01/2003

$$$$$


Novinky


Krátké zprávy I.

c02p0793

Checkpoint Siemens

Check Point Software Technologies oznámil, že rozšiřuje globální spolupráci se Siemens Business Services, divizí Siemens AG. Podle dohodnutých podmínek Siemens standardizuje svá bezpečnostní zařízení tím, že bude nabízet dodávku VPN-1/FireWall-1 od Check Pointu se svými zařízeními v portfoliu nazvaném "4 Your Safety". Integrovaná bezpečnostní řešení a plný rozsah bezpečnostních řešení od Check Pointu budou na trh dodávána díky obchodní smlouvě uzavřené s celosvětovou platností, která zajišťuje spolupráci při prodeji, expertízu nasazení i technickou podporu a výrazné zlepšení nákupního procesu zákazníků po celém světě. Toto oznámení podtrhuje zvyšující se podíl Check Pointu tím, že stále více společností si vybírá internetové bezpečnostní technologie Check Pointu pro své platformy a zákazníky. Odkaz: http://www.checkpoint.com-BAM-

§§§§§

c02p0794

Biofeedback

O českém zařízení Silmaril můžeme říci je to záhada, ale funguje to. Zařízení slouží k osobnímu rozvoji člověka a je aplikací metody EEG Biofeedback, výsledku vývoje NASA. Je složeno z EEG zesilovače a stimulačního softwaru. Funkce zařízení je založena na biologické zpětné vazbě. Počítač snímá vaše EEG, zpracuje jej a prezentuje formou hry. Když narůstá aktivita vašeho mozku v žádoucí frekvenci mozkových vln, jste odměňováni ve hře body. Tím vás počítač učí používat mozek v žádoucím pásmu mozkových vln. Na trhu je zařízení k dostání ve třech variantách: domácím provedení Home a Home Plus (s profesionálním vyhodnocením dat) a profesionální variantě Pro.

Odkaz: http://www.HarmoniaBiofeedback.com-TB

Dell Axim X5

Tomáš Bechynka

Společnost Dell Computer představila na veletrhu COMDEX svůj nový Pocket PC Axim X5, který je vyráběn ve dvou verzích. Předpokládaná výkonnost nového Aximu, spolu s neobyčejně nízkou zaváděcí cenou, s níž výrobek jde na trh (v přepočtu 8 000-11 000 Kč), zcela jistě vyvolává vrásky na čele ostatních výrobců kapesních počítačů. Dražší verze Aximu X5 je vybavena 64 MB RAM, 48 Flash ROM a 400 MHz XScale Intel procesorem, levnější varianta je osazena 32 MB RAM, 32 MB Flash ROM a méně výkonným intelovským procesorem Xscale, taktovaným na 300 MHz. Axim X5 váží 69 gramů a má velmi moderní design. Černá guma po stranách přidává na kráse, ale především zamezuje případnému vyklouznutí z ruky. Barevný dotykový displej s úhlopříčkou 3,5" s rozlišením 240 x 320 bodů je jasný a dobře viditelný jak v místnosti, tak i venku. Infračervený port, konektor na sluchátka a USB jsou umístěny na spodní části přístroje. Axim X5 přichází s operačními systémy Microsoft Windows for Pocket PC 2002 a vestavěnými aplikacemi jako jsou Pocket Outlook, Word, Excel, Internet Explorer, MS Reader, Media Player a další. K dispozici je i CD s řadou aplikací Microsoftu, včetně nezbytnosti v podobě ActiveSync Desktop PC, který slouží k přenosu dat mezi Aximem Pocket PC.

Odkaz: http://www.dell.com

§§§§§


Krátké zprávy II.

c02p0796

Volba internetu

Službu Volba operátora zároveň pro hlasové služby a připojení k internetu spustila jako první v ČR společnost GTS. Přístup k internetu prostřednictvím Volby operátora je účtován po minutách, a to lineárně, takže každá minuta připojení stojí stejně. Tento způsob účtování by měl přinášet průměrně třetinovou úsporu nákladů v porovnání s připojením prostřednictvím dominantního operátora. Služba je nabízena pod názvem GTS Volba Plus a poskytována zákazníkům z řad menších firem, ke kterým nemá GTS přivedenu vlastní síť. Poskytování připojení na internet prostřednictvím této služby umožnilo společnosti GTS rozhodnutí ČTÚ, kdy regulátor nahradil propojovací smlouvu mezi GTS a Českým Telecomem, na které se operátoři nemohli dohodnout.

Odkaz: http://www.gts.cz-TJi

Biofeedback

O českém zařízení Silmaril můžeme říci je to záhada, ale funguje to. Zařízení slouží k osobnímu rozvoji člověka a je aplikací metody EEG Biofeedback, výsledku vývoje NASA. Je složeno z EEG zesilovače a stimulačního softwaru. Funkce zařízení je založena na biologické zpětné vazbě. Počítač snímá vaše EEG, zpracuje jej a prezentuje formou hry. Když narůstá aktivita vašeho mozku v žádoucí frekvenci mozkových vln, jste odměňováni ve hře body. Tím vás počítač učí používat mozek v žádoucím pásmu mozkových vln. Na trhu je zařízení k dostání ve třech variantách: domácím provedení Home a Home Plus (s profesionálním vyhodnocením dat) a profesionální variantě Pro.

Odkaz: http://www.HarmoniaBiofeedback.com-TB

Citrix otevírá Oracle

Firma Citrix Systems uzavřela licenční dohodu se společností Oracle. Ten využije Oracle9i Application Server Portal Partner Initiative k vytvoření povědomí o Citrix NFuse Classic a Oracle9i Application Server Portal skrze svůj Oracle PartnerNetwork. Výsledkem je, že společnosti mohou použít NFuse Classic k zajištění existujících klientských/serverových aplikací uložených na Citrix MetaFrame aplikačním serveru přes informační portály (EIPs) vytvořené s Oracle9i aplikačním server portálem. Spojení přístupu k aplikacím přes web a Oracle9i Application Server portálu umožňuje EIPs slučovat různé aplikace a informace do jednotného, bezpečného webového rozhraní.

Odkaz: http://www.citrix.com-TJin

AbcLinuxu.cz

Počátky serveru AbcLinuxu.cz spadají až do roku 1999, kdy vznikl jeho předchůdce server Linux Hardware. Linux Hardware se profiloval jako uživateli vytvářená databáze rad a návodů ohledně zprovozňování hardwaru pod Linuxem. Portál AbcLinuxu.cz na něj letos v únoru navázal a podstatně rozšířil počet i kvalitu služeb. Nyní zde najdete databázi návodů pro hardware i software, aktualizovanou databázi ovladačů, podrobné tutoriály a návody, recenze, velice aktivní diskusní fórum, novinky z vývoje linuxového jádra a PDF časopis Abíčko. Novinkou je založení společnosti AbcLinuxu, s. r. o., která poskytuje služby firmám i jednotlivcům. Firma nabízí instalace, konfigurace i správu linuxových serverů a firewallů. Mezi její zákazníky patří například Ministerstvo vnitra České republiky. PDF časopis Ábíčko naleznete i na našem CD.

Odkaz: http://AbcLinuxu.cz-TJi

Unisys ES7000

Systém Unisys Enterprise Server ES7000 dosáhl v benchmarkových testech TPC-C nejnižší ceny za transakci, ať již v clusteru nebo samostatně. Server dosáhl rekordního počtu 234 325,10 transakce za minutu při současné ceně 11,59 dolarů za jednu (tpmC). Konfigurace byla založena na serveru ES7000 osazeném 32 2GHz procesory Intel Xeon MP a 64 GB paměti, a zahrnovala budoucí operační systém Microsoft Windows .NET Server 2003 Datacenter Edition, a databázi Microsoft SQL Server 2000 Enterprise Edition. Údaje o úplné konfiguraci budou k dispozici až 31. března 2003; systémy ES7000 s 2GHz procesory Intel Xeon MP budou dostupné v prvním čtvrtletí 2003.

Odkaz: http://www.unisys.cz-TJi

Vizuální vývoj na XForms

Standard XForms, který byl vyvinut v rámci W3C za aktivního přispění Novellu, umožňuje prezentaci informací v podobě XML. Záměrem Novellu je poskytovat vizuální nástroje založené na novém standardu XForms, jež by měly být součástí nové verze Novell exteNd, J2EE platformy pro vývoj webových aplikací. Novell také uvolnil ukázku technologie XForms pro vývojáře, kterou je možné si stáhnout na jeho stránkách. Díky implementaci XForms do platformy exteNd se výrazně sníží pracnost vývoje standardních webových aplikací. Novell kromě XForms plánuje i implementace dalších standardů, které by měly usnadnit vývoj webových aplikací. Novell připravil ukázku technologie XForms, aby si vývojáři mohli tento nový standard sami vyzkoušet. Odkaz: http://www.novell.com/xforms-TJi

Globe Internet s KB

Globe Internet společně s Komerční bankou a společností DELL představují balíček služeb zaměřený na podporu internetového bankovnictví. PC komplet, jak se balíček jmenuje, zaručí uživateli stálý kontakt s bankou prostřednictvím internetového bankovnictví. Navíc díky PC komplet může zákazník získat slevu na počítač z nabídky Dellu a na internetové služby společnosti Globe Internet. Podmínkou získání výhod balíčku PC komplet je předem sjednaná smlouva na používání služeb mojebanka a/nebo profibanka.

Globe Internet v rámci tohoto balíčku nabízí kromě slevy na web-hostingové služby včetně registrace domény ještě řadu dalších zajímavých služeb. Jedná se o tzv. asistované služby, jejichž součástí je příprava WWW prezentace pro zákazníka za dva tisíce korun, včetně skenování a úpravy fotografií, přepisu textu do elektronické podoby apod., nebo doporučení optimálního způsobu připojení k internetu v jeho lokalitě.

Odkaz: http://kb.servery.cz-TJi

SunSystems v Shell Gas

LLP Group, dodavatel finančních a obchodních softwarových řešení, uzavřel smlouvu se společností Shell Gas (LPG), na jejímž základě se LLP stává implementačním partnerem pro zavádění a lokalizaci finančního systému SunSystems ve více než 20 pobočkách firmy Shell Gas po celém světě. Jedná se o jeden z největších kontraktů v desetileté existenci společnosti LLP. Mezi země, které jsou součástí kontraktu, patří například Česká republika, Maďarsko, Polsko, Dánsko, Brazílie, Švýcarsko, Velká Británie, Indie atd. Poskytování služeb již bylo zahájeno pilotním projektem v anglické pobočce Shell Gas, dokončení implementace všech poboček je plánováno na první čtvrtletí roku 2004.

Odkaz: http://www.llpgroup.com-TJin

IBM DB2 v8

IBM oznámila všeobecnou dostupnost databázového softwaru DB2 Universal Database Version 8 pro Linux, UNIX a Windows. Nový software hraje důležitou roli v iniciativách společnosti IBM soustředěných na e-byznys podle potřeby, protože pomáhá společnostem zjednodušovat a automatizovat řadu úkolů souvisejících s údržbou databázových systémů. DB2 v8 představuje výkonnou základnu pro integraci důležitých aktiv napříč všemi platformami včetně Linuxu, UNIXu a Windows. Příkladem jsou zdokonalené možnosti "sdružování dat", umožňující společnostem integrovat a spravovat různé informační zdroje nacházející se v různých počítačových systémech a na různých místech. Integrace obchodních dat napříč všemi provozy společnosti a s jejími dodavateli, zákazníky a zaměstnanci je klíčovou součástí e-byznysu podle potřeby, protože umožňuje firmám rychleji a pružněji reagovat na změny tržních podmínek.

Odkaz: http://www.ibm.cz-TJi

Livingston pronajímá Sobriety

Jedna z předních firem na evropském trhu v pronájmu počítačových systémů a síťových komponentů Livingston, pronajímá cluster čtyř počítačů společnosti Sobriety, která se zabývá zpracováváním výpočtů pro automobilový a letecký průmysl. Každý z počítačů má dva v současné době nejvýkonnější procesory Intel Xeon 2,2 GHz a 4 GB RAM. Společnost Sobriety využívá pronájem na 4 měsíce a poté stávající cluster vrátí, aby jí Livingston mohl poskytnout nový s aktuálními nejvýkonnějšími procesory. Což umožňuje dosahovat vysoké efektivnosti bez nutnosti velkých investic.

Odkaz: http://www.livingston.cz-TJi

.SK i pro ČR

ZONER software provozovatel webhostingu Czechia (www.czechia.com) přichází na český trh s nabídkou registrace doménových jmen v národní doméně .SK. Doménu .SK je podle pravidel Sk-NIC, registrátora TLD .SK, možné získat pouze za předpokladu, že zájemce z České republiky má svého zástupce v SR, na jehož údaje se doménové jméno registruje. V pravidlech je registrace domény .SK podmíněna tím, že vlastníkem domény .SK může být pouze fyzická nebo právnická osoba s trvalým pobytem či sídlem na území SR. Další podmínkou je uzavření takzvané rámcové smlouvy s Sk-NIC, která umožňuje registrovat domény .SK. Na Czechii je možné doménu .SK zaregistrovat i na českého vlastníka. Doména je u Sk-NIC registrována na bratislavskou pobočku ZONERu a klient obdrží certifikát o dočasném převzetí práv uživatele a držitele domény, kterým získá k doméně vlastnická práva. Veškeré faktury jsou vystaveny v ČR. Odpadá tak nutnost uzavření rámcové smlouvy s Sk-NIC, naopak bude uzavřena smlouva o dočasném převzetí práv uživatele a držitele domény se Zoner, s. r. o.

Odkaz: http://www.czechia.com/gtldsk-TJi


Krátké zprávy III.

Nový TrustMail

Pomyslné brány vývojové oddělení společnosti AEC v minulých dnech opustila nová verze používající řešení asymetrickou kryptografii a technologii elektronického podpisu TrustMail. Program TrustMail představuje nástroj pro uživatele, kteří chtějí používat elektronický podpis a zabezpečovat svoji komunikaci po internetu. TrustMail umí nejen šifrovat a dešifrovat soubory pomocí asymetrických kryptografických algoritmů, ale také je dokáže opatřovat elektronickým podpisem a ověřovat jej. V nejnovější verzi 1.1.0.160 čeká na uživatele oproti předchozím verzím hned několik užitečných novinek. První z nich je přidání podpory dalších hardwarových autentizačních zařízení. TrustMail tak nyní podporuje: Rainbow iKey 2000 (2032); Eutron CryptoIdentity; Eutron PocketReader; ActivCard; DataKey; Towitoko ChipDrive; Spyrus USB Token; Aladdin eToken Pro; Chrysalis Luna. Další novinkou je integrace funkcí podporujících LDAP protokol. Uživatel se tak nyní může v rámci tzv. hybridních úložišť nejen připojovat k centrálnímu úložišti digitálních certifikátů pomocí LDAP, ale také publikovat jedno ze svých lokálních úložišť a být tak v lokální síti sám LDAP serverem.

Odkaz: http://www.aec.cz-TJi

GSM Manager 1.9.2

Společnost Sunnysoft oznámila novou verzi aplikace Sunnysoft GSM Manager pro kapesní počítače PocketPC. Nová verze opravuje některé chyby a zlepšuje komunikaci s posledními verzemi firmwaru některých telefonů. Sunnysoft GSM Manager je určen k práci s adresářem a s SMS zprávami GSM telefonu a komunikuje s telefonem přes IrDa port, COM port a Bluetooth, čímž zvládá všechny dostupné formy komunikace. Umožňuje upravovat, mazat a organizovat kontakty většiny dostupných telefonů a odesílat a přijímat SMS zprávy. Seznam kontaktů i SMS zprávy je možné exportovat pro pozdější použití.

Odkaz: http://www.sunnysoft.cz

SUN v Top 500

Sun Microsystems, Inc., dal najevo své silné zaměření na trh vysoce výkonných počítačů HPTC (High Performance Technical Computing), když zaznamenal dramatický posun na letošním žebříčku "TOP 500 Supercomputers". Od letošního června totiž zvýšil počet zákazníků tohoto segmentu z 37 na 88. Zatímco firmy IBM a HP ztratily na novém žebříčku každý více než 30 systémů, Sun své zastoupení více než zdvojnásobil. Tím předstihl SGI a na žebříčku se tak posunul ze čtvrté pozice na třetí. Nejnovější TOP 500 také ukazuje, že 18 procent organizací v oblasti komerčního a technického odvětví staví své systémy na hardwaru a softwaru Sun. Zvláště servery Sun Fire 15K, na kterých běží mnoho HPTC systémů po celém světě, se ukázaly být na tomto trhu velmi úspěšné. Podle poslední verze žebříčku TOP 500, server Sun Fire 15K s procesory UltraSPARC ? III a operačním prostředím Solaris, tvoří srdce 90 procent všech zákaznických HTPC systémů na platformě Sun. Dle IDC Sun zvýšil svůj podíl na trhu HPTC rychleji než jakýkoli jiný výrobce, a to nárůstem podílu na trhu od roku 1996 zhruba o 20 procent. Sun i nadále pokračuje ve zlepšování své pozice na trhu uvedením HPTC technologií, jako jsou Grid Computing a software pro HPC clustering.-TJi

Sybase a SuSE Linux

Společnosti Sybase, Inc. a SuSE Linux AG uzavřely globální technologické partnerství. Cílem je synchronizovat plánování a funkce produktů a poskytnout tak společným zákazníkům základnu pro konzistentní podporu. V budoucnu budou produkty společnosti Sybase mimo jiné podporovat i připravovaný server SuSE Linux Enterprise Server 8, jenž odpovídá platformě UnitedLinux. S ohledem na tuto skutečnost bude Sybase certifikovat některé ze svých produktů.

Odkaz: http://www.sybase.com-TJi

Hi-end od LG

LG Electronics představuje nový high-endový LCD monitor, který podporuje všechny typy AV signálů multimediálního prostředí, tzn. z TV, videokamer, DVD nebo herních konzolí. Dále umožňuje sledování dvou obrazů (PIP Picture in Picture) a samozřejmostí je DVI (Digital Video Interface). LG uvádí na trh tento typ monitoru ve dvou modelech: 18,1palcový L1810T a 15palcový L1510T. Monitor FLATRON LCD L1810T je charakterizován kontrastem 350 : 1, maximálním rozlišením 1 280 x 1 024 a dobou odezvy 25 ms. DVI zajišťuje maximálně ostrý a čistý obraz beze ztrát dat, ke kterým dochází u běžných analogových monitorů (nutný převod digitálního signálu z PC na analogový). Takto kvalitní obraz především přivítají všichni, kteří potřebují zpracovávat grafické či CAD/CAM úlohy, a možnost PIP zpříjemňuje práci s PC souběžným sledováním TV programu nebo oblíbeného filmu z videopřehrávače. Monitory FLATRON LCD L1810T a L1510T budou v prodeji v České republice během 1. poloviny roku 2003.

Odkaz: http://www.lgecz.cz-TJi

InWay řádným členem APVTS

Členství v Asociaci provozovatelů veřejných telekomunikačních sítí (APVTS) potvrdil další alternativní operátor, společnost InWay. Společně s ostatními alternativními operátory sdruženými v asociaci chce InWay přispívat k rozvoji telekomunikačního prostředí u nás, zejména pak v oblasti hlasových služeb. Vstup společnosti do APVTS znamená logický krok v začlenění se mezi alternativní operátory a doplňuje tak snahu společnosti InWay přispívat k budování spravedlivého trhu hlasových služeb. InWay působí na telekomunikačním trhu jako poskytovatel služeb a obsahu internetu již od roku 1997. Získáním licence k poskytování veřejné telefonní služby a budování veřejné telekomunikační sítě v roce 2001 se společnost začlenila mezi plnohodnotné alternativní operátory, nabízející komplexní telekomunikační řešení založené na nejnovějších technologiích bezdrátových a optických sítí.

Odkaz: http://www.inway.cz-TJi

Tiscali Evropa

V průběhu setkání v bruselském Palazzo Charlemagne, představila společnost Tiscali svůj zcela nový kanál Evropa. Kanál Evropa je nový internetový portál pro všechny obyvatele tohoto kontinentu. Jedná se o on-line průvodce, který je vyprojektovaný tak, aby lidem umožnil poznat, pochopit a plně prožít výhody přinášené Evropským společenstvím a podílet se na příležitostech, které přináší. Díky mnoha obsáhlým tematickým oblastem, je Tiscali Evropa důležitým referenčním zdrojem nejnovějších informací o tom, co se dnes v Evropě děje. Jako součást oficiální prezentace byl na kanál Tiscali Evropa umístěn podrobný speciální on-line bulletin o jednom, v současnosti nejvíce diskutovaném a nejzásadnějším tématu: "Historie rozšiřování na východ". Od Kodaně po Nice, přes Essen, Madrid, Florencii, Amsterdam, Berlín a Helsinky je cesta rozšiřování na východ Evropy poznamenána devíti lety evropských summitů a nejméně třemi zásadními zprávami Evropské unie: Bílou listinou o vnitřním trhu, Agendou 2000 a Smlouvou z Nice. První ze série speciálních reportáží "Historie rozšiřování na východ", umožňuje uživatelům znovu si připomenout pokrok, kterého bylo v posledních letech dosaženo, a získat jasnější obrázek a nové identitě Evropy.

Odkaz: http://www.tiscali.cz-TJi

SGI pro nejnáročnější výpočty

Společnost SGI představila nejnovější model z řady SGI Origin 3000 s označením SGI Origin 3900. Nový server se oproti předchozím modelům vyznačuje čtyřnásobným výpočetním výkonem na jednotku plochy. Je určen pro zákazníky z oblastí výroby, vědy, energetiky, těžebního průmyslu a dále pro státní instituce. Server je stejně jako předchozí modely vybudován na základě architektury NUMAflex se sdílenou pamětí a optimalizovaným operačním a vývojovým prostředím, jež dovoluje uživatelům pracovat efektivněji. Server SGI Origin 3900 je postaven na procesorech MIPS, pracuje s 64bitovým operačním systémem SGI IRIX a je plně kompatibilní s celou produktovou řadou SGI Origin 3000. Zvýšení výpočetního výkonu na jednotku plochy nového modelu znamená, že v jednom racku může být umístěno až 128 procesorů a 256 GB paměti. Jednotlivý procesor systému je schopen adresovat větší paměťový prostor, což umožňuje uživatelům rozšiřovat kapacitu paměti a maximalizovat tak propustnost systému, aniž by museli zvyšovat počet procesorů. SGI Origin 3900 lze snadno rozšířit až na 512 procesorů a 1 TB paměti.

Odkaz: http://www.sgi.cz-TJi

Zpřístupňování účastnických vedení v EU neúspěšné

Tomáš Jirásko

Zpřístupnění účastnických vedení není v zemích EU úspěšné. Hlavní brzdou jsou cíleně pomalá implementace, opodstatněné technické problémy a vysoké počáteční náklady. Rovněž investiční kapitál potřebný pro vybudování tzv. střední míle není v současnosti dostatečný. Takto tíživou situaci v regulaci elektronických komunikací v zemích EU popsal John Dickie, zástupce Evropské asociace kompetitivních telekomunikací (ECTA). Stalo se tak na semináři české pobočky ECTA České asociace kompetitivních komunikací (ČAKK). John Dickie na semináři vysvětlil příčiny neúspěchu regulačního opatření, které se týká tolik diskutovaného zpřístupnění účastnických vedení (tzv. "unbundling"). Jedním z důvodů tohoto neradostného stavu je všeobecné ignorování tzv. přístupu k datovému toku dominantních operátorů. "Právě přístup k datovému toku, tj. cesta k zajištění přístupu k internetu o vysokých rychlostech, je přesně tím ustanovením, které bylo z návrhu novely našeho zákona o telekomunikacích nakonec vypuštěno a my už nyní zřetelně víme, že to je ke škodě věci," poznamenal JUDr. Zdeněk Vaníček, prezident České pobočky ECTA ČAKK a dodal, že "vláda bude v nejbližší době projednávat novelu zákona o telekomunikacích, a proto ČAKK tento pracovní seminář uspořádala. John Dickie je hlavním architektem formování jednotných právních názorů asociace ECTA, kterou v ČR zastupujeme, a odborným konzultantem Evropské komise."

Příčin neúspěchu je několik, ale hlavním je obtížná implementace. Dominantní operátoři vidí ve zpřístupnění účastnických vedení zmenšení jejich obchodního potenciálu, takže mají pádný důvod s implementací nespěchat. Zároveň však existují reálné technické problémy dané tím, že zpřístupnění účastnických vedení je velmi náročný a hloubkový proces. Regulátoři mohou jen těžko rozpoznat, který z těchto dvou důvodů je skutečný, a následně navrhnout účinná řešení.

Další brzdou jsou vysoké náklady. Zpřístupnění účastnických vedení je z hlediska vstupních nákladů a iniciačních poplatků velmi nákladné. Alternativní operátoři musí počítat s velkými počátečními investicemi, a to i při velmi ekonomickém provozu. Služby tak mohou být nabízeny pouze v oblastech s vysokou koncentrací firemní klientely, ale ne masově, např. domácnostem.

Reálně dostupných investic je v této oblasti málo. Regulace byla připravena na vrcholu boomu telekomunikačního odvětví a byla založena na konceptu okamžitého rozvoje. Předpokládalo se, že jakmile bude přístup k účastnickým vedením zregulován, operátoři začnou okamžitě budovat tzv. střední míli, která prováže jejich sítě s ústřednami napojenými na potenciální zákazníky. Náklady na položení těchto kabelů jsou však značně vysoké a alternativní operátoři nyní s investováním váhají.

Je tedy nutné nadále pokračovat a zlepšovat implementaci zpřístupnění účastnických vedení. Důležité je se zaměřit zejména na strukturální nedostatky a mezery. Nejdůležitější je zaručit i jiné cesty k telekomunikačnímu trhu, tzv. přístup k datovému toku (bitstream access). Znamená to oddělit a přesně definovat zpřístupnění účastnických vedení pro poskytovatele služeb s vyšší přidanou hodnotou (wholesale products) a produkty síťových operátorů, kteří nabízejí různé druhy připojení (interconnect products). Důležitým faktorem je také vyřešení širokopásmové propojení, jež nabízí větší výběr služeb a jejich inovaci. Ačkoli jde pouze o doplněk zpřístupnění účastnických vedení, vyřešení propojení širokopásmových služeb umožní operátorům nabízet služby i tam, kde oni sami zatím nemohou.


Krátké zprávy IV.

Email.cz zvyšuje

Server Email.cz navýšil v minulém týdnu bezplatně všem svým uživatelům velikost poštovní schránky na 15 MB z původních 10 MB a zavedl nové bezkonkurenční služby. Téměř 250 000 aktivních uživatelů si může objednat další zvětšení kapacity své e-mailové schránky až na 200 MB, a to podle individuálních potřeb. Další možností je vypnutí reklamy, a to jak reklamních banerů, tak i reklamních e-mailů. Obě placené služby je možné kombinovat a klienti si je mohou objednat na neomezenou dobu. Například za vypnutí reklamy a zvýšení kapacity své schránky na 100 MB na dobu půl roku zaplatí zákazníci měsíčně necelých 67 Kč.

Email.cz zavedl pro své uživatele od poloviny listopadu 2002 službu Nastavení koše. V parametrech služby Email je možné nastavit, zda se koš se zprávami automaticky po odhlášení vyprázdní, případně zda chtějí být klienti na jeho vyprázdnění dotázáni, nebo zda má dojít k automatickému vyprázdnění po odhlášení. Klienti mohou od stejného data pracovat s přílohami až o velikosti 10 MB oproti původním 4 MB. Email.cz zprovoznil nový formulář pro psaní pošty, který je možné zobrazit ve dvou verzích. A to ve standardní, HTML, s možností zapnutí či vypnutí rozšířených voleb. Nová varianta, s prvky DHTML, umožňuje psaní HTML mailů v podobě, jak se zobrazí adresátovi. Styl práce s tímto formulářem je podobný jako s textovým editorem Word.

Odkaz: http://www.email.cz-TJi

move.cz

Dne 29. listopadu 2002 byl komerčně spuštěn webhosting provozovaný výhradně na platformě Sun. Společnost Stickfish bude v rámci služby move.cz poskytovat také kolokační služby včetně dedikovaného hostingu se zaměřením na servery Sun. Hosting move.cz si staví od úplného počátku návrhu technologického zázemí zejména priority: spolehlivost, výkon, bezpečnost , dostupnost a připravenost na nové technologie. Pro skutečné zajištění spolehlivosti využívá move.cz portfolio serverů Sun obdobně jako poskytovatelé komunikačních nebo datových služeb. Veškeré servery a disková pole jsou na bázi řady Sun Netra. Tyto servery jsou primárně určeny pro nasazení na kritické úlohy a zpracování dat tzv. mission-critical aplikace. Servery a pole řady Sun Netra jsou certifikovány na tzv. úroveň NEBS, nezávislou certifikační autoritou Telecordia. U řady Sun Netra se konkrétně jedná o úroveň 3 Bellcore\s Network Equipment Building System. Tato úroveň specifikuje fyzické a provozní parametry, potřebné pro vyhovění přísně stanoveným kritériím.

Odkaz: http://www.stickfish.cz/-TJi

Sybase pro vývojáře portletů

e-Business divize společnosti Sybase představila svou iniciativu pro vývojáře portletů (Portlet Developer Initiative PDI) rozšíření svého vysoce úspěšného programu aliancí pro podniková řešení (Business Solutions Alliance BSA). Iniciativa PDI poskytuje nezávislým dodavatelům softwaru a systémovým integrátorům nástroje potřebné k úpravě aplikací, tak aby byly přístupné přes portál bez časově i finančně náročného programování. Po registraci uživatelé obdrží zdarma software pro vývoj portálu a získají přístup k zákaznickým prospektům a hodnotným prodejním a marketingovým nástrojům. Iniciativa PDI byla zahájena v souvislosti se zavedením podnikového portálu Sybase 5.0 (EP 5.0), jenž nabízí řadu nových funkcí včetně Portal Studia pro rychlý vývoj portletů, nástroje Portal Framework s patentovanou technologií pro snadné získávání webového obsahu koncovými uživateli, upraveného grafického uživatelského rozhraní, usnadňujícího práci a zvyšujícího celkovou produktivitu uživatele, a zabudovaných pokročilých bezpečnostních funkcí.

Odkaz: http://www.sybase.cz/pweb/index.stm

KOMIX certifikován

Společnost KOMIX s. r. o. získala certifikaci podle ČSN EN ISO 9001:2001 pro procesy: Systémová integrace; analýza, vývoj, implementace, testování a servis software; Dodávky hardwaru a softwaru. V dnešním konkurenčním světě je jakost jednou z nejdůležitějších věcí, která odlišuje úspěšné firmy od těch neúspěšných. K českým firmám, které mají mezinárodní certifikát systému managementu jakosti dle ČSN EN ISO 9001:2001, se nyní řadí i společnost KOMIX s. r. o. Certifikát číslo CQS 2119/2002 vydal certifikační orgán CQS (Sdružení pro certifikaci systémů jakosti http://www.cqs.cz/), člen IQNet mezinárodní sítě orgánů z Evropy, Ameriky, Asie a Austrálie pro certifikaci systémů řízení, dne 11. 11. 2002 s platností do 30. 11. 2005. Společnost KOMIX s. r. o. tak ukončila významnou etapu realizace firemní vize, která si klade za cíl neustále zlepšovat úroveň jakosti svých produktů a služeb a neustále tak zvyšovat spokojenost svých zákazníků.

Odkaz: http://www.komix.cz-TJi

CRM nástroj CMF

Společnost Digital Resources, a. s., uvádí na trh softwarový CRM nástroj "CMF" pro správu vztahů se zákazníky a partnery. Tento nástroj je určen především pro obchodně servisní organizace k efektivní evidenci komunikace se zákazníky, provádění marketingových aktivit, řízení prodeje, péči o zákazníky a ke správě servisních služeb. "CMF" společnosti Digital Resources umožňuje budovat a upevňovat hodnotné vztahy se zákazníky při účelném vynakládání nákladů. Systém CMF umožňuje mimo jiné i integraci s MS Outlook, ekonomickým softwarem Helios společnosti LCS International a doplňuje tak výhodně jejich funkce možnostmi řízení marketingu, obchodu a servisu. Díky CMF získá uživatel relevantní údaje pro strategické i operativní rozhodování, má k dispozici moduly evidence zařízení, servisních činností a fakturací a zárověň má řešenou správu kontaktů, evidenci aktivit, úkolů a interních informací.

Odkaz: http://www.digres.cz

Verizon pro nevidomé

Společnost Verizon International Foundation poskytla grant ve výši 65 000 USD, díky němuž bude rozšířen speciální vzdělávací program zaměřený na počítačové dovednosti dospělých nevidomých a zrakově postižených. Získané prostředky umožní Sjednocené organizaci nevidomých a slabozrakých České republiky zvýšit počet školicích středisek provozovaných touto organizací ve vybraných městech České republiky ze čtyř na šest. Střediska nabídnou ročně školení základního ovládání počítačů a práce s internetem pro 200 dospělých. Garantem projektu je společnost Eurotel Praha, dceřiná společnost firmy Verizon. Sdružení nevidomých České republiky v současné době provozuje školicí střediska v Praze, Plzni, Frýdku-Místku a v Ústí nad Labem. Příspěvek od společnosti Verizon pomůže pokrýt jejich provozní náklady a umožní vybudovat další dvě střediska v Liberci a v Hradci Králové.

Sdružení nevidomých České republiky je nezisková organizace, která poskytuje širokou škálu služeb pro nevidomé a zrakově postižené po celé České republice.-TJi

Portál KB ve druhé generaci

Současně se změnou loga Komerční banky byla spuštěna druhá generace WWW prezentace této finanční instituce. Web byl obohacen o dynamické aplikace a on-line prvky, které prezentaci KB více přibližují k portálovému pojetí. Unikátní komunikační strategie, založená na členění informací podle potřeb klienta, a design webu zůstaly zachovány, nové jsou především on-line prvky. Jde zejména o modernější zpracování kurzovního lístku s kalkulačkou pro výpočet kurzů kterékoli měny. Za velice propracovanou lze považovat interaktivní mapu s vyhledáváním všech expozitur a bankomatů KB v České republice. Součástí mapy jsou další informace, např. otevírací hodiny, kontakt na všechny expozitury, umístění bankomatů atd. Součástí prezentace je i microsite s podrobnými informacemi o produktu eCard, což je virtuální bankovní karta umožňující platby po internetu. Web byl zároveň rozšířen o kompletní anglickou mutaci, která obsahuje všechny informace české verze WWW prezentace, což je velikým plus zejména pro zahraniční klienty banky. Uživatelé, kteří se v bankovních pojmech příliš neorientují, mají možnost seznámit se s jakýmkoli problémem či výrazem prostřednictvím FAQ, které jsou důsledně prolinkovány se slovníkem.

Odkaz: http://www.kb.cz-TJi

Systém HP pro KCP

Česká pobočka společnosti HP oznamuje, že získala kontrakt na nasazení monitorovacího systému v Komisi pro cenné papíry. Partnerem HP v tomto projektu je polská softwarová firma Rodan Systems a subdodavatelem společ společnost Český Web. Projekt v hodnotě 60 milionů Kč financuje Evropská komise a jeho implementace potrvá deset měsíců. Cílem projektu je vybudovat systém, který napomůže Komisi pro cenné papíry plnit její úlohu na kapitálovém trhu. Díky tomuto řešení získá Komise efektivnější prostředky a nástroje pro sběr, uchovávání a zpřístupnění dat z kapitálového trhu, na analýzu dat a identifikaci neobvyklých transakcí, pro podporu a zefektivnění interních procesů, pro podporu licenčního a certifikačního řízení účastníků kapitálového trhu.

Odkaz: http://www.hp.cz-TJi

IBM šetří

Společnost IBM představila nástroj IBM ImageUltra Builder for Windows, novou technologii IBM ThinkVantage, která IT profesionálům zjednodušuje vytváření a zavádění vlastních instalačních softwarových obrazů disku, a to poprvé i v prostředích s produkty více výrobců. Čím jsou instalace počítačového softwaru ve velkých podnicích složitější, tím více lidských a finančních zdrojů pohlcuje správa softwarových obrazů disku. Tyto obrazy disku mohou zahrnovat několik operačních systémů, aplikací, jazyků, konfiguračních nastavení a dat. Technologie ImageUltra Builder pomáhají minimalizovat čas, který manažeři IT tráví manipulací s větším počtem softwarových obrazů disku pro firemní počítače, a mohou snížit celkové náklady společnosti na vlastnictví počítačů až o 3 000 Kč na jeden počítač. ImageUltra Builder Version 1.1, obsahující patentované technologie ovladatelnosti, je první technologií ThinkVantage, která pomáhá vytvářet a spravovat softwarové obrazy disku v heterogenních prostředích s produkty více výrobců. ImageUltra Builder je jednou z technologií ThinkVantage, které pomáhají zákazníkům snižovat náklady na podporu informačních technologií a jejichž inovace poskytují skutečnou obchodní výhodu. Tyto technologie jsou ústředním prvkem nové strategie Think společnosti IBM, která směřuje k budoucnosti, kdy osobní počítače budou schopny starat se samy o sebe.

Odkaz: http://www.ibm.cz

FreeDNS.cz

IGNUM, poskytovatel webhostingových služeb, spustil službu FreeDNS.cz, jež je na českém trhu naprosto unikátní nabízí primární a sekundární DNS servery zcela zdarma a to k neomezenému použití (služba tak není nijak závislá na odběru služeb IGNUM). Velkou výhodou služby je možnost editovat DNS záznamy online a jejich okamžitá aktualizace.

Odkaz: http://www.freedns.cz-TJi

Škola 2003

Tomáš Jirásko

Společnosti LANGMaster International, s. r. o. a SILCOM, CD-ROM&Multimedia, s. r. o., jež patří v tuzemsku k nejsilnějším tvůrcům a dodavatelům multimediálních výukových titulů, společně představily projekt ŠKOLA 2003. Ten má zpřístupnit bohatou kolekci multimediálních studijních produktů všem školám za výhodných cenových podmínek a umožnit tak plošné nasazení a využívání moderních forem výuky bez mimořádných nároků na náklady. Nabídka platí do konce měsíce ledna 2003. Společnost LANGMaster do kolekce zařadila celkem 10 titulů. Šest z nich náleží do řady ŠKOLA hrou, jež obsahuje výukovou látku ke konkrétním předmětům na nižším i vyšším stupni základních škol. Patří mezi ně Matematika 1 (9-12 let) a Přírodověda 1 (9-12 let) pro mladší děti, dále Fyzika 1 (12-16 let), Chemie 1 (12-16 let), Matematika 1 (12-16 let) a Biologie 2 (12-16 let) pro starší žáky. Z dalších čtyř titulů jsou dva zaměřeny na výuku jazyků: Němčina TANGRAM je moderním kursem němčiny pro začátečníky, středně pokročilé a pokročilé a Němčina Sprechen Sie Deutsch? 1 byla vytvořena jako doplnění a rozšíření výuky dle stejnojmenných učebnic nakladatelství Polyglot, jež patří na tuzemských školách k nejpoužívanějším. Produkty Jak na počítač a Jak na počítač KOMPLET jsou pak univerzálním kursem uživatelských znalostí PC. Firma SILCOM se podílí na skladbě nabídky celkem čtyřmi tituly. Jsou to Didakta Český jazyk 2 (9-15 let), Didakta Angličtina (9-15 let), Didakta Geometrie 1 (10-15 let) a Didakta Zeměpis (10-15 let). Všechny produkty slouží k procvičování a upevňování znalostí, nabytých v hodinách uvedených předmětů. Didakta Geometrie 1 pak představuje na našem trhu ojedinělý materiál k praktickému opakování konstrukčních geometrických úloh, s nimiž se setkají žáci základních škol. Jednotlivé tituly kolekce ŠKOLA 2003 v síťové verzi jsou školám nabízeny za koncovou cenu 995 Kč, celý komplet ŠKOLA 2003 pak za cenu 6 995 Kč, což představuje zhruba 50% úsporu oproti jednotlivému nákupu a škola tak může ušetřit až 30 000 Kč ve srovnání s běžnou nabídkou.


Krátké zprávy V.

Nádorová prevenceNádorová prevence

Společnost Brain Systems vytvořila v rámci sponzorského projektu již druhé webové stránky pro brněnský Masarykův onkologický ústav (MOÚ).

Internetové stránky jsou věnovány prevenci nádorových onemocnění, která postihují značnou část populace a patří mezi nejčastější příčiny úmrtí. Stránky provozuje Masarykův onkologický ústav v Brně na adrese www.prevencenadoru.cz a jejich vznik finančně podpořilo kromě společnosti Brain Systems také Ministerstvo zdravotnictví v rámci Projektu podpory zdraví Onkologická prevence na internetu. Stránky jsou určeny široké populaci, zejména pak mladším uživatelům, kteří na internetu stále častěji vyhledávají informace zdravotnického charakteru. Stránky prevencenadoru.cz si kladou za cíl seznámit co nejširší spektrum čtenářů se základními principy primární a sekundární onkologické prevence, poučit je o možných důsledcích rizikového životního stylu, nabídnout jasnou alternativu a informovat o zákonných právech na onkologickou prohlídku. Informace jsou přehledně členěny do rubrik tak, aby se uživatel co nejrychleji dostal k tomu, co jej zajímá (prevence pro ženy, prevence pro muže, tipy na snížení rizika, preventivní prohlídky apod.). Kromě toho stránky nabízejí praktické kontaktní informace, slovníček odborných výrazů, osvětové materiály ke stažení, anketu apod. Podle Michaely Hanákové, ředitelky tohoto projektu, se do budoucna počítá i s on-line poradnou a testy. Aktualizace stránek probíhá zhruba jednou týdně a je velmi jednoduchá. Brain Systems pro účely aktualizace vytvořil redakční systém, který umožňuje jednoduché vkládání textů pouhým kliknutím myši.

Prvním společným projektem byl informační portál www.mou.cz určený nejen pro vnitřní účely Masarykova onkologického ústavu, ale i pro laickou veřejnost. Portál se setkal s velkým ohlasem, o čemž svědčí nejen říjnová návštěvnost 7 727 zhlédnuvších, ale i ocenění, kterého se mu dostalo na nedávno konaném Mezinárodním veletrhu zdravotnické techniky a farmacie MEFA 2002, kde celý soubor informačních materiálů Onkologického informačního centra Masarykova onkologického ústavu, včetně webových stránek MOÚ, získal Cenu generálního ředitele Veletrhů Brno.

Odkaz: http://www.prevencenadoru.cz

Adastra v pojišťovně

Softwarová a konzultační firma Adastra Corporation dokončila projekt segmentace zákazníků s využitím technologií datamining pro IPB Pojišťovnu. Projekt segmentace byl zaměřen na vybrané produkty pojišťovny, především na oblast OPV (odpovědnost za škodu způsobenou provozem vozidla), tzv. "povinného ručení". Projekt byl realizován s využitím dataminingových metod, konkrétně metod rozhodovacích stromů a za podpory produktu KnowledgeSTUIO od firmy Angoss. S pomocí těchto sofistikovaných nástrojů šlo o to nalézt významné atributy z hlediska rizikovosti smlouvy (např. že okres, v němž držitel vozidla bydlí, má významný vliv na rizikovost smlouvy) a také nalézt rozdělení hodnot těchto atributů do skupin s obdobnou rizikovostí (např. které okresy mají podobnou rizikovost).

Odkaz: http://www.adastra.cz-TJi

Archiv od Oraclu

Oracle nabízí unikátní archivační systém, který svou zvolenou koncepcí efektivně využívá stávající dostupné zdroje společnosti a umožňuje v krátké době integrovat do archivačního systému zvolenou aplikaci. Jako první společnost v České republice uvedla tento systém do provozu Česká spořitelna, a. s. Mezi nejzajímavější vlastnost archivačního systému, která ho rovněž výrazně odlišuje od jiných dostupných archivačních systémů na trhu, patří rozhraní pro komunikaci s prezentační vrstvou, které umožňuje uživatelům přistupovat k archivovaným datům. Systém podporuje přístup prezentační vrstvy k datům na úrovni standardu jazyka SQL. Tato spolupráce umožňuje velmi efektivní vyhledávání v archivovaných datech. Systém dokáže určit na základě zadaného SQL dotazu přesné umístění požadovaných dat na magnetickém médiu a zpřístupní je uživatelům.

Odkaz: http://www.oracle.com.-TJi

ATC Premio

Tomáš Jirásko

Společnost AT Computers do své nabídky zařadila od prosince notebooky Premio. Tato řada se stane konkurencí pro podobné modely z produkce Aceru, a společnost AT Computers si klade za cíl dosáhnout v sortimentu notebooků 10% podílu na trhu v ČR. Kromě tradičních prodejních kanálů se počítá také s prodejem v hypermarketech. Hlavní výhodou řady Premio by měl být poměr cena/výkon a servisní zázemí, a chybět by neměla vysoká míra variability konfigurace.

Sortiment notebooků Premio začíná cenově dostupným modelem Premio 1010N v koncové ceně od 28 990 Kč bez DPH. Naopak špičkový model Premio 5010XN, v koncové ceně od 39 990 Kč, by se měl pochlubit konstrukcí odolnou proti pádu, vibracím a polití tekutinou.

Odkaz: http://www.premioNB.cz

Tablet Toshiba

Tomáš Jirásko

Nová Portégé 3500 je příspěvkem Toshiby do kategorie Tablet PC, kdy v sobě spojuje výhody klasické výhody ultramobilních notebooků (jako je například Toshiba Portégé 2000) vybavených Bluetooth a Wi-Fi, k nimž přidává intuitivní ovládání pomocí elektronického pera. Tablet PC Portégé 3500 váží pouhých 1,85 kg, disponuje 12,1palcovým polysilikonovým TFT displejem s možností otáčení za plného provozu o 180 stupňů a s možností ovládání prostřednictvím elektronického pera. Stříbrnočerné šasi má rozměr sešitu A4 a v nitru je schovává procesor Intel Pentium III-M s taktovací frekvencí 133, 512 KB Second Level cache, 256 MB SDRAM (rozšiřitelná až na 1 GB) a 133MHz FSB sběrnici. Integrována je technologie Bluetooth a Wireless LAN, ve vybavení nalezneme i 2 USB 2.0 porty, FIR, SD a CFII slot, disk o velikosti 40 GB (5 400 otáček za minutu). Tablet vydrží pracovat napájen bateriemi až 3,5 hodiny. Tablet Portégé 3500 je samozřejmě vybaven operačním systémem Microsoft Windows? XP Professional Tablet PC Edition, který kromě speciálních funkcí pro Tablet PC podporuje i všechny ostatní programy kompatibilní s Windows.

Odkaz: http://www.toshiba-pc.cz

Pálíme na cestách

Tomáš Jirásko

Plextor představil novou přenosnou CD-RW mechaniku PlexWriter S2410TU, která svou hmotností pouhých 410 gramů je ideální volbou pro mobilní uživatele. Plextor S2410TU je nástupcem velmi úspěšného modelu PlexWriter S88TU, a je odpovědí na neustále rostoucí požadavky zákazníků po mobilním zálohovacím zařízení. PlexWriter S2410TU vykazuje 24x rychlost zápisu, 10x přepis a 24x čtení. K propojení s počítačem je využíváno rozhraní USB 2.0 (Hi-Speed USB), fyzická vyrovnávací paměť mechaniky má velikost 2 MB, samozřejmostí je využití technologie Buffer Underrun Proof pro prevenci chyb, PoweRec-II pro optimalizaci zápisu a VariRec pro možnou úpravu kvality audiozáznamu při zápisu v CD-DA formátu. Firmware je uložen ve FlashROM paměti, což umožňuje jeho snadný upgrade. Na našem trhu se tato externí mechanika objeví v lednu 2003.

Odkaz: http://www.servodata.cz

HP workstation

Tomáš Jirásko

Společnost Hewlett-Packard výrazně rozšířila nabídku pracovních stanic a monitorů. Pracovní stanice HP umožňují výběr ze tří architektur, kdy HP rozšířilo svoji nabídku o cenově dostupné modely s procesory Intel a pracovní stanice pro technické aplikace s procesory PA-8700+. Portfolio HP v této oblasti je v současnosti asi nejrozsáhlejší na trhu a lze si vybrat mezi architekturami Pentium 4/Xeon, Intel Itanium nebo PA-RISC. HP rovněž představuje čtyři nové monitory, včetně 20" plochého panelu pro profesionální použití.

Základní pracovní stanice HP xw4000 a pracovní stanice střední třídy xw5000 jsou vybaveny jedním procesorem Intel Pentium 4 s frekvencí 2,4, 2,66 a 2,8 GHz a podporou procesoru Pentium 4 s frekvencí 3,06 GHz a vyšších. Pracovní stanice xw4000 je určena pro uspokojení základních požadavků v oblasti 2D a 3D MCAD, 2D animací, střihu videa a publikování. Je zaměřena na uživatele, kteří hledají cenově dostupné systémy, jež poskytují optimalizovaný výkon a jsou spolehlivé při použití s grafikou OpenGL a certifikovanými aplikacemi. Řada pracovních stanic xw5000 je osazena nejnovější čipovou sadou Intel E7205. Jedná se o jednoprocesorový systém s vysokým výkonem, dvoukanálovou pamětí DDR pro 2D modelování, 2D i 3D animaci a střih videa. Pracovní stanice střední třídy xw6000 a špičkové pracovní stanice xw8000 jsou osazeny nejnovější čipovou sadou pro dvouprocesorové systémy Intel Xeon. Čipová sada E7505 podporuje dvoukanálovou paměť DDR a k dispozici jsou procesory Intel Xeon s frekvencemi 2,4, 2,66 a 2,8 GHz. Stanice xw6000 je určena k zajištění vysokého výpočetního výkonu v omezeném pracovním prostoru (např. zákazníci zabývající se finančními operacemi, modelováním pevných objektů 3D, animacemi a systémy GIS). Je vhodná např. pro dealery a finanční analytiky, kteří potřebují mít na omezeném prostoru k dispozici výkonný počítač a souběžně zpracovávat a graficky prezentovat velké objemy dat při téměř nepřetržitém přístupu k datovým tokům v reálném čase. Pracovní stanice xw8000 poskytuje zkušeným uživatelům rozšiřitelný, vysoce výkonný počítač vhodný pro rendering, analýzu a simulace velkých balíků dat. Podporuje grafiku OpenGL, je vybavena slotem AGP 8X Pro 50, sběrnicí PCI-X, disky Ultra 320 SCSI a umožňuje přidání velkého množství paměti.

Odkaz: http://www.hp.cz

Nová verze PC SUITE

Tomáš Jirásko

Pátého prosince byla uvolněna nová verze kancelářského balíku PC SUITE, který je možné i nadále užívat zdarma pro komerční využití jsou zdarma však pouze 3 licence v rámci jedné organizace. Nejdůležitější vlastností PC SUITE je kompatibilita s formáty doc a xls. To, že je kompatibilita s MS Office pro mnoho uživatelů dostatečná, dokazuje i počet registrovaných uživatelů, který překročil číslo 2 miliony. Novinky lze shrnout do 3 základních oblastí: zlepšení kompatibility, přiblížení uživatelského prostředí k MS Office, nové funkce, a jednodušší struktura licencí. Do rodiny přibyl také nový člen PC SUITE Plus. Plus obsahuje všechny programy PC SUITE zdarma a navíc veškeré placené doplňky dosud známé pod názvem PLUS PACK, který PC SUITE Plus nahrazuje, jsou to především kontrola pravopisu v češtině, angličtině (US i UK) a němčině včetně uživatelských slovníků, obousměrné překladové slovníky CZ Eng, CZ GER, slovníky synonym a antonym v češtině, angličtině a němčině, funkce dělení, export do formátu RTF a XHTML, čárový kód (včetně vazby na databázi a tisk na štítky), hromadná korespondence (tisk, e-mail, fax, do souboru) s Organizátorem a integrací dat v Adresáři Outlook Express anebo v sešitu XLS 602Tab, inteligentní šablony s předlohami právních smluv (občanskoprávní, obchodní), podpora OLE Automation v textovém editoru 602Text pro integraci do jiných aplikací (agendy navázané na databázi...), dále podporu makrojazyka textového editoru 602Text, přímé umístění fotoalb z 602 Album na webové servery (i na servery nabízející prostor zdarma) apod.

Odkaz: http://www.software602.cz/produkty/pcsuite

Encyklopedie on-line

Tomáš Jirásko

Projekt COTO.JE přináší českým uživatelům internetu možnost vyhledávat ve třech největších česky psaných encyklopediích Ottově slovníku naučném, Malé československé encyklopedii a encyklopedii Universum, které dohromady obsahují více než 500 000 popisů českých hesel a přes 30 000 obrázků. Jedná se celkem o 56 knih s celkovým počtem 51 000 tiskových stran. Hmotnost těchto tisků je téměř 100 kg a výška knih položených na sebe přesahuje tři metry.

Základní služby portálu zobrazování hesel do délky 25 slov a náhledů obrázků jsou k dispozici bezplatně. Komplexní služby zobrazení celé textace dlouhých hesel a obrázků ve vysokém rozlišení, ukládání hesel do rešerše a jejich tisk jsou zpoplatněny a dostupny registrovaným uživatelům.

Projekt od roku 2000 realizují zlínská společnost Aion a pražská Globe Internet, mezi partnery nalezneme společnosti Microsoft, Euromedia Group, Empyreum. Záštitu nad projektem převzala Knihovna Akademie věd České republiky.

Odkaz: http://www.coto.je

Acerovský panel

Tomáš Jirásko

S přijatelným řešením na poli LCD displejů přišla na předvánoční trh společnost Acer. LCD displeje již začínají převládat nad klasickými CRT monitory, a tento trend se začíná projevovat i v segmentu počítačů pro domácí použití a malou kancelář (SOHO). V tomto segmentu však je v našich krajinách rozhodujícím ukazatelem cena. Jedním z tohoto hlediska zajímavým produktem je Acer AL532. Jedná se o 15" TFT displej s aktivní matricí o viditelné ploše 304 x 228 mm, jasem 300 cd/m2, s rozlišením 1 024 x 768 bodů při 16,7 milionu barev, bodovou roztečí 0,297 x 0,297 mm, kontrastem 500 : 1, dobou odezvy 20/15 ms (rozsvícení/zhasnutí bodu), horizontálním zorným úhlem 140? a vertikálním 120?, a svítivostí 300-700 luxů. Vstupní signál je pouze analogový (D-sub), monitor však má integrovánu dvojici reproduktorů. Rozměry AL532 jsou 348 x 341 x 131 mm, a při celkové hmotnosti 3,2 kg je podporována i možnost zavěšení na zeď. Při avizované koncové ceně 14 000 Kč včetně daně, pak stojí již nad "luxusem" LCD panelu chvilku zapřemýšlet.

Odkaz: http://www.acer.cz

PhoneBuddy

Tomáš Jirásko

Microcom phoneBuddy Expert představil první zařízení ze zcela nové řady produktů, které mají společnou vlastnost funkce pro příjem a odesílání SMS zpráv v pevné telefonní síti.

PhoneBuddy vybavený plnou klávesnicí, ovládáním v češtině, grafickým displejem, umožňuje odesílání SMS zpráv dlouhých až 480 znaků a samozřejmě i jejich příjem. Zasílat SMS lze kromě mobilního telefonu i do e-mailové schránky, na fax, nebo též jako hlasovou zprávu pro telefonní stanice, které nepodporují SMS funkce.

Pro snadnější obsluhu je přístroj vybaven funkčními tlačítky pro nejpoužívanější funkce, rychlovolbou, možností signalizace příchozích zpráv pouze blikající kontrolkou bez zvuku, i seznamem zmeškaných hovorů včetně záznamu datumu a času, aktualizací firmwaru OTL SMS (over-the-line) a podporou speciálních uživatelských SMS aplikací (banking apod.). Buddyho je možné připojit k jakémukoli stávajícímu telefonnímu přístroji. Nesmíme ovšem zapomenout na jednu nezbytnou podmínku, nutnou k funkci tohoto přístroje zasílání SMS musí podporovat operátor pevné sítě.

Odkaz: http://www.phonebuddy.cz


Krátké zprávy VI.

Škola za školou

Tomáš Jirásko

Nová komplexní služba Škola za školou ušetří dětem až 30 % času při jejich přípravě na vyučování. Učebnice běžně užívané ve školách jsou převedeny díky pestrým možnostem internetu do zábavné formy, která děti k učení přitáhne a pozitivně motivuje k čerpání dalších vědomostí. Žáci 2. stupně základních škol a primy až kvarty víceletých gymnázií mohou získávat znalosti z devíti základních předmětů pro ústní zkoušení, písemky i testy. Nezáživnou přípravu do školy z učebnic tak nahradí rychlejší, zábavnější a interaktivní forma. Službu Škola za školou nabízí společnost Centre for Modern Education (CZ), v jejímž vedení působí zakladatelé Expandia Banky a první soukromé školy v ČR. Služba Škola za školou připraví žáka na češtinu, angličtinu, němčinu, fyziku, chemii, dějepis, zeměpis, přírodopis a chemii. Ve Škole za školou najde každý den právě tu látku, kterou potřebuje na další den. Součástí je totiž vlastní rozvrh hodin a učebnice, ze kterých se ve školách běžně učí. Škola za školou sama dítě vyzkouší, zkontroluje, vyhodnotí výsledky, opraví chyby, poradí, vysvětlí složitější látku a zároveň pobaví.

Žák má totiž k dispozici celkem 66 výukových, procvičovacích a přezkušovacích modulů, mezi které patří slovíčka, řešené příklady, větné rozbory, gramatická cvičení, diktáty, výklady, testíky, aktivní obrázky a slepé mapy či pokusy. Práce s moduly je poutavá a zábavná díky použité grafice a dalším možnostem komunikace na internetu. Potřebuje-li dítě poradit, zeptá se v Diskusi dětí, které se právě věnují stejné látce. Pomoci a vysvětlit komplikovanou látku může i múza Elvíra nebo živý lektor v off-line či on-line režimu. Součástí Školy za školou je i modul Chci se bavit, kde děti mohou hrát vědomostní hru, chatovat mezi sebou, bavit se o svých zájmech, zážitcích, najít nové kamarády.

Školu za školou tvoří soubor modulů. Každý si tedy zvolí měsíční cenový tarif v souladu s rozsahem služeb podle potřeb dítěte. Tarif BASIC začíná na 130 Kč, což představuje pouze 4,30 Kč na jeden den v měsíci. Nejširší škálu služeb, včetně on-line lektora pro hlubší porozumění probírané látce, zahrnuje tarif Premium II za 1 190 Kč, tzn. 39,70 Kč/den. Pravidelný uživatel může využít předplatné na celé pololetí. Uživatel potřebuje běžný počítač připojený na internet, vybavený prostředím MS Office a internetovým prohlížečem Internet Explorer verze 5.0 a vyšší.

Odkaz: http://www.zaskolou.cz

i90.cz

Tomáš Jirásko

I 90.cz je v České republice první internetový obchod, který dokáže okamžitě propojit uživatele z různých zemí, kteří hovoří rozdílnými jazyky. i90 nabízí uživatelům prodávat a nakupovat produkty na mezinárodní úrovni, protože stránky se automaticky zobrazují v pěti různých jazycích. Stránky i90.cz také automaticky počítají daně a poštovné. Každý je nyní schopen prodávat CD a DVD do jiných zemí bez toho, aby musel rozumnět cizím jazykům. Když například nabídnete své použité CD k prodeji na českých stránkách, neobjeví se pouze pro ostatní české uživatele, ale také ve všech ostatních zemích, kde i90 operuje. Například polský uživatel (www.i90.pl) uvidí okamžitě celé stránky v polštině (což znamená včetně prohledávání, recenzí, podrobností o produktech atd.), včetně CD, které jste nabídli k prodeji. Stránky správně určí cenu v polských zlotých a také automaticky propočtou poštovné z České republiky do Polska. Pokud kupec z Polska objedná dané CD, uskutečnil se prodej do Polska, aniž by prodávající hovořil polsky. V současné době je i90 k dispozici v pěti různých jazycích česky, maďarsky, polsky, slovensky a slovinsky a další budou následovat.

Během prvních tří měsíců zkušebního provozu se zaregistrovalo přes 15 000 českých uživatelů a celkový počet přihlášených z ČR tak dosáhl 40 000. Tím, že stránky i90 nejsou aukční, je možné eliminovat čekání zákazníka na konečnou cenu. i90.cz a i90.com jsou spravovány a vlastněny soukromou společností AlbumCity.com, Inc. se sídlem v Delaware, USA. i90 má finanční zajištění u projektové kapitálové společnosti Kilcullen Kapital Partners.

Odkaz: http://www.i90.cz

Desktop pro malé

Tomáš Jirásko

Acer uvedl na český a slovenský trh inovovanou řadu stolních počítačů AcerPower Sd. Tato nejnovější řada minitowerů by měla být speciálně navržena pro malé firmy za málo peněz, hodně muziky tedy dobrý poměr cena/výkon. AcerPower Sd speciálně nabídne soubor funkcí, které umožňují malým podnikům konfigurovat počítač přesně podle svých potřeb. AcerPower Sd je postaven na procesorech Intel Celeron a čipové sadě SIS 650, zahrnuje rozhraní 4x AGP a také tři standardní PCI sloty. Acer nabízí širokou paletu rozšiřujících grafických karet, které vyhovují požadavkům na špičkový výkon bez ohrožení stability či bezpečnosti sestavy. Je vybaven síťovým rozhraním Ethernet 10/100 integrovaným na základní desce. Díky aplikaci pro vzdálenou správu, Intel? LANDesk Client Manager, je uživatelům dostupný snadno ovladatelný a výkonný nástroj pro údržbu a administraci. Pro zajištění ochrany a bezpečnosti je skříň počítače vybavena zámkem a detekcí fyzického vniknutí při neoprávněné manipulaci.

Odkaz: http://www.acer.cz

Giga v kapse

Tomáš Jirásko

Společnost Pretec Electronics nyní nabízí CompactFlash karty s kapacitou až 3 GB. Na výstavě Comdex představila hned tři novinky v podobě kapacit 1,5, 2 a 3 GB, přičemž až dosud byla nejvyšší kapacita CF karet 1 GB. Pretec vyrábí i variantu Full Metal Protection s upraveným obalem a mechanikou, přičemž garantované podmínky provozu zahrnují teploty od -40 až +125 ?C. Využití těchto karet se předpokládá především v obranném průmyslu, ale proč bychom si luxus jistoty a ochrany dat nedopřáli i my, že?

Na českém trhu se objevily také USB flash disky WMG-01 a WMG-02 společnosti WinMaxGroup. WMG-01 se dodávají s kapacitou 16-256 MB a WMG-02 s kapacitou 16 MB až 1 GB. USB disky využívají pro komunikaci prozatím pouze rozhraní USB 1.1, nicméně v dohledné době se dočkáme i disků s USB 2.0, které dosahují rychlosti přenosu až 60 MB/s.

Odkazy: http://www.pretec.com, http://www.winmaxgroup.com.tw

Novinky pro Pockety

Tomáš Jirásko

Společnost Sunnysoft, specializující se na mobilní řešení, uvádí na trh SunnyPak1 balíček 7 aplikací z vlastní dílny. Na CD nalezneme Sunnysoft Map View, World off-line, SunnyView, GSM Dialer, NumPad, Piškvorky a Backup Manager, vše samozřejmě v posledních verzích. Na upgrade programů z tohoto balíčku se vztahuje naprosto shodná politika, jako u samostatně zakoupených produktů. Při ceně 999 Kč bez DPH ušetříte na programech při nákupu přes 1 300 Kč. Další novinkou od téže společnosti je PowerDisc ve verzi 4, což je kompilát obsahující přes 700 MB freewaru, sharewareu demoverzí i updatů (např. iPAQ, Loox). Naleznete zde i nový AciteSync3.6. Při ceně 299 Kč stojí za zvážení, zda neušetřit touto koupí drahocenný čas, věnovaný stahování těchto produktů z internetu.

Mezi samotnými produkty byl vydán nový GSM Manager 1.9.2 (790 Kč bez DPH), Piškvorky 1.5 a WorlOffline 1.1.

Odkaz: http://www.sunnysoft.cz

Poloprofíci od UMAXu

Tomáš Jirásko

MAX rozšířil svoji nabídku skenerů o poloprofesionální modely Astra 6700 Photo, Plus, Pro.

Skenery řady Astra 6700 s rozlišením 2 400 dpi a rozhraním USB 2.0 (zpětně kompatibilním s rozhraním USB 1.1) umožňují jejich nasazení na poli vyšší amatérské a poloprofesionální grafiky. Náhled předlohy je zpracován již za 7 vteřin. Velmi snadnou obsluhu umožňuje český ovladač spolu se třemi tlačítky na těle skeneru. Astra 6700 Photo je obohacena o dianástavec TPU-6700 pro skenování dia i negativních filmů až do velikosti 10,1 x 12,7 cm. Verze Astra 6700 Plus je doplněna o poloprofesionální skenovací aplikaci SilverFast SE a Adobe Photoshop Elements pro úpravy obrazu. SilverFast SE je pokročilý skenovací software s mnoha funkcemi pro úpravy obrazu přímo v procesu skenování. Za všechny jmenujme selektivní barevné korekce, pokročilé ostření nebo úpravy histogramu. Vestavěná technologie NegaFix navíc umožňuje velmi kvalitní skenování více než 120 typů negativních materiálů různých výrobců. Verze Pro je rovněž vhodná i pro kvalitní skenování kinofilmových negativů.

U Astry 6700 Pro oproti verzi Plus navíc naleznete dianástavec TPU--6700. Vysoké optické rozlišení, vynikající věrnost barev a rychlost skeneru umožňují jeho uplatnění v semiprofesionální grafické a DTP oblasti.

Astra 6700 je k dispozici za cenu 6 990 Kč, Astra 6700 Photo a Plus stojí 8 490 Kč a skener Astra 6700 Pro lze pořídit za 9 990 Kč bez DPH, se záruční lhůtou 2 roky.

Odkaz: http://www.umax.cz

Asus L2000E

Tomáš Jirásko

Asus L2000E je nový notebook, jehož hlavní předností by měl být výkon srovnatelný s klasickým stolním počítačem s bohatou výbavou a za přijatelnou cenu. Společnost AT Computers nabízí tento notebook s procesory Intel Celeron a Intel Pentium 4-M, v prvním případě s vyrovnávací pamětí druhé úrovně 256 KB, ve druhém pak 512 KB. Procesory Intel Celeron mají frekvenci 1,6 GHz, a u procesorů Intel Pentium 4-M si můžete vybrat z frekvencí od 1,4 GHz až do 2 GHz. Volit lze mezi notebookem vybaveným buďto interní DVD--ROM mechanikou, anebo populární "combo" variantou, zahrnující DVD i CD-RW mechaniku v jednom modulu. Variabilitu při sestavování notebooku podle přání zákazníka navíc podtrhuje možnost volby velikosti pevného disku a samozřejmě operační paměti. Notebook je připraven k okamžitému připojení k internetu nebo intranetu díky zabudované síťové kartě a modemu. Součástí standardní nabídky je optická myš s kolečkem, brašna a SW (Power DVD nebo Nero), operační systém Windows XP a dvouletá záruka. Varianta notebooku s procesorem Intel Pentium 4-M 1,7 GHz bude k dispozici za cenu od 41 990 Kč bez DPH.

Odkaz: http://www.atcomp.cz

Graphics Server 2.0

Tomáš Jirásko

Adobe Graphics Server 2.0 je nejnovější verzí serveru grafik a obrazů. Graphics Server podporuje postupy síťového publikování, umožňuje vytvářet, aktualizovat a opakovaně využívat kvalitní obrazy. Server je navržen pro postupy publikování na webu i na více médií, a přitom vyhovuje systémů pro správu obsahu, zdrojů a pro prepress. Software získal podporu od předních integrátorů a partnerů jako jsou Artesia, Burntsand, Context Media, Documentum, MediaBin, NetXposure, North Plains a WebWare. Adobe Graphics Server, podporující otevřené standardy a programátorská rozhraní, běží na hlavních aplikačních serverech od BEA, IBM, iPlanet a Oracle. Pomocí Adobe Photoshopu, Illustratoru a GoLiveu vytvářet nové šablony, které se mohou automaticky aktualizovat ze serveru Adobe Graphics Server. Těsná integrace s ostatními aplikacemi Adobe a s formáty souborů umožňuje s komplikovanými pracovními postupy pro web a tisk vytvořit efektivní proces vytváření, automatizace a distribuce personalizovaných obrazů ve více formátech. Nové možnosti serveru zahrnují silnou podporu formátů EPS (Encapsulated PostScript) a Adobe PDF (Portable Document Format); převod souborů SVG (Scalable Vector Graphics) na Adobe PDF; vylepšenou podporu pro metadata obrazu a nativní soubory a moduly programu Adobe Photoshop 7.0; manipulaci s obrazy CMYK a podporu ořezových cest.

Odkaz: http://www.adobe.com/products/server/graphics


Krátké zprávy VII.

Japonská luminiscence

Tomáš Jirásko

Panasonic nyní rozšířil řadu digitálních fotoaparátů Lumix o nový typ DMC-FZ1. Ten by se měl vyznačovat krátkou dobou startu, kratší odezvou mezi stiskem spouště a vlastním sejmutím obrázku a kratším intervalem mezi jednotlivými snímky. Přístroj je vybaven druhou generací objektivu DC Vario-Elmarit firmy Leica. Objektiv o světelnosti F 2,8 je sestaven ze třinácti prvků v osmi skupinách, se čtyřmi asférickými plochami u tří čoček (včetně jedné čočky se dvěma asférickými plochami). Dvanáctinásobný zoom, odpovídající rozsahu 35-420 mm u kinofilmové zrcadlovky, dosahuje v kombinaci s trojnásobným digitálním zoomem celkového možného zvětšení až 36x. 1/3,2" CCD snímací prvek obsahuje 2 miliony efektivních pixelů.

Jelikož při velkých zvětšeních je obtížné udržet obraz v klidu bez opory, je Lumix vybaven stabilizátorem Mega O.I.S. využívajíce k potlačení vlivu roztřesení technologie vyvinuté pro videokamery Panasonic. Měl by být schopen minimalizovat i riziko pohybového rozostření vznikající při stisku spouště. Mega O.I.S. lze též použít například při snímání nočních scén bez blesku, kdy je možné použitím pomalejšího času závěrky zachytit trajektorii pohybujícího se objektu.

Nově vyvinuté digitální obvody poskytují oproti předcházejícím modelům až o 50 procent vyšší diagonální rozlišení, a rychlejší zpracování dovoluje pořizovat série následných snímků bez nutnosti čekat na zápis dat na paměťovou kartu. Funkce Mega Burst umožňuje pořídit sérii až sedmi obrázků v plném rozlišení rychlostí čtyř snímků za vteřinu. Otočný volič programových režimů nabízí výběr z devíti předvolených modů: Macro, Sport, Pan Shooting, Night Portrait, Portrait, Normal, Movie, Playback a Simple. Nejzajímavějším asi bude Pan Shooting sloužící k zachycení pohybujícího se objektu, např. při fotografování sportů. U modu Simple je významně zredukována nabídka, což usnadňuje správné nastavení přístroje začátečníkům.

K dispozici je rovněž například záznam ozvučených videosekvencí ve formátu Quicktime, funkce Color Effect umožňující nastavení barevné teploty, funkce předostření, uzamykající ohniskovou vzdálenost během fotografování, atd. Korekce expozice je možná v rozpětí +-2EV ve třetinových krocích.

Pro kontrolu a přehled fotografovaných objektů je vybaven LCD displejem o velikosti 3,6 cm a rozlišení 114 000 pixelů. Snímky ve formátu JPEG(EXIF2.2) jsou ukládány na SD/MMC kartu.

Odkaz: http://www.panasonic.cz

Kreditky od Musteku

Tomáš Jirásko

Další dva "fotoprťouse" uvedla na náš trh společnost Actebis Computer. Na úspěch minifotoaparátů Mustek gSmart Mini a MustekgSmart Mini2 se nyní pokusí navázat modely gSmart Mini3 a gSmart LCD2.

Oba nové modely si zachovaly malou váhu a rozměry svých předchůdců. Plastová krabička ukrývající gSmart MINI3 má rozměry 69 x 47 x x 11 mm, gSmart LCD2 se vejde do prostoru 72 x 62 x 20 mm. Zlatě vyvedený gSmart MINI3 se může pochlubit snímačem CMOS s rozlišením 2,1 megapixelu, se kterým lze pořídit fotografie v rozlišení až 2 048 x x 1 536 bodů. Objektiv je možné přepnout mezi režimy Makro (cca 40 až 65 cm) a Normal (65 cm nekonečno). Rychlost závěrky je 1/15 až 1/4000 vteřiny. 16MB interní paměť při nejvyšší kvalitě snímků pojme až 20 snímků. Přístroj je vybaven optickým hledáčkem a samospouští se zpožděním 10 sekund. V případě propojení s počítačem pomocí dodávaného USB kabelu, můžete nahrávat "video" v rozlišení až 640 x 480 bodů s frekvencí 15 snímků za vteřinu, nebo v rozlišení 320 x 240 bodů s frekvencí 30 snímků za vteřinu. Lze jej tedy použít i jako webovou kamerku. Doporučená koncová cena je 3 885 Kč včetně DPH.

Mustek GSmart LCD2 je oproti svým "minikolegům" vybaven LCD displejem o velikosti 38,1 mm, což umožňuje snazší pořizování obrázků a orientaci v nich. Nejvyšší dosahované rozlišení fotografie je 1 280 x 960 bodů. Velikost interní Flash paměti je 16 MB. GSmart LCD2 lze rovněž díky typu paměti použít jako USB disk pro přenos dat mezi počítači. Přístroj je napájen 1,5 V AA baterií. Doporučená koncová cena je 3 885 Kč včetně DPH.

Odkaz: http://www.actebis.cz

Kabel od TESmedie

Tomáš Jirásko

Současná dynamika rozvoje kabelového internetu je velmi vysoká a ve vyspělých zemích činí cca 14 % ročně. Je to důsledek toho, že internet po kabelu je vedle ADSL jedinou technologií, která umožňuje vysokorychlostní přístup k síti v masovém měřítku, tj. typickým zákazníkem jsou domácnosti. V západní Evropě a Severní Americe je dnes standardní rychlost vysokorychlostního internetu 500-1 024 Kb/s. I z tohoto důvodu společnost TESmedia jeden z největších operátorů kabelové televize a širokopásmových služeb v ČR přichází s novou nabídkou vysokorychlostního kabelového připojení k internetu. Od 1. prosince 2002 TESmedia zdarma zvyšuje rychlost připojení k internetu z 128/64 Kb/s na 200/64 Kb/s a 256/64 Kb/s na 350/64 Kb/s (příchozí/odchozí směr). Zároveň se snižuje výše vratné zálohy za kabelový modem z 2 000 Kč na 1 000 Kč. Společnost se tak snaží podpořit současný 20% čtvrtletní nárůst počtu zákazníků. Vysokorychlostní internet se tak stává dostupnějším. Zákazník má možnost si zvolit rychlost připojení od 200 do 512 KG/s a je za paušální poplatek připojen 24 hodin denně. Oproti klasickému vytáčenému připojení přes telefonní linku zákazníci ušetří měsíčně až tisícikorunové částky. Měsíční poplatek za připojení rychlostí 200/64 činí 999 Kč, připojení rychlostí 350/64 přijde na 1 299 Kč. Připojení k internetu je navíc možné kombinovat s dodávkou programové nabídky kabelové televize, na které je možné uspořit až 200 Kč měsíčně.

Uvedené rychlosti umožňují přenos i kvalitního internetového televizního vysílání. Začíná se také masivně nasazovat a rozšiřovat VoCM (hlasová služba přes kabelový modem). TESmedia chce spolupracovat s výrobci herních konzolí jako jsou XBOX a PlayStation při rozvoji hraní síťových her přes internet. Technologie, kterou TESmedia používá pro vysokorychlostní internet, umožňuje poskytovat i další služby.

Odkaz: http://www.tesmedia.cz

Prisma 15AX

Tomáš Jirásko

MAX LCD Prisma 15AX je nástupce modelu 15MX. Samotný název již napovídá, že daný model je k dispozici s úhlopříčkou 15" s antireflexní vrstvou displeje. Počet zobrazovaných barev je 16,7 milionu, displej nabízí rozlišení 1 024 x 768, kontrastní poměr 300 : 1, odezva je 25 ms, svítivost 250 cd/m2. Prisma 15AX využívá ovladače monitoru plug and play VESA DDC 1/2B a připojení se provádí přes analogový vstup RGB. LCD Prisma 15AX je nabízen s rozšířenou tříletou zárukou. Příznivá cena je i cena 10 990 Kč bez DPH.

§§§§§

c02p0797

Telefony v 3D

Chcete si koupit telefon a nechcete obíhat prodejce? Pak využijete nové nabídky Oskara, který se jako první na českém trhu zařadil mezi prodejce, jež nabízejí své produkty na webu v 3D. Na jeho internetových stránkách, které získaly ještě atraktivnější vzhled a přehlednější ovládání, naleznete i trojrozměrné modely Oskarových telefonů. Jak se dočteme v tiskové zprávě tohoto telefonního operátora, budeme si připadat jako ve virtuální realitě typu Matrix. Projekt je zpracován v prostředí Viewpoint a práce s náhledy má intuitivní charakter. Obávat se nemusí ani uživatelé dial-up připojení, protože soubory s 3D telefony mají velikost kolem 150 KB. Pokud se rozhodnete pro nákup, stačí poté jen kliknutím myši objednat a telefon vám pošta do dvou dnů přinese až domů. Odkaz: http://www.oskarmobil.cz-LK

Norská Opera

Lenka Karlíková

Populární webový prohlížeč Opera není třeba dlouze představovat. Tentokrát byla na trh uvedena beta-verze Opera 7.0 beta 1. Opera pro Windows by měla být menší, přátelštější k uživateli a rychlejší než předchozí verze. Uživatelům nabízí celou řadu novinek, které by měli zlepšit jejich práci s Internetem. Mezi nejvýraznější z nich patří vylepšený DOM (Document Object Model) level 2, dynamické HTML a HTML 4.01, rozšířený CSS2 a kompletní WML 1.3 a 2.0. Výrazné zlepšení se dotklo e-mailového klienta M2, který byl v předchozích verzích zanedbán. Došlo ke změnám vzhledu nebo například k integraci SPAM-filtru. M2 také dokáže třídit zprávy podle kontaktů, a k inovacím řadíme QuickReply aQuickFind. Poštovní klient Opery podporuje POP3, IMAP a ESMTP. Opera se také stává přívětivější k více uživatelům, kteří používají jeden prohlížeč. Začíná podporovat tolik oblíbené profily. Vylepšení se dotkla i vzhledu prohlížeče (skinovatelnost, 3D tlačítka), dále podpory zakazování a povolování pop-up oken, rozšířily se možnosti drag&drop, zefektivnilo se stahování souborů a podpora historie. Opera také začíná více spolupracovat s Google (similar pages). Aktuální verzi Opery je možné stáhnout na adrese www.opera.com, kde je však přístupná jen pro operační systém Windows 95/98/NT/2000/XP (12,4 MB). Uživatelé s OS Linux si ještě bohužel musí počkat. Opera stáhnutá z webu bude obsahovat reklamní banner v ovládací liště programu. Pokud se ho budete chtít zbavit, připravte si 10 USD, což je zlevněná cena z 39 USD díky tomu, že se jedná o testovací verzi.

Odkaz: http://www.opera.com

Lindows 3.0

Lenka Karlíková

Microsoft s Linuxem se mohou těšit z nového partnera na poli operačních systémů. Vývoj Lindowsu byl složitý, ale konečně byl uveden na trh jako samostatný, konkurenceschopný produkt. Cena tohoto operačního systému je 129 USD (originální CD), cena elektronické podoby (možnost stáhnout z webu www.lindows.com) je 119 USD. Lindows se na trhu objevil už v polovině minulého roku, ale jednalo se o produkt, jenž měl doplňkový charakter. Vývojáři spoléhají na to, že si najde příznivce mezi uživateli, kteří odmítají Windows a osvědčí se také díky nízké ceně. V porovnání se některými verzemi Windows tento rozdíl činí v přepočtu asi 1 000 Kč. Součástí instalace je kancelářský balík StarOffice 6.0 od společnosti Sun a přístup k Click-N-Run Warehouse, který nabízí stovky softwarových produktů. Potencionální uživatelé také dostanou na Click-N-Run CD nejdůležitější programy, které jsou na webu přístupné. Operační systém Lindows vyžaduje minimální konfiguraci počítače v podobě 500MHz procesoru a 128 MB RAM.

Odkaz: http://www.lindows.com

Police Manager

Lenka Karlíková

F-Secure Police Manager Server 5.11 for Linux je produkt finské firmy F-Secure určený k centrální správě antivirové ochrany. Společnost reagovala na zvyšování oblíbenosti prostředí Linux a do produktu zahrnula stejné funkční vlastnosti jako pro verzi určenou pro OS Windows. Beta verze Police Manageru je určena k testovacím účelům a nedoporučuje se používat v běžném prostředí. Oficiální podporu totiž společnost poskytuje až finálnímu produktu. Výrobce uvádí, že verze podporuje Red Hat 8.0 a SuSe 8.0, i když zatím byla testována na Red Hat 7.3 a SuSe 7.3.

Céčko u Microsoftu

Lenka Karlíková

O tom, že jazyky C++ a C# podléhají vývoji, nás přesvědčila i společnost Microsoft. Poslední produkt Visual C++ .Net byl trochu zasunut do pozadí při propagaci mladšího kolegy C#, avšak vylepšení a novinky se ho dotkly také. S verzí Visual Studio (označení Everett) dochází k podřízení jazyka C++ standardu ISO, což je u Microsoftu poprvé. Tím by se měly rozšířit možnosti využití jazyků podporovaných tímto standardem. Firma také slibuje zrychlení aplikací pro procesory Pentium 4 nebo Athlon, a růst výkonu by se měl projevit i u operací s plovoucí čárkou. Zvýší se bezpečnost kódu a rozšíří se RAD funkce. Visual C# .Net bude obsahovat podobné šablony jako C++ pro opakované použití kódu, parciální typy pro usnadnění řízení a mnohé další.

Odkaz: http://www.microsoft.com


Krátké zprávy VIII.

Macromedia Director MX

Lenka Karlíková

Společnost Macromedia se nám představila s novým produktem Direct MX. Jedná se o software určený k vytváření multimediálních aplikací. Nový Director je postaven na spolupráci se softwarem určeným pro tvorbu interaktivních webových aplikací Flash MX, jehož soubory dokáže využívat. Za pomoci těchto dvou aplikací vývojáři dosáhnou efektivního multimediálního obsahu. Flash MX oproti jeho předchozím verzím nabízí například nové komponenty pro rychlý vývoj grafického rozhraní, rozšířenou knihovnu prvků pro tvorbu e-learningových aplikací, import a streaming digitálního videa (QuickTime, RealVideo, AVI), přehlednější práci v TimeLine, podporu Unicodu, včetně dvoubajtových jazyků, a mnohé další. Director MX však oproti němu poskytuje vyšší kvalitu výstupu (audio, video), rychlou správu využívané paměti, lepší podporu souborových formátů, 3D animace a přizpůsobení na CD a DVD-ROM. Vývoje se v Directoru dočkal i vnitřně objektově orientovaný programovací jazyk Lingo, ke kterému přibyly ladicí nástroje s podporou pokročilých funkcí a nový Object Inspector. Syntax jazyka Lingo je jednoduchá, a blízká bude především programátorům, jež mají zkušenosti s ActionScriptem, JavaScriptem nebo Visual Basicem. Director MX, který dokáže využít firemních serverových technologií (Macromedia Flash Communication Server MX), je k dispozici pro Windows 98 SE, 2000, XP a Mac OS X. Za pomoci serverových technologií je také možné vytvářet výukové aplikace na síti, on--line nebo off-line prezentace, hry nebo uskutečňovat spolupráci pracovníků v reálném čase. Vývojáři neopomenuli ani podporu videa. Rozšířili některé prvky aplikace QuickTime 6 (MPEG4). Ke kladům Directoru určitě patří i to, že zpřístupnil obsah aplikací lidem se zrakovým postižením. Director MX se na trhu v U.S. a Kanadě objeví v prosinci, lokalizované verze později. Cena Directoru MX je 1 199 USD, při upgradu 399 USD.

Odkaz: http://www.macromedia.com

I seek you v roce 2003

Lenka Karlíková

Kdo by ho neznal? Jeden z nejznámějších a nejoblíbenějších komunikačních prográmků, který má své věrné příznivce po celém světě. ICQ se tentokrát představil ve své beta-verzi ICQ Pro 2003a Beta Built #3777 a přináší s sebou několik vylepšení. K nejvýraznějším patří vylepšená integrace s Windows XP a MS Outlookem, kompatibilita s ICQ Lite, automatické zjišťování e-mailů na serveru a detekce firewallu. K přednostem přináleží také zakomponovaná podpora jednoho z nejpopulárnějších vyhledávacích nástrojů Google. Vzhled samotného panelu aplikace se změnil jen nepatrně. Byl přidán panel Google nad kontakty a tlačítka Přidat a Najít uživatele. Více uživatelů možná ocení nastavení zvuků pro každého z nich, nebo také vyhledávání kontaktů podle klíčových slov. Beta-verze ICQ má 3,8 MB a je volně dostupná ke stáhnutí na domovské stránce.

Odkaz: www.icq.com

BugZilla spravuje chyby

Lenka Karlíková

Příznivci Linuxu se dočkali pomůcky pro jejich systém. Jako jeden z mála systémů totiž až doposud nepoužíval systém pro správu verzí, chyběl mu také systém pro správu a oznamování chyb. Ke změně došlo nyní, kdy je vývojářům k dispozici server http://bugzilla.kernel.org, kde by se měly shromažďovat a sledovat oznamované chyby a průběh jejich opravování. Pro tento server je určen program BugZilla. Projekt je rozdělen do podprojektů (správa procesů, napájení, síťování atd.), přičemž každý by měl mít svého správce, který by zadával dobrovolníkům chyby k odstraňování. Prozatím tento projekt podporuje jen verze Linux 2.5, ale uvažuje se o rozšíření i na další stabilní verze.

Borland pro mobily

Lenka Karlíková

Společnost Borland ve spolupráci s Nokií vyvinula vývojové prostředí C++ Mobile Edition. Tato technologie slouží k urychlení tvorby, nasazování a testování mobilních aplikací. Nabízený produkt je možné integrovat se všemi verzemi Borland C++Builder 6. Vývojáři s aplikacemi v C++ pro Symbian je mohou jednoduše převést do nového prostředí, přičemž není požadováno žádné přepisování kódu. Borland C++ Mobile Edition je určena pro platformy Nokia Series 60 pod operačním systémem Symbian OS. Uvedený OS umožňuje práci s daty na mobilních telefonech. Platforma Nokia Series 60 je pro generaci tzv."chytrých mobilů", které nabízejí grafické uživatelské rozhraní, sadu aplikací a vývojářům určenou sadu nástrojů SDK Series 60. Na trhu je Borland C++Mobile Edition od konce listopadu minulého roku a dodává se společně s produkty Borland C++Builder 6 Professional a Enterprise.

Odkaz: http://borland.com/mobile

§§§§§


Laserové kamery Hitachi

Jaroslav Kasal

c02p0798

Na nedávno pořádané tiskové konferenci v Praze byly, mimo jiné, představeny i zcela ojedinělé digitální kamery. Nové kamery nejsou, jak jsme tomu zvyklí, vybaveny klasickým záznamem na miniDV pásku, ale integrovanou zapisovací mechanikou formátu DVD-RAM a DVD-R. Inovace v podobě laserového zápisu by měla v praxi vykázat, ve srovnání s megnetickou páskou miniDV či Digital8, mnoho výrazných výhod. Přínosem by měla být možnost okamžitého přístupu k jakémukoliv záznamu na disku bez zdlouhavého převíjení pásku, vyšší životnost záznamu na disku či šetrnější přístup k záznamovému médiu. Uživatel by neměl zažít problém se špinavou záznamovou hlavou a neměl by poznat, co znamená opotřebovaná páska, která mnohdy dokáže zkomplikovat život.

Mechanika DVD-R/DVD-RAM v kameře by, podle výrobce, měla vydržet fungovat po dobu až 30 let s teoretickým zapsáním až 100 tisíc nahrávek. Při pořizování záznamů na povrch disku je další výhodou, že kamera sama vytváří obsah, takže při prohlížení pořízeného materiálu je možné se rychle orientovat díky graficky zpracovanému indexovanému obsahu s náhledy záběrů (tubnails). Pokud se vám některé záběry nelíbí, není nic jednoduššího než je smazat (pokud využíváte přepisovatelné médium). Vzhledem k tomu, že kamera používá inteligentní paketový formát záznamu, dokáže uvolněné místo znovu využít pro další nahrávky. Tento systém by měl umět využít i fragmentované části volného místa, takže pro uživatele budou využitelné jako jednolitý blok volného místa. Což by znamenalo, že by přístup kamery k DVD nosiči byl skutečně jako k pevnému disku.

Pro dodržení co nejmenších rozměrů handycamového zařízení je pro záznam využito "malých", tedy osmicentimetrových DVD médií. Jejich kapacita je nižší než u klasických DVD nosičů, proto je i délka nahrávek nižší než u klasických DVD disků. Zřejmě pro udržení dobré kvality nahrávky je použito pro ukládání obrazových dat na disk formátu MPEG2. Při nastavení nejvyšší kvality (nejvyšší bitrate) záznamu lze na médium DVD--RAM uložit cca 20 minut videa. Nastavením standardní kvality formátu MPEG2 je možné zapsat na nosič DVD až 60 minut. Jestliže využijete oboustranné médium DVD, kapacita záznamu bude logicky dvojnásobná, tedy 40 minut při vysoké kvalitě a 2 hodiny videa při kvalitě standardní.

Vyjma videa umí kamera pořizovat i statické fotografie ve formátu JPEG. Podle modelu kamery je fotografie buď v rozlišení 1 024 x 768 bodů, nebo ve vyšším 1 280 x 960 bodů. Snímky se stejně jako soubory MPEG2 ukládají na DVD disk. V případě, že využijete celý povrch DVD disku pro účely fotografování, budete muset pořídit přibližně 2 000 snímků, než zaplníte celou kapacitu.

Veškerý pořízený materiál je možné s pomocí firmwaru virtuálně sestříhat přímo v kameře a na připojené video "poslat" hotový sestřih včetně jednoduchých efektů (např. prolínačky).

Patříte-li k náročnějším uživatelům, kteří si chtějí se záznamem pohrát ve střihovém programu na PC, lze pro přenos dat využít (dosti překvapivě) konektoru USB. Nižší modely kamer nabízejí pouze USB 1.1 a nejvyšší představený typ dokáže i USB 2.0. Je zajímavé, že zavedený standard DV kamer Firewire ani jedna z nově uvedených kamer neobsahuje.

Pro rychlé přenesení dat do počítače je možné využít i klasické DVD mechaniky v PC, které si poradí s použitým typem média (DVD--RAM/DVD-R). Takto se velice jednoduše a pohodlně dostanete k veškerému materiálu, jejž jste na osmicentimetrový disk uložili.

Digitální kamera Hitachi se záznamem na DVD disk, by se měla na českém trhu objevit ve třech modelech. Nejnižší typ DZ-MV200E bude disponovat příznivou cenou, 12x optickým zoomem, USB 1.1 a CCD prvkem s rozlišením 800 tisíc pixelů. Výrobek s označením DZ--MV230E nabídne vylepšené rozlišení prvku CCD (1,1 Mpix), což umožní především pořizovat kvalitnější statické snímky (1 280 x 960 pixelů). Záznam videa by měl umět nejen staticky nastavitelný datový tok (pevně určená kvalita záznamu), ale i tzv variable bitrate, tedy promělnlivý datový tok podle aktuální potřeby pořizovaného materiálu. Kamera Hitachi DZ-MV270E nabídne rozměrově větší (3,5") výklopný LCD displej, barevný hledáček a mnohonásobně rychlejší přenos dat konektorem USB 2.0. Ve spojení s ním bude možné proměnit připojenou kameru k PC do podoby DVD vypalovačky i plnohodnotného DVD rekordéru.

Odkaz: http://www.hitachi-online.cz

§§§§§


Akce sleva

c02p0799

Měsíc utekl jako voda, a my jsme tady s další slevou, kterou můžete jako čtenář PC WORLDu uplatnit při pořizování nejrůznějšího hardwaru. Do nového roku jsme vám spolu s firmou ProCA, výrobcem počítačů Brave, připravili možnost výhodnějšího nákupu něčeho, co váš počítač nepochybně uvítá DDR pamětí od OCZ. Samozřejmě s obvyklou 10% slevou. Ale jako vždy si připomeňme, že akce platí pouze do 27. 1. 2003.

Pozn.: Pro uplatnění slevy použijte kupon, jenž naleznete na této stránce. Na internetové adrese www.proca.cz/o_firme/seznampo.phtml nebo na telefonu 267 283 111 pak získáte seznam poboček ProCA, kde lze nákup uskutečnit.

Paměťové moduly firmy OCZ jsou členěny do tří základních řad: Basic Series, Performance Series a Enhanced Latency Series:

Basic Series Jednotlivé modely této řady běží na frekvencích 266 až 433 MHz při latenci CAS 2 až 2,5. K dispozici jsou 256MB a 512MB verze.

Performance Series Provozní frekvence této řady se u jednotlivých modelů pohybují od 333 do 433 MHz při nízké latenci CAS 2 (pouze u frekvence 433 MHz činí CAS latence 2,5).

Enhanced Latency Series Jsou jakýmsi výkonnovým dopilováním předchozí řady, běží na 433 MHz, avšak přitom si stále zachovávají nízkou CAS latenci 2.-OK

§§§§§


HP Color LaserJet 5500

Václav Maletínský

c02p0800

Po tiskárnách určených pro zpracování barevných dokumentů formátu A4 představila společnost Hewlett-Packard také výrobky, které potisknou dvojnásobnou velikost papíru. Řada tiskáren HP Color Laser Jet obsahuje základní model zařízení se vstupním podavačem na 500 archů A3 v gramáži 60-120 g/m2 a předním výklopným zásobníkem na 100 listů vyšší gramáže 60-200 g/m2. U dalších produktů z celé řady se zákazník setká s vestavěnou duplexní jednotkou, doplňkovými spodními podavači papíru, ale také pevným diskem pro uložení tiskových úloh. Tiskárny jsou vybaveny procesorem s pracovní frenkvencí 400 MHz a 96 nebo 160 MB operační paměti s volitelným rozšířením na 416 MB. Pracovní rozlišení 600 x 600 dpi s technologií ImageREt 2400 by mělo uživatelům přinášet stejnou kvalitu barev jako dříve uvedené tiskárny HP Color LaserJet 4600, rychlost opakování 22 monochromatických nebo barevných stran za minutu je o 6 výtisků vyšší. Standardní či volitelná komunikační rozhraní zahrnují paralelní, USB a síťové přípojky, wireless Ethernet, ale také Fast Infrared nebo Bluetooth adaptér. Ovladače jsou připraveny pro Windows 95, 98, Me, NT 4.0, 2000 a XP a pro Mac OS ve verzi 8.6 a vyšší a zahrnují emulace HP PCLe, HP PCL6 a postscriptový ovladač Level 3. Na stránkách výrobce je možné stáhnout i drivery pro OS/2, UNIX a Linux. Tiskárny HP Color LaserJet 5500 jsou vybaveny ovládacím panelem s grafickým čtyřřádkovým displejem a tlačítky pro listování v nabídkách a potvrzení výběru, stejně jako předchozí modely pak nabízejí také ovládací prvek pro rychlé zrušení tisku úlohy. Vzdálená správa zařízení prostřednictvím interní webové stránky je i u řady HP CLJ 5500 samozřejmostí. Vnější rozměry tiskáren se pohybují od 577 x 704 x x 640 mm do 577 x 704 x 1 119 mm a hmotnost jednotlivých modelů se může pohybovat v závislosti na konfiguraci od 60 do 128 kg (u nejlépe vybaveného zařízení 5500 hdn je k dispozici i podstavec s kolečky, na který se tiskárna postaví). Pořizovací ceny tiskáren byly předběžně stanoveny na 136 000-236 000 Kč včetně DPH, náklady na černobílý tisk v 5% pokrytí by se měly pohybovat kolem 70 haléřů a barevné zpracování dokumentů ve čtyřnásobném pokrytí stránky A4 by nemělo překročit 3,44 Kč včetně DPH.

Cenová válka začala

Václav Maletínský

Pohled do ceníků barevných tiskáren přináší v poslední době zákazníkům mnoho velmi příjemných překvapení. Nedlouho po uvedení tiskáren HP Color LaserJet 2500L na náš trh došlo k razantnímu snížení ceny původní pořizovací náklady 39 217 Kč byly sníženy na 27 904 Kč včetně DPH. Pro čtenáře, kterým se nedostal do rukou minulý PCWORLD s testem tohoto produktu, jen ve stručnosti připomenu základní technické specifikace, tj. rychlost tisku 4 barevné nebo 16 černobílých stran za minutu.

Rychlejší jednoprůchodové tiskárny také prošly cenovou zeštíhlovací kúrou. Za všechny můžeme uvést například zařízení Xerox Phaser 8200 s technologií tuhých inkoustů a tiskem 16 barevných či černobílých dokumentů za minutu. Do konce prosince 2002 se u společnosti PS Pro bude tento produkt prodávat za 48 798 Kč včetně daně. Cena výrobku tedy v mimořádné akci klesla o více než 36 000 Kč!

Novinky u Canonu

Václav Maletínský

Populární tiskárny BubbleJet se dočkaly svých sourozenců, v produktovém portfoliu se totiž objevily nové tiskárny s označením i320 a i550. Model Canon Bubble Jet i 320 je určen spíše pro domácí použití, nabízí totiž rychlost tisku 7 barevných nebo 10 černobílých stránek za minutu. Pracovní rozlišení 2 400 x 1 200 by mělo vyhovovat všem nárokům domácího uživatele na kvalitní a přitom i rychlý tisk dokumentů. Zařízení, které při tisku na papír nanáší kapky inkoustu o objemu 5 pl ze samostatné černé nebo sdružené barevné CMY cartridge, dokáže bezokrajově tisknout fotografie 10 x 15 cm a zvládne (už s malým okrajem) nejen potisk materiálů v gramáži 60-105 g/m2, ale tiskne také na speciální média Canon s gramáží až 270 g/m2. Do zadního šikmého podavače papíru tiskárny se vejde 100 běžných kancelářských listů, potištěné papíry jsou vysouvány před tiskárnu. Majitele digitálních fotoaparátů jistě potěší, že zařízení si rozumí s formátem Exif Print (Exif Print 2.2) a kromě ovladačů pro Windows a Macintosh je zákazníkovi dodán i software Canon Easy-PhotoPrint pro snadnou úpravu a tisk snímků. Tiskárna je prodávána za 3 190 Kč včetně DPH.

Druhým zajímavým tipem může být zařízení Canon Bubble Jet i550, které za minutu zvládne 18 černobílých nebo 13 barevných stran A4 za minutu. Pracovní rozlišení této tiskárny je vyšší, na speciální média totiž dokáže nanášet kapky inkoustu v rozlišení až 4 800 x 1 200 dpi. Odlišný je i způsob uložení tiskových kazet, model i550 totiž využívá oddělené inkoustové cartridge všech barev CMYK, což snižuje reálné provozní náklady. Zatímco Canon Bubble Jet i 330 může být s počítači připojen jen prostřednictví USB 2.0 rozhraní, nabízí zařízení Canon i550 k připojení také paralelní obousměrné rozhraní. Cena tiskárny 6 290 Kč včetně DPH osloví spíše uživatele, kteří potřebují barevně tisknou v malé kanceláři, není však výraznou překážkou k domácímu využití.

Třetí výrobek společnosti Canon je určen výhradně pro kancelářské využití. Model Canon N1000 se od ostatních inkoustových tiskáren podstatně odlišuje nejen vzhledem, ale také kapacitou vstupních podavačů na 250-750 listů. Nabízí pracovní rozlišení 2 400 x 1 200 dpi u barevného zpracování dokumentů a 1 200 x 600 dpi pro černobílý tisk, s počítači dokáže komunikovat prostřednictvím paralelního, USB nebo síťového rozhraní a za minutu dokáže vychrlit 20 černobílých nebo 18 barevných stránek A4. Cena výrobku 36 400 Kč se může v kategorii inkoustových zařízení poměrně vysoká. Ve srovnání s laserovými barevnými tiskárnami (jako jejich konkurenci je třeba Canon N1000) však nijak hrozivě nevypadá.

§§§§§


Krátké zprávy

c02p08011

Totální detekce

Společnost Symantec Corp. představila svoji úplnou řadu produktů pro detekci a prevenci narušení bezpečnosti, na níž předvedla plánovanou integraci nedávno získaného produktu ManHunt společnosti Recourse Technologies pro multigigabitové sítě a vysoce škálovatelného produktu Symantec Host Intrusion Detection 4.0. Technologie detekce narušení bezpečnosti a prevence narušení bezpečnosti přinášejí jedinečné možnosti a výhody a obě se navzájem doplňují při zajišťování robustní ochrany podnikových sítí. V závislosti na citlivosti chráněných informací, vyžadované úrovni bezpečnosti a jiných faktorech se podniky mohou rozhodnout pro instalaci buď detekce narušení bezpečnosti, prevence narušení bezpečnosti nebo kombinace obou technologií. Symantec chystá zlepšení stávajících schopností svých produktů Symantec Gateway Security a Symantec Client Security co se týče prevence narušení bezpečnosti. Toho chce dosáhnout integrací produktu ManHunt, který zajistí vyspělou vysokorychlostní detekci narušení bezpečnosti pomocí detekce anomálií v protokolech.

Integrace produktů ManHunt a Symantec Host IDS umožní lepší rozpoznávání útoků a lepší reakci na útoky, protože budou korelována IDS data z hostitelského počítače a ze sítě.

Odkaz: http://www.symantec.cz-PAT

§§§§§


Krátké zprávy

c02p0802

Intel Celeron 2,1 a 2,2 GHz Intel uvádí do prodeje dva nové procesory Celeron s pracovní frekvencí přesahující 2 GHz. První z nich pracuje na frekvenci 2,1 GHz a druhý, v současnosti nejrychlejší Celeron, pak na 2,2 GHz. Oba mikroprocesory jsou vyráběny 0,13mikronovou technologií a běží na 400MHz FSB sběrnici. Cena varianty s taktem 2,2 GHz činí 103 USD (cca 3 200 Kč), pomalejší model se prodává za 89 USD (2 800 Kč), oboje platí při odběru vyšším než 1 000 kusů. Ceny ostatních prodávaných Celeronů mají nyní následující hodnoty: 1,8GHz 69 USD (2 150 Kč); 1,7GHz 54 USD (1 600 Kč) a 1,4 GHz 54 USD (1 600 Kč).-CZDo rubriky novinek přispěli:

Nokia 6200

Čestmír Žák

S mobilními telefony značky Nokia se v poslední době doslova roztrhl pytel, vždyť za uplynulý měsíc bylo ohlášeno kolem sedmi nových modelů! Nokia 6200 byla světu oficiálně představena 18. 11. 2002 na veletrhu COMDEX v Las Vegas. Dalo by se tedy očekávat, že bude určena pouze pro americké sítě 850/1 900 MHz, ve skutečnosti však model 6200 zvládá i jednu evropskou frekvenci: 1 800 MHz. Ideální uživatel Nokie 6200 tedy vypadá asi takto: většinu času pobývá v Americe, když už však zavítá do Evropy, pohybuje se zde převážně ve velkých městech (v ČR jsou vysílače v pásmu 1 800 MHz nejvíce v Praze). Mobil v sobě nezapře blízkou příbuznost s Nokií 6610, měří 106 x 45 x 19 mm a váží 80 gramů. Barevný displej displej s rozlišením 128 x 128 bodů dokáže najednou zobrazit až 4 096 barev. Kvalita displeje plně postačuje i pro surfování stránkami ve formátu XHTML nebo zobrazování středně kvalitních barevných obrázků. Co se funkcí týče, drží se model 6200 současné mobilní špičky; podporuje zprávy MMS, programy v jazyce Java, dokáže také polyfonně vyzvánět či zajistit pohodlný poslech FM rádií. O přenosy mobilních dat se stará technologie EGPRS (teoreticky až 384 Kb/s), vyhovující specifikaci sítí 2,5 generace. Nokia 6200 sice nevyužívá potenciálu EGPRS naplno, ale i tak je jejích 118,4 Kb/s velice slušná hodnota zejména ve srovnání s dnes používaným GPRS (40,2 Kb/s). "Šest tisíc dvoustovka" bude též prvním mobilem s implementovanou podporou pro Instant Messaging a podobné služby, které má na svědomí sdružení Wireless Village. Ani na baterii o kapacitě 780 mAh si pravděpodobně nebude nutné stěžovat, vždyť má udržet telefon na příjmu až osm dní nebo umožnit až čtyři hodiny hovoru.

Odkaz: http://www.nokia.cz

nVidia GeForce FX (FeliX)

Čestmír Žák

Po nedávném triumfu firmy ATI s čipem Radeon 9700 Pro se nyní konečně schyluje i k vydání dalšího hi-tech čipu konkurenční společnosti nVidia GeForce další generace. Ta nebude nazvána GeForce 4, jak by se možná slušelo, ale GeForce FX. Tento název má původ pravděpodobně v technologii CineFX, kterou budou vybaveny všechny čipy NV3x. Čip GeForce FX (kódové označení NV 30) se vyrábí 0,13mikronovou technologií a je poskládán ze 125 milionů tranzistorů. Pracuje na frekvenci 500 MHz, což je ve porovnání s již zmíněným Radeonem 9700 Pro (325 MHz) vážně slušné číslo. Moderní paměti typu DDR II mají sice jen 128bitovou sběrnici (4 x 32 bitů), zato však pracují na neuvěřitelně vysokém kmitočtu na rovném 1 GHz. Teoretická datová propustnost činí 16 GB/s, za pomoci optimalizačních procesů (technologie Lightspeed Memory Architecture III) se však patrně dostane až někam k bombastickým 50 GB/s. NV 30 plně vyhovuje specifikacím DirectX 9, dokonce je v jistých ohledech znatelně předčí. Naprostou samozřejmostí pro moderní grafickou kartu je dnes podpora AGP 8x rozhraní. GeForce FX zvládá 128bitovou hloubku barev, ta je realizována pomocí floating-point kalkulací, a 24bitovou interní datovou cestu. Jisté také je, že pro opravdu vysoké výkony budete potřebovat náramně výkonný procesor, jinak nebude mít pořízení této karty prakticky žádný větší význam. GeForce FX se stane nejspíše ideální kartou pro plný požitek z očekávané akční hry DOOM 3, což by mohlo mít jistý nezanedbatelný vliv na prodejnost tohoto čipu. Předpokládaný výkon se blíží hodnotě 22 000 bodů v 3D MARKu 2001 SE, některé zdroje ale hovoří i o daleko vyšších číslech. V lednu 2003 se pravděpodobně objeví první dvě verze GeForce FX 5800 a GeForce FX 5800 Ultra, jejichž cena se bude pohybovat v rozmezí USD 400 až USD (13-16 000 Kč)

Odkaz: http//www.nvidia.cz

SiS Xabre 600

Čestmír Žák

Na trhu se zanedlouho objeví nový grafický čip od firmy SiS SiS Xabre 600. Oproti svému předchůdci (SiS Xabre 400) je architektura celkově pojata daleko moderněji, o čemž svědčí jak 0,13mikronový výrobní proces, tak i množství implementovaných doplňkových funkcí. Karty s čipem Xabre 600 samozřejmě podporují sběrnici AGP 8x a jsou plně Direct X 8.1 kompatibilní. Vlastní GPU pracuje na frekvenci 300 MHz, 128bitové paměti typu DDR (2,8 ns) pak na 300/600 MHz. Za zmínku rozhodně stojí technologie Xmart technology, za níž se ukrývá hnedle několik zajímavých funkcí. Jako první se dotkneme technologie Xmart AGP, která zajišťuje automatickou detekci sběrnice AGP a nastavení ideálních hodnot pro provoz. Xmart Drive inteligentně snižuje frekvenci grafického čipu u nenáročných 2D zobrazení, což sníží množství vyzařovaného tepla a tím pádem minimalizuje i hlučnost větráčku. Poslední technologie Xmart Vision dokáže rozpoznat přepnutí grafických režimů 2D/3D. Ve 2D je obraz optimalizován tak, aby co nejméně namáhal oči, ve 3D aplikacích pak dochází ke korekci jasu a kontrastu. Všechny grafické karty s čipem Xabre 600 budou vybaveny konektorem DVI a TV výstupem, pracuje se i na zlepšení dosud nepříliš přesvědčivých ovladačů. O cenách a datech uvedení do prodeje nejsou zatím k dispozici žádné bližší informace.

Odkaz: http://www.sis.com

§§§§§


Hlídací Pes 2002

Radim Hasalík

c02p0803

Program Hlídací Pes je určen pro domácí i firemní použití, a proto hlavním úkolem je zabezpečit operační systém Windows a zaznamenávat činnosti prováděné uživateli na počítači, což znamená, že je automaticky spouštěn na pozadí po startu operačního systému a nelze jej vypnout (a to ani po stisku CTRL+ALT+DEL) nebo odinstalovat bez znalosti hesla. Novinkou jsou dvě verze Hlídacího Psa: síťová verze, umožňující spravovat více klientů na lokální síti, a verze pro domácí použití pouze pro jeden počítač. Program podporuje všechny operační systémy Microsoftu, ale některé z nabízených možností nejsou dostupné pro každou verzi Windows, například ve XP nelze spravovat systémovou politiku a uživatel je odkázán na administrátorské nástroje. Výraznou změnou v zabezpečení programu je i spouštění Hlídacího Psa v nouzovém režimu Windows, takže program je možné odstranit jen s velmi odbornými znalostmi Windows. Přibylo nastavení zakazující veškeré programy kromě těch, které správce Hlídacího Psa uživatelům povolil. Na rozdíl od předcházející verze, veškeré změny v nastavení zabezpečení nebo sledování se projeví ihned, bez nutnosti restartovat počítač, a velmi důležitou změnou jsou i šifrované záznamy programu, ukládané do skryté složky, jejíž název nyní Hlídací Pes 2002 při instalaci náhodně generuje. Vylepšení doznala také statistika o provozu počítače, která je detailnější než v první verzi. Program navíc umožňuje v zadaném čase vypnout jak Hlídacího Psa, tak ukončit běh operačního systému. Hlídací Pes v nové verzi nabízí velice užitečné funkce, zabezpečující operační systém Windows, a současně představuje poměrně rychlý a robustní program pro sledování veškerých aktivit uživatelů.

§§§§§

$$$$$


CD


Je libo slovník či kancelář?

Patrik Malina

c02p08012Protože v podzimním období se dařilo tvůrcům dvou zajímavých tuzemských aplikací, můžeme vás na sklonku roku potěšit novými bezplatnými verzemi překladových slovníků a kancelářského balíku. Tím však překvapení zdarma nekončí určitě si vyzkoušejte Argentum Backup, a pokud vedete agendu své firmy, systém Ekonom by vám rovněž mohl vyhovovat. Tím ovšem nadílka teprve začíná.

Akce a Novinky

V rubrice Akce vás tentokrát čeká plná bezplatná verze velmi zajímavého slovníku Millennium v nové verzi 6. Obsahuje dosti slušnou slovní zásobu pro běžnou práci s anglickým, francouzským a německým jazykem, a jistě dobře poslouží podrobnosti najdete v rámečku. Řada zajímavostí se sešla v rubrice Novinky, a začneme od netradičních příspěvků: k nim jistě patří nejlepší výtvory, jež byly oceněny ve 3. ročníku soutěže Becher Game, a vypadá to, že kvalita soutěžních příspěvků se rok od roku zvyšuje. Z pravidelných příspěvků se můžete těšit z nových vydání linuxového magazínu Abíčko a přehledu zajímavých článků z internetového magazínu Interval. Pokud jste z minulého CD nainstalovali bezplatnou verzi antivirového programu Panda Antivirus Titanium, najdete zde aktualizační kódy na další měsíc, a samozřejmě jsou též připraveny elektronická verze našeho archivu a přehled obsahu starších CD. Ze zavedených položek nám zbývají ještě bezpečnostní záplaty, jež jsou tentokráte určeny pro prohlížeč MS Internet Explorer, a přímé odkazy na instalaci softwaru ke dvěma článkům uvnitř čísla.

Software

V rubrice Komerční software jsou v tomto čísle připraveny hned tři zajímavé aplikace zdarma. Podrobnosti se o nich dočtete v rámečku v dolní polovině dvoustrany, a proto je zde zmíníme jen stručně. V první řadě uvolnila společnost Software602 pro své příznivce zcela novou verzi svého kancelářského balíku. Můžete využít nejen bezplatnou verzi, ale také otestoval plnou funkcionalitu rozšířené edice Plus. Dalším programem zdarma je systém Ekonom pro agendu malých a středních firem, a velmi zajímavou nabídku čtenářům našeho magazínu též přináší společnost Argentum. Její zálohovací program Backup 1.50 můžete použít zcela zdarma, a rovněž lze výhodně upgradovat na nejnovější edici 1.90. Z oblasti ekonomického softwaru zde najdete ještě program ABRA G3 firmy Aktis, a velmi zajímavá je rovněž aplikace MapFactor Navigátor pro plánování tras a navigaci, kterou je možno zakoupit se slevou. Zbývající položky představují prezentace společnost Hope Group je dodavatelem především datových nosičů (CD, DVD atd.), Microton nabízí on-line překlad textů a internetových stránek, a malou perličkou je informace o Centru rehabilitace páteře, kterou máme všichni od sezení u počítače pěkně vytvarovanou.

V části Topware zřejmě řada z vás sáhne po nové verzi komunikačního programu ICQ, jenž se stal pro mnohé nepostradatelnou pomůckou. Pokud hledáte HTML prohlížeč, můžete vyzkoušet hned dva kvalitní a prověření buďto AceHTML, nebo HTML Kit (oba dva jsou zdarma). Z pravidelných příspěvků jistě stojí za zmínku diagnostický nástroj SiSoft Sandra, zabezpečovací program Tiny Personal Firewall či alternativní grafické rozhraní WinBlinds. Z českých programů určitě vyzkoušejte prohlížeč obrázků a správce fotografického materiálu Zoner Media Explorer.

Rubrika Vyzkoušejte si obsahuje jako vždy kompletní doprovod ke článkům uvnitř časopisu. Můžete se např. přiučit tvorbě HTML stránek pomocí kaskádových stylů a atraktivní jistě je i srovnávací test grafických prohlížečů. Nepřehlédněte rovněž rubriku Rychlokurz, jež se věnuje výbornému stahovači internetového obsahu. Z dalších příspěvků jistě stojí za zmínku pěkná hra GutterBall či zajímavá utilitka pro zájemce o tvorbu vlastních her Game Maker. Pokud toužíte naučit se psát na klávesnici všemi deseti prsty, pak právě pro vás je program Psavec.

Část Téma CD je zaměřena na všechny uživatele, kteří nepovažují svůj počítač a data za dostatečně zabezpečené. Mezi programy naleznete pomůcky pro zajištění uživatelského přístupu do operačního systému Windows, dále ochranu před nežádoucím provozem z internetu a také nástroje na šifrování souborů či složek. Můžete si též vyzkoušet zajímavou metodiku ukrývání dat do formy obrázky steganografii (třeba s programem Hide In Picture), a pokud si nepamatujete všechna možná hesla, jež na internetu potřebujete, vyzkoušejte některého správce (velmi pěkný je Key Wallet, který je navíc zdarma). Nechybí špičkové programy jako Ad-aware či PGP, či zajímavá česká novinka Hlídací pes 2002. Obsah rubrik Servis a Antiviry není žádným překvapením, přesto byste nové antivirové definice neměli opomíjet.

Komunikace a Hardware

Za poslední měsíc se nám do rubriky Komunikace urodilo především na poli internetových prohlížečů. K plné verzi dospěla stále výrazně se lepšící Mozilla, a také tvůrci ze severu Evropy po menší odmlce přispěchali s Operou, a to alespoň v beta-verzi. Tento prohlížeč vám tentokrát přinášíme i ve verzi pro operační systém Linux, včetně počeštění od jednoho z našich čtenářů. Pro uživatele a znalce FTP komunikace přinášíme pěkný klient FileZilla, a pokud provozujete webové aplikace, postavené na PHP, asi vás bude zajímat nejnovější testovací verze tohoto skriptovacího jazyka. Malý, ale zajímavý příspěvek zde také najdou uživatelé prohlížeče MyIE (byl rovněž dříve na našem CD). Jeden z uživatelů pro něj vyrobil zajímavé rozšíření pro vyhledávání. Pochopitelně zde nechybí elektronické verze článků pro snazší práci s internetovými odkazy.

Pracovníci TestCentra IDG napřeli v posledním měsíci své síly k testování počítačových sestav pro kancelářské využití a dále jim prošla rukama kolekce malých laserových tiskáren pro méně náročné uživatele. Veškeré výsledky najdete opět v podobě přehledných tabulek.

Věříme, že nadílka před koncem roku vás potěší a zároveň ujistí, že pro vás vždy máme řadu zajímavostí. Zachovejte nám i v příštím roce přízeň!

Zdarma a se slevou na našem cd

Slovníky Millennium 6 Basic

Brněnská společnost Commercial Services připravila na podzim zcela novou verzi svých slovníků Millennium. Zhruba po půlroce vám proto přinášíme aktuální edici tohoto produktu, jenž v plném provedení představuje jednu z nejrozsáhlejších slovníkových databází na tuzemském trhu. Autoři poměrně zásadně přepracovali uživatelské rozhraní a databáze slovních dvojic byla rovněž rozšířena, takže uživatelé mají k dispozici opět hodnotnější aplikaci. Na našem CD najdete zdarma použitelnou distribuční variantu Basic. Ta je vybavena plnohodnotným ovládacím programem a databází, jež zahrnuje zhruba 350 000 výrazových dvojic pro překlad z/do angličtiny, němčiny a francouzštiny. V případě zájmu o vyšší, placené verze najdete podrobné informace rovněž na CD.

602Pro PC SUITE/Plus

Kancelářský balík tuzemského výrobce Software602 patří bezesporu mezi nejrozšířenější programové vybavení, a to nejen mezi česko-moravsko-slezskými uživateli. V průběhu letošího podzimu byla dokončena nejdříve nová verze v anglickém jazyce, a my vám přinášíme zcela aktuální české provedení. Jednou ze zásadních novinek je úprava samotných distribučních balíků. Původní základní edice, která je stále k dispozici po registraci zdarma, byla zachována, avšak dřívější rozšíření Plus Pack bylo nově zabudováno do celého balíku a je dostupné v provedení PC SUITE Plus. Pokud po instalaci tohoto provedení nezaplatíte licenční poplatky za dodatečnou funkcionalitu, program sám po vypršení zkušební lhůty přejde do základní verze. Na CD najdete rovněž popis všech novinek, jež byly zapracovány.

Argentum Backup

Při práci s počítačem by zálohování mělo patřit k nejdůležitějším administrátorským úlohám. Aplikace i operační systém lze nainstalovat znovu, avšak ztracená data představují často nesmírnou škodu. Pokud si chcete zálohování vyzkoušet a zvážit, zdali do potřebného softwaru investovat, nabízíme vám dobrou příležitost. Společnost Argentum nabídla našim čtenářům zdarma k užívání svůj program Backup 1.50. Tato bezplatná licence, která je vázána na legální vlastnictví našeho magazínu, umožňuje produkt bez dalšího omezení používat, a navíc díky ní můžete v případě, že se vám program zalíbí, využít výhodnou příležitost upgradovat na nejnovější verzi 1.90. Podrobnosti o funkcích aplikace i o zajímavých novinkách v poslední edici najdete v recenzi uvnitř čísla a aktivační klíč pro verzi 1.50 hledejte na CD.

EKONOM

Ekonomických programů je na trhu celá řada a vybrat ten správný je jistě obtížné. Velkou výhodou může být příležitost k vyzkoušení dodavatel tohoto systému s příznačným názvem nabízí našim čtenářům zdarma systém pro správu firemní agendy, jenž mimo jiné zahrnuje jednoduché a podvojné účetnictví či skladové hospodaření. Pozor ovšem na licenční podmínky produkt je v tzv. OEM verzi, což mimo jiné znamená, že jeho legální používání je vázáno na vlastnictví našeho časopisu. Podrobné informace o celém systému i další možnosti jeho rozšíření najdete na CD.

MapFactor Navigátor

Používáte (nebo byste chtěli) navigační systém GPS? Chtěli byste plánovat cestovní trasy pomocí elektronických map? Pro tyhle účely vám může dobře posloužit produkt tuzemského výrobce, který je zaměřen na tvorbu cestovních itinerářů a navigaci v reálném čase. Můžete si cestu nejen detailně naplánovat, ale také si od programu nechat při jízdě radit, a to vše pod dohledem družicového systému GPS. Na CD naleznete ukázkovou verzi programu, a v případě zájmu o plnou verzi neváhejte využít 10% slevu. Nahlédněte určitě do ceníku, neboť budete velmi příjemně překvapeni!

Becher Game 2002

Soutěž pro amatérské tvůrce počítačových her, v jejímž třetím ročníku se sešla opravdu dobrá konkurence, dala vzniknout velmi hezkým a hratelným programům. Všechny výtvory jsou především určeny k rychlému odreagování při práci, a proto mezi nimi nehledejte náročné projekty na několik měsíců hraní, ale spíše příjemné a nápadité zpestření. Přinášíme vám hry, jež se v soutěži umístily na prvních místech všechny jsou zdarma, nezaberou příliš místa na disku (kolem 5 MB) a fungují poměrně bez potíží.Slovníky

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Zastavte hrozbu pro váš počítač! I.

David Čepička, Daniel Behrens

c02p0725

Nebezpečná pop-up okna

Doposud byly při surfování na internetu jedním z největších nebezpečí viry a programy umožňující vytáčení čísel s drahým tarifem. Nyní se objevila nová hrozba reklamní pop-up okna, jejichž schopnosti není radno odceňovat.

Představte si následující situaci: Brouzdáte si v poklidu internetem, avšak najednou se vám otevře celá řada dialogových oken s reklamou, která postupně jedno za druhým zavíráte. Při zavírání však stačí drobná nepozornost, a už se vám na váš počítač instaluje nějaký nevyžádaný software. Ten se pak postará o to, abyste příště byli k internetu připojeni přes telefonní číslo s vysokým tarifem, anebo alespoň sleduje veškerou vaši činnost na počítači během internetového připojení. Také je možné, že se vám při nešetrném zavření reklamního okna povede nastavit domovskou stránku vašeho internetového prohlížeče na adresu s nabídkou erotických materiálů. Ovšem zatímco se nastavení domovské stránky vrátí zpět relativně velmi snadno, v případě špionážního programu nebo programu pro vytáčení čísel s drahým tarifem vás jejich odstranění nějaké to úsilí stát bude. Nejlepší ochranou tedy zůstává prevence. V tomto článku si přečtete, jaké triky výše zmiňované programy používají a na co si máte dát pozor, abyste se nestali obětí reklamních pop-up oken.

1. Nebezpečí: Programy, které se instalují automaticky

Otázka: Může se stát, že se nějaký program sám nainstaluje, zatímco člověk surfuje na internetu?

Odpověď: Tato situace může nastat v případě, kdy si vy sami, anebo nějaké programy změní nastavení zabezpečení v programu Internet Explorer. Pro kontrolu konfigurace si v programu Internet Explorer klepněte do nabídky Nástroje/Možnosti internetu a přesuňte se na kartu Zabezpečení. Zde stiskněte tlačítko Vlastní úroveň. U položky Stahovat nepodepsané ovládací prvky ActiveX by měl být nastaven parametr Zakázat a zároveň u položky Stahovat podepsané ovládací prvky ActiveX by měl být údaj Dotázat se. Při tomto nastavení vždy dostanete upozornění tehdy, když se bude nějaký program využívající technologii ActiveX pokoušet o instalaci.

Ale ani s výše uvedeným nastavením nebudete absolutně ochráněni. Dosti často se používá ten trik, že se s dotazem o instalaci prvku ActiveX otevře ještě tucet dalších oken. Mnozí uživatelé při zavírání těchto oken také omylem stisknou tlačítko Ano, potvrzující instalaci prvku ActiveX. Pro úplnou ochranu před komponentami ActiveX je potřeba v nastavení zabezpečení nastavit na hodnotu Zakázat položku Stahovat podepsané ovládací prvky ActiveX. To zase má tu nevýhodu, že některé stránky využívající neškodné plug-iny, založené na komponentách ActiveX, nebudete moci zobrazit vůbec. Takovým typickým příkladem může být stránka vyžadující nejnovější verzi programu Flash od firmy Macromedia. Tato verze totiž není v programu Internet Explorer k dispozici. Musíte proto vždy hledat při jednotlivých nastaveních kompromis mezi zabezpečením a pohodlím při brouzdání internetem.

2. Nestydatost: Internetové stránky mění vaši domovskou stránku

Otázka: Může se stát, že se nějaký program sám nainstaluje, zatímco člověk surfuje na internetu?

Odpověď: Když spustím program Internet Explorer, otevře se mi zakrátko WWW stránka obsahující nabídku erotických materiálů. Jak je to vůbec možné, a jakým způsobem se dá vrátit nastavení domovské stránky do původního stavu?

Odpověď: Autoři WWW stránek vám mohou ve verzích internetového prohlížeče Internet Explorer 5 a vyšší pomocí příkazu Javascriptu s názvem "setHomePage" změnit nastavení domovské stránky. Když se k tomuto kroku rozhodne sám uživatel tím, že kupříkladu klepne na odkaz Nastavit tuto stránku jako domovskou stránku, nedá se proti tomu nic namítat. Jsou ale bohužel lidé, kteří tento příkaz nechávají spustit již při načítání této stránky, a to pomocí Event Handler "onload" v jazyce Javascript. Přesto se i v tomto případě objeví dialogové okno s dotazem, zda chceme stránku s názvem <popis stránky> nastavit jako domovskou. Výraz <popis stránky> si určuje samotný autor WWW stránky. To pak vede k tomu, že mnozí výše zmíněné skutečnosti zneužijí tak, že výraz <popis stránky> začíná spoustou mezer, pak následují slova typu "Pro vstup na tuto stránku klepněte na tlačítko Ano" a nakonec zase několik mezer. V takto vytvořeném názvu se výrazy "Chcete" a "nastavit jako domovskou?" velmi snadno přehlédnou. Najdou se dokonce i tací autoři internetových stránek, kteří umí několika triky obejít zobrazení výše zmiňovaného dialogového okna. Podrobnosti se dozvíte v tipu č. 9.

Když člověk ví, jak na to, je vrácení nastavení domovské stránky do původního stavu skutečně velmi jednoduché. Klepněte v programu Internet Explorer do nabídky Nástroje/Možnosti Internetu. Na kartě Obecné pak stačí změnit odpovídajícím způsobem zadání v poli Adresa, anebo je možné stisknout tlačítko Použít prázdnou. V tomto případě nebude program Internet Explorer při svém spuštění nahrávat stránku žádnou. Pokud jako internetový prohlížeč používáte program jiný než Internet Explorer ve verzi 5 a vyšší, jsou zde zmiňované triky pro změnu domovské stránky bez účinku, neboť právě pouze Internet Explorer 5 a vyšší podporuje změnu domovské stránky prostřednictvím Javascriptu.

3. Teror pop-up oken: Vyhněte se neseriózním WWW stránkám

Otázka: Podle čeho se dají rozpoznat internetové stránky, které mohou spouštět nebezpečná pop-up okna?

Odpověď: Na WWW stránkách známých firem, závodů a ve WWW složkách či katalozích pop-up okna, jež by se otevírala po tuctech, instalovala nebezpečné programy, případně měnila nastavení domovské stránky, s největší pravděpodobností vůbec nenaleznete. Pozor si však musíte dát vždy, když vykročíte do temnějších uliček internetu. Mnohé stránky erotického charakteru či pochybné stránky nabízející k prodeji pirátské kopie komerčního softwaru, námi popisované triky hojně využívají, třeba proto, aby si zvýšily návštěvnost svých stránek. Jestliže takové stránky úmyslně navštěvujete, musíte s možným nebezpečím dopředu počítat. Na tyto stránky se rovněž můžete dostat nedopatřením. Šikovným výběrem klíčových slov do hlavičky HTML stránky a vzájemným spojením odkazů s jinými stránkami může provozovatel takových neseriózních stránek dosáhnout toho, že se právě jeho WWW stránky umístí do předních pozic při použití internetových vyhledávačů v případě, kdy budete něco na internetu hledat. A to se může stát velmi snadno i v případech, kdy obsah těchto stránek nemá s tím, co hledáme, vůbec nic společného. Při prohlížení výsledků vyhledávání si proto dřív, než na nějaký odkaz klepnete, velmi pozorně přečtěte popis stránky ve vyhledávači a rovněž doménu. Názvy domén jsou většinou jednoznačné, někdy se ale používají i jména záměrně maskovaná.

4. Otravná: Pop-up okna bez menu a lišty nástrojů

Otázka: Při brouzdání na internetu se mi otevřelo pop-up okno, které nemělo ani menu ani lištu okna. Jak se pak dá takové okno zavřít?

Odpověď: Taková pop-up okna jsou obzvlášť k zlosti. Provozovatelé WWW stránek vás takto chtějí za každou cenu donutit na tato okna s reklamou klepnout, a tak navštívit tu jejich stránku. Prostřednictvím Javascriptu se totiž dá v takovém okně vypnout zobrazení lišty okna, anebo se dá nastavit pozice okna tak, aby tato lišta ležela mimo viditelnou část obrazovky. Při otevření některých WWW stránek se následně otevírají pop-up okna v celoobrazovkovém režimu, a některá z nich se dokonce umisťují nad Hlavní panel. Nejjednodušší způsob, jak tato okna s reklamou zavřít, je použití klávesové zkratky <Alt><F4>. V případě, že ještě na monitoru vidíte Hlavní panel, můžete namísto klávesové zkratky klepnout na Hlavním panelu pravým tlačítkem myši na tlačítko reprezentující okno s reklamou a z kontextového menu vybrat příkaz Zavřít.

5. Spousta pop-up oken: Zavřete je prostřednictvím klávesové zkratky

Otázka: Podařilo se mi dostat na internetovou stránku, kde se mi zobrazila spousta dialogových oken. Když ale jedno okno zavřu, otevřou se mi dvě nebo tři nová. Existuje způsob, jak se z tohoto začarovaného kruhu dostat?

Odpověď: I v tomto případě pomůže stisk klávesové zkratky <Alt><F4> pro zavření libovolného aktivního dialogového okna. Tuto kombinaci kláves je však nutné tisknout několikrát rychle za sebou. Nové okno pak totiž zavřete ještě dříve než se sám Javascript, který nová okna otevírá, nahraje a spustí.

6. Ochrana před pop-up okny: Užitečná utilita pro tyto případy

Otázka: Existuje nějaký program, který dokáže počítač ochránit před pop-up okny?

Odpověď: Pro ochranu před pop-up okny existuje několik aplikací. Z nich se podle našich zkušeností jako velmi schopný jeví program Webwasher 3.0. Instalaci programu, jeho konfiguraci a použití popisujeme v článku Surfování bez reklamy, který je uveřejněný rovněž v tomto čísle časopisu. Další utility dokáží odfiltrovat pouze taková pop-up okna, která již byla jednou otevřena a u nichž je znám i titulek okna. Na rozdíl od zmíněných utilit program Webwasher automaticky rozpoznává, zda se jedná o pop-up okno, jež se otevřelo bez přičinění uživatele. Dále tento program dokáže z internetových stránek odfiltrovat takové funkce Javascriptu, které při surfování obtěžují. Tak kupříkladu zabraňuje tomu, aby internetové stránky přes Javascript měnily obsah stavového řádku prohlížeče a tím překrývaly údaj, ke které adrese ten či onen odkaz vede.

7. Pop-up okna: Existuje několik variant

Otázka: Jaké druhy pop-up oken existují a která rizika jsou s nimi spojena?

Odpověď: Prvním zástupcem jsou sice velmi obtěžující, nicméně vcelku neškodná okna zobrazující reklamy. Tyto se automaticky otevírají u spousty internetových stránek. O stupeň drzejší jsou ta pop-up okna, jež se automaticky otevírají při změně internetové adresy či při zavírání okna prohlížeče. Představte si kupříkladu, že chcete ukončit své brouzdání na internetu, a proto zavřete okno internetového prohlížeče, když vtom se náhle otevře nová internetová stránka, aniž byste si ji přáli. Ještě troufalejší varianta nastane, když se při zavření tohoto nového okna s reklamou otevře zase další okno s reklamou a tak dále. Také se může stát, že se vaše pracovní plocha dialogovými okny přeplní a počítač vám jednoduše "spadne". Dosti nebezpečný je rovněž stav, kdy se vám objeví pop-up okno s upozorněním zabezpečení. V tomto případě totiž internetová stránka, na níž se nacházíte, zkouší nainstalovat nějaký program s prvky ActiveX. Přitom se může jednat o neškodný modul do internetového prohlížeče, ale třeba také o program pro špionáž vašich aktivit či o aplikaci měnící konfiguraci telefonického připojení na vytáčení čísla s drahým tarifem.

Celá řada provozovatelů internetových stránek nechá zároveň při zobrazení pop-up okna s upozorněním na zabezpečení vyskočit spoustu dalších oken, aby uživatele zmátla nebo oklamala. V těchto oknech je napsán text, upozorňující na stažení programu například pro urychlení internetového připojení. Další formou pop-up oken jsou tzv. fakes. Jejich obsah může vypadat kupříkladu jako stromová struktura složek a souborů na nějakém FTP serveru, jenž nabízí zdarma stažení plných verzí komerčních programů. Při klepnutí na libovolný řádek vás fakes přesunou na stránku většinou erotického obsahu.


Zastavte hrozbu pro váš počítač! II.

8. ActiveX: Ne zrovna bezpečná technologie

Otázka: Technologie ActiveX sklízí kritiku za to, že údajně umožňuje přes internetové stránky instalovat na počítači běžného uživatele nejrůznější software. Co vlastně znamená technologie ActiveX?

Odpověď: Technologie ActiveX je jakýmsi doplňkem, jenž kupříkladu dovoluje rozšíření internetového prohlížeče Internet Explorer o nové funkce. Jedná se tedy o jakýsi druh zásuvného modulu (plug-inu). Abyste mohli například navštívit internetovou stránku obsahující multimediální soubory a prvky založené na systému Flash firmy Macromedia, potřebujete odpovídající program ActiveX (nazývaný také jako prvek či ActiveX Control) od již zmíněné firmy.

Pravdou je, že technologie ActiveX není zrovna moc bezpečná. Každý prvek ActiveX má úplný přístup k systému souborů na vašem počítači, mohl by vám tedy teoreticky smazat důležité soubory či tyto poslat přes internet někomu jinému. Jistou záruku bezpečnosti nabízí metoda Autenticode. Program Internet Explorer nahrává standardně pouze ty prvky ActiveX, jež jsou certifikovány. Pro získání certifikátu se musí autor prvku ActiveX obrátit na oficiální firmu certifikací pověřenou, například Verisign (www.verisign.com).

Dostanete-li se na internetovou stránku, která vyžaduje nějaký prvek ActiveX, objeví se zpravidla dialogové okno s titulkem Upozornění zabezpečení a v něm dotaz, zda chcete tento prvek ActiveX nainstalovat. Když v tomto dialogovém okně klepnete na modře podtržené jméno výrobce, můžete se dozvědět bližší informace o původu tohoto softwaru. Naneštěstí ani platný certifikát neříká nic o tom, zda prvek ActiveX nemůže eventuelně způsobit na počítači nějakou škodu, či zda se nejedná o nějaký program pro špionáž. Certifikát pouze zaručuje to, že je jednoznačně identifikován autor tohoto prvku ActiveX. Způsob, jakým můžete prvky ActiveX ve svém počítači deaktivovat, je uveden v tipu č.1.

Upozornění: Jestliže jako internetový prohlížeč používáte program Netscape nebo Opera, pak se vás technologie prvků ActiveX netýká, jelikož tyto prohlížeče technologii ActiveX nepodporují.

9. Zneužití pop-up oken: Co se skrývá za pop-up okny

Otázka: Jaké techniky používají provozovatelé internetových stránek, aby mohli na mém internetovém prohlížeči otevírat další okna ve formě pop-up oken?

Odpověď: K tomuto účelu používají Javascript. V principu se jedná velmi užitečný skriptovací jazyk. Tvůrci WWW stránek jej používají k tomu, aby mohli udržovat dynamiku stránek, například aby mohli pohybovat s jednotlivými prvky stránek, před odesláním kontrolovat platnost údajů uvedených v zadávacích formulářích, dále k provádění výpočtů apod. Javascript se ale dá velmi snadno zneužít k obtěžování návštěvníků stránek op-up okny a podobnými jevy. To umožňuje příkaz Javascriptu "window-open".

Velmi otravná jsou pop-up okna a nová okna prohlížeče, která se otevírají při zavření internetového prohlížeče nebo při změně internetové adresy. Když jedno pop-up okno zavřete, v mnoha případech se otevře další a tak dále. Správci internetových stránek k výše zmíněnému používají v Javascriptu Event Handler "onunload", který umístí do sekce "Body" HTML kódu nějaké internetové stránky. V okamžiku, kdy nastane událost "onunload", což je právě tehdy, když zavíráte okno prohlížeči měníte internetovou adresu, spustí se vykonávání kódu Javascriptu, toho, který je specifikován za parametrem "onunload". Často je právě v tomto kódu zadáno, že se má otevřít jedno či více oken s různými stránkami. A když v každém z těchto nově se otevřivších oknech je uveden stejný příkaz, pak se ocitneme v začarovaném kruhu neustále se zvětšujícího množství otevírajících se oken. Viz také tip č.5.

Vzhledem k tomu, že všechny techniky otevírání pop-up oken, změny nastavení domovské stránky a podobně jsou založeny na Javascriptu, je nasnadě, že nejlepší ochranou bude celý Javascript v internetovém prohlížeči zakázat. V programu Internet Explorer se toto provede následovně: Klepněte v menu Nástroje/Možnosti Internetu na záložku Zabezpečení a zde stiskněte tlačítko Vlastní úroveň. V poli Nastavení najděte položku Aktivní skriptování a u ní nastavte hodnotu Zakázat. Jestliže používáte internetový prohlížeč Netscape, klepněte v menu Edit/Preferences na kategorii Advanced a zde zrušte zatržení všech položek týkajících se Javascriptu. Nyní jste sice chráněni před pop-up okny, musíte se ale na druhou stranu smířit s tím, že mnoho stránek se vám nezobrazí vůbec a některé jen částečně. Mnoho internetových stránek totiž jazyk Javascript používá.

Surfování bez reklamy

Reklama na internetu je stále agresivnější: Reklamní bannery vyplňují obrazovku, okna se sama otevírají... V toto článku vám poradíme, jak se této otravné reklamy účinně zbavit.

Otevíráte si internetový prohlížeč, zadáváte adresu své oblíbené WWW stránky, po chvíli se zarazíte a napadá vás jedna myšlenka za druhou: Zmýlil jsem se v zadání adresy? Nebo už stránka neexistuje? Na monitoru se přes vámi žádanou stránku na vás najednou drze šklebí obrovský obrázek, otevřený ve stejném okně internetového prohlížeče. A po klepnutí na odkaz umístěný na stránce dole se objeví okno s reklamou a samozřejmě zase tak, že překrývá to, na co jste se původně chtěli podívat. Do určité hranice je reklama na internetu vcelku snesitelná, někdy nám dokonce i něco zajímavého prozradí. Přesto to ale provozovatelé mnohých internetových stránek s reklamou na internetu poněkud přehánějí a to zejména s obrovskými animacemi či s velkým množstvím neustále se objevujících pop-up oken. Člověka to stejně jen obtěžuje a stojí ho to čas, ostatně většina z nás stejně stojí pouze o surfování na internetu bez jakýchkoliv rušivých momentů.

Příliv reklamy se dá správnou konfigurací prohlížeče omezit. Několik rad vám poskytneme v odstavci s názvem Manuální konfigurace prohlížeče: Způsoby, jak zmírnit příliv reklamy do vašeho počítače. Nevýhodou tohoto postupu je bohužel to, že se budete muset smířit při surfování s některými omezeními vyplývajícími z konfigurace prohlížeče.

1. WebWasher 3.0: Nejoptimálnější řešení pro surfování bez reklamy

V současné době existuje celá řada utilit, které dokáží reklamu při surfování automaticky odfiltrovat, aniž by přitom byla ovlivněna funkčnost zobrazovaných stránek. My jsme za vás několik takových utilit vyzkoušeli a při jejich srovnávání nám vyšel jasný favorit, kterým se stal program WebWasher 3.0. Nabízíme vám jej , a to v již zmíněné verzi 3.0 anebo v beta-verzi 3.2. Možnost stažení z internetu, jakož i jeho další funkce naleznete shrnuté společně s jeho alternativami v tabulce s názvem Surfování bez reklamy: Přehled utilit. Program WebWasher 3.0 v sobě sjednocuje funkce řady dalších utilit, a navíc je pro soukromé použití dostupný zdarma. Na následujících stránkách vám přinášíme tipy a triky týkající se instalace a konfigurace tohoto programu. Kromě toho vám přinášíme ještě další čtyři utility, které rovněž stojí za zmínku. Informace o nich vám přineseme v závěru tohoto článku.

2. Manuání konfigurace prohlížeče: Způsoby, jak zmírnit příliv reklamy do vašeho prohlížeče

Pokud se nejprve rozhodnete příliv reklamy do počítače omezit prostředky, kterými disponuje samotný operační systém, můžete zkusit provést tyto kroky. Celý postup, který zde popíšeme, platí pro internetový prohlížeč Internet Explorer 6.0. Ve starších verzích tohoto programu naleznete funkce s názvy podobnými, v případě internetového prohlížeče Netscape jsou k dispozici opět podobně znějící funkce.

Když nechcete zobrazování reklamy ve formátu Flash, klepněte v menu programu Internet Explorer na položku Nástroje/Možnosti Internetu, klepněte na záložku Zabezpečení a zde stiskněte tlačítko Vlastní úroveň. Zde nastavte pro položky Skriptovat ovládací prvky ActiveX označené jako bezpečné a Spouštět ovládací prvky ActiveX a moduly plug-in hodnotu Zakázat. Hned při dalším surfování zjistíte, že již žádnou reklamu ve formátu Flash neuvidíte. Ovšem neuvidíte ani navigační prvky a takový obsah stránky, který je založen na technologii Flash, což může v nejhorším případě vést k tomu, že se z některých stránek nedozvíte vůbec nic.

Pop-up okna obsahující reklamu je možné nejjednodušším způsobem vypnout tak, že zakážete používání Javascriptu. To v programu Internet Explorer provedete tak, že v menu Nástroje/Možnosti Internetu klepnete na záložku Zabezpečení, stisknete tlačítko Vlastní úroveň a nastavíte položku Aktivní skriptování na hodnotu Zakázat. V programu Netscape 6.x provádění Javascriptu zakážete v menu Edit/Preferences, když v poli Category vyberete položku Advanced a zde zrušíte zatržení všech položek týkajících se Javascriptu.

Od této chvíle sice jste chráněni před pop-up okny obsahujícími reklamu, ovšem stejně jako v předchozím případě brzy zjistíte, že mnoho WWW stránek se vám vůbec nezobrazí, jelikož právě Javascript ke svému zobrazení potřebují. Z těchto důvodů se vám pokusíme poradit, jak programy pro filtrování reklamy, jejichž zástupcem je kupříkladu Webwasher, vlastně používat.


Zastavte hrozbu pro váš počítač! III.

3. WebWasher 3.0: Klasika mezi programy, která pracuje spolehlivě

Program WebWasher 3.0 funguje jako jakýsi mezistupeň (proxy) mezi vaším internetovým prohlížečem a vaším připojením do internetu. Data, která z internetu proudí, tak přecházejí nejprve přes program WebWasher, a teprve potom téměř vždy bez reklamy do vašeho internetového prohlížeče.

Před prvním použitím utility WebWasher byste si měli vyprázdnit cache vašeho internetového prohlížeče, aby tento nenahrával staré verze stránek, v nichž je ještě reklama obsažena. V programu Internet Explorer tuto akci provedete tak, že klepnete v menu Nástroje/Možnosti Internetu, pak na záložku Obecné a zde stisknete tlačítko Odstranit soubory. Samotná instalace aplikace WebWasher probíhá naprosto bezproblémově.

Pokud budete chtít, máte možnost nastavit spouštění programu WebWasher přímo při startu Windows. Při jeho prvním spuštění se objeví dialogové okno, v němž si můžete vybrat, který internetový browser budete pro své výlety na internet používat k dispozici je výběr mezi prohlížeči Internet Explorer, Netscape či Opera. Jestliže si zvolíte program Internet Explorer, je potřeba ještě stanovit, které telefonické připojení sítě budete pro přístup na internet používat. Toto nastavení je nutné provést, neboť v programu Internet Explorer se pro každé telefonické připojení zadává jedno nastavení proxy. Po klepnutí na tlačítko OK zadá WebWasher všechna potřebná nastavení proxy do internetového prohlížeče. Při ukončení prohlížeče pak program zase všechna nastavení vrátí do původního stavu.

V základní konfiguraci programu WebWasher jsou standardně aktivovány ty nejdůležitější parametry pro to, abyste mohli většinu internetových stránek prohlížet, aniž by vás obtěžovala nějaká ta reklama. Ovšem některá další nastavení byste si ale stejně měli nakonfigurovat dodatečně. Proto poklepejte na ikonku programu v pravé části Hlavního panelu. Otevře se vám okno pro nastavení parametrů programu. Klepněte nyní na tučně zvýrazněnou položku s názvem Proxy Engine a zde zatrhněte volbu No identification as WebWasher with server. V opačném případě totiž budete při návštěvě některých reklamou financovaných WWW stránek obtěžováni hlášením, že si máte program WebWasher ukončit.

Zastavte hrozbu pro váš počítač! III.

4. Konfigurace: Jak si nastavit program WebWasher

Program Webwasher rozeznává reklamní proužky (bannery) na základě dvou parametrů: podle jejich charakteristických rozměrů a podle určité URL adresy. Můžete si, pokud to bude situace vyžadovat, umístit zatržítko k volbě Dimension Filter a když na tuto volbu klepnete, zobrazí se vám možnosti konfigurace této volby. V políčku Internal List jsou prakticky všechny standardní velikosti reklamních oken již přednastaveny. V poli Object dimensions si můžete potom definovat další rozměry reklamních pop-up oken. Tuto operaci je třeba udělat tehdy, když se při surfování na internetu přes program WebWasher setkáte s reklamním oknem takové velikosti, která ještě není v poli Internal List zanesena. Rozměry reklamního okna velmi pohodlně zjistíte tak, že v prohlížeči klepnete pravým tlačítkem na pop-up okno a z kontextového menu zvolíte příkaz Vlastnosti. V okně, které se objeví, si rozměry okna můžete přečíst a doplnit jejich hodnoty do políčka Object dimensions. Od této chvíle bude program WebWasher odstraňovat i všechna okna vámi zadaných rozměrů. Bohužel však neuvidíte ani žádný prvek, který není reklamou, ale má uvedené rozměry. Pokud by k tomuto jevu docházelo příliš často, je třeba na věc jít jinak. Odstraňte zadané rozměry okna z pole Object dimensions a klepněte na položku URL Filter. Všechny prvky, jež se nacházejí v sekci User defined filterlist, program WebWasher automaticky odstraňuje. Právě sem můžete ručně zadat URL adresu reklamního banneru, který již nikdy nechcete vidět, například http://www.<doména>.com/picture1.jpg.

Ještě jednodušší způsob je využití kontextového menu internetového prohlížeče. Program WebWasher totiž vytváří v programech Internet Explorer a Netscape další položku v kontextovém menu. Tato položka má název Add to Filterlist (WebWasher).

Stačí klepnout na výše zmíněný příkaz a URL adresa reklamního banneru je v seznamu User defined filterlist. Pokud by bylo na pozadí otevřeno okno pro konfiguraci programu WebWasher, je třeba ještě klepnout na tlačítko Apply, aby se změna projevila. Do seznamu filtrovaných URL adres ale můžete rovněž zadat pouze část URL adresy. Toho lze využít třeba u některých serverů produkujících bannery. Zadáte tedy jednoduše výraz http://www.<server s bannery>.com. V aplikaci WebWasher je k dispozici bohatá databáze známých serverů produkujících bannery a dále seznam částí URL adres, které odkazují právě na reklamy, například /ads. Tento seznam se ale nedá ani zobrazit, ani editovat. Pravděpodobně má toto opatření smysl ten, aby byli před vámi utajeni tvůrci reklam. Tato databáze se však dá jako celek vypnout přes položku Disable built-in filterlist.

Tím, že vám program WebWasher odfiltruje všechny reklamní pop--up okna a bannery, se může stát, že v konečném výsledku internetová stránka vypadá velmi nevábně, kupříkladu proto, že se text posunuje na místo obrázku. Tomuto jevu zabráníte vložením "výplně" ve formě transparentního obrázku, čímž zachováte formát stránky. Vyberte v kategorii Standard Filter položku Options a zde umístěte zatržítko k parametru Replace filtered objects with transparent image. Zatrhněte rovněž volbu Don\t reduce filtered frame\s size. Po tomto zásahu budou všechna místa, na nichž se nacházely objekty, které program Webwasher odfiltroval, ohraničena rámečkem a budou vyplněna barvou transparentní s pozadím.

5. Optimalizace: Vylaďte si program WebWasher

Když si spustíte internetový prohlížeč a budete surfovat na internetu se spuštěným programem WebWasher, zjistíte, že se tu a tam přesto ještě nějaký banner s reklamou objeví. V tomto případě se jedná o takové bannery, které odpovídající internetová stránka nezískává z externího serveru. Tyto reklamní proužky jsou programem WebWasher propouštěny proto, aby se zamezilo nechtěnému zmizení některých důležitých prvků internetové stránky. Pro odfiltrování tohoto druhu reklamy si klepněte na položku Dimension Filter a zde zatrhněte volbu Also filter images by dimensions which are located on the same server. Nepříjemným vedlejším efektem tohoto jevu je opět to, že zároveň s reklamou se odfiltrují i některé prvky internetové stránky, které náhodou mají stejné rozměry jako ty, jež jsou uvedeny v seznamu Internal List. Pro návrat užitečného prvku zpět na internetovou stránku klepněte na prázdné místo, kde měl onen prvek být, pravým tlačítkem myši (musíte mít však aktivovanou funkci nahrazování odfiltrovaných objektů transparentním obrázkem) a z kontextového menu vyberte příkaz Add to filterlist (WebWasher). Potom se přepněte do konfigurace programu WebWasher, a to do kategorie URL Filter. Zde uvidíte novou položku s URL adresou odpovídající odfiltrovanému objektu. Nyní u ní aktivujte parametr do not filter. Po stisku tlačítka Apply a aktualizaci WWW stránky se vám dříve odfiltrovaný prvek znovu objeví.

6. Teror pop-up oken: Jak odstranit agresívní a rušivá pop-up okna

Mnohé WWW stránky přímo překypují množstvím otevíraných pop-up oken. Vůbec nezáleží na tom, na kterou ze stránek se přesunete, téměř vždy se vám objeví nějaké okno s reklamou. Tuto drzost však naštěstí vůbec nemusíte snášet. Umístěním zatržítka před volbu Popup Windows v konfiguraci programu WebWasher učiníte pop-up oknům jednou provždy konec. Aplikace WebWasher je totiž tak inteligentní, že sama rozpozná, zdali se to či ono okno otevřelo samo od sebe, či zdali jste jej otevřeli vy sami klepnutím na nějaký odkaz. Další podrobnosti k pop-up oknům jsou uvedeny v článku Nebezpečná pop-up okna, který je publikován rovněž v tomto čísle časopisu.

7. Alternativy k programu WebWasher

Kromě programu WebWasher jsme prozkoumali také několik dalších utilit na odfiltrování reklam z internetových stránek, avšak došli jsme k závěru, že programu WebWasher díky jeho vynikajícím schopnostem a také ceně nemůže žádný z námi testovaných utilit konkurovat. Ale abyste si mohli posoudit schopnosti těchto alternativ sami, najdete je všechny . Po stručné charakteristice těchto programů najdete jejich srovnání v přehledné tabulce s názvem Surfování bez reklamy: Přehled utilit.

Ad Muncher 4.4: Tato poměrně výkonná utilita se blíží svými schopnostmi a funkcemi programu WebWasher. Bohužel stojí 15 USD. Utilita Ad Muncher dokáže zlikvidovat reklamní bannery v internetových stránkách a u reklamou financovaného softwaru, jakož i pop-up okna. Ve své databázi pro filtrování adres má program předdefinovánu celou řadu částí URL adres, jež odkazují na reklamu. Tento seznam se dá libovolně rozšiřovat o další položky. Funkce rozeznávání a odfiltrování reklamních bannerů na základě jejich velikosti se dá v programu pouze vypnout nebo zapnout, není možné pro tuto funkci individuální nastavování velikosti oken jako v případě programu WebWasher. Utilita Ad Muncher nabízí tak širokou škálu možností konfigurace, že ne každému může hned přijít zrovna jako nejvhodnější.

Ad Subtract SE 2.54: Tato aplikace umí odfiltrovat pouze reklamní bannery a cookies. Pop-up okna zavřít nedokáže. Pro soukromé použití je k dispozici zdarma. Utilita Ad Subtract SE pracuje podobně jako program WebWasher jako proxy aplikace. Kritéria pro filtrování se ale bohužel nastavit nedají. Často tedy dochází k tomu, že při filtrování se odchytí i důležité prvky internetových stránek, a to i takové, jež žádnou reklamu neobsahují. Je možné zadat pouze adresu, kterou má filtr programu zcela ignorovat. Výrobce programu nabízí za cenu asi 30 USD o něco výkonnější variantu programu Ad Subtract, jež mimo jiné umí odfiltrovat i pop-up okna.

Analog X Pow 1.58: Tato zdarma dostupná utilita je určena čistě pro odfiltrování pop-up oken. Zavírá jen ta okna, jejichž titulek je předem definován v databázi. Když tedy narazíte na nějaké nechtěné pop-up okno, kliknutím zobrazíte konfigurační nabídku programu Pow, a ze seznamu otevřených oken pak přidáte do filtrovací databáze vybraný titulek. Je to jednoduché a spolehlivé.

Spyblocker 5.4: Program Spyblocker nefiltruje ani podle částí URL adres, ani podle velikosti bannerů. Namísto toho má tato utilita k dispozici rozsáhlý seznam adres serverů poskytujících bannery. Jestliže se internetový prohlížeč či nějaký jiný program zkouší na některý z těchto serverů připojit, program Spyblocker zasáhne a požadavek odmítne. Bohužel se nám nepodařilo nalézt žádnou funkci, jež by dovolovala update databáze programu. Již zmíněný seznam si sice můžete sami ručně upravovat, toto je ale řešení velmi nedostatečné. Co se týče filtrování pop-up oken, to program Spyblocker nedokáže. Zakoupit se dá za 20 USD.

§§§§§


Rychlokurz: Win HTTrack – pavouk na webovské stránky

Karel Šredl

c02p0727

V dnešní době je možno na internetu najít téměř všechno (jen vědět, kde to hledat). Často však potřebujete si informace na stránkách nejen prohlédnout, ale stáhnout si je k sobě na počítač. Můžete je tedy ukládat stránku po stránce (každý asi cítí, že pokud stránek bude víc, je tato metoda zcela neefektivní nákladná na čas, peníze i prostor na disku), nebo použít některý z programů pro tak zvané off-line prohlížení stránek. Jeden z nich si dnes představíme.

INSTALACE

Instalace je jednoduchá a prostá, nemusí se jí bát ani ten největší počítačový "greenhorn". Dvojklikem spustíme instalační exe-soubor a potom už jen klikáme na tlačítko [>>Next>>]. Toť vše, vítejte...

PRVNÍ SPUŠTĚNÍ

Pokud jsme při instalaci nic neměnili, měl by se nám program po dokončení instalace rovnou spustit. Pokud se tak nestane, program můžete (i pro příště) spustit kliknutím na tlačítko [Start] \ Programy \ WinHTTrack \ WinHTTrack Website Copier.

První otázka programu bude na jazyk, kterým s vámi má komunikovat. Z nabízeného seznamu si vyberte "Cesky" (i když fantazii se meze nekladou, a pokud někomu vyhovuje více maďarština...). Program vás upozorní, že pro přepnutí do jiného jazyku vyžaduje znovuspuštění programu. Zatím však restartovat nebudeme nebojte se, všechny další nastavovací okénka se nás už budou ptát česky.

Otázka číslo dvě se týká proxy serveru. Pokud pro surfování Internetem používáte proxy server, zde vyplníte jeho identifikační údaje (adresa proxy serveru, port, případně ješte pod tlačítkem [Konfigurace] vyplníme jméno a heslo pro přístup). Že nevíte, co je proxy, natožpak jakou má adresu? Buď tedy zvolte jednodušší cestu a zeptejte se (nejlépe svého správce sítě), nebo se podívejte do nastavení vašeho prohlížeče Internetu (pro Internet Explorer je to z menu Nástroje \ Možnosti Internetu \ Připojení \ Nastavení místní sítě \ sekce Server Proxy a tlačítko [Upřesnit]).

Tím jsme skončili s nastavováním a ocitli se v hlavním okně. Jak nás již program upozornil, pro komunikaci v češtině budeme muset program zrestartovat nyní je ta pravá chvíle, tedy nač čekat, jdeme do toho. Tlačítkem [Exit] program ukončete a přes hlavní Windows-Start nabídku program opět spusťte. Vida program již na nás mluví česky.

JAK NA TO

Nic nám nebrání spustit náš první stahovací projekt. Tím nás krok za krokem provede průvodce. Program nám radí začít stisknutím tlačítka [Další >] poslechněme ho. Nyní máme zadat jméno projektu nebo můžeme vybrat již existující projekt pro aktualizaci. My ještě žádný projekt nemáme, takže jej vytvoříme. Do jména zapíšeme např. "MySQL manual" a do pole "Základní cesta" zapíšeme cestu k místu, kam chceme stažené stránky umístit, např. "c:\www" (ještě pohodlnější je kliknout na tlačítko [..] a umístění vybrat). Klikneme na tlačítko [Další >].

V dalším kroku zadáváme podrobnosti ke stahování. Nejprve sdělíme programu, jakou akci vlastně požadujeme.

Akce:

- Stažení web stránek: Základní stažení stránek z Internetu na lokální disk. Vhodné pro první stahování ze serveru.

- Stažení web stránek + otázky: Stahování stránek s otázkami. Program se bude v průběhu stahování ptát, zda má nalezené stránky stahovat či ne.

- Stažení souborů: Stažení pouze souborů specifikovaných v okně adres.

- Stažení všech stránek (vícenásobné stažení): Stáhne všechny stránky z odkazů, které jsou na uvedených adresách. Pokud do pole pro adresy přetáhnete metodou drag&drop soubor s vašimi oblíbenými stránkami, stáhnou se všechny na váš pevný disk.

- Kontrola odkazů na stránkách (test záložek): Zkontroluje platnost odkazů na uvedených stránkách.

- Navázání přerušeného stahování: Jak název napovídá, slouží tato akce pro pokračování stahování po přerušení.

- Aktualizace stažených stránek: Kontrola a stažení nových a změněných stránek z projektu.

Následně musíme programu říci, kterých stránek se to vlastně týká tedy které stránky chceme stáhnout. Stiskněte tlačítko [Přidat URL]. V okně vyplňte internetovou adresu, a pokud je to třeba, zadejte jméno a heslo pro přístup ke stránkám (např. "http://www.mysql.cz/documentation/mysql/bychapter/").

Pokud není stránka jednoduše dostupná pomocí zapsání adresy (např. pokud je výsledkem odeslání dat z formuláře), pak musíte postupovat trochu složitější cestou. Začněte stiskem tlačítka [Získat URL]. Okno, které se objeví vám poradí, že máte postupovat následovně. Spusťte svůj internetový prohlížeč a nastavte se na stránku s požadovaným formulářem. Potom je potřeba dočasně nastavit proxy server vašeho prohlížeče (menu Nástroje \ Možnosti Internetu \ Připojení \ Nastavení místní sítě \ sekce Server Proxy). Do adresy proxy serveru zapište "127.0.0.1" a do čísla portu "3128". Tlačítkem [OK] nastavení potvrdíte. Nyní vyplňte formulář údaji a stiskněte tlačítko pro odeslání dat. Tato data budou zachycena programem a budou použita pro stažení stránek. Váš proxy server prohlížeče můžete následne nastavit na původní hodnoty.

Ať už jednoduchým či složitým způsobem, máme nyní nastaveny adresy stahovaných stránek. Program tedy ví, odkud má stahovat, ale zatím netuší, co vše chcete stáhnout. To a mnoho dalšího máte možnost nastavit kliknutím na tlačítko [Nastavení]. Toto určení je velmi důležité chceme přeci stáhnout všechna požadovaná data, avšak nic navíc. V následujícím okně je toho opravdu mnoho na nastavování, my se však zmíníme pouze o tom nejdůležitějším.

Filtry - V tomto listě řekneme programu, které z nalezených souborů požadujeme stáhnout z Internetu na disk. Uvedeme soubory, které chceme (tlačítko [Zahrnout odkazy]), a soubory, které naopak nechceme označit ke stažení (tlačítko [Vyloučit odkazy]).

Limitní hodnoty - Tento list je pravděpodobně nejdůležitější. Nastavujeme v něm limitní hodnoty, při kterých program ukončí stahování. Brzy totiž zjistíte, že nebýt tohoto nastavení, měli byste za chvíli plný disk a účet za Internet by se vyšplhal někam, kam nechcete (a efekt užití tohoto programu by byl úplně opačný).

Řízení běhu - Ovládá jednotlivá spojení se serverem (jejich počet), nastavuje dobu čekání na soubory a minimální rychlosti stahování. Tímto nastavením můžete z vaší linky dostat opravdu maximum.

Odkazy - V této sekci je užitečné zaškrtnout volbu "Stáhnout nejprve HTML soubory". Soustředíme tím pozornost programu přednostně k HTML souborům, a teprve následně k souborům ostatních typů.

Protokol, rejstřík, cache - I v této sekci doporučuji ponechat nastavení tak jak jsou, jen zaškrtnout i volbu "Vytvořit seznam slov". Touto volbou řekneme programu, aby vytvořil soubor index.txt s databází slov, která se vyskytují v dokumentech. V tomto souboru budou údaje o tom, kolikrát a kde se jednotlivá slova vyskytují velice šikovné.

Ostatní sekce můžete ponechat beze změny. Pokud budete přeci jen chtít experimentovat s nastavením, pomůže vám i poměrně hezky zpracovaná nápověda (bohužel v angličtině).

Na poslední stránce uvedeme, zda chceme začít stahovat ihned (a pomocí kterého připojení), nebo nastavit stahování na určený čas, případně pouze nastavení uložit na později. Pokud uvedeme název dial-upového připojení k Internetu, program nás již ničím neobtěžuje a připojení je automatické. Zde také máme možnost zaškrtnout (doporučuji), že chcete spojení zavěsit po dokončení stahování.

Když přijde správný (nastavený) čas, spustí se stahování. Na obrazovce uvidíte průběh jednotlivých spojení i celkovou statistiku. Po dokončení stažení všeho definovaného se připojení k Internetu ukončí (opět, pokud jste to tak nastavili). Po stažení program nabídne dvě tlačítka. Tlačítkem [Zobrazit chybový protokol] necháme zobrazit záznam o chybách či varováních, které se objevily během stahování. Kliknutím na tlačítko [Prohlídnout stažené stránky] se přeneseme na stránky, které máme stažené na pevném disku. Tyto můžeme procházet bez připojení k Internetu, a tedy bez poplatků.

Když po čase budeme mít podezření, že ony stránky přestávají být aktuální, spustíme opět náš program, v poli "Název projektu" vybereme požadovaný projekt a odklikáme až ke stahování. Program bleskově projde stránky a stáhne všechny změny. Tato aktualizace bývá opravdu rychlá... a tedy levná.

ZÁVĚR

Ať již jste připojeni pevnou linkou megabytových kapacit, nebo jako já z domova ždímáte telefonní linku na maximum, HTTrack Website Copier se ukazuje být více než užitečný pomocník. Pokud se naučíte tento nástroj ovládat, bude vaší pravou rukou. Nejen stahování manuálů, kontrola změn na sledovaných serverech, ale i každodenní stažení oblíbených stránek se zprávami zvládne opravdu elegantně.

Domovská stránka: www.httrack.com

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows

Jakub Povolný

c02p0728

Zatímco minulý měsíc jsem se v úvodníku zaobíral začínající zimou, v tom dnešním už mohu jen suše konstatovat, že zima už je a asi nějaký čas bude. Dnes ráno jsem dokonce viděl auta s čepicemi sněhu sjíždějící pravděpodobně z okolních "hor".

Za uplynulý měsíc se toho v IT branži příliš mnoho nestalo. Snad jen neustálé diskuse kolem licencování Windows XP a jejich následovníků rozvířily nudné vody internetu. Mnohem zajímavější je situace na trhu telekomunikací, ale tento fakt jsem již zmínil tam, kde je pro něj vyhrazené místo. V úvodníku vloženého článku internetových tipů.

Jak jsem již zmiňoval mnohokrát, psaní úvodníků je sice zábava, ale vyžaduje to jistou intelektuální pohodu, která posledních pár dní uniká. Nový přírůstek v rodině prostě o sobě dává vědět každou minutu. Dnešní tipy budou standardního ražení, přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Instalujte optimálně

(Win 95/98/Me) Instalaci verzí Windows uvedených v závorce za názvem tohoto tipu jsme se již párkrát zabývali. Konkrétně jsme se věnovali několika přepínačům, které umožnily přeskočit některé instalační procedury a omezit tak neúspěchy při instalaci na minimum. V následujícím tipů si ukážeme kompletnější popis všech přepínačů zase z jiné strany. Užitečný vám bude hlavně ve speciálních případech, kdy opravdu potřebujete instalovat to, co chcete, a kam to chcete. Naopak pro obyčejného uživatele může být tento seznam inspirací k dalším experimentům s Windows, stále je co objevovat.

Všechny následující přepínače se samozřejmě aplikují s programem setup.exe, jenž Windows instaluje. Na závěr si pro pochopení ukážeme malý příklad.

Podrobnější popis přepínače /p

Tento přepínač se používá k řízení detekčního procesu při instalaci Windows. S jeho pomocí docílíte nainstalování systému Windows i na netypickém hardwaru, se kterým má autodetekční program při instalaci problémy.

Přepínač se používá tak, že za něj umístíte jistý řetězec, který je předán autodetekčnímu programu a ten se podle něj zařídí. Řetězců je možno použít více najednou (jinak by asi smysl unikal) a oddělují se středníkem. Chcete-li například použít řetězce "f" a "g" (nemají jiný než ukázkový význam), napíšete příkaz takto:

setup /p f;g

Následuje popis jednotlivých řetězců.

/p a tento řetězec "a" zapíná bezpečnou detekci (safe detection), ta se pokouší každé zařízení detekovat v safe modu, což ale může jeho úspěšnému odhalení zabránit. Standardně je zapnuta, v ostatních případech vypnuta.

/p b tento řetězec zapíná takzvaný "prompt mode". Před zavedením každého z detekčních modulů budete dotázáni, zda má či nemá být detekce provedena. Standardně je tato volba vypnuta.

/p c tento řetězec aktivuje takzvanou "class detection"; je to procedura, která je schopná použít externí pomoc při detekci některých tříd zařízení (CD-ROM). Využívá nastavení v souboru config.sys a system.ini. Jestliže ani tak nic nenajde, zeptá se vás, zdali CD-ROM vůbec máte. Standardně je tato volba aktivovaná.

/p cdekativuje bezpečnou detekci dle tříd (safe class detection); tím řeknete instalátoru, aby detekoval naprosto neohroženě vše, od síťových karet po CD-ROM.

/p d=jmeno pro detekci použije pouze moduly nebo třídy, které nadefinujete, seznam jmen modulů najdete v souboru msdet.inf.

/p e aktivuje "setup mode detection", standardně je tato volba puštěna.

/p f tento řetězec vymaže z registrů staré záznamy v řetězci HKEY_LOCAL_MACHINE Enum Root a vychází z čistého nastavení; tento řetězec je ignorován v případě, že pouštíte instalaci v grafickém prostředí Windows.

/p g=n tento řetězec definuje úroveň informací vypisovaných v průběhu detekčního procesu na obrazovku, možnosti jsou 0,1,2,3. 0 je nastavena standardně (vidíte pouze progress bar), trojka ukazuje informací nejvíce (jednotlivé detekční moduly atd.)

/p i tento řetězec říká detekčnímu programu, aby nebral v potaz informace z plug and play BIOSu vašeho počítače.

/p j dekaktivuje funkci předchozího řetězce v případě, že máte novější BIOS, nebo tehdy, když chcete používat jeho funkce. Tento přepínač je nutný pro používání ACPI podpory ve Windows 98.

/p l=n podobně jako řetězec "g" definuje úroveň informací zapisovanou do souboru detlog.txt, opět od 0 do 3.

/p m aktivuje "mini windows mode", tento řetězec je funkční pouze při instalaci z prostředí MS-DOS.

/p n vypína obnovovací funkci v případě pádu instalace (recovery mode).

/p o=traceoutput definuje trasování do souboru tracelog.txt, je dostupný pouze s debug verzí knihovny sysdetmg.dll.

/p p tento řetězec zapíná logování výkonu do souboru detlog.txt, standardně je vypnutý.

/p r tento řetězec zapíná obnovovací mod (Recovery mode), viz popis přepínače "n" výše.

/p s=jmeno tento řetězec ignoruje vyjmenované moduly, podobně jako řetězec "d" popsaný výše, akorát s opačným efektem.

/p t=n společně s přepínačem "o" definuje úroveň informací při spuštěném trasování. Platí pro něj i stejné podmínky. Viz výše. Možné hodnoty jsou od 0 do 9.

/p v tento řetězec zapíná takzvaný "Verify only mode". Detekce se dělí na dvě části. V první projde program nastavení v registrech, a poté ve druhé části detekuje nová zařízení. Přepínačem "v" docílíte provedení pouze první části.

/p x=list tento řetězec nebude detekovat hardware na zadaných prostředcích. S tímto řetězcem lze definovat tyto prostředky:

io(xxx-yyy,xxx-yyy)

mem(xxxx=yyyy,xxxx-yyyy,...)

irq(x,y,z,...)

dma(x,y,z,...)

Ačkoliv je výčet přepínačů pro program setup velmi dlouhý, věřte, že je kompletní. Většina přepínačů předpokládá start z grafického prostředí, což pramení také z jejich funkce. Přeji úspěšné testování a ještě úspěšnější instalace na problémové počítače.

"ScreenSaver Timeout"

(Win 95/98) Dlouho jsem přemýšlel nad českým názvem tohoto tipu, ale vycházelo mi něco hrozně dlouhého a neforemného. Proto jsem zůstal u anglického tvaru. Tento tip sice není moc užitečný, ale rozhodně vám dodá pocit nadvlády na vašimi Windows.

Užitečnost zmíněného tipu pokulhává zejména proto, že jen málokdo dnes použije šetřič obrazovky namísto klasického uspání monitoru do "polohy" standby (což dnes umí už skoro každý monitor). Pokud přece jen šetřič používáte, víte o možnosti nastavení časové prodlevy, po jejímž uplynutí se šetřič aktivuje.

Tuto prodlevu lze nastavit v rozsahu od jedné minuty do jedné hodiny, a to jen po jednotlivých minutách. Snadnou editací systémového registru ale můžete tuto dobu definovat přesně na vteřinu, a to i přes výše uvedené limity. Lze tedy nastavit hodnotu prodlevy i na dvě nebo tři hodiny, i když pochybuji o tom, že byste této možnosti využili. Nabízí se spíše opačná varianta, tedy nastavení prodlevy na méně než jednu minutu.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. Pokračujte do podklíče Hkey_Current_User Control Panel Desktop, kde v pravé části regeditu uvidíte položku ScreenSaveTimeOut. Poklepejte dvakrát na tuto položku a změňte její hodnotu na libovolné číslo vyjadřující v sekundách požadovanou prodlevu. Ukončete regedit. Pozor, hodnota v dialogu nastavení šetřiče se nezmění.

Tipy pro MS Office

Kalkulačka po ruce

(Excel 2000) Je těžké nějakým vhodným způsobem uvést tento tip pro nejznámější tabulkový kalkulátor. Tento tip se prostě lidem pracujícím v programu MS Excel bude hodit. Z vlastní zkušenosti jsem o tom přesvědčen.

Jako vždy začnu modelovou situací. Navrhujete nějakou složitější tabulku v Excelu. Při tomto návrhu přirozeně provádíte (převážně automaticky) velké množství různých výpočtů. Často ale narazíte, když potřebujete rychle spočítat/vyzkoušet jednoduchou úlohu mimo vámi vytvářenou tabulku. Potom pravděpodobně tvoříte různé další minitabulky, kde tyto pomocné výpočty provádíte. To ale není nutné, pokud máte někde po ruce kalkulátor. V Excelu si pomocí následujícího postupu umístíte kalkulačku přímo do pracovní lišty s ikonami a kdykoliv ji na požádání vyvoláte.

Spusťte Excel a jděte do roletového menu Zobrazit Panely nástrojů Vlastní. V následujícím dialogu se přepněte na záložku Příkazy a z menu v levé části vyberte kategorii Nástroje. Potom v seznamu příkazů sjeďte téměř až nakonec, kde hledejte ikonu kalkulátoru s názvem Vlastní (Custom). Tuto potom chytněte levým tlačítkem myši a přetáhněte ji na libovolné místo v liště s ikonami. Do lišty se vám přidá tento příkaz, po jehož stisku přímo v Excelu vyvoláte standardní okenní kalkulačku, kterou zase kombinací ALT+F4 ukončíte. Takto máte kalkulačku stále po ruce.

Easter Eggs

Power Point 2000

Po dlouhé době přichází i nějaké to velikonoční vejce. Jako první si popíšeme velmi jednoduchý postup pro získání animace v PowerPointu 2000.

Spusťte MS PowerPoint a otevřete prázdnou prezentaci, z nabízených stylů pak vyberte třeba ten první. Jděte do roletového menu Nápověda a zvolte položku O aplikaci Microsoft PowerPoint. V levém horním rohu dialogu uvidíte logo tohoto programu, poklepejte na něj levým tlačítkem myši tak, že zmizí možnost volby dvou jiných tlačítek v pravé dolní části, konkrétně možností Informace o systému a Odborná pomoc. Pokud se tak stane, uvidíte animaci autorů aplikace MS PowerPoint.

Tímto tipem z oblasti MS Office se dnes rozloučíme. Za měsíc se těším opět na shledanou.

Přepínače pouze pro Windows 98/Me

/m - přeskočí přehrání zvuků při instalaci

/na -

 0 standardní nastavení

 1 nekontroluje spuštěné Windows programy, pouze pro DOS

 2 nekontroluje programy pro DOS, pouze pro Windows

 3 nekontroluje programy pro DOS ani Windows

/nf - neupozorňuje na 3,5palcové diskety v mechanice při restartu

/nh - přeskočí spouštění programu hwinfo.exe

/nx - nekontrolujete verzi programu setupx, který je spuštěn

/ie - přeskočí vytváření startovacích disket, není vytvořen adresář windows\command\ebd

/iv - při instalaci neukazuje instalační obrazovky při updatu Windows

Přepínače pro Windows 95/98/Me

/? - vypíše seznam téměř všech přepínačů s vysvětlením

/c - neaktivuje diskovou cache smartdrive během instalace

/d - nepoužije stávající nastavení Windows (pokud instalujete přes již hotový OS)

/l - aktivuje ovladač pro myš Logitech (hlavně u W95)

/n - spustí instalaci bez podpory myši

-s - umožní použít jiný soubor setup.inf, než standardní v instalaci Windows

/t:dir - tímto parametrem určíte místo pro dočasné instalační soubory, pozor všechny ostatní soubory na tomto místě budou vymazány

/ig - spustí instalaci i na počítačích se starším typem BIOSu (Gateway, Micron)

/ih - spustí program Scandisk na popředí instalace

/im - nekontroluje kapacitu konvenční paměti při startu instalace

/iq - jestliže použijete přepínač /is (níže) pro deaktivaci Scandisku, nebo Scandisk přerušíte, instalátor bude kontrolovat váš disk na překřížené soubory, a tímto přepínačem kontrolu dekativujete

/is - nespustí před instalací program Scandisk

/it - nekontroluje spuštěné TSR (rezidentní) programy v paměti, které mohou způsobit pád instalace

/p - tento přepínač se používá následně s nějakým řetězcem a tento řetězec předá manažeru hardwarové detekce; tímto způsobem můžete omezit některé detekce a vyhnout se problémům

InterTipy

Vítám vás při čtení vloženého článku internetových odkazů s pořadových číslem 46. V době psaní tohoto článku dochází k vrcholným schůzkám, na kterých se definují koncepty budoucnosti internetového připojení v ČR. Tyto schůzky přímo ovlivní způsob účtování a cenu internetu pro domácnosti v budoucích letech. Snad se nedočkáme zklamání ve formě zvýšení cen za připojení dial-up, které tu nedávno hrozilo a ještě hrozí, ale spíše naopak, získáme možnost platit za připojení paušálně. Doufejme také v pozitivní řešení situace kolem ADSL, neboť, přiznejme si, úvahy o připojení přes modem (ať už ISDN nebo analogový) jsou již poněkud zastaralé i v naší malé zemi.

Dnešní internetové tipy se budou věnovat opět grafice; minule to byl známý Paint Shop Pro, dnes budeme pokračovat dalšími známými grafickými programy pro Windows. Nastartujte svůj oblíbený prohlížeč a nechte se unášet na vlnách internetových.

List of Photoshop tips

www.mccannas.com/pshop/menu.htm

Začneme stránkou s tipy pro asi nejznámější bitmapový editor pod Windows, Adobe Photoshop. Stránka je vzhledu spartánského, pouze textová, doplněná jen několika obrázky. To jí ale neubírá na množství velmi dobře popsaných tipů a triků pro Photoshop. A nejen pro Photoshop, stránka se také věnuje programům Corel Xara, Painter a Paint Shop Pro. Kromě samotných tipů a triků zde najdete i tutorialy a další návody. Své dojmy můžete autorce sdělit v návštěvní knize. Na stránce najdete mimo jiné i odkazy na další podobně zaměřené stránky, kde získáte další i konkrétní návody na výrobu grafických efektů ve výše zmíněných aplikacích. Vše v angličtině.

Photoshop tips and tricks

www.graphic-design.com/Photoshop/

Stránka trochu pouťového vhledu, nicméně dobře a přehledně provedená. Věnuje se výhradně programu Adobe Photoshop ve všech verzích. Jednotlivé tipy jsou zasílány do fóra přímo čtenáři těchto stránek. Kromě tipů a triků stránka obsahuje i tutorialy pro vytvoření určitého efektu formou "krok za krokem". Tipů je opravdu velké množství, takže se čtenář nudit nebude. Kromě toho je na stránce přítomno i pár rozhovorů s profesionálními grafiky, pokud ovládáte řeč, rozhodně se pobavíte. Stránka nabízí i několik výukových seminářů. Vše v angličtině.

J. Arraich\s Photoshop tips

www.arraich.com/ps_intro.htm

Opět stránka, která vás grafikou rozhodně nezaujme. Obsahově už je to podstatně lepší. Najdete zde dlouhý seznam tutorialů, ve kterých se opět krok po kroku dozvíte, jak vytvořit ten který konkretní efekt. Jednotlivé tutorialy jsou velmi podrobně popsány a doplněny ilustračními obrázky. Zvládne je i naprostý začátečník. Kromě výše uvedeného máte k dispozici ještě hotové fotografie volně ke stažení a kontakt na autora. Anglicky.

Adobe Photoshop tips

www.adobe.com/products/tips/photoshop.html

Firma Adobe jako tvůrce velmi proslulých grafických aplikací má na svých stránkách také velmi slušnou technickou podporu. Její součástí je i několik grafických tipů na vytvoření zajímavých efektů ve Photoshopu. Po krátké registraci se můžete přihlásit do takzvaného ExpertCentra a dále získávat od Adobe informace. Stránka je samozřejmě profesionálně zvládnutá na jedničku, nechybí zde ani vyhledávací nástroj, další odkazy samozřejmě vedou na aktivity firmy Adobe, ale to už vás asi nudím. Vše anglicky.

Jeff\s Photoshop tips and tricks

www.geocities.com/SiliconValley/Way/9571/

Tato stránka se velmi povedla, jak designem, tak obsahem. Stránka se věnuje velmi podrobně programu Adobe Photoshop. Hned v úvodu jste zavaleni novinkami na webu tak, abyste nečetli dokola totéž. V pravé části vás čeká anketa s dotazem na to, co byste na stránkách nejraději viděli a co vás nejvíce zajímá. V levé části pak najdete dlouhé menu s odkazy na jednotlivé sekce. Jejich názvy mluví za vše, několik jich zde budu jmenovat: tips and tricks, plug-ins, filters, free fonts, gallery a další. Mimo sekcí týkajících se přímo práci ve Photoshopu, zde najdete i další odkazy na diskusní fórum, on-line chat, návštěvní knihu a další stránky s podobnou tematikou. Vyhledávač je v tomto rozsahu nezbytnou součástí celého webu. Vše v angličtině.

EyeWire Tips

www.eyewire.com/tips/photoshop/

Poslední stránka, na kterou se dnes podíváme, je opět velmi zdařilá jak po stránce obsahové, tak po vzhledové. Najdete zde opět hlavně tipy pro Adobe Photoshop, na dalších záložkách jsou k dispozici i tipy pro jiné aplikace a vůbec povídání o designu jako takovém (je často užitečnější než samotná tvorba grafiky). Na stránce nechybí vyhledávací nástroj, tipy jsou zpracovány ve formě jakýchsi snadno tisknutelných kartiček, doplněných ilustračními obrázky. Vše velmi přehledně zpracované. Pokud vás snad tvorba grafiky omrzí, doporučuji pokračovat na firemní internetový magazín přinášející i další zajímavé informace. Rovněž tato stránka je celá v anglickém jazyce.

§§§§§


Mobilporadna – Vy se ptáte, my odpovídáme

JOSEF KULHAVÝ

c02p0743

? Už se v tom přestávám orientovat: Jaký je rozdíl mezi SMS, EMS a MMS?

SMS Short Messaging Service služba krátkých zpráv umožňuje odesílat a přijímat obyčejné textové zprávy. Text musí být kratší než 160 znaků. SMS zprávy podporují dnes již všechny dostupné mobilní telefony v sítích GSM i NMT. SMS zprávu lze na mobilní telefon zaslat i z veřejných telefonních automatů Českého Telecomu. Naopak uživatelé sítě T-Mobile mohou zaslat SMS zprávu na pevné telefonní číslo. Zpráva je příjemci přetlumočena do sluchátka. Cena jedné SMS: 0,37 až 3,30 Kč. Přes SMS brány operátorů lze tyto esemesky odesílat z internetu zdarma.

EMS Enchanced Messaging Service umožňuje odesílat a přijímat většinou černobílé jednoduché obrázky o velikosti nejčastěji 16 x 16 nebo 32 x 32 bodů a krátké melodie. Obrázky i melodie lze zasílat pouze mezi přístroji, které tuto technologii podporují. Data putují sítí stejně jako SMS zprávy, u nenáročných obrázků či melodií se vtěsnají do jediné zprávy, jindy je nutné pro přenos použít více zpráv. Technologie byla vytvořena jako reakce na úspěch obrázkových SMS zpráv, které představila ve svých mobilech společnost Nokia. EMS a obrázkové SMS od Nokie přitom nejsou vzájemně kompatibilní, není tudíž možno zasílat EMS z Ericssonu na Nokii, a naopak. V některých případech nelze posílat EMS ani mezi mobily různých výrobců, kteří EMS používají. Přenos mezi různými mobily jednoho výrobce proběhne bez problémů. Z internetu nelze obrázky ani melodie zasílat zcela zadarmo, jako tomu je u SMS zpráv. Cena jedné EMS: mezi mobily: stejně jako u SMS; z internetových služeb 1,90-15 Kč.

MMS Multimedia Messaging Service služba multimediálních zpráv umožňují odesílat a přijímat na mobilní telefony, které multimediální zprávy podporují, text, zvuk, obraz i video. MMS podporuje v současnosti pouze malé množství mobilů, nabídka se však rychlým tempem rozšiřuje. Narozdíl od EMS, pro které nebylo potřeba inovovat síť, pro spuštění MMS byly nezbytné úpravy na straně operátora. Pokud je poslána MMS na mobilní telefon, jenž tuto technologii nepodporuje, uloží operátor multimediální zpráva na svém internetovém serveru, kde ji může příjemce kdykoliv zobrazit. Cena jedné MMS: 9,98-10 Kč.

? Zjistím nějak z mobilu jiné telefonní číslo?

Pokud se ocitnete daleko od telefonní budky a nutně se potřebujete spojit s někým, koho nemáte uloženého v telefonním seznamu svého mobilu, nabízejí pro vás všichni tři čeští operátoři řešení. Řešení sice drahé všichni operátoři si účtují kolem desetikoruny za minuty hovoru s operátorem leč v mnoha případech natolik nezbytné, že jej s povděkem využijete.

T-Mobile i Eurotel nabízejí svá telefonní centra, kde vám zjistí jakékoliv telefonní číslo v pevné síti. Oba jmenovaní, i Oskar se pokusí zjistit i telefonní číslo paušálního uživatele vlastní sítě. Tito zákazníci však museli dát souhlas k zařazení svého kontaktu do této databáze. S ohledem na to, že paušální program využívá jenom cca 15-25 % mobilních uživatelů, jsou možnosti operátorů omezené. S T-Mobile Asistentem je možné navíc zjistit účastnické telefonní číslo v pevných sítích v Německu a na Slovensku.

Po zjištění požadovaného telefonního čísla vám může operátor nabídnout přímé spojení s vyhledaným telefonem, nemusíte tedy hovor ukončovat a číslo vytáčet. Ať už se rozhodnete jakkoliv, operátor pošle zdarma zjištěné číslo na váš mobil v SMS zprávě. Nemusíte si jej tedy nikam poznamenávat a později z archivu esemesek přímo uložit do svého telefonního seznamu.

Nedávno mě zaujala další možnost, jak pohodlně zjistit kontakt na jakékoliv telefonní číslo v síti pevných linek přes WAP. Připojte se na wapovou stránku wap.iol.cz a na zobrazené stránce vyberte, zda chcete zjistit telefonní číslo do domácnosti nebo firmy. Na další stránce vyplňte alespoň některé z uvedených položek (nemusí být vyplněny všechny!) a požadavek odešlete. Po chvilce na displeji uvidíte všechny účastníky, kteří splňují zadané kritérium, spolu s jejich telefonními čísly. Zjišťovat telefonní číslo přes WAP může být nejenom rychlé a pohodlné, ale i zajímavě levné (především, pokud se připojujete přes mobil vybavený technologií GPRS).

? Lze Go kuponem dobít Go kartu zadáním kódu *102* z T-Mobile?

Vlastníte-li předplacenou kartu Go od Eurotelu, popřípadě Twist od T-Mobile (Oskarta toto řešení dosud nenabízí), můžete dobít svůj vlastní kredit tak, že do vašeho mobilu naťukáte kód *102* a hned za něj dopíšete dobíjecí číslo a křížek. (například: *102*1234567890123#). Odešlete jej pak jako běžný hovor, a po chvíli se na displeji objeví hlášení o úspěšném dobití.

Může se ale stát, že potřebujete dobít předplacenku někomu jinému ať už ve vlastní síti nebo u konkurence. V tom případě je uvedený způsob nevyhovující. Pokud jste už zakoupili dobíjecí kupón a nevíte, jak dál, uvádíme zde jedno z několika řešení:

Dobíjení Twistu (T-Mobile): Vytočte číslo 603 124 602. Vyberte jazyk, který je vám nejbližší (češtinu nebo angličtinu), zadejte telefonní číslo, které si přejete dobít, a potvrďte křížkem (např.: 603123456#). Po zopakování hlasovým systémem jej opět potvrďte křížkem. Pokračujte vložením čísla dobíjecího kupónu. To vám bude opět celé zopakováno, a pokud neshledáte žádné nesrovnalosti, potvrďte jej křížkem. Následně vám bude sdělena aktuální nová výše kreditu a doba jeho platnosti.

Dobíjení Go (Eurotel): Vytočte bezplatné telefonní číslo 800 33 00 88 a zde po volbě jazyka komunikace postupně zadávejte: 1 (dobití Go karty) 1 (dobití Go karty Go kupónem) 1 (dobití přes hlasový systém). Systém vás vyzve k zadání telefonního čísla. Učiňte tak. Nezapomeňte číslo potvrdit křížkem (např.: 602123456#). Hlasový automat dobíjené číslo zopakuje a na vás je, abyste jej potvrdili klávesou "1". Pak zadejte čtrnáctimístné dobíjecí číslo z Go kupónu a potvrďte je křížkem. Po zopakování tohoto čísla hlasovým konverzantem je opět potvrďte klávesou "1". Po chvíli bude kredit navýšen.

Dobíjení Oskarty (Oskar): I u Oskara je možné vytočit bezplatnou linku 800 777 777 a spojit se s operátorem. Jemu sdělíte telefonní číslo, které chcete dobít, a číslo z dobíjecího kupónu. Ostatní zařídí pracovník Oskarlinky a kredit dobije.

Pokud dosud dobíjecí kupón nemáte, doporučuji vyzkoušet jinou možnost: mezi nejatraktivnější patří dobíjení přes terminál Sazky (pouze Twist a Go) nebo pomocí bankomatu (Twist, Go, i Oskarta).

Máte-li další dotazy, posílejte SMS zprávy na naše mobilní telefonní číslo 604 707 349 nebo e-maily do naší schránky mobilporadna@smsplus.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpověď. Rovněž přivítáme tipy na další články, abychom psali o tom, co vás opravdu zajímá.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c02p0751

? Mám na CD soundtrack z filmu a toto CD lze přehrát pouze na HiFi věži. Po zasunutí do počítače jej nepřehraje ani WinAmp, ani Windows Media Player. Na CD je HTML soubor, který se spustí pomocí autorun a s ním i jedna písnička, která za 20 sekund skončí. Dále je zde swf soubor, vložený do HTML stránky, a ini soubor. Nic víc, žádné písničky, jakoby tam nic nebylo. CD má okolo 500 MB, ale soubory na CD okolo 2 MB. Co je to za CD?

Jde o CD s více sekcemi, kde v jedné sekci je ukryto klasické audio CD a ve druhé datové CD pro počítač. Věž umí přehrávat audio CD, proto je audiosekce zařazena jako první. Počítač tuto sekci přeskočí a spustí programy z datové části. Takto připravená CD jsou považována za hudební CD, s možností sledovat na PC jednu či více skladeb i s videoukázkou. To, zda je audiosekce přístupná počítači, lze na CD naprogramovat. Existuje i software, který tento blok umí obejít, není však součástí Windows.

? Neumím vysvětlit mému známému, který je připojený na internet, jak je důležité mít firewall a antivirový program. Naposledy si na mě připravil toto: "Však ve Windows 98 přeci je antivirový program. Sice starší, ale je! Tak na co mi bude jiný!" Jelikož vím, že to není pravda, požádal jsem ho o vysvětlení. On restartoval počítač, a na chvíli se na obrazovce objevilo "Trend ChipAway Virus on Guard". Z toho vydedukoval, že počítač byl právě prověřený na viry. Protože jsem přesvědčen, že jeho vysvětlení je somarina (dotaz přišel ze Slovenska a tento výraz se těžko překládá), prosím o vysvětlení, co uvedené vlastně znamená.

Toto hlášení znamená, že v BIOSu (nikoliv tedy ve Windows, jak se známý nesprávně domnívá) je zapnuta protivirová ochrana, která má za úkol jediné upozornit při zápisu do MBR (Master Boot Record). Chrání tak počítač proti bootovacím virům. Proti ostatním virům je tato ochrana neúčinná. Známého klidně nechte, ať se spálí sám. Někomu není rady, dokud se mu samotnému daná věc, kterou ignoruje, nepřihodí. Znám to dobře nejen z oblasti antivirů, ale i z oblasti zálohování, nechávání rozpracovaných úloh na opuštěném počítači a tak bych mohl pokračovat.

? Mám vypalovačku TEAC W540E a CD-ROM Lite-On LTN 526S. Na internetu jsem si k LTN 526S stáhnul nový firmware a zkusil jsem ho upgradovat. Při prvním pokusu se mi restartoval počítač hned jak jsem kliknul na tlačítko "upgrade", tak jsem to zkusil podruhé. To už se sice povedlo, ale po prvním kliknutím myši se počítač zase hned restartoval. Když mi naběhla Windows, tak jsem zjistil, že mi mechanika TEAC ze systému zmizela. V BIOSu je detekována normálně, dokonce se zobrazuje i ve správci zařízení, tady je ale zakázaná a nejde povolit. Mám Windows XP. Nevíte, jak by se to dalo opravit?

Domnívám se, že došlo k poškození firmwaru vypalovačky. Jak se v této rubrice (a nejen v ní) již několikrát objevilo, upgrade firmwaru obecně není žádná legrace. Proces musí proběhnout bez chyb a nesmí být přerušen. Chová-li se upgradovací software tak, že zrestartuje počítač, je natolik nebezpečný, že bych jej podruhé nezkoušel. Bohužel zde už toto doporučení nepomůže, ale uvádím jej tu pro ostatní čtenáře. Ve vašem případě bych zkusil najít ještě jiný zdroj upgradu a pomocí tohoto jej zkusit ještě jednou udělat. Jelikož mechanika není úplně mrtvá (ve Windows se identifikuje), mohlo by to pomoci. Není-li upgrade prováděn z bootovací diskety v DOSu, je třeba věnovat pozornost i verzi Windows, pro kterou je upgrade určen.

? Už skoro rok vlastním notebook Compaq Presario 1200. Nainstalována mám Windows 98SE. Můj problém je, že se mi po každém spuštění vytvoří dvě složky souborů v C:\WINDOWS (např.: fff30~7.tmp), ve kterých nic není a samy se nemažou, ale postupně zaplňují prostor. Přišel jsem na to, když jsem jich tam měl něco přes tisíc. Vymazal jsem je, ale bohužel se tvoří stále znovu, i když jsem si nainstaloval: "Removing Temporary Files on Startup". Poraďte mi prosím, co mám dělat. Případně jak dát do programu "Po spuštění" příkaz .bat, který by vždy tyto soubory .tmp vymazal. U kolegy, s nímž jsme si tyto notebooky kupovali, se tento problém vyskytuje také.

Domnívám se, že problém je v tom, že v systému není definován prostor pro dočasné soubory, obvykle je to C:\TEMP apod. Definice adresáře pro dočasné soubory se provádí pomocí systémových proměnných buď v souboru autoexec.bat (příkazem SET), nebo pomocí ovládacích panelů v části System (to lze pouze u systémů NT nebo XP). Pokud není určen tento adresář, Windows si jej vytvoří ve svém %systemroot%, a díky zapnuté funkci "Removing Temporary Files" jej udržují prázdný. Jenomže při každém startu si vytvoří další podobný adresář (nebo dokonce dva, jak píšete). Nastavte systémovou proměnnou TEMP = C:\TEMP, a doporučuji ještě TMP = C:\TEMP. Zároveň vytvořte i tuto složku. Je docela možné, že chybí pouze tato složka. Proto nejprve zjistěte v Příkazovém řádku, zda je proměnná TEMP (TMP) nastavena. Použijete k tomu příkaz SET bez parametrů. Pokud nastavená je, vytvořte složku podle tohoto nastavení.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou zásadní pro správné rozpoznání problému. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, s jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware.

? Chtěl bych se zeptat, jestli existuje nějaký program, který by odesílal SMS příchozí na mobil také na e-mail?

Obávám se, že tato možnost neexistuje (program možná ano), a hned vysvětlím proč. SMS zprávu pošle odesilatel (z mobilu nebo z internetu) na server poskytovatele mobilního připojení. Odsud jde tato zpráva do mobilu adresáta (na jeho číslo). Kdyby tedy existoval program na přeposlání SMS zprávy na e-mailovou schránku, musel by běžet buď na mobilu adresáta, nebo na serveru poskytovatele. První možnost zatím neexistuje, na serveru poskytovatele zase něco takového neprosadíte. Je pravda, že poskytovatelé se snaží různě podchytit své zákazníky (např. přehrávání vzkazů přes internet), o službě přeposílání SMS jsem ale zatím neslyšel.

? S kamarádem řeším "závažný" problém: Je vhodnější mít pro delší životnost monitoru nastaven spořič obrazovky, nebo rovnou přechod do úsporného režimu? Na svém počítači (Pentium II, 128 MB RAM, 30 GB HDD, GeForce2; Windows Me) mám asi rok starý 17" monitor Hyundai ImageFlat F790D a v systému nastaveno po 15 minutách nečinnosti vypnutí monitoru (přechod do standby) nepoužívám tedy vůbec spořič obrazovky (občas se mi totiž stávalo, že po spuštění spořiče přestal úplně reagovat systém a byl nutný restart). Kamarád tvrdí, že monitor tímto cyklickým zapínáním a vypínáním velmi trpí a časem se to projeví na jeho zobrazovacích schopnostech. Podle něj je spořič obrazovky monitor "připraví" pro vypnutí, a je tedy vhodné mít jej zapnutý. Já si myslím, že moderní monitory tuto péči nepotřebují a za běžného provozu vypínání v pohodě ustojí.

Spořič obrazovky monitor rozhodně na vypnutí nepřipraví. Obecně (z elektrikářského pohledu) každé vypnutí či zapnutí generuje přechodové děje (napěťová špička, kmitání), což životnosti nepřispívá. Já problém šetření monitoru (aby déle vydržel) řeším spořičem "blank screen" a nastavením přechodu do režimu standby na 60 min. (kdyby se náhodou odešlo a zapomnělo vypnout počítač). Černá obrazovka totiž omezí svícení (tok elektronů) na minimum a luminofor se "nevypaluje". Tím se oddálí doba vyblednutí obrazu. Jiné spořiče tento efekt poskytují pouze omezeně. Omezí se rovněž spotřeba, ale není to pochopitelně takové, jako když je monitor ve standby, kdy se vypne vysokonapěťová část. Jelikož právě ta je zodpovědná za kvalitu zobrazení, není vhodné když se pořád vypíná a zapíná.

? Prosím o radu. Podle článku v listopadovém PC WORLDu "Windows pod vaší ochranou", resp. šestého odstavce "Uživatelská práva..." jsem upravil přístupová práva ve svém počítači (Windows XP systém souborů NTFS). Nějakým způsobem se mi podařilo zapomenout heslo pro administrátora, takže se od té chvíle mohu do svého počítače zalogovat jen jako uživatel s omezeným oprávněním. Možnosti vytvořit záložní diskety pro případ zapomenutí hesla jsem si všiml až poté. Na datech až tak nezáleží, otázka je, zda je alespoň možné nějakým způsobem zformátovat disk, a poté vše "na zelené louce" opět nainstalovat.

Zformátovat disk lze tak, že nabootujete z diskety (např. Windows 98) a poté provedete Fdisk. Zrušíte non-dos partition a pak vytvoříte novou. Tím máte čistý disk a můžete začít. Zjistit heslo administrátora běžnými metodami není možné. Jako každý systém lze i Windows NT (XP) cracknout a pak, když víte, kam se máte podívat, najdete co potřebujete. Jenže to je pouhá teorie a těch co vědí, mnoho není.

? Mám nainstalovaný Internet Explorer 6.0 a Windows XP. Po nějaké době (asi měsíc) prohlížeč přestal zobrazovat pozadí WWW stránek. Vše ostatní se zobrazuje v pořádku, a nepomohla ani reinstalace. Mám instalované i jiné prohlížeče (Opera, Mozilla), a tam je vše v pořádku. Druhý dotaz se týká Českého Telecomu. Připojuji se na internet pomocí modemu a průměrná rychlost je 12 Kb/s. Zkoušel jsem se připojit i přes jinou linku a rychlost připojení byla 45 Kb/s. Garantuje Telecom nějakou rychlost připojení, a pokud ne, co se s tím dá dělat?

Co se týče zobrazování pozadí stránky, patrně jej máte vypnuto v nastavení Internet Exploreru. Jelikož na to není samostatná položka (ta je pouze pro tisk), předpokládám, že jste nějak nastavil vlastní barvy pro vzhled stránek a tyto nedovolí obrázkům, aby byly vidět. Pokud by někdo ze čtenářů znal jednoznačné řešení, rádi jej zveřejníme. Český Telecom, pokud já vím, garantuje přenos hlasu v rozumné kvalitě (šířka pásma 3 500 Hz). Linku je možné využít k přenosu dat pomocí modemu, ovšem bez jakýchkoliv záruk. Co se s tím dá dělat? Obraťte se na Český Telecom s požadavkem, že chcete používat linku k datovému připojení a zeptejte se, jaké garantují rychlosti a také zda to bude něco stát.

? Chtěl bych propojit mé reproduktory Logitech Z560 (4+1) s aktivním zesilovačem s mým PC a zároveň s digitálním MP3 přehrávačem. Jde o to, abych nemusel neustále přehazovat kabely připojovat k zesilovači vždy aktivní zdroj signálu. Chtěl bych to vyřešit nějakým přepínačem, v elektroani audioprodejnách mi však nebyli schopni poradit, resp. něco takového nabídnout.

Vaše idea realizovatelná je, a to několika způsoby. Lze např. použít mechanický přepínač podobný tomu, jaké se používají pro tiskárny. Nevýhodou je neexistence sériového výrobku, takže byste si jej musel vyrobit sám. Mohl by nastat problém rušení brumem, protože jde o přepínání nízkoúrovňového signálu, který musí být stíněný. Jiným a vhodnějším řešením je vytvořit slučovač a oba signály sloučit do jediného, a ten pak vést k zesilovači. Slučovač by mohl být dostupný sériově. Sloučení signálů lze docílit spojením zdrojů přes sériový odpor do výstupu. Velikost odporu bych volil v rozmezí 1 k až 100 k. Obrátíte-li se na radioamatéra, bez problému takový slučovač postaví. Je možné, že se něco takového i vyrábí. Poslední možnost je použít jako slučovač zvukovou kartu. Do vstupu line-in, příp. místo mikrofonu připojíte MP3 přehrávač a vhodným nastavením ve Windows jej necháte projít na výstup. To však vyžaduje mít zapnutý počítač při přehrávání z MP3 přehrávače.

? Na mém počítači (Athlon 1,3 GHz, 256 MB DDR) mám dva pevné disky. Jeden (C:), na kterém je nainstalován systém, o velikosti 20 GB, a druhý (D:) o velikosti 10 GB. Rozhodl jsem se přeinstalovat svůj starý systém (Windows Me) na Windows XP. Po několika dnech používání jsem se rozhodl nainstalovat zpět Windows Me, naformátoval jsem proto disk a nahrál Windows Me, vše fungovalo bez problémů až na to, že disk C: namísto 20 GB ukazuje kapacitu pouze 2 GB. Myslel jsem si, že jde pouze o nesprávnou informaci od Windows, ale po nainstalování dalších programů začala Windows hlásit nedostatek volného místa na disku C:. Proto jsem se domníval, že je disk špatně naformátován, vytvořil jsem systémovou disketu, zkopíroval jsem na ni ještě další potřebné soubory pro formát disku (sys.com a format.com) a disk znovu naformátoval. Bohužel se naformátoval zase jako disk o velikosti 2 GB. Naneštěstí nevím, jestli se disk hlásil takto "zmenšený" už ve Windows XP. Proto vás prosím o radu jak mám dále postupovat, aby můj disk měl svoji správnou kapacitu.

Předpokládám, že za "zmenšení kapacity disku" může konverze formátu FAT na NTFS, která se stala při instalaci Windows XP. Jelikož Windows 9x a Me neznají formát NTFS, disk se jeví jako malý. To proto, že na něm zbyla malá partition (2 GB), potřebná při vlastním převodu FAT na NTFS. Tuto partition si Windows Me omylem identifikovala jako instalační. Podívejte se na disk programem Fdisk a uvidíte "Non DOS Partition". Tuto smažte. Potom by bylo vhodné zrušit i onen 2GB oddíl a vytvořit nový na celém disku C:. Tak pochopitelně přijdete o všechna data a instalaci Windows Me budete muset zopakovat. Pokud se spokojíte s rozděleným diskem, pak můžete malou partition s instalací Windows Me nechat a z bývalé NTFS vytvořit další "disk" (Create Extented DOS Partition) pro data. Časem ale zjistíte, že je lepší disk nedělit a reinstalace bude daleko náročnější.

Hledáme odpověď:

? Hledáme odpověď na následující problém. Mnoho čtenářů se s ním již setkalo, avšak odpověď zatím neznáme. Jde o to, že se při instalaci některých programů objeví chybové hlášení a instalace se přeruší: "Neslučitelná verze testovacího kódu RPC, Setup will now Terminate". Ví někdo, co to je ten testovací kód RPC, a jak obejít tuto chybu?

Ohlasy čtenářů:

Ve FAQ PC WORLDu 10/2002 nemohl jeden čtenář otevírat soubory s příponou MHT (archivy HTML stránek). Podle mne nemá nainstalovaný Outlook Express mně to pomohlo. Zřejmě je OE potřeba pro podporu MHT souborů. Mám to ověřeno s IE 5.5 a OE 5.5

Martin Šlancar - slancam@seznam.cz

Vážení, odpovídám na váš dotaz uveřejněný v PC WORLDu listopad 2002. Já používám Excel XP, a aby se po napsání internetové adresy neobjevoval hypertextový odkaz, stačí udělat následující. Na hlavním menu vybrat záložku Nástroje a v ní příkaz Možnosti automatických oprav. Poté kliknout na záložku Automatické úpravy formátu při psaní a zde zrušit zatržítko u položky "Internetové a síťové cesty hypertextovými odkazy".

Ondřej Vodňanský

V listopadovém čísle PC WORLDu mne velice pobavily v sekci Ohlasy čtenářů některé návody na získání updatů pro pozdější instalaci. Vybírání z adresáře WUTemp během downloadu, jak radil Dušan Dědeček, i zkoumání odkazů do knowledge base, jak radil Aleš Dvořák jsou jistě zajímavé možnosti, ovšem zdaleka nejjednodušší řešení je po příchodu na WWW stránky Windows Update dopsat do políčka s adresou za ...default.asp následující (bez uvozovek) "?corporate=true" a potvrdit. Adresa tedy v případě, že uživatel používá anglickou verzi Windows XP, bude vypadat následovně: http://v4.windowsupdate.microsoft.com/en/default.asp?corporate=true. Stránky se překvapivě změní a to tak, že uživatel si může stáhnout libovolné updaty bez toho, že by je systém automaticky instaloval a následně mazal.

Ing. Jan Děták

Chtěl bych reagovat na odpověď k dotazu z čísla 11/2002 (str. 74) "Mám Windows Me a 448 MB RAM....". Myslím že redaktor to nepochopil, totiž využívat jen 148 MB paměti na PC s Windows Me (jedny z nejnenažranějších Windows) zní jako zázrak. Myslím že počítač tazatele by mohl být o několik desítek procent rychlejší a to tak, že v registrech nastaví maximální využití paměti, dále v dialogu "Systém Výkon Systém souborů Typické nastavení Síťový server", nastaví pevnou velikost, případně zakáže používání Swap souboru, který se nachází na pomalém disku (v porovnání s RAM je disk opravdu pomalý). Myslím že po těchto úkonech nebude mít problém "co s pamětí" a výsledkem bude výrazně rychlejší PC. Případně použijte Xteq Xsetup http://www.xteq.com/downloads/xq-xsetup.zip, ve kterém si to využívání RAM jen zaškrtnete a nemusíte do registrů.

Další připomínka by byla k dotazu ze str. 72. Dotaz se týká problematiky tak zvaných výměnných pevných disků v "šuplíku". Osobně používám pro rychlé připojení disku (přímé, bez šuplíku) ve Windows 2000 režim Hibernace.

Peter Lehotský

? Mám počítač AMD 500 MHz, 32MB RAM, 1,7 GB HDD a na něm Windows 98SE. Když chci počítač vypnout, tak nastanou dvě možnosti: Počítač se zasekne v pozici, kdy se objeví obrazovka "Za chvíli bude možné počítač vypnout", těsně před hlášením "Nyní můžete počítač bez obav vypnout". Jenže se toto hlášení neobjeví a s počítačem se nic nestane ani za hodinu. Protože nemám automatické vypínání počítače, tudíž vypínám manuálně, počítač prostě vypnu. To je ta lepší varianta. Druhou, podstatně častější verzí vypnutí je, že se objeví pouze modrá obrazovka a na ní hlášení: "Na adrese 0028:C0001365 ve VXD VMM(01)+00000365 došlo k zásadní výjimce. Běžící aplikace se ukončí. Stisknutím Ctrl+Alt+Del můžete... atd." Počítač zatuhne a jde pouze násilně vypnout. V obou případech po opětovném zapnutí počítače nedojde ke spuštění ScanDisku, jako když vypnu počítač při běžné práci, a vše se chová normálně až do opětovného vypnutí. Nevím co s tím, práce s PC není nijak ovlivněna, ale něco nebude v pořádku. Můžete mi poradit?

Začnu tím, proč se nespustí Scandisk. Při startu počítače se do určitého místa v registru napíše, že se má při následujícím startu spustit Scandisk. Když je počítač vypnut správně, těsně před vypnutím se zápis o spuštění Scandisku zruší. Pokud po tomto okamžiku dojde k zakousnutí nebo k pádu systému, což je váš případ, Scandisk se pochopitelně při startu nespustí. Ničemu to však nevadí, protože Windows už byla poslední krok od fyzického vypnutí, nemohlo se tedy na disku nic pokazit. Nyní proč nedojde k vypnutí ale k chybě. Příčina bude patrně v softwaru pro řízení napájení (APM). Buď je poškozen nějaký soubor Windows, nebo je potřeba pro tento počítač speciální ovladač. Zkuste najít na internetu ovladače pro čipset nebo přímo ovladač pro řízení spotřeby. Pokud se vám problém takto nepodaří odstranit, můžete být přesto klidný, neboť k vypnutí Windows de facto dojde (z hlediska bezpečnosti dat), jen se neprovede ten poslední krok ono potřebné vypnutí.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c02p0752

? Chtěl bych se zeptat jestli nevíte, jaký je rozdíl mezi grafickou kartou ATI Radeon 7500, 64 MB DDR, VGA/DVI/TV Out (5205 SK) a kartou Manli ATI Radeon 7500, 64 MB, TV Out, DVI (3258 SK)?

Rozdíl je především ve výrobcích těchto karet. Po prodeji firmy ATI se objevilo poměrně mnoho karet s čipem ATI od různých výrobců, a samozřejmě se kromě ceny liší i kvalitou zpracování, vybavením a spolehlivostí.

? Mám Celeron 466, 192 MB, grafika 32 MB, deska Matsonic, Windows 98 SE atd. V poslední době jsem počítač trochu vylepšoval a přidal jsem paměť, zvukovou kartu a vypalovačku. Jenže jsem včera chtěl spustit hru, a i když bylo CD vloženo v mechanice CDROM, Windows psala ať vložím CD. Nejprve jsem myslel, že jde o chybu CD, ale stejná situace byla i u jiné hry. Pevný disk mám nastaven jako Primary Master a vypalovačku jako Primary Slave. CD-ROM je Secondary Master. V Exploreru mám diskům přiřazena písmena C,D,E,F (HDD), vypalovačce G a CD-ROM H. Nejprve jsem v ovládacích panelech zaměnil a přiřadil mechanice CD-ROM písmeno G a vypalovačce H. S tím, že chvíli bylo vše v pořádku. Poté se situace opakovala. Zkoušel jsem i přehodit kabel HDD jako Primary Master a CD-ROM jako Secondary Master a vypalovačka jako Secondary Slave (obě zařízení jsem dal na jednu kšandu). Jenže při pokusu něco vypálit (nepoužíval jsem za letu!) došlo vždy ke spadnutí systému. Zjistil jsem, že když odinstaluji CD-ROM i vypalovačku, Windows si je při restartu sama nainstalují. Nakonec abych si zahrál, jsem zjistil, že když odpojím vypalovačku od kšandy a nechám pouze HDD jako Primary Master a CD-ROM jako Secondary Master, je vše bez problémů. Ale nebaví mě pořád restartovat a tahat kabeláž.

Jak již zde bylo několikrát řečeno, je princip zapojování IDE zařízení takový, že hard disky by měly být na jednom kabelu a ostatní zařízení na druhém. Jako Master se zapojí to zařízení, které by mělo přednostně užívat poskytované prostředky. Tedy v případě disků bude jako Master ten disk, ze kterého se bootuje. V případě CD mechanik to bude například CD--RW mechanika, CD-ROM bude jako Slave. Budete-li mít třeba CD-ROM a ZIP drive, bude Master CD-ROM.

? Nelze mi nainstalovat AMR modem Well pod Windows 2000.

Po nainstalování operačního systému Windows 2000 mi chybí hardware: "Modem Well", a tak jsem zkusil:

1. Najít modem automaticky přes možnost přidání nového hardwaru. Nebyl nalezen.

2. Zkusil jsem ručně přidat nový hardware.

3. Jediné co se mi podařilo, bylo nainstalovat modem s ovladačem pro (Win 98/Me), ale ani pak nechodil.

Mám podezření, že není můj BIOS korektní s Windows 2000, a ani v možnostech Správce není ani zmínka o ovladači AMR či AC97.

Váš problém pravděpodobně spočívá v tom, že v BIOSu nemáte standardně modem povolen. Rozdíl mezi rozhraním AMR a PCI je totiž velmi značný zatímco rozhraní PCI slouží pro běžné připojování periferií, rozhraní AMR je určeno pro připojení hardwarové části periferie. To vlastně znamená, že pokud byste toto rozhraní měli v BIOSu povoleno a modem by nebyl do slotu vložen, operační systém by ohlásil chybu. Proto je možné, že výrobce základní desky (aby předešel tomuto problému) toto rozhraní standardně deaktivoval. Jeho aktivace je ovšem posléze možná, a to nastavením v BIOSu (dle manuálu dodávaného k základní desce) a instalací ovladačů dodaných k příslušnému hardwaru.

? Měl bych na vás dotaz ohledně problému s CD mechanikou. Konfigurace mého PC je následující: AMD Duron 600, 192 MB SDRAM 133 MHz, deska MSI K7T-Pro (6330), VIA KT133, MSI GeForce2MX 32 MB, HDD Seagate Barracuda IV 60 GB, CD-ROM TEAC 40X, Windows XP Professional.

Při kopírování z CD je zatížení procesoru téměř 100% (dle údajů ze Správce úloh) a např. současné přehrávání MP3 je téměř nemožné. Při použití zpomalovacího programu pro CD (Nero) a snížení rychlosti mechaniky na 20x klesne zatížení procesoru při kopírování z CD-ROM asi na 50 %. Pokud ovšem kopíruji z CD z archivu (zip), vylétne zatížení systému opět ke 100 %. Hraje-li WinAMP při kopírování z CD, zatěžuje systém na 30-60 %, bez kopírování z CD na 0-1 %. V klidu je zatížení systému asi 1-2 %. Mám podezření, zda to nezpůsobuje zakázaný přenos DMA u CD mechaniky, ale nikde na něj nemohu narazit (mám instalované ovladače VIA 4-in-1 4.37). Pokud si vzpomínám, tak na Windows 98 se toto myslím nestávalo. CD i HDD mám každé zvlášť na jednom kanálu.

Váš problém bych viděl v chybném zapojení obou zařízení. Je třeba, aby jednotka CD--ROM byla zapojena na druhém IDE kanálu, jako Master. Velké vytížení systému může také způsobovat nějaký rezidentní program (antivir apod.).

? Prosím o radu ohledně češtiny v počítači. Z internetu jsem si stáhl formulář daňového přiznání v Excelu. Na obrazovce mám všechny řádky česky, ale při tisku se mi pouze v jedné řádce vytisknou místo písmen š, č, ř, atd. čtverečky (na jedné tiskárně) nebo se písmena vynechají (na jiné tiskárně). Na počítači mám Windows 98 CZ. Kolega má na počítači Windows NT 4.0 CZ a tiskne se mu na stejných tiskárnách vše v pořádku. Je to způsobeno operačním systémem, nebo to může být verzí Excelu? Já mám Excel 97 a kolega Excel 97 SR-1. Občas se mi něco podobného stane i na internetu (prohlížeč Internet Explorer 6.0 CZ), kdy na některých stránkách ale zase pouze v některých řádcích, se místo písmen s diakritikou zobrazí něco jiného. Mám nastaveno kódování "středoevropské (ISO)". Např. Komerční banka pro své internetové bankovnictví žádá nastavit kódování na "středoevropské Windows 1250". To když nastavím, tak je čeština špatně, a po ukončení Internet Exploreru a opětovném spuštění se zase automaticky nastaví "středoevropské (ISO)". Existují nějaké materiály nebo stránky na internetu, které se touto problematikou zabývají?

Co se tisku týče, bude váš problém patrně v ovladači pro vaši tiskárnu. Stáhněte si z internetu správné ovladače pro daný operační systém. Doporučuji vám také nainstalovat všechny dostupné service packy pro vámi používaný software. Špatné zobrazování diakritiky v IE může být také zapříčiněno špatným ovladačem grafické karty. Všeobecně platí, že instalací správných ovladačů pro zařízení přítomná ve vašem počítači můžete vyřešit velké množství problémů.

? Dobrý den, trápí mě problém s pevným diskem. Do počítače jsem doplnil druhý (větší) IDE disk (teď tedy jsou v PC disky dva 8GB a 30GB). Problém se projevuje při práci s diskem, kdy disk vydává slyšitelné cvakání, často i opakované. Při tomto zvuku zhasne kontrolka na počítačové skříni a občas je tento jev doprovázen i slyšitelným poklesem otáček disku. Co s tím? Lze tuto nepříjemnost nějak odstranit? Při práci to pouze zdržuje při zápisu a čtení dat z disku. Nehrozí ztráta dat? (Zatím se tedy nic nestalo.) Nemohl by být problém např. v napájení? Nebo v pořadí zapojení IDE zařízení na kabelu? (Jsou tam nyní zapojeny CD-ROM, 2 HDD a interní ZIP).

Při zapojení těchto IDE zařízení je třeba zachovat toto pořadí:

Primary Master první (bootovací) HDD

Primary Slave druhý HDD

Secondary Master CD-ROM

Secondary Slave ZIP Drive

Při tomto zapojení by měla pracovat všechna zařízení bez konfliktů. Zkontrolujte také, máte-li správný datový kabel, avšak z popisu vašeho problému bych odhadoval, že problém bude ve vašem hard disku. Jde patrně o fyzické poškození disku. Zkuste zkontrolovat povrch disku Scandiskem, nebo nějakou jinou utilitou. Zálohujte si raději všechna data.

? Mám počítač: K7S6A, AMD XP 2000+, DDR 333 MHz 512 MB, Abit Siluro GF3 VIO 64 MB, DVD-ROM Toshiba SD-M1612, CD-RW Teac Intenso 16x 10x 40x , řadič IEEE 1394 Kouwell KW-1582V. Dále je na tento řadič připojena kamera Panasonic NV-DS30. Nainstalovány jsou Windows 98 SE a Ulead Media Studio Pro 6.5. V programu pro snímání videa nahraji soubor na disk v AVI. Dále ho pak zpracovávám ve videoeditoru. Udělám střih a zařadím přechodové efekty prolínačky, přidám zvuk a je hotovo. Jenže když soubor přehrávám, tak na konci prolínačky mi vždy video cukne. Někdy méně, někdy více a je to slyšet i ve zvukovém doprovodu. Pokud zvuk odeberu, je to stejné. Zkoušel jsem i vložit krátký soubor a udělat jen jednu prolínačku, ale je to stále stejné. Rovněž jsem zkoušel Windows XP Professional, tam to bylo lepší, ale docházelo k cukání také. Navíc se mi nepodařilo dostat do kamery zvuk.

Problém je pravděpodobně v rychlosti přenosu dat hard disku. Musíte nějakým způsobem zajistit vyšší přenosovou rychlost. Nastavte používání DMA, vypněte všechny rezidentní aplikace (antivir apod.). Nemáte na datovém kabelu s diskem připojené ještě jiné zařízení? Přesvědčte se také, zda máte nainstalovány správné ovladače. Rychlost přenosu zjistíte pomocí nějakého testovacího programu, v manuálu programu pro střih videa najdete informaci o tom, jaká by měla být.

? Na notebooku používám dosový program (ambulantní lékařský program): po spuštění je okno programu velmi malé, po stisknutí kláves Enter+Alt se zvětší na zhruba 2/3 obrazovky, více nelze. Na stolním PC (se systémem Windows 98) program zabírá ihned celou obrazovku. Mohu dosáhnout celoobrazovkového zobrazení i na notebooku s Windows XP? Práce s malým oknem je velmi náročná pro oči.

Zvětšit dosové okno na celou obrazovku můžete následujícím způsobem.

Nejprve stisknete pravé tlačítko myši v levém horním rohu dosového okna a z nabídky vyberete vlastnosti.

V okně, jež se vám otevře, zvolíte zobrazení na celou obrazovku a potvrdíte tlačítkem OK.

? Vlastním starší počítač (Intel Celeron 500 MHz, 192 MB RAM, HDD 5 GB (Win 98 SE), 80 GB (Win XP Pro), Matrox Millenium 200 AGP 8 MB, zvuk CMI 8738/C3DX). Cca do 6 měsíců hodlám koupit počítač nový (od 2 GHz). Rozhoduji se mezi grafickými kartami GeForce 4 MX440 a GeForce 4 Ti4200. Grafickou kartu bych si chtěl pořídit již nyní, protože při hraní her se mi občas zasekává obraz i při minimálních efektech (hlavně při vykreslování více objektů). Mám si koupit MX440, nebude nový počítač po této stránce poddimenzovaný? Nebo mám pořídit Ti 4200? Bude rozdíl mezi těmito dvěma kartami i u nynějšího počítače?

Druhý dotaz se týká zvukové karty. U některých her (např. Return to Castle Wolfenstein) se mi stane, že zvuk (výstřel, výkřik, chůze ...) je slyšet vícekrát za sebou a jakoby s useknutým koncem. Je to dáno zvukovou kartou, nebo spíše frekvencí procesoru?

Samozřejmě, že kvalita grafické karty je jeden z rozhodujících faktorů výkonnosti celého počítače. Zvláště pro hraní her je tato komponenta velice důležitá. V současné době je kvalita grafického adaptéru a velikost operační paměti možná podstatnější, než taktovací frekvence procesoru. Co se týče samotné výkonnosti těchto karet, Ti 4200 je o poznání výkonnější porovnání záleží především na typu aplikace (hry) a rozlišení. Pokud bychom velice generalizovali, lze říci, že Ti 4200 je o více než o třetinu rychlejší než MX 440.

Váš druhý problém nemusí být dán kvalitou hardwaru, i když by mohla hrát svou roli. Já bych chybu viděl spíše v ovladačích zvukové karty. Zkuste si z webové stránky výrobce stáhnout nové ovladače pro daný operační systém.

? Zajímám se o grafiku notebooku Acer TM 223X jedná se o sdílenou Intel videopaměť a grafický 3D akcelerátor. Zajímalo by mě, jak je tato grafika výkonná, co bude a nebude umět, a s jakou grafickou kartou stolního PC je srovnatelná.

Acer TM 233X je notebook určený na pracovní cesty pro kancelářskou práci. Z toho vyplývají i vlastnosti všech komponent včetně grafického adaptéru. Notebook umožňuje neomezeně pracovat s běžnými kancelářskými programy, sledovat filmy na DVD (TM 223XV), ale pokud si budete chtít zahrát některou z novějších her, tak budete patrně zklamán. Tam mají stolní počítače trochu lepší možnosti. Pravděpodobně hru spustíte, ale grafika bude poněkud strohá. Bohužel u notebooků není možnost měnit jednotlivé komponenty dle potřeb uživatele a notebooky s lepší grafikou jsou v poněkud jiném cenovém pásmu.

? Mám nainstalovaný operační systém Windows XP. Po instalaci nové zakladní desky ASUS A7V333 mi systém naběhl, ale vůbec nereagovala myš s klávesnicí. Zkoušel jsem i nastavení BIOSu, ale nepomohlo to.

Operační systémy, založené na technologii NT, jsou velice citlivé na jakékoliv změny hardwaru. Windows XP samozřejmě také do této skupiny patří a všechny hardwarové změny, provedené na počítači, kde jsou nainstalovány, se mohou velice zásadním způsobem projevit na funkčnosti celého systému. Všechny chyby se nemusí projevit hned, ale až v průběhu práce s počítačem. Jelikož výměna základní desky je velice zásadní změnou hardwarové konfigurace, je velmi pravděpodobné, že systém nebude pracovat správně. Nejspíš tedy budete muset operační systém znovu instalovat.

Při výměně základní desky je třeba se zaměřit na to, aby stávající komponenty s novým boardem dobře pracovaly. Velmi často se stává, že původní paměť či jiné komponenty s novou deskou nepracují správně, a pro bezchybnou práci celého systému budete muset nějaké komponenty vyměnit. Doporučil bych vám počítač ověřit nějakým testovacím programem a teprve v okamžiku, kdy budete mít jistotu, že je hardware v pořádku, se věnovat ladění softwaru.

? Mám problémy s externím modemem Olitec SpeedCom 56k. Jde o to, že nemohu dosáhnout žádným způsobem toho, aby používal pulsní vytáčení. Zkoušel jsem z internetu stáhnout nové ovladače, ale problém se mi nepodařilo vyřešit.

S tímto problémem jsem se shodou okolností v nedávné době setkal. Řešení je poměrně jednoduché. Potřebujete jen ve flash paměti nastavit české prostředí (kód 19). Je třeba poslat z hyperterminálu tento řetězec: AT*NC19Z.

? Pořídil jsem si grafickou kartu ATI-All in Wonder Radeon a mám nějaký problém se záznamem videa. Když si uložím nějaký záznam z televizního tuneru, tak ho přehraji pouze na svém počítači. Vypálím-li video na CD-ROM a pokusím se ho spustit na svém notebooku nebo na jiném počítači, tak se soubor vůbec nepřehraje. Zkoušel jsem různě měnit nastavení kvality záznamu, ale nepomáhá to.

Jedná se o zcela běžný problém s "capturingem" u ATI karet. Ten můžete vyřešit stažením správného kodeku na webu ATI: http://www.ati.com/support/infobase/2366.html.

Zde je podrobně popsána celá problematika přehrávání AVI souborů na počítačích bez ATI grafických karet.

? Koupil jsem si Bluetooth USB adapter od 3COM, a mám s ním problémy! Neumím sice anglicky, ale co se instalací týče, tak si většinou poradím. Tady mi ale fantazie selhala! Mám Windows XP Home, a nějak se spolu nekamarádí. Tři hodiny jsem hledal ovladače pro XP, až jsem "něco" našel, ale jestli to bylo to správné netuším. Stáhnul jsem jakýsi driver pro Bluetooth USB adapter na stránkách 3COM, vše nainstaloval a s velkými problémy jsem přece jen uskutečnil Bluetooth přenos. Ale jen jeden! Ještě bych upřesnil, že vlastním Ericsson R520m, a po spárování jsem si na zkoušku odeslal telefonní seznam šlo to. Bohužel ale jen tento přenos, pak se to "zaseklo" a teď už s tím nehnu. Třikrát jsem to odinstaloval a znovu nainstaloval, marně. Zkoušel jsem stovky kombinací různého nastavení, ale bylo to k ničemu. Mobil nenajde PC, a opačně (vůbec se nevidí). Můžete mi s tím, prosím, poradit? Případně poslat přesnou internetovou adresu, kde bych našel ovladače pro XP? A ještě bych poprosil o základní informace o nastavení a postupu!

V nedávné době jsem absolvoval podobnou zkušenost. Po několika pokusech o druhé připojení jsem zjistil, že chyba není v počítači, ale v telefonu. Shodou okolností vlastním také Ericsson, a jak jsem se v autorizovaném servisním středisku dozvěděl, jedná se o poměrně častou vadu těchto mobilních telefonů.

Jestliže jste již jedno připojení a spárování provedl, dá se předpokládat, že ovladač pro USB adaptér je správný. Doporučil bych vám zapůjčit si jiný telefon s funkčním Bluetooth přenosem a vyzkoušet takto obě zařízení.

Přestože obslužné programy k Bluetooth zařízením užívají různé nástroje, je postup v podstatě stejný. Jedno ze zařízení se nastaví na příjem a druhé vyhledá všechna dostupná zařízení v okolí. To správné vybereme a následně spárujeme.

? Po provedeném upgradu svého PC nemohu nainstalovat Windows Me. Bootování z CD proběhne bez problému, zformátuji disk, vytvořím partition, nastavím logickou jednotku, ale po odklepnutí se již instalační proces nespustí. Přitom instalace Windows XP proběhne bez problémů. Instalace Win Me je prováděna z originálního disku. Pokoušel jsem se provést instalaci i z pevného disku po zkopírování CD, ale výsledek je stejný.

Sestava: mainboard Asus P4T, P4-1600 MHz, GeForce4 Ti 4200, 128 MB RIMM800, disk Seagate Barracuda III 20 GB (ST320414A), SB Live!, CD-RW LG 40x 24x 16x (HL-DT-ST-CD-RW GCE-8240B). Poradíte?

Je-li instalační CD nepoškozené a chyba není určitě zde, zkuste vytvořit partition ručně, naformátovat ji a pak zahájit instalaci spuštěním souboru setupcor.exe, který naleznete na CD v adresáři Win9x.

? Když vypínám počítač standardním způsobem Start/Vypnout/Vypnout vypnutí proběhne v pořádku (vypnou se disky, ztichnou větráky, zhasne monitor), ale když počítač potřebuji vypnout zpožděně (zkoušel jsem 2 programy Windows Shutdown a český program Vypnout PC), tak se vypnutí nedokončí. Začátek procesu proběhne dobře, ale skončí u obrazovky "Teď můžete počítač vypnout" a dál nic. Disky se točí, monitor je v provozu. Je nějaká možnost nastavit, aby se PC vypnulo úplně?

Problém bude v používaném softwaru. Tyto programy zjevně nevyužívají vylepšeného řízení spotřeby Windows a je třeba tuto funkci nějakým způsobem v programu nastavit. Podívejte se do menu nastavení, či konfiguračního souboru daného programu. Pokuste se potřebné informace o nastavení programů získat od výrobců těchto aplikací.

? Mám v plánu koupi CD-RW mechaniky s tím, že to nejspíš bude Teac W540EK (40/12/48), nebo Plextor PX-W 4012TA (40/12/40). Chtěl bych často využívat služeb knihovny a půjčovat si hudební CD, která ovšem mohou být často opotřebená. A tak se tedy ptám: která z oněch vypalovaček je lepší v načítání i poškozených medií a která si lépe poradí s ochranami typu Cactusu (v tomto prý zaostává Teac)? Na Plextor bych si klidně připlatil, dočetl jsem se ale, že nemá moc rád právě poškozenější média, i když v tomhle si leckdy různí lidé protiřečí kamarád mi tvrdil opak... Prosím tedy, zkuste mi poradit: Plextor PX-W 4012TA (40x 12x 40x IDE), nebo Teac CD-W540EK (40x 12x 48x IDE)?

Jako jinde i na tomto poli platí, co člověk to názor. Já shodou okolností znám obě mechaniky poměrně dobře a tak se s vámi mohu podělit o vlastní zkušenosti.

Plextor je poměrně tichá mechanika, mezi jejíž klady patří velmi nízká přístupová doba. Oproti tomu hůře čte chráněná CD. Teac podporuje dlouhá média a s 8MB bufferem dává velmi spolehlivý výkon. Vadou je snad jen velké vytížení procesoru. Dle mého názoru má Plextor nepatrně navrch, ale rozdíl v cenách obou mechanik není úměrný kvalitě. Já osobně bych se přiklonil k Teacu, nebo se porozhlédl po jiné mechanice. V poslední době mě velice příjemně překvapila mechanika Benq. Za velmi příjemnou cenu pod 3 000 Kč nabízí tichý chod, technologii Seamless Link a velice dobrou schopnost číst poškozená média.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Alternativní prohlížeče – Mozilla 1.2

Vojtěch Bednář

c02p0738

Když se řekne internetový prohlížeč, vybaví se většině uživatelů již jen Internet Explorer od Microsoftu. Přesto ale i dnes existují konkurenční prohlížeče; za některé z nich je třeba zaplatit, jiné jsou zdarma. K těm druhým, a co se kvalit týče i nejvíce potentním, patří otevřený projekt Mozilla. Znáte jej?

Mozilla je internetový komunikační balík postavený kolem internetového prohlížeče. Je vyvíjen komunitou autorů s otevřeným zdrojovým kódem. Funkčně je srovnatelný s nejpoužívanějším Internet Explorerem, je však uživatelsky v některých ohledech pohodlnější. Mezi další komponenty patří e-mailový klient, kalendář, adresář a klient IRC, je možné integrovat další.

Mozilla má relativně málo příznivců, jako primární prohlížeč ji používají řádově jednotky procent uživatelů. Je to trochu škoda, pojďme se proto na tento velice zajímavý systém podívat trochu blíže.

Na počátku vývoje Mozilly stál úpadek kdysi nejrozšířenějšího prohlížeče Netscape. Přestože část odborné internetové komunity a širší veřejnosti klade tento úpadek za vinu hlavně Microsoftu a skutečnosti, že firma začala svůj Internet Explorer (původně od verze 3) integrovat do operačního systému Windows (od 95SR2), existují i jiné názory. Mezi IE 3 a 4 byl propastný rozdíl v kvalitě, další hlavní verze (5, 5.5 a 6) přinášely spíše dílčí vylepšení. Netscape, později v balení Communicator, v podstatě zůstal viset ve svém vývoji. Internet Explorer, přibalovaný zdarma k Windows, jej z uživatelského hlediska převálcoval, nebyla potřeba měnit prohlížeč a Netscape se tak nezadržitelně řítil do hlubin.

Firma na tento vývoj reagovala uvolněním zdrojových kódů k Netscapu. Díky tomu mohla být zahájena aktivita organizace Mozilla, jež začala na základě těchto kódů budovat nový prohlížeč. Základem se stala myšlenka komunikačního balíku určeného pro různé platformy, ovšem se stejným vzhledem, funkčností a uživatelským komfortem. Mozillu bylo možné stahovat si z internetu už delší dobu, její finální verze byla uvolněna až v polovině roku 2002, aktuální verze je 1.2. Základními podporovanými platformami jsou Win32 (celá rodina Windows 9x, a NT), Linux a Mac OS X.

Jak již bylo řečeno, hlavní komponentou Mozilly je internetový prohlížeč. Ten je, stejně jako i další komponenty komunikačního balíku, založen na kvalitním a výkonném renderovacím jádře Gecko (Gecko Layout Engine). Základní prvky prohlížeče jsou při aplikaci klasického vizuálního stylu velmi podobné původnímu Netscapu. Mozilla podporuje změnu vzhledu z internetu je možné stáhnout širokou paletu více či méně povedených skinů. Asi nejrozšířenějším vzhledem je Modern a jeho varianty.

Klasická ikonová tlačítka jsou v případě Mozilly poněkud redukována na ta, která se používají nejčastěji. Adresní řádek je tam, kde jej většina uživatelů očekává, panel pro rychlé odkazy a záložky taktéž. Funkcí, kterou ocení nejeden uživatel, je možnost vytvářet více ploch prohlížeče v rámci jednoho okna, respektive instance programu. Samozřejmě instancí může být najednou spuštěno více.

Co je však důležitější než vzhled prohlížeče, je jeho funkce. Gecko pracuje dobře, naprostá většina webových stránek vypadá k světu a aplikace fungují, jak mají. Při srovnání Mozilly s Internet Explorerem v aktuální verzi 6 se vyskytují určité rozdíly ve zpracování stránek. Týkají se především tabulek, občas i kaskádových stylů. Nicméně nepředstavují žádný velký problém, ani výrazné ohrožení konzistence prezentací. Jednotlivé stránky se načítají o něco pomaleji než v IE, to však bude závislé na jejich konkrétní struktuře. Vůbec nefungují některé metody automatického přesměrování, funkce zabezpečení a utajení obsahu jsou na dostatečné úrovni.

V jedné věci prohlížeč i ostatní součásti balíku za konkurentem od Microsoftu bohužel notně zaostávají, a tím je rychlost samotné aplikace. Spuštěné renderovací jádro a uživatelské rozhraní konzumují nemalé množství systémových prostředků hostitelského počítače. To platí pro platformu Windows mnohem více než pro Linux a jen z pohledu srovnávání s Internet Explorerem. Ten je totiž do Windows mnohem více integrován, a to mu umožňuje pracovat rychleji než Mozilla. Celkově se ale dá říct, že kvalita zpracování a zobrazování stránek je v Mozille na velmi vysoké úrovni.

Se samotným prohlížením stránek souvisí funkce správy stahování souborů a cookies. Mozilla je vybavena komponentou downloadu manageru. V jeho okně se objevují všechny soubory, které prohlížeč stahuje z FTP nebo http serverů a jež nejsou součástí stránek. Manager umožňuje tyto soubory otevírat, najít v Průzkumníku (Windows), ukazuje rychlost stahování i velikost již hotové části. Bohužel zde jeho možnosti končí, a tak jej část uživatelské obce označuje za funkci vedlejší a trochu rozpačitou.

Mnohem zajímavější součástkou prohlížeče Mozilly je manažer zapamatovávaní hesel a obsahu formulářů. Hesla je možné jednotlivě i najednou odebírat a především, zobrazovat jejich seznam. Je také možné definovat servery, na nichž k automatickému zapamatování nebo doplňování nikdy nedojde. Analogický postup nabízí Mozilla i v případě cookies.

Není možné se nezmínit o jedné funkci, která je přinejmenším částí uživatelů mimořádně vítána. Je jí možnost v nastavení prohlížeče zakázat stránkám otevírat další plochy (taby), nebo dokonce instance prohlížeče. Servery, jejichž obsah se za normálních okolností několik sekund po otevření ztrácí v moři dalších oken plných nevyžádané reklamy, tak lze zkrotit do poměrně dobře čitelné a především snadně přehledné formy. Bohužel, v některých případech na úkor jejich funkčnosti.

Nejen prohlížeč

Jak jsme řekli už na začátku, Mozilla je mnohem více než jen internetový prohlížeč. Další základní součástí je e-mailový klient. Bez problémů zvládá obsluhovat schránky, pracující na standardních protokolech. Je možné v něm pracovat s více uživatelskými účty, ukládat zprávy do složek a aplikovat filtry stejně, jako je to obvyklé v jiných e-mailových programech. Klient také standardně zpracovává potvrzení o přečtení nebo nepřečtení zprávy. Bohužel, i on trpí nedostatky zbytku Mozilly, poměrně značnou hardwarovou náročností, pomalou odezvou a dokonce jistou těžkopádností (tu má ale celý balík přímo zakletou ve jménu). Mozilla Mail vychází z poštovního klientu, který byl v Netscape Communicatoru, ale dle subjektivních dojmů části uživatelů se mnohem více snaží přiblížit ke konkurenčnímu programu Outlook Express. Pohříchu, OE se všemi svými nedokonalostmi je stále ještě mnohem lepší aplikací pro off-line manipulaci s elektronickou poštou.

Lépe než klient elektronické pošty dopadl při vývoji zabudovaný adresář. Je jednoduchý, přehledný a docela rychlý, protože je vybaven bohatými možnostmi exportu a importu dat z konkurenčních formátů. Také vyhledávání kontaktů v případě, že máte list obsáhlejší, je docela svižné.

Zabudovaný editor webových stránek je odvozen od originálního Composeru z Netscapu. Nabízí elementární možnosti formátování textu, vkládání hypertextových odkazů, tabulek a obrázků. Hodí se pro rychlé vytváření jednoduchých stránek, na práci se složitějšími projekty, obsahujícími větší množství dokumentů nebo aktivní prvky, jsou zde jiné nástroje. Editor využijí tvůrci malých a střídmých prezentací, nebo ti, kteří potřebují stránku rychle vytvořit. Už z tohoto popisu vyplývá, že jej nepoužije ani zdaleka většina současných nebo potenciálních uživatelů Mozilly.

Jinou, podstatně využitelnější součástí příslušenství, je kalendář. Trochu se podobá aplikaci Microsoft Schedule, známé ze starých verzí systému Windows. Pracuje s událostmi a úkoly, má několik režimů zobrazení. Podporuje standardní formát iCalendar, jeho zřejmě nejužitečnější funkcí je možnost přihlásit se ke sdílenému kalendáři. Ke každé události lze nastavit upozornění, URL adresu, kterou je třeba v nastavený čas navštívit, a atribut o soukromnosti. I do něj se jak je již zvykem promítnula jistá těžkopádnost, celkově se o něm však dá říct, že je velmi hezký.

Kolekci doplňků k prohlížeči uzavírá klient systému IRC Internet Relay Chat. Tento systém je i přes masivní nárůst chatů postavených na WWW rozhraní stále velice populární, zřejmě nejpopulárnějším programem pro něj pod platformou Windows je mIRC. Tomuto komplexnímu programu nesahá aplikace obsažená v Mozille po pravdě řečeno ani po pás. Mnohem hůře se ovládá, nabízí základní funkce a mnohem menší uživatelský komfort. Při jejím vývoji se zřejmě vycházelo z předpokladu, že IRC má dnes již jen velmi vyhraněnou skupinu uživatelů. Pro rychlou práci je uživatel Chatzilly!, jak se tento doplněk jmenuje, odkázán na ruční zadávání příkazů IRC.

Doplňky celkově

Systém doplňků v Mozille je modulární. Například kalendář, který ve verzi 1.1 není standardní součástí, můžete stáhnout a nainstalovat zvlášť a plně automaticky. Podobné je to i s vizuálními vzhledy. Celý balík je prošpikován nástroji pro odlaďování, neustále se totiž vyvíjí. To na jednu stranu zvětšuje jeho hardwarové nároky, na druhou ale umožňuje rychle nacházet chyby a také je odlaďovat. Komunita vývojářů je, co se týče ošetřování bezpečnostních mezer, přeci jen rychlejší než nadnárodní korporace.

Česky a čeština

I originální, anglická verze Mozilly velmi dobře podporuje český jazyk na pasivní úrovni. Stránky se zobrazují korektně, národní diakritika příliš mnoho problémů nenadělá. To je ale málo, jakákoliv aplikace je v našich podmínkách plně použitelná až tehdy, kdy s ní dokáže pracovat i uživatel anglického jazyka zcela neznalý. Donedávna existovaly dva projekty s cílem přeložit Mozillu do našeho, slovanského jazyka. Jeden z nich (Mozilla.cz) však svou činnost ukončil. Druhý ale funguje dále. Ztráta Mozilly.cz je však v každém případě škodou.

Nejen Mozilla

Organizace Mozilla.org je si samozřejmě vědoma nedostatků svého prohlížeče, a tak vznikají další pomocné projekty. Patří mezi ně Phoenix s plně modulárním uživatelským rozhraním, nebo Chimera, prohlížeč založený na jádře Gecko a určený pro počítače s operačním systémem Mac OS X. Tyto projekty představují vedlejší větve vývoje Mozilly a nepronikly zatím tolik do veřejného povědomí. Zda se tak někdy stane, je dnes velmi těžké odhadnout, možné to však pochopitelně je.

Má to smysl?

Situace v oblasti internetových prohlížečů, respektive komunikačních balíků, je dnes poměrně jasná. Trhu, dá-li se to tak nazvat, zcela dominuje Microsoft Internet Explorer. Následuje docela známá Opera, zbytky z bývalé slávy Netscapu (i jeho aktuální verze vychází z Gecka) a pár dalších prohlížečů vytvořených převážně pro speciální účely nebo pod jednotlivé minoritní systémy. Jejich příkladem může být třeba Conqueror pod KDE. Mozilla je na rozdíl od předchozích vyjmenovaných konkurentů mohutný a jednolitý balík, existující pod různými platformami. Jeho možnosti, velice detailní konfigurace a způsob vývoje z něj technicky vzato dělají IE konkurenta. Není ale standardně instalována do operačních systémů a to jí ubližuje. Příbuznost s Netscapem může působit psychologicky, a to v kladném i záporném slova smyslu. Přesto se lze domnívat, že Mozille patří jistá budoucnost, a její technické možnosti tuto domněnku jen potvrzují.

Mozilla

dobrý uživatelský komfort

kvalitní zobrazování stránek

manažery stahování, hesel a cookies

zabudovaný jednoduchý editor stránek

otevřený zdrojový kód

hardwarová náročnost

horší e-mailový klient (to je ale spíše otázka vkusu)

nutnost stahování a instalace

Základní odkazy:

www.mozilla.org  - Stránky organizace Mozilla a projektu

www.czilla.org  - Stránky české lokalizace

www.mozilla.cz  - Jiný, dnes již ukončený projekt české mutace Mozilly

Minimální konfigurace (Windows):

CPU 200 MHz (funkční i na 166), 64Mb RAM, podle verze a typu OS,

rozlišení 1 024 x 768 (Mozilla funguje stejně dobře na pevném, jako i na vytáčeném připojení k internetu)

§§§§§


Bezdrátové sítě WiFi – 2. Díl Principy a pravidla Wireless LAN

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c02p0739

V minulém čísle jsme lehce nahlédli do rozsáhlých možností, které nám přinášejí sítě Wireless LAN (WLAN), a tentokrát si povíme více o způsobu, jakým tyto sítě pracují a jak je tedy nejlépe vytvářet. Standard IEEE 802.11b, jenž zastřešuje dnes nejrozšířenější bezdrátové sítě, je provozován na frekvencích okolo 2,4 GHz. Tento kmitočet je v USA, v Evropě i České republice otevřený pro komerční i nekomerční subjekty a na rozdíl od jiných frekvencí, o které je třeba žádat, zde platí tzv. Generální povolení. V praxi to znamená, že si můžete snadno koupit zařízení na 2,4 GHz a k tomu, abyste jej provozovali, už není třeba žádného dalšího papírování. Splňuje-li taková komponenta určitá omezující kritéria, jako je například vyzářený výkon, je její provozování osvobozeno od jakýchkoliv poplatků.

Na frekvenci 2,4 GHz pracují nejen WLAN sítě, ale také třeba PAN (Personal Area Networks) založené na Bluetooth protokolu, některé typy bezšňůrových telefonů, rovněž bezdrátové periferie k počítačům a mnohé další přístroje. Všechna tato zařízení pak spojuje také dosah, na který je možné s jejich signálem počítat. Vzhledem k poměrně vysoké nosné frekvenci je obvykle použitelná vzdálenost maximálně v desítkách až stovkách metrů.

Obrovskou výhodou Wireless LAN zařízení je velmi přijatelná cena. Zatím to sice není blízké nákladům na implementaci Bluetooth, ale i přesto je možné postavit miniaturní osobní síť pro tři počítače za méně než 10 000 korun. To je jeden z klíčových důvodů, proč se dá o bezdrátové síti uvažovat nejen v podnikové sféře, ale také mezi drobnými uživateli.

Dosah a rychlost

Udávaný dosah zařízení WLAN 802.11b se pohybuje kolem 50 metrů uvnitř budov a 300-500 metrů ve volném prostoru. Vzhledem k velmi nízkému výkonu 100 mW (GSM telefony mívají zhruba 1-2 watty) jsou ale tyto přístroje poměrně citlivé na rušení i na různé materiály s omezeným prostupem rádiového signálu. Proto je důležité na wireless produktech sledovat hodnotu citlivosti, která určuje, jak dobře je zařízení schopno zachytit i špatný signál.

S klesajícím signálem se pochopitelně snižuje také přenosová rychlost, které je možné na bezdrátové síti dosáhnout.

Pokud přepočítáme dosah sítě na vzdálenost, lze zhruba odhadovat, že v zastavěném prostoru bude rychlost 11 Mb/s dosahována do 30 metrů, 5,5 Mb/s do 50 m, 2 Mb/s do 70 m a 1 Mb/s do 90 metrů. Na volném prostranství jsou tyto údaje zhruba 150 metrů pro 11 Mb/s, 250 metrů pro 5,5 Mb/s, 350 metrů při 2 Mb/s a 450 metrů při 1 Mb/s. Jako u všech ostatních bezdrátových zařízení jsou ale tyto propočty velmi závislé na mnoha vnějších vlivech. Mezi ty nejdůležitější patří kvalita antény obou dvou bezdrátově propojených prvků, jejich orientace, poloha, v případě "indoor" spojení pochopitelně struktura budovy, materiál, ze kterého jsou postaveny její stěny, při venkovním použití pak i počasí a řada dalších parametrů.

Struktura bezdrátové sítě

WLAN sítě podle 802.11b pracují ve dvou základních režimech. Prvním z nich je "ad hoc" mod, určený zejména pro běžné peer-to-peer sítě pro zhruba 2-5 počítačů spojených bezdrátovou sítí. Velmi dobře si je možné jej představit jako klasickou malou LAN síť, kdy všechny stroje komunikují se všemi ostatními jako rovný s rovnými.

Ad hoc režim se hodí v situacích, kdy se buduje například domácí síť spojující dva stolní počítače s notebookem a uživatel nechce tahat po bytě metalickou kabeláž. Její výhodou je v porovnání s jinými typy bezdrátových sítí hlavně velmi nízká cena, neboť jediné prvky, které je nutné instalovat, jsou příslušné bezdrátové síťové adaptéry do všech zúčastněných počítačů.

Nevýhody vyplývají z decentralizované podstaty takové sítě všechny adaptéry musí být ve spojení se všemi ostatními, resp. s těmi, se kterými chtějí komunikovat. Celá síť pak pracuje na jednom kanálu, jenž je ručně nastaven ve všech připojených stanicích. Tato síť ale poskytuje veškeré služby běžné i na jiných typech sítí, je možné sdílet připojení k internetu, vzdáleně tisknout, používat počítače jako aplikační či souborové servery a podobně.

Druhým režimem WLAN sítě je mod "infrastructure", tedy implementace klasického vztahu klient server. "Serverem" je v tomto případě tzv. Access Point (AP), tedy zařízení schopné zajišťovat komunikaci všech připojených klientů. Jako klientské body slouží opět bezdrátové adaptéry v počítačích. Hlavním rysem tohoto způsobu připojení je přihlášení a komunikace pouze s Access Pointem. Jednotlivé bezdrátové klienty se nemusí navzájem vůbec "vidět" (tedy uskutečnit přímé spojení mezi nimi), neboť předávání dat řeší přímo Access Point. AP jsou vybaveny také zásuvkou pro připojení k vnitřní metalické síti LAN, takže fungují jako přemostění mezi LAN a WLAN. Při správně nakonfigurovaných klientech a Access Pointu je možné, aby všechny počítače ve WLAN byly schopny komunikovat se všemi počítači v LAN a využívaly také možnosti, které poskytují například síťové tiskárny či sdílení připojení k internetu, a to jak ze zdrojů připojených v bezdrátové, tak v klasické síti.

Speciálním režimem, který rozšiřuje standardní možnosti dané 802.11b je "bridge", tedy bezdrátový most spojující dvě bezdrátové či klasické sítě LAN. Vzhledem k tomu, že pro režim bridge není ustanoven žádný standard, lze jej provozovat prakticky pouze s dvěma identickými Access Pointy, které tuto funkci podporují. Při použití dostatečně ziskových antén se může dosah takového bezdrátového spoje pohybovat dokonce až na úrovni 10 kilometrů!

Dalším zvláštním režimem je Access Point v režimu "klient". Lze si jej jednoduše představit tak, že AP se chová v režimu infrastructure jako běžný klient k jinému AP. V praxi lze ale očekávat, že solidní funkčnost tohoto modu je garantována pouze v případě, že AP maskující se jako klient a skutečný hostitelský AP jsou od stejného výrobce a nejlépe i stejného typu. Vzhledem k tomu, že tato funkce opět nemá oporu v bezdrátových standardech, je třeba ji před skutečnou implementací příslušných zařízení raději vyzkoušet přímo na místě.

Nastavení prvků sítě

Stejně jako u běžných sítí, jsou i jednotlivé aktivní prvky ve WLAN síti definovány svou jedinečnou MAC/BSSID adresou. Protože systém jejího přidělování je obdobný, jako u prvků klasické LAN, ani zde není možné nalézt dvě zařízení se stejnou MAC adresou a dokonce jsou vyloučeny také kolize adres mezi WLAN a LAN sítěmi. Také u bezdrátových prvků je možné z počátečních znaků MAC adresy zjistit výrobce zařízení, což může velmi pomoci při orientaci v heterogenní WLAN síti. Vzhledem k tomu, že konfigurační programy WLAN zařízení pracují na nižší vrstvě, než je IP, jsou MAC adresy v podstatě jedinou identifikací příslušných zařízení.

SSID je řetězcem, který identifikuje přímo síť. Je textový a tudíž je možné v něm přímo specifikovat, o jakou síť jde, a ulehčit tedy prvotní konfiguraci celé infrastruktury. Při požadavku na roaming v infrastructure, tedy možnost pohybu klientské stanice mezi více Access Pointy, je třeba, aby u všech zařízení bylo nastaveno stejné SSID. Bezdrátové klienty jsou schopny samy vyhledávat a přelaďovat se na AP s kvalitnějším signálem, a prakticky je tedy možné pokrýt rozsah řádově větší, než kolik obsáhne jeden Access Point.

Parametrem, který ovlivňuje zejména kvalitu přenosu signálu, je volba příslušného kanálu. K dispozici je 12 kanálů, vzdálených od sebe po 7 MHz, čímž je možné zajistit jak odolnost spoje proti vnějšímu rušení, tak vyhledat nejlepší frekvenci pro přenos. Zatímco v ad hoc režimu je nutné nastavit pracovní kanál na všech připojených bodech, v infrastructure je kanál přenosu určován kanálem nastaveným na AP. Všechny klientské body si pak nastaví pracovní kanál podle příslušného Access Pointu.

Typy prvků sítě

Při konstrukci bezdrátové sítě wireless LAN je k dispozici celá řada použitelných prvků. Liší se nejen svou konstrukcí, ale také možnostmi použití, které uživateli přinášejí.

Na prvním místě je možné zmínit PCI karty. Jsou určené do stolních počítačů a jejich hlavní výhodou je nízká cena spolu s možností provozu v různých operačních systémech. Před nákupem je ale nutné zkontrolovat, zda vaše základní dseska obsahuje sloty standardu PCI 2.2, který je WLAN kartami často vyžadován. Většinou bývají už od výrobce vybaveny anténou, avšak ta je vždy odpojitelná. Místo ní je možné použít speciální přechodku, tzv. pigtail, a dále pak vést VF signál až do externí antény koaxiálním kabelem. Se standardně dodávanou anténou jsou PCI karty použitelné prakticky pouze na indoor pokrytí, s externí pak zcela univerzálně lze je nainstalovat jak do klientských PC, tak třeba do routerů postavených na bázi počítače s Linuxem. Některé, zejména starší typy PCI karet jsou ve skutečnosti uvnitř konstruovány jako PCI«PCMCIA přechodka a PCMCIA karta.

Dalším typem jsou PC karty (PCMCIA) určené pro notebooky. Také tyto karty mají vždy vestavěnou anténu, ale někdy je možné ji odpojit a místo ní nainstalovat pigtail a kartu spojit s externí anténou. Vzhledem k mobilní podstatě notebooků ale nelze očekávat nějak masivní zapojování externích antén k PC kartám. Použití notebooků s PC kartami je jak indoor v případě pokrytí zejména firemních prostor, kaváren, restaurací, tak outdoor, pokud poskytovatel bezdrátové sítě pokryje i nějaký omezený vnější prostor. Jen velmi těžko se notebooky s PCMCIA kartami mohou nasadit například jako bridge či softwarové Access Pointy.

Některé přenosné počítače bývají už od výrobce vybaveny čipem pro připojení do bezdrátové WLAN. Tyto mini PCI karty jsou napevno zamontovány uvnitř notebooku a příslušné antény jsou pak vestavěny většinou do víka kryjícího displej. V této konfiguraci nebývá nabízena možnost připojit vnější anténu, a jako takové jsou tedy použitelné výhradně jako klientské stanice či body v ad hoc režimu.

Velmi levnou a přitom vysoce funkční variantou WLAN karet jsou USB adaptéry. Připojují se do běžného počítače prostřednictvím USB kabelu a dají se tak snadno umístit na místo s kvalitnějším signálem. Navíc USB kabel může být v jednom segmentu dlouhý až 5 metrů a tyto segmenty je možné za sebou dále řetězit, a tedy i vzdálenost mezi počítačem a wireless LAN USB adaptérem může být velmi dlouhá. Omezení plyne zejména ze softwarové podpory, neboť tyto USB adaptéry je možné zatím používat jen na OS Windows 98 a vyšších. Přesto se mohou stát v podstatě univerzálním prvkem pro indoor i outdoor připojení, a s použitím příslušného softwaru či služeb operačního systému také gatewayí bezdrátové sítě do internetu. Omezení softwaru pouze nedovoluje provozovat je jako softwarový Access Point.

Jako alternativa pro PDA, tedy kapesní počítače, se nabízí buď aktuálně dostupné CompactFlash karty, nebo SDIO WLAN kartičky. Ty budou na trhu zhruba v průběhu 2. kvartálu roku 2003. Stejně jako konstrukce těchto karet, tak i jejich použití je velmi blízké PCMCIA kartám, a tak jsou tato zařízení funkční pouze jako klienti.

Zvláštním typem jsou externí bridge, které se připojují do metalické LAN kabeláže. Jsou snadno přenosné jako USB adaptéry, je možné je umístit prakticky na libovolném místě, neboť data jsou do nich vedena po běžné síťové kabeláži s konektory RJ-45. Jejich cena je o něco vyšší, než kolik stojí USB adaptéry, ale zato jsou velmi flexibilním řešením pro stolní počítače i notebooky postavené na libovolném operačním systému.

Výběr prvků a jejich umístění

Před vlastním výběrem prvků je nutné si ujasnit, jakému účelu bude bezdrátová síť sloužit. Její účel pak pomůže vybrat tu správnou infrastrukturu a může nás ochránit od nutnosti případně i aktivní prvky obměnit, pokud by do budoucna došlo k jejímu rozšiřování. U ad hoc sítě je výběr velmi jednoduchý, v tomto režimu komunikují prakticky všechna zařízení spolu bez problémů. U jednoduché indoor sítě typu "infrastructure" s jedním AP je vše také poměrně jednoduché, kvalitní Access Point s rozsáhlou možností konfigurace přes webové rozhraní je v každém případě tou nejlepší volbou a výběr klientů už může být zcela podřízen subjektivním požadavkům zákazníka.

Celkově se dá ale říci, že dobrým řešením je využívání produktů jedné značky. Jednak se takto velmi snadno odstraní případné problémy v kompatibilitě, a pak také společné ovládání ulehčuje správu jednotlivých prvků. Kompatibilita zařízení 802.11b je garantována rovněž certifikátem Wi-Fi, který uděluje WECA Wi-Fi Alliance. Zařízení s tímto certifikátem mají testovánu interoperabilitu a lze tedy garantovat, že v podmínkách sítě WLAN podle IEEE 802.11b spolu budou spolupracovat bez problémů.

V našich testech jsme se ale i přes značnou různorodost jednotlivých síťových prvků do problémů s kompatibilitou nedostali. Bylo však nutné striktně dodržovat funkce garantované 802.11b, jež zahrnují pouze čistý ad hoc režim a infrastructure s AP. V případě nadstaveb, ať už jde o AP v režimu klient, bridging a další způsoby přenosu, či 22Mb AirPlus mod u prvků značky D-Link, platí, že tyto funkce s jistotou pracují pouze u produktů stejné značky.

Rádiová podstata a vysoká frekvence bezdrátové sítě do značné míry určují způsob, jakým se budou vlny šířit prostorem. Je nabíledni, že pouhých 0,1 wattu výkonu na všesměrové anténě běžného AP jen těžko může pokrýt signálem oblast stejně rozsáhlou stejně kvalitně, jako to dokáže například GSM základová stanice BTS. Signál WLAN je rušen prakticky vším a toto rušení či blokování signálu je tím patrnější, čím větší vzdálenost je od vysílače (AP).

Nejvýznamnější důvody ztráty signálu a rušení

- pevné zdi

- kovové konstrukce armování v panelech

- armatury

- vysokonapěťové kabely

- vinutí motorů

- mikrovlnné trouby

- zdroje a transformátory

- počítačové monitory

- bezšňůrové a mobilní telefony

- Bluetooth zařízení

- jiná WLAN zařízení

Při konstrukci sítě uvnitř budov je velmi důležité dobře rozhodnout o umístění Access Pointů. Zvláště v panelových budovách či v kancelářských prostorách, kde je velká možnost útlumů a rušení, by se mohlo snadno stát, že na některých místech signál WLAN nebude vůbec k dispozici. Pokud nepokrýváme sítí pouze několik metrů čtverečních jedné kanceláře, je tato místa nazývaná "dead spots" prakticky nemožné eliminovat. Vhodnou polohou a nastavením antén na AP však většinou lze dosáhnout toho, aby se dead-spoty objevily pouze v prostorách, kde je umístění zejména mobilních klientů (notebooky či PDA s WLAN adaptéry) v podstatě vyloučeno, jako jsou například sklady, toalety, výtahy a podobně.

Může ale nastat také situace, že s identickými prvky sítě bude ve volném prostoru na vzdálenost 350 metrů signál na úrovni 95 %, ale uvnitř budovy za několika stěnami s rozvody nebude možné se připojit na pouhých 25 metrů. Tato úskalí právě řeší vhodné polohování Access Pointů s ohledem na budoucí rozmístění wireless klientů.

Z bezpečnostního a funkčního hlediska je ale nutné také zajistit to, aby uživatelé nebyli provokováni přítomností nového AP v jejich blízkosti, neboť právě lidský faktor v podání "aktivních amatérů" může mít pro funkci a zejména bezpečnost WLAN sítě doslova katastrofální následky. V každém případě je ale správná poloha AP pro funkci wireless LAN sítě klíčovým parametrem.

V příštím čísle se podíváme na několik desítek WLAN produktů, dostupných na našem trhu.

Dosah a rychlost

Přibližná citlivostPřenosová rychlostModulace

-82 dBm11 Mb/sCCK

-86 dBm5,5 Mb/sCCK

-90 dBm2 Mb/sDQPSK

-92 dBm1 Mb/sDBPSK

Bezdrátové bezpečnostní desatero

1. V Access Pointu zaveďte tabulku povolených MAC adres

2. Zapněte WEP na 128bitový klíč

3. Pravidelně klíče WEP měňte

4. Nepovolujte DHCP a adresy přidělujte ručně

5. Pokud je to možné, nastavte také tabulku povolených IP adres

6. Zakažte SSID Broadcast

7. Znemožněte fyzický přístup uživatelů k AP

8. Pravidelně kontroluje síť i logy z AP

9. Omezte výkon tak, aby síť zbytečně nepřesahovala půdu vaší firmy

10. Pokud chcete opravdu zajistit bezpečnost, používejte VPN

§§§§§


Nedejte virům šanci! – MailScan 3.6 for WinProxy

Jaroslav Fikker

c02p0740

Elektronická pošta je dnes nepochybně nejpopulárnější internetovou službou. Bohužel se díky své popularitě stala i nejčastější příčinou nákazy počítačovými viry. Proti tomuto nebezpečí je třeba se bránit používáním vhodného pravidelně aktualizovaného antivirového programu. Jednou z možností, kterou jako doplněk ke svému proxy-serveru WinProxy, nabízí plzeňská firma LAN-Projekt, je i program MailScan.

MailScan

Jak již samotný název napovídá, je jeho hlavním úkolem kontrola veškeré příchozí a odchozí pošty. Tato aplikace funguje jako prostředník komunikace mezi internetem a poštovním serverem WinProxy. Jedná se tedy o jakousi bránu, přes kterou procházejí všechny e-maily (protokoly SMTP a POP3). Z pohledu klientů i WinProxy je vše zcela transparentní, a není tedy nutné provádět žádné změny nastavení.

Program se instaluje na počítač s přímým přístupem do internetu, tedy tam, kde již je nebo bude nainstalován WinProxy. Pořadí zprovoznění těchto dvou programů není důležité, protože se jejich instalace vzájemně nijak neovlivňují. MailScan pro svoji práci vyžaduje operační systém Windows 9x/ME/NT/2000/XP, minimálně 32 MB RAM (což samozřejmě v případě novějších verzí Windows stačit nebude) a 50 MB volného diskového prostoru. Vlastní instalace je velmi rychlá a snadná stačí zodpovědět pár jednoduchých otázek, počkat na zkopírování programových souborů a provést restart počítače. Po opětovném spuštění operačního systému je MailScan připraven plnit své úkoly.

Možnosti

Po spuštění aplikace se na systémové liště vedle hodin objeví dvě nové ikony eScan Content-Security and Antivirus a MailScan. Zatímco první z nich je pouze informativní, druhá slouží pro rychlý přístup k základním funkcím programu (ukončení/spuštění, prohlížení protokolů o činnosti, aktualizace virové databáze, spuštění administrátorské konzole atd.).

MailScan funguje okamžitě po dokončení instalace, bez nutnosti jakýchkoliv zásahů. Nicméně s optimálním využitím všech možností programu nelze bez úprav konfigurace počítat. Tuto práci vám ale usnadní nástroj MailScan Administrator, který všechny nastavitelné položky logicky sdružuje do několika konfiguračních dialogů.

První z nich Scanner Administration je určen pro základní nastavení. Definují se zde používané lokální domény, umístění a velikost souborů s protokolem, parametry pro automatické stahování aktualizací virové databáze a akce při nalezení viru (léčení, odstranění, karanténa). Dále zde můžete zakázat posílání i příjem příloh určitého typu (např. všechny EXE soubory). Součástí instalace je předdefinovaný seznam příloh používaných známými viry (Pretty*.exe, Love*.vbs apod.). Pokud program během kontroly na takovou přílohu narazí, automaticky ji vymaže a informuje o této skutečnosti příjemce zprávy.

MailScan může také prověřovat text všech zpráv. Jestliže při kontrole narazí na některé ze zadaných klíčových slov či frází (dialog Content Control), není zpráva doručena a o zjištěných skutečnostech je informován odesílatel, příjemce i správce. Na stejném místě můžete také zadat libovolný text (např. kontaktní údaje firmy), který bude automaticky připojen na konec každé zprávy.

Zajímavé možnosti nabízí dialog Compression Control, kde lze aktivovat komprimaci příloh do samorozbalovacího archivu u odchozích e-mailů, a naopak automatické rozbalení komprimovaných příloh u příchozí pošty. Z vlastní zkušenosti mohu potvrdit, že tato funkce dokáže méně znalým uživatelům ušetřit spoustu času a nervů.

Na obrazovce MailScan Messages lze libovolně modifikovat jednotlivá hlášení, která program odesílá v určitých situacích (např. při nalezení viru či nepovoleného textu). Můžete zde také zadat e-mailové adresy správců poštovního systému, jimž budou zasílány informace o provedených akcích.

Dialog Scan Control je určen pro zadání seznamu odesilatelů a příjemců, jejichž pošta má být nebo naopak nemá být kontrolována. Nezadáte-li žádné údaje, budou prověřovány všechny zprávy.

MailScan Administrator dále nabízí funkce pro kontrolu platnosti licence, otestování funkčnosti antivirové kontroly zasláním testovací zprávy s "virem" EICAR nebo odeslání kompletní konfigurace programu na adresu administrátora pro řešení případných problémů. Veškerá činnost aplikace je detailně zaznamenávána do log souborů, jejichž obsah lze analyzovat pomocí nástroje MailScan Reports.

Závěrem

MailScan od MicroWorld Technologies je výborným doplňkem, o kterém by měli uvažovat všichni stávající i budoucí uživatelé programu WinProxy. Nejenže ochrání vaši poštu před virovou nákazou, ale nabízí i další přidanou hodnotu v podobě kontroly obsahu, filtrování pošty či komprimace/dekomprimace příloh. Výhodou pro případné zájemce je také existence 30denní zkušební verze programu.

MailScan 3.6 for WinProxy

snadné zprovoznění

kontrola obsahu

komprimace/dekomprimace

příloh

není třeba měnit konfiguraci klientů

chybí lokalizace

Doporučená cena: Podle počtu

roků, na něž je udělena licence

a počtu schránek, např.: licence na 2 roky, vč. aktualizací virové databáze pro 5 poštovních

schránek, stojí 980 Kč

K recenzi poskytla firma: LAN-Projekt, Plzeň, www.winproxy.cz

§§§§§


SQL Server pod kontrolou – WebSQL Console 3.0

Jaroslav Fikker

c02p0741

Nedávno jste si mohli na stránkách našeho časopisu přečíst o publikačním systému WebNet Editor společnosti ecommerce.cz, která se specializuje na vytváření webových aplikací. Při přípravě tohoto článku jsem se dozvěděl o existenci dalšího zajímavého produktu této firmy WebSQL Console. Pojďme se tedy podívat, co vývojáři ecommerce.cz připravili tentokrát.

O co se jedná?

WebSQL Console je nástroj určený pro správu SQL serverů (přesněji řečeno Microsoft SQL Serveru verze 7 nebo 2000) přes webové rozhraní, kterým lze v podstatě nahradit standardní SQL Enterprise Manager od Microsoftu. Plní tedy obdobnou funkci jako aplikace phpMyAdmin ve vztahu k populární databázi MySQL.

WebSQL Console se jako každá správná webová aplikace instaluje na webový server. Vzhledem k podporované databázové platformě vás pravděpodobně nepřekvapí, že tímto webovým serverem musí být Microsoft Internet Information Server verze 4 nebo 5 provozovaný na operačním systému Microsoft Windows NT 4/2000. Pro svoji činnost aplikace využívá technologii ASP (Active Server Pages) a jako programovací jazyk byl použit VBScript (Visual Basic Scripting Edition).

Zprovoznění programu nijak neovlivňuje stávající instalace databázového serveru, protože k nastavení propojení těchto dvou systémů stačí uložit IP adresu SQL Serveru do konfiguračního souboru webové aplikace. WebSQL Consoli je totiž úplně jedno, kde se server nachází, pokud je dostupný přes nějakou IP adresu.

Pracujeme

Pokud je vše správně nainstalováno a nakonfigurováno, je možné spustit prohlížeč webových stránek a přesunout se na adresu WebSQL Console. Objeví se přihlašovací dialog, vyzývající k zadání uživatelského jména a hesla. Po přihlášení do systému se objeví vlastní uživatelské rozhraní aplikace, které nijak nevybočuje za zaběhaných standardů a je tedy velmi přehledné a snadno se v něm zorientujete. Pracovní plocha je rozdělena na dvě části vlevo je stromová struktura dostupných funkcí, vpravo se v závislosti na vybrané nabídce zobrazují vstupní formuláře nebo požadované informace. V horní části okna je navíc lišta s tlačítky nejčastěji používaných nástrojů. Pro méně zkušené uživatele je k dispozici on-line nápověda, která se zobrazí v samostatném okně po kliknutí na ikonu s otazníkem.

Rychlost práce do značné míry závisí na rychlosti a zatížení datových linek mezi klientským počítačem, webovým a databázovým serverem. Ale není s třeba toho obávat. Například tento článek vznikl na základě zkušeností s veřejně dostupnou testovací instalací na serveru test.websqlconsole.com, kdy jsem se připojoval přes klasickou analogovou telefonní linku a neměl jsem s rychlostí žádné vážnější problémy. Samozřejmě že při pokusu o import několikamegabajtové databáze by se problémy pravděpodobně objevily, ale telefonní linka rozhodně není vhodné komunikační médium pro operace tohoto typu.

WebSQL Console je dodávána ve dvou verzích, které se odlišují svou funkčností. Zatímco verze Lite dokáže "pouze" vytvářet a rušit databáze, tabulky a uložené procedury, pracovat s indexy a triggery, provádět export dat, zadávat SQL dotazy atd., je paleta funkcí verze Enterprise mnohem širší. Mezi ta nejdůležitější rozšíření patří např. možnost provádět úpravy tabulek, importovat data z databází Microsoft Access, zálohovat a v případě potřeby obnovit databázi, změnit uživatelské heslo, zpřístupnit uživatelům pouze vybrané funkce konzole, vytvářet vlastní vstupní formuláře a protokolovat všechny akce prováděné uživateli. Pro řadu organizací může být velmi užitečná také podpora více jazykových mutací (u obou verzí).

Pro koho je to dobré?

Na tuto otázku bych mohl dát velmi stručnou odpověď: Prakticky pro všechny uživatele Microsoft SQL Serveru. To jste se toho ale moc nedozvěděli, že? Tak tedy jinak.

Podle mého názoru je WebSQL Console jedinečným nástrojem zejména pro společnosti nabízející webhosting nebo pro poskytovatele služeb ASP (Application Service Providing). V obou případech SQL Server obsluhuje velký počet databází jednotlivých uživatelů. Zajistit správu a údržbu těchto databází vlastními silami je pro poskytovatele služeb velmi nákladné a problematické. Nasazením WebSQL Console je ale po problémech poskytovatel nastaví potřebná přístupová oprávnění a klient tak může z pohodlí své kanceláře manipulovat se svou databází dle libosti.

WebSQL Console je vhodná také pro nasazení ve velkých firmách, které sídlí v rozlehlých areálech nebo mají více poboček. Správce databázového serveru je v tomto případě schopen provádět zásahy z libovolného počítače firemní sítě a nemusí čekat až se dostane ke stanici, kde jsou nainstalovány potřebné specializované nástroje. Výhody z toho plynou samozřejmě i pro koncové uživatele databázového serveru.

Závěrem

WebSQL Console je jedinečný nástroj umožňující spravovat Microsoft SQL Server z prostředí webového prohlížeče, který vám mohu vřele doporučit. Kupodivu je tato aplikace mnohem známější za hranicemi než u nás, přestože jde o výsledek práce české vývojářské firmy. Pokud vás tento produkt zaujal a rádi byste si ho vyzkoušeli, máte možnost na adrese test.websqlconsole.com (login: test, password: test)

WebSQL Console 3.0

ovládání přes web

uživatelské rozhraní

nabídka funkcí

práce s přístupovými právy

cena

Doporučená cena: Lite 190 USD, Enterprice 790 USD

K recenzi poskytla firma: ecommerce.cz, a. s., Brno, www.ecommerce.cz

§§§§§


Televize na internetu – Zajímavé adresy na Internetu

Pavel Hrbáček

c02p0742

Tak trochu to zavání představami o budoucnosti. V kanceláři, na počítači, na kterém pracuji již desátou hodinu, se díky rychlému připojení k internetu (nízký paušál bez omezení přenesených dat) podívám na živě vysílané televizní zprávy. Pokud nejsem on-line v ten patřičný moment, můžu si vybrat archivní záznam požadovaného pořadu. Vše v dobré kvalitě, stereo a nepřerušovaně. Tak nějak to bude vypadat za pár let, až se internet zrychlí a především zlevní. Technologie, které jsou nutné pro realizaci této představy, jsou totiž již k dispozici. Máte-li v počítači zvukovou kartu, trochu výkonnější procesor a něco volné paměti, tak potřebujete jen správný software. Ten už dávno existuje a je navíc často zadarmo. Ano, mám na mysli programy jako Windows Media Player či RealPlayer. Základem, na němž vše stojí, je vysílání, tzv. stream videa. Chcete-li se dozvědět více o této technologii, podívejte se na stránku www.streamingmediaworld.com. Dnes existuje několik formátů pro vysílání videa, takže můžete potřebovat oba jmenované programy, a případně i další přehrávač Apple QuickTime. Kvalita přenosu je více méně omezena jen rychlostí a spolehlivostí internetového spojení. To je tak v současnosti zároveň i největší slabinou této skvělé myšlenky. Na druhou stranu, zásadní je dosažitelný přístup k informacím vysílaným z druhého konce světa a v tomto případě, pokud je systém alespoň rozumně funkční, je vysoká kvalita až druhořadou záležitostí. S rozvojem tohoto nového média však přijde i ona.

Na internetu se můžete setkat i s jednodušším řešením. Na stránce je zobrazen normální bitmapový obrázek, jenž je automaticky obnovován, např. po dvaceti vteřinách. Tento postup samozřejmě nenabízí kvalitu, která by se blížila klasickému sledování televize, a je spíše určen ortodoxním vyznavačům daného televizního kanálu. Že je takové vysílání bez zvuku, je snad samozřejmé. Jak to funguje v praxi, se můžete podívat na adrese bunda.webpark.cz/tv.htm.

Nás však zajímá především přenos, který se blíží kvalitě klasické televize. Na internetu existuje řada míst, kde lze sledovat buď živé vysílání, nebo si alespoň přehrát záznamy pořadů. Výběr je vcelku široký, a to včetně několika kanálů křesťanské televize. Bohužel je třeba konstatovat, že skutečnou vzácností jsou vysílání, jež by vedle zpravodajských informací, zdarma uváděla i celovečerní filmy v některém ze světových jazyků, příp. v češtině. Překážkou jsou především omezení vyplývající z licenčních práv a tak jsou tyto programy postavené na komerční bázi. Příkladem placeného vysílání je stanice HBO, jejíž nabídku najdete na adrese www.hbo.com/hboondemand.

Český divák, prahnoucí po pořadech v rodné řeči, se tak setká jen s omezenou nabídkou. Naše dvě největší televize, Česká televize a Nova, uvolňují ke sledování záznamy pouze některých pořadů vlastní výroby. Česká televize nabízí především zpravodajství, včetně všech vydání Událostí během dne, a dále Kalendárium a Krásný ztráty. I když tato televize nezpřístupnila živé vysílání, můžete sledovat záznamy pocházející z aktuálního dne a tak se dozvědět nejčerstvější zprávy. Kvalita vysílaného videa je dobrá. Na obrazovce se však zobrazuje jen malé okénko přehrávače zabudovaného do webové stránky. Adresa je www.ct1.cz. Notoricky známá je také adresa www.czech-tv.cz/.

Trochu, ale opravdu jen o málo, jinou cestou jde televize Nova. Ta nabízí znatelně širší nabídku pořadů. Na adrese www.nova.cz/tvarchiv naleznete Zprávy, Eso, Kotel, Na vlastní oči, Občanské judo, Počasíčko, Rady ptáka Loskutáka, Sedmičku a Střepiny. Na rozdíl od České televize, jsou však Zprávy den staré. Na druhou stranu kvalita vysílaného videa je vyšší. Zvukový doprovod je nepřerušovaný a je mu velmi dobře rozumět. Ve spodní části hlavní stránky televizního archivu také najdete odkaz www.joj.sk/tvarchiv na archiv slovenské televize JOJ. Kvalita je stejná, nabídka menší. Je vidět, že se jedná o sesterské stanice.

Chcete-li sledovat skutečné živé vysílání, nezbývá než se podívat někam do zahraničí. Možností je sice řada, ale většinou se jedná o stanice zaměřené na zpravodajské vysílání z dané lokální oblasti nebo o vysílání určené specifickým posluchačům, např. kanál vysílající nepřetržitý teleshoping. I zde se však dají nalézt zajímavé stanice. Problémem ale může být, že řada těch opravdu zajímavých vysílá širokopásmově a potom potřebujete opravdu rychlý internet. Takové video se k vám většinou valí v objemu 300 Kb za vteřinu, ale může to být i více. Dále popisované televizní stanice jsou proto voleny tak, aby přenesený objem dat nepřesáhl 90 Kb/s.

Na adrese www.bbc.co.uk najdete stanici BBC News 24Hours. Jak už název napovídá, jedná se o nepřetržité vysílání zpravodajských pořadů. Vysílání zahrnuje vedle klasických zpráv i události ze sportu a ekonomiky. Podívejte na odkaz www.bbc.co.uk/go/homepage/int/news/video/-/newsa/n5ctrl/tvseq/n24. ram. Po kliknutí se otevře samostatné okno RealPlayeru a spustí se přehrávání. Obraz je v menším rozlišení, dá se však sledovat, i když je chvílemi mírně trhaný. Ten, kdo touží po vysílání zpravodajské stanice Fox News, může využít americké stanice UMTV Chanel 22 (www.itd.umich.edu/umtv). Ta odebírá zpravodajství Fox News a mimo to nabízí i řadu dalších pořadů, často zaměřených na hudbu. Kanál 22 je součástí většího projektu určeného především studentům z kampusu v Ann Arbor, ale jak vidíte, jejich vysílání lze přijímat i u nás. Adresa je www.itcom.itd.umich.edu/streaming/ram/avs01.ram a k přehrávání potřebujete RealPlayer. Obraz vysílaný rychlostí 40 Kb/s má však malé rozlišení a je poněkud trhaný.

Předchozí dvě stanice vysílají samozřejmě v angličtině. Pokud zrovna tímto jazykem nevládnete dostatečně dobře a o to lépe umíte německy, podívejte se na stránky stanice N-TV (www.n-tv.de). Jedná se o německou obdobu CNN, a tím je řečeno vše. Pro nerušené sledování je výhodné využít odkaz. Jako přehrávač použijete opět RealPlayer, kvalita vysílání je dobrá a odpovídá použité rychlosti 45 Kb/s. Pokud vás zajímají především informace z Německa, tak další televizí vysílající v němčině je známý program ZDF. Informace o stanici jsou na adrese www.zdf.de. Vysílání ZDF Infobox najdete po kliknutí na odkaz tv4all.com/r6/6430.asx. Pro příjem tohoto docela kvalitního vysílání budete potřebovat Mediaplayer.

Zajímavou variantou na zpravodajskou televizi je oficiální televize kosmické agentury NASA NASA TV na adrese www.nasa.gov/ntv. Stanice upoutá především možností sledovat živé vysílání z kosmu. Součástí programu je např. pravidelné zpravodajství z mezinárodní kosmické stanice. Živé vysílání stanice najdete na více místech na internetu, mimo jiné i na http://198.116.66.254:8080/ramgen/encoder/live.rm. Pro přehrávání potřebujete RealPlayer.

Další kategorií stanic, které si najdou své diváky, jsou hudební kanály. V našem sousedství, v Německu, vysílá televize Viva Plus. Její stránky jsou umístěné na adrese www.vivaplus.tv. Živé vysílání v RealPlayeru můžete sledovat po kliknutí na odkaz http://rd01.t-bn.de/live/viva/online_live_isdn.rm. Obraz je však i při rychlosti 80 Kb/s mírně trhaný.

Pokud dáváte přednost anglicky vysílaným stanicím, můžete se podívat na stránky australského kanálu The Basement. Na adrese www.thebasement.com.au si zvolte kvalitu vysílání a vyberte způsob přehrávání v Mediaplayeru nebo v QuickTimu. Při kvalitě 45 Kb/s je obraz sice plynulý, alespoň pokud se zrovna nejedná o záběry z bezprostřední vzdálenosti, podle tváře byste nikoho asi nepoznali.

Sportovní fanouškové se mohou podívat ze záznamu na některé pořady připravované německou televizí Sport1. Přehled nabídky najdete na www.sport1.de/coremedia/generator/www.sport1.de/Videos/Main.html. Přehrávat lze v RealPlayeru nebo v Mediaplayeru, na výběr jsou také dvě rychlosti. Pro lidi zabývající se ekonomií a obchodem zvláště, má svoji hodnotu vysílání známé stanice Bloomberg TV. Její domovská adresa je www.bloomberg.com. Televize vysílá v několika jazykových mutacích, s důrazem na daný region. Pro německé vysílání se podívejte na adresu www.bloomberg.com/streams/video/LiveDE_nb.asxx, pro britské na www.bloomberg.com/streams/video/LiveUK_nb.asxx a konečně pro francouzské na www.bloomberg.com/streams/video/LiveFR_nb.asxx.

Teď přicházejí skutečné speciality. Pro přesvědčené zastánce Evropské unie i pro nevěřící Tomáše může být zajímavý program zpravodajské agentury Europe by Satelite (EbS). Na stránce europa.eu.int/comm/ebs najdete přehled událostí týkajících se EU. Stanice nabízí záznamy i živé přenosy. Události jsou zaznamenány až v jedenácti jazycích a nabízejí autentické záběry i zvuk. Pro živé vysílání z adresy tv4all.com/r6/7168.ram potřebujete RealPlayer.

Další v pořadí je stanice, kterou můžete využít před cestou za teplými vodami Jadranu. Je to Hrvatska Televizija, jež živě vysílá na internet svůj první program HR1. Ten je zaměřen především na zpravodajství a kulturu, ale najdete tu i jiné pořady, tedy umíte-li chorvatsky. Rychlost je 45 Kb/s a sledovat můžete v RealPlayeru na www.hrt.hr/streams/htv1.ram.

Pro ty, kteří to myslí vážně s oblečením a módou vůbec, vysílá specializovaná francouzská stanice FashionTV. Najdete ji na adrese www.ftv.com/FashionTV.htm. Program je určen těm, co se chtějí jen dívat a dívat. Především na snad nepřetržité záběry z různých módních přehlídek od Milána až po New York. Sledování videa je zabudováno přímo do stránky a využívá Mediaplayeru. Na výběr máte několik zdrojových bodů a dvě rychlosti. Při 56 Kb/s je obraz rozumně kvalitní a málo trhaný.

Na závěr jsem si nechal stanici, která se stala během posledního roku známou v celém světě. Je to katarská Al-Džazíra. Oficiální stránka je www.aljazeera.net a vysílání v Mediaplayeru můžete vidět na adrese www.aljazeera.net/live.asx. Sledování je však problematické, protože velmi často se stává, že vás server odmítne obsloužit. Důvodem je velký počet připojených diváků, na který už kapacita serveru nestačí. Jistým omezením pro některé potenciální zájemce je i skutečnost, že stanice zatím vysílá jen v arabštině. To se má však od příštího roku změnit. Potom si snad i vy budete moci vychutnat zpravodajství této arabské CNN.

§§§§§


Co můžeme čekat od mobilů? - PŘEHLED FUNKCÍ SOUČASNÝCH MOBILNÍCH TELEFONŮ I.

JOSEF KULHAVÝ

c02p0744

Dnešní mobilní telefony překypují nejrůznějšími funkcemi, které mají člověku ulehčit jeho život, nebo mu přinést zábavu. Ne každý uživatel všechny funkce svého mobilu používá. Dokonce se najdou tací, kteří o určité výborné vlastnosti svého mobilu ani nevědí. A tak se na wapové stránky připojují přes CSD data, když jejich mobil umí GPRS, používají stále jeden a tentýž vyzváněcí profil, nebo hrají "hada", i když by si mohli stáhnout nové javové hry. Popišme si tedy jednotlivé funkce, kterými současné mobilní telefony disponují. Třeba zjistíte, že i s vaším mobilem se dají dělat věci.

Aktivní flip

Klávesy některých především manažerských mobilních telefonů jsou chráněny pomocí flipu, který po stisknutí mechanického tlačítka vystřelí nebo se vysune a umožní s mobilem pracovat. Je-li kryt zavřený, je vidět většinou pouze část displeje. K přijetí hovoru dochází odklopením aktivního flipu, pro ukončení stačí flip zavřít. Aktivní flip je náchylný k poškození, proto je třeba mobil chránit především před pádem na zem.

ALS

Chcete-li používat jedno číslo soukromé a druhé pracovní, můžete v mobilu vybaveném funkcí ALS používat jedinou SIM kartu. Technologii musí podporovat nejen mobilní telefon, ale i operátor. Eurotel, který jako dosud jediný v ČR umožňuje používat dvě telefonní čísla na jediné kartě, však technologii ALS nepoužívá. Jeho "Kombikarta" je založena na SIM toolkitové aplikaci.

Bluetooth

Bluetooth [blú tút] je technologií, která dokáže zajistit bezdrátové spojení mezi mobilním telefonem a přídavným zařízením. Tím může být například sluchátko (bondovka) nebo notebook. Pro vysílání se používá jen nízký, flexibilně nastavovaný výkon (do 1 mW). Jednotlivá zařízení mezi sebou mohou komunikovat na vzdálenost cca 10 metrů a nemusí být přitom v přímé viditelnosti. Jestliže se dvě Bluetooth zařízení najdou, navážou spolu spojení a na příkaz uživatele provedou, co se po nich žádá: Přijdete ráno do práce a diář ve vašem mobilním telefonu se pomocí technologie Bluetooth sám automaticky spojí s firemním počítačem a sesynchronizuje data v diáři.

Budík

Tuto funkci snad není třeba dlouze představovat, disponují ji téměř všechny současné mobilní telefony. Stačí v menu nastavit čas, a mobil v zadanou dobu začne vyzvánět určenou melodii. Některé mobilní telefony vás dokáží probudit i v případě, že máte u mobilu vypnutý zvuk, nebo dokonce máte-li mobil vypnutý a to ať vaším zásahem, nebo proto, že je vybitý.

Blokování hovorů

Bydlíte-li v pohraničí a často se vám stává, že se mobil přihlásí k zahraniční síti, musíte se právem obávat toho, že jednou přijmete hovor právě ve chvíli, kdy váš telefon bude v roamingu. Abyste zabránili vysokým platbám za zahraniční hovory, můžete nastavit blokování příchozích hovorů v zahraničních sítích. Kromě tohoto nastavení lze dále blokovat všechny příchozí, všechny odchozí, nebo veškeré hovory v rámci vlastní sítě nebo v síti roamingového partnera. Nastavení se provádí buď v menu mobilního telefonu, nebo pomocí speciálních kódů.

Blokování klávesnice

Asi se vám už stalo, že jste zvedli sluchátko a na druhé straně jste slyšeli pouze vzdálené hlasy. Volající měl asi mobil v tašce a nárazem na nějaký předmět došlo k vytočení vašeho telefonního čísla. Abyste u sebe tomuto problému zamezili, mají telefony funkci blokování kláves. Blokování se provádí většinou velmi jednoduše stisknutím jedné nebo dvou kláves. Odblokování je záležitostí delšího podržení jedné či stisknutí několika kláves, tak aby nemohlo dojít k samovolnému odblokování např. právě v tašce.

CB

CB (Cell Broadcast) informace o buňce může vysílat každý vysílač pro mobilní telefony ve svém okolí. Když se mobilní telefon přihlásí k základové stanici, odešle mu vysílač zpět textovou informaci. Informace o buňce se nejčastěji využívají pro určení polohy, mohou ale na různých kanálech obsluhovat více témat. Uživatel, který má CB zprávy aktivované ve svém mobilu, si může na displeji přečíst určení místa, kde se právě nachází. Pohybujete-li se v pražském metru, systém vám dá vědět, kterou stanicí právě projíždíte. Jezdíte-li mimo naše hlavní město, na displeji se můžete dočíst, ve které obci se právě nacházíte nebo ke které směřujete. CB zprávy u nás fungují pouze v síti Eurotel.

Čas a datum

Další z obligátních funkcí: zobrazení času a datumu. Čas i datum jsou zobrazovány přímo na základním displeji, hned vedle nápisu operátora. Některé mobilní telefony bohužel z nedostatku místa na displeji zobrazují pouze aktuální čas, nikoli už datum. S mobilem s časovými funkcemi většinou můžete zjišťovat hodinu a minutu, kdy vám kdo volal.

Datový kabel

Výrobci některých mobilů vsadili na to, že uživatelé chtějí ukládat a zálohovat to, co při svých cestách s mobilem nasbírali. IrDA port k počítači je zbytečně drahý, a proto dodávají s mobilním telefonem datový kabel, se kterým je možno navázat přímou komunikaci s počítačem. Pomocí datového kabelu lze nejen ukládat hlasové poznámky, zálohovat telefonní seznam, synchronizovat data v diáři, ale lze pohodlně za použití PC klávesnice psát SMS zprávy a připojit počítač k internetové síti. Pokud výrobce datový kabel s mobilem nedodává, ve většině případů jej umožňuje dokoupit jako příslušenství. Ovšem ne každý mobilní telefon lze spojit s počítačem. Najdou se takové produkty, u nichž konektor pro připojení datového kabelu chybí.

Diář

S mobilními telefony, které mají diář, nemusíte zároveň používat diář papírový. Veškeré vaše schůzky a úkoly můžete mít zaznamenány přímo v mobilním zařízení. Navíc, oproti papírovému konkurentovi, vás mobil na zapsanou událost upozorní nejčastěji zvukovým signálem. Stejně jako u budíku zde platí, že některé mobilní telefony vás dokáží upozornit, i když je váš mobil vypnutý.

Diktafon

Diktafonem oplývají pouze mobilní telefony s velkou vnitřní pamětí, nebo takové, do kterých lze vložit paměťová karta. Podle kvality záznamu se jediná sekunda vtěsná do 1,8-5 KB paměti. Různé mobily dovolují nahrávat v různých situacích. Některé se dají použít přímo jako diktafon stisknete tlačítko a zvuk z okolí je nahráván do mobilu. Jiné lze použít pouze při hovoru pak můžete celý hovor nebo jeho část zaznamenat a později jej přehrát.

EFR

Hovoříte-li do mikrofonu mobilního telefonu, mobil zpracuje pouze určitý frekvenční rozsah vašeho hlasu, ten převede do binárního kódu, zašifruje a pošle přes síť mobilního operátora směrem k příjemci. Pomocí technologie EFR (Enhandced Full Rate) se podařilo zlepšit kódování lidského hlasu do té míry, že se do výsledného "balíčku" vejde větší frekvenční rozsah vašeho hlasu. To má za následek lepší kvalitu zvuku, který se dostane do příjemcova mobilního telefonu. Technologie musí být podporována mobilním operátorem. Při použití EFR se vašemu mobilu rychleji vybíjí baterie.

Dualita

O tom, že se v Evropě používají dvě pásma 900 a 1 800 MHz ví snad každý. Ovšem ne všechny mobilní telefony byly a jsou duální tedy umožňují volat jak v pásmu 900, tak i 1 800 MHz. Telefon, který není duální, může mít problémy s hledáním sítě a s voláním (tam kde uskutečnil operátor pokrytí pouze jedním pásmem). Nižší frekvence má lepší dosah vysílače, avšak dokáže zprostředkovat nižší kvalitu hovorů než frekvence vyšší. Pokud cestujete mezi Evropou a Amerikou, měli byste používat mobilní telefon, který navíc umí pracovat v pásmu 1 900 MHz.

Dlouhé SMS

SMS zpráva je omezena délkou 160 znaků. Některé mobilní telefony ale umožňují psát zprávy rozvleklé i daleko za tuto hranici (760 znaků). Nicméně při posílání je celý text rozkouskován právě po 160 znacích a odeslán na příjemcům mobil. I když tedy napíšete jedinou dlouhou esemesku, je vám naúčtováno textových zpráv hned několik právě podle skutečné délky. Mobily, které tuto funkci podporují, na displeji upozorňují pisatele na délku celého textu, tedy i na to, do kolika SMS bude skutečně rozdělena. Některé typy mobilních telefonů dokážou dlouhou SMS zprávu opět složit a příjemci nabídnou celý dlouhý souvislý text.

E-mailový klient

Některé mobilní telefony umožňují prohlížet vaše e-mailové zprávy. Připojení s e-mailovým serverem probíhá buď přes vytáčená data (CSD, HSCSD), nebo přes rychlejší GPRS. Zprávy se většinou přes protokol POP3 stáhnou do mobilního telefonu a v některých případech přímo podle nastavených kritérií rozdělí do složek. Pak je možné mezi zprávami listovat a číst je. Na došlé zprávy je možno samozřejmě odpovídat a psát e-maily nové. Práce s e-maily v mobilu ani zdaleka není uživatelsky tak přívětivá, jako při použití počítače.

EMS

EMS obrázkové zprávy a melodie jsou stále ještě velmi populární. Mezi dvěma mobilními telefony lze relativně levně (za stejnou cenu jako SMS) kopírovat loga a vyzvánění, bez použití kabelu. EMS lze posílat pouze mezi mobily, které tuto technologii podporují, navíc mezi různými značkami mobilů není zaručeno, že obrázková zpráva či melodie v pořádku dorazí na příjemcův mobil. V případě neúspěchu mobil přijme EMS zprávu pouze jako SMS zprávu s nerozluštitelnými znaky. Některé mobilní telefony mají pro ukládání EMS obrázků a melodií prostor, u jiných je třeba ihned nově získaný obrázek použít jako logo operátora nebo spořič displeje.


Co můžeme čekat od mobilů? - PŘEHLED FUNKCÍ SOUČASNÝCH MOBILNÍCH TELEFONŮ II.

GPRS

GPRS [dží-pí-ár-es] (General Packet Radio Service) je technologií přenosu dat, do které se vkládají velké ambice. Přenos mezi mobilem a nejbližším vysílačem umožňuje uskutečňovat datové přenosy mnohonásobně rychleji (teoreticky až 115,2 Kb/s), než klasická CSD (9,6 Kb/s) data. Praktické využití najde GPRS zejména ve WAPu a při připojení počítače přes mobil k internetu. Operátoři uživatelům neúčtují dobu strávenou připojením, ale množství přenesených dat. To je výhodné zejména ve WAPu, kdy může uživatel důkladně prostudovat zobrazenou stránku a nemusí přitom myslet na to, aby co nejrychleji práci s WAPem ukončil. V naprosté většině případů je připojení k WAPu nejvýhodnější právě přes GPRS. Většina mobilů s podporou této technologie pečlivě zaznamenává a dokáže na displeji zobrazit celkový objem dat, přenesený touto technologií. Uživatel má tedy dobrý přehled o výdajích za datové přenosy.

Hardwarový modem

Pokud je váš mobilní telefon vybaven hardwarovým modemem, je možné jej použít jako běžný modem pro připojení počítače k internetu nebo jiné síti. V opačném případě je nutné na disk počítače nainstalovat aplikaci softwarového modemu, aby počítač do mobilu mohl posílat přesné pokyny k jeho práci. U pomalejších počítačů tak může dojít k výraznému poklesu výkonu, a tedy k méně komfortní práci s internetovým prohlížečem nebo jiným programem.

Hlasité handsfree

Chcete-li, aby se do právě probíhajícího hovoru zapojili všichni přítomní v místnosti, položte mobil na stůl a použijte vestavěné hlasité handsfree [hends frí]. Hlasitost reproduktoru v mobilu se zvýší na takovou úroveň, že hovor bude slyšitelný stejně, jako například středně silně hrající rádio. U většiny mobilů se pak rovněž zvýší citlivost mikrofonu, takže telefon "uslyší" všechny na vzdálenost několika metrů od přístroje. Nesnadné to bude mít telefonující partner. Vlivem zapnutého hlasitého odposlechu může být hovor hůře slyšitelný, nikdy by však neměl být nesrozumitelný.

Hlasové ovládání

Zavoláte do mikrofonu mobilního telefonu: "kalendář" a mobil zcela sám přepne na obrazovku vašeho diáře. Tak by tomu bylo v ideálním případě. Většinou ještě musíte stisknout jediné tlačítko, aby mobil pochopil, že mu chcete položit hlasový příkaz. V mobilu ovšem musí být nahrán tzv. vzorek tedy hlasová informace. Mobil vás vyzve, abyste ji zřetelně dvakrát po sobě zopakovali, aby si sám určil, které frekvence vašeho hlasu jsou pro zadávané slovo nejdůležitější. Nakonec je nutno k hlasovému povelu přiřadit požadovaný příkaz, a hlasové ovládání je připraveno k použití. Hlasových příkazů je možno použít hned několik vždy ale pouze k těm funkcím, které výrobce mobilu předurčil k použití s hlasovým ovládáním.

Hlasové vytáčení

Hlasové vytáčení je totožné s hlasovým ovládáním. Jediná změna spočívá v tom, že mobilní telefon po zvolání jména vytočí stanovené telefonní číslo. Technologie rozpoznávání hlasu bohužel není všemocná: lidský hlas se zhruba do měsíce změní tak výrazně, že vás citlivě nastavený mobilní telefon nepozná. Přibližně po období jednoho měsíce je nutné nahrát nové vzorky vašeho hlasu. Při nahrávání vzorků se nedoporučuje používat intonačně podobná, nejednoznačná slova. Mobilní telefon nemůže rozpoznat, křičíte-li právě jméno "Jana" nebo "Hana".

Hry

Nudíte-li se na autobusové zastávce nebo v čekárně u lékaře, může vám zkrátit dlouhý čas právě některá z her nahraná v mobilním telefonu. Její myšlenka i ovládání jsou většinou velmi jednoduché. Některé mobilní telefony umožňují nahrávat do mobilu přes WAP nové a nové úrovně. Mobily podporující Javu dovolují nahrávat zcela nové hry, napsané pro toto prostředí.

HSCSD

V sítích GSM se používá několik norem pro datové spojení mezi dvěmi mobilními zařízeními: Technologie CSD (Circuit Switched Data) a HSCSD (High Speed Circuit Switched Data). Rozdíl mezi těmito dvěma spočívá pouze v rychlosti, jakou data sítí mobilního operátora proudí. Zatímco pomalejší CSD zvládá 9,6 Kb/s, HSCSD umí teoreticky až 43,2 Kb/s. Při připojení k internetu (nebo WAPu) je HSCSD oproti CSD výhodnější nemusíte tak dlouho čekat na doručení požadované stránky na vaše zařízení a tím můžete ušetřit čas, po který jste připojeni. U nás podporuje HSCSD pouze operátor Eurotel.

Infraport

Pokud má váš mobilní telefon na svém boku tmavě červené okénko infraportu, může pomocí něho komunikovat s jiným mobilním telefonem nebo přístrojem. IrDA port nahrazuje kabel, ale přístroje spolu nemohou komunikovat na příliš velké vzdálenosti doporučuje se cca 30 cm. Jak již je patrné z názvu, mobily (nebo další zařízení) spolu komunikují neviditelnými infračervenými paprsky, podobně jako dálkový ovladač a televize. Přes IrDA port lze mezi mobily kopírovat záznamy v telefonním seznamu, SMS zprávy, záznamy v kalendáři a dokonce hrát hry. Podobné možnosti se naskytují při spojení mobilu s počítačem. Některé mobilní telefony dokáží přes infraport komunikovat s tiskárnou, vybavenou touto technologií, a ta bez použití počítače či dalšího zařízení umožňuje seznamy telefonních čísel, SMS zprávy nebo údaje z kalendáře vytisknout.

Java

Tato funkce se začala objevovat v mobilních telefonech teprve nedávno. Umožňuje do mobilu nahrávat nové aplikace a hry napsané právě v tomto multiplatformovém jazyku. Její praktický význam je dalekosáhlý. Už nyní lze na internetu najít mnoho webových stránek s množstvím programů nejrůznější kvality i užitečnosti. S Javou můžete mít v mobilu kalkulačku, i když ji výrobce do přístroje neimplementoval. Za pomoci Javy můžete mít v mobilním telefonu a tedy stále při sobě kalendář se jmény, jednoduchý přehled vašich financí nebo třeba automaticky přes WAP aktualizovaný televizní program. A v neposlední řadě, v Javě jsou napsány nové a neokoukané hry pro mobilní telefony.

Kalkulačka

Čísla nás obklopují ze všech stran. Je důležité se v nich neztratit, a proto je kalkulačka součástí většiny nyní dostupných mobilů. Různé mobily disponují různě vyspělými kalkulačkami většinou ale postačí základní operace: +, -, *, /. Pokud váš mobil kalkulačku nemá, ale zvládá Javu, je možné kalkulačku nahrát do mobilu jako javovou aplikaci. V některých mobilech je obsažen konvertor měn: Stačí zadat například částku v korunách a na displeji se ukáže výsledná cena v eurech, podle předem stanoveného kursu.

Konferenční hovor

Tak jako se můžete zúčastnit konference, kde se v řečnění střídají všichni zúčastnění, konferenční hovor umožňuje navzájem spojit více telefonujících. Dojde k tomu, že všichni, kdo jsou do konferenčního hovoru zapojeni, slyší všechny další účastníky. Lze však docílit toho, aby spolu na určitou chvíli hovořili soukromě jen dva lidé. Konferenční hovor zahájíme jako běžný hovor vytočením prvního čísla, pak postupně vytáčíme další a další telefonní čísla, řídíme se při tom pokyny na displeji.

Loga na displej

Otravuje vás nudný nápis vašeho operátora na displeji? Vyměňte jej za své originální logo. Na internetu se setkáte s nepřeberným množstvím galerií obrázků, které lze jako logo použít. Pokud je váš mobil vybaven funkcí EMS, můžete si logo na displej z většiny takových stránek za poplatek objednat. V opačném případě pomůže datový kabel, přes který logo do mobilu nahrajete.

Minutové pípnutí

Pokud rádi dlouze hovoříte, minutové pípnutí vás upozorní vždy, když provoláte celou jednu minutu. Účtuje-li váš operátor spojení po celých minutách (nebo po 30 sekundách), můžete si být jisti, že v okamžiku zvukového signálu se navýší výsledná cena hovoru. Bylo by tedy nevýhodné zavěsit sluchátko ihned po pípnutí, neboť máte předplaceno dalších 30 nebo 60 sekund. Minutové pípnutí se ozve do sluchátka, a tak jej uslyší i váš telefonující společník.

MMS

MMS (Multimedia Messaging Service) služba multimediálních zpráv je nejnovější technologií, kterou vám v tomto článku představujeme. Operátoři ji implementovali do svých sítí teprve před několika málo měsíci, ale už si dokázala vydobýt své postavení mezi uživateli. Krátké textové zprávy a malé černobílé EMS časem omrzí, a tak se MMS můžou stát zdrojem příjmů do pokladniček operátorů. S multimediálními zprávami lze zasílat mezi mobily dlouhé texty, plnobarevné obrázky, nahrané zvuky i krátké videosekvence. Na mobilech s podporou MMS lze dokonce sledovat televizní vysílání. Uvidíme, jak se k tomuto novému fenoménu postaví operátoři, a zda jej cenami nepošlou kamsi na okraj bezdrátové komunikace.

MP3 přehrávač

Chcete-li své putování do práce a z práce obohatit o kulturní zážitek, využijte funkci MP3 přehrávače. Na paměťovou kartu za pomoci počítače jednoduše nahrejte své oblíbené CD nebo uložené empétrojky, a se sluchátky na uších můžete vyrazit do ulic. Různé typy mobilů umožňují uložit odlišné množství hudby. Minuta záznamu zabere v přístroji zhruba 1 MB místa. Na 64MB paměťovou kartu by se tedy mělo vejít jedno celé CD ve srovnatelné kvalitě s původním nosičem.

Opakované vytáčení

"Účastník právě hovoří. Prosím, zavolejte později." Zajisté jste se s tímto hlášením už setkali. Nyní máte dvě možnosti. Buď zavěsíte a po chvíli zkusíte volbu zopakovat sami, nebo tento proces ponecháte na mobilním telefonu. Na displeji se objeví nápis "Automatické opakování". Pokud jej zvolíte příslušným tlačítkem, mobil se pokusí navázat spojení bez vašeho přičinění. Požadované telefonní číslo se bude automaticky volit zhruba po dobu 15 minut s rostoucími intervaly. Úspěšné navázání spojení je indikováno dobře slyšitelným zvukovým znamením, nemáte-li je právě vypnuté.

Paměť na telefonní čísla v mobilu

Na SIM kartu (Subscriber Identity Module) se může vejít od 100 (u starších typů SIM karet) do 220 položek telefonního seznamu. To může být v mnoha případech velmi málo. Jestliže vaše SIM karta přetéká telefonními čísly a kontakty, dovolují některé mobily ukládat telefonní čísla přímo do přístroje. Do mobilu je tak možno vložit dalších 50-1 000 telefonních čísel. Některé mobily umožňují pracovat s oběma seznamy dohromady, u jiných jsou oba seznamy rozděleny pod dvě samostatné položky menu. Většinou nechybí možnost kopírovat jednotlivé záznamy nebo celé seznamy ze SIM karty do vnitřní paměti mobilu, a samozřejmě naopak.

Paměť na SMS v mobilu

Na SIM kartu se může vejít od 10 do 25 (u SIM karet Oskara) položek telefonního seznamu. To je pro mnoho uživatelů mobilních telefonů nepostačující. Další desítky až stovky esemesek je proto možné ukládat do paměti mobilního telefonu. Mobil se snaží většinou zaplnit nejdříve svou vnitřní paměť, až když je tato paměť plná, umisťuje nově příchozí SMS zprávy na SIM kartu. Se SMS zprávami na SIM kartě i v paměti lze většinou pracovat společně.

Paměť pro přijatá, volaná a zmeškaná čísla

Naprostá většina mobilních telefonů uchovává telefonní čísla, s nímž se pracovalo jako s posledními. Mobil do své paměti zaznamenává většinou 10 posledních telefonních čísel, ze kterých jste hovor přijali, na která jste volali, a ze kterých jste hovor promeškali. Jestliže je mobil vybaven časovými funkcemi, je tento záznam doplněn ještě o čas, ve který byl hovor uskutečněn, nebo promeškán. Poslední volané číslo lze snadno vyvolat stisknutím tlačítka pro zahájení hovoru, a proto není složité na poslední volené číslo opětovně zavolat.

Paměťová karta

Mobilní telefony s velkým množstvím paměťově náročných funkcí buď používají vestavěnou vnitřní paměť, nebo používají výměnné médium. Po jejím zaplnění je možno mobil spojit s počítačem a data přesunout, nebo lze paměťovou kartu z mobilu vyjmout a vložit ji do čtečky, připojené k PC. Většinou nechybí možnost přikoupit další médium a používat paměťových karet více.


Co můžeme čekat od mobilů? - PŘEHLED FUNKCÍ SOUČASNÝCH MOBILNÍCH TELEFONŮ III.

Potvrzení o doručení

Abyste si byli jisti, že SMS zpráva došla na místo určení, dovolují některé mobily nastavit funkci potvrzení o doručení SMS. Napíšete textovou zprávu (nebo vytvoříte EMS) a odešlete ji. Operátor vám po chvíli sdělí, zda byla zpráva doručena na mobil příjemce, nebo proč doručena nebyla. Při neúspěchu se SMS centrum snaží po určitou dobu (tu je možné nastavit v mobilu) doručit esemesku příjemci. Když se mu to podaří, pošle o tom na váš mobil další textovku. V síti T-Mobile je možné vyžádat potvrzení o doručení i pro multimediální zprávy MMS.

Prediktivní zápis (T9, Zi)

Psát SMS zprávy bez QWERTY klávesnice je zdlouhavá záležitost. Značným zrychlením proto může být prediktivní zápis textu za pomocí českých slovníků T9 a Zi. U slovníku T9 není důležité, co se právě objevuje na displeji, ale to, jaký je výsledek zápisu. U Zi je vhodné pozorovat displej, zda se požadované slovo neobjevilo ještě před jeho celým zadáním. Všechna slova, která chceme použít, musí být v mobilu obsažena. Většina mobilních telefonů proto umožňuje do slovníku doplňovat slova vlastní. S některými mobily lze T9 a Zi využít pouze při psaní SMS zpráv, s jinými je možné slovník použít i při psaní poznámek, editaci telefonním seznamu, či vyplňování polí formulářů ve WAPu.

Přesměrování hovorů

Používáte-li s jediným telefonem více SIM karet, ale potřebujete-li být zastiženi na všech telefonních číslech, můžete pro jednotlivé SIMky nastavit přesměrování hovorů. Nastavíte-li přesměrování všech hovorů ze SIM karty na jiné telefonní číslo, jedná se o nepodmíněné přesměrování. Naopak při podmíněném přesměrování se nejprve zjišťuje, zda je mobilní telefon mimo dosah sítě, zda právě hovoříte s jiným účastníkem nebo hovor odmítnete. Až na základě tohoto zjištění se hovor přesměruje, nebo ne. Přesměrovaný hovor z vašeho mobilu na jiný mobil vždy platíte vy. Funkci přesměrování hovorů musí pro váš tarif umožnit váš operátor.

Přidržení hovoru

Hovoříte po telefonu s kolegou, a někdo další s vámi potřebuje mluvit. Na nově příchozí hovor jste ve sluchátku upozorněni zvukovým signálem. Nyní máte několik možností, jak se zachovat: Ukončíte stávající hovor a vyzvednete nového volajícího. Nebo přijmete nové volání a aktuální hovor bude čekat. Mezi jednotlivými hovory pak můžete přepínat stisknutím tlačítka. Nebo odmítnete příchozí volání. Volající uslyší tón obsazené linky.

Připomínač

Pokud má váš mobil diář, je velmi pravděpodobné, že bude mít i funkci připomínače. Jak je z názvu patrné, mobil s připomínačem vás zvukem upozorní na blížící se událost, kterou máte zaznamenánu v mobilu. S připomínačem proto včas vstanete, včas odejdete na autobusovou zastávku a nepropásnete ani důležitou obchodní schůzku.

Rádio

Právě probíhá finále v ledním hokeji, a vy nemáte možnost sledovat zápas v televizi. Místo toho pobíháte po ulici za účelem nakoupit. Pro tyto a mnoho dalších situací je vhodný mobil se zabudovaným FM přijímačem. Takový mobil ovšem nedržíte neustále u ucha, ale rádio posloucháte pomocí kabelu se sluchátkem a mikrofonem. V případě, že vám na mobil někdo zavolá, rádio se automaticky vypne a vy máte možnost hovor uskutečnit. A to bez toho, abyste museli mobil lovit ze své kapsy.

Rychlá volba

Rychlá volba v mobilu umožňuje stisknutím jednoho, maximálně dvou tlačítek vytočit požadovanou osobu. Pod každou z kláves "1" až "9" se skrývá jedno telefonní číslo. Z adresáře lze zvolit až 8 osob, kterým je v případě potřeby možno zavolat pouhým jediným dlouhým podržením klávesy nebo krátkým stisknutím klávesy a potvrzením tlačítkem pro uskutečnění hovoru. Tlačítko "1" rychlé volby je u mobilů blokováno pro hlasovou schránku.

SIM Toolkit

Operátor může na SIM kartu umístit krátkou aplikaci SIM Toolkit (Subscriber Identity Module Application Toolkit), která uživatele jednoduchým postupem dovede k informační službě, založené většinou na SMS komunikaci. Pokud je na SIM kartě SIM Toolkit přítomen, v menu mobilního telefonu na prvním nebo posledním místě přibude další údaj, zadaný operátorem. Po jeho vybrání se ukáží další položky, přes které lze od operátora vyžádat textové informace. Vstup do SIM toolkitové aplikace je u některých mobilů usnadněn rychlou volbou z jedné z funkčních kláves mobilu. Podpora SIM Toolkitu je potřebná především pro GSM Banking.

Skupiny volajících

Mobilní telefony vybavené touto funkcí umožňují sdružovat osoby do skupin a přiřazovat jim různé vyzváněcí profily. Tak lze docílit toho, aby při volání od nejbližších příbuzných mobil vyzváněl melodii od Vivaldiho a při volání kolegů ze zaměstnání nejnovější hit od Eminema. Některé mobily umožňují rozlišovat pouze mezi dvěmi skupinami volajících: VIP telefonní čísla ukrytá pod tlačítky rychlé volby a ostatní tedy zbytek telefonního seznamu a neznámá telefonní čísla.

SMS

Posílání SMS (Short Mesaging Service) je po hlasovém volání druhou nejrozšířenější a nejpoužívanější funkcí mobilních telefonů. U mnohých uživatelů jsou textovky ještě oblíbenější, než samo volání. Maximální délka jedné SMS zprávy může být 160 znaků. Data SMS zpráv putují po málo využívaném kanálu, primárně určeném pro signalizaci sítě. Pomocí esemesek lze z mobilu posílat e-maily, vyžádat důležité i zajímavé informace, objednat nejrůznější zboží, atd.

Synchronizace s PC

Pokud používáte diář v mobilu a ještě navíc ve svém počítači, je občas potřeba data mezi mobilem a počítačem sesynchronizovat, aby všechny potřebné informace byly k nalezení jak v mobilu, tak v PC. Všechny události, které jsou zaznamenány v mobilu, ale nejsou uloženy v počítači, se do programu vloží, a naopak. Synchronizace může probíhat přes datový kabel, infračervený port, popřípadě přes Bluetooth.

Vibrační vyzvánění

Jste-li na důležité poradě vaší firmy, je nepříjemné, když je rozhovor diskutujících doprovázen vyzváněním mobilního telefonu, v horším případě vaším. Pokud chcete těmto trapným událostem zamezit, ale přesto chcete být informováni o každém příchozím hovoru, je vibrační vyzvánění tím správným řešením. Vypněte zvukové vyzvánění a ponechejte mobil pouze vibrovat. Vibrace v mobilu způsobuje většinou speciálně upravená soustava cívek, které mobil zaktivuje vždy, když na váš mobil přichází hovor nebo SMS zpráva. Chování při jednotlivých událostech lze nastavit v menu mobilu. Pokud váš mobil takové možnosti nemá, podívejte se po internetu, zda výrobce nebo někdo jiný nenabízí do vašeho mobilu vibrující baterii se stejnými funkcemi.

Vícehlasé vyzvánění

Většina mobilních telefonů umožňuje v jeden okamžik zahrát jediný tón. Pokud se tyto tóny pospojují do souvislé řady, vznikne jednoduchá melodie. Ovšem na trhu se začínají objevovat přístroje, které umožňují ukládat a následně přehrávat více tónů najednou. Tak vznikne mnohem zajímavější polyfonní vícehlasá melodie. Jednoduchá melodie tak může být podbarvena druhým hlasem a ještě k tomu akordovým doprovodem. Úzká skupina mobilů dovoluje uložit jakýkoliv nahraný zvukový záznam a ten pak přehrávat jako vyzvánění. Tak třeba: Při příchodu SMS zprávy se místo pípnutí ozve zvuk bublajícího potůčku. Docela zajímavá myšlenka, co říkáte?

Vícepoložkový seznam

Telefonní seznam na SIM kartě má jednoduchou strukturu: K jedinému jménu lze přiřadit jediné telefonní číslo. To ale mnohému uživateli nestačí, a proto může využít vícepoložkový telefonní seznam v mobilu. Jednotlivé kontakty je zde možno spravovat a přiřadit pod jediné jméno více telefonních čísel: na mobil, do práce, na pevnou linku, atd. To však není vše. Kromě telefonních čísel lze ukládat i detailní adresu bydliště, e-mail a další položky.

Vlastní melodie

Omrzí-li vás melodie, které do mobilu vložil výrobce, máte možnost si složit vlastní, kterou i v davu lidí poznáte po prvních tónech. Melodie lze do mobilního telefonu vkládat buď za pomoci klávesnice, přes datový kabel, nebo zasláním z jiného telefonu EMS zprávou. Každý telefon má svůj systém vkládání jednotlivých tónů, ty s větším displejem zobrazují notovou osnovu, do které se pomocí tlačítek zakreslují noty. Výslednou melodii lze ihned přehrát, v případě úspěchu uložit do paměti mobilu a později určit jako melodii vyzvánění.

Výměnné kryty

Udělit svému mobilu vlastní tvář můžete s výměnnými kryty. Ty vyrábí buď přímo výrobce mobilního telefonu, nebo některý z dalších výrobců příslušenství. U různých mobilů lze vyměnit různé části nejčastěji přední a zadní obložení mobilu. Vybrat si většinou lze z mnoha motivů, a tak váš mobil může změnit styl z nudné šedi na Harryho Pottera nebo Barta Simpsona. Pokud výměnu krytu sami nezvládnete, můžete o tuto proceduru požádat prodávající obsluhu. Ti by s výměnami krytu měli mít dostatek zkušeností.

Vypnutí mikrofonu

Mluvíte po telefonu s kolegou a ten vás zve na svou párty. Vy se však chcete domluvit s manželkou, zda nemá lepší nápad na strávení večera. Abyste nemuseli spojení přerušovat, umožňují některé mobily při hovoru několika málo tahy v menu mobilu vypnout mikrofon. Spojení je zachováno, jen z vašeho mobilu nejsou vysílána žádná hlasová data a váš telefonující protějšek nic neuslyší. Stejně snadno lze mikrofon opět zapnout, a vy můžete v hovoru pokračovat.

Vyzváněcí profily

Nosíte-li mobil s sebou za všech situací v hlučné továrně i v pohodlí vašeho obývacího pokoje, může nastat situace, že vyzvánění mobilu buď neuslyšíte, nebo je jeho intenzita příliš silná. Proto jsou tu vyzváněcí profily, které lze nastavit podle potřebných požadavků: Pro pohyb v hlučném prostředí nastavíte hlasité vyzvánění, podpořené vibracemi, pro noc zvolíte tichounké vyzvánění, které nevzbudí ani děti vedle v pokoji, ani milovanou osobu spící vedle vás. Mezi jednotlivými vyzváněcími profily lze většinou velmi snadno a rychle přepínat, takže jejich rychlému výběru nic nebrání.

WAP

Brouzdat po internetu za pomoci mobilního telefonu není ani zdaleka tak komfortní, jako při použití stolního počítače a monitoru, ale k dohledání potřebné informace postačuje. Záběr využití protokolu WAP je velmi široký: Ve WAPu můžete napsat e-mail, průběžně zjišťovat výsledky fotbalových utkání, hledat v telefonním seznamu, jízdních řádech vlaků a autobusů, či zakoupit nejnovější CD vašeho oblíbeného umělce. Připojení k WAPu je zprostředkováno přes vytáčené CSD nebo rychlejší HSCSD spojení. V tom případě platíte za čas strávený prohlížením wapových stránek. Druhou možností je použití technologie GPRS, kde není účtován čas, ale množství přenesených dat. Cenová politika českých operátorů však výraznějšímu rozvoji tohoto média a zdroje informací nenapomáhá.

Máte-li k tomuto článku dotazy, posílejte SMS zprávy na naše mobilní telefonní číslo 604 707 349 nebo e-maily do naší schránky mobilporadna@smsplus.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpověď. Rovněž přivítáme tipy na další články, abychom psali o tom, co vás opravdu zajímá.

§§§§§


Kapka CSS – CSS2 Tipy & triky [VII]

JIŘÍ Kysela

c02p0745

V předchozích dílech jsme se více než kdy dříve zaměřili na příklady s okamžitým vizuálním efektem, tedy takové, u nichž je na první pohled patrná jejich činnost, a dle reakcí čtenářů pak nemohu jinak než ve stejném stylu pokračovat i nadále. Znamená to upustit od "plané" teorie, jíž už je nabita spousta jiných moudrých knih, a věnovat se skutečně funkčním příkladům, z nichž lze vycházet v praxi, která, jak už bylo mnohokrát zmíněno, se nemusí vždy shodovat s teorií, zvláště v dnešní době, kdy stále ještě vládne nejednota na poli webových prohlížečů. Snažím se proto, aby právě v tomto byl náš seriál výjimečný. Jako již obvykle, dodávám, že i dnes najdete ukázky zde uváděné na CD PC WORLDu.

Myslím že se sluší, abych dnešní díl, který budete číst možná právě o svátcích vánočních, kapánek protáhnul. Nebudu ale takový technokrat, abych vám o Vánocích předkládal nezáživné technické příklady a zkusíme si proto vytvořit ukázku padání sněhových vloček, které ne každý má bohužel i za oknem. Ukážeme si příklad, kterak vytvořit sněžení, a koneckonců, až budeme s programem hotovi, třeba už bude sněžit i za našimi okny ;). Použít jej potom jednoduše můžeme na kterékoliv svoji stránce. Pro ty, kdo se nechtějí zabývat detaily, jsem text s rozšiřujícími informacemi napsal tučným písmem. Dodám jen, že příklad jako obvykle funguje v prohlížečích s podporou DOM (Document Object Model Objektový model dokumentu), z těch známějších jsou to např. IE5+, Opera4+, NS6+.

První úkol je nakreslení sněhových vloček tři druhy by pro naši ukázku mohly postačit. Nazveme je "vlocka1.gif", "vlocka2.gif" a "vlocka3.gif". Volíme formát GIF (popř. PNG), neboť může obsahovat pozadí transparentní (průsvitné) chceme přece, aby obzor překrývala pouze vločka, nikoliv celá čtvercová plocha s naším obrázkem! Nyní máme připravené podklady a můžeme začít s tvorbou příkladu pomocí DHTML. Zapisovat budeme příkazy samozřejmě jako skript, proto tedy do části našeho HTML, označené tagy SCRIPT. Nejprve si ujasníme, na jaké ploše se sněžení bude rozprostírat. Tu definujeme souřadnicemi (v pixelech) zapsanými v proměnných max_x (maximální šířka) a max_y (maximální výška). Mohli bychom rovnou uvést např. 800 a 600, ve skutečnosti ale nevíme, jakou velikost pracovní plochy má na svém počítači ten, kdo bude ukázku sledovat. Jde tedy o to, aby mu tak vločky nepadaly třeba jen do půli obrazovky, či naopak daleko za její hranice. Pokusíme se proto o univerzální řešení. Ke zjištění velikosti pracovní plochy obzoru ;) se vztahuje několik prostředků, které nám mohou být nápomocny.

Jsou to vlastnosti, které jsou součástí DOM u IE5+, NS6+ a Opera6+, přestože se v oficiálním doporučení konsorcia W3C o DOM nevyskytují. Jejich názvy jsou offsetWidth (obsahuje šířku elementu) a offsetHeight (obsahuje výšku elementu). Leckdo se pak možná dovtípí, že potřebné informace nám vlastnosti poskytnou u elementu BODY, tedy např. document.body.offsetWidth. Nyní bychom mohli vesele pokračovat, kdyby... kdyby interpretace této vlastnosti nebyla u některých prohlížečů poněkud odlišná než u těch ostatních, což nám situaci poněkud komplikuje. Opera a Netscape totiž u vlastnosti, která poskytuje výšku dokumentu, nevrací jeho celou výši (např. 600 pixelů), ale jen její aktuálně používanou část (je-li např. na obrazovce vypsán jen jeden řádek textu, pak vlastnost obsahuje např. 37), čímž se pro náš příklad stává de facto nepoužitelnou.

Použijeme proto poněkud méně univerzální vlastnosti, konkrétně jsou jimi clientWidth (obsahuje šířku elementu) a clientHeight (obsahuje výšku elementu), které jsou použitelné u elementu BODY pouze v IE (např. document.body.clientWidth), a innerWidth (šířka) a innerHeight (výška), které zná zase Netscape a Opera u elementu WINDOW (tj. hlavního objektu v DOM, proto by nebylo nutné uvádět zdlouhavý zápis window.innerHeight a postačil by samotný název vlastnosti tedy v prohlížeči, který ji podporuje. Ostatní by to mohli považovat za název proměnné, která neexistuje, a hlásili by chybu, proto se zkráceného zápisu tentokrát vyvarujeme). Nyní už můžeme jednoduše do proměnných max_x a max_y zapsat potřebné souřadnice. Můžeme to udělat podmínkami (vlastnost je podporována, pokud obsahuje nenulovou hodnotu) a bohužel musíme počítat i s tím, že některý prohlížeč nemusí dokonce podporovat žádnou z výše uvedených vlastností. Začít bychom tedy mohli například takto:

if (document.body.clientWidth>0) max_x= document.body.clientWidth; else ...

což můžeme ale zkrátit na:

if (document.body.clientWidth) max_x= document.body.clientWidth; else ...

a konečně na:

if (max_x=document.body.clientWidth);else if (max_x=window.innerWidth); else max_x=800;

...což je podmínkami ošetřený zápis, jehož výsledkem je získaná aktuální šířka plochy dokumentu, eventuálně hodnota 800 (pixelů), pokud není prohlížečem podporována ani jedna zmíněná vlastnost. Pracovní plochu máme zjištěnu. Posledním detailem je odečtení výšky největšího obrázku (v našem případě 16 pixelů) od zjištěné výšky plochy a šířky (rovněž 16 pixelů) od zjištěné šířky plochy (zápis a-=b odpovídá zdlouhavějšímu a=a-b), aby nedocházelo k vykreslení obrázků za její hranice a tím pádem rušivému automatickému zobrazování scroll-baru prohlížečem. Následuje možná trochu technokraticky nazvaný proces, inicializace vloček ;). Máme tím na mysli nastavení všech potřebných parametrů, před samotným zahájením sněžení.

Při deklaraci (vytváření) proměnných uvádíme před jejich název klíčové slovo var, což sice není nezbytné, ale jde o dobrý zvyk. Zápis "var a=5" má tedy stejný význam jako "a=5".

Do proměnných nyní zapíšeme stanovené hodnoty, jimiž jsou:

- Počet vloček, jež mají najednou na obrazovce padat (vlocek=20).

- Počet dalších druhů vloček (pridat_vlocek=2).

- Rychlost obnovování padajících vloček (rychl=10).

- Maximální rychlost padání vloček (max_pridat_plyn=3).

- Šířka dráhy padající vločky (amp=4).

- Rychlost kmitání padající vločky do stran (frekv=11).

Obrázek naznačuje dráhu padající vločky. Jak je patrno, jde vlastně o průběh matematické funkce sinus, převrácený na výšku. Zeleně značená dráha má větší šířku (amplitudu) a menší kmitání (frekvenci).

Základní data jsou určena a nyní je zpracujeme. Informace o každé z vloček si uložíme do nové proměnné, a protože jich bude hodně, půjde o celé pole. Příkazem new Array() si tedy vytvoříme pole proměnných s názvem vlocky. Do něj pak v následujícím cyklu for uložíme informace o každé jedné vločce. Blok příkazů mezi složenými závorkami "{" a "}" se bude opakovat tolikrát, kolik je vloček. Při každém jednom provedením nabývá proměnná "i" vyšší hodnoty, tedy od 1 až po celkový počet vloček. Nejprve se pokaždé příkazem document.write zapíše do našeho HTML tag IMG s jedním obrázkem vločky. Každému pomocí kaskádových stylů a vlastnosti "POSITION" určíme absolutní umístění na obrazovce a atribut "ID" (sloužící k identifikaci), který je pro každý obrázek jedinečný (např. "vlocka14"). Na začátku jsme si pro větší pestrost nakreslili tři druhy vloček (rozlišené čísly 1-3 v jejich názvu), hodláme je tedy všechny vyžít. U každé vločky totiž náhodně vybereme, který ze tří obrázků se pro ni vybere. Docílíme toho pomocí metody Math.random, jež generuje náhodné číslo od 0 do 1 včetně desetinných míst. My však požadujeme číslo v rozsahu 1-3. Jednoduchou matematikou tedy rozsah náhodně vygenerovaných čísel jejich vynásobením zvětšíme až na potřebnou hodnotu (např. na hodnotu 2, jíž obsahuje proměnná pridat_vlocek). Získanou desetinnou hodnotu metodou Math.round zaokrouhlíme na celé číslo a vyskytnutí nuly zamezíme přičtením hodnoty 1 k němu (čímž konečně získáváme potřebné hodnoty 1-3). Pokračujeme dalším krokem. Najednou však zjišťujeme, že námi dříve vytvořené pole, obsahující tolik proměnných, kolik je vloček, asi nebude stačit. Každá totiž nese více než jednu informaci, bude tak třeba vytvořit ke každé položce pole (ta zastupuje vždy jednu vločku) ještě další pod-položky. Vytvoříme proto tzv. vícerozměrné pole, tzn. že každý jeho prvek bude zastupovat nové pole proměnných. Opět nám k tomu poslouží příkaz new Array(), který tak provedeme u každého prvku pole. Nové proměnné jsou osa_x, která bude obsahovat x-ovou (horizontální) souřadnici osy padající vločky, dále sour_y, která obsahuje vždy aktuální y-ovou (vertikální) souřadnici, a položka plyn, která zaznamenává rychlost, s jakou bude padat. Všechny zmíněné informace jak je patrno jsou generovány opět náhodně, ale v závislosti na limitách definovaných na začátku našeho skriptu ve výše uvedených proměnných (max_x, max_y...). Toliko z cyklovaného bloku. Nyní už může následovat spuštění sněžení. Metoda setInterval se postará o to, aby se v pravidelném intervalu spouštěla zadaná funkce. Jaká to má být, se uvádí v prvním parametru ("Snezit()"), a po jakých časových intervalech to bude (určíme proměnnou rychl), zase v parametru druhém, který je vyjádřen v milisekundách (1000ms=1sec). Jelikož lze spouštět v různých časových intervalech souběžně více funkcí, je nutné každý takový proces označit. Až budeme totiž v budoucnu chtít spouštění funkce zarazit, je proto pak vyžadována právě její identifikace. Tu jsme si tedy uložili do proměnné s názvem s_id. Nyní si popíšeme naší funkci Snezit. Ta se celá skládá z cyklu for, který zpracovává padání každé vločky a provádí následující: Nejprve se k proměnné sour_y v poli vlocky přičte hodnota proměnné plyn, a právě o tolik pixelů se tedy vločka posune směrem dolů (zápis a+=b je ekvivalentní k zdlouhavějšímu a=a+b). Na dalším řádku pak zkontrolujeme, zdali se již nesnesla příliš nízko a nepřesáhla hranice okna prohlížeče (není-li sour_y, obsahující aktuální souřadnici, větší než max_y se souřadnicí hraniční). Pokud tomu tak je, provede se blok, zajišťující nastavení y-ové souřadnice opět na počáteční, tedy na nulu a x-ové, osové souřadnice na novou, náhodně zvolenou, aby vločka nepadala znovu po stejné dráze. V předchozí větě jsme sice již x-ovou souřadnici nastavili, ale pouze osu a proto vždy jen na začátku procesu padání, neboť se pak po celé své dráze nemění. Vločka ale jak již z výše uvedeného obrázku vyplývá nebude padat pouze svisle dolů. Přiblížení se ke skutečnému pohybu při sněžení zajistíme tak, že se bude obrázek vločky během padání neustále vychylovat z osy, jak je znázorněno na náčrtu výše. Hodnoty pro vychýlení získáme z metody Math.sin, která vrací průběh funkce sinus ze zadaného parametru (y-ové dráhy vločky). Ten můžeme libovolně upravovat k obrazu svému jeho vynásobením (činíme tak proměnnou amp) či vydělením jeho parametru (proměnnou frekv) viz popis u obrázku. K vychylovacím hodnotám konečně přičteme hodnoty osy a získanou hodnotu zapíšeme do proměnné sour_x v poli vlocky. Následuje metoda getElementById, jejímž vstupním parametrem je hodnota atributu "ID" (identifikátoru) u elementu IMG našeho obrázku. Metoda vrací odkaz na objekt tohoto elementu v DOM, jeho potomkem je zase objekt style, který obsahuje použitý styl elementu, a "TOP" je již zmiňovaná vlastnost stylu, určující vertikální pozici obrázku, a "LEFT" určuje zase pozici horizontální. Těmto vlastnostem pak přiřazujeme hodnoty aktuálních souřadnic naší vločky. Zbývá už jen volba, umožňující ustátí sněžení. To zajistí funkce Vypnout, která se vyvolá, pokud myší klikneme na odkaz "Vypnout sněžení" v našem HTML. Funkce sněžení zruší metodou clearInterval (rovněž z DOM objektu window), která ukončí pravidelné provádění naší funkce Snezit. Aby pak vločky nezůstaly na obloze "viset", zhasneme je jednu po druhé pomocí stylů, konkrétně přiřazením hodnoty "HIDDEN" pro vlastnost s názvem "VISIBILITY".

<HTML>

<BODY>

<SCRIPT type="text/javascript">

var frekv=11,amp=4,vlocek=20,pridat_vlocek=2,max_pridat_plyn=3,

rychl=10,max_x,max_y;

function Vypnout(){

clearInterval(s_id);

for(var i=1;i<=vlocek;i++) document.getElementById("vlocka"+i).style.visibility="hidden";

}

function Snezit(){

for(var i=1;i<=vlocek;i++)

{

vlocky[i]["sour_y"]+=vlocky[i]["plyn"];

if (vlocky[i]["sour_y"]>max_y) {

vlocky[i]["sour_y"]=0;

vlocky[i]["osa_x"]=Math.round(Math.random()*max_x);

}

vlocky[i]["sour_x"]=Math.round(vlocky[i]["osa_x"]+amp*Math.sin

(vlocky[i]["sour_y"]/frekv));

document.getElementById("vlocka"+i).style.top=vlocky[i]

["sour_y"] ;

document.getElementById("vlocka"+i).style.left=vlocky[i]

["sour_x" ];

} }

if (max_x=window.innerWidth); else if (max_x=document.

body.clientWidth); else max_x=800;

if (max_y=window.innerHeight);else if (max_y=document.

body.clientHeight); else max_y=600;

max_y-=16;

max_x-=16;

var vlocky=new Array();

for(var i=1;i<=vlocek;i++)

{

document.write("<IMG src=\vlocka"+(1+Math.round(Math.random()*pridat_vlocek))

+".gif\ style=\position:absolute\ id=\vlocka"+i+"\>");

vlocky[i]=new Array();

vlocky[i]["osa_x"]=Math.round(Math.random()*max_x);

vlocky[i]["sour_y"]=Math.round(Math.random()*max_y);

vlocky[i]["plyn"]=1+Math.round(Math.random()*max_pridat_plyn);

}

var s_id=setInterval("Snezit()",rychl);

</SCRIPT>

<A href="javascript:Vypnout()">Vypnout sněžení</A>

</BODY>

</HTML>

A to je již opravdu vše. Musím ještě upozornit, že opravdová "chumelenice" by si vzhledem k náročnosti JavaScriptu na výkon počítače vyžádala i poněkud více jeho výkonu. Abychom proto neodradili uživatele s pomalejšími stroji, kde by tak pohyb velkého množství vloček ani nemusel být hezky plynulý, měli bychom si vystačit s cca 20-30 vločkami. Tímto tedy končím dnešní "vánoční" díl seriálu. Pište e-maily s dotazy (j.kysela@web-brana.cz), třeba příště zodpovím právě ten váš. Prozatím se mějte hezky a přeji vám všem krásné Vánoce!

§§§§§


Squatteři a jak na ně – Chráněná označení 4. Díl

Radim Polčák

c02p0746

Jak jsme si již připomněli minule, je označování nejrůznějších subjektů jmény možné považovat za účelově motivovanou společenskou tradici. Nejsou to však jen subjekty (tedy osoby), ale i objekty jednotlivých společenských vztahů, které jsme si zvykli pojmenovávat a jmény je pak následně identifikovat. Na rozdíl od subjektů nemají však svá jména všechny objekty není důvod pojmenovávat každou dlažební kostku nebo strom pokud už ale určitá věc nebo kompaktní nehmotná entita své jméno dostane, znamená to, že má podstatný společenský význam. A jako je třeba chránit jména osob, musí právo ochraňovat i jiná jména, jejichž význam (hodnota) si to vyžaduje. Ochrana takovým jménům však není jako u jmen osob poskytována až na výjimky automaticky, a proto je potřeba věnovat jí zvýšenou pozornost a určité investice.

Jak již bylo naznačeno v minulém díle našeho seriálu, dostávají se kvůli principu výlučnosti v užívání doménových jmen orgány rozhodující příslušné spory často do situace, kdy musí posuzovat takzvaně "lepší právo" k užívání určitého označení. Právníci tuto situaci nikterak nemilují, neboť právo jako takové by mělo operovat pouze s pojmy "právo je" nebo "právo není", a nikoli "trochu právo" či "trochu víc práva". Instituty chránící jména přitom poskytují ve zmíněných sporech mnohdy sice nikoli absolutní jistotu, významně však přispívají ke "zlepšování práva" jméno užívat.

Ochranné známky

Pokud máme zájem na tom, aby jméno, které používáme pro svůj výrobek nebo službu, požívalo efektivní a lehce vynutitelné ochrany před zneužitím, je institut ochranné známky rozhodně možností, o níž bychom měli uvažovat. Registrací grafického označení pro určitý na to pozor! okruh činností respektive podáním žádosti o tuto registraci k Úřadu průmyslového vlastnictví si můžeme zajistit výlučné právo takové označení užívat. Sepsat takovou žádost přitom není nikterak složité, a po prostudování zákonného postupu je možné celý registrační proces zvládnout i bez pomoci právního zástupce. Pokud se ovšem jedná o vysoce hodnotné označení, případně pokud předpokládáme jeho zneužití, je lepší celou agendu předat specializovanému patentovému zástupci, neboť podáním žádosti o registraci péče o ochrannou známku ve většině případů zdaleka nekončí. Není totiž úkolem Úřadu sledovat, zda jiný subjekt stejné nebo zaměnitelné označení neužívá, či si je dokonce nesnaží rovněž zaregistrovat jako ochrannou známku pro své výrobky. Tuto činnosti si již majitelé ochranných známek musejí na základě již mnohokrát citové právní zásady vigilantibus iura scripta sunt (volně přeloženo do moravštiny "furt ve střehu") obstarávat sami, případně jí pověřit specialistu.

Nyní nás zajímá, jakou ochranu nám poskytne známka v případě, kdy squatter použije našeho pečlivě střeženého označení v doménovém jménu. Zde nastává problém v tom, že k zafungování ochrany dle ust. ! 14 odst. 1) ZOOZ je třeba, aby příslušného označení shodného s ochrannou známkou bylo užíváno pro stejné nebo podobné výrobky či služby, pro něž je známka registrována. Pokud tomu tak opravdu je, není nutné, aby soud posuzoval již zmíněným způsobem "lepší právo," ale jedná se o prostou situaci, kdy na naší straně právo je a na straně squattera naopak není. Řízení v těchto případech bývá poměrně jednoduché a důkazně nenáročné. Ani v případech, kdy je našeho zapsaného označení užito pro jiný výrobek nebo službu, však není třeba házet s ochrannými známkami flintu do žita. I zde je možné zakročit a použít ochrannou známku jako jeden z důkazních prostředků k prokázání našeho "lepšího práva," k užívání příslušného doménového jména (nikoli tedy jako samotný žalobní důvod titul).

Všeobecně známé ochranné známky

Zvláštním druhem ochranných známek jsou všeobecně známé ochranné známky (v zahraničí označované též jako známky dobré pověsti, dobrého jména, známky proslulé a podobně). Příslušná práva k nim se na rozdíl od ochranných známek neváží k okamžiku podání žádosti, respektive registrace, ale vznikají splněním podmínek obecné proslulosti mezi spotřebitelskou veřejností. Tyto známky nejsou nikde evidovány, přitom ale ochrana, která je jim poskytována, jde daleko za hranice běžných ochranných známek. Není totiž třeba, aby bylo shodného nebo podobného označení užito v tržním segmentu, v němž si příslušná známka svoji proslulost získala, neboť ochrana funguje obecně. Pokud máte tedy to štěstí a vámi užívané označení splňuje předpoklady k tomu, aby bylo považováno za proslulé a tudíž chráněné všeobecně známou ochrannou známkou, je jen třeba sledovat, zda označení někdo neužije, a pak se proti tomu z titulu ochranné známky náležitě bránit.

Zapsaná označení původu a zeměpisná označení

Podobný efekt jako ochranné známky mají i zapsaná označení původu a zeměpisná označení. Užívají se k ochraně těch označení, jejich součástí je vymezení místa, z něhož to které zboží pochází. Okruh subjektů, které mohou výhod této ochrany požívat, a stejně tak okruh objektů, jejichž názvy lze chránit, je přitom velice omezen. Označení se musí předně vztahovat ke zboží (tedy k movitým věcem určeným spotřebiteli), které je produkováno v určité oblasti, a tato skutečnost mu dává jisté charakteristické rysy. O zápis takového označení do rejstříku označení původu a zeměpisných označení může přitom požádat pouze sdružení spotřebitelů nebo monopolní producent. Hlavním rozdílem oproti ochranným známkám je dále to, že zapsané označení nemá žádného vlastníka, ale pouze oprávněné uživatele. Těmi jsou regionální producenti příslušného zboží, a právě jen oni mohou takového označení užívat. Zde ovšem nastává problém s tím, že oprávněných uživatelů je zpravidla více, a v souvislosti v principem výlučnosti registrace doménových jmen může dojít k situaci, kdy jeden z producentů zapsané označení použije jako doménové jméno. Zde je bohužel každá právní rada drahá a bránit se lze pouze s využitím prostředků obrany před nekalosoutěžním jednáním.

§§§§§


Svět hvězdných válek – Zajímavé adresy na Internetu

Alexandr Růzha

c02p0747

Ať se nám to líbí či nikoli, Hvězdné války jsou prostě fenoménem a slyšel o nich takřka každý člověk žijící v ekonomicky alespoň průměrně rozvinuté zemi. Hvězdné války jsou ale víc než jen filmem, protože s postupem času, a hlavně s rozvojem a rozšiřováním počítačů, se staly zdrojem inspirace pro projekty, které se někdy více, někdy méně, držely původní koncepce. Stolní hry, karetní hry, ale hlavně hry počítačové, velice široce využívají myšlenky Star Wars začalo to X-Wingem a dnes... no dnes už je toho taková spousta, že se v tom nelze vyznat. Nelze? Ale lze a k tomu slouží internet, který se rychle stal přirozeným místem jak pro sumarizaci poznatků ze světa SW, tak pro jejich rozvíjení, projevy nadšenců, tvorbu klubů, grafiku, fikce... Na první pohled se musí zdát, že projektů zaměřených na Hvězdné války je spousta ano, jenže často mizivé kvality; když se ale budete řídit naším přehledem, určitě najdete, co hledáte.

Zřejmě první adresou, kterou by uživatel intuitivně navštívil, by byla www.starwars.com. Spousta grafiky a lákadel, základní informace o filmech, databáze postav, míst, technologií. Pravdou ovšem je, že jakkoli se může tento web snažit, nedosahuje úrovně nejlepších stránek SW fandů, a to jak méně přehledným uspořádáním, titěrností a tak hlavně absencí jistého nadšení při tvorbě. Stejně tak zde těžko budete hledat obrázky z filmu, z her a uměleckou tvorbu ve vysokém rozlišení, drby ze zákulisí, předpovědi budoucnosti. Jedná se prostě o stránky Lucasfilmu, pevně zaměřené na filmovou tvorbu, aniž by se orientovaly na neoficiální fikce a různá jiná vylepšení.

Proč se ale pídit po informacích na cizojazyčných stránkách, když jedny z nejlepších jsou k nalezení na českém internetu www.cswu.cz. Již na první podhled je patrné, že jde o stránky živé, protože jsou aktualizovány novinkami nejen z filmové a herní oblasti, ale obsahují i povídky, romány, recenze, data a programy akcí, kde se SW tematika objevuje, popisy spřátelených stránek. U filmů najdete spoustu obrázků, plakáty, soundtracky, děj, jsou zde herci a autoři, včetně jejich portrétů. Zřejmě nejzajímavější a technicky nejlepší je část věnovaná důkladnému popisu vesmíru, postav, ras, techniky, měst. Například každé lodi či stíhačce náleží popis slovní, data v tabulce, obrázky, schéma, případně kabina a charakteristické bojové zvuky. Dále fankluby, seznamy a údaje o všech doprovodných aktivitách karetní hry, knihy, komiksy. Jediné, co by se dalo vytknout, je nekonzistentní layout stránek, skoro každá sekce vypadá odlišně, což by nevadilo, jenže se liší jejich technická i estetická úroveň. Přesto jsou tyto stránky nejlepší na českém, a jedny z nejlepších (ne-li nejlepší) na světovém internetu.

Jako nejlepší web o Star Wars na světě má tendenci se prezentovat www.theforce.net, nasnadě je proto porovnání s nejlepším českým projektem. Síla TheForce.netu spočívá určitě v množství novinek, kdy není zapomínáno ani na drobnosti, jako která postavička ze SW má narozeniny či která charakteristická slova najdete v nejnovějším vydání Oxfordského výkladového slovníku. Stejně tak je více fan-materiálu, vtipů, detailů knih, časopisů, modelů atd. Nicméně například encyklopedie a technologie jsou v porovnání s cswu.cz značně pozadu, celkový vzhled je horší a přehlednost také. Závěr je tedy jednoznačný: pokud hladově čekáte na každou drobnost z Hvězdných válek či už jste prostě všechno jiné přečetli, určitě se na TheForce.net podívejte, jinak je to ovšem ztráta času.

www1.theforce.net/cuswe/ je projekt umístěný na předchozím serveru a jedná se o naprosto nejrozsáhlejší souhrn dat ze světa Hvězdných válek, každá zmíněná postavička, planeta či kousek technologie jsou uvedeny. Výhodou je vyhledávání a možnost stažení všeho v souboru. Jenže ono to není tak hezké, jak se zdá, protože jednotlivé popisy jsou velice stručné, bez obrázků a v podprůměrném grafickém zpracování, celkově se tedy toto místo hodí pro skutečně zarputilé fanoušky, kteří hledají, kde byla zmínka o "dýce s červenou čepelí" nebo pro někoho, kdo chce tvořit SW testy pro své podobně zaměřené kamarády.

Jak jsem se již zmínil v úvodu, her s tematikou SW je mnoho, ba stále více (škoda jen, že už to není originální a nápadité, jak bývalo). www.jediknight.net proto sumarizuje informace o všech SW hrách, tedy popis, recenze, obrázky, videa, návody, průvodce, resp. odkazy na uvedené, samozřejmá je častá aktualizace a pohodlná navigace. Vytknout by se dal jen vzhled nehodící se k tématu a nepřítomnost starých SW her, alespoň z nostalgického sentimentu.

Zajímá vás, jaké filmy vytvořili různí nadšenci po celém světě mimo těch z dílny Lucasfilmu? Pak se jistě hodí www.swfanfilms.com, protože tam je seznam, odkazy, možnost stáhnout si jak filmy již hotové, tak informace o těch připravovaných. Vše od hraných přes 3D až po animované ve Flashi. Vzhled sice není excelentní, nicméně pokud máte rychlé internetové připojení a toužíte zhlédnut nadšenecké filmy, zde je vše pohromadě.

Jestliže se cítíte ve své oblibě Hvězdných válek osamoceni, nemáte vůkol lidi sdílející vaše nadšení, či se prostě chcete seznámit s dalšími podobnými nadšenci na internetu, ulehčí vám tento záměr projekt na adrese www.emperorshammer.org. Jedná se vlastně o sdružení lidí s nejrůznějšími zájmy, spojených pod barvami Galaktického Impéria, třídící se do jednotlivých skupin dle podporovaných her. Organizace je formalizovaná jako vojenská, včetně vyznamenání, uniforem, soubojů a bojů, ale pozor, nejen těch on-line, ale i off-line, protože není problém získat stovky přídavných misí ke hrám, tyto vybojovat a porovnávat v oficiálních soutěžích rot, letek a podobně. Místo zde najdou i lidé nadaní literární kreativitou, grafici atd. Členů je několik tisíc a rozhodně se nemusíte bát, že byste se nudili.

Ale i pokud nemáte zájem o členství, lze tento web využít jako zdroj všech možných informací, včetně přehledu systémů, techniky a technologií.

Adresa www.furryconflict.com je produktem jisté rivality mezi fanoušky Star Wars a Star Treku, kde se autoři místo hádání se, co je vlastně zajímavější, rozhodli oba světy zkombinovat do jednoho. S tím je spojena samozřejmě společná encyklopedie, popis vesmíru, povídky, velice zajímavá galerie a pro pobavení komiks na pokračování.

insd.wotf.net je ve Flashi vynikajícím způsobem zpracovaná encyklopedie všeho, co se týká Impéria, všechno co se kdy někde objevilo ve filmu, hrách, knihách, co se pohybuje vesmírem, potom popis vojska, doktrína a podobně.

Humor

Parodování známých filmů obvykle probíhá nahodile a nesystematicky, ovšem ne vždy, jak dokazuje projekt na adrese www.sev.com.au/toonzone/sevwars.asp, kde je toto téma pojato komplexně a zaměřuje se postupně na všechny epizody Hvězdných válek v krátkých kreslených vtipech stripech. K sehnání je i krátká animovaná parodie.

Pro ty, které zajímají souboje jako Han Solo vs. Captain James T. Kirk mezigalaktická barová rvačka nebo C3PO vs. Marvin, paranoidní android neurotická událost, je www.grudge-match.com to pravé, protože analýzami právě tohoto se zabývá. Kombinaci grafiky a vtipů ze South Parku spolu s náměty ze SW vytvořili tvůrci na adrese www.jedinet.com/starpark/. Něco humoru je dále možno najít na www.georgettesworld.com obrázky z filmu s komentářem.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony – prosincová nabídka

Tomáš Varoščák

c02p0748

Před Vánocemi se na trhu objevilo hned několik low-endů, které mohou posloužit jako ten nejlepší dárek. Velice slibně vypadá především nový Siemens, obdivovatele MMS zpráv zaujme produkt Sony Ericsson a pokud chcete ušetřit, pak by se vám mohla hodit nová Motorola.

Siemens C55

Lepší low-endy, nebo chcete-li střední třídu, tvoří u německého Siemensu řada označená písmenem C. Její zástupci představují rozumný kompromis mezi funkcemi a cenou, a především modely C25 a C35 si našly velkou řadu příznivců.

Nový Siemens C55 je na první pohled typicky zaoblený, avšak o poznání menší a lehčí, nežli jeho předchůdce C45. Má poměrně hluboko zapuštěný displej, což je zřejmě způsobeno úpravou pro snadné výměny krytů. Tlačítka jsou oproti dřívějším modelům, poněkud jinak rozestavena, na což si ale při zachování klasické struktury menu rychle zvyknete. Jejich tvar a použitý materiál zajišťují nejen lepší vzhled, ale i mnohem pohodlnější psaní.

Nabídka funkcí tohoto přístroje potěší zřejmě i náročnějšího uživatele. Do interní paměti je možno uložit 500 jmen a 20 SMS zpráv, ideální je i český slovník T9. Telefon zvládá připojení k WAPu pomocí GPRS (4+1) a podporuje aplikace v jazyce Java, pro které je v telefonu připraveno 228 KB paměti. Standardní funkce jako budík, kalkulačka a organizér přijdou vhod snad všem, hlasové ovládání, polyfonní vyzvánění, podpora EMS a hry včetně legendy Prince of Persia určitě potěší ty, kteří si s mobilem rádi hrají. Snad jen to oranžové podsvícení nemusí úplně každému vyhovovat.

Motorola C330

Z nabídky mobilních telefonů firmy Motorola vám v paměti pravděpodobně utkvěla pouze véčka, pro tuto značku vcelku charakteristická. Americký výrobce ale vyvíjí i manažerské a low-endové telefony. Právě do kategorie nejlevnějších patří i nový model s označením C330. Jeho největší předností jsou posunuté hranice možností personalizace. Zatímco u některých telefonů lze s výměnou krytu dosáhnout jiné barevné kombinace, u Motoroly C330 získáte zcela nový telefon. Další kryty totiž nabízejí nové tvary, klávesy i rozdílnou hmotnost.

Po funkční stránce telefon nabízí především GPRS (4+1) a podporu vylepšených zpráv EMS, prediktivní vkládání textu iTAP a také možnost propojení s počítačem pomocí obyčejného USB kabelu. Pozornost si jistě zaslouží i polyfonní vyzvánění s možností složit si své vlastní v aplikaci MotoMixer a elegantně podsvícený displej, schopný zobrazit čtyři odstíny šedi.

Motorola možností kompletní změny designu telefonu předběhla své konkurenty a trumfuje i velmi nízkou cenou. Otázkou zůstává, zda tyto parametry budou pro uživatele telefonů jiných výrobců dostatečným důvodem pro přechod k této značce.

Sony Ericsson T300

I třetí telefon z naší dnešní nabídky je spíše low-endový, tentokráte ale svými funkcemi nabízí podstatně více, nežli ostatní přístroje této kategorie. Jeho slabším místem je bohužel design, neboť telefon svým tvarem působí velmi placatě.

Sony Ericsson T300 má barevný displej se schopností zobrazit 256 barev, což využijete především při posílání MMS zpráv a práci s přídavnou kamerkou, která je součástí předplacené sady jednoho z našich operátorů. Pro multimediální zprávy a jiná data disponuje telefon sdílenou pamětí o velikosti 1 MB, což sice není málo, na druhou stranu tuto kapacitu zaplní čtyři zprávy s předpovědí počasí. Důležitou vlastností tohoto přístroje je podpora GPRS (3+1) a HSCSD (2+1) a přítomnost infračerveného portu. Užitečný je i organizér a e-mailový klient. Sony Ericsson T300 podporuje i český slovník T9, bohužel pouze s diakritikou, což snižuje počet znaků a způsobuje nečitelnost zpráv u některých starších telefonů. Psaní SMSek je v tichém prostředí navíc poněkud stížené cvakáním kláves. Nedostatkem telefonu je i jeho rychlost při pohybu v menu, která je prokletím mobilních telefonů Ericsson už od pradávna.

Motorola V60i

Inovovaná verze elegantního véčka od Motoroly nabízí vše, co její předchůdce a navíc podporu aplikací naprogramovaných v jazyce Java a český slovník preditkivního vkládání textu iTAP.

Motorola V70

Jeden z vůbec nejzajímavějších stylových telefonů na trhu se může pochlubit zajímavým designem, avšak postrádá některé důležité funkce a disponuje nepříliš dobře čitelným inverzním displejem.

Nokia 3410

Nový telefon low-endové kategorie mobilních telefonů finské Nokie nabízí nižší hmotnost než jeho předchůdci a také podporu J2ME, Li-Ion akumulátor a ovládání pomocí kontextových kláves namísto oblíbené klávesy NaviKey.

Nokia 5210

Další z mnoha těžce zařaditelných telefonů nabízí finská Nokia. Její 5210 totiž perfektně odolává prachu a vlhkosti, nabízí všechny funkce telefonů střední třídy a navíc má i infračervený port.

Nokia 7650

Nokia 7650 je v současnosti jedním z nejzajímavějších telefonů na našem trhu. Podpora MMS, Javy, GPRS, HSCSD, Bluetooth a vestavěný fotoaprát, IrDA port či mailový klient mluví za vše.

Nokia 8910

Nová Nokia 8910 kráčí ve šlépějích svých předchůdkyň 8810 a 8850 především po stránce designu a materiálů, nabízí ale též množství moderních funkcí a na tuto značku nezvyklé velké množství nedostatků.

Panasonic GD67

Low-endový Panasonic s barevným displejem, českým slovníkem T9 a podporou GPRS si díky jeho ceně pravděpodobně koupí velké množství uživatelů, kteří prostě chtějí dobrý telefon. Nic víc, a nic míň.

Samsung SGH-T100

Sympatický stylový telefon s aktivním TFT displejem a zajímavou výbavou. Je určen především movitějším zájemcům, kteří by rádi vlastnili zajímavý telefon a nezáleží jim na nabízených funkcích.

Siemens A50

Ultra low-endový Siemens A50 sice stále patří mezi nejlevnější telefony na trhu, ale nabídka funkcí se poněkud rozšířila a vyměněn byl i zastaralý displej jeho předchůdců.

Sony Ericsson T200

Vcelku šikovný mobil s řadou zajímavých funkcí, mezi nimiž nechybí např. podpora rychlých dat GPRS a HSCSD, asi vytlačí z trhu jeho novější kolega T300, který nabízí funkcí přeci jen trochu více.

§§§§§


Express Thumbnail Creator 1.45 – pomůcka pro vytváření náhledů

MARTIN ŽEMLIČKA

c02p0749

Celková doba pro načtení webové stránky je přímo závislá na přenášeném objemu dat. Prostorově nejvíce náročným prvkem na běžných stránkách představuje bitmapová grafika, je proto vcelku logické, když se tvůrce internetových stránek snaží zmenšit její velikost na minimum. Kromě využití ztrátové komprimace (ta "umí" zmenšit velikost obrázku až na desetinu, aniž byste vizuálně poznali rozdíl), je výhodné u větších fotografií zobrazit jejich zmenšeniny, náhledy. Náhled má minimální velikost; pokud si uživatel chce zobrazit grafiku v plné velikosti, jednoduše na něj klikne myší. Pro představu: soubor s fotografií velký 446 KB (při velikost 1 453 x 1 007 pixelů) má po přibližně sedminásobném zmenšení na 198 x 158 pixelů pouhých 17 KB (tedy 26x méně než původní obrázek).

Program Express Thumbnail Creator (dále jen ETC) slouží k rychlému a snadnému vytváření náhledů pro WWW stránky, aniž byste museli ovládat HTML či složitě zmenšovat obrázky v grafickém editoru. Instalační soubor zabírá 1,4 MB, po instalaci zaplní na pevném disku 2 MB. Minimální hardwarové nároky výrobce nikde nespecifikuje, ve Windows 95 se na 166MHz Pentiu s 32 MB RAM nepříjemně zadýchává, doporučuji proto silnější procesor a více než 64 megabajtů operační paměti.

Samotné vytváření náhledů se skládá z pěti kroků a probíhá formou wokenního Průvodce. Při vytváření nové galerie náhledů nejprve zvolíte "Create a New Project", poté vyberete potřebné obrázky, v dialogovém okně označíte buď jednotlivý soubor, či celý adresář. Můžete přidat popisky (pod náhled i pod obrázek v plné velikosti). Soubory je možné třídit podle názvu, data a velikosti.

Poté si vyberte velikost a grafický styl zmenšenin (efektně vypadá orámování a kolem vržený stín) a jejich umístění na stránce. Dále je možné nastavit pozadí a barvy textu, odkazů a podobně. Rovněž si zvolíte cílový adresář, kam se uloží všechny vygenerované soubory.

Poté už jenom stačí kliknout na tlačítko "Generate All" a počkat, než se zpracují všechny soubory. Nahrání na FTP server chybí, ale připravuje se v další verzi. Projekt (tj. veškeré vstupní parametry) je možné uložit. Nikoho asi nepřekvapí, že oproti "ručnímu" zpracování je použití generátoru náhledů nesrovnatelně rychlejší a komfortnější. Mimochodem: výsledný HTML soubor lze pochopitelně editovat.

Plně funkční verzi lze vyzkoušet po dobu 30 dní bez jakýchkoli omezení. Vyzkoušejte ji a uvidíte, že recenzovaný program představuje kvalitní aplikaci pro vytváření profesionálně vypadajících náhledů.

Express Thumbnail Creator 1.45

vytváření náhledů je snadné, rychlé, přehledné

delší doba odezvy

okno programu nelze maximalizovat

Doporučená cena: 39,95 USD

30denní sharewarová verze zdarma

K recenzi poskytla firma: ExpressSoft, www.express-soft.com/

§§§§§

$$$$$


Hardware


Vyšperkujte si své PC! – doplňky pro správnou funkci a dobrý vzhled

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c02p0753

1 Měděné nalepovací chladiče jsou určeny nejen na paměťové čipy, ale také na odhalené součásti čipové sady, grafické paměti a další obvody uvnitř počítače. Součástí balení jsou nejen samotné chladiče, ale také oboustranně lepicí teplovodivé pásky. Cena: 280 Kč, www.levi.cz

2 Běžné IDE kabely pro připojení disků i CD/DVD jednotek jsou ploché. Tyto kabely s kulatým průřezem ulehčují proudění vzduchu a zlepšují tak teplotní management uvnitř skříně. A mimochodem, i velmi pěkně vypadají. Cena: 390 Kč, www.proca.cz

3 Jedna z nejdůležitějších součástí pro termální management uvnitř počítače je 80mm ventilátor do počítačové skříně. Lze jej použít jako sání i výfuk. Tento, označený jako CoolerMaster DAF-B82, má také teplotní senzor pro regulaci otáček podle teploty ve skříni. Cena: 300 Kč, www.proca.cz

4 Pěnová hmota určená pro výstelku skříně počítače. Její hlavní vlastností je značná zvuková pohltivost, a proto se hodí jako hlukový tlumič. Ke správnému efektu je ale třeba přidat i další detaily, jako pružně uložené diskové mechaniky a pryží izolované CD/DVD jednotky. Cena: 550 Kč, www.proca.cz

5 XDream HAC-V81 od CoolerMasteru je dnes jedním z nejlepších chladičů pro PC procesory. Spojuje v sobě měděné jádro se zcela novým designem lopatek větráku i krycí mřížky, což snižuje hlučnost a zvyšuje účinnost procesu chlazení. Součástí je i záslepka do skříně s možností manuální regulace otáček větráku. Cena: 570 Kč, www.levi.cz

6 V době, kdy už je na trhu řada skříní ať už z hliníku přímo vyrobených, nebo jeho vzhled alespoň imitujících, je stále problém co s CD/DVD mechanikami. Jejich bílá čela nepůsobí příliš esteticky. Tato krytka s kvalitní oboustrannou lepící páskou 3M dovoluje přizpůsobit design také optických mechanik vzhledu celé skříně. Cena: 360 Kč, www.levi.cz

7 Velice účinné chladiče s tepelnými trubicemi (heat pipes) jsou určené pro nejvýkonnější procesory. Jejich principem je odvod tepla do místa, kde na něj může dobře působit proudící vzduch, a tím jej snadno převzít. Typ CoolerMaster IHC-L71 je určen pro Pentia 4. Cena: 2 070 Kč, www.proca.cz

8 Další nalepovací chladiče jsou tentokrát z hliníku. Opět se dají použít pro pasivní chlazení paměťových obvodů, grafických čipů či pamětí na grafických kartách. Také zde je součástí balení speciální lepicí páska. Výhodou je nižší cena oproti měděným typům. Cena: 220 Kč, www.levi.cz

Budoucnost procesorů - Pohled pod pokličku AMD

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

V minulém PC WORLDu jsme se věnovali plánům Intelu, zatímco dnes se zaměříme na jeho největšího procesorového rivala, kalifornskou společnost AMD. Současná ekonomická i produktová situace AMD není příliš růžová. Finanční ztráty v posledních kvartálech a velmi chmurná budoucnost Athlonu XP, která je dobře patrná u dnešních nejvýkonnějších modelů XP 2700+ a XP 2800+, dávají tušit, že se připravuje něco velkého.

Zastavíme-li se u stávajícího procesoru Athlon XP, je pravděpodobné, že v příštím roce se dočkáme ještě další úpravy, která by měla pomoci výkonu, a to zvýšením vyrovnávací paměti na 512 KB. Čip s takovouto keší je dnes znám pod kódovým označením Barton a na trhu by se měl objevit někdy v průběhu prvního čtvrtletí roku 2003.

Opravdovým tahounem a očekávanou výkonovou bombou následujícího období ale budou procesory z rodiny Hammer desktopový Clawhammer a Sledge Hammer určený pro servery. Dnes jsou již známa i jejich skutečná prodejní jména ve stolních počítačích se budeme setkávat s Athlonem 64, aby tak navázal na úspěchy dosažené předchozími verzemi procesoru Athlon, a v serverech to bude zcela nově pojmenovaný produkt AMD Opteron. Proslýchá se, že po mnoha odsunutích a změnách původního plánu budou čipy s velkou slávou oznámeny a začnou se distribuovat v době CeBITu 2003. AMD si i nadále ponechá systém značení XP Model Numbering, který místo frekvence procesoru reprezentuje skutečný aplikační výkon, a tak budou uvedeny modely 2700+, 3100+ a nejvýkonnější 3400+, jež však ve skutečnosti poběží na frekvencích 1,6 až 2 GHz. Tak velký rozdíl mezi frekvencí a odpovídajícím výkonem (rozumí se konkurenčního Pentia 4) bude způsoben řadou revolučních změn uvnitř procesoru, kterým jsme se více věnovali v článku Čipy, desky, procesory v PC WORLDu 11/2002.

Serverové Opterony budou startovat zřejmě ve stejné době na frekvencích 1,4 a 1,6 GHz, jež budou odpovídat nejspíše modelům 3400+ a dokonce 3700+. O způsobu značení Opteronů ještě není zcela rozhodnuto, pro AMD je to po vykročení v serverových Athlonech MP v podstatě zcela nové pole působení, a tak ani tyto marketingové parametry nových procesorů nejsou definitivně určeny.

Oba dva nové procesory budou vybaveny také vlastnostmi, jež uživatelé předchozích čipů od AMD postrádaly nejvíce. Půjde především o hardwarovou ochranu proti přehřátí procesoru, která už snad definitivně rozptýlí mýty o "hořících" čipech od AMD. Nižší napětí jádra procesoru (kolem 1,55 V) se pak také bude podílet na menší spotřebě a tím i nižším tepelném výkonu. Křemíková jádra obou procesorů bude krýt kovový rozptylovač tepla, jenž bude zároveň sloužit i jako ochrana čipu proti mechanickému poškození při instalaci. U předchozích Athlonů a Athlonů XP se leckdy rohy při neopatrné instalaci lámaly, či dokonce praskaly celé čipy.

První procesory rodiny Hammer budou vyrobeny na 0,13mikronové, či chcete-li 130nm technologii. V průběhu první poloviny roku 2004 však lze očekávat přechod na modernější 90nm technologii výroby, jež bude v letech 2005-2006 vystřídána dnes laboratorně vyvíjenou 65nm technologií.

Ještě dávno předtím, konkrétně do konce roku 2003, se rozloučíme se Socketem A, tedy s platformou Duron/Athlon XP, která už však beztak bude v té době hrát pouze roli laciného procesoru do kancelářských počítačů. Nové procesory na bázi jádra Hammer, ale vyráběné na 90nanometrové technologii, mají dnes pouze kódová označení Odessa, San Diego a Athens podle toho, zda budou určeny pro notebooky, stolní počítače či servery.

Pro nové procesory je zcela klíčovým bodem, na němž závisí případný úspěch či neúspěch, podpora ze strany ostatních výrobců. Hammerům se podařilo svou snadnou možností konverze současných systémů na novou platformu získat přízeň řady významných softwarových společností, a delší odkládání prospělo také rozsáhlé nabídce čipových sad, které budou implementovány snad všemi výrobci základních desek. Ze softwarových producentů jmenujme například IBM s databázovým systémem DB/2, podnikový informační systém SAP, různé varianty Linuxu, databázi Oracle, nejrozšířenější webový server Apache, a dokonce i MacOS X Jaguar od Applu. Nelze zapomenout ani na Microsoft, který připravuje svou platformu nazvanou pracovně Windows x86-64 Edition, a samozřejmě .NET servery.

Faktem ale zůstává, že o dalším osudu kalifornské společnosti rozhodne úspěch či neúspěch Athlonu 64 a Opteronu. A právě k jejich zdárnému uvedení dnes směřují veškeré snahy této firmy.

§§§§§


Když jeden pracuje za dva – Pentium 4 3.6 Ghz Hyper-Threading

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c02p0754

Procesor Pentium 4 na frekvenci 3,06 GHz není jen dalším gigahertzovým milníkem, ale přináší také zajímavé technologické změny. Nová technologie nazvaná Hyper-Threading (HT) totiž umožňuje, aby se jeden procesor choval navenek jako dva, což by mělo přinést zvýšení celkového výkonu počítače.

Technologie Hyper-Threading je založena na poměrně jednoduchém principu. Dnešní moderní procesory v sobě obsahují velké množství úzce specializovaných jednotek, které jsou určeny na vykonávání pouze jednoho typu operace. Zatímco některé z nich pouze sčítají či odečítají, jiné se starají o zpracování multimediálních instrukcí a další o složité aritmetické postupy.

Při zpracování je v procesoru program rozebírán, analyzován a odpovídající instrukce jsou směřovány do správných jednotek. Instrukční scheduler, pak umožňuje paralelně řadit jednotlivé fragmenty instrukcí, které mohou být prováděny i v jiném pořadí, než v jakém se vyskytují v původním programu. Scheduler se totiž stará také o to, aby nedošlo k případným kolizím mezi jednotlivými instrukcemi a ty si vzájemně nepoškozovaly svá data.

Hyper-Threading je technologie, která je nevyužité jednotky schopna průběžně programům nabízet jako druhý procesor, na němž mohou svá aplikační vlákna (thready) nechat běžet a využít tak i poslední zbytky ladem ležícího křemíku. Ve skutečnosti je ale absolutní míra vytížení jednotek CPU (tedy ne celkové zatížení procesoru, zjistitelné v Task Manageru Windows 2000 či XP) poměrně malá právě kvůli tomu, že programy s možností sofistikovanějšího využívání procesoru prostě nepočítají.

V současné době jsou zatím výsledky testů na strojích s HT značně rozporuplné. Na jedné straně je možné najít aplikace, kterým tato technologie výrazně prospívá, jako jsou například dva současně spuštěné programy, z nichž jeden pracuje "na pozadí" (antivirus či kódování MP3), a na druhé straně existuje přinejmenším stejné množství programů, kterým je nějaký Hyper-Threading úplně jedno a jejich rychlost prostě neovlivní. A dokonce nejsou výjimkou ani programy či benchmarkovací balíky, kde aktivovaný HT může celkový výsledek i zhoršit.

Do značné míry současná situace připomíná uvedení procesorů MMX, anebo z poslední doby výsledky Pentia 4 na startovacích frekvencích před více jak dvěma lety, kdy byl tento procesor poprvé představen veřejnosti. Ve své době tyto technologie nebyly dobře přijímány zejména odbornou veřejností, protože až s postupem času vznikaly programy, které byly schopny přínosy nových technologií či výrobních postupů využít.

Zcela obdobně se tak můžeme dívat na Hyper-Threading. Dnes jej využije pouze málo aplikací, a v řadě případů (zejména se staršími operačními systémy) dojde dokonce ke zhoršení celkového výkonu oproti stejnému stroji bez HT. Do budoucna ale programátoři a výrobci softwaru určitě více zohlední ve svých aplikacích možnost běhu na SMP počítačích a také na virtuálních víceprocesorových systémech s Hyper-Threadingem. Pak můžeme očekávat, že v průměru výkon vzroste o nějakých 15-30 % oproti počítačům, kde HT nebude.

Naštěstí dává Intel svým zákazníkům možnost volby chci dnes procesor bez Hyper-Threadingu, a časem s ním? Není problém stačí přejít do BIOSu počítače, kde lze tuto funkci vypnout. I bez ní je to bezpochyby nejrychlejší současný desktopový procesor.

Výhodou pro uživatele je také zachovaná cenová politika Intelu. Je pochopitelné, že dnešní high-endový procesor nutně stojí skutečně hodně. Do budoucna však bude HT ve všech nových Pentiech 4 (tedy ne v Celeronech postavených na jádru Northwood) a cena již předtím uvedených modelů se bude samozřejmě snižovat. Z nové technologie však plynou i některá omezení. Mezi ta významnější patří nutnost operačního systému Windows XP a vyššího, a také odpovídající základní desky. Na jiných systémech než Windows XP (resp. linuxovém kernelu s podporu dvou procesorů) jsou v některých aplikacích patrné významné propady ve výkonu. Například stále oblíbená Windows 2000 sice s Hyper-Threadingem pracují, ale výsledky příliš nadšení nevyvolávají.

Základní desky vyžadují čipové sady Intel 850E, 845G, 845GE, 845GV, 845E nebo 845PE, a zřejmě si také vynutí update BIOSu. Ten si případní zájemci mohou stáhnout ze stránek výrobce svého motherboardu. Stejně jako nové procesory je velmi pravděpodobné, že všechny nové čipové sady od Intelu budou Hyper-Threading podporovat.

Z dalších výrobců čipsetů pro Pentia 4 se k otevřené podpoře nového standardu přihlásil například SiS, jehož čipové sady SiS645DX a SiS648 revize B jej budou podporovat. Stejně tak modifikace sady VIA P4X400 by měla být schopná nové procesory od Intelu zprovoznit.

Samozřejmě že i přes nezměněnou cenovou politiku nejde v případě implementace technologie HT ze strany Intelu o žádnou charitu. Popravdě ani Intel na celé akci neprodělává, programátoři dál budou pracovat pod jeho taktovkou a implementace Hyper-Threadingu jej stojí jen několik procent křemíku v procesoru navíc, což je v porovnání s prodejní cenou třígigového čipu doslova směšná investice. Celkově tedy mohou být spokojeni úplně všichni.

§§§§§


Notebooky za cenu desktopu – HP OB XE4100 a Acer TM225X

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c02p0755

Doba se rychle mění. Ještě nedávno přišel nejlevnější notebook na 40 tisíc korun bez daně, pak se objevily výprodejové stroje, které byly k mání za třicet tisíc, a dnes si za 29 900 Kč bez DPH (tedy 36 a půl tisíce s daní) můžete pořídit zcela nový značkový notebook. A můžete si vybrat hned ze dvou typů. Oba spojuje jak typ procesoru, tak i poměrně chudá výbava. Je to logické, výrobce je nucen šetřit na mnoha parametrech. Přesto ale oba produkty nabízejí solidní základ pro běžný přenosný osobní počítač.

Acer TravelMate 225X

Základem nejlevnějšího z Acerů je procesor Intel Celeron s jádrem Tualatin na 1,33 GHz. Dále je zde 128 MB SDRAM paměti a k dispozici je další slot pro moduly SODIMM pro případné rozšíření. Celá základní deska pak stojí na čipsetu Intel 830MG obsahujícím také vestavěný grafický akcelerátor. Samozřejmostí jsou porty pro výstup videosignálu na monitor, PS/2 konektor, sériový, paralelní port a dva USB konektory. Nechybí vestavěné síťové a modemové rozhraní (síť 10/100 Mb/s, modem splňuje požadavky pro ITU V.90 certifikát maximálně 56kb spojení).

14" displej s rozlišením 1 024 x 768 bodů dává solidní obraz, a ovládání klávesnice je poměrně příjemné. Jako vždy potěší čtveřice programovatelných kláves nad nejsvrchnější řadou klávesnice, na pravé straně pak oddělené obrácené "T" kurzorových šipek v této kategorii to není běžný komfort. Ovládání završuje touchpad s dvojicí běžných tlačítek a dvěma klávesami pro rychlý pohyb v dokumentech. Za zmínku stojí i zepředu vestavěná disketová mechanika a 24x CD-ROM.

Při testech nás potěšil nejen výkon sestavy, ale i velmi dobrá výdrž na akumulátory. Ačkoliv to není výrobcem udávaných "až 4 a půl hodiny", jsou 3 hodiny a 32 minut příjemným překvapením.

HP Omnibook XE4100

Omnibook XE4100 je nově navržený model určený speciálně pro trh entry-level notebooků. Testovaná verze byla vybavena procesorem Intel Celeron na 1,2 GHz a standardními 128 MB paměti SDRAM.

Z designového a funkčního hlediska je to zajímavý stroj, jenž přináší hned několik inovativních nápadů, jako například nezvyklý touchpad lemovaný posuvnou ploškou. Ta nahrazuje tradiční dvousměrné rolovací tlačítko. Klávesnici s dobrým rozložením a opět odděleným "T" kurzorových šipek zdobí pětice programovatelných tlačítek pro rychlé spouštění aplikací. Zajímavé jsou především dvě z nich HP Quick Lock, pro bleskurychlé zamknutí notebooku, a HP Presentation Ready, který připraví notebook na prezentaci změnou rozlišení, kontrolu připojení projektoru a vypnutí případných úsporných režimů či spořičů obrazovky. Na boku se nachází příjemné ovládání hlasitosti spolu s tlačítkem pro rychlé ztlumení (mute). K dalšímu vybavení patří běžné porty, včetně S-Videa, a také CD mechanika spolu s vestavěnou floppy jednotkou.

I přes zajímavou výbavu nás ale poněkud zklamaly výkonnostní testy. Pravděpodobně pod vlivem čipové sady VIA ProSavage PN133 nedokázal systém vyvinout odpovídající výkon, a tak jej stejně drahý Acer TM225X překonal citelným rozdílem. Druhou slabinou je NiMH akumulátor, který se podílí na o 200 gramů vyšší hmotnosti a pouze 2 a půl hodinové výdrži. Jako bonus přidává HP hru Mafia, ale integrovaná grafika VIA TwisterT se sdílenou pamětí ji dovolí užít jen v nízkém rozlišení s omezením detailů.

Koupit, či nekoupit?

Výkon obou strojů předtavuje ve své kategorii průměr, ale i přesto jsme nalezli místa, u kterých by se měl uživatel zamyslet. Především je to kapacita operační paměti. Doby, kdy bylo 128 MB standardem, se vyznačovaly popularitou Windows 98, avšak zde jsou instalována Windows XP Home, a ta mají výrazně vyšší paměťové nároky. Pokud jste ještě nedávno váhali nad desktopem či notebookem, dnes již váhat nemusíte. Na trhu bude obdobných strojů za cenu blízkou běžným počítačům přibývat.

Acer TravelMate 225X

dobrý výkon

výdrž na akumulátory

slabší design

Cena vč. DPH: 36 500 Kč

K testu poskytla firma: Acer Computer, www.acer.cz

§§§§§


Test kancelářských PC – přehled značkových počítačů do 40 000 Kč

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c02p0756

Jedním z největších trendů na poli PC se v uplynulém roce stala miniaturizace skříní a vytváření řešení šitých na míru zákazníkům požadujícím prostorově nenáročné počítače. Tento vývoj byl vzhledem k rozměrům běžných desktopů vcelku logický a technický pokrok a integrace komponent jako jsou grafická, zvuková a síťová karta do základních desek pro to vytvořily ideální podmínky.

Na trhu v dnešní době můžeme objevit dvě koncepčně odlišná řešení prostorově nenáročných sestav. První skupinu tvoří PC integrovaná do podstavců LCD, druhou pak více či méně rozměrově redukované skříně. Do testu jsme původně chtěli zahrnout obě řešení a vytvořit tak dvě separované subkategorie. Vzhledem k odklonu některých výrobců od LCD PC z důvodu špatného odvětrávání a následné poruchovosti jsme však zůstali pouze u kategorie druhé. Pro tu jsme stanovili jako vstupní kritérium cenu 40 000 Kč vč. DPH za samotné PC a libovolné LCD. To však v testu nebude hodnoceno jako součást sestavy, ale slouží pouze jako ilustrační příklad možného zobrazovacího zařízení.

Jak se můžete v následujících řádcích přesvědčit, do testu byly dodány sestavy rozličných tvarů, barev, rozměrů a možností. Zatímco některé mají k běžným PC velmi blízko, jiné se koncepčně blíží spíše notebookům nebo nabízejí na poměry PC zcela nestandardní komfort. Shodně ale všechny nabízejí nějaká ta užitečná vylepšení, která klasickým sestavám chybí.

Nejvýkonnějším počítačem v testu se ukázal být Dell Optiplex SX260, jenž si odnesl prvenství i v rozměrech, hmotnosti a celkové koncepci. Sympatický malý Dell nás zaujal natolik, že jsme se rozhodli mu udělit ocenění a doporučit jej tak všem, kteří hledají ideální prostorově nenáročné PC do své kanceláře. Z ostatních účastníků nás zaujal především Brave BlueLine 71G8 svými doslova neuvěřitelnými možnostmi konektivity a Compaq Evo D510 Ultra Slim příznivým poměrem výkon cena.

Acer Veriton VT3500

Pravděpodobně nejvíce se blíží klasickým stolním počítačům koncepce malého PC od společnosti Acer. Její model Veriton VT3500 je sice o něco rozměrnější než ty nejmenší stroje v tomto testu, nabízí ale zato lepší možnost částečného upgradu a např. disketovou mechaniku, která některým sestavám v testu chybí úplně. Stejně jako u ostatních PC v testu i Acer Veriton VT3500 má na přední stranu skříně, ozdobené barevným plastovým krytem, vyvedené dva USB porty a konektory pro vstup a výstup audiosignálu. Princip sestavy je postaven na platformě Intel, jmenovitě na základní desce s čipovou sadou Intel 845GL a na procesoru Pentium 4 s taktovací frekvencí 2,0 GHz. V základní desce je integrován grafický adaptér Intel Extreme Graphics a zvukový kodek AC\97. Oproti některým konkurentům obsahuje Acer Veriton VT3500 pevný disk s rotací 5 400 otáček za minutu a omezenou kapacitou, kterou představuje 20 GB. V kancelářském prostředí je důraz sice kladen na jiné prvky (tedy hlavně na kompaktní rozměry, nízkou hlasitost a jednoduchou správu), ale přesto si všimneme přítomnosti pouze klasické CD mechaniky. V kanceláři asi plně dostačuje, ale ostatní PC v testu nabízí DVD, CD-RW a kombo mechaniky. Acer Veriton VT3500 je řešení, které v žádném ohledu příliš nepřekvapí. Není ani malé, ani extrémně tiché a výsledky výkonových testů jej řadí také mezi průměr. Dobrou zprávou je, že patří mezi nejlevnější PC v testu, ale drobná úprava konfigurace (především co se týče pevného disku) by sestavě zajistila vyšší výkon i užitnou hodnotu. K sestavě byl dodán 15" LCD panel Acer AL532 v ceně 14 018 Kč, kterému budeme věnovat samostatný test v příštím čísle.

Cena vč. DPH: 34 770 Kč

Brave BlueLine 71G8

Pokud jste pozornými čtenáři našeho časopisu, pak si jistě vzpomínáte na články v číslech 3/02 a 5/02, v nichž jsme se zmiňovali o prostorově nenáročných řešeních PC skříní od společnosti Shuttle. Právě na tomto základě je postaven model Brave BlueLine 71G8, který nám do testu připravila firma ProCA. Hned na první pohled se toto PC liší od ostatních produktů v testech odlišnými proporcemi a vzhledem. Zatímco ostatní skříně si zachovávají klasický podlouhlý tvar přední masky, Brave BlueLine 71G8 je z tohoto pohledu spíše čtvercový. Také modré barevné provedení předního krytu je přeci jen veselejší než šedočerné kombinace konkurentů. V možnostech připojení je Brave BlueLine 71G8 opravdu nadstandardní. Na předním panelu naleznete výstup na sluchátka a konektor pro mikrofon, optický výstup ze zvukové karty, dva USB 2.0 a jeden firewire port. Zadní panel nabízí další dvě dvojice firewire, USB 2.0 a sériových portů, PS/2 přípojky pro klávesnici a myš, optický vstup, konektor pro síťový kabel a tři 3,5mm konektory zvukové karty. Bohatou výbavu různých možností připojení však vzhledem k malým rozměrům doprovází omezené možnosti upgradu přídavných karet. Potěšila nás nízká úroveň hluku, která je vylepšením oproti předchozí verzi skříně. Brave BlueLine 71G8 je kompaktní řešení s dobrým poměrem mezi výkonem a možnostmi konektivity. Problémem sice může být rozšíření, neboť většina důležitých komponent je doslova zablokována ostatními, ale sestava není určena kutilům a v kancelářích se do upgradu obvykle nepouštíme. Sestava byla do testu dodána s 15" LCD displejem LG L1510S.

Cena vč. DPH: 35 110 Kč

Compaq Evo D510 Ultra Slim

Ani produkt nově rozšířené společnosti Hewllet-Packard s označením Compaq Evo D510 Ultra Slim není v našem časopisu úplným nováčkem a setkat jste se s ním mohli v novinkách prázdninového dvojčísla v loňském roce. Compaq Evo D510 je malé, lehké, tiché a designově konzervativní PC, které může na vašem stole stát horizontálně či za použití speciálního podstavce i vertikálně. Na přední straně jsou prakticky umístěny užitečné vývody audiosignálu, mikrofonní vstup a dva USB 2.0 porty. V šachtě Multibay je instalována slim CD-ROM mechanika, kterou můžete v případě potřeby vyměnit např. za disketovou mechaniku. Na zadním panelu se ukrývá analogový VGA konektor, další dva audiovstupy a výstupy, čtyři USB 2.0 porty a zástrčka síťového kabelu. Další rozšíření nabízí přídavný Legacy modul se sériovými, paralelními a PS/2 porty. Compaq Evo D510 Ultra Slim je rozměrově decentní PC s vysokým výkonem. Stejně jako jeho předchůdce D500 boduje snadnou manipulovatelností, elegancí, interním reproduktorem, možností umístění na stůl ve vertikální i horizontální pozici, a navíc nabízí několik velmi užitečných vylepšení, přičemž bez zajímavosti není ani velmi nízká hlučnost nedosahující ani 20 dB. Pro účely testu jsme k sestavě obdrželi 15" LCD panel Compaq 1501 s dobrými obrazovými vlastnostmi, který je pro práci v kanceláři ideální i svou cenou 13 298 Kč.

Cena vč. DPH: 31 855 Kč

Dell Optiplex SX260

Pravděpodobně nejsympatičtější sestavou v testu je miniaturní Optiplex SX260 od společnosti Dell. Černo-stříbrný elegán o rozměrech skříně 245 x 85 x 245 mm je dokonalý nejen po stránce designu, ale i co se týče funkčnosti. Samozřejmostí je vyvedení dvou USB 2.0 portů a konektoru mikrofonu a sluchátek na přední panel, hodit se může i speciální podstavec, s jehož pomocí lze skříň postavit na kteroukoli ze čtyř stěn. K sestavě se dodává také kryt konektorů zadní strany, sloužící k ochraně kabelů před možným odcizením. Napájení počítače obstarává externí zdroj, jehož absence uvnitř skříně výrazně přispívá k zmenšení jejích rozměrů a snížení hlučnosti. Z jednotlivých komponponent jsou zajímavé hlavně notebooková CD mechanika a 2,5" pevný disk Hitachi s kapacitou 20 GB a rychlostí 5 400 otáček za minutu. Vzhledem k velikosti je pochopitelné, že jak grafická a zvuková, tak i síťová karta jsou integrovány na základní desce. Dell Optiplex SX260 je velice chytře řešené PC s výkonným procesorem, a tudíž i nadstandardním výkonem. Jakožto nejlehčí a nejmenší z testovaných sestav si jednoznačně zaslouží pozornost těch, kteří právě takovéto PC hledají. Snad jen dodaný 18" LCD panel Dell 1800FP je pro běžnou kancelářskou práci přeci jen trochu drahý a jeho místo by mohl zaujmout levnější 15" model. Kombinaci elegance, malých rozměrů a výkonu si zaslouží ocenění PC WORLD TOPPRODUKT.

Cena vč. DPH: 39 700 Kč

LEO Intellect Office 2500s

Zajímavou novinkou v sortimentu českobudějovické společnosti Libra je rozšíření nabídky PC o řešení nenáročná na prostor. Tyto sestavy jsou postaveny do nových černo-šedých skříní micro-tower s užitečným vývodem USB konektorů na přední panel. Oproti ostatním sestavám v testu této skříni chybí konektor pro mikrofon a výstup na sluchátka. Uvnitř PC je klíčovým komponentem procesor Intel Pentium 4 s taktovací frekvencí 2,53 GHz, vsazený do základní desky VIA P4MA Pro. Zajímavostí jsou především integrovaný grafický adaptér S3 ProSavage DDR a šestikanálová on-board zvuková karta VIA VT1616. Zbytek sestavy pak tvoří pevný disk Samsung s kapacitou 40 GB a rychlostí 7 200 otáček za minutu a CD-RW/DVD mechanika nesoucí označení Samsung. Za zmínku stojí také přítomnost modemu, který sice do koncepce kancelářského PC příliš nezapadá, ale rozhodně potěší zaměstnance pracující z domova. Sestava LEO Intellect Office 2500s je sice nejrozměrnější ze všech testovaných modelů, stále však na stole zabere o mnoho méně místa, nežli klasické skříně. I když obsahuje nejsilnější procesor v testu, ve výkonu obsadila až druhé místo. K sestavě byl dodán 17" LCD panel Samsung Sync-Master 172T s výbornými obrazovými vlastnostmi a dvojicí reproduktorů integrovaných v podstavci. Jeho cena při dodání s počítačem LEO činí 21 990 Kč včetně daně.

Cena vč. DPH: 38 990 Kč

§§§§§


Nejlevnější laserovky – test malých laserových tiskáren

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c02p0757

Pro první číslo PCWORLDu z nového ročníku 2003 jsme pro vás připravili TOP testy laserových monochromatických tiskáren, které jsou určeny pro domácnost nebo malou kancelář. Do uzávěrky se prodejcům podařilo doručit 7 produktů, jež nesou označení společností Canon, Epson, Lexmark, Minolta a Tally.

Historie a současnost

První přehled malých černobílých laserových a LED tiskáren se v tabulkách TOP objevil v březnu 1997 a od začátku testování jsme postupně prověřili 62 výrobků. Nelze tvrdit, že nám všichni výrobci zapůjčili každou tiskárnu, kterou nabízeli svým zákazníkům, přesto můžeme uvést, že otestována byla většina prodávaných produktů. Pohled zpět je v mnoha ohledech poučný, protože můžeme sledovat vývoj jednotlivých značek a porovnávat dřívější a nové technické specifikace. Možná vás překvapí, že v roce 1997 byly prodávány malé kancelářské tiskárny s rychlostí opakování 4-10 stran za minutu, schopné pracovat v rozlišení 300 nebo 600 dpi hardwarově a 2 400 x 600 dpi s technologií vyhlazování. Náklady na provoz těchto tiskáren se většinou pohybovaly v rozmezí 0,70-0,85 Kč včetně DPH a jen zřídka překročily 1,00 Kč. Pořizovací ceny nových strojů se přitom jen výjimečně přiblížily hranici 12 000 Kč, průměrná hodnota činila 20 103 Kč a za dobře vybavenou tiskárnu zákazník musel zaplatit více než 33 000 Kč. Rychlost prvního výtisku textových dokumentů se pohybovala v rozmezí 15-42 sekund, vektorovou grafiku zvládly starší stroje za dobu od 28 sekund do 1 minuty a 21 sekund, bitmapový snímek se podařilo zpracovat za 31 sekund nejrychleji a 1 minutu a 41 sekund nejpomaleji.

Tiskárny testované v roce 2002 (tedy i modely, s nimiž vás dnes seznámíme) nabízejí uživatelům rozlišení od 300 x 300 do 1 200 x x 1 200 dpi hardwarově a mohou tisknout rychlostí opakování 10-18 stran za minutu. Jejich pořizovací ceny se vyplňují rozmezí 6 698 až 21 838 Kč, náklady na tisk se většinou pohybovaly kolem hranice 0,80 Kč, a teprve v tomto testovacím kolo jsme se setkali se zařízením s provozními náklady 1,78 Kč. Nejrychlejší testovaná tiskárna dokáže jakýkoliv jednostránkový výtisk zpracovat za 10-12 sekund. Dříve vyzkoušené produkty jen zřídka nabízely záruční dobu delší než 12 měsíců, dnešní test přináší popis dvojice výrobků s trojnásobnou zárukou. Změn v designu, vybavení rychlejšími komunikačními rozhraními a zlepšenými možnostmi ovládání tiskáren je také celá řada.

A proč to všechno připomínáme? Snad proto, abychom potencionálním zákazníkům dokázali, že dnešní tiskárny jsou mnohem výkonnější a stojí méně než jejich předchůdci. Za úsporu při pořízení však někdy zaplatíte nákupem dražšího spotřebního materiálu.

Ovládání tiskáren

Tiskárny jsou poměrně bytelná zařízení, která nevyžadují nějakou speciální údržbu. Docházející toner nebo papír jsou v podstatě jediné okolnosti, které mohou uživateli znepříjemnit jinak bezproblémový provoz zakoupeného výrobku. Vývoj tiskáren pro domácnost a menší kancelář směřuje jinam než u zařízení pro velké pracovní skupiny. Jednoduchá domácí tiskárna totiž nemusí být vybavena nástroji pro vzdálenou správu a je oproštěna od ovládacích panelů s displejem pro konfiguraci sítě. Cílem vývojových pracovníků je navrhnout produkt, na který uživatel takřka nemusí sáhnout. Jen pár kontrolních diod stačí k informování že tiskárna je schopna tisknout, stejně jako k signalizaci již dříve zmíněného problému s docházejícím spotřebním materiálem. Obsluha tisku se stále více přesouvá do ovladače tiskárny, který je instalován do operačního systému. Tématický celek proto i tentokrát doplníme obrázky, které napoví co všechno můžete u tiskárny nastavit.

Volby základní i pokročilé

Běžný uživatel nečte návod k použití dříve, než narazí na nějaký problém. Domnívat se proto, že před prvním spuštěním tisku budou zákazníci důkladně studovat méně či více poutavou a ilustrovanou dokumentaci, je trochu pošetilé. Nechceme po vás, abyste v novém roce měnili své návyky, jen se snažíme upozornit na to, že s použitím jiného nastavení tisku mohou vaše výtisky vypadat mnohem lépe.

Na ovladače tiskárny člověk narazí většinou po vyvolání nabídky Soubor Tisk, nebo po kliknutí na symbol tiskárny v některé otevřené aplikaci. Pro dlouhodobé nastavení předvoleb, které budou použity standardně pro každý tisk dokumentu z jakékoliv aplikace, je třeba pátrat v menu Start Nastavení Tiskárny.

Přestože ovladače dodávané k tiskárnám mohou být zpracovány i v češtině, často jsou připraveny jen v anglické nebo německé jazykové verzi. Neznamená to však, že při jejich otevření budete muset hledat významový slovník. Většinou jsou totiž jednotlivé volby doplněny přehlednými symboly, které napomohou i méně jazykově zdatným jedincům ke spolehlivému výběru. Některé ovladače pro nastavení tisku nabídnou jen pár záložek se základními volbami, jiné zahrnou uživatele množstvím roletových menu, přepínačů, voličů a posuvníků. Vývojovým pracovníkům je prostě ponechána značná volnost při ztvárnění grafického vzhledu driverů, a na výsledku je to občas znát. Bezvýhradně každý ovladač tiskárny nabízí pro tisk stránky základní volby formátu a orientace papíru (Page Size, Orientation); můžete si tedy vybrat zda stránka bude potištěna podélně nebo svisle (Portrait, Landscape). Záložka, v níž lze uvedená nastavení změnit, bývá pojmenována například Základní nastavení (Basic Setting), Vzhled stránky (Page Setup), Tisk (Printing) nebo Výstup (Output). Mezi základní volby patří také nastavení počtu zpracovaných kopií (Copies) a druh papíru (Paper type), na nějž bude tisk nanášen. Výběrové menu zde obsahuje předvolené papíry v různých gramážích a kvalitách (např. Heavy weight pro polokarton, Recycled pro recyklovaný papír, Thin a Thick pro slabý a silný papír atd.), přičemž přednastaven bývá kancelářský papír (Plain paper, Normal paper). Volba tiskového média nemusí nutně zpomalit rychlost stran vytištěných za minutu, ovlivní však množství nanášeného toneru a teplotu v zažehlovací pícce. U tiskového výstupu je občas možné nastavit speciální volby tisku více stran dokumentu na jednu stránku výtisku, nebo naopak zvětšení jedné předlohy na více potištěných stran tzv. plakátový tisk (Banner printing).

Záložka v níž se nastavuje kvalita tisku (často označena jako Quality či Graphic) nabízí nastavení tiskového rozlišení (300, 600, 1 200 dpi) i volby pro zlepšení tiskového výstupu textu či grafiky (Text Enhancement, Image Enhancement) některou technologií vyhlazování. Některé ovladače dovolí uživateli postupně nebo skokově měnit jas (Brightness) a kontrast (Contrast) zpracovaného tisku.

Mezi nastavení, které mohou snížit provozní náklady, ale také kvalitu tisku, patří volby nanášení toneru (Toner Mode Setting) s normálním a úsporným provozem. Nepodstatné nejsou ani volby přechodu tiskárny do úsporného režimu po stanoveném časovém úseku (Power Save Mode), které snižují spotřebu energie.

Je mnoho způsobů, jak zlepšit tiskový výstup, s "vyladěním" tiskárny to ale moc nepřehánějte. Pro běžné textové dokumenty a tabulky, ale také drobnou grafiku, je standardní nastavení 600 dpi zcela dostatečné. Jen pro tisk celostránkových bitmapových souborů nebo dokumentů, které jsou pro vás důležité, je vhodné nastavit hardwarových 1 200 dpi. Kvalitnější tisk ve vysokém hardwarovém rozlišení totiž zpomaluje výkon tiskárny na polovinu.

Canon Lasershot LBP 1210

Přehled výrobků začínáme u zařízení společnosti Canon, která nám k testům dodávala většinou jen inkoustové tiskárny. Její laserová tiskárna nás v mnohém překvapila. Na zaobleném stroji jsme totiž kromě tlačítka pro zapnutí stroje a jediné signalizační diody nenalezli žádné další ovládací prvky. Tiskárna je zákazníkovi standardně dodávána s vestavěným zásobníkem pro uložení 250 archů papíru, bez problémů však může pracovat i s 10 listy papíru položenými na víko podavače, její výstup pojme 100 výtisků. Základní hardwarové rozlišení 600 x 600 dpi je vylepšováno technologií Automatic Image Refinement na vyšší třídu ekvivalent 2 400 x 600 dpi, vyhlazování hran ale nezpomaluje tiskárnu při prvním výtisku jakéhokoliv dokumentu. Zařízení bylo do našeho TestCentra dodáno ve stejném stavu, v jakém je nabízeno zákazníkovi, tedy s českou dokumentací a instalačním CD, na němž jsme našli jednoduchý, avšak přehledný anglicky zpracovaný ovladač. Ten uživateli nabídne nastavení tisku 300 nebo 600 dpi, dovolí změnit jas a kontrast výtisku, formát i orientaci papíru. Zajímavým doplněním je přehled o zpracovaných úlohách. Canon Lasershot LBP 1210 nám předvedl lehce nadprůměrnou kvalitu tisku, opakování 12 stran A4 za minutu a velmi rychlé zpracování prvního výtisku, při kterém mu na zhotovení jedné stránky z jakékoliv aplikace postačil čas 9,8-11,5 sekundy. Rychlý sprinter ze stáje Canonu je prodáván za 12 572 Kč, náklady na tisk 1,02 Kč na stránku A4 s pokrytím 5 % jsou spíše nevýhodné. Tiskárna je připravena pro tisk v prostředí Windows 95 nebo vyšší verzi.

Cena včetně DPH: 12 572 Kč

K testu poskytla firma: Canon CZ

Epson EPL 5900

Po dlouhé době se setkáváme také s laserovými tiskárnami Epson. K porovnání nám byly zaslány dva výrobky. Model s označením EPL 5900 je z dvojice produktů Epson pomalejší. Za minutu dokáže jednostranně zpracovat 12 stránek A4, duplexní provoz není vyloučen, uživatel však musí ručně otáčet papíry a opětovně je zakládat k potištění. Testovaná tiskárna je vybavena procesorem s pracovní frekvencí 200 MHz a pamětí 8-136 MB. Testovaný produkt byl dodán s rozšířenou pamětí 40 MB a mohl proto bez problémů pracovat v rozlišení 300, 600 i hardwarových 1 200 dpi s poloviční rychlostí opakování. Rychlost výtisku jednotlivých testovacích stránek se pohybovala od 13,9 do 39,8 sekundy, kvalita zpracovaných dokumentů přitom byla nadprůměrná. Epson EPL 5900 pro uložení papíru využívá spodní vysunutý podavač s kapacitou 250 stránek, potištěné papíry jsou odkládány na horní výklopnou přihrádku. K tiskárně je možné za příplatek dokoupit další automatický podavač pro 500 archů a zadní výstupní přihrádku pro uložení 20 výtisků lícem nahoru. Paralelní a USB rozhraní může tiskárnu spojit s počítači PC i Macintosh, u PC musí být instalován systém Windows 95 či novější, u Maců by měl být k dispozici alespoň MacOS 8.1. Nové tiskárny Epson mají přehledně řešený ovládací panel s diodami pro sledování zaseknutí papíru, stavu toneru i přeplnění paměti. Zajímavé je také informační tlačítko, po jeho stisknutí tiskárna zpracuje kontrolní výtisk, na kterém vypíše konfiguraci, stav spotřebního materiálu a počet vytištěných stránek. Model Epson EPL 5900 je prodáván za 16 603 Kč, rozšíření paměti na 40 MB nákup prodraží o 1 248 Kč.

Cena včetně DPH: 17 850 Kč

K testu poskytla firma: Epson Branch office Brno

Epson EPL 6100

Designové zpracování další Epsonky je zcela shodné s dříve popisovaným modelem 5900. Zákazník u ní najde stejný ovládací panel, totožné zásobníky papíru i ovladače PCL6, PCL5e či za příplatek dodávaný Adobe PostScript Level 3. Tiskárna Epson EPL 6100 nám byla přivezena se standardní pamětí 8 MB, což sice vystačilo při tisku textových dokumentů nebo stránky s logem, ale nebylo zcela dostatečné pro zpracování rastrové nebo vektorové celostránkové grafiky. Nastavení hardwarového rozlišení 1 200 dpi totiž vedlo k rozblikání diody, která uživateli signalizuje přeplnění operační paměti zařízení a požadovaný výtisk nebyl zpracován. Při testech jsme proto museli snížit nastavení na stupeň Class 1 200, což je v podstatě volba 600 x 600 dpi se zapnutým vyhlazováním. Vytištěné materiály byly ve zvoleném nastavení zhotoveny rychleji, avšak proti modelu EPL 5900 s mírně nižší kvalitou. Testované zařízení bylo v době uzávěrky článku nabízeno za vyšší pořizovací cenu, jmenovitě 18 532 Kč. Důvodem zdražení je instalace výkonnější tiskové mechaniky, která za minutový časový úsek dokáže vytisknout 16 stran A4 (nebo polovinu uváděného počtu výtisků při maximálním hardwarovém rozlišení). Zbývající údaje platí opět pro obě tiskárny Epson: náklady na tisk, které jsme vypočítali z výrobcem dodaných cen tonerového zásobníku pro 6 000 výtisků a obrazového válce na 20 000 stran kontinuálního tisku, činí 0,85 Kč při standardním 5% pokrytí a lze je chápat jako poměrně výhodné. Na obě zařízení společnosti Epson je poskytována po dobu 12 měsíců.

Cena včetně DPH: 18 532 Kč

K testu poskytla firma: Epson Branch office Brno

Lexmark Optra E210

Čtvrtým testovaným produktem byla laserová tiskárna společnosti Lexmark. Toto GDI zařízení s pevně instalovanou pamětí 4 MB bez možnosti dalšího rozšíření dokáže s osobními počítači komunikovat po propojení USB či paralelním kabelem. Podmínkou je nainstalovaný operační systém Windows 95 nebo některá z následujících verzí. Výrobce deklaruje také podporu Linuxu Redhat 6.0 nebo vyšší verze. Testovaná tiskárna dokáže podle zveřejněné technické specifikace za minutu potisknout 12 stran formátu A4. Její ovladač uživateli nabídne režimy tisku v rozlišení 300 a 600 dpi i poměrně široké možnosti zpracování dokumentu, které zahrnují například tisk více stran předlohy na jeden arch papíru či plakátový tisk až na 16 stránek. Lexmark při práci používá tonerový zásobník se zabudovaným obrazovým válcem a zmíněný komplet vystačí pro potisk 2 000 listů. Při prodeji je však tiskárna vybavena tonerem s poloviční kapacitou, takže zákazník musí čekat brzkou investici do plnohodnotné náplně. Zadní šikmý podavač pro 150 listů je doplněn přihrádkou pro jednotlivé zakládání médií vyšší gramáže, přední výstupní přihrádka pojme 100 výtisků, jednotlivé výtisky lze však nasměrovat i před tiskárnu. S rychlostí zpracování prvního výtisku jednostránkových úloh jsme byli při testu spokojeni, textový dokument byl vytištěn za 13,4 sekundy a náročná celostránková grafika za méně než 20 sekund. Nižší rozlišení sice příznivě ovlivnilo rychlost tisku, ale zejména u bitmapových souborů se kvalita nevyrovnala konkurenčním produktům. Pořizovací cena 9 027 Kč je pro zákazníka příznivá, ale náklady na tisk ve výši 1,78 Kč můžeme slušně označit za nehorázně vysoké.

Cena včetně DPH: 9 027 Kč

K testu poskytla firma: SWS Slušovice

Minolta PagePro 1200W

Nízkou pořizovací cenou bude zákazníky i konkurenční firmy šokovat výrobek Minolty. Tiskárna PagePro 1200W je do prodeje uváděna za 6 698 Kč včetně DPH a stává se s rychlostí opakování 12 stran A4 (6 stran A4 při 1 200 dpi) za minutu velmi zajímavým tipem. Její sklopný spodní podavač papíru dokáže pojmout 150 listů a horní výstupní zásobník je připraven k uložení 100 výtisků, volitelně je však kapacitu vstupu rozšířit o spodní 500listový zásobník a výstup doplnit o přihrádku pro 20 archů vystupujících lícem nahoru. Na cestě k zákazníkovi je tiskárna vybavena tonerovým zásobníkem s kapacitou 1 500 výtisků, běžně však užívá náplně s dvojči čtyřnásobnou životností. Tiskárnu mohou použít uživatelé PC s Windows 95 nebo novější verzí operačního systému, kteří ji s počítačem propojí pomocí paralelního nebo USB rozhraní. Minolta PagePro 1200W je GDI zařízení závislé na rychlosti procesoru hostitelského počítače, při zasílání tiskových úloh z testovacího Pentia III 500 Mhz neměla výrazné problémy s rychlostí výtisků 27 stran PDF dokumentu, ale samostatné listy zvládala pomaleji než konkurence, zejména při nastavení vyššího rozlišení. Provozní náklady 1,18 Kč na stranu A4 s pokrytím 5% jsou bohužel vyšší, potěšitelná je naopak záruka 36 měsíců (podmínkou je použití originálního spotřebního materiálu). Za výborný poměr výkonu a ceny jsme udělili titul TOP Produkt.

Cena včetně DPH: 6 698 Kč

K testu poskytla firma: Minolta

Minolta PagePro 1250E

Druhý testovaný stroj Minolty provětrá peněženky zákazníků razantnějším způsobem, přesto lze tvrdit, že 12 188 Kč za výrobek s rychlostí opakování 8 stran A4 za minutu v nastavení 1 200 dpi a 16 stran A4 za minutu s volbou 600 dpi je cena velmi lákavá. I tento výrobek je dodáván jen s tonerem pro 1 500 výtisků. Tiskárny mají stejně řešené ovládací panely s jediným tlačítkem a dvojicí signalizačních diod pro sledování činnosti. Model 1250E nabízí drivery PCL5e, PCL6 a PostScript Level 2 a může být připojen nejen k PC, ale také k Macintoshům se systémem Mac OS od verze 9.X. Odlišná je spodní zásuvka podavače papíru, připravená pro 250 archů formátu A4, naopak rozšíření o vstupní a výstupní podavače je srovnatelné s dříve popsaným výrobkem. Mezi kladné stránky Minolty PagePro 1250E bezpochyby patří příkladná kvalita vytištěných dokumentů. Spokojeni jsme byli nejen se správným zobrazením fontů písma, ale také s vyhotovením vektorových a rastrových celostránkových tisků. Cena za kvalitu je však celkem vysoká tiskárna totiž byla pomalejší nejen při tisku jednotlivých listů, ale problémy měla i s výtiskem 27 stran PDF. S ovladačem PCL6 byl tisk zhotoven za více než 4 minuty a s postscriptovým driverem se doba tisku protáhla na 10 minut. Nastavené rozlišení 600 dpi bylo přitom pro všechny testované stroje stejné. Minolta PagePro 1250E patří do kategorie výrobků, na něž můžete uplatňovat záruku 36 měsíců při použití originálních náplní, náklady na provoz činí 1,18 Kč.

Cena včetně DPH: 12 188 Kč

K testu poskytla firma: Minolta

Tally 9114

Závěrečné řádky budou věnovány tiskárně, která ostatní testované výrobky převyšuje zejména kapacitou vstupních a výstupních zásobníků papíru. Tally 9114 je totiž vybavena spodním automatickým podavačem na 550 listů A4 a čelní víceúčelovým 100listovým zásobníkem. Potištěné papíry mohou být směrovány na horní výstup s kapacitou 250 výtisků nebo zadní odklopnou přihrádku pro dalších 100 archů lícem nahoru. Komu ani taková kapacita založených listů nepostačuje, ten si může za příplatek objednat další spodní zásobník pro 550 listů. I další informace jsou poměrně zajímavé, protože tiskárna dokáže pracovat v rozlišení 600 x 600 dpi s vylepšením technologií EET na třídu 1 200 dpi a za minutu potiskne 14 stran A4. V rychlosti prvního výtisku i kvalitě zpracovaných tisků je zařízení na průměrné úrovni testovaných strojů, možností připojení k počítačům PC nebo Macintosh se vyrovná ostatním tiskárnám, může však být vybavena i volitelným síťovým připojením. Ovladače tiskárny PCL6 a PCL 5e s emulací Epson FX jsou k dispozici jen v angličtině, jednotlivé volby ale doplňují srozumitelné symboly. Za dobře vybavené zařízení, které můžeme doporučit pro náročnější kancelářský provoz, je třeba při nákupu zaplatit 12 732 Kč. Tally 9114 se představila ve velmi dobrém světle, potěšily nás i nízké náklady na tisk 0,81 Kč na stránku A4 a byla oceněna titulem TOP Produkt. 2 0757/BAM o

Cena včetně DPH: 12 732 Kč

K testu poskytla firma: Tecoma

§§§§§


Gumový třímegapixel – HP Photosmart 720

Michal Bareš

c02p0758

Na první pohled připomíná HP Photosmart 720 menší gumovou cihličku s velkým objektivem, a vyvolává dojem celkové robustnosti a odolnosti. Těžko jej za to budeme odsuzovat, určitě to má dobrý vliv na celkovou ochranu zařízení před poškozením či pádem, ale s 266 gramy bez čtyřech tužkových baterií to není žádné pírko.

Snímací 3,18MP prvek umožňuje pořizovat fotografie v efektivním rozlišení 2 040 x 1 560 bodů. Na interní 16MB paměť lze v tomto rozlišení a nejvyšší kvalitě uložit přibližně 12 snímků, v režimu 640 x 480 si můžete najednou nafotit až 200 snímků. Kapacitu lze zvýšit prostřednictvím slotu pro SD kartu, tu však musíte dokoupit zvlášť.

Z hlediska funkcí je tento fotoaparát celkem zvláštní. Nabízí sice možnost ručního nastavení parametrů jako jsou vyvážení bílé, nastavení ISO v rozsahu 100, 200 a 400 a sekvenční mod pro rychlé sejmutí více snímků, ale na druhou stranu zde nenajdeme přednastavené scény ani makrorežim. Orientace v menu je občas složitější a třeba nastavení expozice najdeme pod ikonou nastavení přehrávání.

HP Photosmart 720 je výrobcem pozicován jako dostupný třímegapixel, který má být digitální alternativou běžných kompaktů, takže důraz je kladen především na kvalitu snímku a na jednoduchost, a to jsou také nejsilnější body tohoto zařízení. Na vrchní straně jsou kromě nejdůležitější spouště (jsou zde vlastně dvě ta větší pro snímání jednotlivých scén a druhá pro záznam krátkého videoklipu), vypínače a displeje pouze tři tlačítka. Ta jsou pro volbu kvality, ovládání blesku a samospoušť/sekvenční mod. Na zadní straně je pak 1,6" LCD displej, hledáček, ovládání zoomu a čtyři tlačítka pro přístup a pohyb v menu.

Co se týče kvality snímků, pohybuje se HP Photosmart 720 v kategorii automatických 3megapixelů na špičce. I přes celkem pomalý trojnásobný optický zoom produkuje fotoaparát jasné a ostré snímky. Barevné podání i kvalita detailů vycházejí při venkovním fotografování na výbornou, jen s bleskem jsou mírně přeexponované s přídechem žluté.

Aparát využívá čtyř tužkových baterií, přičemž v dodávce nejsou dobíjecí články ani nabíječka. Komunikace s počítačem je přes rozhraní USB 1.1. Součástí balení je HP Photo and Imaging software, s jehož pomocí lze nejen přesouvat snímky z fotoaparátu do počítače, ale také je upravovat, tisknout a vytvářet z nich vzpomínková alba.

HP Photosmart 720

kvalita snímků, cena

rozměry a hmotnost

Cena vč. DPH: 11 960 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett Packard, www.hp.cz

§§§§§


Hudební klíčenky – Creative Nomad MuVo

Lukáš Erben

c02p0759

Představte si disketu s bezmála padesátinásobnou kapacitou, která je desetkrát rychlejší, můžete si ji pověsit na klíče a ještě umí přehrávat MP3. To je MuVo.

Jedná se o thumbdrive s funkcí MP3 přehrávače, nebo o přehrávač, který lze také využívat jako objemnou disketu? To záleží jen na vás MuVo totiž po odstranění modrého pouzdra (skrývajícího jedinou AAA baterii) odhalí svou pravou tvář miniaturní USB dongle s flash pamětí o kapacitě 64 MB. Pravda šest tlačítek, sloužících k jeho ovládání a výstup na sluchátka prozrazuje, že se jedná o něco víc. Stačí jej zasunout do USB portu, nahrát několik MP3 souborů, připojit sluchátka, pouzdro s baterií a vyrazit na cesty. Omezeni však nejste pouze na "empétrojky". Nahrát můžete data libovolná, jediným limitem je velikost flash paměti tedy 64 či 128 MB dle typu. Ta je součástí celého zařízení, takže její rozšiřování nepřichází v úvahu (možné je pochopitelně vyměnit celý dongle ten ale obsahuje i MP3 přehrávač, a tak jeho cena nejspíš nebude výrazně nižší než cena celého MuVo).

I přes své kolibří rozměry zvládá MuVo většinu běžných formátů MP3 včetně VBR, a to při provozu z jediné AAA baterie, která vydrží (v závislosti na typu) deset až dvacet hodin. MuVo výbornou ukázkou minimalismu ovládací prvky umožňují spustit a zastavit přehrávání, přeskakování po skladbách či přetáčení (bez zvuku), regulovat hlasitost a nastavit opakované přehrávání. Zapomenout ovšem musíte na displej či regulaci basů a výšek. Dodávaná sluchátka jsou jako už tradičně úděsná a je nutné je nahradit něčím, co skutečně hraje. Vytknout lze nepříliš vysokou úroveň hlasitosti a šum při přechodu mezi skladbami.

Kromě sluchátek je přiloženo ještě CD s ovladači (ty využijete jen ve Windows 98, novější verze Me, 2000, XP rozpoznají MuVo jako diskovou jednotku automaticky). Cena je poněkud sporná 4 300 Kč není za MP3 přehrávač mnoho a velikost i mnohostrannost hovoří taktéž ve prospěch malého Nomadu. Na druhou stranu na trh přicházejí obdobná zařízení (byť o něco větší), která navíc umožňují nahrávat a při nižší nebo srovnatelné ceně poskytují i další funkce. Pokud jste uvažovali o koupi miniaturního USB flash disku a využijete i funkci přehrávače, pak investici do MuVo doporučujeme. Jestliže ale hledáte především kvalitní a vybavený přenosný přehrávač, který navíc umí zvuk i zaznamenat, pak se raději poohlédněte po jiném zařízení.

Creative Nomad MuVo

velikost

jednoduché použití

neumí nahrávat

Cena vč. DPH: 4 300 Kč

K testu poskytla firma: Creative, www.creative.com

§§§§§


Fotoaparát s kloubem – Nikon Colpix 4500

Tomáš Jirásko

c02p0760

Dva moduly spojené otáčecím kloubem i kdyby Coolpix 4500 nenesl značku výrobce, je nad slunce jasné, že tento přístroj spatřil světlo světa v dílnách Nikonu. Ten již před delším časem částečně opustil běžný design fotoaparátů, a tak asi nepřekvapí, že CP4500 je nástupcem podobně řešeného (a dosti oblíbeného) modelu CP995.

Coolpix 4500 ve svém magnesiovém těle skrývá v jednom modulu objektiv, průhledový optický hledáček a blesk, v druhém poté displej, ovládací prvky, lithium-iontový akumulátor a slot pojmuvší paměťové karty typu CompactFlash I a II, či IBM Microdrive. Použitý objektiv Nikkor se 4x optickým zvětšením a 4x digitálním zoomem, světlostí F7,85-32 (ekvivalent 35mm filmu 38-155mm) a F2,6-5,1 v makru, tvořený 10 prvky v 8 skupinách, disponuje snímacím CCD senzorem o velikosti 1/1,8" se 4 miliony efektivních pixelů. Velikost obrazu u snímků s nejvyšším rozlišením je 2 272 x 1 704 bodů.

Ovládání přístroje je jednoduché. Na horní ploše fotoaparátu je kromě spouště spínač pro zapnutí a vypnutí fotoaparátu, kruhový volič, a tlačítka Mode a Func. Func je z výroby nastaveno jako ovladač expoziční kompenzace, nicméně lze jej vcelku snadno přeprogramovat a ovládat jím velikost obrazu, sériové focení, nastavení bílé, měření. Tlačítkem Mode se volí automatický režim, 16 předvolených režimů (scén), priorita a vazba clony a času, a plný manuál. CP4500 samozřejmě kontroluje, zda nastavení nevedou ke špatné expozici, a upozorní na to. Ovládacích prvků na zadní straně přístroje je taktéž poskrovnu tlačítko pro zapnutí displeje, tlačítko pro režim prohlížení obrázků, pod displejem volba nekonečno/makro/samospoušť, a dále ovladač Menu a "joystick" pro pohyb v něm. Nastavit lze značné množství parametrů, od sytosti barev, doostření, až například po výchozí pozici zoomu. Samozřejmostí u Nikonů této třídy je i funkce pro odstranění šumu při dlouhých expozicích a bracketing. Samotný náběh přístroje po zapnutí by žádnou cenu nezískal, ale jde s ním žít, ovšem zpoždění spouště (jak s namáčknutím, tak i bez) si říká o přestávku na kávu na můj vkus bylo dosti velké. Pochvalu si na druhé straně zaslouží ukládání fotografií na pozadí během focení. Obraz CP4500 zachycoval dle předpokladů spolehlivě a věrně, opak by byl velkým překvapením.

Coolpix 4500 je dobře vybavený přístroj s možností použití předsádek, který je vhodný především pro statickou fotografii, což podtrhuje vynikající režim makra a možnost až pětiminutové expozice.

Nikon Coolpix 4500

vynikající makro

dlouhá doba expozice

zpoždění spouště

Cena vč. DPH: 28 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Nikon, www.nikon.cz

§§§§§


Laserový duel – HP LaserJet 4200 dtnsl a Xerox Phaser 4400DT

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c02p0761

V lednovém PC WORLDu jsme svou pozornost zaměřili na laserové tiskárny všeho druhu, budeme se proto věnovat i zařízením, která bychom mohli doporučit všem zákazníkům hledajícím síťově připojitelné stroje. Na trhu se totiž koncem roku objevily nové produktové řady. Jedna linie pochází z dílem společnosti Hewlett-Packard a další se zrodila ve vývojových laboratořích Xeroxu.

HP LaserJet 4200 dtnsl

Výborně vybavený přístroj s vestavěným procesorem RISC 300 MHz a osazenými 64 MB operační paměti s možným rozšířením na celkovou kapacitu 416 MB se ukrývá pod označením HP LaserJet 4200 dtnsl. Tiskárna stojí na nejvyšším stupni nové modelové řady 4200, jejím základem je tisková mechanika s rychlostí opakování 33 stran A4 za minutu a maximálním hardwarovým rozlišením 1 200 x 1 200 dpi. Měsíčně ní můžete vytisknout až 150 000 výtisků. Hlavní modul, v němž je tisková mechanika zabudována, je vybaven spodním podavačem pro 500 archů papíru s gramáží 60-120 g/m2 a předním víceúčelovým zásobníkem pro dalších 100 listů s gramáží do 200 g/m2. K tiskárně je přidána zásuvka pro dalších 500 archů papíru i velkokapacitní podavač, který kapacitu rozšíří o 1 500 listů. Ani výstupní prostor horní plochy na 500 výtisků nezůstal bez rozšíření. Je nad ním totiž uložen modul pro sešívání dokumentů, který dokáže sepnout až 15 listů papíru a odložit je do přihrádky s kapacitou 500 listů. Model k nám dorazil i s duplexní jednotkou, která se do tiskárny zasouvá ze zadní strany. HP LaserJet 4200 je víceúčelové modulární síťové zařízení, k němuž můžete v případě potřeby dokoupit i odkládací výstupní zásobník bez sešívačky, speciální podavač obálek, ale také stojan s kolečky, v němž najdete dostatek prostoru pro uložení papírů nebo dalšího spotřebního materiálu. Tiskárna je dodávána s ovladači HP PCL 5e, HP PCL 6, emulací HP PostScript 3 a HP GL/2 a při práci v jednotlivých režimech mezi nimi automaticky přepíná. Vnější rozměry jsou 412 x 520 x 740 mm a hmotnost činí 34 kg. Grafický, dobře čitelný čtyřřádkový displej doplňují tři signalizační diody a tlačítka pro listování v přehledném menu a potvrzování volby. V praktickém provozu tyto prvky využije zákazník při prvním nastavení IP adresy, protože jednodušší ovládání nabízí interní webová stránka, na které jsou uvedeny všechny údaje potřebné ke konfiguraci zařízení, ale také informace o stavu spotřebního materiálu. Rychlost tisku nás při testu příjemně překvapila, tiskárna totiž první výtisky jednoho listu jakéhokoliv dokumentu dokáže zpracovat za 7,5-10,1 sekundy při volbách 300 dpi v ovladači PCL 5e či 600 dpi v nastavení ovladače PCL6. Ani volby vyššího rozlišení 1 200 x 1 200 dpi uživatele nijak výrazně nezdrží, protože celostránkovou bitmapu nebo vektorovou grafiku tiskárna vytiskla za 13,5-14,3 sekundy. Zajímavé bylo srovnání driverů PostScript 3 a PCL 6 při tisku 27 stránek testovacího PDF souboru. V prvním případě jsme na výtisk čekali 1 minutu a 14 sekund, ve druhém stačilo jen 58,5 sekundy. Kvalita tisku je u zařízení HP na velmi vysoké úrovni, a ani tento model vysoko nastavenou laťku nesrazil. Přesné fonty písma doplňují stejně přesné šikmé čáry v kontrolní vektorové růžici a vše korunují plynulé a hladké přechody odstínů šedé, nahrazujících původní barvy v předloze. Co zbývá dodat? Možná údaje o tom, že tiskárny z řady HP LJ 4200 mohou být použity v prostředí Windows 95 nebo vyšším a Mac OS od verze 8.6 (dodáváno na CD), ale také OS/2 či Linux (k dispozici na webu výrobce). Základní tiskové funkce jsou podporovány i u tisku z DOSu, Windows 3.1. Závěrečné informace patří cenám, které vám mohou pomoci při rozhodování. Základní model tiskárny HP LaserJet 4200 je v prodeji za cenu 46 567 Kč, testovaný stroj můžete získat za 92 689 Kč. Náklady na tisk jsou poměrně nízké, za výtisk strany A4 s pokrytím 5% totiž zaplatíte jen 45 haléřů. Malé upozornění na závěr: Na trhu je také výkonnější modelová řada HP LaserJet 4300, která je designově shodná, ale při tisku rychlejší. Zvládne totiž 43 stran A4 za minutu. Ceny obdobných modelů (n/tn/dtn/dtnsl) jsou o cca 15 000 Kč vyšší, náklady naopak o 6 haléřů na stránku A4 nižší.

Xerox Phaser 4400DT

Uvedení nových produktů společnosti Xerox jsme krátce avizovali již minule. Nedlouho po představení výrobků jsme si mohli jednu z tiskáren řady Phaser 4400DT vyzkoušet v našem TestCentru. Dodaný model dokáže za minutu zpracovat 25 stran formátu A4, je řízen procesorem RISC 266 MHz a jeho paměť může mít kapacitu 64-256 MB RAM. Na cestě k zákazníkovi je tiskárna vybavena kompaktním diskem s ovladači PCL5e, PCL6 i Adobe PostScript 3 a lze ji připojit do prostředí systémů Windows 95 a novější, Mac OS 8 a vyšší, Novel Netware od verze 3.x, UNIX a Linux. U zařízení Xerox Phaser jsme si v minulosti zvykli na detailně provedený grafický displej, který je (kromě jiných zajímavých vlastností) odlišoval od konkurenčních produktů. Model 4400 tento přehledný nástroj pro konfiguraci nabízí, i zde jsme však upřednostnili nastavení tiskárny prostřednictvím interní www stránky. Její zpracování nejen lahodí oku a přináší informace běžné u ostatních výrobků, ale obsahuje také perfektně zpracované záznamy o jednotlivých tištěných úlohách, které jiné tiskárny poskytují jen v případě instalovaného pevného disku. Xerox Phaser 4400 nebyl k testu dodán s takovým množstvím podavačů jako dříve popsaný výrobek HP, přesto nelze tvrdit, že by kapacita 1 200 listů založených ve dvou spodních zásobnících a přední výklopné víceúčelové přihrádce byla nedostatečná. Také horní výstup s možností uložení 500 potištěných listů je v kategorii středně výkonných síťovým monochromatických zařízení zcela standardní. Spotřební materiál u Phaseru 4400 tvoří tonerové zásobníky s obrazovým válcem a výdrží 10 nebo 15 tisíc výtisků, náklady na tisk se přitom pohybují mezi 0,50-0,62 Kč včetně DPH. Pokud do nákladů započítáme také servisní údržbovou sadu (výměna některých pohyblivých částí, koleček apod.), pak se provozní náklady zvýší o dalších 6 haléřů. Měsíční zatížení by u tohoto stroje nemělo překročit 150 000 výtisků A4, tiskárna přitom dokáže pracovat s médii v gramáží od 60 do 216 g/m2. Při testování jsme se přesvědčili, že tuhý polokarton dokáže potisknout při podávání z víceúčelového zásobníku i spodního podavače. V kvalitě tisku stroj z dílen Xeroxu za konkurencí nijak nezaostával. Celoplošné tisky byly celkem srovnatelné, jediný problém měl Phaser 4400 se správným vytištěním obrysových fontů písma. Naměřené časy zpracovaných výtisků byly i u Phaseru 4400 celkem povzbudivé. Výtisk ASCII textu tiskárna zpracovala za 9,1 sekundy, textový soubor s fonty písma a grafikou byl vytištěn za 13,3 sekundy a rastrová celostránková grafika opustila tiskárnu za 20,7 sekundy. Zajímavé bylo srovnání tisku 27 stran dokumentu PDF s časem 1 minuta a 15,6 sekundy se totiž Xerox téměř vyrovnal tiskárně HP, která je v počtu opakování o 8 stran rychlejší.

HP LaserJet 4200 dtnsl

kvalita a rychlost tisku

dostatečná výbava

náklady na tisk

pevný disk jen volitelně

Cena vč. DPH: 92 689 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, www.hp.cz

Xerox Phaser 4400

rychlost kontinuálního tisku

sledování tiskových úloh

pořizovací cena

Cena vč. DPH: 76 180 Kč

K testu zapůjčila firma: Xerox, www.xerox.cz

§§§§§


Rychlé barvy od Epsonu – Epson AcuLaser C4000 PS

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c02p0762

Vzpomínáte si na listopadové vydání našeho časopisu? Porovnávali jsme v něm jednoprůchodové barevné laserové tiskárny s rychlostí opakování 16 monochromatických nebo barevných stran za minutu. V testu nám tenkrát chyběla tiskárna společnosti Epson, kterou jsme na vyzkoušení získali až nyní. Článek proto můžete chápat jako aktuální doplnění celého tematického celku.

Barevná laserová tiskárna Epson AcuLaser C4000 PS je svým zpracováním podobná zařízením Minolta 3100, Xerox Phaser 6200 nebo Brother 4000. Její vnější kryt je však vyveden v kombinaci barvy slonové kosti a světlého odstínu šedé. Ovládací panel v pravé horní části výrobku tiskárnu zřetelně odlišuje od ostatních. Designově zapadá do nového ztvárnění laserových zařízení Epson, a přestože ovládací tlačítka doprovází jen jednořádkový alfanumerický displej, k nastavení vlastností tiskárny zcela dostačuje. Ani AcuLaser C4000 PS totiž nevybočuje z řady konkurenčních strojů a pro správu stroje nabízí vestavěné webové rozhraní. Testovaný výrobek pohání procesor PowerPC 750CX s pracovní frekvencí 400 MHz a v tiskárně může být paměť s kapacitou 64-1 024 MB. Dodaný stroj byl vybaven paměťovými moduly 320 MB. Ovladače PCL 5e, IBM I239X a Epson GL/2, FX, ESC a Adobe PostScript 3 nabízejí rychlé tiskové režimy pro tisk 16 černobílých nebo barevných stran v rozlišení 300 či 600 dpi, ale poloviční výkon pro volbu maximálního rozlišení 1 200 dpi hardwarově. Zařízení s měsíčním výkonem 30 000 výtisků je vybaveno spodním automatických podavačem a předním výklopným zásobníkem papírů, celkem může bez dalšího zakládání papíru potisknout 600 listů A4. Gramáž papíru v přední přihrádce přitom může dosáhnout až 216 g/m2. Svými rozměry 439 x 638 x 445 mm i hmotností 34,5 kg se AcuLaser C4000 PS vyrovná dříve uváděným barevným tiskárnám. Pro test zařízení jsme použili stejné testovací sady jako u srovnání tiskáren v PCW 11/2002 a naměřené výsledky byly velmi zajímavé. Epson AcuLaser C4000PS si velmi dobře poradil s 27 stránkami PDF dokumentu a vytiskl jej za 1:58 minuty, celkem pomalý byl s časem 18 sekund při zpracování ASCII textu. Svůj kredit si naopak vylepšil oboustranným barevným tiskem dokumentu s drobnou grafikou a fonty písma, neboť ten stihl zpracovat za 20,7 sekundy. Tisk vektorové grafiky v nastavení 1 200 x 1 200 dpi za 39 sekund je jen průměrný, zhotovení bitmapové fotografie ve stejném rozlišení za 1 minutu a 26 sekund zcela pod průměrem ostatních produktů. Základní nastavení ovladačů nabízí uživateli volby Fast a Fine, odpovídají režimům 300 a 600 dpi. Tisk v takových rozlišeních je však překvapivě kvalitní a u barevného zpracování je těžké rozeznat, že nebyl vytištěn ve vyšším nastavení. Přístup k hardwarovému rozlišení 1 200 x 1 200 je uschován pod tlačítkem speciálního nastavení. Vysoké nastavení příznivě ovlivní kvalitu tisku (prokreslenější detaily, sytější barvy, lepší barevné přechody), ale může tiskárnu zpomalit až čtyřnásobně. Navíc neúměrně zatěžuje paměť, a 16 stránek s testovacími fotografiemi se nepodařilo v nejvyšším režimu vůbec vytisknout. Provozní náklady jsme z dodaných cen spotřebního materiálu vypočítali na 0,97 Kč pro 5% černobílý tisk a 4,30 Kč pro 20% barevné pokrytí stránky A4. Z tohoto hlediska se tiskárna zařadila na průměr srovnatelné kategorie. Příznivě nás překvapila pořizovací cena tiskárna bez postscriptového modulu se prodává za 105 518 Kč, model Epson AcuLaser C4000 PS je k dispozici za 128 209 Kč. Všechny ceny v článku jsou uvedeny včetně DPH.

Epson Aculaser C4000 PS

provozní náklady

pořizovací cena

doba tisku v maximálním rozlišení

Cena vč. DPH: 128 209 Kč

K testu zapůjčila firma: Epson, www.epson.cz

§§§§§


Formát A1 barevně? Bez problémů – HP DesignJet 100

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c02p0763

Někdo si na barevné tiskárně vytiskne pár obalů na cédéčka, jiný třeba tabulky, grafy, nebo rodinné fotografie. Dnes vám představíme barevné inkoustové zařízení, které uvedené činnosti hravě zvládne. A dokáže toho mnohem více, protože kromě maximální tiskového formátu A1 si může uživatel nastavit různé velikosti vkládaného papíru od 76 x 152 mm do 625 x 1 625 mm. Potištění takhle rozměrné plochy přitom tiskárně nezabere mnoho času.

Pro koho je výrobek určen? Odpověď na položenou otázku není nikterak složitá tiskárnu využije každý, kdo velkoformátové zpracování svých dokumentů potřebuje. HP DesignJet 100 se proto uplatní v konstrukčních kancelářích či v reklamních společnostech. Podmínkou pro využití je jen užívání PC se systémem Windows 95 nebo novějším, počítač přitom musí být vybaven USB 1.1 nebo USB 2.0 komunikačním rozhraním. Dáváte-li přednost síťovému připojení, budete si muset za toto volitelné rozšíření připlatit. Cena 45 652 Kč je v konkurenci srovnatelných produktů velmi zajímavá. Získáte za ni stroj s 50listovým automatickým spodním podavačem pro maximální formát 13 x 19 palců, nad nímž je umístěna výstupní plocha potištěných dokumentů. Formáty médií, které se do automatického podavače nevejdou, se jednotlivě zakládají z přední nebo zadní strany tiskárny. Po založení stačí stisknout tlačítko na ovládacím panelu a papír je vtažen nebo vtlačen do prostoru tiskové mechaniky. Mezi kladné vlastnosti patří také nízké provozní náklady. Srovnáme-li tuto velkoformátovou tiskárnu s běžnými kancelářskými stroji, pak nás údaje o černobílém tisku za 0,86 Kč a barevném tisku za 2,80 (celkové pokrytí 5 a 20 procent) celkem příjemně překvapí. Tiskárna dokáže nanášet kapky inkoustu v maximálním rozlišení 1 200 x 600 dpi a může pracovat s médii v maximální gramáži až 300 g/m2. Udávaná rychlost tisku 24 m2 za hodinu při nejnižším nastavení i 1,6 m2 za hodinu ve vysokém rozlišení a použití speciálních médií možná o výkonu napoví profesionálním grafikům. Nám ostatním smrtelníkům by spíše vyhovoval údaj o počtu stran A4 za minutu, ten však není v technické dokumentaci specifikován. Při testu nás proto zajímala rychlost prvního výtisku. Ta je velmi podobná při černobílém a barevném tisku a v maximálním nastavení vylezl A4 rastrový snímek za 1 minutu a 38 sekund. Při tisku textového souboru vystačí tiskárna s časem 44 sekund. Uvedené údaje jsou spíše ilustrativní, protože tiskárna poměrně dlouho zavádí papír z podavače a pak krátkou dobu nanáší inkoust. Rychlost tisku možná lépe vynikne při zmínce o výstupu na formát A1. Vyzkoušeli jsme si barevnou celoplošnou předlohu v rychlém režimu a podařilo se nám ji zpracovat za 3 minuty a 20 sekund. Volba střední kvality tisku pak tiskárnu zbrzdila na 6 minut a 8 sekund. Náročnější tisky na speciální média však trvají delší dobu, například tisk fotografie připravené pro formát 13 x 19 palců (cca 33 x 48 cm) nám trval 10 minut a 12 sekund. Kvalita je závislá na rozlišení a na použitém médiu. Pro její zvýšení je vhodné připravit dokument ve správném rozměru a rozlišení. Tiskárna sice dokáže částečně eliminovat chyby komprese v JPEG souborech, ale rozhodnete-li se pro automatické zvětšení snímku 10 x 15 cm v rozlišení 72 dpi na formát A1, nebudete s výsledkem zcela spokojeni.

HP DesignJet 100

pořizovací cena

náklady na tisk

nepodporuje Mac OS

Cena vč. DPH: 45 652 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, www.hp.cz

§§§§§


Dravec nové generace – Seagate Barracuda ATA V

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c02p0764

Společnost Seagate se již dlouhou dobu zabývá vývojem pevných disků a její výrobky patří pravidelně k tomu lepšímu, co je možné na počítačovém trhu nalézt, a to jak v oblasti SCSI rozhraní, tak i v kategorii IDE. Obzvláště když přišla série nazvaná Barracuda, hladina klidných vod se zčeřila. Například Barracuda ATA III byla ve své době nejvýkonnějším IDE diskem vůbec. Její nástupce s označením Barracuda ATA IV přinesl znovu vyšší výkon i kapacitu, a i když nebyl v době své slávy nejrychlejší, stále patřil mezi špičku a byl oblíben především pro velice tichý chod. Po nějaké době se nám do rukou dostává novinka v podobě dalšího přírůstku do rodiny dravců Barracuda ATA V.

Sám název Barracuda ATA V napovídá, že tato verze pevného disku je určena pro připojení pomocí rozhraní ATA. Barracuda podporuje standard známý pod označením ATA/100 nebo Ultra ATA/100, ale samozřejmě si zachovává zpětnou kompatibilitu s předešlými normami, tedy s ATA/66 a ATA/33 (UDMA2). Z konstrukčního hlediska je tento disk vyroben jako nízkoprofilový s velikostí ploten 3,5". Plotny jsou v něm celkem dvě a jejich čtyři povrchy nabízejí v součtu 120 GB využitelného diskového prostoru. Mimo verze, kterou jsme na testy obdrželi, budou existovat i kapacitně menší verze nabízející 40, 60 a 80 GB.

V testech si "stodvacítka" se 7 200 otáčkami za minutu vedla solidně. V měření kontinuálního čtení z povrchu neformátovaného média jsme zaznamenali průměrný výkon o hodnotě 42,61 MB/s. Přístupová doba činí 8,4 ms včetně načtení obsahu požadovaného sektoru, což je také slušná hodnota. Maximální průchodnost dat z vyrovnávací paměti disku po sběrnici činí 73,5 MB/s.

Celkově tedy dopadla Barracuda v testech dobře, jedná se o výkonný disk, úspěšně navazující na své předchůdce a ani nevadí, že není absolutně nejrychlejším diskem, jako tomu bylo kdysi u Barracudy III. Stačí, že je solidní, rychlý, spolehlivý a navíc za přijatelnou cenu.

Seagate Barracuda ATA V

kapacita poměr výkon/cena Cena vč. DPH: 6 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Seagate, www.seagate.com

§§§§§


Poloprofi za pár korun – HP Photosmart 850

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c02p0765

HP je poslední dobou vnímáno spíše jako výrobce lacinějších, a tomu i technologicky odpovídajících fotoaparátů. Nový PhotoSmart 850 je určen pro uživatele, kteří chtějí mít více kontroly nad svým snímkem a vyžadují také velmi kvalitní snímací čip i objektiv. HP Photosmart je totiž čtyřmegapixel s 8násobným optickým zoomem!

Podíváme-li se na další technické parametry, tak mimo zmíněného objektivu se světelností f2,8 až f3,1 a proměnným ohniskem ekvivalentním 37-300 mm na kinofilmu nás určitě zaujme také široká škála clonových čísel a rychlostí závěrky, jíž lze dosáhnout v režimech priority času a priority clony. To je dokladem zaměření přístroje spíše na zkušenější uživatele, kteří jsou schopni s použitím takových hodnot vytvořit zajímavé fotografie.

Mimo dvou prioritních režimů má fotograf k dispozici také plnou automatiku a další tři scénické programy. Režim Action je ekvivalentem sportovního programu, Landscape reprezentuje krajinářský záběr s důrazem na velkou hloubku ostrosti, a Portrait naopak tvoří portrétní snímek s rozostřeným pozadím. Jako drtivou většinu dalších parametrů lze také scénické programy volit pouze z nabídek menu, které je stejně strukturované a používá obdobné symboly jako u jiných produktů HP. Ovládání přístroje je tak poměrně snadné i pro uživatele, kteří nejsou schopni luštit miniaturní ikony u některých konkurenčních přístrojů, ale přílišná schematičnost a zjednodušování u řady symbolů nekoresponduje s celkovým pojetím fotoaparátu HP Photosmart 850.

Stejně tak rychlost firmwaru a možnosti např. při prohlížení pořízených fotografií jsou velmi slabé, a i přes plynulé "smooth scroll" listování mezi jednotlivými snímky připomínají spíše nižší kategorii fotoaparátů.

Čtyřmegapixelový (na plastovém těle s mohutným pogumovaným gripem je v rozporu s doporučením japonské asociace výrobců kamer a fotoaparátů JCIA uvedeno 4,1 megapixelu) CCD čip poskytuje opravdu velmi dobré fotografie s minimem šumu, i když faktem zůstává, že při ISO 200 jej nalezneme na snímku více. Mimo ISO 100 a automatické volby citlivosti je to bohužel pouze jediná varianta možného nastavení.

Uživatele však mimo sterilních údajů zaujme také řada drobných detailů, které zpříjemňují práci s fotoaparátem. Vzhledem k tomu, že místo klasického průhledového hledáčku je vestavěn miniaturní LCD zobrazovač, bylo možné implementovat automatickou volbu velkého LCD displeje na zadní straně fotoaparátu nebo zmíněného LCD hledáčku podle toho, zda fotograf přiloží či nepřiloží tvář k okuláru hledáčku. Je to líbivé a velmi praktické.

V HP také velmi zapracovali na dalších možnostech zpracování a zejména sdílení fotografií. Cestu k tomu je možné nalézt například v komunikační kolíbce, která je za dalších 3 000 Kč volitelným příslušenstvím a umožňuje jak snadno přenášet fotografie do softwaru v počítači, tak komfortně nabíjet tužkové akumulátory uvnitř přístroje.

HP Photosmart 850 je povedený fotoaparát, kterým se HP vrací do třídy poloprofesionálních přístrojů, a jak už se poslední dobou u této značky stalo zvykem, za opravdu skvělou cenu. Je nepochybné, že obdobný přístroj s takovými parametry za 20 tisíc se bude u konkurence hledat jen velmi nesnadno.

HP Photosmart 850

cena

rozsah zoomu

volitelný dock

slabý firmware

málo možností nastavení

Cena vč. DPH: 19 990 Kč

K testu poskytla firma: Hewlett Packard, www.hp.cz

§§§§§


Čtvrt Tera do tašky – Maxtor Personal Storage 5000XT

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c02p0767

Vyřešit problém s přenosem objemných dat z jednoho počítače do druhého, pokud nejsou propojeny sítí, lze dnes několika způsoby. K použití disketové mechaniky by se zřejmě odhodlal jen člověk s velkou dávkou trpělivosti, obzvláště pokud by potřeboval přenést více dat. Vhodnějším médiem se může stát povrch disku CD-R. Již teď však v mnoha případech začíná být 700 MB prostoru, které CD nosič nabízí, nedostačujících. Pro přenos informací, které přesahují kapacitu cédéčka, je nutné data buď komprimovat, nebo případně velké datové soubory rozdělovat na jednotlivé disky. V poslední době se objevila cenově dostupná alternativa v podobě mechanik zapisujících na nosič DVD, jenž nabízí souvislý prostor až 4,7 GB. Bohužel ale jednota mezi zapisovacími formáty DVD-RW, DVD-RAM a DVD+RW není zrovna uspokojivá. Spíše lze říci, že je existence všech těchto rozlišných formátů otřesná a ukazuje neschopnost vůdčích vývojářských firem se dohodnout na jednom řešení, jež by se stalo standardem. Navíc můžete čelit i situaci, kdy potřebujete přenášet řádově desítky gigabajtů a ne jednotky. V těchto případech už není zbytí a je nutné přenést celý pevný disk.

Naštěstí existují i společnosti, které myslí na tento typ uživatelů. V současné době už není nutné začít se sápat po křížovém šroubováku a vyjímat disk z útrob počítače při každém přenosu většího množství dat. Ideálním řešením je pořídit si zařízení zvané externí pevný disk.

Produkt značky Maxtor vyhlíží jako nevelká krabička o rozměrech 41 x 152 x 291 mm, s docela elegantním designem a vkusně namíchanou modrou barvou. Při srovnání s některými dřívějšími pevnými disky Maxtoru je nutné uvést, že vzhled je minimálně o třídu lepší.

Samotná hmotnost zařízení s modelovým označením Maxtor Personal Storage 5000XT není zrovna nejnižší 1,22 kg není málo. Pokud se však podíváte na možnosti, počínající kapacitou 250 GB, budete asi nahlížet situaci jinak.

Externí disk ke možné k počítači připojit ne jedním, ale hned několika způsoby. Pokud je počítač vybaven rozhraním Firewire neboli IEEE1394, můžete využít jeho služeb a tento způsob se v praxi zdá zřejmě jako nejideálnější řešení. Máte-li v počítači instalováno USB 2.0, můžete jej s úspěchem také použít. Jestliže není dostupné ani jedno z těchto rozhraní, lze připojit zařízení 5000XT i s pomocí USB 1.x, ovšem v tomto případě si je třeba uvědomit, že rychlost bude velmi pomalá a pro kopírování objemově větších dat naprosto nevhodná.

Pro ilustraci uveďme maximální propustnosti sběrnice při jednotlivých typech připojení pevného disku ke standardnímu PC. Při využití USB 2.0 je teoretická propustnost sběrnice v maximu 480 Mb/s (60 MB/s), v praxi pak přibližně 34 MB/s. Při využití Firewire je přenosová rychlost sběrnice 400 Mb/s (50 MB/s), ovšem v praxi se ukázala vyšší než při využití USB 2.0 byla cca 37,5 MB/s. Pokud budete v nouzi a připojíte pevný disk pouze v režimu USB 1.x, počítejte, že nejvyšší teoretická propustnost je 12 Mb/s (1,5 MB/s) a při praktickém využívání pevného disku je maximální přenos přibližně na hranici jednoho megabajtu za sekundu.

Napájení pevného disku je řešeno s pomocí externího adaptéru, který zajišťuje, aby vaše PC nebylo zatěžováno dalším spotřebičem. Pravdou však je, že přenášení adaptéru se může někomu zdát jako zbytečná zátěž navíc. Disk lze provozovat pod operačními systémy Mac OS 9.1, Mac OS X, Windows 98SE, Me, 2000 a XP. Dodaný software představuje Retrospect verze 5.6, s níž lze snadno provádět správu souborů i zálohování dat z pevného disku na externí zařízení.

Celkově lze říci, že se jedná o spolehlivé zařízení s chvályhodnými vlastnostmi, které lze uživatelům ke koupi jen doporučit. Svědčí o tom nejen snadná instalace, ale i kapacita média, relativní rychlost disku i nabídka v možnostech připojení.

Maxtor Personal Storage 5000XT

kapacita disku

konektivita

hmotnost

Cena vč.: DPH: 15 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Maxtor, www.maxtor.com

§§§§§


Základ na pár let – MSI KT4 Ultra-BFISR

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c02p0769

Motherboardy se dělí na levné a ty drahé. KT4 Ultra-BFISR od Microstaru patří rozhodně do druhé skupiny, ale na oplátku uživateli poskytne takovou úroveň komfortu a rozsah funkcí, jaký se stane standardem nejdříve koncem roku 2003. Pokud chcete desku, která obsahuje prakticky vše, co dnes lze na motherboard integrovat, podívejte se, co nabízí právě KT4 Ultra-BFISR.

MSI KT4 Ultra je založena na čipové sadě VIA KT400, z čehož vyplývá její určení pro procesory AMD, tedy zejména Athlon XP. Ne že by nebylo možné v ní provozovat také Durony, ale vzhledem k její pozici v nabídce MSI si ji jen málokdo koupí spolu s nejslabším dostupným procesorem platformy Socket A.

Na desce jsou umístěny 3 sloty pro paměti typu DDR SDRAM, které mohou pracovat na frekvencích 266 či 333 MHz v režimu DDR. Ve specifikacích desky jsou uvedeny také paměťové moduly DDR400 (PC3200), ale faktem zůstává, že při jejich použití je třeba překousnout řadu omezení. Ta vyplývají především ze stavu, že DDR400 ještě není standard specifikovaný v rámci JEDEC konsorcia, a tudíž není ani oficiálně podporován ze strany výrobce čipové sady. Navíc jsou DDR400 moduly poměrně drahé a jejich výkonový nárůst oproti kvalitním DDR333 je velmi sporný.

KT400 podporuje také grafické adaptéry typu AGP 8x, a i když dnes jen málo karet využívá tohoto potenciálu, je to zajímavá investice pro rok 2003. Mezi další integrovaná rozhraní patří také dnes velmi moderní Serial ATA, které je zpřístupněno dvoukanálovým čipem Promise PDC20376. Zatím jde pouze o verzi SATA 150, takže se nedá očekávat příliš výrazný nárůst výkon oproti běžnému ATA/133 (jež je na desce přirozeně k dispozici také a hned na třech konektorech s podporou systémů RAID 0, 1 a 0+1), ale je to dobrý základ pro budoucí pevné disky.

Ze standardního vybavení můžeme jmenovat ještě šestici USB 2.0 portů, z nichž 4 jsou vyvedeny přímo na štítku s porty a další dva lze prostřednictvím konektoru na základní desce nasměrovat dodávaným bracketem na zadní stranu počítače, anebo v případě odpovídající skříně i na její přední stranu. Mohou tak zaujmout místo buď v dolní části, kde bývá pro tyto porty vyhrazen prostor, případně také v záslepce jedné z 3,5" pozic skříně. Takové příslušenství je ale třeba dokoupit zvlášť.

Pozornost si zaslouží také integrované šestikanálové audio produkované čipem C-media CMI8738MX. Existuje několik možných nastavení 3,5mm konektorů v ATX štítku, takže i bez dalšího příslušenství je možné produkovat zvuk standardu 5.1. Standardně je v krabici spolu s deskou také speciální audio bracket s výstupem na zbylé reproduktory v případě, že jsou použity osazené konektory také pro mikrofonní a linkový vstup, a současně obsahující i optický a SPDIF digitální výstup.

Jako zajímavý bonus nelze opomenout ani rozhraní Bluetooth pro bezdrátovou komunikaci na krátké vzdálenosti. Ve výbavě je malá karta, kterou si uživatel může instalovat do prostoru PCI karet, a na ní je připojena zhruba 15centimetrová slušivá anténa. Dodávané ovladače a software pak umožní nejen komunikaci s mobilními telefony, PDA i řadou dalších Bluetooth kompatibilních zařízení, ale také snadné spojení mezi dvěma počítači s Bluetooth rozhraním.

Bonbónkem na už tak přebohaté výbavě je tříportový řadič FireWire, jehož výstup je uskutečněn dodávaným bracketem, a rozhraní gigabitového Ethernetu Broadcom, které lze použít i v sítích standardu 10/100 BaseT.

Je faktem, že za desku s takovou výbavou je třeba zaplatit více, než kolik stojí obyčejné motherboardy. Na druhou stranu řada integrovaných komponent může uživateli i poměrně velké částky ušetřit a velmi inovativní design i podporované moderní technologie jsou zárukou dlouhodobé investice.

MSI KT4 Ultra-BFISR

výborná výbava

vysoký výkon

vyšší cena

Cena vč. DPH: 6 895 Kč

K testu poskytla firma: 100Mega Distribution, www.100megadistribution.cz

§§§§§


Tvořivý zvuk nové generace – Novinky od Creative

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c02p0770

Společnost Creative uvedla na podzim tohoto roku na trh větší množství zajímavých novinek. Krom přenosného MP3 přehrávače Jukebox ZEN a MuVo, o nichž se na našich stránkách brzy dočtete, mezi ně patří především nástupce oblíbené zvukové karty Sound Blaster Audigy a trojice nových reproduktorů.

Creative Sound Blaster Audigy 2

Na poli zvukových karet patří výrobky společnosti Creative k těm nejznámějším bojovníkům. Zatím poslední model s označením Sound Blaster Audigy, který vystřídal úspěšnou řadu Live!, má za sebou už přes rok života a na trhu se začalo objevovat větší množství konkurentů, kteří sice nabízeli jen srovnatelnou kvalitu zvuku, ale již lepší prostorové ozvučení, realizované prostřednictvím výstupů 7.1. I když jde přeci jen spíše o marketingový tah filmových titulů podporujících Dolby Digital EX a DTS ES či her s EAX Advanced HD je málo jako pověstného šafránu, papírově nemohl těmto přednostem konkurence Sound Blaster Audigy s výstupem 5.1 konkurovat.

A tak přichází na trh Sound Blaster Audigy 2. Co se týče počtu podporovaných reproduktorů, konkurenci dohání výstupem 6.1 a trumfuje skvělou kvalitou zvuku, jelikož oproti svému předchůdci nabízí nahrávání v kvalitě 24 bitů/96 kHz. To je poměrně značný posun, neboť Sound Blaster Audigy dokázal v této kvalitě pouze přehrávat a vzorkoval v 24bit/48 kHz, přičemž oněch 24 bitů navíc není zcela přesný údaj. Výrazný krok kupředu učinila firma Creative i u přehrávaní zvuků a Sound Blaster Audigy 2 nově podporuje technologii DVD Audio. Ta umožňuje na DVD disky nahrávat skladby kódované 24bitově se vzorkovací frekvencí 192 kHz. Pokud tyto parametry srovnáte s kvalitou CD, tedy s 16bit/44,1 kHz, jde o velmi výrazné zlepšení. Udávané hodnoty samozřejmě fungují pouze u stereofonních reproduktorů při přehrávání ve více kanálech je kvalita snížena na 24bit/96 kHz. Potlačení šumu se u nového Sound Blasteru Audigy 2 zlepšilo o 6 dB, a oficiální hodnota výrobce udává 106 dB. Ve skutečnosti je ale o cca 10 % nižší.

Po stránce technologických inovací je asi největším trumfem Audigy 2 podpora sedmikanálového zvuku a výstup na reproduktory 6.1. I když se vám může zdát, že konkurence je v tomto případě díky 7.1 formátu stále o nějaký krok napřed, nemusí tomu tak nutně být. Nejmodernější systémy kódování Dolby Digital EX a DTS ES totiž přehrávají zadní kanál pouze v monoformátu, a tudíž sedmý reproduktor není otázkou kvality, ale spíše výkonu. Formát 6.1 v současnosti pro přehrávání filmů na nosičích DVD zcela postačuje. To platí i o hrách, kde je v současnosti technologickou špičkou prostorového zvuku technologie EAX Advanced HD, kterou podporují například tituly Soldier of Fortune: Double Helix či Hitman 2, přiložené u retailového balení karty.

Náročnější uživatele a poloprofesionální hudebníky bude zajímat informace, že Sound Blaster Audigy 2 obsahuje druhou verzi ovladačů ASIO. Zde je ale háček v tom, že tuto verzi umožňující vzorkovat v maximální možné kvalitě 24 bitů/96 kHz bude obsahovat pouze Sound Blaster Audigy Platinum eX. Obě nižší verze si prozatím přinášejí pouze stávající ASIO ovladače ze Sound Blasteru Audigy, které umí nahrávat ve 24bitové kvalitě se vzorkovací frekvencí 48 kHz.

Novinkou Sound Blasteru Audigy 2 je certifikace THX. Nejde o žádnou technologickou inovaci, ale spíše o jakýsi marketingový tah. Toto ocenění totiž značí, že výrobek splňuje vysoké nároky na věrnost zvuku, které v polovině osmdesátých let stanovil režisér Hvězdných válek George Lucas. Logo THX se dlouho dobu objevovalo především u promítacích sálů kin, v devadesátém roce pak počal certifikát THX zdobit i domácí spotřební elektroniku. V současnosti proniká THX i do dalších odvětví a Sound Blaster Audigy 2 je po reproduktorech Logitech Z-560 druhým důkazem toho, že se tento standard začíná přesouvat i do oblasti PC.

Co se týče výstupů, je Sound Blaster Audigy 2 téměř identický se svým předchůdcem. Jedinou změnou je zvýšení počtu 3,5mm konektorů sloužících k výstupu a vstupu zvuku. Digitální výstup má v této verzi vlastní konektor, a nedělí se tedy s třetí dvojicí kanálů jako tomu bylo u předchozích verzí karet Creative Sound Blaster. Na pravé straně karty pak najdete SB1394, konektor pro rychlý přenos dat, jehož přítomnost využijete při práci s MP3 přehrávačem Jukebox 3 a ZEN či při editaci videa z digitální kamery. Gameport, který se na kartu již nevešel, můžete umístit do dalšího volného PCI slotu. Stejně jako u předchozích modelů Sound Blaster, i Audigy 2 se bude prodávat v několika verzích, přičemž modely Platinum a Platinum eX budou za vyšší cenu nabízet i další možnosti připojení, kvalitnější softwarovou výbavu a dálkové ovládání.

Softwarová výbava karty v základní verzi čítá šest CD. Na nich naleznete krom plných verzí her Soldier of Fortue 2: Double Helix a Hitman 2 též ovladače, demonstrační programy a několik písní v DVD Audio formátu. U ovladačů, mezi nimiž najdeme zajímavé i nepříliš užitečné utility, je zarážející především jejich velikost. Maximální instalace ovladačů totiž zabere více než 250 MB.

Sound Blaster Audigy 2 představuje značný posun v kvalitě reprodukce zvuků a hudby z běžného PC. Abyste tuto kvalitu ale pocítili, musíte investovat též do reproduktorů, neboť pokud očekáváte, že vás vaše plastové bedýnky ohromí, zůstaňte klidně u integrovaného kodeku AC97.

Creative Inspire 6.1 6700

Reproduktory společnosti Creative asi není nutné příliš dlouze představovat. S jejich testy se setkáváte v PC WORLDu pravidelně vždy po vypuštění nějakého nového modelu. Není to tak dávno, co jsme vás seznámili s vysoce kvalitními digitálními 5.1 reproduktory Inspire 5700, které navíc obsahovaly i Dolby Digital a DTS dekodér. Tento model sice zůstává i nadále vlajkovou lodí Creativu, ale co se technologického pokroku týče, je již poněkud zastaralý. Nová zvukovka Creative Sound Blaster Audigy 2 totiž mimo jiné podporuje zvukový formát Dolby Digital EX, tedy Dolby Digital s přidaným šestým (a v některých případech i sedmým) zadním reproduktorem.

Sestava Inspire 6.1 6700 se skládá ze šesti satelitů a masivního dřevěného subwooferu s technologií SLAM. Přesněji řečeno je to pět identických satelitů o rozměrech 96 x x 92 x 112 mm, přední středový reproduktor s rozměry 116,5 x 89,3 x 108 mm a subwoofer o velikosti 245,5 x 272,1 x x 246,4 mm. Celkový RMS výkon soustavy je 82 wattů, přičemž na přední středový reproduktor připadá 20 W, na subwoofer 22 W a zbylé satelity disponují každý výkonem 8 W. To samozřejmě ani zdaleka neútočí na hranici 450 W, stanovenou sestavou Cambridge SoundWorks D510, ale cenový rozdíl mezi oběma produkty je značný a na běžné domácí použití je 82 wattů až dost.

Creative Inspire 6.1 6700 je na rozdíl od jiných bedýnek této značky honosících se přídomkem Digital soustava striktně analogová, a tak se rozlučte s jakýmikoli dekodéry prostorového zvuku, ovládacími panely a alternativními možnostmi připojení. Zvuk lze ze zvukové karty do reproduktorů vyvést pouze kabelem s třemi 3,5mm konektory, a tak pokud vlastníte kartu se čtyřmi separovanými analogovými kanály (např. Hercules Fortissimo 7.1), budete muset projevit trochu technické zdatnosti a nutná bude i investice do náhradní kabeláže. Taktéž spojení jednotlivých satelitů se subwooferem není ideální. V satelitech jsou kabely uchyceny napevno a do subwooferu se připojují kompozitním konektorem. Dálkové ovládání u Creative Inspire 6.1 6700 je velmi jednoduché a je podobné modelu Creative DTT 2200. Na konci kabelu se nachází pouze regulátory celkové hlasitosti a výšek/hloubek a konektor na připojení sluchátek. Zatímco přípojku na sluchátka považujeme za výborný nápad, poněkud nám u této sestavy chyběla možnost na dálkovém ovladači upravit vyvážení mezi předními a zadními satelity. To totiž zmíněná sestava Creative DTT 2200 umožňovala.

Ideální využití sady Creative Inspire 6.1 6700 se samozřejmě nabízí v kombinaci se zvukovou kartou typu 6.1, s jejíž pomocí můžete naplno vychutnávat prostorový zvuk Dolby Digital EX u filmů na DVD nosičích nebo hardwarovou akceleraci zvuku EAX Advanced HD u nejmodernějších her. Předností reproduktorů Creative Inspire 6.1 6700 je však i schopnost spolupráce se staršími kartami 5.1, jako jsou Sound Blaster Audigy či Live!. Šestikanálový zvuk je vyveden z karty, a před přehráním je sedmý kanál díky technologii CMSS domixován.

Creative Inspire 6.1 6700 je kvalitní analogová soustava reproduktorů, kterou asi nejlépe využijete spolu s výše popsanou kartou Audigy 2. Nabízí díky SNR poměru 75 dB a frekvenčnímu rozsahu 40 Hz 20 kHz kvalitní zvuk a přehrávání formátu Dolby Digital EX a EAX Advanced HD, což těm uživatelům, kteří u počítače neposlouchají koncerty vážné hudby, bude bohatě stačit.

Creative Inspire 5.1 5100

Další novou reproduktorovou soustavou v nabídce Creativu je model Inspire 5.1 5100. Jde o v pořadí již čtvrtý přírůstek do "pětkové" řady, který se staví po bok staršímu modelu 5300 a digitálním sadám 5500 a 5700 s externím dekodérem systémů Dolby.

Creative Inspire 5.1 5100 je sada určená především pro méně movité zájemce o prostorové ozvučení. Celkový RMS výkon činí 42 wattů, přičemž dřevěný subwoofer o rozměrech 215 x 189 x 189 mm disponuje 12 watty, a satelity o rozměrech 87 x 95 x 95 mm nabízejí shodně po 6 wattech. Není to rozhodně žádný zázrak, ale pro domácí využití tento výkon stačí.

Sestava je stejně jako předchozí model pouze analogová, a tak pokud si chcete vychutnat přednosti prostorového zvuku, musíte ji připojit ke kartě s integrovaným dekodérem Dolby. Ideální je například Sound Blaster Audigy nebo jeho nástupce. K připojení slouží stejně jako u většiny analogových reprosoustav kabel s třemi 3,5mm konektory na obou koncích. Stejné je to i s připojením satelitů, v nichž jsou kabely uchyceny napevno, což vám prakticky znemožňuje upravit jejich délku. Dálkové ovládání je jednoduché a umožňuje pouze korekci celkové hlasitosti. Nenabízí tedy ani regulaci výšek a basů, ani vyvážení předních a zadních reproduktorů.

Creative Inspire 5.1 5100 je poměrně kvalitní analogová sestava 5.1 s nižším RMS výkonem, určená především pro méně náročné domácí uživatele. Zatímco materiálu, designu a poměru cena/výkon se dá jen stěží něco vytýkat, dálkové ovládání by si rozhodně zasloužilo větší péči.

Creative Inspire 4.1 4400

Poslední novinkou mezi reproduktorovými sestavami je produkt s označením Inspire 4.1 4400, který ale díky své konfiguraci nebude zřejmě pro majitele novějších zvukových karet tak atraktivní jako předchozí modely. Jde totiž pouze o sestavu složenou ze čtyř satelitů a jednoho subwooferu, která svými možnostmi odpovídá kartám 4.1 (například Sound Blaster Live! Value), ale nedokáže nabídnout prostorový zvuk kódovaný např. v Dolby Digital nebo DTS.

Dřevěný subwoofer této kombinace má rozměry 211 x 192 x 192 mm a čtyři satelity jsou vtěsnány do krabiček o velikosti 87 x 95 x 95 mm. Celkový RMS výkon všech reproduktorů činí 41 wattů, přičemž 17 W je určeno pro subwoofer. Stejně jako u předchozích sestav je jasné, že hudební výkon netrhá rekordy, ale oproti běžným reproduktorům dodávaným k PC je více než čtyřnásobný a je opět ideální pro domácí ozvučení.

Reproduktory se k PC připojují analogovým kabelem s dvěma 3,5mm konektory na obou koncích a vzdálenost satelitů od subwooferu je bohužel opět pevně daná. Dálkové ovládání je stejné jako u modelu Inspire 5.1 5100 a můžete s ním tedy regulovat pouze hlasitost celé sestavy, bez možnosti upravit vyvážení předních a zadních reproduktorů. Chybí i konektor pro připojení sluchátek.

Creative Inspire 4.1 4400 je vcelku dobrá reproduktorová sestava, ale její masivnější úspěch je omezen technickou zastaralostí. Kdo by si dnes kupoval reproduktory typu 4.1, když se již více než dva roky prodávají karty s výstupem na 5.1 a rozdíl mezi touto soustavou a modelem 5100 je přibližně 1 000 Kč?

Creative Sound Blaster

Audigy 2

podpora sedmikanálového zvuku, kvalita přehrávání/nahrávání,

DVD Audio, certifikát THX

nutná investice do kvalitnější zvukové aparatury

Cena vč. DPH: 3 945 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative, www.creative.com

Creative Inspire 6.1 6700

6.1, výkon/cena, konektor sluchátek na dálkovém ovládání

vyvážení předních a zadních reproduktorů, pevné uchycení satelitů

Cena vč. DPH: 4 107 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative, www.creative.com

Creative Inspire 5.1 5100

design poměr výkon/cena

chybí stojánky na satelity příliš jednoduché dálkové ovládání

Cena vč. DPH: 2 343 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative, www.creative.com

Creative Inspire 4.1 4400

design

poměr výkon/cena

pouze 4.1,

příliš jednoduché dálkové ovládání

Cena vč. DPH: 1 996 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative, www.creative.com

§§§§§


MP-3 v Hifi provedení – Terratec C.A.R. 4000

Michal Bareš

c02p0771

S přehrávači MP3 souborů se můžeme setkat v různých provedeních. Po prvních softwarových přehrávačích, které pro přehrávání hudebních komprimovaných skladeb využívaly sílu procesoru počítače, se za čas začaly objevovat i krabičky schopné reprodukovat MP3 hudbu mimo PC. Ty mají dnes podobu buď specializovaných MP3 přehrávačů s interní či kartovou pamětí, jejichž výhoda je především v malých rozměrech a absenci mechanických prvků, nebo zařízení pracujících s těmito soubory uloženými na klasickém kompaktním či pevném disku. Na absolutní špičku posledně jmenované kategorie bychom mohli zařadit hi-fi komponentu společnosti Terratec s označením C.A.R. 4000.

Na velice letmý první pohled se tento přehrávač nijak neliší od běžné černé skříňky, z nichž bývá složena hi-fi aparatura. Na předním panelu vidíme výsuvný vozík pro vkládání kompaktních disků, řadu ovládacích tlačítek, rozměrný displej a otočné kolečko, připomínající regulátor hlasitosti. Již po zapnutí se však dějí nečekané věci. Nejprve se na červeně podsvíceném displeji objeví zpráva o nabíhání systému a přehrávač poté začne "hrabat" nejen na mechaniku CD, ale i na pevný disk a otestuje i přítomnost MMC paměťové karty v úzké štěrbině, téměř skryté na ovládacím panelu. Pokud do přístroje není vložen žádný kompakt (ať již obsahující hudební Audio CD nebo datový disk s MP3 skladbami), přijde ke slovu 40GB pevný disk, uložený kdesi v hlubinách tohoto černého zázraku. Ten slouží jako sklad pro hudbu, uloženou právě v komprimovaném MP3 formátu, takže se na něj vejde až 700 hodin záznamu, což pokryje nároky každého průměrného audiofila.

Data lze na pevný disk uložit buď po propojení s osobním počítačem (k tomu slouží bohužel celkem pomalý port USB 1.1), zkopírováním z datového CD, vloženého přímo do vozíku přehrávače, ale nejzajímavější a nejpraktičtější cestou je "grabování" za letu z vloženého hudebního CD. S tímto zařízením totiž nemusíte ztrácet čas komprimací a následným kopírováním souborů, jelikož díky přítomnosti interního čipu zvládá C.A.R. 4000 komprimovat a ukládat skladby přímo během hudební produkce.

Organizace datové audiotéky probíhá v ideálním případě, kdy hudební disk podporuje CDDB, zcela v režii zařízení stačí stisknout tlačítko "Rec" a Terratec si sám uloží na disk celý obsah kompaktu i se jménem autora, názvem alba a skladby. Při poslechu z pevného disku pak prostřednictvím otočného tlačítka najdeme nejprve jméno interpreta, pak vybereme z nabídky alb a nakonec zvolíme určitou skladbu. Přehrávat lze jak jednotlivé písně a celá alba, tak i skladby seřazené do playlistu. Orientace při ovládání a možnosti nastavení skladeb jsou řešeny celkem intuitivně, takže i uživatel nepoučený příručkou zvládne zařízení za okamžik. Nastavit lze celou škálu možností, z nichž kromě různých úrovní bitratu (v rozsahu 48-320 Kb/s) oceňujeme především podporu proměnlivého datového toku. Možné je ukládání v bezztrátovém formátu .Wav.

Jako zdroj hudby zde nemusí být pouze integrovaná mechanika CD a slot pro karty typu MMC, ale prostřednictvím line-in vstupu také jakýkoliv jiný komponent domácí věže, takže vytvářet MP3 skladby můžete snadno i z kazetového magnetofonu, gramofonu, rádia či mikrofonu.

I přes to, že se nám koncepce i možnosti tohoto přehrávače velice líbily, je zde několik věcí, které mu musíme vytknout. První zklamání nastane hned při prvním vysunutí vozíku pro CD, ten totiž není černý, jak bychom čekali, ale béžový a prozrazuje přítomnost běžné mechaniky typu CD-ROM. U zařízení této cenové kategorie bychom čekali alespoň snahu tento fakt zaretušovat. S tím může být spojen i další problém totiž fakt, že i přes podporu přehrávání zapisovacích i přepisovacích médií mechanika občas stávkuje a odmítá obsah kompaktu přečíst. V tom případě bohorovně tvrdí, že není vložen žádný disk, a uživateli se ji nepodaří přesvědčit jinak než restartem systému. Ten také občas zatuhne, ale to se již nestává tak často. Poslední výhradou je ne tak intuitivní softwarové rozhraní, které má sice i možnost synchronizace disku přehrávače s počítačem, ale pokud se budete snažit "uploadovat" z počítače více adresářů najednou, zjistíte, že software není chopen správně vytvořit frontu a nahrává vždy pouze skladby v posledně přidaném adresáři.

Koncepce a nápad jsou skvělé, kvalita reprodukce jakbysmet, ale u hi--fi zařízení této cenové relace bychom přece jen čekali naprostou technickou dokonalost, a v některé z příštích verzí bychom ocenili i možnost vypalování MP3 skladeb z disku přehrávače přímo v zařízení do podoby Audio CD.

Terratec C.A.R. 4000

kvalita přehrávání

ovladatelnost

orientace v MP3

béžová mechanika

cena přístroje

Cena vč. DPH: 29 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Terratec www.terratec.cz

§§§§§


Krásný nový Palm – palm Tungsten T

Tomáš Jirásko

c02p0772

První informace a technické specifikace jsme vám přinesli v minulém čísle, a nyní se podíváme, zda byly naděje "Palmistů" vkládané do Tungstenu s operačním systémem Palm OS5 oprávněné.

Soudě dle designu, tak ano. Palm nepřipustil záměnu s PocketPC a nepoužil dnes tak módní stříbrnou, ale modrošedou metalízu, která modelu vysloveně sedne. Tungsten je však mírně při těle, tloušťka 1,5 cm jej řadí k obéznějším přístrojům, délka 12 centimetrů představuje průměr. Do maximální velikosti je nutné Palm rozložit. Posuvná část, pod kterou se skrývá graffiti ploška, mne ale nadšením nenaplňuje, i když jde o účelné řešení. Vysunutí této části jednou rukou je téměř nemožné, navíc životnost takového prvku je s ohledem na každodenní zátěž těžko odhadnutelná. Přitom si šoupání užijete více než dosti, neboť např. změna nastavení jasu si žádá přístup přes ikonu na graffiti plošce. Stylus má podobu propisovací tužky s zamačkávací čepičkou, kterou se dosahuje efekt vysunutí z úložného prostoru.

Displej s rozlišením 320 x 320 pixelů a škálou 65 536 barev si zaslouží uznání. Zobrazení barev je věrné a díky vysokému rozlišení nejsou patrné přechody mezi pixely, takže obraz působí čistě a kontrastně. Vylepšena byla odrazná plocha a na denním světle je tento displej bezkonkurenční. Regulace jasu je plynulá a celkové podsvícení je realizováno zespodu (stejně jako u modelu m515), kdy bohužel výjimku tvoří graffiti ploška, které se podsvícení nedotklo. Řešení sice nabízí fólie Lumitector, ale výrobce na toto mohl při návrhu pamatovat.

I zvuku nám nový Tungsten dopřeje, čehož důkazem je i hlasový záznamník, užitečná utilita, která dosud chyběla. K jeho zapnutí slouží tlačítko na boku přístroje, které vás nenutí použít stylus. Dobrá citlivost mikrofonu je posílena prvkem potlačujícím šum. Do interní paměti lze uložit až hodinu záznamu, využít lze i přídavnou kartu a o přehrání se postará vestavěný reproduktor.

Novým ovládacím prvkem je D-Pad, tvořený čtyřsměrovým kruhovým kurzorem, se středovým tlačítkem pro potvrzení, které při delším podržení plní i funkci tlačítka Back. Čtveřice hardwarových tlačítek je D-Padu nablízko, jejich nastavení je volitelné, bohužel s ohledem na tvar není možné jejich zmáčknutí stylusem. Při prohlídce neunikne pozornosti ani SD/MMC slot. Využít tak lze kromě paměťových i karty GPS, WiFi, přídavné fotoaparáty a další. Jako první Palm má integrovánu technologii Bluetooth při testu propojení s Ericssonem T68i vše proběhlo snadno. Nechybí ani univerzální 16pinový port, shodný s řadou m5xx, což umožňuje používat stávající příslušenství pro předcházející řady, někdy ovšem je s ohledem na systém OS5 nutné zavedení nových ovladačů.

Interní aplikace (diář, adresář, úkoly, poznámky...) nedoznaly téměř změn, vynikající jsou DocumentsToGo v podstatě Office pro Palma umožňující bezproblémovou práci s nativními formáty Microsoftu. Ne všechny aplikace pro předcházející verze Palm OS na pětce poběží. Odhad se různí, většinou se hovoří o 80-90 procentech aplikací v anglosaských zemích, u nás však připočítejte navíc problémy s češtinou. S tím je spojena i otázka lokalizace, v tuto chvíli je k dispozici od společnosti Red Grep pouze "malá", zahrnující české fonty, podporu českých graffiti a on-screen klávesnici.

Tungsten dosahuje vynikajících parametrů a nabízí široké využití, což se ovšem odrazí ve vyšší ceně. Za své peníze však dostáváte organizéru srovnatelný s PocketPC, která jsou podstatně dražší.

Palm Tungsten T

rychlost procesoru

displej

Palm OS 5

Bluetooth

pořizovací cena

Cena vč. DPH: 19 000 Kč

K testu zapůjčila firma: RRC-CZ, www.rrc.cz

§§§§§


Hardwarová ochrana informací – Hardwarový klíč Guardant

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c02p0773

Krádež je pojem starý jak lidstvo samo. Na tomto tvrzení zřejmě není možné nic změnit. Ostatně o zlodějích se lze dočíst v mnoha příbězích z průběhu celé historie, stejně tak jako o způsobech ochrany před nimi. Je pravda, že pokud se jedná o krádež hmotných statků, existují vždy po ruce páky, jak ji zabránit, znemožnit nebo alespoň minimalizovat riziko. Chránit fyzický předmět lze mnoha způsoby: zamčením do bezpečného trezoru, oplocením pozemku, nebo třeba najmutím ostrahy. Tyto metody však bohužel selhávají pokud se jedná o loupež informací, které jsou uloženy na počítačích či jejich médiích. Zkopírovat takové médium a získat cizí cenné informace je poměrně snadná záležitost, zvláště pokud se jedná o data, která tvoří spustitelné programy. Data textových dokumentů či tabulek je možné zakódovat nějakým chytrým algoritmem a pojistit šifrovacím klíčem. Rozšířené jsou šifrovací programy např. RSA, PGP a další. Tuto ochranu však nelze použít v případě programů, jelikož ty by v zakódovaném formátu nemohly být spuštěny.

Je tomu už dávno, co začali vývojáři opatřovat své produkty sériovými čísly, jež měla zabránit nedovolenému šíření. Bohužel, bez většího úspěchu. Číslo identifikující legálnost instalace, se sice používá i dnes, ale ochranný charakter už dávno ztratilo. V době, kdy se objevily na trhu první CD nosiče a programy se počaly ukládat na ně, se zdálo, že softwarovému pirátství, jak se začalo loupežím programů říkat, je jednou provždy odzvoněno.

Vývoj v následujících letech pak ukázal, že opak byl pravdou příchod stříbrných kompaktů následovaly brzy i zapisovací mechaniky CD-RW. Od uvedení vypalovaček se nelegální kopie užitkových aplikací i her počaly paradoxně šířit daleko rychleji než do té doby. Moudré hlavy, kterým začaly unikat zisky, se snažily přijít na nové způsoby ochrany svých produktů a tak se zanedlouho počaly objevovat nestandardní CD, obsahující různé ochranné technologie. Klasickým příkladem takové technologie byly SaveDisc 1 či 2 nebo LaserLok. Nutno dodat, že téměř žádná ochranná technologie zabraňující přímému kopírování CD disku nezůstala dlouho účinná. Buď přišly na trh vypalovací mechaniky, které dokázaly s patřičným softwarem (např. CloneCD) funkční kopii stejně vytvořit, nebo se objevily cracky, umožňující používat neautentickou kopii. Zkrátka, ani tato cesta nevedla k úspěchu. Dokonce ani v poslední době diskutovaná ochrana Audio-CD, nosičů zvaná Cactus Data Shield, nezůstala potupy ušetřena. Ostatně, tato technologie byla ostře (a oprávněně) kritizována za porušení norem audiokompaktů (Red Book) a neumožňovala přehrávat originální nosič v mechanice PC, či dokonce ani v některých typech stolních CD přehrávačů. Tak či tak, stejně Cactus Data Shield neuspěl a dnes jej šikovní kutilové kopírují v nových vypalovačkách s tím, že ze zmetkových nahrávek CDS vytvářejí alespoň standardní formát Audio-CD.

Pokud se budeme chtít podívat na prostornější média nastupující po CD nosičích, tedy na DVD (Digital Versatile Disc dříve Digital Video Disc), můžeme už dnes směle říci, že ani ochrana na tomto poli nezůstala neprolomena. Zatím se filmy z DVD nosičů šíří nejvíce v podobě tzv. rippů na CD, což znamená, že se prolomí ochranné kódování souborů VOB umístěných na DVD disku a převedou se do známého formátu DivX:-). Nicméně už dnes začínají být dostupné DVD zapisovací mechaniky a tak se objevují první kopie filmů z originálních DVD. Je ale fakt, že maximální kapacita zapisovacího DVD média je pouhých 4,7 GB, což je zpravidla méně než zabírá celý originální film na DVD-ROM. Problém se tedy řeší převzorkováním komprese snímku do nižšího datového toku (bitratu), což konvence MPEG, respektive DVD videa umožňuje. Výsledkem je vytvořená DVD kopie z originálu, jejíž kvalita je neznatelně nižší než u původního titulu. Všechny následující kopie jsou pak už úplně beze ztráty kvality, neboť se již digitálně kopírují 1 : 1.

Vraťme se však přímo k počítačům a ochraně klasického softwaru, neboť zde jsme ještě všechny možnosti ochrany nevyčerpali. Dalším způsobem, jak zabezpečit aplikaci před jejím využíváním bez oprávnění, je využití služeb tzv. hardwarového klíče. Jak už sám název napovídá, nejedná se jen o nějaký fiktivní algoritmus, jenž by šel snadno prolomit, ale o hardware, tedy fyzický předmět. V našem případě klíč, který odemkne jinak nepřístupný a chráněný program. Tvůrci při prvních pokusech o výrobu bezpečného ochranného systému vycházeli z předpokladu, že zkopírovat program není nikdy takový problém, jako vytvořit novou kopii fyzického předmětu.

První hardwarové klíče se připojovaly na paralelní či sériový port, a pokud program vyslal požadavek na příslušné rozhraní, mohl identifikovat, zda je hardwarový klíč přítomen či nikoliv. Klíče byly v počátcích velmi jednoduchá zařízení bez složitější elektroniky, tudíž se našly i chytré hlavy, které se vyzbrojily pájkou a sadou nářadí a jednoduše kopii klíče vyrobily. Tuto metodu vzápětí vystřídali hackeři, kteří disasemblovali program v exe či com tvaru do podoby assembleru a tam, kde zjistili dotaz na přítomnost hardwarového klíče, program jednoduše upravili. Znovu zkompilovaný program pak mohl v poklidu pracovat i bez ochranného klíče. Řada takto cracknutých titulů je velice dlouhá, a to jak u programů pro DOS, tak i u aplikací pro operační systém Windows. Nicméně pokrok se nezastavil a vývoj zaznamenaly i ochranné technologie. Poslední generace hardwarových klíčů dnes nabízí velmi silné ochranné mechanismy, které zdaleka překonávají mnoho jiných zabezpečení.

Abychom vás s poslední generací hardwarových klíčů mohli blíže seznámit, zapůjčili jsme si od společnosti Fineco vývojářskou sadu Guardant. Účelem tohoto kitu je implementace spolehlivé ochrany do vlastních vyvíjených aplikací za pomoci inteligentního HW klíče.

Základem celé sady je samotný HW klíč, který je v případě sady Guardant buď v provedení pro USB, nebo paralelní port. My jsme vyzkoušeli variantu obsahující klíč pro konektor univerzální sériové sběrnice, tedy USB 1.x. Samotný klíč, rozměrově velmi malý, vypadá téměř jako přenosná paměť Flashdisk, ostatně nemá k ní tak daleko. Na rozdíl od ní však skrývá procesor, který je schopen samostatné práce a dokáže tak i zpracovávat šifrovací algoritmy. Klíč navíc obsahuje i 256 bytů paměti, kterou je možné využít pro uložení dat. S tímto vybavením se už lze softwarovému pirátství směle postavit. Zvlášť pokud k němu připočítáte i řadu přibalených užitečných programů.

Instalace softwarového příslušenství je poměrně jednoduchou záležitostí, po skončení je ještě potřeba restartovat operační systém a vývojová sada Guardant je připravena k použití. K dispozici je hned několik užitečných aplikací. Mezi prvními zmiňme upgradovací systém, který je s pomocí internetového připojení velmi snadnou záležitostí, a za pozornost stojí i utilita pro konfiguraci ovladačů HW klíče. Významnější aplikace pak jsou Dongle Programming Utility, což je editační program pro správu paměti hardwarového klíče. Zde je možné zapisovat či editovat nebo mazat informace konkrétního klíče samozřejmě lze tyto operace provádět i později, přímo ve vytvářeném programu pomocí dodaných knihoven API. Zajímavý je i automatický průvodce, který zjednodušuje práci vývojářům při implementaci ochrany. Programátorům též pomůže i aplikace s názvem Source Code Generator. Ta umí podle přání obsluhy vygenerovat zdrojový kód pro různé programovací jazyky. V podstatě pak není potřeba psát a dlouze studovat přesnou syntaxi API, generátor tuto nepříjemnou práci zvládne za vás. Na výběr jsou programovací jazyky od nejnižší úrovně assembleru pro DOS i Windows, přes Borland Pascal, Delphi, Visual Basic, jazyk C až po TopSpeed Clarion a FoxPro. U těchto programovacích jazyků máte připravenou solidní podporu pro využívání hardwarového klíče.

Jak již bylo řečeno, lze s využitím systému Guardant pořídit mnoho. Už se nemusíte omezovat jen na pouhou detekci klíče a spoléhat, že se nenajde cracker, kterému se tuto jednoduchou ochranu podaří prolomit. Je možné využít i daleko rafinovanější ochranu, např. ukládat důležitá data do klíče a uchovávat je tam, nebo je možno s funkcemi API testovat přítomnost klíče v časových intervalech. S pomocí procesoru klíče lze také nechat data kódovat přes algoritmus v klíči uložený, a v neposlední řadě můžete část kódu programu uložit do klíče. Se systémem je celkem snadné vytvářet aplikace, které mají limitovaný počet spuštění (max. 65 534) nebo časovou platnost (max. 226 dní), po vypršení můžete v programu samozřejmě nastavit nové limity a podobně.

Systém Guardant v síťové verzi lze s pomocí aplikace Guardant Net Server využívat i pro ochranu aplikací v celé síti. A to dokonce tak, že nebudete muset pořizovat pro každou instalaci vlastní HW klíč. Server se postará o správu klíče, a samostatné instalace vašeho programu se jen přihlásí a ověří nejen přítomnost HW klíče v počítači, kde je nainstalovaný server, ale i platnost licence.

Jak je vidět, bezpečnost softwarových produktů proti nelegálnímu využívání nelze brát příliš na lehkou váhu. Zabezpečit aplikace lze sice různým způsobem, ale ne každý je "neprůstřelný". Obecně je možno říci, že kromě výjimek se vždy našel člověk, který dokázal sebelepší ochranu probourat. Zda zůstane neprůstřelným systém Guardant, můžeme zatím jen hádat, ostatně jeho neporazitelnost tkví i ve variabilitě využití, kterou nabízí. Proto také v současnosti patří mezi nejbezpečnější ochranné systémy proti šíření nelegálního softwaru.

Hardwarový klíč Guardant

podpora programovacích jazyků

bezpečnost

cena

zabírá USB port jiným zařízením

Cena vč. DPH: 1 660 Kč

K testu zapůjčila firma: Fineco, www.finecom.cz

§§§§§


Kvalitní a levný barevný laser – Tiskárna Tally 8006

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0018

Ještě neutichl povyk kolem představení levných barevných tiskáren HP a Minolta, a do boje o přízeň zákazníka se pouští další společnost. Tentokrát je to Tecoma, které se podařilo srazit cenu tiskárny Tally 8006 pod hranici 40 000 Kč včetně DPH.

Koncepce rychlejšího černobílého tisku a doplňkového barevného zpracování dokumentů nebyla zcela opuštěna žádným z výrobců tiskáren. Minolta a HP mají v nabídce zařízení pro tisk 16 černobílých nebo 4 barevných stránek za minutu, ale Tally 8006 umí tisknout rychleji. Za 60 sekund totiž zpracuje 24 monochromatických anebo 6 plnobarevných výstupů. Toto GDI zařízení může pracovat v hardwarovém rozlišení 600 x 600 dpi a s interpolací zvládá 2 400 x 600 dpi. Ovladač přitom nenabízí volby přímého rozlišení, ale režimy Fast, Standard a High Quality. V závislosti na zvoleném nastavení dokáže tiskárna černobíle zpracovat dokumenty za 14 29 sekund u prvního výtisku. Barevný režim omezí uživateli výběr na normální a kvalitní tisk; jednotlivé listy testovacích dokumentů se nám podařilo zpracovat 25 sekund u textu a maximálně 1 minutu a 6 sekund u celostránkové fotografie. Tiskárna disponuje vnitřní pamětí 64 MB (maximum 192 MB), její procesor Intel I80960 s frekvencí 33 MHz sice dobře zvládne textové soubory, ale kvalitní tisk vícestránkových předloh jej dokáže zřetelněji potrápit. Soubor 16 barevných fotografií A4 totiž tiskárnu zaměstnal na 7 minut a 17 sekund a na 27 stránek PDF dokumentu jsme si počkali déle než 11 minut. Kvalita tisku je však výborná a drobné odchylky v barevném podání lze snadno vyřešit. Některým tiskárnám jsem vytýkal nedostatečnou podporu nastavení barev, ale Tally 8006 mezi ně rozhodně nepatří. Nabízí totiž automatický výběr barev pro tisk textu, fotografie nebo grafiky a navíc také přesné nástroje pro volbu sytosti nanášených tiskových barev, ovlivnění jasu a kontrastu. S takovými doplňky není problém vyladit tiskárnu přesně podle představ uživatele. K příjemným vlastnostem testovaného zařízení patří i stručná interní webová stránka pro konfiguraci tiskárny a zjištění stavu spotřebního materiálu, pochvalu zaslouží i dodávané programové vybavení NetPilot k nastavení a sledování síťového provozu. Tally 8006 je dodávána se síťovým a paralelním rozhraním, nemá však USB. Měsíční zatížení tiskárny by nemělo překročit 30 000 výtisků A4 při smíšeném provozu 50% mono/50% color. Pořizovací cena tiskárny v základní sestavě (s plnými tonerovými zásobníky pro potisk 12 000 černých a 7 200 barevných stran) je 39 565 Kč, provozní náklady jsou nad hranicí levných konkurenčních strojů a činí 1,11 Kč u černobílého a 4,63 u barevného tisku.

Tally 8006

rychlost opakování

kvalita tisku

možnosti nastavení barev

provozní náklady

Cena vč. DPH: 39 565 Kč

K testu zapůjčila firma: Tecoma, www.tecoma.cz

§§§§§

$$$$$


Software


Na stříbrných kotoučích

c02p0722

Financial Office verze 8

Firma Final si asi vzala za svůj hlavní úkol převod veškerých zákonů a vyhlášek v České republice do elektronické podoby. Po titulu Přehled platných předpisů České republiky přichází na trh další databáze. Tentokrát se jedná o úplná znění předpisů z oblasti finančního podnikání, obchodních vztahů, účetnictví a daní. Financial Office je jedinou specializovanou aplikací pro finanční sektor v České republice a poskytuje komplexní soubor odborných znalostí.

Autoři si dali opravdu záležet na uživatelském komfortu, a tak si můžete vybrat hned ze šesti verzí tohoto produktu. Aplikaci můžete nainstalovat jako verzi pro Win nebo HTML Help, Intranet Server či jako eBook nebo Internet version. Poslední možností je pořídit si celou databázi v papírovém vydání. Databáze je distribuována v kompaktním balení nebo prostřednictvím internetu. Základní sada kompaktního balení databáze se dodává jako multi pack s oprávněním pro 51 koncových uživatelů (1 + 50), přičemž oprávnění je možné snížit nebo zvýšit až na neomezený počet koncových uživatelů. Databáze je pravidelně měsíčně aktualizována. Internet Version je aktualizována jednou až třikrát týdně, stejně tak jako Intranet Server Version v případě dálkové správy pořizovatelem databáze. Po instalaci je program rozdělen do adresářů podle příslušnosti k jednotlivým oborům finančnictví, takže je velice jednoduché hledaný zákon či předpis najít. Např. daňové předpisy, které mají vlastní adresář, jsou ještě dále rozděleny na daně přímé a nepřímé. Ty jsou samozřejmě dále členěny na svazky, kapitoly, oddíly, sekce, části, odstavce a body, ale to už má na starosti program. Také je možné spustit celou databázi najednou a vyhledávat podle jednotlivých kapitol nebo použít fulltextové vyhledávání.

Tento produkt výrazně usnadňuje přístup k informacím a umožňuje přesnou identifikaci jednotlivých ustanovení. Práce s databází je opravdu velice jednoduchá a intuitivní a díky přehlednému uspořádání do postupných tematických bloků umožňuje snadnou orientaci, rychlé vyhledání potřebných informací a rychlé osvojování odborných znalostí. Kompaktní balení je poněkud dražší, ale jelikož se na českém trhu jedná o opravdu ojedinělý projekt a jde o 51 oprávnění, dá se tentokrát nad cenou přimhouřit oko.

Financial Office

verze 8

možnost výběru instalace

přehledné a kompletní zpracování

Producent: Final, s. r. o.

Žánr: databáze právních

a ekonomických informací

Jazyk: český

Cena: 12 990 Kč za multi pack balení, 1 900 Kč pro prvního a 950 Kč pro každého dalšího uživatele

K recenzi poskytla firma: Final, s. r. o., K Václavce 5, Praha 4, www.final.cz

Obsluha PC snadno a rychle MS Windows XP

Běžných "papírových" učebnic pro jednotlivé verze Windows již bylo vydáno nespočet. Nikoho však ještě nenapadlo zpracovat učebnici multimediální. Až do teď! Na trh totiž dorazila Multimediální učebnice od pražské firmy Pachner: Obsluha PC MS Windows XP.

Asi si říkáte: "Co nového se ještě můžu naučit?". Vy možná nic, ale co třeba vaše děti, rodiče, babičky nebo dědečkové? Zkrátka někdo, kdo se s počítačem ještě nikdy nesetkal. Na úplné začátečníky bylo totiž pamatováno v první řadě (profesionálové se tentokrát budou muset poohlédnout jinde), a tak jsou v úvodních kapitolách vysvětlovány základní pojmy jako hardware, software, operační systém apod. Nováčci se dozví jak zapnout a správně vypnout počítač, jak se přihlásit do systému a jak funguje celý systém profilů, nebo že existuje něco jako nabídka Start a jak s ní pracovat. Jako další je na řadě Průzkumník, jakožto hlavní aplikace pro správu souborů. V téhle lekci jsou zodpovězeny otázky týkající se veškeré práce se soubory na jakou si dokážete vzpomenout (vytváření, mazání, kopírování, přesouvání, komprimace, sdílení, atd.). V dalších lekcích dojde postupně na ovládání multimédií, uživatelská a systémová nastavení, systémové nástroje jako vyčištění nebo defragmentace disku, a v neposlední řadě se studenti dozvědí vše o zkrocení internetu pomocí Internet Exploreru a elektronické pošty v Outlook Expressu. Mírně a středně pokročilí uživatelé samozřejmě nemusí procházet celou výukou, ale díky rejstříku a fulltextovému vyhledávání mohou velmi rychle najít požadované informace. Učebnice je velice přehledně zpracována, lekce jsou dobře uspořádané a logicky na sebe navazují. Ke každému tématu jsou přiloženy obrázky s popiskami sejmuté přímo z prostředí Windows. Hojně se vyskytují i videoukázky, které dělají výuku ještě srozumitelnější a ukazují jak se k jednotlivým funkcím "XPéček" dostat. Tyto ukázky jsou dostupné také z hlavního menu, kde se po kliknutí na příslušný odkaz zobrazí jejich kompletní seznam. Stejně lehce přístupný je soupis všech klávesových zkratek. O existenci některých z nich možná neměli potuchy ani pokročilí uživatelé.

Nebojte se počítače jenom proto, že si myslíte, že ovládnout ho je moc složité. Zkuste překonat svůj strach, pořiďte si tenhle titul a vrhněte se do učení. K sehnání je např. u firmy BEN Technická literatura, která nám ho k recenzi poskytla.

Obsluha PC - MS Windows XP

300 obrázků a 110 videosekvencí

aktualizace přes internet

komplexnost Producent: Pachner Žánr: multimediální

učebnice

Jazyk: český

Cena: 499 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5, Praha 10, www.ben.cz

Multimediální učebnice MS Excel 2002

Druhým výukovým programem od firmy Pachner je multimediální učebnice tabulkového procesoru Microsoft Excel 2002, který je součástí instalace MS Office XP. Excel je jednou ze složitějších aplikací tohoto balíčku a k jeho profesionálnímu ovládnutí je nutné použít nějakou uživatelskou příručku, jelikož množství rozmanitých matematických logických a jiných funkcí a vzorců je opravdu velké.

O co se tedy jedná? Naše multimediální učebnice je rozdělena do sedmi kapitol a nepředpokládá znalost práce s tabulkovým procesorem. První lekce se proto zabývá jednoduchými činnostmi jako je práce s listy, buňkou a pracovní plochou programu. Druhá navazuje prací se soubory a šablonami. Tohle vše by zatím mohl zvládnou každý, průměrně počítačově zdatný, uživatel bez pomoci, ale podívejme se co přijde dál. V následující lekci jsou vysvětleny data, vzorce, funkce, formát buněk, seznamy, řady nebo vyhodnocení. Pokud přestáváte rozumět některým výrazům, pak vězte, že ještě není konec. Další lekce v pořadí (čtvrtá) poodkryje závoj tajemství tvorby grafů, pátá seznámí uživatele s databázemi, filtry, souhrny a třídění. V předposlední lekci se dozvíte, co jsou to kontingenční tabulky a grafy a jak se vytvářejí. Jen tak pro nástin kontingenční tabulka je interaktivní tabulka, do které jsou shrnována data z několika seznamů či tabulek. Je mi jasné, že už jste "přetabulkovaní", ale tomuto slovu se v Excelu nevyhnete. O ničem jiném vlastně není. Poslední kapitola je zaměřena prakticky a vyzkoušíte si v ní veškeré nabyté znalosti. Jedná se o sbírku řešených příkladů s návody. K procvičování je nutné mít nainstalovaný Excel, ale přepokládám, že pokud se ho hodláte učit, tak touto aplikací disponujete. U každé z dvaceti připravených úloh najdete vstupní soubor s neupravenými daty a slovní zadání. Správnost řešení si můžete překontrolovat ve vyřešeném výstupním souboru nebo pomocí přiložených videosekvencí. Ty jsou těžištěm celé výuky a na CD jich je více než 120 minut.

Přestože je tento produkt primárně určen pro Excel 2002, najde dobré uplatnění i při výuce starších verzí (2000 a 97). Mohu ho doporučit jak jednotlivcům, tak školám pro výuku informatiky nebo firmám pro zefektivnění práce jejich zaměstnanců. Jistě existují i povedené knihy a manuály (mnohdy za stejnou cenu), ale proč nevyužít multimediálních vymožeností dnešní doby???

Multimediální učebnice MS Excel 2002

plných 120 minut videosekvencí

sbírka řešených příkladů

komplexnost zpracování

Producent: Pachner

Žánr: multimediální

učebnice

Jazyk: český

Cena: 499 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5, Praha 10, www.ben.cz

§§§§§


Zkroťte svou klávesnici – Deseti prsty

Pavel Tůma

c02p0723

Každý, kdo používá počítač, je až na některé výjimky nucen předávat mu informace pomocí klávesnice a myši. Ovládání myši většina lidí zvládá bravurně, ale psaní na klávesnici není vždy tak efektivní, jak by mohlo být! Rozložení kláves se naučí po chvíli používání snad každý, ale když spočítáte prsty, kterými opravdu jednotlivá písmenka do počítače vkládáte... Kolik jich je? Pokud jste došli k číslu menšímu než deset, tak nemusíte zoufat.

Produkt je sice v základní verzi určen pouze pro použití na jednom počítači, ale to nijak neomezuje množství uživatelů. Proto si každý vytvoří svůj profil chráněný heslem, do kterého se mu posléze zapisují dosažené výsledky a postupně otevírají vyšší a vyšší lekce. Ke každému profilu může být přiřazeno rozdílné rozložení klávesnice a typ obtížnosti. Máte-li již nějakou zkušenost s výukou psaní na stroji, pak si vás program sám otestuje a po splnění testu umožní vstoupit přímo do lekce odpovídající vašemu výkonu.

Grafické rozhraní je maximálně jednoduché a skládá se vlastně ze čtyř bloků. Pokud to vezmeme od shora, pak první je na řadě statistika. Jedná se o dva pruhy rychlost a chybovost, a jestliže jeden z nich zčervená, pak je s vaší prací asi něco v nepořádku a budete muset ještě chvíli cvičit. Vedle je zobrazen čas, který se měří od zobrazení lekce, a pokud vás něco v psaní přeruší, sám se zastaví, abyste nepřišli o drahocenné vteřiny potřebné k úspěšnému splnění lekce.

Druhým blokem je vlastní opisovaný text. Aktuální pozici vám ukazuje kurzor. Opsaná písmena se přepíší šedě a pokud dojde k chybě, vyskočí na vás písmeno červené a zazní ne zrovna příjemný zvuk, jenž nikoho nenechá na pochybách, co se to vlastně stalo.

Poslední dva bloky jsou volitelné a určené pro úplné začátečníky. Jedná se o pomocnou klávesnici, která poslouží k rychlejší orientaci při hledání písmen, a pomocné ruce zobrazující ten pravý prst, který je nutno použít pro stlačení správné klávesy.

Po skončení každé lekce na vás vyskočí, na první pohled nepřehledné, okno se spoustou záložek. Jedná se o tabulky a grafy, jež slovně nebo číselně hodnotí dosažené výsledky. V jedné z tabulek např. najdete informace o klávesách, u kterých jste se dopustili chyby, nebo o rychlostech stisku jednotlivých kláves. Samostatnou kapitolou jsou pak grafy. Všechny mají podobný vzhled a jsou rozděleny na postupovou a nepostupovou část. Vaším cílem by tak mělo být, aby křivka na žádném místě nevstupovala do nepostupové oblasti. Jakmile se křivka na konci lekce nachází v nepostupové oblasti, lekce nebyla úspěšně splněna a můžete se na ni vrhnout znovu. V každé lekci tak budete soutěžit proti grafu průměrné chybovosti, průměrné rychlosti a rovnoměrnosti.

Kromě samotného programu Deseti prsty se ještě na CD-ROMu nachází několik doplňkových aplikací a her. První z nich je Typing Tester. Ten dokáže s vaší malou pomocí vytvořit test, jenž otestuje rychlost a správnost opisování textu. Jako vstupní soubor lze použít textové soubory s příponou *.txt nebo *.rtf. Wordovské dokumenty bohužel podporovány nejsou. Dosažené výsledky v předem připravených testech je možné porovnat na internetu, kde se výsledky testovaných subjektů uspořádají do přehledné tabulky. A aby psaní nebylo tak nezábavné, připravili autoři pro uživatele čtyři hry, založené jak jinak než na opisování textu nebo na hledání písmen na klávesnici. Po několika stranách opsaného textu však jistě pomohou zahnat nudu a možná i pobaví.

Program je velice jednoduchý, ale v tomto případě je to veliké plus. Nic v zásadě nebrání hlavnímu cíli, tj. zvládnutí klávesnice deseti prsty. Jeho funkci ocení kromě začátečníků, kteří se tuto metodu chtějí naučit, např. učitelé středních škol, na nichž je psaní na stroji jedním z povinných předmětů, kterým výrazně zjednoduší přípravu na hodiny, a vyhodnocování testů a známkování.

Deseti prsty

jednoduché ovládání

manuál

rozsáhlé hodnocení

K recenzi poskytla firma: pmq Software, Na Rovnosti 17, Praha 3, www.deseti-prsty.cz

Cena: 499 Kč jednouživatelská verze

§§§§§


PC World CD centrum

Martin Koníček

c02p0724

Html2CZ 0.0.2

Licence: GNU/GPL zdarmaDomovská stránka: www.volny.cz/html12cz

Překlad HTML stránek umožňuje dnes již takřka každý komerčně šířený a prodávaný slovník. Ovšem obvyklá nevýhoda těchto slovníků je zcela zřejmá. Webovou stránku totiž přeloží kompletně strojově do češtiny, někdy až takovým způsobem, že porozumět obsahu je takřka nemožné (případně se používá půlené okno rozdělené rámci, které zase snižuje viditelnou plochu). Metoda Html2CZ je trošku jiná. Jedná se spíše o výkladový slovník, takže pokud nad daným anglickým slovem na chviličku podržíte ukazatel myši, zobrazí se vám český výraz. Toto ocení zejména ti, kteří již potřebné základy anglického jazyka mají, ale neznají úplně všechna slovíčka. Slovník má krom dobrých vlastností (jako třeba, že je k dostání zdarma) i několik nevýhod. Ze začátku musím připomenout, že umožňuje překládat pouze stránky uložené na pevném disku (provádí tedy off-line překlad). Druhou a nejpodstatnější nevýhodou je malá slovníková zásoba. Ta je způsobena tím, že aktuální varianta použitého "GNU slovníku" je teprve v raném vývoji. Celkově lze tedy aplikaci zhodnotit tak, že nabízí relativně dobrý poměr cena/výkon, i když její výsledky jsou oproti komerční konkurenci slabší.

Morpher for Windows 3.1

Licence: shareware (cena neuvedena)

Domovská stránka: www.asahi-net.or.jp/~FX6M-FJMY/mop00e.html

V televizních zábavních pořadech občas můžete zhlédnout zajímavý proces, kdy se z jedné populární osobnosti stává jiná populární osobnost. Tato technika transformace (morfování) obličeje již dávno není doménou jen televizních studií. I vy si můžete podobný kratičký šot vytvořit pohodlně a doma na svém počítači. S programem Morpher (který je jeden z mnoha k nalezení na internetu) to dokáže udělat i naprostý začátečník. Ostatně nic na tom není, nejdříve musíte mít pouze dva snímky o stejné velikosti, u nichž chcete zajistit prolínání. Tyto snímky vložíte do programu a určíte u nich záchytné body (u tváře to jsou například stejné rysy). Tvorba záchytných bodů a jejich spojování je vlastně nejtěžším a nejzdlouhavějším procesem na celé práci. Pro správné vložení bodů a pochopení funkce programu je třeba, aby si i odbornější uživatelé přečetli dodávanou nápovědu. Celý princip lze ovšem pochopit i za méně než pět minut. Po jeho vstřebání a základním zpracování obrázku už jenom zapnete renderování videa, nastavíte kompresní kodek (například DivX, máte-li jej nainstalovaný) a za pár sekund máte vytvořen finální snímek.

Tramet 1.05

Licence: adware

Domovská stránka: www.tramet.cz

Kvalitní produkt Connection Meter od české firmy E+P Studio, určený pro měření účtu za telefonní poplatky, určitě není třeba představovat. Ovšem nová a upravená kopie tohoto programu, určená pro majitele pevných linek s omezením datového přenosu (platíte pouze za přenesená data) a sloužící k počítání ceny za přenesená data, si určitě zaslouží malou zmínku. Jak už víte, TraMet slouží k počítání přenesených dat, za něž platíte danou sazbu. Tato sazba se může lišit také v určitých denních hodinách (například noční provoz bývá obvykle znatelně levnější) a o víkendech apod. Je dokonce možno nastavit, zdali budou započítávána pouze příchozí, nebo také odchozí. Mimo jiné lze rovněž nechat zobrazovat výsledky měření přímo v malém plovoucím okně, takže si lze udělat velmi přesnou představu "jak na tom jste". U aplikace mě bohužel nepotěšila absence možnosti posílat SMS, či podrobnější nastavení měření přenosu dat (přenesená data lze totiž měřit na několika vrstvách, například někteří ISP započítávají veškerý provoz včetně doprovodných řídicích dat).

WinAmp 3.0b

Licence: freeware

Domovská stránka: www.winamp.com

Nová verze známého přehrávače hudebních souborů od firmy Nullsoft se od předchozích verzí odlišuje dnes již takřka diametrálně. Celý produkt byl kompletně přepsán, byla vylepšena podpora skinů (nyní mohou mít skiny různou velikost i tvar) a hlavně správa playlistů (zde se objevilo změn nejvíce a kupodivu opravdu k lepšímu). Novinky se ovšem netýkaly pouze vylepšení stávajících funkcí, ale i samotného rozšíření programu. Nová verze je konečně schopná přehrávat i videa, avšak ovládání a možnosti jsou na takové úrovni, že zabudovaný přehrávač stěží použijete na něco jiného než na pouštění videoklipů. Mimo jiné v programu přibyl nový panel s názvem "Thinger" (s překladem tohoto výrazu si však nevím rady), který vám umožní aktivovat mnoho funkcí pouze jedním kliknutím tlačítka myši. V podstatě se jedná o věc příbuznou s běžným panelem snadného/rychlého spuštění ve Windows. Ačkoliv se mi všechny nové funkce produktu ihned zalíbily, celou aplikací jsem byl trochu zklamán. Delší start a vyšší paměťové nároky lze sice postupným dolaďováním programového kódu odstranit, ale malá kompatibilita s předchozí verzí je závažný problém. Například postarší skiny již nelze v aplikaci využít a nové jsou na internetu pouze tři. Pokud tedy nehodláte využít všech nových funkcí přehrávače, rozhodně zde není důvod k aktualizaci.

Kutilem ve Windows - Hardware a pracovní plocha

Martin Koníček

I pro tento měsíc jsem si připravil zajímavý výběr programů určený pro čtenáře, co chtějí "vyždímat" ze svého počítače maximum. Mimo jiné se zaměříme na utilitu WinterCooler pro optimalizaci paměti RAM. I když se jedná podle výrobce o zázračnou aplikaci, pomůže vám pouze tehdy, trpíte-li opravdovým nedostatkem paměti RAM (v opačném případě ji nemá smysl instalovat). Samozřejmě nelze zapomenout ani na věčné stesky uživatelů karet nVidia, kteří si s novými "detonátory" nemohli změnit obnovovací frekvenci monitoru ve hrách. Váhat jistě nebudou ani uživatelé, jimž jeden monitor nestačí, neboť lze pomocí zázračné virtuální plochy "vykouzlit" klidně další tři. A jak rubriku dokončím? Samozřejmě drobným bonusem pro úschovu obsahu schránky, který přijde leckomu určitě vhod.

VirtualDesk 1.2

Licence: shareware 24,99 USD

Domovská stránka: www.easyfp.com/virtualdesk/

Virtuální plocha je dnes takřka součástí všech linuxových distribucí (možná se objeví v další verzi Windows XP Longhorm jako nativně podporovaná). Nejeden uživatel však nemá vůbec představu, o co se jedná. Zjednodušeně řečeno se na vašem počítači objeví čtyři monitory, které vlastně reálně neexistují (od toho je název virtuální). Mezi těmito plochami (monitory) se pak lze jednoduše přepínat pomocí okna aplikace (jež aktivujte přejetím nad její ikonou v systémové liště). Produkt samozřejmě nenabízí jen tyto základní funkce, ale umožňuje i něco navíc. Například si lze nadefinovat potřebné klávesové zkratky, zajistit, aby okno bylo zobrazeno vždy na každé obrazovce, či zvolit jeden z mnoha skinů standardně dodávaný k programu. Tato aplikace navíc perfektně ukazuje, jak má vypadat opravdová komerční program: nápověda k aplikaci je totiž doslova brilantní, je plně animovaná a hned po instalaci produktu jste jí jednoduše provedeni. Podle mého názoru princip systému virtuálních ploch pochopí i naprostý začátečník maximálně za třicet sekund, ostatně není na tom nic těžkého. Krom všech těchto standardních funkcí navíc získáte i bonus navíc, tedy automatické nastavování aktuálního času pomocí internetu, takže co víc si lze přát?

nVidia Refresh Rate Fix MKII v1.12 E

Licence: freeware

Domovská stránka: www.sheep-design.de/prog/tools.htm520010296761-0001.bei.t-online.de/prog/nvfixsfx.exe

Takřka nejúspěšnější grafické karty jsou značky nVidia, která se dostala navrchol právě díky známé sérii karet GeForce (konkrétně dodnes patří mezi nejoblíbenější karty typ GeForce 2 MX400). K těmto grafickým adaptérům jsou obvykle dodávány skvělé ovladače (v podobě Detonátorů), jež mají velmi vysoký výkon a někdy i vyšší kvalitu obrazu než původní certifikované a zastaralé ovladače. Jenomže tyto drivery mají i pár drobných chybiček, jako třeba problémy s nastavením obnovovací frekvence pro hry (v rozhraní DirectX a OpenGL vám grafická karta funguje na pouhých 60 Hz). Donedávna to napravovala známá utilita se stejným názvem, ale ta přestala fungovat s novějšími verzemi ovladačů. Ovšem podařilo se mi v hlubinách internetu najít jinou (nepříliš známou) utilitu, která si poradí i s komprimovaným formátem dat nových ovladačů a po pár kliknutích vám nastaví přesně danou obnovovací frekvenci pro všechna rozlišení. Jedinou nevýhodu této aplikace spatřuji v tom, že je napsána ve Visual Basicu, takže její instalátor je jako obvykle možná až příliš drzý a automaticky přepisuje některé knihovny.

ClipKeeper

Licence: freeware

Domovská stránka: elitemrp.net/clipkeep.htm, www.mosascii.com/files/clipkset.exe

Jistě víte, že schránka pro přechodné uložení dokumentů, multimediálních či jiných dat patří k jednomu z nejzákladnějších požadavků na moderní operační systém. Ale i tvůrci Windows mohli na nějakou tu užitečnou funkci zapomenout, například na uchování obsahu schránky po restartu Windows. Takže pokud si do schránky něco uložíte, tak druhý den, když zapnete počítač, už tam zhola nic nemáte. Autor produktu si tuto malou vadu na kráse uvědomil a vyvinul aplikaci, která vše v mžiku napraví. ClipKeeper je opravdu jen primitivní utilita, která vlastně nic jiného než uchování obsahu schránky do restartu počítače neumí. V podobném duchu je dokonce i její ovládání, neboť u instalátoru není třeba nic nastavovat (vlastně stačí vše jen "odklepat"), stejně tak jako u samotné utility. To co mě hodně zklamalo, je, že aplikace se schovává do systémové lišty (kde již každý určitě má nepřeberné množství jiných aplikací), a to zcela zbytečně, protože nevyžaduje žádné ovládání (bylo lepší, kdyby aplikace byla zcela rezidentní).

Winter Cooler 4.8

Licence: liteware 14,95 USD

Domovská stránka: www.liveye.com/wintercooler/compare.html

Ve Windows je paměť RAM spravována dynamicky, to znamená že každá aplikace si může vzít této paměti nějaké množství, a nemusí jej již dále uvolňovat. Z toho vyplývá, že se časem může systém zpomalovat (při nedostatku paměti a velkém množství spuštěných aplikací). S tím lze samozřejmě něco udělat, například obsah všeho možného odložit na pevný disk a nechat do paměti znovu načíst jen to, co aktuálně používáte. Tím můžeme například znatelně zvýšit rychlost načítání počítačových her apod. Takovouto možnost vám samozřejmě systém nenabízí standardně (i když jsou zde řešení pomocí jednoduchých skriptů), a proto tu je produkt Winter Cooler, aby veškerou "špinavou práci" provedl za vás. Krom základního uvolnění pamětí umožňuje zobrazit mnoho užitečných systémových informací, a ve verzi Pro (jež stojí 14,95 USD) nabízí dokonce i vylepšenou defragmentaci RAM. To co mi na produktu přijde nejzajímavější, je relativně zvláštní cenová politika, neboť například koupí vylepšené verze programu rozhodně tolik nezískáte jako zakoupením dalšího modulu RAM. Ledaže byste vlastnili starší notebook, do kterého jsou kompatibilní moduly jen stěží k sehnání.

Nebojte se vyzkoušet

Martin Koníček

Mistr zvuku zdarmaJjistě se vám do ruky také někdy dostal originální hudební kompaktní disk, a vy jste si chtěli vytvořit jeho zálohu či kopii, například pro přehrávání v "empétři" přehrávači, počítači či v autě. Vytvoření kopie disku je relativně jednoduché a zvládne to i naprostý začátečník, dokonce pokud použijete software recenzovaný v této rubrice, nemusíte za kopii zaplatit více než cenu média (všechen recenzovaný software je totiž zdarma). Co vám určitě nesmí ujít je právě se prosazující kvalitní formát Ogg Vorbis, jenž bez jakéhokoliv licenčního zatížení nabízí velmi dobrou kvalitu, proto vám ho doporučuji přinejmenším vyzkoušet. Pokud jste ovšem přáteli populárního formátu MP3, můžete se zde setkat s jedním z mála kvalitních kodérů, který je k dispozici zdarma. Samozřejmě nemluvím o jiném programu než je Lame a jeho nové grafické nástavbě (perfektní pro začátečníky) RazorLame.

Exact Audio Copy V0.9 beta 4

Licence: cardware (zašlete autorovi pohlednici)

Domovská stránka: www.exactaudiocopy.de

Digitální stahování obsahu CD vůbec není jednoduchou záležitostí, jak se vám může zdát. Mnohé mechaniky CD-ROM vytvářejí při grabování poškrábaných (což je vlastně skoro každý) kompaktních disků značné chyby v chybové korekci či synchronizaci hudby. Normálním programem (jako je například CDex) tedy nikdy nevytvoříte přesnou kopii kompaktního disku, pouze něco, co se kvalitou blíží originálu (pro většinu lidí toto ovšem více než dostačuje). Exact Audio Copy je však zcela jiný, neboť při grabování (digitální extrakci zvukových stop z CD) umožňuje nastavit spoustu parametrů a převzít nad celým procesem takřka naprostou kontrolu. Mimo jiné vám nová verze umožní dokonce disk i vypálit, což je důležité, protože určité vypalovací programy nejsou schopny na výsledný disk uložit některé z potřebných flagů (česky příznaků), jež byly obsaženy na originálním disku. Z mého hodnocení je Exact Audio Copy program pro opravdové "fajnšmekry", kteří mají opravdový hudební sluch a rozumí principu ukládání analogového záznamu na CD. Všichni ostatní si pravděpodobně vystačí s programem CDEx, jehož ovládání (i nastavování) je přeci jen o mnoho jednoduší.

CDex 1.4

Licence: freeware

Domovská stránka: www.cdex.n.net

Tato utilita slouží k datové extrakci hudby z kompaktního disku. To je velmi užitečné v tom případě, kdy si chcete vytvořit zálohu disku, či jeho obsah překopírovat do přenosného přehrávače "empétrojek". Datová extrakce z disku je totiž znatelně rychlejší (až 10x) a kvalitnější, než prosté přehrání disku a zaznamenání jeho obsahu analogovým vstupem zvukové karty. CD Extractor je jeden z těch programů, který se navíc snaží vše maximálně zjednodušit. Nemusíte se totiž nijak dlouho probírat četnými nastaveními, ale jediným klikem si načtete obsah kompaktního disku, kde si můžete nechat automaticky z databáze CDDB nechat zobrazit název písniček a alba. Poté již lze obsah disku extrahovat do obyčejného nekomprimovaného WAVu (vhodné pro vytvoření záložních kompaktních disků), anebo přímo do formátu MP3 (pomocí zabudovaného kodeku Lame). Mezi další podporované formáty patří mimo jiné i Ogg Vorbis. K tomuto produktu bych měl ze všech jeho funkcí pouze jednu jedinou výtku. A to k tomu, že standardně je nastaveno, že se CD načítá třikrát (z důvodu dosažení lepší kvality), čímž se znatelně prodlužuje čas na jeho načtení, přičemž kvalitativně není rozdíl postřehnutelný.

RazorLame 1.1.5

Licence: GNU/GPL

Domovská stránka: www.dors.de/razorlame/index.php (GUI prostředí), www.mp3dev.org/mp3/ (Lame), www.maindex.com/lame/beta/Win32-Bin/lame-3_88BetaWin32.zip (Lame pro Windows)

Tento produkt s otevřeným zdrojovým kódem (pod licencí GNU/GPL) zcela naplňuje ideu, že lze ze zdánlivě složitých věcí vytvořit zcela primitivní záležitost pro každého. Ano, jedná se o komprimování souborů do "empétrojek" pomocí volně šiřitelného programu Lame, jenž se za normálních okolností spouští pouze z příkazové řádky. To je ovšem pro běžného uživatele trochu nepraktické přeci jenom pamatovat si všechny parametry a v tom zastaralém černobílém okně je vypisovat nemusí být to pravé ořechové. RazorLame se to ovšem rozhodl rapidně změnit. Vytvořil grafickou nástavbu tohoto kvalitního kompresoru, jejíž vzhled je ve stylu OfficeXP (fialové rozbalovací nabídky) a ovládání je velmi přívětivé. Soubory lze do okna aplikace buďto jednoduše přidat, anebo přetáhnout myší. Poté jen stiskem tlačítka zajistíte jejich zakódovaní, přičemž výsledné soubory jsou pod shodnými názvy (pouze s příponou MP3) uloženy do stejného adresáře jako zdrojové. Produkt vás samozřejmě neomezuje ani na samotném nastavení, kde se nachází četné množství voleb, mimo jiné požadovaný datový tok, expertní nastavení a hlavně možnost zapnutí proměnlivého datového toku. Jediná výtka, kterou bych mohl k produktu směřovat, je právě v nutnosti porozumění nastavení, což například odpadá u enkodéru formátu Ogg Vorbis, který vše nastaví automaticky a i přesto je kvalita výsledného souboru na velmi vysoké úrovni. Na co vás navíc musím upozornit: ke grafické nástavbě si musíte samozřejmě nainstalovat i samotný enkodér Lame. U něho po rozbalení z našeho CD stačí pouze v základním nastavení aplikace RazorLame zvolit jeho umístění, a vše je hotovo.

Ogg Vorbis

Licence: GNU/GPL

Domovská stránka: www.vorbis.com/download_win.psp

Populárnímu formátu MP3 už skoro dochází dech, a tak se mnozí poohlížejí po náhradě. Samozřejmě sdružení MPEG zapracovalo a vytvořilo další formát MP3Pro, který je se svým předchozím bratříčkem kompatibilní, ale hlavně je při menším datovém toku mnohem kvalitnější. Co se ovšem považuje za dosti velký problém, jsou bohužel licenční poplatky. Pokud jste si mysleli, že formát MP3 je zdarma, tak jste byli na velikém omylu, za jeho licence se musí totiž tvrdě platit (i když faktem zůstává, že licenční politika formátu MP3 je velmi příznivá, a tudíž se také těší veliké oblibě). Proto vznikla náhrada v podobě formátu Ogg Vorbis, který není patentovaný (jeho použití je tedy zdarma) a oproti MP3 má mnoho výhod. Například variabilní bitový tok je samozřejmostí, rychlost komprese také není špatná, a zejména je i vesměs dobře podporovaný (například standardně přehrávačem WinAmp 3). Podle mých testů byla komprese do tohoto formátu relativně rychlá, a hlavně bez žádného nastavování i velmi účinná (to mi například dělá u formátu MP3 velké problémy, neboť nikdy nevím, jaký datový tok mám zvolit). Ostatně můžete si to vyzkoušet sami, na našem CD naleznete jednoduchý enkodér (OggDrop), kam pouze přetáhnete nezkomprimovaný soubor a za pár sekund se ve stejném adresáři, jako je soubor původní, objeví jeho komprimovaná kopie ve velikosti o řád nižší. To je jeden z mnoha důvodů, proč se mi formát zalíbil vše je tak jednoduché a kvalitně provedené, že snazší už to opravdu být nemůže.

§§§§§


Linuxová dvojčata – Borland Kylix 3

Marcel Skalský

c02p0726

Dnes tak trochu navážeme na recenzi produktu Delphi 7, protože Borland uvedl na trh také třetí verzi jeho "linuxového" dvojčete. Nový Kylix je dvojčetem hned dvakrát poprvé se jeho součástí stává vedle vývojového prostředí a kompilátoru jazyka Object Pascal také jeho protějšek pro jazyk C++. Tento protějšek jednak vzhledově jako by z oka vypadl uživatelskému rozhraní Delphi a pascalské části, jednak po stránce vzhledu i funkčnosti odpovídá programu C++ JBuilder verze 6. Máme-li se tedy seznámit s novým Kylixem, musíme své putování rozdělit na dvě do značné míry samostatná vývojová prostředí označovaná jako Delphi IDE a C++ IDE. Říkám do značné míry, protože obě prostředí mají leccos společného jedná se zejména o známou komponentovou knihovnu CLX, která je společná oběma (evidentně z toho důvodu, že je zatím k dispozici pouze ta napsaná v Pascalu).

Zatímco Delphi IDE je již ostřílený borec s dobrou minulostí, je C++ IDE přece jenom nováček, a tak od něj ještě nečekejte úplné zázraky. Možná bude trochu zklamáním pro ty, kteří na céčko netrpělivě čekají již delší dobu (ve světe Linuxu je to zdaleka nejpřirozenější a nejrozšířenější jazyk). Není totiž plně kompatibilní se standardním linuxovým kompilátorem gcc, takže jej nelze jednoduše a bez problémů použít jako náhradu pro kompilace obecných projektů. Nekompatibilita spočívá především ve významu přepínačů. Pokud je však správně nahradíte, jednodušší projekty se vám přeložit podaří, chce to jenom trochu trpělivosti. Výhodou C++ prostředí je schopnost exportovat GNU makefile, takže budete moci své projekty distribuovat běžnými linuxovými postupy.

Novinky

Kylix jako takový měl vždy větší hardwarové nároky než "okenní" protějšek, a o C++ to platí ještě více. Chcete-li si zaprogramovat, rozhodně nešetřete na paměti a rychlosti procesoru. Doporučovaná konfigurace je Pentium II na 500 MHz a 256 MB operační paměti.

Podíváme-li se na seznam novinek Kylixu 3, zjistíme, že není zdaleka tak dlouhý jako u Delphi. Na čestném místě se vyjímá generátor tiskových sestav Rave Reports od firmy Nevrona, protože podobná funkcionalita v Kylixu dosud zcela chyběla. Rave je v Kylixu ve verzi 4.5 CE, tedy méně vybavený než v Delphi. Rozdíl je především v absenci schopností exportu do souborů, jinak se zdá, že vlastní tiskové projekty budou mezi oběma operačními systémy přenositelné. Písmena CE za názvem znamenají, že se opět jedná o speciální edici bez možnosti distribuovat uživatelský návrhář sestav koncovým uživatelům. Bohužel má Rave i pod Kylixem pár dětských neduhů (především ve spolehlivosti a instalaci), které uživatelům mohou znepříjemnit život.

Z dalších novinek bych se zmínil o vylepšeních uživatelského prostředí (zejména se jedná o zrychlení funkcí okolo dokončování kódu), doplnění nových komponent do knihovny CLX (záložka Systém s komponentami pro práci se soubory a stromovými strukturami, nové komponenty INDY ve verzi 9.1), implementaci podpory nových formátů databázových serverů (například Oracle 9i, PostgreSQL nebo MySQL 3.23.49) a standardů webových služeb (např. podpora příloh a hlaviček). Zajímavé novinky najdete v oblasti ladění kódu byly implementovány funkce "run until return", "detach from process" a pro usnadnění ladění webových služeb je možno používat nový Web App Debugger, který umožní jejich ladění bez nutnosti konfigurovat webový server hned od začátku vývoj aplikace. V oblasti vylepšení vývojářského prostředí najdete novinky typu kompletace HTML kódu, navigace přímo z plovoucí nabídky, všechny funkce okolo kompletace kódu byly výrazně zrychleny. Za velký přínos považuji i celkové doladění a "ustabilizování" celého prostředí i runtime knihoven, které sice neuvidíte na první pohled, ale jeho skrytý přínos bude určitě každodenní a nezanedbatelný.

Řeč čísel

Pokud jde o suchou řeč čísel Kylix 3 je certifikován pro linuxové distribuce Red Hat 7.2, Mandrake 8.2 a SuSE 7.3. Na ostatních distribucích jej můžete vyzkoušet a většinou uspějete, i když se sem tam problémy objeví. Aby Kylix zachoval kompatibilitu pro ostatní projekty, používá vlastní přejmenovanou verzi Qt 2.3.0 s názvem libborqt.so. Program zůstává i nadále ve třech edicích volné Open Edition pro tvorbu nekomerčních aplikací, Professional obsahující podporu databázových a webových technologií a Enterprise s výbavou pro velké SQL servery, CORBA a B2B technologie.

Mám-li hodnotit nový Kylix celkově, dojem na mě určitě udělal. Produkt celkově vyspěl, a díky doplnění druhého jazyka má šanci oslovit podstatně širší uživatelskou obec. Také nově nastolenou prodejní politiku, kdy je příslušná jazyková část dodávána společně s odpovídajícím protějškem pro Windows (v Delphi už to tak je, dá se očekávat i u nové verze C Builderu), je možné hodnotit pozitivně, protože nutnost koupit dva relativně drahé nástroje jenom proto, abych mohl přenést svůj projekt na druhý operační systém, by byla pro nejeden projekt pořádnou překážkou. Dá se bez nadsázky říci, že svým pojetím a provedením nemá zatím v linuxovém světě vážnější konkurenci.

Borland Kylix 3

dva jazyky v jedné krabici

Web App Debugger

nový generátor tiskových sestav s drobnými problémy

vyšší hardwarové nároky

K recenzi poskytla firma: Borland, Francouzská 30, Praha 2, www.borland.cz

Cena: verze Professional 8 990 Kč (bez DPH)

§§§§§


Grafické prohlížeče – srovnávací test

Marcel Flídr

c02p0729

Nepostradatelnou pomůckou většiny uživatelů je program pro prohlížení grafických informací. Pomocí těchto utilit lze rychle a jednoduše prohlédnout obrázky v elektronické poště, udělat pořádek ve fotografiích pořízených digitálním fotoaparátem, nebo třeba organizovat své vlastní grafické výtvory. Pochopitelně do značné míry záleží na kvalitě zvoleného prohlížeče. Těžko si někdo vystačí se schopnostmi integrovanými do Průzkumníku souborů novějších verzí Windows. Pro příjemnou a efektivní práci je potřeba zvolit odpovídající program. V optimálním případě program, který je zadarmo. Proto je také většina softwaru v našem minitestu volně dostupná na internetu. Instalační soubory naleznete samozřejmě také na našem CD. Každému programu je věnováno pár odstavečků, ve kterých jsou stručně popsány jeho schopnosti a dojem, jakým působil při používání. V souhrnné tabulce jsou vypsány základní informace o programu a informace o podpoře těchto funkcí:

- slideshow postupné automatické zobrazování několika souborů, např. obsahu jednoho adresáře

- thumbnaily možnost procházet adresářovou strukturu disku a grafické soubory zobrazovat v podobě náhledů

- batch conversion dávková konverze a/nebo přejmenování souborů s případnou možností úpravy jejich parametrů (velikost, rozlišení, počet barev, orientace atd.)

Každý program obdržel také celkové hodnocení, které odráží nabízené funkce, kvalitu jejich provedení, jednoduchost používání i další parametry.

ACDSee 5.0

Autor: ACD Systems

Klasikou mezi prohlížeči obrázků je program ACDSee. Během svého dlouholetého vývoje prošel mnoha změnami a dospěl až k aktuální verzi 5. Jak tedy tento software v současnosti vypadá?

Než se budeme věnovat samotnému programu, zmíníme se o instalaci. Během ní si totiž ACDSee může (v závislosti na operačním systému) vyžádat připojení k internetu a začne stahovat aktualizaci součásti Windows Installer (cca 2 MB). Ke stažení souborů bude uživatel vyzván ještě několikrát, pokud se rozhodne používat program k práci s některými typy souborů (např. PostScript, PDF nebo QiuckTime). V závěru instalace je možno zvolit stupeň integrace programu s operačním systémem a asociování typů souborů, které se mají standardně otevírat pomocí ACDSee. Kromě obrázků a videosouborů to mohou být také souborové archivy, v nichž dokáže program vyhledávat zobrazitelné objekty.

Pokusit se vyjmenovat všechny funkce, kterými ACDSee disponuje, by znamenalo popsat mnoho stran textu. Zmíníme se stručně alespoň o těch nejpoužívanějších. Patří mezi ně prohlížení v režimu náhledů, slideshow, editace obrázků pomocí samostatné aplikace ACD FotoCanvas Lite, získání obrázku (z digitálního fotoaparátu, skeneru nebo pomocí snímání obrazovky systému), dávková úprava včetně změny typu souboru, třídění a filtrování souborů pro zobrazení nebo rozsáhlé možnosti konfigurace vzhledu programu. Tento seznam je však pouhým zlomkem z toho, co ACDSee nabízí.

A to je možná paradoxně také největším problémem této aplikace. Funkcí a konfiguračních dialogů je opravdu tolik, že méně zkušený uživatel by potřeboval několik dlouhých dní a nocí, než by mohl konstatovat, že program ovládá. Pokud by uživatel potřeboval spravovat databázi několika tisíc multimediálních souborů, možná by většinu funkcí (zejména pro kategorizaci) využil. Běžný uživatel však bude mít zřejmě problém, aby efektivně používal funkci základní, tj. prohlížení obrázků. Program mu totiž neustále vnucuje tolik činností, které by mohl udělat, že se základní princip aplikace této kategorie poněkud vytrácí.

Nepříjemnou skutečností pro uživatele je i fakt, že ACDSee opustilo kategorii volně dostupných programů a pro testování je program omezen na 30 dnů. Případný zájemce by musel investovat 50 eur na zakoupení licence.

Image Guider 3.2

Autor: Vimas technologies

Image guider je pravým opakem přebujelého ACDSee. Jedná se o velice jednoduchou utilitu, která zaujme kromě jiného obrovskou rychlostí při načítání obrázků a generování náhledů.

Program je freeware, ale je zřejmé, že firma Vimas jej vytvořila hlavně jako reklamu a lákadlo na své další (placené) produkty. Mnoho odkazů v menu (např. dávková konverze) otevře nápovědu programu, v níž je popsáno, jak by tato funkce fungovala, kdyby si uživatel zakoupil jiný firemní produkt.

A tak zůstalo jen několik málo funkcí, které Image Guider opravdu podporuje. Pracovní plocha je pro tento typ programu typická a nabízí v levé části procházení složek na disku počítače a v pravé části se zobrazují náhledy grafických dat v aktuální složce. Program podporuje pouze zobrazování souborů s obrázky, neumožňuje tedy pracovat s videem ani jinými multimediálními daty. Obrázky je možno také prohlížet v celoobrazovkovém režimu, případně lze zahájit automatické zobrazování (slideshow). Funkce pro úpravu obrázků nebo integraci se systémem by uživatel hledal marně.

Netradiční funkcí aplikace Image Guider je možnost procházet nejen obrázky, ale také HTML soubory. Po výběru souboru WWW stránky se v okně náhledů zobrazí všechny obrázky, na které je ze stránky odkazováno.

To je však vše, co může program nabídnout a tak nezbývá, než jej zařadit hluboko pod průměr v našem testu.

Imager 2.2

Autor: Roman Riška EscSoftware

Imager je první program našeho testu, který umí s uživatelem komunikovat česky. Většina uživatelů by však jistě neměla problém ani s originálním jazykem tohoto na Slovensku vytvořeného programu.

Po prvních několika minutách práce s programem je snadné určit autorovy priority: jednoduchost a účelnost. Na softwaru je však poměrně dost patrno, že se stále vyvíjí. Některé funkce dělají dojem jisté nedotaženosti. Nicméně tyto neduhy budou jistě s dalšími verzemi postupně odstraňovány.

Imager nabízí jednoduché a přehledné uživatelské rozhraní. Jeho levá část slouží k procházení adresářové struktury, větší pravá část pak zobrazuje soubory ze zvolené složky. Mezi jednotlivými režimy zobrazení souborů nechybí prohlížení náhledů, jejichž velikost lze nastavit v parametrech programu. Dvojklikem na kterémkoliv souboru s obrázkem se Imager přepne z podoby průzkumníku do prohlížecího prostředí. V něm pro výběr souboru slouží úzká část okna u pravého okraje obrazovky a většina pracovní plochy je využita pro zobrazení zvoleného souboru.

Mezi funkce, které Imager nabízí, patří prohlížení pomocí slideshow, jednoduchá dávková konverze nebo přejmenování souborů, extrakce ikon ze spustitelných souborů, nebo třeba uložení několika obrázků ve formě animovaného .gif souboru.

Marně by však uživatel u tohoto programu hledal některé pokročilejší funkce, jako například podporu dalších multimediálních dat, integraci do kontextového menu operačního systému nebo funkce pro snímání obrazovky.

Jestliže uživatel potřebuje nekomplikovaný, rychlý a snadno konfigurovatelný prohlížeč základních grafických formátů, bude mu zcela jistě program Imager absolutně vyhovovat. Pokud si navíc nainstaluje i volně dostupný Imager Enhancer, získá snadno a rychle použitelný editor grafických souborů s funkcemi pro úpravu obrázků (filtry, otáčení, úprava velikosti) i s jednoduchými kreslicími nástroji.

Irfan View 3.75

Autor: Irfan Skiljan

IrfanView je příkladem programu jednoduchého na používání a přitom obsahujícího celou řádku užitečných funkcí. Standardně program neobsahuje českou jazykovou knihovnu, ale na internetu existuje několik překladů (např. na www.sweb.cz/tom-chorzempa), které není problém doplnit do aplikace.

Na rozdíl od ostatních testovaných aplikací se IrfanView nespouští standardně v režimu prohlížeče disku, ale v prostředí pro jednotlivé zobrazování obrázků. Pokud bude chtít uživatel procházet disk a zobrazovat soubory ve formě náhledů, otevře se druhé nezávislé okno. Z něj pak lze se soubory libovolně manipulovat, vytvářet přehledy náhledů a ukládat je ve formě obrázku nebo WWW stránek.

Díky souboru plug-inů (naleznete jej na internetu i na našem CD) se z IrfanView stává velmi univerzální prohlížeč, schopný pracovat s celou řadou typů souborů. Od obrázků v různých formátech přes videosekvence, zvukové soubory, soubory s ikonami či animovanými kurzory až po zvukové soubory, textové dokumenty nebo zvuková CD. Stupeň integrace s operačním systémem, stejně jako asociování přípon souborů lze jednoduše nastavit v konfiguračním dialogu.

Mezi funkcemi programu nechybí dávková konverze s pokročilými možnostmi úpravy obrázků, možnost spolupráce se skenerem, prohlížení obrázků v režimu slideshow s automatickým nebo "ručním" posunem, snímání obrazovky s podrobným definováním parametrů, možnost vytvoření panoramatického obrázku z dílčích částí, několik funkcí a filtrů pro úpravu obrázku atd.

Všechny funkce jsou v menu přehledně rozděleny a mají přidělené jednoduché (jednopísmenné) klávesové zkratky, což po chvilce práce s programem přinese zvýšení efektivity ovládání.

Co do množství a kvality zpracování funkcí nelze program hodnotit jinak, než jako vynikající. Pro začínající uživatele by možná byla vhodnější jiná varianta pracovního prostředí. Ovšem pokud se uživatel s programem více sžije, těžko bude v dnešním testu hledat efektivnější a rychlejší nástroj. Zejména proto, a také díky nejširší podpoře různých formátů se aplikace IrfanView řadí mezi nejúspěšnější testované produkty.

P3dO Explorer 1.5.5

Autor: SENO Software

Program P3dO Explorer se snaží vypadat co nejpodobněji Průzkumníku Windows. Dokonce si uživatel může v nastavení programu vybrat, kterou verzi prostředí IE (4, 5, 6) má program simulovat.

To, čím program především na první pohled zaujme, je škála podporovaných grafických formátů. Z plného názvu programu (Poser 3D Object Explorer) je jasné, že primárně je určen k zobrazování objektů vytvořených v renderovacím softwaru Poser (vytváření modelů postav). Při zobrazení obsahu adresářů umí pracovat s několika desítkami formátů, mezi nimiž nechybí kromě běžných grafických souborů také 3D modely z programů Bryce či 3D Studio nebo soubory s texturami do těchto programů.

Bohužel však zdaleka ne se všemi typy souborů umí program dále nějak pracovat. Například obrázky je možno prohlížet pomocí slideshow, avšak pro videosoubory je spouštěn externí program (podle asociace v systému). Pokud si uživatel nechá zobrazit vlastnosti souboru (a očekává např. informace o rozlišení nebo počtu použitých barev), zobrazí se mu pouze standardní okno Průzkumníka Windows s informacemi o souboru. Naproti tomu pro formát Poser je k dispozici dokonce i jednoduchý editor.

Celkově lze tedy program označit za vhodný pouze pro určitou skupinu uživatelů, pracujících se specifickými typy grafických souborů. Jako univerzální prohlížeč grafických dat je program v podstatě nepoužitelný.

Pokud vás přesto zaujal, na našem CD jsou samozřejmě přiloženy instalační soubory. Jeho autoři však zvolili poměrně nešťastný přístup. K aktuální verzi programů ani plug-in modulů neexistuje instalátor. Je potřeba si nainstalovat starší verzi 1.5.4, a do ní pak nakopírovat upgrade na verzi aktuální.

SlowView 1.0

Autor: Nikolaus Brenning

Přestože je program SlowView dílem rakouského programátora, ihned po instalaci se aktivuje jeho česká jazyková verze. První spuštění programu proběhne automaticky po dokončení jeho instalace. Uživateli je ještě před začátkem práce s programem nabídnuta možnost nastavení jeho parametrů.

Mezi nimi nechybí určení asociace souborů (kromě obrázků umí program přehrát i videoa audiosoubory), integrace programu do kontextového menu pro složky nebo třeba nastavení velikosti náhledů pro soubory. Ihned v nastavení si však uživatel všimne toho, že jsou sice přeloženy názvy parametrů, jejich hodnoty však nikoliv.

To však není zdaleka jediný nedostatek SlowView. Různých rozporů a diskutabilních funkcí je v aplikaci poměrně mnoho. V programu je sice obsažena například funkce pro hromadnou konverzi souborů, ale její schopnosti se omezují právě a jen na změnu formátu souborů, bez možnosti jakékoliv manipulace s obrázkem (změna velikosti apod.). Přitom program nabízí několik těchto základních funkcí pro samostatné obrázky. SlowView umí pracovat se skenery pomocí rozhraní TWAIN, ale funkci pro snímání obrazovky neobsahuje. Rovněž dostupnost nápovědy pouze on-line na internetu není jistě optimální volbou.

Samotná funkce programu jako prohlížeče obrázků (resp. i audioa videosouborů) se nijak nevymyká běžným standardům. K dispozici má uživatel dva režimy prohlížení. V prvním je obrazovka rozdělena na tři části, sloužící k procházení adresářové struktury, zobrazení náhledů souborů (thumbnails) aktuálního adresáře a preview zvoleného souboru. Druhý režim představuje celoobrazovkové zobrazování jednotlivých souborů z adresáře. V obou variantách pracovního prostředí umí SlowView automaticky zobrazovat soubory (slideshow).

Pokud se však autoři budou chtít s tímto programem prosadit, měli by se více věnovat odstranění chyb v programu. Několikrát během testování se program zachoval nějak nestandardně (např. z nezjištěných příčin se poměrně často mění velikost hlavního okna programu) a úspěšně ignoroval jakékoliv snahy o nastavení velikosti přehrávaného videa (vytrvale se video snažilo zaplnit maximální možný prostor).

V celkovém pohledu se SlowView řadí vzhledem k obsaženým funkcím (a chybám) mezi průměrné produkty mezi grafickými prohlížeči.

XnView 1.46

Autor: Pierre-E Gougelet

XnView je posledním programem v testu. Nutno podotknout, že jde o zakončení více než důstojné. Velmi těžko se hledá, co by bylo možno tomuto softwaru vytknout. Např. ihned po instalaci potěší automatické přepnutí programu do české jazykové verze.

Kromě klasického prohlížeče s adresářovým stromem, výpisem adresáře a náhledovým oknem, je k dispozici režim zobrazování jednotlivých obrázků samostatně. V něm lze obrázky také upravovat. XnView umožňuje otevřít pro každý obrázek samostatné okno a s těmito okny dále pracovat.

K samozřejmostem patří volitelná integrace do systému, volitelná asociace přípon (mimochodem podporovaných formátů je opravdu mnoho), funkce pro snímání obrazovky s možností volby snímaného okna, dávková konverze s možností úprav (změny formátu, aplikace filtrů, číslování souborů, přidání textu na souřadnice v obrázku atd.), tvorba přehledů s případným uložením ve formě obrázku či HTML stránky, funkce pro vytváření vícestránkových obrázků nebo prohlížení formou prezentace (slideshow).

Všechny funkce při testování pracovaly naprosto bezchybně a v jejich ovládání ani nastavování parametrů nebyl (až na malé výjimky) žádný problém. Jedna z mála výtek se týká funkce slideshow, která vždy vyžaduje určení obrázků nebo složek, jež se mají zobrazovat. Uvítali bychom jednodušší způsob, jak spustit prezentaci od aktuálního obrázku v právě prohlížené složce.

Přestože je program doslova napěchován funkcemi, není obtížné se v nich orientovat ani upřesňovat jejich chování pomocí nastavení možností programu. Měli jsme při testování pocit, že pokud chceme použít nějakou funkci, stačí se podívat do menu, ve kterém by intuitivně mohla být. Většinou je tam daná funkce opravdu k dispozici.

To je tedy z dnešního testu grafických prohlížečů vše. Je jasné, že se na internetu dají nalézt spousty jiných programů a možná mnozí uživatelé nedají dopustit na ten svůj oblíbený. Tento přehled měl dát především odpověď na to, co vlastně lze od grafických prohlížečů očekávat a porovnat v dnešní době nejpoužívanější programy. Ukázalo se, že pomalu přestávají existovat jednoznačné kategorie těchto aplikací. Stále více se prosazuje co největší univerzálnost a schopnost práce s mnoha typy multimediálních informací. Pochopitelně volba konkrétního softwaru bude vždy záviset na potřebách uživatele.

§§§§§


Zálohujeme, dokud máme co – Argentum Backup

Vladimír Vondráček

c02p0730

Prakticky každá příručka k užívání osobního počítače obsahuje důkladné poučení o zálohování. Pokud instalujete nějaký program a přečtete si instalační manuál (je lepší to udělat), pak zjistíte, že každý výrobce doporučuje před instalací zálohu dat. Konečně, zálohování je činnost veskrze srozumitelná a její prospěšnost je evidentní. Pokud jde ovšem o praxi, bývá to o poznání slabší. V případě úschovy dokumentů na vzdáleném serveru je zálohování problémem správce sítě, a tím pádem mimo kompetenci běžných uživatelů. Mnohdy ale nejde odpovědnost svalit na někoho jiného a za případnou ztrátu dat si může uživatel sám.

Pokud někoho (jako třeba mně) popadne živelná zálohovací mánie pouze občas, začnou se po pevném disku nebo vypálených CD vyskytovat nepříjemně objemné soubory s podezřelými názvy, jako třeba záloha1, záloha_2 apod. Přirozeně se pak v takto vytvořených zálohách nevyzná(m) ani sám tvůrce, natož někdo jiný. Argentum Backup vytváří zajímavé prostředí pro smysluplné zálohování spolu s postačujícím managementem vzniklých souborů. Tento program využívá známého a časem prověřeného kompresního algoritmu ZIP. Osobně to považuji za výhodu, neboť případné otevření archivu není vázáno na instalaci vlastního programu. Když už jsem u chválení, pak pokračujme ve výčtu kladů. Uživatelské rozhraní je přehledné a jednoduché, člověku je skoro až líto, že nemůže nastavovat nic navíc a případně si tím způsobit spoustu problémů při použití nějaké obskurní kombinace parametrů. Jenom jednoduše nastavíte co a kam chcete zálohovat, a o zbytek se není třeba starat. Jistě si řeknete, to bych uměl taky takhle zálohovat, to přece nic není. Kámen úrazu je ale v tom, že i kdyby to uživatel uměl, otázka je, jestli by to takhle skutečně dělal.

Co by zabralo již zřejmě podstatně více času, to je správa záloh. V programu lze nastavit, že k zálohování bude docházet v pravidelných intervalech nebo při každém startu počítače. Dalším užitečným nastavením je sloučení záloh a případné mazání záloh starších, které už pravděpodobně nejsou aktuální. Tento mechanismus dává záruku, že o svoje data nepřijdete a zároveň že nebudete skladovat údaje, jejichž aktuálnost je věc silně diskutabilní i v případě, že máte jako koníčka archeologii.

Verze 1.50, kterou najdete na našem CD, je v současnosti nahrazena novou s pořadovým číslem 1.90. Ta přináší oproti předchozí možnost nastavení parametrů komprese a například nastavení hesla pro danou zálohu, což je jistě velmi užitečná záležitost. Dále přibyla možnost nastavit přesný čas vytváření zálohy, a tím rozložit zátěž počítače do příhodnějších časů. Ač se tato vylepšení mohou zdát zanedbatelná, jedná se o ještě další zpříjemnění práce, o které, ruku na srdce, přece jde. Pokud tedy uvažujete o nějaké formě automatizace zálohování při nízkých nákladech a jednoduché implementaci, pak neopomeňte popřemýšlet o Argentum Backup.

Argentum Backup

jednoduché ovládání programu

konfigurační možnosti

K recenzi poskytla firma: Argentum Corporation, www.argentuma.com

Cena: 26 eur (jedna personal licence)

§§§§§


Duchařina od Symantecu – Norton Ghost 2003

Vladimír Vondráček

c02p0731

Zkuste si představit práci autora, píšícího recenze pro počítačový časopis. Takový člověk instaluje na svůj počítač řadu programů, které vždy po recenzi odinstaluje. Ne každý program se zachová úplně korektně během instalace, natož při odstraňování. Nehledě na to, že může dojít k nepříjemné interakci mezi instalovanými programy, hrozící až havárií operačního systému. Autor pak stráví několik bezesných nocí při snaze resuscitovat klinicky mrtvý operační systém, aby nepřišel o těch svých pár kilobajtů textu. Vážné zdravotní a sociální problémy pak číhají hned za monitorem, hotovy kdykoliv udeřit.

Nortonův Ghost ale může vrátit klid do roztřesených prstů, hromadících spousty překlepů. Umožňuje totiž snadno, rychle a komfortně vytvořit obraz datové struktury uložené na disku, a v případě potřeby jej otisknout na původní místo. Tento duch je totiž dobrý. Již v minulosti jsme přinesli několik recenzí tohoto produktu. Od předcházejících verzí se liší drobně přepracovaným uživatelským rozhraním a podle mého názoru i vyšší rychlostí práce. Záloha asi několikasetmegabajtového disku trvala, odečteme-li restart Windows, asi tak patnáct vteřin.

Aby bylo jasné oč se jedná i těm, kteří neměli tu čest číst předchozí recenze na tento produkt, stručné shrnutí. Jde de facto o sadu utilit, vhodných k vytvoření nezkresleného obrazu pevného disku a jeho zápis na příhodné médium, případně na tentýž disk ve formě souboru. Přesněji než o pevném disku jako takovém je vhodné hovořit o diskových oddílech (partition), jakémsi rozparcelování celkové kapacity na několik velikostně odpovídajících částí. Každou partition je možné zálohovat zvlášť, Norton Ghost 2003 si poradí i s jinými souborovými systémy než FAT, umí i NTFS a linuxové ext2/ext3. To je zvláště příjemné pro ty, kteří mají na svém PC více operačních systémů. Funkce programu se dělí na dvě základní části. První z nich je aplikace pro operační systém Windows, která umožní vybrat zálohovanou partition a zvolit cílové médium pro obraz. Kromě toho obsahuje i některé podpůrné utility, jako třeba kontrolora integrity vytvořeného obrazu nebo prohlížeč obsahu téhož. Druhou, prakticky výkonnou součástí je aplikace pro PC DOS, která umožní skutečnou tvorbu obrazu. I tento program má příjemné grafické uživatelské rozhraní, nemusíte se obávat příkazového řádku. Navíc po dokončení požadovaného úkolu jsou automaticky Windows restartována.

Z dalších možností je jistě vhodné zmínit rozšířenou podporu způsobů ukládání obrazů. Kromě použití zapisovacích CD mechanik je možné přesouvat otisky i na jiná velkokapacitní zařízení, připojená ke sběrnici SCSI za použití podporovaných ovladačů. Zajímavá je také možnost exportu prostřednictvím sítě na zálohovací server. Alternativně je tak možné vytvořit identickou kopii softwarového prostředí na vzdáleném počítači. Jestliže máte svoji vypalovačku připojenou na portu USB, pak Ghost přemístí data skrz toto rozhraní.

Používáte-li tedy počítač pro testování softwaru, pracujete s nějakou nestabilní aplikací nebo prostě instalujete stejnou softwarovou konfiguraci na více strojů, pak může Norton Ghost 2003 ušetřit celkem dost práce.

Norton Ghost 2003

jednoduchost

rozšířený počet podporovaných zařízení

K recenzi poskytla firma: Symantec, Klimentská 46, Praha 1, www.symantec.cz

Cena: 2 250 Kč (bez DPH)

§§§§§


Opevnění obranných valů – Norton Internet Security

Vladimír Vondráček

c02p0732

Balík programů pro ochranu proti útoku po síti přináší firma Symantec, známý to harcíř v oblasti počítačové bezpečnosti. Již od raných stadií vývoje platformy PC se objevovaly maligní kódy, viry. A již tehdy Norton antivirus byl pojem, který dával uživatelům alespoň trochu jistoty před bůhví odkud přinesenou disketou. Časy se mění, a s nimi i způsoby zneužití počítače a útoky na data v něm uložená. Staré dobré viry "jenom" formátovaly disky, moderní útočníci získávají citlivé údaje pro pozdější zneužití. Nezabezpečený počítač je přímo ideálním rejdištěm pro podobné nekalé živly. Soustava bojovníků v tradičně žluté krabici udrží tuto verbež mimo vaše data.

Kvintet programů se navzájem doplňuje pro skutečně komplexní ochranu. Nedá se říct, že některý z nich by byl nejdůležitější a ostatní se na něj jenom nabalovaly. Každý z nich eliminuje poněkud jinou část spektra útočníků. Norton Antivirus je tradičním ochráncem proti maligním kódům, poskytujícím standardní ochranu nejen proti nebezpečným programům, ale i proti nebezpečným souborům v e-mailových zprávách. Nutností je rozsáhlá virová databáze, kterou je navíc možné procházet a zjišťovat co který virus umí, jak se chová a co lze od něj očekávat. Zatímco Antivirus zamezuje škodám přímo v lokálním počítači, trochu odlišnou funkci zastává Norton Firewall. Znalci internetové technologie již vědí, že se jedná o soubor pravidel, sloužících k filtrování paketů. Prakticky tak lze zamezit, aby se na chráněný počítač připojil někdo, kdo tam nemá co dělat. Kromě ochrany proti zneužití uložených souborů nemůže stroj poskytovat útočiště nezvanému návštěvníkovi pro výpady na další zasíťované počítače. Velké firemní sítě jsou většinou chráněny dedikovaným firewallem proti průniku zvenčí, doma nebo v menších podnicích však většinou toto zabezpečení chybí.

Možná jakožto moderní osoby využíváte nakupování přes internet. Internetové obchody (konečně jako i klasické) vyžadují za zboží zaplatit, na internetu se tak děje prakticky výhradně pomocí platební karty. Její identifikační údaje ale projdou dlouhou cestu, než se dostanou ke svému cíli, navíc hrozí, že jsou tyto citlivé údaje jsou uloženy do cache prohlížeče a teoreticky je lze opět vydolovat, tentokrát ale již bez vědomí uživatele. Privacy Control zajistí v těchto případech svojí existencí dostatek jistoty v těchto záležitostech. Podobně je tomu i v případě SpamAlertu. Jak již jméno napovídá, jedná se o konfigurovatelný filtr příchozí pošty, odstraňující nevyžádané zprávy. (Nedoporučuji přidat na seznam ignorovaných odesílatelů e-mail vašeho nadřízeného.) Parental Control je hlídač internetové komunikace, který zamezí například dětem v přístupu na podezřelé stránky nebo stránky nabízející pochybný obsah, někdy i kriminálního charakteru. "Rodičovský zámek" obsahuje celkem čtyři úrovně řízení přístupu, počínaje nejvíce restriktivními pro malé děti a konče "Full Access" pro administrátora systému.

Celý systém obsahuje řadu konfigurovatelných parametrů pro každou jednotlivou komponentu. Zajímavými možnostmi jsou např. možnost blokování reklamy nebo zákaz otevírání dalších oken skripty na stránce, takže by se již nemělo stát, že po kliknutí na jeden odkaz se otevře několik dalších oken s obsahem, o který nemáte (asi) zájem.

Komplexní řešení pro počítače, jež se připojují do sítě a většinou netvoří přímo obsah (spíše jsou v roli klientu než serveru), je určitě vhodným programovým vybavením. Navíc řešení od společnosti, která má v dané problematice dobré jméno.

Norton Internet Security 2003

komplexní řešení

škálovatelnost

K recenzi poskytla firma: Symantec, Klimentská 46, Praha 1, www.symantec.cz

Cena: 2 800 Kč (bez DPH)

§§§§§


Ulehčete svému pošťákovi – IXOS – eConserver for MS Exchange 1.8

Vladimír Vondráček

c02p0733

Existuje jistě řada firem, které vsadily při budování své podnikové počítačové sítě na produkty firmy Microsoft. Jedním z pilířů tohoto řešení je Exchange server, který je možné široce konfigurovat. Základní vlastností je funkce poštovního serveru.

Jako takový se prakticky potýká s fenoménem rostoucího objemu udržovaných informací. Firma se rozrůstá, roste počet klientů a tím i objem zpracovávané pošty. V e-mailech se někdy objevují rozsáhlé přílohy a brzy tak může dojít k tomu, že se zvyšuje odezva serveru na požadavek e-mailového klienta a dochází k celkovému přetížení dotčeného počítače.

S elegantním řešením přichází firma IXOS. Nenabízí opravu MS Exchange serveru nebo jiný poštovní server. Výchozím bodem je zjištění, že Exchange nejvíce brzdí objem mailových dat. IXOS-eCONserver je vlastně archivním systémem, na který je ukládán obsah jednotlivých e-mailových schránek, přičemž zůstává zachována informace v nich uložená. Prakticky je průběh následující: administrátor systému nastaví dolní a horní mez pro obsazený prostor e-mailové schránky. Jakmile dojde k překročení maximálního limitu, obsah stránky je přehrán na IXOS-eCONserver, dokud není dosaženo dolní hranice. Ve schránce se zachová pouze odkaz na příslušný soubor na IXOS-eCONserveru, který je objemově nesrovnatelně menší než původní zpráva. Pokud si ale uživatel prostřednictvím svého e-mailového klienta vyžádá právě danou zprávu, je mu poskytnuta z IXOS-eCONserveru.

Celá operace stažení zprávy, její uložení a případné znovuvzkříšení je zabezpečena šifrováním, nemůže tedy dojít k neautorizovanému přečtení obsahu. Alternativně lze příslušný stroj vybavit jednotkou pro zápis optické informace na WORM nebo CD medium (lidově vypalovačkou), a tím ve finále odlehčit i archivovanému objemu dat na IXOS-eCONserveru. A přiznejte si poctivě, kolikrát si přečtete e-mail, ukrytý v hlubině poštovní schránky, který přišel před měsícem a připadal vám hrozně důležitý? Zákon schválnosti ovšem říká, že když v rámci optimalizace začnete zprávy mazat, první bude právě ta, která bude hned v zápětí životně důležitá. Výhody jsou tedy nasnadě a na první pohled je vidět užitečnost celého řešení.

A co nevýhody, může někoho napadnout, takhle to vypadá všechno až příliš krásně. Nuže, i na to přímo upozorňují manuály a pokud byste se rozhodli pro toto řešení, doporučuji si primárně překontrolovat, zda splňujete softwarové a hardwarové nároky, které jsou poměrně striktní. Jako e-mailového klienta musíte používat Microsoft Outlook, navíc jen ve specifikované kombinaci jeho verze a operačního systému. Je také důležité vlastnit odpovídající verzi serveru Exchange a mít nainstalovanou příslušnou sadu záplat a ServicePacků operačního systému i klienta Outlook. Jestliže ale je firma zaběhnutá v kombinaci Exchange+Outlook, pak asi nejsou tyto podmínky nikterak kruté.

IXOS-eConserver for MS Exchange 1.8

výkonné a příjemné řešení

striktní požadavky na konfiguraci

K recenzi poskytla firma: IXOS, www.ixos.cz

§§§§§


Zkuste zapojit celé ruce – Psanec 3.02

Vladimír Vondráček

c02p0734

Každý uživatel počítače se jistě setkal s tím, že občas potřeboval napsat nějaký text na svém stroji. Možná že i zavilí hráči alespoň občas potřebují napsat dopis, který není možné poslat e-mailem. Soudě podle sebe, napíšu spoustu textu, a tak se hodí trochu tuto činnost zrychlit a tím i zefektivnit. Fakt, že jeden jednostránkový dopis píšete celé dopoledne, vám zřejmě nepřidá ani v očích vašeho nadřízeného.

Co si zhruba pamatuji, na středních školách býval předmět technika administrativy (nebo tak nějak, paměť není výrazným plus mé osoby), ve kterém se mimo jiné učili studenti i psát na stroji všemi prsty, na rukou přirozeně. Nevím, jak je to s výukou dnes, ale školy se jistě posunuly a vyučují psaní na počítači. Nicméně existuje množství lidí, kteří uvedený předmět nikdy nestudovali nebo ho během doby úspěšně zapomněli. A pro ně existuje možnost naučit se psát na počítači také "všemi deseti".

Program Psanec není o zločinci, unikajícím spravedlnosti, ale o výuce psaní na počítači. Umožňuje, aby jednu instalaci používalo více osob, které se přihlásí do svého osobního profilu uživatelským jménem a heslem. Zde se nabízí využití například i ve zmiňovaných školách. Každý uživatel tedy může být individuálně hodnocen, jeho výsledky se zaznamenávají. Graficky je znázorněna například úspěšnost v jednotlivých výukových lekcích, počet absolvovaných testů a jejich výsledky. V aplikaci je zakomponováno i několik her spojených tematicky se zaměřením produktu. Autoři tak naplnili Komenského "Škola hrou", výuka pomocí her je poměrně efektivním způsobem. Celkem je výuka rozdělena na devatenáct lekcí, v nichž se postupně student naučí zapojovat všechny prsty obou horních končetin do akce. V lekcích je hodnocena správnost zápisu, za každý překlep dostane student trestný bod. Druhým hodnoceným kritériem je doba, za kterou byl úkol splněn. Pokud dojde k podkročení nastavených limitů u konkrétního testu, musí si student celou lekci zopakovat. Taková intenzivní forma výuky je vhodná pro rychlé naučení a zvládnutí daného úkolu.

Prstoklad je také graficky zobrazován, což ještě více usnadňuje získat správné návyky při psaní textů. Pro psaní na počítači je také podstatné osvojit si psaní na numerické části klávesnice, zejména pro česky psané texty, neboť standardní česká klávesnice má číslovky přístupné pouze ve spojení s klávesou Shift.

Za rozumnou cenu získáte produkt, který vás naučí rychle psát a optimálně tak využívat času při digitalizaci tištěných nebo myšlených předloh. Není nic otravnějšího, než neustále na klávesnici vyhledávat mezi tou spoustou tlačítek to, které nese požadovaný symbol. A ještě víc frustrující je to pro někoho, kdo se na tuto činnost musí dívat. Protože se ale jedná o výukový prostředek, závisí zejména na uživateli, jak mu bude ku prospěchu. I když máte doma nejlepší existující učební pomůcku, samotný fakt její existence člověka danou věc nenaučí. Takže jako u každého učení, je to o vlastní vůli něco umět. Pokud se tedy sami chcete naučit psát pořádně na počítači, pak Psanec je pro vás dobrým pomocníkem.

Psanec 3.02

cena programu

užitečnost

K recenzi poskytla firma: Rakušan Miroslav, www.mujbox.cz/psanec/

Cena: 250 Kč

§§§§§


Když smazat, tak pořádně - O&O SafeErase

Vladimír Vondráček

c02p0735

Možná vás asi nikdy nenapadlo, co se stane s daty, která jste vymazali z pevného disku. Prostě jsou smazána a hotovo, tedy prošla standardní sekvencí: soubor přesunout do koše, vyhodit z koše. Možná ale nevíte, že data nejsou z disku fyzicky smazána, pouze je odstraněn odkaz na ně z FAT tabulky. Vlastní data, tedy nuly a jedničky, zůstanou na příslušném místě disku, dokud nejsou přepsány jinými. A právě zde je prostor pro případné útočníky a zloděje dat. Pokud ukládáte na svůj pevný disk velmi důvěrné informace, možná by vám vadilo, že si je přečte někdo jiný. A nemusí to být zrovna odpalovací kódy raket s jadernými hlavicemi, stačí kdyby někdo přišel k číslu vaší kreditní karty nebo přihlašovacím informacím do podnikového informačního systému. Na tato nebezpečí pamatovali jako první bezpečnostní agentury, protože právě tam se s tajnými informacemi pracuje poměrně často. Právě proto vznikly bezpečnostní standardy pro spolehlivé vymazání dat uložených na magnetických nosičích. A nyní se dostávají sofistikované mazací algoritmy i mezi běžné uživatele, konečně zmiňovaná citlivá data nejsou již výsadou tajných služeb.

A jak to vlastně funguje? Prakticky se instalace programu projeví tak, že se v kontextovém menu objeví položka SafeErase, která ale nenahradí standardní příkaz Odstranit. Při klepnutí na nový odkaz se otevře "rozhraní" programu, jež se vás pro jistotu zeptá, zda chcete daný soubor skutečně smazat. Když v tomto bodě klepnete na Ok, pak se s daty již nikdy neshledáte. Soubory smazané pomocí windowsového koše lze totiž příslušnými utilitami (viz například produkt stejné firmy, O&O UnErase) zase získat zpět. U dat odstraněných pomocí SafeErase již takováto možnost neexistuje. Ale i zde je jedno když. Program obsahuje pouze jednu možnost nastavení a tou je kvalita smazání. Z pěti úrovní bezpečného smazání lze vybrat nejrychlejší a nejméně bezpečnou variantu, nebo nejpomalejší, zato naprosto bezpečnou. A zde vykukuje ono když: při nejméně spolehlivém nastavení (data jsou přepsána pouze jednou náhodnou sekvencí bitů) je teoreticky možné data ještě zrekonstruovat. Asi byste k tomu potřebovali špičkově vybavenou laboratoř, speciální software a možná i nutnost pevný disk rozebrat. Při použití nejkvalitnějšího a nejbezpečnějšího algoritmu dojde k přepsání mazaných dat přesně definovaným způsobem celkem sedmadvacetkrát v náhodném pořadí. K tomu ještě malý přípodotek. Tato metoda převyšuje dokonce požadavky bezpečnostních služeb v dané oblasti. S vysokou spolehlivostí lze pak tvrdit, že smazaná data už nikdy nikdo nepřečte, ať už by byl vybaven jakkoliv.

Recenzovaný produkt najde uplatnění tam, kde se pracuje s utajenými informacemi, jejichž prozrazení by mělo závažné důsledky. Například zmiňované nebezpečí zneužití přihlašovacích informací do systémů ale posouvá do cílové skupiny pro tento produkt skoro každého.

O&O SafeErase

vysoká bezpečnost

integrace do systému

K recenzi poskytla firma: O&O Software GmbH, www.oo-software.de

Cena: 42 eur

§§§§§


Zmýlená neplatí... - O&O UnErase

Vladimír Vondráček

c02p0736

Systémová utilita od O&O Software nahrazuje příkaz undelete, známý zejména v MS-DOS, pokud se uživateli nějakým způsobem podařilo smazat důležité informace. Windows od verze 95 jdou na nepozorné uživatele s jiným přístupem, používají známý Koš, kam "smazané" soubory přesunou (fakticky se jedná o systémovou složku, kam jsou mazané soubory přesunuty, jimi zabraný prostor na disku se však neuvolní). Teprve odstraněním z koše dojde ke smazání souboru a Windows o něm ztrácejí informaci. Pokud ale učiníte dvoustupňovou chybu, tedy nejprve soubor smažete a pak ho odstraníte i z koše (nebo mažete přímo, což je také možné), máte vcelku smůlu.

Zde se ale objevuje jako bájný rytíř UnErase a smazané soubory se pokusí obnovit. Jenom pokusí, protože se může stát, že místo, kde byla původně data uložena, je již obsazeno souborem jiným a část informace je ztracena nadobro. Většinou si ale uvědomíte, že tohle by se tedy mazat nemělo vzápětí poté, co je to nenávratně ztraceno a v záchvatu zármutku zapomenete s počítačem dál pracovat. To dává aplikaci UnErase dostatek času a možností data zachránit.

Prostřednictvím velmi jednoduchého rozhraní zvolíte diskovou jednotku, kterou jste ochudili o důležitý soubor, a necháte program, ať ji prohlédne. Z množství nalezených souborů pak vyberete (nebo prostřednictvím rozhraní upřesníte) ten, který vás zajímá. A pak již jen jedním kliknutím vstanou vaše data z magnetického popela na plotnách pevného jako bájný Fénix. Jak vidno, fungování programu je velmi jednoduché a přímočaré. Bohužel nelze spoléhat, že bude vždy a stoprocentně úspěšný. I přepsaná data se dají tak trochu obnovit, ale rozhodně nelze čekat, že budou bezvadná. Třeba u dokumentů to snad zas takové fatální být nemusí, pořád je lepší přepisovat znovu dvě stránky místo dvaceti. Poškozené programové soubory ale již pravděpodobně nespustíte (a ani bych to radši nezkoušel, stabilita systému je věc cenná a mnohdy křehká). Přidržíme-li se toho, že si smazání důležitého souboru všimneme včas, pak je naděje na zachránění poměrně vysoká.

Následující článek je o přesně opačně působícím produktu, SafeErase od stejného výrobce. Jistě vás napadne, stejně jako mně, jak fungují tyto produkty, pokud jsou jejich schopnosti postaveny proti sobě v bratrovražedném souboji. Vězte tedy, že SafeErase v tomto klání jednoznačně vítězí, což jenom potvrzuje známé rčení, že je mnohem jednodušší něco zničit, než to vytvořit. Jediný závěr, který z toho plyne pokud něco SafeErase zničí, UnErase to už nevzkřísí. Pro uživatele je tedy podstatné, zda je natolik zodpovědný a při smyslech když něco maže, aby to bylo smazáno definitivně, nebo si není natolik jist a dá šanci programu UnErase. V tomto odstavci nechci nijak hanět schopnosti programu UnErase. Jako příklad bych jmenoval třeba fakt, že pokud rozemelete strom na piliny a pak ho spálíte, už se nikdy nezazelená. V tomto příměru bych mohl říct, že bude-li dřevina rozmělněna jenom na rozumně veliké třísky, UnErase je dokáže poslepovat do vcelku věrně vypadajícího kmene.

O&O UnErase

jednoduché ovládání

užitečný pomocník

K recenzi poskytla firma: O&O Software GmbH, www.oo-software.de

Cena: 42 eur

§§§§§


Album, jak jste si přáli – photoImage Digital 1.2

Patrik Malina

c02p0737

Nárůst popularity digitální fotografie přinesl řadě softwarových producentů dobrou příležitost uplatnit se na trhu. Nejinak je tomu u tvůrců této aplikace, jež primárně slouží k organizaci rozsáhlého množství obrazového materiálu v digitální formě. Pokud jste dosud marně hledali na sharewarové scéně potřebný program, možná vás překvapí, že tuzemská firma nabízí zajímavé řešení v podobě zdařilé, plně české aplikace.

Filozofie celého nástroje je plně podřízena snaze zpřístupnit hromadnou práci s obrazovými soubory, a to bez ohledu na fyzické umístění (pevný disk, externí mechaniky a média různého typu). Kritériem při organizaci fotografií a dalších obrázků je logika uživatele, nikoliv operačního systému. Při vlastní práci s programem je tedy dobré se částečně oprostit od závislosti na tradiční adresářové struktuře a fyzických souborech, neboť můžete pracovat v jiné rovině.

Aplikace komunikuje s uživatelem prostřednictvím tradičního grafického rozhraní, jehož hlavním prvkem je stromová struktura tzv. katalogů. Jsou to nejen virtuální struktury, do nichž libovolně organizujete svá alba, ale také obrazy fyzických zařízení typu digitální fotoaparát či výsledky fulltextového vyhledávání. Základním kamenem budované hierarchie je tzv. pořadač. Logika jeho použití se podobá adresářům lze jej libovolně zanořovat či pojmenovávat a zahrnuje položky bez ohledu na fyzické umístění. Právě pořadače tvoří celou strukturu katalogu.

Zařazování obrázků do katalogu, resp. pořadače, je velmi jednoduché. Vstup je podobný, ať zvolíte disk, CD či síťovou složku, a při načítání z digitálního aparátu postačí vyrolovat příslušnou položku v katalogovém stromu. Vřele doporučuji používat spolehlivě fungující metodu drag&drop. Již při tomto kroku vás aplikace přiměje zadávat ke vkládané kolekci tzv. klíčová slova, jež následně výborně poslouží k vyhledávání. Jednotlivé obrázky následně můžete opatřit specifickým textovým popisem, zvukovým komentářem a řadou dalších klíčových slov.

Další funkcionalitou je úprava jednotlivých obrázků. Máte k dispozici běžné funkce jako změnu rozměrů, otáčení, ořezy či základní korekce barev. Velmi přínosná je možnost práce s histogramem (právě u barev lze nastavit bílý, šedý a černý bod) a elegantní mi připadá i aktuální zobrazení poměru barevných složek ve spodní liště editoru. Nabídka funkcí je tedy relativně omezená, ale velmi dobře poslouží k základním úkonům.

Slušně propracováno je vyhledávání souborů. K dispozici máte výběr klíčových slov (nemusíte je hledat, program jejich seznam nabídne), případně můžete jako podmínku použít jména souborů nebo datum vytvoření. Použít lze i logické operátory a nalezené výsledky můžete spojovat či postupně ukládat.

Pojďme k dalším možnostem. Za účelem předvádění lze snadno vytvářet prezentace, složené s předem definovaných kolekcí. Bez problémů rovněž vybrané snímky můžete odeslat poštou, případně zoptimalizovat na přenos do specializovaného studia či fotolabu. Velmi důležité jsou rovněž možnosti zálohování a exportu. Zde je program schopen zajistit mnoho variant lze přesouvat či kopírovat, a to jak celá alba, tak jen zdrojové soubory. Ani příprava balíku pro vypálení na CD není problém, i když aplikace samotnou zapisovací funkcionalitu neobsahuje. Zde jsem narazil na zásadní problém: nepodařilo se mi aktivovat funkci, jež vyexportuje existující katalog a přiloží k němu prohlížeč, aby jej bylo možno samostatně zhlédnout. V manuálu je vše jasné, v programu však ne.

V na první pohled nenápadném programu můžete najít velmi zdařilého pomocníka. Jeho schopnosti jsou navrženy s jasným cílem a dobře mu slouží. Bohužel jeho konkurenceschopnost dle mého názoru značně snižuje relativně vysoká cena.

PhotoImage Digital 1.2

koncepce

prohledávání

neúplná funkčnost

K recenzi poskytla firma: Elsyst Engineering Brněnská 10, 682 01 Vyškov, www.ee.cz/photoimage/digital/

Cena: 4 850 Kč

§§§§§

$$$$$


Knihy


Správa operačního systému Linux

Patrik Malina

c02p0720

Ačkoliv řada správců a pokročilých uživatelů Linuxu patří mezi zastánce teorie, že vše potřebné najdete v manuálových stránkách a na internetových konferencích, osobně bych tištěnou literaturu nezatracoval: ucelený výklad, jenž má hlavu a patu, jistě má svou hodnotu a pomůže vyřešit řadu nejasností. Jste-li podobného názoru a vaším cílem je zvládnout základy správy Linuxu, nemáte na tuzemském knižním trhu příliš na výběr. Jedna z možností je právě tato publikace, jež by měla adeptům administrátorské práce posloužit.

Vzápětí zopakuji důležitý fakt, komu je publikace určena: je zaměřena na správu operačního systému Linux, a proto se nezabývá základními uživatelskými postupy. Jste-li úplný začátečník, sáhněte raději po přiměřenější příručce. Ačkoliv je látka velmi rozsáhlá, pochopitelně zachycuje správu Linuxu v jakémsi "základním provedení". Adepti administrátorské práce zde naleznou potřebné informace k provozování této platformy a řešení nejdůležitějších problémů, ale vyčerpávající přehled zde rozhodně nehledejte. Pět základních částí postupně zahrnuje 18 kapitol, jež zpracovávají mimo jiné látku z oblasti instalace, správy procesů a chodu systému, dále administraci uživatelů a aplikací, základy ladění výkonu a samozřejmě komunikaci s hardwarovými zařízeními a po síti.

Publikace přináší řadu velmi cenných informací a při podrobném studiu přijdete řadě věcí na kloub. Vadila mi však jedna zásadní věc, a to jakási vnitřní neuspořádanost. Obtížnost jednotlivých kapitol mi připadala místy dosti nevyvážená, takže jsem chvílemi nechápal, jak na to či ono autoři ve výkladu přišli, ačkoliv jsem nic při postupném čtení nepřeskočil. Čtenář je často nucen v textu přeskakovat, dohledávat různé souvislosti a nad některými záhadami se jistě zapotí. Přestože je kniha nabitá využitelnými fakty, tvůrci zdaleka nevytěžili z nabízeného potenciálu maximum.

Autoři: Vicki Stanfield, Roderick W. Smith

Vydavatelství: SoftPress, Praha, 2002

Počet stran: 704

Doporučená cena: 680 Kč

Mistrovství v MS Windows XP

Patrik Malina

S nástupem Windows XP postavil Microsoft poprvé své uživatele před hotovou věc: zapomeňte na operační systémy "na hraní", ode dneška je zde jednotná platforma domů i do práce. Uživatelé si musejí např. zvykat, že přihlašování do systému má nějaký smysl a že existují uživatelské účty, jež mohou mít různá oprávnění. Pokud jsou pro vás nová Windows XP dostatečnou výzvou ke studiu a hodláte se stát pokročilejšími uživateli, tahle kniha vás může věrně provázet.

Publikace se podrobně zabývá možnostmi práce s operačním systémem Windows XP Home Edition a Professional Edition. Jsou v ní tedy zpracovány obě varianty pro pracovní stanice, jež jsou prozatím na trhu (serverové verze jsou pod označením .NET stále ve fázi testování), a to do značných podrobností. Autoři do knihy zahrnuli opravdu prakticky všechna důležitá témata, popisující práci s Windows XP, a ve většině případů šli dosti do hloubky. Celý text je strukturován do větších částí, jež zahrnují logicky související kapitoly. Např. v první části tak najdeme pojednání o instalaci, řízení přístupu, zavádění aplikací či instalaci hardwaru, ve třetí pak třeba správu souborů, jež zahrnuje práci s aplikací Průzkumník, hledání, nastavení přístupových práv a šifrování. Z dalších velkých celků jmenujme digitální média, práci s internetem, sítě či údržbu a zotavení po havarijních stavech. Tvůrci nepřehlédli prakticky žádnou důležitou část.

Hlavními rysy výkladu jsou zevrubnost a dobrá srozumitelnost. Žádnou část autoři neošidili: látka je vždy zpracována do přiměřené hloubky, jež dle mého názoru dobře odpovídá nárokům pokročilého uživatele a uspokojí tak i čtenáře, kteří sáhnou selektivně po určité kapitole, která je právě zajímá. Knihu nemusíte číst celou najednou v pravou chvíli vždy sáhněte po potřebné informaci, a praxe vás postupně přivede k dalším tématům. A vůbec nevadí, jste-li začátečník.

Autoři: Ed Bott, Carl Siechert

Vydavatelství: ComputerPress, Praha, 2002

Počet stran: 608

Doporučená cena: 590 Kč

Matematické principy grafických systémů

Patrik Malina

Nakladatel stojící za touto knihou rozhodně nepatří na knižním trhu s IT literaturou mezi známé. Pokud máte rádi fotografie, možná jste již narazili na zajímavé publikace z jeho dílny (i v PC WORLDu jsme psali o titulech fotografa Miloslava Druckmüllera), avšak kniha o počítačové grafice je dílkem raritním. Což platí i poté, co se blíže zaměříme na obsah.

V oblasti počítačové grafiky jsou dostupné prakticky výhradně knihy, jež popisují práci s určitými programy, případně výjimečná dílka o formátech obrazových souborů apod. Téma, jež bylo zpracováno zde, většinou nachází místo ve skriptech, a proto jsou jistě pevná vazba, relativně kvalitní tisk a křídová příloha příjemným překvapením.

Publikace je určena vážným zájemcům o způsob reprezentace obrazu pomocí výpočetní techniky. Zcela bez obalu uvedu, že matematika a algoritmy jsou tím, oč tu běží. V úvodních kapitolách autor pojednává o nezbytném aparátu pro další práci (matematické struktury a prostory) a dále se věnuje digitální reprezentaci reálných objektů. Následuje pojednání o barvách, úpravy obrazů pomocí filtrů, promítání na rovinu či transformace. V závěru přijde řeč i na fraktály, mikrofotografie a výklad o snímacích zařízeních.

Látka v knize představuje ryzí, teoretické pojednání o výše zmíněných tématech. Vyžaduje zvládnutí nezbytného matematického aparátu a pravý požitek přinese pouze opravdu znalým a zaníceným příznivcům, např. též z řad programátorů, kteří se věnují návrhu souvisejících aplikací či programových funkcí. Pro úplnost dodejme, že řada algoritmů je sestavena v didakticky velmi vhodném programovacím jazyce Pascal.

Velmi cennou složkou výkladu jsou příklady a ukázky, jež jsou sestaveny na základě hodnotných zdrojových dat. Kniha, s níž autorovi vypomohli i tak povolaní znalci, jako výše zmíněný Miloslav Druckmüller či Josef Reishig, je odbornou lahůdkou.

Autor: Dalibor Martišek

Vydavatelství: Karel Kovařík Littera, Brno, 2002

Počet stran: 296

Doporučená cena: 399 Kč

Velká (tajná) kniha digitální fotografie

Patrik Malina

Přestože v povědomí českých uživatelů internetu je autor této knihy i po letech Osobností roku (a pro jiné zase spisovatelem sci-fi), zasvěcenějším neušlo, že aktuálním koníčkem pana Neffa je digitální fotografie. Různé recenze a články z jeho pera o novinkách na tomto poli dávají tušit, že své vášni přiměřeně hluboce propadl, a při jeho potenciálu na sebe publikace tohoto druhu nenechala dlouho čekat. Jeho dílko vychází již potřetí, a jste-li v oboru digitálního fotografování začátečníky, může být tím pravým lékem na počáteční obtíže.

Ačkoliv jsem ani po přečtení úvodu zcela jasně nepochopil, proč je kniha "tajná", tuším, že její vnitřní uspořádání a způsob výkladu s tím hluboce souvisí. Protože se jedná vlastně o jakési předávání osobních zkušeností, čtenář se velmi dobře může s pisatelem ztotožnit a nachází tak rady pro řešení vlastních obtíží. Neff knihu strukturoval velmi šikovně: po úvodních kapitolách o technologických principech (proč si vlastně "digitál" koupit) postoupíme k logicky následující fázi, tedy vlastnímu fotografování. Zde čtenář najde pojednání o způsobu využití možností digitálních aparátů a jejich nasazení ve zcela běžných situacích. Máme možnost si zde osvojit základní návyky, jež nás zbaví zdlouhavého objevování jednou objeveného.

Další část je zaměřena na následné zpracování fotografií, resp. grafických souborů. Opět dominují prakticky zaměřené postupy, jako je odstranění nepříjemných odlesků či "červených očí" po práci s bleskem. Následující kapitola je jakousi inspirující fotogalerií. Pokud vás nenapadly všechny možnosti, jak digitální aparát použít, pak zde jistě najdete řadu příkladů. Poslední část knihy je již odbornější a shrnuje v podobě různých tipů pokročilejší témata.

Kniha je napsána velmi čtivým a čtenáři blízkým způsobem. Po přečtení budete mít pocit, že digitální foťák je vám blízkým přítelem.

Autor: Ondřej Neff

Vydavatelství: Mobil Media, Praha, 2002

Počet stran: 192

Doporučená cena: 225 Kč

Od C++ k C#

Patrik Malina

Knihy o programování, a nejen pomocí vývojových nástrojů firmy Microsoft, mají u tohoto jihočeského nakladatele silnou tradici. Na řadu přišla i jedna ze zásadních novinek na tomto poli zcela nový, v podstatě "na zelené louce" vystavěný programovací jazyk C#, jenž byl představen společností Microsoft. Protože autorství se ujal jistě jeden z nejpovolanějších, máme tak po několika překladových titulech na tuzemském trhu k dispozici i původní učebnici tohoto jazyka. Miroslav Virius se svého úkolu zhostil tradičně, totiž přesně, věcně a systematicky.

Jak napovídá rozsah publikace, výklad je patřičně koncentrovaný a nenarazíme zde na plýtvání místem. Výuka rozhodně není pro začátečníky: název upozorňuje, že nezbytným základem je znalost jazyka C++ na mírně pokročilejší úrovni. Přestože C# je většinou považován za výběr toho nejlepšího právě z C++ a Javy, využívá autor na základě svých zkušeností jako odrazový můstek první z nich. Samozřejmostí je také zvládnutí principů objektově orientovaného programování a chápání konceptů jako jsou třída či dědičnost.

Tvůrci se do knížky podařilo vměstnat základní popis jazyka a jeho používání. Po úvodním, zahřívacím seznámení s prostředím zcela nového .NET frameworku již následuje obvyklá řehole datových typů, příkazů pro řízení toku programu či práce s preprocesorem. Zhruba ve druhé třetině dojde řeč na třídy, poměrně netradiční rozhraní či naopak osvědčené výjimky, a dále následují operace se soubory, vstup a výstup. Látka je završena lehkým úvodem do tvorby grafického uživatelského rozhraní.

Přestože rozsah svazku neposkytuje příliš zbytečného prostoru, přináší autor řadu typových příkladů, v nichž zahrnuje i práci s nejdůležitějšími knihovnami. Nabízí vám cestu k dobrému zvládnutí C#, a pokud jeho způsobu výkladu přijdete na chuť, rozhodně místy oceníte i nápaditý smysl pro humor, jejž by málokdo očekával.

Autor: Miroslav Virius

Vydavatelství: Kopp, České Budějovice, 2002

Počet stran: 235

Doporučená cena: 199 Kč

Project 98, 2000, 2002. Praktické příklady

Patrik Malina

Ačkoliv aplikace Microsoft Project je výrobcem řazena do širší rodiny MS Office, znamená většinou pro uživatele, zoceleného Wordem či Excelem, první setkání naprostý šok. Následuje lehčí či menší deziluze z toho, že práce s programem vyžaduje určitý teoretický základ a že vedení projektů není jako psaní dopisů. Řada netrpělivých zájemců zde začíná hledat názorný studijní materiál, neboť zdlouhavé čtení jim nevyhovuje. Pokud také zastáváte názor, že jeden dobře zvolený příklad vydá za hodiny teoretizování, je toto kniha přesně pro vás.

Autor se výše zmíněné zásady přidržuje opravdu velmi důsledně a nezbytná teoretická pojednání omezil na minimum. Celá publikace je sestavena z velmi podrobně popsaných případových studií, jež postupně využívají možnosti programu, od nejzákladnějších po dosti pokročilé. Metodu výkladu lze označit jediným možným způsobem, totiž jako "krok za krokem". Pokud se čtenář přidrží výkladu, nemá šanci se při práci se samotnou aplikací splést, neboť text velmi přesně jednotlivé kroky popisuje a zhusta je doprovázen návodnými obrázky. Místy lze téměř říci, že grafický návod je okomentován popisky.

Kniha je dobrým materiálem i pro naprosté začátečníky. Autor se věnuje v prvních kapitolách zcela základním postupům, jako je založení nejjednoduššího projektu a vkládání úkolů, takže zájemce nepotřebuje žádné předchozí znalosti aplikace. Bez čeho se však neobejde, je maximální soustředění a práce s vlastním programem MS Project. Číst knihu bez souběžného experimentování prakticky nemá smysl, tedy pokud se chcete něco naučit. Připravte se, že ačkoliv publikace vyhlíží útle, v její druhé polovině čekají náročná témata jako analáza PERT, správa rozsáhlého prostředí pomocí MS Project Central či tzv. hodnotová analýza.

Jde o velmi zdařilou, experimentální učebnici práce s MS Projectem. Pokud si zpočátku nechcete kazit chuť teorií, neváhejte.

Autor: Karel Hyndrák

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2002

Počet stran: 215

Doporučená cena: 227 Kč

Registr Microsoft Windows XP

Patrik Malina

Patříte-li mezi pokročilé uživatele operačního systému Windows, zamíří vaše kroky dříve či později směrem k problematice registru. Tato databáze různých nastavení, jež provází Windows od verze 95, symbolizuje cestu k úplnému ovládnutí systému a její odpovídající znalost dokáže často ušetřit mnoho práce. Tedy většinou, pokud ovšem víte, co děláte. Přicházíte-li rádi věcem na kloub, zkuste nahlédnout. Ihned zpočátku upozorňuji, že se nejedná o čtení pro přecitlivělé povahy. Pokud se obáváte alespoň lehce experimentovat a nerozumíte příliš tomu, jak počítač reaguje v běžných situacích, studium raději odložte. Publikaci by měli vzít do rukou uživatelé, kteří chápou, jak Windows normálně pracují, k čemu je např. dobré zálohování a že operační systém občas nastartuje v nouzovém režimu. Ve vlastním zájmu se vyvarujte nárazových experimentů bez hlubšího pochopení věci pak vám ani tato kniha nemusí pomoci.

Autorka zvolila dle mého názoru velmi názorný způsob výkladu. Vyšla z faktu, že parametrům registru odpovídá v řadě případů nastavení pomocí grafického uživatelského rozhraní, a důsledně při výkladu staví oba pohledy vedle sebe, aby čtenář jasně viděl souvislosti. Od těchto paralel dále odvozuje podrobnější možnosti a popisuje složitější řešení, založená na přímé editaci klíčů v registru. Kniha je opatřena řadou příkladů s velmi důkladným komentářem, takže se nemusíte obávat, že postupům neporozumíte.

Na počátku publikace po úvodním seznámení zařazena důležitá kapitola o zálohování registru (tu nepřeskakujte), a dále jsou představeny editory pro přímou správu. Následuje popis řady nastavení od hardwaru a zavádění OS přes síťové funkce, zabezpečení či správu uživatelského prostředí až po řešení nejběžnějších obtíží, jež si můžeme způsobit.

Kniha je názorná, poměrně obsáhlá a obsahuje řadu inspirujících příkladů. Je však určena opravdu jen pro zvídavé povahy.

Autor: Olga Kokoreva

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 393 stran

Doporučená cena: 395 Kč

Delphi 6 Příručka programátora

Patrik Malina

Problematika programovacího jazyku Object Pascal a vývojového prostředí Delphi firmy Borland svým rozsahem již dávno překročila i při střízlivém autorském přístupu možnosti jediného knižního svazku. Tento fakt jednoznačně vede ke snaze publikace profilovat, což je případ i této knihy autorovi jako vodítko posloužil především fakt, že tvůrci Delphi přidali ve verzi 6 řadu zásadních vlastností, a proto je pojednáno především o "vývojových" změnách. Upřímně řečeno, i tak určitě dalo dost práce se do vyměřeného rozsahu vejít.

Eller sáhl po taktice, jež se mu již jednou vyplatila, a ve svém dílku popisuje vlastnosti zcela konkrétní edice Delphi 6 Professional. Ke čtenáři přistupuje, jako by byl začátečník: IDE je popsáno důkladně, Object Pascal je vyložen formou jakési referenční příručky a velká důležitost je kladena na všestranný popis knihovny grafických komponent VCL. Autor dále myslel na databáze, práci s internetem a tvorbu samostatných DLL knihoven a komponent. Značný prostor byl věnován kapitole s neurčitým názvem Vývoj programů, jejíž náplní je kolekce různých postupů a tipů, jak řešit typické situace a běžné obtíže.

Přestože se na první pohled zdá, že publikace je členěna na nezávislé kapitoly, doporučoval bych spíše studium bez přeskakování. Pokud je vám obsah zřejmý, raději stránky prolistujte a pokračujte postupně dále, abyste neztratili nit. Autor totiž někdy zvláštně řadí výklad jazyka, vlastnosti Delphi a programátorské finty, takže vzniká spíše plynulý tok nežli jasná struktura.

Jak jsem již zmínil, omezený rozsah způsobil, že ukázek kódu není příliš a místy má kniha až encyklopedicky strohý charakter. Obávám se, že i přes přístupný úvod je publikace na začátečníka velkým soustem a spíše se hodí pro někoho, kdo na Delphi 6 přechází. Jde tedy spíše o kuchařku pro někoho, kdo už pár dobrot připravil a přechází na nové "nádobíčko".

Autor: Frank Eller

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2002

Počet stran: 272

Doporučená cena: 290 Kč

Myslíme v jazyku Delphi 6 1. a 2. díl

Patrik Malina

Bezesporu bylo jen otázkou času, kdy edice "Myslíme v ..." dospěje na své cestě i k jednomu z nejpopulárnějších vývojových prostředí pro tvorbu aplikací ve Windows. Ačkoliv je samozřejmě obsáhlé dvousvazkové dílo věnováno Delphi v celé jeho kráse, název publikace by vlastně měl být Myslíme v jazyku Object Pascal. Hlavně o něm těchto 1 000 stran je, i když ne zase tak bezvýhradně.

Velmi rozsáhlá problematika byla záměrně rozdělena do dvou svazků, aby si potenciální čtenář mohl zakoupit úvodní a pokročilá témata odděleně. První díl, označený jako knihovna programátora, zahrnuje především výklad samotného Object Pascalu, tedy programovacího jazyka, jenž je v Delphi implementován. Ovšem pozor autor se zaměřil výhradně na rysy, jež realizují objektové vlastnosti, tedy jakousi nadstavbu. Jste-li úplný začátečník, nutně musíte nejdříve sáhnout po jiném, klasickém výkladu neobjektového Pascalu. Krom seznámení s prostředím Delphi zahrnuje první svazek především popis práce se standardními knihovnami a jejich třídami a důležité je uvedení do světa CLX, což představuje po dlouholeté vládě VCL zásadní změnu. Následuje práce s formuláři, podrobnější seznámení s architekturou aplikace ve Windows jako takové a tvorba vlastních knihoven a balíčků. Stručně lze říci, že první díl pokrývá potřeby tvůrce desktopových aplikací.

Druhý svazek zahrnuje pokročilá témata, jež vyžadují dobré zvládnutí Delphi. Autor se zaměřuje na práci s databázemi, architekturu klient-server, COM či COM+ objekty a též např. webové služby.

Kniha je napsána velmi zevrubně a dobře poslouží při dlouhodobějším, systematickém studiu. Je vhodná pro začátečníka v Delphi, ale ne v Pascalu bez základů jazyka budete ztraceni. Výklad je velmi důsledně doprovázen ukázkami kódu a řadou poznámek, což rozhodně výuce prospělo, takže pokud přemýšlíte kde s Delphi začít, berte to jako dobrý tip.

Autor: Marco Cantu

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2002

Počet stran: 496 + 511 stran

Doporučená cena: 495 + 590 Kč

§§§§§


Vypalujeme CD pomocí programu Nero

JAN ŽĎÁREK

c02p0721

V této recenzi si představíme další publikaci určenou začátečníkům, tentokrát začátečníkům v oblasti přípravy a zápisu dat na kompaktní disky (CD-R, CD-RW), tedy tak zvaných vypalování.

Publikace má dvě části, přičemž první (dvacet stran) pojednává o principech záznamu a uspořádání dat na kompaktním disku i způsobu práce CD vypalovačky. Autor na minimálním prostoru poměrně zdařile přibližuje čtenáři nejen zmíněné elementární principy, ale i způsob fyzického dělení CD pro datové záznamy (stopy, sektory pro hudbu a data), rozdíly mezi záznamem v jedné či více sessions, standardy Mode 1 a Mode 2 a velmi podstatné rozdíly mezi použitým kódováním znaků v adresářové struktuře na CD (ISO 9660, Joliet). Snaží se zvídavému čtenáři rozšifrovat i pojmy typu TOC, image (datový obraz CD), layout i tzv. přepalování, tj. využití vyšší hustoty záznamu, resp. nevyužitého místa na konci poslední session (lead-out). Tato část je zajímavá bez ohledu na to, jaký program posléze zvolíte pro vlastní realizaci záznamu. Bez porozumění základním principům i s kvalitním programem můžete zkazit značný počet CD.

Druhá část je podstatně rozsáhlejší a podrobně popisuje práci s jedním z oblíbených programů v oblasti vypalování jde o program Nero Burning ROM 5.5 CZ. Kromě představení průvodců pro úplné začátečníky zde naleznete jednak popis prostředí programu, jednak pracovní postupy pro vytvoření hudebního i datového CD a jeho úspěšné přenesení na příslušné médium. Pro mnohé čtenáře bude jistě zajímavá část o kopírování CD, vcelku zde jde jen o ukázání příslušných nastavení, protože teorie již byla probrána dříve. Neuškodí ani popis bootovacího a kombinovaného CD (data/audio) nebo vytvoření VideoCD či UDF, kdy se CD používá jako velká disketa.

Chcete-li používat pro pálení program Nero, pak vám tato publikace poslouží dobře.

Autor: Petr Broža

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 96

Doporučená cena: 97 Kč

Podnikáme s Internetem

JAN ŽĎÁREK

Publikace Podnikáme s Internetem je jednoznačně určena pro tzv. střední generaci, jež se informačních technologií z větší části straní, v horším případě přímo bojí. Proto se asi autor snaží být vtipný, aby téma odlehčil, ovšem jeho "humor" nepočítá s tím, že by knížku četly podnikatelky. Text začíná seznámením se s jednotkami informace a jejich počítáním. Autor ale u těchto fundamentálních údajů nedodržuje konvenci tvrzením, že 1 kB = 1 024 B. Předpona kilo je určena jako 103, 1 024 B se tedy značí jako 1 KB. Drobnost, ale proč laikům zvyšovat zmatek v hlavě?

Cílem publikace je úspěšně čtenáře provést úskalími připojení a prezentace firmy na internetu. První kapitola kromě výše zmíněného ještě hodnotí různé možnosti připojení, tedy klasickým nebo ISDN modemem, TV kabelem nebo bezdrátově. Uvádí i praktický návod k nejběžnějšímu způsobu připojení (interním) modemem. I následující krok je logický zřízení účtu u poskytovatele připojení, další e-mailové schránky a vytvoření jednoduché WWW prezentace, na jejímž konci pak je konstatování, aby se čtenář-podnikatel přece jen obrátil raději k profesionálům. Téma výstavby vlastního webu doplňuje jeho zapojení do výměny reklamních proužků. Vzhledem k zaměření publikace nepřekvapí ani další část, internetové obchody ve smyslu webových stránek s možností nákupu zboží nebo služeb. Ty jsou nejprve předvedeny z uživatelské stránky, potom i příkladem vytvoření vlastního obchůdku. Protože k obchodování patří placení, dočtete se tu o internetových mikroplatbách i bankovnictví a o šifrování dat pomocí programu PGP. Zbytek rozsahu vyplňují webové adresy, které by mohly být podnikatelům užitečné, tj. úřady, rejstříky apod.

Publikace nalezne čtenáře nejspíše mezi malými firmami nebo živnostníky, kteří si chtějí zřídit webovou prezentaci, případně obchod svépomocí, ale nevědí, jak začít.

Autor: Luděk Tondr

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 102

Doporučená cena: 137 Kč

Mistrovství ve vyhledávání na Internetu

JAN ŽĎÁREK

Disponujete-li připojením k internetu, nepochybuji o tom, že jste již stáli před problémem, jak něco na Síti najít. Publikace Mistrovství ve vyhledávání na Internetu problém vyhledávání vysvětluje od základů a rozhodně nevyžaduje žádné předběžné znalosti, snad s výjimkou základního ovládání vašeho oblíbeného prohlížeče. Její hlavní výhodou je větší rozsah, takže celý výklad nepůsobí jako násilně zhuštěný, naopak je přehledný, jasný a srozumitelný. Snad jen snaha o maximální zjednodušení je občas trochu přemrštěná.

Podívejme se nyní do obsahu této publikace: úvod je věnován základním pojmům a rozdílu mezi vyhledáváním pomocí katalogu a fulltextu, následován je povedeným přehledem a porovnáním výhod a nevýhod nejdůležitějších světových i domácích zástupců obou kategorií, včetně obecně opomíjených "regionálních" vyhledávačů v sousedních a dalších evropských zemích, zvláštní kapitola patří též tzv. metavyhledávačům. Podstatným přínosem je návod, jak tyto mocné nástroje používat, tj. jak jim klást dotazy, aby vyhledávání vůbec vedlo k cíli. Následující kapitoly řeší problém vyhledávání v konkrétních oborech zájmu z vyhledávání textů je to zpravodajství, obchody, seznamy firem nebo třeba veřejně dostupné encyklopedie. Z oblasti multimédií samozřejmě obrázky, video, hudba a pochopitelně software. V části o hudbě mě autor potěšil tím, že kromě MP3 nezapomněl zmínit ani MIDI a před příchodem MP3 oblíbené formáty MOD a S3M.

V publikaci rozhodně nemůže být uvedeno vše, co lze k daným tématům najít, ovšem autor na to upozorňuje a vždy dává přesný návod, jak pokračovat v započatém hledání. Zároveň čtenáři poskytuje nezbytný teoreticko--praktický základ, jehož některé finesy nemusíte při vlastním experimentování objevit nikdy. Ani pár vloudivších se chybiček jednoznačný přínos publikace nijak nesnižuje.

Autor: Jiří Hlavenka

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 196

Doporučená cena: 169 Kč

§§§§§


1/2004


Trendy I.


Trendy 2003/2004

Ohlédnutí za loňským rokem a výhled do blízké budoucnosti

Václav Maletínský, Tomáš Bučina, Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

C03P0796;C03P0797;C0RP0798

Přelom roku bývá dobou ohlédnutí za věcmi minulými a správným časem uvažovat o tom, co nás čeká v nastávajících měsících. TestCentrum IDG připravilo přehled nejdůležitějších inovací uplynulého roku a poodhrnulo závoj budoucnosti.

Uplynul jeden rok a my se znovu snažíme odhadnout směr, kterým se bude ubírat vývoj a výroba počítačů a periferií. Určit přesná technická data očekávaných novinek na trhu je trochu složité, i když nevěštíme budoucnost z kávové sedliny na dně hrníčku. Máme dostatek možností postupně se seznamovat s výrobky, které se načas ocitnou v našem TestCentru, můžeme čerpat z databáze technických údajů i naměřených výkonů několik let zpátky a měli bychom tak snáze pojmenovat očekávané trendy. Někdy se nám odhad vydaří přesně, jindy nás překotný vývoj trhu může předhonit, a občas se naše hodnocení situace potvrdí až za několik roků. Roční prognózy mají jedinou výhodu jejich autor se může nejméně 12 měsíců vymlouvat, že pro jejich naplnění ještě nenastal ten správný čas.

Tiskárny a skenery

V první části se budeme věnovat zařízením pro snímání odrazových a transparentních předloh, tedy skenerům. V roce 2003 nás výrobci překvapili větším počtem zařízení, která pracují ve vysokém rozlišení 3 200 x 6 400 nebo 4 800 x 4 800 ppi. Pro běžné kancelářské dokumenty je takové nastavení zbytečný luxus, ovšem pro práci s diapozitivy nebo negativy je skutečně přínosem. Uživatel s ním může i z malé plochy obrázku vytvořit výřez, který je možné vytisknout na formát A4. Skenery uvedených specifikací mají ve své nabídce například společnosti Canon, Epson a Hewlett-Packard, ostatní hráči na trhu se na jejich uvedení v dohledné době chystají. Podpora práce s průhlednými diapozitivy nebo negativními snímky se zabydlela i mezi levnými domácími výrobky, jejich rozlišení je však většinou poloviční a postačí jen na převod obrázků a jejich tisk na formát 10 x 15 cm. V roce 2004 zřejmě nedojde k výrazným slevám deskových skenerů, pozmění se však jejich technické parametry. Za stejné peníze si tak bude zákazník kupovat lepší skener, který jej krátkou dobou snímání nebude zdržovat při práci. Trochu odlišná situace by měla nastat u speciálních filmových skenerů. U nich se zřejmě prohloubí cenový rozdíl mezi profesionálními a domácími přístroji. U výrobků pro nadšené fotoamatéry, kteří chtějí své filmy převést do digitální podoby, by mělo dojít ke slevám kolem 10-20 procent. Profesionální zařízení zřejmě zůstanou ve stejné cenové hladině, k vylepšením by ale mělo dojít u programového vybavení (speciální TWAIN rozhraní a zásuvné moduly pro vyhlazení snímku, odstranění zrnitosti, vyrovnání barev atd.). Určitý vzestup by mohl nastat u speciálních výrobků, které nasnímaný dokument ukládají na paměťové karty (např. HP), očekáváme také větší počet zařízení, jež s počítačem budou komunikovat bez přímého propojení kabelem (např. prostřednictvím Wi-Fi)

Barevný svět tisku

Dostupnost tiskáren na trhu je mnohem lepší než v minulosti a zákazník si rozhodně nebude stěžovat, že nemá dostatečný výběr. Při něm by měl ale velmi dobře rozmýšlet, zda si pořídí lacinou tiskárnu s drahým provozem, nebo se rozhodne pro dražší výrobek s lepšími funkcemi, ale také s výhodnějšími náklady na tisk. Na trhu se objeví další nové výrobky s podporou přímého tisku z paměťových karet digitálních fotoaparátů, mnohé z nich budou uzpůsobeny pro přímé zpracování obrázků i bez připojení tiskárny k počítači. Stále více se smývá rozdíl mezi dokumentovou tiskárnou a fototiskárnou. Zastánci čtyřbarevné technologie tisku hovoří o tom, že menšími kapkami inkoustu se zlepšilo míchání základních tiskových barev a výtisky jsou stejně kvalitní jako při šestibarevném tisku. Druhý tábor, zastoupený spíše profesionálními uživateli, argumentuje lepšími odstíny tělových barev a širším barevným gamutem, kterého nelze bez světlejších fotoinkoustů docílit. K radosti fotografů se na trhu objevuje více tiskáren se dvěma či třemi odstíny černé barvy. Zbytečné proto byly dřívější obavy, že nové inkoustové stroje si s uměleckou černobílou fotografií neporadí. Zákazník se může podle libosti přiklonit k jakémukoliv názoru, protože na každém je trochu pravdy. Čtyřbarevný tisk je v mnoha ohledech dostačující pro tisk fotografií, protože uživatelé často upřednostňují kontrastní snímky před ostatními. Šest až osm inkoustů v tiskárně potěší profesionála přesným tiskovým výstupem a umožní mu zpracovat i zmíněnou černobílou fotografii. Záleží tedy jen na tom, do které skupiny patříte. Označení tiskárny pro dokumenty nebo fotografii zřejmě dostane jiný smysl. Mezi fototiskárny budou patřit taková zařízení, která podporují přímou komunikaci s digitálním fotoaparátem nebo paměťovou kartou, a do řad kancelářských tiskáren budeme zřejmě řadit ostatní výrobky. Při představování nových modelů bude v budoucnu větší důraz kladen na snadnou obsluhu, zahrnující výběr snímků k tisku, práci s obrázkem pomocí ovládacích prvků tiskárny změny rozměru, vyvážení barev, umístění více obrázků na jeden výtisk atd. Bude zajímavé sledovat, zda se uživatelé přikloní k filozofii HP (vše na displeji, pohodlný výběr snímků a zpracování pomocí nátisku proofsheet), představám Epsonu (úpravy snímků ve fotoaparátu, speciální firmware s doplňkovými službami a přímé propojení s tiskárnou, displej na tiskárně volitelně) nebo Canonu (přímé propojení kabelem a alfanumerický displej pro zadávání funkcí, v některých případech volitelný barevný displej). Nelze vyloučit, že způsoby zpracování fotografií budou výrobci přebírat od konkurence. Výhodou by mělo být zavádění výrobků, které pracují s oddělenými inkoustovými zásobníky. Bohužel ne vždy jsou ceny zásobníků natolik výhodné, aby reálné náklady klesly na přijatelnou úroveň.

V kancelářích se sice objevují inkoustové tiskárny pro občasný tisk dokumentů, k větším objemům tisku jsou ale předurčeny výrobky s laserovou nebo LED technologií tisku. Zapomenout bychom neměli ani na tisk pomocí tuhého inkoustu.

Mezi levnými výrobky pro černobílý tisk došlo v roce 2003 k navýšení rychlosti opakování, kde původní stroje s 10-14 stránkami za minutu vystřídaly výrobky s 16-20 výtisky za 60 sekund. Rychlejší procesory PC jsou častěji využity pro zpracování tiskové úlohy, a levné GDI tiskárny tak nemusejí být vybaveny vlastním procesorem. V segmentu barevných tiskáren došlo k oznámení mnoha nových produktů s výkonnějšími procesory, vyšším pracovním rozlišením a často i vyšší rychlostí opakování. Tiskárny se čtyřprůchodovou technologií by měly v roce 2004 dále zlevňovat pod hranici 20 000 Kč, dražší jednoprůchodové tiskárny zřejmě zůstanou na stejné cenové hladině, jejich rychlost se ale z původních 16 stran vyšplhá na 20-24 černobílých nebo barevných výtisků. K drobným cenovým ústupkům zřejmě dojde u provozních nákladů, které budou u monochromatického tisku kopírovat náklady výkonných síťových černobílých tiskáren, a o pár desetníků by měla klesnout cena barevného tisku.

Multifunkční zařízení

Stranou zájmu určitě nezůstanou multifunkční zařízení, ať už s inkoustovou tiskovou mechanikou nebo laserovým tiskem. Jejich cena zřejmě zůstane stejná, podobně jako u laserových tiskáren by se však měl zvyšovat jejich výkon. Společně se zákazníky bychom si přáli, aby vestavěné CCD a CIS snímače byly stejně kvalitní jako u deskových skenerů. Zatím tomu tak není a skenery multifunkčních výrobků sice postačí pro kopírování dokumentů nebo práci v nízkém rozlišení, nejsou však zcela vhodné pro detailní práci a ve většině případů si neporadí se správným zachováním barevných odstínů. Výrobky pro tisk, faxování, kopírování a skenování by svou cenou měly zůstat pod součtem hodnot samostatně kupovaných skenerů, tiskáren a faxů. V programovém vybavení očekáváme vzrůstající podporu operačních systémů Mac OS a rozšířených verzí Linuxu, v mnoha případech je možné dále zlepšovat českou jazykovou podporu. Mezi inkoustovými výrobky se častěji objeví podpora spolupráce s digitálními fotoaparáty. U all-in-one produktů můžeme předpokládat nárůst počtu zařízení se standardně dodávaným síťovým připojením, zlepšit by se mělo zasílání dokumentů na počítač připojený do počítačové sítě.

Osobní počítače

Notebooky

Snad málokterá komodita prošla v roce 2003 tolika změnami jako přenosné počítače. Po letech tápání a marného vyvažování vyššího výkonu výrazným snížením výdrže akumulátorů se náhle notebooky staly mobilnějšími, výkonnějšími a také lépe vybavenými. Zásluhu na tom má několik faktorů, mezi nimiž nejvýznamnější roli sehrála nová koncepce Centrina, kterou předvedl Intel v březnu. Při návrhu Centrina se výrobce zaměřil na to, aby notebook mohl pracovat déle a přitom s větší výkonem, takže na trh přišel zcela nový notebookový procesor spolu s příslušnou úspornou čipovou sadou.

Ony úsporné procesory byly do přenosných počítačů instalovány už dříve, ale v podstatě šlo pouze o upravené verze čipů z běžných desktopů. Intel s novým Pentiem M, které se stalo součástí platformy Centrino, šel ale mnohem dále a výkonu s nízkou spotřebou podřídil při vývoji všechno. A výsledek skutečně stojí za to. Centrino samo o sobě revolucí alespoň z hardwarového pohledu není notebooky s ním neumějí pracovat na baterie týden, jako mnohé mobilní telefony, ale především ukázalo zákazníkům možnosti, které přenosné počítače nabízejí. Donutilo je to přemýšlet o notebooku jako plné náhradě desktopu, jemuž se dnešní běžné stroje blíží jak výkonově, tak možnostmi a co je snad nejdůležitější i svou cenou.

Mimo Centrina byly na trh uvedeny dva zcela nové koncepty přenosných počítačů Tablet PC a Transportables. Zatímco Tablet PC, tedy notebook uzavřený ve speciálním displeji, na který se píše aktivním perem, je spíše malý a velmi mobilní, Transportables jsou velké a těžké notebooky často se 17palcovým displejem, jejichž majitelé je budou přenášet pouze výjimečně. Za zmínku určitě stojí to, že zatím ani jedna z alternativních koncepcí nezaujímá na trhu nějaké významné místo a teprve čas ukáže, zda se uchytí.

Výkon v malém balení

Každý uživatel požaduje od svého přenosného miláčka především výkon. Dnes je na trhu velmi široká paleta procesorů různých frekvencí i koncepcí od několika výrobců. Dominantním výrobcem je v tomto segmentu určitě Intel, poskytující svá mobilní Pentia 4, Celerony či Pentia M na frekvencích od 1,3 až do téměř 3 GHz. Komu by to nestačilo, má možnosti si pořídit notebook, který bude osazen zcela běžným desktopovým procesorem s maximální dostupnou frekvencí vůbec.

Bohužel, honba za frekvencí způsobuje v přenosných počítačích mnohé komplikace, které mohou být ve své podstatě na úkor užitné hodnoty notebooku. Čipy na vysokých frekvencích nejenže produkují velké množství tepla, které se musí nějak z šasi přenosného počítače odstranit, ale především mají poměrně velkou spotřebu elektrické energie. Požadujete-li tedy ten nejvyšší výkon, budete muset akceptovat notebook rozměrnější a s menší výdrží na baterie. Naopak Centrino nebo i konkurenční procesory od AMD či Transmety kvůli odlišné vnitřní technologii sice neposkytují tak špičkovou produktivitu, ale dovedou velmi účinně šetřit energií. Faktem však zůstává, že všechny dnes prodávané notebooky svým výkonem na běžnou práci bez výjimek stačí.

Samotná úspora má kromě prostého faktu, že notebook pracuje déle, hned několik dalších výhod. Menší množství emitovaného tepla dovoluje jednodušší a méně kapacitní zařízení pro chlazení čipu, a tím mohou být takto vybavené notebooky tišší a menší. Zároveň ale při menší spotřebě stačí také menší a lehčí akumulátory, které jsou dnes velmi významnou "zátěží" v notebookových konceptech.

Také operační paměť, dnes už vždy typu DDR, je významným faktorem ovlivňujícím výkon a pohodu při práci. Minimem je dnes 256 MB a časem se jím stane určitě i kapacita vyšší, neboť samotné paměťové čipy a moduly i přes různé výkyvy sledují v dlouhodobém horizontu sestupný cenový trend.

Mobilní kapacita

Pevné disky v noteboocích jsou odlišné od těch, které používají výrobci stolních počítačů, ale i tak dosahují podobné kapacity. Základem je 20 GB, což na instalaci Windows XP a všech běžných programů s přehledem stačí. Kdo chce pracovat s většími databázemi, nebo jen prostě sbírat písničky v MP3 či digitalizované filmy, může si připlatit za pevný disk větší.

I optické mechaniky se od těch desktopových významně odlišují a především ve většině notebooků je jenom jedna nebo dokonce vůbec žádná šachta na příslušný modul. Své nejlepší období dnes tedy prožívají kombinované DVD/CD-RW jednotky umožňující nejen instalování programů či sledování DVD snímků, ale i snadné vypalování na CD-R či CD-RW. Prakticky ve všech počítačích dokonce už od střední třídy jsou standardním řešením, a jako uživatelskou volbu si je můžete pořídit do kteréhokoliv notebooku. Není pochyb o tom, že se taková investice vyplatí.

Bylo by chybou nepoznamenat, že si zákazník může zvolit u některých modelů zejména vyšších tříd i přepisovací a zapisovací DVD jednotky. Zatím je ale v tomto směru nabídka dost omezená, a pak také kvůli nejednotnosti v zapisovacích DVD formátech a ceně příslušné mechaniky to není volba příliš častá. Do budoucna sice DVD/CD-RW komba nahradí přepisovatelé DVD jednotky, otázkou však zůstává, jak dlouho to ještě bude trvat. Samotné zákazníky k tomuto přechodu prakticky nic nenutí.

Na druhé straně stojí disketové jednotky, jejichž čas už pomalu končí. Uživatelé je vyžadují stále méně a místo nich raději volí přenosné flash disky s vyšší kapacitou, robustností a přenosovou rychlostí. Zároveň jsou floppy mechaniky snadným terčem notebookových designérů při honbě za nižší hmotností celého přístroje.

Komunikace vždy a všude

Dnes už v každém notebooku najdete integrovaný modem a přípojku do sítě ethernet s rychlostí 100 a leckdy už i 1 000 megabitů za sekundu. Připojení do firemního síťového prostředí či k internetu vždy a všude prostřednictvím modemu je tedy velmi snadné a současné možnosti operačního systému Windows XP jej velmi ulehčují.

Intel s technologií Centrino mimo inovací v oblasti procesoru a čipové sady také velmi prozíravě zachytil a do značné míry i akceleroval zájem o bezdrátové technologie, zejména tzv. sítě wireless LAN. Centrino totiž standardně obsahuje bezdrátovou síťovou kartu, nabízející snadný a poměrně levný způsob, jak být mobilní doslova za všech okolností. Na trhu je už dnes řada komponent standardu IEEE 802.11x, ze kterých si každý může vybudovat svou bezdrátovou síť doma či ve firmě.

Základem místní komunikace jsou lokální porty, dnes zejména USB, ve většině případů pak verze 2.0. Při rychlosti 480 Mb/s je to rozumné řešení prakticky pro jakoukoliv periferii včetně externích pevných disků či vypalovaček. Mnozí zákazníci stále vyžadují notebooky se sériovým či paralelním portem a výrobci jim zatím vycházejí vstříc. Lze se ale domnívat, že nebude dlouho trvat a tyto relikty minulosti, i když je dnes jejich uplatnění stále ještě pro některé mobilní telefony či další zařízení nezbytné, zmizí z notebooků úplně.


Trendy II.

Vizuální podívaná

K zobrazování se odjakživa v noteboocích používají ploché displeje. Technologie LCD je dnes to nejlepší, co při udržení přijatelné ceny je trh schopen zákazníkům nabídnout, a tak jedinou otázkou zůstává úhlopříčka. Dříve byla velikost displeje určujícím znakem cenové hladiny celého notebooku, dnes je ale cena příslušných panelů tak nízká, že úhlopříčka je více méně daná prostě místem ve víku, tedy i třídou a pozicováním samotného přenosného počítače na trhu.

U subnotebooků můžeme tedy očekávat 12palcové zobrazovače, třída thin&light je často osazena 13,3, resp. 14palcovými displeji, a full size notebooky disponují 15palcovými panely. Mimo těchto obvyklých řešení se na některých modelech můžeme setkat také s 15,4" displeji s poměrem stran 16 : 10, a ve třídě Transportables pak najdeme panely dokonce 16či 17palcové.

Zmíněné dělení a po nějakou dobu ještě i použitá technologie LCD budou pro notebookový trh určující i příští rok, a mimo variant s použitým rozlišením nelze očekávat v této oblasti nějaké převratné novinky.

Energie sbalená na cesty

Velmi důležitou vlastností mobilní výpočetní techniky je schopnost pracovat přímo v terénu bez vnějšího zdroje energie. V současnosti dosahují notebooky pracovních časů od zhruba hodiny a půl (Transportables či notebooky s desktopovými procesory) až po osm hodin (špičkové modely s Centrinem). Pokračující vývoj jak v oblasti úspory energie, tak napájecích článků je ale zárukou, že tyto časy nejsou ještě zdaleka konečné.

Navíc moderní procesory mají dostatek výkonu ke zpracovávání běžných i složitějších úloh už teď, takže tlak na zvyšování jejich výkonu, a tedy i spotřeby je výrazně nižší, než v minulosti.

Osobní počítače

Během uplynulých dvanácti měsíců se na poli osobních počítačů nic převratného neudálo, a pokud docházelo k změnám, pak pouze k dílčím, týkajícím se jednotlivých komponent spíše než celých sestav. Tento vývoj můžeme pozorovat například u pamětí, kde nejrychlejší DDR moduly dnes pracují na frekvenci 500 MHz. Naopak pevné disky žádné výraznější nárůsty kapacity nezaznamenaly, a nejprostornější disky tak dnes nabízejí "pouze" o 50 GB více úložného prostoru než před rokem. Zajímavějším trendem v této kategorii je bezesporu nástup rozhraní Serial ATA. První generace disků podporujících tento standard však není schopna nabídnout uživatelům o moc více než klasické IDE disky, a tak starší rozhraní v nových počítačích stále převládá.

Na poli základních desek se situace příliš nezměnila, a spíše než k prosazování nových technologií dochází k vylepšování těch stávajících. Zvyšuje se rychlost FSB sběrnice a kvalita integrovaných komponent, tedy grafické, zvukové a síťové karty, a všechny novější desky již podporují rychlejší USB 2.0. Jediným zajímavým momentem je snaha některých výrobců integrovat do svých základních desek i rozhraní standardu IEEE 1394, označované také jako firewire, a bezdrátovou síť, která se pomalu ale jistě prosazuje především na poli přenosných počítačů a handheldů. Jde však spíše o ojedinělé pokusy a nikoliv o běžnější praxi.

Podobná situace jako u základních desek panuje i mezi procesory, kde jedinou výraznější zajímavostí uplynulého roku bylo uvedení technologie Hyper-Threading pro procesory Intel Pentium 4, jež výrazně zrychlila práci procesoru při dvou a více zapnutých aplikacích. Firma AMD, druhý největší hráč v tomto segmentu, v uplynulém roce představila nové procesory Opteron a Athlon 64. Zatímco první je určen především pro servery, druhý poslouží i pro běžné domácí a kancelářské využití.

Co se týče ostatních komponent uvnitř počítače, zůstává jen na volbě každého uživatele, zda si bude přát vyšší výkon a kvalitu za cenu vyšších nákladů, nebo jestli se spokojí s minimem, které mu nabízejí komponenty integrované na základních deskách. Ti nejméně nároční by si s trochou nadsázky při stavbě počítače vystačili s motherboardem, procesorem, pamětí a pevným diskem. Pro ty náročnější nabízí trh výkonné grafické karty, jejichž cena v některých případech dosahuje až k 20 000 Kč, a vysoce kvalitní zvukové karty s pozlacenými konektory, účinnou redukcí šumu a výstupem na 6.1 či 7.1 reproduktorové sestavy. Jejich přednosti by ale dokázali ocenit jen amatérští či poloprofesionální hudebníci a pro běžného uživatele jsou spíše zbytečným luxusem.

Jeden z nejzajímavějších momentů přinesl segment optických mechanik. Zatímco před rokem byly nejzajímavějším artiklem CD-RW mechaniky či jejich kombinace s DVD (tzv. komba), dnes se díky razantnímu poklesu ceny stávají atraktivními i DVD vypalovací mechaniky. Některé modely se dnes dají sehnat i za cenu okolo 4 000 Kč, což je vzhledem k zhruba sedminásobné kapacitě oproti běžným kompaktním diskům opravdu lákavé.

Podíváme-li se na dnešní počítače z vnějšku, zjistíme, že situace se stále zlepšuje. Levnější skříně sice mají stále k dokonalosti daleko, ale na trhu je k mání poměrně široká škála výrobků z šedého průměru vybočujících. Počínaje atraktivnějšími materiály (hliník) a tvary, přes módní doplňky (různé barevné diody a prosklené boční stěny) až po funkční výdobytky (vodní chlazení). Záleží jen na představách a náročnosti každého z nás, a samozřejmě i na prostředcích, které chceme na počítač vynaložit.

S rozměry a vzhledem úzce souvisí i rozmáhající se trend malých počítačů. Tato relativně nová subkategorie osobních počítačů označovaná jako barebone PC sice stále stojí poněkud ve stínu svých klasických kolegů, avšak pomalu sílí a nabízí některé velmi zajímavé funkce. Historie těchto PC sahá do počátku roku 2002, kdy se na trhu objevil první barebone počítač Shuttle SV24. Většina uživatelů a odborných periodik sice pochvalovala jeho rozměry, hmotnost a integraci maximálního počtu komponent do základní desky, avšak nechyběla ani skepse. Ta se týkala především chybějícího AGP portu, malých možností a složitosti upgradu, a v neposlední řadě i tepelné regulace poměrně nahuštěného interiéru. Dá se tedy říci, že originalita byla po zásluze oceněna, ale skvělou budoucnost barebone počítačům rozhodně nikdo neprorokoval.

Dnes se situace v mnoha ohledech změnila. Barebone PC začaly dodávat na trh kromě Shuttlu, který svůj SV24 nahradil novějšími a vylepšenými modely, i další výrobci. Jmenovitě jde většinou o zástupce výrobců základních desek jako jsou Soltek, MSI a JetWay, ale i o firmy, které se v PC branži staraly o zcela jiné komponenty. Příkladem za všechny může být firma Creative, jejíž SliX je opravdu velkým krokem stranou od klasických produktů společnosti, tedy zvukových a grafických karet. Noví výrobci přinesli do segmentu Barebone počítačů především nové nápady týkající se designu a funkční výbavy. Například firma MSI svým Mega PC poněkud setřela rozdíl mezi běžným počítačem a hi-fi věží, Jetway MiniQ zase můžete kompletně, tedy vyjma psaní na klávesnici, ovládat pomocí dálkového ovládače s trackballem. Zajímavým a pro mnohé i velmi užitečným doplňkem je integrovaná čtečka paměťových karet, schopná pracovat s většinou dnes používaných formátů.

Co se týče vnitřku, některá barebone PC jsou kvůli starším čipovým sadám základních desek, poněkud zastaralá a nepodporují nejmodernější technologie jako rychlejší FSB či Hyper-Threading, jiná tento problém díky novějším čipsetům překonala, a tak mohou uvnitř malých PC pracovat i nejvýkonnější procesory od Intelu či AMD.

Nabídka malých PC na našem trhu je samozřejmě oproti západu poněkud omezená a bez problému zde seženete pouze výrobky zhruba čtyř firem. Ještě smutnější je situace na poli miniaturních PC, která nabízejí například firmy Stealth Computer, ECS či Saintsong a jejichž rozměry jsou srovnatelné s objemnější knihou. Tyto počítače u nás prostě neseženete a museli byste si je dovézt ze zahraničí. Případná reklamace by vás ale vyšla pěkně draho. Zcela opačná e situace u takzvaných LCD PC. Počítače integrované do podstavců LCD, které u nás před lety prodávalo hned několik firem, se potichu vytratily z trhu. Důvodem je nejspíše vyšší cena a problémy s tepelnou regulací interiéru počítače.

V oblasti periferií jsme se v minulých měsících žádné výraznější změny nedočkali a na trhu tak spolu stále soupeří levnější PS/2 zařízení s USB multimediálními klávesnicemi. Bezdrátová polohovací zařízení dění sledují poněkud zpovzdálí, neboť je od běžných produktů dělí vyšší cena. Podobně neměnná je situace u reproduktorů, kde trh nabízí širokou škálu výrobků od méně kvalitních plastových bedýnek až po velmi výkonné 5.1 sestavy.

V budoucích měsících nás žádná výraznější revoluce na poli osobních počítačů zřejmě nečeká, a vše se bude vyvíjet podle zaběhnutých standardů postupného zvyšování výkonu a velmi pomalého nástupu nových technologií. V horizontu několika let ale zcela jistě dojde k dalšímu prorůstání domácností a počítačů. Vždyť kdo by si před několika lety dovedl představit, že prostřednictvím klasického počítače bude možné běžně pracovat s audio- a video- materiálem pořízeným fotoaparátem, videokamerou či diktafonem, poslouchat hudbu a rádiostanice nebo sledovat televizi?

Video a multimedia

Monitory

Počítačové monitory dnes stojí na hranici změny technologií. Na jedné straně jsou k dispozici poměrně levné a dobře zavedené klasické CRT zobrazovače a na straně druhé se nacházejí moderní, i když stále nákladnější LCD panely. O budoucnosti CRT monitorů si nelze dělat velké iluze, sice se jich stále hodně prodává, ale jejich pozice na celosvětovém trhu bez přestání oslabuje. A stejný, i když ne tak razantní, vývoj je dobře patrný i v českých podmínkách. Jak se shodují dovozci a distributoři, také čeští zákazníci už začínají vnímat a hodnotit výhody, které jim přinášejí ploché panely LCD. Přesto se stále ještě prodává více klasických monitorů typu CRT.

Mezi klasickými zobrazovači s obrazovkou typu CRT dnes zákazníci nejčastěji požadují 17palcové monitory, a to především díky jejich ceně. Je nesporné, že právě tento typ zobrazovače patří mezi vůbec nejlevnější, a proto je často součástí ekonomických počítačových sestav.

Mezi dalšími úhlopříčkami nalezneme devatenácti, dvaceti či 21palcové monitory, vyhledávané zejména zkušenějšími uživateli či náruživými hráči. V těchto úhlopříčkách je často požadována plochá obrazovka, která vůči uživateli vypadá rozhodně estetičtěji. Monitory velkých úhlopříček s velmi kvalitními obrazovkami jsou oblíbené hlavně u profesionálů pracujících s grafikou.

Ploché LCD monitory

Budoucnost patří jednoznačně plochým panelům, kterým dnes vévodí technologie tekutých krystalů (LCD). V současnosti nabízí oproti CRT monitorům především zcela geometricky přesný a neuvěřitelně ostrý a kontrastní obraz, minimální emise škodlivého záření a také menší spotřebu energie, a tedy i ekonomičtější provoz. Z hlediska životnosti se názory na výhodnost LCD různí, ale u posledních modelů se analytici shodují, že ploché panely vydrží pracovat přinejmenším stejně dlouho jako jejich klasičtější CRT kolegové. Navíc, na rozdíl od CRT technologie, kde stárne jádro celého monitoru, tedy stínítko obrazovky, je nejvíce degradujícím prvkem v LCD technologii podsvětlovací výbojka a tu lze poměrně snadno a s malými náklady vyměnit.

Zcela identicky, jako je tomu u CRT technologie, jsou také jednotlivé třídy LCD monitorů odstupňovány podle úhlopříčky obrazovky. Na tomto místě je třeba zdůraznit, že metodika měření velikosti obrazovky u CRT a LCD monitorů se výrazně liší. Zatímco u CRT se například do 17 palců započítává i prostor skrytý za plastovým rámečkem a skutečná, viditelná úhlopříčka je tedy i o několik palců menší, LCD panely jsou měřeny odlišně. U nich je zmíněných 17 palců skutečně naměřitelná vzdálenost mezi dvěma protilehlými rohy viditelného prostoru na obrazovce. Je tedy dobré si uvědomit, že při srovnávání obdobných CRT a LCD monitorů je třeba uvažovat pro zjednodušení i tak, že LCD panel odpovídá zhruba o jeden stupeň vyšší úhlopříčce CRT monitoru.

Základem a neprodávanějším segmentem jsou dnes patnáctipalcové LCD monitory. Jejich cena se pomalu dostala pod deset tisíc a stále ještě, i přes kursové výkyvy, má šanci na další pokles. Na těchto monitorech je prakticky jediné dostupné rozlišení XGA, tedy 1 024 x 768 bodů, což vyhovuje běžné kancelářské práci. Mimo ceny jsou na těchto přístrojích pro zákazníky lákavé především velmi malé rozměry, které se vůbec nedají srovnat s konkurenční CRT technologii. Chcete-li nějaký LCD monitor takříkajíc "na seznámení" s technologií a s možnostmi, pořiďte si místo klasické CRT sedmnáctky plochou patnáctku a určitě nebudete litovat.

Kdo však požaduje větší pohodlí a více prostoru, sáhne spíše po některém z produktů s rozlišením obrazu 1 280 x 1 024 bodů, které jsou dnes nabízeny v úhlopříčkách 17, 18 a 19 palců. Vzhledem k tomu, že se liší prostor, na němž je zmíněné rozlišení zobrazeno, bude se tedy logicky lišit i velikost písma či jiných komponent na obrazovce, jako jsou ikony, dialogy a nabídky. Pokud se zaměříme na tento parametr, tedy velikost rastru, mají jej s LCD patnáctkami plně srovnatelný až 19" ploché panely. U těch menších se uživatelé musejí smířit s drobnějšími detaily, což zejména těm starším a hůře vidícím nemusí dělat úplně nejlépe.

Nad devatenáctkami jsou ještě poměrně častým artiklem 20" LCD monitory s rozlišením 1 600 x 1 200 bodů, které ale už svou cenou masivně překračují čtyřicetitisícovou hranici. Existují i jiné kombinace úhlopříčky a rozlišení, než ty zde popsané, ale s těmi se lze setkat pouze zřídka.

Důležitým detailem je způsob připojení monitoru k počítači. Všechny zobrazovače můžete napojit buď běžně analogově, na prakticky jakoukoliv grafickou kartu, a některé LCD panely zejména vyšších úhlopříček také digitálně. Při digitálním připojení lze dostat na obrazovku tu nejvyšší kvalitu, ale v rozlišeních zejména 1 024 x 768 a často i 1 280 x 1 024 bodů lze zhruba stejné ostrosti obrazu dosáhnout i kombinací dobrého monitoru a kvalitní grafické karty. Naopak chcete-li provozovat nějaký 20palcový LCD monitor s rozlišením 1 600 x 1 200 bodů, je pro vás DVI jediným možným řešením.


Trendy III.

Grafické karty

Současná situace na trhu grafických karet je po několika měsících poznamenaných soubojem o nejrychlejší grafický čip poměrně klidná. Po propadáku modelu nVidia GeForce FX5800 Ultra, který nedokázal konkurovat Radeonu 9800 PRO a "vytáhl se" také rozměrným a hlučným chladicím mechanismem, přišla nVidia s novými vlajkovými loděmi FX5900 a FX5950. Těm byly vráceny starší DDR paměti a zvýšena rychlost sběrnice, a výsledkem jsou konkurenceschopné čipy, jež v některých testech poráží i nejvýkonnější čipy rivalské ATI včetně prozatím posledního Radeonu 9800XT. Celková situace na trhu je zajímavá především postupným vyklizením pozic ze strany menších výrobců čipů, kteří představovali zajímavou alternativu k dominantním čipům ATI a nVidie. Bohužel Xabre 400 od SiSu ani Kyro II, od ST Microelectronics již dnes nejsou pro nové low-endové řady žádnou konkurencí a po čipu Xabre II plánovaném na tento rok, není ani památky. Jistou naději lze vkládat do tchajwanské společnosti XGI, která vznikla v březnu 2003 odštěpením divize Xabre společnosti SiS a jejím spojením s firmou Trident Microsystems. Cílem XGI má být ziskovost v roce 2005 a ovládnutí trhu grafických karet o dva roky později.

Co se týče počtu značek a modelů, představuje trh s grafickými kartami doslova džungli. Krom několika renomovaných firem s dlouholetou praxí v této oblasti (MSI, Asus, Leadtek) jsou na našem trhu k sehnání i výrobky méně známých asijských značek, jejichž řady se navíc rozšiřují. Mezi úplné nováčky tak patří například tchajwanský Prolink, naopak déle se na trhu drží firmy Sparkle a Club3D. Výhodou výrobků asijských firem je obvykle jejich nízká cena, nevýhodou naopak téměř nulové příslušenství a krátká záruční lhůta. Ta je ale u grafických karet, které ze všech komponent stárnou nejrychleji, poměrně nedůležitá. Málokdo totiž používá stejnou kartu déle než dva roky.

Jednotlivé karty se od sebe liší již na první pohled. K nejméně nápadným patří tradičně low-endové karty, neboť jsou rozměrově malé a mají, až na některé výjimky, pouze pasivní chlazení grafického čipu. Ve středním segmentu patří ke standardní výbavě karet aktivní chladicí prvky a některé adaptéry se neobejdou bez externího napájení, které je výsadou nejvýkonnějších karet. V high-end segmentu je situace o poznání složitější, neboť se zde naplno rozvíjí kreativita výrobců. Škála produktů sahá od poměrně nenápadných karet až po akcelerátory doslova zabalené v kovových hávech, které mají zabezpečit lepší ochranu grafického čipu a pamětí před přehřátím.

Zajímavostí současného trhu je fakt, že kompletně zmizely modely bez digitálního DVI konektoru a každý akcelerátor nyní disponuje trojicí konektorů, kterou tvoří DVI, analogový

D-SUB a S-Video výstup videosignálu. Některé karty na trhu mají namísto S-Videa VIVO (video-in, video-out) konektor umožňující jak výstup, tak vstup videosignálu. Tato specialita je obvykle k mání u dražších karet, jak však dokazují některé případy, není výjimkou ani v low-end segmentu.

Výbava karet bývá obvykle tvořena nějakým tím manuálem, několika CD s ovladači a softwarem či plnými hrami, přičemž nechybí ani užitečné propojovací kabely a redukce. Rámcově se dá říci, že méně známí východní výrobci obvykle výbavu přehlížejí a není tak problém koupit kartu, jejíž výbavu tvoří pouze jediné CD.

Nejbližší budoucnost ovlivní vstup grafických karet XGI na trh. Pokud bude úspěšný, dá se očekávat, že z toho budeme profitovat především my, uživatelé. Neuspěje-li tchajwanský výrobce, pak se vše vrátí k periodickému soupeření ATI a nVidie.

Mobilní komunikace

Co se týče uplynulého roku, mezi mobilními telefony bylo možné pozorovat různé zajímavé trendy. Tím prvním je příklon některých výrobců k véčkovým telefonům. Dřívější parketě Motoroly dnes vládne korejský Samsung, a první vlaštovky tímto směrem už vyslaly i Sony Ericsson či německý Siemens. Druhý výrazný posun k vyšší kvalitě jsme mohli zaznamenat u displejů. Většina nových telefonů v nejvyšší třídě dnes disponuje kvalitními aktivními displeji se schopností zobrazit až 65 000 barev. Zapomínat by se nemělo ani na zvyšování kapacity pamětí mobilních telefonů, kde rekord v současné době drží Samsung SGH-X600 s 10 MB sdílené paměti.

Ruku v ruce se zkvalitněním displejů a zvyšováním kapacity paměti jde i znatelné rozšíření integrovaných fotoaparátů do telefonů vyšší třídy. Zatímco loni bylo k dostání jen pár přístrojů schopných pořizovat snímky, dnes je situace spíš opačná a málokterý nový model postrádá vestavěný fotoaparát, a pokud ano, tak fotoaparát tvoří součást originálního příslušenství. Tak je tomu například u německého Siemensu. Samotné fotoaparáty nabízejí nové funkce jako korekce jasu, různé efekty a v případě Samsungu SGH-E700 i dvojnásobný digitální zoom. Kvalita se ovšem výrazněji neposunula a maximální rozlišení snímků zůstává 640 x 480 obr. bodů. I při stejném rozlišení však existují výrazné rozdíly mezi jednotlivými fotoaparáty. A tak zatímco Alcatel OT735 či přídavný fotoaparát Siemens IQP-500 poskytují poměrně kvalitní snímky, na fotkách z Sharpu GX-13 stěží rozeznáte vzdálenější objekty. Pomalu, ale jistě se začínají objevovat i mobilní telefony s možností snímání videosekvencí. Krom Nokie, která s tímto nápadem přišla jako první u modelu 3650, nabízí tuto funkci i přídavný fotoaparát k Smartphonu od Eurotelu.

Využití pořízených snímků zůstává v podstatě stejné a omezuje se na odesílání MMS zpráv, tvorbu nových tapet na pozadí displeje telefonu a portrétů k položkám v telefonním seznamu. Pokud používáte fotografie k lepší identifikaci příchozího hovoru, pak je potěšujícím zjištěním zvětšující se paměť pro pořízené fotografie. S 10 MB Samsungu SGH-X600 si jistě vystačíte, neboť i ten nejkvalitnější snímek nemá více než 60 kB. Důležitým faktorem pro slibné rozšiřování integrovaných fotoaparátů je samozřejmě i jejich snižující se cena. Zatímco před rokem byla cena mobilního telefonu s fotoaparátem (Nokia 7650) okolo 15 000 Kč, dnes se kupříkladu zbrusu nový Alcatel OT735 dá sehnat za zhruba polovinu, starší mobily mohou být ještě levnější.

V oblasti přenosu dat se za uplynulý půlrok nic výraznějšího nezměnilo a hlavní technologií na tomto poli zůstává paketové GPRS, které dnes podporují snad všechny mobily počínaje nejlevnějšími low-endy. Přenosová rychlost GPRS se již nějaký ten pátek nemění a při 53,6 kb/s pro download a 26,8 kb/s pro upload ve standardním kódování CS-2 přeci jen zdaleka nepostačuje všem uživatelům. Bohužel více z klasické GSM sítě běžným způsobem získat nelze, a tak se operátoři poohlížejí po nějakých těch vylepšeních. Jedním z nich je technologie EDGE, která by mohla zvýšit přenosové rychlosti v GSM až na 400 kb/s. Podle posledních informací nespí na vavřínech ani společnost Eurotel, jejíž program Data Nonstop se setkal s obrovským úspěchem. V současné době totiž u největšího českého operátora probíhá testování technologie CDM-450 EV-DO, která by po počátečních úpravách zastaralé analogové NMT sítě umožňovala v pásmu 450 MHz dosahovat přenosových rychlostí až 2 Mb/s. To je ale hudba poměrně vzdálené budoucnosti a v současné době si budete u mobilních telefonů vystačit s mnohem nižšími hodnotami.

Komunikace mezi počítačem a mobilním telefonem také nic revolučního nepřinesla a veškeré datové přenosy se realizují prostřednictvím propojovacích kabelů, infračervených portů nebo rádiového spojení Bluetooth. To ale stále trpí nedostatkem přízně ze strany výrobců, a natrvalo jej do své výbavy zahrnula pouze firma Sony Ericsson. Naopak Motorola, Samsung či Alcatel o Bluetoothu zřejmě ještě neslyšely.


Novinky

Nové tarify u ADSL

Za měsíční paušál 899 Kč bez DPH (za nejpomalejší službu s omezením dat) nabídne od 5. ledna 2004 svým zákazníkům  vysokorychlostní připojení k internetu prostřednictvím ADSL ČESKÝ  TELECOM. Nabídka služeb se rozšíří o čtyři nové modifikace. Současné  varianty ADSL bude ČT po Novém roce nabízet v nezměněné podobě,  ale za nižší ceny. Zákazníci si tak od 5. ledna budou moci vybrat  z celkem devíti variant ADSL.-FEL

Internetové domény

Nejvíce  českých internetových domén na liberalizovaném trhu zatím získaly  společnosti Globe Internet, Internet CZ a Zoner Software. Podle  statistiky serveru Czechweb získal Globe více než 22 000 registrací,  Internet CZ přes 19 000 a Zoner zhruba o 9 000 méně. Na českém  internetu je přitom kolem 155 000 doménových jmen s koncovkou  .cz. Na dalších místech skončila vyrovnaná trojice firem Media4web,  Czech On Line a Ignum, které mají na svém kontě více než sedm  tisíc domén.-FEL

M.I.A. končí

Aktivní činnost internetové  společnosti M.I.A., poskytující služby v oblasti reklamy na internetu  a sponzorovaných SMS, bude k 31.12. 2003 ukončena. Rozhodl o  tom Český Telecom, který je stoprocentním vlastníkem této firmy.  Akciová společnost M.I.A. působila ve třech základních oblastech:  zajišťování a poskytování reklamy na internetu, komplexní marketingové  a PR služby na internetu a prodej reklamy do sponzorovaných SMS.-FEL

Internet  za paušál

T-Mobile představil skutečný tarif pro přístup k internetu  přes GPRS za paušál, bez omezení přenosu dat. Zákazníci si ho  mohou aktivovat od 1. prosince 2003. Nový tarif se jmenuje GPRS  Business Unlimited a aktivovat ho lze ke každému tarifnímu programu  (včetně karet Partner). Současní uživatelé GPRS Business budou  automaticky převedeni na nový GPRS Business Unlimited. Ti a také  všichni, kdo si GPRS Business Unlimited aktivují do konce ledna,  budou platit až do konce června 2004 699 korun bez DPH. Potom  se budou moci vrátit k tarifu GPRS Business s limitem 50 MB dat  za 699 Kč, nebo si ponechat GPRS Business Unlimited za 999 Kč.  Tuto cenu také budou platit všichni, kdo si aktivují GPRS Business  Unlimited od února příštího roku.-FEL

Eurotel Data Nonstop  nově

Od počátku prosince 2003 začala společnost Eurotel Praha  nabízet svým stávajícím a novým zákazníkům tarif Eurotel Data  Nonstop za 649 Kč. Zmíněný tarif poskytne zákazníkům 100 volných  minut. Tato nabídka bude platná až do 30. června 2004 pro všechny  zákazníky, kteří si tuto službu aktivují v období od 3. prosince  2003 do

31. ledna 2004. Od 1. července 2004 bude cena Eurotel  Data Nonstop pro tyto zákazníky opět 999 Kč (a 799 Kč pro zákazníky  s tarify Eurotel Optimum, Eurotel Optimum Plus a se všemi tarify  Eurotel Business). Pro zákazníky, kteří si tuto službu budou  aktivovat až od 1. února 2004, bude platit opět cena 999 Kč,  resp. 799 Kč a 30 volných minut. V prvním čtvrtletí roku 2004  Eurotel rozšíří svou nabídku GPRS služeb o technologii umožňující  kompresi přenášeného obsahu.-FEL

Bezdrátové sítě pro každého

Výrobce  síťových prvků a řešení D-Link snížil cenu některých svých produktů  v oblasti bezdrátové komunikace o 25 %. Společnost předpokládá  ještě větší boom rozvoje bezdrátových sítí a především bezdrátového  připojení k internetu v blízké budoucnosti, než jaký můžeme sledovat  již dnes. Bližší informace naleznete na www.vanet.cz.-FELADSL  od GTS

Společnost GTS oznámila nové ceny svých služeb, platné  od 1. ledna 2004. Vysokorychlostní internet ADSL bez omezení  objemu přenášených dat bude možno pořídit u GTS již od 895 Kč  měsíčně bez DPH. Původní podmínka provolat určitou minimální  částku prostřednictvím předvolby GTS byla zrušena, avšak podmínka  hlasového volání přes GTS zůstala zachována.-FEL

Telenor Networks DSL

Telenor Networks a Český Telecom podepsaly v pátek 5. prosince smlouvu o zpřístupnění metalického účastnického vedení LLU. Tento kontrakt umožňuje společnosti Telenor Networks pronajímat metalické linky od Českého Telecomu, postavit na nich vlastní DSL síť a nabídnout služby svým zákazníkům. Telenor Networks je velkoobchodním poskytovatelem širokopásmových služeb. Jeho DSL služby budou proto určeny zejména pro ostatní telekomunikační operátory v České republice, kterým tato nabídka umožní rozšířit produktové portfolio o další služby, založené na DSL, včetně širokopásmového přístupu na internet. Síť DSL by měla být spuštěna v prvním čtvrtletí roku 2004. Jednotlivé služby budou nejprve k dispozici v Praze a poté, s postupný rozvojem sítě, plynule uváděny i v ostatních městech České republiky.-Tji

Software Integration Center

Společnosti SUSE Linux a IBM oznámily založení společného centra pro integraci softwaru (Software Integration Center), se sídlem v laboratořích IBM v Torontu. Toto centrum bude optimalizovat spolupráci operačního systému SUSE Linux Enterprise Server se softwarem z nabídky společnosti IBM podle potřeb podnikových zákazníků. Společný projekt se v první fázi zaměří na univerzální databázi IBM DB2 a postupně se rozšíří i na ostatní softwarové produkty IBM. SUSE LinuxEnterprise Server je první operační systém Linux, prověřený na všech hardwarových platformách určených k provozu IBM DB2 pro Linux, a je zároveň schválen k provozu IBM DB2 Enterprise Server Edition. Společnosti IBM a SUSE budou v centru pro integraci softwaru spolupracovat na portování, migraci, certifikaci a podpoře budoucích verzí softwaru IBM DB2 pro platformu SUSE LINUX Enterprise Server. Cílem je zajištění optimální funkčnosti databázových aplikací i základního podnikového operačního systému systém SUSE LINUX Enterprise Server a databáze IBM DB2 se tak stávají velmi dostupnou a škálovatelnou variantou pro kritické aplikace v datových centrech.-Tji

Odkaz: www.ibm.com

Licence jinak

Společnost Microsoft představila novou politiku rozšiřující přístup k intelektuálnímu vlastnictví (Expanded Intellectual Property Policy) společnosti. Microsoft také ohlásil dvě nové licenční nabídky první se týká technologie ClearType a druhá souborového systému FAT (Microsoft File Allocation Table). Na základě nové politiky intelektuálního vlastnictví Microsoft připravuje jak standardní hrazené licenční programy, tak licenční programy bezplatné. Součástí nové politiky společnosti Microsoft v oblasti intelektuálního vlastnictví je i zásada poskytovat toto intelektuální vlastnictví akademickým institucím pro nekomerční účely bezplatně. Tato zásada je založená na rozvíjející se snaze společnosti Microsoft propagovat webové standardy. Microsoft rovněž založil řadu iniciativ pro další spolupráci v odvětví, jako např. Shared Source Initiative, jež poskytuje přístup ke zdrojovým kódům pro vývojáře, partnery, zákazníky a akademické instituce, které vyvíjí svá řešení na platformě Microsoft. Společnost Microsoft nedávno ohlásila program bezplatného poskytování licencí Microsoft Office 2003 XML Reference Schemas. Toto oznámení je významným rozšířením stávajícího postoje společnosti k poskytování přístupu k intelektuálnímu vlastnictví. Dříve byly bezplatně poskytovány určité technologie pouze vývojářům aplikací pro Windows v rámci nabídky Software Developer Kit (SDK).-Tji

Itanium Challenge

Celosvětová kampaň "The Intel Itanium 2 Solution Challenge" je určena pro 500 největších firem využívajících počítače platformy RISC. Společnost Intel na kampani spolupracuje s výrobci zařízení jako jsou HP, IBM, LangChao, Lenovo, NEC, Samsung, SGI, Unisys a s řadou místních výrobců. Dále se programu účastní řada výrobců softwaru pro procesory Itanium 2, například BEA, i2, IBM, Oracle, SAP, SAS a systémoví integrátoři jako Avanade a Unisys. Tito partneři mohou do programu nominovat své zákazníky, kterým budou procesory nabídnuty formou "vyzkoušej a kup". Během posledního roku se skladba zákazníků kupujících systémy s procesorem Itanium posunula z oblasti vědeckých a náročných výpočtů do sféry běžných podnikových aplikací. V současné době 14 ze 25 předních 500 společností již nasadilo nebo vyhodnocuje možnosti této architektury. -TJi

ePodatelna od AEC

Společnost AEC uvedla na český trh vlastní řešení elektronické podatelny. Vývoj TrustPort ePodatelny, který probíhal kompletně v režii společnosti AEC, byl završen jejím úspěšným nasazením v mikroregionu Jižní Valašsko na přelomu listopadu a prosince 2003. Elektronická podatelna zajišťuje zpracování podání občanů a jejich předání úředníkům příslušného úřadu či instituce. Jednotlivé formuláře jsou zobrazovány prostřednictvím zabezpečených HTML stránek. Občan tyto formuláře vyplní, elektronicky podepíše a odešle na ePodatelnu, kde je úředníci jednotlivých referátů vyřizují. ePodatelna se skládá ze tří klíčových částí. Občané pracují s webovou stránkou, která obsahuje základní informace a navigaci na jednotlivé formuláře. Samotná žádost je automaticky zpracovávána v systému, který kontroluje integritu elektronického podání a atributy elektronického podpisu. Úředník k vyřízení podání používá vnitřní webové rozhranní. Podepsání elektronického podání probíhá v rozhraní poštovního klienta podporujícího S/MIME protokol. Ten a prohlížeč webových stránek umožňující SSL šifrované spojení jsou jediné aplikace potřebné pro vyřízení elektronického podání. Ty jsou součástí každého moderního operačního systému a uživatel sám tedy zpravidla nemusí nic instalovat. -TJi

Postavte si notebook

Asbis, Mobile Value Added Distributor produktů společnosti Intel, zahrnul do své nabídky komponenty pro kompletní řešení mobilních PC, tj. všechny potřebné součásti k sestavení notebooků. Tento projekt umožnuje lokálním výrobcům sestavit notebook pod vlastní značkou, dle konkrétního přání koncového zákazníka. Jde tedy o naprosto stejný "systém", jako v případě stavby klasického PC. Novinkou v této oblasti (a zároveň v sortimentu Asbisu) jsou notebooky založené na mobilní technologii Intel Centrino. Intel Centrino představuje nejlepší technologii společnosti Intel pro mobilní počítače. Jejím základem je nová mikroarchitektura procesoru Intel Pentium M s 1 MB L2 cache, čipset nřady Intel 855 a nové bezdrátové funkce (podle standardu 802.11). Tji


Budiž obraz

Tomáš Jirásko

Acer PD není novou řadou notebooků ani monitorů, jak by se dalo u této značky očekávat, ale jde o přenosné projektory. Uvedený model PD721 představuje výkonnostní špičku v nabídce projektorů Acer, a je určen především pro firemní využití. Jedná se o projektor postavený na technologii DLP, dosahující světelnosti až 2 300 ANSI lumenů při hmotnosti 3 kg, a ve spojení s kontrastem 2 000 : 1 nabídne nativní rozlišení XGA 1 024 x 768 maximální je SXGA 1 280 x 1 024 obrazových bodů. Projektor nabídne dvojici integrovaných reproduktorů (3 W), funkci "obraz v obraze" (PIP), volitelný poměr stran zobrazení 4 : 3, 5 : 4 a 16 : 9 a dálkové ovládání s laserovým ukazovátkem. Jeho rozměry jsou 277 x 225 x

x 85 mm. Model PD520 o rozměrech 246 x 210 x 71 mm a vážící 1,7 kg je zástupcem kompaktních přístrojů. Je rovněž založen na technologii DLP, jeho světelný výkon je 1 500 ANSI lumenů, nativní rozlišení XGA 1 024 x 768 (maximální SXGA 1 280 x 1 024) a kontrastní poměr 1 800 : 1. Má integrován jeden reproduktor (2 W), PIP, volitelný poměr stran zobrazení 4 : 3 a 16 : 9, a vybaven je i dálkovým ovládáním s laserovým ukazovátkem. Třetí z řady PD nese označení 321, a je to nejlehčí a nejmenší projektor v nabídce Aceru. Jeho rozměry jsou 198 x 148 x 57 mm a hmotnost 0,99 kg. Disponuje nativním rozlišením XGA 1 024 x 768, kontrastním poměrem

2 000 : 1 a světelností 1100 ANSI lumenů. Tento malý projektor PD321 může promítat obraz s poměrem stran 4 : 3, 5 : 4 nebo 16 : 9. I tento projektor nabídne shodné dálkové ovládání jako předchozí modely. Posledním z řady je PD110, který by měl zákazníky oslovit především cenou. Jeho hmotnost je 2 kg při rozměrech 271 x 211 x 86 mm. Nabídne kontrastní poměr

1 500 : 1 a výkon 1 100 ANSI lumenů, nativní rozlišení SVGA, digitální zoom (0,5x až 8x), poměr stran 4 : 3 nebo 16 : 9.

Ceny projektorů byly nastaveny takto PD721 je k dostání za koncovou cenu 74 990 Kč/97 990 Sk, PD520 za 63 990 Kč/82 990 Sk, PD321 za 60 990 Kč/79 990 Sk a PD110 za cenu 35 990 Kč/46 990 Sk, vše bez DPH.

Odkaz: www.acer.cz


Master View

Tomáš Jirásko

ATEN International uvádí na trh USB KVPM rozbočovač, který umožňuje asynchronní přepínání mezi USB a KVM, a mezi dvěma až čtyřmi počítači. KVM (klávesnice, video a myš) rozbočovače jsou ovládací jednotky, které umožňují přístup k rozličným počítačům z jediné konzole. Hlavní výhodou je možnost přepnutí z prvního PC na druhé, přičemž USB zařízení zůstává v prvním PC. USB zařízení lze snadno přepojovat pouhým stisknutím tlačítka. Oproti standardním KVM konzolím lze s Master View USB KVMP rozbočovači CS-1732 a CS-1734 ovládat zařízení jako skenery, kamery, tiskárny a mikrofony prostřednictvím okamžité integrace USB hubu. Kompaktní zařízení je k dostání ve verzi se dvěma a čtyřmi porty. Dokáže také sdílet jedinou sadu reproduktorů pro všechny připojené systémy. Master View nabízí duální rozhraní, tudíž podporuje počítače s PS/2 či USB klávesnicí a myší. Firmware lze aktualizovat bez časového omezení. Jednotka bude v prodeji s různými kabely (pět kabelů pro Master View CS-1734). Produkt bude v České republice k dostání od ledna 2004 za doporučenou cenu 100 eur za Master View CS-1732 a 157 eur za CS-1734. Odkaz: www.aten.com.tw


BioTouch

Tomáš Jirásko

I když to není tak často, jsou místa a situace, kdy restrikci přístupu do počítače nechceme ponechat pouze na samotném systému či pouze doplňkovém softwarovém řešení. Prvním řešením, které nás asi napadne, je využití biometrie, mezi něž patří i otisk prstu. Společnost Digitus do své nabídky nyní nově zařadila snímače otisků prstů BioTouch od firmy Identix, a to jak ve verzích PCMCIA tak USB. BioTouch USB je samostatné periferní zařízení "plug and play", které nabízí stabilní kvalitu obrazu což je pro biometrickou přesnost rozhodující. Je vybaven optickým CMOS senzorem DFR 200 s velikostí oblasti snímání 17 x 17 mm. Ve verzi PCMCIA jde o kartu typu II. BioTouch se dodává společně se softwarem BioLogon Client for Windows, který zabezpečuje bezpečné přihlášení do Windows. Pokud je požadováno také přihlášení do sítě, BioLogon může být snadno nastaven na spolupráci s programem BioLogon Server for Windows.

Odkaz: www.digitus.cz


FICovské Radeony

Tomáš Jirásko

Společnost First International Computer (FIC), zařadila do svého výrobního programu dvojici nových grafických karet FIC A96X a FIC A98X. A96X je založena na grafickém čipu ATi Radeon 9600 XT, A98X používá řešení s čipem ATi Radeon 9800 XT. Jako bonus bude každá grafická karta dodávána s počítačovou hrou Half Life 2. Jelikož však vydání této hry bylo odloženo, uvažuje výrobce o zřízení FTP serveru pro zákazníky, kteří si zakoupí tyto grafické karty před jejím uvedením. Z něj pak bude možné po zadání hesla hru stáhnout. Doufejme, že v ČR se to podaří vyřešit i jiným způsobem.

Karta A96X využívá čtyři paralelní renderovací pipeline dosahují rychlosti vykreslování až 2 gigapixely za sekundu, karta je osazena dvoukanálovými paměťovými moduly DDR o velikosti 128 MB. A96X je osazena čipem Radeon 9600 XT taktovaným na frekvenci 500 MHz a taktovací frekvence DDR pamětí je 600 MHz. Model A98X rozvíjí předchozí řešení a má osm programovatelných renderovacích pipeline, zpracovávajících až 3,3 gigapixelů za sekundu. Je osazena 256 MB paměti s výkonným čtyřkanálovým rozhraním DDR. Taktovací frekvence VPU 3. generace je 412 MHz, zatímco DDR paměti jsou taktovány na 412 MHz. Odkaz: www.fic.cz


Lumíci Panasonicu

Tomáš Jirásko

Nový modely ve své řadě digitálních fotoaparátů představil Panasonic. Fotoaparát DMC-FZ10 nabídne 12x optický zoom a je vybaven CCD snímačem o rozlišení 4 MP (2 304 x 1 728 bodů). Podobně jako předchozí modely je DMC-FZ10 vybaven objektivem Leica DC Vario-Elmarit s 12x optickým zoomem (odpovídá rozsahu 35-420 mm u kinofilmu). Vysoká světelnost objektivu F2,8 je konstantní v celém rozsahu zvětšení, a nechybí samozřejmě ani optická stabilizace obrazu  stabilizátor Mega O.I.S. by měl potlačit neostrosti, které vznikají při velkých zvětšeních, kdy je obtížné udržet obraz v klidu bez opory. Integrovány jsou nové obvody Venus Engine, které přispívají ke zlepšení rozlišení, ostrosti a barevného podání obrazu a zvýšení rychlosti zpracování obrazových dat. Výsledkem by mělo být až o 50 % vyšší diagonální rozlišení (ve srovnání s běžnými 4MP modely). Rychlejší zpracování dat dovoluje pořizovat série následných snímků bez nutnosti čekat na zápis dat na paměťovou kartu. V nabídce předvolených modů nalezneme: Makro, Sport, Pohybový efekt, Noční portrét, Portrét, Program AE, Priorita času závěrky, Priorita clony, Úplný manuál, Videoklipy a režim Přehrávání. Funkce sériového snímání MEGA BURST umožňuje fotografovat scénu rychlostí až 4 snímky za sekundu a pořídit sérii až osmi snímků v plném rozlišení. K dispozici je rovněž záznam videoklipů ve formátu Motion JPEG, funkce Color Effect umožňující nastavení barevné teploty (Teplá, Studená, ČB), funkce předostření uzamykající ohniskovou vzdálenost během fotografování, atd. LCD panel má úhlopříčku 5 cm a rozlišení 130 000 pixelů. Další model DMC-FX1 má CCD snímač s rozlišením 3 megapixely, DMC-FX5 je pak osazen 4 mp čipem. Fotoaparáty jsou určeny především mladým uživatelům, pro které je důležitý design a jednoduchá obsluha. U těchto stylových kompaktů je rovněž použit optický stabilizátor obrazu (O.I.S.). Oba modely jsou osazeny objektivem LEICA DC Vario-Elmarit s 3x optickým zoomem (odpovídá rozsahu 35 105 mm u kinofilmu). Objektiv je složen ze sedmi prvků (včetně tří asférických čoček) v šesti skupinách. DMC-FX1/FX5 by se měl vyznačovat zkrácenou dobou startu, prakticky okamžitou odezvou mezi stiskem spouště a vlastní expozicí (0,1 s) a také kratším intervalem mezi jednotlivými snímky. Přístroje nabízejí podobné předvolené režimy jako FZ10, včetně záznamu ozvučených videoklipů ve formátu Motion JPEG nebo funkci Colour Effect. Kromě tradiční stříbrné, bude DMC-FX1 dostupný také v zelené, červené, oranžové a modré barvě. DMC-FX5 si uživatelé budou moci pořídit v modré, červené nebo stříbrné.

Odkaz: www.panasonic.cz


ILLUMINAce

Tomáš Jirásko

Společnost Hitachi nabídla uživatelům majícím potřebu sledovat o něco větší obraz, než nabízejí běžné obrazovky, projektor navržený speciálně pro domácí kino. Výrobek nese označení PJ-TX10, a měl by se nabízet za vcelku přijatelnou cenu tedy co se tohoto segmentu týče.

Projektor nabídne rozlišení 854 x 480, což je dostačující pro projekci z DVD či VHS. Vysoký kontrast 800 : 1 a svítivost 700 ANSI lumenů by měla postačovat pro kvalitní obraz se sytými barvami a vykreslenými linkami. Promítat lze již ze vzdálenosti 0,9 m, ve které má obraz velikost 30 ". Obraz o velikosti 100 " zvládne ze 2,5 m. Maximální velikost obrazu přitom je 300 ". Samozřejmostí je vertikální i horizontální korekce obrazu, pro snadnější ovládání je PJ-TX10 vybaveno třemi přednastavenými mody Normal, Cinema a Dynamic. V tichém modu dosahuje hluk vydávaný projektorem maximálně 25 dB.

Druhým představeným projektorem je CP-S210WT. Jde o malý a lehký projektor, který je určen převážně pro prezentace. Jedná se o LCD projektor s třemi 0,55" panely. Svítivost projektoru je 1 200 ANSI lumenů, rozlišení 800 x 600 obrazových bodů, maximální velikost promítaného obrazu je 300 ", projektor ovšem zvládne velký 60" už při projekční vzdálenosti

1,8 m. Ve Whisper modu (tichý režim), který dle výrobce zvyšuje životnost lampy až na 4 000 hodin, vydává přístroj hluk maximálně 27 dB. Systém PIN code security zajišťuje, aby nebylo možné přístroj spustit bez zadání správného kódu. Tuto funkci ocení především větší instituce či firmy. Odkaz: www.hitachi-online.cz


Nejrychlejší DVD+R

Tomáš Jirásko

Společnost Philips předvedla dosud nejrychlejší rychlost zápisu na disky DVD (DVD+R) na světě, a to na experimentální sestavě sestrojené v divizi Philips Research. Systém je schopen zapisovat 16krát rychleji, než jaká je normální rychlost přehrávání video DVD, a dokáže tak naplnit disk DVD+R videozáznamem nebo daty na maximum kapacity za méně než

6 minut. Výše uvedené výsledky byly prezentovány na Mezinárodním symposiu o optické paměti (ISOM, Nara, Japonsko, 3.-7. listopadu). Technologie Philips bude základem záznamové normy 16x DVD+R, která bude definována organizací DVD+RW Alliance v průběhu roku 2004. Jedním z klíčových aspektů realizace vyšších rychlostí nahrávání je vývoj vhodné "strategie zápisu" načasování a síla laserových pulsů tak, aby v organické barvě tvořící aktivní vrstvu nahrávatelných DVD byly vytvářeny značky správné délky (představující digitální nuly a jedničky). Dobré provedení tohoto postupu je při vysokých rychlostech nahrávání velmi důležité, neboť čas na ohřátí a ochlazení barvy na místě značky je kratší než při dnes běžné rychlosti. Obtížné je především zabránit tomu, aby následné ohřívání částečně nevymazalo již zapsanou značku při zápisu značky sousední. Kromě způsobu zápisu bylo pro 16násobnou rychlost nahrávání třeba vylepšit také strukturu záznamového zařízení. Obzvláště obtížným se ukázalo zkonstruování přesného a stabilního systému pro držení stopy laserového paprsku a jeho namíření na správné místo disku. Své si rovněž vyžádal vývoj řídicí elektroniky rychlého laseru, která pracuje s kmitočtem 420 MHz při rychlosti zápisu na DVD 16x. Odborníci se všeobecně shodují, že nyní dosažená rychlost se blíží absolutnímu limitu, danému nejvyšší bezpečnou rotační rychlostí polykarbonátových disků. Vyšší rychlost disku by vyžadovala o tolik více energie udělené disku, že by disk začal rezonovat a nakonec by se zlomil. Při v současnosti dosažené 16násobné rychlosti udělá disk 180 otáček za vteřinu, což odpovídá lineární rychlosti 56 metrů za vteřinu (přes 200 km/h), přičemž značky jsou vypalovány s přesností menší než 0,05 mikrometru!

Odkaz: www.research.philips.com


MyRoom PC

Tomáš Jirásko

Společnost First International Computer uvádí na novinku pod označením MyRoom PC Media Center. MyRoom PC Media Center představuje kombinaci výkonného PC, domácího kina a audiosystému. Jako jeden z mála systémů má MyRoom PC licenci na použití Microsoft\s XP Media Center Edition. Toto řešení umožňuje nahrávání televizních programů pomocí digitální technologie, sledování DVD nahrávek na sedmnáctipalcovém širokoúhlém displeji s aktivní maticí (active matrix) nebo poslouchání hudby z CD, MP3 či rádia. Sestava je doplněna o bezdrátovou klávesnici, myš a dálkové ovládání, čímž se podařilo značně redukovat celkové množství kabeláže. MyRoom PC je k dispozice ve dvou variantách Base Model a Entry Model.

Slabší Entry je osazen procesorem Intel Pentium 2.6 Ghz HT s 800Mhz FSB, čipsetem 865G, integrovanou grafikou,256MB RAM (DDR333), 80GB pevným diskem, DVD combem, a Wi-Fi standardu 802.11g. Base oproti tomu nabídne 3 Ghz HT Pentium 4 HT s 800Mhz FSB, čipset 865PE, grafiku AGP8X (standardně ATI 9200), 512 MB RAM (DDR333), 120GB HDD, DVD Multi a Wi-Fi 802.11g

Odkaz: www.fic.cz


Splátky na dálku

Tomáš Jirásko

Internet Mall, a. s., a Cetelem ČR, a. s., představily společný projekt financování zboží koupeného po internetu prostřednictvím spotřebitelských úvěrů. Úvěrová smlouva je klientem podepsána až v okamžiku doručení zboží, a zákazník tedy nemusí navštívit provozovnu prodejce. Akciová společnost Internet Mall, provozující nákupní galerii Internet Mall a sedm internetových obchodů, se dohodla na úzké spolupráci se společností Cetelem, která se dosud specializovala na poskytování spotřebitelských úvěrů v kamenných obchodech. V těch je běžně kolem 20 % všech nákupů realizováno na splátky, přitom ale na internetu je to dosud necelá desetina. Pravděpodobně také proto, že zákazník musel buď vlastnit některou z úvěrových karet, nebo navštívit s potřebnými doklady kancelář obchodníka. Ale nutit zákazníka, aby chodil za provozovatelem internetové služby, není zrovna "user-friendly". Je všeobecně známou skutečností, že při nákupu na internetu platí zákazníci za stejné zboží nižší ceny než v kamenných obchodech. Při nákupu na splátky na internetu tak dochází k zajímavému efektu, kdy cena zboží je i při nákupu na splátky zpravidla nižší, než při nákupu stejného zboží za hotové v kamenném obchodě.

Odkaz: www.mall.cz


65nanometrová SRAM

Tomáš Jirásko

Společnost Intel vyrobila pomocí nového 65nanometrového výrobního postupu první plně funkční SRAM (Static Random Access Memory) čipy. Nový výrobní postup využívá výkonnější a energeticky méně náročné tranzistory, druhou generaci napnutého křemíku společnosti Intel, vysokorychlostní měděné spoje a nenasycený dielektrický materiál. Pomocí 65nm výrobní technologie bude Intel moci na jeden čip umístit dvojnásobné množství tranzistorů než v současnosti.

Zdokonalené tranzistory: nový 65nm výrobní postup bude využívat tranzistory s hradlem o délce 35 nm, což bude nejmenší a nejvýkonnější vyráběný CMOS tranzistor. Pro srovnání, dnešní tranzistory, používané v procesoru Intel Pentium 4, měří 50 nm. Malé, rychlé tranzistory jsou základním prvkem velmi rychlých procesorů. Napnutý křemík: Intel do nové výrobní technologie integruje druhou generaci svého výkonného napnutého křemíku. Tento křemík má vyšší budicí proud, což výrazně zvyšuje jeho rychlost, a to při navýšení výrobních nákladů o pouhá dvě procenta. Měděné spoje a nový nenasycený dielektrický materiál: v rámci výrobního postupu se vytváří osm propojovacích měděných vrstev a využívá se nový dielektrický materiál, což zvyšuje přenosové rychlosti uvnitř procesoru a snižuje celkovou spotřebu energie. Společnost Intel pomocí 65nm postupu vytvořila plně funkční čtyřmegabytový SRAM čip s miniaturní buňkou o velikosti 0,57 mm2. Malé rozměry SRAM buňky umožní do procesoru integrovat větší vyrovnávací paměť, zvyšující jeho výkon. Vyrobené SRAM buňky mají stabilní pracovní charakteristiku a solidní odstup signálu od šumu, což ukazuje potenciál velmi efektivního přepínání. Každá paměťová buňka typu SRAM obsahuje šest tranzistorů: 10 milionů takových tranzistorů by se vešlo do jednoho čtverečního milimetru to je zhruba velikost tečky vytvořené kuličkovým perem. 65nm polovodičové prvky byly vyrobeny ve vývojovém závodě D1D společnosti Intel, který se předtím věnoval 300mm technologii ve městě Hillsboro, Oregon, USA, kde byl celý proces zároveň vyvíjen. D1D je nejnovější továrnou společnosti Intel a obsahuje největší prostory s čistým prostředím, celkově 20 000 metrů čtverečních, což jsou zhruba dvě a půl fotbalová hřiště. Pro celou výrobu byla zvláště důležitá příprava místní produkce šablon, vycházející ze současné 193nm litografie. Předpokládá se, že v 65nm procesu bude možné využít technické vybavení pro litografii s vlnovou délkou 193 a 248 nm, které se používá v 90nm procesu. Masová výroba v továrně D1D a její přenos do ostatních provozů se 300mm pláty by měla začít v roce 2005.

Odkaz: www.intel.com


Take It Easy

Tomáš Jirásko

Předvánoční trh přináší vždy řadu produktů, kterými na poslední chvíli hodlají firmy ještě více posílit svoji pozici na trhu a zajistit si svůj díl z koláče tržeb čtvrtého kvartálu, který je co do příjmů z roku nejsilnější. Pozadu nezůstala ani společnost Kodak, a českému trhu představila digitální fotoaparát Kodak EasyShare DX6440 a Kodak EasyShare DX6490. V případě DX6440 jde o typického zástupce kompaktních digitálů, jenž disponuje 4násobným optickým zoomem Schneider-Kreuznach Variogon (světelnost f/2,2-13) a 3,8násobným digitálním zoomem. Rozlišení použitého snímače je 4 megapixely. Fotoaparát umožňuje nastavit režimy s prioritou clony a času nebo používat přednastavené režimy pro sport, portrétní fotografii, noční snímky, krajinu nebo makro. Systém rychlého a přesného zaostřování kombinuje pasivní detekci fáze a vysoce přesnou detekci kontrastu při průchodu objektivem (TTL through the lens), což by mělo dopomoci jemně doladit a výrazně definovat předmět při zaostřování i při zhoršených světelných podmínkách. Dosah blesku činí přes 5 metrů, fotoaparát navíc snímá velmi jasně předměty osvětlené zezadu a automaticky spouští doplňkový záblesk. Plusem by měla být i krátká doba od stisknutí spouště do expozice 0,4 sekundy. Pro kontrolu snímků lze využít LCD displej s vysokým rozlišením o velikosti 4,57 cm.

EasyShare DX6490 osloví potenciální kupce především 10násobným optickým zoomem, doplněným o 3násobný digitální zoom. Podobně jako předcházející kompakt disponuje 4megapixelovým snímačem, použitý objektiv Schneider-Kreuznach Variogon disponuje ekvivalentní ohniskovou vzdáleností 38-380 mm u kinofilmu, a maximální světelností f/2,8-f/3,7. Integrace optického objektivu, čipu na zpracování obrazu Kodak Color Science a inteligentního maticového měřicího systému by měla zajistit ostré a jasné fotografie, bohatě barevné a s přesně nastavenou expozicí. Objektiv také poskytuje "zploštěnou" perspektivu a velkou hloubku ostrosti obrazu. Pomocí dvourychlostního ovládání lze přenastavit objektiv z minimálního na maximální zoom za 2 sekundy. Tubus objektivu se pro snadnější obsluhu vysouvá po zapnutí jen o 2,5 cm, jeho další posuny již probíhají uvnitř ochranného pouzdra. Kodak EasyShare DX6490 nabízí plně manuální ovládání, umožňující nezávislé nastavení clony, rychlosti závěrky, kompenzace expozice, ekvivalentu ISO a další. Alternativou k manuálnímu ovládání jsou pracovní režimy s prioritou clony nebo času a přednastavené režimy pro sport, portrétní fotografii, noční snímky, krajinu nebo snímky z velké blízkosti. Barevné režimy (sytý, neutrální, černobílý a sépiově hnědý) nabízejí další možnosti při využívání fotoaparátu. Systém zaostřování taktéž kombinuje pasivní detekci fáze a detekci kontrastu při průchodu objektivem (TTL through the lens). Displej LCD s vysokým rozlišením o velikosti 5,5 cm umožňuje prohlížet záběr nebo kontrolovat snímky uložené v interní paměti o kapacitě 16 MB nebo na volitelných kartách typu SD/MMC.

Oba fotoaparáty mají integrován systém Kodak EasyShare, umožňující jednoduché sdílení fotografií. Stisknutí červeně označeného tlačítka "Share" (Sdílení) na přístroji umožňuje okamžitě označit vybraný snímek k tisku, odeslat ho elektronickou poštou (do fotoaparátu lze uložit až 32 adres elektronické pošty) nebo zařadit mezi oblíbené. Pomocí nové funkce pro zařazování do alba lze snímky zařadit do kategorií již v přístroji. Fotoaparát rovněž dokáže zaznamenávat videosekvence včetně zvuku. Uživatelé také mohou rychle přenášet své snímky do připojeného počítače jediným dotykem pomocí volitelného dokovacího zařízení Kodak EasyShare 6000, které rovněž umožňuje nabít akumulátory typu Li-Ion za necelé 3 hodiny. Pro tisk fotografií o rozměrech 10 x 15 cm slouží dokovací zařízení s integrovanou tiskárnou Kodak EasyShare 6000. Vytištění jednoho snímku trvá přibližně 90 sekund.

Doporučená koncová cena DX6440 je 16 679 Kč a DX6490 20 355 Kč včetně DPH.

Odkaz: www.kodak.com/go/EasyShare.


Tag&Rename 3.0

Lenka Karlíková

Tag&Rename patří k jednomu z nejlepších programů pro správu a editaci MP3 tagů. Finální trojková verze programu určeného pro Windows, jež dokáže rychle a jednoduše přejmenovat podle CDDB databáze vaše MP3 a VQF soubory, podporuje import z www.allmusic.com, dále formáty OGG, WMA, M4A, MASF a WMV. Přejmenovávat lze celé sbírky souborů na základě informací v tagu, dále je možné si také upravovat šablony pro přejmenování nebo si vytvořit vlastní vzory. Tag&Rename podporuje ID3 v1.1, v2.2, v2.3 a v2.4. Další možností je vytváření playlistů z vybraných souborů, případně spouštění audiosouborů ve zvoleném přehrávači přímo z aplikace T&R. Ke stažení je pouze 30denní trial verze. Cena licence je 29,95 USD.

Odkaz: www.softpointer.com


Pro sportovce

Lenka Karlíková

Společnost Garmin, zabývající se výrobou navigačních zařízení, se představila s hodinkami pro atlety. Název produktu je Forerunner 201 GPS Personal Training Device. Hodinky mají jednoduché ovládání pomocí šipek, velký LCD displej a integrovaný GPS senzor. Zobrazují rychlost, tempo a uběhlou vzdálenost. Součástí je Auto Menu, jež započítává jen uběhnutý čas bez přestávek, položka zaznamenávající historii nebo mapa, která naviguje běžce zpět na start. Hodinky lze také programovat dle požadavků atleta. Výsledky je možné přenášet do počítače pomocí USB rozhraní. Cena tohoto pomocníka, jehož hmotnost je pouhých 75 g, činí 142 USD. Odkaz: http://www.snowseekers.net


PCMark 04

Lenka Karlíková

Benchmarkový nástroj PCMark 2004, jenž zjišťuje systémové informace o PC a umožňuje testovat hardware počítače (pevný disk, procesor a paměť), uvedla na trh společnost FutureMark, která je známá také podobným nástrojem pro grafické aplikace 3DMark. S příchodem nové verze však již uživatel nebude muset mít oba dva produkty. Nový PCMark bude totiž již testovat také grafický výkon nebo kódování videa, vykreslování stránek Internet Exploreru, audiokonverzi, kompresi souborů a výdrž baterie. Po registraci programu je možné výsledky testů uveřejnit na internetu a porovnat je s ostatními registrovanými uživateli. Aplikace je určena jen pro operační systémy Windows 2000 a XP, a uživatel musí mít nainstalovány DirectX 9.0, Windows Media Player 9.0, IE 6 a Microsoft Media Encoder 9. Cena licence je 20 USD.

Odkaz: www.futuremark.com


Download Accelerator

Lenka Karlíková

Poslední verze downloadového manageru zvyšuje rychlost stahování souborů až o 300 %. Program začne soubor stahovat ze serveru, kde je nejlepší datová odezva, tzv. ping. Vyhledá veškeré umístění souboru na internetu a stahuje části jednoho souboru pomocí vícenásobného připojení. Stahování lze v průběhu pozastavovat a automaticky pokračovat později. Novinkami v aplikaci jsou dále funkce preview, integrace DAP drive, pokročilá správa seznamu stahovaných souborů, Media Center Tab, přehrávání multimediálních souborů v průběhu stahování a další vylepšení. Aplikace je kompatibilní se všemi typy připojení a samozřejmostí je spolupráce s prohlížeči Internet Explorer, Opera a Netscape. Program má velikost 2,29 MB a je dostupný zadarmo.

Odkaz: www.speedbit.com


QuarkXPress 6

Lenka Karlíková

Společnost Quentin, autorizovaný distributor firmy Quark, Inc., oznámila zahájení prodeje šesté verze programu pro sazbu a zlom také na českém a slovenském trhu. QuarkXPress Passport 6.0 je nativně určen pro operační systém Mac OS X (Jaguar a novější) na počítačích Macintosh a pro Windows 2000 a XP na platformě PC. Uživatel obdrží produkt s hardwarovým klíčem u jednouživatelských licencí nebo se správcem licencí "Quark Licence Administrator" pro síťové verze. Protože společnost Quark v tuto chvíli finalizuje úpravy nutné pro plnou podporu středoevropského prostředí, bude se produkt zpočátku dodávat jako QuarkXPress Passport 6.0, tzn. s jazykovou podporou pro 11 západoevropských jazyků. Při zakoupení této verze získá uživatel automaticky nárok na bezplatný update na verzi 6.1.1 CZ. S dodávkou updatu se počítá v 1. čtvrtletí roku 2004. Novinkami ve verzi 6.0 jsou nativní podpora pro Mac OS X (10.2 a novější) na počítačích Macintosh a pro Windows 2000 a XP na PC, vícenásobná funkce "Zpět" umožňující vrátit se až o 30 kroků, náhledy obrázků v plném rozlišení, vylepšená podpora práce s tabulkami, přímý export do PDF možnost vytvářet PDF přímo z QuarkXPressu bez nutnosti instalace softwaru dalších výrobců, nový formát dokumentu "projekt" umožňující pracovat najednou s více různými výstupy (layouts), synchronizace textu zajišťující stejný obsah v různých výstupech (layouts), rozšířené možnosti pro elektronické publikování, možnost ukládat dokumenty v předchozím formátu 5.x.

Odkaz: www.quentin.cz


Borland Delphi 8

Lenka Karlíková

V pořadí už osmou verzi objektově orientovaného vývojového prostředí Delphi uvádí společnost Borland. Nástrojem s označením Borland Delphi 8 for the Microsoft .NET Framework chtějí vývojáři usnadnit přechod na zmiňovanou platformu. Delphi proto podporuje standardy .NET. Ke klíčovým patří například komponenty ASP.NET, ADO.NET, prostředky pro tvorbu webových služeb Web Forms a Web Services, Windows Forms aVCL Forms, včetně dalších vizuálních komponent. Dále zahrnuje technologii Borland Enterprise Core Objects pro vývoj založený na návrhu. Vizuální komponenty jsou bohužel špatně kompatibilní s dosavadním zdrojovým kódem Delphi. Tento vývojový RAD nástroj je určen pro operační systémy Microsoft Windows Server 2003, Win XP a 2000 Professional a Windows 2000 Server.

Odkaz: www.borland.com


Microsoft proti spamu

Ousmane Keita

Koncem listopadu oznámil Microsoft uvedení nové antispamové technologie SmartScreen, která bude nadále součástí všech aplikací elektronické pošty této firmy. První verze SmartScreenu již byla implementována do Outlooku 2003, klienta MSN 8 a služby Hotmail, a bude k dispozici také jako přídavný modul pro Exchange Server 2003, kde ponese název MS Exchange Intelligent Message Filter.

Filtrovací technologie je založena na principu učení-uživatel rozhodne, která pošta má být napříště považována za spam, a která nikoliv. Jeho rozhodnutí si filtr zapamatuje a použije při kontrole příchozí pošty. Microsoft uvádí, že na vývoji a testování technologie se podílely statisíce dobrovolníků z řad uživatelů služby Hotmail. Na základě jejich rozhodnutí bylo definováno přes 500 000 znaků, které SmartScreen používá při vyhledávání spamu. Při použití Exchange Intelligent Message Filteru pro Exchange 2003 je spam zachycen dřív, než se dostane na klientský počítač. Odkaz: www.microsoft.com/exchange/techinfo/security/antispam.asp

Acrobat Elements Server

Tomáš Kuchařík

Nový software Acrobat Elements Server, který poskytuje zákazníkům větší kontrolu nad využitím a správou generování formátu Adobe PDF v rámci celého podniku. Produkt doplňuje širokou řadu aplikací Adobe pro vytváření Adobe PDF, zahrnující software Acrobat Elements 6.0 pro jednotlivé počítače. Nyní mají organizace možnost nabídnout generování PDF na jednotlivém počítači nebo na serveru, na základě specifických požadavků IT a procesů s dokumenty. S použitím softwaru Acrobat Elements Server mohou správci IT centrálně zpřístupnit schopnost vytváření PDF v celé společnosti, bez toho, že by museli spravovat další klientský software na jednotlivých počítačích. Přes řadu uživatelských rozhraní web pro upload dokumentů, e-mailové alternativní adresy pro posílání příloh nebo sledované složky pro zadávání úloh přetažením umožňuje produkt převod do Adobe PDF z řady běžných typů souborů. S použitím programátorského rozhraní pro webové služby může být Acrobat Elements Server také začleněn do složitějších pracovních postupů pro vytváření dokumentů, řízených podnikovými systémy pro správu obsahu. Bez ohledu na metodu nasazení poskytuje Acrobat Elements Server správcům IT pružnost a výkonnost pro řízení povahy souborů PDF, generovaných v určitých odděleních nebo v celém podniku, aby se zajistily specifické požadavky na generování dokumentů. Například finanční odbor může potřebovat, aby všechny soubory používaly 128bitové šifrování, nebo pracovní skupina pro marketingovou komunikaci může vyžadovat dokumenty PDF, připravené pro komerční tisk. V každém případě je možné konfigurovat Acrobat Elements Server tak, aby automaticky vytvořil požadovaný výsledek a pomohl maximalizovat produktivitu. Acrobat Elements Server podporuje převod do Adobe PDF z množství typů souborů, včetně souborů z programů Microsoft Word, Excel a PowerPoint, Corel WordPerfect, Adobe Photoshop a z mnoha populárních obrazových formátů. Podobně jako celá rodina Acrobat 6.0 generuje i Acrobat Elements Server vysoce kvalitní soubory Adobe PDF, založené na nejnovější verzi specifikace PDF.

Odkaz: www.adobe.com


Síť s Edimaxem

Tomáš Kuchařík

Pokud se rozhodnete propojit svoje počítače v domácnosti nebo menší firmě do sítě, určitě se vám bude hodit novinka na trhu od společnosti Edimax. Jedná se o větší switch pod obchodním názvem NET Edimax Switch ES-5224R. Pro začátek se může zdát příliš portů pro RJ-45 konektory, ale nevěšte hlavu, v blízké budoucnosti je určitě bohatě využijete. Pro upřesnění, switch má 24 x 100Mb porty a 2 x 1Gb port. Samotné počítačové stanice lze připojit pomocí síťových karet a kabeláže do jednotlivých portů konektorem RJ-45. Dalším možným využitím je takto připojit tiskárnu do volného portu, který buď má integrovanou síťovou kartu, nebo ji lze nahradit. Po kompletním připojení dostanete všestranně využitelné sdílení dokumentů a samozřejmě tiskáren. Switch je kompatibilní se standardy IEEE_802.3 Ethernet, IEEE 2.3u fast Ethernet a IEEE 802.3z. K připojení gigabitové sítě lze přistoupit dvěma pohledy buď pomocí 1Gb Mb/s UTP konektoru nebo 1 Gb optického Fiber SC konektor. Ke snadnému odhalení závady na kabeláži a její autodetekci přispěje funkce Auto-MDI/MDIX. Aby byla zajištěna lepší propustnost sítě a její využití, switch podporuje tzv. Trucking jenž ovlivní odesílání paketů pro více jak jeden port současně. Dalším příspěvkem k lepšímu využití rychlosti sítě a k jejímu bezproblémovému chodu je funkce QOS (Quality of Service) se standardem IEEE 802.1p. Přizpůsobí priority uživatelů k aplikacím podle nastavení správce sítě. K dispozici je 512KB buffer a 14KB MAC address tabulka. K dispozici je i 1 x RS232 konektor. K letmému seznámení se s vlastnostmi a funkcemi to určitě postačí a nyní je už na vás, pro jaký typ sítě se rozhodnete. Všude využití sítě peer-tu-peer není vhodné a nějaký ten switch nebo hub se použít musí. Alespoň při větším počtu stanic a tiskáren a pro nastavení užívacích a přístupových práv všech uživatelů stanic.

Odkaz: www.edimax.cz


LCD "bedna"

Tomáš Kuchařík

Nedávno na náš trh uvedená značka - dánský Orion, má ve své nabídce o další produkt navíc. Mezi jejími LCD monitory nyní nalezneme nový LCD monitor s televizním tunerem, nesoucí označení LA750. Nabídne obrazovku o velikosti 17", kterou pro Orion produkuje Samsung. Displej zobrazuje v SXGA rozlišení 1 280 x 1 024 bodů. Jeho kontrast je 500 : 1, jas 250 cd/m2 a doba odezvy 20 ms. Displej nabízí samozřejmě všechny důležité funkce klasického televizoru, je vybaven důležitými vstupy pro připojení videa, DVD či satelitu. Ladění je samozřejmě jak manuální, tak automatické.

Odkaz: www.actebis.cz


HOOP Mino

Tomáš Kuchařík

UMAX v rámci svého zastoupení produktové značky HOOP představil nový kompaktní MP3 přehrávač HOOP Mino s integrovaným FM rádiem a možností přímého záznamu zvuku do MP3. HOOP Mino případné uživatele zaujme asi především svou hliníkovou konstrukcí stříbrošedé barvy s modře podsvíceným displejem. Malé rozměry konstrukce dovolují připnout si tento 43g přehrávač na krk či jednoduše vložit jej do kapsy. Na vnějších stranách přístroje naleznete připojení na sluchátka, linkový vstup, ovladač Jog&scroll a další ovládací tlačítka. Zařízení vydrží dle údajů výrobce přehrávat zvuk ve formátu MP3 12 hodin na 1 AAA baterii. V přehrávači je integrovaná flash paměť s kapacitou 128 nebo 256 MB. Displej je bodový a zobrazuje názvy přehrávaných MP3 souborů. Zabudováno je rovněž FM rádio s pamětí, a vestavěný enkodér MP3 umožňuje vše jednoduše nahrát. Přičemž kromě nahrávání z videa je zde i možnost využít linkového vstupu.

HOOP Mino 250 128MB verze je v prodeji za cenu 3 598 Kč a Mino 250 s 256 MB za 5 238 Kč bez DPH.

Odkaz: www.umax.cz


Mašinky v datech

Tomáš Kuchařík

Prosincem 2003 vstoupil v platnost nový jízdní řád Českých drah. Tato společnost proto připravila dvě verze tohoto dokumentu v elektronické podobě na CD-ROM. První CD v hodnotě 60 Kč obsahuje informace pouze o vlakovém spojení, druhé CD obsahuje kombinovaný elektronický jízdní řád (vlak-autobus-MHD) a stojí 350 Kč. Vlaková spojení si lze rovněž vyhledat na internetových adresách www.vlak.cz nebo www.vlak-bus.cz. Pokud nemáte okamžitě k dispozici internetové připojení, lze vyhledat spojení přímo z vašeho mobilního telefonu podrobnější informace a návod naleznete na adrese http://www.vlak.cz/GSMSMS.htm. Pokud patříte mezi zastánce klasických knižních jízdních řádů, jsou od poloviny prosince ke stažení v elektronickém formátu PDF (Acrobat Reader).

Odkaz: www.cd.cz, www.datis.cdrail.cz.


Dokumenty bezpečně

Tomáš Kuchařík

Společnost Software602 představila novou verzi svého produktu eDock Server, tentokráte již ve verzi 2.1. Jedná se o dokumentový server, pomocí něhož lze ukládat soubory a dokumenty libovolného typu, který spravuje 602SQL Server, a pro jejich publikaci lze použít libovolný webový server jako například LAN SUITE či APACHE atd. eDock Server se chová a pracuje jako sdílený disk či adresář, na nějž si uživatel ukládá svoje soubory a dokumenty a chce je poskytnout dalším uživatelům sítě, avšak s různými přístupovými právy. Přístup s předem aktivovanými přístupovými právy lze uskutečnit jak v rámci lokální sítě, tak i ze sítě internetu. Soubory ve větvených složkách jsou navíc serverem šifrovány, a to včetně všech přístupů a akcí. S daty uloženými v eDocku lze pracovat pomocí browseru, a to takřka odkudkoli. Aby bylo možné pracovat se složkami v eDocku bezproblémově, je při instalaci implementován do prostředí MS Windows doplněk s příznačným názvem eDock Klient. Ten je včleněn do všech pracovních PC, jež jsou na síti a využívají onu aplikaci. eDock rozpozná a zaindexuje soubory používané v následujících aplikacích: MS Office, PC SUITE atd. Uvedené přípony souborů jsou: doc, xls, rtp, ppt, html, wpd, wls, txt, csv a také pdf. Všechny tyto soubory s příponami lze jednoduše ve fulltextu vyhledávat. Sám tvůrce tohoto softwaru vyzdvihuje jeho bezpečnost a uvádí, že každý uživatel je vázán přístupovým heslem a jménem a k dispozici je celá řada zabezpečovacích prvků, mezi nimiž uvedl šifrování dat v síťové komunikaci klient-server a využití na webu šifrování SSL. Veškerý přístup je pod správou 602SQL Serveru s podporou automatické zálohy a vedení všech provedených změn. Pro uživatele je zde celá řada funkcí, jako například detailní zobrazení dokumentů a obrázkových galerií, možnost libovolné editace souborů a složek, možnost e-mailového avíza na změnu ve složkách a celá další škála, včetně fulltextového vyhledávání. Od verze eDock Server 2.1 lze rovnoměrně provozovat eDock na operačním systému Windows a Linux. Před zakoupením máte možnost si aplikaci řádně vyzkoušet a otestovat, protože na webu společnosti 602 je 30denní zkušební verze pro pět uživatelů. K dispozici je varianta pro jednoho uživatele za cca 1 000 Kč a eDock Server včetně pěti uživatelů za cca 15 tisíc Kč.

Odkaz: www.602.cz/produkty/edock/index.htm


Premio 4020N

Tomáš Kuchařík

Společnost AT Computers uvádí na trh nový notebook Premio 4020N, vybavený technologií Intel Centrino a displejem s úhlopříčkou 15 ".

Novinka v nabídce AT Computers je vybavena sériovým a paralelním portem a PS/2 rozhraním, nechybí ani možnosti komunikace pomocí infračerveného portu, adaptéru bezdrátové sítě 802.11b (Wi-Fi), klasické sítě 10/100 a faxmodemu V.92. Vysokorychlostní periferie a digitální videokamery připojíte rozhraním USB 2.0 nebo FireWire (IEEE1394). Notebook je vybaven grafikou čipové sady Intel 855GM, kombinovanou mechanikou umožňující čtení DVD i vypalování CD, pevným diskem s kapacitou 40 GB a operačním systémem Windows XP Professional. Dále je vybaven čtečkou paměťových karet čtyř formátů (MS, SD, MMC, SMC) pro manipulaci s fotografiemi digitálních fotoaparátů či přenášení jiných dat. Mobilitu by měla zaručit technologie nízké spotřeby energie, která umožňuje pracovat s notebookem po dobu až 5 hodin bez nabíjení. Koncová doporučená cena za sestavu Intel Pentium M 1,4 GHz, Windows XP Professional, 256 MB RAM, 40GB pevný disk, kombo mechaniku a brašnu Nicota, je stanovena na 40 990 Kč bez DPH.

Odkaz: www.premionb.cz


Rentgenová liška

Lukáš Erben

Brněnská firma Fox Computers se zatím nemůže pochlubit dlouhou historií a rozsáhlým výčtem  obchodních úspěchů, nicméně zatím poměrně rychle se na českém  trhu etabluje jako assembler počítačů určených zejména pro hráče  či jiné náročné aplikace. Model X-Ray patří zhruba do středu  kompletní nabídky této společnosti, a jako takový je vybaven  procesorem Athlon 64 od AMD a příslušnou základní deskou. V našem  případě to byl Micro-Star K8T Neo, ale v nabídce je také motherboard  Asus K8V.

Stejně jako ostatní výrobci umožňuje také Fox Computers  volit většinu dalších komponent podle přání zákazníka, takže  třeba grafická karta může být na jedné straně levná GeForce2  MX-400 a na straně druhé výkonný, ale pochopitelně také poměrně  drahý ATI Radeon 9800 Pro s 256 MB obrazové paměti.

Sestavy  řady X-Ray se standardně montují do skříní AOpen ML H600, které  jsou jednak zárukou poměrně dobrého designu a zároveň dovolují  využít třeba přední USB či zvuková rozhraní. Pro opravdové fajnšmekry  je k dispozici také průhledná bočnice a nezbytné modré osvětlení  uvnitř skříně, které kromě polétavého hmyzu může přilákat také  řadu obdivovatelů nevšedního vzhledu. Příjemný je rozhodně fakt,  že s designovými výstřelky to u Foxu nepřehánějí, a tak počítače  stále připomínají spíše integrální součást výbavy pokoje či pracovny  než cirkus Humberto v akci.

Co se ovšem týká pečlivosti při  montáži sestavy, posunul Fox Computers s modelem X-Ray laťku  obvyklou mezi českými assemblery proklatě vysoko. Právě precizní  příprava před montáží, elegantní způsob vedení jednotlivých kabelů  uvnitř skříně, a v neposlední řadě i velký důraz kladený na nízkou  hlučnost celého stroje patří na českém počítačovém trhu k raritám.

Jak  jednotlivé datové, tak i napájecí vodiče jsou montovány skrytě,  nejčastěji pod základní deskou tak, aby při pohledu dovnitř skříně  nebyl jako první vidět jindy dobře patrný smotek kabeláže. Je  pochopitelné, že toto řešení ztěžuje sice možnost montáže dalších  komponent, například disků či optických mechanik, ale servisní  střediska Fox Computers by se podle našich informací o takový  upgrade za rozumný peníz měla postarat. Nezbývá než doufat, že  se z tohoto přístupu poučí i další výrobci a nabídnou také podobně  vysoce kvalitně zpracované sestavy.

Odkaz: www.foxpc.cz


Černobílá síť

Václav Maletínský

Pro uživatele připojené do počítačové sítě připravila společnost Kyocera Mita novou tiskárnu pro černobílý tisk. Rychlost tisku 20 stran za minutu, standardně dodávaný duplexní modul, podavače pro 300 listů papíru a rozlišení až 1 800 x 600 dpi jsou nejdůležitějšími parametry stroje s označením Kyocera Mita FS-1020D. Zařízení s 266MHz procesorem a 16-272 MB paměti může za měsíc vytisknout 15 000 stránek. Náklady na tisk by se měly pohybovat na hranici 0,44 Kč včetně DPH, cena výrobku dosud nebyla oznámena. Kromě síťové varianty bude tiskárna dodávána zákazníkům i v levnějším provedení, pouze s USB a paralelním komunikačním rozhraním. Při tisku si mohou uživatelé vybírat mezi emulacemi PCL5e, PCL6 a firemním postscriptem KPDL-3.

Odkaz: www.kyocera.cz


Nabídka firmy Epson

Václav Maletínský

Pozadu s uváděním novinek na trh s koncem roku nezůstala ani společnost Epson. Představila totiž laserové a inkoustové tiskárny a dvojici multifunkčních zařízení. Mezi černobílými laserovými tiskárnami se Epson snaží zákazníky zaujmout modely EPL-6200L a EPL-6200. Oba pracují rychlostí opakování 20 stran A4 za minutu, liší se však svým určením, emulacemi a kapacitou podavačů. Levnější EPL-6200L je GDI zařízení se 48MHz procesorem a 2 MB paměti, které spoléhá na spolupráci s procesorem hostitelského počítače. Výrobek může pracovat v rozlišení 600 dpi a je vybaven podavačem pro 150 archů formátu A4, jehož opěrka se při nečinnosti tiskárny dá sklopit, aby nezabírala místo na pracovním stole. Model Epson EPL-6200 disponuje zásobníkem pro 250 listů, navíc lze za příplatek dokoupit i další spodní podavač, který kapacitu vstupních zásobníků zvýší na 750 listů. Tato výkonnější tiskárna disponuje vlastním procesorem s pracovní frekvencí 200 MHz a maximálně 136MB pamětí, může nabídnout rozlišení až

1 200 dpi a emulace PCL5e, PCL6 a PostScript Level 3. Na pultech prodejen se objeví jak standardní verze s USB rozhraním, tak síťové varianty s ethernetovým připojením.

Ke změnám dojde také u barevného tisku. Řada tiskáren Epson AcuLaser C4000 bude postupně nahrazena novými modely s označením C4100, které místo 16 stránek za minutu mohou za stejnou dobu vytisknout 24 černobílých nebo barevných listů. Výkonný procesor s taktem 400 MHz a maximum 1 GB paměti ovlivní dobu prvního výtisku dokumentu. Barevná stránka by měla tiskárnu opustit již za 13 sekund. Vnějšími znaky se nový AcuLaser C4100 neliší od svého předchůdce, měl by pracovat ve vyhlazovaném rozlišení až 2 400 dpi a pro nastavení parametrů tisku nabídne přehledný ovládací panel s alfanumerickým displejem i interní webovou stránku tiskárny. Barevný tisk s inkoustovými oddělenými zásobníky by neměl být problémem pro novou fototiskárnu Epson Stylus Photo R300. Kromě podpory paměťových karet bude podporovat přímý tisk z fotoaparátů, nabídne vyšší rozlišení 5 760 x 1 440 dpi a rychlost tisku kolem 16-17 stran A4 za minutu. Standardní komunikační rozhraní USB 2.0 může být doplněno o Bluetooth adaptér, pomocí kterého s výrobkem komunikují PDA zařízení a mobilní telefony. Uživatelovu pohodlí snad vyhoví náhledový displej pro snadné listování pořízenými obrázky. Tiskárna by kromě připojených fotoaparátů měla spolupracovat i s externími mechanikami pro ukládání dat, např. ZIPem. Zajímavými technickými údaji se chlubí nové multifunkční zařízení Epson Stylus Photo RX500. Vestavěná tisková mechanika s šesti oddělenými inkousty poskytne rozlišení 5 760 x 1 440 bodů, skener může snímat v maximu 2 400 x 4 800 dpi. Kromě běžných odrazových předloh si výrobek poradí i s transparentními materiály, neboť ve víku skeneru je instalována prosvětlovací jednotka. Epson Stylus Photo RX500 usnadňuje výběr snímků k tisku pomocí vytvoření indexové stránky, na které lze snadno zaškrtnut snímky vybrané k tisku, zadat jejich velikost i požadovaný počet výtisků. Epson tímto krokem odpovídá na technologii HP proofsheet. Sejmuté materiály bude možné zasílat do připojeného počítače, ale také ukládat na paměťovou kartu. Poslední oznámenou novinkou je znovu multifunkční zařízení. Výrobek s označením Epson Stylus CX6400 sice pracuje jen se čtyřmi samostatnými inkoustovými zásobníky, měl by však zvládnout stejně vysoké tiskové rozlišení jako model RX500. Zvolený skener s CIS snímacím prvkem (velmi nezvyklý krok, neboť Epson zásadně používal CCD snímače) bude pracovat v maximálním nastavení 1 200 x 2 400 ppi. Obě multifunkční zařízení kromě skenování, kopírování a tisku nabídnou také faxový provoz a samozřejmě i odeslání sejmutého obrázku elektronickou poštou.

Odkaz: www.panasonic.cz


Nové výrobky HP

Václav Maletínský

Před koncem roku 2003 bylo na náš trh uvedeno několik zajímavých novinek s logem HP. První z nich nese označení HP LaserJet 4200 Ln a je odlehčenou verzí základního modelu LaserJet 4200. Nabízí nižší rychlost opakování 28 stran A4 za minutu, nižší měsíční zátěž 125 000 výtisků, zákazníky by však měla potěšit velmi výhodná pořizovací cenou. Tiskárna je vhodná pro kancelářskou práci při zapojení do počítačové sítě, využívá zásobníky toneru pro 12 000 výtisků A4 s pokrytím 5 % a k uložení tiskových médií standardně nabízí dva podavače s kapacitou 600 listů. V případě potřeby bude možné dokoupit i další spodní zásobník pro 500 archů formátu A4. Zabudovaný procesor s pracovní frekvencí 300 MHz by společně s pamětí 48-288 MB měl příznivě ovlivnit dobu prvního výtisku.

Změny produktového portfolia se netýkají jen černobílých laserových tiskáren, ale také výrobků pro barevné zpracování dokumentů. Zákazníci se ve velmi krátké době budou moci seznámit s modely HP Color LaserJet 3500 a 3700. První z nich je GDI zařízení, které za minutu vytiskne 12 barevných stran formátu A4, a jeho měsíční zatížení by nemělo překročit 45 000 výtisků. Druhý stroj je o 4 stránky za minutu rychlejší, nabízí o 10 000 výtisků vyšší měsíční zátěž a emulace PCL5C, PCL6 a PS3. Ke komunikaci s počítačem tiskárny využijí USB 2.0 rozhraní, model 3700 pak také paralelní zásuvku. Na trhu budou základní verze bez ethernetového rozhraní i tiskárny s plnou podporou síťového připojení. Levnější HP LaserJet 3500 bude vybaven podavači pro 350 listů formátu A4 a jeho cena by neměla překročit 30 000 Kč včetně DPH. Model s číselným označením 3700 umožní uložit do podavačů o 500 listů více a na jeho pořízení bude třeba vynaložit 51 500 Kč.

Odkaz: www.hp.cz


Herní tip měsíce The Simpsons: Hit & Run

Recept na komerční úspěch u počítačové hry? Vezměte nějaké slavné jméno a to naroubujte na libovolnou příšernost, o niž by normálně nikdo pohledem nezavadil. Jenže takovým projektem si jako vývojáři moc dobré jméno neuděláte. Jak tedy jednoduše to "jednoduše" je důležité zařídit, aby se penízky sypaly, a přitom neztratit tvář? Vzít slavné jméno a naroubovat jej na herní systém jednoho z nejdokonalejších projektů poslední doby.

Přesně takhle vypadá hra The Simpsons: Hit & Run. Slavné postavičky z televizního seriálu se v ní prohánějí po virtuálním Springfieldu přesně ve stylu gangsterky Grand Theft Auto: Vice City. Rozdíl je jen v tom, že Homer & spol. kolem sebe nešíří zkázu jako Tommy Vercetti, ale plní úkoly s grácií a humorem, jež jim vtiskl jejich duchovní otec Matt Groening. Není to ovšem žádná náhoda tento tvůrce animovaných Simpsonů dohlížel na to, aby počítačová hra nevybočovala z mantinelů daných televizních předlohou.

Hned na první pohled (a poslech) je jasné, že hra je určena především pro milovníky seriálu. Znalce potěší, že Springfield vypadá stejně jako na televizních obrazovkách, že se po ulicích procházejí známé postavičky, na silnicích si to sviští tradiční vozy známé z některých epizod (například obří sněžný pluh nebo auto postavené Homerovi přímo na zakázku), a co je nejdůležitější že o dabing se postarali ti samí herci, kteří vdechli život obyvatelům Springfieldu i v seriálu.

Z herního hlediska se jedná o bezostyšnou kopii zmíněného GTA, snad jen o něco arkádovější (a tím pádem masověji zaměřenou). Na ulici můžete nasednout do libovolného auta (v poslední misi dokonce na loď duchů nebo na létající koště) a nechat se řidičem odvézt, kam je libo, případně si z telefonní budky "přivolat" některý z vlastních vozů. Mise jako takové a že jich je, jen příběh sám se skládá z téměř pěti desítek úkolů plníte téměř výhradně "vozmo", ale nic vám nebrání vystoupit a jít pěšky. Proč? Protože když vám všechno to sbírání předmětů, stíhání protivníků a závodění začne lézt krkem, můžete se osvěžit sbíráním kreditů, ničením tajemných poletujících kamer, hledáním bonusových karet, nakupováním převleků a nových aut, a k hlavní dějové linii se vrátit, až na to budete mít zase chuť.

Hra The Simpsons: Hit & Run je určena všem věkovým kategoriím, takže v ní na žádné šílené násilí jako v Grand Theft Auto nenarazíte. Vaše postava sice kolem sebe umí kopat, to ovšem v žádném případě neslouží k rozsévání zkázy po celém Springfieldu, nýbrž k rozbíjení všemožných beden, nápojových automatů a létajících kamer, za což získáváte cenné kredity. Nikdo vám pochopitelně nebrání si tu a tam kopnout také do nějakého chodce, ale v podstatě mu tím nijak neublížíte jen spadne, uraženě se na vás podívá, postaví se a jde dál. Dokonce ani přejetí sněžným pluhem obyvatelům Springfieldu nevadí, či přesněji řečeno je tak nezabijete. Policie se na podobné ústřelky ovšem dívá trošku přísněji, a když budete provádět moc velkou neplechu, čeká vás šílená honička a jestliže prohrajete, budete muset zaplatit pokutu. To není samo o sobě nijak fatální; prostě zastavíte, přijdete o určitý počet kreditů a můžete pokračovat dál. V zásadě se jedná o několikavteřinové zdržení, které často neohrozí ani průběh aktuální mise. Horší to ovšem je v případě, že se snažíte získat v lokaci stoprocentní hodnocení. Na to totiž musíte nejen splnit všechny příběhové a bonusové mise, ale také rozbít všechny vosí kamery, najít kompletní sadu sběratelských karet, najít skrytá místa aktivující některé klasické gagy daných postav, vyhrát všechny závody, a co je nejdůležitější koupit si všechny převleky a auta. Na to potřebujete právě kredity a ačkoliv se zpočátku zdá, že jich je víc než dost, vystačí vám jen tak tak. A ty, které vám zabaví strážci pořádku, už nijak zpátky nezískáte, takže vám nezbude nic jiného, než nahrát uloženou pozici a zkusit to celé znovu.

V době, kdy se průměrná herní doba rapidně snižuje, působí projekt The Simpsons: Hit & Run jako čerstvý vítr. Budete-li plnit jen příběhové mise, vystačí vám hra na jeden velice hutný víkend, jestliže však budete chtít získat stoprocentní závěrečné hodnocení, můžete u ní strávit třeba celý měsíc. A budete se při tom celou dobu výborně bavit ať již budete hrát za Homera, Barta, Lízu, Marge nebo indického obchodníka Apua. Že vám televizní Simpsoni k srdci moc nepřirostli? Nevadí, i tak vás Hit & Run přiková k monitoru počítače na hezky dlouho. Zvlášť, pokud se vám příčí přemíra násilí v Grand Theft Auto.

Pavel Mondschein


Národní finále NHL 2004

Libor Vacata

Ve čtvrtek 4. 12. 2003 přibližně ve 20:00 hod. bylo v Bontonlandu Megastore v Praze ukončeno celodenní klání nejlepších českých hráčů počítačové hry EA NHL 2004. Vyhlašovatelem turnaje byla společnost Electronic Arts Česká republika, s. r. o., spolu s Bontonlandem, a. s., šampionát zajistili ProGamers. Finále předcházely kvalifikace konané systémem on-line hraní po internetu. Národní finále se uskutečnilo v prostorách Internet café Bontonland na šestnácti počítačích LYNX Challenger (oficiální počítač MČR v PC hrách). Finále se zúčastnilo nejlepších dvacet sedm hráčů, zajištěny byly velkoplošné projekce a odborné komentáře. Vítězem turnaje a mistrem ČR v EA NHL 2004 se stal Jan Horák ([IK]JunEAu), jenž spolu s prvním vicemistrem Miroslavem Horou (Mario) pojede reprezentovat ČR na Mistrovství světa NHL 2004, které se koná ve dnech 6.-8. 2. 2004 v Minneapolis v USA. Mimo placených letenek do USA, pobytu, hotelu a setkání s hráči NHL si výherci odnesli i výhry od Electronics Arts konzole Sony PlayStation 2, poháry, diplomy a medaile.


Ovládněte si telefon

Hynek Vácha

Jste-li vlastníkem mobilního telefonu Motorola MPx200, tak právě pro vás je určen společný projekt AT&T a Microsoftu. S jeho pomocí získáte možnost snadného dálkové nastavení elektronické pošty, oblíbených webových stránek, domovských obrazovek, vyzváněcích tónů a dalších aplikací. Celý projekt je postaven na webových stránkách používajících Microsoft Web service. Uživatelům by se měla využitím webových rozhraní usnadnit manipulace s telefonem a rozšířit možnost využívání běžných hlasových služeb, synchronizaci dat s takovými aplikacemi na PC jako je například Outlook a provozovat aplikace a služby, které podstatným způsobem rozšíří funkcionalitu telefonu. Výrobci telefonu by zase měla snížit vytížení telefonického centra zákaznické podpory.


Třetí hráč v ringu?

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

Klidné vody segmentu grafických karet, rozčeřené čas od času výkonnostním duelem dvou tradičních výrobců, se chystá brázdit nově vytvořená tchajwanská společnost XGI (eXtreme Graphics Innovations). Ta vznikla odštěpením divize Xabre společnosti SiS a jejím spojením s firmou Trident Microsystems. Za XGI pravděpodobně stojí i další investoři, mluvit o konkrétních jménech by ale byla holá spekulace. Plány nového hráče na trhu grafických karet jsou poměrně odvážné. Z korporátní mise vyplývá, že první zisky by mělo XGI zaznamenat v roce 2005 a o tři roky později by karty této společnosti měly dominovat trhu. Nakolik se tato teorie odrazí v praxi, ukáže budoucnost a především úspěch první série grafických karet XGI.

V současnosti se na trh chystají zaútočit dvě produktové řady grafických čipů. První je orientována na klasické stolní počítače a nese název Volari. Její součástí by mělo být šest karet zaměřených na různé segmenty trhu. Pro nenáročné uživatele bude určen model V3 s nízkými pořizovacími náklady, ve středním segmentu budou o přízeň bojovat produkty V5/V5 Ultra a nejvyšší výkon by měly nabídnout modely V8/V8 Ultra a dvojprocesorové verze s označením Duo. Podle prvních výsledků testů modelu XGI Volari Duo V8, tedy vlajkové lodi společnosti, se zdá, že nVidii a ATI vyrostl na jihu Asie zdatný oponent. I když totiž šlo stále o preprodukční vzorek, dokázala karta v některých aplikacích nepříjemně dýchat na záda GeForce FX5950 Ultra a Radeon 9800XT kartám. Pokud bude situace stejná i u finálních kusů a výrobce doladí některé problémy s výkonem a kompatibilitou, mohla by při mírně nižších cenách XGI odkrojit značný kus prodejních podílů obou svých konkurentů. Jak celá situace dopadne a nakolik úspěšný bude vstup nového hráče do arény trhu s grafickými kartami, ukáže nejbližší budoucnost. První karty XGI by totiž měly na západní trhy dorazit ještě před Vánocemi. Jak to bude s dodávkami do Čech závisí především na tom, zda XGI najde krom firem Club3D a Powercolor ještě další partnery, kteří by karty Volari pod svou hlavičkou prodávali.


AMD hledá místo

Společnost AMD aktuálně hledá vhodné pozemky, na nichž by v průběhu následujících dvou nebo tří let postavila novou továrnu určenou pro výrobu 65nm procesem. Na internetu se objevily spekulace o čtyřech možných lokacích, kde by tato továrna v budoucnu mohla stát. Jednalo se o města New York, Singapur, Drážďany a Austin v Texasu, přičemž nejnovější informace hovoří o Drážďanech jako o nejpravděpodobnější variantě. -CZ


AMD zamyká

Pokud se chystáte koupit některý z mikroprocesorů Athlon XP na jádře Barton, připravte se na eventualitu, že bude již uzamčený proti změně násobiče. AMD se totiž rozhodla u výše zmíněných procesorů vyrobených po 34. týdnu letošního roku zablokovat multiplikátor přerušením můstku L1.-CZ


Encyklopedie na mobilu

Známá encyklopedie Britannica se rozhodla expandovat i na displeje našich kapesních počítačů a mobilů. Za 39,95 USD (1 200 Kč) můžete získat speciální mobilní verzi uloženou na paměťové kartě MMC. Více informací a seznam kompatibilních zařízení hledejte na www.britannica.com. -CZ


T-Mobile má WAP 2.0

T-Mobile připravil pro své zákazníky podporu protokolu WAP 2.0, díky němuž si nyní budou moci prohlížet pokročilejší stránky ve formátu XHTML (získají tím např. barevné pozadí, blikající nebo formátovaný text apod.). Technologii WAP 2.0 zatím bohužel podporuje pouze několik nových mobilních telefonů, z nichž namátkou jmenujme například Nokii 6600 nebo Motorolu V.300.-CZ


509GHz tranzistor

Vědci na univerzitě v Illinois demonstrovali tranzistor běžící na kmitočtu 509 GHz. Tímto pokusem byl výrazným způsobem překonán dosavadní rekord, jehož hodnota činila 57 GHz. K výrobě polovodičové součástky nebyl použit dnes běžně aplikovaný křemík ani germanium, badatelé se rozhodli pro speciální slitinu gallia a india, díky níž lze dosahovat mnohem vyšších frekvencí. CZ


Nokia nerada Go

Eurotel ohlásil, že mobilní telefony Nokia 6600 a 3200 nepodporují službu Advice of Charge (AoC), jež je nezbytně nutná pro provoz jeho předplacených karet Go. AoC přitom běžně tvoří součást komunikačního standardu GSM, Nokia ji však považuje za vcelku nepotřebnou, a proto ji z nového přístroje jednoduše vypustila. Eurotel se rozhodl problém vyřešit tak, že zmíněné přístroje viditelně označí informací, že se nehodí pro provoz se SIM kartami služby Go.-CZ


Nová kalibrace barev

Čestmír Žák

Společnost Xerox vytvořila novou techniku kalibrace barev, která by se mohla stát součástí barevných tiskáren a dalších zařízeních jako např. LCD panelů. Nová technika přináší bohatší a přesnější barvy. Proces tisku je závislý na transformacích matematických instrukcích, které danému stroji řeknou, kolik inkoustu nebo toneru je třeba, aby barvy na papíře odpovídaly barvám tak, jak je vnímá lidské oko. V současné době se standardně využívá 1D kalibrační transformace, při které jsou jednotlivé barvy cyan, magenta, žlutá a černá (CMYK) nastavovány individuálně. 1D transformace jsou atraktivní díky jejich nízké ceně a jednoduchosti. Pokud je ale potřeba změnit výstup barevného tisku, například kvůli stáří, pak opravy celého systému není možné docílit změnou jedné barvy. Tyto problémy řeší např. 3D a 4D kalibrace, která umožňuje současně upravit hodnoty červené, zelené, modré barvy nebo CMYK. Tyto typy kalibrace se ale neprosadily, a to zejména kvůli vysokým nákladům na zabudování složitých nastavovacích systémů do tiskáren a nutnosti lidských zásahů při změně chování tiskárny. 2D kalibrace kombinuje výhody obou přístupů. Vývojáři Xeroxu napsali software, který matematicky konstruuje 2D tabulky, jež umožňují současnou korekci jak primárních barev, tak i šedé a tělových odstínů, na které je lidské oko obzvláště citlivé. V současnosti používaná 1D kalibrace takové možnosti nenabízí. Výrobci si totiž při použití 1D kalibrace musejí vybrat, kterou barvu regulovat.


Video do ruky

Čestmír Žák

Představte si zařízení s rozměry průměrného walkmanu (84 x 28 x

x 120 mm), jež dokáže na rozměrném LCD displeji přehrávat video ve formátu MPEG-1, MPEG-2, WMV a AVI. Právě takové je Sony Vaio PCVA-HVP20, zařízení vybavené pevným diskem o kapacitě 20 GB, výstupem

na TV, stereosluchátky a kvůli komunikaci s PC také portem USB 2.0. Na jedno nabití Li-Ion baterie dokáže produkt s hmotností 300 gramů přehrát až čtyři hodiny videozáznamu. Jeho dostupnost očekávejte na konci listopadu za cenu okolo 450 USD (13 000 Kč). Jak vidno, jednou se možná dočkáme doby, kdy budou masy cestujících ve vlaku místo poslechu hudby sledovat nejnovější filmové trháky na kapesním videopřehrávači.

Odkaz: www.sony.co.jp


AstraPix XS1

Čestmír Žák

UMAX představuje nový digitální fotoaparát v netradičním provedení s možností přehrávání hudby ve formátu MP3 a rozlišením snímků až 3.1 milionu bodů model AstraPix XS1.

Digitál ve stříbrné barvě je určen pro všechny, kteří jsou rádi výjimeční. Fotoaparát má tělo tenké pouhých 1,5 cm a je tak velmi snadno přenosný i v malé kapse. AstraPix XS1 zaujme nejen svým vzhledem, ale i svými funkcemi. Kromě fotoaparátu a záznamu ozvučených videoklipů nabízí možnost přehrávání hudby ve formátu MP3 nebo ho lze využít jako diktafon pro záznam libovolného zvuku. Díky standardně dodávanému lithium-iontovému akumulátoru a nabíječce navíc ušetříte peníze za nákup baterií. Menu fotoaparátu je celé v češtině, takže jeho používání nebude komukoli dělat sebemenší potíže. Balení doplňuje pouzdro na opasek a sluchátka. AstraPix XS1 stojí 4 500 Kč bez DPH.

Odkaz: www.umax.cz


Modří "bezdráteníci"

Čestmír Žák

Linksys představil rozšíření své nabídky Wi-Fi print serveru a USB adaptéru ve standardu. 802.11g .

Bezdrátový PrintServer pro USB 2.0, model WPS54GU2, umožňuje na 802.11g síti sdílet dvě tiskárny. Nabízí připojení tiskové jednotky jak přes paralelní port, tak i prostřednictvím USB 2.0 a lze ho nakonfigurovat přes prohlížeč. Cena tohoto zařízení činí méně než 150 USD (4 200 Kč).

Adaptér pro Wi-Fi do USB, známý jako WUSB54G, dokáže zajistit spojení s bezdrátovou sítí 802.11g i bez instalace interní počítačové karty. Pořídíte jej za cca 2 000 Kč. Sluší se ještě připomenout, že zařízení pracující přes 802.11g dosahují maximální přenosové rychlosti 54 Mb/s, což je téměř pětinásobný nárůst v porovnání se starší 802.11b (11 Mb/s). Společnost Linksys se také rozhodla expandovat do další sféry bezdrátových komunikací. Její produkt USB BT100 je první výrobek této značky vybavený technologií Bluetooth. Jak se dá odvodit již z názvu, připojuje se přes rozhraní USB a slouží například k synchronizaci dat počítače a mobilních telefonů či PDA. Prodejní cena byla stanovena na zhruba 1 300 Kč.

Odkaz: www.linksys.com


Plochý obr

Čestmír Žák

Technika pokročila zase o krůček dále, když společnost Samsung Electronics představila 57palcový LCD displej, největší zařízení svého druhu na světě. Novinka s rozměry 132,3 x 76,5 x 4,75 cm a hmotností okolo

21,5 kg pracuje s rozlišením 1 920 x 1 080 pixelů, pochlubí se kontrastním poměrem 1 000 : 1 a svítivostí 600 cd/m2. Maximální doba odezvy činí dle oficiálních informací 8 ms, přičemž si monitor nárokuje příkon nejvýše 350 W. Výrobce zatím neuvedl přesnou cenu, za niž by byl obří LCD panel k dispozici, dá se však předpokládat, že by se jeho cena mohla vyšplhat do statisíců korun.

Panel byl vyroben na nové výrobní lince páté generace TFT (thin film transistor), která je v provozu teprve od září letošního roku. Velikost produkovaného panelu je zde omezena pouze proporcemi skleněné tabule

(110 x 130 cm), s níž dokáže takováto moderní linka manipulovat. V říjnu se Samsungu podařil další průlom v technologii, když vyprojektoval linku sedmé generace TFT schopnou pracovat se skleněnou tabulkou o velikosti až 187 x 220 cm. Ta by se měla začít vyrábět v polovině roku 2005. Samsung však prostřednictvím své mluvčí Park Sung Hae oznámil, že zatím neplánuje masové zhotovování panelů této velikosti, neboť 57palcové LCD má sloužit jen jako ukázka pokročilé technologie. V současnosti Samsung nabízí 46palcový displej jakožto největší běžně dostupný komerční produkt tohoto druhu, v blízké budoucnosti se pak připravuje také uvedení obrazovky s úhlopříčkou 54 palců. Odkaz: www.samsung.com


Deska pro zdraví

Čestmír Žák

Pokud jste si mysleli, že na své základní desce máte integrováno opravdu všechno, co dnešní technika dokáže, vyvedu vás nyní z omylu. Až dosud se výrobci snažili sledovat zdraví samotného motherboardu, tedy různé teploty, otáčky větráků apod. Nyní přišel Gigabyte s nápadem, že by jeho základní desky mohly kontrolovat zdravotní stav samotného člověka, jenž právě s počítačem pracuje, pomocí tonometru (přístroj na měření tlaku krve). Stačí si na zápěstí nasadit speciální náramek, stisknout několik tlačítek a počítač se o vyhodnocení tepové frekvence a tlaku krve již postará sám. Otázkou ovšem zůstává, nakolik bude pécéčkem řízený tonometr spolehlivý. První základní desku s tímto specifickým vybavením hledejte pod označením Gigabyte GA-8PENXP (čipset i865PE), je určena pro platformu Socket 478 a podporuje mikroprocesory Intel P4 s FSB 400, 533 či 800 MHz.

Odkaz: www.giga-byte.com


Levná barva

Čestmír Žák

Do nabídky mobilních telefonů značky Motorola nedávno přibyl model C550 (900/1 800 MHz). Přestože se jedná o přístroj z levnější kategorie, neschází mu barevný displej (96 x 65 pixelů, 4 096 barev), zvládá podporu zpráv MMS a pochlubí se dokonce integrovaným fotoaparátem s maximálním rozlišením 640 x 480 bodů. Z moderních technologií zmiňme dnes již standardizované položky jako je např. GPRS (4+1), podpora pro programy v jazyce Java či 32hlasé polyfonní zvonění. Baterie Li-Ion s kapacitou 750 mAh slibuje výdrž na jedno nabití až 280 hodin v pohotovosti nebo 370 minut hovoru. Výrobce se navíc zavázal k výraznému přepracování a zrychlení menu, tak se nechme překvapit, zda tyto sliby naplní. Dá se očekávat, že Motorola nasadí cenu adekvátní vysoké konkurenci, jež v tomto segmentu trhu dlouhodobě panuje.

Odkaz: www.motorola.cz


Mustek DV4000

Čestmír Žák

Digitální fotoaparát, videokamera, diktafon, MP3 přehrávač i přenosný disk, to je multifunkční digitální fotoaparát Mustek DV4000. Přístroj váží

90 gramů a jeho rozměry jsou 82 x 33 x 62 mm. Snímací CMOS prvek má při hardwarové interpolaci rozlišení 4,1 milionu bodů, skutečné optické rozlišení je 2,1 megapixelu. Ve funkci digitální kamery dokáže DV4000 točit video až v rozlišení 640 x 480 bodů, to je ukládáno ve formátu MPEG4. Komunikace s počítačem probíhá přes USB rozhraní.

Odkaz: www.asbis.cz


PDA s tučňákem

Čestmír Žák

Sharp oznámil PDA Zaurus, stavějící na linuxovém základu. Ze softwarové výbavy zmiňme namátkou třeba internetový prohlížeč Opera, podporu jazyka Java, adresář kontaktů, manažerské aplikace nebo programy na tvorbu prezentací. Všechny tři modely nové série SL-6000 jsou vybaveny čtyřpalcovým LCD displejem (VGA, 640 x 480 pixelů), o němž Sharp hrdě tvrdí, že je kvalitnější než u předchozích modelů. Maličká klávesnice QWERTY, jež se nápadně podobá klávesnici použité u již dříve anoncované SL-B500, je umístěna na výsuvném panelu, který se v případě potřeby ukrývá pod displej. Rozdíly mezi jednotlivými typy v produktové řadě Zaurus SL-6000 spočívají především v jejich schopnostech komunikovat s okolními zařízeními. Zatímco model SL-6000N nemá integrován žádný moderní bezdrátový standard, SL-6000L se hravě domluví přes Wi-Fi (802.11b), a konečně SL-6000W disponuje podporou hned dvojice technologií: Wi-Fi a Bluetooth. Srdce všech tří výše zmiňovaných přístrojů, procesor Intel PXA255, pracuje na frekvenci 400 MHz, což v kombinaci s 64 MB operační paměti a 64 MB flash paměti slibuje komfortní a svižnou práci. Všechna zařízení mají shodné proporce 158 x 80 x 20 mm, hmotnost se však v závislosti na konkrétní variantě pohybuje od 255 do 264 gramů. Tělo aparátu bylo zkonstruováno co možná nejpevněji s ohledem na to, aby bez pohromy odolalo pádu z metrové výšky. Základní model SL-6000N, uvedený

10. prosince letošního roku, bude stát přibližně 25 000 Kč (845 USD), prostřední bratříček se dočká uvedení přímo na Štědrý den za cca 26 000 Kč, na nejdražší variantu si počkáme až do ledna 2004, přičemž bude podle odhadů stát asi 28 500 Kč. Odkaz: www.sharp.com


uWízlo W paWučině

Víte o nové stránce na internetu? Zašlete nám odkaz na adresu: pawucina@idg.cz

Martin Voigts

www.kuponynaslevy.cz

Uživatelé zde mohou v různých kategoriích vybírat kupony, které je po vytištění opravňují k získání slevy. Registrace na tomto webu je zdarma. Po vyplnění údajů získáte uživatelský účet a heslo. Po každém přihlášení tak budete informováni o novinkách portálu od svého posledního přihlášení. Vybrané kupony můžete přidávat do své "šekové knížky" a poté vytisknout najednou. Registrovaní uživatelé mohou využít připravených šekových knížek, které obsahují kupony dle témat může jí být například šeková knížka "Super Víkend" (obsahující atraktivní slevy, jež se vztahují na kulturní akce z oblasti zábavy).

www.domena.cz

Webové stránky nabízí kromě informací o novém způsobu registrace domén také on-line formulář pro automatický převod domén .CZ do nového systému. Majitelé domén .CZ najdou na stránkách návod, jak má probíhat změna registrátora. Do jednoduchého formuláře se zadají všechny převáděné domény .CZ spolu s kontaktní e-mailovou adresou. Nový registrační systém je určen nejen pro majitele doménových jmen .CZ, ale registrovat nové domény nebo převádět stávající domény od jiných provozovatelů mohou také partneři subregistrátoři a zákazníci, kteří vlastní větší počet domén.

www.atcomp.cz

Společnost ATComputers provozuje nyní svůj internetový obchodní portál ATC Business Link na nových a výkonnějších serverech HP a Mercury. Vytvoření "webové farmy" umožňuje stovkám současně připojených uživatelů portálu daleko rychlejší přístup ke všem obchodním informacím. Obchodní portál na adrese www.atcomp.cz poskytuje partnerům ATComputers přístup k produktové databázi, včetně možnosti konfigurace počítačových sestav, porovnání zboží a vytváření nabídek a objednávek. Samozřejmostí je okamžitý přístup ke všem obchodním dokumentům, sledování zakázek či vyřizování reklamací. ATComputers nabízí partnerům také řešení vlastní internetové prodejny Zoner ATC inShop, jež je propojena s produktovou databází obchodního portálu, nebo alternativně webové služby, které partnerům umožňují vytváření vlastních aplikací.

www.mapy.cz

Součástí serveru je nyní i plánovač tras, vyvinutý tak, aby uživateli okamžitě nabídl nejrychlejší nebo nejkratší možnou trasu mezi dvěma místy. K vyhledání optimální trasy stačí zadat výchozí a cílovou obec, avšak systém umožňuje i zadání konkrétních adres, takže výsledkem je přesná trasa, která usnadňuje orientaci například v neznámých městech. Podle potřeby je možné též zadat průjezdnou obec. Uživatel si může zvolit, zda chce vyhledat nejkratší či nejrychlejší trasu, popřípadě to, jestli má systém ignorovat jednosměrné ulice a zákazy odbočení, které by při plánování jinak respektoval. Výsledkem je mapa znázorňující celou naplánovanou trasu a podrobný itinerář s jednotlivými úseky cesty. Součástí každé položky itineráře je údaj o kilometráži daného úseku, název a označení použité komunikace, instrukce o odbočkách a časový plán projetí úseku.

www.archatheatre.cz

Sdružení Archa spustilo novou internetovou prezentaci v souvislosti se znovuotevřením divadla po loňských povodních. Akce otevření scény se prezentovala pod názvem "...plavba končí, vracíme se domů!". Původní stránky divadla získaly nový design a změnilo se technické řešení, které je nyní založeno na redakčním systému. Obsah je tedy aktualizován přímo pracovníky Divadla Archa a pro návštěvníky jsou k dispozici nejaktuálnější informace a fotografie. Příjemná je možnost on-line rezervace vstupenek, sekce nazvaná Fotonews jistě zaujme hodně návštěvníků webu. Fotografie jsou umělecky zpracované, mají i kousek ducha a nádherně zachycují pohyb. Stránky jsou bohatší také o diskusní fórum, kde je věnován prostor pro ohlasy, dotazy a připomínky návštěvníků. Změn doznaly i stránky členského klubu Divadla Archa RAS/ART na adrese www.rasart.cz.

www.kinooko.cz

Téměř kultovní pražské kino OKO se rozhodlo s příchodem podzimu obnovit své stránky umístěné na adrese www.kinooko.cz. Jednoduchý design odrážející atmosféru kina a přehledná navigace činí prezentaci uživatelsky příjemnou a pohodlnou. Stránky kina OKO obsahují rozsáhlou, průběžně aktualizovanou databázi filmů. Nově je možné přes internet rezervovat vstupenku na požadované představení, což bývá zvykem spíše u webů velkých multiplexů. Zajímavou novinkou je též možnost zaslání vyžádaného e-mailu o promítání vybraného filmu, ukrývající se pod službou "Můj film". Tajemstvím zůstává zatím zahalen obsah služeb s názvem "Třetí OKO", které se provozovatelé kina chystají představit na jaře příštího roku. Ve fázi příprav jsou zatím i další sekce Dětem a Pronájem kina.


CD příloha


Softwarová lavina

Anglická gramatika a konverzace, Ulead Photo Expres a  mnoho dalšího(CD/DVD)

Jan Šplíchal, Hynek Vácha

C03P0819

V tomto čísle se setkáte s odlišnou úpravou těchto stránek, ke které jsme se uchýlili, abychom vám poskytli co největší množství informací o programech z obou médií.

Z obsahu DVD

Jednotlivé sekce na DVD zůstaly nezměněny, protože se nám zdá, že umožňují snadnou orientaci ve značném množství programů.

Systém

V této sekci naleznete několik utilit, které vám usnadní údržbu a opravy systému, instalaci nových programů a měření výkonu celé sestavy. Pro ověření kvalit počítače zde najdete hned dva velmi známé programy 3DMark 2003, zaměřený na výkon v herních aplikacích, a PCMark 2004 určený převážně pro kancelářské aplikace. Ušetřit neustálé vyměňování médií při instalaci nebo i vlastním používání programů můžete s Virtual CD či Virtual Drive CD/DVD Emulatorem.

Komunikace

Náplní této sekce jsou programy usnadňující pohyb v prostředí internetu, umožňující kontrolu využití vašeho připojení a zlepšující zabezpečení vašeho počítače. Najdete zde také nejpoužívanější webové prohlížeče, jako jsou Opera, Mozilla, Netscape a další. Pro rychlou komunikaci s přáteli a známými můžete použít Trillian nebo ICQ, odrazit snahy o proniknutí do systému umožní například Kerio Personal Firewall a účet za připojení k internetu můžete kontrolovat DU nebo Connection Meterem.

Domácnost a kancelář

Pod tímto názvem se skrývají programy a utility, které většina z nás používá každodenně doma nebo v kanceláři. V dnešní době, kdy se viry šíří rychlostí blesku, je aktuální antivir "životní nutností". Zde tentokrát najdete hned dvě poslední verze českého produktu AVG. Zálohování důležitých dat můžete uskutečnit pomocí programu BackUp MyPC či Cobian Backup. Zmenšit velikost dat, jež chcete někam přenést, vám zase pomůže například WinRAR. Rozhodnete-li se vytvořit si internetové stránky, bude se vám jistě hodit i Homesite, který vám umožní jejich výrobu jak v grafickém modu, tak HTML kódu.

Audio

Práci u počítače si lze také zpříjemnit, což umožní i poslech hudby. V této části tedy najdete programy, jež vám umožní její převedení z audio CD do formátů vhodnějších pro její uschování na počítači. Mezi ty patří Audiograbber nebo FreeRIP. Pro následný poslech takto uložených, nebo jinak získaných, skladeb vám dobře poslouží například Winamp, který je zde hned ve třech verzích. Jakou si vyberete, záleží pouze na vás a na výkonu vašeho počítače. S rostoucím počtem pevných připojení k internetu s dostatečnou rychlostí se také začíná pomalu rozšiřovat poslech rádií po webu. NetRadio je jedním z programů, které vám umožní tuto službu jednoduše používat.

Video

Další možností, jak využít počítač při trávení volného času, je přehrávání nejrůznějších filmů. Pro tyto účely je nutné vlastnit kodek odpovídající tomu, jenž byl použit při vytváření videa, které si chcete pustit. Pro jednoduchou instalaci všech potřebných kodeků můžete použít například ucelenou distribuci pod názvem Codec Pack All in 1. Pro vlastní přehrávání vám pak dobře poslouží některý z programů, jako jsou BSPlayer, MicroDVD nebo RadLight SE. Pokud se nechcete spoléhat pouze na filmy, které někde získáte, můžete si vytvořit svůj vlastní archiv třeba právě s využitím DVD-RIPPu.

Multimédia

V době digitální fotografie a rozrůstajících se fotoarchivů jistě oceníte třeba Zoner Media Explorer, jenž vám umožní nahrání fotografií z fotoaparátu do počítače i jejich následné úpravy. Vzhledem k jejich relativně velké kapacitě je pak vhodné uložit si je na nějaké médium vhodné pro archivaci. K vypalování CD či DVD je možné využít například CloneCD nebo CloneDVD.

Zábava

Ani v tomto vydání jsme nezapomněli na rubriku zábava, protože věříme, že si každý po práci rád odpočine a někdo při tom třeba rád sáhne po některé ze zde přítomných her. V tomto čísle patří mezi ty nejzajímavější Hidden & Dangerous nebo CrissCross 2.

Zadarmo: Ulead Photo Express 4.0 My Custom Edition

Digitální fotografie se stává pomalu ale jistě běžnou záležitostí, a i ve vašem životě určitě nastane okamžik, kdy své výtvory budete chtít poopravit, vylepšit nebo na nich napravit nějakou nedokonalost. Třeba také budete chtít obrázek doplnit popiskem či prostě jakkoli jinak upravit a přesně to vám umožní Ulead Photo Express, který jsme pro vás připravili. Jak již napovídá název, jeho hlavní snahou je zpřístupnění co nejsnazší možnosti úprav vašich fotografií při zachování dostatečného množství funkcí. Jeho ovládací rozhraní je opravdu intuitivní, takže ho zvládne skutečně každý nemusíte se tedy obávat žádného složitého grafického editoru nazpůsob Adobe Photoshopu, Paint Shopu Pro nebo GIMPu. Samozřejmě v něm nenajdete všechny funkce, které vám tyto vyspělejší programy přinášejí, ale pro většinu běžných úprav je zbytečné učit se pracovat s takto složitými programy. Po jednoduché a rychlé instalaci získáte komplexní produkt, jenž vám nabídne všechny funkce potřebné k získání fotek, jejich jednoduchým úpravám i pro jejich následné publikování. Velice dobře zpracované je také ovládání tisku vámi vybraných obrázků. Na výběr je velké množství tiskových formátů od fotopapírů Kodaku až po různé etikety. Velice užitečnou funkcí je také Convert, s jejíž pomocí lze rychle převádět obrázky do různých formátů. Nesmíme zapomenout ani na již zmiňovanou funkci vkládání textů do obrázku, jež vám pomůže udržet důležité informace o snímku. Díky jednoduchému ovládání a zajímavým funkcím může Photo Expres velmi dobře plnit svou funkci při správě digitálního archivu.

Zadarmo: Servisní balíčky a OpenOffice 1.1.0 CZ(DVD)

Vzhledem k tomu, že Microsoft nezahálel a neustále své produkty vylepšuje, jsou nyní k dispozici další balíčky zlepšující stabilitu a zabezpečení systému. Žádný dosud vytvořený program totiž nebyl vytvořen bez chyb a vzhledem k tomu, že všechna tvorba softwaru zatím spočívá na lidech, je velice pravděpodobné, že se v něm budou i nadále vyskytovat větší či menší nedostatky. Proto firmám, které se zabývají jejich psaním, nezbývá nic jiného, než svým zákazníkům poskytnout jakési doplňky k již dříve zakoupeným produktům, aby odstranili nedostatky ve svých zdrojových kódech nebo doplnili a rozšířili funkčnost programů. V současné době je většina aktualizací produktů od firmy Microsoft dostupná pomocí internetu. Zde jsou nové aktualizace uváděny velmi často, protože se nečeká, až se jich nashromáždí větší množství, které je pak distribuováno jako Service Pack. Udržovat svůj systém aktuální tímto způsobem je velice výhodné, ovšem každému se někdy stane, že některou záplatu promešká. Také pro uživatele s pomalým připojením které je navíc placené za čas strávený připojením nebo i s lepší konektivitou, ale zpoplatněnou za objem přenesených dat je mnohem lepší, pokud si mohou některé méně důležité aktualizace nainstalovat jiným způsobem. To samé platí v případě, že jste se rozhodli přeinstalovat operační systém, ale nechcete přijít o nejnovější aktualizace, které jste si již nainstalovali. Stažení celé sady aktualizací by vám v takovém případě zabralo mnoho času, i pokud máte přístup k rychlému internetovému připojení. Proto jsme se vám i na tomto DVD rozhodli přinést servisní balíčky pro nejpoužívanější programy z produkce Microsoftu. Na tomto médiu tedy naleznete ucelený přehled aktualizací pro operační systémy Windows 98, Windows NT, Windows 2000 a Windows XP, kancelářské balíky Office 97, Office 2000 a Office XP, a dokonce i celou distribuci Internet Explorerů 5.5 a 6, které v sobě již mají zahrnut i Service Pack. Aktualizace jsou dostupné v české i anglické verzi.

OpenOffice 1.1.0 CZ

Pokud neradi utrácíte za programové vybavení počítače, ale přece jen potřebujete nějaké ty kancelářské programy a nechcete se stát softwarovým pirátem, můžete sáhnout po nejnovější distribuci volně šiřitelného balíku kancelářských programů, vyvíjeného pod názvem OpenOffice. Jedná se o plnohodnotný ekvivalent komerčně dostupných řešení. Velkou výhodou tohoto produktu je jeho kompatibilita se všemi hlavními operačními systémy a hardwarovými platformami. Programy v této distribuci jsou plně lokalizovány do češtiny (včetně instalačního programu, uživatelského rozhraní a nápovědy). Součástí balíku je textový editor "Write", tabulkový procesor "Calc", program určený k tvorbě a prezentaci "Impress" a kreslicí nástroj "Draw". Zkrátka instalací tohoto produktu získáte zdarma celou sadu programů, které užijete jak v kanceláři, tak i doma.


Komerční software & slevy

AV Software

Dvacetiletý praktický kalendář s jednoduchým ovládáním. Zobrazuje vždy celý měsíc i s měsíčními fázemi. Umožňuje vytvářet libovolné množství kalendářů, zapisovat různé barevně odlišené typy svátků, poznámky, fulltextově vyhledávat text v poznámkách, zaheslovat kalendář, exportovat celý kalendář nebo jeho část do textového souboru.

Software602 - 602PHOTO SUITE

602PHOTO SUITE obsahuje program pro archivaci digitálních fotografií 602Album a 602Photo pro jejich úpravu.  602Album je program navržený především pro archivaci a třídění digitálních fotek ve virtuálních digitálních fotoalbech, v nichž se snímky dají velmi snadno prohlížet, přesouvat a pracovat s nimi. 602Album navíc obsahuje výkonný nástroj pro vytváření webových fotoalb, který automaticky zmenší vaše rozměrné digitální snímky na uživatelsky přívětivější velikost a odešle je na web. Nepožaduje přitom vůbec žádnou zkušenost s vytvářením HTML. 602Photo je výkonným programem s jednoduchým ovládáním a snadným přístupem ke všem pokročilým efektům, které použijete při úpravách svých snímků (rozptyl, mozaika, litografie, rybí oko, apod.). Nabízí vám uživatelské nastavení obrázku, nastavení jasu a kontrastu, profesionální nástroj pro odstranění efektu červených očí a mnoho dalšího! Veškeré jeho funkce jsou velmi snadno dostupné i pro nezkušeného nováčka v oblasti práce s digitálním fotoaparátem. Zoptimalizujte si své fotografie použitím funkce ladění obrázku v 602Photo a dodejte tmavým podexponovaným snímkům potřebnou barevnost a jas. Pokročilý nástroj pro odstranění červených očí nabízí snadný a účinný způsob, jak se zbavit tohoto nepříjemného jevu.

Aktis - ABRA G2

ABRA G2 je špičkový moderní ekonomický software pro malé firmy. I přesto, že je určen pro nejmenší firmy od jednoho do tří počítačů, jedná se o produkt na nejvyspělejší třívrstvé klient/server technologii se všemi výhodami, které tato technologie přináší - stabilita, konzistentnost a bezpečnost uložených dat, otevřenost systému vzhledem k okolním aplikacím. Navíc se ABRA G2 vyznačuje jednotným a velmi snadným a intuitivním ovládáním a to jak pomocí myši, tak pomocí klávesnice, což u klient/server systémů nebývá vždy obvyklé. ABRA G2 se dodává buďto v jednouživatelské, singl verzi, anebo v síťové verzi pro nejvýše tři uživatele. ABRA G2 plně pokrývá potřeby typické firmy, která fakturuje, vede sklad a účtuje, a navíc existuje i jako komfortní řešení maloobchodního prodeje. I pro ty zákazníky, kteří plánují rozvoj své firmy, je ABRA G2 ideálním řešením. Až se firma rozroste, bez nejmenších obtíží a bez dodatečných nákladů na nové školení lidí a zavádění nových procesů hladce přejde na systém ABRA G3, větší a mocnější sestru ABRY G2.

MEDIA TRADE Interactive, s.r.o.

Společnost MEDIA TRADE Interactive, s.r.o., jenž vznikla v roce 1994,  je jedním z nejvýznamnějších vydavatelů a distributorů výukového a zábavného softwaru v České republice. Vedle téměř 60 vlastních titulů nyní nabízí více než 200 pečlivě vybíraných produktů jiných českých vydavatelů. Vydavatelskou činnost doplňuje spoluprací s řadou zahraničních vydavatelství z Rakouska, Polska, Německa, Francie, USA a Ukrajiny, jejichž tituly jsou u nás překládány do českého jazyka a jsou uváděny v plně lokalizované podobě na domácí trh. Na CD naleznete demoverzi titulu BIOSCOPIE, trailery k Alence v říši divů, k Dobrodružství strýčka Alberta, Duhové rybičce, Krásce a zvíře a k MYKROPOLIS. To vše je doplněno o animované spořiče obrazovky a tapety na plochu.


MEDIA TRADE Interactive - Anglická gramatika a konverzace

Anglická gramatika

je rozdělena do dvou samostatných částí: jedna je zaměřena na skladbu věty a druhá na procvičování gramatických jevů ve větách. V první části je interaktivní patentovaná výuka modelování holé věty řešena tak, že počítač sám vygeneruje správný tvar podle vámi zvolené kombinace zájmen a sloves, časů, konjunktivu, záporu či otázky. Druhá, výrazně rozsáhlejší část obsahuje vybrané gramatické jevy (časy, modální slovesa, podmiňovací způsob, časovou souslednost, přídavná jména, příslovce, zájmena, předložky, vztažné a tázací věty, dovětky). V osmnácti gramatických skupinách najdete vždy dvanáct kapitol s větami odstupňovanými od jednoduchých až po složitější tak, aby mohli postupovat vlastním tempem začátečníci i mírně až středně pokročilí. Zájemci o dokonalé zvládnutí anglické gramatiky si tak procvičí pomocí téměř jednoho tisíce vět potřebné slovní a větné případy. Texty jsou kompletně ozvučeny a nahrávány v profesionálním digitálním studiu, kde se na jejich přípravě podílela rodilá mluvčí Kristel Swalens, která je též namluvila. Pohyb v příjemném grafickém prostředí s jednoduchým ovládáním, snadná orientace na stránkách, možnost učit se vždy, když to vám bude vyhovovat, to je pouze částečný výčet předností a výhod studia s pomocí počítače. Tato metoda výuky je vhodná jak pro dospělé, tak i pro děti a vzhledem ke koncepci produktu, který byl připravován ve spolupráci s pedagogy, bude po dokončení studia vaše znalost gramatiky dokonalá.

Anglická konverzace

Anglická konverzace-fráze je ideální nadstavbou k jazykovým programům. Je určena pro perfektní osvojení anglické frazeologie, bez níž se v běžné komunikaci neobejdete. Kompletně namluvený CD-ROM, na jehož ozvučení se podíleli dva rodilí mluvčí a jeden český herec, obsahuje téměř tisíc větných frází a obratů používaných v typických situacích a při konkrétních rozhovorech. Program je rozdělen do tří funkčních celků - procvičování frází, příklady rozhovorů a přehrávač uživatelem definované sestavy frází. Konverzační témata jsou přehledně rozdělena do šestnácti tematických lekcí: cestování, hotel, taxi, restaurace, nakupování, schůzka, zdraví, počasí, souhlas/nesouhlas, základní konverzační obraty. Lekce obsahují vždy osm stran se čtyřmi ukázkami - celkem tedy kolem 600 větných frází. Další stovky frází najdete v patnácti tématech rozhovorů, v nichž si osvojíte způsob společenské konverzace používané v běžné komunikaci. Nově je k dispozici přehrávač frází, ve kterém si z vět sestavíte skupiny a necháte si je předčítat v náhodném pořadí, což je vynikající pomůcka k nácviku poslechu cizího jazyka a výslovnosti. Skupiny se dají též ukládat a velmi jednoduše přenášet mezi počítači. Tak si můžete sestavovat celé systematické celky pro svou individuální výuku frazeologie.Tradičně na velmi vysoké úrovni jsou grafické uživatelské prostředí aplikace a zvuk, který byl pořízen v digitálním studiu.


Nepřehlédněte na CD

Connection Meter 5.4.8f

program pro kompletní správu telefonického připojení k síti internet.

Conmet.tif

3D Flash Animator 4.0

Nástroj pro tvorbu flash animací a her pro webové stránky.

Flash.tif

Genie Outlook Backup 6.0

Zálohování dat a nastavení Microsoft Outlooku 2000/2002/2003.

Genie.tif

GetRight 5.0.2

Kvalitní program pro stahování souborů z internetu.

Getright.tif

Panda Antivirus Platinum 7.0

Antivirový program s firewallem, obsahující i blokovač vytáčení.

Panda.tif

Winamp 5.0

Nejnovější beta-verze slavného programu pro přehrávání různých audio- a videoformátů.

Winamp.tif

WinRAR 3.30 beta

Zatím poslední edice vývoje tohoto velmi oblíbeného archivátoru.

Winrar.tif

Mozilla 1.5

Moderní a zajímavý prohlížeč, nabízející řadu užitečných funkcí.

Mozilla.tif


Z obsahu CD

Akce a novinky

Digitální fotografie se stává pomalu ale jistě běžnou záležitostí, a i ve vašem životě určitě nastane okamžik, kdy své výtvory budete chtít poopravit, vylepšit nebo na nich napravit nějakou nedokonalost. Výborně by vám k tomu měl posloužit Ulead Photo Expres 4.0 My Custom Edition, software pro práci s digitálními fotografiemi. Aby toho ale nebylo málo, neochudili jsme vás ani o poslední počeštěnou edici známého balíčku kancelářských programů OpenOffice 1.1.0 CZ. Více informací naleznete v rámečcích a rovněž v článku Rychlokurz. Do rubriky Novinky si našlo cestu poslední číslo časopisu Abíčko, jež potěší zejména příznivce platformy Linux, a rovněž časopis Interval přispěchal s posledním výběrem těch nejzajímavějších článků. Nechybí elektronická verze časopisu s fulltextovým vyhledáváním a přehled obsahu starších čísel. Klasikou se již také staly bezpečnostní záplaty, tentokrát pro Windows XP a Internet Explorer edice 6.

Software

Téma CD je tentokráte věnováno zabezpečení vašeho počítače před možným virovým napadením, či pokusem o nepovolený přístup ze sítě, či internetu. Zkuste využít jednoho z řady osobních firewallů, antivirových programů, či utilit na ochranu souborů. Za zmínku zajisté stojí GuardWall Popup Blocker 3.4.316, doplněk k aplikaci Internet Explorer, umožňující blokování reklam. Z řady antivirů lze jmenovat např. systém NOD, Kaspersky Antivirus, či méně známý PC-Cillin 2003. Rubrika Topware nabízí software, který pokládáme za osvědčený, nebo se již v minulosti jeho starší edice na našem CD objevily. Nenechte si zde ujít nejnovější beta-verzi velmi známého programu pro přehrávání různých audio- i videoformátů: Winamp 5.0. Rychlý a výkonný prohlížeč grafických souborů ACDSee již dospěl do verze 6.0, již vám také nabízíme. Sekce Vyzkoušejte si je věnována zejména doprovodnému softwaru k článkům uvnitř čísla. Naleznete zde programy k části CD Centrum a článkům Záchranný kruh pro vaše Windows a Minuta internetu za 60 korun? K tomu jsme ještě přidali například zdařilý nástroj pro tvorbu flash animací: 3D Flash Animator 4.0, či HTML editor s vestavěným prohlížečem: Arachnophilia 5.2. K části Servis se již standardně dostanou ti, kteří hledají nejaktuálnější distribuce bezpečnostních záplat pro nejpoužívanější operační systémy za poslední měsíc. Tentokráte vám nabízíme opravy zejména pro MS Windows XP.

Komunikace a Hardware

Práce na poli webových prohlížečů neutuchají ani na okamžik, proto jsme tuto část věnovali jim. MyIE2 0.9.10 je výkonný internetový prohlížeč, postavený na jádru Internet Explorer, ale nad něj vyniká zejména množstvím funkcí, dokáže současně zobrazit několik WWW stránek v jednom okně, podporuje úpravu vzhledu a také např. omezení reklamy. Další z řady prohlížečů využívajících vlastností IE je NetCaptor 7.2.2, jenž vyniká zobrazením jednotlivých stránek v jednom okně za pomoci záložek ve spodním menu. S tímto vylepšením lze načítat najednou několik stránek. Opera je rychlý a výkonný prohlížeč pro internet i intranet se sympatickým uživatelským prostředím. Integrovány jsou nástroje pro vyhledávání, Pop-up Stoper, Instant Messaging a čtení diskusí, poštovní klient s automatickým tříděním a filtrem nevyžádaných zpráv. Na našem CD ji naleznete již v edici 7.23, a to jak ve verzi s Javou, tak i bez. Velmi užitečné funkce nabízí také Mozilla 1.5: umožňuje zabránit zobrazování nežádoucích pop-up reklam, podporuje současné zobrazení více WWW stránek a obsahuje i poštovního klienta a IRC klienta pro on-line komunikaci (chat).

V rubrice Hardware najdete výsledky testů multifunkčních zařízení a 17palcových LCD monitorů.  Své příznivce zajisté naleznou i ovladače myší od společnosti Logitech, utilita ASUS LiveUpdate umožňující aktualizace BIOSu vaší základní desky z internetu, či zatím poslední verze sady knihoven multimediálních funkcí DirectX 9.0b, konečně v plné edici, bez nutnosti stahování dat z internetu.


Jak na to


Záchranný kruh pro vaše Windows I.

Průvodce při kolapsu vašeho operačního systému (CD)

David Čepička, Hermann Apfelböck

C03P0733

Windows běží a běží a běží...? Díky nejrůznějším systémovým prostředkům a možnostem vnějšího zásahu do systému mohou jednou nainstalovaná Windows vydržet i několik let. Skutečnost je většinou jiná, pokud se však nechcete s tímto konstatováním smířit, čtěte dále.

Jednoho krásného dne vám Windows zatuhnou to je asi tak jasné, jako že se bude zanedlouho podávat daňové přiznání. Pokud poté stanete před neradostnou skutečností nové instalace, všimněte si, kolik různých nastavení jste během času udělali a co optimalizací provedli. Celou tuto mravenčí práci budete nyní muset udělat kompletně znovu. Což o to, operační systém bude provozuschopný poměrně rychle, ale od vámi navyklého vzhledu a chování bude ještě na pěkných pár dní vzdálený. Nemusíte ovšem pokaždé zacházet až tak daleko. Nové verze Windows jsou vybaveny několika ochrannými mechanismy, jež byste určitě měli znát. V případě nouze vám totiž mohou prokázat neocenitelné služby. Jejich podrobný popis naleznete v sekci Zachránci Windows. Dokonce i když se nespustí grafické rozhraní, není nic ztraceno. Možnost vybrat si ze spouštěcí nabídky Windows ještě před samotným startem operačního systému, nouzový režim, režim MS-DOS nebo Konzola pro zotavení vám zcela jistě pomohou vyhnout se v celé řadě případů nové instalaci operačního systému, nepočítaje v to riziko případné ztráty dat. Nejlepším prostředkem proti poškození Windows či ztrátě dat je samozřejmě prevence (viz sekce Záloha systému). Pokud od důležitých částí operačního systému existují záložní kopie, dá se zjištěné poškození snadno napravit bez složitého diagnostikování, a to jednoduchým zkopírováním z dříve vytvořené zálohy. Novější verze Windows k tomuto účelu nabízejí služby, které jsou do značné míry zautomatizované. Jako příklad lze uvést možnost vytvoření tzv. bodů obnovení. Zabezpečení systému si pak samozřejmě můžete vylepšit ještě dalšími prostředky, spouštěnými manuálně, nebo si takové funkce do starších systémů Windows znovu zabudovat. Jak daleko můžete zajít, je v tomto případě pouze otázkou úvahy. V tomto článku vám představíme pro tyto účely několik zajímavých alternativ různého rozsahu, zálohou registru počínaje a kompletním vytvořením zálohy systému konče. V poslední sekci věnované spouštění počítače ve stavu nouze vám představíme systém, jenž vám zjedná úplný přístup k datům v případě, že se vám nějakým způsobem vážně poškodí Windows. Už nyní můžeme prozradit, že se jedná o firmou Microsoft dlouhou dobu zakazovaný program PE Builder od Barta Lagerweije, který si ale budete muset sami vypálit na CD disk. Dozvíte se, jak přesně musíte postupovat, a samozřejmě všechny potřebné soubory naleznete jako vždy na našem CD.

Zachránci Windows

Windows dávno vědí, že svět je zlý. Pro ochranu před nejroztodivnějšími zásahy proto v sobě obsahují spoustu funkcí pro zabezpečení systému a pro jeho záchranu. V následujících řádcích vám postupně popíšeme způsob jejich práce a prozradíme vám, pro které situace se ten který prostředek hodí.

[NT/2000/XP]

1)Možnosti spuštění:

Návrat k poslední známé funkční konfiguraci

Prostředek: Pokud se vám Windows založená na technologii NT odmítnou spustit, může vám pomoci vybrat při spuštění počítače ze spouštěcí nabídky volbu Poslední známá funkční konfigurace. Pro zobrazení spouštěcí nabídky stiskněte při startu počítače klávesu <F8>. V tomto okamžiku Windows spustí namísto své aktuální konfigurace taková nastavení pro všechny služby, ovladače a zařízení, jež byla automaticky uložena při posledním úspěšném spuštění systému. Tuto zálohu Windows totiž spravují podle jednoduchého principu v klíči registru Hkey_Local_Machine\System, kde vedle aktuální konfigurace uložené v klíči CurrentControlSet jsou i klíče se zálohou systému nazvané ControlSet001 a ControlSet002. Po každém úspěšném spuštění systému se jejich starý obsah automaticky přepíše novou konfigurací. Pokud při spouštění Windows zvolíte výše popisovanou možnost, použije se právě tato naposledy vytvořená kopie. Z toho všeho tedy vyplývá, že tato alternativa pro stav nouze se dá použít pouze pro obnovu počítače do stavu posledního úspěšného spuštění Windows.

Použití: Výše popisovaná možnost spuštění Windows pomůže vyřešit problém se spuštěním počítače prakticky jen při akutních problémech s ovladači nebo nějakým hardwarem. Pokud jste ze systému odebrali nějaký ovladač, nebo naopak do systému nainstalovali ovladač, který se chová problematicky, máte právě v tomto okamžiku jedinečnou možnost, jak tuto naposledy provedenou změnu v systému zase vrátit zpět. Na rozdíl od režimu Stav nouze se vám podaří vyřešit tímto způsobem závažnější problémy s ovladači, například pokud jste ze systému odebrali pro vás bezpodmínečně nutný ovladač SCSI nebo jste třebas omylem odebrali nějaký hardware ve Správci zařízení. Zbývající chyby v systému však budou přetrvávat dále. Windows totiž považují konfigurace za funkční do té doby, pokud se můžete do systému přihlásit. Proto se vám problémy, jež se objeví při normálním běhu Windows nebo problémy vzniklé kvůli poškozeným či chybějícím souborům, tímto způsobem bohužel vyřešit nepodaří.

[ME/2000/XP]

2)Sledování souborů  jako ochrana před problémy s DLL knihovnami

Prostředek: Windows ve verzích ME, 2000 a XP bedlivě střeží, aby se zásahem nějakého uživatele či špatně napsaného instalačního programu důležité systémové soubory ani nesmazaly, ani nenahradily jinými verzemi. Program System File Checker (SFC) je neustále spuštěný na pozadí a všechny změny provedené v systémových souborech automaticky vrací zpět do původního stavu. Originální soubory se vyskytují ve složce %windir%\system32\dllcache. Pouze v případě, kdy v této složce nějaký soubor chybí, vás Windows vyzvou k vložení instalačního CD disku.

Použití: Co se týče programu SFC, vlastně se vůbec nemusíte o nic starat, protože se vám na pozadí sám postará o pořádek v operačním systému. Při přetrvávajících problémech s porušením ochrany systému či při chybových hlášeních týkajících se DLL knihoven si však můžete System File Checker ovládat sami. Klepněte na nabídku Start/Spustit a do políčka Otevřít zadejte příkaz:

sfc /scannow

Tím spustíte kontrolu všech systémových souborů. Stejný příkaz s parametrem /scanonce přesune tuto kontrolu do okamžiku příštího spuštění systému. Parametrem /scanboot donutíte Windows, aby kontrolu systémových souborů spouštěla automaticky při každém startu operačního systému. Rozdíl oproti režimu, při kterém SFC běží na pozadí, je ten, že v tomto případě reaguje pouze na nedovolené změny v systémových souborech. S parametrem /scanboot se prověřují všechny chráněné systémové soubory pěkně jeden za druhým. Tento režim však značně prodlužuje spouštění Windows, a proto se jeho použití příliš nedoporučuje. V některých situacích je třeba SFC donutit, aby použil neoriginální DLL knihovny. Poradíme vám jeden trik, který funguje ve Windows 2000 a XP. Vytvořte si v programové složce aplikace, jíž se tento problém týká, prázdný soubor se stejným jménem jako má soubor EXE, ale přidejte k němu ještě koncovku LOCAL. Tak kupříkladu pro soubor XNEWS.EXE bude jméno prázdného souboru XNEWS.EXE.LOCAL. Zkopírujte nyní všechny DLL knihovny, které budete chtít, aby program použil, do programové složky aplikace. Všechny EXE soubory, jež naleznou ve vaší složce soubor s koncovkou LOCAL, pak dají přednost DLL knihovnám, které se nacházejí v aktuální složce, před DLL knihovnami vyskytujícími se ve složce Windows.

[95/98/ME/2000/XP]

3)Opravy ve stavu nouze

Prostředek: Jestliže bezprostředně po zmizení výpisu informací z BIOSu po spuštění počítače stisknete klávesu <F8>, nabídnou vám Windows mimo jiné i spuštění počítače ve stavu nouze, a to ještě buď s podporou práce v síti, anebo bez ní. Při startování počítače v tomto režimu se používají ty nejjednodušší ovladače, aby se pokud možno dalo předejít možným problémům, a hlavně aby bylo možné získat přístup k možnostem pro nastavení Windows. Windows 2000 a XP vám navíc ještě dávají možnost rozhodnout se, zda budete chtít spustit grafické rozhraní Exploreru, nebo zda se spokojíte s příkazovým řádkem.

Použití: Režim Stavu nouze shledáte užitečným v situaci, kdy se vám Windows po instalaci nějakého ovladače odmítnou spustit a namísto toho se objeví modrá obrazovka. Instalace ovladače přitom vůbec nemusí být prováděna přímo vámi mnoho aplikací instaluje ovladače prakticky nepostřehnutelně, patří mezi ně kupříkladu monitorovací programy pro sledování teploty senzorů umístěných na vaší základní desce. Zkuste před spuštěním stavu nouze nejprve počítač několikrát spustit v normálním režimu. Pokud se to podaří, můžete chybně napsaný ovladač odinstalovat daleko snáze než ve stavu nouze. Asi tím nejpoužívanějším místem při práci ve stavu nouze zřejmě bude Správce zařízení. Zde máte možnost nahradit špatně fungující ovladač jeho funkční verzí, anebo také možnost nejdříve problémový hardware zakázat. Smazání špatně fungujícího ovladače nemá v tomto případě žádný smysl, neboť jej Windows při dalším spuštění počítače znovu prostřednictvím plug&play znovu nainstalují. Modrá obrazovka vám sice zobrazí informace o ovladači, který chybu v operačním systému vyvolal, neukáže však všechny ostatní komponenty, jež s tímto ovladačem souvisejí. Proto je docela těžké určit přesně to zařízení, které problémy způsobuje. V tomto případě si spusťte Editor registru (jedná se o soubor REGEDIT.EXE) a v něm se přesuňte do klíče Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Services. Dále stiskněte klávesovou zkratku <Ctrl><F>, která vyvolá dialogové okno pro prohledávání registru, a poté jako řetězec pro vyhledávání zadejte jméno ovladače. Ve Windows 9x/ME naleznete v registru jméno komponenty přesně v takovém tvaru, jak je uvádí Správce zařízení. Jakmile se vám podaří tuto shodu najít, víte stoprocentně, že právě toto zařízení musíte zakázat.

Ve Windows 2000/XP si všímejte pouze údaje pro hodnotu ImagePath; v opačném případě hledejte dále. Pro zakázání zařízení nastavte hodnotu typu DWORD s názvem Start, ležící ve stejném klíči, na údaj 4. Upozornění: V žádném případě nesmíte zakázat žádný ovladač, potřebný pro spuštění operačního systému. Proto nikdy nezakazujte ovladače pro pevné disky IDE, Raid nebo SCSI, z nichž právě bootujete! Jestliže některý z těchto ovladačů způsobuje problémy, musíte nainstalovat ovladač jiný.

Pět doporučení pro uživatele Windows

1. Zálohujte si registr Windows! Tím se můžete vyhnout největší části problémů s Windows.

2. Od důležitých souborů si vytvářejte nejméně jednu kopii, pokud je to možné, pak alespoň kopie dvě, a to na dvou různých datových médiích.

3. Jakmile se vyskytnou nějaké problémy s Windows, vyzkoušejte nejprve všechny dostupné alternativy pro jejich vyřešení. Podstupovat martyrium nové instalace je nutné opravdu jen velmi zřídka.

4. Nikdy se nespoléhejte na bezchybnou funkčnost, a to zvláště nového hardwaru či softwaru. Kupříkladu špatně naprogramované ovladače dokáží celý operační systém naprosto destabilizovat. 5. Pokud vám operační systém přestane reagovat, nevypínejte jej hned. Často se po nějaké době opět celý vzpamatuje.

[2000/XP]

4)Poslední šance: Konzola pro zotavení

Prostředek: Konzola pro zotavení se dá spustit přímo z instalačního CD disku, popřípadě je možné ji na pevný disk zkopírovat příkazem WINNT32.EXE /cmdcons. Konzola nedokáže spustit žádné externí programy, a co se týče jejího rozsahu, je vybavena pouze 30 příkazy. Ale i přesto zde můžete nahradit poškozené soubory registru jejich zálohami, dále obnovit ze zálohy systémové soubory, jakož i trvale zakázat spuštění některých služeb. Kromě toho má Konzola pro zotavení několik důležitých variant pro opravu MBR (Master Boot Record) a bootovacího sektoru pevných disků.

Použití: Konzolu pro zotavení využijete tehdy, pokud se vám Windows odmítnou spustit i ve stavu nouze. To se může stát třeba tehdy, kdy se poškodí bootovací sektor nebo MBR. V tomto případě vyzkoušejte nejprve příkaz fixboot a potom, když to nepomůže, příkaz fixmbr. Ve Windows XP máte dokonce i možnost použít příkaz bootcfg, s nímž můžete opravit poškozený soubor BOOT.

INI. Když zmíněný příkaz spustíte s parametrem /list, zobrazí se vám přehled všech operačních systémů, které soubor BOOT.INI spravuje. Parametr /scan prohledává všechny disky a hledá na nich všechny instalace Windows. Nakonec pak máte možnost přidat odkaz na všechny nalezené instalace Windows do souboru BOOT.INI. To uděláte pomocí parametru /rebuild. Příkaz listsvc vám zobrazí seznam všech nainstalovaných služeb včetně jejich označení, popisu a typu spouštění. Pokud jste si jisti, že některá ze služeb způsobuje vyvolání modré obrazovky, můžete ji v Konzole deaktivovat přes příkaz disable, např.:

disable aic116x

Příkaz disable vám rovněž poskytuje informaci, který typ spouštění u ní byl nastaven, popř. s jakým ovladačem byla tato služba svázána. Poznamenejte si tento ovladač, protože při opětném spuštění služby budete tuto informaci potřebovat. Spuštění služby provedete prostřednictvím příkazu enable. Tak můžete v Konzoli pro zotavení třeba vrátit zpět vámi špatně provedená nastavení, například když ve Správci zařízení omylem zakážete ovladač nutný pro spuštění operačního systému. Příkaz enable očekává kromě jména ovladače též parametr definující typ spuštění (Service_Boot_Start, Service_System_Start, Service_Auto_Start či Service_Demand_Start). Ovladače pro IDE a SCSI musí mít bezpodmínečně nastaven parametr Service_Boot_Start, ovladač grafické karty zase volbu Service_System_Start. Pro kopírování souborů byste měli v Konzole pro zotavení ze všeho nejdříve odstranit všechna omezení pro soubory, a to příkazy:

set allowallpaths=true

set allowwildcards=true

Předpokládá se ovšem, že již z dřívějška máte v registru nastavenu hodnotu DWORD s názvem SetCommand v klíči Hkey_Local_Machine\

Software\Microsoft\WindowsNT\CurrentVersion\Setup\RecoveryConsole na údaj 1.

[95/98/ME]

5)Režim MS-DOS pro opravu Windows 9x a ME

Prostředek: Windows ve verzích 95, 98 a ME jsou založena na operačním systému MS-DOS. To znamená, že i nefunkční Windows 9x/ME mají vždy v záloze ještě jeden operační systém, a to navíc takový, jenž zvládá všechny základní funkce. Co se týče zadávání příkazů, ani zde nejsme nijak dramaticky omezeni. Na příkazovém řádku MS-DOSu se dá spustit libovolný externí program určený pro MS-DOS, od jednoduchého textového editoru po editor disku či manažer pro práci s diskovými oddíly. Snad pouze podpora dlouhých názvů souborů chybí. Windows 95 a 98 ostatně nabízejí režim MS-DOSu jako jednu z volitelných možností při spouštění operačního systému. V případě Windows ME je potřeba použít spouštěcí disketu MS-DOSu. Tu si můžete vytvořit přes Ovládací panely/ikona Přidat nebo odebrat programy, kde klepnete na záložku Spouštěcí disketa. Její vytvoření se doporučuje i u Windows 9x, a to pro nejhorší případy, kdyby se nedařilo získat přístup k souborům na pevném disku.

Použití: Režim MS-DOSu se hodí pro všechny nouzové situace. Můžete v něm upravovat INI soubory (především soubor SYSTEM.INI), případně tyto soubory nahrazovat jejich zálohami, dále lze kompletně nahradit celý registr Windows (představovaný soubory SYSTEM.DAT a USER.

DAT, ve Windows ME k nim ještě navíc patří soubor CLASSES.DAT) jeho zálohou. Příkazem Xcopy si můžete zazálohovat všechny důležité soubory (ovšem pouze s krátkým jménem souboru), prostřednictvím příkazu sys c: si opravíte poškozené spouštěcí soubory. Dalšími typickými pomocníky jsou soubory EXTRACT.EXE, umožňující extrahovat originální systémové soubory z instalačního CD disku Windows, kde jsou uloženy v archivech typu CAB, a konečně program REGEDIT.EXE, s nímž můžete upravovat jednotlivé klíče registru v prostředí MS-DOSu.


Záchranný kruh pro vaše Windows II.

[NT/2000]

6)Spouštěcí disketa a možnosti oprav pomocí instalačního CD disku

Prostředek: Spouštěcí instalační CD disky pro Windows NT4 a 2000 jsou vybaveny jednoduchou funkcí pro opravu nainstalovaného operačního systému. Můžete je však použít pouze tehdy, pokud máte informace o systému uloženy na spouštěcí disketě. Ve Windows NT4 si tuto disketu vytvoříte tak, že klepnete na nabídku Start/Spustit a do políčka Otevřít zadáte příkaz RDISK.EXE. Ve Windows 2000 si spusťte program NTBACKUP.EXE. Jeho zástupce najdete v nabídce Start/Programy/Příslušenství/Systémové nástroje pod názvem Zálohování. V okně programu stiskněte tlačítko Záchranná opravná disketa. V dialogovém okně nyní zatrhněte položku Zálohovat také registr do adresáře oprav. Program Zálohování nyní vytvoří ve složce %windir%\repair\regback zálohu systémového registru, kterou budete moci později při použití Konzoly pro zotavení zkopírovat do složky %windir%\system32\config.

Na disketě bude uložen pouze LOG soubor s informacemi o systému. Ve Windows NT4 navíc přibudou data z registru. Nezapomeňte tuto záchrannou opravnou disketu po každé změně v systému znovu zaktualizovat. Celý operační systém pak opravíte prostřednictvím spouštěcí diskety tak, že nastartujete počítač pomocí spouštěcího instalačního CD disku, poté stisknete klávesu <R>, čímž zvolíte možnost Opravit. Novým stiskem klávesy<R> pak zvolíte možnost Opravit instalaci Windows 2000 pomocí procesu záchranné opravy. Nyní stiskněte klávesu <M>. Tím zvolíte možnost ruční opravy. Poté máte k dispozici několikero možností, kdy si můžete zvolit volby Provést inspekci spouštěcího prostředí, Ověřit systémové soubory systému Windows 2000 nebo Provést inspekci spouštěcího sektoru. Prostřednictvím záchranné diskety tak máte možnost uvést vše do původního stavu. Pokud namísto klávesy <M> stisknete klávesu <F>, zvolíte možnost rychlé opravy, při které se automaticky provedou výše zmiňované úlohy, aniž byste si měli možnost některou z nich zvolit anebo zrušit.

Upozornění: Instalační program při opravě kopíruje potřebné soubory z instalačního CD disku, nahrazuje tedy případné aktualizované soubory jejich staršími verzemi. Jednotlivé Service Packy a záplaty je pak nutno nainstalovat dodatečně znovu.

Použití: Záchranná disketa společně s instalačním CD Windows může uvést celý systém do původního stavu v případě, kdy se například omylem odstraní základní systémové soubory jako jsou NTDETECT.COM, NTLDR, nebo když se změní bootovací sektor. Nejčastěji tato situace nastává, když na jeden pevný disk instalujete několik operačních systémů ve špatném pořadí, kupříkladu Windows 98 po instalaci Windows 2000.

[98/ME]

7)Obnova registru ze zálohy pomocí SCANREG.EXE

Prostředek: Pomocný program Scanreg, dodávaný s Windows 98, standardně vytváří pět kopií registru a ukládá je do CAB souborů postupně očíslovaných. Při každém spouštění počítače program registr Windows kontroluje. Vyskytne-li se nějaký problém, automaticky nahradí poškozené soubory registru jejich záložními kopiemi. Zálohování se týká rovněž pro Windows 98 a ME životně důležitých souborů WIN.INI a SYSTEM.INI.

Použití: Na obvykle němé provádění služby Scanreg byste měli pomyslet v okamžiku, kdy se vám Windows odmítnou spustit. Program totiž pracuje i v režimu MS-DOS. Stiskněte proto při startu počítače klávesu <F8> a z možností spuštění vyberte položku Jen systém MS-DOS. Na příkazový řádek nyní zadejte příkaz scanreg a potvrďte jej klávesou <Enter>. Nyní vyberte položku Start, čímž spustíte kontrolu registru. Stiskem tlačítka Zobrazit zálohy získáte přehled o CAB souborech registru uložených ve vašem počítači. V závislosti na datu vytvoření jednotlivých záloh si pak můžete zvolit tu zálohu, jež by podle všech předpokladů měla být bez chyb. Nyní stiskněte klávesu <Enter> a restartujte počítač. CAB soubory vytvořené aplikací Scanreg se většinou nacházejí ve složce %windir%\sysbckup a jejich název je RB00*.CAB. Obsah zmíněných archivů přímo rozbalíte i bez programu Scanreg, a to prostřednictvím souboru EXTRACT.

EXE, a následně si pak rozbalené soubory můžete sami zkopírovat na libovolné místo.

[2000/XP]

8)Rezervní klíč pro zašifrovaná data

Prostředek: Windows 2000 a XP Professional mají v kontextovém menu souborů a složek v příkazu Vlastnosti k dispozici funkci šifrování. Každý uživatel může na záložce Obecné po stisku tlačítka Upřesnit svoje data na lokálním počítači zašifrovat svým osobním klíčem, a tím tyto soubory spolehlivě chránit před ostatními uživateli. Nikdo nemůže počítač spustit ani s jiným operačním systémem, tak aby mohl zašifrovaná data rozšifrovat a přečíst. Jedinou výjimkou je účet administrátora systému, který má k dispozici univerzální klíč, s nímž může všechna data přečíst. Když uživatel pracuje na počítači a otevírá svoje zašifrované soubory, probíhají šifrovací operace na pozadí. Jako klíč zde slouží "certifikát", jejž Windows automaticky vytvářejí a ukládají pro každý uživatelský účet při prvním použití funkce šifrování. Samotný certifikát není nijak vázaný na konkrétní instalaci Windows. Můžete si jej vyexportovat do souboru, odkud si jej můžete později znovu načíst a to i na jiném počítači s Windows 2000/XP. Pro uložení vlastního certifikátu klepněte na nabídku Start/Nastavení/Ovládací panely/Možnosti internetu. Zde se přesuňte na záložku Obsah a stiskněte tlačítko Certifikáty. Tady získáte seznam všech certifikátů vašeho uživatelského účtu. Pro šifrování jsou zajímavé pouze certifikáty uvedené v záložce Osobní. Ten správný certifikát poznáte snadno tak, že když na něj klepnete, tak se vám ve spodním stavovém řádku Zamýšlené účely certifikátu objeví popisek Šifrování systému souborů. Stiskněte nyní tlačítko Exportovat a následně tlačítko Další. V dialogovém okně zvolte položku Ano, exportovat soukromý klíč a stiskněte tlačítko Další. Formát souboru pro export ponechte tak, jak je přednastavený. Po dalším stisku tlačítka Další budete vyzváni k zadání hesla a jeho potvrzení. Toto heslo budete muset později při importu certifikátu zadat. To je další bariéra, aby váš klíč ležící na záložním médiu nebyl čitelný pro každého. Zadané heslo si dobře zapamatujte pokud jej zapomenete, zůstane certifikát nepoužitelný. Po stisku tlačítka Další pak zadáte cestu a název souboru certifikátu např. A:\mykey, příponu PFX doplní Windows automaticky. Pak znovu stiskněte tlačítko Další a následně Dokončit.

Použití: Jestliže používáte šifrování na diskových oddílech NTFS, pak byste si měli bezpodmínečně certifikát výše zmíněným způsobem vyexportovat a pečlivě uschovat. Jinak riskujete ztrátu všech vašich zašifrovaných dat, jakmile přeinstalujete Windows. Pro import uloženého certifikátu stačí na soubor certifikátu poklepat a napsat heslo zadané při exportu certifikátu. V následujícím dialogovém okně pak zatrhněte položku Označit klíč jako exportovatelný. Na následujícím dialogovém okně nic neměňte, po stisku tlačítka Další a poté Dokončit je import certifikátu hotov. Při výměně zašifrovaných dat mezi Windows XP Service Pack 1 nebo Server 2003 a Windows 2000/XP bez nainstalovaných Service Packů nás však čeká nastražená past. Firma Microsoft totiž možnosti šifrování NTFS rozšířila, takže místo šifrovacího algoritmu 3DES se u nejnovějších systémů Windows používá algoritmus AES_256. Vzhledem k tomu, že starší verze Windows algoritmus AES_256 neznají, tak na těchto systémech naimportovaný certifikát nefunguje. Pokus otevřít zašifrovaný soubor ve Windows 2000/XP bez Service Packu vede k tomu, že se vám obsah souboru totálně zničí. Microsoft tento problém popsal v anglicky psaném článku své Knowledge Base na internetové adrese http://support.microsoft.com/default.

aspx?scid=kb;en-us;329741. Pokud se pokoušíte dešifrovat soubory zašifrované na Windows 2000/XP bez Service Packu na systémech se Service Packem, probíhá vše bez problémů.

Záloha systému

Základní pravidlo proti ztrátě či poškození dat nám říká: "Mějte všechno alespoň dvakrát!". S pomocí následujících tipů a utilit vám zálohování vašich dat určitě nezabere moc času, ať už se bude jednat o části vašeho operačního systému nebo o zálohu kompletní.

[ME/XP]

9)Záloha registru prostřednictvím bodů obnovení

Prostředek: Windows ME a XP nabízejí jednu možnost, která může být pro zvýšení zabezpečení systému velmi důležitá. Jedná se o schopnost operačního systému vytvářet tzv. body obnovení, kdy se vytvoří záloha aktuálního stavu systému, a v případě potřeby se pak dá později k tomuto stavu vrátit. Při vytváření bodu obnovení jsou všechny důležité soubory a registr kopírovány do oddělené oblasti systému. Pro vytvoření bodu obnovení si klepněte do nabídky Start/Programy/Příslušenství/Systémové programy/Obnovení systému. V okně aplikace nyní zvolte možnost Vytvořit bod obnovení a klepněte na tlačítko Další. Nyní máte možnost přiřadit bodu obnovení nějaký pokud možno výstižný popis. Stiskem tlačítka Vytvořit pak spustíte tvorbu nového bodu obnovení. Pokud se budete chtít z nějakého důvodu vrátit k nějakému stavu systému popsanému bodem obnovení, spusťte program Obnovení systému výše popisovaným způsobem a vyberte položku Obnovit předchozí stav počítače. Při dalším postupu se pak řiďte pokyny průvodce.

Použití: Vytvoření bodu obnovení se rozhodně doporučuje před instalací nového softwaru či nových ovladačů k hardwaru počítače. Méně zkušení uživatelé by měli na tuto relativně snadnou možnost pro návrat systému do předchozího stavu myslet i před prováděním závažnějších zásahů v Ovládacích panelech či v registru. Pokud se totiž později vyskytnou problémy, není nic jednoduššího, než systém vrátit do stabilního stavu právě výše popisovaným způsobem. Vytvoření bodu obnovení se však vyplatí i po úspěšné instalaci nějakého důležitého programu. Tím si totiž pojistíte všechna důležitá v systému provedená nastavení. Nevýhodou použití zmíněné funkce však je skutečnost, že pro její využití musíte být schopni Windows spustit alespoň v nouzovém režimu.

[2000/XP]

10)Záloha registru při spuštěných Windows

Prostředek: Prostřednictvím Windows API se dá získat přístup k souborům registru. Jedná se o soubory Default, Sam, Security, Software a System ležící ve složce %windir%\system32\

config. Ty jsou totiž ve Windows 2000 a XP nepřístupné. Po získání přístupu k těmto souborům pak je možné za provozu tyto soubory kopírovat, popřípadě přesunovat. Takový úkol hravě zvládá utilita Emergency Recovery Utility NT, určená pro Windows NT4, 2000 a XP. Naleznete ji na našem CD, popřípadě si ji můžete stáhnout z internetové adresy http://home.t-online.de/home/lars.hederer/erunt (ERUNT.ZIP, 574 KB). Pro nainstalování aplikace je nejprve třeba stažený archiv rozbalit do libovolné složky. Soubor LOC_GER.ZIP obsahuje německý jazykový modul pro utilitu. Komu vyhovuje spíše němčina než angličtina, ten si může rozbalit i tento archiv. Tím si pak ve složce přepíše soubory pro standardní jazykový modul anglický. Samotný program pak spustíte poklepáním na soubor ERUNT.EXE, ovšem je třeba připomenout, že musíte být přihlášeni jako administrátor. Vyberte si složku, do které má být záloha umístěna, a dále si zvolte, ze kterých částí se bude záloha skládat. Volba Current user registry vytvoří zálohu těch položek v registru, jež jsou uloženy v souboru NTUSER.DAT, nacházejícím se ve složce se jménem právě přihlášeného uživatele. ERUNT.EXE vytvoří v cílové složce pro zálohu podsložku s názvem stejným jako jméno uživatele a do ní uloží odpovídající soubor. Volba Other open user registries má smysl pouze tehdy, pokud jste již v Editoru registru v menu Soubor/Načíst podregistr otevřeli navíc registr náležející jinému uživatelskému účtu, a ten se nyní nachází v operační paměti počítače. Program Emergency Recovery Utility NT dokáže však i při spuštěných Windows nahrát vytvořenou zálohu zpět do systému. Slouží k tomu program ERDNT.EXE. V něm si vyberete, které části registru se mají nahradit zálohou, a nakonec restartujete počítač. ERDNT.EXE běží však i na jiných operačních systémech, například ve Windows 9x nebo v MS-DOSu. Pokud dokážete zajistit přístup k diskovým oddílům Windows 2000/XP, můžete nahrazovat registr Windows 2000/XP jeho zálohou i v MS-DOSu. Podrobnější informace naleznete v souboru README.TXT, kde se dozvíte i potřebné parametry pro programy ERUNT.EXE a ERDNT.EXE. Právě jejich použití včetně parametrů je přímo předurčuje k použití ve skriptech či dávkových souborech.

Použití: Všechny verze Windows založené na technologii NT postrádají jednoduchý způsob, jakým lze zálohovat registr. Pravdou rovněž je, že se stává jen velmi zřídka, aby se poškodil registr celý. Instalace špatně naprogramovaných ovladačů a programů spolu se špatnou konfigurací systému mohou registr přivést do stavu, který zabrání spuštění Windows. A právě takovým problémům se vyhnete, budete-li mít po ruce funkční zálohu registru.


Záchranný kruh pro vaše Windows III.

[2000/XP]

11)Stav systému: Uložení aktuálního stavu a návrat k funkční konfiguraci

Prostředek: Windows 2000 a XP mají k dispozici zálohovací program, který umožňuje uložit aktuální stav systému a později se k zálohované konfiguraci vrátit. Zálohu si přitom můžete uložit buď na pevný disk, nebo si ji vypálit na CD disk. Utilitu naleznete v nabídce Start/Programy/Příslušenství/Systémové nástroje/Zálohování. V případě Windows XP Home si musíte tento program doinstalovat sami z instalačního CD disku Windows, neboť tento není součástí standardní instalace. Na instalačním CD disku se přesuňte do složky \Valueadd\msft\Ntbackup a spusťte instalační balíček NTBACKUP.MSI. Pro vytvoření zálohy aktuálního stavu systému a později při obnovení systému ze zálohy musíte být přihlášeni jako administrátor. Při prvním spuštění programu uděláte asi nejlépe, když se obloukem vyhnete v něm zabudovanému průvodci. Máme zkušenost s tím, že je daleko snazší a rychlejší, když si parametry zálohování nastavíte sami. Ve Windows XP proto klepněte na položku Přepnout do rozšířeného režimu. Stav systému pak budete ukládat do souboru zálohy, když klepnete na záložku Zálohování. Označte v seznamu pod položkou Tento počítač políčko System State. Do políčka Zálohovací médium nebo název souboru na spodním okraji aplikačního okna zadejte cestu a název souboru zálohy. Doporučujeme vám zadat tak výstižné jméno, abyste soubor zálohy v případě potřeby snadno nalezli. K seznamu minimálně 200 MB zálohy patří spouštěcí soubory ze systémové oblasti pevného disku, soubory registru, komponenty COM+ a všechny obecně používané systémové soubory ze složek %windir% a %windir%\system32. Po klepnutí na tlačítko Spustit zálohování budete ještě vyzvání k zadání popisu zálohy. Volby Přidat tuto zálohu na médium a Nahradit data na médiu touto zálohou mají smysl pouze tehdy, pokud jste již nějaký soubor zálohy někdy předtím vytvářeli. V tomto případě pak můžete do jednoho souboru umístit záloh několik, nebo naopak pro každý stav systému vytvářet vlastní soubor. Znovuobnovení stavu systému ze zálohy je o něco zdlouhavější. Spusťte si program Zálohování a v něm klepněte na záložku Obnovení a správa média. Zobrazí se vám seznam všech vytvořených záloh systému. Pro obnovení systému do nějakého stavu klepněte na znaménko + před požadovanou zálohu, nacházející se pod položkou Soubor. Objeví se položka System State. Nyní si program vyžádá zadání názvu a cesty k souboru zálohy. Poté dojde k načtení zálohy a zobrazí se její obsah. Umístěte zatržítko před položku Stav systému a stiskněte tlačítko Spustit obnovení. Nyní se začnou aktuální verze souborů nahrazovat verzemi umístěnými v záloze. Windows XP tuto výměnu pozorují a zobrazují přitom dialogové okno, jež vyžaduje vložení instalačního CD disku Windows. Stiskem tlačítka Zrušit toto okno odstraníte, popřípadě vyměněné soubory stiskem tlačítka Ponechat přijmete. Po dokončení obnovy systému je nutno provést restart počítače.

Použití: Uživatelé Windows 2000 jsou na tento způsob obnovy systému naprosto odkázáni, protože funkci Obnovení systému má k dispozici až jejich nástupce Windows XP. Ale i pro uživatele Windows XP má tento způsob své výhody. Zálohu celého systému si totiž mohou umístit na nějaký jiný pevný disk. Výše uvedeným způsobem vytvořená záloha se vám bude hodit zejména tehdy, pokud se vám v operačním systému objeví chyby v důsledku instalace softwaru, který velmi hluboce zasahuje do samotných Windows. Jedná se například o Service Pack, různé updaty či záplaty Windows, popřípadě o aktualizace programů typu Internet Exploreru. Výše popisovaným způsobem si potom velmi snadno uvedete celý systém opět do předchozího funkčního stavu. Omezení funkce zálohování je snad jen takové, že po případné nové instalaci bohužel Windows nedokáží se zálohami vytvořenými na systému starém vůbec pracovat.

[95/98/ME]

12)Kopie Windows 9x/ME prostřednictvím příkazu Xcopy

Prostředek: Jediný příkaz Xcopy běžící v Příkazovém řádku MS-DOSu stačí k tomu, aby se mohla vytvořit kompletní kopie celých Windows. Při této operaci jsou k záloze připojeny všechny systémové soubory včetně souborů registru. Stačí jednoduše zadat příkaz:

xcopy /k /r /e /i /s /c /h /d %windir%\*.* <písmeno disku>\winback\

Za výraz <písmeno disku> se dosadí písmenko vašeho disku, na němž se nacházejí vaše Windows, a to včetně dvojtečky zpravidla se jedná o disk C:. V případě poškození Windows pak jednoduše spusťte počítač v režimu MS-DOS (v případě Windows ME budete k tomu účelu potřebovat spouštěcí disketu) a kopii systému přiřaďte jméno složky vašich Windows, například pomocí příkazů:

ren c:\windows win.old

ren c:\winback windows

Po restartování počítače se vám nahrají Windows ve verzi uložené v záloze.

Použití: Tato mnohokrát osvědčená metoda vám umožní jednoduché a rychlé obnovení operačního systému v případě nepovedené instalace nějaké aplikace či v momentě, kdy se vyskytnou potíže v konfiguraci Windows. Výsledkem jsou pak Windows přesně v tom stavu, v jakém běžela v době vytváření kopie systému. K dispozici jsou rovněž všechny aplikace, jež byly ve Windows nainstalovány v době vytváření kopie, ovšem za předpokladu, že do složky Program Files nebylo nijak zasahováno. K sadě již osvědčených parametrů /k /r /e /i /s /c /h jsme přidali ještě jeden, a to přepínač /d, způsobující to, že příkaz Xcopy automaticky kopíruje pouze ty soubory, jež jsou nové nebo ty, které byly změněny. Tak můžete již existující kopii systému rychle a hlavně pohodlně aktualizovat.

[2000/XP]

13)Kopie Windows 2000/XP prostřednictvím souboru WINBACK.BAT

Prostředek: I ve Windows 2000/XP si můžete prostřednictvím dávkového souboru vytvořit kompletní kopii Windows ve funkční konfiguraci. Zlomovým bodem jsou v tomto případě soubory registru, jež se při spuštěných Windows nedají kopírovat, a proto tato akce vyžaduje okliku přes spuštění Konzoly pro zotavení. Námi vytvořený dávkový soubor WINBACK.BAT (5,89 KB), který naleznete na našem CD, automaticky vytváří všechny pomocné skripty pro práci v Konzole pro zotavení, takže nutnost zásahu z vaší strany je redukována na minimum. A jak to celé vlastně funguje:

1. Nejprve si nainstalujte Konzolu pro zotavení, a to tak, že vložíte instalační CD disk Windows 2000/XP do mechaniky a na Příkazovém řádku (můžete jej vyvolat příkazem CMD.EXE) zadáte příkaz: <cesta>\winnt32.exe /cmdcons

Namísto výrazu <cesta> zadejte písmenko CD mechaniky následované složkou, v níž se tento soubor nalézá zpravidla je to E:\i386.

2. Zkopírujte si soubor WINBACK.BAT z našeho CD do počítače a poklepáním jej spusťte. Dávkový soubor prostřednictvím příkazu Xcopy zazálohuje vaši instalaci Windows do složky \winback, a do složky \userback vytvoří zálohu uživatelského účtu, v němž jste právě přihlášeni. Kromě toho vytvoří dva pomocné dávkové soubory s názvy #1.BAT a #NOUZE.BAT, jež za vás provedou prakticky všechny operace nutné pro zálohování registru v Konzoli pro zotavení.

3. Nyní znovu spusťte počítač a ze spouštěcího menu si vyberte položku Konzola pro zotavení. Poté pokračujte v dosud nedokončeném vytvoření zálohy prostřednictvím příkazu:

batch \#1.bat

Tím si vytvoříte zálohu registru.

4. Při prvních projevech nestability systému se pomocí Konzoly pro zotavení vraťte k této záložní kopii systému a zadejte příkaz batch \#nouze.bat. Tento dávkový soubor v sobě obsahuje čtyři příkazy, jimiž přiřadí složkám se zálohou původní jména složek Windows.

Použití: Ten, kdo si cení konfigurace Windows takové, jakou ji má v tomto okamžiku, a přitom často zkouší měnit spoustu parametrů, se zálohovacími prostředky Windows nevystačí. I nepatrná změna nastavení může celý systém razantně změnit. Pouze úplná kopie vytvořená ve správném okamžiku vám může garantovat okamžitě běhající systém, máte-li pevný disk v počítači v pořádku.

[95/98/ME/2000/XP]

14)Zálohování diskových oddílů pomocí utility Partition Saving

Prostředek: Lidé, kteří neradi po zkolabování celých Windows znovu instalují celý operační systém včetně všech aplikací a různých nastavení, si raději vytvářejí na pevný disk obrazy 1 : 1 celých systémových diskových oddílů. Jednou z variant vhodných pro tento účel je zdarma dostupná aplikace Partition Saving, kterou ve verzi 2.80 najdete na našem CD , popřípadě na internetu na adrese www.partition-saving.com, a to jako soubor SAVEPART.ZIP. Její velikost je 361 KB. Tento program určený pro systém MS-DOS je tak malý, že se vejde na každou spouštěcí disketu. Navíc dokáže pracovat s diskovými oddíly typu FAT12, FAT16, FAT32, NTFS, Ext2 a Ext3. Takové diskové oddíly pak dokáže zkopírovat, anebo naopak je znovu obnovit, a to nezávisle na nainstalovaném operačním systému. Přesto však má program dvě omezení: Prvním z nich je skutečnost, že utilita dokáže zapsat zálohovaný obraz diskového oddílu pouze na stejný diskový oddíl na stejném disku, na kterém byl obraz pořízen. Druhou podmínkou je existence alespoň jednoho diskového oddílu typu FAT na počítači, jelikož právě do něj utilita ukládá soubor zálohy. Přitom se záloha může vytvořit jako zrcadlený diskový oddíl nebo jako soubor zálohy. Postup při vytváření zálohy oddílu disku:

Rozbalte archiv SAVEPART.ZIP, který najdete , a všechny soubory zkopírujte na předem připravenou spouštěcí dosovskou disketu. V MS-DOSu pak spusťte soubor SAVEPART.EXE. Prostřednictvím příkazu Copy an element můžete nastavit zrcadlení libovolného diskového oddílu na jiný. Volba Save an element pak slouží k uložení obsahu diskového oddílu do souboru. V dalším menu si vyberte disk, který budete chtít zálohovat, a na něm konečně vámi požadovaný diskový oddíl či část disku. Na výběr máte možnosti All sectors, kdy se bude zálohovat celý pevný disk, nebo položku Master Boot Record, při jejímž zvolení se budou zálohovat pouze první sektory disku. Jestliže se rozhodnete pro variantu Save an element, stačí pouze zadat místo, kam má program umístit soubor zálohy. K tomuto úkonu vám pomůže i jakýsi Správce souborů s integrovanou podporou několika základních funkcí. Při volbě varianty Copy an element vám nabídne utilita jiný diskový oddíl pro účely zrcadlení. Stávající obsah tohoto oddílu bude samozřejmě celý přepsán. Postup při obnovení oddílu disku ze zálohy: Jestliže jste v předchozím kroku volili variantu zrcadlení disku 1 : 1 na jiný diskový oddíl, pak je pro vás znovu nejvhodnější položka Copy an element. Stačí pak jednoduše zkopírovat obsah diskového oddílu zpět na původní diskový oddíl. Pokud však budete chtít obnovit obsah diskového oddílu ze souboru zálohy, vyberte položku Restore an Element a zadejte cestu včetně názvu souboru zálohy. Vhodný cílový diskový oddíl vám utilita nabídne automaticky. Pro seznámení se všemi možnými funkcemi popisované utility vám doporučujeme přečíst si podrobnou dokumentaci, jež se nachází v podsložce \Doc. Musíte ale umět anglicky nebo francouzsky a navíc se obrnit trpělivostí, neboť textový soubor o velikosti 80 KB nenechal nepopsaný žádný významnější detail.

Použití: Díky rozsahu funkcí, které program nabízí, je tento určen spíše pro experimentováníchtivé uživatele, jejichž cílem je vytvoření spolehlivé kopie některého diskového oddílu. Vzhledem k tomu, že Partition Saving je program určený pro systém MS-DOS, spouští se z diskety a není závislý na funkčním nebo nefunkčním operačním systému, potom máte vždy možnost získat přístup na zálohované diskové oddíly. Vytvořenou zálohu pak můžete použít i tehdy, když se vám operační systém zcela zničí. Jestliže máte jednotlivé diskové oddíly uloženy ve formě souborů, můžete si je snadno zazálohovat pro delší skladování kupříkladu vypálením na CD disk.

Systémy pro stav nouze

Takzvané malé verze Windows 95, 98 a ME jsou založené na jádře MS-DOSu, a tím mají od začátku k dispozici poměrně robustní systém pro stav nouze. Windows 2000 a XP oproti tomu nabízejí pro takové případy pouze pro tyto účely naprosto nedostatečně vybavenou Konzoli pro zotavení s omezenou funkčností a několika málo příkazy. V následujících řádcích vám předkládáme záchranný systém nizozemského "kutila" Barta Lagerweije, který zmiňované nedostatky odstraňuje. Samozřejmě jej naleznete i na našem CD.

[2000/XP/Server 2003]

15)PE Builder: Minimální Windows s maximální silou

Prostředek: Firmě Microsoft časem došlo, jak vážným nedostatkem je nedostupnost možnosti opravy poškozených Windows 2000 a XP, a vyvinula tzv. Windows Preinstalled Environment (PE). Tato mini Windows se dají spustit přímo z CD disku, dokáží číst a zapisovat na diskové oddíly typu FAT a NTFS, dovolují spouštět skripty, dávkové soubory a libovolné aplikace typu Win32. Tento záchranný systém však Microsoft poskytuje pouze pro zákazníky nakupující licence ve velkých objemech. Proto se nelze divit, že netrvalo dlouho a Nizozemci Bartu Lagerweijovi se mezitím podařilo vyvinout skutečně perfektní verzi svého programu PE Builder. Jeho verzi 3.0.18 vám přinášíme na našem CD, popřípadě si ji můžete stáhnout na internetové adrese www.nu2.nu. Jedná se o freewarový program pro Windows 2000 a XP, který najdete v archivu PEBUILDER3018.ZIP o velikosti 1,85 MB. Pro vypálení popisovaného nouzového systému na CD disk budete potřebovat již zmiňovaný software PE Builder, na počítači nainstalovaná Windows ve verzi 2000, XP nebo Server 2003 a instalační CD disk Windows XP s integrovaným Service Packem 1. Tento CD disk získáte tak, že zkopírujete všechny soubory z instalačního CD disku Windows XP do libovolné složky na vašem počítači. Poté si stáhnete z internetu Service Pack 1 pro Windows XP ale pozor, potřebujete jej stáhnout kompletní, ne ve verzi pro instalování on-line. Proto se na internetu zaměřte na sekci pro síťovou instalaci (Network Install), kde jsou všechny Service Packy umístěny pro stahování v kompletní verzi. Po stažení opravný balíček spusťte s parametrem /s. Odpovídající příkaz tedy bude ve tvaru:

XPSP1A_CS_X86.EXE /s:<cílová složka> Namísto parametru <cílová složka> pak dosaďte cestu ke složce, kam jste kopírovali soubory z instalačního CD disku Windows XP. Instalační soubor Service Packu se vás potom pouze zeptá na složku pro umístění dočasných souborů. Posledním krokem pak bude vypálení obsahu složky na CD disk, čímž získáte Windows XP se soubory aktualizovanými Service Packem 1. Nyní vložte takto získaný CD disk do mechaniky a rozbalte si soubor PEBUILDER3018.ZIP, který máte zkopírovaný v nějaké složce na pevném disku. Spusťte soubor PEBUILDER.EXE. Program vás vyzve k zadání několika údajů. Musíte zadat písmeno označující vaši CD mechaniku, cestu ke složce, v níž máte nainstalována Windows, a nakonec můžete zadat cestu k libovolné složce, v níž se budou nacházet soubory, které se rovněž vypálí na CD disk s PE Builderem. Velmi vám doporučujeme tuto možnost využít, neboť tak máte jedinečnou šanci, jak si svůj budoucí záchranný systém rozšířit o sadu užitečných nástrojů a utilit, jakými jsou kupříkladu hexadecimální editor či Správce souborů (WINFILE.EXE). V dalším dialogovém okně si teoreticky můžete aktivovat podporu sítí. K tomu ale potřebujete soubory FACTORY.EXE a NETCFG.EXE, jež se však nacházejí na originálním CD disku Microsoft Windows PE. Toto políčko tedy můžete aktivovat pouze v případě, kdy tyto soubory máte na svém počítači, a když jste k nim zadali cestu do patřičných řádků. Dále si můžete na záchranný CD disk umístit tzv. Bootstopper, který se vás v budoucnu vždy zeptá, zda chcete skutečně z tohoto CD disku spustit počítač. Další nepovinnou součástí je možnost integrování softwaru od jiných výrobců, například správce souborů Total Commander nebo antivirového programu do grafického menu záchranného CD disku. Přesný postup pro integraci takového softwaru naleznete na internetové stránce Barta Lagerweije na adrese www.nu2.nu/pebuilder v odkazu Building Steps. V posledním kroku pak zadáte tzv. Output Directory, do níž bude PE Builder dočasně odkládat všechny nashromážděné soubory (minimálně 155 MB). Ty pak budou zabudovány do ISO Image pro vypálení na CD disk. Cestu k ISO Image pak zadáte na spodním řádku. Hotový ISO Image pak můžete vypálit pomocí libovolného vypalovacího programu na CD disk.

Použití: Prostřednictvím PE Builderu získáte přístup na libovolný počítač s nainstalovanými Windows. Budete moci číst i zapisovat na všechny diskové oddíly typu FAT a NTFS, popřípadě spouštět externí aplikace pro Windows. Na rozdíl od Konzoly pro zotavení nevyžaduje tento záchranný systém ani zadání uživatelského jména, ani neomezuje přístup pouze do některých složek. Tím se hodí pro několik účelů, například pokud potřebujete nahradit poškozené systémové soubory či soubory registru, anebo když potřebujete získat přístup k soukromým datům, u nichž jste zapomněli přístupové heslo. Další lahůdkou PE Builderu je Nu2menu od Henka de Jong, soubor SETRES.EXE od Iana Sharpa pro nastavení rozlišení monitoru a StuffTest 5 pro otestování spolehlivosti pevných disků. Pokud jste jako plug-iny vložili další software, může se vám pod nabídkou All Programs objevit vedle obligátní Kalkulačky CALC.EXE textový procesor Wordpad či aplikace pro úpravu obrázků Malování. V PE Builderu totiž běží skutečně jakýkoliv software určený pro Windows. Abyste mohli všechny nainstalované programy spouštět bez problémů i na jiných počítačích, doporučuje se rozšířit proměnnou pro zadání cesty, kupříkladu přes příkaz:

path %path%;c:\windows\system32

Velmi drobným omezením, týkajícím se pouze komfortu obsluhy, je předinstalovaný ovladač pro anglickou klávesnici. Přese všechno můžeme tento nouzový záchranný systém doporučit jako naprostou nezbytnost pro všechny zkušené uživatele pracující ve Windows 2000/XP. Vzhledem k tomu, že při použití PE Builderu není třeba nikde zadávat žádné přístupové heslo, je určitě více než jen zanedbatelný vedlejší efekt této utility, který zcela jistě rozpoutá diskuse o úrovni zbezpečení systémů běžících na platformě Windows.


Užitečné tipy & triky pro Windows I.

Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Jan Povolný

C03P0737

Máte před sebou další díl tipů a triků pro Windows a já před sebou další nezbytný úvodník. Poslední dobou během servisních zásahů zjišťuji, kolik uživatelů ještě stále neustoupilo od Windows 98 (většinou SE) a je s tímto velmi starým operačním systémem naprosto spokojeno. Na druhé straně potom stojí ti, kteří netrpělivě čekají na každou novou verzi a pak ihned běží do obchodu a objednávají. Některé k tomu žene nutnost, jiné zase možnost ukázat se před ostatními.

Otázkou k zamyšlení je, nakolik velký rozdíl je pracovat s Windows 98 nebo s Windows XP pro uživatele, který není stále připojen na síť a jeho hlavní "zálibou" je stejně jen používání MS Office, případně jiného kancelářského balíčku. Jistě, někteří mohou namítnout něco o stabilitě řady 9x a budou mít pravdu, nicméně pro ty, kdo na svém počítači používají tři aplikace, to nemusí být velký problém.

Takoví uživatelé ale brzy zjistí, že v případě svých tří oblíbených programů nemohou pod stařičkým systémem spouštět nové verze. Jednou z nich je i MS Office 2003, kterou pod Windows 98 již nenainstalujete. Časem budou muset i kancelářské počítače opustit tuto starou platformu, a přemístit se na Windows XP a výše. Další na řadě je Longhorn, v roce 2006.

Dnešní tipy vás ničím novým nepřekvapí, očekávejte standardní "nášup" pro Windows i MS Office. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Zameťte stopy

(Win 98) Opět jeden tip z rodiny "zametání stop" po dejme tomu neoprávněném užívání cizího počítače. Pracujete na počítači, prohlížíte stránky a editujete dokumenty. Po odchodu od počítače byste rádi po sobě tyto stopy zlikvidovali. V minulých dílech jsme se několikrát zabývali tím, jak smazat seznam dokumentů v menu Start, jak zničit seznam prošlých internetových stránek a vymazat soubory z těchto stránek z paměti cache.

V následujícím tipu si ukážeme, jak se zbavit seznamu příkazů, které jste spouštěli pomocí dialogu Spustit v menu Start. Jestliže totiž spustíte program tímto způsobem, Windows si příkaz zapamatují a následně ho nabízejí v roletovém menu přímo v tomtéž dialogu. Jednoduchou editací systémového registru můžete libovolný z uložených příkazů smazat.

Vhodné je to např. i v případě, že je již v historii příkazů mnoho a vy se v nich těžko orientujete. Pak stačí smazat v registrech ty nepoužívané. Samozřejmě není problém stejným způsobem i dodat příkazy, které byste rádi v nabídce měli, ale nemáte.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte regedit. Pokračujte až do klíče HKEY_CURRENT_USER Software Microsoft Windows CurrentVersion Explorer RunMRU. V tomto klíči v pravé části regeditu uvidíte seznam všech použitých příkazů, které jsou uvozeny písmeny od a. Na konci je proměnná MRUlist, obsahující seznam všech položek, jež mají být v menu viditelné. Pokud je vidět nechcete, prostě je umažte, případně poklepáním na jednotlivé položky můžete měnit příkazy, které se spouští. Po úpravě zavřete regedit a jděte do menu Start Spustit. Uvidíte provedené změny.

Vyhledávání

(Win 98) Po editaci registru malé odlehčení v tomto jednodušším tipu. Ačkoliv většina uživatelů dávno přešla při správě souborů na jiný program, než jakým je Průzkumník, přesto se ještě setkáme i s uživateli tohoto nepříliš povedeného pomocníka (dá-li se to tak nazvat). Pokud stále pracujete se soubory v Průzkumníkovi, možná se vám bude hodit následující rada.

Při procházení složek s velkým množstvím souborů umí Průzkumník vyhledávat na základě písmen stisknutých na klávesnici. Bohužel to umí (jako některé mobilní telefony) pouze po zadání prvního písmena, při dalším už jej opět bere jako první a přeskočí na jiné místo. Jestliže například hledáte soubor explorer.exe ve složce Windows, stačí do ní vstoupit a stisknout "e".

Barvy

(Win 98) Pro některé uživatele naprostá zbytečnost, pro jiné první věc, kterou se po instalaci Windows zabývají. Jejich vzhled.

Přiznejme si, že každý si rád ve volné chvilce vloží na pozadí pracovní plochy hezký obrázek, případně si vylepší vzhled plochy sadou ikon ze seriálu Simpsonovi. Další možností je nastavit barevnou paletu všemožných objektů ve Windows. Ovšem pomocí standardních dialogů nenastavíte zdaleka vše, někdy je nutné sáhnout po editaci systémového registru.

V tomto tipu si předvedeme, kde hledat nastavení barev.

První, co každého napadne, je dialog nastavení obrazovky. Poklepejte pravým tlačítkem na pracovní plochu a zvolte Vlastnosti. Poté se přesuňte na záložku Vzhled a zde můžete libovolně měnit barevné schéma vašich Windows, ať už volbou nějakého přednastaveného, nebo výběrem barev pro jednotlivé objekty. Každopádně zde nenajdete úplně vše, změnit se toho dá podstatně více. A to pomocí regeditu.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte regedit. Pokračujte až do klíče HKEY_CURRENT_USER Control Panel Colors. V tomto klíči po pravé straně najdete dlouhý seznam objektů, u každého z nich je nastavena jeho barva, která se skládá ze tří hodnot rozsahu 0 (černá) až 255 (bílá). Jedná se o klasickou paletu RGB (Red, Green,Blue), takže záleží na vás, jakou kombinaci zvolíte. Změňte barvu u objektů, které vás zajímají, a zavřete regedit. Restartujte.

A znovu START

(Win 98) V předchozích dílech tipů a triků jsme se už nesčetněkrát věnovali úpravám nabídky START, která je všudypřítomná ve všech verzích Windows. Přidávali jsme aplikace do menu, ubírali jsme nepoužívané položky, a dokonce i měnili název nabídky. Nikdy jsme se však nevěnovali kontextovému menu, které u nabídky START máte k dispozici.

Klasické použití nabídky START vám umožňuje spouštět aplikace, ne vždy však tak rychle, jak byste si představovali. Musíte složitě procházet menu a hledat, co vlastně chcete spustit. Jestliže máte instalováno mnoho programů, není někdy snadné najít rychle to, co potřebujete. A to i přes poměrně velkou ergonomii, jakou rozbalovací nabídky mají.

Na tlačítko START se dá ovšem poklepat pravým myšítkem. Tím otevřete kontextovou nabídku s klasickým seznamem možností. V tomto tipu si ukážeme, jak do této nabídky přidat spouštění libovolného programu a tím se k němu dostat velmi rychle na jedno poklepání. Navíc je logicky umístěn v menu nabídky START, kam se intuitivně pro aplikace obracíme.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte regedit. Pokračujte až do klíče HKEY_CLASSES_ROOT Directory Shell. Klíč budete možná chvíli hledat, nicméně seznam je řazen podle abecedy. Poklepejte na Shell pravým tlačítkem a zvolte Nový klíč. Nazvěte jej dle libosti. V našem případě třeba Notepad. Jděte do klíče Notepad a poklepejte v pravé části regeditu na položku Výchozí. Pokud vepíšete jako její hodnotu text &Notepad, určíte, že písmeno N bude aktivní zkratkovou klávesou pro tuto položku. Poklepejte pravým tlačítkem na klíč Notepad a zvolte opět Nový klíč. Nazvěte jej prostě command. V něm opět poklepejte na položku Výchozí, jež se nachází v pravé části regeditu. Jako její hodnotu vepište příkaz, který se má provést při volbě této položky v kontextovém menu. V našem případě by to byl příkaz c:\windows\notepad.exe. Na tomto místě můžete spustit cokoliv, třeba i vaše vlastní programátorské výtvory.

Zavřete regedit a poklepejte pravým tlačítkem na menu START. V kontextové nabídce přibyla položka Notepad.

Stack Page Error

(Win 98) Setkali jste se někdy s chybovou hláškou v podobném znění, jako název tohoto tipu? Pak zaostřete, pokusím se vám nabídnout řešení, které představuje pouze jednodušší editaci souboru system.ini.

Pokud vám Windows 95 nebo 98 vypisují podobné chybové hlášky, znamená to, že se jim nedostává paměťových zásobníků v operační paměti. Tento problém vzniká při pokusu Windows nahrát například nějaký ovladač, který potřebuje extra paměť pro svůj běh. Windows se mu ji pokoušejí zajistit dost nevybíravým způsobem a často skončí s výše uvedenou chybou i přesto, že je paměti je na první pohled dostatek.

Řešení může být více, my si zde uvedeme jedno z nich. Problém je možné odstranit tak, že operačnímu systému Windows zvýšíte velikost paměťového "stacku". To lze provést právě editací souboru system.ini, který naleznete v adresáři Windows.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program sysedit.exe. Objeví se aplikace, která se nazývá Editor systémové konfigurace a slouží právě k editaci základních systémových souborů. Po spuštění je vám nabídnuto několik oken, v nichž jsou tyto soubory otevřeny. Vyberte okno s titulkem system.ini a přesuňte se v něm do sekce [386Enh]. Zde doplňte nebo vyeditujte (pokud je již přítomen) řádek MinSPs=4. Tím stanovíte velikost stacku na 4 KB. Pokud to váš problém nevyřeší a chyba se bude objevovat dále, zkuste tuto hodnotu vždy zdvojnásobit.

Po ukončení editace zavřete sysedit a restartujte.

Tipy pro MS Office

Excelem na WWW

(Office 2000) První tip dnešní "office" kategorie mě docela překvapil, hlavně samotný fakt, že funguje. Ale od začátku.

Dnešní svět nepochybně patří internetu a komunikaci vůbec. Na internetu se nachází spousta důležitých informací, které tam jsou z důvodů snadného publikování vystavovány i renomovanými firmami. Na internetu je samozřejmě více balastu, nicméně každý z nás má svoje oblíbené adresy, po kterých se pohybuje a kterým do jisté míry i důvěřuje.

Například ekonomika. Na síti sítí najdete bezpočet finančních center, včetně firem na Wall Streetu, kde můžete sledovat pohyb kurzů nejrůznějších cenných papírů a dalších komodit. Občas byste si tyto informace rádi archivovali. To není problém, téměř každý server je schopen vám požadované tabulky a text připravit pro tisk na vaší tiskárně a vy je pak můžete uschovat v papírové podobě, někdy ale toto nestačí a vy byste třeba rádi tabulky i editovali.

Řešením je například uložení celé WWW stránky na pevný disk a poté její otevření ve Wordu a pokus o jakousi editaci. Toto je ale zbytečně komplikované, MS Word a MS Excel totiž dokážou otevřít přímo WWW stránku na serveru. Nevěříte? Zkuste si to.

Nejprve je nutné, abyste se připojili na internet. Poté spusťte Excel a jednoduše zvolte z roletového menu Soubor položku Otevřít. Nenechte se odradit a do kolonky Název souboru vepište přímo URL, třeba http://www.

pcworld.cz, a klidně potvrďte. Excel se připojí na internet a stáhne požadovanou stránku. Pokud je to tabulka, s proměnlivým úspěchem ji dokáže rozčlenit na jednotlivé buňky. Úprava do správného vzhledu, který navíc můžete dál editovat, je pak jen otázkou chvíle.

Je libo (barevnou) mřížku?

(Excel 2000) Žádnému z pravidelných uživatelů Excelu nemusím připomínat, že základem každého listu je mřížka, rozdělující tabulku na jednotlivé buňky. Ten, kdo alespoň jedenkrát z Excelu tiskl tabulku, ví, že standardně je mřížka pro tisk vypnutá. Jak mřížku v pořádku tisknout a jak nastavit její barvu, se dozvíte právě v tomto krátkém tipu.

Nejprve jak mřížku vytisknout. V roletovém menu Soubor zvolte položku Vzhled stránky (je třeba mít nainstalovanou alespoň jednu tiskárnu). Zde pokračujte na záložku List a zaškrtněte políčko Mřížka v sekci Tisk. Tím docílíte, aby na vytištěném papíře byla kromě samotných tvarů tabulky i mřížka. Pokud jste vlastníky barevné tiskárny, můžete mřížku i obarvit. Jděte do roletového menu Nástroje a zvolte položku Možnosti. Na záložce Zobrazení v levém dolním rohu vyberte požadovanou barvu a dialog potvrďte stiskem OK. Nyní se mřížka zabarví a touto barvou se i vytiskne.

Automatické shrnutí

(Word 2000) Microsoft Word patří mezi nejrozšířenější textové editory na světě. Ať se nám to líbí nebo ne, formát DOC byl i v naší republice přijat za oficiální úřední tvar dokumentu. Ačkoliv Word užívá mnoho lidí, ne každý zná všechny jeho funkce. Přiznejme si, pro formátování textu používáme často jen základní "fičury" a o ostatních nemáme ani ponětí. Mezi takovéto speciálnější funkce patří i Automatické shrnutí. Předem upozorňuji na fakt, že tato funkce podporuje pouze texty v anglickém jazyce.

Ač se to může zdát neskutečné, Word dokáže na základě nadefinované logiky provést "výtah" nejpodstatnějších informací z rozsáhlého dokumentu. Ale neskutečných věcí dokáže Word i více.

Otevřete libovolný text a jděte do roletového menu Nástroje. Zde zvolte položku Automatické shrnutí. Word provede analýzu anglického textu a zobrazí vám dialog, ve kterém máte několik možností. Můžete si pouze nechat zvýraznit důležité pasáže jinou barvou, nebo z nich vytvořit nezávislý dokument. Můžete vložit celý výtah na začátek dokumentu. Velmi podstatnou položkou je nastavení velikosti výtahu, buď podle počtu slov a vět, nebo procentuálně. Tato položka má zásadní vliv na obsah výtahu a pomocí experimentování s ní můžete z Wordu vydolovat to, co opravdu potřebujete.

Přesto není tato funkce ve Wordu všemohoucí a závěrečné editaci se tak asi stejně nevyhnete, nicméně i tak může Automatické shrnutí často pomoci při vytváření výtahu z jakéhokoliv dokumentu.

Tímto tipem se dnes rozloučíme, příště opět na shledanou.

Intertipy

Dnešní internetové tipy a triky uvodíme v tradičním duchu. Jelikož situace kolem internetu v ČR poněkud stagnuje, alespoň co se týká moderních technologií xDSL, sáhly po své šanci kabelové televize a začínají pomalu nabízet rychlý internet i v menších městech. Příští rok se možná dočkají i uživatele mimo Prahu a Brno.

Internet po kabelovce sice není bez chyb, zato je svižný, se slušnou garantovanou rychlostí (nikoliv jen maximální garantovanou) a velmi dobrou stabilitou. Své si začínají uvědomovat i velké společnosti, nabízející pevné připojení po optickém kabelu, a dávají k dispozici kapacity v řádech megabitů s o řád nižší cenou, než tomu bylo v minulosti. Do popředí se stále dere Wi-Fi s jeho novými technologiemi.

Zdá se, že díky liknavosti a malé chuti do podnikání a vydělávání peněz u některých našich telekomunikačních operátorů, se budeme místo ADSL setkávat spíše s internetem přes kabel, či bezdrátovým internetem.

Dnešní internetové tipy se pokusím zaměřit na oblast editace systémového registru všech verzí Windows.


Užitečné tipy & triky pro Windows II.

ActiveWindows Registry tips

www.activewin.com/tips/reg/index.shtml

Výborná stránka s tipy pro editaci systémového registru. Ihned v úvodu jste upozorněni na to, že se na stránce zdaleka nenacházejí JEN tipy pro registr, ale je zde i mnoho jiných tipů a triků přímo pro Windows.

Samotné registrové tipy jsou přehledně rozděleny do oddílů dle zaměření. V těchto oddílech již volíte přímo jednotlivé tipy, které jsou velmi dobře zpracovány, i s využitím pokročilého formátování textu.

Na stránce najdete i základní popis systémového registru a návody, jak s ním pracovat, jak jej zálohovat a jinak upravovat. Doporučuji každému začátečníkovi, aby tuto část nepřeskakoval, vyhne se tak mnoha problémům v budoucnu.

V levé části stránky naleznete dlouhé menu s odkazy na další zajímavé články o Windows, na FAQy o Windows a mnoho mnoho užitečného. Bohužel zcela chybí vyhledávací nástroj. Vše anglicky.

Windows Registry Guide

www.winguides.com/registry/

Stránka, která se věnuje výhradně systémovému registru Windows. Ovšem její rozsah vám vyrazí dech. V úvodu máte před sebou šest základních kategorii tipů a triků pro Windows. Vyberete si požadovanou kategorii a dostanete se do rozsáhlejšího výběru, kde opět musíte upřesnit zařazení tipu, dalším krokem už je seznam samotných tipů, kterých je ovšem velmi mnoho. Tipy jsou opět výborně zpracovány. K dispozici jsou i soubory s příponou REG, které vlastně provedou změny v registru za vás.

Stránka obsahuje nezbytný vyhledávač, odkazy na software pro lepší editaci registrů, možnost zasílání novinek e-mailem, možnost přihlášení se do diskusních listů, doporučenou literaturu s recenzemi a mnoho dalšího. Vše velmi pěkně provedené a v angličtině.

JSI tips and tricks

www.jsifaq.com

Stránka, která se svým vzhledem pouze přibližuje dvěma předchozím; autor zde upřednostnil textovou informaci nad obrazovou, což ovšem vůbec není na škodu, spíše naopak. Ihned v úvodu máte před sebou tabulky s odkazy na tipy a triky, tentokrát nejen pro systémový registr. Každý oddíl tabulky představuje celých sto odkazů na jednotlivé tipy a triky, najdete jich zde tedy něco kolem osmi tisíc, což je zajisté úctyhodné číslo. Tipy jsou popsány pouze textově, výjimečně autor použil tučný nebo barevný text.

Stránka kromě tipů nenabízí nic dalšího, snad jen možnost přihlášení se k odběru novinek ze serveru, který vám sám bude posílat nové tipy a triky zařazené do databáze. Vše anglicky.

Waynes registry index

is-it-true.org/nt/registry/index.shtml

Opět jedna stránka poněkud horšího vzhledu a zpracování, zato napěchovaná tipy a triky pro systémové registry Windows. Tipy jsou rozděleny do pěti oddílů s ne moc přehlednými názvy, nicméně jako základní rozdělení to postačí. V každém oddílu pak máte k dispozici abecední seznam odkazů na jednotlivé tipy a triky. Je možné přímo poklepat na písmeno a budete přeneseni do příslušné části seznamu, který je skutečně dost dlouhý.

Samotné tipy jsou zpracovány velmi stroze, jen krátkým textem, u každého je pak i kniha, ze které můžete čerpat další informace. Vše je samozřejmě anglicky.

Focus on Windows

windows.about.com/cs/registrytips/

Další výborně provedená stránka s tipy pro Windows a jejich registr. Hned v úvodu se dostanete na seznam jednotlivých tipů a triků bez ladu a skladu. Naštěstí je u každého tipu anotace, popisující alespoň stručně jeho funkci. Samotné tipy jsou zpracovány velmi dobře a přehledně, zde není co vytknout.

Na stránce najdete mimo jiné i odkazy na utility pro Windows, další tipy a triky nejen pro registr, odkazy na hardwarové ovladače, seznam návodů pro nejrůznější situace, podrobné popisy některých funkcí a nezbytný vyhledávač. Anglicky.

Registry tips

www.onecomputerguy.com/registry_tips.htm

Další, opět velmi jednoduchá textová stránka, která by určitě nevyhrála MISS design. Každopádně zde najdete dlouhatánský seznam s tipy pro systémový registr Windows. Vše je přehledně na jedné WWW stránce a všechno je rozděleno do několika kategorií zabývajících se bezpečností, vzhledem, systémem atd.

Jednotlivé tipy jsou zpracovány velmi prostě za pomoci textu, jsou ovšem slušně popsány i pro začátečníka. Na stránce nechybí v úvodním menu možnost vyhledávání, jsou zde další odkazy na tipy pro Windows, informace o aplikacích, instalační informace a další. Vše přehledně, bez zbytečné grafiky a anglicky.

RegTips etc.

www.woram.com/REGTIPS.HTM

Velmi jednoduchá stránka, kde nenajdete zhola nic jiného než text, který popisuje tipy pro registr. Není jich tolik, jako najdete v předchozích odkazech, nicméně i zde se najde mnoho užitečných informací. Tipy jsou řazeny pod sebou bez jakéhokoliv třídění a rovnání, nezbývá tedy, než hledat a nacházet. Anglicky.

FixRegistry.com

www.fixregistry.com/cgi-bin/keybase/outeng.pl

Velmi dobře zpracovaná a vzhledově přitažlivá stránka s velkým množstvím tipů pro systémový registr. Hned v úvodu máte před sebou k dispozici seznam kategorií, po jejichž výběru se dostanete vždy na jedinou WWW stránku, obsahující slušné množství jednoduše zpracovaných tipů a triků. Vše je velmi přehledné a jednotné, uživatel se zde snadno orientuje.

Pod výše uvedeným seznamem pak najdete vyhledávací nástroj, který prohledává příslušnou databázi, a pod ním formulář pro přidání vlastního tipu. V levé části je pak menu s odkazy na užitečný software pro editaci registru, jenž je k dispozici s podrobným popisem a možností downloadu. Můžete si také objednat zasílání novinek e-mailem. Anglicky.

Odkazem na tuto internetovou stránku se s vámi pro dnešek loučím, a za měsíc se těším opět na shledanou.


Ulead Photo Express

Grafický nástroj pro úpravu obrázků a digitálních fotografií(CD)

Karel Šredl

C03P0736

Obvykle se v Rychlokurzu věnujeme programům, jež mají na cenovce velkou sympatickou nulu. Dnes se od tohoto zvyku odchýlíme i neodchýlíme zároveň. Jak je to možné? Představíme si program, který vás v obchodě přijde na 12,95 USD, což je na naše poměry okolo 450 Kč. Avšak (a teď přijde ta lepší část)na našem cd ho máte pěkně zdarma. My si jej představíme v základní verzi, se základními nástroji pro úpravy obrázků. Pokud se vám program zalíbí, můžete k němu přidávat další a další nástroje.

Digitální fotografie se stává pomalu běžnou součástí našeho života, a i ve vašem případě určitě nastane okamžik, kdy své výtvory budete chtít poopravit, vylepšit nebo na nich napravit nějakou nedokonalost. Třeba také budete chtít obrázek doplnit popiskem či prostě jakkoli jinak upravit a přesně to vám umožní Ulead Photo Express, s nímž se dnes naučíme pracovat.

Jak název napovídá, fotografie s ním upravíte snadno a rychle jedním slovem expresně. Neobávejte se žádného složitého grafického editoru typu Adobe Photoshopu, Paint Shopu Pro nebo GIMPu. Nač taky brát kanón na komára?

Instalace

Instalace skládá z pouhých několika kroků. Krok číslo jedna: spusťte instalační exe-soubor. Krok číslo dva: klikáním na tlačítka [Next>] a [Yes] se dostanete až na konec a necháte doběhnout vlastní instalaci. Krok číslo tři: tlačítkem [Finish] ji zakončíte a program je připraven k použití.

Používání

Vše důležité se bude odehrávat v hlavním okně. Největší tlačítko v levém horním rohu nám ukazuje nápis [BROWSE], což znamená prohlížet vybírat. V tomto modu máme v levé čísti okna adresářovou strukturu našeho disku, a v pravé části pak náhled obrázků či videí z aktuálně zvoleného adresáře. Najděte si nějaké svoje fotografie, na některé z nich klikněte pravým tlačítkem. (Lze jich označit i více, a to přidržením CTRL + klik levým tlačítkem.) Objevivší se menu vám dá na výběr, co můžete v tomto režimu s obrázky dělat:

Set As Background pokud máte vybraný jen jeden obrázek, můžete si ho nastavit jako pozadí pracovní plochy Windows.

Edit vybrané obrázky se načtou do náhledového pruhu (ve spodní části okna vypadá jako filmový pás), kde jsou umístěny obrázky aktivní. To vám umožní jednoduše (dvojklikem) mezi nimi přepínat. Zároveň se přepnete do modu pro úpravy obrázků, který si popíšeme dále.

Rotate Image obrázek lze velmi jednoduše otočit o 90 stupňů doleva (Rotate Left 90) nebo doprava (Rotate Right 90). Otočení vzhůru nohama provedeme volbou Rotate 180 Degrees.

Convert převedení obrázku do jiného formátu. Touto volbou uděláte z JPG třeba BMP, nebo můžete změnit barevnou hloubku. Formátů a jejich nastavení je opravdu nepřeberné množství, a nemáme šanci si je dnes popsat.

File Information vám o obrázku či jiném souboru prozradí spoustu informací, např. velikost, počet barev, kódování... Ještě podrobnější údaje získáte kliknutím na tlačítko [Advance].

Mod úprav obrázku

Pokud se přepnete do režimu úprav obrázku (dvojklikem na obrázek nebo vybráním volby Edit), změní se i rozložení hlavního okna. Levá část bude vyhrazena pro nastavení editačních nástrojů, a vpravo se objeví vlastní upravovaný obrázek. Tomu všemu bude shora vévodit tlačítko [PHOTO]. Z náhledového pruhu v dolní části okna si můžete z aktivních obrázků vybrat právě ten, co vás zajímá, a konečně se pustit do jeho úprav.

Nebojte se experimentovat. Kouzelná kombinace kláves CTRL+Z dokáže vždy vrátit právě provedenou úpravu a potažmo všechny úpravy v opačném pořadí. A pamatujte, že všechny změny se skutečně provedou až tehdy, kdy Photo Expressu řeknete, aby obrázek zapsal (CTRL+S nebo kliknutím na [Yes] při zavírání obrázku).

Co tedy všechno můžeme s obrázkem provádět? V tuto chvíli pro nás bude nejdůležitější menu [Edit] (Úpravy). Klikněte na ně, a zobrazí se tři hlavní oblasti Adjust, Selection a Text. Nejprve ovšem musíme označit tu část obrázku, se kterou chceme pracovat, protože pokud neoznačíme nic, úpravy se aplikují na celý obrázek. Zvolíme tedy z menu [Edit], volbu [Selection] (Výběr).

Shape - po zvolení této ikony se v levé části okna objeví další nastavení tvaru a způsobu výběru. Volbou Selection mode určujete, zda chcete vytvořit nový výběr [Create new selection], zda se již existující výběr má rozšířit o další kousek [Add to the selection], nebo z něj naopak něco ubrat [Subtract from the selection]. V další sekci volíte tvar výběru obdélník, čtverec, elipsu či kruh. Nakonec stanovte, jak "ostré" mají být okraje. Pokud je chcete mít jako když střihnete nůžkami, zvolte levé, málo rozostřené kolečko. Chcete-li mít okraje výběru "do ztracena", zvolte některé z "rozmazanějších" koleček. Tři poslední volby dole jsou vlastně takové zkratky. Zleva jsou to Vyber celý obrázek, Nevyber nic (zruš výběr) a Obrať výběr (co bylo vybráno, to nebude, a naopak). SmartSelect - je mnohem zajímavější způsob výběru. Chcete vybrat např. nějakou postavu, ale protože jsou její obrysy velmi členité, bylo by těžké, až nemožné, je myší přesně sledovat. SmartSelect vám s tím pomůže. Klikněte na kraj postavy, kterou chcete vybrat. Objeví se oranžový míč, signalizující začátek výběru. Popojeďte kousek ve směru obrysů postavy. Mezi počátkem a aktuální pozicí myši je naznačený obrys oblasti a v ní se počítač snaží za vás sledovat konturu. Pokud nebudete s takto vygenerovaným obrysem spokojeni, zkuste změnit hodnotu pole [Tolerance] posuvníkem v levé části okna. Budete-li spokojeni, klikněte myší a popojeďte v obrázku o další kousek. Až obkroužíte celou postavu, klikněte na oranžový míč na začátku, a výběr tím dokončíte. Jestliže jste cestou udělali chybu, kliknutím na ,Remove last selection point vymažete poslední bod výběru. Trace - toto už je běžný způsob výběru. Buď klikejte okolo objektu a vytvoříte tím výběr ve tvaru mnohoúhelníku s rovnými hranami, nebo stiskněte tlačítko myši, držte ho, a myší pohybujte. Tím vytvoříte výběr ve tvaru nějaké křivky. Oba způsoby se dají libovolně kombinovat.

By Color - takto se dají velmi rychle vybrat oblasti, které mají stejnou nebo velmi podobnou barvu. Máte fotografii červeného míče na zelené trávě, a chcete vybrat onen míč? Pak je vhodná právě tato volba. Kliknutím na míč počítač vybere vše v okolí s podobnou barvou. Nastavením posuvníku [Similarity] (Podobnost) měníte míru tolerance podobnosti barev výběru. Zaškrtnutím [X] Expand selection řeknete programu, že nemá hledat podobné barvy pouze v okolí kliknutí, ale v celém obrázku. Když budete mít na oné zelené louce míčů pět, měly by se označit všechny.

Takže nyní máte část obrázku vybranou. Výběr si však představte nejen jako čáru okolo části obrázku. Spíše ho berte jako samostatný kousek obrázku, ležící na původní kresbě, která byla jeho vzorem. Pokud totiž najedete myší na právě vytvořený výběr, můžete ho uchopit a přetáhnout na jiné místo. Zkuste si to. Každý další výběr vytvoří další nezávislou malou kresbu, se kterou můžete po původní kresbě pohybovat. Vytvořte si pro příklad tři takové výběry a přeneste je k sobě, aby se překrývaly. Vidíte, že podle pořadí, v jakém jste je vytvořili, je novější výběr položený "nad" starším. Pokud budete chtít nyní změnit pořadí, kliknutím na výběr ho aktivujte a klikáním na ikony změňte jeho pořadí. Další možnosti úprav výběru dostanete kliknutím pravým tlačítkem myši. Volby [Cut] (Vyjmout), [Copy] (Kopírovat) a [Paste] (Vložit) jsou klasické příkazy pro práci se schránkou Windows. Takto můžete přenést vybrané části obrázku do jiných obrázků, či dokonce do jiných programů. Příkaz [Merge] způsobí, že daný výběr "přilepíte" do upravovaného obrázku, a už s ním nadále nebudete moci pohybovat. Stane se součástí podkladu. [Merge All] toto provede u všech výběrů. Volba [Duplicate] vytvoří druhý naprosto stejný výběr, pomocí [Transparency] pak lze upravit průhlednost výběru.

Další, mnohem propracovanější úpravy najdete v menu [Edit] \ [Adjust]. Protože voleb je spousta, vezmeme popis telegraficky:

SmartEnhance:

Straighten - lze aplikovat pouze na celý podkladový obrázek (tedy ne na výběr). Pokud jste skenovali předlohu, a nepovedlo se vám ji položit rovně, tato funkce vám vše srovná.

Crop - opět lze aplikovat pouze na podkladový obrázek. Ořízne z něj nadbytečné okraje.

Brightness & Contrast - upraví jas a kontrast obrázku (výběru) na jedno kliknutí.

Focus - zostří, nebo naopak zjemní kontury.

Color Enhancer - zdůrazní barvy.

Rotate & Resize - nástroj pro otáčení a změnu velikosti výběru. Po aktivaci se v levé části objeví volby pro rotaci o daný úhel. Zároveň se na krajích (na hranách a v rozích) výběru zobrazí jakési černé úchytové plošky. Uchopením za kulatou plošku v levém dolním nebo v pravém horním rohu můžete výběr otáčet pohybem myši. Ostatní plošky po krajích slouží pro změnu velikosti.

Trim - tento nástroj by se spíše hodil do oddílu pro výběry, protože díky němu můžete vytvořit výběr z předpřipravených tvarů (uvidíte je v levé části okna). Zvolte tvar, upravte velikost, klikněte na tlačítko [Apply] a výběr je hotov. Resize - zde můžete změnit velikost obrázku tak, aby se vám při tisku vešel tam, kam chcete. Buď si můžete vybrat z již předpřipravených rozměrů v sekci Standard, nebo si lze zadat vlastní v sekci User-defined. Volba [X] Keep Aspected Ratio zajistí zachování poměru výšky a šířky.

Focus, Lighting, Balance Color - tyto tři nástroje umožňují upravit ostrost (Focus), světelnost (Lighting) a barevné tónování (Balance Color) aktuálního výběru nebo celého obrázku. Stačí si pouze vybrat v levé části z náhledů, a dvojklikem nástroj aktivovat. Jestliže chcete nastavit efekt sami, ikonou ,Advanced mode zapnete změnu parametrů pomocí posuvníků.

Remove Red Eye - odstranění "červených očí". Snadno se používá prostě jen kruhovým nástrojem přemalujte červené oči na fotografii. Nebojte se, že byste "přetáhli", program si to sám ohlídá a odstraní jen onu červenou skvrnu.

Poslední sekcí, kterou ve Photo Expressu najdete, je sekce pro vložení textu do obrázku. Najdete ji pod volbou [Edit] \ Text.

Nejprve je tedy potřeba nějaký text vložit. K tomu slouží první volba [Add/Edit]. V levé části zapište vlastní text, nastavte písmo a vyberte si výplň jednoduchou barvu (single color), barevný přechod (gradient), nebo třeba nějaký obrázek (texture). Kliknutím na tlačítko [Apply] text vložíte. Lze jím otáčet uchopením za plošku kruhového tvaru v rozích, nebo ho roztahovat pomocí plošek v ostatních rozích a hranách. Další úpravy najdete pod ostatními volbami v menu [Edit] \ Text. Stručně si je popišme:

Reshape - deformace textu. Pomocí vzorků vlevo se dá text různě zprohýbat a pokroutit.

Shadow - vkládání stínu pod text. Nejprve vytvoříte stín tlačítkem Add Shadow, a pak měníte jeho barvu (Color), průhlednost (Transparency) a rozmazání okrajů (Soft edge). Uchopením kruhové plošky na pravé straně textu můžete dokonce změnit pozici stínu vůči textu.

Transform - Tímto nástrojem provádíte další deformace, pokřivení i otáčení textu.

Ostatní možnosti

Sami vidíte, že popis všech voleb by vystačil na menší knížku. Už si tedy jen řekneme, že program vám dovolí poslat obrázky elektronickou poštou [Share] \ [Email], případně je umístit na speciálním webu [Share] \ [Upload to iMira] nebo [Kodak PhotoNet online]. Také je můžete vytisknout buď klasicky [Print] \ [Normal], nebo dlaždicovitě na stránku [Tiled]. V režimu [Browse] navíc lze vytisknout takzvané thumbnails, neboli malé náhledy fotek. V neposlední řadě si také můžete vyrobit obal na CD.

V sekci [Ulead Links] jsou odkazy na webové stránky výrobce, kde získáte nové skiny (vzhledy) aplikace, nové verze, nápovědu či výuku v anglickém jazyce, popřípadě plug-iny (tj. zásuvné moduly rozšiřující funkčnost).

Závěr

Program Ulead Photo Express je určen hlavně amatérským fotografům, kteří chtějí uchovat své výtvory v digitální podobě. Provedení základních grafických úprav obrázků zprostředkuje snadno a rychle. Pokud vám nebudou stačit, můžete jej rozšířit o další schopnosti, a vaše fotografie budou jak od profesionála.


faq: Nejčastěji kladené dotazy... I.

Odpovědi odborníků na dotazy čtenářů PC WORLDu / čtenářské ohlasy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

C03P0757;C03P0758

Prosím vás o radu. Svůj počítač po ukončení prací vypínám i ze sítě a po opětovném zapnutí se na monitoru objeví jen typ grafické karty, pak stránka s typem BIOSu, procesor, test paměti, pevný disk, DVD mechanika, a poté vyskočí modré okno s těmito údaji: "Byly zjištěny potíže a systém Windows byl ukončen, aby nedošlo k poškození počítače.

PAGE_FAULT_IN_NONPAGE_AREA

(Následují instrukce, co dělat, když se toto objeví.)

Technické informace:

***STOP: 0x00000050 (0xEF8F0043, 0x00000000, 0xEF8F0043, 0x00000000) "

Toto hlášení začalo vyskakovat, aniž by byl těsně předtím instalován nějaký software nebo hardware, a proto tomuto hlášení vůbec nerozumím.

Systém Windows vám ukazuje instrukce co máte dělat, když se toto stane. Jde o tzv. modrou smrt, která je způsobena závažnou chybou v chodu programu (operačního systému). Závažná chyba může vzniknout po instalaci špatného ovladače, který v systému dělá neplechu (např. chce alokovat část paměti, jež je určena pro jiné zařízení), nebo také poškozením některého souboru operačního systému. Zde je výhodné uposlechnout rady Windows a nastartovat do nouzového režimu. Ten je dostupný při startu počítače klepnutím na klávesu F8. Měla by se objevit krátká zpráva, že nyní je možno klávesou F8 skočit do nouzového režimu, ale někdy bývá tato zpráva potlačena, aby to nezkoušely nepovolané osoby jen tak. V takovém případě klepejte na F8 zhruba v jednosekundovém intervalu po restartu, než se objeví volba. Nouzový režim má několik možností, stačí ta standardní bez nebo se sítí (to když je uživatel registrován v doméně, a ne v počítači). Nouzový režim nenatahuje žádné ovladače (kromě síťové karty, pokud je zvolena), takže v 90 % naběhne. Mnohdy to stačí, aby se systém opravil sám, a po restartu už pokračujete normálně v práci. Někdy to nestačí a pak je dobré z modré smrti zjistit, které zařízení je poškozeno (rozumějme: jeho ovladače). To je pak vhodné odstranit a po restartu jej nainstalovat znovu, což obvykle systém udělá sám, má-li dostupné ovladače. Podle popisu vaší chyby to vypadá na potíže s pamětí nebo s pagefile, neboli hluboce systémovou záležitost, kterou uživatel nemůže nijak ovlivnit. Snad bude opravena pouze tím, že systém přivedete do nouzového režimu. V opačném případě byste musel spustit instalaci a zvolit obnovení systému. Ještě poznámka k vypínání systému ze sítě. Nedělejte to. Počítače jsou konstruovány tak, aby byly stále pod napětím, čehož je mimo jiné využíváno i k udržování CMOS baterie (resp. k jejímu šetření). Vypínáním ze sítě musí BIOS žít z této baterie, která není akumulátor, takže po jejím vybití začne zlobit nastavení BIOSu a přinese to zbytečné komplikace. Možná, že už se tak děje. Vypnutý počítač připojený k síti má minimální odběr, takže jeho spotřeba vás nemusí nijak trápit. Pouze v případě oblasti s velkým výskytem bouřek je odpojování od sítě pochopitelné, ale v takovém případě bych doporučoval záložní zdroj s přepěťovou ochranou.

Mám problém, s nímž se potýkají i moji známí. Používám OS Windows 98 SE. V PC mám 60GB pevný disk rozdělený na 3 logické (C, D, E) a "rámeček na šuplík" (do tohoto rámečku mám několik stejných náhradních šuplíků s pevnými disky). Všechny disky v šuplíkách jsou stejně naswitchovány, jsou stejného typu (Seagate), velikosti (850 MB), stejně naformátovány, šuplík je stále na stejné "kšandě", a přesto se po přihlášení ve volbě "Tento počítač" zařadí někdy jako disk "D", někdy až jako disk "F". Dokonce i stejný disk ve stejném šuplíku se po restartu zařadí různě. Z důvodu nastavení cest na logické disky je to pro mne velmi nepříjemné a chtěl bych, aby se šuplík vždy řadil až na poslední pozici pevných disků (F). Mechaniky (CD-RW/DVD) už jsem poslal na konec jejich pojmenováním písmeny z konce abecedy, ale šuplík asi nelze "natvrdo" pojmenovat (?) a poslat dozadu. Čím je daný jev způsoben a jak lze zajistit, aby se disk v šuplíku VŽDY přihlásil až na poslední pozici pevných disků (F)?

Pozice (písmena) pevných disků může uživatel ovlivňovat až od systému Windows NT/2000/XP. Systémy předchozí to nechávaly na BIOSu a ten postupuje následovně. C: je vždy Primary Master a systémová partition. Jako další písmena se řadí vždy Primary partitions ostatních disků podle připojení Master/Slave a Primary/Secondary. Teprve potom se dostávají na řadu extended partitions a na nich definované logické disky, jak jdou za sebou na jednotlivých fyzických discích, a to celé opět v pořadí Master/Slave a Primary/Secondary. Vidíte tedy, že dosáhnout nějaké jednoznačnosti u výměnných disků se prakticky nedá. Máte-li první disk rozdělen na C:, D:, E:, vždy vám po vložení disku do šuplíku, ať už je jakýkoliv, disky D: a E: uskočí o Primary partition toho šuplíkového disku. Různost zařazení stejného disku je podivuhodná a spíše ukazuje na nějakou poruchu či timeout, kdy BIOS disk ne-identifikuje a pak přiřazuje písmeno až systém Windows, podobně jako např. při vložení USB flash disku. Má-li nějaký čtenář zkušenosti, jakým postupem docílit vašeho snažení na Windows 98, rádi se z jeho příspěvku poučíme.

Existuje nějaká možnost, jak zpozdit spuštění začátku přehrávání filmu na přehrávači videa např. Windows Media Playeru, nebo jiném? V novém bytě budu totiž mít počítač daleko od televize, na kterou přes videovýstup video posílám, a než tam od PC dojdu, přijdu o začátek filmu.

Toto je zajímavý dotaz a docela rád bych věděl, kolik sekund dělá přesun uživatele od počítače na pohodlné místo u televize, když obvykle na začátku filmu je logo společnosti apod. To ale není podstatné, přání uživatele je na prvním místě. Takže jak na to. Předně bych chtěl upozornit, aby si tazatel dal pozor na kvalitu videokabelu. Od určité délky kabelu by mohlo dojít ke snížení kvality obrazu (duchy) vlivem odrazů a útlumu. Pokud toto dopadne dobře, doporučuji tazateli zakoupit bezdrátovou myš a klávesnici (nebo jen myš) a umístit si ji k televizi. Jelikož jsou tato zařízení určena do bezprostředního okolí počítače, mají dosah jen několik metrů (max. do 10 m). Proto doporučuji při koupi myši (klávesnice) provést test na vaši vzdálenost a brát v úvahu i zeď, je-li v cestě, aby pak doma nedošlo ke zklamání. Pokud by dosah nebyl dostatečný, lze si nechat ve specializovaném počítačovém obchodě udělat prodlužovačku na myš (klávesnici) a tuto vést spolu s videokabelem.

Potřeboval bych poradit, jak odstraním (mou hloupostí způsobené) nahrávání nechtěné výchozí WWW stránky v prohlížeči MS IE. Brouzdal jsem na internetu a druhý den, po připojení, se mi místo výchozího Seznamu naloaduje nějaká stránka, která se duplikuje, a za chvíli jich tam mám 10, když to nepozavírám. Tuším, že budu muset zasahovat do registru, ale já nevím jaký klíč mám vyhledat. Moc prosím, poraďte!

Tipnul bych si, že ta stránka, co se tam pořád loaduje, není z nejslušnějších. Utrpěl jste virus, který je systému jinak neškodný, ale uživateli dokáže otrávit život. Do počítače se dostal po kliknutí na nějaký odkaz a nainstaloval se do nějaké složky a k tomu si do registru zapsal odkaz, aby se při startu program spustil. Spuštěním dojde k přepsání domovské stránky v registru, takže její přestavování v IE je zbytečné a funguje jen do následujícího restartu. Při odstraňování takovéhoto "viru" je třeba odstranit zápisy zajišťující jeho spuštění. Téměř vše, co se spouští při startu, je kromě složky "Po spuštění" v registru HKLM\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run*. V jednotlivých záznamech pak jsou cesty k programům, které se spouštějí. Stačí odpovídající záznam vymazat, a je po problému. Někdy se záznam zkopíruje i pod stejný klíč v HKCU, takže je třeba jej vymazat i tam. Po tomto zásahu je třeba smazat soubory "viru". Pokud to nejde, protože aplikace běží, je třeba provést restart nebo program odstřelit pomocí Task Manageru. Spuštěné programy zjistíte komfortněji také programem msconfig (Start/Spustit/msconfig.exe), přítomným ve Windows 98/ME/XP. V případě Windows 2000 lze použít msconfig z Windows XP funguje bez problémů.

Potřeboval bych poradit s problémem ohledně svého PC. Po zapnutí PC a zavádění operačního systému se mi při startování Panelu zástupců Microsoft Office počítač kousne a objeví se hláška "DdCmigrate program provedl neplatnou operaci". Po jejím zavření (stisk "Zavřít") se objevují další stejné hlášky, pouze se mění názvy programů, a to např.:Qttask, Msoffice, Explorer, Wcmdmgr atd. Poté se stane, že již PC na nic nereaguje a musím jej restartovat. Původně jsem měl při startu Windows 98 spouštěný Ad-aware 6. Ten se mi podařilo odinstalovat v úsporném režimu, neboť jsem si myslel, že tento problém způsobuje, ale nepomohlo to.

Problém je způsoben poškozením některého souboru z balíku MS Office, který je patrně dost důležitý pro vícero aplikací z tohoto balíku, a proto se objevuje tolik hlášek a pak už nic nejde. To, že je ve výpisu i Explorer, nemusí nic znamenat, několik pádů aplikací vyvolá řetězovou reakci a pak už padá i to, co je v pořádku. Doporučuji přeinstalovat MS Office, a problém by měl zmizet. Pokud ne, je nutné přeinstalovat také Internet Explorer, který nese mnoho součástí operačního systému (mimo jiné celý Explorer). Při hledání příčiny potíží můžete Panel zástupců MSO vyřadit a uvidíte, zda je problém v něm nebo ne. Domnívám se, že je nějaký problém s načítáním zástupců jednotlivých programů, které jsou v panelu obsaženy, a paradoxně tím způsobuje pád těchto aplikací.

Vlastním PC IBM 300GL s procesorem Intel Pentium II 266 MHz (cache L2 512 KB), 64 MB RAM, integrovaná grafika AGP Cirrus GD5465 3-D SVGA 2 MB, zvuková karta Sound Blaster PCI 128 (model 5803), HDD Maxtor 4 GB, CD-ROM Creative 52x, Windows 98 CZ. Můj problém spočívá v přehrávání MP3. Pokud totiž zároveň při přehrávání roluji obsah webové stránky (nebo např. PDF dokument), zvuk se trhá a vypadá to asi jako když točíte velice pokaženým potenciometrem. Zároveň v tom "praskotu" je patrné, že hudba hraje pomaleji. Původně jsem dostal radu, abych přenastavil IRQ, ale to nepomáhá a navíc IRQ zvukovky není v konfliktu s jiným hardwarem. Myslíte si, že prostě nestíhá moje Pentium II? Při přehrávání Audio CD je vše v pořádku.

Pentium II/266 MHz je opravdu na hranici svých možností. Přehrávání CD Audio a MP3 je totiž úplně něco jiného. Přehrávat CD Audio umí samotná mechanika. Ta rovnou generuje zvuk, který po samostatném kablíku posílá do zvukové karty. Windows se pouze starají o spuštění CD disku a o nastavení zvukové karty. Vlastní přehrávání jde samo. U MP3 je situace jiná, protože jde o komprimovanou hudbu. Soubor se tedy normálně otevře v operačním systému a on-line se dekomprimuje na zvuková data typu WAV. Tato data pak systém posílá do zvukové karty. Nejnáročnější přitom je právě dekomprimace dat, kterou zajišťuje procesor. Pokud je procesor pomalý a systém po něm chce ještě další úlohy, dekomprimace je pozastavována a tím je zvuk trhaný nebo pomalejší.

Ohlasy čtenářů

Rád bych reagoval na dotaz čtenáře, uveřejněný v rubrice FAQ v PC WORLDu 10/2003 ohledně souboru thumbs.ds, jehož vytváření by uživatel rád předešel. Navrhované řešení poloautomatické mazání je podle mne nepraktické. Mnohem lepší je zakázat jeho vytváření, tedy zakázat cachovaní náhledů obrázků do tohoto souboru náhledy se sice po tomto zásahu budou muset vytvářet při každém otevření dané složky, ale zdržení je v porovnání s vámi navrhovaným řešením minimální. Zákaz cachování obrázků do souborů thumbs.ds lze nastavit pomocí Ovladacích panelů/Možnosti složky/záložka Zobrazit. Pokud tam taková možnost není, je nutná editace systémového registru: HKEY_CURRENT_USER\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\Advanced a zde je třeba změnit údaj dword hodnoty s názvem DisableThumbnailCache na 1 (pokud hodnota s daným názvem neexistuje, je nutno ji vytvořit). Hotový REG soubor, který tuto úpravu udělá automaticky, a také detaily o této úpravě lze nalézt na www.regedit.sk.

Filip Hanker, www.regedit.sk

(přeloženo ze slovenštiny)

V PC WORLDu 11/2003 v rubrice FAQ je dotaz, jak se dá ve Wordu zjistit číslo řádku, na kterém se nachází kurzor, případně číslo posledního řádku dokumentu. Ve Wordu se může použít Property Information,případně BuiltInDocumentProperties.

Příklad použití:

MsgBox "Kurzor se nachází na řádku číslo " & Selection.Information(wdFirstCharacterLineNumber) & _

"." & Chr(13) & Chr(10) & "Číslo posledního řádku dokumentu je " _

& ActiveDocument.BuiltInDocumentProperties

(wdPropertyLines) & ".", vbInformation, "Řádky"

Ing. Jiří Hrubý, Plzeň

Hledáme odpověď

Mám Windows 98 a Office 2000. V Excelu jsem zjistil tuto chybu: Windows nastavují standardně (v Ovládacích panelech Místní nastavení) české datum jako d.M.yyyy. To je ovšem typograficky špatně, protože za tečkou má být mezera. Abych měl datum v různých aplikacích správně, upravil jsem toto nastavení na d. M. yyyy, což všechny aplikace berou, jen Excelu 2000 se to nelíbí. Označím-li v něm buňku jako datumovou, nemohu žádným způsobem vepsat datum tak, aby je Excel akceptoval jako datum. Je zajímavé, že u Excelu 97 tento problém nebyl a odlišné nastavení datumu bylo akceptováno. Zřejmě to je systémová chyba Excelu, se kterou se nedá nic dělat!?Ing. Jiří Macek, Praha

jirimacek@tiscali.cz

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou zásadní pro správné rozpoznání problému. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, s jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware.


faq: Nejčastěji kladené dotazy... II.

Postavil jsem si PC, a přes některé počáteční nesnáze se mi podařilo PC zprovoznit. Zbývají mi jen tři problémy, z toho dva spolu možná souvisí:

1. Jestliže instaluji program, který si žádá zakončení restartem systému, celá akce proběhne v pořádku.

Restartuji-li PC já pomocí Ctrl+Alt+Del, nebo z menu Start, PC zatuhne. Usne monitor, jen disk vykazuje činnost LED diodou. Po resetu se vše znovu rozeběhne.

2. Po uvedení PC do úsporného režimu se toto odmítá probudit. Reaguje jedině na reset.

3. Mám integrovanou zvukovou kartu, a přestože mi zařízení Midi funguje, chybí mi okno ovládající toto zařízení v položce Ovládací panely-Zvuky-Midi. Především mi chybí posuvník Midi v nastavení hlasitosti. Některé aplikace jsou tedy příliš hlasité, jiné, využívající Midi nejsou skoro slyšet.

První dva problémy jsou pravděpodobně zapříčiněny nějakou hardwarovou inkompatibilitou. Tipoval bych nevhodný typ paměti pro použitou základní desku. Zkontrolujte taktéž nastavení setupu BIOSu. Problém se zvukovou kartou by měla vyřešit instalace správných ovladačů pro vaši kartu a používaný operační systém.

Potřeboval bych vyřešit problém s klávesnicí. Ta totiž občas po zapnutí počítače nefunguje. Num Lock svítí, ale stisk jakéhokoli tlačítka je úplně bez reakce. Jako by zamrzla. Po restartu je vše v pořádku. Problém se opakuje přibližně při každém třetím zapnutí počítače. V položce Vlastnosti klávesnice/Hardware se píše, že zařízení nelze spustit, chyba-kód 10. Je to má druhá klávesnice (Genius KB-21e), s první se dělo to samé. Základní desku mám Asus P4SE a OS Windows 2000.

S největší pravděpodobností bude chyba v základní desce. Pokud ji máte ještě v záruce, doporučuji desku reklamovat. V případě, že záruční lhůta již vypršela, doporučuji provést upgrade BIOSu.

Při startu mi počítač vypisuje hlášení "no 80-pin conductor connected/installed". Mám základní desku MSI KT3 Ultra 2, 2 HDD (40GB a 80GB Maxtor), 2 optické mechaniky (DVD a CD-RW) a dva dobré 80žilové kabely, z nichž jeden jsem dostal k desce. Zkoušel jsem to různými způsoby zapojit, ale jen se měnilo při startu PC UDMA. Co to znamená? Zkoušel jsem i různá nastavení jumperů na hard discích a mechanikách, ale stále nic. Pokoušel jsem se i měnit pozice disků bez výsledku. Počítač disky i mechaniky nachází, ale ty fungují pomalu, asi tak na 50 %.

Optimální zapojení by mělo být asi takové: oba disky na Primary kanálu, jeden (z něhož se bootuje) jako Master a druhý jako Slave. CD-RW jako Secondary Master a DVD-ROM jako Slave, přičemž 80žilový kabel použijete pouze pro hard disky.

Mám PC Duron 956 MHz, desku Soltek SL-75KAV, 784 MB SDRAM 133, GeForce 2 MX200 64 MB, Windows 2000 SP4, HDD Seagate U6 40 GB. Jelikož bych chtěl trochu přidat na výkonu grafiky, hodlám koupit lepší grafickou kartu. AGP podporuje 4x, tak nevím jakou VGA kartu koupit. Procesor budu na jaře měnit na AMD 2400+ Box. S RAM nejsou také žádné potíže, ale grafika je slabá. AGP 8x na AGP 4x prý chodí nespolehlivě. Prosím tedy o radu.

Za standardních podmínek platí, že grafické karty s AGP 8x jsou zpětně kompatibilní. Nemělo by tedy nic bránit tomu, abyste takovouto kartu na svém PC provozoval.

1. Mám Windows 98 a nainstaloval jsem si demoverzi účetního programu, který jsem po krátké době odinstaloval. Toto demo mi nějak poškodilo startovací soubory, což trvá i po odinstalování a projevuje se tak, že počítač po spuštění ne vždy nastartuje normálně, ale v nouzovém režimu a z toho ho musím třeba několikrát za sebou startovat přes restart, dokud se "nechytne". Na problému mne zaráží nepravidelnost spouštění normálního, nebo nouzového režimu, která se nedá vysledovat. Bylo mi doporučeno přeinstalovat operační systém, ale myslím si, že to je až to poslední a problém by měl jít opravit jednodušeji.

2. Na počítači se mi zpožďuje nastavený čas, řádově za týden o den. Výměna baterie na základní desce nepomohla. Čím to může být, a jak to lze odstranit?

Váš problém vůbec nemusí souviset s instalací účetního softwaru. Abychom toto vyloučili, bude nejlepší, když znovu nainstalujete demo účetního programu. Když se i poté bude projevovat chyba, můžeme hledat jinde.

Velmi pravděpodobně bude problém v systémových souborech operačního systému, a to by se optimálně vyřešilo zmiňovanou reinstalací OS. Poškození systémových souborů nemusí mít žádnou souvislost s instalací účetnictví, ale může mít i nějaký hardwarový podtext. Tomu by odpovídal i druhý vámi popsaný jev. Zkuste na webu výrobce základní desky stáhnout novou verzi BIOSu.

Na svém PC jsem měl nainstalovaný systém Windows 2000 Professional, se kterým jsem nebyl spokojen. Následně jsem nainstaloval OS Windows 98. Když se i potom vyskytly problémy se správnou funkcí PC, rozhodl jsem se nainstalovat na počítač OS Windows XP Professional CZ. Jsem s ním nadmíru spokojený, počítač a všechny programy zatím fungují dokonale, ale připojení počítače na internet se předčasně svévolně ukončí.

Na připojení k internetu používám interní "Lucent Win Modem", telefonní linku a předplacenou službu Orange.

Pro vyřešení tohoto problému bych doporučoval nainstalovat správné ovladače pro Windows XP a přesný typ vámi používaného modemu. Měl-li jste problémy s připojením i při použití starších OS, doporučil bych vám modem vyměnit za jiný typ a značku.


Komunikace


Máte ADSL modem? I.

Jak si vybrat, a na co si dát při nákupu pozor

Patrik Malina

C03P0751

Ačkoli rozšíření technologie ADSL v tuzemsku stála a stojí v cestě řada obtíží,

přinesl vývoj spolu s jejím postupným rozšiřováním ještě další možnosti. Součástí podzimních změn podmínek pro poskytování této služby tuzemským,

de facto monopolním dodavatelem bylo i zavedení liberalizace v oblasti pořizování ADSL přístupových zařízení tedy ADSL modemů, jež byly do té doby dodávány bez možnosti volby.

Na tento krok pochopitelně zareagovali dodavatelé svou nabídkou, jejíž průřez vám dnes přinášíme v tomto článku.

Protože v názvosloví jednotlivých dodavatelů existují různé nejasnosti, plynoucí tradičně z marketingového úsilí, upřesněme na úvod, o jaká zařízení jsme se zajímali. Předmětem srovnání byly primárně ADSL modemy, jež konvertují datový tok z telefonní linky, realizovaný v tuzemsku pomocí technologie PPPoA (tedy Point To Point over ATM), na některou z forem přenosu vhodnou pro jeden počítač (USB datový tok) či lokální síť (Ethernet, Wi-Fi). Drtivá většina zařízení uživatele osvobozuje od nutnosti vytáčet VPN linku z počítače k poskytovateli, jako tomu bylo od jara u služby Home (Basic) pomocí modemu Speed Touch Home, jenž měl přímé vytáčení PPP spojení záměrně blokováno (výjimkou jsou v našem přehledu jen nejjednodušší USB modemy). Dále dodejme, že výrobci též často přidávají do označení výrobku název Router, což pouze v souladu s předchozí specifikací doplňuje, že zařízení je schopno mezi různými typy rozhraní směrovat provoz, což je vlastnost zahrnutá v podstatě automaticky. Nesmíme ještě zapomenout na jednu důležitou drobnost: pro oddělení telefonního a datového toku z telefonní přípojky je nutný tzv. splitter ("rozdělovač"), jenž není ve všech případech součástí balení a navíc musí odpovídat typu linky (tradiční versus ISDN, viz dále Annex A a B).

Nesmírně důležitým parametrem, jejž musíte před koupí modemu zohlednit (a samozřejmě jej najdete v našich tabulkách), je tzv. Annex typu A nebo B. Tato technologická hodnota naprosto předurčuje použitelnost modemu, neboť přímo souvisí s podstatou ADSL přenosu (resp. využití frekvenčních pásem) a zaměnitelnost není možná. V současné době v síti Českého Telecomu platí, že Annex A odpovídá provozu ADSL po běžné telefonní lince (jinak též POTS nebo PSTN) a Annex B je svázán s linkou ISDN. Avšak pozor! V rámci povinné migrace všech přípojek ADSL na straně Českého Telecomu dojde od 1.1. 2004 ke kompletní změně na variantu Annex B! A to jak na linkách ISDN, tak na tradičních "analogových" telefonních přípojkách! Jinými slovy, po novém roce se s modemem bez Annexu B nepřipojíte, což rozhodně před koupí vezměte v úvahu! Plyne z toho také závěr, že odkup dosud pronajatého modemu od ISP, jenž běží na Annexu A, není do budoucna příliš prozíravou investicí. Proč jsme tedy do našeho testu zařadili zhruba rovnou měrou i modemy s Annexem A, když budou časem nepoužitelné? Důvodem je fakt, že výrobci prakticky vždy dodávají odpovídajícího sourozence s potřebným Annexem B, jehož funkcionalita je naprosto shodná, tedy až na tento klíčový parametr. Berte tedy naše srovnání jako informativní, ne vždy jako jednoznačné doporučení! Veškerá zařízení, jež prošla naším testováním, jsme rozdělili do několika skupin dle rozšiřujících se možností pro sestavení lokální sítě jako modemy základní jsou zde prezentovány přístroje, jež nabízejí jediné rozhraní pro síť LAN (ethernet či USB) a další struktury si již uživatel musí vybudovat odděleně, v druhém oddíle pak najdete modemy, jež v sobě integrují plnohodnotný základní přepínač (typicky se čtyřmi porty pro ethernet), což dovoluje bez dalších aktivních prvků sestavit malou lokální síť. Do zvláštní, malé skupinky jsme též oddělili modemy, jež krom již zmíněné výbavy zahrnují také

Wi-Fi přípojný bod, jenž opět rozšiřuje možnosti pro návrh lokální sítě.

Cílem srovnání byla především výbava jednotlivých zařízení po stránce funkcionality, čemuž také odpovídají parametry v jednotlivých tabulkách. Neprováděli jsme žádná podrobnější měření rychlosti odezvy modemů či datového toku, neboť mírné odchylky ve výkonnosti jsou tak jako tak povětšinou setřeny díky existenci mechanismu agregace (overbookingu). Tento postup, který je v závislosti na typu zakoupené služby v menší či větší míře prováděn na několika úrovních po celé datové cestě Českého Telecomu, je pro okamžitou přenosovou rychlost naprosto určující, a navíc díky dynamice v čase vylučuje serióznější rychlostní srovnávací testy v základních podmínkách. Pro úplnost dodejme, že veškerá zařízení jsou technologicky schopna poskytnout maximální datový tok v tuzemsku poskytovaných ADSL přípojek.

Doporučení

Pokud se budete rozhodovat o koupi ADSL modemu, přijměte naše informace jako výchozí materiál pro orientaci na trhu. Přehled není zdaleka úplný výrobci nabízejí ve svém portfoliu širší škálu, a navíc se objevují nové modely. Mnohem důležitější je srovnání nabízených funkcí a vlastností, při jejichž hodnocení vám náš přehled bude, jak pevně doufáme, nápomocen. Pochopitelně to neznamená, že bychom psali o něčem, co u nás nekoupíte v nabídkách tuzemských poskytovatelů služby ADSL najdete řadu z námi testovaných modelů, takže pokud vás náš test přímo inspiroval, bude se vám vybírat snáze.

ZyXEL Prestige 630-13

Toto zařízení patří mezi nejjednodušší a také nejmenší modely, na něž jsme v našem testování narazili. Balení obsahovalo nejnutnější výbavu v podobě USB a telefonního kabelu, avšak splitter dodáván není. Přístroj jsme obdrželi ve variantě Annex B s poměrně slušným českým manuálem, takže instalace USB ovladačů nebyla problémem. Následná fáze připojování však odhaluje určitou koncepční slabinu, která doprovázela všechny tuzemské uživatele v prvním půlroce provozování ADSL modem vás nutí připojovat se pomocí sestavení odpovídající virtuální privátní linky přímo z počítače, což může obtěžovat a také komplikovat případné další síťové konfigurace. Při instalaci rovněž přibude ovládací panel pro základní sledování rychlosti přípojky a toku dat, který je ovšem opravdu velmi jednoduchý a poskytne jen minimum informací. Z hlediska nasazení je tento modem vhodný především pro uživatele s jediným počítačem, jejichž nároky na připojení jsou skromné, nechtějí příliš utratit a potřebují se rychle a jednoduše připojit. V případě, že již dopředu víte, že doma provozujete více než jeden počítač a linku budete chtít sdílet, pak toto není nejvhodnější řešení.

Cena vč. DPH: 1 825 Kč

Planet ADU-2000

Pod poměrně dobře známou značkou Planet najdeme tento model, určený rovněž pro připojení ADSL linky výhradně prostřednictvím sériové linky USB. Zařízení jsme obdrželi ve variantě pro Annex A, instalace modemu byla naprosto korektní a bezproblémová, avšak v balení nenajdete splitter. I v tomto případě bylo nutno po zavedení ovladačů dodatečně absolvovat nepříjemnou operaci v podobě sestavování vytáčeného připojení, avšak následné možnosti konfigurace jsou mnohem širší a přehlednější díky ovládacímu softwaru z dílny Conexant Systems. Uživatel může bez problémů konfiguraci modifikovat či sledovat podrobně provozní statistiky. Krom toho dojde při úspěšné instalaci k vytvoření dvou ikon na ploše, jež dovolují snadno přistoupit do konfiguračních rozhraní a modifikovat potřebné parametry. Modem byl po dobu zkoušení stabilní, připojování fungovalo bez obtíží a konfigurační software dobře pracoval. Zařízení je vhodné pro relativně nenáročné uživatele, typicky s jediným počítačem. Modem neposkytuje pokročilejší funkce typu ochrany sítě, avšak výhodou je samozřejmě rychlá a nenáročná instalace. Pokud však toužíte po připojení více strojů, není toto ideální volba.

Cena vč. DPH: 2 997 Kč

Alcatel SpeedTouch 510

Pokud dáte přednost propojení pomocí ethernetové technologie, pak mezi jednoduššími modely můžete zvolit právě toto zařízení, jež jsme vyzkoušeli v provedení Annex A. Balení zahrnuje veškerou kabeláž a také odpovídající splitter, a velkou výhodou jsou rovněž dva velmi kvalitní české tištěné manuály. Rovněž instalační CD, zahrnující podrobnou dokumentaci, je dobrým pomocníkem, neboť kvalitně připravený softwarový průvodce je schopen přednastavit jak síťové vlastnosti počítače, tak výchozí konfiguraci modemu. Webové rozhraní pro administraci je přiměřeně jednoduché krom sledování základních statistik o provozu lze nakonfigurovat DHCP server s několika rozsahy adres pro lokální síť, nechybí velmi skromný DNS server a dále definice překladu specifických adres a portů. Poměrně přesně lze také definovat routovací tabulku, v níž je potřeba speciálně pro externí ADSL rozhraní definovat (v podstatě zapnout) překlad adres. Konkrétní konfiguraci modemu lze zazálohovat na pevný disk. Tento modem je jedním z uživatelsky nejpřístupnějších řešení, jež pracuje s ethernetovým rozhraním a dovoluje tak složitější konfigurace lokální sítě. Na druhou stranu, nečekejte převratné dodatečné funkce.

Cena vč. DPH: 3 597 Kč

Planet ADE 3000

Volbu dvou možností připojení počítače či malé lokální sítě nabízí tento model, jejž jsme vyzkoušeli v provedení Annex A. Modem dovoluje uživateli zvolit metodu přístupu k ADSL (USB či Ethernet), avšak nezahrnuje v základní výbavě splitter. Pro vzdálenou síťovou správu má implementováno webové rozhraní z dílny firmy Conexant, jež najdeme i v několika dalších modemech zařazených v našem srovnání. Při použití USB konfigurace se chová naprosto shodně se svým výše zmíněným sourozencem, modelem s označením ADU 2000. Krom běžného DHCP serveru nabízí jakýsi skromný náznak ochrany sítě v podobě zveřejňování virtuálních serverů, a mimo jiné disponuje dynamickým směrováním v podobě protokolu RIP. Nechybí též základní rozhraní pro sledování provozu a spuštění několika diagnostických testů. V případě potřeby lze také zálohovat podrobný logovací soubor do textové podoby. Drobnou nevýhodou je, že po řadě konfiguračních změn je potřeba provést restart zařízení, aby se funkce projevily. Modem je vhodný pro méně náročné uživatele, kteří si chtějí uchovat možnost výběru mezi USB a ethernetovou přípojkou. V každém případě počítejte s tím, že zde nenaleznete pokročilejší bezpečnostní mechanismy.

Cena vč. DPH: 4 425 Kč

ASUS AAM6310 EV

Především z hlediska bezpečnosti je tento modem, pracující na Annexu B, jedním z nejlépe vybavených zařízení v základním provedení s jednou síťovou přípojkou. Disponuje jak ethernetovým, tak USB rozhraním, a potěší též přibalený splitter i základní český návod na instalaci. Přestože je webové ovládací rozhraní graficky příjemné a tedy relativně náročné, nezpůsobovalo žádné zdržování či poruchy. Provoz lokální sítě zajistí DHCP server či možnost přesměrování DHCP provozu (relaying), dále tabulka pro postoupení DNS dotazů na externí server a plně konfigurovatelná routovací tabulka, včetně možnosti přenosů pomocí RIPu. Opravdu velmi pěkný je zabudovaný firewall, včetně podrobného IP filtru. Uživatel může definovat řadu přesných pravidel, detailně nastavit překlad adres a zprovoznit základní ochranu proti útokům DoS (např. omezit počet paralelních spojení, jež by linku silně vytížila), a součástí definice je rovněž demilitarizovaná zóna pro bezpečné zveřejnění určitých počítačů. S přehlednou konfigurací ADSL linky rovněž nebyly žádné potíže. V našem přehledu je to bezpochyby jeden z nejlepších modemů, určený typicky pro jeden či dva počítače, a splňuje i vyšší nároky na zabezpečení přístupu k internetu.

Cena vč. DPH: 4 575Kč

Alcatel SpeedTouch 510i

Toto zařízení je téměř dvojčetem modemu z předcházející kategorie nejjednodušších, a nese též podobné kódové označení. Zařízení pracuje na Annexu B a disponuje čtyřmi ethernetovými porty, jež dovolují sestavit poměrně rychlou lokální síť. Součástí balení je odpovídající splitter, opět poměrně kvalitní česká tištěná dokumentace v podobě dvou příruček a dobrý softwarový průvodce na CD, takže při zprovoznění pravděpodobně nebudete mít potíže. Ovládací rozhraní je prakticky stejné jako u modelu s jedním portem tvůrcům šlo především o rychlé a snadné připojení, takže narazíte na konfiguraci DHCP (což se při 4 portech už může docela hodit), základní routovací tabulku a překlad adres, ovšem možnosti zabezpečení, stejně jako u zmiňovaného sourozence, prakticky neexistují. Modem je jednou z nejjednodušších variant pro realizaci malé sítě, kdy chce uživatel snadno a bez potíží sdílet ADSL přípojku více počítači a nežádá pokročilejší bezpečnostní konfiguraci. Zařízení lze snadno zprovoznit a připojit, a další správa rovněž nečiní žádné potíže. Velkou výhodou může být kvalitní dodávaná dokumentace.

Cena vč. DPH: 3 967 Kč

WELL ADSL AMX-CE84R

Ne úplně nejhůř je na tom po stránce zabezpečení tento modem ze široké rodiny Well. Balení přístroje, jejž jsme obdrželi ve variantě Annex B, obsahuje splitter a kompletní kabeláž včetně USB, neboť krom ethernetových portů je k dispozici právě USB konektivita, takže si může uživatel zvolit variantu přístupu. Veškerá konfigurace se opět děje pomocí relativně strohého, již jednou zmíněného webového rozhraní z dílny Conexantu a přístroj nabízí základní výbavu v podobě DHCP serveru a DHCP přesměrování, překladu adres či postoupení DNS dotazů. Náznakem zabezpečení je zde opět definice virtuálních serverů pro transparentní zpřístupnění služeb skrze modem a možnost definovat demilitarizovanou zónu. Základní výhodou je tedy především možnost připojit přímo 4 počítače pomocí ethernetových kabelů a bez složitých postupů linku sdílet. Modem představuje jednu z jednodušších variant pro tvorbu lokální sítě s několika počítači s využitím internetové ADSL konektivity. K dispozici máte základní možnosti pro provoz LAN, avšak opět neočekávejte detailnější zabezpečení či jiné pokročilejší funkce. Výhodou může být v některých situacích "záložní" port USB.

Cena vč. DPH: 4 270 Kč

D-Link DSL-504

Poměrně dobře je na tom s nabídkou funkcí tento model, jejž jsme obdrželi v provedení pro Annex A. V základní výbavě sice nezahrnuje splitter a tvorba české dokumentace je zřejmě prozatím na postupu, ovšem uživatel má k dispozici třeba zvláštnost v podobě konzolového kabelu, neboť konfiguraci lze provádět i přes konzolový port (je využito rozhraní COM). Webové konfigurační prostředí je připraveno velmi kvalitně a nabídka funkcí je zajímavá. Nastavení linky ADSL probíhalo bez problémů a připojení bylo okamžité. Při konfiguraci DHCP serveru pro lokální segment můžete definovat mimo jiné předávání dodatečných parametrů (options), jako jsou adresy DNS či WINS a jméno domény, a překlad adres lze nastavit velmi detailně, včetně redirekce potřebných pevných portů. Routovací tabulky lze distribuovat též pomocí protokolu RIP. Opravdu silnou zbraní je ovšem nastavení bezpečnosti. K dispozici je detailně nastavitelný firewall, dále definice demilitarizované zóny a speciální tabulka pro globální filtrování určitých protokolů, jako jsou ARP, IPX či Appletalk (je jich celkem přes deset). Uživatel má též k dispozici zobrazení podrobných statistik, logovacích souborů a též zajímavý graf využití ADSL frekvenčních pásem.

Cena vč. DPH: 5 111 Kč


Máte ADSL modem? II.

Lucent CellPipe 22A-FX-Cz

Velmi kvalitně softwarově vybaven je rovněž tento modem, jejž jsme měli k dipozici ve variantě pro Annex B. Nedisponuje sice USB rozhraním, jako někteří konkurenti, avšak splitter i kabeláž jsou v potřebném rozsahu a navíc je přiložen poměrně slušný český návod. Velmi dobře jsou zpracovány funkce pro lokální síť i zabezpečení. Přidělování adres pomocí DHCP lze opět realizovat přímo či pomocí přesměrování na externí službu a mezi hlavní přednosti, podobně jako u předchozího typu, patří především firewall včetně základního blokování útoků DoS. Mimo to zde najdete též možnost blokovat globálně některé protokoly, jako např. multicast na IP, ARP, IPX či NetBEUI. Samozřejmě nechybí demilitarizovaná zóna a detailní nastavení firewallových pravidel. Velmi přehledné je též zobrazování aktuálního stavu linek a datových toků. Rozhodně musíme také zmínit velmi příjemné a dobře rozvržené ovládací rozhraní, jež oceníte např. při sestavování firewallových pravidel. Pokud zohledníme cenu, za niž je zařízení nabízeno, jedná se v tomto případě o jednu z nejlepších voleb pro vybudování bezpečné domácí sítě se sdíleným ADSL připojením.

Cena vč. DPH: 3 900 Kč

DrayTek Vigor 2500

Pravděpodobně nejlépe vybaveným zařízením v kategorii se čtyřmi ethernetovými porty byl v našem testování tento model, fungující na Annexu A. Balení sice nezahrnuje splitter, ale pak už jsme neustále naráželi na příjemná překvapení: na CD najdete českou dokumentaci, webové ovládací rozhraní je kompletně lokalizováno (!) a nabídka funkcí je velmi široká. Výborným pomocníkem je autodetekce typu ADSL linky, takže nastavení internetového připojení je otázkou desítek vteřin, k čemuž přispívá i to, že není nutno modem restartovat a linka se rozeběhne. Krom běžných funkcí, jako je DHCP server, distribuující též adresy DNS serverů či detailní konfigurace překladu adres, je především k dispozici velmi dobrý firewall, jehož chloubou je poměrně všestranný systém IDS, zaměřený především proti různým útokům typu DoS. K ne zcela běžným možnostem patří také sestavování VPN tunelů mezi lokálními sítěmi, a to pomocí šifrování MPPE (v rámci PPTP) a IPSec. Velmi bohaté jsou také možnosti monitorování provozu, včetně schopnosti přesměrovat záznamy na Syslog server nebo odesílat SNMP zprávy. Zkrátka, toto zařízení bylo co do možností naším nejoblíbenějším v této kategorii.

Cena vč. DPH: 5 490 Kč

Well AMW-CE 74R

Na první pohled trošku nečekaným způsobem má bezdrátovou síť implementován tento modem: rozhraní není uvnitř zařízení, ale je dodáváno v podobě zásuvné PC-Card, jež byla přibalena. Protože mimo to disponuje ještě čtyřmi ethernetovými porty a USB rozhraním, jednalo se o zařízení s nejvšestrannějšími možnostmi pro sestavení LAN. Součástí dodávky byl též splitter pro Annex B a potřebná kabeláž, avšak CD s instalačním průvodcem, jenž je inzerován v českém manuálu (a vypadá dobře), se bohužel v krabici nevyskytovala. Nezbývá než doufat, že v prodejních kanálech bude chyba napravena a zákazníci CD obdrží. Webové rozhraní je opět v podobě mírně strohého provedení `ala Conexant, jako u několika jiných účastníků našeho srovnání, avšak pro bezdrátovou síť nastavíte bez potíží vše potřebné, tedy hlavně filtrování MAC adres dle seznamu a šifrování WEP v obou základních variantách (64a 128bitový klíč). Bezdrátové spoje jsou směrovány přes interface, jejž lze využít při definování routovací tabulky a tak provoz usměrňovat.Tento modem je nejuniverzálnějším řešením pro připojení lokálních počítačů a bezpečně pokryje reálné nároky jakékoliv dnešní domácí či malé firemní lokální sítě.

Cena vč. DPH: 9 600 Kč

DrayTek Vigor 2500 We

O hodně lepším modelem v naší malé kategorii bezdrátových zařízení, a to především po stránce zabezpečení, je tento modem, běžící na Annexu A. Tento model je velmi téměř přesným sourozencem své bezdrátové varianty (se stejným číselným označením), takže mu chybí USB port a v krabici splitter, avšak především bezpečnostní mechanismy jsou na poměrně vysoké úrovni. Wi-Fi rozhraní je integrováno uvnitř přístroje a na zadní část se instaluje pouze otočná anténa. Opět narazíte na výborné české ovládací rozhraní, českou dokumentaci a bezvadnou funkčnost. Protože možnosti Wi-Fi jsou dány, najdete zde standardní parametry jako u předchozího modelu, tedy WEP šifrování se dvěma typy klíčů a filtrování MAC adres. Bezpečnost však zásadně posiluje již zmíněný velmi slušný firewall. Velkou výhodou je dle našeho názoru okamžité provádění řady definovaných parametrů bez nutnosti restartu a velmi široká škála sledovacích a diagnostických nástrojů. Samozřejmostí je záloha konfiguračního souboru, a náročnější uživatelé jistě ocení dostupnost VPN sítí, jež jsou u nám dodaných zařízení naprostou raritou. Zde popsaný modem je po funkční stránce to nejlepší, co jsme vyzkoušeli. Nabídka jeho možností pokrývá veškeré požadavky, jež mohou při stavbě malé sítě vyvstat. Cena vč. DPH: 7 930 Kč

Slovníček

Agregace (Overbooking) - Mechanismus pro řízení datových toků na páteřních sítích, jenž má zajistit rovnoměrné zpřístupnění kapacity všem uživatelům. Jde o postup, jak potlačit vliv uživatelů, kteří jsou schopni svými datovými přenosy obsadit široké pásmo na úkor ostatních připojených zájemců. Mechanismus je žádoucí na linkách, jejichž kapacita je "opakovaně prodávána" mnoha uživatelům, jejichž přístupová rychlost v úhrnu převyšuje poskytnuté pásmo. Dodavatel počítá s tím, že kapacita je distribuována v čase, dle momentálně připojených uživatelů. Ve špičce agregace značně zpomaluje přístup.

Annex A, B - Označení pro jednu z technologických charakteristik telefonní či ISDN přípojky, jež zásadně určuje typ použitého modemu. Popisuje frekvenční rozsahy, v nichž dochází k přenosu dat po lince. Od 1.1. 2004 bude veškerý provoz tuzemské služby ADSL realizován pomocí přípojek s Annexem B, jež jsou momentálně využívány převážně na přípojkách ISDN (běžné linky pracují s Annexem A).

ATM - Pokročilá technologie pro realizování objemných datových přenosů, jež byla nasazena společností Český Telecom na datových linkách, využívaných pro službu ADSL. ATM představuje poměrně komplikovanou technologii, definovanou pomocí řady norem, a při napojení lokálních sítí či jednotlivých počítačů je nutno využít určitý přechodový mechanismus (viz PPPoA).

Console port Speciální hardwarové rozhraní, používané na ovládání cílového zařízení pomocí sériové komunikace. Na straně klientského systému je přístup softwarově realizován terminálovým rozhraním a fyzické propojení zajišťuje sériový kabel, např. typu RS-232 s konektory COM.

DHCP Server Server služby DHCP, jenž zajišťuje automatizované rozdělování konfiguračních parametrů pro sítě IP. Tímto mechanismem jsou distribuovány IP adresy a řada dalších voleb, jako jsou adresy DNS serverů, routerů atd.

DMZ - Označení oddělené části počítačové sítě (tzv. demilitarizovaná zóna), jež funguje z bezpečnostních důvodů ve speciálním režimu z hlediska přístupu uživatelů a kontroly síťového provozu. Je určena k umístění speciálních počítačů, k nimž je potřeba striktně vymezit přístup za určitých podmínek. Typicky bývá určena např. k oddělení veřejných webových serverů od chráněné lokální domácí či firemní sítě, tak aby uživatel z internetu zůstával ve vymezené oblasti a nepronikal do interní části. DMZ může být i jediný počítač.

DNS Server Server služby DNS, jež zajišťuje překlad jmen počítačů na IP adresy. Server DNS spravuje databázi jmen s příslušnými adresami a odpovídá na dotazy klientů. Služba je nezbytná při přístupu na internet, ale často i v lokální síti.

Ethernet - V současné době prakticky nejrozšířenější technologie k propojení počítačů v lokální síti (LAN). V praxi je realizována prakticky výhradně prostřednictvím tzv. strukturované kabeláže, jež zahrnuje kabelové rozvody pomocí nestíněného krouceného páru (UTP, telefonní dvoulinka) a aktivní prvky, nejčastěji přepínače (switche). Počítač je připojován pomocí ethernetové síťové karty s konektorem RJ-45.

IP filtr - Mechanismus filtrování provozu na síťovém rozhraní pomocí vlastností hlaviček paketů IP protokolu. Typicky je určujícím parametrem IP adresa zdrojové a cílové sítě. Často bývají též využity parametry TCP a UDP hlaviček, především čísla portů známých služeb.

DoS útok - Způsob útoku proti síťovému zařízení, jenž je založen na faktu, že cílové zařízení není schopno za určité situace dostatečně rychle reagovat na požadavky klientů a dojde k jeho pozastavení či pádu a následnému odepření legitimní služby. Útok je typicky realizován zasíláním neplatných požadavků v extrémně velkém množství.

ISDN - Zkratka označující integrované služby digitální sítě. Jedná se o souhrnné pojmenování způsobu realizace telefonních přípojek v plně digitalizovaní telefonní síti, jež dokáže nabídnout zákazníkovi lepší možnosti komunikace díky typicky dvěma paralelním datovým linkám, a navíc pomocí nezávislého řídícího kanálu disponuje velmi rychlou odezvou na povely uživatele (např. internetové připojení realizuje za cca 2 s). Zásadním omezením je však běžná časová tarifikace jako u telefonní linky, navíc při paralelním využití obou kanálů počítána dvakrát.

NAT (překlad adres) - Mechanismus zajišťující převedení hlaviček paketů IP, resp. TCP a UDP. Typicky se využívá při přístupu do internetu v případě, že všichni uživatelé lokální sítě mají k dispozici pouze jedinou (či omezený počet) veřejnou IP adresu, za níž se současně "schovávají". Službu NAT mají implementovánu prakticky všechny ADSL modemy a řada dalších zařízení.

POTS - (též PSTN) Anglická zkratka označující běžnou "starou" telefonní síť, rozuměj na rozdíl od moderních forem, jako je např. ISDN.

PPPoA - Mechanismus propojení technologie ATM a "běžně dostupných" síťových protokolů. V tuzemsku je připojení k internetu pomocí ADSL služby realizováno tak, že na straně klienta je datový provoz zapouzdřen do protokolu PPP (podobně jako při použití tradiční vytáčené linky), avšak posléze je vše přeneseno na bedra vysokokapacitní sítě ATM. Mechanismus "překlopení" PPP na ATM je typicky realizován uvnitř ADSL modemu, případně (jak tomu bylo u nás od března do září) je PPP spojení započato přímo na PC a modem pouze PPP datový tok "naloží na záda" síti ATM (PPPoA relaying).

RIP -Poměrně jednoduchý protokol pro přenos směrovacích cest a tabulek (routovacích záznamů) mezi zařízeními typu router (směrovač). Dnes je běžně podporován jak většinou síťových operačních systémů, tak běžně dostupnými hardwarovými routery všech kategorií.

Routovací tabulka - Tabulka obsahující záznamy, podle nichž je provoz směrován mezi jednotlivými síťovými rozhraními dle IP adres. Zařízení, nabízející speciálně tuto službu, bývá označováno jako směrovač (router).

Splitter - Specializované zařízení sloužící k oddělení signálů z různých frekvenčních pásem. V souvislosti s technologií ADSL je používán k oddělení/sloučení datového toku a telefonních hovorů na straně uživatele je tedy např. na vstupu přívod dat (z ADSL modemu) a telefonní linka (z telefonního přístroje) v podobě dvou kabelů, a na výstupu ze splitteru jediná, standardní telefonní přípojka směřující k ústředně.

USB - Moderní komunikační rozhraní pro rychlý sériový přenos dat mezi počítači PC a různými periferiemi, jako jsou tiskárny, modemy, fotoaparáty či skenery. Vyznačuje se poměrně rychlou instalací, možností připojení za běhu a dobrou podporou v různých operačních systémech. Starší standard USB 1.1 podporuje přenosovou rychlost až 12 Mb/s, novější až 480 Mb/s (pro srovnání, typická tuzemská ADSL přípojka nabízí maximum kolem 0,5-1 Mb/s). Počítače vyrobené zhruba v posledních pěti letech běžně USB porty disponují.

VPN - Souhrnný název pro skupinu technologií, resp. protokolů pro realizaci privátních (ukrytých) datových přenosů prostřednictvím veřejného datového média (typicky internetu). VPN slouží jak k připojení vzdáleného jednotlivého klientu do LAN, tak k propojení dvou či více lokálních sítí mezi sebou. Privátnost je zajišťována pomocí šifrovacích algoritmů, jež inkriminované datové pakety zapouzdří, případně označí ověřovací informací (digitální podpis) s cílem zabránit podvrhům a změnám při přenosu.

WEP - Jeden z mála bezpečnostních mechanismů, jenž byl zahrnut přímo do definice Wi-Fi komunikačního protokolu od počátku. Provádí šifrování přenášených dat pomocí klíče se dvěma možnými pevnými délkami. Největší nevýhodou je skutečnost, že klíč je statický je nutno jej ručně definovat na obou stranách spojení, systémy nejsou schopny si jej generovat a bezpečně vyměnit.

Wi-Fi - V současné době nejrozšířenější standardizovaná technologie pro realizaci bezdrátových sítí především pro lokální využití (WLAN Wireless LAN). Postihuje jí norma IEEE 802.11b, komunikace probíhá ve volně využitelném rádiovém pásmu (kolem 2,4 GHz, tzv. mikrovlny) a potřebná zařízení jsou na trhu běžně dostupná v přijatelných cenách i pro domácího uživatele.


Svět filmu

Přehled nejznámějších českých internetových serverů, které se věnují kinu a filmu(CD)

Pavel Hrbáček

C03P0743

Kino a film. Dvě slova, která k sobě bezesporu patří. Dohromady tvoří jeden z nejoblíbenějších způsobů zábavy. Proto ani nikoho nepřekvapí docela velké množství stránek a serverů, jež se tomuto tématu věnují.

Jen na českém internetu jich jsou desítky a řada z nich má opravdu solidní úroveň. Tak jako v jiných oblastech, i zde lze odlišit stránky, za kterými stojí silný investor, od stránek provozovaných čistě filmovými fanoušky. Přesto některé z amatérských stránek snesou srovnání s profesionálně vedenými servery. Pravdou je, že to platí především o kvalitě podávaných informací, například recenzí, a již méně o jejich šíři záběru.

Nemohu začít jinde, než zastavením se u serveru Tiscali. Může za to hlavně adresa www.dokina.cz. Předpokládám, že ji zná snad každý návštěvník kin, který má co do činění s internetem. Dobrým důvodem, proč sem zavítat, je totiž on-line program kin. A ani se nemusíte bát, že to vaše zde nebude. V České republice je téměř 700 kin a tak seznam míst, která jsou v databázi, je docela velký. Hledání v programu je jednoduché a nalezená představení lze zobrazit dle kina nebo dle filmu. Údaje jsou navíc provázané s dalšími informace na serveru, takže pokud si nejste jisti, zda uvažovaný film stojí za vaši návštěvu, můžete si ihned přečíst jeho recenzi. Programy si lze též nechat zasílat na e-mailovou adresu. Dalším částí, za kterou si tento server zaslouží pochvalu, jsou recenze. Jsou napsány velmi profesionálně a mají vysokou informační hodnotu. Pro někoho může být zajímavý i fakt, že své články zde publikuje i známý kritik Jan Rejžek.

Další zastávka se jmenuje FilmPub a najdete ji na adrese filmpub.atlas.cz. Stránky využívají velkou škálu modrých odstínů, hlavně jsou ale přehledné a návštěvníkovi váhajícímu s návštěvou kina určitě poradí. Opět musím upozornit na vysokou kvalitu recenzí. Samozřejmostí je, že se autoři nesnaží opisovat reklamní materiály distributorů a na hodnocení filmů je také znát, že již nějaký ten film ve svém životě viděli. Vedle zmiňovaných recenzí zde najdete kompletní informační servis, včetně přehledu novinek a žebříčků návštěvnosti. K nahlédnutí jsou i upoutávky na filmy, ale jejich počet není zrovna vysoký. Celkově je FilmPub velmi povedený server, pro mobilní uživatele dokonce nabízí i verzi stránek optimalizovanou pro PDA.

Mezi graficky velmi podařené servery patří magazín Kinobox (www.kinobox.cz), který produkuje Vachler Art Copany a vysílá (zatím) Česká televize. Přestože se jedná o známý projekt, poněkud mně zklamalo malé množství informací, jež zde návštěvník nalezne. Nejúplněji jsou samozřejmě zpracovány novinky, ale v řadě dalších sekcí jsou rozhodně ještě rezervy, např. v recenzích jsem nenašel ani jedinou.

Zajímavě vypadají stránky serveru Biograf (www.biograf.cz). Grafika je založena na velmi jednoduché eleganci a pokusu o typografickou originalitu. Zájemci o film mohou stránky posloužit jako docela zasvěcený průvodce. Základní členění je chronologické a ihned se v něm zorientujete. Vedle filmových novinek se také dozvíte, jaké tituly právě míří do našich videopůjčoven. Přehledný je i seznam filmových festivalů od roku 1997 (včetně řady dalších zajímavých podrobností), který bohužel končí rokem 2002.

Zajímavé informace naleznete též na adrese www.cfn.cz. Na ní se nachází server České filmové nebe, jenž se specializuje na český film. Hlavní náplň tvoří databáze českých filmů, herců a tvůrců. V současné době obsahuje údaje o více než 5 000 filmech a více než 20 000 hercích. Můžete také hlasovat v žebříčku o nejlepší český film nebo se podívat, které české filmy právně v kinech běží, resp. se chystá jejich uvedení.

Pod adresou cinema.burda.cz se skrývá dobře známý filmový časopis Cinema. Pokud si však myslíte, že zde naleznete elektronickou kopii papírového časopisu, musím vás zklamat. Co zde především najdete jsou recenze premiérových filmů, a to recenze velmi dobré. Návštěvníci také mohou hlasovat o jednotlivých filmech, a vy tak můžete konfrontovat hodnocení redakce s názorem diváků. Přestože tento web není svým rozsahem zdaleka tak velký jako některé z předchozích, právě velmi kvalitní recenze jsou důvodem, proč by jej neměl filmový fanoušek zbytečně opomenout.

I portál Quick má své stránky věnované světu filmu. Otevřít je můžete přímo z portálu, anebo rychleji na adrese www.filmweb.cz. V nabídce jsou samozřejmě recenze novinek. Přehledné je rozdělení novinek dle měsíce. Nechybí však ani zajímavé nápady. Jedním z nich jsou i tzv. speciály, věnované např. populární sérii Matrix nebo Mezinárodnímu filmovému festivalu v Karlových Varech. Sympatické je také pořádání on-line rozhovorů se známými osobnostmi filmu, jako jsou Jaroslav Dušek či Saša Gedeon.

Pokud patříte mezi ty, kdo propadli sledování DVD na kvalitním domácím kině, rozhodně zabrouzdejte na webové stránky DVDmagu (www.dvdmag.cz). Najdete zde velké množství informací (i technických) o jednotlivých titulech. Za zajímavost považuji žebříčky disků dle nejlepšího zvuku, vybavení nebo podpory češtiny. Jinak jsou stránky dobře graficky zpracované a snadno se v nich hledá.

Vedle obecně koncipovaných stránek najdete i takové, které se úzce specializují na jedno téma. Takovým dobrým příkladem je adresa lynch.euweb.cz, jež je zaměřena na legendárního režiséra Davida Lynche. Další netypickou stránkou je vlastně i www.ceskylev.cz. Jak lze poznat již z adresy, její obsah je věnován filmovým cenám Český lev.

Vedle představených serverů najdete na českém internetu ještě řadu dalších, které jsou obdobně zaměřené (třeba Filmopolis), a fakt, že jsem se zde o nich nezmínil, ještě neznamená, že za pozornost nestojí. Jako úplně poslední stránku jsem si nechal www.imdb.com. Je to jediný zahraniční server v dnešním přehledu, ale opravdu stojí za to. Jedná se o zřejmě nejlepší databázi filmů, herců, režisérů atd., kterou lze na internetu nalézt. V jejím obsahu tak nechybí ani tvůrci z naší zeměpisné šířky, i když některé údaje (především názvy filmů) nejsou zcela přesné. Ovšem všichni víme, že nobodys perfect (slavné filmové hlášky v češtině najdete na www.honny.webz.cz/index.html).

Tip pro uživatele PDA

Malý tip pro ty, co používají PDA spolu s internetovým připojením. Vzhledem ke skutečnosti, že stránky Dokina nemají verzi optimalizovanou pro prohlížení na PDA či chytrých telefonech, využijte následujícího triku. Na stolním počítači si nechte zobrazit program kin, která vás zajímají, např. všechna z Plzně. Potom vygenerujte stránku pro tisk ("Verze pro tisk") a její adresu přidejte do záložek prohlížeče ve vašem PDA. Kdykoli ji otevřete, dostanete aktuální program kin a k tomu i přehledně naformátovaný. A nakonec ještě jedna dobrá zpráva vzhledem k cenám za GPRS je tento způsob zobrazení programu levnější, než když hledáte to samé pomocí WAPu.


Vydírání po síti

Pokud po sobě zanecháte stopy, můžete se stát obětí nátlaku, vydírání či obtěžování

Vojtěch Bednář

C03P0746

Moderní technologie a internet zvláště sice slouží dobrým účelům, avšak mohou být také snadno zneužity, například jako prostředek vydírání svých uživatelů. Mohou být jak médiem, tak i kompromitujícím faktorem. Názory na tento problém se sice liší, nicméně objektivně existuje.

Pohled první: dej sem peníze!

Prakticky každý, kdo pracuje s internetem má ve své elektronické identitě hned několik různých způsobů, kterými může být kontaktován. E-mailová schránka, ICQ nebo jiný Instant Messanger, přezdívka na chatu, to vše jsou unikátní nebo takřka unikátní znaky, podle nichž můžeme najít konkrétního člověka a komunikovat s ním. Stejně tak mohou však všechny tyto znaky být i zcela anonymní a odtržené od konkrétní osoby. Právě obou těchto vlastností se dá velmi snadno využít, respektive zneužít.

Jestliže v minulosti (a ve filmech) vyděrači používali k vyhrožování svým obětem poštu a telefon, v současné době ke stejnému účelu poslouží chat, e-mail a další vymoženosti internetu. Prakticky všechny tyto prostředky lze pořídit zcela anonymně, anebo se zfalšovanými údaji. Uživatelům tak může být snadno vyhrožováno, mohou po nich být požadovány například peníze, přičemž může být obtížné zjistit, odkud přesně útok přichází.

Pohled druhý: vím o tobě všechno!

Tak jako může být internet komunikačním médiem, může být i samotným zdrojem vydírání. Prakticky žádný systém ochrany elektronických dat, který byl zatím představen, není úplně dokonalý. Dokumenty, fotografie nebo obrazové záznamy, to všechno se snadno může v nepravých rukou stát nástrojem možného zkompromitování uživatele. V některých případech dokonce není nutné kopírovat důležité a tedy i zabezpečené informace, stačí z počítače nebohé oběti, například úředníka nebo manažera, dostat historii prohlédnutých internetových stránek a podívat se, zda neobsahuje klíčová slova nebo soubory v cache, odpovídající třeba dětské pornografii.

Ještě lepší je v této oblasti zneužívání inzerce, zejména seznamovací. Stačí, když si náš útočník založí anonymní schránku a podá si na ni inzerát typu "krásná a velmi žádostivá blondýnka hledá milence". Samozřejmě že nabídky se jen pohrnou, a bude-li některou z nich ženatý muž, obzvláště pokud se pachateli podaří o něm zjistit co nejvíce informací, může za své mlčení dostat dobře zaplaceno, nebo skončit v místech s mřížemi, avšak bez internetu.

Zcela specifickým způsobem je vydírání zneužitím virtuální identity. Je vskutku velmi jednoduché odeslat e-mail z cizí schránky a pod cizím jménem, není k tomu třeba, vyjma samotné adresy a jména, znát absolutně nic ani mít žádné speciální hackerské dovednosti. Některým lidem může velmi ublížit, je-li jejich schránky takto zneužito k "nekorektní" komunikaci, a protože je to jednoduché, tak se to dost často i děje. Obrana proti takovému typu útoku je analogická jako v případě ukradených firemních dokladů nebo razítka potenciální příjemce podvržené pošty včas varovat.

Sladce jednoduchá výtržnost

Vydírání s pomocí elektronických komunikačních prostředků je stejným trestným činem jako jakékoli jiné. Právě anonymita, respektive její vidina však z nich tvoří prostředek mnohem lákavější, mnohem zajímavější a mnohem jednodušší. Mnoho výhružných e-mailů, které mohou končit ve vaší schránce, je ve skutečnosti pouze vtipem kolegy recesisty, kamaráda, rodinného příslušníka nebo prostě někoho, kdo k vaší identitě přišel náhodně a teď mu dělá velikou legraci bavit se na váš účet.

Problém je v tom, že i taková zábava může snadno jít za hranice zákona, a pokud by byla prošetřována policií, může být kvalifikována jako jeho porušení, na médiu totiž nezáleží. Mnoho uživatelů internetu žije stále ještě se zakořeněným klišé, poplatným konci devadesátých let minulého století. A sice, že síť je naprosto anonymním prostředím, ve kterém není možné nikoho vystopovat. To skutečně není pravda.

Například uživatel anonymního e-mailu při jeho registraci sice zadal naprosto smyšlené údaje, a tedy si myslí, že je v bezpečí, ve skutečnosti však při jeho zadávání sedí u naprosto konkrétního počítače s unikátní IP adresou, případně za unikátním proxy serverem. Může jít o počítač v internetové kavárně nebo v jiném veřejném prostoru, avšak náš uživatel ho používá v určitou hodinu, respektive v určitém časovém období. Analýzou tohoto časového úseku na daném počítači se lze dopracovat k druhotným znakům, které jej identifikují naopak velmi dobře. Bezpečně se zamaskovat dokáže ve virtuálním prostředí pouze odborník na bezpečnost, a těch se kriminality tohoto typu moc neúčastní.

Co mám dělat?

Sednul jsem si k počítači a vybíral e-mail. Když jsem zjistil, že mi někdo píše, že mi rozbije pusu, myslel jsem si, je to jen legrace. Druhý den mi ale přišla zpráva, ve které mi psal kde jsem včera byl, co jsem tam dělal a že když mu nezaplatím, tak mě zabije.

Asi takto vypadá příběh oběti prvního ze dvou pohledů na vydírání po síti, tedy tam, kde je síť využita jako spojovací médium. Pokud se vám stane něco podobného a s určitou pravděpodobností víte, že nejde o vtip, je dobré se ihned obrátit na policii. V některých místech je možné, že policisté mohou podobný problém, stejně jako další nešvary typu domácího násilí, bagatelizovat, ale to by vás nemělo v žádném případě odradit.

Nějaký trouba mi napsal, že jestli mu nedám deset tisíc, ukáže mému šéfovi fotky, které jsem si prohlížel před týdnem v práci.

Toto je klasická ukázka druhého typu vydírání, relativně méně nebezpečného. V okamžiku, kdy k němu dojde, se optimální řešení kromě pomoci policie, jež by mohla mít stejný efekt jako splnění útočníkových hrozeb hledá špatně, mnohem efektivnější je však prevence. Především je třeba si uvědomit, že existují dva způsoby přístupu k potenciálně citlivým informacím. První z nich počítá s naprostým utajením takové informace. Druhý naopak s jejím úplným zveřejněním, což je ekvivalentní stavu, kdy žádné "citlivé" informace nemáme, respektive mít nechceme.

Některé informace, které se mohou potenciálně hodit k nátlaku na jejich původce, vznikají jako například už zmíněná historie prohlédnutých stránek zcela spontánně a automaticky, majitel o nich dost možná až do okamžiku, než jsou zneužity, neví. Přesto je dobré uvědomit si všechna podobná rizika. Na pracovišti, a v případě veřejně angažovaných osob také kdekoliv jinde, není příliš dobrým nápadem prohlížet si pornografické servery, nebo místa s jiným, podobně citlivým obsahem. Počítač nebo počítačová síť, kterou používáte, by měly být vždy maximálně chráněny proti průnikům zvenčí. I když před útokem skutečného profesionála vás pravděpodobně nezachrání vůbec nic, mnoho potenciálních útočníků zažene i obyčejný osobní firewall, vypnuté nebo omezené funkce sdílení souborů a tiskáren, záplatovaný operační systém s bezpečnostní politikou nastavenou tak, aby nebyl okny vesmíru otevřenými dokořán. Mezi bezpečnostní rizika, která mohou být zneužita ve váš neprospěch, patří také, i když se o tom neví, využívání ilegálních kopií softwaru (v extrémním případě také legální kopie s aplikovaným crackem), stejně tak jako vlastnictví či nabízení většího množství ilegálních multimediálních souborů. Oblíbeným cílem skutečných, byť virtualizovaných zločinců jsou taktéž mnozí "vypalovači", často studenti, kteří si přivydělávají vypalováním CD jako brigádou. Už se vyskytlo několik případů, kdy bylo prostřednictvím e-mailu právě takovým osobám vyhrožováno. Jako nástroje vydírání posloužily snímky obsahu jejich disků, obě dříve popsané koncepce se tedy setkaly v jediném, pro oběť dvojnásobně nepříjemném celku.

Budoucnost hrozivá i bezpečnější

Internet, ačkoliv se tak zdá být, není zcela bezpečným anonymním komunikačním médiem. Tak,jak se vyvíjejí stále sofistikovanější postupy, umožňující najít i maskující se osobu nebo stroj, vyvíjí se i nástroje tohoto maskování, nikdy však k absolutní dokonalosti. Když vám někdo zavolá na pevnou telefonní linku, už dávno jeho identifikace netrvá za pomoci speciálních nástrojů celé desítky sekund, během nichž je třeba "pachatele" udržet na lince, nýbrž zlomek okamžiku. Internetové (de)anonymizování je v podobném stavu, jako analogové a digitální telefonní linky. Břídila lze objevit během chvilky, profesionála velmi stěží.

Tak jak dochází k rozšiřování elektronické komunikace, očekává se i nárůst míry jejího zneužívání. To je logické a nedá se proti tomu dost dobře nic dělat. Zákony nicméně platí ve světě jedniček a nul stejně tak, jako v tom reálném, a to je rozhodně pozitivum.


Zahrajte si na internetu

Virtuální život vůbec není k zahození(CD)

Jan Rod

C03P0752

On-line hraní není novým fenoménem. Jeho počátky lze datovat do raných stadií vývoje internetu, tehdy převážně textového (nebo spíše hypertextového) média. Teprve později, ruku v ruce s obecnými vývojovými trendy, se začal tento typ zábavy multimedializovat a hlavně šířit z počítačových laboratoří, kde sloužil jako kratochvíle počítačovým vědcům, mezi běžný lid.

Historie textové hry

Pojďme se nyní blíže podívat na historický vývoj dnes tak oblíbeného typu počítačových her. První se začaly objevovat již v osmdesátých letech. Na rozdíl od tehdy populárních her běžného typu, nedisponovaly prakticky žádnou grafikou (ty opravdu nejlepší byly zpracovány formou ASCII artu) a byly založeny pouze a jenom na textové komunikaci. Nicméně i přes tuto absenci byly často až neuvěřitelně rozsáhlé a technicky zpracované. V drtivé většině případů se jednalo o hry na hrdiny, vycházející z celosvětového standardu AD&D. Tyto s fantasy tematikou se nazývaly MUDy (Multi User Dungeon). V principu jsou prakticky totožné s dnešními RPG hrami, nicméně jak jsme již řekli, vše probíhalo pouze na základě výměny textu. K připojení k takovým hrám se v té době používal Telnet, později již začaly první vlaštovky předvádět výhody hypertextu. Tento typ her je dnes prakticky mrtvý, nicméně stále některé servery fungují, většinou již spíše pro stálé publikum fanoušků, než jako masová zábava. Pokud byste měli zájem se podívat, jak takové hry vypadají, pak doporučujeme www.mudy.cz, kde si můžete vše vyzkoušet. Výhodou tohoto typu her je, že nepotřebují žádnou instalaci na pevný disk počítače, k jejich hraní stačí obyčejný Telnet, popřípadě internetový prohlížeč.

On-line webové strategie

Druhým typem her, kterým se budeme zabývat, jsou on-line webové strategie. Do určité míry se podobají hrám předchozím, nicméně technicky jsou mnohem vyspělejší a především odpadá nutnost psaných příkazů z klávesnice, dají se již pohodlně ovládat myší. Většinou jde o odlišný typ her než RPG a to hry strategického charakteru. Jejich výhodou je opět absence instalace, k tomu, abyste si je zahráli, vám pohodlně postačí internetový prohlížeč. Jejich princip je většinou převzat opět z deskových strategických her, zde již však bývá do značné míry upraven pro potřeby autorů. Mezi hlavní pozitiva patří především hardwarová nenáročnost a vysoká dostupnost hrát můžete kdykoliv a kdekoliv, dokonce i třeba v autobuse z PDA. Nevýhodou je oproti tomu absence grafiky a s ní spojená nutnost vysoké dávky představivosti. Technicky hra funguje tak, že všechna data potřebná ke hraní jsou uložena na serveru, který zároveň zpracovává všechny povely a instrukce, a vašemu počítači zasílá pouze výstupy v HTML formátu. Strategické hry tohoto typu nemohou být hrané v reálném čase, proto se vžil systém herních časů, které přibývají za určitou dobu času reálného. Jedna hodina pak může být herním dnem. A během tohoto dne můžete ve hře udělat nějakou akci. Pokud se do hry přihlásíte jednou za týden, herní čas se vám nahromadí a můžete tak hrát delší dobu. Velmi silnou stránkou tohoto typu her je diplomacie, především díky komunikačním možnostem s ostatními hráči. Velmi obvyklé je uzavírání aliancí, jejich následné porušování, vyhlašování válek, uzavírání mírových dohod prostě kdo má chuť si vyzkoušet trochu politiky, tento typ her bude určitě tím pravým. Těmito opatřeními je zajištěna celková vyrovnanost hráčů, protože každý má stejné možnosti nalézt si spojence, ale i protivníky. Některé hry jsou dnes již velmi propracované a jejich hraní je v podstatě nekonečné (neboť pravděpodobnost, že někdo definitivně zvítězí, je prakticky mizivá). Z českých her je patrně nejznámější Red Dragon 2 (www.rd2.cz), který je také nejnavštěvovanějším českým projektem. Dlužno dodat, že za hraní RD2 se platí, ale cena tří set korun je za ty hodiny zábavy docela přiměřená. Jedná se o strategii s fantasy tematikou. Jde také o jeden z nejstarších projektů tohoto typu u nás. Hráč se zde ocitá v pozici velitele gubernátu. Gubernát je panství, kde můžete realizovat své budovatelské a válečnické choutky. Skrze herní interface máte přístup ke všem ovládacím prvkům. Můžete zde stavět budovy, armády, bojovat s okolními gubernáty a spoustu dalších činností. Samozřejmou součástí jsou diskusní fóra, kde můžete své postřehy ze hry probrat s dalšími hráči. Existují pochopitelně i další české projekty, většina z nich je dokonce zadarmo. Na druhou stranu málokterý dosáhne na kvalitu výše zmiňovaného RD2. Jmenujme například Dune Online (www.dunaonline.com): hra je postavena na science-fiction díle Franka Herberta, Dune. Jedná se o velmi podobný typ hry jako byl v minulém případě. Na začátku si vyberete rasu, dostanete jednu přidělenou planetu, a hurá do budování a válčení! Cílem hry je zde vybudovat společný projekt jednoho národa. Ten může bojovat s dalšími hráči, kteří jsou stejného národa jako vy. Hlavním platidlem je zde známé koření, čili melanž. Za koření postavíte budovy, armády, s jejichž pomocí dobudete další planety, a tak dále. Kořením také přispíváte do společného projektu. Dunu on-line hraje přibližně 1 200 hráčů. Tato hra má také nejpřísnější podmínky pro účastníky. Pokud se 14 dnů nepřihlásíte do hry, může být váš účet smazán. Její nespornou výhodou je ovšem to, že její hraní je absolutně zdarma.

Hry akční a logické

Zajímavou skupinou her, které fungují na podobném principu jako výše zmiňované on-line strategie, jsou hry akční a logické. Ty akční grafickým zpracováním zdaleka nedosahují, ani dosahovat nemohou úrovně obyčejných počítačových her, jejich výhodou je však opět absence instalace, všeobecná dostupnost a také fakt, že je možné je hrát bez placení. Patrně nejznámějším zástupcem této kategorie je server www.electrotank.com, kde si po vytvoření uživatelského profilu můžete proti sobě zahrát minigolf, kulečník, nebo třeba piškvorky. Rozhraní těchto her bývá zpracováno buďto technologií Flash, nebo popř. Shockwave. Plutony pro tyto technologie jsou většinou již součástí prohlížečů, popřípadě je možno je zdarma stáhnout a doinstalovat od výrobce firmy Macromedia (www.macromedia.com). Do této skupiny her bychom také mohli zařadit ty, které používají e-mail jedná se většinou o tahové záležitosti, nejznámější budou zcela určitě šachy. Ty samozřejmě můžete hrát po e-mailu i běžným způsobem a zasílat si jednotlivé tahy s protistranou, ale za pomoci grafického rozhraní, kde přesně vidíte rozestavení soupeřových figurek, je to přeci jen příjemnější. Piškvorky fungují obdobně, a pokud se na tento typ her zaměříte, zcela jistě jich najdete spousty, mnohé z nich i v našich končinách exotické a neznámé (např. čínský MahJong). Pokud jste náruživými šachisty, pak se zcela určitě podívejte na www.chessworld.net, a rovnou můžete někoho vyzvat souboj.

Sportem ke zdraví

Třetí kategorií her, která je opět založena na principu podobnému dvou předchozím, jsou hry sportovní.Ovšem nečekejte hokejové či fotbalové zápasy á la NHL2004, respektive FIFA2004. V tomto případě jde opět o strategické hry, avšak ze sportovního prostředí. Máte možnost si vyzkoušet roli sportovního manažera a soupeřit v on-line sportovních ligách. V oblasti ledního hokeje u nás funguje unikátní projekt www.hokejka.cz. Hokejka je klasickým příkladem svého žánru a staví vás do role manažera začínajícího hokejového týmu. Na vás tedy je jak správa klubu, tak jeho kompletní budování od naprostých začátků, samozřejmě s omezenými finančními zdroji. Po absolvování přípravky, jež slouží především jako trénink manažera, se dostáváte mezi ostřílené kluby, které fungují již delší dobu. Systém zápasů je buď ligovým rozlosováním, nebo mimo ligu hraná přátelská utkání. Dlužno dodat, že se zde nehraje za klasické týmy z české ani jiné ligy, ale hráči sami vymýšlejí svým mužstvům názvy. Jiným projektem, který daleko realističtěji (což ovšem neznamená lépe) mapuje další veleoblíbené sportovní odvětví, fotbal, je projekt SoccerOnline na anglických stránkách www.soccermaniacs.co.uk. Ten funguje tak, že zde běží několik nezávislých soutěží, založených na různých autentických ligách, kde si hráč může vždy vybrat jeden tým a ten spravovat. Týmy, které si nikdo nevybere, obstarává počítač. Pokud tedy máte vyšší nároky na autenticitu, nebo dáváte přednost fotbalu, bude SoccerOnline projektem přímo pro vás. Velmi podobná je také hra Maninio (www.maninio.de). Je ovšem daleko více uživatelsky přístupná než SoccerOnline. Zčásti díky grafice, zčásti zcela jistě díky jednoduššímu provedení. Podobných manažerů i z jiných sportů najdete na internetu dost, ale připravte si své jazyky, protože velké množství projektů je v Německu (a tedy německy), ale i v Holandsku a Francii. Fotbalové fanoušky také jistě potěší český projekt MIFA (www.mifa.cz), který je velmi podobný výše zmíněným fotbalovým titulům. Bohužel je MIFA velmi vyhledávaná a bývá pro nové hráče velmi často obsazená. Pokud tedy nevládnete jazyky, zkoušejte své štěstí průběžně tady. I zde některé z prvních vlaštovek přicházejí s placeným přístupem, nicméně třeba u české Hokejky se tento vztahuje pouze na určité funkce hry a můžete si zcela bez problémů zahrát zdarma. Přesto zvažte placenou možnost hraní, poplatky jsou nízké a je to prakticky jediný zdroj příjmů tvůrců takovýchto projektů, tak proč je nepodpořit?

Instalace nutná

Tím jsme zhruba popsali všechny typy her, které se dají hrát on-line bez nutnosti instalace na pevný disk počítače. Dlužno dodat, že jejich pozice je v komunitě hráčů často opomíjena nebo dokonce přehlížena, nicméně jako kratochvíle bohatě postačí a užijete si s nimi spousty zábavy. Druhou velkou skupinu on-line her tvoří již klasické herní tituly s možností internetového multiplayeru. Sem patří hlavně akční hry, či realtimové strategie. Na trhu jich jsou k dispozici kvanta, ale pouze několik si jich vydobylo silné postavení v hráčské komunitě. Mezi nejznámější a světově nejhranější patří nejspíše trojice titulů Counter-Strike, Quake3 Arena a Unreal Tournament. Jedná se o 3D akční hry, v nichž cílem je protivníka zneškodnit širokou plejádou mnohdy bizarních zbraní. K jejich hraní je nutné zakoupit si hru v obchodě, doma ji nainstalovat a poté se připojit na některý z herních serverů. Patrně nejnavštěvovanějším serverem tohoto typu je u nás GameZone (www.gamezone.cz), kde si můžete založit vlastní hru a pozvat do ní kamarády či kolegy. Tento typ her je také základem Progamingu, profesionálního hraní počítačových her. Hráčské svazy a asociace po celém světě pořádají turnaje, mnohdy štědře sponzorované počítačovými firmami, takže šikovný bojovník si přijde i na docela zajímavé peníze. Dlužno dodat, že špičkoví hráči provozují tuto činnost již spíše jako sport, či někdy i jako povolání. Pokud byste s něčím podobným chtěli začít, připravte se na léta tréninku.

Hry na hrdiny

Poslední skupinou her, a dle mého mínění tou nejzajímavější, jsou takzvané MMORPG Masive Multimedia On-line Role Plaing Games, což jsou hry postavené na principu klasických her na hrdiny, RPG, nicméně dají se hrát on-line a vy tak máte šanci sdílet jeden svět s tisíci dalších hráčů. Co činí tuto kategorii tak přitažlivou? Především to, že se dá říci, že jde v dnešní době o nejdokonalejší volně dostupné zpracování virtuální reality, které můžete okusit. U některých titulů, jež jsou dotažené do té míry, že hráče omezují opravdu minimálně a spíše technicky, začínají fungovat běžné modely známé z naší "pravé" reality ať už jde o modely sociologické, či především ekonomické třeba klasický model trhu, funkce poptávky a nabídky, ale i další. Tento žánr má však také své stinné stránky. Jednak se za hraní poměrně dosti platí, a za druhé je taková zábava místy neuvěřitelně náročná na čas, potažmo návykotvorná. Ceny hraní MMORPG zahrnují jak originální hru, tak posléze měsíční poplatky. Spolu s koupenou hrou téměř vždy dostanete měsíc až dva hraní zdarma a poté musíte zaplatit. Nejedná se o nijak drastické částky, řádově se všechny poplatky pohybují kolem deseti dolarů měsíčně (zhruba kolem tří set korun), ale již samotné placení s sebou nese další požadavky placení přes internet atd. Druhý problém těchto her je zapříčiněn především tím, že pokud chcete svoji herní postavu pozvednout na nadprůměrnou úroveň, musíte ji stále cvičit, prostě jí věnovat čas. Takže se stává, že někteří nadšenci hrají pět i více hodin denně. Z této relativně vysoké náročnosti plynou ale i pozitiva. Nestane se vám, že byste hru dohráli za pár hodin, jak tomu dnes bývá u běžných her, ale vydrží vám leckdy i rok a více. Takže pokud máte čas a jste dobře jazykově vyzbrojeni, můžete se vrhnout do objevování nových světů. Za zmínku zde stojí zejména relativní novinka ze světa Hvězdných válek Star Wars Galaxies: An Empire Divided, nebo starší tituly jako EVE: Online, či stařičká, i když stále velmi rozšířená Ultima Online. Výhodou posledně jmenovaného titulu je, že díky své rozšířenosti najdete i pár česky mluvících serverů u nás. Nicméně stále je to jazyková bariéra, která mnohé hráče, a na druhé straně i české distributory, odrazuje. Česká republika je prostě příliš malý trh na to, aby se zde pro takovéto typy her budovaly lokální servery či se zde hry vůbec distribuovaly. Většina hráčů je tak odkázána na již výše zmiňované nakupování přes internet a hraní v cizině.

Závěrem

On-line hraní je bezesporu fenoménem, který bude dál růst. Jsme si jisti, že jsme v tomto článku nepopsali všechny možnosti on-line herního vyžití, které jsou na internetu dostupné ale to ani nejde, především proto, že hry vznikají prakticky každým dnem a není možné zmapovat všechny. Pokud byste si však hraní po internetu chtěli vyzkoušet, či se pouze zorientovat v dostupných on-line herních systémech a žánrech, pak by vám takovýto exkurs měl postačit. Tato forma zábavy v sobě totiž nese jedno velké lákadlo nehrajete si sami, ale vaše zážitky s vámi mohou sdílet desítky a tisíce hráčů po celém světě, a navíc to všechno v jediném okamžiku. To je také důvodem, proč se o on-line hrách obecně tvrdí, že jsou návykovější než hry běžné, které se čím dál tím víc podobají spíše vyprávěním, filmům, či pohádkám.


Kde bydlí vaše komponenty?

Udělejte ze svého počítače ozdobu domácnosti(CD)

Čestmír Žák

C03P0755

Podobně jako si někteří majitelé mobilů mění na svém telefonu kryt, aby se co možná nejvíce odlišili od šedého průměru, snaží se i vlastníci pécéček o různé efektní úpravy počítačových skříní. Někdy postačí přidání průhledného plexiskla a několika barevných diod pro působivější vzhled, jindy se zase setkáte s totálně nekonvenční počítačovou bedničkou á la perníková chaloupka.

Jisté je, že pěkně řešená počítačová skříň dokáže v interiéru bytu či kanceláře splnit roli ozvláštňujícího prvku, na němž ulpí zrak každého nově příchozího. Ano, pochopili jste správně, tentokrát si přiblížíme celkem patnáct internetových stránek věnovaných rozličným úpravám počítače. Jelikož nadšeneckých stránek v této oblasti existuje nespočet, rozhodli jsme se přiblížit vám ty nejvýznamnější nebo nějakým jiným způsobem nevšední projekty.

Zahraniční projekty

·AnandTech Forum (forums.anandtech.com/ categories.cfm?catid=37, anglicky) Jedna z renomovaných diskusí na téma modifikací stojí za hřích především kvůli slušné kvantitě příspěvků, existuje totiž vysoká pravděpodobnost, že tu objevíte někoho, kdo vám poradí s vaším případným problémem.

·Gideontech (www.gideontech.com, anglicky) S tímto webem byste, pokud jste jen trochu fandové všeho počítačového, měli být naprosto spokojeni. Díky častým aktualizacím a kvalitním autorům si server udržuje dlouhodobě vysokou úroveň. Nezapomeňte se podívat na obsáhlý seznam spřátelených projektů, z něhož můžete následně cestovat po dalších internetových moddingových portálech.

·TweakTown (www.tweaktown.com, anglicky) Pokud hledáte server, z něhož byste mohli pravidelně čerpat informace o tom, kde se na internetu nacházejí atraktivní články o tweakingu (vylepšování), můžete se s klidným srdcem obrátit na TweakTown. Součástí stránek je taktéž několik povedených galerií, dále diskusní fóra pro ty komunikativnější z nás a nakonec několik stylových pozadí na plochu vašich Windows.

·The Easy Overclocking guide (overclocking.telefragged.com, anglicky) Instrukce na jednoduché úpravy hardwaru by se mohly hodit nejen naprostým začátečníkům v této oblasti. Web je sice, co se vzhledu týče, koncipován velice jednoduše, ale nabízené informace mohou mít pro mnoho uživatelů hodnotu zlata. Nenápadný odkaz na kapitolu o moddingu se nachází ve spodní části úvodní stránky pod kolonkou "Articles".

·Case Mods 001 (www.2cooltek.com, anglicky) Nepříliš vážně myšlený návod na "hardcore modding" PC skříně pomocí sekery, motorové pily nebo brokovnice vás zaručeně pobaví. Na obrázcích, doplněných o vtipné komentáře, se seznámíte s detailním průběhem těchto "operací". Server se kromě několika recesistických příspěvků samozřejmě zabývá i vážně míněnou problematikou case moddingu. ·Virtual Hideout (www.virtual-hideout.net, anglicky) "Virtuální úkryt" se věnuje mnoha oblastem vylepšování počítačů k obrazu svému, namátkou můžeme jmenovat návody na montáž zvukových vstupů, světelných LED diod nebo stavového LCD. Ne nadarmo se v záhlaví stránky dočtete "Pokud je to modifikováno, naleznete to pravděpodobně u nás". Narazíte tu také na cenné rady, které využijete při výběru konkrétních komponent pro tvorbu úprav. V sekci "Link" se připravte na obsáhlý seznam prakticky použitelných odkazů.

·Case Mod Freaks (www.casemod-freax.de, německy) Klasický příklad fanouškovské stránky, která splňuje snad veškeré vaše možné požadavky. Najdete tu přehledně utříděné novinky, podrobné návody, zajímavé triky a v neposlední řadě rovněž galerii povedených obrázků. Pro jedince vládnoucí německým jazykem stojí za zmínku ještě oblíbené diskusní fórum. lOverclockers Club (www.overclockers club.

com/gallery, anglicky) Fotografie modifikací (téměř 250), návody, tipy a triky, FAQ, fórum a chat, asi tak by se dala v kostce shrnout činnost "Klubu overclockerů". Kromě toho se zde setkáte s každodenním výběrem nejdůležitějších zpráv a zajímavostí z počítačové oblasti.

·Metku Mods (www.metku.net, anglicky) Tyto finské stránky sice zdaleka nepatří mezi absolutní špičku ve světě počítačového moddingu, ale v pravidelných časových intervalech přináší poutavě podané informace, původní nápady a konečně i fotografie modifikovaných skříní, tak proč jim nedat alespoň malou šanci. V archivu článků se kromě toho skrývají desítky originálních triků, které byste jinde jen těžko hledali. Pokud zapátráte důkladněji, odhalíte tu ještě pár odkazů na shodně orientované projekty.

·Overclocker Cafe (www.overclockercafe.

com, anglicky) Americký web si zaslouží pozornost kvůli stručně, ale přitom výstižně provedeným popisům prováděných modifikací, které zahrnují i výpočet celkových nákladů na takovýto výtvor. Mimoto se server snaží o každodenní shrnutí aktuálního dění na hardwarové scéně. lCase Galerie (www.case-galerie.de, anglicky) Nelze než vyzdvihnout tuto databázi téměř 500 nápaditých modů. Anonymní čtenář si tu smí pouze prohlížet publikované materiály, skutečné možnosti se otevírají až po registraci. Jakmile ji máte hotovou, přičemž postačí vyplnit jen jméno a mail, smíte již zveřejňovat vlastní obrázky a přidávat komentáře k pokusům ostatních aktivních čtenářů tohoto webu.

·Modding FAQ (www.moddingfaq.de, německy) Po všech stránkách vydařená stránka s textem v řeči našich západních sousedů vás uspokojí celou řadou progresivních poznatků a myšlenek. Zejména velká galerie s více než třista kusy vylepšených "plechovek na komponenty" by neměla uniknout vaší pozornosti. Web se zdaleka neomezuje pouze na zevnějšek počítače, autoři se ve svých příspěvcích věnují ještě kabeláži, stavovým LCD displejům, pokročilému chlazení apod. 3 0755/FEL o

České projekty

·Overclocking (www.overclocking.cz/4um) Fórum na Overclockingu se v mnohém podobá výše zmíněnému PC Tuningu, přičemž se liší prakticky pouze vzhledem a několika drobnými detaily. Pokud si chcete v dané oblasti chcete vytvořit opravdu dobrý přehled, doporučuji pravidelně sledovat jak Overclocking, tak i PC Tuning.

·Přetaktování (www.pretaktovani.cz/caseg.asp)

Ohromné množství obrazového materiálu zachycuje amatérské i profesionálně pojaté modifikace uživatelských kompjútrů. Pokud hledáte vhodnou inspiraci pro svůj projekt počítačové bedny nebo se jen chcete pokochat pohledem na dobře odvedenou práci, pak neváhejte navštívit právě tento web.

·PC Tuning (www.pctuning.cz/forum2) Na fóru jednoho z nejznámějších českých serverů o hardwaru se mimo jiné nachází rubrika "Case modding a modifikace hardwaru", jež nás pro několik následujících okamžiků bude zajímat více než ty ostatní. Klasický příspěvek do diskuse zde vypadá třeba takto: některý uživatel vloží fotografie své úpravy počítače, přičemž očekává, že mu ostatní napíší svůj názor nebo připomínky. Uživatelé si zde ochotně předávají své know-how, případně též tipy na výhodný nákup potřebných součástek.


KaZaA škemrá o licenci

Boj mezi hudebními vydavatelstvími a výměnnými sítěmi nabírá obrátky(CD)

Vojtěch Bednář

C03P0747

Sledujete přetrvávající souboj hudebních vydavatelství s výměnnými sítěmi? Pravdou je, že poslední dobou jeho intenzita polevila, nicméně je zde stále. A vstupuje do nové, ještě před několika týdny netušené fáze.

Existuje několik velkých výměnných sítí, které bychom mohli označit za globální. KaZaA o sobě prohlašuje, že je tou největší, ačkoliv není vůbec jisté, zda tomu tak je i doopravdy. Tato síť, v současnosti provozovaná společností Sharman Networks (po útěku z USA), nyní spustila kampaň proti hudebním labelům. Ano těm, které se její vlastní činností cítí být nejvíce poškozeny. Důvod je jednoduchý.

Představitelé společnosti Sharman se již drahnou dobu pokoušejí zcela neúspěšně vyjednávat s managementem vydavatelských společností o podmínkách legalizace obsahu sítě. Jak je všeobecně známo, řádově miliony uživatelů tohoto výměnného systému nabízejí a také hledají a stahují si gigantické množství multimediálních souborů, hudby, filmů a dalších. Drtivá většina tohoto obsahu je pochopitelně ilegální, pirátská. Klient KaZaA je aplikací pracující fakticky se dvěmi sítěmi zároveň. Kromě klasické sítě umožňuje vyhledávat také v Altnetu, systému trochu jiného ražení. Jeho soubory, ve výsledcích vyhledávání označené zlatou ikonkou, jsou chráněny správcem digitálních autorských práv (DRM), jejich stahování může být sledováno a v podstatě jsou připraveny pro prodej obsahu. Tedy nabízejí to, co zatím u výměnných sítí neexistuje. Aby však bylo možné obsah prodávat, musíme mít k němu práva. A to je přesně to, co Sharman Networks prozatím chybí.

Jak zlegalizovat piráta

Snahy o legalizaci obsahu výměnných sítí nejsou ničím novým, současná kampaň Sharmanu je pouze uvádí do středu pozornosti. V současné době je situace poněkud odlišná, než byla ještě před několika měsíci, porovnání se stavem před rokem je pak velmi komplikované. Existují služby, které umožňují legální stahování a využívání multimédií založené na poplatcích. Bohužel, tyto služby jako je iTunes se nám zatím vyhýbají velikým obloukem, nicméně zde jsou a svým tvůrcům a majitelům přinášejí peníze. Ačkoliv se očekávalo, že tyto služby budou drtivou konkurencí konvenčním výměnným sítím, v praxi se ukázalo, že tomu tak není. Obsahují sice množství souborů velké kvality, nicméně jich využívají lidé, kteří si chtějí poslechnout nejnovější hity, nebo zavzpomínat na staré písničky. Sběratelé obsahu stále používají výměnných sítí, stahují velké množství souborů a z nich filtrují ty zajímavé a kvalitní. Organizace podporující autorská práva nedávno vydaly prohlášení, podle kterého ohromné množství uživatelů přestává nabízet obsah svých disků, a tedy i multimediální soubory zbytku světa. Je to trochu zavádějící, spíše můžeme pozorovat přesun mezi různými výměnnými systémy, jak bylo již před více než rokem předpovězeno, od "centrálních" typu KaZaA k neřízeným nebo malým systémům (Gnutella2, DC). I tak ale v této síti zůstává obrovské množství ilegálního obsahu. Co s ním?

V zásadě se při legalizaci obsahu výměnných sítí uvažovalo o dvou možných modelech. Prvním z nich je to, co v praxi funguje například u služby iTunes, tedy model malé platby za každý stažený soubor s garancí jeho kvality a pravosti obsahu, čili využití Altnetu. Problém je v tom, že na jedné síti by fakticky musel, právě tak jak je tomu v případě KaZaA dnes, existovat zároveň legální i nelegální obsah. To druhé přitáhne uživatele k tomu prvnímu. Možná, že to tak funguje při spolupráci Sharman Networks s malými vydavateli, ale například archiv EMI to uživatelům KaZaA asi neotevře. Postupné odpojení klasické, tedy pirátské části sítě by přitom znamenalo masivní odliv uživatelů, jejich přechod k jiným systémům a konec výměnné sítě jako takové, respektive její transformaci na čistě komerční službu, přičemž z původního systému by, stejně jako u legendárního Napsteru, nezůstalo zhola nic.

Druhou možností, o které se hovoří, je částečná či celková takzvaná Generální licence. O co jde? Vydavatelé se mohou s provozovatelem P2P sítě dohodnout na volném šíření jejich souborů v rámci této sítě. DRM může, ale také, na rozdíl od předchozího případu, nemusí být použito. Majitelé autorských práv by dostávali pravidelné paušální platby za využívaný obsah, ale ten by právě díky "paušálu"nemusel být pod tak striktní kontrolou. Pro uživatele by to nejspíše znamenalo buď mnohem více reklamy, anebo poplatky za využívání sítě. Buďto měsíční, nebo zahrnuté do licence klienta (daleko spíše měsíční). Sítě by pak využívali dál stejně jako dnes, jejich činnost by však byla kryta "generální" licencí a tedy legální, přinejmenším co se souborů určitého vydavatele nebo vydavatelů týká.

Je zřejmé, že vydavatelské domy jednak pod tíhou své tradiční konzervativnosti, ale také s přihlédnutím k úspěchům PPV nejsou ochotny se o generální licenci v konkrétnějším a větším měřítku vůbec bavit. Na druhé straně se ukazuje, že využití Altnetu by mohlo být uživatelsky přijatelné při zachování nízkých cen za skladbu a faktu, že ilegální část sítě by fungovala jako reklama podle hesla: když se mi něco líbí zadarmo, stáhnu si placenou, kvalitnější a "oficiální" verzi. To je však zatím pouze teoretizování, protože chráněného obsahu tolik není a údaje o jeho výtěžnosti jsou velice nekonkrétní.

Sežrat, nesežrat?

Společnost Sharman si stěžuje, že jednání s hudebním průmyslem nikam nevedou. Faktem ovšem je to, že s ní hudební průmysl tak či onak jednat musí. KaZaA je jednou z mála globálních výměnných sítí, které jsou pod nějakou, alespoň částečnou kontrolou. I když se Fastrack svému provozovateli již dávno z větší části vymknul z rukou, pořád je možné jej alespoň monitorovat. V případě umírající sítě Gnutella, nebo aktuální a rozšiřující se G2 jsou možnosti ovládání obsahu sítě bez participace jednotlivých klientů nulové, a možnosti centrální správy přesně žádné. Monitorování hubů DC je sice možné, ale protože si takový hub vytváří obvykle dobrovolník s rychlým počítačem a linkou, rozhodně v něm nebude vytvářet systém pro distribuci elektronické hudby za poplatek již vzhledem k principům DC by to byl naprostý nesmysl. KaZaA tak zůstává velkou sítí, která si sice žije vlastním životem, ale která je také zábavnímu průmyslu chtě nechtě partnerem, se kterým nemá mnoho smyslu vrhat se do přímé konfrontace.

Nátlaková (propagační, informační) kampaň Sharmanu se průmyslu pokouší tuto skutečnost znovu připomenout. Střízlivým odhadem bychom mohli říci, že dříve či později k nějaké dohodě dojde. KaZaA sice obsahuje systém PPV, avšak i při neochotě labelů dávat generální licenci globální síti, i tato varianta je již testována, konkrétně na britské výměnné síti wippit (www.wippit.com), kde za možnost stahovat bez omezení hudbu některých vydavatelů zaplatíte roční paušál 30 liber (tedy asi 1 200 Kč). Wippit je ovšem nevýznamná síť a nabídka je teritoriálně omezená, jak už to tak bývá. Stejná věc by se v rámci KaZaA musela odehrát globálně, a to by s sebou přineslo jednak mnoho technických, jednak i administrativních problémů. Řešení se ovšem musí najít, a to chtě nebo nechtě pro Sharman i pro hudební vydavatele.

Pohled na sdílení budoucnosti

Je velice obtížné dopouštět se prognóz v oblasti P2P, jestliže se svět tak rychle mění. Pokud se ještě před nedávnem spekulovalo o brzkém konci veřejných P2P sítí, přinejmenším těch globálních, nyní to tak nevypadá. Právní prostředky k jejich smetení z povrchu zemského nevedly, technická vylepšení prakticky znemožnila jejich naprosté vypnutí jinak než na úrovni firewallů a ISP. Také proklamovaný úbytek uživatelů je dost možná ve skutečnosti pouze optickým klamem souvisejícím s jejich migrací mezi sítěmi, převážně ve směru ke G2 (Gnutelle2) a některým dalším. Také představa, že P2P může existovat zcela bez ilegálního obsahu, je iluzorní a patří spíše do říše pohádek. Mnohem rozumnější možností je integrace několika elementů do sebe. Funkce PPV sítě, jejíž zisky by pokrývaly "ztráty" způsobené ilegálním šířením, je jednou z těchto možností. Generální licence a paušální poplatek pokud možno za veškerou hudbu by byly pravděpodobně v kombinaci s rozumně využitým DRM systémem nebo i bez něj takřka optimálním řešením, na němž je však třeba se dohodnout a které je otázkou budoucnosti spíše než aktuálních jednání. Výkřik Sharmanu poukazující na neutěšený stav jeho jednání s vydavateli je nesmírně důležitou událostí, která však, aby mohla být užitečná, nesmí zůstat zapomenuta v propadlišti dějin internetu.

Slovníček pojmů

P2P - peer to peer, princip propojení dvou systémů bez serveru, výměnné sítě jsou založené na tomto principu

PPV Pay Per View - metoda platby za každé zhlédnutí multimediálního souboru

DRM - Digital Rights Management, systémy pro digitální řízení autorských práv

Altnet - Podsíť v systému Fastrack (KaZaA) původně určená pro distribuované počítání na systémech klientů, později přepracovaná pro distribuci DRM chráněného "zlatého" obsahu v rámci KaZaA.

ISP - Internet Service Provider, společnost, která vás připojí k internetu

Odkazy na stránky KaZaA

www.kazaa.com oficiální stránky KaZaA

www.kazaa.cz neoficiální český server

www.kazaa.com/us/about/sharman.htm Sharman Networks

Legální P2P? Jde to

Využití sítě Altnet, "zlatých ikonek" je možné pouze tehdy, pokud budou poskytnuta práva na archivy velkých vydavatelů. Pokud Altnet slouží jen malým, nerozšíří se a nebude tak využívaným, jako původní síť Fastrack

Systém PPV již nyní existuje u několika provozovatelů, asi neznámějším je společnost Apple se svým obchodem iTunes, mimochodem klient tohoto systému funguje nyní nejen na Mac OS, ale také pod Windows

Generální licence založená na paušálních poplatcích vydavatelům je ideálním řešením. Například uživatelé služby Wippit dostávají za prakticky symbolických 30 liber ročně celý archiv EMI, to znamená přístup k tisícům legálních a volných skladeb. Experiment, prozatím ve fázi testování nicméně ukazuje, že taková možnost je reálná a funkční.

Financování práv na obsah P2P ze zobrazené reklamy patří mezi diskutované, ale nikoli reálné možnosti. Je sporné, zda reklama tolik peněz vůbec vydělá, a zda by se jich byl "provozovatel" P2P sítě ochoten vzdát. Klienty, již nyní obsahující spyware, by mohly být reklamou přesyceny.


Géčkové řešení WL-500g

Asus WL-500g WLAN router, který vás nezklame

Tomáš jirásko

C03P0785

Asus WL-500g se na první pohled o moc neodlišuje od konkurenčních přístrojů, ale při bližším průzkumu nabídne několik zajímavých funkcí. WL-500G je klasický router s jedním WAN a čtveřicí LAN portů. Na jeho zadní straně však nalezneme navíc paralelní port a USB rozhraní. Ale začněme konfigurací. Prvotní nastavení lze provést instalační utilitou, nicméně "dotažení šroubů" je nutné provést přes webové rozhraní, které nabízí široké možnosti nastavení. Router pracuje ve výhradním režimu jednoho ze standardů IEEE802.11b či g, nebo ve smíšeném. Autentizace je založena buď na klíči či WPA/WPA-PSK, nebo proti serveru Radius (802.1x). Šifrování WEP je 64/128bitové. Pro využití všech nabízených funkcí (především právě WPA) je však dobré mít obvykle "protikus" stejného výrobce a neplatí to pouze zde.V tomto případě byla druhým zařízením PCMCIA karta, nesoucí označení WL-100g.

K nastavení print serveru je k dispozici konfigurační aplikace, se kterou v klidu celou operaci bez obtíží zvládnete. Výše zmíněný USB port je na routeru z dobrého důvodu můžete k němu připojit webovou kameru a sledovat, co se děje v práci či doma (díky DDNS i při dynamickém přidělování adres), ale hlavně přes USB lze připojit i pevný disk router ve spolupráci s pevným diskem může zastávat funkci ftp serveru. Dvojice DDNS klientů je do Asusu integrována, a adresy serverů jsou v konfiguračním menu nastaveny. Kromě obvyklých nastavení WAN (internet, klonování MAC adresy), LAN/Wi-Fi, nalezneme mezi položkami i firewall v tomto případě jde však o IP filtr a URL filtr pracující na základě klíčových slov. Router dovoluje rovněž specifikovat virtuální servery a DMZ (Demilitarized Zone). Podobně jako Dell umí i Asus pracovat jako wireless bridge někdy je tato možnost označována jako Wireless Distribution System (WDS), a nabízí trojici modů, v nichž probíhá jeho činnost gateway, router nebo access point. Kvalita signálu pokryla oblast 120 m2 a podařilo se jej zachytit i v sousedním bytě odděleném nosnou zdí. Problém vznikl se vzdáleným komerčním AP, se kterým se pokoušel vytvořit Asus bridge, Jak se po chvilce ukázalo, nebyla to snaha WL-500g, i když se to díky "hláškám woken" uživatelsky tak jevilo, ale chyba na straně nastavení komerčního AP. Ne vždy je vina na straně uživatele, jak se nám mnohdy helpdesky snaží vsugerovat, a ty zabývající se softwarem zvlášť.

Nesmíme opomenout ani PCMCIA kartu. Její instalace proběhla bezproblémově, a i její konfigurace a ovládání jsou bez uživatelských problémů. Pokud hodláte užívat "géčkové" řešení WL-500g v jeho plné síle, není vhodnějšího klienta než produkt stejné řady, od stejného výrobce.

ASUS WL-500g

K recenzi poskytla firma: Joyce čr, s. r. o., www.joyce.cz

Cena: 4 795 Kč bez DPH (router), 2160 Kč bez DPH (PCMCIA)


Bezdrátová síť snadno a rychle

Buffalo Air Station G54 Plnokrevný zástupce bezdrátů ve standardu 802.11g

Hynek vácha

C03P0787

Jak vyplývá již ze samotného názvu toho zařízení, jedná se o "plnokrevného" zástupce bezdrátů ve standardu 802.11g. Hlavním přínosem takovéhoto řešení je to, že ihned po jeho zakoupení dostanete zařízení schopné pracovat v novějším standardu, aniž byste museli z internetu stahovat aktuálnější verzi firmwaru. Takto vám tedy nic nebrání připojit k produktu ihned po vybalení bezdrátová zařízení a začít s jeho konfigurací. Tu lze provádět jak přes počítač připojený přes kabel, tak bezdrátově. Pro uživatele vyžadující větší bezpečnost tu však existuje i možnost omezit konfiguraci pouze na počítače připojené kabelem, nebo pevně nadefinovat MAC adresy těch s bezdrátovým připojením, které mají možnost nastavovat parametry sítě. Když nyní již víme, odkud lze konfiguraci provádět, můžeme se do ní pustit. I u tohoto produktu je pro ni, jak je v této kategorii zvykem, použito webové rozhraní. Díky tomu je uvedení do provozu opravdu snadnou záležitostí. Výrobcem nastavená IP adresa této webové stránky je 192.168.0.1. Po zalogování se vám jako první zobrazí obrazovka, na které se nachází základní nabídka nastavení. Můžete si zde vybrat, zda chcete rychle nastavit WAN připojení (na výběr je mezi kabelovou televizí a xDSL), nebo se pustit do podrobné konfigurace všech dostupných funkcí. Zvolíte-li rychlé nastavení, ať již kabelové nebo ADSL, můžete mít připojení zprovozněné během několika minut. Problémy připojení přes ADSL působí absence protokolu PPPoA, který Český Telecom používá.

Pokud chcete zařízení využít opravdu plně, je nutné nespokojit se pouze s tím, že nastavíte připojení k internetu, ale "zabrousit" do položky Advanced. U bezdrátové části pak můžete nastavit všechny běžné parametry, jako ESS-ID nebo číslo komunikačního kanálu. Již ne tak běžným nastavením je regulace výstupního výkonu, což vám umožní získat kontrolu nad pokrytým prostorem. Tato vlastnost v kombinaci s kódováním 64/128 WEP nebo WPA a filtrací MAC adres poskytuje jedno z nejlepších zabezpečení v této kategorii výrobků. Bezpečnostní opatření se netýkají jen bezdrátové části, útočník by se do vaší sítě mohl dostat i přes internetové připojení. Pevná připojení k internetu totiž vždy přilákají mnohem více záškodníků, než pokud se připojujete přes vytáčenou linku. Proto je vhodné využít nabízené možnosti integrovaného firewallu, který při správném nastavení dokáže vaši síť celkem dobře ochránit. Pokud potřebujete vytvořit větší síť, přijde vám vhod i funkce bridge, možnost propojení několika bezdrátových sítí. Vysokou užitnou hodnotu přístroje doplňuje i možnost vytváření celkem podrobného log souboru pro uložení různých důležitých událostí.

Buffalo Air Station G54

K recenzi poskytla firma: AT Computers, a. s., www.atcomp.cz

Cena: 4 700 Kč bez DPH


WiFi řešení od Dellu

Dell TrueMobile 2300 má vše, co potřebujete pro domácí síť

Tomáš Jirásko

C03P0786

Podobně jako řada produktů tohoto určení, nabízí i tato gateway konfiguračního pomocníka na svém CD. S jeho pomocí lze hardware bez problému uvést do funkčního stavu, nicméně stále trvá naše doporučení konfigurovat tato zařízení uživatelsky přes webové rozhraní. Postup je až na malé výjimky shodný zařízení se připojí přes ethernetové porty, a gateway/router se díky DHCP přihlásí jako výchozí brána. Její IP adresu naleznete v Připojení k místní síti/Podpora. Zde uvedenou adresu napíšete do browseru a odešlete. Zadáte jméno uživatele a heslo obvykle admin/admin, na každý pád je uvedeno v manuálu nebo přímo na přístroji a jste v konfiguračním menu. Tento postup doporučujeme více zkušenějším uživatelům, ale na druhou stranu získáte lepší kontrolu nad celým procesem. Když už jsme u konfigurace, podívejme se právě na Dell TrueMobile 2300, který podporuje práci ve standardech IEEE 802.11b/g. Umí pracovat ve dvou modech jako Gateway nebo pouze jako Access Point. Pro připojení k WAN lze využít kabelový modem i xDSL služby DSL, DSL/PPPoE a PPTP.

Bezdrátová část nabízí volbu 13 kanálů, k zabezpečení přenosu slouží 64/128bitové WEP šifrování nebo bezpečnější ověření WPA-TKIP/AES. Na druhé straně musí být zařízení tato řešení podporující. Pokud se neobáváte přístupu z okolí, zvolte 64bitový WEP na "lamery" to obvykle stačí. V případě potřeby lze používání Wi-Fi zakázat přímo ve volbách routeru. Kromě dalších standardních nastavení, jako je DHCP server, přiřazení IP adres, NAT, řízení přístupů přes MAC adresy, nabízí i definováni demilitarizované zóny, či pevné routování. V nabídce je i rodičovský zámek, což je blacklist webových stránek, a omezit či zakázat přístup na internet lze i uvedením interní IP adresy. Jedinou výhradu máme proti zbytečně utopeným volbám v Advanced, namísto aby byly logicky v jednotlivých záložkách pro začátečníky to může představovat horké chvilky při "personifikaci" sítě.

TrueMobile 2300 nabídne jeden WAN port a čtveřici LAN. V této konfiguraci podporuje maximálně 16 bezdrátových klientů, což společně s LAN porty dává celkem 20 uživatelů. Pokud máte větší počet mobilních uživatelů, musíte zvolit jiný produkt. Při konfiguraci lze zvolit, zda bude pracovat výhradně v jednom z podporovaných standardů, nebo ve smíšeném. Reálná propustnost v režimu 802.11g byla okolo 22 Mb/s, ve smíšeném režimu 802.11b/g klesla na 17,5 Mb/s. Potěšující je zvolená anténa, díky níž měl router dobrou kvalitu signálu na cca 120 m2 testované plochy, kde musel překonávat cihlové stěny a dokázal překonat i nosnou stěnu do vedlejšího domu, i poradit si s provozem komerčního AP vzdáleného 25 metrů. True Mobile 2300 umí ve spolupráci se stejným zařízením pracovat i jako wireless bridge.

Dell TrueMobile 2300

K recenzi poskytla firma: Dell Computer, s. r. o., www.dell.cz

Cena: 5 600 bez DPH


Co dál s obávanými dialery?

Antidialery z našeho CD vám ohlídají připojení k internetu(CD)

Martin Žemlička

C03P0756

Obecným trendem je zlevňování poplatků za připojení k internetu. Na tom není nic až tak divného, jde o důsledek překotného technického vývoje a tvrdého konkurenčního boje mezi telekomunikačními operátory. Jste-li připojeni komutovaně, tj. prostřednictvím modemu a běžné telefonní linky, zaplatíte za hodinu připojení "mimo špičku" asi 18 korun. Snadno se ale může stát, že za stejnou dobu připojení zaplatíte 200x více. Jak je to možné? Na vině jsou takzvané dialery. To jsou programy nebo ActiveX skripty, které běžné číslo pro připojení k internetu (většinou tajně) přesměrují za jiné, jež má výrazně vyšší tarifikaci. Aniž o tom víte, "voláte" na linku s předvolbou 900 (audiotextové služby), na níž přijde jedna minuta zpravidla na 60 Kč, nebo do nějaké hodně vzdálené exotické země, kde je minutová tarifikace mnohdy ještě vyšší. Ze své podstaty jsou dialery funkční u komutovaného připojení (běžná telefonní linka či ISDN); v případě jiného typu připojení se vás tento problém netýká.

Podle vyjádření Českého Telecomu se výše telefonních účtů u většiny poškozených pohybovala v řádu tisíců až několika desítek tisíců korun. Zatím nejvyšší provolaná suma činila těžko "uvěřitelných" 115 000 Kč.

Dialery se obvykle vyskytují na pornografických stránkách (proto se jim někdy říká adult dialery). Zatímco uživatel lačně hltá fotografie nahých slečen, netuší, že naběhl podvodníkovi a výše účtu za telefon nabude astronomických částek. Nemálo stránek na to buď vůbec neupozorní, nebo tuto dosti podstatnou informaci uvede kdesi v houštině textu, takže ji každý návštěvník přehlédne. Seriozní provozovatelé placeného webu upozorní, že obsah stránek je zpoplatněný, a uvedou všechny důležité podmínky (především částku za minutu pobytu na dané stránce).

V momentě, kdy se dialer aktivuje, provede následující kroky: počítač se za prvé odpojí od místního poskytovatele internetu, ještě předtím se ale vypne vnitřní reproduktor modemu, takže uživatel neslyší, že se s modemem "něco děje". Následně se připojí přes telefonní číslo začínající předvolbou 900 nebo linku do zahraničí a naváže spojení. Od té chvíle platíte za minutu připojení na internet 60 (ano, vidíte dobře šedesát!) korun.

Osobně mi dialery coby anonymní forma placení na webových stránkách nevadí, pokud jsou splněna všechna pravidla slušného podnikání. Soudy ovšem musí trestat poskytovatele, kteří uvedou uživatele v omyl, a on pak zbytečně zaplatí vysoký telefonní účet reklamace operátor zpravidla neuznává. A soud by rovněž měl zajistit, aby se na internetu nenacházely stránky s nelegálním obsahem. Jak to chodí v praxi, všichni víme.

Další zdroje informací

Vynikajícím zdrojem jsou stránky Sdružení ochrany spotřebitelů ČR na adrese dialery.spotrebitele.info. Najdete zde množství informací: princip činnosti dialerů, preventivní doporučení, odkazy na relevantní stránky, ale i reklamační řád Českého Telecomu a vzor trestního oznámení. Také zde naleznete odkazy na stažení anti-dialerů.

·www.ctu.cz stránky Českého telekomunikačního úřadu

·www.telecom.cz/infocentrum/o_cem_

se_mluvi/dialery/index.php oficiální vyjádření Českého Telecomu

·www.digiweb.cz tuto stránku obzvláště doporučujeme: zadejte klíčové slovo "dialery", a budete mít možnost počíst si ve velkém množství solidně napsaných článků

·http://www.zive.cz/h/Uzivatel/Ar.asp?

ARI=110020&CAI=2114 článek, zabývající se touto problematikou

·http://www.lupa.cz/clanek.php3?show=

2744 článek na Lupě od Jiřího Peterky

·www.x-dialer.cz nebo www.absolutdialer.cz neuškodí ani pohled z druhé strany barikády.

Jak neplatit za služby, které nechcete

1. Nenavštěvujte pochybné stránky. Pokud se pohybujete na stránkách s erotickým obsahem či warezem (nelegální software), nikdy nestahujte ani nespouštějte žádné programy, jež by vám zde chtěli vnutit. Pozor dávejte i na falešné certifikáty; souhlasit, tj. kliknout na "Ano", vám v případě podezřelých stránek nedoporučujeme. Totéž platí i na příchozí e-maily, které mohou obsahovat odkazy na stejně nebezpečné stránky.

2. Pravidelně aktualizujte prohlížeč a program pro práci s e-maily. Opravné balíčky, tzv. service packy, najdete na stránkách výrobce daného programu. V případě programů Microsoftu, které množstvím bezpečnostních děr připomínají ementál, jde o stránku www.microsoft.cz.

3. Důsledně používejte antivirové programy a rovněž si nainstalujte anti-dialer malý prográmek, který hlídá, aby se připojení nepřesměrovalo na jiné číslo. Doporučujeme některý z těchto programů: MRSOFT ANTIDIALER (www.antidialer.spotrebitele.info/download.php), víceúčelový Connection Meter (www.conmet.cz) nebo německy mluvící YAW (www.yaw.at).

4. V podstatě 100procentní jistotou, která zamezí přesměrování internetového volání na "drahé" linky, je zablokování odchozích hovorů do zahraničí a rovněž na linky se zvýšenou tarifikací. Nevýhodou je, že poté nemůžete volat do zahraničí a využívat seriozní služby se zvýšenou tarifikací. Více informací a ceník této služby zjistíte na infolince vašeho telekomunikačního operátora.


Internet a regiony

Je dělení internetu na menší celky problém, nebo přirozený jev?

Vojtěch Bednář

C03P0748

Internet je koncipován jako mezinárodní informační síť, která spojuje světadíly vzdálené od sebe tisíce kilometrů a prakticky tak mezi nimi onu prostorovou hranici boří. Teoreticky by se i při špatných podmínkách mělo dát odeslat informaci odkudkoliv kamkoliv, využívat zdroje, nacházející se na velmi vzdálených místech, prostě kdekoliv. To je teorie. Praxe však v poslední době vypadá trochu jinak. Internet se nám regionalizuje. Rozděluje se do menších celků, v jejichž rámci je komunikace bezproblémová, ovšem z vnějšku jsou některé zdroje zcela nedostupné, nebo sice dosažitelné, avšak velmi špatně. Existují pro to jednak technické, jednak také sociální a politické důvody, každopádně konečným výsledkem je, že síť po některých stránkách není schopna plnit svůj účel.

Technika a omezení

Koncepce internetu vskutku v principu umožňuje díky systému unikátních adres, bran a směrovačů dopravit různě rychle, ale nakonec vždy jakoukoliv informaci z jakéhokoliv místa na jakékoliv jiné. Existují ovšem omezení, která to zásadním způsobem limitují, která znemožňují využívat všem uživatelům všechny služby. Prvním z nich je nedostatečnost vyhledávačů. I když např. nejznámější Google (www.google.com) je schopen indexovat a dokonce archivovat gigantické množství stránek systému WWW, nepokrývá a technicky ani nemůže pokrývat vše. Na úrovni regionů jsou na tom mnohem lépe místní vyhledávače, ty však jsou pro změnu často vázány na jediný, státní či národní jazyk, a stávají se tak prakticky nepoužitelnými, nejde-li o angličtinu čili mezinárodní řeč pro mezinárodního uživatele. Totéž platí i pro velké množství samotného obsahu. I při nasazení automatického překladu zůstávají informační zdroje, často velmi cenné a unikátní, použitelné jen ve velmi omezené míře. To se netýká ani tak zpravodajství, ale především odborných a vědeckých prací, recenzí atd.

Jiným problémem regionalizace jsou výměnné sítě. V poslední době patří mezi velmi cenné, i když také velmi kontroverzní informační zdroje právě ony. Decentralizace těchto sítí, především pak největších z nich byla provedena jednak pro odlehčení technické zátěže na provozovatele, jednak proto, aby se omezila možnost jejich cílené deaktivace zejména ze strany subjektů chránících autorská práva. Tato decentralizace bohužel také vede k omezení funkčnosti sítí, především ve vztahu k vyhledávání obsahu. Tento problém je markantní zejména u sítě Gnutella, kdy se vyhledávání omezuje často jen na jednu vrstvu systému klientů a indexových "nadklientů". Prakticky tak není možné nalézt ani po delším vyhledávání data, jež jsou na síti fyzicky přítomna, avšak v jiném vyhledávacím okruhu, než který je aktuálně procházen, respektive ke kterému je daný klient připojen. Totéž platí v různých obměnách i pro další největší sítě, Fastrack, e-Donkey. Mezi jednotlivými výměnnými systémy sice existují přechodové brány a mosty v podobě hybridních klientů, souběžně běžících na stejných systémech, avšak i ty jsou nedostatečné. Výsledkem toho je značná segregace obsahu, neexistence reálně univerzálního řešení využití P2P.

Výčet problematických služeb je krátký, a rozhodně ne vyčerpávající. Potíže související s regionalizací internetu lze nalézt u mnoha dalších funkcí a aplikací. Výhodou technických nebo jazykových nedostatků je to, že je možné je překonat. Optimalizací algoritmů a protokolů, zdokonalováním technologie přenosu, vytvářením elementárních standardů, které jdou napříč různými mutacemi různých aplikací přizpůsobeny různému prostředí.

Je politika mor lidstva?

Jestliže technické problémy regionalizace lze překonávat, a vytvářet tak plně funkční globální síť, pro politické a ekonomické překážky toto zcela neplatí. Jsou vytvořeny uměle lidmi, kteří mají z jejich existence užitek mocenský či finanční, a kromě toho vznikají tam, kde by jejich neexistence vedla ke snížení tohoto užitku. Tak například služby pro placené stahování multimédií, jako jsou iTunes, lze používat pouze v USA. Kdekoliv jinde je aplikace funkční pouze ve velmi silně omezeném režimu, a nelze využívat její hlavní funkci, tj. stahování hudby z webového obchodu Applu. Důvodem pro toto omezení je jednak obava z vykrádání obsahu, jednak problematická fakturace stažených souborů klientům, kteří se nacházejí mimo Spojené státy, a dále také určitá paranoia ze strany provozovatele. iTunes jsou nejexponovanější z těchto služeb, nicméně podobné omezení platí i pro mnoho dalších, a to nejen v oblasti multimediální zábavy.

Zcela specifické je regionální filtrování internetu na "závadný" obsah. Některé státy, vyznačující se především autoritativními a totalitárními režimy, omezují svým obyvatelům přístup k síti. V Číně, Iránu či Iráku před odstraněním režimu Saddáma Husajna byl internet omezen. Uživatelé sice měli přístup k síti jako takové, nicméně některé služby, a především zpravodajské servery byly blokovány, protože přinášely či přinášejí dle vládců obsah, který je politicky špinavý, nekorektní nebo představuje opačnou propagandu, než jaká je oficiální. Totéž v menším platí také pro vnitřní sítě velkých společností a stejně tak jako v totalitárních státech, i zde může uživatelům hrozit tvrdý postih za práci se službami či obsahem, které jsou z pohledu exekutivy nevhodné.

Regionalizace naopak

Kromě výše jmenovaných příčin, jež drobí internet do menších celků, existuje i několik fenoménů, které se staví proti tomuto a využívají právních kliček k celosvětovému prosazování obsahu, jenž je ve většině míst považován za závadný. Nejslavnější a pravděpodobně největší server s cracky a nástroji rušícími ochranu komerčních aplikací před ilegálním zkopírováním sídlí alespoň formálně v Arménii, kde proti takovéto činnosti neexistuje žádná právní zábrana, a kam ruce ochránců autorských práv nedosáhnou. Jiný server, zabývající se hackováním a "počítačovou bezpečností", se pro změnu nachází na Slovensku, nicméně jeho obsah je přístupný po celém světě. Podobně je to i s dalšími servery a celými systémy. Výměnná síť Earth Station 5 má své působiště v palestinském uprchlickém táboře, funguje ovšem, tak jako každá jiná podobná síť, zcela globálně. Útěk, přinejmenším formální do vzdálených končin, umožňuje takovýmto službám bez ohledu na jejich legitimitu nebo nelegitimitu přežívat a dlouhodobě fungovat. Regionalizace, která jinak funguje proti globalitě internetu, tak poněkud paradoxně účinkuje opačným způsobem.

Globální, nebo kontinentální?

Díky všem předchozím jevům se nám oficiálně globální internet rozděluje do menších celků. Komunikace uvnitř těchto celků je víceméně bezproblémová, komunikace mezi nimi navzájem přináší komplikace. V některých případech zaviněné technikou, v jiných lidmi, ale vždy limitující. Kdybychom měli hledat nějaký trend pro budoucnost, dopracujeme se nejspíše k tomu, že tato regionalizace bude nevyhnutelně pokračovat. Možná dojde ke změně tvaru regionů, možná nedostupnost některých služeb někde zmizí, objeví se zase jinde v jiné formě. Internet je globální, ale není provázaný tak, jak by být mohl. I když to můžeme změnit, je otázkou, zda to chceme či nikoliv.


Průvodce mobilními telefony

Bohatá novoroční nabídka mobilních telefonů již na vás čeká

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

C03P0753

Před koncem roku se na trhu objevilo několik zajímavých telefonů. Patří mezi ně dva low-endové přístroje: od Siemensu je to MC60 s integrovaným fotoaparátem,od firmy Sony Ericson pak model T230. Třetím telefonem, který vám dnes chceme představit, je Nokia 6600, jež by měla nahradit svého předchůdce s označením 7650.

Siemens MC60

Notně podpořen billboardovou reklamou, vyrazil v listopadu na předvánoční trh mobilní telefon MC60 od německého Siemensu. Ten svou cenou rozhodně nepatří mezi low-endy, ale nutno říci, že většinou svých vlastností nedosahuje kvalit telefonů střední třídy. Design sice působí na první pohled zajímavě, ale specifické rozložení kláves se odráží ve větších problémech při jejich používání. Plastový kryt telefonu není příliš pevný a vydává skřípavé zvuky. Displej přístroje je sice barevný, ale jde o ten samý, jako mají modely SL55 a M55. Ten patří v současnosti k nejslabším mezi novými telefony. Hlavním ovládacím prvkem je čtyřsměrná kolébka, jejíž pravá a levá strana ale slouží jako kontextové klávesy, což způsobuje zmatky při pohybu v menu.

Funkční výbava modelu MC60 nepatří mezi nejbohatší. Do paměti můžete umístit pouze 100 kontaktů a u každého jen jediné číslo a e-mailovou adresu. Zprávy lze psát běžné, ale i multimediální. Nechybí ani kalendář, budík či rychlá data GPRS. Velkým tahákem modelu MC60 je integrovaný fotoaparát, jehož čočku najdete na zadní straně přístroje. Velkou slabinou přístroje je ale již zmiňovaný nekvalitní displej.

Mobilní telefon MC60 se Siemensu příliš nepovedl. Vypadá sice zajímavě, je ale poměrně nepraktický. Za podobné peníze lze na trhu sehnat mnohem lepší přístroje a není ani třeba opouštět značku. Siemens ST55 totiž nabízí totéž v lepším a i něco navíc.

Nokia 6600

Každý z vás si asi vzpomene na euforii okolo Nokie 7650, telefonu, který toho hodně uměl, ale také hodně vážil a měl hodně chyb. Nyní je na světě jeho nástupce s označením 6600 a nutno uznat, že jde o přístroj nadmíru zajímavý. Nejenže má designově o poznání blíže ke klasickým telefonům, ale nabízí spoustu zajímavých funkcí.

Na první pohled se vám Nokia 6600 zřejmě příliš líbit nebude. V době malých přístrojů a ušlechtilých materiálů působí baculatá plastová Nokia málo reprezentativně, ale tento dojem po několika málo momentech ztratíte. Převládne totiž nadšení z perfektního aktivního displeje, který při rozlišení 176 x 208 obr. bodů dokáže zobrazit až 65 000 barev, dále z příjemného ovládání, které bylo spolu se strukturou menu a vyobrazením menu přejato z Nokie 7650, a z nabízených funkcí.

Základní výbava telefonu obsahuje rozsáhlý vícepoložkový telefonní seznam, podporu multimediálních zpráv, klienta elektronické pošty, kalendář, úkoly a jiné běžné funkce. Další schopnosti může telefon získat po doinstalování programů v jazyce Symbian, jichž existuje poměrně slušné množství. Z běžných technologií disponuje Nokia 6600 rychlými daty GPRS, infračerveným portem a Bluetoothem. Nesmí chybět ani integrovaný fotoaparát s možností pořizování videosekvencí. Ty se pak dají přehrávat v upravené verzi oblíbeného programu Real Player One.

Sony Ericsson T230

Poměrně nestandardní označení nese novinka švédsko-japonského výrobce Sony Ericsson. Podle zaběhnutého číslování by se model T230 měl nacházet někde na pomezí low-endové třídy (stovková řada) a středního segmentu (T300 a T310). Tomu také odpovídá prodejní cena a funkční výbava.

Design Sony Ericssonu T230 vychází z osvědčené koncepce výrobce a telefon je stejně jako jeho předchůdci poměrně nízký, hranatý a plochý. Vzhledově má nejblíže k modelům T310 či T100. Displej při rozlišení 101 x 80 obr. bodů dokáže zobrazit až 4 096 barev, výraznější rozdíly mezi tímto a staršími displeji Sony Ericssonu (256 barev) však při běžné práci nenajdete. Ovládání zajišťuje čtyřsměrná kolébka s tlačítkem uprostřed, které potvrzuje vybranou volbu. Koncepčně jde o poměrně pohodlný způsob, technické provedení (především rozměry) však v praxi způsobuje nemalé problémy. Vadou na kráse je i nízká rychlost odezvy, která však může být zaviněna předprodejní verzí firmwaru.

Funkce, jimiž výrobce svou novinku vybavil, jsou poměrně slušné. Vícepoložkový adresář s kapacitou 250 záznamů či podpora MMS zpráv jsou dnes standardem, stejně jako poznámky, budík či hry. Co ovšem v tomto segmentu notně překvapí, je přítomnost e-mailového klienta, stejného jako najdete ve výbavě modelů T610 a Z600. Chybějící Java je nahrazena vlastní technologií Mophun.

Alcatel OT535

Bezkonkurenčně nejlepší přístroj francouzského výrobce mobilních telefonů v posledních letech. Za nepříliš vysokou cenu totiž nabízí barevný displej, pohodlné ovládání a docela slušnou funkční výbavu.

Eurotel Smartphone

Telefon s operačním systémem Windows, do něhož je možné doinstalovat mnoho různých funkcí, lze asi stěží srovnávat s běžnými mobily. Bohužel je poněkud pomalý a běžné funkce telefonu jsou až zbytečně složité.

Philips 530BeDJ

Netradiční tvary, velmi kvalitní, leč poněkud malý displej a zajímavé funkce, tím vším se může pochlubit mobilní telefon Philips 530. Je orientován převážně na mladší uživatele, kteří ocení i aplikaci BeDJ.

Samsung SGH-C100

Jeden z mála tvarově standardních telefonů firmy Samsung je určen zejména nenáročným uživatelům, kteří ocení kvalitní, ale přeci jen poněkud malý displej, běžné funkce a velmi příjemnou cenu.

Samsung SGH-E700

Elegantní véčko SGH-E700 je prvním modelem tohoto výrobce, který postrádá anténu. Má také integrovaný VGA fotoaparát, doslova rekordní kapacitu paměti a velmi kvalitní displej.

Samsung SGH-P400

Samsung P400 je opravdu velmi sympatické véčko s nejlepším displejem na trhu a s otočným fotoaparátem. Navíc u tohoto modelu lze otáčet okolo vlastní osy i celou horní polovinu telefonu s vnitřním displejem.

Siemens M55

Nejnovější Siemens řady M sice není tak odolný jako jeho předchůdci M35 a ME45, nabízí ale barevný displej a podporu MMS zpráv a je určen především pro mladší uživatele, kteří ocení blikající barevné diody.

Siemens ST55

Trochu ironickým se může zdát fakt, že jeden z nejzajímavějších Siemensů na našem trhu pochází od asijské firmy Arima. Má velmi kvalitní displej, příjemné ovládání, e-mailového klienta a integrovaný fotoaparát.

Sony Ericsson T310

Tony Ericsson T310 je v pod-statě upravenou verzí modelu T300. Má pouze konzervativnější design a novou hru Tony Hawks Pro Skater. Zbytek funkcí, včetně způsobu ovládání, zůstal při starém.

Sony Ericsson T610

Dokonalou výbavou, velmi vydařeným designem a kvalitním displejem se sympatickým stylem grafiky se může pochlubit nejnovější model od firmy Sony Ericsson s označením T610.


Software


PC WORLD CD Centrum

Výběr programů, které tento měsíc naleznete na našem CD(CD)

,Fronter clipboardu 1.4

Licence: freeware

Domovská stránka: home.worldonline.cz/~cz441863/default.htm?

page03.htm

Při psaní v textovém editoru většina používá schránku, do které jsou zachycovány texty, použitím Ctrl+C. Avšak systémová schránka umožňuje zaznamenat pouze jednu pozici. Program Fronter se tomuto problému vyhýbá. Automaticky ukládá kopírované texty do fronty. Kolik takových front si vytvoříte, je na vás, neboť program není omezen. Do každé fronty lze ukládat vámi požadované texty. Program automaticky ukládá text do aktivní fronty, kde můžete položky přesouvat nahoru a dolů, do jiných front, slučovat, upravovat, rozdělovat nebo odstraňovat. Fronter totiž podporuje víceřádkové položky. Text je možné také upravit podle identifikátorů, které jsou uvedeny pod druhou záložkou "Úprava fronty". Tím získáte například veškerý text napsaný velkými nebo malými písmeny nebo s ořezanými mezerami. Celou frontu lze exportovat do schránky, eventuálně uložit do HTML nebo textového souboru. Program se spouští se startem systému a jeho přítomnost zobrazuje počet aktivních front v systémové liště.

TESTHTMx 1.07

Licence: freeware

Domovská stránka: www.persoft.cz

Tvoříte WWW stránky a chcete, aby obsahovaly různé testy? Jednoduchého pomocníka pro začínající webmastery představuje balíček programů TESTHTMx, jenž právě toto umožňuje. Skládá se ze tří aplikací. První generuje test, který se pak odesílá e-mailem, druhý program generuje test s přímým nezabezpečeným vyhodnocením vyplněného testu, a poslední konfigurační program generuje test s přímým vyhodnocením. Součástí balíku je také utilita, která konvertuje textový soubor z jedné kódové stránky do druhé. Například u prvního typu testu je to z kódové stránky 852 (Latin 2) do kódové stránky WINDOWS 1250. Vytvořené testy lze pak libovolně doplňovat nebo přepracovávat v jiných specializovaných nástrojích, sloužících k designu stránek.

MatMat 0.5

Licence: freeware

Domovská stránka: matous.prointernet.cz

MatMat je výborným pomocníkem pro kresbu funkcí jedné proměnné. Znázorňuje zmíněné funkce, přičemž máte k dispozici nepřeberné množství pro vytváření jejich vzhledu. Když vykreslujete více funkcí najednou, u každé si můžete zvolit šířku, barvu, případně detaily pro každou z nich. Jelikož se jedná o aplikaci zabývající se matematickými operacemi, nastavuje se také síť grafu, do kterého je funkce vykreslována. Mohou se posouvat osy, kreslit mřížkování a zoomovat graf. Ve vzorcích se dají používat klasické parametry. Funkce lze dále derivovat, vytvářet k nim tečnu v daném bodě nebo Taylorův polynom 1 až 10 stupně. Vytvořený graf se dá uložit jako obrázek ve formátu BMP, či vytisknout. Ovládání aplikace se po několika seznámeních stane intuitivní. MatMat se určitě zalíbí všem, kteří se potýkají s tvorbou grafů.

Obálky 2.0 SE

Licence: freeware

Domovská stránka: surad.programy.zde.cz

Jak napovídá sám název aplikace, jedná se o kancelářský nástroj, jenž je určen pro potisk obálek. Ale nejen jich. S jeho pomocí lze vytvořit také texty pro podací lístky a poštovní poukázky. Ovládání programu je otázkou několika tahů myší. Po vepsání daného textu na plochu obálky, jejíž rozměry lze zadat, jej můžete libovolně přesouvat přetažením. Formát vepisovaného textu lze měnit pomocí základních typů fontů. Tisknout můžete také jednotlivé sestavy. Program je určen především pro operační systémy Windows NT, 2000 a XP, poběží také pod Windows 98 a 95. Neobsahuje však podporu automatického zpracování a import dat.

digiAlbum 2.0

Licence: shareware (registrovaná verze 400 Kč)

Domovská stránka: www.digitalni-album.cz

Digitální fotografie se staly nedílnou součástí téměř všech domácností a mnozí uživatelé počítačů se snaží své bohaté sbírky fotek uspořádat. Někteří jen do různých složek, jiní zase do alb nebo galerií, aby se mohli každé návštěvě pochlubit nejen kvalitním obsahem, ale také formou. Program digiAlbum je určen k uspořádávání jak fotografií, tak videí. Lze v něm alba vytvářet, prohlížet a editovat. Svým vzhledem, který je možné přizpůsobit si vlastním požadavkům, připomíná papírové album. Aplikace se ovládá pomocí několika lišt. Na hlavní liště jsou umístěny funkce pro vytvoření nového alba, otevření existujících a pro ukládání. Dále se zde nacházejí tlačítka pro popisky kapitol, pro tvorbu vzhledu alba, pro pohyb mezi kapitolami navzájem a tlačítko podávající informace o albu. Zde je např. uveden počet kapitol a obrázků nacházejících se v albu nebo detailní informace o daném snímku. Ty ve větší míře záleží na autorovi, neboť jsou spíše připomínkou data, místa nebo osoby, které jsou zachyceny na fotografii. Poslední tlačítko Nastavení programu zahrnuje veškeré ovládání aplikace, tedy nastavení vzhledu alba. Můžete si změnit barvu záložek, texturu obálky, barvu předsádky, typ písma a formu zobrazování obrázků, popisků nebo rámečků. Jak již bylo řečeno na začátku, do alba je možné vkládat nejen fotografie, ale také multimediální soubory AVI, MP3, WAV a MPEG. Díky své jednoduchosti je aplikace určena úplně všem. Stačí se proklikat ke svému vysněnému albu.


Kutilem ve Windows

Z českých a slovenských dílen

Lenka Karlíková

C03P0735

V tomto čísle jsme pro vás vybrali produkty, které pocházejí od českých nebo slovenských tvůrců. Nejprve jsme si připravili nástroj pro optimalizaci a opravu systému SysTuner, jejž můžete porovnat s druhým s názvem Regino. Oba jsou určeny pro začátečníky a nabízejí podobné funkce. Aktuální se v poslední době stává ochrana dat před napadením a zašifrováním, proto doporučujeme program Trezor. Posledním popisovaným nástrojem je Traffic Meter, sloužící k počítání poplatků za pevné připojení.

SysTuner 3.1

Licence: shareware (registrační poplatek 80 Kč)

Domovská stránka: www.migeel.sk

I přestože máte na svém počítači nejrozšířenější operační systém Windows, ani poté se nevyhnete situacím, kdy si systém dělá, co chce. Znáte to. Počítač si přeinstalujete a za několik měsíců, neřku-li dnů, se rychlost počítače opět zpomaluje, vyskakují chybové hlášky a začínají se projevovat i jiné záludnosti systému. Pro optimalizaci a vyladění chodu operačního systému jsme si pro vás tentokrát vybrali nástroj slovenské provenience SysTuner 3.1. Má v sobě zabudováno více než 200 funkcí, takže se s jeho pomocí dá nastavit většina toho, co běžný uživatel při ovládání systému potřebuje. Vzhledem k tomu, že obsahuje také pomocníka a dobře vypracovanou nápovědu, je produkt určen i pro začátečníky. A co všechno SysTuner dokáže? Především se jedná o tweakovací nástroj. Lze nastavovat programy, které běží pod systémem, vlastnosti aplikací Internet Explorer a Outlook Express a vzhled operačního systému. Dále hardwarové vlastnosti CD-ROMu, DVD-ROMu, DMA bufferu, COM portů, paměti, klávesnice nebo myši. Rychlost, stabilitu a běh Windows upravuje složka Systém, ve které se optimalizuje DirectDraw, DirectX, ScanDisk, Timeout, sdílené knihovny a jiné. Pro administrátory je určen nástroj pro úpravu registrů, nastavování hesel nebo pro úpravu pracovních ploch na počítačích. SysTuner však není jen tweakovací nástroj. Obsahuje také více než jednu desítku modulů. Modul pro nastavování ikon adresářů, mazání záznamů v registrech, odkrývání hesel, vyhledávání a mazání nepotřebných souborů na discích, vytváření virtuálních disků nebo modul pro vypínání monitoru. V neposlední řadě má i uživatel, jenž neholduje programování, možnost využívat plug-iny, které podporují přidávání nových funkcí. Závěrem lze jen dodat, že se jedná opravdu o bohatý nástroj, který splňuje základní požadavky pro správu systému a v mnoha ohledech převyšuje dražší programy.

Regino 4.2

Licence: freeware

Domovská stránka: www.regino.sk

Regino je rovněž nástroj pro optimalizaci a opravy systému. Jeho použití, jako u předchozího programu, je určeno pro ty, kteří mají na svém počítači Windows. Funkce jsou však omezeny u verzí Win NT a XP. Omezení se týkají úprav pracovní plochy, spouštěcího menu, změn údajů ve vlastnostech systému, automatického spouštění programů při startu systému a dalšího startovacího nastavení, optimalizace cache, CD-ROMu a jiných funkcí, které tak činí program pro výše jmenované operační systémy velmi zjednodušeným. Ovládání aplikace není složité. Pro všechny záložky jsou společná tlačítka ve spodní části této utility. Pro upřesnění funkcí pak má každá funkce speciální tlačítka. V případě problémů je k dispozici nápověda, popisující veškeré dostupné funkce. V popisu práce programu je měnit těžce dostupné nebo skryté funkce Windows a tím zvýšit výkon, bezpečnost a přizpůsobit systém uživateli. Dále lze nastavovat "modrou obrazovku smrti", měnit vzhled a vlastnosti IE nebo komunikačního programu ICQ, generovat záznamy MP3 souborů do HTML nebo Excelu, čistit disky, zaznamenávat si svátky do kalendáře, přistupovat k registrům, editovat cesty k aplikacím nebo podvádět při hře Srdce. Zpestřením Regina je možnost výběru barevného nastavení aplikace. Program je nejen ve slovenštině, ale také v češtině, němčině a angličtině.

Trezor 1.8

Licence: shareware (registrace od 200 do 600 Kč)

Domovská stránka: milan70.tripod.com

V poslední době se velmi častým tématem diskusí týkajících se počítačů stala ochrana dat před jejich napadením a jejich ochrana zašifrováním. O tom, že se jedná o citlivou záležitost, se někteří z nás již mohli přesvědčit na vlastních datech. Jak se proti takovému neoprávněnému přístupu chránit? Nejjednodušším způsobem je šifrovací program. Sám název našeho produktu již napovídá, že program patří do oblasti bezpečnosti. Trezor s sebou přináší několik užitečných vlastností. Především se však jedná o šifrování nebo rozšifrování dat pomocí několika šifrovacích algoritmů. Používá se metoda s tajným klíčem, tzv. symetrické šifrování. To znamená, že pro zašifrování i rozšifrování se používá stejný klíč. Data jsou chráněna délkou šifry, kdy u neregistrované verze Trezoru je možnost použít jen 2 znaky. Lze si vybrat z šifer typu Twofish (128 bitů), CAST a Rijndael. V aplikaci je dále možnost nastavit si šířku sloupců pro jméno, velikost a datum souborů, mazání původních souborů, způsob označování dat a varování před přepsáním souboru existujícího. Pokud máte všechny funkce nastaveny, můžete přejít k šifrování nebo rozšifrovávání. S Trezorem by ani začínající uživatelé neměli mít problém dosáhnout zvoleného cíle. Pod hlavní nabídkou je lišta s tlačítky, pomocí nichž se program jednoduše ovládá. Stačí jen data označit a zvolit klíč k dané činnosti. Poté se jste dotázáni na heslo, kterým budou data chráněna. Po zašifrování můžete původní soubory nevratně smazat. Celý tento proces, pokud program nepoužíváte poprvé, je otázkou několika vteřin. Další funkcí, již bezesporu všichni ocení, je definitivní odstraňování dat, která již byla smazána, včetně MFT záznamů na NTFS. Tlačítkem Přepsání volného místa na disku budou data nevratně vymazána. Díky funkcím, jež program Trezor nabízí, by se tak mohl stát pro mnohé nepostradatelným pomocníkem při práci, kdy bude bezpečně střežit vaše data.

Traffic Meter 1.1.1

Licence: shareware (registrovaná verze 220 Kč)

Domovská stránka: www.tramet.cz

Pevné připojení již často nebývá výsadou podniků a firem. Ve větších městech si jej také pořizují uživatelé do domácností, neboť s sebou přináší řadu výhod. Pro měření připojení modemem je určen program Connection Meter. Aplikace Traffic Meter je určena k počítání poplatků právě za pevné připojení k internetu, kde se většinou platí za objem přijatých a odeslaných dat. Program se skládá z hlavního okna se záložkami. Záložka Záznamy ukazuje přehled historie připojení. Jak dlouho byl každý uživatel připojen, kdy a kolik bylo přijato nebo odesláno dat. Záložka Statistiky zobrazuje informace o aktuálním připojení, čas a cenu za připojení a tlačítka pro výpočet součtů. Lze vypočítat cenu za jeden den, za dané období, pro vybraného uživatele nebo pro všechny uživatele internetu. V poslední záložce Nastavení je možnost zvolit si start programu, který se může spouštět automaticky se systémem, rozhraní pro přenos dat, kde uživatel oznamuje adresu proxy serveru, systémový čas, jenž je po spojení seřízen podle světového času, ceny za připojení a vlastnosti SMS brány. V poslední verzi je SMS brána zpřístupněna i pro neregistrované uživatele, dále jsou v ní přidány ceníky všech poskytovatelů ADSL uživatelů a aktualizována SMS brána pro odesílatele přes bránu T-Mobile. Program může spravovat jeden uživatel, kterému je přidělena pozice administrátora a možnost upravovat záznamy, a ostatním jsou zpřístupněny jen některé funkce.


Nebojte se vyzkoušet

Tentokrát vše pro volný čas...

Martin Koníček

C03P0734

Tentokrát jsme pro vás připravili několik utilit, které vám mohou vyplnit volné chvíle u počítače. DVD Ripp kupříkladu pomůže při zpracování disků DVD, AVIPreview zase při přehrávání filmů ve formátu DivX. A pro zapomnětlivé pak utilita What To Do, která dokáže vytvořit seznam všech věcí, které je třeba udělat. Nakonec je připraven neobvyklý program pro "pejskaře", jehož náplní je test, který prověří inteligenci vašeho psího miláčka.

What To Do 1.04

Licence: freeware

Domovská stránka: www.handcraftedbytes.com

"Co jsem to jen chtěl napsat?". Právě tohle bych si určitě říkal, pokud bych na svém počítači neměl poznámkový blok podobný tomu, jaký vám teď představím. What To Do Tasks je výborný nástroj nejen pro sklerotiky, ale také pro hodně zaneprázdněné lidi. Pomůže vám efektivně organizovat čas a psát si poznámky, co je třeba udělat. K tomuto účelu již existuje mnoho podobných programů, tento je však trošku jiný. Jednak má "čistý kód". To znamená, že vám po své instalaci nepřepíše žádné systémové soubory a nenadělá nepořádek v registru. Má také příjemné rozhraní, které se snaží napodobit známé přílepkové papírky Post-It. Díky tomu je uživatelské prostředí přehledné a umožňuje spoustu obligátních funkcí. Mezi nimi samozřejmě nalezneme i možnosti zadat datum začátku úkolu, jeho konce, popřípadě jeho splnění. Drobným kazem utility je však to, že nedokáže zálohovat data. Nicméně pokud chcete jednoduchého a kvalitního pomocníka, který vám pomůže zapamatovat si pár důležitých drobností, pak je What To Do Tasks dobrou volbou.

AVIPreview 0.26 Alpha

Licence: freeware

Domovská stránka: www.avipreview.com

Setkali jste se v poslední době s poškozenými či neúplnými soubory AVI jež velmi často obsahují film ve formátu DivX a nevěděli jste co s tím? Tak se pohodlně usaďte a připravte se na to, co umí utilitka AVIPreview. Stačí jen, abyste poškozený soubor s filmem přetáhli do jejího okna, a vyčkali. Aplikace neúplný či poškozený soubor ihned opraví, uloží do dočasného adresáře, a zde jej ihned spustí. To vám samozřejmě může přijít vhod v mnoha případech. Kupříkladu, pokud si chcete ověřit kvalitu stahovaného souboru z internetu nebo když potřebujete přehrát film z poškozeného kompaktního disku.

DVD Ripp 5.92

Licence: freeware

Domovská stránka: www.dvd-ripp.org

Formát DVD se sice pomalu, ale jistě stává standardem v oblasti filmu. Proto si mnoho lidí do svého příbytku pořizuje drahá domácí kina a také se stále častěji v běžné výbavě počítače objevuje DVD mechanika. Ta může být využita jak pro přehrávání filmů, tak pro používání datových disků. Jistým problémem je však stále cena DVD vypalovaček. Ta sice již dávno klesla pod deseti tisíc korun, nicméně je stále pro mnoho lidí neúnosná. Pokud si tedy chcete levně zálohovat své čerstvě koupené filmové DVD, budete si nejspíš muset vystačit s méně kvalitním řešením. Tím je komprimace DVD do formátu DivX, které pak lze vměstnat na jedno jediné CD. Tento převod se skládá z několika nezbytných procedur rozbalení DVD stop, jejich výběr, dekódování, dekomprimace a následná rekomprimace a je pro začátečníky značně složitý. Autor Rippu se rozhodl s tímto procesem bezplatně pomoci právě méně zkušeným uživatelům. Převod filmu do DivXu automatizoval pomocí skriptů a běžně dostupných nástrojů. Takže se nebojte a zkuste, zda si s převodem poradíte i vy.

Jak chytrý je váš pes? 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: pif.euweb.cz

Možná, že i vy jste sledovali televizní show IQ Test národa. Jednalo se o test, který by měl alespoň částečně prověřit vaší inteligenci. Co kdyby však šla zjistit i inteligence vašeho psa? Nebojte se, vysílání pořadů pro psy se nepřipravuje.

V redakci jsme však na vlnách internetu nalezli neobvyklou utilitu, která slouží pro zjištění inteligence vašeho zvířecího miláčka. Nejdříve vás asi bude zajímat, co k tomu potřebujete. Nezbytným předpokladem je pochopitelně pes a také pár minut volného času. Celý test probíhá podobně jako jednoduchý dotazník. Vy jste v roli zkoušející osoby a podle reakcí psa vyplňujete správné odpovědi. Nakonec jsou odpovědi vyhodnoceny, a je vám vyhotoven bodový výsledek řekněme "psí IQ".

Autor tvrdí, že plného počtu bodů dosáhnou jen vycvičení policejní psi. Určitě však test vyzkoušejte i vy, protože to možná bude právě váš čtvernohý přítel, který se umístí na nejvyšších příčkách nejinteligentnějších psů světa.


Koumesova zábavná mluvnice

Pavel Tůma

C03P0732

Hezky česky by mělo umět každé malé dítě, o tom není pochyb. Mluvení je jedna věc, ale co když dojde na psané slovo? To pak i nejednomu dospělému dojde dech, když přemýšlí, jaké "i/y" napsat. Ale zpátky k dětem, protože co se v mládí naučíš, ve stáří jako když najdeš. Titul Zábavná mluvnice brouka Koumese od Terasoftu je volným pokračováním řady Český jazyk (1, 2, 3), která je na našem trhu již dostatečně zavedená a oblíbená jak mezi učiteli, tak jejich žáky. A proč nosit ze školy z diktátů špatné známky, když je možno procvičovat všemožné gramatické prvky zábavnou formou, a to již od druhé třídy?

Hned na úvod se jistě hodí říci, že produkt není nějak vyhraněn jen pro určitou věkovou skupinu dětí školou povinných. Ve všech částech programu je totiž možné nastavit procvičovanou látku podle studovaného ročníku, a tedy i probraných gramatických jevů. Druháci budou mít ještě celkem lehkou práci, ale žáci devátých tříd nebo dokonce středních škol už budou muset mít poměrně komplexní znalosti, aby dokázali čelit všem nachystaným nástrahám. Hlavním tahákem (spíše pro menší děti) celého produktu je bezpochyby interaktivní hra namluvená Jiřím Lábusem. Detektiv Koumes ji zkusí najít, ale k tomu bude potřebovat pomoc někoho, kdo bravurně ovládá gramatiku (opět nastavenou podle věku). Luční zvířátka, která jako by z oka vypadla těm z Ferdy Mravence, totiž dostala spousty úkolů a očividně je nechtějí dělat sama. Budete tedy muset vyřešit mnoho diktátů a nenadělat moc chyb, protože jinak se nepohnete dál z místa. Na CD najdete také dvě klasické výukové verze. V nich si vyberete látku z jedné ze sedmnácti hlavních kategorií (rozdělených ještě do menších celků) a pustíte se do procvičování a testování svých znalostí o předložkách, spojkách, vyjmenovaných slovech, malých a velkých písmenek, i/y, atd. Přítomen je i rozsáhlý tiskový modul, v němž můžete na papír převést jakýkoli z obsažených testů, a to jak těch nedoplněných, které bude muset někdo zpracovat, tak i těch doplněných, které poslouží pro kontrolu. Možný je i export do textového editoru.

U učitelů jsou diktáty oblíbenou formou, jak testovat znalosti gramatiky, a tento titul jim může v lecčem ulehčit jejich přípravu třeba i díky přiložené knize Diktáty a cvičení z českého jazyka. Zkoušené straně, tedy studentům, zase ulehčí přípravu na školní dril.

Producent: Terasoft

Žánr: výuka českého jazyka

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 800 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, www.terasoft.cz


Logické hry podruhé

Pavel Tůma

C03P0732

Se svou troškou do mlýna na pole freewaru a sharewaru přichází poslední dobou i společnost Media Trade. V edici Žolík jste se již na stránkách našeho časopisu mohli setkat například s karetními a hazardními hrami. V tomto případě se jedná také o hry, tentokrát je však CD-ROM zaměřen hlavně na procvičení vašich mozkových závitů.

Po spuštění na vás vyskočí prohlížeč, takže s orientací by neměl mít nikdo problémy. Uživatelské prostředí je řešeno prostřednictvím HTML, tudíž jestli jste už někdy "brousili" na internetu, nebudete mít s ovládáním sebemenší problémy. Díky hypertextovým odkazům se vždy dostanete, kam potřebujete. Z jednotného prostředí je možné programy instalovat nebo kopírovat z CD na pevný disk k pozdějšímu použití. Pokud bychom měli porovnat uživatelské rozhraní s CD z dílny pana Špidly (ne, to není pan premiér), pak by Media Trade dostal pár bodíků navíc. A to hlavně díky použití barev, větší přehlednosti a použití větších screenshotů z jednotlivých her. Naopak v počtu nabízených her Žolík malinko pokulhává. Jedno mají však produkty obou firem společné. Nečekejte žádnou zázračnou grafiku nebo bůhvíjaké efektní hry. Logické hry většinou nebývají založené na vizuální přitažlivosti, ale na schopnosti prověřit váš důvtip, paměť, schopnost logického myšlení nebo rychlost orientace. Na druhé straně se zase majitelé starších počítačů nemusí obávat, že by jejich elektronický miláček některou z her "nerozdýchal", protože drtivá většina jich neklade nějak přehnané nároky na hardware (vlastně žádná). A na třetí stranu však musím podotknout, že některé hry disponují pěkně zpracovaným 3D prostředím, které zalahodí i oku. A co na CD najdete? Výběr z druhů her je poměrně dost široký. Čekají na vás různé hlavolamy, hádanky, křížovky, adventury, single i multiplayerové stolní hry, pexeso, puzzle a další hry, které člověk dokázal kdy vymyslet. Pod položkou Pomocníci naleznete, jako malý bonus, pár sharewarových a freewarových prográmků, jež by na žádném počítači neměly chybět. Je to třeba ACDSee, WinAmp, WinZip a jim podobné.

Podtrženo a sečteno, jedná se zase o jeden CD-ROM nabitý spoustou her, ze kterých si snad každý vybere tu svou oblíbenou pro chvíle pohody a oddechu. A to jak dospělí, tak i jejich děti, protože logické hry jsou určeny opravdu všem, a to bez rozdílu věku. Tedy, miminka si asi moc nezahrají...

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: soubor logických her

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší

Cena: 395 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o., Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4, www.mediatrade.com, www.cd-rom.cz


Financial Office, verze 9

Pavel Tůma

C03P0732

Firma Final si asi vzala za svůj hlavní úkol převod veškerých zákonů a vyhlášek v České republice do elektronické podoby. Přibližně před rokem jste si na stránkách našeho časopisu mohli přečíst recenzi programu Financial Office verze 8. Jednalo se o úplná znění předpisů z oblasti finančního podnikání, obchodních vztahů, účetnictví a daní, a jinak tomu není ani letos. Financial Office je jedinou specializovanou aplikací pro finanční sektor v České republice a poskytuje zájemcům komplexní soubor odborných znalostí.

Autoři si dali opravdu záležet na uživatelském komfortu, a tak si můžete vybrat hned z pěti verzí tohoto produktu. Aplikaci můžete nainstalovat jako verzi pro Winnebo HTML Help, Intranet Server či jako eBook nebo internetovou verzi. Každá firma nebo instituce si může vybrat to, co zrovna jí bude nejlépe vyhovovat. Některé verze jsou přehlednější než jiné, ale to už tak bývá. Ať už nainstalujete jakoukoli, najdete na svém počítači (nebo serveru) oborové předpisy bank, stavebních spořitelen a družstev, zdravotních pojišťoven, penzijních fondů, cenných papírů a jiných finančních instrumentů. Dále jsou v obsahu účetní předpisy finančních institucí, pojišťoven, podnikatelů, a nechybí ani postupy vedení jednoduchého účetnictví. V neposlední řadě si můžete počíst i v daňových předpisech o přímých a nepřímých daních. Databáze je distribuována v kompaktním balení s aktualizací (1 900 Kč/měsíc/uživatel) prostřednictvím internetu (1x až 3x týdně) nebo CD, nebo bez aktualizace (19 900 Kč/uživatel). Ceník je složitější a záleží na požadovaném počtu oprávnění a dalších faktorech, takže v případě zájmu se podívejte na jeho kompletní verzi na www.final.cz.

Tento produkt výrazně usnadňuje přístup k informacím a umožňuje přesnou identifikaci jednotlivých ustanovení. Aplikace samozřejmě není určena pro domácnosti. Svoje uplatnění si najde v nejrůznějších finančních institucích, fondech, pojišťovnách, na burze nebo u daňových poradců. Odbornému zaměření bohužel odpovídá i jeho poměrně vysoká cena. Tu částečně kompenzuje přítomnost kompletní databáze Přehled platných předpisů České republiky, která je distribuována také samostatně a obsahuje přehled platných předpisů ze Sbírky zákonů a jiných sbírek. Inovací oproti předchozí verzi moc není a hlavně nevyvažují již zmíněnou cenu, takže ti, kdo vlastní předchozí verzi produktu, nemusí ani přemýšlet nad nákupem té nové.

Producent: Final, s. r. o.

Žánr: databáze právních a ekonomických informací

Jazyk: český

OS: Windows 98/ME/2000/NT/XP

Cena: viz ceník na www.final.cz

K recenzi poskytla firma: Final, s. r. o., K Václavce 1266/5, 148 00 Praha 4, www.final.cz


Elektrotechnika pro školy a pro kutily

Pavel Tůma

C03P0732

Po jednom z velikánů světové fyziky, Thomasu Alva Edisonovi, byl pojmenován multimediální program, který na vašem počítači vytvoří více než dobře vybavenou elektrolaboratoř. Titul Edison verze 4.0 je určen hlavně pro výuku fyziky na základních a středních školách, ale jistě se najde mnoho takových nadšenců, kteří si budou chtít vyzkoušet stavbu nějakého toho obvodu "nanečisto". CD-ROM pochází z dílen společnosti DesignSoft a v kompletní lokalizaci nám ho do Čech přináší Terasoft.

Pan Edison by se asi divil, jak daleko současná technologie pokročila. Už není nutné přehrabovat se v drátech a hromadách žárovek, baterií nebo rezistorů jen proto, že si chcete zahrát na experta přes obvody. Jako uživatel Edisona máte totiž k dispozici nejen nekonečné klubko drátů, ale i různých zdrojů, konektorů, LED diod, tranzistorů, rezistorů, osciloskopů, pojistek, potenciometrů a jiných serepetiček, na které si vzpomenete. Většina z nich svým vzhledem odpovídá skutečným předlohám. Na bateriích třeba najdete značku jednoho z jejich předních výrobců (že by reklama?) a u některých přístrojů zase můžete hýbat "čudlíky" nebo i jinak ovlivňovat jejich vlastnosti jako je třeba odpor, napětí, apod. Ovládání je řešeno hlavně pomocí myši a uživatelské rozhraní je zaměřeno jak na laiky, tak i na profesionály. Obrazovka je rozdělena na dvě logické části. Levé okno zobrazuje 3D perspektivní pohled na pracovní plochu (stůl), která je obklopena policemi se součástkami po obou stranách. Kliknutím na zvolenou součástku ji uchopíte a můžete ji umístit na libovolné místo na stole. Pravá část obrazovky obsahuje ty samé součástky, které jsou však vykresleny standardními schematickými značkami. Edison také umí zobrazit charakteristiky v lineárních obvodech a odvodit matematický model. Můžete se například naučit, jak využít Ohmův zákon, jak ovlivní filtr výstup obvodu v závislosti na frekvenci, nebo jak se mění napětí na nabíjejícím se kondenzátoru v závislosti na čase.

Pro ty, kdo fyzice a zvlášť elektrotechnice neholdují, tento program rozhodně není. Jak již bylo řečeno, primární využití vidím v hodinách výuky na střední škole, kde se tato látka probírá ve větší míře. Tam jistě dokáže velké věci a studenti uvidí některé zvlášť složité obvody v praxi. Použití v jiných podmínkách mohu doporučit jen opravdovým fandům a kutilům s pájkou, protože bez základních znalostí tohoto oboru by váš obvod stejně nefungoval.

Producent: DesignSoft, www.designsoftware.com

Žánr: multimediální výuka fyziky

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Cena: 700 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, www.terasoft.cz


Život za ohnivou zdí

Norton Personal Firewall 2004 Nutná obrana počítače

Vladimír Vondráček

C03P0788

Stejně jako např. u svého antivirového řešení, i v případě Personal Firewallu připravil Symantec verzi 2004. Jestliže uživatelé Windows XP teď přestávají číst, protože tato verze operačního systému je již firewallem vybavena, pak dělají chybu. Integrovaný firewall není zdaleka tak výkonný, jako symantecovský produkt o komfortu obsluhy ani nemluvě. Pro osvěžení paměti připomeňme, že recenzovaný software poskytuje ochranu jednomu konkrétnímu počítači, a tedy jej nelze v principu použít pro ochranu celé sítě. Cílovou skupinou jsou tedy domácí uživatelé nebo i opatrníci v rámci firemního intranetu.

Stejně jako v případě Norton Antiviru 2004 (viz PC WORLD č. 12/03), i Personal Firewall 2004 je nutno aktivovat. Za odměnu pak můžete odebírat aktualizované databáze možných útoků, a potažmo metod, jak jim zabránit. Pro řadu standardních programů, které mají v náplni práce komunikovat prostřednictvím sítě, obsahuje symantecovský software knihovnu pravidel. I ta je pravidelně aktualizována. V případě, že se o styk s vnějším světem pokusí nějaká podezřelá aplikace, jste na tuto skutečnost okamžitě upozorněni. Reagovat pak lze čtyřmi způsoby: buď povolit, nebo zakázat podezřelou komunikaci, a v obou případech buď toliko jednou, či jednou provždy. Zvláště zpočátku, když se program sžívá se softwarem na vašem PC, je třeba být obezřetný. Snadno se pak může stát, že (samozřejmě omylem) zakážete klientské části podnikové aplikace komunikovat se serverovou komponentou. Při pečlivém nastavení pak o práci Personal Firewallu ani nevíte, nebýt ikonky v systémové liště.

Symantec už dříve sjednotil uživatelská rozhraní svých aplikací, takže prostřednictvím jednoho okna lze ovládat jak Firewall, tak třeba Antivirus. Sympatickou novinkou je Network Detector. Umožňuje nastavení speciálního profilu pro chování Firewallu podle konkrétní sítě, k níž je počítač právě připojen. Toho využijí zejména majitelé notebooků. V nové verzi najdeme ještě tzv. Web Assistant, který se usadí v liště Internet Exploreru, a pomůže vám selektivně blokovat reklamní banery a pop-up okna. Jeho prostřednictvím se dají ovládat i další funkce Firewallu.

Pokud si tedy nejste jisti svými kolegy v intranetu nebo hackery na internetu, nelze než Norton Personal Firewall doporučit. Na druhou stranu, vlastníte-li již minulou verzi 2003, je namístě zvážit, zda se upgrade vzhledem k uvedeným novinkám vyplatí.

K recenzi poskytla firma: Symantec

Bucharova 2, Praha 5

www.symantec.cz

Cena: 2 350 Kč (bez DPH)


Česká kancelář je zase o krok dál

602PC SUITE 4.0 Nová verze kompletního kancelářského balíku od Software602

Vladimír Vondráček

C03P0789

Pravděpodobně málokterá aplikace má nebo měla tak dlouhou životnost, jako legendární dosovský Text602 společnosti Software602. Původní program je i dnes ještě občas vidět na nejmodernějších strojích, leč pokrok jde dál, a jmenovaná firma uvádí postupně na trh stále složitější a komplexnější kancelářská řešení. Udělala také pořádek v názvech a verzích, takže free produkt PC SUITE a placený PC SUITE Plus jsou dnes nabízeny jako 602PC SUITE 4.0. Opět s rozšířenou funkcionalitou za poplatek, očesané zdarma.

Placené řešení 602PC SUITE je tvořeno textovým editorem 602Text, tabulkovým kalkulátorem 602Tab, grafickým editorem 602Photo a systém pořadačů 602Album. První tři jmenované aplikace umožňují uživateli dokumenty tvořit, poslední pak udělat si v nich pořádek. Instalace je poněkud komplikována nutností produkt aktivovat, jak se pomalu ale jistě stává zvykem.

602Text je standardním textovým editorem, který neskýtá nečekaná nepříjemná překvapení. Z hlediska formátu dokumentů je do jisté míry kompatibilní s MS Office, takže by neměl vznikat zásadní problém při přenosu souborů mezi těmito dvěma balíky. Ovládání i vzhled jsou obdobné jako u konkurenčních produktů. Práce s makry, pokročilé formátování textu, práce s tabulkami, podpora pro tvorbu HTML dokumentů, to jsou jen některé z vlastností, které by u moderních programů této kategorie neměly chybět. Kromě těchto obligátních pomůcek umožňuje 602Text vkládat i čárový kód podle různých norem, což je poněkud speciální nástroj, který asi ne každý využije. Zajímavá je rovněž možnost nechat si psaný text předčítat počítačem, byť syntetický hlas někdy slova komolí. Pro vybroušenou kvalitu písemného projevu lze využít rozsáhlou databázi synonym a antonym. Pokud píšete i cizojazyčné texty, využijete služeb překladového slovníku do angličtiny nebo němčiny, resp. ze jmenovaných jazyků do mateřštiny. 602Text je software příjemně zaměřený na českého uživatele počítače. Pro našince nabízí řadu příjemných funkcí, na stranu druhou se občas objeví nestandardní chování, třeba při přesunování a překrývání objektů. Pro někoho výrazným plusem nebo naopak mínusem je absence automatických oprav. Rovněž systém kontroly pravopisu je řešen odlišně, mně osobně příjemnějším způsobem formou nabídky nejpravděpodobnějších slov.

602Tab nabízí všechny funkce klasického spreadsheetu. Tabulky jsou organizovány v listech, stejně jako 602Text obsahuje i tabulkový editor řadu jazykově orientovaných funkcí. Samozřejmostí je možnost vkládat jednoduché i složitější funkce, jen je třeba dát pozor na jejich jiná jména oproti konkurenčnímu Excelu. Práce s 602Tab je tak velmi analogická, jenom nakládání s grafy se mi jevilo poněkud těžkopádnější. Pro běžnou činnost, spočívající ve vkládání čísel do buněk, vedoucí k tisknutelnému číselnému výsledku, je 602Tab naprosto dostačující. Obsahuje k tomu navíc i několik pokročilejších funkcí, počínaje načtením dat prostřednictvím ODBC nebo z textového souboru, tvorbu souhrnů, hledání řešení a optimalizaci vstupů na základě uživatelem definovaných požadavků. 602Album a 602Photo podrobněji rozebíráme v následujícím článku na této stránce.

Novinky

Co se týče novinek, přibyly např. nový vzhled nástrojových lišt pod Windows XP, vyznačující se 3D efektem a gradientem, vzhled menu a dialogů ve stylu XP, u 602Textu byla vylepšena hromadná korespondence a přidány HTML náhledy v dialozích Otevřít/Uložit. 602Album má rychlejší zobrazování náhledů ve volitelné velikosti, podporu přehrávání MP3, rozšířené nastavení hlasu pro Text-to-speech, průvodce pro přidávání obrázků do alba, jejich umístění na web nebo odeslání do fotosběrny. 602Photo pak nabízí některé inovované ovládací prvky, a především nový nástroj pro odstranění efektu červených očí.

Na závěr několik vět k cenové strategii. Firma jde cestou jednoduché licenční politiky. Základní verze kancelářského balíku (602Text, 602Tab a 602Album) jsou po registraci zcela zdarma, rozšíření o 602Photo a některé např. jazykové nástroje 602Textu je sice zpoplatněno, leč suma to není nijak horentní.

K recenzi poskytla firma: Software602, a. s., Hornokrčská 15, Praha 4 www.602.cz

Cena: 1 573 Kč (vč. DPH), základní verze po registraci zdarma


Obrázky na dosah ruky či ještě blíž

602Photo SUITE Další pomocník pro majitele digitálních fotoaparátů(CD)

Vladimír Vondráček

C03P0790

Divíte se, čím si zrovna 602Photo, komponenta kancelářského balíku 602PC SUITE, vysloužila samostatný článek? 602Photo lze totiž spolu s 602Albem pořídit jako samostatné řešení bez nutnosti nakupovat textový editor a tabulkový kalkulátor. Jedná se o nabídku pro ty, kteří již nějaký kancelářský balík vlastní, ale nejsou spokojeni s přiloženým grafickým programem.

602Photo

Správnější označení by asi znělo software pro manipulaci s grafickými soubory, neboť v prostředí této aplikace přímo žádný obrázek nevytvoříte. To konečně není ani u aplikací tohoto druhu důležité, implicitně počítají spíše se skenerem nebo ještě spíš digitálním fotoaparátem jakožto zdrojem dat. Pokud již taková data v počítači máte, nezbývá než vypustit na ně smečku efektů a filtrů, a docílit tak nějakého senzačního výsledku. Obrázky lze nejrůznějším způsobem převracet, ořezávat a deformovat, zaostřovat a rozostřovat, měnit barvy mezi sebou nebo se jich zbavit úplně pro umělecký černobílý dojem. Veškeré úpravy se ihned promítají do obrázku, rychlost odezvy je závislá pouze na výkonu hardwaru. Při bezuzdném laškování s úpravami obrázku je ale třeba mít se na pozoru a neudělat dvě různé úpravy za sebou. V případě, že výsledek není podle vašeho gusta a chcete své neuvážené kroky napravit, máte smůlu. Vrátit lze pouze poslední provedenou úpravu, což mnohdy nepotěší. Když už jsem zmínil jednu nelichotivost, musím bohužel pohovořit o další. Tou je praktická nemožnost nastavit parametry řady efektů. Například transformace obrazu prostřednictvím sférické deformace zvaná rybí oko neumožňuje nijak zadat stupeň zakřivení. Podobně bych mohl pokračovat i pro některé další efekty. Pokud ale uživatel zrovna netouží po zmiňovaných technických finesách, pak nabízenou paletou nástrojů bude zřejmě uspokojen.

602Album

je stručně řečeno manažer objektů. Pomocí soustavy virtuálních šanonů dokáže spravovat různorodé dokumenty v uživatelem definovaných skupinách. Poněkud strohý úvod neznamená nic jiného, než že je k dispozici virtuální skříň plná nehmotných složek. Příkladem může být almara plná přihrádek, z nichž každá obsahuje záznam o jedné dovolené. Přihrádka pak obsahuje jednak fotografie příslušné oblasti, deník o průběhu odpočinkových dnů, a v neposlední řadě i výpis z účtu za inkriminované období. Obrázky jsou zobrazovány buď ve formě sady diapozitivů, nebo kus po kuse v ku prohlížení vhodnější velikosti.

Závěrem

602Album je velmi užitečným pomocníkem, pokud si chcete udržet strukturované povědomí o svých fotografiích, potažmo jakýchkoli datech v počítači. 602Photo se naproti tomu se řadí k výkonnostně průměrným grafickým editorům, v této kategorii ovšem za zajímavou cenu.

K recenzi poskytla firma:

Software602, a. s., Hornokrčská 15, Praha 4

www.602.cz

Cena: 628 Kč (vč. DPH)


Starý desky, ty jsou hezký!

Magix Audio cleaning lab 2004 - Vyčistěte si staré nahrávky a převeďte je na CD

Ousmane Keita

C03P0794

Ano, "starý desky jsou hezký". A nejen ony. Určitě se mezi námi najde i spousta těch, kterým leží zapomenuté audiokazety někde na dně šuplíku. Za normálních okolností by šly při vánočním úklidu z domu, ale třeba se vám je ještě letos podařilo uhájit. To ovšem nemusí trvat věčně. Přitom jsou některé nahrávky docela slušné skvosty, které dnes na CD neseženete, nebo obsahují vaše nesmazatelné domácí performance. Pakliže vám předchozích několik vět dává smysl, mohl by vás zajímat software Audio cleaning lab 2004 od společnosti Magix.

Tento program dovoluje ve třech jednoduchých krocích zdigitalizovat vaši gramodesku či kazetu, provést na ní patřičné korekce, a vypálit ji na CD. Jak jednoduché, jak účinné. Ač nejste třeba ve zpracování zvuku na PC zrovna kovaní, není třeba se obávat nepříjemných překvapení či složitého "drátování". I samotné připojení kazeťáku nebo gramofonu k počítači zvládne naprostý laik. Vhodný kabel lze bez problému pořídit v každém větším či menším specializovaném obchodě s elektronikou. Dále platí, že čím lepší zvukovou kartu a propojovací kabel použijete, tím menší ztráty při digitalizaci analogového signálu docílíte. Pro slušnou kvalitu však bývá většinou běžné vybavení zcela postačující. A pro všechny případy, součástí nápovědy je názorný videonávod, jak vše zapojit a jak s programem pracovat. Je bohužel v angličtině, ale i tak je to fajn nápad, který v začátcích hodně pomůže.

A teď trochu podrobněji

Co se týká způsobu, jak dostat zvuk do počítače, aplikace využívá primárně linkový (popřípadě mikrofonní) vstup. Lze ovšem načíst i zvukové soubory WAV, MP3, WMA, OGG a pár dalších méně významných, případně vytáhnout zvukovou stopu z AVI. "Vyripovat" se dá i normální hudební cédéčko. Co se mi hodně zamlouvalo, byla schopnost pořídit záznam skladby ve formátu MIDI, přehrávané na tomtéž počítači. Takže kdo má chuť, může si ze své MIDI-kolekce vytvořit regulérní kompilační CD.

Protože zdigitalizovaná deska nebude mít úplně senzační kvalitu, v části nazvané Cleaning si s ní bude třeba trochu pohrát. K tomu slouží přiměřeně široká nabídka čisticích prostředků. Např. Declicker, Decrackler a Denoiser odstraňují různá lupání, praskání a šum, tedy neduhy typické pro starý ojetý vinyl. Dehisser pak kupříkladu eliminuje bzučení známé u kazet nebo záznamů z mikrofonu. Dále jsou k dispozici nástroje, které už nemají za úkol odstranit z nahrávky cizorodé zvuky, ale nějak ji vylepšit. Prostě jí dodat šťávu. Proto asi každý použije 10pásmový ekvalizér, případně kompresor Multi Max. Někdo si třeba vyzkouší i modul Stereo FX. Jednotlivé efekty lze aplikovat jako master, tj. rovným dílem na všechny skladby, ale zároveň také na jednotlivé jejich části (zde nazývané objekty). Všechny korekce probíhají v reálném čase, a tedy se projevují okamžitě. Příjemnou libůstku představuje tzv. Resampling mod, jehož prostřednictvím lze nahrávku (či opět toliko její část) zrychlit nebo zpomalit, bez jakéhokoli ovlivnění výšky a délky. To je šikovné zvláště u kazet a jejich pověstného kolísání rychlosti posuvu pásku. (Mimochodem, zmíněná vlastnost se může hodit i kytaristům při "dešifrování" cizích sól.) Pokud ve vás uvedené efektové moduly vyvolaly nepříjemné mrazení v zádech, pak určitě s chutí sáhnete po průvodcích, kteří za vás provedou potřebnou analýzu a základní nastavení. Ale je dobré si pohrát aspoň s ekvalizérem, neboť starším nahrávkám z kazet chybějí obvykle výšky nebo čisté hloubky.

Jakmile jste s výsledným zvukem spokojeni, máte několik možností, jak s ním naložit. Z prostředí programu lze rovnou pálit na CD, případně vše uložit buďto jako WAV (a pálit později např. v Neru), nebo MP3 (ale enkodér je zde jen ve verzi omezené na 20 použití), popřípadě jako WMA či OGG.

Rozsudek

Audio cleaning lab 2004 od firmy Magix se snadno používá a práce s ním je vcelku příjemná. Instruktážní video vám ušetří čas nutný pro zběžné seznámení s problematikou, podobně jako průvodci při analýze a úpravě nahrávky. Produkt je co do funkcí dostatečně vybaven na to, aby podával odpovídající výsledky. Dodávané efektové moduly jsou kvalitní, a pomohou s vyčistěním a úpravou nahrávky. Vadou na kráse může být pro někoho MP3 enkodér jen v demoverzi, pro jiného zas relativně vyšší cena.

K recenzi poskytla firma: US Action, s. r. o.

Slévárenská 20, Ostrava

www.topcd.cz

Cena: 1 999 Kč


Bez muziky ani ránu...

Steinberg myMP3 PRO 5 Pro ty, kteří pracují s MP3 ve velkém

Ousmane Keita

C03P0795

Empétrojky už možná nejedou tak jako dřív, ale pořád jsou docela "horkým zbožím". Průkopník systému nekontrolované výměny hudebních souborů Napster je sice historií, ovšem P2P sítě ještě ani zdaleka nezašly na úbytě. Výrobci elektroniky produkují nové a stále menší verze kapesních MP3 playerů a v obchodě prakticky nenajdete DVD přehrávač, který by tento formát ignoroval. MP3 se prostě etabloval jako něco, na čem se dá vydělat. Nahrávací společnosti naše nadšení zjevně nesdílejí, ale kupříkladu firma Pinnacle bude jak dosvědčí tato recenze nepochybně jiného názoru.

Pro dobývání hudby z cédéček, potažmo pro jejich následné zpracování a úpravy, existuje řada lepších či horších freewarových alternativ. Ale proč nemít všechno pěkně pohromadě a v garantované kvalitě? To byla zřejmě prvotní úvaha při vzniku balíku Steinberg myMP3 PRO. Steinberg je a byl na poli profesionálního hudebního softwaru pojmem, a bude jistě zajímavé se podívat, jak si dnes už pod křídly Pinnaclu poradil s čistě "uživatelským" softwarem.

MyMP3 dokáže importovat hudbu několika způsoby. Tradiční a nejpoužívanější metodou je klasické vyripování CD. Je však možné digitalizovat i z linkového/mikrofonního vstupu, ale vzhledem k tomu, že pro tento účel existují lepší specializované aplikace, raději bych se mu vyhnul. Dále lze nehrávat z internetového rádia, což je velmi pěkná funkce, ale pro našince spíš z oblasti sci-fi.

Součástí instalace je databáze freedb, která obsahuje spoustu (i českých) informací o zpracovávaném CD, takže po jeho vložení do mechaniky dokáže identifikovat interpreta, album a jednotlivé tracky. Program vám pak vyripované empétrojkové soubory automaticky pojmenuje, vyplní ID3 tagy a zařadí podle vybraných kritérií. Databáze je poměrně rozsáhlá, takže je lepší využít její aktualizovanou variantu na netu (bez problémů použitelná i pro dial-upisty).

Co se týče kvality a formátu prováděného ripu, můžete vedle MP3 s definovatelným bitovým tokem použít také WAV, OGG, AIFF a FLAC. Tento proces je otázkou několika jednoduchých nastavení a stisknutí jednoho tlačítka. Výsledné soubory se pak dají ještě upravovat pomocí efektových modulů VST tj. lze importovat libovolné další. To má ovšem význam jen tehdy, když zpracováváte nějaké hodně staré a hodně špatné CD, případně digitalizujete z externího zdroje. A i tak je jejich použití trochu sporné, protože dodávané efekty jsou zaměřeny převážně na různé zvukové "taškařice", než na vylepšení kvality. S tím souvisí i modul DJTools, který dovoluje při přehrávání uplatnit všelijaká extravagantní kouzla (Flanger, Phaser, Delay...). Naproti tomu se třeba pro vaše původní akustické výtvory hodí poměrně decentní efekt Stereoecho. MyMP3 ještě nabízí utilitku pro jednoduchý střih záznamu, ale ta je opravdu velmi jednoduchá, a použil bych ji jen ve stavu nouze.

A co dál? Buďto si soubory necháte na pevném disku, nebo je vypálíte na CD. Pro ten první případ nabízí program přehledný organizér. Ten umožňuje třídit vaše data podle mnoha relevantních kritérií, a sdílet s případnými dalšími uživateli v rámci lokální sítě. Potřebujete-li hudbu vypálit na CD-R datové nebo klasické audioCD -, i o to se aplikace postará, a není třeba sahat po Neru. A navíc se nezastaví ani před DVD, protože s její pomocí se dá snadno, s využitím předdefinovaných šablon, připravit dévédéčko s interaktivními grafickými menu. V neposlední řadě umí exportovat vaši muziku do kapesního MP3 přehrávače, eventuálně převést do některého z podporovaných formátů (kromě dříve zmíněných jsou to RealAudio a WMA).

Součástí instalace jsou ještě dvě utility: Get it on CD a LabelEditor. První např. dokáže kopírovat celá CD, zálohovat data na CD-R, apod., ale jinak víceméně dubluje funkce hlavního programu. Proč je do něj autoři nezabudovali rovnou? Asi nebyl čas. Konečně LabelEditor slouží pro přípravu bookletů. Nic podstatného mu nechybí, a dá se s ním snadno pracovat.

MyMP3 PRO je docela hezký produkt pro lidi, kteří to "myslejí s MP3 vážně". Má přehledné, (i když z didaktického hlediska ne zrovna ideálně řešené) prostředí, vytváří kvalitní ripy, podporuje freedb, importuje VST efekty, dokáže konverzi mezi formáty, apod. Pokud to ve vašem případě ospravedlňuje jeho cenu, pak není důvod si neudělat radost.

K recenzi poskytla firma:

EXAC, s. r. o., Zbraslavská 27, Praha 5

www.exac.cz

Cena: 1 200 Kč (vč. DPH)


Uchovejte si krásné vzpomínky

Adobe Encore DVD 1.0 Snadná cesta, jak dostat své videonahrávky na DVD

Vladimír Vondráček

C03P0791

Videokamera patří k poměrně častému vybavení domácností, a se stejnou četností se vyskytují i osobní počítače. Dáme-li tyto dvě ingredience dohromady, získáme koktejl zvaný digitální video. Pomalu ale jistě je používání analogových videorekordérů a videokazet vytlačováno kvalitnějším digitálním záznamem formátu DVD. Proč tedy svoji domácí videotéku nepřevést na toto zubu času relativně dobře odolávající médium. Ovšem zaplácat celé DVD nahrávkami z nejrůznějších rodinných oslav věci moc neprospěje, po chvilce si ani otrlejší divák nebude jistý, zda se jedná o pohřeb či svatbu. Zde přichází na řadu Adobe Encore DVD, které umožní s minimálním úsilím vytvořit přehlednou kolekci.

Abyste mohli využít všech kapacit recenzovaného softwaru, potřebujete základní rezervoár již upraveného digitalizovaného videa ve vhodném formátu (AVI, MPEG-2), a pak nějaký nápad, jak filmy a filmečky uspořádat. Ostatní je poměrně snadná rutina: nejprve je vytvořena jakási databáze klipů, poté lze vybrat z knihovny různých motivů ten správný tvar DVD menu. Samozřejmě lze začíst stavět na zelené louce (resp. černém pozadí) a vytvořit si zcela vlastní menu, při jehož spatření bude okolí propukat v jásot. Pouhým tažením myší pak spojíte danou položku menu s odpovídajícím klipem. Jestliže nechcete svému dílku věnovat příliš mnoho času a energie, vaše práce tímto skončila a stačí jenom spustit vypalování dat na disk.

Ze zkušenosti je známo, že běžně vyráběná DVD obsahují několik alternativních zvukových stop pro různé jazyky, takže nepřekvapí, že i Encore umí pracovat s více zvukovými nebo titulkovými stopami. Zde je vhodné poznamenat, že se nemusí jednat pouze o texty, titulková stěna je vlastně transparentní plocha, položená na promítaný film. Lze tedy vytvořit i grafické symboly kdekoliv v promítané ploše.

Z předchozích odstavců by se zdálo, že pro kompletní práci s digitálním videem postačí pouze recenzovaný software. Bohužel tomu tak není, neboť Encore DVD umí jen poskládat již vytvořené objekty (tedy soubory digitálního videa, digitalizovaného zvuku apod.) v jednolitý celek. Tento výsledek pak dokáže, ať již ve formátu NTSC nebo PAL, buď přímo nahrát na DVD, nebo vytvořit jeho obraz pro pozdější vypálení. Celkově se však dá říct, že pokud máte rozmanitě dlouhé záznamy videa, které chcete přenést na DVD, bude pro vás Adobe Encore DVD velice užitečným a výkonným pomocníkem.

K recenzi poskytla firma: Adobe

www.adobe.cz

Cena: 16 300 Kč(bez DPH)


Povedená lokalizace

Corel Graphics Suite 11 CZ Česká verze grafického balíku

Pavel Korec

C03P0793

Stále více komerčních programů je lokalizováno do našeho národního jazyka, a rovněž intervaly lokalizací od vydání anglických verzí se postupně zkracují. Zásluhu na tom mají především techniky lokalizací, kdy jsou veškeré texty uloženy v samostatných, snadno přeložitelných souborech. Nevěřili byste však, jak neskutečné množství řádků textu je třeba i v případě rozsahem menších programů přeložit. Sám jsem to kdysi absolvoval u nepříliš složitého grafického editoru. A není to překlad v pravém smyslu slova, protože popisky ovládacích prvků, menu a nápověd, musíte hledat vždy znovu a tak, aby co nejlépe a nezaměnitelně vystihovaly význam.

Lokalizace balíku programů Corel Graphics Suite 11 byla podle mého názoru provedena velmi dobře. V celé rozsáhlé nabídce menu CorelDRAW a dalších programů jsem nenašel ani jednu položku, jejíž význam bych na prvý pohled (přečtení) nepochopil. Sám jsem uživatel výlučně anglických verzí Corelu a tak mě zajímalo, jak se mi bude pracovat v českém prostředí. Ale ouha! Špatně! Patřím k uživatelům, kteří s anglickou verzí Corel DRAW pracují poměrně rychle, a tak jsem se cítil zprvu úplně ztracený. Ne že bych požadovanou funkci nenašel, ale kdykoli jsem chtěl použít menu, musel jsem se pohledem (tj. přečtením) ujistit, že jsem správně. Uvědomil jsem si, že pokud používám program často, popisky menu nepředstavují slova, která by bylo třeba pochopit, ale hieroglyfické symboly nástrojů. Během kreativní práce naprosto nepřemýšlím o významech menu, nečtu je, ale představy v mé hlavě přímo ovládají prsty ke správným "symbolům".

Pro častého uživatele tak může být přechod mezi jazykovými verzemi náročnější než u uživatele příležitostného, který v menu opravdu hledá jazykové významy. Škoda, že programy od Corelu neumožňují spolu se změnou uživatelského prostředí nastavit i jazyk. Pozitivně hodnotím to, že v nabídkách je vše na stejném místě (šílený vynález "inteligentně" se zkracujících menu, se kterým se můžete setkat u některých kancelářských aplikací, by byl v případě práce s různými jazykovými verzemi strašný).

Co vše je lokalizováno? Na CD jsem obdržel dobře přeloženou příručku k jednotlivým programům ve formátu PDF. Lokalizováno je prostředí programů, včetně bublinkové nápovědy. Bohužel však již ne windowsovská nápověda, novinky verze, ani tutorial. S lokalizací také souvisejí exporty. Úplně bez problémů je export do formátu PDF. Export do HTML v případě exportu textu jako obrázků. U technologie TrueDOC to není jednoduché, to se mi nedaří. Export do formátu Macromedia Flash rovněž nefunguje pro volbu "jako text", i když v jiném případě dává zdaleka nejvěrnější a nejméně problematické výsledky. Přesto chcete-li rychle vytvořit profesionální a kreativní web, můžete stránky vytvářet v CorelDRAW a exportovat je do souborů SWF. K tomu pak stačí vytvořit menu, a máte web hotový.

Při přemítání o lokalizaci mě napadlo, jak ohromný význam má uživatelsky snadno přístupný grafický program. Snažíte-li se kupříkladu v obchodní prezentaci popsat něco mnoha slovy, děláte velmi komplikovanou práci. Výsledkem vaší snahy jsou na papíru nalepené hromádky asfaltové barvy, které se z větší dálky slévají do tvarů nazývaných písmena. Ta však nikdo nečte, ale vnímáme celé jejich shluky slova, která teprve v kontextu jiných shluků dostávají význam skutečných předmětů. Oč jednodušší je pochopení významu a smyslu skrze symbolické obrazy. Obrázků je stále strašně málo. Počítačová grafika je nevyžitou příležitostí pro efektivní obchodní komunikaci. Pamatujme na to, že lidé stále méně čtou. Význam grafiky a kreativního nápadu stoupá, ale je třeba, aby se s grafickými programy naučili pracovat další skupiny pracovníků, včetně manažerů. Zvládnou to stejně, jako zvládli Power Point nebo Excel.

K recenzi poskytla firma: Corel, Šaldova 34, Praha 8, www.corel.com

Cena: 19 000 Kč (bez DPH)


Domácí video nejen pro doma

Adobe Premiere Pro 7 - Výkonná aplikace pro zpracování domácího i firemního videa

Vladimír Vondráček

Vlajkovou lodí firmy Adobe v oblasti digitálního zpracování videa je produkt Premiere Pro. Samo slůvko Pro naznačuje, že cílovou skupinou aplikace nejsou zdaleka jen domácnosti.

Samotná práce s programem není ani pro začátečníka nikterak obtížná. Je samozřejmě nutné vědět, co to je stopa nebo časová linka, ale k osvětlení těchto pojmů a vůbec celé logiky práce, je k dispozici výukový film. Poučeni se tedy vrhneme do víru tvorby.

Premiere nabízí import dat přímo z digitální videokamery. Seznam podporovaných přístrojů je poměrně rozsáhlý, a obsahuje na trhu běžně dostupné typy. Připojení je realizováno prostřednictvím rozhraní IEEE 1394 jinými slovy FireWire nebo i.Link. Jejich prostřednictvím lze přímo z aplikace ovládat připojené zařízení, a odpadá tak nutnost mít ruku permanentně položenou na kameře. Pokud nevlastníte zmíněný hardware, můžete importovat data ze souborů na disku.

Jednotlivé klipy lze libovolně poskládat a prolínat. Na první pohled možná trochu nepřehledné uživatelské rozhraní ovšem rychle přejde do krve. Navíc nabízí všechny potřebné informace o projektu najednou, což je velmi užitečné. Videosekvence se jednoduše vloží na časovou linku, a pak záleží jen na vaší chuti a citu, jak s ní naložíte. Jako zdroj lze použít i statický obrázek nebo čistě zvukový záznam. I s těmito objekty se pracuje analogickým způsobem jako s klipy, navíc je můžete vzájemně synchronizovat. Kromě prostého skládání lze pro vylepšení výsledků použít i řadu filtrů a efektů (např. upravení sytosti obrazu, vyvážení barev a jasu...), a pokud vás neuspokojí nabízená škála, lze dokoupit příslušné plug-iny. Tyto nástroje jsou aplikovatelné jak na část, tak na celou sekvenci. Náhledové rozhraní obsahuje intuitivní ovládací prvky, a dovoluje zobrazit nejen obraz jako celek, ale např. histogramy barev, rozklad obrazu na komponenty apod. Významnou výhodou programu je schopnost editovat projekt v reálném čase s okamžitou odezvou, což významně šetří práci a čas.

Výsledek svého snažení nakonec vyrenderujete do stanoveného formátu, a posléze buď uložíte na disk jako soubor, nebo rovnou vypálíte na DVD. Pokud jste majiteli dostatečně výkonného PC, pak je Adobe Premiere tím pravým pro práci s videem.

K recenzi poskytla firma: Adobe

www.adobe.cz

Cena: 23 000 Kč (bez DPH)


Hardware


Sedmnáctky v řadě I.

Přehledový test nových LCD displejů s úhlopříčkou 17 palců(CD)

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

C03P0761

Od našeho minulého testu neuběhlo ještě tak moc času, a už jsme si stačili všimnout výrazných cenových úprav, bohužel však ne ve směrů dolů, ale vzhůru. Ano, ceny prakticky všech úhlopříček LCD monitorů rostou, což je patrné nejvíce u těch 15a 17palcových. Někteří výrobci a distributoři se ovšem ke zdražení ještě sáhnout neodhodlali, i když je otázkou, jak dlouho jim tento přístup vydrží.

Na druhou stranu je dobrým signálem fakt, že nejsou, vyjma některých modelů s 15palcovými panely, výrazné problémy z dostupností. Situace v průběhu 4. kvartálu roku 2003 byla původně poměrně komplikovaná, neboť řada výrobců přešla na produkci panelů pro 17" LCD monitory (ty mají jinou rozteč pixelů než 15palcové), a tak docházelo k redukci dodávek 15palcových monitorů. V oblasti 17palcových LCD zobrazovačů naštěstí byla situace výrazně lepší a nemáme informace o nějakých masivnějších potížích s jejich dostupností na trhu.

Vraťme se však k parametrům a vlastnostem 17" LCD monitorů, na něž se zaměřil náš test. Porovnáme-li výsledky s minulým testem, který byl uveřejněn v PC WORLDu 7-8/2003, je patrné zlepšení hlavně v kvalitě samotné obrazovky. Ta dnes dosahuje už běžně jasu vyššího než 250 cd/m2 při udávaném kontrastním poměru až 500 : 1, a také úhly pohledu se u nových modelů citelně rozšířily. Vzhledem k tomu, že jsme se zaměřili zhruba na střední třídu monitorů, našly se často i přístroje, u kterých bylo možné přivést signál také DVI rozhraním.

Na závěr je dobré zdůraznit fakt, se kterým zákazníci často nepočítají, a totiž faktickou nemožnost srovnání jednotlivých produktů podle jejich technických parametrů udávaných výrobcem či prodejcem. Základní kámen úrazu totiž spočívá v absenci jednotné metodiky, a tak si ji výrobci vysvětlují po svém. Pokud tedy naleznete v informačních prospektech například úhly pohledu 170 ? v horizontálním i vertikálním směru, může se snadno stát, že v praxi se v monitoru nachází zcela identický panel, u kterého jiný výrobce monitorů udává pohledové úhly jen 150 ? horizontálně a 140 ? vertikálně. Obdobně lze hodnotit také další důležitý parametr, jejž řada uživatelů pokládá při volbě displeje za klíčový totiž dobu odezvy. Kvůli poměrně komplikovanému chování tekutých krystalů v substrátu LCD panelu prakticky nelze popsat rychlost odezvy jediným číslem, jak je to dnes běžné, neboť vždy logicky dojde k zjednodušení a tudíž i nepřesnostem. Pokud se tedy v materiálech setkáte s uváděnou hodnotou 25 ms, nemusí to automaticky znamenat, že zmíněný displej bude v praktickém provozu pomalejší než jeho kolega, u nějž je udáno jen 20 ms odezvy. Před volbou monitoru je tedy nejlepší přečíst si nějaký test, například ten náš.

Velmi rychle akcelerujícím IT artiklem současnosti jsou bezesporu LCD monitory. Uživatelé si dnes mohou vybírat mezi úhlopříčkami 15-22 palců, v segmentu, který je určen zejména

pro projekční účely, pak lze nalézt též produkty, jejichž diagonála měří i 40 palců. Nemá cenu tu vyjmenovávat všechny výhody LCD monitorů namátkou vzpomeňme nízkou spotřebu energie, velmi ostrý a geometricky bezchybný obraz, malé rozměry a hmotnost. Tím nejvýraznějším, co však brání jejich rozšíření, jsou zatím pořizovací náklady.

Acer AL1731m

Monitor Acer AL1731m, pocházející z Prestige Line tohoto výrobce, se vyznačuje zejména kovovým stříbřitým designem přední strany a stojanu, zatímco ta zadní je už tradičně šedá. Opticky lehká noha bohužel dovoluje pouze základní manipulaci se samotným panelem, tedy prosté naklápění kupředu a dozadu. Na zadní straně se nachází hned celá plejáda vstupů zahrnujících analogový VGA, digitální DVI, S-Video i kompozitní konektory a také dva stereovstupy zvuku jeden prostřednictvím běžného 3,5mm jacku do počítače a druhý pak ve formě Cinch konektorů pro snadné spojení s A/V zdrojem. Reproduktory tradičně umístěné ve spodní liště pod displejem hrají poměrně dobře, i když se zvukovým výkonem například běžného televizoru srovnání pochopitelně nesnesou. S kvalitou obrazu jsme byli spokojeni pouze zčásti zatímco například šedá paleta je zobrazena poměrně čistě a mezi velmi tmavými odstíny je možné snadno nalézt rozdíly, ty světlé jsou k nerozeznání podobné, i když dojde na regulaci kontrastního poměru. Obrazovkové menu je neuvěřitelně bohaté a najdeme v něm například 5 úrovní doostření zobrazení či vyvážení levého a pravého stereokanálu. Bohužel elektronika, která se stará o zobrazení na displeji, není dost výkonná, a tak je na příslušné volby občas třeba chvíli počkat. Vzhledem k ceně produktu to však není tak závažný problém.

Cena vč. DPH: 18 280 Kč

AOC LM729

AOC je jedna z nejprodávanějších značek monitorů i LCD panelů na českém trhu, a tak není divu, že velmi často své produktové řady obnovuje a aktualizuje. Nejinak je tomu i v případě modelu LM729, který se výrazně odlišuje od všeho, co kdy AOC nabídlo. Zejména co se týká vlastností stojanu, jenž umožňuje výškové nastavení monitoru, snadné otáčení do stran i přetočení do režimu portrét, v němž lze snadno prohlížet webové stránky či pracovat s dokumenty. Kvalita obrazu je průměrná, šedá přechodová paleta nevykazuje žádné známky vlivu jiných barevných složek, i když její rovnoměrnost příkladná zrovna není. Také mezi jasně bílými odstíny bychom rozdíly hledali jen těžko, všechny prostě splývají do jediné barvy bez ohledu na nastavení kontrastního poměru. Zato černé jsou rozlišitelné perfektně. Ovládání je díky logickému obrazovkovému menu a čtyřem tlačítkům na pravé straně snadné, přímo lze nastavovat pouze hlasitost a vyvolat automatickou korekci obrazu. Ta ovšem často vyžaduje ještě drobné ruční úpravy. Na spodní straně monitoru, kryté za prozvučnou látkou, nalezneme také reproduktory, které hrají překvapivě dobře a pro kancelářské účely mají i odpovídající výkon. Celkově se jedná o průměrně kvalitní, ovšem velmi dobře vybavený (otočný displej, DVI vstup, repro) displej za zajímavou cenu.

Cena vč. DPH: 14 900 Kč

EIZO FlexScan L557

Produkty EIZO tradičně patří k tomu nejlepšímu, co lze na trhu monitorů získat, a stejnou filozofii reprezentuje také sedmnáctipalcový FlexScan L557. Po stránce designu může nabídnout čisté tvary, nezaměnitelný styl a výborné provedení mechanických částí. Rovněž kvalita obrazu je špičková, i když v případě rozlišovací schopnosti extrémně světlých odstínů bychom našli u některých konkurenčních monitorů i lepší výsledky. V testu čistoty barev či šedé palety jsme žádnou chybu nenalezli, kvalita a rovnoměrnost podsvícení je také příkladná. Menu nabízí množství funkcí včetně barevných korekcí v systému YUV, a tak se nelze divit, že ovládání může méně zkušeným uživatelům činit potíže. Čtyři směrová tlačítka a prostřední klávesa, odpovídající funkci "Enter", spolu s tlačítky rychlého přístupu k výběru signálového vstupu (analog VGA či DVI), automatického nastavení obrazu a okamžitou volbou barevného a jasového profilu (sRGB, Text, Picture, Movie a Custom) vše velmi zpříjemňují. Rychlým přístupem lze ovládat hlasitost reproduktorů a jas obrazu. Uživatel si dále může vybrat ze 14 barevných teplot, rozsahu gamma od 1,8 do 2,6. EIZO FlexScan L557 rozhodně není levný, ale za svou cenu nabízí odpovídající hodnotu.

Cena vč. DPH: 21 350 Kč

Fujitsu Siemens ScenicView B17-1

O tom, že nové monitory Fujitsu Siemens řady ScenicView patří designově k těm nejstylovějším, není třeba pochybovat a skvělým důkazem je ScenicView B17-1. Kvalita obrazu je velmi dobrá, i když je nutno přiznat, že mezi testovanými produkty byly u některých výsledky ještě lepší. Přechodová paleta je velmi čistá, bez barevného nádechu, poněkud zklamáním je spíše mírně podprůměrná úroveň celkového jasu. Za jasného počasí v přesvětlené kanceláři to nebudete mít s tímto modelem úplně jednoduché. Také automatické nastavení má občas problémy, a tak se ruční korekci v menu občas nevyhnete. Ovládání je realizováno prostřednictvím čtveřice velmi dobře popsaných tlačítek ve spodní části panelu, přičemž k nastavení jasu je možné přistoupit rychlou klávesou. Na spodní straně jsou umístěny dále dva opravdu malé reproduktory a sluchátkový výstup, přičemž rychlé ztlumení lze vyvolat krátkým stisknutím příslušného tlačítka. Celkově nabízí Fujitsu Siemens ScenicView B17-1 příjemný design, snadné ovládání a průměrnou kvalitu obrazu. Jako monitor do kanceláře či domů je to velmi vhodný produkt, zvlášť když si uvědomíme, že za tento zobrazovač dáme jen 15 a půl tisíce korun. A to je velmi dobrá cena.

Cena vč. DPH: 15 640 Kč

Gigabyte G-MAX GD-1701DLU

Společnost Gigabyte postupně rozšiřuje své produktové portfolio displejů G-MAX a nabízí v něm také 17palcový LCD monitor G-MAX GD-1701DLU. Na první pohled upoutá jeho nevšední design. Celý panel je totiž lemován nejen klasickým rámečkem, ale ještě navíc jakousi průhlednou plastovou obrubou v šířce zhruba jednoho centimetru. Nápad je to sice zajímavý a vpravdě málo častý, avšak na lesklém a průhledném materiálu, ze kterého je lem vyroben, se často objevují otisky prstů vzniklé při manipulaci s obrazovkou. Ovládání je realizováno prostřednictvím pseudorotačního menu, přičemž tlačítka jsou skryta za zmíněnou obrubou na zadní (!) straně panelu. Popisky jsou naštěstí uvedeny přímo na průhledném lemu, který je navíc v době ovládání dočasně podsvícen. Samotnou metodiku ovládání tedy lze hodnotit celkově jako průměrnou. Co se týká kvality obrazu, tak ta už přílišnou kritiku nesnese, neboť jak podání šedého přechodu (tendence k zelené a ke hnědé barvě), tak problematické rozlišení světlých odstínů jsou vlastnosti spíše horší. Naštěstí lze alespoň připojit DVI kabel, který některé ze zmíněných problémů řeší či zmírňuje. Právě připojení rozhraním DVI v této cenové kategorii vídáme pouze zřídkakdy.

Cena vč. DPH: 14 390 Kč

HP 1730

Velmi silně vybavený produkt do testu nasadilo HP s modelem HP 1530. Hlavním charakteristickým prvkem tohoto monitoru je multifunkční stojan, dovolující pohybovat displejem hned v několika rovinách včetně možnosti otáčení do režimu Portrét (příslušný software Pivot Portrait je přiložen). Za pozornost stojí také digitální připojeni DVI, i když příslušný kabel bychom v balení hledali marně je třeba si jej dokoupit. K další výbavě patří i vestavěné stereoreproduktory s poměrně dobrým přednesem. V testech kvality obrazu jsme byli rychle přesvědčeni, že za vyšší cenu dostane uživatel monitoru výbornou kvalitu patrnou ve velmi čisté přechodové paletě, výborném jasovém výkonu, skvělé barevné věrnosti i v rozlišení extrémně světlých odstínů bílé barvy. Tmavší odstíny už tak dobře zobrazeny nejsou. Horší je to však s úhly pohledu, které odpovídají standardům daným technologií Coated TN. Ovládání je velmi dobré, dvojí menu usnadňuje pohyb v nabídce i začátečníkům, pokročilí v něm naopak ocení třeba nastavení barevné teploty podle sRGB systému. Velmi problematické je už porovnání s cenou ostatních produktů: dát více než 24 tisíc korun za zobrazovač, který nemá některý z posledních panelů typu MVA či IPS, je dost odvážné, zvlášť když devatenáctka s takovou výbavou stojí u HP jen o 2 tisíce korun víc.

Cena vč. DPH: 24 270 Kč

IBM ThinkVision L170P

Monitor ThinkVision L170P může být buď vkusným doplňkem počítačů IBM, nebo je možné si jej pořídit i samostatně. Celý produkt je vyveden v sametově černé barvě, dvojitá, avšak velmi tenká noha mu pak dodává lehkost a ve spolupráci s rafinovaně provedeným stojanem zajišťuje také snadnou manipulaci. Kromě natáčení obrazu do stran a nevšedně provedeného mechanismu naklápění kupředu a dozadu lze pozici displeje vůči pozorovateli nastavit také výškově. K dokonalosti schází jen přetočení do režimu Portrét. Kvalitu obrazu určuje obrazovka typu PVA s úhly pohledu 170 ? v obou směrech a velmi solidním kontrastem 500 : 1. Zobrazení šedé palety je na velmi vysoké úrovni bez známek příměsí dalších barevných složek, stejně tak rozlišení zcela tmavých odstínů. Ty světlé od sebe rozeznat nelze vůbec, takže například webdesign na tomto displeji doporučit nemůžeme. Co nás ale zklamalo více, je poměrně zbytečné doostřování zejména tmavého písma, jehož úroveň nelze v menu nijak korigovat. Ovládání je relativně snadné, i když textové popisky tlačítek by byly přehlednější. IBM ThinkVision L170P patří k těm nejdražším sedmnáctkám v testu i na trhu, což jeho atraktivitě poněkud ubírá.

Cena vč. DPH: 25 370 Kč

iiyama ProLite E431S

Z řady monitorů iiyama, vyznačující se velmi tenkým plastovým rámečkem a vysokou svítivostí, jsme tentokrát testovali nejnovější 17" model ProLite E431S. Hned na počátku nás zaujala velmi dobrá kvalita obrazu, jeho prokreslení a podání barev. Solidní je schopnost rozlišovat extrémně světlé a tmavé odstíny barev, i když úplně špičkový tento parametr není, šedá paleta je bez příměsí dalších barev, ovšem ne zcela plynulá. Výborný je vysoký jas, i když výrobce udává standardních 250 cd/m2, podává ve skutečnosti výrazně lepší výsledek, než jaký je schopna poskytnout konkurence disponující identickými technickými specifikacemi. Dojem poněkud kazí slabší úhly pohledu, zejména ve vertikální rovině je výkon opravdu slabý, a uživatel tak bude nucen čas od času dorovnat polohu samotného monitoru. Ovládání ProLite E431S je typické místo jedné obrazovky s možnostmi nastavení v příslušných submenu je k dispozici hned trojice obrazovek, mezi nimiž je třeba přeskakovat. Na první pohled to je poměrně těžký přístup, i když časem se na něj dá zvyknout. Zajímavé jsou dva ekonomické režimy ECO1 a ECO2, při nichž se snižuje odběr energie a opotřebení podsvětlení, ovšem adekvátně také klesá jas panelu.

Cena vč. DPH: 16 950 Kč


Sedmnáctky v řadě II.

LG Flatron L1720B

Právě Flatron L1720B od LG je dobrým příkladem toho, jakým způsobem se bude vyvíjet nabídka na trhu LCD monitorů v dalším období. Stejně jako zde půjde o stylové produkty s důrazem na kvalitní a funkční design, u nichž významnou změnou oproti současné nabídce budou změny ve firmwaru, a tedy i ve funkcích samotného panelu. Tento přístup dobře patrný v technologii LightView, která v šestici přednastavených režimů umožňuje rychle a snadno měnit nastavení jasu, kontrastu, gamma-korekce, barevného vyvážení a dalších parametrů podle denní doby a charakteru práce právě zobrazované na displeji. Z modů lze volit denní zobrazení textu, filmu či fotografií, a stejnou trojici je možné nastavit i v méně svítivějším nočním provedení. Těmito režimy jsou ovlivněny i výsledky v testech kvality, přičemž zcela bez výhrad můžeme ohodnotit mod Day Text, poskytující absolutně čistou paletu, odpovídající barevní podání i skvělé rozlišení mezi tmavými i světlými odstíny. Ovládání je velmi snadné, logické a rychlé. Ovládací prvky jsou dobře popsány a lehce dostupné na spodní hraně displeje. Cenově patří tento produkt zhruba k průměru, což je vhledem k provedení, funkcím a kvalitě obrazu velmi dobrý výsledek.

Cena vč. DPH: 17 350 Kč

Lite-On B17AAC

Známý výrobce optických mechanik má ve svém portfoliu také LCD monitory, a tak jsme s jejich testem neváhali. Model LitePanel 170 se vyznačuje jednoduchým stojanem umožňujícím pouze naklápění panelu se zabudovanými reproduktory. Design už tradičně kombinuje šedomodrou základnu se stříbřitým orámováním displeje a patří k tomu slabšímu, co lze na trhu získat. Použitý LCD panel nabízí rozumnou kvalitu obrazu a relativně vysokou svítivost, ovšem výraznější problém činí horší úhly pohledu, a to jak v horizontálním, tak zejména ve vertikálním směru. Přechodová paleta není zcela ideální, a i přestože je relativně plynulá, je dobře patrné přidávání některých barevných složek do obrazu, který by měl být proveden pouze v mnoha úrovních šedé barvy. Rozlišení velmi tmavých a extrémně světlých odstínů je příkladné, ovšem opět je situace komplikována horšími pohledovými úhly. Ovládání nabízí řadu funkcí, jež bychom u srovnatelných produktů v této cenové hladině hledali marně, například barevné korekce saturace, odstínu a pleťového odstínu. Přímo tlačítkem lze pak vyvolat ztlumení zvuku či automatické nastavení kvality obrazu. Cenově patří LitePanel 170 k těm levnějším produktům na trhu, takže některé zmíněné výtky mohou být lehce kompenzovány výrazně nižšími pořizovacími náklady.

Cena vč. DPH: 15 450 Kč

NEC AccuSync LCD71VM

Na českém trhu byla značka NEC-Mitsubishi zastoupena delší dobu prakticky jen řadou MultiSync. K ní se však teď přidává také model LCD71VM, reprezentující linii AccuSync, a ten je potvrzením tradičně vysokých kvalit tohoto výrobce. Po stránce vzhledu jde o produkt průměrný, který nepřekvapí žádnými designérskými výstřelky ani nevšední barevnou kombinací. Základem je jednoduchý a robustní stojan, který však dovoluje jenom naklápění displeje. Je to trochu škoda, ovšem vzhledem k cenové kategorii není toto řešení nijak výjimečné. Na zadní straně displeje nalezneme VGA konektor, napájecí zásuvku a zdířku pro přivedení audiosignálu. Kvalita obrazu je bez debat velmi dobrá, přechodová paleta příjemně plynulá a čistá, a také rozlišení světlých i tmavých extrémů nečiní žádné problémy. Obrazovkové menu slučuje všechny ikony v jediné přehledné nabídce, i když v některých situacích není souhra čtveřice ovládacích tlačítek a menu zcela dokonalá. Dva reproduktory ve spodní hraně displeje jsou spíše pro kancelářské užití, pozitivní je však možnost rychlé regulace hlasitosti pomocí ovládacích tlačítek. Velmi příznivá je také cena, takže jej lze směle doporučit jak pro domácí, tak pro firemní užití.

Cena vč. DPH: 15 840 Kč

Prestigio P171

U nás zatím prakticky neznámá značka Prestigio, je v tomto testu zastoupena 17" LCD monitorem P171. Jde o designově poměrně fádní produkt, jehož podstavec dovoluje pouze naklápění displeje směrem k pozorovateli a od pozorovatele. Kvalita obrazu je překvapivě dobrá, i když jako první je třeba ručně zkorigovat automatické nastavení fáze a časování obrazu. Ovšem poté, s 50% kontrastem, nabízí monitor čisté zobrazení s kvalitním podáním jak textu, tak velmi plynulým přechodem šedé barvy, v němž nelze najít žádné příměsi dalších odstínů. Světlé extrémy je možné snadno odlišit až do zcela bílé barvy, u těch tmavších je to sice o něco horší, ale i tak stále v normě. Také jasovou úrovní patří do té lepší poloviny startovního pole. Ovládání je spíše jednodušší, zajímavostí je jen v menu dostupné automatické nastavení barev, nazvané AutoColor. Ve spodní části panelu jsou dva reproduktory, které hrají špatně, ale zato nahlas. Přímou klávesou je možné vyvolat jejich okamžité ztlumení. A teď to nejlepší tento monitor je k mání za skvělých 15 500 Kč, což z něj činí jeden z nejzajímavějších produktů testu. Pokud nemáte zvláštní požadavky na možnosti stojanu (otáčení, výškové nastavení, režim Portrét), není co řešit.

Cena vč. DPH: 15 500 Kč

Samsung SyncMaster 172N

Samsung SyncMaster 172N je směřován zhruba doprostřed segmentu 17" LCD displejů, přičemž jeho zákazníky budou zřejmě kanceláře. Nabízí totiž možnost otočení samotného panelu do režimu Portrét, takže ulehčuje zobrazení textových stránek a případně i internetového obsahu. Signál je do monitoru přiváděn pouze VGA kabelem, avšak v testu kvality obrazu se i tak umístil poměrně dobře. Pomocí funkce MagicBright je i zde možné rychle nastavit parametry jasu a kontrastu podle způsobu užití na Text, Internet a Entertain, přičemž nejvěrněji jsou barvy zobrazeny právě v prvně jmenovaném režimu. V takovém případě je šedá paleta velmi plynulá a čistá a jednotlivé barevné extrémy dobře rozeznatelné, ovšem jas je nižší, aby bílý podklad textového editoru tolik nenamáhal oči. Nastavíme-li kontrast i jas ručně, dostaneme obraz také velmi jasný, u nějž nemá cenu pochybovat, zda svítivost 270 cd/m2 není nadhodnocená. Ovládání je snadné, a když už je třeba vstoupit do menu, nebudou logicky strukturované a snadno dostupné nabídky činit uživatelům sebemenší problémy. Z designového hlediska stojí za zmínku jak velmi tenký rámeček obrazu, tak i multifunkční stojan s možností i výškového nastavení panelu.

Cena vč. DPH: 16 790 Kč

Tatung L17AMTN

Značka Tatung je v našich testech stále ještě nováčkem, a tak nás zajímaly výkony jednoho z vyšších modelů, který je označen L17AMTN. Soudě alespoň podle technických parametrů udaných výrobcem by mělo jít o vysoce kvalitní typ, a úhly pohledů 170 ? horizontálně i vertikálně jsou dobrým důkazem použití panelu typu MVA, PVA, IPS či SIPS. Bohužel realita je taková, že i tento produkt je osazen standardním LCD typu Coated TN (což ostatně naznačuje už jeho modelový název), takže skutečné úhly pohledu nevybočují z průměru dosahovaného touto technologií a ani vzdáleně se nepřibližují udávaným hodnotám. Tatung L17AMTN je tedy dobrým příkladem tvrzení, že LCD monitory není dobré vybírat pouze podle technických parametrů udávaných výrobcem. Obrazová kvalita je v zásadě průměrná, za pozornost stojí ale výborná schopnost rozlišovat velmi tmavé a velmi světlé odstíny, přechodová paleta už tak čistá není. Co se týká úrovně jasu patří model L17AMTN spíše k těm méně svítivým, přičemž pro zachování alespoň přijatelné kvality podání barev není možné využít nastavení kontrastu vyšší, než je hodnota 50 z maxima 100. Podíváme-li se na poměr cena/výkon, tak ten nevychází až tak špatně, protože displej lze pořídit už za 15 200 korun, což je suma vskutku zajímavá.

Cena vč. DPH: 14 620 Kč


Osmero pomocníků

Testovali jsme 8 všestranných All-in-line zařízení(CD)

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

C03P0764

Poslední přehled multifunkčních zařízení jsme v našem časopise uveřejnili v době letních prázdnin. Uplynulo několik měsíců, znovu je tu (alespoň pro školáky) doba odpočinku a tak se k tématu strojů, které dovedou tisknout, kopírovat, snímat dokumenty a odesílat je elektronickou poštou či faxem, můžeme klidně vrátit. Nabídka na pultech prodejen je znovu bohatší, a bez problémů jsme proto získali 8 novinek do našeho testu. Většina produktů svým vybavením reaguje na zvyšující se oblibu digitálních fotoaparátů. Jednotlivé stroje proto nabízejí pozice pro čtení paměťových karet, občas se objeví doplňkový port pro přímé propojení fotoaparátu a setkat se můžeme také s rozšířenou podporou tisku fotografií i bez komunikace All-in-one přístroje s počítačem. S novějšími tiskovými mechanikami mohou jednotlivá zařízení rychleji tisknout i kopírovat a často pracují i ve vyšším maximálním rozlišení. Multifunkční výrobky se zpracováním digitálních snímků často nespoléhají jen na základní tiskové barvy, ale volitelně nabídnou i provoz se šesti inkousty. Standardem v propojení počítačů s periferiemi se stalo USB rozhraní, které může být doplněno síťovým připojením pomocí kabelu nebo formou Wi-Fi. Již první pohled na obrázky jednotlivých zařízení vám napoví, že jejich výrobci už nespoléhají na počítačovou barvu slonové kosti, ale troufnou si zákazníkovi předložit šedočerné či stříbřité provedení. Je jen dobře, že nevzhledné hranaté krabice patří minulosti, a současné přístroje potěší uživatele nejen výkonnostními parametry, ale také svým vzhledem. Při výběru zařízení je dobré vědět, že inkoustové multifunkční přístroje jsou postaveny na inkoustových tiskárnách. V testech jsme se opakovaně přesvědčili, že údaje výrobců o rychlosti tisku jsou ve všech případech nadsazené, a při skutečném provozu inkoustová zařízení pracují přibližně poloviční rychlostí. Pokud chcete docílit výkonu 20 stran za minutu, pak tiskněte jen poloprázdné dokumenty nebo hlavičkové papíry. U standardního textu s 1 800 znaky na celé stránce se výkon jen zřídka vyšplhá k hranici 12 stran za 60 sekund.

Brother MFC-4820C

Multifunkční zařízení Brother MFC-4820C přináší mnoho zajímavých technických prvků, s nimiž se u konkurence nesetkáte. Pracuje s oddělenými zásobníky čtyř tiskových barev, umístěnými ve spodní části zařízení pod výstupním podavačem. Inkoust je ze zásobníků přečerpáván a hadičkami dopravován k tiskové hlavě, která pracuje v rozlišení až 2 400 x 1 200 dpi při rychlosti tisku 13 černobílých nebo 11 barevných stránek za minutu. Zařízení je v porovnání s jinými stroji velmi nízké, víko skeneru je od desky stolu vzdáleno jen 13 cm. Opěrka zadního podavače papíru pro 100 listů však přeci jen celkovou výšku změní. Spodní výstupní podavač postačí k uložení 30 výtisků, vlevo od něj je umístěna dvojice slotů pro paměťové karty typů Smart Media, MemoryStick a Compact Flash. Vestavěný skener s CIS snímačem pracuje v maximálním optickém rozlišení 2 400 x 600 ppi. Ovládací panel je umístěn před víkem skeneru, v jeho střední části se nachází velké směrové tlačítko s volbami pro faxový provoz, kopírování a vyhledávání předvolených telefonních čísel. Na levé straně je umístěn dvouřádkový alfanumerický displej s českými nabídkami, na pravé zbylo dostatek prostoru pro tlačítka číselníku. Programové vybavení zahrnuje anglické ovladače pro tiskárnu a české nastavení faxového provozu s přehledným seznamem pro zadání volaných čísel. TWAIN rozhraní lze instalovat v nižších verzích operačního systému Windows, při testu na PC s Windows XP jeho funkce přebírá WIA (Windows Image Acquisition) driver. Při výsledném hodnocení skeneru nás nepříjemně překvapila vysoká barevná odchylka (nejvyšší ze zařízení přítomných v tomto testu) i delší doba snímání ve vysokém rozlišení. Tisk je ve vyšším rozlišení přesný, avšak pomalejší, u nízkých nastavení však trpí viditelnou zrnitostí. Kopírování dokumentů je silnou stránkou tohoto produktu, v maximálním nastavení je Brother podstatně rychlejší než většina ostatních multifunkčních zařízení v testu. Ke kladům můžeme rovněž zařadit nižší provozní náklady, a to zejména při černobílém tisku.

Cena vč. DPH: 12 188 Kč

Canon SmartBase MP370

Nový multifunkční výrobek pocházející z dílen společnosti Canon by se měl na našem trhu objevit na začátku ledna. Ve svých útrobách ukrývá tiskovou mechaniku pracující 2pikolitrovou technologií, schopnou činnosti v maximálním rozlišení 4 800 x 1 200 dpi. Rychlost tisku a kopírování by se měla pohybovat na hranici 12 barevných nebo 18 černobílých stran A4 za minutu, což naše testy potvrdily. Skener zařízení s CCD snímačem nabízí optické rozlišení 2 400 x 1 200 ppi, a kromě formátu velikosti A4 může snímat při jednom průchodu i několik menších fotografií, které rozdělí do samostatných souborů na disku. Zatímco zadní podavač má kapacitu 100 listů, přední výstupní zásobník pojme 30-50 výtisků. Zajímavostí je způsob vyklápění tohoto zásobníku stačí stisknout tlačítko na levé straně produktu, a deska podavače téměř neslyšně sklouzne do pracovní polohy. Sloty pro paměťové karty CompactFlash, Microdrive, SmartMedia, MMC, SD, Memory Stick a xD-Picture Card jsou ukryty pod tmavými dvířky na protilehlé straně produktu. Pod nimi je vyveden USB konektor pro přímé propojení fotoaparátu s tiskárnou. Ovládací panel výrobku je umístěn na pravé straně vedle víka skeneru, obsahuje alfanumerický displej, tlačítka rychlé volby a směrová tlačítka pro pohyb v menu a potvrzení volby. Samostatně jsou na něm vyvedeny ovládací prvky pro spuštění černobílého a barevného provozu. Canon SmartBase MP370 může tisknout fotografie i bez zapojeného počítače, před tiskem je třeba zhotovit index snímku a následně zvolit čísla snímků (nebo rozsah od-do) a počet kopií. Testovaný stroj velmi rychle zvládl monochromatický provoz, zpomalil však při využití všech barev. Souhrn časů ze všech úloh ale patřil k nejlepším. Skener je jen průměrně přesný v detailním zpracování, podání barev je však výrazně lepší než u konkurence. Z hlediska provozních nákladů se jedná o úsporný výrobek, přičemž nepříznivá není ani jeho pořizovací cena. Pokud vám nebude vadit, že Canon SmartBase MP370 není vybaven faxem, může být ideálním pomocníkem do vaší domácnosti či kanceláře.

Cena vč. DPH: 7 490 Kč

HP PSC 1350

Největší zastoupení v testu měl Hewlett-Packard. První z novinek nese označení HP PSC 1350, a stejně jako předchozí Canon ani ona není vybavena faxem. Model 1350 navazuje na úspěch nejmenšího multifunkčního výrobku na světě HP PSC 1210. Jeho půdorys je jen o málo větší než formát A4, přesto se vedle pracovní desky vešlo 8 tlačítek, několik diod i drobný číselný displej. Skener předvedl celkem slušnou práci s detaily, zcela však propadl ve správném zachycení barev. Průměrná a maximální odchylka byly druhé nejhorší. Pro grafickou práci tento stroj rozhodně nemůžeme doporučit, ostatně není pro ni ani určen. Běžnému domácímu provozu však zcela postačuje, protože barevné rozdíly výrazně neovlivní zhotovení kopií a nezhorší ani velmi dobrou tiskovou kvalitu. Barevný zásobník pro CMY odstíny je standardně doplněn samostatnou černou kazetou, kterou lze volitelně zaměnit za fotokartridž se světlejšími základními barvami. Objem zásobníků je vyšší než v minulosti, v ovladači byla zároveň odstraněna chyba, která znemožňovala tisk jen s černou tiskovou kazetou. HP PSC 1350 je proto výrazně povedenější než předchozí 1210. Uvážíme-li, že podporuje i práci s kartami MemoryStick, SD/MMC, CompactFlash, SmartMedia a xD PictureCard, stává se mnohem výhodnější volbou. Rychlost tisku se pohybuje v rozmezí 17 černobílých a 12 barevných stran za minutu. S pořizovací cenou 7 190 Kč byl model HP PSC 1350 nejlevnějším výrobkem v testu.

Cena vč. DPH: 7 190 Kč

HP PSC 2410

HP PSC 2410 můžeme zařadit do kategorie vyšší střední třídy. K základním parametrům totiž patří rychlost tisku 21 monochromatických nebo 15 barevných str./min., rozlišení 4 800 x 1 200 dpi při práci se speciálními tiskovými médii a 1 200 x 1 200 ppi hardwarově při skenování. Přidáme-li k těmto údajům i 5 000 výtisků jako maximální měsíční zatížení, můžeme hovořit o velmi zajímavém kancelářském stroji. Často tvrdíme, výrobci vycházejí svým zákazníkům vstříc. Dnes je třeba doplnit, že Hewlett-Packard zákazníky nemístně rozmazluje. Ke svému all-in-one produktu totiž přidal barevný náhledový displej, na kterém je možné prohlížet snímky z paměťových médií (podpora stejných formátů jako HP PSC 1350) a přímo je tisknout. Kromě základních funkcí si ze zvolených snímků můžete vytvořit slideshow, běžící na displeji v době nečinnosti. Displej slouží i k výběru telefonních čísel pro fax, informuje o probíhající činnosti a slouží k nastavení základních vlastností. Tlačítka rychlé volby urychlují skenování i kopírování, software HP Photo & Imaging může zařízení řídit z pracovní plochy počítače. Při tisku a kopírování jsou k dispozici 4 volby rozlišení a rychlosti pro běžné papíry, páté, tedy nejvyšší nastavení je vhodné pro práci s fotopapíry. Ovladače pracují ve třetím, tedy středním režimu, v mnoha úlohách však postačí nižší výkonnostní položka. Doba tisku se tímto krokem zkrátí o 30-50 procent, kvalita výtisku se přitom zhorší jen minimálně. HP PSC 2410 využívá stejné zásobníky jako 1350, je robustnější, ale díky vestavěnému faxu také dražší. S barevným podáním neměl zabudovaný skener výrazné problémy.

Cena vč. DPH: 11 990 Kč

HP PSC 2510

Třetí zástupce HP v testu má s předchozím modelem 2410 mnoho společného. Uvnitř najdeme stejné inkoustové zásobníky, shodné čidlo pro rozpoznání tiskového média a vzadu také prostor pro volitelné doplnění duplexního modulu. Spodní podavač je připraven pro uložení 150 listů papíru, výstupní zásobník může zachytit až 50 výtisků. Fax s rychlostí 33 600 b/s je ovládán ze stejně členěného panelu, výrazné změny nenajdeme ani u softwaru HP Photo & Imaging. Přesto je HP PSC 2510 o 5 500 Kč dražší. Ptáte se proč? Pak vězte, že tento model je vybaven skenerem s vyšším rozlišením a můžete jej připojit nejen pomocí USB 2.0 rozhraní, ale také do síťové přípojky. Podporován je dále Wi-Fi přenos dat mezi počítačem a tiskárnou. Změnám komunikace byl přizpůsoben tiskový ovladač i obsluha skeneru. Rychlost tisku a kopírování je při připojení USB 2.0 téměř stejná jako u modelu 2410, mírně se liší při propojení síťovým kabelem. Pozměněn byl způsob snímání dokumentů, neboť při síťovém provozu skener delší dobu zpracovává náhled a z něj čerpá data v režimech do 1 200 x 1 200 ppi. Jinak řečeno: skener pracuje jen jednou, zbytek obstarává ovladač, který snímek interpoluje až do rozlišení 1 200 x 1 200 ppi. Tento technický prvek není zcela nový, používaly jej i skenery HP prodávané před 3 lety. Někdo s takovým způsobem práce nemusí být spokojen, faktem zůstává, že rozdíly mezi snímky pořízenými s USB a Ethernetem jsou mizivé, resp. nebyly patrné ani při hodnocení barevného podání, ani během testu přesnosti.

Cena vč. DPH: 17 490 Kč

Lexmark P3150

Kombinaci fototiskárny se skenerem najdeme pod označením Lexmark P3150. Vnější zpracování je velmi podobné dříve testovanému modelu Lexmark X75, u něhož došlo k výměně tiskové mechaniky a k doplnění čtečky paměťových karet. CIS snímač vestavěného skeneru může pracovat v optickém rozlišení 1 200 x 600 ppi, vestavěná tiskárna nabízí 6 inkoustových barev ve dvou kazetách, s nimiž dokáže vyvinout rychlost opakování 10 barevných nebo 17 černobílých stran za minutu. Při testu jsme neměli k dispozici fotokazetu se světlými inkousty a výsledky jsme měřili s volitelným černým zásobníkem, který je vhodnější pro rychlejší kancelářskou práci. Celkem skromný ovládací panel neobsahuje displej, nabízí tlačítka pro černobílé a barevné kopírování a rychlé vyvolání programu pro snímání dokumentů. Většinu voleb řídí uživatel pomocí dobře zpracovaného programového vybavení. K dispozici je česká verze ovladačů s podrobnou nápovědou a průvodcem kopírováním, skenováním i tiskem. Vestavěný skener je ve srovnání s konkurenčními stroji poměrně rychlý a dobře si poradí se správným převodem barev. Tisková mechanika dokáže celkem svižně pracovat v nízkém rozlišení u černobílého tisku, vyšší pracovní režimy a zejména použití všech tiskových barev ji významně zbrzdí. Doba tisku vícestránkových úloh je proto mnohem delší. Při kopírování lze zvolit režimy pro práci s textem nebo obrázky, požadavky na vyšší kvalitu i zde přístroj značně zpomalí. Lexmark P3150 je určen pro domácí uživatele, je prodáván za 8 965 Kč a jeho náklady na provoz bohužel patřily k nejvyšším v testu.

Cena vč. DPH: 8 965 Kč

Lexmark X6150

Proti předchozímu modelu je Lexmark X6150 podstatně mohutnější. Nabízí kromě skenování, kopírování a tisku také faxový provoz a je vybaven mnohem rozmanitějším ovládacím panelem. Tlačítka a alfanumerický displej jsou vyvedeny na konzoli před víko skeneru a výrobce si dal velkou práci s jejich ergonomickým rozmístěním. Softwarová výbava je velmi podobná modelu P3150 a pokud se uživatel rozhodne, že bude multifunkční centrum řídit z pracovní plochy počítače, nic mu v tom nebude bránit. K ovladačům tisku a skenování přibyl software pro nastavení faxu, nechybí zde ani nástroje pro rychlé zadání čísel do telefonního seznamu. Lexmark X6150 je určen pro práci ve vysokém měsíčním zatížení 5 000 výtisků, zadní podavač je připraven pro uložení 100 listů, spodní výstup zachytí přibližně 30 výtisků. Pracovní rozlišení tiskárny 2 400 x 1 200 dpi při černobílém provozu a 4 800 x 1 200 dpi během barevného tisku je zárukou přesného zpracování dokumentů. Vestavěný skener se pyšní rozlišením 4 800 x 1 200 ppi a nemá nejmenší problémy s detailním zpracováním předlohy. Větší rezervy má však v zachycení barev, při testu nás překvapila vyšší barevná odchylka a také vyšší hladina barevného šumu. Zařízení dokáže rychle kopírovat černobílé dokumenty, avšak méně pracovního nadšení projeví při pořizování barevných kopií. Obdobné rozdíly jsme vysledovali i u tisku, kde je zhotovení černobílých výtisků třikrát rychlejší než potisk papíru pomocí všech inkoustových barev. Lexmark X6150 může mnoho zákazníků překvapit zajímavou pořizovací cenou 9 850 Kč, provozní náklady u monochromatického zpracování dokumentů jsou sice vyšší, avšak barevný provoz je poměrně výhodný.

Cena vč. DPH: 9 850 Kč

Olivetti Job-Jet M400

Na poslední chvíli se nám do testu podařilo získat nový multifunkční produkt Olivetti. Veřejnosti byl představen na Invexu, do prodeje se dostal o pár týdnů později. Podobnost s některými výrobky HP není náhodná, multifunkční Olivetti je výsledkem partnerství mezi oběma firmami, uzavřeného na podzim loňského roku. Vestavěný skener pracuje v rozlišení 2 400 x 1 200 ppi, je vhodný pro detailní práci a má poměrně nízkou barevnou odchylku. Na víku skeneru je připevněn podavač pro automatické snímání dokumentů s kapacitou 50 listů. Uživatel jej může zvolit jak v případě vícestránkového kopírování, tak pří použití faxu nebo odesílání předloh elektronickou poštou. Inkoustová mechanika se samostatným černým zásobníkem a sdruženou cartridgí barev CMY by měla za minutu zpracovat 19 černobílých nebo 15 barevných výtisků, podobnou rychlostí disponuje i při kopírování. Maximální rozlišení 4 800 x 1 200 dpi je vhodné jen pro speciální fotopapíry, v běžném provozu postačí 600 x 600 nebo 1 200 x 1 200 dpi při černobílém a barevném tisku. Při zpracování úloh může uživatel vybírat ze čtyř režimů rychlosti a kvality tisku. Programové vybavení je připraveno pro Windows od verze 98, nabízí komplexní řízení stroje z pracovní plochy i samostatné ovládání tiskárny, WIA podporu skeneru a utility pro pohodlné skenování. Testy napověděly, že Olivetti Job-Jet M400 má od výrobce nastaveno zbytečně vysoké pracovní rozlišení. Kontinuální tisk 27 stran PDF dokumentu jsme s ním zpracovali za 24 minut. Nižší nastavení tento čas zkrátí o 9 minut a úbytek kvality není výrazně patrný. Kancelářský výrobek stojí 12 188 Kč a jeho provozní náklady jsou celkem výhodné.

Cena vč. DPH: 12 188 Kč


Epson do domácnosti

Skener Epson Perfection 1670 a tiskárna Epson Stylus Color C64

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

C03P0777

V rubrice PCWORLD TOP sice tentokrát věnujeme pozornost inkoustovým multifunkčním zařízením, neznamená to však, že bychom zanevřeli i na samostatné přístroje pro snímání dokumentů nebo jejich tisk. Patříte-li ke skupině zákazníků, kteří hledají zajímavý skener nebo tiskárnu, máme právě pro vás dva zajímavé typy. Oba výrobky pocházejí z dílen společnosti Epson, velmi dobře se mohou doplňovat, ale můžete je samozřejmě používat samostatně.

Epson Perfection 1670

Pro snímání dokumentů a jejich převod do digitální podoby je určen skener Epson Perfection 1670. Na trhu postupně nahradí starší model s číselným označením 1660, podle udání výrobce by však od něj měl převzít všechny dobré vlastnosti. Patří mezi ně pracovní rozlišení 1 600 x 3 200 ppi hardwarově a 12 800 x 12 800 ppi interpolovaně, vše při 48bitové barevné hloubce. Přepracováno bylo tělo skeneru i jeho víko, tlačítka rychlé volby pro spuštění snímání, kopírování a odesílání obrázku se přesunuly ze středové části na pravou stranu výrobku. Zachován naopak zůstal USB 2.0 port pro připojení výrobku k počítači. Programové vybavení skeneru je připraveno pro systémy Windows od verze 98 a pro Mac OS 8.6 nebo novější. Ovladače skeneru pracují s vylepšenou automatickou expozicí a podporují odstraňování prachu a škrábanců při skenování transparentních předloh (po nutném doplnění víka s prosvětlovací jednotkou). Stejně jako dříve uživateli nabídnou automatický, poloautomatický a profesionální pracovní režim, při kterém je možné ovlivnit vyvážení barev, jas, kontrast, ale také odstranění tiskového rastru při snímání novin či časopisů. Kromě TWAIN ovladače je na kompaktním disku dodáván i další software ArcSoft PhotoImpression pro úpravu snímků, ABBYY FineReader 5.0 Sprint pro převod textu a NewSoft Presto! BizCard 4.0LE, který poslouží k přehlednému uložení vizitek. K mírným úpravám došlo u navigačního panelu, pomocí kterého lze řídit úlohy skeneru a propojovat je s předvolenými aplikacemi. Epson Perfection 1670 je v současné době prodáván za 3 490 Kč, přesto se výkonem vyrovná mnohonásobně dražším zařízením. Rychlý náhled dokumentu zvládne zpracovat za necelých 7 sekund, stranu A4 v rozlišení 300-400 ppi a monochromatickém či barevném režimu dokáže do počítače přenést za 16-19 sekund. Fotografie 13 x 18 cm jsme se skenerem nasnímali v rozlišení 75-600 ppi a stačilo nám k tomu 6-26 sekund. Vyšší rozlišení 1 200 ppi sice čekání na snímek prodlouží na 2 minuty a 15 sekund, tato doba je však v relaci s ostatními produkty. Epson Perfection s označením 1670 velmi dobře zvládne detailní zachycení snímku a výborně si poradí s barevnými odstíny. Barevný šum pohybující se na hranici 0,3 delta E i průměrná barevná odchylka 0,7 delta E jsou zárukou, že po výrobku mohou bez obav sáhnout i profesionální grafici. Z našeho testu vyšel skener Epson téměř bez chyby. Jediným problémem byla absence češtiny v programovém vybavení.

Epson Stylus Color C64

Tiskárna o rozměrech 450 x 437 x 308 mm a s hmotností 3,9 kg je vyvedena v líbivém černostříbřitém provedení a s počítačem si "povídá" prostřednictvím USB 2.0 rozhraní. Její tisková hlava nanáší na papír kapky inkoustu o objemu 4 pikolitry a při tisku pracuje se čtyřmi samostatnými inkousty černé, azurové, purpurové a žluté barvy. Nové složení inkoustů DURABrite má být zárukou kvalitnějšího tisku bez rozmazání ve vlhkém prostředí, a při testu jsme se přesvědčili, že inkoust skutečně dobře snáší koupel v tekoucí vodě. V mnoha případech záleží i na médiu, na kterém byl tisk proveden. Speciální fotopapíry, na něž lze nanášet kapky v rozlišení až 5 760 x 720 dpi, se ve vodě nekroutí ani po půlhodině a potisk na nich zůstává beze změn kvality barev. Na běžných kancelářských listech inkoust vydrží také nerozmazán, postupně však dojde ke zničení papíru. Tiskárna by podle technické dokumentace měla zvládnout zpracování 17 černobílých nebo 9 barevných výtisků A4 za minutu. Při testu však zůstala těsně pod polovinou uváděných hodnot. Při využití úsporného režimu zpracuje jeden černobílý výtisk za 20-30 sekund barevně a 11-15 sekund černobíle. Kvalita tisku přitom není nijak vysoká. Trojnásobek uvedených časů tiskárna potřebuje na práci v normálním režimu a čtyřnásobek na nastavení "jemný tisk", v němž dokáže vytvořit velmi dobře vypadající výtisky. Vyšší rozlišení je vhodné jen pro tisk na speciální média. Nese označení Foto, a Epson Stylus Color C64 v něm stranu A4 potiskne za 4 minuty a 16 sekund na běžný papír nebo fotopapír. Ruční nastavení maximálního dostupného rozlišení je vhodné jen pro práci s obrázky, které byly ve vysokém rozlišení i vytvořeny, prodlouží ale tisk stránky A4 na 9 minut a 13 sekund. Tisk 27 stran PDF dokumentu ve standardní kvalitě výrobek zaměstnal na 33 minut a 16 sekund. Velmi dobré hodnocení si zaslouží za kvalitu tisku a cenu 3 490 Kč. Nepříjemná je však zpráva o provozních nákladech. Tiskárna disponuje oddělenými zásobníky, takže uživatel mění jen tu barvu, která právě došla. Cena zásobníků je však celkem vysoká a reálné náklady na tisk černou barvou v pokrytí 5 % vycházejí na 2,48 Kč. Využití všech barev CMYK zákazníka připraví o 6,16 Kč při celkovém barevném pokrytí 20 % na stránku formátu A4.

Epson Perfection 1670

Cena vč. DPH: 3 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Epson, www.epson.cz

Epson Stylus Color C64

Cena vč. DPH: 3 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Epson, www.epson.cz


2 x 2 reproduktory a subwoofer

Logitech Z-3 vs. Creative I-Trique L3450 - Test dvou zajímavých reproduktorových sestav

Lukáš Erben

C03P0763

Hledáte pěkné a dobře hrající reproduktory za rozumný peníz? Nové designové reprosoustavy 2.1 (dva satelity a subwoofer) by v tom případě rozhodně neměly uniknout vaší pozornosti.

Jen málokdo by si asi chtěl zaplnit pracovnu či kancelář šesti, sedmi či osmi reproduktory pro superprostorový zvuk. Na pracovním stole není nikdy přebytek místa, nehledě na to, že na sledování filmů či hraní her nejspíš nemáte čas ani náladu. Na druhou stranu poslech kvalitní hudby se při práci občas hodí a vůbec při tom není na škodu, když dobře hrající reproduktory nezaberou příliš mnoho místa a vypadají dostatečně reprezentativně. Nové modely Logitechu a Creative Labs mají za cíl tyto požadavky splnit do puntíku: spojují špičkový design se zvukem, který se spíše než počítačovým chrastítkům blíží tomu, co nabízí přístroje na trhu spotřební elektroniky.

Creative I-Trigue

Reproduktory I-Trigue nejsou ve výrobní řadě Creative absolutní novinkou, modely 3450/3500 (liší se pouze v bílém/černém provedení) ovšem přinášejí různá vylepšení, která by měla zvýšit jak kvalitu zvuku, tak i jejich užitnou hodnotu. Vzhled satelitů se od starší verze na první pohled příliš nezměnil jsou i nadále úzké, vysoké a v plastovém provedení s hliníkovou základnou. Na jejich boku ale přibyl nový středopásmový reproduktor, který by měl asistovat dvěma středovýškovým titanovým reproduktorům v horní části satelitů. Novinkou jsou též dvě sady kabelů, jež vedou do každého ze satelitů ty jsou tedy poháněny systémem bi-amp/bi-wire, běžným spíše u hi-fi elektroniky. Kabely jsou k satelitům pevně přidělány, na straně subwooferu ale používají klasické cinch konektory, takže je lze relativně snadno nastavit. Skříň subwooferu je vyrobena z MDF dřevotřísky a koncipována na výšku, takže se lépe vejde pod pracovní stůl. Nechybí ani bassreflexový otvor se zaobleným vyústěním.

Ovladač hlasitosti nejenže umožňuje regulovat rovněž intenzitu basů, ale navíc je osazen i dvěma vstupy (linkovým a USB konektorem M-port, určeným výhradně pro kapesní přehrávače Creative MuVo) a výstupem na sluchátka. Bez problému tak můžete k reproduktorům připojit například MiniDisc či Discman a přehrávat hudbu z něj. Co se konektivity týče, jsou reproduktory I-Trique vybaveny velmi nadprůměrně.

Zvuk z reproduktorů I-Trique 3450 je výrazně lepší, než jaký nabízí drtivá většina 2.1 reproduktorů pro PC. Mají výrazný, poněkud masivní zvuk se znělými a lehce dunivými basy vzhledem k tomu bohužel ztrácejí rozlišení a detail dříve než reproduktory Logitech Z-3. Svým podáním vyhovují spíše razantní taneční hudbě a hernímu nebo filmovému zvuku. Nevýraznější rozdíl mezi I-Trique a Z-3 je u živých nahrávek, jazzu a blues u těchto typů hudby mají navrch reproduktory Logitech. Celková hlasitost je díky výkonu (48W RMS 30+18 W) o něco vyšší, rozdíl ale není výrazný.

S ohledem na vyšší cenu a poměrně sofistikovanou konstrukci překvapuje, že reproduktory I-Trique po stránce zvuku na Z-3 spíše ztrácejí. I tak ale nabízejí lepší kvalitu než drtivá většina počítačových reproduktorů, a navrch přidávají výborný komfort ovládání (regulace basů na stole) a možnost připojit další zařízení. Chcete-li 2.1 reproduktory vhodné spíše pro hry a příležitostný poslech hudby, pak jsou I-Trigue dobrou volbou.

Logitech Z-3

Výrobní řada Z je poměrně různorodá a zahrnuje jak nejednoduché reproduktory Z-340, tak hi-end model Z-680 s certifikací THX. Z-3 sice mezi absolutní špičku nepatří (označení THX byste u nich hledali marně dvoukanálovou THX variantou jsou dražší a nesrovnatelně výkonnější Z-2200), přesto provedením i zvukem směřují spíše mezi vyšší modely.

Z-3 jsou kombinací fantastického vzhledu a materiálového provedení (satelity jsou kompletně odlity z hliníku a reproduktory jsou osazeny kovovým středem) a poměrně nešťastného designu funkčního, čímž myslíme zejména propojení a kabeláže. Reproduktory disponují pouze jediným linkovým vstupem, který je navíc napevno připojen k ovládání hlasitosti naštěstí jej lze nastavit pomocí jack/F-jack/M kabelu. Výrobce ovšem nezapomněl na kvalitní sluchátkový výstup (ten je spolu s vypínačem na modulu u ovládání hlasitosti). Hlavní problém spočívá v kabeláži satelitní reproduktory jsou na kabelech přichyceny napevno a sdílí spolu s ovládáním hlasitosti a vstupem jediný konektor. Subwoofer je vyroben z MDF desky s bukovou dýhou, má reproduktor vyzařující z boku a není vybaven bassreflexním otvorem (není portovaný) regulace basů je bohužel přímo na subwooferu.

Nedostatky v oblasti funkčního designu (zejména uchycení kabeláže) jsou ovšem více než vyrovnány kvalitním zvukem. Množství detailů a prostoru, jež nabízejí satelity s jediným středovýškovým reproduktorem, je (s ohledem na cenu) fantastické. Podle nastavení může hrát subwoofer jak celkem decentně (hudba), tak výrazně a silně (filmy, hry). Zejména zvukově "jednodušší" hudba zní na poměry PC výtečně živé nahrávky, blues, jazz, ale i koncertní pasáže zní velmi dobře. Přednes rockových skladeb je o něco horší (poněkud méně přehledný), ale stále na velmi dobré úrovni. Počítejte ovšem s tím, že Z-3 rychle odhalí slabiny hůře komprimované hudby (MP3 128 či 160 Kb/s). Reproduktory pochopitelně zvládají bez potíží i herní či filmový zvuk jediné omezení je v míře jeho prostorového (3D) podání ve stereu.

Logitech Z-3 jsou reproduktory určené na pracovní stůl. Pro takové využití postačuje jak jejich výkon (stálých 40 W RMS), tak maximální hlasitost (od cca 75 % dochází ke zkreslení, a při vyšší úrovni výstupního signálu zvukové karty i k přetížení satelitů). Pokud chcete kvalitní, cenově dostupné reproduktory pro poslech hudby a příležitostné hraní (a nevadí vám absence dalšího vstupu či hloupé řešení kabeláže), pak vám Z-3 můžeme doporučit.

Creative I-Trigue L3450

K testu zapůjčila firma: Creative Labs, www.creative.com

Cena vč. DPH: 3 990 Kč

Logitech Z-3

K testu zapůjčila firma: Logitech, www.logitech.com

Cena vč. DPH: 3 500 Kč


Elegantní hudebník

Philips HDD100 - Harddiskový jukebox s kapacitou 15 GB

Lubor Jarkovský

C03P0772

Nizozemský výrobce (nejen) spotřební elektroniky se přidal k novodobé módě a uvádí na trh svůj první harddiskový jukebox s úložným prostorem 15 GB. Stávající produkty jako iPod společnosti Apple či Creative Zen mají tedy, zdá se, kromě tvrdého úderu ze strany korejského iRiveru, který na trh s "hard diskem" už také pronikl, dalšího soupeře.

Štíhlý elegantně zaoblený MP3/WMA přehrávač černé barvy se stříbrnými okraji váží pouhých 167 gramů a snaží se držet strohého designu. Po konstrukční i designové stránce působí naprosto bezchybným dojmem. Tlačítka pro ovládání přehrávání jsou stejné barvy, tedy černá jako tělo přístroje, a jsou umístěna pod poměrně rozměrným displejem. Na levé straně přístroje se pak nachází další čtveřice tlačítek v barvě stříbrné ladící k okraji. Vrchní strana je vyhrazena pro konektory. Co se jich týče, přehrávač disponuje audiovstupem, optickým i analogovým, samozřejmě také sluchátkovým výstupem (současně analogový audiovýstup) a vstupem pro síťový zdroj. Trochu nás zklamala absence digitálního audiovýstupu.

Zvukově se přehrávač projevuje nadprůměrně, ovšem pouze s kvalitnějšími sluchátky, než která výrobce dodává (pecky). S těmi je hudba plochá, bez basů i výšek. Ani firemní zesilovač basů DBB nepomáhá, spíše zvuk zhoršuje. Po zapnutí ekvalizéru, který je mimo jiné možno editovat, je s dodávanými sluchátky zvuk o stupínek lepší. S kvalitními uzavřenými sluchátky je však zvuk perfektní v tomto případě je i ekvalizér zbytečností. Při pohybu hudba nepřeskakuje díky vyrovnávací paměti o velikosti 32 MB.

Inverzní displej je určitě velice silnou stránkou přístroje, na tmavém pozadí zobrazuje totiž texty bíle, ty jsou pak za denního světla daleko lépe čitelné než klasické texty černé. Displej je sedmiřádkový, šest řádků je aktivních. Příjemným překvapením pro nás bylo zjištění, že je přístroj vybaven i funkcemi sleep, možností nahrávání a přímého kódování do MP3 (64, 128 a 192 Kb/s) či funkcí diktafonu. Pořízený hlasový záznam je čistý, přesto HDD100 nedokáže plnohodnotně nahradit diktafon. Mikrofon zaznamenává převážně zvuky ve své blízkosti, pokud někdo mluví ze vzdálenosti několika metrů, je zvuk až nepřirozeně vzdálený a slova nesrozumitelná na přednášky ve větších posluchárnách se tedy nehodí. Vstup pro externí mikrofon na HDD100 chybí.

V systému se přístroj hlásí jako externí disk, hudební soubory však bohužel nelze přetahovat přímo v rozhraní Windows. K tomu je potřeba speciální software Digital Media Manager, který v nás vzbudil silně rozporuplné pocity. Jeho hlavním nedostatkem kromě lehké nestability je to, že neseřazuje skladby podle složek, ve kterých se nacházejí, ale podle ID3 tagů. Pokud tedy v albu o deseti skladbách chybí v jedné informace, software skladbu nezařadí v knihovně do daného alba. V přehrávači je vyhledávání skladeb naopak velice jednoduché díky funkci Super-Scroll. Zklamala nás také nemožnost kopírovat hudbu zpět do počítače. Samotný přenos hudby z počítače na disk přehrávače je však bleskový, protože HDD100 bylo dáno do vínku rozhraní USB 2.0. Uvnitř přístroje se kromě pevného disku nachází i lithiumiontová baterie, která ho udrží na jedno nabití v chodu cca 11 hodin, přičemž její nabíjení trvá 4 hodiny. V příslušenství se nachází jednoduchý dálkový ovladač bez displeje, USB kabel, zmiňovaná sluchátka, ochranný pytlík na nošení, síťový zdroj a instalační CD.

Co dodat na závěr? Nabízí se hodnocení, že kvalitní přehrávač se slušným zvukovým projevem a krásným designem kazí pouze nedotažený software a nekvalitní sluchátka. Ovšem tento fakt jsme vyčítali zatím snad každému diskovému MP3 přehrávači. Ano, a ještě jednu věc většině HDD MP3 přehrávačů běžně vyčítáme (s výjimkou Creative Jukeboxu NX), a tou je cena, která je v tomto případě v porovnání s omezenou kapacitou opravdu dost nadsazená.

Philips HDD100

Cena vč. DPH: 15 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Philips, www.philips.cz


Zapomeňte na desktop

Acer TravelMate 541Lmi - výkonný notebook vhodný spíše do kanceláře

Hynek Vácha

C03P0784

V poslední době uvádějí výrobci notebooků jeden typ za druhým. Tato situace je způsobena mimo jiné i tím, že se přenosné počítače mohou celkem bez problémů vyrovnat těm stolním, což si uvědomila řada zákazníků. Připočteme-li k tomuto faktu ještě možnost vzít si takovýto počítač všude s sebou, nelze se divit, že mnoho uživatelů dá přednost notebooku před stolním počítačem. Vzhledem k velké konkurenci se každý výrobce snaží pokrývat co nejširší spektrum uživatelů a neustále inovovat svou produktovou řadu. Do kategorie notebooků, které mohou sloužit jako náhrada za stolní PC, se řadí i Acer TravelMate 541LMi. Dostatečný výkon počítače zajišťuje procesor Pentium 4 M, taktovaný na 2,66 GHz (frekvence sběrnice je 533 MHz), s 512 KB L2 cache. Dostatečný je též prostor pro operační paměť, jejíž kapacita činí v základní verzi 512 MB. Rozšířit ji totiž lze až na 2 GB, což je hodnota, která by měla zaručovat běh i těch nejnáročnějších aplikací. Těm bude stačit i grafická karta využívající čipu ATI Radeon 9200 se 64 MB paměti. Je však nutné smířit se s tím, že nejnovější hry přece jen nepoběží úplně optimálně. Použitému LCD panelu o úhlopříčce 15" a s rozlišením SXGA nelze nic vytknout. I ostatní komponenty ukazují záměr vytvořit počítač s parametry odpovídajícími těm stolním. Integrovaná je zde 10/100Mb síťová karta, modem, vypalovací DVD mechanika (umožňuje zápis ve formátu DVD-R/RW) a to v době, kdy tyto mechaniky ještě stále nejsou běžnou součástí stolních počítačů a nechybí zde ani bezdrátové připojení Wi-Fi a Bluetooth. Jistou nevýhodou je podpora pouze standardu 802.11b, který umožňuje dosažení přenosových rychlostí pouze 11 Mb/s. Mnohem příjemnější by byla možnost instalace karty založené na standardu g. Trochu zbytečnou nám přijde integrace disketové mechaniky přímo do těla notebooku. Přece jen se jedná o komponentu vhodnou spíše do muzea. Její absence by umožnila buď snížit hmotnost notebooku, nebo integrovat jiné, užitečnější vstupně/výstupní zařízení, jako jsou třeba čtečky paměťových karet. K propojení s různými jinými zařízeními pak lze, kromě již zmiňovaného Bluetoothu a Wi-Fi, využít 3 porty USB 2.0, 1 paralelní či jeden FireWire port.

Vlastní práce s notebookem je příjemná. Použité komponenty jsou, co se konfigurace týče, dimenzovány s dostatečnou rezervou, takže není problém ani s chodem grafických aplikací nebo grabováním videa, což jsou velmi náročné programy. V praktickém provozu nastávaly menší problémy při využití bezdrátového připojení k síti. V případě, že jsme nechali řízení na operačním systému Windows XP, docházelo občas zničehonic k odhlášení od sítě, jež bylo způsobeno výpadkem signálu (notebook byl přitom stále na jednom místě, ve kterém byla síla signálu dostatečná). Tyto problémy však zmizely, pokud jsme k řízení sítě využili utilitu dodávanou k počítači. Typickou vlastností notebooků od Aceru je magnéziový kryt víka displeje. Ten je však bohužel relativně tenký, takže již při celkem nízkém na něj působícím tlaku dochází ke kontaktu se zadní stranou LCD panelu, což není zrovna ideální. Kvůli tomu, hmotnosti a výdrži na baterie (2 hodiny a 16 minut) se notebook hodí opravdu spíše k využití jako náhrady za stolní počítač, než jako přístroj pro práci v terénu.

Acer TravelMate 541 LMi

K testu zapůjčila firma: Acer, www.acer.cz

Cena vč. DPH: 67 000 Kč


Moderní technologie v kapse

Sony Clié UX50 - inteligentní a pohledný pomocník do kapsy

Lubor Jarkovský

C03P0771

Ve stáji kapesních počítačů společnosti Sony přibyly dva nové modely řady Clié, které se kompletně odpoutaly od dosavadního designu této rodiny handheldů. Ano, jedná se o výrobky nesoucí označení Sony Clié UX 40 a 50. Na náš trh je dodáván pouze model vyšší, tedy UX50, jenž je kromě integrace technologie Wi-Fi naprosto shodný s UX40.

Nová koncepce designu přinesla do světa Clié vzhled podobný notebooku a integrovanou klávesnici QWERTY s numerickou částí. Nové Clié disponuje také další specialitou, procesorem ARM926 (DSP Digital Signal Proceessor) a grafickým akcelerátorem CXD2230GA. Frekvence procesoru se mění dle potřeby, a to v rozmezí 8-129 MHz. S pamětí se Sony trochu polepšilo oproti dřívějším modelům, její celková velikost je nyní 104 MB. Přesto se nenechte vysokým číslem zmást, 16 MB z ní je určeno pro ukládání dat a programů, dalších 16 MB je pro zálohu systému a 29 MB je pro ukládání médií. Zbytek si rozdělí další potřeby systému. Přístroj je samozřejmě vybaven slotem pro Memory Stick, podporována jsou i nová média řady Pro, která jsou na pultech k dostání ve velikostech 256, 512 a 1 024 MB. Slot pro Compact Flash kartu již ale Sony tradičně ignoruje. Handheld je osazen systémem PalmOS ve verzi 5.2, jenž je kompletně lokalizován do češtiny. Potěšující zprávou je už zmiňovaná podpora Wi-Fi, která umožňuje přímé připojení na internet nebo do domácí sítě. Surfování na internetu je tedy také možné, a to webovým prohlížečem je NetFront 3.0. Stránky jsou před zobrazením zmenšeny. Kromě Wi-Fi je v UX50 integrována další bezdrátová technologie a není jí nic jiného, než stále se více rozšiřující Bluetooth. Komunikace s telefonem či počítačem je bezproblémová, obzvláště pak s telefony Sony Ericsson. "Modrý zub" se kromě klasické synchronizace s jinými zařízeními hodí kupříkladu pro posílání SMS přímo z Clié (po spojení s telefonem). Velmi silnou stránkou přístroje je otočný displej o rozlišení 480 x 320 bodů (3,2 " velký) UX50 lze použít buď jako notebook s otevřeným displejem, či jako klasický kapesní počítač s displejem přetočeným (tím pádem schovanou klávesnicí). Silnou stránkou je klávesnice, ta samozřejmě tu plnohodnotnou nenahradí, ale její provedení je přesto ve světě PDA výrazným krokem vpřed. Psaní je pohodlné, pro krátké texty nebo poznámky je klávesnice k nezaplacení. Při tvorbě delších dokumentů ale začnou brzy bolet ruce. Skutečně revoluční je však numerická řada v horní části, která umožňuje psát písmena s diakritikou.

Sony do modelu Clié UX50 integrovalo fotoaparát, jehož rozlišení je pouze 310 000 pixelů. Jiné modely disponují objektivy s 1 či 2 megapixely, je tedy otázkou, proč má tento model CMOS s tak malým rozlišením. Kromě fotek v rozlišení 640 x 480 bodů umí také točit video v MPEG4, to má vysokých 30 fps, rozlišení je však pouze 160 x 112 bodů. Funkce audiopřehrávače je samozřejmostí, hudbu je nutné na Memorystick nahrávat přes firemní software SonicStage, který MP3 či WMA převede do formátu ATRAC3. Majitele klasických Memorysticků musíme zklamat, protože software dovolí hudbu nahrát jen na média MagicGate, jež chrání autorská práva. V příslušenství jsme rozhodně postrádali dálkový ovladač, který je k jiným modelům běžně dodáván.

Clié umí i další věci jakými jsou pořízení hlasového záznamu, ovládání Bluetooth zařízení na dálku a umí číst i soubory PDF či prezentace vytvořené v PowerPointu.

Nový kapesní počítač Sony je technologicky vyspělý skvost se zajímavou klávesnicí, drobné nedostatky v podobě problémů s kopírováním hudby na klasický MS a chabého fotoaparátu klady bohatě vyvažují. V každém případě patří Sony Clié UX50 mezi jedny z nejlepších PDA, jaké lze v současnosti koupit.

Sony Clié UX50

Cena vč. DPH: 29 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia-Pro, www.elviapro.cz


Už skoro kamera

Logitech Pocket Video 550 - záznam obrazu do kapsy

Lubor Jarkovský

C03P0769

Pocket Video 550 je novým členem rodiny miniaturních kamer značky Logitech. Jedná se o v podstatě ochuzenou verzi dražšího modelu PV 750, která však nenabízí výklopný LCD displej a některé další funkce, kupříkladu zoom. Výrobek je velice malý a lehký (rozměry 55 x 124 x 19 mm a hmotnost 131 gramů), svým tvarem značně připomíná elegantní pouzdro na doutníky. Logitech se řídil heslem, že v jednoduchosti je krása a udělal dobře. Tmavě modrý plast s broušeným kovem jsou opravdu výtečnou kombinací. Pocket Video samozřejmě neukládá videozáznam na žádnou kazetu, nýbrž na paměťovou kartu, příp. do interní paměti (16 MB). Do slotu, který se nachází ve spodní části, lze zasunout SD karty a jelikož interní paměť na plnohodnotné používání Pocket Videa nestačí, je investice do "SDéčka" nutná. Přístroj ukládá záznam ve formátu MPEG4 ve dvou režimech Standard a Fine. Do interní paměti se vejdou v prvně jmenovaném kódování 4 minuty záznamu a ve druhém 2 minuty. Na kartu o velikosti 128 MB se pak vejde 1 hodina, respektive 30 minut videa. Obraz má rozlišení 320 x 240 bodů (20 fps), což sice není velikost nijak úžasná, ale je nutno uznat, že v daných parametrech je téměř skvostné. Logitech uvádí, že při projekci na televizoru je srovnatelné s VHS, v režimu Fine o tomto smělém tvrzení můžeme uvažovat. Je ale třeba vzít v úvahu, že je to tvrzení trochu nesmyslené, protože digitální video v tomto rozlišení trpí na trochu jiných místech než záznam na VHS. Video se při rychlých pohybech lehce "kostičkuje" (kamera rychlejší pohyby nezvládá) a barvy jsou také trochu posunuté. To jsou hlavní neduhy takto komprimovaného záznamu v nízkém rozlišení, přesto je přirovnání k VHS kvalitě asi nejblíže skutečnosti. Komprimace záznamu probíhá do speciálního kodeku Logitechu, video tedy nemůžete pustit u kamaráda na počítači, aniž byste nainstalovali kodek z CD. To je docela mrzuté. Ještě zpátky k natáčení. To se soustředí do jediného tlačítka, které je umístěno přímo pod objektivem. Po jeho stisknutí trvá přístroji ještě asi 4 vteřiny, než začne natáčet. Přestože je tento produkt prezentován jako kapesní kamera, je absence funkce pro pořízení statických snímků značně nelogická. Při natáčení se přístroj drží pohodlně a lze ho ovládat pouze jednou rukou, a to i nastavení, protože tlačítka, která jsou pod displejem, pohodlně zmáčknete palcem. Bezprostředně nad nimi se nachází drobný displej, jenž je u tohoto produktu sice méně potřebný, protože model 550 nenabízí prakticky žádná nastavení, ale už jenom kvůli možnosti zobrazení větších znaků bychom větší rozměry uvítali. Potěšila nás možnost přímého spojení s televizí, a to pomocí multifunkčního doku, do nějž lze přístroj postavit. Z tohoto doku vedou jak A/V kabely pro televizi, tak USB, které je však pouze verze 1.1., čímž pádem se větší objemy dat z paměťové karty kopírují až nezdravě dlouho. K přístroji je kromě síťového adaptéru a dvou tužkových baterií, které používá, ještě dodáván software, a to rovnou na dvou kompaktech. Na jednom je program pro organizaci obrázků a fotek. Lze v něm i konvertovat video z Pocket Video kodeku do klasického AVI. Druhým, daleko zajímavějším programem je Roxio Videowave Movie Creator. Ten umožňuje video editovat, doplňovat o hudbu a rovnou pálit na CD. Logitech Pocket Video 550 je zdařilým výrobkem, kterému ale k dokonalosti rozhodně pár věcí chybí. Jako o doplňku k přenosnému počítači či plnohodnotné kameře se o něm však určitě uvažovat dá.

Logitech Pocket Video

K testu zapůjčila firma: Logitech, www.logitech.cz

Cena vč. DPH: 6 090 Kč


Nové přírůstky do rodiny THX

Logitech Z-5300 a Z-2200: špičkové repro pro milovníky kvalitního zvuku

Lukáš Erben

C03P0768

Logitech byl první společností, která na náš trh před několika lety uvedla PC reproduktory s THX certifikací. Z-560 vyvolaly mezi příznivci prostorového zvuku na PC poměrně velké pozdvižení svým výkonem, kvalitou zvuku i relativně atraktivní cenou.

Od uvedení Z-560 ale uplynula dlouhá doba, během níž se na trhu objevily jak konkurenční modely reproduktorů s THX certifikací, tak nástupce Z-560 reproduktory Logitech Z 680. Avšak zdaleka ne každý uživatel touží po nejvýkonnějších a nejdražších reproduktorech a právě v oblasti kvalitních, ale jednodušších THX reproduktorů (ať už běžných 2.1 či 5.1 sestav bez dekodéru), Logitech zůstával za konkurencí poněkud pozadu. Nově uvedené modely směřují právě do dvou zmiňovaných segmentů: uživatelům, kteří touží po špičkovém zvuku na pracovním stole, je určena stereofonní sestava Z-2200 THX. Těm, kdo chtějí na pracovní stůl relativně kompaktní, ale výkonnou 5.1 THX reprosoustavu, je pak určen model Z-5300 THX.

Logitech Z-5300 THX

Při prvních zmínkách o nové 5.1 sestavě jsme se domnívali, že půjde o Z-680 bez modulu s dekodérem, realita je ale poněkud odlišná. Logitech vyvinul zcela nové komponenty satelity jsou menší a kompaktnější osazeny jsou reproduktory se středy z masivního hliníku, jejich rozměr je však menší než v případě Z-680. Kabely jsou k satelitům připevněny napevno, krátké kovové nožky lze otočit o 180 stupňů a využít je k zavěšení satelitů. Konstrukce subwooferu byla taktéž změněna není klasicky portovaný a reproduktor je kompletně uzavřen ve dvoukomorové skříni. Nakolik je to technicky vhodnější či pokročilejší řešení nedokážeme zcela posoudit, faktem ale zůstává, že basy Z-5300 si zaslouží označení "přesné, syté a při větší hlasitosti doslova brutální". Subwoofer pochopitelně obsahuje centrální zesilovač pro všechny reproduktory zadní stěna je proto osazena solidním kovovým chladičem. Zvukový výstup z PC se připojuje k subwooferu, bohužel kromě 5.1 analogového vstupu není k dispozici žádný "doplňkový" vstup například pro přenosné zařízení, což je velká škoda. Ovládací modul umožňuje nastavení hlasitosti, basů, hlasitosti satelitů, centru a zapnutí či vypnutí rozšíření prostorové báze. Kromě toho disponuje velmi šikovným výstupem na sluchátka.

Celkový výkon 280 W RMS (řádově tisíce Wattů PMPO výkonu) je rozdělen pro hi-end reproduktory trochu netradičně 1 : 3 ve prospěch satelitů. Na subwoofer připadá 100 W za ideální je přitom považováno rozdělení výkonu 1 : 1 mezi satelity a subwooferem. Vzhledem k tomu, že se nejedná o klasické reproduktory pro domácí kino, ale o repro určené spíše na pracovní stůl, je tento poměr vcelku pochopitelný subwoofer máte přímo pod stolem a 100 W je zcela dostačujících. Kvalita zvuku je na špičkové úrovni, s velmi přesným přednesem, výtečnou hlasitostí a vyváženým zvukem. Jistý rozdíl mezi Z-5300 a Z-680 ale přesto lze najít. Starší a výkonnější model má přeci jen lepší detaily a zejména rozlišení. Zatímco u filmů a her je rozdíl prakticky nulový, při poslechu kvalitních hudebních nahrávek lze rozdíl v kvalitě zvuku přeci jen postihnout. Naprostou nezbytností ovšem, je aby vaše zvuková karta podporovala přesměrování basů a nastavení dělicí frekvence pro kanál subwooferu bez těchto nastavení jsou totiž basy přebuzené (za ideální dělicí frekvenci považujeme 150 Hz).

Tyto reproduktory nabízejí špičkový prostorový zvuk pro pracovní stůl. Jejich cena sice není zanedbatelná pokud ji ale srovnáte s cenou kvalitního 17" LCD, jedná se o přijatelnou investici, pochopitelně za předpokladu, že dokážete kvalitní zvuk ocenit. Jedinou skutečnou slabinou Z-5300 je řešení kabeláže kabely jsou pevnou součástí satelitů a k centrální jednotce se připojují pomocí cinch konektorů. Pro smysluplné využití reproduktorů s výkonem 280 W a THX certifikací je pochopitelně nutné i adekvátní prostředí a kvalitní zvuková karta (SB Audigy 2, Terratec DMX či M-Audio Revolution).

Logitech Z-2200 THX

Podobně jako v předchozím případě, i u nové 2.1 reprosoustavy z dílny Logitechu jsme předpokládali, že se bude jednat o komponenty odvozené od známého modelu Z-680, tentokrát ovšem pouze ve dvoukanálovém provedení. Náš předpoklad se v tomto případě vyplnil satelity nové reprosoustavy jsou identické s těmi použitými u Z-680 (narozdíl od nich mají ale napevno připevněný kabel) a blízkým příbuzným je i výkonný subwoofer. Ovládací modul je v případě Z-2200 velmi jednoduchý, umožňuje pouze zapnutí, regulaci hlasitosti, basů a připojení sluchátek poněkud zvláštní a nešťastné je však přidružení vstupu ke kabeláži ovládacího modulu.

Zvuk sestavy Logitech Z-2200 je jednoduše fantastický. Reproduktory jsou připraveny na absenci redirekce basů a hrají výtečně prakticky za libovolných podmínek. Hlasitost jde ruku v ruce s minimálním zkreslením při dostatečném zesílení jsem byl schopen poslouchat ze sklepa reproduktory, které hrály v prvním patře. Detail, výkon, rozlišení, kvalita přednesu to vše je na výtečné úrovni za předpokladu, že vaší hlavní vášní je poslech hudby a netoužíte po přesném prostorovém zvuku, který ze sebedokonalejší dvoukanálové reprosoustavy dostanete jen stěží. Pokud bychom měli tuto sestavu krátce zhodnotit, lze shrnout, že Logitech Z-2200 jsou výbornou alternativou pro uživatele, kteří hledají špičkový zvuk na pracovní stůl a nepotřebují či nechtějí investovat do prostorové sestavy určené pro domácí kino. Kvalita zvuku je s ohledem na cenu jednoduše výtečná. Stejně jako u předchozí novinky Logitechu, i tentokrát se naše kritika točí pouze kolem nešťastně provedené "pevné" kabeláže.

Logitech Z-5300 THX

Cena vč. DPH: 8 300 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, www.logitech.cz

Logitech Z-2200 THX

K testu zapůjčila firma: Logitech

www.logitech.cz

Cena vč. DPH: 5 500 Kč


Hlavně ať mi nespadne na palec

Dell Inspiron 5150 - modrý otesánek s maximálním výkonem a cenou

Tomáš Jirásko

C03P0765

Tento model, a vlastně celá řada Inspiron, představuje v nabídce Dellu tzv. desktop replacement tedy náhradu klasického stolního počítače. Proto u těchto notebooků není kladen až takový důraz na hmotnost či velikost jedná se prostě o řešení "vše v jednom" určené především domácím uživatelům, nebo do firem, kde není základním požadavkem "totální mobilita" a postačuje, že jej lze občas přesunout mezi prácí a domovem. Ovšem s ohledem na hmotnost a osobní zkušenosti doporučujeme přesun autem na fyzické dennodenní přenášení raději zapomeňte tedy pokud zrovna neposilujete, nebo nepotřebujete mít po ruce údernou zbraň.

Housing padesátjednapadesátky je shodný s již dříve uvedenými Inspirony 1100/5100. Proto nás nepřekvapily ani jeho rozměry 46,5 x 333 x x 275 mm a hmotnost 3,7 kg. Z ergonomického hlediska budí na první pohled obavy především rozměr 32 mm, což je výška klávesnice nad deskou stolu. Takto vysoko posazené hrany části s klávesnicí mohou některé uživatele píšící všemi deseti nepříjemně tlačit do zápěstí (pokud máte delší ruce) nebo zespodu do paží. Samotná klávesnice má příjemný odpor i zdvih, uspořádání kláves je oproti řade Latitude (D600 má např. podobné uspořádání jako běžná klávesnice) řešeno s Insert/Delete ve spodní řadě, a naopak Windows či středník jsou "notebookovsky" posunuty do pravého horního pole klávesnice. Nad klávesnicí nalezneme v duchu dellovských úspor pouze dvě funkční tlačítka zapnutí a internet. Rám přístroje je dostatečně pevný, aby odolal i dosti nepříjemným úderům.

Dell volí pro osazení svých přenosných počítačů procesory Intel, a ani tentokrát nesáhl po konkurenci. Volba padla na Mobile Intel Pentium 4 na frekvenci 3,06 GHz. Námi testovaný model byl navíc osazen 1 GB RAM, a tak se o výkon nebylo což se při testech potvrdilo nutno obávat. Oproti předchozím modelům, které byly navrženy hlavně s ohledem na cenu, jsou použity výkonnější komponenty, včetně 333MHz systémové sběrnice. O vizualizaci se stará grafická karta nVidia GeForce Fx Go5200 s 64MB DDR VRAM a v kombinaci s 15" UXGA displejem nabízí nativní rozlišení 1 600 x 1 200 obrazových bodů. Toto rozlišení se však v praxi může stát i kontraproduktivní, neboť prvky jakými jsou například ikony nebo systémové fonty, jsou pro oko relativně malé. Podobný problém může nastat i při spouštění aplikací, které v základním nastavení předpokládají menší rozlišení. Rozlišení lze samozřejmě zmenšit, ale vždy je to na úkor kvality obrazu, proto je nutné zvolit spíše cestu přenastavení základních hodnot třeba dpi ve vlastnostech zobrazení. Displej nezklamal, co do barevného podání však patří mezi střed. Optické jednotky reprezentovalo kombo CD/DVD+RW. Inspiron 5150 dorazil vybaven i bezdrátovým řešením (interní mini PCI) standardu IEEE 802.11b/g, který patří mezi volitelné doplňky, mezi nimiž najdeme i Bluetooth. Na zadní stěně najdeme port síťové karty 10/100 Ethernet, port IEEE 1394, VGA výstup, S-Video a dvojici portů USB 2.0. K USB se vztahuje i jedna maličkost, která se u Dellů vyskytuje poměrně často když nemá den, vyžaduje notebook pro připojení myši specifický port, ten druhý odmítá. Pokud s ním vyrazíte na cesty, potřebnou energii čerpá z 14,8V, 6 450mAh baterie, s níž vydrží v chodu přes čtyři a půl hodiny.

Přenosný počítač Dell Inspiron 5150 byl koncipován především s ohledem na výkon, za ten ovšem něco zaplatíte. Pokud stále hledáte mobilní náhradu klasického stolního počítače, stále stojí za úvahu i model Inspiron 5100, především díky ceně. I tak se jedná v případě 5150 o vyváženou sestavu určenou v našich podmínkách pro firemní využití, která svým výkonem ovšem umožní domácím uživatelům i takovou operaci, jako je záloha DVD disků. Pokud svůj počítač z 90 % využíváte na stole doma či v práci, jde o řešení právě pro vás.

Dell Inspiron 5150

Cena vč. DPH: 108 000 Kč

K testu poskytla firma: Dell Computer, www.dell.cz


Vše potřebné v jednom

Asus A2500L - Dobře vybavený notebook za rozumnou cenu

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

C03P0775

Cenový segment notebooků s cenou pod 40 000 Kč se sice hemží množstvím produktů, ale většinou jim chybí některý z důležitých parametrů či výbavy. Buď schází dostatek výkonu, nebo chybí oblíbená kombinovaná DVD/CD-RW mechanika anebo výrobce vsadil pouze na 14palcový LCD panel. Všechny tyto problémy se však snaží překonat Asus A2500L.

Základem tohoto stroje je čipová sada SiS 650 v kombinaci s kontrolérem periferií SiS 962 a procesorem Intel Mobile Celeron 2,2 GHz. Použití skutečně mobilního čipu je samozřejmě výhodou, ale produkty v řadě Mobile Celeron bohužel ke své snížené spotřebě proti desktopovým typům nepřidávají možnost regulace pracovní frekvence samotného procesoru. Notebook rovněž obsahuje modul s 256 MB DDR operační paměti, kterou lze rozšířit až na maximálních 768 MB. V northbridgi SiS 650 navíc ukryta také integrovaná grafika, u které je možné nastavit, kolik grafické paměti si ukousne z té operační, a to až do hodnoty 64 MB.

V testech jsme výkonem tohoto stroje nebyli příliš překvapeni, dá se říci, že co nabízí, to skutečně splní. Při běžném provozu se dá počítat, že rychlost zpracování programů bude odpovídat zhruba úrovni, kterou poskytuje Pentium 4 na 1,7 GHz. Není to sice v dnešní době mnoho, ale pokud někdo upgraduje z výrazně slabšího notebooku nebo desktopu, zřejmě to jeho představy o dostatku výkonu naplní. Je dobré si však dát pozor na to, kolik paměti si zarezervoval grafický subsystém, neboť při jeho maximálních možnostech (64 MB) zbývá na provoz pouhých 192 megabajtů paměti, a to v mnoha aplikacích pod Windows XP už není ono. Naštěstí jsou další paměťové moduly, s nimiž se celková paměť může rozšířit třeba na 512 MB, poměrně levné a snadno dostupné, přičemž jejich instalaci zvládne každý zkušenější uživatel.

Displej je 15palcový TFT LCD s rozlišením 1 024 x 768 bodů, což je ideální poměr úhlopříčky a bodové rozteče jednotlivých pixelů, tak aby i pro uživatele, kteří nosí brýle, nebyla práce s notebookem příliš náročná na oči. V nižším modelu je ale alternativně k dispozici také zobrazovač pouze 14palcový, přičemž zbylý prostor víka displeje je pak nevyužitý.

Příjemná a velmi užitečná je rovněž mechanika DVD/CD-RW s výkony 8x čtení DVD, 24x zápis a čtení CD-R a 10x čtení CD-RW. Jak už bylo řečeno výše, v této cenové kategorii a ve vhodné kombinaci s 15palcovým displejem je to výbava na tuzemské podmínky spíše výjimečná.

Výrobce udává dobu provozu z akumulátorů 3 hodiny, v testu jsme se dostali na 2,33 hodiny, což se dá považovat za přibližně odpovídající. Vzhledem k tomu, že Mobile Celeron nenabízí snižování frekvence při práci z akumulátorů, bude čas přes 3 hodiny opravdovým maximem, ke kterému se uživatel dostane jen s použitím minimální úrovně podsvícení displeje a při výkonově nenáročné činnosti. Z další výbavy nesmíme zapomenout na 5 portů USB 2.0, infraport a FireWire rozhraní. Chybí ovšem PS/2 konektor, a řada uživatelů bude postrádat i sériové rozhraní.

Pokud pro vás není Asus na poli notebooků příliš neznámou značkou, představuje model A2500L ideální startovní bod pro první seznámení s těmito produkty. Je to přenosný počítač vhodný jak pro firemní, tak i domácí použití s velmi dobrou výbavou za zajímavou cenu, ke kterému navíc dostanete brašnu Asus a malou USB myš s kolečkem.

Asus A2500L

Cena vč. DPH: 39 000 Kč

K testu zapůjčila firma: AT Computers, www.atcomp.cz

Spasitel notebooků

Společnost AT Computers, která poskytla k testu notebook Asus A2500L, nedávno dokončila vývoj vlastního softwaru pro rychlou obnovu operačního systému, jejž nazvala poněkud netradičně "Spasitel". Tyto tzv. Recovery Systémy, stejně jako další originálně výrobce dodávaný software jsou vždy známkou vyšší úrovně vztahu mezi producentem notebooku a jeho zákazníkem uživatelem a doposud jej nabízely pouze některé silné světové značky.

Funkce Spasitele je poměrně prostá: Na určité, pevně vyhrazené části pevného disku je uložen už z výroby obraz instalace operačního systému, ovladačů a dodaného softwaru a na přání uživatele je možné v poměrně rychlé době jej obnovit, takže počítač se pak chová jako nový. To je výhodné jednak v prostředí malých a středních firem, kdy například po výměně zaměstnance je jeho notebook připraven pro nástupce v časovém úseku maximálně několika desítek minut, místo toho, aby správce byl nucen podstupovat celou zdlouhavou instalaci Windows. A pochopitelně tuto funkci ocení všichni uživatelé poté, co je počítač buď napaden virem, anebo prostě ze softwarového hlediska již dále spolehlivě nepracuje.

Spasitel pracuje tak, jak od něj lze očekávat stisknutím klávesové zkratky hned při startu počítače je spuštěno prostředí, v němž lze ještě některá data zálohovat na jiná média (tato funkce se u konkurenčních Recovery Systémů vyskytuje jen zcela výjimečně!), anebo lze přímo začít s obnovou. Ačkoliv program hlásil, že na ni bude třeba čekat více jak 4 hodiny, nakonec bylo vše hotovo během pouhých 15 minut. Po restartu je nutné provést rychlou konfiguraci průvodce Windows XP, což nezabere více než 5 minut a následně je notebook opět připraven k práci s čistým a operačním systémem včetně všech ovladačů a příslušného softwaru. Podle informací od výrobce bude Spasitel k dispozici na všech počítačích AT Computers.


2x Creative MuVo na druhou

Dvojice netradičních středně kapacitních přehrávačů MP3 od Creativu

Michal Bareš

C03P0759

Při příležitosti podzimního uvádění produktů představil Creative novou generaci kapesních MP3 přehrávačů. Donedávna tvořily portfolio digitálních přehrávačů této firmy buď ultra-přenosné, ale kapacitně omezené krabičky velikosti flashového disku, nebo řádově prostornější Jukeboxy srovnatelné velikostí a hmotností s kazetovými walkmany. Mezi oběma typy přehrávačů byla však dost veliká kapacitní i rozměrová propast, kterou má nyní pomoci zaplnit novinka nazvaná MuVo2.

Čtvercový přehrávač na první pohled tak trochu připomíná minidisk, ale je o dost menší. Na trh jsou uvedeny dvě verze, jež se liší nejen kapacitou, ale hlavně médiem, na kterém jsou data zaznamenávána. Kapacitně menší verze nese plné označení MuVo2 X-Trainer a je vybavena interní neupgradovatelnou flashovou pamětí o kapacitě 512 MB. Svítivě žlutý kabát i název naznačují, že tato krabička je určena především vyznavačům pohybu. Právě těm totiž nejvíc záleží na tom, aby byl jejich přehrávač co možná nej-odolnější vůči otřesům, a to co se týče jak kvality přehrávané hudby, tak výdrže mechanických částí. "Nemechanická" interní flashová paměť zajišťuje X-Traineru stabilitu zvuku a zároveň je šetrnější vůči akumulátorům. MuVo2 X-Trainer jsme měli zapůjčeno na test a s praktickými zkušenostmi vás seznámíme za okamžik.

Druhou verzi MuVa2 poznáme snadno podle modrého obalu. Velikost je stejná, ale kapacita se tentokrát zvýšila na v této kategorii bezkonkurenčních 1,5 GB. O takto rozměrný úložný prostor se nestará flashová paměť, ale miniaturní "pevný disk" uvozovky používáme proto, že místo tohoto označení dává výrobce disku (firma Cornice) přednost titulu Storage Element (SE, tedy "paměťový prvek"). Ten se vyrábí v jednopalcové velikosti a na rozdíl od starého známého Microdrivu, vyvinutého již před drahným časem IBM, který obsahuje přibližně 110 elektronických součástek, se v disku Cornice nachází součástí pouze 31. I když jsme zatím neměli možnost otestovat 1,5GB MuVo2 s tímto diskem osobně, mělo by se snížené množství elektronických prvků kladně projevit větší stabilitou zvuku při přenášení a menší náchylností při otřesech.

Vraťme se ale k 512MB X-Traineru, který jsme měli možnost nosit v kapse. Nezabral tam s rozměry 6,6 x 6,6 x 2 cm a hmotností 87 gramů moc místa, a přesto se na něj vešlo přibližně 10 hudebních alb ve formátu MP3. Očekávaných 16 hodin provozu na jedno nabití jsme nedosáhli energie většinou došla okolo 12-14 hodin, ale i to je velmi dobrý výsledek. Výhodou pro uživatele je navíc implementace vyměnitelné lithiumiontové baterie.

Spojení s počítačem zajišťuje miniUSB rozhraní verze 2.0, jehož konektor je umístěn na vrchní straně přehrávače. K přenosu dat není potřeba ovladač (kromě OS Windows 98/ME) ani dodatečný software, jelikož MuVo2 funguje jako flash disk. Hned vedle USB konektoru jsou ještě zdířky pro napájení a pro sluchátka (konektor podporuje dálkové ovládání, i když přibalená sluchátka jej nemají). Všechny ovládací prvky včetně displeje jsou umístěny na čelní straně. Displej má modré podsvícení a je třířádkový při přehrávání skladeb zobrazuje dobře viditelné znaky stopáže. Kromě toho informuje o nastavení ekvalizéru, kapacitě baterie (4 čárky) a pořadí skladby v adresáři. Jeho spodní řádek je pak věnován rolovacímu ID3 tagu.

Téměř všechny funkce jsou soustředěny do menu ovládaného velkým kulatým tlačítkem se čtyřsměrnou volbou. Pokud jej nestisknete, funguje pro posun o skladbu vpřed či vzad a pro regulaci hlasitosti (v 25 krocích), po zmáčknutí však vstoupíte do menu, kde se pod ikonami skrývají další funkce. První z nich se nazývá Playmode a lze v ní volit typ přehrávání normální, opakování jedné skladby, opakování všech skladeb a náhodnou volbu písní. Další položkou je ekvalizér, který nabízí přednastavené mody Normal, Rock, Pop, Classic a Jazz, i možnost manuálního nastavení v rozsahu 100, 800, 3 000 a 12 000 kHz. Hodnota nastavení se pak pohybuje ve škále ?12 úrovní. Bohužel až třetí ikonou je asi ta nejčastěji používaná, tedy prohlížeč adresářů a volba playlistů. Následuje Koš pro mazání skladeb, a položka Settings, kde lze určit kontrast displeje, délku prodlevy podsvícení a jazyk menu. Pod velkým ovládacím tlačítkem je ještě jedno menší, které slouží k zapnutí a pozastavení přehrávání a pro zapnutí a vypnutí přehrávače.

Součástí balení jsou kromě přehrávače ještě nabíječka a datový USB kabel, plastový upínací kryt, sluchátka, jedna nenabíjecí baterie a software Creative MediaSource.

Kvalitou zvukového výstupu je MuVo2 věrné předchozím přehrávačům od Creativu, jinak řečeno hudba je opravdu poslouchatelná. K ideálnímu prožitku je ale jako vždy vhodné dokoupit lepší sluchátka, doporučujeme oblíbené Koss PortaPro. Specifikace přehrávače totiž ukazují frekvenční rozsah 20 až 20 000 Hz, SNR 98 dB a celkové harmonické zkreslení 0,05 %.

Shrnout dojmy z přehrávače Creative MuVo2 není tak těžké jedná se sice o "první" generaci této kategorie přístrojů, ale ta se povedla. Co se týče zvuku a funkcí nemáme výhrad, bohužel jak je to v českých krajích zvykem musíme zvednout výtku k ceně. Zajímavá situace nastala kvůli použití dražší flashové paměti u 512MB verze a levnějšího paměťového prvku v 1,5GB provedení. Důsledkem toho je paradoxně prostornější 1,5GB verze o něco málo levnější než model 512MB. Na uživateli pak leží rozhodnutí, zda "jít do" menší kapacity a absolutní stability při aktivním sportování, nebo do levnější verze nabízející větší prostor, která však může při sportu přeskakovat. V čase uzávěrky nebyla ani jedna verze přehrávače příliš k dostání, ale v době uvedení této recenze tomu může být už jinak. První ceníkové informace hovoří o 8 990 Kč (vč. DPH) za MuVo2 X-Trainer (512 MB) a o částce 8 500 Kč za 1,5GB "diskové" MuVo2.

Creative MuVo2

Cena vč. DPH: cca 8 990 Kč (512 MB), cca 8 500 Kč (1,5 GB)

K testu zapůjčila firma: Creative www.creative.com


Levná síťová tiskárna

Ricoh Aficio AP400N - rychlík do střední kanceláře

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

C03P0781

V uplynulém měsíci jsme se na krátkou dobu mohli seznámit s novinkou společnosti Ricoh, která je určena pro sdílený tisk skupiny 5-15 zaměstnanců. Síťová tiskárna s označením Aficio AP400N byla při testu připojena do segmentu 100Mb sítě a jednotlivé úlohy byly zasílány z počítače s procesorem Pentium 4 taktovaným na 3,06 GHz a s 512 MB operační paměti, na kterém byl nainstalován operační systém Windows XP Professional. Technická specifikace výrobku hovoří o rychlosti opakování 25 stran A4 za minutu při jednostranném tisku a stejnou rychlostí by měl probíhat i duplexní tisk s volitelným modulem pro oboustranné zpracování dokumentů. Při našem měření prokázala tiskárna ještě lepší výkon, neboť za minutu dokázala oboustranně potisknout 13 listů, tedy celkem 26 stran A4.

Ovladače zařízení byly připraveny pro operační systémy Windows a MacOS, a na internetových stránkách výrobce je možné vyhledat podporu i pro UNIX, Linux a některé další OS. Ricoh Aficio AP400N byl dodán s drivery PCL5e, PCL6 a Adobe Postscript Level 3 a může přímo tisknout PDF soubory. Uživatelé si již oblíbili RPCS ovladač, který je grafickou nadstavbou PCL6 a PS3 emulací, umožňuje rychle a přehledně vybírat jednotlivé režimy tisku pro běžný dokument či grafiku, ale také vytvářet a ukládat vlastní nastavení tisku. Tiskárna uživateli nabízí rozlišení 300, 600 a hardwarových 1 200 x 1 200 dpi, její měsíční zatížení by nemělo překročit 150 000 výtisků. Standardně je vybavena spodním automatickým podavačem papíru s kapacitou 500 archů formátu A4, do předního výklopného víceúčelového zásobníku se vejde dalších 100 listů. Za příplatek lze dokoupit zadní duplexní jednotku, doplňkové spodní podavače i další výstupní zásobníky. Vestavěný procesor s frekvencí 300 MHz na základní desce doplňuje 64-320 MB. Ovládací panel je na levé straně vedle horního výstupního podavače, alfanumerický displej není nakloněn k uživateli, a občas je proto hůře čitelný. Interní webová stránka proto pro konfiguraci tiskárny, ale také pro zjištění stavu zařízení a spotřebního materiálu poslouží mnohem lépe. Hlášení o stavu toneru a závadách (nutno doplnit papír, otevřený kryt atd.) mohou být e-mailem zaslána správci tiskárny. Pro komunikaci s počítačem tiskárna využívá paralelní rozhraní, USB 2.0 port a síťové připojení. Při testu nás potěšila rychlost prvního výtisku dokumentů, na jakýkoliv dokument v rozlišení 300 nebo 600 dpi výrobek potřeboval jen 7,1-8,4 sekundy. Při nastavení 1 200 x 1 200 dpi hardwarově jsme si na celostránkovou rastrovou grafiku počkali 18,7 sekundy. Celkem rychle tiskárna pracovala i při kontinuálním tisku 27 stran PDF, úlohu totiž zpracovala za 1 minutu a 14 sekund. Rozumného zájemce jistě zajímají i provozní náklady, které činí 0,65 Kč včetně DPH. Pořizovací cena výrobku byla stanovena na 34 000 Kč, doplňková duplexní jednotka se prodává za 7 800 Kč. Ricoh Aficio AP400N

Cena vč. DPH: 34 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Impromat, www.impromat.cz


Solidní základ pro budoucnost

MSI PT880 Neo - dobře vybavená základní deska za rozumnou cenu

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

C03P0783

Základním deskám se v PC WORLDu nevěnujeme tak často jako jiným komponentům, čas od času je ale dobré podívat se na nové produkty na trhu. V minulém čísle jsme se mohli seznámit se zajímavým motherboardem Asus A7V600, určeným pro procesory AMD Athlon a Duron, tentokrát se podíváme na základní desku MSI PT880 Neo, určenou pro procesory Intel Pentium 4. Tato deska kromě stávajících Northwoodů slibuje podporu i pro chystané procesory s kódovým označením Prescott, které byly uvedeny na trh v prosinci.

MSI PT880 Neo je jednou z prvních desek postavených na čipové sadě VIA PT880. Její hlavní předností je duální paměťový řadič, který pracuje s paměťmi DDR SDRAM s frekvencí 266, 333 a 400 MHz. Samozřejmostí je též podpora 800MHz FSB sběrnice. Bez zajímavosti nejsou ani schopnosti southbridge VT8237, jenž je propojen s northbridgem vysokorychlostním Ultra V-Linkem s propustností 1 066 MB/s. Obsahuje totiž integrovaný gigabitový síťový adaptér, šestikanálový zvukový čip Realtek ALC655, osm USB 2.0 portů a ATA 133 a Serial ATA 150 rozhraní s podporou RAID.

Samotná základní deska má běžné rozměry, a krom barevné pestrosti se zvyklostem příliš nevymyká. Nabízí čtyři sloty pro paměťové moduly, pět pozic pro PCI karty, tři systémové konektory USB a vývod vstupů a výstupů zvuku na přední panel. Na zadním panelu jsou u verze FISR k dispozici paralelní, sériový a dva PS/2 porty, čtveřice USB 2.0 a standardní a mini IEEE1394 (FireWire) konektorů, zásuvka síťového kabelu, digitální a optický výstup zvuku a standardní konektory šestikanálové zvukové karty. Součástí originálního balení základní desky jsou IDE, FDD a SATA kabely, další dva USB porty do PCI pozice a CD s ovladači a softwarovou výbavou. Podrobný manuál je kompletně v anglickém jazyce, co však potěší, je přítomnost alespoň českých popisků na vícejazyčném instalačním letáku. MSI PT880 Neo je zajímavá základní deska s řadou užitečných funkcí a vlastností. Představuje cenově velmi lákavou alternativu k motherboardům s čipsety Intel řady 865 a 875, SiS 655 a 655FX či nVidia nForce2-G a nForce2-ST, které taktéž disponují duálním paměťovým řadičem. Uživatelsky příjemné je především barevné odlišení pinů vypínání, resetu a diod, pasivní chladič northbridge a přehledný leták se schematickým nákresem součástí desky. Za zmínku stojí také diagnostika uvnitř CoreCell či-pu, která umožňuje sledovat a upravovat frekvenci FSB a napětí jádra procesoru, pamětí a AGP sběrnice. Opomenout bychom neměli ani funkci D.O.T. (Dynamic Overclocking Technology), zvyšující automaticky výkon při vyšším zatížení.

MSI PT880 Neo FISR

Cena vč. DPH: cca 3 600 Kč

K testu zapůjčila firma: LEVI Interantional, www.levi.cz


Bezdrátová sada klávesnice a myši

Logitech Cordless Desktop MX for Bluetooth - domácí základna pro Bluetooth

Lukáš Erben

C03P0767

Logitech má v bezdrátových periferiích velmi dobrou tradici. Patřil mezi pionýry technologie bezdrátových myší a klávesnic, a v současné době se bezdrátové "desktopy" této značky právem řadí mezi špičku na první bezdrátový desktop s technologií Bluetooth jsme přesto museli čekat poměrně dlouho.

Cordless Desktop MX for Bluetooth se od předchozích modelů liší v podstatě jen použitou technologií přenosu dat (tedy bluetoothovým digitálním rádiovým spojením v pásmu 2,4 GHz) a možnostmi, které tato technologie nabízí navíc. Sada se skládá z "klasické" černo-stříbrné bezdrátové klávesnice Logitech, vybavené množstvím multimediálních tlačítek, otočným regulátorem hlasitosti a skrolovacím kolečkem, dále myši Logitech MX 900 a Bluetooth hubu připojeného k rozhraní USB, který zároveň slouží jako nabíjecí základna pro myš.

Kvalita klávesnice je tradičně na vysoké úrovni tlačítka mají příjemný zdvih a velmi mírně "klapou", multimediální klávesy pak umožňují ovládat různé aplikace (Messenger/SMS, aktivace webové kamery, přehrávání médií či hlasitost PC). Možnosti a funkce klávesnice jsou velmi podobné tomu, co nabízí starší model Cordless Desktop MX. Myš je vskutku výtečná akumulátory sice o něco zvyšují hmotnost, ale díky dokonalému ergonomickému tvaru (určenému ovšem téměř výhradně pravákům) si nadbytečných gramů ani nevšimnete. Přesnost snímání je na drtivé většině povrchů výborná (snad jen se sklem a holografickou podložkou si MX senzor neporadí). Kromě klasických tlačítek a kolečka disponuje myš tlačítky dopředu a dozadu, tlačítkem pro přepínání aplikací a tlačítky pro urychlený scroll (v podstatě stránkování). Výdrž baterií je dostatečná prakticky pro libovolně dlouhou práci, dobíjení je přitom velmi rychlé po několika minutách je myš schopna pracovat. Základna myši je ale důležitá především coby bluetoothový hub, ke kterému se přihlašuje nejen klávesnice a myš, ale i další (prakticky libovolná) zařízení s rozhraním Bluetooth. K PC tak přes základnu Logitechu můžete bez problémů připojit mobilní telefony (zkoušeli jsme se Sony Ericsson T610), PDA, bezdrátové adaptéry pro tiskárny či tiskárny s vestavěným rozhraním Bluetooth, bezdrátové headsety a další zařízení. Další výhodou tohoto rozhraní je o poznání větší dosah než v případě proprietárních bezdrátových technologií, které používal Logitech u předchozích modelů. Osm až deset metrů je prakticky garantovaných, při troše štěstí dosáhne signál i dál, a to i přes tenčí zeď. To ocení zejména uživatelé, kteří hledali ideální řešení do obývacího pokoje dosah signálu nového desktopu je pro takové využití zcela dostatečný. Logitech pochopitelně dodává software, jenž umožňuje snadnou správu připojených zařízení, díky solidní podpoře této technologie ve Windows XP tak není velký problém synchronizovat kalendář a úkoly v PC a mobilním telefonu Nový desktop Logitechu s technologií Bluetooth představuje bezesporu krok vpřed. Daní za nové technologie a možnosti je ale poměrně vysoká cena nejlevnější bezdrátové desktopy lze sehnat za 1 500 až 1 800 Kč, klasický "MX desktop" pořídíte zhruba za čtyři tisíce Kč, zatímco za variantu s technologií Bluetooth musíte zaplatit téměř šest tisíc (luxusní Di Novo pak stojí dokonce víc než osm tisíc) jen málo uživatelů je asi ochotno investovat takovou částku do klávesnice a myši, zejména pokud zvážíme, že samotné Bluetooth rozhraní lze pořídit za necelou tisícikorunu. Hledáte-li něco exkluzivního pro svou kancelář či reprezentativní domácí kino, pak je Cordless Desktop MX for Bluetooth (či luxusní varianta DiNovo) tím pravým doplňkem. Pro běžnou práci je to ale možná nadbytečný luxus.

Logitech Cordless Desktop

MX for Bluetooth

K testu zapůjčila firma: Logitech www.logitech.cz

Cena vč. DPH: 5 800 Kč


Téměř bezedný Zen

1 000 hudebních alb neustále při sobě

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

C03P0779

MP3 přehrávači společnosti Creative se na stránkách PC WORLDu setkáváte poměrně často, což je dáno hlavně neustálou inovací těchto produktů a rychlým uváděním novinek. V tomto případě je řeč o vylepšeném modelu populárního velkokapacitního diskového přehrávače, který nese název Zen. Zatímco MuVo2, jehož recenzi taktéž přinášíme, znamená v porovnání se stávajícím portfoliem přehrávačů Creative poměrně radikální předěl, nový Zen NX Xtra se od svého předchůdce s označením NX zas tak moc neliší. Oba mají shodné rozměry a designové provedení, včetně použitých materiálů, identický je i způsob ovládání a počet tlačítek. Jedinou vnější odlišnost představuje displej, který má elegantní modré podsvícení a je o poznání větší, tudíž se na něj vejde více informací. Velikost a tvar fontu však podle nás nevypadají tak dobře jako u prvního Zenu, který měl stejné podsvícení a menší displej, ale také menší a mnohem hubenější fonty. Novinkou u displeje Zenu Xtra je možnost grafického zobrazení jednotlivých položek v menu namísto klasického textu.

Hlavní devizou nového Zenu je ale především jeho kapacita. Uvnitř se totiž ukrývá pevný disk s kapacitou 60 GB, což je dvojnásobek kapacity předchozího modelu Zen NX. Na takový prostor je možno uložit velké množství hudby (počet písní závisí na jejich délce a na použité kompresi) a různých dat. Pokud bychom použili standardní komprimaci 128 Kb/s a formát MP3, vejde se do něj přibližně 1 000 hodin hudby, tedy asi 1 000 hudebních kompaktních disků. Stejně jako předchozí Zeny, i nový model slouží ve spolupráci s aplikací Nomad Explorer jako přenosné datové médium. Data se ze Zenu do počítače (a naopak) přesouvají přes rozhraní USB 2.0, jehož rychlost umožňuje přenést 100 MB za zhruba 15 vteřin. Stejně jako v případě Zenu NX chybí přenos přes SB1394 (FireWire) a konektor pro dálkové ovládání s integrovaným mikrofonem. Dá se tedy předpokládat, že Zen Xtra na rozdíl od prvního Zenu nemůžete používat jako diktafon s přímou kompresí do MP3. Uvažujete-li o koupi MP3 přehrávače s pevným diskem, nelze než Zen Xtra doporučit. Nabízí rekordní kapacitu, sympatický design, přehledný displej a vcelku pohodlné ovládání.

Creative Jukebox Zen Xtra

Cena vč. DPH: 14 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative Labs, www.creative.com


Grafické karty na konci roku

Konkurence na trhu středně výkonných a nejvýkonnějších grafik se nedávno rozrostla

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

C03P0762

V minulém čísle PC WORLDu jsme vás seznámili s nejnovějším grafickým čipem firmy ATI, jenž posílil již několik měsíců trvající převahu kanadského výrobce v segmentu nejvýkonnějších grafických karet. Odpověď nVidie, která své výkonnostní prvenství ztratila již s příchodem čipu Radeon 9700 PRO, na sebe nedala dlouho čekat a na trh přicházejí první grafické karty osazené čipem GeForce FX5950 Ultra. Vzhledem k tomu, že v minulém čísle testovaný Radeon 9800XT byl jen produkčním vzorkem od výrobce, změřili jsme výkon vlajkových lodí obou firem společně. Zároveň jsme se podívali také na střední segment, kde vzplála podobná bitva. Čipu Radeon 9600XT má konkurovat GeForce FX5700 Ultra od nVidie.

Jako dostatečně reprezentativní vzorky jsme vybrali výrobky firem ASUSTeK a Micro-Star. Jmenovitě jde o modely Asus Radeon 9800 XT, Asus Radeon 9600XT, MSI FX5950 Ultra VTD-256 a MSI FX5700 Ultra TD-128. Všechny čtyři karty jsme testovali na sestavě osazené procesorem Intel Pentium 4 3,2 GHz a 512 MB DDR paměti a použili jsme aktuální ovladače od ATI (3.9) i nVidie (52.16).

Jak se můžete přesvědčit v tabulce, situace na trhu grafických karet se příliš nemění. Vedení ve výkonnostním souboji si nadále drží ATI, i když jde stále jen o minimální rozdíly. Na druhou stranu je karta Asus Radeon 9800XT nejdražší z testovaných produktů. Ve středním segmentu je výsledek obdobný a svou kartu si zájemci vyberou pravděpodobně dle jiného kritéria, než je výkon. Ten je totiž velmi vyrovnaný a vítězství nVidie v tomto segmentu je spíše kosmetické.

Asus Radeon 9800XT

Grafická karta Radeon 9800XT od ASUSTeKu není zajímavá jen z toho důvodu, že jde o jednu z prvních karet osazených nejvýkonnějším grafickým čipem ATI, ale že se jedná o vůbec první kartu Asus osazenou čipem od ATI. Tradiční partner konkurenční nVidie se tak stává prvním renomovaným výrobcem, který na trh dodává grafické karty s čipy obou největších producentů. Mimo ASUSTeKu tento postup zvolili i menší výrobci jako Club3D, Manli, Palit a jiní.

Další zajímavostí této karty a potažmo i budoucích modelů je fakt, že ASUSTeK používá pro své karty proprietární design a neprodává tedy pouze referenční desky, jak tomu je u všech ostatních výrobců vyjma firmy Guillemot. Vlastní design spočívá především v odlišné konfiguraci jednotlivých součástí na oranžové PCB desce a v mechanismu chlazení. U tohoto modelu si můžeme všimnout dvou ventilátorů na horní straně karty a pasivního chlazení na straně spodní. To vše má zajistit nerušený chod jádra grafického čipu s frekvencí 412 MHz a 256MB DDR pamětí pracující na frekvenci 730 MHz. Stejně jako všechny vysoce výkonné karty v uplynulém půlroce, i Radeon 9800XT vyžaduje ke svému chodu externí napájení.

Zadní panel karty disponuje dnes již klasickou dvojicí konektorů pro výstup analogového a digitálního signálu do CRT a LCD monitorů či projektorů. Třetím konektorem je tzv. VIVO, tedy kombinovaný vstup a výstup videosignálu. Ten najde uplatnění při práci s videem, kamerou, anebo v případě, že chcete signál z PC sledovat na běžné televizi. Karta samozřejmě podporuje i duální zobrazování.

Součástí poměrně rozměrného balení karty je vcelku slušná výbava. Její součástí je redukce z DVI na D-SUB a VIVO rozbočovač, manuály ke kartě a k dodanému softwaru a osm kompaktních disků. Ty obsahují plné hry Battle Engine Aquila a Gun Metal, aplikace Ulead Cool 3D 2.0, Photo Express 4.0 SE ASUS DVD XP, Power Director Pro a nezbytné ovladače. Oproti informacím z krabice však v balení chybí dopředu avizovaný akční hit Half-Life 2. Ten měl být dodán ke každé kartě s čipem 9800XT a 9600XT, PRO a SE. Bohužel hra samotná ještě nebyla dokončena, a tak nažhavení majitelé karet najdou v baleních pouze kupóny opravňující ke stažení prvního dílu (pouze jako součást systému Steam) a pozdějšímu odběru dílu druhého. Za ten ale zaplatí poštovné z Kanady, a samozřejmě i clo. Slůvko zdarma zde tedy není zcela namístě.

Asus Radeon 9600XT

Grafický čip ATI Radeon 9600XT je žhavou novinkou předvánočního trhu a v době testu byl na trhu k mání pouze jediný model, a to od firmy Asus. Samotný čip je pouze upravenou verzí předchozího zástupce středního segmentu, modelu Radeon 9600 Pro. Nárůst frekvencí zaznamenalo pouze jádro grafického čipu, jedná se však o pozoruhodných 25 procent. Pamětí se žádná změna nedotkla, a tak stejně jako v případě karet s čipem 9600 Pro pracují na frekvenci 300 MHz. Zajímavostí a výraznou předností pro majitele slabších zdrojů je fakt, že díky snížené spotřebě elektrické energie nevyžaduje Asus Radeon 9600XT externí napájení. Za pozornost stojí i technologie OverDrive, která umožňuje automaticky zvyšovat frekvenci jádra při nízkém zahřátí čipu. Stejně jako ostatní karty, jimž se dnes věnujeme, i Asus Radeon 9600XT disponuje trojicí konektorů na zadním panelu, analogovým D-SUB, digitálním DVI a kombinovaným vstupem a výstupem videosignálu.

Příslušenství karty se příliš neliší od modelu 9800XT a hlavním tahákem je i zde přítomnost plné verze akční pecky Half-Life 2. Bohužel ani tentokrát natěšený majitel nenalezne uvnitř krabice vytoužený titul, a opakuje se tedy scénář, který jsme popsali o pár řádek výše. Další výbava je shodná s dražším modelem a její součástí jsou aplikace, plné hry, VIVO rozbočovač a manuály.

MSI FX5950 Ultra

VTD-256

Společnost nVidia nenechala své příznivce dlouho čekat a téměř současně s čipem ATI Radeon 9800XT se na scéně objevuje čip s kódovým označením NV38, který spíše budete znát jako GeForce FX5950 Ultra. Jde, stejně jako v případě ATI, pouze o upravenou verzi staršího čipu FX5900 Ultra. Změny se dotkly frekvencí jádra a pamětí a zvýšení se pohybuje v řádu pěti až deseti procent.

Model MSI FX5950 Ultra VTD-256 vychází z osvědčeného designu firmy Microstar a jde o poměrně decentní kartu. Toto tvrzení se vám vzhledem k rozměrům desky, dvěma ventilátorům a pasivnímu chlazení může zdát nesmyslné, kdo však viděl "dvoupatrový" referenční design nVidie, snadno uvěří. Pod rozměrným, leč příjemně nehlučným chladicím mechanismem se ukrývá grafický čip s frekvencí 475 MHz a 256 MB DDR paměti s frekvencí 950 MHz. Jde tedy o šestiprocentní, resp. dvanáctiprocentní nárůst frekvencí oproti kartám s čipy FX5900 Ultra. Zadní panel karty nabízí dvojici výstupů obrazového signálu (digitální a analogový) a kombinovaný vstup a výstup prostřednictvím VIVO konektoru.

Originální výbava karty obsahuje kromě manuálu a sympatického bločku i VIVO rozbočovač, S-Video kabel a devět kompaktních disků. Na nich naleznete tři plné hry (Tom Clancy\s Ghost Recon, The Elder Scrolls III: Morrowind a Duke Nukem Manhattan Project), nějaké ty utility (VirtualDrive, ResoreIT, MSI Media Center Deluxe II) a chybět nesmí ani softwarový DVD přehrávač WinDVD.

MSI FX5700 Ultra

TD-128

Poslední kartou, kterou se zde budeme zabývat, je novinka MSI FX5700 Ultra TD-128 osazená novým čipem nVidie určeným pro střední segment trhu. Ten je zajímavý především proto, že se nejedná pouze o přetaktovanou verzi původního čipu FX5600, ale o zcela nový čip s poněkud odlišnou architekturou a rozdílnými frekvencemi. Jádro čipu, kódově označovaného jako NV36, pracuje na frekvenci 475 MHz a 128 MB DDR II, paměti pak na frekvenci 900 MHz. Co se týče vzhledu karty, pak je model MSI FX5700 Ultra TD-128 velmi podobný svému výkonnějšímu kolegovi FX5950 Ultra VTD-256, a to především díky shodným rozměrům PCB desky. Chladicí mechanismus této karty je ale o něco decentnější, neboť chybí pasivní chlazení na vrchní straně a ventilátor a větší část pasivního chlazení na straně spodní. Zadní panel karty nabízí analogový a digitální výstup a výstup televizního signálu přes S-Video konektor. Jako jediná karta z testované čtveřice tak model MSI FX5700 Ultra TD-128 nedisponuje vstupem videosignálu.

Originální příslušenství karty tvoří obsáhlý vícejazyčný manuál, S-Video kabel, redukce z DVI na D-SUB a jedenáct CD. Mezi nimi můžeme najít plné hry Tom Clancy\s Ghost Recon, The Elder Scrolls III: Morrowind a Duke Nukem Manhattan Project a dále programy VirtualDrive, ResoreIT, MSI Media Center Deluxe II, WinDVD a WinDVD Creator.

Asus Radeon 9800XT

Cena vč. DPH: 20 544 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, www.levi.cz

Asus Radeon 9600XT

Cena vč. DPH: 7 374 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, www.levi.cz

MSI FX5950 Ultra VTD-256

Cena vč. DPH: 18 562 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, www.levi.cz

MSI FX5700 Ultra TD-128

Cena: 7 225 Kč (vč. DPH)

K testu zapůjčila firma: Levi International, www.levi.cz


Vyberte si čipovou sadu

Přehled parametrů aktuálních čipových sad pro procesory Intel i AMD

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

C03P0760

V tomto čísle PC WORLDu vám přinášíme rozsáhlý přehled čipových sad, které můžete nalézt v současných základních deskách. Snažili jsme se do něj zakomponovat jak naprosté novinky, tak i relativně výběhové modely, s nimiž se však mohou setkat zákazníci hledající ty nejlevnější motherboardy. Jednotliví výrobci strukturují jejich nabídku podle požadavků zákazníků a tak i pokud máte zhruba jasno, v jakém výkonovém a v podstatě také cenovém segmentu se chcete pohybovat, stále ještě lze vybírat z několika podvariant čipových sad.

Na samotných základních deskách se ale mimo čipové sady dodané velkým výrobcem velmi často vyskytují další dodatečné obvody, jež přímo uskutečňují nějakou činnost, pro kterou jim originální čipset dá pouze základy a příslušné rozhraní. Tímto způsobem je realizován například zvukový výstup, který se často skládá z dodatečného šestikanálového výstupního čipu, například ALC650. Podobným způsobem mohou být i desky s vývojově staršími čipsety obohaceny o nové technologie (USB 2.0, Serial ATA apod.), právě tak, že výrobce desky přidá na motherboard oddělený čip pro zmíněnou funkci. Nezřídka je tato možnost dostupná u desek s integrovaným grafickým kontrolerem, které se pak stávají ideální platformou pro kancelářské počítače.

Také možnosti uvedené v tabulce jsou pouze maximem, které čipová sada podporuje, ale výrobce desky nezřídka skutečně dostupné možnosti omezuje. Dobrým příkladem jsou třeba počty PCI slotů, počet USB portů a podobně. V případě desek formátu micro ATX jsou redukovány šance na rozšiřování počítače prostřednictvím slotů na základní desce proto, aby se celý návrh motherboardu vešel do relativně omezeného prostoru skříně standardu micro ATX.

V tabulkách nenaleznete přímo podporované typy procesorů a jejich frekvence. Důvod je jasný pouhou změnou BIOSu je možné začít podporovat frekvenci čipu, která na desce původně nepracovala. Jediným vodítkem v tomto směru může být kmitočet FSB (Front Side Bus), jenž se musí shodovat s frekvencí sběrnice FSB u procesoru. Také v případě paměti je výhodné, když její frekvence buď přímo odpovídá, nebo je celistvým násobkem či podílem právě frekvence FSB. V takové případě totiž mohou data z procesoru do paměti proudit plynuleji a celý paměťový subsystém je dobře využit.

U procesorů Athlon 64 a Athlon 64 FX je nutné si uvědomit, že paměťový řadič už není součástí northbridge základní desky, jako je tomu u ostatních procesorů, ale místo toho jej má vestavěn v sobě přímo samotný procesor. Proto zde také nenajdete FSB, a místo ní plní úlohu spojení čipové sady a procesoru sběrnice HyperTransport. Díky tomuto řešení se mohou někteří výrobci uchýlit také k jednočipové variantě, kdy veškeré funkce jak AGP tunelu, tak i periférního kontroleru zajišťuje jediný integrovaný obvod.

Zvláštností jsou desky v počítačích typu SFF (Small Form Factor), resp. barebone systémy typu XPC (Shuttle, Soltek, MSI, Abit a další). Přestože používají čipsety známé z běžných motherboardů, jejich možnosti rozšiřování i integrované funkce jsou velmi odlišné. Kvůli malému prostoru uvnitř příslušných skříní je totiž třeba co nejvíce řadičů a obvodů integrovat přímo na desku, a ze stejného důvodu ani nezbývá příliš možností na další rozšiřování těchto miniaturních počítačů.


Knihy I.

Microsoft ISA Server 2000

Jak napovídá název samotného produktu, o němž je v knize řeč, nejde o žádnou novinku. ISA Server s námi žije již dlouho, a je proto s podivem, že až nyní konečně vychází odpovídající publikace v českém jazyce. Nakladatel sáhl poměrně logicky k překladu velmi populárního a úspěšného pojednání z dílny Syngressu, jež v angličtině existuje od roku 2001.

Kniha není a ani nemůže být pro úplné začátečníky. Látka je sice podána tak, aby jí porozuměli i správci, kteří ISA Server neznají, ale znalosti síťových technologií a principů bezpečnosti jsou naprosto nezbytné. Také je třeba zdůraznit, že publikace není zaměřena výhradně na správu či řešení konkrétních obtíží, ale autoři též věnovali poměrně podstatnou část návrhářům sítí, kteří hledají odpovídající možnosti pro své prostředí.

Protože popisovaný produkt je přeci jen pokročilejšího charakteru, zaměřili se tvůrci v úvodních čtyřech kapitolách právě na podstatu celé technologie, možnosti ISA Serveru a jeho význam ve firemní síti. Jsou zde pojednány jak různé formy ohrožení sítě a odpovídající možnosti obrany, tak konkrétní plánování umístění v rámci síťové infrastruktury.

Vlastní popis práce s produktem začíná pátou kapitolou o instalaci, včetně popisu migrace z dřívější verze Proxy Serveru 2.0, a pokračuje částí o základním provádění administrátorských úloh. Autoři dále navazují popisem typů klientů a vzápětí přichází na řadu první "velké" téma v podobě konfigurace odchozí komunikace do internetu. Následující dvě kapitoly řeší problém opačný přístup zvenčí a v závěru narazíte na ladění výkonu, zálohování či hledání různých typů chyb.

Přestože je kniha obsáhlá, je třeba upozornit, že se stále jedná o základní seznámení s ISA Serverem. Pokud hledáte specializovaná řešení, tak jako tak zůstanete odkázáni na jiné zdroje, neboť zde jsou popisovány typické, vzorové situace pro snadnější pochopení.

K českému vydání bych měl jednu, možná dosti tradiční připomínku. Snaha zavést českou terminologii a vše důsledně přeložit je u produktu, jenž není lokalizován, místy dosti na škodu.

PATRIK MALINA

Autoři: T. W. Shinder,

D. L. Shinder, M. Grasdal

Vydavatelství:

Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 760

Doporučená cena: 990 Kč

Windows Server 2003

Poradce experta

Pokud se věnujete správě serverových operačních systémů Windows, tak vám autora této publikace netřeba nijak představovat. A pokud jste po vydání prvního svazku této knihy pro verzi Windows 2003 Server tajně doufali, že to není vše, pak zde je odpověď v podobě pokračování pro náročné.

Ačkoliv od ani ne 2 měsíce starého prvního svazku se tento liší téměř jen barvou obálky, nenápadný podtitul vystihuje vše: kniha je opravdovým rádcem pro správce a návrháře sítí, kteří rozhodně nezápolí s úvodními obtížemi při ovládání Windows, ale postoupili k pokročilejším úlohám. Pokud tedy v oblasti správy teprve začínáte, pro jistotu nejprve nahlédněte, zdali jsou již tato témata pro vás aktuální.

Poměrně obsáhlý svazek zahrnuje v nejhrubším členění vlastně pouhé tři kapitoly, jež jsou však samozřejmě zaměřeny na obsáhlá a poměrně náročná témata. První část je zasvěcena problematice adresářových služeb Active Directory, jež představují zásadní funkcionalitu pro rozsáhlejší sítě s Windows. Přestože je zde látka vyložena na zhruba dvou stech padesáti stranách, autor se velmi často odkazuje na své předchozí pojednání ve svazku zaměřeném na Windows 2000, a zde zachycuje především změny a nové zajímavé vlastnosti. Narazíte zde tedy např. na možnosti přejmenování domény, nové režimy AD, vztahy důvěryhodnosti či popis inovované verze AD Migration Tool.

Ve druhé kapitole autor jakoby naopak splácel dluh, jenž zůstal po vydání již zmiňovaného svazku pro Windows 2000, a konečně důkladně rozebírá klíčovou technologii zásad skupiny (Group Policy). Zde rozhodně očekávejte podrobný a vyčerpávající výklad. Část třetí je pak zasvěcena jedné z velmi zajímavých specializovaných služeb pro správu velkých sítí, a to RIS (službám vzdálené instalace).

Kniha je sepsána jak je u tohoto autora dobrým zvykem: velmi podrobně a zasvěceně, s bohatým obrazovým doprovodem, s řadou praktických zkušeností z reálného provozu a navíc v takové formě, jež dává velkou naději vše pochopit. Michal Osif si rozhodně drží svůj vysoký standard, takže neváhejte.

PATRIK MALINA

Autor: Michal Osif

Vydavatelství:

Grada Publishing,

Praha, 2003

Počet stran: 612

Doporučená cena: 590 Kč

SQL Hotová řešení

Přestože relační databáze patří k nejčastěji využívanému aplikačnímu softwaru a obec IT profesionálů i amatérů čítá stále větší množství zájemců, není na trhu mnoho obecných učebnic dotazovacího jazyka SQL... Nejen z tohoto důvodu stojí za nahlédnutí kniha autora, jehož jméno je již podepsáno pod slušnou řádkou dalších publikací o databázích. Nehledáte-li popis určité platformy, ale obecnější učebnici, pak jste zde na správné stopě.

Náplň tohoto svazku je zhruba rozvržena dle logiky využívání jazyka SQL a jeho možností. Na počátek autor zařadil nezbytnou úvodní kapitolu o teorii relačních databází, kde se zaobírá výchozími koncepty, jako jsou normální formy, modelování databázových struktur, základní objekty v databázi či funkce indexů. Nechybí stručný postup zprovoznění některé z databázových platforem pro následné provádění příkladů.

V dalších kapitolách jsou krok za krokem představovány operace s daty. Poměrně podrobně je vyložen výběr údajů, včetně různých typů spojení vícero tabulek, následuje vkládání údajů, a dále jejich úpravy a mazání. Pátá kapitola je zaměřena na podrobné seznámení s používáním různých výpočtů a funkcí, kde mimo jiné naleznete práci s textovými řetězci či úpravy data a časových údajů. Témata pro "závažnější" práci s databázemi jsou zařazena v následujících částech knihy: v šesté kapitole autor popisuje práci s konkrétními databázovými objekty a vysvětluje principy omezení, dále hovoří o kurzorech, a v kapitole sedmé přicházejí na řadu zcela klíčové transakce a spolu s nimi uložené procedury a triggery. Závěr knihy je věnován otázkám uživatelských práv, možnostem různých aplikačních rozhraní a zmínce o významu XML.

Velkou předností knihy je univerzální přístup bez ohledu na platformu autor na mnoha místech detailně informuje o rozdílu mezi různými databázovými produkty a navíc uvádí verze příkladů či řešení pro mnohé z nich. I když v některých částech se mohl autor přeci jen rozepsat více, neb výklad je opravdu dosti stručný, jde o velmi slušnou učebnici SQL pro každého, navíc s velkou zásobárnou hotových skriptů.

PATRIK MALINA

Autor: Luboslav Lacko

Vydavatelství:

Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 298

Doporučená cena: 289 Kč

Microsoft Windows Server 2003

Je jistě chvályhodné, že nový přírůstek do Knihovničky administrátora vychází v relativně těsném časovém sledu za oficiálním uvedením produktu samotného. Půlrok není v životě serverového operačního systému ničím převratným, a vzhledem k tomu, že tato knížka je vlastně referenčním materiálem, přichází celkem vhod. Tak jako tak si většina z nás ani nestihla všechny popisované funkce ještě pořádně prozkoumat.

Svazek je rozdělen na čtyři základní části. Prvních pět kapitol je zaměřeno na základní úlohy správy, a narazíte zde na řadu běžných činností, jako přehled administrátorských nástrojů, základní možnosti příkazové řádky či práci s hardwarem. Dále je zde podrobně pojednáno o sledování procesů, správě služeb a ladění výkonu, a také sem autor zařadil základní přehled zásad skupiny (group policy).

Celý druhý oddíl je věnován klíčovému tématu při správě síťového prostředí adresářové službě Active Directory. Najdete zde základní popis databáze a jejích struktur, přehled nástrojů pro administraci a dále podrobné postupy pro práci s objekty všeho druhu, především účty skupin a uživatelů. Nechybí zde zajímavosti jako význam a přenos rolí FSMO, či třeba přehled skupiny typu special identities.

Třetí část knihy je věnována správě dat v širším slova smyslu. Autor sem zařazuje práci s disky a souborovým systémem, sestavování a správu pokročilých svazků RAID, dále práci se soubory a složkami, sdílení, auditování, zálohu a obnovu dat. Čtvrtý oddíl je zcela věnován práci se sítěmi. Najdete zde pojednání o konfiguraci protokolové sady TCP/IP, práci se síťovým tiskem, a dále tři klíčové serverové síťové služby DHCP, WINS a DNS.

Přestože šíře nabízených témat je značná, o některých věcech se autor přeci jen ještě zmínit mohl. Ze síťové problematiky jsme například postrádali bližší popis virtuálních privátních sítí, autor také pominul poměrně důležité terminálové služby, a šíře možností zásad skupiny také nebyla zpracována úplně. Kniha přesto zahrnuje valnou většinu typických úloh při správě a představuje cenného pomocníka.

PATRIK MALINA

Autor: William R. Stanek

Vydavatelství:

Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 535

Doporučená cena: 439 Kč

Bezpečnost malých počítačových sítí

Chvála nakladateli za to, že ruku v ruce s návody a postupy, jak budovat a provozovat malé počítačové sítě, přichází na trh též materiál o tom, že ani nejmenší síťové instalace nemohou ignorovat problematiku bezpečnosti. Pokud jste dosud zápolili s tím, aby vám jednotlivé počítače vůbec běžely a navíc si mezi sebou alespoň trošku "povídaly", pak možná nyní přichází chvíle na kus řeči o bezpečnosti.

Autor zahrnul do této publikace několik typických a velmi důležitých témat z oblasti síťové bezpečnosti, jejichž význam není nijak snížen tím, že vaše síť čítá jen několik málo strojů. Jste-li úplnými začátečníky, obavy nejsou namístě látka je vyložena "od píky", s cílem zasvětit i začínající správce-amatéry. Protože hovoříme o opravdové bezpečnosti, počítejte s tím, že pracujeme s operačními systémy Windows 2000 a XP.

První kapitola zachycuje bezpečnostní mechanismy, jež jsou k dispozici v rámci jediného počítače, tedy dlouho předtím, než se vůbec připojíme do sítě. Názorně jsou zde popsány funkce uživatelských účtů, význam uživatelských skupin, principy a práce profilů a správa přihlašovacích údajů, především hesla. V další části se autor zaměřil na ochranu zdrojů při přístupu z lokální sítě a podrobně se věnuje nastavení práv na sdílených složkách a souborovém systému.

Následující kapitola řeší poměrně závažné téma v podobě bezpečnostních záplat a jejich provádění. Narazíte zde na popis služby Windows update a seznámíte se s jejími možnostmi. V těsném závěsu následuje kapitola o velmi pěkném nástroji MBSA, s jehož pomocí lze analyzovat počítače a plánovat další bezpečnostní procedury.

Pro mnohé téma nejzásadnější je zařazeno v kapitole páté, kde je řeč o ochraně internetového připojení. Je zde pojednán jak teoretický základ v podobě popisu protokolů, tak konkrétní řešení v podobě firewallu. Poslední zásadní látkou je pak nasazení technologie EFS pro šifrování dat uživateli na souborovém systému.

Knížka je velmi vhodná pro každého, kdo dosud bezpečnost neřešil či neměl ponětí, že takovýto problém vůbec existuje.

PATRIK MALINA

Autor: Jaroslav Horák

Vydavatelství:

Grada Publishing,

Praha, 2003

Počet stran: 200

Doporučená cena: 199 Kč

Stavíme si malou síť ve Windows XP a 2000

Při pohledu na aktuální nakladatelskou produkci to trošku vypadá, jako bychom si všichni začali doma budovat počítačové sítě. Čtenářský zájem o podobné tituly možná usnadnil cestu na trh i této knize, která se věnuje sestavení nenáročné síťové infrastruktury patřičně "od podlahy". Protože podobných titulů je, jak jsme již naznačili, na trhu vícero, neubráníme se na závěr porovnávání.

Autor si jako výchozí podmínku stanovil fakt, že jste naprostým začátečníkem. Kniha je zaměřena na uživatele, kteří o sítích nic netuší a chtějí si ji doma sami sestavit. Proto se zpočátku připravte na potřebné minimum teorie proč vlastně síť budovat, a jak to principiálně vlastně pracuje. Máte-li jasno, lze přistoupit rovnou ke třetí kapitole o komponentách pro fyzické propojení. Zde se dozvíte vše o kabelech, adaptérech, konektorech či dalších aktivních prvcích.

Po menší mezihře o komunikačních protokolech autor pokračuje ryze prakticky: následují kapitoly o finanční náročnosti a časovém plánu stavby sítě, a dále již procházíme instalací hardwaru a konfigurací operačního systému. Konstrukční část zakončuje oddíl o základní diagnostice.

Další kapitoly jsou již zaměřeny na praktické využití síťových zdrojů. Začínáme základním sdílením lokálních prostředků, jako jsou soubory, složky a tiskárny, a posléze přistoupíme k internetové konektivitě. Poslední tři kapitoly autor věnuje konkrétním aplikacím, a to MS Internet Exploreru, MS Outlook Expressu a ICQ.

Protože kniha má dosti konkurentů, pojďme trošku srovnávat. V první části autor pojednal velmi podrobně hardwarovou konfiguraci, takže pokud chcete dělat vše sami (včetně zakončování kabelů), najdete zde radu. Dále je zde základní popis jednoho z produktů k provozování pokročilejší proxy služby, což také nebývá všude. Co ovšem autor prakticky vůbec nepojednal, je bezpečnost, takže v této oblasti se budete muset poohlédnout jinde.

Jak jsem zmínil, kniha je vhodná především pro úplné začátečníky, kteří chtějí vše zrealizovat "na vlastní pěst". Máte-li již jinou publikaci tohoto druhu, nic zásadně nového nečekejte.

PATRIK MALINA

Autor: Aleš Kostrhoun

Vydavatelství:

Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 214

Doporučená cena: 197 Kč


Knihy II.

PostgreSQL

Praktický průvodce

Přestože v oblasti popularity mezi open source databázovými systémy zřejmě vede jak mezi uživateli, tak u nakladatelů MySQL, svou cestu k tuzemským čtenářům si konečně našla i legenda jménem PostgreSQL. Pokud jste dosud měli jen nejasnou představu, o co jde a co to vlastně dokáže, máte jedinečnou možnost proniknout do nitra systému, jenž patřil v oblasti relačních databází mezi první na startovní čáře a dodnes je dostupný zdarma. Předloha pro jedno z mála (ne-li jediné) českých pojednání byla vybrána zodpovědně: autor knihy je jedním z kmenových členů open source vývoje PostgreSQL a k produktu samotnému má prakticky otcovský vztah, což je v některých pasážích knihy znát. Publikaci vytvořil ve snaze umožnit zájemcům proniknutí do ne zcela jednoduchého světa jednodušším způsobem, než, jak píše, musel podstoupit sám.

Knížka není pro úplné začátečníky koneckonců, provozovat PostgreSQL není ani trochu začátečnické téma, a znalost databázové problematiky se předpokládá. Ačkoliv autor postupuje při výkladu místy velmi pozvolna, platí to pro popis databázového stroje jako takového, ne pro základní pojmy z této oblasti. Zkrátka, studium databází lze začít jinde jednodušším způsobem.

V celém svazku je zpracována velmi široká škála témat. Několik kapitol je věnováno detailnímu popisu implementace jazyka SQL s řadou příkladů, počítaje v to i výklad o spojování tabulek. Dále narazíte na popis datových typů, realizaci transakčního zpracování, zvyšování výkonu pomocí indexů či třeba definice omezení tabulek. Nechybí popis importu a exportu dat, ale též specializované kapitoly o programových rozhraních v různých jazycích. Jedna kapitola je zaměřena přímo na rozšíření možností pomocí jazyka C. V závěru je zvlášť pojednána administrace serveru, a podstatnou částí knihy je referenční příručka pro správu databází a tabulek.

Knížka je napsána velmi podrobně a nabízí široký přehled témat, jejichž zvládnutí vyžaduje soustavnější studium a práci s vlastním produktem. Je určena opravdovým zájemcům o pokročilé možnosti databáze, koneckonců tak jako PostgreSQL samotná.PATRIK MALINA

Autor: Bruce Momjian

Vydavatelství:

Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 402

Doporučená cena: 447 Kč

InterBase/Firebird

Podrobná příručka

Řešením, jež vzešla z komunity open source, je v poslední době věnována stále větší pozornost, čehož je tato kniha jasným dokladem. Poté, co byl trh alespoň částečně uspokojen publikacemi o populární databázové platformě MySQL, nastal čas poohlédnout se po výkonnějším a zajímavějším řešení. Jedním z logických směrů je cesta do světa InterBase a jejích klonů.

V první řadě se zastavíme u osoby autora. Jazykové kvalitě díla nesmírně prospělo, že nakladatel oslovil našince, neboť číst některé překlady je opravdu dřina. A po stránce kvality obsahu se rovněž jednalo o volbu více než šťastnou: Pavel Císař, svého času též zaměstnanec samotného tuzemského Borlandu na postu technické podpory tohoto produktu, zná produkt InterBase a její odnože tak jako málokdo u nás.

Náplň knihy rozhodně přesahuje popis produktů jako takových. Ačkoliv hlavním cílem je seznámit čtenáře s implementací databází pomocí InterBase a jejích open source sourozenců, autor si (naštěstí) v mnoha kapitolách neodpustil obecnější výklad problému a srovnání s jinými platformami, a stejně tak příklady v jazyce SQL jsou zde přiměřeně okomentovány.

První část knihy je zaměřena na seznámení s produkty jako takovými: dozvíte se, co InterBase je, jak je to vlastně s tím open source vývojem u FireBirdu, ale také jak se server instaluje, spouští a jak s ním komunikují klientské aplikace. Samotná konfigurace serveru je pojednána dosti podrobně. Následující kapitoly jsou již věnovány tvorbě databází. Rozhodně nepřeskakujte výbornou stať o transakcích, dále vás čekají implementace SQL jazyka, datové typy, ale též indexy či pohledy. Závěr knihy je zaměřen na zálohování, opravu databází, vyhodnocování statistik a optimalizaci návrhu z hlediska výkonnosti. Nechybí kompletní reference SQL jazyka pro každodenní použití. Velmi hodnotné je i přiložené CD s instalací databáze, pečlivě vybraným softwarem pro správu a množstvím dokumentace.

I když odhlédneme od faktu, že podobná kniha v češtině neexistuje, jedná se o výjimečné dílko. Až bych řekl: chcete-li se naučit databáze, pak s touto knihou a FireBirdem!

PATRIK MALINA

Autor: Pavel Císař

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 453

Doporučená cena: 490 Kč

OpenOffice.org 1.1

Uživatelská příručka

Již podruhé v nevelkém časovém odstupu dostáváme, shodou okolností díky témuž nakladateli, možnost užít si ten zajímavý pocit, že kvalitní a legální software pro každodenní kancelářskou práci prostě jen tak mimochodem obdržíme jako přílohu při zakoupení knížky. Pokud jste dosud váhali tuto softwarovou výbavu použít, předkládaná publikace je rozhodně dalším argumentem pro.

Jak zcela přesně naznačuje podtitul knihy, byla tato připravena jako primární zdroj základních uživatelských informací protože OpenOffice.org je jako open source řešení dodáváno pouze s elektronickou dokumentací, jde tedy zároveň o jediný zdroj v českém jazyce.

Rozvržení knihy je rovněž dáno jasnou orientací na typické uživatele. První dvě kapitoly popisují produkt jako takový, jeho vztah ke komerčním "sourozencům" a také obsah vlastního přílohového CD. Třetí, již poněkud rozsáhlejší část popisuje instalaci produktu, a to jak na platformě Linux, tak Windows. Nechybí zde klíčové informace o instalaci písem, tiskáren a dalších kancelářských "drobností". Velmi kratičká následující stať se zmiňuje o použití nápovědy.

Od páté kapitoly již autoři přikročili k detailnímu popisu práce s aplikacemi: nejdříve je pojednáno o společném grafickém rozhraní, charakteru ukládaných dokumentů a univerzálních funkcích, jako je automatická oprava pravopisu, a posléze již krok za krokem můžete studovat tvorbu textových dokumentů, práci s tabulkami a listy v tabulkovém procesoru, sestavování prezentací či navrhování vlastních grafických prvků a rozsáhlejších koláží. Závěr knihy je pak věnován jednak konfiguraci uživatelského rozhraní kancelářských aplikací, jednak souhrnu typových úloh a postupů, na něž v praxi bezesporu narazíte.

Krom toho, že je kniha prakticky jediná svého druhu u nás, rádi přidáváme další argumenty: velmi slušně je zpracován obrazový doprovod (na základě české instalace kancelářského balíku), najdete zde většinu běžných a předpokládaných postupů a v knížce se pravděpodobně budete dobře orientovat. Pokud chcete s OpenOffice.org vážně začít pracovat, pak lepší balení neseženete.

PATRIK MALINA

Autor: SuSE CR

Vydavatelství:

Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 168

Doporučená cena: 197 Kč

Java

Bohatství knihoven

Ačkoliv otřepané rčení říká, že nevstoupíš dvakrát do téže řeky, autor této knihy to provedl hned dvakrát. Po sepsání své první povedené učebnice usoudil, že je potřeba ještě cosi dodat k tvorbě grafického uživatelského rozhraní, a nesmírná dynamika vývoje jazyka Java jej znova "dohnala" k sepsání tohoto svazku. To, co mu nedalo spát, je stále bohatší funkcionalita knihoven.

Jak jsme neznačili v úvodu, od knihy rozhodně nečekejte úvod do Javy. Autor naprosto striktně spoléhá, že programovací jazyk jako takový rozhodně znáte, a to nejlépe alespoň v rozsahu jeho první publikace. Samozřejmě je možno se jej naučit i jinak, ale text se často ke dvěma předchozím knihám odkazuje, a proto není od věci si je opatřit (ujišťujeme vás, že finančně nevykrvácíte). Text tohoto svazku samozřejmě musel vznikat postupnou selekcí: nabídka standardních tříd Javy je obrovská, avšak málokterý programátor využije vše, neboť se často jedná o dosti speciální záležitosti. Hlavní autorův vklad tedy spočívá v úvodní selekci, na jejímž konci je uspořádaný přehled knihoven, jež se budou hodit většině tvůrců.

Výsledkem popsaného selekčního přístupu je 14 kapitol, jež vyplňují většinu obsahu knihy a jejichž společným tématem je racionální práce s většími datovými strukturami. Autor začíná pozvolna od typické struktury pole a dále se věnuje pokročilým typům jako jsou kolekce, seznamy či množiny, a zmiňuje též třeba použití iterátorů. Závěrečných pět kapitol je pak zaměřeno na vybrané speciality, jimiž chtěl autor čtenáře potěšit po té úmorné datové dřině: narazíte zde na postupy pro zpracování extrémně velkých celých a desetinných čísel při zvýšených nárocích na přesnost, práci s náhodnými čísly či údaji o čase a datu, a závěr patří komprimaci souborů pomocí algoritmu ZIP.

I z výše uvedených stručných informací je zřejmé, že kniha je určena tvůrcům "velkých" aplikací, kde má smysl zabývat se optimalizací práce s rozsáhlejšími datovými strukturami. Nejen pokud začnete předchozími dvěma svazky téhož autora, je tato knížka logickým a inspirativním pokračováním.

PATRIK MALINA

Autor: Pavel Herout

Vydavatelství: Kopp,

České Budějovice, 2003

Počet stran: 242

Doporučená cena: 199 Kč

PostScript&PDF

Přestože formát dokumentů PDF patří v současné době mezi nejpopulárnější, bylo by mylné předpokládat, že uživatelé dobře znají (a proč také?) jeho široké možnosti a potenciál. Problém nastane ve chvíli, kdy jste konfrontováni s realitou v oblasti tisku: dodejte nám podklady ve správně připraveném PDF a dostanete tiskovinu, jak jste si přáli! Cítíte se na tenkém ledě? Pak sáhněte po této velmi působivé publikaci!

Na první pohled poměrně útlá kniha je vlastně podrobným obrazovým průvodcem pro každého, kdo chce (nebo je nucen) využívat dokumenty PDF v profesionální předtiskové přípravě. Autoři zcela v souladu se současnými trendy přichystali základní seznámení pro zákazníky, kteří podlehli nesnesitelné lehkosti přípravy vlastních dokumentů pomocí dostupných desktop publishing nástrojů, a vzápětí pocítili mrazení v zádech při představě, že špatně připravený soubor může způsobit milionovou škodu.

Kniha je rozdělena na čtyři základní části. První kapitola popisuje technologii PostScript řeč je o jeho historii a významu, a dále samozřejmě o tvorbě postscriptových dokumentů, zpracování jednotlivých objektů a též např. o typech písem. Druhá, mnohem delší část je již zaměřena na popis formátu dokumentů PDF. Opět je zde chronologicky zpracován jeho vývoj a postupně rozšiřovaná funkcionalita, a vše je demonstrováno na možnostech aplikací firmy Adobe, tedy Acrobatu a Distilleru.

Třetí kapitola již detailně postihuje vlastní proceduru přípravy dat pro realizaci ofsetového tisku. Krok za krokem se zde názorně čtenář seznamuje s různými parametry výstupního dokumentu, s cílem eliminovat nepříjemná překvapení. Na samotný závěr knihy je umístěna stránka s nejdůležitějšími pravidly.

Pokud nepočítáme interní materiály různých tiskáren, je toto snad jediná publikace svého druhu u nás. Kniha je perfektně zpracována po obsahové stránce, ale opravdovou lahůdkou je v tuzemských poměrech grafické provedení a sazba. Barvy jsou využity tam, kde to má smysl, a výsledkem je velmi přehledný a didakticky kvalitní materiál. Doporučujeme všem, od reklamních agentur po pracovníky redakcí.

PATRIK MALINA

Autor: Jan Smékal,

Vydavatelství:

Grafie CZ, Praha, 2003

Počet stran: 112

Doporučená cena: 199 Kč


2/2004


Novinky


JVC s Maxtorem

Společnost Victor Company of Japan (JVC) si pro svůj nový HDD/DVD rekordér DR-MH5 vybrala pevné disky Maxtor QuickView, které jsou speciálně určené pro využití v oblasti spotřební elektroniky. HDD/DVD rekordér JVC DR-MH5 obsahuje pevný disk Maxtor QuickView CE o kapacitě 120 GB. Tento disk pojme cca 120 hodin videa s možností souběžného nahrávání dvou programů. Kromě toho je jeho součástí tuner pro potlačení parazitních obrazů (tzv. duchů), což umožňuje čistší nahrávání.-Tji


Intel založil ICG

Snahy společnosti Intel v oblasti komunikací vytvořit komunikační infrastrukturu pro segment mobilních telefonů a kapesních počítačů byly rozděleny mezi organizace ICG (Intel Communications Group) a Wireless Communications and Computing Group (WCCG). V čele nové divize bude stát Sean Maloney, výkonný viceprezident společnosti Intel a generální ředitel ICG. Společnost Intel dále oznámila, že Ron Smith, senior viceprezident společnosti Intel a generální ředitel Intel WCCG, odchází počátkem příštího roku do důchodu.-TJi


3Com 3Wi-Fi

Společnost 3Com Corporation rozšířila svou řadu bezdrátových řešení o nové třírežimové přístupové body a klientské adaptéry sítí WLAN. Dosáhla tak hlavního cíle své bezdrátové strategie pro podniky vytvoření integrovaných, cenově dostupných produktů, které spojují vyspělé bezdrátové zabezpečení s podporou všech tří standardů Wi-Fi 802.11a (v ČR neschváleno), 802.11b a 802.11g. 3Com je jedním z mála výrobců, kteří toto třírežimové bezdrátové řešení nabízejí. Bezdrátové zabezpečení bylo vyřešeno bezpečnostními protokoly jako WPA, AES a 802.1x.-Tji


Oskar na to jde s humorem

Všímavější z vás si možná již všimli, že se na Oskarově webu objevila další legrácka. Pokud na úvodní stránce, na niž se dostanete zadáním adresy www.oskarmobil.cz do internetového prohlížeče, najedete myší nad Oskarovo logo v levé horní části obrazovky, dočkáte se nějaké reakce. Po prvním "přeletu" myši nad zmiňovanou oblastí se zpravidla objeví aktuální datum a svátek, po druhém a každém dalším se již dočkáte humorného komentáře. Jedná se o několik desítek různých citátů nebo pořekadel, jež byly vybrané tak, aby se nad nimi alespoň pousmál i ten nejzarytější morous.-CZ


ADSL od eTelu

Společnost eTel, stejně jako další telekomunikační operátoři na českém trhu, uvedla od nového roku nové ceny vysokorychlostního připojení na internet ADSL. Ceny služeb z kategorie ADSL Professional klesly téměř o 40 %. Klienti mají nelimitovaný přenos dat a budou platit při rychlosti připojení 256/64 Kb/s měsíční paušál 2 000 Kč, při rychlosti 512/128 Kb/s 3 000 Kč a při 1024/256 Kb/s pak 5 300 Kč. Operátor eTel zařadil od počátku roku do své nabídky novou variantu služby eTel Internet ADSL Light. Jde o připojení rychlostí 512/128 Kb/s s limitem přenesených dát (obousměrně) 3 GB a o připojení rychlostí 1024/256 Kb/s s limitem přenesených dat (obousměrně) 6 GB. Tento typ připojení je poskytován i ve verzi COMBI, která kombinuje hlasovou službu a vysokorychlostní připojení na Internet ADSL za 900 Kč měsíčně, rychlost 512/128 Kb/s (ceny volání dle tarifů eTel Easy Call Standard).-TJi-


Brnění od CA a MS

Společnosti Computer Associates (CA) a Microsoft informovaly o společné nabídce pro domácí uživatele systému Windows, která zahrnuje roční bezplatné využívání balíku zabezpečovacích programů CA eTrust EZ Armor, sestávajícího z antivirového programu a firewallu. eTrust EZ Armor je uživatelská verze zabezpečovacího programového vybavení společnosti CA profesionální třídy, která výrazně zvyšuje úroveň zabezpečení domácích osobních počítačů a omezuje šíření internetových hrozeb. CA chce tuto speciální nabídku aktivně propagovat v rámci kampaně

Microsoftu "Protect Your PC" (Chraňte své PC). Produkt eTrust EZ Armor si lze stáhnout z odkazu v sekci "Protect Your PC" na webu Microsoftu na http://www.microsoft.com/security/protect/.

Odborníci se shodují na tom, že velké množství uživatelů osobních počítačů, kteří nepoužívají aktualizované antivirové programy anebo osobní firewally, je jednou z největších hrozeb pro bezpečnost informací uživatelů Internetu. Právě nabídkou jednoročního bezplatného užívání programu eTrust EZ Armor pro uživatele Windows XP, Windows 2000, Windows Millennium Edition a Windows 98/Windows NT chce CA přispět k řešení tohoto kritického problému.

Podle průzkumu míry výskytu virů, který provádí laboratoř ICSA již osmý rok za sebou, dochází měsíčně ke 105 virovým napadením na

1 000 osobních počítačů. Toto číslo trvale roste od roku 1998, kdy byl poměr 32 napadení na 1 000 PC. Nedávný průzkum společnosti AOL rovněž odhalil, že 62 procent domácích uživatelů širokopásmových služeb si ve svých počítačích v poslední době neaktualizovalo svůj antivirový software. V rámci nabídky, která platí do 30. června 2004, si jej mohou oprávnění uživatelé Windows stáhnout bezplatně, čímž získají jednoroční ochranu osobního firewallu a antivirového

programu s každodenní aktualizací virových signatur. Více informací o projektu naleznete na www.my-etrust.com/microsoft.-TJi


HotSpot to go

D-Link nabízí od nynějška díky svému paketu HotSpot to go (DSA-3110HS) kompletní řešení pro zřizování bezdrátového veřejného připojení k internetu (HotSpot). S pomocí tohoto balíku může dát např. kavárna svým hostům k dispozici platformu pro bezdrátový přístup k internetu. Uživatel může přes svůj PDA nebo notebook surfovat po internetu, stahovat e-maily nebo vstupovat do firemních sítí. Použitím balíku HotSpot od společnosti D-Link se může napojit až 50 uživatelů současně. Toto je realizováno prostřednictvím přístupového bodu (Access Point) bezdrátově. Služba "HotSpot to go" je tak optimálně vhodná pro hotely, restaurace, kavárny nebo bistra, kde chtějí svým hostům nabídnout rozšířený servis. Srdcem HotSpotu je DSA-3100 zabezpečená internetová brána (Secured Internet Gateway), která se přes kabel zakončený konektorem RJ-45 připojí k modemu (přednostně ADSL modem), jakož i na Wireless Access Point DWL-700AP. Tím, že je tento připojen na gateway, je umožněno bezdrátové připojení k internetu. Deset karet typu Wireless CardBus DWL-610 obsažených v balíku dává poskytovatel služby HotSpot svým zákazníkům k dispozici pro přístup k internetu z notebooků. Secured Internet Gateway poskytuje speciální přihlašovací stránku k samostatnému přihlášení pro každého uživatele služby HotSpot. Díky speciální funkci managementu může provozovatel HotSpotu každému hostovi cíleně přidělit a řídit vlastní šířku pásma. Účtování jednotek probíhá podle doby připojení on-line. Zájemce si u poskytovatele zakoupí určitou délku surfování, brána přidělí tento časový úsek uživateli a zašle mu automatické hlášení, jakmile jeho délka on-line připojení vyprší.-Tji


BladeCenter HS40

Společnost IBM uvedla ultratenký blade server (modul) IBM eServer BladeCenter HS40 se čtyřmi procesory Intel Xeon MP, jenž nabízí bezkonkurenční výkon firmám, které uvažují o konsolidaci svých serverů. Blade servery jsou velice tenké servery ve formě modulů, které jsou instalovány ve skříni jeden vedle druhého podobně jako knihy na polici. Protože zabírají podstatně méně místa než tradiční rackové servery, umožňují zákazníkům přibrzdit živelný růst počtu serverů a lépe spravovat počítačovou infrastrukturu. Společnost IBM vyvinula nový BladeCenter HS40 jako nejvýkonnější a nejflexibilnější čtyřprocesorový server svého druhu. Do standardizované skříně lze umístit až 42 čtyřprocesorových modulů IBM HS40. Zákazníci IBM si mohou vybrat z nejširšího portfolia blade serverů s různými procesory, operačními systémy a aplikacemi, přitom různé servery mohou sdílet stejnou skříň. IBM jako jediná společnost dává zákazníkům možnost výběru z blade systémů BladeCenter s 64bitovou technologií PowerPC (eServer JS20) a vysoce škálovatelných dvouprocesorových systémů BladeCenter s 32bitovou technologií procesorů Intel Xeon (eServer HS20).-TJi


AEC na Nokia Market

Šifrovací program TrustPort Mobile Encryption z dílny společnosti AEC, který je určen pro instalaci na mobilní komunikátory Nokia 9210, je nyní k dispozici také prostřednictvím Nokia Software Marketu. Programy TrustPort Mobile Encryption, které jsou plně kompatibilní s aplikací TrustPort Archive Encryption (šifrování a správa šifrovaných archivů pro počítače PC), jsou dostupné pro platformy EPOC a Pocket PC. Verzi pro platformu EPOC 6.x používanou na komunikátorech Nokia 9210 zařadil do své nabídky i jejich výrobce ve svém webovém Nokia Software Market (www.softwaremarket.nokia.com). Na úspěch řešení Mobile Encryption navazuje AEC dalším novým produktem, který se nazývá AEC Safe a je určen pro bezpečné uchování dat (např. hesel či kontaktů) uložených v mobilním telefonu.

-TJi


Security 2004

Stejně jako v letech minulých, i letos se bude pod odbornou záštitou společnosti AEC konat konference Security. Její první ročníky se uskutečnily již počátkem devadesátých let (tehdy ještě pod názvem Virus). Letošní akce se bude konat v úterý 6. dubna v prostorách hotelu Andel\s. Bližší informace naleznete na adrese http://konference.aec.cz.-TJi


Digitální knihkupectví

Adobe otevírá Adobe Digital Media Store, internetový obchod s širokou nabídkou digitálních dokumentů ve formátu PDF k okamžitému stažení. Zákazníci v něm najdou tisíce titulů, jako jsou Adobe PDF eBooks, odkazy k digitálním časopisům a novinám, mapy, vědecké studie a jiné dokumenty PDF. Stačí kliknout na odkaz www.digitalmediastore.adobe.com nebo na tlačítko "Get eBooks Online" programu Adobe Reader nebo Acrobat 6.0. Společnost Adobe a její technologický partner OverDrive spolupracují s nakladatelstvími a nezávislými autory. Jejich cílem je vytvořit atraktivní internetový obchod, který nabídne přístup ze všech zařízení, jež podporují populární a bezplatný program Adobe Reader. Adobe Digital Media využívá nejnovější, šestou verzi. -TJi


Lancom expanduje

Lancom Systems GmbH, poskytovatel řešení pro široké spektrum firem v oblasti připojení, oznámil vstup na východoevropské trhy. Lancom Systems si vybral Consito k.s. jako obchodního zástupce pro vybudování obchodní činnosti ve východní Evropě. Hlavní role společnosti Consito bude spočívat v nalezení vhodných distributorů pro území celé východní Evropy, dále v nalezení a vytvoření úředních postupů, v poskytování strategického poradenství a ve vybudování povědomí o firmě Lancom. Hlavním důvodem Lancom Systems pro vstup na východoevropský trh je snaha připravit se na rostoucí obchod v zemích, které vstoupí do Evropské unie 1. května.-TJi


SkyNet s atestací

Společnost SkyNet oznámila, že získala od Atestačního střediska Relsie atesty pro firewall Sidewinder G2 ve verzi 6.0 podle § 6 zákona č. 365/2000 Sb., o informačních systémech veřejné správy. Atesty jsou prováděny s pověřením Úřadu pro veřejné informační systémy (nynější Ministerstvo informatiky ČR). Na základě rozhodnutí Atestačního střediska Relsie byly firewallu Sidewinder G2, verze 6.0 uděleny Atest jakosti produktu s hodnocením: "Vynikající" (platnost tohoto atestu je do 16. 12. 2005); a Atest shody s kritérii EAL4 Common Criteria (ISO 14 508) se stupněm hodnocení: "Splňuje bez výhrad" (platnost atestu je do 16. 12. 2008). Tji


BorderManager 3.8

Nový Novell BorderManager 3.8 zahrnuje na rolích založený přístup k informačním zdrojům prostřednictvím virtuální privátní sítě (VPN), zabezpečení koncových bodů, standardizovanou VPN s podporou linuxových klientů a zdokonalené funkce protokolování. S aplikací BorderMana-ger 3.8 mohou organizace poskytovat mobilním zaměstnancům bezpečný přístup k jejich aplikacím z jakéhokoli místa a zároveň mohou kontrolovat jejich aktivity na internetu a blokovat nežádoucí obsah. Řízení přístupu zajišťované aplikací Novell BorderManager je klíčovou součástí řešení správy identit Novell Nsure. Díky podpoře otevřených standardů pro FreeS/WAN je možné používat aplikaci BorderManager 3.8 s jakýmkoli linuxovým klientem VPN a podpora adresářů LDAP umožňuje aplikaci BorderManager autentizovat uživatele proti jakékoli adresářové službě, která tomuto protokolu LDAP odpovídá. Se zcela novým, na standardech založeným, řešením virtuální privátní sítě mohou zákazníci aplikace Novell BorderManager 3.8 využívat veškeré součásti infrastruktury certifikované pro IPsec, například zařízení VPN od společností Cisco, Check Point, Nortel a dalších.-TJi


InWay ADSL

Společnost InWay poskytuje od ledna 2004 služby ADSL. Služba ADSL.Way Standard s agregací 1 : 50 je určena převážně domácnostem, služba ADSL. Way Business je agregována poměrem 1 : 20 a je určena malým a středním firmám a domácnostem. Varianty ADSL.Way Standard se liší rychlostí připojení a datovými limity. Jsou nabízeny v rychlostních variantách 512/128 kb/s s datovými limity 3 GB a 10 GB a 1024/256 kb/s s datovými limity 6 GB a 20 GB. Ceny služeb ADSL.Way Standard se pohybují od 889 korun do 1 959 korun bez DPH. Varianty služby ADSL.Way Business jsou všechny bez omezení limitu dat a liší se rychlostmi připojení 256/64 Kb/s, 512/128 Kb/s nebo 1 024/256 Kb/s. ADSL.Way Business stojí měsíčně od 1 899 do 5 559 korun bez DPH. V ceně služeb ADSL.Way je řada doplňkových služeb, které uživateli umožní maximální využití internetového připojení.-Tji


Hudba od SONY

Společnost Sony letos zahájí v USA provoz internetové hudební služby, která bude nabízet ke stažení zhruba půl milionu skladeb. Firma současně představila novou vysokokapacitní verzi svého formátu MiniDisc, jež je schopna na jednom disku zaznamenat až 45 hodin hudby ve srovnání se současnou hodinou a půl. Internetová služba s názvem Connect umožní uživatelům stáhnout skladby do jejich osobních počítačů a poté je přehrát do přenosných hudebních zařízení, jako jsou přehrávače využívající minidisky nebo paměťové karty.-FEL


Call centrum Mediatelu

V minulých dnech byl na pražském Barrandově v sídle divize Direct Marketing společnosti MEDIATEL zahájen provoz modernizovaného call centra. Technické a programové vybavení call centra zajistily společnosti Český Telecom a Siemens. Nové centrum, vytvořené spojením sil Mediatelu a těchto dvou firem, umožní dodávat výsledky zadaných průzkumů i obchodních kampaní v ucelené podobě. Moderní řešení umožňuje nabízet nejen služby hlasové, ale i faxové, SMS kampaně a on-line sledování výsledků marketingových průzkumů zákazníkem v reálném čase.

-FEL


Hodina za cenu tří minut

Od počátku ledna mohou zákazníci T-Mobilu volat třeba celou hodinu za cenu tří minut. Možnost volání po třetí minutě zdarma je určena jak pro tarifní zákazníky, tak pro uživatele předplacených služeb Twist a k jejímu využívání není zapotřebí nic aktivovat či nastavovat. K tomu, aby si zákazník užil dlouhé povídání po telefonu, je zapotřebí jediné. Stačí zadat předčíslí 7330 a poté jen vytočit číslo osoby, s níž si zákazník přeje mluvit. Hovor jej pak bude stát stejně, jako je cena za tři minuty volání dle tarifu, který používá. Maximální délka takto výhodného volání je celých 65 minut. Tarifní zákazníci se přitom nemusejí obávat, že přijdou o volné minuty ty se při volání s předčíslím 7330 nevyčerpávají.

Uvedená nabídka platí pro volání do sítě

T-Mobile v rámci ČR od 5. ledna do 29. února 2004. Nelze ji využít pro volání na číslo NEJ.-FEL


Nové hodnoty Go kuponů

Od 1. ledna 2004 si může zákazník zakoupit také zcela nové Go kupóny v nominálních hodnotách 250, 350, 550 a 950 Kč. Společnost Eurotel pro své zákazníky, kteří si od 2. ledna 2004 zakoupili a zakoupí některý z Go kuponů v nových hodnotách 250, 350, 550 nebo 950 Kč, připravila SMS hru "Zlatý měšec". Ta bude probíhat v období od 2. ledna do 31. března. 2004. Každý, kdo se hry zúčastní, může vyhrát až 10 tisíc Kč ve formě Go kreditu nebo slevy z účtu. Nově zavedený herní systém je jednoduchý. Zákazník vstoupí do hry odesláním SMS ve tvaru HRA xxxxxxxx (kde xxxxxxxx je herní kód) na číslo 999238. Herní kód zákazník nalezne na letáčku přiloženém ke Go kuponu. Po odeslání herní SMS bude každý hráč informován formou odpovědní textové zprávy o své úspěšnosti.-FEL


ST60 od Siemense

Společnost Siemens Mobile uvedla na trh nový mobilní telefon ST60. Ten pořizuje a odesílá videonahrávky, má digitální kameru se čtyřnásobným zoomem a displej se 65 000 barvami. I přes malé rozměry obsahuje Siemens ST60 širokou paletu užitečných nástrojů např. e-mail, podrobný adresář, organizér s funkcemi připomenutí, převodník měn, kalkulačku, atd. Všechny tyto funkce se snadno používají a je k nim jednoduchý přístup díky pětisměrnému joysticku.

Telefon ST60 bude na evropský trh uveden v lednu 2004. Na českém trhu bude dostupný od února 2004. FEL


Certifikované Kerio

Společnost Kerio Technologies oznámila, že organizace ICSA Labs, nezávislá autorita v oblasti testování bezpečnostních produktů dle přísných standardů, udělila produktu Kerio WinRoute Firewall titul prvního certifikovaného síťového firewallu pro Windows XP, hodnoceného podle nových kritérií organizace ICSA Labs Modular Firewall Certification verze 4.0. ICSA Labs testuje 95 procent produktů v kategoriích, jakými jsou antivirové programy, VPN řešení, firewally, PC firewally, aplikace z oblastí IPSec, detekce útoků a zabezpečení obsahu.

Kerio WinRoute Firewall podporuje sítě čítající od 10 do 1 000 pracovních stanic. Běží na operačních systémech Windows 2000 Workstation a vyšších, je k dispozici již za 9 200 Kč za základní licenci pro 10 uživatelů. -FEL


Oskarovi zákazníci

Ve čtvrtém čtvrtletí 2003 si Oskara aktivovalo celkem 109 000 nových zákazníků. Za uplynulý rok získal Oskar celkem 367 000 nových klientů. Celkový počet zákazníků ke konci roku 2003 tak vzrostl na 1 547 000, což představuje meziroční nárůst o 31,1 %.

Plných 61 % z nově získaných zákazníků si aktivovalo některý z tarifních plánů.

-FEL


Popáté

Již popáté proběhne v rámci Března-Měsíce internetu dětská konference Junior Internet. Pro tento ročník byly vyhlášeny 4 nominační soutěže: o nejlepší slohovou práci na téma internet (pro děti do 14 let), soutěž JuniorWeb, Webík (soutěž o nejlepší webové stránky dětských oddělení knihoven) a soutěž JuniorProject-webové stránky a internetové projekty mládeže do

18 let. Podrobnosti a registrační formuláře naleznete do konce února na adrese www.juniorinternet.cz.-jp


Výroba od distribuce

Společnost AT Computers se rozdělila do dvou nových firem. AT Computers, a. s., pokračuje od 1. ledna jako čistě distribuční firma. Nově vzniklá společnost AT Compus, s. r. o., bude zaměřena na výrobu a služby. Ředitelem prvně jmenované byl jmenován Aleš Kilnar, vedením druhé jmenované firmy byl pověřen Zdeněk Matúšek.-jp


Novinky u LANGMasteru

Společnost LANGMaster International uvedla na trh několik nových titulů. Edici Škola hrou rozšířila o tituly Zeměpis 1 (12-16 let), Zeměpis 2 (12-16 let) a Dějepis 1 (12-16 let). Novinkou v řadě jazykových titulů jsou kursy LANGMaster Express. Kursy (angličtina, němčina, španělština, francouzština a italština) jsou určeny pro naprosté začátečníky a nabízejí získání základních vědomostí, které vám usnadní orientaci v jednotlivých zemích.-jp


Internet ležící, spící...?

Pod tímto heslem proběhne v březnu sedmý ročník akce Březen-Měsíc internetu. Organizátoři akce zvolili toto cimrmanovské motto záměrně-již delší dobu u nás chybí výrazný impuls k dalšímu rozvoji internetu, nicméně březen přinese řadu příležitostí, jak internet pro sebe či podnikání využít. Podrobnosti o jednotlivých akcích naleznete na adrese www.brezen.cz  -jp


WebSpace a WebFriend

Společnost Tiscali představila dvě nové služby pro své uživatele internetu Tiscali WebSpace a Tiscali WebFriend které usnadňují uživatelům vytvoření jejich vlastních osobních webových stránek. Tyto služby jsou k dispozici na internetovém portále TISCALI pod přímými odkazy webspace.Tiscali.cz a webfriend.Tiscali.cz

Tiscali WebSpace je komplexní služba, která je zároveň jednoduchá na použití. Poskytuje širokou škálu nástrojů, softwaru a podpory pro tvorbu a řízení webových stránek. Tyto nástroje zahrnují aktivaci a nastavení, stejně jako fulltextové vyhledávání uživatelovy webové stránky, počitadlo pro sledování návštěvnosti stránek a manuál o HTML. Software, který je jako součást služby zdarma ke stažení, zahrnuje HTML editory, grafiku, přenos FTP a další užitečné programy. Tiscali WebFriend je nový softwarový nástroj, díky němuž je tvorba a publikování webových stránek a jejich obsahu hračkou. Zahrnuje editor webových stránek, nástroj pro řízení nastavení, fotoalbum, stejně jako rozhraní pro posílání a objednávání fotografií. Dobře řešená grafická úprava tohoto softwaru umožňuje rychlou a jednoduchou implementaci textu, grafiky a fotografií. Tiscali WebSpace je služba, která je poskytována zdarma všem uživatelům připojení k internetu prostřednictvím Tiscali (vytáčeného, prostřednictvím ADSL, satelitu, Wi-Fi). Služba Tiscali WebFriend je v současné době přístupná pouze těm uživatelům Tiscali, kteří se účastní bonusového programu Tiscali Plus.-TJi


Dvojitý EasyShare

Tomáš Jirásko

C04P0064

Eastman Kodak představil dvě novinky ve svém digitálním fotografickém systému EesyShare fotoaparáty Kodak EasyShare LS743 a LS753. Oba přístroje mají kompaktní provedení, doplněné funkcemi pro rozesílání snímků.

Oba nové modely jsou vybaveny kompaktním optickým zoomem Schneider-Kreuznach C-Variogon 2.8X a novým obrazovým čipem Kodak Color Science, jenž by měl zajistit špičkovou sytost barev, přesné tělové odstíny, nízký šum a přesnou expozici. Fotoaparát LS743 má rozlišení 4 megapixely a 16 MB interní paměti, LS753 disponuje rozlišením 5 megapixelů a 32MB interní pamětí.

Nové přístroje nabídnou množství funkcí, počínaje celou řadou režimů snímání přes videorežim v televizní kvalitě (VGA) a možnost zvukového záznamu, až po různá zvuková témata a slot pro rozšíření kapacity paměti pomocí SD či MMC karty. Umožňují rovněž automatickou rotaci snímků, díky které se vertikální snímky zobrazí ve fotoaparátu, na monitoru nebo v televizi správnou stranou nahoře, a navíc mají snímací režim v poměru 2 : 3, optimalizovaný pro snímky ve formátu 10 x 15 cm. S novými modely by mělo být možné vytisknout vodě odolné snímky ve formátu 10 x 15 cm během pouhých devadesáti vteřin, aniž byste k tomu potřebovali počítač stačí na to přídavný printer dock (doporučená maloobchodní cena 7 900 Kč). Toto zařízení umí rovněž jediným stisknutím tlačítka přenést snímky do připojeného počítače a zajistí úplné dobití baterie ve fotoaparátu za méně než tři hodiny.

Stejně jako všechny fotoaparáty řady EasyShare obsahují i oba nové modely software pro operační systém Windows i Macintosh, jehož pomocí lze snímky snadno přemisťovat, organizovat, editovat, rozesílat a tisknout. Jedinečná funkce tohoto softwaru pro dosažení vyšší kvality obrazu, označovaná jako One Touch to Better Pictures, by dle výrobce měla umožnit s pomocí patentovaných technologií barev uživatelům operačního systému Windows získat na domácích inkoustových tiskárnách dokonalé snímky, a přitom výrazně snížit počet nákladných zkušebních a nepovedených výtisku, jimž se při tisknutí doma nikdo nevyhne.

Fotoaparát LS743 se na českém trhu v objeví v druhém čtvrtletí roku 2004 (doporučená maloobchodní cena je 12 900 Kč), zatímco model LS753 bude k dispozici v druhé polovině roku 2004 (cena bude upřesněna později).

Odkaz: www.kodak.com/go/EasyShare.


Nová vlnovka

Tomáš Jirásko

Nový notebook profesionální třídy nabízí uživatelům společnost Sony. Notebook Vaio GRT996 má displej vyrobený technologií Onyx-black, která by měla zajistit brilantní ostrost a kontrast, reálné zobrazení černé barvy, a díky zvýšené svítivosti také živé barvy a snížený odraz světla. Notebook je vybavený duální DVD?R/RW vypalovací mechanikou, k níž je přiložen software Click-To-DVD zajišťující vytváření DVD disků.

Notebooky série GRT996 nabízejí procesor Intel Pentium 4 M o výkonu 2,8 GHz, velikost pevného disku 60 GB a DDR SDRAM pamět 512 MB při pracovní frekvenci 333 MHz. Rozlišení 16" SXGA+ Onyx-black panelu je 1 400 x 1 050 pixelů. Vybaven je i 64MB grafickou kartou nVidia GeForce FX Go 5600 AGP 8x. Notebooky jsou nabízeny se softwarovým balíčkem Adobe, zahrnujícím Adobe Acrobat Elements 6.0, a vylepšeným balíkem pro širší použití Acrobat dokumentů. Elements tím rozšiřují funkce Readeru o několik dalších. Korporátní uživatelé především ocení možnost konverze do aplikací Microsoft Officu. Odkaz: www.sony-cp.com


Nová generace

Tomáš Jirásko

Autodesk představil další generaci svých softwarových řešení a služeb pro výrobní odvětví, do nichž byly implementovány požadavky zákazníků. Mezi nová řešení patří Autodesk Inventor Series 8, Autodesk Inventor Professional 8, AutoCAD Mechanical 2004 DX, Autodesk Streamline 5.3. a AutoCAD Electrical 2004.

Mezi nové funkce aplikace Autodesk Inventoru 8 patří například dvakrát až osmkrát vyšší výkon při vytváření zobrazení výkresu nebo 20x až 30x rychlejší vkládání komentářů do výkresů. Prostřednictvím plně integrované funkce Autodesk Vault, která poskytuje zabudovanou správu dat, Autodesk Inventor Series 8 výrazně zvyšuje produktivitu a urychluje vývojové cykly. Produktivitu zvyšuje díky rychlejšímu vyhledávání a lepší organizaci dat, která odstraňuje zbytečné chyby a opakovanou práci. Synchronizací týmové práce jednotlivých návrhářů urychluje vývojové cykly a zajišťuje, aby se při práci používaly správné verze. Autodesk Vault navíc eliminuje složité instalace a nutnost využívat podporu IT. Uživatelé aplikací Autodesk Inventor a Autodesk Inventor Professional mohou publikovat 2D návrhová data z Autodesk Inventoru prostřednictvím otevřeného formátu souborů DWF (Design Web Format). Kromě toho lze prohlížet nativní soubory aplikace Autodesk Inventor 8 v aplikaci Volo View. Zdokonaleno bylo vlastní jádro pro 3D geometrické modelování Autodesk ShapeManager, které nyní přináší vyspělou robustnost, širší záběr geometrických funkcí a vyšší výkon včetně funkce Loft, jež zákazníkům umožňuje vytvářet hladší a složitější povrchy, 3D Spline, jež umožňuje vytvářet složitější tvary a cesty, a Face Draft pro vytváření dodatečných složitých podmínek výkresů. Autodesk Inventor Professional 8 rozšiřuje funkce pro navrhování hadiček a trubek verze 7 o možnost práce se svazky kabelů a drátů. AutoCAD Mechanical 2004 DX je řešení pro strojírenské navrhování a dokumentaci ve 2D, poskytující hladkou interoperabilitu s aplikací Autodesk Inventor. Inteligentní propojování automaticky upozorňuje uživatele na změny a umožňuje aktualizovat zobrazení. AutoCAD Mechanical 2004 DX je určen pro inženýry, návrháře a kresliče, kteří nemají chuť přejít do 3D, ale chtějí výrazně zkrátit dobu potřebnou pro vytváření a úpravy 2D produkčních návrhů nebo potřebují používat či dokumentovat 3D modelová data. Autodesk Streamline 5.3 je nejnovější verze on-line služby Autodesku pro týmovou spolupráci uživatelů. Nyní nabízí integraci s funkcí Autodesk Vault, globalizaci pro uživatele, kteří nemluví anglicky, a například věrné zobrazení souborů aplikace Autodesk Inventor a vylepšení off-line prohlížeče, zaměřená na vyšší přesnost a produktivitu.

AutoCAD Electrical 2004 je postaven na platformě AutoCAD 2004, takže zachovává plnou nativní kompatibilitu s formátem DWG. Se sestavami údajů o drátech z aplikace AutoCAD Electrical lze přímo pracovat pomocí funkcí pro svazky kabelů a drátů v aplikaci Autodesk Inventor Professional, což dále urychluje a zjednodušuje proces navrhování. Tento produkt je v současné době k dispozici pouze ve Spojených státech, Kanadě a Latinské Americe.

Odkaz: www.autodesk.com


Desky FIC pro P4

Tomáš Jirásko

First International Computer (FIC) uvedl na trh novou základní desku pro platformu Intel. Základní deska s označením FIC P4M-865GV je designována pro formát microATX. Je určena především pro systémové integrátory. P4M-865GV využívá čipsetu Intel 865 GV a je určena pro procesory Intel Pentium 4. Nabízí uživatelům FSB s frekvencí 800 MHz, dvoukanálovou paměťovou architekturu (Dual Channel DDR400) a možnost osazení až 2 GB RAM. FIC P4M-865GV podporuje 5.1 channel audio a Ultra DMA ATA 66/100. Integrovaná grafika Intel Extreme Graphics má maximálně 64 MB sdílené paměti, 8 USB 2.0 konektorů, 3 PCI sloty, 2 IEEE 1394 pin-headery, 2 sériové porty a 1 port paralelní. Na českém trhu bude základní deska P4M-865GV dostupná v únoru 2004. Cena pro koncového uživatele byla stanovena na 1 990 Kč (bez DPH).

Druhá uvedená základní deska, tentokráte formátu ATX, nese označení FIC P4-800T. Je určena rovněž pro platformu Intel P4, a založena je na čipsetu VIA PT800. Pro uživatele by měla být P4-800T s 800MHz FSB zajímavá nejen svým výkonem, ale také implementovaným řadičem pamětí FastStream64T DDR400 od VIA Technologies. Deska disponuje jedním slotem AGP 8X, integrovanou 5.1 kanálovou zvukovou kartou a síťovým adaptérem (10/100 Mb/s, případně gigabitovým), podporou Ultra DMA 66/100/133 a řadičem Serial ATA RAID. Další rozšiřování umožňuje pět slotů PCI, dva porty IEEE 1394 (FireWire) a čtyři konektory USB 2.0 (další čtyři je možné připojit na headery desky pomocí bracketů). Cena základní desky P4-800T je stanovena na 2 100 Kč bez DPH.

Odkaz: www.fic.cz


FireWire Audiophile

Tomáš Jirásko

Zvuková karta Audiophile je nyní dostupná v PCI, USB a nově i FireWire provedení. Karta je vyrobena z robustní oceli. Základní technické parametry jsou 2 x 4 analogový vstup a výstup (RCA), digitální (coax) S/PDIF vstup a výstup s LED indikací činnosti. Digitální výstup podporuje AC-3/DTS surround sound. Dále pak sluchátkový stereovýstup (1/4") s individuální regulací hlasitosti, možnost přímého monitoringu s nulovou latencí, MIDI vstup a výstup, LED indikace napájení a dva FireWire porty. FireWire Audiophile se k počítači připojuje přes FireWire rozhraní, napájí se z externího zdroje. Karta je kompatibilní s ASIO2, MME, Sound Managerem, DirectX a Mac OS X Core Audio/Core MIDI. Součástí balení je softwarový bundle Maximum Audio Tools. FireWire Audiophile je určen pro operační systémy Windows 2000/XP a Mac OS 9.2.2, Mac OS 10.1.5., Mac OS 10.2.6. Odkaz: www.disk.cz


Nové procesory AMD

Tomáš Jirásko

Společnost AMD uvedla hned několik nových produktů, přičemž ty nejzajímavější patří do řady Mobile Athlon 64 a jejich modelová označení zahrnují typy 2800+, 3000+ a 3200+. Jde o první 64bitové procesory určené pro běžné notebooky a vzhledem k jejich výkonu jsou jednoznačně směřovány mezi high-endové přenosné počítače a mobilní pracovní stanice.

K podpoře nových čipů se okamžitě přihlásilo HP, které bude v čele více něž 60 dalších výrobců notebooků nabízet procesory ve svých produktech. Dalšími procesory jsou nové modely Athlonu 64 3400+ určené pro stolní počítače a notebooky třídy desktop-replacement. Jejich frekvence je shodná s kmitočtem Athlonu FX, který ovšem nabízí 128bitový paměťový kontroler a výše dimenzovanou sběrnici HyperTransport. Nový Athlon 64 je vybaven technologií Cool\n\Quiet dovolující operačnímu systému ovládat jeho frekvenci a obsahuje i 64bitovou architekturu AMD64. Podporu nových procesorů oznámila například společnost Fujitsu a mezi vývojáři softwaru zaujalo i prohlášení Johna Tafoyi z Ahead Software, který potvrdil, že nová verze Nero 6.0 Ultra Edition podporuje 64bitové procesory AMD. Všechny zmíněné procesory by měly být dostupné okamžitě, a tak už zbývá jen dokumentovat poměrně agresivní cenovou politiku: Mobile Athlon 64 2800+, 3000+ a 3200+ bude stát 193-293 dolarů a nejvýkonnější Athlon 64 3400+ přijde na 417 USD.


Nikon ČR a rok 2004

Tomáš Jirásko

I když některé z modelů představila společnost Nikon celosvětově již v posledním kvartále roku 2003, čas jejich uvedení na český trh nastává až nyní během prvního čtvrtletí tohoto roku. Takže se pojďme podívat, co pro nás tento producent fotografické techniky připravil.

Prvním modelem je Coolpix 3700 (13 290 Kč), jenž si již našel cestu i do naší redakce, a tak se v příštím čísle setkáte s jeho testem. Jde o dosud nejmenší Coolpix, a tomu odpovídá i použité záznamové médium, kdy se Nikon odpoutal od dosud výhradně používaných CompactFlash karet/MicroDrivu, a do tohoto modelu zvolil SD kartu. Použitý 1/2,7" snímač má 3,2 milionu efektivních pixelů, objektiv disponuje 3x optickým (ekvivalent 35-105 mm u kinofilmu) a 4x digitálním zoomem. Coolpix 3700 je vybaven patnácti motivovými programy, mezi které patří např. Portrét, Party/interiér, Západ slunce, Muzeum, Ohňostroj a Panorama asistent, nový režim "Multi-shot" zachycuje sérii 16 snímků v jediné koláži, Vše je zabaleno ve stříbrném těle o rozměrech 95,5 x 50 x 31 mm a hmotnosti 130 gramů. Další novinkou je sourozenecká dvojice Coolpix 2200 a 3200, představující náhradu modelů 2100 a 3100. CP2200 nabízí 2 milionu efektivních pixelů, zatímco CP3200 je vybaven CCD snímačem se 3,2 milionu pixelů. Kromě těla mají oba modely shodný i objektiv s 3x optickým zoomem s rozsahem ohniskových vzdáleností 4,7-14,1 mm (CP2200) a 5,8-17,4 mm (CP3200) a 4x digitálním zoomem. Oba fotoaparáty jsou vybaveny 14,5MB vnitřní pamětí pro možnost okamžitého fotografování bez nutnosti založení paměťové karty SD. K dispozici je patnáct motivových a pět volitelných barevných režimů zahrnujících standardní barvy, syté barvy, černobílý režim, sépiové zbarvení snímků a kyanotypii (modrotisk), doplněné o tři režimy záznamu videosekvencí. Užitečnou funkcí je rovněž varování před rizikem rozhýbání snímků. Jako volitelné příslušenství je k dispozici také nově vyvinuté vodotěsné pouzdro, umožňující fotografovat o dovolené na pláži, v dešti, a rovněž pod vodní hladinou do hloubky až 40 m. Rozměry modelů jsou 88 x 65 x 38 mm a hmotnost činí přibližně 140 g.

Do prodeje na jaře půjde i napjatě očekávaný model D70. Tato "amatérská" zrcadlovka by měla čelit Canonu 300D i další konkurenci, která po úspěchu modelu 300D obrátila na tento segment pozornost. Prodávat se bude v Evropě ve volitelných sadách s objektivy, z nichž jedním bude zcela nový Zoom-Nikkor formátu DX, pokrývající rozsah ohniskových vzdáleností od širokoúhlého objektivu až po teleobjektiv. Cena těla fotoaparátu se bude pohybovat přibližně v rozmezí 1 100 eur. Přírůstkem do třídy profesionálních digitálních zrcadlovek je Nikon D2H s architekturou snímače JFET (Junction Field Effect Transistor) LBCAST (Lateral Buried Charge Accumulator and Sensing Transistor array), která je sice podobná CMOSu, nicméně dosahuje vyšší přenosové rychlosti dat, s nízkou spotřebou energie a menším obrazovým šumem. Jeho design eliminuje nutnost mapování pixelů, a dovoluje tak okamžitý start a minimální zpoždění závěrky. Snímač formátu Nikon DX disponuje 4,1 milionu pixelů a fotoaparát zvládne sériové snímání frekvencí 8 obr./s v délce až 40 snímků (JPEG). Vylepšení na tomto fotoaparátu je bezesporu celá řada, mezi nimiž nalezneme i volitelný modul bezdrátového přenosu dat, nicméně tomu odpovídá i cena 3 200 USD, u nás pak ještě o něco více.

Odkaz: www.nikon.cz


Nový rok s iiyamou

Tomáš Jirásko

Firma iiyama vstoupila do nového roku se čtveřicí nových LCD monitorů s dvěma 17" LCD monitory, jedním 19" a jedním 21,3" monitorem pro DTP.

První novinkou je 17" LCD ProLite E430T-S. Tento displej má zabudovaný TV tuner a nabídne úhlopříčku 43 cm jde tedy o alternativu ke klasickému televizoru. Pro kancelářské využití disponuje rozlišením 1,3 megapixelu, jasem 300 cd/m2 a kontrastním poměrem 450 : 1. Dalším 17" modelem je ProLite H430, který doplňuje sérii high-endových modelů tohoto výrobce. Je osazen panelem Hitachi IPS, jejž lze otočit o 90° a nabídne rozlišení 1 280 x 1 024 obrazových bodů při kontrastním poměru 500 : 1 a jasu 250 cd/m2. V podstavci monitoru jsou zabudovány dva vstupy DVI-I a USB hub. ProLite E481S má 19" úhlopříčku a má podobně jako předcházející model panel IPS s dobou odezvy 25 ms a zorné úhly 176° horizontálně i vertikálně. Monitor je vybaven vstupy D-Sub a DVI-D s možností nastavení sRGB a gama-korekce. ProLite H540 se svými 54 cm (21,3 ") úhlopříčky a rozlišením 1 600 x 1 200 je určen především pro aplikace náročné na velikost pracovní plochy, jako je tomu u DTP a CAD. K monitoru lze použít přídavný adaptér OVA 1-2 pro rozšíření o vstupy Video/S-Video. Integrovaná funkce PIP (obraz v obraze) umožňuje sledovat video a obraz z počítače najednou. Monitor lze otočit o 90°, v podstavci je zabudován USB Hub USB 2.0.

Odkaz: www.iiyamacz.cz


Disk se čtečkou

Tomáš Jirásko

Společnost Western Digital představila zařízení Media Center, které v sobě sdružuje pevný disk 250 GB WD Caviar SE, čtečku paměťových karet 8 v 1, rozbočovač USB 2.0 a Dual-option Backup (zálohování ve dvou režimech). Media Center Western Digital tak je v současnosti jediným periferním zařízením pro ukládání dat, které nabízí "vše v jednom". Firma dále uvedla nové externí pevné disky s rozhraním USB 2.0/FireWire s funkcí Dual-option Backup. Tyto externí pevné disky s rozhraním USB 2.0/FireWire s funkcí Dual-option Backup jsou nabízeny v kapacitách 160, 200 a 250 GB. Systém Dual-option Backup firmy Western Digital nabízí uživateli možnost zálohovat data buď automaticky, nebo stisknutím tlačítka. Pomocí průvodce nastavením si mohou uživatelé naplánovat opakované zálohování modré podsvětlení tlačítka pak signalizuje, že budou soubory zálohovány automaticky. Media Center a nové externí pevné disky s funkcí Dual-option Backup jsou schopné zálohovat data z více zdrojů, což využijí uživatelé s větším počtem disků nebo osobních počítačů či notebooků. K vybavení zařízení Media Center a nových externích pevných disků patří vestavěný rozbočovač USB 2.0 s portem USB 2.0 na čelním panelu, dva porty FireWire, software Dantz Retrospect Express, průvodce nastavením pro naplánování automatického zálohování dat, extra ochrana dat pomocí funkce bezpečného vypnutí (Safe Shutdown), kryt odvádějící teplo a bezpečnostní uzamykatelné konektory Kensington. Media Center, který v sobě pro úsporu místa a pro snadné nahrávání jediným stiskem tlačítka spojuje externí pevný disk s vestavěnou čtečkou paměťových karet, je kompatibilní s osmi hlavními formáty paměťových karet CompactFlash Type I a II, IBM Microdrive, SmartMedia, Memory Stick, Memory Stick PRO, MultiMedia Card a SD Card. Doporučená cena Western Digital Media Center 250 GB je 304 eur bez DPH a cena externích pevných disků s funkcí Dual-option Backup 250 GB je 268 eur bez DPH. Odkaz: www.westerndigital.com


Profi Veritony

Tomáš Jirásko

Přírůstky do své stolní řady Veriton oznámil Acer. Oba nové modely Veriton 3600G a Veriton 7600G jsou dle výrobce speciálně navrženy pro segment profesionálních osobních počítačů. Měly by poskytnout vysoký výkon a integrované funkce pro zajištění bezpečnosti a snadné ovladatelnosti jsou vybaveny výkonnými procesory a důležitými multimediálními funkcemi, které spolu s velkou pamětí by měly zaručit zpracování náročných úkolů v co nejkratší době. Osazeny jsou procesory Intel Pentium 4 HT s minimální frekvencí 2,4 GHz a využívají čipovou sadu Intel 865G. Minimální operační paměť je 256 MB DDR400 SDRAM, její maximální velikost činí 4 GB. Desktopy jsou dodávány s pevnými disky 40/80 GB (Serial ATA-100), s 3,5" disketovou mechanikou a optickou mechanikou (CD-ROM, DVD-ROM combo DVD/CD-RW nebo DVD-RW). Ve výbavě nalezneme šest portů USB 2.0 (z toho dva na čelním panelu), integrovanou gigabitovou síťovou kartou (volitelně Wi-Fi), Pro rychlou a snadnou obnovu operačního systému mají Veritony řešení s klávesou "Reset", Pokud tedy počítač nereaguje po instalaci nových programů, anebo jestliže je operační systém napaden virem, není nic jednoduššího než stisknout klávesu "Reset" a obnovit původní nastavení a tím plnou funkčnost systému. Přístup do počítače lze chránit blokováním klávesnice, zvukovým alarmem proti neoprávněné manipulaci a zámkem USBLock. USBLock je řízen programem Acer LANScope a může být dálkově aktivován nebo odblokován prostřednictvím lokální sítě.

Veriton 7600G je dodáván v provedení minitower a Veriton 3600G v provedení SFF (small form factor). Obě řady Veriton jsou vybaveny technologií DVMT 2.0 (Dynamic Video Memory Technology),

Odkaz: www.acer.cz


Mobilní Celeron

Tomáš Jirásko

Společnost Intel představila procesor Intel Celeron M pro mobilní počítače. Tato řada procesorů představuje novou generaci technologie společnosti Intel pro tržní segment cenově dostupných počítačů. Intel pro tuto produktovou řadu uvedl také novou značku a logo. Procesor Intel Celeron M je založen na mikroarchitektuře navržené přímo pro mobilní počítače. Nabízí uživatelům rovnováhu mezi procesorovou technologií optimalizovanou pro mobilní použití a dobrým mobilním výkonem. Procesor Intel Celeron M se vyrábí 0,13mikronovou výrobní technologií, verze se standardním napětím je k dispozici s taktovacími rychlostmi 1,30 GHz a 1,20 GHz, používá napětí 1,356 voltů a má tepelnou spotřebu TDP (thermal design power) 24,5 wattu. Verze s velmi nízkým napětím (ultra-low voltage, ULV) je k dispozici s taktem 800 MHz, používá napětí 1,004 voltu a má hodnotu TDP 7 wattů. Všechny tři verze procesoru Intel Celeron M používají 400MHz systémovou sběrnici a 512 KB vyrovnávací paměti druhé úrovně. Podporují vyspělé řízení spotřeby včetně stavů Deep Sleep, jež minimalizují spotřebu energie procesoru během krátkých okamžiků nečinnosti uživatele, a umožňují tak dosahovat delší výdrže baterií. Tyto vlastnosti umožňují vyrábět tenčí, lehčí notebooky s dobrým mobilním výkonem a delší výdrží baterií pro segment cenově dostupných počítačů. Uváděné procesory jsou kompatibilní s čipovými sadami řady Intel 855 i s čipovou sadou Intel 852GM, které pro výrobce systémů představují cenově výhodné, škálovatelné platformy. Při odběru jednoho tisíce kusů stojí procesory Celeron M 1,30 GHz a 1,20 GHz 134 dolarů a 107 dolarů za kus, procesor Intel Celeron M ULV 800 MHz při stejném odběru stojí 161 dolarů.

Odkaz: www.intel.cz


FinePix F610

Tomáš Jirásko

Společnost Fujifilm ohlásila uvedení prvního kompaktního digitálního fotoaparátu na světě s rozlišením 6 milionů efektivních bodů. Nový model FinePix F610 je vybaven snímačem Super CCD HR čtvrté generace a dosahuje rozlišení snímku až 12 milionů bodů. FinePix F610 je nástupcem úspěšného modelu FinePix F601 Zoom, z něhož designově vychází.

Kromě plně manuálního nastavení priority clony a priority času tak nabízí fotoaparát čtyři režimy snímání: Portrét, Sport, Krajinu a Noční scénu, které usnadňují nastavení vhodných podmínek pro fotografování v konkrétní situaci. Nabízí sériové snímání i videozáznam, kdy u sériového snímání jsou k dispozici dva režimy pro sportovní události. Videozáznam se zvukem se ukládá rychlostí 30 snímků za vteřinu ve VGA kvalitě s rozlišením 640 x 480. Je vybaven dvojicí LCD displejů, a pro F610 je navržen i zcela nový způsob zobrazení informací o nastavení fotoaparátu pomocí LCD displeje.

Odkaz: www.fujifilm.cz


HOOP Tiny

Tomáš Jirásko

UMAX v rámci rozšíření svých aktivit o distribuci značky HOOP uvádí na český trh další model HOOP Tiny 320. Oproti svým starším bratříčkům Dandymu a Minu nabízí možnost přehrávat nejen MP3 soubory, ale i WMA. Protože přehrávač splňuje specifikaci mass storage, můžete ho používat bez ovladače (v operačních systémech, které tuto funkci podporují). HOOP Tiny 320 tak může sloužit i jako externí přenosný disk. Další zajímavostí nového zařízení je kompatibilita s Macintoshem. Na vnějších stranách přístroje naleznete připojení na sluchátka, linkový vstup, ovladač Jog&Scroll a další ovládací tlačítka. Zařízení vydrží přehrávat formát MP3 na 1 AAA baterii celých 10 hodin. V přehrávači se dále nachází integrovaná flash paměť s kapacitou 128 MB. Tuto paměť lze rozšířit prostřednictvím karet Secure Digital. SD karty zároveň umožňují rychlejší přehrávání souboru a jsou zárukou vyšší bezpečnosti dat. Displej MP3 přehrávače je bodový a zobrazuje názvy přehrávaných MP3 souborů. Zabudované FM rádio s pamětí představuje příjemný doplněk pro uživatele, kteří jistě uvítají nejen aktuální zprávy o dění ve světě. Vestavěný enkodér MP3 zároveň umožní důležitou zprávu jednoduše nahrát. Další variantou pro nahrávání je využití linkového vstupu. Zařízení pracuje v operačních systémech Windows 98/Me/2000/XP. HOOP Tiny 320 je v prodeji za cenu 4 910 Kč bez DPH 22 %.

Odkaz: www.umax.cz


Soudcův pomocník

Čestmír Žák

C04P0075

Společnost WiebeTech zveřejnila informace o svých nových produktech, určených primárně k analyzování dat pro soudní účely. První z nich, Forensic ComboDock, je adaptér převádějící data z 3,5" pevného disku na rozhraní USB 2.0 nebo FireWire (400/800), v případě zájmu lze dokoupit ještě přídavný modul určený pro Serial ATA disky. Zařízení umožňuje pouze čtení z dané jednotky, zápis na zkoumaný disk je technicky znemožněn. Druhé zařízení, Forensic BayDock 800, existuje ve dvou podobách pro jeden nebo dva disky, přičemž na vybraný z nich volitelně zakazuje zápis. Jako příslušenství se dodávají speciální SuperSwap podstavce na zkoumanou jednotku pro snadné připojení či opětovné odpojení. Oba produkty vyhovují standardu plug and play a nevyžadují pro svůj provoz žádné zvláštní ovladače. Forensic ComboDock se prodává za 400 USD (10 700 Kč), rozšířená varianta s podporou disků Serial ATA vás přijde na 530 USD (14 300 Kč). Produkt Baydock stojí 650/900 USD (17 600/24 300 Kč) v závislosti na počtu připojitelných jednotek, přídavné stojany SuperSwap koupíte za 130 USD.


Véčka od Panasonicu

Čestmír Žák

Po delší odmlce představuje Panasonic dva nové modely mobilních telefonů. Jedná se o "véčka", která se sice budou primárně prodávat na asijských trzích, ale setkáme se s nimi i v Evropě. Panasonic X60 (v Asii známý jako X66) se svými rozměry 78 x 46 x 28 mm a hmotností 78 gramů řadí mezi nejmenší podobné přístroje na trhu. Výrobce se u tohoto modelu rozhodl vynechat externí displej a zaměřil se spíše na kvalitu displeje interního, jenž se pochlubí těmito parametry: STN,65 tisíc barev, 128 x 128 bodů. Sdílená paměť o velikosti 4 MB poslouží hlavně k ukládání fotografií pořízených integrovaným fotoaparátem (110 000 pixelů), do telefonního seznamu lze zařadit 200 kontaktů. Zkrátka nepřijdou ani fanoušci datových přenosů, pro něž je připravena podpora GPRS, emailový klient a WAP 2.0. Aktivní podpora MMS už dnes asi nikoho nepřekvapí, stejně tak polyfonní vyzvánění, hry, kalkulačka, T9, budík apod. Panasonic X70 (v Asii X88) již integruje vnější displej (96 x 28 bodů, 7 barev), ale ten vnitřní je zatím pro uživatele přeci jenom důležitější; a věřte, že použitý TFT (132 x 176 pixelů, 65 tisíc barev) již stojí za to. Kamerka disponuje shodnými parametry jako předchozí model, liší se pouze velikost paměti, vyhrazené pro obrázky. Z celkových 6 MB sdílené paměti slouží 2 MB pouze pro potřeby digitálních fotografií, o zbylé 4 MB se dělí převážně aplikace v jazyce Java a telefonní seznam s kapacitou 500 položek. Výbava Panasonicu X70 zahrnuje mj. GPRS, Bluetooth, WAP 2.0, e-mail, polyfonní vyzvánění, diář a hry; z telefonu je také možné odesílat zprávy typu MMS i EMS. Li-Ion baterie (680 mAh) zajistí podle dostupných údajů cca 250 hodin pohotovostního režimu nebo až 5 hodin hovoru.

Odkaz: www.panasonic.cz


Pididisk

Čestmír Žák

Toshiba ve svých laboratořích vytvořila nejmenší pevný disk na světě. Záznamové médium, jehož velikost lze nejlépe přirovnat k běžné minci, měří v průměru 0,85" (2,15 cm), což je ještě o cca 15 % méně než u podobného miniaturního disku MicroDrive od společnosti Hitachi. Při kapacitě od 2 do 3 GB by se mohlo jednat o zajímavou inovaci rozšiřující potenciál současných mobilních zařízení. I díky vysokým cenám konkurenčních pamětí typu flash se tak zdá, že za dané situace mají malé disky v tomto segmentu trhu vcelku růžové vyhlídky do budoucnosti. První vzorky zhotoví Toshiba v létě 2004, se začátkem velkovýroby se počítá na úvod roku 2005. Předpokládaná cena okolo 7 300 Kč se díky masové produkci po čase sníží až na přijatelných 2 500 Kč, kdy už bude možné uvažovat o implementaci i do takových zařízení, jako jsou mobilní telefony nebo miniaturní digitální kamery. Analytická společnost Coughlin Associates, Inc., ve svých prognózách očekává, že výroba disků menších než 1,8" postupně vzroste z letošních 3,3 milionu kusů až na 23,7 milionu v roce 2008.

Odkaz: www.toshiba.com


Sbohem, svastiko

Čestmír Žák

Svastika, symbol antisemitismu a nacismu (svého času hojně používaný k propagandě Adolfa Hitlera), se dostala do fontu "Bookshelf Symbol 7", s nímž lze pracovat i v nejnovější verzi programů z řady Office. "Tyto nevhodné symboly byly mezi povolené znaky zahrnuty nedopatřením, v žádném případě nešlo o zlý úmysl", sdělila tisku mluvčí Microsoftu. Společnost Microsoft se na svých webových stránkách za celou kauzu záhy omluvila všem uživatelům, u nichž by mohl tento symbol vzbuzovat nevoli, navíc pro ně ihned uvolnila nástroj, s jehož pomocí lze svastiky z disku kompletně odstranit. Microsoft dále pracuje na kompletním stažení inkriminovaných produktů z trhu a na jejich nahrazení nezávadnou verzí, což však zabere několik měsíců. Zmiňovaná utilita, sloužící k likvidaci svastik z paměti počítače, se nachází na adrese http://support.microsoft.com/?kbid= 833404 Odkaz: www.microsoft.com


Hlídač plochy

Čestmír Žák

V rámci usnadňování si života stvořil člověk už ledacos. Naposledy z této pohnutky vzniklo uživatelské prostředí DesktopX, které zjednodušuje práci s počítačem v tom smyslu, že dovolí některým uživatelům provádět pouze několik málo předem definovaných operací. Minimalizuje se tím riziko, že vám horliví spolupracovníci nebo neméně nadšené děti při své práci s počítačem již pošesté smažou důležitý rozpracovaný projekt. Zatímco dříve dostupné utility jako např. WindowsBlinds změnily pouze některé prvky komunikačního rozhraní, DesktopX dokáže kompletně předělat jeho vzhled i chování. DesktopX dává prostor k omezení působnosti uživatelů zejména v těch oblastech, kde je pro vás jejich pohyb nežádoucí. Pro pokročilejší správu existuje možnost řídit běh systému za použití skriptů (VB, JavaScript apod.), což mimo jiné zajišťuje úplnou kontrolu nad prvky ActiveX, jež se dají úspěšně použít k nastavení operací prováděných v tabulkovém procesoru, internetovém prohlížeči nebo přehrávači videa. DesktopX lze úspěšně aplikovat na všech běžně používaných operačních systémech Windows (verze 98 a novější), přičemž nejlépe se mu spolupracuje s Windows XP či Windows 2000. Pokud příliš netrváte na bezpečnosti, můžete se poohlédnout po bezplatné verzi DesktopX; za 19,95 USD už však pořídíte dobře zabezpečenou variantu DesktopX Enhanced. Pro náročné uživatele je k dispozici verze Professional LX za 129 USD, v komerční sféře pak nalezne uplatnění plnohodnotná varianta Professional (499 USD).

Odkaz: www.stardock.com


ATi expanduje

Čestmír Žák

Sotva společnost Creative Labs Europe uzavřela strategické partnerství s ATi Technologies, již spatřily světlo světa první karty vzniklé z této spolupráce. Jedná se hned o trojici produktů s GPU Radeon 9200 SE (128 MB), Radeon 9600 (256 MB) a hi-tech Radeon 9800 XT (256 MB). Nejvýkonnější model s Radeonem 9800 XT stojí v přepočtu asi 15 000 Kč, střední třída a la Radeon 9600 vás přijde na čtyři tisícovky a konečně levnou kartu s Radeonem 9200 SE koupíte za cca 1 750 Kč. V současnosti se tak pod značkou Creative prodávají grafické karty s čipy jak od nVidie, tak i od ATi.


Maxtor zrychluje

Čestmír Žák

Maxtor, známý především produkcí pevných disků, nabízí na svých internetových stránkách ke stažení zvláštní ovladač harddisku pro Windows 2000/XP, s jehož pomocí lze dosáhnout v některých aplikacích zrychlení údajně až o 60 %. Před downloadem musíte provést krátkou registraci, v níž si zvolíte uživatelské jméno a zadáte váš email, abyste mohli být v budoucnu informováni o updatech. Utilita o velikosti 11 MB funguje s většinou stávajících disků Maxtor určených pro rozhraní IDE a Serial ATA. Jedná se však o aplikaci v intenzivním vývoji, proto zatím není oficiálně zaručena její 100% stabilita a funkčnost. Odkaz: www.maxtor.com/en/support/downloads/maxboost/download.cfm


Diamond se vrací

Čestmír Žák

Pokud sledujete počítačový hardware již delší dobu, určitě si vzpomenete na společnost Diamond Multimedia, ve své době jednoho z nejpopulárnějších výrobců grafických karet. Po několikaleté odmlce, kdy o ní nebylo prakticky vůbec slyšet, se značka Diamond znovu ozývá, a chce si dobýt zpět alespoň část ztracené slávy. V současnosti naleznete v produktové řadě Diamond Stealth čtveřici low-endových grafických karet s čipy od ATi i nVidie. Produkty s čipy ATi jsou k dostání v provedení pro sloty PCI i AGP, u řešení založených na čipech nVidia se musíte spokojit se standardizovaným AGP. Označení Stealth S60 značí kartu s čipem Radeon 7000 a 32 MB DDR paměti, S70 je GeForce 2 MX 400 s 64 MB SDR paměti. Za pojmenováním Stealth S80 se skrývá Radeon 9200SE (128 MB DDR) a konečně Stealth S90 znamená GeForce FX 5200 se 128 MB DDR. Všechny zmíněné modely seženete za cenu pod 100 USD (2 700 Kč). Odkaz: www.diamondmm.com


Robot sprinterem?

Čestmír Žák

Společnost Sony představila inovovanou verzi svého humanoidního robota jménem "Qrio". Ten dokáže zpívat, tancovat, a díky posledním úpravám rovněž běhat. Až dosud byli roboti schopni provozovat pouze chůzi, tedy pohyb, kdy jedna noha střídavě zůstává na zemi. K tomu, aby robotovi umožnili běhat, byl tým vědců z laboratoří Sony nucen vyvinout zvláštní software, který mu dovoluje koordinovat pohyby i ve chvíli, kdy má obě nohy ve vzduchu. Kvůli celkovému zrychleni pohybu vznikla také potřeba zvýšení výkonu pohonné jednotky. I přes mohutné úpravy se robot stále pohybuje rychlostí pouze 14 metrů za minutu, přičemž je schopen tento pohyb vykonávat pouze na dráze několika metrů. Olympijští běžci si tak na konkurenci v podobě robota budou muset ještě chvíli počkat. Druhá významná inovace Qria se týká jeho schopnosti uchopit míč a vrhnout jej; i tento zdánlivě banální úkon vyžaduje dokonale přesné sladění činností jednotlivých kloubů a prstů robota. V minulém roce se sice poměrně intenzivně hovořilo o tom, že by se Qrio mohl začít prodávat za cenu běžnou pro malé osobní auto, ale aktuální informace tuto možnost bohužel dementují. Sony tak nyní Qria používá jako atrakci určenou k pobavení klientů při svých prezentacích po celém světě.

Odkaz: www.sony.co.jp


Záleží na pohledu?

Čestmír Žák

Společnost Toshiba oznámila, že se jí podařilo vyvinout technologii, jež umožní u LCD displejů přizpůsobit úhel viditelnosti podle aktuálních potřeb. Při pohledu z většího než maximálního povoleného úhlu se dočkáte pouze černých čtverečků, které vám o samotném obraze na displeji mnoho neprozradí. Ať již se jedná o banky, úřady nebo jiná důležitá pracoviště, využití této novinky se nabízí všude tam, kde je třeba důsledně chránit informace, s nimiž se právě pracuje. Uplatnění by si mohla najít také v noteboocích nebo mobilních telefonech pro uživatele, kteří pracují s citlivými daty nebo jen prostě nechtějí sdílet své soukromí s kolemjdoucími zvědavci. Technologie filtru umístěného na povrchu displeje funguje na principu kontroly postavení každého pixelu, přičemž její hlavní přínos oproti dřívějšku spočívá právě ve schopnosti regulace zorného úhlu, potažmo v možnosti tuto funkci úplně vypnout. Toshiba doufá, že výroba displejů vybavených touto technologií začne v první polovině roku 2004. Konkrétní náklady zatím nebyly vyčísleny, Toshiba však již nanesla, že u 15palcového LCD se použitím nové technologie zvýší cena přibližně o 140 USD (3 800 Kč).

Odkaz: www.toshiba.com


Mobilní kancelář

Tomáš Bučina

C04P0062

Asus uvádí nový notebook N6800N, který je postaven na technologii Intel Centrino s procesorem Intel Pentium M s frekvencí až 1,6 GHz. Operační paměť typu DDR333 lze rozšířit až na 2 048 MB, a nechybí ani kvalitní grafický adaptér ATI Radeon 9600 s podporou DirectX 9 a 64 MB dedikované paměti.

Také komunikační rozhraní zahrnují současné standardy a nechybí mezi nimi gigabitová LAN karta, modem a bezdrátová síť Wi-Fi. Na těle notebooku se dále nachází paralelní port, FireWire rozhraní a čtveřice USB 2.0 portů.

Jako tradičně u notebooků montovaných v České republice, je možné volit kapacitu i výkonové parametry pevného disku (40-80 GB a 4 200-7 200 otáček za minutu) a zajímavá je určitě také možnost volby displeje. V nabídce jsou patnáctipalcové zobrazovače s rozlišením XGA (1 024 x 768 bodů), SXGA+ (1 400 x 1 050 bodů) a také nevšední širokoúhlý displej s úhlopříčkou 15,4" standardu WXGA s rozlišením 1 280 x 800 bodů.

Příznivce digitální fotografie určitě potěší vestavěná čtečka paměťových karet MMC/SD/MS/MS Pro, karty typu CompactFlash lze pomocí jednoduché redukce vložit do PCMCIA slotu.

Výrobce udává dobu provozu se standardní baterií až 7,4 hodiny, při instalaci displeje s vysokým rozlišením a špičkové zátěži to bude pochopitelně méně. Navíc lze do modulární šachty místo optické jednotky (v nabídce jsou DVD/CD-RW kombo či DVD-RW zapisovačka) nainstalovat třeba dodatečnou baterii, a tím dosáhnout až 10 hodin provozu.

Celková hmotnost notebooku se pohybuje od 2,6 kilogramu, což na tuto kategorii rozhodně není mnoho. Výhodou pro často cestující uživatele bude určitě fakt, že lehké šasi je zpevněno uhlíkovými vlákny a tím se podílí na vysoké odolnosti celého počítače.

Standardní příslušenství zahrnuje rovněž brašnu, bezdrátovou optickou myš, operační systém MS Windows, manuály a CD s ovladači. Jednotlivé modely stojí zhruba od 55 do 78 tisíc korun včetně DPH.

Notebooků Asus se týká také to, že od ledna tohoto roku jsou v Česku distribuovány už dvěma společnostmi. K osvědčeným AT Computers se přidávají ještě LEVI International a tak věřme, že se jak nabídka produktů, tak i jejich cena budou nadále zlepšovat.


Gigabajtové SD karty

Tomáš Bučina

Opakuje se to poslední dobou na každé velké akci CeBIT nebo CES, všude se ukazují vzorky kapacit paměťových karet, které ještě na trhu nejsou, ale co chvíli už budou. Tentokrát své miláčky předvedly japonský Green House a americký SanDisk, obě dvě firmy shodně ve formátu SD Card s kapacitou 1 GB. Green House tvrdí, že produkt bude dostupný od konce ledna tohoto roku, a tak se určitě máme na co těšit.

Kapacita SD karet stále pokulhává za levnějšími a staršími CompactFlash, a poslední dobou bohužel i za Memory Sticky. SanDisk totiž na výstavě CES předvedl už 2gigabajtový Memory Stick PRO a 2GB CF karty jsou již dávno v prodeji.

Uplatnění nových karet s velkou kapacitou se očekává zejména v digitálních fotoaparátech s SD slotem a dále v PDA, do nichž tak bude možné snadno nahrávat například kompletně celé filmy či spoustu fotografií. Prioritní je ale dostupnost pro digitální fotografy, kteří vlastní příslušně vybavený přístroj. Při 6megapixelovém snímači už leckdy 512MB karta stačit nemusí.

Ceny oznámených produktů zatím uveřejněny nebyly, ale lze odhadnout, že 1GB SD karty by mohly být na našem trhu k dispozici za cenu zhruba

15 tisíc korun.


Apple iPod mini

Tomáš Bučina

Na výstavě CES v nevadském Las Vegas představil Apple očekávaného menšího bratříčka úspěšného iPodu. MP3 přehrávač nazvaný prostě jen iPod mini je jak rozměrově, tak kapacitně zmenšenou verzí klasického iPod, od kterého však přebírá mnoho konceptů jak v ovládání, tak i v nabídkách menu a funkcích. Základním úložným prostorem je tentokrát 4GB pevný disk, který pojme zhruba 1 000 skladeb v 70 hodinách nepřetržitého hraní.

S rozměry 91 x 51 x 12 mm a hmotností jen těsně převyšující 100 gramů patří k těm menším diskovým přehrávačů, které dnes zahrnují například nové MuVo2 od Creative Labs. Výrobce dodává v balení mimo samotného iPodu mini také sluchátka, klip na opasek a napájecí adaptér.

Dále v dodávce nechybí CD s programem iTunes pro Windows i Mac, kterým je možné přenášet hudební soubory do přehrávače jak prostřednictvím rozhraní FireWire, tak i USB 2.0. Vestavěná lithium-iontová baterie by měla udržet přístroj v chodu po dobu 8 hodin.

Zajímavá je softwarová výbava iPodu mini, která zahrnuje například hry, kalendář, kontakty a poznámky. Ve spolupráci s iTunes lze snadno vytvářet playlisty, vyhledávat a přehrávat oblíbené skladby, či obsah iPodu synchronizovat s počítačem. ITunes mají i svůj webový obraz na adrese www.itunes.com a v současnosti jsou nejúspěšnější on-line prodejnou hudby na trhu.

IPod mini je k dispozici už nyní v USA za cenu 249 dolarů, celosvětově jej půjde sehnat zhruba od dubna a u nás by mohl stát kolem 8 tisíc korun.

Pro Apple je uvedení nového přehrávače podstatným krokem, kterým útočí na rychle se rozvíjející segment velmi malých přehrávačů s velkou kapacitou, danou pevným diskem. Původně se sice spekulovalo, že by iPod mini mohl být k mání už za 100 dolarů, ale současná cena, mimochodem jen o 50 USD nižší, než na kolik přijde nejlevnější "klasický" iPod, více odpovídá reálné situaci na trhu. Obdobné produkty konkurenčních firem se totiž nacházejí ve stejné cenové hladině.

Odkaz: www.apple.com


MSI Mega PC 180

Tomáš Bučina

Společnost MSI uvádí inovovanou verzi svého nevšedního barebone systému, který je tentokrát určen pro procesory AMD. Základem nového Mega PC 180 je čipová sada nVidia nForce2 s integrovanou grafickou kartou odpovídající výkonem zhruba GeForce4 MX 440. nVidia tento integrovaný čipset nabízí pouze s podporou dvoukanálového řadiče pamětí DDR333 a 333MHz sběrnicí procesoru, a tak i do MSI Mega PC lze instalovat nejvýše procesor Athlon XP 3000+ a odpovídající čip paměťových modelů.

Na předním panelu skříně, která je tentokrát zcela černá, se nachází velký rotační ovladač hlasitosti a nezbytné vstupy a výstupy signálu kryté záklopkou. Jeho dominantou je však poměrně velký oranžově svítící displej, na němž se mohou v režimu rádia, přehrávání CD či přehrávání MP3 z CD bez nutnosti zapnout počítač, objevovat frekvence stanic či pořadí skladby na disku. Speciální tlačítko slouží k zapnutí samotného počítače a další pak k otevření mechaniky optických disků.

Příznivci digitální fotografie určitě ocení také integrovanou čtečku paměťových karet prakticky všech typů (stejně jako u jiných barebonů se čtečkou zde chybí jen slot na xD Picture Card od Olympusu). Ta ovšem pracuje až při zapnutém modulu PC.

Na zadní straně pak nalezneme celou plejádu konektorů zahrnujících paralelní port, 2x PS/2 rozhraní, trojici zvukových konektorů, SPDIF výstup, dva porty USB 2.0, televizní výstup a modem spolu se síťovou kartou. Díky grafice integrované v čipsetu nás nepřekvapí ani VGA konektor, i když uvnitř skříně je k dispozici ještě AGP slot na dodatečnou výkonnější grafiku.

Mimo něj je možné umístit také jednu kartu PCI a jednu kartičku typu mini PCI. Dva sloty na paměťové moduly jsou schopné pojmout celkem

2 GB RAM. Instalovat je pochopitelně možné také libovolnou optickou mechaniku (CD-RW, DVD, DVD/CD-RW či DVD+/-RW) a také i pevný disk na rozhraní ATA 133. Napájecí zdroj celého Mega PC 180 má poměrně úsporných 200 wattů. K Mega PC 180 se dodává také příjemné dálkové ovládání, které umožňuje standardní funkce domácí audiosestavy zahrnující ladění rádia, změnu hlasitosti či posuny na CD.

Mimo tohoto modelu se na trhu objeví další typ MSI Mega PC 865, určený pro procesory Intel Pentium4/Celeron s čipovou sadou Intel 865G.

Odkaz: www.msi.com.tw


RealPlayer 10

Lenka Karlíková

C04P0065

Již desátou verzi svého multimediálního přehrávače RealPlayer představila společnost RealNetworks. Přehrávač umí přehrávat nejen formáty RealAudio a RealVideo, ale také formáty Windows Media (Windows) nebo QuickTime (Apple). Dále podporuje spolupráci s více než 50 přehrávači digitální hudby a umí přehrávat digitálně chráněný obsah. Ti, kdo si jej pořídí, budou moci stahovat hudbu přímo z internetových obchodů. Zatím však mohou čerpat především z nabídky firmy RealNetworks, která veškerou svoji činnost zaměřuje na poslech, a dle toho se snaží přistupovat k uživatelům. Jejich webové prostředí je jednoduché a poskytuje bohatý výběr skladeb. Cena za jednu skladbu, kterou si zákazník může stáhnout a vypálit nebo přenést na jiné zařízení podporující AAC (Advanced Audio Coding), by se měla pohybovat kolem 0,10 USD. Formát AAC používá také společnost Apple pro jeho službu iTunes. Dále je v RealPlayeru 10 zrychleno vypalování, audioa videokódování, a také výrazně vylepšena podpora DVD. Přehrávač je zatím určen pro OS Windows. Ke stažení je pro vás připravena 14denní trial-verze.

Odkaz: www.real.com


Pinnacle Studio 9

Lenka Karlíková

Pinnacle Studio se může pochlubit svou zatím poslední, devátou verzí. Program pro komplexní zpracování domácího videa totiž umožňuje grabování, střih, efektové úpravy Hollywood, export videa, titulkování a mnoho dalšího. Studio 9 kombinuje formu používání drag&drop spolu s profesionálními funkcemi, mezi něž patří přechody, barevné korekce, jas, kontrast, vlastní zvuky, zrychlení nebo zpomalení. Novinkami ve verzi 9 jsou automatická editace a nástroje pro úpravu starších nebo poškozených videosnímků, například barevná korekce. Dále poskytuje prostředky ke zlepšení zvukové stránky, která tak zajišťuje kvalitní domácí kino. Hudba na pozadí, vlastní komentáře nebo importování mp3 souborů jsou samozřejmostí. Pomocí Studia intuitive three-step movie making lze tak vytvořit vlastní video ve třech krocích, které úspěšně završíte uložením do formátu MPEG-1, MPEG-2, RealVideo, AVI, WMF, vypálením na CD, DVD nebo exportem na pásek.

Odkaz: www.pinnaclesys.com


Bezdrát u Microsoftu

Lenka Karlíková

S novým využitím bezdrátového připojení přichází společnost Microsoft. Pro uživatele počítačů by bylo jistě velmi příjemným, pokud by jej měli navzájem propojený s televizí. Nová technologie by tak umožňovala vlastníkům Windows XP Media Centre Edition prohlížet si své fotky, přehrávat videosoubory nebo webové aplikace v televizi, aniž by ji museli mít propojenou s PC kabely. Zatím se jedná o bezdrátové připojení těchto dvou zařízení v jedné místnosti. Oznamovanou technologii však Microsoft nebude prodávat samostatně. Bude úzce spolupracovat s hardwarovými partnery, firmami Gateway, Dell a Samsung Electronics, jež začnou prodávat televize se zabudovanými součástmi. TV by se měly objevit na trhu ke konci letošního roku a jejich cena se bude pohybovat v rozmezí 300-600 USD.

Odkaz: www.microsoft.com


Ximian Desktop

Lenka Karlíková

Podniková pracovní plocha pro Linux, tak bychom mohli představit

Ximian Desktop 2, který poskytuje bohatou sadu nástrojů. Novinkou v poslední vydané verzi tohoto balíku je podpora SuSE AG Linuxu. Ximian Desktop 2 je založen na open source grafickém prostředí GNOME, zahrnuje OpenOffice, vestavěnou správu softwaru Red Carpet, webový prohlížeč Mozzila, aplikaci Groupware Ximian Evolution pro správu elektronické pošty, moduly plug-in pro prohlížeče, upravování obrázků a grafiky (GIMP), profesionální písma, rychlé zprávy (GAIM) a mnohé další. Podporuje taktéž formáty souborů, sítí a komunikačních standardů obvyklých v OS Windows. Tím dovoluje uživatelům používat aplikace více operačních systémů, například Windows a Linux. S těmito klady je Ximian vhodný pro prostředí, která integrují výše zmiňované operační systémy, neboť již zahrnuje přednastavenou kompatibilitu. Ximian Desktop 2 je volně ke stažení, avšak ti, kteří si chtějí koupit verzi rozšířenou o technickou podporu, automatický update, fonty a další prvky, si musí připravit 100 USD.

Odkaz: www.novell.com


Heslo v MS Wordu

Lenka Karlíková

U uživatelů oblíbený textový editor MS Word společnosti Microsoft se v poslední době stal terčem kritiky expertů, kteří upozorňují na nezabezpečení vlastností týkajících hesla dokumentu. Heslo by mělo chránit některé specifické prvky dokumentů a samozřejmě zabezpečovat před neautorizovanou změnou jejich obsahu. Podle těch, co se věnovali této chybě, lze heslo vymazat, když dokument uložíme jako HTML (Hypertext Markup Language) soubor a poté s ním dále pracujeme v jednoduchém textovém editoru. Poté jej samozřejmě můžeme uložit s novým heslem. Firma Microsoft nové znaky zabezpečení představila na podzim minulého roku v Office 2003, avšak v poslední době věnuje svou pozornost odstranění těchto závažných chyb, které se objevily.

Odkaz: www.microsoft.com


PageMaker Edition

Lenka Karlíková

Adobe InDesign CS, uvedený na trh v říjnu 2003, se dočkal rozšíření. Společnost Adobe představila InDesign CS PageMaker Edition, kteréžto rozšíření by mělo napomoci uživatelům PageMakeru provést rychlý a úspěšný přechod na InDesign. InDesign CS PageMaker Edition zahrnuje plnou verzi Adobe InDesign CS, doplněnou o balík zásuvných modulů PageMaker Plug-in Pack, předlohy a výukové materiály. InDesign podporuje pracovní postupy PageMakeru, Mac OS X Pantheru, a má nativní podporu souborů z programů Adobe Photoshop CS a Illustrator CS. Uživatelé PageMakeru získají zvýšenou produktivitu pomocí funkcí, jako je editor článků, poskytující integrovanou funkčnost textového procesoru. Kontextově závislá ovládací paleta usnadňuje efektivní formátování textu, úpravy objektů a doladění tabulek z jednoho místa na pracovní ploše. Navíc InDesign CS poskytuje rozšířené schopnosti návrhu s vrženými stíny, vynikajícím ovládáním typografie a nastavitelnými volbami průhlednosti. Sada zásuvných modulů Adobe PageMaker Plug-in Pack přidává do InDesignu CS podstatné schopnosti PageMakeru, a rozšiřuje podporu převodu, která nyní zahrnuje dokumenty PageMakeru 6.0, a také 6.5-7.x a soubory z QuarkXPressu 3.3-4.x. Navíc zásuvný modul ALAP InBooklet Special Edition v průběhu tisku automaticky přeuspořádá stránky dokumentu na arch s úplnou kontrolou nad okraji, mezerami, spadávkami, nárůstem vnějších stránek a přesahy mezi stránkami. Další funkce zahrnují automatické odrážky a číslování, sloučení dat, nástroj umístění, který funguje podobně jako nástroj oříznutí v PageMakeru, a možnost přepnout klávesové zkratky v InDesignu CS tak, aby odpovídaly zkratkám PageMakeru. K rychlému nastartování nových projektů zahrnuje prohlížeč předloh více než 80 profesionálních předloh vytvořených špičkovými grafiky, pokrývající návrhy inzerátů, vizitek, certifikátů a hlavičkových dopisů. Adobe InDesign CS PageMaker Edition pro Mac OS X a Microsoft Windows bude dostupný v prvním čtvrtletí roku 2004.

Odkaz: www.adobe.com


Java Tools Community

Lenka Karlíková

Jedenáct softwarových společností, pod vedením Sun Microsystems a BEA Systems, Inc., se počátkem ledna dohodlo, že budou jako organizace Java Tools Community (JTC) podporovat produkty založené právě na tomto nástroji, a především jejich součinnost. Cílem JTC je sjednotit standardy, dle nichž by se měly nástroje vytvářet. Tím by se výrazně ulehčila práce vývojářů při tvorbě aplikací a také by se tak rozrostly jejich řady. Spolu s ostatními členy, například Compuware Corp., Embarcadero Technologies, Inc., Oracle Corp., JetBrains, Inc., by tak společnosti chtěly doplnit činnost společnosti Elipse, jež se taktéž zabývá vývojem Java nástrojů.


McAfee VirusScan

Lenka Karlíková

Společnost McAfee se může pochlubit novou verzí antivirového programu McAfee VirusScan PDA Enterprise, který je určen pro Microsoft Pocket PC a pro zařízení Windows Mobile. VirusScan Enterprise je postaven na podobném principu jako McAfee ePolicy Orchestrator, jenž patří k k nástrojům, které dokáží spravovat antivirovou ochranu až na 250 000 stanicích. Cena VirusScan PDA Enterprise je 12 USD. Odkaz: us.mcafee.com


Server 2003 pro 64 bitů

Lenka Karlíková

Společnost Microsoft uvedla novou beta-verzi aplikace Windows Server 2003. Tentokrát je však tento nástroj určen pro 64bitový procesor Opteron od AMD (Advanced Micro Device, Inc.). Opteron patří k výkonným zástupcům procesorů, jež umožňují díky své architektuře provozovat nejen 32bitové, ale také 64bitové programy na 64bitovém jádře. Především je tak Opteron určen pro pracovní stanice a pro serverový trh. Podle vývojářů by se měl Windows Server 2003 začít na trh dodávat v polovině tohoto roku, kdy by měl být k dispozici ve Standard a Enterprise edici. Microsoft by v té době měl také představit Windows Server 2003 pro servery s procesory Itanium. Společnosti Intel, která je konkurentem AMD, je již Windows Server 2003 v několika edicích dodáván. Cena této 64bitové verze Windows Server 2003 by měla být stejná jako 32bitové. Standard Edititon, která zahrnuje 5 licencí, tak bude stát 999 USD.

Odkaz: www.microsoft.com


Director MX 2004

Lenka Karlíková

Společnost Macromedia počátkem letošního roku oznámila upgrade svého produktu Macromedia Director MX 2004, který představuje mnohostranný nástroj pro vývoj interaktivních multimediálních aplikací. V nejnovější verzi tohoto prostředí uživatelé naleznou podporu JavaScriptu, DVD-Videa a Flash MX. Director je víceplatformový produkt. Podporuje OS Windows a Macintosh. Výslednou prezentaci lze uložit ve formě spustitelných souborů, přičemž flash technologie umožňuje taktéž prezentaci na webových stránkách. Nově zahrnuté prvky, obzvláště JavaScript, vytvářejí tak vhodný nástroj pro vývojáře v Java jazyce. Předchozí verze Directoru MX obsahovaly jen vlastní, objektově orientovaný programovací jazyk Lingo. Proto jej vývojáři obohatili o JavaScript, neboť tím výrazně rozšíří řady jeho uživatelů. Director dále umožňuje vytvářet 3D animace, podporuje bitmapovou a vektorovou grafiku, fonty, digitální video, zvuk a flash animace. Na trhu by se Macromedia Director MX 2004 měl objevit v únoru a cena pro nové uživatele bude 1199 USD.

Odkaz: http://www.macromedia.com


Z Bondova šuplíku

Jakub Larva

C04P0068

Chtěli byste se vrátit o pár vteřin zpět? Zjistit, zda se váš zrak nemýlil? Vidět znovu pěknou slečnu, co vás před chvílí minula? Slyšet opět ten podivný zvuk a přijít na to, co to bylo. Pomoci se vám rozhodla firma Deja View, Inc.

Společnost se zabývá přenositelnými kamerami malých rozměrů. Svůj první produkt Camwear 100 představila již v červnu na CeBITu, kdy jako datum zahájení prodeje byl uveden říjen 2003 cena kamerky byla stanovena na 350 USD. Kamera si však s odložením tohoto termínu odbyla znovupremiéru i na výstavě Consumer Electronics Show (CES) v Las Vegas (8. do 11. ledna) 2004, a do prodeje by se měla dostat až během prvního čtvrtletí 2004.

Camwear se skládá ze dvou částí. První je malá kamera, připevnitelná na brýle, čepici, oblečení apod., s mikrofonem. Udávaná délka je 25 mm a průměr 21 mm. Druhou částí je černá krabička velikosti PDA. Oba komponenty jsou spojeny kabelem. Kamera provádí nepřetržitý záznam zvuku a videa v délce 30 sekund. Kdykoliv zmáčknete tlačítko, záznam se uloží na paměťovou kartu. Podle výrobce je obraz zaznamenáván v rozlišení 320 x 240 pixelů, 24bitové hloubce a 30 snímcích za vteřinu ve formátu MPEG-4. Úhel záběru kamery je 60 ?. Zvuková kvalita 16 bit a zvuk 32 kHz . Jeden záznam by měl mít velikost kolem 4 MB, takže na dodávanou 64 MB SD (secure digital) paměťovou kartu se jich má vejít cca 16 zařízení spolupracuje s kartami o velikosti až 512 MB. Pokud využijete možnosti "Video Out", můžete video a zvuk zaznamenávat na videorekordér nebo pouštět přímo do televize přes analogový výstup. Použijeme-li USB kabel, lze záznam odeslat do počítače jako soubor s koncovkou .asf. Baterie Li-Ion 2 000 mA je v zařízení zabudovaná a vymění jí pouze v servisu. Udávaná výdrž je 4 hodiny a doba nabíjení 3 hodiny.

Sestava Camwear 100 zahrnuje kameru, nahrávací zařízení, adaptér, 64 MB SD kartu, AV (audio/video) kabel, USB kabel a CD se softwarem. Camwear 100 není odolný proti vodě a pro noční nahrávání je třeba dobrého osvětlení. Zřejmě jsou to jediné nevýhody které však při mnoha možnostem využití jistě nijak na celkovém dojmu neubírají. Společnost také oznámila další připravované produkty. Model 50 za 80 USD by měl zaznamenat 50 sekund, použitelný je však pouze s PDA. Model 200XP (nástupce 100) má zvládnout až čtyři hodiny a stát by měl 500 USD.


Nová tiskárna

Václav Maletínský

C04P0069

Míváte obavy, že fotografie vytištěné na inkoustové tiskárně vám časem vyblednou? S novou tiskárnou Epson Stylus Photo R800, která používá další generaci inkoustů, se z přirozených barev může těšit až 80-100 let. Delší životnost vytištěných snímků ale není jediným důvodem, proč se pro tuto novinku rozhodovat. Výrobek, který by se měl na pultech prodejen objevit v únoru 2003, totiž překvapuje zajímavými zlepšeními. Tisková hlava bude pracovat s osmi samostatnými inkoustovými zásobníky s pigmentovými inkousty UltraChrome Hi-Gloss, které kromě nové červené, modré a dvou odstínů černé barvy obsahují také samostatnou kazetu, jejíž kapalina slouží pro vyrovnání lesku na zhotovených výtiscích. U nerovnoměrně pokrytých snímků totiž zmíněná substance vyrovná rozdíly mezi inkoustem pokrytými i netištěnými částmi a obrázky by měly vypadat lépe při všech úhlech osvětlení. Optimalizátor lesku je sice primárně určen pro speciální papíry, svou úlohu však sehraje i při tisku na běžné kancelářské listy. Výrobce uvádí, že výtisky na takový materiál budou s novými inkousty a optimalizací výraznější než v minulosti. Tisková hlava bude pracovat v maximálním rozlišení 5 780 x 1 440 dpi a využije technologie tisku s proměnlivou velikostí nanášených kapek, přičemž nejmenší kapky budou mít objem pouhých 1,5 pikolitru. Sluší se připomenout, že kromě Epsonu žádný výrobce takto malé kapičky nevyužívá. Profesionální fototiskárna Epson Stylus Photo R800 nebude při komunikaci s počítačem spoléhat jen na USB 2.0 rozhraní, ale nabídne také IEEE 1394 FireWire připojení. Kromě běžných listů formátu A4 by tento výrobek měl zvládnout i tisk na kompaktní nebo DVD disky. Samozřejmostí by se měl stát bezokrajový tisk na všechna podporovaná média, včetně maximálního formátu A4. Záruční doba nového výrobku činí 24 měsíců, pořizovací cena dosud nebyla zveřejněna.

Odkaz: www.epson.cz


Epson vyšší rozlišení

Václav Maletínský

Začátek nového kalendářního roku využili zástupci společnosti Epson k představení nového profesionálního zařízení pro zpracování fotografií. Skener s označením Epson Perfection 4870 Photo se svým výkonem a technickými parametry může směle měřit se speciálními produkty pro snímání diapozitivů a negativů. Tento stolní deskový přístroj totiž bude pracovat ve velmi vysokém optickém rozlišení 4 800 x 9 600 ve 48bitové barevné hloubce. Skener dokáže pracovat s běžnými odrazovými materiály, ale plné využití najde také při snímání transparentních předloh. Na jediný průchod CCD snímače totiž zvládne sejmout 24 okének filmu 35 mm nebo 8 diapozitivů stejného formátu. K dispozici budou i rámečky pro práci s rozměry 6 x 12 cm a výrobce počítá také s podporou velkoformátového filmu 4 x 5 palců. Hardwarová podpora technologie DIGITAL ICE poslouží k opravení starších materiálů a odstranění škrábanců nebo prachu, optická hustota 3,8 Dmax by měla vyhovovat i nárokům profesionálních grafických pracovišť a fotoateliérů. Nový Epson nebude průhledné materiály osvětlovat najednou, ale pohyblivá lampa v transparentním nástavci bude svůj chod koordinovat s CCD snímačem. Uživatel může pomocí programového vybavení ovlivňovat celkovou zrnitost snímaného materiálu, samozřejmostí by mělo být nastavení jasu, kontrastu, vyvážení jednotlivých barevných odstínů nebo odstranění tiskového rastru ze zpracovávaných obrazů novin či časopisů. Ve standardní programové nabídce by se kromě TWAIN modulu měl objevit také speciální program pro negativy a diapozitivy SilverFast SE6 a pokročilý grafický editor Adobe Photoshop Elements 2.0. Výrobek by se na našem trhu měl objevit v březnu 2004.

Odkaz: www.epson.cz


Změní se Telecom?

Hynek Vácha

Ani do nového roku nevykročil Český Telecom s cenami, které by umožňovaly rozvoj na českém telekomunikačním trhu. Toto je asi hlavní poselství prohlášení Asociace provozovatelů veřejných telekomunikačních sítí, tedy sdružení alternativních operátorů. Podle našich zkušeností a informací je bohužel nutné se s tímto stanoviskem ztotožnit. Velmi nepříjemné je například i to, že zákazník, který chce využít jejich levnější volání, musí neustále předplácet volné minuty u Telecomu, jež následně nevyužije. Od letošního roku je sice již na světě nový tarif s názvem Universal, který v sobě nezahrnuje volné minuty, ale ten jen přilil olej do ohně, protože jeho cena se podle alternativních operátorů pohybuje pod náklady na jeho provoz. Připočteme-li k tomu ještě ceny za něž Telecom nabízí linky ostatním poskytovatelům, kteří je nevlastní, vidíme, jak za přispění státu Telecom ovládá telekomunikační trh u nás a tím značně brzdí jeho rozvoj. Nám tak nezbývá než doufat, že se konečně změní podmínky, za kterých lze v Čechách poskytovat telekomunikační služby, ve prospěch nás všech.


Herní tip měsíce Legacy of Kain: Defiance

C04P0070

Série Legacy of Kain patří mezi nejoblíbenější hry s upírskou tematikou všech dob. Premiéry se dočkala již před osmi lety o od té doby zájem o ni neutichá, ba naopak díl od dílu se zvyšuje. Nejnovější přírůstek nazvaný Legacy of Kain: Defiance na tom nic nemění.

Příběh této akční adventury je již tradičně komplikovaný, a ačkoliv je možné se k finální animaci propracovat i bez znalosti předchozích dílů, nebudete mít v tom případě nejmenší šanci pochopit, o co vlastně celou dobu šlo. Ono to je tak. Hned po prvním dílu se totiž série Legacy of Kain rozdělila na dvě větve. V Soul Reaveru jste řídili kroky lovce démonů Raziela, který lační po smrti arogantního, mocichtivého a sebevědomého upíra Kaina za nějž jste naopak hráli v dílech nesoucích označení Blood Omen. Tentokrát se setkají. Ano, je to tak. Část Defiance projdete jako Raziel, část jako Kain. Na zápletku tedy pohlížíte ze dvou různých úhlů, což ještě více zašmodrchá už tak pěkně zauzlovanou zápletku.

Pokud jste se se sérií Legacy of Kain někdy setkali, jistě tušíte, že za oba hlavní protagonisty se bude hrát trošku jinak. Raziel je totiž odborník na přecházení mezi materiálním a spektrálním světem, čímž se vyhne mnoha překážkám, Kain je naopak bojovník tělem i duší a postupně získává různé speciální dovednosti. Tím ovšem veškeré rozdílnosti bohužel končí. Je to trošku nepochopitelné: místo aby se tvůrci pokusili z odlišností obou postav vytěžit maximum, snažili se je co nejvíc sblížit. Inu, škoda.

Rozloučit se také musíme se zapeklitými puzzle, jež jsme si spojovali především s dobrodružstvími bělovlasého Kaina. Nepočítáme-li chvílemi velice obtížné (byť stále zábavné) souboje, nečeká vás v Defiance nic těžšího, než skákání z jedné plošinky na druhou. To ovšem dokáže být někdy pekelně nepříjemné zvlášť když vás začne zlobit nepříliš inteligentní kamera. Jinak je Legacy of Kain: Defiance titul, který by si neměl žádný milovník temných akčních adventur nechat ujít. Příběh je nejen velice poutavý, ale odborníci na upírskou problematiku zjistí, že tvůrci neplácají jen tak do větru. Atmosféra těží především z hororově ztvárněných lokací, plných temných zákoutí a polorozpadlých budov, a ze zpracování spektrální sféry. Hlasy duchů naříkajících o pomoc nebo naopak vyhrožujících vám věčnými mukami, podmanivá hudba a pokroucené tvary ne, slabším povahám se po hraní za Raziela rozhodně nebude dobře usínat. Za zmínku stojí též technické zpracování, které se vývojářům z Crystal Dynamics povedlo jako obvykle na výbornou. Chtěli byste tedy vědět, jak to mezi Razielem a Kainem dopadne jestli si půjdou nadále po krku, nebo jestli si kolem něj naopak padnou? To vám samozřejmě neprozradíme. Ponořte se do světa Defiance a podívejte se sami.

Pavel Mondschein (GameStar)


uWízlo W paWučině

Víte o nové stránce na internetu? Zašlete nám odkaz na adresu: pawucina@idg.cz

www.pipni.cz

Poskytovatel webhostingu Pípni.cz spustil novou verzi svého webu v souvislosti s novou nabídkou služeb. Donedávna jste zde mohli najít pouze nabídku registrace domény přes společnost Ignum a webhosting domény druhého řádu s určitými omezeními zdarma. Nyní je v oficiální nabídce také hosting placený. Webhosting zdarma u Pipni.cz vám umožní umístit na web prezentaci o velikosti 500 MB, pokud objem přenesených dat (traffic) nepřesáhne 5 GB za měsíc. Další nabídky jsou již placené (větší prostor i traffic), a navíc získáte například technickou podporu. Nejdůležitější výhodou placeného hostingu je pravidelné zálohování.

www.posters.cz

Jestliže máte zájem o výzdobu svého pokoje, možná vám může pomoci nabídka plakátů na stránkách www.posters.cz, kde si vyberou snad všichni. V elektronickém obchodě najdete i klíčenky, pohlednice a plakáty na dveře. Všechny komodity jsou děleny do kategorií podle toho, zda jsou motivy barevné nebo černobílé, a dále podle tematiky. Zvláště mezi černobílými lze nalézt skutečné poklady, fotografie jsou velice zdařilé. Filmové fanoušky zaujmou zejména kolekce plakátů věnované určitému filmu nebo seriálu. Z těch nejznámějších jmenujme například Matrix, Pána prstenů, Harryho Pottera či Star Wars.

www.ekonom.cz

Na internetové verzi týdeníku Ekonom došlo po třech letech ke změně grafiky, zpřístupnění obsahu a struktury. Nejpodstatnější změnou je nový princip zpřístupnění posledního vydání. Od ledna 2004 je poslední vydání týdeníku Ekonom čtenářům volně k dispozici bez registrace či úhrady. Do placené části spadá archiv týdeníku, který obsahuje všechna starší čísla již od roku 1997. Princip vyhledávání článků v archivu pomocí komfortního vyhledávače zůstává zachován. Design je přizpůsoben novému layoutu serveru iHNed.cz. Střední část obsahuje rotující články z posledního vydání, v oddělené části je vytažen komentář či rozhovor, dále pak příloha či téma aktuálního vydání. V pravém sloupci čtenář nalezne akviziční články z rubrik Ekonoma. Stránky obsahují nejen články z tištěného týdeníku, ale naleznete zde i texty typu "co se do čísla nevešlo", tedy další autorské články kmenových autorů Ekonoma.

www.modecom.cz

Na českém trhu se začínají pozvolna prosazovat počítačové skříně značky Modecom. Internetové stránky umístěné na adrese www.modecom.cz vám o nich poskytnou detailní informace. Najdete tu katalog, ceník a chystá se sekce věnovaná designovým úpravám počítačů. Všechny skříně z nabídky na webu Modecom si můžete pohodlně objednat v novém internetovém obchodě společnosti Suma, jež je jejich distributorem. Obchod najdete na adrese www.ss.cz. Pokud vás zarazila zkratka, kterou společnost pro adresu zvolila, vězte, že znamená SumaShop. Stránky obchodu jsou velmi přehledné, disponují poměrně logickou navigací, které ale k dokonalosti přeci jen něco málo chybí. Je znát, že vzorem byla nějaká anglická lokalizace jiného obchodu jako příklad za všechny jmenujme třeba odkaz nadepsaný Produkt navigátor.

www.palec.cz

V jednom ze starších čísel PC WORLDu jste mohli v Pawučině nalézt web www.libimseti.cz. Nyní s podobně zaměřeným portálem přichází společnost Tanger Infosystems. Jejím počinem jsou stránky na adrese www.palec.cz. V principu se jedná o to samé jako na Líbím se ti. Přidáte svou fotografii a necháte ostatní uživatele registrované i neregistrované aby ji hodnotili. Fotografii můžete přidat ovšem až po své registraci, která je velmi jednoduchá a rychlá web po vás nepožaduje přehnaně moc osobních informací. Po registraci můžete fotografie kromě hodnocení také komentovat nebo se začít seznamovat s osobou, která je na nich zachycena. K tomu jsou na webu k dispozici soukromé zprávy. Jediným nedostatkem tohoto webu je absence diskusního fóra, které by stránky více oživilo a přineslo interakci mezi uživateli. I tak ale přejeme příjemné seznámení...

Slevy.atlas.cz

Využívat slev celý rok můžete, pokud se naučíte navštěvovat web Slevy.atlas.cz tam totiž najdete kupóny až na 50% slevy v kamenných obchodech kdykoli v roce. Používání slevových kupónů má dlouhou tradici především ve Spojených státech amerických. Američané uplatní ročně miliony kupónů uveřejněných v tisku nebo na internetu. Internetový portál ATLAS.CZ ve spolupráci se společností CARTE zahájil jako první internetový portál v ČR revoluční projekt Slevy.atlas.cz, na jehož stránkách naleznete výhodné nabídky nejrůznějšího zboží a služeb. Kdo by nechtěl ušetřit při platbě za dovolenou, ledničku nebo boty, vyvolání fotografií, posilovnu, divadlo, nebo třeba knihu? Právě na portále se dozvíte, kde nakupovat se slevami až 50 % z původní ceny, jež získáte po předložení kupónu. Kupón stačí vytisknout, a pak už jen uplatnit v obchodě.

www.zlatakoruna.info

Nabídka na finančním trhu je natolik rozsáhlá, že jen málokdo se v ní dokáže spolehlivě orientovat. Abyste získali jasnější představu, potřebujete dostatek kvalitních informací z různých zdrojů a mít k nim snadný přístup. Stránky nazvané Zlatá koruna vám toto nabízejí. Najdete zde kompletní přehled nejlepších produktů roku. Jejich žebříček sestavuje skupina nezávislých odborníků členů Finanční akademie na základě hodnocení několika desítek produktů přihlášených každoročně do soutěže o Zlatou korunu. Již samotný výsledek tohoto odborného hodnocení může být inspirativní a stát se i pro vás jedním z vodítek při rozhodování. Autoři hodlají na tyto stránky shromáždit co nejvíce informací, kvalifikovaných názorů a odborných hodnocení. Týká se to jak produktů, které tvoří permanentní součást nabídky, tak novinek přicházejících na trh. Nechybějí ani praktické uživatelské zkušenosti.

www.gameshare.cz

Zajímáte-li se o problematiku sdílení dat prostřednictvím peer to peer programů přes internet, zcela jistě vás zaujme portál GameShare. Z programů, kterými se zabývá, lze jmenovat především eDonkey, Overnet a eMule. Abyste měli představu, co lze prostřednictvím takovýchto programů získat, nabízí tento web odkazy, které ukládají data a soubory právě do těchto programů. V těchto programech pak uživatel stahuje data a soubory od jiných uživatelů připojených k sítí internet. To znamená, že na stránkách se neobjevuje žádný warez obsah, jedná se pouze o informaci, na jaká data můžete díky takovýmto programům narazit. Server se zabývá především děním v oblasti p2p klientů, které vám toto sdílení umožňují. Na závěr jen malé upozornění sdílení dat a stahování podléhá zákonům platným v oblasti, kde žijete, a tak lze jen doporučit, abyste se s nimi seznámili.

www.t610cz.tk

Mobilní komunikace zažívají v České republice svůj boom již delší dobu. S příchodem telefonů s barevným displejem a integrovaným fotoaparátem se o ně zejména mladí začali zajímat čím dál více. A protože jedním z dnes nejuznávanějších, cenově poměrně dostupných telefonů tohoto druhu je Sony Ericsson T610, není divu, že se mu detailně věnuje mnoho webů, např. T610cz.tk. Internetové stránky tohoto telefonu za ním nesmějí zůstat designem pozadu, a tak je jejich grafika plná technických prvků. Obsahem jsou tyto stránky skutečně na úrovni, najdete tu všechny informace od A do Z. Místy, kde tohoto Ericssona koupit, počínaje a soubory s hrami ke stáhnutí konče. Součástí těchto stránek je diskusní fórum, tam je však témat a příspěvků velmi málo, a tak je dobré podívat se do knihy návštěv. Tam se totiž problémy řeší také.

www.czechcomputer.cz

Zavedený a uznávaný obchod s počítači a počítačovými komponenty v novém roce změnil tvář svého webu. Nejedná se v branži o žádného nováčka, a tak je díky dlouhodobé práci na těchto stránkách i promyšlený on-line obchod. Kromě katalogu zboží vám shop nabídne i diskusi o jednotlivých produktech, jejich recenze a novinky v oblasti IT. Podle druhů výrobků členěný katalog zboží vám nabízí dvě své tváře. Ta první je užitečná v případě, kdy je pro vás důležitý vzhled komponentu například pokud se jedná o počítačovou skříň. Jedná se totiž o zobrazení s náhledy. Druhá tvář je užitečná zejména tehdy, pokud se zabýváte technickými údaji produkty jsou přehledně řazeny do tabulky. Celý web je propracovaný, a je vidět, že na něm bylo odvedeno množství práce. Přehledností, funkčností a přitom příjemným vzhledem mu může konkurovat jen málokterý on-line obchod.


CD příloha


Prohlížejte elegantně

ACDSee 3.1 a mnoho dalších zajímavých programů a utilit(CD)

Jan Šplíchal, Hynek Vácha

C04P0073

Produkt ACDSee snad není třeba představovat, jedná se o klasiku na poli prohlížečů obrázků a fotografií. My vám tento program přinášíme zdarma ve verzi 3.1. Nepřehlédněte ani slevu v Komerčním softwaru. Téma CD je tentokrát věnováno podpoře hardwaru.

Akce a novinky

S počátkem tohoto roku uvedlo mnoho výrobců nové typy digitálních fotoaparátů, které se vyznačují lepšími parametry, a ve většině případů také příjemnější cenou. Proto lze očekávat, že mnoho dalších uživatelů vymění svůj starý přístroj za něco novějšího digitálního. Ti pak nejčastěji ponechávají většinu fotografií v elektronické podobě a jen několik zvláště povedených si nechávají vytisknout na papír. Ovšem to neznamená, že by chtěli zbytek zmazat nebo ponechat v zapomnění. A právě pro účely správy, úprav a předvádění těch digitálních se velmi dobře hodí například program ACDSee, který vám ve verzi 3.1 přinášíme zdarma a o kterém se více dočtete v rámečku nebo v Rychlokurzu. V rubrice Novinky ani tentokrát nepřijdete o nejnovější verzi Abíčka, tedy PDF verzi jednoho z nejoblíbenějších časopisů o Linuxu. K dispozici vám je i off-line verze internetového magazínu Interval, jenž se zabývá oblastí webu, která se stále velmi rychle rozvíjí. Často přijde vhod i seznam programů, utilit a článků, jež už byly v minulosti na CD uveřejněny. Tento obsah je i tentokráte dostupný v excelových souborech, a to jak pro Excel 97/2000, tak i pro starší, ale stále používaný Excel 95. Také se odtud snadno dostanete k programům, doprovázejícím články uveřejněné v časopise, nebo k vybraným záplatám operačních systémů Windows.

Software

Komerční software tentokrát obsahuje sice pouze dva produkty, ale zato jsou o to zajímavější. Od známé české společnosti Software602 je pro vás připraven 602PRINT PACK 3.0, který vám umožní převod libovolných souborů do formátu PDF, jenž je jak je dobře známo velmi vhodný obzvláště při přenášení dokumentů mezi počítači s různými jazykovými verzemi operačních systémů. Od našich slovenských sousedů je tu zase antivirový program Panda Titanium Antiviru 2004, lokalizovaný do českého jazyka. Více informací o těchto produktech najdete v rámečku s označením Komerční software & slevy.

Sekce Topware je jako obvykle věnována programům, které se na CD již někdy vyskytly a jsou natolik důležité nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i nepravidelní čtenáři. Tento měsíc se dostalo například na jednoduchý, ale výkonný HTML editor AceHTML, na nejnovější Winamp (verzi 5), který je opravdu příjemným krokem vpřed, nebo Connection Meter 5.5.2f program pro správu internetového připojení české produkce. A vynechat jsme nemohli ani nejnovější balík kodeků, distribuovaný pod názvem Codec Pack All In 1 a klasiku mezi přehrávači filmů: Micro DVD Player.

Obsah rubriky Téma CD je vždy věnován programům zaměřeným na stejnou problematiku, nejčastěji pak doplňuje a rozšiřuje téma, které je probíráno v příručce. Stejně je tomu i tentokrát, kdy zde naleznete software, související s vnitřními komponentami počítače. Je proto celkem zřejmé, že zde nemohou chybět utility umožňující rozdělení pevného disku a následnou správu, a případně i provádění úprav na dříve vytvořených oddílech, které mohou vyplynout z nainstalování nových programů, nebo rozšíření počítače o nový disk. Jistě zajímavým programem je také HWiNFO32 program určený k detekci hardwaru na 32bitových operačních systémech. Stejně tak důležité, jako nainstalovat nový hardware, je udržet si přehled o stavu toho stávajícího. Mezi nejdůležitější informace, jež potřebuje uživatel znát, patří teplota procesoru, jeho zatížení a třeba i jeho napájecí napětí. Znáte-li hodnoty těchto veličin, můžete například určit a odstranit příčiny "tuhnutí" systému, nebo jiné projevy nestability. Jeden z mnoha programů, který vám potřebné údaje pomůže zjistit Motherboard Monitor, je vám zde k dispozici také. Dosti specifickou skupinou softwaru, kterou tentokrát najdete v této rubrice, jsou aktualizace BIOSů pro základní desky firem Abit, Asus, Epox, Gigabyte a Microstar. Zkušenější uživatelé vědí, že tyto "programy" jsou jakýmsi základním rozhraním pro komunikaci nainstalovaného hardwaru se softwarem pracujícím na vyšší úrovni (jako jsou operační systémy a další programy). A protože vývoj počítačových komponent jde neustále vpřed, vydávají výrobci novější verze BIOSů, aby zaručili kompatibilitu s novými produkty. Protože je však BIOS základním stavebním kamenem programů, jeho chybná instalace může způsobit nefunkčnost celé základní desky. Proto doporučujeme provádět jeho update pouze zkušeným uživatelům, kteří vědí jak postupovat. Samotný hardware by však byl bez nějakého operačního systému a dalších programů pouze zbytečnou hromádkou železa a křemíku. Jenže všichni také jistě víte, co se s počítačem stane po několika měsících používání, pokud častěji instalujete a odinstalováváte programy. Celý systém se pak zpomaluje, sem tam se objeví nějaké to okno se zprávou, že nelze najít součást toho či onoho programu, případně se celý systém stane nestabilním. Proto je vhodné čas od času "pročistit" registry, kde si operační systém uchovává informace o programech na počítači nainstalovaných, a protože některé odinstalace nejsou zrovna důsledné, i o těch, které již byly odstraněny. Upozorňujeme ovšem, že použití programů jako je Total Uninstall vyžaduje určité zkušenosti, a pokud si s jeho pomocí odstraníte, nebo změníte záznamy důležité pro chod počítače, můžete způsobit značné škody. Proto pokud nepatříte mezi zkušenější uživatele, nechte tyto úpravy na někom, u koho si můžete být jisti jeho odbornými zkušenostmi.

Část Vyzkoušejte si obsahuje jednak programy, které nás něčím zaujaly, ale také ty, které souvisejí s články v časopise. Chcete-li například přistupovat k datům nasdíleným na nějaké FTP serveru, případně data na takový server nahrávat, může pro vás být zajímavým řešením třeba FTP Commander 7.2. Pro zálohování hudby je pak možné použít například winLAME, jednoduchý enkodér převádějící zvuk z WAV souborů do MP3, Ogg Vorbis a dalších audioformátů. Vyniká zejména zkvalitněním kompresního algoritmu. Jste-li zvyklí přehrávat si své skladby před usnutím, může pro vás být zajímavý program Vypínač na dobrou noc, který jak název napovídá dokáže po určité době automaticky vypnout počítač, aby vám zbytečně neběžel během spánku. Bez povšimnutí nemůžeme ponechat ani utilitu Aktive Keys, vhodnou pro vytvoření klávesových zkratek, tolik urychlujících práci při častém používání stejných funkcí. A protože se velkému počtu uživatelů neustále rozšiřuje sbírka CD a je tak pořád obtížnější udržet si v nich přehled, stojí za zmínku i český produkt CD Covers Pointer, s nímž je hračkou vytvořit přehledné popisky pro média.

Komunikace a Hardware

Rozhodnete-li se začít s tvorbou webových stránek, ale i pokud se touto problematikou již zabýváte, mohou se vám hodit programy PHP 4.3.4 a Cerberus FTP Server 2.11 z části Komunikace. První jmenovaný je výkonný serverově orientovaný skriptovací jazyk, který v této verzi přináší různá vylepšení, ale také opravy chyb, jež byly v předchozích verzích objeveny. Na webových stránkách http://cz.php.net/ChangeLog-4.php#4.3.4 pak můžete najít jejich seznam. Pokud již jednou máte své stránky vytvořeny, potřebujete je nějak dostat na server poskytovatele. Tento upload můžete provést například právě pomocí druhého jmenovaného. Tuto sekci dále doplňují dva programy pro on-line komunikaci mezi uživateli internetu MirandaPack 03.461 a myJabber 3.5.46.

Rubrika Hardware je tento měsíc věnována grafickým kartám obsahuje ovladače pro karty z produkce firem ATI a NVIDIA. Jsou vám k dispozici jak pro operační systémy Windows 9x a ME, tak pro Windows 2000 a XP.

Doufáme, že i programy uložené na CD tento měsíc pro vás budou přínosem, a že nám i nadále zachováte přízeň.

Zadarmo: ACDSee 3.1

Program na správu a úpravy fotografií ACDSee od firmy ACDSystems má za sebou již velmi dlouhou dobu vývoje. V současné době je nejaktuálnější verze 6. Na první pohled by se proto mohlo zdát, že verze 3.1 je již zastaralá, a tak ani nemá cenu distribuovat ji uživatelům. Samozřejmě, že poslední verze vám nabídnou propracovanější grafické rozhraní a několik funkcí navíc, ale základní myšlenka, a tedy i funkce programu zůstávají neustále stejné. To znamená, že i tato verze, kterou získáte z našeho CD, vám dobře poslouží pro provedení všech běžných operací, jež potřebujete udělat se svými fotografiemi a to jak těmi, které již máte uloženy na pevném disku nebo na optických médiích (CD, případně DVD), tak s těmi, jež máte teprve ve svém fotoaparátu. ACDSee totiž poskytuje nástroje, s nimiž můžete projít všemi kroky, které potřebujete uskutečnit poté, co si přinesete nové snímky ve svém fotoaparátu, abyste si je mohli prohlížet, nechat vytisknout, nebo odeslat e-mailem svým známým či příbuzným. Celý tento proces začíná přenesením obrázků z "foťáku" do počítače. Pro tyto potřeby je do ACDSee integrováno rozhraní TWAIN přes které lze komunikovat s většinou přístrojů (počínaje digitálními fotoaparáty a konče nejrůznějšími typy skenerů) a dokonce i několik typů fotoaparátů přímo. Jejich počet lze dále rozšířit stažením dalších ovladačů. Ovládání programu je pak velice intuitivní. K jednotlivým funkcím se dostanete buďto pomocí hlavního panelu nástrojů s textovou nabídkou, dále s využitím dalších panelů rychlého přístupu, které si můžete sami upravit do podoby, jež vám bude nejlépe vyhovovat, nebo rychlé nabídky skryté pod pravým tlačítkem myši a měnící se podle aktuální situace. Vlastní plocha, na které můžete pracovat s grafikou, je v základní konfiguraci rozdělena do tří částí. Dvě jsou, podobně jako u Průzkumníka ve Windows, věnovány procházení adresářové struktury a poslední pak zobrazuje náhled vybraného souboru.

V programu si tak snadno můžete obrazové soubory setřídit podle svých potřeb, provést nezbytné korektury ve snímcích, které nevyšly úplně podle vašich představ, a třeba i změnit typ souboru, v němž bude fotografie uchována, případně upravit stupeň komprese a další parametry. A protože se se svými snímky budete chtít určitě i pochlubit, máte možnost odeslat je přímo z programu e-mailem, vytvořit z nich album vhodné pro umístění na web, či pouze spustit prezentaci v celoobrazovkovém modu, takže se již nebudete tlačit nad malým albem nebo neustále dokola podávat stejný výklad každému, ke komu zrovna album doputuje. Přejeme vám mnoho povedených snímků a také dalších příjemných okamžiků strávených při vzpomínání nad fotografiemi.

Licenční číslo produktu: 794 279 390 820 391 441

Komerční software & slevy

602PRINT PACK 3.0

Formát PDF se používá zejména tam, kde je vyžadována 100% přenositelnost dokumentů mezi různorodými uživateli a systémy. 602PRINT PACK lze například použít pro vytváření obchodních smluv a jejich návrhů, pro nabídky či cenové kalkulace, pro formuláře, interní materiály, manuály, dokumenty popisující výrobky a služby, obchodní a záruční podmínky a ostatní marketingové materiály. Vytvořené dokumenty PDF mohou být prohlíženy na vzájemně odlišném hardwarovém i softwarovém vybavení a operačních systémech, a přitom budou vždy vypadat přesně tak, jak byly sestaveny. Příjemce dokumentu může PDF prohlížet a tisknout, aniž by mu byl zpřístupněn zdrojový dokument v editovatelné podobě příjemce tak nemůže změnit a zneužít jeho původní znění. Pomocí 602PRINT PACKu se dokumenty převádějí do PDF stejně snadno, jako když se tisknou.

proNETIX Panda Titanium Antivirus 2004

Moderní antivirový systém nové generace lokalizovaný pro Českou a Slovenskou republiku, který detekuje a eliminuje nejen viry, ale i jiné škodlivé kódy a infiltrace. Díky původní technologii pro obnovení stavu systému po virové nákaze a denní automatické aktualizaci vás nepřekvapí žádný vir. Program umožňuje automatickou detekci a eliminaci všech typů virů a škodlivých kódů v souborech a zprávách elektronické pošty, detekci a deaktivaci virů v paměti počítače, kontrolu údajů z internetu (HTTP, FTP). Obsahuje možnost plně automatické průběžné denní aktualizace databáze virů, detekuje malware, spyware, dialery a hoaxy. Díky technologii SmartClean II dokáže obnovit systémovou konfiguraci po její modifikaci virem. Společně s tímto produktem můžete využít také technické podpory a SOS Virus, což je analýza souborů na viry a virové alerty. Na produkt je poskytnuta sleva 20 %. Slevu můžete uplatnit pomocí slevového kupónu, který naleznete v časopisu, nebo přes internetové stránky: http://www.pronetix.cz/buy/titaniumpcw.htm


Trendy


Co se chystá na rok 2004 a dále? I.

Jak se změní počítačová technika během příštího roku? A jak za pět let?

Experti odpovídají na tyto otázky.

Daniel Tynan a Seán Captain

CO4P0011

Představy technologických vývojářů se konečně stávají realitou. Během příštích dvou let začneme používat "neviditelná" PC, jejichž minimální rozměry nám umožní je schovat do zásuvky psacího stolu a která budou poháněna výkonnými čipy, snadno zpracovávajícími objemné soubory. Budeme používat nové bezdrátové technologie, díky nimž se nalogujeme téměř odkudkoliv, a to při neuvěřitelných rychlostech. Obývací pokoje se změní v digitální zábavní centra a budeme v nich moci sledovat média stahovaná ze všech možných zdrojů z televize, kabelového připojení, satelitu a ze Sítě. Setkáme se i s přísnými bezpečnostními opatřeními, o nichž se říká, že zabrání jakémukoliv hacknutí a zavirování počítačů, i když to bude na úkor osobní svobody uživatelů.

To je ale jen začátek. Co třeba počítačové displeje našité na triko, nebo neuvěřitelně výkonné procesory s obvody menšími než lidský chromozom? Za pět až deset let se tyto technologie a řada dalších, o nichž dnes jen sníme, mohou klidně dostat do běžného života.

Může takto nažhavený vývoj ještě více pokračovat? Na to jsme se zeptali odborníků, a jejich odpovědi jsme rozdělili do šesti hlavních oddílů mezi grafiku, procesory a PC, datová skladiště, komunikace, bezpečnost a zábavu. A stručná odpověď? Můžete na to vsadit.

Displej, to je věc!

S tím, jak se neustále zlepšují grafické technologie a zobrazovače, budeme se setkávat se stále realističtějším 3D obrazem a ploššími a jasnějšími displeji. Budoucnost patří LCD, pánové. Podle analytické společnosti IDC překoná v roce 2004 poprvé objem prodeje LCD displejů počty prodaných klasických monitorů.

K počítačům bude příštích pár let nejvýhodnější pořizovat 17" LCD displeje, jejichž cena se stále více přibližuje desetitisícové hranici. Nemůžeme však čekat, že se tyto displeje výrazněji ponoří pod zmíněnou částku, jelikož již dnes je marže výrobců těchto zařízení minimální a zatím nejnižší výrobní cena se pohybuje okolo 8 000 Kč.

Prostor pro další vylepšení lze najít například ve snížené spotřebě energie a v menším vyzařovaném teplu. Hlavním hybatelem vývoje bude domácí zábava, díky níž budou moci velké LCD displeje konkurovat plazmové technologii a projektorům.

Přichází OLED

Potenciálním rivalem dnes dominující LCD technologii by se mohly stát displeje založené na organických, světlo emitujících diodách OLED (Organic Light-Emitting Diodes), jež obsahují přirozeně luminující materiály, které jsou jasnější a energeticky úspornější než prvky LCD.

Podle mínění řady odborníků je právě OLED dnes jediným soupeřem v kategorii plochých displejů, který by mohl v určitých aplikacích vyzvat technologii LCD na souboj.

Displeje OLED s aktivní maticí používají složitou vnitřní elektroniku, což jejichž výrobu značně prodražuje. V květnu minulého roku však firmy Samsung SDI a Universal Display představily prototyp OLED, jenž využívá existující výrobní technologii LCD, což může znamenat významné zjednodušení masové produkce. Díky tomu by časem mohlo být OLED cenově srovnatelné s LCD.

I když se dnes OLED displeje používají v mobilních telefonech a digitálních fotoaparátech, jejich větší notebooková podoba se objeví nejdříve za dva roky.

Grafické zácpy

Experti tvrdí, že co se týče grafiky, můžeme být v PC svědky dvou rozdílných trendů. Integrované grafické čipy stále více nahrazují v oblasti nízkorozpočtových počítačů plnohodnotné grafické karty a přitom nabízejí jejich uživatelům dostatečně kvalitní grafiku, jež plně dostačuje většině lidí, kteří používají počítač k běžným pracovním úkonům.

V současnosti používá integrovanou grafiku 55 procent stolních počítačů, a toto číslo se v dohledné době nijak nezmění. Většina těchto čipů pochází z produkce Intelu, který vyrábí více grafických procesorů než jakákoliv jiná společnost.

Je jasné, že integrovaná řešení budou časem obohacena o vyspělejší funkce, ale samozřejmě budou za samostatnými kartami zaostávat o jednu či dvě generace. Hráče a grafické profesionály však vynesou grafické procesory nové generace až do výkonové stratosféry. Nejnovější GPU, určené pro nadcházející hry typu Half-Life 2 a Doom 3, budou používat stále výkonnější vertex a pixel shadery urychlující rendering a vytvářející přirozenější 3D obraz.

Avšak ani dnešní nejvýkonnější grafické procesory nestačí. Vývojáři dokáží už dnes napsat složité shadery, jež dokáží skolit i sebelepší grafický hardware. Stále ještě drží kvalitu renderování na uzdě, aby byly jejich aplikace použitelné.

V následujících pěti letech se setkáme s mnohem složitějšími a flexibilnějšími grafickými procesory, využívajícími 16, 32 a dokonce 64 paralelních grafických pipeline.

Přelomové objevy

Podíváme-li se ještě dále do budoucnosti, vykouknou na nás inovace, které jako by vypadly ze světa science fiction. Minulý rok na jaře představila společnost E Ink (www.eink.com) tzv. "elektronický papír" (je založen na velmi tenké a ohebné ocelové fólii) používající kapsle černého a bílého pigmentu, které reagují na elektrické impulsy. Při aplikaci záporného náboje vystoupí na povrch bílé částice, a použijeme-li náboj kladný, vytvoří částice černé text a obrázky.

List takového "papíru" o velikosti displeje PDA lze srolovat do ruličky o průměru jednoho palce a je schopen zobrazit rozlišení až 96 pixelů na palec, což je plně srovnatelné s dnešními kapesními počítači. Podle tvrzení společnosti E Ink by se první elektronické knihy s touto technologií měly objevit na trhu asi v polovině roku 2004.

Uvnitř krabice

Technologie postupuje mílovými kroky, ale některé věci se nikdy nemění. Například válka výrobců procesorů. Minulý rok na podzim zasadilo AMD ránu Intelu uvedením 64bitové platformy pro stolní počítače s Windows (Apple ale AMD předběhl s 64bitovými počítači Power Mac G5 již v září). 2GHz Athlon 64 dokáže urychlit výpočetně složité procesy jako jsou kryptování dat, 3D hraní a CAD. Plná síla tohoto procesoru se však odhalí, až budou konečně k dispozici 64bitová Windows XP (v době uzávěrky jsme měli poslední informace, že Microsoft uvede finální verzi 64bitových oken až ke konci roku 2004) a také potřebné 64bitové aplikace.

Jako odpověď na krok AMD předvedl Intel procesor Pentium 4 Extreme Edition. Tento čip pracuje v současné době na frekvenci 3,2 GHz, má větší paměťovou cache, 800MHz FSB sběrnici urychlující přenos dat a navíc i 2MB cache Level 3. Stejně jako Athlon 64 je extrémní Pentium zaměřeno na nejnáročnější hráče a bohaté power usery.

Přibližně za měsíc uvede Intel na trh novou sérii procesorů, jež je zatím skryta pod kódovým označením Prescott. Budou to první procesory vyrobené 90nanometrovou technologií, díky níž jsou obvody čipu asi o 50 procent menší než ty, které se nacházejí v současných Pentiích 4. AMD a Transmeta však také připravují čipy postavené na 90nanometrové technologii. Čím menší jsou obvody procesoru, tím rychlejších taktovacích frekvencí může čip dosáhnout a zvládne tak vypočítat více operací za sekundu.

"130nanometrové čipy dosáhly limitu okolo hranice 3,2 GHz," říká Nathan Brookwood, hlavní analytik firmy Insight 64. "Prescott by měl být schopen dosáhnout 4 GHz." Procesor Prescott bude dále obsahovat větší cache na čipu, jež zvýší výkon tak, že sníží potřebu častěji přistupovat do systémové paměti.

Šušká se, že Tejas intelovský nástupce Prescottu se objeví někdy na přelomu roku a jeho frekvence se bude pohybovat v rozmezí 5 až 7 GHz, a že bude obsahovat prvky power managementu podobné těm, s nimiž se dnes můžeme setkat u mobilních procesorů. Tejas bude možná podporovat 64bitové aplikace.

Tento rok budeme také svědky nárůstu rychlosti pamětí. Na trhu se objeví čipy Double Data Rate 2 (DDR2), jejichž přenosová rychlost začíná na 533 megabitech za sekundu (přibližně 4,3 gigabitu za sekundu na paměťový modul) a budou tedy o 33 procent rychlejší, než první generace pamětí DDR. Tyto paměťové čipy budou dále potřebovat k činnosti menší množství proudu než původní DDR. Rychle po DDR2 bude následovat i další generace DDR3, jež bude schopna posunovat data rychlostí 1,6 Gb/s (6,4 Gb/s v modulu) a kterou již dnes testují výrobci nejvýkonnějších grafických karet.

Vzdálenější milníky

Mooreův zákon, udávající, že výkon procesoru se zdvojnásobí přibližně každých 18 měsíců, stále platí a platit bude i nadále. Vývojáři dnes pracují na čipech založených na 65nm technologii, a IBM a AMD dokonce dělají na technologii 45nanometrové. Intel chce dokonce do roku 2011 procesory oloupat až na tloušťku 22 nm. Pod 45nm hranicí však na výrobce procesorů možná bude čekat konečná a budou muset přejít na jinou technologii.

Procesory jsou dnes vyráběny za pomoci ultrafialové litografie, která skrze čočky zaostřuje světelný paprsek na křemíkový wafer (kulatá deska křemíku, na níž se utvoří řada procesorů. které se pak řežou na jednotlivé čipy), a tam kde světlo dopadá, se tvoří dráha obvodu. Čím je menší vlnová délka, tím tenčí je i dráha obvodu. Přibližně okolo roku 2009 narazí výrobci čipů na fyzikální hranici velikosti vlnové délky a budou nuceni přejít na proces zvaný Extrémní ultrafialová litografie (EUVL). Pomocí molekul xenonového plynu a zrcadel může EUVL zmenšit obvody až desetinásobně.

"Do roku 2013 se ocitneme u konce kapacity křemíku," tvrdí Jim Tully, šéf výzkumu společnosti Gartner. "Výrobci a firmy používající polovodiče se musí připravit na využití nové generace polovodičových technologií, jako jsou třeba molekulární tranzistory."

Například vývojoví pracovníci UCLA a Hewlett-Packard objevili molekuly, které lze "vypnout" či "zapnout" za pomoci nepatrného množství proudu. Molekuly tohoto typu mohou posloužit jako přepínače logických obvodů neuvěřitelně malých čipů.

Naskočme na PCI Express

I když se budou procesory a čipy neustále zmenšovat a zrychlovat, jednu z nejdůležitějších oblastí vývoje budou představovat cesty vedoucí mezi nimi. Klíčem k této revoluci je sběrnice PCI Express, jež zaručí mnohem rychlejší způsob pohybu dat mezi systémovými komponentami a která se začne rozšiřovat ještě letos. PCI Express má za úkol nahradit nejen stávající sběrnici PCI, ale dokonce se stát výhradní systémovou sběrnicí bližší budoucnosti a bude největší revolucí platformy PC od uvedení staré PCI na počátku 90. let minulého století.

Nová sběrnice nahradí sloty AGP 8x a zdvojnásobí rychlost pohybu grafických dat tekoucích do a ze systémové paměti, čímž umožní rychlejší 3D hry a plynulejší úpravu videa. Toto vysokorychlostní propojení dovolí dále například uživatelům připojit gigabitové síťové karty nebo snadno propojit více pevných disků. Podle společnosti Intel bude sběrnice PCI Express ve výsledku schopná přenosových rychlostí až 80 GB za sekundu (dnešní AGP 8x zvládá maximálně 2 GB za sekundu) a bude podporovat procesory pracující na frekvenci 10 GHz.

Pomocí PCI Express budou moci uživatelé připojit i externí periferní zařízení, a může se tak stát nástupcem standardů USB či FireWire. Spolu s novou intelovskou technologií Balanced Technology Extended (viz Chladnější a tišší PC) bude i PCI Express základním kamenem neviditelných desktopů, které se budou moci úplně schovat v zásuvce pracovního stolu nebo v krytu LCD displeje.

Stručně řečeno, osobní počítače, které budeme nakupovat za tři roky, budou obsahovat funkce, rozhraní a možnosti rozšíření, jež budou radikálně odlišné od těch, jaké známe dnes.

Disky budoucnosti

V nejbližší budoucnosti se na váš pevný disk nevejde o mnoho více dat než nyní, ale bude rychlejší a snadněji spravovatelný než dnes, a to především díky technologii Serial ATA, jež se v počítačích začala objevovat již minulý rok. SATA disky se snadněji instalují, mají tenčí kabely a mohou se chlubit až o 50 procent rychlejší přenosovou rychlostí v porovnání s nejvýkonnějšími disky postavenými na paralelním rozhraní typu ATA, jež dominovalo PC systémům více než deset let.

Již v roce 2004 ukrojí SATA disky 30procentní podíl trhu s pevnými disky a za další rok (tedy 2005) již budou představovat 70 procent prodaných disků, jak tvrdí studie IDC. Běžní uživatelé na discích Serial ATA ocení především snadnější kabeláž, menší hlučnost a tepelný výdej, a hlavně konec problémů s nízkou propustností dat.

I když přišla nová technologie, kapacita disků se zatím příliš nezmění. Typický pracovní počítač bude v roce 2004 obsahovat pevný disk s kapacitou 60 až 80 GB, což pohodlně stačí nárokům naprosté většiny běžných uživatelů.

Co nás čeká dále?

I když většina uživatelů vlastně nepotřebuje prostornější disky, než jsou k dostání v současnosti, výrobci stále hledají cesty jak dosáhnout vyšší kapacity.

Dvě nejslibnější technologie, které dnes fungují v laboratořích, jsou "Perpendicular Recording", tedy něco jako "kolmý záznam", a "Heat-assisted Magnetic Recording HAMR", tedy "magnetický záznam za pomoci vyšší teploty".

Firma Maxtor před nedávnem oznámila, že se jí podařilo díky technologii kolmého záznamu uložit až 175 GB dat na jednu plotnu, zatímco dosavadní rekord současného způsobu záznamu představoval 100 GB. Záznam na dnešních pevných discích funguje tak, že magnetické částice jsou orientovány na povrchu disku podélně v kruhových stopách (jako byste položili magnety na delší stranu a uspořádali jste je do kruhu s tím, že některé magnety by směřovaly ze severu na jih a jiné z jihu na sever). Při kolmém záznamu jsou však magnetické částice postaveny kolmo k povrchu disku, tedy jako byste postavili magnety vedle sebe jako domino. Díky mnohem hustšímu kolmému záznamu by bylo možné během dvou, tří let postavit disky s kapacitou 700 GB, což je dvakrát více, než umožňuje současná technologie.

Magnetický záznam za pomoci vyšší teploty vyžaduje magneticky stabilnější povrch disku, jenž umožní hustší záznam a větší stabilitu dat. Za normální situace by tento způsob záznamu musel využít silnější zapisovací hlavičky, které by byly schopné orientovat magnetické části na povrchu. Disky HAMR však používají k zápisu laser, který zahřeje místo, na něž jsou data zapisována, a magnetická orientace částí je tak snadnější. Společnost Seagate demonstrovala technologii HAMR, která podle ní ve výsledku dovolí záznam až 50 terabytů na čtvereční palec. Bude však trvat nejméně pět až deset let, než se tato technologie dostane do běžného života. Hustota dat roste každoročně asi o 50 procent, a to za použití konvenčních a méně nákladných technik.

Nejdůležitější specifikací jakéhokoliv disku je cena. A žádná ze zmiňovaných nových technologií se neobjeví v koncových produktech do té doby, co budou výrobci schopni levněji produkovat stávající disky.


Co se chystá na rok 2004 a dále? II.

Buďte mobilní,ale stále připojení

I přesto, že připojení k internetu prostřednictvím ADSL či kabelového modemu je stále populárnější, zajímavou variantou je i mobilní připojení, které vám dovolí být prostřednictvím GPRS telefonu nalogováni na celosvětovou síť téměř odkudkoliv a kdykoliv.

Pro většinu lidí je volba otázkou peněz, rychlosti a dostupnosti. Záleží vám na tom, že budete připojeni neustále a kdekoliv, i když pomalým GPRS přenosem, nebo se smíříte s faktem, že pokud budete potřebovat internet mimo domov, budete běhat a shánět dostupný a funkční Wi-Fi spot? Ideálním řešením je samozřejmě kombinace obou technologií, která vám umožní nejen všudypřítomnou dostupnost, ale i vysokorychlostní připojení tam, kde je to možné.

V nejbližší době budou dominovat sítě 802.11 (neboli Wi-Fi). Lokální sítě propojené prostřednictvím Wi-Fi jsou dostatečně rychlé, aby využily kabelové nebo ADSL připojení k internetu. Podle údajů Wi-Fi Aliance vzroste počet zařízení osazených Wi-Fi připojením z 25 milionů v roce 2003 na 60 milionů v roce 2007 a množství veřejných hot-spotů se vyšplhá z dnešních přibližně 30 000 na 150 000.

Brzy se dokonce dočkáme možnosti vychutnávat si vysokorychlostní připojení na internet i během rychlé jízdy v dopravním prostředku. Firma NEC nedávno předvedla technologii, která umožňovala testerům přepojovat se bez problémů a výpadků z jedné 802.11 sítě na jinou, a to při jízdě vozem Porsche za rychlosti 320 km/h.

V roce 2005 se objeví sítě WiMax, založené na specifikaci 802.16a. Uživatelům nabídnou kombinaci mnohem širšího pokrytí s datovou propustností dnešní Wi-Fi a budou obzvlášť vhodné pro území, kde není k dispozici kabelový modem či ADSL. Zatím však musíme počkat alespoň dva roky.

Dorazí konečně 3G?

I když se protokol 802.11 těší stále větší oblibě, setkáme se i s výrazným nárůstem bezdrátového připojení pomocí mobilních telefonů. Po dvou letech neúspěšných pokusů možná konečně nastala doba přechodu na 3G. Například v americkém San Diegu a Washingtonu, D.C., již funguje 3G síť poskytující stabilní připojení o rychlosti 300 až 500 Kb/s a maximum až 2 Mb/s. Do konce příštího roku by touto sítí měla být pokryta další čtyři americká města.

V Japonsku však společnost DoCoMo (největší světový poskytovatel bezdrátového připojení) staví zkušební pole sítě 4G s teoretickou rychlostí přenosu dat 100 Mb/s, ale nasazení do provozu se očekává až v roce 2010.

Svět bez drátů

Bezdrátové sítě dají podnět ke vzniku celé řady výkonných přenosných zařízení. Intel započal s podporou Wi-Fi u Centrina, ale již oznámil nový čip Xscale pro PDA a mobilní telefony. Čip s kódovým označením Bulverde bude podporovat sítě třetí generace a umožní real-timový přenos videa, mnohem lepší podporu multimédií, a to vše při nižší spotřebě energie.

Zařízení, kterých se dočkáme za pár let, budou obsahovat podporu více bezdrátových technologií, takže budou moci kombinovat bez přerušení připojení k Wi-Fi spotu i k síti mobilních operátorů. Jednoduše doma, v hotelu či na letišti budete připojeni k Wi-Fi, a vyjdete-li ven, automaticky se přepojíte na 3G síť.

Bezpečnost PC

Minulý rok znamenal v oblasti bezpečnosti PC zlomový bod, a bohužel k horšímu. Uživatelé byli svědky virových vln e-mailových červů, Blasterem počínaje a SoBigem konče. Odborníci na počítačovou bezpečnost však varují, že uplynulý rok byl pouze počátkem, a že lepší to v budoucnu asi nebude.

Během příštích dvou let asi budeme muset bojovat stále stejnými zbraněmi, jaké máme dnes, tedy antivirovými programy, filtry proti spamu, osobními firewally a záplatami na Windows. Jediným rozdílem bude, že všechny tyto utility se stanou součástí operačního systému a budou fungovat automaticky.

Například Microsoft oznámil plán, podle nějž se bude automaticky a již od výrobce aktivovat Internet Connection Firewall u Windows XP, a samotná Windows i Office se budou záplatovat automaticky. Tato společnost dále testovala oblibu Windows se silnějšími firewallem a utilitami pro antivirovou ochranu a automatické zálohování. Při vzpomínce na minulé aktivity Microsoftu, který do svých operačních systémů montoval většinou velmi okleštěné utility, jsou odborníci k této otázce poměrně skeptičtí.

Dobrou zprávou však je, že v nastávajících letech bychom se měli setkávat se stále menším množstvím bezpečnostních děr, umožňujících zákeřným utilitám zmocnit se kontroly nad cizím počítačem. Toto zlepšení nastane částečně díky novým nástrojům vyhledávajícím potenciálně nebezpečné části kódu předtím, než může dojít k jejich zneužití, a částečně díky "předem zpracovanému kódu", jenž zkoumá každou instrukční sadu předtím, než bude vykonána. Špatnou zprávou však je, že útoky založené na sociálním inženýrství, které lákají uživatele na falešné webové stránky či jim podsouvají ke spuštění trojské koně, budou stále častější a rafinovanější. Nejslabší částí ochrany proti virům bude vždy samotný uživatel.

Bezpečí, ale za jakou cenu?

Eliminace lidských chyb, ta je základem ambiciózního návrhu Microsoftu s názvem Next Generation Secure Computing Base (NGSCB), který má pomoci při řešení mnoha bezpečnostních problémů. NGSCB (vyslovováno eng-skab), dříve ukryté pod kódovým označením Palladium, bude zakomponováno do operačního systému Longhorn, a to již od jeho uvedení v roce 2006.

Tento systém bude mimo jiné ověřovat identitu každé aplikace, takže si budete moci být jisti, že software, který jste si právě stáhli, neobsahuje trojského koně. NGSCB bude kryptovat data a úhozy na klávesnici tak, že si je bude moci přečíst pouze ověřená aplikace. Pro každý program vytvoří uzavřený paměťový prostor, takže viry nebudou moci ovlivňovat jiné programy.

Dále tento systém umožní firmám, kontrolovat jak používají lidé jejich aplikace. Například softwarová firma bude moci uživatelům zabránit používat neregistrovanou verzi jejich produktu. Stáhnete-li si film, operační systém vám jej umožní zhlédnout, ale nedovolí už vytvořit jeho kopie. Zajímavá bude také možnost omezit množství lidí, kterým bude dovoleno prohlédnout si například wordovský dokument, takže si jej nebude moci přečíst nikdo nepovolaný. Tento dokument se navíc může po několika dnech sám smazat.

Funkce Information Rights Management v kancelářském balíku Office 2003 vám umožní stanovit, kdo může číst a tisknout určité dokumenty a stanoví i data vypršení dokumentu. Tato opatření však mají i své nevýhody zabezpečené dokumenty můžete otevřít pouze v Office 2003, a vaše síť navíc musí běžet pod Windows Serverem 2003.

Kritici varují, že takovéto plány mohou předat kontrolu nad vaším počítačem velkým korporacím a mohou přinést další nečekané následky. Oblíbenou fintou společností obávajících se o právní legálnost jejich podnikání mohou být například samosmazatelné e-maily.

NGSCB bude vyžadovat nový hardware, takže Intel vyvíjí novou čipovou architekturu, kódově označenou LaGrande, jež bude NGSCB podporovat. Na dotazy týkající se obav o ztrátu soukromí uživatelů odpovídají zástupci Intelu s tím, že budou doporučovat výrobcům jednotlivých systémů, aby nechali uživatelům možnost zvolit, zda chtějí funkce LaGrande aktivovat či nikoliv.

To je Digitainment

Po desetiletích marných snah je konečně dlouho slibované prolnutí počítačů a spotřební elektroniky realitou. Jak bude vypadat domov ne příliš vzdálené budoucnosti? Stále budete mít svůj počítač a bezdrátovou síť, ale nová zařízení propojí váš téměř tradiční počítač s velkoplošnou obrazovkou obývacího pokoje a zvukovou soupravou v pracovně.

Domácí PC se změní ze zařízení původně určeného k práci s dokumenty na centrum domácí zábavy a síťové komunikace.

Nová zábavní a herní PC budou obsahovat možnosti nahrávání TV programu a budou základním kamenem pro přehrávání videa a zvuku. K osobním počítačům se navíc připojí řada samostatných krabiček, umožňujících přehrávat filmy na vyžádání, nebo přehrávat jakýkoliv multimediální obsah bez nutnosti zapnutí PC. Zákazníci jsou sice dnes již unaveni z množství samostatných hudebních a videozařízení, ale kombinace DVD přehrávače, vypalovačky, pevného disku a digitálního videorekordéru je přesto zaujme.

Všechna možná média

Klíčem k mediální nadvládě osobních počítačů budou nové způsoby nakládání s multimediálními daty a snadný způsob přenosu těchto dat mezi jednotlivými zařízeními. Další technologií, která se pravděpodobně objeví do roku 2006, je UltraWideBand (UWB), jež je známa také pod označením IEEE 802.15a. Jedná se o bezdrátovou technologii umožňující přenášet data rychlostí 100 Mb/s na vzdálenost maximálně třech metrů.

UWB je vhodná například pro přesouvání ohromného množství dat z HDTV do mediálního centra a projekčního systému. U digitálních zařízení pro záznam obrazu a zvuku by mohla nahradit standardy USB 2.0 a FireWire. Pro bezpečný a včasný přenos objemných dat digitální televize bude potřeba zajistit i odpovídající naddimenzovaný standard, kterým by UWB mohlo být.

Během příštích pěti let se desateronásobně zvýší schopnost CPU zpracovávat multimediální data, takže například vypořádat se s daty pro HDTV bude pro procesor pouze hračkou. Díky tomu lze také očekávat v horizontu pěti let ohromný zájem o HDTV kamkordéry.

Problémy s přílišnou kvalitou

Nakonec to nebude tak rychle, jak jsme kdysi předvídali, ale HDTV, neboli televizní vysílání s vysokou digitální kvalitou se konečně stane realitou. Například již dnes v USA nabízí třetina stanic digitální HDTV program, ale pouze 3 procenta televizorů jej dokáží přehrát. Proto byl v USA přijat zákon, že od července 2007 bude muset každý nově prodaný televizor podporovat formát HDTV. S tím je však spojena módní otázka ochrany autorských práv, jelikož digitální povahou je HDTV srovnatelná s DVD, ale její obsah bude vzhledem ke kvantitě lákat filmové piráty mnohem více, než je tomu dnes u DVD. Možným řešením bude označení digitálního HDTV obsahu určitou visačkou, která umožní přehrávání obsahu na domácí síti, ale znemožní jeho kopírování na internetu.

V případě, že bude obsah vysílaný HDTV možné nahrávat alespoň pro soukromé účely, setkáme se s dalším problémem, a tím jsou média s dostatečnou kapacitou pro jeho uložení. Domácí videostandard budoucnosti, tedy High-Definition DVD, se potýká se známým problémem. O místo na špici bojují dva konkurenční a samozřejmě nekompatibilní standardy jedním je formát Advanced Optical Disk (AOD), který prosazují firmy NEC a Toshiba, a druhým je Blu-ray, podporovaný Sony. Oba formáty používají k uložení velkého množství dat na disk modrý laser, ale AOD může uložit 20 GB dat na každé straně jednovrstvého média, zatímco Blu-ray dokáže vměstnat na každou stranu 27 GB dat. Oba formáty vyžadují speciální přehrávače, které jsou navzájem nekompatibilní. Kdo vyhraje tuto bitvu formátů, ukáže čas.

LCD vám vytře zrak

Nejlepší dnešní LCD displeje dokáží vytvořit barevnou hloubku shodnou s tou, kterou produkují CRT monitory. Již v roce 2004 bychom se však mohli setkat s LCD displeji a televizory, jež dokáží zobrazit o 45 procent širší barevný rozsah, zvaný též gamut. Výsledkem by mohl být zvýšený zájem grafiků, designérů a fotografů, pro něž hraje barevná přesnost při práci zásadní roli.

Tento trik spočívá v nahrazení fluorescentního podsvícení světlo emitujícími diodami. Zastánci této technologie tvrdí, že smíšením záření červených, zelených a modrých LED diod vznikne věrnější bílé podsvícení, přinášející gamut s větším barevným rozsahem.

Firma NEC-Mitsubishi plánuje uvést na trh monitor s LED podsvícením v druhé polovině roku 2004. Společnost Lumileds, která je jedním z největších dodavatelů LED pro podsvícení, tvrdí, že do konce roku 2004 se setkáme minimálně ještě s jedním producentem LCD displejů a dvěma výrobci LCD televizorů, kteří novou technologii veřejně představí.

Co se stalo s...?

Slibné technologie jsou jako hvězdy showbyznysu. Některé z nich rychle zacházejí, druhé sice pomalu mizí z očí, ale nakonec znovu stanou ve světle ramp.

DataPlay byl hitem s krátkou působností. Tyto optické disky velikosti dvoukoruny byly schopné uložit až 500 MB dat a v roce 2001 představovaly slibnou variantu například pro MP3 přehrávače. Bohužel poté, co se na trhu objevil IPod, se budoucnost přenosné digitální hudby obrátila k miniaturním pevným diskům. Když uvedla společnost IRiver na trh v polovině roku 2002 zařízení s diskem DataPlay, sotvakdo si toho všiml. Dnes je tedy IRiver jednou z řady firem prodávajících MP3 přehrávače s pevným diskem, nebo lépe řečeno, "paměťovým prvkem" společnosti Cornice, který je stejně velký jako kdysi DataPlay, ale má kapacitu 1,5 GB. Není divu, že řada zaměstnanců bývalé firmy DataPlay je dnes na výplatní pásce společnosti Cornice.

Mikroskopické palivové články mohou konečně umožnit mobilní elektronice dlouhodobý provoz. Palivový článek, který získává elektřinu z opětovně naplnitelné kapaliny podobné alkoholu, může vyprodukovat až 20x více energie než standardní baterie stejné velikosti. Mikroskopické palivové články sice stále musí překonat několik zásadních překážek (schválí někdo hořlavé baterie na palubě letadla?), ale díky ohromnému zájmu počítačových výrobců o tuto technologii se s prvními vlaštovkami budeme moci setkat snad již v roce 2005.

Chladnější a tišší PC

Každý z nás si přeje počítač s výkonem tryskového letadla, ale ne s jeho hlučností. Nový design základních desek, označený jako BTX, slibuje udržet neustálý výkonnostní nárůst a přitom snížit potřebu hlučných aktivních chladicích větráků. Většina dnešních počítačů je postavena na základní desce typu ATX, jejíž design uvedl v roce 1995 Intel. Na desce typu ATX je procesor umístěn daleko od vzduchového ventilátoru, což bylo dobré pro 100MHz procesory, které vystačily s pasivním žebrovaným chladičem. Dnešní CPU s frekvencí na úrovní tisícovek MHz však k dostatečnému chlazení vyžadují nejen aktivní větrák na chladiči procesoru, ale také přídavné větráky ve skříni a dostatek prostoru pro proudění vzduchu.

Na desce architektury BTX je procesor umístěn na kraj, těsně vedle ventilátoru skříně, takže stojí hned první na řadě studenému vzduchu přiváděnému do skříně. Studený vzduch je tedy nejprve přiváděn na procesor, a teprve poté postupuje k pamětem a grafické kartě. Takovéto rozestavení komponent na desce může uspořit až polovinu aktivních chladicích prvků a snížit jejich počet ze čtyřech na dva. Desky typu BTX jsou také úspornější co se týče kratší délky obvodů mezi hlavními komponentami počítače, což pozitivně ovlivňuje rychlost paměťové a systémové sběrnice.

Intel hodlá uvést první desky BTX v polovině roku 2004. Někteří další výrobci motherboardů vyjádřili podporu novému formátu, ale zatím žádný z nich základní desky tohoto typu neohlásil.


Co se chystá na rok 2004 a dále? III.

Velký úložný prostor o malém rozměru

Se stále rostoucí oblibou přenosných zařízení, jako jsou digitální fotoaparáty či MP3 přehrávače, můžeme očekávat stále větší snahu výrobců vměstnat více datového prostoru do co nejmenšího rozměru. V polovině roku 2004 například uvede společnost Iomega přenosné 1,8palcové mechaniky DCT. Mechanismus této mechaniky je tak malý, že se pohodlně vejde do PC Card slotu notebooku, a jednotlivé disky s počáteční kapacitou 1,5 GB mají stát okolo 10 USD. Iomega očekává, že se tyto mechaniky uchytí v PC Card adaptérech, miniaturních USB discích, MP3 přehrávačích a digitálních fotoaparátech a kamerách.

I když se Iomega těší na úspěch vyměnitelných DCT disků, konkurence z oblasti flashových karet nespí na vavřínech. SD karty, disponující dnes maximální kapacitou 1 GB, by měly v polovině letošního roku dosáhnout až na 2 GB. S touto kapacitou už je možné vyrazit pohodlně na dovolenou, a to i v případě, že vlastníte fotoaparát s velkým rozlišením. Některé firmy konkurují SD kartám tak, že uvádějí kamkordéry o něco málo větší než krabička cigaret, které používají MiniDV pásky. Příkladem může být Panasonic SV-AV100 D-snap.

WiMax: Bezdrát na steroidech

Zatímco dnešní standard Wi-Fi 802.11 dosáhne uvnitř místností maximálně na padesát metrů, nová bezdrátová technologie zvaná 802.16, neboli WiMax, dokáže pokrýt až 50 kilometrů. Na přelomu let 2004 a 2005 se plánuje první spuštění veřejné sítě WiMax ve verzi 802.16a. Intel, který je členem neziskové aliance WiMax, navrhuje routery se dvěma anténami, z nichž první bude používat 802.16a k propojení s poskytovatelem internetu (ISP), a druhá poběží na standardu 802.11a bude mít na starosti rychlejší propojení v rámci domácí nebo firemní sítě.

V letech 2005 a 2006 by se měly objevit na trhu první notebooky s duálním bezdrátovým připojením. Prostřednictvím standardu 802.11 se budou připojovat k blízkým Wi-Fi hot spotům, a pokud nebudou žádné na dosah, připojení bude realizováno pomocí WiMax sítě. Tento typ sítí s protokolem 802.16e bude schopen udržet kontakt i s uživateli pohybujícími se rychlostí 100 km/h.

Skrytá bezpečnost

Účinné kryptovací technologie existují již dnes, ale jejich používání může být pro kohokoliv, s výjimkou bezpečnostních paranoiků, docela únavné. Nicméně existuje několik produktů, které slibují díky automatickému provozu přiblížit kryptování masám, a to bez nutnosti většího úsilí či znalostí ze strany běžných uživatelů.

Nový univerzální software společnosti PGP dokáže změnit server v automatický bezpečnostní stroj, který kóduje i dekóduje a digitálně podepisuje firemní elektronickou poštu, a to bez jakéhokoliv zásahu ze strany uživatelů. Lidé spolupracující s firmou, která tento systém používá, si musejí stáhnout klientský program, jenž spravuje kódovanou komunikaci se serverem.

Před nedávnem začala firma Leadtek prodávat základní desky s instalovaným čipem Enova X-Wall LX-64. Ten automaticky kóduje všechna data směřující na pevný disk a dekóduje data, která z něj směřují ven, ale pouze v případě, že uživatel nejprve vsune bezpečnostní hardwarový klíč do FireWire portu základní desky.

Všeumělé a domácí vysílání

V roce 2004 bude na mediální PC útočit čím dál více samostatných digitálních přístrojů pro přehrávání, nahrávání a distribuci multimediálního obsahu. Například Sony uvádí touto dobou v Japonsku síťové zařízení, kombinující herní konzoli PlayStation 2 s videorekordérem a DVD rekordérem. Společnost Ucentric dále oznámila, že připravuje software pro firmu Samsung, jež plánuje představit mediální "hub", který bude schopen vysílat na něm uložený mediální obsah po celém domě, a to prostřednictvím síťové přípojky, kabelové televize nebo dokonce telefonní linky. V polovině roku 2004 by také měla IEEE finalizovat standard 802.11e, díky němuž bude zajištěn bezproblémový a netrhavý přenos obrazu i zvuku po domácí síti.


Jak na to


PC ve svižném tempu!

Přepněte si svůj počítač na turbo-rychlost! Ptáte se jak? Přece správným vyladěním jednotlivých komponent(CD)

David Čepička, Richard Coppola, Margit Kuther, Thomas Rau, Michael Schmelzle

C04P0014

Věřte nebo nevěřte, ale váš počítač dokáže daleko více, než si možná myslíte. Stačí jen znát ty správné fígle, jež zaktivují doposud skryté rezervy, a to aniž by vás to něco stálo.

Už se vám zase zdá počítač pomalý? Vskutku než se spustí textový procesor nebo aplikace pro práci s grafikou, uběhne snad celá věčnost. Při hraní her se musíte spokojit s hrubou grafikou. Sledování filmů na počítači vám kvůli neustálému zasekávání se nepřináší žádný požitek. Co si počít zase kupovat nový počítač? Nebo snad vyměnit pomalé komponenty za rychlejší? Ani jedno, ani druhé zkuste si jednotlivé komponenty počítače vyladit!

Každá hardwarová součástka se dá tím nebo oním způsobem upravit. Důvody, proč se takové operace vůbec provádějí, jsou různé: od kolísání produkce, výkonové rezervy kvůli bezpečnosti, strategického plánování až k marketingové strategii apod. Proto se klidně může stát, že výrobce mikroprocesorů nebo čipů do grafických karet již vyrábí daleko výkonnější produkty než ty, které v té době ovládají trh, protože nemá dost těch obyčejných. Tím se stává, že často prodá špičkové komponenty vlastně pod cenou jako produkty střední třídy. Komu se kupříkladu takový čip podaří sehnat, může u něj bez větších problémů zvýšit výkon o 30 až 40 procent. Velmi podobná je situace u vypalovaček. Výrobce se zabývá vývojem jedné hardwarové platformy a tu vybavuje různými verzemi firmwaru, jež poskytují takový rozsah funkcí, jaký odpovídá jeho postavení na trhu tohoto typu hardwaru. Dokonce i samotná Windows XP obsahují skutečné "poklady", které jsou ale úzkostlivě utajovány jenom proto, aby si zákaznici byli nuceni koupit dražší serverové verze tohoto operačního systému.

Někdy ale výrobci hardwaru sami chtějí, abyste si sami svůj zakoupený hardware sami vyladili. Tak kupříkladu pevné disky mají zabudovánu funkci, s jejíž pomocí můžete (a smíte) zvýšit rychlost pevného disku. V závislosti na tom, čemu dáváte přednost, si můžete prostřednictvím speciálního softwaru vybrat mezi režimem minimální hlučnosti nebo naopak maximální rychlosti disku. Tímto způsobem můžete zkrátit přístupovou dobu pevného disku až o 30 procent, a to bez jakéhokoliv rizika!

Dalším příkladem jsou produkty určené pro sítě WLAN. Mnozí výrobci okamžitě po vytvoření nových ovladačů či updatu firmware dávají světu vědět o jejich existenci, protože instalací těchto updatů je možné rychlost přenosu u rozlehlých sítí až zdvojnásobit.

Pokud vše stručně shrneme, můžeme říci, že pro využití veškerého potenciálu vašeho hardwaru potřebujete pouze trochu času a ochoty zariskovat. Mějte ale neustále na vědomí, že všechny dále popisované tipy provádíte na vlastní nebezpečí. V nejhorším případě můžete komponentu úplně zničit. U mnoha vylaďovacích akcí mimo jiné rovněž ztrácíte na danou komponentu záruku.

Pro otestování vašich úspěchů s vylaďováním komponent jsme pro vás v tabulce Zdarma dostupné benchmarky připravili sadu programů pro prověření výkonu vašeho počítače. Některé z nich rovněž najdete i na našem CD.


Pro maximální výkon mikroprocesoru

Pokud se rozhodnete zmobilizovat poslední výkonové rezervy vašeho počítače, je právě mikroprocesor velmi vděčným objektem. Právě rychlost výpočetní centrály počítače se dá docela pěkně urychlit. Nesmí se to ovšem přehnat, jinak se celý systém začne chovat nestabilně. V nejhorším případě vám procesor odejde v důsledku svého přehřátí.

1)Vyladění procesoru AMD Athlon 64 FX pomocí BIOSu

Procesory Athlon 64 od firmy AMD lámou výkonové rekordy již v konfiguracích nastavených přímo z výroby. Mají však na víc? Důkladně jsme je prověřili. Na Athlonu 64 neexistuje kvůli integrovanému řadiči paměti nastavení pro frekvenci systémové sběrnice, jak je jinde obvyklé. Referenční frekvenci systému nastavenou na 200 MHz udává křemíková součástka. A právě na tomto místě můžete ladění začít, pokud ale máte v BIOSu základní desky k dispozici odpovídající položku. Pokud tomu tak není, je třeba ji získat, a to nejčastěji modifikací BIOSu (viz článek BIOS pro profesionály publikovaný v PC WORLDu č. 10/2003).

V našich testech jsme se nejprve zabývali Athlonem 64 FX-51, umístěným na základní desce Asus SK8N s čipem Nforce 3. Tento špičkový model procesoru od AMD byl výrobcem nastaven na frekvenci 2,2 GHz (11 x 200 MHz). V BIOS Setupu základní desky SK8N se nachází v menu Advanced/CPU Configuration položka CPU OverClock in MHz, jež je nastavena na hodnotu 200. Označením této položky a stiskem klávesy <Backspace> se dá tato hodnota vymazat. Na její místo nyní můžete napsat libovolnou trojcifernou číslici, ovšem maximálně údaj 300. Pozor na zadání příliš vysoké hodnoty! Zkoušejte přetaktování Athlonu 64 FX-51 po krocích 5 MHz. Zadejte tedy hodnotu 205, potvrďte ji stiskem klávesy <Enter> a změny uložte přes klávesu <F10>.

Nyní zkuste, zda se vám počítač spustí a zda se nahraje operační systém. Potom spusťte nějakou na výkon náročnou aplikaci, jakou je kupříkladu 3D Mark 2003, a tou zatěžujte procesor nejméně 10 minut. Pouze pokud vám počítač nezatuhne a obrazovka nezačne zamrzat, můžete zvýšit frekvenci o dalších 5 MHz. Jakmile dosáhnete maximální hodnoty frekvence, kterou váš procesor unese, zpravidla se vám nepodaří spustit operační systém. V tomto případě restartujte počítač a v BIOSu nastavte nejvyšší hodnotu frekvence, při které vám systém běžel bez problémů. Jestliže vám počítač při bootování zatuhne, vytáhněte zástrčku napájení počítače ze zdi a na krátkou dobu i baterii na základní desce. Znovu spusťte počítač a v BIOS Setupu vyberte volbu Load BIOS Default, čímž nastavíte v BIOSu standardní parametry. Nyní pokračujte v ladění po menších krocích. Při našich pokusech se nám podařilo provozovat Athlon FX-51 stabilně na frekvenci 2,34 GHz (11 x 213 MHz) bez toho, abychom nějakým způsobem vylepšovali chlazení procesoru. Při použití silnější kombinace větráčku a chladiče by určitě bylo možné procesor přetaktovat ještě více.

Kandidát na přetaktování číslo dvě byl Athlon 64 3200+, umístěný na základní desce MSI K8T Neo s čipovou sadou VIA K8T800. Tento procesor je nastaven z výroby na frekvenci 2 GHz (10 x 200 MHz). V BIOS Setupu desky K8T Neo naleznete v menu Frequency/Voltage Control položku CPU FSB Clock, kterou můžete nastavit až na hodnotu 280. Při přetaktování postupujte podobně jako u Athlonu 64 FX-51. U našeho Athlonu 64 3200+ se podařilo opět bez dodatečného chlazení dosáhnout frekvence 2,31 GHz (10 x 231 MHz), tj. zvýšit frekvenci o 15 procent!

2)Konečně: Software pro přetaktování přímo od Intelu

Poměrně dlouho ztěžovala firma Intel život všem, kdo se pokoušeli přetaktovávat procesory. Pevně nastavené multiplikátory u Pentií a Celeronů a žádné možnosti pro nastavení výkonu procesoru v BIOSu základních desek Intelu získaly této firmě pověst toho, kdo překazí zkušenějším uživatelům každou radost. Nyní Intel zveřejnil první informace o svém programu Desktop Control Center na internetové adrese www.intel.com/design/motherbd/software/dcc/index.htm, odkud si jej můžete i stáhnout. Pro majitele relativně nových základních desek od Intelu bude jistě zajímavé, pokud se na tento software podívají blíže. Intel na svých internetových stránkách mluví o optimalizaci nastavení paměti a čipové sady. Pro přetaktování důležité veličině, kterou je frekvence systémové sběrnice (FSB), se sice výslovně nezmiňuje, ovšem je možné ji měnit v rozsahu -2 až +4 procenta. Také je možné měnit frekvenci sběrnic PCI a AGP, nastavovat otáčky větráčků a nastavit si tak optimální poměr mezi jejich hlučností a výkonem, měnit parametry nastavené v BIOSu apod. Rovněž je možné provádět zátěžové testy jednotlivých komponent.

Radost z toužebně očekávaného programu je však zkalena skutečností, že program pracuje pouze na takových základních deskách Intel, jež jsou označovány jako "performance", případně jako "enthusiast". Mezi takové desky patří kupříkladu typy D875PBZ či D865PERL.

3)Základní deska firmy Intel s možností přetaktování

Mnozí uživatelé považují základní desky od firmy Intel velmi stabilní a spolehlivé. Vedle jistě vysoké kvality výroby má Intel ještě jeden velký klad, kterým je skutečnost, že na rozdíl od řady jiných výrobců základních desek nejde až na samotné hranice výkonu komponent alespoň doposud tomu tak bylo. Základní desky D845PEBT2, D865PERL a D875PBZ totiž už mají v BIOSu k dispozici volbu pro zvýšení frekvence systémové sběrnice. Zmíněnou funkci Intel pojmenoval jako Burn-In Mode a naleznete ji v položce Advanced. Roztomilé na této funkci je, že předtím, než se dostanete do režimu Burn-In, zobrazí se vám varování, že vyšší nastavení frekvence snižuje stabilitu systému a rovněž může snížit životnost komponent. Kdo by si to pomyslel?

4)Bezpečné přetaktování FSB

Současné procesory se obvykle dají zrychlit pouze přes systémovou sběrnici Front Side Bus (FSB). Vnitřní multiplikátor procesoru, z něhož se ještě s pomocí FSB stanovuje frekvence procesoru, se totiž změnit nedá. Nevýhodou vysoké frekvence FSB je to, že z této hodnoty odvozují svoje frekvence i sběrnice AGP či PCI, které pak běží na jiných hodnotách, než na jaké jsou stavěny. Grafické karty a pevné disky, jež s nimi komunikují, pak na tuto skutečnost reagují daleko citlivěji než kupříkladu procesor.

Většina výrobců základních desek má pro tento problém řešení. V BIOS Setupu si najděte položku AGP/PCI Frequency v některých BIOSech jsou pro každou sběrnici položky zvlášť, tedy AGP Bus Speed a PCI Bus Speed. Obvykle je naleznete v menu Advanced Chipset Settings, případně Frequency Control. Tady můžete určit frekvenci AGP a PCI nezávisle na frekvenci FSB. Tímto způsobem tedy můžete cíleně přetaktovávat pouze procesor.

5)Základní desky MSI: Dynamické přetaktování

Na plné pecky pouze tehdy, když je to nutné: MSI zabudovala do svých základních desek novou technologii, kterou nazvala Dynamic Overclocking Technology (DOT). Tímto nastavením zadáváte, o kolik procent můžete zvednout frekvenci procesoru, aniž by to mělo vliv na frekvenci sběrnice AGP či PCI. Funkce DOT pak přetaktuje procesor pouze tehdy, pokud jeho výpočetní výkon není pro právě spuštěnou aplikaci dostatečný.

Výhodou této technologie je to, že procesor není přetaktovaný neustále, čímž se snižuje množství vyprodukovaného tepla a i spotřeba elektrické energie je nižší. Pokud používáte na procesoru větráček regulující svůj výkon v závislosti na teplotě, klesne i hladina hluku produkovaného větráčkem. Nehledě k tomu, že i životnost procesoru se snižuje pomaleji.

DOT technologii aktivujete tak, že se v BIOS Setupu přesunete do menu Frequency/Voltage Control. Zde si zvolte možnost Dynamic OverClocking. Na výběr nyní máte několik úrovní výkonu Private, Sergeant, Captain, Colonel a General. Tyto úrovně vždy zvyšují frekvenci o 1, 3, 5, 7, popřípadě o 10 procent. Pokud tedy máte Pentium 4 na frekvenci 3,2 GHz (16 x 200 MHz), pak při volbě Private se frekvence systémové sběrnice zvýší o jedno procento na 202 MHz. Vaše Pentium 4 pak pracuje na 3,232 GHz. Při volbě General získáte pak slušných 3,52 GHz. Můžete však volbu General vyzkoušet přímo, aniž by přitom hrozilo nějaké riziko. Dokonce i když počítač při bootování zatuhne ještě dříve, než se stačíte dostat do BIOS Setupu, existuje jedno řešení: Zapněte a vypněte čtyřikrát napájení počítače DOT pak nastaví všechny svoje parametry automaticky do výchozího stavu. Ve většině případů by měl počítač bez problémů nabootovat a spustit operační systém. Pak byste měli prověřit stabilitu počítače v přetaktovaném stavu kupříkladu prostřednictvím nějaké 3D hry. Pokud počítač zatuhne nebo pokud bude zamrzávat obraz na monitoru, jednoduše nastavte pro DOT nějakou nižší úroveň.

Nyní podporují dynamické přetaktování základní desky MSI 865PE Neo2-FIS2R pro Pentium 4 a K8T Neo pro Athlon 64. Ta posledně zmíněná dokonce umožňuje při volbě Commander přetaktovat Athlon 64 až o 15 procent. Je třeba upozornit, že u čipové sady Intel 865PE je frekvence sběrnice synchronizována s frekvencí operační paměti, takže při použití DOT přetaktováváte současně i frekvenci operační paměti. Zatímco u značkových paměťových modulů je desetiprocentní zvýšení frekvence zpravidla bez problémů, pro levnější moduly to může znamenat příliš mnoho. Pokud používáte neznačkové paměťové moduly, nemusí být zatuhnutí počítače při přetaktování automaticky způsobeno procesorem. Zkuste v těchto případech proto operační paměť stabilizovat, a to tím, že pro ni zvýšíte napětí. To provedete tak, že se v BIOS Setupu přesunete do menu Frequency/Voltage Control

a u položky DDR Power Voltage zvýšíte hodnotu o 0,05 V. Pokud tato metoda nepomůže, nezbývá nic jiného, než v DOT snížit úroveň přetaktování procesoru a tím pádem i operační paměti.

Firma MSI v budoucnu počítá s tím, že technologii DOT bude integrovat nejen do základních desek, nýbrž i do grafických karet. I ostatní výrobci plánují zavedení podobných funkcí do svých výrobků, a někteří tak již dokonce učinili.

6)CIA a MIB pro procesor a operační paměť

Abychom hned na počátku předešli nedorozumění: Ani americká tajná služba, ani film "Men in Black" nemají s procesorem a s operační pamětí nic společného. Jedná se totiž o víceméně zautomatizované funkce pro přetaktování procesoru CPU Intelligent Accelerator (CIA) a operační paměti Memory Intelligent Booster (MIB) vytvořené firmou Gigabyte.

CIA funguje na podobném principu jako DOT (viz předcházející tip). Zde však frekvenci systémové sběrnice nezvyšujete pouze o 1, 3, 5 či 7 procent, nýbrž rovněž o 5, 10, 15 nebo dokonce 20 procent. Procesor pak pracuje na své obvyklé frekvenci nastavené z výroby a jeho rychlost se zvyšuje pouze v případě potřeby. CIA neovlivňuje činnost větráčků s rychlostí otáček v závislosti na teplotě procesoru, neboť ten zvedá svoje otáčky až tehdy, když teplota v jádře procesoru překročí 40 ?C. CIA má stejné výhody jako DOT menší produkci tepla, úsporu elektrické energie a menší hlučnost, která se výrazně projeví při snižování frekvence procesoru.

Funkci CIA si zaktivujete, pokud si v BIOS Setupu v menu Frequency/Voltage Control nastavíte položku C.I.A. Function na hodnotu Enabled. Ve volbě C.I.A Frequency (MHz), jež se nachází hned pod ní, pak zadejte číslem potřebnou hodnotu přetaktování v procentech.

Funkce MIB u operační paměti zkracuje přístupovou dobu a čas potřebný pro zpracování dat. Tak například snížíte počet čekacích cyklů pro naplnění paměťových modulů novými daty. Pak operační paměť pracuje asi o 10 procent rychleji. Navíc MIB analyzuje nainstalovanou operační paměť a nastavuje pro ni pouze takové maximální parametry, které je schopna unést. To je pro nás obrovská výhoda, neboť nám odpadá komplikované manuální nastavování parametrů a navíc MIB tímto využívá paměť skutečně optimálně.

MIB si povolíte v BIOS Setupu v menu Advanced Chipset Features v položce Memory Intelligent Booster, kterou nastavte na Enabled. V současné době obě funkce nabízejí základní desky Gigabyte GA-8IPE1000, GA-8IPE1000L, GA8-IPE1000PRO a konečně GA-8PENXP, ale pouze ve verzi Revision 2.0. Dřívější modely se nedají na tuto úroveň dostat ani updatem BIOSu.

Tip pro profesionály

7)Zvýšení napětí při přetaktování procesoru

Při přetaktovávání procesoru je často docela užitečné zvýšit napětí pro jeho napájení. Činnost mikroprocesoru se tak stabilizuje, ačkoliv se produkuje větší množství tepla a měnič napětí je daleko více zatížený.

Většina základních desek má v BIOS Setupu v menu PC Health Monitor či Frequency Voltage Control položky pro manuální nastavení napájení jádra procesoru. Jedná se zpravidla o položky Vcore Adjust, případně CPU Vcore. Napájení jádra procesoru je však možné jen do té míry, do jaké to Setup BIOSu dovolí. Rizikachtiví uživatelé si však mohou tyto hranice rozšířit modifikací parametru Voltage. Pro provedení takové operace však musí svoji základní desku dobře znát a musí umět dobře pájet. Pokud se totiž takový pokus nepodaří, můžete celou základní desku zpravidla vyhodit.

Princip je u všech základních desek podobný. Mezi patřičný pin regulátoru napětí procesoru a uzemnění se připájí rezistor o určité velikosti odporu. Regulátor napětí si pak bude kvůli přidanému rezistoru, že dodává do procesoru příliš malé napětí a hodnotu napětí zvedne.

Způsobů, jak modifikovat napětí pro napájení procesoru, je na internetu celá řada a pro spoustu typů základních desek. Pro zájemce lze doporučit kupříkladu adresu www.vr-zone.com/guides, kde stačí klepnout na odstavec Motherboard Modding Zone. Spoustu informací lze nalézt i na internetové adrese www.ocinside.de v menu Workshop a odkazu Mainboard solder guides.


Vyladění výkonu grafické karty

Pokud si občas rádi jen tak pro relaxaci zariskujete při hraní her s 3D grafikou, nemělo by vám stačit pouze urychlení činnosti procesoru. I grafická karta v sobě skrývá netušené rezervy. Nyní vám prozradíme, jak z ní dostat ještě více obrázků za sekundu, a to zdarma.

8)Přetaktování grafické karty přes utilitu Riva Tuner

Řada výrobců grafických karet nedává k dispozici vlastní utilitu pro přetaktování. Frekvence čipu a paměti se však dá velmi pohodlně zvyšovat prostřednictvím freewarového programu Riva Tuner, který vám nabízíme na našem CD, případně si jej můžete stáhnout z internetové stránky www.guru3d.com/rivatuner (RIVATNER20RC142.ZIP, 1,08 MB). Po instalaci utility klepněte na záložce Main na tlačítko vedle nápisu Customize, který se nachází v řádku s názvem vaší grafické karty. A již první obrázek s popiskem Customize low level settings vede k menu pro přetaktování. Nejprve je nutno povolit volbu Enable low level hardware overclocking. Potom byste měli restartovat počítač, aby mohl Riva Tuner načíst standardní hodnoty frekvence vaší grafické karty. Nyní si můžete nastavit frekvenci čipu a paměti, aniž byste museli používat okliku přes nainstalované ovladače vašeho grafického zobrazovače. Horním posuvníkem s názvem Core clock si nastavíte rychlost čipu vaší grafické karty, spodním s názvem Memory clock pak rychlost paměti. Stiskem tlačítka Test nastavení potvrdíte. Vámi provedená nastavení jsou však platná pouze pro toto spuštění počítače. Po restartu počítače se všechna nastavení vrátí do původních parametrů. Jestliže budete chtít mít vámi nastavené hodnoty natrvalo, zatrhněte volbu Apply overclocking at Windows startup. Riva Tuner pak zapíše vámi nastavené hodnoty do registru a bude je nastavovat při každém spuštění Windows.

9)Přetaktování i přes zákaz v BIOSu

Ten, kdo by chtěl přetaktovat čip grafické karty ATI Radeon 9500 Pro nebo 9700, má smůlu. BIOS těchto karet v sobě obsahuje ochranu proti přetaktování. Prostřednictvím utilit, jakými jsou například sharewarový Powerstrip 3.47 (naleznete jej na našem CD, případně na internetové adrese www.entechtaiwan.com jako soubor PSTRIP-I.ZIP o velikosti 1,04 MB), freewarový Riva Tuner (viz předchozí tip), případně zdarma dostupný Radclocker 1.800d (je k mání na internetu na adrese www28.brinkster.com jako soubor o velikosti 147 KB), sice můžete zdánlivě jejich frekvenci zvýšit, jejich skutečná rychlost se však nezmění.

Přetaktování se vám podaří pouze tehdy, když si do grafické karty nahrajete modifikovaný BIOS, jenž ochranu proti přetaktování neobsahuje. Takový BIOS se liší od své originální varianty s ochranou proti přetaktování pouze v jedné hexadecimální hodnotě trochu šikovnější kutilové si tuto hodnotu změní přes hexadecimální editor. Podrobnější informace k tomuto tématu získáte v diskusním fóru na internetové adrese www.rage3d.com, pod odkazem Radeon Tweakers, Tweaking and Overclocking ten správný příspěvek má nadpis "I fixed the Radeon9500ProBios. It\s now overclockable."

Daleko jednodušeji ale rozhodně ne s menším rizikem to jde s balíčkem utilit Radflashplus, jenž koluje na internetu. Návod na jeho použití naleznete v rámečku Prolomení Radeonu: Pryč s ochranou proti přetaktování. Až se vám podaří nahrát modifikovanou verzi BIOSu, můžete si přenastavit hodnoty frekvence podle libosti, a to kupříkladu přes utilitu Powerstrip.

10)Urychlení práce grafické karty přes BIOS

BIOS Setup nabízí několik možností, s nimiž můžete ze své grafické karty dostat více rychlosti. Je jasné, že přetaktování čipu a paměti grafické karty je mnohem efektivnější, přesto však chceme upozornit ty, kteří dosáhli na samé hranice výkonu, aby si pro jistotu zkontrolovali, zda odstranili veškeré překážky také v Setupu BIOSu i zde se totiž dá získat nějaká ta kapka výkonu navíc.

Nejdůležitější nastavení naleznete v menu Advanced, Chip Configuration. Tam můžete kupříkladu nalézt volbu AGP Mode, případně AGP Capability. Pro ideální nastavení rychlosti je třeba nastavit ten nejrychlejší režim AGP, který karta podporuje.

Rovněž v menu Advanced, Chip Configuration se nachází volba AGP Fast Write Control či AGP Fast Write. Ta dovoluje procesoru, aby data grafiky posílal do grafické karty přímo, bez okliky přes operační paměť. Tento režim podporují všechny novější grafické karty a čipové sady proto tuto volbu můžete bez obav povolit.

Položka AGP Aperture Size vám umožňuje stanovit, kolik operační paměti si smí grafická karta vzít pro sebe jako rozšíření paměti vlastní. Rozhodně by to nemělo být méně jak 64 MB, více jak 128 MB zase nepřináší žádný výkonový nárůst.

Někdy se v BIOS Setupu objevuje položka AGP Master 1 WS Write/Read. Při nastavení na Enabled se zkracuje čekací doba, kdy grafická karta provede čtení nebo zápis do paměti. V některých případech může toto nastavení činnost počítače zpomalovat. Pak ji nastavte na Disabled.

U volby Video Memory Cache Mode nastavte, pokud je to možné, parametr USWC, popřípadě UCWC. Potom se budou data zapisovat do paměti grafické karty zapisovat efektivněji.


Optimalizace výkonu pevného disku

Jestliže téměř každý den upravujete hudbu či videa, nebo máte co dělat s databázemi, zacházíte s ohromným množstvím dat. Vzhledem k tomu, že při těchto operacích potřebujete často přistupovat na pevný disk, je právě rychlý pevný disk takřka k nezaplacení. Nyní vám sdělíme, jak z vašeho starého pevného disku vymámit jeho skryté rezervy.

11)Raději rychleji než tišeji

Od konce roku 2000 přicházejí na trh všechny IDE pevné disky s funkcí, která vás staví před rozhodnutí: Má váš disk pracovat co nejrychleji, anebo co nejtišeji? Tato technologie se nazývá Automatic Acoustic Management (AAM). V tichém režimu se hlavička disku pro čtení/zápis nepohybuje tak prudce. To sice snižuje produkci hluku, ovšem přináší to prodloužení přístupové doby o 20 až 50 procent. Hluk, který pevný disk vydává tehdy, když nic nečte ani nezapisuje, funkce AAM odstranit neumí. Při sekvenčním přístupu na disk se přenosová rychlost mění jen málo.

Míra ovlivňování výkonu pevného disku funkcí AAM závisí na vámi používaných aplikacích. Pokud se musí hlavička disku často umisťovat na různé pozice, což se projevuje právě hlukem, je orientace na hluk víceméně jasná. Přitom platí, že pokud potřebujete svůj disk nastavit na maximální výkon, což nastává při práci s hudbou, videem či databázemi, pak byste měli funkci AAM deaktivovat.

Pro nastavení disku můžete využít například zdarma dostupnou utilitu Hitachi Feature Tool. Lze ji získat na internetové adrese www.hgst.com/hdd/support/download.htm jako soubor o velikosti 1,8 MB. Je sice oficiálně určena pouze pro pevné disky Hitachi, podle našich zkušeností však pracuje i s ostatními disky. Aplikace vytvoří spouštěcí disketu, ze které spustíte počítač. Po automatickém rozpoznání pevného disku se v menu Features vyberte položku Change Acoustic Level a zvolte Disable. Nyní vám pevný disk poběží v tom nejrychlejším režimu. Můžete však rovněž vybrat volbu Enabled (User defined value) a zde zadat hodnotu mezi 128 do 254, Hodnota 128 přitom odpovídá nejtiššímu režimu a hodnota 254 režimu nejhlučnějšímu. Po stisku tlačítka Test si sami můžete vyzkoušet rozdíl.

12)Defragmentace pro profesionály

Čím je pevný disk plnější, tím více budou data na něm při ukládání fragmentována neboli rozkouskována. Čím více jsou data fragmentována, tím déle trvá přístup k nim pevné disky totiž pracují nejrychleji, pokud mohou data číst sekvenčně, tj. hned za sebou, protože se čtecí hlavička disku nemusí znovu umisťovat na jiné místo na disku. Proto byste měli svůj disk pravidelně defragmentovat. Pokud se zeptáte, jak často by se měla defragmentace provádět, tak to závisí na tom, jak moc plný pevný disk je a jak často ukládáte nebo odstraňujete na disku velké soubory takový průměrný pevný disk stačí pak defragmentovat po několika měsících. Utilitu pro defragmentaci disku naleznete v nabídce Start/Programy/Příslušenství/Systémové nástroje/Defragmentace disku. Po spuštění programu si vyberte disk, který má být defragmentován a stiskněte tlačítko OK nebo Defragmentovat.

Defragmentace ve Windows NT a 2000 v sobě skrývá jeden háček. Defragmentace totiž neprobíhá u některých důležitých oblastí na disku. Mezi nimi je například jádro systému souborů NTFS, nazývané rovněž zkratkou MFT (Master File Table). MFT obsahuje pro každý soubor pro něj důležité informace jako jeho velikost, přístupová práva či datum jeho modifikace. Teprve až Windows XP dokáží svými vlastními prostředky defragmentovat i MFT. Pokud používáte Windows NT4 nebo 2000, jako alternativu pro program Defragmentace disku ve Windows vám můžeme doporučit aplikaci Diskeeper od firmy Execsoft (30denní zkušební demoverzi o velikosti 19 MB si můžete stáhnout z internetové adresy www.execsoft.com.

13)Raid: Více místa a rychleji

Chcete rychlejší pevný disk. A měl by mít i větší kapacitu. To není žádný nesplnitelný sen kouzelné slůvko, které toto všechno vyčaruje, se nazývá Raid (viz rámeček Systémy Raid jejich výhody a nevýhody). Pokud máte na svém počítači nainstalována Windows 2000 nebo XP Professional, můžete se k tomuto systému dostat zcela zdarma. Je to pro vás novinka? Není divu, Microsoft se se zabudováním podpory systému Raid-0 nijak zvlášť nechlubil, systémy Raid 1 a Raid 5 jsou oficiálně podporovány pouze v serverových verzích Windows. Ve skutečnosti je ale všechno trochu jinak. Dokonce prý i výrobci řadičů Raid se pokoušeli zdarma dostupnou podporu Raid-0 ve Windows utajit. Vždyť jim jde především o to, aby svůj hardware prodali, zvláště když se ukazuje, že tyto komponenty jsou většinou srovnatelné se softwarovým řešením. I u hardwarového řešení totiž většinu zátěže přebírá procesor. A dokonce i když řadič má svůj vlastní procesor, nebývá tento nijak závratně rychlý. Jedinou výhodou hardwarového řešení pro podporu Raid tak zůstává jeho možnost využití ve Windows 98, ME a XP Home, jež jinak Raid vůbec nepodporují.

V následujících tipech vám popíšeme, jak si můžete ve Windows 2000 a XP Professional vytvořit zdarma systém Raid-0, Raid-1 a Raid-5. Podrobnější informace k této technologii pak rovněž můžete najít v nápovědě Windows.

14)Systém Raid zdarma: Příprava

Nasazení systému Raid ve Windows 2000 nebo XP Professional vyžaduje několikero přípravných akcí. Pro systém Raid 0 budete potřebovat minimálně dva pevné disky, pro Raid 1 rovněž dva disky a pro Raid 5 alespoň tři pevné disky. Dříve než si softwarovou podporu pro Raid nainstalujete, doporučujeme vytvoření zálohy všech dat. Zásahy do konfigurace pevného disku jsou v tomto případě velmi důkladné a data by se při nich mohla zničit. Uspořádání a konfiguraci vašich pevných disků provedete přes program Správa disků, jež se v obou operačních systémech vyvolá přes nabídku Start/Spustit, když do políčka Otevřít napíšete příkaz diskmgmt.msc. Pro použití softwarového řešení Raid se musí pevné disky nejprve převést na dynamické. Standardně totiž mají disky napsány ve sloupečku Typ položku Základní. Převod na disk dynamický provedete tak, že si klepnete pravým tlačítkem myši na obdélník dole označující celý disk, jeho jméno může být třeba Disk 0. Z kontextového menu nyní zvolte příkaz Převést na dynamický disk. Tím se převedou všechny diskové oddíly na pevném disku na dynamické. Pokud se vám v aplikaci Správa disků již projeví disk jako dynamický, nemusíte provádět vůbec nic. Pozor ale u počítačů, u nichž máte na výběr bootování z vícero operačních systémů; kupříkladu Windows 98 a ME vůbec s dynamickými disky pracovat neumějí. Na výběr potom máte dvě možnosti buď se vzdáte softwarové podpory pro Raid, nebo starších operačních systémů.

15) Instalace Raid 0

Jakmile si převedete váš pevný disk na dynamický, můžete si ve Windows 2000 a XP Professional nainstalovat zdarma dostupný systém Raid 0. Spusťte si aplikaci Správa disků a klepněte pravým tlačítkem myši na volnou kapacitu dynamického disku, na němž budete chtít svazek Raid 0 (nazývaný jako rozložený svazek) vytvořit, a konečně na příkaz Svazek. Objeví se průvodce pro vytvoření nového svazku, v němž klepněte na tlačítko Dále a pak na Rozložený svazek a řiďte se pokyny tohoto průvodce.

Tip pro profesionály

16) Raid 1/5: Rychlost & Bezpečnost

Považujete se za profesionála v oboru softwarových aplikací a umíte pracovat s hexadecimálními editory? Pak si můžete ve Windows 2000 a XP Professional odblokovat dokonce i systém Raid-1 nebo Raid-5. Microsoft tyto pokrokovější varianty do svých systémů sice integroval, ovšem zároveň je i deaktivoval. My vám nyní detailně ukážeme, jak modifikovat systémové soubory Windows XP Professional, abyste mohli začít plně využívat systémů Raid. Ve Windows 2000 je pak postup analogický. Jako hexadecimální editor budeme používat například freewarovou utilitu MiTEC Hexadecimal Editor. Naleznete ji samozřejmě na našem CD, popřípadě si ji lze stáhnout na internetové adrese www.mitec.cz (HEXEDIT.ZIP, 547 KB).

Jak postupovat: Nejprve je třeba uvnitř souborů DMBOOT.SYS a DMCONFIG.DLL prostřednictvím hexadecimálního editoru zaměnit umístění výrazů SERVERNT a WINNT. Dalším krokem je potom náhrada položky servernt za winnt, a to uvnitř souboru DMADMIN.EXE. Soubory DMADMIN.EXE a DMCONFIG.DLL naleznete ve složce, kde máte nainstalována Windows, a to v podsložce \System32, soubor DMBOOT.SYS pak v podsložce \System32\Drivers.

Modifikaci souborů provedete následujícím způsobem: Vytvořte si od všech tří souborů záložní kopie a rovněž si tyto systémové soubory zkopírujte na diskety. Soubory z disket si potom postupně otevřete v hexadecimálním editoru. Pro rychlejší nalezení patřičných výrazů použijte funkci Edit/Find, do políčka pro vyhledávání zapište výraz SERVERNT, popřípadě servernt. Pozor! V žádném případě nesmíte zaměnit velká písmena za malá, a naopak. Taktéž je třeba přesně dodržet pozici, na kterou máme výraz psát. Slovo WINNT pak tedy začnete psát přesně na tom místě, kde začínalo slovo SERVERNT a obráceně. Vzhledem k tomu, že oba výrazy jsou různě dlouhé (pět znaků u WINNT a osm znaků pro SERVERNT), přesunou se i nulové bajty, které poznáte podle znaku tečky. Bohužel tečky odpovídající nulovým bajtům neodpovídají znaku tečky na klávesnici, takže je musíte napsat prostřednictvím hexadecimálních hodnot v sloupcích. Klepněte na hexadecimální hodnotu, kterou chcete změnit, a přepište ji znakem 00. V pravé části okna se pak objeví tečka odpovídající nulovému bajtu. Takto změněný soubor pak uložte na disketu. Pro Windows XP pak uvidíte originální a modifikované soubory na našich obrázcích.

Další potíž je v tom, že pokud se spustí na počítači operační systém, okamžitě opraví modifikované soubory do původního stavu. Proto musíme do Windows modifikované soubory dostat ještě před spuštěním operačního systému. Jestliže máte Windows nainstalována na diskovém oddílu FAT32, spusťte počítač pomocí spouštěcí diskety a soubory zkopírujte do libovolné složky prostřednictvím příkazu copy. Pokud se jedná o pevný disk se systémem souborů NTFS, nastartujte počítač z instalačního CD disku Windows a spusťte Konzoli pro zotavení (viz nápověda Windows). Zde pak zkopírujte soubory do systému samozřejmým předpokladem je, že máte k počítači administrátorská práva. Po restartu počítače pak budete moci přes aplikaci Správa disků vytvořit diskové pole Raid 0, Raid 1 nebo v případě, že máte v počítači více než dva pevné disky, dokonce systém Raid 5.

17) Rychleji s lepšími kabely

Pokud svůj pevný disk nepropojíte jemu příslušným kabelem, ztrácíte pozoruhodnou část jeho výkonu. Kabel by totiž měl být tenký a maximálně 45 cm dlouhý. Čtyřicetižilový kabel je ale vhodný pouze pro disky s podporou maximálně Ultra DMA/33, pro režimy s vyšší přenosovou rychlostí budete potřebovat 80žilový kabel. To samozřejmě neznamená, že by vámi oblíbené zakulacené kabely s délkou až jeden metr nefungovaly, ale znáte to: výrobci garantují optimální provoz pevných disků pouze při použití standardních kabelů.

Pokud kabel nesplňuje požadavky na něj kladené, mohou se při přenosu začít vyskytovat chyby. Ty sice nevedou ke ztrátě dat, protože v IDE kanálu jsou všechna data opatřena kontrolním součtem. Pokud něco "nesedí", přenos dat se uskuteční znovu ale to právě systém zbrzďuje. Ve Windows XP pak kupříkladu máte možnost zjistit, zda i na vašem počítači k takovým chybám dochází, a to když si v Ovládacích panelech poklepete na ikonu Nástroje pro správu/Správa počítače. Pod položkou Systémové nástroje zvolte odkaz Prohlížeč událostí/Systém.

Pokud se bude při přenosu vyskytovat hodně chyb, přepne se IDE kanál do pomalejšího přenosového režimu, například z Ultra DMA/100 na Ultra DMA/66. Jestliže se chcete, přesvědčit, zda to není i váš případ, přepněte se ve Windows XP do Správce zařízení a rozbalte položku Řadiče IDE/ATAPI. Zde poklepejte na odkaz Primární kanál IDE a na záložce Upřesnit nastavení si můžete přečíst aktuální režim přenosu dat pro všechna na primárním kanálu připojená zařízení.


Vytočení vypalovačky

Vypalujete často DVD disky a rozčiluje vás, že to tak dlouho trvá? Vězte, že spoustu času ušetříte a svoji vypalovačku ve výkonu povzbudíte pomocí jiného firmwaru pak vám bude pracovat až dvakrát rychleji.

18) Vyladění klonů vypalovačky Pioneer DVR-105

Velkou výhodou je, že většina DVD vypalovaček má v podstatě velmi podobnou architekturu. Často se totiž dá na internetu nalézt neoficiální firmware pro některý ze základních modelů vypalovaček, a to většinou takový, který vám poskytne řadu nových zajímavých možností. Tyto firmwary se dají nahrát i do vypalovaček, které jsou "klony" těchto základních modelů. To je třeba příklad vypalovačky Pioneer DVR-105, jež je v obchodě k mání taktéž pod označením DVR-A05. Pro tuto základní mechaniku existuje modifikovaný firmware. Při jeho použití vypaluje DVR-105 DVD disky dvojnásob rychleji, načítá DVD filmy rovněž dvakrát tak rychle a k tomu z libovolného regionu (tzv. Region free mechanika). Tento firmware se dá nahrát i do konstrukčně podobných DVD vypalovaček jiných značek, jakými jsou například Asus DRW-0402P, I-O Data DVR-ABP 4, Logitech LDR-42AK, Melco DVR-42TB, ST Trade DRW-AT5 a Teak DV-W50E. Pokud tedy vaše DVD-R(W) vypalovačka pracuje s DVD-R čtyřnásobnou rychlostí, s DVD-RW dvojnásobnou, s CD-R šestnáctinásobnou a s CD-RW osminásobnou rychlostí, pak máte rovněž konstrukčně podobnou mechaniku a můžete zmíněný firmware použít rovněž.

V následujících řádcích vám na vypalovačce Asus DRW-0402P popíšeme, jak update firmwaru provést: Nejprve si obstarejte modifikovanou verzi firmwaru vypalovačky Pioneer, a to na stránkách gradius.rpc1.org. Rozbalte stažený soubor do libovolné složky a v libovolném editoru otevřete soubor REFINQ.DAT. Změňte obsah druhého až čtvrtého řádku následovně:

ASUS DRW-0402P

         // 1: Enter Key

    ASUS // 2: Vendor Name

DRW-0402P// 3: Product ID

Při přepisování dbejte na to, aby všechny znaky // ležely přesně pod sebou. K zarovnání používejte mezerník na klávesnici. V opačném případě se vám objeví chybové hlášení Target not found. Provedené změny uložte. Nyní spusťte příkazový řádek, popřípadě klepněte na nabídku Start/Spustit a zadejte cestu do složky, kam jste rozbalili update firmwaru. Zadejte příkaz REFINQ.

EXE /F. Parametr /F (Force) umožní nahrání firmwaru o nižší verzi, než kterou máte ve vypalovačce nyní. V opačném případě bychom skončili s chybovým hlášením Model name of Kernel Part is not matched. Po restartu počítače pak BIOS rozpozná naši původní mechaniku Asus DRW-0402P jako Pioneer DVR-105.

Pokud vlastníte konstrukčně podobnou mechaniku, podívejte se ve Správci zařízení, jaký je přesný název výrobce a název modelu. Zadejte pak tyto údaje velkými písmeny na odpovídající místo do souboru REFINQ.DAT. Zbylý postup je pak stejný jako postup popsaný výše.

19)Osminásobná rychlost pro Plextor PX-708

DVD vypalovačka s osminásobnou rychlostí (v interním provedení označená jako PX-708A, v externím pak jako PX-708UF) vypaluje z nedostatku vhodných médií pouze čtyřnásobnou rychlostí. Vy to však můžete změnit.

Nejprve si ve Správci zařízení zkontrolujte, zda je firmware vypalovačky ve verzi 1.01 nebo vyšší. Pokud tomu tak není, je třeba si z internetu na adrese www.plextor.be (660 KB) stáhnout a nainstalovat jeho upgrade. Stažený upgrade je použitelný pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP. Poklepejte v Průzkumníku na stažený soubor. Žádný další program pro provádění upgradu firmwaru nepotřebujete i když je to na internetových stránkách Plextoru napsáno! Upgrade firmwaru nesmí být přerušen, a rovněž nesmí být v mechanice žádné médium.

Na internetové adrese www.plextor.be naleznete pod odkazy Technical Services/Technology/Supported CD-R-RW/DVD+R-RW Media seznam všech médií, na která může vypalovačka zapisovat osminásobnou rychlostí. Klikněte u odkazu PX-708A na odkaz DVD+R. Pod výrazem Speed pak uvidíte maximální rychlost testovaných médií.

Upozornění: Plextor doposud testoval pouze několik druhů médií. Například zde nenaleznete DVD+R média (4x) od firem Sony a Maxell, na něž může být ve vypalovačkách PX-708A a PX-708UF rovněž zapisováno osminásobnou rychlostí.

20)Z NEC 1000A na NEC 1300

Vlastníte 2,4násobnou DVD vypalovačku NEC 1000A s označením FCC-ID A3DND-1100A GNX (viz zadní strana mechaniky)? Provedením firmwaru vypalovačky získáte mechaniku s rychlostí čtyřnásobnou. A to není vše vypalovačka poté zvládne doposud odmítaná DVD-R(W) média a rovněž DVD disky z regionu 1 (DVD disky z USA). Update máte k dispozici na internetu na adrese etna.rpc1.org/nec. Tyto nové schopnosti slibuje podle diskusních příspěvků verze 1eA1 7 (1.32). Na zmíněné internetové stránce rovněž naleznete návod pro provedení upgradu. Kromě nového firmwaru budete potřebovat ještě utilitu pro flashování. Ta zajistí přenos firmwaru do vypalovačky. Rozbalte si proto oba programy. Nyní si přejmenujte soubor firmwaru tak, aby obsahoval maximálně osm znaků. Přípona BIN zůstane. Zkopírujte si soubory na spouštěcí disketu. Potřebné soubory pro vytvoření spouštěcí diskety rovněž naleznete na internetu. Spusťte počítač ze spouštěcí diskety, na příkazový řádek MS-DOSu zadejte příkaz nec1100a a potvrďte stiskem klávesy <Enter>. Objeví se vám seznam příkazů pro flashovací utilitu. Pokud předpokládáme, že máte vypalovačku připojenu jako Master na sekundárním kanálu, pak nahrajete nový firmware zadáním příkazu:

nec1100a -sec -mas -flash -<název souboru s příponou BIN>

Upozornění: Utilita rovněž obsahuje příkaz pro zazálohování staré verze firmwaru. Rozhodně vám doporučujeme si tuto zálohu vytvořit.


Optimalizace operační paměti

Dříve než procesor zpracuje jediný bajt, musí všechna data projít přes operační paměť. Když procesor svoji práci dokončí, posílá tam data zpět. Jak vidno, je paměť RAM velmi využívanou komponentou není proto divu, že správnými prostředky se z ním dá vymáčknout ještě trochu výkonu navíc.

21)Rychle i s výhodnou čipovou sadou

Výrobci základních desek Asus a MSI svým způsobem převezli firmu Intel. Začaly totiž na svých výrobcích s čipovou sadou 865PE nabízet funkci, kterou Intel nabízí pouze u základních desek s dražší čipovou sadou 875P. Jedná se o tzv. Performance Acceleration Technology (PAT), jež umožňuje čipu na základní desce snižovat latenční dobu paměti a tím zvýšit rychlost práce celého systému. Pro vás to konkrétně znamená, že u základní desky za asi 4 000 Kč dosáhnete stejného výkonu jako u desky za 7 500 Kč. Na to už se vyplatí udělat si trochu času. Technologie PAT však vám přináší užitek pouze tehdy, je-li frekvence FSB nastavena na 200 MHz (neboli efektivních 800 MHz) a pokud používáte operační paměť typu DDR-400.

Odpovídající volbu najdete v BIOS Setupu základních desek, jež uvádíme v tabulce Základní desky s čipovou sadou 865PE a s funkcí PAT. V menu Advanced Chipset Features, případně Advanced/Advanced Chipset Settings pak vyhledejte položky s názvem Game Accelerator, Memory Performance, Performance Acceleration Mode, popřípadě Aggresive Memory Mode. Pokud tyto položky nastavíte na volbu Enabled nebo Turbo, použije čipová sada rychlejší časování paměti. Možná si ale budete muset nahrát novější verzi BIOSu, jež tyto položky bude mít k dispozici.

Jak je to uděláno: Čipová sada 865PE pracující s efektivní hodnotou FSB o velikosti 800 MHz (FSB 800) a s pamětí DDR 400 obvykle přenos dat spíše zpomaluje. Data se totiž posílají přes několik mezipamětí, což rychlost přenosu samosebou snižuje. Varianta čipové sady 875P naproti tomu používá rychlejší přímý přístup. Výrobci základních desek u čipu 865OE použili jednoduchý trik. Čipová sada totiž ve skutečnosti neví, že je frekvence FSB nastavena na 800 MHz. Myslí si, že stále pracuje na 533 MHz (FSB 533), a proto používá rychlý a přímý přenos dat bez zbytečného a časově náročnějšího používání mezipamětí.

22)Rychleji a stabilněji: Chlazení operační paměti

Pokud se rozhodnete zvýšit frekvenci operační paměti a stejně tak chcete zkrátit přístupové doby do operační paměti, začnou se paměťové moduly zahřívat jako nikdy předtím. Špatně větraná skříň a příliš vysoká teplota v místnosti pak problém ještě vyostří. Proto byste se při přetaktování procesoru měli starat rovněž o odvod tepla z paměťových modulů. Ostatně z předchozích tipů jste se dozvěděli, že při přetaktování procesoru dochází i ke zvýšení frekvence operační paměti.

Jestliže se již ve vašem počítači vyskytuje dost chladičů vydávajících nepříjemný hluk, měli byste vzít do úvahy pasivní chladič. Už malinký chladič umístěný na paměťový modul může učinit opravdové divy. Měli byste však vybírat materiál s dobrou vodivostí tepla. Chladiče z hliníku sice nejsou špatnou volbou, ale bezesporu lepší úroveň chlazení získáte až při použití chladičů z mědi. Jako jeden za všechny můžeme uvést chladič Copper Ram Chip Cooler CRC-U01 od firmy Coolermaster. V jednom balení naleznete osm malých chladičů o rozměrech 22 x 8 x 5 mm, které přilepíte jednu stranu na paměťových čipů, a to je vše.


Urychlení provozu v počítačové síti

Nezáleží na tom, zda se k internetu připojujete přes DSL či přes modem, v obou případech jistě stojíte o to, abyste zbytečně nemarnili čas a zároveň očekáváte, že data budou do vašeho počítače proudit maximální rychlostí. Zřídili jste si síť WLAN? Jak by se vám líbilo zvýšení její rychlosti na dvojnásobek?

23)Optimalizace MTU

Jestliže do vašeho počítače neproudí data takovou rychlostí, jakou byste si představovali, nemusí být vždy vina na druhé straně. Může se stát, že je to naopak váš počítač, který není optimálně nakonfigurovaný. Jedním z důležitých parametrů ovlivňující rychlost toku dat je MTU (Maximum Transmission Unit). Ten určuje maximální velikost paketu dat při použití IP protokolu a vše, co je větší než tato velikost, pak musí být před vlastním přenosem rozděleno. Je-li tato velikost příliš malá, dochází k poklesu rychlosti toku dat, v případě příliš velkého MTU se může stát, že v nejhorším případě data k cíli vůbec nedorazí. V případě, že surfujete přes DSL, používáte protokol PPPoE (Point to Point Protocol over Ethernet), u něhož je MTU nastaveno až na 1 492 bajtů. Pro přenos prostřednictvím modemu se doporučuje maximální hodnota 576 bajtů. V rámečku Zjištění hodnoty MTU pomocí prostředků operačního systému se dozvíte, jak hodnotu MTU zjistit. Nový údaj MTU pak můžete zadat buď přímo do registru, nebo můžete použít speciální software (viz tip č. 25).

Ve Windows XP například můžete nastavit hodnotu MTU pro vaši DSL přípojku v registru následujícím způsobem. Spusťte si Editor registru a v něm se přesuňte do klíče Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Services\NdiswanParameters\Protocols\0 a v něm vytvořte nové hodnoty typu DWORD pojmenované ProtocolType, PPPProtocolType a ProtocolMTU. Přiřaďte jim postupně hodnoty 800, 21 a 1492.

24)Nastavení optimální doby čekání na potvrzení příjmu paketu

Při přenosu dat na internetu musí počítač přijímající data potvrdit, že všechna data přijal v pořádku. Počítač odesílající data však nečeká před odesláním dalšího paketu na potvrzení o přijetí toho předcházejícího, jednoduše proto, že by docházelo k velkým časovým prodlevám. Koneckonců už samotný přenos dat od počítače vysílajícího data k počítači data přijímajícímu sám o sobě nějaký ten čas zabere. Toto časové rozpětí se nazývá latence. Proto počítač odesílá další pakety, ačkoliv ještě neobdržel potvrzení o přijetí předcházejících.

Ovšem někdy je třeba toto potvrzení provést po kolika bajtech je vyšlete, tak to stanovíte prostřednictvím hodnoty velikosti okna (Receive Window neboli Okno pro příjem). Tento údaj však nesmí být příliš vysoký, neboť by se při špatném přenosu musely znovu odesílat ty pakety, které byly již přeneseny od místa chybně přeneseného paketu dat. Výsledná hodnota je proto stanovena teoreticky v závislosti na aktuální šířce pásma a momentální latenci. Při surfování na internetu bohužel není ani výše zmíněn postup vhodný k doporučení, neboť optimální hodnota se může lišit pro každé připojení, nebo dokonce i pro každou internetovou stránku. V těchto případech se pak řídíme zkusmo nastavenými a již dříve osvědčenými hodnotami. Zvláště u relativně pomalých připojení, například přes modem by měl tento údaj být násobkem hodnoty (MTU-40).

Shrnuto a podtrženo: Pro připojení k internetu přes modem se jeví optimální velikost okna 2 144 bajtů a více. U DSL přípojky pak použijte velikost 32 692 nebo 32 767 bajtů.

Velikost oken pak v registru nastavíte takto: Otevřete si ve Windows XP Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Services\Tcpip\Parameters a zde vytvořte novou hodnotu typu DWORD s názvem TcpWindowSize. Jako údaj hodnoty zadejte číslo označující velikost okna.

25)Nastavení větší rychlosti pomocí softwaru

Šikovné freewarové utilitky DFŮ Optimierer, DFŮ Speed a na DSL orientovaný T-DSL Speedmanager optimalizaci vašeho internetového připojení provedou za vás. Co se týče jejich schopností ladění systému, jsou přibližně srovnatelné. DFŮ Optimierer 1.10 (DFUEOPT.ZIP, 342 KB, dostupný na našem CD nebo na internetové adrese www.wt-rate.com), navíc nabízí možnost otestování vašeho internetového připojení pro provedení testu je nejlépe zadat nějakou internetovou adresu, z níž se následně bude stahovat nějaký větší soubor. DFŮ Speed 2.2 (DFUE-SPEEDV2-2.ZIP, 356 KB, dostupný na našem CD nebo na internetové adrese www.voodooclub.de/dfue-speed.html) jako přídavek zamezuje přístup k síťovým sdíleným prostředkům z internetu (volba Port 139), a tuto možnost vám vřele doporučujeme využívat. Speciální funkcí utility T-DSL Speedmanager 4.01 (TDSLSPEEDMGRSETUP.EXE, 1,23 MB, dostupné buď na našem CD, nebo na internetové adrese nathan.dyns.cx/download/85.html, je možnost zaznamenávání aktuální přenosové rychlosti, jakož i celkového množství přenesených dat.

26)Turbo rychlost pro vaši WLAN

Vlastníte-li síť WLAN podle standardu 802.11, pak byste se měli porozhlédnout po internetových stránkách jejího výrobce. V současné době se totiž vyvíjejí nové ovladače či updaty firmwaru, které umožňují vyšší přenosové rychlosti dat. Tak kupříkladu již dnes můžete na internetových adresách www.usr-emea.com/loc-index.asp?loc=czec firmy U.S. Robotics či www.d-link.com firmy D-Link nalézt updaty ovladačů pro všechny 22 Mb/s produkty (802.11+), jež mají rychlost zdvojnásobit.

Rovněž i pro 54 Mb/s produkty plánují výrobci jako Netgear (www.netgear.com) updaty, jež mají dostupnou kapacitu více využívat pro data a méně pro funkce přenosového protokolu. Pak by se kupříkladu v tzv. Burst režimu mohlo v jednom kroku přenášet daleko více dat než je dnes možné. Celkově by tak mohla narůst rychlost přenosu o 25 až 100 procent.

27) Rychlejší bootování bez zpožďování zaviněného sítí

Jestliže se váš počítač po zapojení do sítě spouští daleko pomaleji než dříve, pak s největší pravděpodobností je tím vinno automatické přidělování IP adres.

Každý počítač, jenž má v síti komunikovat prostřednictvím protokolu TCP/IP, potřebuje svoji IP adresu. Tu můžete přidělit tak, že klepnete pravým tlačítkem na ikonu Místa v síti a z kontextového menu vyberete příkaz Vlastnosti. V dialogovém okně pak poklepete na položku Protokol TCP/IP a v okně vlastností protokolu pak můžete zvolit buď položku Získat IP adresu automaticky, anebo IP adresu zadat ručně. Pro automatické získání IP adresy existují dvě možnosti: Profesionálnější řešení využívá služeb tzv. DHCP serveru (Dynamic Host Configuration Protocol) nebo tzv. Automatic Private IP Addressing (Apipa). Pokud při spuštění počítače se nepodaří nalézt žádný DHCP server, použije se pro vyhledání IP adresy Apipa a to může nějakou chvíli trvat.

Pakliže si sami spravujete vlastní malou síť a pojem DHCP vám nic neříká a ani jste si nezadali pevnou IP adresu, pak váš počítač s největší pravděpodobností použil právě Apipa. Ostatně se o tom můžete přesvědčit tak, že na příkazovém řádku zadáte příkaz ipconfig. Jestliže se vám objeví IP adresa v rozsahu mezi 169.254.0.0 a 169.254.255.255, je Apipa aktivní. Pro zkrácení doby spouštění počítače pak doporučujeme zadat počítači zapojenému v síti ručně nějakou pevnou IP adresu, například v rozmezí 192.168.0.0 až 192.168.255.255.


Prolomení Radeonu: Pryč s ochranou proti přetaktování

Prostřednictvím modifikovaného BIOSu se dá odstranit ochrana proti přetaktování u čipů grafických karet ATI Radeon 9500 Pro a 9700. Ovšem pozor! Nahrání nového BIOSu není zcela bez rizika a pokud se nepovede, je celá karta zničena. Záruku už stejně tak ztrácíte tím, že nahráváte BIOS, který nepochází přímo od výrobce.

Pro celou akci budete potřebovat balíček utilit Radflashplus, který se dá stáhnout z internetu, a jednu prázdnou disketu.

Postupujte následovně:

1. Vytvoření spouštěcí diskety.

Vložte do mechaniky prázdnou disketu a z balíčku utilit spusťte program DRDFLASH.EXE. Vytvoří se spouštěcí disketa.

2. Záloha původního BIOSu.

Po rozbalení balíčku najdete v podsložce \Ati_flash čtyři soubory. Zkopírujte na disketu soubory ATIFLASH.CFG, ATIFLASH.EXE a DOS4GW.EXE. Spusťte počítač z této diskety a na stavovém řádku MS-DOSu napište příkaz

atiflash -s 0 original.bin.

ORIGINAL.BIN představuje jméno souboru s původním BIOSem.

3. Vyhledání správné verze BIOSu.

Nejprve zjistěte, jaký typ paměti vaše grafická karta má. Identifikujete jej pomocí rychlosti přístupu do paměti. Tato informace bývá vyražena přímo na komponentách, a to jako poslední dvě číslice v identifikačním kódu obsahujícím písmena a číslice. Tak kupř. pokud naleznete na komponentě kód HYB25D128323C-3.3, znamená to, že přístupová doba do paměti je 3,3 nanosekundy.

Jakmile se vám podaří zjistit přístupovou dobu, víte, jaký typ paměti na své grafické kartě máte. Nyní si přečtěte soubor README, který naleznete ve složce BIOS\z. V něm zjistíte, který BIN soubor bude vhodný pro vaši grafickou kartu. Tento soubor pak zkopírujte na bootovací disketu.

4. Nahrání nového BIOSu.

Nabootujte počítač z diskety a na příkazový řádek zapište

atiflash -f -p 0 <soubor nového BIOSu.BIN>

Namísto výrazu soubor nového BIOSu zapište název toho BIN souboru, který jste zjistili v kroku č. 3. Pro proběhnutí operace a restartu počítače máte svoji grafickou kartu odblokovanou, takže si můžete nastavit frekvence na ty hodnoty, které potřebujete.

Upozornění: Pokud při flashování BIOSu nefunguje vše tak, jak by mělo, znamená to, že s kartou není něco v pořádku, takže na monitoru nic nevidíte. Zkuste nejprve naslepo nahrát zpět původní verzi BIOSu to je ta, kterou jste si vytvořili v kroku č. 2. Postupujte stejně jako v kroku č. 4 a jako soubor BIN zadejte název BIN souboru se zazálohovaným BIOSem.


Systémy Raid: Výhody a nevýhody

Raid shrnuje volnou kapacitu několika pevných disků (v ideálním případě stejných typů) v operačním systému do jednoho velkého pevného disku. Výhodou je skutečnost, že získáte jeden obrovský pevný disk, ideální třeba pro velké soubory obrázků či pro filmy. Dále vzrůstá přenosová rychlost dat, čtecí/zápisové hlavičky jednotlivých přistupují k datům paralelně. Mezi nejdůležitější typy pro Raid patří varianty Raid 0, 1 a 5. Při rozhodování, kterou variantu použít, byste měli zvážit i jejich nevýhody.

Raid 0 rozděluje data jednoho souboru rovnoměrně mezi dva pevné disky.

-vysoká přenosová rychlost dat, zvláště u velkých souborů.

-velmi nízká bezpečnost dat. Pokud se jeden z disků poškodí, jsou ztracena data na obou discích, proto je nutno provádět pravidelné zálohování.

Raid 1 ukládá jeden celý soubor na dva pevné disky (zrcadlení disků). V případě, že se jeden z disků poškodí, může se pokračovat v práci s daty uloženými na druhém disku.

-vysoká bezpečnost dat.

-přenosová rychlost dat je srovnatelná s rychlostí při použití pouze jednoho disku.

-pro zajištění zabezpečení dat je nutno vyhradit 50 procent celkové kapacity diskového pole.

Raid 5 dělí data včetně záložních informací (paritních bitů) rovnoměrně mezi všechny pevné disky a dokáže právě na základě paritních bitů poškozené soubory opravit.

-vysoká přenosová rychlost dat.

-vysoká bezpečnost dat.

-pro zajištění zabezpečení dat je nutno vyhradit 30 procent celkové kapacity diskového pole.


Zjištění hodnoty MTU pomocí prostředků operačního systému

Pomocí příkazu ping spuštěným na příkazovém řádku si můžete zjistit, zda máte na svém počítači optimálně nastavenou velikost MTU pro váš způsob připojení. Tento příkaz vám na prvním řádku zobrazí, jak velké pakety jsou vysílány k cílovému počítači tam a zpět, a stejně tak se můžete prostřednictvím dvou pro nás velmi zajímavých přepínačů dozvědět ještě i další údaje. Přepínač -f nastavíte, že pakety se nesmí kouskovat (anglicky: don\t fragment) a parametrem -l <x> můžete zvolit velikost volitelných dat v bajtech, které budou k tomuto paketu přidány. V těchto volitelných datech není nic důležitého, můžete jimi však nepřímo stanovit velikost paketu, jež potom bude (28 + x) bajtů.

Příklad: U přípojky DSL je optimální hodnota MTU 1492 bajtů. Nastavíte-li takovou hodnotu, pak výsledkem příkazu ping www.pcworld.cz -f -l 1464 bude jako obvykle doba putování paketu. V případě příkazu ping www.pcworld.cz -f -l 1465 však dostanete chybové hlášení Paket musí být fragmentován, je však nastaven příznak DF (nefragmentovat).


faq: Nejčastěji kladené dotazy…

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

C04P0025;C04P0026

Rozhodl jsem se koupit notebook a přesto, že nejsem v této oblasti odborník, pokusil jsem se na základě různých recenzí na internetu nějaký vybrat. Nakonec jsem se dostal ke dvěma typům, mezi nimiž se neumím vůbec rozhodnut. Můžete mi sdělit váš osobní názor, který z těchto dvou notebooků je lepší, jestli se to dá říci? Jedná se o Acer TravelMate 800LCi a HP Compaq nx7000 P-M.

V podstatě se jedná o notebooky, které mají hodně podobné vlastnosti a hardwarové vybavení. Jediná zásadní změna je v displeji. Model od HP má displej ve formátu 16 : 9 a je v současné době o něco levnější než Acer, jehož displej má klasický formát 4 : 3. Oba stroje jsou velmi dobrou volbou, doporučujeme ještě jednou zkontrolovat před koupí aktuální cenu a servisní podmínky obou notebooků/výrobců, a rozhodnout se podle momentální situace. V každém případě neuděláte chybu nákupem ani jednoho z nich.

Můj počítač má následující konfiguraci: Duron 1,3 GHz, 512 RAM 266 MHz, Sapphire Radeon 9200 128 MB, základní deska Biostar M7VIP (AGP 4x), HDD WD 200BB, OS Windows XP Professional. Výsledek benchmarku UT 2003 (1 024 x 768) je 65,7/33,6.

1. Jsou výsledky benchmarku odpovídající sestavě?

2. Chci počítač mírně vylepšit a nevím, zda koupit silnější procesor, nebo kvalitnější desku s podporou AGP 8x.

Výsledky benchmarku v podstatě odpovídají. Pokud se vám zdá, že jsou příliš nízké, doporučovali bychom o něco jiný upgrade, než o jakém uvažujete, a to především výměnu procesoru nebo grafické karty. Výkonnostní rozdíl mezi AGP 8x a AGP 4x na vaší sestavě příliš nepoznáte. Samozřejmě, že pokud uvažujete o zásadním zvýšení výkonu, bylo by nejlepší pořídit silnější procesor.

Předkládám dotaz na používání monitoru, který mi nebyl s to zodpovědět žádný ze servisních techniků dodavatelské firmy (Libra). Konkrétně jde o model Samsung SyncMaster 959NF. V ovládacích panelech obrazovky (ATi Radeon 9800 PRO) lze nastavit tři různé synchronizace grafika-monitor, a to horizontální, vertikální a kompozitní. Zajímalo by mě, co je (a proč) nejvýhodnější nastavit (lze aktivovat i všechny tři najednou)?

Váš monitor konkrétně neznám, takže vám nějaké specifické nastavení doporučit nemohu, ale v principu monitory využívají signály R, G, B a dva synchronizační signály Hsync (horizontální) a Vsync (vertikální). Pro TV RGB se používají stejně definované signály R, G, B a k tomu kompozitní synchronizační signál Csync. Určitě nic nepokazíte, budete-li používat defaultní nastavení synchronizačních signálů.

Rád bych se zeptal, zda existuje obdobný příkaz pro Windows 2000 jako pro Windows 98 (rundll32.exe user, ExitWindows) pro vypnutí systému?

Nejvhodnějším nástrojem bude utilitka Shutdown, kterou naleznete na CD-ROMu z Resource Kitu Windows 2000.

Prosím o informaci. Při nákupu notebooků veřejnou soutěží neumožnil dodavatel výměnu operačního systému Windows XP Home za Windows XP Professional. Zajímá mne, zda je možné přihlásit Windows XP Home do lokální domény tak, aby počítač převzal všechna přidělená práva, případně omezení. Je toto možné pomocí systémových konzol, případně jednoúčelového programu?

Asi vás zklamu, ale Windows XP Home principiálně neumožňují přihlášení do domény.

Koupil jsem si DVD mechaniku Toshiba ODD-DVD SD-M1802 a obraz a zvuk jsou škubané. Kamarádovi se stejnou konfigurací pomohlo zatrhnout v Nastavení, ve Vlastnostech mechaniky volbu DMA. Ale když tuto volbu zaškrtnu, počítač restartuji, tak volba zůstane stejně prázdná. Nevím, co s tím. PC mám 366 MHz, RAM 256 MB, ATI 16 MB AGP, Windows 98 SE.

Doporučil bych vám, abyste mechaniku připojil jako Secondary Master. Jestliže je DMA vaší základní deskou podporován, neměl by pak být problém s jeho nastavením. S největší pravděpodobností by se tím měl váš problém vyřešit.

Při startu mi počítač vypisuje "no 80-pin conductor connected/installed". Mám základní desku MSI KT3 Ultra 2 , 2 HDD 40 GB a 80 GB Maxtor a 2 optické mechaniky (DVD a CD-RW) a dva dobré 80žilové kabely (jeden jsem dostal k desce). Zkoušel jsem to mnohými způsoby zapojit. Buď jsem dal jeden HDD na jeden kabel a druhý na sekundární, nebo jsem dal oba na jeden, ale vždy se měnilo jen nějaké UDMA. Co to znamená? Zkoušel jsem i různá nastavení na hard discích a mechanikách, ale stále nic. Disky a mechaniky PC najde, ale fungují pomalu. Asi tak na 50 %.

Po zapojení následujícím způsobem by mělo vše běžet bez problémů. Na první kabel připojte oba disky. Disk, z něhož se bootuje, zapojte jako Primary Master, druhý jako Slave. Na druhý kabel připojte vypalovačku jako Master, DVD-ROM jako Slave. Je velice důležité, aby zařízení, které je nastaveno jako Master, bylo zapojeno na konci datového kabelu.

Na mém notebooku Acer TravelMate 210TEV nemám TV výstup, a tak jsem koupil použitou PCMCIA kartu zn. Margi zvanou DVD to Go, která má audiovýstup, Cinch Out a S-Video Out. Z internetu jsem si stáhl ovladače a počítač kartu registruje. Audiosignál funguje bez problému vedu jej do externích reprobeden. Ale video se po připojení k televizi prostřednictvím kabelu Cinch-Scart nezobrazuje. Zkoušel jsem to pomocí funkčních kláves pro zapínání externího monitoru. Také nevím, jestli se má na obrazovce televize objevit hned, nebo jestli je potřeba ladit TV kanály jako při hledání programů.

Signál Video Out není modulovaný, tj. na televizoru není třeba nic ladit. Je však potřeba přepnout jej do režimu, kdy signál bere z nějakého vstupu (Scart, Cinch, S-Video). Obvykle bývají tyto vstupy označovány jako AV-1 apod. Pokud jde o starší televizi pouze s konektorem Scart, bývá u něj malý přepínač, kterým signál ze Scart vstupu televizi vnutíte. U standardu Scart se totiž používá tzv. řídicí napětí, kdy pokud je toto napětí přítomno, televize se sama přepne na externí signál. Tato filozofie byla v kursu v době, kdy se k televizi připojoval pouze videorekordér nebo satelitní přijímač, a tyto přístroje při aktivaci samy přepnuly televizi na svůj signál. Dnes je tato volba ponechána na uživateli, což umožňuje k vedení signálu využít i konektory Cinch a jiné, a tím propojování různých zařízení zjednodušit. Prvním předpokladem tedy je kontrola, resp. nastavení televize na příjem externího signálu. Druhým předpokladem je dostat signál z počítače. Jelikož jde vlastně o druhou videokartu v systému, je potřeba se věnovat jejímu nastavení v softwaru, který je s ní dodáván. Může to být samotný driver, který přidá nějaké ovládací prvky do vlastností obrazovky, nebo je potřeba kromě driveru nějaký další program, v němž signál z karty pustíte do televize. Zde vás odkáži na výrobce, resp. jeho webstránky (http://www.margi.com/products/prod_dvd_dtg.htm), kde byste měl nalézt potřebné informace. Některé videokarty mají navíc autodetekci připojených zařízení, takže pokud není připojení realizováno, signál ven nepustí. Autodetekce proběhne obvykle těsně po zapnutí počítače. Zkuste tedy televizi přepnout na příjem externího signálu, připojte kabeláž a zapněte počítač (studený start!).

Prosím o radu při - práci s počítačom v programe Excel som si vytvoril vlastný súbor pre kalkuláciu výpočtu ceny tovaru v nadväznosti na rozmery, úpravy, koeficienty, vlastnosti... určitého voliťelného sortimentu tovaru, ktorý používam v práci pre zjednodušenie a úsporu času. Pri tejto práci som strávil nemálo času a tak by som chcel tento súbor zabezpečiť ochranou, ako to je v prípade Trial verzií niektorých programov alebo shareware programov propagovaných na internete. Potreboval by som tento súbor zabezpečiť heslom, resp. vlastným kódom pre prácu na určitý čas pre poskytnutie iným osobám alebo firmám.

Vlastní zabezpečení vidím poněkud problematické, pokud nevyužíváte makra. Uživatel totiž nemusí dovolit makro spustit, a pokud jej není potřeba k výpočtům, nic nenaděláte. Pokud s makry soubor pracuje, mělo by stačit napsat kód, který si někam do registru zapíše datum prvního spuštění a po měsíci např. změní heslo souboru nebo udělá jinou akci stejného významu. Vlastní kód takovéhoto makra vám neporadím, neboť je neprogramuji. Snad vám pomůže aspoň řešení v obecné rovině.


Hledáme odpověď

Obracím se na vás s dotazem ohledně použití třídicích pravidel pro zprávy. Je možné, aby po přijetí pošty od určitého odesílatele byla tato zpráva ihned vytištěna? V pravidlech pro zprávy jsem tuto možnost nenalezl. Používám OE 6 a Windows XP Home. Nebo pokud znáte nějakého jiného poštovního klienta, který tuto možnost nabízí, prosím vás o jeho název.

Marek Vondruška

marekvondruska@seznam.cz

Měl bych dotaz, zda je špatné aktualizovat BIOS, i když s ním nemám žádné potíže. Jen bych ho chtěl mít aktuální. A zruší se mi tím nastavení BIOSu? Budu muset reinstalovat systém?

Pokud s BIOSem potíže nemáte, aktualizaci neprovádějte. Je to dosti choulostivá operace, a v případě nezdaru vyměňujete základní desku nebo v lepším případě jen čip BIOSu. Upgrade BIOSu nezmění jeho nastavení, ani není potřeba reinstalovat systém. Je to proto, že BIOS obsahuje základní programové rutiny na nejnižší úrovni jak přistupovat k periferiím apod., které jsou standardní a využívá je operační systém. Upgrade BIOSu je nutné provést pouze tehdy, máte-li nový hardware, který starý BIOS neumí, tj. nemá na něj tu patřičnou rutinu. Operační systém prostřednictvím driveru se jí domáhá, a obvykle systém vytuhne nebo je u hardwaru žlutý vykřičník nebo jej vůbec nelze nalézt.

Udržuji PC, které současně používá více lidí. PC je zapnuto s jediným přihlášeným uživatelem, a vzhledem k povaze práce nelze jinak. Všichni uživatelé onoho PC používají poštovního klienta, ovšem se svým účtem. Potud je to OK, každý pracuje se svou poštou. Problém ovšem je v tom, že soubory, ve kterých jsou maily uloženy, jsou čitelné například prostým zobrazením nebo Notepadem. Cizí pošta je tedy v podstatě čitelná komukoliv, kdo se umí alespoň trochu pohybovat po disku. Nepodařilo se mi najít žádný poštovní program (klienta), který by maily ukládal v šifrované nebo alespoň nečitelné podobě. Něco jsem zaslechl o programu The Bat, ale žádné vhodné nastavení jsem v něm neobjevil. Nevíte o nějakém řešení tohoto problému?

Řešení je několik. Lze například poštu uchovávat pouze na serveru a tam ji prohlížet. Pak se pošta nestahuje na lokální počítač, a tudíž není co na lokálním disku prohlížet. Toto řešení však naráží u internetové pošty s přístupem POP3, kde stahování na lokální počítač je základní filozofií poštovního systému klient-server. Webový přístup naopak tento systém podporuje, ale je to zase pomalejší a uživatel musí hlídat velikost své schránky, která je mu dána. Není zde tedy velký prostor pro archivaci. Dalším možným řešením je použít poštovního klienta, jenž si poštu ukládá šifrovaně, jak sám uvádíte. Jedním z nich je MS Outlook, který přijatou poštu ukládá do personálních složek jednoho souboru s příponou PST, jejž je možné nechat šifrovat heslem (nastavuje se v Outlooku). Každý z uživatelů musí mít svůj mailový profil, a pokud si personální složky zahesluje, nemusí se obávat, že se mu někdo cizí do pošty dostane. Pouze je třeba upozornit, že zapomenutí hesla vede ke ztrátě pošty, neexistuje vyšší administrátor, který by soubor s poštou odemkl.

Vždy před vypnutím počítače provádím zálohu na USB flash disk Apacer 128 MB Handy 1,1. Vše probíhá bez komplikací, pak standardním způsobem vypínám počítač (Nabídka Start Vypnout počítač) a objeví se dialogové okno s textem, že probíhá ukončování Explorer.exe, následuje, že program neodpovídá, po kliknutí mohu buď stornovat a vrátit se do systému, nebo vypnout a přijít o neuložená data, a aniž bych cokoliv udělal, počítač se vypne spontánně. Nepředchází-li záloha na externí disk, počítač se vypíná bez potíží, ale po takto komplikovaném vypnutí je následující start bez problémů. Ovladač na USB disk pochází z přiloženého CD. Jinak jakékoliv konflikty nejsou, vše funguje bezproblémově.

USB disky (nebo operační systém) se chovají poněkud nelogicky, když na ně něco kopírujete. OS vám sdělí, že už je to hotové, ale na pozadí teprve kopírování probíhá (aniž je to někde vidět). Když disk vytáhnete bez jeho předchozího ukončení, nemusí na něm být vše. Myslím si, že něco podobného se děje při vypnutí systému u vás. Pravděpodobně Explorer vytuhne na tom, že čeká až se data opravdu na USB přelijí, ale jak padá všechno ostatní, je konec. Zkuste nejprve USB softwarově odebrat ze systému, a pak teprve vypnout počítač.

Při pokusu o vytvoření nového připojení k internetu se mi po kliknutí na Dokončit zobrazilo toto: "Nelze zapsat telefonní seznam. Chyba 624: Nelze zapsat do souboru s telefonním seznamem." Stávající připojení jsem vytvářel asi před rokem a tyhle problémy jsem neměl. Používám Windows XP a modem Well.

Příčiny tohoto stavu mohou být dvě. Buď nemáte potřebná práva k tomu, abyste vytvořil nové dial-up připojení, tj. omezuje vás systém, nebo používáte nějaký program třetí strany, který chrání nastavení připojení proti přesměrování hovoru do zahraničí. V prvním případě zkontrolujte svá práva v systému, ve druhém pak prověřte, zda používáte program chránící změny v dial-up připojení. V jeho nápovědě se dozvíte, jak odblokovat ochranný režim, a po provedení úprav v nastavení dial-up jej zase zapnout.

Rád bych se zeptal na možnost spuštění vlastního obrázku (třeba animovaného) při startování CD. Používám program Autorun Lab. Chci, aby se mi ukázala třeba nějaká animace a potom mi naskočilo to, co je vytvořené v Autorun Labu. Je to stejné jako když spustím vaše CD a naběhne mi: Načítají se data, počkejte, prosím.

Aby se CD rozběhlo samo, resp. spustil se patřičný program, musí být tento přítomen na CD, a hlavně v rootu CD musí být soubor autorun.inf, ve kterém je specifikováno, jaký soubor se má spustit. Jelikož lze specifikovat pouze jediný soubor, je nasnadě, že tímto způsobem nelze spustit dva programy za sebou. Lze spustit pouze program jeden, který může následně spustit program další. Realizaci spuštění tedy musíte řešit v programu prvním, tj. ve vaší animaci. Systém vám v tomto nepomůže. Hlášení "Načítají se data, počkejte, prosím." je generováno již spuštěným programem, specifikovaným v autorun.inf.

Mám Windows XP Professional a externí modem Planet ME-560R. Modem nemám stále zapnutý. Když se chci připojit, zapnu jej, ale spojení se nepodaří. Windows modem nenajdou. U Windows 98 bylo vše v pořádku. Vždy musím "osahat" systém "Přidat nový hardware" nebo restartovat se zapnutým modemem. Nevíte, jak toto odstranit?

Windows XP jsou operační systém, který při startu osahá hardware a k němu spustí příslušné ovladače. Vypnutý nebo nepřipojený hardware ignoruje. Výjimku tvoří pouze hardware připojovaný přes USB port, který je určen pro mobilní zařízení (flash disky, fotoaparáty, mobilní telefony apod.). Tento hardware je detekován a identifikován okamžitě po připojení. Pokud chcete používat modem, musíte jej před spuštěním počítače zapnout, nebo jej zapnout podle potřeby, ale pak musíte provést "Vyhledat změny v hardwaru" ve Správci zařízení. Řešením by bylo používat modem USB, který by po zapnutí v systému naskočil.

Obracím se na vás s prosbou o pomoc s CD-RW mechanikou. Při kontrole HW profilů/vlastností vypisuje kód chyby 22 a nejde spustit. Samozřejmě není zobrazena ani jako nainstalované zařízení, a přitom fungovala! Nemohl jsem smazat něco v registru?

V registru ne, ale pravděpodobně na disku. Patrně nechtěně, nebo spíše při nějakém nesprávném vypnutí došlo k poškození souborů ovladačů. Doporučuji odebrat CD-RW mechaniku ze Správce zařízení a počítač restartovat. Systém by ji sám měl najít a nainstalovat ovladače. Pokud se tak nestane, je třeba ovladače najít na internetu a doinstalovat. Někdy si systém CD-RW zařadí správně, ale mechanika přesto nefunguje (je u ní žlutý vykřičník). V takovém případě je možné podívat se do záložky ovladačů a zjistit, jaké soubory jsou třeba. Ty lze sehnat buď z instalačního CD, nebo z jiného počítače se stejným systémem a nahradit jimi poškozené soubory na svém počítači.

Ráda bych se zeptala ohledně programu Microsoft Access. Dělám databázi, ve které chci používat e-maily. Zjistila jsem, že je budu moci používat pomocí MS Outlooku, ale nevím, jak můžu tyto dvě věci propojit.

Microsoft Access má ve svém jazyku zabudovánu podporu pro export e-mailů do MS Outlooku. Nemusíte nic programovat ve Visual Basicu, stačí vám nastavit patřičné makro. Vlastní příkaz se jmenuje SendObject, a kromě textu můžete poslat i formulář, report apod. Jednotlivá políčka zde komentovat nebudu, protože nápověda MS Accessu je na velmi dobré úrovni.


Ohlasy čtenářů

V PC WORLDu č.1/2004 str. 60 měl jeden čtenář problémy s vyjímatelným rámečkem, a proto jsem se rozhodl vám sdělit moje zkušenosti s vyjímatelným rámečkem, jehož instalaci jsem před lety též musel řešit.

Základní požadavek je:

1. Na Primary Master připojit HDD, na němž je systém (Windows 95, 98, ME). Je jedno, jestli je rozdělen pouze na jeden, nebo více oddílů. Důležité je, že je pomocí FDISKU navolen jako aktivní. (Stav "A"). Samotný HDD musí být naswitchován jako Master.

2. Na Secondary Master připojit vyjímatelný rámeček a na 2. HDD nasunout propojku na svorky Master.

3. Na Secondary Slave připojit mechaniku CD-ROM a propojku nasunout na svorky Slave.

Nyní máme vše připravené a zbývá nastavit PC.

4. Jako první krok si přiřadíme pevné písmenko CD-ROM mechaniky (Ovládací panely Systém CD-ROM <naše mechanika> Nastavení) a v rezervovaných písmenkách pro CD si vybereme počáteční i koncové písmenko o jeden znak výše, než máme celkový počet diskových jednotek v PC. Např.: 1. HDD C, D, E, F, G

2. HDD H

3. CD-ROM I

V našem případě zvolíme písmenko "I", nebo jakékoliv vyšší.

Tím máme zajištěno, že po vyjmutí šuplíku se nám nezmění přiřazené písmenko CD.

Označení jednotek bude tedy následující: 1. HDD C, D, E, F, G

2. HDD nic

3. CD-ROM I

U 2. HDD vůbec nezáleží, jestli je navolen jako vyměnitelný, či nikoliv. Toto nastavení pouze určí, zda se má v položce "Tento počítač" zobrazovat obsazená a volná kapacita vyjímatelného HDD, nebo ne. Naopak pokud jej neoznačíme jako vyměnitelný, můžeme jej pojmenovat podle svého.

5. V BIOSu nastavíme autodetekci pro Primary Master , Secondary Master a Slave.

6. Jako poslední a nejdůležitější krok je pomocí FDISKU zkontrolovat, zda 1. HDD má primární oddíl a je navolen jako aktivní. U 2. HDD naopak nesmí být vytvořen primární oddíl! Pokud je, musíme jej odstranit pomocí FDISKU. Bohužel při odstraňování tohoto primárního oddílu přijdeme o data na tomto 2. HDD (stačí překopírovat na jiný). Jestliže máme i tento 2. HDD rozdělen na více rozšířených oddílů, postupujeme při odstraňování odzadu, tj. nejdříve odstraníme rozšířený oddíl a naposledy pak primární oddíl.

7. Nyní již poslední krok pomocí FDISKU vytvoříme u 2. HDD rozšířený oddíl, popř. další rozšířené jednotky DOS v rozšířeném oddílu DOS. Po restartu tyto jednotky 2. HDD naformátujeme třeba i ve Windows.

Tímto máme zajištěno, že vyměnitelný HDD nám nebude v žádném případě přejmenovávat písmenka disků a měnit cesty k programům, protože Windows vždy budou řadit disky v pořadí 1. HDD C, D, E, F, G a potom (pokud je přítomen) 2. HDD H, a naposled CD-ROM vždy I.

J. Horáček

horacek_jiri@seznam.cz

Měl jsem stejný problém viz rubrika "Jak na to" v čísle 12/2003. Při načítání CD PC WORLDu toto skončilo chybovým hlášením. Na vině jsou nové ovladače NVidia 45.23. Tento problém se mi podařilo odstranit tím, že jsem zakázal zobrazení ikony MediaCentra v hlavním panelu, nebo stačí na tuto ikonu kliknout pravým tlačítkem myši a ukončit MediaCenter. Po restartu se spouští CD PC WORLDu normálně bez chyby. Doufám, že tato rada pomůže dotyčnému čtenáři nebo i jiným, kteří mají tento problém.

Ladislav Černohorský

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou zásadní pro správné rozpoznání problému. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, s jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware.


Užitečné tipy & triky pro Windows I.

Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Jan Povolný

C04P0016

Vánoce jsou za námi, nový rok už jsme také přivítali. Přesto tento již osmapadesátý díl vzniká ještě v době předvánočního shonu a napětí, které snad plynule přejde v tu pravou vánoční pohodu.

Tu ovšem narušují některé zprávy týkající se IT u nás obecně. Zatímco ceny počítačů stagnují nebo klesají a v bazaru koupíte repasované PC o slušném výkonu za pár tisíc, náš dominantní telekomunikační operátor usoudil, že počítače jsou u nás příliš nákladnou položkou v rodinném rozpočtu, a proto je musí nabízet sám a levněji. Ovšem samotná nabídka tomu už moc neodpovídá. Zdržme se otázky, zda je vhodné, aby telekomunikační firma prodávala počítače. S touto causou souvisí několik dalších nápadů, které Telecom zveřejnil a které opravdu "stojí za to". Náš úvodník je na ně ovšem příliš krátký.

Dnešní tipy a triky opět nevybočí z načatého schématu, vyzkoušíme si znovu pár triků pro vaše Windows. Přeji příjemné počtení v novém roce.

Tipy pro Windows

Ochraňte svůj registr

(Win 9x/Me) Dnešní díl začneme trošku zostra, proto při čtení nabádám k opatrnosti. Pomocí níže uvedeného postupu totiž můžete úplně zablokovat přístup k systémovému registru. Potom jej nelze editovat v grafickém editoru regedit, který často používáme pro některé další úpravy Windows.

Bohužel (bohudík) například ve Windows Me zablokujete přístup tak dokonale, že se ani po opětovném uvedení hodnot do původního stavu do systémového registru nedostanete, pomůže až obnovení registru ze zálohy, což může být obtížné.

Proto vřele doporučuji, abyste blokování registru prováděli pouze tehdy, máte-li k tomu důvod a rozhodně si před samotným zablokováním registr zazálohujte tak, jak jsme to uváděli v jednom z prvních tipů a triků.

Jednoduchým zásahem do systémového registru jej snadno zablokujete tak, že už se do něj nikdo nedostane, ani vy samotní. To se hodí například v případě, že správcujete počítače v malé síti a chcete zabránit uživatelům v úpravách systémového registru.

Ukážeme si i způsob, jakým lze pod Windows 98 uvést registr (resp. inkriminovanou hodnotu v něm) do původního stavu, a tím si zase přístup obnovit. Pod Windows Me mi ale níže uvedený postup nefungoval.

Spusťte regedit z menu Start Spustit. Jděte do klíče HKEY_CURRENT_USER Software Microsoft Windows CurrentVersion Policies. Zde je nutné vytvořit další klíč System. To provedete následovně. Poklepejte pravým tlačítkem na Policies a zvolte Nový Nový klíč. Měl by se vám vytvořit ve stromu pod klíčem Policies. V klíči System vytvořte položku DisableRegistryTools. Poklepejte pravým tlačítkem myši do pravé části regeditu (obsahu klíče System) a zvolte Nový Nová hodnota DWORD. Poté poklepejte na novou položku levým tlačítkem myši a nastavte její hodnotu z nuly na 1. Ukončete regedit.

Od této chvíle se do registru nedostanete. Je několik možností na záchranu. První z nich je obnova registru ze zálohy, kterou jste si již dříve vytvořili. Viz některý z předchozích dílů.

Druhou možností je změna hodnoty DisableRegistryTools pomocí řádkového editoru systémového registru. Nejprve si musíte vytvořit soubor s částí registru, kterou chcete pozměnit. Obsah takového souboru, například unblock.reg, by mohl vypadat takto:

REGEDIT4

[HKEY_CURRENT_USER\SOFTWARE\Microsoft\Windows\CurrentVersion\

Policies\System]

"DisableRegistryTools"=dword:00000000

Tento soubor uložte pod zvoleným názvem, důležitá je přípona reg. Poté buď na tento soubor poklepejte a on je přidán do registru, nebo restartujte do MS-DOSu a na příkazovém řádku napište příkaz:

regedit unblock.reg

Bohužel ani tento způsob nemusí vrátit vaší osobě práva k editaci systémového registru. Proto zde uvedu ještě jeden velmi elegantní, který ale vyžaduje doinstalování utility poledit.exe z instalačního CD Windows. Ta slouží primárně k pohodlnějšímu a složitějšímu nastavení systémové politiky Windows, jejíž součástí je i blokování systémového registru.

Utilitu POLEDIT najdete na instalačním CD (například Windows 98 SE) ve složce Tools Reskit Netadmin Poledit. Spusťte tuto utilitu, jděte do menu Soubor a zvolte položku Otevřít registr. V poleditu se vám objeví dvě ikony. Poklepejte na ikonu Místní uživatel a pokračujte ve stromové struktuře do složky Systém Omezení. Zde je nutné odškrtnout položku Znepřístupnit nástroje pro úpravu registru. Tím registr opět odblokujete a můžete jej modifikovat.

Hrátky s odpadkovým košem

(Win 95/98) Nenechte se odradit názvem tohoto tipu, opravdu nebudeme dělat nic nechutného, pouze se podíváme na možnosti, jak vylepšit odpadkový koš ve vašich Windows.

Všechny ikony, které vidíte na vaší pracovní ploše, jsou objekty. Některé pouze odkazují na soubory vašeho pevného disku (odkazy), některé jsou samostatně fungující objekty ve Windows, se svými vlastnostmi i neduhy. Mezi takovéto dokonalejší objekty patří i odpadkový Koš.

Při používání odpadkového koše si ale všimnete, že mu jaksi oproti ostatním objektům něco chybí. Nelze jej např. z pracovní plochy odstranit, nelze kopírovat, přejmenovat atd. Jeho kontextové menu, které se objeví po stisku pravého tlačítka myši nad tímto objektem, neobsahuje zdaleka tolik možností, jako třeba obyčejný zástupce. Nepříliš složitou editací systémového registru ale můžete tyto možnosti do kontextového menu přidat.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CLASSES_ROOT CLSID {645FF040-5081-101B-9F08-00AA002F954E} ShellFolder. V tomto klíči v pravé části regeditu uvidíte jedinou položku Attributes. Jedná se o binární položku, u které můžete samozřejmě měnit její hodnotu. V tabulce, která by se měla pohybovat někde kolem, najdete hodnoty, které můžete položce Attributes přidělit a podle kterých se poté mění i kontextové menu. Hodnotu změníte tak, že na položku Attributes poklepáte levým tlačítkem myši. Nejprve je nutné smazat starou hodnotu, poté stačí napsat novou. Změny se projeví ihned, nemusíte ani zavírat regedit.

Ale to ještě není všechno. Jestliže totiž pomocí výše uvedeného návodu ikonu Koše smažete, není zas tak snadné dostat ji zpět na pracovní plochu. Musíte opět trošku pozměnit systémový registr. Ukážeme si tedy jak a kde.

Opět jděte do menu Start Spustit a spusťte regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE SOFTWARE Microsoft Windows CurrentVersion Explorer Desktop NameSpace. Tady byste měli najít další klíče (složky), a to hlavně ten, který patří odpadkovému koši. Jeho ID už jsme si ukázali výše. Jestliže vidíte vytvořené ID s názvem {645FF040-5081-101B-9F08-00AA002F954E}, pak je vše v pořádku, jestliže jej tam nemáte, vytvořte si jej (Vytvořit nový klíč).

Pak už jen jděte do tohoto klíče a v pravé části regeditu vytvořte novou Výchozí položku a nazvěte ji Koš. Výchozí položka by zde již měla být, jestliže jste vytvářeli klíč znovu sami. To je vše, ikona se objeví zpět na vaší pracovní ploše.

Automatická defragmentace

(Win 95/98) Jistě jste se jako uživatelé v mnoha odborných publikacích a časopisech dočetli o užitečnosti pravidelné defragmentace. Při současné rychlosti pevných disků a při jejich kapacitě tento problém značně ustupuje do pozadí, přesto stále platí, že fragmentovaný disk je pomalejší než ten defragmentovaný (i když je to v současnosti možná těžko měřitelný rozdíl).

Pokud jste snad i zkoušeli svůj disk defragmentovat, asi se mnou budete souhlasit v tom, že je to práce zdlouhavá, zpomalující váš počítač a jinak obtěžující. Jestliže vás proces defragmentace obtěžuje při práci, nastavte Windows tak, aby jej spustila až po pracovní době. Jak to provést, si povíme v následujícím tipu.

Pro plánované spouštění programů slouží ve Windows aplikace Plánovač úloh. Jestliže máte plánovač spuštěný, můžete poklepat na jeho ikonu v pravé dolní části pracovní plochy. Ikona má vzhled malého okénka s hodinami a sešitem. Pokud tam ikonu nemáte, jděte do menu Start Programy Příslušenství Systémové nástroje a zvolte položku Naplánované úlohy. Objeví se vám něco na způsob klasické složky se soubory, až na to, že místo souborů zde naleznete již hotové úlohy a také možnost přidat své vlastní. Poklepejte tedy na položku Přidat naplánovanou úlohu a spusťte průvodce.

Přečtěte si úvodní slovo a pokračujte na další dialog, kde v seznamu aplikací vyberte položku Defragmentace disku. Pokračujte na další dialog, kde musíte vybrat interval, se kterým se bude defragmentace provádět. Máte na výběr několik možností zvolte pro vás nejvhodnější a pokračujte dále. V dalším okně si zvolte čas, ve který se defragmentace provede a datum, od kterého začíná celé pravidlo platit. Pokud chcete defragmentovat jen jednou, bude to datum dne, kdy chcete provést operaci. V závěrečném dialogu máte možnost zvolit další upřesnění nastavení vaší úlohy, nebo dialog ukončit. Jestliže zvolíte upřesnění, dostanete se přímo do nastavení defragmentace, kde můžete zvolit program, který bude disk defragmentovat. Nemusí to být totiž nutně jen Windows defrag, můžete použít například defragmentátor ze známého balíčku Norton Utilities, nebo něco úplně jiného.

Po dokončení nastavení vám ve složce naplánovaných úloh přibude vámi vytvořená defragmentace s některými podstatnými údaji. Poté již bude Plánovač přítomen jako ikona v pravé dolní části pracovní plochy a v nastavený čas zařídí spuštění vámi zadaného programu. Samozřejmě za předpokladu, že počítač bude spuštěn s nastartovanými Windows.

Tipy pro MS Office

Lepší práce se seznamy

(Word) Každý uživatel textového editoru MS Word často žehrá na automatické chování tohoto editoru. Word ve snaze pomoci uživateli neustále doplňuje, formátuje a mění váš text, bohužel jen málokdy k vašemu obrazu.

Toto chování lze velmi dobře regulovat nastavením Wordu; vše se provádí v dialogu Automatické opravy, který najdete v roletovém menu Nástroje. Zde můžete některé schopnosti Wordu úspěšně eliminovat, případně úplně vypnout.

Na druhou stranu je škoda schopností programu nevyužít, pokud je to možné například užitím vhodných klávesových zkratek. Například při vytváření seznamu položek, ať již číslovaného nebo nečíslovaného, je uživatel neustále obtěžován. Při každém stisku ENTER Word vytvoří novou položku seznamu i přesto, že jste chtěli odentrovat pouze řádek v dané položce.

Jestliže tvoříte pod každou položkou větší části textu, a tudíž je logicky potřebujete dělit do odstavců, nemačkejte na konci odstavce ENTER, ale kombinaci kláves SHIFT+ENTER. Word potom provede přesně to, co po něm chcete, odřádkuje na další odstavec a nevytvoří další položku v seznamu.

Jestliže potom budete chtít vytvořit další položku v seznamu, stiskněte prostě zase jen ENTER.

Nemáte myš s kolečkem?

(Word 2000) K dnešnímu počítačovému standardu již neodmyslitelně patří myš s kolečkem, nebo alespoň s kolébkou, pomocí které můžete pohodlně posouvat dokumenty, ať už ve Wordu nebo v dalších aplikacích. Pokud však patříte mezi uživatele, kteří myš s touto "technickou vymožeností" zatím nevlastní, přečtěte si následující tip, mohl by vám být užitečný.

Uživatelé myší s kolečky a kolébkami mohou velmi pohodlně posouvat dokumenty, aniž by sundali ruce z klávesnice, případně přestali pracovat s tlačítky myši. Vy, kdo jste o tuto výhodu připraveni, máte možnost si zapnout v Office 2000 funkci Automatické posunování, která se chová obdobně. Jak na to?

Otevřete Word a jděte do roletového menu Nástroje. Zde zvolte položku Vlastní a přejděte na záložku Příkazy. V levém sloupci potom vyberte skupinu příkazů Nástroje a v pravém vyhledejte příkaz Automatické posunování.

Tento příkaz potom můžete levým tlačítkem myši přetáhnout na libovolnou lištu s nástroji v horní části Wordu pod roletovými menu. Zobrazí se vám jako tlačítko. Pokud toto tlačítko stisknete, můžete pohybem myši posunovat dokumentem nahoru a dolů, pokud ho stisknete znovu, funkce se vypne.

Je šikovné mít k této funkci přiřazenou klávesovou zkratku tak, abyste ji mohli pohodlně ovládat z klávesnice a nemuseli myší najíždět na zmíněné tlačítko.

Tímto tipem pro MS Word se dnes rozloučíme. Za měsíc se těším opět na shledanou.

Intertipy

Další díl internetových odkazů vzniká sotva pár dní před Štědrým dnem, vy je však budete číst až po Novém roce. A co nás v novém roce čeká?

Úvodník internetových tipů se vždy snažil o jakési nenápadné hodnocení situace s internetem v ČR. Nejinak tomu bude i dnes. Zcela aktuální (a nepochopitelná) je nabídka našeho dominantního operátora, se kterou v prosinci vyrazil na trh. Svými již mnohokrát diskutovanými průzkumy trhu totiž došel k názoru, že rozvoji internetu brání ne vysoká cena za připojení, ale vysoká cena za počítač, který k připojení potřebujete.

Přesně v duchu tohoto průzkumu začal nabízet vlastní PC (pravděpodobně z dílen AT Computers), jehož nejlevnější varianta vyjde na 20 tisíc korun. Jelikož nové PC ve slušné konfiguraci lze pořídit za méně peněz, celý tento krok je pro mne v kontextu předchozího odstavce nepochopitelný.

Ale nechme věčné diskuse kolem výše nejmenované firmy a přejděme k samotným tipům, věnovaným programování na všechny způsoby.


Užitečné tipy & triky pro Windows II.

Delphi tips

www.chami.com/tips/delphi/

Stránka, která svým vzhledem nijak nevybočuje ze standardu, i když nedosahuje kvalit velkých firemních webů. Najdete zde obrovské množství tipů pro internet a také programátorských tipů. V menu po levé straně si můžete zvolit některá klíčová slova, na jejichž základě vám stránka zobrazí seznam příslušných tipů slovo obsahujících. Ihned v úvodu máte potom před sebou seznam programátorských tipů. Samotné tipy jsou zpracovány velmi kvalitně, kód je zvýrazněn, v textu se snadno zorientujete.

Na stránce dále nechybí vyhledávací nástroj a obvyklá možnost přihlášení se k odběru novinek ze serveru na váš e-mail. V angličtině.

IDL Programming tips

www.dfanning.com/documents/tips.html

Již název tohoto odkazu plně vystihuje, co na stránkách najdete. Autor si dal práci a sledoval různé diskusní skupiny, ze kterých vybral solidní množství tipů. Ty pak dále rozdělil a setřídil, a vy je máte přímo před sebou k dispozici. Tipy jsou děleny nejprve do jakýchsi skupin, ve kterých dále najdete další seznamy jednotlivých tipů. Ty jsou zpracovány poměrně dobře a přehledně, i když autor pracuje pouze s textem. V úvodu na stránce najdete vyhledávač, jenž prochází přímo databázi tipů, kterou jsme zmínili výše. Vše anglicky.

Java tips

jiu.sourceforge.net/javatips.html

Čistá textová stránka, která vás asi na první pohled odradí svým strohým zjevem. Věřte však, že v tomto případě je první dojem klamný. Autor si dal práci a vměstnal do textu množství skutečně užitečných odkazů pro práci s Javou. Samotný text je pak jakýsi průvodce pro budoucího jakového programátora s odkazy na vše, co bude při vývoji potřebovat. Přes tipy a triky pro tvorbu, až po utility pro kompilaci a další. Vše samozřejmě anglicky.

About Delphi

delphi.about.com

Název už říká v podstatě vše. Stránky se zabývají pouze programovým prostředím Borland Delphi. V úvodu jste informováni o novinkách, které se v oblasti odehrály, v levé části stránky pak najdete menu, obsahující jednak komerční odkazy, ale i spoustu pomocných odkazů. Odkazy jsou děleny podle uživatelské dovednosti na začátečníky, středně pokročilé a pokročilé uživatele. Pod tímto dělením najdete další odkazy, každý prezentuje skupinu článků, týkajících se určitého tématu. Těchto odkazů je opět velmi mnoho. Samotné tipy jsou zpracovány velmi dobře, kód je graficky oddělen atd. Nechybí možnost zasílání novinek e-mailem, ani vyhledávací nástroje. Vše v angličtině.

VBS Tips

www.geocities.com/SiliconValley/Network/5045/tricks.htm

Opět název hodně napovídá o obsahu stránky. Týká se výhradně skriptování ve Visual Basic. Autor seskupil množství příkladů, které vám na stránce nabízí jako seznam textových odkazů. Jednotlivé tipy jsou zpracovány jednoduše, ale přehledně, všechny se nachází na jedné stránce, což je výhodné pro snadné stažení a prohlížení bez připojení na internet. Nic víc, nic méně. Anglicky.

Code Project

www.codeproject.com/tips/

Vynikající internetová stránka zabývající se programováním, tedy tvorbou kódu. Stránka se zaměřila především na nové síťové technologie, najdete zde mnoho informací o takových jazycích, jako je C#, ASP.NET a podobně. Výše uvedený odkaz směřuje rovnou na stránku s tipy a triky, kde najdete seznam tipů rozdělený do několika kategorií. Jelikož těch kategorií není moc, je každý tip v seznamu ozdoben krátkou anotací a hodnocením, abyste si mohli udělat představu ještě předtím, než jej zvolíte. Samotné tipy jsou zpracovány výborně, někdy i s použitím obrázků. V levé části stránky najdete dlouhé menu s mnoha odkazy. Je celkem zbytečné je zde uvádět, nejlépe, když se podíváte sami. Nad odkazy je možnost jejich filtrování, tj. zvolíte téma, které vás zajímá, a filtr vám ukáže v menu jen odkazy, které s ním souvisejí. Nechybí ani zde naprosto nezbytný vyhledávací nástroj, možnost odebírání novinek zasíláním na váš e-mail a mnoho dalších věcí vyskytujících se v zatím nepopsaném menu po pravé straně. Vše anglicky.

MatLab tips

www.eleceng.ohio-state.edu/matlab/techdoc/matlab_prog/ch8_prog.html

Na této stránce najdete tipy pro práci ve známém Matlabu. Jedná se opět o textovou stránku, která obsahuje přímo odkazy na jednotlivé tipy. Tyto tipy jsou zpracovány velmi dobře a přehledně, každý odkaz v podstatě směřuje na několik menších tipů týkajících se dané oblasti. Vše je textové, přehledné, funkční i v textových prohlížečích. Navigace mezi jednotlivými tipy je možná i pomocí šipek umístěných v horní části této stránky. Anglicky.

Linux programming

librenix.com/?inode=3562

Pokud jste, nebo se chcete stát programátory v Linuxu, rozhodně navštivte tuto stránku, kde se dozvíte o tomto tématu více. Stránka je velmi profesionálně a líbivě provedená. Ihned v úvodu máte před sebou nabídku témat, která by vás mohla zajímat. Poklepáním se dostanete do dalšího seznamu atd. až k jednotlivých tipům, resp. v tomto případě spíše k jednotlivých článkům popisujícím daný problém. V levé části stránky najdete spíše komerční odkazy, nicméně mohou být nápomocné, v pravé pak "cosiny headlines" neboli další rozcestník. Na stránce nechybí vyhledávač. Vše je anglicky.

Tímto odkazem se dnes loučím a příště opět na shledanou.


ACDSEE 3.1

aneb stará dobrá klasika, která časem vůbec nezrezivěla(CD)

Karel Šredl

C04P0015

Již podruhé, vám přinášíme program pro prohlížení a základní úpravy obrázků, který spadá do kategorie placených. A je to již po "mnohokráté", kdy ho od nás máte k dispozici zdarma.

Instalace

Po nezbytném odsouhlasení licenčních podmínek [I agree to the terms of this agreement] se dostaneme k výběru typu instalace. Nabízí se nám volba Typical pro instalaci typickou, Compact pro nainstalování pouze nezbytných komponent a volba Custom, která nám umožní součásti zvolit podle uvážení. Dále následují informace o uživateli (vyplňte jméno, firmu a mail), instalační adresář (ponechte), a pokud jste zvolili Custom, pak se objeví seznam komponent. Už z jeho délky je patrné, že ACDSee není žádné "ořezávátko" a že toho umí opravdu dost. Po seznamech se objeví dotaz na umístění ikon (ponechte) a na dalším listu máme rozhodnout, zda navážeme ACDSee na soubory těch typů, které zvládá. Pokud jej chcete opravdu používat jako hlavního správce obrázků, pak neváhejte a zvolte All. Volba Unused říká, že se naváží pouze na ty typy souborů, které ještě nemají svého správce. Let me choose znamená v překladu nech mě vybrat, a to myslím vysvětluje vše. Když jsme nyní odpověděli na všechny otázky, konečně se spustí vlastní instalace.

První start

Při úplně prvním spuštění ACDSee (Start \ Programy \ ACD Systems \ ACDSee) nám program nabídne nastavení komponenty InTouch. V překladu to znamená něco jako "být v kontaktu". Ta se postará o stahování updatů, nových plug-inů, atd. Nejprve klikněte na [Další>], a program vás upozorní, že při zapnutí této funkce bude do internetu posílat určité informace. Pokud vám to nevadí, zvolením Yes, I agree ji zapnete. Pokud nesouhlasíte, zvolte No, I do not agree. Já osobně nemám rád, když o mě program cokoli někam posílá, tak jsem tuto funkci raději oželel. Můžete se k ní totiž kdykoli vrátit klepnutím na ikonu [InTouch].

Hlavní okno

Po zobrazení hlavního okna si můžete povšimnout, že je rozděleno na několik podokýnek. Každé z nich je navíc libovolně umístitelné (prostě ho můžete uchopit za pruh na vrchu a přetáhnout na jiné místo v hlavním okně). Toto rozvržení oken můžete uložit (Ctrl+L \ Save As). To, že okna mohou být na libovolném místě, nám sice poněkud komplikuje popis, nicméně se pojďme podívat, co všechno v nich můžeme najít.

Toto je jediné okno, které nelze skrýt, protože je zcela nezbytné. Právě zde se objeví zmenšeniny obrázku z aktuálně vybraného adresáře. Označte pro zkoušku několik souborů (držte CTRL a klikejte) a následně na jeden z vybraných klikněte pravým tlačítkem. V menu, které se objeví, uvidíte, co vše se dá s obrázky takto hromadně podnikat. Z možností vybírám: View (Zobrazit) otevře jeden obrázek v plné velikosti pro úpravy. Slide Show (Prezentace) první z označených obrázků se zobrazí přes celou obrazovku a po definovaném intervalu se zobrazí další. Pokud zvolíte volbu Rekursive, budou se střídat obrázky dokola. Convert (Převést) převede označené obrázky do jiného datového formátu. Rename Series (Přejmenovat sérii) pomocí této volby lze přejmenovat více souborů najednou a vložit jim do názvu počitadlo.

Další, ještě zajímavější možnosti akcí s označenými náhledy najdeme v hlavním menu.

Tools

? Photo Enhance [CTRL+E] Pokud máme označený pouze jeden obrázek, můžeme využít tento nástroj pro vylepšení fotografií. Budeme se mu věnovat podrobněji v další části článku.

? JPEG Transform -¦[CTRL+J] Užitečný nástroj pro bezztrátové otáčení a překlápění obrázků ve formátu JPG. Označíte-li více obrázků a v dialogu zaškrtnete volbu [X] Apply to all, transformace se provede u všech označených souborů.

? Generate File Listing -¦[CTRL+G] Vygeneruje do textového editoru (Notepad) seznam obrázků v daném adresáři, s bližšími informacemi.

? Set Wallpaper Vybraný obrázek (jeden) se nastaví jako pozadí Windows. Buď ho umístí doprostřed obrazovky Centered [CTRL+W], nebo jím opakovaně pokryje plochu jako dlaždicemi Tiled [CRTL+SHIFT+W].

V menu PLUGINS najdeme aktuálně nainstalované plug-iny (zásuvné funkční moduly). Ty lze libovolně stahovat z internetu, doinstalovávat či naopak odstranit. Ze standardních vyberu např.:

? Adjust Levels Úprava úrovní kontrastu, jasu, gama-korekce nebo korekce takzvaných bílých a černých bodů. Nastavení úrovní najdete po spuštění plug-inu pod tlačítkem [Level Settings].

? Create a Contact Sheet Plug-in pro vygenerování stránky s náhledy vybraných obrázků. Tuto stránku pak můžete uložit jako obrázek. Pro náhledy zde najdete spoustu nastavení (stín, rámeček...)

? HTML Album Generátor Pokud chcete vystavit svá fota na internetu, pak velmi jednoduchým způsobem vytvoříte stránku HTML s náhledy obrázků. Když na některý z nich kliknete, ukáže se v původní velikosti.

Adresářová - struktura [CTRL+SHIFT+F] V tomto okně najdete klasický adresářový strom vašeho disku. Lze vytvářet nové adresáře New Subfolder, mazat je Delete či je přejmenovávat Rename. Máte možnost také spustit prezentaci z obrázků umístěných v adresáři volbou Slide Show.

Náhled [CTRL+SHIFT+P] V tomto okénku se ukáže náhled právě vybraného obrázku.

Oblíbené [CTRL+SHIFT++Q] Do tohoto okna přetažením umístíte soubory i adresáře, které chcete mít stále při ruce, a mít k nim rychlý přístup.

Metainformace [CTRL++SHIFT+I] Některé formáty (například populární JPG) mohou kromě obrazových dat obsahovat i data jiná. V případě fotografie vytvořené digitálem tam najdete třeba datum a čas stisknutí spouště, typ přístroje, nastavení citlivosti ISO, světelnost objektivu, čas spouště... a spoustu dalších informací. Ty jsou součástí obrázku, dokud s ním neprovedete nějakou operaci, která je z hlavičky vymaže.

Nastavení

Podíváme se na některé z nastavovacích možností hlavního okna [CTRL+O].

Browser - Zde nastavujeme chování okna a také vlastnosti okna náhledového. Myslím, že můžeme ponechat standardní nastavení.

File List - Vlastnosti zobrazení náhledů souborů. Zde jsem pouze doplnil zaškrtnutí ve volbě Show hidden files (Ukázat i skryté soubory) rád mám totiž o všem přehled.

Thumbnails - Konečně zajímavá sekce. V části Thumbnail size se dá buď posuvníky, nebo napevno čísly nastavit požadovaná velikost náhledů, a v části Border size dokonce šířka rámečku okolo nich. Sekce Information displayed slouží pro definici toho, co všechno se má u náhledů ukázat. Jaké typy souborů budou zobrazeny, zase určí Items shown. Konečně volbou Stretch small thumbnails donutíte program, aby malé obrázky, které jsou ještě menší než náhledové okno, zvětšil, tak aby byly v náhledu co největší.

Viewer - Nastavení vlastností okna.

Slide Show - Na tomto místě nastavíte chování takzvaných prezentací. Hlavně zde posuvníkem nastavujeme čas přechodu mezi jednotlivými snímky. Z ostatních voleb zmíním snad jen Wrap around, která způsobí zasmyčkování prezentace. Tedy když dojde na poslední obrázek, pokračuje se dále opět tím prvním (ekvivalent volby Slide Show Recursive). V sekci Sequence dále lze nastavit poředí zobrazování (Forward = Dopředu, Reverse = pozpátku, Random = náhodné pořadí).

Display - Ovládání zobrazení. Na této kartě není v zásadě důvod cokoli měnit.

Filing - Chování ACDSee při mazání a kopírování. Dále se zde nastavují parametry souboru Descript.ion, do kterého se ukládají komentáře a popisy obrázků. Proto si dejte pozor! Pokud tedy v jiném programu přesunete obrázek na jiné místo, přijdete tím o komentář. Ten totiž zůstane v souboru Descript.ion.

Miscellaneous - Nejvíce nastavovacích voleb najdete pod touto záložkou. Ale z toho množství snad vyzdvihnu [X] Automaticaly stretch wallpaper to fit screen, která způsobí, že pokud vybraný obrázek necháte nastavit jako pozadí do Windows (Tools \ Set Wallpaper \ Centered), přizpůsobí svoji velikost celkové ploše monitoru.

Úpravy obrázku

Do této chvíle jsme se věnovali převážně hromadným akcím s obrázky, nyní se zaměříme na pokročilejší úpravy jednoho konkrétního snímku. Vyberte některý náhled a dvojklikem ho otevřete (stejně funguje klik pravým tlačítkem a View). Zmizí základní okno, a místo něj se objeví okno s vybraným obrázkem v původní velikosti. Základní dvě klávesy vztažené k tomuto oknu jsou:

[ENTER] navrátí vás zpět do hlavního okna s náhledy.

[CTRL+F] zobrazí vybraný obrázek přes celou obrazovku, tak abyste z něj měli maximální požitek. Stejnou klávesovou kombinací se navrátíte zpět do okna úprav.

Jaké úpravy můžeme aplikovat? Možnosti jsou prakticky stejné jako v okně s náhledy, a najdete je v menu Tools a Plugins, a proto je zbytečné, abych je zde všechny znovu opakoval. Jednu z funkcí jsem však předtím úmyslně vynechal najdete ji v menu Tools, hned jako první. Photo Enhance [CTRL+E] umožňuje jak název napovídá vylepšovat digitální fotografie. Po jejím zvolení se vám obrázek otevře v novém okně. Vzápětí budete upozorněni, že pokud nyní provedete nějaké úpravy, přijdete o data uložená v hlavičce souboru. Tedy přijdete o ně až poté, co soubor uložíte. Do té doby je to nanečisto. Teď už se však podívejme, co se dá s fotografií všechno dělat:

Vyříznutí části obrázku - Po zvolení tohoto nástroje můžete označit obdélníkovou oblast, a dvojklikem do jejího středu odstranit vše okolo, tj. ponecháte jen to, co bylo uvnitř.

Změna velikosti obrázku - Chcete-li obrázek zvětšit či zmenšit, uveďte zde požadovanou cílovou velikost. Pokud ponecháte zaškrtnutou volbu [X] Maintain aspect ratio of, program zajistí, že zůstane zachován poměr stran a že se vám obrázek nezdeformuje.

Otočení a převrácení - Otáčení (Rotate) je k dispozici po 90 stupních, a pak zrcadlové převrácení v rovině horizontální a vertikální.

Úprava barev v obrázku - Posuvníkem regulujete barevný odstín Hue, sytost barev Saturation, i světelnost Lightness.

Barevné úrovně - Zde jsou k dispozici posuvníky pro nastavení "černého" a "bílého" bodu, nastavení jasu Brightness, kontrastu Contrast a gamakorekcí Gama.

Auto levels -Kliknutím dáte programu najevo, aby se pokusil sám podle svého uvážení (spíše naprogramování) nastavit úrovně, o nichž jsme mluvili v předchozím bodě.

Blur - Tlačítko pro rozmazání, rozpití a zjemění obrázku.

Sharpen - Opačná funkce k Blur (nikoli však reverzní to znamená že pokud uděláte Blur a následně Sharpen, nedostanete stejný obrázek). Tato funkce zostří přechody v obrázku.

Despeckle - Moje oblíbené funkce. Kliknutím na ni totiž odstraníte šum, který se v menší či větší míře vyskytuje na každé fotografii. Plochy se vyhladí, a jen trochu dojde ke znehodnocení malých detailů.

Sepia - Poslední volby v řadě pracují s barvami obrázku. První z nich jej převede do odstínů "sépiové kosti". Efekt je to poměrně jednoduchý, dává však překvapivě hezké výsledky (mnoho digitálů má program Sepia, protože fotografie v těchto odstínech skutečně lahodí lidskému oku). Máte-li nějaké fotky barevně ne příliš povedené, zkuste je převést do této barevné škály uvidíte...

Colorize - Obecnější filtr k Sepii. Umožní vám převést obrázek do odstínů libovolné barevné škály nastavením posuvníků Hue = barevný odstín a Saturation = sytost barev.

Negative - Udělá z obrázku negativ.

Emboss, neboli reliéf. Zajímavý efekt, u něhož lze nastavit úhel dopadajícího světla Azimuth, světlost Elevation a hlavně hrubost reliéfu Weight. Experimentujte, výsledky stojí za to.

Závěr

ACDSee patří již dlouhá léta na špici aplikací své kategorie, a je to na něm znát. Nabízí přesně to, co k rychlému prohlížení a základním úpravám fotografií potřebujeme, ale navíc i možnost rozšířit funkčnost pomocí zásuvných modulů plug-inů. A když tento jinak placený program od nás dostanete zdarma, pak není nad čím váhat. Neprohloupíte!


Komunikace


Telefonujte zadarmo I.

Přehled programů, určených k internetovému telefonování(CD)

Vojtěch Bednář

C04P0004

Nápad používat počítač a počítačovou síť jako náhražku sítě telefonní není vůbec nový. První pokusy v tomto smyslu byly provedeny již v osmdesátých letech. Teprve současná doba ovšem umožnila používat služeb internetu podobně jako klasické pevné telefonní sítě široké mase uživatelů. Pojďme se dnes podívat, jak je možné telefonovat po síti, co všechno k tomu budeme potřebovat a především, kolik nás to bude stát.

Ještě dříve, než začneme používat skutečný internetový telefonní systém, si musíme přiblížit jak je vůbec možné po IP síti telefonovat. Lidský hlas, který je snímaný mikrofonem, umístěným ať už na stole, v headsetu nebo ve speciálním sluchátku, je digitalizován při určité vzorkovací frekvenci a v určitém rozlišení. Zatímco pro kvalitní hudbu potřebujeme minimálně "cd formát", tedy 16bitové samplování s frekvencí 44kHz, při zpracování hlasu si vystačíme s mnohem menšími hodnotami, v zásadě stačí samplovat osmibitově. To, co je však podstatné, je rozpoznávat začátky a konce projevu telefonujícího, změny výšky jeho hlasu a mezery.

Digitalizovaný hlas prochází takzvaným kodekem, který jej komprimuje. Pro přenos dat v reálném čase (a telefonát je komunikací tohoto typu) je totiž nutné zajistit jejich minimální fyzický rozměr. Následuje rozdělení dat do paketů a jejich přenos na stranu příjemce.

Taková komunikace probíhá pochopitelně současně oběma směry. Kromě zde popsaných základních principů se na ní mohou účastnit ještě další, speciální prvky. Ty slouží k optimalizaci přenosu hlasu po IP, bohužel právě internet totiž není pro takové účely zrovna ideálním médiem.

IP síť byla vytvořena tak, aby byla maximálně odolná vůči poškození či znepřístupnění své podstatné části. Data, která přes ni proudí, jsou rozložena na pakety a jsou přenášena rozdílnými cestami. Pakety se pak v místě příjemce opět spojí a vytvoří tak původní informaci. Pokud cestou dojde ke ztrátě paketu na některém síťovém prvku, nevadí, přijímající strana si jej znovu vyžádá a odesílající přenos zopakuje.

Tento vysoce odolný proces je skvělý, avšak komplikuje přenos dat v reálném čase. Pakety hlasu, který je přehráván v okamžiku kdy dorazí ke svému cíli, musí přicházet v takovém pořadí, v jakém byly vyslány, jinak by výsledný hlas byl nesrozumitelný nebo by čekáním na opakované přenosy docházelo ke značným zpožděním a ozvěnám.

Proto se pro přenos hlasu používají speciální protokoly. Jejich úkolem je vykrývat tyto chyby způsobené samotnou náturou internetu a zajistit, aby výsledkem byl telefonní hovor v takové kvalitě, na jakou jsme zvyklí z pevných či mobilních přístrojů, nebo pokud možno ještě o něco lepší. Existuje několik takovýchto protokolů. Některé jsou proprietární patří společnostem, které je vyvinuly, jiné se řadí mezi standardizované, například sada H.323 schválená mezinárodním telekomunikačním výborem (ITU). Protokoly jsou vzájemně nekompatibilní, a tak je samozřejmě možné vést komunikaci jen mezi takovými zařízeními, která jsou postavená na stejných sadách.

Na internet z internetu...

V telekomunikační terminologii existují dva velice důležité pojmy. Jsou jimi originace a terminace. Originace (hovoru) označuje místo, na němž je hovor, hlasové spojení zahájeno, tedy umístění toho, kdo volá. Terminace naopak znamená umístění volaného. Základem telefonování přes internet je pochopitelně propojit dvě zařízení, která se nacházejí uvnitř IP sítě. Hovor je tedy originován i terminován v internetu, spojení probíhá buďto přes speciální prvky, nebo na bázi P2P mezi dvěma (alternativně více u konferenčních hovorů) klienty. Tím však možnosti ani zdaleka nekončí. Jelikož internet fakticky nezná hranice a přenosy dat po něm jsou velice levné, je možné klasický telefonní hovor dostat přes značnou vzdálenost, kterou by musel trávit v různých telefonních sítích, právě díky přenosu přes internet, a pak jej spojit zpět do normální sítě. Tohoto efektu využívají mnozí telekomunikační operátoři, aby zlevnili volání do zahraničí. Hovor, který začne v klasickém telefonním aparátu je veden na nejdelším úseku trasy pomocí VoIP a pak je terminován v síti, v níž se nachází účastník, kterého voláme. Internet je tak pouze mezistupněm doslova informační dálnicí.

Jinou variantou, v poslední době často využívanou, je možnost zavolat si z internetu na pevný či mobilní telefon. Proč? Můžeme tím podstatným způsobem ušetřit peníze. Hovor prostě začne v klientské stanici připojené k síti, typicky v obyčejném PC, a je terminován na pevném nebo mobilním telefonu. Přechod mezi IP sítí a sítí koncového účastníka zajišťují speciální brány poskytovatelů těchto služeb. Obvykle za poplatky, které jsou nižší než kdybychom telefonovali klasicky.

Poslední možností je zavolat si "z pevné linky na internet". Tato možnost je prozatím nejvíce sporná zejména proto, že existovaly problémy s přidělováním telefonních čísel virtuálním stanicím. Nicméně se rozhodně jedná o jednu z nesmírně užitečných služeb, jejichž nástup je v tuto chvíli spíše otázkou několika měsíců.

Speciální technika

Zaměřme se nyní chvíli na telefonování, na jehož počátku či konci stojí klientské zařízení, tedy typicky PC. Abychom z něj mohli vést hlasové hovory, potřebujeme jej mít multimediálně vybavené. Základem takového vybavení je zvuková karta schopná duplexního provozu. To znamená, musí umět digitalizovat i přehrávat zvuky najednou. To dnes umí již prakticky všechny zvukové adaptéry, a to včetně integrovaných. Druhou podmínkou jsou koncová zařízení. Tedy reproduktory a mikrofon. Využití stolních repráčků a mikrofonu je ovšem pro telefonování značně nepraktické. Jednak tím odpadá jakékoliv soukromí při hovoru (pokud nejde o konferenci), jednak mohou vznikat nežádoucí zpětné vazby. Proto se používají náhlavní soupravy. Jinými slovy klasická sluchátka s "kozičkou", mikrofonem vyvedeným před ústa uživatele. Ani ona ovšem nejsou dokonalá. Hodí se pro zvukový chat při hraní her nebo pro dlouhodobou komunikaci. Při typickém hovoru jsme přeci, ať už chceme či nikoliv, ze všeho nevíce zvyklí na obyčejné, klasické telefonní sluchátko. A máme jej mít.

Existuje dokonce několik typů specializovaných sluchátek. Vypadají obvykle jako klasické malé telefony pro pevnou linku. Sluchátka se typicky zapojují do USB portů, nepotřebují a nezatěžují tedy zvukový adaptér. Jsou schopna zvonit, obsahují typickou číselnici, často stavové diody, dokonce existují verze s bezdrátovou DECT technologií (považují se však za spíše slepé rameno vývoje, efektivnější je využít Bluetooth). Tato sluchátka tak dodávají telefonování po internetu přesně ten komfort a styl ovládání, na jaký jsme zvyklí z klasických konvenčních telefonů. Jsou však závislá na zařízení, ke kterému jsou připojena, tedy na osobním počítači, jsou jeho periferií.

Jiný směr vývoje představují síťové telefony. Přístroje podobající se klasickým kancelářským telefonům se sluchátkem, spoustou tlačítek a velkým, přehledným displejem. Jejich jediným rozdílem je, že se nepřipojují do zásuvky místní pobočkové ústředny nebo veřejné telefonní sítě, ale do zásuvky místní LAN sítě. Tyto telefony jsou vlastně samostatnými počítači s vlastním operačním systémem (bývá využíván Linux) a vlastní identitou. Tyto přístroje ovšem nemohou v síti existovat samostatně, obvykle potřebují ještě další řídicí prvky. Každopádně představují zajímavý kus technologie, které též patří budoucnost a v mnoha podnicích s vlastní sítí, kde internetová telefonie nahrazuje tu skutečnou, také současnost.

Jinou a nesmírně zajímavou možností jak telefonovat přes internet jsou bezdrátová sluchátka založená na technologii WiFi. Představují analogii těchto ethernetových "telefonů" s počítačem v těle asi tak, jako jsou mobily analogií pevných linek. Sluchátko založené na bezdrátovém připojení s vlastní baterií je prakticky vzato mobilním telefonem. S tím rozdílem, že k volání nevyužívá žádnou GSM nebo CDMA síť, ale veřejný bezdrátový ethernet jako médium zapojení do celosvětové sítě. Tyto pseudomobily se zatím u nás příliš neukázaly a je sporné, zda se vůbec rozšíří. Problém přitom není ani tak v technické komplikovanosti jako spíše v tom, že s prudce se zvyšujícím počtem hotspotů, míst pokrytých signálem WiFi by mohly začít brzo představovat vydatnou konkurenci mobilním operátorům.

Tím paleta zařízení sloužících k vylepšení internetového telefonování zdaleka nekončí. Existují návrhy, prototypy i sériové výrobky mnoha dalších přístrojů, někdy užitečných, jindy spíše podivných, sloužících k ulehčení přenosu hlasu; jejich výčet by však byl do jisté míry zbytečný, a proto ani nemá smysl se do něj pouštět.

Zvuk? Obraz?

Když hovoříme o telefonování přes internet, nemůžeme nezmínit další důležitou otázku. Přenášet pouze zvuk, nebo zvuk a obraz? Telefonující se rád podívá na obrázek toho, s kým hovoří. Videotelefonům byla na počátku devadesátých let přisuzována veliká budoucnost. Žel, ukázalo se, že byla spojována především s rozmachem a masivním využívání sítí typu ISDN. Ty se jednak neujaly, jednak se využívají k jiným účelům, než pro jaké byly původně navrženy. Videotelefon se tak stal doménou domácího elektronického vrátného a nikoliv dálkové, skutečně telefonické komunikace.

Jeho oživení přichází právě s masivnějším nástupem internetové telefonie. Vybavit počítač kamerkou je v současné době nesmírně laciná záležitost. Některé aplikace, jako třeba implicitní NetMeeting nebo Windows Messenger, přenos obrazu přímo podporují. Pokud to funguje, je to paráda.

Problém ovšem nastává u profesionálního využití. Přenos videa vyžaduje mnohem větší šířku pásma než přenos pouhého zvuku, což je logické. V případě obrazu v reálném čase se projevují stejné "fyzikální" nedostatky jako u zvuku, jen znásobené nárůstem objemu dat. To, co představuje mizivou dodatečnou investici u jednoho typu zařízení (PC), by mohlo být poměrně drahou záležitostí u jiného (WiFi sluchátko, stolní IP telefon) a potíže by mohly nastat i s kompatibilitou. A tak i když je přenos obrazu i zvuku efektní a nesmírně lákavý, naráží na nepříjemné bariéry, a v masivnějším měřítku se ho pravděpodobně jenom tak nedočkáme.

Když si chceme zavolat

Potud tedy suché teorie internetového telefonování, podívejme se blíže na barevnou praxi. Základní věcí, kterou potřebujeme k přenosu hlasu ,je multimediální počítač a připojení k internetu. S určitými omezeními se dá použít klasický dial-up, důrazně jej však nedoporučujeme. Není to ani tak kvůli závratným rychlostem, jichž v našich podmínkách dosahuje, ale především proto, že je sám o sobě placen na základě času. Jestliže hodláme využívat služeb operátorů, kteří nám umožní zavolat si z počítače na pevnou linku, někde v zahraničí s největší pravděpodobností narazíme na problém akumulace poplatků. K penězům, které zaplatíme operátorovi takovéhoto dálkového hovoru, přibudou peníze Telecomu za zrealizované připojení k síti. A to by nemuselo být nijak příjemné. Pro kvalitní IP telefonii je ideální připojení pomocí kabelové televize nebo rádioreléového pojítka. Komplikovanější je to s ADSL. Nabízí sice teoreticky velmi dobrou rychlost pro přenos hlasu, avšak agregace v českých podmínkách je založená na zahazování paketů. Jak jsme si již dříve řekli, je právě jejich ztrátovost morem internetového telefonování, a nejinak je tomu i zde. Vždy ovšem záleží na místních podmínkách, na ISP, na mnoha dalších faktorech, které ovlivňují aktuální dostupnost určitého uzlu v rámci sítě.

Další věcí, kterou budeme kromě počítače a konektivity potřebovat, je vhodná aplikace a také někdo, komu chceme zavolat. Aplikací existuje celá řada a v další části tohoto tématu se na ně podíváme. Prakticky je můžeme rozlišit do dvou typů. První z nich má možnost telefonování víceméně jako vedlejší funkci k té hlavní, která je jiná. Druhý typ je určen převážně pro telefonování a ostatní funkce se na to víceméně nabalují coby přidaná hodnota. Většina aplikací je na síti k dispozici ke stažení zdarma, eventuálně již mohou být integrovány do operačního systému, každopádně je lépe jich vyzkoušet více nic za to nedáte.

Daleko důležitější než samotný program pro realizaci spojení jsou služby, které jsou jeho autory nabízeny. Pokud hodláme volat v režimu P2P tedy hovor který je uváděn i terminován v internetu potřebujeme takovou aplikaci, která má co nejvíce uživatelů a snadnou možnost jejich vyhledávání a lokalizace. Jestliže ovšem potřebujeme internetové telefonování využít k serióznější práci, třeba pro volání do zahraničí se obracíme na taková řešení, která jsou levná, ale zároveň průhledná, přehledná a solidní, o své peníze totiž můžeme přijít až příliš snadno.


Telefonujte zadarmo II.

Co máme v systému?

Operační systémy Windows obsahují již od výroby aplikace schopné internetové telefonie. Starší verze jsou vybaveny programem Microsoft NetMeeting. Ten měl původně sloužit ke komplexní spolupráci po síti, nabízí například možnost sdílení kreslicí tabule (velmi hezké), nebo dokonce běžících aplikací. Ve skutečnosti se však jeho použitelnost omezila na možnost telefonování a textové konverzace. NetMeeting vyžaduje pro svou činnost adresářový server (ILS). Tento server slouží vlastně jako telefonní seznam uživatelů kteří jsou v danou chvíli do něj připojeni. Můžeme s nimi navázat spojení, oni jej mohou stejně jako v případě klasického mobilního telefonu akceptovat, anebo odmítnout. Pokud je spojení navázáno, vyjednává se takový komunikační protokol a kodek zvuku, který odpovídá pomalejšímu z obou klientů co se týká výkonu i konektivity. Je-li vše v pořádku, můžeme začít směle telefonovat.

NetMeeting je poměrně stabilní a kvalitní aplikací, dnes však již má jen omezené využití. Jeho komplexnost je zároveň jeho brzdou. Technicky je připraven na to, aby mohl obsluhovat i hovory iniciované nebo terminované mimo internet, prakticky však tyto vlastnosti nejsou takřka vůbec využívány, a jsou tedy nadbytečné. Podpora digitálního obrazu z připojené webkamery je také kvalitně zvládnutá, to však neznamená, že nedochází k občasným chybám a celé spojení je potom mimořádně závislé na místních podmínkách linky, na její rychlosti a dostupnosti, stejně tak jako na verzích klienta, který se volání účastní. Posledním problémem NetMeetingu jsou samotné ILS servery. Je možné si je vytvořit v rámci vlastní sítě, třeba ve firmě, a pak používat pro telefonování. Veřejné však, zejména díky technickému pokroku jiných klientů, neobsahují ani zdaleka tolik uživatelů co dříve. Jinými slovy, celou tuto technologii využijeme při odborné konverzaci na odborné téma s určeným člověkem, avšak nové kamarády prostřednictvím NetMeetingu raději nehledejme, mohli bychom být zklamáni.

Novější verze Windows (2000, XP) obsahují univerzálního klienta Instant Messagingu, nazvaného Windows Messenger. Tento klient původně vznikl jako odpověď Microsoftu na bombastický rozmach programu ICQ dříve izraelské, nyní pod křídla TW-IOL spadající společnosti Mirabilis. Windows Messenger je primárně aplikací pro přenos krátkých textových zpráv integrace hlasových služeb přišla až v reakci na technologický vývoj na straně konkurence. Technologie, ze které se vychází, odpovídá NetMeetignu. Adresářové servery byly nahrazeny globálním adresářem uživatelů MSN Messengeru, tedy prakticky majitelů účtu služby MS Passport a e-mailových účtů v doménách msn.com a hotmail.com. Vznikl díky tomu globální komunikační systém, který NetMeeting nikdy nevytvořil, byť s omezenými technickými možnostmi.

Moderní verze Messengeru obsahují mnoho dalších technických fines, jako je například zobrazování obrázku osob, se kterými komunikujeme, pokud je mají tyto osoby definovány, a další věci. Mají ovšem také své problémy. Prvním z nich je nepříliš vysoká penetrace této aplikace u nás. Messenger je sice součástí každé instalace moderních Windows, to ovšem ani zdaleka neznamená, že je využíván. Právě počet uživatelů té které služby je limitujícím faktorem vzhledem k její použitelnosti pro P2P telefonování. Stejně tak jako absolutní číslo uživatelů, je podstatná také jejich dostupnost. Mnoho osob má sice zřízen účet, se kterým umí Messenger pracovat a proto je při hledání najde, prakticky ovšem samotná aplikace zůstává po většinu času vypnutá a používá se pouze výjimečně. Další závažnou věcí je také problém nekompatibilních klientů. Různé verze Messengeru nemusí být mezi sebou absolutně kompatibilní. Uživatelé, kteří používají vícenásobné klienty, jako je například Mirandapack, pak nemusí také moci přijímat hovory. Je to proto, že jejich program sice podporuje dotyčný komunikační protokol, avšak ne terminální službu hovorů, nebo je tato služba nekompatibilní či potlačená.

Celkově se Messenger hodí pro ty uživatele, kteří mají komunitu lidí jimž chtějí prostřednictvím internetu zavolat vybavenou a využívající stejného klienta. To je opět univerzální pravidlo, zde však platí ještě o něco více než v případě konkurenčních aplikací. Samotný přenos hlasu je na velmi dobré úrovni i v případě poměrně pomalých připojení nebo linek zatížených velkými zpožděními. Nedostatkem na druhé straně je občasná neschopnost vyvolat připojení tehdy, pokud pracujeme na počítači s neveřejnou IP adresou, za striktně nastaveným firewallem či proxyserverem. To je však také jeden z obvyklých nedostatků.

ICQ Všude a pro všechny?

ICQ - I Seek You je jak už bylo řečeno nejstarší (ne doslova) a nejrozšířenější klient pro Instant Messaging. Implementace možnosti telefonovat po internetu se v něm nachází již drahnou dobu, posléze však bylo původně proprietární řešení nahrazeno telefonickým plug-inem společnosti Net2Phone. Současný klient existuje ve dvou verzích, a abychom mohli telefonovat potřebujeme plně vybavenou "PRO". Ta je sice zdarma, je však zatížena reklamním systémem. Jinými slovy, za používání platíme tím, že jsou nám zobrazovány reklamní proužky. Naštěstí nejsou nijak přehnaně obtěžující, a díky marketingové politice firmy často odkazují na české a dokonce i zajímavé prezentace či služby. Pro telefonování v rámci sítě ICQ je nevyhnutelné, aby oba zúčastnění klienti byli vybaveni patřičným plug-inem. Volání se provádí z klasického seznamu kontaktů nebo v průběhu textové diskuse, přičemž uživatelé, kteří jsou schopni náš hovor přijmout, jsou označeni ikonkou, a díky tomu nedochází k mylným spojením. Samotná kvalita hovoru je přibližně stejná jako v případě NetMeetingu, má ovšem několik zásadních ale. Technologie, která se zde využívá, je derivátem komerčního řešení určeného pro hovory originované v internetu a terminované ve veřejných telekomunikačních sítích. Verze klienta obsažená v plug-inu pro ICQ (mimochodem, musí se stáhnout, není součástí standardní instalace) má určitá omezení. Síť Net2Phone je rozsáhlá, avšak standardně lze volat pouze v rámci její ICQ části. Hovory občas vypadávají, nebo dochází k nepříjemným ozvěnám a to především tehdy, má-li jeden z účastníků výrazně slabší konektivitu než druhý. Malou záhadou také je, proč v některých případech vůbec není možné navázat hovor mezi dvěma účastníky a o něco později to naopak možné je, i když teoreticky nedošlo ve statutu ani v připojení žádného z nich k nějaké změně.

To jsou ovšem pouze vedlejší efekty jinak výborného klienta. Proč výborného? Především proto, že rozšířeného. Po celém světě existují miliony uživatelů ICQ majících telefonický plug-in, nebo schopných si jej doinstalovat. Telefonování je sice z pohledu této aplikace pro instant messaging vedlejší funkcí, nicméně funkcí která je zde, zřejmě i díky outsourcingu řešení velice dobře zvládnutá. Problémy ke kterým dochází jsou pak vykoupeny další přívětivou vlastností. A tou je možnost telefonovat mimo P2P režim ICQ.

Samotný plugin totiž podporuje to, k čemu je původní Net2Phone určeno: to znamená, volání do pevných sítí prakticky po celém světě. Stačí vlastnit patřičný účet a mít na něm patřičnou finanční částku. Relativně jednoúčelový klient se nám díky tomu rázem mění na zajímavé alternativní řešení mezinárodních hovorů a v některých zemích také dálkového místního volání, se kterým můžeme ušetřit nemalé peníze, samozřejmě ovšem pouze tehdy, voláme-li do zahraničí často a po dlouhou dobu.

Skype - Převratný vynález?

Projekt Skype je všeobecně znám teprve několik málo měsíců a už se stal zdrojem mnoha kontroverzí. Jeho tvůrci jej prezentují jako univerzální řešení IP internetové telefonie. Klient je poměrně malý a uživatelsky přítulný, svým ovládáním se podobá některým aplikacím Instant Messagingu (Yahoo Messenger ve starší verzi). Přestože je zde uváděno, že primárním využitím tohoto systému je telefonování, nelze se zbavit dojmu, že postupem vývoje se ze Skype stává jen další Instant Messenger. Je sporné, zda to je nebo není škoda, lze se však spíše domnívat, že díky nabalování dalších, pro mnoho uživatelů nadbytečných funkcí, ano. Co je na Skype pozoruhodné, je rozšiřující se komunita uživatelů a také některé technické vlastnosti.

Skype bez problémů komunikuje z neveřejných IP adres i firewallů. Spojení vypadává nebo je zatíženo problémy v mnohem menší míře, než jak je tomu u některých konkurenčních aplikací. Přenos hlasu je velice kvalitní i na poměrně slabých linkách a dokonce mezi dvěma poměrně slabými linkami, bylo úspěšně testováno i na bolavém českém ADSL. Aplikace je vybavena seznamem kontaktů jako u ICQ, uživatele je možné analogickým způsobem vyhledávat, přidávat či blokovat. Na výběr je možnost implicitní akce po vybrání uživatele, přičemž selekce se skládá z možnosti zavolat napsat zprávu. I zde je patrný vstup klasického světa IM do tohoto telefonního klienta, škoda.

Jinou výhodou je ovšem technická jistota. U uživatele ICQ nemůžeme být, stejně jako u majitele MSN Messengeru jisti, zda je či není schopen přijímat hovory. U Skype, protože jde primárně o hlasový systém si však jisti jsme a to je dobře. Do jisté míry je garantována i kvalita navázaného spojení. Dalším velikým pozitivem je implicitní podpora přídavných zařízení sluchátek, u mnoha dalších aplikací ještě nepříliš zavedená a je nutné říci, že Skype s nimi skutečně funguje. Na druhou stranu problémem je v některých případech sporná stabilita některých verzí. Docházelo k samovolným pádům aplikace za hovoru na Windows ME, je ovšem těžko říci, nakolik je vina na telefonním programu a nakolik na operačním systému, který je svou schopností potíže vyvolávat poměrně proslaven.

Lze konstatovat, že Skype se hodí tam, kde potřebujeme primárně telefonovat a až pak využívat další služby, eventuálně jako doplněk k jinému programu pro Instant Messaging, např. k AIM či ICQ. V každém případě doporučujeme jej vyzkoušet.

České řešení? Proč ne.

Společnost Arcadea prezentovala na letošním Invexu své řešení IP telefonie, službu pod názvem Fayn. V podstatě se jedná o pokus o profesionalizaci telefonovaní po internetu v českém měřítku. Nabízen je komunikační software, USB sluchátka a dokonce i samotné síťové telefony, možnost přiřadit virtuální jednotce klasické telefonní číslo a samozřejmě lákavé ceny telefonování, mezi samotnými terminály pochopitelně zadarmo.

Nakolik je to pro nás zajímavé? Tak především existuje řada služeb již dříve jsme vyjmenovali pouze jejich malou část které již dnes nabízejí zadarmo mnoho z toho, co bychom si u profesionálů museli zaplatit. Domácí uživatel si pokud jde o hovory v rámci internetu bohatě vystačí se Skype, případně s plug-inem do ICQ. Pokud ovšem dojde na volání ven, mimo internet, dochází okamžitě k problému. Je třeba je nějak zaplatit. Poskytovatelé služeb se nacházejí obvykle v zahraničí, často ve Spojených státech. Platební styk v transatlantickém měřítku pro nás zatím není vůbec obvyklý ani laciný. Alternativní způsoby regionálního placení služeb, například pomocí linek se speciálními tarify, se v této oblasti ještě příliš neujaly a tak se nabízí sáhnout po českém řešení. V každém případě jej využijí ti, kdo to s internetovým telefonováním "myslí vážně".

Má volání po internetu budoucnost?

Odpověď na tuto otázku je nesmírně složitá. Takjak se do domácností dostává stále více a více telekomunikačních služeb založených na internetu, nebo internet využívajících, zvykáme si používat počítač jako centrální terminál. Bod, pro vstup do mnoha různých, často naprosto odlišných světů. Zároveň díky rozšíření mobilních telefonů stále klesá počet pevných linek a tam kde jsou, využívají se pro zajištění konektivity do sítě, v úpravách ISDN či ADSL, stále méně a méně ve formě klasického, pomalého dial-upu. Pokud je splněna základní podmínka, tj. dostatečné vybavení a pružná konektivita, je možné využívat i služeb náročnějších na datový tok. Telefonování po síti přináší mnoho nesporných výhod, a pokud by byl zcela vyřešen problém asociace veřejného telefonního čísla s virtuální stanicí, mohlo by směle konkurovat nejen pevným linkám, ale při použití WiFi zařízení také mobilním telefonům. V současné době toto volání využijeme převáženě pro komunikaci mezi dvěma stanicemi v síti, hovory jsou originovány i terminovány v internetu. Pokud si odmyslíme náklady na připojení, zajištění samotné konektivity, můžeme tak telefonovat zadarmo, po ničím neomezenou dobu i na obrovskou vzdálenost. A co víc, při využití dobrého softwaru i v rozumné úrovni kvality. To vše jsou každopádně veliká pozitiva, která však neznamenají budoucnost. Ta se skrývá, pokud jde o propojení našeho internetového telefonu se zbytkem světa pouze, a jedině v ziscích operátorů, jenž nám tyto služby zajistí. Je dobře, že kromě zahraničních globálních firem nabízejících tyto služby, již existují i operátoři na místní úrovni. Jedině tak lze totiž dosáhnout většího rozšíření IP telefonie nejen ve velkých společnostech, které na ní již teď vydělávají, respektive šetří své náklady, ale také v domácnostech, malých a domácích firmách atd. Vyhovující hardware má dnes již prakticky každý počítač, software a to nejen ten, který zde byl dnes popsán, ale desítky dalších aplikací jsou zadarmo, nebo na bázi sponzorované reklamou, jen málokdy se spywarem nebo škodlivými kódy.

A tak největší problém velkého rozšíření internetového telefonování není v technice nebo ve financích, ale prostě v našem vlastním nezvyku přijímat nové věci. Lze ale kvalifikovaně předpokládat, že jednou se volání přes internet stane i u nás právě tak obvyklé, jako je nyní používání pevné linky nebo mobilního telefonu.


Telefonujte zadarmo III.

Rádce pro zájemce o internetové telefonování

Jaké druhy internetového telefonování rozlišujeme?

Volání z jednoho on-line terminálu na druhý

Volání z internetu do veřejné telefonní sítě

Volání z veřejné telefonní sítě do internetu

Volání z veřejné sítě do veřejné sítě prostřednictvím internetu

Volání mezi uzavřenými sítěmi prostřednictvím internetu (řešení v rámci VPN)

Co k internetové telefonii potřebujeme?

Klientské zařízení (počítač, PDA)

Dostatečnou konektivitu, přičemž nejde ani tak o rychlost připojení, jako o jeho prostupnost

Patřičný software; bývá k dispozici zdarma na výše uvedených adresách, nebo je již integrován do operačního systému počítače

Základní multimediální vybavení. Tedy zvukovou kartu (plně duplexní), sluchátka nebo reproduktory, mikrofon

Volitelně speciální zařízení. Sem patří USB sluchátka, samostatné síťové telefony

Tam, kde se internetové telefonování používá ve firmách, se vyskytují ještě další prvky. Speciální hlasové síťové přepínače, VoIP brány, optimalizační jednotky, systémy pro řízení kvality přenosu a další. V domácí praxi se s nimi nesetkáme

Pokud chceme telefonovat do veřejných sítí, potřebujeme zprostředkovatele služeb a také účet u něj a peníze. Platí, že takovéto volání, zejména do zahraničí a na velkou vzdálenost, je levnější, než kdybychom využívali služeb konvenčních pevných nebo mobilních operátorů

Operátoři ovšem nabízejí služby volání prostřednictvím IP sítě. I když využíváme klasická koncová zařízení, může být volání mnohem levnější, než kdyby byl hovor spojen fundamentálním způsobem, přes několik telekomunikačních sítí (každá by za takové spojení požadovala poplatky)

Jak je to s rozšířením?

U nás převládá volání typu P2P

Největším problémem je konektivita potřebujeme trvalé připojení, které není vždy dostupné, je příliš drahé, nebo nemá požadovanou kvalitu

Existuje mnoho vzájemně neslučitelných řešení, i když i zde jsou pokusy o integraci na bázi společných protokolů

Mnohá řešení mají jen omezený počet uživatelů, ta která jsou globální, trpí jinými typy problémů

Jaká je budoucnost?

V rámci integrace digitálních médií a zábavy kolem jediného zařízení, nebo v síti se společným centrem je internetová telefonie velice zajímavou a lukrativní službou, které budoucnost v každém případě patří. Je spíše otázkou, kdy dojde k masivnímu rozšíření mimo firemní sektor, než zda se tak vůbec někdy stane. Výhody volání po síti musí nejprve objevit více operátorů, kteří nabídnou regionální služby, a vzápětí poté koncoví zákazníci, tedy my všichni

Jak mám začít?

Pokud vlastníte počítač a připojení, pořiďte si headset a vyzkoušejte bezplatně dostupné aplikace, které jsou popsány v tomto článku. S největší pravděpodobností najdete jednu nebo více aplikací, používejte pak tu, která vám bude nejvíce vyhovovat. Budete-li spokojeni se službami volání v rámci P2P a budete-li mít tu potřebu, můžete otestovat komerčně dostupné služby. Pro dálkové a mezinárodní hovory, jestliže jich realizujete poměrně hodně a často, se vám pravděpodobně vyplatí

Jaké jsou problémy?

Obvykle technického rázu. Může docházet ke zpožďování zvuku, nechtěným efektům echa, kdy ze sluchátka slyšíme sami sebe. Některá spojení při použití některých aplikací na slabších linkách mohou vypadávat a musí se navazovat znovu. Problematické také mohou být samy aplikace, i když v poslední době méně, než na počátku využívání těchto technologií

Za co platím?

Pokud voláte z počítače na počítač, tak pouze za připojení k internetu, alternativně se vám mohou zobrazovat reklamní proužky. Platí se teprve tehdy, voláte-li do veřejných sítí (viz výše)

Vyplatí se kupovat si USB sluchátko?

Ano, pokud voláte často, ať už v rámci P2P nebo i "ven".

Zajímavé odkazy

messenger.msn.com - MSN Messenger

www.icq.com - ICQ

www.skype.com - projekt Skype

www.net2phone.com - Systém net2phone (ICQ a další)

www.fayn.cz - Regionální řešení


Pojďte surfovat anonymně

Přihlaste se k internetu bez poskytování jakýchkoliv údajů o své osobě

Vojtěch Bednář

C04P0003

Poklidné vody českého internetu rozvířila v posledních měsících netradiční nabídka prezentovaná portálem iDNES a propagovaná doménou s příznačným názvem www.lolitky.org. Pojďte surfovat naprosto anonymně, bez poskytování jakýchkoliv údajů o své osobě. Jak je to doopravdy a jak to funguje? Proč něco takového vzniklo? Pokud vás zajímají odpovědi na všechny tyto otázky, čtěte dál.

Český dial-up internet "zadarmo" funguje již drahnou dobu. Jeho princip je jednoduchý. Uživatel se zaregistruje u některého z ISP, obdrží přihlašovací údaje a konfiguraci svého připojení, často jen telefonní číslo a může se připojit. Peníze, které za čas strávený on-line odvádí Českému Telecomu, se dále dělí mezi tohoto provozovatele a poskytovatele připojení, kterého si vybral. Princip, ač často napadán odborníky i manažery přežil snahu o nové zavádění samostatných poplatků a funguje dodnes.

Na trhu je těsno

Jednotliví poskytovatelé připojení vzhledem ke stanoveným tarifům za speciální čísla k přístupu nemají, čím by přesvědčili zákazníka, že právě ten jejich dial-up "zadarmo" je lepší než všechny ostatní. Některé společnosti prosluly bonusovým programem. Za určitý počet prosurfovaných minut můžete získat lákavé ceny, nebo například bezplatné zasílání reklamou nezatížených esemesek do sítí všech mobilních operátorů. To je ale málo. Mnoho uživatelů nepoužívá služby jen jediného ISP, ale má vytvořeno více účtů, mezi nimiž si vybírá podle chuti, času, nálady, vlastně bez ekonomického efektu. A tak se konkurenční boj posunul někam jinam.

Přihlášením se ke službě bezplatného dial-upu zákazník provádí několik aktů. Především, souhlasí s podmínkami poskytovatele těchto služeb. Kromě toho prakticky uzavírá smlouvu mezi sebou a jím, říká se tomu konkludentní akt. Na základě této smlouvy je mu poskytováno připojení, a ISP získává provize za provolané minuty a může tak financovat jednak samotnou službu, jednak vytvořit svůj zisk.

Uživatel je v průběhu registrace vyzýván k vyplnění mnoha různých osobních údajů. Obvykle se požaduje jméno, skutečná adresa, telefonní číslo. Vzhledem k povaze samotné služby a především proto, že prakticky nemůže nastat situace, v níž by uživatel poskytovateli něco dlužil (faktury za telefon platí Telecomu), jsou tyto údaje nepotřebné. ISP je správce osobních údajů, které od uživatele získal, a pokud nemá ve svých obchodních podmínkách zakotvenou klauzuli o jejich využití, nejsou mu prakticky na nic. I tak ovšem mohou sloužit maximálně pro cílení e-mailových reklamních kampaní. Údaje typu jméno, adresa se navíc žádným způsobem neověřují, takže i když do registračního formuláře zadám cokoliv, nikdo mne za vadnou informaci nemůže nikde popotahovat, protože nemá možnost jak zjistit, že je nesprávná. Pokud tedy opomineme možnost zasílání dárků a bonusových výher na adresu uvedenou v registraci, je celý registrační proces prakticky jen hezkou, avšak zbytečnou fasádou formálnosti.

Jdeme na to anonymně!

A právě toho si někdo dříve nebo později musel všimnout. Což takhle registrační proces omezit, nebo úplně odbourat? Kromě uschování osobních údajů (to jsou ty, které jednoznačně identifikují člověka) s sebou nese ještě jeden nedostatek. Každému uživateli je generováno jeho vlastní přístupové jméno a heslo. To si jednak musí někam zapsat a nezapomenout (hesla jsou u některých poskytovatelů v implicitní podobě komplikovaná), jednak se pro jeho ověření při každém přihlášení musí nasadit technické prostředky ISP. Přitom technicky vzato stačí vytvořit jediný účet s trvalým jménem a heslem, povolit vícenásobné přihlášení stejného uživatele, a je po problému. Všichni mají identické, jednoduché jméno a heslo, registrace odpadá a služba běží. ISP si ušetří technické prostředky, starosti a námahu, uživatel má klid. A kromě toho všeho, anonymní přístup je vynikající marketingový tah.

Bojím se vyzrazení

Mnoho z těch uživatelů, kteří se registrují nebo registrovali do klasických služeb vytáčeného přístupu, zadalo nepravé osobní údaje z jediného důvodu. Jejich práce s internetem spočívá z určité (velké) části ve stahování nelegálních souborů MP3, prohlížení serverů obsahujících warez, cracky a také pornografický materiál. Tito uživatelé se obávají, že by mohli být sledováni, hledáni a pochopitelně nalezeni. Nakolik jsou v našem prostředí tyto obavy oprávněné či nikoliv, by bylo předmětem jiné diskuse, v důsledku je ovšem skutečnost taková, že přinejmenším část údajů poskytnutých v registračních formulářích ISP je nepravdivá.

Nabídka naprosto anonymního internetu musí znít velice hezky. Nic nikam nevyplňujete, tady si opište jednotné přihlašovací jméno a heslo, zadejte telefonní číslo a jste on-line. Za stejné peníze, kolik by vás totéž stálo u ukrutného poskytovatele, požadujícího váš věk a průměrný měsíční příjem. Pokud je navíc takováto nabídka doprovázena prezentací uloženou pod více než výmluvným názvem lolitky.org (pro nezasvěcené, tento název se běžně používá u serverů s pornografickým obsahem zaměřených na nedospělá děvčata), musí se uživatelé s větší či menší obavou o své soukromí jenom hrnout, většinou migrací od jiných poskytovatelů, protože český trh s vytáčeným připojením je v podstatě zaplněn a poptávka nových uživatelů vyčerpána.

Jste vypátratelní?

Skutečnost je, jak už tak tomu často bývá, naprosto odlišná od slibované teorie. Uživatelské jméno a údaje poskytnuté v rámci registrace by byly sice tím prvním, co by kdokoliv pídící se po identitě uživatele hledal, nicméně také tím prvním, co by pro nízkou validitu zahodil. Každý počítač je po připojení k internetu přiřazen k uzlu, který volá, dostane dynamickou IP adresu. V počítači jsou uloženy soubory cookies jednotlivých serverů. Navíc, PC které není chráněno alespoň primitivním osobním firewallem, představuje otevřená vrata, jimiž lze nahlížet, zkoumat, ale také intenzivně sledovat. Poměrně snadno si lze i teoreticky anonymní počítač označit tak, že jej lze vystopovat i při změně IP, přihlášení k jinému operátorovi, jinou metodou než dial-upem, lhostejno zda uživatel zadal nebo nezadal nějaké údaje. S trochou snahy tak lze učinit i pokud je počítač chráněn, navíc některá bezpečnostní opatření obsahují sama o sobě zadní vrátka. Výsledek je tedy jednoduchý. Takzvaný anonymní internet poskytuje ve skutečnosti pouze a právě tolik anonymity, kolik jakýkoliv jiný internet zdarma. Jeho jedinou výhodou je, že odpadá nutnost pamatovat si unikátní přihlašovací údaje. Nevýhodou pak, že ze samotné podstaty této služby odpadají jakékoliv naděje uživatele na ony bonusové služby, bezplatné textovky nebo dárky za prosurfovaný čas.

Jak na to doopravdy anonymně?

Pokud skutečně bažíte po anonymní práci se sítí, anonymní internet vás nezachrání. Základem úspěchu je striktně nastavená bezpečnostní politika. Nenechat se sledovat, nepustit nikoho do svého počítače. Firewall, rezidentní antivirová aplikace a odstraňovač spywaru jsou základem bezpečnosti každého počítače, který je trvale nebo dočasně připojen k síti. K anonymitě pomůže vypnout nebo omezit přijímání souborů cookies, instalaci aktivních prvků webovými servery, pravidelné záplatování operačního systému a vyhýbání se podezřelému obsahu tedy programům, které mohou obsahovat agenty systémů vzdálené správy, jako je třeba Back Orifice, trojské koně a podobné škodlivé kódy. Dobrým nápadem je také v takovém případě začít používat jiný webový prohlížeč, než je klasický Internet Explorer, ideálními jsou třeba Opera (www.opera.com), Mozilla (www.czilla.cz) nebo její odlehčená a rychlejší verze Firebird (www.mozilla.org/products/firebird/).

Samozřejmostí pro zachovávání anonymity v sítí je dávat si pozor na to, co a kam vyplňujete, zda po vás formuláře webových aplikací nežádají příliš mnoho osobních údajů, zda je poskytujete opravdu účelně, zda správci těchto aplikací uvádějí, jak budou získané informace využívat, a jestli je mohou poskytovat třetím stranám.

Tolik uživatelské hledisko. Ti, kteří chtějí být na internetu z jakéhokoliv důvodu skutečně utajeni, nepracují z domova, ale z různých počítačů umístěních v různých sítích, přičemž nepoužívají služby, které by je mohly jednoznačně identifikovat. Existují také možnosti využití anonymních proxyserverů uživatel je pak vysledovatelný pouze k tomuto serveru, ale již ne za něj, dále maskování vlastní IP adresy a další cesty. Uvedeného principu využívá například jinak poněkud kontroverzní výměnná síť Earth Station 5, nicméně ani on není úplně dokonalý.

Doby, kdy byl v internetu anonymní prakticky kdokoliv, pomalu končí. Skutečná anonymita, tedy ne pouze uživatelské minimální bezpečí, stojí snahu a prostředky. Je třeba si uvědomit, že se nikdy nerozkrývá na základě analýzy jednoho jevu nebo proměnné, ale vždy se zkoumá mnoho různých parametrů, jež samy o sobě nemusí znamenat nic, dohromady však vedou k jediné osobě. Tak to bohužel je, a není mnoho sil, které by na tomto stavu mohly něco změnit.

Jak zlepšit svou "anonymitu"?

K důslednému zabezpečením počítače určitě potřebujete:

Antivirový systém

Osobní firewall

Odstraňovač spywaru (Ad Aware, Spybot)

Omezit přijímání cookies

Omezit instalaci aktivních komponent

Záplatovat operační systém

Omezit vyplňování svých údajů do webových aplikací

Slovníček

Lolitka - Označení pro servery s pornografickým obsahem velmi mladá děvčata

Dial-up - Vytáčené připojení k internetu prostřednictvím modemu. Je považováno za zastaralé, přesto se používá v masovém měřítku

Internet zdarma - Obchodní model, kdy jsou peníze, které uživatel zaplatí v rámci dial-upu za provolané minuty, děleny mezi telekomunikačního operátora (většinou ČTc) a poskytovatele připojení ISP

ISP - Internet Service Provider Firma poskytující přístup k síti, v případě dial-upu přes své přípojné body (POPy)

Osobní firewall - Základní bezpečnostní opatření, zabraňující neautorizovaným přístupům ke klientskému počítači ze sítě. Firewally jsou buďto přímo v operačním systému (Windows XP), nebo je lze stáhnout z webu (www.kerio.cz, www.zonealarm.com)

Zajímavé odkazy

www.lolitky.org - Prezentace, pod kterou je nabízen anonymní internet iDNESu

www.opera.com - Docela dobrý nápad je použít jiný webový prohlížeč, než se dnes běžně používá

www.czilla.cz - Na této adrese naleznete českou verzi prohlížeče Mozilla.

www.mozilla.org/products/firebird - Firebird je odlehčená a rychlejší verze Mozilly.


Létejte levně!

Nízkonákladové letecké společnosti se vehementně tlačí na zavedené firmy(CD)

Pavel Hrbáček

C04P0005

Letecká doprava je všeobecně uznávaná jako nejrychlejší, ale také jako nejdražší způsob přepravy vůbec. Vždyť kolik energie je třeba vynaložit jen na to, aby těžké letadlo vzlétlo. I z těchto důvodů nikdo nepředpokládal, že by se letadlem dalo cestovat za ceny, které spíše odpovídají cenám dálkové autobusové přepravy. A přece je to možné.

Takzvané nízkonákladové letecké společnosti vznikly v 70. letech minulého století v USA. Základní princip jejich podnikání spočívá v orientaci na zákazníky, pro které je hlavním kritériem cena. Neznamená to ovšem, že by používaly zastaralou techniku anebo se automaticky jednalo o malé společnosti. Právě naopak jedny z největších objednávek na nová letadla od Airbusu a Boeingu pocházejí právě od nízkonákladových dopravců, např. od Ryanairu. Přestože se tyto firmy v Evropě objevily až po liberalizaci trhu v Evropské unii koncem devadesátých let, způsobily během poměrně krátké doby menší revoluci ve zdejší letecké dopravě.

Kdo je na trhu?

Jedním z prvních byl irský Raynair, který si po počáteční nedůvěře získal řadu zákazníků a dnes již představuje významnou evropskou společnost. Linky této (ale i ostatních společností) vedly především do destinací v západní Evropě. V roce 1999 začala do Prahy jako první létat britská Go. Po ní postupně přišly další a v současné době je Praha v nabídce osmi nízkonákladových dopravců. Kdysi první Go však dnes již neexistuje, firma byla pohlcena britským konkurentem easyJet, jenž se tak stal největší evropskou firmou v oboru. České zákazníky může určitě těšit zájem o Prahu, který stlačuje ceny letenek na co nejnižší úroveň. Zajímavé je, že o destinace do ostatních postkomunistických zemí ve střední Evropě není zdaleka tak velký zájem. Bratislavu má jako své mateřské letiště první středoevropský dopravce SkyEurope, z Varšavy začal nedávno létat Air Polonia. V Budapešti jsou zase Germanwings a opět SkyEurope.

Proč jsou ceny nízké?

A jak je vlastně možné, že jsou ceny u těchto dopravců tak nízké? Je to důsledek hned několika faktorů. V prvé řadě jsou z distribuce a prodeje letenek vyřazeni zprostředkovatelé a zákazník si cestu zakupuje přímo u dopravce. Cena tak není zvýšena o částku, kterou by požadovala např. cestovní kancelář. Nákup letenek se navíc uskutečňuje prostřednictvím internetu. Tím firmy mj. šetří velké prostředky, které by musely vynaložit na zahraniční zastoupení a provoz kanceláří. Zákazník také nezískává v ceně letu další návazné služby, jako je např. občerstvení. U většiny společností je lze ovšem zvlášť dokoupit. Další cestou ke snižování provozních nákladů je používání co nejmenšího počtu různých modelů letadel, tak jak to dělá například evropská jednička easyJet. S nízkou cenou to ovšem není tak jednoduché. Na rozdíl od klasických aerolinek, kde si zákazník nejčastěji kupuje zpáteční letenku, u nízkonákladového dopravce kupujete letenku jen v jednom směru. Samozřejmě, že lze zároveň koupit i zpáteční cestu. Ceny se však liší za jednotlivé lety, a to i velmi podstatným způsobem. Nejdříve jsou totiž nabízena nejlevnější místa (ta jsou právě za ty velmi výhodné ceny, které způsobily takovou popularitu tohoto způsobu dopravy), a pokud chcete letět co nejlevněji, musíte si je často zakoupit i několik měsíců předem. Až později jdou do nabídky i dražší letenky na lepší místa. Navíc se liší ceny i dle směru a času odletu. Díky tomuto systému se můžete setkat i s takovou situací, kdy cesta do Londýna vás bude stát cca 300 Kč a směr z Londýna do Prahy přitom bude za 2 000 Kč (bez letištních poplatků).

Ani nízkonákladoví dopravci nemají všechny výhody na své straně. Jednou z nevýhod je fakt, že zpravidla létají na letiště, která jsou více vzdálena od hlavních destinací, např. Stansted je přes 50 km od Londýna. Důvodem je snižování nákladů menší letiště si zpravidla účtují nižší ceny za servis letadel, a letištní poplatky jsou také menší. Další nevýhoda (ale spíše než o nevýhodu, se jedná o vlastnost), plyne z faktu, že lety jsou prodávány samostatně. To znamená, že pokud se chcete dostat do destinace, do které neletí spoj přímo z Prahy, musíte kombinovat lety. Ty se však prodávají zvlášť, tj. za různě výhodné ceny (ne vždy je pro obě části letu dostupná velmi nízká cena ve stejném okamžiku) a také vám nikdo nezaručí, že letadla na sebe v případě zdržení počkají, protože tyto lety na sebe a priori nenavazují. Tato skutečnost se dá ovšem obrátit i ve výhodu. Můžete např. strávit jednu noc ve Stuttgartu, a teprve další den letět např. do Barcelony. Nebo se lze levně dostat do Londýna a odtud využít spoj do exotického místa, který z Prahy neletí (anebo je znatelně dražší). Nízkonákladoví dopravci se také v případě odložení letu o své pasažéry nepostarají v takové šíři, jako klasičtí dopravci, ale s tím je třeba při nižší ceně počítat.

Kam se dá z Prahy vyrazit?

Možných cílů není zase až tak málo, většina jich je však v západní Evropě. Určitě největší hustota provozu i nejsilnější konkurence panuje na lince z Prahy do Velké Británie. Na této trase létá jak ČSA a British Airwais, tak několik nízkonákladových dopravců. Ti však většinou míří do letišť mimo Londýn. Například na letiště East Midland, Cardif a Manchester vás dopraví britská bmiBaby (www.bmibaby.com). Z nich svými linkami pokrývá také cíle ve Španělsku, Itálii, Irsku, Holandsku, Francii a samozřejmě v rámci Velké Británie. Již několikrát zmiňovaný easyJet (www.easyjet.com) létá z Prahy na letiště Bristol, Stansted, East Midlands a Newcastle. Celkem má v nabídce 39 různých míst z celé Evropy. Nejvíce spojů je v rámci Velké Británie, potom do Francie, Španělska, Itálie, Švýcarska a do dalších zemí. Do Leedsu se lze dopravit s jet2 (www.jet2.com), který má mj. hodně letů do Španělska. Do Southamptonu zase létá společnost flyBe (www.flybe. com). Ta má vedle Británie ve své nabídce Francii, Španělsko a Rakousko. Jak je vidět z předchozích řádek, Spojené království bude asi velmi oblíbené místo mezi cestovateli. Kdo se chce ovšem vydat jiným směrem, nemusí zoufat. Německý dopravce Germanwings (www.germanwings.com) nabízí spoje do Stuttgartu a Kolína nad Rýnem. Odtud můžete využít letů z další nabídky společnosti, která zahrnuje např. Španělsko, Řecko a řadu míst ve střední Evropě. Dalším oblíbeným cestovatelským cílem je Itálie, kam z Prahy létá Volareweb (www.volareweb.com). S ním se dostanete do Milána a Benátek, odkud můžete se stejnou společností cestovat do destinací na jihu Apeninského poloostrova, na Sicílii, Korsiku či do Španělska. Pokud dáváte přednost chladnějším krajům, třeba využijete nabídky dopravce Snowflake (www.flysnowflake.com), jenž nabízí let do Stockholmu. Tato firma létá do několika míst, která nejsou v nabídce ostatních nízkonákladových dopravců, např. Turecka, do států bývalé Jugoslávie, Bejrútu. Levně se dá letět nejen do daleké ciziny, vždyť z Bratislavy a Košic létá slovenský SkyEurope (www.skyeurope.com). Komu se tak nechce jet do slovenských Tater autem či vlakem, může využít jeho spoje do Košic. Mezi další místa, kam společnost dopravuje, patří hned několik destinací v Chorvatsku, dále Itálie, Německo, Zurich, Paříž a Londýn.

Kromě nízkonákladových leteckých společností, se kterými můžete odletět z Prahy, existují další zajímavé firmy. Jsou to např.: www.ryanair.com, www.buzzaway.com, www.icelandexpress.com, www.airpolonia.com.pl, www.fairlineaustria.com a hlavně nevynechejte lowcostairlines.org.

Závěrem

Jak je vidět z krátkého přehledu destinací, nízkonákladová konkurence se objevuje především na těch spojích, kde létá větší počet turistů. Představitelé klasických leteckých společností často tvrdí, že tyto firmy pro ně nepředstavují hrozbu. Poukazují na fakt, že jejich zákazníci se rekrutují z jiný skupin než ti, kteří využívají nízkonákladových dopravců. Ti tak prý více ohrožují dálkové autobusové linky. Na druhé straně je pravda, že i ČSA musela znatelně snížit své ceny u těch spojů, na kterých se objevila tato konkurence. Plány rozvoje ČSA ovšem obsahují i možnost vytvoření vlastní dceřiné společnosti (zřejmě nákupem existujícího charterového přepravce Travel Servis), která by fungovala na principech nízkonákladových dopravců. Jaké cenové podmínky a destinace by tato firma nabídla, je však zatím neznámé, ale určitě by dále rozšířila možnosti levné letadlové dopravy v ČR.


On-line bazary

Rady týkající se nákupu a prodeje zboží z druhé ruky přes internet(CD)

Čestmír Žák

C04P0009

V povánočním období občas zjistíme, že nám doma něco přebývá, anebo naopak chybí. Mohou to být třeba i dárky, jež jsme obdrželi pod stromečkem, ale které tak úplně neodpovídají našim představám. Tady se nabízí několik řešení; na jedné straně můžeme nepoužitelnou věc uložit do šuplíku a po čase ji, proč si to nepřiznat, s největší pravděpodobností vyhodit, nebo se alespoň pokusíme vyhledat někoho, komu se pro nás nepotřebný předmět právě teď hodí a je ochoten nám za něj adekvátně zaplatit. Do našeho přehledu jsme zahrnuli pouze takové projekty, které kromě nezbytné podpory českého jazyka nabízejí většinu svých služeb bezplatně.

Pro ty, kdo nemají s podobným druhem obchodu zatím příliš mnoho zkušeností, jsme na úvod připravili všeobecné rady týkající se nákupu a prodeje zboží z druhé ruky přes internet. Pro větší objektivitu se v článku nachází také letmé porovnání se službami kamenných bazarů.

Rady pro kupující:

? Řiďte se mnohokrát prověřeným heslem: "důvěřuj, ale prověřuj". Podvodníci mezi námi ještě zdaleka nevymřeli, a tak je lepší si dávat pořádný pozor, než někomu zbytečně naletět. Ptejte se i po původu a stáří kupovaného předmětu; ideální je, když se prodávající prokáže přímo dokladem o koupi.

? Upřednostňujte osobní předání, spojené s předvedením kupované věci za provozu, před koupí daného zboží na dobírku (což vždy tak trochu zavání nákupem zajíce v pytli).

? Nenechte se nikdy odbýt, a pokud je to v mezích slušnosti jen trochu možné, vždy trvejte na svém.

? Pokud vycítíte vhodnou příležitost, zkuste smlouvat. Budete se divit, ale někdy se vám podaří i s minimálním přičiněním snížit cenu o několik stokorun.

? Pokuste se nenaletět na staré triky, jako je třeba "hra na společníka" nebo "hrozně spěchám". Vždy byste měli mít právo na dostatek času a prostoru k svobodnému rozhodnutí, nedejte tedy žádný prostor k tomu, aby na vás byl vyvíjen nátlak.

? Nákup v klasickém kamenném bazaru vám sice dává více prostoru k porovnání více věcí stejného druhu v kratším čase, ale na druhou stranu přímý nákup na inzerát bývá často levnější.

? Pokud se rozhodnete dražit na internetové aukci, nasaďte vyvolávací cenu pokud možno tak, aby byla atraktivní pro kupujícího, ale přitom dbejte také na to, abyste uspokojili své finanční nároky.

Rady pro prodávající:

? Předtím, než nějaké zboží poskytnete k odprodeji, se raději řádně ujistěte, že funguje přesně tak, jak má. Vyhnete se tím nepříjemným nedorozuměním s potenciálním kupcem.

? Ještě před započetím jakýchkoliv kroků vedoucích k odprodeji doporučuji zjistit opravdovou tržní cenu předmětu. Toho docílíte nejsnáze tak, že si projdete aktuální inzeráty s podobnou nabídkou, jakou máte v úmyslu podat vy. Když není žádný podobný inzerát k dispozici, pokuste se vyčíslit cenu tak, že pořizovací částku nového zboží snižte o tolik procent, kolik odpovídá jejímu stáří a opotřebení.

? Prodávat výrazně pod cenou se vyplatí jen tehdy, když opravdu spěcháte. Naopak s přemrštěnou částkou, již za danou věc požadujete, na dnešním přesyceném trhu pravděpodobně neuspějete.

? Na kamenný bazar se obraťte za situace, když s prodejem opravdu spěcháte nebo se vám jednoduše nechce nic zařizovat. Suma, kterou za prodávané zboží dostanete, je zde však pochopitelně nižší o zisk bazaru.

Nyní přistoupíme již k jednotlivým webovým stránkám.

Přehled nejoblíbenějších on-line bazarů

PC bazar(pcbazar.kontakt.cz)

Server s jednoduchým grafickým prostředím poskytuje všechny své služby týkající se běžné osobní inzerce naprosto zdarma. Orientuje se na zprostředkování prodeje věcí souvisejících s počítači, mobilními telefony a dalšími příbuznými záležitostmi. Na úvodní stránce se nachází výběr posledních dvaceti inzerátů, díky němuž získáte i bez zdlouhavého listování jednotlivými sekcemi přehled o nejnovějších příspěvcích. Dále se lze v případě jakýchkoliv vašich nejasností obrátit se svým dotazem na zdejší diskusi, kde si uživatelé mimo nezbytného technického know-how předávají také důležité informace o tom, jaké má kdo zkušenosti s daným inzerentem. Místy server bohužel trpí tím, že někteří inzerenti schválně umisťují své nabídky do nesprávných kategorií, aby na ně více upozornili. O serióznosti takto podaného příspěvku nechť si každý udělá svůj vlastní názor.

MobilBazar(www.mobilbazar.cz)

Oblíbený bazar mobilních telefonů a všeho, co s nimi jen trochu souvisí. Zboží z nabídky i poptávky je členěno do mnoha kategorií (většinou podle výrobce nebo poskytovatele služby), nechybí tu však ani fulltextové vyhledávání klíčového slova v aktuálních inzerátech. Kromě klasického vyhledávání klíčového slova je k dispozici i jeho pokročilá obdoba s mnoha nastavitelnými kritérii. Podaný inzerát se dá aktivovat zasláním SMS zprávy speciálního formátu, což má za přímý následek rapidní zvýšení jeho věrohodnosti.

DVDBazar(www.dvd-bazar.cz)

Tento úzce zaměřený bazar plní svou funkci více než dobře, naleznete tu několik stovek DVD s filmy a hudbou na prodej, a jen o málo nižší počet inzerátů poptávkového charakteru. Vyhledávání funguje v několika rovinách podle názvu konkrétního titulu, jeho ceny nebo libovolného dalšího slova obsaženého v inzerátu. Ochuzeni nezůstanete ani o diskusi, na úvodní stránce DVD bazaru se navíc setkáte s různými útržky informací z oblasti DVD. Graficky se server rovněž povedl, jeho design laděný do několika odstínů oranžové až hnědé barvy nikoho pravděpodobně neurazí.

Bazar 2 PC a Bazos.cz (www.2pc.cz)(www.bazos.cz)

Sesterský projekt on-line bazarů se nachází na dvou různých doménách, lišících se od sebe především designem. Bazos.cz vsadil na jemné odstíny zelené a modré, na Bazaru 2 PC naleznete dominantní růžovou barvu se stříbřitými prvky. Inzeráty podané na Bazaru 2 PC se automaticky objeví též na Bazos.cz (a naopak). Zatímco v levém sloupci vidíte seznam kategorií řazených mezi nabídku, pravý sloupec skýtá prostor pro poptávkové inzeráty. Uprostřed zůstalo místo, jež slouží k zobrazení patnácti nejaktuálněji podaných anoncí.

Bazar CD(www.bazarcd.cz)

Vzhledově velice nenápadný projekt v sobě skrývá dobrý nápad, a sice internetový bazar orientovaný výhradně na nákup či prodej CD s počítačovými hrami, hudbou nebo encyklopediemi. Návštěvnost sice není nejvyšší, ale přesto lze našim čtenářům web Bazar CD doporučit ať už jste ten, kdo chce zdejší sbírku inzerce rozšířit, anebo naopak ten, kdo něco konkrétního hledá.

Annonce(www.annonce.cz)

Vysoké hodnocení si internetová obdoba tištěného inzertního periodika Annonce zaslouží především kvůli vysokému počtu inzerátů, z nichž lze vybírat a posléze je porovnávat. Na úvodní stránce zvolíte odkaz "Annonce Online", následně vyberete, v jakém odvětví chcete pátrat, a pak už vám zbývá jen propracovat se stovkami inzerátů až k vašemu vytouženému cíli. Tuto činnost si v případě potřeby můžete zjednodušit pomocí vyhledávání klíčového slova v archivu anoncí. Stáří inzerátu snadno rozpoznáte podle barvy, jíž je označen. Například zelená značí, že se jedná o příspěvek skutečně aktuální, černá naopak varuje před jeho značným stářím. Pro ty z vás, kteří máte rádi nejčerstvější data, vytvořil server Annonce speciální rubriku "SMS inzeráty", v níž se bez rozlišení kategorie objevují nejnovější inzeráty podané pomocí SMS.

Bazar(www.bazar.cz) nebo (www.inzeraty.cz)

Profesionálně pojatý inzertní projekt, jemuž budete těžko něco vytýkat. Autoři jej zpracovali převážně v decentním odstínu žluté barvy. Podle oficiálního auditu českého internetu (www.idot.cz) navštívilo server Bazar.cz v měsíci září roku 2003 přes 350 000 unikátních návštěvníků. Při vyhledávání v jeho databázi se lépe zorientujete díky detailním nastavením kritérií výběru, mezi něž patří volba regionu, ceny, stáří hledané věci apod. Velkou oblibu si mezi uživateli získala také eventualitu přidání fotografie zboží k inzerátu; v jednom z průzkumů se dokonce ukázalo, že anonce vybavené obrázkem mívají výrazně větší úspěšnost než ty bez ní. Pokud chcete, aby byl váš inzerát více vidět, stačí odeslat SMS s příslušným kódem a rázem si tím váš příspěvek získá v systému prioritu před ostatními, což v důsledku znamená, že se k němu dostane daleko větší množství potenciálních zájemců.

Věděli jste, že?

Díky masovému rozšíření moderních komunikačních prostředků nemusíte inzerát vytvářet zdaleka jen přes klasické webové rozhraní, ale můžete začít uvažovat například o jeho podání prostřednictvím speciálně formátované SMS či za použití wapového prohlížeče vašeho mobilu. Někdy se setkáte s tím, že za zisk kontaktu (zpravidla telefonní číslo) k určitému inzerátu musíte zaplatit formátovanou SMS zprávou. Konkrétní informace hledejte přímo na webových sídlech popsaných v tomto článku.

Připomínky k mým článkům a náměty na jejich další pokračování prosím zasílejte na e-mailovou adresu cesmir_zak@idg.cz.


Internetové aukce

Přehled webových stránek, které se zabývají aukcemi

Josef Kulhavý

C04P0006

Patnáct set poprvé, patnáct set podruhé, patnáct set potřetí. (Bum!) "Balík nejnovějších aplikací od Microsoftu získal pán v modré košili vpravo...!" Pán zaplatí a odnáší si nově získané CD disky s programy.

Pokud si představujete, že aukce na internetu probíhá výše uvedeným způsobem, musím vás zklamat. Internetové aukce mají sice s těmi, které probíhají v reálném světě, společnou podstatu, v mnohém se však liší. V "kamenné" aukční síni musí být všichni, kteří mají o draženou věc zájem, po celou dobu dražby přítomni. Naproti tomu internetovou aukční síň stačí navštívit pouze jedinkrát, a to ještě na poměrně krátkou dobu.

Jak prodávat v internetových aukcích

Prodat v internetové aukci lze téměř cokoliv od originálních CD disků až po staré nepojízdné auto na náhradní díly. Kvalita ani cena nejsou v internetových aukcích nijak omezeny. Před samotným prodejem je třeba se zaregistrovat. Při registraci budete nuceni uvést nejen své jméno a příjmení a e-mail, ale i poštovní adresu. Tím chtějí provozovatelé serverů zaručit punc věrohodnosti pro kupující. Nicméně obávat se zneužití ostatními návštěvníky nemusíte: Tuto adresu server zobrazí pouze tomu, kdo váš předmět v dražbě získal, nebo jehož předmět jste v aukci získali, pokud jste při registraci nedovolili jinak.

Po registraci můžete přistoupit ke vložení předmětu do aukce. Zadejte název a popis prodávané věci, dále vyvolávací cenu a zvolte nejnižší částku, kterou lze přihodit (pokud to server umožňuje). Dále nastiňte, jak bude probíhat předání předmětu a platba. Mimo platbu běžnou dobírkou nebo při přímém předání "z ruky do ruky" je možné v některých aukcích vybrat alternativní způsoby například platbu internetovými penězi "fazolemi". Internetové aukční síně taktéž umožňují zvolit, jak dlouho má být předmět v dražbě. Někdy je dovoleno k popisu přiložit fotografii. Poté je váš předmět do aukce zařazen a návštěvníci mohou prohlížet vámi zadaný popis, popřípadě přihazovat.

Všechny popisované servery dovolují zadávat i tzv. multiaukce "dánské aukce" tedy aukce s více kusy totožných předmětů. Další možnosti se nabízejí v některých internetových aukčních síních profesionálům a firmám.

Po skončení dražby se s kupujícím spojíte e-mailem, který vám systém aukčního serveru prozradí, a dohodnete podrobnosti předání předmětu a získání finančního obnosu za vydraženou věc.

Jak nakupovat v internetových aukcích

Abyste se mohli ucházet o dražený předmět v aukci, je třeba se zaregistrovat. Opět musíte uvést všechny potřebné údaje, stejně jako prodávající. Pokud jste se však registrovali jako prodávající, registraci opakovat nemusíte. Nyní můžete přejít k procházení serveru a objevování potřebných věcí. Všechny jsou zařazeny do jedné z mnoha kategorií, pomocí nichž lehce dospějete tam, kam potřebujete. Servery jsou rovněž obdařeny fulltextovým vyhledáváním, takže objevení požadovaného předmětu nabízeného v aukci je dílem několika málo kliknutí.

Máte-li o nabízenou věc skutečný zájem a jeho současná cena v aukci je pro vás víc než přívětivá, můžete "přihodit" určitou finanční částku. Před samotným přihozením musíte samozřejmě být přihlášeni svým uživatelským jménem a heslem. Až poté vám systém dovolí vepsat maximální částku, kterou jste ochotni za draženou věc utratit. A nyní pozor! Aukční internetové systémy jsou řešeny tak, že nemusíte setrvávat u internetu a neustále sledovat jednotlivé aukce. Aplikace vše hlídá za vás. Proto při přihazování vepište skutečně nejvyšší částku, kterou jste ochotni za předmět zaplatit. Aktuálním kupujícím se stanete pouze tehdy, pokud nabídnete skutečně nejvíce. Částka, kterou jako vítěz dražby vskutku zaplatíte, však bude pouze o něco vyšší (o minimální přihození), než mínil zaplatit zájemce s druhou nejvyšší nabídkou.

Pro bližší vysvětlení si uveďme příklad: Prodávající nabízí v aukci monitor, u něhož zvolil vyvolávací cenu 100 Kč a nejnižší možnou částku, kterou lze přihodit 10 Kč. První zájemce o předmět je ochoten za monitor zaplatit nejvíce 200 Kč a tuto nabídku vloží do systému. Aktuální cena, která se zobrazí u draženého monitoru, však není 200 Kč, ale pouze 110 Kč. Kdyby se do aukce nezapojil nikdo jiný, předmět by vydražil právě první zájemce za 110 Kč. Ovšem druhý den projeví zájem o dražený předmět další návštěvník. Je ochoten zaplatit nejvíce 150 Kč a tuto svou nabídku vepíše do příslušného pole. Nicméně první zájemce nabízí víc, a proto se automaticky zvedne aktuální cena na 160 Kč. Druhý návštěvník buď zvýší svou nabídku, nebo stránku opustí. První zájemce, který nabízel dvě stě korun, by nyní, pokud by aukce skončila, získal monitor za 160 Kč. O týden později ale vstoupí do aukce další zájemce a nabídne maximálně cenu 250 Kč. Nyní se stává aktuálním kupujícím právě on, protože nabízí nejvíce. Zároveň se zvedá současná dražební částka na 210 Kč (200 Kč tu nabízí zájemce se druhou nejvyšší nabídkou + 10 Kč to je nejnižší částka, kterou lze přihodit). V tomto okamžiku rovněž systém automaticky upozorní e-mailem prvního zájemce, že jeho nabídka byla překonána. Tak aukce pokračuje až do času ukončení, který zvolil prodávající.

Předmět získává ten, kdo po dobu aukce nabídl nejvíce. Po ukončení aukce jsou na e-mail prodávajícího i kupujícího zaslány potřebné kontaktní informace a na nich samotných zůstává, aby se spolu dohodli na konkrétním způsobu, místu a čase předání vydraženého předmětu.

Pod českou doménou působí nejméně tři internetové aukční síně. I když všechny mají společný princip, přesto jsou jejich prostředí a uživatelská přívětivost zcela odlišné.

www.aukce.cz

Uvedený server je, zejména kvůli názvu své domény, nejznámějším a nejnavštěvovanějším aukčním serverem na českém internetu. Po stránce designu sice nemůže být řeč o přílišné líbivosti, nicméně autoři webu vsadili vše především na funkčnost, dostupnost a rychlost. Struktura kategorií je dostatečně rozsáhlá, zároveň však přehledná.

Při registraci lze zvolit, zda uživatel dovolí ostatním prohlížet zadané registrační údaje (samozřejmě kromě hesla). Chcete-li využívat nadstandardních služeb serveru, je dále třeba vyplnit a vytisknout formulář a ten podepsaný poslat poštou na adresu provozovatele serveru. Tím se stáváte "profesionálním uživatelem" s mnoha funkcemi, které ostatní uživatelé používat nemohou. Pokud hodláte přes server aukce.cz nabízet opakovaně větší množství zboží, rozhodně doporučuji pro jednou obětovat pohodlí internetu a jako profesionální uživatel se přihlásit.

Vývoj ceny v jednotlivých aukcích lze sledovat pomocí e-mailu klient vás po přihlášení k odběru zpráv automaticky pomocí elektronické pošty upozorní na nově vzrostlou cenu i ukončení aukce. V e-mailu se vám dostane potvrzení i v případě jakékoliv vaší akce tedy přihození ceny, zařazení vašeho předmětu do aukce, atd.

Na aukčním serveru mě zarazila jediná věc červený nápis "Nebyla dosažena minimální cena", který svítil hned u několika aukcí "profesionálních uživatelů". Ti totiž mohou při vkládání nového předmětu do aukce kromě vyvolávací ceny určit částku označovanou jako "Minimální prodejní cena". Pokud tato cena není dosažena, uživatel, který nabízí nejvyšší částku, není právoplatným kupujícím.

www.aukro.cz

Aukro.cz je nejmladším aukčním serverem na českém internetu, který to "myslí vážně". Banery zvoucí k návštěvě se docela nedávno objevovaly na internetu v relativně hojném počtu. Další pobídkou pro potencionální uživatele ať už prodávající nebo kupující byla soutěž o celkem 70 000 korun pro několik nejpilnějších.

Po grafické stránce má server Aukro.cz vytříbenou a jednotnou podobu. Registrace vyžaduje zadání údajů od jména, příjmení a e-mailu, až po přesnou poštovní adresu. Jako odměnu za registraci nabízejí provozovatelé serveru malý dárek, který je nově zaregistrovanému uživateli poslán na zadanou adresu. Při vložení předmětu do aukce má uživatel k dispozici velké množství vstupních políček formuláře. Samozřejmě nechybí název, popis a fotografie draženého předmětu. I zde je, jako na výše popisovaném serveru, možné zadat kromě vyvolávací ceny i cenu "vyhrazenou", aby prodávající nemusel prodávat zboží pod cenou. Aukci je možné spustit ihned, nebo po jiném uživatelem zadaném datu.

U každého nabízeného zboží mají zájemci možnost přihlásit se k odběru e-mailových zpráv vztahujících se ke konkrétní dražbě, ale i poslat informace o dražbě na jakoukoliv e-mailovou adresu, nebo se prodávajícího e-mailem na cokoli zeptat. Jak je patrné při registraci, ale i z některých nápisů, celá služba bude v budoucnu pro prodávající zpoplatněna. Uvidíme tedy, jak tuto změnu přijmou uživatelé.

www.vatera.cz

Projekt Vatera mohou znát nejen čeští, ale i polští a maďarští uživatelé. Tam všude se pod stejnojmennou doménou provozuje úspěšný internetový aukční systém již několik let. Vatera.cz má ze všech sledovaných aukčních internetových serverů nejlepší a nejpropracovanější design tedy alespoň na první pohled. Jestliže však zabrousíme do nitra tohoto serveru, předchozí tvrzení se rázem mění. Vzhled stránky pro registraci uživatele je ještě skvělý, nicméně přihlášení k účtu a celá uživatelská část mají design hodně ochuzený a mnohému by se mohlo zdát, že je dosud nedokončený. Nicméně tento stav trvá již velmi dlouho a nic nenasvědčuje tomu, že by se v dohledné době měl změnit.

Kontaktní údaje vkládané při registraci jsou poskytovány pouze prodávajícímu nebo úspěšnému kupujícímu. Uživatelé si v rámci systému mohou navzájem posílat zprávy. Kvůli tomu Vatera.cz disponuje vlastním poštovním systémem, který tyto zprávy odesílá do virtuálních e-mailových schránek na tomto serveru, a na skutečný e-mail, zadaný při registraci, dorazí pouze upozornění na novou zprávu. Tento systém má zaručit především bezpečnost a obranu proti spamu prodávajícího je možné se e-mailem na cokoli zeptat, avšak jeho skutečná e-mailová adresa je ostatním uživatelům skryta. Vatera.cz ji prozradí až po ukončení aukce, kdy sdělí prodávajícímu i kupujícímu e-mailem veškeré kontaktní údaje o jejich protějšku.

Aukční server dovoluje všem uživatelům vkládat do popisu předmětu nejen vyvolávací cenu, ale i cenu k okamžitému prodeji a fotografii uloženou v počítači, nebo na jakémkoliv místě na internetu. V aukcích označovaných jako "Za korunu" lze skutečně nalézt předměty s takto nízkou vyvolávací cenou, aktuální částka se však mnohdy vyšplhá až nad cenu pořizovací! Aukce "Za korunu" mají svou doménu s vlastním designem: www.zakorunu.cz. Ovšem prodávat zboží v těchto aukcích je dovoleno především firmám. Ostatní prodávající si mohou vybírat z mnoha desítek kategorií a podkategorií na serveru Vatera.cz.

V některých případech lze za vydražené zboží zaplatit internetovým platidlem tzv. fazolemi. A protože uživatelé serveru www.fazole.cz občas nedokážou najít jiný vhodný předmět, který by za fazole nakoupili, je tento způsob placení na Vateře velmi populární.

Další aukce na internetu

Na internetu lze nalézt ještě několik serverů, které se zabývají internetovými aukcemi, založenými na stejném principu jako ty, jež jsou popsány výše. Nicméně tyto servery jsou buď zaměřeny přísně na určitou skupinu osob například sběratele telefonních karet, zájemce o internetové doménové jméno a podobně nebo je jejich návštěvnost velmi nízká a v současných aukcích je jen velmi málo předmětů.

Aukce nalezneme i na některých serverech a portálech, které s aukcemi jako takovými nemají nic společného. V těchto případech nabízejí zboží přímo provozovatelé serveru a uživatelé mohou tyto předměty v dražbě získat. Často zisk z takové dražby putuje na dobročinné účely. Jedna z nejvýznamnějších dražeb probíhá každý podzim na serveru Idnes.cz a draženým předmětem je světoznámý kalendář Pirelli. Loni byl kalendář vydražen za úctyhodných 117 000 Kč a peníze putovaly do onkologického ústavu.

Závěrem

Pokud bychom měli přistoupit k závěrečnému vyhodnocení českých internetových aukčních síní, výsledek by byl asi takový:

Nebýt omezení, týkajícího se "papírové" registrace prodávajících, byl by nejlepší aukční síní internetový server Aukce.cz. Co se možností týče, musím pochválit server Vatera.cz, nicméně ani Aukro na tom není o moc hůře. Uvidíme však, kam to časem dotáhne právě Aukro.cz, které má chuť bojovat o co možná nejlepší pozici na trhu. Nakonec ale stejně záleží především na návštěvnosti internetových aukčních serverů ta je totiž přímo úměrná nabídce dražených předmětů. A tomto směru jasně vévodí server www. aukce.cz. Ovšem další dva www.aukro.cz a www.vatera.cz mu jsou silnou konkurencí.


ADSL v roce čtyři I.

Jaké mají uživatelé připojení k internetu prostřednictvím ADSL možnosti a co je čeká

Vojtěch Bednář

C04P0002

Minulý rok přinesl konečně zprovoznění technologie ADSL a relativně rychlý stálý internet se tak i u nás stal nejen zbožným přáním, nýbrž každodenní realitou mnoha rodin, nejen těch nejbohatších. Předpokládá se, že tato metoda přístupu k síti najde v tomto roce mnoho dalších zákazníků, někdy více, jindy méně spokojených. Jaké možnosti tito zákazníci budou mít, a jaké mají nyní? Dočtete se v tomto článku.

ADSL, neboli Asymetric Digital Subscriber Line, patří mezi laciné a přitom velice efektivní metody připojení k internetu. Jeho základem je metalické vedení klasických telefonních linek pevného rozvodu, podobně jako například u technologie ISDN. Konektivita je zajišťována prostřednictvím asymetrického trvalého přenosu dat na odlišné frekvenci, než jaká je využívána pro klasickou telefonii, nebo modulované spoje. Díky tomu je možné jednu telefonní linku zároveň využívat k volání i k datovým přenosům zároveň, aniž by se tyto dvě činnosti nějak omezovaly.

Jednoduchá technologie, poměrně nízké náklady, vysoká dostupnost. ADSL je ideální metodou připojení pro domácnosti, pro malé firmy, všude tam, kde je zavedená pevná linka schopna je podporovat.

Bohužel, tak jednoduché to v případě ČR být nemůže a ani nebylo. Jelikož je vystavěno na změně pevné telefonní linky, jejímž dominantním provozovatelem je u nás ČTc, prožilo ADSL připojení mnoho politických a komerčních rozhodnutí, která jej spíše poškodily, než aby mu byly v rozšíření se mezi koncové uživatele nápomocny. Bez ohledu na detaily těchto rozhodnutí však v současné době funguje k relativní spokojenosti svých uživatelů.

Uživatelé a omezení

ADSL tedy zajišťuje asynchronní konektivitu. To znamená, že rychlost připojení je ve směru od koncové stanice do sítě jiná než ve směru ze sítě do koncové stanice. Download přitom bývá rychlejší, je více využíván. Co se rychlosti týče, patří tato metoda mezi velmi výkonné možnosti, širokopásmová (broadband) řešení s důrazem na rychlost a vysokou prostupnost. Teoreticky.

Existuje několik jevů, které mají vliv na použitelnost každého typu zajištění internetové konektivity v daném prostředí. V případě ADSL je hlavním vlivem zamýšlené využití. Pokud by mělo fungovat jako stále aktivní připojení, které se většinu času nachází v klidovém stavu (idle), kdy fungují jen naslouchající aplikace (IP telefon, ICQ) a následně, když si uživatelé zamanou, dochází občas k provozním špičkám, bylo by všechno v pořádku. Mnoho uživatelů ovšem používá širokopásmové připojení k trvalému značnému zatížení sítě. Jinými slovy stahujeme filmy, hudbu, aplikace a používáme výměnné sítě. Právě to vedlo poskytovatele připojení a především Český Telecom k zavedení některých silně omezujících opatření. Prvním z nich je overbooking, tedy rozdělení jednoho fyzického přenosového pásma mezi více účastníků a následně jeho omezení (agregace provozu). Každá linka má sice danou svou kapacitu uploadu i downloadu, tato kapacita je ovšem teoretická, respektive teoreticky maximální. Protože se o ni dělí více uživatelů, jsou skutečné hodnoty rychlosti dosahované klienty nižší v obou směrech, především v downloadu. V krizových okamžicích, kterých snad již nebude tolik co v minulosti, se dokonce reálná rychlost českého "širokopásmového" internetu přibližovala konvenčnímu vytáčenému připojení, což pochopitelně nebylo nijak příjemné.

Dalším omezením, (ne všude) je nastavený výchozí objem dat. Trvalé připojení je z principu neohraničené časem, může však být ohraničeno množstvím přenesených informací. Pokud je jich přeneseno více, než je objem zahrnutý v základním poplatku za provoz, je třeba si za ně připlatit. Limity jsou nastaveny tak, aby základní objem dat stačil představě o "běžném" surfujícím uživateli, který si vystačí s elektronickou poštou a webem, bez použití vyspělejších služeb, především P2P.

Omezení prostorem

Ačkoliv je v České republice pevná telefonní síť v solidně kvalitním stavu již nyní dostupná prakticky všude, o ADSL to neplatí. Kromě moderního vedení jsou totiž vyžadovány pro jeho provoz úpravy na ústřednách (instalace speciálních zařízení, ADSL multiplextorů) a další zásahy do sítě. Český Telecom se podle svých prohlášení intenzivně pokouší rozšiřovat možnosti a zprostředkovávat možnost přístupu k širokopásmovému internetu stále většímu počtu zákazníků, nicméně tyto snahy jsou zároveň otázkou poměrně vysokých investic z jeho strany. V současné době by mělo být ADSL dostupné ve více než devíti stech lokalitách, což odpovídá pokrytí více než dvou milionů potenciálních zákazníků. Skutečný počet instalovaných připojení je pochopitelně nižší, pohybuje se někde okolo patnácti tisíc, nicméně stoupá. Během roku 2004 by snad mělo být ADSL dostupné na většině území Čech a pro většinu potenciálních zákazníků; kolik jich ovšem služeb využije, je druhou nerozřešenou otázkou, podstatným totiž není územní pokrytí, ale poměr faktické kvality dostupných služeb vůči jejich ceně a dalším dostupným alternativám.

Nejenom internet

Jak jsme si již řekli, jsou zákazníci ADSL fakticky závislí na Českém Telecomu, nicméně tento operátor pro provoz služby nestačí, je potřeba mít ještě ISP, tedy poskytovatele připojení. Díky opět spíše politickým rozhodnutím, i když je těchto ISP poměrně hodně, nekonkurují si ani tak cenou, jako akčními nabídkami a poslední dobou také službami s přidanou hodnotou. Patří mezi ně "vylepšené" e-mailové schránky, prostor pro hosting, integrovaná antivirová a antispamová kontrola a pevné IP adresy. Ty, ač v minulosti nebyly běžné nebo představovaly takříkajíc službu za příplatek, můžeme dnes najít v nabídkách poměrně často. Umožňují provoz některých služeb, který byl jinak komplikovaný nebo nemožný (vlastní webový server, VPN, vzdálený přístup, sdílení disků na bázi FTP atd.). I na těchto faktorech stojí rozhodování, kterého ISP využít. Dalším jevem souvisejícím s postupnou, byť pomalou liberalizací českého telekomunikačního trhu je snaha přibalovat k ADSL další služby, především hlasovou telefonii ISP, jež jsou často zároveň alternativními telekomunikačními operátory, pracujícími s možností volby operátora v stávající pevné síti.

Technická řešení

ADSL se lze "domoci" dvojím způsobem. Při rozjezdu služeb byla vždy nutná odborná instalace techniky, nyní můžeme najít již i samoinstalační balíčky. Základním prvkem těchto balíčků je ADSL modem (toto slovo je krajně nepřesné, ale pro jednoduchost se ho používá), přístupové údaje a další informační materiály. Přihlašování se provádí centrálně a lze je zautomatizovat. Modem je propojen s počítačem, buďto jako klasické periferie, nebo jako síťový prvek, jeho prostřednictvím lze připojit celou místní síť. Hlasové funkce telefonní linky zůstávají i při navázaném připojení plně zachovány, díky jejich přenosu na jiné frekvenci a díky oddělovači (splitteru). Pochopitelně je současně možné také posílat faxy nebo využívat služby založené na modulovaném přenosu dat, (i když to je v současné době při použití ADSL spíše jen vzácnost). Podívejme se tedy ještě jednou, co k úspěšnému provozu potřebujeme:

? Dostatečně vybavený počítač (stačí jakékoliv současné PC schopné práce s internetem)

? Základní software pro práci s internetem (je součástí operačního systému)

? Telefonní linku, která již podporuje provoz ADSL, rozuměj nachází se v podporované oblasti. To lze zkontrolovat například na adrese shop.contactel.cz/adsl-contact.php

? Splitter a ADSL modem. Instalace je možná buďto technikem, nebo pomocí samoinstalačních sad (levnější, ale pro experty)

? Účet u provozovatele připojení, tedy u ISP

? Peníze na provoz

Kolik to bude stát?

Tak především, existují dvě skupiny nákladů. První z nich jsou jednorázové náklady spojené se samotnou instalací, se zavedením a zpřístupněním služby. Ty platíme pouze jednou, na začátku. Druhou skupinu představují pravidelné měsíční poplatky za provoz a také nadstandardní poplatky, například za překročení datových limitů. Právě tyto limity jsou ovšem nepříjemnou pastí, do které se již několik uživatelů zamotalo. Jde o to, že například 3 GB měsíčně vypadají jako značný objem informací, který prakticky nelze vyčerpat, ale stačí stáhnout několik filmů, podívat se na streamované video nebo nabízet dostatečně žádaný obsah na výměnné síti a limitu se, zejména při rychlém a svižném připojení, dosáhne velice snadno.

Vyplatí se proto neuvažovat o provozních nákladech prostým pohledem čím méně, tím lépe. Pokud předpokládáte překročení minimálního množství dat, pak se vyplatí využívat paušálu s větším kreditem (10, 20 GB), nebo zcela bez omezení. I když za něj zaplatíme více, ve skutečnosti vychází stejně jako výraznější překročení limitovaného kreditu. Jen pro představu, ceny ADSL dnes začínají přibližně na osmi stech korunách měsíčně bez DPH, neomezené připojení může být až okolo dvou tisíc nebo také může být provázáno s využitím dalších služeb. Dalším faktorem určujícím cenu za připojení, respektive její variabilní složku, je rychlost. Ta se dnes již pohybuje ve stovkách kilobitů v obou směrech, tedy od i k uživateli. Jakýmsi základním referenčním bodem je zde výchozích "512/128", tedy půl megabitu rychlosti na downloadu a 128 kilobitů uploadu. Opět je nutné mít na paměti, že toto jsou maximální hodnoty, kterých nemusí být vždy dosaženo, a že použitá metoda omezování v české síti řekněme nepřeje některým službám (IP telefonování, videokonference), které tak mohou mít nižší kvalitu.

Určitou možností jak ušetřit je připojení pomocí ADSL nasdílet do místní sítě. Takovou síť lze dobře realizovat například v rámci panelového domu. Protože s jedním připojením dostaneme pouze jednu IP adresu, je nutné nějak zajistit směrování v rámci sítě. Naštěstí moderní ADSL modemy mohou zároveň velmi úspěšně fungovat jako směrovače provozu. Pro větší komfort si také můžeme postavit proxyserver se zabudovaným firewallem, například z vyřazeného PC. Ze zkušeností lze říci, že toto je alternativa laciná na postavení, ale při stálé spotřebě 300 W se poněkud prodražující na provozu a také na správě (někdo to musí hlídat, aby to nespadlo). Je také dobré konzultovat rozdělení jedné linky mezi více uživatelů s obchodními podmínkami ISP, ne každému to nevadí.

Se začátkem nového roku se do cen internetového připojení a tedy i ADSL výrazně promítl nový faktor zvýšení daně z přidané hodnoty. Do konce prosince patřil internet mezi služby se sníženou daní ve výši 5 %, nyní se nachází v základní sazbě 22 %. ISP (a nejen oni) ovšem ve svých cenících takřka vždy uvádějí "hrubou" cenu, tedy bez DPH. Platí odlišné podmínky pro firmy a pro koncové domácí zákazníky. Připravte se tedy na to, že budete platit cenu včetně daně, i s tím je nutno počítat při výběru optimálního ADSL.

Jednorázové poplatky, tedy cena za instalaci, mohou být velmi variabilní v závislosti na mnoha faktorech. V každém případě je ale třeba počítat s tím, že za ně utratíme několik tisíc korun. Lákadla "bezplatných" instalací nebo instalací za korunu jsou velice vábivá, vždy však mají svá ale. Těmito ale mohou být různé podmínky, provolání určitého objemu peněz s daným operátorem, zvýšení základní sazby, časové omezení smlouvy atd.

Koho si mám vybrat?

Řekněme, že uvažuji o ADSL, mám počítač a má telefonní linka službu, jak jsem zjistil, podporuje (i v případě, že ne, nic se neděje. Přípojku si lze objednat u ČTc a čekat na aktivaci, pokud vás ovšem pasivita baví). Nyní se tedy musím rozhodnout pro vhodného ISP. Vyberme si tedy z nabídky:

? Český Telecom (www.iol.cz) je telekomunikačním operátorem, bez něhož se s ADSL neobejdete, ale díky své části Internet OnLine také funguje jako ISP. Za linku 512/128 s omezením na 3 GB přenesených dat u něj zaplatíte měsíčně 899 Kč bez DPH, tedy 1097 reálných. Je však třeba upozornit na skutečnost, že 3 GB jsou na měsíc velmi málo a stačí pouze uživatelům s minimálními nároky.

Jinou alternativou je zvýšení limitu na 6 GB měsíčně za cenu 1 243 Kč včetně daně, i tak ale zůstává uživatel omezen. Skutečně funkční připojení pak představuje služba IOL Broadband profi za cenu 2 500 Kč vč. DPH. Upload je zde sice omezen na 96 kilobitů (příliš to nevadí), download je na 256 kilobitů, množství dat neomezeno. Teoretické maximum představuje nepočítaných maximálních 1024/256 za cenu necelých 7 000 Kč s daní.

IOL nabízí pronájem ADSL modemů, za který je třeba platit další poplatky, kolem 200 Kč měsíčně.

? Contactel (www.redbox.cz), známější spíše pod označením svých služeb Redbox poskytuje ADSL jako službu ADSL Contact a nabízí samoinstalační balíčky. Základní počítaná linka 512/128 s kreditem 3 GB vás přijde na 819 Kč, tedy tisícovku s daní. Zajímavější je však služba Power 04, která nabízí linku o rychlosti 256/64 za necelých 2 500 Kč měsíčně. Její vyšší varianta o rychlosti 512/128 pak přijde na 3 623 Kč včetně DPH. Výhodou je možnost snížení cen při současném využívání hlasových služeb stejné společnosti.

? České radiokomunikace (www.bluetone.

cz) jsou se svou značkou Bluetone relativním nováčkem na poli poskytování služeb přístupu k internetu. Nabídka 512/128kilobitového připojení s kreditem 10 GB stojí 1 452 Kč včetně DPH. "Referenční" 3GB 512/128 přijde na 1 037 Kč. Dražší možnost 1024/256 s kreditem 20 GB stojí 2 342 korun, ale není tak zajímavá jako nejlevnější nepočítané připojení, to vychází při 256/64 na 2 366 Kč.

? Czech OnLine (www.volny.cz), známá svými službami pod názvem Volný, patří k průkopníkům v oblasti ISP služeb u nás a ADSL v její nabídce pochopitelně také nechybí. Silně jsou akcentovány samoinstalační balíčky. Nabízí službu Volný ADSL 512/128 s limitem 3 G za 819,60 Kč bez DPH. Při překročení daného limitu zaplatíte za další 3 G 199 Kč bez DPH.

? GTS (www.gts.cz) přistoupila ke své nabídce ADSL poměrně zajímavě. Nabízí internet o rychlosti 512/128 bez omezení limitu přenesených dat za "pouhých" 1 091 Kč s daní, pokud ovšem současně využijete její nabídku hlasových služeb. Dříve byla tato možnost spojena pouze s čerpáním určitého objemu přenosu hlasu, to je však nyní zrušeno (pro srovnání, od výše faktury za hlas se v nepřímé úměře pohybuje faktura za data například u Contactelu). Trochu více, 1 152 Kč měsíčně si zaplatíte, pokud se rozhodnete hlasové služby nevyužívat. Tím GTS vytvořila nabídku, která je poměrně zajímavá a konkurenceschopná. Je ovšem otázkou, zda i tak nemá nějaké to "ale".

? Skynet (www.skynet.cz) je na poli ISP také poměrně známým velkým hráčem a ADSL v jeho nabídce nechybí. Pro domácnost se hodí opět naše referenční nabídka 512/128 za 1 097 korun, 10GB za 1 462 Kč a 20GB varianta za 1 865 Kč. Při překročení limitů platíte 39 Kč/GB, respektive 390 Kč/10 GB, u jednotlivých tarifů se ovšem liší počítaná jednotka překročení (1/10 GB).

Je z čeho vybírat

V zásadě se dá říci, že ISP rozdělili nabídku ADSL na dvě části. První z nich má být určena domácnostem a obsahuje datové limity. Druhá, "profi" nesází na nižší rychlost připojení, ale na jeho stálost. Záleží tedy jen na vás, pro kterou se rozhodnete. Jestliže chcete používat internet spíše výjimečně, s malým objemem přenesených dat a relativně malým množstvím využitých služeb, jsou počítané varianty (3GB, 10GB) jednou z možných alternativ a hodí se spíše tam, kde se vaše telefonní účty za dial-up pohybují nad cca 1 500 Kč. Vyšší možnosti, služby s kreditem okolo 20 GB mohou finančně soutěžit s jinými typy připojení pouze za předpokladu, že potřebujete především rychlost. Nepočítané varianty, jsou, snad s výjimkou služby nabízené GTS, poněkud drahé. Proč?


ADSL v roce čtyři II.

V bouři konkurence

Kromě ADSL existuje několik dalších metod, jak se připojit k internetu alternativně, rychle, stále a levněji. O radioreléových pojítkách a společnostech, které je provozují, jsme zde již psali. Srovnatelnou nabídku mají v současné době minimálně dva mobilní operátoři s nepřetržitým a nepočítaným internetem na bázi služeb GPRS. Za cca tisícikorunu měsíčně (a počáteční náklady v podobě simkarty a GPRS telefonu nebo datového modulu) můžete získat trvalé připojení o rychlostech sice nižších, než jaké nabízí ADSL, avšak vzhledem k jeho technickým nedostatkům srovnatelným. Navíc, v případě že máte notebook, nejste omezeni svou pevnou linkou. Další z možností jsou rozvody kabelové televize ve větších městech, kde se její provozovatelé stávají zároveň ISP.

A do toho všeho se hlásí nový, v poslední době zásadní trend bezdrátového připojení na bázi WiFi. Sice ještě neexistují stabilní funkční obchodní modely, nicméně můžeme očekávat, že v dohledné době začne tato metoda konkurovat především BreezeNetu a GPRS.

Odborníci dále žijí v očekávání konečného zavedení paušálu pro vytáčený dial-up. I když tato metoda přístupu k síti se dnes považuje za silně archaickou, přesto má stále své příznivce. Takový paušál by musel být mnohem levnější než ADSL, ale také než GPRS, protože je z principu pomalejší. ADSL se tedy pohybuje ve značně rozbouřeném moři a jeho plachty, přes veškerou dobrou snahu, ještě nejsou zdaleka napnuty. Někteří uživatelé si jej pochvalují, jiní jej kritizují, nicméně rozhodně se jedná o technologii s budoucností. Otázkou je, kam tuto budoucnost zainteresované subjekty nasměrují.

Český Telecom jako problém

Mezi odbornou a "poloodbornou" veřejností je zažitá představa, že Český Telecom (ČTc), bývalý monopolní a současný dominantní telekomunikační operátor je v případě pevného internetu jakousi žábou na prameni. Roky úspěšně blokuje pokusy o zavedení nepočítaného paušálního připojení (tzv. flat rate) u dial-upu, z ADSL udělal v jednu dobu pomalé a prakticky nefunkční zařízení díky předimenzované agregaci a celkově se stará o to, aby byly přístupové služby co nejdražší, ačkoliv je polostátní firmou a měl by činit opak.

Není to docela pravda. ČTc je sice podle mínění veřejnosti překážkou, nicméně firmou, která do rozvoje internetu hodně investuje. V minulosti v ní došlo zřejmě ke špatnému rozhodnutí. Velmi dlouho byla protěžována technologie ISDN, která se ukázala jako málo životaschopná. Ne proto, že by byla špatná, ale prostě proto, že vývoj v oblasti telekomunikací šel jinudy, než na jaký byla připravena. To část investic do této technologie nutně znehodnotilo. Nyní je ovšem hitem ADSL, což vyžaduje další investice, prakticky od počátku.

Proto se nelze divit snaze ČTc ušetřit a vydělat na zákaznících co nejvíce peněz, proinvestované sumy hovoří jasnou řečí. Faktem ovšem je, že jako každá velká firma musí být účinně brzděna. Z jedné strany konkurencí alternativních přístupů k internetu, na ni nezávislých, ze strany druhé pak státním regulátorem. Poslední dobou se zdá, že tento mechanismus funguje tak, jak má.

Slovníček

ADSL - Asymetric Digital Subscriber Line připojení k internetu nebo jiné datové síti využívající digitálního asymetrického přenosu dat na běžné telefonní lince. Její původní funkce zůstávají zachovány

ISP - Internet Service Provider poskytovatel připojení se kterým jste, jako zákazník prostřednictvím technologie ADSL spojeni. Pevná telefonní linka zajišťuje jen tuto část spojení, zbytek jsou vysokorychlostní datové sítě patřící ISP

Pevná IP adresa - IP adresa je jedinečný identifikátor každého objektu v internetu, rozlišujeme dynamickou a pevnou. Dynamická je vám přidělena pro každé připojení zvlášť a může být při každém připojení jiná, podle toho, kterou má právě ISP volnou. Pevná je pro vás vyhrazena, nemění se. Chcete-li využívat některých vyšších služeb, je výhodnější mít pevnou veřejnou adresu (viditelnou z internetu a ne pouze z vnitřní sítě)


Počítač jako pevnost I.

Bezpečnost malé domácí sítě nemá cenu podceňovat

Patrik Malina

C04P0007

O tom, že problematika zabezpečení domácích počítačů či malých domácích sítí, jež disponují připojením k internetu, je věcí více než aktuální, jsme v PC WORLDu již psali nejednou. Události posledního půlroku jasně dokládají, že dříve jen libůstka opravdových fandů PC či koníček excentrických specialistů se proměňuje v téměř existenční nutnost: bez ohledu na vaše uživatelské znalosti bezpečnostních či síťových technologií tak nadále rostou nároky na aktivní obranu proti sílícím hrozbám. Stejně jako v každé jiné nelítostné džungli zde platí, že není nezúčastněných či neutrálních stran: buďto budete při využívání i těch nejpomalejších internetových linek nanejvýš obezřetní a učiníte alespoň základní kroky pro svou obranu, nebo budete riskovat, že bloumající internetoví dravci a vetřelci snadno zavětří kořist v podobě vašeho pevného disku a operačního systému.

Předchozí řádky ve vás možná vyvolaly pocit, že nezbytnou nutností je náročná investice či nadprůměrně vysoká znalost potřebných technologií. V následujících odstavcích bychom rádi tyto obavy rozptýlili. V první řadě je potřeba si uvědomit nejdůležitější zásadu: nemusím mít nejlépe zabezpečenou síť či počítač v celém internetu. Ale mé zabezpečení musí být alespoň o stupínek lepší, než u většiny ostatních. Útočník si pak při zevrubném průzkumu vybere snadnější kořist a obětí se stane počítač uživatele, jenž situaci podcenil či ignoroval. Ale to vy přeci nebudete!

V následujících odstavcích totiž naleznete několik typických situací a postupů, jež vám pomohou krok za krokem zabezpečit váš domácí počítač či malou síť, jež nedisponuje speciálními servery či náročnými hardwarovými ochrannými prvky. Ukážeme si, že i s nasazením minimálních investic a přiměřeného úsilí lze značně zvýšit laťku bezpečnosti stávajících operačních systémů, a posunout tak vaše stroje do řad nesnadných potenciálních obětí. Námi popsané scénáře zohledňují různé typy internetových připojení a jim odpovídajících konfigurací a představují jedny z nejběžnějších modelů, jež se v běžných, počítačem vybavených domácnostech či firmičkách vyskytují. Pokud je pro vás síťová a bezpečnostní problematika koníčkem a jste pokročilejšími znalci, berte prosím naše ukázky a návody jako základní a výchozí materiál, na němž lze dále stavět. Důležité je pochopitelně zvládnout principy, jež lze nadále rozvíjet.

Situace, jež jsou v následujících odstavcích zařazeny a popsány, jsme rozdělili dle způsobu, jímž je využívána internetová přípojka. Naleznete zde model nejjednodušší, kterým je dnes určitě jediný počítač s tradiční vytáčenou linkou a "klasickým" analogovým modemem, složitější situaci s jediným počítačem pro pokročilejší uživatele, a samozřejmě komplikovanější řešení, při nichž dochází ke sdílení internetové linky vícero počítači v malé síti. Při realizaci různých zapojení vřele doporučujeme postupovat dle chápání předkládané látky nejste-li si u komplikovanější síťové architektury zcela jisti, co vlastně spouštíte, raději se poraďte se zkušenějším uživatelem či si alespoň přečtěte článek znovu, neboť jak jsme již uvedli, potenciální útočníci se falešným sentimentem a shovívavostí v žádném případě nezdržují.

Na závěr úvodního pojednání bychom rádi zařadili jedno důležité upozornění. Námi poskytnuté návody nemohou, podobně jako žádné jinde uveřejněné postupy či rady, zaručit stoprocentní bezpečnost vašeho počítače a sítě! Nespoléhejte jen na popsané konfigurace, neboť nic není absolutní, což v oblasti počítačové bezpečnosti platí trojnásob! Snažte se i nadále vstřebávat informace a novinky, a především pečlivě sledujte, jak se váš operační systém chová. V případě nejistoty nelitujte námahy a čas od času si sežeňte znalého uživatele, jenž vám poradí či konfiguraci třeba zkontroluje. A je-li vaší filozofií to, že domácí počítač je pracovní nástroj a bezpečnost vás nezajímá, odborník by k vám měl jistě najít cestu.

Scénář č. 1

Struktura zapojení: jediný počítač připojený k internetu

Typ internetové linky: vytáčená (dial-up) linka

Vybavení: jen OS Windows XP

Cenové nároky: jen licence na OS

Nároky na znalosti uživatele: nízké

Ne náhodou stojí na prvním místě tento v podstatě nejjednodušší postup a návod, jak zabezpečit internetové připojení. Jednou z největších výhod je, že budeme při konfiguraci využívat pouze komponentu operačního systému, a nebude potřeba instalovat žádný dodatečný software či hardware.

Ihned na počátku je potřeba zdůraznit některá zásadní fakta. To, že se jedná o konfiguračně poměrně nenáročnou záležitost, neznamená, že by šlo o řešení primitivní, neřku-li nefunkční. Komponenta, o níž bude řeč, je poměrně zdařilá a velmi dobře dokáže odvést svou práci. A vzápětí dodáváme veledůležité upozornění: tato metoda ochrany je minimálním nezbytným postupem, jejž nejen můžete, ale nejlépe musíte nastavit pro to, aby váš počítač byl chráněn! Opět se nenechte zmást faktem, že jde "pouze" o součást Windows XP. Rozdíl mezi nechráněným počítačem a strojem, jehož zabezpečení si vzápětí ukážeme, je propastný!

Klíčovou funkcionalitu, o níž bude řeč, zajišťuje komponenta Internet Connection Firewall (ICF, Brána Firewall pro připojení k internetu), jež chrání síťová připojení. Je důležité si uvědomit, že tato vymoženost je dostupná pouze uživatelům Windows XP (a případně Windows 2003 Serveru, jehož použití ovšem doma nepředpokládáme), a pokud pracujete se starší variantou Windows, budete nuceni zvolit některé z následujících řešení. ICF je k dispozici jednotlivě pro každé síťové rozhraní, jež operační systém používá, a to jak v případě nainstalovaných síťových karet (což doma nemusí být typické), tak především v případě telefonických připojení k internetu. Umístění této funkce přímo na jednotlivých síťových rozhraních má pochopitelně svou logiku: zabezpečení tak "sedí" přímo u "vstupních dveří" do vašeho počítače a provoz je striktně kontrolován co nejdříve.

V souvislosti s dříve popsanou koncepcí naleznete konfiguraci ICF ve složce či pod Ovládacím panelem Síťová připojení. Zde je potřeba vybrat odpovídající síťové rozhraní, jež chceme chránit tedy v našem případě telefonické připojení k internetu a přejít pomocí stisku pravého tlačítka myši na volbu Vlastnosti. Potřebné ovládání najdete na kartě Upřesnit.

Pomocí jediného zaškrtávacího pole v horní části karty dosáhnete zapnutí ICF. Je důležité si uvědomit dopad tohoto kroku na funkcionalitu systému a síťové komunikace: veškerý tok dat bude od této chvíle pomocí vestavěného firewallu důsledně kontrolován. Požadavky aplikací, jež budou zasílány z vašeho počítače přes síťové rozhraní směrem "ven", tedy třeba do internetu, budou propouštěny, a co je velmi důležité, systém si také počká na případné odpovědi a propustí je dovnitř. Tento postup (říkáme, že firewall je stavový) je naprosto nezbytný, neboť typická internetová komunikace probíhá právě způsobem požadavek-příslušná odpověď, na což bere ICF ohled, takže se nemusíte bát, že užitečný a vámi požadovaný provoz by ustal. Na druhou stranu, veškeré požadavky, jež budou vzneseny ze strany internetu směrem na váš počítač, budou v dosud popsané konfiguraci zahozeny a váš stroj bude zvenčí nedostupný. Pokud jste běžnými uživateli základních internetových služeb (WWW, elektronická pošta), je pro vás toto nastavení dostačující.

Mohou však nastat situace, kdy popsaný postup "vše ven, nic dovnitř" nebude vyhovovat. Jednou z typických možností je využití funkce Vzdálená plocha, kdy budete chtít odněkud ze sítě vzdáleně ovládat svůj počítač. Protože spojení je iniciováno zvenčí, ICF vše zablokuje, a proto je potřeba nastavení zjemnit. Poslouží nám tlačítko Nastavení na dolním okraji karty

Upřesnit, a následně karta Služby v otevřeném dialogovém okně.

Naleznete zde seznam nejtypičtějších služeb, jež můžete opět jediným zaškrtnutím zpřístupnit pro uživatele přistupující z internetu na váš počítač. Krom již zmíněné Vzdálené plochy jsou zde např. volby pro webový server či poštovní server. Protože zde uvedený skromný seznam zdaleka nezahrnuje všechny běžně používané protokoly, je někdy potřeba využít tlačítko Přidat a protokol pro danou službu ručně specifikovat. Tento postup je žádoucí např. u některých chatovacích aplikací (ICQ apod.), ale typicky též u nástrojů na sdílení digitálního obsahu, jako je třeba Direct Connect. Zde je namístě upozornit, že takového otevření "vstupních dveří" může mít vážné následky, a proto buďte opatrní.

V otevřeném dialogu nám ICF nabízí ještě dvě karty pro upřesnění nastavení. Protokolování zabezpečení slouží k nastavení, zdali se provoz firewallu bude podrobně zaznamenávat do seznamu událostí (logu), a karta ICMP umožňuje povolit zasílání zpráv tohoto pomocného diagnostického protokolu. Pokud netušíte, co ICMP je, nic nepovolujte jen pro vaši informaci, slouží např. k zasílání zpráv pomocí příkazu PING, a v případě chybného nastavení umožňuje realizovat útoky, jež váš operační systém mohou přinejmenším shodit a restartovat.

Několika málo výše uvedenými kroky jsme udělali nezbytné minimum pro naši síťovou bezpečnost, jež představuje slušný kompromis mezi náročností na obsluhu a mírou zabezpečení. Pochopitelně buďte obezřetní, neboť ICF neřeší zdaleka vše, jak se dozvíte dále.

Tip na závěr scénáře: pozorně sledujte vývoj změn operačního systému Windows XP. Společnost Microsoft připravuje v rámci chystaného aktualizačního balíku Service Pack 2 poměrně zásadní změny a vylepšení, jež funkci Internet Connection Firewallu nadále rozšíří.

Scénář č. 2

Struktura zapojení: jediný počítač připojený k internetu

Typ internetové linky: vytáčená (dial-up) linka, ADSL či kabelový rozvod

Vybavení: OS Windows a personální firewall

Cenové nároky: od 0 Kč po cca 3 000 Kč

Nároky na znalosti uživatele: nízké až střední

Ačkoliv výše popsaný postup s využitím ICF nabízí základní míru zabezpečení, jeho možnosti mohou být brzy vyčerpány. Typickým případem je situace, kdy nedisponujete operačním systémem Windows XP, ale jinou, starší verzí. Další vážnou okolností, jež nabádá k využití dodatečných prostředků, je poměrně hrubý postup vestavěného firewallu: povolení přístupu do internetu a prohlížení webových stránek samo o sobě může znamenat velmi vážné riziko, neboť nebezpečí číhá např. při stahování souborů či odesílání dat pomocí různých formulářů a dotazníků.

Chcete-li posílit svou ochranu a zároveň výrazně rozšířit možnosti konfigurace při kontrole síťového provozu v obou směrech, nastal pravý čas pro nasazení některého z řešení, jež bývají často zjednodušeně nazývána jako osobní (personal) firewall. Jedná se o program (či kolekci programů), jenž je instalován běžnou cestou do prostředí Windows a následně nabízí řadu funkcí. Zde je chvíle pro důležité upozornění: budete-li využívat jakýkoliv nástroj tohoto druhu, vypněte před jeho zprovozněním funkci ICF (viz výše), neboť by mohlo docházet k nežádoucím konfliktům.

Velmi dobrým příkladem tohoto typu aplikace je Norton Internet Security na ni narazíte v tomto čísle rovněž v rubrice Software, a to v podobě recenze. Balík je určen speciálně domácím uživatelům a nabízí širokou škálu ochranných mechanismů, často na poměrně luxusní úrovni. Především je důležité pochopit, že takovýto program hlídá komunikaci velmi jemně: můžete nejen říci, že povolíte prohlížení WWW stránek či zasílání e-mailů, ale také jasně říkáte, které aplikace to budou dělat, čímž striktně kontrolujete i odchozí provoz. Krom více než plnohodnotné náhrady funkce ICF jsou zde k nalezení další možnosti, jako třeba Detekce narušení, jež dovoluje rychle započít obranu proti pokusům o útok z internetu, a velmi zásadní je dále Ochrana osobních údajů, zabraňující nechtěnému odeslání privátních a citlivých informací do sítě (např. PIN kreditních karet, různá hesla, soukromá telefonní čísla apod.). Velmi praktická je v současné době též ochrana proti nevyžádané poště (antispam) či třeba blokování otravných reklamních oken v prohlížečích webových stránek.

Nastavení Norton Internet Security (a dalších podobných aplikací) probíhá v několika fázích. Po instalaci je potřeba aplikaci říci, které nástroje pro přístup do internetu hodláte používat a co jim povolíte, a následně při běžném využívání toto dále zpřesňovat. Pro běžný provoz doporučujeme propustit alespoň prohlížeč (např. MS Internet Explorer či Operu) na portech TCP 80 a 443, dále poštovní program (např. Eudora či Outlook Express) na portech TCP 25, 110 a 143 a samotný operační systém Windows na portu UDP 53 (pro překlad jmen pomocí DNS). V případě dalších funkcí, jako je třeba ochrana osobních údajů, je samozřejmě potřeba provádět další konfiguraci v podobě "nakrmení" aplikace citlivými informacemi, jež chceme chránit na tento fakt nikdy nezapomínejte, neboť jinak nemůže ochrana plnohodnotně pracovat!

Na základě shodných principů a s velmi obdobným ovládáním pracují i produkty dalších výrobců. Často je spojuje jedna význačná vlastnost: základní funkce, jež jsou srovnatelné s ICF ve Windows XP, jsou nabízeny zdarma (např. u Zone Alarmu či Kerio Personal Firewallu), a rozšířené a dodatečné vymoženosti, jako kontrola soukromí či detekce narušení, jsou zpoplatňovány. Z toho, co jsme popsali, je zřejmé, že aplikace typu osobní firewall je zásadním posílením bezpečnosti a významným rozšířením funkcionality. Z těchto důvodů vřele doporučujeme se s některým z nich blíže seznámit a zprovoznit jej alespoň v bezplatné verzi, ve formě základního firewallu. Ačkoliv nastavení většiny těchto nástrojů již vyžaduje jakési minimální znalosti, investovaný čas se vyplatí.

Tip na závěr scénáře: pokud vládnete alespoň základy anglického jazyka, velmi pěkné aktuální srovnání osobních firewallů naleznete na stránce www.securityfocus.com/infocus/1750.


Počítač jako pevnost II.

Scénář č. 3

Struktura zapojení: malá síť s hardwarově sdíleným připojením k internetu

Typ internetové linky: ADSL či kabelový rozvod

Vybavení: OS Windows a hardwarový modem/router/firewall

Cenové nároky: od cca 2 000 po cca 7 000 Kč

Nároky na znalosti uživatele: střední až vysoké

V případě, že vaše síťové prostředí je tvořeno hned několika počítači, jež sdílejí rychlejší internetovou přípojku, je potřeba vyřešit jak bezpečnost celé sítě jako takové, tak zabezpečení jednotlivých počítačů. Ochranu je možno definovat na několika úrovních v závislosti na konkrétní konfiguraci, takže si popíšeme různé možnosti.

Jedna z variant může zahrnovat internetové přístupové zařízení, jež nedisponuje žádnými či téměř žádnými možnostmi zabezpečení, jako je tomu např. u ADSL modemu Alcatel Speed Touch Home (dodáván v loňském roce se základní variantou ADSL) či u řady kabelových modemů. Následné rozbočení sítě a poskytnutí přístupu vícero počítačům může být realizováno podobně jako v naší experimentální sítí třeba hardwarovým integrovaným zařízením, jako je poměrně jednoduchá 3COM OfficeConnect Cable/DSL Gateway 3C857 zahrnuje v sobě jak přepínač (pro 4 PC), tak základní firewall, a dokáže zajistit první úroveň ochrany na centrálním přístupu k internetu.

Zabudované mechanismy lze považovat za mírně pokročilé: uživatel může buďto příchozí komunikaci zcela zakázat, což je výchozí varianta, nebo využít speciálně definovaných pravidel k propuštění požadovaných typů provozu do své vnitřní sítě (typicky ICQ, zasílání pošty, Vzdálená plocha atd.). Zásadní výhodou je, že takto vložený hardwarový prvek dokáže většinu nežádoucí komunikace, přicházející z internetu, odrazit již v jakési "předsunuté pozici", a samotné počítače jsou tak chráněny od první vlny nebezpečného provozu.

Druhým stupněm zabezpečení, jenž řeší komplikovanější nároky, je posléze opět osobní firewall. Je nutno mít na mysli, že ačkoliv internetová přípojka je chráněna již hardwarovým předstupněm, musíte na tuto síť stále pohlížet z hlediska operačního systému či personálního firewallu jako na potenciálně nebezpečnou, tedy na veřejnou (public). V našem testovacím prostředí využíváme na PC řešení Kerio Personal Firewall, a internetovou přípojku jsme v příslušném ovládacím rozhraní označili jako nedůvěryhodnou (kvůli prázdnému zaškrtávacímu poli). Veškerá přístupová oprávnění je nutno do této sítě nastavit stejně, jako by byla přímou internetovou linkou jen díky této důslednosti získáte výhodu dvojí obrany, neboť pokud by útočník prolomil hardwarový firewall, stále mu bude stát v cestě další ochrana.

Jiná varianta, jež se od předchozí odlišuje jen mírně, v sobě zahrnuje rovněž dvojstupňovou ochranu. Prvním, předsunutým prvkem je zde opět hardwarové zařízení, ovšem tentokrát v integrovaném provedení odlišného charakteru základem je vlastní ADSL modem, a s ním je spojena dále funkce přepínače (opět např. 4 porty), routeru a především kýženého firewallu. Jedním z vhodných modelů, jejž jsme vyzkoušeli, je např. Lucent CellPipe DSL Modem 22A-FX, nabízený řadou poskytovatelů internetového připojení ke službě ADSL. Součástí tohoto zařízení je poměrně zdařilý základní firewall, jenž dokáže ochránit první linii vaší sítě a opět odstínit počítače od většiny nežádoucí příchozí komunikace. Podobně jako v předchozí variantě, i zde samozřejmě budeme nadále spoléhat na druhou úroveň ochrany, jíž jsou osobní firewally na všech PC v malé síti.

Konfigurace, na niž jsme se zaměřili v tomto scénáři, již představuje z hlediska malé, domácí sítě velmi solidní bezpečnostní hradbu. Hardwarová část by měla zajistit, že bude odražen i soustředěný útok na vaši síť, jehož intenzita by mohla ohrozit stabilitu os či softwarového firewallu, a ochranná aplikace naopak umožní jemnější nastavení a důslednější kontrolu. Je však nutno počítat s určitou investicí do samotného hardwaru a také se připravit na konfiguraci, jež nemusí být úplně primitivní. Odměnou za vynaložené úsilí je pak velmi bezpečné a odolné připojení.

Typická konfigurace osobního firewallu

Použitý software: Kerio Personal Firewall 4.0.10

Využití: všestranný, univerzální osobní firewall

Náklady: základní verze zdarma, plná verze cca 1 300 Kč

Nastavení osobního firewallu, jež v tomto článku podrobněji zmíníme, je aktivně využíváno pro běžné pracovní i testovací účely. Jsou v něm zahrnuta typická nastavení, jež zajistí normální použitelnost internetu při domácí práci. Nezapomeňte, že internetová přípojka je vždy označena jako nedůvěryhodná zóna! Přehled nezahrnuje všechny parametry, snažili jsme se spíše upozornit na funkčně nejdůležitější prvky.

Dialog: Síťová bezpečnost - Předdefinované

Zde jsme ponechali nastavení blízké výchozí podobě. Mezi nejdůležitější patří povolení Domain Name System (DNS), což zajišťuje překlad jmen počítačů v internetu, dále Ping out (diagnostika vzdálených počítačů) a Dynamic Host Configuration Protocol (DHCP) pro získání IP adresy, např. od vašeho ADSL modemu či přímo internetového poskytovatele.

Dialog: Síťová bezpečnost - Aplikace

V této části jsme zajistili průchod bez zbytečného dotazování především pro aplikace MS Internet Explorer (Odchozí povolit), dále pro Outlook Express (Odchozí povolit), ICQ (Odchozí povolit) či pro klienta pro updatování antivirové aplikace (Odchozí povolit pro Symantec). Z dalších aplikací se hodí propustit FTP klienta (třeba Total Commander) a obzvláště opatrní musíte být na službu Sdílení souborů a tiskáren v sítích Microsoftu (Microsoft File and Print Sharing), u níž směrem do nedůvěryhodné sítě vyžadujte vždy alespoň dotazování. Z dalších aplikací je dobré povolit provoz např. Windows Media Playeru či obdobným nástrojům pro sledování internetových rádií či videopřenosů.

Dialog: Útoky - Obecné

V tomto dialogu doporučujeme zakázat alespoň útoky s vysokou a střední prioritou. Pokud hodláte po útoku blíže zkoumat jeho průběh, zapněte si volbu Zaznamenat.

Dialog: WWW - Soukromí

Na tomto místě rozhodně věnujte pozornost spodní volbě Blokovat privátní informace. Pomocí tlačítka Nastavit vstoupíte do dialogu, kde postupně naplníte seznam položkami s vašimi privátními daty, o jejichž vyzrazení nestojíte. Ačkoliv to vyžaduje jistou námahu, nepodceňujte tento krok a dejte si projednou tu práci tuto funkci uvést v život.

Zapamatujte si...

V první řadě je potřeba si uvědomit nejdůležitější zásadu: nemusím mít nejlépe zabezpečenou síť či počítač v celém internetu. Ale mé zabezpečení musí být alespoň o stupínek lepší, než u většiny ostatních.


Je SMS z internetu levnější?

Jaký je stav posílání esemesek z internetu po převratu

Martin Žemlička

C04P0010

Zkratka SMS (Short Message Service) označuje krátké textové zprávy, které si v síti GSM posílají uživatelé na mobilní telefony. Jak je patrné z názvu, zprávy nejsou rozsáhlé standardně může být jedna zpráva dlouhá maximálně 160 znaků (bez využití diakritických znamének), případně 140 znaků (včetně diakritických znaků). Při posílání se využívá servisních kanálů, zpráva putuje do SMS centra a z něj je poslána příjemci; pokud náhodou nemá zapnutý telefon nebo je mimo dosah sítě, zpráva se zde uloží (většinou na maximálně tři dny) a během této doby se zkouší doručit. Více informací o technickém pozadí zjistíte kupříkladu na odborném serveru www.mobil.cz.

Historicky první SMS zpráva byla poslána v prosinci 1992 v britské síti Vodaphone; ovšem ještě dlouho poté představovaly "textovky" vcelku nevýznamný doplněk nabídky mobilních operátorů, kteří ani příliš nepočítali s prosazením této služby. Je úsměvným omylem historie, že zainteresovaní prognostici výrazně přestřelili: krátké textové zprávy se s pozdějším rozvojem GSM telefonů staly nesmírně populární. Podle údajů společnosti GSM Association se v květnu roku 2002 odeslalo celosvětově 600 milionů krátkých textových zpráv; v ČR se každý den rozešle jen prostřednictvím mobilních telefonů neuvěřitelných osm milionů textových zpráv. Není tedy divu, že spolu s Angličany a Němci odesíláme nejvíce takovýchto elektronických sdělení.

Mezi výhody esemesek patří diskrétnost záleží jen na vás, kdy si obdrženou zprávu přečtete (a zda si ji vůbec přečtete) a kdy na ni odpovíte. Navíc při psaní a odeslání zprávy nerušíte své okolí jako v případě telefonního hovoru. Informace typu "Ahoj Franto, prijedu pozdeji, zastavim se v pul osme. Quido" je lepší netelefonovat, ale poslat SMS zprávu. Na druhou stranu jsou situace, kdy je výhodnější nespoléhat, že nám druhá strana pošle zavčas odpověď a raději zavolat.

K odeslání SMS zprávy se nejčastěji používají dva způsoby. Prvním je poslání z mobilního telefonu, což je zpoplatněno (za jednu zprávu zaplatíte přibližně jednu až tři koruny, podle zvoleného operátora a tarifního programu), a navíc pokud nemáte externí klávesnici, musíte zprávu ťukat na malých klávesách. Výhodou je, že nepotřebujete počítač s připojením na internet a máte jistotu, že zpráva k adresátovi určitě dorazí.

Pokud ovšem sedíte za počítačem, který je připojen k internetu, je poslání ze Sítě prostřednictvím SMS brány nebo pomocí specializovaného programu pohodlnější. V tomto případě platíte jen za připojení k internetu, samotné odeslání zprávy je vyjma T-Mobilu zdarma. Nevýhodou zpráv poslaných z internetu je absence doručenky (u neplacených SMS bran) a občasné technické problémy.

Esemesky zadarmo

SMS zprávy bylo možné posílat z internetu několik let zcela bezstarostně, a především bezplatně. Koncem minulého roku hnul T-Mobile žlučí mnoha uživatelům, když oznámil, že od února hodlá zrušit bezplatné posílání esemesek ze své internetové brány. Nedlouho poté omezil posílání SMS z internetu rovněž Eurotel, ten však odeslání nezpoplatnil, "pouze" na konec zprávy přidal reklamní text. Jediný Oskar dostál svému slibu a jeho internetová SMS brána zůstala beze změny můžete posílat zdarma dlouhé zprávy (až 760 znaků).

Je pochopitelné, že když máme něco zadarmo a později za to musíme platit, nelíbí se to nikomu, každopádně o tom, zda bude služba bezplatná či nikoliv, rozhoduje operátor. Otázkou je, zda není podobný krok kontraproduktivní, protože ušlý zisk, těžko vyčíslitelný, leč nikterak velký určitě nestojí za snížení důvěry a odliv zákazníků ke konkurenci. Později T-Mobile, nejspíš pod tlakem nespokojených zákazníků, umožnil svým klientům (tedy vlastníkům SIM karty T-Mobile) posílat omezené množství SMS zpráv z internetu zdarma.

Jak již bylo řečeno, Eurotel (www.eurotel.cz) umožňuje posílat zprávy zdarma, ovšem s omezenou délkou. Od března 2003 může být délka textu pouhých 60 znaků, zbývajících sto zabere automaticky vložený reklamní text (dříve mohly být zprávy dlouhé až 765 znaků). Interval mezi odesláním více zpráv je stanoven na 30 vteřin, každý den můžete poslat na jedno telefonní číslo nejvýše 100 SMS zpráv.

Spokojeni musí být všichni, kteří posílají "textovky" do sítě Oskar (www.oskarmobil.cz).

Délka textu může mít až 760 znaků, interval mezi odesláním více zpráv je stanoven na 15 vteřin, každý den můžete poslat na jedno telefonní číslo nejvýše 50 SMS zpráv. Samotné poslání je stejné jako u Eurotelu, navíc máte možnost připsat vaše telefonní číslo, na které vám přijde případná odpověď.

Nejhorší je situace u společnosti T-Mobile (www.t-mobile.cz); chcete-li posílat esemesky do sítě T-Mobile, musíte být zaregistrování na portálu T-zones (k registraci musíte vlastnit SIM kartu T-Mobilu). Pokud využíváte službu MobileBox, máte možnost odeslat každý měsíc do sítě T-Mobile 100 textových zpráv; za používání MobileBoxu zaplatíte 95 korun, každá další SMS zpráva je účtována dle vašeho tarifního programu. Uživatelé služeb MobileBox Easy a MobilePager, jejichž použití je bezplatné, mohou bezplatně poslat dvacet zpráv za čtyři týdny. Více informací hledejte na webové stránce www.t-zones.cz.

SMS placené

Krátce po zpoplatnění internetových SMS bran se objevily nové, jednak placené služby, a rovněž několik bezplatných, které chtěly svůj provoz financovat příjmy z reklamy. Příkladem budiž totálně přetížená stránka Jdemenapivo.cz od budějovického pivovaru Budvar nebo v podstatě nefunkční web SMSoperator.cz a mnoho dalších stránek. Bohužel se ukázalo, že trh pro tuto službu nemá místo, takže nyní na tuzemském internetu převládá jednoznačně model placených zpráv.

Nabídka placených SMS bran je široká; většina dokonce konkuruje samotným operátorům a nabízí levnější odesílání ceny jsou často nižší než koruna za jednu "textovku". Smysl má posílání do sítě Eurotelu, protože placená zpráva nebude obsahovat reklamní text. Naproti tomu, při posílání na Oskara neplatíte samozřejmě nic. Pokud posíláte z internetu zprávy častěji, vyplatí se vám zaregistrovat se na některé placené SMS bráně.

Pojďme se nyní stručně podívat na pět nejvýznamnějších placených SMS bran. Začneme rozšířenou stránkou Mobilem.cz, kterou mají pod "patronací" portály Atlas a Tiscali. Cena za odeslání jedné "textovky" činila 1,50 Kč včetně DPH, což byla nejvyšší částka z popisovaných služeb. Nyní je cena mnohem příjemnější 1,04 Kč. LevneSMS.cz jsou skutečně levnější (ale ne úplně nejlevnější), jedna SMS stojí 1,15 Kč, podobně jako na MySMS.cz, kde to přijde na 1,20 Kč. Velmi dobrá je i stránka SMS.cz, kde za jednu zprávu zaplatíte přibližně korunu. Nejlevnější je ze všech je ovšem webová stránka sms.email.cz, kde vás jedna zpráva přijde na pouhých 80 haléřů.

Jak zkrátit esemesku na minimum

Při posílání SMS zpráv z mobilního telefonu nás omezená kapacita nutí šetřit každý znak, mnoho uživatelů proto při psaní vynechává mezery mezi slovy, používají zkratky pro jednotlivá slova nebo dokonce pro celé věty. Osobně takové zprávy nedostávám rád; pokud pominu úpornou snahu autora ušetřit místo, pak mi vadí především nesrozumitelnost sdělení a očividné znevážení českého jazyka, při němž každému jazykovědci naskočí husí kůže. Typickým příkladem je zkrácení věty "jak se mas?" na "jaxe mas?". Ušetříte pouhé dva znaky, ovšem výsledný dojem je nesrovnatelný. Na druhou stranu životnost SMS zprávy je několik vteřin, nejde o beletrii, takže praktičnost vítězí nad lingvistickou stránkou.

V anglicky mluvících zemích dokonce vytvořili jazyk Lingo (česky: hantýrka, hatmatilka), jehož překladač najdete na stránce www.transl8it.com. Například větu "Výborně, promluvíme si na večírku, přijď včas" zapíšete pomocí Linga následovně: "XLNT, Spk 2 U @da pRT. DNT B L8". (Excellent, speak to you at the party, don\t be late.) V tomto případě uživatel ušetří 19 znaků, ovšem pro nezúčastněného pozorovatele nejspíš nebude zkrácený text alespoň na první pohled moc jasný.

U nás zatím žádný umělý jazyk pro esemesky nevznikl (nepočítáme-li pár zkrácenin typu me2d apod.), každopádně pokud potřebujete o několik znaků zmenšit zprávu, aniž by ztratila smysl, navrhuji vynechávat mezery po čárkách a tečkách, případně používat ustálené zkratky. Hodinu lze zapsat jako hod., firma se zapíše fa a tak podobně. Pokud si potřebujete osvěžit správné psaní zkratek, doporučuji nalistovat příslušnou kapitolu v Pravidlech českého pravopisu.

Posíláme SMS do sítí zahraničních operátorů

Poslat SMS zprávu z internetu je možné i do sítě zahraničního operátora. Ovšem nezapomínejte, že když váš známý bude mít v cizině SIM kartu českého operátora s nastaveným roamingem, odesíláte zprávu přes tuzemské operátory. Bohužel trendem zahraničních internetových SMS bran je zpoplatňování či registrace pouze pro klienty toho kterého mobilního operátora. Snažili jsme se vybrat těch několik "drobků", které nevyžadují registraci a odesílání je pro všechny zájemce bezplatné. Informace o dalších zahraničních SMS branách lze najít na internetových stránkách www.textmefree.com nebo www.freesms.net.

Německo www.bigsms.de

Polsko www.bramka.info

Rakousko www.sms.at

Slovensko www.free-sms.sk, www.smsky.sk

USA a Kanada www.ezmsg.com

Velká Británie www.cbfsms.com


Průvodce mobilními telefony

Recenze véčkových telefonů od Sony Ericssonu a Philipsu, klasiku zastupuje Siemens

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

CO4P0008

Stále větší úspěchy véčkových telefonů nutí k přechodu k této koncepci i poněkud konzervativnější výrobce. Prvním evropským véčkem od firmy Sony Ericsson je model Z600, jen o jeden vyklápěcí telefon navíc nabízí Philips. Klasické konstrukce zastupuje Siemens se svou novinkou C62.

Philips 630

Model s označením 630 je zajímavý hned v několika ohledech. Tím pravděpodobně nejdůležitějším je fakt, že jde o véčko, tedy koncepci, které se Philips dlouho vyhýbal. Nejde sice o první véčkový telefon, tím byl Philips 330, ale tento model je navíc designově vydařený a elegancí může konkurovat i některým Samsungům za mnohem vyšší cenu. Drobnou vadou na kráse je přítomnost antény, bez ní by totiž telefon jistě vypadal kompaktněji. Stejně jako všechna dnešní véčka, i Philips 630 disponuje dvěma displeji. Ten vnější je monochromatický a krom zobrazování základních informací o datu a čase, síle signálu, stavu baterie a příchozích hovorech a zprávách dokáže měnit barvu podsvícení. Vnitřní displej je pasivní a zobrazí až 4 096 barev. Ovládání zajišťuje čtyřsměrná kolébka s tlačítkem pro potvrzení výběru a dvě kontextové klávesy. Vzhledem k poněkud odlišnému uspořádání menu, než na jaké jsme u této značky zvyklí, se s telefonem pracuje dobře, k dokonalosti ale přeci jen něco chybí. Tlačítka by totiž mohla být větší a lépe ohraničená.

Co se týče funkcí, je Philips 630 poněkud nevyvážený. Na jedné straně disponuje pamětí na 100 textovek, na druhou chybí podpora EMS či MMS zpráv a doslova zarážející je, že nelze psát zprávy delší než zhruba 65 znaků. Kvalitní budík a diář či podpora GPRS třídy 10 je vyvážena nekompatibilitou s ostatním příslušenstvím od Philipsu a absencí IrDA portu. Má kvalitní vyzvánění, a tahákem je určitě i FM přijímač.

Alcatel OT535

Bezkonkurenčně nejlepší přístroj francouzského výrobce mobil-ních telefonů v posledních letech. Za nepříliš vysokou cenu totiž nabízí barevný displej, pohodlné ovládání a docela slušnou funkční výbavu.

Eurotel Smartphone

Telefon s operačním systémem Windows, do něhož je možné doinstalovat mnoho různých funkcí, lze asi stěží srovnávat s běžnými mobily. Bohužel je poněkud pomalý a běžné funkce telefonu jsou až zbytečně složité.

Nokia 6600

Nástupce modelu 7650 nabízí opět oblíbenou platformu Symbian, kvalitní funkce, slot pro paměťové karty a fotoaparát umožňující snímání videosekvencí. Rozměry jsou sice větší, to se ale vzhledem k vlastnostem dá pochopit.

Philips 530BeDJ

Netradiční tvary, velmi kvalitní, leč poněkud malý displej a zajímavé funkce, tím vším se může pochlubit mobilní telefon Philips 530. Je orientován převážně na mladší uživatele, kteří ocení i aplikaci BeDJ.

Samsung SGH-C100

Jeden z mála tvarově standardních telefonů firmy Samsung je určen zejména nenáročným uživatelům, kteří ocení kvalitní, ale přeci jen poněkud malý displej, běžné funkce a velmi příjemnou cenu.

Samsung SGH-E700

Elegantní véčko SGH-E700 je prvním modelem tohoto výrobce, který postrádá anténu. Má také integrovaný VGA fotoaparát, doslova rekordní kapacitu paměti a velmi kvalitní displej.

Siemens MC60

Zajímavý pokus přinést integrovaný fotoaparát i do nižších segmentů trhu se Siemensu příliš nezdařil. Telefon sice vypadá zajímavě, doplácí ale na nedostatek uživatelského komfortu a slabou funkční výbavu.

Siemens ST55

Trochu ironickým se může zdát fakt, že jeden z nejzajímavějších Siemensů na našem trhu pochází od asijské firmy Arima. Má velmi kvalitní displej, příjemné ovládání,e-mailového klienta a integrovaný fotoaparát.

Sony Ericsson T230

Velmi slušná funkční výbava a především zajímavá cena činí model T230 atraktivním. Nemnoho telefonů v tomto segmentu totiž může nabídnout takové věci, jako je e-mailový klient či poměrně kvalitní barevný displej.

Sony Ericsson T610

Dokonalou výbavou, velmi vydařeným designem a kvalitním displejem se sympatickým stylem grafiky se může pochlubit nejnovější model od firmy Sony Ericsson s označením T610.


Software


Jak chytře a zadarmo na filmy I.

aneb jak to všechno zpracovat, aby se vám to hýbalo a hrálo...(CD)

Pavel Tůma

C04P0017

Zpracování videa není často věc jednoduchá a ani levná. Ceny programů pro zachytávání a editaci videa šplhají do tisíců a výše, a přitom většinu jejich funkcí ani nevyužijeme.

Zapátrali jsme pro vás v hlubinách internetu a našli jsme pár zajímavých programů, které dokáží ulehčit práci s filmovými soubory v jakémkoli formátu. Všechny jsou k mání na našem CD a co je hlavní, jedná se bez výjimky o freeware, takže za jejich používání nezaplatíte ani korunu.

Od vzniku přes uložení až po ztrátu

Soubor s obrazovým materiálem se do našeho počítače může dostat mnoha způsoby a v různé kvalitě. Tuhle si půjčíme něco od kamaráda na CD, támhle si něco stáhneme z internetu, zkopírujeme z DVD nebo natočíme oslavu narozenin na vlastní digitální kameru. Ať už je to jakkoli, člověk je tvor, který je neustále s něčím nespokojený, a proto bychom rádi provedli před vypálením na CD nějaké malé úpravy. Začátek filmu volá po odstřižení, na konec bychom chtěli přilepit něco navíc, nemáme jak to do počítače nahrát a s kvalitou by se rozhodně mělo něco udělat. Po překonání těchto problémů přijdou zase další otázky. Čím a jak to máme vypálit, a nešlo by to nějak popsat pro pozdější snadnou orientaci? Když jsou i tyto otázky zodpovězeny a film je v bezpečí vypálený na médiu, začíná drobná panika, když po dlouhém hledání nějakého přehrávače film ne a ne spustit. Prý existují jakési kodeky, ale kde je hledat? Úplně nejhorší situace nastane, když vám v mysli vyvstane otázka: "Komu jsem to DVD před rokem vlastně půjčil? Neexistuje nějaký program na katalogizaci mé videotéky, aby se to už víckrát nestalo?"

Ano, kodeky a program pro katalogizaci existují, vypalovací program, který zvládne jak CD tak DVD, jsme pro vás také našli a i stříhání a lepení si budete moci vyzkoušet. Na další problémy a otázky naleznete řešení a odpovědi v následujícím článku, který vrhá světlo na některé utility, jež rozhodně stojí za povšimnutí.

abcAVI Tag Editor 1.7.2

Jak to popsat?

AbcAVI Tag Editor je malá utilita, se kterou si můžete prohlížet a editovat tagy (značky, či chcete-li, popisky) u videosouborů ve formátu AVI, stejně jako jste tomu zvyklí u hudebních souborů komprimovaných do MP3. Podporuje nejen RIFF INFO tagy, které zajišťují zpětnou kompatibilitu se všemi standardními přehrávači jako je např. Windows Media Player, ale také MovieID tagy a tagy IDivX. Možnosti popisování jsou velmi rozsáhlé. Každý by asi čekal, že k filmu můžeme připsat jeho plný název, žánr, datum uvedení nebo klíčová slova. Méně lidí by uhádlo, že k popiskám u filmu bude patřit i režisér, kameraman, střihač, hudební skladatel nebo herci. A jenom málo z nás by mezi tagy hledalo informace o tom, kdo si troufnul film "ripnout" (kdo by se také chtěl přiznat, že?) a z jakého média pochází originál, jaké jsou fyzické rozměry obrazu, jakým rozlišením a jakou ostrostí film disponuje.

abcAVI Tag Editor dokáže zobrazit kompletní informace o AVI souboru. Dokáže rozeznat více než 650 FourCC a TwoCC kódů a díky tomu se dozvíte, jaký video-nebo audiokodek byl při digitalizaci použit. Zároveň vám umožní na záložce Nabourat a vylepšit zasáhnout do originálního popisu kodeku a změnit některé vlastnosti nahrávky, jako je rychlost snímků za sekundu nebo velikost obrazu. Pro lenochy abcAVI Tag Editor obsahuje funkci Import, díky které se v případě, že nebudete chtít vyplňovat všechny možné položky ručně, můžete spojit s IMDb (Internet Movie Database, www.imdb.com) a importovat veškeré náležitosti odsud. Komunikace probíhá prostřednictvím e-mailu a vy si můžete samozřejmě vybrat, na který ze třiceti možných dotazů byste rádi znali odpověď.

Sympatické je, že program s vámi bude komunikovat hezky česky, editovat můžete více souborů najednou nebo že konečné výtvory můžete exportovat do podoby TXT, HTML nebo XML díky jednoduché tvorbě šablon.

Ant Movie Catalog 3.4.2

Jak to zkatalogizovat?

Snad každý kdo má doma větší videotéku, a to na jakýchkoli médiích, a nezdráhá se komukoli cokoli půjčit, si už někdy, stejně jako já, položil otázku: "Kde sakra mám to CD s...". Název už si doplňte sami. Jak tomu předcházet? No, někdo si píše výpůjční seznamy na papír, který při první příležitosti někam založí nebo v horším případě vyhodí. Další je sice pokrokový a vede si seznamy v Excelu, ale kdo se v tom má vyznat, a neustálé promazávání a přesouvání buněk také není bůhvíjak uživatelsky přívětivé. Nám všem svítá na lepší časy. Ant Movie Catalog je takový malý pilný mraveneček, který vám ve vašem PC vystaví malou domácí videopůjčovnu. Nezáleží na tom, na jakém nosiči je video uloženo. Ať už je to DVD, (S)VCD, CD-ROM nebo stará dobrá videokazeta, všechno můžete mít uloženo v jednom jediném souboru pěkně přehledně seřazené podle klíče, který si sami určíte. Třeba právě podle nosiče.

Ovládání je jednoduché, a pokud si v menu nastavíte jako jazyk češtinu, pak i dostatečně srozumitelné. Nový film přidáte jedním kliknutím myši a je pak pouze na vás, jaké kolonky vyplníte, a které naopak necháte prázdné. Některé informace zjistíte přímo ze samotného filmu, tedy za předpokladu, že je na nějakém médiu, které vaše PC zvládne zpracovat. Ostatní položky můžete vyplnit sami nebo, pokud nebudete chtít sledovat závěrečné titulky všech filmů, se spojit s některým z přednastavených serverů (ani tady nechybí IMDb nebo dokonce český FilmPub) a informace stáhnout odsud většinou stačí zadat jen název filmu. Pokud máte nějaký obrázek z filmu, můžete ho v katalogu ke správné položce připojit.

Nebyla by to správná půjčovna, kdyby nebylo možné nějakým způsobem spravovat výpůjčky. Přesně to Ant Movie Catalog nabízí. Ke každému filmu v katalogu můžete připojit člověka, který si ho od vás vypůjčil, a rázem víte, kde ve světě se vaše filmy toulají. Když vám příslušný člověk vše vrátí, jednoduše ho vymažete ze seznamu dlužníků a můžete mu směle poskytnout nějakou další novinku. Ty, kdo si dělají všemožné statistiky, potěší stejnojmenná položka v menu, kde najdete třeba frekvenci přidávání nových filmů, kamarády, kteří si půjčují nejčastěji, nebo procentuální zastoupení nosičů všech filmů.

Jeden program přináší řešení mnoha problémů, teď jenom musíme doufat, že když už víme kdo naše filmy má, tak že se nám všechny v pořádku vrátí.

AVCutty 2.1

Jak to sestříhat?

Nelíbí se vám některé scény ve filmech? Tak je prostě vystříhněte, vždyť není nic jednoduššího. Že na tuhle práci nemáte software, který je dost drahý? Ale to už teď není pravda. Přichází prográmek AV Cutty, který to zvládne a dokonce přidá něco navíc. Jediné, co potřebujete, je rychlejší počítač, dost paměti a máte vyhráno.

AV Cutty se pyšní tím, že obsahuje tři rozpoznávací algoritmy, které samy rozpoznají scény ve filmech ve formátu AVI, pro práci se soubory v MPEGu budete bohužel muset hledat někde jinde. Stačí si vybrat film, algoritmus, kliknout na jedno tlačítko a chvilku (někdy trošku delší) počkat. Když program dokončí svoji práci, máte před sebou seznam nalezených scén. S nimi si můžete dělat, co chcete. Dále dělit, spojovat, měnit pořadí, mazat, jednotlivě ukládat, zkrátka co vás jenom napadne. Na konci editace, až budete spokojeni, výsledek uložíte a můžete o sobě říkat, že jste střihač "skoro" profesionál. Pokud se spokojíte s rozdělením na dané úseky, stačí je zadat v podobě času nebo počtu okének filmu a počkat si na dokončení práce. Jednotlivé scény pak najdete v adresáři s originální předlohou.

Z dalších funkcí stojí za to jmenovat vlastní přehrávání videa (jen AVI), možnost ukládat okénka filmu jako bitmapy a to i několik po sobě jdoucích. Nepříjemnou vlastností může pro někoho být fakt, že existuje zatím jen německá verze, ale autor prý intenzivně pracuje na anglické mutaci, která bude pro mnohé uživatele přívětivější. Program je distribuován jako tzv. donationware, což znamená, že za klíč k licencované verzi musíte autorovi zaslat nějaký dar za jeho snažení. Jeho výše je jen a jen na vás. Software však bez problémů funguje i bez licence.

AVIcodec 1.1

Jak to spustit?

Dnes se to už stane málokdy, ale ještě v nedávné minulosti, kdy neexistoval nějaký CodecPack, se stávalo, že nám při spuštění nefungoval obraz nebo zvuk. Nebo ještě hůř. Media Player nebo jiný software na nás vyštěkl cosi o neznámém formátu a odmítl se s námi bavit. A důvod? Chybějící kodek potřebný pro přehrání videa, na které jsme se tak těšili.

Na to, kde odpovídající kodek sehnat, vám odpoví jednoduchý freeware AVIcodec. Stačí přidat soubor s jakoukoli nahrávkou v libovolném kodeku na seznam a hned vidíte v jakém přesně audio a video kodeku je soubor vytvořen, jaká je jeho velikost a délka a v jaké je kvalitě oproti DVD. V pravé části se pak pod tlačítky s nápisem Web skrývají odkazy na stránky, kde potřebný kodek najdete ke stažení. Pokud jste připojeni k internetu, už se vám nikdy nestane, že byste si nějaký nový film na vašem PC nepřehráli.

Doporučuji podívat se na domovskou stránku tohoto programu (avicodec.duby.info). Najdete na ní velké množství cenných informací týkajících se všemožných kodeků (jsou tu i ke stažení) nebo formátů video- i audiosouborů. Užitečné mohou být i odkazy na další stránky zabývající se touto tematikou.

Burning Timer 3.00

Jak dlouho to trvá?

S tímto prográmkem spočítáte dobu vypalování raz, dva. Ať už se jedná o CD nebo DVD, stačí zadat množství dat, které potřebujete vypálit a rychlost, kterou vaše mechanika podporuje a je hotovo. Pokud jste zvědaví, jak dlouho by vypalování trvalo na jiné mašině, pak můžete vyzkoušet všechny rychlosti od 1x (150 kB/s) až po 60x (9000 kB/s). U DVD to je od 1x (1,3 MB/s) do 8x (přibl. 10 MB/s). Dobře se dá tato utilita využít, pokud hodláte vypalovat více kopií jednoho CD. Dozvíte se, kolik času při této činnosti strávíte.

CD-BurnerXP Pro 2.1.2

Jak to vypálit?

Jak už je z názvu asi všem jasné, CD-Burner XP Pro je program určený pro vypalování CD i DVD. Jedná se o povedený software, který si za předlohu očividně vzal proslulé Nero, avšak je distribuován zdarma. Na rozdíl od Nera také obsahuje několik menších mušek, které by stálo za to vychytat, ale o tom později.

Vypaluje to, a to je hlavní. Nebyl by to plnohodnotný vypalovací program, kdyby neuměl vypálit klasické datové CD, audio CD a DVD+R/RW. Možnost vypalovat DVD-R/RW program ani internetové stránky neuvádí, je však možné, že i tento formát by zvládl. Příprava CD nebo DVD k vypálení je jednoduchá, dostáváme se tu ale k první chybičce. Program nepodporuje technologii drag&drop a pro přidání souborů na CD musíte použít tlačítko Přidat soubory. Tato chyba na funkčnost programu nemá vliv, ale významně snižuje uživatelský komfort. Ale nenechte se zastrašit, pořád jde o program, který dokáže vypalovat. Pro snížení chybovosti je podporován Burn-Proof, pracovat můžete bez problémů i s mechanikami připojenými na některém z USB, FireWire (IEEE1384) nebo SCSI rozhraní, a pokud rádi vytváříte multisession disky, budete vděční za okno, které vám ukáže kolik session je již na CD vypáleno a jak jsou velké. Jako audio CD můžete vypálit soubory ve formátu WAV (možno normalizovat), MP3, WMA (s potřebnými ovladači, které najdete také ) a ogg vorbis. Všechny formáty je možné před vypálením přehrát. Míru zaplnění média je vidět na spodní liště, která však funguje pouze tehdy, je-li již v mechanice vloženo prázdné CD.

Kromě vypalování nabízí CD-Burner možnost převodu audiostop z CD do některého z podporovaných formátů (WAV, MP3, WMA, OGG) tzv. rippování. Možnosti nastavení jsou standardní, tj. bitrate (možno i variabilní), vzorkovací frekvence, počet kanálů a rychlost zpracování, která na výstupu ovlivní konečnou kvalitu zvuku. Poslední funkcí, kterou program nabízí, je vypalování image souborů ve formátu ISO.

Jedná se o jednoduchý program, který se vám na první pohled určitě zalíbí, protože pěkně využívá barevné ikonky a všudypřítomnou "XPéčkovou" modrou. Pokud překonáte pár překážek, které se občas vyskytnou třeba že občas nebude nalezena vaše vypalovačka určitě si CD-Burner oblíbíte. Já však i nadále zůstanu u svého oblíbeného, lety prověřeného, vypalovacího programu.


Jak chytře a zadarmo na filmy II.

CDVD Benchmark

Jak to otestovat?

Chcete vědět jak si stojí vaše mechanika? Tento freeware ji několika testy ozkouší a přehledně zobrazí dosažené výsledky. Ty si pak můžete porovnat s přáteli a soutěžit v disciplínách jako je rychlost čtení, průměrná nebo náhodná přístupová doba nebo zatížení procesoru. Výsledky se liší test od testu a hlavně záleží na typu a značce použitého média. Že by se takhle dala otestovat i kvalita médií, na která vypalujete? Máte mechaniky dvě a přemýšlíte nad tím, zda by bylo možné vypalovat On-The-Fly, tedy přímo z CD na CD? Pak spusťte test a dozvíte se, zda je to možné.

CombiMovie 1.2

Jak to spojit?

CombiMovie je opravdu hodně malá utilita, která pracuje pro změnu pouze se soubory s příponou mpg. Program umožňuje spojení dvou a více filmů ve formátu MPEG do jednoho souboru. Ovládání programu je velmi jednoduché, stačí umět označit soubor a kliknout na tlačítko. Spojování je navíc bleskové, protože video se nijak neupravuje ani nekontroluje. Soubory jsou prostě pouze fyzicky napojeny jeden na druhý. Díky vestavěnému přehrávači si originály i váš výtvor můžete přehrát. Jednodušší už to opravdu být nemůže, ale funkcionalita je k nezaplacení.

DVD Patcher 1.06

Jak to "opatchovat"?

Občas vznikne problém, jak dostat film, který nemá zrovna ty správné parametry, na DVD. Když si třeba na digitálním televizním tuneru nahrajete film ve formátu MPEG, bude mít v některých případech datový tok 15 MB za sekundu. To však některé vypalovací programy nepřipustí a nedovolí vám takový soubor na DVD vypálit. Jindy může zase nastat problém s poměrem stran nebo vertikálním či horizontálním rozlišením. Na takové problémy je tady právě DVD Patcher, který dokáže změnit zmíněné údaje v hlavičce (headeru) a vypalovací programy tak zmást. Jednoduše nastavíte požadované údaje a jedním zmáčknutím tlačítka je práce hotova bez zdlouhavého enkódování a můžete se pustit do sestavování obsahu DVD tedy do vob souboru. Když máte připraveno, spustíte DVD Patcher ještě jednou, nastavíte původní hodnoty, abyste nezmátli i DVD přehrávač a vše je hotovo k vypálení. Hodně štěstí!

DVD Shrink 3.0 beta 5

Jak to zkopírovat a zmenšit?

DVD Shrink je nástroj pro snadné zálohování DVD na pevný disk nebo později pomocí DVD vypalovačky na DVD. Práce s ním je nenáročná a přehledná, takže ji zvládnou i ženy v domácnosti. Zkopírování na disk a následné nutné úpravy totiž zaberou zvláště na počítačích s procesorem s taktovací frekvencí pod 2 GHz celkem dost času.

Zkopírovat originální DVD může být problém, protože jsou většinou chráněna všelijakými ochranami. DVD Shrink je však díky zabudovaným algoritmům dokáže "rozlousknout" a zkopírovat na pevný disk prakticky cokoli. Další problém, který dnes nastane v drtivé většině případů, je, jak dostat originál, který na dvouvrstvém DVD zabere přibližně 9 GB prostoru, na vypalovací DVD médium, které disponuje 4,7 GB místa? A tady je právě největší síla DVD Shrinku. Slovo shrink bychom totiž do češtiny mohli přeložit jako srazit nebo zmenšit a to znamená, že jde o jakýsi zmenšovač obsahu DVD. Po načtení DVD na pevný disk můžeme jednoduše měnit kvalitu jednotlivých částí obsahu videodisku. Většinu z nás na DVD stejně moc nelákají všemožné bonusy, hlavní je film a jeho zvuk, a proto můžeme datový tok u bonusů a v menu snížit z 8 000 na min. 3 000 KB/s. Méně by už váš přehrávač pravděpodobně nezvládl. Co jde smazat úplně, jsou cizí jazykové mutace a titulky. Tím však, chceme-li zachovat strukturu DVD, musíme skončit. Pokud byste smazali byť jediný bonus úplně, DVD by možná nakonec nefungovalo. Kvalita filmu již takhle bude stejně někde mezi 80 a 100 % originálu a rozdíl pouhým okem patrně ani nepoznáte. Jestliže po menu netoužíte, můžete smazat všechno kromě samotného filmu a získat co nejvyšší možnou kvalitu.

Vypalovat už bohužel DVD Shrink neumí. K tomu vám dobře poslouží Nero Burning Rom, který jedno DVD vypálí přibližně za 15 minut. Potřebný čas závisí na vašem hardwarovém vybavení a rychlosti, kterou podporuje zakoupené médium.

ISO Buster 1.2

Jak to zabalit?

ISO Buster pracuje s image soubory vytvořenými některým z následujících programů: Nero, Blindread, Clone-CD, CDR-Win a WinOnCD. Pokud taková data máte na hard disku, software si je přečte a umožní vám extrahovat jakoukoli část obsahu, kterou si vyberete na místo, které si sami určíte. Umí také image z CD také vytvářet, a to ve standardním modu nebo v RAW modu. Hotové soubory ukládá jako ISO, BIN nebo TAO. U audio CD program podporuje CD-Text, což jistě potěší, a pokud se vyskytnou nějaké chyby, pokusí se je pomocí několika opravných mechanismů napravit.

Nero InfoTool 2.00

Jak se informovat?

Tato volně šiřitelná součást vypalovacího programu Nero Burning ROM má za úkol zjistit všechny dostupné informace, které se nějak týkají kopírování CD nebo DVD, a pár dalších nezbytností. První okno, které se vám ukáže, je věnováno vaší CD(DVD)-R/RW mechanice. Zobrazeny tu jsou všechny vlastnosti, které může taková mechanika mít. Jen ty zaškrtnuté však ta vaše opravdu má. K těm dalším se dostanete pouze prostřednictvím upgradu. Najdete tu maximální rychlost čtení a zápisu, verzi firmwaru, velikost bufferu, a jestli je podporována ochrana proti jeho podtečení.

Na dalších záložkách najdete informace o disku, který je právě vložen v mechanice, popis zapojení všech IDE zařízení, seznam všech driverů instalovaných na vašem počítači a programů určených k vypalování. Jde o program, jehož hlavním úkolem je informovat, a to mu jde dobře.

Video LAN Client 0.6.2

Jak to poslat po síti?

Video LAN Client je freeware, se kterým můžete jednoduše nasdílet svoje audio-  nebo videonahrávky v lokální síti nebo na internetu. Na jednom počítači nainstalujete Video LAN klienta jako Mediaserver a na druhém jako klienta. Pak už jenom zvolené soubory nasdílíte, a člověk na druhém konci drátu se může dívat na film nebo se zaposlouchat do vašich oblíbených nahrávek Beatles. Stoprocentně však bude fungovat pouze v širokopásmových sítích IPv4 nebo IPv6.

Kromě toho je VLC multiplatformním přehrávačem videa v jakémkoli z následujících formátů: MPEG-1, MPEG-2, MPEG-4 a DivX uložené na pevném disku, DVD nebo (S)VCD. Přehraje vám také streamované video z internetu nebo lokální sítě.

VirtualDub 1.5.10

Jak to zachytit?

VirtualDub je software určený hlavně pro zachytávání a následné jednoduché zpracování videa. Neobsahuje editační nástroje jako například Adobe Premiere, jeho hlavním účelem jsou rychlé a přímé operace s videem. Byl vytvořen hlavně pro práci se soubory formátu AVI, ale přehrát (nikoli uložit) dokáže i formát MPEG. Z jednoduché utility, která uměla pouze nahrát a zkomprimovat video do přijatelné velikosti, se časem stal kompletní nástroj, který dokáže odstřihnout nechtěné části filmu (pouze na začátku a na konci) a zbavit jej obrazových vad před závěrečným nahráním na médium.

Pokud tedy máte doma zařízení, které umí nahrát video do vašeho počítače, zaručeně byste měli VirtualDub vyzkoušet, protože se nejedná o nějaký průměrný prográmek. Tady jsou některé jeho funkce. Pokud nechcete nastavovat počet snímků za vteřinu v celých číslech, nechte se unést a pracuje v desetinných číslech. Program optimalizuje přístup na disk pro jeho lepší využití. Pokud vás omezuje bariéra 2 GB pro formát AVI, zkuste ukládat do formátu AVI2, který toto překonává, a jestli nestačí ani 4 GB, které povoluje systém FAT32, buď naformátujte na NTFS, nebo řekněte VirtualDubu, aby soubory sám rozděloval. Již v průběhu nahrávání videa můžete aplikovat některé filtry, které například dovedou snížit obrazový šum, nebo naopak o trochu vylepšit špatnou zvukovou kvalitu. Pokud vám vestavěné filtry nebudou stačit, můžete si stáhnout nějaký z internetu. Samozřejmě zadarmo. Pokud se vám audiostopa ani pak nebude líbit, tak ji celou smažte a nahraďte novou.

Funkcí je mnoho a v menu je celkem jednoduché se ztratit. Kdo práci s videem příliš nerozumí, bude si muset několikrát pečlivě pročíst manuál. Někomu asi moc nepomůže, že je pouze v anglickém jazyce, ale budete to muset nějak zvládnout se slovníkem. Výsledky za to určitě stojí.

WinMorph 3.01

Jak to zmorfovat?

WinMorph není nástrojem moc užitečným, ale zato si s ním člověk náležitě vyhraje. On totiž umí s videem nebo fotkami spoustu věcí. Dokáže změnit výraz ve tváři člověka (povytáhnout obočí, roztáhnout úsměv, atp.), postupnou přeměnou zaměnit objekty na dvou fotografiích nebo zdeformovat jednotlivé snímky videa tak, jak si přejete.

Pro ty z vás, kteří otevřou aplikaci WinMorph poprvé a nebudou si vědět rady, je připraven podrobný manuál ve formátu PDF a čtyři názorné flash animace, jež vysvětlí základní prvky práce se softwarem. Dál pak už nezbývá nic jiného, než zkoušet a zkoušet a postupně se zdokonalovat v morfingu a deformacích lidských a jiných tváří. Když už víte jak na to, práce s ním je vcelku jednoduchá. Stačí si vybrat vhodný objekt, vyznačit části, které chcete posunout, zvětšit, zmenšit, prohnout a cokoli dalšího co si vymyslíte, naznačit jak a případně kam se to má posunout, nastavit rychlost provedení a zmáčknout play. Přesné zpracování chce trochu šikovnosti a cviku, ale s trochou trpělivosti toho jistě dosáhnete.

Když vytvoříte opravdu povedené dílko, byla by škoda nikomu ho neukázat. Pro tuto příležitost disponuje WinMorph možností ukládání do několika výstupních formátů. Jsou to JPEG, BMP, PNG, TGA, TIF, AVI, MPEG nebo SWF (flash). To zaručuje širokou kompatibilitu a volnou ruku při rozesílání po internetu. Na závěr je také potřeba říci, že WinMorph existuje nejen jako samostatná utilita, ale také jako plug-in pro Adobe Premiere, Pegas Video a Wax.

Zoom Player Standard 3.10.1

A konečně jak to přehrát?

Zoom Player aspiruje na to, stát se ve vašem počítači jediným multimediálním přehrávačem. Je malý, je šikovný, je hezký, je plně skinovatelný, je zadarmo a má tolik funkcí, že je všechny ani nevyužijete. V první chvíli jsem už myslel, že se konečně objevila konkurence pro známý BS Player, který mimochodem konečně spatřil světlo světa ve verzi 1.00. Zoom Player však jde ještě dál. On totiž kromě videa dokáže přehrávat také audio (se správnými filtry) a zobrazovat fotky. Existuje však i jedno "ale". Verze Standard, kterou můžete získat zdarma, je poněkud omezena tím, že vám neumožní přehrát DVD disky, i kdybyste se bůhvíjak snažili. Od toho je tu verze Professional, kterou už je nutno zaplatit dvaceti dolary nebo si ji alespoň na měsíc vyzkoušet. Třicetidenní trial verzi najdete společně s verzí Standard na našem CD.

Nicméně pokud nedisponujete DVD mechanikou, může vás tento malý zádrhel nechat klidnými. Vy se spokojíte se standardní verzí, která je plně funkční a nebrání vám v přehrání jakéhokoli multimediálního souboru, pro který máte nainstalovaný kodek nebo filtr. Z vlastností nutných pro prohlížení filmů nechybí promítání ve fullscreen modu, zoom, zpomalené přehrávání, rychlé převíjení na obě strany, přehrávání nekompletních souborů AVI, titulky nebo ovladače barevnosti, které některým přehrávačům chybí, jako kontrast, gamma, saturace, odstín a jiné. Pro audio je tu podpora playlistů, ekvalizer, zobrazení ID3 tagů, a možnost poslechu souborů ve formát OGG, OGM nebo Matroska.

Program je sice v angličtině, ale prostředí je přehledné a uživatelsky přívětivě zpracované. Ovládání je řešeno pomocí myši, ale kdo má raději klávesové zkratky, přijde si také na své. Vy-zkoušejte a uvidíte. A že je na co se koukat.

abcAVI Tag Editor je jednoduchý program pro popis filmů ve formátu AVI.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: český

Zdroj: kibus1.narod.ru/frames_eng.htm?sof/abcavi/index.htm (abcavi.exe, 1,2 MB) a na našem CD

Ant Movie Catalog vám možná zachrání některé filmy, o které byste neradi přišli.

Operační systém: Windows 9x/ME//NT (s SP4)/2000/XP

Jazyk: český

Zdroj: www.antp.be/software/moviecatalog (ant-amc_install.exe, 3,2 MB) a na našem CD

AV Cutty rozstříhá nebo i spojí jakékoli video ve formátu AVI podle vašeho přání.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: německý

Zdroj: www.emerling-kr.de (avcutty_v21a.exe, 441 KB) a na našem CD

Díky AVIcodecu najdete potřebný kodek za několik vteřin.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT//2000/XP

Jazyk: český

Zdroj: avicodec.duby.info (AVIcod11.exe, 360 KB) a na našem CD

Burning Timer je jednoduchá kalkulačka na čas strávený u vypalování.

Operační systém: Windows 9x/ME/2000/XP

Jazyk: anglický

Zdroj: www.cbtools.de (bgtimer.exe, 738 KB) a na našem CD

CD-BurnerXP Pro bez problémů vypálí co je třeba, i když občas je nutné poprosit.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Zdroj: hem.bredband.net/cdburnerxp (cdburner-setup.exe, 9,5 MB; cdburner-wmfdist.exe (ovladače pro wma), 4 MB) a na našem CD

CDVD Benchmark několika testy vyzkouší vaši mechaniku a poté vám poví, jak je rychlá.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT//2000/XP

Jazyk: německý

Zdroj: home.t-online.de/home/joern.fiebelkorn (CDVDBenchmark.zip, 561 KB) a na našem CD

CombiMovie spojí jakýkoli počet souborů ve formátu MPEG do jednoho výstupu.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT//2000/XP

Jazyk: anglický

Zdroj: members.ams.chello.nl/igunawan/MxTools/CombiMovie.htm (InstCombiMovie.exe, 378 KB) a na našem CD

DVD Patcher dokáže dostatečně zmást vypalovací programy, aby vypálily i to co nechtějí.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT//2000/XP

Jazyk: anglický

Zdroj: mitglied.lycos.de/dvdpatcher (DVDPatcher_v106.zip, 44 KB) a na našem CD

DVD Shrink zkopíruje chráněná DVD a zmenší je natolik, že je možné je vypálit na DVD-R/+R.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Zdroj: www.dvdshrink.org (dvdshrink30beta5.zip, 260 KB) a na našem CD

ISO Buster kamarádí s image v mnoha formátech a dokáže si s nimi poradit.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Zdroj: www.isobuster.com (isobuster_13_all_lang.zip, 2,3 MB) a na našem CD

Nero InfoTool poradí, ale nic víc nečekejte.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT//2000/XP

Jazyk: anglický

Zdroj: www.cdspeed2000.com (InfoTool.exe, 401 KB) a na našem CD

Video LAN Client přehraje téměř všechno a nezáleží na operačním systému nebo na přenosových cestách.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT//2000/XP, Linux, Manos, a další

Jazyk: anglický

Zdroj: www.videolan.org (věc-0.6.2-win32.exe, 4,6 MB) a na našem CD

VirtualDub udělá z vašeho počítače velmi funkční video.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT//2000/XP

Jazyk: anglický

Zdroj: www.virtualdub.org (VirtualDub-1.5.10.zip, 680 KB) a na našem CD

WinMorph vám pomůže s efektní přeměnou jednoho objektu v druhý.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT//2000/XP

Jazyk: anglický

Zdroj: www.debugmode.com (winmorph.zip, 4,5 MB) a na našem CD

Zoom Player je univerzální přehrávač multimediálních souborů.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT//2000/XP

Jazyk: anglický

Zdroj: www.inmatrix.com/zplayer (zp320std.exe.zip, 922 KB) a na našem CD


PC WORLD CD Centrum

Výběr programů, které tento měsíc naleznete na našem CD

Lenka Karlíková

C04P0012

Tag&Rename 3.0.1

Licence: shareware (licence 30 USD)

Domovská stránka: www.softpointer.com

Tag&Rename je silný pomocník pro organizování a archivování hudebních souborů. Přejmenovává sbírky MP3 souborů na základě informací v nich uložených. Edituje existující údaje v tagu a konvertuje je navzájem. Tagy můžeme rovněž automaticky vytvářet podle jména souboru. Hlavní funkcí programu je tedy možnost přejmenovávání skladeb, kdy během několika vteřin můžeme změnit jména souborů i sbírek. Tag&Rename přejmenovává nejen soubory, ale také celé adresáře a podadresáře. Pro přejmenovávání lze nastavit vlastní šablony, které nám umožňují nabízené proměnné. Používání aplikace se na první pohled může zdát složité, avšak po nějakém čase se práce stane intuitivní. Tag&Rename podporuje formáty MP3, WMA, OGG, ASF, WMV, M4A a další. Soubory přejmenovává podle FreeDB databáze a podporuje tagy ID3, ID3 v2 a VQF. K ulehčení popisu skladeb slouží webová služba. Z těchto stránek je ke skladbám dopsán popis alba, jeho autor, druh hudby, rok vydání a další více či méně zajímavé a důležité údaje. Milovníci hudby budou určitě nadšeni z toho, že k albu bude stahován také obal. Další funkce programu je převod tagů z ID3 v1 do ID3 v2. Nevýhodou pro uživatele programu Tag&Rename, jenž je určen pro operační systém Windows, je jeho omezení, neboť je poskytován pouze jako shareware.

winLAME rc3

Licence: GNU General Public Licence (GPL)

Domovská stránka: winlame.sourceforge.net/index.php

winLame je jednoduchý enkodér, jenž slouží k převádění WAV souborů do empétrojek, Ogg Vorbis a dalších audiosouborů. LAME je nový nástroj, který vznikl z ISO enkodéru. Slouží ke zkvalitnění kompresního algoritmu. winLame, jak napovídá samotný název, je určen pro operační systém Windows. Díky uživatelsky přívětivému rozhraní je práce s ním velmi jednoduchá. Nejprve si vybereme soubory, které chceme převádět, buď z místa na disku nebo z audio CD. Poté si zvolíme výstupní formát a místo, kde se budou převedené soubory ukládat. V následujícím okně si vybereme předvolby enkodéru. winLAME enkodér dovede převádět soubory v bitratu 32-320 b/s, ve variabilním bitratu, díky čemuž získáte výsledné soubory ve vysoké kvalitě a samozřejmě menší velikosti. Program dále nabízí práci s několika audioformáty na vstupu. Pro kódování používá LAME MP3 knihovny a pro dekódování MAD knihovny. Dále používá vysoce kvalitní knihovny jako Ogg Vorbis, SSRC a další. Aplikaci lze ocenit díky její malé velikosti, snadné instalaci i odinstalování pomocí systému Nullsoft Scriptable a rychlému nastavování vlastností. K dispozici je také propracovaná HTML nápověda.

Inno Setup 4.0.10

Licence: GPU

Domovská stránka: www.jrsoftware.org

Inno Setup je profesionální aplikace, sloužící k tvorbě spustitelných EXE souborů. Tyto soubory poté budou obsahovat průvodce pro instalaci a odinstalování, rovněž také zdrojový kód. Program Inno Setup byl představen již v roce 1997 a ve své kategorii se řadí k jedněm z nejlepších, díky své stabilitě a propracovanému prostředí. Vytvořené soubory, díky nimž je možné vytvořit pouze jeden instalační soubor nebo rozdělit instalaci na více médií, jsou komprimovány algoritmem ZIP, dále je podporován algoritmus bzip2. Inno Setup umí porovnávat verze souborů, přepisovat používané soubory, vytvářet odkazy v menu a na ploše, registrovat knihovny a ovládací prvky ActiveX, instalovat fonty, knihovny a mnohé další. Vzhled vytvořené instalace bude standardní, používaný ve Windows. Dále umožňuje na disku vytvářet zástupce, zapisovat položky do systémových registů a do INI souborů. Aplikace podporuje Silent (Un)Install, tzv. tichou (od)instalaci, která je bez dialogových oken. Jediná instalace zahrnuje různé instalační varianty, podporuje plnou, minimální nebo vlastní instalaci. Program, vytvářející instalace pro distribuci aplikací, je určen pro verze MS Windows 95, 98, 2000, XP, ME a NT 4.0. Na internetu je také možnost stáhnout si k tomuto produktu doplňkový modul Czech 4 Inno Setup, pomocí něhož lze vytvářet instalace v českém jazyce.

Active Keys 2.02

Licence: trial (licence 25 USD)

Domovská stránka: www.softarium.com/download/Active-Keys.exe

Klávesové zkratky jsou nedílnou součástí ovládání počítačů a mnozí uživatelé si často tvoří své vlastní, neboť velmi zjednodušují a urychlují práci s počítačem. Active Eyes je utilitka, s níž lze tvořit vlastní klávesové zkratky pro jakýkoliv program či dokument. Po instalaci programu se objeví ikona ruky vedle hodin, což značí běh aplikace. Pro samotné definování klávesových zkratek lze používat klávesy ALT, SHIFT, Control, Win a libovolný znak. K dispozici je několik funkcí, jež jsou rozděleny do sedmi skupin. Ve skupině s označením Display lze tvořit klávesové zkratky pro vypnutí a zapnutí monitoru, nastavení videomodu a pro aktivaci spořiče obrazovky. Skupina Internet umožňuje nastavit zkratky pro otevření stránky nebo pro poslání e-mailu. Multimediální skupina zahrnuje možnosti tvořit zkratky pro ovládání hlasitosti, Winampu, Windows Media Playeru a otevření dialogu pro CD Audio. Záložka Systém nabízí nastavování Ovládacího panelu, popřípadě vypnutí nebo restartování počítače. Položka Text slouží k vkládání přednastaveného textu, aktuálního času nebo data. Předposlední skupina Windows Control tvoří zkratky pro minimalizaci, obnovení nebo zavření okna, postavení oken na obrazovce a další. V poslední skupině lze tvořit klávesové zkratky pro otevření libovolného dokumentu nebo složky, spouštění zvolených programů a pro tisk dokumentů. Program Active Keys je profesionální nástroj, při jehož používání by se neměly vyskytovat žádné problémy.


Kutilem ve Windows

CD obaly / grafika / zametání stop / FTP klient

Lenka Karlíková

V tomto čísle jsme si pro vás připravili několik zajímavých aplikací, které určitě ocení nejen začínající uživatelé. Pro ty, kdo si tvoří jednoduché obaly na CD, určitě postačí CD Covers Printer. Nabízí základní funkce pro tvorbu klasických plastových obalů. Bitmapový kreslicí program Pixia je plný nejrůznějších funkcí, na něž si budete muset vyhradit čas, pokud budete chtít tento software používat na profesionální úrovni. AbsoluteShield Internet Eraser Lite maže stopy vaší práce na počítači, takže nikdo již nezjistí, co jste na počítači dělali, pokud byste to chtěli ukrýt. Poslední aplikace FTP Commander splňuje veškeré funkce jednoduchého FTP klienta.

Pixia 3.0b

Licence: freeware

Domovská stránka: www.ab.wakwak.com/~knight/

Pixia je zajímavý bitmapový kreslicí program, který je určen pro kresbu a úpravu obrázků nebo také fotografií. Přestože se jedná freeware, nabízí množství užitečných funkcí, z nichž můžeme jmenovat podporu filtrů a efektů, práci s maskami, vrstvami a hladinami, úpravu tvaru kreslicích nástrojů, import z TWAIN rozhraní nebo funkce pro editaci grafiky. Instalace programu, jehož velikost je jen 3,3 MB, je jednoduchá a zvládnou ji jistě i začátečníci. Nejnovější verze tohoto editoru je zatím jen v angličtině, ale pro starší verze je k dispozici také čeština. Pixia podporuje formáty BMP, ICO, DIB, JPG, PNG, TIF, WMF, RGB a PXA, což některým náročnějším uživatelům nemusí stačit. Samotná práce s programem se stane intuitivní až po několika používáních, obzvláště při využití složitějších funkcí. Základní funkce editoru jsou však také bohaté. Otvírat obrázky lze pomocí náhledů nebo katalogu. Po zvolení této funkce se zobrazí všechny podporované formáty obrázků v malém prohlížeči, v němž lze nastavit velikost náhledu, zobrazení podle velikosti, data nebo jména souboru. Soubory je v tomto prohlížeči možné mazat a přejmenovávat.

V hlavním panelu programu se nachází osm záložek, přičemž nejzajímavější jsou záložky Selection, Paint, Image a View. V záložce Selection lze kopírovat označené části, aplikovat filtr na vybranou část nebo kreslit linky a další objekty. Práce se selekcemi je výhodná, neboť vykreslený tvar jako tvar štětce bude ve velikosti selekce. Po vykreslení selekce nezmizí a lze ji dále upravovat, přesouvat, přidávat nebo ubírat body. Záložka Selection dále umožňuje vkládat části z jiných souborů, kdy tyto části lze tradičně upravovat zmenšovat a zvětšovat, otáčet, ořezávat nebo upravovat hrany. V záložkách Paint a Image jsou funkce jako volba pozadí a barev, rotace, vymazání, rozostření, volba tvarů štětce a textury. Záložka View nabízí práci s lupou. Nejenže obrázek zvětšuje a zmenšuje, ale zvolenou část lze také upravovat pomocí několika nástrojů. Je možné si vybrat z několika zvětšení a zobrazit mřížku oddělující jednotlivé pixely. Zajímavou funkcí pro zpestření práce jsou filtry rozdělené do pěti skupin. Pomocí programu Pixia si můžete vytvořit také kalendář, čtverečkový papír nebo graf biorytmů. Závěrem lze říci, že tato freeware aplikace je velmi povedená. Svými funkcemi určitě postačí pro jednoduchou úpravu obrázku. Navíc je tento program vhodný pro počítače s malými pevnými disky nebo do notebooků.

CD Covers Printer

Licence: freeware

Domovská stránka: psoft.crolink.cz/cdcover.php

Aplikací pro tvorbu obalů je na našem trhu nepřeberné množství. Většinou se jedná o součásti vypalovacích programů. CD Covers Printer je český produkt, který je svým vzhledem podobný například aplikaci pro tvorbu obalů, jež je součástí nejznámějšího vypalovacího programu Nero. Rozhodně jej nemůžeme považovat za profesionální nástroj, avšak pro jednoduchou tvorbu obalů plně postačí. Je určen pro tvorbu obalů standardních velikostí, tedy klasických plastových boxů na CD a slim krabičky. Na obalu lze zobrazit titul a podtitul. Je u nich možné definovat velikost, zarovnání, barvu a typ písma. Na přední části obalu si můžeme zvolit barvu pozadí. Výběr barev je však velmi omezený. Pro úpravy na zadní straně obalu je možné si vybrat ze čtyř možných zobrazení toku textu. Lze na ní také zobrazit seznam zvukových skladeb. Při tvorbě obalů je možné v omezené míře kombinovat vkládané obrázky a jednoduché fixované popisky. Práce s programem je intuitivní a určitě ji zvládnou všichni i bez předchozích zkušeností s podobnými aplikacemi. Nejprve načteme obrázek formátu JPG nebo BMP do zvolené části obalu nebo jej můžete nasnímat přímo ze skeneru. Před skenováním je nutné nastavit správné parametry skenované předlohy. Součástí CD Covers Printer je náhled pro konečnou verzi obalu, kde si jej můžeme zkontrolovat před tiskem. Je možné měnit procentuální zoom náhledu. Poté již můžeme vytvořený nebo prázdný obal vytisknout.

FTP Commander 7.2

Licence: freeware

Domovská stránka: www.internet-soft.com

Jednoduchý klient, nabízející funkce obdobné jako komerční programy. Tak můžeme charakterizovat aplikaci FTP Commander. Jedná se o FTP klienta, jenž disponuje jednoduchým rozhraním. Pracuje se klasicky ve dvou oknech, čímž je umožněna velmi rychlá práce. Používání této utility zvládnou bez problémů také uživatelé, kteří se například snaží poprvé importovat své stránky na server poskytovatele. Po instalaci můžeme program ihned používat, avšak je nutné provést několik nastavení. Musíme definovat vlastní server, kde zadáme standardní informace jako název připojení, adresa FTP serveru, uživatelské jméno a heslo. Kromě obvyklých funkcí jako mazání, přejmenování, kopírování souborů, či vytváření a mazání adresářů na FTP serveru, dále FTP Commander umožňuje předvolbu serverů a přejmenovávání souborů na serveru. Vlastní transfer realizují tlačítka, jež určují směr provádění. Průběh kopírování lze také přerušit. Aplikace je kompatibilní s proxy, firewallem, Sockets 4, 4.5 a 5. FTP Commander je v několika jazykových lokalizacích, bohužel česká chybí. Pro ty, co neovládají angličtinu, je však k dispozici slovenština.

AbsoluteShield Internet

Eraser Lite 2.48

Licence: freeware

Domovská stránka: www.internet-track-eraser.com

AbsolutShield Internet Eraser Lite je program, sloužící k ochraně vašeho soukromí a k nastavení nejen vašeho prohlížeče. Odstraňuje stopy po navštívených stránkách na internetu nebo stopy po otevřených dokumentech. S tímto programem tedy dokážete vymazat veškeré stopy, které zanechá vaše práce na počítači. Dále program také umožňuje mazat historii přístupů na WWW stránky, cache soubory, cookies, uložené URL adresy, uživatelské jména a hesla používaná v IE, dočasné složky, soubory v koši, a to vše bez možnosti jejich obnovy. V aplikaci je také zabudováno blokování pop-up oken a pop-up spam Messenger. AbsoluteShield Internet Eraser je integrován s Internetem Explorerem, avšak Lite verze této aplikace podporuje pouze MSIE 4.x-6.x.


Nebojte se vyzkoušet

Utility pro nevšední příležitost

Martin Koníček

C03P0013

Jste tvůrcem webu a máte archaické sklony optimalizovat své webové stránky pro starší prohlížeče? Pokud ano, tak jistě využijete možnosti testovat své výtvory v rychlém prohlížeči OffByOne. Ten stačí pouze rozbalit a spustit (není vyžadována instalace). Používáte pro ukládání souborů server s operačním systémem Linux? Pak se nevažte a vyzkoušejte bezvadný souborový manažer WinSCP. Ten se dokáže připojit na linuxový server přes zabezpečený kanál SSH, a pak se soubory pracuje obdobně jako dobře známý Norton Commander. Ještě vám to nestačilo? Tak určitě zkuste schovat libovolný soubor do obrázku ve formátu PNG, popřípadě BMP. To můžete udělat pomocí utility Radix, která možná předčí vaše očekávání. Ostatně koho by napadlo hledat tajnou zprávu ve vaší fotce z dovolené, zakódovanou jako snadno přehlédnutelný šum.

Emule Plus 1.h

Licence: GNU/GPL

Domovská stránka: emuleplus.sourceforge.net

Emule Plus je nový klient P2P sítě EDonkey2000. Ta je určena k hromadnému sdílení video- a audiosouborů. Popisovaný klient je vlastně odnoží obdobného programu Emule (bez Plus), avšak přináší oproti němu několik změn. Po prvním spuštění aplikace si určitě ihned všimnete velmi dobře provedeného uživatelského rozhraní. Rovněž zaujme funkce pro stahování souborů z několika zdrojů najednou, univerzální vyhledávání s podporou MD5 Hashe (slouží pro kontrolu integrity souboru), popřípadě zabudovaný klient IRC. Všechny tyto vlastnosti jsou navíc podporovány širokými možnostmi nastavení. Mezi nimi je například zajímavá funkce plánovaného spuštění klienta s omezením rychlosti stahování. Autoři nezapomněli ani na maličkosti, a přidali třeba možnost zobrazování ohromného množství různých statistik. Klient se dá ovládat nejen z vašeho počítače, ale i odkudkoliv prostřednictvím zabudovaného webového serveru.

Off By One Browser 3.4.a

Licence: freeware

Domovská stránka: www.offbyone.com

Nejen profesionálním webovým tvůrcům, ale i běžným uživatelům je jistě známo, že pro surfování na webu nemusíte používat jen originální "prkno", dodané spolu s operačním systémem. Vedle Internet Exploreru jsou k dispozici Mozilla či Opera. Existují však samozřejmě i jiné produkty, které svými vlastnostmi mohou nalézt využití. A jedním z nich je právě Off By One. Hrdě se pyšní svými kvalitami, které se mohou hodit především majitelům starších počítačů. Program je totiž malý, rychlý a nevyžaduje instalaci. Jeho ovládání je díky omezenému množství funkcí o to jednodušší. Vzhledem ke své nenáročnosti ovšem nepodporuje plnou paletu formátů; najdeme mezi nimi pouze HTML 3.2, bez podpory CSS. Přestože jsou některé stránky pro takto jednoduché prohlížeče stále optimalizovány (např. Google.com optimalizuje svůj web dokonce i pro textové prohlížeče), spousta webů nám bude pravděpodobně jen stěží dostupných. Proto bych nasazení Off By One doporučoval jen na opravdu zastaralých počítačích.

WinSCP 3.4.1

Licence: GNU/GPL

Domovská stránka: winscp.sourceforge.net/cze/

Většina našich čtenářů pravděpodobně zná standardní způsob sdílení souborů ve Windows. Po jednom kliknutí pravým tlačítkem na danou složku můžete libovolná data nasdílet jakémukoliv uživateli v síti. Pokud ovšem takovou věc provedete na linuxovém serveru (na kterém není nainstalována Samba), tak k datům nebudete moci z windowsovských stanic rozumně přistupovat. To se však nelíbilo autorovi programu WinSCP, který se rozhodl vyvinout unikátního klienta služby SSH, jenž umožňuje šifrovaně přenášet soubory po počítačové síti. Aplikace z pohledu uživatele vypadá obdobně jako legendární souborový manažer Norton Commander (popřípadě, v závislosti na nastavení, i jako Průzkumník Windows). Pokud zrovna nejste správcem linuxového serveru, tak vás možná také potěší podpora služby SFTP, jež je určena k šifrovanému přenosu dat.

Radix 1.1

Licence: demo (omezené velikostí souboru), 999 Kč

Domovská stránka: www.kts-asap.cz

Právo na soukromí je jedno ze základních lidských práv. Bohužel se velmi často stává, že buď neznámý hacker, dobrý známý, popřípadě některá ze státních složek toto právo (ať už oprávněně či neoprávněně) naruší. To pro nás může mít nepříjemné následky. Když si přečtou naší soukromou korespondenci, nemusí se stát nic vážného, ale když se provalí obchodní tajemství nebo jiné utajované skutečnosti, je to horší. Abyste takovým situacím předcházeli, je třeba texty nejen šifrovat (ačkoli každá šifra je takřka vždy prolomitelná), ale dokázat je i v případě potřeby šikovně skrývat. V tomto ohledu vám může pomoci program Radix. Ten umí zašifrovat libovolný text, posléze jej ve formě šumu uložit do obrázku ve formátu PNG nebo BMP. Ač se to zdá neuvěřitelné, tento způsob patří k jedněm z nejbezpečnějších. Ostatně myslíte, že by někoho napadlo hledat důležitou korespondenci ve vašich digitálních fotografiích z dovolené?


Rozhýbejte svůj web

Macromedia Flash MX 2004 je zase o krok dál

Vladimír Vondráček

C04P0019

Pokud jste během svého brouzdání internetem narazili na zajímavé pohyblivé a interaktivní stránky, existuje vysoká pravděpodobnost, že byly vytvořeny ve vývojovém prostředí Macromedia Flash, jehož nová verze je nyní k dispozici.

Pro budování bohatého internetového obsahu je Flash de facto standardem, a jeho rozšíření pomáhá i obchodní politika firmy, která přehrávače flashových dokumentů šíří zdarma. Buď samostatně, nebo jako plug-iny do internetových prohlížečů.

Ten, kdo v tomto vývojovém prostředí ještě nikdy nepracoval, bude mít zpočátku trochu problém se zorientovat. Flash toho totiž umí příliš mnoho. Jsem si ale jistý, že již po krátké době přejde systém ovládání a logika aplikace do krve, a práce pak bude jenom procházkou růžovým sadem. Ku pomoci slouží i řada průvodců a tutoriálů.

Co je nového?

Změny v aplikaci jako takové nejsou patrné úplně na první pohled. Bylo poněkud upraveno ovládání do této oblasti spadá i vylepšený systém nápovědy nebo kontrola pravopisu. Rozšířena byla funkce Najít a Nahradit. Kvalitnějšího grafického zpracování lze nově dosáhnout pomocí importu souborů ve formátech PDF, EPS a Adobe Illustrator. Vylepšen byl i import videosouborů spolu s jejich editací. Pro finální nasazení najde uplatnění i podpora kódování unicode, a měly by tedy skončit problémy se znaky s diakritikou. Neméně důležité je využití zabezpečeného internetového protokolu HTTPS, s exaktní kontrolou jména domény a formátu dotazu na příslušný webový server. Další krok byl učiněn i v definicích objektově orientovaného skriptovacího jazyka ActionScript 2. Viditelně bylo zrychleno přehrávání videosekvencí. Jestli se jedná o dvou- až pětinásobek oproti předchozí verzi, jak udává dokumentace, se ověřuje těžko, výkonnostní posun je ale znát.

Verze Flash Professional pak nabízí i interaktivní práci s daty, možnost navázat dokumenty na databázové zdroje a tedy generovat dynamický obsah nejen pojetím (že se všechno pohybuje a bliká), ale i obsahem. Zdrojem dat může být podporovaný SQL server nebo obecný XML soubor. Data lze pak snadno opracovávat pomocí zmiňovaného ActionScriptu. Profesionální verze nabízí navíc i podporu týmové práce na projektech.

Možnosti vývojového prostředí se dají rozšířit i dodatky tzv. třetích stran, takže pokud něco podle vás ve Flashi chybí, není nutné hned tento produkt zavrhnout. Stačí zachovat chladnou hlavu a popátrat po příslušném plug-inu.

Pokud chcete využívat vymoženosti ActionScriptu 2 nebo nových možností pro práci s videem, pak nepochybně má upgrade na novou verzi Macromedia Flash MX 2004 smysl.

Macromedia Flash MX 2004

podpora videa

zrychlení přehrávače

K recenzi poskytla firma:

Digital Media, s. r. o.

Schweitzerova 22, Olomouc

www.digitalmedia.cz

Cena: 17 700 Kč (verze Pro 24 800 Kč) bez DPH


Magický instrument

Multimediální editor MAGIX MUSIC MAKER 2004 Deluxe

Vladimír Vondráček

C04P0021

O produktech řady Music Maker jste si již několikrát mohli na stránkách PC WORLDu přečíst. Nyní přichází výrobce s inovovaným modelem pro rok 2004. Nová verze sice zachovává v názvu slovo music, ve skutečnosti se však jedná o plně multimediální editor. Pracovat lze totiž nejen se zvukovými vzorky, ale i s videosekvencemi.

Začněme od toho nejzřetelnějšího, a to je celkový design aplikace. Ten se trochu proměnil, avšak rozhodně neztratil nic ze své přehlednosti a funkčnosti. Celému uživatelskému rozhraní vévodí samozřejmě náhled jednotlivých zvukových stop, vzorky (nebo chcete-li samply) se umisťují prostým přesunutím myší. Po kliknutí na zdrojový soubor v příslušném podokně je okamžitě generován "náslech" (či jak nazvat demonstrační přehrání zvukové sekvence).

Music Maker je v podstatě výkonný multitracker, jenž nabízí plných 96 stop ovšem jak již bylo řečeno, nikoli jen zvukových. Vedle samplů a MIDI sekvencí lze s úspěchem vkládat také text a video. Stejně jako v minulých verzích, nechybí ani zde celá řada efektů. Oproti dřívějšku již není distribuce rozdělena na "běžnou" a "lepší", pro rok 2004 bude k dispozici pouze verze Deluxe (tedy ta lepší). Vyplývá z toho i vyšší počet různých efektů a možných manipulací se vzorky, které mohou být aplikovány v reálném čase. Real-time efektů je 15, a najdeme mezi nimi např. obligátní Surround, Revers či Normalize. Jako realtimovou lze charakterizovat též možnost vkládat vzorky přímo do přehrávané sekvence, a okamžitě slyšet provedené změny. Po volbě požadovaného efektu se nám klasicky zobrazí simulace studiového přístroje, kterým lze příslušný efekt nastavit, a posléze i aplikovat na zvolený vzorek. Magix do této verze také chvályhodně zabudoval podporu steinbergovských VST plug-inů, čímž nám umožnil úspěšně rozšiřovat počet využitelných nástrojů a efektů (vždy 1 modul na 1 track). Pro pohotovější práci s MIDI byl do programu také přidán nový editor. Nový je i integrovaný 32bitový processing zvukových dat, a spousta nových samplů. Pokud to nestačí, nebo nemáte k dispozici potřebný hardware, stále ještě existuje možnost zakoupit profesionálně připravená CD s již nachystanými zvuky. Tři disky jsou už součástí balení.

Kromě úpravy a editace zvukových samplů a jejich skládání do kýžené sekvence, je možno muziku doplnit obrazovým materiálem. Malou vadou na kráse je, že výsledek nelze přímo v prostředí Music Makeru vypálit na DVD. Pro export lze ovšem použít pro DVD vhodný formát MPEG2, a zbytek realizovat v jiné aplikaci. Program též dokáže získávat obraz jak z digitálních, tak analogových videokamer. Vše můžete opět oživit řadou zajímavých videoefektů nebo nápaditými úvodními a závěrečnými titulky.

Vylepšeny a rozšířeny byly i možnosti importu a exportu. Jako zdroj hudebních samplů lze použít i ripované CD Audio, nově je podporován formát OGG, mimo již dříve implementovaných MP3, WAV a MPG. Dostačující je i škála videoformátů konkrétně AVI, MPEG1/2 a DivX pro import i export. Jedná se tedy o další, již multimediálně multifunkční, produkt firmy Magix, kterým si rozhodně ostudu neudělala. Relativně vyšší cena je na straně druhé vyvážena neoddiskutovatelnou kvalitou.

Magix Music Maker 2004 Deluxe

editace "naživo"

škála efektů a podpora VST

zabudovaná práce s videem

nelze přímo vypalovat DVD

K recenzi poskytla firma:

U.S. Action, s .r. o.

Slévárenská 20, Ostrava-Mariánské Hory

www.topcd.cz

Cena: 2 999 Kč (vč. DPH)


Antivir pro každého

Panda Titanium Antivirus 2004 - Slušný standard

Patrik Malina

C04P0023

Antivirové programy pod značkou Panda nejsou na evropském, resp. tuzemském trhu žádnou převratnou novinkou, a stejně jako konkurence i tvůrci tohoto řešení nabídli pro příští rok aktualizovanou verzi. Prozkoumali jsme v redakci kompletní variantu, určenou pro český trh, jež nesla pojmenování Panda Titanium Antivirus 2004 (dále jen PTA) a číslo verze 3.00.00. Hned zpočátku je nutno říci, že lokalizace aplikace není vůbec provedena špatně, a navíc je k dispozici jak v češtině, tak ve slovenštině.

Co do rozsahu svých funkcí je PTA klasickým antivirovým nástrojem, bez dodatečných možností jako jsou osobní firewall či anti-spam. Stejně jako předchozí verze titanové řady je i tato zaměřena na koncové uživatele, a proto se tvůrci snažili fungování aplikace skrýt za co možná nejjednodušší ovládací rozhraní. Celková míra zabezpečení je jednoznačně indikována ukazatelem, jehož polohu určuje například stáří poslední kompletní kontroly či doba od naposledy uskutečněné aktualizace virové databáze.

Základem funkcionality jsou tradiční dvě komponenty: klasický antivirový skener pracuje s databází známých nákaz, kterou je možno updatovat automaticky každý den, a volitelným mechanismem je pak heuristická analýza, na jejíž zapnutí po instalaci případně nezapomeňte. Uživatel může přímo ovlivňovat automatickou kontrolu, jež pracuje jako rezidentní služba, a to formou přímé definice přípon souborů, na něž se má kontrola vztahovat. V přednastavené kolekci nechybí též komprimované archivy a s ukrytým škodlivým kódem v souboru ZIP neměl antivir při odhalení žádné potíže. V případě heuristické analýzy se však uživateli do rukou nedostávají žádné možnosti konfigurace. Domníváme se, že alespoň volba "síly" tohoto mechanismu by nebyla na škodu. Podobně bezradně si asi bude uživatel připadat i v případě, že se rozhodne kontrolovat činnost antiviru při nalezení viru či podezřelého programu. Bohužel, v ovládacím rozhraní se nám nepodařilo nalézt žádné volby pro definici příslušné činnosti, takže se prostě musíte spolehnout na to, že vše dopadne, jak má.

Zajímavou možností antiviru je rozšíření kontroly na některé specifické útočné nástroje, jež mohou být zneužity různými piráty či žertéři, a způsobit tak přinejmenším nepříjemný zážitek. V této části však autoři pravděpodobně uživatelskou přítulnost přehnali: ačkoliv můžete zvolit tři druhy kontroly, nic podrobnějšího se nedozvíte a hlavně nic nenastavíte. Nezbývá než spoléhat, že antivirus bezpečně odhalí "pirátské programy", nežádoucí automatické vytáčené internetové připojení (dialery) a různé žertovné prográmky. Bohužel, seznam čistých a podezřelých položek se nám ovlivnit nepodařilo, a tak nezbývalo než zvolit metodu pokus omyl. V případě pirátských programů se skutečně Pandě podařilo řadu "známých firem" odhalit, ovšem řada jiných prošla, takže výsledný dojem je rozpačitý. Z dalších funkcí jistě stojí za zmínku možnost vytvoření záchranných disket pro vyčištění počítače po prodělané "viróze" či ochrana sebe sama antivirus v rezidentním režimu hlídá sám sebe proti odpojování či deaktivaci.

Panda Titanium Antivirus 2004 představuje ve světě antivirů slušný standard, a tak to jistě i v příštím roce zůstane. Domníváme se však, že taktika totálního odstínění typického uživatele od nutnosti něco konfigurovat zde byla dovedena dále, než je nezbytně nutné.

Panda Titanium Antivirus 2004

lokalizace

ovládací rozhraní

často utajená funkcionalita

K recenzi poskytla firma:

proNETIX, Fibichova 49, Brno

www.pronetix.cz

Cena: 1 190 Kč (bez DPH) s roční aktualizací


Solidní grafický kalibr

Macromedia Freehand MX 2004 & Fireworks MX 2004

Vladimír Vondráček

C04P0020

Zdá se, že číslovka 2004 zcela ovládla názvy softwarových aplikací. Značná část firem umístila tento letopočet do názvu svých výrobků; zřejmě aby bylo vidět, že jdou s dobou. Mít obavu ze zaostávání za nejmodernějšími trendy u společnosti Macromedia, je ovšem liché. V modelovém roce připravila balík Macromedia Studio MX 2004. Je poměrně troufalé tvrdit, že jeho nosnými pilíři jsou toliko Dreamweaver a Flash, kdežto Freehand a Fireworks jsou jen jakýmsi doplňkem. Vězte, že se jedná o plnohodnotné grafické programy pro plně profesionální práci.

Freehand

Jak již název napovídá, slouží k volnému vyjádření tvůrcova ega ve formě grafického projevu. Nabízí standardní sadu nástrojů pro tvorbu obrázků. Ve výtvorech lze kombinovat rastrovou (nebo bitmapovou) grafiku spolu s vektorovým přístupem. Grafické prvky jsou na plochu vkládány jako objekty, jejich umístění, tvar a vzezření lze tedy poměrně široce upravovat v libovolné fázi grafického návrhu. Nezmínil jsem ještě jednu důležitou okolnost, a to že Macromedia Studio jako celek slouží především tvůrcům webů, internetových prezentací, obecně obsahu na internetu. Proto i Freehand je optimalizován pro toto použití kupř. obrázky lze exportovat přímo do HTML prezentace. Je standardně nastaven jako implicitní grafický editor aplikace Dreamweaver. Od minulé verze došlo pouze ke kosmetickým úpravám, které nijak zvlášť neovlivňují práci s ní.

Fireworks

Naproti tomu změny ve Fireworks stojí za to zmínit. Pro české uživatele je zajímavé, že byla implementována podpora kódování unicode. Několik nových příkazů rovněž zefektivňuje práci. Za všechny lze jmenovat redukci efektu červených očí, změnu plochy obrázku tak, aby vyhovovala objektům na ní, změnu nebo odstranění barvy z obrázku, jistou podporu server-side skriptování. Výhodná je i schopnost ukládat upravený obrázek ve stejném formátu, jaký měl vstupní. Možná, že čtenář nad tím mávne rukou, ale pro rutinní práci se jedná o zpříjemnění "výrobního" procesu.

Základním rozdílem mezi Freehandem a Fireworks což z předchozího explicitně neplyne je schopnost Fireworks generovat i dynamické obrázky, a hlavně příslušný HTML (eventuálně PHP, CFM, ASP) kód. Ten může být pomocí vestavěné funkce (Send as e-mail) poslán na příslušnou lokaci.

Závěrem

V případě obou produktů se nejedná o výraznější skok vpřed. Kvalita je standardně vysoká, úpravy byly směřovány k přidání několika užitečných funkcí a zlepšení ergonomie ovládání. Jestli se vyplatí investovat v tomto případě do upgradu, nechám zcela na uvážení čtenáře.

Macromedia Freehand MX 2004 & Fireworks MX 2004

drží slušnou kvalitu

minimální změny

K recenzi poskytla firma:

Digital Media, s. r. o., Schweitzerova 22, Olomouc www.digitalmedia.cz

Cena: Freehand 14 150 Kč, Fireworks 10 600 Kč (bez DPH)


Dokonale vyladěné

Adobe After Effects 6.0 Filmové triky pro vaše video

Vladimír Vondráček

C04P0018

After Effects od firmy Adobe jsou jako nemalá část produkce firmy rovněž zaměřeny na zdatné uživatele (digitálních) kamer nebo menší firmy, které pohyblivé obrázky alespoň částečně živí. Balík představuje sadu výkonných nástrojů, s jejichž pomocí můžete vytvářet zajímavé trikové videosekvence či aplikovat různé filmové efekty do sekvencí již hotových ať už jsou tyto určeny pro video, DVD nebo web. Program vedle toho nabízí základní nástroje pro 2D a 3D kompozice, animaci, a ve verzi Professional pak ještě další pokročilejší funkce, více efektů, podporu síťového renderingu, atd. Jedná se tedy de facto o postprocessing, kompilaci vstupních dat do požadované podoby a formátu. Nejlépe si asi možnosti a využití After Effects přiblížíme na příkladu:

V první řadě musíte mít samozřejmě vizi. Tak řekněme, že záběry z dovolené na Sahaře by vypadaly zajímavě na pozadí zasněžených vrcholků Himalájí, spolu se zvukovým doprovodem Smetanovy Vltavy. K tomu ovšem potřebujete "suroviny", z nichž bude vaše dílo vyhotoveno. Protože se program umí vyrovnat se třemi typy vstupních dat statickými obrázky, digitálními videosekvencemi a se soubory zvukovými -, jednoduše importujeme příslušný obrázek Anapurny, v archivu nalezneme video se spoustou písku, a zabrousíme do skříňky pro cédéčko s Mou vlastí. V uživatelském rozhraní se objeví výše uvedené objekty spolu s jejich detailní charakteristikou. Následuje jejich umístění v prostoru a čase. Vzájemnou kompozici obrazových dat lze široce specifikovat a nastavit. Pomocí zabudovaných efektů lehce rozostříme Anapurnu v pozadí, pohrajeme si se sytostí barev písku, a trochu zvětšíme zrnitost obrazu, aby zanikly detaily zrnek písku. Protože se jedná o kompozici dostatečně kontroverzní, raději již nevyužijeme možnosti použít desítek dalších efektových nástrojů. After Effects umějí kupříkladu velmi pěkně pracovat s textem a provádět s ním pravá kouzla. To se výborně hodí třeba při animaci různých nápisů, tak jak to známe z televize. Text se může zrcadlit v rozčeřené vodní hladině, opticky se deformovat v mýdlové bublině, apod.

Novinky

Jednak přidalo Adobe do svého programu již zmíněné textové funkce, a dále sadu vektorových malovacích nástrojů, založených na Photoshopu. Usnadněný je nyní proces maskování, a změn doznal i Motion Tracker, sloužící pro zachycení dráhy pohybu vybraného objektu. Těsnější je integrace s Photoshopem, Illustratorem a Premiere z hlediska formátu dokumentů a projektů. Renderování lze automatizovat pomocí skriptů, a nelze zapomenout ani na škálu nových efektů. V neposlední řadě bylo vylepšeno uživatelské rozhraní a přidána podpora OpenGL.

Závěr

Aplikace Adobe After Effects představuje ve své šesté verzi velmi výkonný nástroj pro dosažení profesionálních výsledků při práci s multimediálními soubory, a navíc obsahují pokročilé funkce, kterými se dříve chlubila jen filmová studia.

Adobe After Effects 6.0

množství efektů

multifunkční uživatelské rozhraní

K recenzi poskytla firma: Adobe, www.adobe.cz

Cena: 24 500 Kč (Standard), 39 800 Kč (Pro)


Příběh o obraze

Photo/Graphic Edges 6.0 - Rámová dílna

Pavel Korec

C04P0022

Možná znáte příběh o obrazu, který bez rámu ležel po dlouhou dobu zcela nepovšimnut a v okamžiku, kdy ho umístili do jeho původního rámu, poznali, že se jedná o dílo velikého mistra. Rám obrazu hraje důležitou roli i v příběhu Podobizna Nikolaje Vasiljeviče Gogola. Jako by rám byl součástí obrazu samotného, jeho působení, nejen okolím a obalem. A i když rám nemění obraz samotný, může proměnit pohled na něj. Dá vyniknout době a místu, kdy byl obraz namalován, kde visíval. Dává obrazu jeho význam a smysl. Může být jeho komentářem, či výkladem. Vhodně zvolený rám dodá fotografii půvab či atmosféru, pravost, či tajemství.

Aplikace Photo/Graphic Edges je rámová dílna, vybavená rámy, rámečky a paspartami nejrůznějších dob a stylů. Pravděpodobně též kádinkami s řadou odbarvovačů, vývojek, rozpouštědel a žíravin, které rozpustí, rozmělní a odbarví okraje vašich fotografií. Dále drátěnými kartáči, špachtlemi, nožíky a tupými nůžkami. Naleznete v ní čtrnáct různých typů úprav, deset tisíc okrajů, tisíc povrchů, 175 rámečků a 230 speciálních kresebných (trhacích, vyplavovacích, či škrabacích a jinak nepojmenovatelných) nástrojů.

Dílna je použitelná buď samostatně (do programu lze načítat obrázky), nebo jako filtr z prostředí Adobe Photoshopu (a plug-in kompatibilních programů). Pro kreativní grafické studio může mít stejný význam, jako kvalitní elektronický fotoaparát, či bohatá kolekce klipartů. Díky velké variabilitě nastavení a množství připravených okrajů není třeba se obávat opakujících se motivů, kupříkladu v reklamních materiálech. S pomocí rámečků a okrajů fotografií dokážete (kromě vlastní obrazové informace) mnohem lépe pracovat s asociacemi, historickým kontextem, pocity a emocemi.

Práce s programem

K práci program využívá standardní grafické prostřední plug-inů Auto FX s 3D tlačítky a plovoucími paletkami. Pro rychlejší dosažení požadovaného výsledku využijete množství Presets v náhledovém okně. Během jednoho volání plug-inu lze aplikovat více filtrů, sdružovat je a použít na jinou předlohu. Filry disponují samostatnými nástroji pro umístění a deformaci fotografie i rámečku a efektu. K dispozici je také efekt přidávajícího, či ubírajícího štětce. Kromě toho máte bohaté nastavení barev, deformací, povrchů, či tvarů rámečků a okrajů.

Seznam filtrů

Acid Edge - roztřepené okraje, připomínající okraje tisku naplocho, okraje látky, či filmu

Ambient Brush - prolnutí s jiným obrazem, představujícím např. okolí

Burned Edge - ohořelé okraje papíru, zčernalé okraje fotografií, apod.

Distord Edge - jakoby špachtlí zpracovaný povrch fotografie, odtržený, ocelovým kartáčem rozcupovaný okraj papíru

Edge Brush - rozostřený, rozvrstvený, rozmytý, rozčesaný okraj

Edges - přetvořené pozadí a povrch snímku, okraj filmového plátu, tištěné grafiky, políčka kinofilmu

Frames - dřevěné, kovové, papírové rámečky nejrůznějších tvarů, barev a pojetí, kompozice fotografie s ručním papírem a obálkou, kombinace fotografie a kresby

Montage - koláže fotografií a obrázků s různými okraji

Photo Border - různé moderní či stylové kovové foto-rámečky

Photo Tabs - fotografické růžky mnoha tvarů, jak je známe ze starých i moderních alb

Putty Edges - tvarově ořezané či otrhané okraje, připomínající práci se špachtlí

Smudget Edges - rozmazanými skvrnami tvořené okraje, vývojkou znečištěné fotografie

Transfer - zvlněná fólie, při zasychání pocvrkaný papír, účinky znečištěných kapalin

Vignette - okraje ztrácející se ve světle či tmě jako na starých fotografiích a medailoncích, prolnutí s pozadím

Photo/Graphic Edges 6.0

variablita nástrojů

ohromné množství předloh

absolutně přesvědčivá reálnost

náročnost na výkon PC

K recenzi poskytla firma:

Auto FX Software, www.autofx.com

Cena: 179 USD


Na internet nevyjížděj bez ochrany!

Norton Internet Security 2004 CZ - Jen samotný antivirus už v dnešní době nestačí

Patrik Malina

C04P0024

V průběhu letních měsíců jsme v souvislosti s výskytem červu Blaster psali o trendu v oblasti softwaru pro zabezpečení domácích počítačů, jehož nástup jsme pocítili či pocítíme všichni. Jedním z názorných příkladů je rovněž novinka tradičního dodavatele, jenž zcela nevyhnutelně došel k závěru, že sebelepší antivirus prostě nestačí, a uvedl na trh produkt Norton Internet Security 2004 CZ (dále jen NIS). Označení, upozorňující na lokalizaci do češtiny, neberte na lehkou váhu, neboť mezi produkty Symantecu se do budoucna má jednat spíše o výjimku než pravidlo.

Již z výmluvného názvu je patrné, jakou práci tato aplikace zhruba zastane. Cílem tvůrců je kompletní ochrana "proaktivního" charakteru, tedy především kontrola síťového provozu, a to na všech úrovních včetně cenzury aplikačních dat. Hlavním rysem celkové koncepce je, jak bývá u "domácích" produktů Symantecu zvykem, chování ve stylu "černé skřínky" co nejméně uživatelských vstupů, co nejvíce ochrany. Kompletní balík se skládá z různých částí, jejichž možnosti si dále podrobněji popíšeme.

Klíčovou komponentou zůstává klasický Norton Anti-Virus 2004, neboť kontrola na přítomnost virů a červů je samozřejmě nezbytností. Protože jeho recenzi zařadil PC WORLD v č. 12/03 jako samostatný článek, opustíme jej s poukazem na příjemnou vlastnost: nechcete-li jej používat (třeba máte jiný antivir), již při instalaci jej lze deaktivovat.

Některé komponenty ochranného systému, o nichž budeme dále mluvit, spojuje jiná příjemná vlastnost v podobě personifikovaného nastavení. Každému uživateli počítače lze detailně přiřadit parametry jednotlivých mechanismů, čímž lze dobře odlišit možnosti správce, ostatních běžných nepoučených uživatelů či dětí. Máte-li Windows z řady NT (např. 2000 či XP), NIS dokáže importovat existující uživatelské účty a dle aktuálního přihlášení též provádí kontrolu.

Jádrem síťové bezpečnosti je Osobní brána firewall (personal firewall), jež bdí nad kompletní komunikací. Kontroluje aktivitu aplikací jako paketový filtr na úrovni IP a TCP/UDP přenosu, a dále hlídá chování apletů jazyka Java a komponent ActiveX. Možnosti jsou poměrně luxusní: uživatel si může definovat několikero typů sítí (kancelář, doma atd.) a související parametry, předem připravit sadu filtrů či provádět interaktivní konfiguraci při postupných dotazech.

Možnost reagovat na pokus o útok nabízí součást Detekce narušení, tedy jakýsi základní IDS. Pracuje prostým způsobem: základem je malá databáze známých typů útoku, s jejichž vzorci je komunikace srovnávána, a v případě podezření je vzdálený zdrojový počítač pro jakoukoliv další komunikaci zablokován. Příjemné je, že jednotlivé vzorce lze případně deaktivovat.

První součástí, jež pracuje v souladu s přihlášeným uživatelem, je Ochrana osobních údajů. Jejím úkolem je kontrolovat řetězce znaků, jež se pokoušíte jakýmkoliv způsobem (webový prohlížeč, e-mail, chatovací program) "vystrčit" z počítače do sítě, a dále vám to buďto zakázat, nebo se alespoň dotázat, myslíte-li to vážně. Všemu pochopitelně předchází postupná tvorba databáze těchto citlivých údajů každým uživatelem. Další komponentou k nezaplacení je Blokování reklamního obsahu, jež opět funguje na základě seznamu webových stránek a řetězců s nežádoucími odkazy. Individuální přidávání dalších položek je možné a opravdu pěkný je Koš na reklamy, kde toto provedete pouhým přetažením "vyskakovacího" okna na cílovou plochu a stiskem tlačítka Přidat. Třetí částí zosobněného štítu je nový Norton AntiSpam, bojující s nevyžádanou poštou. Jsou zde používány dva postupy jednou možností je sestavení seznamů tolerovaných či naopak nežádoucích odesílatelů, čímž jednoznačně komunikaci povolíme či eliminujeme, a dále program prohledává zprávy na výskyt definovaných řetězců v různých variantách. Příjemné je, že při instalaci lze načíst kompletní obsah Adresáře Windows, na druhou stranu chybí možnost importu z jiného formátu (třeba tabulky či databáze). Poslední částí osobní ochrany je výmluvný Dětský zámek. Cílem je omezit přístup k nevhodnému obsahu na internetu, a to jak prostřednictvím webu, tak třeba diskusních skupin. Bohužel, právě u této komponenty se silně projevuje nevýhoda globalizace dětem můžete sice nakrásně odepřít přístup třeba k erotickému obsahu, ovšem i přes ochranu se bez potíží podíváte na širokou škálu webů v doméně ".cz". Zkrátka, lokalizace obrazovek v aplikaci není totéž co důsledné přizpůsobení funkčnosti českému prostředí, takže Dětský zámek zklamal.

NIS 2004 je velmi všestranným nástrojem pro síťovou ochranu. Díky dobře navrženému ovládání je vhodný pro domácí uživatele, jejichž prioritou rozhodně není zkoumání počítačových sítí, a díky spolehlivému firewallu a integraci antiviru oprávněně vyvolává pocit slušného zabezpečení. Bohužel, Dětský zámek je funkční jen zčásti, a třeba antispamová kontrola funguje zpoloviny dle neznámého algoritmu, takže uživatel netuší, jak ovlivnit míru úspěšnosti.

Jednu poznámku bychom měli k lokalizaci. Produkt jsme zkoumali ve verzi 7.0.0.177, a úroveň českých textů byla velmi slabá: jednak po stránce technické (často se chybně zobrazovalo písmo, takže interpunkci nahradily nesrozumitelné znaky), jednak jazykové (chyby pravopisné i lexikální). A o opravdovém přizpůsobení tuzemskému prostředí již zmínka padla.

Norton Internet Security CZ

osobní firewall

správa účtů

ochrana osobních údajů

Dětský zámek

download při instalaci (cca 18 MB)

kvalita lokalizace

K recenzi poskytla firma: Symantec

Cena: 2 600 Kč (bez DPH)


Hardware


Televize v PC I.

Změnit osobní počítač v televizi není nijak těžké(CD)

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

C04P0030

Při plánování tematických celků pro hardwarové testy v roce 2004 jsme se rozhodli zařadit porovnání televizních karet, které počítač přemění na plnohodnotný televizor. Naším záměrem bylo otestovat co nejvíce výrobků z našeho trhu, avšak předvánoční nákupní horečka vyčistila sklady prodejců a nám se podařilo pro test získat jen sedm produktů se značkami Asus, Items, Leadtek, MSI a Pinnacle. Pro základní přehled funkcí, které současné televizní karty nabízejí, nám tyto výrobky poslouží velmi dobře. Přesto nelze zastírat fakt, že kromě nich lze narazit i na zařízení firem Hercules, Askey, Manli a dalších. S nimi vás seznámíme v některém z následujících vydání našeho časopisu.

Dříve a dnes

Televizní karty nejsou na trhu převratnou novinkou, s jistotou můžeme tvrdit, že se s menšími či většími úspěchy prodávaly i v minulém století. Oblíbené byly výrobky osazené čipovou sadou BT 848 nebo 878, které spolupracovaly nejen s dodávanými ovladači, ale také s programy, jež lze volně stáhnout z internetu. Původní programové vybavení totiž často nedokázalo naplno využít funkcí vestavěného tuneru a jen zřídka nabízelo nastavení pro změnu jasu či kontrastu, manuální vyladění programu, změny pořadí jednotlivých stanic nebo zlepšení obrazu pomocí doplňkových filtrů. Dodávaný software ne vždy zvládl české vysílací pásmo, a drobné chyby vývojářů v ovladačích i v inicializačních souborech často znemožňovaly správnou funkci výrobku. Rychlost procesoru počítače, kapacita operační paměti nebo pevného disku navíc bránily přímému nahrávání videosekvencí z vysílání, a narazit na program k zachycení videa od výrobce karty bylo skutečně výjimečné.

Doba se samozřejmě změnila, výkon procesorů podstatně vzrostl, prudce nabobtnaly kapacity pevných disků a zachycení videa dnes není velký problém. Pro starší i nové karty je možno použít oblíbené programy Dscaler ke sledování televize nebo VirtualDUB k nahrávání a úpravě filmů, na internetu lze najít i další aplikace, které mohou sledování televize nebo poslech rádia zpříjemnit. V mnoha případech je ale jejich použití zbytečné. Současné karty totiž pracují lépe než jejich starší sourozenci, programové vybavení je bohatší a často nabízí komplexní nástroje nejen pro zachycení filmů, ale také pro jejich úpravu a následné vypálení na CD nebo DVD disk. Televizní karty ve větší míře nabízejí i FM tuner pro poslech rozhlasového vysílání a stereofonní zvuk již není výjimkou potvrzující pravidlo.

Co a jak jsme testovali

Jednotlivé televizní karty byly postupně instalovány do počítačů PC osazených procesory AMD Athlon 1,6 a 2,0 GHz s 256 nebo 512 MB operační paměti, na kterých byl nainstalován operační systém Windows XP Professional. V obou případech byl k počítači přiveden anténní vstup kabelové televize Chello (dříve UPC) s programovou nabídkou 38 stanic. V minulosti jsme se již seznámili se staršími TV kartami PV951, Askey Tview99 nebo Leadtek TV. Svoje zkušenosti z dlouhodobého užívání těchto karet jsme proto využili i při hodnocení nových produktů. Při realizaci testu jsme věnovali pozornost úskalím instalace, rychlosti vyhledávání jednotlivých kanálů, možnostem nastavení kanálů, obrazu a zvuku a schopnostem doplňkových programů. U karet vybavených navíc i FM rádiem jsme zjišťovali možnosti nastavení a ukládání stanic. V popisu jednotlivých zařízení uvádíme údaje o kvalitě obrazu a zvuku a podrobněji rozebíráme i postřehy získané při práci se standardně dodávaným softwarem. Jedná se o subjektivní posouzení výrobků mezi sebou, nároky uživatelů se samozřejmě mohou lišit od našich požadavků, a proto naše poznámky chápejte pouze jako určité doporučení k nákupu.

Asus TV FM Card

Televizní karta společnosti Asus je určena pro počítače s pamětí nejméně 64 MB, grafickou kartou s pamětí od 16 MB, nainstalovaným systémem Windows 98 nebo novějším a ovladači DirectX od verze 8.0. Je vybavena čipovou sadou Philips 7134 a nabízí stereofonní vysílání jak u televize, tak vestavěného FM rádia. V balení uživatel nalezne kartu, dálkové ovládání, přijímač dálkového ovládání, který se zapojuje do USB portu, a propojovací vnitřní audiokabel. K dispozici je i Asus AV adaptér se zásuvkami kompozitního videa a S-Videa. Software je umístěn na trojici kompaktních disků. Nabízí ovladače karty a dálkového ovládání, software Power Director Pro k zachycení a editaci videa a program Asus Video Security, s nímž lze s připojenou kamerou střežit libovolný prostor. Další software se jmenuje Asus Home Theater a řídí televizní a rozhlasový příjem a navíc zprostředkuje prohlížení obrázků z pevného disku, přehrávání audio- i videosouborů, ale také kompaktních nebo DVD disků. Po instalaci ovladačů a spuštění programu Asus Home Theater se obrazovka počítače zaplní ovládacími prvky pro TV a FM modul, přehrávání audia či videa nebo DVD. Tuner při testu spolehlivě našel všechny stanice, bohužel k tomu potřeboval 22 minut. Naladění stanic uživatel neprovádí každý den, přesto je naměřený čas ve srovnání s ostatními neúměrně dlouhý. Programy je možno vyhledat pouze automaticky, není podporován režim manuálního vyhledávání nebo přímé zadání vysílací frekvence. Stejně tak se nepodařilo změnit pořadí jednotlivých stanic nebo jejich označení. Při sledování TV programu má uživatel k dispozici malé náhledové okno v levé spodní části monitoru, může ale přepnout do celoobrazovkového režimu se zobrazením ovládání nebo bez něj. Není ale možné zmenšit obraz a sledovat jej na popředí jiné otevřené aplikace. Odlišná situace nastává u rádia. Zde lze automaticky vyhledat nebo manuálně zadat dostupné stanice a v ovládání napsat jejich jména. Ovladač podporuje uložení 10 stanic do paměti, po minimalizaci rozhraní lze pracovat v jiné aplikaci a poslouchat rádio. Software je určen i pro zachycení videa do formátu MPEG1/MPEG2 v rozlišení od 160 x 120 do 720 x 576 bodů. Při testu se nám líbila vynikající kvalita obrazu, která nebyla jiným výrobkem překonána, a výborné hodnocení si Asus zaslouží za bezproblémové zobrazení teletextu se správnou českou diakritikou. Mezi nedostatky můžeme zařadit absenci změn obrazu (jas, kontrast, sytost barev) nebo ne zcela korektní přechody mezi televizním vysíláním a záznamem dat. Přibližně třetina pokusů skončila ztrátou zvuku, případně zamrznutím softwaru. V této situaci bohužel nepomohly ani nové verze ovladačů. Vadila nám i nutnost sledovat TV vysílání výhradně v rozhraní Asus Home Theater. Tato karta bohužel nespolupracovala s aktuální verzí programu DScaler, takže při TV přenosech se bez nativního ovládání zřejmě neobejdete. Cena karty byla stanovena na 2 574 Kč vč. DPH.

Items Much TV Plus

Výrobek firmy Items byl jako jeden z mála dodán s českou instalační příručkou a na český překlad jsme narazili i v některých možnostech nastavení ovládacího programu. Karta je vybavena čipem Philips 7134, uživateli nabídne stereofonní vysílání televize i rozhlasu, její obraz je velmi dobrý, nedosahuje ale kvality předcházejícího výrobku. Pro sledování televize by měl postačovat počítač s procesorem Pentium 90 a 32 MB paměti, obraz by ale u takové konfigurace pracoval v nízkém rozlišení a nahrávání sekvencí by bylo rozhodně nemožné. Pro běžný provoz je proto doporučován procesor s frekvencí 450-600 MHz a 64-128 MB paměti. Samozřejmě i zde platí, že pro nahrávání videa je vyšší takt procesoru a větší kapacita paměti podstatnou výhodou. S kartou je dodáváno dálkové ovládání, IR čidlo s jack konektorem, vnější audiokabel k propojení se zvukovou kartou a drátěná FM anténa. Pokud vlastníte vnitřní audiokabel (shodný s kabeláží pro CD nebo DVD mechaniky), můžete zvukovou a televizní kartu propojit i uvnitř počítačové skříně. Instalace driverů a programového vybavení je díky dobře zpracovanému průvodci bezproblémová, ovládací utility pro televizi i rádio jsou velmi jednoduché a přehledné. Při prvním spuštění karty je třeba zadat vysílací normu a pak zvolit automatické nebo manuální naladění jednotlivých stanic. Úspěšnost detekce byla při nastavení "Česká republika" jen 70% a některé kanály se nepodařilo dohledat ani ručním doladěním. Stejně jako v několika dalších případech, ani tato karta není dodána se správným inicializačním souborem a k volbě "Česká republika" přiřazuje jiné vysílací pásmo. S podobným problémem jsme se v minulosti již několikrát setkali. Uživatel může najít v adresáři Windows INI soubor a opravit řetězec nastavení pro ČR, nebo jednoduše změnit nastavení karty na jinou oblast. V 99 procentech případů vyhovuje nastavení pro Švýcarsko (pokud zklame, doporučujeme zvolit Anglii). Při testu jsme volili jednodušší možnost a volba Švýcarska kartě vyhovovala, neboť při následném hledání televizních stanic správně detekovala všech 38 programů. Samotné vyhledávání stanic trvalo 1 minutu a 7 sekund, jednotlivé programy je možné řadit podle vlastního uvážení a pozměnit názvy. Okno s vysíláním může pracovat v předvolených rozlišeních, uživatelských formátech a na celé obrazovce. Ovládací panel je vybaven přepínačem mono a stereofonního zvukového výstupu, tlačítky pro zadání čísla kanálu a pro pohyb vpřed a vzad. Nechybí zde ani tlačítko teletextu, po jeho stisku se však uživatel dostane jen do menu TV karty se změnami jasu, kontrastu a vyvážení sytosti. O teletext ale nemusí být ochuzen, na disku s ovladači je k dispozici samostatný program pro prohlížení teletextových stránek, který podporuje českou znakovou sadu. Ovládání rozhlasového vysílání vyhlíží stejně jako ovladač TV. Pro poslech je možné vybrat a do paměti uložit 10 stanic, nelze je však pojmenovat. Items Much TV Plus běžně pracuje jen s videoformátem AVI a audiem WAV, s jiným programovým vybaveným lze docílit i využití kodeků MPEG1, 2 nebo 4. Podle dokumentace by měl být k výrobku dodán i software WinDRV Control Panel, s nímž je možné plánovat nahrávání při nepřítomnosti uživatele. V našem případě se ale takový program na instalačním disku nenacházel a nebyl k dispozici ani na internetových stránkách výrobce. V celkovém hodnocení můžete Items Much TV Plus označit jako výrobek s velmi dobrým obrazem a zvukem a poněkud jednoduššími funkcemi. V dodávaném ovladači TV při přepínání kanálů často dochází ke krátkým prodlevám a ztrátě obrazu na 0,2-0,3 sec. Karta ale spolupracuje s programem Dscaler (v nastavení není výslovně uvedena, je třeba zvolit kompatibilní Manli MTV002), kde se ztráty obrazu neprojevily. Mezi výhody určitě patří pořizovací cena 1 407 Kč.

Leadtek WinFast TV2000 XP

Mezi nejlevnější výrobky v kategorii patří také televizní karta Leadtek WinFast TV2000 XP. Tento model jako jediný v našem porovnání nenabízí FM modul pro poslech rozhlasových stanic a podle dokumentace neměl být vybaven dálkovým ovládáním. V krabici jsme však dálkový ovladač našli a také jej úspěšně používali. Kromě něj jsme objevili vnější propojovací audiokabel a redukci, díky níž může karta pracovat s externími zdroji S-Video nebo kompozitní video. WinFast TV2000 XP můžeme chápat jako výrobek pro uživatele, kteří nepotřebují stereofonní televizní vysílání, ale nechtějí se vzdát sledování teletextu. Karta s čipem Conexant 878A podporuje teletext, avšak bez správného zobrazení českých znaků. Pro čtení domácích zpráv tak bude uživatel potřebovat více shovívavosti, představivosti a trpělivosti. Tento problém je ale jedním z mála nedostatků, s nimiž jsme se při testu setkali. Karta značky Leadtek se snadno instaluje, při ladění televizních stanic jsme byli překvapeni rychlostí práce, na nalezení všech 38 programů jsme s kartou potřebovali jen 21 sekund. Ovládání je celkem přehledné a nabízí funkce pro přejmenování a přesun stanic, změny vyvážení jasu, kontrastu či nasycení. Kromě nich je k dispozici také nastavení pro zachycení videa s přímou podporou formátů MPEG1 a MPEG2 a možností vlastního nastavení jiných kodeků, např. MPEG4. Překvapilo nás přímé vypalování souboru na připojené CD-RW nebo DVD-RW mechanice, ale také plánování nahrávání filmů při nepřítomnosti uživatele. V něm stačí zadat datum, čas a vysílací kanál, a ve stanovenou dobu se videosekvence uloží na disk počítače. Při sledování televizního vysílání je možné vybírat celoobrazovkový režim nebo obraz v menším okně, a vysílání bez problémů běží i při práci v jiných aplikacích. Podporována je funkce Time Shifting, při které lze část pořadu nahrát na disk. Pokud potřebujete odběhnout od "televizní obrazovky", pak stačí stisknout jediné tlačítko, a film nebo zpravodajství budou nahrány pro pozdější využití. Po návratu k monitoru jednoduše kliknete na stejné tlačítko a záznam bude v menším okénku běžet v hlavní obrazovce (mod Picture in Picture). Výhodou testované karty je pořizovací cena 1 403 Kč a rychlé a zároveň přesné ladění či přepínání televizních stanic. Obraz byl při testu velmi dobrý, předčil starší televizí karty, ale nestačil na Asus TV FM Card. Výhrady samozřejmě máme ke špatné diakritice teletextu.

Leadtek WinFast TV2000 XP DeLuxe

Druhá karta společnosti Leadtek je o několik stokorun dražší a podle technické dokumentace má pracovat stejně jako model TV2000XP, avšak navíc nabídnout i FM stereofonní rádio. Nároky na hostitelský počítač jsou přitom zcela srovnatelné. Karty Leadtek pro svůj provoz potřebují počítač s operačním systémem Windows 98 nebo vyšší verzí. Pro sledování televizního nebo rozhlasového vysílání a přehrávání videa je možno použít stroje s procesorem 350-500 MHz, v případě zachytávání videa a zvuku by se frekvence procesoru měla pohybovat od 1 GHz. Grafická karta by měla mít alespoň 16 MB paměti a v počítači musí být instalovány ovladače DirectX 8.1. Obě karty mají stejnou čipovou sadu a velmi podobný software, který byl u modelu DeLuxe doplněn o ovládání FM rádia a ve výbavě proto přibyla i jednoduchá drátěná anténa. Dražší výrobek Leadteku při testu nedokázal zobrazit teletext, resp. nebyl vybaven žádným nástrojem, který by si s teletextem rozuměl. Televizní vysílání zůstalo jen monofonní, avšak instalovaný FM modul nabízí i stereovýstup. Na rádiu lze automaticky nebo ručně najít rozhlasové stanice a uložit je do paměti i se správným označením (pojmenováním). Deseti stanicím je možné přiřadit tlačítko rychlé volby, při poslechu rádia tedy nemusíte hledat oblíbené frekvence, ale pouze stisknete číslice 0-9. Rozhlasové vysílání lze zachytávat stejně snadno jako videosekvence stačí kliknout na tlačítko záznamu nebo stisknout jej na dálkovém ovládání. Rychlost a přesnost nastavení TV je stejná jako u předchozího modelu, možnost plánování nahrávek či kvalita obrazu také. Ke kartě Leadtek WinFast TV2000 XP DeLuxe je navíc dodáván zajímavý software. Jedná se o Ulead Video Studio 6.0 a Cool 3D 3.0 pro editaci videosekvencí a výrobu vlastních VCD, SVCD nebo DVD disků. Cena této karty byla stanovena na 2 031 Kč.


Televize v PC II.

Leadtek WinFast TV2000 XP Expert

S posledním zástupcem firmy Leadtek se opět přesuneme do vyšší cenové hladiny. Karta slučuje výhody obou předchozích sourozenců a něco přidává. Nabízí tedy zajímavý editační software pro zachycení a zpracování videa na CD nebo DVD disky a zprostředkuje bezproblémové rozhlasové vysílání. Byla však změněna čipová sada a instalovaný Conexant 881/883 předvede zákazníkovi lepší obraz, ale také stereofonní zvukový výstup. Externí propojovací kabel byl zároveň zaměněn za interní, takže vnější vstup do zvukové karty může zákazník použít pro jiné účely. Ovládání programu je shodné s předchozími modely a ladění i listování v předvolených rozhlasových nebo televizních stanicích snad nemůže být snadnější. Nemá smysl znovu opakovat věty o ovládání karty, které jsme použili u předchozí dvojice produktů. Proto jen doplníme, že na obrazovku se vrátil i příjem teletextu, bohužel se stejnou vadou jako u modelu TV2000XP, tedy špatným zobrazováním českých znaků. Tato vada je však jediným vážným prohřeškem televizní karty. Leadtek WinFast 2000 XP Expert byl nejlepší z celé trojice této značky, ale díky snadné obsluze a mnoha zajímavým funkcím zvítězil i v celém testu. Pokud si do své domácnosti chcete pořídit vítězný produkt, připravte si na nákup 2 313 Kč.

MSI TV@nywhere Master

Karta TV@nywhere Master svým názvem možná naznačuje, že je mistrovským dílem společnosti MSI. Po zkušenostech z praktického provozu bychom však tento názor upravili karta je určena pro pokročilé uživatele (mistry :-)) a začátečník by se tomuto výrobku měl vyhnout, nebo požádat o pomoc s instalací servisního technika. Výrobek totiž trpěl několika zásadními neduhy. Ovladače dodávané na kompaktním disku nerozpoznaly kartu a chybně nabízely softwarové vybavení k jiné verzi karet MSI (MS-8776 namísto MS-8806). Ani manuální výběr ovladače nevedl ke správné instalaci, a proto nezbylo, než z internetových stránek výrobce získat aktuální verzi driverů. Po downloadu 28 MB dat a rozbalení archivních souborů do potřebných adresářů se nám podařilo software nainstalovat. První část úkolu byla zdárně dokončena a zdánlivě nic nebránilo správnému použití výrobku. Jenže vývojoví pracovníci MSI zjevně nepocházejí z našich zeměpisných šířek a do inicializačního souboru TV ovladače vložili chybný řetězec, takže po volbě TV systému "kabel, Česká republika", se podařilo navolit jen 1 zrnitý obraz bez zvuku. Nepomohlo ani následné manuální zadávání frekvencí. I tentokrát nám naštěstí pomohla změna nastavení na lokalitu Švýcarsko, a software poslušně za 43 sekund dohledal všechny televizní stanice. Radostnější bylo hledání rozhlasových stanic, neboť software pro ovládání FM modulu pracoval bezchybně. Po prvotních nesnázích jsme se konečně mohli věnovat sledování televize a poslouchání hudby. Televizní karta společnosti MSI je vybavena čipem Conexant 881 a v televizním a rozhlasovém vysílání nabízí stereofonní zvuk. V balení uživatel s kartou získá drátovou anténu pro příjem rozhlasu, externí audiokabel k propojení se zvukovou kartou, čidlo dálkového ovládání, poměrně drobný dálkový ovladač a propojovací kabely S-Videa. Software je uložen na dvou CD, první obsahuje drivery a ovladače TV i FM modulu, na druhém je uložen program InterVideo WinProducer, který umožní zachycení a editaci videa. Televizní karta pracuje s formáty MPEG1, MPEG2 a podporuje také MPEG4. Ovládací program je vhodný k rychlému automatickému nebo manuálnímu vyhledání stanic, jejich uložení, přesunu i přejmenování. Výrobek MSI plně podporuje plánování nahrávek při nepřítomnosti uživatele, nabízí samostatná nastavení pro úpravy jasu, kontrastu a sytosti obrazu a volby kodeku pro zachycení audia i videa. Televizní výstup může být sledován v samostatném okně nebo na celé obrazovce, na plochu obrazu lze vyrovnat 16 oken náhledu jednotlivých stanic a kliknutím vybrat ten, který bude dále sledován. Kvalita obrazu je srovnatelná s výrobkem Leadtek WinFast TV2000 XP Expert. Ovládání FM rádia je zhotoveno ve třech různých grafických stylech, nabízí základní funkce pro automatické i manuální volby rozhlasových stanic, jejich uložení do paměti, pojmenování a také přiřazení 6 stanic k tlačítkům rychlé volby. Cena televizní karty s FM modulem byla stanovena na 2 074 Kč. Výrobek společnosti MSI dokáže pracovat bezchybně, bohužel ale až po značném počátečním úsilí při hledání správného programového vybavení.

Pinnacle PCTV Pro

Závěr našeho testu bude věnován televizní kartě společnosti Pinnacle. Výrobek s označením PCTV Pro nám byl dodán se dvěma kompaktními disky. Na prvním byly originální ovladače a software, druhý obsahoval českou dokumentaci a překlad původních programů. V balení nechybělo dálkové ovládání s připojením na 9pinovou zásuvku sériového portu a externí audiokabel (podporováno je i vnitřní připojení). Překvapilo nás, že uživatel s kartou nedostane anténu pro příjem rádia, přestože hardware i software je pro poslech FM rozhlasu plně připraven. Karta je osazena čipem Conexant 878A, umožňuje externí připojení S-Videa a kompozitního videa a při zachytávání sekvencí může pracovat s kodeky MPEG1, 2 a 4 (MPEG 4 je třeba získat z internetu). Podporováno je přímé vypalování na CD nebo DVD disky. Kvalitou obrazu se výrobek řadí po bok předchozí dvojice zařízení. Instalace driverů a programového vybavení proběhla zdárně, při hledání TV stanic jsme na první pokus dokázali najít 25 programů. I tentokrát nám změna lokality na Švýcarsko pomohla najít všechny vysílané programy. Doba vyhledání programů je závislá na tom, zda uživatel potřebuje jen TV stanice, nebo se rozhodne i pro hledání rozhlasového vysílání. V prvním případě trvá hledání 2 minuty a 40 sekund, ve druhém 5 minut a 22 sekund. Grafické znázornění ovládání TV a FM vysílání je podobné a okna mohou být doplněna lištou nástrojů pro spuštění nahrávání. V nastavení stanic je možno měnit pořadí i jména programů, spoléhat na automatické hledání i manuální zadání frekvence. Pojmenované stanice lze řadit i podle abecedy. Funkce programového vybavení jsou na velmi vysoké úrovni a nabízejí základní i pokročilé volby ke změnám jasu, kontrastu a nasycení, doplněné o volby kodeku, kvalitu a plánování zachytávání videa nebo audia. Televize i rádio nabízejí stereofonní a monofonní vysílání, u některých televizních stanic se zákazník setká také s duálním zvukovým výstupem. Označení vysílání je patrné na ovládacím panelu pro televizi nebo rádio. S kartou Pinnacle si uživatel může listovat v teletextových stránkách, vracet se k prohlížení videosekvencí nebo BMP či JPG snímků zachycených obrazovek, případně poslechu uložených audionahrávek. Při testu nás překvapila doba, kterou karta potřebuje pro přepnutí z televizního na rozhlasové vysílání. Naměřených 15 sekund je ve srovnání s ostatními (1-5 sekund) poměrně dlouhý úsek. V několika případech se při rychlém přepínání kanálů rozešel obraz se zvukem, a nezáleželo přitom na velikosti obrazu nebo množství ostatních spuštěných aplikací. Pro vyřešení pomohl jen restart aplikace. Můžeme uvést, že tento fakt výrazně poškodil jinak výborný dojem, který jsme z testu měli. Druhým faktorem, jenž nepříznivě ovlivní rozhodování o nákupu, zřejmě bude cena 3 457 Kč.


Pověste obraz I.

Datové projektory zářivé - krabičky se světlou budoucností(CD)

Lucie Vachková, Michal Bareš, Tomáš Jirásko, Hynek Vácha

C04P0032;CO4P0033;C04P0034;C04P0035;C04P0036

I když je to s podivem, projektor je vynálezem již notně starým. Samozřejmě nejedná se o datový projektor, jak jej známe dnes, ale spíše o projekční zařízení. Pokud pomineme nejstarší pokusy s projekcí v období starověku, bylo prvním projektorem založeným na seriózním bádání zařízení zvané Camera Obscura. K projekci, zřejmě jako první aparát, využívalo jednoduchý systém vybavený optickou čočkou. Jejím úkolem bylo korigovat směr světelných paprsků, tak aby byl promítaný obraz zřetelnější. Primitivní projektor spatřil světlo světa již v šestnáctém století a o století později se objevil projekční systém pojmenovaný Laterna Magika. Dál šel vývoj přes vynálezy jako např. Vaulabelleův a Hémardinquerův projekční stroboskop, který si již zahrával i s projekcí pohyblivé animace. Ve století devatenáctém se objevuje chemický film a první klasické promítačky. Po objevu možnosti přenášet obraz elektronicky (ve dvacátém století) se začínají vyrábět první videoprojektory.

Ve chvíli, kdy se začaly výrazněji rozšiřovat počítače, vyrobili pracovníci výzkumných laboratoří i projektory, které dokázaly místo videosignálu zobrazovat počítačový výstup. Později se ukázalo, že mnoho uživatelů by mělo rádo zařízení, které zvládne prezentovat jak klasický videosignál, tak i obraz z počítače. Další vývoj proto již patřil především datovým projektorům, které se sice označují jako "datové", nicméně téměř bez výjimek dokáží zpracovávat oba výše uvedené signály, tedy jak klasický např. z videa, DVD přehrávače či kamery ve formátech NTSC, PAL, SECAM a později i HDTV tak i z počítače (dnes se často podporují standardy VGA i DVI).

Rozvoj projektorů v posledních letech

Ve vývoji datových projektorů tomu bylo poměrně dlouhou dobu zcela jinak než v samotném segmentu IT. Projektory se sice vyvíjely, ale jejich pořizovací cena byla značně vysoká a zabraňovala masivnějšímu rozšíření do velkého konzumního trhu. Teprve až po roce 2000 klesly pořizovací ceny na únosnou úroveň tak, že i středně velké společnosti mohly začít uvažovat o zakoupení vlastního datového projektoru. Zvýšením odbytu projekční techniky a vlivem nástupu vylepšených technologií se začal výrazně zrychlovat i vývoj datových projektorů. Ceny dále klesaly a výrobci začali do projektorů implementovat nejrozličnější technologie. Ty se dnes zdaleka netýkají pouze samotné projekce obrazu, ale nabízejí i zcela nové a převratné služby. Vesměs se týkají oblasti uživatelského pohodlí a konektivity produktu ke zdrojům dat. Vyjma toho, samozřejmě, pokračuje i trend v miniaturizaci. Výrobci se snaží vytvořit nejen zařízení s mnoha užitečnými službami, ale i s velikostí a hmotností, jež umožní snadné přenášení. Je poměrně logické, že datové projektory nabité moderními technologiemi (např. Wi-Fi karta, různé sloty na paměťové karty atd.) a v miniaturním provedení jsou i dnes pro široké masy konzumních zákazníků cenově méně dostupné. Na tuto skutečnost ovšem vývojáři myslí a snaží se přijít s novými kategoriemi produktů. Prodejci je směřují na konzumní trh, kde stojí malé firmy a dokonce i koncoví zákazníci v podobě běžných domácích uživatelů. Pro ně jsou totiž připraveny produkty, které sice nenabízejí nejvyšší kvalitu obrazu (disponují většinou nižším rozlišením a slabším světelným výkonem), ale na druhé straně jsou jejich pořizovací ceny velmi příznivé.

Co projektory zvládají

Běžné datové projektory pracují v nativním rozlišení SVGA (800 x 600 bodů), XGA (1 024 x 768 bodů) nebo ty nejdražší dokonce v režimu SXGA (1 280 x 1 024 bodů). Pro běžné účely je dnes plně dostačujícím řešením režim XGA. Orientujete-li se především na promítání videa, postačí vám s přehledem i SVGA.

Dalším důležitým parametrem je světelný výkon, který se udává v ANSI Im. Za dostatečnou hodnotu pro domácnost lze považovat 600 až 800 ANSI Im, pro malé firemní prezentace přijde vhod alespoň 1 000 ANSI Im a pro větší prostory pak

2 000 až 3 000 ANSI Im. Samozřejmě, existují i velké projektory dosahující světelného toku o intenzitě i 5 či 7 tisíc ANSI Im, nicméně to jsou většinou nepříliš mobilní krabice, určené pro generování velmi rozměrného obrazu, nebo pro využití i při běžném denním světle.

Snad všechny dnešní projektory zvládají televizní normy PAL, SECAM i NTSC a některé si poradí i s moderním HDTV signálem. Pokud chcete připojit i počítač, je připraven konektor VGA(D-Sub) a často i rozhraní DVI. Disponuje-li zařízení vstupem DVI (konkrétně DVI-I), je to výhodnější, neboť lze zobrazovat jak obraz v digitální podobě, tak s pomocí redukce i běžný analogový signál VGA.

Dálkové ovládání a firmware jsou důležité především z uživatelského hlediska. Některé projektory (např. jisté modely značky Epson) jsou osazeny inteligentním firmwarem, jenž umožňuje vytvářet prezentaci přímo uvnitř projektoru. Při tomto procesu se využívají předem připravené fotografie či upravené dokumenty a data jsou zpravidla uložena na paměťové kartě, kterou lze zasunout přímo do slotu v těle projektoru. Výhodou je, že na efektní prezentaci můžete jít vybaveni pouze jediným zařízením projektorem.

Jak lze rozdělit datové projektory

Je mnoho způsobů jak lze datové projektory rozčlenit do kategorií, vždy záleží na úhlu pohledu, který zaujmete. Nicméně nejčastěji se projekční zařízení dělí podle pořizovací ceny, technologie a podle mobilnosti, ze které také plyne, kde se budou moci jednotlivé typy projektorů nejlépe využívat.

Tříděním podle pořizovací ceny se nemusíme výrazněji zabývat, neboť záleží na každém uživateli, jaké jsou jeho finanční možnosti. Pouze uvedeme přehled cen, které se u jednotlivých typů produktů vyskytují.

Nejlevnější třídu představují projektory pro malé prezentace či pro domácí použití. Jejich ceny se pohybují již od cca 36 tisíc včetně DPH. Střední třída začíná přibližně na cenové hladině 60 až 70 tisíc Kč včetně DPH. Produkty nabízejí pokročilejší služby a většinou i vyšší rozlišení obrazu.

Nejvyšší kategorii představují produkty pro nejnáročnější. Pořizovací ceny mohou přesahovat sto i dvě stě tisíc korun s daní, a zákazník neplatí pouze vysokou výbavu v podobě nejmodernějších technologií či miniaturní rozměry, ale i vývoj. Ostatně tak je tomu u nejdražších produktů vždy, nejen v odvětví projekční techniky, ale i v IT odvětví celkově.

Dalším kritériem, podle kterého lze dělit projektory, je jejich přenositelnost.

Ultralehké projektory

Mezi tyto produkty se řadí výrobky, které jsou rozměrově velmi malé (půdorys mnohdy nepřesahuje ani podložku pod myš) a jejich hmotnost se pohybuje do 1,5 kg. Není výjimkou, že je hmotnost snížena i na 0,9 kg, jako např. u projektorů Ask M1 nebo InFocus LP 120. Ostatně i rozměry těchto drobečků (cca 248 x 52 x 94 mm) napovídají, že jsou určeny především pro nejnáročnější zákazníky. Ti totiž ocení nejen výše uvedená pozitiva, ale i elegantní a reprezentativní design, jímž jsou bez výjimky projektory vybaveny. Vzhled je totiž u ultralehkých zařízení důležitý, počítá se s tím, že se dostanou k rukám vůdčích manažerů, kterým je jejich dobrý image téměř vším. Je jasné, že třída "trpasličích" projektorů je finančně dražší a její příslušníci se vždy řadí k hi-endu.

Lehce přenositelné projektory

Datové projektory spadající do této rodiny se vyznačují jednoduchou přenositelností např. na služebních cestách a podobně. Oproti ultralehkým jsou sice o něco těžší a většinou i rozměrově větší, nicméně nabízejí buď výhodnější pořizovací cenu, či vyšší rozsah služeb. Většinou v podobě větší škály připojitelných konektorů nebo v uživatelském pohodlí. Např. projektor Epson EMP-74 je vybaven čidlem pro zjištění náklonu (to je užitečné ve chvíli, kdy podložíte projektor nebo vysunete pomocné opěrky a ten se nachází v šikmé poloze). S pomocí čidla pak EMP-74 nabízí službu, která automaticky koriguje lichoběžníkové zkreslení obrazu (Keystone).

Lehce přenositelné projektory se hodí na běžné služební cesty či do firem, kde bude obraz sledovat menší počet diváků. Hmotnost projektorů se obvykle pohybuje okolo cca 2 až 3 kg.

Přenositelné projektory

Na rozdíl od předchozí kategorie jsou tato zařízení rozměrově lehce větší a také jejich hmotnost je vyšší. Například Panasonic PT-L780NTE se může pochlubit pěti a půl kilogramy, a ASK C300 dokonce 6 kg. Na druhou stranu jsou tyto produkty již připraveny pro větší sály a jejich světelný výkon (okolo 2 500 až 3 500 ANSI Im) i široká nabídka přípojných konektorů tomu patřičně odpovídají. Projektory jsou sice označené jako přenositelné, nicméně tím se myslí, že je možné je přenášet, avšak ideálně jen příležitostně, např. v rámci jedné společnosti a pouze ve chvílích potřeby. Jinak je vhodné nainstalovat projektor do jednoho přednáškového sálu a využívat jej stacionárně pouze tam.

Konferenční projektory

Poslední kategorii v našem dělení projektorů podle mobility, je skupina konferenčních projektorů. Jejich posláním je sloužit na jednom jediném místě, kde se pevně integrují do výbavy přednáškové kon 7 700 ANSI Im, který je dostačující i pro velmi rozlehlé konferenční sály. Nezřídka jsou konferenční datové projektory vybaveny motorem ovládaným ostřením a funkcí optického přiblížení obrazu. Pak je totiž možné plnohodnotně ovládat projektor pouze s využitím dálkového ovládání, zatímco zařízení je ukryto v zapuštěné zadní stěně místnosti nebo zavěšeno na stropě. Pořizovací ceny konferenčních produktů se pohybují ve stovkách tisíc korun a různí se především podle nabídky služeb a podle světelného výkonu.

Jak pracují projektory

Rozdělení projektorů podle využití máme za sebou a nezbývá nám, než se podívat na to, jak pracují projektory uvnitř. Vzhledem k produktům, které jsme měli na test a jejichž samostatné recenze si můžete přečíst dále, nás budou zajímat hlavně technologie LCD a DLP.

Princip LCD projektorů

Technologie LCD je v současnosti (u běžných projektorů) nejvyužívanější. Je totiž cenově dostupná a přináší s ohledem na pořizovací cenu velmi dobré výsledky. U LCD zařízení vysílá projekční lampa světelný svazek do optického systému hranolů, který jej rozkládá na tři díly. Pomocí barevných filtrů (nejčastěji složek RGB) se každý svazek obarvuje a samostatně prosvětluje jeden z trojice LCD displejů, které vykreslují příslušnou barevnou složku zdrojového obrazu. Vygenerované R,G a B obrazy se spojují do plně barevného opět s pomocí optických hranolů. Objektivem se následně promítá již plně barevný obraz.

Výhodou LCD projektorů je cenová dostupnost. Nevýhodou pak rozměry, které jsou sice řádově menší například oproti technologii CRT, ovšem na modely s DLP nestačí.

Princip DLP projektorů

Pouze díky technologii DLP, kterou vyvinula společnost Texas Instruments, se dnes mnoho manažerů může pochlubit skutečně malými a ultralehkými projektory. Tato zařízení totiž využívají systému DLP (Digital Light Processing), který spoléhá na miniaturní čip DMD (Digital Micromirror Device), tedy na procesor pracující s povrchem pokrytým mnoha miniaturními mikrozrcátky. Každému obrazovému pixelu náleží jedno miniaturní zrcátko, jehož vychýlení z normální polohy se řídí pomocí elektrického náboje. Podle toho, jak rychle nebo pomalu kmitá příslušné zrcátko, se generuje i intenzita světelného bodu.

Pro získání barevného obrazu se (u nákladnějších projektorů) využívá trojice DMD čipů, přičemž každý z nich má za úkol generovat jednu základní barevnou složku RGB. Spojením složek se generuje barevný obraz. Druhým způsobem, který se využívá častěji pro snížení nákladů a miniaturizaci celého systému, je využití pouze jednoho DMD čipu. Před zrcátky je umístěn rychle rotující filtr (kotouč), jenž je rozdělen do tří barev. Projektor pak musí s každou dokončenou otáčkou zvládnout vykreslit všechny tři barevné složky. Obraz se skládá do plně barevného díky nedokonalosti lidského oka.

Výhoda DLP systému tkví především v malých rozměrech, vysokém kontrastu a jasu obrazu i při využití relativně slabé projekční lampy. Nevýhodou je vyšší pořizovací cena.


Pověste obraz II.

Budoucnost

V blízké budoucnosti lze předpokládat další vylepšování stávajících technologií, především LCD a DLP systémů, kde pomohou např. vylepšené LCD displeje nebo čipy DMD s vyšším počtem obrazových bodů. Také lze předpokládat vylepšování v oblasti bezdrátových komunikací, ať se již bude využívat standard Bluetooth či Wi-Fi. V neposlední řadě je pravděpodobné, že se bude vyvíjet i firmware, který bude umět stále lépe prezentovat z paměťových médií. V každém případě, novinek bude u nových projektorů stále víc a víc.

Acer PD110

Z hlediska použité technologie se jedná o projektor vyšší kategorie a tomu také odpovídá většina parametrů, s výjimkou ceny, jež je zdaleka nejnižší z testovaných produktů. Podle výrobce patří projektor do kategorie semi-stacionárních přístrojů, jež jsou vhodné jak pro trvalé umístění, například v učebně, tak pro použití na cestách. Rozměry 272 x 211 x 86 mm a hmotnost (2 kg) pak možnost častého přenášení jen umocňují. Nejsou však důvodem pro nízký optický výkon, jak tomu je u některých projektorů určených výhradně na cesty, protože se svítivostí 1 100 lumenů a kontrastním poměrem 1 700 : 1 se nebudete muset obávat ani prezentací v hůře zatemněných místnostech. Zvláště při častých manipulacích pak rozhodně není na škodu ani kryt z hořčíkové slitiny, jenž dodá projektoru přece jen větší odolnost. Nativní rozlišení projektoru je 800 x 600 bodů, což stačí pro většinu běžných aplikací. Jak prezentace, tak i případné přehrávání videa rozhodnete-li se použít projektor jako součást domácího kina budou zobrazeny dostatečně kvalitně. Potřebujete-li rozlišení větší, můžete použít funkci komprimovaného rozlišení (až 1 280 x 1 024). Celkem nepříjemná je však absence zoomu. Kvůli tomu totiž existuje jen jedna možnost jak změnit velikost úhlopříčky posouvat projektor blíže, či dále od plátna. Absence reproduktoru není tak kritická, protože ozvučení je stejně lepší řešit jinak. Videosignál lze do projektoru dostat prakticky z každého běžného zařízení. K dispozici jsou nejrozšířenější vstupy, jako S-Video, cinch a VGA. Ovládat základní nastavení lze pomocí menu zobrazeného na plátně. Parametrem, důležitým při častém používání projektoru je životnost lampy, jež by se měla pohybovat okolo 2 000 hodin.

LG RD-JT31

Produkt označený logem firmy LG patří mezi velmi malé projektory s vysokým výkonem. Již na první pohled na něm zaujme jeho střídmý a praktický design. Výrobce se hodně zaměřil na na preciznost zpracování a na použití kvalitních materiálů, které jsou vhodné pro zařízení, u něhož lze očekávat časté transporty a tedy i ne zrovna šetrné zacházení. Všechny kryty jsou tudíž velice pevné a boky jsou navíc pokryty gumou, která zvyšuje jistotu úchopu při přenášení. Tyto vlastnosti projektor přímo předurčují pro použití při cestách za prezentacemi. S ohledem na kompaktní rozměry by byl vhodný i jako komponenta domácího kina, protože jeho umístění určitě nezpůsobí obtíže. Díky využití technologie DLP dosahuje projektor velmi dobrých parametrů, její použití se však bohužel promítlo do ceny. Zajímavě je vyřešen kryt optiky, který chrání celou přední část projektoru, je však asi nejzranitelnější částí celého přístroje, protože po jeho odklopení volně visí a občas trochu překáží při nasměrování a ustavení projektoru. Parametry přístroje jsou opravdu velmi příjemné nativní rozlišení SVGA (800 x 600 bodů) lze pomocí funkcí zvětšit na XGA (1 024 x 768). Jas 1 100 lumenů plně dostačuje pro většinu možných použití, a ani kontrastní poměr 1 100 : 1 není slabinou. K propojení se zdroji videosignálu lze využít některý z klasických vstupů (S-Video, cinch, či D-Sub). Absence reproduktoru je s ohledem na rozměry celkem logická. Zvuk produkovaný zabudovaným reproduktorem, který je navíc potlačován hučením ventilátorů, není rozhodně žádný zázrak, proto se stejně většinou používá jiný způsob ozvučení. Asi jedinou výtku máme k umístění většiny ovládacích prvků pouze na dálkové ovládání. Pokud vám v něm dojde baterie, přijdete o možnost měnit nastavení parametrů obrazu. Zato ovládaní s jeho pomocí je opravdu příjemné a intuitivní.

Dell 2100MP

Dell 2100MP představuje levnější z dvojice DLP projektorů, jež má tato firma ve svém portfoliu. Disponuje nativním rozlišením 800 x 600 pixelů (SVGA) a přepočtem lze dosáhnout až 1 280 x 1 024 bodů. Přehledné menu nabídne dva předvolené režimy PC a Movie, doplněné třetím uživatelským. Pro nastavení obrazu se nabízejí volby korekce jasu i kontrastu, kontroly intenzity složek RGB či teploty barev. Při připojeném PC lze měnit frekvenci obrazu či hýbat obrazem horizontálně a vertikálně, pro DVD se nabízí kontrola saturace. Vstupy na zadní straně zahrnují kompozitní video, S-Video, D-Sub (RGB) a USB konektor v dodávce je konverzní kabel 3xRCA na D-Sub. D-Sub konektor je průchozí, takže na projektoru nalezneme kromě vstupního portu i výstup pro připojení monitoru. Projektor nabídne kontrastní poměr 1 800 : 1, což vyvažuje jeho menší svítivost 1 000 ANSI lumenů. Životnost lampy činí 2 000 hodin a s ohledem na již tak nízkou svítivost zde nelze snížit světelný výkon pro její prodloužení. Projektoru chybí zoom plochy, je zde tedy pouze možné ostřit, ale nikoliv upravovat úhlopříčku ta je závislá pouze na vzdálenosti přístroje od projekční plochy. Nejmenší použitelná vzdálenost udávána výrobcem činí 1,2 m, kdy by měla být úhlopříčka 75 cm. Při maximální použitelné vzdálenosti 12 metrů je úhlopříčka obrazu 8,6 metru. Zoom samotného obrazu je 32x digitální, a jeho krokování není příliš jemné, zato hlučnost je příjemně nízká. Řešení odvětrávání se však pravděpodobně podepsalo na rozměrech 64 x 84 x 213 mm, hmotnost je přijatelných 1,8 kg. Projektor nemá integrován reproduktor. Jedním z detailů, který kupujícího potěší, je transportní taška, jež je součástí dodávky ta je vyplněna tvrzenou pěnou s prolisy, do nichž projektor pevně zapadne a je bezpečně chráněn před nárazy a údery.

Hitachi CP-S210

Stolní LCD projektor Hitachi CP-S210 patří mezi multimediální kousky tohoto výrobce a uplatnění by měl nalézt především v oblasti zábavy jako základní kámen domácího kina. Tomu odpovídají jeho rozměry 332 x 92 x 254 mm i hmotnost 3 kg. Zapnutí a zahřátí projektoru na provozní hodnoty probíhá vcelku svižně. Model CP-S210 nabízí dva mody svítivosti ta je 1 200 ANSI lumenů v Normal modu a 960 ANSI lumenů ve Whisper modu, což rovněž ovlivní životnost lampy, jež je výrobcem udávána na 2 000 hodin v Normal a na 4 000 hodin ve Whisper modu. Nativní rozlišení tohoto modelu je 800 x 600 obrazových bodů, zobrazení rozlišení XGA (1 024 x 768) a SXGA (1 280 x 1 024) jsou dosahována přepočtem. Parametry objektivu jsou F 1,6-1,8 (f = 16,8-20,2 mm), k dispozici je i 1,2násobný manuální zoom. Na vstupu dokáže pracovat s kompozitním i komponentním signálem, s VGA, SVGA, XGA a SXGA i MAC 13" a MAC 16" obrazem. Obraz promítaný projektorem lze sledovat již od vzdálenosti půl metru, přičemž v zatemněné místnosti je ideální ještě do vzdálenosti sedmi metrů maximální vzdálenost, na níž má smysl ještě promítat, se pohybuje okolo 10 metrů. Velikost obrazu, jejž je projektor schopen poskytnout, se nachází v rozmezí 0,9 x 1,1 metru 9,2 x 11,0 m. Projektor rovněž nabízí otočení a překlopení obrazu i jeho 4násobné digitální zvětšení. Součástí je reproduktor o výkonu 1 W. Pro případné ovládání je k dispozici 9pinový D-Sub konektor RS232. Celková obsluha a ovládací menu jsou přehledné a intuitivní, automatické vyhledání vstupu signálu proběhlo až na jeden případ vynucený restart počítače kvůli grafické kartě bez problémů.

Epson EMP-S1

Jednou z variant řešení velkoplošné prezentace menších firem může být projektor EMP-S1 z dílny společnosti Epson. Tento ultralehký přístroj využívá zobrazovací technologie LCD a je uzpůsoben především promítání počítačových dat, neznamená to však, že byste si s jeho pomocí nemohli ve volném čase pustit oblíbený film. Projektor pracuje v základním rozlišení 800 x 600 s konverzí až na 1 024 x 768 bodů. Světelný výkon 1 200 ANSI Im a kontrastní poměr 400 : 1 dávají tušit nutnost promítat prezentace v alespoň částečně zatemněných místnostech. S přístrojem dosáhnete maximální úhlopříčky obrazu 762 cm při projekční vzdálenosti 11,3 m. Instalace a nastavení projektoru jsou jednoduché, intuitivní a časově nenáročné. Výšku projekce určíte předními vysunovacími nožičkami, a následnou lichoběžníkovou deformaci lehce odstraníte příslušnými tlačítky. Přesné usazení obrazu zajistí digitální zoom a manuální optické ostření. Všechny tyto funkce jsou dostupné nejen na vrchní straně samotného přístroje, ale také prostřednictvím dálkového ovládání velikosti kreditní karty. Nastavování funkcí ostatních, jako je např. světlost nebo sytost obrazu, se provádí prostřednictvím přehledného menu přímo na obrazu projekce. Videosignál z přehrávače lze na projektor přivést standardním videocinchem, popř. modernějším S-Video konektorem. Jak už bylo řečeno, přístroj je přizpůsoben projekci počítačových dat, a tak na zadní straně naleznete VGA konektor pro propojení s grafickou kartou. Práci s prezentací vám usnadní dálkové ovládání, jehož přijímač lze připojit k počítači pomocí rozhraní USB. Naleznete na něm základní funkce myši a stránkování Page Up a Page Down. Základní parametry přístroj předurčují pro použití v menších firmách jako snadný nástroj pro velkoplošnou projekci vlastních prezentací.

HP VP6110

V modelové řadě projektorů Hewlett-Packard VP 6100 se můžeme setkat se dvěma variantami VP6110 a VP6120, z nichž na testy jsme měli zapůjčenu o něco slabší první verzi. Hlavní rozdíl mezi oběma produkty představuje svítivost (1 500 ANSI Im u VP6110 oproti 2 000 ANSI Im u VP6120) a nativní rozlišení 800 x 600 vs. 1 024 x 768 bodů. Stejně jako ostatní projektory v testu je i HP určeno především do kanceláře, domácnosti či do malé projekční místnosti. Díky poměrně vysoké svítivosti i příznivému kontrastnímu poměru lze tento projektor používat i v nezastíněné místnosti, ovšem plná kvalita krystalicky ostrého obrazu se projeví teprve při zatemnění. Námi testovaný model byl s nativním rozlišením 800 x 600 bodů schopen přepočítat obraz od rozlišení 640 x 350 až do 1 280 x x 1 024 bodů. Maximální úhlopříčka obrazu činí při projekci ze vzdálenosti 8 metrů od plátna přibližně 610 centimetrů. VP6110 kombinuje jasný obraz s celkem robustní konstrukcí, snadnou ovladatelností a dostatkem konektorů pro vstup signálu. Co se produkovaného obrazu týče, byli jsme velmi spokojeni s kvalitou projekce textových předloh, jež se jevily dostatečně ostré a kontrastní. Tmavé plochy obrazu vykazovaly dobré prokreslení i odstupňovanou intenzitu stínů a to samé se týče jak výrazně světlých, tak tmavších úseků přehrávaného videa (zde opravdu doporučujeme zvolit v menu filmový mod, jelikož mod prezentační je charakterizován až přehnaně ostrou bílou, která by projekci filmu rušila). Dobře pracuje i automatické vyladění obrazu. Za nevýhodu však musíme považovat občas viditelné "klepání" obrazu, jež bylo zvláště patrné při práci s kancelářskými aplikacemi právě v "datovém" modu.

Umax LE107

Abecedně poslední projektor tohoto testu je klasickým představitelem nejlevnějších DLP projektorů na trhu. Co se kvality obrazu týče, nedosahuje sice kvalit dražších DLP konkurentů, ale zájemcům zato nabízí atraktivní cenu. Papírové hodnoty sice hovoří o kontrastu 2 000 : 1 a svítivosti 1 100 ANSI lm, avšak v přímé konfrontaci s jinými projektory, disponujícími obdobnými parametry, není obraz ani tak jasný, ani tak kontrastní. Tento fakt je pravděpodobně dán použitou lampou (její výkon je pouze 150 W), jež slibuje životnost 4 000 hodin, takže se nabízí myšlenka, že projektor funguje neustále v "ekonomickém" modu. V nastavení menu se nám bohužel provozní režim změnit nepodařilo, patřičná položka chybí. Pomineme-li však nižší svítivost, kvalita obrazu je s ohledem na cenu a použitou DLP technologii v mezích normy. Obraz je stabilní a neblikavý, bohužel v tmavších pasážích nejsou detaily moc rozeznatelné. Barevné podání je dostatečně realistické. Při projekci videa Umax prokázal, že netrhavě zvládá i akční scény, ovšem opět doporučujeme spíše zatemněnou projekční místnost. Nativní rozlišení je 800 x 600 bodů, přičemž přepočítávání funguje i na standardy VGA (640 x 480 bodů) a XGA (1 024 x 768 bodů). Co se vstupů a výstupů týče, nabídka je celkem spartánská k dispozici je vstup D-Sub pro signál z počítače, dále je přítomen audiovstup (pouze jack) a vstup S-Video a cinch. Podle údajů poskytovaných výrobcem činí maximální úhlopříčka obrazu 6,5 metru, a to při vzdálenosti 9,8 metru od plátna. Hmotnost Umaxu LE107 je stejná jako u většiny zařízení v testu a dovoluje dostatečnou mobilitu. Projektor umí přepínat obraz z formátu 4 : 3 do 16 : 9 a součástí dodávky je kromě kabeláže a brašny i dálkové ovládání.


Zbytečná cesta k upgradu

Vyplatí se přestavba počítače, nebo je lepší nákup nového?

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

C04P0031

Upgradem je v počítačové hantýrce myšleno náhlé zušlechtění či vylepšení počítače výměnou jedné nebo více komponent, které by mělo vést ke zvýšené funkčnosti či k nárůstu výkonu. Ne vždy se tento postup vyplatí.

Pro mnoho uživatelů je možnost upgradu jedním z hlavních parametrů, které rozhodují o koupi příslušných komponent. Faktem ale zůstává, že v mnoha případech by bylo lepší tuto vlastnost zbytečně nezdůrazňovat a spíše se orientovat na dobrou spolupráci jednotlivých součástí počítače a na vyvážení celé sestavy. Dobrý příkladem, na kterém se tento přístup dá demonstrovat, je volba základní desky.

Pohledem uživatele fascinovaného upgradem by bylo nejlepší pořídit tu nejmodernější desku a do ní vložit některý z levných procesorů, aby bylo možné provést za několik let "výhodný" upgrade na vyšší a v té době levnější čip. Stejně tak by mohlo být výhodné pořídit celou paměť v jediném modulu, aby zbyly často 2-3 další paměťové sloty na další upgrady paměti v průběhu času. Problémem je v tomto případě grafická karta, neboť zde jednoduchý upgrade nepřichází v úvahu, a tak si náš uživatel zvolí nejspíše některý laciný akcelerátor s tím, že v budoucnu si opět pořídí v té době výběhový model, který ovšem dnes stojí třeba dvě desítky tisíc korun.

Strasti dané vývojem

Bohužel realita je velmi odlišná jak od proklamací výrobců, tak i od názorů mnohých uživatelů. Jednoduchý upgrade je totiž ve skutečnosti velmi složitý. Začneme-li od základní desky, tak i přestože se výrobci procesorů snaží dodržovat standardy procesorových patic, přicházejí rozdíly v jednotlivých čipech s odlišností frekvence sběrnice, nepodporovaného typu jádra čipu či dalších parametrů. Když jste si například před 2 lety, na jaře roku 2002, pořídili v té době nejlepší desku pro procesory AMD s čipsetem nVidia nForce a instalovali do něj laciný Duron na nízké frekvenci, budete mít dnes s upgradem procesoru vážné problémy. Na první obtíž narazíte v momentě, kdy budete chtít nahrát nový BIOS, abyste zajistili rozpoznávání a správnou funkci nových procesorů v desce. Poslední verze BIOSu bude nejspíše z jara či léta loňského roku, protože výrobce desky podporuje své produkty obvykle zhruba 18 měsíců od data uvedení.

Ze současné nabídky procesorů značky AMD budete limitováni především frekvencí FSB ta v případě původní nForce může činit pouze 200 či 266 MHz. Nejvýkonnějším současným čipem s tímto kmitočtem sběrnice je model Athlon XP 2400+, což je sice sám o sobě poměrně silný procesor, ale ve spolupráci se zastaralou základní deskou jen těžko může ukázat svůj potenciál. Proti původnímu, dejme tomu 1,2GHz Duronu, bude praktický rozdíl při používání počítače nevýrazný.

Nejinak je tomu v případě volby desky pro procesory od Intelu, kde špičkou byl před dvěma lety čipset Intel 850, vybavený v té době vrcholnou 400MHz sběrnicí. Dnes jsou 400MHz sběrnicí vybaveny pouze Celerony a při případném upgradu nebude nárůst výkonu příliš významný. Navíc by uživatel musel zůstat věrný dnes už obtížně dostupným RDRAM paměťovým modulům.

Cena rozhoduje

Zajímavý je též pohled na cenu sestavy desky s procesorem. Pokud si uživatel zvolí špičkovou desku, kterou by mělo jít v budoucnu snadno upgradovat, dá za ni až 5 000 korun, dříve dokonce o něco více. Laciný procesor přijde na 1 500 (AMD Duron) až 2 500 Kč (Intel Celeron). Dohromady tedy 6 500-7 500 korun, které by ale bylo možné investovat do průměrné, běžné desky a standardního procesoru, řekněme střední třídy, tedy v dnešních měřítkách zhruba 2,5gigahertzový čip s cenou kolem 4 000 Kč. Výsledkem by tedy byla sestava stejně drahá a přitom o dobrých 30 % výkonnější, jejíž upgradový potenciál by po dvou letech byl přibližně stejně špatný, jako při použití drahé desky. Podobně je to s pamětí nemá smysl počítat, zda jsou dva paměťové moduly o stokorunu dražší než jeden s dvojnásobnou kapacitou, spíše bychom se měli zaměřit na to, aby desky s podporou duálního paměťového řadiče skutečně dostaly dva paměťové moduly pro vyšší výkon.

Další komponenty k upgradu

A jak s grafickou kartou? Nechcete-li hrát počítačové hry, investujte do ní co nejméně, ideálním řešením je integrovaná grafika přímo na desce. Jen pro připojení LCD je vhodné myslet na digitální konektor DVI. Při práci na desktopu Windows, ve Wordu či v Excelu, dokonce ani při retuši fotografií ve Photoshopu vám nejnovější GeForce FX 5900 Ultra ani Radeon 9800XT nepřinese žádné zrychlení! Jste-li ale náruživý hráč, investujte s rozmyslem a vyhněte se tomu nejlacinějšímu, co je vhodné snad jen na dva roky staré "pecky". S výběrem správné karty vám určitě pomohou výsledky našich testů.

Existují však komponenty, u kterých se vyplatí počítat s upgradem jednou z nemnoha jsou pevné disky. Ačkoliv se jednotlivé modely v čase liší svým výkonem, lze jednoduše přidat další disk na řadič, a dostupnou kapacitu tak okamžitě výrazně zvýšit. A pokud by nový disk byl výrazně výkonnější než ten starý, je možné přeinstalovat Windows a z nového diskového přírůstku udělat disk systémový. Starý pak může posloužit třeba jako datový sklad či pro rychlé a snadné zálohování.

Jak tedy z toho všeho ven?

Při nákupu nového počítače uvažujte s rozmyslem a nevěnujte možnosti budoucího upgradu zbytečně mnoho pozornosti. Uvědomte si své finanční limity, do kterých se chcete vejít, a za tuto sumu si pořiďte to nejvýkonnější, co je možné. Chytře tedy kombinujte investice do frekvence a typu procesoru, čipsetu základní desky a kapacity paměti. To jsou hlavní komponenty ovlivňující zásadně výkon počítače.

Poté, co doběhne životnost počítače, jej raději prodejte a nechte si sestavit nový. I přesto, že to bude vyšší investice, ve skutečnosti bude rozdíl ve výkonech obou strojů dobře patrný. Při postupném upgradu zaplatíte sice o něco méně, ale při práci už mnoho změn nepoznáte, právě kvůli zmíněným omezením ve volbě nových komponent do starého počítače.

V našich úvahách jsme pracovali s částečným upgradem počítače po dvou letech. Pokud si ale zvolíte středně výkonnou sestavu, budete s ním moci pracovat často i tři roky, než definitivně doslouží, ale i tehdy bude mít pro následný odprodej svou hodnotu. Částečný upgrade je však po této době kvůli změnám technických parametrů prakticky vyloučený, a nezbude tedy než jej provést dříve, anebo už také vyměnit kompletně celé PC.


Fotoaparát s obřím displejem

Kyocera L3V - pořízené snímky si můžete prohlédnout na šesticentimetrovém displeji

Marek Kuřina

C03P0774

V této recenzi se vypravíme za digitálním fotopřístrojem, který se může pochlubit asi největším LCD zobrazovačem na světě (mezi "digitály"), jenž je dvouapůlpalcový, což na centimetry dělá neuvěřitelných více než šest centimetrů. Jedná se o model Kyocera Finecam L3V, který se povedl i z hlediska designu. Objevili jsme ovšem i několik menších nedostatků.

Jak jsme již naznačili, určitě nejzajímavější je na novince LCD zobrazovač na zadní straně. Jeho velikost je totiž výše zmíněných 2,5 palce, přičemž v současné době většina digitálních fotopřístrojů disponuje 1,5" nebo 1,8" LCD displeji (dvoupalcový už je skoro raritou). Pokud se podíváte na model zezadu, zjistíte, že plocha displeje pokrývá větší část celé zadní stěny. Tento displej sice nabízí technologii duálního podsvícení, takže poskytovaný obraz by měl být kontrastní a jasný, ovšem ve skutečnosti má takto velký displej rozlišení "pouhých" 110 tisíc pixelů. Výsledkem je, že obraz působí trochu zrnitě a matně.

Objektiv modelu je složený ze sedmi čoček v šesti skupinách a poskytuje trojnásobný optický zoom při rozsahu ohnisek od 35 do 105 milimetrů. Jeho světelnost je potom F2,8 až F4,7. Pokud vám nebude stačit optické přiblížení, je možné ho doplnit až dvojnásobně ve třech krocích digitálním zoomem.

L3V je v podstatě jednoduchý automat, takže nevládne možností manuálně ovlivňovat expozici. Přesto model disponuje několika možnostmi, jak ovlivnit výsledný snímek. Kromě "běžné" korekce expozice, určitě využijete režim se dvěmi pevně nastavenými hodnotami clony (F2,8 a F7,5), ke kterým fotopřístroj automaticky dopočítá rychlost závěrky. Při snímání ve špatných světelných podmínkách zase využijete prodloužených expozičních časů dvě, čtyři a osm sekund. Za optikou je umístěný CCD snímač, který obsahuje 3,34 milionu obrazových buněk.

Snímky ve formátu JPEG se ukládají ve dvou různých kompresních poměrech na paměťové karty Secure Digital (nebo MMC), v balení potom najdete kartu o kapacitě 16 MB. Na karty můžete také uložit záznam ozvučeného videa v rozlišení 320 x 240 bodů, budete ovšem omezeni 120 sekundami. L3V je prostě podlouhlá stříbrná cihlička o rozměrech 110 x 52 x 34 milimetrů, která váží 170 gramů včetně baterií a paměťové karty. Jako atraktivní designový doplněk stojí za povšimnutí podlouhlý podsvícený proužek na přední straně, umístěný napravo od objektivu.

Model se ovládá jednoduše. Na horní straně najdete spoušť umístěnou uprostřed volicího kotouče, pomocí kterého nastavíte čtyři režimy: setup, režim přehrávání, snímání a videozáznam. Nedaleko také objevíte tlačítko pro zapnutí přístroje. Na zadní stranu se kromě obrovského zobrazovače již vešla jen dvě tlačítka: první pro zapnutí displeje a druhé využijete při vstupu do menu, nakonec v pravém dolním rohu je čtyřpolohové tlačítko, pomocí něhož se budete pohybovat v menu a navíc s ním ovládáte režimy blesku a nastavení například režimu Makro.

Softwarové ovládání modelu, tedy menu, je vyvedeno docela originálním způsobem. Po stisknutí tlačítka Menu se objeví na spodním okraji zobrazovače řádka s ikonkami, ze kterých se směrem nahoru vysunou parametry vybrané funkce.

Bohužel tento model je nadán opravdu silnou žravostí, což ovšem souvisí se skutečně velikým displejem, který je navíc podsvícen. Doporučujeme proto zakoupit kvalitní dobíjecí akumulátory, anebo příliš nepoužívat samotný displej, i když to by právě v tomto případě byla opravdu škoda. Také rychlostně nás model příliš neoslnil, náběh po zapnutí je kolem pěti sekund, což dnes představuje spíše horší průměr. Ukládání snímků bylo přitom docela svižné, a také zpoždění spouště při namáčknutí bylo téměř neměřitelné. Cena modelu je mírně vyšší oproti srovnatelným třímegapixelům na trhu, ovšem žádný z konkurentů nemá takovou velikost LCD displeje, kterou běžně disponují pouze videokamery. Pokud vám tedy nebude vadit, že není právě nejrychlejší, tak vás Finecam L3V nezklame. Pořízené fotografie byly navíc kvalitní a i při snímání v horších světelných podmínkách při použití maximální citlivosti nebyl na fotkách znatelný šum.

K testu zapůjčila firma: Kyocera, www.kyocera.cz

Cena vč. DPH: 12 300 Kč


Dell do kapsy

Dell Axim X3i - Pocket PC s velkým potenciálem

Tomáš Jirásko

C04P0058

S"průzkumným" modelem Axim X5 se podařilo Dellu zachytit na trhu PDA v době, kdy probíhala a stále ještě probíhá jak cenová válka mezi výrobci, tak i souboj mezi platformami Palm vs. Windows, ze střídačky pak sleduje Linux. Bylo tak jasné, že Dell v okamžiku úspěšného startu nenechá tuto oblast nadále žít svým životem, a pokusí se konkurenci trochu přitopit pod kotlem. Další polínko do ohně se jmenuje Axim X3, s jehož nejlépe vybaveným exemplářem X3i jsme si nějaký čas pohrávali v redakci. Dell nabízí celkem tři varianty modelu Axim X3 X3 s 300MHz procesorem Intel XScale a 32MB operační pamětí, X3 s 400MHz XScalem PXA263 (PXA255 + onboard flashROM) s 64 MB RAM, a X3i doplněný o Wi-Fi. Právě na posledně jmenovaný model se zaměříme.

Axim X3i je obdélník z šedého plastu o rozměrech 77 x 15 x 117 mm. Na horní straně je kromě Wi-Fi antény umístěn i SD slot (ve specifikaci SDIO/MMC) a infračervený port Axim tak lze přeměnit v univerzální dálkový ovladač díky programu TotalRemote, který naleznete na přiloženém CD. Bohužel, jak jsme okamžitě zjistili, jde pouze o trial-verzi, takže si jej uživatel musí zakoupit za své. Vhodně umístěný infračervený port s dostatečným výkonem tak ztrácí mnoho ze své atraktivity alespoň tento program, který značně zvyšuje využitelnost přístroje, mohl Dell zákazníkům přinést. Tady nelze než jen povzdechnout zlatý iPAQ a jeho Revo. Zabudovaná bezdrátová síť je standardu 802.11b a Axim má velice zajímavý a užitečný program pro správu bezdrátové části. Dosah spojení i rychlost přenosu řadí X3 mezi ty lepší modely, ovšem v oblasti se silnějším provozem je náchylnější na šum a snadno se odpojí. Shora je rovněž přístup ke stylusu, který je na pravé straně. Ten nemá klasický kulatý tvar tužky, ale je zploštělý takové větší umělohmotné párátko. Při používání jsem měl nepříjemný pocit, prostě mi nepadl do ruky zvyk je železná košile. Černé pruhy na bocích přístroje nejsou bohužel na rozdíl od X5 pogumovány, ale X3 je celkově lehčí a do ruky kompaktnější, takže její držení je i tak velice dobré. Na levém boku nalezneme jack pro sluchátka a ovládací kolečko typu jog-dial. Čelní straně dominuje 3,5" transreflektivní LCD displej s rozlišením 240 x 320 pixelů a 16bitovou hloubkou barev. Narazíme zde i na klasickou pětici ovládacích prvků čtyři programovatelná tlačítka v centru, doplněná pětisměrným D-padem. Na zadní straně je pouze přístup k vyměnitelné Li-Iontové baterii standardně dodávaná má kapacitu 950 mAh, doplňková nabídne kapacitu 1 800 mAh. Na základní baterii vydrží s 50% poosvětlením displeje přehrávat MP3 soubory po dobu 4 hodin, pro běžném provozu se zapnutým Wi-Fi počítejte s časem okolo 3 hodin.

I když na první pohled vypadá přehled přiloženého softwaru velice působivě, zjistíte při bližším prozkoumání, že se jedná z velké části pouze o trial-verze. Výjimkami (krom operačního systému Microsoft Windows Mobile 2003 for Pocket PC Premium) jsou IA Presenter, Acrobat Reader for PocketPC a Resco Picture Viewer. doplněné diagnostickou utilitou pro X3. Z uživatelského hlediska je jistě zajímavou drobností i spona na opasek v pouzdru Aximu. Pro pohyb ve firmě to jistě dobrý doplněk, nicméně to, že jej na opasku již nemá, kolega zjistil až když jsme byli z dohledu a to jsme mnoho netrénovali:-).

Modelem X3 Dell zcela jistě konkurenci nepotěšil. Podobně jako se mu to podařilo s modelem X5, i tentokrát nabídne dostatečně výkonné PDA s dobrým displejem a slušnou cenou, bohužel bez integrované technologie Bluetooth, která je v současné době pro mnoho domácích uživatelů nosnou pro synchronizaci s jinými zařízeními.

Cena vč. DPH: 14 600 Kč

K testu zapůjčila firma: Dell, www.dell.cz


Tiskárna pro kreativní práci

HP DeskJet 9670 -šest inkoustů a duplexní tisk na formát A3+

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

C03P0778

Patříte-li ke skupině reklamních pracovníků, fotografů nebo grafiků, mohla by vás zaujmout novinka společnosti HP, připravená pro inkoustový tisk s podporou formátu A3+ (A3 včetně ořezových značek). Model HP DeskJet 9670, který jsme mohli krátce otestovat, je zákazníkovi dodáván se třemi inkoustovými zásobníky. V tiskárně je vždy nainstalována trojbarevná kazeta s barvami CMY, vedle ní může být umístěna samostatná cartridge s černým pigmentovým inkoustem, nebo fotokazeta se světlými odstíny azurové, purpurové a černé barvy. Při instalaci záleží jen na zákazníkovi, zda použije 4 tiskové barvy pro práci s běžnými dokumenty, nebo se rozhodne hned pracovat se 6 inkousty, vhodnými zejména pro tisk fotografií. HP DeskJet 9670 je jednou z mála nových tiskáren, kterou lze k počítači připojit pomocí USB 2.0 a zároveň prostřednictvím paralelního obousměrného rozhraní Centronics IEEE-1284B. Rychlost tisku ovlivňuje způsob připojení jen nepatrně, s USB portem je zařízení rychlejší pouze při zpracování objemných úloh. Testovaný výrobek je vybaven spodním automatickým podavačem pro 150 listů papíru. Boční a přední zarážky podavače lze snadno přesouvat podle formátu založeného papíru, obdobně je možné nastavovat i výstupní čelní zásobník, který pojme přibližně 50 výtisků. Pracovní rozlišení tiskárny 2 400 x 1 200 dpi platí pro běžné kancelářské papíry, vyšší nastavení 4 800 x 1 200 dpi zvýší kvalitu tisku pouze u speciálních lesklých nebo matných fotografických listů. Ve srovnání s tiskárnami HP pro formát A4 je novinka s označením DeskJet 9670 přibližně o 20 % pomalejší, zejména pokud se jedná o barevné tisky na speciální papír. Vysoké rozlišení při tisku na formát A4 zaměstná tiskárnu na dobu lehce přesahující 4 minuty. Dvojnásobný formát papíru pak čekání prodlouží na 11 minut. Ani tato hodnota však není konečná, neboť 22 minut a 30 sekund musí uživatel čekat na výtisk formátu A3 v hardwarovém rozlišení 4 800 x 1 200 dpi. Zařízení je poměrně robustní, vnější rozměry 592 x 359 x 177 mm a hmotnost 11 kg znesnadňují jeho přenášení. Softwarová výbava je dodávána jak pro Mac OS, tak pro Windows a zahrnuje ovladače tiskárny, soubory elektronické nápovědy a software HP Photo & Imaging pro katalogizaci a úpravy obrázků. Během testu jsme byli spokojeni s kvalitou jednotlivých tisků, jen průměrné hodnocení tiskárna zaslouží za dobu zpracování úloh. Kontinuální tisk 27stránkového souboru například tiskárnu zaměstnal na 19 minut a 49 sekund. Úsporu času lze získat při změně standardního nastavení na rychlejší každodenní tisk. HP DeskJet 9670 je prodávána za 20 069 Kč včetně DPH, a v této částce je započítán i duplexní modul pro oboustranné zpracování dokumentů. Provozní náklady se pohybují mezi 1,66 Kč u černobílého tisku s pokrytím 5 %, do 4,66 Kč u barevného 20% pokrytí stránky A4.

Cena vč. DPH: 20 069 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, www.hp.cz


Plochá trojka

Novinky na trhu se 17palcovými LCD displeji

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

C04P0038

Novinky v oblasti LCD monitorů se objevují každým měsícem, a tak i my testujeme co chvíli novější a sofistikovanější produkty. Tentokrát jsme se měli možnost seznámit s poněkud nesourodou trojicí 17palcových zobrazovačů.

Dell 1703FPs

Monitory Dell patřily vždy mezi produkty, které dovedou zaujmout svým poměrem ceny a poskytnuté kvality, a to i přesto, že pro mateřskou společnost rozhodně nepatří ke stěžejním artiklům jejího produktového portfolia. Novou modelovou řadu, z níž pochází také testovaný typ 1703FPs, však charakterizuje především velmi líbivý a propracovaný design, který je nekompromisně doplněn i vysokou technologickou kvalitou. Pokud vyjdeme z technických parametrů, tak pohledové úhly 170 ? v horizontálním i vertikálním směru jsou dokladem použití obrazovky typu PVA od Samsungu, a také dvojice hodnot maximálního jasu 250 cd/m2 a kontrastu 600 : 1 dokladuje velmi dobrý základ pro kvalitní obraz.

Konstrukce stojanu dovoluje snadné výškové nastavení monitoru, jeho lehké otáčení do stran, a konzole pod plochou displeje také rotaci samotného obrazu mezi polohami "na výšku" a "na šířku". To je samozřejmě velmi výhodné jak v kancelářích, tak to ocení i domácí uživatelé.

Paleta vstupů signálu zahrnuje D-Sub VGA, dále v této kategorii už velmi častý DVI a poměrně unikátní čtyřportový rozbočovač USB 2.0. Dva jeho porty se nacházejí na spodní straně displeje a další dva pak na boční, aby bylo možné snadno připojit například myš, klávesnici nebo třeba USB flash disk.

Design je po všech stránkách dokonalý, a neruší jej ani pouhopouhá tři tlačítka na ovládání celého monitoru. Ty však ve spolupráci s dobře propracovaným firmwarem umožňují snadnou a rychlou navigaci v nabídkách i případné nastavení parametrů.

Odpovídající, i když přeci jen poměrně vysoká, je cena tohoto kousku. Případný zájemce za něj totiž zaplatí 23 tisíc korun včetně daně.

CTX S700BA

Také model S700BA značky CTX je celý proveden v černém plastu a v některých propagačních materiálech se honosí hodnocením jako "nejtenčí monitor na trhu". Opravdu, samotný panel patří skutečně k těm, které do hloubky nezaberou příliš mnoho místa. Co však chybí vzadu, najdeme u tohoto zobrazovače v šířce rámečku kolem displeje. Ta totiž činí na pravé i na levé straně téměř 3 centimetry, na horní pak o něco méně. Při pročítání technických parametrů se lze setkat s dvěma údaji o pohledových úhlech, které by měly činit buď 140 ? horizontálně a 120 ? vertikálně, či 120 ? horizontálně a pouhých 110 ? vertikálně. My se kloníme spíše k té druhé variantě, neboť v praktickém provozu se často stane, že polohu displeje vůči pozorovateli je potřeba korigovat. Jisté je ovšem to, že použitý panel využívá technologii TN s potahovým filtrem (Coated TN).

Doba odezvy činí standardních 25 ms, což dovoluje bez problémů přehrávat na obrazovce například video. Jas a kontrast se pak pohybují na hodnotách 250 cd/m2, resp. 400 : 1, ovšem v reálném provozu patří CTX S700BA k těm méně svítivějším produktům. Naopak pochvalu si určitě zaslouží reproduktory integrované ve spodní části panelu. I přesto, že jsou otočené směrem dolů, produkují poměrně nezkreslený zvuk, dovolující sledovat na obrazovce videoklipy či filmy. Pochopitelně se však jejich kvalita nemůže srovnávat s výkony běžné hudební sestavy.

K ovládání slouží čtveřice tlačítek s poněkud nezvyklým designem a je třeba přiznat, že jeho snadnost opravdu není výstavní. V celém kontextu zejména cenové hladiny tohoto produktu jej musíme ohodnotit přinejlepším jako průměrný. Potenciální uživatelé však určitě ocení nízké náklady na pořízení tohoto LCD monitoru.

Philips 170B4

Také třetí z testovaných monitorů, model 170B4 od Philipsu, je proveden v černém plastu, což mu opět dává punc exkluzivity. V nabídce LCD panelů této společnosti patří do vyššího segmentu a tak není divu, že na zadní straně panelu nalezneme hned dva vstupy signálu první je běžný VGA a druhý pak digitální DVI. Zdroj je, stejně jako u ostatních testovaných displejů, integrován uvnitř, což sice zvyšuje hmotnost, ale na druhou stranu odstraňuje nutnost umístění "cihličky" transformátoru kdesi pod pracovním stolem.

Kvalita obrazu je velmi dobrá a jak úhly pohledu v rozsahu 160 ? v obou směrech, tak i hodnota 260 cd/m2 svítivosti a kontrastní poměr 400 : 1 jsou dokladem solidní práce inženýrů Philipsu. Vysoce jsme hodnotili také rovnoměrnost podsvícení produkovaného čtveřicí katodových trubic, a ani proti přechodu mezi úrovněmi šedé bez barevného nádechu nelze mít výhrady.

Přestože monitor neobsahuje vestavěné reproduktory, lze multimediální panel dokoupit jako příslušenství. Uvnitř panelu je zabudován malý transformátor, usnadňující jejich napájení.

Zajímavé je také ovládání panelu, jež se skládá z obrazovkového menu a šestice kláves na spodní straně monitoru. Ačkoliv jsou jejich popisky pouze reliéfní, a popravdě na tmavém podkladu nejsou příliš vidět, je pohyb v nabídkách díky logice ovládacích tlačítek a jejich rozdělení do odpovídajících skupin poměrně snadný. Uvnitř obrazovkového menu není možné najít příliš mnoho voleb k nastavení, ovšem rozsáhlá selekce pro ovládání barevné teploty, zahrnující originální barvu displeje bez korekcí, 9 300 K, 6 500 K, sRGB a uživatelské nastavení jednotlivých barevných složek, určitě za pochvalu stojí.

Philips 170B4 je důstojný LCD monitor, který poskytuje za odpovídající cenu dobrou službu a vysokou kvalitu obrazu.

Dell 1703FPs

skvělý obraz

multifunkční stojan

propracovaný design

vyšší cena

Cena vč. DPH: 23 000 Kč

K testu poskytla firma: Dell Computer, www.dell.cz

CTX S700BA

nízká cena

solidní kontrast

nižší jas

malé pohledové úhly

Cena vč. DPH: 13 725 Kč

K testu poskytla firma: Konsigna, www.konsigna.cz

Philips 170B4

dobrý obraz

vysoká svítivost

rovnoměrné podsvícení

nezřetelné popisky kláves

Cena vč. DPH: 17 000 Kč

K testu poskytla firma: Konsigna, www.konsigna.cz


Téměř ideální videorekordér

Panasonic DMR-E100H - videorekordér kombinující DVD vypalovačku a pevný disk

Tomáš Jirásko

C04P0056

Konvergence IT a domácí elektroniky je již nedílnou součástí našich životů, a Panasonic DMR-E100H, nahrazující model DMR-HS2, který jsme vám představili přibližně před rokem, je toho jasným důkazem. Ve stříbrném decku je kromě mechaniky DVD-RAM/R skryt i pevný disk, a na čelním panelu objevíme DV vstup (IEEE1394//FireWire), SD slot a PC Card slot. Rekordér má rozměry 430 x 79 x 296 mm a váží téměř šest kilogramů. Vybaven je "evropským" 80GB pevným diskem verze pro Asii mají kapacitu 120 GB.

Samotná iniciace přístroje proběhla bez jakýchkoliv problémů to, že v menu chybí Česká republika a čeština, jsme po zkušenostech s HS2 již předpokládali nastavení programů lze do videorekordéru přenést z televizoru pomocí některého z protokolů Q-Link, DataLogic, EasyLink, Megalogic, Smartlink. V případě, že váš televizor tuto metodu nepodporuje, je k dispozici automatické ladění, nebo je možné ladění provést manuálně. Rekordér nabídne standardní funkce známé již z modelu HS-2, jako jsou současný záznam a reprodukce různých pořadů na jednom DVD-RAM disku či TimeSlip (časové posunutí, kdy lze zkontrolovat již dříve nahrané části, aniž je přerušen současný záznam), možnost záznamu na HDD a současné přehrávání DVD disku nebo naopak, nahrání fotografií a vytvoření fotoalba přímo na disku, střih zaznamenaného obrazu, a samozřejmě i běžné funkce jako práce se ShowView/VPS, přehrávání zvuku z AudioCD, CD-R/RW (včetně MP3) atd. Pro záznam je použit kodek MPEG4 (VBR), lze volit mezi čtyřmi režimy s různou kvalitou záznamu XP/SP/LP/EP, což odpovídá u 80GB disku přibližně 17/34/68/106 hodinám. U jednostranného DVD média to je 1/2/4/6 hodin. V režimu XP (datový tok cca 10 MB/s) lze zvuk zaznamenat i v lineárním PCM jde o nekomprimované digitální signály, kdy oproti CD diskům se vzorkovací frekvencí 44,1 kHz/16 bitů je u DVD použit kmitočet mezi 48 kHz/16 bitů a 96 kHz/

/24 bitů. V ostatních režimech je pro zvuk použit Dolby Digital 2.0.

I když ve většině uživatelů PC vyvolá zmínka o přítomnosti DVD a HDD v jednom zařízení příjemné pomyšlení na snadnou zálohu DVD filmů, musíme vás v tomto ohledu výrazně zklamat. I když by si to uživatel přál, snadná záloha DVD filmů na tomto zařízení možná není, neboť Panasonic samozřejmě logicky z hlediska firmy, která by jinak musela čelit značnému tlaku produkčních společností ponechal implementovánu technologii ochrany autorských práv CPRM, tedy cosi, co je pro zarytého pécéčkáře, zvyklého uchovávat zálohy svých filmů v různých souborech jako MPEG, MOV, AVI s využitím kompresních formátů typu DivX, něco nepřijatelného. U metod záznamu tedy ještě chvíli zůstaneme. Pokud na tomto zařízení chcete zhotovit zálohu zakoupeného DVD, musíte použít druhý stolní přístroj a zhotovit zálohu přes vstupy externích zařízení, jejichž výstupní signál je prost informací o autorských právech, a lze jej ukládat podobně jako TV signál. DMR-E100H disponuje vstupy S-Video, RGB a cinch. Využít pro tuto operaci lze i lépe vybavený počítač s patřičnými výstupy a DVD mechanikou. Ovšem pokus dostat signál do rekordéru přes FireWire vstup (pouze in, takže počítač nemá šanci disk registrovat), nebyl v našem případě přes všemožné kombinace programů úspěšný, takže bylo nutné použít zbývající rozhraní. A jak to tedy s nahráváním na tomto přístroji vlastně je? Na pevný disk lze uložit televizní signál, signál z externích zařízení, z vlastních DVD-RAM a z SD/PC karty, a takto získané soubory následně přehrát na DVD-RAM/R. Na disk nešlo uložit data z vlastního uzavřeného DVD-R, a nelze načíst ani CD-R s archivem JPEG obrázků přitom tento formát je při zápisu/kopírování mezi DVD-HDD-SD podporován. Při ukládání dat z přístroje na SD kartu je vyžadován formát FAT12/16, přičemž jde o první přístroj s kterým jsem se setkal, jenž umožnil ukládat MPEG4 přímo na kartu. K dispozici je stále samozřejmě možnost uložení v MPEG2. Využití PCMCIA disků (FAT32) je v tomto případě omezeno pouze pro čtení.

DMR-E100H je jistě zajímavý přístroj. Spojení DVD a HDD rekordéru představuje tu nejlepší kombinaci, kterou lze domácímu uživateli nabídnout. Na množství nabízených funkcí a formátů práce je navíc jeho ovládání přehledné. Ovšem oproti modelu HS2 jej výrazně odlišuje pouze větší disk a samostatný slot SD karty. Chybí lokalizace menu, a ani cena není lidová doporučená činí 44 995 Kč vč. DPH, na internetu jej ale naleznete i za cenu cca 38 500 Kč.

Panasonic DMR-E100HESG

pevný disk

editační možnosti

pouze FireWire vstup

Cena vč. DPH: 44 995 Kč

K testu zapůjčila firma: Panasonic, www.panasonic.cz


Mini MP3 na cesty

Philips Keyring 005 - hořčíkový MP3 přehrávač

Lubor Jarkovský

C04P0059

Nizozemský výrobce uvedl na český předvánoční trh hned několik novinek v oblasti přenosného audia. Kromě nedávno recenzovaného jukeboxu HDD100 se nám podařilo získat i jeden z nových MP3 přehrávačů řady Keyring. Mezi produkty této nové řady jsou i miniaturní fotoaparáty, které vypadají prakticky stejně jako audiopřehrávače. Philips se snaží oslovit především mladé lidi a zlákat je ke koupi těchto stylových "hraček". Přístroje jsou odolné, jejich použití je jednoduché a sledují po stránce vzhledu moderní trendy, otázkou jen zůstává, kdo z mladší generace si tyto krabičky může dovolit.

Keyring 005 je druhým nejvyšším modelem mezi těmito audiopřehrávači. Disponuje pamětí flash o velikosti 128 MB, a stejně jako ostatní produkty má tělo z magnézia. Jeho hmotnost činí pouhých 36,2 gramu. Kromě stříbrného kroužku s nápisem Philips a krytu USB je celý vyveden v černé barvě. V horní části, kde lze protáhnout popruh na krk, je umístěn výstup pro dálkový ovladač. Sluchátka nelze připojit přímo, protože na těle přístroje nenajdete žádné ovládací prvky pro přehrávání. Dolní část tvoří USB konektor (USB je pouze verze 1.1), který lze zakrýt krytkou. Vedle něj se dále nachází přepínač mezi dvěma mody nabíjecím a přehrávacím. Interní baterii je uživatel nucen nabíjet přes USB, tento proces trvá téměř neuvěřitelných 5 hodin a přístroj poté vydrží v chodu bohužel jen něco přes 6 hod., což je opravdu málo. Po připojení k počítači a přepnutí do režimu přehrávání se přehrávač přihlásí jako externí disk a hudbu lze kopírovat obousměrně přímo ve Windows. Žádné ovladače není nutné instalovat (kromě Windows 98).

Po stránce zvukové se Keyring 005 projevuje opravdu nadprůměrně, a to i s dodávanými sluchátky. Stejná sluchátka dodává výrobce i k nedávno testovanému diskovému MP3 přehrávači HDD100, proto je skoro nevysvětlitelné, proč s tímto přehrávačem hrála špatně, když s jinými sluchátky hrál HDD100 na výbornou zvukový výstup tedy špatný nebyl. Co se nám ale rozhodně nelíbilo, bylo ovládání. Vzhledem k tomu, že se na jednoduchém dálkovém ovladači (stejný je i HDD100) nenachází displej, je uživatel nucen rozpoznávat skladby pouze sluchem. Keyring navíc není schopen přehrávat hudbu roztříděnou ve složkách, nýbrž je nutné nahrávat všechny skladby přímo do rootu. Majitel tedy musí všechny soubory přejmenovávat tak, aby nevznikl neorganizovaný guláš písniček. Tento Keyring si poradí se dvěma formáty, MP3 (8-320 Kb/s i VBR) a WMA (5-192 Kb/s).

V příslušenství se kromě sluchátek, CD s ovladači a MusicMatch Jukeboxem, nachází i externí bateriový pack pro jednu AAA baterii. Ten lze pohodlně nasunout na USB konektor a přehrávač pak vydrží hrát více než deset hodin. Do malé paměti se však vejdou maximálně 4 alba ve WMA, tudíž budete s přídavnou baterií poslouchat nakopírovanou hudbu několikrát. Absence FM tuneru je také velkým mínusem, protože tuner by z Keyringu 005, potažmo celé řady, udělal mnohem univerzálnější přístroj.

Přestože souhlasíme s heslem, že v jednoduchosti je krása, Philips Key 005 je v některých směrech až moc jednoduchý, a konkurence mu tak značně šlape na paty. Pokud však toužíte po stylové flashové paměti, která umí navíc přehrávat hudbu, můžete být spokojeni.

Philips Keyring 005

skvělý design

zvuk

nemá tuner ani displej

K testu zapůjčila firma: Philips, www.philips.cz

Cena vč. DPH: 4 990 Kč


Digitální modrásek

Panasonic NV-GS10 - dostupná digitální kamerka

Tomáš Jirásko

C04P0055

Digitální kamera Panasonic NV-GS10 nabízí desetinásobný optický a 500x digitální zoom. Snímací 1/6" CCD čip má rozlišení 800 000 obrazových bodů, přičemž aktivní je podle údajů na internetu přibližně polovina, zbytek je využíván stabilizátorem obrazu. Objektiv má parametry F1,8/2,3-23 mm. LCD hledáček zůstal černobílý, ovšem k dispozici je i výklopný 2,5" barevný panel. Zkušební snímek pořízený v exteriéru je po stránce šumu dobrý, ovšem barvy jsou mírně nenasycené a celkově převažoval lehký posun do modra. Tento efekt se při práci v interiéru zkorigoval a obraz byl vyváženější.

Na zadní stěně nalezneme kruhový volič vypnutí/zapnutí/módy, s tlačítkem pro nahrávání uprostřed. Volič je vybaven aretačním kolíčkem, který zabraňuje neúmyslnému vypnutí přístroje během práce. Nad ním jsou tlačítka Quck Start a Menu, která jsou doplněna víceúčelovým otočným ovladačem, jenž dle volby režimu může sloužit i k manuálnímu ostření. Přednastaveno je pět režimů: sport, portrét, slabé osvětlení, reflektorové světlo a moře/hory. Nahoře nalezneme i tlačítko pro pořízení jednotlivých snímků a páčku transfokace. Pravá stěna slouží jako kryt prostoru záznamového média GS10 používá miniDV, a jsou zde schovány i výstupy S-Videa a DV pokud vás napadla možnost "odblokovat" DV, protože vyšší model GS30 nabízí i DV vstup, u GS10 to možné není. Na levé straně jsou pod LCD panelem schovány ovládací tlačítka přetáčení, protisvětla apod., a rovněž tlačítko nočního režimu. Tento mód pro pracuje i s LCD panelem, který slouží jako pomocný světelný zdroj. Při nočním snímání jste po dvojitém stisknutí tlačítka Colour Night View, vyzváni k jeho otočení panel se poté zabělí a slouží jako zdroj potřebných kandel. Výsledkem je sice možnost "lepšího" nočního snímání, ovšem i tak je zpomalení závěrky neúnosné a obraz je ve výsledku značně trhavý. Standardní jsou již funkce nastavení jasu a barev, vyvážení bílé a digitální efekty.

Panasonic NV-GS10 (66 x 83 x 110 mm, 500 g včetně baterie a kazety) byl a je vstupním modelem se všemi klady i zápory. Mějte na paměti, že technika filmování je značně rozdílná od fotografie, a zatímco vysloveně špatnou fotografii dá "fušku" udělat, s videozáznamem je to hned. S ohledem na cenu tak jde o dobrý přístroj pro sváteční kameramany, kteří neuvažují o natáčení poloprofesionálních filmů.

K testu zapůjčila firma: Panasonic, www.panasonic.cz

Cena vč. DPH: 14 995 Kč


Barevné tiskárny HP

Dvojice barevných laserových tiskáren

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

C04P0037

V dalším testu vás seznámíme s dvojicí nových barevných laserových tiskáren s logem společnosti Hewlett-Packard. Tiskárny s modelovým označením HP Color LaserJet 3500 a 3700 jsou si velmi podobné a mohou využívat stejné doplňkové zásobníky papíru. Liší se však rychlostí tisku, pořizovací cenou a způsobem využití.

HP Color LaserJet 3500

Přestože je tiskárna s číslicí 3500 na krytu GDI zařízením, nespoléhá jen na výkon hostitelského počítače, ale využívá při tisku také vlastní 333MHz procesor a 64 MB paměti. Výrobek je určen pro tisk dokumentů rychlostí 12 černobílých nebo barevných stránek za minutu, měsíční zatížení by nemělo překročit 45 000 výtisků. Pracovní rozlišení 600 x 600 dpi je vylepšováno technologií HP ImageREt 2400, takže na výtiscích nejsou patrné rastry nebo nepřesné barevné přechody. Relativně nízké hardwarové rozlišení přitom příznivě ovlivňuje dobu zpracování jednotlivých výtisků. Ovladače tiskárny jsou připraveny pro systémy Windows od verze 98 a Mac OS 9.1 nebo novější. Uživatel si v nich může vybrat mezi monochromatickým nebo barevným zpracováním tiskové úlohy, nemůže však žádný způsobem ovlivnit pracovní rozlišení ani vyvážení jednotlivých barev. Pro připojení počítače je standardně k dispozici USB 2.0 port a volitelně lze dokoupit i externí síťový modul, s nímž může tiskárnu využít menší skupina uživatelů. HP Color LaserJet 3500 je poměrně robustní výrobek, který svými vnějšími rozměry 483 x 447 x 467 mm a hmotností 32,5 kg značně přerůstá ostatní tiskárny ve své třídě. Spodní zásobník papíru je určen pro 250 listů formátu A4, přední výklopný podavač pak poslouží k umístění dalších 100 listů. Horní výstup dokáže pojmout 150 výtisků, zadní výstup dalších 25 listů potiskem dolů. Panel na levé straně horní části výrobku (tvoří jej grafický displej a ovládací tlačítka) je určen ke konfiguraci tiskárny a získání přehledu o stavu spotřebního materiálu. Kromě těchto údajů je doplněn o nápovědu při obsluze tiskárny a řešení drobných provozních problémů (nedostatek papíru, toneru, zaseknutí papíru atd.). HP Color LaserJet 3500 nepodporuje automatický oboustranný tisk, ovladač však nabízí duplexní režim s manuálním otáčením listů. Při provozu je tiskárna poměrně tichá a téměř okamžitě (1-2 sekundy) dokáže přejít z úsporného energetického režimu do plného pracovního rytmu. Při testu jsme běžný ASCII text vytiskli za 21 sekund, barevný dokument s různými fonty písma a drobnou grafikou opustil tiskárnu za 21,3 sekundy, celostránkovou vektorovou grafiku jsme zpracovali za 22,6 sekundy a fotografii A4 dokázala tiskárna zhotovit za 27,6 sekundy. Kontinuální tisk 27 stran PDF jsme dokázali vytisknout za 3 minuty a 15 sekund, na 16 fotografií A4 jsme ale čekali 7 minut a 5 sekund. Výrobek je v prodeji za 29 877 Kč včetně DPH a provozní náklady činí 0,71 Kč při 5% černobílém tisku a 3,63 Kč při barevném 20% pokrytí. Ve srovnání s ostatními laserovými tiskárnami podobné cenové kategorie dokáže HP Color LaserJet 3500 rychleji vytisknout PDF dokumenty nebo jednotlivé listy s celostránkovou grafikou. Mírně ztrácí při prvním výtisku textových dokumentů, zde ale nabídne vyšší rychlost opakování.

HP Color LaserJet 3700 dtn

Druhá novinka společnosti HP je určena pro provoz s měsíčním zatížením 55 000 výtisků, a díky standardně instalovanému internímu síťovému rozhraní je vhodná k využití v síti 5-15 uživatelů. Pracovní rozlišení 600 x 600 s vyhlazováním HP ImageRet 2400 je shodné s modelem 3500, tiskárna však nabízí emulace PCL 5c, PCL 6 a PostScript Level 3. Odlišná je také rychlost opakování, neboť HP Color LaserJet 3700 dtn dokáže za minutu zpracovat 16 černobílých nebo barevných výtisků. Díky rychlejšímu procesoru 350 MHz a 128-448 MB paměti dokáže výrobek rychleji zpracovat i první výtisky. Písmena dtn v názvu produktu napovídají, že základní konfigurace byla rozšířena o duplexní jednotku, spodní zásobník papíru a zmíněnou síťovou zásuvku. Dále je k dispozici i paralelní port, rozhraní USB 2.0 a zásuvka sériového portu. Tiskárna zvládne automatický oboustranný režim (rychlostí 9 stran, tj. 4,5 listu A4 za minutu a kapacita podavačů byla díky doplňkové zásuvce zvětšena na celkových 850 listů A4. Ke změnám došlo u tonerových zásobníků, které mají u barev CMY větší kapacitu, a proto se provozní náklady barevného tisku podařilo snížit na 3,22 Kč. Náklady na černobílý provoz 0,71 Kč jsou shodné s modelem 3500. Při testech jsme se přesvědčili, že HP Color LaserJet 3700 dtn byl v rychlosti prvního výtisku vždy o 2 sekundy rychlejší než model 3500. Při tisku 27 stran PDF dokumentu jsme naměřili 2 minuty a 1 sekundu, na tisk 16 celostránkových fotografií tiskárna potřebovala 2 minuty a 13 sekund. Tento čas je v dlouhodobém srovnání barevných laserovek jednoznačně nejlepší. Nejbližší konkurent HP CLJ 4600 na stejnou úlohu potřeboval 3 minuty a 27 sekund, většina tiskáren však chce 6-11 minut. HP Color LaserJet 3700 je zařízením s nadstandardní výbavou a výkonem, příznivými provozními náklady a zajímavou cenou 77 450 Kč.

HP Color LaserJet 3500

Cena vč. DPH: 29 877 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, www.hp.cz

HP Color LaserJet 3700 dtn

Cena vč. DPH: 77 450 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, www.hp.cz


Rychlost za rozumnou cenu

Lite-On LDW-811S - rychlá DVD vypalovačka podporující vícero formátů

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

C03P0780

Nedávno jsme se podívali na zoubek jedenácti duálním DVD vypalovacím mechanikám, tedy mechanikám schopným zápisu ve formátech DVD+R a DVD-R, a konstatovali jsme, že až na pár výjimek jde o poměrně podobné produkty. Proto se také vítězem stal model, který neoplývá zajímavými technologiemi a překvapivými rychlostmi, nýbrž mechanika s vynikající kvalitou, spolehlivostí a nízkou cenou.

Ani ne měsíc po zaslouženém vítězství Lite-Onu LDW-411S se na trhu objevila horká novinka, model LDW-811S. Jde o papírově identický produkt, jako již zmiňovaný LDW-411S, pouze s jedinou výjimkou, kterou je zvýšená rychlost zápisu ve formátu DVD+R. I originální výbava je stejná a tvoří ji velmi stručný vícejazyčný manuál, aplikace PowerDVD a program Sonic MyDVD ve verzi 4.0. Ten sice může někomu vyhovovat, ale většina uživatelů by určitě přivítala oblíbené Nero.

Výsledky, kterých mechanika LDW-811S v testu dosáhla, jsou opět velmi sympatické. Čtení DVD a CD médií je sice zhruba o třetinu nižší, než uvádějí specifikace, ale i tak jde o jedny z nejvyšších rychlostí na trhu. U zápisu na CD-R disky byla situace podobná, při přepisu se mechanika striktně držela předpokladů. Stejně dopadlo i měření zápisu a přepisu na DVD média, kde se Lite-On LDW-811S odchýlil od očekávaných hodnot jen minimálně. Rychlost zápisu ve formátu DVD+R jsme testovali na médiích Philips (4x), neboť adekvátně rychlá média na našem trhu nebyla v době vzniku tohoto článku k dispozici, a je tedy více než pochopitelné, že dosažená rychlost neodpovídá očekávání. Na druhou stranu je ale dobré připomenout, že na stejná média dokázala mechanika Plextor PX-708A zapisovat téměř osminásobnou rychlostí.

Optická mechanika Lite-On LDW-811S disponuje stejnými kvalitami jako její předchůdce, model LDW-411S, navíc nabízí i dvojnásobnou rychlost zápisu ve formátu DVD+R. Otázkou zůstává, zda si tuto jedinou výhodu ceníte na 1 000 Kč, kolik dnes činí rozdíl v pořizovacích hodnotách obou produktů.

Cena vč. DPH: 5 500 Kč

K testu zapůjčila firma: ELAP, www.elap.cz


Malý černý rys

Lynx Office Pundit - zajímavě řešený malý počítač

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

C03P0782

Přesto, že běžné počítačové sestavy jsme již téměř přestali testovat, rádi se čas od času podíváme na zoubek nějakému tomu zajímavému řešení, které vyčnívá z šedého průměru trhu netradičním designem, zajímavým konceptem či jinou vlastností. V poslední době se na stránkách PC WORLDu objevovaly především barebone systémy, a nejinak tomu je i v případě tohoto PC. Nejde sice o klasický barebone, tak jak jsme zvyklí například v podání Shuttlu, ale tato kategorie je vymezena tím, že počítače jsou postaveny do speciální skříně se základní deskou s integrovanou zvukovou, síťovou a grafickou kartou. K tomuto kompletu pak stačí jen přidat procesor, paměti, optickou mechaniku a pevný disk, a kompletní multimediální PC je na světě.

Kostru sestavy Lynx Office Pundit tvoří skříň Asus Pundit se základní deskou Asus P4S8L. Samotná skříň je zajímavá hned z několika důvodů. Tím prvním jsou její malé rozměry a netradiční tvary. Zatímco většina barebone systémů připomíná kvádr se čtvercovým předním panelem, Asus Pundit je takový mikrotower. V přední části naleznete dva kryty. Pod jedním z nich se nachází vertikálně umístěná CD-ROM mechanika Asus CD-S520 (52x), druhý ukrývá různé konektory. To by nebylo nic tak neobvyklého, kdyby jejich počet zdaleka nepřevyšoval i průměr této kategorie. Lynx Pundit totiž nabízí standardní dvojici USB portů a dva audiokonektory, ale kromě nich zde objevíte i malý a velký IEEE 1394 (FireWire) konektor, optický vstup a výstup, čtečku paměťových karet (umí všechny dnes běžné formáty tedy SM, SD, MS, MMC a CF) a slot pro PCMCIA kartu. Podobně bohatá nabídka jako na přední straně skříně je ukryta i na straně zadní. K mání je zde dvojice USB a trojice audiokonektorů, zásuvka pro síťový kabel, paralelní, sériový a dva PS/2 porty, analogový a digitální výstup obrazového signálu, a dokonce S-Video a kompozitní výstup televizního signálu.

Tolik nadšeni již nebudete při pohledu do útrob této sestavy. Po odmontování dvou šroubů a odkrytí víka se objeví zmiňovaná základní deska Asus P4S8L s poněkud zastaralým čipsetem SiS 651. Ten postrádá podporu některých klíčových technologií, jako je třeba 800 MHz FSB či HyperThreading. Jejich absence není vzhledem k použitému procesoru Celeron s frekvencí 2 GHz tak citelná, ale omezuje uživatele v možnostech upgradu. Krom procesoru a optické mechaniky najdete v útrobách ještě jeden 256MB paměťový modul, disk Seagate s kapacitou 40 GB a modem v jednom z PCI slotů. Druhý je, stejně jako další paměťový bank, prozatím volný. Sestava je primárně určena do kanceláře, kde její nižší výkon není takovým problémem a kde uživatel ocení úsporu místa. Škoda jen toho zastaralého čipsetu.

Cena vč. DPH: 20 130 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, www.levi.cz


Širokoúhlé Centrino

Acer Aspire 2000 - skvělá výbava a výdrž akumulátorů

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

C04P0057

Acer Aspire 2000 zaujme uživatele hlavně nekonvenčním zpracováním displeje s úhlopříčkou 15,4" a poměrem stran 16 : 10. Pod zkratkou WXGA se skrývá panel o rozlišení 1 280 x 800 pixelů, jehož obraz patří také díky použití technologií CineVision a ClearVision k tomu nejlepšímu, co lze mezi notebooky nalézt.

Tento přenosný počítač je pozicován jako univerzální notebook s důrazem na multimédia, čemuž odpovídají také poměrně mohutné reproduktory a avizovaný subwoofer. Ve skutečnosti sice jde spíše o bassreflexovou dutinu, ale i tak je zvukový přednes vysoce nadprůměrný.

Z hardwarové výbavy nechybí kompletní technologie Centrino s procesorem Intel Pentium M na 1,6 GHz, jenž je schopen v tandemu s 512 MB paměti DDR dosáhnout výkonu odpovídajícího přibližně Pentiu 4 na frekvenci 2,4 GHz. Připočítáme-li fakt, že s použitím 64watthodinového Li-Ion akumulátoru lze pracovat v terénu až 5 hodin (my jsme se v testu dostali k velmi dobrému času 4:39 hod.), není v tomto směru Aspiru 2000 prakticky co vytknout.

V notebooku nechybí grafický akcelerátor ATI Mobility Radeon 9200, bezdrátové síťové rozhraní standardu IEEE 801.2b (s maximem 11 Mb/s), síťový adaptér 10/100 Mb/s s funkcí Wake-on-LAN a 56kilobitový modem. Příznivce digitální fotografie potěší vestavěná kombinovaná čtečka na karty SecureDigital, MultiMedia Card, SmartMedia a MemoryStick, často používaný standard CompactFlash je však nutné řešit například redukcí do PC kartového slotu.

Z rozšiřujících portů jmenujme trojici USB 2.0, FireWire konektor a S-Video výstup. Standardní VGA či paralelní port jsou pochopitelně zastoupeny také.

Zajímavé je určitě také ovládání předním panelem nazvaným Acer Arcade, který v sobě zahrnuje nejen příslušné klávesy určené k posunu mezi skladbami na CD, posunu v DVD filmu a s dalšími obdobnými funkcemi, ale také snadnou regulaci hlasitosti a dokonce i grafický dis

plej, ukazující například stav dobití baterie či čas na CD. S panelem úzce spolupracuje také software Acer Arcade, dovolující použít panel i pro další práci s multimédii ve Windows.

Optickou mechanikou je zapisovačka DVD-RW, schopná poradit si s médii CD-R, CD-RW, DVD-R a DVD-RW. Zajímavé je provedení ve formě slot-in jednotky, do jejíž štěrbiny se příslušné disky vkládají přímo. 60GB pevný disk představuje v současnosti velmi dobrý standard.

S ohledem na rozměry (360 x 273 x 33,5 mm) potěší hmotnost, kterou se podařilo udržet na úrovni 3 kg. Tato váha je plně srovnatelná s jinými notebooky stejné kategorie a je výrazně nižší, než kolik váží přenosné počítače třídy Dektop Replacement.

Co říci závěrem? Snad jen, že uživatelé, kterým by 73 000 Kč za tento model přišlo mnoho, mohou zvolit také nižší konfiguraci se slabším procesorem, menším diskem a pouze mechanikou DVD/CD-RW, jež stojí o 10 tisíc korun méně. Podle našeho názoru se jedná o notebook s lehce nadprůměrnou cenou, která je však vyvážena vysokou funkčností. Po tomto produktu tedy sáhnou především ti zákazníci, kteří přecházejí z desktopu na přenosný počítač a chtějí si zachovat výhody solidního zvukového výstupu, výborného obrazu a multimediálních funkcí.

K testu poskytla firma: Acer, www.acer.cz

Cena vč. DPH: 73 000 Kč


Small Form Factor PC

Opravdu malá pécéčka - jak vypadají a co nám mohou nabídnout

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

C04P0029

Nestává se příliš často, aby se na trhu začala objevovat nová technologie či spíše rovnou zcela nový koncept, který podle všeho má poměrně dobrou šanci na obchodní úspěch. Když na přelomu let 2001 a 2002 uvedla společnost Shuttle svůj první "barebone" počítač SV24, nebyla ještě koncepce těchto strojů zcela jasná a ucelená. Dnes, dva roky poté, už máme docela jasno Small Form Factor (SFF) je v současnosti trend, který se rozhodně nedá přehlédnout.

Myšlenka vytvořit opravdu malé pécéčko je už nesmírně stará. Možná si ti dříve narození čtenáři vzpomenout na vlnu Booksize PC, která se i na českém trhu projevila v letech 1993-94, ale faktem zůstává že nějakého masivního nástupu těchto počítačů jsme se nedočkali. Svou pozici si v domácnostech i ve většině kanceláří získaly a později ještě upevnily klasické počítače ve skříních typu minitower/miditower.

Poněkud jiná je situace v případě firemních počítačů, kde tzv. Slim PC byla a stále jsou nabízena. Pro velké korporace je to logické a poměrně výhodné řešení ve velkém se koupí řada identických stanic od významné IT firmy, několik let se relativně levně používají (servis zajištěn dodavatelem, snadná správa IT oddělením) a poté se kompletně odprodají a nahradí novějšími a výkonnějšími stroji. Ve větších firmách lze udržet snahu upgradovat dostatečně "na uzdě", a tak je životní cyklus pořízeného počítače relativně delší, než jaký je dosahován v domácnostech či v malých společnostech.

Nabídka SFF na českém trhu

Pokud pomineme firemní počítače ve formátu SFF, jako jsou například HP Compaq d530 Ultra-slim Desktop, Dell OptiPlex SX270 či IBM S50 Small Form Factor 2x3, které stojí kolem 35 tisíc korun a jsou určené hlavně do kanceláří, existují na našem trhu dvě základní linie strojů, které si může uživatel buď sám složit, nebo si nechat postavit malé PC i od menšího místního assemblera. Zatímco barebone Slim PC jsou cíleny více do domácností či menších firem, neboť neobsahují grafický port AGP a tudíž si uživatel musí vystačit s vestavěným grafickým adaptérem, tzv. "kostky" či "Cube PC" už možností rozšíření o grafickou kartou disponují. Hodí se tedy zejména jako domácí i herní počítače.

V současnosti je na našem trhu (pokud pomineme barevné varianty) k dispozici zhruba 25 základů pro malé počítače SFF, z nichž více jak polovinu tvoří Slim PC a zbytek pak Cube PC. Největším producentem těchto strojů je stále ještě společnost Shuttle, nabízející široké portfolio platforem jak pro Pentia 4/Celerony, tak pro procesory značky AMD. Mezi další výrobce patří firmy, jejichž produkty zahrnují zejména základní desky, a tak mezi nimi nalezneme např. ASUS, Soltek, MSI či ABIT. Kompletní seznam produktů naleznete v přiložené tabulce.

Vlastnosti počítačů SFF

Malé počítače, ať už se jedná o "Cube PC" či "Slim PC", mají některé charakteristické vlastnosti, které by potenciální uživatel měl před nákupem dobře zvážit. Hlavním rysem těchto počítačů je poměrně nízká šance na rozšiřování a upgrady, která vyplývá z velmi omezeného prostoru uvnitř skříně. Pro řadu uživatelů samotný fakt malé rozšiřitelnosti nemusí být ve svém důsledku takovou překážkou. Místo řady dodatečných karet mají totiž malá pécéčka drtivou většinu komponent přímo integrovanou na základní desce a vyvedenou do příslušných konektorů. Tímto způsobem je řešen zvukový výstup často ve formátu 5.1, USB rozhraní, FireWire a případně i VGA, DVI a televizní výstup, pokud je v počítači integrována grafická karta. O kvalitu těchto integrovaných řešení není třeba mít obavu, neboť například zvukový kodek Realtek ALC650, který je poměrně často používán, snese svým výstupem srovnání s drtivou většinou běžných šestikanálových zvukových karet. A komu by některá z použitých komponent nevyhovovala, má samozřejmě možnost nahradit ji dodatečnou specializovanou PCI kartou, kterou lze rozšířit prakticky všechny barebone počítače třídy SFF.

Kam se tedy malé počítače hodí? Pokud hovoříme o Slim PC, pak určitě do kanceláří, neboť integrovaná grafika poskytuje dostatečný výkon pro všechny běžné desktopové úlohy, a vybavíme-li výsledný stroj dostatečně výkonným procesorem, není prakticky žádný problém s ním zvládnout bez potíží práci s internetem, elektronickou poštou, či kancelářským balíkem. Za určitých okolností, zahrnujících především dostatek operační paměti a přiměřeně velký disk, lze na takovém počítači pracovat i s digitálními fotografiemi či dokonce s videem.

Také mnohé domácnosti, kde nelze očekávat hraní posledních 3D akčních titulů, mohou být s výkonem i samotnou platformou Slim PC spokojeny, výhodou v malých bytech je určitě fakt, že takové počítače nezaberou příliš mnoho místa a dovolují tak redukovat koutek s počítačem na naprosté minimum. Logickým doplněním sestavy pak bývá některý z LCD displejů a třeba bezdrátová myš s klávesnicí.

Zatímco Slim PC mají grafickou kartu většinou integrovanou na základní desce a poskytují tak pouze základní a přiznejme si, že na dnešní dobu i výrazně podprůměrný výkon v grafických aplikacích, nabízejí "Cube PC" díky odlišnému designu šanci na instalaci standardní grafické karty s rozhraním AGP 4x/8x a jedné PCI karty, leckdy i současně. Fakt, že je naprostá většina komponent již integrována a přímo vyvedena na skříni počítače, také snižuje potřebu instalace dalších rozšiřujících karet prakticky není už co přidat.

Důležitou vlastností jak Slim PC, tak i "Cube PC" je většinou pouze jedna šachta na optickou mechaniku. Díky stále klesajícím cenám se do ní perfektně hodí buď DVD/CD-RW kombo jednotka, anebo dokonce DVD?RW mechanika, která zahrnuje všechny dnes používané standardy zápisu i čtení. Obdobný problém je s pevným diskem, na nějž zbývá jen jedna vnitřní šachta, takže intenzivním "stahovačům" nezbývá, než si případně pořídit další, externí disk připojený buď prostřednictvím FireWire rozhraní, nebo portu USB 2.0. Tímto způsobem lze dosáhnout kapacity až úctyhodného půl terabajtu dat!

Pro koho se malé počítače nehodí

Jak už bylo řečeno výše, při správné volbě je SFF PC velmi univerzální platforma, ale i tak lze nalézt některé typy uživatelů, kteří nemusejí být s takovou volbou spokojeni. Kvůli omezené šanci na rozšíření či upgrade musíme okamžitě vyloučit tzv. Power Users, tedy ty zákazníky, kteří neustále svůj počítač udržují na technologické špičce. Ačkoliv do značné míry lze používat v počítači třídy SFF různé frekvence procesorů a není ani příliš obtížná jejich výměna, upgradovat základní desku je prakticky nemožné, a to i v případech, kdy jde o model s některým z relativně "standardizovaných" rozměrů např. ITX či Mini ITX.

Druhým už naznačeným problémem jsou malé možnosti rozšiřování. Máte-li dnes v počítači grafickou kartu, videostřižnu, televizní kartu, zvukovou kartu a SCSI kontroler a nechcete se s nimi buď rozloučit úplně, nebo se alespoň smířit s jejich integrovanou podobou na základní desce, rovnou na SFF PC zapomeňte. Většinou jsou k dispozici buď 1-2 PCI sloty u Slim PC, nebo 1 AGP + 1 PCI slot u "Cube PC", a to stačí leda tak na grafickou a televizní kartu.

Velká potíž je s disketovou mechanikou. Ačkoliv některé typy mají příslušnou 3,5" šachtu, jiné už nikoliv. Naštěstí je dnes disketa už poměrně archaickým artiklem, a kdyby bylo opravdu nutné na ni něco nahrát či přečíst, zbývá zde stále možnost externí mechaniky.

U některých konceptů zůstává problém s instalací těch nejvýkonnějších procesorů. Zčásti na tom má podíl omezený prostor pro odvádění tepla a pak také použité základní desky, jež někdy nepodporují ty nejvyšší frekvence systémové sběrnice.

Výhody SFF koncepce

Po nevýhodách zbývá ještě popsat hlavní výhody malých počítačů. Na prvním místě je logické zmínit rozměry. Zatímco běžný miditower má rozměry 210 x 440 x 470 mm, spokojí se "Cube PC" Shuttle XPC SN85G4 s prostorem 200 x 295 x

x 180 mm a Slim PC Asusu Pundit stačí pouhých 91 x 357 x 275 mm. Ještě lépe je vidět srovnání v objemu skříně, kde miditower zabírá kolem 44 litrů, Cube PC jen 14 litrů a Slim PC pouhých 9 litrů, a je tedy téměř 5x menší! Snadno jej tedy umístíte na stůl, hned vedle monitoru.

SFF PC je také úspornější než normální desktopy. Kvůli tomu, že uživatelé prostě nemohou většinou nainstalovat více pevných disků než jeden, že není potřeba napájet mnoho karet ve slotech PCI, a konečně také díky často pouze jediné šachtě na optické mechaniky, stačí zdroj dimenzovaný jen na 180-250 W, zatímco v klasických stolních počítačích je 250W zdroj mnohdy nedostatečný a zvýšený odběr všech komponent nutí uživatele poohlédnout se po silnějším napájení. Samotný odběr malého PC bývá tedy přibližně o třetinu nižší, než kolik si žádá velký počítač.

Pokud chcete umístit počítač do obýváku anebo prostě jen hledíte na to, jak PC vypadá, jsou SFF koncepty tím nejlepším řešením. Jednak jsou malé a prostě sexy, a pak také většinou designéři více dbají na jejich zevnějšek. Obecně lze říci, že nalézt opravdu pěknou klasickou skříň pro PC je výrazně těžší, než si z nabídky SFF barebonů vybrat skutečně pěkný model. Nezřídka návrháři "Cube PC" či Slim PC používají leštěný či kartáčovaný hliník, černý lak, či naopak zrcadlový lesk v kombinaci s průhledným polykarbonátem na čelní straně a mnoho modelů se od sebe liší pouze způsobem zpracování a povrchovou úpravou.

Nemáte-li speciální požadavky na dodatečné karty, je skvělou vlastností malých počítačů také to, že téměř bez kompromisů je možné do nich integrovat vše potřebné. Pokud si vyberete z nabídky "Cube PC", pak počítejte i s možností zabudování výkonné grafické karty. Je také samozřejmé, že díky přítomnosti portů USB, FireWire i dalších budete moci snadno připojovat i stejné periferie, jako u jakéhokoliv jiného počítače. Navíc některé SFF barebony jsou vybaveny integrovanou čtečkou paměťových karet.

Vzhledem k tomu, že výrobci malých počítačů nemají k dispozici mnoho prostoru pro rozvádění tepla, musejí se spokojit s méně větráky, než je obvyklé, a tak při správném sestavení bývá jednodušší zajistit tichý chod. Na druhou stranu přibývá problémů s odhlučněním dodatečných grafických karet (pokud je lze do SFF formátu nainstalovat), neboť jejich ventilátory nemusejí dobře snášet práci na vertikálně uložené kartě.

Z integrace vyplývá i výhoda vyšší stability, protože celý systém je už od počátku testován včetně veškerých integrovaných komponent. Navíc je také výhodou snadná podpora ze strany výrobce, kdy lze veškeré ovladače k barebone PC stáhnout na jediném místě na internetu.

Cena

Před koupí počítače třídy SFF je nutné přemýšlet, kolik peněz hodláte za zmíněné výhody malého PC utratit a podle toho se rozhodnout. U Slim PC je rozdíl většinou nevelký, a tak si lze vybírat z kompletní škály procesorů i dalších komponent, u Cube PC je však výhodnější volit spíše výkonnou konfiguraci s velkým pevným diskem a dostatkem paměti.

Uvažujete-li o tom, že vaše příští PC bude mít formát SFF, klidně to zkuste. Dnes už je na trhu jak dost široká nabídka, tak i prodávané výrobky dosahují vysoké kvality. Jestliže jste o malých PC zatím vůbec nepřemýšleli a nepatříte-li do skupin zákazníků, pro které se tyto počítače nehodí, přemýšlet určitě začněte!

Small Form Factor PC

malé rozměry

nízká spotřeba energie

často lákavý design

lze integrovat vše potřebné

snadněji lze redukovat hluk

většinou vyšší stabilita

nepodporuje vždy nejvýkonnější procesory

špatně se rozšiřuje

omezená možnost upgradu

většinou vyšší cena


Knihy


Datové sklady, analýza OLAP a dolování dat

Pokud jste pečlivými čtenáři tuzemské databázové literatury a případně důslednými účastníky vývojářských konferencí softwarových výrobců, bude pro vás tato kniha v podstatě očekávaným logickým pokračováním. Autor má za sebou několik původních publikací a problematika, o níž je řeč v této novince, plynule navazuje na jeho dřívější učebnice. Kniha vás zavede do oblastí práce s databázemi, jež stojí za hranicí nezbytně nutné, základní výbavy správce serveru či tvůrce nejjednodušších aplikací. Bez zbytečných odboček vás autor provede problematikou zhodnocení nashromážděných údajů a získáváním smysluplných informací ve formě podkladů pro provádění důležitých rozhodnutí. Ačkoliv při letmém nahlédnutí jde o hodně technologicky orientovaný text, letmo by měli nahlédnout i manažeři či ekonomové, jak sám autor nabádá.

Výuka je strukturována v poměrně dobré shodě s prací tvůrce datového skladu či analytika. Od úvodních, mírně teoretických kapitol o databázových strukturách a datových skladech, autor postupuje k "předvaření" dat a následně k nejjednodušším analýzám OLAP. V dalších kapitolách jsou podrobněji popsány pokročilá témata, jako využití jazyka MDX či vývoj rozsáhlejších aplikací OLAP. Osmá část je pak zaměřena na data mining, a to opět od teoretického základu po praktické ukázky. Jistým vyvrcholením je prezentace řešení reálného projektu 2TB datového skladu (pamatujete na Invex?), a uživatelům databází Oracle přijde vhod kapitola 10 se specializovanými příklady.

Stejně jako předchozí knihy autora, vyznačuje se i tato vysokou didaktickou úrovní. Tvůrce evidentně našel recept na koktejl, jenž zahrnuje přiměřené množství nezbytné teorie, dostatek výmluvných příkladů a bohatý, místy klíčový grafický doprovod. S učebnicí se dobře pracuje, máte chuť experimentovat a číst dál, a užitná hodnota textu je velmi vysoká. Sice to není čtivo pro začátečníky, ale máte-li databázový základ, jde o dobrou možnost se něco opravdu naučit. Jen ten otřepaný příklad s jedovatými houbami už mohl být nahrazen něčím dalším.

PATRIK MALINA

Autor: Luboslav Lacko

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 486

Doporučená cena: 469 Kč


Začínáme programovat v jazyce Python

Po období přehlížení se dostalo u tuzemských nakladatelů modernímu programovacímu jazyku Python milosti. Protože učebnic tohoto druhu není nazbyt, představuje zde předkládaná novinka jednu z mála příležitostí sáhnout po obsáhlejší, česky psané literatuře k systematickému studiu. Jste-li odhodlaní a trpěliví, máte šanci se hodně naučit.

Ačkoliv je kniha koncipována jako kurs pro úplné začátečníky v Pythonu, autoři jako by chtěli volbou obsahu podpořit svá tvrzení, že Python je v současnosti jeden z "nejproduktivnějších" programovacích jazyků, je-li možné to takto vůbec říci. Úvodní části knihy jsou pochopitelně věnovány tradičním "zahřívacím" programátorským tématům: po stručné historii vývoje Pythonu a několika důvodech, proč jej použít, se přes základní a pokročilé datové typy prokoušete k programovým konstrukcím, základům funkcí a procedurám, a dále třeba k práci se souborovým systémem a soubory.

Zajímavé je zařazení kapitoly o výjimkách: přestože síla Pythonu zčásti stojí na strukturách objektově orientovaného charakteru, právě ošetření výjimek je vyloženo s předstihem, jakoby v rámci "procedurální" části. Samotným základům práce s třídami je věnováno možná až překvapivě málo místa, což je ovšem bohatě vynahrazeno ve třetí části knihy, jež zahrnuje kapitoly s pokročilými vlastnostmi jazyka. Najdete zde objektové pojetí datových typů, speciální metody, ale též regulární výrazy.

Přestože někde tady by mohla kniha klidně končit, autoři přidali ještě další část pro zapálené a zdatné adepty. Témata jako spolupráce s COM architekturou Windows, integrace s C či C++ nebo JPython jistě nejsou maličkostí a jejich zvládnutí již vyžaduje širší rámec znalostí mimo samotný Python. Několik desítek závěrečných stran je pak věnováno referenční příručce.

Na knize jsme při studiu ocenili především strukturu výkladu: výuka je členěna na relativně malé, samostatné části, a to jak na úrovni kapitol, tak nižší. Klíčová je ohromná zásoba krátkých, trefných ukázek a příkladů s příslušným komentářem, jdete z jednoho pokusu do druhého, což je dobře.PATRIK MALINA

Autoři: D. Harms,

K. McDonald

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 456

Doporučená cena: 390 Kč


Linux: Dokumentační projekt - 3. aktualizované vydání

Těžko říci, zdali právě proto nebo navzdory tomu, že se operační systém Linux vyvíjí přes 10 let jako open source aktivita, má tento důležitý softwarový produkt jako svou nedílnou součást poměrně obsáhlou kmenovou dokumentaci. Klíčovou zásobu informací, jejíž alespoň některou část každý uživatel či administrátor někdy využije, již potřetí přeložilo a vydalo totéž nakladatelství.

Obsáhlá dokumentace je strukturována na základě uživatelské "zapálenosti". První část knihy tedy tvoří Příručka uživatele s příslušnou kolekcí kapitol, v nichž jsou zpracovány historie UNIXu vůbec, základní operace s počítačem, první kroky v interpretu příkazů či úvodní seznámení s dnes neodmyslitelným grafickým uživatelským rozhraním systému X Windows. Nechybí též první krůčky při editaci souborů v magickém Emacsu, základní konfigurační procedury a nejjednodušší komunikační postupy, jako jsou elektronická pošta či WWW.

Druhá část svazku je zaměřena na administrativní úlohy s výjimkou správy sítí. Jsou zde zařazena pojednání o adresářových strukturách a souborovém systému, práci s disky, správě paměti či spouštění a zastavování Linuxu. Výběr nejdůležitějších témat doplňuje správa uživatelských účtů, přihlašování či zálohování. Dle očekávání velmi obsáhlá je třetí část, zaměřená na síťovou problematiku. Důkladně je zpracována látka o klíčové protokolové sadě TCP/IP, ale též sériová komunikace a protokol PPP. Pochopitelně zde nechybí velmi důležité kapitoly o správě firewallu, ochraně počítače či nejdůležitějších aplikačních protokolech. Nejobsáhlejší a koncepčně zdařile je sestavena část čtvrtá, nabízející praktické návody. Právě zde hledejte novinky, jako je práce s DVD, připojení USB fotoaparátů či kooperace s Windows.

Přestože tento zdroj informací je ve své originální, ryzí podobě dostupný v elektronické formě zdarma, význam tištěného provedení je nepopiratelný. Pro řadu uživatelů je delší pojednání v angličtině nepřekonatelnou překážkou, a upřímně řečeno, stovky stran strávených u monitoru stále nejsou ničím lákavým.

PATRIK MALINA

Autor: kolektiv autorů

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 1001

Doporučená cena: 890 Kč


Učíme se programovat v jazyce Assembler pro PC

Žijeme v programátorské době, jíž jednoznačně dominují vyšší programovací jazyky, nezřídka bohatě vybavené pro objektově orientovaný návrh. V čase Javy a C++ se může zdát velmi bláhová myšlenka zabývat se něčím tak "nízkým", jako je assembler na platformě PC. Přesto se, pokud nás paměť neklame po opravdu velmi dlouhé době, dostává na trh základní učebnice tohoto toporného způsobu, jak přinutit počítač k žádoucí činnosti.

Autor k problému přistoupil bez očekávání čtenářových znalostí předpokladem ke studiu je jen základní znalost PC a jeho ovládání, a ovšem též značné odhodlání. Tvůrce této základní látky totiž rovnou přistupuje k věci. Již první kapitoly jasně směřují k cíli: přes tradiční převody čísel v různých číselných soustavách a přehled proměnných se zájemce prokousává k architektuře mikroprocesorů, registrům a koncepci přerušení. Posléze dojde na zaklínadla v podobě prvních instrukcí, a pokud se zájemce nechytí u základních aritmetických operací, pokračování bude jen velmi obtížné.

Po zevrubném seznámení s instrukční sadou autor navazuje praktičtěji zaměřenou látkou. Seznámíte se s nejzákladnějšími činnostmi operačních systémů, k ruce dostanete nadále nepostradatelný nástroj v podobě překladače NASM, a dále již pokračujete programování pro konkrétní platformy, jimiž jsou DOS, Windows a Linux. Závěrečná kapitola je pak věnována interakcím assembleru s jinými programovacími jazyky, typicky "céčkem".

Přestože je kniha cílena na začátečníky, domníváme se, že místy se bude jednat o příliš velké sousto. Některé pasáže byly autorem pojednány až příliš stručně, což značně ztěžuje chápání, a situaci neulehčuje ani fakt, že v některých částech publikace je příkladů velmi poskrovnu, ačkoliv si je assembler velmi žádá. Pokud však máte jistý základ a nějaká ta instrukce vás nepřekvapí, budete na tom o poznání lépe. Cenné je též bezesporu přiložené CD s řadou zdrojů a zajímavým softwarem. Avšak přece: pokud pamatujete legendární Zajíčkovy Bity do bytu, asi budete cítit jako my, že pro začátečníky to mohlo vypadat ještě trošku jinak.PATRIK MALINA

Autor: Rudolf Marek

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 228

Doporučená cena: 197 Kč


Linux - Praktická bezpečnost

Ještě nedávno se mohlo zdát, že synonymem pro děravý systém jsou jednoznačně Windows a publikace, jež se zabývaly ochranou této platformy, měly průběžně navrch. Pro alespoň mírně obeznámeného uživatele však není žádnou novinkou, že Linux není o nic méně průstřelný a jeho ochrana je seriózní disciplínou. Výsledkem nakladatelských snah o srovnání bilance je i tento svazek, zahrnující poměrně širokou škálu témat z oblasti zabezpečení Linuxu. Předlohou byla kniha z dílny Sybexu, jehož ediční plány staví problematiku bezpečnosti na přední místa.

Publikaci lze směle označit za úvodní příručku pro adepty na administraci zabezpečení. V žádném případě se nejedná o sebrané spisy o vypečených útocích, jejichž popisům nikdo nerozumí očekávejte seriózní, srozumitelný a koncepčně velmi dobře rozvržený výklad. Autor pouze očekává, že jste obecně v Linuxu doma, což ovšem nepodceňujte, neb pro vás četba ztratí smysl. Obzvláště na počátku knihy je znát, že cílem nebylo sestavit ryze technologické pojednání: příjemným překvapením jsou časté odstavce o celkové koncepci zabezpečení, důležitých principech a praktických východiscích.

Zařazená témata postihují nejtypičtější postupy a bezpečnostní aktivity a látka je řazena dle logiky vaší práce. Počáteční kapitoly řeší prvotní nastavení po instalaci a zavedení auditovacích postupů, následuje zabezpečení síťových služeb a poměrně dost prostoru je věnováno jejich korektnímu spouštění. Následuje veledůležitá část o auditu sítě s nezbytnými kapitolami o nástrojích Nessus a Nmap. Třetí část knihy zahrnuje zabezpečení aplikací, takže zde najdete pojednání o elektronické poště, webových službách či serverové službě Samba. Dále už budete narážet jen na lahůdky v podobě zabezpečení demilitarizované zóny, konstrukce firewallu, návrhu a realizace virtuálních privátních sítí a silného zabezpečení pomocí protokolu Kerberos.

Největším přínosem knihy je skladba jednotlivých témat. Přestože některá pojednání od originálního vydání citelně zastarala (viz třeba vývoj Samby), jde o cenný výchozí materiál pro úvodní studium bezpečnosti.PATRIK MALINA

Autor: Ramón J. Hontaňón

Vydavatelství:Grada Publishing,Praha, 2003

Počet stran: 438

Doporučená cena: 499 Kč


Administrace systému Linux - Průvodce administrátora

Knihy z produkce věhlasného nakladatelství Osborne/McGraw-Hill jsou díky své kvalitě vděčnými předlohami pro přípravu mnoha tuzemských vydání, a tak i v tomto případě vsadil český nakladatel na spolehlivý zdroj v podobě již třetí edice populární učebnice linuxové administrace. Protože nabídka tohoto typu publikací v češtině je již poměrně bohatá, s touto novinkou se stává rozhodnutí o výběru a koupi opět složitější.

Předkládaná kniha totiž rozhodně patří mezi zdařilejší dílka svého druhu. Přestože vymezení základních úkonů pro administraci Linuxu a jejich popis nejsou ve vymezeném rozsahu snadným úkolem, autorská dvojice převážně úspěšně našla cestu mezi extrémy v podobě nesrozumitelného závalu, či naopak nepoužitelným zjednodušením.

Výběr témat je typický a reprezentativní a převratné novinky zde nehledejte. První část je "distribučně-instalační" a věnuje se základnímu zprovoznění serveru, včetně grafického prostředí a instalace prvních aplikací. Ve druhé části přichází řeč na rutinní administrativní operace, jako jsou zřizování a správa uživatelských účtů, práce se souborovým systémem, překlady jádra, spouštění a vypínání systému či zabezpečení. Část třetí je ryze internetového charakteru, takže zde očekávejte problematiku DNS, webového serveru Apache, FTP či poštovních aplikačních protokolů. Následující oddíl pak řeší otázky řízení intranetu a s ním související nezbytné služby, mezi něž jistě patří DHCP, NIS, NFS či Samba pro úspěšné soužití s Windows v jednom prostředí.

Už při čtení dřívějších vydání této knihy jsem získal zajímavý pocit, jejž jsem si znovu osvěžil. Tvůrci dokáží čtenáři látku přiměřeně vysvětlit, ale protože vše potřebné do jednoho svazku nemohli "nacpat", alespoň vás navnadí k dalšímu studiu, což dělají velmi šikovně. Didakticky cenné jsou kontrolní i pokročilé otázky za jednotlivými kapitolami, a tempo výkladu lze označit za středně náročné a přiměřené. Pokud se místy ztratíte, stačí nechat vše uležet. Místy nečekaně strukturovaný výklad nakonec vždy "povolil" a splnil svou funkci.

PATRIK MALINA

Autoři: Steven Graham, Steve Shah

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2003

Počet stran: 550

Doporučená cena: 549 Kč


02/07

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Internetová Frekvence

Od poloviny ledna 2007 mají posluchači možnost si na webu Frekvence 1 www.frekvence1.cz naladit celkem tři rádia - stávající vysílání Frekvence 1, které je identické s rozhlasovým vysíláním, a nyní i dvě nová čistě internetová rádia Frekvence 1 Romantika a Frekvence 1 Legendy. Výhodou internetových rádií Frekvence 1 Legendy a Frekvence 1 Romantika je jejich interaktivita. Posluchači mají možnost ovlivnit, jak často se mají jednotlivé songy hrát, a to oznámkováním aktuálně hrané skladby. Na webu Frekvence 1 lze také diskutovat s hudebním dramaturgem, který vytváří hudební program těchto rádií, nebo s dalšími posluchači v diskuzním fóru. Frekvence 1 Legendy hraje například interprety a kapely jako Beatles, Rolling Stones, ABBA, Elvis Presley či Bee Gees, z českých legend pak například Olympic nebo Katapult. Do repertoáru Frekvence 1 Romantiky patří například Everything I Do I Do It for You od Bryana Adamse, Voda, čo ma drží nad vodou od Joža Ráže, It Must Have Been Love od Roxette, Jsi můj pán od Lucie Bílé a další známé romantické songy.-TJi

Panasonic staví

Společnost Matsushita Electric Industrial Co. Ltd zveřejnila plán vybudování největší továrny na výrobu plazmových panelů na světě. Nový závod bude již pátou společnou továrnou s chemickým koncernem Toray Industries Inc. Panasonic se tak stane největším výrobcem plazmových televizorů na světě. Firma odhaduje pokračování prudkého růstu poptávky po plazmových televizorech a zvláště rapidní nárůst poptávky po plazmách s velkou úhlopříčkou, spojený s rozšířením televizního obsahu s vysokou kvalitou obrazu. -TJi

Adobe Flex 2

Společnost Adobe oznámila dostupnost přehrávače Adobe Flash Player 9 pro Linux. Adobe Flash Player 9 přináší konzistentní rozhraní pro různé platformy a rozšiřuje výkonnost a pokročilé funkce pro dosud nejširší skupinu vývojářů a uživatelů. Vývojáři na Linuxu mohou navíc vytvářet, testovat a nasazovat internetové aplikace (RIA) na platformě Linux s použitím bezplatné vývojářské sady Adobe Flex 2 Software Developers Kit (SDK), přehrávače Adobe Flash Player 9 a softwaru Flex Data Services 2 Express. Společnost Adobe také nedávno předala zdrojový kód z AVM2 organizaci Mozilla Foundation, jež řídí nový open source projekt pod názvem Tamarin, zaměřený na urychlení na standardech založeného vývoje bohatých a poutavých webových aplikací, které fungují na více platformách. Zdrojový kód v projektu Tamarin je dostupný z webu Mozilla na adrese www.mozilla.org/projects/tamarin.-TJi-

§§§§§


Volej domů prodlouženo

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

C07P0042

O službě Volej domů od O2 jsme vás informovali již před časem, nabízí neomezené volání zdarma po celý týden v kteroukoli denní dobu až na tři mobilní či pevná čísla ve vlastní síti. Tuto službu bylo původně možné zřídit pouze do konce listopadu s tím, že bude funkční jen do konce prosince. Operátor se ale nyní rozhodl, že Volej domů prodlouží, a to až do poloviny roku 2007. Od 1. 1. 2007 lze tuto službu určenou pro všechny paušální i předplacené zákazníky znovu aktivovat. Pro majitele předplacených karet O2 máme ještě jednu dobrou zprávu, a sice že platnost akce "Dlouhé hovory" (volání mimo špičku do vlastní sítě po 3. minutě zdarma) byla prodloužena až do konce roku 2007.

Rekordní vánoční zprávy

Loňský rekord v oblíbené štědrovečerní disciplíně, odesílání SMS a MMS zpráv, byl letos opět překonán (letos prošlo sítěmi operátorů celkem přes 68 milionů SMS). Zákazníci T-Mobile odeslali 24. prosince celkem přes 26,3 milionu textových zpráv, což proti loňskému roku znamená nárůst o 21 procent. U společnosti Telefónica O2 prošlo sítí 25,9 milionu SMS, což je asi o tři miliony více než před rokem. Rovněž obrázkové MMS zprávy letos zaznamenaly lehce zvýšenou oblibu, když jich O2 odbavila bezmála 95 tisíc (mírný pokles), T-Mobile 91 tisíc (10% nárůst) a Vodafone téměř 50 000 (25% nárůst). Operátoři se shodli na tom, že nejvíce se MMS posílaly mezi 20. a 21. hodinou večerní, kdy většina rodin trávila čas rozbalováním dárků, přičemž se chtěli o své zážitky podělit s blízkými. Na Slovensku se ve stejném dni odeslalo SMS zpráv téměř 31 milionů (17,8 milionů Orange, 13 milionů T-Mobile), z toho drtivá většina v sítích mobilních operátorů. Pevné síti Slovak Telecom nepomohlo k lepšímu výsledku než 27 tisíc SMS ani to, že operátor nabídnul v tento svátek veškeré odchozí SMS zdarma.

Tarify pro postižené

Od 1. 1. 2007 začínají čeští operátoři nabízet tarify pro sociálně slabé a postižené spoluobčany, jimž bude stát na telefonování přispívat částkou 200 Kč měsíčně. Ve většině případů se jedná o běžné tarify, k nimž operátoři jako projev sociálního cítění navíc přidávají malé bonusy. K získání příspěvku je nutné u operátora předložit patřičné doklady, ať již potvrzení o ZTP, ZTP/P či o nízkých příjmech (vydané pověřeným obecním úřadem).

Dárky i po Vánocích

T-Mobile prodlužuje nabídku 5 000 volných minut a 5 000 SMS (obojí platí pochopitelně do vlastní sítě) pro nové tarifní zákazníky, kteří podepíší smlouvu na dva roky, až do konce února 2007. Čím vyšší tarif si zákazník vybere, tím déle bude moci využívat "pětitisícové nadílky". Pro tarif T30/T30 Hit platí tato nabídka po dobu tří měsíců, u T1500/T1500 HIT budete moci výhodný bonus využívat po celé dva roky trvání smlouvy. Podobného prodloužení do konce února se dočkala také akce Twist Vánoce 2006 stejnojmenný předplacený tarif umožní volat do vlastní sítě mimo špičku a o víkendech za 1 Kč/minutu (zvýhodnění bude platit do konce června 2007). Při zakoupení nového telefonu s Twist kartou operátor v případě okamžitého dobití předplacenky přičte 600 Kč z ceny mobilu k výši kreditu.

Čivava letí do světa

Fenomenální úspěch reklam "s falešnými soby" v provedení Petra Čtvrtníčka zajistil Vodafonu čtyřnásobný nárůst návštěvnosti jeho webu www.darekprokazdeho.cz v porovnání s vánočním webem pro rok 2005. Podle vyjádření operátora se kladné odezvy projevily i na tržbách, které letos v porovnání s loňskými vánočními svátky vzrostly asi o čtvrtinu. Objevila se dokonce informace, podle níž je český Vodafone dáván za vzor celému zbytku této obří nadnárodní společnosti v tom, jak lze využít lokální talenty v reklamách.

Mobil za milion (dolarů)

Na výstavě v Amsterodamu se kromě jiných snobských předmětů objevil také luxusní mobilní telefon od švýcarské společnosti Goldwish. Jeho autorem je designér Emmanuel Gueit a na přístroji je nejzajímavějším parametrem jeho cena, ta totiž dosahuje astronomické hodnoty milion dolarů (22 milionů Kč).

Zoomujte s mobilem

Pokud vás láká myšlenka optického zoomování u vašeho mobilního telefonu, mohlo by vás zaujmout nové příslušenství s názvem Mobile Phone Telescope, jež je určeno pro některé modely Sony Ericssonu (K750i, W800i, W810i, W550i a W600i). Tento nenápadný váleček od společnosti Brando ukrývá optickou soustavu, schopnou po nasazení do speciálního držáku na čočku fotoaparátu dosáhnout až šestinásobného zoomu. Ostření se provádí manuálně oddálením čoček. Cena zařízení byla stanovena na 19 dolarů, o distribuci v Česku zatím nemáme žádné informace.

Na hory s Vodafonem

Pokud vyrážíte na hory, mohly by se vám hodit informace z portálu Vodafone Live!, týkající se zimních radovánek. K dispozici jsou zde zejména aktuální zprávy z horských středisek o počasí a sněhu, dopravní relace o stavu silnic a dálnic, nechybějí ani jízdní řády. Pro případ vzniku komunikačního problému se v zahraničí může hodit slovník pro německý i anglický jazyk.

Přenositelnost netáhne

Od konce května, kdy byla na Slovensku oficiálně spuštěna přenositelnost telefonních čísel mezi mobilními operátory, využilo této možnosti zatím pouhých 2 500 zákazníků. V lákání konkurenčních zákazníků je zatím úspěšnější T-Mobile, jemuž náleží asi 60 % "přeběhlíků", do sítě Orange pak přešlo zbylých 40 %. Pro zajímavost ještě zbývá uvést, že celkový počet mobilních zákazníků na Slovensku dosáhl na konci třetího čtvrtletí hodnoty 4,7 milionu.

MMSkou za lepší svět

Městská část Praha 6 spustila v Česku unikátní projekt na bázi "lokálních MMS".V praxi tato služba funguje tak, že občané mobilním telefonem vyfotografují např. černou skládku nebo různé projevy vandalismu a pomocí MMS je zašlou kompetentním úředníkům na patřičnou e-mailovou adresu, spolu s popisem přesného umístění problematické lokality. Oznámená událost je poté vystavena na webových stránkách www.praha6.cz, kde lze sledovat průběh jejího řešení. Přestože se jedná o velice zajímavý a přínosný koncept, objevily se i názory, které lokální MMS odsuzují, neboť se prý jedná o moderní formu udavačství (např. fotografování špatně zaparkovaných vozidel).

SMS pro Vodafoňáky zdarma

Z probíhajících akcí bychom rádi vyzdvihli tu, v jejímž rámci mohou zákazníci Vodafone až do konce března odesílat SMS ve vlastní síti o víkendech zdarma. Tato nabídka platí jak pro tarifní zákazníky, tak pro předplacenkáře. Akce se pochopitelně nevztahuje na prémiové SMS a zprávy odeslané v rámci roamingu.

Zboží přes mobilní Centrum

Portál Centrum.cz představil novou službu vyhledávání nejvýhodnějších cen zboží na internetu prostřednictvím aplikace v mobilním telefonu. Tato funkce se může hodit například v případě, kdy jste v kamenném obchodě a zaujalo vás nějaké konkrétní zboží, ale nejste si zcela jisti, zda ho nelze na internetu pořídit výrazně levněji. Podle vyjádření tvůrců projektu jejich databáze zahrnuje 1 700 obchodů na webu, v jejichž nabídce se nachází celkem přes 7,5 milionu produktů. Pokud byste chtěli tuto službu vyzkoušet, stačí navštívit web http://zbozi.centrum.cz/mobil, odkud si do počítače zdarma stáhnete Java aplikaci o velikosti 31 kB a tu posléze přenesete do svého mobilního telefonu (např. přes Bluetooth nebo datový kabel). Následné vyhledávání nejvýhodnějších cen probíhá rovněž bezplatně, účtují se pouze přenesená data.

Videohovory stále za 1 Kč

Videohovory na bázi UMTS v síti O2 měly být od počátku roku 2007 zpoplatněny sazbou 8,33 Kč/ /min., aby však byl podpořen zájem o tuto službu, rozhodl se operátor, že cenu ponechá na lákavé hodnotě 1 Kč/min. Této výhodné nabídky mohou využít zejména obyvatelé Prahy a Brna, v jiných místech totiž zatím není potřebný signál příliš rozšířen. Akce platí až do konce roku 2007.

Silvestrovské veselí plné rekordů

Druhý zátěžový test pro sítě mobilních operátorů přišel tradičně na Silvestra. V průběhu posledního dne roku uživatelé odeslali 35,4 milionu SMS, což znamenalo opětovné pokoření rekordu s hodnotou 33 milionů, jež datujeme do roku 2005. MMS zpráv prosvištělo sítěmi 227 tisíc, i tato položka je rekordní, a to o více než 10 %. V průběhu první hodiny roku 2007 sítěmi dále proběhlo více než 2,5 milionu hovorů, a to oproti loňsku znamená nárůst o více než 130 000 spojení. I u našeho východního souseda se poslalo celkem přes 15 milionů SMS, což v některých momentech vedlo až k technickým kolapsům z důvodu přetížení - zprávy tak byly občas doručovány se zpožděním.

1,2 SIM karty na hlavu

Již ve 22 zemích Evropy překročila penetrace mobilních telefonů hranici 100 %, což znamená, že zde na každého obyvatele včetně nemluvňat připadá více než jedna aktivní SIM karta. Na špici se usídlila dvojice Lucembursko a Litva, kde již penetrace přesáhla dokonce hladinu 150 %. Česká republika drží v Evropě se svými více než 120 % desátou příčku. Opačný konec žebříčku penetrace okupují Moldávie a Kosovo, kde se sledovaná hodnota drží kolem 30 %. Odborníci se shodují na názoru, že do budoucna se bude penetrace mobilními telefony v Evropě nadále zvyšovat, jako hlavní důvody tohoto jevu bývají uváděny zejména tyto dva: snaha zcela oddělit pracovní hovory od soukromých a tendence zákazníků využívat zvýhodněné nabídky u více operátorů.

§§§§§


MacWorld 2007

Alexandr Radecký,Peter Cohen,Robert Mullins

C07P0039

Macworld je v podstatě jedinou významnou konferencí a veletrhem točícím se kolem počítačů s nakousnutým jablkem - letošní ročník se konal 8.-12. ledna 2007 v San Franciscu.

Veletrhů a událostí vyhrazených počítačům všeobecně se na světě koná dostatek a ač jsou zaměřeny převážně na PC, obvykle se na nich najde místo i pro počítače Mac. A to zvláště od doby, kdy je tolik populární přehrávač iPod a každý měsíc pro něj vznikají nějaká hardwarová či softwarová vylepšení.

Macworld patří k několika pravidelným akcím, které jsou vyhrazeny právě jen počítačům Mac a souvisejícím výrobkům. I zde přispěl iPod ke změnám a jeho popularita spojuje PC většinu s Mac menšinou. Rovněž letos byl Macworld iPodu plný, nicméně naštěstí nebyl jen o něm. Významnou událostí bylo představení iPhone, novinky, která má Applu zajistit alespoň částečně takový úspěch jako její multimediální přehrávač. Na Macworldu bylo dobře vidět, jak se čas mění: společnost Apple změnila název a Microsoft v superlativech prezentoval chystané Office 2008 pro Mac.

Apple se mění

Že Apple již dlouho není jen o počítačích, to je známý fakt, hlavními součástmi jeho portfolia jsou Mac, iPod, Apple TV a iPhone a jen jedno z toho je počítač. A tak se vedení společnosti rozhodlo tuto skutečnost promítnout i do názvu firmy a vypustit z "Apple Computer Inc." slovo "Computer" - nyní je to prostě jen Apple.

Apple iPhone

Trhákem letošního ročníku byl bezpochyby nový multimediální telefon Apple iPhone. Po dvouletém vývoji společnost oznámila, že hodlá vstoupit na trh mobilních multimediálních telefonů, její zbraní je Apple iPhone. Ten kombinuje několik vlastností iPodu, digitálních kamer, chytrých telefonů i přenosných počítačů do jednoho přístroje s velkou obrazovkou a novátorským ovládáním.

Základem je operační systém Max OS X, k dispozici je plná integrace s iTunes, hladká synchronizace s počítačem včetně hudby a videa z iTunes, kontaktů, kalendáře, fotografií, poznámek, webových záložek a e-mailových účtů. Ovládací systém "Multi-Touch" znamená, že přístroj má jen jedno tlačítko "home", zbytek ovládání se realizuje dotykovou 3,5" obrazovkou s rozlišením 160 bodů na palec. 11,6 milimetrů hluboký přístroj obsahuje dvoumegapixelovou kameru, vstup pro náhlavní soupravu i klasický 3,5mm audio konektor, místo pro SIM kartu, vypínač, reproduktor, konektor mikrofonu a iPod dokovací konektor. Přístroj komunikuje ve všech frekvencích GSM i EDGE, zvládá Wi-Fi a Bluetooth 2.0. Podpora sítí třetí generace ještě chybí, ale v budoucnu jistě přibude.

Zajímavé jsou tři chytré senzory, automaticky ovládající chování přístroje v závislosti na vnějších podmínkách. Senzor vzdálenosti automaticky vypne obrazovku a dotykový displej, když přiložíte iPhone k uchu. Světelný senzor zase přizpůsobuje jas obrazovky podle okolního světla, tím mimo jiné šetří baterie. Třetí je detektor prostorového natočení, podle něhož se zvolí horizontální či vertikální zobrazení obrazu.

Apple tvrdí, že vedle všech těchto technických inovací a vylepšení přístroje značně mění i samotný způsob telefonování. Ačkoli je to základní funkce každého mobilního telefonu, na mnoha je to složitější, než by se zákazníci přáli. Visual Voicemail umožňuje uživateli přejít přímo k audio vzkazům, které chtějí slyšet. Jednoduché ovládání konferenčních hovorů umožňuje jednoduše přijmout dva hovory najednou. SMSkování je na iPhonu stejné jako iChat, rozhovor je znázorněn v bublinách a dotyková klávesnice je zobrazena pod tím.

iPhone využívá Wi-Fi a EDGE pro automatické připojení k internetu, což obnáší i e-mailového klienta s podporou HTML zpráv a IMPA a POP3 poštovních protokolů. Pro prohlížení webu použil Apple svůj browser Safari, samozřejmě se zobrazují plné webové stránky a ne jen jejich WAP verze. Integrované jsou funkce Google Maps, widgety Dashboard s počasím a burzovními indexy.

Řada hezkých věcí se nachází i v oblasti prohlížení a zpracování fotografií, prohlížet si galerie je kupříkladu možné v animovaném módu, kdy se jednotlivé snímky přibližují a opět vzdalují.

Jak bylo řečeno, přehrávání hudby přejímá funkce iPodu, navíc je zde však automatická regulace hlasitosti při telefonování.

iPhone bude k dostání ve dvou verzích, cena v USA při podepsání dvouleté smlouvy je za 4GB verzi 500 dolarů a 600 dolarů za 8GB verzi. Do Evropy se dostane ke konci roku 2007, do Asie ještě později, v obou případech již s velkou pravděpodobností verze s podporou sítí třetí generace (3G).

Apple TV

Multimédia táhnou. A nejlepší je, když je to malé, barevné a zobrazuje to pohyblivé obrázky. Když je na tom symbol nakousnutého jablka, tak to jistě zabere. Řeč je o novince Apple TV. Vlastně to není až tak velké překvapení, úvodní seznámení veřejnosti proběhlo už v září, tehdy byla tato novinka nazývána iTV.

Apple TV slouží k tomu, aby si zákazníci mohli pustit v televizi video zakoupené v iTunes, tedy představuje další krok ve spojení televize a počítače. Zařízení obsahuje několik USB 2.0 vstupů, ethernetovou přípojku, HDMI pro HD televizi, optické konektory a podporu W-Fi 802.11 b/g/n, což znamená možnost bezdrátově přijímat obsah z Macu a přehrávat ho v televizi.

Apple TV má 40GB disk, procesor Intel a vysílané rozlišení 720p HD, což tedy není úplné maximum toho, co HD televize dokáží (1 080p). Obsah lze automaticky synchronizovat až s pěti počítači, lze z něj ovládat knihovny video a audio souborů. K dostání bude v únoru za 300 dolarů.

Něco pro iPod

Zmiňme také alespoň dvě novinky pro iPod.

Belkin na veletrhu oznámil nový čtyřkanálový audio mixer TuneStudio, určený pro pátou generaci iPodů. Toto zařízení umožňuje připojit až čtyři různé nástroje či zvukové zdroje a nahrávat hudbu přímo do iPodu. Taková nahrávka je ihned připravena k poslechu.

TuneStudio funguje také jako externí USB zvuková karta umožňující přenos zvuku z Mac do PC a rovněž přenos zvuku z libovolného audio zdroje zapojeného do mixeru do Mac či PC. Zařízení je schopné nahrávat v 16bitové kvalitě a s frekvencí 44kHz, obsahuje třípásmový ekvalizér a regulaci úrovní pro každý kanál. XLR vstupy dávají mikrofonu zesílení až 60 db, stereo kompresor upravuje zvuk podle přání uživatele a zajišťuje, aby úroveň zvuků nepřesáhla nahrávací limity iPodu. Přístroj se začne již brzy prodávat za 180 dolarů.

A opět výrobek firmy Belkin, tentokrát dok pro iPod s Blutooth komunikací. Díky tomu lze hudbu z iPodu bezdrátově přehrávat na domácí multimediálním centru či na jiném patřičně vybaveném přístroji. Zahájení prodeje nastane 7. března, cena bude 130 dolarů.

Office pro Mac

Časy se mění a odrazilo se to i v názvu společnosti Apple. Dalším znamením změn je, že majitelé počítačů Mac se v druhé polovině letošního roku dočkají vlastní verze kancelářského balíku Office společnosti Microsoft.

Office 2008 pro Mac nabídne řadu vylepšení, ale jedno z nich jistě mnohé zákazníky potěší: totiž Office 2008 poběží stejně dobře na PowerPC i na těch s procesorem Intel. Doposud to byl jediný důležitý software pro Mac, jemuž chyběla nativní podpora nejnovějšího Mac hardwaru.

Verze pro Mac bude mít hodně společného s Office 2007 pro Windows, samozřejmostí je vzájemná kompatibilita dokumentů, obě verze budou totiž používat XML formáty Office Open. Vlastníci Office 2004 nepřijdou o nové formáty souborů, v únoru Microsoft vydá volnou betaverzi konvertorů pro současný Office. Finální verze bude ke stažení šest až osm týdnů po vydání Office 2008.

Windows Office 2007 disponují novým uživatelským rozhraním zvaným Ribbon, které poskytuje rychlý přístup ke specifickým nástrojům. Office 2008 budou mít to samé, jen přejmenované na Elements Gallery and Document Parts, tím se míní vytváření a vkládání například obsahu či hlavičky do dokumentů.

Office 2008 rovněž přináší řadu vylepšení pro Excel, která ho učiní vhodnějším nástrojem pro firemní účetnictví - tvorba účtů, faktur, registrů, bez nutnosti ručně vytvářet komplikované vzorce. Word bude mít DTP funkce, které ho učiní vhodnějším nástrojem pro přípravu dokumentů k tisku.

Závěr veletrhu

Konec se pro Apple nenesl v příliš příznivém duchu. Menším problémem byla veřejná kritika Applu ze strany Greenpeace za to, že ve svých výrobcích používá toxické látky. Pro své aktivity otevřela i webovou stránku Greenmyapple.org, kde je společnost Apple zařazena na dno 14 výrobců počítačů a mobilních telefonů, co se týče vztahu k používání netoxických látek a zajištění recyklace svých výrobků. Není zkrátka vše zlato, co se třpytí, a že má něco líbivý obal, neznamená, že kvůli tomu někde zcela jinde není toxická skládka.

Tím větším problémem je žaloba společnosti Cisco Systems na Apple, požadující zastavení používání názvu iPhone. iPhone je totiž registrovanou ochrannou známkou firmy Linksys, což je divize Cisca. Cisco iPhone jsou VIOP telefony, určené pro hovory po internetu. Jednání mezi Cisco a Apple o používání názvu iPhone probíhají již dva roky, ovšem do veřejného představení výrobku na Macworld k dohodě nedošlo. Argument Applu zní, že telefony Cisco slouží k volání po internetu, zatímco výrobek Applu pracuje v sítích GSM. Bude to jistě zajímavý soudní proces a právníci obou společností jistě vydělají pro nás nepředstavitelné peníze.

§§§§§


CES 2007

Alexandr Radecký, Lukáš Erben, Melissa J. Perenson, Dennis O´Reilly,

Tomáš Jirásko, Narasu Rebbapragada

C07P0038

CES, čili Consumer Electronics Show, patří k nejdůležitějším veletrhům spotřební elektroniky a termín jeho konání vždy na začátku roku jeho důležitost jen podtrhuje. Letos se veletrh konal 8.-11. ledna, a to opět v Las Vegas. Jak již název napovídá, není to pouhý veletrh pro odborníky, ale skutečná show.

CES je největší akcí svého druhu na světě, počet návštěvníků dosáhl 140 000, tedy o 10 000 více než loňský ročník, 25 000 z toho bylo ze zahraničí. Počet vystavovatelů byl 2 700, pro zajímavost prvního ročníku CES se jich účastnilo pouhých 110. Datum konání na začátku roku je příznačné. Nejen že se představují nové či chystané produkty, také se bilancuje, co na vánočním trhu uspělo a co ne, který výrobek či technologie převládla nad konkurencí a podle vystavovaného i slibovaného zboží se hodnotí, jak na to které společnost reaguje.

O čem byl letošní CES? Všudypřítomná byla high-definition televize, a to jak v podobě obrazovek, tak kamer, a v neposlední řadě se odrazila ve formě pokračujícího boje mezi HD-DVD a Blu-ray o to, který z formátů převládne. Bill Gates a Microsoft referovali o digitální budoucnosti domácností a o tom, jaké všechny výrobky jsou k tomu potřeba. Spřátelené společnosti potom nelenily a tyto potřebnosti ukazovaly. V zásadě se ovšem převratné věci neděly, vývoj spotřební elektroniky pokračuje předvídaným směrem.

HD-DVD vs. Blu-ray

Tento boj probíhá již dlouho a stejně jako na minulém CES pokračoval i na tom letošním. Abychom připomněli, HD-DVD a Blu-ray jsou dva rozdílné formáty optických disků určených pro záznam videa ve vysokém HD (High-Definition) rozlišení a jako takové nahrazují DVD i v oblasti uchování dat. Navzájem jsou přitom nekompatibilní.

Formát Blu-ray podporují hlavně společnosti Sony, Panasonic, Samsung a Sharp, za HD-DVD stojí zejména Toshiba, NEC, Intel a do jisté míry i Microsoft, jsou mu nakloněny i hollywoodské filmové společnosti.

Zatímco na jednostranné DVD uložíte 4,7 GB dat, na jednostranné HD-DVD disky 15 GB a na Blu-ray dokonce gigabajtů 25. Společnosti se nedohodly na vytvoření kompromisního formátu, a tak zuří tuhý konkurenční boj. Již v průběhu minulého roku Toshiba přišla s trojvrstvým přepisovatelným HD-DVD s kapacitou 51 GB, což je dokonce více, než vývojáři doufali ti počítali s 45 GB, protože jednovrstvé HD-DVD médium pojme 15 GB dat. Prozatím nevyšší kapacitu měly dvouvrstvé disky, a to 30 GB. Na CES byla však konečně upřesněna dostupnost nejpozději čtvrtý kvartál tohoto roku.

Oba formáty používají ke čtení dat modrý laser, ale zatímco HD-DVD využívá stejnou optikou jako v DVD mechanikách, Blu-ray ji má celou novou. Z toho plyne jak rozdíl v kapacitě, tak v ceně. A cena bude pravděpodobně to, co nakonec rozhodne, protože HD-DVD mechaniky jsou přibližně o 500 dolarů levnější než jejich Blu-ray konkurenti.

První HD-DVD šly do prodeje v Japonsku začátkem března 2006 a Blu-ray v USA během prázdnin, ovšem jejich dosavadní výsledky jsou spíše zklamáním. HD-DVD jednotek bylo celkem vyrobeno a dodáno do obchodů 370 000. Údaje o dražším Blu-ray nejsou přesně známy, ovšem vyšší rozšíření je analytiky zatím připisováno podzimnímu zahájení prodeje PlayStation 3, vybavené touto mechanikou.

Důvodů, proč se zatím nenaplnila očekávání výrobců o výši prodejů, je jistě více. Důležitým faktorem je čekání zákazníků na to, který formát převládne a možná také to, že lidé prostě k nové technologii nespěchají vzhledem k nedokonalostem lidského oka se nejeden divák spokojí s filmy "jen" v DVD kvalitě. A ceny jsou také stále dosti vysoké.

LG spojuje

Bylo otázkou času, kdy se to stane, ale nebylo jasné, kdy přesně k tomu dojde. A po pravdě řečeno to trvalo déle, než jsme si mysleli. Řeč je o přehrávači, který je schopný přehrávat jak Blu-ray, takHD-DVD disky. A jak je patrné z titulku, tento krok učinila společnost LG a na CES představila hned dva takové produkty.

"Super Multi Blue" je značkou pro obě mechaniky a v USA se začnou prodávat začátkem února, pokud půjdou prodeje dobře, jistě se rozšíří i do Japonska a Evropy. To ovšem vzhledem k dosavadní stagnaci prodejů není jisté.

LG se logicky rozhodla využít nerozhodnosti zákazníků, kteří neví, jaký formát zvolit. Některé studia vydávají filmy v obou formátech, některá jen na jednom, pro zákazníka může být prostě pohodlnější setrvat u DVD a čekat.

Stolní přehrávač BH100 se bude v únoru prodávat za počáteční cenu 1 200 dolarů, což ho činí dražším než dva HD-DVD přehrávače Toshiby, které jsou k dostání za 500 a 1 000 dolarů. I některé Blu-ray přehrávače jsou mírně levnější, dražší je například jen high-end Blu-ray Pioneer BDP-HD1 za 1 500 dolarů. BH100 podporuje všechny interaktivní funkce Blu-ray disků, stejně jako klasických DVD. Také zvládá většinu vymožeností HD-DVD, avšak ne zcela všechny. A nelze na něm přehrávat CD. Za nižší cenu se bude prodávat dvouformátová mechanika pro osobní počítače GGW-H10N. Narozdíl od stolní verze bude podporovat kromě DVD i CD.

Čtení obou formátu je možné díky tomu, že oba používají modrý laser a hlavně díky novému optickému snímači, který společnost LG vyvinula. Nechme se překvapit, jak trh s tímto hybridem naloží.

Pornografie dává přednost HD-DVD

Každá podpora se hodí a ačkoli to společnosti nebudou rozhlašovat zcela veřejně, zejména ne v USA, náklonnost pornografického průmyslu může být těžkou vahou v souboji o celkovou tržní převahu.

Společnost Wicked Pictures, jedna z předních ve výrobě pornografických filmů, na CES předvedla první HD-DVD film. Konkurenční Digital Playground vydá svůj první HD-DVD 18. ledna a i další společnosti se vyjádřily, že tento rok vydají pornografické filmy na HD-DVD.

Možná se to nemusí jevit jako významný krok, jenže právě pornografický průmysl vždy patřil k průkopníkům ve využívání nových multimediálních technologií a jejich adaptace mezi lidmi. Již v začátcích filmu někoho napadlo natočit to, co se pak promítalo jen v soukromí. A říká se, že i v souboji mezi VHS a Betamax přispěla pornografie k vítězství VHS. Nejeden zákazník si pořídil CD-ROM či DVD-ROM ne kvůli naučným filmům, ale především pro instruktážní snímky, ve kterých převládá tělová barva. Jasné každopádně je, že pokud si pornoprůmysl zvykne vydávat filmy na HD--DVD, Blu-ray se proti konkurenci neprosadí.

Je několik důvodů, proč volba směřuje spíše k HD-DVD, a jedním z nich jsou celkově nižší výrobní náklady této technologie oproti Blu-ray. Na druhou stranu je paradoxem, že ani zástupci HD-DVD, ani lidé od Blu-ray se nesnažili společnosti Wicked jakkoli pomoci s masovou výrobou filmů ve vysokém rozlišení, možná, aby si nepošpinili jméno u amerických zákazníků. Nakonec se však přece jen jisté pomoci dočkali, a to od tábora HD-DVD, konkrétní jména ale nechtěli zástupci společnosti Wicked říci. Každopádně pomoc to byla dostatečná na to, aby se produkce konečně pohnula kupředu. Situace připomíná boj mezi formáty VHS a Betamax také v tom, že ani tenkrát se Sony neměla k technické podpoře pornografické produkce. Tentokrát takovou pomoc nenabídl Blu-ray, výrobci se tedy nedostali k potřebným "známkovacím" přístrojům, nutným pro masovou výrobu high-definition disků v tomto formátu.

Dalším důvodem pro preferenci HD-DVD je obava, že Blu-ray je cílen na mladší skupinu zákazníků než jakým je pornoprodukce určena. Důležitou strategií Sony pro prosazení Blu-ray je totiž její použití v PlayStation 3, tu si ovšem pořizují právě mladší hráči.

Ovšem při rozhodování hrají roli i drobnosti, například název. Když chce zákazník "HD TV", tak HD-DVD se mu s tím automaticky spojí, zatímco Blu-ray je vlastně slovo, ze kterého není moc jasné, o co jde.

Nové HD mechaniky

HP pustí na trh svůj první Blu-ray přehrávač a zapisovač: HP bd135 Blu-ray Disc Writer, a to v polovině roku. Prozatím se HP orientovala na HD-DVD mechaniky, které začala prodávat v říjnu minulého roku. Cena mechaniky Blu-ray bude přibližně o 500 dolarů vyšší než u současných HD--DVD konkurentů.

Vypalovačky s modrým laserem se vyvíjejí společnost Lite-On vyrobila Blu-ray zapisovací mechaniku 2X Blu-ray Disc Triple Writer LH-2B1S, která bude k dostání již za 650 dolarů. Toshiba zase oznámila novou vypalovací HD-DVR-R mechaniku pro stolní počítače.

Vista a digitální domácnost

Za jak významnou událost je CES pokládán a jakou roli hraje v plánech výrobců hardwaru i softwaru dokládá vystoupení Billa Gatese. Na veletrhu dále rozvíjel své představy o digitální budoucnosti, konkrétně o "digitální domácnosti". Tedy jak bude podle něj vypadat moderní domácnost třetího tisíciletí. A samozřejmou součástí těchto vizí jsou produkty společnosti Microsoft.

Microsoft dlouhodobě propaguje myšlenku "propojené domácnosti", kde se multimediální přístroje mohou připojovat k centrálnímu serveru a sdílet zde lokálně uložené hudební či filmové soubory a fotografie. Tedy ne že si půjdete k někomu z rodiny půjčit DVD disk s filmem, ale ze svého počítače se bezdrátově připojíte na multimediální hub v obýváku a odtud si ho pustíte. Zní to poněkud křečovitě? Možná i to je důvod, proč se tato vize zatím nestala skutečností. A také to, že specializované přístroje a potřebná domácí infrastruktura jsou stále příliš drahé a může si je dovolit jen několik osob dostatečně majetných a zároveň disponujících množstvím volného času. Nicméně Microsoft se snaží tuto vizi učinit přístupnější všem zákazníkům, i těm méně movitým. Bill Gates oznámil, že poskytovatelé obsahu jako AT&T, kteří provozují televizi po internetu (IPTV Internet Protocol Television) s použitím softwaru od Microsoftu, začnou svým zákazníkům nabízet Xbox 360 jako alternativu k televiznímu set-top boxu pro IPTV.

V této vizi se ovšem skrývá jeden problém. Doposud se Microsoft orientuje na poskytování programového vybavení pro "digitální domácnost", ovšem tímto krokem nabízí i hardware. Když se pomocí konzoly Xbox 360 připojíte k internetu, proč ji nepoužít také na jiné multimediální činnosti? Tím se Microsoft dostává do konfliktu se svými hardwarovými partnery, kteří by na to mohli reagovat po svém.

Samozřejmá pozornost se dostala novému operačnímu systému Windows Vista, který se začne v USA masově prodávat 30. ledna. Součástí systému je Windows Media Center, což byl dříve i samostatný operační systém na bázi Windows XP. WMC umožňují uživateli přehrávat obsah počítače v televizi nebo si pro televizi sestavovat vlastní obsah. Microsoft již uzavřel smlouvy o poskytování obsahu se společnostmi Nascar, Fox Sports a několika dalšími.

Windows Home Server je produkt známy pod kódovým označením Quattro a jeho cílem je umožnit zákazníkům vytvořit co nejvíce propojenou digitální domácnost slouží totiž jako centrální hub pro multimediální soubory. Windows Home Server se nebude prodávat samostatně, ale budou ho v prodávaných počítačích jako OEM používat značkoví výrobci, například Hewlett-Packard. Uživatelé s širokopásmovým internetovým připojením (ať již jde o počítač či jiné zařízení, například Xbox 360) se mohou připojit k datům na Windows Home Server. Ten také obstarává potřebné zabezpečení a každou noc data zálohuje. WMS bude k dostání ve verzích XP i Vista. První hardware vybavený WMS se objeví někdy letos.

Během vystoupení Billa Gatese byl k vidění i nový hardware z dílen partnerů Microsoftu, využívající možnosti Windows Vista. Například HP TouchSmart PC využívá možnosti Visty pracovat s dotykovými obrazovkami, notebook Toshiba Portege R400 obsahuje displej umístěný na vrchní části počítače a propojený s technologií Vista Sideshow. Zde se zobrazuje obsah jako například diář Outlooku, aniž by bylo nutné zapínat celý počítač. I stávající výrobky jsou upravovány na nové, využívající možnosti Visty - takový je například ultramobile firmy Medion či nové Sony Vaio.

HP a digitální domácnost

Spolu s tím, jak Bill Gates prezentoval vize digitální domácnosti, oznámili lidé z Hewlett-Packard, že se hodlají orientovat na vznikající trh domácích serverů a hned předvedli HP MediaSmart Server, který bude využívat možnosti chystaného systému Microsoft Windows Home Server.

Pravda, samotný server byla vlastně jen atrapa, v prodeji bude nejdříve až poté, co se začne prodávat nezbytný operační systém, tedy až v září. Jeho možnosti souvisí s možnostmi systému, tedy pravidelné zálohování dat z několik klientských počítačů a případná obnova jednotlivých souborů či všech dat. Instalovaný bude i webový server, takže bude možné přistupovat k uloženým souborům odkudkoli a také bude možné získat přístup k libovolnému počítači v domácí síti. Jeden by se těch bezpečnostních rizik až bál.

Již brzy se začnou prodávat i počítače Hewlett-Packard vybavené novými dotykovými obrazovkami, které umožní ovládat Windows Vista bez myši, prostým a intuitivním dotykem potřebných ovládacích prvků na obrazovce.

TouchSmart IQ770 je stolní počítač s 19" obrazovkou pro uživatele, kteří chtějí všemožné technické vymoženosti, Pavilion tx1000 je notebook s 12,1" monitorem, určený pro zábavu.

HP má dlouhou tradici výroby přenosných počítačů i organizérů iPAQ, ovšem ještě nikdy nepoužili dotykové obrazovky v noteboocích a jen jednou vyrobili dotykovou obrazovku pro stolní počítač, který se prodával koncem 80. let. Co se týče tablet PC, většina z nich nereaguje na dotyk prstů, protože jejich obrazovky vyžadují digitální stylus (ovládací ukazovátko), podobně jako je tomu u tabletů pro kreslení.

Uživatelům osobních digitálních organizérů bude připadat ovládání Pavilion tx1000 známé. Notebook má také obrazovku, kterou lze takřka libovolně natáčet, což je vhodné například při sledování filmů, při prezentacích, ale hodí se to i při běžném ovládání. Při složeném tvaru obrazovka zcela zakrývá klávesnici, takže Pavilion tx1000 vypadá jako tablet PC.

Pro uspokojení nároků uživatelů lačných stále většího výpočetního výkonu je laptop vybaven dvojádrovým procesorem AMD Turion 64 X2 a 1 GB operační paměti. Nevýhodou použití Windows Vista jsou energetické nároky potřebného výkonného procesoru a grafické karty, schopné zvládnout všechny nové 3D efekty - to notebookům poskytuje sníženou výdrž baterií. Pavilion tx1000 by měl přesto být schopen 2,5 hodiny přehrávat DVD filmy na jedno nabití baterie.

V budoucnu do notebooku přibude bezdrátová WAN karta a přehrávač multimédií Sling, jehož pomocí se mohou uživatelé na dálku doma napojit na multimediální obsah, uložený například na domácím serveru.

TouchSmart desktop PC jde ve využívání dotykové obrazovky ještě dále, nabízí ji jako primární rozhraní pro práci s Windows Vista, běží na něm software HP SmartCenter. V rámci módní terminologie je TouchSmart "ústředním bodem rodiny" pro práci s multimédii, k tomu nabízí integrovaný tuner, zkratky k ostatním médiím a další podobné věci. Uživatelé mohou do počítače vkládat virtuální nalepovací vzkazy, pokud by nestačily ty fyzické na ledničce, vkládat údaje do virtuálního kalendáře nebo psát vzkazy na virtuální nástěnku. Obdobné věci lze provádět s fotografiemi, můžete je virtuálně rozházet po obrazovce, libovolně je natáčet.

Velký monitor dobře zakrývá samotné tělo počítače i případnou tiskárnu v pozadí. Podobně jako notebook je i desktop vybaven procesorem AMD Turion 64 X2.

S prodejem notebooku firma začne 28. února ve svém on-line obchodě za cenu 1 300 dolarů. Desktop se do prodeje dostane dříve, již do konce ledna, a to za cenu 1 800 dolarů.

Něco pro desktopy

Pro přenos dat mezi dvěma počítači se používaly a používají nejrůznější metody. Historicky například propojení sériovým či paralelním kabelem, dodnes užívané spojení krouceným síťovým kabelem, dnes samozřejmě USB. Novinkou postavenou na USB je Tornado, přístroj o velikosti CD s vysouvatelným USB kabelem, s jehož pomocí lze data z jednoho počítače do druhého přesunout během několika sekund. K dostání je za 60 dolarů.

Společnosti Quartics a DisplayLink představily monitory, jež se dají k PC připojit přes USB. Takto je možné poměrně snadno připojit k jednomu počítači řadu monitorů, navíc s novým bezdrátovým USB by se dal vytvořit počítač zcela bez vnějších kabelů - bezdrátová klávesnice a myš, bezdrátové reproduktory a nakonec i bezdrátový monitor.

Prodejní centrum on-line

Představte si mix MySpace, YouTube, Digg a Amazonu, a máte eSnips.com. Zde se mohou lidé vyřádit do sytosti, sdílet a navzájem si posílat svoje umělecké výtvory, fotografie, hudbu, video, cokoli. Rozhraní je výborné a integrace jednotlivých komunit (například zvířata, poezie, paranormální jevy) je dotažena na vysokou úroveň. A co je nejlepší, spameři se sem ještě nedostali. Ovšem poroste-li tento server současným tempem (nyní má 1,2 milionu uživatelů), i on se může zahltit nabízeči Viagry a hledači rychlého zbohatnutí.

Yahoo Go

Společnost Yahoo, provozovatel stejnojmenného webového portálu, uvolnila během CES betaverzi svého balíku aplikací a služeb pro mobilní přístroje Yahoo Go for Mobile 2.0, jehož nosnou částí je nový vyhledávací program.

Balík aplikací lze stáhnout z adresy http:// go.yahoo.com, připraveny jsou verze pro více než 70 mobilních přístrojů, včetně mobilů společností Nokia, Samsung a Motorola. Nosnou službou Go for Mobile 2.0 je oneSearch, vylepšený vyhledávač navržený zvláště pro mobily tak, že místo seznamu stránek obsahujících hledaný text zobrazí fakta, která se onoho výrazu týkají. Kupříkladu zadáte-li jméno určité země, neuvidíte stránky, ale fakta o ní, jako počet obyvatel, její umístění, ekonomické charakteristiky, fotografie atd.

Balík rovněž obsahuje místní hledání a mapy, novinové titulky, mobilní verzi správce obrázků Flickr a e-mail. Pozornost vyvolala i dohoda Yahoo se společností Opera Software ASA, výrobce známého internetového prohlížeče Opera, že její prohlížeče pro mobilní přístroje Opera Mini a Opera Mobile Web budou pro vyhledávání využívat exkluzivně služeb Yahoo a oneSearch.

Video z počítače do televize během chvilky

Mnoho technologií a výrobků se snaží umožnit či ulehčit zákazníkům přenos videa z počítače do televize. Ovšem ne vždy je to tak jednoduché, jak to vypadá. Nyní je zde skutečně jednoduché řešení v podobě USB disku od společnosti SanDisk.

Vše je tak jednoduché, že je až s podivem, že se to nedočkalo dřívější realizace. Prostě v počítači zkopírujete video na tento upravený USB disk, který pak připojíte k dokovací stanici, připojitelné ke každé televizi přes běžné vstupy: kompozitní či S-video. Pak už stačí jen dálkovým ovládáním přístroje zapnout a dívat se na televizi.

Když se nad tím zamyslíte, znamená to, že už se nebudete muset trápit s pálením DVD či komplikovanou kabeláží. Zvláště vhodné pro situace, kdy chcete jen přehrát krátký záznam z dovolené či ukázat svoje hrající si ratolesti babičce nevybavené počítačem.

Výrobce uvádí, že integrovaný hardware vytváří datový tok mnohem rychlejší, než dovoluje USB 2.0, takže při přehrávání nebude docházet ke zdržením a video bude plynulé. V disku jsou již instalovány všechny hlavní video kodeky i přehrávač, který zajistí přenos videa do televize.

První USBTV se na trhu objeví koncem jara či začátkem léta, a to ve variantách o kapacitě 2, 4 či 8 GB, podrobnosti o ceně ještě nejsou známy.

Projektory za babku

Jak nízko mohou jít ceny projektorů, to ukazují nové modely společností ViewSonic a Toshiba. Toshiba TLP-XD2000U je 3LCD 1 024 x 768 XGA projektor s výkonem 2 000 lumenů a s maximálním kontrastním poměrem 600 : 1. To nejsou dostatečné specifikace pro projektory určené jako domácí kino, ale je to vyhovující pro promítání dat a z aplikací a nakonec možná i pro video pro méně náročné uživatele. Mezi jeho vymoženosti patří automatické seřízení, přizpůsobení barev podle odstínu zdi či plátna, digitální zoom a dálkové ovládání. Projektor váží 3 kg a k dostání je za 850 dolarů.

ViewSonic uvedl hned několik nových modelů: SVGA PJ506D za cenu 700 dolarů, za 900 dolarů lze pořídit lepší model PJ556D. Oba jsou postavené na technologii DLP a mají světelný výkon 2 000 lumenů.

Gadgets

Máte strach, že nevstanete včas do práce, do školy, k lékaři či někam jinam? Váš běžný budík už dávno vzdal snahu vás vzbudit? Za 30 dolarů si můžete koupit Sonic Shaker, budík, který rozvibruje celou postel. A pokud by ani to nestačilo, tak 90dB zvuk už vás jistě probudí. Jen pozor, aby neprobudil také sousedy, kteří by potom mohli mít tendenci ošklivě naložit s vašimi dveřmi či okny, popřípadě rovnou s vámi.

Intel demonstroval sílu svých procesorů na simulátoru jízdy na kole. Ano, skutečně, člověk seděl na modelu bicyklu a pozoroval na monitoru cyklistu, který se choval podle toho, jak on sám jel. Když zrychlil, postava na monitoru udělala totéž, když zatáčel, postava zatočila rovněž. Podobná zařízení již existují, ale toto vypadalo zvláště realisticky. Možná někoho dokonce zvedne ze židle.

Toaletní papír a iPod v jednom

Možná se o tom příliš nemluví, ale domácí WC je místo, kam se má nejeden člověk ve zvyku zavřít, aby měl klid, nebyl rušen, mohl si číst čis e učit. Ovšem někdo by si místo knihy vzal na onu místnost raději svůj oblíbený iPod. A když už se pro iPod vyrábí kdejaký doplněk, proč ne také stereo dok a zároveň držák toaletního papíru? Jistě, přehrávač si prostě můžete položit na stolek, ale mnozí majitelé iPodu se nespokojí s takto fádním řešením a budou ochotni přizpůsobit pro svého miláčka i zcela privátní místnost.

Držák vyrobený společností Atech se montuje na zeď a obsahuje iPod dok, dobíjející vložený přehrávač. Kromě toho jsou v něm čtyři vodotěsné reproduktory, které mají mít podle výrobce výjimečnou kvalitu. Není důvod tomu nevěřit, zvláště když se celý tento hi-tech držák prodává za cenu v rozmezí 80 až 100 dolarů.

Tenoučké OLED displeje

Společnost Sony předvedla prototypy plochých televizních obrazovek o minimální šířce 8 mm, tdey jako tenčí propisovací tužka. Jejich existence je možná díky použití technologie OLED (Organic Light Emitting Diode), která nevyžaduje podsvěcovací lampy jako klasické LCD, zdroje světla i barvy jsou samotné světelné diody.

K vidění byly dva prototypy, a to 11mm 27" obrazovka s rozlišením 1 920 x 1 080 a 8mm model s úhlopříčkou 11" a rozlišením 1 024 x 600.

Naneštěstí se jedná stále o vyvíjenou technologii, takže v brzké době se nedočkáme OLED televizí či větších monitorů. Nicméně již příští rok by k dostání být mohly. Prozatím je OLED vyhrazeno pro malé přístroje jako mobilní telefony.

OLED displeje používají organické materiály, které vyzařují světlo, jsou-li vystaveny elektrickému proudu. Jsou jasnější, mají lepší kontrast a větší pozorovací úhel, charakterizuje je menší spotřeba a rychlejší odezva než u LCD.

Jo-jo nabíječka

Notebook za 100 dolarů pro děti z rozvojového světa, to je evergreen posledních let. Je zajímavé sledovat, jak se skupina zainteresovaných nadšenců a firem snaží vyrobit co nejlevnější přístroj. Už je jasné, že bude dražší, z notebooku za 100 amerických dolarů se postupně stal notebook za 100 euro, tedy zhruba 130 dolarů. Ale vývoj přesto pokračuje dál, tak jim držme palce.

Tento projekt nechyběl ani na letošním CES, organizace One Laptop Per Child Project (OLPC) předvedla novátorsky řešenou nabíječku, která vypadá jako jo-jo. Uživatel připevní přístroj na pevný objekt, jako jsou dveře či strom, taháním za lanko dochází k dobíjení baterie. Mnoho míst, kam by se měl notebook za sto euro dostat, je totiž bez zdrojů elektřiny, takže by tam příliš dlouho nevydržel.

Nabíječka bude součástí 100eurového počítače, bude se však prodávat i v rozvinutých zemích jako doplněk k nabíjení mobilních telefonů či hudebních přehrávačů pro situace, kdy není po ruce jiný zdroj elektrické energie. Odhaduje se, že mobilní telefon lze nabít přibližně po pěti minutách "tahání".

Vývoj realizovala společnost Squid Labs LLC, cena materiálu je přibližně deset amerických dolarů. Než padla volba na toto "jo-jo", vyzkoušela OLPC řadu alternativních řešení, mezi nimi šlapací pedál a ruční kliku (jako u mlýnku na kávu).

I tak zůstává napájení velkým problémem projektu. Každá škola zařazená do projektu by měla dostat server s příkonem menším než 5 wattů, přitom připojení k internetu také vyžaduje elektřinu.

Co letošní CES přinesl

Jistě nepřinesl rozhodnutí o tom, kdo bude vítězným nástupcem DVD, zda HD-DVD či Blu-ray. Nepřinesl převratné novinky, jež změní naši budoucnost, zato přinesl spoustu malých zlepšení, stejně velké fotoaparáty a telefony jako loni, avšak nabité více funkcemi a s lepším rozlišením fotografií. Objevily se přehrávače s větší kapacitou a delší výdrží, notebooky s větší pamětí a rychlejšími procesory. Nechyběly samozřejmé prezentace digitálních vizí Microsoftu a hardwaru, který to má vše umožnit.

Samsung ultramobile s flash pamětí

Samsung si pro CES připravil nejnovější přírůstek do rodiny přenosných počítačů třídy ultramobile, a to model vybavený 32GB pevným flash diskem místo klasického disku s pohyblivými součástmi (SSD, Solid State Disk). Není se co divit, vždyť Samsung patří ke světové špičce ve výrobě pamětí a flashových paměťových karet.

Model Q1P SSD se snaží oslovit zájemce, kteří chtějí co nejrychlejší přístup k datům a ocení i vyšší odolnost počítače proti nárazům. Takový netrpělivý nervózní manažer, který nerad čeká a občas něco vztekle hodí na zem, je jeden z možných zájemců.

Bootování mašinky vybavené nepohyblivým flash diskem je o 25 až 50 procent rychlejší než s konvenčním pevným diskem, v závislosti na operačním systému. Výrobce také uvádí, že tento disk je schopen číst data až 300x rychleji a zapisovat až 150x rychleji než HDD používané v jiných přenosných počítačích. Odolnost proti nárazům má být dvakrát vyšší než u ultramobile PC s HDD.

Samsung má všechny tyto údaje z první ruky, protože kromě nového modelu nabízí i ultramobile s klasickými disky, jejich výhody jsou totiž nezanedbatelné mnohem větší kapacita a několikanásobně nižší cena za jeden gigabajt. Ultramobile Q1P s 1,8" HDD se prodává za 1 300 dolarů, nový Q1P SSD za 2 000 dolarů. Cena prvního komerčního modelu Q1 se díky konkurenci na trhu snížila na 1 000 dolarů.

Model Q1P SSD se dodává s procesorem Intel Pentium M s taktem 1 GHz a 1 GB DDR2 pamětí. To potvrzuje obrat Samsungu, protože levnější Q1B byly vybaveny konkurenčními CPU Via. Displej má úhlopříčku 7", hmotnost je 3,7 kg, baterie vydrží až tři hodiny.

7,2MP Casio Exilim

Společnost Casio u nás známe především jako výrobce kalkulátorů, ovšem jak bylo vidět na CES, není to jediná oblast její působnosti. Nejnovějším produktem je 7,2megapixelová kamera z řady Exilim. Casio Exilim EX-V7 se může pochlubit nejen velkým rozlišením, ale i novátorskými funkcemi, které na veletrhu přilákaly pozornost širšího publika.

Fotoaparát nabízí 7x optický zoom, aniž by při tom objektiv vyjížděl z těla přístroje. Většina přístrojů se stabilizátorem obrazu se spoléhá na softwarové zostření hran, EX-V7 disponuje také obdobnou možností, navíc ovšem umožňuje automatizovaný pohyb CCD senzoru tak, aby se eliminovaly chyby z pohybu. Tato druhá možnost je obvykle vyčleněna jen pro propracovanější SLR fotoaparáty (single-lens reflex).

EX-V7 zobrazuje data na 2,5" LCD a umí nahrávat video za použití nového MPEG-4/H.264 AVC video kodeku, díky němuž dosahuje vysoké komprese při rozumné kvalitě obrazu. Prodávat se začne v březnu za 400 dolarů.

Projektor i pro mobilní telefony

Věci musí být malé. Co nejmenší. Popřípadě velké. Co největší. A nebo něco mezi. Každopádně miniaturní projektor, který by se vešel i do mobilního telefonu, je věc spadající do první množiny. Takovým divem techniky je PicoP Personal Projector společnosti Microvision. Jde o drobečka širokého 8 mm, který vykresluje obraz laserovým paprskem.

Při předvádění na veletrhu byl PicoP vsazen do prototypu mobilního telefonu a vytvářel docela dobrý barevný obrázek na vzdálenost přibližně jednoho metru. Člověk se při tom nemohl ubránit dojmu, jako by šlo o futuristický vynález ze Star Treku. Obraz byl ke koukání, ovšem stěží bychom to označili za konkurenci pro standardní projektory. Ale tento projektor není určen těm, kdo hledají velkolepý filmový zážitek.

V jistém smyslu jde o ekvivalent fotoaparátů integrovaných v mobilních telefonech, které rovněž nejsou určeny pro profesionální, ale pro příležitostné amatérské focení.

Pokud se již nyní těšíte, jak budete miniaturním projektorem dělat dojem na kamarády, ženy či na muže, na šéfa, děti, prostě na kohokoli, tak si ještě musíte alespoň rok počkat. Nicméně tomuto drobečkovi předpovídáme velkou budoucnost.

Sony chrlí kamkordéry

Sony ohlásila celkem 16 nových digitálních kamer v cenovém rozmezí 280 dolarů za low-end až 1 400 dolarů za špičkovou high-definition kameru. Vybrat by si tedy měl každý zájemce o digitální video, ať již začátečník, pokročilý, movitý i méně movitý. Všechny modely by měly být v prodeji během března.

Nová série obsahuje jak modely ukládající data na integrované pevné disky, tak HD používající Blu-ray disky i nové DVD a mini-DVD příruční kamery. Mezi nové možnosti patří optický stabilizátor obrazu, díky němuž lze vytvořit čisté fotografie bez rozmazání, podobně vylepšuje i natáčení videa, a to u low-end modelů. Kousky pro náročné mají zase zlepšené parametry pro natáčení při nízkém osvětlení.

Nejvíce pozornosti přitáhly kamery schopné záznamu v HD kvalitě v rozlišení 1 080i. Ani jednu z těchto kamer však nelze pořídit za méně než 1 000 dolarů, nejlevnější model stojí 1 100 dolarů: HDR-UX5 AVCHD HD Handycam ukládá záznam přímo na DVD disky a záznam umí zobrazit na Blu-ray přehrávačích. Zmíněným nejdražším modelem za 1 400 dolarů je HDR-HC7 HDV, zvládá plné high-definition 1 080 video a 6MP fotografie.

Modely vybavené pevným diskem jsou 30GB DCR-SR42 za 600 dolarů, 30GB DCR-SR62 (650 dolarů), 40GB DCR-SR200 (850 dolarů), 40GB DCR-SR300 (1 000 dolarů) a 60GB DCR-SR82 (750 dolarů). Všechny pořizují video ve standardním rozlišení, 60GB model pojme až 41 hodin záznamu a je vybaven 25x optickým zoomem.

Mezi levnější kousky patří tři miniDV kamery, DCR-HC28 se prodává za 280 dolarů.

Na cenovém chvostu miniDVD kamer je DCR-DVD108 za 420 dolarů. Za tuto cenu ovšem získáte dobré parametry, mezi než patří 40x zoom a schopnost zápisu na dvouvrstvá DVD+R média, což stačí na dvě hodiny videa.

Multimediální Nokia

Finská společnost Nokia je známá svými mobilními telefony, ty předváděla i na CES. Ovšem mnohé z vystavovaného umí mnohem více než jen telefonovat, už to nejsou jen mobilní telefony, jsou to "multimedia computers", jak je sama Nokia s hrdostí označuje - i když pro ČR byla zvolena trochu jiná strategie - v češtině má totiž počítač více ultimátní význam než computer v angličtině, a tak jsou nová enka prezentována v našich končinách jako multimediální zařízení.

N93i - Následovníkem elegantní N93 je N93i, obsahuje stejné funkce i stejný novátorský design. Ve výbavě telefonu je videokamera takových parametrů, aby se kvalita záznamu pokud možno co nejvíce blížila DVD, konkrétně se záznamem ve formátu MPEG 4, VGA rozlišením 640 x 480 při 30 snímcích za sekundu. Statické obrázky zajistí 3,2MP objektiv. N93i ukládá data na miniSD paměťové karty, prodávat se bude s přibalenou 1GB verzí, ta stačí na 45 minut videa či 1 250 fotografií.

Přístroj obsahuje program pro základní úpravu pořízených záznamů, širší možnosti nabízí editace na počítači v dodávaném programu Adobe\s Premiere Elements 3.0. Video lze přehrávat i v televizi přes video-out kabel. Nahrané video je také možné snadno nahrát do svého blogu či na jednu z populárních webových stránek, kde se lidé předvádějí se svými video výtvory. To usnadňuje integrace mobilu se službou Nokia Vox pro sdílení foto a video v blogu.

N93i je triband pracující v GSM sítích o frekvencích 900, 1 800 a 1 900 MHz, dále podporuje bezdrátovou datovou komunikaci v sítích EDGE, 802.11b/g a WCDMA. K dostání bude v prvním čtvrtletí, údaje o ceně nejsou známy.

N76 - Stejně jako N93i, i N76 je navržen k poskytování co nejširšího spektra multimediálních funkcí. Tenké "véčko" má na povrchu tlačítka pro ovládání integrovaného hudebního přehrávače. Ten podporuje kromě standardních skladeb i ty ošetřené Windows Media DRM (Digital Rights Management). Samozřejmostí je 2MP fotoaparát a základní funkce pro úpravu fotografií přímo v přístroji. Pokud by nestačila vnitřní kapacita přístroje, lze data uložit na microSD kartu.

N76 je duální CDMA/GSM telefon, pro datové přenosy podporuje rovněž EDGE. Softwarovým základem je operační systém Symbian, pro prohlížení webu je nainstalován webový prohlížeč Nokia.

N800 - A k čemu to vše spěje? K výrobku Nokia, který už vlastně není vůbec mobilním telefonem: Nokia 800 Internet Tablet. N800 je vylepšenou verzí vycházející z N7700 Internet Tablet, přístroje navrženého tak, aby kdykoli a kdekoli poskytoval co nejpříjemnější přístup k internetu. Ideální pro toho, kdo bez internetu nevydrží ani chvilku.

N800 je linuxový počítač s dotykovou obrazovkou. Podporuje bezdrátové sítě 802.11 b/ e/g i Bluetooth, samozřejmé je připojení k počítači pomocí USB. Webovým prohlížečem je oblíbená Opera 8, obsahuje i linuxové aplikace pro zpracování elektronické pošty, instant messaging, hardware pro internetové telefonování i webovou kameru.

Asus XG Station

První dokovací stanici s externí grafickou kartou pro notebooky představil na CESu Asus. XG Station je vybavena rozhraním pro Express Card, USB 2.0, sluchátky a umožňuje snadné doplnění mobilního počítače o grafický výkon stolního PC.

Zařízení umožňuje upgrade na další grafické technologie, například HDCP a HDMI. Laboratorní experimenty prováděné s notebookem vybaveným grafikou Intel 945GM a připojeným k XG Station s grafickou kartou ASUS EN7900GS ukázaly přibližně devítinásobné zvýšení grafického výkonu.

Uvedení XG Station na náš trh se plánuje na začátku druhého čtvrtletí 2007. Kompletní balení bude obsahovat grafickou dokovací stanici XG Station, jednu grafickou kartu ASUS EN7900GS a rozmanité příslušenství.

Něžné lampy

Společnost Herman Miller připravila na CES stolní lampy Leaf Personal LED, v nichž je osvětlovací těleso složeno z dvaceti diod. Energeticky úsporné lampy mohou svítit v odstínech od světle modré po světle žlutou, zvláště vhodné jsou tedy na stůl milovníků hi-tech designu či těch, které už omrzely běžné stolní lampy.

Intenzitu světla lze snadno regulovat dotykem spodní části lampy, můžete mít intimní přítmí či naopak pracovní iluminaci. Diody v lampách mají dlouhou životnost a měly by vydržet 60 000 až 100 000 hodin provozu, spotřeba celé sestavy činí 8 až 9 wattů, jde tedy o skutečně úsporné svícení a náklady na lampu se vrátí v podobě úspory za elektřinu.

Výrobce se snaží upoutat i jinými momenty: 37 procent materiálu na výrobu lampy je z recyklovaného zdroje a lampu samotnou lze recyklovat z 95 procent.

V dlouhodobém horizontu je to tedy lampa úsporná, je ovšem otázkou, kdo bude chtít zaplatit za tuto novinku 400 až 540 dolarů. Nějací lidé se jistě najdou, ale je dost pravděpodobné, že pokud se má tento typ svícení více rozšířit, bude někdo muset přijít s méně epesním, avšak levnějším výrobkem.

Stylové bezdráty od Philipsu

Je poměrně pravděpodobné, že mnozí tyto nové produkty Philipsu napodobí co do stylu i funkcí. DECT ID9371B vypadá jako mobilní telefon, má hladké tvary a vysoké tělo, obrazovku s 65 000 barvami a telefonní seznam na 250 záznamů. Uvnitř je i záznamník, schopný uložit 15 minut vzkazů. Telefon nabízí i čtečku SIM karet, takže je možné do něj importovat či z něj exportovat telefonní seznam, a to do či z mobilního telefonu. K dostání bude ve druhém čtvrtletí za 180 dolarů.

V podobném stylu je vytvořen i bezdrátový set VoIP841. Lze s ním provádět klasické pozemní hovory, ovšem i internetové telefonování přes Skype VOIP (Voice Over Internet Protocol). K tomu by teoreticky mělo stačit, že vzadu do přístroje vsunete ethernetový síťový kabel. Telefon nepodporuje Wi-Fi, se základnou komunikuje bezdrátovou technologií DECT (Digital Enhanced Cordless Telecommunications), jež se u takovýchto přístrojů běžně používá. Paměť pojme 500 kontaktů Skype, samozřejmostí je možnost volat jiným uživatelům Skype zdarma, jak je tomu při běžných hovorech realizovaných z počítače. Stejně jako druhý přístroj i tento displej hýří barvami a má podobnou cenu 200 dolarů.

108" LCD televize Sharp

S velkou slávou představila společnost Sharp svůj nový velký výtvor, LCD televizi s obrazovkou o úhlopříčce neuvěřitelných 108 palců. Pro Sharp to znamená velký skok, její dosud největší model měl rozměr 65". Se 108" poráží všechny dosud vyrobené prototypy konkurence, ať se jedná o LCD či plazmové obrazovky.

Prodávat se tento obr začne v polovině roku, cena není známa, ale 65" LCD televize stojí 11 000 dolarů, takže to nebude něco, co byste si koupili ke jmeninám (i když možná jídelna senátu parlamentu České republiky by si ji mohla pořídit pro zobrazování nabídky zákusků).

Je nepochybné, že Sharp získává náskok před svými konkurenty a zároveň posouvá celou LCD technologii před konkurenční plazmovou. Doposud byly velké obrazovky doménou právě technologie PDP (plasma display panel). Na rozdíl od LCD nepotřebují plazmové obrazovky lampy jako zdroje světla, protože světlo emitují samotné zobrazovací body. Zatímco u LCD šlo vždy o snahu vyrobit displej co největší, s plazmovými televizemi to bylo naopak: tam je problém je udělat malé. LCD panely Sharp vyrábí ve vlastní továrně v Japonsku, v současnosti je největším producentem LCD televizí.

§§§§§


CD/DVD příloha

Jan Šplíchal,Libor Vacata

C07P0043;C07P0044

Audio-video

MP3Producer 2.55 - Hledáte-li výkonný nástroj pro konverzi audio stop do MP3 a WAV souborů, vyzkoušejte pokročilou aplikaci MP3Producer. Program umožňuje převod v kvalitě 8-320 bps, podporuje ID3 tagy, playlisty i databázi CDDB.

UltraMixer 2.0.10.1 - Mixování digitální hudby si můžete vyzkoušet pomocí aplikace UltraMixer. Umožňuje míchat hudbu a zvuky v různých formátech. Software je určen zejména pro nenáročné DJ a podle toho je i navržen.

Okoker DVD Ripper 1.3 - Jednoduše použitelný program, který dokáže zálohovat vaše oblíbené DVD filmy na pevný disk počítače. Je doplněn jednoduchým konvertorem do formátu AVI, VCD, SVCD, DivX, Xvid a MPEG-1/2/4. Program dokáže vytvářet vysoce kvalitní filmy, přitom dokáže být velice rychlý.

Domácnost a kancelář

Tisk obálek a etiket 2.0.0.0 - Jednoduchý program pro tisk obálek. Příjemce lze ukládat pro opakované použití. Vybírat můžete ze čtyř formátů obálek. Tisk je možné různě otáčet a drobně upravovat jeho umístění.

MuralPix 1.07 - MuralPix je program, který automaticky vytváří pozadí Windows z vybraných obrázků ve formátu JPEG a v nastavených časových intervalech je mění. Program umí automaticky měnit velikost obrázků, aby se vešly správně na plochu, nebo vložit do tapety kalendář.

Connection Meter 6.5.5f - Program pro kompletní správu telefonického připojení k síti internet. Umožňuje podrobné monitorování průběhu připojení a odpovídajících nákladů, ale dokáže také ušetřit. Samozřejmostí je vždy aktuální nabídka tarifů pro tuzemské podmínky.

Komunikace

Azureus 2.5.0.0 - Klient BitTorrent nabízí přehledné uživatelské prostředí. Program se integruje do prohlížeče a po stažení metasouboru torrent se zahájí stahování. Podporuje i stahování více souborů současně.

MyPhoneExplorer 1.5.7 - Aplikace pro správu mobilních telefonů značky Sony Ericsson. Stačí telefon připojit přes kabel, Bluetooth nebo IrDa k počítači, a práce může začít. Pokud tedy hledáte jednoduchý program pro administraci svého telefonu přes počítač, zkuste MyPhoneExplorer.

GetRight Pro 6.1 - Tradiční a velmi kvalitní program pro stahování souborů z internetu. Nabízí funkci obnovení přerušeného spojení, vyhledávání nejsnáze dostupného místa pro stažení dat, záznam provozu do souboru či integraci s prohlížečem.

Multimédia

Photo Recovery 0.12 - Software, který vám pomůže získat všechny JPG obrázky ze "zkažených", naformátovaných i vymazaných karet. Jediné, co nedokáže, je vrátit vám vaše snímky v případě, kdy systém nerozpozná kartu jako zařízení.

Ignition 2.11.0.53 - Utilita Ignition vám pomůže s využitím místa na CD a DVD při vypalování. Uplatní se zejména při vypalování většího množství dat na několik médií, kdy dokáže obsah přizpůsobit tak, aby na discích nezbylo zbytečně volné místo.

3D Canvas 6.6.5.12 - Software pro 3D modelování a animaci v reálném čase. Obsahuje základní nástroje jako deformace, modelování či vybarvování 3D objektů. Umísťováním objektů na scéně v čase snadno vytvoříte animaci, 3D Canvas zajistí její plynulost a umožní uložení do AVI souboru. Program podporuje import většiny běžných 3D grafických formátů.

Systém

BGEye 3.0.2.1 - Zobrazuje informace o systému a hardwaru vašeho počítače. Tyto informace však nemusíte nikde hledat, program je zobrazí jako pozadí plochy Windows. Vzhled lze měnit stažením dalších stylů ze stránek výrobce programu.

Hard Drive Inspector Standard Edition 1.95 - Sledování stavu pevných disků. Pokud program narazí na jakýkoli problém, okamžitě vám to oznámí. Podporuje vestavěnou technologii S.M.A.R.T. Data získávaná z údajů S.M.A.R.T. jsou průběžně vyhodnocována.

nLite 1.3 RC - Odebrání určitých komponent Windows (například prohlížeč Internet Explorer) není pro méně zkušené uživatele jednoduchý úkol. Tento program vám pomůže s odstraněním z tohoto pohledu problematických součástí Windows.

Téma DVD - On-line komunikace

Trillian 3.1

Trillian je multisíťový klient, umožňující komunikaci přes internet. Nová verze přináší řadu vylepšení, nejznatelnější je nový základní režim s jednodušším ovládáním, integrace s encyklopedií Wikipedia, ukládání seznamu kontaktů na serveru nebo možnost hlasové komunikace v sítích MSN, AIM a Yahoo.

Wengo 2.0

Wengo je velmi kvalitní OpenSource program pro telefonování po internetu, videokonference, chat a zasílání SMS. Umožňuje bezplatné volání z jednoho počítače na druhý. Potřebujete jen solidní připojení, mikrofon a reproduktory.

Miranda IM 0.6.1

Produkt vytvořený jako odpověď na stále se zvětšující a paměť více zatěžující klasické ICQ. Miranda splňuje všechny požadavky pro běžného uživatele a zároveň minimálně zatěžuje počítač a jeho paměť. Využívá sítě uživatelů ICQ, takže je potřeba mít již zaregistrované vlastní ICQ UIN.

K obsahu PC WORLDu

Alt-Tab Task Switcher Powertoy - Program rozšiřuje možnosti okna, které se objeví při stisku klávesové kombinace <Alt><Tab>. V tomto okně pak najdete mimo ikonek spuštěných aplikací i miniaturní náhled okna aplikace, do níž se právě přepínáte.

Power Calculator - Power Calculator je poměrně hodně vylepšená kalkulačka, která kromě standardních početních výkonů zvládne i složité matematické operace a například také vykreslit grafy funkcí. Kromě matematických operací umí i převádět jednotky.

Tweak UI XP 2.10 - Celá řada funkci se ve Windows dá používat obtížně, musíte k nim přistupovat prostřednictvím registru. Utilita Tweak UI XP umožňuje tyto funkce využívat pohodlně a přináší i něco navíc. Díky ní mohou měnit řadu detailů v konfiguraci Windows i nezkušení uživatelé.

Zabezpečení

Comodo Personal Firewall 2.3.6 - Firewall, který je pro osobní použití zdarma, poskytne ochranu proti útokům zvenčí a umožní kontrolovat komunikaci aplikací nainstalovaných v počítači. Každá aplikace se nastavuje zvlášť. Umožňuje i podrobnou kontrolu nad datovým tokem.

Spyware Terminator 1.7.0.918 - Nástroj pro odstranění spywaru ze systému. Program odstraňuje nejen spyware, ale také malware, adware, viry typu hijack a další. Umožňuje automatické aktualizace virových databází přes internet a nastavení automatické kontroly systému.

1-2-3 Spyware Free 4.2 - Program 1-2-3 Spyware Free slouží k odstraňování škodlivých kódů z vašeho počítače. Konkrétně vyhledá ve vašem systému spyware a adware a navrhne jeho odstranění. Obsahuje rovněž možnost pravidelné aktualizace.

Zadarmo: MagicTweak cd/dvd

Tento měsíc si s programem MagicTweak posvítíme na podrobná nastavení operačního systému Windows. Dostává se vám totiž do rukou nástroj, který posune Windows blíže vašim představám a který vám umožní upravit i ty části systému, jež pro vás byly neměnitelné. MagicTweak vám tedy umožní například měnit systémové ikony nebo standardně přednastavené složky pro ukládání dat, mazat historii a naposledy otevřené dokumenty, obměňovat ikony složek, odebírat programy, nastavovat prostředí sítě a Internet Exploreru, měnit informace o uživateli, upravovat programy aktivující se po spuštění systému, kontrolovat procesy a mnoho dalšího.

Hlavní a vlastně jediné okno programu je rozděleno na dvě části. Vlevo je navigační část, kde si můžete vybrat, na jakou oblast vašeho systému se chcete zaměřit. Vpravo potom uvidíte jednotlivé volby, které je možné nastavit. Program obsahuje celkem jednadvacet oblastí k nastavování, přičemž v každé z nich je průměrně asi deset voleb. Některé úpravy se projeví okamžitě poté, co stisknete tlačítko Uložit volby..., avšak akce, které provádějí úpravu v registrech, vyžadují minimálně odhlášení a opětovné přihlášení, někdy i restart. Obecně se dá říci, že pokud se volby týkají aplikace, projeví se okamžitě, pokud mění nastavení prostředí aktuálního uživatele (změny v registrech), obvykle vyžadují nové přihlášení, pokud je změna na úrovni ovládání hardwaru či nějaké jiné systémové služby, je potřeba restart.

Při prvním spuštění vás program vyzve k registraci. Zadejte následující údaje:

User Name: PC WORLD, Czech edition

Registration Code: F885D4VJ

Zadarmo: OpenOffice.org 2.1.0 CZdvd

OpenOffice.org je plnohodnotný kancelářský balík, který lze zdarma provozovat na všech hlavních operačních systémech a platformách. Od verze 2.0 umí pracovat s novým standardem dokumentů OASIS Open Document Format for Office Applications (OpenDocument, ODF). Tento standard, který je podporován Evropskou unií, je založen na XML a zajišťuje možnost výměny elektronických dokumentů bez obav z toho, že je druhá strana nebude moci otevřít svou kancelářskou aplikací. Obsahuje textový editor Writer, tabulkový procesor Calc, kreslicí nástroj Draw a program pro tvorbu prezentací Impress. Podle celé řady novinek, které tato edice obsahuje, to vypadá, že učinila ve svém vývoji pořádný krok dopředu. Tento kancelářský balík obsahuje již v základní instalaci výkonný databázový nástroj Open Office Base. Tím se stává naprosto srovnatelný s produkty, vydávanými na komerční bázi. Mezi hlavní novinky verze 2.1 patří vylepšený export HTML v Calcu, podpora více monitorů v Impressu, automatické upozornění na aktualizace, vylepšená podpora Access databází v Base a Lokalizace do více jazyků.

Komerční software & slevy

Studujte Cisco Networking Academy a vyhrajte - multimediální ukázky

Textová část časopisu PC WORLD je v každém díle doplněna multimediální prezentací učebních textů. Úroveň svých znalostí z dané kapitoly si vždy máte možnost ověřit v testu, který jsme pro vás na CD připravili. Pak již velmi snadno odpovíte na soutěžní otázku, která je připravena na www.pcworld.cz. Ze správných odpovědí tři vylosujeme a výherce obdrží předplatné časopisu PC WORLD a Wireless-G notebook adaptér od společnosti Linksys.

Norton Internet Security 2007

Sada bezpečnostních aplikací obsahuje i aplikaci Norton AntiVirus, která poskytuje antivirovou ochranu a ochranu před spywarem. Sada chrání také před nejnovějšími on-line nebezpečími, a to pomocí nové ochrany před phishingem, rozšířený firewall a ochrany před zranitelnými místy v softwaru. Rozšířený firewall odstraňuje jeden z největším problémů, se kterým se uživatelé při použití současných řešení zabezpečení internetu setkávají - nesrozumitelné výstrahy firewallu. Tento firewall se automaticky konfiguruje tak, aby povolil připojení neškodných aplikací, ale zároveň blokoval spyware, viry, červy, crimeware a hackery a znemožnil jim zcizování citlivých informací z počítače uživatele. Tato sada rovněž spolupracuje s nejobvyklejším vybavením domácích sítí. Rozšířená komponenta detekce sítě automaticky poskytuje zásady zabezpečení pro různé sítě, ke kterým se počítač připojuje. Norton Internet Security automaticky konfiguruje nastavení zabezpečení pro typ sítě, k níž se počítač připojí.

GameStar - ArmA: Armed Assault a další hratelné demoverze

ArmA: Armed Assault - Na úspěch perfektní české akční hry se snaží navázat tuzemské vývojářské studio Bohemia Interactive. Nově vydaný titul ArmA: Armed Assault je v podstatě volné pokračování předchozího projektu, které vás zavede doprostřed moderního válečného konfliktu. Multiplayerovou část hry si můžete vyzkoušet prostřednictvím naší demoverze, která představí jednu územní oblast a tři herní módy: kooperativní (1-8 hráčů), Capture the Flag (1-16 hráčů) a Capture the Island (1-60 hráčů).

Eragon - Před několika týdny se dočkal premiéry film Eragon, natočený podle stejnojmenného úspěšného románu z fantasy prostředí. Společně s ním se na trh dostala taktéž počítačová hra se stejným titulem, která vás stejně jako její předlohy zavede do magického světa, v němž chudý farmářský synek získá čest a slávu ve šlechetném rytířském řádu. Jak se autorům podařilo převést filmovou a knižní podobu do počítačového prostředí si můžete vyzkoušet v hratelné demoverzi, v níž si prohlédnete intro a úvodní část hry.

Flatout 2 - Arkádově laděnou závodní hru Flatout 2 vypustili vývojáři z Bugbearu na trh už loni v červnu, avšak hratelné demoverze jsme se dočkali teprve nyní. Pokud vás tedy zatím tato hra minula, můžete si ji vyzkoušet na naší DVD příloze. Čekají vás akčně laděné závody v terénech i na silnicích, kde o různé kolize s protivníky a jiné karamboly není nouze. Demo nabízí dvě závodní tratě (Water Canal 1 a Timberland 3), dva speciální závody (Darts a Skyscraper Derby) a tři auta.

§§§§§

$$$$$


Hardware


PC tuning a tuzing

Lukáš Erben

C07P0012

Téma tuningu, tedy ladění výkonu, se těší velké popularitě již zhruba deset let. V uplynulé pětiletce se ale zrodil jeho bratříček: ladění vzhledu PC. Tentokrát se v našem "ladícím" speciálu podíváme nejen na klasický tuning výkonu, ale též na poněkud kontroverzní tuzing počítačových skříní a jejich vnitřností.

Přetaktování a ladění výkonu patří ke kratochvíli mnoha majitelů PC. Zatímco před deseti lety patřila tato činnost k exotickým experimentům na hranici černé magie, téměř každý alespoň lehce vzdělaný uživatel dnes ví či alespoň tuší, že s pohonnými jednotkami PC (tedy zejména procesorem a pamětí) lze provádět různé kousky, které skutečně fungují. Podmínkou je pouze volba správných komponent a správný postup. Přes vánoce jsme proto v pauzách mezi konzumací cukroví a záchvaty gastritidy nevěnovali pozornost proletářským pohádkám a místo toho připravili nový přehled vhodných (a nevhodných) komponent a postupů při ladění výkonu (a vzhledu), včetně rozboru nákladů a smysluplnosti.

Rychlost nebo cena?

Na ladění výkonu PC lze pohlížet ve dvou rovinách. Tou první je snaha dosáhnout maximálního výkonu bez ohledu na náklady. Takové snažení je jistě chvályhodné, neboť posouvá hranice výkonu dnešních PC dále, zároveň se ale jedná o značné plýtvání penězi. Hlavním nástrojem je v tomto případě peněženka - koupíte prostě ty nejvýkonnější komponenty, přidáte luxusní skříň a kryogenní chlazení a pak hrdě publikujete své výsledky v databázi 3D Marku. Za týden či měsíc se ale zaručeně najde někdo, kdo váš výsledek překoná, a závod tedy začíná nanovo. Možná to někomu připadá jako dobrá zábava, nás ale napadá mnoho lepších způsobů, jak ročně utratit statisíce. Druhou oblastí výkonnostního tuningu je snaha získat za rozumnou sumu (tedy cokoliv v rozpětí 15 až 30 tisíc Kč) co nejvýkonnější a nejlépe vybavené PC a právě na tuto oblast se, ostatně jako obvykle, zaměříme.

Dejte mozku speed

Pro experimenty s přetaktováním procesorů jsme si vybrali jednak párek levnějších "light" kousků z modré a zelené stáje (Intel Celeron D 352 a AMD Sepmron 3200+), které se cenou pod hranicí 2 000 Kč blíží jedné intenzivněji prožité noci v pražských barech. Pro náročnější jsme zvolili "plnotučnou" dvojici (Core 2 Duo E6300 a AMD Athlon 64 X2 4200+) s cenou, která by vám patrně zajistila noc na záchytce. 5 000 Kč - AMD se pohybuje lehce pod touto hranicí a Intel těsně nad ní - není sice málo, podle našeho názoru se ale stále jedná o vcelku přijatelnou investici do výkonného počítačového mozku, s výtečným poměrem ceny a výkonu. Při výběru jsme upřednostnili srovnatelné cenové relace, jež nám umožňují provést srovnání výkonu, který za své peníze můžete dostat.

Při přetaktování si (podle očekávání) vedl nejlépe nový procesor Intelu tedy Core 2 Duo. Procesor bez problémů zvládl zvýšení frekvence FSB z 266 na 433 MHz, tedy o neuvěřitelných 63 %. Adekvátně narostla i pracovní frekvence procesoru z počátečních 1,86 GHz na 3 GHz. Ani ostatní CPU ale nedosáhly špatných výsledků. Celeron D si sice polepšil o 800 MHz na hranici 4 GHz, díky nízkému IPC výkonu ale ani 4 GHz nepředstavují v tomto případě závratný výkon. Athlon 64 X2 si (stejně jako Duron) polepšil o úctyhodných 600 MHz. Mohlo by se tedy zdát, že investovat do dražších CPU nemá smysl, když prakticky libovolný levnější procesor můžete "ošťavit" a získat výkon dvojnásobně drahého čipu. Tak tomu ale pochopitelně není.

Abyste z libovolného procesoru dostali skutečně maximum, musíte jeho frekvencí žhavené jádro podpořit kvalitními komponentami zejména stabilní základní deskou, výkonnějším chladičem a především rychlými a potažmo velmi drahými pamětmi. Procesory, zejména ty nejlevnější a modely střední třídy, jsou pro tuning výkonu ideálním začátkem.

Poškádlete neurotransmitery

Základní deska představuje jednu z nejdůležitějších voleb, jaké při stavbě PC musíte učinit. Popravdě řečeno, možnost volby správné základní desky zůstává jedním z mála důvodů, proč si postavit vlastní počítač a nedůvěřovat malým či velkým montážním závodům tuzemských či zahraničních výrobců, kteří sice mohou mít několik ISO certifikátů, ale o tajích stability přetaktovaných (a občas i nepřetaktovaných) PC vědí asi často starou belu. Dobrým příkladem mohou být desky Intel Desktop Board D965RY (Intel) a Foxconn 6100M2MA-RS2H (AMD). Jedná se o modely vcelku oblíbené mezi menšími a dokonce i některými středními assemblery PC a výrobci B-značek, což je dobrý důvod, proč si je pro stavbu tuningového PC nevybrat - pro přetaktování se hodí asi tak jako Dacia Logan pro jízdu po říšských dálnicích. Naproti tomu vybavenější a dražší modely Gigabyte GA-965P-DS3 (Intel) a Asus M2N-SLI Deluxe (AMD) asi v "akčním" PC na polici supermarketu nenaleznete (cenový nárůst je zejména v případě AMD platformy znatelný a assemblery bolí každá desetikoruna). Za necelé čtyři tisíce dostanete v obou případech možnost vyladit výkon PC až o několik desítek procent - pokud tedy plánujete přetaktování, investice se vyplatí.

Pomozte paměti

Základní testy jsme prováděli s pamětí, kterou do nových PC osazuje většina výrobců jako standardní výbavu: 512 MB. Zvolili jsme nejhorší scénář, tedy situaci, kdy výrobce rozhodl kvůli úspoře několika desetikorun osadit pouze jeden 512MB modul místo dvou 256MB. Testy jsme provedli s RAM o kapacitě 1 GB (2x Kingston KVR667D 2E5/512). Paměť byla konfigurována pro práci v dvoukanálovém režimu a umožňovala standardní provoz na frekvenci 667 MHz. Vzhledem k tomu, že se jedná o poměrně kvalitní moduly, mohli jsme bez problémů zvýšit jejich pracovní frekvenci až na

800 MHz. Protože rozdíl v ceně 533MHz a 667MHz modulů činí jen sto korun, nemá již dnes smysl kupovat cokoliv pomalejšího než 667MHz paměti. Naopak pro přetaktování jsou vhodné buď kvalitnější DDR2 moduly s frekvenční rezervou, nebo přímo paměti certifikované jako DDR2-800, za které si ale budete muset připlatit více. Nám se podařilo díky příplatku zhruba 250 Kč/ks za kvalitní DDR2-667 paměti dosáhnout stabilní frekvence 800 MHz. Ušetřili jsme tak zhruba 800 Kč na každém modulu. Z hlediska poměru ceny a výkonu nemá smysl utrácet za předražené rychlé paměti, často je rozumnější zvolit sice o něco pomalejší, ale značkovou RAM, která má obvykle rezervu.

Grafické karty

Jestliže vás nezajímají hry či 3D vizualizace, můžete následující odstavce přeskočit. V jiných oblastech se totiž výkon grafické karty příliš neprojeví dokonce ani u nových Windows Vista s rozhraním Aero není pro naprosto plynulý chod systému třeba více než průměrný moderní GPU. Naopak pro hráče hraje výkon grafické karty zásadní roli pro plynulost her má obvykle mnohem větší význam než procesor. V případě grafických karet platí, podobně jako u procesorů, že pro ladění či přetaktování se nejlépe hodí modely střední třídy ty jsou často osazovány podobnými čipy jako nejvýkonnější karty, pracují ovšem na nižších frekvencích. V případě grafické karty je ale třeba mít na paměti, že limitujícím faktorem může být jak vlastní grafický čip, tak paměť, kterou osadil výrobce. My jsme pro náš tuningový experiment vybrali Foxconn GeForce 7600GT kartu s výhodným poměrem ceny a výkonu a s dostatečnou rezervou pro přetaktování. Vhodnou alternativou ale může být třeba karta MSI RX1650PRO-T2D256, využívající konkurenční GPU ATI Radeon X1650 PRO. Pro hráče má každý snímek cenu zlata a správná volba grafické karty, z níž je možné dostat zdarma pár procent výkonu navíc, je proto klíčová.

Disk nepřetaktujete

To ale neznamená, že neexistují způsoby, jak dostat z disku, či přesněji z disků lepší výsledky. První v řadě je volba vhodného disku v prodeji jsou často současně modely nové a rok či dva staré s identickou kapacitou. Nové disky přitom často mívají výrazně lepší výkonnostní parametry a zaplatíte za ně jen o pár desítek korun víc. Máte-li v PC pouze jediný disk, opravdu toho mnoho nezmůžete (přinejmenším ne na hardwarové úrovni). Jestliže ale kupříkladu místo jednoho 320GB disku pořídíte dva 160GB macíky, můžete je připojit v RAID 0 konfiguraci (oba disky se tak tváří jako jeden obří 320 GB harddisk) a razantně tak zvýšit rychlost čtení a zápisu. Má to ale háček: přidáním druhého disku sice zvýšíte přenosovou rychlost, ale zároveň snížíte spolehlivost, protože data uložená na diskovém poli RAID 0 nelze při havárii jednoho ze dvou použitých disků obnovit. Měřitelný nárůst výkonu jsme ale zaznamenali jen u syntetických testů, v reálných testech jsme zrychlení téměř nepozorovali. Pokud chcete urychlit nabíhání operačního systému či her, mělo by být prvním krokem zvýšení velikosti RAM alespoň na 1 GB.

Nic není zadarmo

Prakticky nic na světě dnes není zadarmo a o overclockingu to platí dvojnásob. To není převratný objev, ale fakt. Otázkou je, nakolik se investice do kvalitnějších, spolehlivějších a stabilnějších komponent vyplatí. Na to bohužel neexistuje jednoduchá formulka, ale obecně lze říci, že nejlepších výsledků a úspor dosáhnete s výrobky střední či vyšší střední třídy. Výhodou kvalitnějších komponent bývá pochopitelně též lepší výbava, vyšší spolehlivost a delší životnost. Dva posledně jmenované aspekty mohou být ale ovlivněny nejrůznějšími tuningovými experimenty a pokud budete při svých pokusech příliš "hladoví", můžete skončit se spáleným procesorem, nefunkční základní deskou či odepsanou grafickou kartou a reklamace nemusí v takovém případě dopadnout ve váš prospěch. To nejdůležitější, co byste měli mít při ladění výkonu svého PC na paměti, je tedy opatrnost a střídmost.

Co se vyplatí?

Výsledky naměřené během testů naleznete v tabulce, ty nejzajímavější s přehledným nárůstem výkonu uvádíme i v grafickém podání. Zajímavé je sledovat u všech čtyř testovaných procesorů zejména druhý (Dual Channel zapojení pamětí DDR2 667 MHz a nepřetaktovaný procesor a grafická karta) a čtvrtý řádek (Dual Channel zapojení pamětí DDR2 667 MHz pracujících na frekvenci 800 MHz a přetaktovaný procesor a grafická karta). Zde je totiž patrný rozdíl mezi "normálním" stavem a maximem, které jsme z dané sestavy dokázali dostat. Větší nárůst výkonu je samozřejmě patrný u výkonnějších CPU, nicméně u pomalejších procesorů je nárůst taktéž značný a mnohdy se tak dostanou na úroveň dražší nepřetaktované sestavy. Investice v řádu stovek, maximálně jednoho či dvou tisíc Kč se tak může projevit v nárůstu výkonu až o desítky procent zejména ve hrách.

Tuzing: ladíme vzhled

Slovo "tuzing" nepochází z naší kolektivní redakční hlavy. Je to termín, který před několika lety zavedl a dodnes svérázně propaguje server tuzing.com. Řečeno slovy autorů: "Úprava na autě, která je z technického hlediska bezúčelná, negativně působící či dokonce nebezpečná." Tuzing PC má s tím automobilovým mnoho společného. Z technického hlediska (výkon, stabilita) je naprosto bezúčelný a dokonce může působit negativně, naštěstí ale nebývá nebezpečný (i když i tady existují výjimky).

Úvodem se musíme přiznat, že nepatříme mezi velké příznivce tuzingu, či chcete-li vizuálního tuningu PC. Ideální skříň je podle našeho názoru především tichá, dále může být černá, stříbrná či béžová (v závislosti na tom, jaká barevná kombinace se hodí do vaší Feng-Šuej) a rozhodně by neměla vyluzovat jasná světla či záblesky (nenávidíme dokonce i výraznější diody LED, signalizující zapnutí PC či provoz harddisku). Jsme toho názoru, že voda patří do akvária a UV zářivky na diskotéku. Za ideální optický tuning PC považujeme dokonalé uspořádání kabelů uvnitř skříně a její co nejméně nápadné umístění na pracovní stůl. Zkrátka a dobře si myslíme, že ta nejlepší podívaná by se měla odehrávat na monitoru a nikoliv uvnitř skříně. Snad nyní pochopíte, že k mnoha aspektům tuzingu máme poněkud ambivalentní vztah.

Okno do duše

Prvním krokem na cestě k vylepšení vzhledu je pochopitelně boční okno, které umožňuje ocenit krásu komponent (případně uspořádanost) uvnitř skříně. Podobně jako majitel supersportovního vozu s motorem uprostřed rád dá na odiv osmiválec pod akrylálovým krytem, vlastník výkonného PC s chutí převede masivní chladiče a výkonné grafické karty trůnící v útrobách skříně. Naše první rada tedy zní: chcete-li předvádět útroby svého PC, ujistěte se, že se bude na co dívat. U většiny skříní lze odstranit boční stěnu, elegantnějším řešením je ale přece jen akrylátové okno. To můžete koupit buď v podobě náhradní boční stěny pro vaši skříň (měli byste se vejít do tisícovky), nebo jako sadu pro modifikaci stávající boční stěny (v takovém případě budete potřebovat ještě nějaké ty nástroje, jako je elektrická pilka, Dremel a koňskou dávku zručnosti nebo šikovného kamaráda).

Vzhledem k naší notoricky známé šikovnosti jsme zvolili pro modelový systém skříň Coolermaster Centurin 5 CAC-FX5-UW v černostříbrné barvě, k níž jsme dokoupili již hotový průhledný bok.

Budiž světlo!

Doplňkem, který může spojovat příjemné s užitečným, jsou nejrůznější barevně svítící či reflexní ventilátory. Vyzkoušeli jsme hned tři osmicentimetrové modely společnosti Akasa. První v pořadí byl AK-176GN-S s trubkovým (kluzným) ložiskem a maximální rychlostí 2 500 otáček za minutu. Z testované trojice se jednalo o nejhlučnější model, regulaci otáček musí zvládnout základní deska (pakliže to podporuje a ventilátor k ní připojíte). Co ztrácí na hlučnosti, to ale dohání ve vizuální oblasti barevným provedením díky UV aktivní barvě zeleného odstínu se pod UV lampou či trubicí rozzáří jak rektum paviána (ovšem v zelené). Druhý testovaný ventilátor AK170CBS-4BLBSC dostal do vínku kuličkové ložisko a možnost ruční regulace otáček v rozsahu 2 000 až 3 500 ot./min, která umožňuje nasazení v tichých i větrných instalacích. Z hlediska světelného znečistění se jedná o aktivní prvek, osazený čtyřmi LED diodami sytě modré barvy doporučují čtyři z pěti epileptiků. Posledním z testované trojice je model Akasa AK-175 s kluzným ložiskem a otáčkami 2 500 ot./min bez možnosti regulace. Výrobcem udávaná hodnota hlučnosti činí 27,45 dB a prostup vzduchu je 28,76 CFM, což jsou ještě přijatelné hodnoty. Hlavní předností tohoto chladiče ale zjevně není schopnost pohnout vzduchovou masou, nýbrž integrace dvanácti LED diod, které dovedou vykouzlit široké spektrum barev. Po zapnutí tak chladič neustále střídá různé barvy LED diod v jednotlivých rozích a vytváří tím zajímavé barevné efekty. Kombinace více barev nám kupodivu přišla méně rušivá, přesto jsme si po delší době přáli, aby výrobce umožnil famózní barevné efekty regulovat či vypnout.

Světelné trubice sice nejsou multifunkční a nepostarají se tak o lepší chlazení vašeho PC, jako osvětlovací tělesa ale fungují přece jen o poznání lépe než ventilátory. V podstatě existují dva druhy: katodové trubice s klasickým studeným světlem a UV trubice, které útroby vašeho PC zalijí ultrafialovými paprsky a zároveň smažou všechny dostupné EEPROM paměti (naštěstí se už zhruba deset let používají v PC flash EEPROM paměti, které UV záření nevymaže). Klasickou trubici se studeným světlem jsme otestovali v podobě modelu AK-172-RD společnosti Akasa. Jedná se o 30 cm dlouhou trubici vyzařující červené světlo. Ve skříni ji stačí přilepit pomocí samolepících polštářků na obou koncích, napájení je realizováno čtyřpinovým Molex konektorem, ve výbavě nechybí dokonce ani vypínač. Výhodou těchto trubic je velmi malá spotřeba pouhé 3 W a téměř nulové tepelné emise. Životnost ale činí pouhých několik tisíc hodin, takže počítejte každých pár let s upgradem. UV trubice je rafinovanější v tom, že sama prakticky žádné viditelné světlo nevydává, ale pod jejími paprsky se rozzáří všechny UV reflexní povrchy či materiály v okolí. Testovaný model měl stejné rozměry jako předchozí studené světlo pro dosažení kýženého efektu je ale pochopitelně třeba použít ve skříni komponenty (chladiče, ventilátory, kryty kabelů apod.) s UV reflexním povrchem.

Budiž ticho!

Třetí samostatnou oblastí tuningu PC je omezení hlučnosti PC a s tím úzce související problematika chlazení. Existuje celá řada možností, jak snížit hlučnost celé počítačové sestavy - výměna zdroje za podstatně tišší, výměna chlazení procesoru, grafické karty a přídavných ventilátorů skříně či základní desky. Prakticky každá z oblastí by vydala na samostatný článek - v nadcházejících měsících se ostatně těmto tématům budeme věnovat. Protentokrát jsme se rozhodli vyzkoušet, zda je možné snadno ztišit PC pomocí jednoduché sady pro vodní chlazení. Hledali jsme řešení, které lze použít v drtivé většině PC skříní a které je navíc snadno přenosné. Jako nejzajímavější kandidát do testu nám vyšel Evercool Water Cooler WC-202. Tento model má za úkol chladit v základní výbavě procesor a grafickou kartu, ale je možné si dokoupit ještě výměník na odvádění tepla od pevného disku. Princip je jednoduchý cirkulující voda je postupně přiváděna k jednotlivým chladičům, odkud putuje přes čerpadlo k výměníku tepla. Netradiční je v tomto případě řešení výměníku tepla, který je umístěn ve skříni. Hlavní ovládací panel s čerpadlem je umístěn v 5,25" boxu, jenž se instaluje do místa pro DVD mechaniku do co nejvyšší pozice (to je nutné s ohledem na možnost doplňování chladící tekutiny). Odtud vede jedna trubice do výměníku, který je usazen na zadní straně PC skříně v místech, kde většinou bývá přídavný ventilátor. Výměník je v podstatě měděná trubička vedená přes početné žebrování, před kterým je umístěn ventilátor 80 x 80 mm s regulovatelnými otáčkami. Odtud vede trubice do chladičů umístěných na CPU a VGA kartě a poté se vrací zpět k čerpadlu, u něhož je druhý sekundární výměník tepla, spolu s ventilátorem, miniaturní nádrží a doplňovacím ventilem. Při našem testu jsme vyzkoušeli chlazení CPU (v balení jsou dodány potřebné úchyty pro patice socket A, 754, 393 a AM2 pro procesory AMD a pro procesory Intel Pentium III, socket 478 a LGA775) i grafické karty zde zaručuje výrobce kompatibilitu pro starší modely ATI Radeon až po X850 a nVidia GeForce řady 6. Pro novější karty bude možná třeba sáhnout po dodatečných nástavcích, které nejsou součástí balení, což považujeme za zásadní nedostatek. Instalace takovéhoto vodního chlazení trvá zhruba jednu hodinu a měl by jí provést člověk zkušený a zručný, neboť hrozí nenávratné poškození hardwaru vlivem prosáknutí vody z uzavřeného systému. V balení je dodán poměrně přehledný návod, jak provést instalaci, ovšem pouze v jazyce anglickém, nikoliv českém. Po úspěšné instalaci jsme samozřejmě vyzkoušeli účinnost takovéhoto zařízení. Teplota procesoru v klidu se snížila z 41 stupňů při použití chladiče Arctic Cooling Freezer 7 na 32 stupňů Celsia, při delší zátěži se rozdíl pomalu stíral a teplota se ustálila v místnosti s teplotou 21 stupňů na 73 stupních. Problémem (a zároveň však jistou výhodou) tohoto návrhu je fakt, že se jedná o interní zařízení, které lze bez větších problémů přenést spolu s počítačem. Z toho však plyne malý objem vody v cirkulaci systému a jednom velmi malém výměníku, byť opatřeném aktivním chladičem. Hlavní výhoda vodního chlazení spočívá v nižší hlučnosti ve srovnání s klasickými ventilátory v případě tohoto řešení to ale platí pouze tehdy, není-li PC vytíženo. Na předním panelu výměníku lze jednoduše nastavovat úroveň otáček ventilátorů, pokud je však nastavena nízká hodnota a teplota překročí 60 stupňů, jsou otáčky chladiče zvýšeny automaticky. V takovém případě se dostává systém svou hlučností na úroveň středně tichého PC s klasickým chlazením. Za zvážení stojí jistě i otázka bezpečnosti vodního chlazení zejména s výměníkem nad diskovými mechanikami, kdy několik decilitrů vody cirkuluje 10 cm od pevného disku, kde jsou uložena všechna důležitá data. Pokud chcete vodní chlazení spíše z estetických důvodů než kvůli nižší hlučnosti či lepší účinnosti, je WC-202 dobrým řešením. Provedení je na vysoké úrovni a při velmi pečlivé instalaci by s jeho provozem neměl být problém.

Akasa AK-176GN-S

+ UV aktivní barva

- nemožnost regulace, vyšší hlučnost

Cena vč. DPH: 90 Kč

K testu zapůjčila firma: Agen, http://ww.agen.cz

Akasa AK-175

+ široká paleta barev a jemné odstíny

+ 12 LED diod

- nemožná manuální regulace otáček

Cena vč. DPH: 360 Kč

K testu zapůjčila firma: Agen, http://www.agen.cz

Akasa AK170CBS-4BLBSC

+ regulace otáček

+ LED diody modré barvy

- vyšší hlučnost při vyšších otáčkách

Cena vč. DPH: 300 Kč

K testu zapůjčila firma: Agen, http://www.agen.cz

Akasa AK-172-RD

+ elegantní podsvícení PC skříně

- nízká životnost

Cena vč. DPH: 220 Kč

K testu zapůjčila firma: Agen, http://www.agen.cz

Evercool Water Cooler WC-2C2

+ malé rozměry, vše v PC skříni

- nižší účinost, obecně nebezpečí poškození softwaru

Cena vč. DPH: 8 135 Kč

K testu zapůjčila firma: Bostar, http://www.bostar.cz

Akasa AK-178-UV

+ elegantní podsvícení PC skříně

- nízká životnost

Cena vč. DPH: 220 Kč

K testu zapůjčila firma: Agen, http://www.agen.cz

Malý a velký Silverstone

Hnáni touhou uklidnit své nervy a tik vyvolaný světélkujícími větráčky jsme se rozhodli doplnit téma o ladění vzhledu PC též o recenzi dvou skříní značky Silverstone, které osloví jak příznivce malých rozměrů a stylového vzhledu, tak maximalisty toužící po skříni, která dokáže pojmout tu nejvýkonnější myslitelnou sestavu. Především ale potěší všechny, kdo spíše než blikajícím ventilátorům a světélkování v záři UV paprsků dají přednost jednoduché eleganci černého hliníku.

Menší ze sourozenců, tedy model SST-TJ08B Temjin Black je určen pro základní desky formátu MicroATX, nabízí omezený prostor uvnitř skříně ve formě možnosti uložení dvou 5,25" mechanik a v základu dvou 3,5" mechanik či disků. Je zde též možnost rozšíření počtu 3,5" disků, nicméně přídavná šachta není součástí standardního balení. Protože konstrukce této skříně je (s výjimkou čelního panelu) z plechu silného 1,5 mm (torzní pevnost na velmi dobré úrovni), muselo se při návrhu skříně myslet na bezvadné odvětrávání. Proto jsou již v základní výbavě přítomny dva 12cm ventilátory, chráněné mřížkou, každý na jedné straně. Připojení na klasický Molex konektor spolu s absencí regulace otáček znamená, že jsou při provozu slyšitelné, naštěstí ale nikoliv nepříjemně hlučné. Uchycení mechanik je realizováno klasickými šroubky, zatímco bočnice jsou zajištěny velkými šroubky, které lze povolit rukou. Čelní stěna je vyrobena ze silného hliníkového plátu v černém leštěném provedení a dotváří dojem luxusního provedení. Vedle elegantních tlačítek Power a Reset jsou k dispozici i čtyři rozšiřující porty USB 2.0, jeden FireWire a audio vstup a výstup. Jediné, co lze této kompaktní skříni skutečně vytknout, je cena za 2 400 Kč bychom přece jen očekávali možnost instalovat mechaniky bez šroubků, případně celohliníkové provedení. Pokud je ale hlavním kritériem při vašem výběru stylový vzhled spolu s kompaktními rozměry, můžeme TJ08B doporučit.

Model SST-TJ09B Temjin Black je doslova velkým bratrem modelu předchozího. Jedná se o formát Tower, s rozměry 220 x 560 x 565 mm a hmotností 12,9 kg bez

napájecího zdroje se jedná o nadprůměrně velikou PC skříň (a s ohledem na velikost překvapivě lehkou). Celá case je tvořena z hliníku, jehož šířka kolísá od nevídaných 4 mm u nosných konstrukcí až po stále solidní

2 mm na bocích skříně. Torzní pevnost je přes měkký hliník díky tuhé kostře skříně vynikající. Skříň nabízí celkem čtyři volné 5,25" pozice, jednu otevřenou pozici pro FDD a další čtyři pro 3,5" disky. Disky jsou otočeny o 90 stupňů tak, aby je bylo možné snadno vyjmout, před nimi jsou v bocích skříně otvory pro snazší odvod přebytečného tepla a jedna pozice pro přídavné chlazení. Chlazení je ostatně alfou a omegou TJ09B: v základu nabízí dva 120mm ventilátory a další dvě pozice na horní straně pro umístění přídavných ventilátorů. Instalované chladiče mají rychlost otáčení 1 200 ot./min a jejich hlučnost činí podle výrobce 21 dB, což je velmi dobrá hodnota. Netradiční pojetí skříně dokresluje i umístění napájecího zdroje na spodní straně case (zdroj nasává i vyfukuje teplý vzduch mimo skříň) a neobyčejně velký prostor pro instalaci základní desky, na kterém lze bez problémů umístit i motherboard pro platformu AMD Quad FX. Přední maska je velmi decentní a podobá se modelu TJ08, jen ve zvětšené podobě. Porty byly přesunuty na horní hranu skříně do odklopné přihrádky, kde jsou snáze přístupné, zejména je-li skříň postavena na podlaze. Je tu ale jeden drobný háček jestliže nám již v případě TJ08B přišla cena poměrně vysoká, nevíme, jak se vyjádřit o nelidských 8 200 Kč, které zaplatíte za TJ09B (bez zdroje). Pravdou je, že vychytávky jako předpřipravené otvory pro trubičky vodního chlazení nebo děrovaná spodní část krytu v místech, kam se ukládá napájecí zdroj, na mnoha skříních nenajdete. I přes absenci moderního uchycení mechanik bez použití šroubků a navzdory omračující ceně se nám TJ09B velmi líbí. Instalace komponent do ní byla přehledná a snadná, chlazení perfektní a pokud pro vás skutečně peníze nehrají roli, jedná se o jednu z nejlepších skříní na trhu.

SilverStone SST-TJ08B

+ luxusní vzhled

- vyšší cena, chybějí rychloupínací prvky

Cena vč. DPH: 2 400 Kč

K testu zapůjčila firma: TN Trade,http://www.tntrade.cz

SilverStone SST-TJ09B

+ luxusní vzhled

- vyšší cena, chybějí rychloupínací prvky

Cena vč. DPH: 8 135 Kč

K testu zapůjčila firma: TN Trade, http://www.tntrade.cz

§§§§§


Hudební šperk

Lubor Jarkovský

C07P0015

Přehrávač iRiver S10 - ozdobte si krk

Jsou to jen dva či tři roky, kdy patřil korejský výrobce MP3 přehrávačů k absolutní špičce. iRiver byl synonymem kvality a odpovídala tomu i cena. Například jeden z nejlepších MP3 přehrávačů své doby, iFP 900 s velmi kvalitním TFT displejem, skvělým ovládáním a designem stál s pamětí o velikosti 1 GB neuvěřitelných patnáct tisíc - a přesto se prodával. Pak ale přišla doba temna - iRiver vypustil na trh jen pár přístrojů nižší kategorie, začal standardně nahrávat do svých přístrojů firmware podporující pouze Windows XP a nějakých velkých inovací jsme se také nedočkali. Jediným opravdu kvalitním přehrávačem byl model U10, multimediální player s revolučním systémem ovládání D-Click (naklápění panelu s displejem do stran pro pohyb a volby v menu).

Model S10 je vlastně zmenšenou verzí U10, takže rovněž nabízí D-Click, podobný systém menu, ale nepodporuje například přehrávání videa či flashové hry. Na druhou stranu váží včetně integrované baterie jen 17,5 gramu a jeho rozměry v milimetrech jsou 42 x 30 x 10,8 (Š x V x H). Navíc má poměrně kvalitní LCD displej. Ve stylové krabici naleznete kromě přístroje také šňůrku na krk, kombinovanou se sluchátky. Měkkou šňůrku z umělého vlákna lze odejmout a využívat sluchátka klasickým způsobem. Další podařenou věcí je jack s upínacím systémem nemusíte připojovat zvlášť sluchátka a zvlášť šňůrku, jako je tomu u jiných přehrávačů tohoto typu.

V obchodech se S10 prodává ve dvou verzích, lišících se pouze velikostí paměti. Vybrat si můžete buď 1 GB, nebo 2 GB. Z hlediska funkcí toho tento drobek mnoho nenabízí alespoň při srovnání s U10, které se vzhledem k jejich vizuální podobnosti samo nabízí. Nicméně je potřeba si uvědomit, že S10 je drobný a stylový přístroj, jehož majitel ho nepořizuje kvůli funkční výbavě či výhodné ceně, ale kvůli vzhledu a velikosti. Přehrávat na něm můžete MP3, WMA, ASF, OGG, prohlížet obrázky v BMP (JPEG nepochopitelně neumí), nahrávat lze z tuneru a přes mikrofon, linkový vstup bohužel chybí. Pro nahrávání z tuneru je k dispozici i časovač. Příjemná je také funkce hodin a zobrazení data.

Model S10 je po dlouhé době kvalitním přehrávačem miniaturních rozměrů ze stáje iRiver. Nepřináší sice revoluční funkce, ale splňuje vše, co člověk od malého elegantního MP3 šperku čeká. Kategorii šperku odpovídá i cena ta je sice o něco nižší než u iPodu nano, ale výrazně vyšší než u běžných kompaktních MP3 přehrávačů. Dobrou zprávou je, že přístroj byl vybaven UMS firmwarem, takže se přihlásí jako externí disk. I proto jej můžeme doporučit.

iRiver S10

+ velikost

+ kvalitní provedení, ovládání

- chybí line-in

Cena vč. DPH: 3 490 Kč (1 GB), 4 390 Kč (2 GB)

K testu zapůjčila firma: FAST ČR,

http://www.iriver.cz

§§§§§


Základy pro LGA775 za hubičku

Petr Matuška

C07P0026

V minulém čísle jsme si představili čipovou sadu Intel s integrovanou grafikou, to vše pro nové procesory Core 2 Duo, tentokráte se nám do rukou dostalo konkurenční řešení společnosti Biostar, postavené na postarší čipové sadě VIA P4M890, doplněné o jižní můstek VT8237R+. Deska je samozřejmě vybavena paticí LGA775 s podporou procesorů Celeron D, Pentium 4, Pentium D a Core 2 Duo, dále pak umožňuje osazení dvou paměťových modulů DDR2 s frekvencemi 400 a 533 MHz. Možnosti rozšíření jsou dané jedním slotem PCI Express x16, jedním x1 a dvěma PCI. Motherboard formátu microATX je vybaven jen tím nejnutnějším, tudíž je zde pouze jeden konektor ATA133, dva SATA 150 Gb/s a jeden FDD, zvuk je realizován integrovaným čipem Realtek ALC658, nechybí ani 10/100 Mbit/s síťová karta a čtveřice USB 2.0. V testech bohužel základní deska svým výkonem zaostávala za modelem s čipsetem Intel G965 o desítky procent, nenabízí ani velký komfort, výbavu a je vyrobena z levnějších komponent. Na druhou stranu nabízí za velmi slušnou cenu vše, co je potřeba ke stavbě levného kancelářského PC. Během testů se choval motherboard stabilně a instalace MS Windows XP proběhla bez problému. Biostar P4M890-M7 bychom doporučili především těm, kdo chtějí postavit nové PC co nejlevněji a výkon či výbava pro ně hrají až druhotnou roli.

Biostar P4M890-M7

+ velmi levný základ kancelářského PC

- použití nejlevnějších součástek, téměř žádná výbava

Cena vč. DPH: 1 400 Kč

K testu zapůjčila firma: Abacus, http://www.abacus.cz

§§§§§


Nová čtyřka od Samsungu

Viktor Huňáč

C07P0016

Samsung rozhodně nepatří k tradičním fotografickým značkám. V poslední době ale korejská firma dělá vše pro to, aby do vybrané společnosti Canonu, Nikonu a dalších pronikla podobně, jako se to před časem podařilo Sony a Panasonicu. Mezi zrcadlovkami se prosazují z Pentaxu odvozené modely řady GX-1, v nejvyšší kompaktní třídě boduje špičkový typ Pro 815. Nyní se na trh dostávají čtyři nové stylové kompakty. A rozhodně se nejedná o žádné nudné modely, zanikající v běžném průměru. Je libo slušnou funkční výbavu v retro kabátku, multimediální zařízení velikosti krabičky cigaret, ultrazoom či miniaturní desetimegový fotoaparát s unikátním systémem ovládání? V každém případě si vyberete.

Samsung L85

U nejlevnější z novinek zvolili výrobci zajímavý design ctitelům dnešních miniaturních stylových kompaktů baculaté tělo s oblými tvary patrně mnoho neřekne, zato milovníky starých filmových kompaktů jistě potěší. Osmimegový L85 se totiž hodně podobá fotoaparátům prodávaným před dvaceti nebo třiceti lety. Tehdy většině firem záleželo více než na stylovém designu na ergonomii, a proto není divu, že fotoaparát padne lépe do ruky než mnohé jiné dnešní kompakty.

Potěší i poměrně rozsáhlá funkční výbava. Jak se na "klasicky" koncipovaný fotoaparát sluší, je kromě automatiky k dispozici i priorita času a clony a ruční expoziční režim, ačkoli to má háček clonu lze nastavit jen ve dvou, maximálně třech krocích (v závislosti na ohnisku). Samsung ovšem nabízí i žhavé technologické novinky, zejména HDMI výstup pro televize s vysokým rozlišením. Mnohé potěší i vestavěný hlasový zápisník.

Samotná práce s fotoaparátem ale není bez chyb. Ovládání času a clony v kreativních režimech je poměrně zdlouhavé, směrové šipky přitom navíc mění své funkce a celé to působí trochu zmateně. Nepotěší ani hodně pomalé automatické ostření, hlavně v interiéru. Navíc chybí asistenční přisvícení, takže v šeru fotoaparát často nezaostří vůbec.

Na fotografiích se trochu projevuje obvyklý neduh kompaktů nejnovější generace příliš vysoké rozlišení, za nímž stojí spíše marketingové než fotografické důvody. Důsledkem je vysoká hladina šumu, kterou výrobci v tomto případě řeší hodně razantním odšuměním. Šum ze snímků tak sice mizí, ale bohužel i s detaily v kresbě. Jinak jsou fotografie vcelku slušné, jen aberace na nejširším ohnisku je možná trochu příliš. Barvy jsou chladnější, ale realistické.

Samsung NV3

Když se na internetu objevily první zprávy o chystaném kapesním zařízení od Samsungu, které v sobě mělo kromě fotoaparátu skrývat i MP3 přehrávač, videopřehrávač, hlasový zápisník a čtečku elektronických knih, zůstala fotografická obec víceméně v klidu podobných hybridních přístrojů je na trhu víc než dost a z fotografického hlediska se zpravidla příliš neliší od lepších fototelefonů. Jenže Samsung NV3 je úplně jiná káva. Bez debat se jedná o plnohodnotný sedmimegový fotoaparát, zmíněné multimediální funkce jsou jen vítanou třešničkou na dortu.

Na pohled jde asi o nejstylovější model z celé čtveřice, v nejrůznějších soutěžích o nejelegantnější fotoaparát roku bude pravděpodobně horkým favoritem. Daní za stylovost je ovšem, jako u mnoha jiných modelů, "periskopový" objektiv, trvale zapuštěný v těle. Tato skla většinou kvalitou nestačí na běžné typy, objektiv je navíc umístěn v levém horním rohu přístroje, a tak hrozí, že si před něj člověk při fotografování omylem strčí prsty. U stylových modelů nelze příliš očekávat pokročilé funkce a NV3 není výjimkou kdo nerad automatické režimy, má smůlu. Kromě holé automatiky jsou k dispozici motivové programy, ovšem bez vysvětlivek, což může úplné začátečníky odradit.

Při fotografování mě zarazilo pomalé zoomování a citelná prodleva spouště, zato nechybí spolehlivé asistenční přisvícení, díky němuž přístroj zaostří i do naprosté tmy. Nejpříjemnějším překvapením je ale vysoká kvalita fotografií opět se ukázalo, že sedm megapixelů je u kompaktů s malými snímači lepší než osm. NV3 produkuje asi nejostřejší snímky ze čtyř testovaných Samsungů. Jen je třeba hlídat vyvážení bílé, automatika často ladí snímky do zelena. Aberace na širokém ohnisku nezmizela, za pochvalu však stojí velmi slušná práce blesku v interiéru.

Samsung NV7

Sedmimegový NV7 se ze všech čtyř nových Samsungů nejvíce přibližuje kategorii špičkových kompaktů. Rozumné rozlišení, objektiv se sedminásobným zoomem, optický stabilizátor a bohatá funkční výbava to jsou vlastnosti, které ho staví do jedné kategorie s takovými esy jako Panasonic FZ7 nebo Canon S3 IS. Mezi jeho další přednosti patří osobitý design a velmi originální způsob ovládání.

Podobně jako u modelu L85 se designéři zřetelně inspirovali retro-stylem, NV7 s tenkým tělem a masivním objektivem vzdáleně připomíná staré svitkové Leiky. Tedy zepředu. Zadní strana se jakémukoli přirovnání zcela brání, výrobci totiž vytvořili zbrusu nový ovládací systém Smart Touch, založený na dvou řadách dotykových tlačítek kolem displeje. Jedna řada je vodorovná, druhá svislá. Jednotlivým tlačítkům jsou přiřazeny různé fotografické funkce a parametry: když se tlačítka dotkneme prstem, objeví se u něj kontextová nabídka hodnot k dané funkci, správnou hodnotu lze opět vybrat dotykem. Ze začátku tento systém působí hodně nezvykle, časem se s ním ale člověk sžije a zjistí, že funguje výborně je to určitě lepší než otevírat kvůli jednotlivým funkcím menu. Jakmile si prsty na ovládání zvyknou, je práce s fotoaparátem snadná a intuitivní, což se rozhodně nedá říci o jiných "převratných" řešeních tohoto typu, např. o dotekových displejích u některých kompaktů. Systém Smart Touch tak má své kouzlo i pro fotografické konzervativce, ke kterým se autor tohoto testu bezesporu řadí.

Rovněž nabídka funkcí potěší, jako u jediného Samsungu je k dispozici manuální ostření a plnohodnotné prioritní i ruční expoziční režimy včetně velkého rozsahu clonových čísel. Velkou výhodou je optický stabilizátor. Úplně bez chybiček ale NV7 není pomalá synchronizace blesku funguje podobně jako u jiných modelů jen v automatickém režimu, vyklápěcí zařízení blesku navíc působí hodně křehce.

Kresba fotografií je na první pohled překvapivě měkčí než u NV3, tato měkkost ale neznamená ztrátu detailů stačí doostřit a vše je v pořádku. U zrcadlovek je toto chování běžné, u kompaktu ale překvapí. Jinak za pochvalu stojí spolehlivé barevné podání a podobně jako u NV3 dobrá práce blesku.

Samsung NV10

Model NV10 je vybaven stejným systémem ovládání jako NV7. Má o tři megapixely vyšší rozlišení, ovšem také menší (trojnásobný) rozsah zoomu a podstatně méně funkcí. Designem připomíná klasický kompakt, byť s výraznými stylovými prvky. Blesk je podobně jako u NV7 vyklápěcí, jeho mechanizmus ale působí podstatně odolnějším dojmem.

Kromě automatického expozičního režimu lze čas a clonu nastavit i ručně, bohužel (a dost nelogicky) ale chybí priorita času a clony. Clonu lze navíc stejně jako u L85 nastavit jen ve dvou stupních. Za pochvalu ale stojí rychlé reakce, především zoomování je mnohem svižnější než u NV3 i jiných Samsungů.

Na fotografiích je ale bohužel ještě výrazněji než u L85 vidět, že desetimegové rozlišení je zkrátka na kompakt tohoto typu příliš. Snímky jsou v základním nastavení na pohled ostřejší než u NV7, přesto na nich je paradoxně méně detailů. Důvodem je samozřejmě odšumování, jehož následky jsou patrné již při nejnižší citlivosti. Od hodnoty ISO 400 je ztráta detailů tak patrná, že její vinou výhody vysokého rozlišení zcela mizí a tuto citlivost je lepší vůbec nepoužívat.

Samsung L85

+ retro design, dobrá ergonomie

+ slušná funkční výbava

- pomalejší a méně spolehlivé ostření ,příliš razantní odšumění

Cena vč. DPH: 8 290 Kč

K testu zapůjčila firma:

Samsung, http://www.samsung.cz

Samsung NV3

+ až překvapivě ostré fotografie

+ multimediální funkce

+ stylový design

- nešikovně umístěný objektiv,

- málo funkcí

Cena vč. DPH: 9 290 Kč

K testu zapůjčila firma:

Samsung, http://www.samsung.cz

Samsung NV7

+ atraktivní design a originální, nicméně povedené ovládání

+ spousta funkcí

+ stabilizovaný ultrazoom

+ dobré barevné podání a práce s bleskem

- v základním nastavení měkčí kresba

- křehký vyklápěcí mechanismus blesku

Cena vč. DPH: 10 990 Kč

K testu zapůjčila firma:

Samsung, http://www.samsung.cz

Samsung NV10

+ povedený systém ovládání jako u NV7

+ rychlé reakce

- problematická kvalita fotografií

- chybí prioritní režimy, jen dva stupně clony

Cena vč. DPH: 11 990 Kč

K testu zapůjčila firma:

Samsung, http://www.samsung.cz

§§§§§


Miniaturní hybrid

Tomáš Jirásko

C07P0020

A příchodem a přepojováním analogového vysílání na digitální se DVB-T tunery staly již běžnou součástí našeho života. Na trhu se objevila řada variant, od těch stolních až po PCMCIA či USB verze. Právě jeden z USB donglů známé značky AVer jsme podrobili testu i my.

Kromě samotného USB donglu obsahuje balení redukci pro kompozitní vstup a S-Video, anténu, USB-to-USB/IEEE1394 kabel a samozřejmě CD s ovladači a softwarem. S produkty Aver Media je standardně dodáván program AverTV, který můžeme označit za střední třídu mezi programy pro práci s TV. Jedná se o jednoduchý program, jenž přesto nabízí dostatečné možnosti pro nastavení signálu a obrazu. Vedle samotného ladění (to se provádí ve třech částech (Digitální TV, Analog TV a FM radio) či nastavení obrazu můžete též změnit vzhled programu pomocí skinů, nastavit jeho chování a pochopitelně vybrat místo pro ukládání nahrávané TV. Dobré je, že v sekci digitální TV můžeme naladění programů třídit volbou, zda má jít o digitální TV nebo rozhlas. DVB-T vysílání je bohužel možné nahrávat pouze ve formátu MPEG-2, pokud chcete vyšší kompresi, budete muset uložená videa následně komprimovat sami. Ladění bylo v našem případě bezproblémové, stále ovšem platí, že počítačové tunery jsou obvykle náročnější na kvalitu signálu (zejména toho analogového) než klasické televizory či stolní rekordéry. Digitální signál má v tomto směru bezesporu výhodu, existují ale faktory, které jej mohou negativně ovlivnit například použití antény se zesilovačem, bydlíte-li přímo u vysílače, apod.

U analogové části je vstupní signál rozdělen na anténní a kabelový. Byť jde o standardní a logické rozdělení, pro uživatele kabelovky v ČR to znamená nutnost dalšího mezikroku v pokročilejším nastavení. A pro ty méně zběhlé ve světě tunerů určité překvapení. Ono rozdělení totiž odpovídá pásmům tuneru mnozí si jistě pamatujete problémy se staršími TV, které neměly hyperband (pásmo kabelové televize). Právě pod volbou Kabelová TV se skrývá hyperband, čímž ovšem navolíte pouze programy v tomto pásmu. Většina uživatelů ovšem preferuje kanály na jednom ovladači, nechce přepínat mezi jednotlivými pásmy tuneru tedy tak, jako je tomu u klasické televize. Proto je nutné ladit manuálně, přes pokročilejší skenování všech frekvencí. Teprve tak program zachytí všechny stanice v pásmu odpovídajícímu České republice musíme mít stále na paměti, že ač se jedná o kabelovou televizi, část vysílání je stále mimo hyperband. Toto ladění však trvá díky šířce laděného rozsahu znatelně delší dobu. Pokud tedy tuner použijete na cestách, je funkce "rozděleného" tuneru vhodnější díky rychlejšímu naladění.

Nahrávání z analogové části nabízí oproti digitální, která se ukládá pouze do MPEG-2, více možností. Kromě MPEG-2 a DVD (720 x 480/

/720 x 576; 5 000 kbps vs. 8 000kbps) je možné záznam ukládat do WAV (zvuk WMAv2 nebo PCM), MPEG-1, VCD a AVI. Přes analogovou část je veden i kompozitní a S-video signál k tuneru je dodána i sada příslušných konektorů. Software nabízí při jakémkoliv nahrávání i Timeshift, včetně možnosti zachovat jej v souboru.

Díky specifikaci USB je detekce USB tuneru při nabootování systému obecně otázkou štěstí záleží na typu použité základní desky (jak u stolního počítače, tak u notebooku), napájení USB, množství připojených zařízení na USB rozbočovačích apod. Výsledkem může být nenalezení tuneru, kdy program hlásí nepřipravenost zařízení. Řešení je jednoduché, odpojit a připojit USB tuner do 10 sekund by mělo být zařízení již aktivní.

AVerTV Hybrid+FM Volar je univerzální tuner vhodný pro uživatele, kteří chtějí jednoduše vyřešit potřebu sledovat TV signál v podstatě kdekoliv. Stačí připojit a za několik málo minut můžete v klidu sledovat svůj oblíbený pořad.

AVerTV Hybrid+FM Volar

+ jednoduché ovládání

+ přesnost ladění

- citlivost na anténní signál

Cena vč. DPH: 2 000 Kč

K testu zapůjčila firma: AVerMedia,

http://www.avermedia.com

§§§§§


Projektor pro firemní prezentace

Jaroslav Kasal

C07P0022

Výrobci projektorů se dnes předhánějí v uvádění nových modelů na trh. Výjimkou není ani společnost Benq, která představila datový projektor s označením Benq MP721. Jak z výčtu vlastností a parametrů vyplyne, nový produkt je určen především pro firemní prostředí.

Projektor v tradičním formátu kvádru s rozměry 278 x 100 x 220 mm a hmotností 2,67 kg je sice možné vcelku snadno přenášet na služebních cestách (součástí originálního balení je ostatně i cestovní taška), ale zcela určitě nelze zařízení zařadit mezi ultramobilní manažerské projektory. Benq MP721 lze nejlépe využít při běžném provozu v rámci jedné firmy.

S projekční lampou o výkonu 200 W, zobrazovací technologií DLP (Digital Light Processing) s poměrem stran 4 : 3 a rozlišením XGA (1 024 x

x 768 bodů) se jedná o model střední třídy. Lehce nadprůměrný je celkový světelný výkon projektoru 2 500 ANSI lm a pochvalu zaslouží i kontrastní poměr 2 000 : 1. Plně barevná projekce je vytvářena s využitím rotujícího barevného filtru (kolečka) s pěti segmenty. Při praktickém testování se nám generovaný obraz líbil, pouze bychom uvítali trochu hladší vyjádření barevné škály (znatelné jsou např. přechody u zelené barvy, na kterou je oko nejvíce citlivé). Pro projekci filmů či fotografií to pochopitelně není ideální, pro firemní prezentace je ale obraz více než vyhovující. Vysoká hodnota jasu navíc umožňuje promítat prezentační grafiku i bez kvalitního zatemnění vyzkoušeli jsme projekci i při zapnutých zářivkách v celé místnosti, obraz byl dobře čitelný a stále poměrně kontrastní. Světelný výkon projektoru je tedy velkým kladem. Pokud budete provozovat projektor při plném světelném výkonu 2 500 ANSI lm, vydrží projekční lampa pracovat přibližně 3 000 hodin. Pakliže vám postačí snížený jas (ekonomický režim), lze prodloužit životnost až na nadstandardních 4 000 hodin provozu.

Objektiv projektoru je vybaven dvojicí manuálně otočných kroužků. Jeden slouží k ostření (ten u testovaného vzorku mírně zadrhával), druhý pak pro ovládání optického zvětšení obrazu (max. 1,15x). Na vrchní stěně zařízení se nacházejí vcelku přehledně poskládané ovládací prvky ovládání samotné není nijak složité, označili bychom jej dokonce za intuitivní. OSD menu nabízí bohatou škálu nastavení, má svižnou odezvu a zvládá komunikaci v českém jazyce. Vedle tradičních nastavení (digitální vyrovnání lichoběžníkového zkreslení obrazu, barevné profily, jas, kontrast, teplota barev...) nabízí menu projektoru i některé nadstandardní volby a funkce například zámek kláves, nastavení hesla nebo dokonce možnost nastavení odpočtu času pro lepší přehlednost vaší přednášky (během ní lze sledovat odpočet času v rohu obrazu, případně vás projektor může upozornit i akusticky). Konektory na zadní stěně umožňují projektor připojit k různým zdrojům analogového či digitálního signálu. K dispozici je VGA vstup, S-Video, vstup kompozitního videa (RCA) a také digitální DVI rozhraní. Bohužel chybí moderní HDMI vzhledem k zaměření projektoru na firemní uživatele je to ale vcelku pochopitelné. Kontrolní (náhledový) monitor lze připojit k VGA výstupu. Zvuk lze do projektoru přivést pomocí klasického konektoru jack 3,5 mm.

Benq MP721 je ideální zejména v případě, pokud hledáte výkonný a v případě potřeby přenosný XGA projektor pro firemní prezentace za výhodnou cenu. Pro domácí použití (domácí kino) není tento projektor optimální s ohledem na barevné podání a také o něco vyšší hlučnost, která může při sledování filmů rušit.

Benq MP721

+ podpora češtiny

+ světelný výkon

- chybí HDMI

Cena vč. DPH: 30 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Benq, http://www.benq.cz

§§§§§


MP3 novinky od Sencoru

Lubor Jarkovský

C07P0021

Ve stále širším portfoliu značky Sencor se v poslední době objevilo hned několik nových MP3 přehrávačů. Už v prosincovém čísle jsme recenzovali model řady SFP 3700, miniaturní player s flashovou pamětí, nyní je čas na těžší váhu.

Multimediální rodeo

Sencor SFP 5250

Není naším zvykem bavit se nejprve o ceně, tentokrát ale uděláme výjimku. Výrobky značky Sencor se obvykle snaží zaujmout především nižší cenou - na tom pochopitelně není nic divného, znamená to ale, že při jejich hodnocení nemůžeme mít stejné nároky jako u několikanásobně dražších přístrojů jiných značek. Model SPF 5250 s 2 GB integrované flashové paměti (v prodeji je ještě SFP 5240 s 1 GB) působí jako klasický multimediální MP3 přehrávač. Jeho tvar, rozmístění tlačítek i velikost displeje vcelku upoutají pozornost. Bližší ohledání odhalí, že co se mohlo na první pohled jevit jako hliník, je ve skutečnosti jen plast a že TFT displej v horní části je velký 1,5 palce. Na filmy se tedy příliš nehodí, ale dabované sitcomy či hudební klipy sledovatelné jsou.

Poměrně chytře jsou řešeny sluchátkové výstupy, nacházející se neobvykle na spodní straně přístroje (jsou dva). Při nošení na krku proto není nutné přehrávač zbytečně otáčet o sto osmdesát stupňů, když ho chcete ovládat. Pokud by se vám nelíbilo, že visí vzhůru nohama, můžete ho pověsit i klasicky, protože ho výrobce vybavil očkem pro šňůrku i na druhém konci. Horní část přístroje je vyhrazena slotu pro miniSD kartu. Většina uživatelů ho nejspíš nevyužije, ale hodit se může, takže nezbývá než Sencor pochválit. Po stránce funkcí nezaostává tento PMP za dražší a "značkovější" konkurencí. Z hudebních formátů pracuje s MP3, WMA a WAV, obrázky ukáže v JPG i BMP, zvládá i čistý text (TXT) a samozřejmě již v úvodu zmiňované video. Pohyblivé obrázky musí být ve formátu SMV v rozlišení maximálně 128 x 128 bodů. K převedení AVI a jiného videa slouží utilitka na dodávaném CD. Není potřeba nic instalovat, lze ji spustit rovnou z optického disku a po pár kliknutích se už transkóduje vámi požadované video. Ze zhruba 170 MB velkého souboru vytvořil program při nejvyšším rozlišení a střední kvalitě 50MB video. Po stránce kvality nás spíše zklamalo. Artefakty komprese byly neobvykle výrazné a samotný displej také nepatří ke špičce, leč funguje to.

Co do počtu dalších funkcí se ale SFP 5250 činí. Dokáže přijímat rádio v pásmu FM, má paměť na dvacet stanic a dokáže nahrávat z klasické trojice zdrojů (line-in, rádio, mikrofon). Potěšující je i fakt, že stejně jako další přehrávače této značky podporuje SFP 5250 standard mass storage, tudíž se do systému přihlásí v podobě externího disku. Rychlost kopírování by ale přece jen mohla být vyšší než necelý 1 MB/s.

Novinka od Sencoru má sice některé mušky kromě výše zmíněného reaguje pomalu na povely, do výpisu adresářů je nutné vstupovat přes hlavní nabídku a výrobce v příslušenství nedodává síťový zdroj (nutné nabíjet přes počítač), ale za dané peníze se jedná o docela dobrý nákup obzvláště v případě verze s 2 GB paměti. Přehrávání videa je ale v tomto případě opravdu spíše doplňkem, který náročnější uživatele neuspokojí.

iPod-like

Sencor SFP 3640

Druhý přehrávač Sencoru představuje čistě hudební záležitost vcelku průměrných kvalit. Působí sice na první pohled trochu jako iPod (je ultra-tenký a přitom poměrně rozpláclý, celkově ale docela malý). Přední straně dominuje dvoubarevný OLED displej, který by zasloužil alespoň půl palce navíc dokáže totiž zobrazit jen čtyři řádky velmi malých znaků. Úplně ideální nejsou ani tlačítka, jejich mačkání není úplně pohodlné a situaci občas ještě zkomplikuje pomalá odezva menu.

Přehrávat dokáže MP3, WMA a WAV a nahrávání probíhá stejně jako v případě SFP 5250 ze všech tří zdrojů ve výbavě tedy nechybí FM rádio. Sencor SFP 3640 nás sice ovládáním neokouzlil, ale vzhledem k tomu, že verzi s 1 GB paměti lze v internetových obchodech pořídit už od cca 1 600 Kč, určitě si zaslouží pozornost těch, kdo chtějí kompaktní přehrávač za velmi zajímavou cenu.

Sencor SFP 5250

+ funkce

+ dva sluchátkové výstupy

+ slot pro miniSD

- pomalé reakce

- pomalá paměť

Cena vč. DPH: 2 390 Kč (1 GB),

3 590 Kč (2 GB)

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, http://www.sencor.cz

Sencor SFP 3640

+ cena

- tlačítka

- malý displej

Cena vč. DPH: 1 690 Kč (512 MB), 2 190 Kč (1 GB)

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, http://www.sencor.cz

§§§§§


BenQ X720

Viktor Huňáč

C07P0018

Nový sedmimegový kompakt značky BenQ vypadá na první pohled velmi příjemně, stříbrná krabička s kovovými prvky připomíná spíše než moderní elektronickou hračku luxusní tabatěrku z idylických předválečných časů. Jako stylový módní doplněk nemá ve své cenové třídě příliš konkurenci. Kovová obroučka kolem objektivu, masivní ocelové oko na pravé straně, velký displej - to vše se vývojářům povedlo. Nezapomněli ani na zajímavé detaily: ploška pod kolébkou displeje na zadní straně je opatřena drobnými plastovými výstupky a palec pravé ruky tak z těla fotoaparátu neklouže. Design zkrátka zaslouží velikou pochvalu.

S funkční výbavou to je už o něco horší. Pravda, u fotoaparátu za cenu jen mírně přesahující 5 000 Kč nelze čekat zázraky, BenQ ale nabízí skutečně jen to nejnutnější, co k fotoaparátu nezbytně patří. Je to zřejmé už z takřka naprosté absence ovládacích prvků na přístroji. Pomocí směrových šipek lze měnit korekci expozice či nastavení blesku, případně aktivovat samospoušť a makrorežim, v menu dále můžeme nastavit citlivost v rozsahu ISO 80-800, vyvážení bílé (kromě automatiky jen čtyři předvolby) a pár dalších parametrů. To je vše, na pokročilejší funkce musí uživatelé zapomenout. Dokonce ani oblíbená vábnička na začátečníky, totiž motivové programy, se v žádné větší míře nekoná na výběr je jich jen pět, navíc bez vysvětlivek, které jsou v poslední době i mezi levnějšími fotoaparáty obvyklé. Při fotografování nejsou na displeji vidět základní expoziční hodnoty, uživatel tedy dopředu neví, zda fotoaparát nenastavil příliš dlouhý expoziční čas, jehož vinou zákonitě dojde k rozostření snímku.

Příjemným překvapením je rychlé zoomování rozsah odpovídající 37-112 mm u klasického fotoaparátu překoná objektiv značky Pentax během okamžiku, což mezi takto levnými fotoaparáty rozhodně není zvykem. Rovněž automatické ostření je v dobrém světle relativně rychlé a vcelku spolehlivé. Podstatně horší je to s překreslením displeje. Ten je tak pomalý, že nedokáže správně zobrazit ani člověka kráčejícího běžným krokem když se postava na nejširším ohnisku objeví uprostřed záběru, ve skutečnosti už zorný úhel fotoaparátu opouští. Na fotografování pohybu se tedy BenQ bohužel nehodí. Vzhledem k absenci asistenčního přisvícení má fotoaparát navíc problémy i s ostřením v horším světle.

I kvalita fotografií odpovídá, diplomaticky řečeno, nejnižší cenové kategorii. V dobrém světle v exteriéru budou méně nároční uživatelé pravděpodobně spokojeni, podmínkou je ale zachování minimální citlivosti ISO 80. Při vyšších hodnotách nejen roste šum, ale barvy se posunují směrem k nazelenalým odstínům a fotografie navíc rychle ztrácejí na ostrosti. Jako stylový módní doplněk tedy BenQ obstojí, kdo ale hledá spíše fotografickou kvalitu, najde i v této cenové třídě lepší řešení třeba v podobě výběhových modelů známějších značek.

Benq X720

+ povedený design

+ rychlé zoomování

- pomalý displej, málo funkcí

- průměrná kvalita fotografií

Cena vč. DPH: 5 387 Kč

K testu zapůjčila firma: Benq, http://www.benq.cz

§§§§§


Zrcadlovka pro malé ruce

Viktor Huňáč

C07P0017

Mezi zrcadlovkami nejnižší třídy to v poslední době vypadá jako na soutěži supermodelek fotoaparáty jsou stále štíhlejší a lehčí, některé z posledních modelů vyhlížejí až anorekticky.

U Canonu je tento trend patrný už dlouho, ale že se k němu připojí i Nikon (D40) a nástupce Minolty, Sony (Alpha 100), to bychom opravdu nečekali. Nejmenší a nejlehčí zrcadlovky nicméně tradičně pocházejí z dílny Olympusu a model E-400 je důkazem, že se na tomto stavu jen tak něco nezmění. Je dokonce menší než některé současné špičkové kompakty, například Samsung Pro815.

Dosavadní uživatele kompaktů tato skutečnost pravděpodobně potěší, zkušené zrcadlovkáře už méně. Ve snaze ušetřit každý gram totiž výrobci sáhli k nevídanému kroku a zcela odstranili úchop pro pravou ruku. Cíle bylo pravděpodobně dosaženo, hmotnost 380 g je skutečně raritní, na druhou stranu ale touto úpravou těžce utrpěla ergonomie fotoaparátu. Vzhledem k malým rozměrům se na něj nevejde malíček pravé ruky a zbylé tři prsty musí svírat tělo přístroje mnohem pevněji než je zvykem u fotoaparátů s větším úchopem. Pokud ale tento způsob držení bývalým majitelům kompaktů vyhovuje, nic proti.

Z kompaktů vychází i systém ovládání. Na těle fotoaparátu najdeme jen minimum tlačítek a dalších ovládacích prvků, rovněž chybí stavový displej, na němž se u jiných fotoaparátů zobrazují základní expoziční hodnoty. Základním ovládacím prvkem je tedy podobně jako u kompaktů LCD displej na zadní straně. Na něm jsou v pohotovostním stavu vidět veškeré fotografické parametry, mezi jednotlivými hodnotami se přepíná pomocí směrových šipek. I tento systém je šitý na míru uživatelům kompaktů, lidem zvyklým na zrcadlovky budou velmi pravděpodobně chybět samostatná tlačítka pro základní fotografické hodnoty, například citlivost nebo vyvážení bílé. Některé důležité parametry dokonce ani nemají na displeji místo a musíme kvůli nim otevírat menu. Platí to zejména pro výběr ostřícího bodu, což může být v mnoha fotografických situacích opravdu velká nevýhoda. A ještě bychom měli k systému ovládání jednu vážnější výhradu: pokud displej před samotným fotografováním ručně nevypneme, dokáže po přiložení hledáčku k oku dosti nepříjemně oslnit. U některých jiných fotoaparátů bez stavového displeje (např. u zrcadlovek značky Konica Minolta) je tento problém vyřešen pomocí automatického senzoru, který po přiložení fotoaparátu k oku displej zhasne. Olympus nic podobného bohužel nenabízí.

Dost kritiky, nový Olympus má kromě zmíněných nedostatků celou řadu předností. Tou nejvýraznější je patrně vyčerpávající funkční výbava marně přemýšlím, na co výrobci zapomněli, a nic mě nenapadá. Lahůdkou je například práce s vestavěným bleskem jeho intenzitu lze korigovat v procentech maximálního výkonu, k dispozici je pomalá synchronizace s první či druhou lamelou, se současným předbleskem proti červeným očím. Při fotografování do formátu RAW dokáže přístroj zároveň ukládat i snímky typu JPG, a to v libovolném stupni kvality (některé konkurenční modely ukládají v podobných případech JPG jen v nejnižší kvalitě). Rovněž možnosti vyvážení bílé jsou úctyhodné kromě automatiky si může uživatel vybrat mezi sedmi předvolbami, manuální kalibrací a také přímým nastavením barevné teploty v kelvinech. A snad nejsofistikovanější funkce nabízí fotoaparát při prohlížení snímků k dispozici je histogram v jednotlivých barevných kanálech, a také velmi spolehlivý ukazatel přepalů i míst, kde je kresba utopená ve stínech. Tady zaslouží Olympus absolutorium. Při fotografování v šeru pomůže asistenční přisvícení. Pravda, funguje jen s vyklopeným bleskem a série bílých záblesků zdaleka není tak příjemně nenápadná jako oranžové světlo některých jiných fotoaparátů, ale zase s ním lze fotografovat i v naprosté tmě. Celkově reaguje E-400 i s nepříliš svižným sklem v základní výbavě dosti rychle, jen zamrzí tradičně dlouhý náběh, na němž se podílí nevypnutelné čištění snímače. To je samozřejmě samo o sobě výhodou, bohatě by ale stačilo, kdyby se aktivovalo řekněme na každé desáté zapnutí.

Co se kvality fotografií týče, je nutno pochválit skutečnost, že snímky z E-400 již netrpí takovým šumem při vyšších citlivostech jako výstupy z některých předchozích modelů, zejména E-300 a E-500. Na druhou stranu je ale nižší hladina šumu vykoupena určitou ztrátou detailů obrazový procesor zjevně fotografie trochu odšumuje i při vypnuté redukci šumu. Jiné desetimegové fotoaparáty ve stejné třídě (Canon 400D, Nikon D80) zachytí detailů o něco více. I zde se tedy E-400 chová trochu "kompaktním" způsobem, na druhou stranu je ale třeba říci, že i tak svou kresbou drtivou většinu současných kompaktů překonává rozdílem třídy. Pochvalu zaslouží i tradičně povedené barevné podání, naopak mě nepříjemně překvapil pro zrcadlovky netypický výskyt chromatické aberace to je ale problém setového objektivu, nikoli fotoaparátu.

Pokud tedy E-400 porovnáváme s dalšími desetimegovými zrcadlovkami na trhu, není špatný, ale má jisté mezery a na špičku své třídy přece jen nestačí. Jako přístroj pro dosavadní uživatele kompaktů, kteří se nechtějí vzdát malých rozměrů a nízké hmotnosti a kompromisy v ovládání a kvalitě obrazu jim nevadí, nicméně obstojí bez vážnějších výhrad.

Olympus E-400

+ vyčerpávající funkční výbava

+ malé rozměry a nízká hmotnost

+ dobré barevné podání

- problematická ergonomie

- ovládání připomíná kompaktní fotoaparáty

- horší kresba detailů než u konkurenčních modelů

Cena vč. DPH: 21 990 Kč (tělo), 23 990 Kč (kit s EZ 14-42 mm)

K testu zapůjčila firma: Olympus C&S, http://www.olympus.cz

§§§§§


Upgrade na domácí kino

Lukáš Erben

C07P0024

Máte doma DVD přehrávač a chtěli byste jej rozšířit na plnohodnotné domácí kino? V takovém případě nemusíte sahat jen po klasických reproduktorech pro PC, ale můžete zvolit třeba SHC SP170.

Doplnění DVD přehrávače (ideálně vybaveného AC3 dekodérem) o počítačové 5.1 bedničky se stalo již před lety jedním z nejlevnějších způsobů, jak si postavit domácí kino. Časem se objevily reprosoustavy, které byly k takovému použití přímo navrženy nabízely několik vstupů a dálkové ovládání. Podobné parametry mají i reproduktory Sencor SHC SP170. Jedná se o sadu čtyř rozměrných (vysokých) satelitů, středového reproduktoru a subwooferu, v němž je integrován zesilovač a další elektronika. Udávaný výkon je 5 x 20 W v případě satelitů a 60 W u subwooferu. Reproduktory mají tři digitální audio vstupy (1x optika, 2x koax), čtyři analogové vstupy (5.1, stereo a 2x aux), modrý stavový displej, podporu 3D zvuku a nechybí ani dálkové ovládání.

Po vybalení vás nejprve čeká malá anabáze se šroubovákem satelity se totiž dodávají s odmontovanými podstavci. Samotné zapojení je pochopitelně hračka. Po připojení DVD přehrávače jsme však narazili na první problém při přehrávání hudby. Reproduktory totiž nedokáží samy namixovat basy z předních kanálů do subwooferu (v případě, že nepřehráváte 5.1 film, ale pouze 2.0 tedy film nebo třeba hudební CD). Zvuk pak pochopitelně zcela postrádá basy a je opravdu nevábný. Většina DVD přehrávačů naštěstí umožňuje v menu nastavit přemixování stereo zvuku na 5.1 výstup, což daný problém vyřeší.

Poslechové testy jednoznačně ukázaly, že reproduktory SHC SP170 jsou vhodné pro domácí kino tedy zejména pro sledování filmů, více byste ale žádat neměli. Filmový zvuk je dobře posazen v prostoru a má poměrně slušné detaily. Pro poslech hudby bychom avšak tuto sestavu přece jen nedoporučili. Pokud tedy hledáte reproduktory jako doplněk k DVD přehrávači či rekordéru, představují SHC SP170 zajímavou a cenově dostupnou volbu.

Sencor SHC SP170

+ zajímavý design, výbava

- nevhodné pro poslech hudby

Cena vč. DPH: 4 300 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, a.s., http://www.sencor.cz

§§§§§


Notebook pro mobilní hráče

Tomáš Jirásko

C07P0019

V minulém roce Toshiba konečně uvedla v život své české zastoupení a my nyní můžeme vychutnávat první ovoce tohoto chvályhodného kroku.

I když pravda, nebylo to pět minut po dvanácté, ale spíše kolem půl jedné. Postavení notebooků Toshiba na našem trhu totiž nebylo v předchozích letech zrovna jednoduché. S příchodem plnohodnotného zastoupení naštěstí rychle zmizely předražené říšské výprodejové modely a nabídka vyšla vstříc poptávce zejména v oblasti cenově přijatelných typů. Ba co více, novinky jsou u nás nyní dostupné ve stejné době jako v jiných zemích EU, které jsou si obvykle o něco rovnější. Zkrátka a dobře, Toshiba se snaží a je to znát.

To platí i o testovaném modelu Satellite P100-324, který sice není z nejlevnějších, ale na druhou stranu má co nabídnout zejména těm náročnějším. Prohlásit, že Satellite P100-324 patří do skupiny multimediálních notebooků, není tak docela fér. Ano, hry považujeme za jednu z forem multimediální zábavy. Za multimediální jsou ale často označovány nejrůznější notebooky schopné přehrát hudbu a filmy, případně ty, jež si poradí s digitálním vysíláním a mají reproduktory, které je slyšet. Označit Satellite P100 pouze jako multimediální by ale byla urážka: ve skutečnosti se jedná o herní speciál, schopný zvládnout též prakticky libovolný multimediální obsah. P100-324 byl stvořen pro hráče. Nepatří do kanceláře, nepatří do kožené manažerské brašny a líbit se mu nebude ani v dívčím pokoji. Podobně jako zní mistrovský nástroj nejlépe v rukou virtuosa, pouze hráč dokáže plně využít a ocenit možnosti a výkon tohoto stroje.

Základ možná vypadá poměrně všedně: Intel Core 2 Duo T7400 (2,16 GHz) a čipset 945PM Express dnes naleznete v mnoha noteboocích pro firemní sféru a náročnější uživatele. Integrovaná grafika GeForce Go 7900 s 512 MB VRAM ale rozhodně ke standardní výbavě mobilního "KanclPC" nepatří, stejně jako 17" širokoúhlý displej s rozlišením SWXGA+, tedy 1 680 x 1 050 bodů s povrchovou úpravou TruBrite (Toshiba u tohoto modelu používá vrstvu s menším odrazem, i v nepříznivých světelných podmínkách je míra odlesku jedna z nejlepších, jaké jsme v poslední době u notebooku se 17" displejem viděli). Displej má navíc velmi dobré úhly pohledu a dobu odezvy, která vyhoví i akčním hrám, o HD filmech nemluvě. Chcete-li využít externí displej, karta podporuje rozlišení až 2 048 x 1 536 pixelů, přes DVI-I výstup. Obří displej spolu s bohatou konfigurací se pochopitelně projeví negativně na výdrži baterie, která při rozpětí 1-2 hodiny v závislosti na zátěži funguje spíše jako vytrvalejší záložní zdroj UPS. Ani za celkovou mobilitu, v níž se notebook umístil těsně před invalidním vozíkem, jsme vavříny neudělili. Ale upřímně: Satellite P100-324 si kupujete kvůli famóznímu výkonu a brutální konfiguraci, mobilita a baterie jsou v tomto případě spíše příplatkové bonusy. Ostatně posuďte sami: ve vybavení nechybí 200GB HDD, použitá optická jednotka zvládá kromě DVD?RW DL2 i DVD RAM, nechybí plnohodnotná klávesnice včetně numerického bloku, Bluetooth, čtveřice USB portů, porty RJ-45 a RJ-11, Firewire (IEEE1394) nebo čtečka 5v1 (SD, MS, MS Pro, MMC, xD). Do tělíčka o rozměrech 394 x 275 x 42 mm se vměstnaly i vcelku kvalitní reproduktory Harmann-Kardon, které hrají opravdu jasně a zřetelně.

Hledáte-li plnohodnotnou náhradu stolního herního PC, kterou můžete čas od času přenášet či převážet, je notebook Toshiba Satellite P100-324 výbornou volbou. Počítejte však, že budete muset sáhnout hlouběji do kapsy, protože za špičkový herní výkon v mobilním provedení se prostě platí.

Toshiba Satellite P100-324

+ fantastický výkon

+ výborný 17" displej

- mobilita, cena

Cena vč. DPH: 56 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Toshiba Computer Systems ČR, http://www.toshiba.cz

§§§§§


Malý velký Asus

Tomáš Jirásko

C07P0013

Krása není jen tloušťka leštěného hliníku či hořčíkové slitiny. A8J na první pohled příliš nezaujme - možná je drobný, což je u notebooků sexy, ale také je lehce plnoštíhlý. Nejde o lamače ženských srdcí a na první pohled nenadchne ani technofila jenže krása se často skrývá uvnitř.

Koneckonců stačí pohled na visačku a rychle vám stoupne tep: pod vcelku všední slupkou je totiž horká krev, tedy procesor Intel Core 2 Duo T5600 1,83 GHz (čipset 945PM Express). Přidejte 2 GB operační paměti, výkonnou grafickou kartu ATI Mobility Radeon X1700 s dalšími 256 MB rychlé videopaměti a máte v rukou plnokrevníka. Existuje dokonce ještě výkonnější varianta, osazená Core 2 Duo T7200 a displejem s rozlišením 1 440 x 900 bodů. Za takový luxus byste ale připláceli jak za výbavu, tak za eleganci, a my jsme toho názoru, že i špičkové technice sluší rozumný poměr ceny a výkonu.

Začněme nejdůležitější částí notebooku, displejem. Bez něj si totiž nevychutnáte ani ten nejvýkonnější procesor, nehledě na to, že až si zkazíte zrak, neoceníte při odečítání z Braillova modulu ani výkonnou grafickou kartu. Asus patří mezi příznivce lesklých glare vrstev a firma u většiny notebooků dnes tuto povrchovou úpravu displeje pro zlepšení kontrastu a barevného podání obrazu používá. V případě A8J je displej někde na půli cesty výrobce osadil levnější displej s vysokou svítivostí, což pro 90 % času práce s notebookem nevadí. Glare vrstva dokáže účinně eliminovat světelný smog a udržet kontrast na přijatelných hodnotách, s výjimkou velmi světlých odstínů šedé. Zde si displej až tak úplně neporadí s přechody mezi jednotlivými tóny a trpí sléváním ploch to je ale ve světě přenosných počítačů vcelku běžné. Patrné je to především při sledování filmů, zde ale ke slovu přichází již dříve představený software Asus Splendid. Ten umožňuje jak nastavení teploty barev, tak i korekci gamma křivky, s možností kontroly nastavení na testovacím obraze. Můžete též zvolit přednastavené režimy (například Cinema), které dokáží v řadě případů dát výslednému obrazu výrazně lepší tvář. Posledním prvkem v oblasti videa je webkamera, integrovaná ve víku displeje.

Optická víceformátová DVD mechanika podporuje samozřejmě zápis na dvouvrstvá média, jediný formát, s kterým si neporadí, je DVD-RAM, ten ale tak jako tak téměř nikdo nepoužívá. Úložná zařízení doplňuje olbřímí 160GB pevný disk. Samotnému šasi nebyla (patrně i z cenových důvodů) věnována taková pozornost jako hardwarové konfiguraci. Konstrukce spoléhá plně na plasty, což se samozřejmě projevuje na nižší tuhosti a odolnosti především u displeje měkčí víko lze snadno promáčknout. Nevýhodou konstrukce využívající převážně plasty je též horší odvod tepla. Plášť samotný se sice v tomto případě příliš nezahřívá, výstupy vzduchu z ventilátoru a chladiče vám ale možná poněkud zahřejí klín. Výbavou konstruktéři nešetřili ani v případě rozhraní. Na takto malém těle překvapí přítomnost DVI-I a D-Sub konektoru, nechybí Bluetooth 2.0 + EDR, čtečka karet SD/MMC/MS/MSPro, Express Card slot, S-Video, IrDA SIR, USB 2.0, konektor IEEE 1394 či audiovýstup SPDIF. Na takto malý přístroj jde tedy o plnohodnotné vybavení, kde nechybí žádné z dnes běžně používaných rozhraní.

Asus převedl s modelem A6J mistrovský kousek. Jedná se o notebook kombinující vysoký výkon, bohatou výbavu a kompaktní rozměry. Jedná se o výbornou alternativu ke klasickým firemním notebookům, jež je určena především jednotlivcům - ať už se jedná o studenty či živnostníky.

ASUS A8J

+ kompaktní rozměry

+ výborný výkon a výbava

- plastová konstrukce

Cena s DPH: 44 000 Kč

K testu zapůjčila firma: ASUS, http://www.asus.cz

§§§§§


Vlajková loď Benq

Tomáš Jirásko

C07P0014

Nejprodávanějšími monitory dneška jsou ty devatenáctipalcové, 21" je pak nepochybně dostatečná velikost pro standardní práci včetně profesionálního nasazení. S příchodem multimédií především při sledování filmů (a vbrzku doufejme i u nás těch ve vysokém rozlišení) se stále více uživatelů zajímá o nové širokoúhlé modely.

Během posledních šesti měsíců se objevily první 30" a především řada nových 24" LCD monitorů, které se s cenou pod hranicí 20 tisíc stávají cenově přijatelné i pro běžné smrtelníky. Částečný dík za tuto změnu patří i Samsungu, jemuž se povedl pěkný kousek v podobě panelu LTM240M/M2. Tento čtyřiadvacetipalcový LCD panel nalezneme nejen v monitorech Samsung, ale též v displejích Dellu nebo právě u testovaného modelu FP241W společnosti Benq.

Model FP241W zároveň představuje v nabídce této značky pomyslný průlom. Benq až doposud spoléhal na displeje s levnějšími panely a oslovoval především komunitu zákazníků, kteří byli orientování na hry nebo nižší cenu pro ně byly určeny modely řad FP71, FP91, FP93. Ve své skupině patřily či patří tyto monitory na přední místa, nicméně Benq na našem trhu až do konce minulého roku nenabízel žádný model, který by se dal označit jako klenot produktového portfolia. V tomto případě pomíjíme model FP93VW, který podkuřoval fandům nakousnutého jablka a nenápadně se přiživoval na vlně popularity Mac Mini. Pokud bychom si měli vybrat z nabídky Benq nyní, poté, co jsme měli možnost otestovat FP241W, neváhali bychom ani vteřinu. Jedná se totiž o model, který se může pochlubit vynikající rovnoměrností poosvětlení, velmi dobrou barevnou věrností a vysokým kontrastem. Přechody barevné i černobílé škály můžeme hodnotit jako bezproblémově zobrazené, nedošlo k patrnému slévání či proužkování. Při práci s textem jistě oceníte dobře vykreslené fonty i u malých velikostí. Monitor má ale i slabší místa například při interpolaci nižších rozlišení nepodává zcela přesvědčivé výkony. To by mohlo, spolu s reálnou 16ms odezvou, možná odradit náročnější hráče, nicméně prakticky nikdo z pěti vybraných kolegů při hraní akčních her s rychlostí překreslování žádné problémy nezaznamenal displeji se daří vypořádat velmi dobře s ghostingem a případná zaváhání či nedostatky odhalí jen skutečně trénované oko. Pouze v některých sekvencích testovacího HD videa byl patrný vliv pomalejší response tohoto displeje poskočení obrazu vlivem pomalejšího překreslení se objevilo vícekrát, a to u obou grafických karet, které jsme pro test použili Ati Radeon 1950 i nVidia GeForce 8800. I při sledování DVD se nám podařilo odhalit několik obrazových artefaktů, jednalo se ale o nepatrný výskyt, který konečné hodnocení prakticky neovlivnil (artefakty obvykle zaznamenáme u drtivé většiny testovaných displejů). Důležité bylo, že u filmů v DiVX formátu nedocházelo ke slévání jednotlivých odstínů, a to i u vysoce tmavých tónů.

Z ergonomického hlediska nemáme téměř žádné výhrady. Pochvalu zaslouží dobrá polohovatelnost i pivot, avšak umístění tlačítek na pravé straně asi zcela nesedne levákům. Výtečná je též konektivita: vedle povinného D-Sub a DVI-I nechybí ani HDMI s podporou HDCP, S-Video a komponentní vstupy. Výrobce dokonce do výbavy přidal i USB hub s výstupy na levé a horní straně (ideální pro webkamerku, kterou lze zakoupit jako volitelné příslušenství).

Benq FP241W je dobrý displej, který jistě osloví mnoho zájemců o větší pracovní či herní plochu. Klíčovou roli z hlediska jeho úspěchu bude ale hrát cena. Tvrdým konkurentem je zejména HP LP2465 a Acer AL2423W, které sice nabízejí chudší výbavu (chybí jim HDMI, HDCP a S-Video), ale srovnatelný obraz a momentálně výrazně nižší cenu. Benq to má tedy plně ve svých rukou.

Benq FP241W

+ výborný obraz

+ bohatá výbava

- cena

Cena s DPH: 24 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Benq, http://www.benq.cz

§§§§§


Čtyři jádra pro (téměř) každého

Petr Matuška

C07P0025

V lednu letošního roku se dostal na trh druhý čtyřjádrový desktopový model ze stáje společnosti Intel pod označením Intel Core 2 Quad Q6600. Podle zavedených zvyklostí není těžké odvodit jeho parametry, od vybavenější verze QX6700 se totiž liší pouze v jednom detailu: nižší pracovní frekvenci. Core 2 Quad Q6600 je procesor určený pro patici LGA775, přesněji pro čipové sady Intel 965 a nVidia nForce 680i, nebo pro nové revize základních desek se staršími čipsety, mezi něž patří Intel 975X, 945, VIA PM890 a některé varianty nVidia nForce 5. Stejně jako QX6700 je i tento model složen vlastně ze dvou procesorů Core 2 Duo E6600, uložených v jednom procesorovém pouzdře a propojených systémovou sběrnicí FSB. Tím jsou také dány 2x 4 MB L2 cache, rychlost systémové sběrnice FSB 1 066 MHz a pracovní frekvence 2,4 GHz. Procesor samozřejmě podporuje i všechny dosud používané technologie a funkce, jako jsou například Intel SpeedStep Technology, 64bitové rozšíření instrukční sady EM64T, virtualizační technologie a další. Výhodou nižší pracovní frekvence je pochopitelně o cca 3 500 Kč nižší cena to ale nic nemění na skutečnosti, že Q6600 stojí zhruba 22 000 Kč, což je asi o 14 000 Kč více, než zaplatíte za jeho dvoujádrového bratříčka E6600.

Podstatné pochopitelně je, jaký výkon za tento tučný obnos získáte. Rozdíl mezi QX6700 a Q6600 není závratný - to ostatně není vzhledem k pouhému rozdílu frekvenci překvapující, problém ale spočívá v tom, že v mnoha případech není ani závratný rozdíl ve výkonu dvoujádrového E6600. Jde zkrátka o to, zda pracujete s aplikacemi a systémem, který dokáže využít možnost zpracovat čtyři vlákna současně tedy zejména s některými profesionálními programy pro grafiku či vizualizace, případně s velkým množstvím náročnějších současně pracujících programů. Jakou malou perličku pak můžeme uvést skutečnosti, že po aktualizaci BIOSu naší referenční desky Gigabyte GA-965P-DQ6 jsme s Q6600 dosáhli ještě lepších výsledků než u před dvěma měsíci provedených testů s QX6700. To je důkaz, že vývojáři mají stále ještě možnosti vyladit samotný systém tak, aby lépe spolupracoval se čtyřmi jádry. Přesvědčit se o provedených optimalizacích se můžete ve výkonnostní tabulce, kde jsou uvedeny nejen výsledky Q6600 a QX6700 testovaných s novou verzí BIOSu, ale naleznete tam i původní naměřené výsledky QX6700. Jaký máme z nového quad-core CPU dojem? Jedná se o zbytečně drahý procesor, jehož výkon je oproti dvoujádrovému E6600 výrazně vyšší pouze ve specifických aplikacích.

Intel Core 2 Quad

+ čtyři fyzické výpočetní jednotky (jádra)

- vysoká cena, specifické využití

Cena vč. DPH: 22 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Intel, http://www.intel.com/cz

§§§§§


Dokonalý přehrávač?

Lubor Jarkovský

C07P0023

Už dlouho se na českém trhu s MP3 udělátky neobjevil skutečně zásadní přístroj, jenž by nás oslovil jak funkcemi, kvalitou konstrukce a snadnou obsluhou, tak designem. Emgeton M6 Cult tím však je, jedná se o multimediálního všeuměla s flashovou pamětí a vzhledem ke svým funkcím a velikosti displeje i muší váhou. Dodáván je s 1, 2 či 4 GB paměti, takže ho lze v podstatě označit i za miniaturní hudební jukebox. Emgeton zahalil svůj top player do černě a kovu, což je kombinace, kterou nemohl nic zkazit. Elegantnímu přístroji na přední straně vévodí 2,4 palce velký displej, jenž nás po spuštění opravdu překvapil. Má jemný rastr, rozlišení 320 x 240 bodů a zobrazuje až 260 tisíc barev. Specifikace však nejsou často vším, výrobci mnoha přehrávačů používají levné LCD displeje, které sice papírově působí velice dobře, ale ve výsledku na nich vypadá video otřesně. Emgeton na M6 jednoznačně nešetřil a vybavil ho opravdu kvalitní zobrazovací jednotkou. Současně vsadil i na stylové dotykové ovládání, které se nachází vpravo na předním panelu. Pouhým přejížděním po jeho povrchu scrollujete, stisknutím jednotlivých ikon potom přehrávač vykonává požadované funkce. Jednoduché a rychlé.

Z hlediska funkcí je na tom M6 Cult opravdu dobře, protože pracuje s obrovským množstvím formátů. Co se týče zvuku, můžete přehrávat MP3, WMA, OGG a FLAC, video v AVI (XviD) a nechybí ani podpora obrázků v BMP, JPG a GIF. Zobrazování TXT souborů je už dnes samozřejmostí. Dále je přístroj vybaven rádiem, rekordérem (rádio, hlas; bohužel chybí linkový vstup), funkcí kalkulačky, kalendáře, stopek a dokonce i jednou hrou. Nenabízí nic revolučního, vše zmíněné už většina přehrávačů v dnešní době umí, ale u M6 Cult jde hlavně o přehlednost nastavení v menu a rychlou obsluhu. Například nahrané hudební soubory řadí podle ID3 tagu, ale současně lze spustit i průzkumníka složek. Máte-li neúplně či chybně vyplněné ID3, neočekává vás horor s výpisem skladeb jednoho interpreta pod dvěma názvy (např. The Rolling Stones a Rolling Stones), prostě jen přepnete do zobrazení složek a album si pustíte celé. S videem už to tak jednoduché není. Před jeho nakopírováním do paměti je nutné konvertovat do podporovaného rozlišení a kodeku. Na dodávaném CD je k dispozici upravená verze open source programu VirtualDub, s nímž je transkódovací proces opravdu hračkou. Jeho rychlost záleží především na výkonu vašeho počítače. Trošku nešikovné je, že v manuálu avizovaná instalace VirtualDubu se nekoná. Program je už na CD ve spustitelné podobě, ale tím pádem není schopen využívat instalované kodeky a proces jeho uvedení do provozu je kvůli tomu složitější. Běžnému uživateli proto doporučujeme navštívit stránky Emgetonu, zaregistrovat se do fóra věnovaného podpoře a po přihlášení si stáhnout program Video Convertor, který transkóduje nejen rychleji, ale i jeho obsluha je mnohem jednodušší. Stačí pár kliknutí a video je za chvíli hotovo. Podporovány jsou i titulky.

M6 Cult vydrží na jedno nabití podle informací výrobce hrát 20 hodin. Tento údaj je však pouze orientační, protože záleží na tom, jak přehrávač používáte. Sledování videa samozřejmě vybíjí baterii mnohem více než poslech hudby, kdy se po pár vteřinách LCD samo vypne.

V příslušenství naleznete kvalitní sluchátka Porta Cult vyrobená ve stejném závodě, jenž vypouští do světa slavná Koss Porta Pro. Kvalitativně se oba modely prakticky neliší. Dalšími předměty v krabici jsou hadřík na čištění displeje, silikonový ochranný obal, pytlík z umělé kůže a poutko na ruku. Šňůrka na krk chybí a stejně tak síťový zdroj ten však většina internetových obchodů přikládá jako bonus.

Novinka od Emgetonu je jednoznačně jedním z nejlepších přehrávačů na trhu a splní požadavky i náročných uživatelů. Vzhledem ke kategorii, do níž spadá, je i stanovená cena velice příjemná, takže nezbývá než zachrastit s prasátkem a hurá do obchodu.

Emgeton M6 Cult

+ ovládání

+ displej

+ množství funkcí

+ vhodný pro sledování filmů

Cena vč. DPH: 3 490 Kč (1 GB), 4 490 Kč (2 GB), 5 990 Kč (4 GB)

K testu zapůjčila firma: Bell Technology, http://www.emgeton.com

§§§§§


Budoucnost: Velký bratr přichází

Ryan Singel, Lukáš Erben

C07P0011

Hi-tech budoucnost není jen krásná, neuvěřitelná a růžová. Nové digitální technologie nevítaným způsobem odhalí naše soukromí a v mnoha směrech nás i omezí. Zkusme si představit odvrácenou tvář naší technologické budoucnosti.

V čem spočívá největší riziko spojené s posíláním e-mailů, dokumentů, fotografií a peněz on-line? Co o nás budou v budoucnu vědět obchodníci a banky (potažmo schopnější hackeři)? O tom jsme si povídali s různými odborníky a načrtli jsme několik možných scénářů budoucího vývoje, který by nastal, pokud by se technologické inovace v oblastech ukládání on-line, stopování umístění ("location tracking"), biometriky a ochrany digitálního obsahu (tedy hudby a filmů) vyvíjely stejným směrem jako doposud.

Propojování webových operačních systémů

Scénář: Dostanete několik e-mailů. K prvnímu je připojena kompromitující fotografie z doby vašich studií. Druhý obsahuje záznamy z e-mailového vyjednávání, které se týkalo sloučení vaší firmy s jiným podnikem. Třetí obsahuje nostalgický dopis, který jste nedávno poslal své bývalé lásce, s níž jste se setkal na srazu spolužáků ze střední školy. Poslední, čtvrtý e-mail vás žádá, abyste do 48 hodin poslal 500 000 korun na zahraniční účet, jinak kopie předchozích tří e-mailů obdrží vaše žena, děti i váš šéf. Nemáte sebemenší tušení, jak jste se mohl stát předmětem takového vydírání. Jisté je pouze to, že někdo, kdo má přístup k vašim on-line aktivitám, zkouší zneužít vaši vlastní minulost a obrátit ji proti vám.

To, co v roce 2005 začalo sadami od Googlu a Microsoftu Windows Live, určenými pro zákaznické webové aplikace, zejména on-line varianty kancelářských programů, se o deset let později vyvinulo v aplikace pro podnikání on-line. Díky těmto on-line programům se na počítači, který používáte ve své kanceláři, stalo zbytečné vše kromě webového prohlížeče. Jako mnozí další jste i vy plně důvěřovali velkým firmám, které se zabývají vývojem nového operačního systému a webových aplikací, jež slouží k zabezpečení vašich dat. Ovšem vzhledem k tomu, že tyto firmy vlastní obrovská kvanta cenných informací, upoutaly na sebe brzy pozornost organizovaného zločinu. Tedy těch, kdo se zabývají kradením informací profesionálně. Vždy se jim nakonec podaří obelstít i nejnovější zabezpečovací technologie.

Člověku, který ve vaší firmě zodpovídá za bezpečnost, ihned nahlásíte, že došlo k úniku e-mailů, v nichž se dojednávalo sloučení firem. On okamžitě iniciuje vyšetřování za asistence policie. Dobrá zpráva je, že policisté (zkusme si na chvíli představit, že v naší zemi existuje nezkorumpovaná a funkční policie) záhy zadrží podezřelého člověka, který vystupuje jako nižší článek v hierarchii organizovaného gangu. Mezitím už vedoucí technického zabezpečení vašeho podniku začne urychleně stahovat datové on-line služby z veřejných serverů zpět do relativního bezpečí podnikové sítě tedy až za podnikový firewall. Špatná zpráva je, že fotografie z vašeho rozverného maškarního večírku se stanou oblíbeným hitem v e-mailech, které čile kolují mezi pobavenými kolegy ve firmě.

Jak se to mohlo stát: Nejvíce se musíte obávat toho, že se vaše data dostanou do rukou někomu cizímu a už nebudou pouze vaše privátní. Všechna data uložená on-line jsou vlastně na zcela cizích serverech, vše je uloženo mimo vaší přímou kontrolu. Jak víte, co se s obsahem děje? Nakolik patří váš soukromý obsah pouze vám? Kolik dat doopravdy zmizí, když data na on-line serveru vymažete? Je toho skutečně dost, co není bezpečné.

Mimochodem dokonce i pro policii či další vládní úřady je snazší získat vaše data z on-line serveru než z počítače fyzicky umístěného u vás doma. Povolení pro domovní prohlídku musí policie získávat totiž pouze v případě, pokud chce prohledat váš byt.

Odvrácená stránka biometrie

Scénář: Chtěl jste výhodně koupit 20megapixelový fotoaparát. Namísto toho jste ovšem skončil s vybraným bankovním účtem a poškozenou úvěrovou historií. Viníkem je vaše biometrická debetní karta. Původně byla navržená tak, aby zabránila zcizení údajů o vaší totožnosti, ale místo toho dala zloději možnost, aby se za vás vydával.

Kolem roku 2010 - poté, co byla zneužita čísla milionů úvěrových karet - se finanční společnosti rozhodly přejít na biometrické úvěrové a debetní karty pro bankomaty. Nové biometrické technologie využívají otisk prstu vlastníka karty (uložený na vaší kartě). Tak byla zavedena zdánlivě nezneužitelná technologie a během několika let se objevily osobní počítače vybavené softwarově ovladatelnou a bezpečnostně certifikovanou čtečkou otisků prstů, což uživatelům umožnilo, aby finanční transakce realizovali bezpečně i přes internet.

Jakmile jste pro nákup fotoaparátu použili svou biometricky aktivovanou debetní kartu, poslali jste přes internet svou IP adresu, číslo karty a digitální otisk prstu na server úvěrových karet. Tato informace byla ovšem cestou odposlechnuta a posléze prodána. Nyní někdo vybral váš běžný účet a vy nejste schopni ani prokázat, že jste to nezavinil sám. Proč? Jednoduše proto, že veškeré transakce byly autorizovány vaším otiskem prstu.

Nakonec se vám podaří problém vyřešit. Ale než se tak stane, budete se muset spoléhat na téměř již neexistující archaický způsob platby: hotovost. Jak se to mohlo stát: Je to klasický scénář podle hesla: "Počítač se nikdy nemýlí." Pro pachatele, který získá biometrické informace v elektronické podobě, se nabízí mnoho možností. Riziko pro toho, kdo vlastní kartu, je opravdu vysoké. Zvláště proto, že lidé mají sklon bezvýhradně věřit čemukoliv, co je biometricky zabezpečené. Pokud navíc budou biometrické údaje obsaženy v běžných dokladech v podobě RFID čipu, budou vás moci "okrást o identitu" i při běžné jízdě metrem či tramvají.

Budoucnost nanotechnologií

Eric Bender

Uhlíkové nanotrubice jsou řádově pevnější než ocel a skvěle vedou jak elektrický proud, tak teplo. V budoucnu se objeví ve všem: od procesorů po baterie. Jde o molekuly tvořené jedinou vrstvou atomů uhlíku. Jednostěnné nanotrubice mají průměr od jednoho do tří miliardtin metru.

NRAM od firmy Nantero využívá uhlíkové nanotrubice a spojuje v sobě rychlost paměti typu SRAM, hustotu paměti typu DRAM a stálost pamětí Flash. Firma chce zahájit prodej koncem roku 2007.

NRAM ukládá data tím, že mění vzdálenost každé uhlíkové nanotrubice od elektrody. Proud protéká elektrodou pouze tehdy, je-li nanotrubice aktivní (ve stavu "zapojeno").

Nanotechnologie - proč jsou důležité

O nanotechnologie je velký zájem, protože běžná technika narazila na hranice svých možností - centrální procesorové jednotky (CPU) a další obdobné produkty nelze za současného stavu technologií nadále miniaturizovat. Výrobci už nemohou do stejně velkého prostoru vtěsnat stále více součástek (tranzistorů). Nanotechnologie jim to ovšem umožní. Materiály velké jen několik miliardtin metru se chovají prapodivně. Magnety se demagnetizují a běžné postupy využívané při zpracování informací (založené na polovodičích) náhle přestávají fungovat. Přestože se miniaturní nanočástice chovají jinak, než jsme zvyklí u větších těles, lze je pro naše účely využít. Dokonce pak vše bude pracovat ještě výkonněji než kdy dříve.

Společnost Nantero tvrdí, že nové čipy budou komunikovat se vším, co je obklopuje. Vše u vás doma, ve vaší kanceláři i ve vašem automobilu bude vybaveno inteligencí a potřebnými informacemi. "Podívejte se na osobní počítače nebo na jakékoli příruční zařízení tak za pět let, všude najdete nanotechnologii," tvrdí Matthew Nordan, prezident Lux Research.

Něco už dnes, ale zítra ještě více

Výroba čipů: Ultrafialová litografie bude používat zrcadla směrující světlo s vlnovou délkou 13 nanometrů tak, aby se obrazy vyráběly v 32nanometrovém měřítku. Zmenšená struktura povede k tomu, že čipy budou moci pracovat rychleji.

Baterie: Na trhu již jsou k dispozici Li-Ion baterie na bázi vícevrstevných nanotrubic. Jsou bezpečnější, efektivnější a mají až desetkrát delší životnost a pětkrát více využitelné energie. To alespoň tvrdí mnozí výrobci.

DVD: Kvantové body - polovodičové krystaly velké jen pár nanometrů - zajišťují přesnost potřebnou pro modré lasery, které se využívají v Blu-ray a HD DVD.

Virtuální budoucnost

Vítejte v Matrixu her budoucnosti!

Mark Wallace

Myslíte si, že vám internet změnil život? Počkejte, co teprve budete říkat, až se vyvine v trojrozměrný prostor, do něhož se budete moci zcela ponořit.

On-line hra je poněkud nezvyklé místo na to, aby se o vaší slávě vědělo dříve než o vás samotných. Ale právě to se mi stalo nedávno ve světě EVE On-line - virtuálním herním vesmíru s desítkami tisíc hráčů. Má virtuální postava, pilot kosmické lodi jménem Walker Spaight, se jednou věnovala svým vlastním záležitostem, když jsem dostal zprávu od jiného hráče, který se mě zeptal, zda jsem "ten Walker Spaight ze Second Life" tedy z jiné trojrozměrné on-line hry, na míle vzdálené EVE On-line.

Jasně, že jsem to já odpověděl jsem mu. Na to mi přišla pozoruhodná odpověď. Můj komunikační protějšek byl rád, že se setkal s "virtuální celebritou". Zatímco v EVE jsem jen průměrný bojový letec, ve světě Second Life patřím k nejznámějším osobnostem herní komunity, která čítá více než 250 000 lidí. Jako editor internetového periodika Second Life Herald, které se věnuje událostem odehrávajícím se ve světě Second Life, jsem v posledních dvou letech sbíral příběhy těch, kdo tuto hru hrají, a tak jsem vlastně vytvářel jakési portréty hráčů a popisoval jejich avatary (postavy, za něž hráč hraje), jejich úspěchy i jejich zločiny. Také jsem psal reportáže o obchodních vztazích, které ve hře vznikají, a několikrát jsem se poměrně kriticky otřel o firmu, jež virtuální svět Second Life spoluvytváří a provozuje.

Možná to vypadá, že zde mluvím jen o hře, avšak trojrozměrné virtuální světy jako Second Life se čím dál tím více stávají součástí reálných životů přinejmenším některých hráčů. Do deseti let začnou ovlivňovat i to, jakým způsobem pracujeme, jak se bavíme a jak vnímáme svou vlastní identitu. Philip Rosendale, zakladatel a výkonný ředitel Second Life, považuje on-line světy za "nový prostředek lidského sebevyjádření". Virtuální realita již není chápána ve smyslu zobrazovacích prostředků jako v polovině let devadesátých, ale jako alternativní prostředí pro sociální interakci.

Více než pouhá hra

Hry Second Life se zúčastnilo na 800 000 lidí obdobně úspěšných virtuálních světů neustále přibývá. Světy jako Ultima On-line, EverQuest, World of Warcraft a EVE On-line pravidelně navštěvuje 20 až 40 milionů osob z celého světa a jejich počet vzrůstá. Dlouhodobé hry jako Second Life jsou něčím více než pouhou hrou. Hráči zde nezískávají body za to, že skolí obra nebo vyhodí do povětří kosmický koráb. Spíše dostávají prostor k tomu, aby vytvořili, co je jim libo od domů, automobilů a oděvů až po cokoli, co je napadne.

Virtuální svět Second Life tvoří právě tyto výtvory. Společnost, která tento svět provozuje, pouze poskytuje virtuální nemovitosti, v nichž obyvatelé mohou žít. Second Life tak působí spíše jako prostor pro rozvoj kreativity než jako pouhá zábava virtuální svět je ale překvapivě místem, kde vznikají nejen fantasmagorické útvary, nýbrž i věci docela užitečné. Díky možnosti využít funkcí Web 2.0 si od sebe hráči, či spíše obyvatelé virtuálního světa mohou vzájemně půjčovat nápady a volně je přetvářet. Fanoušci toto spojení trojrozměrných světů s daty sdílenými po síti někdy označují jako "metaverse" je zajímavé, že termín vytvořil Neal Stephenson ve svém románu Snow Crash (v češtině byl vydán pod názvem Sníh) již v roce 1992. Mnozí příznivci metaverse jsou přesvědčeni, že zábava, vzdělání, umění a business zde mohou fungovat podobně jako ve skutečném světě. Komunity příznivců virtuálních světů se dokonce organizují a pořádají nejrůznější setkání. Podle příznivců metaverse nebude za pár let neobvyklé, budou-li nás klasické webové odkazy navigovat do tohoto virtuálního prostoru.

Vytváření takových virtuálních prostorů již otevřelo řadu zajímavých možností. Za všechny lze uvést jeden zajímavý příběh. Začátkem roku 2006 dal šestadvacetiletý Ron Blechner výpověď svému zaměstnavateli (pracoval jako technik mobilních sítí) a rozhodl se, že si raději založí vlastní obchod ve světě Second Life. Svou malou firmu nazval Out of Bounds Software. Jeho firma se zaměřila na vytváření virtuálních stránek neziskových agentur a výchovně-vzdělávacích organizací. Vytvořil zde také službu "3D wiki". Díky ní lze zjišťovat názory místních obyvatel ve čtvrti Queens v New Yorku na postupné přestavování veřejného parku (v ceně několika milionů dolarů). Velké zisky z toho Ron Blechner neměl, ale jeho business se slušně rozrůstal. Koncem roku dokonce spojil svůj obchod poskytující služby ve virtuálním světě s jednou reálnou společností. Dnes Blechner tvrdí, že založit si svůj obchod ve virtuálním světě bylo jeho nejlepší rozhodnutí v životě.

Ještě zajímavější přitom však je, že čtvrť Queens bude mít už brzy hotový skutečný zelený park, který byl ve virtuálním světě navržen i těmi, kdo v jeho blízkosti bydlí a budou ho v reálním životě využívat. Třebaže se takovéto on-line "podniky" teprve pozvolna začínají zakládat, často jsou součástí či doplňkem skutečného podnikání, marketingu či projektování. Kupříkladu architekti využívají Second Life pro zákazníky při návrzích nových staveb. Pohotovostní a bezpečnostní složky jej zas používají k simulaci a návrhu optimálních strategií v kritických situacích. Hotely Starwood používají Second Life pro návrh a propagaci nových typů nemovitostí. Příležitosti se čile chopil i zábavní průmysl: MTV vybudovala virtuální verzi své hitové show Laguna Beach na serveru There.com. Zde se fanoušci potkávají a tráví spolu čas na virtuální dovolené v místech, kde se show točí. V srpnu otevře skupina Duran Duran "futuristickou utopii" v Second Life v plánu jsou virtuální koncerty a rozhovory s fanoušky.

Za zábavním průmyslem se už se začínají tlačit velké banky, PR agentury, výrobci automobilů a další společnosti, které mají již vypracované projekty pro podnikání ve virtuálním světě. Menší firmy, jako je ta Blechnerova, a jejich obří protějšky jako Millions of Us, Rivers Run Red (společnost, která přilákala Duran Duran do světa Second Life) a Electric Sheep Company ty všechny napomáhají tomu, aby se takové projekty staly skutečností. Napadá nás jen, zda invaze zábavního průmyslu, marketingu a komerčních aktivit nakonec nezničí to, proč si Second Life tolik lidí oblíbilo prostředí umožňující nezávislou a neomezenou kreativitu.

Nové prostředky lidského sebevyjádření

Pro opravdové fandy představuje metaverse příležitost pracovat s převratnou technologií a novým způsobem komunikace: uživatelsky jednoduché rozhraní s mimořádným vyjadřovacím potenciálem, díky němuž si mohou lidé vyměňovat nové druhy informací. Ačkoli metaverse patrně zcela nenahradí klasický web, rozšíří se jeho využití v rámci internetu natolik, že to může ovlivnit náš život podobně, jako ho za 15 let své existence ovlivnil web. Představte si třeba, že čtete novinovou zprávu o nějaké události, a přitom se můžete na místo události okamžitě vydat podívat. Tedy na ono místo, vytvořené v 3D prostoru metaverse. Zde se můžete okamžitě setkat se spoustou lidí, kteří právě dočetli stejnou novinovou zprávu jako vy. Nehledě na to, že mnohé události se možná budou odehrávat jen a pouze v metaverse.

Lze přirozeně očekávat, že piráti, vtipálci a zloději, kteří v současnosti zamořují web, nakonec proniknou i do tohoto nového média. Ve světě Second Life existuje hodně hořkosti kvůli uživatelům, kteří naschvál kolem cizího výtvoru postaví klec nebo do virtuálního světa vpouštějí objekty, jež se samy nekonečně klonují a snaží se tak vlastně o jakýsi ekvivalent DoS útoků známých z webu.

Servery jako MySpace, Flickr a CyWorld ukazují, že se lidé chtějí snadno a různorodě vyjadřovat ke svému okolí. Někteří příznivci virtuálních světů jsou přesvědčeni, že on-line 3D prostory sehrají klíčovou roli při obohacování rejstříku našich vyjadřovacích prostředků, jakož i při rozšiřování možností vzájemného kontaktu. Podle nich není reálný svět tak pružný, jak by si lidé přáli. Vzhledem k tomu, že ve světě Second Life je možné vše modifikovat, je docela pravděpodobné, že za několik let si bude moci každý vytvořit svou vlastní identitu v metaverse. Vaše tamní identita tedy to, co vás ve virtuálním světě bude zastupovat a co bude mít vaše tělo, vaši osobnost bude možná přesnější podobou toho, kým v mentálním smyslu slova jste, než tělo, v němž se vláčíte po tomto světě. Vítejte v Matrixu naruby.

Zapojit 3D světy

E-mail, instant messaging, chatování, VoIP a videokonference spojují různě bohaté lidi. Ale žádný z těchto nástrojů se nedá srovnat s potenciálem, jaký s sebou přináší i ta nejjednodušší interakce ve virtuálním světě. Nicka Rhodese ze skupiny Duran Duran zarazilo, když spatřil, jak se ve skupině avatarů (v Second Life) všichni dívají týmž směrem na cosi, co se odehrávalo kousek od nich. To se na chatu nikdy nemůže stát. A to je teprve začátek.

On-line světy typu Second Life vám umožní vnímat, spolupracovat a setkávat se na docela jiné úrovni. Můžete navštívit přednášku Kurta Vonneguta nebo třeba "živý" koncert Suzanne Vega. Spolu se svým týmem můžete uspořádat podobné přednášky a na virtuální tabuli přitom můžete sledovat status svého projektu. Jakmile vaše představení začne, můžete pak sledovat, kdo ho navštívil, jak dlouho tam zůstal, a všechna data si stáhnete na webovou stránku, kde je lze v klidu analyzovat.

Webové nástroje a trojrozměrné on-line prostory se již pozvolna sbližují a vzájemně prorůstají. Kupříkladu skupina zaměstnanců Amazon.com vytvořila rozhraní, které se používá pro vyhledávání v seznamech Amazonu. Vyhledávat přitom můžete přímo ve virtuálním světě Second Life. Obchod American Apparel nyní otevřel svou "pobočku" ve světě Second Life, což umožňuje nakupovat jejich výrobky podobně jako v nevirtuální realitě. Společenský software, nákupní servery, webové aplikace a dokonce i vyhledávače a encyklopedie se začínají přetvářet do nové třídimenzionální podoby. Představte si například Earth od Googlu, tedy zobrazení zemského povrchu, který můžete nejen zvětšovat, ale rovnou se po něm procházet, navíc s jinými lidmi. Považte, jaké by to bylo, pokud byste své oblíbené mapy ze serveru Google Maps mohli vnímat trojrozměrně.

Mezi reálným světem a metaverse se bude přenášet stále více informací. Mnoho informací z reálného světa se bude stávat nedílnou součástí metaverse a dost možná, že to bude platit i obráceně.

Autor příspěvku Mark Wallace je redaktorem Second Life Herald a píše o virtuálních světech na 3pointD.com.

Metaverse: zkáza nebo spása

Lukáš Erben

Jen stěží lze pochybovat, že virtuální světy typu metaverse, jako je hra Second Life, nabízí nevídané možnosti pro vyjádření lidské kreativity, komunikaci a rozvoj nových typů sociálních vazeb. Otázkou je, zda takový vývoj společnosti a hráčům, kteří Second Life či jiným metaverse propadnou, v konečném důsledku prospěje. Již dnes existují studie, které ukazují, že překvapivě vysoké procento nejnáruživějších (a často také nejúspěšnějších) on-line hráčů ve Spojených státech tvoří nezaměstnaní. Je sice pravda, že některé virtuální světy nabízejí již dnes možnost reálného výdělku, je ale otázkou, zda může virtuální metaverse existovat v rozsáhlém měřítku jako ekonomický systém zejména v souladu se skutečnou ekonomikou či sociálním systémem. Nemluvě o tom, že myšlenka virtuálních koncertů či procházek sice vypadá zajímavě, ale představa, že mnozí takto začnou nahrazovat či vytěsňovat svůj reálný život a sociální vazby, je děsivá. Libo virtuální dům? Virtuální auto? Virtuální práci? Virtuální děti? Červenou nebo modrou pilulku?

Budoucnost zábavy

Možná nebude příliš veselá

Lukáš Erben

Je možné, že způsob, jak budeme v budoucnu trávit volný čas, nebudou vymezovat technologie, ale nehorázné a drzé omezování našich práv ze strany RIAA, MPAA, IFPI, OSA a dalších filmových a hudebních lobby.

Již brzy: všechny filmy, hudbu a televizní pořady, které chcete, dostanete kdy a kde je chcete. Revoluci v digitální zábavě nebude vévodit klasická televizní obrazovka, ale navzájem spolu komunikující audiovizuální zařízení. Zábavu budeme pak moci sledovat na nejrůznějších přístrojích, budeme mít své oblíbené filmy, seriály i písničky stále u sebe. Sledovat vše budeme na obrazovkách od 2 do 200 palců - od nejmenších přenosných AV přehrávačů a mobilů až po plazmové obrazovky a projektory ve vašem obýváku.

Opravdu myslíte, že tomu tak bude? Snad pouze v případě, že se stane zázrak a filmová a hudební lobby se propadne do horoucích pekel. Myšlenka na růžovou budoucnost digitálních médií vypadá lákavě: velké obrazovky budou i nadále dominovat našim obývacím pokojům a budou větší, širší a vyšší než kdy předtím. Video s velkým rozlišením bude doplněno realistickým prostorovým zvukem, simulujícím šepot do našeho ucha nebo zpěv ptáků nad hlavou. Směs jednoúčelových černých skříněk, jež tvoří dnešní domácí zábavní centrum, bude sloučena v jediné mediální centrum nebo set-top-box, který zvládne všechno najednou. Zašmodrchané dráty za domácím kinem vystřídají vysokorychlostní bezdrátové technologie či jednoduchá optická pojítka schopná přenášet obraz, zvuk a další média. Spousta nových přenosných "věciček" umožní užívat si zábavu, aniž bychom byli doma.

Ano, tak bychom si budoucnost digitální zábavy - zejména hudby a filmů - rádi představili i my. Jenže co se může zdát jako jasné a pochopitelné, to se vůbec nelibí filmovým a hudebním studiím, která by v takovém světě mohla přijít o svou absolutní nadvládu nad šířením zvuku a obrazu.

První konflikty mezi technikou, technologiemi a "ochránci" autorských práv zuřivě kopajícími v bezmoci nad šířením hudby a filmů po internetu se koneckonců odehrávají již nyní. Filmová studia si spolu s nahrávacími společnostmi navykla, že příchod nového formátu znamená, že budou moci opět drtivé většině zákazníků znovu prodat starší hudbu a filmy na nových nosičích. Jenže příchod digitalizace a formátů typu MP3 či FLAC vše změnil. Nový přístroj či způsob ukládání již neznamená nutnost kupovat vše znovu. Zákazník prostě převede svou hudbu a filmy pomocí počítače na nový přístroj a nemusí znovu platit za něco, co už si jednou koupil. Díky tomu, že může navíc stále poslouchat sbírku své oblíbené hudby či sledovat filmy na nových přístrojích, je při koupi zbrusu nových alb velmi vybíravý. Za poklesem prodeje CD a filmů v posledních letech není jen pirátství jako takové (i když i ono nese svůj díl viny), ale především absence potřeby platit znovu za něco, co již mám, spolu se spornou kvalitou velké části současné tvorby.

Filmová a hudební lobby prosazuje stále sofistikovanější a invazivnější systémy ochrany autorských práv DRM, spolu se stále drastičtějšími formami zákonných úprav, jež omezují nakládání s hudebními a filmovými díly, zejména těmi, která jsou chráněna pomocí DRM. Víte kupříkladu, že i podle našeho autorského zákona je trestné, pokud si "ripnete" legálně zakoupené CD či DVD do přenosného multimediálního přehrávače, pokud toto bylo chráněno proti kopírování (což je mimochodem případ téměř všech filmů na DVD)? Představa IFPI, RIAA, MPAA a dalších podobných organizací o férovém přístupu k zákazníkovi vypadá podle všeho tak, že koupené CD či DVD si smíte přehrát pouze v příslušném přehrávači a pokud chcete hudbu či dokonce filmy do svého iPodu či Zenu, měli byste si je pěkně koupit znovu. A vězte, že bude hůř. Nové formáty pro HD video, tedy Blu-Ray a HD DVD, pracují s velmi restriktivním systémem ochrany HDCP. V praxi to znamená, že pro přehrání filmů v HD je nutné mít LCD monitor, televizor či plazmovou obrazovku, která HDCP podporuje. Drtivá většina PC monitorů prodaných v minulém roce a dokonce i značná část monitorů, které budou prodávány letos, ale HDCP nepodporuje. Budete-li se tedy chtít dívat na HD filmy, musíte zahodit své staré LCD a koupit nové. Nová Windows Vista jdou v oblasti DRM bohužel ještě dále a při přehrávání chráněného obsahu kupříkladu neumožňují vůbec použít digitální zvukový výstup na PC! (Článek na toto téma chystáme do příštího čísla PC WORLDu.)

To rozhodně nejsou první kroky směrem k budoucnosti, kdy budeme moci sledovat cokoli, na jakémkoli přístroji a na jakémkoli místě. Ve skrytu duše jsme ale optimisté. Věříme, že filmové a hudební lobby se nepodaří prosadit podobně restriktivní a nesmyslné systémy DRM a budou-li se o to snažit, stále větší počet spotřebitelů bude nacházet způsoby, jak díla zkopírovat prostřednictvím internetu, případně jak systémy DRM obejít či deaktivovat bez ohledu na fakt, že tím porušují zákon. To bude trvat do té doby, než RIAA, MPAA, IFPI, OSA a ostatní pochopí, že musí své chování, přístup a obchodní model přizpůsobit rychlému vývoji technologií a přáním zákazníka a nikoliv naopak.7 0011/LUC o

Budoucnost robotů

Domácí pomocníci zítřka jsou již nyní k službám

Eric Butterfield

Potřebujete něco udělat, s něčím pomoct? V budoucnu se budete moci obrátit na "služební a osobní" roboty. Tyto stroje vykonají domácí práce nebo třeba podojí krávu, zlikvidují toxický odpad či poskytnou první lékařskou pomoc.

Robot na jedinou práci - pouze práce a nikdy zábava

Současní roboti vypadají jako obyčejné stroje a většina z nich - třeba vysavač iRobot Roomba - vykonává jediný úkon. Robomower RL1000 od firmy Friendly Robotics vám poseká trávník, zatímco vy se budete dívat na televizi. Robotickou sekačku je možné už dnes ve Spojených státech zakoupit v přepočtu za cca 40 000 Kč.

Umělá inteligence: Dnešní umělá inteligence umožňuje robotům, aby odpovídali na jednoduché otázky; nyní půjde o to, naučit je improvizovanou, volnou konverzaci.

Vizuální rozlišování: Tato schopnost se musí ještě zlepšit, pokud mají roboti pomáhat při opravách objektů či při úklidu v domácnosti.

Rozeznávání hlasu: Pokud mají roboti v budoucnu rozumět vašim příkazům a provádět je, získá tato schopnost na významu. Dnešní prototypy dokáží reagovat jen na několik hlasových příkazů.

Rychlejší procesory: Senzory v těle robota poskytují mnoho dat, a tak se rychlejší procesory stanou nezbytností.

Efektivnější zdroje energie: Miniaturní palivové články budou šetrné k životnímu prostředí a zároveň budou moci dodávat robotům dostatek energie.

Jak by to mohlo v budoucnu fungovat?

2007: Lze zakoupit jednoúčelové domácí roboty, např. vysavače (Roomba) nebo sekačky (Robomower).

2008: Na trhu se objevují nové inteligentnější typy domácích robotů.

2009: Během tří let se prodá 4,5 miliónu domácích robotů. 2010: Prodej služebních a osobních robotů za více než 17 miliónů dolarů.

2025: Prodej služebních a osobních robotů za téměř 52 miliónů dolarů.

2040: Většina domácností vlastní robota nebo uvažuje o tom, že si ho koupí.

2100: Prakticky veškeré práce vykonávají pouze roboti.

2200: Lidstvo zcela zdegenerovalo u TV reality show. Vše ostatní dělají roboti.

§§§§§


Osm Ferdů Mravenců

Václav Maletínský

C07P0010

Prací všeho druhu se nechlubí jen hrdina mého mládí a jeden z prvních českých komiksových borců Ferda Mravenec, ale také osm all-in-one zařízení, která v sobě spojují tiskárnu se skenerem, zvládnou kopírování, práci s paměťovými kartami a občas i faxují. Některé to zvládnou lépe, jiné hůře. My jsme mezi nimi hledali spojení kvalitní práce s příznivou pořizovací cenou.

K porovnání jsme od výrobců nakonec získali tři zástupce značky Canon, stejný počet produktů Hewlett-Packard a po jednom zařízení nám poslal Epson a Lexmark. Nabídka na trhu je jistě rozmanitější, ale předvánoční horečka i tentokrát udělala své a více výrobků se nám prostě získat nepodařilo. Případný smutek z vašich tváří snad rozežene informace o tom, že v našem testu nechybí levné i drahé produkty, jsou zde rychlí pracanti pro kancelář vedle nikam nepospíchajících domácích strojů, multifunkce pro zpracování fotografií a naopak tiskárny se skenerem, které se k paměťovým kartám chovají poměrně macešsky.

Převahu však měly stroje, jež zvládnou tisk fotografií i bez připojeného počítače a když nenabídnou přímo barevný náhledový displej, tak se pochlubí alespoň zpracováním proof-sheetu s miniaturami snímků, který dokážou vyhodnotit a zpracovat. Proti poslednímu testu podobných produktů v minulém roce došlo k několika podstatným změnám. Mezi ty nejvítanější patří stále častější úpravy cen inkoustových náplní, které se díky podstatným slevám dostávají na úroveň, při níž si tisk fotografií v klidu domova nebo kanceláře může dovolit skoro každý. Nehovořím nyní o tisku stovek snímků z dovolené, pro ty je většinou výhodnější zajít do nějakého osvědčeného minilabu nebo využít zasílání snímků ke zpracování elektronickou cestou s následným vyzvednutím třeba v nejbližší drogerii. Mám na mysli skutečně nárazový, okamžitý tisk několika fotografií pro přátele. Takový tisk, který vám umožní rychle, v řádu několika minut, zpracovat snímek třeba okamžitě po jeho pořízení digitálním fotoaparátem.

Proof-sheet v mnoha podobách

Označení Proof-sheet či Proof-print přinesla na trh společnost Hewlett-Packard a je velmi zajímavé sledovat, jak se tato "bezobslužná technologie" postupně objevila i u konkurenčních firem. V českém jazyce narazíme na překlady typu "list s rejstříkem fotografií", "fotografický zkušební list" a mnohé další. Technologie je však vždy podobná. Při tisku zkušebního listu či rejstříku zařízení automaticky čte data uložená na paměťové kartě (výjimečně na USB flashdisku), nalezené snímky zpracuje a vytiskne do podoby malých náhledových obrázků na papír. Kromě obrázků jsou na listu papíru i speciální značky, které se při výběru snímků ke zpracování zaškrtávají. Uživatel si tak může vybrat, které snímky bude chtít zpracovat, kolik jich bude (neomezeně nelze, zpravidla do tří kopií), na jaký papír se budou tisknout a jaká bude velikost výsledných fotografií. V mnoha případech je možné zadat také vytištění několika obrázků na jeden list papíru a nechybí ani úpravy digitálních fotografií v podobě odstranění efektu červených očí, snížení zrnitosti či vyrovnání snímků při použití blesku. U některých přístrojů jsou nabízeny jen samostatné funkce (například odstranění červených očí u Lexmarku), jindy stačí zadat volbu pro celkovou optimalizaci snímku a multifunkce se o vše postará.

A co dále? Vyplněný zkušební list se položí na sklo skeneru, CIS nebo CCD mechanika si jej "přečte" a podle zadání tisková mechanika vytiskne přesně to, co jste si vy nebo někdo jiný zaškrtl.

Mohlo by se zdát, že s přibývajícími barevnými obrazovkami na ovládacích panelech all-in-one zařízení má toto "barevné bingo" odzvoněno. Ale zatím tomu tak není. Najde se stále dost lidí, kterým tato technologie vyhovuje. V užším kruhu se zřejmě u barevného náhledového displeje dokážete dohodnout. Ale když máte multifunkci doma a snímky má třeba vybírat kolega v práci, je zkušební list velmi jednoduchou a zároveň efektní volbou. Ne vždy však bude i efektivní. Nebudeme si nic nalhávat výrobci se pomocí těchto zpracovatelských procesů snadno vetřou do příze zákazníků. Když to tak chcete, proč by vám tak radostnou službu neposkytli? Bohužel ji nenabízejí v rubrice zdarma, ale spíše "do 20 Kč". Vytištěné snímky a okolní grafika pokryjí 30-60 procent plochy papíru formátu A4, a tak si tiskárna ze svých zásobníků "usrkne" trochu inkoustu. Asi tak za 5-12 Kč, podle typu. Dosavadním popisem vám rozhodně nechci používání multifunkčního produktu tímto způsobem nějak rozmlouvat. Vyzkoušet si to může každý, i pro ten milý pocit udivení nad inteligencí domácího nebo kancelářského pomocníka by tuto službu měl zákazník využít alespoň jednou. U přístrojů s malými inkoustovými zásobníky ale dobře počítejte. Aby se vám nestalo, že po několika listech s rejstříkem snímků už nezbude dost inkoustu pro tisk vlastních fotografií.

Plná automatika

S tímto výrazem se zatím setkáváme spíše u digitálních fotoaparátů, ale některé multifunkce by si takové pojmenování automatického režimu zpracování snímků či dokumentů zasloužily také. Výrobci si jsou vědomi faktu, že člověk je tvor chybující, a tak do svých produktů mohou zakomponovat spoustu technických fíglů, jak mu ušetřit práci a ochránit jej před zklamáním ze špatně vytištěné fotografie nebo ošklivě vypadajícího životopisu, referátu nebo třeba prezentace. Tiskárny s inkoustovou technologií mají ve svých útrobách již delší dobu zabudován systém rozpoznání média, na které se bude tisknout. Přizpůsobí tak rychlost tisku a množství dávkovaného inkoustu běžnému papíru, potahovanému listu, lesklému nebo matnému fotopapíru a mohou si díky stejnému či podobnému čidlu automaticky nastavit tiskové hlavy na správný soutisk barev. Nemusíte se bát ani toho, že by papír uvízl někde v podavači a tiskárna by drahocenné kapky inkoustu plýtvala na pokreslení prázdného podávacího válce. Můžete se spolehnout i na to, že papír bude podán rovně a řádky písmen či obrázky budou inkoustem nanášeny přesně na to místo, kde mají být. S automatikou se setkáte i u skenerů, které při práci automaticky vyrovnají křivě položený obrázek na skle, rozpoznají několik objektů a často zvládnou i jejich dávkové zpracování. Ať už se jedná o přenos do nějaké aplikace pro zpracování obrazu, nebo o přímé kopírování. Budete si muset za pokročilé funkce připlatit? V podstatě ano, právě tyto funkce často odlišují levné přístroje od dražších produktů. A vyplatí se to? Tuto odpověď už nechám na vás. Pokud se řídíte pravidlem, že čas jsou peníze, pak neváhejte ani chvilku. Automatika je již celkem přesná a její použití časovou úsporu skutečně přináší.

Kdo vyhrál a jak jsme testovali

V úvodu článku jsme naznačili, že hledáme produkt spojující zajímavé funkce s příznivou pořizovací cenou. Ke zjištění potřebných údajů jsme multifunkční výrobky podrobili našim standardním testům. Tiskli jsme barevně a černobíle, na běžné papíry, potahované listy, speciální fotopapíry ve formátu A4 nebo 10 x 15. U vestavěných skenerů jsme zjišťovali jejich přesnost, barevné podání i rychlost práce. Kopírování ve třech kvalitativních režimech napovědělo, se kterými produkty můžete čas ušetřit a u kterých se vyplatí spíše přistavit židli, aby vás při dlouhém čekání na kopii nebolely nohy. Přesnější údaje s naměřenými časy najdete v tabulkách, můžete si sami vybrat svého favorita. Produkty v testu nás někdy překvapily příjemně, jindy nám vyrazil pot na čele a naskočila husí kůže. Nenašel se žádný, který by všechny úlohy zvládnul jako první a byl zároveň velmi levný. Zdá se, že hledání ideálu budeme muset zase někdy zopakovat. Zatím můžeme uvést, že výrobky Canonu vedou v rychlosti tisku a kopírování, zvládnou zpracování snímků z paměťových karet, ale nepodporují všechny důležité soubory (JPEG je zpracován bez problémů, TIFF upadl v nemilost a není podporován, ani tisk z videosekvencí není možný). Barevné podání je velmi dobré, byť občas přechází do teplejších odstínů. Čtečky karet u Canonu fungují jen pro čtení, nikoliv pro zápis. Na karty tedy nelze nic kopírovat ani z počítače, ani ze skeneru. Domácí uživatele takové okleštění funkcí může iritovat, správci IT v podnicích, kde je zakázán jakýkoliv přenos dat, budou nadšeně tleskat. HP je o něco pomalejší, kvalitou monochromatického tisku s použitím jen černého nepigmentového inkoustu své zákazníky občas spíše trestá, exceluje však v porovnání provozních nákladů. Podpora TIFF je bez problémů a vyšší modely zvládnou i tisk z videa na paměťové kartě. Paměťová média ve čtečkách lze využít pro čtení i zápis dat, nechybí ani podpora snímání ze skeneru na kartu. Epson a Lexmark jen sekundovaly úspěšnějším konkurentům. Přesto ani jejich produkty nebudeme zatracovat. Epson vyhoví zákazníkovi díky dobrému podání barev, Lexmark šokuje maximem funkcí a nejnižší cenou. Bohužel trochu zápolí s kvalitou tisku v nižších rozlišeních. Kdo tedy vyhrál? Čtěte dále a logo TOP Produkt vám napoví.

Canon Pixma MP510

Canon nám ze své nabídky nepůjčil žádná levná ořezávátka, ale soustředil se na výběr ze střední a vyšší cenové třídy. Pixma MP510 patří v trojici zástupců Canonu k těm levnějším, je vybavena čtyřmi oddělenými zásobníky inkoustů CMYK a zvládne rychlý tisk dokumentů i kopírování. Výhodou modelu Pixma MP510 je dvojice zásobníků papírů do zadního podavače a spodní přihrádky můžete uložit rozdílná tisková média nebo různé formáty, případně použít stejné papíry a těšit se z celkové kapacity 250 listů. Výstupní výklopná přihrádka pojme pětinu tohoto počtu, tedy 50 výtisků. Ovládací panel s výklopným barevným displejem o úhlopříčce 4,7 cm nabízí jednoduchou a účelnou obsluhu, na češtinu narazí zákazník jak u firmwaru zařízení, tak v ovladačích v operačním systému. Víko skeneru je uchyceno dvojicí "Z" kloubů a můžete proto pracovat i s vyššími materiály, například snímat silné časopisy nebo knihy. Software pro skener se u Canonu změnil jak z hlediska grafické, tak funkční podoby. Nově se v něm objevila záložka pro dávkové zpracování obrázků. Automatický výběr obrázků společně s korekcí chybného položení (skew detection) usnadňuje a urychluje práci. S výrobkem jsme byli spokojeni, nabízí poměrně dobrý výkon za rozumnou cenu. Škoda vyšších provozních nákladů, zejména u monochromatického tisku.

Rychlost tisku:4/5

Rychlost kopírování:5/5

Přesnost skeneru:4/5

Provozní náklady:4/5

Cena vč. DPH: 4 213 Kč

Canon Pixma MP600

Novější a jen o pár stokorun dražší Pixma MP600 překvapí nezvyklým konstrukčním řešením ovládacího panelu, zabudovaným do střední části víka skeneru. Výklopný barevný náhledový displej má úhlopříčku 6,3 cm, ovládací panel pod ním obsahuje kruhový otočný prvek, po jehož obvodu najdete i směrová tlačítka pohybu v menu. Můžete si tedy vybrat, kterému způsobu procházení dáte přednost. Pod displejem jsou zabudována i dvě kontextová tlačítka pro rychlé volby. Systém obsluhy tak velmi zdařile kombinuje ovládání známé z iPodu a mobilních telefonů. K přednostem produktu patří opět dva podávací zásobníky pro různá média, doprovází je i speciální podavač pro tisk na CD, třešničkou na dortu je zabudovaný automatický podavač pro oboustranný tisk dokumentů. Vestavěný skener nabízí vyšší rozlišení než v případě modelu MP510, v barvách ale není výrazně přesnější. Čtyři barevné inkousty CMYK doplňuje také fotografický černý nepigmentový inkoust. Díky jeho použití celkové náklady na provoz klesají. Tisková mechanika je zároveň při práci rychlejší. Barevné podání je výborné jak při použití kancelářských listů, tak při tisku na fotopapíry. Sečteno a podtrženo: výborný výkon, výborná výbava, příznivá cena a přijatelné provozní náklady. Ocenění TOP Produkt našlo svého majitele.

Rychlost tisku:5/5

Rychlost kopírování:5/5

Přesnost skeneru:4/5

Provozní náklady:4/5

Cena vč. DPH: 4 789 Kč

Canon Pixma MP810

Třetí zástupce Canonu se zdánlivě příliš neliší od oceněné Pixmy MP600. Při bližším zkoumání ale na několik důležitých změn zákazník narazí. Řešení výklopného displeje i ovládacího panelu ve víku skeneru je stejné jako u MP600, displej je ale větší a nabízí úhlopříčku 8,9 cm. Ve víku skeneru našla svůj domov i prosvětlovací jednotka a skener kromě odrazových předloh může snímat i transparentní materiály, jmenovitě 4 diapozitivy či pás pozitivního či negativního filmu se 6 políčky. Pro práci s transparentními materiály je třeba lepší snímací prvek, a proto je ve skeneru místo CIS snímače zabudována CCD mechanika s vysokým optickým rozlišením a povedenějším podáním barev i menším barevným šumem. Canon MP810 může dávkově zpracovat jak odrazové předlohy, tak snímky z filmového pásu, nabízí i softwarové korekce prachu a škrábanců. Tisková mechanika a systém podavačů je stejný jako u modelu MP600, nic dalšího a výkonnějšího se do samostatného výrobku už prostě nevejde. Lepší skener a podpora "transparentů" se samozřejmě odrazila na celkové ceně produktu, která se zastavila těsně pod hranicí 8 000 Kč. Ve srovnání s výrobky stejné značky téměř drahota, při porovnání s konkurencí ale stále ještě "lidovka". Škoda toho macešského přístupu k formátu TIF.

Rychlost tisku:5/5

Rychlost kopírování:5/5

Přesnost skeneru:5/5

Provozní náklady:4/5

Cena vč. DPH: 7 925 Kč

Epson Stylus DX4000

Společnost Epson do našich přehledových testů pravidelně přispívá produkty určenými spíše pro cenově senzitivní zákazníky z domácího prostředí. V minulosti jsme proto mohli představit modely DX3850 nebo DX4850, tentokrát si popíšeme Epson Stylus DX4000. Domácí uživatel od svého multifunkčního produktu nemusí nutně očekávat za málo peněz hodně muziky a lecjaké nešvary levnému zařízení odpustí. Dáte-li více na vzhled než na přehršel funkcí, pak vás DX4000 díky elegantnímu černému kabátu se stříbrnými doplňky nezklame. Se zařízením vybaveným čtyřmi oddělenými inkoustovými zásobníky můžete tisknout, skenovat nebo kopírovat, ale práce s paměťovými kartami se díky absenci slotů nedočkáte, marně budete hledat i PictBridge port pro přímý tisk z fotoaparátů. Dokumenty či fotografie můžete samozřejmě tisknout z počítače, kvalita bude velmi dobrá a barevné podání vyhoví těm, kteří vyžadují nepřebarvené, spíše studenější podání. Problémem je ale rychlost tisku. Vlastně spíše jeho pomalost, protože ve srovnání s konkurencí tento stroj výrazně zaostává. Větším zklamáním je však práce skeneru. Epson do svého zařízení zabudoval nevýraznou a v barvách i barevném šumu velmi chybující CIS jednotku. Ostatním bych tento prohřešek snad odpustil, ale firmě, jejíž samostatné skenery jsou dlouhodobě etalonem nejvyšší kvality? Nikdy.

Rychlost tisku:2/5

Rychlost kopírování:2/5

Přesnost skeneru:2/5

Provozní náklady:4/5

Cena vč. DPH: 2 642 Kč

HP Photosmart C3180

Popisem Photosmartu C3180 se nepozorovaně přehoupneme do druhé poloviny startovního pole. Levné zařízení společnosti Hewlett-Packard dokazuje, že i bez nadité peněženky si nemusíte odpoustit multifunkci se čtečkou karet, schopnou sice bez displeje, ale s pomocí proof-printu zpracovat snímky z paměťových karet. Model C3180 na rozdíl od dalších zařízení HP v testu využívá k tisku dvě inkoustové kazety. V jedné je černý pigmentový inkoust a může být zaměněna za volitelnou fotokazetu, druhá je sdružená a obsahuje inkousty CMY. Před pár lety bych nevěřil, že tomuto řešení budu někdy blahořečit. Dnes, po opakovaném zklamání z nepigmentových černých inkoustů HP v některých fototiskárnách a multifunkčních produktech tomu tak skutečně je. Model C3180 se pro domácího uživatele stává zajímavou volbou. Nízká cena a nízké provozní náklady jsou hesla, na která zákazník slyší. Skener sice není žádný rychlík a k jeho podání barev či přesnosti bych mohl uvést něco nepěkného, ale znám i horší kousky. Na základní práci s dokumenty stačí, pro kopírování vyhoví zabudované tiskové mechanice a výtisky nebo kopie dokáže, byť pomaleji, zhotovit. Můžeme tento výrobek doporučit do domácnosti? Zcela jistě. A nebudeme se přitom ani červenat. S nákupem do firmy bych ale váhal a hledal o něco výkonnější produkt.

Rychlost tisku:4/5

Rychlost kopírování:3/5

Přesnost skeneru:4/5

Provozní náklady:5/5

Cena vč. DPH: 2 597 Kč

HP Photosmart C5180

Druhý testovaný produkt HP patří k propracovanějším výrobkům s barevným náhledovým displejem o úhlopříčce 6,1 cm. Displej je umístěn na levé straně zařízení, pod ním po celé délce jsou ovládací tlačítka. Tisk z paměťových karet je podporován v plném rozsahu u všech běžných formátů digitálních snímků. Skener má vyšší pracovní rozlišení než v případě modelu C3180, je rychlejší, potýká se však s větší barevnou nepřesností a větším šumem. S tiskovou mechanikou si ale rozumí výborně. Inkoustová hlava je oddělena od šesti samostatných inkoustových zásobníků s velkou černou a menšími barevnými náplněmi. Chcete-li ušetřit, pak při nákupu žádejte vždy černý inkoust s větší kapacitou. U menšího balení se totiž náklady na monochromatický provoz zvýší o 0,25 Kč na stránku A4 s pětiprocentním pokrytím. Při tisku jakékoliv grafiky se pokud možno vyhněte volbě "černobílý tisk jen s použitím černé tiskové kazety", protože při ní zbytečně vyplýtváte inkoust na něco, co zřejmě hned po vytištění hodíte do koše. Detaily se ztrácejí již od 40-50% sytosti jakékoliv barvy originálu, s výjimkou žluté. Vyberte raději monochromatický kvalitní tisk, při kterém je "černá" míchána z více inkoustových barev a je originálnímu dokumentu podobnější. Pokud můžete, využívejte všechny barvy. Barevné inkousty jsou levnější než černý. To neplatí jen pro tento produkt, ale pro všechny výrobky v našem přehledu.

Rychlost tisku:4/5

Rychlost kopírování:4/5

Přesnost skeneru:3/5

Provozní náklady:5/5

Cena vč. DPH: 5 415 Kč

HP Photosmart C7180

Trojici výrobků HP uzavírá nejlépe vybavený model v testu s označením C7180. Mezi ostatními výrobky vyniká velkým displejem, nízkými provozními náklady a konektivitou podporuje připojení pomocí pevné i bezdrátové sítě a samozřejmostí je i podpora Bluetooth a IrDa přenosů. Cena, kterou za tyto vymoženosti budete muset zaplatit, je však vysoká. Tisková mechanika a inkousty jsou shodné s Photosmartem C5180, skener má vyšší rozlišení a spolupracuje s prosvětlovací jednotkou zabudovanou ve víku. Podpora průhledných materiálů je stejná jako u konkurenčního Canonu MP810. Přístup ke zpracování diapozitivů a negativů je však odlišný. HP software pro skenování totiž stále tvrdošíjně začíná svou práci náhledem odrazové předlohy a teprve poté dovolí uživateli přepnout na diapozitivy nebo negativy. Následný náhled zobrazí a vybere vždy jen jedno políčko filmu, nepodporuje dávkové zpracování více snímků. Při práci s několika pásy filmu je vhodné mít po ruce prášky na zklidnění tepové frekvence. Nebo stačí věnovat pozornost velkému ovládacímu panelu s přehledným displejem a množstvím tlačítek. Jedno z nich je určeno pro práci s filmem. Stačí jej stisknout a zařízení automaticky sejme všechny snímky a postupně je uloží na disk nebo odešle do aplikace. Funguje to. Ale když to dokáže samostatné zařízení, proč tuto funkci nenabízí doprovodný software? Snad se někdy dočkáme.

Rychlost tisku:4/5

Rychlost kopírování:4/5

Přesnost skeneru:4/5

Provozní náklady:H5/5

Cena vč. DPH: 10 853 Kč

Lexmark X5470

A jdeme do finále. Abecedně posledním výrobkem přehledu je Lexmark s modelovým číslem X5470. Tato horká novinka se na trhu objevila před nedávnem a pozornost zákazníků přitáhla množstvím funkcí a velmi nízkou cenou. Mezi funkce, které se u all-in-one produktů už tolik neobjevují, patří faxový provoz. Hledáte-li jej u konkurence, pak jej v testu nabídne jen HP C7180. Druhou zajímavostí je automatický podavač předloh pro skenování nebo kopírování, který dokáže najednou zpracovat až 10 listů originálu. Toto řešení často nacházíme u mnohem dražších výrobků a je s podivem, že je možné jej získat i za pár tisícovek. Překvapením je i podpora práce s paměťovými kartami pomocí zkušebního listu s náhledy fotografií pro následné vyhodnocení a přímý tisk. Proč? Hovoříme totiž o zařízení, které lze v mnoha prodejnách získat za méně než 2 500 Kč včetně DPH. I v případě, že nebudete hledat na internetu a spokojíte se s doporučenou cenou, která je o cca 1 000 Kč vyšší, se bude jednat o dobrý nákup pro drobného podnikatele. A nic na tomto faktu nezmění ani to, že skener není nejpřesnější a tisk nebo kopírování neprobíhají rychlostí blesku. Na kvalitní tisk či kopii si počkáte delší dobu. Budiž. Za zmíněné peníze se to vyplatí a množství funkcí vám všechno vynahradí.

Rychlost tisku:3/5

Rychlost kopírování:4/5

Přesnost skeneru:3/5

Provozní náklady:3/5

Cena vč. DPH: 2 430 Kč

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Jak vzkřísit Windows z mrtvých

David Čepička, Christian LÖbering

C07P0003

Do operačního systému je nutné pravidelně instalovat nové a nové aktualizace. Jakmile je některá z nich k dispozici, znamená to, že se přednedávnem objevila v tomto operačním systému trhlina, kudy mohou do počítače proniknout škodlivé programy. Jinými slovy - váš počítač je v ohrožení. Je tedy vhodné aktualizaci co nejdříve nainstalovat. Ale co čert nechtěl: během instalace aktualizace se vyskytne nějaký problém a vy najednou místo barevné pracovní plochy vidíte pouze černou obrazovku. Co si počít? Instalovat celá Windows znovu? Máme pro vás potěšitelnou zprávu. I v této nezáviděníhodné situaci existuje řešení, jež vám umožní operační systém zachránit. V tomto článku si povíme, jak to udělat.

Možná ani nevíte, že se v instalačním programu systému Windows 2000, XP a Server 2003 skrývá funkce, která dokáže poškozený operační systém automaticky opravit. A přitom všechna vaše data, profily uživatelů, nastavená přístupová práva systému souborů NTFS, šifrování, instalované aplikace a registr Windows zůstanou ve stavu, v jakém byla před poškozením systému.

Jak na to: V tomto článku vám přesně řekneme, kdy se oprava poškozených Windows vyplatí a kdy už ne. Zmiňovaná možnost opravy operačního systému má totiž také svoje slabiny. I k nim se v tomto článku dostaneme. Kromě toho vám poskytneme fundované návrhy řešení pro nejrůznější situace, v nichž se můžete vy a operační systém vašeho počítače ocitnout. Ve spodní části každé stránky najdete návod, který vám krok za krokem ukáže, jak opravnou instalaci systému provést.

Utajená možnost řešení

I přesto, že se dá opravná instalace systému spustit relativně snadno, představuje poměrně razantní zásah do samotného operačního systému. Sám Microsoft nikdy nikde nepopsal, co se při ní vlastně děje. O rozsahu této akce vás v krátkosti seznámíme v tipu 1. Tip 2 se zabývá drobnými problémy se spuštěním operačního systému, které byste měli pokud možno vždy řešit jinak než opravnou nebo dokonce novou instalací systému. V tipu 3 pak naleznete několik případů, v nichž vám doporučujeme opravnou instalaci použít, a samozřejmě dojde také na okamžiky, kdy je provádění opravné instalace zcela zbytečné.

1)Co se při opravné instalaci děje?

Bohužel nikde není dokumentováno, jak vlastně celá opravná instalace probíhá. Nicméně pokud porovnáme celkový stav systému před opravnou instalací a po ní, můžeme zjistit o průběhu opravné instalace řadu podrobností - zejména to, na která místa systému se při opravě přistupuje. Vzhledem k tomu, že opravná instalace systému je něco úplně jiného než nová instalace systému, neodstraňují se při ní žádné soubory. Všechny důležité systémové soubory (EXE, DLL či SYS) se kopírují z instalačního CD, poté se rozbalí do existující instalace Windows, kde se znovu zaregistrují. Při této operaci se přepíší všechny soubory se stejným jménem, ale přebytečné soubory se neodstraní. Výjimku představuje pouze složka \System Volume Information\, obsahující body obnovení systému, jejíž obsah se kompletně smaže.

Obsah registru zůstává prakticky stejný, až na dvě výjimky: kvůli novému registrování systémových souborů se úplně znovu vytvoří klíč Hkey_Local_Machine_Software\Classes. Všechny hardwarové komponenty, které byly součástí systému před instalací, se znovu automaticky rozpoznají a pokud jsou k dispozici příslušné ovladače, dojde i k jejich instalaci.

Ostatní soubory a klíče registru zůstávají beze změn. Tato skutečnost samozřejmě do jisté míry omezuje možnosti opravné instalace jako takové, protože ne všechny chyby se podaří tímto způsobem opravit. Na druhou stranu je opravná instalace daleko rychlejší, než pokud byste se rozhodli pro vskutku razantní řešení spočívající v nové instalaci systému.

2)Co opravné instalaci systému předchází?

Ne vždy je opravná instalace tím správným řešením. Určitě vám doporučujeme, abyste ještě předtím, než se rozhodnete k tomuto kroku přistoupit, vyzkoušeli všechny ostatní možnosti, jak systém rozchodit.

Nouzový režim: Jedná se o možnost opravy systému tím, že jej spustíte v podobě, v níž je spuštěno pro chod systému jen to nejnutnější. Spuštění počítače v nouzovém režimu se často vyplatí při potížích s ovladači nebo aplikacemi spouštějícími se při startu systému. Počítač v tomto režimu spustíte tak, že po jeho spuštění opakovaně stisknete klávesu <F8>. Objeví se spouštěcí nabídka operačního systému, v níž vyberete položku Nouzový režim. Pokud se dá počítač spustit alespoň v tomto režimu, můžete v něm zrušit spuštění poškozených programů či ovladačů.

Návrat původní verze ovladače: Možnost Poslední známá funkční konfigurace, k níž se rovněž dostanete klávesou <F8> během spouštění počítače, se hodí pouze pro případ potíží s ovladači. Při této volbě se do registru zapíše ta hardwarová konfigurace počítače, která se uložila při posledním úspěšném spuštění systému.

Oprava spouštěcího sektoru: Pokud se spouštění počítače přeruší již po několika sekundách, je možná poškozen bootovací sektor a spouštěcí nabídka uložená v souboru BOOT.INI. Obojí se dá napravit pouze prostřednictvím Konzoly pro zotavení. Spusťte počítač z instalačního CD Windows a v prvním dialogovém okně stiskněte klávesu <R>. Poté vyberte instalaci systému, kterou budete chtít opravit, a nakonec zadejte heslo pro účet správce systému (účet Administrator). U Windows XP Home je standardně účet správce systému bez hesla, takže stačí pouze stisknout klávesu <Enter>. Nyní do konzoly zadejte následující tři příkazy:

fixmbr

fixboot

bootcfg /rebuild

Nakonec zadejte příkaz exit, kterým počítač restartujete.

Oprava Ntldr a Ntdetect: Pokud se při spuštění systému objeví chyba upozorňující na chybějící NTLDR, pak je nutné z instalačního CD Windows doinstalovat NT-Loader. Spusťte k tomu účelu Konzolu pro zotavení, a to způsobem, který jsme uvedli výše. Poté zadejte níže uvedené příkazy vycházíme při nich ze situace, kdy je na počítači spouštěcí oddíl označen písmenem C:\ a mechanika CD písmenem D:\:

d:

cd i386

copy ntldr c:\

copy ntdetect.com c:\

Nakonec, podobně jako v předchozím odstavci, příkazem exit restartujte počítač.

3)Správný čas pro opravnou instalaci

Pokud vám ani jeden z návodů v tipu 2 nepomohl a vy ještě stále sedíte před černou obrazovkou, pak zkuste provést opravnou instalaci systému. Upozorňujeme předem na to, že oprava systému se může zdařit pouze tehdy, pokud vložíte do mechaniky počítače stejné CD jako to, z něhož jste systém do počítače instalovali.

Je také třeba zdůraznit, že existuje řada problémů, které se opravnou instalací systému pravděpodobně nevyřeší. Pokud je například systém napaden virem nebo červem, je pravděpodobné, že bude v systému i po provedení opravné instalace. Pokud ovšem škodlivý virus nebo červ odstraníte (například oklikou přes jiný systém jako například Knoppix či Bart PE) a poté stále máte s operačním systémem problémy, pak je provedení opravné instalace tím nejlepším řešením. Opravnou instalaci lze doporučit i v případě, kdy neznáte příčinu problémů se systémem. Je docela možné, že v něm jsou poškozeny nebo zcela chybí některé systémové soubory. Opravná instalace pomůže zpravidla i tehdy, pokud se vám operační systém odmítne spustit poté, co jste na počítači vyměnili základní desku. V tomto případě je zdrojem potíží fakt, že ovladače nainstalované pro starou základní desku si s novou deskou jednoduše nerozumí. Během opravné instalace se rozpozná nový hardware a pokud jsou k dispozici pro novou základní desku ovladače, pak se nainstalují. Pokud vše proběhne hladce, je možné používat operační systém v té podobě, v jaké byl před výměnou základní desky (je možné, že budete muset svůj operační systém znovu aktivovat).

Omezení: Opravná instalace se v mnoha případech bohužel nedokáže vypořádat s chybnou konfigurací zapsanou v registru. Stejně tak nebude úspěšný ani pokus opravit tímto způsobem poškozené ovladače. A do třetice: opravná instalace nepomůže ani při opravě chyb ve vámi používaných aplikacích nebo v situacích, kdy se vám počítač jeví příliš pomalý a chtěli byste jeho výkon opravnou instalací zvýšit.

Zvláštní případy

Pokud spustíte opravnou instalaci, pak v naprosté většině případů běží bez problémů. Ještě než ji spustíte, podívejte se, zda u vás náhodou nenastal některý z níže uvedených zvláštních případů. Na nich totiž záleží, zda opravná instalace bude vůbec úspěšná.

4)U předinstalovaných systémů Windows XP bez nainstalovaného Service Packu 2 hrozí ztráta dat

Vlastníte-li počítač s předinstalovanými Windows XP a nemáte v nich dosud nainstalovaný Service Pack 2, pak se možná ve vašem počítači ve složce \Windows\System32 nachází soubor s názvem UNDO_GUIMODE.TXT. Když spustíte opravnou instalaci, může se stát, že se soubory a nastavení pro výchozího uživatele (ve složce \Documents and Settings\Default User) odstraní. Stejně tak jsou ohroženy odkazy v nabídce Start pro všechny uživatele (složka \Documents and Settings\All Users\Nabídka Start) a dokumenty ve složce \Documents and Settings\All Users\Sdílené dokumenty. Podle Microsoftu je příčina v souboru UNDO_GUIMODE.TXT, který vychází z chybného předpokladu, že se nepodařila instalace celého operačního systému. Díky informacím ze zmíněného souboru se systém nastaví do výchozího stavu, při němž se všechny soubory ve zmíněných složkách odstraní. Naštěstí se tento problém dá velmi snadno vyřešit odstraněním inkriminovaného textového souboru. Pokud se právě váš systém nachází ve stavu, kdy soubor nelze smazat v prostředí Windows, musíte si pomoci konzolou pro zotavení, kterou spustíte způsobem uvedeným v tipu 2. V ní pak zadejte následující příkazy:

cd \system32

del undo_guimode.txt

U systémů s nainstalovaným Service Packem 2 tento problém nehrozí.

5)Problémy s ovladači IDE: spolehněte se na standardní ovladače

Když spustíte opravnou instalaci jen kvůli tomu, že jste v počítači vyměnili základní desku, musíte si dát pozor na to, aby nedošlo ke konfliktům mezi ovladači IDE pro starou a novou desku. Proto doporučujeme ovladač IDE pro starou desku nejprve odinstalovat a teprve pak vyměnit starou základní desku za novou. Odinstalování ovladače IDE provedete tak, že v Ovládacích panelech poklepete na ikonku Systém a v dialogovém okně, které se objeví, se přesunete na záložku Hardware. Nyní stiskněte tlačítko Správce zařízení a v dialogovém okně se seznamem hardwarových komponent vyhledejte položku Řadiče IDE ATA/ATAPI, kterou rozbalte, klepněte pravým tlačítkem na položky obsahující slovo "řadič" a z kontextového menu vyberte příkaz Odinstalovat.

6)Když nelze spustit opravnou instalaci

Je možné, že při pokusu o spuštění opravné instalace se místo obrazovky pro krok 3a objeví obrazovka pro krok 3b. V tomto případě se s největší pravděpodobností jedná o poškozený nebo zcela zničený soubor BOOT.INI. Podle položek obsažených v tomto souboru totiž instalační soubor rozpoznává všechny na počítači existující instalace Windows. Opravu provedete pomocí konzoly pro zotavení (spustíte ji postupem uvedeným v tipu 2), v níž zadáte příkaz:

bootcfg /rebuild

Při dalším pokusu o spuštění opravné instalace pak uvidíte obrazovku 3a a můžete pokračovat dále.

Aktualizace a Service Packy

Po dokončení opravné instalace je zase (téměř) všechno při starém: jediné, co ještě chybí, jsou nainstalované aktualizace a opravné balíčky. Jde o to, že se všechny existující systémové soubory nahradily soubory z instalačního CD, které možná vůbec neobsahuje žádný Service Pack, takže po dokončení opravné instalace je váš systém opět bez všech aktualizací.

7)pcwSPIntegrator: instalační CD Windows s integrovaným Service Packem

Pokud budete provádět opravnou instalaci Windows, popřípadě budete tento operační systém instalovat znovu, ušetříte spoustu času už jen tím, že si opatříte CD s Windows obsahujícími Service Pack 2. Service Pack se dá do instalačních souborů Windows integrovat prostřednictvím metody Slipstream. Při této operaci se nahrazují staré verze instalačních souborů novými a poté se provádí nový zápis instalačních informací.

Použijte utilitu PC WORLDu: Service Pack 2 nejpohodlněji integrujete do instalačních souborů Windows pomocí naší utility pcwSPIntegrator, kterou naleznete na našem CD jako soubor PCWSPINTEGRATOR.ZIP o velikosti 859 KB. Vše, co budete potřebovat, je instalační CD Windows a soubor Service Packu 2 (WINDOWSXP-KB835935-SP2-CSY.EXE). Pokud soubor se Service Packem ještě nemáte, můžete si jej stáhnout z internetové adresy www.microsoft.com/

downloads (260 MB).

Nyní spusťte skript pcwSPIntegrator a klepněte na přepínač mechaniky, do níž jste vložili originální instalační CD Windows. Dále klepněte na značku >> u políčka Cesta ke složce, kam se mají umístit aktualizované instalační soubory Windows a vyberte složku, do níž chcete aktualizované soubory z instalačního CD umístit. Volte takovou složku, která se nachází na disku, na němž je minimálně 1,5 GB místa.

Poté znovu klepněte na značku >>, ale tentokrát u políčka Cesta k souboru Service Packu a otevřete soubor Service Packu 2. Když dále v okně skriptu umístíte zatržítko u položky Vytvořit bootovací obraz ve formátu ISO, pak si usnadníte práci s vypalováním CD, obsahujícího aktualizované instalační soubory Windows XP. Nakonec stiskněte tlačítko Integrovat Service Pack.

Jak utilita pracuje: Skript ze všeho nejdříve zkopíruje všechny soubory z CD do podsložky \CDRoot vámi zadané cílové složky. Poté se načte bootovací sektor instalačního CD, který se použije pro vytvoření obrazu bootovacího CD. V dalším kroku se do instalačních souborů integruje Service Pack 2, a to prostřednictvím následujícího příkazu:

WindowsXP-KB835935-CSY.EXE /passive /Integrate:<cílová složka> \CDRoot

V posledním kroku zabuduje utilita obsah složky do obrazu bootovacího CD. Tento obraz se vytváří přímo v cílové složce a můžete jej následně vypálit pomocí takřka libovolného programu pro vypalování. V programu Nero například CD vypálíte přes menu Soubor/Vypálit obraz CD.

Když poté spustíte opravnou instalaci Windows právě pomocí takto vytvořeného CD, nainstalují se do systému aktualizované soubory ze Service Packu 2 automaticky. Stačí tedy doinstalovat všechny novější aktualizace.

8)pcwPatchLoader: instalování aktualizací bez připojení k internetu

I když máte ve Windows nainstalovaný Service Pack 2, neznamená to, že byste byli před útoky z internetu nějak zvlášť chráněni. Od okamžiku, kdy Microsoft uveřejnil svůj Service Pack 2, se objevilo více než 50 aktualizací zabezpečení. Ty všechny byste měli mít nainstalovány dříve, než se připojíte k internetu. V opačném případě riskujete, že váš počítač už při první návštěvě na internetu zamoří nejrůznějšími viry a červi a to dokonce i tehdy, když navštívíte pouze internetové stránky Microsoftu za účelem stažení aktualizací.

Použijte utilitu PC WORLDu: Řešení problému se zabezpečením počítače dříve, než se připojí k internetu, nabízí utilita pcwPatchLoader 1.3.1. Naleznete ji na našem CD zabalenou v archivu PCWPATCHLOADER1.3.ZIP o velikosti 330 KB. Pomocí tohoto skriptu si budete moci stáhnout instalační soubory pro všechny dostupné aktualizace a v případě potřeby je můžete najednou nainstalovat. Když budete chtít spouštět opravnou instalaci kvůli výměně základní desky vašeho počítače, pak spusťte tento skript ještě dříve, než vyměníte základní desku. Pokud naopak opravnou instalaci systému spouštíte kvůli poškození operačního systému, pak je nutné pcwPatchLoader nejprve spustit na jiném počítači, na němž jsou pokud možno nainstalovány všechny aktuálně dostupné aktualizace. Velmi důležité je i to, aby na onom počítači byl instalován stejný operační systém jako na vašem počítači, například Windows XP Home.

Získání aktualizací: Chcete-li získat instalační soubory aktualizací, ze všeho nejdříve rozbalte archiv obsahující pcwPatchLoader 1.3.1 do libovolné složky a spusťte obsažený skript PCWPATCHLOADER.HTA. Potom u položky Hlavní složka pro umístění aktualizací stiskněte tlačítko >> a zadejte složku, do níž budete chtít stažené záplaty ukládat. Pokud právě používáte počítač vašich známých, není problém zadat složku umístěnou například na vyměnitelném disku USB, který jste si sami přinesli.

V dalším kroku se připojte k internetu a poté klepněte na tlačítko Zkontrolovat. Skript stáhne několik pomocných aplikací a zkontroluje přítomnost aktualizací ve vámi zadané složce. Pokud by se během instalace pomocných aplikací vyskytly problémy, zkuste je instalovat ručně poklepáním na odpovídající instalační soubory ve složce Tools. Chybějící aktualizace se následně zobrazí v okně Seznam aktualizací. Po stisku tlačítka Stáhnout se jednotlivé soubory aktualizací stáhnou do vámi definované hlavní složky pro umístění aktualizací.

Instalace aktualizací: V okamžiku, kdy máte staženy všechny aktualizace, zkopírujte skript včetně složky Tools třeba na vyměnitelný disk USB a připojte jej k vašemu počítači. Spusťte pcwPatchLoader a jako hlavní složku pro umístění aktualizací nastavte tu, která obsahuje všechny aktualizace. Poté stiskněte tlačítko Nainstalovat. Utilita zkontroluje přítomnost aktualizací na vašem počítači a ty, které nejsou v systému nainstalovány a nacházejí se ve zmíněné hlavní složce, automaticky nainstaluje. Po ukončení instalace restartujte počítač, připojte se k internetu a stáhněte případné chybějící aktualizace z internetové stránky www.windowsupdate.com. PcwPatchLoader bohužel nefunguje vždy bezchybně a různé konfigurace dvou počítačů mohou velmi snadno vést k tomu, že na tom vašem bude nutné doinstalovat aktualizaci, která u počítače vašich známých nebyla zapotřebí.

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows

Jan Povolný

C07P0005

Poprvé se setkáváme v novém roce 2007, v roce, který bude poznamenán nástupem nového operačního systému firmy Microsoft a ve kterém se snad rozlouskne politická situace v Česku (máme ovšem případně k dispozici i další roky). V roce, který začíná zimou s jarními teplotami a který nabádá potenciální čtenáře spíše k příjemným procházkám než k vysedávání nad oblíbeným časopisem. V roce, kde se obsahově promění i tipy a triky pro Windows, které mezi sebe pomalu pustí i Windows Vista, jež se v nejbližších měsících objeví na nově prodávaných PC a začne tak jejich expanze mezi domácí uživatele.

Dnes však ještě dodržíme klasické schéma z dřívějších let. Něco málo z Windows, poté pár kapek z MS Office a možná i nějaký ten trik. Hezký nový rok.

Tipy pro Windows

MS Reporting

(Windows XP) S každou novou verzí Windows přichází stále větší komfort ovládání a péče o uživatele jako takového. V uživatelském rozhraní Windows je tomu podřízeno téměř vše. Počínaje všudypřítomnou nápovědou a konče různými pomocníky a kouzelníky. S příchodem XP verzí se tato "péče" stala někdy až nepříjemnou. Například v případě odesílaných chybových hlášení.

Sídlo společnosti Microsoft je ve Spojených státech. Proto i některé prvky ve Windows jsou šité na míru americkému uživateli, pro kterého je například on-line připojení domácího počítače naprosto běžnou záležitostí. Tak je tomu i v případě odesílání chybových zpráv přes internet přímo Microsoftu tak, aby na ně mohl efektivně reagovat. Stane se tak vždy, když ukončíte libovolnou aplikaci nestandardním způsobem, případně ukončíte nestandardně samotný operační systém. Co je však dostupné pro Američana, může být velmi otravné pro českého uživatele, který ještě často domácím připojením nedisponuje. Potom jsou pro něj okna chybových zpráv spíše noční můrou než skutečnou podporou ze strany výrobce.

Naštěstí existuje ve Windows XP místo, kde lze tyto zprávy vyřadit z provozu. Dokonce velmi komfortně. Jděte do menu Start a zvolte Ovládací panely. Zde pokračujte poklepáním na ikonu Systém a v následném dialogu zvolte záložku Upřesnit. Zde poklepejte na tlačítko Zasílání zpráv o chybách, umístěné v dolní části dialogu. Objeví se malé okno s bohatými možnostmi nastavení. Jednak lze zprávy zcela zakázat, nebo můžete zvolit jejich zobrazení jen v případě pádu operačního systému, nikoliv aplikací. Pomocí tlačítka Zvolit programy lze dokonce vybrat i jednotlivé aplikace, u kterých bude odeslání chybové zprávy možné. Nic více, nic méně.

A zase příkazový řádek

(Windows XP) Tipů pro práci s příkazovým řádkem ve Windows XP jsme uveřejnili již několik. Přesto ještě zůstalo pár drobností, které stojí v našem seriálu za zmínku. Příkazový řádek je velmi užitečnou součástí Windows. Jednak v něm lze provozovat celkem úspěšně starší aplikace určené původně pro operační systém MS-DOS, jednak jej můžete používat pro spouštění programů na textovém základu nebo pro psaní skriptů.

Příkazový řádek spustíte standardně z menu Start - Programy - Příslušenství. Druhou možností je zadat příkaz cmd v dialogu Start Spustit. Pokud napíšete na řádku libovolný příkaz reprezentující aplikaci pro Windows (např. calc), bude spuštěn v samostatném okně. Existuje však mnoho dalších užitečných příkazů. Jejich seznam získáte příkazem help. Pro snadnější používání obsahuje příkazový řádek historii provedených úkonů. Prostým stiskem šipky "nahoru" budete tuto historii procházet. Stiskem šipky "vpravo" zase postupně vypíšete poslední zadaný příkaz.

Svoji funkci mají i funkční klávesy. F1 duplikuje funkci "pravé šipky", F7 vyvolá pop-up nabídku provedených příkazů, F8 duplikuje funkci "šipky nahoru" a F9 vám umožní vybrat rychle příkaz ze seznamu prostým zadáním jeho pořadového čísla (to zjistíte například stiskem zmíněné F7). Příkazem exit příkazový řádek opustíte (a vymažete tak i dosavadní historii).

Jestliže jste skutečně častým uživatelem příkazového řádku a používáte dokonce více oken najednou, můžete si tato okna libovolně pojmenovat. Existuje pro to příkaz title. Např. sekvence:

title ftp.linux.cz

nazve okno příslušným FTP serverem, který právě v tomto okně používáte. Jméno se přitom zobrazí i na liště s úlohami, snadno se pak zorientujete mezi více otevřenými okny pouhým pohledem na tuto lištu. Příkaz title lze stejně snadno použít i v úvodu nějakého skriptu nebo souboru BAT a pojmenovat tak příslušná okna ještě před provedením ostatních příkazů.

Poslední pomůckou pro časté uživatele příkazového řádku může být dvojice příkazů pushd a popd, známá z unixových operačních systémů. První z nich si dokáže něco zapamatovat a druhý se poté do paměti podívat. Jak to funguje v praxi? Pushd si dokáže zapamatovat cestu k místu (na pevném disku), kde se zrovna nacházíte, je to trochu obdoba domovského adresáře v Unixu, nicméně to může být kterýkoliv adresář. Jestliže se chcete například rychle vracet do složky c:\mojeskripty, jděte do této složky a napište:

pushd .

kde znak . (tečka) označuje lokální umístění (složky, ve které se právě nacházíte). Poté se z kteréhokoliv místa na disku dostanete právě na toto umístění (do této složky) prostým zadáním příkazu popd.

Virtuální tiskárny

(Windows XP) Tento tip by mohl být směle součástí rubriky o MS Office, ale nakonec jsme jej přece jen zařadili do Windows. Využít jej totiž můžete i v jiných aplikacích.

Představme si situaci, kdy pracujeme s několika dokumenty, které by se daly rozdělit podle tiskového výstupu do dvou skupin. V takovém případě jsme nuceni neustále měnit nastavení tiskárny, kvalitu tisku, rozlišení a podobně pro každou skupinu zvlášť. Tuto nepříjemnost lze obejít možností instalace několika naprosto shodných tiskáren, které se ale budou lišit jménem. K počítači budete mít připojenu tiskárnu pouze jednu, ale Windows si budou myslet, že jich máte několik, s různým nastavením filtrů. Vy si potom jen vyberete variantu pro konkrétní dokument bez nutnosti neustálých změn parametrů.

Předpokládejme, že máte ve Windows tiskárnu již instalovanou. Potřebujete k ní nyní přidat další, se stejnými ovladači. Jděte tedy do menu Start Nastavení Tiskárny a faxy a v levém menu vyberte položku Přidat tiskárnu. Nechte se vést kouzelníkem, který za vás tiskárnu nainstaluje s tím, že použijete naprosto stejná nastavení, jaká jste použili při instalaci první tiskárny. Nakonec zvolte pouze jiné jméno a vyberte, která tiskárna bude "defaultní", tedy bude ve výběru nabízená jako první.

Po dokončení instalace poklepejte na ikonu s novou tiskárnou pravým tlačítkem a zvolte položku Vlastnosti. Zde v přehledném dialogovém okně nastavte příslušné parametry. Totéž udělejte pro jinou skupinu dokumentů s druhou tiskárnou. Tiskárny si můžete pojmenovat podle toho, kterou skupinu dokumentů budou tisknout.

Nakonec spusťte například MS Word a pracujte na požadovaných dokumentech. Podle jejich typu potom v menu Soubor Tisk nastavte správnou tiskárnu a můžete vesele tisknout.

Barvy podle vašeho gusta

(Windows XP) Abychom se nevěnovali pouze Windows XP, ukážeme si teď poměrně snadný tip pro úpravu starších verzí Windows. To je sice nijak nezlepší ani nezrychlí, každopádně vám pak budou připadat přitažlivější. Editaci systémového registru se ale nevyhneme, proto připomínám před jakýmkoliv zásahem do této konfigurační databáze provedení nezbytné zálohy.

Přiznejme si, že každý si rád ve volné chvilce vloží na pozadí pracovní plochy hezký obrázek, případně si vylepší vzhled plochy sadou ikon ze seriálu Simpsonovi. Ovšem pomocí standardních oken nejde konfigurovat vše, někdy je nutné sáhnout po editaci systémového registru.

První, co každého napadne v souvislosti s definicí barevných palet, je dialog Nastavení obrazovky. Poklepejte pravým tlačítkem na pracovní plochu a zvolte Vlastnosti. Poté se přesuňte na záložku Vzhled a zde můžete libovolně měnit barevné schéma vašich Windows, ať už volbou nějakého přednastaveného schématu nebo výběrem barev pro jednotlivé objekty. Každopádně zde nenajdete úplně vše, změnit se toho dá podstatně více pomocí regeditu.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte regedit. Pokračujte až do klíče HKEY_CURRENT_USER Control Panel Colors. V tomto klíči po pravé straně najdete dlouhý seznam objektů, u každého z nich je nastavena jeho barva, která se skládá ze tří hodnot rozsahu 0 (černá) až 255 (bílá). Jedná se o klasickou paletu RGB (Red, Green, Blue), takže záleží na vás, jakou kombinaci zvolíte. Změňte barvu u objektů, které vás zajímají, a zavřete regedit. Restartujte.

Tipy pro MS Office

Datum stokrát jinak

(Excel 2003) Tento tip je určen spíše pro hravé uživatele, ale často se může hodit i při běžné kancelářské práci. Pohrajeme si totiž s časem a datem, resp. s jeho pravidly pro zobrazení v jednotlivých buňkách.

Je zcela běžné zapisovat do buněk informace o datu. Pokud je vepíšete, Excel sám pozná typ dat a pokud jej nepozná, můžete ho zvolit sami z kontextového menu. Stačí na příslušnou buňku poklepat pravým tlačítkem myši a zvolit Formát buňky. Standardní vzhled data je pak ve formátu den, měsíc a rok. Nyní si představte situaci, že byste rádi zobrazili místo celého data pouze měsíc, nebo jen den, nebo naopak jenom rok. Přitom byste ale dále chtěli mít v buňce celé datum a nikoliv jen tu součást, kterou chcete vidět. Pomocí jednoduchého triku to lze snadno zařídit. Mějme hypoteticky v buňce datum 1. 1. 2006. Poklepejte na buňku pravým tlačítkem a z kontextového menu vyberte položku Formát buňky. V ní pokračujte na záložku Číslo, kde definujete datový typ. Ze seznamu vyberte Vlastní a do kolonky Typ v pravé části dialogu zadejte příslušné znaky pro daná zobrazení. Jejich přehled vidíte v tabulce (k danému příkladu 1. 1. 2006).

Po zadání správného typu se v buňce zobrazí jen ta část data, kterou si zobrazit přejete. Při poklepání na buňku v ní však na stavovém řádku uvidíte stále celé zadané datum, tedy o něj nepřijdete. Podobné hrátky se zobrazením, i když v menší míře, lze provádět i s časem. Zkuste a uvidíte.

Více indentit z jednoho klienta

(Outlook 2003) Přestože Microsoft distribuuje jako součást Windows docela schopný e-mailový klient Outlook Express, stále více lidí používá takzvaný velký Outlook, jelikož obsahuje i další přidané funkce ve formě kalendáře nebo úkolníku. S rozvojem moderních mobilních telefonů a handheldů tato potřeba ještě roste. Uživatel Outlook Expressu však při přechodu na velký Outlook narazí na mnoho drobných rozdílů, které mu později komplikují navyklé postupy práce. O jednom z nich je právě tento tip.

Většina z nás používá své PC jako víceúčelový stroj. E-mailový klient obvykle stahuje poštu z více účtů najednou, jak pracovních, tak soukromých. Jak ale tuto poštu efektivně rozlišit? Je to možné například volbou adresy, ze které je e-mail odesílán. Příjemci je pak jasné, zda jde o pracovní nebo soukromou zprávu. Stačí disponovat více identitami reprezentovanými vaší poštovní adresou. V Outlook Expressu postačí vytvoření více účtů, z nichž některé vlastně poštu nestahují a poslouží jen pro definici jiné identity. Při tvorbě nové zprávy pak pouze zvolíte, z jakého účtu/identity se má tato odeslat.

Problém nastane s velkým Outlookem, kde vám více definovaných účtů bude k ničemu. V dialogu tvorby nové zprávy navíc zcela chybí kolonka Od, pomocí které jste v Expressu příslušnou identitu volili. Naštěstí je však k nalezení v jednom z roletových menu, které najdete právě v okně nově vytvářené zprávy.

Stiskněte tedy tlačítko Nový pro okno nové pošty a povšimněte si roletkového menu mezi řadou ikon s názvem Možnosti. V něm najdete přímo kolonku Od, po jejímž zvolení vám tato přibude i do okna s novou poštou. Paradoxní je, že si Outlook tuto volbu pamatuje a příště už nemusíte dělat vůbec nic. Schránku odesílatele ovšem opět nevybíráte standardním způsobem známým z OE, ale přímo z adresáře. Požadované adresy tedy musíte vložit právě tam.

Intertipy

S novým rokem 2007 máte před sebou i nový díl internetových tipů a triků. Tipů, které mají obecně zajištěnu čtenářskou komunitu právě tím, že vznikají v zimním období. Letošní zima však bohužel svědčí spíše příjemným procházkám v jinonickém revíru než sezení nad naším časopisem.

Rok 2007 bude hlavně rokem Windows Vista, které se již v korporátní verzi nějaký čas prodávají. Brzy se však dostanou i na standardně prodávaná domácí PC, a proto se i v našem seriálu pomalu začneme věnovat právě tipům pro tento operační systém. Dnes však říkáme posilvestrovské NE.

Windows Networking

http://www.windowsnetworking.com

Dnešní díl věnujeme hlavně tématu počítačových sítí, zejména pod Windows, a správě těchto sítí obecně. Výše uvedený odkaz směřuje na jeden z největších portálů zabývajících se právě sítěmi pod Windows. Část s tipy a triky se nachází pod odkazem Admin KnowledgeBase, kde najdete ve stromové struktuře něco kolem 3 000 tipů. Ty jsou přehledně tematicky seřazeny a určeny pro opravdu pokročilé uživatele. Obsahem tipů jsou převážně skripty nebo rady směřující do systémového registru. Najdete zde však i několik uživatelských tipů pro Windows XP a nově také Windows Vista. KnowledgeBase však představuje pouze zlomek informací tohoto portálu. Najdete zde i množství článků, tutoriálů, kde jste krok za krokem provedeni daným problémem, informací o síťovém hardwaru, tematické autorské blogy, odkazy na další stránky s podobným zaměřením a v neposlední řadě knihovnu užitečného softwaru, jehož instalaci se např. pod Windows 2003 serverem nevyhnete. Vše anglicky.

BeOS Tips

http://www.betips.net

Pro odlehčení jen malý odkaz na "jiné než Windows" tipy. Operační systém BeOS byl před časem velmi populární odnoží směšující vlastnosti dalších OS do jakéhosi velmi příjemného kompromisu. Často se používal i jako síťový server právě pro velmi dobrou podporu funkcí internetového serveru spjatou s bezkonkurenční uživatelskou příjemností, která např. Linuxu dlouho chyběla.

Výše uvedený odkaz směřuje na (pro uživatele BeOS) notoricky známý portál s obrovským množstvím tipů pro tento OS. Ty jsou samozřejmě tematicky rozdělené do mnoha kategorií, za všechny jmenujme např. Aplikace, Audio a video, Hardware, Sítě, Skriptování a další. V každé této kategorii již naleznete samotné tipy, které jsou převážně textové za občasného použití ilustračních obrázků. Z dalších služeb jmenujme možnost vložení vlastního tipu, integrovanou diskusní skupinu, nebo vše ostatní, co se jinam nevešlo (rubrika Etc.) Vše v angličtině.

Home Network Help

http://www.homenetworkhelp.info/index.php

Další velmi rozsáhlý portál věnující se výhradně poradenství v oblasti domácích počítačových sítí. Vše podstatné se odehrává v levém menu, kde najdete možnost vytvoření jakýchsi vlastních "castů" s informacemi. Mezi nejpodstatnější odkazy jistě patří webová fóra a Home Network Directory. V tomto adresáři najdete množství kategorií obsahujících samotné odkazy s tipy a triky. Odkazy často směřují mimo portál, to jim ale vůbec neubírá na atraktivitě. Najdete zde skutečně kategorie všemožného ražení, za všechny jmenujme Internet Security, Network Security, Wireless Information nebo Security Policies. Z dalších služeb stojí za zmínku formulář pro kladení otázek, články z oboru, vlastní sekce věnovaná bezpečnostním oznámením nebo nezbytný vyhledávač. Anglicky.

Mac Windows Server tips

http://www.macwindows.com/servtips.html

Opět zabrousíme do trochu jiné zóny, přesněji do implementace sítí se servery běžícími pod MacOS a Windows. Přesně té se totiž věnuje portál, který naleznete na výše uvedeném odkazu. Stránka je určena čistě technicky zaměřeným uživatelům a nenabízí takřka žádný komfort ani vybrané doplňkové služby. Najdete však na ní čisté tipy a triky extrahované do prostého textu, stránku tak snadno přelouskáte i v některém z textových prohlížečů. Nic více, nic méně, v angličtině.

Network Tips

http://www.onecomputerguy.com/net_tips.htm

Pro odlehčení opět stránka se síťovými tipy pro "obyčejné uživatele". Na poměrně jednoduchých textových stránkách autor nabídne prostý seznam odkazů na síťové tipy týkající se převážně Windows 98. Tipy i stránka jsou staršího data, nicméně pro uživatele Windows řady 9x mohou být právě kvůli katastrofální implementaci winsocku velmi prospěšné. Pokud tedy vládnete angličtinou a stále používáte tyto verze Windows, určitě výše uvedený odkaz navštivte.

Networking tips

http://www.petri.co.il/networking.htm

Stránky počítačového odborníka Daniela Petriho jsme v našem seriálu již navštívili. Jedná se o výborně zpracovaný portál s mnoha tipy a triky ze světa Windows, převážně však věnovaný právě networkingu jako takovému. Výše uvedený odkaz směřuje přímo do sekce s tipy pro síťování, které jsou zde uloženy ve formě seznamu odkazů, tedy netříděné. Naštěstí je však přítomen užitečný vyhledávač, který vám v orientaci výrazně pomůže. Další podstatné věci se dějí za pomoci levého menu, kde najdete rady z oblasti Active Directory, routingu, diskového managementu, bezpečnosti a mnoha dalších. Mezi doplňkové služby patří velké množství diskusních skupin a třeba sekce Off-topic, kde pro změnu nenajdete o sítích vůbec nic. Autoři si evidentně u svých vlastních koníčků od ICT rádi odpočinou. Graficky povedený anglicky zobrazující web.

About Windows Networking

http://compnetworking.about.com/od/windowsnetworking/Windows_Networking. htm

Na závěr navštívíme skutečně velmi povedený portál, nebo spíše jeho rozsáhlou součást věnující se opět síťování pod Windows. Na úvodní stránce je vám ihned servírováno několik kategorií s tipy, za všechny opět jmenujme sdílení souborů, Internet Explorer, FTP, MS IIS a mnoho dalších. V kategoriích poté naleznete samotné tipy a triky zpracované převážně textovou formou. Z doplňkových služeb nechybí nezbytný vyhledávač, nejpopulárnější tipy vám jsou poté k dispozici v jakémsi "top ten" v levém menu. Nechybí ani všudypřítomná diskusní fóra a mnoho dalších užitečných informací. V přehledné formě a anglicky.

§§§§§


MagicTweak

Karel Šredl

C07P0004

Vítám vás po měsíci u dalšího dílu seriálu Rychlokurz, v němž si posvítíme na vlastní operační systém a na možnosti jeho nastavení.

Přiznejme si, že samotná Windows příliš příležitostí a možností upravit je k obrazu svému nenabízejí. Proto vzniklo nepřeberné množství softwaru různých kvalit, umožňující nastavit v systému to či ono. Dnes vám představím jednoho typického představitele této skupiny, program, který v sobě skrývá hromadu voleb a možností stačí si jen vybrat. Navíc je (oproti většině ostatních) lokalizovaný do češtiny (přesněji řečeno lze češtinu doinstalovat). Takže se mu pojďme podívat na zoubek.

Instalace

Instalace je, jak se sluší a patří, jednoduchá a probíhá opět v podobě průvodce v několika krocích.

? Spusťte instalační EXE soubor a stiskněte Next >.

? Objeví se obrazovka se základními informacemi o programu (takzvané Read.me), Next >.

? Vyberte instalační adresář (můžete ponechat přednastavenou hodnotu), Next >.

? Vyberte umístění v menu Start (opět můžete ponechat tak, jak je). Stiskněte Next >.

? Nyní je vše připraveno k instalaci. Spusťte ji tlačítkem Next >.

? Proběhne velmi krátké kopírování souborů a nakonec celý instalační proces ukončete stisknutím Finish >.

Po instalaci se v nabídce Start objeví nová složka s názvem Magic Tweak a v ní, kromě jiného, bude i odkaz pro spuštění programu Magic Tweak. Neváhejte a spusťte ho.

Při prvním spuštění vás program vyzve k registraci. Zadejte následující údaje:

User Name: PC WORLD, Czech edition

Registration Code: F885D4VJ

Klikněte na tlačítko Register. Budete vyzváni, abyste program restartovali. Stisknutím OK se registrace ukončí a je na vás, abyste opět program spustili (Start > Programy > MagicTweak > MagicTweak).

Než se pustíme do práce, bude dobré nainstalovat češtinu. Spusťte soubor czech.exe. Pokud jste instalovali program jinam než do doporučeného adresáře, musíte nyní nastavit instalační adresář tlačítkem Browse. Instalaci češtiny spustíte kliknutím na Install.

Pokud jste se nikde nepřeklepli, tentokrát se před vámi objeví hlavní okno programu v celé své kráse a navíc v češtině.

Práce s programem

Jak vidíte, hlavní a vlastně jediné okno programu je rozděleno na dvě části. Vlevo je navigační část, kde si můžete vybrat, na jakou oblast systému se chcete zaměřit. Vpravo potom uvidíte jednotlivé volby, které je možné nastavit. Oblastí k nastavování je celkem 21, v každé z nich je průměrně asi 10 voleb, takže nám celkem vychází nějakých 210 možností ke změně (je to jen odhad nepočítal jsem je ). To už je opravdu pěkné číslo. Mne to však staví před problém popis všech možností nastavení se nám sem prostě nevejde. Pokusím se tedy v jednotlivých sekcích vybrat alespoň pár těch nejzajímavějších zbytek už budete muset objevit sami.

Ještě upozornění - některé úpravy se projeví okamžitě poté, co stisknete tlačítko Uložit volby..., avšak akce, které provádějí úpravu v registrech, vyžadují minimálně odhlášení a opětovné přihlášení, někdy i restart. Obecně se dá říci, že pokud se volby týkají aplikace, projeví se okamžitě, pokud mění nastavení prostředí aktuálního uživatele (změny v registrech), obvykle vyžadují nové přihlášení, pokud je změna na úrovni ovládání hardwaru či nějaká jiné systémové služby, je potřeba restart. Program bohužel na tuto skutečnost nijak neupozorňuje, proto se pokusím u jednotlivých voleb uvést, co je třeba udělat, aby se změny projevily (např. po restartu či po odhlášení).

Začneme tedy kategorií Základní funkce

Start Menu - nastavení pro úpravu vzhledu a obsahu vašeho menu . Všechny změny budou aktivní až po odhlášení. Z voleb jsem vybral:

? Skrýt položky ve "Start menu" - Zaškrtnutím skryjete položky jako například Můj počítač, Ovládací panely nebo Poslední dokumenty.

? Rychlost zobrazení menu - Nastaví rychlost, s jakou se budou objevovat položky podmenu.

? Použít klasické menu (XP) - Tato volba platí jen pro Windows XP. Těm z vás, kteří nemají rádi rozšířenou podobu menu Start, kterou přinesla Windows XP, dává tato volba možnost toto rozšíření vypnout a vrátit se ke starému dobrému jednoduchému menu známému z Windows NT nebo Windows 98.

? Zapnout rolování - "Start menu" Pokud v menu Start máte již mnoho položek, že už se vám nevejdou na obrazovku v jednom sloupci, existují dvě možnosti, jak je zobrazit. Buď se objeví ve dvou (a více) sloupcích, nebo (když zaškrtnete tuto volbu) budou jen v jednom sloupci a dole a nahoře se objeví šipky, jimiž můžete v seznamu rolovat.

Vymazat historii - Tato volba je zde pro zachování vašeho soukromí. Když zaškrtnete políčka v pravém okně a kliknete na Vyčistit vybrané položky, budou vymazány. Jak vás upozorní dialogové okno, některé z vybraných položek vyžadují restart, aby se změna projevila.

? Vymazat dokumenty při vypnutí PC - Zajímavá varianta, která způsobí, že při každém odhlašování budou vymazány položky v menu Start > Poslední dokumenty. Nezapomeňte potvrdit tlačítkem Uložit volby...

Systémové ikony - Pokud vás nebaví standardní ikony souborů, složek, disků atd., zde máte možnost je změnit. Je to jednoduché ze seznamu standardních ikon vyberte tu, kterou chcete nahradit, potom klikněte na Browse, najděte soubor s ikonami (ICO, EXE či DLL) a vyberte jednu z nich. Tlačítkem Otevřít pak ikonu nahradíte. Chcete-li ikonu vrátit do původního stavu, zvolte Default.

? Značka na ikoně - Náhrada překryvné ikonky pro zástupce.

Systémové složky- Zde máte úžasnou možnost změnit standardní umístění systémových složek. Pokud chcete mít například své dokumenty místo standardního C:\Documents and Settings\User\Documents na disku D:\User\Dokumenty, pak jednoduše najděte v seznamu položky My Documents, My Pictures a My Music a tlačítkem nastavte nové umístění. Uložte kliknutím na Uložit volby... Změna se projeví až po restartu. Pozor: v tomto případě doporučuji všechny soubory ve zdrojovém i cílovém adresáři zálohovat (nebo je dočasně přesunout jinam). Hrátky se systémovými složkami bývají velmi nebezpečné (před rokem jsem podobným způsobem přišel o 20 GB dat). Pokud zmíněný postup nebude fungovat (důvodem bude zřejmě nějaký bezpečnostní prvek Windows), můžete polohu vašich dokumentů změnit kliknutím pravým tlačítkem myši na ikonu Dokumenty na ploše, volbou Vlastnosti a v záložce Cíl můžete změnit adresář.

Přidat/Odebrat - Možnost upravit komponentu pro odinstalovávání programů Ovládací Panely > Přidat nebo odebrat programy. Můžete zde např. odstranit chybné položky, které tady někdy zbudou po "nepovedené" odinstalaci ( Vymazat).

Ikony složek - Když máte rádi místo standardních ikon složek jiné obrázky, zde můžete každému adresáři na vašem disku přiřadit vlastní ikonu. Postup je velmi podobný tomu, když jste měnili systémové ikony najděte adresář, tlačítkem Vyhledat najděte tu správnou ikonu a Otevřít pak nahrazení završí. Opět máte možnost změnu navrátit zpět tlačítkem Výchozí.

Volby sítě - Zajímavé volby pro optimalizaci síťového provozu. Obvykle je k takovému nastavování potřeba velmi hluboká znalost protokolu, ale vám stačí znát typ vašeho připojení. Nastavte ho do prvního seznamu Vyberte typ připojení na Internet. Možnosti jsou:

? Dial-Up Modem - připojení přes telefonní linku.

? xDSL or Cable Modem - ADSL nebo připojení pevnou linkou.

? T1 or Greater - pro šťastlivce, kteří jsou připojení přímo k páteřní infrastruktuře (pravda rychlost T1 je 1 544 kb/s, což mají i mnozí z vás na ADSL, ale použijte raději xDSL).

Nyní stačí kliknout na tlačítko Nastavit a program za vás sám nastaví ty nejvhodnější parametry. Nezapomeňte na Uložit volby... a poté na restart.

Info uživatele - Možnost změnit licenční informace. Jsou dostupné kliknutím pravým tlačítkem myši na Tento počítač > Vlastnosti v záložce Obecné sekce Počítač. Změny se zapíší okamžitě po kliknutí na Uložit volby...

Prostředí IE - Jednoduše změnit vzhled Internet Exploreru můžete právě zde: můžete pozměnit záhlaví, domácí stránku, ale také umístit obrázek pod ikony v záhlaví Internet Exploreru a ještě několik dalších základních akcí spojených s IE, Průzkumníkem a s Outlook Expresem.

Volby IE - Další volby ovlivňující chování Internet Exploreru.

? Zakázat volby z "Možnosti" IE - Dává možnost "vypnout" sekce v nastavení Internet Exploreru (Nástroje > Možnosti Internetu). Můžete skrýt celou záložku (např. záložku Obecné) nebo jen deaktivovat určitou sekci (například Domovská stránka deaktivuje danou část, kde se nastavuje domácí stránka).

? Zakázat položky rolet. menu IE - Zde máte možnost skrýt položky základního menu Internet Exploreru.

Aut. přihlášení - Šikovná možnost automatického přihlášení konkrétního uživatele při startu počítače. Stačí zaškrtnout možnost Povolit okno automatického přihlášení, vyplnit Registr. vlastník a Heslo, případně také doménu Název počítače a potvrdit stiskem Uložit volby... Od příštího startu Windows bude uživatel přímo přihlášen.

Kategorie Nástroje

Ovládací panely 1 - Možnost skrýt (či spustit) volby z Ovládacích panelů. Zaškrtnutím skryjete, označením řádku a stiskem tlačítka Spustit pak nastartujete.

Ovládací panely 2 - Zatímco minulá volba skrývá ikony v Ovládacích panelech, tato volba by měla deaktivovat konkrétní akce v nástrojích z Ovládacích panelů. Říkám "měla by", protože mě to nefungovalo. Snad budete mít více štěstí.

Zabezpečení - Další restrikce a skrývání systémových funkcí pro zvýšení bezpečnosti. Například můžete zakázat spuštění nástroje pro editaci registrů (Regedit.exe) nebo lze zakázat importovat údaje do registrů ze souborů s příponou reg (zakázat soubory reg) a mnoho dalšího. Opět je důležité použít tlačítko Uložit volby... a alespoň se odhlásit.

Po spuštění - Velmi šikovná záležitost kontrola toho, co se spouští po startu počítače. Věřte, že se tam toho časem nashromáždí zbytečně moc a zdržuje to nejen start, ale i vlastní práci systému. Takže projděte seznam a co určitě nepotřebujete, deaktivujte. Deaktivaci provedete jednoduše odškrtnutím položky a uložením pomocí ( Uložit volby...). Pokud si nejste jisti, zda položku můžete deaktivovat, nezbude vám než se poradit se zkušenějším kolegou či se podívat po radě na internetu.

Samozřejmě zde máte i možnost naopak nastavit spouštění programu při startu počítače, prostě klikněte na tlačítko Přidat, potom na , najděte aplikaci, potvrďte, pojmenujte (Název:) a uložte ( Uložit volby...).

Skrýt v menu "Start" - Zaškrtnutím položky zde skryjete zástupce z menu Start > Programy či z Oblíbených položek.

Skrýt složku - Název Skrýt složku je trochu zavádějící, neboť zde nejde primárně o skrytí adresáře, ale o změnu složky ve složku systémovou speciální. Pravdou je, že tím se rovněž skryje obsah této složky. Zde tedy můžete změnit běžný adresář na Ovládací Panely nebo například Koš. Sice jsem na žádné praktické využití nepřišel, ale je to spíše taková zajímavost.

Procesy - Zde získáme seznam spuštěných procesů a možnost proces násilně ukončit ( Zrušit aplikaci).

Omezení aplikací - Praktická funkce, jak zakázat uživateli spouštět určité programy. Přidejte program do seznamu tlačítkem Přidat a zaškrtněte volbu Nespouštět vybrané aplikace. Uložte nastavení, po restartu už by uživatel neměl být schopen program spustit objeví se hlášení systému Operace byla zrušena z důvodu omezení platných pro tento počítač. Obraťte se na správce systému. Například takto můžete zakázat Internet Explorer a nechat jen Firefox...

Kontextové menu - Možnost ovlivnit obsah kontextového menu (tedy menu, které se objeví po kliknutí pravým tlačítkem myši). Můžete položky nejen skrývat, ale i některé přidat (například takové Kopírovat do složky či Přesunout do složky je poměrně šikovné).

Vyčistit - Pokud máte harddisk přeplněný a chcete na něm udělat trochu místa, použijte tuto akci čistku. Dá vám možnost jednoduše vymazat soubory typů, které jsou označované za dočasné, ale obvykle nám v systému zůstanou dlouho. Označte disky, které chcete pročistit, zaškrtněte volbu Přesunout soubory do koše, pak stačí jek kliknout na Vyhledat. Objeví se seznam nalezených souborů. Zkontrolujte, zda se tam nedostal nějaký pro vás důležitý soubor (ten odškrtněte). Stiskem Zrušit vybrané soubory pošlete označené soubory do Koše.

? Další volby Proces vyhledání zbytečných souborů můžete ovlivnit nastavením několika voleb přístupných přes toto tlačítko. Například zde můžete označit některé složky, aby se neprohledávaly (já například věřím, že ve svém adresáři Dokumenty mám jen důležité soubory a tedy v něm nechci cokoli automaticky mazat).

Kategorie Nastavení programu

Nastavení - Základní volby platné pro celý program. Můžete zde například zapnout vizuálně zajímavou, ale nepraktickou funkci animace oken.

lOchrana heslem Mnohem praktičtější je aktivace ochrany přístupu k souboru. Zadejte 2x heslo a zaškrtněte Použít heslo pro Tweak Magic a Uložit volby... Od příště bude umožněno spustit tento program jen tomu, kdo bude znát heslo.

Vzhled - Dnes už patří ke standardu, že je možné měnit vzhled programu takzvanými "skiny". Ve standardní výbavě máte tři motivy, další jsou ke stažení na internetu na adrese www.magictweak.com/download.php.

Nápověda - Nápověda patří mezi ty chudé, ba až vyhublé části této aplikace. Nečekejte, že se z ní něco dozvíte.

O programu  Informace o Magic Tweak

Závěr

Dnes se vám dostává do rukou nástroj, který opět posune Windows blíže vašim představám a který vám umožní upravit i ty části systému, jež pro vás byly dříve neměnitelné.

URL:

hlavní: http://www.magictweak.com

jazyky: http://www.magictweak.com/downmt.php

skiny: http://www.magictweak.com/download.php

§§§§§

$$$$$


Software


Galerie pevných disků

Vladimír Vondráček

C07P0007

Ačkoliv se to většinou nezdá, vnitřek počítače je záležitost složitá a choulostivá. Dokud vše funguje jak má, necháváme většinou padat do elektroniky prach a věříme, že nový hardware přijde dřív, než odejde ten starý. Prozíravější uživatelé svá data pravidelně zálohují. Ale pouhá záloha dat většinou neobsahuje všechny ty užitečné speciality, které si během času instalovali, ani nevědí odkud. Řešením je v tomto případě obraz disku, jak stojí a leží. DiskImage k tomu poskytuje jednoduché rozhraní. Instalace do systému Windows je bezproblémová. Stejně jednoduchá je i práce s aplikací. Přehledné grafické rozhraní umožní vybrat diskovou jednotku, kterou chceme otisknout na jiné médium. Je samozřejmě jasné, že cílová složka musí mít dostatečnou kapacitu, aby pojala obsah zálohovaného disku. Protože pro vytvoření obrazu se používá komprese dat, nemusí být výsledek tak objemný jako zdrojová jednotka. Několika jednoduchými kliknutími myší se přeneseme do stadia, kdy je vytvořen a zapsán obraz disku. Pokud si chceme s tvořením obrazu pohrát, je možné zvolit kompresní algoritmus či použít heslo pro zabezpečení otisku.

Po získání tohoto obrazu, což je jeden soubor, s ním můžeme nakládat podle libosti. Nejčastěji asi najde místo na nějakém vhodném médiu, např. na DVD. Kdyby velikost obrazu přesahovala možnosti zálohovacího média, je možné jej rozdělit na patřičně veliké díly. Pokud následně dojde k nějakým potížím s hardwarem počítače nebo k softwarovým nepříjemnostem, není nikterak složité umístit obraz zpět na pevný disk počítače. Rozhraní pro tuto činnost je stejné jako pro tvorbu obrazu. Správná otázka na tomto místě zní: jak umístit soubor na havarovaný pevný disk, respektive na nový. Odpověď je v tomto případě prostá. Do mechaniky vložíme instalační CD produktu, které zároveň funguje jako bootovatelné médium systému Windows PE, z jehož rozhraní je možné obraz disku přesunout na zcela nový pevný disk (event. do celého nového počítače). Jaký vliv to ovšem bude mít na z obrazu pocházející operační systém, se lze jen dohadovat. Nicméně o svá data v žádném případě nepřijdete.

Ještě zajímavější je možnost připojit obraz jako další (virtuální) jednotku pevného disku. Lze pak pracovat s daty v obrazu jakoby lokálně, jen je nutné počítat s pomalejší odezvou díky kompresi této "jednotky". Pokud je zálohovací médium připojeno on-line, existuje několik dalších možností, mezi nimiž je asi nejzajímavější tvorba inkrementálních obrazů, tedy ukládat jen změny od posledního kompletního otisku.

DiskImage je velmi užitečný pomocník nejen pro zálohování, ale i pro "klonování" počítačů (pokud se např. instaluje větší množství hardwarově stejných stanic, je možné vytvořit obraz jedné a pak ho klonovat do dalších). Za vcelku rozumnou cenu tak lze získat poměrně užitečný a konkurenceschopný produkt.

O&O DiskImage 1.0

+ jednoduché rozhraní

+ možnost "mountovat" obrazy

K recenzi poskytla firma: O&O Software, http://www.oo-software.com

Cena: 49,95 USD

§§§§§


Elementární multimediální splynutí

Patrik Malina

C07P0008

Po několika letech a několika verzích programů, jež firma Adobe uvedla jako svou odpověď na tlak konkurence a na poptávku nové generace "elementárních" uživatelů, není důvod k pochybám: odlehčené verze obou programů si našly zástupy příznivců a výrobce dokázal v řadě ohledů dotáhnout projekt editorů pro méně náročné do podoby s vysokou užitnou hodnotou. I proto nebude tento článek výčtem možností, kterých je nepočítaně, ale spíše pozastavením nad některými z nich a hlavně nad celkovou koncepcí.

Adobe Photoshop Elements

Začneme od aplikace Photoshop Elements pro "digitální fotografy", nabízené již ve verzi 5.0. Prvním dobrým signálem je, že Adobe se při vývoji drží jistých výchozích myšlenek a neproměňuje program v něco, čím neměl a nemá být. Stále je tedy klíčovým prvkem velmi dobré uživatelské rozhraní a neméně důležitá je provázanost s všudypřítomnými prvky nápovědy a průvodci. K tomu je potřeba přičíst propracované "podsouvání" příslušných nástrojů uživateli podle situace, v níž se právě nachází.

Základním pohledem při organizaci snímků zůstává typická časová osa, ale samozřejmě je k dispozici i náhled adresářových struktur a dobře použitelný je i náhled dosud provedených "importních" dávek program si prostě pamatuje a rozlišuje všechna "vysypání" paměťových karet... Velmi pěkně je vyřešeno i ovládání náhledů (zvětšení, zmenšení) a další důležitý prvek přidávání "visaček" (tagů) pro účely třídění. Je nejen dobře ovladatelné, ale díky hierarchickému strukturování i dobře použitelné. Na druhou stranu aplikace stále neumožňuje plnou editaci doprovodných informací (EXIF, IPTC), i když podle nich dokáže velmi dobře vyhledávat.

Protože řada uživatelů po programu sáhne především kvůli úpravám, podívejme se na editor. K dispozici jsou dva režimy pro zjednodušenou práci a s plným rozhraním pro úpravy a kromě toho nechybí poměrně kvalitní filtr pro převod z formátů RAW. Možnost konverze s 16bitovou barevnou hloubkou je na první pohled příjemná, ovšem ve spojitosti s ní jsme brzy narazili na velké zklamání: ačkoliv některé úpravy (úrovně, filtry) jsou podporovány, řada dalších nikoliv. Nelze tak kombinovat 16bitové vrstvy, ale třeba ani použít klonovací razítko nebo srovnat šikmý horizont (!), což je trošku trapné.

Z možností úprav bezesporu stojí za pochvalu dialog pro rychlý převod obrázků do černobílé škály s paletou odstupňovaných náhledů, a dále především účinný mechanismus vrstev, případně vrstev úprav. Vynikající pomůckou pro tvůrčí povahy je galerie filtrů a velmi efektivně lze také využívat úpravy barevnosti, i při zachování dobré a přiměřeně jednoduché ovladatelnosti.

Součástí Photoshop Elements jsou samozřejmě i nástroje pro publikování a rozhodně nepatří k nejhorším. Ve srovnání s některými konkurenčními produkty je "rovnováha možností" posunuta spíše na stranu tvůrčího dotvoření. K dispozici jsou kolekce šablon pro náhledové karty, pohlednice či různá přání, a ačkoliv jich není zbytečně mnoho, můžete je zase dodatečně upravovat bez nutnosti používat jiný vektorový editor. Bohužel jsme se zde dočkali jednoho nepříjemného překvapení - program byl při načítání náhledů nepříjemně pomalý.

Adobe Premiere Elements

Druhým sourozencem jsou pak Adobe Premiere Elements, základní nástroj pro zpracování pořízených videozáznamů. I zde je předobrazem robustnější aplikace a i zde se především podařil hlavní záměr: zjednodušit jinak poměrně komplikovaný nástroj tak, aby jej mohli používat i začátečníci. I pro nepoučeného uživatele jsou již první kroky dobře zvladatelné stejně jako u Photoshop Elements je zde velmi dobře zpracován dialog pro získání zdrojových dat (z DVD, uloženého souboru, připojené kamery...) a bezprostředně navazující práce s jednotlivými klipy může rychle vést k použitelným výsledkům.

Snaha o co "nejinstantnější" provedení je patrná u řady dalších ovládacích prvků. Kupříkladu tvorba titulků a dalších grafických motivů je založena na záplavě šablon, jež jsou organizovány podle předpokládaného obsahového zaměření. Tvůrce "filmové tvorby" tak nemůže překvapit narození kamarádova dítěte ani požadavek rockové kapely na přípravu demosnímku. Poměrně přehledným a návodným způsobem jsou organizovány i efekty a různé formy transformace obrazu. Přesněji řečeno obrazu a zvuku, neboť jsou zde i efekty pro zvukové stopy. I ve Photoshop Elements je patrné, že Adobe časové osy umí, v Premiere Elements je tento pro střih životně důležitý nástroj proveden velmi dobře. Uživatel dostane velmi intuitivní přístup ke třem "videostopám" a také k celkem pěti stopám pro záznam zvuku, základní ovládání je velmi snadné.

Velmi záhy rovněž zjistíte, že za výstupní "formát" a médium zároveň je prostě a jednoduše považováno DVD. Práci se zdrojovými daty tak lze provádět v surovém režimu filmové editace, po přepnutí do režimu tvorby DVD nastupuje především vkládání ovládacích obrazovek a příslušných ovládacích prvků. Vše opět, jak jinak, snadno použitelné a rychle pochopitelné. Drobnou nepříjemností byla pouze neschopnost programu nalézt připojenou mechaniku pro vypalování DVD. Ovšem ani v případě, že potřebujete jiný výstupní formát, není důvod k obavám: nabízí se třeba tradiční QuickTime nebo moderní Windows Media. Navíc v exportním průvodci naleznete pro případ uložení na web doporučená nastavení pro optimalizaci velikosti výsledných souborů. Jinými slovy, hvězdou na YouTube se můžete stát nesnesitelně snadno!

Na závěr uveďme, že prodej obou produktů Elements v jednom balíku není jen obchodním tahem či samoúčelným krokem. Adobe se snaží prostřednictvím funkcí obou programů napomoci jakési konvergenci sestavováním fotografií do jakoby dynamických videoprezentací postupně dochází k setření rozdílu a čistě technicky lze mezi oběma programy plynule přecházet a pokračovat v práci tam, kde se video změnilo ve fotografii či naopak. Zohledníme-li možnosti, je navíc příjemným parametrem i cena.

Adobe Photoshop Elements 5.0

Adobe Premiere Elements 3.0

+ ergonomie ovládání

+ dobře použitelné funkce

+ vzájemná spolupráce programů

+ kvalitní import zdrojových dat

- pomalejší instalace

- místy poměrně pomalý běh

K recenzi poskytla společnost: Adobe Systems, s. r. o.

http://www.adobe.cz

Cena: 4 000 Kč (bez DPH)

§§§§§


Zálohování dat trochu jinak

Jan Povolný

C07P0006

Paragon Software Group patří již mnoho let mezi nejúspěšnější firmy v oblasti správy pevného disku. Do jejího portfolia patří utility pro práci s diskovými oddíly, utility pro nízkoúrovňovou editaci těchto dat a rovněž pro jejich zálohování. Jednotlivé schopnosti těchto produktů se navzájem prolínají a nejinak je tomu i u Drive Backupu, jež obsahuje jako jakousi přidanou hodnotu některé schopnosti svých bratrů a sester.

Instalace produktu probíhá zcela podle předpokladů, na závěr je nutný restart celého systému kvůli zavedení potřebných knihoven. Podstatou zálohování v Drive Backupu není prosté kopírování dat do souboru (jak to dělá například MS Backup), ale vytváření přesných obrazů celých diskových jednotek nebo diskových oddílů. Jakkoliv to vypadá zbytečně těžkopádně, výsledek je překvapivě dobrý a použitelný. Ovládání programu je integrováno do centra, které funguje zároveň jako integrovaný webový prohlížeč on-line nápovědy. Horní část patří panelu ikon s nejpoužívanějšími úkony, v levém menu pak získáte přístup k jednotlivým průvodcům, přehledně rozděleným do tří základních sekcí.

Backup & Restore obsahuje integrované nástroje pro samotné zálohování a obnovu dat. Průvodci dokáží zálohovat jak celý disk, tak i jednotlivé oddíly, data se přirozeně komprimují podle požadavků uživatele. Výsledné zálohy lze chránit heslem a uložit na přenosná média nebo vypálit na CD/DVD. Zálohování probíhá v reálném čase bez nutnosti restartu, lze jej ale i volitelně naplánovat. Třešničkou na dortu je možnost vytváření rozdílových záloh, kdy postupně k základnímu souboru přibalujete pouze jeho změny jako další, ale podstatně menší soubory. Pro ukládání záloh lze použít i zvláštní skrytý oddíl pevného disku, z něhož je poté můžete získat např. pomocí bootovacího CD i bez funkčního operačního systému. Samostatnou kapitolou jsou v Drive Backupu úlohy pro kopírování disku. K dispozici máte průvodce kopírováním jednotlivých oddílů nebo celých diskových jednotek. Kopírování lze dokonce i opakovaně naplánovat. V poslední sekci pak najdete výše zmíněnou "přidanou hodnotu" ve formě dalších utilit. Například zde snadno vytvoříte spouštěcí disk nebo CD pro obnovu dat ze záloh uložených na zvláštním diskovém oddílu. Nechybí ani možnost kontroly integrity existujících záložních souborů nebo jejich dočasné připojení ve formě virtuálních jednotek tak, abyste je mohli procházet a upravovat.

V roletovém menu Aplikace pak objevíte další funkce, jež nejsou dostupné na jiném místě. Nejzajímavější je integrovaný diskový editor, který dokáže zobrazit obsah jednotlivých sektorů pevného disku nebo oddílu. Diskové oddíly lze také formátovat, obnovit Master Boot Record (MBR), kontrolovat povrch disku nebo třeba označit oddíl jako aktivní a skrýt jej.

Paragon Drive Backup 8 je výborný a rychlý nástroj pro zálohování dat ve formě diskových obrazů. Ovládání je velmi přehledné a intuitivní, uživatel může (nebo nemusí) využít možnosti podrobnějšího nastavení jednotlivých kroků. Povedená je i všudypřítomná nápověda, pokročilé uživatele pak potěší existence přidaných utilit. Jedinou nevýhodou tak zůstává neexistující lokalizace.

Paragon Drive Backup 8

Personal Edition

+ intuitivní ovládání

+ přidané utility

+ průvodci

- chybějící lokalizace

K recenzi poskytla firma: Paragon Software Group

http://www.paragon-software.com

Cena: 49,95 USD

§§§§§


Překvapení od Code Gear

Miroslav Virius

C07P0009

V závěru roku 2006 představila firma Code Gear - dceřinná společnost Borlandu -  novou verzi JBuilderu, vývojového nástroje pro Javu. Přitom přichystala svým příznivcům překvapení: opustila své tradiční vývojové prostředí a postavila nový JBuilder nad volně dostupným prostředím Eclipse. Podívejme se ve stručnosti, jak ho vidí uživatel, který byl zvyklý na předchozí verze.

Edice

Borland JBuilder je v době, kdy tento článek píši - tedy v polovině prosince 2006 - dostupný v edicích Developer, Professional a Enterprise. Ve všech edicích najdeme prostředí Eclipse jako certifikovaný balík, spolu s nástrojem pro převod projektů z předchozích verzí a s nástrojem P2P pro týmovou spolupráci.

Edice Developer dále obsahuje nástroje pro tvorbu zdrojových diagramů (live source diagrams), podporu využívání návrhových vzorů a profiler Optimizeit for Eclipse. Součástí dodávky jsou i komponenty JDataStore vlastně samostatný databázový server. Spolu s touto edicí získáte i vývojářskou licenci databázového serveru Borland InterBase 2007 a nástroje pro vývoj aplikací využívajících RMI a JNI.

Edice Professional obsahuje navíc nástroje pro vývoj webových služeb, umožňuje vytvářet diagramy zdrojového kódu v UML a nabízí ještě nástroj Borland Optimizeit Code Coverage, jež je schopen zjistit, které řádky zdrojového kódu byly spuštěny (a testovány), a Borland Optimizeit Thread Debugger pro sledování interakcí vláken v programu. Umožňuje také vytvářet řadu diagramů v UML (ne ovšem všechny).

Nejsilnější edice Enterprise přináší mimo jiné možnost vizuálního modelování v UML, založenou na nástroji Borland Together, nástroje pro vizuální vývoj komponent Enterprise JavaBeans, webových služeb a další. Nástroj ProjectAssist pro týmový vývoj umožňuje mj. vytvořit nebo přizpůsobit různé druhy instalací. Najdeme tu také Borland Optimizeit Request Analyzer, nástroj pro sledování aktivit ODBC, EJB, JNDI a jiných protokolů. Současně získáte i instalaci JBuilderu 2006 (a samozřejmě i odpovídající licenci). Nechybí ani nástroje pro týmovou práci CVS a SVN.

Java, IDE a vizuální vývoj

JBuilder 2007 Enterprise obsahuje J2EE 5, přesněji JDK 1.5.0_09. Integrované vývojové prostředí (IDE) samozřejmě obsahuje editor se zvýrazňováním syntaxe, nástroje pro krokování zdrojového textu programu a další běžné nástroje. Najdeme zde i prostředky pro refaktorování, tedy vylepšování existujícího zdrojového kódu. Lze tak snadno přejmenovat metodu nebo jinou součást programu, metodu je možné i vyjmout, přemístit do jiné třídy, vyjmout nadtřídu, převést lokální proměnnou na datovou složku a mnohé další.

Vývoj aplikace s grafickým uživatelským rozhraním je přece jen složitější než tomu bylo v předchozí verzi. Nové IDE sice rovněž obsahuje vizuální návrhář, ale vkládanou komponentu musíme zadat v dialogovém okně (takže vlastně musíme přesně vědět, co chceme i když při vyhledávání lze použít zástupné znaky). Její vlastnosti pak lze editovat v jednom z podřízených oken IDE, které hraje roli inspektoru objektů, jak jsme ho znali v předchozí verzi.

Nápověda a dokumentace

Dodávka JBuilderu 2007 obsahuje samozřejmě rozsáhlou dokumentaci, ovšem řadu dalších zdrojů je třeba - jak je dnes obvyklé - hledat na webu. Novinkou je dynamická nápověda (dynamic help), která nabízí odkazy na témata související s aktuální činností. Většina nápovědy ovšem pomíjí to, co může pro uživatele neznalého prostředí Eclipse představovat největší problém jak s něčím začít. Jak vytvořit projekt nejběžnější aplikace, jak vložit do okna komponentu, jak vytvořit model v UML...

Požadavky

Minimální doporučená konfigurace počítače, na němž chceme JBuilder 2007 instalovat, je následující: 1 GB RAM minimum (doporučená hodnota je 1,5 GB RAM, pro edici Developer by mělo stačit 512 MB). Dále potřebujeme 0,7-1,2 GB volného diskového prostoru (nepočítaje v to dodatečný prostor pro instalaci). JBuilder je v současné době certifikován pouze pro Windows XP Professional. V době, kdy budete tento článek číst, budou ale už nejspíše hotové i certifikace pro další platformy. Procesor by měl být alespoň Intel Pentium 4/2,4 GHz nebo kompatibilní. Drobnosti jako mechanika DVD, monitor s rozlišením 1 024 x 768 pixelů a s nejméně 256 barvami nebo myš jsou pro současného vývojáře samozřejmostí. Poznamenejme, že JBuilder 2007 podporuje jak vývoj softwaru s otevřeným zdrojovým kódem (open source), tak i softwaru komerčního.

Dojem

JBuilder 2007 je nepochybně velice silný nástroj, i když vlastně jde jen o skupinu zásuvných modulů pro volně dostupné prostředí Eclipse. Ovšem pro uživatele může být přechod od IDE z minulých verzí k novému prostředí Eclipse šokem. Tradiční uspořádání je pryč. Je třeba zvyknout si na novou logiku nabídek, nová omezení, jiný tvar generovaného zdrojového kódu... Jde o radikální řez, těžko to nazývat jinak. Uživatelé Eclipse byli jednou z nejsilnějších, ne-li vůbec nejsilnější komunitou (nejen v rámci jazyka Java) a firma Code Gear se pokusila oslovit právě je, i za cenu toho, že opustí příznivce svého tradičního prostředí. Jen čas ukáže, zda se jim to podařilo.

Borland JBuilder 2007

+ cena

- radikální změna IDE

K recenzi poskytla společnost: Borland, s. r. o., http://www.borland.cz

Cena: 13 900 Kč (Developer), 23 900 Kč (Professional), 58 800 Kč (Enterprise)

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Ivan Štromer

C07P0001

Calendar Magic 16.4

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.stokepoges.plus.com

Calendar Magic je svým pojetím na softwarovém poli něčím výjimečným. Jeho název v překladu Kouzelný kalendář rozhodně není nadsázka. Až si jej nainstalujete a seznámíte se s ním, zjistíte, že zdaleka není jen pouhým kalendářem. Ukrývá v sobě spousty informací, zábavy a vzdělání. Je, jak o něm tvrdí jeho autoři, použitelný jak doma, tak v kanceláři.

Calendar Magic upoutá především svým nezvyklým vzhledem. Základní obrazovku programu tvoří 38 tlačítek, uspořádaných do dvou sloupců po deseti a dvou sloupců po devíti tlačítkách. Všechna tlačítka slouží ke spouštění samostatných funkcí a tomu odpovídají i jejich popisky. Některé tlačítko zobrazí informace v zobrazovacím okně pod tlačítky, většina však otevře nové okno, ve kterém lze provádět různá nastavení.

Základní funkcí programu Calendar Magic je kalendář. Pro práci s ním je vyhrazeno prvních 16 tlačítek. Kalendář je schopen zobrazit 23 kalendářních systémů. U všech kalendářů lze nastavit počáteční den týdne: sobota pro uživatele ze středního Východu, neděle pro Severní Ameriku a pondělí pro Evropu a ostatní svět (mezinárodní standard ISO 8601). Program umožňuje konverzi dat všech kalendářních systémů, jejich porovnání a synchronizaci. Kalendáře mohou být zobrazeny v rozsahu buď jednoho měsíce, nebo jednoho roku (12 měsíců najednou). K dispozici jsou i dva speciální kalendáře, jeden pro rok 1582 (začátek platnosti gregoriánského kalendáře) a druhý pro rok 1752, kdy přešla na gregoriánský kalendář Velká Británie. Calendar Magic poskytne také přehled státních svátků pro 270 zemí světa, přehled církevních svátků křesťanských, východoasijských, ortodoxních, hebrejských, islámských, buddhistických, hinduistických a čínských. Dozvíte se data olympijských her a mistrovství světa i Evropy v atletice, sdělí vám datum, na který připadne Nový rok v řadě zemí světa ve zvoleném roce, poskytne analýzu gregorianského 400letého cyklu, po kterém se tento kalendář znovu opakuje. Najdete zde data a časy rovnodenností, slunovratů a měsíčních fází pro období let 1582 až 3000, stejně tak i data zatmění slunce a měsíce až do roku 3000, časy východu a západu slunce a východu a západu měsíce pro určité datum do roku 2200 pro 8 000 míst na celém světě. Funkce This is your life vypíše podrobné informace o vašem životě z hlediska kalendářních údajů (den v týdnu, kdy jste se narodili, počet dnů, které jste dosud žili, vaše znamení zvěrokruhu, biorytmus, vaše "čínské znamení", datum vašeho narození v mnoha jiných kalendářích a další).

Calendar Magic nabízí dále měřič reakce, měření vzdálenosti mezi dvěma místy (městy) z 8 000 míst celého světa, konvertor měrných jednotek pro převod mezi 1 704 jednotkami v 82 různých kategoriích (délka, hmotnost, teplota, čas, rychlost, energie, síla, tlak, počítačové jednotky atd.), několik druhů kalkulaček (jednoduchá, vědecká, geometrická) pro hodnocení klíčových atributů (oblast, obvod, hlasitost, plocha atd) v různých 2D a 3D geometrických objektech a kalkulačku pro práci s faktoriály. Mezi kalkulačkami je zajímavá těhotenská kalkulačka, určená pro výpočet termínu porodu a jiných dat souvisejících s těhotenstvím.

Z ostatních funkcí lze jmenovat plánovací kalendář, stopky, budík s opakováním buzení a s možností nastavit až pět různých časů, záznam poznámek, evidence narozenin, svátků, výročí a různých událostí s možností aktualizací a připojení vizuálního a akustického upozornění na blížící se událost. Pokud k některému dni zapíšete určitou událost, budou se čísla těchto dnů v kalendáři zobrazovat červeně. Kliknete-li pak na takový "červený den", zobrazí se přehled událostí pro tento den.

Zajímá vás, který den v týdnu bylo 25. 1. 1960? A na které dny toto datum (25. 1.) připadlo v letech 1960 až 1970? Kolik hodin je právě teď v New Yorku? Chcete znát počet dnů mezi dvěma určitými daty? Ve kterých měsících určitého roku připadá na určitý den v týdnu určité datum? To všechno a ještě mnoho dalšího se můžete dozvědět z kouzelného kalendáře.

FontLook 3.7

Licence: shareware, 20 dolarů

Domovská stránka: http://www.galcott.com

Z dílny Glenna Alcotta vám dnes nabídnu dva zajímavé programy. Ten první potěší především uživatele, které zajímá, jaké fonty mají na svém počítači a zajímají je o nich veškeré podrobnosti. Program se jmenuje FontLook a obsahuje snad opravdu všechno, co je pro prohlížení a tisk fontů třeba. Pracovní plocha programu je rozdělena do šesti karet, záložek. Každá přináší buď podrobná zobrazení, nebo nastavení vybraného fontu. Při prvním spuštění program automaticky načte obsah složky Fonts, která je podsložkou systémové složky Windows, a zobrazí seznam fontů v první záložce Main. Seznam je řazený podle abecedy. V malém okénku vpravo se zobrazuje vybraný font v jeho přirozeném formátu, tedy tak, jak se bude zobrazovat v aplikacích. Chcete-li si font prohlédnout podrobně, přepněte na záložku Large Sample. Ve velkém okně si můžete zobrazení fontu upravovat podle potřeby: můžete si jej prohlédnout v libovolné velikosti (volba Size), jako tučný (volba Bold) či v kurzívě (volba Italic). Stejné možnosti umožňuje i okénko na záložce Main, prohlížení fontu je tam však omezeno malým prostorem. Zmíněná záložka také slouží k tisku vybraného fontu, FontLook zde k nastavení tisku poskytuje řadu specifických voleb (sekce Print Options). Přepnete-li se na záložku Font Map, spatříte vybraný font v tzv. tabulce znaků. Z ní se dozvíte, jaké znaky je vybraný font schopen zobrazit a jak budou vypadat. I tato záložka obsahuje volby Bold a Italic. Příjemné je zařazení záložky Show All Selected, která umožní zobrazit více fontů najednou, což je výhodné použít pro jejich vzájemné porovnání. Zvolené fonty je třeba předtím označit myší v seznamu na záložce Main. Zajímavá a v běžných prohlížečích fontů neobvyklá je záložka Edit Sample Text; ta umožňuje uživateli upravit některá textová zobrazení pro tiskové úlohy a změnit vzorový text pro prohlížecí okna programu. Poslední jmenovaná možnost je velice užitečná, neboť českému uživateli umožní zapsat text s diakritikou. V prohlížecích oknech pak ihned vidíte, jak se který font vypořádává s češtinou. To je důležité pro výběr fontu do českých textů. Poslední, šestá záložka Preview/Install slouží k instalaci nových fontů.

Directory Compare 2.1

Licence: shareware, 25 dolarů

Domovská stránka: http://www.galcott.com

Directory Compare od Glenn Alcott Software porovná obsah dvou složek, které vyberete, a pokud to potřebujete, obě složky vzájemně upraví tak, že budou obsahovat stejné soubory. Této funkci se říká synchronizace.

Program zobrazí obsah každé složky v samostatném okně, obě okna jsou orientována vedle sebe, což umožní snadné vizuální porovnání obsahu obou složek. Soubory se porovnávají jednak podle velikosti, jednak podle data a času jejich úpravy. Zjištěné rozdíly kvůli snadné orientaci rozliší barevně. Do procesu porovnávání se mohou volitelně zařadit také podsložky (volba Include subdirectories). Po levé straně každého názvu souboru najdete zatrhávací políčko. Každý soubor, který zatržítkem označíte, bude zařazen do procesu synchronizace. Při tomto označování mohou být výborným pomocníkem příkazy menu Selections. Každý příkaz označí všechny soubory vyhovující určité podmínce. Příkazy z tohoto menu je zvláště výhodné použít při rozsáhlých výpisech obou oken. Zjednoduší se tím jinak zdlouhavá a pracná operace označování souborů jednoho po druhém. Podobně je možné upravit i typ zobrazení obsahu složek obou oken. K tomu slouží rozbalovací políčko Sort by přímo nad oběma okny. Vybrat si lze z jedenácti typů zobrazení. Výborná je možnost nechat si v oknech zobrazit soubory podle výsledků porovnání (políčko Display Filter), tzn. mohou se zobrazit pouze soubory, které mají shodný název, nebo které mají naopak rozdílný název. Stejné volby se týkají starších a novějších souborů, velikosti, data a času úpravy. Můžete zobrazit pouze soubory určitého typu (políčko File Specifications), seznam souborů můžete řadit vzestupně i sestupně (volby Ascending a Descending). Stejně tak lze omezit počet zobrazených podsložek (políčko Levels).

Handy File Tool 1.03

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.heatsoft.com

Nainstalujte si Handy File Tool a zjistíte, že jste neudělali chybu. Handy File Tool firmy Heatsoft je totiž šikovný a rychlý správce souborů, vybavený užitečnými funkcemi. Je vhodný pro práci s velkým počtem souborů. Kromě standardních operací se soubory a složkami spočívá těžiště jeho práce ve třech funkcích: hledání souborů, nahrazování textu v souborech a hromadné přejmenování souborů. Jednotlivým funkcím je věnována samostatná záložka, to proto, že pro každou funkci je připravena spousta voleb, jimiž lze v širokém rozsahu definovat podmínky operace.

Pro standardní práci se soubory je určena záložka Browser. Pracovní plocha na této záložce má vzhled převzatý z Norton Commanderu (uspořádání do dvou oken), na spodní části plochy má prakticky stejnou lištu s tlačítky pro rychlý přístup k nejběžnějším příkazům pro práci se soubory. Podobně jako i jiní správci souborů, má i Handy File Tool speciální lištu pro rychlý přístup k diskům. Svým uspořádáním dovoluje Handy File Tool zpracovat soubory několika disků či adresářů současně, k tomu je vybaven vlastní schránkou pro soubory, nazvanou Basket. Záložka Finder obstarává hledání souborů. Pomocí pokročilých voleb můžete definovat podmínky pro vyhledání do nejmenších detailů. Výsledky jsou pak zobrazeny ve zvláštním okně této záložky (Search results). O záložce Replacer platí to samé, i zde najdete řadu voleb pro způsob nahrazení textu. Předností této funkce programu Handy File Tool je schopnost nahradit celé bloky a odstavce textu, navíc v několika složkách současně. Poslední záložka Renamer uzavírá plejádu "velkých" funkcí Handy File Toolu. Zde je možné provádět tzv. hromadná přejmenování souborů, která běžným způsobem nejsou proveditelná. K tomu je záložka vybavena volbami, jimiž se přesně definuje, co a v jakém rozsahu se má přejmenovat. I tato funkce umožní přejmenovat soubory v několika složkách současně.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


6 bezpečnostních balíků pod lupou

Arne Arnold

C07P0035

PC WORLD spolu s bezpečnostní laboratoří AV-Test otestoval šest balíků pro bezpečný pohyb po internetu. Výsledek: až na jeden nabízejí všechny programy dobré zabezpečení. Avšak ne každý software je stejně vhodný pro každého uživatele. V článku se dozvíte, co je předností kterého nástroje a kdo by ho měl používat. Programy vám představujeme v abecedním pořadí, všechny podrobnosti o testu dále najdete v připojené tabulce.

Chcete zajisté surfovat po internetu, aniž byste museli mít strach z virů, spamu apod. Nemusíte se ničeho obávat, pokud používáte efektivní bezpečnostní balík, který průběžně aktualizujete. Náš test vám prozradí, který program je pro koho vhodný. Nemusí to být ostatně vždy kupovaný software. Existují i bezplatné nástroje, které jsou při správné kombinaci s trochou know-how téměř stejně účinné.

Aktualizace jsou důležité

Bezpečnost má svoji cenu a u bezpečnostních balíků pro PC to platí dvojnásob. Pořizovací náklady se pohybují mezi 1 200 a 2 800 Kč. Po roce přicházejí na řadu poplatky za prodloužení licence, které bývají o něco nižší než původní pořizovací cena. Za to dostanete softwarový balík, který obsahuje antivirový modul, ochranu před spywarem a adwarem, firewall, filtr proti spamu/phishingu a doplňkové nástroje, jako je program blokující reklamu, program pro čištění registrů nebo funkce pro vypalování záchranných CD.

Balíky chrání váš počítač spolehlivě, pokud je stále aktualizujete. Tady se ukazuje druhá nevýhoda přinejmenším pro uživatele s analogovým modemem. U poloviny testovaných nástrojů bývají updaty k dispozici hned několikrát denně. U vítěze testu G-Data Internet Security 2007 si jich můžete stáhnout v průměru kolem 30 denně. To není problém, pokud máte širokopásmové připojení nebo vysokorychlostní internet, ale je to k vzteku pro všechny ostatní uživatele. Stahování mnoha aktualizací se však může vyplatit: programy pak chrání před novými viry rychleji než ty s méně častými aktualizacemi. Informace o tom, jak dlouho musíte čekat na ochranné signatury, najdete v tabulce s výsledky testu na straně 90.

Trendy nových verzí

Bezpečnostní výkon byl u testovaných nástrojů dobrý až velmi dobrý. Pouze software společnosti McAfee vykazoval během testování vážnější problémy. Ostatních pět programů se v tomto ohledu lišilo jen málo. U firewallových modulů jsme v bezpečnostních testech nezjistili vůbec žádné rozdíly.

Nová komunikace s uživatelem: Špatně nakonfigurovaný firewall představuje větší riziko než vůbec žádný. Aby si s programy věděli rady i nezkušení uživatelé, je jednoduchá a srozumitelná komunikace s uživatelem nutností. Výrobci bezpečnostních balíků to pochopili. V souladu s tímto požadavkem zjednodušily firmy Kaspersky, McAfee, Panda a Symantec (Norton) v nových verzích svých produktů obsluhu. Vítěz testu G-Data nabízel vyzrálé uživatelské rozhraní již v předchozí verzi. Nejvíce se nám ale líbila koncepce společnosti Symantec: tady se firewall snaží učinit co nejvíce rozhodnutí sám.

Pokud už musí uživatel zasahovat, jsou instrukce většinou srozumitelné. Chyby způsobené nezkušenou obsluhou jsou tak minimalizovány.

Nová servisní koncepce: Bezpečnostní software potřebuje stále nové a nové updaty. Neplatíte tak jen za samotný program, nýbrž také za službu vytváření nových updatů výrobcem. Trend míří směrem, abyste dostávali nejen updaty signatur, nýbrž také nové funkce nebo novou verzi programu bez dalších nákladů. Tuto službu poskytuje již delší dobu například BitDefender. Nyní se k němu přidává G-Data dokonce se zpětnou účinností: uživatelé verze 2006 si mohou stáhnout verzi 2007, aniž by za tu novější museli zaplatit. U balíku Symantec je nyní možné stahovat nové funkce bezplatně pomocí nástroje LiveUpdate.

Vítězové

První místo získal balík G-Data Internet Security 2007, který při bezpečnostních testech vykázal nejlepší výsledky a jehož obsluha je srozumitelná i pro začátečníky. Software je nově doplněn o několik užitečných funkcí, z nichž nás nejvíce oslovila funkce pro vypalování záchranných CD s aktuálními virovými signaturami. Bohužel software není lokalizován, a tak se mnozí potenciální uživatelé obrátí na dvojku testu - Symantec Norton Internet Security 2007. Na jeho skvělém hodnocení má zásluhu především schopnost tohoto nástroje rozhodovat v mnoha případech sám a neobtěžovat často uživatele. Ten, kdo si chce kontrolu nad děním ponechat, může automatiku vypnout a zasahovat do konfigurace dokonce více než v předchozí verzi. Balík Norton doporučujeme pro uživatele, kteří si to prostě chtějí užít.

Třetí místo patří produktu Kaspersky Internet Security 6.0. Tento software nás přesvědčil dobrým bezpečnostním výkonem a rychlou reakcí na nová ohrožení. Ovšem jeho konfigurační menu jsou poněkud komplikovaná.

Alternativy: také zdarma

Vyznáte se dobře ve svém PC, surfujete bez rizika a s přehledem? Pak můžete peníze za bezpečnostní balík ušetřit. Když svůj počítač správně nakonfigurujete, použijete několik freewarových nástrojů a zachováváte patřičnou opatrnost, můžete se chránit bezplatně. Důležité je, abyste nebyli přihlášeni jako správce (s administrátorskými právy). Potom má škůdce sotva možnost proniknout do systému.

Jako ochranný software použijte známý trojlístek antivirového programu, firewallu a antispywaru. Například programy Antivir PE Classic 7, Zone Alarm 6.5 Free a Ad-Aware 1.06 (ke stažení na adresách www.free-av.com, www.zonelabs.com a www.lavasoft.com, 12, 11 a 2,7 MB). Všechny tři běží pod Windows 2000 a XP, Antivir PE a Ad-Aware rovněž pod Windows 98/Me.

BitDefender Internet Security 10

Antivirový modul BitDefenderu odhalil všechny běžně rozšířené škůdce, u Zoo virů to bylo 96,51 %. Sice trochu zaostává za výkony těch nejlepších, ale zmíněný výsledek ještě není alarmující. Bod k dobru: nástroj našel všech 23 škůdců ukrytých v archivech. U ostatních bezpečnostních testů byly výsledky většinou dobré, ale nikoliv špičkové. Software blokoval pouze 94 % phishingových e-mailů. Většina ostatních produktů v testu dosahovala 98 až 99 %.

Antivirový modul je velmi náročný na výkon počítače. Kopírování (viz tabulku) se zpomalilo o 240 %, což představovalo druhý nejhorší výsledek. Pokud má program projít všechny soubory, je to dokonce o 430 % nejhorší výsledek v testu. Skener prověřoval 760 MB dat rovněž nejdelší dobu, byl hotov po 105 sekundách. 11 falešných poplachů pak představuje další špatnou zprávu. Také sebeochrana BitDefendru je podle našeho názoru nedostatečná.

Uživatelé musí při práci rozumět mnoha odborným pojmům a ovládání je určeno především profesionálům. Dokonce i pokročilí uživatelé se musejí s programem nejprve důkladně seznámit. Minus: některé popisy jsou vpravdě šifrované. Začátečníkům nemůžeme nástroj doporučit.

Dobrý nápad: Výrobce BitDefenderu integroval do balíku funkci záchranného CD na bázi Knoppixu. Avšak není zrovna uživatelsky přívětivá.

Závěr: BitDefender Internet Security 10 je vhodný pro technicky zkušené uživatele. Začátečníky odradí komplikovaná komunikace s uživatelem.

G-Data Internet Security 2007

Balík Internet Security 2007 společnosti G-Data nabízí velmi dobré zabezpečení, užitečné funkce a přístupnou komunikaci s uživatelem. Ani cena není příliš vysoká: 1 290 Kč za krabicové balení a 1 150 Kč za stažení.

V bezpečnostních testech obstál nástroj na výtečnou. Našel všechny běžně rozšířené viry (ITW viry) a odhalil 99,95 % Zoo virů. Jde o skvělý výsledek, protože těchto nikoliv běžně rozšířených škůdců jsme v testu použili zhruba 290 000 exemplářů. Rovněž v ostatních bezpečnostních zkouškách nás program přesvědčil: blokoval 98 % spamových a phishingových e-mailů a našel 99,7 % adwarových/spywarových souborů. Velmi dobrá byla také jeho rychlá reakce na nové viry. Do 1 až 2 hodin dodal výrobce signatury, které chránily PC před novými škůdci. Za tyto velmi dobré hodnoty platí program vysokými nároky na výkon systému. Kopírování 760 MB dat mu při standardních nastaveních trvalo o 380 % déle. To je nejhorší výsledek v testu. Když jsme zvolili důkladnější možnost Skenovat všechny soubory, hodnota vzrostla na 410 %. Pouze BitDefender byl po této stránce ještě o něco horší. Skener G-Data potřeboval pro standardní kontrolu dat 83 sekund. Ovšem program často hlásil falešné poplachy, konkrétně jich bylo celkem 22.

Bootovatelné záchranné CD balíku G-Data nastavuje stejně jako v předchozí verzi laťku pro antivirový záchranný systém vysoko. Verze 2007 nabízí k známému textovému režimu alternativně i CD s nouzovým systémem na bázi Knoppixu s komfortní komunikací s uživatelem včetně aktuálních signatur.

Jasně členěná komunikace s uživatelem se nám líbila. Je vhodná pro začátečníky a nezdržuje profesionály příliš rozsáhlými menu.

Updaty programu: Současní uživatelé softwaru G-Data s licencí pro aktualizace signatur si mohou novou verzi bezplatně stáhnout. Přechod na novou verzi se vyplatí, protože lépe funguje detekce adwaru a spywaru.

Naše kritika: Software G-Data Internet Security 2007 je velmi náročný na výkon počítače. Kromě toho komplikuje život uživatelům s modemem v průměru je k dispozici 30 aktualizací denně. Proto je rychlé internetové připojení naléhavou nutností.

Závěr: G-Data Internet Security doporučujeme pro uživatele, kteří si přejí velmi dobrý bezpečnostní výkon při dobré obslužnosti.

Kaspersky Internet Security 6.0

Dobrou ochranu před nebezpečím z internetu poskytuje Kaspersky Internet Security 6.0. Možnosti konfigurace jsou bohaté, ale pro začátečníky příliš komplikované.

Po bezpečnostní stránce vyšel nástroj z testu dobře: našel všechny ITW viry a 98,86 % Zoo virů. Phishingové e-maily blokoval v 99 % všech případů, spam z 95 %. Ovšem výsledek by měl být lepší u adwarových a spywarových paketů: hodnota 75,6 % je příliš nízká. Při standardních nastaveních se při kontrole dat zpomalilo kopírování o 110 %. To svědčí o solidní rychlosti práce programu. 48 sekund stačilo aplikaci ke skenování 760 MB dat, což je rovněž potěšující fakt. Na nové viry reagoval Kaspersky velmi rychle. Do 1 až 2 hodin byly k dispozici nové signatury. Zato se muselo stahovat velmi mnoho aktualizací. Sebeochrana programu je však podle našeho názoru nedostatečná.

Hlavní okno balíku je strukturováno přehledně a smysluplně. Jestliže však vyvoláte konfigurační menu, situace se radikálně mění a uživatelé se s ním musejí nějakou dobu seznamovat.

Pomocí softwaru Kaspersky Internet Security 6.0 lze vytvořit záchranné CD s aktuálními signaturami. Ovšem funkce je natolik komplikovaná, že jsme za ni nepřidělili žádné body.

Závěr: Kaspersky Internet Security doporučujeme pro technicky zdatné uživatele, kteří potřebují rychlou ochranu před novými viry.

McAfee Internet Security Suite 2007

Balík společnosti McAfee neuspěl při hledání běžně známých virů a podal slabý výkon i u run-time komprimovaných programů. Nástroj přehlédl sice jen jednoho škůdce ze seznamu ITW virů, ale tyto viry by měly být každému výrobci bezpečnostního softwaru známé. Kvůli tomuto selhání jsme bezpečnostní výkon ohodnotili známkou 3. Kromě toho je detekce jen 7 % škodlivého kódu v run-time komprimovaných programech velmi špatná.

Obsluha bezpečnostního balíku je přístupná i začátečníkům. Pokročilé uživatele a profesionály bude však zdržovat, protože se kvůli určitým činnostem musejí proklikat větším počtem menu.

Závěr: Balík McAfee Internet Security nás v bezpečnostním testu nepřesvědčil. Stinné stránky nelze vyvážit ani mnoha doplňkovými funkcemi.

Norton Internet Security 2007

Verze 2007 balíku Norton Internet Security je oděna v novém hávu a přichází s koncepcí samokonfigurace firewallu. V obou těchto bodech nás software plně přesvědčil. V bezpečnostních testech se pak umístil na druhém místě.

Schopnosti detekovat běžně rozšířené viry (100 %) a Zoo viry (99,04 %) nelze nic vytknout. Rovněž výsledky boje se spywarem (94,5 %), spamem (92 %) a phishingem (98 %) jsou v pořádku. Naše kritika se tak vztahuje na nedostatečnou podporu archivů. Viry, které jsou ukryty v archivech ACE, B2 a TBZ, najde nástroj teprve po jejich dekompresi. Kromě toho je doba reakce na nové viry (9 až 10 hodin) příliš dlouhá.

Nástroj je rychlý: Skenování našich testovaných souborů bylo ukončeno po 39 sekundách. Kontrola dat zpomalila kopírování pouze o 120 %. Oba ukazatele představují téměř špičkové hodnoty. Výkon firewallu byl bez chyb. Navíc se balík Symantecu z hlediska bezpečnosti může pochlubit také dobrou sebeochranou. Takovou nabízejí už jen G-Data a Panda.

Díky novému způsobu komunikace s uživatelem je obsluha balíku jednoduchá i pro začátečníky. Bezpečnostní produkty Nortonu dostávají při hodnocení ovládání dobré až velmi dobré známky již delší dobu. Proměna uživatelského prostředí ve verzi 2007 nijak softwaru neuškodila. Naopak: především začátečníci se teď mohou orientovat ještě snadněji. Ale i profesionálové mohou v rozšířených nastaveních přizpůsobit nástroj velmi přesně vlastním přáním. Verze 2007 nabízí navíc firewall, který má do značné míry schopnost samokonfigurace. Profesionálové mají možnost tuto funkci deaktivovat.

Co se nám nelíbí: Některé funkce se musejí stahovat dodatečně z internetu jako "Add-on Pack" o velikosti zhruba 13 MB. Jedná se o antispamový modul, program blokující reklamy, rodičovskou kontrolu a modul na ochranu dat. K dalším kritickým bodům patří dlouhá doba reakce na nové viry a absence dobrého záchranného CD.

Závěr: Norton Internet Security 2007 doporučujeme díky jednoduché obsluze všem začátečníkům. Rovněž uživatelé, kteří chtějí být svým bezpečnostním softwarem obtěžováni co nejméně, budou s Nortonem spokojeni.

Panda Internet Security 2007

Nástroj Panda Internet Security 2007 pracoval oslňující rychlostí, ale naše bezpečnostní testy odkryly jeho slabá místa. Antivirový modul sice našel všechny ITW viry, ale schopnost odhalit Zoo viry byla s 90,45 % v celém testu nejhorší. Vážnějším problémem je ovšem hubených 64 % v odhalování škodlivého kódu u run-time komprimovaných programů. Tady by měl být nástroj důkladnější. Na druhou stranu byl software překvapivě rychlý, a to pravděpodobně proto, že neprohledával všechny komprimované programy. Pro prozkoumání 760 MB dat potřeboval skener pouze 32 sekund. Kontrola dat zpomalila kopírování o 30 % - v obou případech se jedná o nejlepší hodnoty v testu.

Balík dále zabodoval dobře strukturovanou komunikací s uživatelem. Software na přání vypálí bootovatelné záchranné CD s aktuálními virovými signaturami.

Velmi dobrá funkce: V balíku Internet Security Suite je integrována také technologie TruPrevent. Nástroj analyzuje chování programů a blokuje je v případě nebezpečí.

Závěr: Software Panda Internet Security 2007 pracuje velmi rychle a má snadnou obsluhu, potýkal se však s problémy při bezpečnostních testech.7 0035/ZAJ o

Bezpečnostní balíky: Jak je testujeme

PC WORLD hodnotí bezpečnostní balíky v pěti kategoriích, které se v konečné známce odrážejí v tomto poměru:

Bezpečnost

Specialisté z bezpečnostní laboratoře AV-Test (www.av-test.de) testují nejprve výkon skeneru antivirového modulu v bezpečnostním balíku. Při skenování a kontrole dat musejí programy odhalit běžně rozšířené škůdce (ITW - "in the wild") v prostředí Windows XP (více informací získáte na www.wildlist.com). Skener se navíc musí pokusit najít kolem 290 000 exemplářů Zoo virů. To jsou z velké části škůdci, kteří se na PC nevyskytují vůbec nebo jen sporadicky. Nástroje musejí kromě toho hledat viry v několika typech archivů a v run-time komprimovaných programech a detekovat podezřelé OLE (Object Linking and Embedding) objekty v souborech Microsoft Office. Při skenování 20 000 nezavirovaných souborů musejí dále programy prokázat, že nevyhlašují falešné poplachy.

Poté specialisté podrobí antivirový modul rychlostnímu testu: Za tím účelem zkopírují sadu souborů s aktivovanou kontrolou dat, resp. bez ní. Program, který data kontroluje, pracuje jednou se standardními nastaveními a jednou s volbou Kontrolovat všechny soubory. Nakonec musí skener prověřit 760 MB podezřelých souborů.

Firewall: Při testování firewallu by nástroje měly zabránit všem pokusům o útok na počítač. Přitom nehraje žádnou roli, zda útoky přicházejí zvenčí nebo zevnitř. Kandidát musí detekovat backdoorové programy a zacházet s nimi podle pravidel. Sebeochrana musí být schopna zabránit manipulacím se seznamem pravidel a deaktivaci nástroje.

Antispyware: Při testování antispywaru musejí programy detekovat 9 225 instalačních souborů adwaru a spywaru a nahlásit je.

Antispam: Tady se specialisté zaměřují na ochranu před spamem a phishingem. Nástroje musejí sledovat poštovní schránku, do které bylo posláno 35 000 spamových a 1 000 phishingových e-mailů. Programy tyto e-maily musejí přesunout z příchozí pošty do samostatné složky pro spam nebo je označit jako spam jiným způsobem.

Funkce

K bezpečnostnímu balíku patří tyto moduly: antivirový modul, antispyware, firewall, antispam, antiphishing. Díky užitečným doplňkovým funkcím mohou programy nasbírat další kladné body.

Servis/podpora

V této části hodnotíme informace na webových stránkách výrobců. Naši antiviroví specialisté rovněž hodnotí, jak často výrobci pro své programy vydávají aktualizace. Kromě toho naši odborníci zkoumají, jak rychle výrobci reagují na nové viry.

Obsluha

Bezpečnostní software by měl umožňovat jednoduchou obsluhu i začátečníkovi. Přesto by profesionálové měli mít rychlý přístup k rozšířeným volbám pro přesnou konfiguraci.

Požadavky na systém

Balíky by neměly klást vysoké nároky na výkon systému.

§§§§§


Výměnné sítě v roce 2007

Vojtěch Bednář

C07P0032

P2P sítě představují svébytný, pro někoho dosti podivný svět. Na jedné straně se řadí k "podzemí" internetu, na straně druhé představují jednu z nejpoužívanějších aplikací a technologií. Co je potkalo v roce 2006 a co je čeká letos? Krátce řečeno, nejspíše pomalý rozvoj.

Výměnné systémy pro sdílení souborů na internetu jsou fenomén, který je velmi špatně uchopitelný i pro většinu odborníků v tomto oboru. Na jedné straně tvoří převážnou většinu jejich obsahu multimédia, která jsou zde, aniž by to jejich vlastníci dovolili a něco za to dostali, tedy "ilegálně". Na stranu druhou ale výměnné sítě představují nemalou část datového provozu na internetu a počet jejich uživatelů je snadno srovnatelný s počtem uživatelů nejvýznamnějších komunikačních služeb.

I když se správci informačních infrastruktur ve firmách a v organizacích obvykle snaží používání systémů pro sdílení obsahu zakázat, případně vykázat do mantinelů, které považují za rozumné, s popularitou výměnných systémů to evidentně nic nedělá. S tím, jak se stal vysokorychlostní internet dostupnou a zaplatitelnou službou pro prakticky každou domácnost, se používání P2P přesunuje z organizací a škol právě sem. Jakýkoliv pokus ISP o omezování těchto funkcí je přitom brán jako porušení základních vlastností nabízené služby. Včetně omezení typu FUP (Fair User Policy), na něž si již uživatelé zvykli a které má bránit síť poskytovatelů připojení před přetížením, případně kolapsem.

Zkrátka, ať se nám to líbí nebo ne, P2P i se svým "ilegálním" obsahem představují důležitou část současného internetu. Poskytovatelé obsahu, softwarové společnosti a multimediální koncerny mohou hovořit o tom, jak tyto technologie fungují jako základ zločinu, státní orgány se mohou tu a tam pokoušet zasáhnout vůči jejich nejaktivnějším uživatelům. Nicméně FSS byly, jsou a ještě nějakou dobu určitě budou faktem, který se v dohledné době rozhodně nechystá vstoupit do historie jako slepá větev vývoje k nemalé radosti uživatelů.

2006: změna organizace

Historicky prvním masově používaným nástrojem pro sdílení multimediálního obsahu byla síť Napster. Všechny ostatní prvotní FSS byly nějakým způsobem derivovány od tohoto prapředka. Když v roce 2001 došlo k odpojení Napsteru a následně dalších sítí, jako byla třeba Audiogalaxy, ukázalo se, že vzhledem k obsahu, který je na P2P nabízen a sdílen, není vhodné, aby byly tyto sítě spravovány firmami. Nicméně množství víceméně unifikovaných klientů vybízí k zobrazování reklamy, alternativně k jejich využití jiným způsobem. To ale nějakého provozovatele jako právnický subjekt vyžaduje. Někdo totiž musí reklamu fakturovat, někdo musí vykazovat zisk.

Firem, které měly na správu FSS systémů odvahu a žaludek, se až do loňského roku zachovalo několik. Meta Machine byla provozovatelem systému eDonkey (eD2K), Sharman Networks řídila svůj vlastní výměnný systém FastTrack s klientem KaZaa a několik dalších organizací vyvíjelo a nabízelo své produkty v podobě klientů stávajících sítí. FastTrack se ovšem dlouhodobě potýká s úbytkem uživatelů. Příčinou je především nechvalně proslulá bezpečnostní situace jeho klienta KaZaa, množství nekvalitního obsahu a v současnosti také praktická neexistence vyvíjeného a použitelného alternativního programu. Kromě toho se provozovatel nedávno zavázal urovnat všechny své spory s ochránci autorských práv a zavést extenzivní filtrování obsahu. Pro většinu uživatelů KaZaa se stala alternativou síť eD2K, tedy "elektronický osel".

Provozovatel tohoto systému, již zmiňovaní Meta Machine, během loňského roku skončil svou činnost v důsledku nátlaku ochránců autorských práv. Oznámení na jejich bývalém webu hovoří o tom, že provoz systému byl ukončen a oficiální klient již dále není nabízen. To ovšem vůbec neznamená, že by síť neexistovala. Naopak, dá se říct, že je ve velmi dobré kondici a její vytíženost je v poslední době víceméně konstantní, počet uživatelů se pohybuje nad hranicí dvou a půl milionu.

Podobně jako Meta Machine se "nelegálního" obsahu distribuovaného pomocí svého systému vzdal i Bram Cohen, autor v poslední době neobyčejně populárního BitTorrentu. Jeho dohoda se zábavním průmyslem měla zabránit dalšímu šíření filmů a multimédií pomocí BT. Jelikož je ale BitTorrent otevřená technologie, nezměnilo se, vyjma použitelnosti oficiální stránky www.bittorrent.com, vůbec nic.

Tyto projekty nebyly jedinými případy, kdy v loňském roce P2P systémy či aplikace na komerční či spíše na organizované bázi skončily. Několik dalších méně významných projektů rovněž oznámilo svůj konec nebo se zrušilo v tichosti. Další, dříve populární projekty, jako třeba univerzální P2P klient Shareaza či eMule, se zase výrazně dlouhou dobu nedočkaly žádné aktualizace, což ale neznamená, že by se jednalo o mrtvou záležitost nebo že by se svět P2P sítí řítil pod vlivem soudních sporů k záhubě. S největší pravděpodobností se pouze skutečně ukazuje, že "oficiální" a korporátně vyvíjené systémy a aplikace nejsou vhodné pro ten druh použití, který uživatelé FSS preferují. Tedy pro sdílení hudby, filmů, softwaru. Nakolik je takové používání vhodné, případně etické, je pochopitelně druhá věc.

Technický rozvoj

Vyklízení prostoru P2P organizacemi s sebou přináší nové problémy technického rozvoje těchto sítí. Pokud pomineme stárnoucí a jak již bylo popsáno, problematický či zanedbaný FastTrack, existuje několik globálně fungujících a kompaktních FSS. Prvním z nich je síť Gnutella a její "následovník" G2. Pak je zde eD2K s preferovaným klientem eMule, který spolupracuje také se systémem KAD (Kademila). Tato síť v současnosti tvoří de facto nástavbu systému eD2K, protože je na rozdíl od něj zcela decentralizovaná a umožňuje například dohledávat informace k souborům sdíleným pomocí eD2K za použití hashů užívaných touto sítí. KAD může být využita i jako řešení pro případ vysazení většího počtu eD2K serverů nebo pokud by se objevila hrozba, která by je dokázala intenzivně napadat. Kromě eMule se s ní setkáme také v derivovaných klientech jako je aMule a další. Faktem ovšem je, že KAD nemohou využívat, respektive jeho využití není efektivní pro všechny uživatele eMule. Nicméně využití a vytížení této sítě v poslední době stoupá.

Zcela mimo kontrolu původního autora je v současnosti systém BitTorrent, což je nejspíše poněkud v rozporu s nadějemi, které do dohody s ním vkládal zábavní průmysl. BT je v původní podobě založen na systému trackerů. Tracker musí běžet na serveru, nejčastěji webovém, a musí být veřejně dostupný. I když výpadek trackeru nemusí pro klienty znamenat absolutní rozpad sítě, podstatně zvyšuje pravděpodobnost, že se jim nepodaří stáhnout požadovaný obsah, a to je tedy zranitelné místo.

V poslední době se ovšem v sítích BT začíná masivně využívat novější specifikace, bez nutnosti pracovat s trackerem a s využitím distribuovaných tabulek (DHT). I když jednou z hlavních motivací této funkce je zvýšit efektivitu a snížit zatížení tracekru (který se stejně používá), jedním z účelů této technologie je i odstranění zranitelnosti sítě, jež spočívá v možnosti odpojit tracker. Funkce musí být podporovány klientem, který se pro stahování používá. Těchto klientů existuje poměrně veliké množství, nicméně u nejběžněji používaných aplikací jako je uTorrent podpora nechybí, a tak mohou jejich uživatelé mít z tohoto vylepšení prospěch. Ve vývoji jsou přitom další doplňky, které by měly distribuční systém BT rozšířit. Jejich prosazování do praxe však může být komplikované s ohledem na skutečnost, že BT je otevřená technologie a zavedení něčeho, co by přinášelo výrazně novou funkčnost, se neobejde bez podstatné ztráty kompatibility, případně bez dalších nepříjemných komplikací. Z tohoto důvodu bude takřka určitě zavádění nových vlastností do BitTorrent otázkou delšího časového obdobía také mnoha kontroverzí.

Propagace

BitTorrent je technologie přenosu dat. Na rozdíl od kompaktních P2P sítí neobsahuje funkci pro vyhledávání obsahu a každý požadovaný objekt musí být iniciován souborem (torrentem), fungujícím jako klíč. Tyto soubory musí být umístěny na nějakém veřejně dostupném médiu. V současnosti existují dva trendy jejich šíření a dá se očekávat, že oba budou do budoucna posilovat.

První možností je specializovaný web. Nejnavštěvovanějším je stará známá Mininova(.org) následovaná populárním zálivem pirátů (www. thepiratebay.org). Asi nejzajímavějším zdrojem, byť až na chvostu první pětky, je Isohunt, který funguje jako metavyhledávač, pracující napříč různými zdroji.

S novým rokem přišel ThePirateBay s novou metodou vyhledávání, založenou na analýze frekvence klíčových slov. Technologie "hledacího mraku" (Search Cloud) učinila hledání v tomto velmi známém serveru pohodlnějším a pro některé uživatele ho i urychlila. Již dříve však byla aplikována na některých dalších serverech. Ale zde se ocitla na jednom z nejpopulárnějších. Tím chceme ilustrovat, že svět BT se přes opuštění původního konceptu ze strany původního autora určitě nechystá být pouhou vzpomínkou. Celkový počet nabízených torrentů se pohybuje v řádu desítek milionů, množství aktivně fungujících distribučních systémů, které tak vznikají, není možné žádným způsobem přesně spočítat, nicméně se bude pohybovat v obdobných řádech. Jelikož weby s torrenty není možné umlčet (samy o sobě nic nelegálního nenabízejí), mohou si dovolit i přes útoky obránců autorských práv implementovat nové funkce a vylepšovat ty stávající.

Druhou možností distribuce torrentů je jejich umístění na jinou P2P síť, často eD2K. Tato možnost není tak efektivní jako hledání na webovém serveru, ale odstraňuje nutnost jeho použití a tedy i kontroly. Postupně se rozšiřuje, nicméně faktem je, že eD2K není na takové použití konstruován a nemá ho právě rád.

Nové technologie?

Oblast P2P, respektive FSS není ani zdaleka uzavřená. Přestože základní technologie jsou dány v podstatě fundamentálně, kdykoliv se mohou objevit nové, které tímto světem otřesou, a to jak v pozitivním, tak v negativním smyslu. Existují pokusy o výměnné systémy integrované do stávajících aplikací (AllPeers) i o znovuoživení kdysi novátorských technologií, které se zaprodaly jinému než svému původnímu významu (FastTrack). Pokusy o reimplementaci některého z existujících protokolů například v podobě aplikace Exeem se ukázaly jako neefektivní, nicméně se mohou opět objevit. Vzhledem k tomu, že u některých podstatných programů typu eMule, Shareaza či mTorrent došlo k relativnímu prodloužení času aktualizace, ale jejich popularita přitom neklesá, dá se očekávat, že již obsahují všechny uživateli požadované funkce v dostatečné kvalitě i stabilitě. V takovém případě ovšem bývá ten pravý čas pro změnu paradigmatu tedy pro příchod zcela nové technologie. Její podobu lze jen stěží odhadnout a tento časopis se nezabývá vědeckou fantazií.

Zákaz?

Představa, že by se ochráncům autorských práv podařilo v letošním roce nebo ve střednědobé perspektivě dosáhnout efektivně vynutitelného zákazu FSS ve větším měřítku, je naprosto iluzorní. Mnohé státy přistupují k významné regulaci DRM, které je základem naprosté většiny oficiálně fungujících obchodů s hudbou. Navíc počet každodenních uživatelů P2P vylučuje možnost jejich plošné kriminalizace a jednotlivé akce proti největším sdílečům nemají požadovaný účinek. Vydavatelé obsahu by se tak měli soustředit spíše na vymyšlení obchodního modelu, který umožní P2P sítě vyšachovat ze hry jinou než právní cestou - totiž cestou konkurence. Zkušenost a prozatímní vývoj ukazuje, že jinak než odbouráním DRM a zavedením paušálních plateb to nepůjde.

Vize

Kdybychom mohli očekávaný vývoj P2P v letošním roce nějak zhodnotit, byla by výsledkem slova: "pomalý rozvoj". Stávající technologie poskytují dostatečnou funkci i stabilitu, prostor veřejné sítě je dostatečně "zabydlen". Možnost příchodu zcela nového systému není vyloučena, nicméně výbuch supernovy se neočekává. Některé z technologií mohou být pozvolna vylepšovány, systém FastTrack se asi definitivně přestěhuje do světa VoIP telefonování. A filmy se budou stahovat dál.

Razie proti pirátům v Česku

Před koncem loňského roku informovala významná média, zejména pak TV Nova, o velké razii proti počítačovým pirátům - zjevně uživatelům P2P sítí na našem území. Tato informace překvapila i odborníky, zabývající se touto problematikou. Bylo zabaveno několik počítačů s obsahem nelegálního softwaru a s velkým množství multimédií, a to na severu Čech, v Kadani a v Klášterci nad Ohří. Bližší informace o tomto zásahu jsou na internetu k dispozici například zde: http://www.lupa.cz/clanky/v-cr-probiha-rozsahly-zatah-proti-uziva telum-p2p-siti/.

Policie prováděla domovní prohlídky na základě soudního rozhodnutí. Zajímavé na tom bylo, že tentokrát nebyli "postiženými" lidé, kteří by ve velkém distribuovali média s nelicencovaným obsahem, jako tomu bylo dříve, ale spíše "normální" uživatelé, kteří pouze ve větší míře sdíleli data, jež stahovali. Právě proto byla celá akce tak velkým překvapením.

Podle dostupných informací o této události dostali velcí poskytovatelé internetu v regionu soudní příkaz, na základě kterého museli poskytnout informace o svých uživatelích, respektive jejich IP adresách v říjnu 2006, nicméně samotné řízení, jež vedlo k jeho vydání, probíhalo od března 2005, tedy prakticky rok a půl. Jako původce celé události byla identifikována Česká protipirátská unie (ČPU, http://www.cpufilm.cz/), která se snaží vést kampaň hlavně proti prodeji nelegálních médií, avšak v tomto případě se zřejmě angažovala i jiným způsobem. V současné době (polovina ledna) není další osud celého případu znám.

Kdybychom měli tuto událost nějak komentovat, dá se přirovnat k zátahu na konzumenty marihuany mezi mládeží. Konopí je potenciálně nebezpečná a hlavně zakázaná látka. Specifické náčiní pro jeho kouření ale teenager koupí v každé trafice a zátah proti jednotlivcům nebo desítkám uživatelů nebude mít na jejich drtivou většinu žádný vliv, takže jestliže něco typické obláčky v hospodách a na diskotékách rozežene, je to spíše informování a výchova než represe.

Slovníček

?  P2P, Peer To Peer - označení pro komunikaci na bázi přímého propojení uživatelů (bez serveru).

?  FSS, File Sharing Systems - nástroje pro sdílení obsahu prostřednictvím P2P.

?  DRM, Digital Rights Management - nástroje pro správu přístupových práv k obsahu.

?  ISP - poskytovatel připojení k internetu.

?  FUP, Fair Use Policy - opatření aplikovaná ISP k omezení provozu své sítě.

§§§§§


Pár očí pro obrazovou komunikaci

Libor Vacata

C07P0028

Hlasová i obrazová komunikace mezi počítači se rozvíjí mílovými kroky. Jak takové telefonování po internetu funguje jsme podrobněji popsali v říjnovém vydání PC WORLDu, kde jste si také mohli vybrat z několika webkamer od předních firem v této oblasti Creative Labs a Logitech. Na trhu však pochopitelně naleznete celou řadu podobných produktů z dílen většiny významnějších výrobců počítačových periferií. V tomto čísle si tedy představíme dvě webové kamery od firmy Trust. Obě spadají do levnější kategorie těchto produktů, čemuž také odpovídá jejich specifikace a výkonnost. Spokojeni tedy tentokrát budou především méně nároční uživatelé, kteří se snaží uspořit každou korunku.

Trust WB-5500T

V podobě dražšího modelu WB-5500T představuje Trust vcelku solidní standard běžných webových kamer. Za přijatelnou cenu lehce převyšující tisíc korun získáte malé černé oko, v jehož útrobách se skrývá snímač s rozlišením

1,3 Mpx. Na horní straně přístroje se nachází tlačítko pro rychlé zachytávání fotografií, pozornost byste měli věnovat i okruží kolem vlastního snímače, jehož otáčením manuálně zaostřujete zobrazenou scénu. Závěrka pro soukromí ovšem chybí a bohužel nikde nenaleznete ani její softwarovou náhražku. Kamerku lze postavit na stůl nebo monitor a pomocí vyklápěcí packy také jednoduše připevnit na LCD panel.

V plném rozlišení 1 280 x 1 024 bodů lze pořizovat pouze fotografie, přičemž náhled scény sledujete s rychlostí 15 snímků za sekundu. Kvalita obrázků ničím nepřekvapuje a v podstatě odpovídá 1,3Mpx aparátům v mobilních telefonech. Zachytávání videa rychlostí 30 snímků za sekundu začíná až na rozlišení

640 x 480, které můžete podle potřeby snižovat na hodnoty 352 x 288, 320 x 240 nebo 176 x 144 bodů. Ani zde kvalita nevybočuje z průměru, potěší však ucházející rychlost reakcí v rozlišení 640 x 480, i když určité zpoždění zaznamenáte a s prudšími pohyby má kamera rovněž trochu problémy. V ovládacím menu produktu naleznete záložku s digitálním zoomem, zde je umístěna velmi zajímavá funkce inteligentního zaměřování obličeje. Ve srovnání s vyspělejšími konkurenty je sice tato funkce velmi jednoduchá, ale i tak potěší v podstatě se jedná o automatický zoom a jemné posouvání obrazu v přiblížení, aby váš obličej byl vždy na středu. Rychlejší pohyb však kamera nedokáže zaregistrovat.

Trust si dal opravdu záležet na kalibraci snímaného obrazu. V příslušné záložce ovládacího menu najdete množství nastavovacích lištiček pro regulaci jasu, kontrastu, gammy, ostrosti či saturace. Nechybí ani manuální vyvážení bílé, ačkoliv přístroj tuto funkci zvládá i automaticky. Potěší rovněž efekty převracení a zrcadlení obrazu, rychlé nastavení snímače pro světelné podmínky uvnitř místnosti či venku nebo také jednorázové prosvětlení obrazu (aktivace však rapidně sníží plynulost zobrazení). Kromě základního nastavení si můžete pohrát i s množstvím pokročilých efektů. Zobrazovanému videu tak lze přiřadit třeba starobylý nádech, zasadit jej za rozbité sklo, roztřást jej jako vodní hladinu, invertovat barvy nebo jej třeba převést do spektrálního znázornění, připomínajícího pohled vetřelce.

Několika statickými efekty můžete obohatit rovněž fotografie, které pak budou vypadat třeba jako pohlednice, zpráva v novinách, čtení pod lupou nebo zasněžený obrázek. Webkamera je určena především pro komunikaci na internetu, tudíž nechybí podpora Skypu, MSN Messengeru a dalších komunikačních programů. Výrobce rovněž přikládá na CD jednoduchý software pro zachytávání a následnou editaci videa.

Trust WB-3400T

Pro nenáročné uživatele připravil Trust velmi jednoduchý model WB-3400T. Tato webkamera pracuje s fotografiemi i videem v maximálním rozlišení 640 x 480 bodů, přičemž rychlost záznamu činí pouhých 17,5 snímku za sekundu. V tomto režimu je ovšem rychlost reakcí zoufale pomalá a sledování trhaného videa vás brzy znechutí. Bohužel příliš nepomůže ani snížení rozlišení na hodnoty 352 x 288, 320 x 240 či 160 x 120 bodů, které už běží v režimu 30 snímků za sekundu. Kvalita videa je tak spíše podprůměrná a snímky vás nijak neoslní mohou sloužit maximálně jako malé náhledy na internetových stránkách. Za cenu zhruba šesti set korun vám toho tedy kamera mnoho nenabídne.

Design přístroje je velmi podobný dražší variantě, proto vás nepřekvapí tlačítko na horní straně, sloužící k rychlému snímání fotografií, a otočné kolečko kolem snímače, jímž manuálně regulujete zaostření obrazu. Uchycení kamery je stejné jako u modelu WB-5500T, a tak ji postavíte nejen na stůl a monitor, ale uchytíte i na LCD panel. Na rozdíl od svého bratříčka však u této verze zcela chybí digitální zoom a tím také možnost nějakého inteligentního zaměřování obličeje. Potěší snad jen stejně obsáhlé možnosti nastavení zobrazeného videa, které tedy můžete přizpůsobit regulací jasu, kontrastu, saturace, gammy, vyvážením bíle, nastavením podmínek pro "indoor a outdoor" apod. Pokročilé efekty však chybí, a tak si musíte vystačit pouze s převracením a zrcadlením obrazu.

Model WB-3400T lze pochopitelně dobře využívat v komunikačních programech typu Skype či MSN Messenger, kde se nad zhoršenou kvalitou obrazu dají přimhouřit oči. Na přiloženém CD nechybí ani jednoduchý software pro zachytávání a editaci videa. Kamerku můžete koupit nejen samostatně, ale rovněž v o čtyři stovky dražším balení Chat & VoIP Pack CP-2300, které navíc obsahuje vcelku kvalitní a pohodlná sluchátka s mikrofonem.

Trust WB-5500T

+ efekty a nastavování kvality obrazu

+ zaměřování obličeje

+ cena

- manuální ostření

- chybí závěrka pro soukromí

Cena vč. DPH: 1 070 Kč

K testu zapůjčila firma: Trust,

http://www.trust.com

Trust WB-3400T

+ nastavování kvality obrazu

- pomalé reakce

- manuální ostření

- nemá digitální zoom

Cena včetně DPH: 640 Kč (1 070 Kč Chat&VoIP Pack)

K testu zapůjčila firma: Trust

http://www.trust.com

§§§§§


Čtyřbarevný headset

Libor Vacata

C07P0030

V zářijovém PC WORLDu jsme přinesli rozsáhlý test patnácti bezdrátových náhlavních souprav. Pochopitelně jsme nevyčerpali veškerou nabídku podobných produktů, která je na trhu k nalezení, a proto se nyní s vámi podělíme o dojmy z dalšího headsetu. Tentokrát se jedná o značku Belkin, s jejíž jménem si nejspíše řada z vás vybaví především různé síťové produkty a doplňky či příslušenství k MP3 přehrávačům. Belkin Bluetooth Headset F8T064 své značce ostudu nedělá a jistě všechny uživatele náhlavních souprav potěší.

Belkin u tohoto přístroje sází zejména na komplexnost a funkčnost. To znamená, že po zakoupení headsetu naleznete v balení všechno, co lze od podobného zařízení očekávat. Začněme například u tří nabíječek kromě klasického síťového adaptéru máte možnost nabíjet přístroj v autě nebo pomocí USB kabelu připojeného k počítači. Samotný přístroj u sebe můžete nosit rovněž hned třemi způsoby. Lze jej volně zastrčit do ucha jako špuntové sluchátko (balení obsahuje i náhradní molitanovou vycpávku), nebo jej zajistit za uchem odnímatelnou sponku, nechybí ani možnost připnout headset pomocí speciální úchytky na řetízek kolem krku. Uživatelé s citem pro eleganci designu nepochybně rovněž ocení možnost vyměňovat vnější krytku přístroje vedle standardního stříbrného provedení tak lze přístroj jednoduše přebarvit do modré, bílé či černé barvy.

Belkin Bluetooth Headset se s hmotností 10,6 g řadí mezi lehčí přístroje a na komfortu je tato skutečnost znát. Přístroj v uchu skoro necítíte a pokud k zajištění použijete přídavnou sponku, headset se ani při prudších pohybech hlavy nijak výrazně nehýbá a bezpečně drží na místě. Na přední straně zařízení se nachází jedno větší univerzální tlačítko pro ovládání hovorů včetně opakovaného i hlasitého vytáčení, pod ním pak dvojice tlačítek určených k regulaci hlasitosti. Toto řešení není úplně nejšťastnější, neboť při nahmatání požadovaného tlačítka musíte chvilku pátrat prsty po přístroji. Ani kvalita přenášeného signálu není stoprocentní, protože účastníci hovoru jakoby měli sklon k huhlání a scházely jim v hlase výšky. Udávaný dosah deset metrů je bohužel dosti nadnesený, proto očekávejte rušení signálu už po nějakých pěti metrech. Kapacita baterie v přístroji vystačí zhruba na čtyři hodiny hovoru.

Belkin Bluetooth Headset

+ tři různé nabíječky

+ komfortní design

+ cena

- nižší kvalita signálu

- menší dosah

Cena vč. DPH: 1 300 kč

K testu zapůjčila firma: Belkin,

http://www.belkin.cz

§§§§§


Domácí síť snadno a rychle!

Matěj Benčík

C07P0031

Snaha o využití stávajících elektrorozvodných sítí k přenosu datových informací není novinkou, má podobu od velkolepých plánů na jejich využití například k rozvodu internetu na rozsáhlém území až k střízlivým projektům řešení jednoduché sítě v domácnosti či malé kanceláři. Právě k tomuto poslednímu účelu je určen Easy Network Kit společnosti Trust, a jak jsme se přesvědčili, tvrzení v nadpisu v tomto případě rozhodně není nadnesené.

Obsahem kitu jsou dva adaptéry NW-7800, dva přípojné ethernetové kabely s koncovkami RJ-45, stručný manuál a CD s konfiguračními utilitami. Samotné adaptéry se na první pohled příliš neliší od běžných silových napájecích adaptérů, mají však o něco více světelných indikátorů, než je zvykem, a navíc i zásuvku konektoru RJ-45. Kromě indikátoru indikujícího přítomnost napájecího napětí detekují další dvě světelné diody existenci minimálně jednoho dalšího dosažitelného adaptéru připojeného do rozvodu a konečně připojení k síťovému portu PC nebo jiného síťového zařízení.

Instalace je nesmírně jednoduchá, stačí připojit počítače nebo jiné zařízení k zásuvce RJ-45 na adaptéru, zasunutému do síťové zásuvky a přenosová trasa je připravena. Nabízená přenosová rychlost 85 Mb/s se přitom blíží rychlosti běžného standardu (100 Mb/s ), používaného v současných metalických rozvodech.

Síťová konfigurace PC se nijak neliší od konfigurace pro propojení po běžném kabelu (předpokladem je použití TCP/IP protokolu). Při našem testování stačilo odpojit kabely klasického rozvodu a propojit příslušná zařízení prostřednictvím adaptérů NW-7800. Spojení bylo navázáno okamžitě a komunikace pokračovala bez jakýchkoli problémů. Pro optimální konfiguraci sítě sestavené pomocí adaptérů NW-7800 lze ovšem využít program Trust Easy Network Configuration Utiltity z přiloženého CD. Program umožňuje identifikovat všechny adaptéry dostupné v síti včetně jejich MAC adresy a vytvořit síť s vlastním názvem. Dále lze definovat zařízení, které do ní budou mít přístup, určit jejich hesla a přístupová práva. Diagnostická část je schopna poskytnout poměrně podrobné informace o připojených adaptérech a kromě jiného i změřit rychlost příslušné komunikace.

Jak jsme už uvedli výše, při testu jsme měli k dispozici dvojici adaptérů a spojení se povedlo "na první zapojení". Diagnostická utilita ukázala provoz plnou rychlosti 85 Mb/s - ovšem na vzdálenost několika málo metrů přes dvě zásuvky v jedné místnosti. Po přemístění do poněkud vzdálenějších zásuvek začalo spojení slábnout a přenosová rychlost klesla, ač diagnostická utilita ukazovala dosažitelnou rychlost 64 Mb/s. Jednoduchý test "pinknutím" naměřil odezvy mezi 2 až 40 milisekundami. Prakticky bez spojení jsme zůstali po připojení k zásuvkám napájeným sice z jedné fáze, ale přes různé jističe.

Celkový dojem byl tedy nakonec spíše rozpačitý - ocenit lze jistě jednoduchost instalace i konfigurační možnosti pro takto vytvořenou síť, poněkud méně už cenu 3 379 Kč za kit se dvěma NW-7800 (jeden kus NW-7800 přijde dokonce na 1 979 Kč).

Předpokladem úspěšného použití je připojení k jednomu zásuvkovému okruhu, což lze obvykle splnit v rámci jedné místnosti nebo patra, ovšem už ve vícepatrovém rodinném domku mohou nastat potíže. Předpokladem spolehlivé funkce je přitom dobrý stav příslušného síťového rozvodu, navíc bez větších přechodových odporů v použitých zásuvkách, což například pozůstatky éry "hliníku", přetrvávající zejména v klasických panelákových bytech, často nesplňují.

Jiný zápor, který sice není na závadu funkčnosti provozovaného datového spojení, představuje vydatné rušení příjmu AM rozhlasu, zejména na krátkých vlnách. Pro běžné posluchače tyto rozsahy sice nejsou zajímavé, fandy dálkového příjmu ovšem můžete řádně "vytočit"! Závažnou roli může v budoucnu sehrát rovněž připravované digitální vysílání na SV a KV rozsazích (tzv. DRM - Digital Radio Mondiale), úvahy na téma jeho citlivosti na rušení PLC (Power Line Communication) adaptéry jsou ovšem předčasné.

Trust Easy Network Kit

+ jednoduchá instalace

+ software

- cena

- nutné připojení k jednomu zásuvk. okruhu

Cena vč. DPH: 3 379 Kč (2x NW-7800), 1 979 Kč (1x NW-7800)

K testu zapůjčila firma: Trust,

http://www.trust.com

§§§§§


Jak vylepšit Firefox 2.0

Ramon Schwenk

C07P0034

Přechodem na verzi 2.0 získal internetový prohlížeč Firefox nové funkce a je rovněž stabilnější. V následujícím článku vám ukážeme, jak se dá tento open source vyhledávač ještě vylepšit.

K nejdůležitějším novinkám vyhledávače Firefox 2.0 patří ochrana proti phishingu, přehled zpráv, funkce doplňování při zadávání vyhledávacích údajů, nebo manažer, který znovu zobrazí naposled otevřené stránky v případě, že dojde k přerušení. Nehledě na četná technická vylepšení se ovšem na skrovném základním vybavení vyhledávače mnoho nezměnilo. To však není žádný problém: nové funkce se podobně jako u předchozích verzí dají přidat pomocí doplňkových (rozšiřujících) modulů, tzv. add-ons. Add-ons představují jakousi dolaďovací sadu Firefoxu. Pomocí nich si uživatelé mohou do vyhledávače integrovat přesně ty přídavné funkce, které opravdu potřebují, například blokování reklamy nebo poznámkový blok. Přednost tohoto přístupu spočívá v tom, že nadbytečné moduly nekladou žádné nároky na systémové zdroje a vyhledávač si - pokud to s add-ons nepřeženete - zachová malou velikost a vysokou rychlost. Pokud nějaký modul už nepotřebujete nebo používáte-li pro stejné úlohy jiné, alternativní řešení, rozšíření jednoduše odinstalujete.

Měli byste nicméně vědět, které přídavné moduly existují a kde je získáte. Abychom vám usnadnili hledání, seznámíme vás v následujících odstavcích s těmi nejzajímavějšími.

Firefox 2.0 naleznete aktuálně na našem CD či DVD. Dobrou tuzemskou stránkou nabízející rozšíření (add-ons) je například www.stahuj.cz. Pokud tam některá rozšíření nenaleznete, nejsnáze je stáhnete z webového serveru https://addons.mozilla.org. Většinu z níže popsaných prográmků jsme umístili rovněž na naše CD či DVD.

Adblock Plus 0.7.1.2

Blokuje reklamní spoty

Adblock Plus se stará o to, aby vás na stránkách Firefoxu neobtěžovala vtíravá reklama. Blokuje zobrazování reklamních nápisů a otravných multimediálních objektů (nezávisle na jejich URL), což výrazně zlepšuje čitelnost stránky. Kromě grafiky zamezuje tento software také flashovým animacím, pop-up skriptům a automatickému přesměrování na reklamní stránky. Díky dostupné on-line aktualizaci navíc Adblock Plus pravidelně obnovuje své seznamy známých reklamních serverů, které pak následně blokuje.

Download: http://adblockplus.org/de/

(204 KB)

All-in-One-Gestures 0.18

Umožňuje surfovat bez klávesnice

All-in-One-Gestures vám umožní surfovat pouze pomocí myši. Toho docílíte povely, jež vyvoláte stiskem pravého tlačítka myši a případně také pohybem myši. Když například myší pohnete doleva, znamená to "přejít o jednu stránku zpět," doprava zase "přejít na následující stránku", pohybem nahoru si otevřete nové okno. Všechny povely se pak zobrazí pohybem "dolů-doprava-dolů". Tato předdefinovaná "gesta" se dají v případě potřeby pozměnit a přizpůsobit požadavkům uživatele.

Download: http://perso.orange.fr/marc.

boullet/ext/extensions-en.html (97KB)

Autocopy 0.6.3

Kopíruje text z webových stránek

Autocopy doplněk prohlížeče Firefox vám při kopírování textů z webové stránky ušetří obvyklou proceduru přes položku menu Úpravy, Kopírovat nebo klávesovou zkratku Ctrl+C. Text se automaticky kopíruje do dočasného zásobníku, jakmile jste ho označili. Jakmile je přemístěn, začne vpravo dole na stavovém řádku Firefoxu krátce blikat symbol Autocopy. Tím, že pravým tlačítkem myši kliknete na tuto ikonu, otevřete menu, v němž mimo jiné najdete také další možnosti pro kopírování.

Download: http://autocopy.mozdev.org

(48 KB)

Customize Google 0.51

Optimalizuje dotazy Googlu

Ten, kdo používá Google jako vyhledávač, ušetří díky Customize Google spoustu času a také si ušetří nervy. Tento doplněk totiž zlepšuje vyhledávání tím, že brání zobrazování reklamy v googlovském seznamu výsledků vyhledávání a nezobrazí ani odkazy na jiné vyhledávače. Určité výsledky vyhledávání se navíc dají dále vyloučit - to ještě víc zvyšuje přehlednost. Při vyhledávání obrázků tento program ukazuje přímé odkazy ke stahování, čímž odstraňuje nutnost proklikávat se Googlem.

Download: http://www.customizegoogle.com (43 KB)

Fire FTP 0.94.4

Slouží pro transfer souborů

Při stahování větších souborů nebo při uploadování se dá s výhodou použít FTP (File Transfer Protocol). Ten, kdo nechce kvůli FTP spouštět samostatný program, by se měl poohlédnout po rozšíření pojmenovaném Fire FTP. Tento grafický klient ovládá běžné FTP funkce včetně nového spuštění přenosu poté, co došlo k jeho přerušení. Probíhající operace ukazuje Fire FTP v panelu nebo v samostatném okně.

Download: http://fireftp.mozdev.org

(104 KB)

IE Tab 1.1.1.4

Vkládá Internet Explorer

Při surfování někdy narazíte na stránky, které fungují dobře jen pod Internet Explorerem jde například o aktualizace Microsoftu. Díky popisovanému IE Tab budou fungovat i ve Firefoxu, neboť tento add-on do prohlížeče integruje Internet Explorer 6. Potom určíte, u kterých stránek se místo Firefoxu bude pro prezentaci používat IE. Pomocí kontextového menu můžete také na každé stránce přepnout do modu Internet Exploreru. Používáte-li IE Tab, dejte pozor na to, abyste si pravidelně instalovali bezpečnostní aktualizace pro IE.

Download: http://ietab.mozdev.org

(174 KB)

Noscript 1.1.4.3

Blokuje aktivní obsah

Za okna, jež se otevírají, aniž jste to požadovali, i za reklamu, která se vloudí do vašeho počítače zadními vrátky, může zpravidla JavaScript nebo flash. Noscript povoluje nebo naopak zakazuje na jednotlivých stránkách aktivaci obsahu tohoto typu. Je třeba, abyste zadali, pro která URL se skripty a flashe se smějí používat a pro která nikoli. Povolení udílíte buď trvale, nebo pouze dočasně. Pokud se při natahování stránky nějaké objekty zablokují, Noscript o tom informuje ve spodním okraji okna.

Download: http://www.noscript.net (125 KB)

Nuke Anything Enhanced 0.54

Odstraňuje ze stránek objekty

Vadí vám na webové stránce blikající animace? Nebo byste si chtěli stránku vytisknout bez určitého obrázku? Je to snadné: pomocí Nuke Anything Enhanced snadno odstraníte z dané stránky libovolný prvek. Po instalaci stačí pouze kliknout pravým tlačítkem myši a příkazem Remove this object (Odstranit tento objekt) z menu hned vše vyřídíte. Nebo příkazem Undo last Remove vrátíte chybnou operaci zpět. Původní stav stránky obnovíte jednoduše tak, že ji znovu necháte načíst.

Download: http://addons.mozilla.org/firefox/951/ (7 KB)

PDF Download 0.7.6

Zlepšuje práci s PDF

Firefox standardně otevírá každý PDF soubor přímo v aktuálním panelu. S pomocí rozšíření PDF Download ale po kliknutí na odkaz nejprve dostanete informaci o velikosti příslušného dokumentu a potom se můžete rozhodnout, zda si soubor stáhnete a uložíte na pevný disk, nebo zda ho otevřete v novém panelu. Kromě toho umí PDF Download zobrazit soubor PDF jako HTML. Což stačí, abyste si rychle vytvořili představu o obsahu dokumentu.

Download: https://www.pdfdownload.org (96 KB)

Quicknote 0.6.0.3

Ukládá poznámky

Tento nástroj rozšiřuje Firefox o poznámkový blok, do něhož si můžete poznamenávat krátké texty. Ty zapisujete buď do postranního políčka, nebo do přídavného panelu, a to nezávisle na tom, kterou stránku máte zrovna otevřenou. Ke zkopírování textu stačí, když ho vyberete do bloku a kliknutím na pravé tlačítko myši ho pak odešlete do Quicknote. Tím se URL navštívené stránky automaticky vloží na samý konec poznámky. Můžete přitom měnit velikost, barvu a název poznámky. Funkce Autosave navíc zajišťuje, že se žádný text neztratí.

Download: https://addons.mozilla.org/firefox/46/ (71 KB)

Radio DE Toolbar 1.0.1.24

Propojuje s webovými rádii

Ten, kdo při surfování rád poslouchá rádio, získá díky tomuto nástroji přístup zhruba ke stovce německých webových stanic. Stanici si vyberete přes vysunutelné pole, hlasitost upravíte pomocí posuvných regulátorů. Přídavná lišta zabere celou šířku okna. Díky tomuto nástroji budete mít přístup i k živému televiznímu vysílání, budete moci vyhledávat výrazy ve Wikipedii, prohledávat web nebo porovnávat ceny. Pokud se přehrávání nezdaří, jedním kliknutím na přehrávač se dostanete na místo, odkud si můžete stáhnout potřebný plug-in.

Download: www.radio-toolbar.de (113 KB)

RSS Ticker 1.8.9

Listuje zprávami

Rozšíření s názvem RSS Ticker ukazuje zprávy prostřednictvím dynamických panelů, a to jako běžící text. Tak vás Firefox při surfování udržuje v obraze o aktuálních zprávách a hlášeních, jež se objevují prostřednictvím RSS na vašich oblíbených informačních serverech. Text zobrazovaných zpráv běží zleva doprava v dolní liště pod panelem prohlížeče. Přesun kurzoru myši na "plující" zprávu zobrazí okno s názvem a upoutávkou, po kliknutí se pak zpráva zobrazí v aktuálním panelu.

Download: https://addons.mozilla.org/firefox/2325/ (56 KB)

Scrapbook 1.2.0.6

Archivuje webové stránky

Díky Scrapbooku můžete webové stránky včetně obrázků ukládat do textového archivu. Za tím účelem vytvoří add-on postranní lištu s možností zakládat složky. Pokud jste našli zajímavou webovou stránku, jednoduše si buď přetáhněte URL z adresové řádky, nebo použijte klávesovou zkratku Ctrl+Alt+L. Firefox pak uloží stránku v původní podobě. Vyhledávácí funkcí pak můžete prohledávat archivované obsahy, a to i tehdy, pokud původní stránka již na internetu neexistuje nebo není dostupná.

Download: http://amb.vis.ne.jp/mozilla/scrapbook/ (224 KB)

Site Advisor 2.4.0

Chrání před phishingem

U výsledků vyhledávání nebo u přímých odkazů někdy nevíte, zda můžete cílové stránce věřit a kliknout tak bez obav na příslušný odkaz. Site Advisor od firmy McAfee pomáhá rozpoznat potenciálně nebezpečné stránky. Tento add-on při návštěvě webové stránky prověří, zda je daná stránka podezřelá, protože v minulosti instalovala spyware nebo se z ní rozesílal spam. Pokud je tomu tak, add-on vás okamžitě varuje. Kromě toho stránka ukazuje křížové odkazy každé webové stránky.

Download: http://ww.siteadvisor.com (101 KB)

Video Downloader 1.1.1

Stahuje video z webových stránek

Provozovatelé webových stránek s videoklipy například YouTube nebo Google Video se snaží zabránit tomu, abyste si videoklipy mohli jednoduše stáhnout a uložit na svůj počítač. Video Downloader všechny takové zábrany a překážky obejde a v okně vám ukáže, které odkazy na video se na dané webové stránce dají stáhnout. Jednoduše pak kliknete na odkaz a požadovaný klip už směřuje na váš pevný disk. Tento nástroj se dá použít i pro soubory s hudbou, které jsou záměrně uloženy tak, aby se nesnadno stahovaly. Pomocí tohoto nástroje je jednoduše uložíte na svůj disk.

Download: htpps://addons.mozilla.org/firefox/2390 (14 KB)

§§§§§


Bezdrátové telefony pro Skype

David Zajíc

C07P0029

O používání technologie Skype se zajímá stále početnější komunita uživatelů internetu. Důvod je prostý, v rámci připojení prostřednictví Skype účtu můžete realizovat hlasové hovory zdarma. Tedy pokud voláte někomu, kdo je taktéž v tu chvíli připojený k internetu. Samozřejmě prostřednictvím předplacených služeb můžete volat také do pevných či mobilních sítí (více informací a ceník naleznete na adrese www.skype.cz). Zajímavý údaj dokumentující rostoucí oblibu Skypu padl nedávno na pražské tiskové konferenci, kde zástupci společnosti prohlásili, že jejich systém registruje 7 nových účtů za sekundu.

Pro komunikaci přes Skype samozřejmě musíte mít zapnutý počítač, přičemž hovor lze realizovat přes obyčejná sluchátka a mikrofon, nebo pomocí klasického drátového sluchátkového headsetu. Pravda, příliš komfortní to není, pro náročnější jsou tedy k dispozici zařízení, které připomínají (více či méně) klasické telefony.

Logitech Cordless Internet Handset for Skype

Přístroj společnosti Logitech konstrukčně vychází z bezdrátových telefonů využívajících technologií DECT, z čehož pramení výrazné výhody. Podobně jako zařízení DECT určená pro běžnou pevnou síť zaujme i Logitech svým zpracováním zejména kulatým designem, jenž se skvěle drží, dále hezky podsvícenou a pohodlnou klávesnicí, polyfonním vyzváněním nebo skvěle čitelným barevným LCD displejem. Telefon je dodáván spolu se stojánkem, v němž se zároveň i dobíjí (přístroj Logitechu je napájen dvěma tužkovýma AAA bateriemi, dobíjecí články jsou součástí dodávky) a bezdrátovám párovacím modulem, který se k PC připojuje prostřednictvím USB konektoru.

Instalace zařízení je velmi jednoduchá. Nejdříve je nutné nainstalovat Skype, tedy vytvořit si účet, a následně software z přiloženého CD-ROMu - API propojující účet v PC s funkcemi samotného telefonu. Co je potěšující, vše se dá zvládnout do 10-15 minut.

Mile jsme byli překvapeni už při prvním realizovaném hovoru. Přenášený hlas byl zřetelný a jasný, přičemž telefon neztrácel signál ani po cca více než dvaceti metrech, ba co více, ani se nezhoršoval. Dalším významným kladem byla rychlost firmwaru, tedy svižná práce se seznamem čísel nebo nastavením.

Za všechny jeho zmíněné přednosti jsme se rozhodli udělit produktu Logitech Cordless Internet Handset for Skype ocenění PC WORLD Top produkt.

Určitě budete zvědaví, kolik takový telefon stojí. Doporučená koncová cena byla výrobcem stanovena na

2 690 Kč včetně DPH, nicméně ve webových obchodech jej seženete laciněji -například na adrese hsys.eo.cz přijde na sympatických 2 117 Kč s DPH.

OvisLink AirLive Skyphone-1000

Druhý z telefonů - AirLive Skyphone-1000 - sice na první pohled upoutá elegantním designem, záhy však zjistíte, že není příliš funkční. Jeho hranaté tvary opravdu nepadnou dobře do ruky. Rovněž klávesnice s tenkými podlouhlými klávesami se ovládá dosti nekomfortně. Když už jsme u obsluhy, AirLive za svým konkurentem zaostává také použitým transreflexním displejem, který je menší a je temně modře podsvícen. Černé čísla a písmena na něm jsou tedy méně zřetelná. Rovněž firmware telefonu a práce s menu je o poznání pomalejší.

Jak název sám napovídá, pracuje i OvisLink "bezdrátově". Vývojáři tohoto produktu však vsadili na Bluetooth technologii. Telefon tak v rámci bezdrátového spojení komunikuje s do PC nainstalovaným USB donglem. Následná instalace softwaru proběhla stejně svižně jako u Logitechu. Bohužel z provozu jsme již tak nadšeni nebyli. Kvalita přenášeného hlasu byla s Logitechem srovnatelná pouze do vzdálenosti několika metrů, při cca 10 metrech od PC se spojení zcela ztrácelo. O komunikaci přes stěnu navíc nemůže být ani řeč. Skyphone-1000 s integrovanou baterií Li-pol) se dobíjí výhradně prostřednictvím USB kabelu, což není tak elegantní jako v případě konkurenčního produktu, reprezantativnosti nepřidají ani nepříliš libozvučné vyzváněcí melodie.

OvisLink Skyphone-1000

+ nižší cena

- dosah

- absence kolébky

Cena vč. DPH: 1 861 Kč

K testu zapůjčila firma: OvisLink,

http://www.ovislink.cz

Logitech Cordless Handset

+ velký dosah (DECT)

+ kvalita zpracování a design

+ barevný LCD displej

+ základnová stanice

Cena vč. DPH: 2 690 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech,

http://www.logitech.cz

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí

Jiří Peterka

C07P0033

Životní příběh Ethernetu zdaleka neskončil jeho přechodem z koaxiálních kabelů na kroucenou dvoulinku a zrychlením z původních deseti na sto megabitů za sekundu. Časem došlo k dalšímu zrychlování, vždy na desetinásobek. Světlo světa tak spatřil gigabitový, a posléze i desetigigabitový Ethernet. Ovšem ani ten už nemusí stačit stále rostoucím požadavkům na kapacitu přenosů, a tak se připravuje i Ethernet stogigabitový. Důležité je, že na něj netrpělivě čekají i telekomunikační operátoři a internetoví provideři, protože gigabitovou verzí počínaje se Ethernetu podařilo výrazně zvětšit svůj dosah.

Díky tomu mohl překročit hranice lokálních sítí (sítí LAN) a vydat se do světa sítí metropolitních (MAN) a rozlehlých (WAN).

V předchozím dílu tohoto seriálu jsme si popsali, jak Ethernet nejprve přešel z koaxiálního kabelu na kroucenou dvoulinku a jak se posléze dočkal zrychlení na desetinásobek, z 10 Mbit/s na 100 Mbit/s. Kromě samotného zvýšení rychlosti se ale na ostatních vlastnostech Ethernetu nezměnilo vůbec nic. Tedy pokud nepočítáme různá drobná vylepšení, jako třeba mechanizmy autodetekce, umožňující automatické rozpoznání rychlosti Ethernetu.

Beze změny tak zůstala zejména nedeterministická a distribuovaná přístupová metoda CSMA/CD. Právě ta, které Ethernet může na jedné straně děkovat za svou jednoduchost, přímočarost a snadnou implementaci, ale na druhé straně jí může vyčítat (například) svůj omezený dosah.

Omezený dosah Ethernetu

Dosah Ethernetu je samozřejmě dán reálnými vlastnostmi použitých přenosových cest (kabelů). Ale mnohem dříve, než se tyto reálné vlastnosti stihnou uplatnit, vstupují do hry právě požadavky přístupové metody CSMA/CD. Ta potřebuje, aby se informace o výskytu případné kolize stihly dostat všude, kam se dostat mají (tedy po celé tzv. kolizní doméně) v předem daném a pevně stanoveném čase, který se (u desetimegabitového Ethernetu) rovná 51,2 mikrosekundy a označuje se jako tzv. slot time. Tento čas je odvozen od doby, kterou (stále u desetimegabitového Ethernetu) trvá přenos nejkratšího možného rámce, jenž má velikost 64 bytů, resp. 512 bitů.

Stejný požadavek, vztažený na dobu přenosu nejkratšího rámce a aplikovaný na desetkrát rychlejší verzi Ethernetu, však znamená výrazné zkrácení dosahu (přesněji: celé kolizní domény, která může ještě zahrnovat opakovače). Ne nutně na desetinu původního dosahu (kvůli opakovačům), ale přesto velmi výrazně.

Minule jsme si popisovali, jak to dopadlo u stomegabitového Ethernetu. Ten se s tímto "zkrácením" vypořádal snížením počtu opakovačů a poměrně tvrdým omezením počtu a délky segmentů, které lze propojit pomocí opakovačů. Nicméně u (souvislého) segmentu z kroucené dvoulinky mohla být zachována jeho dosavadní maximální délka 100 metrů.

Jenže další zvýšení rychlosti na desetinásobek by u gigabitového Ethernetu přineslo další zkrácení. U souvislého kabelového segmentu až někam k pouhým 20 metrům, což by už nebylo únosné. Naopak, i zde bylo základním požadavkem zachování délky 100 metrů pro souvislý kabelový segment z kroucené dvoulinky. A tak se pro gigabitový Ethernet muselo hledat nějaké jiné řešení.

Dvě cesty ke gigabitovému Ethernetu

Pro možnost zrychlení stomegabitového Ethernetu (100 Mbit/s) na gigabitový Ethernet (1 Gbit/s) byly vymyšleny dva různé způsoby, jak se vyhnout již neúnosnému zkrácení. Jeden z nich předpokládá zachování dosavadní přístupové metody CSMA/CD, druhý její faktické odstranění.

Svým způsobem to tedy připomíná situaci při zrychlování desetimegabitového Ethernetu na stomegabitový, kdy se také objevily dvě varianty možného řešení, jedna z nich předpokládala zachování přístupové metody CSMA/CD, druhá pak její nahrazení. Dopadlo to ale podstatně jinak: zatímco u desetimegabitového Ethernetu nakonec zvítězil jen jeden z obou přístupů, v případě zrychlení ze 100 Mbit/s na 1 Gbit/s uspěly obě varianty současně. Takže gigabitový Ethernet vlastně existuje ve dvou verzích, resp. dokáže fungovat (a vyrovnávat se s problémem hrozícího zkrácení) dvěma odlišnými způsoby.

Buď desetkrát zkrátit, nebo desetkrát zvětšit

První z těchto způsobů, který se snažil zachovat přístupovou metodu CSMA/CD, potřeboval vyhovět jejímu pravidlu o tom, že se informace o kolizi musí rozšířit (po celé kolizní doméně) v čase, který odpovídá době přenosu nejkratšího možného ethernetového rámce. Při desetinásobném zvýšení rychlosti se tomu dalo vyhovět buď adekvátním zkrácením dosahu, nebo naopak adekvátním zvětšením minimální délky ethernetového rámce.

Jelikož ale další zkrácení už nebylo únosné, došlo na prodloužení (zvětšení) minimální délky ethernetového rámce. Nikoli ale "doopravdy", pro všechny rámce a pro všechny možné situace, protože to by nabouralo přinejmenším vazbu na jiné rychlostní varianty Ethernetu (například v přepínačích, které mohou současně používat různé rychlé porty). Místo toho byla minimální délka rámce prodloužena jen pro potřeby jejich přenosu po příslušném gigabitovém spoji, a to ze standardních 64 bytů (u desetimegabitové a stomegabitové verze) na 512 bytů. Tedy nikoli na desetinásobek, ale na osminásobek.

Carrier Extension a Frame Bursting

Navíc bylo otázkou, jak toto osminásobné prodloužení fakticky realizovat. Zde se opět objevily dvě varianty. První z nich, označovaná jako "Carrier Extension", menší rámce jednoduše "vycpe" tak, aby měly potřebnou větší velikost. Udělá to tak, že datovou část příliš malého rámce doplní o "vatu" (data bez významu), kterou příjemce zase zahodí.

Nepříjemným důsledkem je ale to, že tato "vata" se musí skutečně přenášet. To však může představovat nepříjemné plýtvání dostupnou přenosovou kapacitou.

Alternativou k "vycpávání" je zřetězení několika menších ethernetových rámců a jejich přenos v rámci jakési dávky (jednoho většího, zřetězeného rámce). Říká se tomu "Frame Bursting" (což by se také dalo přeložit jako "dávkování rámců") ale z technických důvodů, které již přesahují zaměření tohoto článku, musí být první z rámců v takovéto dávce tak jako tak "vycpán", aby vždy dosahoval alespoň minimální velikosti 512 bytů.

Ani jednu z obou výše uvedených technik "prodloužení" linkového rámce nebudeme podrobněji rozebírat. To proto, že se v praxi příliš nepoužívají. Z obou základních variant gigabitového Ethernetu, tedy se zachováním přístupové metody CSMA/CD a bez této metody, si praxe celkem jednoznačně vybrala tu druhou: bez přístupové metody CSMA/CD. Pojďme si ji tedy popsat podrobněji. Nejprve ale musíme něco naznačit o tzv. plném duplexu.

Plně duplexní a poloduplexní Ethernet

Na druhé variantě gigabitového Ethernetu je možná nejdůležitější to, že v ní nejde o žádné nahrazení přístupové metody CSMA/CD jinou přístupovou metodou. Místo toho se jedná o úplné odstranění jakékoli přístupové metody.

Něco takového je ale možné jen za předpokladu, že žádná přístupová metoda už nebude zapotřebí. A to zase znamená, že už nemohou vznikat situace, kdy více uzlů soupeří o možnost začít vysílat po společně sdíleném přenosovém médiu. A toho lze dosáhnout nejsnáze tak, že už žádné přenosové médium nebude sdíleno, ale naopak plně vyhrazeno.

Realizovat takovýto požadavek přitom není až tak těžké. Dveře se k tomu otevřely jakoby samy, v okamžiku, kdy Ethernet přešel od koaxiálního kabelu ke kroucené dvoulince. Koaxiální kabel totiž byl svou povahou sdílený, protože jednotlivé uzly se připojovaly přímo k němu (skrze "odbočky" na koaxiálním kabelu) - a právě tato jeho vlastnost si vynutila existenci přístupové metody (v daném případě metody CSMA/CD).

Jenže na kroucené dvoulince (tzv. twistu) už žádné odbočky dělat nejdou, a tak tento typ kabeláže lze použít jen pro dvoubodové spoje. Takže fyzicky toto médium už není sdílené jako koaxiální kabel, ale naopak vyhrazené. Jenže pak ještě záleží na tom, jak je médium používáno. Zda způsobem, který zachovává jeho vyhrazený charakter, nebo způsobem, který jej naopak vrací zpět ke sdílení.

V praxi záleží na tom, jak funguje rozbočovač (anglicky: hub), ve kterém se sbíhají dvoubodové spoje k jednotlivým koncovým uzlům (viz obrázek). Pokud se takovýto rozbočovač chová jako opakovač (což je typické právě pro desetimegabitový a stomegabitový Ethernet), pak data vznikající v jednom ze segmentů okamžitě "opakuje" (přeposílá) do všech ostatních segmentů a "konzumuje" přenosovou kapacitu ve všech takto propojených segmentech. To představuje sdílení, protože všechny takto propojené uzly se tím fakticky dělí o jednu společnou přenosovou kapacitu. Pro její korektní využití (větším počtem zájemců o vysílání z řad připojených uzlů) je pak zapotřebí vhodná přístupová metoda (zde metoda CSMA/CD).

Pokud ale bude rozbočovač fungovat jako přepínač (anglicky: switch), bude jednotlivé rámce cíleně předávat již jen do těch cílových segmentů, kam skutečně patří, do ostatních segmentů již nikoli. Jde přitom o zásadní změnu chování, kterou jsme si popisovali již v předchozích dílech tohoto seriálu, věnovaných problematice internetworkingu, čili propojování sítí. Opakovač, který funguje na úrovni fyzické vrstvy, vnímá pouze jednotlivé bity, ale už si je "neskládá dohromady" do celých rámců. Proto ani nemůže vědět, že by je mohl předávat jen do některého cílového segmentu a tak je předává (rozesílá, opakuje) do všech segmentů, které jsou k němu připojeny. Přepínač (switch) funguje již na úrovni linkové vrstvy, kde "vnímá" celé rámce a díky tomu je cíleně předává jen tam, kam skutečně patří. Ke sdílení proto už nedochází a kapacita jednotlivých segmentů zůstává vyhrazena pouze uzlům, připojeným k těmto segmentům.

Navíc, a to je důležité i z terminologického hlediska, jsou tyto segmenty pouze dvoubodové a svou fyzikální podstatou umožňují souběžné vysílání oběma směry (mezi oběma svými uzly). Tomu se obecně říká "plný duplex" (anglicky: full duplex). Například u kroucené dvoulinky je každý kabelový segment tvořený dvěma páry (vzájemně zkroucených) vodičů, a tak každý směr přenosu může využít vlastní pár vodičů. Díky tomu pak libovolný uzel můře v rámci dvoubodového segmentu začít vysílat kdykoli to uzná za vhodné, a nikdo jiný mu z principu nemůže skočit do řeči. Tudíž ani není zapotřebí žádná přístupová metoda, která by řešila případný souběh více žádostí o vysílání po sdíleném přenosovém médiu.

Zopakujme si tedy to podstatné: původní Ethernet na koaxiálním kabelu byl pouze poloduplexní a vysílat zde mohl vždy jen jeden uzel. Proto byla zapotřebí přístupová metoda, aby řešila případné konflikty. Zavedením plného duplexu, který je možný jen na dvoubodových spojích, už mohou oba uzly na dvoubodovém spoji vysílat "proti sobě" a současně, žádná přístupová metoda tedy už není zapotřebí.

Větší dosah díky plně duplexnímu Ethernetu

Ještě dalším rozdílem mezi (sdíleným) poloduplexním Ethernetem a (vyhrazeným) plně duplexním Ethernetem je možnost výskytu kolizí: zatímco u poloduplexního Ethernetu kolize vznikat mohou, u plně duplexního Ethernetu vznikat nemohou. Nemají proč, když má vysílající uzel dvoubodový spoj jen a jen pro sebe, a tak se nemá s kým dostat do kolize.

Absence kolizí u plně duplexního Ethernetu pak má zásadní význam pro jeho dosah: už se zde nemusí brát ohledy na to, aby se kolize stihla rozšířit z jednoho konce na druhý v určitém konkrétním čase (když zde k žádným kolizím nedochází). Tento faktor, který u poloduplexního Ethernetu významně zkracuje jeho dosah, u plně duplexního Ethernetu tedy zcela odpadá.

Plně duplexní Ethernet má tedy otevřené dveře k tomu, aby dosáhl na podstatně větší vzdálenosti. Opět ale nikoli neomezeně, protože stále existují další faktory, omezující jeho dosah. Jde zejména o reálné obvodové vlastnosti použitých přenosových cest, hlavně jejich útlum a zkreslení přenášeného signálu. Ale omezení, daná těmito faktory, jsou mnohem méně přísná než u přístupové metody CSMA/CD a jejích požadavků na detekci kolize. A tak lze na plně duplexním Ethernetu dosáhnout vzdáleností v řádu kilometrů či dokonce desítek kilometrů (obvykle s použitím optických vláken).

Navíc lze takovýto dosah nadále zvětšovat, a to zdokonalováním technologií a materiálů, použitých pro přenosové cesty.

Gigabitový Ethernet podruhé

Nyní, po malé exkurzi do "duplexnosti" Ethernetu, se již můžeme vrátit zpět k původnímu povídání o gigabitovém Ethernetu: jak již určitě tušíte, jeho druhá základní varianta (vedle té, jež zvětšuje velikost minimálního rámce z 64 na 512 bytů) je varianta plně duplexní. Ta již nepotřebuje přístupovou metodu CSMA/CD a díky tomu u ní odpadá zkracování dosahu kvůli nutnosti detekovat kolize.

Dosah plně duplexního gigabitového Ethernetu, který v praxi nad první variantou výrazně převládá, pak již může nabídnout požadovaných 100 metrů při použití kroucené dvoulinky. Při použití optických vláken se pak může jednat až o tři kilometry - a to ještě není zdaleka poslední slovo možného technologického vývoje.

Vývoj Ethernetu totiž zdaleka neskončil u rychlosti jednoho gigabitu za sekundu. Jakmile jednou padlo "tabu" v podobě přístupové metody CSMA/CD, otevřela se tím cesta k dalšímu zrychlování, bez nutnosti zkracování dosahu. Ba co více: otevřela se naopak možnost dalšího zvětšování dosahu. Ovšem už jen cestou plně duplexního Ethernetu, bez přístupové metody CSMA/CD a bez sdílených segmentů. Gigabitový Ethernet byl tedy poslední, který ještě měl poloduplexní verzi (byť se příliš nepoužívala).

Desetigigabitový Ethernet

Standard gigabitového Ethernetu bych schválen v roce 1998, hned rok poté začaly práce na jeho další vývojové fázi na desetigigabitovém Ethernetu. Jeho standard byl přijat v červnu 2002 a kromě desetinásobného zrychlení (oproti gigabitovému Ethernetu, resp. tisícinásobnému oproti původnímu Ethernetu) přinesl i další zvýšení dosahu až na 40 kilometrů. Ovšem jen na optických vláknech, protože kroucená dvoulinka už má při takovýchto rychlostech velké problémy se svými reálnými obvodovými vlastnostmi, především pak s vyzařováním.

Původně se dokonce považovalo za nemožné, že by desetigigabitový Ethernet mohl být někdy provozován na kroucené dvoulince. Nakonec se ale i zde podařilo eliminovat všechny technické překážky a v červnu 2006 mohl být přijat příslušný standard, definující provozování desetigigabitového Ethernetu nad kroucenou dvoulinkou (standard IEEE 802.3an). Dokonce s dosahem až 100 metrů, pokud se použije dostatečně kvalitní dvoulinka, byť nestíněná (kategorie 6a, dimenzovaná pro signály do 625 MHz), nebo do 55 metrů, pro o něco méně speciální dvoulinku (kategorie 6e, do 500 MHz).

Z LAN do MAN a WAN

Plně duplexní fungování Ethernetu přitom nebylo specialitou jeho nejvyšších verzí, ale objevilo se už poměrně dávno, u jeho původní desetimegabitové verze. Stalo se tak v souvislosti s přepínači, které jsou základní podmínkou pro plně duplexní Ethernet (zatímco opakovače jsou u něj naopak zakázány). Pravdou ale je, že u desetimegabitové, stejně jako u stomegabitové verze Ethernetu plně duplexní verze ještě žádnou díru do světa neudělaly.

První verze (ještě poloduplexního) Ethernetu, které mohly počítat jen s dosahem v řádech stovek metrů, a to ještě s použitím opakovačů, byly určené pouze pro lokální sítě. Pro sítě rozlehlé (sítě WAN, Wide Area Network) a dokonce i pro sítě metropolitní (MAN, Metropolitan Area Network) byl Ethernet kvůli svému omezenému dosahu nepoužitelný.

Jakmile ale Ethernet přešel na plně duplexní fungování, a díky tomu se zbavil své přístupové metody CSMA/CD a z ní vyplývajících omezení dosahu, stal se rázem použitelný i v metropolitních sítích (MAN) a částečné i v sítích rozlehlých. A to nejen použitelný, ale i atraktivní a žádaný, vzhledem ke své efektivnosti, přímočarosti a snadnému provázání s lokálními sítěmi, připojovanými k metropolitním či rozlehlým sítím.

Hezkým příkladem využití jak gigabitového, tak i desetigigabitového Ethernetu v praxi, a to na malou i větší vzdálenost, mohou být různá peeringová centra (peeringový body). Přes ně prochází velké objemy dat, potřebují tedy co největší propustnost. Navíc mohou mít několik lokalit, ve kterých dochází k vzájemnému předávání dat mezi internetovými providery na principu peeringu. Tyto lokality proto musí být mezi sebou propojeny neméně vysokou rychlostí.

Konkrétním příkladem, na kterém lze vše dokumentovat, je pražský neutrální peeringový uzel NIX.CZ, který má v současné době celkem čtyři lokality, vzdálené od sebe jednotky kilometrů. Ty potřebuje mezi sebou propojit co nejrychleji a nejefektivněji. Využívá k tomu právě Ethernet. Aktuální topologii pražského NIXu z ledna 2007 ukazuje další obrázek. Jsou na něm samé desetigigabitové spoje a mezi dvěma nejvytíženějšími lokalitami vedou dokonce dva takovéto spoje vedle sebe. To naznačuje, že ani desetigigabitový Ethernet není v daném případě dostatečný a bude zapotřebí Ethernet ještě rychlejší. A to ještě NIX.CZ není zdaleka tím největším (nejvytíženějším) uzlem - ale jen osmým v Evropě. Takže motivace pro další zrychlování Ethernetu určitě existují, a to nejen v Česku.

Stogigabitový Ethernet

Původně se po vzniku desetigigabitového Ethernetu předpokládalo, že další rychlostní skok tentokrát již nebude desetinásobný, ale pouze čtyřnásobný. Tedy že další verzí po desetigigabitovém Ethernetu bude čtyřicetigigabitový Ethernet. Případně, že skok bude osminásobný, na osmdesátigigabitový Ethernet.

Dnes už je ale jasné, že tento záměr padl a další skok bude opět ve znamení tradičního desetinásobku. Tedy směrem ke stogigabitovému Ethernetu. Jen se zatím neví, kdy k tomu dojde, protože na příslušném technickém řešení i jeho standardu se stále intenzivně pracuje. Opět se přitom předpokládá použití optických vláken s dosahem do 10 km (při použití tzv. jednovidového vlákna).

Provozovatelé mnoha peeringových center, a to nejen našeho NIXu.CZ, už na stogigabitový Ethernet čekají jako na smilování, protože jim jejich stávající sítě začínají praskat ve švech. Ale nejspíše si ještě nějaký čas počkají.

§§§§§

$$$$$


Knihy


Naučte se fotografovat digitálně

Patrik Malina

C07P0037

Autor předkládané publikace je pro důsledné a věrné čtenáře fotografické literatury z dílny tohoto nakladatele již starým známým. Peterson se po několika knihách, výrazně orientovaných na tvůrčí "fotografické vidění", v této přeložené novince alespoň názvem hlásí k aktuálnímu fenoménu digitální fotografie. A dobrá zpráva pro všechny věrné čtenáře: tak zlé to s tím technokratismem rozhodně není!

Popravdě řečeno, je třeba především varovat zájemce o ryze technické aspekty digitální fotografie, neboť pouze tímto vyhraněným směrem se kniha neubírá. Bez nadsázky lze říci, že by její název ani nemusel obsahovat slůvko "digitálně". Autor nás totiž v první řadě chce naučit lépe fotografovat, technologické pozadí v podobě aktuální digitální fotografie tu více, tu méně akcentuje, naznačuje, lehce přimíchává k ostatním tématům.

Na druhou stranu některé kapitoly, přestože jsou v menšině, svou jednoznačnou orientaci nezapřou. V části Digitální temná komora jsou pojednány důležité postupy zpracování pomocí grafických editorů, naznačeny některé běžně využívané koncepce a především zdůrazněny možnosti, jež pro digitální fotografii znamenají při porovnání s "klasikou" výhodu. A na vysloveně technické aspekty došlo, a to hned v úvodu. Přesto jsou zpracovány místy specificky, Petersonovsky - prostě tak, že jejich vysvětlení těžko zapomenete.

Přes všechnu digitalizaci je nosnou látkou knihy snaha naznačit tvůrčí možnosti a předvést zajímavé přístupy. V této oblasti jde samozřejmě digitální podstata snímání často stranou, i když ji autor tu a tam důsledně připomene a zdůrazní přesně ve chvíli, kdy má smysl. Dostane se vám tak dobrých ukázek, jak pracovat s clonou a jejím vlivem, jak využívat modelace světlem a třeba též cenných rad pro lepší komponování snímků. Bezkonkurenčně nejpřínosnější částí je opět Petersonova kolekce ukázkových fotografií. Výborně podporují pojednávaná témata a jednoznačně ukazují, že materiál nebyl připravován ve spěchu, ale s profesionální pečlivostí a důsledností. I takto se pozná dobrý pedagogický přístup. Kromě toho je to radost pohledět.

Autor: Bryan Peterson

Nakladatelství: Zoner Press,Brno, 2006

Počet stran:160 na křídě

Cena: 280 Kč

§§§§§


Naučte se fotografovat dobře makro a detail

Patrik Malina

Problematika objevování na první pohled skryté krásy malých objektů hledáčkem fotoaparátu se stala natolik atraktivní, že se brněnský nakladatel rozhodl mu věnovat hned dvě publikace. Zde vám předkládáme první z nich, jež představuje jakýsi zevrubný úvod do této "disciplíny" a naznačuje škálu možností a přístupů.

Při troše zjednodušení by se látka dala označit i jako základní učebnice makrofotografie. Přinejmenším rozvržení výkladu tomu v zásadě odpovídá: v první části knihy se autor zaměřil na potřebnou techniku a demonstruje využití různých prostředků k dosažení precizního technického zpracování. Vedle ukázek speciálních objektivů a jejich doplnění (mezikroužky, blesky, stativy) jsou též probrány důležité parametry a charakteristiky jako zvětšení či hloubka ostrosti.

I druhá část, zaměřená na praktická řešení různých námětů, si drží učebnicový charakter. Vedle vysvětlení základních kompozičních zásad a ukázek řešení technických obtíží (vítr, světelné situace) se tvůrce postupně zaměřuje na jednotlivé typické náměty a předvádí možná řešení. Seznámíme se tak s makrofotografií jakoby "zakázkového" charakteru v podobě snímků ze světa hub, hmyzu či rostlin, ale také je naše fantazie alespoň náznakem vyprovokována abstraktními obrazci směrem k hledání neotřelých námětů. Další kapitoly jsou pro změnu opět systematického, učebnicového charakteru: fotografujeme ve vodním prostředí, ale také třeba v "prachobyčejné" zahradě.

Poslední část knihy je zpracována na pomezí dobrého didaktického postupu a snahy o hledání zajímavých námětů. Její rozčlenění v souladu s ročními obdobími poskytuje jak názorné ukázky různorodých barevných řešení, tak zároveň poukazuje na nekončící a neomezené možnosti makrofotografie. I vás může autor přesvědčit, že špatné podmínky na fotografování jsou často dány jen slabou fantazií. Jak bývá v této edici zvykem, kniha je plná špičkových snímků a materiál, podporující výklad, je na vynikající úrovni. Fotografie jsou doplněny důležitými technickými detaily i vysvětlujícím komentářem autora. Vše dohromady znamená výbornou motivaci.

Autor: Robert Thompson

Nakladatelství: Zoner Press, Brno, 2006

Počet stran: 159 na křídě

Cena: 331 Kč

§§§§§


Fotografujeme makra

Patrik Malina

Digitální fotografie je natolik oblíbené téma, že módní vlny uvnitř této oblasti dorazily i do světa knižní produkce. Jednou z populárních specialit je fotografování snímků typu makro, kterým je věnováno hned několik zajímavých publikací. V této knize se autor zaměřil především na technické řešení digitálně snímané makrofotografie. Možná poněkud přesnější název knihy by byl "Průvodce digitální černou komorou". Ačkoliv tvůrce určitě nevynechává problémy samotné volby námětu či pojednání motivu, naprosto převažujícím výkladem je digitální zpracování nasnímaného materiálu a využití možností grafických editorů. Kniha postupně představuje řadu aspektů digitální zpracovatelské cesty, místy do značných podrobností. Autor považuje grafický editor za plnohodnotný tvůrčí nástroj a naznačuje tak, bez zbytečného tradicionalismu, detaily řady zajímavých postupů.

Jedním z význačných kladů je názornost jednotlivých ukázek, k čemuž výrazně napomáhá i zajímavě provedená sazba jednotlivých dvoustran. Většinou velmi zajímavé kompozice a někdy též inspirativní koláže jsou volně propleteny s výřezy s ukázkami nastavení ovládacích prvků grafického editoru. Výchozí materiál, pořízený fotografem a připraven ke zpracování, se prolíná s různými variantami po ukázkových úpravách a plynule přechází k cílové podobě, která je často stejně působivá, jako překvapivá.

Ačkoliv je kniha především ukázkou konkrétních postupů, autor rozhodně naznačuje i tvůrčí možnosti a některé oblíbené náměty. Ukázkový materiál je velmi zajímavý mimo jiné proto, že často demonstruje netradiční pohledy na jinak běžné a známé věci. Makrofotografii se zde tak dostává pravého naplnění jako metodě nalézání působivých obrazů ve světě naprosto obyčejných předmětů a scén. Ačkoliv je tedy výklad spíše technický, zůstává zde dostatek prostoru pro tvůrčí inspiraci.

Ať jste fanoušky programu Photoshop nebo elévy v oblasti makrofotografie, může vám kniha přinést mnohé: podrobné ukázky zpracovatelských kouzel i zásobárnu velmi inspirujícího materiálu.

Autor: John Clements

Nakladatelství: Computer Press, Brno, 2006

Počet stran: 144 na křídě

Cena: 349 Kč

§§§§§


Photoshop - výběry, masky a montáž

Patrik Malina

Stejně nekonečná jako možnosti Photoshopu je zdánlivě též řada publikací, věnovaná tomuto jedinečnému nástroji pro práci s digitalizovanými obrazy. A ačkoliv by se chtělo říci, že vše už bylo napsáno, stále stojí zato nakouknout do některých nových přírůstků ve zmíněné kolekci. Tím spíše, pokud je pod titulem podepsána autorka, jejíž příspěvek do bezbřehé záplavy zde zmíníme.

Stejný nakladatel a stejná autorka jsou podepsáni již pod jedním překladem postupů pro Photoshop a možná by se dalo s klidným svědomím říci, že tato kniha je jakýmsi druhým dílem či pokračováním. A naštěstí též platí, že zůstala zachována vysoko nastavená laťka. Tento svazek je výraznějším posunem od základního zpracování digitálních fotografií k tvůrčímu využití možností moderního softwaru a umožňuje tak všem zájemcům překročit onu hranici mezi "přípustnou" retuší digitální fotografie a pozměňováním reality.

V podstatě by se dalo říci, a v tom také síla Photoshopu spočívá, že kniha pojednává o způsobu použití několika málo nástrojů v pojednaném softwaru. Kromě kapitoly o zběžném, výchozím nastavení programu se autorka vlastně věnuje "pouze" práci s výběry, vytváření masek a propojení obého díky efektivnímu využití vrstev. Tím jsou vlastně vyjmenována témata hlavních částí knihy, nikoliv však hloubka zpracování, na kterou zde můžete narazit. Postupy a techniky, jež jsou v knize předvedeny, totiž dovolují přejít od základního zvládnutí uvedených technologických vymožeností k jisté bravuře s netušenými možnostmi.

Styl výkladu Eismannové se výrazně nezměnil. Doprovodný obrazový materiál je nejen velmi názorný, ale také silně motivující k experimentování. Příslušné návody či "recepty" jsou připraveny precizně, srozumitelně a navíc jsou naplněny velice trefnými poznámkami či tipy. Nejde však jen o kuchařku, neboť autorka v úvodech kapitol i mezi postupy řadu problémů důkladně vysvětluje a nabízí tak nejen mechanické zvládnutí čehosi, ale též pochopení podstaty řady funkcí Photoshopu.

V každém případě se jedná o cennou publikaci pro toho, kdo hodlá strávit nad svými snímky déle než čtvrthodinku denně.

Autor: Katrin Eismannová

Nakladatelství: Zoner Press,Brno, 2006

Počet stran: 543

Cena: 630 Kč

§§§§§


Příběhy (ne)obyčejné makrofotografie

Patrik Malina

Makrofotografie patří mezi začínajícími i pokročilými adepty mezi nejpopulárnější přístupy k pojímání fotografované reality. Možná právě zájem o tuto techniku se významně podílí na tom, že nakladatelé po záplavě začátečnických a výrazně prakticky orientovaných knih stále častěji přistupují k vydávání publikací, jež mají výrazně blíže k fotografii "výtvarné". Počin, jejž zde zmiňujeme, je toho krásnou ukázkou.

Pokud zohledníme i další tituly tohoto nakladatele, jež lze volně přiřadit mezi "učebnice kreativity", narážíme v tomto případě bezesporu na jednu z nejautentičtějších autorských výpovědí. Kouzlo tohoto fotografického výběru opravdu nespočívá v podrobném popisu toho, jaký objektiv, čas, clonové číslo či filtr byly použity. Přestože koncepce je podobná, jakou nakladatel zvolil jinde - autorské komentáře, osvětlující cestu k představovaným fotografiím - zde dochází prozatím k asi nejsilnějšímu oproštění od formálních popisků, parametrů a exaktních hodnot. Autor se velmi zajímavým způsobem snaží podat svědectví, jak k různým ztvárněním "makrosvěta" myšlenkově dospěl a co je jeho inspirací.

Na zařazených snímcích pochopitelně lze nalézt řadu technických fíglů, formálních postupů a "zaručených" triků, díky nimž budoucí fotograf dokáže získat divákovo oko. Jejich osvětlení však není jediným a zjevně ani nejdůležitějším cílem. Autor sice mezi řečí upozorňuje kupříkladu na použití kontrastu, práci s barvami či principy opakování různých prvků v obraze, vnímáme to však v jeho komentářích pouze jako prostředek, vedoucí k zamýšlenému cíli. Pozorný a vnímavý čtenář tak může lépe pochopit, jakou roli hraje světelná atmosféra a co pro makrofotografa znamená zadržení dechu. Sympatické je, že se autor, byť se značnou grácií, nebál čtenáři sdělit i "neúprosnou pravdu profesora Šmoka", že nejlepším přítelem začínajícího (makro)fotografa je odpadkový koš.

Pokud tuto knihu s chutí pročtete a prohlédnete až do konce, nebudete vědět více než na počátku, který makroobjektiv zakoupit. Můžete mít však lepší představu, zda makrofotografii uchopíte jako tvůrčí prostředek.

Autor: Milan Blšťák

Nakladatelství: Zoner Press, Brno, 2006

Počet stran: 139 na křídě

Cena: 360 Kč

§§§§§


Microsoft Office Excel 2003 - Programování ve VBA

Patrik Malina

Nebudeme předstírat, že toto je první kniha o Excelu, a nakladatel se jistě nesnaží ani naznačit, že by toto byla první kniha byť jen o užší specializaci - programování v Excelu. A přesto je dobrý důvod se o tuto knihu zajímat, tedy pokud ovšem chcete ze svého Excelu získat více, než je běžně zvykem. Oním důvodem je autor, který toho z jinak notoricky známé a trestuhodně nedoceňované aplikace vymáčknul opravdu hodně.

Publikace je vlastně důkladnou učebnicí tvorby aplikací, při níž je hlavním pracovním nástrojem jazyk Visual Basic for Applications, nezbytná součást programů balíku Microsoft Office. A protože je Excel jedním z nejlepších základů pro tvorbu nadstavbových řešení, najdete zde dobrou ukázku logického propojení stávajících možností Excelu a potenciálu vlastního vývoje. Autor neponechal nic náhodě a postupně představuje vše potřebné: výchozí prostředí, pracovní nástroje a hranice možností, k nimž se můžete přibližovat.

Především jazyk VBA je probrán velmi důkladně. Autor nejen představuje základní programové konstrukce a seznamuje zájemce s procedurálním programováním, ale neobává se postupně přikročit ani k návrhu vlastních tříd (!) a v podstatě tak možnosti VBA vyčerpat. Na druhou stranu věnuje velké množství prostoru a úsilí objasnění paralely mezi známými možnostmi Excelu a jejich uchopení při programování. Budeme-li knihu opravdu do jisté míry chápat jako učebnici programování, pak je třeba říci, že tvůrce klade důraz především na práci s uživatelským rozhraním a na zpracování datových struktur, jež jsou Excelu vlastní. Není třeba se obávat zbytečně abstraktních pojednání - po jakékoliv nezbytné odbočce to autora vždy silně táhne zpět k prakticky orientovaným příkladům a aplikacím.

Jak se říká v jedné pohádce, na odbornou práci mají být odborníci, a to je v této knize naplněno bezezbytku. Autor vás provede vším, od prvního "makra" pro sčítání obsahu buněk po aplikaci s grafickým rozhraním, vlastními ovládacími panely a příslušnou nápovědou. Máte-li v plánu Excel totálně nasadit, pak toto je vhodný průvodce na cestu.

Autor: John Walkenbach

Nakladatelství: Computer Press,Brno, 2006

Počet stran: 867

Cena: 890 Kč

§§§§§

$$$$$


Gamestar


Krátké zprávy z herního světa

C07P0027

Unreal Tournament 2007

Na zemi i ve vzduchu

Unreal Tournament, respektive zkratka UT, je jedním ze zaklínadel všech příznivců multiplayerových akcí. Tato úspěšná řada se letos dočká dalšího pokračování. Nový díl, který by se měl na trhu objevit zhruba v polovině roku, nabídne hráčům sci-fi konflikt dvou stran, Axonů a Necrisů. V multiplayerové akci je pochopitelně nutné dobře vyvážit síly jednotlivých stran. V UT 2007 se bude jednat o úkol o to obtížnější, že každá ze znesvářených frakcí bude disponovat hodně odlišnými bojovými prostředky. Dočkáme se i mnoha vozidel a létajících prostředků, takže už zdaleka nepůjde jen o přestřelky muže proti muži, ale o boj techniky na zemi i ve vzduchu. Můžeme se těšit na bojové stíhačky, tanky, džípy, vznášedla... Na své by si zkrátka měli přijít všichni fandové vojenské techniky.

Ghost Recon:Advanced Warfighter 2

Speciální jednotka opět v akci

Taktická série Ghost Recon bezesporu patří mezi nejlepší tituly svého žánru. Zatím nejnovější díl s podtitulem Advanced Warfighter dokonce posbíral hned několik prestižních ocenění. Další s názvem Advanced Warfighter 2 už samozřejmě díky Ubisoftu vzniká a vyjde (respektive měl by vyjít, známe ty odklady, že?) během druhého čtvrtletí 2007. Mělo by se jednat o titul pro platformy PC, Xbox 360, PlayStation 3 a PSP. Se speciální jednotkou zavítáme do Mexika roku 2014 a ocitneme se uprostřed války. Mezi zajímavé novinky by mělo patřit začlenění medika, který vcelku logicky bude mít na starosti zejména lékařskou péči o zraněné kolegy. Těšit se můžete na špičkové vybavení vojáků, včetně již použitého systému Cross-Com pro lepší přehled o postupu spolubojovníků, na špičkové zbraně, bezpilotní létající dron a další vychytávky.

Seasons

Další přídavek k oblíbeným The Sims 2

Série The Sims je snad nejprodávanější hrou vůbec, s tím nikdo nic neudělá. A pánové a dámy ze společnosti Electronic Arts dobře vědí, že úspěšnou řadu je nutné... co? Úspěšnou řadu je nutné nastavovat, jak jen to jde. Musíme uznat, že Simáci - jak základní díly, tak datadisky mají vysokou kvalitu a jejich prodeje obvykle šplhají do rekordních čísel.

Nyní společnost EA oznámila přípravu již pátého (!) přídavku ke gamesce The Sims 2. Půjde o titul Seasons a do již tak bohatého virtuálního života Simáků přinese radosti a strasti všech čtyř ročních období. Už samotné střídání ročních dob nabízí nové vjemy, jako jsou třeba podzimní plískanice či sněhové vánice. A tyto rozmary počasí navíc leckdy dopadnou na vaše virtuální avatary, takže třeba při dlouho trvajícím období temných sněhových bouří upadnou do deprese...

Samozřejmě se dočkáme mnoha nových předmětů a kusů nábytku, které budou tak nějak ladit k létu či zimě, ale půjde i o nové aktivity. Postavíte si sněhuláka, užijete si jarní přírodu a podobně. Také se budete moci zapsat do zahrádkářského klubu nebo třeba chytat ryby. A navíc vám roční koloběh umožní pěstovat různé ovoce, které můžete klasicky konzumovat a zahnat tak hlad, ale také použít k výrobě speciálních lektvarů. Ale pozor! Netěšte se jen na nové radovánky, s ročními obdobími přicházejí i různá dříve nepoznaná nebezpečí. Máme na mysli třeba hrozbu úpalu, chřipky či omrzlin. Klíčové tedy bude správné oblečení, to je jasné! Novinek ve hře najdeme ještě mnohem více a na vlastní kůži si je vyzkoušíme již během března tohoto roku.

Attack on Pearl Harbor

Souboje v oblacích

Druhá světová válka je v oblasti počítačových her stále jedním z nejoblíbenějších témat, i když se jednotlivé tituly obvykle zaměřují na "klasickou" a nám Evropanům známější část konfliktu, tedy boj mezi Spojenci a německým Wehrmachtem. Tichomořské události jsou však minimálně stejně zajímavé a toho se rozhodli využít slovenští 3D People, kteří už mají na kontě nenápadné, ale povedené RPG Kult a leteckou střílečku Air Conflicts.

Právě druhou jmenovanou hru bude částečně jejich nový počin Attack on Pearl Harbor připomínat, tedy alespoň žánrově. Opět půjde o arkádové střílení v oblacích, přičemž hráči si budou moci vybrat, zda chtějí bojovat za USA nebo Japonsko. Nepůjde určitě o nějaký složitý simulátor, k jehož hraní je třeba nastudovat stostránkový manuál, ani historická věrnost nepůjde úplně do detailů. Hlavní bitvy konfliktu však zachyceny budou, takže kromě Pearl Harboru si vyzkoušíte i Midway, Iwo Jimu nebo Manilu. Titul by se měl na pultech obchodů objevit již během prvního čtvrtletí tohoto roku.

Vetřelci se vrátí na naše monitory

Společnost Sega chystá hry na motivy slavné sci-fi ságy

Dnes již klasická filmová sága Alien o přítulných vetřelcích z vesmíru se dočkala mnoha herních zpracování už na osmibytech, nicméně v poslední době se nám zubatí kamarádi z monitorů nějak vytratili. Situace by se měla rapidně zlepšit díky společnosti Sega, která se vrhla do vývoje hned dvou titulů s touto tematikou. Hodlá na trh uvést celou vetřelci inspirovanou řadu herních titulů, žánrově spadajících do akcí a RPG. O titul (či tituly) z druhého jmenovaného žánru by se přitom měl postarat ostřílený tým Obsidian Entertainment, který má na svém kontě třeba povedené kousky Knights of the Old Republic II z prostředí Hvězdných válek nebo fantasy titul Neverwinter Nights 2 s licencovaným RPG systémem Dungeons and Dragons. První z her s tematikou Vetřelců by se však měly objevit až v roce 2009, takže si ještě budeme muset počkat. Ale i tak jde o dobrou zprávu pro příznivce sci-fi klasiky, že?

Red Ocean

Nepotápějte se bez instruktora

Akční střílečky jsou stále nejoblíbenějším žánrem, a proto jich přibývá jak hub po dešti. Další v dlouhé řadě first-person akcí bude titul Red Ocean, vznikající ve studiích firmy Collision Studios. Kromě klasických přestřelek s nepřáteli by měla být hra obohacena o akční sekvence v hlubinách oceánu. Hlavním hrdinou bude Jack Hard, instruktor potápění a příležitostný lovec pokladů, který objeví tajnou podmořskou základnu z dob studené války. Komplex momentálně využívají ke svým nekalým cílům zločinci z nebez-pečné teroristické organizace a Jack s nimi samozřejmě nebude zrovna kamarád. Autoři slibují využití vody ve všech skupenstvích, tedy v klasické tekuté podobě při potápění a hledání alternativních cest zatopeným chodbami, ale také třeba při topení nepřítele. Nechybí ani pevné skupenství, tedy led, a jeho využití třeba k znesnadnění postupe nepřátele. A pak konečně jako pára, která může při vypuštění v pravý čas ošklivě nepřátele popálit. Autoři kromě propracované fyziky a efektů souvisejících s vodním prostředím slibují klasicky skvělou grafiku, úžasné efekty, propracovaný příběh... Však to znáte. Výsledek budeme moci posoudit v březnu tohoto roku, kdy se titul objeví na trhu pod křídly vydavatelské společnosti dtp/Anaconda.

ArchLord

Fantasy on-linovka bez měsíčních poplatků

Momentálně si můžeme zahrát hned několik masově multiplayerových her střídavé kvality bez - jinak obvyklých - měsíčních poplatků. Kromě skvělé série Guild Wars, která je na principu "pouhé" platby za hru jako takovou založena, jde také třeba o starší sci-fi MMORPG Anarchy Online, které je dokonce možné zadarmo i stáhnout, tudíž jsou nulové i celkové náklady na její pořízení a hraní. K MMORPG bez měsíčních poplatků se nově přiřadil i titul ArchLord, i když nutnost zaplatit za hru jako takovou zůstává. Je pravda, že její betatestování nedopadlo podle očekávání autorů, nicméně o úplný propadák se rozhodně nejedná. ArchLord sází zejména na kvalitní systém PvP (Player versus Player), tedy vzájemné souboje hráčů, přičemž třešničkou na pomyslném dortu kompetitivních bitev je pozice ArchLorda, jakéhosi vládce, který má po omezenou dobu různé možnosti, jak se vyřádit.

Další pokračování oblíbených Osadníků

The Vikings

Tak trochu retro titul Settlers II: 10th Anniversary se setkal se slušným ohlasem. Návrat ke kořenům slavné série budovatelských strategií se zkrátka povedl, a tak vlastně ani příliš nepřekvapí, že Blue Byte a Funatic pracují na jejím pokračování. Datadisk vyjde pod hlavičkou společnosti Ubisoft a ponese všeříkající podtitul The Vikings. Přídavek bude obsahovat novou kampaň s tuctem misí, ve kterých si hráči vyzkouší vedení nejen Vikingů, ale i Římanů, Núbijců a Asiatů. Autoři myslí samozřejmě i na příznivce multiplayeru, pro které mimo jiné připravují generátor map.

Seznam výherců soutěží z čísla 1

Soutěž BENQ 5

? 19" LCD monitor BenQ FP93G

Libor Matula, V Hlinkách 17, 779 00 Olomouc

? Fotoaparát BenQ DC C530

Ladislav Drábek, Dukelská 423, 769 01 Holešov

? Balíček médií BenQ

Daniela Ochranková, Zehrianska 5, Bratislava, Slovensko

Soutěž LOGITECH 4

? Harmony 525

Petr Štos, Pastevců 470, 149 00 Praha 4

? G7 Cordless Laser Mouse

Marie Pařízková, Poušť 15, 289 03, pošta Městec Králové

? Wireless Headphones for PC

Jan Molnár, Nad Stadionem 1321, 549 01 Nové Město nad Metují

§§§§§


Xbox

Gears of War

O této hře bylo napsáno a řečeno již mnohé. Díky šikovnému marketingu se stala hitem vlastně ještě před vydáním dlužno ale dodat, že i po příchodu na trh zaslouženě sklízí vesměs jen samou chválu.

S akčními střílečkami pro konzoly je to takové ošemetné. Problém je obvykle v ovládání, které pro pécéčkáře rozmazlené myší a klávesnicí představuje poměrně nepřekonatelný problém. Xbox 360 však nabízí velmi šikovný gamepad a ne nadarmo je obecně označován za konzolu nejbližší hraní na PC. Gears of War je toho zářným příkladem; jde o povedenou střílečku se skvělou atmosférou, která v mnohém připomíná ty nejlepší akce pro PC. A v některých ohledech je dokonce předčí.

Z okolních obrázků jste již asi pochopili, že jde o sci-fi záležitost. Na jisté planetě osídlené lidmi dojde ke krvavé a zároveň poměrně krátké válce s mimozemským druhem Locustů, kteří se vynořují ze země, kde dlouhé věky čekali na svoji příležitost. Bojovat s tak strašným nepřítelem, který se dokáže vynořit v podstatě odnikud a překvapit svého soupeře, je nad síly konvenční armády a hlavní lidské síly jsou brzy rozprášeny. Přeci jen ale existují skupinky odporu, které se snaží s vetřelci zatočit. A hádejte, na jaké straně budete bojovat vy...

Gears of War je čistokrevnou akcí, ve které hlavní hrdina, vyzbrojen futuristickými zbraněmi a oděn v hi-tech bojový oblek, posílá odporné vetřelce do horoucích pekel. Nejde však naštěstí o osamělého hrdinu typu Rambo, ale o člena malého týmu, který od jisté chvíle dokonce vede a může tak své spolubojovníky ovládat jednoduchými příkazy typu "krycí palba", "následujte mě" a podobně. I bez těchto příkazů se navíc vojáci chovají poměrně inteligentně a nebýt toho, že vám občas laškovně přeběhnou před hlavní, byla by iluze speciální jednotky dokonalá. Až doposud vám jistě nepřipadá, že by hra měla být něčím výjimečná. Ale ona tak trochu je.

I když se jedná o notně akční záležitost, která nemá s realistickou simulací příliš společného, je tu jeden skvělý prvek, který vás - minimálně zpočátku - dokonale vtáhne do atmosféry zoufalého a frenetického boje. Nepřátel je obvykle přesila a vy se musíte zatraceně dobře krýt. Ve všech interiérech a exteriérech je příležitostí spousta: sutiny rozbořených domů, sloupy, vraky aut... Za všechny tyto věci můžete triviálním stisknutím tlačítka zalézt, pak se posunout do nejvýhodnější pozice a částečně kryti rohem pálit po nepřátelích. Ti ovšem neváhají a využívají úkryty stejně jako vy.

Ač jsme již naznačili, že ovládání je na poměry konzolových stříleček vyřešeno velmi dobře, přece jen přijde vhod zoomování, díky němuž lze analogovými páčkami gamepadu kvalitně zamířit a sprovodit neřáda ze světa. Zbraní je několik typů a mohou jim také dojít náboje, což ovšem neznamená, že jste pak úplně bezbranní. Když nepočítáme omezené množství granátů, můžete nepřátelské šmejdy polaskat třeba pažbou nebo můžete využít možnosti jedné speciální zbraně, totiž motorové pily. Že jsme se doposud nezmínili o nevhodnosti této hry pro malé děti? Po zmínce o motorovce je to snad již jasné...

Úplně nový rozměr hra dostává v kooperativním módu, kdy lze příběhovou kampaň hrát společně s kamarádem, a to jak pomocí Xbox Live, tak na jedné konzole na rozdělené obrazovce (tzv. režim SplitScreen). Gears of War u recenzentů i hráčů boduje i excelentním grafickým zpracováním, které je samozřejmě zvláště na HDTV opravdovou lahůdkou. Ač hlavní příběh není dlouhý (dohrání zabere zhruba deset hodin) a příliš převratných nápadů nenabízí, jde o velmi povedenou akční zábavu. Gears of War je bezesporu jedním z nejlepších titulů pro Xbox 360, který lze v současné době pořídit.

Hodnocení

9.0

Výrobce: Epic

Vydavatel: Microsoft Games

Distributor v ČR: Microsoft ČR

Lokalizace: manuál

Cena: 1 599 Kč

Multiplayer: ano

Viva Piňata

Konzolových her, lokalizovaných do češtiny, opravdu není mnoho, a pokud se zároveň jedná o titul po všech stránkách povedený, jde o skutečný důvod k radosti.

Next-gen konzola je označována zejména jako "dospělé" herní zařízení, ale to rozhodně neznamená, že pro něj neexistují tituly určené pro celou rodinu, včetně mladších členů domácnosti. Viva Piňata je roztomilá, na první pohled až dětská hra, která ale chytí i leckterého hardcore "pařana". Hráč se vžije do role správce pohádkové zahrady a po-stupnými úpravami terénu, zasazováním květin a stromů či stavěním budov zvelebuje svoji parcelu tak, aby k sobě nalákal co nejvíce roztodivných tvorů. První obyvatelé, kteří se objeví, jsou poměrně nenároční, ale pro přilákání dalších a dalších zvířátek se budete muset pořádně snažit.

Zpočátku tak na zahradě uvítáte různé zástupce hmyzí říše, pak třeba ptáky a králíky, ale dojde i na lišky, jezevce, koníky... Fauna i flóra je opravdu bohatá, zahradní obyvatele navíc můžete v pozdějších fázích hry různě měnit a vytvářet tak nové a nové druhy. Přes on-line službu Xbox Live se pak hráči mohou navzájem se svými zvířátky chlubit před ostatními, což je fajn, jelikož různých variant a alternativ je obrovské množství a každý si tak hru užije po svém.

S postupem hrou se zvyšují vaše zahradnické schopnosti, což mimo jiné znamená přístup k lepšímu náčiní. Dočkáte se třeba vylepšení magického rýče a dalších vychytávek. Zpočátku můžete nanejvýš odklízet nepořádek a sázet trávu, později dokážete vytvořit i elegantní rybník. Postupně se také rozšiřuje území, na kterém můžete své zahradnické choutky realizovat.

Navíc se budete postupně seznamovat s různými pomocníky a kupci: stavitel vyrobí pro vaše zvířátka útulné domečky, obchodnice vám prodá semínka, plody či speciální laskominy pro zvířátka... Za všechny předměty a služby se platí čokoládovými penízky, které zpočátku budete získávat hlavně rozbíjením odpadků a později prodejem ochočených zvířátek či vypěstovaných květin a plodů. Investice třeba do semínka jabloně se tak mnohonásobně vyplatí...

Nejúžasnější je, že hráči mohou opravdu dlouho objevovat nové věci a experimentovat. Zahrada i její obyvatelé se neustále mění, zvířátka se mohou zamilovat a množit- k tomu ale potřebují vytvoření příjemných podmínek, postavení hnízdečka a naplnění žaludku nějakou laskominou. Pak už jen stačí dva jedince stejného druhu spárovat a v jednoduché minihře přivést k sobě. Následuje "romantický tanec", a zakrátko se váš zvěřinec rozroste o dalšího člena.

Na zvířecí obyvatele ale číhají i různé nástrahy: mohou třeba onemocnět nebo být sežráni jinými usedlíky. Kromě toho se po čase začnou objevovat na zahradě škůdci. Vždy je ale můžete majznout rýčem, poměrně účinné je i postavení plotů kolem zahrádky.

Česká lokalizace se povedla, navíc nejde jen o překlad textů, ale i o kompletní namluvení všech dialogů! Graficky se jedná o úžasnou pohádkovou záležitost. Kouzelná zahrada každého uchvátí, zvířátka jsou téměř plyšová a zatraceně roztomilá - a to včetně ve skutečnosti ne zrovna rozkošných červů, mušek či hadů. Navíc se dočkáte i mnoha vtipných animací. K tomu je potřeba připočítat milou hudbu, příjemné a srozumitelné ovládání a pomoc v podobě všudypřítomné nápovědy a poměrně obsáhlé encyklopedie. Pokud má nějaká hra obdržet nálepku "zábava pro každého", pak je to Viva Piňata.

Hodnocení

8.5

Výrobce: Rare

Vydavatel: Microsoft

Distributor v ČR: Microsoft ČR

Lokalizace: kompletní

Cena: 1 999 Kč

Multiplayer: ano

§§§§§


Hra měsíce

Medieval II: Total War

Série Total War je lahůdkou pro všechny strategicky pozitivní hráče. Po nedávném vydání sběratelské kompilace Total War Era přichází na trh netrpělivě očekávaný Medieval II, který opět rozjaří všechny milovníky historických bitev, intrik a obchodování.

Začalo to exotickým Shogunem a pokračovalo dalšími tituly, ve kterých jsme mimo jiné mohli nahlédnout do středověké Evropy i starověkých říší. Medieval II bude zeměpisně opět poměrně blízký nám Evropanům; už od raně středověkého období konkrétně od roku 1080 se můžete chopit vedení Anglie, Skotska, Francie, Ruska, Španělska, Portugalska, Benátek, Sicílie, Milána, Maurské říše, Egypta, Dánska, Turecké říše, Polska, Uherska, Byzantské říše a také Svaté říše římské, do níž spadá i naše české území. Vaše strategické snažení může, v závislosti na volbě délky kampaně, trvat až do roku 1530.

Hlavní principy dobře známé z minulých dílů série zůstaly zachovány; tím máme na mysli zejména rozdělení hry na tahovou část, odehrávající se na globální mapě, a taktické bitvy probíhající v reál-ném čase. Zatímco v prvním jmenovaném režimu v klidu rozmýšlíte nad tím, kam přesunout své armády, jak zvelebit města, které vojáky naverbovat, případně obstaráváte nějaké diplomatické aktivity, v taktických bitvách pochopitelně bojujete. Tedy ne snad osobně, ale jako vojevůdce, který má na starosti šiky chrabrých vojáků všeho druhu. Ke střetům samozřejmě dojde více než často, ovšem pokud jste pacifisté a nesnesete pohled na frenetickou řežbu, můžete výsledek bitvy vygenerovat automaticky.

Mnohem zábavnější je samo-zřejmě pustit se do boje, ať už jde o střet v různých typech krajiny nebo při obléhání hradní pevnosti. Roli hraje nejen síla armád, ale pochopitelně i různé taktické kejkle, kdy se berou v úvahu i terénní nerovnosti a podobně. Umělá inteligence není úplně špičková, ale při volbě vyšší obtížnosti se rozhodně zapotíte. Samozřejmě platí, že pokud patříte mezi zkušené taktiky, bude výsledek bitvy vždy lepší při manuálním vedení než při automatickém vypočítání výsledku. Hra obsahuje i možnost generovat si vlastní bitvy nebo se vrhnout na nějaký předpřipravený historický střet. Soupeřem vám samozřejmě nemusí být jen počítač, ale i živý vyzyvatel.

Při globálním rozhodování budete často zvažovat všemožné aspekty svých kroků. Ovládat obrovskou armádu může být lákavé, ale nezruinuje její žold vaši pokladnu? Ovšem, je tu válečná kořist... ale nebude výhodnější uzavřít s nejbližšími sousedy mír a snažit se vydělat spíše obchodem? Cest k vítězství, jež v nejdelší variantě kampaně vyžaduje v podstatě ovládnutí celého herního světa (byť ne nutně vojenskou silou) je prostě více než jen postup ohněm a mečem.

Poměrně zajímavou novinkou je rozdělení vašich sídel na města a hrady. Rozdíly jsou asi každému jasné: zatímco města mají spíše ekonomickou funkci, hrady budou milovat příznivci vojenských tažení. Oba typy sídel lze různě vylepšovat a zvelebovat. Zatímco třeba ve městě se budete snažit o maximalizaci příjmů a případně další výhody, hrady vám jednak nabídnou důležité opěrné body obrany a také umožní verbovat rozmanité vojenské jednotky.

Důležitou roli hrají ve hře opět lidé. A tím nemáme na mysli jen běžné poddané, kteří jsou zdrojem příjmů vaší státní kasy (pokud jsou ale nespokojení, mohou vám také pěkně zavařit nějakou tou vzpourou), nebo vojáky, kteří se odvážně bijí za vaše leckdy dost pochybné cíle. Mluvíme zejména o specialistech, jako jsou třeba vrahové. Na copak jsou asi dobří? Stejně jako nindžové v prvním Shogunovi mají za úkol tiše zlikvidovat některou osobnost, která se vám příliš nezamlouvá, třeba nepřátelského generála. Řada dojde i na elegantní diplomaty, jejichž úkolem je například dojednávat aliance. Podobnou funkci mají princezny, které lze navíc lišácky provdat a utužit tak vztahy se silným spojencem. Ke slovu přijdou i v předchozích dílech zatím nepoužití obchodníci, jež svou činností mohou zlepšit vaší finanční situaci. Dost často se samozřejmě vaše obchodní zájmy zkříží s plány jiného panovníka, takže není nouze o obchodní války. Ty samozřejmě leckdy přerostou do střetů vojenských.

To ale pochopitelně není všechno. Máme k dispozici i církevní hodnostáře. Náboženství zde totiž hraje veledůležitou roli. Jeho vliv nezasahuje jen vaše poddané (třeba při obsazení země s jiným než vaším majoritním náboženstvím je potřeba rychle situaci řešit, aby nedošlo k velkým nepokojům), ale vůbec veškeré dění. Papež, který ve hře hraje opravdu významnou roli, je totiž vrtkavý chlapík a dost často na vás bude mít rozličné požadavky.

Copak o to, kostel v tom a tom městě klidně postavíte, ale ve chvíli, kdy po vás budou žádat účast na křížové výpravě, už vám do smíchu moc nebude. Stáhnout vojska bránící hranici před nájezdy mocichtivých sousedů není nic příjemného, ovšem časté odmítání papežových vrtochů může mít ještě fatálnější následky. Pokud upadnete v nemilost, uvalí vás Řím do klatby, což je nemilé. Jednak se po vaší říši začnou prohánět inkvizitoři a upalovat kdekoho (klidně včetně následníků trůnu), k tomu si všichni vaši nepřátele rádi na vaše území zaútočí, jelikož se nemusí bát hněvu papeže, spíše naopak.

Graficky je hra opět úžasná. Globální mapa - ač pěkná a přehledná - ještě žádné velké grafické orgie nenabízí, ovšem zpracování bitev... Určitě hodně pomáhá fakt, že vojáci jsou rozmanití a nejde tak o střety armád klonů. K dispozici je navíc velmi slušné množství různých druhů vojenských oddílů: samozřejmě si užijete různé pěší jednotky, ale i střelce, jízdu a později třeba i mušketýry... Pochopitelně se jednotky liší i různými atributy, závislými mimo jiné na místě původu.

Medieval II opět patří ke špičce mezi strategickými hrami série Total War zkrátka nezklamala. Skvělé zpracování a osvědčený systém, společně s několika novinkami, umožní zapomenout i na drobné chybičky, jako jsou trhliny v umělé inteligenci či občas nevyvážené jednotky. Máte-li rádi historii a strategie, jedná se o skvělou volbu.

Hodnocení

9.1

Výrobce: Creative Assembly

Vydavatel: Sega

Distributor v ČR: CD Projekt

Lokalizace: české titulky

Cena: 999 Kč

Multiplayer: ano

§§§§§


Recenze

Warhammer: Mark of Chaos

Warhammer,to je pojem.Tedy alespoň pro příznivce deskových her a knižních románů.Tento fantasy svět se totiž v obou jmenovaných variantách vyskytuje velmi často.

Ostatně totéž platí o jeho sci-fi variantě s přídomkem 40 000. Tu možná současní hráči počítačových her konec konců celkem důvěrně znají díky povedené strategické sérii Dawn of War. Fantasy verze Warhammeru se na monitorech počítačů už drahnou řadu let neobjevila, o to příjemnější je ale její návrat.

Už úvodní film utvrdí všechny hráče v tom, že v temném fantasy světě panuje jen boj, bezmoc a strach z hord Chaosu. Kromě samostatných misí pro jednoho či více hráčů a výukového tutorialu jsou samozřejmě největším lákadlem kampaně. Vyzkoušet si můžete "tu správnou stranu" představovanou lidským císařstvím a elfskými vojsky, nebo se chopit zlé chátry, v níž se objevíte jako vojska přívrženců bohů Chaosu, nebo armády skavenů, proradných krysám podobných humanoidů, žijících vesměs ve svých podzemních brlozích.

Ať tak nebo tak, stanete se vůdcem armády, jejíž síla postupem času roste a která - bude-li se vám dařit - s několika extra silnými hrdiny v čele drtí své nepřátele a zdárně postupuje k cíli. Jednotlivé herní části jsou prokládány atmosférickými filmečky.

Tažení jsou rozdělena na jednotlivé kapitoly, přičemž každá z nich vám představí část mapy, po níž můžete bez časového stresu v klidu pohybovat svou armádou. Obvykle to znamená vrhnout se do další bitvy, ale někdy si lze také vybrat krátkou nepovinnou odbočku nebo navštívit město. V každém klidném místě na vás čeká možnost doplnit stavy armády, vylepšit některé oddíly třeba nákupem lepší výzbroje, přidáním trubače či třeba opatřením žebříků pro ztékání hradeb. Lze rovněž verbovat zbrusu nové jednotky nebo vylepšit vybavení hrdinů: čili nakoupit třeba magické brnění, kouzelný amulet či hojivý lektvar.

Většinu času budete pochopitelně trávit v samotných bitvách. Ty jsou zpracovány v reálném čase a nejde v nich o žádné těžení zdrojů či budování staveb. Mise jsou zkrátka jen o bojové taktice, stejně jako třeba střety v sérii Total War. Klasicky máte k dispozici několik vojenských oddílů (skladbu vojska vyrážející do určité mise si přitom z dostupných jednotek volíte vždy před bitvou), kterým zadáváte jednoduché povely k přesunu či útoku, měníte jejich formaci a užíváte si dalších vojevůdcovských kousků. Navíc můžete k některému oddílu přiřadit některého ze svých hrdinů, kteří ovládají různé speciální schopnosti třeba čaroděj dokáže nepřátele potěšit dobře mířeným ohnivým kouzlem nebo vyvolat štít, který chrání jeho i přidružený oddíl.

I když se často jedná o klasický střet v otevřené krajině, dojde samozřejmě i na dobývání tvrzí. Pak se uplatní úplně jiná taktika, založená na ostřelování hradeb kanóny, použití žebříků a podobně. Jednotky a hrdinové ti v mnohem větší míře získávají zkušenosti a zlepšují tak své schopnosti. Oddíly na vyšších levelech mohou mít navíc více mužů, hrdinové si zase osvojují nové schopnosti nebo vylepšují ty stávající, jako jsou různé bonusy k útoku, zaklínadla a podobně.

Audiovizuální zpracování Mark of Chaos je velmi slušné a hlavně výborně ladící k atmosféře ponu-rého fantasy světa. Hra jako taková sice nepřináší do žánru realtime strategií nic moc nového, ale jde o chytlavou věc, která pobaví nejen příznivce světa Warhammeru. S českou lokalizací a za cenu pod tisícovku jde o příjemnou záležitost.

Hodnocení

8.2

Výrobce: Black Hole Games

Vydavatel: Namco Bandai

Distributor v ČR: Cenega

Lokalizace: české titulky

Cena: 999 Kč

Multiplayer: ano

Dark Messiah of Might and Magic

Fantastický svět Might and Magic je příznivcům počítačových her dobře známý zejména díky stejnojmenné RPG sérii a řadě strategických her s přídomkem Heroes. Do oblíbeného prostředí se nyní můžeme podívat znovu, i když tentokrát půjde především o akční řežbu.

Hráč se vžije do role mladého Saretha, který se z poměrně nevýznamné osoby postupně stane hrdinou a hybnou silou velkých událostí. Děj není nijak oslnivý, ale jako základní linie pro nabalení spousty akce postačí. Hra je z převážné většiny řežba a je jen na vás, zda budete preferovat boj na blízko chladnými zbraněmi nebo třeba používání kouzel. Repertoár zaklínadel není možná tak široký, jak bychom očekávali, na druhou stranu jsou použitá útočná či třeba zmrazovací kouzla docela fajn a pro likvidaci protivníků bohatě postačí. Samotný soubojový systém rozhodně není špatný, možná si na ovládání zbraní budete muset chvilku zvykat, ale pak již bude vše v pohodě.

I když- jak jsme již zmínili - jde především o akci, vychutnáte si i vývoj svého hrdiny. Jde o poměrně jednoduché rozdělování bodíků do různých oblastí, ale i to bohatě stačí, abyste vypiplali svého avatara podle toho, jaký styl boje vám vyhovuje. Postupným vývojem pochopitelně projde i vaše výstroj a výzbroj, takže z chudáčka s vybavením za pár měďáků vytvoříte superhrdinu v úžasném brnění a vyzbrojeného magickými artefakty.

Grafické zpracování je kvalitní, dočkáte se i poměrně fungující fyziky, nicméně na druhou stranu se v jednotlivých lokacích vyskytuje i několik nepříjemných chyb, které mohou hraní mírně znehodnotit. Přesto se ve výsledku jedná o velmi slušnou fantasy rubačku. Naše očekávání byla sice o něco vyšší, ale i tak jde o nadprůměrný titul.

Hodnocení

8.0

Výrobce: Arkane Studios

Vydavatel: Ubisoft

Distributor v ČR: Playman

Lokalizace: manuál

Cena: 999 Kč

Multiplayer: ano

Heroes of Might and Magic V: Kladiva osudu

Jedna z nejpopulárnějších strategických sérií se nedávno dočkala pátého dílu. A vzhledem k jeho solidnímu úspěchu bylo jen otázkou času, kdy se dočkáme dalšího dobrodružství z fantastické říše.

Už podtitul přídavku - Hammers of Fate, neboli Kladiva osudu většině fanoušků fantasy žánru jasně naznačuje, že se nejspíše setkáme s... no ano, s trpaslíky! Ti kromě oblíbené drtivé zbraně samozřejmě přinášejí do hry i další novinky.

Kromě nového trpasličího města se jedná pochopitelně i o neokoukané hrdiny. Ti se sněhovými závějemi ve své říši bojují pomocí mohutných mamutů, skutečně originálního dopravního prostředku. A samozřejmostí je i nová profese malých statečných reků runový mág. Už název tohoto povolání je více než výmluvný: ano, dojde na runovou magii. Chrabří trpaslíci mohou (za cenu spotřebování určitého množství surovin) vyvolat mocné síly, jako je třeba zuřivost, bojové šílenství či vzkříšení. Jde o docela zajímavou alternativu ke klasické magii...

Hlavní příběh je rozdělen do tří částí po pěti mapách, což je velice přibližně polovina singleplayerové kampaně z původní hry. A vzhledem k tomu, že některé mapy zaberou docela dost času, dostanete solidní porci strategické zábavy. Kromě toho autoři připravili i několik samostatných bojišť, jak pro jednoho hráče, tak pro multiplayerové zápolení.

Herní principy se samozřejmě příliš nezměnily, pořád tedy jde o zábavnou kombinaci prozkoumávání krajiny, RPG vývoje hrdinů, obsazování a vylepšování hradů a bojů s nepřáteli i neutrálními jednotkami. Jednu novinku však přece jen najdeme: lze použít funkci automatické karavany, což vám ušetří spoustu rutinní práce. Grafika je nadále velmi povedená, obsahuje nějaké nové prvky, ale vcelku nic revolučního. Pro příznivce série se jedná o solidní, i když nikoliv převratný kousek.

Hodnocení

6.9

Výrobce: Nival Interactive

Vydavatel: Nival Interactive

Distributor v ČR: CD Projekt

Lokalizace: titulky

Cena: 599 Kč

Multiplayer: ano

Marvel Ultimate Alliance

Počítačové hry čerpají inspiraci z knih, filmů, ale i z komiksů. Jeden další takový kousek vychází právě nyní.

Akční RPG inspirované komiksovým dobrodružstvím, to už tady nedávno bylo. Mluvíme o X-Men Legends II, nadprůměrném titulu na motivy kreslených a posléze i filmových "X-Menů". Vývojáři stojící za tímto titulem, inspirovaní solidním úspěchem svého dílka, se pustili do podobné gamesky, která hráči tentokrát předloží hrdiny hned z několika komiksů.

Titul je zaštítěn firmou Marvel, dnes již legendárním komiksovým vydavatelstvím, a hráči tak mají možnost po obrazovkách prohnat takové persóny jako třeba Spiderman, Kapitán Amerika či Thor. Poměrně průhledný a lineární příběh se točí kolem boje dvou uskupení superhrdinů, přičemž vy samozřejmě kopete za tu správnou stranu. Do akcí můžete vyrážet se čtyřčlenným týmem. Ostatní postavy, které máte k dispozici, čekají na základně. Repertoár vašich hrdinů se postupně rozšiřuje, v lítých bojích získáváte zkušenosti, které následně proměňujete za vylepšování svých reků.

Herní princip je podobný jako v již zmíněném titulu X-Men Legends II, platí to pochopitelně i o hlavní náplni hry, tedy o pro-cházení rozmanitých lokací a řezání všeho nepřátelského. Úkoly, které plníte, obvykle spočívají v anihilaci nepřátel, přičemž kromě řadových protivníků se vám čas od času do cesty připlete i nějaký ten boss, respektive zlý superhrdina. V daný okamžik ovládáte jen vybraného hrdinu, zbytek vašeho čtyřčlenného týmu se řídí umělou inteligencí, která je docela v pořádku. Boje jsou notně akční, ovšem naštěstí nejde jen o máchání pěstmi či zbraněmi, ale hlavně o používání různých schopností. Rozmanitost hrdinů, které máte k dispozici, je přitom vítaným zpestřením; užijete si jak Spidermanových pavučin, tak třeba ohnivých kousků, které předvádí Human Torch.

Komiksová grafika je poměrně povedená, i když místy poněkud stereotypní. Důvodem je zejména slabší design levelů. Od hry nelze čekat žádnou velkou invenci, nicméně přesto se jedná o chytlavé akční RPG. A pro příznivce komiksů přímo o povinnost.

Hodnocení

8.2

Výrobce: Activision

Vydavatel: Raven Software

Distributor v ČR: není znám

Lokalizace: žádná

Cena: není známa

Multiplayer: ano

§§§§§


02/2003

$$$$$


Novinky


Milé čtenářky, milí čtenáři,

J. Pelikánová

c03pedit

Letošní rok si troufám označit za přelomový v pronikání spotřební elektroniky do IT. Zcela zřejmě se tento fakt projevil hned na počátku roku na výstavě CES (Consumer Electronics Show) v americkém Las Vegas. Tato výstava poprvé v historii "předběhla" věhlasný podzimní Comdex. Nejen tím, že ji neopomenuli navštívit a přednést zde své vize všichni důležití kapitáni počítačového průmyslu, ale i rozlohou na ploše velikosti 48 fotbalových stadionů bylo vidět vše, co se letos v průběhu roku objeví na pultech snad i v Evropě. Myslím si, že se máme na co těšit. Svět "šedivých a uniformních" počítačů postupně přechází do světa zábavy. A tak heslo pro letošní rok zní zábava. Máme tady digitální svět, ve kterém budeme nejen na počítači pracovat, ale k dispozici bude řada různých zařízení, s jejichž pomocí budeme poslouchat, zobrazovat, hrát si a bavit se. Zatím pro taková zařízení existuje nepřeložitelný termín gadgets. Postřehy z CESu přineseme v příštím čísle.

A pár statistických údajů pro dokreslení věci: prodej spotřební elektroniky v letošním roce v USA vzroste oproti minulému roku o 3,5 %. Základním hybatelem růstu jsou digitální produkty v oblasti videa jsou to stolní DVD přehrávače, které patří mezi nejrychleji rostoucí technologie všech dob. V USA má DVD přehrávač doma 35 % domácností. Dále je patrná rychlá adaptace na digitální audio. Zatímco prodej zařízení analogového audia klesal, tak audio zachránil před propadem právě prodej digitálních zařízení. I přes zmatky ohledně autorských práv překonal prodej MP3 přehrávačů všechna očekávání v USA se jich prodalo 1,7 milionu kusů (v roce 2002) a pro letošní rok se předpovídá prodej 2,1 milionu kusů. Odhady říkají, že v USA se letos prodá 11 milionů digitálních fotoaparátů. V oblasti PC se očekává nárůst prodeje asi o 4 procenta, a to kvůli nárůstu specifikací PC a díky digitálním médiím. Trh s elektronickými hrami se bude v roce 2003 pohybovat na úrovni 12 miliard dolarů (poznámka: zvlášť zajímavé v porovnání s prodeji PC, těch se prodá "jen" za 11 miliard).

Pěkné počtení a rychlé pokroky v angličtině, pokud se do ní dáte pomocí našeho CD.

§§§§§


Domácí kino od NECu

Michal Bareš

c03p0039

Společnost PBN Technologies uvedla na český trh novinku v podobě datového projektoru NEC HT1000, určeného především pro domácí kina. Jelikož se jedná o datový projektor určený především pro provoz v domácnostech, spojuje v sobě kompaktní rozměry, dostatečný výkon, extrémně tichý chod a dostatečný počet zdrojových vstupů signálu (k dispozici je kromě klasického VGA i vstup pro digitální signál DVI-D a S-Video, na přístroji najdeme i konektory SCART a Cinch). NEC HT1000 je založen na projekční technologii DLP, jeho maximální svítivost je 1 000 ANSI lumenů a kontrast dosahuje úrovně 3 000 : 1. Vzhledem k tomu, že primárním posláním projektoru je multimediální domácí provoz a hlavně promítání filmů, podporuje nejen běžný formát obrazu 4 : 3, ale i v kinematografické oblasti stále používanější 16 : 9. Obraz s nativním rozlišením 1 024 x 768 bodů je na plátno promítán ve velikosti úhlopříčky od 1,01 po 5,54 metru. Celková rozlišovací schopnost projektoru s využitím přepočítávání je v rozmezí 720 x 480 až po 1 920 x 1 080 bodů (standard HDTV). Zajímavostí je, že díky integrovanému slotu pro karty PC Card lze NEC HT1000 připojit ke zdroji datového signálu i bezdrátově.

§§§§§


Krátké zprávy

c03p0040

HP proti padělatelům

Jako součást celosvětové iniciativy se firma Hewlett-Packard, která nedávno získala společnost Compaq Corporation, rozhodla spustit kampaň proti padělání jejího spotřebního zboží, jako jsou např. inkoustové kazety do tiskáren, a zvýšit informovanost zákazníků. HP představí nový typ ochrany produktů, který je extrémně důležitý pro ochranu spotřebitelů. Padělání zboží firmy HP a jeho dobrá dostupnost na trhu, znamená pro prodejce ztráty, jež se pohybují v milionech dolarů. Odhadované celosvětové ztráty dosahují 1 miliardy USD. Nová kampaň má také za úkol se pokusit zvýšit informovanost zákazníků, aby věděli jakého rizika se dopustí, když si koupí napodobeninu originálu, a jak je mezi sebou rozeznat. Odkaz: http://www.hp.com-BETO

Jak vyčistit svůj e-mail

Tomáš BECHYNKA

Pro obchodní a osobní komunikaci, byl a je e-mail oblíbený, pro přímý a obvykle snadný kontakt mezi lidmi. Ale to vše má i jeden tvrdý oříšek a to přijímání a posléze naplnění schránky nevyžádanými e-maily (spamy). Když už se vaše e-mailová schránka podobá více koši na odpadky než poště, je možná načase, abychom přijali nějaké opatření. Právě proto vznikla řada programů, které mají za úkol pomoci vám od tohoto problému. Jedním z nich je program ANT4 MailChecking, kterému přesně označíte přijatý spam a tím ho zařadíte do seznamu. Vždy před přijetím dalšího spamu ho program odhalí a smaže přímo ze serveru, ještě dříve než se dostane přímo k vám. Nejnovější verze 3.5 má nové funkce jako např. převod HTML zpráv do textu, filtrování s regulérními výrazy a základní, pokročilý nebo odborný mod. Další zajímavostí je schopnost přes e-mail vypnout počítač. Verze tohoto programu pracuje pod všemi Windows a volná zkušební verze je k dispozici na stránkách výrobce. Jestli jste odhodláni pro plnou verzi, vyjde vás v přepočtu asi na 500 korun. Aktualizace ze starší na novou verzi je zdarma. Další podobný program je od Sperry Software. Aplikace pracuje pod Microsoft Outlook 2000 a 2002. Funguje podobným způsobem, ale spamy nemaže, nýbrž přesouvá do jiné složky. Můžete sami označit jména a adresy, které považujete za spamy. Tahle aplikace je o něco dražší, její cena se pohybuje mezi 600 až 800 korunami. Pro zabezpečení vaší schránky vyrobila společnost Tanstaafl Software Company program jménem Top Secret Crypto Gold verze 2. Tento prográmek šifruje e-maily a soubory ve všech typech systému Windows. Mezi nové funkce patří např. virtuální klávesnice, lepší správcovské procedury, automatická komprimace a zlepšené uživatelského rozhraní. Licence přijde na 1 200 korun. Zcela funkční 45denní zkušební verze je k dispozici v na stránkách firmy.

uWízlo W paWučině

Tomáš Bechynka

www.headlines.cz

Přehledný a rychlý přístup k aktuálnímu zpravodajství, a to i v rádiu či televizi. Přesně takto by se dal charakterizovat server Headlines.cz. Graficky web nijak neoslňuje, protože sází hlavně na obsah a vlastní zpravodajství. Jak je ve světě internetu zvykem, také tady naleznete několik funkcí, díky kterým si upravujete zobrazované informace, lze si nastavit i zasílání na e-mail nebo obohatit své vlastní stránky o přehled titulních zpráv.Radim Hasalík

www.pooh.cz

Novinkou na serveru je diskusní fórum, kde se mohou návštěvníci setkávat s tvůrci těchto stránek, a RSS katalog, přinášející odkazy na jiné webové magazíny. Pravidelný Občasník Originálního Humoru (POOH) je místem, které spravují lidé pod přezdívkami Medvídek Pů, Kiwi, Kostěj a Mahulena. Web si neklade velké cíle a jednotliví obyvatelé serveru Pooh.cz, jak se tito nadšenci sami nazývají, publikují ve svých sekcích odkazy na internetové stránky, postřehy, poznámky či humorné příspěvky. Jde vlastně o několik vzájemně propojených blogů, což jsou stránky, na kterých zveřejňuje jeden autor zajímavosti ze svého života. Kromě toho obsahuje server řadu velmi užitečných věcí, například loga, SMS, obrázky, tipy a triky, záhady a fotografie krásných žen. Každý z přispěvatelů má na serveru vyhrazeno místo, humorně nazvané chlíveček, kam si své poznámky píše. Rozhodně byste tento server neměli zapomenout navštívit.Radim Hasalík

www.skolavareni.cz

Toužíte zakusit kulinářskou pochoutku, jako je například dušený králík v sherry a kardamonu? Na graficky přitažlivých stránkách naleznete velký výběr receptů na jídla, jejichž názvy jsou lákavé i tajuplné zároveň. Abyste se v kuchařském jazyce vyznali, připravili pro vás tvůrci slovník vysvětlující používané pojmy. Samotný receptář je rozdělen do jednotlivých kategorií na předkrmy, polévky, ryby, těstoviny nebo dezerty. Jakmile ve svém kuchařském snažení pokročíte, můžete si předávat zkušenosti mezi dalšími mistry vařečky v sekci věnované příspěvkům čtenářům. Jestliže si ve vaření příliš nelibujete, pozvěte na tyto zajímavé stránky svojí přítelkyni nebo manželku, určitě na nich nalezne inspiraci pro přípravu netradiční večeře.Radim Hasalík

www.rybicky.com

Určitě dobře znáte pořad Haliny Pawlowské, který si získává stále více pravidelných diváků. Máte-li rychlejší připojení k internetu a příslušný Flash plug-in, nesmíte opomenout vyťukat ve svém prohlížeči tuto adresu. Dozvíte se, kdo bude příště hostem pořadu, témata, zhlédnete fotografie z natáčení, poslechnete si znělky doplněné o ladný pohyb rybiček, nachystána je pro vás také hudba, a budete-li chtít vzkázat něco samotné Halině Pawlowské, máte jedinečnou příležitost.Radim Hasalík

www.pravednes.cz

Nemáte čas navštěvovat desítky zpravodajských portálů, ale přitom chcete mít přehled o aktuálních událostech? Jestliže jste odpověděli kladně, je server s výstižným názvem a příjemnou grafikou určen právě pro vás. Provozovatel serveru nově přidal do některých rubrik další informační zdroje, na webu naleznete navíc řadu bezplatných služeb pro jednotlivce, novináře i firmy. Pokud máte na internetu své stránky, můžete je obohatit o přehled aktuálních zpráv, přičemž samotnou aktualizaci odkazů provádí server Právě dnes. Titulky a odkazy na zprávy je možné po registraci dostávat i do své poštovní schránky a vhodnou volbou klíčových slov obdržíte jen to, co vás skutečně zajímá.Radim Hasalík

www.eseznam.cz

Na adrese naleznete obdobné služby, jaké již dříve nabízely např. Mr.X či SuperSMS. Pro neznalé připomenu, že se jedná o bezplatné zasílání zajímavých zpráv SMS na váš mobilní telefon. Provedete kratičkou registraci, kde zadáte zájmy, mobilní e-mailovou adresu a maximální denní počet přijatých zpráv. Nebude to ani trvat dlouho a přijde vám první textovka s informacemi z vámi vybraného okruhu. Stěžejním projektem je SMS Mania, nabízející jakési "moderované" SMS vysílání, který dle uvážení i nálady rozesílá zaregistrovaným informace, vtipy či komentáře. Po aktivaci služby SMS Hombre si smíte vybrat z více než 20 témat; od zpráv, přes sport, výročí, horoskop či anekdoty, až po televizní program nebo výuku angličtiny. Sdělení jsou na rozdíl od SMSmanie zasílány počítačem, a proto jsou velmi aktuální a bez "řádění" moderátora. Jako poslední služba nabízená pod hlavičkou eSeznamu zbývá SMS Pokec. Ten má pro uživatele obdobný smysl jako tradiční konference, kdy se každý nový příspěvek rozesílá všem zainteresovaným. Dodám, že služby eSeznamu zatím slouží prakticky všem, bohužel pro zákazníky T-Mobilu skončí možnost užívání služeb eSeznamu již s plánovaným únorovým zrušením webové SMS brány. A i u Oskara a Eurotelu se nyní intenzivně uvažuje o podobném kroku...Čestmír Žák

www.spotrebitele.cz

Nedávná kauza ohledně ceny za posílání SMS v soutěži T-mobile Melouny se valí, ukázala užitečnost podobných sdružení, které chrání zájmy a práva spotřebitele. K tomu, aby mobilní operátor napravil svoji chybu, stačilo Sdružení na ochranu spotřebitelů zveřejnění tiskové zprávy a její zaslání předním českým médiím. Stránky nabízejí návštěvníkům z řad spotřebitelů poradnu, možnosti vložit své dobré i špatné zkušenosti s obchodníky do databáze, informace o Evropské unii, rady, zákony a další užitečné rubriky. Server je ideálním příkladem toho, jak může internet pomáhat lidem a neuděláte chybu, když jej poctíte svojí návštěvou.Radim Hasalík

www.darkparadise.cz

Počítačová RPG hra Ultima Online má stejně jako podobné on-line hry své kouzlo, přestože jejímu rozšíření brání vysoké poplatky za připojení k internetu. Na serveru se po připojení setkáváte ve virtuálním světě Britanica s ostatními hráči, plníte úkoly, zabíjíte nepřátele, nebo jen tak přátelsky povídáte nad džbánkem pěnivého moku. Dark Paradise nedávno zprovoznil druhou beta-verzi, která je určena začátečníkům i pokročilejším hráčům, přičemž hlavní odlišností od první verze je příběh, který si hráč sám vymýšlí. Podle něho se hráčova postava vyvíjí, dostává vzácné artefakty, zbraně nebo dokonce své vlastní sídlo.Radim Hasalík

www.gamecenter.cz

Po více než dvou letech působení mezi on-line herními magazíny patří GameCenter s víc než čtyřmi tisíci čtenáři denně mezi pět nejnavštěvovanějších herních serverů v České republice. Každý den vycházejí na serveru aktuální informace o digitální zábavě s hlavním zaměřením na počítačové a konzolové hry. Kromě informací o hrách zde naleznete zajímavosti o filmu, knihách, hudbě a divadle. V březnu plánují provozovatelé serveru zcela nový a atraktivní vzhled stránek i Velkou jarní soutěž o řadu hodnotných cen.Radim Hasalík

www.jizni-morava.cz

Jihomoravský kraj má nový internetový portál, kde najdeme přehledně rozděleny do tematických celků například nejen informace o historických památkách, folklóru, ale třeba i konání sportovních, kulturních a společenských akcí. Nalezneme zde rovněž seznam ubytovacích zařízení ve městech i na venkově, a v přehledu nechybí seznámení i s jednotlivými regiony. Od portálu si krajský úřad slibuje zvýšení povědomí o tomto správním celku a měl by tím dopomoci i ke zvýšení turistického ruchu v oblasti. Proto je na stránkách seznam turistických stezek, a nechybí ani informace o sídlech a kontaktech na turistická informační centra. Webové stránky jsou v současné době v šesti jazykových mutacích, a dle Krajského úřadu by měly být často aktualizovány.

§§§§§


Krátké zprávy

c03p0041

Půjdou obchody ven?

Informační terminály se prosazují jako veřejná přístupová zařízení do informačních systémů veřejné správy (e-government) na úřadech, stále častěji se vyskytují i na dalších veřejných místech jako jsou letiště, čerpací stanice, autobusové zastávky, telefonní budky. Široké možnosti uplatnění nacházejí tyto technologie i v oblasti sportu a zábavy.

Velkou výhodou informačních terminálů je podpora všech běžných platebních metod. Velmi zajímavá je možnost platby prostřednictvím telefonní karty, která tak získává funkci elektronické peněženky. To může mít obrovský význam mimo jiné pro mikroplatby. Dále nové terminály podporují platby prostřednictvím všech běžně používaných typů platebních karet.

Více informací o tomto oboru naleznete na webových stránkách http://www.ascom.cz a http://www.kingproducts.com.-FEL

Tiscali Exclusive

Společnost Tiscali oznámila spuštění své služby pro vytáčené připojení k internetu přes Volbu operátora. Služba "Tiscali Exclusive" je jednou z prvních, která nabízí českým uživatelům alternativu vytáčeného připojení k internetu, poskytovaného Českým Telecomem, přičemž razantně snižuje náklady za toto připojení ve špičce.

Pro přístup k internetu ve špičce nabízí uživatelům sazbu 1,10 Kč/min. pro prvních deset minut připojení, oproti sazbě Home Standard Českého Telecomu 1,40 Kč/min. (úspora více než 20 %). Po první minutě, která je minimální účtovanou délkou za připojení, účtuje po vteřinách.

"Tiscali Exclusive" je služba obzvláště výhodná pro menší podniky a uživatele, kteří se ve špičce často připojují k internetu na krátkou dobu (např. odesílání a přijímání e-mailových zpráv, stahování webových stránek k off-line prohlížení atp.). Největší úspory dosáhnou uživatelé během prvních deseti minut spojení ve špičce.

Pokud se o této službě chcete dozvědět více, podívejte se na exclusive.tiscali.cz.-FEL

§§§§§


Krátké zprávy I.

c03p0043

Nová tvář v čele IBM

Na post generálního ředitele české pobočky společnosti IBM byl jmenován Aleš Bartůněk, který zde doposud působil jako obchodní ředitel. Aleš Bartůněk se narodil v roce 1961. Je absoloventem Českého vysokého učení technického v Praze, obor strojní inženýr. Svou profesní kariéru začal jako specialista na thermodynamiku a analytiku. Do světa informačních technologií vstoupil v roce 1991 jako programátor a analytik České spořitelny. Vzhledem ke své specializaci na databázové systémy se stal v roce 1992 obchodním zástupcem softwarové společnosti VSD, později i ředitelem této firmy. Významnou součástí jeho prodejního a implementačního portfolia byla i databáze Informix, a proto v roce 1995 přijal nabídku na pozici obchodního zástupce české pobočky americké firmy Informix Software. V letech 1997-1998 pracoval jako obchodní a marketingový ředitel českého zastoupení společnosti Bull, s. r. o. V IBM působí od roku 1998, a to v pozici obchodního ředitele. Nejprve byl zodpovědný pouze za státní správu, postupně se portfolio jeho zákazníků významně rozrostlo.

Odkaz: http://www.ibm.cz-TJi

Do nového roku s AEC

Do roku 2003 vstupuje společnost AEC s nabídkou ICT Security kurzů, kterou se snaží vyhovět zájemcům o hlubší vzdělávání se v problematice informační bezpečnosti. Cílem nových ICT Security kurzů je především poskytnout účastníkům informace jak řídit bezpečnost ICT v organizaci (analýzy, procesy, normy), jak vytvořit aplikovatelnou bezpečnostní dokumentaci (politiky, havarijní plány, směrnice), jak se vyhnout bezpečnostním incidentům (viry, hacker, personální selhání), jak aplikovat elektronický podpis (kryptografie, certifikační autorita, praxe) apod.

Odkaz: http://vzdelavani.aec.cz-TJin¦

QUICK.CZ má Jyxo

Český Telecom zahájil vloni projekt redefinice internetového portálu QUICK.CZ. První novinkou na QUICK.CZ v tomto roce je zavedení vyhledávací technologie Jyxo, která umožňuje rychlé a přesné nalezení aktuálních informací v celém českém internetu. Díky ní QUICK.CZ bude schopen obsloužit i stovky tisíc dotazů denně. Databáze nového vyhledávacího systému umožňuje spravovat až 60 milionů dokumentů, při každodenní aktualizaci dat. Kromě klasických funkcí nabízí Jyxo i řadu unikátních vlastností, např. automatickou detekci běžných překlepů a chyb. Vyhledávač používá slovník Ispell, který obsahuje 4,5 milionu tvarů slov. Jako jediný český vyhledávač používá i druhotnou techniku, s jejíž pomocí je možné skloňovat podstatná jména, která ve slovníku nejsou.

Odkaz: http://www.quick.cz-TJi

Intel Centrino

Intel představil Centrino novou značku mobilní technologie pro svá budoucí zařízení mobilní výpočetní techniky. Jejím základem je nová mikroarchitektura procesoru, nové bezdrátové funkce, konstrukční prvky pro prodloužení provozu akumulátorů, menší rozměry s nižší váhou a mimořádný mobilní výkon. Mezi technologiemi představovanými značkou Centrino je i mikroprocesor dříve známý pod kódovým označením "Banias", příslušné čipsety a funkce umožňující práci s bezdrátovými sítěmi podle standardu 802.11 (Wi-Fi). Zavedením značky Centrino Intel poprvé označuje kombinaci více technologií jedním názvem. S uvedením mobilní technologie Centrino na trh se počítá v prvním pololetí tohoto roku.

Odkaz: http://www.intel.com

Rekordní SGI

Společnost SGI uvedla na trh novou řadu linuxových serverů a superclusterů SGI Altix 3000, která z globálního pohledu představuje výrazný posun kupředu. Ve srovnání s klasickými linuxovými clustery a servery nabízí řada Altix 3000 nepoměrně vyšší škálovatelnost a výkon. Systém může obsahovat 4 až 64 procesorů Itanium 2, 512 GB paměti a chová se vůči uživateli v podstatě jako jednoprocesorový celek. Uvedená vlastnost je realizována díky architektuře sdílené paměti SGI NUMAflex, která je schopná udržovat trvale vyvážený výkon systému bez ohledu na jeho konfiguraci. SGI Altix 3000 je prvním linuxovým clusterem na světě, jenž disponuje uvedeným globálním systémem sdílení paměti. V kategoriích 16, 32 a 64 procesorů byl ustanoven touto řadou nový světový rekord. V testu SPECfp rate_base2000 v konfiguraci 64 procesorů 1GHz dosáhl systém SGI Altix 3000 hodnoty 862. Nejbližší 64procesorový server HP Superdome s procesory s taktem 875 MHz dosáhl skóre 267. Konečně 32procesorový systém SGI Altix 3000 byl 1,8x rychlejší než IBM eServer p690 (na 1,3 GHz) 3,5x rychlejší než HP Superdome na 750 MHz.

Odkaz: http://www.sgi.com-TJi

Digitální fotolab

Máte digitální fotoaparát, internet a chcete kvalitní fotografie bez ztráty času ? Jedním z řešení by pro vás mohla být virtuální sběrna společnosti Fotolab. Fotolab totiž kromě klasické možnosti odevzdat médium ve sběrně a alternativní možnosti nechat si zapsat snímky přímo z karty vašeho digitálního fotoaparátu pomocí zařízení Digi Film Maker na tzv. digifilm (CD), nabízí nyní i třetí internetovou virtuální sběrnu. Abyste si mohli nechat zhotovit zakázku přes internet, je nutné se nejdříve zaregistrovat na domovské stránce www.fotolab.cz. Konkrétní postup pro využití virtuální sběrny naleznete přímo na stránkách. Výhodou tohoto postupu je úspora času, rychlé vyřízení zakázky a jednoduchost.

A pokud máte stále klasické negativy nebo pozitivy a nechcete o ně přijít, jistě uvítáte i další službu CD fotoarchiv. Založení CD fotoarchivu se stane bezpečným a trvalým způsobem uložení klasických materiálů na digitálním médiu, se kterým se však dá jednoduše dále pracovat. Snímky lze prohlížet, upravovat a pak případně posílat po internetu. Součástí každého CD pořízeného z negativů je totiž editační a jednoduchý grafický program, který umožňuje další práci se snímky na domácím PC.

Odkaz: http://www.fotolab.cz-TJi¦

G3 100/rok

Společnost Aktis pozvolna proniká na nasycený trh se svým ekonomickým systémem ABRA G3. V minulých měsících systém ABRA G3 vybraly a v současné době implementují internetové společnosti, jako největší český portál, firma Seznam.cz, hostingový Globe Internet i druhý největší internetový portál v ČR, Atlas.cz. Navíc si produkt ABRA G3 za první rok působení na českém trhu zakoupila již více než stovka firem. ABRA G3 je ekonomický software pro střední a větší firmy. Je založen na třívrstvé technologii klient/server. Tento otevřený systém je schopen pracovat na serverové straně na platformě MS Windows i Linux.

Odkaz: http://www.aktis.cz -TJi

VISA bezpečněji

Tomáš Jirásko

Další krok na cestě k bezpečnějším bezhotovostním platbám uskutečnila ČSOB. V těsné spolupráci s asociací Visa International úspěšně dokončila projekt zpracování čipových transakcí a v pražském obchodě Marks & Spencer umístila svůj první čipový platební terminál. Zároveň získala certifikát asociace Visa osvědčující kompatibilitu se standardem EMV (jde o společný standard pro "chytré karty" společností Europay International nyní Mastercard Europe, Mastercard International a Visa International), a tak je připravena nabídnout českým obchodníkům možnost přijímat platby čipovými kartami. A v čem spočívá důležitost tohoto kroku? Čipové nebo tzv. inteligentní karty nabízejí držitelům, bankám i obchodníkům výrazně vyšší bezpečnost. Informace uložené na čipové kartě prakticky není možné zkopírovat, díky čemuž mohou čipové technologie významně přispět ke snížení podvodů s padělanými a ukradnutými kartami. "Současná připravenost ČSOB k rychlému rozšíření čipové technologie mezi obchodníky dává bance velké předpoklady k významnému posílení tržní pozice. Předpokládám, že v průběhu letošního a příštího roku významně podpoříme nárůst počtu terminálů pro platby čipovými kartami u našich smluvních partnerů ve sféře obchodu a služeb v ČR," uvádí Roman Kotlán, manažer Útvaru karty ČSOB, což dává naději, že se snad v dohledné době dočkáme nejen skutečně masové akceptace, ale i vydávání čipových karet ze strany tuzemských bank.

Odkaz: http://www.visa.com, http://www.csob.cz

Krátké zprávy

Nový pilot digitální televize

Společný pilotní projekt, jehož cílem jsou technologické testy a příprava vybraných služeb digitální televize (DVB-T), zahájily společnosti Český Telecom, a. s., a Czech Digital Group, a. s. Projekt vyvrcholí ověřením služeb v reálném provozu pro vybrané skupiny zákazníků během prvního pololetí tohoto roku. Po 50 letech analogového televizního a rozhlasového vysílání dochází v České republice k revoluční změně nejen v oblasti digitalizace vysílání samotného, ale i k nástupu nových multimediálních interaktivních služeb. Služby digitální televize tak rozšíří významnou měrou využití televizních přijímačů a pevných telefonních linek, které budou mít nezastupitelnou úlohu v celém komunikačním procesu a přinesou svým majitelům další přidanou hodnotu. Digitalizace vysílání prakticky přináší i liberalizaci v oblasti přenosu televizního vysílání vytvořením zcela nových vysílacích sítí nezávislých provozovatelů. Je rovněž příležitostí k rozšíření nabídky služeb poskytovaných televizními společnostmi a zákazníkům umožňuje aktivně ovlivňovat poskytované služby.-TJi

Intel a Microsoft společně

Intel oznámil, že spolupracuje se společností Microsoft na referenčním návrhu hardwaru přehrávače PMP ("Portable Media Player") pro novou softwarovou platformu Microsoft Media2Go. V návaznosti na tuto spolupráci společností Intel a Microsoft vyvinou Samsung Electronics a ViewSonic Corp přehrávače PMP na platformě MS Media2Go s využitím technologie Intel Xscale, jež zákazníkům umožní přehrávat video a další typy médií na libovolném místě. Přehrávač PMP (v počátečních fázích vývoje nazývaný přenosným videopřehrávačem) je novým typem mobilního produktu určeného pro zábavu, který společnost Intel propaguje. Odkaz: http://www.intel.com

ČTÚ volba operátora

Český telekomunikační úřad rozhodl o výši příplatku za používání vytáčené a pevné volby operátora. V cenovém rozhodnutí zveřejněném na internetu dal za pravdu konkurenci Českého Telecomu, která požadovala příplatek šest haléřů za minutu proti požadavku na 22 haléřů od dominantního operátora. Telecom může příplatek vybírat nejvýše 10,5 roku. ČTc nyní rozhodnutí zkoumá.-TJi

eCONserver 2.0

Společnost IXOS Software oznámila uvedení produktu IXOS-eCONserver 2.0, který obsahuje komplexní podporu všech Microsoft SharePoint objektů, díky čemuž je nyní možná dlouhodobá archivace mnoha různých verzí dokumentů, a to včetně elektronických diskusí týkajících se těchto dokumentů.

IXOS-eCONserver pro Microsoft SharePoint 2.0 je integrován v intranetovém portálu Microsoft a umožňuje řízení kompletního životního cyklu dokumentů. V řešení jsou bezpečně ukládány SharePoint dokumenty, elektronické diskuse, přidělená přístupová práva apod. Aby bylo možné splnit legislativní požadavky, může být nastaveno období, po které dokument nesmí být změněn či vymazán. Pomocí rozhraní do IXOS-RenditionServer mohou být veškeré dokumenty převedeny do tzv. dlouhodobých formátů, jako jsou například TIFF a PDF. Tento postup garantuje, že takto uložené dokumenty nemohou být nikdy změněny. Zároveň je každý uživatel nezávislý na konkrétní verzi používaného softwaru, protože veškeré dokumenty jsou ukládány v SharePointu.

Odkaz: http://www.ixos.cz-TJi

Do EU s angličtinou z internetu

Tři vzdělávací instituce, E-academy, Akademie Jana Amose Komenského a Institut pro integraci ČR do EU ve spolupráci s poskytovatelem internetových služeb, společností GTS, zahájily projekt on-line výuky anglického jazyka s možností získání mezinárodně uznávaného osvědčení "Certificate in English Stage One". Právě to je funkčním předpokladem pro výkon práce v institucích EU nebo v takových, které s nimi spolupracují. Projekt internetové interaktivní výuky anglického jazyka je rozdělen do 40 částí. Všechny lekce, dialogy a slovíčka jsou namluveny rodilými mluvčími, což při využití multimediální výpočetní techniky umožňuje i důslednou kontrolu výslovnosti. Výuka je časově flexibilní. Zájemci se tedy mohou učit podle svých časových možností. Součástí tohoto programu je i digitální podoba Velkého slovníku zkratek EU, který vysvětluje 60 000 zkratek podniků a institucí. Odkaz: http://www.e-academy.cz-TJi


Krátké zprávy II.

Yahoo koupí Inktomi

Americká internetová společnost Yahoo, Inc., koupí za 235 milionů USD výrobce internetového vyhledávacího softwaru Inktomi Corp. Cílem transakce je posílit vlastní vyhledávací kapacity. Yahoo kupuje ztrátovou Inktomi v době, kdy populární vyhledávací program Google, za kterým Yahoo stojí, musí čelit stále ostřejší konkurenci. Google v poslední době zavedl i vlastní portál pro internetové nákupy a zpravodajský servis.

Odkaz: http://www.yahoo.com-TJi

Svět v kapse

Tomáš Jirásko

Svět od sunnysoftu

WorldOffline je aplikace určená uživatelům se systémem Pocket PC 2002. Pomocí tohoto programu lze stahovat přímo do kapesního počítače internetové a také intranetové stránky včetně podstránek, obrázků a souborů. Aplikace poskytuje mnoho nastavení umožňujících uživateli maximálně ovlivnit to, kdy a jaká data se do jeho kapesního počítače dostanou. Výhodou této aplikace oproti například AvantGo, která je v této oblasti velice známá a používaná, je skutečnost, že pro práci nevyužívá žádného prostředníka, žádný mezistupeň. Tím je zjednodušena cesta obsahu od poskytovatele k uživateli a je zabezpečeno, že se mezi uživatele a poskytovatele "nevetře" někdo nebo něco, co by bránilo v cestě.

Sendo versus microsoft

Zajímavá situace vznikla okolo uvedení, respektive neuvedení "smartfounu" Sendo Z100. Z100 byl první mobil s "Wokny", ale celkem překvapivě byl jako referenční představen SPV, jinak známý jako Kanárek, tchajwanského výrobce HTC, nabízený v síti Orange. Následně asi dva týdny poté, společnost Sendo svůj projekt Z100 skrečovala za výroků "nemáme jinou možnost" a "neměli jsme přístup ke zdrojovému kódu", což sice zavdalo příčinu mnohým spekulacím, ale vcelku bylo ticho po pěšíně. To se však změnilo v okamžiku, kdy společnost Sendo podala žalobu k federálnímu soudu USA na Microsoft, ve které ho obviňuje z údajné krádeže technologií a zákazníků. A Sendo si v prohlášeních nebere servítky: "Tajným plánem MS bylo oloupit malou organizaci o její majetkové informace, odborné posudky, marketingové znalosti, zákazníky a očekávané zákazníky. Microsoft získal naší důvěru falešnými sliby, že Sendo bude jeho tržní partner. Použil naše znalosti a expertízy ke svému prospěchu a získání vedoucího postavení na právě vznikajícím trhu mobilních telefonů nové generace, a po přivedení Senda na pokraj bankrotu je prostě vyškrtl ze svých dalších plánů." A Sendo se nezastavilo a obvinilo Microsoft z několika dalších špinavých triků. Bude jistě zajímavé případ sledovat a získat odpověď na otázku, zda má Sendo skutečně pravdu, nebo poté, co mu možná nevyšel obchodní záměr, minimalizuje škody jinak. Ve hře je ovšem i mimosoudní dohoda, takže se odpovědi dočkat také nemusíme.

Microsoft "?DA"

Na obzoru je další komunikátor, jenž by mohl zažít stejný osud jako xDA. Referenční model Intrinsyc mPDA zakoupil totiž Microsoft. mPDA vypadá na první pohled jako zajímavý kříženec Tungstenu, Clie a iPaqu, a jistě dokáže potenciální zákazníky oslovit. Je postaven na dostatečně osvědčeném a výkonném 400MHz procesoru Intel XScale PXA250, vybaven je 64 Mb SDRAM a 32 Mb Intel Strata Flash a o komunikační provoz se postará integrovaný tribandový GSM modul. Kromě toho poskytuje tento komunikátor samozřejmě podporu Bluetooth, IrDA, Compact Flash a MMC/SD karet, Ethernetu a dokonce výrobce uvádí i podporu pro sériové rozhraní RS232. V těle přístroje je zabudován reproduktor, mikrofon s podporou headsetu a kamera. Barevný dotykový TFT displej je zespodu podsvícen, odhaduje se, že rozlišení by mohlo být až 320 x x 320 pixelů. Oficiálně jsou podporovány operační systémy Windows CE.Net, Microsoft SmartPhone, PocketPC 2002 and Linux.

MyPal A600

I na našem trhu je nyní k dostání Asus MyPal A600, běžící na operačním systému Microsoft Pocket PC 2002. Je postaven na 400MHz procesoru Intel PXA250 s 64MB pamětí RAM a 32MB Flash ROM. Vybaven je 3,5" dotykovým TFT displejem o rozlišení 240 x 320 bodů a škále 65 536 barev. Ke komunikaci slouží rozhraní IrDA 1.1, SIR 115,2Kb/s a FIR 4Mb/s. Má zabudovaný reproduktor a mikrofon, stereovýstup na sluchátka a vstup na mikrofon. K rozšíření slouží slot na MMC/SD karty. Vše je schováno v hliníkovém pouzdře o rozměrech 125 x 75 x 12,8 mm. 138 gramů vážící A600 vydrží napájen lithium-polymerovým akumulátorem (1 200 mAh) pracovat 15-16 hodin. Příslušenství je tvořeno stojánkem, propojovacím USB kabelem, manuály, drivery, MS Companion CD, CD s doplňkovým SW a hrami, dvěma stylusy, síťovým adaptérem, pouzdrem s čisticí utěrkou.

I SEEK YOU

Rovněž pro PDA jsou ke stáhnutí zdarma k dispozici na domovských stránkách www.icq.com aktuální verze tohoto populárního klienta. Verze 2.1 Beta je určena pro Palm OS a Verze 1.0 pro Pocket PC.

Pocket commander

Rodina Commanderů má nyní dalšího člena, k bratrům Nortonovi, Windowsovi a Totalovi, přibyl další. Tentokráte dostal jméno Pocket, a jak sami tušíte, jde o další souborový manažer, tentokráte určený pro platformu Pocket PC 2002. Co však na něm je zajímavé, i když hovoří anglicky, je dílem českých programátorů. Pocket Commander (dále jen PC) zachovává tradici dvou oken s adresáři, soubory a ikonami okolo. V manažeru kromě běžného hledání, filtrování a řazení souborů obsahuje interní podporu ZIP komprimace, drag & drop přesuny, prohlížení souborů v ASCII, Unicode i hexadecimálním zobrazení. Pro svižnější práci je možné určit rychle přístupné adresáře. Soubory lze snadno posílat e-mailem nebo přes IrDA. Kromě plné komerční, existuje i verze shareware, samozřejmě s obvyklými omezeními.

Album od Adobe

Tomáš Jirásko

Nový Adobe Photoshop Album je software, který rozšiřuje technologii Photoshopu i k běžnému spotřebiteli. Photoshop Album se pokouší řešit asi největší problém, se kterým se majitelé digitálních fotoaparátů potýkají jak snadno najít, upravit, sdílet a uchovat tisíce snímků, které se nahromadily v jejich počítačích.

Album soustřeďuje digitální fotografie k prohlížení na jednom místě (zásobník fotografií), kde jsou snímky automaticky setříděny podle data. Časová linka zobrazuje fotografie nasnímané v průběhu doby a kalendář zobrazuje den a měsíc pořízení snímku. Uživatelé tak mají možnost určit, jak chtějí hledat určitou sérií fotografií a jak s ní chtějí pracovat, což jim umožňuje systém značek, přičemž na velikosti sbírky fotografií nezáleží. Photoshop Album rovněž obsahuje nástroje pro nápravu nejčastějších problémů, jako jsou červené oči, problémy s barvou, kontrastem nebo jasem. Při potřebě náročnějších úprav lze Photoshop Album propojit s aplikací Adobe Photoshop Elements 2.0, softwarem pro úpravy snímků určeným amatérským fotografům. Navíc jako zatím jediný program určený pro digitální fotografie běžných uživatelů využívá formát PDF.

Uživatelé rovněž mohou v Albumu z fotografií vytvářet prezentace, které mohou obsahovat titulky, videosekvence a lze je podbarvit hudbou. Photoshop Album umožňuje rovněž přímé propojení s poskytovateli on-line služeb, jako jsou například fotolaby. Předpokládané datum uvedení Adobe Photoshop Album na trh je únor 2003 a předpokládaná koncová cena je 1 500 Kč.

Odkaz: http://www.adobe.com

RSA SecurID pro WLAN

Tomáš Jirásko

Bezdrátové sítě WLAN představují ideální způsob připojení uživatelů stolních počítačů, notebooků, PDA a ostatních mobilních zařízení k internetu i k vnitropodnikovým sítím, neboť odpadá nutnost používat pevné sítě, což přináší zvýšenou mobilitu. To ovšem s sebou nese i zvýšené bezpečnostní riziko, neboť k autentizaci se i v sítích WLAN běžně používají slabá statická hesla, která mohou být snadno zachycena a rozluštěna hackery. K řešení problémů s autentizací v bezdrátových sítích LAN byl navržen standard IEEE 802.1x, přičemž RSA spolupracuje s předními dodavateli podporujícími tento standard, jako jsou společnosti Funk Software (řešení Odyssey a Steel-Belted Radius) a Proxim (řešení ORiNOCO). Ten je sice krokem vpřed při sdílení informací, neřeší však závažný problém, který je důsledkem nedostatečné autentizace na přístupových bodech a u koncových uživatelů. Tím vzniká riziko útoků typu "mezičlánek" (man in the middle) a přesměrování relací. Nový protokol s názvem Protected Extensible Authentication Protocol (PEAP) (chráněný a rozšiřitelný autentizační protokol) vypracovaly společnosti Cisco, Microsoft a RSA Security. Ten by měl řešit oba dva uvedené problémy. Je určen ke snadné integraci do produktů vycházejících ze standardů 802.1x a umožňuje silnou autentizaci uživatelů i přístupových bodů. V souvislosti s tím přišla RSA proto s novou funkcí svého řešení RSA SecurID, která umožňuje nahradit slabá hesla dvoufaktorovou autentizací uživatelů a chránit tak svoje sítě WLAN při používání citlivých aplikací. K zajištění dvoufaktorové autentizace uživatele používá patentovanou technologii se synchronizací času, využívající token nebo inteligentní kartu a PIN. RSA Security nabízí své autentizační řešení v různé podobě, a to včetně tří hardwarových zařízení, softwarových verzí (pro PC, PDA a mobilní telefony) i různých druhů inteligentních karet.

Odkaz: http://www.rsasecurity.com

100 giga na palec

Tomáš Jirásko

Seagate Technology oznámila, že její výzkumníci vytvořili nový rekord na poli magnetického záznamu, když s použitím kolmé záznamové technologie dosáhli hustoty záznamu vyšší než 100 Gb na čtvereční palec (Gb/in2). Tato technologie rovněž umožnila zvýšit rychlost záznamu až na 125 MB za sekundu. Při kolmém záznamu jsou totiž magnetické domény (reprezentující bity) uspořádány vertikálně k plotně disku, což umožňuje, že diskové hlavy mohou znamenávat více informací na jednotku plochy a samozřejmě je i číst. Kolmý záznam otevírá nové obzory, protože tradiční podélný záznam používaný v dnešních diskových mechanikách, kdy domény/bity jsou na disku uspořádány horizontálně, vyžaduje větší plochu pro uložení stejného množství informací. Vzhledem k současnému stavu, kdy běžné podélné záznamové technologie tak dosahují téměř horní hranice svých možností, ukazuje se přechod na kolmý záznam jako zatím nejlepší cesta jak udržel krok s rostoucími nároky na množství ukládaných dat, neboť v budoucnosti potenciálně umožňuje dosáhnout mnohem vyšší hustoty záznamu, než jaké umožňuje technologie stávající. Seagate předpokládá, že technologie kolmého záznamu bude schopna dosáhnout hustoty záznamu až 1 terabit na čtvereční palec (Tb/in2), tj. zhruba 20x více, než je hustota dosahovaná u nejmodernějších diskových mechanik dneška. Tato hodnota představuje uložení více než 1 TB (1 000 GB; cca 500 DVD filmů) na jeden 3,5" disk. Společnost Seagate zamýšlí standardně používat kolmý záznam v rámci svých produktů již v kalendářním roce 2004.

Odkaz: http://www.seagate.com

Autorita TrustPort

Tomáš Jirásko

Známá česká firma zabývající se ochranou dat a počítačovou bezpečností, AEC Data Security Company zahájila provoz nové certifikační autority TrustPort.

TrustPort byl vybudován na základě několikaletého provozu předcházející certifikační autority TrustCert, taktéž vyvinuté v režii AEC první certifikáty pro použití v technologii elektronického podpisu byly vydány již v roce 1999. Technologie je plně připravena k akreditaci podle Zákona o elektronickém podpisu ve znění pozdějších úprav a dalších souvisejících předpisů. TrustPort je jakýmsi pilotním projektem certifikační autority "na klíč", kterou je společnost AEC připravena nasadit u zájemců z různých firem a organizací (bankovnictví, telekomunikace, státní správa...). Unikátnost řešení TrustPort by měla podtrhnout i skutečnost, že autorita bude v dohledné době připravena vydávat i časová razítka jako první v České republice. Bez nich je používání elektronického podpisu v mnoha oblastech problematické, neboť nelze jeho vznik s patřičnou přesností zařadit na časové ose. Při řešení mnoha právních sporů tato skutečnost může mít zásadní význam např. stanovit časovou posloupnost podpisu závěti či omezit provedení úkonu určitým datem. K ověření možností využití certifikátu lze na domovské stránce požádat o vystavení zkušebního certifikátu.

Odkaz: http://www.trustport.cz


Krátké zprávy III.

Olympus m [mju:]

Tomáš Jirásko

S prestižními modely m 300 a 400 Digital vstupuje tato řada do digitálního věku. Představené modely jsou současně prvními kovovými digitálními fotoaparáty na světě, jejichž těla jsou odolná vůči povětrnostním vlivům, a tak můžete směle fotografovat i za deštivého počasí. Jsou vybaveny objektivy s trojnásobnou proměnou ohniskových vzdáleností (odpovídající 35-105 mm na 35mm fotoaparátu) a fotoaparáty mají snímače s rozlišením tři a čtyři miliony pixelů, používající objektivy s velmi vysokou rozlišovací schopností. Pro začátečníky na poli digitální fotografie jsou oba fotoaparáty vybaveny scénickými režimy portrét, autoportrét, noční scéna, krajina a krajina s portrétem. Samozřejmostí je automatické TTL zaostřování a digitální měření expozice ESP (Electro Selective Pattern), které zajišťuje správnou obrazovou ostrost a jas pořízených snímků. Kromě automatického systému vyvážení bílé lze nastavit jednu ze čtyř předdefinovaných hodnot pro fotografování např. při žárovkovém nebo zářivkovém osvětlení. Barevná LCD obrazovka s úhlopříčkou 3,8 cm může sloužit nejen k okamžitému prohlížení pořízených snímků, ale také jako elektronický hledáček. Uživatelé mohou přímo na obrazovce fotoaparátu bez použití počítače měnit velikost již pořízených snímků. Z dalších funkcí nalezneme v přístrojích makro, panoramatický režim, funkci 2 v 1, videosekvenci nebo vestavěný blesk se snížením efektu červených očí. Součástí balení fotoaparátů je mimo jiné dálkový ovladač RM-2, paměťová karta xD-Picture Card a rychlonabíječka pro nabíjení ultratenké lithium-iontové baterie.

Odkaz: http://www.olympus.cz

HelloMoto

Tomáš Jirásko

Divize Personal Communications Sector společnosti Motorola představila první část svého portfolia mobilních telefonů, příslušenství a aplikací pro rok 2003 v v rámci akce HelloMoto v čínské Šanghaji. Celkem Motorola představila osm nových telefonů modelové řady 2003 podporujících zprávy EMS a MMS, technologie Java, GPRS, EDGE a UMTS/WDCMA. Všechny představené telefony mají barevné displeje a polyfonní vyzvánění. Podívejme se, co na nás Mototola tedy chystá. První z modelů je Motorola V600 s velkým displejem podporující 64 000 barev umožní majiteli nosit všude s sebou virtuální album s fotkami. S V600 si totiž snadno vyfotíte své přátele a zařadíte je do telefonního seznamu, takže při volání se neukáže pouze jméno, ale přímo na displeji se zobrazí fotografie volajícího. Telefon Motorola V600 integruje podporu technologie Bluetooth. Nejnovější herní možnosti jsou integrované do modelu Motorola T725 s podporou technologie EDGE a do modelu Motorola A835 s podporou UMTS. Čistá a ostrá grafika, přehrávání videa, syté barvy, nové technologie zobrazení pohybu a reprodukce zvuku by měly zlepšit autentičnost her. Motorola V295 umožňuje pořizovat obrázky přímo vestavěným fotoaparátem a opatřit je hlasovým komentářem. Když je třeba poslat jenom krátký vzkaz, nabízí model V295 funkci Instant Messaging k zaslání rychlého, krátkého pozdravu. Ještě větší možnosti pro posílání zpráv nabízí Motorola A388c, která nyní obsahuje velký dotykový barevný displej s 65 000 barvami. Model A388c si zachoval standardní snadné ovládání funkcí mobilního telefonu, k nimž přidává přístup až k pěti e-mailovým profilům odkudkoli na světě, zprávy SMS, skupinové zprávy SMS a podporu Instant Messagingu. Vzhled telefonu si nyní každý může měnit nejen uvnitř, ať již stahováním tapet na displej, vyzváněcích tónů nebo spořičů. Motorola C350 navíc přichází s vnějšími kryty různých tvarů, s nimiž můžete mít v ruce každý den nový telefon. Také zvuky, které telefon vydává, si může uživatel vytvořit pomocí skladatele MotoMixer. Z každého se tak stává DJ :-), který si snadno stáhne a namixuje soubory MIDI podle své nálady a vkusu. Model Motorola E380 umožňuje rovnou stahovat balíčky složené z vyzváněcích tónů, obrázků, osvětlení a zvuků, můžete zapnout osobní barevné profily, které vás pobaví a mobil rozzáří pokaždé jinak podle toho, kdo právě volá. U modelů Motorola A388c, C350 a V295 se předpokládá zahájení prodeje v prvním pololetí roku 2003. Prodej modelů V600, T725, E365, E380 a A835 se plánuje na druhé pololetí 2003.

Odkaz: http://www.motorola.cz

Osobní certifikáty zdarma

Tomáš Jirásko

Certifikační autorita Czechia provozovatel stejnojmenného projektu pro poskytování certifikačních služeb doposud jako jediná nabízela vystavení plnohodnotného osobního certifikátu pro elektronický podpis zdarma. Tato nabídka platila do konce roku 2002 a jediným omezením bylo zkrácení doby platnosti certifikátu na 6 měsíců. Vzhledem k zatím vcelku nízké informovanosti široké veřejnosti o možnostech využití elektronického podpisu s digitálním certifikátem bylo rozhodnuto o prodloužení bezplatného vydávání certifikátů po celý rok 2003. Současně s tím došlo i k prodloužení doby platnosti certifikátu na 12 měsíců. Nabídka samozřejmě platí i pro osobní certifikáty následné k certifikátům již vystaveným.

Aby omezila úskalí v podobě prozrazení soukromého klíče elektronického podpisu, Czechia do své standardní nabídky zahrnula i tokeny iKey společnosti Rainbow Technologies. Tokeny sice již nejsou zadarmo, ale jejich pořízení představuje investici do zvýšené bezpečnosti vašeho elektronického podpisu, kdy snižují možnost prozrazení soukromého klíče podpisu. Tokeny totiž představují alternativu čipových karet a digitální podpis nebo certifikáty pro internetovou banku jsou v tokenu bezpečně uloženy, jsou snadno přenositelné a díky připojení na USB port není potřeba používat speciální čtečku. Navíc některé tokeny jsou osazeny kryptografickým procesorem, který provádí šifrování přímo uvnitř tokenu. Také umožňují přímo v tokenu vygenerovat šifrovací klíč, takže tento klíč nikdy neopouští token a způsob jeho získání, a zneužití prakticky v běžných podmínkách neexistuje.

Odkaz: http://www.caczechia.cz

Nové SCENICy

Tomáš Jirásko

Společnost Fujitsu Siemens Computers uvedla na trh novinky v řadě svých profesionálních stolních počítačů SCENIC s procesory Intel Pentium 4. Nové modely jsou součástí globálně dostupného portfolia společnosti s celosvětovou servisní podporou a správou klientů, kdy globalizace portfolia by měla umožnit snížit náklady a zvyšovat úroveň vztahů se zákazníky.

Novými modely v nabídce jsou malý deskbox SCENIC C, desktop SCENIC N, microtower SCENIC P i rozšiřitelný tower SCENIC W všechny modely jsou osazeny procesorem Intel Pentium 4 s taktovací frekvencí až 3,06 GHz, eventuálně procesorem Intel Celeron s maximální frekvencí 2 GHz. Srdce jednotné základní desky tvoří čipové sady Intelu GE, GV a následující, s podporou rychlých pamětí DDR SDRAM (až do 2 GB), rychlým rozhraním USB 2.0 a integrovanou LAN, zvukem i grafikou. Grafický výkon počítače lze zvýšit instalací grafické karty do AGP slotu. Součástí nové řady PC SCENIC jsou softwarově-hardwarové sady ManageIT a SecureIT pro správu a ochranu počítače proti neoprávněnému užívání, kterému lze předejít např. pomocí kódovaného přístupu k pevnému disku či autentifikace prostřednictvím integrované čtečky čipových karet SmartCard. Konfigurovatelnost sad ManageIT a SecureIT umožňuje přizpůsobit výbavu počítače konkrétním potřebám jednotlivých segmentů, tedy jak výpočetních systémů v malých a středních společnostech, tak ve velkých firmách.

Práci s počítači zjednodušují i technické inovace jako EasyFix, která umožňuje instalovat rozšiřující karty bez pomoci jakéhokoliv nářadí, či sloty FlexyBay, do nichž lze vedle 5,25palcových mechanik zasouvat i mechaniky 3,5". Všechny nové modely SCENIC splňují mezinárodní ekologickou normu Blue Angel, a díky pokročilé termální regulaci by měly být jedněmi z nejtišších počítačů na trhu. Na všechny nové modely SCENIC prodávané v ČR se vztahuje tříletá globální záruka, jež platí u všech autorizovaných servisních partnerů Fujitsu Siemens Computers na pěti kontinentech.

Odkaz: http://www.fujitsu-siemens.cz

§§§§§


Nejen Media Player 9

Lenka Karláková

c03p0044

Začátkem ledna se společnost Microsoft představila s několika novými produkty, kterými odstartovala svoji letošní dráhu. Jednalo se o Plus!Digital Media Edition určenou pro operační systém Windows XP, dále o konečné verze Windows Media 9 Series, ve kterém Microsoft uvedl licenční plán pro jeho využívání, a střihový program videa Windows Movie Maker 2. Licenční podmínky Windows Media 9 Series nyní umožňují vytvářet aplikace běžící na libovolných operačních systémech a zařízeních. Tím se produkt otevřel například uživatelům operačního systému Linux, avšak počítá s určitými omezeními. Licence s sebou přináší také změnu cen kódování a dekódování. Spolu s uveřejněnými verzemi budou dostupné kodeky Windows Media Audio 9 a Windows Media Video 9, Encoder 9 a Server. Pozornost určitě bude věnována kancelářskému balíku Office 11, který by měl začít spolupracovat s Visual Studio .Net 2003 (kódové označení Everett). Byl také změněn název tohoto serverového produktu na Windows Server 2003 (Whistler Server), jenž by se měl na trhu oficiálně objevit koncem května spolu s Visual Studiem 2003. Zároveň s ním bude vydávána jeho součást XDocs, produkt zaměřený na práci s XML daty. Ve stejné době byl vydán také SharePoint Team Services.

Odkaz: www.microsoft.com

Plus!

Lenka Karlíková

Spolu s několika programy vydávanými v lednu firmou Microsoft byl představen také Plus! Digital Media Edition, který je určen pro práci s digitálními fotografiemi, domácím videem a digitální hudbou. Součástí tohoto balíčku je několik produktů. Plus! Photo Story umožňuje rozpracovat náš domácí archiv fotografií do příběhů, v kterých si pořadí určíme sami. Je zde nabízena možnost vložit hudbu do pozadí, titulky nebo vyprávění, automatické přidávání fotografií pomocí zoom efektů a panoramování. Domácí párty nebo hodiny tance si můžeme udělat díky Plus! Dancers. V nabídce máme přes jednu desítku virtuálních tanečníků, kteří nás zasvětí do různých tanečních stylů. Hudbě jsou dále věnovány Plus! CD Label Maker, přičemž s výrobou barevného obalu by neměl mít problém ani začátečník. Stačí si vybrat CD, a Label Maker si automaticky převede požadované informace z playlistu Windows Media Playeru. Pro převod audioformátů je určen Plus! Audio Convertor. Vytváří *.wma nebo *.mp3 soubory, ale požaduje nainstalovaný MP3 kodek. Starší záznamy z našich vinylových desek si můžeme přehrát pomocí Plus! Analog Recorderu. Převede je pomocí speciálních filtrů, díky čemuž dojde k redukci šumů a pískotů. Digitálními filmu je věnován Plus! Effects & Transition for Movie Maker 2, kde je ukázka více než 25 videoefektů a přeměn, kterých lze tímto produktem dosáhnout. Nabízený balíček je určen pro operační systém Win XP Home Edition nebo Win XP Professional a je požadována konfigurace 500MHz procesor, RAM 128 MB a volného místa na disku alespoň 205 MB. Pokud si Plus! Digital Media Edition budeme stahovat z internetu, pak je vyžadováno 320 MB. Další systémové požadavky záleží na námi zvolených produktech.

Odkaz: http://www.windows.com

Ad-Aware 6.0

Lenka Karlíková

Společnost LavaSoft pracuje na novém Ad-Aware 6.0, který by se měl objevit na trhu v průběhu měsíce února a měl by mít zcela nové jádro, protože starší verze již nebyly schopné dostatečně reagovat. Tento nástroj slouží k odstraňování spywaru (lokalizace a odstraňování nežádoucích sledovacích programů, např. reklamní systémy) a Ad-Aware 6.0 by měl mít rozšiřitelnou strukturu, dokonalejší systém a další zajímavé podrobnosti.

Odkaz: http://www.lavasoft.com

CA pro Novell

Lenka Karlíková

Novou verzi BrightStor ARCserve Backup 9 pro NetWare vydala společnost Computer Associates (CA), která se zabývá dodáváním softwaru pro řízení eBusiness. Produkt je zaměřen především na ochranu dat a podporuje prostředí systému NetWare 6, včetně Open File Agent technologie umožňující vytvoření kopie při zápisu (Copy on Write). Dále nezávisle na platformě umožňuje zálohování dat ze serverů Novell NetWare, Unix, Microsoft Windows, Linux. Nejen příznivci operačního systému Novell mohou získat verzi 9 za 695 USD. Software je propojitelný také se systémem Windows. Pro OS Linux je BrightStor ARCserve Backup for NetWare nyní v beta-verzi, přičemž k uvolnění by mělo dojít začátkem tohoto roku.

Odkaz: www.ca.com

Bude nový Photoshop?

Lenka Karlíková

Oficiální zprávy o nové verzi Photoshopu 8 s kódovým označením "Dark Matter"zatím nejsou k dispozici, avšak na několika serverech se již objevují předzvěsti toho, co nám přinese. Především by se mělo jednat o produkt, který bude zaměřený na práci s digitální fotografií a videem. Některé funkce by měly být vylepšeny, přibudou palety, pro návrh grafiky k projekci na televizi se objeví nové možnosti náhledů. Novinkou by mělo být kombinování filtrů, filtrové vrstvy a práce s filtry. Celkově by kód Photoshopu pro Windows a Apple měl být optimalizován, dokonce i pro 16bitové barevné prostředí. Uživatelé Photoshopu se na produkt mohou těšit na konci tohoto roku. Zároveň by se měly objevit nový After Effects 6, InDesign 3 ("Dragontail"), Illustrator a společnost Adobe Software vydá také novou verzi ImageReady 8.0, nástroj pro práci s webovou grafikou, který bude nadále vystupovat samostatně.

Odkaz: www.adobe.com

Vypalujeme s Nerem

Lenka Karlíková

Ahead Software, dodávající vypalovací program Nero, vydal changelog nové verze Nero Burning ROM 5.5.10.0. Lze jej stáhnout z oficiálních stránek tohoto softwaru, přičemž z novinek se můžeme těšit na podporu nových mechanik a na výstup do audioformátu MPEG-4 AAC (Advanced Audio Coding). Dále je integrována podpora NeroNet-Client a je přidána funkce Nero Robot. K opraveným chybám patří odstranění chyby v kontrole DVD medií nebo při zavírání Win XP. Vývojáři se zabývali také možnostmi volby rychlosti při vypalování DVD, vylepšením podpory *.ISO obrazů a nastavováním kompilací pro disky. Nová verze má velikost 12,3 MB. Společnost Ahead reagovala rovněž na lednové vydání balíku Windows Media Series 9 Microsoftu a ihned uveřejnila plug-in pro program, který umožňuje dekódovat Windows Media Audio 9 z prostředí Nera 5.5. Velikost přídavného modulu je 2,39 MB.

Odkaz: http://www.nero.com

§§§§§


MP3 přehrávač UMD128

Jaroslav Kasal

c03p0045

Česká společnost Tomorrow Systems do své nabídky zařazuje nový a dosti zajímavý MP3 přehrávač. Ten totiž neumí plnit jen službu přenosného audiozařízení, ale nabízí svému majiteli více služeb najednou. Produkt označený modelovým jménem WMG UMD-128, vyráběný firmou WMG, je zkonstruován tak, že funguje i jako malý přenosný USB flash disk. Z tohoto důvodu disponuje zařízení i miniaturními rozměry 94 x 30 x 22 mm, což je přibližně velikost masivnějšího zapalovače.

Přehrávač je vyroben ve stříbrné barvě a na pohled elegantním tvaru. Ve stěně zařízení je možné nalézt displej s podsvícením, který uživatele informuje nejen o jménu přehrávaného souboru, ale zvládne zobrazit i užitečné informace z id3 tagu.

MP3player je osazen interní pamětí o kapacitě 128 MB. Distributor slibuje, že při použití formátů mp3 se vzorkováním 128 Kb/s (což je dosti slušná kvalita zvuku), dokáže UMD-128 obsáhnout dvě hodiny muziky. Pokud použijete zvukový formát WMA (Windows Media Audio) a omezíte se u nich na vzorkování 64 Kb/s, dobu přehrávání tím ještě zdvojnásobíte. Přičemž kvalita zvuku sice nebude maximální, ale pro běžný poslech většině uživatelů, stále dostačující. Pokud měli dojem, že zvuk není takový jak si představujete, máte možnost využít i přednastavené šablony pětipásmového ekvalizéru. Režimy jsou označeny podle jejich vhodného použití pro danou situaci: Classic, Jazz, Normal, Pop a Rock. O tom, že by měl být zvukový výstup na dobré úrovni, hovoří i technická specifikace, kterou výrobce uvádí. Frekvenční rozsah UMD-128 činí 20 Hz-20 KHz a odstup signálu od šumu by měl dosahovat hodnot 85 až 90 dB. Koncové zkreslení by nemělo přesáhnout hodnotu 0,08 %.

Stejně tak zajímavá, jako právě uvedené technické parametry, je i doba nepřetržitého provozu přehrávače. Podle údajů výrobce je schopen UMD-128 s jedinou AAA baterií přehrávat hudbu po dobu až dvanácti hodin. Zda je tato hodnota reálná se budeme moci přesvědčit, až přehrávač v našem TestCentru IDG sami otestujeme.

Jak již bylo řečeno, je mp3 přehrávač, jako drtivá většina dalších, navržen pro rozhraní USB. Konektor je šikovně schován pod odnímatelným krytem, nasazeným na jednom z konců přehrávače. Řešení je to nejen elegantní, ale i praktické. MP3player podporuje rozhraní až USB 1.1 s rychlostí přenosu cca 12 Mb/s, což pro zkopírování 128 MB dat celkem vyhovuje. Na připojení k PC je vcelku sympatické, že ve všech dnešních operačních systémech (Windows ME, 2000 a XP) je podpora flash disků plně nativní a UMD-128 tuto vlastnost dokáže taktéž využít. Tudíž pro zapojení přehrávače k PC není žádných ovladačů třeba. Nicméně, aby si uživatel nepřipadal ochuzen, na přiloženém CD by měl najít i ovladače pro starší operační systémy (Windows 98) a další zajímavý software, např. správce hudebních souborů a podobně.

Závěrem ještě uveďme informaci o pořizovací ceně, ta by se měla pohybovat řádově kolem pěti tisíc korun, což by mohlo být pro řadu uživatelů rozhodně zajímavé.

Sériový predátor

Jaroslav Kasal

V blízké budoucnosti by se, dle vyjádření společnosti Seagate, měla na trhu objevit již dosti dlouho očekávaná nová série pevných disků. Budou to zařízení koncipovaná pro nejmodernější diskové rozhraní Serial ATA (SATA) (Nové modely by měly být údajně vyráběny jak s podporou SATA, tak klasického ATA/100). Nové pevné disky ponesou modelové označení 7200.7 a 5400.1, z čehož lze jednoduše pochopit i rozdíl mezi nimi. První číslo v označení totiž specifikuje rychlost otáček ploten za minutu. Oba nové produkty vycházejí z ověnčené a proslavené "dravé" rodiny disků Barracuda. Ostatně do této řady přímo náleží a tvoří její nejnovější zástupce.

Nejprve si přiblížíme výkonnější novinku s otáčkami ploten 7 200 ot./min. Tento disk bude vyráběn ve dvou modifikacích: Barracuda 7200.7 a Barracuda 7200.7 Plus. První z těchto dvou produktů bude vybaven vyrovnávací pamětí o kapacitě 2MB a druhý 8 MB. Tímto krokem zřejmě společnost Seagate odpovídá na počin rivala Western Digital, který slavil úspěch se sérií disků označovaných zakončením JB a BB. Rozdíl mezi nimi byl také jen ve velikosti vyrovnávací paměti na disku.

Série 7200.7 i 7200.7 Plus bude vyráběna s celkovou diskovou kapacitou 160 GB a 120 GB. Model Barracuda 7200.7 navíc bude možné zakoupit i v "menším" provedení, a to s diskovým prostorem 80 GB a 40 GB. Obě série jsou vyráběny s technologií, která využívá hustoty záznamu 80 GB na plotnu. Vyjma toho využívají i řadu dalších vylepšení vycházejících z poslední verze Barracuda ATA V. Za zmínku jistě stojí technologie tzv. fluidních ložisek (SoftSonic Fluid Dynamic Bearing), které by měly zaručit maximální tichost při chodu. Dále bude disk podporovat i technologie pro ochranu dat, např. ECC (Error Correction Code), bezpečné parkování disku při výpadku proudu či CBDS (Continuous Background Detect Scanning), což je systém detekování chyb s jejich možnou korekcí. Již zavedeným systémem je inteligentní ochrana S.M.A.R.T. (Self Monitoring, Analysis and Reporting Technology) a u společnosti Seagate i rozšířený test DST (Drive Self-Test), který by měl zrychlit čas potřebný pro diagnózu stavu disku. V neposlední řadě by měla nová Barracuda 7200.7 nabídnout svému majiteli i vyšší odolnost proti otřesům při převozech. Konkrétně má vydržet i náraz, který zapůsobí na zařízení přetížením až 350 G. To v důsledku neznamená, že by měl mít uživatel pocit, že lze nový disk využívat v případě nouze i jako kladívko zapáleného domácího kutila. Vyšší odolnost by měla zajistit co nejvyšší odolnost a bezporuchovost zařízení. Využívat by se měly produkty z výkonné série především pro servery, náročné domácí stanice a podobně.

V rychlosti se podívejme i na druhý typ Barracudy, který je předešlému velmi podobný. Rozdíl naleznete především v nižších otáčkách (5 400 ot./min) a v jednodušším konstrukčním provedení (menší kapacita a tím i nižší počet ploten). Díky právě uvedeným skutečnostem je nasnadě, že tento disk nabídne uživateli i nižší výkon. Zato zařízení disponuje sníženým profilem, který zaručuje lepší průchodnost vzduchu uvnitř počítače. Ostatně, nižší počet ploten, oproti modelu 7200.7, ve spojitosti s nižšími otáčkami, také naznačují, že bude celý disk méně náročný na chlazení. Disk by měl nalézt uplatnění ve spojitosti s nenáročnými kancelářskými počítači a dalšími třeba i domácími stanicemi. Vyjma toho budou vhodné i pro jiný než čistě počítačový segment. Například pro digitální videorekordéry, herní konzole, jukeboxy a třeba i další méně obvyklé zařízení, jako jsou např. peněžní automaty, bezpečnostní kamery, tiskárny nebo dokonce Karaoke automaty.

§§§§§


Hudební opojení

Tomáš Kuchařík

c03p0047

Společnost Creative v poslední době představila hned několik novinek v oblasti reprosoustav k libovolným typům zvukových karet, avšak nejlépe pracujících se zvukovými kartami Sound Blaster stejného výrobce.

Jednou z představených novinek je stereofonní reprosoustava s názvem Repro Creative Labs I Trigue 2.1 3300, se kterou společnost Creative malinko rozbouřila hladinu poklidné vody 2.1 stereosystémů kvalitním zvukem a jedinečným designem. Dřevěný subwoofer s 16,5cm reproduktorem se postará o vysoké basové dokreslení a zvýraznění, zatímco každý ze dvou stylových satelitů o výkonu 9 wattů, obstará živý stereozvuk. Oba satelity jsou konstruovány se třemi precizními titanovými reproduktory. Repro ITrigue je zamýšlen jako systém vhodný pro každodenní používání s PC, vhodný především pro poslech hudby. Celkový výkon soustavy disponuje 43 watty, kde mají satelity po 9 a subwoofer 25 wattů. Pomocí vícefunkčního dálkového ovládání je neustálá kontrola nad nastavením všech parametrů celé soustavy, jako např. hlasitost úrovně basů, a zároveň je obsažen i jack vstup pro sluchátka. K systému lze připojit jeden stereo/audio zdroj pomocí jack konektoru. Napájecí zdroj je vyveden samostatně. Frekvenční rozsah je 30 Hz až 20 kHz.

Odkaz: http://www.creative.com

Nové sítě a ochrana

Tomáš Kuchařík

polečnost 3COM uvedla na trh nové XRN řešení zabezpečení služeb. Jde o vysoce redundantní, výkonné řešení, které přináší nový způsob budování datových center s vysokým výkonem a maximálním zabezpečením dostupnosti služeb. Ke stávajícím mechanismům zvyšující redundanci, jako redundance spoje (Link Agregation, STP/RSTP) nebo redundance systému (šasi přepínací matice, VRRP), přibyla nová XRN technologie (redundance systému)! Již žádné zahálení redundantní matice, vše 100% funkční!

Zařízení spojená XRN kitem v první fázi dovolují spojení 8Gb/s linkou a umožňují využít všechny stávající mechanismy redundance (napájení, spoje i systému). Součástí balení je 3COM Interconnect Kit, pro vytvoření XRN distribuovaného switche ve fázi 1. Výsledkem XRN je jednotný management, jednotná Layer 2/3 přepínací jednotka poskytující vysoký stupeň plně použitelné redundance distribuovaná správa zařízení (DDM), distribuovaná agregace linek (DLA) a distribuované resilentní směrování (DRR). Součástí balení jsou 2 XRN moduly, XRN kabel délky 1m a 3Com Gigabit Multilayer Switching software verze 3.0. Propustnost XRN je neuvěřitelných 8 Gb/s. 3C17715. Dále pak 3COM XRN Interconnct kabel o délce 5 m, ten je pro spojení 2 switchů pomocí XRN modulů 8Gb/s. 3C17722.

Odkaz: http://www.3com.com

DirectX9

Tomáš Kuchařík

Na přelomu roků 2002/2003 doznal výkon a možnosti grafického hardwaru dalšího posunu vpřed, a tyto změny si vynutily a zasloužily vznik nového grafického rozhraní DirectX 9.0 od společnosti Microsoft. Toto API (aplication programming interface) podporuje vertex a pixel shadery 2.0, čímž umožňuje stínování na téměř filmové profesionální úrovni, která běžným uživatelům osobních počítačů opět rozšiřuje možnosti jak při úpravě digitálních fotografií, tak při sledování DVD titulů. Microsoft s vydáním finální verze DirectX 9 (Windows 98/ME/2000/XP delší čas váhál a několikrát je odložil. Nyní jsou však již na webových stránkách firmy Microsoft k dispozici dvě volně stáhnutelné varianty. První je v podstatě pouze 300Kb instalační utilita, vyžadující připojení k internetu, neboť veškeré nutné součásti jsou při instalaci stahovány on-line. Druhá verze je 30MB "off-line" balík obsahující vše, co Microsoft pro DX9 vytvořil. Microsoft opět upozorňuje, že grafické rozhraní DirectX 9 nemusí na každém PC pracovat bezchybně, což se potvrdilo již u starších verzí, a ne vždy se vše dalo přičíst na vrub starému hardwaru. Podobobně jako DX8, nelze ani nový DirectX 9 jednoduchým způsobem odinstalovat z Windows. Okamžitou reakcí na nové grafické rozhraní bylo ze strany dvojice nejvýznamějších výrobců čipů vydání jejich nových ovladačů nVidia Detonatoru a ATI Catalystu.

Odkaz: http://wwwmicrosoft.com

§§§§§


Nové barvy Epsonu

Václav Maletínský

c03p0048

Na začátku letošního roku byly uveřejněny technické údaje nových tiskáren Epson. Všechna zařízení při práci využívají čtyřprůchodovou technologii barevného tisku a mohou za minutu zpracovat 16 černobílých stran A4 nebo 4 plnobarevné výtisky stejného formátu. Zajímavou pořizovací cenou 34 000 Kč může koupěchtivé zákazníky překvapit Epson AcuLaser 900 s 16-144 MN operační paměti, pracovním rozlišením 600 x 600 dpi a technologií Epson AcuLaser Color 2400 RIT, která zlepšuje kvalitu výtisků textu i grafiky. Tiskárna s vestavěným spodním podavačem pro 200 archů papíru A4 bude na trh dodávána s paralelním a USB 1.1 rozhraním a měla by bez problémů spolupracovat s počítači PC se OS Windows 95 nebo vyšší verzí i s Macintoshi, pokud na nich bude nainstalován operační systém od verze MacOS 8.1. V nabídce prodejců by se měla objevit i síťová varianta tiskárny Epson AcuLaser 900N, její cena však bude o 4 000 Kč s daní vyšší. K oběma produktům bude možné volitelně přikoupit duplexní jednotku a spodní podavač pro 500 listů. Při prodeji by měly být tiskárny vybaveny spotřebním materiálem nesnížené kapacity, který mimo jiné zahrnuje tonerové zásobníky s životností 4 500 výtisků (5% pokrytí každou barvou). 31 299 Kč*. GDI tiskárny Epson AcuLaser 900 s měsíčním zatížením 35 000 výtisků mohou vyhovět uživatelům, kteří chtějí doplnit běžný černobílý tisk občasným zpracováním barevné grafiky.

Pro profesionální uživatele, jimž nestačí GDI zařízení, připravila společnost Epson novou modelovou řadu AcuLaser 1900, zahrnující základní tiskárnu s emulacemi ESC/Page, LJ4, GL2, ESC/P2, nebo Epson FX, i další zařízení, obohacená o PostScript, duplexní jednotku a WiFi komunikační modul. Čtveřice těchto zařízení bude zákazníkům k dispozici za 51 000-63 000 Kč včetně DPH v závislosti na požadované

Canon s vyšším rozlišením

Václav Maletínský

Velmi vítané novinky představila na začátku letošního roku v ČR společnost Canon pro své zákazníky totiž připravila dvojici nových tiskáren s pozměněnými tiskovými hlavami, které nanášejí na papír kapénky inkoustu 2 nebo 5 pikolitrů a mohou tak dosáhnout pracovního rozlišení 4 800 x 1 200 dpi. Tiskárna Canon i850, která na trhu nahradí dříve úspěšné kancelářské stroje Canon S750 a S820, dokáže za minutu potisknout 22 papírů formátu A4 černobíle nebo 14 stran A4 barevně v nejrychlejším režimu tisku. Při standardním nastavení klesne rychlost na 13, resp. 9 stran za minutu, avšak podstatně se zvýši kvalita zpracovaných dokumentů. Tiskárna bude zákazníkům dodávána s ovladači pro počítače PC i Macintosh a kromě paralelního komunikačního rozhraní nabídne také rychlé USB 2.0 připojení. Její podavač je určen pro uložení 150 listů běžné gramáže, může však pracovat i se speciálními médii Canon v gramáži až 270 g/m2. Bezokrajový potisk fotopapírů 10 x 15 cm jistě uvítají všichni majitelé digitálních fotoaparátů, kteří hledají výrobek pro kvalitní a zároveň rychlý tisk svých snímků. Představované zařízení bude plně podporovat formát Exif 2.2, takže bezezbytku využije všechny informace, které jsou na digitálních snímcích uloženy. V ovladačích tiskárny však budou zabudovány i funkce pro změnu digitálních fotografií, které mohou snímky zostřit, vyvážit barevné podání, ale také snížit hladinu barevného šumu. Kromě ovladačů by zákazníky mohlo potěšit i doplňkový software, jenž zahrnuje programy dodávané k digitálním fotoaparátům Canon: Easy-WebPrint, Easy-PhotoPrint, PhotoRecord, ZoomBrowser EX a PhotoStitch.

Tiskárna Canon i850 je vybavena čtyřbarevným tiskovým systémem s oddělenými zásobníky jednotlivých barev, což přispívá ke snížení reálných nákladů na provoz.

Druhá novinka tiskárna Canon i950 nabízí stejné pracovní rozlišení a velikost tiskových kapek, ale pro zlepšení barevného gamutu využívá šestibarevný tiskový systém s oddělenými zásobníky CMYK, doplněnými samostatnými inkousty světle azurové a světle purpurové barvy. Jestliže budeme předchozí model i850 chápat jako víceúčelové zařízení pro kancelářský provoz i tisk fotografií, pak Canon i950 musíme jednoznačně zařadit mezi profesionální fototiskárny. Rychlost opakování 7 barevných nebo černobílých stran A4 za minutu tedy není měřítkem výkonnosti, mnohem zajímavější budou časy naměřené při zpracování snímků na speciální fotopapíry v gramáži až 270 g/m2. Canon i950 bude možné připojit k PC a Macintoshům, jejichž operační systémy podporují USB rozhraní (jiný způsob komunikace není u tiskárny podporován).

Odkaz: http://www.canon.cz

Multifunkční novinka

Václav Maletínský

Nový All-in-one produkt HP OfficeJet 5110 by měl na konci ledna 2003 potěšit všechny zákazníky, kteří hledají domácí nebo kancelářské vybavení pro skenování, kopírování, tisk a faxování. Přístroj, který všechny uvedené činnosti dokáže najednou, navazuje na modelovou řadu OfficeJet 125-155, ale na rozdíl od ní není vybaven pevným deskovým skenerem. Řešení s průchodovým snímáním a kopírováním dokumentů šetří díky nové konstrukci místo na pracovním stole a přitom výrazně neomezuje kvalitu skeneru, schopného pracovat v rozlišení 600 x 1 200 ppi při 36bitové barevné hloubce. HP OfficeJet 5110 bude dodáván s horním automatickým podavačem pro uložení 20 stran dokumentu určeného pro snímání, kopírování nebo barevný faxový přenos, zadním podavačem tiskových médií s kapacitou 150 archů A4 a předním výstupním zásobníkem. Rychlost tisku by se měla pohybovat na hranici 12 černobílých a 10 barevných stran A4 za minutu, pro zpracování dokumentů bude k dispozici pracovní rozlišení 600 x 600 dpi v režimu mono a 1 200 x 1 200 dpi (s rozšířenou adresací bodů 4 800 x 1 200 dpi při použití fotopapírů) barevně. Rychlost kopírování by v případě monochromatického zpracování měla být stejná, avšak barevné kopie předloh práci zpomalí na 8 výtisků za minutu. Při tisku a kopírování budou jednotlivé kombinace tiskových barev nanášeny ze samostatné černého inkoustového zásobníku a sdružené cartridge azurové, purpurové a žluté barvy. Přístroj s USB rozhraním by měl bez problémů komunikovat s počítači PC a systémem Windows od verze 98 nebo Macintoshem s MacOS 9 nebo X.

Malá laserovka HP

Václav Maletínský

Rychlost tisku neustále stoupá nejen u barevných tiskáren, ale také u zařízení pro monochromatický tisk. Mezi laserovými levnými produkty se proto objevila zajímavá GDI tiskárna HP LaserJet 1005W. Svým vzhledem rozhodně nezapře předchozí typ 1000W, tiskový stroj je totiž uložen ve stejně vyhlížejícím plastu a uživateli nabídne pracovní rozlišení 300 a 600 dpi, a s technologií HP ImageREt také třídu 1 200 dpi. Rychlost opakování se zvýšila z 10 na 14 stran A4 za minutu, dosud nezveřejněny zůstaly předpokládané časy prvního výtisku. Stejně jako u ostatních GDI tiskáren bude i u HP LaserJetu 1005W záležet také na rychlosti procesoru počítače, k němuž bude produkt připojen. Paralelní rozhraní vyhoví majitelům PC s operačním systémem Windows 95, USB port však vyžaduje verze Windows 98 nebo novější. Nezměněna zůstala kapacita spodního podavače 250 archů papíru, i horního zásobníku na 125 potištěných listů. Zařízení s měsíční zátěží 7 000 výtisků by mělo vyhovět zákazníkům z menších kanceláří nebo domácností, předpokládaná cena by neměla výrazně překročit cenu dříve prodávaného modelu HP LJ 1000W.

§§§§§


Krátké zprávy

c03p0049

Album v plné síle

V čísle 1/2003 jsme uveřejnili recenzi na poměrně zdařilý produkt PhotoImage Digital. Jedná se o pěkně provedený nástroj pro pokročilou archivaci a úpravu obrazových materiálů, jenž nabízí např. propracovanou technologii pro indexování a prohledávání souborů. Výrobce, tuzemská společnost Elsyst Engineering, připravila v nedávné době aktualizovanou verzi programu. Byla v ní mimo jiné vyřešena chybička, na niž jsme upozorňovali v recenzi nemožnost vytvořit samostatné obrazové album a samozřejmě byly vylepšeny i další funkce. Pokud používáte např. digitální fotoaparát, případně skener, a hledáte pomocníka pro práci se zálavou obrázků, určitě tento nástroj vyzkoušejte.

Odkaz: http://www.ee.cz/photoimage/digital/index.htm-PAT

§§§§§


Krátké zprávy

c03p0050

CZ.NIC

oznámila ukončení výběrového řízení na dodávku systému pro "Decentralizované řešení správy úrovně .cz". Vítězem se stala společnost Pragonet. S touto společností uzavře představenstvo CZ.NIC čtyřletou smlouvu o kompletní dodávce řešení a poskytování služby pro "Centrální Registr" a "Last Resort Registr". Další jednání se týkají části systému "DNS". Hardware systému "DNS" a licenční právo na software zůstávají v majetku CZ.NIC. Zákazníci si budou moci vybírat ze služeb registrátorů, jejichž výběr teprve proběhne, od konce září.-jp

Trochu jiná kavárna

byla otevřena v budově ČTK v Praze. Společnost Sun Microsystems společně s firmami C-Copy Centrum, Getronics a GTS uvedla v provoz kavárnu Sun@Point. Jedná se v podstatě o veřejný "demo room" železa firmy Sun. Jako koncová zařízení slouží tenké klienty Sun. Každý návštěvník dostane u centrálního pultu čipovou kartu, která je registrována v systému (systém vytvořila firma Getronics). Tu zasune do koncového terminálu a může brouzdat (placení po 20 sekundách). Pokud si chce některá data odnést, uloží si je a personál mu je za cenu nosiče vypálí na CD. Od terminálu můžete kdykoli odejít, po vyjmutí karty se vám přestane počítat čas a po jejím opětovném vložení můžete pracovat tam, kde jste skončili. Výhodou je i rychlé připojení; společnost GTS poskytla 2 Mb/s. Vyjma běžných návštěv "brouzdalů" je prostor vhodný i pro firemní klientelu, kromě prezentací např. pro videokonference.-jp

§§§§§


Odlehčené ”ICQ”

Zdeněk Rusek

c03p0051

ICQ je nejoblíbenější komunikační program internetu, ovšem ne každému se musí zamlouvat. Alternativu představuje program Miranda, který se nyní nachází ve verzi 0.1.2.1. Heslem dne je "menší, rychlejší, jednodušší", a proto obsahuje jenom základní funkce ICQ, jako je posílání SMS, nastavení všech zvuků, možnost změny skinu, změny ikon, ignorace nebo přejmenování uživatele a plug-iny. Příjemná je i čeština, kterou si můžete vybrat již na webové stránce. Už při downloadu je znatelná snaha autorů o co nejmenší náročnost na cokoliv. Než se spustí samotné stahování, můžete si ručně vybrat, co chcete, aby vaše verze obsahovala. Po bezproblémové instalaci následuje již jenom nastavení zobrazení okna Mirandy a zadání ICQ čísla s heslem. Miranda minimálně zatěžuje HW, což byl častý neduh některých předchozích verzí ICQ. V brzké době se rovněž dočkáme verze 0.2 , která bude obsahovat mnoho nových funkcí.

Odkaz: http://miranda-icq.sourceforge.net/

§§§§§


Krátké zprávy

c03p0053

Zamkněte se na dva zámky!

Společnost Kensington způsobila, že 95 procent všech notebooků umožňuje použití speciálního mechanického zámku Kensington Lock pomocí otvůrku zvaného Kensington Security Slot. Tento výrobce představil počátkem ledna bezpečnostní lanko Kensington Twin MicroSaver, které dokáže chránit nejen notebook, ale též další zařízení. Tím může být jak datový proektor, ale také nejrůznější externí periferie od přídavných pevných disků a optických mechanik typu CD-RW a DVD až po miniaturní tiskárny či skenery. Výrobce uvádí oficiální cenu 69,99 USD.

Odkaz: http://www.kensington.com-PVe

Jak rychlý je poštovní server?

Mnohým uživatelům dělá starost "rychlost" jimi používaného poštovního serveru. Právě pro měření poštovním protokolů SMTP a IMAP4 se připravuje testovací program s názvem SPECimap2003. Ten má nahradit stávající již dva roky starý SPECmail2001 benchmark, jenž testuje dnes již zastaralou kombinaci SMTP a POP3. Oba pocházejí z organizace SPEC (Standard Performance Evaluation Corporation), která se zabývá měřením výkonu v rámci výpočetní techniky. Byla založena roku 1988 a nyní sdružuje více než 60 firem.

Odkazy: www.spec.org/mail2001/-PVe

§§§§§


Véčko pana Siemense

Čestmír Žák

c03p0054

Mezi tradiční výrobce mobilních "véček" patří například Motorola nebo většina asijských značek, zato nové véčko CL 50 (v Asii se jmenuje 8008) v podání firmy Siemens je na trhu tak trochu zvláštností. Tento maličký duální mobilní telefon s rozměry 73 x 39 x 22 cm a muší hmotností 73 gramů si zamilujete na první pohled. Otevírací konstrukce s sebou přináší řadu výhod, jednou z nich je i možnost aplikace dvou displejů na jeden přístroj. Malý displej poskytuje uživateli informace o aktuálním čase a datu, síle signálu mobilní sítě či o stavu energie v baterii. Získáte z něj také údaje o zvoleném vyzváněcím profilu, zmeškaném hovoru nebo o tom, kdo zrovna volá. Velký vnitřní displej (výrazné modré podsvícení, 4 stupně šedi) zastane svůj díl práce při listování v kalendáři, wapování (WAP 1.2.1), případně čtení zpráv SMS/EMS, které telefon podporuje. Mezi kladnými vlastnostmi telefonu musíme ještě zmínit velice pěkně provedené polyfonní melodie, se kterými si autoři opravdu vyhráli; nové skladby však můžete stahovat pouze prostřednictvím klasického WAPu, telefon totiž nepodporuje komunikaci přes infračervený port, dokonce ani nedisponuje konektorem pro datový kabel. Baterie Li-Ion (kapacita 600 mAh) zaručuje až 220 hodin na příjmu nebo až 4,5 hodiny hovoru. Na těle mobilu se nachází ouško pro připevnění šňůrky na krk, ale to je u telefonu východního stylu snad samozřejmost. Bohužel lehce zamrzí naprostá ignorace nových technologií (GPRS, MMS apod.), ale taková už je v případě mobilu Siemens CL 50 daň za kompaktnost. Běžně se u nás zatím Siemens CL 50 neprodává, proto se koupěchtiví zájemci budou nejspíše muset obrátit na společnost SEMEC ČR, která k nám tyto telefony dováží za cenu lehce pod patnáct tisíc korun.

Odkaz: http://www.siemens.com

SCSI pálenka

Čestmír Žák

Plextor je mezi uživateli již dlouhá léta považován za velice solidní značku optických mechanik, vyznačujících se zejména dlouhou životností a podporou všech možných formátů zápisu. Nedávno byl prezentován nový model Plextor 40/12/40S, výjimečný zejména rozhraním SCSI, které se poslední dobou pro připojení vypalovacích mechanik už téměř nepoužívá. Můžete si vybrat mezi černým nebo bílým čelním panelem, na kterém naleznete nejen obligátní výstup na sluchátka, ale i některými výrobci neustále opomíjené tlačítko PLAY. Podle parametrů (40x zápis, 40x čtení, 12x přepis) byste ji asi zařadili do nynějšího průměru, v kategorii SCSI vypalovaček se však jedná o současnou špičku. Za zmínku stojí i 4 MB vyrovnávací paměti a přístupová doba 120 ms. Vypalovačka je rovněž vybavena řadou technologií jako BURN-Proof, PowerRec, VariRec a Mt. Rainier pro maximální pohodlí a stabilitu při vypalování. V retail balení se vedle samotné mechaniky nachází také software PlexTools, Nero Burning ROM a InCD, dále audiokabel, několik prázdných disků a rozsáhlý manuál. Předběžná cena byla stanovena na 255 eur (cca 7 900 Kč), případní zájemci se dočkají zřejmě již během tohoto měsíce. Pokud z jakéhokoliv důvodu potřebujete kvalitní vypalovačku pro SCSI, jděte do PLEXTORu, výrobce totiž nabízí plnou dvouletou záruku!

Odkaz: http://www.servodata.cz

Grafika ECS

Čestmír Žák

Firma ECS, v současnosti přední výrobce základních desek, hodlá v nejbližší době expandovat i do segmentu grafických karet. Celá produktová řada ponese název ECS Camelot a jejím prvním členem se stane karta postavená na čipu SiS Xabre 600. Na 0,13mikronové technologii výroby založený čip Xabre 600 byl ohlášen teprve nedávno, jeho zevrubné specifikace vypadají asi takto: GPU 300 MHz, 64 MB DDR paměti na 300/600 MHz, podpora technologií Vertexilizer Engine, Xmart či Frictionless Memory Control. O slušné technologické vyspělosti SiS Xabre 600 svědčí i podpora soudobých trendů jako např. Direct X 8.1 nebo sběrnice AGP 8x. Pro náročné je připraven nástroj Elite Castle, což je jakási 3D nástavba na klasický 2D Windows desktop. Ani 3D akcelerace by neměla Xabre 600 činit žádné potíže, vždyť podporuje textury až do velikosti 2 048 x 2 048 pixelů či hardwarový full scene 2x/4x anti-aliasing. Na kartě se kromě standardního CRT výstupu nachází také TV-OUT a DVI konektor. V dodávané krabici naleznete ještě uživatelsky příjemný software WinDVD Creator pro práci s formátem DVD. Neustále probíhá i zdokonalování dosud nepříliš přesvědčivých ovladačů, v posledních týdnech jsme svědky uvádění nových, čím dál tím méně problémových verzí.

Odkaz: http://www.ecs.com.tw

§§§§§


Microsoft Analyzer

Jan Šlíchal

c03p00522

Firma Microsoft v rámci zabezpečení nových a existujících produktů vydala novou verzi freewarového programu Microsoft Baseline Security Analyzer. Jedná se o produkt, který zjistí nainstalované bezpečnostní záplaty nejen na vašem počítači, ale je ho možno také použít na testování sítě, či vybraného počítače na síti. Výsledky testů jsou ukládány ve formátu XML. Pokud se chystáte tento produkt používat, nebo jste tak již učinili, radíme vám ponechávat si výsledky pro pozdější srovnání vývoje. Pro testování se nabízí velký počet oblastí: např. kontroluje počet administrátorů na počítači. Na každém počítači by z hlediska bezpečnosti měl být vždy jeden administrátor. Další oblastí je vyhledávání zbytečně nainstalovaných, či nevyužívaných služeb (FTP, Telnet, atd.), nebo detekce špatných hesel v SQL serveru a spoustu dalších zabezpečení SQL serveru. Program vám zajistí také ochranu proti makrovirům v MS Office, či zabezpečení v MS Outlook. Důležitým upozorněním je, že Microsoft Baseline Security Analyzer běží pouze pod systémy MS Windows 2000/NT a nainstalovaným Internet Explorerem minimální verze 5.01.

§§§§§

$$$$$


CD


Angličtina pro každého

Jan Šplíchal

c03p00521

Obsah CD v tomto čísle je z velké části určen hlavním příspěvkem výuka anglického jazyka pro začátečníky z dílny LANGMasteru, kterou vám přinášíme ve volné, bezplatné edici, je poměrně obsáhlá, a proto jsme k tomu museli přihlédnout při přípravě ostatních rubrik. Především Komerční software tak přišel trošku zkrátka, ale zase v něm najdete grafický editor GIMP, jehož podrobný popis je připraven v brožurce.

Akce a novinky

Rubriku Akce by si určitě neměli nechat ujít ti, kteří se snaží proniknout do tajů znalosti cizích jazyků. Dnes v ní totiž naleznete plnou a bezplatnou edici výukového programu z dílny tuzemské firmy LANGMaster: Angličtina pro začátečníky LANGMaster Dangerous Journey. Jedná se o poměrně mimořádný produkt a více informací naleznete v rámečku na spodní polovině stránky. Novinky obsahují jako již standardně elektronickou verzi časopisu s možností fulltextového vyhledávání a přehled obsahu starších CD. Pro příznivce platformy Linux je připraveno další pokračování magazínu Abíčko, v němž např. najdete pojednání o moderních souborových systémech, a zájemce o webové technologie potěší soubor zajímavých článků internetového magazínu Interval. Nechybí ani aktualizační kódy antivirového programu Panda Antivirus Titanium pro následující měsíc. Pokud se nechcete příliš probírat položkami v rubrice Software, jsou zde rovněž odkazy na tři velké články uvnitř čísla, resp. na související kolekce programů.

Software

V rubrice Topware jsou určitě velkými lákadly např. výkonný snímač obrazovek Hypersnap-DX 5.02.00, který potěší profesionála, ale i příležitostného uživatele jednoduchým ovládáním a současně velkým počtem různých funkcí, či software Direct Connect, jenž umožňuje sdílení libovolných položek s ostatními účastníky pomocí internetu. Za zmínku jistě stojí grafický editor SmartDraw 6.08, nebo program Microsoft Baseline Security Analyzer, který na vašem počítači zkontroluje míru zabezpečení. Programy GetRight, či Connection Meter vám zajisté dobře poslouží pro bezchybné stahování a sledování připojení k internetu. Pravidelně se zde setkáváte s diagnostickým prográmkem SiSoft Sandra, správcem souborů Total (Windows) Commander, či novými verzemi programů pro komprimaci a balení, WinZip a WinRar. Nechybí ani slavný WinAmp pro přehrávání velkého množství zvukových formátů. Pro ty, kdo pracují s grafikou, je nachystán Irfan View 3.75, který oplývá podporou neuvěřitelného množství grafických formátů. Zvládá i zvukové formáty, přehrávání CD a MP3.

V části Téma CD jsme pro vás tentokrát připravili programy, jež nějakým způsobem ulehčí a napomohou chodu vaší domácnosti. Naleznete zde pomůcky jako např. TVprogram 0.9.32, který pro vás zajistí prostřednictvím internetu aktuální televizní program včetně všech aktuálních změn. V případě, že se chystáte složit zkoušku na řidičské oprávnění, naleznete zde vhodný program, který vám tuto proceduru ulehčí. Potěší zajisté i soubor prográmků pro evidenci vašich domácích CD, který vám v nich udělá nejen pořádek a určitý systém, ale umožní vám i jednoduchou tvorbu jejich popisu. Pokud vám dělá starosti vaše administrativa, využijte určitě možností programu Jak psát dopisy, a jestli tápete v oblastech úvěrů, financí, či leasingů, zkuste finanční kalkulátor s rozsáhlou nápovědou a praktickými příklady. Určitě se vám již stalo, že jste nemohli najít svůj "telefonníček" a naléhavě jste potřebovali kontakt na požadovanou osobu či firmu. Program Tydlifon je účinným řešením vašich problémů.

Rubrika Vyzkoušejte si obsahuje samozřejmě doprovodné programy k článkům v časopisu: možnost otestovat přehrávače filmů s podporou zvukového formátu AC-3, nebo sadu vylepšení pro váš MS Internet Explorer. Vlastníky kapesních počítačů PocketPC2002 jistě zaujme aplikace Worldoffline, jejíž pomocí lze stahovat přímo do počítače internetové nebo intranetové stránky. V jarním období využijí nadšenci cykloturistiky program Cyklotrasy, který pomůže v plánování tras vašich výletů, a z oblasti vzdělávání vám nabízíme výukový program Umíš, jenž prohloubí a potrénuje vaši znalost anglických slovíček a frází. Na vyzkoušení jsou přiloženy lekce známé učebnice Angličtina pro samouky. Pro příznivce elektronických knih nabízíme příjemnou aplikaci MS Reader, která nabízí nejen jejich prohlížení, ale např. také vkládání vlastních poznámek, záložku, či zoomování obrázků. MS Reader využívá technologie ClearType display, která jemnými úpravami (zjemnění, či naopak zostření textu) docílí co nejbližšího přiblížení se klasické papírové podobě, což by mělo být znát nejvíce na LCD monitorech. Pro tento program je přiložen i konvertor, umožňující bezproblémový převod textů z aplikace MS Word.

Části Servis a Antiviry obsahují jako již tradičně nové verze Windows Installeru, nejnovější definice pro antivirové aplikace a nové plnohodnotné programy, které jsou zdarma.

Komunikace a hardware

V tomto období se urodilo především v oblasti internetových prohlížečů, a proto vám nabízíme vylepšenou alfa-verzi Mozilly. Také norští vývojáři pokročili s windowsovským browserem Opera. Naleznete zde i standardy dodržující prohlížeč Amaya. V části Hardware naleznete HTTP, FTP a proxy server pro MS Windows: Sambar Server 5.2 . Webové programátory potěší finální verze PHP 4.3.0. Důležitou částí hardwaru jsou jistě nové ovladače a knihovny multimediálních funkcí DirectX, které najdou své uplatnění zejména při spouštění novějších her. Další ovladače jsou určeny pro systémy s VIA čipsety. Tyto ovladače automaticky detekují systém a nainstalují nezbytné soubory.

Věříme, že si každý vybere z nabídky našeho CD to, co ho nejvíce zajímá či pobaví a zachováte nám tak přízeň. Nebojte se na nás obrátit a vyjádřit nám svou spokojenost, či pravý opak. Za každý váš názor budeme vděčni, umožní nám sestavit CD podle vašich představ a potřeb.

Zdarma a se slevou na našem CD

LANGmaster: Angličtina pro začátečníky LANGMaster Dangerous Journey

O tom, že znalost jazyků je v dnešní době jednou z důležitých a podstatných vlastností, které se vysoce cení jak na poli domácím, tak zahraničním, jistě není pochyb. Zpřístupňuje vám studium a zvětšuje vám např. procento úspěšnosti při volbě nového zaměstnání. Stará pravda říká: Kolik jazyků umíš, tolikrát jsi člověkem. A právě proto vám přinášíme produkt domácí firmy LANGMaster, jež je dobře známa především vydáváním zdařilých vzdělávacích titulů. Výrobce programu působí na našem trhu již téměř deset let a za tuto dobu připravil desítky zdařilých multimediálních produktů. Zpočátku byl znám především jako výhradní tvůrce jazykových kursů, ovšem v posledních několika letech se silně zaměřil i na všeobecné vzdělávání a prosadil se např. s projektem LANGMaster Škola hrou, s nímž jste se setkali i na našich stránkách a CD. Rovněž výuku angličtiny z dílny této firmy jste si již na našich CD mohli vyzkoušet ať již to byl seriál interview se známými osobnostmi English in Action nebo příprava ke zkouškám TOEFL.

Tentokrát na CD najdete výuku pro začátečníky. Studium je založeno na práci s originálním textem, jehož obtížnost je přizpůsobena studujícím, v tomto případě s minimálními znalostmi. Rovnou od počátku tedy má zájemce k dispozici plnohodnotný materiál v reálně používaném jazyce, a není odkázán pouze na léty "prověřené" ukázkové texty z učebnic. Vlastní knihou příběhem však výuka teprve začíná. Uživatel může nejen číst, ale také poslouchat výslovnost rodilého mluvčího, a především na text navazuje kolekce cvičení a úloh, jež prověří chápání obsahu a také upevní gramatické znalosti. Zdrojový materiál tak můžete využít velmi důkladně. V neposlední řadě je k dispozici technologie pro intenzivní opakování znalostí, při jejímž důsledném používání lze docílit opravdu pozoruhodných pokroků při výuce. Program je pro čtenáře PC WORLDu zdarma.

GIMP pro Windows 1.2.3

Grafických programů je na trhu celá řada. Vybrat si však ten správný bývá velice obtížné. Proto jsme pro vás připravili tento editor, který byl v prvopočátku vytvořen pouze pro platformu Linux. Jeho vývoj se datuje od roku 1995 a od té doby si získal velkou popularitu především mezi tvůrci webových strának, pro jejichž potřeby je prakticky optimální pomůckou. Jedná se o výrobek, jenž je funkcemi srovnatelný s populárními komerčními produkty. Postupem času však byla vytvořena i verze pro MS Windows, která již tak známá není. Právě tuto variantu vám nyní nabízíme. Mezi hlavní funkce GIMPu patří vybírání čtvercových, eliptických, jednobarevných, nebo ručně či bezierovou křivkou ohraničených oblastí. Zajímavou funkcí je Blend tool, který umožňuje vytváření barevných přechodů. Program zvládne přechody popředí do pozadí, ale i libovolné jiné, jež lze vytvářet v gradient editoru. Užitečná je i práce s layery obrázek se může skládat z několika vrstev, které jsou částečně průhledné a položeny na sebe. GIMP má u každého layeru tzv. alfa-kanál, a tak se mohou různě prolínat. Obrovskou výhodou je rozšiřitelnost tohoto grafického editoru. GIMP umožňuje psaní plug-inů, což jsou externí programy a pomocí knihovny libgimp komunikují s Gimpem, který jim zprostředkovává jakýsi server. Na rozdíl od většiny ostatních programů se zde plug-iny nestarají pouze o filtry, nebo ukládání a čtení souborů v různých grafických formátech. Plug-iny zde zprostředkovávají mnoho funkcí a tak lze vytvářet i mnohem komplikovanější věci. Program pracuje také s filtry, což jsou externí programy, které aplikují na obrázek různé různé efekty, nebo generují úplně nové obrázky. Uživatele jistě překvapí, že plug-iny běží v multitaskingu, tzn. že na jedné části obrázku běží výpočet nějakého efektu, zatímco na druhé části je možno bez problémů pracovat: kreslit či nechat počítat jiný efekt. GIMP obsahuje spoustu funkcí, které jsou známé z jiných grafických programů, ale i něco navíc. Lze tedy v klidu tvrdit, že může směle konkurovat drahým komerčním programům. Na našem CD naleznete jak stabilní edici 1.2.3, tak prerelease verzi 1.2.4. Nepřehlédněte ani elektronický manuál k tomuto zdařilému programu, a především nezapomeňte, že podrobný popis práce s touto aplikací najdete v brožurce v tomto čísle.

§§§§§

$$$$$


Trendy


Jak dlouho budeme sdílet? – Budoucnost jedné zajímavé techniky

Vojtěch Bednář

c03p0004

Sdílení a anonymní výměna souborů po internetu prostřednictvím P2P (Peer To Peer) sítí se stalo do jisté míry symbolem konce devadesátých let minulého a počátku tohoto století. Je to relaxace, koníček, způsob jak přijít k hudebním i filmovým nahrávkám, o které by jinak bylo těžké jen zavadit, a pro některé uživatele dokonce i sport. Bohužel jako všechno na světě, i tato hračka milionů má své nedostatky a její další osud je nejistý. Pojďme dnes nahlédnout do minulosti a budoucnosti jedné zajímavé techniky.

Čistě akademicky

Systémy pro sdílení informací fungovaly mnohem dříve, než byl vytvořen dnes mrtvý, ale o to více mytizovaný Napster. Měly své klientské programy, řídicí servery a dokonce vyhledávací mechanismy. Nebyly ale určeny široké veřejnosti. Jejich služeb využívala hlavně akademická obec, vzácně se v první polovině devadesátých let objevovaly jako přívěšek v softwaru lokálních sítí větších firem. Jejich výhoda byla zřejmá. Prostředek nacházející se na libovolném počítači připojeném do sítě byl dostupný v kterýkoliv okamžik ostatním uživatelům, aniž by byl uskladněn v nějakém centrálním serveru. Server jen zprostředkovával vyhledávání a v některých typech sítí nemusel být přítomen vůbec. Bohužel, konstrukce těchto systémů neumožňovala zapojit do nich velké množství uživatelů. I kdyby to možné bylo, neexistovala pro nic takového potřeba. Údaje, které se sdílely, byly poplatné tomu, jací byli uživatelé. Elektronické knihy, dokumenty, vzácně něco jiného. Na univerzitách, tam kde se k systémům sdílení dostali studenti a mladí lidé, samozřejmě i ilegální kopie počítačových programů a posléze hudba. Právě někde zde se zrodil nápad vytvořit P2P systém globálních rozměrů.

Metoda XXI. století

Teprve už zmiňovaný Napster (i když v rámci internetu nebyl nikdy jediným) otevřel cestu ke sdílení informací mezi neomezeným množstvím uživatelů. Ve spojení se zvukovým formátem MP3, pro který byl určen, a takzvaným efektem sdíleného nárůstu způsobil ohromné rozšíření sdílení hudebních souborů. Jeho prostřednictvím bylo možné si na svůj počítač stáhnout prakticky cokoliv, co nabízela světová hudební scéna, bez ohledu na žánr, interprety a popularitu obojího. Napster se stal symbolem a také absolutně převládajícím systémem. Svou konkurenci na vrcholku popularity zcela zastínil. A to mu podrazilo nohy.

Hudební vydavatelství a distribuční společnosti, mající zájem na prodeji co největšího počtu zvukových nosičů (CD, kazet), zpočátku sdílení hudby na internetu zcela ignorovaly. Dnes je těžké odhadnout proč tomu tak bylo, pravděpodobně ale proto, že sdílená hudba ve formě souborů nebyla fyzicky svázána s konkrétním nosičem (diskem, kazetou), který by se dal prodat. Zaběhané mamutí hudební společnosti, tvořící tak zvanou Velkou pětku, si byly svou většinou na trhu tak jisty, že nepovažovaly sdílení souborů se svými chráněnými díly, jinak evidentně pirátské, za nebezpečí. Když ale začaly jejich vlastní prodeje klesat, a když sdílení označila za krádež například populární rocková kapela Metallica, objevil se nad Napsterem černý oblak.

Časy zlé, a vlastně dobré

Soudní i zákulisní tahanice mezi provozovateli Napsteru a organizacemi chránícími autorská práva vedly nejprve k filtrování sdílených souborů (chráněné nebylo možné stahovat) a nakonec k zastavení celého systému. Právě zde se ukázala jeho veliká slabina. Klientské programy byly totiž bezvýhradně závislé na centrálních serverech. Jejich vypnutí znamenalo také konec P2P sítě, bez tzv. indexů byla nepoužitelná. Zajímavé však bylo, že ještě v době, kdy Napster fungoval, se pro něj objevily speciální patche. Tato "vylepšení" přidávala do klientského programu možnost vybrat si server, ke kterému se připojí. Napster tak přežil v podobě sítí z něj odvozených. Mnohem menších, co se do počtu uživatelů i obsahu týče, přesto však funkčních.

Konec Napsteru měl bezesporu jednu obrovskou výhodu. Na místo jediné, doposud prakticky monopolní sítě se mohlo drát několik jiných, konkurenčních. Postupem času se vytvořil systém podsítí. Existují prakticky dva nejrozšířenější systémy pro P2P Fastrack a Gnutella. Klienti podsítí, které tyto systémy používají, si mohou vyměňovat informace (rozuměj hudbu, aplikace, filmy, atd.) nejen mezi sebou, ale také mezi uživateli sítí založených na stejném protokolu. Mimo to existuje několik projektů, jež se snaží mezi těmito dvěma systémy vytvořit přechod.

Také některé principy fungování sdílení se od pádu Napsteru (a zejména bolestného ukončení sítě Audiogalaxy v červnu 2002) změnily. Centrální servery jsou stále přítomny (a dají se tudíž vypnout), sítě na nich ale nejsou už zcela závislé. Indexy, seznamy souborů ke sdílení a další informace o síti, nezbytné pro její provoz, mohou být zpracovávány do značné míry přímo klientskými programy. Nic ale zatím není stoprocentní.

RIAA se nevzdává

Napster, Audiogalaxy. To jsou dva nejznámější výměnné systémy, které už ukončily svůj provoz díky postupu hudebních vydavatelů, respektive jejich zastřešujících organizací. Na řadě jsou další známá jména. Kazaa, Morpheus. A tak dále. Zavírání jednotlivých P2P systémů ale jak se zdá nemá na sdílení jako takové žádný vliv. Provoz dvou největších sítí představuje podle některých odhadů 40-60 % celkového datového toku na internetu a to nejsou zdaleka malá čísla. Systémy se navíc zdokonalují. Jsou čím dál tím méně závislé na serverech, a tudíž přestávají být snadno deaktivovatelné.

Vydavatelství přesto dále vedou svůj boj. Chtějí omezovat možnosti používání sdílení na univerzitách, na podnikových systémech, dokonce v prostředí veřejných ISP. Využívají k tomu především právního systému USA, kde sídlí nebo donedávna sídlila většina provozovatelů P2P. Známá Kazaa dokonce proto "utekla" k jiné společnosti do Austrálie. Další budou následovat.

Dochází ale k něčemu neočekávanému. Organizace typu RIAA (Recording Industry Association of America) narážejí stále více na odpor vůči svému snažení. Protestují nejen jednotlivci, ale také nevládní organizace, a dokonce politikové. Poté, co "velká pětka" dostala astronomickou pokutu za kartelovou dohodu s koncovými prodejci, se navíc množí názory o legalitě, avšak amorálnosti jejich soudů. V průběhu prázdnin a září loňského roku začaly být některé P2P sítě zavalovány speciálními červy a falešnými soubory. I tento jev dávají mnozí za vinu podzemnímu boji RIAA se systémy sdílení. A i když oficiální důkazy neexistují a asi ani nebudou existovat, mnohé napovídá, že by tomu mohlo tak skutečně být. Zdá se proto, že se povaha boje vydavatelů se sdílením hudby začíná měnit, nebo rozšiřovat.

Blízká budoucnost

Bylo by nepravděpodobné, kdyby se všechny současné P2P sítě dožily řekněme roku 2004. Soudy jsou v plném proudu, důležitá stání s provozovateli těchto sítí propukla v prosinci 2002 a další budou na jaře následovat. Jejich rozhodování ale není jednotvárné (nelegální, zakázat), už jen proto, že samotné sítě zákony žádné země neporušují. Ilegální je totiž výměna souborů chráněných autorským právy mimo licenci, nikoliv výměna jako taková. Studie ukazující na možnost, že v současnosti v důsledku sdílení prodej hudebních alb neklesá, ale stagnuje nebo stoupá, zlehčují některé argumenty ochránců copyrightu.

P2P jako takové ale zcela jistě existovat nepřestane. Uživatelé zrušených sítí se přestěhují k jiným v rámci stejného nebo jiného systému, jejich data zůstanou v P2P zachována. Vydavatelé zřejmě proti sdílení jen tak bojovat nepřestanou, ačkoliv existují náznaky a dokonce i prohlášení o tom, že si uvědomují nesmyslnost tohoto boje.

Budoucnost vzdálenější

Sdílení souborů, najmě hudebních, je společenský fenomén. To je mnohem více, než kdyby šlo o hračku několika tisíc adolescentů nebo dočasnou módní vlnu. V budoucnosti je proto nevyhnutelné, aby to co je dnes v zásadě ilegální, dostalo v rámci používání internetu svůj řád. Spekuluje se o možnosti univerzálních licencí, experimentuje se s placenou hudbou nebo placenými P2P systémy. Možnost, že by se vydavatelům a jejich ochranným organizacím podařilo sdílení zcela rozložit nebo vytlačit na okraj zájmu, je mizivá a i sami ochránci autorských práv to vědí. Samotná represe nemá smysl, vytvoření zcela otevřeného, ale nějak zpoplatněného systému však ano. Likvidace několika dalších P2P sítí bude mít za následek, jak jsem již napsal, přesun jejich uživatelů k jiným, ale také zdokonalení samotného sdílení tak, aby bylo prakticky nemožné je zastavit. To již nyní existuje u uzlových sítí Direct Connect. Tak jak se možnosti uživatelů internetu co se kvality a rychlosti připojení týče zvětšují, stoupá i využití sdílení. Uživatel je člověk, jenž hledá hudbu a nabízí za ni tu, kterou již má. Pro něj není sdílení nic ilegálního. To je lidský rozměr, se kterým nikdy žádný vydavatel nepočítal, a s nímž také nic neudělá. Sdílet se tedy bude i nadále, jen systémy se mohou měnit. A ještě velmi dlouho.

§§§§§


Budoucnost v mobilních službách – v roce 2003 a dále

Dagmar Ruščáková

c03p0014

Loňský rok začali naši mobilní operátoři uskutečňovat pro ně životně důležitou strategii snaží se nás, své klienty, nalákat do světa vyspělých mobilních datových služeb. GPRS, MMS a videostreaming jsou háčkem, který nás má přesvědčit o tom, že SMS zprávy nám už rozhodně nestačí. Proč je to pro ně tak důležité? Je to důležité i pro nás?

Pohádkové vize o možnostech, které přinášejí uživatelům mobilní sítě 3. generace, znějí již trochu opotřebovaně. Jako svěží závan vzrušující reality se v druhém pololetí loňského roku objevily na našem trhu opravdové MMS posílání obrázků má sice zatím do dokonalosti daleko, ale je to skutečnost. První nadšenci si pořizují vhodné telefony a zkoušejí "ememeskovat". Operátoři hrdě hlásí nové počty uživatelů a briskně uvádějí další služby.

Objevují se první poskytovatelé obsahu. Na telefonu můžeme sledovat zprávy České televize a obrazové zpravodajství agentury Reuters, čekání na autobus nám mohou zpříjemňovat animované seriály nebo videoklipy se spoře oděnými děvčaty. Uživatelům je předložena nová hračka, ale pro operátory to žádná hra není. Jde o hodně do nových mobilních datových služeb již bylo vloženo příliš mnoho, a investoři netrpělivě čekají alespoň na záblesk naděje na návratnost svých investic.

Společně, nebo vůbec

Na úspěšném přijetí mobilních služeb nové generace závisí víc, než se zdá. Mobilním operátorům klesají zisky trhy začínají být nasycené, penetrace mobilních telefonů stoupla téměř po celé Evropě nad 60 % a konkurence nedovoluje zvyšovat ceny. Cesta k novým příjmům je jediná a vede přes datové služby.

Už po tři roky investuje většina telekomunikačních operátorů do budování ideje zvané sítě 3. generace miliardy a miliardy eur, aniž by věděli, zda lidé budou o nové služby vůbec stát. Nyní nastal čas vychovat si budoucí zákazníky, ale pěkně pomaloučku, aby se nelekli dětských nemocí a vyšších cen. Operátoři žonglují s několika míčky naráz služby musejí být co nejdokonalejší (provozované však na tom málu, co je zrovna dnes k dispozici) a ceny co nejnižší (právě tak, aby se daly nenápadně zvyšovat). Vše je bedlivě zkoumáno a podle získaných výsledků se operativně upravují dlouhodobé plány.

Už toto klade na všechny zúčastněné nemalé požadavky, ale ještě zdaleka to nestačí. To nejdůležitější zákazník nevidí všechny sítě, systémy a mobilní terminály by měly být schopny spolu bez problémů komunikovat. Napříč státy, napříč technologiemi různých výrobců. Klíčem k tomuto porozumění je interoperabilita systémů, založená na všeobecně přijatých standardech.

Zvítězit musejí všichni

Úspěšné testování interoperability mezi mobilními přístroji schopnými nabízet pokročilé služby (dnes především zasílání MMS) a standardně nastavenými MMS centry je jedním z klíčových kroků rozvoje mobilních služeb. Příkladem může být společnost Motorola, která testovala své přístroje spolu s MMS servisním centrem společnosti CMG. Výsledkem je potvrzení, že přístroje společnosti Motorola jsou standardizovány podle specifikací 3GPP a WAP fora a vyhovují MMS-IOP standardům, které by měly mít širší platnost jako součást nové Open Mobile Aliance. To je organizace, jež se zabývá standardizací mobilních služeb a vytvářením interoperabilního prostředí, umožňujícího poskytování mobilních služeb mezi různými zeměmi, telekomunikačními operátory a mobilními terminály.

Toto sjednocení rozhodně není samoúčelné. Ve chvíli, kdy zákazníci zjistí, že mohou posílat MMS kdykoliv, kdekoliv a s použitím libovolného přístroje, znatelně vzroste míra přijetí těchto technologií. Rychlejší přijetí znamená pochopitelně také příležitost ke zvyšování obratu všech zúčastněných. To je přesně to, co oblast telekomunikací velmi potřebuje: win-win strategie, ze které klienti získají přístup k novým zajímavým a dostupným službám, a zároveň dojde k tak toužebně očekávanému oživení celého telekomunikačního sektoru.

MMS

Ostatně tento růst shodně předpokládají i vypracovávané tržní analýzy. Podle studie Giga International Group by se do roku 2005 mělo na světě každoročně zvyšovat užívání mobilních datových služeb zhruba o 50 %. Konzervativní odhady uvádějí, že více než čtvrtina všech uživatelů bude používat mobilní přístroje pro přístup na internet, dále pro vstup do podnikových databází a intranetu, a konečně také k provádění transakcí v rámci m-commerce. Společnost YankeeGroup je zase toho názoru, že by příjmy z aplikací pro mobilní messaging měly růst do roku 2006 ročně o 44 miliard dolarů. Zvláštní důraz je v tomto případě kladen na bohatý multimediální obsah těchto zpráv, tedy půjde především o zasílání fotografií a audioa videonahrávek prostřednictvím MMS.

Operátoři a výrobci mobilních zařízení též věří v prorůstání messagingových aktivit se službami nabízejícími hry a vůbec nejrůznější zábavu. Mobilní terminál již ne v prvé řadě telefon by se tak měl stát vstupenkou do světa digitální personalizované zábavy a být tak nepostradatelnou součástí životního stylu svých vlastníků. Znamená to, že majitel takového přístroje, který se např. zajímá o výsledek nějakého sportovního utkání, nemusí již dostat jenom stručnou SMS o dosaženém skóre, ale může navíc obdržet videozáznam rozhodujících momentů či audionahrávku dokreslující atmosféru na místě dění. Nakonec si může opatřit screen saver s logem či fotografiemi oblíbeného mužstva. Dá se předpokládat, že nezůstane jenom u zábavy, protože již nyní existují studie rozebírající možnosti profesionálního využití. Půjde především o okamžitou dokumentaci, kterou mohou využívat např. policisté, záchranáři, likvidátoři škod z pojišťoven, ochránci přírody apod.

WIM

Chat je fenomén, který vznikl spolu s internetem. S ním přišlo poznání, že lidé se mohou skvěle bavit v nejrůznějších zájmových skupinách, aniž by se kdy osobně setkali prostřednictvím psaných zpráv. Obsáhlé rozhovory vedené pomocí nástrojů pro instant messaging (IM ICQ, MSN Messenger, AOL Instant Messenger.) se staly nesmírně oblíbenou formou komunikace. Tento způsob využívání datových služeb později rozvinuly SMS zprávy. Jejich výhodou je mobilita, nevýhodou omezený rozsah. Obě služby jsou relativně levné a staly se tak všeobecným komunikačním prostředkem těch nejaktivnějších uživatelů moderních technologií mladých lidí.

Analytici společnosti Accenture věří, že by se v reálném čase dalo dosáhnout spojení výhod SMS (mobilita) a IM (interaktivita) do jedné bezdrátové textové služby nazvané bezdrátový instant messaging (Wireless Instant Messaging WIM), jejíž funkčnost by byla později přirozeně rozšířena o služby hlasové. Zároveň by bylo možné díky stanovení jednotných standardů textové komunikace integrovat do jedné schránky IM, SMS a e-mail. Mobilní terminály by potom přinesly do interaktivní komunikace nový prvek lokalizaci komunikujících uživatelů. Pokud jde o sítě, tak WIM umožní plynulý přechod ze sítí GSM přes GPRS až k sítím 3G. V této souvislosti se nabízí paralela: WIM by mohl udělat pro přijetí sítí třetí generace totéž, co udělal e-mail s internetem otevře novou technologii veřejnosti.

Mobil, PDA nebo něco jiného?

Již dnes je na trhu několik typů mobilních telefonů a komunikátorů, které dokáží usnadnit a zpříjemnit surfování na internetu. WIM však předpokládá i hojné psaní, takže vedle mobilů mají velké šance např. PDA, na kterých se píše mnohem pohodlněji. Je zřejmé, že ve chvíli, kdy se nové služby úspěšně rozběhnou, nabídnou výrobci další zajímavá zařízení. Za dilematem mobil nebo PDA se však skrývá i závažnější otázka kdo vlastně bude systémy pro WIM vlastnit? Možnosti jsou v zásadě dvě buď mobilní operátoři, nebo někdo zcela jiný, tedy třetí strana přistupující ke vztahu operátor zákazník. Studie společnosti Accenture předvídá, že v Evropě by nám tyto služby měli zprostředkovat mobilní operátoři mají zde na trhu poměrně silnou pozici, uživatelé je zpravidla dobře znají, jejich profesionální zaměření umožní přitáhnout uživatele SMS a nabídnout integrované služby hlas, SMS a WIM.

Druhý scénář znamená, že službu spustí někdo jiný (např. současní provozovatelé IM) a operátor poskytne pouze svoji síť. Znamenalo by to, že jejich zákazníci by se rekrutovali především mezi současnými uživateli IM, kteří by přešli na používání PDA s bezdrátovým připojením na internet a zůstali by u svého původního IM účtu. Úspěšnost tohoto modelu však může ohrozit jednak vyšší cena PDA, a jednak nechuť tradičních internautů platit za zprávy, které jsou na internetu zdarma. Její výhodou je připravenost na nástup dalších 3G služeb.

Podmínka nutná, ale nedostačující

Podmínkou toho, že tyto předpoklady nezůstanou neuskutečněným snem, je právě interoperabilita postavená na všeobecně uznávaných standardech. Ale není to pochopitelně všechno na mobilní operátory čeká ještě celá řada dalších úskalí. Ta se dají v zásadě rozdělit na finanční, obecné a vnitřní. Nedostatek peněz je dán především krizí v odvětví, která způsobila nedostupnost úvěrů. To mají na svědomí již existující astronomické dluhy telekomunikačních společností vždyť od roku 2000 bylo jenom na licence pro sítě 3G vydáno více než 100 miliard dolarů a další prostředky spolykal přechod na sítě 2,5. generace. Podle studie společnosti Giga International Group potrvá kritická situace nejméně do roku 2003. Mezi obecné překážky patří např. nedostatek volných frekvencí na některých územích, nedokončený proces standardizace sítí a roamingové dohody mezi sítěmi využívajícími různé standardy (cdma2000, UMTS/WCDMA). Úskalí vnitřní znamenají problémy, které si operátor může způsobit sám. Sem můžeme zařadit např. špatně nastavené cenové programy, nevyhovující aplikace, nedostatečnou nabídku zajímavého obsahu a potíže s fungováním sítí.

Není to snadné, ale musí to jít. Co všechno se tedy může skrývat za nabídkou dvou měsíců MMS zdarma!

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Zapomněli jste heslo? I.

David Čepička, Tobias Weidemann

c02p0807

Zapomněli jste heslo pro přístup k vašemu počítači? Nevadí! Ukážeme vám několik triků a představíme takové utility, s jejichž pomocí se ke svým datům opět spolehlivě dostanete.

"Rozluštěte heslo pro přístup k našemu serveru", apeloval norský kulturní institut "Ivar Aasen" přes internet na všechny hackery. Trvalo pouhých pět hodin, a správné heslo bylo na světě. Důvodem pro tuto neobvyklou akci byla skutečnost, že toto heslo znal jeden zaměstnanec institutu, který ale zemřel, a žádný z jeho spolupracovníků heslo neznal.

V podobné situaci se můžete poměrně snadno ocitnout i vy. Vytvoříte si kupříkladu soubor, jehož obsah budete chtít chránit před ostatními, a najednou zničehonic si nemůžete vzpomenout na to správné heslo. Nebo si můžete například lehkomyslně nastavit automatické zadávání hesla při připojování k internetu, takže je už několik měsíců nezadáváte, čímž je zapomenete. Tak daleko jako v případě kulturního institutu však zacházet nemusíte. Po přečtení našeho článku si budete moci nalézt pomoc sami a na již zapomenuté heslo si zase určitě vzpomenete.

Lámání hesel: Standardní metoda neexistuje

Každý problém se zapomenutým heslem je ve své podstatě jiný. Každá aplikace totiž šifruje jinak, a tudíž vyžaduje svoji dešifrovací strategii. Představíme vám nejdůležitější strategie a vysvětlíme vám, jak přijít na libovolné vámi zapomenuté heslo. Vysvětlíme vám, která hesla se dají považovat za bezpečná, a na kterých si vy a případně také každý, kdo bude chtít takové heslo prolomit, nejspíše vyláme zuby. V tomto článku jsme se zaměřili zejména na hesla pro přístup do Windows, dokumentů Office, BIOSu, a také do PDF dokumentů.

Jednou z celé řady možností na prolomení hesla je metoda Brute Force. V případě jejího použití jde o to, že utility využívající tuto metodu zkouší všechny možné kombinace znaků a číslic. K jejímu nasazení dochází ale až v krajním případě, kdy ostatní způsoby selhávají. Její nevýhodou jsou totiž velké nároky na výkon počítače, a podle délky hesla také na čas.

Při použití velkých a malých písmen, číslic a speciálních znaků v heslech nám počet všech možných kombinací jde u čtyřznakového hesla řádově do milionů, u hesla osmiznakového se pak jedná řádově o biliardy. Rozluštění takového hesla pak může trvat i roky.

Přesto není vždy na místě používat metodu Brute Force. Další metoda vychází z předpokladu, že většina uživatelů jako svá hesla volí slova nebo části slov používaných v běžné řeči. Tak se dá s pomocí dostatečně velkého slovníku na heslo poměrně snadno přijít. Tato metoda zabere znatelně kratší dobu, nevede však vždy k cíli. Pro mnoho verzí BIOSu existují dokonce tzv. Master Password, s jejichž nasazením se do systému snadno dostanete.

Utility pro lámání hesel: Pro každé heslo ten správný program

U námi představovaných utilit se v tomto článku jedná o freeware nebo shareware. Neregistrované verze těchto programů dokáží dešifrovat pouze kratší hesla, protože autorům těchto utilit se jedná v tomto případě hlavně o to, aby demonstrovali schopnosti svých programů. Při výběru aplikací jsme zvolili takové, které se v našich testech ukázaly jako zvláště výkonné. Prakticky všechny utility naleznete i .

Pozor při pátrání na internetu: Hledání v temných koutech sítě

Rozumí se samo sebou, že se lámání hesel u cizích souborů bez dovolení považuje za nelegální. Při hledání takových utilit chtě nechtě zabrousíte na neseriózní stránky. Na nich číhá nebezpečí v podobě programů pro připojení na internet pomocí drahých tarifů. Jen při použití těchto programů se vám pak tyto stránky zpřístupní. Od takových stránek ale nemůžete čekat, že dostanete vždy to, co vám slibují. Proto vás důrazně varujeme před programy, jejichž autor není znám, a které pocházejí z pochybného zdroje.

Samozřejmě se dají v tomto článku námi představené programy velmi snadno zneužít. Proto vám na konci každého tipu dáme několik rad, jak se před neoprávněnými přístupy k vašim datům chránit.

Obecně platí, že byste měli slídilům toužícím po vašich datech jejich "práci" co možná nejvíce ztížit. Řada hackerů spoléhá právě na nedbalost uživatelů. Vrátíme-li se k případu kulturního institutu, pak když bylo jejich heslo tak rychle rozluštěno, asi taky nebylo moc bezpečné. Ostatně prý se onen zaměstnanec s výběrem hesla také nijak zvlášť nenamáhal jednoduše jako heslo napsal svoje jméno, ale obráceně.

1. Hesla pro přístup do BIOSu: Nedostatečná ochrana

Jedním z nejjednodušších, avšak velmi účinných způsobů, jak se chránit před neoprávněným přístupem do vašeho počítače, je zaheslování počítače v BIOSu. Takto nastavené heslo je pak nutné zadat hned po spuštění počítače, vlastně ještě dříve než se spustí vlastní operační systém. Proto většina uživatelů věří, že právě toto heslo chrání jejich počítač nejlépe. To je ale velký omyl. Tento způsob ochrany může stačit leda tak pro odrazení průměrně zdatného uživatele, který si chce váš počítač pouze prohlédnout pro odborníka nepředstavuje takový způsob ochrany žádný větší problém.

Pravděpodobnost, že heslo pro přístup do počítače zapomenete, je poměrně malá, neboť se toto heslo nedá nikde uložit a navíc je musíte zadávat při každém spuštění počítače. V případě, že svůj počítač využíváte zřídka anebo jste si koupili takto zablokovaný počítač někde v bazaru, a tudíž heslo neznáte, musíte si do něj zjednat přístup trochu jinak.

Bios 3.20: Klíč odemykající mnoho typů BIOSu

Velmi praktickým se v těchto případech jeví použití freewarového programu Bios 3.20. Tuto utilitu naleznete , případně je ke stažení na internetové adrese (BIOS320.EXE, 46,1 KB). Program dokáže odstranit heslo nastavené v BIOSu a běží v systému MS-DOS či v Příkazovém řádku MS-DOS. Předpokladem ovšem je to, že musíte znát nějaké heslo pro přístup do vašeho počítače, abyste něm tento program mohli vůbec spustit. Ten pak můžete využít pro změnu jak uživatelského hesla (User Password), tak i pro změnu hesla "správce" počítače (Supervisor Password). Použít se dá u všech verzí BIOSu AMI, Award, Phoenix i IBM, a pro řadu typů BIOSu nabízí dokonce speciální programy pro lámání hesel. Můžete v klidu vyzkoušet všechny nabízené utility, poškodit při těchto experimentech nemůžete nic. V nejhorším případě se vám vygeneruje špatné heslo. Zvláště opatrní ale buďte při zacházení s funkcí Blaster. Při jejím použití se smaže veškerý obsah paměti CMOS, čímž ztratíte všechna svoje nastavení, jež jste v BIOSu sami provedli. Tuto funkci byste tedy měli používat pouze tehdy, když nemáte žádnou jinou možnost.

Stejně riskantní je i nasazení typu programů, jejichž zástupcem je kupříkladu utilita Killcmos 1.0 (naleznete ji , případně na internetu na adrese www.brandtcomputer.de/SuddenDeath/BIOS.html (KILLCMOS.COM, 2,28 KB). Tato utilita odstraní z BIOSu úplně všechny informace, což u některých základních desek může způsobit řadu problémů.

Univerzální hesla: Přístup zadními vrátky

Pokud se vám nepodaří při spuštění počítače se přes heslo vůbec dostat, žádný software vám nepomůže. Nezbývá, než resetovat CMOS paměť hardwarově. Většina základních desek má k tomuto účelu speciální jumper, kterým se informace v CMOS paměti smažou. Obvykle bývá označen jako Clear CMOS. Stačí tedy pouze jumper vytáhnout ze základní desky, a BIOS se uvede do továrního nastavení. Bohužel se takto smažou i všechna jiná nastavení.

To, zda i vaše základní deska má tuto funkci k dispozici a jak přesně funguje, se dozvíte z manuálu k vaší základní desce. U některých základních desek musíte ovšem až 20 minut počkat, dokud se všechna nastavení v CMOS nezapomenou.

Existuje však ještě jeden trik, který se dá použít zvláště u starších základních desek. Některé BIOSy mají něco na způsob tzv. zadních vrátek, což znamená, že existuje jakési univerzální heslo (Master Password), kterým se dá vámi nastavené heslo obejít. Jeho znění však závisí na výrobci BIOSu a na jeho výrobní verzi. Seznam všech možných hesel kolujících na internetu naleznete (SEZNAM UNIVERZÁLNÍCH HESEL PRO BIOS.TXT, 1,04 KB). U novějších verzí BIOSu však často hesla nejsou známa.

Tip: Heslo pro přístup do počítače je velmi slabou ochranou vašich dat. Chránit je můžete tímto způsobem pouze tehdy, pokud si pořídíte speciální typ uzavíratelné počítačové skříně.

2. Hesla pro přístup do Windows: Pohodlí za cenu rizika

Windows vám nabízejí, co se týče hesel, jednu bezesporu je velmi pohodlnou funkci na mnoha místech máte možnost, aby si počítač zapamatoval vaše heslo, které zadáváte do nejrůznějších políček. To vám zejména při pravidelném zadávání hesel ušetří trochu času, například když se připojujete na internet přes Telefonické připojení sítě.

Tato funkce však není bezpečná, a to platí zvláště ve Windows 95/98/ME. Všechna hesla se totiž na počítači ukládají do jednoho souboru s příponou PWL a s názvem totožným s přihlašovacím jménem uživatele. Takže kupříkladu pro uživatele se jménem Kostka se tak vytvoří soubor se jménem KOSTKA.PWL. Většina dat v souboru PWL je chráněna pouze heslem, které zadáváte při přihlašování do Windows.

Pwl-Tools 6.80: Zviditelnění hesel ve Windows 95/98/ME

Pomocí utility Pwl-Tools 6.80 si můžete zobrazit data obsažena v souboru PWL, a to v operačních systémech Windows bez prvků zabezpečení tedy ve verzích Windows 95/98/ME, ovšem za předpokladu, že znáte heslo pro přihlášení do Windows.

Utilitu naleznete , případně se dá stáhnout z internetové adresy www.lastbit.com/lastbit.asp (SETUP.EXE, 962 KB).

Jestliže heslo pro přihlášení do Windows neznáte, nabízí vám výše zmíněný program jeho zjištění, a to prostřednictvím metody Brute Force. Při lámání hesla je možné se omezit pouze na některé znaky, to v případě, kdy uživatel ví anebo tuší, že se heslo skládá pouze z určitých písmen nebo číslic. V neregistrované verzi je lámání hesla omezeno pouze na zjištění prvních tří znaků přihlašovacího hesla. Plná verze je k dostání za 40 USD. Programy, které dokáží ve Windows 95/98/ME zjistit, co se skrývá za hvězdičkami při zadávání hesel, jsou na internetu velmi snadno k nalezení.

Password Recovery XP 4.02: Lze jej použít i ve Windows XP

Ani v nejnovějších verzích Windows si nemůžete být moc jistí, že nikdo nemá šanci zjistit, jaká jsou vaše hesla. Existuje celá řada programů pro lámání hesel, jež dokáží uhodnout, co za znaky se skrývá místo hvězdiček, které se objevují při psaní hesel. Jedním nejvýkonnějších programů je bezpochyby sharewarová utilita Password Recovery XP 4.02. Naleznete ji , případně je možné si ji stáhnout na internetové adrese www.iopus.com (IOPUS-PWDREC-SETUP.EXE, 479 KB). Jedná se o program, jenž jako jeden z mála dokáže zobrazit hesla uložená ve Windows 2000, XP a v Internet Exploreru. Zacházení s programem je velmi intuitivní, stačí klepnout na symbol klíče v okně Password Recoveru XP. Ukazatel myši se promění v ikonu klíče, kterou přesunete na políčko se hvězdičkami zadaným heslem.

Password Finder 2.0: Nic pro Internet Explorer

Alternativou k výše zmíněnému programu dostupnou zdarma je utilita Password Finder 2.0. Funguje bohužel pouze ve Windows 95/98/ME. Nabízíme vám ji rovněž , případně na internetové adrese www.svenbader.de (PASSWORD.EXE, 509 KB). Očekávat můžete ale pouze rozluštění hesel ve Windows, bohužel tato utilita neumí přečíst hesla z políček v Netscape Navigatoru ani v Internet Exploreru.

Tip: Zapomeňte na pohodlnost, která je spojena s tím, že si počítač pamatuje vaše hesla. Ta jsou, jak již bylo zmíněno, uložena přímo v počítači a nejsou bezpečná. Zvláště v případech, kdy musíte počítač sdílet s ostatními, byste si v žádném případě neměli hesla ukládat na počítači, jelikož programy, které luští hesla reprezentovaná hvězdičkami, jsou na internetu velmi rozšířeny.


Zapomněli jste heslo? II.

3. Hesla pro přístup k dokumentům v programech MS Word a MS Excel

Dokumenty vytvořené v programech Word a Excel bývají heslem opatřovány jen velmi zřídka. Přitom je při použití té správné verze Office relativně obtížné takové heslo prolomit. Existuje sice velké množství programů, které dokáží rozšifrovat heslo u dokumentů vytvořených ve Wordu a Excelu 95, 97 a 2000, v případě dokumentů vytvořených ve Wordu XP se však tento úkol stává ne zrovna triviálním. Microsoft totiž do značné míry šifrovací algoritmus vylepšil.

Obecně se dají dokumenty vytvořené ve Wordu chránit dvěma způsoby. Tím prvním je heslo, které dokument umožňuje otevřít, druhým pak je heslo, které umožní obsah dokumentu změnit. Obě hesla můžete nastavit v menu Soubor/Uložit jako... V menu Nástroje pak vyberte položku Možnosti zabezpečení. Po stisku tlačítka Upřesnit si můžete navíc definovat, který typ šifrování budete chtít použít, a zda si budete přát zašifrovat také vlastnosti dokumentu. U těchto hesel pak pro jejich rozluštění ve Wordu 2002 pomůže pouze nasazení metody Brute Force a to, jak už víme, potom nějakou dobu trvá, zvláště u delších hesel.

V Excelu naleznete výše zmíněnou volbu v menu Nástroje/Zámek. V této položce pak máte možnost nastavení ochrany jednotlivých listů nebo celých sešitů, případně můžete uživatelům povolit úpravy pouze určitých oblastí tabulek.

AOXPPR 2.0: Nástroj proti heslům v MS Office

Mnohé utility si při lámání hesel pro přístup k dokumentům vytvořených v nejnovějších verzích MS Office doslova vylámou zuby. Relativně velmi slibná je sharewarová aplikace Advanced Office XP Password Recovery 2.0. Naleznete ji , případně na internetu na adrese www.elcomsoft.com (AOXPPR_P.ZIP, 1,04 MB). Tato utilita dovede rozšifrovat hesla u dokumentů vytvořených v programech Word, Excel a Access.

V programu Access se dá ve standardní verzi rozluštit pouze heslo pro přístup skupin k databázi, ve Wordu a Excelu naproti tomu jde prolomit heslo jak pro čtení, tak i pro zápis. V nejdražší verzi programu nazvané jako verze Pro je možné navíc rozluštit hesla u VBA skriptů ve všech aplikacích Office, uživatelská i administrátorská hesla v Accessu stejně jako hesla v programech Outlook či MS Project, a samozřejmě i hesla pro přístup k souborům vytvořených v Powerpointu 97.

AOXPPR 2.0 využívá metody Brute Force, kromě toho rovněž nabízí vyhledávání hesel ve své bohaté databázi slov a výrazů. Posledně zmíněná metoda je sice velmi rychlá, nevede však vždy k cíli. Nejméně problémů je zvláště v případech, kdy uživatel zadá jako heslo velmi jednoduché a srozumitelné slovo. Na internetových stránkách výrobce programu je možné stáhnout slovníkové sady pro celou řadu jazyků včetně češtiny. Ty se dají rovněž použít i pro další programy podobného druhu.

Office Password 2002: Kompletní odstranění hesla

Když se vám stále nedaří prolomit heslo u dokumentu vytvořeného v některém z programů MS Office, můžete jako poslední instanci zvolit ještě jeden program. Jeho jméno je Office Password a informace o něm je možné nalézt na internetové adrese www.lastbit.com. Tento program vám garantuje odstranění hesla z dokumentu vytvořeného ve Wordu či Excelu. Háček je v tom, že program odstraní heslo asi tak, jako zámečník, který zlikviduje zámek u dveří, aby se dostal dovnitř. Při použití zmíněné aplikace platíte za rozluštění hesla u jednoho dokumentu formou jakýchsi poukázek. Jedna poukázka je součástí zakoupeného softwaru v ceně 55 USD, za každou další poukázku pak platíte vždy 35 USD, případně si můžete koupit 10 poukázek za 235 USD.

Tip: Pokud je to možné, pracujte vždy s programy Office XP. V možnostech zabezpečení si můžete zvolit způsob šifrování, který byste měli pravidelně a často měnit tak, aby nějaký hacker nezískal snadný recept na to, jak se dostat k vašim datům. Měli byste si také šifrovat vlastnosti dokumentu a naproti tomu nepoužívat způsob šifrování "Kompatibilní se sadou Office 97/2000". Tento způsob šifrování je sice slučitelný i s ostatními verzemi MS Office, ale bohužel také méně bezpečný.

4. Hesla pro přístup k dokumentům PDF: Úroveň bezpečnosti hesla závisí na okolnostech

Dokumenty PDF, jež se dají vytvořit v programu Adobe Acrobat, můžete také opatřit přístupovým heslem. Hlavní smysl heslování v tomto případě spočívá v tom, že můžete zabránit nepovolaným osobám, aby tiskly nebo kopírovaly části textu, kupříkladu obrázky či náčrty. V praxi je totiž poměrně obtížné ochranu heslem v programu Adobe Acrobat obejít.

Pro nastavení hesla v PDF dokumentu zvolte příkaz Uložit jako ... a zde na záložce Zabezpečení zvolte parametr Nastavení. Tady můžete nastavit heslo jak pro otevření souboru, tak i heslo pro změnu nastavení zabezpečení. Tím jako autor dokumentu získáte nejvyšší pravomoci k rozhodování o tom, kdo s vašimi soubory může jaké aktivity provádět.

Acrobat Key 5.1: Dokáže prolomit až desetiznaková hesla

Utilita Acrobat Key, která se nachází na internetové adrese www.lostpassword.com, dokáže prolomit hesla u PDF souborů, jež byly vytvořeny v libovolné verzi Acrobat Readeru. Kromě metody Brute Force používá zmíněná utilita metodu, jež se podle řady kritérií snaží odhadnout nejpravděpodobnější hesla či kombinace písmen. Tento způsob je poměrně rychlý a do značné míry zvyšuje zvláště u dlouhých hesel pravděpodobnost, že se heslo podaří prolomit. Ale i tak může lámání hesla v závislosti na jeho délce trvat značnou dobu, takže je účelná i možnost uložení stávajícího stavu při přerušení činnosti programu. Acrobat Key nabízí i možnost hledání správného hesla podle slovníků. Jako slovník může sloužit libovolný textový soubor. Stačí pouze stisknout tlačítko Settings a na záložce Dictionary zadat cestu k výše zmíněnému souboru.

Náročné, ale možné: Rozpoznání hesla prosTřednictvím programů OCR

Pokud soubor není chráněn heslem pro čtení, nebo se vám patřičný dokument již podařilo otevřít, můžete si obsah souboru upravit ještě poněkud jinak. Vytvořte si ke každé stránce dokumentu snímek obrazovky. K tomu účelu stiskněte klávesovou zkratku <Alt><Print Screen>, čímž tuto stránku uložíte do schránky Windows. Odtud ji pak přes menu Úpravy/Vložit můžete vložit do libovolného programu pro práci s grafikou. Tento postup zopakujte pro každou stránku dokumentu. Takto vzniklé obrázky si uložte a nasaďte na ně nějaký program pro rozpoznávání textu. Prakticky ke každému skeneru je dnes nějaký podobný software dodáván. Výsledek rozpoznávání pak ještě musíte upravit.

Tip: Hesla v PDF souborech se dají prolomit jen velmi obtížně. Z hlediska času potřebného na prolomení hesla je vaše heslo bezpečné, pokud je delší jak deset znaků a pokud se neskládá ze srozumitelných slov.

7 tipů pro správnou volbu hesla

1. Vyberte si heslo pokud možno spíše delší, ale snadno zapamatovatelné, takové, které si nebudete muset někam zapisovat či ukládat. Jedním z osvědčených způsobů jsou počáteční písmena slov nějaké věty. Z předcházející věty vytvořené heslo by pak znělo "Jzozjppsnv". Spolehlivá hesla jsou taková, jež obsahují alespoň 8 znaků a čím více, tím lépe.

2. Heslo by vždy mělo být složeno z velkých, malých písmen, číslic a ostatních znaků. Jeden příklad: "Dobr8e/He5s6lo".

3. Hesla by se neměla skládat ze slov či jejich částí používaných v běžné řeči. Zcela nevhodná jsou hesla "kniha", "počítač", "monitor" apod.

4. Nepoužívejte v heslech žádné údaje odkazující nějakým způsobem na uživatele. Heslo jako "novak32" se dá uhodnout velmi snadno.

5. Jako heslo byste neměli používat jméno manžela (manželky), vašich dětí, domácích zvířat nebo oblíbenou značku auta. Každý, kdo vás zná, může snadno na tato hesla přijít. Neužívejte proto jako hesla ani den vašich narozenin či svatby.

6. Pokud se vám hesla v bodech 1 a 2 zdají příliš komplikovaná, můžete si vytvořit kupříkladu heslo obsahující nějaké pravopisné chyby.

7. Čas od času svoje heslo měňte, a v žádném případě nepoužívejte stejné heslo pro přístup k několika různým službám.

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows I.

Jakub Povolný

c02p0811

Za uplynulý měsíc se toho stalo mnoho. Proběhly vánoční svátky, tentokrát i vyzdobené sněhovou nadílkou, a načali jsme v mrazivé noci nový rok 2003, do něhož vám přeji vše nejlepší.

Prodejci výpočetní techniky šťastně přestáli předvánoční nákupní horečku a telekomunikační společnosti se stále nedohodly na rozumné ceně za připojení přes telefonní linku. Jeden z mobilních operátorů přistoupil odvážně ke kompletnímu zdražení služeb, což se mu ve specifickém českém prostředí nemusí vyplatit. Národ český je rozumný, nevěrný a chyby neodpouští. No, a na závěr již takto neplodného úvodníku zmíním opětovný příval vody, který zde v Ústí nad Labem zvýšil už podruhé za posledních pár měsíců hladinu Labe tak vysoko, jako za posledních 10 let.

Dnešní tipy a triky mají standardní strukturu, tentokrát jsem se poctivě věnoval každé části, nechybí tedy ani velikonoční vajíčka, i když ve střídmém množství. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Zobrazte verzi na ploše

(Windows 98) Nebylo by tipů a triků bez jediné editace systémového registru. Dnešní ukázka je opravdu pro fajnšmekry, tj. nemá žádný praktický užitek, pouze vylepší nepatrně vaší pracovní plochu.

Verzí Windows 98 je mnoho. Všechny začínají čísly 4.1 a pokračují verzí takzvaného buildu (tedy verzí vlastního sestavení jádra systému). V případě českých Windows 98 SE je potom celé číslo verze ve tvaru 4.10.2222. Toto číslo lze zjistit několika způsoby, z nichž některé jsme si ukázali v jednom z předchozích dílů tipů a triků. Číslo lze ale také zobrazit nastálo přímo na pracovní ploše (vpravo dole), a dokonce je lze i měnit. Oba tyto úkony si převedeme níže.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CURRENT_USER Control Panel Desktop. Jděte do pravé části regeditu, poklepejte na ni pravým tlačítkem a vytvořte novou textovou hodnotu PaintDesktopVersion. Na tu poté poklepejte levým tlačítkem a zadejte její hodnotu 1. Restartujte Windows a číslo vaší verze se zjeví ihned nad hodinami v pravém dolním rohu obrazovky.

Toto číslo nevypadá nijak vábně a pomocí editace systémového jádra lze místo něj vložit libovolný textový řetězec za podmínky, že zachováme přesný počet znaků, resp. přesnou velikost systémového jádra. Před samotným postupem provedení tipu bych rád odradil nejisté uživatele pokud se vám změna jádra nepodaří, systém už nikdy nenastartujete.

Zobrazovaný text se dělí na dvě časti. První obsahuj řetězec Windows 98 a druhá řetězec 4.10.2222 (v mém případě). První část textu najdeme v souboru C:\WINDOWS\SYSTEM\KRNL386.EXE, druhou nalezneme v souboru USER.EXE ve stejné složce.

Jelikož jsou tyto dva soubory zásadní pro běh Windows, nelze je měnit při práci v tomto operačním systému. Proto si nejprve vytvoříme jejich kopie, které se budou jmenovat třeba KRNL3861.EXE a USER1.EXE. Poté otevřeme soubor KRNL3861.EXE např. v editoru WordPad, jenž je přímou součástí Windows. Ve WordPadu jděte do roletového menu Úpravy a zvolte položku Hledat. Nechte vyhledat řetězec Windows 98, který je v tomto souboru přítomen vícekrát. Nás zajímá ten, po němž následuje text Ladění systému.. Až jej najdete, můžete jej přepsat libovolným textem o délce 11 znaků včetně mezer! Poté soubor uložte.

Podobně otevřete ve WordPadu soubor USER1.EXE a dejte vyhledat řetězec odpovídající číslu vaší verze Windows, v mém případě 4.10.2222. Ten je v souboru opět vícekrát a nás zajímá právě ten, po němž následuje text Monitor%d. Opět jej můžete nahradit libovolným textem s podmínkou zachování stejného počtu znaků, v tomto případě 9. Soubor nakonec uložte.

Nyní zbývá restartovat do systému MS-DOS (volbou z menu Start Vypnout Restartovat v režimu MS-DOS) a použít buď libovolný dosový souborový manažer (Volkov Commander), nebo příkaz copy k nahrazení originálních souborů vašimi pozměněnými. Po úspěšném restartu do grafického prostředí Windows 98 bude text v pravém dolním rohu pozměněn dle vašich úprav. Originály souborů KRNL386.EXE a USER.EXE si raději někam schovejte. Jejich opětovným nakopírováním do složky Window\System vrátíte váš OS do původního stavu.

Zrychlení pádu Windows

(Win 98) Druhý dnešní trik spojený s editací systémového registru Windows se bude týkat zrychlení ukončení Windows 98. Přiznám se, že si nejsem jist přímou účinností níže uvedeného triku, nicméně popsaná "feature", kterou budeme do registru přidávat, skutečně existuje a svůj význam má. Záleží přímo na systému, zda je ukončení již tak rychlé, že nepostřehneme významnější změnu.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE System CurrentControlSet Control Shutdown, a pokud ji na pravé straně nenaleznete, vytvořte poklepáním pravým tlačítkem myši novou textovou hodnotu FastReboot. Poté na ni poklepejte levým myšítkem a dejte jí hodnotu 1. Nyní restartujte počítač a uvidíte, zda pocítíte znatelnou změnu v rychlosti ukončení vašich Windows.

Vlastní písma na WWW

(IE 5.x a vyšší) Již dlouho jsme zanedbávali Internet Explorer jako součást Windows, nyní pro vás máme krátký, ale možná užitečný tip.

V poslední době se dere do popředí prvotřídních webových prohlížečů dříve neznámá Mozilla. Jedním z důvodů jsou mimo jiné bohaté možnosti nastavení tohoto prohlížeče, kdy je možné modifikovat takřka vše, a při pochopení struktury konfiguračních souborů není velkým problémem i modifikace samotného vzhledu programu. Internet Explorer je sice také funkční, možností nastavení je zde ale podstatně méně, a když nějaké jsou, málokterý uživatel je využívá.

Při načítání webových stránek si tyto nesou sebou kromě vlastního obsahu také informace o písmu, ve kterém bude text na stránkách zobrazen, o příslušném jazykovém kódování, případně o barvě "posouvátek" atd. Těchto doplňkových informací je mnoho. Problémy nastanou v případě, že nevlastníte to konkrétní dané písmo, popř. vaše Windows neumějí zobrazit dané kódovaní apod. Tento stav lze přičíst na vrub neschopnosti autora, který by v zájmu čitelnosti svých stránek měl používat pokud možnost standardní písma, ale ne vždy tak tomu je. Naštěstí i IE je schopen pomocí správného nastavení výše uvedené problémy alespoň eliminovat.

Spusťte IE a jděte do roletového menu Nástroje, zde pokračujte volbou Možnosti Internetu. Zde zůstaňte na záložce Obecné a v dolní části dialogu stiskněte tlačítko Usnadnění. Pokud chcete, aby IE použil vámi nastavené písmo a barvy, musíte v tomto dialogu zaškrtat příslušné volby. Postupně můžete zajistit použití vašeho barevného schématu, vašeho písma a vámi nastavené velikosti písma. Jestliže ovládáte definice stylů, můžete importovat pro zobrazení vlastní soubory se styly.

Vraťte se nyní na záložku Obecné a stiskněte v dolní části dialogu tlačítko Barvy. Zde můžete nadefinovat barvy písma a podkladu, které se použijí v případě, že to umožníte volbou v předchozím dialogu (viz minulý odstavec). Lze zde také nastavit barvy hypertextových odkazů na WWW stránkách. Pokud se opět vrátíme o krok zpět, stejným způsobem (stiskem tlačítka Písma) nastavíme font pro zobrazení textu. Chceme-li určit i jeho velikost, musíme se vrátit až do samotného IE a v roletovém menu Zobrazení zvolit velikost z nabídky Velikost textu.

Výše uvedeným způsobem můžeme některé nepřizpůsobivé stránky mírně zkrotit pod naší kontrolu. Alespoň co se týká vzhledu.

Tipy pro MS Office

Změny pod kontrolou

(Word 2000) Dnešní kancelářské aplikace obsahují spousty zbytečných funkcí, z jejichž množství je některým uživatelům nevolno. Nicméně s rostoucími čísly verzí Wordu a Excelu získáte i funkce velmi užitečné.

Dnes je již zcela běžné, že na jednom dokumentu pracuje celá skupina lidí. Dokument je sdílen běžnými prostředky a upravován jednotlivými osobami až ke konečnému vzhledu (a nyní nemluvíme jen o textu). Pro tento způsob práce s daty obsahuje MS Word některé užitečné nástroje, o kterých si řekneme právě nyní.

Word obsahuje nástroje, jimiž lze sledovat veškeré provedené změny a barevně je odlišit. Tím pádem není narušen původní dokument, ke kterému se lze v případě potřeby vrátit. Ve Wordu jděte do roletového menu Nástroje a zvolte položku Sledování změn. Zde máte k dispozici celkem tři dialogy nastavení. Prvním (Zvýraznit změny) zapnete samotné označování změn, v případě potřeby v tomto dialogu stiskněte tlačítko Možnosti a sledování změn upravte k obrazu svému. Další dva dialogy slouží k další aplikaci zachyceným změn.

Aby výše popsanou funkci nemohl nikdo zneužít, je nutné dokument ochránit heslem. Každý, kdo bude chtít změny zapracovat do výsledného dokumentu, musí toto heslo znát, tím se určí jakýsi koordinátor a zamezí se zmatku při editaci dokumentu. Jen člověk znalý hesla bude moci měnit dokument bez označení změn, tedy tak, aby o tom nikdo nevěděl.

Jděte do roletového menu Nástroje a zvolte položku Zámek. Zde je nutné zaškrtnout volbu Sledovanými změnami a zvolit heslo.

Tabulka ve Wordu

(Word 2000) Jsou zhruba tři způsoby, jak vložit tabulku do dokumentu MS Wordu. Prvním je vložení obrázku z již hotovou tabulkou (tj. řešení k ničemu), druhým je vložení tabulky vyhotovené v některém z tabulkových kalkulátorů (to je už lepší) a třetím pak možnost vytvoření tabulky přímo pomocí jednoduchého editoru, který je součástí MS Wordu.V tomto tipu si ale nebudeme popisovat způsob návrhu tabulky v dokumentu Wordu, zaměříme se na dvě užitečné funkce, o něž možná někteří z vás ještě nezavadili.

Jestliže vyhotovíte ve Wordu tabulku, patrně se vám rozjede přes celou šíři stránky. To lze samozřejmě upravit prostým potažením jednotlivých čar, ale stále nelze napsat kolem tabulky žádný text. Stejně jako u vložené grafiky je nutné nastavit tabulce způsob obtékání. Pokud již máte tabulku hotovu, v roletovém menu Tabulka můžete zvolit položku Vlastnosti tabulky. V tomto dialogu ihned na první záložce volíte nejen způsob zarovnání, ale také typ obtékání. Po potvrzení se tabulka umístí správně do textu. Pro upravení velikosti okrajů použijte tlačítko Možnosti, umístěné na té samé záložce.

Jestliže vaše tabulka přesahuje rozměrem přes několik stran dokumentu, možná uvítáte další užitečnou volbu v dialogu Vlastnosti tabulky. Na záložce Řádek lze zvolit opakování vybraného řádku (typicky názvu jednotlivých sloupců) na počátku každé nové stránky, na kterou zasahuje vaše tabulka. Tím výrazně přispějete k její přehlednosti. Stačí zaškrtnout volbu Opakovat jako řádek záhlaví.. Nejlépe je vybrat konkrétní řádek ještě před vstupem do dialogu Vlastnosti tabulky. Pokud jste na to zapomněli, můžete provést alespoň částečně výběr řádku pomocí tlačítek Předchozí řádek, Následující řádek na záložce Řádek.

Easter Eggs

V dnešním novoročním dílu (alespoň dle data vytvoření) se dostane i na nějaká ta velikonoční vajíčka. Doufáme, že vás potěší a pobaví.

Poděkování

(IE 5.5, IE 6) Tento trik je velmi jednoduchý, dokonce již není potřeba mačkat krkolomné kombinace kláves a podobně. Pokud vlastníte některou z těchto dvou verzí Internet Exploreru, spusťte jej a jděte do menu Nápověda. Zde zvolte položku O aplikaci Internet Explorer a poklepejte na hypertextový odkaz Poděkování.

Pokud máte nainstalovánu Javu, podporujete ActiveX a Shockwave Flash, dostane se vám celkem pěkně provedeného poděkování. Měli byste také být připojení na internet. Jestliže se vám trik z jakéhokoliv důvodu odmítne aktivovat, lze si ho prohlédnout přímo na stránkách Microsoftu na těchto odkazech: http://www.microsoft.com/windows/ie/about/about60/ pro IE6 a http://www.microsoft.com/windows/ie/about/pro IE 5.5.

Dnešní díl překvapil i samotného autora svojí strukturou a uceleností. Věnovali jsme se poctivě každé části jak Windows, tak kancelářským aplikacím, místo se dostalo dokonce i na autorské výstřelky. Nic nechybělo, nic nepřebývalo. Příště se těším na shledanou.


Užitečné tipy & triky pro Windows II.

InterTipy

Po jednoměsíčním půstu se opět potkáváme u internetových tipů a triků, dnes zejména z oblasti Windows 2000 a Windows XP. Tentokráte zamíříme po několika ryze českých intertipech zase do zahraničí. Internetový paušál na komutované lince je stále v nedohlednu, ADSL se dočkáme snad až za několik let (nyní vtipkuji), nezbývá tedy než nahodit antény a připojit se pomocí dnes velmi populárního Wi-Fi. Rychlé, pohodlné, cenově dostupné. No nekupte to.

Vzhůru do boje, nastartujte oblíbený prohlížeč a kochejte se.

Windows Users Group Network

www.wugnet.com

Komerční, ale velmi populární stránka, o které jsme již v dřívějších dílech mluvili, nicméně i tato stránka se stále vyvíjí k lepšímu a vzhledem k počtu let, po které tipy a triky pro Windows vycházejí, se sluší některé adresy připomenout i mladším čtenářům.

Jak již název stránky napovídá, najdete na ní vše pro uživatele Windows všech verzí, včetně výborně provedené sekce tipů a triků, která se aktualizuje pravidelně každý den. Kromě této zde najdete oddíl věnovaný sharewaru pro Windows, včetně síně slávy, recenze nového softwaru, diskusní fóra, do kterých je možné se ihned přihlásit a konzultovat tak problémy s jinými uživateli Windows. Nechybí ani nezbytný vyhledávač, který je na stránkách tohoto typu naprosto nezbytný. Vše v angličtině.

Windows 2000 tips

win2000tips.home.att.net

Velmi dobře zpracovaná stránka s tipy výhradně pro Windows 2000. Tipy jsou zpracovány přehledně, najdete je v samostatné sekci. Kromě toho vám stránka nabízí i další služby k prozkoumání. Za zmínku zajisté stojí sekce Drivers, kde najdete docela dlouhý seznam různých ovladačů, od síťových karet po tiskárny. Další sekce Links vás zavede na další stránky s podobným zaměřením, sekce Download vám zase nabídne (jak jinak) něco málo zajímavého ke stažení pro Windows 2000. Zajímavý je odkaz na sekci Security, která vás odkáže na jinou webovou stránku s jakýmsi průvodcem zabezpečení Windows 2000 "od A do Z". Pokračujeme na sekci W2kGames, jež popisuje možnosti provozování her pod tímto operačním systémem (který jinak hrám moc nepřeje), na závěr se můžete přihlásit do některé diskusní skupiny. Anglicky mluvící.

Tips and tricks Win NT/XP/2000/NET

www.jsifaq.com

Další velmi povedená stránka s tipy výhradně pro Windows "s novou technologií". Stránka obsahuje pouze samotné tipy a triky, zato jich zde najdete opravdu hodně. Ihned v úvodu je vám nabízen nezbytný vyhledávací nástroj, následuje rychlý odkaz na nejnovější tip (stránka se aktualizuje denně) a rychlý odkaz na pár tipů posledních. Pak už zde najdete jen ohromnou tabulku nazvanou "tip index", kde se zcela jistě úplně ztratíte. Samotné tipy jsou provedeny velmi pěkně a přehledně, autor uměl vhodně využít jak různých formátů písma, tak i obrázků. Vše v angličtině.

Tech Enthusiast Tricks

www.microsoft.com/windows2000/techenthusiast/tricks/default.asp

Nyní trošku z jiného soudku, a to přímo od Microsoftu. Jak jsme si ukázali již dříve, i na stránkách výrobce OS najdete množství tipů a triků, výjimkou není ani odkaz uvedený u tohoto internetového tipu. Stránka je velmi profesionálně provedená, jak se na jednu z nejbohatších firem na světě sluší a patří. Tipy jsou rozděleny tematicky do oddílů, v jednotlivých oddílech je najdete jako odkazy. Co tip, to nová web stránka. Každý tip je dobře prezentován, pokud je to nutné, tak i pomocí obrázků, zde nelze nic vytknout. Nezbývá než doporučit i ostatní části serveru Microsoftu, ale to asi víte sami. Vše anglicky.

PC Mag Windows 2000 tips

www.pcmag.com/category2/0,4148,2135,00.asp

I konkurenční časopis PC Magazine nabízí na svých stránkách tipy a triky pro všechny verze Windows. Odkaz uvedený výše směřuje právě a jen na tipy pro Windows 2000. Jako v předchozím případě se jedná o komerční stránku a podle toho také vypadá její grafické a obsahové zpracování (bez chyb). Na stránce s tipy nenajdete žádné výjimečnosti, jednotlivé příspěvky jsou řazeny za sebou primárně podle data vložení, výhodou je, že můžete sami přispět a pomocí formuláře vložit vlastní tip/trik. Pokud jste na těchto stránkách poprvé, opět stojí za prohlédnutí celý web. V jazyce anglickém.

Wayne\s W2k resources

is-it-true.org/nt/nt2000/index.shtml

Textová stránka s troškou grafiky obsahující pouze odkazy na tipy a triky pro Windows 2000, Windows XP a Windows NT. Dnešní tipy jsou spíše pro uživatele s kvalitním prohlížečem, avšak tento odkaz si prohlédnete i v textovém prohlížeči typu Lynx. Jednotlivé tipy jsou členěny do sekcí dle zaměření, například na Active Diroctory tipy, tipy pro administraci, tipy pro registry a další. Kromě těchto odkazů zde najdete stránku zabývající se odhalováním crackerských útoků na váš systém Windows 2000, včetně jejich popisu a doporučených řešení. Autor vám také doporučí dle něj nejvhodnější literaturu. Jako takový malý bonus zde máte k dispozici pár nejnavštěvovanějších tipů a také vyhledávač. Stránka je velmi jednoduchá, ale obsahuje mnoho informací. V angličtině.

Umíte francouzsky?

perso.wanadoo.fr/windows2000/

Velmi pěkně modře a červeně provedený francouzský web s tipy pro Windows 2000. Na úvodní stránce vás čekají aktuality z příslušné softwarové oblasti dění, dále pak zajímavé sekce věnující se aktuálním utilitám a servisním balíčkům, nabízeným přímo ke stažení a tipům ze "serverového" a "prakticky užitečného" soudku. Po levé straně pak najdete menu s odkazy na softwarové a hardwarové recenze a samozřejmě samotné tipy a triky, resp. oblastí, do kterých jsou děleny. Tipy jsou zpracovány dobře, s použitím ilustračních obrázků, takže jsou proveditelné i pro naprostého začátečníka (který by ale měl tušit, co dělá).

Windows 2000 resources

www.labmice.net/windows2000/default.htm

Na rozdíl od stránky Wayne\s W2k resources, kde všechny odkazy směřovaly na lokální web server, zde je tomu jinak. Dostali jste se na velmi profesionálně provedený katalog se zdroji týkajícími se Windows 2000. Na domovské stránce pak máte k dispozici totéž i pro Windows NT a Windows XP. Katalog je rozdělen dle témat, jen pro představu zde uvedu některá z nich: Active Directory, Administration, Backup and Restore, Clustering MMC a mnoho dalších. Po výběru tématu vám katalog dále rozdělí, a poté zobrazí příslušné odkazy na jiné servery, na kterých najdete požadovanou informaci. Velká část odkazů směřuje přímo na konkrétní stránky serveru firmy Microsoft, nemusíte je tak pracně vyhledávat. Kromě funkce katalogu nabízí stránka i část věnovanou downloadu nejnovějších utilit a aktualizací pro Windows 2000. Vše anglicky.

Tímto odkazem se dnes rozloučíme, příště se těším opět na shledanou.

§§§§§


FAQ – Nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c02p0816

? Rád bych věděl, zda existuje nějaký způsob jak provozovat systém Windows Me na disku se systémem souborů NTFS. Nebo alespoň jak v rámci systému FAT32 umožnit soubory větší než 4 GB. Potřebuji je pro práci s videem. Z důvodu kompatibility softwaru nechci přecházet na Windows XP.

Řešením vašeho problému je použití NTFS systému, protože FAT32 dosáhl svého limitu 4 GB. Na internetu existují utility, které umějí pracovat s NTFS i pod Windows 9x/Me, ale je třeba za ně zaplatit. Jinou možností je využít druhý počítač, kde nainstalujete systém Windows XP nebo 2000 na NTFS a disk nasdílíte po síti. Přístup k síťovým diskům není závislý na jejich fyzickém formátování, a proto s nimi budou Windows Me bez problémů pracovat.

? Potřeboval bych poradit ohledně dvou operačních systému na jednom PC. Mám počítač Intel Pentium 4 na 1,6 GHz, 128 SDRAM, grafickou kartu ATI RAGE 128 pro AGP, CD-ROM 52x (Samsung), síťovou kartu Realtek RTL8139 Family PCI Fast Ethernet... Měl jsem Windows 98 druhé vydání a nainstaloval jsem Windows XP Profesional jako novou instalaci a vše proběhlo v pořádku, ale když jsem chtěl například spustit Nero tak to ve Windows 98 bylo v pohodě a ve Windows XP to šlo, ale chtělo to po mně znova registrační číslo stejná situace nastala u všech registrovaných programů co mám. Vzhledem k tomu, že Windows 98 to nepotřebují, domnívám se, že to někam ukládají jako registry.

Operační systém Windows si registruje aplikace, které jsou na počítači instalovány. Využívá k tomu registr, v němž nejsou jen registrační čísla, ale také veškeré informace potřebné pro běh těchto aplikací. Ve vašem případě toto vše existuje v systému Windows 98. Jelikož jste Windows XP instaloval jako novou instalaci, nepřevzal si tento systém nic ze stávající instalace Windows 98. Přestože Windows XP nemají registrované žádné aplikace, jež se na počítači nacházejí, přesto některé spustíte. Je to proto, že většina aplikací má v sobě své default nastavení a při neexistenci záznamu v registru si tento záznam doplní. To se ovšem netýká licenčních čísel, a proto jsou od vás požadována. Existují-li dva nebo více operačních systémů vedle sebe na jednom počítači, měl by mít každý z nich nainstalovány aplikace, které budou pod ním využívány. Při snaze mít aplikace na počítači fyzicky pouze jednou to někdy může vést k zajímavým situacím. Není-li aplikace v některém ze systémů řádně instalována, může způsobovat jeho nestabilitu.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou zásadní pro správné rozpoznání problému. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, s jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware.

? Mám potíž se svou tiskárnou Nec Pinwriter P6Plus. Tiskne skoro zdarma a v přijatelné kvalitě, ale když v DOSu napíšu copy cokoliv.txt lpt1:, tak jsem si všiml, že tisková hlava tiskne i při pohybu zpět. Při tisku ze systémů Windows jede tisková hlava zprava doleva "rychloposuvem naprázdno". Zajímalo by mě, zda jde nějak nastavit, aby tiskárna tiskla obousměrně.

Metoda tisku je dána ovladačem tiskárny. Ten je vymyšlen tak, aby umožnil tiskárně vytisknout materiál v kvalitě, která je požadována. Do určité přesnosti (zde DPI) lze tisknout v obou směrech, je-li požadována vyšší přesnost, musí se tisknout pouze v jednom směru. To proto, že přece jenom existuje "vůle v převodech", což by způsobilo např. "klikatost" svislé čáry. Jedná se o setiny mm, proto ty uvozovky. Tiskne-li se na (jakoukoliv) tiskárnu z DOSu, je ovladač Windows vyřazen ze hry a tisk si řídí tiskárna sama. Jedná se o jednoduchý textový režim s nejnižší kvalitou, a proto lze tisknout v obou směrech. Pokud byste chtěl využít tisk v obou směrech ve Windows, musíte snížit kvalitu tisku. Je ale možné, že ovladač Windows vůbec neumí tisknout v obou směrech. To záleží na tvůrci/výrobci ovladače a tiskárny, zda je pro něj vůbec výhodné tuto možnost podporovat. Ovladač pro Windows na všechny modely tiskáren Pinwriter najdete na této internetové stránce: http://www.necd.de/softwareoverview2.php?id=560.

? Rád bych věděl, jestli se dají (a jak) spojit dva počítače tak, že jeden z nich "pomáhá" tomu druhému. Například že by ten "silnější" zadával tomu "slabšímu" nějaké úkoly, a ten by mu s nimi pomáhal. Byl by ten "silnější" v tomto případě rychlejší, než kdyby pracoval sám? Mám na mysli běžné aplikace, ale i třeba kompresi videa a operace náročnější na procesor. Konfigurace počítačů neuvádím, jde mi spíš o obecný názor.

Běžné operační systémy s touto možností nepočítají, protože v domácích nebo podnikových podmínkách takovýto systém není třeba, resp. bylo by to příliš drahé a zbytečné. Dnes už je samozřejmostí, že servery (zřídka i normální PC) mají více procesorů a operační systém rozděluje práci mezi ně. Nějaký nadřazený ovladač fyzických počítačů spojených např. v síti neexistuje. Existuje však určitá kategorie úloh, kde je možná paralelní spolupráce několika počítačů různého výkonu a konfigurací. Významným příkladem je projekt SETI@Home (http://setiathome.ssl.berkeley.edu/), kdy statisíce domácích nebo kancelářských počítačů řeší (během spuštěného screensaveru) analýzu signálu zachyceného vesmírným radioteleskopem s cílem najít nějaké vysílání umělé povahy. Tato kategorie úloh je charakteristická tím, že je možno separovat část, kterou lze řešit samostatně, a po vyřešení ji začlenit do celkového výsledku. Pro každou takovou úlohu (projekt) je třeba naprogramovat kontrolér, jenž řeší rozdělování práce a sběr výsledků. V žádném případě nedojde k urychlení "hlavního" počítače tím, že by si ulehčoval přesunem své práce na jiný počítač. To není možné. Jde pouze o řešení paralelních problémů na více strojích, tedy v kratším čase.

Ohlasy čtenářů

? Chtěl bych reagovat na dotaz čtenáře ohledně programu MyIE v PC WORLDu 12/02 na stránce 46. Měl jsem stejný problém a vyřešil to download nejnovější verze z http://www.ruihehang.com/myie2/index.htm.

Dále je uvedena mylná informace u aktuality "Seznam využívá Google" na straně 5. První kdo využíval technologii Google byl portál RedBox, který posléze přešel na Empyreum. Ale Seznam rozhodně první nebyl.

Petr Weida

? Reaguji na dotaz čtenářky v PC WORLDu 12/02 ohledně faxování a češtiny. Měl jsem podobný problém s modemem GVC a faxem Canon napojeným na počítač. Problém se dá odstranit úplně stejně, jak doporučuje pan Antonín Jančařík na straně 47. Tj. v registru HKEY_CUR-RENT_USER\Software\Microsoft Office\8.0 (popřípadě 7.0)\Word\Tiskárna (popř. FAX) přidat textovou hodnotu Flags a nastavit ji na 8192. Po přidání této hodnoty mi veškeré faxy jak z modemu, tak z Canonu odcházely v pořádku.

Michal Doležel

? Po vypnutí počítače vypínám také vypínač na prodlužovací šňůře. Známý mi tvrdí, že ničím baterii a mohu poškodit i BIOS.

Současné počítače jsou napájeny neustále, i když jsou vypnuté. Jejich odběr je minimální, protože jsou napájeny jen klíčové obvody základní desky a periferií, které hlídají možnost probuzení počítače (např. síťová karta, interní modem, apod.). Paměť CMOS je rovněž napájena, čímž se šetří baterie. Lithiové baterie nejsou nabíjecí. Při odpojeném přívodu živí paměť CMOS, ale při zapojeném napájení se nedobíjí. Pokud budete počítač takto odpojovat, dojde k vybití baterie (např. po 2 letech) a v BIOSu se začnou objevovat nekonzistence. K fyzickému poškození nedojde, ale vzhledem k vybité baterii si CMOS nebude nic pamatovat. Jelikož se počítá s tím, že počítač bude pracovat max. 4 roky a po většinu používání bude trvale v zásuvce, dávají se někdy baterie přímo do čipu CMOS paměti. Takovou baterii nevyměníte, musí se měnit celý BIOS. Ten zase těžko seženete pro starý počítač, a i kdyby, nikdo nebude ochoten vypájet starý čip z desky a nahradit novým (ono to ručně ani moc nejde). Závěr je jednoznačný nevypínejte síťový přívod.

§§§§§


FAQ – Nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c02p0817

? Již delší dobu používám na svém počítači modem Well FM-56PCI-RWM se systémem Windows 98SE naprosto bez problémů. Při přechodu na Windows 2000 nebo XP tyto systémy modem vůbec nedetekují. Přidám-li hardware manuálně, jsem schopen dostat ho do správce zařízení, ale ne kompletně nevytvoří se položky HCFMODEM/Conexant PCI Modem Enumenator; Ovladače zvuku, videa a her/Wave Device for Voice Modem. Instalaci musím provést do COM1 nebo COM2. Měl jsem podezření, jestli XP tento modem podporují, ale to by neměl být problém, protože ho mají v nabídce zařízení. Zkoušel jsem i instalaci systému bez modemu a přidat ho dodatečně, ale stále se stejným výsledkem.

Bude třeba, abyste si z webu výrobce modemu stáhnul nové ovladače, určené pro daný operační systém. Instalační program nejprve nainstaluje virtuální COM port a poté na něj nainstaluje samotný modem.

? Na svém notebooku mám nainstalovaný Internet Explorer 6.0, a protože na něm občas pracují i mé děti, nastavil jsem heslo v poradci hodnocení obsahu. Teď jsem chtěl heslo zrušit, ale při pokusu jej zakázat mi to nebere heslo původní. Možné je i to, že jsem heslo zapomněl. Můžete mi poradit, jak bych jej mohl odstranit? Zkoušel jsem Internet Explorer přeinstalovat, ale bez úspěchu.

Heslo můžete zrušit změnou hodnoty příslušného klíče v registru. Postupujte takto: Start Spustit, zde spusťte příkaz regedit.exe a přejděte na klíč HKEY_LOCAL_MACHINE\SOFT-WARE\Microsoft\Windows\Current Version\Policies\Ratings. Klávesou Delete odstraňte Key v pravé části okna. Pak v možnostech Internet Explorer, složce Obsah, stiskněte tlačítko Zakázat a vložte nové heslo.

? V čísle 12 na straně 44 píšete o zapojení dvou mechanik v každém ze dvou dotazů jinak. Jednou jako Master a jednou jako Slave. Tak jak vlastně mají být zapojené? Já mám podobný problém. Dva disky, vypalovačku a DVD. Jak je mám správně zapojit?

V zásadě je to tak, že jako Master mají být zapojena zařízení, která je třeba upřednostnit během práce počítače. To znamená, že za normálních okolností bude jako Primary Master systémový disk, na pozici Primary Slave bude zařízení, ze kterého není třeba číst a zapisovat data tak rychle. Ve vašem případě to bude druhý disk. Jako Secondary Master zapojte vypalovačku a Secondary Slave DVD-ROM. V případě, že hodláte často používat funkci vypalování "on fly", tak doporučuji zapojit vypalovačku jako Primary Slave, DVD jako Secondary Master a druhý disk jako Secondary Slave.

? Mám jednoduchý dotaz. Jak mohu zálohovat zprávy z Outlook Expressu? Nikde jsem neobjevil možnost nějakého exportu nebo backupu.

Nejjednodušší způsob je ten, že v Outlook Expressu v menu Nástroje Možnosti Údržba najdete tlačítko Složka úložiště a zde naleznete cestu k adresáři se zprávami. Pak stačí celý adresář zkopírovat a v případě potřeby překopírovat zpět.

? Rozhodl jsem se na svůj nový počítač (Pentium 4 1,8 GB, 256 MB RAM, 80 GB hard disk, ATI Radeon 9000 128 MB) nainstalovat Windows XP, ale nikde se mi nepodařilo zjistit, jak se liší verze Home a Professional. Je mezi nimi dost velký finanční rozdíl, a tak bych rád věděl, jestli pro mě bude mít význam koupit tu dražší. Počítač budu doma užívat převážně pro běh multimédií.

Ve vašem případě bude zcela dostačující verze Home. Obě verze jsou shodné, Professional navíc obsahuje některé rozšiřující funkce. Má lepší možnosti zabezpečení, možnost práce off-line, práce na vzdálené ploše, dualview (připojení druhého monitoru) a podporuje další funkce, využitelné hlavně na firemních počítačích, pracujících v síti.

? Na svém počítači (AMD Duron 850, 128 MB, 40 + 20 GB WD, ATI XPert2000, Windows XP) jsem nastavil odpadkový koš tak, aby se na žádném disku nic do koše neukládalo a vše se rovnou vymazalo. Žádným způsobem se mi ale nepodařilo odstranit z plochy ikonu koše. Je možné to nějak nastavit?

Můžete toho dosáhnout jednoduchým způsobem v konzole zásady skupiny. Postupujte takto: Start Spustit, zde spusťte příkaz gpedit.msc. Dále postupujte cestou: Konfigurace uživatele Šablony pro správu Plocha. V pravém okně najděte položku Odebrat ikonu koš z plochy a dvojklikem otevřete nabídku, vyberte "povoleno" a klikněte na OK. Stejným způsobem můžete ikonu později obnovit.?

? Po dlouhém zvažování jsem se rozhodl pořídit si plochý TFT displej. Můžete mi podat informaci, jakým způsobem vybírat a na co bych si měl dát pozor? Pokoušel jsem se sehnat informace různě v časopisech, na internetu, ale bohužel jsem příliš neuspěl.

Při výběru LCD monitorů je třeba si předem ujasnit, jaká velikost displeje pro vás bude vhodná. Tento parametr samozřejmě udává kromě ceny i rozlišení monitoru. Obvykle bývá optimální rozlišení 1 024 x 768 bodů u 15" monitorů, 1 280 x 1 024 u 17" i 18" a 1 600 x x 1 200 u 20palcových monitorů, ale nemusí tomu tak být vždy. Monitor pracuje optimálně v jednom doporučeném režimu a v dalších může být obraz rozostřený a méně kvalitní. Důležitým parametrem je tzv. response time doba, kterou displej potřebuje k rozsvícení a zhasnutí jednoho bodu (rise time, fall time) čím je tato hodnota udávaná v milisekundách nižší, tím méně "rozmazaný" bude obraz. Doporučujeme volit displeje s hodnotou pod 40 milisekund. Dalším důležitým parametrem je rozteč bodů. Doporučuji vybrat monitor s roztečí 0,29 mm a menší. Další velice důležitý údaj je kontrast. Zde bych doporučil alespoň 350 : 1. Neméně důležité jsou hodnoty úhlů. Dobré je, když všechny čtyři hodnoty jsou alespoň 60 stupňů. Posledním z důležitých parametrů je jas, ten by měl být alespoň 250 cd/m2.

Další parametry jsou samozřejmě také důležité, ale neovlivní nikterak zásadně kvality celého monitoru.

? Na PC Asus P4S533, Intel P4 2GHz/512, GeForce MX420, faxmodem Well 56K, Toshiba DVD SD-R1202, CD-ROM 54x, HDD WDC 40 GB, integrovaný zvuk 5.1, Windows XP Home Edition OEM, jsem podle prodejce hardwaru ze systémové diskety Windows 98SE udělal dva nové diskové oddíly (FAT 32) a zformátoval s tím, že na první oddíl nainstaluji Windows 98SE a na D: oddíl Windows XP, což by podle "1001 Tipů a triků pro Windows XP" mělo jít.

Setup z CD nenaběhl, přestože byla zapnutá podpora CR-ROM. Kontaktoval jsem prodejce AT Computers, ale tam poradili jenom to, že je třeba spustit instalaci ze setupcor.exe, protože setup.exe nedokáže detekovat hardware. Pak jsem znovu udělal jeden diskový oddíl (FAT 32) a Windows XP jsem nainstaloval, ale nechtěla ani Product Key, ani aktualizaci.

Dále jsem se chtěl zeptat (pokud tahle možnost půjde a dostanu tam Windows 98SE), jestli OEM verze Windows XP půjde nainstalovat na oddíl D:, prý se tlačí pořád na C:, a jestli potom nebudu muset znovu aktualizovat.

V zásadě je postup instalace dvou systémů následný. Nejprve pomocí Fdisku či jiného nástroje vytvoříte dva oddíly, a ten aktivní naformátujete a nainstalujete na něj Windows 98. Informace o instalaci pomocí setupcor.exe je v zásadě správná.

Poté spustíte instalaci Windows XP a zvolíte možnost instalovat systém na nenaformátovanou partition. Automaticky by měl oddíl získat označení jako D:.

? Mám počítač Pentium 4 (1,8 GHz), MSI 845 Ultra-C, disk Western Digital 40 GB, Nvidia Riva TNT2 Model 64. Při instalaci Windows XP vyskočí chybová hláška: Instalační program nemohl nainstalovat katalogy produktů, instalace bude ukončena. Tato hláška se objevuje jak při inovaci systému Windows 98, tak při nové instalaci na zformátovaný disk. Nedaří se mi žádným způsobem systém Windows XP nainstalovat.

Nejprve se přesvědčte, že máte nepoškozené instalační CD. Občas se stane, že je i originální CD-ROM poškozen a instalace spadne kvůli chybě v nějakém souboru.

Problém může být i v samotném hardwaru. Zkuste nejprve zjistit pomocí nějakého testovacího programu, jestli není chyba v některém z použitých komponentů. Ve vašem případě bych tipoval, že použitá paměť nebude vhodná pro vaši základní desku.

Doporučil bych obrátit se s tímto problémem na výrobce počítače.

? Po asi měsíčním užívání Windows XP se objevil následující problém: Nefungují žádné odkazy v nabídce Start Nastavení, nefungují Ovládací panely, Síťová připojení ani Tiskárny a faxy. Také nefungují některé ikony na ploše. Vždy se objeví chybové okno s červeným křížkem a větou: "K souboru není přidružen program, který by mohl akci provést. Vytvořte přidružení pomocí ovládacího panelu Možnosti složky". To jsem samozřejmě zkoušel, ale nic se neděje. Po stisknutí OK na okamžik zmizí Hlavní panel a restartuje se explorer.exe. Nevíte kde může být chyba? Je nějaké řešení bez možnosti přeinstalování Windows? A pokud Windows přeinstaluji, jak pak probíhá aktivace systému? Konfigurace: Athlon XP 1600+, 256 DDR RAM, ATI Radeon 8500LE 64 DDR RAM, MB Microstar, HDD Samsung 60 GB.

Takovýto problém se může vyskytnout tak, že si omylem přesunete nějaký adresář na jiné místo na disku. Ve vašem případě bude ale chyba asi někde jinde. Myslím, že máte zavirovaný počítač. V poslední době se objevila spousta virů, které způsobují podobné chování počítače a znemožní spouštět exe soubory. Zkuste si nainstalovat nějaký antivirový program a s jeho pomocí vir odstraňte. Používáte-li počítač pro domácí použití, je možnost si například na www.alwil.cz stáhnout verzi Avastu Home zcela zdarma.

? Na svém notebooku používám PCMCIA modem Xircom, ale přestože mám nainstalovány správné ovladače, nemohu ztišit hlasitost reproduktoru při vytáčení. Nastavím hlasitost na vypnuto, ale při vytáčení je zvuk stále slyšet a když se pak vrátím do nastavení modemu, je hlasitost zpátky na původní hodnotě. Můžete mi poradit, jak bych mohl reproduktor vypnout? Používám systém Windows XP Home.

Reproduktor můžete vypnout při vytáčení tak, že do řádku pro inicializaci modemu zadáte příkaz ATM0. To můžete provést v Ovládacích panelech. V položce Možnosti telefonu a modemu Modemy (vybraný modem) Vlastnosti Upřesnit.

? Mám problém s instalací operačního systému Windows 98 na počítač s následující konfigurací: základní deska A6118MS, procesor Celeron 333, 128 MB RAM, 20 GB HDD, CD-ROM Teac 48x. Už počáteční skenování mi připadá o něco pomalejší než by mělo být, ale větší problém nastane, když se Scandisk změní na hlášku, že se zavádějí potřebné programy pro spuštění instalace. Tato operace trvá tak okolo minuty. I to bych přežil, ale jakmile se objeví první instalační obrazovka a s ní první posuvný proužek, tak už je vidět, že proces probíhá špatně. Co následuje pak, už je pro skutečné otrlce odhad času do konce instalace je 341 minut, což jistě uznáte je skutečně velmi zajímavé. Pomůžete?

V první řadě bude třeba, abyste správně nastavil BIOS vašeho počítače. Při této operaci raději požádejte o pomoc někoho, kdo má s touto činností nějaké zkušenosti. Při samotné instalaci se nejprve přesvědčte, zda je vaše instalační médium opravdu bez chyb, a instalaci pak zkuste spustit pomocí souboru setupcor.exe z instalačního adresáře Win98. Instalační soubor setup.exe během instalace nedokáže správně rozpoznat hardware vašeho PC.

? Obracím se na vás s prosbou o pomoc, nebo alespoň informaci. Koupil jsem si domů desku Abit KD 7 Raid, která má integrovanou zvukovou a síťovou kartu. Protože jsem kupoval desku a skříň zvlášť, přišel jsem pozdě na to, že potřebuji jinou I/O krytku ATX, než byla dodána ke skříni. U desky od výrobce jiná též nebyla přibalena a ani není uvedena v manuálu. I když jsem to reklamoval, neuznali mi to, prý ji výrobce nedodává.

Rozmístění výstupů odshora je v tomto pořadí: klávesnice/myš, paralení a sériové porty, audiovýstup 1, audiovýstup 2, optický kabel, USB porty/síť.

Prosím vás o informaci, zda nevíte kdo by mi mohl pomoci a dodal tuto nestandardní krytku.

Bývá zvykem, že tyto krytky jsou dodávány spolu se základní deskou. Bohužel neznám jinou možnost, jak tuto krytku sehnat. Pokud jste tak ještě neučinil, zkuste se obrátit na prodejce desek Abit, kterým je u nás například firma Levi. Můžete také zkusit nalézt informace na internetových stránkách abitfun.wz.cz, které jsou jakýmsi "fan klubem" milovníků značky Abit.

? Moduly DIMM PC jsem osadil operační pamětí 2x 128 MB SDRAM-PC 133. Po zapnutí PC je načteno pouze 2x 64 MB, přestože v manuálu je uvedeno, že základní deska VA-503+ podporuje až 512 MB v modulech DIMM.

Pravděpodobně jste použil paměťové moduly, které nejsou vhodné pro vaši základní desku. Zkuste na stránkách www.pameti.cz najít vhodný typ pro použitou desku.

? Nedávno jsem si stáhnul Windows Media Player 9 beta a začaly se objevovat problémy. Nemohu spouštět filmy, které jsem ve Windows Media Playeru 8 běžně pouštěl. Zkusil jsem tedy filmy otevřít v Quicku, ale hlásil ten samý problém. Ani s Micro DVD Playerem, ve kterém filmy běžně spouštět šly, jsem nebyl úspěšný. Na internetu jsem tedy hledal nejnovější kodeky, ale jediné čeho jsem dosáhl bylo to, že běží jen zvuk...

Nejčastější problém při spouštění "DivXových", nebo "XviDových" filmů spočívá v již zmiňovaných kodecích. Jde o to, že po jejich instalaci začnou tyto nové kodeky standardně překládat i soubory uložené ve starších verzích. Je třeba, abyste při instalaci nových kodeků nepoužíval volbu asociace se staršími verzemi. V případě, že to instalace neumožní, musíte znovu nainstalovat i starší verze kodeků.

§§§§§


Mobilporadna – vy se ptáte, my odpovídáme

JOSEF KULHAVÝ

c03p0010

? Četl jsem váš článek o instalaci české T9 do M35. Chci se zeptat, zda je tato operace bezpečná. Slyšel jsem, že záleží na jednotlivých kusech. Mám firmware 18 -FR/EFR/HR.

Všechny postupy, uvedené ve článku "Propojení mobilu s počítačem", otištěném v PC WORLDu 12/2002, jsme sami v praxi vyzkoušeli a u testovaných mobilních telefonů nedošlo k žádným problémům. Ze všech dostupných zdrojů je patrné, že českou T9 lze bezpečně nahrát jak do typu Siemens C35i, tak i do ME35i.

Ještě jednou však považujeme za důležité zdůraznit, že slovník pro rychlé psaní SMS, uvedený na cédéčku, lze nahrát pouze do mobilu s firmwarem číslo 18. Pokud by měl váš mobil nižší verzi firmwaru, je třeba jej nejdříve upgradovat. Pro mobily Siemens C35i/M35i s vyšším firmwarem se od doby, kdy byl článek napsaný, objevil na internetu nový update mobilu se slovníkem (pro firmware 25). Odkaz na něj naleznete na internetové stránce http://havanacb.misto.cz/_MAIL_/flashessiemens.htm. Podflashování (snížení verze firmwaru) je poměrně složitá záležitost, a proto ji "začátečníkům" nedoporučuji provádět.

? T-Mobile zpoplatňuje od letošního února přeposílání mobilního e-mailu na mobil v SMS jako odchozí SMS dle tarifu. Jak nadále dostávat SMSky z internetových služeb?

Dne 4. února 2003 proběhne v síti T-Mobile několik zásadních změn co se týče SMS zpráv zasílaných z internetu: bude zrušena bezplatná webová SMS brána i mobilní e-maily typu +420xxxyyyyyy@sms.paegas.cz a jméno@sms.paegas.cz. Všechny e-maily přeposlané z MobileBoxu, MobileBoxu Easy a MobilePageru v SMS zprávách na mobil budou zpoplatněny podle uživatelova tarifu stejně jako za odeslanou zprávu.

Pokud jste uživatelem některé z internetových bezplatných služeb, můžete i nadále jejich SMS zprávy přijímat, jejich doručování na váš mobil však bude zpoplatněno. Jestliže dosud nemáte zřízenu registraci MobileBoxu, je třeba tak učinit na stránkách www.t-zones.cz a dále nastavit vhodné filtry tak, aby došlé SMS byly přeposílány na váš mobil. Provozovateli SMS služby je pak nutno sdělit nově vytvořenou adresu ve tvaru jméno@t-email.cz.

Očekává se, že ke stejnému kroku, ke kterému přistoupil T-Mobile, přistoupí i zbylí dva čeští operátoři. Dá se tedy předpokládat, že bezplatné informační SMS služby budou končit svůj provoz. Určitým východiskem pro ně by mohla být služba Moje info, kterou provozuje T-Mobile. Ta umožňuje zasílat registrovaným uživatelům této sítě SMS zprávy za jednotnou cenu 1,58 Kč.

? Jak mám zrušit hlasovou schránku u Oskara?

U T-Mobilu a Eurotelu je třeba pro zrušení hlasové schránky kontaktovat linku svého operátora a spojit se s pracovníkem podpory zákazníkům. S Oskarem lze zrušit přesměrování hovorů do hlasové schránky buď v hlasové samoobsluze operátora, nebo přímo v menu telefonu, bez nutnosti kamkoliv volat.

Vytočte číslo Oskarlinky (*608 nebo *77) a v hlavním hlasovém menu zvolte možnost 1 "Můj Oskar". Zadejte své číselné osobní heslo a potvrďte jej křížkem. V další nabídce zvolte položku "Mé služby" klávesou 2 a dále "Nastavení hlasové schránky" klávesou 3. Pak vyberte možnost 5 "Deaktivace pevného přesměrování hovorů do hlasové schránky" a potvrďte svou volbu klávesou 1. Po několika minutách od zadání požadavku dorazí na váš mobil textová zpráva s potvrzením změny.

Druhou možností je deaktivovat přesměrování hovorů do hlasové schránky pomocí menu mobilního telefonu: Vstupte do menu svého mobilu a zvolte položku "Přesměrování". Je možné, že je tento nápis ukryt pod "Nastavením". Tam by měla být přítomna položka "Odstranit vše". Potvrďte tuto volbu. Mobil se spojí se sítí, a po několika málo sekundách by měl podat zprávu o úspěšném deaktivování přesměrování.

Sama hlasová schránka zrušit nejde, ale pokud zamezíte tomu, aby byly hovory do hlasové schránky přesměrovávány, nebude hlasová schránka obtěžovat ani vás, ani ty, kteří na vaše mobilní číslo volají.

? Co znamená poznámka 3+1 a 4+2 u GPRS?

GPRS je technologií pro přenos dat v sítích mobilních operátorů. Data mohou od vysílače k mobilu a zpět proudit po několika kanálech zároveň. Čím více kanálů je pro přenos použito, tím rychleji jsou data přijímána a odesílána.

Označení 3+1 znamená, že je mobil schopen využít 3 kanály pro příjem dat a jediný kanál pro jejich odesílání. U mobilů označených GPRS 4+2 jsou to 4 kanály pro download a 2 pro upload. Uvedeného počtu kanálů je však využito pouze za podmínek, že potřebné kanály nejsou použity pro přenos hlasových informací jiného účastníka mobilní sítě napojeného ke stejnému vysílači. Kanál je možno opět pro GPRS použít až po jeho uvolnění. Rychlost připojení pomocí GPRS je tedy závislá na aktuální vytíženosti sítě.

? Mám Eurotel GO a zablokovala se mi SIM karta. Telefon mi píše, že je SIM karta odmítnuta. Dá se s tím něco dělat?

SIM karta může být mobilem odmítnuta z několika důvodů:

- Na SIM kartě je nízký kredit nebo kredit propadl Pokud se problém vyskytl před několika málo dny, můžete doufat, že váš operátor kartu dosud nedeaktivoval. V tom případě dobijte kredit (například přes jiný mobil) a následně požádejte operátora na Go lince, aby vám SIM kartu opět aktivoval.

- Třikrát byl nesprávně zadán kód PIN Zjistěte z lístku, který jste získali s novou SIM kartou, kód PUK a zadejte jej do mobilu. Mobil vás vyzve k zadání nového kódu PIN. Ten si pro jistotu poznamenejte na stejný lístek a uschovejte jej.

- Mobil je blokován pro jediného operátora Byl-li mobil koupen například v Twist sadě, je blokován pro použití pouze se SIM kartou konkurenčního operátora. V tom případě by bylo nutné nechat mobilní telefon odblokovat. Ceny za odblokování se dnes pohybují v relaci od 200 do 500 Kč.

- Mobil je blokován pro jedinou SIM kartu Některé mobilní telefony lze zablokovat tak, že je možné je použít pouze s jedinou SIM kartou. Zrušte toto blokování v menu svého mobilu volbu naleznete většinou pod položkou Nastavení Zabezpečení.

- SIM karta je v mobilním telefonu vložena nesprávně Vyčistěte kontakty mezi SIM kartou a mobilním telefonem a vložte SIMku do mobilu znovu.

? Mám mobil Siemens C35i. Rád bych věděl, zda je možné do něho přes datový kabel naflashovat software určený pro jiný mobilní telefon například C45.

Firmware je program uložený přímo v mobilu, který řídí veškerý chod mobilního telefonu. V programu je zaznamenáno, jak se má mobilní telefon chovat například při stisknutí klávesy nebo po přijmutí SMS zprávy. Každý typ mobilního telefonu má různé funkce: různé menu, různé ovládání a tedy různý firmware. Z toho důvodu je nemožné, aby software z jednoho přístroje mohl fungovat v jiném typu mobilu. Výjimky existují například Siemens S45 by si měl poradit s firmwarem určeným pro ME45 (jsou to totiž dva telefony po funkční stránce zcela identické). Pro naprostou většinu jiných typů je záměna původního firmwaru za "lepší" od schopnějšího typu nemožná. A to se týká i mobilů Siemens C35i a C45.

? K čemu slouží otvor na zadní straně krytu Alcatelu OT 512?

S tímto kruhovým otvorem se uživatel může setkat u většiny mobilních telefonů. Slouží k připojení externí antény. S tou má mobilní telefon o něco lepší příjem signálu, a proto najde uplatnění v místech s jeho nízkou intenzitou. Pro své rozměry ovšem není vhodné nosit anténu s sebou, ale mít ji umístěnu na pevném místě.

? Mám mobilní telefon Alcatel 303. Chci se vás zeptat, zda si můžu objednat nějakou melodii nebo hru na tento mobilní telefon.

Mobilní telefon Alcatel 303 nepodporuje tzv. EMS (Edhanced Messaging Service), tudíž melodii do tohoto mobilního telefonu nelze z jiného mobilu poslat. Uvedený mobil nedisponuje ani technologií Java, která je potřebná pro podporu stále více populárnějších javových her a programů.

Tabulka na této stránce obsahuje seznam mobilů, které podporující odesílání a příjem obrázkových zpráv a melodií. V další tabulce je uveden výčet mobilních telefonů s podporou technologie Java.

Pro uvedené mobilní přístroje existuje na internetu hned několik stránek, které se zabývají zasíláním melodií a log na mobilní telefony. Až na naprosté výjimky jsou všechny tyto služby placené. Placenými jsou i obrázkové SMS, loga a melodie, které nabízejí všichni tři čeští operátoři. Informace o jednotlivých nabídkách můžete najít na jejich internetových a wapových stránkách, na reklamních letácích, na teletextu, atd.

Máte-li další dotazy, posílejte SMS zprávy na naše mobilní telefonní číslo 604 707 349 nebo e-maily do naší schránky mobilporadna@smsplus.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpověď. Rovněž přivítáme tipy na další články, abychom psali o tom, co vás opravdu zajímá.3 0010/FEL o

Mobily podporující příjem a odesílání log a melodií

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Squatteři a jak na ně – soutěžím, soutěžíš, soutěžíme 5. Díl

Radim Polčák

c02p0812

Je jen málo pojmů, které byly svým zpolitizováním zprofanovány tak jako smithsovský výraz "ruka volného trhu". Nejprve glorifikovaný, pak vysmívaný pojem přitom neoznačuje nic zázračného ani démonického jedná se prostě pouze o označení mechanismů, které působí v takzvané individualisticky orientované hospodářské soustavě, tedy v takové, kde se na volném trhu střetávají jednotlivé individuální zájmy a vzájemně spolu soupeří.

Internet je, a to v našem miniseriálu zmiňujeme stále, často považován za prostor, kde je možné dovolit si na své soupeře (hospodářské i jiné) prakticky cokoli. Není to ovšem chyba práva to je na nejrůznější situace související s takzvanou perverzní soutěžní tvořivostí dobře připraveno. Jedná se spíš o neznalost jednotlivých subjektů, jež si prostě neuvědomují, že pokud si příkladně někdo s cílem poškodit je zaregistruje určité doménové jméno, je možné využít právě prostředků práva proti nekalé soutěži a účinně se bránit. Právo v tomto případě ale samo o sobě nezmůže prakticky nic co se nekalosoutěžních pravidel týče, platí zde stará známá zásada: kde není žalobce, není soudce. Tento díl našeho seriálu by tedy mohl nést podtitul: "Jak se stát nekalosoutěžním žalobcem squattera snadno a rychle."

Co se smí a co nikoli

Abychom se mohli podívat na to, jak se lze s užitím práva proti nekalé soutěži bránit proti nežádoucím registracím a užívání doménových jmen, je užitečné říci obecně něco o tom, jaké jednání je a jaké není nekalosoutěžním ve smyslu zákona. Základní vymezení pojmu nekalosoutěžního jednání obsahuje ! 44 odst. 1) obchodního zákoníku, kde se o něm hovoří jako o "jednání v soutěži, které je v rozporu s dobrými mravy soutěže a je způsobilé přivodit újmu jiným soutěžitelům nebo spotřebitelům." Základní a jediné znaky tedy jsou: soutěžní charakter, nekalost a způsobilost škodit. To, že slova zákona jsou velmi obecná (například pojem nekalosti lze vykládat mnohými způsoby), není chybou zákonodárce právě naopak. Je tím totiž dán prostor k aplikaci těchto ustanovení v nejrůznějších souvislostech, mimo jiné tedy i v otázkách registrace a užívání doménových jmen. Na základě této takzvané generální klauzule lze pak s užitím systematiky žijící legendy českého soutěžního práva, prof. Hajna, definovat jednotlivé okruhy nedovolených činností, jako agresi, nepřiměřené lákání a parazitní soutěž.

Agrese

Nedovolenou agresí je v oblasti registrace a užívání doménových jmen zejména takzvaná blokační registrace. Tu sqatter provádí tehdy, pokud se domnívá, že určité doménové jméno se bude v budoucnosti někomu hodit, a že z dotyčného tudíž vymámí nějaké tučné protiplnění za jeho převod nebo uvolnění. Jestliže tedy například existuje známá značka "abc," provede squatter registraci jména "abc.cz" a nabídne dotyčnému podniku převod jména nebo například "výhodný" hosting. Vzhledem k principu výlučnosti registrace lze takové jednání označit za prosté obchodní vydírání. Jestliže totiž takto oslovený podnik nabídku odmítne, nezbude mu, než vstoupit do prostoru sítě internet pod jiným, méně atraktivním jménem, např. "abc-sro.cz."

Je zřejmé, že používat pravidla výlučnosti k obchodnímu vydírání je proti dobrým mravům obchodní soutěže (tolik k druhému znaku tzv. generální klauzule). Škodu, nebo lépe újmu je v tomto případě třeba spatřovat v tom, že postiženému podnikateli bylo znemožněno, aby pod označením, na jehož užívání má právo, podnikal i v prostoru sítě internet. Posledním (respektive prvním) znakem, jehož naplnění je pak třeba k tomu, aby uvedené jednání bylo spatřováno jako nekalosoutěžní a nedovolené, tedy zůstává soutěžní charakter tohoto jednání. Podle odvážné nicméně velice dobře zdůvodněné koncepce tzv. všeobecného soutěžního vztahu jsou přitom soutěžiteli všichni, kdo vyvíjí v prostoru sítě internet nějakou hospodářskou aktivitu i tato podmínka je tedy uspokojivě naplněna.

Nepřiměřené lákání

Zde nejde až tak úplně o squatt, ale spíše o zneužití nějakého označení nebo slabosti spotřebitele k tomu, aby podnikatel na svou prezentaci nalákal co nejvíce potenciálních zákazníků (komunikační potenciál je právě tím zdrojem, o nějž se v prostoru sítě internet soutěží). Není tedy dovoleno, aby si český výrobce sýrů zaregistroval a používal např. "francouzsky-syr.cz." Soutěžitelé rovněž nesmí působit nepřiměřeně na zákazníkovy city: jistě uznáte, že doménové jméno "pomozte-trpicim-detem.cz" s nabídkou alkoholických nápojů je už dosti "přes čáru," a to i v případě, že obchod s alkoholem opravdu trpícím dětem pomáhá. Poškozeným, a tedy tím, kdo se může domáhat ochrany, je v tomto případě především spotřebitel. Škodu v podobě zhoršení relativního soutěžního postavení ale toto jednání způsobuje i ostatním soutěžitelům, a jsou to právě ti, kdo se v praxi nejčastěji domáhají nápravy.

Parazitní soutěž

Hojným způsobem nekalé soutěže je parazitismus. Ten je u doménových jmen kombinací předchozích dvou soutěžních "způsobů" parazit si totiž zabere nějaké atraktivní označení, k jehož užívání nemá právo, a pak se na něj snaží nalákat spotřebitele. Důležité pro parazitní soutěž, stejně jako pro předchozí dva typy soutěžní tvořivosti je to, že chráněnými označeními nejsou jen firmy (obchodní jména) nebo ochranné známky, ale jakékoli charakteristické vnější projevy podnikatelů. Ochrany tedy požívá i příkladně váš reklamní slogan nebo jméno vaší sekretářky pokud právě ona působí jako lep, na který lákáte své zákazníky. Soutěžní právo představuje jeden z nejlepších prostředků ochrany před doménovým squattingem. Ve srovnání s právem chráněných označení totiž chrání mnohem širší okruh hospodářsky relevantních jmen (pozor: včetně doménových jmen samotných!) a jeho ustanovení jsou natolik organická, že pokud jste schopni svůj nárok podepřít dostatečnými argumenty, máte šanci uspět i proti těm nejzarputilejším škůdcům. O možnostech nekalosoutěžní ochrany se bohužel zatím příliš neví, a zejména malé podniky se zbytečně nechávají "okusovat" nejrůznějšími parazity.

§§§§§


Internet domů – Je z čeho vybírat I.

Vojtěch Bednář

c03p0005

Zatímco pro tisíce domácností u nás je připojení k internetu každodenní realitou, pro mnoho jiných jen snem. Jeho uplatnění spíše než technické a finanční problémy brání spousta dogmat, kterými je domácí připojení doslova opředeno.

Prvním a zřejmě nejrozšířenějším z nich je představa říkající, že k internetu se lze připojit jen dvěma způsoby. Telefonicky (pro horních deset tisíc) a pomocí pevné linky, bez upřesnění, co to ta pevná linka je (pro horní asi tak dva tisíce).

Ve skutečnosti existuje široké spektrum cenově dostupných způsobů připojení k síti. Navzájem se liší technickou podstatou, rychlostí, stabilitou, ale také využitelností pro různé druhy práce na síti a především systémem, který určuje, jak za konektivitu zaplatit. Ne všechny z možností, jež dále uvedeme, jsou dostupné všude, ne všechny se všude vyplatí. Přesto je z čeho vybírat a ze všeho nejdůležitější je výběru se nebát. Pojďte se dnes s námi podívat do světa, kde internet není ani zdaleka tak nedosažitelnou záležitostí, jak to v pověrách a lidových mýtech ještě dodnes mnohdy vypadá.

Teorie práce se sítí

Různí lidé potřebují různé věci. Pod pojmem připojit se k internetu si obvykle představíme možnost procházet webové stránky, vyhledávat jejich obsah a pracovat s elektronickou poštou, mnohdy také z rozhraní WWW prohlížeče. To je, spolu s různými chaty a konferencemi, jistě široká paleta využívaných služeb, všechny jsou ale založeny na jediném rozhraní, jediném nebo maximálně několika málo síťových protokolech. Pokud bychom chtěli zůstat u samotného webu, vystačíme si s relativně pomalým připojením. Nároky se navíc prudce sníží když k práci s elektronickou poštou budeme místo WWW rozhraní používat nějaký off-line klient (součást každého prohlížeče, také MS Outlook, Paegasus Mail a mnoho dalších). Chceme-li používat služeb Instant Messagingu (programy typu ICQ), zůstávají nároky na propustnost naší linky stále relativně malé, přidává se k nim ale podmínka trvalého připojení. Stahování větších objemů dat, typicky různých aplikací, a především pak provoz P2P sítí, vyžaduje dostatečně rychlou a zároveň stálou konektivitu. Potřeba využití různých telekonferencí, zvláště když přenášíme i obraz a služby typu VoD, znamená nutnost rychlého stálého připojení, u něhož je navíc garantována kvalita. Tak jsme se od relativně malých nároků, spojených s procházením stránek a výběrem pošty, dostali až k nárokům poměrně značným.

Značná část uživatelů při rozhodování o podobě svého připojení k internetu vychází z chybně minimalistických nároků. Samotné surfování po WWW a výběr pošty přestanou velmi brzy stačit, chybné rozhodnutí se však napravuje obtížně a draze, nevhodná linka nedokáže uspokojit zvýšené potřeby uživatele. Předtím, než se rozhodneme pro kteroukoliv z variant připojení, je více než dobré prostudovat všechny a porovnat je nejen se svými aktuálními potřebami, ale také s jejich rozvojem do budoucna.

Dočasně nebo trvale?

Ještě než se podíváme na jednotlivé možnosti domácího připojení k internetu, je dobré zodpovědět si otázku, která byla již naznačena v předchozím odstavci. Existují v zásadě dvě koncepce. První z nich vychází z představy, že uživatel chce internet používat jen několik desítek minut, maximálně hodin denně (v krajních případech ještě méně). Ve zbývajícím čase připojení nepotřebuje a proto není nutné, aby jeho koncové zařízení (PC, PDA, Set-Top Box atd.) bylo on-line. Připojení je závislé na čase, a proto by mělo být i časově tarifikováno. Typickým zástupcem dočasných připojení jsou Dial-up, ISDN, HSCSD.

V protikladu k tomu stojí koncepce permanentní linky. I když tato koncepce už postupně vytlačuje předchozí, stále ještě ne tak, aby pro ni existovala jen pozitiva. Uživatelské zařízení, neustále ve spojení se sítí, může fungovat na rozdíl od dočasně připojeného jako komplexní terminál různých služeb i v době, kdy osoba s ním pracující není přítomna. Protože na čase zde nezáleží, budou provozovatelé takovýchto druhů konektivity požadovat peníze na základě něčeho jiného, a to objemu přenesených dat, rychlosti, respektive rychlostních limitů. I zde ale vývoj směřuje k obecné unifikaci, která se dá nazvat paušálem.

Pokud své připojení poddimenzujeme (což je častější), může se stát, že za dočasnou konektivitu zaplatíme více, než kolik by nás stála trvalá. Není to dáno vyděračskou obchodní politikou, ale jen chybným rozhodnutím, které zapříčinilo špatné využívání určitého druhu služeb. Totéž platí i v případě naddimenzování. Rozhodnutí o konkrétním typu přístupu na internet by tedy mělo být kombinací potřeby rychlosti a přesnosti komunikace, spolu s reálnou potřebou dočasné nebo trvalé konektivity. Všechny dostupné kombinace přitom mají své opodstatnění.

Průvodce možnostmi připojení na internet

Na počátku stojí modem

Modem je zkratka znamenající MOdulátor/DEModulátor. Toto zařízení slouží ve stručnosti k převodu digitálního signálu na analogový a naopak. Digitálním koncem se připojuje k počítači, nebo jemu podobnému zařízení, analogovým pak ke klasické telefonní lince. Ta umožňuje modemu přenášet data ve formě modulovaného signálu na velkou vzdálenost. Dříve existovalo pro modemy mnoho různých využití. Aplikace pro přímý přenos dat mezi dvěma počítači byly velice populární, a to nejen proto, aby si dva kamarádi z různých měst mohli proti sobě zahrát. Masovému rozvoji internetu předcházelo obdobní existence tzv. vývěsek (BBS), ke kterým se přistupovalo výhradně za pomoci modemu a telefonní linky. V poslední době je ale, s několika výjimkami, tohoto zařízení využíváno v domácích podmínkách prakticky pouze k přístupu na internet.

Modemové (také komutované, nebo Dial-up) připojení prošlo několika historickými zlomy, právě nyní se se vší pravděpodobností nacházíme na jednom z nich. Uživatelé připojení k analogovým ústřednám Českého Telecomu (ČTc) mohli dlouho využívat internet za prakticky paušální částku několika stokorun měsíčně. Bylo to dáno neschopností těchto ústředen ratifikovat místní hovor. To platilo v době, kdy byl přístup jako místní hovor tarifikován, a tehdy monopolní operátor data prakticky nerozlišoval. Po pokusu o prudké zvýšení cen a následných protestech uživatelů byl zaveden speciální tarif Internet 99, pak 2000, 2001 a 2002.

Komutované připojení k síti je tarifikováno v závislosti na čase, bere se tedy jako dočasné. V našich podmínkách dosahují modemy obvykle rychlosti 33,6 Kb/s. Tam, kde existují kvalitnější telefonní linky, lze pracovat i s 56 Kb/s ve směru downloadu. To je rychlost zcela dostačující pro základní použití webu, elektronické pošty, dočasného Instant Messagingu.

Pokud jde o provedení, existují dva typy modemů, interní a externí. I v odborných periodikách občas narážíme na názor, že mezi nimi není většího rozdílu. Interní modemy (určené pro platformu PC a sběrnici PCI, alternativně rozhraní AMR) bývají obvykle velmi levnou záležitostí. Lze je zakoupit za několik stokorun, nebo dostat ve formě bundle balíčku k novému počítači, nebo dokonce nějaké jeho komponentě. Jedná se dnes již téměř výhradně o takzvané Soft (Win) modemy. Jsou osazeny pouze částí nezbytné elektroniky. Značný kus práce, kterou by jinak zajišťovala vnitřní logika modemu, je přesunut na centrální procesor počítače. U nových strojů je rozdíl ve výkonu a stabilitě minimální, u starších ale nemusí být zanedbatelný. Proto se u nich (a také u starších notebooků) vyplatí sázet na plnohodnotné externí nebo interní modemy. Ty jsou, zvláště v externím provedení, o hodně dražší než předchozí uvedené (například Origo FM56 stojí okolo tří tisíc korun). K počítači se připojují pomocí sériového (RS-232) portu nebo USB. Pro notebooky (ale nejen pro ně) existují i varianty zabudované do pouzdra PC karty (PCMCIA obvykle typu I, zřídka II). Že je modem externí ale nezaručuje (u USB variant), že bude plnohodnotný.

Samotné připojení se realizuje pomocí speciálních telefonních čísel (začínají na 97) k přístupovým jednotkám provozovatelů, takzvaných ISP Internet Service Providers. V současné době většinu provozu komutovaného připojení představuje tzv. internet zdarma. Firmy, které jej provozují, jsou financovány podílem z částky, již jejich uživatelé protelefonují. Reálná cena za připojení se různí podle provozovatelů a tarifů, u ČTc vychází na zhruba 15 Kč za hodinu v klidovém pásmu. Neexistuje povinnost, aby měl uživatel s ISP podepsanou "skutečnou" smlouvu.

Kromě toho je možné si v oblasti komutovaného připojení vybrat i placenou variantu. Měsíční "paušál" několika stokorun pro ISP znamená obvykle přednostní přístup do sítě, kdy uživatel nemá šanci se potkat s obsazovacím tónem, má lepší podporu a alternativně více místa v e-mailové schránce. Nijak se tím samozřejmě nesnižuje nutnost platit za provolaný čas.

Dial-up je cestou na internet nejrychlejší a až doposud nejsnazší. Instalaci modemu a telefonického připojení sítě v populárních operačních systémech zvládne i laik. Vytvoření účtu u ISP je také relativně jednoduchou a plně automatizovanou akcí. Pokud vám chodí domů telefonní výpis, objeví se na něm internet jako zvláštní položka a pro více surfujících existuje výběr několika různých tarifů. I tak se ale jedná o přístup nejpomalejší a nejméně progresivní.

V současné době (konec roku 2002) existující model placení za komutované připojení, na němž je vystavěn "internet zdarma", zřejmě vstupuje do poslední fáze své existence. ČTc se pokusil zavést nový tarif Internet Plus a vypověděl stávající smlouvy s ISP firmami, byl ale zablokován rozhodnutím ČTÚ (Český telekomunikační úřad, kontrolní orgán). Tarif Internet 2002, provozovatelé "zdarma" a celý dosavadní koncept připojení tak zůstaly zachovány. Vzniklo fórum odborníků a zástupců zainteresovaných stran, které má za úkol vymyslet nový, všeobecně dostupný koncept. Pokud by se dohodlo na tzv. plném paušálu (Flat Rate) nebo alespoň jeho částečné variantě, je možné, že by se Dial-up, jinak již pro pokročilého uživatele zcela nezajímavý, stal znovu středem pozornosti. Paušál by znamenal zrušení tarifikace v závislosti na čase po celý den, nebo alespoň o svátcích a mimo špičku. Uživatel by platil buďto jen za sestavení spojení plus měsíční částku, nebo pouze ji. Prosazení tohoto konceptu by pochopitelně znamenalo definitivní konec "internetu zdarma", ISP by již nemohli dostávat provizi zprostředkovanou operátorem telekomunikační linky, a tak by museli vybírat peníze od uživatelů. Ti by na druhou stranu měli mnohem větší pole pro vlastní rozhodnutí ohledně podoby svého připojení, než je tomu dnes, kdy v této oblasti existuje jen minimální konkurence. Nevýhodou za to by zřejmě bylo celkové zvýšení nákladů na Dial-up. Předností by naopak bylo zvýšení mobility uživatelů, co se různých variant připojení týče. Nechtějme ale dále spekulovat.

Dial-up v kostce

- modemy existují interní a externí, výběr konkrétního typu je lepší probrat s odborníkem

- v případě internetu zdarma je možné si účet u ISP aktivovat automaticky. Stačí obvykle nastavit telefonické připojení na požadovaného ISP a vytočit je se speciálním jménem a heslem.

- za hodinu připojení ve špičce z ČTc zaplatíme 48,60 Kč, mimo špičku 15,30 Kč (Home Standard)

- maximální rychlost stahování je 56 Kb/s (V.90), závisí na typu modemu a možnostech telefonní linky. Mnohem častější je obousměrné připojení 33,6 Kb/s. To je dostačující pro většinu WWW prezentací, elektronickou poštu, nebo krátké a velmi nenáročné streamované video

- Dial-up se hodí pro krátké připojení k síti, práci s off-line e-mailovými účty, jednorázovému stahování např. zpravodajství, je vhodný jako záložní linka k jinému připojení a tam, kde není možná jiná varianta

- potřebujeme počítač, modem, telefonní linku (modem by měl být homologován pro provoz v naší síti), ISP poskytovatele, např.

www.volny.cz

www.tiscali.cz

www.redbox.cz

www.quick.cz


Internet domů – Je z čeho vybírat II.

Vylepšení telefonní linky

Konvenční Dial-up má přes všechny své neduhy a nedostatky jednu obrovskou výhodu. Používá stávající telefonní sítě, není kvůli němu nutné budovat žádnou extrémně drahou a složitou novou infrastrukturu. Možná právě proto vzniklo několik způsobů, jak jeho základů využít k lepšímu a kvalitnějšímu připojení.

ISDN o stupínek výše

Prvním z takových pokusů je ISDN, ve zkratce Integrated Services Digital Network. Původním účelem bylo sjednotit do jedné sítě několik diametrálně odlišných služeb, v současnosti se ale prakticky používají jen dvě. Klasická hlasová telefonie (maximálně ve spojení s přenosem faxů) a přístup na internet (opět s malými výjimkami).

Standardní domácí ISDN linka vzniká adaptací linky telefonní a má dva kanály (plus jeden servisní). Díky tomu je možné např. telefonovat i udržovat připojení k internetu zároveň. Každý z obou kanálů má šířku 64 Kb/s, v případě vyšších nároků lze oba spárovat. Kromě vyšší nominální rychlosti ve srovnání s maximálně 56Kb hodnotou modemu je v případě ISDN linky vyšší především rychlost reálná. Modem se musí potýkat s množstvím chyb vzniklých v síti, která je uzpůsobena pro přenos analogových dat. ISDN zařízení koriguje chyb mnohem méně, navíc nemusí velmi složitě sestavovat spojení a pak je stejně složitě udržovat, jako je tomu u klasické komutované linky. Výsledkem je z pohledu uživatele velmi plynulý a relativně rychlý internet. Bohužel, všechno má své ale.

ISDN je tarifikováno stejně jako komutované připojení časem. Pořizovací a udržovací náklady na ně jsou vyšší. V posledních měsících se tu a tam objevují akční reklamní nabídky na různé varianty ISDN balíčků, pocházející od ČTc. Tyto balíčky se v lepším případě hodí pro malé a nenáročné kanceláře, které potřebují dvě telefonní linky, jednu jen pro hovory a druhou pro posílání faxů a práci s internetem. Domácnostem nabídnou sice vyšší rychlost, ovšem základní problémy Dial-up systémů, tedy nedořešené placení a v případě častějšího využívání také drahotu, nijak neřeší. Podobně jako u vytáčeného připojení se i ISDN týká současná potenciální krize stávajícího systému ISP. Tento systém se tak hodí domů hlavně tam, kde se extrémně hodně telefonuje a poměrně málo připojuje k internetu, v opačném případě je ISDN drahým luxusem.

ISDN v kostce

- ISDN je Integrated System Digital Network, u nás se používá převážně k přístupu na internet a ke klasickému telefonování

- v základní podobě má 2 linky: zatímco jedna z nich je např. využívána pro internet, druhá zůstává volná pro telefonování

- kapacita jedné "linky", B kanálu je 64 Kb/s. Pokud to nestačí, je možné obě linky spojit dohromady a dosáhnout tak dvojnásobné rychlosti

- předchozí ovšem znamená platit za provoz na obou linkách zvlášť (jako za dva modemy na dvou tel. číslech připojené k jednomu PC)

- převod klasické telefonní linky na ISDN2 od ČTc přijde na cca 1 000 Kč

- měsíční paušál za provoz ISDN začíná na cca 600 Kč (+ provolané a prosurfované minuty)

- potřebujete speciální ISDN zařízení (klasický modem nestačí), lze je koupit nebo pronajmout

ADSL v kostce

- ADSL Asymetric Digital Subscriber Line širokopásmové připojení

- umožňuje současné připojení k internetu a telefonování

- ADSL je ideální brána k dalším službám (VoD, telekonference atd.)

- komunikační rychlost je v praxi okolo 256 Kb/s, teoreticky mnohem vyšší

- nepočítá se s tarifikací v závislosti na čase, ale jen s "flat rate" paušálem

- prozatím (XII/2002) nefunguje

- zavedení ADSL může být průlomem nejen v domácím, ale i firemním přístupu na internet

- v optimistickém případě by ADSL mohlo začít fungovat v první polovině roku 2003

- existují obavy z nasazení vysokých cen

ADSL o dva stupínky výše (a zatím v oblacích)

Druhým pokusem o adaptaci telefonní linky na rychlejší a komfortnější komunikační uzel, co se alespoň připojení na internet týče, jsou technologie patřící do rodiny Digital Subscriber Line. V České republice se vede dlouhý, avšak poslední dobou docela perspektivní boj o provoz připojení na bázi ADSL (Asymetric Digital Subscriber Line). Tato forma využívá různých rychlostí na různých směrech přenosu (upload a download), díky frekvenční separaci umožňuje zároveň telefonovat a být na internetu, to vše mnohem rychleji, než jak je tomu u ISDN. Bez ohledu na teoretické předpoklady lze očekávat, že v reálném životě by se rychlost ADSL pro uživatele mohla pohybovat okolo 256 Kb/s v obou směrech. ADSL se od ISDN liší v jedné, velice podstatné věci. Je od počátku koncipováno jako připojení trvalé. O tarifikaci v závislosti na čase se neuvažuje, její dodatečná implementace by byla náročná a především by šlo o porušení tohoto standardu. Zřejmě právě tento fakt je důvodem, proč ADSL u nás prozatím nefunguje. ČTc sice začal provoz ADSL v roce 2002 testovat. Aby mohli tuto technologii přes síť ČTc poskytovat i jiní telekomunikační operátoři, musí existovat takzvaná velkoobchodní nabídka, aby mohly být tyto služby nabízeny i alternativními operátory. Ta měla být publikována v telekomunikačním věstníku 12/2002, nicméně i když to bylo ČTc uloženo, zveřejněna nebyla.

Přestože veřejná telefonní síť je u nás na příchod ADSL v podstatě připravena, služba zatím nefunguje a je otázkou, kdy a za jakých podmínek fungovat bude. ADSL by bylo ideálním řešením připojení k internetu nejen pro domácnosti, ale i pro malé a střední firmy. Bohužel prakticky existující monopol v této oblasti jej zatím brzdí. ČTc tak spíše preferuje ISDN, i když je víceméně zastaralé a vůči konvenčnímu Dial-upu toho příliš nenabízí.

Pohádka o pevné lince

Pevná linka, tedy připojení na bázi Frame Relay je synonymem luxusu, který si může dovolit, jak jste si již v úvodu mohli přečíst, horních asi tak dva tisíce. Základem je datový okruh mezi uživatelem a poskytovatelem připojení realizovaný pomocí infrastruktury Českého Telecomu. Propustnost se pohybuje v řádech megabitů za sekundu. Kvalita připojení se liší podle providera, větší zpoždění by ale byla zlou vizitkou, a proto se spolu s neplánovanými výpadky konají jen velice zřídka. Bohužel, ceny jsou už kvůli technické náročnosti zcela mimo zorný úhel domácího uživatele. Sporná je také budoucnost pevných linek. Pro klasickou práci s desktopem se pevná linka hodí tehdy, když ji využívá značně velká podniková síť. Výhodné je její využití pro připojení webového, nebo třeba aplikačního serveru, na který pak přistupují klienti zvenčí z internetu. I pro takové nasazení ale není nutné, aby si firma pevnou linku objednávala, server je možné poměrně levně zahostovat u specializovaných společností.

Kabelová televize HBO a Seznam.cz

Jestliže je možné pro přenos dat využívat telefonní síť, proč by to stejným způsobem nešlo udělat i v případě kabelové televize? Šlo, a nešlo. V podstatě u nás existují dva druhy kabelových rozvodů. Starší z nich umožňují přenos informace pouze jedním směrem z centra provozovatele kabelovky k jednotlivým klientům. To pro přenos obrazu a zvuku zcela dostačuje, pro internet ale v žádném případě ne. Ještě dříve, než došlo k masovému rozšíření internetu do domácností, se ale hovořilo o technologiích VoD ( video na zakázku, Video on Demand), jejichž základem měly být právě kabelové televize. Předpokládalo se, že divák si prostřednictvím nějakého interaktivního menu vybere, jaký film by chtěl vidět, pak mu (a pouze jemu) bude puštěn, načež za něj zaplatí buďto prostřednictvím standardní faktury za kabelovou televizi, nebo formou předplatného podobného, jaké existuje u mobilních telefonů.

Původní koncepce VoD v podstatě zkrachovala, dnes se obnovuje v souvislosti s vysokorychlostním připojení k internetu, zejména s xDSL. Datových schopností kabelových televizí, jsou-li vybaveny aktivními rozvodnými prvky s obousměrným provozem, lze ale využít jinak, třeba právě pro zajištění konektivity do sítě.

Základem je přetvoření klasické kabelové koncovky u zákazníka na podvojnou. Jedna část slouží i nadále pro připojení koncového zařízení typu televize, druhá se spojí se speciálním kabelovým modemem. Ten se musí dále připojit k počítači, nejčastěji pomocí standardní síťové karty, i když existují i varianty založené na USB. Po nastavení nového síťového prvku a aktivaci linky na straně operátora je vše připraveno, a internet přes kabel může začít fungovat.

Kabelový internet u nás zatím není ani zdaleka standardem. I tam, kde existují patřičné rozvody, jej ne všechny společnosti provozující kabelovou televizi podporují. Rychlost připojení se pohybuje od 64 Kb/s do 128 Kb/s. Často se jedná o sdílené linky, takže do pásma dejme tomu 96 Kb/s se musí vejít více zákazníků najednou. Podle toho, kolik jich je právě připojených a jak moc jsou na internetu aktivní, se pak liší vlastnosti jejich jednotlivých linek. Spojení je trvalého charakteru, což je jeho základní přednost. Tarifikace je obvykle založena na paušálu, který se mění v závislosti na šířce komunikačních kanálů a také na výběru sdíleného, respektive výhradního režimu. Instalační poplatky se pohybují v rozsahu od jednoho do tří tisíc korun, závisejí jednak na konkrétních provozovatelích a jednak na jejich aktuálních nabídkách, měsíční paušál lze obvykle pořídit již od tisíce korun. Bohužel, ceny za kabelový internet jsou u nás ještě stále velmi variabilní, bez možnosti, aby si zákazník mohl svého provozovatele vybrat (obvykle může mluvit o štěstí, že je vůbec v jeho dosahu). Existují dokonce firmy, které určují měsíční objem dat, jež mohou od a k jednotlivému zákazníkovi sítí projít. Za překročení tohoto limitu se platí tarifní sazba.

Kabelová televize v kostce

- ne všechny kabelové rozvody mohou být použity pro připojení k internetu

- tam, kde to možné je, se musí adaptovat zásuvky

- kabelový modem se spojí s PC a chová jako síťový prvek

- kabelová televize je univerzální systém, přístupný takřka ve všech větších městech

- může časem představovat zdatnou konkurenci nejen v oblasti ISP, ale v oblasti telekomunikačních služeb vůbec

- potřebujeme počítač, kabelovou přípojku provozovatele, který podporuje přístup na internet

- instalace stojí do 3 000 Kč, měsíční provoz okolo tisícovky

- ceny i podmínky se liší, proto je nejlépe se zeptat svého provozovatele kabelové televize

www.upc.cz

www.tesmedia.cz

www.medialine.cz

Zkuste to bez drátů, milý Marconi!

Tímto jsme v podstatě vyčerpali přehled možností "pevného" připojení k internetu, založeného obvykle na sítích postavených původně k jiným účelům. Některé z jmenovaných možností jsou pro domácnost výhodnější, jiné méně. Zcela nepoužitelná není žádná z nich, zcela ideální ale také ne. Kromě toho existuje určité množství možností připojení bezdrátového. V současné době nejdiskutovanější z nich je technologie založená na standardu IEE 802.11b, zvaná WiFi. Je to právem, WiFi toho nabízí poměrně hodně, na druhé straně ale není zdaleka jedinou možností připojení vzduchem. Ani nejrozšířenější, ani nejuniverzálnější, ani nejlevnější, ani nejmobilnější.

Bezdrátové připojení obecně se vyznačuje nižší náročností na instalaci, než vytvoření nové pevné, telefonní nebo kabelové linky. Problémy s poslední mílí tedy trasou od přístupového bodu poskytovatele připojení nebo telefonní ústředny k uživateli, se do značné míry redukují. Nevýhodou je oproti tomu určitá omezenost. Frekvenční spektrum, ve kterém lze přenášet data, má vždy svá omezení. U radioreléových pojítek a laseru je tímto omezením nastavení antény, u veřejných celulárních sítí se zase většinou jedná o šířku frekvenčního spektra a počet využitelných časových jednotek, nic z toho se nedá dělit donekonečna. Snad právě proto jsou bezdrátové varianty mnohem více provázány s určitým účelem využívání internetu, ale nejen jeho. Stejně jako pro pevná připojení zde platí zásady o šířce spektra a o časové variantě připojení, pevné nebo dočasné. Na rozdíl od většiny "pevných" řešení však u bezdrátů existuje větší skutečná konkurence, a tudíž mnoho různých možností. Pojďme se na ně podívat.


Internet domů – Je z čeho vybírat III.

Mikrovlnné pojítko aneb maskovaný favorit

ISP společnosti poskytující konektivitu prostřednictvím mikrovlnných linek, nejčastěji s využitím technologie Breezenet, existují u nás již mnoho let. Jejich služeb využívaly v minulosti prakticky pouze střední firmy a také školy. Základem je v tomto případě systém přístupových bodů s relativně krátkým dosahem. Body se montují na střechy výškových budov, lze je instalovat také na terénní vyvýšeniny. U zákazníka se pak nainstaluje koncové zařízení, jehož anténa musí mít přímou viditelnost na přístupový bod, k němuž má být připojena. Přestože i zde existuje několik výjimek, většinou tomu tak je. Chybějící viditelnost lze podle podmínek překlenout buďto za pomoci kabelu, nebo krátkého rádiového či laserového "skoku", kdy se koncový bod umístí tam, kde viditelnost je, a se zbytkem infrastruktur zákazníka spojí jinak.

Koncové zařízení se za standardních podmínek chová jako síťový prvek. Poskytuje obvykle asymetrickou konektivitu, pro kterou existuje celá škála různých tarifních programů. Bezdrát, a to nijak pomalý, si tak mohou dovolit i domácnosti.

Mnoho firem poskytujících breezenetové, resp. radioreléové připojení umožňuje vytvářet takzvané skupinové sítě. To můžeme v současné době prohlásit za zcela ideální metodu připojení se k internetu pro domácnosti žijící na panelových sídlištích, a postup je asi následující:

Stačí, když se v jednom domu domluví dvě až tři domácnosti. Uvnitř konstrukce budovy se, pokud to je možné, provleče síťový kabel (kroucená dvojlinka, je možný i koaxiální) směrem od člověka, který bydlí nejvýše, dolů k ostatním. U tohoto se pak nainstaluje přepínač, do nějž se zapojí jak koncový bod, tak účastnické kabely ostatních uživatelů. Je zajímavé, že zatímco přednedávnem tento postup považovala část operátorů za ilegální, dnes je mnoho z nich vytváření takových uzlů nápomocno. Třeba tím, že každý účastník dostane přímo od ISP svou IP adresu, a tím odpadá nutnost dodatečného proxyserveru.

Náklady na instalaci a provoz se dají snadno rozdělit mezi jednotlivé účastníky. V minulosti byla domácímu nasazování mikrovlnných linek zábranou především nutnost poměrně vysoké investice do koncového zařízení, pohybovala se podle typu od deseti tisíc výše. Nyní se ale stává běžnou možnost jeho dlouhodobého pronájmu. To umožňuje srazit instalační náklady na polovinu. Provoz pak stojí podle cenového programu, například na severní Moravě lze sdílenou linku o rychlosti 96/96 Kb/s, tedy symetrickou, pořídit již za něco málo přes 1 000 korun měsíčně. Představa, že i tato částka se vydělí dvěma nebo třemi, pak činí mikrovlnné připojení velmi výhodným.

Nedostatky mikrovln vyplývají z technických podmínek a tarifních programů. Sdílená linka je obvykle dosti nehomogenní. Linka využívaná především firmami bývá po pracovní době volná. V době, kdy jsou připojeni všichni účastníci, klesá rychlost na minimum, v případě negarantovaného řešení může dojít k úplnému výpadku. Anténa koncového bodu musí být, jak již bylo uvedeno, v přímé viditelnosti k přístupovému bodu. Omezena je rovněž efektivní vzdálenost mezi oběma body, prakticky může být maximálně několik kilometrů. Přesné nastavení antény činí problémy, zvláště na vnějších stěnách výškových budov, převážně panelových domů, kde se můžeme setkat se silnými poryvy větru.

Mikrovlnná řešení v kostce

- technologie je používána již delší dobu pro firmy, hodí se i pro připojení domácnosti

- linky jsou obvykle sdílené, rychlost je často asymetrická

- pořizovací cena je podle typu a ISP od pěti do cca patnácti tisíc korun

- tarifní programy se pohybují od několika stokorun po cca tři tisíce Kč měsíčně. Zajímavé jsou plné, tedy dále netarifikované paušály

- podle obchodní politiky ISP lze jednu linku, resp. fyzické připojení rozdělit do více domácností, to podstatnou měrou redukuje náklady. Model, kdy byl v měsíčním paušálu zahrnut objem dat a dále se platilo za jeho překročení, je postupně opouštěn

- prostupnost linek je individuální, liší se v závislosti na vytížení, denní době, stavu infrastruktury na straně providera atd.

- linky jsou závislé na přímé viditelnosti, ačkoliv je to vzácné, může docházet k jejich rušení

- pokud máte v dosahu vhodného providera, patří mikrovlnné připojení, zejména ve středních městech kam ještě nedorazilo WiFi, k nejlepším možnostem

- potřebujete počítač, přímou viditelnost na přístupový bod provozovatele

- kde k tomu přijít:

www.netopyr.cz,

www.silesnet.cz,

www.poda.cz

Internet po mobilu

Celulární sítě typu GSM využívají datových přenosů standardně pro zajištění jednak hlasové komunikace, jednak pro služby typu SMS nebo WAP. Proč by tedy nebylo možné je využít i k plnohodnotnému připojení k celosvětové síti?

V rámci GSM lze data standardně přenášet rychlostí 9 600 b/s (respektive 14 400). To je zvláště v kombinaci s časovou a ne příliš výhodnou tarifikací problém, který tuto metodu odsuzuje do role druhořadé. Podmínkou je vlastnit mobilní telefon vybavený hardwarovým modemem (alternativou byly telefony se softwarovým modemem a speciální PCMCIA kartou) a portem pro připojení k počítači, typicky notebooku, nebo PDA. Tuto službu plní infračervené rozhraní typu IrDa, datový kabel se sériovým nebo USB zakončením, aktuální je pak technologie Bluetooth. Jinou alternativou jsou speciální GSM PCMCIA (PC Card) karty, jakési jednoúčelové mobilní telefony, nebo zařízení integrující funkci GSM terminálu s PDA (slavné MDA, nebo levnější produkty, například firmy Handspring).

Aby bylo možné urychlit datovou komunikaci, vznikly dvě technické varianty připojení, nazvané GPRS a HSCSD. GPRS (General Packet Radio Service) využívá paketového přenosu dat. Ten je trvalého charakteru, proto dochází ke zpoplatnění zákazníka ne na základě času stráveného on-line, ale podle množství dat, jenž bylo přeneseno. GPRS je ideální k použití u integrovaných karet a kombinací PDA/mobilní telefon například pro služby Instant Messagingu, práci s elektronickou poštou, nebo nenáročné procházení webových stránek. Naopak nehodí se, jak svou rychlostí (asi 56 Kb/s i když možná je i větší), tak povahou pro příjem nebo vysílání multimediálního obsahu.

V rámci digitální mobilní sítě dochází k dělení nejen přenosových rychlostí, ale také času, který mohou v rámci jedné frekvence jednotlivá zařízení využívat. Jednotka tohoto času se nazývá timeslot a standardně je pro hovor k dispozici jeden. Pokud zařízení "obsadí" těchto jednotek více, zvýší se v konečném důsledku jeho rychlost. Obsažené jednotky ale jednak nebudou moci využívat jiná zařízení, a jednak je to také jak technicky, tak energeticky náročné. HSCSD (High Speed Circuit Switched Data) využívá svázání více těchto timeslotů. Umožňuje kombinovanou maximální rychlost 57,6 Kb/s na vyhrazeném kanále. Jedná se o dočasné, proto časem tarifikované spojení. Je vhodné pro stahování objemnějších balíčků dat, a díky své povaze i pro jednoduchá multimédia. Je to proto, že souvislý tok dat, který umožňuje, není na rozdíl od GPRS ovlivňován možným zpožděním nebo změnou pořadí přicházejících, respektive odcházejících paketů.

Připojení k internetu pomocí technologie GSM, můžeme zatím považovat za dočasné a náhradní řešení. Nejblíže univerzálnímu použití se pohybují ona kombinovaná zařízení, jejich prohlížeče a klientské programy jsou uzpůsobeny specifikám GSM datových přenosů. Mít mobilní telefon připojený k domácímu počítači a surfovat s ním po WWW stránkách je sice možné, ale krajně nehospodárné, a bývá to využíváno jen v naprosto extrémních případech (podotýkám, že jsem se s takovými případy setkal).

Určité zlepšení by měl přinést nástup mobilních sítí třetí generace (3G). Ty kromě bohatých možností přenosu multimédií do přenosných zařízení počítají i se stabilními koncovými body, které budou moci využívat jejich megabytové kapacity. Kolik to bude stát a především, kdy to bude fungovat, prozatím není jasné.

Mobilní telefon v kostce

- základní připojení je pomalé, drahé (2 Kč/min. a více), hodí se pouze k základní práci s e-mailem

- technologie GPRS je vhodná pro konstantní připojení s malým objemem přenesených dat, HSCSD pak pro jednorázový přenos většího množství

- budoucnost mobilního připojení je v hustěji obydlených centrech spíše ve WiFi

- potřebujeme mobilní telefon s HW modemem nebo PCMCIA kartou, notebook, PDA, nebo Smartphone (MDA, Nokia 9xxx, Ericsson R380 atp.), mobilního operátora (www.t-mobile.cz, www.eurotel.cz, www.oskarmobil.cz)

- cena je v závislosti na tarifním programu a typu připojení jednotky korun za minutu

Talířovité řešení chcete satelit?

Představa použití satelitní komunikace k připojení k internetu kohokoliv jiného než nadnárodní korporace byla donedávna drzostí hodnou autorů science fiction. Přesto se nejedná o nic nereálného. Satelity disponují dostatečnou datovou kapacitou, služby ISP jsou zase solidním výdělkem pro jejich provozovatele, zejména tehdy, hovoří-li se čím dále tím více o digitální televizi.

Existují v podstatě dvě cesty, jak satelitního připojení využít. První a jednodušší z nich je založena na takzvaném poloduplexním připojení. Komunikace klient/zbytek světa se rozdělí na dva kanály. Zatímco první z nich vede od klienta ven, druhý opačným směrem. Z technického hlediska se nejedná o nic tak složitého, jak by se to na první pohled mohlo zdát, nastavit to pod Windows je ovšem složitější.

Zatímco o vysílání požadavků například na zahájení downloadu nebo získání WWW stránky se stará libovolná konvenční linka, typicky Dial-up nebo pomalé rádiové pojítko, komunikaci v opačném směru zajišťuje satelitní zařízení. Požadavky jsou zpracovány v serveru provozovatele služby a jejich výsledky se směrem k uživateli prostě jen ubírají jinou cestou. Výhodou jsou značné dosahované rychlosti až 2 MB/s pro stahování objemnějších balíků dat, a multimédií. Nevýhoda je zřejmá. Nejedná se o plnohodnotný přístup, ale vlastně jen o akcelerátor stávající linky. Naproti tomu je u poloduplexního řešení možné sledovat souborovou frontu. Satelit vysílá stahovaná data širokopásmově, nejsou omezena na jediného uživatele. Proto, pokud si někdo objednal soubor, o který máte zájem, můžete si jej stáhnout taky. Podotkněme, že ve frontě se příliš často "legální" obsah nenachází. Ceny za instalaci poloduplexního zařízení se pohybují od dvou tisíc, měsíční poplatky pak začínají na tisícikoruně. Je ovšem dobré sledovat, jak se jednotlivé nabídky mění a hlavně, zda je tento systém tak užitečný, jak vypadá.

Jinou možností je plnohodnotné připojení pomocí satelitu. Zde již můžeme i uploadovat. To samozřejmě vyžaduje výkonné vysílací zařízení, odbornou instalaci a také nemalé poplatky. Rychlost přenosu na satelit je menší než opačným směrem, což je dáno jeho technickou povahou. Měsíční paušály by se měly pohybovat od cca třech a půl tisíce korun. Důležitým faktorem, který toto připojení poněkud degeneruje, je doba zpoždění přenosu dat. Je dána jednak vzdáleností satelitu, dvojím přenosem (tam a zpátky, eventuálně mezi jednotlivými družicemi) a časem na vyřízení požadavku. Může se pohybovat okolo půl sekundy i více. To je pro klasického uživatele navyklého na reakce WWW serverů nepříjemné, pro hráče nebo uživatele multimediálních telekonferenci téměř smrtící. Na druhé straně je ale satelitní připojení ideálním pro příjem například VoD (se systémem ochrany autorských práv) a streamovaných (proudově přenášených) jednosměrným médií vůbec. Celkově se toto řešení příliš nehodí do naší reality. Žijeme v hustě obydlených oblastech, kde je vždy dostatek jiných možností. To ovšem ale již není otázka technologie nebo peněz, ale spíše osobního vkusu.

Satelit v kostce

- jednosměrné připojení je výhodné pro stahování velkých objemů dat

- jen jako doplněk ke stávajícímu připojení

- lze je využít pro stahování multimédií, sledování digitálního vysílání, zachytávání souborů objednaných jinými uživateli

- obousměrné připojení je dražší (instalace od 30 000 Kč výše, provoz od 3 500 Kč)

- vyznačuje se časovou prodlevou

- jeho vhodnost v našich podmínkách je spekulativní

- potřebujete počítač, koncový bod (satelitní přijímač). Jednosměrný stojí v jednotkách tisíců Kč, obousměrný (s vysíláním) desítky. Paušální poplatky se u různých poskytovatelů liší.

www.pragonet.cz

www.satelitcom.cz


Internet domů – Je z čeho vybírat IV.

Extrémy - laser a výpomoc

Laserová pojítka představují určitou zvláštní alternativu připojení. Přestože je v oficiálních cenících najdete jen málo, bylo jejich využití spatřeno na několika místech v ČR. Obvykle se používají pro překlenutí vzdálenosti s přímou viditelností, kde není možné natáhnout kabel a mikrovlnné připojení z nějakého důvodu nestačí. Na druhé straně pokud existuje firma nebo instituce s přebytkem konektivity, lze právě laser využít k jejímu "zapůjčení".

Několik uživatelů se tak již dohodlo s většími institucemi a vytvořilo překlenutí prostoru sídlo firmy obytný dům. V něm je vytvořena informační infrastruktura, která zprostředkovává další využití sítě, pojítko je koncovým bodem. Přestože se jedná o zařízení poměrně finančně náročné na pořízení a omezené využitím, pokud se sejdou příhodné podmínky, je možné o něm uvažovat. Není ale jen tak pro někoho.

Existuje ještě jeden extrémní způsob, jak přijít k připojení na internet. Telekomunikační firmy, ISP provideři a další společnosti s nadbytkem konektivity čas od času využívají prostory obytných domů (suterény, střechy) pro instalaci svých zařízení. Za to obvykle platí majitelům těchto domů. V případě družstevních se čas od času dá s dotyčnou firmou domluvit na barteru poskytnutí prostor pro instalaci zařízení výměnou za poskytnutí konektivity. Obvykle ne zcela zdarma, ale za minimální provozní poplatky tak lze přijít k poměrně dobrému přístupu k síti. Jedná se o extrémní možnost s minimálním výskytem, ale protože tato možnost existuje, je dobré ji zde uvést.

WiFi v kostce

- WiFi je technologie bezdrátového přístupu do sítě na malou vzdálenost

- pracuje se zařízeními nízkého výkonu ve veřejném frekvenčním pásmu

- existují volné i komerční varianty připojení, velké naděje jsou vkládány do mobilních operátorů

- trpí bezpečnostními problémy

- také má problémy se stabilitou a kolizemi frekvencí

- potřebujete počítač s WiFi zařízením, být v dosahu provozovatele, být oprávněni se k němu připojit, v případě služeb Eurotelu například GO kupon pro placení za využití služby

www.gts.cz

www.eurotel.cz

www.telecom.cz

WiFi = zaklínadlo třetího tisíciletí

Princip připojení, které poslední dobou otřásá stránkami internetových i tištěných periodik, se podobá systému mobilních telefonů GSM. Základem je vysílač, tvořící okolo sebe oblast pokrytou svým signálem, tedy buňku. Pokud se v dosahu buňky nachází přijímací zařízení, které je správně nastaveno a eventuálně také autorizováno, může být toto zařízení využito k přístupu do sítě, jež je buňkou zprostředkovávána. I když se může jednat o libovolnou lokální síť, typicky se pochopitelně hovoří o internetu. Zařízení jsou založena na společném standardu IEEE 802.11b a využívají frekvenci 2,4 GHz.

Koncové zařízení, typicky karta k notebooku, je snadno dostupné. Co se poskytování služeb týče, existuje několik variant. Z větších telekomunikačních firem poskytuje konektivitu Eurotel, Český Telecom, Tele2 či GTS, známé jsou i WiFi aktivity CZFree.Netu. Přestože se zatím jedná o prostorově omezené nabídky, jejich množství stoupá. Ceny za aktivaci i provoz služby jsou dosti heterogenní a zdá se, že trh teprve čeká na silného hráče, který je sjednotí.

Pokud se váš domov nachází v některé z lokalit pokrytých signálem přístupových bodů, je pro vás WiFi mimořádně zajímavým řešením. Jeho výhodou je, že po úspěšném nainstalování koncového zařízení se prakticky nemusíte o nic dalšího starat. Výhodou je možnost připojení v kavárnách a na dalších veřejných místech, stejně tak jako mobilita v rámci buňky. Nedostatkem, se kterým se tento standard potýká, je rušení. Jednak mezi jednotlivými buňkami, jednak s technologií Bluetooth. Tyto problémy jsou ale postupně překonávány, a WiFi se kromě externích adaptérů objevuje i jako integrální část notebooků, PDA zařízení a základních desek pro stolní počítače.

Technologie WiFi bohužel naráží na hranice technické nedokonalosti. Zařízení mohou být snadno zneužita pro neautorizovaný vstup do cizí sítě, jejich spolehlivost je spekulativní, přístupové body mohou padat. Přesto patří do budoucnosti k nejzajímavějším technologiím v oblasti bezdrátového přístupu na internet.

Své názory, náměty a dotazy zasílejte na adresu bednar.vojtech@seznam.cz.

§§§§§


Bezdrátové sítě WiFi – 3. Díl přehled komponent I.

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0006

V minulém čísle jsme se zabývali způsoby a principy fungování bezdrátových sítí a tentokrát jsme pro vás připravili přehled více než 30 komponent, které můžete použít při budování WLAN sítě. Věnovali jsme se pouze aktivním síťovým prvkům, tedy Access Pointům a klientům, ale mimo nich jsou součástí zejména outdoor sítí také další typy příslušenství, jako koaxiální kabely pro vedení signálu, pigtaily pro připojení koaxiálního kabelu do AP či karet, antény. Výrobci nabízejí také velké množství speciálních produktů s integrovanou funkcí, které v sobě slučují například Access Point, router pro přístup k internetu a ještě třeba síťový přepínač. Ještě než se ale dostaneme k samotnému přehledu zařízení, je dobré si zopakovat a upřesnit pravidla uvedená v minulém čísle.

Pokud chceme konstruovat jednoduchou bezdrátovou síť pro vnitřní použití, můžeme se spokojit s komponentami, které mají pouze vestavěné či vnější a neodnímatelné antény. Několik místností je možné takovým způsobem propojit doslova s minimálními náklady a vzhledem k tomu, že už jsou na trhu například i WLAN adaptéry pro tiskárny, není problémem plně nahradit někdejší "drátovou" síť novou bezdrátovou infrastrukturou.

Dvěma základními režimy, které jsou WiFi zařízením vlastní, jsou mody infrastructure a ad-hoc. Zatímco v infrastructure jsou všechny klienty, a to ať už jsou to USB adaptéry, PC karty či PCI karty do stolních počítačů, v režimu infrastructure-klient a data jim jsou předávána pod režií Access Pointu, ke kterému jsou připojena, v ad-hoc modu komunikují všechna zařízení se všemi přímo.

Omezení prvků WLAN

V této souvislosti je nutné zdůraznit, že ne všechna zařízení jsou schopna pracovat ve všech režimech. Například běžné Access Pointy nejsou schopny tvořit součásti ad-hoc sítě, a ve většině případů ani být klienty k jiným Access Pointům v režimu infrastructure. Výjimkou je pouze spojení dvou AP, které jsou stejné značky a typu, a k této funkci jsou náležitě připravené. Stejně tak klientská zařízení nemohou pracovat jako Access Pointy. Výjimkou jsou pouze PCI karty, jež se pod OS Linux mohou chovat jako softwarové AP se všemi vymoženostmi tohoto provozu. Windows však zatím podobnou schopnost práce s wireless kartami nenabízejí.

Také řada dalších na první pohled běžných požadavků zájemců o bezdrátové sítě je limitována možnostmi standardu WLAN jako takového. Ačkoliv dva stejné AP je většinou možné propojit režimem bridge, kdy se chovají jako by byly propojeny napevno "drátem", současná funkce tohoto zařízení jako bridge spolu s funkcí AP pro další klienty možná není. Faktem také zůstává, že i klientská zařízení mohou být v jeden okamžik přihlášena pouze v jedné síti a to buď v režimu infrastructure jako klientské prvky, nebo v peer-to-peer sítí typu ad-hoc.

Z pohledu koncového uživatele se také liší jednotlivé prvky v otázce bezpečnosti. Například v sítích ad-hoc dost dobře není možné omezit připojené počítače MAC adresou příslušného WLAN zařízení a vše zůstává pouze na softwarových firewallech a jejich správné konfiguraci. Možnost omezení MAC adresami dává pouze Access Point. V případě konstrukce ad-hoc sítě například pro připojení dvou pracovišť je vhodné používat VPN, které svým šifrováním může jako jediné zaručit dostatečnou úroveň firemní bezpečnosti.

Náročnost konstrukce outdoor sítí

V našich podmínkách bohužel doménou WLAN nejsou malé sítě na pracovištích, ale spíše sítě mezi budovami a používané pro sdílení internetového připojení. Jednotliví uživatelé bez možnosti připojení prostřednictvím sítě kabelové televize tak mají alespoň nějakou šanci na to, aby se i na obrazovkách jejich počítačů mohly prohánět WWW stránky bez nutnosti kontrolovat každý měsíc telefonní účet. A právě outdoor sítě za podpory například komunity CZFree.net (www.czfree.net) vyžadují odlišný přístup při budování.

Hned na první pohled je patrná jejich vyšší finanční náročnost, která vyplývá z nutnosti používat externí antény, koaxiální kabely a další infrastrukturu. Zároveň ale od svých provozovatelů vyžadují výrazně vyšší znalosti konfigurace a správy systému, než kolik je jich třeba k instalování jednoduché bezdrátové sítě v kanceláři. A konečně jejich konání upravují i legislativní omezení ČTÚ, která jsou ale jediným garantem toho, že volné 2,4GHz pásmo zůstane i nadále použitelné pro případné další zájemce.

Pokud jste se rozhodli přivést na svět bezdrátovou síť v prostředí mimo budovy, připravili jsme pro vás s firmou Ferimex speciální kalkulátor, který vám umožní spočítat parametry spojení bez nutnosti přípravy komplikovaných tabulek v Excelu.

3Com WLAN AP 6000

Indoor AP s napájením přes Ethernet, vestavěnou anténou, konfigurací přes Win klienta a zvýšenou bezpečností.

Cena: 13 400 Kč

Záruka: 3 roky

K testu poskytla firma: 3Com, www.3com.cz

Allied Telesyn AT-WL2400

Pouze indoor AP, napevno 2 antény, rozměrově malý, konfigurace pouze prostřednictvím Win klienta.

Cena: 8 350 Kč

Záruka: 2 roky

K testu poskytla firma: Highspeed Cabling CZ, www.highspeed.cz

Avaya Wireless AP-3

Profesionální AP bez WLAN karet, používají se PC karty, konfigurace přes LAN nebo sériové rozhraní, možnost dvou WLAN sítí.

Cena: 26 900 Kč

Záruka: 3 roky

K testu poskytla firma: Avaya CR, www.avaya.cz

Intel PRO/W 2011B LAN AP

AP větších rozměrů s dvěma odnímatelnými anténami. Konfigurace přes web nebo sériové rozhraní, napájení přes adaptér či Ethernet.

Cena: 21 700 Kč

Záruka: doživotní

K testu poskytla firma: Tecom, www.tecom.cz

LG Electronics LW2100AP

AP kombinovaný s routerem internetu, odnímatelná anténa a komfortní konfigurace prostřednictvím webového rozhraní.

Cena: 9 620 Kč

Záruka: 1 rok

K testu poskytla firma: Ferimex Bohemia www.ferimex.cz

Linksys WAP11

Snadno konfigurovatelný a dobře vybavený AP se dvěma odnímatelnými anténami. Konfigurace přes webové rozhraní.

Cena: 10 980 Kč

Záruka: 2 roky

K testu poskytla firma: LEVI, www.levi.cz

OvisLink WL-1104AR

Kombinovaný WL AP, router a 4portový switch. Obsahuje mnoho funkcí, ale jen pro indoor.

Cena: 7 260 Kč

Záruka: 5 let

K testu poskytla firma: 100Mega Distribution, www.100megadistribution.cz

SparkLan WX 1590

AP či bridge pro indoor i outdoor spojení. Odnímatelná anténa a konfigurace pomocí Win klienta.

Cena: 5 270 Kč

Záruka: 1 rok

K testu poskytla firma: Ferimex Bohemia, www.ferimex.cz

SVEC WLAP

Univerzální AP a Bridge, odnímatelné antény, konfigurace také přes USB, ale jen Win klientem.

Cena: 4 800 Kč

Záruka: 1 rok

K testu poskytla firma: ELAP, www.elap.cz

US Robotics 22Mbps WAP

AP pro indoor se dvěma vestavěnými anténami, konfigurace přes Win klienta i web, podpora firemního protokolu pro 22 Mb/s.

Cena: 5 000 Kč

Záruka: 2 roky

K testu poskytla firma: RRC-CZ, www.rrc.cz

SparkLan s integrovanou anténou

Adaptér pro propojení LAN a WLAN. Konfigurace pouze přes web, bez nutnosti příslušného počítače.

Cena: 6 090 Kč

Záruka: 1 rok

K testu poskytla firma: Ferimex Bohemia, www.ferimex.cz

SparkLan s N konektorem

Adaptér pro propojení LAN a WLAN pro outdoor použití s N konektorem. Konfigurace pouze přes web, bez nutnosti příslušného počítače.

Cena: 6 470 Kč

Záruka: 1 rok

Ferimex Bohemia, www.ferimex.cz

3Com 11Mbit W PC Card w. XJACK

PCMCIA karta s výsuvnou anténou typu X-JACK a zvýšenou bezpečností firemním protokolem Dynamic Security Link

Cena: 4 060 Kč

Záruka: doživotní

K testu poskytla firma: 3Com, www.3com.cz

Allied Telesyn AT-WR2411

PC karta s jednou signalizační LED (link) a vestavěnou anténou.

Cena: 4060 Kč

Záruka: doživotní

K testu poskytla firma: Highspeed Cabling CZ, www.highspeed.cz


Bezdrátové sítě WiFi – 3. Díl přehled komponent II.

Avaya World Card Gold

PC karta s dvěma LED, vestavěnou anténou a externím anténním konektorem.

Cena: 3 260 Kč

Záruka: 3 roky

K testu poskytla firma: Avaya CR, www.avaya.cz

Intel PRO/W 2011 LAN PC Card

PCMCIA karta s vestavěnou anténou a jednou signalizační LED.

Cena: 5 575 Kč

Záruka: doživotní

K testu poskytla firma: TECOM, www.tecom.cz

SVEC WL16P

PCMCIA karta s vestavěnou anténou a jednou signalizační LED.

Cena: 2 340 Kč

Záruka: 1 rok

K testu poskytla firma: ELAP, www.elap.cz

US Robotics 22Mbps WA PC Card

PCMCIA karta s vestavěnou anténou, dvěma LED a podporou firemní modulace pro rychlost 22 Mb/s.

Cena: 2 520 Kč

Záruka: 2 roky

K testu poskytla firma: RRC-CZ, www.rrc.cz

Allied Telesyn AT-WRPCI

Jednoduchý PCMCIA PCI konvertor.

Cena: 2 240 Kč

Záruka: doživotní

K testu poskytla firma: Highspeed Cabling CZ, www.highspeed.cz

Avaya PCIPC

Jednoduchý PCMCIA PCI konvertor.

Cena: 2 530 Kč

Záruka: 3 roky

K testu poskytla firma: Avaya CR, www.avaya.cz

Intel PRO/W 2011 LAN PCI Adapter

Vnitřně v podstatě MiniPCI PCI redukce s WLAN MiniPCI kartou a externí odnímatelnou anténou.

Cena: 4 760 Kč

Záruka: doživotní

K testu poskytla firma: TECOM, www.tecom.cz

LG Electronics LW1100P

PCI karta s externí odpojitelnou anténou 2 dBi na kabelu dlouhém 1,5 metru.

Cena: 3 050 Kč

Záruka: 1 rok

K testu poskytla firma: Ferimex Bohemia, www.ferimex.cz

Linksys WMP11

PCI karta s externí odnímatelnou konfigurací a podporou mnoha operačních systémů.

Cena: 4 390 Kč

Záruka: 2 roky

K testu poskytla firma: LEVI, www.levi.cz

SparkLan WL 360F

PCI karta s odnímatelnou vnější anténou a podporou mnoha operačních systémů.

Cena: 3 350 Kč

Záruka: 1 rok

K testu poskytla firma: Ferimex Bohemia, www.ferimex.cz

US Robotics 22Mbps W PCI Adapter

CardBus PC karta s dvěma LED a vestavěnou anténou, podpora firemního protokolu 22 Mb/s.

Cena: 3 140 Kč

Záruka: 2 roky

K testu poskytla firma: RRC-CZ, www.rrc.cz

Allied Telesyn AT-WRUSB-00

Pouze indoor klient, jednoducha instalace v XP i 2000, 1m USB kabel, vestavěná anténa.

Cena: 5 890 Kč

Záruka: 2 roky

K testu poskytla firma: Highspeed Cabling CZ, www.highspeed.cz

Avaya Wireless USB Client

USB klient větších rozměrů s vestavěnou anténou pouze pro indoor použití.

Cena: 5 450 Kč

Záruka: 3 roky

K testu poskytla firma: Avaya CR, www.avaya.cz

Intel PRO/W 2011B LAN USB Device

Rozměrové větší USB adaptér s vestavěnou anténu a pevně připojeným 1,8m USB kabelem.

Cena: 4 750 Kč

Záruka: doživotní

K testu poskytla firma: TECOM, www.tecom.cz

Linksys WUSB11

Jednoduchý a citlivý USB adaptér s výklopnou a neodnímatelnou anténkou.

Cena: 4 150 Kč

Záruka: 2 roky

K testu poskytla firma: LEVI, www.levi.cz

OvisLink WL-1120USB

Jednouchý indoor klient s výklopnou anténkou pro zlepšení příjmu.

Cena: 2 650 Kč

Záruka: 5 let

K testu poskytla firma: 100Mega Distribution, www.100megadistribution.cz

SparkLan WL 382F USB-N

USB klient pro použití ve veřejných prostorách a budování outdoor sítí. N konektor ulehčuje připojení antény.

Cena: 3 770 Kč

Záruka: 1 rok

K testu poskytla firma: Ferimex Bohemia, www.ferimex.cz

SVEC WLUSB

Jednoduchý indoor klient s vestavěnou anténou, je možné jej přilepit k podkladu.

Cena: 2 400 Kč

Záruka: 1 rok

K testu poskytla firma: ELAP, www.elap.cz

§§§§§


Domácí počítačová síť prakticky – utkejte si vlastní pavučinu I.

Michal Doleček

c03p0007

Asi nikdo z vás nebude protestovat proti teorii, že největší síla současné výpočetní techniky nespočívá v gigahertzových procesorech ani ve fotorealistických real-timeových výkonech našich našlapaných grafických karet (i když já jako nenapravitelný hráč si dovolím mírně nesouhlasit). Současná síla spočívá ve vzájemném sdílení dat, což znamená, odmyslíme-li si nezbytnou, pro laiky nesrozumitelnou omáčku síťových protokolů, routerů, switchů, serverů atd., ve spojení počítačů do sítě. A i vy byste mohli o tomto důležitém kroku začít uvažovat, hlavně pokud splňujete základní předpoklad pro vybudování vlastní domácí sítě. Tento předpoklad zní: Máte-li doma (v kanceláři/firmě) více než jeden počítač síťujte!

Rád bych věnoval tento seriál několika článků následujícím skupinám uživatelů. Hlavně ze začátku se budu zabývat stavbou a konfigurací domácí sítě pro začínající uživatele, kteří o této možnosti buďto již přemýšleli, ale k její realizaci se neodhodlali nebo se k tomu donutí až s přečtením článku. Ke konci tohoto seriálu se budu věnovat pokročilým aspektům počítačových sítí (ovšem nikoli pouze suchopárnou, i když nesmírně důležitou teorií, ale zejména praktickými ukázkami) a dále pak využitím různým prográmkům a utilitám, které přispívají k lepšímu využití potenciálu zesíťovaných PC, a to jak v rámci LAN, tak i WAN.

Proč vůbec síťovat?

Odpovědí na tuto otázku je nepřeberně mnoho. Počínaje sdílením adresářů či celých pevných disků mezi uživateli, můžeme pokračovat oblíbeným sdílením jednoho internetového připojení pro celou síť, tímto způsobem můžeme také zpřístupnit naši jedinou tiskárnu pro všechny počítače, které potřebují tisknout možností je vskutku mnoho. Podotýkám, že se budu zabývat pouze možnostmi prakticky využitelnými pro malé domácí sítě, tzn. vynechám bootování klientských stanic ze síťového serveru, sdílení výpočetního výkonu pro nejrůznější výpočtové či vizualizační aplikace a dalších několik stovek možných využití.

Co je zapotřebí k vybudování domácí sítě?

Pokud budeme uvažovat nejjednodušší variantu, kdy potřebujeme mezi sebou propojit pouze dva počítače, vystačíme si se dvěma síťovými kartami a s příslušně dlouhým síťovým kabelem (druh a typ kabelu v závislosti na plánované rychlosti sítě si rozebereme posléze). Vzhledem k situaci, kdy se síťová karta nachází standardně integrovaná na stále větším počtu základních desek, se rozhodně nejedná o extrémně drahou investici, vždyť i při nutnosti zakoupit dvě síťové karty pro sběrnici PCI samostatně se i s kabelem s přehledem vejdeme do cenové hranice 1 000 Kč. Poněkud odlišná situace nastává, pokud potřebujeme propojit více PC mezi sebou. Síťovou kartu do každého počítače budeme potřebovat v každém případě, navíc však budeme potřebovat tzv. hub nebo switch po česku rozbočovač či přepínač, který se bude starat o síťový provoz a o směrování dat (paketů) k jednotlivým příjemcům. Ani zde se naštěstí nemusíte příliš bát o stav vaší peněženky, pětiportový switch pořídíte za cenu okolo 1 500 Kč. Smíříte-li se s těmito náklady, nic už vám nestojí v cestě.

Jakou rychlost a typ sítě zvolit?

V podstatě máte tři možnosti, z čehož je pouze jedna použitelná pro 99 % procent všech uživatelů jak výkonem, tak cenou. Projděme si tedy jednu po druhé. První možnost je 10Mb/s síť přes koaxiální kabel, pro kterou potřebujete síťové karty s BNC konektorem na koaxiální kabel. Výše uvedená rychlost je nejvyšší, jakou z této sítě vymáčknete. Pro tuto síť také nemusíte disponovat žádným switchem, protože spojuje počítače v sérii, tzn. za sebou. Druhou výhodou je maximální délka kabelu, která může bez dodatečného zesilovače dosáhnout až 500 m. Určitou nevýhodou je fakt, že pokud se síť v nějakém místě přeruší, bude fungovat pouze mezi prvním zapojeným počítačem a místem přerušení. Další nevýhodou je také maximální rychlost, která dnes již nedostačuje.

Druhou možností je topologie sítě typu hvězda, kdy je krouceným kabelem typu UTP propojena vždy koncová stanice s hubem či switchem. Rychlost sítě v tomto případě je dána rychlostí komponent, tzn. jednotlivých síťových karet, přičemž nejvíce limitující je rychlost rozbočovače či přepínače. Rychlost těchto prvků totiž bude ovlivňovat rychlost celé sítě, protože jsou jejími centrálními body. Pro názornost uvedu příklad. Dejme tomu, že máte čtyři PC se síťovými kartami, přičemž tři z nich jsou kombinované (tj. rychlost 10/100 Mb/s). Čtvrtá karta je potom archaická ISA karta s rychlostí pouze 10 Mb/s. Pak následují tři možnosti (i když uznávám, že jedna z nich je nepříliš pravděpodobná). Pokud budete mít pouze 10Mb/s hub či switch, pak vám celá síť bude fungovat právě rychlostí 10 Mb/s. Bude-li hub nebo switch kombinovaný (tedy 10/100 Mb/s), pak vám uzly sítě se síťovými kartami 100 Mb/s budou fungovat právě na této rychlosti, a uzel se síťovou kartou 10 Mb/s zase touto nižší rychlostí. Následuje třetí, ona nejméně pravděpodobná možnost. Budete-li disponovat hubem nebo spíše switchem, který podporuje pouze rychlost 100 Mb/s, budou vám fungovat tři uzly sítě s 10/100Mb/s síťovými kartami, a to rychlostí 100 Mb/s. Čtvrtý uzel sítě se síťovou kartou 10 Mb/s vám nebude fungovat vůbec.

Samozřejmě předpokládám u všech mnou uvedených případů použití kabelu UTP-5. Ten je ovšem standardem, takže pokud si jej někde koupíte (i když si jej konektory můžete osadit sami), máte téměř 100% jistotu, že bude fungovat na obou rychlostech.

Výhody malého domácího serveru

Plánujete-li propojení více stanic, možná byste pro vaši síť měli uvažovat o serveru. Tím ovšem nemyslím drahé modely věhlasných značek jako jsou například IBM, HP a podobně, ale nějaký starší, nepříliš výkonný (pro nové hry třeba) počítač s rozumným operačním systémem (většinou Windows NT 4, Windows 2000 nebo nějaká distribuce Linuxu). Záleží na tom, k čemu bude zrovna ten váš server sloužit, zdali to bude například tiskový nebo souborový server, případně bude sloužit jako firewall pro připojení na internet atd. Opět uvedu pro větší přiblížení případ z praxe. Doma mám vybudovánu hodně malou síť se dvěma pracovními stanicemi a jedním notebookem. Nějaký čas fungoval jako prozatímní server můj počítač, který se staral o připojení celé sítě k internetu a navíc k němu byla připojena sdílená tiskárna. Hlavním problémem bylo, že jsem tento počítač prakticky nemohl vypnout, neboť všechny jím obsluhované služby musely být neustále k dispozici. To by tolik nevadilo, kdyby se v mém případě nejednalo o vyloženě herní sestavu, na které jsou přetaktovány snad i šroubky na skříni což znamená zvýšené zahřívání a s tím spojenou nutnost aspoň na pár hodin denně PC vypnout. Jelikož do stavby vodního (výkonného a přitom tichého) chlazení se mi z nedostatku času nechtělo, vyřešil jsem situaci starým počítačem s procesorem K6-400 MHz a 128 MB RAM, který nyní běží nepřetržitě jako server. Stará se o tisk a o sdílené připojení k internetu, kvůli čemuž slouží i jako DHCP server. V okamžiku, kdy se dočkám vysněného bezdrátového připojení, bude plnit i funkci firewallu, nyní je to zcela zbytečné. Celková investice na pořízení serveru (nepočítám-li další licenci na Windows) mě vyšla na necelé 2 000 Kč. Výhodou je nezávislost jednotlivých stanic, neboť jediné, co musí být splněno k bezproblémovému chodu sítě, je funkční server. Na druhé straně nevýhodou je nutnost investice ke stavbě potřebného PC, které bude sloužit jako server. Pokud máte tiskárnu připojenu přes paralelní port (LPT) a vlastníte externí modem (ať už klasický dial-up nebo ISDN) připojený přes sériový port (COM), pak se můžete pokusit o stavbu linuxového serveru, který si přes všechno ujišťování dodnes neumí se spoustou nových periferií uspokojivě poradit. Pro běh Linuxu v textovém režimu (bez grafického rozhraní) vám totiž stačí i počítač s procesorem 486 a 32 MB RAM, přičemž kapacita hard disku by měla být mezi 500 až 1 000 MB. Linux si s výše uvedenými úkoly dovede hravě poradit i na řádově slabším hardwaru, nežli dokáže operační systém Windows, nevýhodou je pro začátečníky složitá konfigurace, výhodou je pak cena. Pokud se pro stavbu linuxového serveru rozhodnete, pak doporučuji jít do toho po hlavě a rovnou zvolit pro server distribuci Debian, kterou si můžete volně stáhnout z internetu a která je zkušenými správci sítí považována pro tyto účely za nejlepší.

Jdeme stavět

Nyní se vrhneme společnými silami do stavby vlastní domácí sítě. Odměnou nám budiž fungující propojení mezi všemi počítači a zařízeními v celé domácnosti nebo malé kanceláři, sdílené připojení k internetu a tiskárnám a s tím spojený nárůst efektivity a výkonnosti. Chtěl bych jen upozornit, že tento článek si neklade za úkol být úplný, což není možné, vždyť informace o problematice sítí, protokolů a jejich spolupráce by zabraly několik knih. Bude se snažit být zaměřen prakticky, tzn. krok za krokem postupovat při stavbě sítě, řešit problémy a nastiňovat východiska a možnosti řešení.

Letmý úvod do situace

Představme si následující situaci. V domácnosti máme dva počítače, jeden notebook, jednu inkoustovou tiskárnu a přístup k internetu realizujeme přes vytáčené spojení (modem nebo ISDN). Aby to nebylo tak moc jednoduché, oba dva počítače jsou v jednom patře, ale v rozdílných místnostech, notebook je dokonce o patro níže. Co z toho vyplývá? Ano, správně. Nejhorší ze všeho bude tyto počítače fyzicky (rozuměj kabelem) propojit. Hurá na to!

Instalace síťové karty

Jestliže nejsou všechna vaše PC vybavena síťovou kartou, musíte to napravit. V dnešní době má většina nových základních desek síťovou kartu integrovanou, ovšem tam, kde chybí, je třeba nějakou zakoupit a nainstalovat. V úvahu přichází jakákoliv síťová karta 10/100 Mb/s pro sběrnici PCI, v případě notebooku (jestliže není síťovou kartou již vybaven) potom PC (PCMCIA) karta (kupříkladu Actiontec 10/100 FastNet Pro). Instalace není nijak složitá, při vypnutém počítači zasuňte PCI kartu do volného slotu a po nastartování operačního systému budete vyzváni k vložení instalační diskety/CD s ovladači. K úspěšné instalaci pouze dodám, že pod OS Windows 95/98 budete potřebovat i instalační média tohoto OS. A naposledy přidám malou poznámku, a to že pod operačními systémy Windows NT/2000/XP byste se měli pro instalaci přihlásit jako administrátor. Tento odstavec se týkal pouze instalace ovladačů pro vaši novou síťovou kartu, potřebné protokoly si probereme v jednom z dalších odstavců.

Pokládání kabeláže

Ještě nežli se pustíme do samotného pokládání kabelů, musíme si rozmyslet (popřípadě namalovat) jaká bude topologie naší plánované sítě. V našem případě je to jednoduché, topologie bude typu STAR, neboli hvězda. Zjednodušeně řečeno, z každého počítače povede jeden kabel typu UTP-5 do centrálního switche (viz nákres 1). Takže to máme při současné situaci tři kabely UTP-5 s koncovkami RJ-45. Následuje několik variant, jak se k těmto kabelům dopracovat. Můžete si je nechat zhotovit na míru, nebo si je můžete udělat sami. Zhotovení kabelů na míru je nejjednodušší, protože příslušný technik vám zhotovený kabel proměří, takže je 100% funkční. Navíc v tom má většinou praxi, takže je vyrobí rychleji a přesněji. Problém může nastat v případě, že musíte kabely protáhnout průrazy ve zdech či stropech. Standardizovaný konektor RJ-45 je rozhodně širší nežli použitý kabel, tudíž pokud kvůli jednomu kabelu nechcete dělat díry olbřímích rozměrů, budete si muset pozvat technika domů, nebo se naučíte konektorovat kabely sami.

V rychlosti bych si dovolil ještě jednu krátkou odbočku k teorii. Může se vám stát, že se vás technik zeptá, jaký kabel chcete obyčejný, nebo křížený? Silně zjednodušená odpověď zní: pokud chcete propojit počítač s počítačem, použijete křížený UTP kabel, pokud chcete propojit počítač se switchem nebo hubem, použijete obyčejný UTP kabel. Nejste-li příznivci zjednodušených odpovědí, tak vězte, že ethernetová zařízení se dělí na tzv. Data Terminal Equipment (DTE), což jsou zařízení, která slouží jako vysílač nebo přijímač datových rámců sem patří PC, servery atd. Druhou skupinou jsou zařízení typu Data Circuit Equipment (DCE), což jsou zase zařízení umístěná ve struktuře sítě, která přijímají a přeposílají datové rámce v síti sem patří například hub, switch, repeater, router nebo třeba modem. Křížený kabel potom slouží k propojení dvou DTE nebo dvou DCE zařízení (třeba právě výše zmiňovaný model PC PC). Normální kabel se použije při propojení DTE a DCE zařízení (kupříkladu PC switch).

K již zmíněnému konektorování potřebujete tzv. "krimpovací" kleště, které se dají pořídit v ceně cca 500 Kč, a pokud to se sítěmi myslíte vážně, koupit byste si je měli, protože málokdy narazíte na ochotného (a hodného) technika, který vám je půjčí. Dále potřebujete samozřejmě konektory RJ-45 (raději více) a samotný kabel kategorie UTP-5, který dovoluje rychlost 100 Mb/s. Tento kabel obsahuje 4 kroucené páry izolovaných vodičů, označené barvou. Samotné zapojení je standardizováno a existují dva základní typy zapojení T568A a T568B. Liší se tím, že mají navzájem prohozený zelený a oranžový pár (viz nákres výše). Prakticky se všude používá zapojení T568B. Při výrobě potřebných kabelů pak používáme pro normální (neboli přímý direct cable) kabel na obou stranách zapojení T568B, při výrobě kříženého (cross over cable) pak na jedné straně zapojení T568B, na druhé straně potom T568A.

Pokud máme nakonektorováno (a nejlépe přeměřenu funkčnost jednotlivých kabelů), můžeme začít zapojovat. Co se týče použitého switche, výborně se mi osvědčil levný 10/100 Mb/s switch s pěti porty od firmy Gembird v ceně okolo 1 500 Kč (dodává např. firma ED-systems CZ), u o něco málo větších sítí pak osmiportový od stejné firmy. Zapojme tedy jeden konec každého kabelu do switche a druhý konec do síťové karty příslušného PC a vrhněme se na další nastavování, tentokráte již softwarové.


Domácí počítačová síť prakticky – utkejte si vlastní pavučinu II.

Instalace síťových protokolů

Síťových protokolů existuje vícero, ale pro použití v jednoduché počítačové síti vám bohatě stačí jeden, maximálně dva. V první řadě je to TCP/IP, který použijete na sdílení dat, přístup na internet a hraní síťových her. V druhé řadě existuje alternativa pro sdílení dat na lokální síti protokol NetBEUI, který byl v minulosti doporučován kvůli větší bezpečnosti, ale od té doby se objevilo několik nepříjemných bezpečnostních děr a virů, jež tento jednoduchý protokol zcela zkompromitovaly, takže jej nedoporučuji. Další možnou alternativou (i když spíše doplněním TCP/IP je protokol IPX/SPX, který ovšem využijete pouze na hraní starších her po síti (např. Doom či Duke Nukem 3D), starší hry jej používaly místo dnes defaultního TCP/IP.

Instalace protokolů je jednoduchá. Po úspěšné instalaci síťové karty se vám na ploše objevila ikonka Okolní počítače ve Windows 95/98, nebo Místa v síti ve Windows ME/2000/XP. Pravým kliknutím na tuto ikonku a z kontextového menu zvolenou položkou Vlastnosti se dostanete do konfiguračního okna jednotlivých protokolů tedy alespoň ve Windows 98 (2000/XP rozebereme za chvíli). Měli byste nainstalovat tyto klienty a protokoly: "Klient sítě Microsoft", "Sdílení souborů a tiskáren v sítích Microsoft" a "Protokol TCP/IP". Ve Windows 2000/XP se objeví ještě okno Síťová připojení, kde najdete ikonku Připojení k místní síti, a tam se skrývají žádané volby.

Opět malá odbočka k teorii, tentokrát ohledně protokolu TCP/IP. Tento protokol používá tzv. IP adresu, což je číselná adresa v rozsahu 0.0.0.0 až 255.255.255.255, která identifikuje každý počítač v síti. Vzhledem k tomu, že se tento protokol používá hlavně v prostředí internetu, není možné svému počítači přiřadit jakoukoliv adresu, nastal by chaos. Proto jsou v tomto rozsahu vymezeny určité adresy pro použití v intranetu (pro příklad třeba nejpoužívanější rozsah 192.168.xxx.xxx). Osobně doporučuji mít nastavenu u serveru (nebo u počítače, ke kterému je připojen modem) adresu 192.168.0.1 (nastavuje se ve vlastnostech protokolu TCP/IP), a to z toho důvodu, abyste mohli využívat sdílení internetového připojení. Z tohoto samého důvodu doporučuji nastavit u ostatních počítačů dynamicky přidělovanou IP adresu (DHCP). V tomto případě přidělí všem počítačům, které se přihlásí do sítě, IP adresu server. Sám Microsoft toto nastavení doporučuje a musím uznat, že s napevno nastavenými IP adresami se mi tuto službu rozchodit opravdu nepodařilo.

Nastavení sdílení (server)

Nastavení sdílení souborů a tiskáren je skutečně jednoduché. Na adresář, který chcete sdílet, klikněte pravým tlačítkem myši a z kontextové nabídky dejte Sdílení. Objeví se dialogové okno, kde zadáte název, pod kterým se má sdílet, a u Windows 2000 můžete ještě upřesnit maximální počet připojených uživatelů a také přesně určit, kteří uživatelé mají k tomuto oprávnění. Ve Windows XP je situace opět trochu zjednodušena, stačí zvolit sdílení a zabezpečení, pokud chcete složku sdílet, zaškrtnete příslušné políčko a pokud chcete, aby ostatní uživatelé mohli soubory měnit, zaškrtnete druhé políčko. Jak prosté.

U tiskárny je postup analogický Ovládací panely Tiskárny pravé tlačítko myši Vlastnosti Sdílení Sdílet tuto tiskárnu.

Co se týče sdílení internetového připojení, je to trochu složitější, jak už jsem nastínil výše. Je třeba jít do Ovládacích panelů Síťová a telefonická připojení (Vaše připojení) pravé tlačítko myši Vlastnosti Sdílení povolit sdílení připojení k internetu pro toto připojení + povolit vyžádaná volání. Dále je nutné mít u serveru nebo u počítače, který obsluhuje modem, nastavenu IP adresu 192.168.0.1 a u všech ostatních počítačů, které mají sdílet toto připojení, musí být IP adresa přidělována dynamicky (DHCP).

Nastavení sdílení (klient)

U jednotlivých klientů je nutné nainstalovat novou tiskárnu (Ovládací panely Tiskárny Přidat novou tiskárnu Síťová tiskárna), kde je nutné tiskárnu vyhledat ve struktuře sítě, nebo cestu zapsat v tzv. UNC adrese ve formátu (\\server\tiskárna), což by bylo například \\server1\hpdeskjet.

Pro nastavení Internet Exploreru na klientské stanici je nutné v sekci Připojení (Nástroje Možnosti internetu Připojení Nastavení místní sítě) zvolit "automaticky zjišťovat nastavení".

Tak, to bychom měli. Síť je funkční a příště se budeme věnovat prográmkům a utilitám převážně freewarovým, pomocí kterých dosáhneme ještě lepších výsledků. Případné dotazy můžete zasílat e-mailem na adresu situjeme@seznam.cz, kde se vám pokusím odpovědět. S přáním mnoha úspěchů se s vámi prozatím loučím.

§§§§§


Informace na dosah – Smart4Web Groupware 2.0

Jaroslav Fikker

c03p0008

V únorovém čísle loňského ročníku PC WORLDu jste si mohli přečíst článek věnovaný první verzi produktu Smart4Web nymburské firmy M2000. Zatímco na Invexu 2001 jsem stánek M2000 objevil náhodou, vloni jsem ho vyhledal zcela záměrně, abych zjistil, jakým směrem se ubírá vývoj této zajímavé aplikace. Hned na začátek vám mohu prozradit, že vývojáři rozhodně nezaháleli a tak vás nyní mohu seznámit s novou verzí systému Smart4Web, který využívá standardních webových technologií k zajištění komunikace a týmové spolupráce.

Instalace

Aplikace byla v uplynulém roce kompletně přeprogramována v jazyce Java. Její serverovou část lze nyní provozovat jak na počítačích vybavených operačním systémem Windows NT/2000/XP (řada Windows 9x již není podporována), tak i na strojích s Linuxem (jádro 2.2.12 nebo novější). Jako klient může podle informací dodavatele sloužit libovolný počítač vybavený Internet Explorerem. S jistými omezeními lze využít i jiných prohlížečů (testoval jsem Mozillu a Operu), nicméně pro rutinní práci tuto variantu nemohu doporučit.

Pro svoji činnost vyžaduje Smart4Web, aby na serveru byla přítomna databáze mySQL, Java 2 SDK 1.3 a aplikační server Apache Tomcat 4. Pokud některý z uvedených produktů chybí, je nutné ho doinstalovat. Teprve pak je možné se pustit do vlastní instalace systému Smart4Web, což je záležitost několika kliknutí myší. Tím je vše připraveno k zahájení provozu a můžete do svého webového prohlížeče zadat adresu Smart4Web serveru, založit databázi, přihlásit se k systému jako administrátor a provést základní nastavení aplikace nahrát licenční soubor, založit uživatelské účty a skupiny, nastavit přístupová práva atd.

Uživatelské rozhraní

se i přes rozsáhlé změny programového kódu prakticky vůbec nezměnilo. I nadále tedy nabízí přehledné zobrazení se stránkami rozdělenými na tři části vlevo základní dvouúrovňové menu, uprostřed stromová nabídka závislá na konkrétním modulu a vpravo plocha pro vlastní práci. Zůstala zachována i stránka s přehledem akcí až na 7 dní dopředu a se seznamem nedokončených úkolů a nevyřízených událostí. Přímo na této stránce lze jednotlivé položky opravovat, mazat nebo zakládat nové. Bohužel se nic nezměnilo ani v případě nápovědy, která je nadále dostupná pouze z hlavního menu aplikace a nikoliv přímo ve formulářích, kde se pracuje s daty. Ovládání aplikace je ale natolik jednoduché, že se lze s tímto nedostatkem bez problémů smířit. Jiná situace je v případě administrace systému. Ta už tak triviální není, a proto by si určitě zasloužila detailnější nápovědu, než jaká je k dispozici.

Moduly

Minulá verze aplikace Smart4Web nabízela celkem 8 navzájem provázaných modulů. Připomeňme si ve stručnosti, které to byly: Kalendář s možností přehledně zobrazovat data po dnech, týdnech či měsících, Komunikace s nástroji pro práci s elektronickou poštou a zprávami SMS (Smart4Web i nadále využívá služeb externího poštovního serveru), databáze Kontaktů se sdílenými i osobními složkami, Datový prostor určený pro správu dokumentů z prostředí webového prohlížeče, Úkoly usnadňující nejen sledování vlastních povinností, ale také úkolování ostatních spolupracovníků, Události nabízející přehled o dění v organizaci, Firmy umožňující zobrazit všechny informace svázané s daným partnerem při vytváření jednotlivých položek v ostatních modulech, a konečně Administrace, kam má přístup pouze správce systému.

Všechny právě popsané moduly zůstaly zachovány a v nové verzi navíc přinášejí řadu rozšíření. Nemohu zde vyjmenovat všechna vylepšení, ale rád bych zmínil alespoň to nejužitečnější. Tím je podle mého názoru možnost přidělovat přístupová práva v modulu Datový prostor až na úroveň jednotlivých souborů, včetně využití dědičnosti přístupových oprávnění.

Nabídka funkcí byla v aktuální verzi rozšířena také o tři nové moduly. Prvním z nich jsou Nástěnky, určené jako další komunikační nástroj pro předávání informací mezi uživateli. K dispozici jsou mj. nástroje na vyhledávání a vytváření vlastních rubrik. Další modul (Relace) umožňuje definovat relační propojení mezi daty ze všech modulů aplikace. Všechny takto provázané informace si pak můžete snadno zobrazit na stránce s přehledem dané relace. Celé to má ale drobný háček nepřišel jsem na způsob, jak určitou položku provázat s více než jednou relací, což je nemilé zejména u kontaktů a firem. Poslední novinkou jsou Katalogy, které správci systému poskytují nástroj pro vytváření vlastních evidenčních tabulek. Každá z nich může mít až 20 položek a lze ji jednoduše provázat s moduly Firmy a Relace. Díky katalogům tak lze snadno vytvářet datové struktury ušité na míru potřebám uživatelů.

Závěrem

Nová verze produktu Smart4Web přináší řadu drobných vylepšení a tři zbrusu nové moduly, z nichž za nejpřínosnější považuji Katalogy. Sice je i do budoucna co zlepšovat, nicméně již nyní Smart4Web představuje ucelené profesionální řešení pro týmovou spolupráci, které může být zejména pro menší firmy díky své příznivé ceně a rozsáhlé nabídce funkcí vhodnou alternativou k produktům typu Novell GroupWise, Microsoft Exchange či Lotus Notes. Bližší informace najdete na www.smart4web.cz.

Smart4Web Groupware 2.0

přehledné uživatelské rozhraní

nabídka funkcí

modul Katalogy

podpora Linuxu

nápověda

modul Relace

Doporučená cena: Smart4Web, Server pro 5 uživatelů 9 600 Kč

K recenzi poskytla firma: M2000, s. r. o., Nymburk, www.m2000.cz

§§§§§


Jak začít vývoj dynamických webů? - Zkuste to v PHP

Pavel Hrbáček

c03p0009

Důvody, proč vytvářet dynamické webové aplikace, mohou být různé. Někdo si chce jen udělat vlastní adresář kontaktů, jiný se chystá na profesionální aplikaci typu elektronický obchod. V každém případě budete využívat dynamicky generované stránky pro práci s databází, přihlašování uživatelů, atd. Možná si také myslíte, že se jedná o věci složité a drahé, které jsou mimo vaše možnosti. Tak to určitě není. Přesvědčte se sami.

Technologií pro vytváření dynamických webových stránek existuje několik. Jsou to například tyto: JSP, CouldFusion, ASP a také PHP. Z obecného porovnání jednotlivých technologií by zřejmě nevyšel jediný univerzální vítěz, protože vhodnost jednotlivých nástrojů velmi záleží na typu zadané úlohy, kterou chceme řešit, na finančních možnostech, existující infrastruktuře a dalších faktorech. Právě PHP má však řadu zajímavých vlastností, díky nimž je tento skriptovací jazyk výbornou volbou pro začínající programátory dynamických stránek. Je přehledný, lehký k naučení a jednoduše se integruje do existujících HTML stránek. Zároveň je však dostatečně výkonný. Další nepopiratelnou výhodnou je, že je zdarma a k tomu multiplatformní, a tak se každý můžete sám rozhodnout, jak chcete pracovat, např. vyvíjet pod MS Windows, ale výslednou aplikaci provozovat na serveru běžícím na systému Linux. Ti, co dostatečně nevládnou anglickým jazykem, se však nemusí bát nedostatku literatury. Na trhu je k dostání již řada knih v češtině, které se zabývají tímto tématem, a to včetně příruček pro začátečníky. A to jsem se ještě nezmínil o českých stránkách věnovaných právě vývoji v PHP. Dalším důležitým faktem, který je třeba vzít v úvahu při výběru technologie, je dostupnost webhostingu s danou platformou. A zde platí, že PHP spolu s ASP patří mezi nejčastěji nabízené technologie na českých serverech.

Co PHP umí?

A co vlastně PHP umí? Nejdříve připomenu, že cílem tohoto článku není popis jazyka, a tak teď pro váženého čtenáře jen výčtem uvedu seznam některých jeho vlastností. Mimo jiné se zaměřím na ty vlastnosti, které většině tvůrců webu jistě dokáží ušetřit hodně práce.

Vlastní jazyk se podobá ostatním skriptovacím jazykům, takže k dispozici jsou podmínky, cykly, funkce, různé typy proměnných, atd. Vedle základních konstrukcí jazyka PHP obsahuje funkce pro práci s e-mailem, podporu formulářů, funkce pro práci s textovými soubory, nahrávání souborů na server. Ve výčtu také nesmí chybět práce s cookies, podpora adresářových služeb, XML, vytváření dynamických obrázků a především podpora pro databáze. To je velmi potřebná vlastnost, protože základem téměř každé složitější aplikace je nějaká databáze. V PHP najdete nativní podporu pro MySQL, Postgres a ODBC databáze. Aplikace napsané s využitím PHP lze většinou poznat podle koncovky dokumentu, která má tvar .php (také .php3, .php4) nebo .phtml. Neplatí to však stoprocentně, protože její tvar závisí na konkrétní konfiguraci serveru, a tak může být i zcela jiná. To je však spíše výjimečné. Vedle základní instalace PHP existuje i řada doplňků. Příkladem povedené a populární knihovny je JPGraph (www.aditus.nu/jpgraph), což je grafická, objektově orientovaná knihovna.

Co pro vývoj potřebujeme?

Co všechno je vlastně třeba pro vývoj aplikací? Nejdříve je třeba rozhodnout, pod jakým operačním systémem bude vývoj probíhat. Většina uživatelů se bude zřejmě rozhodovat mezi MS Windows a Linuxem. K dispozici je instalace pro obě verze. V současné době je poslední odzkoušenou verzí PHP 4.XX a stáhnout si ji můžete např. z adresy www.php.net. Pro řádný vývoj s PHP potřebujete mít nainstalován WWW server. V případě Linuxu je standardem server Apache. Ten je součástí většiny distribucí Linuxu, a tak jeho získání nepředstavuje žádný problém. Apache lze však provozovat i pod MS Windows potřebné instalační soubory najdete na adrese www.apache.org. Pro ty, co dávají přednost výrobkům z Redmondu, je k dispozici Internet Information Server (IIS) nebo Personal Web Server, který je součástí standardní instalace MS Windows. Dalším důležitým krokem je určení databáze, jejíž služby bude aplikace využívat. Pokud rozhodování probíhá jen mezi těmi produkty, které jsou pro účely webhostingu zdarma, jsou k dispozici databáze MySQL a PostgreSQL. Obě jsou velmi výkonné a jsou k dispozici jak pro Linux, tak i pro MS Windows. Potřebné instalační soubory jsou k nalezení na adrese www.mysql.com, případně www.postgresql.com. Jejich databázové ovladače však není třeba instalovat, protože jsou součástí PHP. Tématu, jak správně vybrat databázi, je věnován samostatný rámeček. Pokud jste tedy nainstalovali WWW server, PHP a databázi, zbývá již jen vybrat vhodný nástroj pro zápis vlastního kódu. Pokud se rozhodnete zkusit práci s PHP pod MS Windows a nemáte příliš velkou chuť do instalování jednotlivých balíků a jejich správné konfigurace, hodně práce vám ušetří balík PHP Triad, který zdarma získáte z adresy sourceforge.net/projects/phptriad. Ten v sobě obsahuje PHP, Apache a MySQL předkonfigurované tak, že po jednoduché instalaci se již nemusí nic dále nastavovat a lze zahájit vlastní práci. Součástí instalace je i příjemná aplikace PHPMyAdmin, která využívá PHP, a tak běží v internetovém prohlížeči. S její pomocí můžete vytvořit novou databázi MySQL, přidávat, měnit a mazat data. Samozřejmě se dá využít pro provedení libovolných SQL příkazů. Češtinu do programu si můžete stáhnout z adresy www.cestiny.cz/pp/phpmyadmincz 010213.html. Vlastní PHPTriad je, bohužel, již nepodporovaný projekt, takže obsažené verze nejsou úplně nejnovější, ale žádné vyloženě zastaralé verze zde také nenajdete. Na zmiňované stránce však nestahujte poslední verzi 2.2, která není plně odzkoušená, a raději se podívejte po starší verzi 2.11. Tu najdete tak, že si necháte zobrazit všechny soubory projektu.

Pokud máte zájme o podobný balík, který v sobě obsahuje nejnovější verze všech programů, podívejte se na webovou adresu www.sokkit.net, kde jeden z tvůrců PHPTriad nabízí jeho komerční pokračování pod názvem Sokkit, a to za celých 19 USD.

A teď již naposled na téma instalace. Pokud se rozhodnete ve vaší aplikaci využívat adresářových služeb pracujících s protokolem LDAP, např. pro vytvoření databáze oprávněných uživatelů, budete potřebovat server, který tuto službu poskytuje. Naštěstí existuje volný program OpenLDAP. Naleznete jej na adrese www.openldap.org. Pro udržení pořádku mezi různými verzemi zdrojových souborů je vhodné využít některý ze systémů pro správu verzí souborů. Vedle komerčních, např. od Microsoftu, existuje velmi populární a spolehlivý Concurent Versions System (CVS), jejž lze zdarma získat na adrese www.cvshome.org.

V čem vyvíjet?

Na otázku, v čem vyvíjet, neexistuje jednoznačná odpověď. Protože soubor PHP je stejně jako soubor s HTML normálním textovým souborem, postačí pro jeho zápis jakýkoli textový editor, například Write z MS Windows. Toto řešení však zdaleka není optimální. Opačným pólem je využití programu Macromedia Dreamweaver MX, který má již zabudovanou podporu PHP. Tento zcela profesionální program je určen pro komplexní vývoj WWW stránek a snaží se maximálně šetřit programátorskou práci. Začátečníkovi, který se chce co nejvíce sžít s vlastním jazykem, však budou spíše vyhovovat editory, které se nacházejí mezi oběma jmenovanými programy. Příkladem skvělého nástroje je editor HomeSite, taktéž od firmy Macromedia. Je to samozřejmě program komerční, takže za něj zaplatíte a to 4 000 Kč. Získáte v něm ovšem editor, ve kterém lze pohodlně a hlavně efektivně psát programy hned v několika internetových jazycích. Práci vám především zpříjemní takové vlastnosti jako je automatické doplňování párových značek, náhled parametrů zadávané funkce a další. Navíc můžete zdarma získat další doplňky, které právě práci s PHP učiní příjemnější. Řadu PHP doplňků do HomeSite najdete na www.wilk4. com/asp4hs/php4hs.htm. Je zde kontextová nápověda, manuál pro PHP i MySQL, atd.

Pokud chcete vyvíjet především v PHP a nepotřebujete zefektivnit práci např. s JavaScriptem, podívejte se na www.maguma.com. Co vás bude především zajímat, je editor Maguma Studio Lite. Jak již název napovídá, jedná se o odlehčenou verzi programu Maguma Studio Desktop, která je k dispozici zdarma a to bez registrování. Program je výborný a má, mimo jiné, jednu zajímavou vlastnost pro testování kódu není třeba, aby běžel WWW server, protože editor si umí sám zajistit vyvolání interpretu PHP. Jinak jsou také k dispozici funkce pro automatické doplňování a náhled funkcí, tentokrát však jen pro PHP. Programátorských editorů, ve kterých lze psát programy v PHP, je však mnohem více. Patří mezi ně známý Crimson Editor (www.crimsoneditor.com), který je zdarma a vedle PHP umí i řadu dalších jazyků, či také velmi populární CoffeeCup HTML Editor. Ten navíc existuje i ve verzi pro Linux, kde je k dispozici zdarma. Více informací včetně souborů ke stažení najdete na stránce www.coffeecup.com. Pro uživatele Linuxu je také určen skvělý programátorský editor bluefish, který lze získat na adrese bluefish.openoffice.nl. Mimo jiné obsahuje referenční příručku PHP, funkci preview a správu projektu a odkazů.

A jak je to vlastně s tím "zdarma" u MySQL? V licenčních podmínkách jsou vyjmenovány případy, kdy není za použití programu třeba platit. Je v nich zahrnuto např. využívání služeb webhostingu, využívání databáze pro vlastní účely či ve vlastní firmě, tj. ne jako součást aplikace prodávané jiné firmě. V ostatních případech je třeba zakoupit licenci. Její cena se však nepohybuje ve statisících, ale za verzi bez transakcí je 200 USD, s transakcemi 395 USD. Také je možné zakoupit podporu od mateřské firmy. Její cena začíná na 1 500 USD za rok.

Můžeme začít

Takže prostředí je nainstalováno, jen začít. Úvodní kurs PHP v češtině lze najít např. na adrese www.interval.cz v sekci Vývoj aplikací/PHP. Tento server je vůbec skvělým zdrojem informací, rad a tipů pro všechny vývojáře internetových aplikací. Najdete zde celé miniseriály, které ukazují možnosti řešení praktických problémů jako je tvorba adresáře kontaktů či elektronický obchod. Výhodou je, že na stejném místě naleznete obdobné sekce věnované dalším internetovým technologiím. Výsledkem je server, který poskytuje velmi komplexní informace v oblasti tvorby webu.

Dalším, velice podobným českým serverem, jenž se věnuje programování v PHP, je PC Svět (www.pcsvet.cz/php). I zde najdete řadu praktických tipů a triků. Pro začátečníky je důležitý velmi dobře zpracovaný kurz PHP, který v okamžiku psaní tohoto článku obsahoval již 11 dílů. Jako uživatelé MySQL uvítáte i články věnované této databázi.

Mezi známé servery na českém internetu patří i www.zive.cz. V části Programování najdete sekce věnované PHP i MySQL.

Dalším zajímavým serverem pro tvůrce webu je www.webtip.cz. Zde také najdete část věnovanou PHP a v ní zajímavý seriál PHP v praxi (zatím 26 dílů), který ukazuje všestranné využití možností PHP. Uživatelé produktů od firmy Macromedia zde najdou řadu zajímavých informací a návodů věnovaných internetovým nástrojům zmiňované firmy.

Řada užitečných informací se nachází na serveru www.reboot.cz. Začátečníci zde najdou návody jak správně nainstalovat Apache či PHP, pro ostatní je určeno velké množství návodů jak využívat PHP při řešení konkrétních úloh, např. ve spojení s MySQL.

Jak je vidět, stránek věnovaných PHP je celá řada a není možné je na tomto místě vyjmenovat všechny. Jako poslední z českých serverů ještě zmíním www.webguru.cz a ze zahraničních uvedu jen tři. Jsou to však skvělé zdroje návodů, rad a různých manuálů. Prvním z nich je PHPBuilder na adrese www.phpbuilder.com. Což je server, kde vedle PHP najdete i řadu informací o dalších, doplňujících technologiích. Druhým je server ONLamp, jenž patří pod křídla i u nás dobře zavedeného vydavatelství O\REILLY. Články, které jsou zde umístěné, pokrývají snad všechny možné aspekty práce s PHP. Na své si přijdou i začátečníci pokud však nepřestavuje angličtina nepřekonatelnou překážku. Poslední zajímavou adresou je px.sklad.com. Server PX se dá jednoduše a také nejlépe popsat jako místo pro výměnu kódu mezi programátory.

Webhosting

Když je aplikace vytvořena, je ten správný čas na její testování. Nejlepší je využít některou z firem nabízejících webhosting. Jak jsem se již zmínil, je PHP nabízeno většinou českých firem v oboru, a tak není třeba je zde vyjmenovávat. Zajímavější, především za účelem testování, je spíše možnost zdarma získat prostor pro vlastní stránky včetně podpory PHP a MySQL. Takovýchto serverů je ovšem znatelně méně. Patří mezi ně www.kbx.cz, který je pro studenty a neziskové organizace zdarma, jeho komerční provoz je však nabízen za velmi atraktivní ceny. Další server, který je již zdarma pro všechny, je na adrese www.pes.cz/h_free.asp. Při registraci vlastní poddomény si můžete vybrat z opravdu dlouhého seznamu domén 2. řádu. Tento server však podporu MySQL teprve připravuje, dle oznámení na své stránce by však měla být k dispozici velmi brzy. Pokud vám nevadí omezení velikosti databáze na 2 MB, tak se podívejte na server www.webzdarma.cz, který jinak nabízí PHP a 50 MB prostoru. Větší velikost databáze však nabízí např. www.iglu.cz, jenž je pro prezentace nekomerčního charakteru zdarma. Dalším serverem, kde lze získat volný prostor je www.kgb.cz, resp. www.fbi.cz. Pokud máte zajímavý projekt, zkuste využít nabídky serveru www.sinister.cz, který váš nápad posoudí, a pokud uspějete, získáte zdarma prostor na zajímavém severu.

Jak vidíte, můžete vlastně získat všechno zdarma: operační systém, jazyk, databázi, vývojové prostředí, prostor pro testování či ostrý provoz. Pokud tedy máte nápad a chuť něco vytvořit, nic vám nebrání začít a projekt dotáhnout až do úspěšného konce. Vše je k dispozici.

Kterou databázi?

Databáze MySQL má za sebou už řadu let vývoje. Je to velmi výkonný nástroj, který však postrádá některé vlastnosti, jež jsou občas databázovými programátory vyžadovány. Naštěstí u většiny řešení platí, že nejsou zcela nezbytná a dají se obejít jiným způsobem nebo prostě vynechat. Navíc se na rozšíření MySQL usilovně pracuje a aktuální verze již obsahuje některé vlastnosti, které byly dříve požadovány. Pro českého uživatele je významným důvodem proč používat tuto databázi skutečnost, že ji nabízí většina českých webhostingů. Možnou alternativou MySQL je PostgreSQL. Jedná se také o výkonnou databázi, která však má, na rozdíl od MySQL, implementováno více SQL příkazů. Mimo jiné nabízí plnou podporu transakcí, tj. seskupování SQL příkazů, jejich společné provedení a případně návrat dat do původního stavu. Tato podpora obsahuje i zamykání jen těch dat, která budou změněna. PostgreSQL tedy využijete především tam, kde je využití pokročilých funkcí nutností, např. při vývoji intranetového finančního produktu, a MySQL zcela postačí pro většinu potřeb internetových aplikací.

§§§§§


Operátoři a jejich tarify – přehled tarifů a cen českých operátorů

Josef Kulhavý

c03p0011

Tento článek měl být původně rekapitulací cen za služby operátorů, které se již po několik měsíců nemění. Ovšem pouhé dva dny před jeho odevzdáním do redakce došlo k ohlášení výrazných změn cen za volání a posílání SMS u operátora T-Mobilu. Tyto změny jsme do článku začlenili, a vy tak můžete být informováni o aktuální cenové situaci.

Všechny ceny v tabulkách jsou uvedeny s DPH (5 %). Ceny pro Eurotel a Oskar jsou platné k 1. lednu 2003, ceny pro T-Mobile platí od 1. února 2003.

1. PAUŠÁLNÍ PROGRAMY

Eurotel:

- Eurotel Optimum, Eurotel Optimum Plus, Eurotel Business 200, Eurotel Business 300, Eurotel Business 600: Při platbě inkasem o deset volných minut a deset volných SMS více.

- Eurotel Relax, Eurotel Relax Plus: Špička trvá ve všedních dnech od 8 do 16 hod., u ostatních tarifů ve všedních dnech od 8 do 20 hod.

- Všechny tarify: Po třetí provolané minutě se sazba snižuje o 25 % ceny.

Oskar

- Odepiš, Mezi námi: Volné minuty lze využít pouze v síti Oskar.

- Odepiš: Cena SMS do vlastní sítě: 0,37 Kč.

- Mezi námi: Cena SMS do vlastní sítě: 0,53 Kč.

- Řekni mi, Povídej, Nezavěšuj: K tarifům lze aktivovat za 84 Kč program Moje SMS, který nabízí 100 volných SMS.

- Řekni mi, Povídej, Nezavěšuj: K tarifům lze aktivovat za 21 Kč program Moji Nej., který nabízí volání na 5 vybraných čísel do vlastní sítě za 1,05 Kč.

T-Mobile

- Tarif 20 Start HIT, Tarif 80 HIT, Tarif 200 HIT, Tarif 400 HIT: Tyto tarify lze aktivovat pouze při podpisu smlouvy na 2 roky.

- Všechny tarify: Cena za datové volání je shodná s cenou do vlastní sítě, mimo špičku je tedy nižší, než uvedená.

První minuta je u všech uvedených tarifů účtována celá, další po sekundách.

V tabulce jsou uvedeny pouze ty tarifní programy, které lze v současné době aktivovat. Starší tarify používá jen omezené množství klientů a rozšíření tabulky o tyto tarify by zbytečné zabíralo prostor v časopisu.

2. DOPLŇKOVÉ PAUŠÁLNÍ PROGRAMY

Pod název "doplňkové paušální programy" jsme umístili ty tarify, které lze aktivovat pouze spolu s mateřským paušálem. K uvedeným tarifům nepřísluší žádné volné minuty, ani SMS.

Eurotel:

- Eurotel Tandem I: Cena za volání na mateřskou SIM kartu a další SIM karty Tandem k ní aktivované je 5,44 Kč ve špičce a mimo špičku 3,08 Kč.

- Eurotel Tandem II: Cena za volání na mateřskou SIM kartu a další SIM karty Tandem k ní aktivované je 4,25 Kč ve špičce a mimo špičku 2,36 Kč.

- Eurotel Tandem III: Cena za volání na mateřskou SIM kartu a další SIM karty Tandem k ní aktivované je 3,78 Kč ve špičce a mimo špičku 2,13 Kč.

- Eurotel Tandem I: Špička trvá ve všedních dnech od 8 do 16 hodin, u ostatních tarifů ve všedních dnech od 8 do 20 hodin.

- Všechny tarify: Po třetí provolané minutě se sazba snižuje o 25 % ceny.

Oskar

- Všechny tarify: Tarify může objednat pouze podnikatel se živnostenským listem.

- Na jistotu: Cena volání do vlastní sítě je odstupňována podle provolaných minut: 36. 75. minuta: 3,15 Kč, 76. minuta a další: 2,10 Kč.

- Na zisk: Cena volání do vlastní sítě je odstupňována podle počtu provolaných minut: 126. 250. minuta: 2,10 Kč, 251. minuta a další: 1,05 Kč.

T-Mobile

- Partner II: Cena za volání do pevné sítě v nočních hodinách (denně od 22 do 8 hodin) je 2,63 Kč.

- Všechny tarify: Cena za datové volání je shodná s cenou do vlastní sítě, mimo špičku je tedy nižší, než uvedená.

Všechny tarify: Špička trvá ve všedních dnech od 8 do 19 hodin. První minuta je u všech uvedených tarifů účtována celá, další po sekundách.

3. PŘEDPLACENÉ KARTY

Eurotel:

- Original Go: Druhá a další minuta volání stojí 4,40 Kč.

- Quatro Go: Špička trvá ve všedních dnech od 7. do 16. hodiny.

- Všechny tarify: Kromě ceny za přenesená data přes GPRS účtuje operátor částku 0,60 Kč za každou započatou hodinu spojení.

Oskar

- V případě, že během 30 dní vyčerpáte více než 600 Kč kreditu, jsou vám dalších 30 účtovány tyto ceny: Volání do vlastní sítě: 2,10 Kč, SMS do vlastní sítě: 1,05 Kč.

- Oskar nabízí edici SIM karet "Oskarta bez limitu", kde je při volání do vlastní sítě účtováno pouze prvních 5 minut, ostatní (až do 60. minuty) jsou zdarma.

T-Mobile

- Všechny tarify: V síti T-Mobile je možné zvolit jediné číslo, na které je cena za volání 3 Kč, v nočních hodinách u Twist Extra 2,50 Kč.

- Všechny tarify: Špička trvá každý den od 8 do 19 hodin.

- Všechny tarify: Přes GPRS lze stahovat data pouze ze stránek www.t-mobile.cz a www.t-zones.cz.

- Twist Extra: Kazdy měsíc operátor strhne z kreditu paušální poplatek 59 Kč.

Způsob účtování:

l60 + 30 První minuta je účtována celá, další po 30 sekundách.

l30 + 30: Doba hovoru je účtována po 30sekundových úsecích.

l60 + 1: První minuta je účtována celá, další po sekundách.

§§§§§


Data místo hlasu – datové přenosy pomocí mobilních telefonů

Milan Pinte

c03p0013

V dnešní dynamicky se měnící době se stává požadavek na možnost kvalitní komunikace, například mezi zaměstnanci a celopodnikovým informačním systémem, prakticky již nutnou podmínkou pro úspěšné fungování celé firmy. Jednoduše se pohybujeme v prostředí, ve kterém mnohé závisí právě na dostupnosti (možnost a rychlost) relevantních informací v prostředí globalizujícího se světa. Nemluvíme tu ale pouze o interní komunikaci v podniku, typicky reprezentovanou výměnou dat pomocí počítačové sítě, která umožňuje komunikaci mezi osobními počítači a servery, ale i o možnosti komunikace využívající k přenosům dat mobilních sítí a zařízení toto umožňujících mobilních telefonů. A právě na tuto oblast je zaměřen i tento článek. Kdo mobilní data potřebuje?

Jednoduše lze konstatovat, že stále více osob. A to nejen již zmínění zaměstnanci firem, ale i například samotní podnikatelé a také všichni ostatní soukromí uživatelé internetu. Tyto osoby totiž stále častěji požadují vlastnit mobilní přístup především k internetu, podnikovému intranetu a e-mailu. A to kdykoliv během pracovního týdne, o víkendu a někteří, ač je to téměř k nevíře, i o dovolené.

A nověji toto vše navíc požadují i kdekoliv. Například, pokud potřebují získat podrobnější informace z podnikové databáze o nabízeném produktu, který zrovna prezentují přímo u zákazníka; či na tuzemské nebo zahraniční služební cestě, v hotelu, na školení, ve vlaku atd. Jak sami vidíte, míst, kde lze požadovat přístup k již zmíněnému internetu, je celá řada a pravděpodobně i vy víte o nějakém dalším důležitém místě v seznamu neuvedeném.

Co je třeba vlastnit?

Tyto všechny požadavky již dnešní informační a komunikační technologie svým uživatelům naštěstí umožňují. Stačí k tomu poměrně málo vlastnit několik zařízení:

- Mobilní telefon (nebo například rozšiřující GSM kartu pro notebooky) a notebook. Tato kombinace umožňuje svým uživatelům nejsnažší integraci do podnikové infrastruktury a pohodlnou práci na přenosném počítači, která je bohužel vykoupena poněkud menší přenositelností notebooků.

- Mobilní telefon a kapesní počítač vysoce přenosná kombinace zařízení, umožňující většinu běžné kancelářské práce surfování na internetu, prohlížení elektronické pošty a práci s kancelářskými aplikacemi (Word, Excel).

- Vše v jednom stále častěji se můžeme setkávat nejen s integrací mobilních telefonů s osobními organizéry do tzv. komunikátorů. Ale nově i s integrací telefonů s kapesními počítači, při níž již není nutné s sebou nosit dvě navzájem oddělená zařízení a starat se o jejich správnou komunikaci v tomto případě se totiž využívá pouze jednoho integrovaného přístroje.

Jak vám patrně neuniklo, v předchozím bodě byl zmíněn i požadavek na zajištění komunikace mezi těmito komunikujícími zařízeními. Tu lze realizovat (samozřejmě pokud se nejedná o integrovaný přístroj) propojením kabelem (sériovým či USB), infračerveným portem IrDA (při tomto přenosu je ovšem nutné dbát na vzájemně správnou polohu komunikujících zařízení), a konečně pomocí prosazující se technologie Bluetooth, díky níž je možné pohodlně komunikovat na krátké vzdálenosti přibližně do 10 metrů (její nevýhodou je zatím větší pořizovací cena a možná nekompatibilita jednotlivých verzí Bluetooth).

Historie technologie

Když v roce 1982 byla na konferenci Conference of European Posts and Telegraphs založena pracovní skupina Groupe Spécial Mobile, což ostatně byl původní význam zkratky GSM, málokdo předpokládal, jak skutečně mohutný vývoj v oblasti mobilní komunikace nás všechny čeká. V roce 1989 byla zodpovědnost za vývoj GSM (primárním úkolem byla tvorba komunikačního systému na celulární bázi) převedena na European Telecommunication Standards Institute. A hned rok poté se objevil první úspěch jeho snažení, byla zveřejněna tzv. fáze 1 GSM specifikace (GSM Phase 1) a o necelé dva roky později přišla i specifikace GSM Phase2. Ale vývoj technologií se samozřejmě nezastavil.

A tak můžeme používat (nebo na některé se zatím pouze těšit) následujících technologií:

GSM (Global System for Mobile) je také známá jako 2G (druhá generace). GSM má maximální datovou rychlost 9,6 Kb/s (nekomprimovaně) až 14,4 Kb/s a je založena na technologii přepínání okruhů. Někdy se tato služba označuje také jako CSD (Circuit Switched Data).

HSCSD (High Speed Circuit Switched Data) je prvním (specifikace schválena v roce 1997) zdokonalením datového přenosu GSM. Zachovává vlastnosti původního způsobu přenosu dat (princip přepojování okruhů pouze se sdruží a použije více slotů současně), a umožňuje v její 6 třídě využít až 4 GSM timeslotů a docílit tak teoretickou přenosovou rychlost 64 Kb/s. Nabízí jak symetrický přenos (2+2 kanály), tak i asymetrický přenos, ve kterém je většinou využívána tzv. definice 1+3 tj. čtveřice timeslotů, z nichž jeden je rezervován jako odchozí o rychlosti 14,4 Kb/s a tři jako příchozí o celkové rychlosti 43,2 Kb/s. Pozn. Tříd HSCSD je celkem 11, u 18 třídy je maximální teoretická rychlost 115 Kb/s v každém z obou směrů.

GPRS (General Packet Radio Service) znamená radikální změnu v mobilní datové komunikaci, a to především díky využití technologie přepínání paketů, což ji mimo jiné umožňuje snazší integraci s ostatními protokoly jako například s IP a X.25. GPRS je také prvním vážnějším krokem k třetí generaci, a proto bývá často označována jako 2,5G. Přenosová rychlost se u GPRS pohybuje od 14,4 Kb/s až po teoretické maximum, kterým je hodnota 171,2 Kb/s (v závislosti na počtu využívaných slotů; maximální rychlost je získána využitím 8 slotů po 21,4 Kb/s třída CS-4).

EDGE (Enhanced Data rates for GSM Evolution) je druhým krokem ke třetí generaci 3G pro GSM/GPRS sítě. EDGE používá zcela nové modulační schéma (původní dvoustupňovou modulaci nahrazuje efektivnější modulací osmistupňovou) a může zvýšit přenosovou rychlost až na 384 Kb/s (8 kanálů každý 48 Kb/s).

3G (Third Generation Mobile) třetí generace, u níž se můžeme těšit na IMT-2000, WCDMA a UMTS.

Technologie versus naši operátoři

Situace v tomto segmentu (mobilních datových přenosů) je u nás na velmi dobré úrovni. Tři tuzemští operátoři nabízejí možnost přenášet data pomocí našich mobilních přístrojů (jak u tarifních zákazníků, tak i u zákazníků využívajících předplacených služeb Go, Twist, Oskarta) díky standardní GSM (u Eurotelu je navíc nabízena o 50 % vyšší rychlost 14,4 Kb/s) a pomocí GPRS. U Eurotelu se setkáme ještě s možností využívání i HSCSD technologie (datové přenosy rychlostí až 43,2 Kb/s služba Eurotel HSCSD Fast ).

To je jistě uspokojující konstatování. Jakou konkrétní technologii si má však uživatel vybrat? Na tuto otázku lze podat pouze doporučení:

- potřebuje-li být k internetu připojen neustále, tj. bez nutnosti čekat na vytáčení a navázání spojení a platit pouze za přenesená data v tomto případě se jako nejvýhodnější jeví využití technologie GPRS.

- chce-li mít rychlé připojení k internetu/intranetu v tomto případě použije HSCSD.

- a konečně chce-li se občas připojit k internetu a prohlížet WAP v tomto případě je možnou volbou pro přenos standardní GSM datový přenos.

Doufám, že vám tento spíše popularizační článek přinesl zajímavé informace a umožnil lepší orientaci na vaší cestě směřující k využívání datových služeb mobilních operátorů. Aktuální informace o cenách za konkrétní nabízené datové služby, samozřejmě doplněné i nabídkou zařízení toto umožňující, lze nalézt na webových stránkách jednotlivých operátorů:

www.eurotel.cz; www.t-mobile.cz; www.oskarmobil.cz

Své náměty a dotazy zasílejte prosím na tuto adresu: pinte@kpv.zcu.cz.

§§§§§


Zajímavé adresy na Internetu – kluby a společnosti

Alexandr Růzha

c03p0015

Každý člověk má přirozenou touhu spolčovat se ve větších celcích, ať jsou svým charakterem pracovní, vojenské, herní či zábavné, zájmové, politické, vojenské apod. My se podíváme na zájmová sdružení prezentovaná na internetu, která se nevyznačují profesním nebo nátlakovým/lobovacím charakterem. U některých z popisovaných by se dalo použít charakteristiky "elitářské", jiné jsou pro všechny, např. lidi s určitým intenzivním zájmem nebo odlišným životním stylem. Samozřejmě není možno probrat široké spektrum sdružení prezentujících se na českém internetu, zvláště specializovaných zdravotních či regionálně orientovaných je nepřeberné množství.

Elitářská sdružení

Pravděpodobně nejznámější společenská organizace tohoto typu sídlí na www.mensa.cz. Mensa je sdružení lidí s IQ nad 130, tj. teoreticky by to měla být 2 % populace, zda je to i ve skutečnosti, to je už otázka statistická a problém validity a relevance užívaných IQ testů.

Pokud se tedy cítíte intelektuálně nevyužiti svým okolím a hledáte lidi podobného ražení, mohla by Mensa být místo právě pro vás. Nicméně stránky Mensy jsou tu pro všechny, kteří si například chtějí vyzkoušet své schopnosti na některém z IQ testů, ať již přímo na stránkách či v podobě odkazů. Přehled akcí pořádaných Mensou, včetně výletů a testování, ocení i nečlenové, protože jsou přístupné i jim.

Rotary klub, čili Rotariáni, je celosvětově rozšířená organizace sdružující podnikatelskou a společenskou elitu, resp. zjednodušeně některé bohaté občany. Mezi jejich deklarované cíle patří aktivity v humanitární, vzdělávací a kulturní oblasti, základní aktivita ovšem spočívá v pravidelných schůzkách, diskusi o aktuálních tématech a hlavně navazování obchodních kontaktů a známostí. Pro dobře hmotně zabezpečené, kteří hledají nové kontaktech ze své sociální skupiny a jsou ochotni konat dobročinnost, je toto sdružení jednou z alternativ. Informace se nacházejí na stránkách Rotary klubu ČR www.rotary.cz.

Sice podobná, ale historicky mnohem větším tajemnem opředená organizace Svobodní zednáři sdružuje muže starší 21 let s deklarovaným cílem prosazování svobody slova, snášenlivosti a myšlenkové otevřenosti. Samozřejmě v dnešní době není prosazování těchto zažitých cílů již aktuální jako v době největšího rozmachu zednářství, přesto si zednáři uchovávají svou osobitou atmosféru a na rozdíl od Rotary klubu není přijímacím kritériem majetková hranice. Velkolóži Veliký Orient Český najdete na www.zednari.cz.

Vědecké společnosti

Sisyfos je společnost skeptiků, snažících se bojovat proti vědeckému poznání odporujícím myšlenkám, které zasahují v menší či větší míře naši společnost. Jejich web na adrese www.sisyfos.cz je ovšem technicky na značně nízké úrovni, jistě by se mezi členy našel někdo ochotný vytvořit nový design. Nicméně i přesto svému účelu slouží, a krom základních informací o sdružení jsou samozřejmostí údaje stran pořádaných přednášek, publikací, on-line knihovna, příspěvky, tedy velmi široký obsah.

Pro fyzicky výrazné

Česká společnost je na jednom z předních světových míst ve výskytu obezity, to znamená množství horizontálně výrazných jedinců. Není se tedy co divit, že vznikl klub XXXL Praha s adresou mujweb.cz/spolecnost/xxxl/, nicméně odtud by neměl být problém získat kontakt i na mimopražská sdružení obdobného typu. Obvyklé činnosti jsou společné akce, výlety, kultura a samozřejmě pomoc členům, například ve vyhledávání obchodů atd. Ale pozor, myslíte-li si, že zrovna vy jste dostatečně zakulacení, berte na vědomí, že vstupními limity jsou 90, resp. 120 kg.

Výrazně horším designem trpí internetová prezentace Klubu vysokých, tedy vertikálně výrazných lidí. Ona totiž i výrazná výška může dělat člověku problémy, ať již poutáním pozornosti, potíže s hledáním partnera, či jen prostě ve sdílení problémů s podobnými lidmi. V tom by mohl pomoci právě tento nepříliš známý klub s adresou mujweb.cz/www/klubvys/.

Recese

Podíváme se na stránky, které jsou a možná nejsou míněny vážně, pokud jsou, potom je autoři zpracovali tak, že mimoděk vyvolávají smích.

Adresa scfem.webpark.cz hostí Spolek českých feministek, společnost velice radikálních stoupenkyní ženských práv. Dokonce až tak radikálních, že spolu s charakterem textů je pravděpodobné, že se jedná o velice kvalitní recesi. Zájemci o členství naleznou informace na uvedené adrese, jestliže zájem o členství nemáte, alespoň se velmi dobře pobavíte.

Web Brněnských sběratelů hygienicky baleného cukru je zřejmě myšlen vážně a nejde o recesi, ale pro nezasvěceného a sběratelskou vášní nezasaženého člověka může být zdrojem legrace, zvláště údaje o počtu nasbíraného cukru a vydávaný časopis Cukřenka mohou vyvolat přinejmenším úsměv na tváři :) elektroakustika.cz/cukyrek/.

Společenské problémy

Neziskové organizace jsou jednou z opor občanské společnosti a při jejich množství nemusí být snadné se v nich zorientovat a najít zrovna tu potřebnou. V tomto může pomoci server s příhodnou adresou www.neziskovky.cz. Mimo obecných informací o neziskovém sektoru, jeho podpoře, diskutovaných tématech, je nejužitečnější databáze všech "neziskovek" s velice dobrým a pohodlným vyhledávacím systémem, internetovými odkazy apod.

Jedním z ostře sledovaných témat posledním doby je fenomén šikany a její stále častější výskyt, není proto divu, že se našla odezva na internetu. Zejména rodičům jsou určen stránky Občanského sdružení proti šikaně s adresou sweb.cz/sikana.os. Mají sice chatrné technické provedení, přesto poměrně emotivním způsobem přibližují šikanu i lidem nezúčastěným. Naleznete zde i články popisující konkrétní případy a rady, jak školnímu násilí předcházet a bojovat s ním.

Zvláště v Česku je příznačné, že sdružení propagujících alkohol či sdružujících pravidelné návštěvníky alkoholových aktivit je na internetu velké množství, ale najít projekty opačného zaměření je poměrně problém. www.abstinent.cz je jedním z mála míst, kde abstinenti mohou nalézt podobně smýšlející jedince. Sice bez formalizované organizační struktury, ale s poměrně živými diskusními fóry, kde není problém zapadnou mezi místní návštěvníky, a krom abstinentů jsou přítomni i lidé mající s alkoholem problém a snažící se o nápravu.

www.nekurak.cz je sesterským webem předešlého, ovšem, jak je již z názvu zřejmé, orientuje se na nekuřáky, jejich problémy s kuřáky a na kuřáky, kteří se chtějí své závislosti zbavit a hledají rady a zkušenosti.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony - lednová nabídka

Tomáš Varoščák

c03p0016

Na začátku nového roku se nám do ruky konečně dostala nová Nokia 7210, kterou některým z vás nadělily loňské Vánoce. Spolu s ní jsme testovali i nové barevné véčko od Motoroly a malinký telefon Sony Ericsson T600.

Motorola T720

Nové véčko od Motoroly se od svých předchůdců odlišuje nejen písmenným označením a barevným displejem. Je také z poněkud jiných materiálů a spíše než mezi stylové telefony by se hodil do kategorie manažerské. Ale ani v té by pravděpodobně nebyl jednoznačným favoritem.

Šasi telefonu je vyrobeno z plastu, a Motorola T720 tak na první pohled nepůsobí tak elegantně jako model V60. Na vrchní straně je umístěn klasický displej zobrazující základní informace, uvnitř telefonu se ukrývá druhý, mnohem rozměrnější a především barevný displej. Ten má rozlišení 120 x 160 pixelů a dokáže zobrazit až 4 096 barev. Jeho čitelnost je v tmavém prostředí celkem dobrá, při vyšší intenzitě osvětlení se projevuje, že jde pouze o pasivní displej. Motorola T720 je díky nové struktuře menu a užitečné čtyřsměrné klávese mnohem lépe ovladatelná, než-li předchozí modely této značky.

Co se týče funkcí, je T720 poměrně slušně vybavena a nabízí rychlé přenosy dat GPRS (4+1), prediktivní vkládání textu iTAP, e-mailového klienta, podporu pro aplikace v jazyce Java, vícehlasé vyzvánění a jiné důležité či užitečné funkce. Opět se ale zdá, že v jednom ohledu Motorole, obrazně řečeno, ujel vlak. Ve chvíli, kdy jsou v hledáčku operátorů a uživatelů MMS zprávy, má Motorola pouze slib, že to bude umět vylepšená verze T720i.

Nokia 7210

Extravagantní a nezvyklá je na první pohled nová Nokia 7210. To mají na starosti nejen použité barvy a jejich kombinace, ale i od ostatních telefonů poměrně odlišné uspořádání bočních sloupců kláves. Odhlédneme-li však od netradičního vzhledu, je novinka od finského výrobce telefonem s většinou dnes využitelných funkcí a s kvalitním displejem schopným zobrazit až 4 096 barev. Takováto kombinace však není, jak by se mohlo zdát, zcela běžná. Zatímco některé telefony nabízejí multimediální funkce, jiné jsou spíše manažerské a zbytek stylový, Nokia 7210 je vším dohromady. Krom pro mnohé atraktivního kabátce umí Nokia 7210 ukládat více položek k jednomu číslu, má český slovník prediktivního vkládání textu T9, vestavěné rádio a organizér. Podporuje aplikace v jazyce Java, pro něž má vyhrazeno cca 400 KB paměti, přenosy dat přes IrDA port, GPRS a HSCSD a odesílání a příjem MMS zpráv.

Pokud bychom měli nové Nokii něco vytknout, pak to bude příliš malá vzdálenost mezi ovládacími prvky v horní polovině klávesnice a absence technologie Bluetooth a mailového klienta. Obávaná konfigurace alfanumerických tlačítek nám naopak nečinila žádné problémy.

Motorola C330

Po dlouhé době se na trhu objevil nový zástupce low-endové kategorie od Motoroly. Umožňuje novými kryty změnit nejen barvu, ale i tvar telefonu. Z funkcí nabízí rychlá data GPRS (4+1) a polyfonní vyzvánění.

Motorola V60i

Inovovaná verze elegantního véčka od Motoroly nabízí vše, co její předchůdce, a navíc podporu aplikací naprogramovaných v jazyce Java a český slovník preditkivního vkládání textu iTAP.

Nokia 3410

Nový telefon low-endové kategorie mobilních telefonů finské Nokie nabízí nižší hmotnost než jeho předchůdci a také podporu J2ME, Li-Ion akumulátor a ovládání pomocí kontextových kláves namísto oblíbené klávesy NaviKey.

Nokia 5210

Další z mnoha těžce zařaditelných telefonů nabízí finská Nokia. Její 5210 totiž perfektně odolává prachu a vlhkosti, nabízí všechny funkce telefonů střední třídy a navíc má infračervený port.

Nokia 7650

Nokia 7650 je v současné době jedním z nejzajímavějších telefonů na našem trhu. Podpora MMS, Javy, GPRS, HSCSD, Bluetooth a vestavěný fotoaprát, IrDA port či mailový klient mluví za vše.

Nokia 8910

Nová Nokia 8910 kráčí ve šlépějích svých předchůdkyň 8810 a 8850 zvláště po stránce designu a materiálů. Nabízí ale též množství moderních funkcí a na tuto značku nezvyklé velké množství nedostatků.

Panasonic GD67

Low-endový telefon Panasonic s barevným displejem, českým slovníkem T9 a podporou GPRS si díky jeho ceně pravděpodobně koupí velké množství uživatelů, kteří prostě chtějí dobrý telefon. Nic víc, a nic míň.

Samsung SGH-T100

Sympatický stylový telefon s aktivním TFT displejem a zajímavou výbavou. Je určen především movitějším zájemcům, kteří by rádi vlastnili nevšední telefon a nezáleží jim na nabízených funkcích.

Siemens C55

Nejnovější zástupce střední třídy od Siemensu potěší především malými rozměry a velmi pohodlnou klávesnicí. Z jeho funkcí stojí za zmínku podpora GPRS (4+1) a aplikací v jazyce Java.

Sony Ericsson T300

Na první pohled placatý telefon skrývá ve svých útrobách velmi zajímavé funkce včetně podpory rychlých dat GPRS a HSCSD multimediálních zpráv MMS. Užitečný je i IrDA port a mailový klient.

§§§§§


Městské mýty ve věku Internetu – myšlenkové víry

Martin Žemlička

c03p0017

Žijeme v zajetí nepravdivých zpráv. Včera, dnes i zítra. Šíříme je a posíláme dál; někdy se dokonce staneme jejich spoluautory. Necháváme se mystifikovat a očividně nám to nevadí.

Tento článek je o dvou fenoménech moderní doby, které spolu souvisí více, než se na první pohled zdá.

Vzpomínáte si na zprávu o partě, která v noci shazovala chodce z Nuselského mostu? Nebo na černou sanitku, jež unášela lidi, aby jim následně vyoperovala orgány? Pak znáte městské legendy, nebo chcete-li městské mýty. Není to nic zvláštního nebo snad nepravděpodobného, protože se s nimi nepochybně setkal každý. Lví podíl na tom má skutečnost, že se nás určitým způsobem bezprostředně týkají (respektive se mohou stát také vám nebo mě); jsou natolik poutavé a napínavé, a proto nás zajímají. Městskou legendu poznáte podle tří základních znaků: přitažlivý, rádoby věrohodný příběh, jehož vyvrcholením je mravní ponaučení či poselství. To, zda je příběh zcela vymyšlený nebo z malé části založený na reálné události, nehraje žádnou roli. Legenda koluje hned v několika verzích a šíří se až na výjimky ústním podáním: vyprávěním spolužáků cestou na přednášku, mezi štamgasty v hospodě, při večerní siestě v domově důchodců, kdekoli. Nezáleží na sociálním postavení, inteligenci ani vzdělání městské legendy si prostě vyprávíme všichni. (Pojmenování to není úplně přesné, protože tento fenomén nemá žádnou souvislost s městy a nejedná se ani o legendy v pravém slova smyslu tedy středověké příběhy svatých; přesto jde o označení vžité a hojně používané.)

Městské mýty (při všech obtížích definovat, co už je MM a co je pouze vtip, příhoda, konspirační teorie atp.), si lidé říkají desítky let legenda o aligátorech, žijících v newyorské kanalizaci, se mezi lidmi rozšířila údajně už v polovině 19. století. (Mimochodem: právě tato historka představuje osamocený případ, kdy k jejímu rozšíření výrazně pomůže masové médium o gigantických aligátorech byl natočen stejnojmenný film a napsána kniha.) Bylo by ovšem mylné domnívat se, že městské legendy si lidé vyprávějí stopadesát let. S malou nadsázkou mohu napsat, že si je vyprávějí od doby, kdy se spolu naučili komunikovat jinak než skřeky i když v té době se tak samozřejmě nenazývaly. Forma zůstala stejná, obsah se mění: Klekánice, Bubáky a Polednice nahradili aligátoři v městské kanalizaci a černé sanitky. Tyto "pohádky pro dospělé" přinášejí alespoň malé osvěžení pro šedivý, nudný, přísně racionální a veskrze konzervativní život některých z nás tím, že do něj vnášejí prvky iracionálna, tajemna a překvapení. Řečeno se Stephenem Kingem: Náš svět, třebaže osvětlen miliony zářivek, výbojek a neonů, je dosud plný podivně temných zákoutí, znepokojivých děr a puklin.

Poslechnout si kupříkladu historku, podle které potopila Titanik německá ponorka, může být zábavné, ale pokud tomu někdo skutečně uvěří tak je to komické, smutné a možná i nebezpečné.

HOAXY MYŠLENKOVÉ VIRY

Hoaxy (z angl. podvod, žert, mystifikace) jsou řetězové maily digitální smog, zamořující internet, e-mailové schránky i mozky příjemců. S městskými legendami mají některé prvky společné. Hoax je zjednodušeně řečeno nevyžádaná e-mailová zpráva, obsahující falešné varování (nejčastěji před virem). V závěru je připojena žádost, aby příjemce sdělení rozeslal všem svým známým. Je smutným paradoxem, že žádná takováto zpráva nikdy není pravdivá, a ač upozorňuje na vir, sama o sobě se jím nakonec stává. Proč tomu tak je? Za prvé: princip, jakým by měl virus zaútočit, je nesmyslný, technicky nerealizovatelný (asi nejproslulejší myšlenkový virus Good Times měl ničit data na základě stejnojmenného názvu napsaného v předmětu e-mailu). A za druhé: velké (ať už to znamená cokoli) antivirové společnosti dokáží aktualizovat své databáze během několika hodin a o nových virech pravidelně informují na svých stránkách. Pravděpodobnost, že by antiviroví odborníci nevěděli o novém počítačovém viru, je stejná asi jako přežití pádu výtahu, utrženého v pětadvacátém patře.

Ptáte se, jak poznat hoax? Není to složité, protože drtivá většina takovýchto zpráv má nemálo společných rysů, mimo to můžeme říci, že jsou psány takříkajíc "přes kopírák": nesmí chybět popis viru (čím techničtěji je působení viru popsáno, tím větší je pravděpodobnost, že mu uživatelé uvěří a začnou panikařit), odkaz na důvěryhodný zdroj (například Microsoft, CNN varuje. takřka nikdy nechybí, protože dodává zprávě punc důvěryhodnosti). Poslední nutnou součástí hoaxu je žádost o další šíření (což není problém, a otravný dopis se tak může během chvíle dostat k desítkám lidí, které máte zahrnuty v adresáři).

Co dělat, když vám přijde mailem hoax? Nejlepší, co můžete provést, je smazat jej zabráníte tak dalšímu exponenciálnímu šíření. Eventuálně máte-li na to náladu napište odesílateli, že jde o falešnou zprávu a přesvědčte jej, aby nikomu podobné zprávy v budoucnu neposílal. Jen tak se postupně začne na internetu vylepšovat ovzduší a digitální smog začne pomalu mizet. Do té doby se budeme zahlcovat nesmysly a hloupostmi, a přestože budeme mít stále lepší technické vybavení, budeme jej z velké části využívat pro šíření snůšky banalit. V jedné firmě jsem kdysi v několika kancelářích viděl rozvěšené vážně se tvářící varování před nějakým neexistujícím virem. Bylo by to k smíchu, kdyby to nebylo k pláči. Nevěděl jsem, co si o tom mám myslet, ale lítost nad zneužitím lidské naivity ve mně nějaký čas přetrvala.

EPILOG

Tento text za žádných okolností nepřepisujte a neposílejte deseti přátelům. Čtenář D. B. to udělal a druhý den se s ním v pětadvacátém patře utrhl výtah, kvůli čemuž má odřený obličej a několik modřin na rukách. Paní C. se držela pokynů a článek nikomu neposlala má čisté svědomí a v nejbližších dnech vyhraje první cenu ve Sportce. Dobře si rozmyslete, jakou variantu zvolíte!

Ukázky hoaxů

Jako ukázku hoaxů jsem vybral dvě rozšířené (a samozřejmě nepravdivé) zprávy, které zamořovaly (a dosud zamořují) e-mailové schránky po celém světě. V jejich obsahu najdeme ukázkové prvky z řetězových dopisů (viz "Jak poznat hoax"). Nemusím snad ani přílišně zdůrazňovat, že pokud vám přijde obdobná zpráva, uděláte nejlépe, když ji okamžitě smažete. (Pokud bude odesílatelem někdo, koho znáte, můžete mu napsat, že jde o nepravdivou zprávu, ale raději to nedělejte, protože se s vámi může začít hádat, že to není pravda. Mně se to už jednou stalo.)

Mobile phone:

ČS, a.s., centrála v Praze obdržela mail, který popisuje nebezpečí nového viru mobilních telefonů. Přesto, že se ze strany operátorů společnosti Eurotel a RadioMobil dosud nepodařilo potvrdit, či vyvrátit oprávněnost upozornění na reálné nebezpečí zavirování mobil. telefonů, zasíláme pro Vaši informaci obdržený text. Prosíme o jeho postoupení Vašim útvarům, organizač. složkám a pracovníkům. Jakmile od operátorů mobilních sítí obdržíme definitivní vyjádření k nebezpečí zavirování aparátů, zašleme Vám zprávu.

POZOR VŠICHNI S MOBILNÍMI TELEFONY. Toto není žert, ale včasné varování. Pokud vám někdo volá a na displeji se objeví: !?UNAVAILABLE (NEDOSTUPNÉ)!? (většina mobilů zobrazuje příchozí číslo), NEODPOVÍDEJTE!!! OKAMŽITĚ HOVOR UKONČETE. ODPOVÍTE-li, BUDE VÁŠ TELEFON INFIKOVÁN.

Tento virus vymaže všechny informace IMIE a IMSI jak z vašeho mobilního telefonu, tak z karty SIM, takže váš přístroj se nebude moci napojit na telefonní síť. Budete si muset koupit nový telefon.

Tuto informaci potvrdila jak Motorola, tak Nokia. V současné době bylo v USA infikováno tímto virem více než 3 miliony mobilů. Můžete si tuto zprávu ověřit na webových stránkách CNN.

Virus Budweiser:

Pozor je na světě nový vir BUDWEISER.

Tato informace přišla včera ráno od Microsoftu. Prosím předejte ji každému, o kom víte, že má přístup k internetu. Možná dostanete zdánlivě neškodný šetřič obrazovky, Budweiser, nazvaný "BUDDYLYST.ZIP". Jestliže ano, V ŽÁDNÉM PŘÍPADĚ JEJ NEOTEVÍREJTE, ale okamžitě jej vymažte. Jestliže jej otevřete, ztratíte všechno, co máte na Vašem PC. Hard disk bude úplně zničen a osoba, která Vám poslala zprávu, bude mít přístup k Vašemu jménu a heslu přes internet. Pokud je nám známo, virus se dostal do oběhu včera ráno.

Je to nový virus a mimořádně nebezpečný. Prosím, okopírujte tuto zprávu a pošlete ji e-mailem každému, koho máte ve svém adresáři. Musíme udělat vše pro to, abychom tento virus zastavili. AOL potvrdil, jak je tento virus velmi nebezpečný a neexistuje žádný antivirový program, který by jej dokázal zničit.

Prosím podnikněte veškerá opatření a předejte tuto informaci Vašim přátelům, známým a kolegům v práci.

Odkazy na internetu a doporučená literatura

www.hoax.cz

www.snopes.com

www.hoaxkill.com

www.urbanlegends.com

Bandité na informační dálnici, Daniel J. Barrett, Computer Press 1999

Anatomy of the Buzz, Emanuel Rosen

Panelákový folklor, Dita Eckhardtová, Quo č. 6/1999

Viry, fórky a městské mýty, Pavel Šuchmann, Softwarové noviny, č. 11/1999

§§§§§

$$$$$


Hardware


Historie AGP – co nového přináší AGP 8x

Lukáš Erben

c02p0815

Sběrnice, porty a rozhraní představují ve světě počítačového hardwaru co do technologické životnosti vzácnou výjimku. Jedinou výjimkou z výjimky se zdá být AGP během pěti let přichází již třetí specifikace. Co nového skutečně přináší?

Pomineme-li sériové a paralelní porty, tedy rozhraní počítačové jury a devonu, patří sběrnice mezi nejdéle přežívající prvky architektury PC. Vždyť sloty ISA, které zmizely ze základních desek teprve v minulém roce, se v počítačích vyskytují od poloviny osmdesátých let a sběrnice PCI už nám slouží prakticky celé desetiletí. Na jednu stranu tak můžeme i dnes používat deset či patnáct let staré komponenty, na stranu druhou je architektura dnešních PC přemírou těchto pravěkých "dědičných" rozhraní neúměrně zatížena.

Jednou z mála výjimek je právě AGP. Toto rozhraní, určené výhradně pro připojení grafické karty, bylo oficiálně představeno v roce 1996 a na základních deskách jsme jej mohli poprvé spatřit v průběhu roku 1997. Na rozdíl od standardů ISA či PCI se ale nejedná o sběrnici, k níž je možné připojit několik zařízení současně, nýbrž o port tedy o přímé propojení mezi čipsetem a grafickou kartou. To je ostatně důvod, proč na žádné základní desce nenaleznete více než jeden slot AGP.

První specifikace AGP 1.0 definovala port o šířce 32 bitů s pracovním napětím 3,3 V, pracovní frekvencí 66 MHz DDR a maximální přenosovou rychlostí 528 MB/s (v režimu 2x) pro srovnání, klasické PCI (do roku 1997 nejrychlejší rozhraní v běžném stolním PC) pracuje na frekvenci 33 MHz a nabízí maximální přenosovou rychlost 132 MB/s. První základní desky a grafické karty odpovídající specifikaci AGP 2.0 se objevily zhruba o dva roky později. Pracovní napětí kleslo na 1,5 V, frekvence zůstala nezměněna, data ale mohou být přenášena v režimu QDR maximální rychlost v režimu AGP 4x tak stoupla zhruba na 1 GB/s. Zhruba v polovině minulého roku se začaly objevovat první grafické karty a s malým zpožděním i první základní desky podporující nejnovější specifikaci AGP 3.0 ta má opět nižší pracovní napětí (0,8 V) a může pracovat v režimu AGP 8x s maximální přenosovou rychlostí 2 GB/s (šířka je i nadále 32 bitů a vnější frekvence 66 MHz, data jsou ale interně přenášena na rychlosti 266 MHz). AGP 3.0 obsahuje i další dílčí změny, které umožňují rychlejší přenos dat a zajišťují minimální garantovanou propustnost 128 MB/s, jež je důležitá pro zařízení zpracovávající tok videa. Třetí revize je ale podle všeho revizí poslední Intel, coby hlavní tvůrce specifikace AGP, neplánuje do budoucna žádný další vývoj a hodlá se soustředit na vysokorychlostní sběrnice zejména PCI-X. Zdá se tedy, že za několik let AGP nenávratně zmizí ze základních desek, podobně jako tomu bylo v případě sběrnice VL-Bus či MCA (jejich životnost i smysluplnost byly ovšem nesrovnatelně menší).

Hlavní výhodou jednotlivých revizí AGP je pochopitelně již zmiňovaná přenosová rychlost a možnost přímého přístupu do paměti. Právě druhá jmenovaná funkce měla být jedním z hlavních přínosů rozhraní AGP. To totiž bylo navrhováno v polovině devadesátých let, tedy v době, kdy ceny RAM dosahovaly astronomických částek (o rychlých typech paměti pro grafické karty nemluvě). Běžná velikost paměti výkonné karty se v té době pohybovala mezi dvěma a čtyřmi megabajty. To bylo sice dost pro 2D zobrazení, ale zoufale málo pro zobrazení 3D scény s použitím textur. Filozofie AGP byla založena na myšlence ukládat textury do systémové paměti (RAM), která byla přeci jen levnější a dostupnější než paměť na grafické kartě. Pokud jste někdy uvažovali, k čemu že je v BIOSu vašeho PC volba "AGP Aperture Size", pak vězte, že ta určuje, jak velký díl operační paměti si může grafická karta "zabrat" právě pro uložení textur použitých při vykreslování 3D scény.

S masovým nástupem 3D akcelerátorů ale došlo k významnému nárůstu velikosti a rychlosti paměti grafických karet na 8-16 MB, což (v tehdejší době) stačilo i pro uložení textur. Přenosová rychlost 528 MB/s byla již v době nástupu AGP zoufale málo ve srovnání s rychlostí lokální paměti na grafických kartách (u TNT cca 1,7 GB/s). Takzvané "AGP texturování" se tak změnilo z přednosti v jakousi z nouze ctnost jeho použití bylo vždy na úkor ztráty výkonu. Ani budoucí revize AGP tuto situaci nezměnily, neboť grafické karty svůj náskok průběžně zvyšují. Poslední specifikace AGP nabízí 2 GB/s (s použitelnou velikostí AGP aperture cca 64-128 MB), zatímco současné grafické karty disponují 64-128 MB vlastní paměti s maximální přenosovou rychlostí cca 5-10 GB/s. To ale rozhodně neznamená, že by rozhraní AGP nemělo smysl. Pro ukládání textur do systémové paměti je sice využíváno jen zřídka, jeho možnosti ale přesto nepřijdou vniveč. Moderní 3D aplikace (zejména hry) totiž vyžadují častý přenos velkého množství textur do paměti grafické karty, a zejména generují stále objemnější tok dat o 3D prostoru (geometrie). Obecně lze říci, že v současné době lze prakticky naplno vytížit režim AGP 2x (528 MB/s) a z velké části též AGP 4x (1 GB/s). Jak ale ukazují doposud prováděné testy a benchmarky, současné aplikace dokáží využít vyšší přenosové kapacity AGP 8x buď minimálně, nebo vůbec (reálný nárůst se pohybuje v rozmezí 0-1%).

Přesto se může zdát, že některé revize grafických čipů (např. NV18 coby GeForce4 MX440 8x), jež by se na první pohled měly lišit pouze podporou AGP 8x, vykazují nárůst výkonu přesahující 20 %. Tak tomu ale není tyto čipy se liší jak drobnými změnami v architektuře, tak i vyšší pracovní frekvencí vlastního GPU i RAM na kartě (například inovovaná GeForce4 MX440 pracuje na frekvenci GPU/RAM 275/512, zatímco specifikace původní MX440 udává 270/400). Jediný způsob jak změřit skutečný rozdíl mezi AGP 4x a 8x, je použít přetaktovanou MX440 s původním jádrem NV17, nebo donutit novou kartu pracovat v režimu AGP 4x obojí je pochopitelně možné.

Rozhraní AGP na základních deskách a grafických kartách existuje hned v šesti variantách které mezi sebou nemusí být vzájemně kompatibilní a to do té míry že může dojít i k poškození hardwaru! To se týkalo zejména starších základních desek, které mohly v krajním případě novější AGP kartu doslova usmažit. Odlišení jednotlivých variant (a v případě správného postupu výrobce též nemožnost jejich nevhodné, tedy destruktivní kombinace) probíhá na úrovni elektroniky a tvaru vlastního slotu a konektoru AGP přesněji drážek a do nich zapadajících výstupků. Drážky by měly zabránit nesprávné kombinaci 3,3V a 1,5V/0,8V zařízení existují ale i univerzální či polouniverzální varianty (grafických karet i slotů na základní desce), které by měly pracovat se dvojím (3,3V a 1,5V) či trojím (taktéž 0,8V) napětím detekce se provádí na úrovni elektroniky a kontaktů AGP slotu. Je v tom opravdu trochu zmatek v lepší orientaci vám jistě pomůže naše tabulka. Důležité ovšem je, že všechna zařízení odpovídající standardu AGP 3.0 mohou pracovat v režimu 4x a 8x "zpomalení" lze provést například přelepením příslušného kontaktu pro detekci karty na AGP konektoru.

Na našem trhu jsou momentálně k dostání jak nové revize karet (GeForce 4MX NV18 a Ti NV28), tak i grafické karty, jež podporovaly AGP 8x již při svém uvedení (ATI Radeon 9700/Pro, 9500, či vůbec první karty které novou specifikaci podporovaly SIS Xabre 200/400). Stejně tak podporují AGP 8X některé nedávno uvedené čipsety (nForce 2, VIA KT400, VIA P4X400, SIS 648 či SIS 655). Pokud si tedy chcete pořídit nové PC a vaše základní deska AGP 8x podporuje, je rozumnější volit grafickou kartu se stejným potenciálem (cenový rozdíl je obvykle minimální), a naopak. V případě základních desek, které AGP 3.0 nepodporují (ať už se jedná o starší či nové PC), je to jedno a můžete se rozhodovat například podle ceny či chuti ověřte si ale, zda grafická karta může pracovat i podle specifikace AGP 2.0 (ve většině případů tomu tak je), či dokonce AGP 1.0 (to už běžné nebývá). Upgrade stávající grafické karty za obdobný typ s podporou AGP 8x pak nemá smysl. AGP 3.0 je zkrátka investicí do budoucna je tedy aktuální pouze v případě nového PC, a i tam má smysl především u nejvýkonnějších grafických karet.

Použité zdroje: www.anandtech.com, www.xbitlabs.com, www.digit-life.com

AGP Pro

Kromě klasického AGP slotu existuje ještě rozšířená varianta AGP Pro (byla doplňkem specifikace AGP 2.0). Delší slot AGP Pro nabízí lepší možnosti napájení grafické karty (nabízí odběr 110 W, oproti 25 W klasického AGP) v závislosti na konfiguraci a potřebách karty, ovšem na úkor jednoho či dvou slotů PCI. Slot AGP Pro sice naleznete na některých značkových základních deskách, karty s tímto konektorem se ale běžně nevyskytují výrobci grafických karet řeší vysokou spotřebu grafického procesoru (jako například v případě Radeon 9700 Pro) napájením z konektoru pro pevný disk.

§§§§§


20 nejlevnějších 15" LCD I.

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c02p0818

Cena LCD monitorů opět spadla a tak jsme se v našem testu zaměřili na ty nejlevnější produkty dostupné na českém trhu. Sešlo se nám celkem 20 kousků, jejichž společným jmenovatelem je až na výjimky cena do 15 tisíc korun. Skvělým zjištěním, které nám tento test přinesl, je to, že i v této kategorii je většina produktů na velmi dobré úrovni a dají se použít v kanceláři i doma, a to včetně hraní her či přehrávání videa. Právě to bylo ještě donedávna značným problémem a zejména laciné LCD monitory se s tím nezřídka nedokázaly dobře vyrovnat. Dnes už je ale situace jiná, nejnovější displeje, na které byl tento test pochopitelně zaměřen, nezaostávají nic za možnostmi svých starších, ale mnohem dražších kolegů. Je nezpochybnitelným faktem, že také do budoucna budou růst parametry monitorů stejně, jako jejich kvalita. Současné ceny 15palcových LCD panelů ale už vytvářejí skutečnou alternativu oblíbeným sedmnáctkám typu CRT.

Jako vždy jsou pro uživatele vyhledávající LCD panely důležité úspory místa na pracovním stole, energie, ale také větší šetrnost k vlastním očím. Stejně tak je argumentem i obraz bez stopy zachvění či blikání a pak také minimální elektromagnetické vyzařování. A všechny zmíněné parametry jsou schopny nabídnout také LCD monitory v této nízké cenové kategorii.

Acer AL532

Mimo notebooků, v nichž je jeho účast výrazněji vidět, produkuje Acer také řadu dalších periferií. Jak jsme měli možnost si ověřit, ani v LCD displejích se nemá za co stydět. Testovaný model AL532 sice nepatří do základní produktové linie, ale jeho cena je tak dobrá, že se může směle měřit s ostatními účastníky tohoto klání. Vyšší třídě ale odpovídají pochopitelně také vyšší parametry, kterým dominuje především vynikající kontrastní poměr 500 : 1 ve spojení s jasem 300 cd/m2. To je dobrý základ pro kvalitní obraz, jímž se tento Acer může chlubit. Ovládací menu je ale stejně chudé, jako je tomu u levnějších konkurentů, což na druhou stranu uživateli umožní se v něm snadno orientovat. Jednoznačným lákadlem pro uživatele je také povedený design, spojující v sobě prvky kovu a plastu. V obou dolních rozích jsou pak umístěny reproduktory, takže zvukům Windows či poslouchání internetového rádia nic nebrání, i když kvalita zvuku je pochopitelně odpovídající jejich miniaturní velikosti.

Cena vč. DPH: 14 030 Kč

ADI S600s

Opticky i ve skutečnosti velmi lehký monitor se zajímavě tvarovaným podstavcem nese název ADI S600s a patří spíše mezi střední třídu patnáctipalcových displejů. Jeho designu, kromě zmíněné "nohy" se stylovým podstavcem ve tvaru bumerangu, dominuje tenký šedostříbrný rámeček, na kterém nejsou patrné žádné ovládací prvky. Ty jsou skryty na spodní hraně, a i přes tuto nezvyklou dostupnost je menu poměrně dobře strukturované a tedy i snadno ovladatelné. V testu kvality jsme museli ocenit výbornou čistotu obrazu i velmi dobrou čitelnost písma, stejně tak barvy považujeme za velmi věrné. Pouze průměrná hodnota kontrastu a jasu však nedovoluje použití za zhoršených světelných podmínek na pracovišti, tedy za silného vnějšího osvětlení. I přes výbornou kvalitu zobrazení je cena požadovaná za tento displej vyšší, než bychom očekávali. Uživatel tak dostane sice velmi zajímavý a vzhledově bezpochyby vydařený produkt, ale dá za něj téměř 15 tisíc korun včetně daně.

Cena vč. DPH: 14 770 Kč

AOC LM520A

Společnost AOC byla jednou z prvních, která na trh prosadila ovládání monitorů kolečkem, jež dovoluje procházet kruhově designované obrazovkové menu a tím snadno volit všechny potřebné parametry. Model LM520A tento prvek obsahuje také, a tak jeho šedostříbrnému rámu vévodí ve spodní části právě tmavý volič funkcí, vedle nějž se nachází tlačítko pro vypnutí monitoru a rychlá klávesa automatického nastavení. To má bohužel poněkud horší výsledky, a tak bez výjimky je třeba jeho výsledky korigovat ručně. Dobře nastavený obraz dosahuje nadstandardních kvalitativních parametrů, zejména čistoty zobrazení a rovnoměrnosti podsvícení. Problémy jsme zaregistrovali pouze u barevného podání, které je nutno opravit v menu ručně, korekcí jednotlivých složek barev. V tmavé noze jsou umístěny téměř mikroskopické stereoreproduktory, avšak jejich vzdálenost pouhé 4 cm nedává vůbec šanci nějakému stereoefektu. Celkově je to dobrý a cenově skvěle posazený produkt.

Cena vč. DPH: 10 910 Kč

BenQ FP557

Společnost Benq má dnes v nabídce poměrně hodně modelů, ale vzhledem ke specifikacím testu jsme záměrně sáhli k tomu nejlevnějšímu, který nabízí. Model FP557 je základním typem, jehož technické parametry (jas 250 cd/m2 a kontrast 350 : 1) jej řadí ke střednímu proudu plochých panelů. Výsledky testu kvality obrazu tomu také odpovídají, a i když zobrazení není zcela čisté a prosté ruchů, na běžnou práci s přehledem dostačuje. Poměrně dobré je barevné podání, a pochvalu si pak zaslouží především rovnoměrné podsvícení. Ovládání tohoto modelu je realizováno čtveřicí kláves typu "vpravo", "vlevo", Enter, Exit, což bude vyhovovat prakticky každému. Přístupná je také klávesa "i" pro automatické nastavení, i když to je potřeba ručně korigovat pro dosažení nejlepších výsledků. Z fyzického hlediska je panel o něco robustnější než většina konkurence, což je dáno tím, že v sobě obsahuje také zdroj odpadá tedy jeho umístění kdesi pod stolem a k napájení stačí pouze klasická "počítačová" síťová šňůra.Kvalita zobrazení:H H H H H

BenQ FP567

Dalším produktem značky BenQ je model FP567. Už na první pohled je zřejmá podobnost s předchozí variantou FP557, od které se tento typ odlišuje pouze vestavěnými reproduktory. Další parametry a stejně tak i výsledky testů jsou shodné, automatika iniciovaná klávesou "i" také potřebuje lehce korigovat. Jednoznačně chválíme hladké a rovnoměrné podsvícení, i když faktem zůstává, že také zde by bychom ocenili vyšší absolutní hodnotu jasu. Hlavním rozdílem oproti typu FP557 jsou tedy reproduktory vestavěné v rozích. I přes nevelký prostor, který jim byl dán k dispozici, svým zvukem většinu obdobně pozicovaných kolegů převyšují, a přestože nejsou ekvivalentem stolních beden, dají se poslouchat i delší dobu. Zajímavá je regulace hlasitosti prováděná firmwarem v monitoru a nelze opominout ani absenci zdířky na sluchátka pro případ, že nechcete rušit okolí. Postrádali jsme také tlačítko "mute" nebo jinou formu rychlého ztlumení zvuku, protože ruční posun na nulovou hladinu trvá šipkami celých 9 sekund.

Cena vč. DPH: 12 000 Kč

CTX S500

Těžko říct, zda design modelu S500 od CTX je skvělý či špatný, v každém případě je velmi zajímavý. Dominuje mu dvojitý rámeček a dole pak pět tlačítek, která mají tvar vrchlíku pětibokého jehlanu. Zní to velmi nezvykle a stejně zvláštně to také vypadá. Takto ovládané menu je ale naštěstí poměrně přehledné a klávesy fungující jako Enter a Escape mu dodávají nezbytnou lehkost a logiku používání. Při testech kvality zobrazení jsme dospěli k názoru, že výsledky, které CTX S500 podal, jsou plně dostatečné pro kancelářské i domácí užití, a také doba odezvy 40 ms by neměla být překážkou skutečně univerzální činnosti, včetně přehrávání videa a hraní her. Větší problémy ale může způsobit nižší úroveň jasu, která, ačkoliv je udávána na hodnotě 200 cd/m2, působí subjektivně jako slabší. Zejména v situaci, kdy sluneční paprsky budou dopadat přímo do pokoje či kanceláře, bude obraz hůře vidět. A situaci neulehčují ani zcela průměrné úhly pohledu. Celkově tedy solidní monitor, ale pozor na vnější světlo!

Cena vč. DPH: 11 600 Kč

Fujitsu Siemens 38B2-M

Společnost Fujitsu Siemens Computers už poměrně dlouho dobu produkuje LCD monitory, jejichž společnou vlastností je nadprůměrná kvalita a podprůměrná cena. Právě tato kombinace zhruba charakterizuje také model 38B2-M, jenž je multimediální variantou typu 38B2. U tohoto produktu je třeba vyzvednout zejména kvalitu analogového převodníku, která získává z jakéhokoliv videosignálu grafické karty střední třídy prakticky bezchybný obraz. Už automatické nastavení monitoru je velmi funkční a jen drobná korekce hodnoty fáze stačí na získání bezvadného výsledku. Ovládání je příjemné, pseudorotační menu s dvěma směrovými tlačítky je velmi dobrým standardem. Také ke kvalitě podsvícení, snad jen vyjma drobného zaváhání v pravém horním rohu, nemůžeme mít výhrad. Multimediální podstatu naplňují dva reproduktory v noze, ale jak lze očekávat, zážitek z koncertní síně schopny poskytnout nejsou. Také cena je příznivá a jen lehce překračuje 12 tisíc korun.

Cena vč. DPH: 12 070 Kč

iiyama BX3814UT

Tento LCD panel na první pohled vypadá velmi stroze, což by mohlo navozovat dojem rovněž chabých parametrů. Naštěstí opak je pravdou a tak se můžeme seznámit s jedním z nejzajímavějších monitorů v testu. Hlavní devizou této iiyamy je především vysoká kvalita obrazu, a zejména jeho velký jas. Vždyť také 320 cd/m2 je hodnota běžně nevídaná! Tento parametr uživatelé ocení zvláště v letních dnech, kdy displej bude srdnatě odolávat dotírajícím slunečním paprskům, které jinak leckdy téměř znemožňují používání LCD monitorů. Na druhou stranu, v temnější místnosti či při práci s textem na bílém pozadí může být takový jas i velmi nepříjemný. Iiyama proto zavedla do firmwaru dva režimy jasu a kontrastu standardní a textový. Zatímco ve standardním modu pracuje vše naplno, v textovém je právě hodnota jasu i kontrastu nastavena na mnohem příjemnější hodnoty. Další ovládání prostřednictvím obrazovkového menu už tak příjemné není, ale tyto dva režimy jsou přijatelné téměř za jakýchkoliv podmínek.

Cena vč. DPH: 15 490 Kč

LG Flatron 566LM

První z dvojice monitorů LG doručila společnost ProCA a svou cenou 14 000 korun patří mezi vůbec nelevnější LCD značky LG. Při testech kvality nás ale poněkud zklamala nejen nižší čistota obrazu, ale také horší zobrazení textu, než jaké mají konkurenční produkty a zejména ty, jež jsou v této cenové hladině. Překvapením pro nás byl systém ovládání, jenž je postaven na dvou směrových šipkách a funkčních klávesách označených jako "1" a "2". Jeho použitelnost je poměrně dobrá, ale spíš nás udivilo, že identický systém již dlouhé roky používá ve svých produktech firma ViewSonic. Buď jak buď, v menu se dá nastavit více parametrů, než bývá zvykem, například také doostření textového zobrazení. Tlačítko označené "2" slouží zároveň pro rychlé vyvolání automatického nastavení fáze a časování a jeho funkčnost je dostatečná. Také model 566LM je vybaven vestavěnými reproduktory, ovšem jak lze očekávat, příliš multimediálních zážitků si s nimi, kvůli nižší kvalitě, neužijete.

Cena vč. DPH: 13 990 Kč

LG Flatron L1510S

Druhý Flatron, tentokrát přímo od společnosti LG Electronics, je zcela jiného ražení. Už jeho lákavý a velmi profesionální vzhled napovídá, že je směřován především pro movitější a náročnější zákazníky, kteří se tedy budou ochotni smířit s jeho vyšší cenou (16 a půl tisíce korun). Zato jim však nabídne opravdu bezchybný obraz, věrné podání barev a velmi dobrou rovnoměrnost podsvícení. Právě svým nekompromisním obrazem je Flatron L1510S dokladem, že i běžné analogové připojení monitoru VGA kabelem může být v 15" kategorii LCD panelů plně srovnatelné s digitální variantou typu DVI. Jak už ale bývá zvykem, automatické nastavení parametrů fáze a časování vstupního signálu, pochopitelně přístupné speciálním dedikovaným tlačítkem, nepodává zrovna nejlepší výsledky a tak k nastavení do výsledné brilantní podoby musíme přidat i ruční ovládání z obrazovkového menu. Samotné ovládací prvky jsou logicky rozloženy a už po lehkém zacvičení nebude uživateli jejich systém činit žádné potíže.

Cena vč. DPH: 16 510 Kč


20 nejlevnějších 15" LCD II.

LiteOn 150A

S koncovou cenou pod 12 tisíci korunami včetně daně je tento monitor jedním z vůbec nejlevnějších panelů na trhu, takže je mnohými zákazníky oprávněně vyhledáván. Tuto pozici mu však propůjčuje použití méně kvalitního displeje i elektroniky, které se dohromady podílí na podprůměrném obrazu. Jeho čistota ani barevná věrnost se bohužel s většinou konkurence v tomto testu nedají srovnávat, a tak doménou tohoto produktu budou spíše kancelářské aplikace, ve kterých jde především o editaci textu či práci s dalšími obchodními aplikacemi. K tomu je možné nechat hrát i dvojici vestavěných reproduktorů, i když o hi-fi zážitek ze zcela pochopitelných důvodů nepůjde. Zajímavým parametrem je určitě design monitoru, jemuž dominuje modrá a šedostříbrná barva, ale faktem zůstává, že po technické stránce je LiteOn plně odpovídající ceně, kterou za něj dáte. A finanční rozdíl mezi ním a monitory kvalitativně vyššími bohužel není až tak velký, aby se vyplatilo natolik šetřit.

Cena vč. DPH: 12 000 Kč

MAG Innovision CY-565

Další ze stylově vyhlížejících a také robustnějších LCD monitorů nese značku MAG Innovision a typové označení CY-565. Po stranách displeje mu dominují dva síťovité panely, které navozují dojem, že se za nimi skrývají velké reproduktory. Bohužel realita je taková, že o ozvučení se starají klasické, zhruba 1wattové miniaturní reproduktorky v horní časti zmíněných panelů. Mohou být o trochu hlasitější, než jaký je v této oblasti standard, ale kvalita jejich zvuku je stále velmi nízká. Obraz při správném nastavení parametru téměř nešumí, avšak požitku ze zobrazení trochu brání nižší jas i kontrast. Ovládání LCD monitoru je realizováno kruhovým menu, jednotlivé ovládací prvky jsou umístěny na pravé straně přístroje a při pohledu zepředu jsou za hranou panelu prakticky neviditelné. Opět ale jde více o designérský výstřelek, než jednoznačně funkční vlastnost. Také v tomto případě je automatickému nastavení třeba lehce pomoci ruční korekcí, ale ani tak není možné obraz ohodnotit lépe, než jako průměrně dobrý.

Cena vč. DPH: 12 620 Kč

NEC MultiSync LCD1550ME

Kooperace NEC/Mitsubishi přináší na český trh nový produkt, kterým je multimediální LCD monitor MultiSync LCD1550ME. V našem testu kvality zobrazení se ukázalo, že jak výborná elektronika, tak samozřejmě kvalitní panel tohoto displeje dosahují skvělých výsledků a zejména v testech čistoty obrazu a čitelnosti písma si právem zaslouží absolutorium. Svůj podíl na tom má také deklarovaný a podle našich zjištění i skutečný kontrastní poměr impozantních 400 : 1, který je právě pro text ideální. Nepatrné výhrady jsme měli pouze vůči podsvícení, jež v pravém horním i spodním roku obrazovky bylo lehce tmavší, ale celkově vynikající dojem z tohoto monitoru zkazit rozhodně nemohlo. Výborné je také barevné podání, u kterého jsme ocenili jeho naprostou stabilitu i v případě, že uživatel reguluje parametry jasu či kontrastu. Cena tohoto LCD panelu je průměrná, ale dostanete za ni vynikající monitor s vestavěnými reproduktory, jehož užitná hodnota je vysoká.

Cena vč. DPH: 13 410 Kč

NEOVO F-15

Produkty tchajwanské značky NEOVO se v našich testech objevují vůbec poprvé a tak jsme byli velmi zvědaví, jak si v napjaté konkurenci povedou. Model F-15 se vyznačuje velmi dobrou kvalitou obrazu a rovnoměrným podsvícením, které činí práci snadnou i na přímém světle. Ovládací prvky stylově designované na spodní hraně obrazovky zajišťují vstup do uživatelského obrazovkového menu. Zajímavé jsou možnosti nastavení jasu a kontrastu, které lze upravit až do hodnot, kdy je obraz prakticky nepoužitelný, nebo je zcela přesvícen. Ovládání je lehce komplikováno tím, že popisky tlačítek jsou pouze zapuštěné symbolické tvary, což při horším osvětlení a v kontrastu s velkým jasem obrazovky prakticky znemožňuje jejich identifikaci. Barevné podání je normálně přijatelné, v případě extrémního nastavení kontrastu je pochopitelně výrazně poškozeno. A to nejlepší nakonec: Tento lehce nadprůměrný monitor stojí skvělých 11 700 korun, takže pokud hledáte na trhu opravdu to nejlevnější, ale kvalitní, směle do něj!

Cena vč. DPH: 11 710 Kč

Proview BM-568

Z nabídky monitorů Proview jsem vybrali model BM-568, který je určen do domácího i kancelářského prostředí. Hodnocení jeho kvality obrazu bohužel nevyneslo vysoké bodové zisky, neboť i na kvalitnějších grafických kartách jej nelze vyladit do naprosté čistoty, a v rastru se na obrazovce objevují dokonce zvláštní svislé pruhy. Věrnost barevného podání je komplikována úhlem pohledu, protože při naklonění roviny displeje se mění také barvy bílých ploch. Zato čitelnost textu je na velmi dobré úrovni a tak se tento monitor hodí především na práci s dokumenty, případně se na něm dají sledovat filmy a to jak v DivX formátu, tak pochopitelně i DVD disky. Udávaná doba odezvy 30 ms je toho dostatečným důkazem. V zajímavě designované noze monitoru jsou i dva stereoreproduktory s příjemně umístěným regulátorem hlasitosti. Jak už ale bývá zvykem, jejich zvuk není rozhodně hi-fi, a tak uživatel ocení možnost připojit do výstupní audiozdířky (bohužel opět na zadní straně nohy) sluchátka.

Cena vč. DPH: 12 620 Kč

Samsung SyncMaster 151S

Vysloveně kancelářským monitorem s lákavým designem je SyncMaster 151S od Samsungu. Kancelářským především pro jeho cenu a také zajímavou možnost otáčení obrazu do režimu portrét, kdy je možné vidět celou stranu textu na obrazovce. To se hodí nejen při zpracování dokumentů, ale také například při prohlížení stránek na internetu. Stejně výhodné je také výškové nastavení panelu v rozsahu zhruba 5 cm. Ovládací prvky jsou na boční straně obrazovky, i když v tomto případě jsme se nemohli ubránit dojmu, že byl upřednostněn lákavý design před funkčností. Ovládání totiž není nejsnazší, a nepomůže mu ani přehledné obrazovkové menu. Zato obrazem, jeho kvalitou, podáním barev i čistotou patří SyncMaster 151S mezi vyšší třídu, a podobně bezproblémové je také podsvícení. Výhrady jsme neměli ani při testu přehrávání videa, kde se ukázaly výhody kvalitního obrazu a doby odezvy 25 ms. Celkově je to cenově velmi přijatelný monitor s velmi dobrým zobrazením a designem, ale slabším ovládáním.

Cena vč. DPH: 13 380 Kč

Sony SDM-S51

LCD panely Sony jsou nezaměnitelné svým stylovým designem. To samé platí také o tomto téměř entry-level modelu se svítivostí 250 cd/m2 a kontrastem 300 : 1. Za cenu 15 250 korun můžete získat kousek, který poskytuje skvělou kvalitu zobrazení, jasné a čisté písmo, stejně jako velmi plynulé a měkké barevné přechody. Při zmíněných technických parametrech by měl být teoreticky levnější, ale vše si Sony vynahrazuje v sofistikované elektronice. Ta je schopna automaticky nastavovat fázi i časování obrazu při jednotlivých změnách rozlišení a ukládat si je do vnitřní paměti tak kvalitně, že obvyklé nastavení drobné korekce ručně v tomto případě pozbývá důvodu. Pokud by bylo třeba jít do menu, ovládací prvky na pravé straně vedle obrazovky jsou snadno dostupné. V nastavení je možné ovlivňovat nejen barevné podání či jas, ale také intenzitu svitu podsvětlovací výbojky. Opravdu stylová noha však nepříjemně snižuje stabilitu, a tak je až příliš snadné při letmém dotyku celý panel na pár vteřin rozkývat.

Cena vč. DPH: 15 250 Kč

Targa Visionary LCD 15-1

Model LCD 15-1 je produktem určeným především do kanceláří, kde uživatelé ocení jeho vysoký kontrast, jenž je zárukou snadného zpracování textových a dalších dokumentů. V testech čistoty obrazu tohoto přístroje jsme byli poměrně spokojeni, i když výsledky automatického nastavení bylo třeba korigovat ručně z obrazovkového menu. Horší dojem jsme ale získali na základě testu barevného podání, které je výrazně ovlivněno podle našeho názoru úhly pohledu, jež jsou nižší, než kolik udává specifikace. Zejména ve vertikálním směru byla patrná barevná změna v horní části displeje, oproti stejné oblasti blíže spodnímu okraji. Ovládání obrazovkového menu (opět rotační systém s šipkovými klávesami) je velmi pohodlné a vyvolává v nás asociace s monitory značky AOC. A skutečně, některé detaily v designu tohoto panelu nás přesvědčily, že například s testovaným produktem LM520A má po vzhledové stránce velmi mnoho společného. Potěšitelná je samozřejmě cena lehce nad 12 tisíci korunami.

Cena vč. DPH: 12 350 Kč

Umax Prisma 15AX

Po nepříliš výrazných a zejména kvalitativně nestálých předchozích modelech přichází Umax s displejem Prisma 15AX, jehož parametry ukazují, že se nemá za co stydět. Jas 250 cd/m2, ale především pak kontrastní poměr solidních 350 : 1 jsou hodnoty, které v kancelářském prostředí zaručují kvalitní práci za všech okolností. Také kvalita a zejména čistota obrazu je bezproblémová, i když jako vždy je třeba výsledky automatiky lehce upravit. Při tom však musíme vstoupit do menu, které je zřejmě největším kamenem úrazu nové Prismy. Ač je na první pohled graficky provedeno výborně, hned záhy uživatel zjistí, že orientace v něm a ovládání jsou velmi obtížné. Je třeba procházet postupně všechny položky jedním směrem, leckdy tlačítka neodpovídají nápovědám na obrazovce a také řada položek je umístěna málo intuitivně. Faktem ale zůstává, že volby v menu není třeba korigovat každý den a jejich nastavení vydrží dlouho. Je to tedy velmi příjemný kousek za dobrou cenu.

Cena vč. DPH: 13 410 Kč

V7 Videoseven L15RM

Značka V7 Videoseven je vlastněna německým koncernem Ingram Micro a symbolizovala kvalitu grafických produktů již na počátku 90. let. Dnes je v jejím produktovém portfoliu obsažena také řada plochých LCD monitorů, z nichž jsme otestovali nový model L15RM. Tento displej je svými parametry jasu i kontrastu, a v podstatě i požadovanou cenou zlatým středem mezi testovaným produkty nižší třídy, ale bohužel v našich testech očekávané kvality obrazu nedosáhl. Nebyli jsme úplně spokojeni s menší čistotou zobrazení i čitelností písma, a nepotěšil nás též nerovnoměrným barevným přechodem. Dobře provedené je naopak menu, které lze čtyřmi tlačítky solidně a rychle ovládat. Navíc mají tři z nich ještě dodatečnou "rychlou funkci", a tak například jas lze nastavit velmi komfortně. I v tomto přístroji jsou vestavěny dva reproduktorky s ovládáním hlasitosti prostřednictvím firmwaru monitoru. Užitečné je, že menu obsahuje funkci pro okamžité ztlumení, kterou lze vyvolat také dvěma postupnými stisky kláves.

Cena vč. DPH: 12 880 Kč

§§§§§


17palcové CRT monitory

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c02p0819

ADI P750

Monitor značky ADI na sebe bere podobu celkem běžně vyhlížejícího zařízení, které se bez problémů hodí do každé domácnosti či kanceláře. Tento dojem podtrhuje nejen klasická bílá barva, ale i vcelku povedené tvary. Ploché čelní sklo obrazovky měří v úhlopříčce 406 mm, přičemž aktivní obraz generovaný monitorem lze vyladit do rozměrů s aktivní úhlopříčkou 403 mm. Rozteč zobrazovacích bodů činí 0,25 mm. V testech jsme zaznamenali mírné odchylky při měření geometrie a pozorovali jsme i drobné moaré nic z toho však není možné brát jako závažný problém. Potěšila nás konvergence a stejně jako u většiny ostatních monitorů i barevné podání. ADI je vybaven elektronikou disponující obnovovacími frekvencemi lepší střední třídy, což v důsledku znamená, že lze na zařízení provozovat i režim 1 600 x 1 200 pixelů při 75 Hz. Jen málokterý uživatel by byl schopen na 17palcovém monitoru sledovat drobné ikonky či texty na pracovní ploše. Jako nejvhodnější rozlišení pro ADI tedy doporučujeme standardní XGA, neboli 1 024 x 768 pixelů při frekvenci 85 Hz. K nabídce služeb obrazovkového menu lze poznamenat, že je tvořeno jednou obrazovkou, která obsahuje veškeré funkce v podobě grafických ikonek. Sympatické je, že v horní části OSD naleznete vždy i název funkce a aktuální informace o obnovovací frekvenci.

Cena vč. DPH: 6 200 Kč

Benq G781

Benq G781 je ukázkou sympaticky se tvářícího monitoru, který ukazuje, že i zařízení s klasickou bodovou maskou, může vykázat slušné výsledky. Benq G781 disponuje plochým čelním sklem, kryjícím obrazovku s roztečí zobrazovacích bodů 0,25 mm a viditelnou úhlopříčkou 17,36". Kvalita obrazu v testech se ukázala na úrovni, která ke všem domácím i kancelářským účelům bez problémů dostačí. Jisté nesrovnalosti jsme zaznamenali u geometrie, což je zřejmě daň za obrazovku založenou na klasické technologii. Druhou malou vadou na kráse se může zdát test stability obrazu, ve kterém nebyl schopen monitor udržet absolutní geometrii obrazu (při střídání velkých tmavých a světlých ploch). Vyjma těchto chybek, si vedl monitor v testech dobře. Solidně ukázal jak barevné podání, tak i nadprůměrné hodnoty konvergence. Elektronika zařízení umožňuje zobrazit až 1 600 x 1 200 bodů při obnovovací frekvenci 69 Hz. Pro praktické používání je však vhodný režim 1 024 x 768 pixelů při 85 Hz nebo 100 Hz, máte-li chuť si více pohrát s nastavením monitoru a grafické karty. Opravdoví gurmáni mohou vyzkoušet i nestandardní režim 1 152 x 864 bodů, který při 95 Hz není také vůbec špatný. Ovládání je realizováno díky čtveřici horizontálně umístěných tlačítek. Samotné menu je jednoduše ovladatelné a nabízí všechny základní funkce.

Cena vč. DPH: 6 490 Kč

iiyama Vision Master Pro 413

Již svým originálním zakulaceným vzhledem dává monitor iiyama najevo, že nemá ani v nejmenším chuť zapadnout do průměrné šedi trhu. Deklaruje to nejen vkusným designem, ale i pokročilými technologiemi. Především stojí za to obrátit pozornost na plně plochou obrazovku typu DiamondTron M2 o aktivní úhlopříčce 403 milimetrů (15,86"). Rozteč zobrazovacích bodů činí 0,25 mm a v horizontálním směru 0,21 mm. V testu kvality obrazu se projevil monitor nadmíru přívětivě. Chvála se týká především geometrie obrazu a konvergence barev. Nadprůměrně lze hodnotit i elektronické systémy zabezpečující stabilitu obrazu při velkých změnách odlišně jasných ploch na stínítku monitoru. Výbava obrazovkového menu je tvořena běžnými funkcemi a zajímavostí nazvanou OPQ. Co se pod touto zkratkou skrývá? Jednoduše řečeno jde o možnost snadno přepnout vysvícení (jas a sytost) barev do speciálního režimu, který je vhodný zejména v případě, že na obrazovce monitoru sledujete filmy (DVD, AVI nebo DivX). Režim OPQ je řízen přímo firmwarem monitoru, tudíž je možné jej využívat v jakémkoliv operačním systému a při jakékoli příležitosti. Poslední specialitou monitoru jsou dva vstupy VGA, mezi nimiž je možné jediným stiskem tlačítka přepínat. To ocení např. majitelé notebooků, kteří chtějí mít možnost snadno připojit přenosný počítač k monitoru bez nepraktického odpojování stolního PC.

Cena vč. DPH: 9 990 Kč

LG F700p

O sedmnáctipalcovém CRT monitoru LG F700p jsme byli ihned od počátku přesvědčeni, že rozhodně nebude patřit k podprůměrným výrobkům. Naopak, po zkušenostech z předchozích testů jsme předpokládali, že se zařadí mezi nejlepší testované kousky. Zda se mu to podařilo či ne, se můžete přesvědčit sami nejen z našeho soudu, ale i z tabulky parametrů. Nejprve se podívejme na umělecké zpracování vzhledu. Vcelku ladné tvary se s jistotou většině uživatelů zalíbí. Dobrému dojmu napomůže také stříbřitě šedá barva, kterou pro tělo monitoru konstruktéři zvolili. Nicméně nejelegantněji působí opravdu hezky navržené prvky, sloužící pro řízení obrazovkového menu OSD (On Screen Display). V testu obrazu si tento monitor s obrazovkou typu Flatron vedl obstojně, geometrie obrazu se ukázala lehce nadprůměrná. Chválu si zaslouží také zobrazené barvy, odstíny šedi a elektronika řídící stabilitu obrazu. Drobných nedostatků jsme si všimli snad jen při testu moaré a při měření konvergence barev. Nicméně, tyto hodnoty jsme díky službám OSD dokázali celkem snadno vyladit k naší spokojenosti. Pokud se zmiňujeme o OSD, je namístě uvést, že celé obrazovkové menu je navrženo velmi pěkně a pro uživatele i příjemně. Navíc nabízí pokročilé funkce nejen pro seřízení již zmíněné konvergence či moaré, ale např. funkci Purity (čistota zobrazení). V neposlední řadě nabízí LG F700p i 4portový USB hub, což se také počítá.

Cena vč. DPH: 8 720 Kč

Mitsubishi Diamond Plus 74 SB

Zařízení značky Mistubishi s označením Diamond Plus 74SB je dalším sedmnáctipalcovým CRT monitorem s naprosto plochou obrazovkou typu DiamondTron. Konkrétně se jedná o inovovaný model DiamondTron M2, někdy též označovaný DiamondTron NF M2, kde NF znamená Natural Flat. Produkt je vyroben v celkem přitažlivém kabátku se zakulacenými hranami. Za pozornost také stojí obrazovka orámovaná jiným odstínem šedé barvy. Její aktivní úhlopříčka je 405 mm a uživateli nabízí obraz s roztečí zobrazovacích bodů 0,25 mm. S pomocí elektroniky je možné využívat grafická rozlišení do úrovně 1 280 x 1 024 při 60 Hz nebo maximálně 66 Hz, což opravdu není mnoho. Maximem využitelným v praxi se tudíž stává grafický režim 1 024 x 768 bodů s již přívětivou frekvencí 85 Hz. V testu obrazu jsme zaznamenali úspěchy především v oblastech geometrie, moaré a dokonce i konvergence se projevila na velmi slušné úrovni. Stejně tak se díky vlastnostem elektroniky ukázala v dobrém světle stabilita obrazu. Obrazovkové menu je řízeno šesticí tlačítek, jež jsou vcelku s rozvahou navržena tak, aby i začátečník pochopil jejich poslání. Poslední tlačítko zapíná a vypíná funkci SuperBright, jejímž účelem je snadné zvýšení jasu a kontrastu. Takové řešení potěší zejména příznivce filmů na počítačích, jelikož především jim bude funkce SuperBright užitečná při sledování DVD či DivX titulů.

Cena vč. DPH: 7 180 Kč

NEC MultiSync FE770

I když sedmnáctipalcový CRT monitor s označením MultiSync FE770 pochází z dílny společnosti NEC, napadne vás při pohledu na něj, že je vám vzhledově povědomý. Je to dáno tím, že výrobek Mitsubishi Diamond Plus 74 SB, který také v našich testech naleznete, vypadá jako by mu z oka vypadl. Ostatně není se co divit, neboť značky NEC a Mistubishi mají mnoho společného. Nicméně vraťme se k našemu sympaticky vyhlížejícímu modelu NEC. Je vyroben v bílé barvě s šedým orámováním obrazovky. Ta disponuje plně plochým čelním sklem, za kterým se ukrývá vlastní obrazovka typu Clear Flat. Rozteč zobrazovacích bodů je 0,25 mm, což je v kategorii "sedmnáctek" příjemný standard. V testu se monitor choval ukázněně a na stínítku ukazoval dobré výsledky. Kladně jsme hodnotili barvy i geometrii obrazu. Jisté neduhy se ukázaly v testu moaré. Mimo to by možná mohl být NEC vybaven trochu silnější elektronikou, aby zvládl i vyšší obnovovací frekvenci při rozlišení 1 280 x 1 024, protože 66 Hz není zrovna příliš dostačující hodnota. Pravdou však je, že mnohem podstatnější je rozlišení 1 024 x 768 bodů, které je na sedmnáctipalcových zařízeních provozováno nejčastěji. V tomto režimu zvládne FE770 už solidních 85 Hz, a to je důležité. Za pochvalu stojí v neposlední řadě i obrazovkové menu řízené šesticí tlačítek. Neumí toho sice tolik, co podobné zařízení od Mitsubishi, ale nabízí vše potřebné a při stejně příjemném způsobu ovládání menu.

Cena vč. DPH: 7 000 Kč

Targa Visionary 1797-1 ErgoFlat

Produkty značky Targa, alespoň ty z kategorie CRT zařízení, se povětšinou více než na stůl grafika hodily pro méně náročné kancelářské účely nebo do skromnějších domácností. O tom, že toto mínění nemusí platit pro všechna "céertéčka" s nápisem Targa na svém těle, jsme se přesvědčili na vlastní oči, a to ve chvíli, kdy jsme se blíže seznámili se sedmnáctipalcovým monitorem Targa Visionary 1797-1 ErgoFlat. Jak už jsme si u monitorové řady Targa Visionary celkem zvykli, vzhled přístroje příliš nápaditosti nenabídne. Poměrně klasický design podpoří i bílá barva zvolená pro plasty kryjící útroby zařízení. Obrazovka typu ErgoFlat nabízí plně ploché čelní sklo a jen mírně zakulacenou plochu stínítka za ním a celkově je pohled na stínítko docela příjemný. Geometrie i podání barev sice jen stěží doženou kvalitu systému DiamondTron M2, který naleznete u produktu iiyama Vision Master Pro 413, ale i tak nás hodnoty příjemně překvapily. V kategorii stability obrazu jsme dokonce zaznamenali lepší výsledek než u konkurenčního LG F700p, což nás vcelku vyvedlo z míry. Obrazovkové menu nás svým zpracováním lehce vrátilo do reality, moc půvabu nepobralo. Nicméně, i přesto nabízí (kupodivu) nemalou škálu voleb (např. i seřízení geometrie v rozích atd.). Zkrátka, celkově musíme značku Targa za tento výrobek pochválit. Monitor 1797-1 ErgoFlat se totiž velice povedl.

Cena vč. DPH: 6 360 Kč

VideosevenV7 S98s

Poslední monitor dnešního přehledu nese značku Videoseven, nebo zkráceně jen V7 a modelové označení S98s. Výrobce řadí svůj produkt do třídy, kterou nazval "Bussines Line", z čehož lze usuzovat, že sice nebude svými parametry patřit k technologické špičce, nicméně ani by neměl zapadnout mezi úplně outsidery trhu. Na první pohled je na monitoru vidět, že designové zpracování příliš originální není, spíše je koncipováno konzervativněji. Což znamená, že tvary jsou takřka učebnicové a barva bílá. Obrazovka monitoru je lehce vypouklá, tudíž pokud o koupi tohoto zařízení budete uvažovat, musíte počítat s tím, že geometrie obrazu bude touto skutečností trochu negativně ovlivněna. Na druhou stranu však i přes tento jistý nedostatek nabízí obrazovka solidní zobrazení barev, nadprůměrnou barevnou konvergenci a v neposlední řadě i dostačující stabilitu obrazu. Za těmito klady stojí především skutečnost, že obrazovka je typu Samsung FST. Ovládání monitoru je realizováno pomocí pěti tlačítek, klasicky umístěných pod plochou stínítka obrazovky. Menu nabízí v jediné obrazovce všechny funkce, které jsou k dispozici, ale na škodu je, že ikonky představující funkce nemají žádné popisky, tudíž se je musí uživatel naučit zpaměti nebo jejich význam odvodit z jejich vzhledu. To ovšem nemusí být pro obsluhu vždy nejjednodušší a nejpohodlnější.

Cena vč. DPH: 6 480 Kč

§§§§§


Seznamte se… Tablet PC – test prvních modelů na trhu

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c02p0820

Když jsem Tablet PC viděl poprvé, nemohl jsem se ubránit dojmu, že taková věc se ujmout mezi uživateli prostě nemůže. Dnes, zhruba 10 měsíců poté, jsem ale přesvědčen, že tento koncept úspěch mít bude, a to zvláště za předpokladu, že bude stále Microsoftem tak nadšeně podporován, jako doposud.

Co je vlastně Tablet PC

Tablet PC se ve své podstatě snaží zaplnit mezeru mezi notebooky a PDA, a to ne svými rozměry a hmotností, ale spíš svou koncepcí. Místo myši totiž uživatel používá aktivní obrazovku a speciální pero, které je schopné na ni psát.

Protože Tablet PC je veřejný standard, k němuž se může přihlásit jakýkoliv výrobce zařízení, bylo potřeba, aby Microsoft hned na počátku definoval určité vlastnosti a parametry, které Tablet PC musí splňovat. Jedním z nejdůležitějších je právě aktivní plocha na displeji, ovládací pero a schopnost pracovat obdobně jako poznámkový blok držený v ruce. Tedy snadno, rychle a také dlouho.

Dalším požadovaným parametrem je též bleskurychlé probuzení. Tablet PC musí být schopen pracovat do pěti vteřin od okamžiku, kdy jej uživatel začne probouzet z úsporného režimu. Právě to je jedna z vlastností, kterou se tato zařízení velmi blíží schopnostem PDA. Běžné PDA totiž prakticky nestartuje a nevypíná se, ale je neustále ve střehu, připraveno během zlomku sekundy začít pracovat. Oproti tomu notebooku trvá až několik desítek sekund, než se přepne z režimu spánku do "modu bdělosti".

Aby se Tablet PC podobal svou funkcí poznámkovému bloku, musí být schopen pracovat dlouho v terénu a v případě, že jej uživatel nechá usnout, je požadováno, aby plně nabitý vydržel spát nejméně 3 dny. Ačkoliv se to může zdát málo, je třeba si uvědomit, že i v režimu spánku je řada součástí počítače v provozu a pochopitelně také spotřebovává energii z akumulátorů. Bylo by tedy velmi nepříjemné, kdyby se Tablet PC během spánku nadměrně vyčerpával.

Možnosti Tablet PC

Z vnějšího pohledu existují dvě základní větve Tablet PC. První z nich jsou konvertibilní notebooky a druhou pak čistě deskové přístroje. Zatímco konvertibilní Tablet PC jsou ve své podstatě notebooky, které lze upravit většinou otočením displeje do tvaru Tablet PC, deskové přístroje mají se vzhledem současných počítačů už málo společného. Například klávesnici je k nim možné připojit pouze externí.

Tyto dvě větve dnes bojují o popularitu mezi uživateli, ale do budoucna lze předpokládat, že budou vedle sebe žít zcela nezávisle a vzájemně si přebírat dobré nápady. Oba dva koncepty mají totiž trochu jiné zákazníky.

Skvělá možnost psát speciálním perem přímo na obrazovku je ve Windows XP Tablet PC Edition využívána v mnoha speciálních aplikacích. Jako první je třeba zmínit modul pro vstup textu, který nahrazuje velmi chybějící klávesnici. Text je možné vkládat buď prostřednictvím rozeznávání psaného písma, systémem rozeznávání mluvené řeči anebo vyťukávat na virtuální klávesnici zobrazené na displeji Tablet PC.

Bohužel současná verze Windows XP Tablet PC Edition nepodporuje vstup v českém jazyce a tedy i tyto silné nástroje, které dovolují komfortně a rychle zaznamenávat uživatelský vstup, nejsou schopny zpracovat češtinu. Je to nepříjemné a pochopitelně tento problém cítí také místní zastoupení jednotlivých výrobců. Proto je velmi pravděpodobné, že jednotlivé firmy nezávisle na Microsoftu iniciují tvorbu vlastní varianty počeštění, která půjde do systému díky otevřenému interfacu této komponenty Windows XP Tablet PC Edition snadno implementovat. Samozřejmě však lze běžný český text na Tablet PC jak číst, tak jej do něj vkládat, ale jen s použitím připojené klávesnice.

Zcela novou aplikací, která plně využívá možnosti dotykové obrazovky, je Windows Journal. Tento vysoce sofistikovaný klon klasického čtverečkovaného poznámkového bloku dovoluje pracovat stejným způsobem, jako je to běžné s papírovými poznámkami. Přitom ale poskytuje rozsáhlý komfort vyplývající z rozpoznávání některých znaků v dokumentu, což dovoluje například jednotlivé ručně psané poznámky abecedně třídit. Windows Journal je standardní součástí systému a měl by být tedy nainstalován na každém počítači třídy Tablet PC.

Mimo textových poznámek je do Journalu možné kreslit také náčrtky a pochopitelně dále text upravovat. K dispozici je guma pro opravy, pět typů tužek, propisek a fix, a nechybí ani nezbytný zvýrazňovač.

Dalším prográmkem jsou Sticky Notes, obdoba papírových Post-Itů, které mnozí z nás lepí na počítač, monitor a všude kolem sebe. V ručně psané podobně dovolují tyto poznámky opět do vzkazu zahrnut další dodatečné údaje, náčrtky a řadu dalších úprav, obdobně jako je tomu u jejich papírové předlohy.

Hrátky s tužkou

Doslova nekonečné možnosti pro Tablet PC se však otevírají v oblasti kreslení, vytváření náčrtů, schémat a grafiky. Zcela přirozené pohyby dotykovým perem přímo po obrazovce jsou zárukou věrných a vysoce kreativních děl, a přitom může uživatel stále těžit z výhod, poskytovaných počítačem. Snadno se tedy mění barvy, síla či typ pera, velmi jednoduše se nepovedené části obrazu mažou.

Právě z těchto důvodů je Tablet PC nečekaně kladně přijímán především dětmi, které v něm spatřují jen velmi chytrý blok na kreslení. A zřejmě nebudeme daleko od pravdy, když prohlásíme, že za rozšířením Tablet PC do domácností nebudou stát plamenná hesla o vyšší produktivitě, konektivitě kdykoliv a kdekoliv, ale toužebná očka dětí movitějších rodičů.

Naproti tomu do menších firem budou Tablet PC přicházet zřejmě pomaleji a prvními zákazníky budou, ostatně stejně jako u jiných IT novinek, manažeři technicky zaměřených společností. I z pohledu firemního zákazníka bude na Tablet PC zajímavá především možnost bezbolestně přenášet své nápady a poznámky okamžitě do počítače, a určitě nelze zanedbat také punc výjimečnosti, který si s sebou první Tablet PC ponesou.

Tablet PC produkty

V současné době existuje na světě pouze šest produktů, jež se mohou označovat jako Tablet PC. Je to TravelMate C102Tci od Aceru, který například Microsoft celý rok hojně používal jako ukázkový produkt, Compaq Tablet PC TC1000 od Hewlett-Packard, zajímavý svou koncepcí přesně na rozhraní konvertibilního a deskového tabletu, Stylistic ST4100 od Fujitsu Siemens Computers, který si své zákazníky získá nezaměnitelným designem, a u nás prakticky neznámý Motion Computing Motion M1200. Zmíněnou šestici pak doplňuje ještě Toshiba se svým konvertibilním modelem notebooku Portégé 3500 a dále pak u nás zatím nedistribuovaný ViewSonic Tablet PC V1100. My jsme měli možnost osobně se seznámit s polovinou těchto zařízení a otestovat jejich schopnosti takříkajíc "v terénu".

Acer TravelMate C102Tci

je klasickým typem konvertibilního Tablet PC, který vzešel z koncepce běžného notebooku. Z klasického vzhledu je možné jej po odaretování dvou bočních zarážek a otočení displeje snadno přeměnit v plnohodnotné Tablet PC, jehož cestovní hmotnost je jen 1,4 kg. Uvnitř jej pohání 800MHz procesor Ultra Low Voltage Pentium III-M spolu s 256 MB operační paměti, pevný disk je standardně 30GB. Všechny mechaniky jsou pochopitelně externí, a to jak 3,5" floppy jednotka a DVD/CD-RW mechanika, a shodně využívají připojení rozhraním USB. K připojení je TravelMate C102Tci vybaven modemem a síťovým rozhraním, ale největší pozornost určitě zaslouží komponenta bezdrátové sítě WiFi, zaručující skutečnou mobilitu a možnost přístupu k internetu či firemním datům bez zbytečných drátů. Cena tohoto Tablet PC se pohybuje kolem 85 tisíc Kč vč. DPH.

Compaq Tablet PC TC1000

je sice uváděn jako konvertibilní přístroj, ale odlišně řešená, plně odnímatelná klávesnice, je schopná jej převést do čistě deskového Tablet PC, jež také zatíží uživatele pouhými 1,4 kg hmotnosti. Místo procesoru od Intelu vsadili vývojáři na nepříliš obvyklý čip Transmeta Crusoe TM5800, a samozřejmě i nezbytných 256 MB paměti. Také tento stroj se může pochlubit pevným diskem o kapacitě 30 GB, ale další mechaniky jsou již součástí volitelně dostupné docking station. V základní výbavě tedy uživatel obdrží hlavně klávesnici, která slouží současně jako podstavec displeje v režimu notebooku a obsahuje také trackpoint se dvěma tlačítky. I Compaq má integrováno modemové, síťové i WiFi rozhraní, takže opravdová práce v terénu se v případě tohoto stroje stává skutečností. Tablet PC značky Compaq je k sehnání od 80 a půl tisíce korun.

Fujitsu Siemens Stylistic ST4110

Bez jakýchkoliv pochyb se může hlásit mezi čistě desková Tablet PC, neboť ve standardní výbavě nenajdeme ani klávesnici. Také u tohoto přístroje se o pohon stará 800MHz procesor Pentium III-M s velmi nízkou spotřebou energie a vedle něj je Stylistic ST4110 vybaven také 256 MB operační paměti. Pevný disk je ale tentokrát větší a lze na něj uložit 40 GB dat. Další vybavení je obdobné jako u ostatních Tablet PC, tedy kompletní modemové, síťové a bezdrátové rozhraní, včetně podpory IEEE 1394 FireWire. Zajímavá je také možnost připojit prostřednictvím směrovaného infračerveného portu firemní bezdrátovou myš či klávesnici. Běžná klávesnice je totiž typu USB a její konektor je možné zasunout buď přímo do Tablet PC, nebo do volitelné dokovací stanice s kombinovanou optickou mechanikou. Stylistic ST4110 stojí v popisované konfiguraci 108 tisíc Kč.

Všechny testované přístroje spojuje řada parametrů. Na první pohled tím nejvýraznějším je výkon, který je dán použitými procesory s frekvencí pod 1 GHz. V praktickém provozu jsou tedy dnešní Tablet PC výrazně pomalejší než stolní počítače, a reagují dokonce pomaleji než většina notebooků. Tyto procesory s nižším výkonem mají zároveň také nižší spotřebu energie, což dovoluje Tablet PC provozovat reálně přes 3 hodiny, a pokud třeba pouze procházíte internetové stránky, bude akumulátor schopen napájet přístroj i více než 4 hodiny. A to je v notebookovém světě hodnota zcela výjimečná.

Z pohledu uživatelského vstupu jsou všechna testovaná Tablet PC ovládána perem a jejich obrazovka s úhlopříčkou 10,4" má aktivní matici 1 024 x 768 bodů. S pomocí jediného tlačítka je lze snadno převést mezi režimem "na výšku" a "na šířku", takže mohou být buď drženy v ruce, nebo odpočívat ve stojanu. Specifikace Tablet PC také vyžadují, aby vyjmutí ze stojanu či docku neaktivovalo nucení k restartu, takže uživatel i při rozmanité manipulaci s obrazem i periferemi není obtěžován požadavky operačního systému na případné restarty.

Závěrem

Tablet PC jsou dnes na samém začátku své kariéry. Dá se očekávat, že během několika měsíců se stanou nedílnou součástí nabídky producentů notebooků a zařadí se tak bok po boku svým starším bratříčkům. O jejich dalším úspěchu však paradoxně nerozhodnou hardwarové, ale softwarové firmy. Bude totiž záležet na tom, jak rychle a jak důsledně do nových verzí aplikací budou vývojáři schopni integrovat funkce využívající možností elektronického inkoustu tak, jak je nabízí právě platforma Tablet PC. Vývoj v roce 2003 bude tedy hezkou ukázkou flexibility softwarových firem.

§§§§§


Skenery pro náročné – skenery vyšší třídy

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c02p0821

Kratší tematický celek jsme se v tomto vydání PC WORLDu rozhodli věnovat skenerům, které zákazníkům přinášejí s vyšší pořizovací cenou i určitou přidanou hodnotu v podobě modulů pro snímání transparentních materiálů a pro automatické skenování vícestránkových dokumentů nebo fotografií. Ve druhém pololetí roku 2002 se na trhu objevily produkty, které díky povedené konstrukci a vyššímu výkonu najdou uplatnění nejen v kancelářích, ale také v domácnostech náročnějších uživatelů.

Za více peněz více muziky

Před popisem čtveřice testovaných zařízení je třeba vnést trochu světla do kategorií skenerů, které se na našem trhu objevují. Levné skenery do 6 000 Kč včetně DPH, jež vám pravidelně představujeme v našich testech, nejsou výrazně horší než dražší modely. Poskytují uživatelům rozlišení i barevnou hloubku, která by měla bezezbytku vyhovět všem předpokládaným činnostem, tedy snímání odrazových předloh, převodu textu pomocí OCR programu, odesílání sejmutých materiálů elektronickou poštou, či kopírování dokumentů na připojené tiskárně. Jejich pracovní rozlišení dosahuje většinou hodnoty 1 200 x 2 400 ppi, skenery mohou rychle pracovat v režimech nízkého rozlišení, ale vyšší nastavení je většinou zaměstná na delší dobu. Dražší skenery nabízejí rozlišení 2 400 x x 2 400 ppi nebo vyšší, a mohou proto poskytnout lepší zpracování detailů při pořizování výřezu z předlohy. Vyšší rozlišení je velmi důležité také pro práci s transparentními, tedy průsvitnými předlohami (diapozitivy a negativy). Zařízení s vyšší pořizovací cenou jsou totiž zpravidla dodána i s vestavěnou nebo připojitelnou prosvětlovací jednotkou, která snímání negativních a diapozitivních materiálů umožní. Kromě zmíněného prosvětlovacího adaptéru mohou být dražší skenery vybaveny i automatickým podavačem dokumentů či fotografií. Produktivita práce s takovými doplňky je podstatně vyšší, protože zařízení mohou rychleji snímat dokumenty procházející nad sklem skeneru. Odpadá tedy jednotvárné a pomalé zvedání víka, odebírání sejmutých předloh a zakládání nových.

Testování novinek začíná

Do našeho testu jsme zařadili výrobky společností Epson, Hewlett-Packard a Umax. Označení "novinka" se v některých případech může zdát zavádějící, protože technické specifikace jednotlivých zařízení byly postupně zveřejněny v letních a podzimních měsících loňského roku. Na prodej produktů však museli zákazníci čekat až do prosince 2002. Ve stejném období byly skenery nabídnuty i k otestování. Testy probíhaly po připojení k počítači Pentium III 500 MHz s 256 MB paměti a operačním systémem Windows 98 SE, a posléze při komunikaci skenerů s počítačem Pentium 4 3,06 GHz s 512 MB paměti a Windows XP. Na druhém PC jsme zkoušeli vliv jiného operačního systému a rychlejšího komunikačního rozhraní USB 2.0 na rychlost snímání dokumentů. V tabulce naměřených výkonů jsou časy skenování při vytváření náhledu u odrazového i transparentního materiálu a při snímání předloh v různých režimech ppi a různém barevném podání. Uvedené výsledky se vztahují k PC s procesorem Pentium III 500 MHz. Měření na rychlejším stroji s jiným operačním systémem nás přesvědčila, že rychlejší komunikační rozhraní dokáže urychlit skenování pouze ve vysokém rozlišení, při němž dochází k vyššímu přenosu dat mezi skenerem a počítačem. Urychlení však nebylo nijak významné a při nastaveném barevném režimu snímání fotografie 13 x 18 cm v rozlišení 1 200 x 1 200 (přenos dat o objemu 144 MB) se u jednotlivých modelů pohybovalo v rozmezí 5 12 sekund. Limitujícím faktorem totiž není jen rychlé komunikační rozhraní, ale také rychlost CCD prvku při snímání a převodu dat.

Epson Perfection 1660 Photo

Abecedně prvním testovaným výrobkem byl skener společnosti Epson. Mezi ostatními produkty nabízel poněkud nezvyklé rozlišení 1 600 x 3 200 ppi hardwarově a 12 800 ppi interpolovaně, ale nevybočoval poskytovanou 48bitovou barevnou hloubkou. Skener s USB 2.0 rozhraním a čtveřicí čelních ovládacích tlačítek si díky dodávaným ovladačům porozumí s PC, na němž je nainstalován systém Windows 98 nebo vyšší, i s Macintoshem s MacOS 8.6 nebo novějším. Programové vybavení zahrnuje české TWAIN rozhraní, které nabízí režimy průvodce skenováním pro začátečníky i pokročilá nastavení pro ovlivnění barev, jasu, kontrastu, či změny měřítka. Ovladač doprovází poměrně zdařilý software ArcSoft PhotoImpression pro katalogizaci a úpravu fotografií i graficky výborně zpracovaný Epson Smart Panel, s nímž může uživatel ovládat skener z pracovní plochy počítače. V nabídce bohužel chyběl jakýkoliv OCR program pro převod textu, uvítali jsme proto alespoň zajímavou utilitu Epson Photo Print pro kopírování dokumentů na připojené tiskárně. Majitelé PDA se mohou těšit i z programu Presto!

PixExpress, který dokáže převést snímky ze zařízení do PDA připojeného k počítači. Skener je dodáván s vodicí předlohou pro 4 diapozitivy nebo 6 políček negativu. Prosvětlovací adaptér je zabudován přímo ve víku skeneru, před snímáním transparentních materiálů tedy stačí jen vysunout kryt a uživatel může i bez instalace dalších programových doplňků pracovat. Po zhodnocení výsledků testu je třeba vyzdvihnout výborné zachování barev i dostatečně precizní práci s detaily. Ke kladům výrobku patří také rychlost práce ve všech testovaných režimech. S výjimkou snímání negativů skener vystačí s přednastavenými volbami barevného podání, u negativů jsme při testu museli upravovat snímky zesvětlením. Epson Perfection 1660 Photo je velmi důstojným nástupcem modelu Perfection 1650, jehož výroba již skončila. Celkem příjemně nás překvapil svou pořizovací cenou 8 190 Kč včetně DPH.

Epson Perfection

1660 Photo

rychlost práce

zachování barev

pořizovací cena

nutnost vyvážení jasu u negativů

bez OCR programu

Cena vč. DPH: 8 190 Kč

K testu zapůjčila firma: Epson, Deutschland, www.epson.cz

HP ScanJet 5500C

Také druhý skener v testu je vybaven prosvětlovacím transparentním adaptérem, ten však není zabudován ve víku, ale samostatně uložen i s předlohou pro trojici diapozitivů nebo pás negativů v dodaném doplňkovém příslušenství. Skener s USB 2.0 připojením spolupracuje se stejnými platformami jako Epson, u Macintoshů je však vyžadován Mac OS 9.1 nebo novější verze. Zařízení nabízí maximální rozlišení 2 400 x 2 400 ppi hardwarově nebo neomezené interpolované nastavení rozlišení. Kromě ovladačů se při instalaci do počítače zavádí kompletní balík programů, které zahrnují TWAIN snímání HP, ovládací panel HP Director, a zabudovaný OCR program pro převod znaků s podporou češtiny. Nechybí ani manažer pro ukládání sejmutých snímků HP Photo & Imaging a software HP Memories Disc Creator, s nímž je možné z vybraných obrázků a hudby vytvořit kompaktní disk s archivem snímků. Nabídka ovládacích prvků zabudovaných na skeneru je poměrně široká, kromě tlačítka pro zapnutí zařízení a přerušení snímání jsou k dispozici i voliče pro spuštění skenování, kopírování, odeslání snímku elektronickou poštou či snímání na web. Výraznou konstrukční změnou prošlo víko skeneru, uzpůsobené k průchodovému snímání fotografií 9 x 13 nebo 10 x 15 cm. Uvnitř víka je zabudována dvojice větráků, které vytvářejí podtlak pro udržení obrázků nad sklem skeneru. Snímky jsou jednotlivě odebírány z podavače pro 24 obrázků, pomocí děrovaného gumového pásového dopravníku vtahovány nad sklo, zde přečteny pod pohybujícím se CCD snímačem a následně vysunuty do výstupní přihrádky. Rychlost práce by měla dosáhnout až 6 fotografií 9 x 13 cm za minutu v rozlišení 200 ppi, při testu jsme vyzkoušeli snímání fotografií 10 x 15 cm a naměřené časy 3,7 snímku za minutu v nastavení 300 ppi a 4,3 snímku za minutu v rozlišení 200 ppi nás příjemně překvapily. Skener přitom neměl problém ani se snímáním řady 80 fotografií (při postupném doplňování podavače). Testovaný kus však zanechal drobné stopy otěru na lesklých fotografiích, naopak zcela bez problémů byla práce s matnými snímky. Skener HP nedokázal v rychlosti nebo práci s barvami konkurenci od Epsonu překonat, vyrovnal se mu ale v zachování detailů. HP Scanjet 5500C se v současnosti prodává za 11 139 Kč včetně DPH.

HP ScanJet 5500C

rychlost průchodového snímání

přesnost

zachování barev

Cena vč. DPH: 11 139 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, www.hp.cz

HP ScanJet 5550C

U značky Hewlett-Packard zůstaneme ještě chvíli, protože k dispozici jsme měli i další zajímavý výrobek, připravený pro rychlé zpracování vícestránkových dokumentů. Údaje o rozlišení jsou shodné jako u modelu HP ScanJet 5500C, stejné je také instalované TWAIN rozhraní s předvolbami pro rychlé snímání i podporou pokročilého nastavení vyvážení barev, zvětšení či zmenšení originálu apod. Další programové vybavení je ale odlišené chybí HP Memories Disc Creator a HP Photo & Imaging, avšak nabídka byla obohacena o ScanSoft PaperPort 7.0, s nímž si může uživatel snadno utřídit vytvořené elektronické písemnosti. Bez užitku není ani pořadač naskenovaných vizitek I.R.I.S. Cardiris. Dianástavec se ze standardní výbavy bohužel přesunul do volitelných doplňků, za něž je nutné připlatit. Přepracována byla konstrukce skeneru, neboť jeho víko je netradičně uchyceno na delší straně snímací desky, a přesunuty byly také ovládací prvky. Jejich funkce však odpovídají modelu 5500C. Nad víkem testovaného zařízení je umístěn automatický podavač dokumentů s kapacitou 35 listů A4. Do jeho horní přihrádky se zakládají dokumenty určené ke skenování, po spuštění skeneru procházejí nad štěrbinou se "zaparkovaným" CCD prvkem a jsou vysouvány na horní desku víka zařízení. Nasnímané materiály může uživatel nasměrovat do OCR programu, dříve zmíněného ScanSoft PaperPortu, nebo uložit do PDF souboru. Skener při použití automatického podavače dokáže v rozlišení 300 ppi za minutu převést 2,8 strany A4 černobíle nebo 1,8 strany barevně. Výsledky testu při snímání samostatných předloh ze skla skeneru byly v mnohém podobné dříve testovanému HP ScanJet 5500C. Drobné výhrady jsme i zde měli k barevnému podání a potěšila nás přesnost při práci. Nepříliš pochopení jsme však projevili v případě poněkud nadsazené pořizovací ceny ve výši 13 908 Kč včetně DPH.

HP ScanJet 5550C

pomalé průchodové snímání

přesnost

pořizovací cena

chybí transparentní adaptér

Cena vč. DPH: 13 908 Kč

K testu zapůjčila firma:

Hewlett-Packard, www.hp.cz

Umax Astra 6700 Photo

Pozměněným designem a zajímavými technickými údaji se může pochlubit i skener Umax Astra 6700 Photo. USB 2.0 připojení ani u tohoto výrobku není výjimkou, ale jeho pracovní rozlišení překonává ostatní produkty v testu, protože dosahuje hodnot 2 400 x 4 800 ppi. Trojice ovládacích prvků na skeneru je připravena pro rychlé spuštění snímání, kopírování a odeslání obrázku e-mailem, díky dodávanému programovému vybavení je možné funkce tlačítek upravit nebo zcela pozměnit. Umax Astra 6700 Photo je na cestě k zákazníkovi vybaven také samostatně připojitelným prosvětlovacím adaptérem a předlohou pro současné uložení jednoho diapozitivu a pásu negativu, ke zpracování negativních snímků ale může uživatel využít jen dvou připravených filmových políček. Podporováno je však snímání transparentních materiálů v rozměru 101 x 127 mm. Zařízení nám bylo dodáno s českým TWAIN rozhraním pro základní i pokročilé nastavení funkcí skenování a dalším softwarem. K dispozici jsme měli OCR Abbyy FineReader 5.0 Sprint s plnou podporou českých znaků, MGI PhotoSuite III SE pro úpravy obrázků a správce dokumentů PaperPort Document Manager. Mezi kladné stránky produktu jsme po provedeném testu zařadili nízkou hladinu barevného šumu a excelentní přesnost při práci s detailem. Vysoké dostupné rozlišení je velmi vhodné pro práci s transparentními materiály, v případě negativů však výrazně ovlivňuje celkovou dobu snímání. Práce s barvami byla na dobré úrovni, ale s jiným ovladačem, např. volitelně dodávaným SilverFast rozhraním, mohly výsledky dopadnout ještě lépe. Při nákupu záleží na zákazníkovi, zda se spokojí se základní nabídkou skeneru Umax Astra 6700 Photo za 10 358 Kč,nebo si zvolí dražší variantu 6700 Pro, u níž je citovaný TWAIN SilverFast standardně dodáván. Podstatnou konkurenční výhodou skenerů Umax Astra je dvojnásobná záruka, poskytovaná po 24 měsíců od zakoupení výrobku.

Umax Astra 6700 Photo

vysoké rozlišení

prodloužená záruka

rychlost práce s negativy

Cena vč. DPH: 10 358 Kč

K testu zapůjčila firma: Umax CZ, www.umax.cz

§§§§§


Stříbrné zlatíčko - Nikon Coolpix 4300

Tomáš Jirásko

c02p0823

S Nikonem Coolpix 4300 jsem se poté, co mne provázel v závěru roku 2002, a prokázal své kvality i během silvestrovské noci, nerad loučil. Jde o nástupce úspěšného třímegapixelového modelu CP885, přičemž by bylo ze strany výrobce nelogické toho nevyužít, takže design i některé další parametry jsou hodně blízké (ne-li shodné) v podstatě se dá říci, že 4300 je jeho technicky vyspělejší a výkonnější mladší bratříček.

Coolpix 4300 je klasický kompakt s rozměry 95 x 69 x 52 mm, umožňující při hmotnosti 225 g (bez baterie) snadné ovládání i jednou rukou (tedy pokud jste pravák). Je vybaven 1/1,8" CCD snímačem s filtry CYGM s celkem 4,13 milionu bodů, kdy velikost obrazu je při plném formátu 2 272 x 1 704 pixelů, s citlivostí ISO 100-400. Objektiv Nikkor s trojnásobným optickým zoomem (8-24 mm, ekvivalent 38-114 mm u 35mm filmu) a 4x zvětšením digitálním, má běžný rozsah snímání 30 cm až nekonečno, v režimu makro 4 cm až nekonečno, a přednastavené ostření. Přes 28mm redukci lze připojit konvertory Nikon, se kterými firmware již počítá, nepočítá se ovšem s externím bleskem, spoléhat je nutné pouze na vestavěný. Na zadní straně je 1,5" polysilikonový TFT displej (110 000 bodů) s nízkou teplotou a úpravou podsvícení a tónů.

Přístroj zapneme kruhovým vypínačem okolo spouště. K ovládání slouží kotouč voleb (setup/video/manuál/scény/automat/prohlížení), umístěný na horní straně přístroje. Na zadní stěně je ovládání zoomu. Samozřejmě nechybí klasické joystickové kolečko pro ovládání menu, ale i pro zapnutí displeje jako hledáčku. Čtveřice tlačítek pod displejem slouží k ovládání kompenzace expozice, nastavení nekonečno/makro/samospoušť, režimů blesku a k zapnutí menu. Více vpravo je tlačítko Quick, jímž se zapne prohlížení během focení. Tlačítka také slouží k mazání, či k zobrazení informací a histogramu. Přehledné menu rozdělené do dvou "záložek" nabízí volby nastavení bílé (5 + manuál), ostření (maticové, bodové, s prioritou středu, bodové AF oblasti), průběh (jednotlivé snímky, 16 snímků na jednom obrázku, VGA sekvence a série), BSS (výběr nejlepšího snímku), nastavení tónu a ostrosti obrazu, velikosti a komprese obrazu, volbu čočky, ISO, režimu expozice, ostření, bracketing a redukce šumu. Náběh přístroje i zpoždění spouště vykazují standardní hodnoty kompaktních Nikonů, tedy žádná sláva, a v kombinaci s menší vyrovnávací kapacitou se při rychlejší sekvenci snímků dočkáme přestávky v podobě ikony přesýpacích hodin, neboť soubory se budou chvilku ukládat. Při fotografování CP4300 splnil očekávání a pořizoval snímky velmi ostré, vykazující dobrou věrnost barev i u kontrastních motivů. Výsledek je dostatečně kvalitní jak pro domácí tisk, tak pro fotolab při šíři 20 cm tedy vše, co od kompaktního 4MP očekáváme. K ukládání snímků lze použít pouze paměťovou kartu CompactFlash typ I. Obraz je ukládán do formátu JPEG (EXIF 2.2/DCF) a Quick Time Motion JPEG.

V balení je kromě propojovacího USB kabelu 16MB CF karta, nabíjecí baterie Li-Ion, nabíječka baterií, USB kabel, audio/videokabel, kryt objektivu a zápěstní popruh, společně se softwarem NikonView 5, Fotostation Easy a ArcSoft Panorama Maker.

Coolpix 4300 je vynikajícím přístrojem pro začátečníky, nabízejícím kvalitní plnoautomatický režim, společně s dostatečným výběrem přednastavených režimů. S ohledem na zpoždění spouště je vhodnější především pro statickou fotografii. Pro pokročilé uživatele je k dispozici i široká škála manuálních možností. To vše je doplněno výborným obrazem a využitelnost se zvyšuje i možností připojení předsádek.

Nikon Coolpix 4300

kvalita obrazu

makro, automatika

zpoždění spouště nepodporuje CompactFlash typ II

Cena vč. DPH: 22 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Nikon, www.nikon.cz

§§§§§


Čtyřistapadesát luxusních wattů - Logitech Z-680

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c02p0824

Když jsme v čísle 9/2002 testovali reproduktorovou sadu Logitech Z-560, došli jsme k závěru, že jde o velmi kvalitní a designově vydařený produkt s výbornými zvukovými vlastnostmi především pro multimediální využití. Jediným problémem byl fakt, že zatímco ostatní výrobci nabízeli 5.1 sestavy, Logitech Z-560 měl pouze čtyři satelitní reproduktory a nemohl tak plně uspokojit nároky na plnohodnotné prostorové ozvučení. Tento problém je však vyřešen, neboť na trh přicházejí nové reproduktory Logitech Z-680. Ty nabízejí zvuk třídy 5.1 a certifikaci THX, a oproti svému předchůdci také nějaký ten výkonový nárůst a upravený ovládací panel.

Jak můžete vidět na obrázku, sestava se skládá z masivního dřevěného subwooferu s impozantním pasivním chlazením, centrálního reproduktoru a čtyř shodných satelitů. Ty mají odnímatelnou přední mřížku a šikovný podstavec, umožňující uchycení na stůl či na stěnu. Celkový RMS výkon je obdivuhodných 450 wattů (185 + 5 x 53), což je srovnatelné s vlajkovou lodí konkurenčních Cambridge SoundWorks, modelem MegaWorks D510. Takovýto výkon bohatě postačí na běžné domácí využití, a při troše skromnosti i na malý koncert.

Možnosti připojení reproduktorů Logitech Z-680 jsou v tomto segmentu nadstandardní a do sestavy můžete najednou vyvést zvuk až ze čtyř na sobě nezávislých zařízení. K tomu slouží jak dva vstupy digitální, tedy optický a koaxiální, tak dva analogové. Jeden z nich je umístěn na přední straně ovládacího panelu a je to klasický 3,5mm konektor, druhý pak nalezneme na zadní straně. Ten slouží k připojení zvukových karet pomocí kabelu s třemi 3,5mm konektory na obou stranách. Rozvod zvuku ze subwooferu do jednotlivých satelitů je zajištěn maximálně ideálně, tedy stereofonními kabely s obnaženými konci. Jejich výhoda oproti konkurenčním výrobkům s pevným uchycením kabelů v reproduktorech spočívá především v možnosti libovolně upravit vzdálenost satelitů.

Zvláštní pozornost je nutno věnovat centrálnímu ovládacímu panelu s názvem Digital SoundTouch Control Center. S jeho pomocí můžete ovládat hlasitost celé sestavy i jednotlivých reproduktorů, libovolně nastavit režimy přehrávání a různé efekty prostorového zvuku. Centrální panel navíc umí dekódovat formáty Dolby Digital a DTS, využívané u novějších filmů, a Dolby ProLogic II, který můžete uplatnit u starších filmů a hudby. Tento systém totiž vytváří z dvoukanálového zvuku zvuk vícekanálový. Předností Digital SoundTouch Control Center je i elegantně podsvícený displej a dálkové ovládání s možností regulovat většinu funkcí. Jejich nevýhodou je ale špatná čitelnost displeje při pohledu z úhlu a potřeba zaměřit paprsek dálkového ovládání velmi přesně na přijímač.

Kvalita zvuku je na velmi vysoké úrovni a reproduktory bez sebemenších problémů zvládají i nejnáročnější dynamické zvuky a rychlé kombinace nízkých i vysokých tónů. Ideální využití tedy nabízejí jak při sledování filmů, tak u hraní her a při poslechu hudby. Obyčejný uživatel bude zvukovým výstupem ze sady Logitech Z-680 unesen a pravděpodobně nenajde žádné chybky. Rozmazlený audiofil sice možná zachytí drobná zkreslení při poslechu hudebních CD, ale této kategorii uživatelů reproduktory rozhodně určeny nejsou. O kvalitě zvuku též vypovídá certifikát THX, kterým jsou označovány výrobky splňující ostrá kritéria stanovená stejnojmennou společností.

I v tomto případě se dá říci, že Logitech opět trochu zaspal dobu. Novým standardem prostorového zvuku u PC se s příchodem zvukové karty Sound Blaster Audigy 2 stávají sedmikanálové formáty Dolby Digital EX, DTS ES a EAX Advanced HD, k nimž potřebujete 6.1 reprosoustavy. Naštěstí pro Logitech je masivnější nástup nových technologií vždy věcí několika měsíců, a tak 5.1 reprosoustavy budou ještě dlouhou dobu žádaným zbožím. A v této kategorii je sada Logitech Z-680 rozhodně nejlepší možnou volbou. Její cena sice není zrovna lidová, ale je srovnatelná s nejvyšší řadou produktů konkurence, která rozhodně nedosahuje kvalit této sestavy.

Logitech Z-680

kvalita zvuku a výkon

Dolby Digital, DTS, Dolby ProLogic II, THX

horší čitelnost displeje

cena

Cena vč. DPH: 14 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, ww.logitech.com

§§§§§


Umělecký periskop – Minolta Dimage Xi

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c02p0825

Po dvoumegapixelové Minoltě Dimage X, která slavila úspěchy především svým velmi nevšedním designem, přichází nový model Dimage Xi, jehož CCD prvek je vybaven hned třemi miliony světlocitlivých buněk. Vnější vzhled i vnitřní konstrukce zůstaly zachovány, a tak uživatele jako první zaujme především neskutečně malá hloubka celého přístroje. Výrobce vyřešil problémy s optikou šalamounsky a místo běžného horizontálně umístěného objektivu zamontoval hned za první čočku hranol, a světlo poté proniká vertikálně dospodu fotoaparátu, kde je umístěn CCD prvek. Celý optický systém je schematicky popsán na boku přístroje řezovým náčrtkem, a tak si každý může udělat dojem o této vpravdě pozoruhodné konstrukci.

I přes miniaturní rozměry optiky má objektiv proměnnou ohniskovou vzdálenost ekvivalentní 37-111 mm na kinofilmu a nejlepší světelnost f2,8 při širokoúhlém objektivu. CCD snímač je 3,2megapixelový s maximálním rozměrem snímků 2 048 x 1 536 bodů, které jsou ukládány na SD kartu. Výrobce standardně dodává 16MB model, ale je pochopitelně možné si přikoupit karty s kapacitou větší. Současným maximem dostupným na českém trhu je 512 MB, na které se vejde několik stovek fotografií.

Minolta Dimage Xi je koncepcí běžný kompakt bez větších šancí na kreativitu, jedinou výjimkou je režim noční portrét, dostupný v nastavení blesku. Za běžné situace však přístroj fotí zcela automaticky a v dobrých světelných podmínkách bez problémů. Bohužel s šerem vyplouvají napovrch některé nepříjemné vlastnosti. Jako první přestává korektně pracovat autofokus. TTL systém totiž nepoužívá přisvětlení dodatečnou lampou, a tak jsou jeho výsledky za horšího osvětlení poměrně nepřesné.

Na výsledných fotografiích je ale v tmavších partiích patrný šum převážně modré barvy, s nímž se potýkal i předchozí model. Vzhledem k tomu, že se šum objevuje také při nižších rozlišeních snímků prakticky ve stejném objemu i formě, jsme přesvědčeni, že na vině je nepříliš výkonná elektronika, reprezentovaná zejména obrazovým Cx procesorem. Stejně tak reakce menu jsou pomalejší, což by tomuto závěru odpovídalo.

Naopak velmi rychlá je celková reakce tohoto fotoaparátu na zapnutí, kdy je připraven ke snímání po pouhé 1,2 sekundy, a stejně tak velmi hbité a jasné je zobrazení na LCD displeji v hledáčkovém režimu. Podobně jako u předchozího modelu nás zaujaly miniaturní rozměry celého přístroje (84,5 x 72 x 20 mm), nízká hmotnost (152 gramů) a také doslova buldočí výdrž akumulátoru, který i po mnoha desítkách fotografií a dlouhých minutách používání displeje stále sveřepě přístroj napájel.

Minolta Dimage Xi je stylový přístroj, jenž svým designem musí zaujmout každého. I přesto, že výsledné snímky nejsou ukázkou brilantní fotografie za všech okolností, si své zákazníky najde. Ti pak ocení nejen jeho vzhled, ale také jednoduché ovládání a příjemné použití.

Minolta Dimage Xi

design a rozměry

rychlost náběhu a zobrazení

kvalita snímků

ostření za šera

Cena vč. DPH: 18 990 Kč

K testu poskytla firma: Minolta ČR, www.minolta.cz

§§§§§


Jukebox v novém kabátku – Creative Jukebox Zen

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c02p0826

Pokud jste pravidelnými čtenáři PC WORLDu, pak jste již určitě obeznámeni s řadou MP3 přehrávačů s pevným diskem od společnosti Creative. Zen, který se na trhu objevil jako horká novinka, vypadá na první pohled střídmě a elegantně. Při srovnání se staršími Jukeboxy se do mysli vkrádá otázka, zda je jeho tvůrcem vůbec tatáž firma. Celé šasi je vyvedeno ve stříbrošedé barvě a je tvořeno předním a zadním panelem z hliníku a plastovou spojnicí. Na přední straně naleznete v porovnání s předchozími modely poměrně malý displej s rozlišením 132 x 64 pixelů. Velikost fontů písma byla náležitě zmenšena a tak se na displej vejde 5 až 6 řádků textu a stavové informace. Podsvícení je jako u předchozího modelu světle modré a v kombinaci se stříbrným okolím působí doslova sexy. Stejně jako lem displeje jsou i všechna tlačítka vyvedena v chromové barvě. Rozměry 75,9 x 112,6 x 24,5 mm jsou sice větší a hmotnost 268 g vyšší než u konkurenčního iPodu, nicméně Zen nám připadá po stránce designu a provedení o něco vyvedenější.

Co se týče vnitřní struktury menu, jsou jednotlivé položky shodné s Jukeboxem 3 a podobný je i základní prvek ovládání kolečko. Jeho otáčením se pohybujete nahoru a dolů mezi položkami, stisknutím pak potvrzujete volbu. Ostatní ovládací prvky, které ale vyjma hlasitosti zas tak často nepoužijte, umožňují pohyb mezi skladbami, zamknutí přehrávače, jeho vypnutí a vstup do menu. Práce s nimi je poněkud obtížnější, neboť nevyčnívají nad šasi a při jejich stisknutí musíte tedy vynaložit více energie. Poněkud problematická je odezva přístroje, neboť při některých úkonech (např. pohyb mezi skladbami při přehrávání) Zen reaguje až za velmi dlouhou dobu.

Pevný disk o kapacitě 20 GB můžete stejně jako u předchozího modelu plnit hudbou ve formátu MP3, WMA a WAV, ale navíc i obyčejnými daty. Pro oba účely existují programy, jejichž náročnost je však zbytečná. Přenos dat mezi přehrávačem a PC funguje pomocí USB 1.1 a SB1394.

Kvalita reprodukce je u Zenu opět na velmi vysoké úrovni, ovšem vynikne spíše při připojení kvalitnějších sluchátek. Hlasitost dostačuje pro přehrávání ve většině standardních prostředí včetně hromadné dopravy. Krom přehrávání hudby umí Zen do MP3 formátu i komprimovat. Ale vzhledem k tomu, že nedisponuje vstupem audiosignálu, je tato možnost omezena pravděpodobně pouze na funkci diktafonu, kdy jako mikrofon poslouží speciální dálkové ovládání, které ale není součástí výbavy. Napájení přístroje má na starosti vestavěný Li-Ion akumulátor schopný až dvanácti hodin nepřetržitého přehrávání.

Vylepšením vizuální stránky přehrávače získala firma Creative maximálně elegantního a užitečného nástupce Jukeboxu 3, schopného konkurovat i velmi podařenému iPodu od společnosti Apple. Cena Creative Jukebox Zenu sice není nejnižší, v této kategorii je však zcela standardní a srovnatelná s ostatními konkurenčními produkty, které navíc nedosahují jeho kvalit.

Creative Jukebox Zen

design, kapacita

ovládání přístroje

kvalita zvuku

pomalejší odezva u některých funkcí

Cena vč. DPH: 14 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative Labs, www.creative.com

§§§§§


Hewlett-Packard a barevný tisk A3 – HP Color LaserJet 5500

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c02p0828

Pár měsíců po uvedení barevné jednoprůchodové tiskárny formátu A4 představila společnost Hewlett-Packard i rychlejší zařízení, určená ke zpracování dokumentů dvojnásobného formátu. Modelová řada HP Color LaserJet 5500 je v mnohém podobná menším tiskárnám HP CLJ 4600, pracuje ve stejném rozlišení 600 x 600 dpi a využívá také shodnou technologii ImageREt 2400. Rychlost tisku však byla zvýšena na 22 stran A4 za minutu barevně nebo černobíle či poloviční množství formátu A3. Na základní desce tiskárny by zvídavý uživatel našel také stejný procesor s taktem 400 MHz a paměť 160-416 MB. Tiskárny HP Color LaserJet 5500 však tisknou na větší formát papíru a jsou proto vyšší, hlubší, širší a samozřejmě také těžší. Jejich tonerové zásobníky se zabudovanými optickými válci mají prodlouženou životnost na 12 000 výtisků A4 u barev CMY a 13 000 výtisků při samostatném monochromatickém tisku.

Tiskárna, kterou jsme si v testu mohli prověřit, nám byla doručena se standardním spodním podavačem papíru pro 500 archů A3 a předním výklopným 100listovým zásobníkem pro média vyšší gramáže (až 200 g/m2). K zařízení jsme získali i praktický podvozek s kolečky, který sice zvýšil hmotnost a výšku výrobku, ale usnadnil nám manipulaci se strojem. Pro připojení k počítači jsme mohli využít paralelního rozhraní, zvolili jsme však rychlejší ethernetovou přípojku. V zařízení byl zabudován pevný disk pro uložení fontů, maker i jednotlivých tiskových úloh, které je možné vyvolat z ovládacího panelu a opětovně zpracovat. Pevný disk navíc umožňuje uživatelům využít voleb zabezpečeného tisku dokumentů. Tento disk je standardně dodáván i v tiskárně s označením HP CLJ 5500 hdn, která je připravena pro náročný kancelářský provoz a standardně nabízí i rozšířenou kapacitu dalších spodních zásuvek zásobníku papíru. Testované zařízení může jednotlivé úlohy zpracovat s ovladačem PCL6 nebo emulací PostScript Level 3 a je určeno k tisku s maximální měsíční zátěží 60 000 stran A3 nebo 120 000 stran A4. Ovladače jsou připraveny pro MS Windows od verze 95, Mac OS 8.6 a vyšší, UNIX a Linux. K ovládání stroje a konfiguraci mohou uživatelé využít panel s grafickým displejem a tlačítky, nebo vestavěnou webovou stránku, která se zobrazí v internetovém prohlížeči po zadání odpovídající IP adresy. V kvalitě tisku se model HP CLJ 5500 příliš neliší od dříve testované tiskárny HP CLJ 4600. Pokud při zpracování úloh nevyžadujete lesklé finální výtisky, pak vás správné podání barev i v matné úpravě určitě potěší. Také rychlost prvního výtisku je podobná, na jakoukoliv jednostránkovou úlohu A4 testovaný stroj potřeboval 19-26 sekund jednostranně a 40-46 sekund duplexně. Zvýšená rychlost opakování se projevila u tisku 27 stran PDF i při tisku 16 stran A4 s fotografiemi. Na první úlohu jsme při testu čekali 1 minutu a 47 sekund, druhý test proběhl za 2 minuty a 56 sekund. Základní model HP CLJ 5500 je v prodeji za 144 509 Kč, nejdražší řešení HP CLJ 5500 hdn je o téměř 100 000 Kč dražší. Potěšitelné jsou provozní náklady 0,60 Kč u černobílého pokrytí 5 % na stranu A4 a 3,33 Kč u 20% pokrytí stejného formátu. Všechny ceny jsou uvedeny včetně DPH.

HP Color LaserJet 5500

náklady na tisk

kvalita tisku

rychlost prvního výtisku textového souboru

Cena vč. DPH: 144 509 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, www.hp.cz

§§§§§


Malá NetVista – IBM NetVista S42

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c02p0829

V minulém čísle jsme vám přinesli test pěti malých kancelářských PC. Několik dní po uzávěrce k nám do redakce konečně dorazil i zajímavý desktop od IBM, jehož test vám tedy přinášíme až nyní.

IBM NetVista S42 splňuje rozměry 309 x 345 x 89 mm nároky kladené na malá kancelářská PC, i když mezi ta nejmenší rozhodně nepatří. Celé šasi je typicky pro IBM vyvedeno v černé barvě a nechybí dnes už běžné vyvedení některých konektorů na přední masku. Oproti standardu (2x USB a 2x audio) nabízí NetVista o dva USB 2.0 konektory více, jejich problémem je však poměrně hluboké zapuštění, které znemožňuje připojení například USB flash disků. S touto obtíží se setkáte i u USB konektorů na zadní straně, jejichž problémem je naopak těsná blízkost konektoru kabelu vyvádějícího signál do LCD.

Co se týče konfigurace testovaného modelu, rozhodně nejde o jeden z nejsilnějších kusů z nabídky firmy IBM. Ze spektra procesorů byl vybrán Intel Pentium 4 s frekvencí 1,8 GHz a 400MHz FSB sběrnicí a 256MB pamětí DDR SDRAM. Pevný disk Seagate má kapacitu 40 GB a ke čtení CD médií slouží mechanika Lite On se 48násobnou přenosovou rychlostí. Grafická karta Intel Extreme Graphics, zvukový kodek AC97 i síťový adaptér Intel PRO/100 jsou součástí základní desky s čipsetem Intel 845GV. Jako periferie slouží běžná PS/2 zařízení bez jakýchkoli přidaných funkcí. To je bolestivé především u myši, která nemá ani dávno běžné kolečko. Plochý LCD panel IBM T541A s úhlopříčkou 15 palců poskytuje kvalitní obraz a není tak náročný na prostor jako běžné CRT monitory. Co se týče výkonu, patří sestava s výsledkem 179 bodů v SYSmarku2001 spíše k současnému slabšímu průměru.

Celkový závěr je jasný IBM NetVista S42 je malé PC vhodné především pro kancelářské využití. Není sice nejmenším ani nejtišším desktopem na trhu, ale rozhodně ušetří více místa než klasická PC.

IBM NetVista S42

rozměry, design

nemožnost připojení flash disku

myš bez kolečka, nižší výkon

Cena vč. DPH: 40 480 Kč

K testu zapůjčila firma: IBM ČR, www.ibm.cz

§§§§§

$$$$$


Software


Na stříbrných kotoučích

Martin Koníček

c02p0805

LANGMaster Škola hrou Biologie 2

Další novinkou z ediční kolekce LANGMaster Škola hrou je titul Biologie. Stejně jako Matematika 1 patří do řady S, která je určena žákům ve vyšších ročnících základních škol a na nižších stupních víceletých gymnázií (12-16 let). Tentokrát však nejde o nudné počty, se kterými se studenti potýkají většinou neradi, ale o jeden z oblíbenějších předmětů přírodopis, neboli biologii. Tedy alespoň podle mého názoru je oblíbenější.

Obsah je rozdělen na dvě kapitoly. První se nazývá Funkce živočišných organismů a prostředí a druhá byla pojmenována Životní funkce živočichů. Samozřejmě že dělení na této úrovni zdaleka nekončí, ale naopak začíná. Následují podkapitoly a podpodkapitoly a podpodpod... no zas tak daleko už ne, ale všechna témata jsou přehledně rozdělena a seřazena tak, jak na sebe logicky navazují. Zahrnuty jsou lekce z anatomie, fyziologie a systematiky živočichů. Podávají přehled o stavbě a funkcích živočišných těl, stejně jako o jejich rozmanitosti v rámci celé biosféry. Výuka zahrnuje témata, zabývající se např. tělním pokryvem, funkcí cévní, dýchací či vylučovací soustavy nebo smyslovými orgány, atd. Hlavním "tahounem" vedle dobře zpracovaného obsahu je grafika. Obrázky a fotky vhodně doplňují text a názorně zobrazují procvičovanou či vykládanou látku. Setkáte se tak nejen s fotkami, na nichž jsou zvěčněna rozmanitá zvířata ve svém přirozeném prostředí, ale také s obrázky ukazujícími průřezy jednotlivými živočichy nebo jejich vnitřními orgány. Neméně zajímavé jsou také zvětšeniny těch nejmenších částic, ze kterých se každý tvor na Zemi skládá buněk. Pod mikroskopem si můžete prohlédnout např. kůži, svaly, zvířecí chlup nebo třeba červené a bílé krvinky. Ke zvýšení uživatelského komfortu jsou k dispozici užitečné pomůcky jako záložky nebo poznámkový blok, kam si může uživatel zaznamenat své postřehy nebo některé důležité údaje z výuky.

Pokud vlastníte některý z dříve vydaných produktů řady S, odpadají i starosti s instalací. Stačí jen vložit příslušný CD-ROM vložit do mechaniky, a program si sám zjistí potřebné náležitosti. Produkt kompletně nahrazuje učebnice zoologie a je o 100 % záživnější než obyčejné "papírové" učebnice. A navíc... některé odstavce ani nemusíte číst, protože jsou pro lepší pamatování česky namluveny. Není co dodat.

LANGMaster Škola hrou Biologie 2

kompletní po obsahové stránce

grafická přitažlivost

logická návaznost

Producent: LANGMaster International, s. r. o.

Žánr: výukový program

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/XP

Cena: 499 Kč

K recenzi poskytla firma: LANGMaster International, s. r. o., Branická 107, 147 00 Praha 4

LANGMaster Němčina Sprechen Sie Deutsch? 1

Jazyk našich západních sousedů sice není tak oblíbený jako angličtina, ale pořád se těší značné oblibě a je většinou vyučován jako jazyk doplňkový (nebo jako rovnocenný s anglickým). Pro začátečníky, kteří se v něm teprve rozkoukávají, připravila společnost LANGMaster International titul Němčina Sprechen Sie Deutsch? 1. Titul byl připraven jako doplnění a rozšíření výuky ve spojení se stejnojmennými učebnicemi nakladatelství Polyglot, které patří na českých školách k hojně používaným. Potenciálními zákazníky budou tudíž studenti, pracující se zmíněnou učebnicí, ale ani ostatní, kteří se chtějí německy naučit nebo jen osvěžit kdysi nabyté vědomosti, se nemusí ostýchat tuto multimediální učebnici používat.

Výuka je rozdělena do 14 lekcí a ty se dále dělí na části A až I, které mají v každé lekci tematicky stejný obsah. V části A tak naleznete namluvený hlavní text k dané lekci, "béčka" obsahují důležitá slovní spojení, pod C jsou schována slovíčka. Pod dalšími písmenky je skryt např. nácvik výslovnosti, diktát, gramatika nebo rozhovory z každodenního života a práce s nimi. Jako v každé učebnici, některé úlohy jsou zábavné, jiné méně záživné a ostatní více či méně nudné. Ale každému se autoři zavděčit nemohou. Cvičení jsou však většinou pojata zábavnou formou, takže výjimkou nejsou např. přesmyčky a různé doplňovačky. Na chvilku se zastavíme u gramatiky, která vedle slovíček tvoří základní pilíř výuky cizích jazyků. Její výklad je zpracován pro lepší pochopení v českém jazyce a procvičování je věnován maximální důraz. Záběr je velmi široký a podle mého i kompletní. Začíná určitými a neurčitými členy a časováním sloves. Přes silné a slabé skloňování podstatných jmen se student dostane k předložkám se 3. a 4. pádem nebo k minulým časům sloves a v poslední lekci se dozví něco o slovesných vazbách, skloňování příslovcí nebo zvratných slovesech. To samozřejmě není úplný seznam gramatických témat! Ten by vydal na stránku v časopise. Jak jsem již zmínil, vedle gramatiky je velmi důležitá znalost slovíček. Ta jsou samozřejmě procvičována v jednotlivých lekcích, ale mimo to je k programu přiložen i česko-německý slovník. Z něho lze exportovat slovíčka do dalšího doplňkového programu RE-WISE, jenž zajišťuje právě optimální opakování slovíček.

Pokud znáte někoho, kdo zmiňovanou učebnici používá, tak mu tento titul jistě doporučte, protože "biflování" cizího jazyka nemusí být jenom otrava, ale občas se člověk může i dobře pobavit.

LANGMaster - Němčina Sprechen Sie Deutsch? 1

opakování slovíček pomocí RE-WISE

zpracování gramatiky

spojení s papírovou učebnicí

Producent: LANGMaster International, s. r. o.

Žánr: výuka němčiny

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/XP

Cena: 999 Kč

K recenzi poskytla firma: LANGMaster International, s. r. o., Branická 107, 147 00 Praha 4, www.langmaster.cz

LANGMaster Škola hrou - Matematika 1

Společnost LANGMaster je na českém trhu dostatečně zavedená a známá. Přesto se však snaží ukousnout z pomyslného tržního koláče ještě větší část, a proto se rozhodla k odvážnému kroku. Jak říká tisková zpráva: "Jednotlivý odstup zhruba 1 měsíc by se měl stát pro nejbližší dva roky standardním intervalem mezi představováním dalších novinek." Pokud svůj slib dodrží, tak se v této rubrice budeme měsíc co měsíc setkávat s nějakou novinkou tohoto největšího vydavatele vzdělávacích multimediálních produktů u nás no uvidíme.

A co od Matematiky 1 můžete čekat? Standardní ovládací rozhraní známé z předchozích titulů, komplexní zpracování vybrané látky a spousty úloh čekající na vyřešení. Ale zastavme se u zmíněného rozhraní. Ovládání by se na první pohled mohlo zdát trochu nepřehledné, ale při bližším ohledání zjistíte, že nic není jak se zdálo být. Všechny ovládací prvky nahromaděné na liště u spodního okraje obrazovky jsou logicky poskládány a po chvilce praxe si na ně člověk zvykne. Rozvržení textu, grafů, rovnic a obrázků na ploše je vyřešeno velmi dobře a ztratit se není kde. Úvodní stranu každé kapitoly doprovází hezké pozadí (fotky z okruhu přírodních věd), které celému titulu rozhodně přidává na přitažlivosti. Ale jistě byste chtěli vědět něco o obsahu, že?

Vězte, že Matematika 1 z řady S je určena žákům ve vyšších ročnících základních škol a na nižších stupních víceletých gymnázií (tj. 12-16 let) a od toho se také odvíjí vysvětlovaná látka. Program je zaměřen na pokročilejší témata aritmetiky, algebry, geometrie a problematiky funkcí. Zahrnuje práci s racionálními čísly a jejich geometrickou reprezentaci, základy procentového počtu a jeho praktické využití, seznámení s nejjednoduššími algebraickými výrazy, ale také úvod do světa funkcí, výpočty lineárních rovnic a nerovnic s jednou neznámou vícero metodami a vysvětlení problematiky souměrnosti. To všechno je obsahem 53 témat rozdělených do 7 lekcí. Jednotlivá témata pak obsahují vysvětlení dané problematiky, nesčetně početních úloh a závěrečný test. Celek vhodně doplňují zvukové nahrávky vysvětlované látky a několik animací.

Co říci na závěr? Snad jen to, že se jedná o další profesionálně zpracovaný produkt, kterému se nedá nic vytknout a který vhodně doplňuje výuku na ZŠ a gymnáziích.

LANGMaster Škola hrou Matematika 1

kompletní po obsahové stránce

grafická přitažlivost

Producent: LANGMaster International, s. r. o.

Žánr: výukový program

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/XP

Cena: 499 Kč

K recenzi poskytla firma: LANGMaster International, s. r. o., Branická 107, 147 00 Praha 4, www.langmaster.cz

Špion Strašidelný dům

Před nedávnem jsme na stránkách našeho časopisu uvedli recenzi dílka společnosti Fragment Malý špion Pokojíček plný hraček. Špion Strašidelný dům je hra velmi podobná, ale tentokrát pro děti starší než předchozí díl (přibližně 5-8), protože tentokrát bude malé hráče celým domem provázet kostlivec, a ti menší by se mohli trošičku bát a pak by nechtěli spát. Podobné rýmy se prolínají celou hrou a rozhodně o ně není nouze.

A o co vlastně ve hře jde. Jako odvážní hráči vstoupíte do strašidelného domu plni očekávání, co se bude dít dál. Vzápětí za vámi zaklapnou dveře a strašidelný hlas praví: "Cesta zpět je uzavřena, kudy vede cesta ven? Zde je malá rada. Za obrázek nahlédni, vyhraje kdo hádá." Pokud nahlédnete za obrázek, najdete pole rozdělené na několik částí a každému je jasné, co musí následovat. Ano, budete procházet domem, plnit různé úkoly a za každý správně splněný dostanete papírek, který pasuje do skládačky. No, a když stavebnici složíte celou, dozvíte se jak se dostat ven a strašidla nechat daleko za sebou. Stěžejní činností po celou dobu pobytu ve "vězení" bude hledání daných předmětů na různých místech domu. Ve formě básničky vám kostlivec prozradí co máte hledat, a dál už záleží jen na vaší všímavosti a postřehu. Prohledáte tak okolí krbu, okno za závěsem, koupelnu nebo podnos s jídlem. Jednou byste třeba mávli rukou nad tím, jak je to jednoduché. Vzápětí se však zaseknete a strávíte na jedné obrazovce o hodně víc času, než jste zamýšleli. Kromě takto zaměřených úkolů jsou ve hře samozřejmě i jiné úlohy. Budete třeba spojovat předměty podle různých klíčů. Na systém však musíte přijít sami. Pokud hra děti "chytne", procvičí si postřeh, rychlost přemýšlení a logické myšlení, tvůrčí schopnosti a vizuální paměť.

Ve srovnání s Pokojíčkem plným hraček je Strašidelný dům lépe zpracovaný a hodně dodá také strašidelná atmosféra, celkové grafické zpracování a příběh. Malé děti se jistě budou dobře bavit a budou na obrazovku koukat z několika centimetrů, aby náhodou něco nepřehlédly. Třeba takhle začínali všichni známí špióni, a kdo ví?

Špion Strašidelný dům

přitažlivá grafika

strašidelný obsah a namluvení

příběh

rozlišení 640 x 480

Producent: Fragment

Žánr: logické úlohy

Jazyk: český

OS: MS Windows

Cena: 595 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Fragment, Radiová 1 102 27 Praha 10, www.fragment.cz

Připravujeme se na střední školu

Následující dvě multimediální učebnice byly vytvořeny pro přípravu žáků devátých tříd základních škol na přijímací zkoušky na všech typech 4letých středních škol. A při každých takových "přijímačkách" přijde řeč na mateřský jazyk a počty. Obě novinky se kromě opakování uvedených předmětů zaměřují na problémy, se kterými by se mohli žáci u přijímacího řízení setkat. Výuka je organizována ve třech úrovních, jejichž obtížnost se rovnoměrně zvyšuje. A co můžete konkrétně očekávat?

Začnu třeba matematikou. Po krátkém pohledu do obsahu zjistíte, že na přípravu na zkoušky vám jeden večer stačit nebude. Kapitol je nespočet a po pár hodinách počítání, při kterém jsem chtěl zjistit, co mi ještě ze základní školy zbylo v paměti, se mi začalo kouřit z hlavy. Z počátku jsou úlohy jednoduché a počty se omezují na zlomky, násobení a dělení. Posléze se však dostanete k výrazům, rovnicím a nerovnicím, goniometrii, geometrii, ke slovním úlohám nebo Pythagorově větě. Následují snad "nejoblíbenější" funkce a jejich grafy, přímá úměrnost a dostane se i na jednoduché a složené úročení. Při pohledu do učebnice středoškolské matematiky zjistíte, že je tu vše potřebné k úspěšnému složení zkoušky.

Druhým předmětem, na který se při přijímačkách nezapomíná, je český jazyk. Grafické rozhraní je stejné, a tak se můžeme soustředit na obsah. Nechybějí úlohy určené k procvičování interpunkce, psaní velkých písmen, psaní i/y či rozpoznávání slovních druhů. "Deváťáci" si mohou procvičit typické úlohy, ke kterým patří větný rozbor, shoda podmětu s přísudkem, určování větných členů nebo stará známá vyjmenovaná slova. Na samém konci obou programů je připraveno několik skutečných přijímacích testů, po jejichž absolvování každý zjistí jak je na tom.

Podle mého, pokud projdete celým kurzem, nebudete mít problém dostat se na jakoukoli střední školu. Přijímací zkoušky se blíží a tohle by mohla být ta správná metoda přípravy.

Příprava k přijímacím zkouškám na SŠ: ČJ + Matematika

množství úloh přehlednost

Producent: LANGMaster

Žánr: matematika a ČJ

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/XP

Cena: 1 490 Kč za každý jeden produkt

K recenzi poskytla firma: LANGMaster Int., s. r. o., Branická 107 147 00 Praha 4, www.langmaster.cz

§§§§§


PC World CD centrum

Martin Koníček

c02p0806

Cd Covers Printer CZ 0.7.2

Licence: freewareDomovská stránka: www.psoft.crolink.cz

Pokud vlastníte zapisovací CD-RW mechaniku, jistě jste si již někdy vytvářeli zálohu svého hudebního disku. Chcete-li si navíc zkopírovat i obal, jedná se obvykle o menší problém. Skener je totiž schopen obal bez problémů naskenovat, nikoliv však vytisknout. Proto přijde vhod například tato aplikace, která dokáže otevřít naskenovaný obal, přizpůsobit jeho rozměry a vše vytisknout na jednu stránku fotografického papíru. Program toho umí samozřejmě mnohem více. Je možno přidat na přední stranu jméno titulu, jméno autora či jiné informace. Na zadní stranu lze na oplátku vložit data o délce skladeb, která lze dokonce zjistit z kompaktního disku vloženého do CD mechaniky. Zde bych asi raději viděl podporu databáze CDDB, kde nalezneme krom délky skladeb i jméno celého alba či samotných písniček. Na závěr bych si dovolil upozornění, že program nelze spustit na počítači kde není nainstalována žádná tiskárna (u mě byla hlášena chyba). Ovšem vzhledem k povaze tohoto produktu to nelze považovat za chybu, hlavně z toho důvodu, že bez nainstalované tiskárny nemá cenu produkt používat.

CD Katalog 1.2

Licence: shareware (cena 100 Kč)

Domovská stránka: www.advu.czweb.org

Chcete si efektivně organizovat vaše hudební CD? Tak to můžete s klidem v duši zahodit tužku a papír. S tímto produktem totiž máte možnost jejich kvalitní a jednoduché elektronické organizace. Takřka na pár kliknutí lze do elektronické databáze přidat jméno alba, jeho interpreta a rok vydání. K tomuto účelu by snad posloužil každý tabulkový procesor, ale autoři si dovolili přidat i něco navíc. Ke každému disku lze přiřadit i fotografii. Ta má bohužel značné omezení: za prvé může být pouze jedna (což lze snad ještě akceptovat), ale to že fotografie se dají vkládat pouze ze souborů, je dosti omezující. Minimálně základní spolupráci s internetem případně s ovladačem skeneru TWAIN by snad uvítal každý uživatel. Produkt se ovšem řídí spíše heslem maximální jednoduchosti, ale i tak nabízí užitečné funkce, jako je například export seznamu CD do formátu HTML nebo CSV, který umí načíst jakýkoliv tabulkový procesor. Z celého produktu mě snad nejvíce zaskočilo, že je šířen jako shareware s cenou 100 Kč.

Room Arranger 2.10

Licence: freeware

Domovská stránka: sweb.cz/rooarr/

Rozmístění nábytku v bytě bývá mnohdy nejenom počátkem sporů, ale i namáhavé práce. Je totiž docela těžké nábytek ručně přesunovat a zkoušet, kam by padl nejlépe. Ani používání milimetrového papíru vás od těchto obtíží zcela neoprostí, jedná se sice o dobrý nástroj, nicméně jakákoliv změna rozmístění si obvykle žádá překreslení výkresu. Proto je nejlepší k tomuto účelu využít výpočetní výkon počítače a hlavně užitečnou aplikaci Room Arranger. Zpočátku si dovolím připomenout, že tato aplikace je nejvíce zaměřena na běžné uživatele, její ovládání je tedy jednoduché, intuitivní a hlavně ve třech jazycích, mezi nimiž nechybí ani čeština. To co od programu můžete očekávat, není nijak oslnivé, na druhou stranu je návrh rozmístění otázkou pár minut. Poté co vložíte údaje o rozloze pokoje, vložíte informace o nábytku a rozmisťování může začít. Tato jednoduchost je značnou výhodou oproti profesionálnějším nástrojům v 3D prostoru, kde musíte dlouze a složitě zadávat různé informace a každou maličkost, než dosáhnete výsledku. Bez obav bych si dovolil tvrdit, že takovýto produkt mi vyrazil dech také kvůli jeho ceně, je totiž zdarma a to je v tomto oboru velmi neobvyklé.

Obce PSČ 3.0.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.pokluda.cz

Snad v každém státě na světě existuje pošta. A ta pro své potřeby často používá identifikační čísla jednotlivých poboček. U nás se těmto identifikační znakům říká poštovní směrovací číslo (PSČ), a i když jeho vyplnění není nezbytné, měli byste jej rozhodně uvést na každou zásilku. Zajistíte si tím, rychlejší a spolehlivější doručení. Protože ne vždy toto číslo znáte, určitě vám přijde vhod jejich elektronická databáze. Produkt Obce PSČ je vlastně jen program, který slouží ke správě a práci s databází poštovních směrovacích čísel, poskytovanou českou poštou, a k nim přiřazeným obcím. Je třeba připomenout, že aplikace toho krom běžného vyhledávání umožňuje mnohem více, můžete si dané databáze například sami aktualizovat, řadit data podle obce, PSČ, jména pošty či dokonce okresu. Nalezené výrazy si lze samozřejmě vytisknout. Rozhodně co do funkčnosti není aplikaci co vytýkat, jen hledání je trochu nepohodlné. Mnohem užitečnější by byla možnost vepsání názvu obce do políčka a okamžité zobrazování jejího výskytu. Ovládání programu je tedy místy nepraktické a rozhodně by stála za zamyšlení jeho možná úprava.

Kutilem ve Windows - bezpečnost, emulace, instalaceJ

Martin Koníček

Jistě víte, že bezpečnost na internetu je dnes jedno z nejvíce diskutovaných témat. Proto lze doporučit každému uživateli této světové sítě jen jediné, účinně se bránit. V tom vám ostatně může velmi dobře pomoci produkt Kerio Personal Firewall. Ovšem ani ostatní programy v této rubrice také nejsou k zahození.

Kerio Personal Firewall 3.0 beta

Licence: zdarma

Domovská stránka: www.kerio.com/cz/

Se starší verzí tohoto produktu (pod názvem Tiny Personal Firewall) byl snad podrobně seznámen každý náš čtenář. Jedná se o profesionální osobní firewall, který je k nekomerčnímu použití zdarma. Kvality tohoto silného nástroje netřeba vyzdvihovat, uvnitř se totiž nachází firewall jen stěží prolomitelný, který zachytí snad každý útok "z vln internetu" na váš počítač. Ale vrhněme se na to, co je v nové verzi čerstvé. Za povšimnutí stojí nové a znatelně vylepšené uživatelské rozhraní. Na rozdíl od předchozích verzí je logické, promyšlené, pěkné a hlavně dvojí (pro začátečníky a pokročilé uživatele). Obtížnost ovládání aplikace je tedy na úrovni jednoduchého produktu typu ZoneAlarm, ale v případě potřeby vám produkt poskytne mnohem více možností. Například v menu pro pokročilé uživatele naleznete možnost vzdálené správy, zobrazovaní grafů, statistik, podrobné nastavení práv pro místní zónu atd. Dále lze přejít i k výhodám jmenovaných samotnou firmou Kerio, jako například neomezený paketový filtr umožňující filtrovat takřka cokoliv, zvýšenou výkonnost a menší nároky na systémové prostředky, či ochranu samotných souborů programu proti jejich přepsání. Tyto funkce dělají z tohoto produktu nejen přítele každého domácího uživatele, ale i plnohodnotný program, který nalezne využití i v různých korporacích s nejvyššími nároky na počítačovou bezpečnost.

ZSNES 1.36

Licence: GHNU/GPL zdarma

Domovská stránka: www.zsnes.com/index.php

Jako obvykle se i v tomto čísle podíváme na novinky na poli emulátorů různých platforem. Tentokrát jsme otestovali jeden z nejoblíbenějších volně šiřitelných emulátorů herního zařízení Super Nintendo. Za povšimnutí stojí nepřeberné množství her dostupných volně pro tuto platformu na internetu. Nejednou jsem se setkal s tím, že byly nalezeny postarší hry oblíbené také na PC. Tento emulátor vám je tedy umožní spustit pod Windows v jednoduchém okně, a to i ze zvuky. Samozřejmostí je ukládání pozic, konfigurace ovládání, možnost podvádění ve hrách (cheaty), a dokonce i hraní po internetu. Ke spuštění tohoto emulátoru je kupodivu potřebný ovladač DirectX 8, či pozdější verze. To ovšem platí pro verzi určenou operačnímu systému Windows. Emulátor lze samozřejmě provozovat i na jiných systémech, jako je třeba Linux či DOS. Krátce řečeno se jedná rozhodně o povedený emulátor hraček, které jsou ve světě pravděpodobně mnohem oblíbenější než u nás.

Total Uninstall 2.30

Licence: freeware

Domovská stránka: www.geocities.com/ggmartau/

Mnoho uživatelů instaluje na svůj počítač novou aplikaci s obavami, protože se může bez problémů stát, že po její instalaci přestane fungovat jiný program, zhroutí se systém či, což je nejpravděpodobnější, software nepůjde později korektně odinstalovat. Právě s problematickým odstraňováním softwarových produktů z počítače vám může pomoci tato utilita, která pracuje na velmi jednoduchém principu. Ze všeho nejdříve je třeba ji spustit, a nechat si zkontrolovat stav vašeho systému. Poté vám bude nabídnuta instalace kterékoliv aplikace. Hned po jejím dokončení tato utilita opět zkontroluje systém a provedené změny si zaznamená. Nakonec je možno tyto změny zobrazit a procházet jimi, případně celý program na jejich základě ze systému odstranit. Takto propracovaný systém jsem u volně šiřitelné aplikace ostatně viděl poprvé. Jedinou chybičkou je snad nerezidentnost sledování. Některé chytřejší utility jsou totiž schopny zjistit změny i bez skenování systémů (spustí jeden modul jako ovladač a rezidentně tak sledují všechny pokusy o přístup na disk či do registrů na úrovni operačního systému).

Nebojte se vyzkoušet - Pro volný čas, zábavu i ponaučení

Martin Koníček

Snad každý uživatel počítače si potřebuje někdy trošičku oddechnout či něčemu novému se přiučit. Právě proto jsem se po delší odmlce opět začal věnovat tomuto tématu. Všechny cyklisty jistě zaujme velmi povedený a nikterak předražený produkt Cyklotrasy, jehož služeb můžete na jaře plně využít. Pro ponaučení se hodí aplikace Umíš, která vzhledem ke své ceně nabízí takřka nevídané možnosti. Nakonec se pro zasmání hodí program Winchyby, který jistě dokáže k nepříčetnosti "vytočit" vaše známé a přátele, pokud jim o jeho přítomnosti nedáte zavčas vědět. Tak se nebojte a dejte se do zkoušení všech zajímavých produktů, které jsme vám tento měsíc nachystali.

Cyklotrasy 1.37

Licence: shareware (cena 190 Kč)

Domovská stránka: www.jaspet.cz

I když tento měsíc není nejvhodnější na pořádání dobrodružných cest na kole, rozhodně se vyplatí naplánovat si různé cyklistické trasy na jaro. Program Cyklotrasy je jedním z těch, které vám dokážou při plánování vaší cesty opravdu pomoci. Krom toho, že obsahuje širokou databázi map, má každý bod přiřazen i přesnou nadmořskou výšku. Plánování trasy je tedy dosti jednoduché. Vyberete potřebnou oblast, startovací bod, a pak se jen jednoduše "proklikáváte" k dalším místům, která máte na výběr. Na výsledné trase si navíc můžete nechat zobrazit změny v nadmořské výšce. U nemalého množství objektů je také dostupný obrázek orientačního bodu. Chyběla mi však viditelná mapa, kde by byla přesně zakreslena naplánovaná trasa. Zde bych uvítal například propojení na nějakou internetovou mapu, která by potřebné údaje lehce zobrazila. To v aplikaci jednoduše nenajdete, ostatně se ani není čemu divit, v této cenové kategorii vám alespoň prozatím není nikdo schopen nabídnout kvalitně zpracovaná geografická data. Co ovšem potěší každého cyklistu je naopak rychlé ovládání, přece nechcete strávit celý den za počítačem místo na kole!

Umíš 1.70

Licence: shareware (cena stáhnutím z internetových stánek 150 Kč, na dobírku CD-ROM 200 Kč)

Domovská stránka: umis.kvalitne.cz

Znalost cizího jazyka dnes patří mezi základy vzdělání. Jejich výuka je bohužel věc zdlouhavá a složitá. Začátečníci mají obvykle značné problémy se slovní zásobou, která je pro ně hlavním limitujícím faktorem při jejich jazykovém vzdělávání. Program Umíš se ovšem pokouší vše změnit. Může vám znatelně pomoci při zkoušení a učení se anglických slovíček a frází, dokonce u něj naleznete několik lekcí z běžně dostupných učebnic na českém trhu (například příklady z postarší učebnice "Angličtina pro samouky"). Ačkoliv je aplikace celkově bezproblémová, rychlá i přehledná, místy jsem objevil jisté nedokonalosti. Příkladně zkoušení ze slovíček není řešeno nijak elegantně. První kámen úrazu je v tom, že pokud zadáte český výraz pro slovíčko špatně, nezobrazí se vám správně odpověď (alespoň já jsem si jí nepovšiml). Druhou zásadní chybou je automatické hodnocení správnosti překladu programem. Zejména při překladu z angličtiny do češtiny se můžete setkat s tím, že i když je váš překlad gramaticky správný, aplikace ho vyhodnotí jako špatný (pro překlad použijete například jiný výraz). Zde by bylo kupříkladu mnohem lepší, kdyby si kvalitu překladu hodnotil student sám. Krom těchto drobných slabůstek je ovšem potřeba aplikaci rozhodně pochválit, ostatně je teprve v rané verzi, a možná se z ní jednou vyklube opravdu nadějný produkt. Do programu je třeba implementovat slovníky a jednotlivé lekce. Pro vyzkoušení jsou přiloženy lekce angličtiny pro samouky ve formátu ZIP.

1 000 000 Chyb Windows

Licence: freeware

Domovská stránka: tringi.czweb.org

Snad každý operační systém, program či dokonce elektrický spotřebič řízený mikroprocesorem obsahuje chyby. Windows jsou bohužel jedním z produktů, které jsou svými chybami opravdu proslulé. Anglická verze není v tomto ohledu nikterak zajímavá, ovšem po překladu chybových hlášek do češtiny se člověk někdy nestačí divit. S moderními systémy (např. Windows 2000 či XP) již chybových hlášek znatelně ubývá. Je vidět, že si Microsoft dává pořádně záležet, a stabilita je proto o řád lepší. Právě kvůli tomu, abyste nepřišli o všechnu zábavu, se rozhodl autor tohoto produktu vytvořit aplikaci, která bude různé hlášky (české) zobrazovat v nadefinovaných intervalech. Sami se možná pobavíte pár minut, ale pokud tento výtvor nainstalujete někomu na jeho počítač, možná se budete smát ještě týden potom. Nic netušící oběť je totiž obvykle schopna proklínat počítač až do nebes, a někdy vše končí i jeho totální destrukcí. Takže po spuštění této aplikace buďte oběti raději nablízku, abyste zabránili nepředvídatelnému zničení klávesnice či jiné periferie. Samozřejmě nezapomeňte pro větší zábavu odpojit tlačítko RESET. Drobné upozornění na závěr: aplikaci se mi nepodařilo žádným standardním způsobem ukončit, takže nakonec stejně platilo přísloví "Kdo jinému jámu kopá, sám do ní padá".

§§§§§


Pořádný doping pro váš Internet Explorer I.

David Čepička, Daniel Behrens

c02p0808

Internet Explorer a ostatní internetové prohlížeče vám rozhodně nenabízejí takový komfort, jaký byste si zasluhovali. Jejich schopnosti si ale můžete rozšířit pomocí řady zdarma dostupných utilit.

Microsoft v poslední době svoje aktivity týkající se zabudovávání nových funkcí do Internet Exploreru přinejmenším pozastavil. Každoroční updaty internetového prohlížeče přinášejí v sobě z větší části pouze změny takříkajíc "pod kapotou". Zacelují se nejrůznější bezpečnostní trhliny, implementuje se podpora nových webových technologií, rozšiřuje se sada příkazů jazyka HTML apod.

Internet Explorer - Řada funkcí chybí

Přitom existuje mnoho věcí, které v Internet Exploreru chybí, nebo které by se přinejmenším daly vylepšit. Co se týče toho naposledy zmíněného, pak to platí kupříkladu pro internetové odkazy ve složce Oblíbené či pro správu paměti cache. Tyto nedostatky se naštěstí dají napravit prostřednictvím malých programů, jež se dají bez sebemenších potíží integrovat do Internet Exploreru (nazývají se Plug-ins), případně dalšími utilitami, jež si uživatel sám odděleně spouští (zde se jedná o tzv. Add-ons).

My jsme pro vás shromáždili ta nejlepší rozšíření pro Internet Explorer, která se dají na internetu najít, a předkládáme vám je na následujících stránkách. Ke každému programu se dozvíte, s kterými verzemi Internet Exploreru spolupracuje. Některé doplňky (Add-ons) jsou vhodné i pro alternativní prohlížeče, například pro Netscape či Operu.

Zdarma dostupná rozšíření pro větší pohodlí

Utilita AM-Deadlink například pracuje se všemi známými internetovými prohlížeči ve všech jejich verzích. Pomůže vám udržovat sbírku vašich oblíbených odkazů ve stále aktuálním stavu. K tomto účelu utilita prověřuje, zda jsou internetové adresy, jež máte uvedené ve vašich oblíbených položkách, stále ještě platné. Dále také dokáže seznam těchto odkazů pohodlně upravovat či udržovat.

Program AI Roboform je užitečný pro ty, kdo často vyplňují na internetu nejrůznější formuláře. Přitom zmíněná utilita jde zase o několik kroků dále než v Internet Exploreru zabudovaná funkce automatického dokončování. Automatické dokončování totiž vyplňuje pouze ty formuláře, které jste již jednou doplňovali. Kromě musíte do každého políčka formuláře poklepat zvlášť, aby se vám zobrazil seznam všech údajů, které jste kdy do tohoto políčka zadávali. AI Roboform se vás zeptá na všechny vaše údaje pouze jednou, a tyto pak uloží. Potom pro zadání vašich dat na internetovou stránku kupříkladu pro registraci nějaké služby stačí klepnout jen na jedno tlačítko v prohlížeči, a hned máte všechna políčka vašimi daty vyplněná.

Crazy Browser & Co. - Pohodlnější surfování

Crazy Browser rozšiřuje Internet Explorer o řadu dalších užitečných funkcí, například o tzv. Tabbed Browsing. Jedná se o možnost, kdy se vám pro každé otevřené okno Internet Exploreru neobjeví tlačítko na Hlavním panelu, nýbrž se mezi jednotlivými okny prohlížeče přesunujete pomocí záložek, které se v okně Internet Exploreru objeví. Tak je možné se rychle a pohodlně přesunovat mezi jednotlivými otevřenými stránkami. Crazy Browser navíc nabízí rozšířenou ochranu dat a neobyčejným způsobem zjednodušuje přístup k mnoha funkcím Internet Exploreru obecně.

Ten, kdo by se chtěl podívat na zoubek paměti cache Internet Exploreru, do níž se ukládají data při surfování na internetu, dostane v utilitě Internet Cache Explorer do rukou velmi výkonný nástroj. Utilita nabízí vyhledávání souborů a také je dokáže zkopírovat z mezipaměti na libovolné jiné místo na pevném disku.

Web Speech kromě toho, že bezesporu pobaví řadu čtenářů, má i řadu dalších možností využití. Tento plug-in dokáže předčítat texty z internetových stránek. Konečně další velmi praktický plug-in pochází přímo z dílny Microsoftu. Jedná se o Web Accessories, která rozšiřují kontextové menu v internetovém prohlížeči o další užitečné funkce. Tak můžete kupříkladu zobrazovat ve zvláštním okně rámce, nebo třeba zvětšovat či zmenšovat obrázky na internetových stránkách.

Bleskové vyhledávání - Instalace lišty Google Toolbar

Bez internetových vyhledávačů bychom byli v moři internetu naprosto bezradní. Jestliže ale použijeme lištu Google Toolbar, dostaneme se k výsledkům vyhledávání ještě rychleji. Lišta nástrojů pro Internet Explorer ve verzi 5 a vyšší tak obsahuje zadávací políčko pro zapsání výrazu, který chceme na internetu hledat. Toto políčko znáte již z internetové stránky www.google.com. Rovněž v této liště naleznete odkazy k dalším službám, které jsou na stránkách Google k dispozici.

AI Roboform 5.0 - Vyplňování formulářů

Na internetových stránkách je stále častěji možné narazit na formuláře, které vyžadují zadání vašich osobních dat. A mohou to být například nejrůznější výherní akce anebo registrování nějaké služby. AI Roboform vám ušetří čas i nervy při vyplňování již zmíněných formulářů. Po instalaci utility budete požádáni o zadání svých osobních dat, tedy jména, adresy, telefonního čísla, e-mailové adresy a URL adresy své osobní internetové stránky. Když si otevřete internetovou stránku, která obsahuje nějaký formulář, pak stačí v liště nástrojů Roboform klepnout na tlačítko Fill Forms. Utilita rozezná podle popisu každého políčka, co se do něj má vyplnit a automaticky tam dosadí ten správný text. Ovšem stejně byste měli pro jistotu před odesláním formuláře zkontrolovat, zdali Roboform neudělal při vyplňování žádnou chybu a že všechna políčka správně rozpoznal. Samozřejmostí je i to, že byste si sami měli rozhodnout, která data o sobě chcete prozradit. Doporučujeme vám přinejmenším políčka týkající se vaší finanční situace a kreditní karty nechávat nevyplněná. Pokud je přesto budete přes internet posílat, měli byste dbát na to, aby byla přenášena zabezpečeným způsobem (zašifrovaná).

AI Roboform může na základě vašich požadavků spravovat současně několik vašich identit, mezi nimiž se můžete jednoduše přepínat klepnutím myší. Tato schopnost programu je užitečná zvláště tehdy, když počítač používá současně několik lidí. Další funkce programu Roboform se nazývá Passcards. Tato dokáže vyplňovat políčka v dialogových oknech, která se objevují při přihlašování k některým internetovým službám, kupříkladu k vaší e-mailové schránce zřízené na internetu.

Když se podělíte s AI Roboformem o svoje data, dokáže tato utilita automaticky vyplnit nejrůznější formuláře na internetu.

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP

Požadavky: Internet Explorer verze 4 a vyšší, Netscape 7

Jazyk: anglický

Cena: pro soukromé použití zdarma

Zdroj: www.roboform.com (AIROBOFORM.EXE, 977 KB) a

AM-Deadlink 1.31 - Kontrola internetových odkazů

AM-Deadlink prověřuje odkazy uvedené ve složce Oblíbené, konkrétně jejich platnost a vyřazuje z této složky všechny položky ukazující na již neplatné WWW stránky. Kromě toho nabízí tento doplněk další funkce ke správě vašich oblíbených odkazů. Po spuštění utility se vám v tabulce objeví přehledný seznam všech vašich oblíbených odkazů. Klepnutím myší na nadpisy tabulky se dají data v tabulce setřídit například podle WWW adresy, popisu nebo složky Oblíbené. Existuje zde rovněž možnost prohledávání textu. Pokud klepnete do menu Záložky/Zkontrolovat záložky, naváže utilita připojení k internetu a zkontroluje platnost internetových adres, na které ukazují jednotlivé odkazy. Ve sloupci Status se potom objeví výsledky. Zde se mohou ukázat dvě možnosti: buď OK, nebo Soubor nenalezen. Klepnutím na červenou dvojitou šipku v liště nástrojů se přesunou všechny neplatné odkazy na začátek tabulky. Abyste je mohli smazat, stačí při stisknuté klávese <Shift> označit první a poslední neplatný odkaz a samotné smazání odkazů provedete stiskem klávesy <Delete>. Kvůli bezpečnosti vám doporučujeme vytvořit si před samotným mazáním přes menu Záloha záložní kopii všech vašich oblíbených odkazů.

Jestliže však znáte novou adresu některého z vašich neplatných oblíbených odkazů, klepněte na něj v programu pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Objeví se dialogové okno, v němž můžete změnit URL adresu a popřípadě rovněž popis položky. Poklepáním na položku se spustí miniprohlížeč, v němž bude otevřená vámi požadovaná WWW stránka. Pokud byste v tomto případě uvítali spíše otevření WWW stránky ve vašem standardně nastaveném prohlížeči, deaktivujte v menu Volby příkaz Použít interní prohlížeč.

AM-Deadlink mimo jiné prověřuje, zdali jsou internetové adresy, na které ukazují vaše odkazy, ještě stále platné.

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP

Požadavky: Internet Explorer verze 4 a vyšší, Netscape, Opera

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: http://www.aignes.com/products.htm (AMDEADLINK.ZIP, 430 KB, Language Pack mimo jiné i s češtinou je představován souborem DEADLNG.ZIP, 236 KB)

Crazy Browser 1.05 - Řada rozšíření pro Internet Explorer

Crazy Browser rozšiřuje schopnosti Internet Exploreru o řadu nových funkcí. Utilita prohlížeči propůjčuje například možnost otevřít několik internetových stránek uvnitř jednoho okna Internet Exploreru, takže se nevytváří žádné nové okno programu, které by zbytečně zabíralo místo na Hlavním panelu. Místo toho je každé nové okno prohlížeče integrováno pod lištu nástrojů ve formě záložky (jedná se o tzv. "Tabbed Browsing"). Nespornou výhodou tohoto zobrazení je lepší přehled, snadnější a rychlejší přepínání mezi jednotlivými internetovými stránkami. Také je možné všechny právě otevřené WWW stránky umístit na jeden odkaz, což vám někdy příště umožní jejich velmi snadné současné otevření. Stejně tak i na položku Historie, čili na seznam všech naposled navštívených stránek, získáte prostřednictvím Crazy Browseru rychlejší a pohodlnější přístup.

Ten, kdo sdílí svůj počítač s jinými lidmi, získá díky zmíněnému doplňku možnost ochrany svých dat. K dispozici je totiž funkce umožňující vymazat při každém uzavření okna obsah položky Historie, paměti cache a všech souborů cookies. Crazy Browser také aktualizuje otevřené stránky v pevně zadaných časových intervalech. Tím si zajistíte kupříkladu u stránek se zpravodajstvím vždy tu nejaktuálnější verzi. Utilita se spouští prostřednictvím své vlastní ikony, máte tedy na výběr, zda chcete spustit ji, anebo původní verzi Internet Exploreru. Bohužel Crazy Browser nespolupracuje s mnoha plug-iny, například s Google Toolbar.

Program lze opatřit řadou jazykových modulů, které se dají stáhnout z internetových stránek programu. Český jazykový modul vám nabízíme . Rozbalené soubory modulu je třeba zkopírovat do složky Languages, jež se nalézá ve složce tohoto programu. Potom stačí v menu View klepnout na položku Languages a zde zvolit příkaz Czech.

S utilitou Crazy Browser dostane Internet Explorer celou sadu funkcí, které do značné míry rozšíří schopnosti tohoto prohlížeče.

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP

Požadavky: Internet Explorer verze 5 a vyšší

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: www.crazybrowser.com (CBSETUP.EXE, 698 KB, k dispozici je český modul představovaný souborem CZECH.ZIP, 9,09 KB) a

E-Notes 1.0 - Obsah několika WWW stránek v jedné

E-Notes vám pomohou v případě, kdy budete chtít shromáždit informace z několika WWW stránek. Tento plug-in se nedá stáhnout ani instalovat samostatně. Získáte jej tak, že si v Internet Exploreru otevřete stránku www.my-enotes.com, zde klepnete na odkaz DOWNLOAD NOW a budete vyzváni k zadání jména, příjmení a e-mailové adresy. Po stisku tlačítka Download Now se objeví dotaz Internet Exploreru týkající se zabezpečení systému, zda chcete tento doplněk instalovat. Dotaz potvrďte stiskem tlačítka Ano, čímž instalaci spustíte. Lištu nástrojů tohoto plug-inu pak spustíte přes menu Zobrazit/Panely nástrojů/eNotes.

Jakmile při brouzdání internetem narazíte na zajímavý obsah a je jedno, zda se jedná o text nebo o obrázek označte jej pomocí myši. Potom klepněte na tlačítko Take a Note. Na konci brouzdání po internetu vyberte tlačítko View eNotes. V Internet Exploreru se vám objeví HTML stránka, v níž je zobrazen veškerý obsah, který jste si tam předtím pomocí ENotes uložili. Doplněk však všechny obrázky ukazuje ve formě odkazu, takže pokud nejste k internetu připojeni, obrázky se vám neukáží. Pokud klepnete na tlačítko Edit eNotes, otevře se celá HTML stránka ve Wordu (pokud je na počítači instalovaná verze 97 nebo vyšší). Zde si ji pak můžete podle libosti upravit, případně celé texty kopírovat do dalších dokumentů. Také můžete soubor My-enotes.htm, který se nachází ve složce C:\Enotes\, otevřít v libovolném HTML editoru. Další alternativou může být stisk tlačítka View eNotes, a když si označíte celý obsah stránky pomocí klávesové zkratky <Ctrl><A>, pomocí příkazu Úpravy/Kopírovat a následným vložením můžete celou stránku umístit do libovolné jiné aplikace. Pokud budete mít v souboru My-enotes.htm příliš mnoho obsahu, doporučujeme vám jej buď smazat, anebo alespoň přejmenovat. Při dalším spuštění doplňku si program automaticky vytvoří soubor nový. Utilita je oficiálně určena pro Internet Explorer ve verzi 5, při našich testech však fungovala bez problémů i s verzí 6.

Plug-in E-Notes dokáže shromáždit texty z několika internetových stránek a zobrazit je na jedné HTML stránce.

Operační systém: Windows 98/ME, NT4 a 2000

Požadavky: Internet Explorer verze 5 (6 neoficiálně)

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.my-enotes.com


Pořádný doping pro váš Internet Explorer II.

Internet Cache Explorer 1.30a - Utilita pro správu paměti cache

Všechny internetové stránky, které si na svém počítači otevřete, se v Internet Exploreru ukládají včetně obrázků na pevný disk jako dočasné soubory. Důvod tohoto chování je ten, že pokud při dalším surfování na internetu budete tyto stránky otevírat znovu, pak je prohlížeč nemusí znovu stahovat. Tato mezipaměť se nazývá výrazem cache. Výše zmíněný doplněk vám pomůže k tomu, abyste viděli, co všechno máte v cache paměti uloženo. V levé části okna programu doplněk zobrazuje URL adresy ke všem prvkům, například HTML stránkám a obrázkům. Při klepnutí na libovolný prvek se v pravé části okna programu zobrazí jeho obsah. Pomocí záložky AccessSort můžete přepínat mezi seřazením prvků podle abecedy anebo podle data posledního přístupu. Když zvolíte naposledy zmíněný způsob třídění, ukáží se vám prvky uložené při posledním brouzdání na internetu úplně nahoře. Pokud byste si přáli vidět všechny prvky, které se do mezipaměti uložily v nějaký konkrétní den, pak klepněte na kartu History. Jestliže však hledáte internetovou stránku, v níž se má vyskytovat nějaký výraz, klepněte na tlačítko Find/Find text in files. V poli pro zadání výrazu k vyhledávání zadejte vámi požadované slovo a zatrhněte položku Search all files in cache. Všechny nalezené stránky se vám poté ukáží ve spodní části okna programu, kde si je můžete zobrazit tak, že na ně jednoduše poklepete. Přes tlačítko Copy/Copy single file si zkopírujete libovolný soubor na jiné místo na vašem pevném disku. Tato funkce však při našich testech vedla příležitostně k zatuhnutí programu.

Obsah mezipaměti cache se dá samozřejmě zobrazit i pomocí Průzkumníka Windows (jedná se o obsah složky C:\Windows\Temporary Internet Files), ovšem tento způsob není ani zdaleka tak pohodlný jako při použití Internet Cache Exploreru.

Internet Cache Explorer vám ukáže, která data zůstala v cache paměti prohlížeče po vašem posledním surfování na internetu.

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP

Požadavky: Internet Explorer verze 5 a vyšší

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.icmasterdata.com (ICE13A.ZIP, 662 KB) a

Google Toolbar 1.1.62 - Panel nástrojů pro snadné vyhledávání

Všichni, kdo často vyhledávají na internetu, se jistě zamilují do následujícího doplňku, kterým je Google Toolbar. Tento plugin se do Internet Exploreru zabuduje jako další panel nástrojů. Tím máte políčko pro zadání výrazu k vyhledávání neustále k dispozici, ať zrovna surfujete na internetu kdekoliv. Zmíněnou lištu nástrojů si nainstalujete tak, že se přesunete na internetovou stránku toolbar.google.com, kde si zvolíte jazyk, v němž má s vámi Google Toolbar komunikovat a potom klepnete na tlačítko "GET THE GOOGLE TOOLBAR". Při instalaci doplňku rovněž zadáváte, zda chcete využívat také rozšířené funkce, kupříkladu zobrazení rubriky, do níž je právě zobrazená stránka v katalogu Google zařazena. Jestliže tyto rozšířené funkce budete chtít využívat, zjistí si Google vaši IP adresu a na server Google budou posílány informace o stránkách, které budete navštěvovat. Jestliže si toto nepřejete, pak odmítněte dotaz týkající se instalace rozšířených funkcí.

Po instalaci doplňku si můžete sami nastavit vzhled a rozsah funkcí celé lišty podle svého stačí jen klepnout na nové tlačítko Google a z menu si vyberete příkaz Nastavení lišty. Tímto způsobem si lze kupříkladu nastavit, jak velké má být zadávací políčko a zda se mají v liště zobrazovat rovněž tlačítka pro vyhledávání obrázků, diskusních fór, jakož i pro hledání ve Web Adresáři Google. Kromě toho se dá rovněž vypnout zobrazování popisků vedle ikon na liště pro úsporu místa a pro vylepšení přehlednosti. Další možnosti konfigurace se pak týkají rozšířených funkcí, které se dají dodatečně zapínat nebo vypínat. Pokud budete chtít celou lištu dočasně deaktivovat, postačí vám k tomu klepnutí na menu Zobrazit/Panely nástrojů/Google.

Google Toolbar se do Internet Exploreru integruje jako panel nástrojů. Obsahuje zadávací políčko pro výraz, který chceme hledat, a rovněž i odkazy na další služby Google.

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP

Požadavky: Internet Explorer verze 5 a vyšší

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: www.google.com

Win!Browser Bar 1.0a - Miniokno pro Internet Explorer

V Internet Exploreru si otevřete nové okno pomocí klávesové zkratky <Ctrl><N>. Tento způsob se používá třeba proto, abyste si mohli nahrát nějakou jinou stránku, zatímco si v klidu prohlížíte tu původní. Až potud to pro většinu z vás není nic nového. Jakpak ale poznáte, že se vám stránka na pozadí už nahrála, aniž byste si museli tuto zobrazit do popředí? Řešení vám přináší Win!Browser Bar. Tato utilita se po spuštění ukáže vedle okna Internet Exploreru ve formě svislého panelu s několika miniokny. Poté co do okna Internet Exploreru zadáte internetovou adresu, klepněte na symbol šipky u jednoho z prázdných minioken. Dojde k tomu, že obě okna si vymění svoji pozici: V miniokně můžete pozorovat, jak se vámi požadovaná stránka načítá, a v prázdném okně Internet Exploreru si můžete zadat nějakou jinou internetovou adresu. Také již úplně nahrané stránky se dají zobrazit ve tvaru miniokna, například proto, aby mohly být k dispozici pro pozdější prohlížení.

Při spuštění Win!Browser Baru se nahrávají do minioken ukázkové stránky. Pokud si toto nepřejete, stačí klepnout na tlačítko Menu/Options a zde smazat na záložce Homepages všechny internetové adresy. Kromě toho si přes ovládací tlačítka na panelu můžete také stanovit, kolik minioken se má při spuštění programu otevřít. Při samotném surfování pak nové miniokno otevřete pomocí tlačítka New.

Win!Browser Bar zobrazuje v malém okně, jak se nahrává nová stránka, zatímco vy si sami dál surfujete v normálním okně.

Operační systém: Windows 98/ME, NT4, 2000 a XP

Požadavky: Internet Explorer verze 5.5 a vyšší

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: http://www.turckware.ru/en/e_mb.htm (MBINSTALL.EXE, 858 KB) a

IE Personalizer 3.0 - Předělejte si prohlížeč podle svého

Prostřednictvím Internet Explorer Personalizeru můžete přiřadit Internet Exploreru naprosto neotřelý vzhled. Přes zadávací políčko Toolbar Background si můžete jako pozadí menu a panelů nástrojů umístit prakticky libovolný obrázek nebo vzorek ve formátu BMP souboru. Několik ukázkových vzorků naleznete v podsložce \Samples\Toolbar složky tohoto programu. Co se týče velikosti obrázku či vzorku, na tu se zaměřte v případě, pokud si budete chtít jako pozadí nastavit vlastní motiv. I obrázek na panelu nástrojů, umístěný vpravo nahoře, se dá pomocí tohoto doplňku vyměnit. Přesně řečeno jedná se vlastně o dva obrázky. První obrázek, který je sám o sobě statický, se zobrazuje tehdy, když je internetový prohlížeč v klidu, tj. když se nenahrává žádná stránka. Druhý obrázek, který je animovaný, se zobrazuje při nahrávání internetové stránky prohlížečem. Naposledy zmíněný animovaný obrázek však musí být sestaven podle určitých pravidel. Opět se jedná o obrázek ve formátu BMP, ovšem aby se ukázal jako animovaný, musí se skládat z několika jednotlivých obrázků, jež na sebe navazují. Vzorové ukázky nalezete v podsložce \Samples\Logo složky programu. Pomocí utility MAKEBMP.EXE pracující na příkazovém řádku, kterou si najdete ve složce \Tools, si pak takovou bitmapovou animaci pro Internet Explorer vytvoříte. Cestu k takto vytvořenému souboru pak napíšete do políčka Spinning Logos.

Pokud vás titulek okna prohlížeče (Microsoft Internet Explorer) už otravuje a chtěli byste si jej změnit, můžete v okně programu do políčka Window Title Name zadat libovolný výraz. Konečně prostřednictvím políčka Search Button Page si můžete nastavit, která stránka se po klepnutí na ikonu Hledat (umístěnou v panelu nástrojů) má otevřít. Jestliže budete později chtít všechna vámi provedená nastavení vrátit do původního stavu třeba proto, že s tímto doplňkem nejste spokojeni, vyberte z menu Settings/Configuration příkaz Restore Defaults.

Internet Explorer Personalizer je utilita, s jejíž pomocí si budete moci nastavit vzhled internetového prohlížeče z dílny Microsoftu přesně podle sebe.

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000

Požadavky: Internet Explorer verze 3 a vyšší

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: http://accesscodes.hypermart.net (IEPZSETUP.ZIP, 3,13 MB) a

Web Accessories - Rozšíření kontextového menu Internet Exploreru

Web Accessories rozšiřují kontextové menu Internet Exploreru o několik užitečných příkazů.

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4 a 2000

Požadavky: Internet Explorer verze 5 (verze 6 neoficiálně)

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.microsoft.com/windows/ie/previous/webaccess (IE5WA.EXE, 137 KB)

Web Accessories od Microsoftu rozšiřují kontextové menu Internet Exploreru o některé další užitečné příkazy. Využívat je můžete přes kontextové menu, které se dá vyvolat stiskem pravého tlačítka myši v okně prohlížeče. Příkaz Open Frame in New Window se hodí tehdy, když se nacházíte na WWW stránce, která je rozdělena do rámců. Typickým příkladem je stránka, kde je vlevo umístěno menu a vpravo samotný obsah stránky. Na mnohých internetových stránkách je obsah rámce poněkud užší, než by se slušelo. A právě prostřednictvím kontextového menu si můžete obsah takového rámce zobrazit v novém okně v plné šířce.

Příkaz Images List vám zobrazí okno s tabulkou, v níž jsou uvedeny všechny obrázky, které se na právě otevřené stránce vyskytují. Ke každému obrázku se tak dozvíte přesnou URL adresu, velikost souboru a rozměry obrázku. Seznam všech odkazů, které jsou na právě otevřené stránce k dispozici, získáte opět z kontextového menu pomocí příkazu Links List. Bezpochyby velmi praktická je položka menu s názvem Zoom Out, jež se objeví, pokud klepnete pravým tlačítkem myši na nějaký obrázek v prohlížeči. Tento příkaz způsobí, že se obrázek o hodně zmenší. To je výhodné třeba tehdy, pokud stránka obsahuje velké obrázky, díky nimž se pak samotný obsah stránky dost špatně čte. Obráceně můžete velmi malé obrázky zvětšit příkazem Zoom In výsledkem jsou ale obrázky rozostřené a "zubaté".

Web Accessories jsou podle Microsoftu určeny pouze pro Internet Explorer 5. Při našich testech však fungovaly bez problémů i s verzí 6 ovšem s výjimkou příkazu Images List.

Web Speech 4 - Automatické čtení obsahu internetových stránek

"PC WORLD Magazín digitálního věku" by se mohlo od příště ozvat z vašich reproduktorů, když byste si otevřeli internetovou stránku www.pcworld.cz. Samozřejmě za předpokladu, že jste si nainstalovali plug-in Web Speech 4. Zmíněný modul vám přečte obsah celé WWW stránky, jakmile stisknete klávesu <F9>. Pokud budete snad chtít přečíst pouze první odstavec, není nic snazšího, než jej označit a poté stisknout klávesu <F9>. Na výběr máte celou řadu mužských i ženských hlasů. Jedná se o program německý, takže jsou k dispozici nejrůznější hlasy Němců, dokonce i v německých dialektech. Bohužel nejsou k dispozici hlasy jiné než již zmíněné německé, takže například internetové stránky napsané v češtině nejsou tak srozumitelné, jak by měly být, nicméně při troše dobré vůle se dá porozumět i jim. Web Speech se dá pohodlně konfigurovat přes lištu, která se zobrazuje ve spodní části internetového prohlížeče. Co se týče možností nastavení, můžete si měnit nejen hlasitost předčítání, ale dokonce i výšku tónu, intonaci a rychlost čtení. Lišta Webspeech a tím i čtení textu se dá aktivovat, případně deaktivovat přes menu Zobrazit/Panel aplikace Explorer/Web Speech Reader. Největší použití tato utilita určitě nalezne u zrakově postižených. Pro všechny ostatní pak slouží buď pro obveselení, nebo jako alternativa k samostatnému čtení dlouhých textů. Na internetové adrese www.webspeech.de si můžete za účelem vyzkoušení tohoto doplňku nechat přečíst kupříkladu vtipy anebo citáty.

Namísto toho, abyste si sami studovali text na internetových stránkách, můžete si jej prostřednictvím plug-inu Web Speech 4 nechat přečíst nahlas.

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP

Požadavky: Internet Explorer verze 5 a 6

Jazyk: německý

Cena: zdarma

Zdroj: www.webspeech.de (WEBSPEECH4.EXE, 5,91 MB) a

§§§§§


DivX přehrávače – srovnávací test I.

Marcel Flídr

c02p0809

Vznik formátu DivX znamenal pro uchovávání videa na počítačích totéž, co MP3 pro záznam hudby. Díky použité kompresi nabízí uložení dlouhých videosekvencí do relativně malých souborů v počítači. Věhlasu se technologie DivX dočkala zejména v souvislosti se zálohováním filmů z DVD do počítače (resp. na CD). Pochopitelně je nutno se pohybovat v rámci autorských zákonů a pracovat pouze s tituly, které má uživatel legálně zakoupené.

Více či méně komfortní přehrávání takto zálohovaných filmů ve formátu DivX nabízí celá řada programů. V tomto testu vám nabízíme základní charakteristiky a porovnání několika nejpoužívanějších. Součástí článku je také srovnávací tabulka, obsahující kromě základních údajů (autor, cena atd.) a celkového hodnocení rovněž informaci o podpoře skinů (variant vzhledu aplikace), možnosti ovládání přehrávání pomocí klávesových zkratek a podpoře funkce "capture frame" pro uložení jednoho "políčka" filmu do souboru (nejčastěji ve formátu JPEG).

Pro kvalitní přehrávání filmů ve formátu DivX je zapotřebí kromě vhodného přehrávače a dostatečně vybaveného hardwaru (dekomprimace obrazu i zvuku je poměrně náročná zejména na výkon procesoru) také aktuální verze kodeku DivX (je na našem CD nebo jej lze stáhnout z www.divx.com) a ovladačů grafické karty.

DivX PlayerHHIII

Autor: DivXNetworks, Inc.

Tento přehrávač stojí poněkud stranou ostatních programů v našem přehledu. Je totiž produktem firmy, která dala vzniknout samotnému kodeku DivX.

Přehrávač je distribuován jako bundle zároveň s instalací kodeku nutného pro přehrávání, především proto jsme se rozhodli zařadit jej do testu.

Bohužel však nemá uživatelům příliš co nabídnout. Jedná se pouze o poměrně jednoduchou utilitu, která je určena výhradně k přehrávání videa ve formátu DivX. Nenabízí ani podporu zobrazování titulků, což je asi největší nedostatek tohoto programu.

Na druhou stranu je potřeba uvést, že software je poměrně přehledný, podporuje skiny, umožňuje nastavit kvalitu přehrávání v závislosti na výkonu počítače a samotné přehrávání je možno ovládat klávesovými zkratkami, což je však u aplikací tohoto typu standardem.

Celkově se DivX Player řadí mezi nejslabší z testovaných programů.

BSPlayerHHHHI

Autor: BST

Na rozdíl od předcházejícího programu představuje BSPlayer plnohodnotný přehrávač filmů ve formátu DivX včetně titulků. A nutno říci, že velice vydařený.

Základní okno programu vypadá sice poněkud staromódně, ale je to jen zdání. K dispozici jsou i mnohem futurističtější skiny. Tlačítek je poskrovnu a slouží pouze k základnímu ovládání přehrávání.

Ostatní funkce a nastavení jsou k dispozici z kontextového menu. To má dvě varianty, podle toho, zda kliknete pravým tlačítkem v okně přehrávače, nebo v ploše přehrávaného filmu. Mezi oběma variantami lze pochopitelně volně přepínat.

Obě menu jsou zpracována velmi přehledně a není obtížné najít požadovanou funkci. V nabídce nechybí volba jazyka (včetně češtiny), bohaté možnosti nastavení titulků (písmo, barva, umístění atd.), změna rozlišení videa, rychlosti přehrávání nebo zvětšení obrazu. Všechny podstatné funkce lze ovládat pomocí klávesových zkratek. Pokud by někomu jejich přiřazení nevyhovovalo, lze jej změnit v předvolbách programu.

Kromě klávesových zkratek použili programátoři i další zjednodušující funkce. Mezi ně patří např. schopnost práce s .ini soubory (obsahujícími nastavení parametrů přehrávání pro konkrétní film) nebo možnost tvorby playlistu. V něm se zadávají pouze jména videosouborů a program si sám vyhledává soubory s titulky. To bohužel funguje pouze za přesně daných podmínek pojmenování textového souboru s titulky. Pokud jej autor titulků nerespektoval, bude uživatel muset načíst soubor s titulky zvlášť.

Za zmínku stojí možnosti konfigurace programu. Ty jsou totiž více než rozsáhlé a odpovídají množství nabízených funkcí. V tomto kontextu je poněkud zarážející absence jakékoliv nápovědy. Pokud by se do upravování parametrů programu chtěl pustit méně zkušený uživatel, zřejmě by mu nezbylo nic jiného, než pomocí experimentů odhadovat význam některých voleb.

Aplikace však pracuje velice kvalitně i se základním nastavením, je přehledná a intuitivní, nabízí podporu několika dalších videoformátů a dokonce takové speciality jako je podpora dálkového ovládání. Rozhodně patří k velmi kvalitním programům v testované kategorii.

Global DivX PlayerHIIII

Autor: The Wolfs Lair Productions

Na internetových stránkách autorů jsme se dočetli, že Global DivX Player (dále jen GDP) je od začátku navrhován jako plnohodnotná náhrada aplikace Windows Media Player, a že dokonce umí mnohem víc. Bohužel nám není jasné, co vedlo k tomuto tvrzení.

GDP neobsahuje mnoho funkcí, za které by jej bylo možno pochválit. Začněme instalací. Při ní se totiž do systému zároveň s programem nainstalují dvě další aplikace, jež mají za úkol stahovat z internetu a zobrazovat reklamy. Pokud si tak nevšimne uživatel možnosti jejich instalaci vypnout, bude v budoucnu zřejmě nepříjemně překvapen. Bude-li se vám zdát aplikace po spuštění něčím povědomá, je to způsobeno snahou autorů, aby program vypadal jako přehrávač WinAmp. GDP dokonce umí importovat jeho skiny. Spolu s podporou poměrně široké škály videoformátů je to asi jediné, co se dá přičíst k plusům GDP.

Ovládání programu je sice jednoduché, ale do značné míry je to dáno absencí mnoha jinde běžných funkcí. Standardně program nepracuje s titulky k filmům, jejich používání lze však zapnout v možnostech aplikace. Přes naše četné pokusy se nám ale nepodařilo titulky správně zobrazit. Rovněž možnost změny písma či barvy titulků zůstala pouze přáním.

Program nelze hodnotit jinak než jako silně podprůměrný.

Micro DVD PlayerHHHHI

Autor: Tiamat Software

Pravděpodobně nejrozšířenějším prohlížečem DVD filmů zálohovaných pomocí DivX je Micro DVD Player (dále jen MDVDP). Ve své popularitě nenašel přemožitele, přestože poslední volně šířená verze pochází z května roku 2001.

Kromě samotného přehrávače obsahuje instalační soubor také konvertor souborů s titulky a utilitu pro vytváření konfiguračních .ini souborů. O kvalitě programu svědčí rovněž skutečnost, že se vlastní formáty titulků i .ini souborů, které MDVDP zavedl, staly postupem času standardem uznávaným i dalšími autory přehrávacího softwaru pro DivX.

Začínajícímu uživateli se může program jevit jako příliš komplikovaný. Přispívají k tomu různé režimy otevírání souborů, ovládání pouze pomocí několika tlačítek v hlavním okně aplikace (chybí kontextové menu) i poměrně rozsáhlé možnosti konfigurace. Postupně si však lze na prostředí a ovládání zvyknout.

Mezi funkcemi aplikace nechybí podpora mnoha formátů, možnost vytváření playlistů, podpora dálkového ovládání, nastavování formátu titulků a další.

S přihlédnutím k době vzniku je program vybaven více než dobře. Škoda jen, že se autoři rozhodli ukončit volnou distribuci aplikace. K dispozici není ani žádné demo novější verze, a tak je program postupně překonáván novějšími aplikacemi.

MV2PlayerHHHHH

Autor: Petr Oulehle

MV2Player je prvním přehrávačem z produkce českých programátorů v našem testu. A zapůsobil opravdu vynikajícím dojmem.

Uživatel dostává k dispozici nástroj nevšední jak nabízenými funkcemi, tak formou jejich zpracování.

Program nabízí kromě přehrávání DivX filmů také mnoho dalších formátů (včetně audiosouborů i zvukových CD), vzhled je možno měnit pomocí skinů (lze je importovat z několika aplikací), přičemž program je schopen zobrazit skin v dvojnásobném zvětšení, což oceníte, pracujete-li na monitoru s velkým rozlišením.

MV2Player nabízí také velice komfortní ovládání přehrávání jak pomocí klávesových zkratek, tak s využitím propracovaného OSD menu. Pokud se uživatel ponoří do nastavování možností programu, zjistí, že má k dispozici celou řadu parametrů. To se však pohybuje pouze v "Základní" úrovni ovládání. Po přepnutí do režimu "Expert" se počet nastavitelných parametrů ještě podstatně zvýší.

Pro ukládání parametrů do .ini souborů nabízí MV2Player vlastní formát souboru, založený na struktuře, kterou používá Micro DVD Player.

To, že přehrávače nabízejí možnost "capture frame", asi nikoho nepřekvapí. MV2Player však přidává vlastní specialitu. Program vytvoří několik HTML stránek, obsahujících tabulky se screenshoty z filmu spolu s příslušnými titulky. Výsledkem je jakýsi "komiks" z filmu.

Přes všechna pozitiva má program i některé drobné nedostatky. Asi nejmarkantnějším je, že funkce ukládající obrázky z videa nepracují s kodekem DivX 5.0.2. Je potřeba používat některou starší verzi kodeku, protože při použití verze aktuální se uloží do obrázku pouze černý obdélník. Další drobná výhrada se týká slabého místa většiny z testovaných aplikací helpu. Nabízených funkcí a nastavení je opravdu mnoho a nezkušenému uživateli nezbývá než zkoušet, co znamenají, případně pročítat rozsáhlá fóra na internetových stránkách programu. Uvedené drobné nedostatky jsou ale bohatě vyváženy zpracováním a rozsahem dalších funkcí. Program proto právem získal v našem hodnocení plný počet hvězdiček.

N.PlayerHHHII

Autor: Vladimír Vopravil

Dalším produktem českého původu je přehrávač n.player. Podle domovské stránky program původně vznikl pouze jako "oddychová záležitost" skupiny profesionálních programátorů. Nyní je však již plnohodnotně vyvíjenou aplikací.

Kromě přehrávání filmů v DivX nabízí také podporu mnoha dalších audioi videoformátů. Navíc umí přehrávat i nosiče DVD, samozřejmostí je však potřeba externího kodeku. Mezi dalšími funkcemi najde uživatel např. možnost změny skinů (včetně funkce plynulé úpravy velikosti), ekvalizer, podporu dálkového ovládání ATI Remote Wonder a také Winamp 2 pluginů. Poměrně sofistikovaně je realizován mechanismus automatického vyhledání souboru s titulky pro přehrávaný film.

Zajímavý nápad představuje také zavedení oblíbených položek pro snadnější vyhledávání souborů k přehrávání.

Aplikace však má i své nedostatky, například v efektivitě ovládání. K dispozici jsou sice klávesové zkratky i kontextové menu, nicméně jsou v našem testu i aplikace nabízející poněkud komfortnější ovládání. Rovněž nutnost změny některých parametrů (např. formátu titulků) pomocí konfigurace programu není zvolena nejšťastněji. Možnost úpravy parametrů obrazu (jas, kontrast atd.) a úpravy poměru stran chybí zcela, stejně jako schopnost načítat parametry z ini souborů.

Právě zmíněné nedostatky snižují celkové hodnocení tohoto jinak velmi nadějného přehrávače. Rozhodně se však vyplatí sledovat jeho další vývoj, neboť pokud se budou autoři dál věnovat vývoji a vylepšením, má n.player šanci pomýšlet na nejvyšší pozice ve své kategorii.

RadLightHHHII

Autor: RadLight

Autoři přehrávače RadLight (jehož kořeny sahají do Bratislavy) zvolili mezi uživateli ne příliš oblíbenou formu licencování. Produkt je totiž od své poslední verze (RadLigth 3.03 Special Edition) podporován příjmem z reklamy, takže se zároveň s ním instaluje systém Save Now.

Z tohoto důvodu jsme do testu i na naše CD zařadili předchozí verzi Radlight 3.03 Standard. Ta sice obsahuje rovněž aplikaci reklamního systému, ale během instalačního procesu ji lze vynechat.

Samotný přehrávač představuje průměrnou aplikaci, která nabízí většinu standardních funkcí. Uživatel může využít bohatou nabídku podporovaných formátů (včetně audiosouborů), rozhraní programu přeložené do češtiny i formátování titulků. Použít lze rovněž skiny, RadLight však neumí importovat jiný formát než vlastní.

Mezi nedostatky rozhodně patří nemožnost upravit parametry obrazu, nepříliš optimální ovládání přes kontextové menu a chybějící podpora ini konfiguračních souborů. Pokus o načtení ini souboru ve formátu Micro DVD Playeru dokonce skončil havárií aplikace. Že by tím chtěli autoři něco naznačit?

Tvůrci si zřejmě byli nedostatků aplikace vědomi a verze Special Edition již obsahuje některé z chybějících funkcí (např. funkci "capture frame" nebo OSD menu).

Otázkou však zůstává, zda tyto nové funkce vyváží uživateli čas a nervy ztracené s reklamním systémem.


DivX přehrávače – srovnávací test II.

Zoom Player HHIII

Autor: VirtualMedia

Posledním přehrávačem v našem testu je Zoom Player. Na první pohled vypadá jako standardní aplikace své kategorie, ale v útrobách obsahuje mnoho jedinečného.

Zdaleka však ne vše je k dobru věci. Rozhodně nelze tento program doporučit začínajícím uživatelům, a podle našeho názoru i zkušený uživatel by mohl v některých momentech zaváhat. Nejvýraznějším prvkem, kterým na nás program zapůsobil, je jeho konfigurace. Neměli jsme odvahu spočítat všechna možná nastavení, ale jejich počet se odhadem blíží třem stům parametrů. Pouhé přečtení názvů jednotlivých voleb by zabralo značný čas, nemluvě o pochopení jejich významu. S podobnými komplikovanostmi se musí uživatel potýkat v programu poměrně často. Například pro přehrávání titulků je nutno doinstalovat filtr DirectVobSub (na našem CD), který však není součástí instalace. Ani jeho instalací ale problémy nekončí, protože přehrávač načte titulky pouze tehdy, jmenuje-li se soubor s nimi stejně, jako příslušný videosoubor (pochopitelně s výjimkou přípony). K ovládání programu je možno použít kontextové menu, ale to je poměrně chudé a mnoho funkcí neobsahuje vůbec (např. příkaz pro "capture frame"). Pokud se však uživatel nenechá odradit, může se dopátrat toho, že hledaná funkce je podporována, ale spustit ji lze pouze některou z mnoha klávesových zkratek (např. ALT+F pro zmíněné sejmutí obrázku). Bylo by možná zajímavé zjistit, jakou představu mají autoři o uživatelích svého programu. Ten totiž nabízí více než slušné množství funkcí, ale vzhledem ke zpracování jejich ovládání a konfigurace je program prakticky nepoužitelný.

Závěrem

Jaký je závěr našeho testu? Ukázalo se, že v kategorii přehrávačů filmů ve formátu DivX je poměrně kvalitní konkurence. Většinu programů lze pro běžné přehrávání použít bez větších problémů. Potěšující je, že se mezi nimi neztrácejí ani čeští autoři, kteří se často úspěšně prosazují i ve světě.

U testovaného softwaru lze pozorovat několik společných rysů. Mezi kladné můžeme řadit například podporu dalších formátů, včetně zvukových, což dělá z jednoúčelových přehrávačů mnohem všestrannější aplikace. Pro uživatele je také velice příjemná skutečnost, že všechny programy jsou zdarma, i když někteří autoři začínají využívat podpory ze strany reklamních společností. Jedná se však o celosvětový trend, který kromě jiného způsobuje také úbytek neplacených služeb na internetu a jejich postupné zpoplatňování.

Bohužel mají testované aplikace i společné neduhy. Za nejzávažnější považujeme absenci nápovědy k programům. Autoři zřejmě nemají dostatek času, aby se věnovali i vytvoření popisu svého softwaru, což zejména pro začínající uživatele představuje nepříjemnou komplikaci. S tím souvisí také zpracování konfigurace přehrávačů. Většina funkcí sice v programech funguje po jejich nainstalování správně bez nutnosti dodatečné konfigurace, ale snad každý uživatel si postupem času bude chtít chování programu přizpůsobit svým požadavkům. A pokud chce pouze provést nějakou jednoduchou změnu a musí ji hledat mezi desítkami dalších parametrů, nebude tím nadšen. Optimální se nám z tohoto pohledu jeví přístup autorů MV2 Playeru, kteří umožnili uživateli zvolit si úroveň svých schopností a podle toho se nabízejí jednotlivé konfigurační parametry. To znamená, že začínající uživatel se nemusí prodírat spoustou detailních voleb a uživatel zkušený může mít plnou kontrolu nad všemi nastaveními.

Jednotlivé programy testu se většinou příliš neliší ve své základní funkci, tedy přehrávání filmů. Podstatné rozdíly jsou však v souvisejících funkcích, jejich zpracování a přehlednosti. Každému může vyhovovat něco jiného a tak doporučujeme vyzkoušet několik aplikací a vybrat si tu, která bude nejlépe splňovat konkrétní požadavky uživatele.

§§§§§


Obrněncem v síti - Norton Personal Firewall 2003

Vladimír Vondráček

c02p0813

Neštěstí nechodí po horách, ale po lidech, říká jedno notoricky známé přísloví. A v počítačovém světě je často nositelem neštěstí neviditelný chlapík, kterému se říká paket. Je základním nositelem komunikace po internetu (mluvíme o protokolu TCP/IP). Ve svém občanském průkaze má vytištěno, odkud a kam jde, a po kapsách spoustu informací. Bohužel ne vždy jsou tyto informace úplně prosté zlých úmyslů, a neštěstí je tu.

Osobní firewall s označením zbrusu nového roku přibouchne zločinným chlapíkům dveře do počítače před nosem. Poněkud méně obrazně řečeno, umí Personal Firewall filtrovat síťovou komunikaci na základě uživatelem nastavených parametrů. Slůvko Personal značí, že se jedná o verzi pro koncové uživatele sítě, a není tedy určena pro systémovou instalaci na server.

Po instalaci se v systémové liště (nebo jak se tray překládá) objeví symbolek glóbu a jeho polovina se objeví i na pravém okraji obrazovky. To všechno značí, že aplikace běží a číhá na vetřelce. Kdykoliv se nějaký program pokusí o přístup do sítě, je jeho aktivita okamžitě zaregistrována a je vytvořeno nastavení, upravující komunikaci s vnějším světem. Pro řadu obvyklých aplikací jsou předpřipravena pravidla, která tak nemusí uživatel ručně definovat. Ale i tak se může stát, že používáte nějakou Firewallu neznámou utilitu. Pak je možné definovat přístupová práva podle vlastního uvážení. Proč to vše, ptáte se, snad vím, co spouštím. Existují ovšem programy, mající choutky se samovolně připojit k nějakému serveru, stahovat si samy všelijaké aktualizace a doplňky, které se mohou rozcházet se záměry uživatele. Popsaným způsobem je zabráněno nechtěné komunikaci, jejímž iniciátorem je vlastní počítač. Ale co ti nebezpeční hackeři všude vůkol? Pokud se pokouší nějaký paket vstupovat do systému, i jeho aktivita je podchycena a uživateli je to dáno jasně na srozuměnou. Je označen zdrojový počítač a nabídnuty alternativy řešení vzniklé situace. Je možno komunikaci utnout pro jednou, provždy nebo ji prostě povolit. Kromě rezidentní výkonné části je součástí firewallu i ovládací rozhraní. Zde lze program po programu, aplikaci po aplikaci nastavit práva pro síťové skotačení. Další komponentou je monitor komunikace, obsahující mimo jiné tlačítko pro okamžité pozastavení provozu přes síťovou kartu.

Personal Firewall je dobrým, ba vynikajícím, sluhou, ale špatným pánem. Varuji tímto před neuváženým odklikáváním upozornění a šmahem zamítanou komunikací. Snadno se může totiž stát, že najednou nepůjde stahovat e-maily z poštovního serveru nebo se objeví nepopulární hláška prohlížeče o tom, že danou webovou stránku nemůže nalézt. Hledání konkrétního problému je díky zaznamenávání událostí sice možné, rozhodně však ne příjemné. Ale pokud si chcete svůj počítač zabezpečit proti nechtěné komunikaci, pak Norton Personal Firewall 2003 je dobrá volba.

Norton Personal Firewall 2003

výkonné řešení

snadná konfigurace

K recenzi poskytla firma: Symantec, Klimentská 46, Praha1, www.symantec.cz

Cena: 2 300 Kč (bez DPH)

§§§§§


Neviditelná ochranka – Symantec Client Security

Vladimír Vondráček

c02p0814

Zejména pro firemní zákazníky je určen komplex bezpečnostních opatření proti vetřelcům do počítačů. Celá stavba síťové bezpečnosti je postavena na několika pilířích. Prvním z nich je antivirový program, druhým pak osobní firewall a třetím detektor neoprávněných přístupů do klientských stanic. Tento článek by se chtěl věnovat jejich integraci a komplexní správě. Právě v tom je velká výhoda celého systému, konstruovaného následovně: mějme síť připojenou vícenásobným způsobem k internetu nebo do jiné širší sítě, jejíž bezpečnost je diskutabilní. Počítače se tedy těžko dají schovat za jeden vyhrazený firewall s jednoznačnou správou. Může se jednat i o výše uvedený případ s firewallem, kdy nelze stanovit jasné restriktivní požadavky na komunikaci. Je tedy nutné nainstalovat ochranu na každou stanici v síti. Protože je ale poněkud nepraktické po každém updatu obcházet všechny počítače a provádět inovaci zvlášť, je namístě hledat nějaké celkové řešení.

Symantec nabízí řešení v podobě recenzovaného produktu. Jedno instalační CD zahrnuje v sobě jak serverovou, tak klientskou část aplikace. Vcelku je nutné oběhnout počítačovou síť pouze jednou a při více síťově orientovaném prostředí ani to ne (vysvětlím dále). Celý systém může využívat několik režimů pro jednotlivé stanice. Začněme popisem serverové a tedy integrující části. Nejdůležitější je Symantec Client Security server. Obsahuje konfigurační soubory pro klientské počítače, konfigurace antivirové ochrany spolu s aktuální virovou databází. Zaznamenávají se tam rovněž různá varovná hlášení spojená s fungováním systému a pravidla pro firewally lokálních uživatelů. Tento server je samozřejmě též chráněn prostřednictvím všech výše zmiňovaných utilit. Jeho bezpečnost je možno jednoduše zvýšit velmi restriktivním nastavením filtračních pravidel, de facto otevřít jen několik málo potřebných portů. Aktuálnost dat je zaručena konfigurovatelnou kontrolou nových updatů na serveru Symantecu a jejich stažení. Zde je vidět jedna nezanedbatelná výhoda, není nutné aby updaty stahovali přes internet samotní klienti, update je proveden lokálně. Další serverovou částí systému je "karanténní" server, na který jsou z klientských počítačů přesouvány podezřelé soubory. Tento počítač je pak posílá na Symantec Security Response k prozkoumání a stanovení nebezpečnosti. Zbývá zmínit se o klientské části, ale zde není moc co popisovat. Na každé stanici je možné nastavit konfiguraci individuálně, je možné do login skriptu po připojení do firemní sítě zajistit stažení aktualizací. Zde je nutno říci, že jako klient může vystupovat libovolný počítač, na kterém je nainstalována příslušná sada nástrojů. Pokud není vůle obcházet všechny počítače ve firmě, nebo je to prakticky nemožné, pak lze vytvořit vlastní instalační sadu, umístit ji na svůj webový server a instruovat uživatele, aby si příslušný balík stáhli a instalovali. Pro aktuální stav vody ve virových tocích a bezpečnostních záplatách se stará starý známý LiveUpdate, který stahuje aktualizace z přesně definovaných počítačů, nejlépe z Client Security Serveru.

Poměrně unikátní a výkonné řešení pro zabezpečení firemní počítačové sítě se jistě dokáže vyplatit, zejména v případě, kdy není možné zavést jiné restrikce pro síťovou komunikaci nebo jako jejich výhodný doplněk pro větší úroveň bezpečnosti.

Symantec Client Security

ucelené řešení

výkonné komponenty

K recenzi poskytla firma: Symantec, Klimentská 46, Praha1, www.symantec.cz

Cena: 15 700 Kč za Small Business Edition 5 pack (bez DPH)

§§§§§

$$$$$


Knihy


Adobe InDesign 2.0 CE

Patrik Malina

c03p0001

Přestože firma Adobe dělá co může, aby počítačoví sazeči postupně přešli na její relativně nový nástroj InDesign, knižní nakladatelé jakoby tuto snahu, na rozdíl od uživatelů, mlčky přehlíželi. Naštěstí už to neplatí, a nejen Grada uvedla na trh příručku pro zájemce o tuto pokročilou aplikaci pro nejnáročnější nasazení v oblasti DTP. Možná to souvisí s tím, že až verze 2.0 je dostupná v provedení CE, jež mimo jiné zahrnuje české uživatelské rozhraní.

Kniha v žádném případě není učebnicí počítačové sazby, a pokud chcete vytvářet použitelné dokumenty, musíte o této problematice jako takové něco vědět. Jde z valné většiny o kurs práce s programem, a to pro začátečníky a mírně pokročilé. Celá příručka je poměrně dobře rozvržena autor postupuje dle logiky práce začátečníka, takže zpočátku si aplikaci nainstalujete, poté se pokocháte a proberete bohatým uživatelským rozhraním, nastavíte si prostředí a vytvoříte první jednoduchý dokument. Následuje popis nástrojů pro vlastní sazbu, tvorba tabulek, organizace rozsáhlejších dokumentů a vkládání grafických prvků, a dále autor pokračuje nástinem možností speciálních efektů, prací s barvami a tiskovým výstupem.

Protože možnosti programu jsou značné a příručka útlá, byl autor nucen pojmout výklad poměrně stručně, místy až ve formě jakési referenční příručky. Přesto je k dispozici řada výmluvných obrázků, jež demonstrují způsob ovládání jak jsem již zmínil, učíte se pracovat s programem, takže na ukázky sazby ve větším měřítku zde není prostor.

V určitých částech na mne výklad působil ne zcela zřetelným dojmem. Domnívám se, že některá zásadní témata (např. typy stránek a jejich pojetí v programu) mohla být důkladnější a jasnější, a to přesto, že obecné sazečské znalosti se předpokládají. Pokud sedíte před Adobe InDesignem poprvé a máte se rychle seznámit s jeho ovládáním a potenciálem pro práci, je tato kniha pravou volbou.

Autor: Miroslav Čulík

Vydavatelství: Grada, Praha, 2002

Počet stran: 244 stran

Doporučená cena: 249 Kč

Web.design

Patrik Malina

Technologie webových stránek už má nějaký ten pátek života za sebou, a pokud to např. s obchodními aktivitami myslíte vážně, bez domovské stránky na internetu jako byste nebyli. Přestože by se mohlo zdát, že kvalitních tvůrců webových sídel trh nabízí dostatek, realita je často odlišná a prezentace mnoha firem jsou vším možným, jenom ne lákavým ostrovem ve vodách internetu. Chcete-li s tím něco dělat, nakoukněte do této knihy.

Již technický způsob provedení kompletní tisk na křídovém papíře a kvalitní pevná vazba dává tušit, že na estetické stránce zde rozhodně záleží. Navíc autorem je člověk, jenž toho o významu webových stránek ví opravdu hodně a především má jasno v tom, jak své zkušenosti předat dál.

Publikace je jakýmsi metodickým průvodcem, jak optimálně navrhovat a vytvářet stránky pro službu WWW. Tvůrce se v ní jednoznačně zaměřil na hlavní kritérium, jež by se dalo definovat jako ideální skloubení užitné hodnoty a estetického působení. Nenarazíte zde na výklad značkovacích jazyků či ukázky dynamických skriptů chcete-li se naučit weby fyzicky vyrábět, kupte si jinou knihu. Zde se pracuje s obrazem, vjemy a fantazií. Publikace je naplněna desítkami konkrétních ukázek, na nichž Nielsen demonstruje dobré rozvržení grafických prvků, obtížnost ovládání či intuitivnost hledání žádoucích údajů. Velký důraz je také kladen na sladění barev (proto kompletní plnobarevný tisk) a dalším kritériem, jež autor skloňuje na každém kroku, je spojení účelu předávaných informací s formou.

Přestože je kniha na první pohled hodně "povídací", nejde o plané teoretizování: k dispozici jsou stovky konkrétních příkladů, množství statistik a spousta dobrých konkrétních rad a doporučení, takže vnímavý čtenář může zprostředkovaně nasát velmi cenné zkušenosti.

Doporučil bych knihu všem tvůrcům stránek, neboť zde se může přiučit každý. Jedná se o velmi hodnotný materiál, jejž časem velmi doceníte.

Autor: Jacob Nielsen

Vydavatelství: SoftPress, Praha, 2002

Počet stran: 382

Doporučená cena: 621 Kč

Windows XP Professional

Patrik Malina

Pokud se zabýváte operačními systémy Microsoftu delší dobu, pak je vám jméno Minasi určitě alespoň trošku povědomé. Protože se jedná o spolehlivého a věrného tvůrce, pojednání o MS Windows XP na sebe nenechalo dlouho čekat a autor své skalní příznivce nezklamal.

Na jednu stranu byla kniha správně zařazena do edice Profesionál. Studijní materiál je poměrně obsažný a tvůrce šel u řady témat dosti do hloubky, takže je namístě předpoklad, že takto podrobně se o Windows XP budou zajímat opravdu jen zapálení uživatelé. Na druhou stranu, v řadě případů Minasi velmi podrobně vykládá látku, jejíž zběžná znalost se u zkušenějších čtenářů předpokládá a text tak může působit jako pojatý zbytečně zeširoka.

Velmi zajímavá je šíře témat, jež jsou v publikaci zahrnuta. Autor se neomezil na popis součástí operačního systému, ale velmi podrobně (na knihu tohoto typu až překvapivě detailně) zpracoval např. použití skriptování pro práci s webovými stránkami i pro automatizaci správy systému, a to včetně popisu důležitých částí objektového modelu. Rovněž kapitola o architektuře sítí je velmi důkladná a zahrnuje např. definice jednotlivých topologií.

Je namístě uvést, že kniha samozřejmě zahrnuje všechna neodmyslitelná témata instalaci systému, práci s uživatelským rozhraním a základními programy, jako je Internet Explorer, nastavení tisku či správu multimédií. Velmi obsáhlá je pochopitelně část, zaměřená na síťovou problematiku, a i zde jsou velmi podrobně popsány různé programy, jež v systému naleznete. Náznakem je zmíněna pokročilá tematika Active Directory, připojení k sítím Novell NetWare, ale také např. práce s registrem. Závěr knihy je věnován diagnostice a řešení různých potíží.

Autor spojuje styl výkladu pro začátečníky s rozsahem a hloubkou látky, jež jsou jednoznačně zacíleny na čtenáře s hlubším zájmem. Kniha se nejlépe hodí pro začátečníky, kteří se chtějí stát profesionály.

Autor: Mark Minasi

Vydavatelství: Grada, Praha, 2002

Počet stran: 800

Doporučená cena: 699 Kč

XML krok za krokem

Patrik Malina

Nejnovější vývojová platforma Microsoftu, stejně jako moderní běhové prostředí (MS.NET Framework), jsou založeny mimo jiné i na strukturovaných dokumentech XML. Bylo jen otázkou času, kdy vydavatel, jenž se programově zaměřil na přípravu kolekce, související právě s touto problematikou, uvede rovněž takto zaměřenou knihu. Pokud chcete pracovat s daty pomocí moderních nástrojů, jedná se v podstatě o jakousi povinnou četbu.

Valná většina knihy je věnována výkladu jazyka XML, a to v poměrně přesné shodě s běžně užívanými, nezávislými standardy. Autor přistupuje k problematice jako k základní látce, jejíž dokonalé poznání vás připraví na další studium nehledejte zde pokročilejší možnosti využití XML dokumentů pro různé aplikace, jedná se opravdu o ryzí výklad věci jako takové. Tomu odpovídá i struktura knihy: pokud odečteme úvod, v němž je pojednáno o významu XML a jeho současném praktickém využití, má celý svazek vlastně jen dvě hlavní části vytváření dokumentů XML a jejich zobrazování na webu. První obsahuje kapitoly o tvorbě a korektním strukturování, takže se zde dozvíte vše možné o značkách a jejich významu, ale také o definici struktury pomocí DTD či pokročilejších a univerzálnějších schémat. Druhá část je zaměřena na interpretaci strukturovaných dat do odpovídajícího grafického výstupu. Autor představuje kaskádové styly, využití objektového modelu dokumentu (DOM) a používání šablon XSLT.

Kniha mne překvapila v několika ohledech. Obě uvedené hlavní části jsou poměrně odlišné první z nich je hodně univerzální, a směřuje stejně dobře k programátorům jako tvůrcům webů (ve smyslu grafického designu), naopak druhá část je zaměřena na dosti speciální nasazení (grafický výstup) a ponechává bez povšimnutí aplikace v oblasti přenosu strukturovaných dat, na nichž např. MS.NET stojí. Příjemným překvapením je pozvolný a velmi názorný výklad. Naopak čeština utrpěla velmi bolestivou ránu.

Autor: Michael J. Young

Vydavatelství: Mobil Media, Praha, 2002

Počet stran: 471

Doporučená cena: 405 Kč

§§§§§


Internet a jeho využití pro cestování I.

ALEXANDR RŮZHA

c03p0002

Cestování má různé cíle, podoby, prostředky a délku. Někdo cestuje k babičce na Slovensko, jiný se rozhodl na vlastní pěst navštívit cizí kraje, méně zábavy nastává při služební cestě, kterou je nutno vyřídit co nejrychleji, nejlevněji, přitom tak, aby se zaměstnanec neztratil v cizokrajných dálavách. Zřejmě pryč jsou doby, kdy byla v tomto případě nezbytná cesta do cestovní kanceláře nebo marné telefonování na informace jednoho z našich dopravců. Protože i v tomto případě se primárním médiem pro čerpání údajů stal internet, může pomoci kniha Internet a jeho využití pro cestování.

Do rukou se čtenáři dostává poměrně útlá knížka, začínající krátkým úvodem a přehledným seznamem. První kapitola se věnuje dopravě a spojům. Jízdní řády autobusů a vlaků, letecká doprava, stránky nápomocné při cestování autem, ocenění jistě dojdou i části věnované autostopu a cyklistice. Kapitola o ubytování je poměrně krátká, přesto vyčerpávající co se týče České republiky zahraničí není zahrnuto. K cestování patří i finance, tedy pojištění, kursy a banky. Mapy, seznam internetových kaváren a meteorologické stránky jsou následovány velice rozsáhlým přehledem zdrojů regionálních informací, zahrnují tedy muzea, pamětihodnosti, přírodní oblasti, průvodce, horskou turistiku. Rozhodně je dobře, že autoři neopomenuli, alespoň rámcově, Slovensko. Vše je zakončeno weby, jež jsou věnovány cestopisům.

Publikace se nese v duchu stručnosti, přitom je napsána příjemným stylem, většinu webů doprovází jejich obrázek, i když pravda, nepříliš kvalitně vytištěný. Tradičně je zanedbán rejstřík, ale to je u podobných publikací nepříjemným zvykem. Celkově zde najdete vše, co potřebujete k cestování po naší vlasti, něco se dá využít i k cestám do zahraničí. Tato knížka si jistě najde cestu do knihovničky nejednoho cestovatele.

Autor: Marek Šalanda

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2002

Počet stran: 112

Doporučená cena: 99 Kč

Word v kanceláři

ALEXANDR RŮZHA

"Word v kanceláři" je název jasně identifikující téma publikace, jedná se o další kousek z řady vydavatelství Grada "Edice kancelář", představující programy a jejich užívání co nejstručnějším způsobem. Autorem je Josef Pecinovský, populární spisovatel sci-fi i počítačové literatury; i když zrovna v tomto díle příliš své umělecké umění neuplatnil, text je spíše z onoho druhu věcného výkladu, je to škoda, protože naučná kniha s větším množstvím vtipných poznámek a odpočinkových pasáží je příjemnější na čtení a nevyvolává sklony k usínání. Zřejmě to nebude tím, že by sám autor nechtěl.

Publikace není komplexním průvodcem všech možností Wordu, ale drží se skutečně názvu edice, pročež je rozčleněna na kapitoly dle psaného dokumentu jednoduchý dopis, hromadná korespondence, zápisy z jednání, nařízení a normy, tabulky a propojení s jinými aplikacemi. Kdo tedy očekává, že se naučí vytvářet makra či základy Visual Basicu, bude zklamán. Orientace je zjednodušeně na kancelářské začátečníky bez ambic na dokumentové "finesy", jedná se tudíž o alternativu ke konvenčně pojatým publikacím obdobného druhu.

Kvůli své formě se snižuje využitelnost pro uživatele hledající návod k provedení určité akce, v tomto případě může zklamat obsah i rejstřík, který je na hodně špatné úrovni a zřejmě byl dokončován hodně rychle, například ani zcela zřejmá hesla jako "nadpisy" či "formátování nadpisů" nenajdete.

Samotný text a grafická úprava jsou profesionální a přehledné, skoro každý krok doprovází obrázková ukázka s co nejpřesnějším zobrazením, to vše doplněno bohatším formátováním textu, jeho dobrou čitelností a konečně piktogramy. Provedení je tedy až na rejstřík profesionální a je jen na vás, zdali vám spíše vyhovuje výklad zaměřený na tvorbu určitého druhu dokumentu, či popis všech vlastností Wordu od A do Z.

Josef Pecinovský

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2002

Počet stran: 155

Doporučená cena: 149 Kč

Internet pro podnikatele

ALEXANDR RŮZHA

Máme tu další publikaci, která si klade za cíl sumarizovat internetové adresy serverů týkajících se určitého oboru lidské činnosti, tentokrát podnikání. Velikost knihy je úměrná šířce a různorodosti podnikatelských činností, podstatně přesahuje prostor obvykle tomuto tématu věnovaný v podobných publikacích. Hned na začátku pochválím rejstřík, který je rozsáhlejší než bývá zvykem. Mohl být ještě obsažnější, u knížek s velkým množstvím jednotlivých dat se může hledání stát utrpením. Narážíme tak na knižní podobu sumarizovaných internetových adres zřejmě kompaktnější by byla podoba elektronická, na CD, která by umožňovala rychlejší vyhledávání i on-line aktualizaci.

Samotné členění knihy je přehledné, popisový styl je stručný, často je ke složitějším stránkám přiložen podrobnější návod jak s nimi zacházet, kupříkladu u internetového bankovnictví či některých finančních nástrojů na internetu. Začátek je věnován tomu, co internet vlastně je, dále je probráno ovládání Internet Exploreru, další prostor je věnován postupům při vyhledávání apod. Toto dělá z pouhého seznamu adres s popisky komplexní návod jak se pohybovat na internetu, zacházet s různými druhy systémů.

Dále zde naleznete obecné informace o podnikání, právních zdrojích, finančních službách jež jsou doprovázeny dotazy týkajícími se bezpečnosti a softwarového vybavení. Nepřijdete ani o daně, jejich placení, sociální a zdravotní pojištění, přehled státních úřadů a dalších důležitých institucí. Dozvíte se jak hledat nový software, seznámíte se s přehledem operačních systémů, pochopitelně s důrazem na finanční náročnost jednotlivých řešení, důležité jsou pojišťovny a jednotlivá povinná i nepovinná pojištění. Součástí podnikání jsou inzerce a reklama, ať již z pohledu zadavatele či poskytovatele, vzdělávání pro podnikatele i zaměstnance, internetová zpravodajství, nakonec internetové obchodování, samozřejmě s vysvětlením základních pojmů.

Autor: Marie Franců

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 205

Doporučená cena: 199 Kč

Excel v kanceláři

ALEXANDR RŮZHA

Publikace Excel v kanceláři pochází ze stejné edice vydavatelství Grada jako kniha o Wordu od pana Pecinovského, nicméně autor je jiný, konkrétně jím je Blanka Voglová. MS Excel je mnohem náročnějším programem než MS Word, vyžaduje tedy i jiné pojetí, proto i samotná publikace je někde mezi příručkou pro začátečníky a velkou učebnicí.

Zřejmá je snaha o co největší a nejúplnější koncentraci dat, celkový popis Excelu, naneštěstí jakmile se to přežene a výklad se co nejvíce zestruční, může dojít až k nepřehlednosti. Excel je pro začátečníky poměrně obtížný, odhaduji že po MS Accessu hned nejobtížnějším programem z balíku Office, proto by se nemělo šetřit místem a obrázky. Jistá je i rozvláčnost textu, dokonce zde naleznete i více příkladů v provádění jednotlivých činností. Dobře je zmínit koncentraci počtu piktogramů s vykřičníky a otazníky na jedné stránce, někdy to až narušuje konzistenci grafické úpravy.

Vše má ale i svou druhou stranu, totiž že někomu může právě tato koncentrace údajů vyhovovat, plusem je i zaměření na celý Excel, kniha ale nepůsobí v žádném případě děsivým dojmem velkoformátových příruček. Technická úroveň a formát textu v této publikaci jsou tradičně na vysoké úrovni, i když si myslím, že by neškodilo přidání více barev.

Samotné návaznosti kapitol a podkapitol nelze rozhodně cokoli vytknout, podobně ani velmi dobrému rejstříku jasně reflektujícímu náročnost výkladu. Není tedy vůbec žádným problémem si najít to téma, se kterým si právě nevíte rady.

Celkové hodnocení je rozporuplné, záleží na tom, co se vlastně chcete naučit, pro samotné základy je dobré se poohlédnout po jednodušší publikaci. Tato publikace je vyčerpávajícím návodem na používání Excelu, i když si vybavuji poněkud volnější a "stravitelnější" díla.

Autor: Blanka Voglová

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2002

Počet stran: 152

Doporučená cena: 149 Kč

PowerPoint 2000 uživatelská příručka

ALEXANDR RŮZHA

Po publikacích menšího formátu se objevuje skutečná "těžká váha", uživatelská příručka k aplikaci MS PowerPoint 2002. Abych pravdu řekl, ihned zpočátku mne udivilo, jak se autorovi podařilo učebnici, tohoto poměrně snadného a intuitivně ovladatelného programu, dostat na neuvěřitelných 363 stránek formátu menšího A4 jedná se tedy o jasný protiklad například k publikaci Excel v kanceláři, kde bylo mnoho údajů vměstnáno do hodně velkého prostoru, zde je ale málo údajů rozprostřeno na velké ploše.

Vedle volnější formy psaní jsou popisovány i ty nejtitěrnější detaily PowerPointu, na mnoha místech je text uspávající a již samotný pohled na rozsáhlou publikaci vyvolává dojem, že PowerPoint je profesionální složitý program, a jeho učení nadlidská práce, přitom jak většina z vás ví, není tomu tak. Detailnost jde až tak daleko, že nechybí návod na to, jak poznat aktuální místo v textu symbolizuje ho blikající kurzor, dále například návod k označování textu a pohyb v Exploreru při otevírání dokumentů.

Když už, mohl by být text jasně graficky rozdělen (kurzíva, velikost písma) na ten pro úplné začátečníky a ten pro pokročilejší začátečníky a ostatní uživatele. Na druhou stranu není co vyčíst velmi podrobnému obsahu s perfektní provázaností kapitol a vyčerpávajícímu rejstříku. Když už je publikace tak rozsáhlá, měly by být podle mne obrázky větší, i když jsou velmi detailní s vysokou kvalitou tisku.

Myslím, že tak podrobný návod je zbytečný, a pokud se chcete naučit pracovat s PowerPointem, zkuste to intuitivně s radami od kamaráda či s nějakou malou příručkou pod 100 stránek. Nevím, jaký manuál je dodáván k PowerPointu, ale zřejmě bude vypadat nějak jako tato rozsáhlá publikace.

Autor: Ivo Magera

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 363

Doporučená cena: 247 Kč

Trénink paměti a kreativity

ALEXANDR RŮZHA

Čas od času se věnujeme i publikacím nepočítačovým, nicméně neméně zajímavým, tentokrát se podíváme na Trénink paměti a kreativity od pražského vydavatelství Computer Press. Otázkou je, zdali a do jaké míry pomáhají podobné knihy trénovat paměť a zlepšovat kreativitu a představivost, zda k tomu neslouží lépe každodenní činnosti, čtení knih či hraní her. Nicméně jistý vliv na zlepšení formálně logického úsudku, procvičení dvojrozměrné či trojrozměrné představivost, a matematických znalostí zde bude.

Úvodem mne zaujal anglický název, který zjednodušeně obsahoval větu "improve your inteligence", což je samozřejmě nesmysl.

Počáteční kapitola se věnuje kreativitě, jsou to buď logické úlohy, či vysloveně zadání ke konstrukci hypotetické situace, bez daného řešení. Hned zde narazíte na první problémy při porovnání s uvedenými výsledky vystupují chyby v překladu z angličtiny, ba dokonce některá řešení odporují zadání. Kapitola Paměť je vcelku jasná, zapamatovávání textu, obrazců, slov, odpovídání na otázky. Mnohem zajímavějšími, a asi nejcennějšími se jeví hlavolamy a logické úlohy, i když i zde jsem narazil na úlohy, kdy překlad z angličtiny vytváří nesprávné zadání. Následují obdobné úlohy s časovým limitem. Dva testy inteligence tvoří vrchol publikace, v podstatě se jedná o úlohy podobné těm z předcházejících kapitol. Zde by se dalo opět diskutovat o principu IQ testů a zdali vlastně testují IQ, nicméně to přesahuje rozsah této recenze.

Kvalitu publikace rozhodně srážejí chyby způsobené překladem i řešení porušující zadání, někdy je zadání nejasné či neúplné. Při srovnání s podobnými knihami či s materiály na internetu se nemohu ubránit dojmu nižší kvality, i přes krásný obal a dobré technické zpracování. Autoři se možná jen chtěli "svést" na vlně popularity tohoto tématu.

Autoři: Philip Carter, Ken Russell

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 120

Doporučená cena: 147 Kč

§§§§§


Kde najít na Internetu programy zdarma

JAN ŽĎÁREK

c03p0003

Aktuální nabídka sharewarových, freewarových a podobných programů je doslova nepřeberná: podíváte-li se pozorně, naleznete podle oblasti zájmu často i desítky, mnohdy i stovky titulů. V takovém případě se naskýtá otázka, který z nich si vybrat? A když už naleznete ten správný program, jak jej ovládat a používat? Stručné odpovědi na některé z položených otázek najdete třeba v této útlé knížečce.

V hlavičce tohoto článku jste si možná všimli netradičního počtu stránek (90+2). To je způsobeno vložením jednoho volného listu se stručným úvodem do ovládání internetového prohlížeče pro úplné začátečníky. Považuji to za zajímavý nápad potřebujete-li něco podobného, není nic snazšího, než mít tento list (spíše lístek) vždy po ruce. Škoda, že podobnou úpravu vydavatelství nezvolilo i pro seznam nejzajímavějších adres uvedených v knížce, myslím, že ten by byl použitelný vícekrát.

Hlavní témata v publikaci zahrnují např. výčet míst, z nichž lze software stahovat, a tipy na stránky s recenzemi. Další části se věnují e-mailovým, FTP a IRC klientům, antivirům, kancelářským programům, multimédiím a něco se najde i pro uživatele mobilních zařízení. Výběr adres ale obvykle není moc reprezentativní. Na konci je kromě obligátního rejstříku vypsán i výčet všech v publikaci zmíněných internetových adres.

Mezi určité nedotaženosti patří uvedení dvaceti nejlepších internetových odkazů "pro muže" na přední vnitřní straně obálky, na zadní straně však "pro ženy" budete hledat nějaký odkaz marně. Problém je zřejmě samotný nadpis, není důvod, proč by uvedených dvacet odkazů nebylo užitečných pro všechny.

Vzhledem k rozsahu se jedná o vcelku nenáročné čtení, které vám může pomoci se získáním prvních zkušeností a základních užitečných adres, z nichž můžete vycházet při dalším zkoumání oblastí, jež vás zajímají.

Autor: Ondřej Pohl

Vydavatelství: Computer Press

Počet stran: 90+2

Doporučená cena: 99 Kč

Webová grafika Fotografie, barvy, textury

JAN ŽĎÁREK

Autor útlé knížky Webová grafika Tomáš Barčík svoje znalosti Adobe Photoshopu zúročil pro jistotu ve dvou publikacích první, věnované přímo úpravě fotografií ve Photoshopu, ve druhé, recenzované, publikaci se věnuje převážně "webové" grafice.

Vzhledem k zaměření publikace úvod patří porovnání možností formátů grafických souborů obvyklých na webu GIF, JPEG a PNG. Je tu i přehled barevných modelů RGB, CMYK a HSV, včetně upozornění na omezení barevné palety pro korektní zobrazení grafiky v prohlížečích. Zbytek textu jsou už "jen" návody na to, jak vytvářet různé efekty a grafické prvky. Návody jsou psány relativně obecně relativně proto, že sice nezabíhají do detailů, ale stejně bude pro začátečníka nejschůdnější použít k jejich realizaci Photoshop. Daní této obecnosti je také to, že u většiny postupů musíte zapojit i vlastní invenci ke zdárnému dokončení díla. K představě o výsledku, kterého se chcete dobrat, slouží barevné ukázky. Obrázky v textu používají obvyklou šedou škálu, odkazují ale na svoji barevnou verzi v osmistránkové barevné příloze. Jaké návody tu tedy naleznete? Název slibuje úpravy fotografií, těch si tu ale moc neužijete, je zmíněno jen přizpůsobení přechodů obrázku, tak aby je šlo skládat k sobě jako pozadí webové stránky. Více námětů k přemýšlení a především k experimentování naleznete v kapitolkách věnovaných tvorbě textur, grafických tlačítek a textových efektů.

Publikace je určena začínajícím webdesignérům, kteří si alespoň trochu rozumějí s Photoshopem nebo ekvivalentním programem. Prezentované návody jsou zajímavé, ovšem mohlo a mělo by jich být mnohem více; některá pozoruhodná tvrzení v úvodu o barvách, časté prázdné stránky na koncích kapitol a text "nastavovaný" do stanoveného rozsahu působí dojmem, že za ty peníze nám autor zůstává poněkud dlužen.

Autor: Tomáš Barčík

Vydavatelství: Computer Press

Počet stran: 80+8

Doporučená cena: 99 Kč

§§§§§


03/2003

$$$$$


Novinky


International CES 2003 – dialog mezi počítači a elektronikou

Jaroslav Hrouda

c03p0119

Letošní veletrh spotřební elektroniky 2003 International CES v Las Vegas překvapil zájmem odborníků i veřejnosti. Počet návštěvníků se přiblížil 120 000. Vybírali si z expozic 2 000 vystavovatelů z více než stovky zemí a bohatého doprovodného programu. Pořadatelé označili tento ročník za největší v celé historii, která sahá do roku 1967, kdy v New Yorku vystavovalo 200 firem.

CES se stal v letošním roce také dostaveníčkem velkých guru informačních technologií. V keynote na začátku výstavy vystoupili Bill Gates, Chairman and Chief Software Architect, Microsoft, Michael Dell, Chairman and CEO, Dell Computer, Craig Barret, CEO, Intel, a další. Světy informačních technologií a spotřební elektroniky se stále více setkávají a jejich průnik je předmětem diskusí o tom, zda centrem multimediální domácnosti bude inteligentní televizní přijímač, komunikující po síti nebo bezdrátově se serverem s diskovým polem, nebo klasický počítač s "nadupanou" kapacitou disku a spoustou periferií, připojený k televizi. PDA může komunikovat s počítačem nebo přímo s internetem, ale také může plnit funkci dálkového ovládání. Bill Gates a Michael Dell fandí počítačům. Kunitake Ando, President a COO, Sony, televizorům. Šéfredaktoři měsíčníků o spotřební elektronice jsou pyšní na to, jak se letos na veletrhu CES potkali s kolegy z počítačových časopisů, a diskuse pokračuje a bude ještě pokračovat dlouho. Světlo na konci tunelu vidět není a asi zůstane u toho, že lidé věrní počítačům si ponechají své a ti druzí také, ostatně nebude to na škodu, oba typy sestav si budou dost podobné. Co však přesto počítačům zůstane, bude asi větší schopnost přizpůsobovat se měnícím potřebám uživatele, více interaktivních prožitků a badatelského zaujetí.

Bill Gates a jeho chytré hračky

Stejně jako je tomu na Comdexu, vzbudila na začátku výstavy pozornost přednáška Billa Gatese. Z velké části se věnoval technologiím SPOT (Smart Personal Objects Technology). Cílem tohoto konceptu je prosadit informační technologie do života pomocí prosté vize o poskytování informací, jež jsou právě potřeba.

Předmětem doličným byly náramkové hodinky, které již v tomto roce začnou dodávat na trh firmy Fossil, Suunto a Citizen. Procesor v hodinkách pracuje na frekvenci 28 MHz, disponuje 512 KB paměti ROM a 384 KB paměti RAM. Majitel může z displeje sekvenčně přečíst informace o počasí, dopravní situaci, burze, vzkazy ve formě textových zpráv, správný čas podle pásma, kde se právě nalézá, a další informace, které se do hodinek dostanou prostřednictvím jednocestné sítě nazývané DirectBand, jež pracuje na základě distribuce dat v signálu vysílaného sítí FM vysílačů. Obsah přenášený do hodinek se vytváří v dialektu jazyka Basic. Bill Gates nostalgicky vzpomenul doby prvního PC, které disponovalo čtyřikrát menší rychlostí procesoru a devětkrát menší pamětí. Cílovou skupinou budou zejména mladí lidé, tomu je přizpůsoben i design hodinek a možnost výběru ztvárnění informací na displeji. Jeden z prvních vzorků, vyfotografovaných v expozici Microsoftu, je na obrázku. Snad aby informace byla úplná, tam kde není území pokryté signálem DirectBand, funguje zařízení jako normální hodinky a nezbude, než si uvedené informace přečíst z mobilního telefonu.

Další novinkou, která spatří světlo světa již v tomto roce, je osobní videopřehrávač se 4palcovou obrazovkou a 20GB diskem, vytvořený na platformě Media2GO ve spolupráci s Intelem. Zařízení umí přehrávat video a hudbu z internetu nebo PC a do výroby ho mají v úmyslu zařadit Samsung, Sanyo, ViewSonic a I-River. Bill Gates demonstroval, že při záznamu na Windows Media Center Edition PC lze na 20GB pevný disk uvedeného zařízení uložit až 175 hodin digitálního videa, 8 000 oblíbených písniček a 30 000 obrázků.

V záplavě předváděných novinek byl prezentován i první přehrávač DVD s technologií HighMAT, kterou Microsoft vytvořil společně se společností Matsushita. Pomocí této technologie lze ukládat fotografie, hudbu a videoklipy vytvořené na PC na média CD-R a CD-RW.

Američané trpí na DVD

DVD přehrávače zažívají ve Spojených státech velký prodejní úspěch. Na americkém trhu jich bylo prodáno od roku 97 čtyřicet milionů. A tak všechno, co bylo spojeno s DVD, bylo předmětem mimořádného zájmu, zejména DVD rekordéry, které se navíc objevují v kombinaci s pevnými disky. Pioneer, který přišel na trh jako první se záznamovým formátem DVD-R, představil na veletrhu mimo jiné rekordér DVR-002H s 80GB pevným diskem. Nabízí kombinovaný poslech a záznam současně. Lze přehrávat záznam z DVD, když právě na pevný disk je pořizován záznam jiný, anebo obráceně. Tato vlastnost umožňuje například sledovat bez přerušení fotbalové utkání od začátku, i když přijdete domů již po začátku zápasu. Sledujete nahraný začátek a současně se nahrává zbývající část. Zařízení je také vybaveno pro přepis starších záznamů z videokazet VHS na DVD-R nebo DVD-RW a 181kanálovým kabelovým tunerem. Když je vložen disk, je automaticky nalezen záznamový prostor.

Obdobné zařízení představil Panasonic pod označením DMR-HS2, záznam je prováděn ve standardech DVD-RAM a DVD-R. V rekordéru je pevný disk s kapacitou 40 GB. Záznamový čas je členěn celkem do 4 modů X, SP, LP a EP, které s diskem o velikosti 4,7 GB umožňují záznam dle zvoleného nastavení od jedné do šesti hodin. Jako novou funkci představil Panasonic Quick View, která umožňuje přehrávání rychlostí 1,3x rychlejší, než je záznamový standard, a to kompletně se zvukem. Lze tedy ve zrychlené, ale ještě srozumitelné formě rychleji procházet nahrávku. Přehrávat lze také klasická CD včetně MP3.

Novinkou je bezesporu na podzim ohlášený Blu-Ray disk, který je dílem aliance firem Sony, Philips, Pioneer, Samsung, Hitachi, LG Electronics, Matshushita, Sharp a Thomson. Technologie je to obdobná jako u zápisu na DVD, hlavní rozdíl je ve vlnové délce laserového paprsku, která se zmenšila z nynějších cca 650 na 405 nm. To dovoluje zvětšit kapacitu disku až na 50 GB.

Mimo již uvedené formáty je Philips zastáncem formátu DVD+R/ /+RW. Tedy docela slušná mozaika formátů, které jsou tu a tam vzájemně čitelné, ale neplatí to u všech a vždy. V březnu by se mělo sejít DVD Forum a vyjádřit se k výběru kodeku pro formát HD-DVD. Snad to přinese i rozřešení pro systémy HD-DVD, které na CESu vidět nebyly. V hře jsou H.264, MPEG-4 Advanced Simple Profile, MPEG-2 a nové technologie Microsoftu v rámci softwaru Media 9 Series.

Pořádek v písničkách

Zajímavou novinku z palety MP3 osobních přehrávačů představila firma Neuros pod názvem Digital Audio Computer. Kromě kombinace s FM přijímačem a nejrůznějších způsobů organizace fonotéky z MP3 souborů a jejich uchovávání na 20GB disku, nebo v levnější variantě na 128MB flash paměti, umí zařízení kapesního formátu pořídit vzorky poslouchané hudby pro pozdější identifikaci skladby na internetu.

Tuto vlastnost má i řada dalších zařízení většího charakteru, která si budují vlastní databázi skladeb, autorů a interpretů a potom nabízejí komentáře k reprodukované hudbě. Pioneer představil digitální knihovnu k domácím multimediálním zařízením s 80GB diskem s ethernetovým vstupem pro drátové i bezdrátové připojení, s kompozitními a S-Video výstupy a VGA výstupem. Digitální knihovna nabízí funkci Music Jukebox, fotoalbum na tisíce fotografií a pochopitelně také ukládání videosnímků.

Televize s vysokým rozlišením a ostatní drobnosti

Při největší snaze nelze věnovat pozornost celé řadě významných věcí, například velkému zájmu o HDTV (High Definition Television) ve Spojených státech, přípravě pozemního i kabelového vysílání v této kvalitě a obrovské nabídky plochých televizorů na bázi LCD a plazmových obrazovek i projekčních systémů. HDTV v televizní normě NTSC je možné charakterizovat rozlišením 1 081 prokládaných viditelných řádků na výšku a 1 900 obrazových bodů v řádku, širokoúhlou obrazovkou s poměrem 16 : 9 a příjmem a reprodukcí Dolby Digital 5.1. V televizních přijímačích se podle odhadů expertů čeká nový velký boom.

Stejně tak není dost dobře možné v tomto článku představit nekonečné množství variant kombinací PDA a mobilních telefonů s MP3, GPS, GPRS, digitálními fotoaparáty a kamerami. Jedna doslova maličkost mě však zaujala, snad to bylo také tím, že se moje oči zastavily na popisce s nápisem "první na světě". Je to bezšňůrové hands-free k mobilnímu telefonu, které využívá technologie Bluetooth. Je menší než ucho, nepotřebuje žádný vnější upevňovací prvek, mikrofon je integrovaný, přímo na něm lze upravovat hlasitost a také přijímat či ukončovat hovor. Jeho hmotnost je 11 g, doba hovoru 3-4 hodiny a v pohotovostním stavu vydrží akumulátory 70 hodin. Nové nabití trvá 2 hodiny. Spolupracuje s vybranými telefony Nokia, Ericsson a Motorola, které umožňují komunikaci přes Bluetooth. Světové prvenství se týkalo jeho schopnosti upravovat hlasitost podle hluku okolního prostředí.

Dobrou zprávou také je, že kapacita flash pamětí už opět zmohutněla. Memory Stick Pro, SD Card a CompactFlash karty se mohou pochlubit kapacitou paměti 1 GB a další zvyšování jejich kapacity je naspadnutí. Podle přehledného panelu v expozici Panasonic jsou například u SD Card očekávány v roce 2004 2 GB, v roce 2005 4 GB a od roku 2005, kde časová křivka končila, 8 a 16 GB.

Kam s nimi?

Velká výstava je také společenskou příležitostí, kde se schází mnoho lidí, a tak se na ni připravují i ti, kteří chtějí demonstrovat svůj nesouhlas. Parta studentů z organizace CAUSE Communication v nápadných pruhovaných vězeňských stejnokrojích protestovala proti praktikám při likvidaci počítačového odpadu, který představovala hromada starých monitorů. Jmenovitě si vzali na mušku firmu Dell, jež věnovala v americkém Austinu několik milionů chudým dětem. Podle studentů však již nemá zájem o chudé děti v zemích třetího světa, kde končí vysloužilé počítače a zdejší děti si často v nezdravých podmínkách přivydělávají jejich likvidací. Jestli svou petici předali panu Dellovi, to už nevím. Ale byl to pro mě poznatek, že lze zaujmout něčí pozornost vtipně a bez násilností a vandalství.

Letošní CES skončil a přinesl trochu jiný pohled na spotřební elektroniku, digitální zařízení stále více konvergují. Nebude to dlouho trvat a u domácích aplikací nebude z technického hlediska tolik rozdílů, spíše se bude jednat o rozdílná rozhraní než odlišnost dvou oborů.

§§§§§


Svět v kapse

c03p0120

AvantGo patří Sybase

Sybase má po koupi v úmyslu začlenit AvantGo do své divize iAnywhere Solutions. Akvizice by měla být dokončena během prvního čtvrtletí roku 2003. Díky spojení tržních podílů a technologií obou společností dosáhne po akvizici divize iAnywhere Solutions čelného postavení na trhu s mobilními aplikacemi. Rozšíření portfolia o funkce AvantGo offline Web či službu My AvantGo přinese divizi rovněž nové příležitosti na bezdrátovém trhu. iAnywhere Solutions a AvantGo budou společně nabízet m-Business platformu pro konečné zákazníky, která bude pokrývat mobilní přístup k webovému obsahu, firemním datům i aplikacím.

První Pocket Dell

Tomáš Jirásko

Výrobci jsou si již nějaký čas vědomi, že masovějšímu užívání handheldů brání cena zařízení, ale pro platformu Pocket PC se teprve nyní začíná blýskat na lepší časy. Jednou z prvních vlaštovek je Axim X5, první to počin Dellu na poli PDA, který byl nejprve představen americkým zájemcům, a až nyní zahájil své tažení Evropou. Je dodáván ve dvou verzích, jež se liší především taktovací frekvencí procesoru a pamětí. Nám v rukou uvízla ta výkonnější, jež by měla být díky velikosti paměti ROM kompatibilní i s budoucí verzi Windows Pocket PC.

Přístroj je postaven na 400MHz procesoru Intel XScale, s 64MB pamětí SDRAM a 48MB Intel StrataFlash ROM. Takto vybavený kousek dává slušnou jistotu jak co do výkonu, tak i úložného prostoru. Použitý 3,5" TFT displej (240 x 320 QVGA 65 536 barev) poskytuje kvalitní a ostré zobrazení, přičemž celkové rozměry 8,15 x 12,8 x 1,8 cm a hmotnost 196 g nijak nevybočují z toho, nač jsme u Pocket PC zvyklí. Na obou bocích Aximu jsou gumové pásky zlepšující držení, na levé najdeme rovněž skrolovací tlačítko sloužící k navigaci v menu, kdy nahrazuje standardní pětisměrné tlačítko pod displejem. Na levé straně je rovněž umístěn slot pro SD/MMC karty a na horní slot pro karty CompactFlash II, IrDA port a výstup na sluchátka. Stylus je v plochém provedení, což je sice nezvyklé, ale vůbec ne nepříjemné. "Šťávu" bere Axim z dobíjecí Li-Ion baterie, která je vyměnitelná, a proti nebezpečí ztráty dat vás navíc chrání ještě záložní baterie. Na hlavní baterii dle výrobce vydrží X5 8-10 hodin, při přehrávání skladeb ve formátu mp3 mi vydržel při plně vysvícené obrazovce 5 hodin a 18 minut. Synchronizační USB kolébka je dostatečně těžká, aby nejezdila po desce stolu, a modře svítící logo je posléze dostatečným upozorněním, že Axim je skutečně usazen. Kromě "synchronizačního/dobíjecího" slotu je v kolébce i druhý, určený pouze pro dobíjení samostatných baterií.

A i když v Aximu nejsou integrovány Wi-Fi a Bluetooth technologie, a o české lokalizaci se zatím pouze uvažuje, nabízí Dell s ohledem na cenu od 10 900 Kč bez DPH velice lákavý produkt vzhledem k poměru cena/výkon.

Odkaz: http://www.dell.cz

ThinkPad R40

Tomáš Jirásko

Uvedení notebooků Thinkpad je spojeno vždy s novými technologiemi, a ani tentokráte v případě R40 IBM nezklamala.

V oblasti bezdrátové technologie se jedná o řešení zahrnující duální technologii Wi-Fi na standardech IEEE 802.11a a 802.11b, anténu v krytu displeje a novou verzi softwaru IBM Access Connections. Nový model nabízí rovněž tlačítko Access IBM, představující přístup k výbavě zabudovaných prostředků, diagnostických nástrojů, automatických řešení a odkazů na aktualizace a služby on-line. K tomuto nerozlučně patří rovněž tlačítko RapidRestore PC, jež poskytuje okamžitý přístup k obnově po zhroucení operačního systému. Třetí vylepšení je spojeno s TrackPointem, malým, červeným polohovacím zařízením, se kterým se setkáváme u ThinkPadů od roku 1992. Nyní máme na výběr tři kryty této páčky původní kuličku a nové, jemnější kuličky a obruby s novým tvarem.

R40 nabízí 14" a 15" displeje, dva porty USB 2.0, za provozu vyměnitelné optické jednotky Ultrabay. Do prostoru pro optickou jednotku lze vložit také druhou baterii.

Modely ThinkPad R40 jsou dostupné za ceny pohybující se od 49 110 Kč za model s procesorem Mobile Intel Celeron na 1,6 GHz do 68 730 Kč za model s procesorem Mobile Intel Pentium 4 na 2,2 GHz.

Odkaz: http://www.ibm.cz

Kompaktní Acer

Tomáš Jirásko

TravelMate 230 je nová produktová řada společnosti Acer, zaměřená do segmentu plně vybavených multimediálních notebooků, která by měla svojí cenovou politikou oslovit samostatné podnikatele a menší či středně velké firmy.

Notebooky řady 230 jsou osazeny procesory Mobile Intel Celeron s frekvencí od 1,7 GHz, využívajícími čipovou sadu Intel 845GL. Standardní operační paměť 256 MB je možno rozšířit až na 1 GB. Displeje o velikostech 14,1" a 15" TFT disponují rozlišením XGA (1 024 x 768 bodů) a grafická karta 4x AGP, integrovaná na základní desce, využívá technologii Intel Dynamic Video Memory Technology (DVMT) s dynamicky přidělovanou videopamětí. Zvukový vjem je zprostředkováván integrovanou zvukovou kartou přes dvojici vestavěných stereoreproduktorů. Pro ukládání dat je možné zvolit pevné disky Ultra ATA-100 s kapacitou 20 a 30 GB. V nabídce mechanik nalezneme 24x CD-ROM, 8x DVD-ROM a combo DVD/CD-RW, a samozřejmě 3,5" disketovou jednotku. O komunikaci se postará vestavěný 56kb/s modem nebo síťová karta 10/100 Fast Ethernet. Kromě toho je notebook vybaven 32bitovým CardBus slotem typu II či III, paralelním, dvěma USB 2.0 porty, VGA a audiokonektory. Dodávaný Li-Ion akumulátor dokáže udržet notebook "na živu" až 2,5 hodiny. Nejlevnější model TravelMate 230X je k dostání za cenu 32 990 Kč bez DPH.

Odkaz: http://www.acer.cz

VisionBook 630SX

Tomáš Jirásko

Mezi firmy, které představily novou řadu notebooků, patří i UMAX. Jeho řada VisionBook 630SX je designována jako SLIM all-in-one řešení, vycházející z platformy Intel Pentium 4 s podporou 533 FSB, podpořené 15" SXGA TFT displejem (1 400 x 1 050 bodů) a implementací technologií Bluetooth i Wireless LAN. V notebooku najdeme krom klasických portů i 3 rozhraní USB 2.0, FireWire, digitální výstup S/PDIF, sériový port pro připojení mobilního telefonu, a dokonce vestavěnou webkameru.

Ceny se dle zvolené konfigurace pohybují od 44 990 Kč bez daně (Celeron 2 GHz, 256 MB DDR, 30 GB, DVD/CDRW, CMOS kamera, Win XP Home) do 54 990 Kč bez DPH (P4 2,4 GHz, 256 MB DDR, 30 GB, DVD/CDRW, CMOS kamera, Bluetooth, Wireless LAN, Win XP Professional).

Odkaz: http://www.umax.cz

§§§§§


Krátké zprávy

Lenka Karlíková

c03p0121

Aplikační server od Borlandu

Borland Enterprise Server 5.2 patří k poslední verzi aplikačního serveru, s kterou se koncem ledna představila společnost Borland. Produkt má sloužit k urychlení vývoje a běhu aplikací, čímž se má zvýšit efektivnost činnosti podniku a vývojářům umožňuje vylepšeným řízením optimalizovat výkon aplikací. Borland Enterprise Server je integrován s vývojovým nástrojem Borland JBuilder 8, podporuje prostředí Java Development Kit 1.4.1 a systémy pro zasílání zpráv postavených na jiných základech, než je architektura Corba, dále je, díky specifikaci IPv6 lze nasadit na TCP/IP sítích. Aplikační server, vydávaný v edicích Web, AppServer a VisiBroker, je dostupný pro Windows, Red Hat Linux a Solaris. O tom, jak si Borland Enterprise Server 5.2 vede na trhu, se můžete přesvědčit v srovnávacím testu pro měření výkonnosti J2EE aplikačních serverů na www.borland.com.-len

Konsigna na Slovensku

Firma Konsigna, má svoji bratislavskou kancelář, která bude zajišťovat obchodní aktivity firmy ve SR. Konsigna SK, s. r. o., bude kromě distribuce kancelářské a výpočetní techniky zajišťovat dodávky vybraného druhu zboží do obchodních řetězců a poskytovat servisní služby. Ředitelem nové pobočky byl jmenován pan Roman Šplháček, jenž až dosud působil jako majitel a ředitel společnosti TS-PRO, s. r. o. distributora hardwaru a softwaru pro DTP.-len

Elektronická pošta

Lenka Karlíková

Registrovaná elektronická pošta (REP) je projekt společnosti Sybase ČR, s. r. o. Tento systém je postaven na elektronické obdobě doporučeného dopisu s doručenkou, jaký určitě všichni známe. Způsob, který by nám měl ušetřit především čas, je dále produktem společností ICZ, a. s. a České pošty, s. p., přičemž se jedná o jedinečný projekt ve střední Evropě, který byl představen již na Invexu 2002. Dokumenty, jež budeme posílat, by měly být ověřovány elektronickými klíči, které bude vydávat nezávislá certifikační autorita, zde Česká pošta, čímž bychom nepřišli o možnost ověření, zaručení a prokázání doručení zásilky. Základem systému Registrovaná elektronická pošta je vícevrstvá architektura klient/server, kdy klient bude používat speciální mailovou aplikaci s elektronickým klíčem. Šifrování je zajištěno kryptovací knihovnou Baltimore. Aplikace bude dostupná pro OS MS Windows 98/2000/ME/XP, Linux a Mac OS X. Podle společnosti je systém schopen umožnit komunikaci až 55 000 zákazníků v jednom okamžiku. Základem projektu je aplikační server Sybase Enterprise Application Server 4.1, databázový server Adaptive Server Enterprise 12.5 a replikační Sybase Replication Server 12.0.

Odkaz: http://www.sybase.cz

Novinky u Mandraku

Lenka Karlíková

S novými verzemi se u Mandraku v poslední době jakoby roztrhl pytel, i když společnost se nyní nachází ve špatné finanční situaci, a již požádala o ochranu před bankrotem. Stav společnosti byl potvrzen v prosinci, kdy firma uvedla, že má nesplněné finanční závazky ve výši 2 milionů eur. Přesto byla v lednu k dispozici první beta-verze Mandrake Linux 9.1 pro platformu x86, která obsahovala jádro 2.4 21 pre2 a Xfree 4.3 Beta. Velikost verze by měla dosahovat velikosti CD, přičemž obsah aplikací si hlasováním vyberou uživatelé. Došlo zde k importaci grafického instalátoru a několika mandrakeovských aplikací na Gtk 2.0. Počátkem února byla vydána druhá beta-verze Mandrake 9.1, která je již na dvou CD. Veškeré nové verze lze stáhnout na obvyklých umístěních a informace o chybách podávat pomocí BugZilly. Dále společnost počátkem února představila Mandrake Corporate Server 2.1, který poskytuje spolehlivé řešení podnikových serverů. Jeho součástí jsou programy pro poskytování síťových a internetových služeb a snaží se o kompletní zabezpečení sítí.

Odkaz: www.mandrake.com

Prohlížení s Irfanem

Lenka Karlíková

Aktuální verze jednoho z nejoblíbenějších prohlížečů obrázků a multimediálních souborů nese označení Irfan View 3.8 a jeho velikost je 822 KB. Program podporuje nepřeberné množství grafických a zvukových formátů, přehrávání CD, a pokud náhodou něco chybí, lze to stáhnout v plug-inu. Irfan View je svým objemem malý, ale poměrně výkonný, stabilní a nenáročný na paměť a pro amatérského uživatele toužícího po bezplatném softwaru jeden z nejlepších. Dále je mu nabízena možnost Twain rozhraní, tvorba HTML náhledů, konverze formátů a jiné. K novinkám této verze programu pro práci s grafikou, který obsahuje snad všechny funkce potřebné pro správu obrázkových souborů, patří editování a ukládání JPG komen

Opera posedmé

Lenka Karlíková

Poslední měsíc měli vývojáři webového prohlížeče Opery dozajista velmi rušný. V lednu dokončili a vydali verzi Opera 7.0, která s sebou nese kompletně přepsané jádro. Jde o produkt, jenž se od šesté verze liší výrazným zvýšením rychlosti vykreslování webových stránek. Podporuje vylepšenou specifikaci DOM (Document Object Model) level 2, která standardizuje kód dynamických HTML a pod Windows pak technologie CSS1 a CSS2, XML, WAP/WML 1.3, Java Script, ECMAScript, HTML 4.01 a novinkou je IFRAME. Příslibem má být také spolupráce s technologiemi využívajícími Microsoft Internet Explorer. Nezklame nás ani profesionální vzhled browseru, který plní standardy W3C. Novinkou je Links Panel pro rychlejší navigaci na nejpoužívanějších stránkách, a navigační panel. K zajímavostem patří režim Small Screen Devices, který využívá modu malého mobilního zařízení s šířkou displeje 176 bodů. K uživatelsky příjemným záležitostem můžeme dále zařadit správu cookies, mouse gestures (speciálnímu tahu myši je přiřazen specifický příkaz), překlad textu stránky do některého ze světových jazyků díky službě lycos.com, bohužel bez češtiny, možnosti úpravy vzhledu stránek, zabudovaný mailový klient a integrovaná správa hesel nebo prohlížení jen s využitím klávesnice. Poštovní klient Opery s integrovaným modulem M2 pracuje s protokoly IMAP, POP3 a ESMTP. Uživatel jistě ocení rozšířenou technologii drag &drop nebo Fast Forward tlačítko. K ochraně dat je určen manažer Wand. Opera podporuje Transport Layer Security (TLS) a protokol Secure Socket Layer (SSL). Opera 7.0 je k dispozici v reklamní a v komerční verzi. Instalační verze s Javou má velikost necelých 13 MB a bez podpory Javy 3,2 MB. Po několika dnech po vydání se však objevily zprávy, že právě vydaná Opera obsahuje množství chyb. Nezvaný host má přístup ke čtení e-mailů, k manipulaci s daty na disku, získávání informací o navštívených stránkách a jiné nedostatky, jež zapříčiňuje Java Script. Naštěstí vývojáři na sebe nenechali dlouho čekat a vydali začátkem února opravenou verzi Opera 7.01, která se snad s některými nedostatky vypořádala. Stále však mají smůlu uživatelé operačního systému Linux, pro něž zatím Opera není k dispozici.

Odkaz: http://www.opera.com

WinRAR 3.11

Lenka Karlíková

Zatím poslední 32bitová Windows verze archivátoru RAR se v polovině ledna objevila s označením 3.11 (982 KB). Tento výkonný archivátor s graficky přívětivým uživatelským rozhraním podporuje nejen klasické RAR a ZIP archivy, ale také soubory ARJ, LZH, CAB, TAR, ACE, BZ2, GZ, UUE, JAR a ISO. K podporovaným operacím patří zobrazování obsahu a komentářů, šifrování, dělení archivů, extrakce souborů nebo informace o archivu. V poslední verzi WinRar 3.11 je k dispozici převod do formátu .tgz pomocí příkazu Convert, také jsou opraveny některé chyby z předchozích verzí. Jedná se o příkaz Convert, který hlásil chybu při vytváření archivů ve složkách, jež obsahovaly znaky jiné než ASCII, dále program nespolupracoval v případě dlouhého názvu souboru v archivu a přepínač AG, který vytváří jméno archivu podle masky, dosazoval chybnou hodnotu do pole minuty. Problémy se dříve vyskytovaly také se samorozbalovacím (SFX SelF-eXtracting) modulem, který pod Windows 95 zobrazoval řetězce navíc. Nyní tento modul, jenž po spuštění dokáže soubory extrahovat, podává podrobnější zprávy o chybách a při vytváření souborů. Jeden z nejoblíbenějších archivačních programů pro OS Windows, Linux, UNIX, MacOS a další je volně k dispozici v kompletním překladu do českého jazyka na stránkách www.rar.cz, kde si můžete stáhnout shareware verzi, kterou je možné používat po dobu zkušební lhůty 40 dnů.

Odkaz: http://www.rar.cz

§§§§§


iPAQ h5400

Jaroslav Kasal

c03p0122

HP uvedla na našem trhu až nyní novou řadu handheldů iPAQ Pocket PC h5400, která si odbyla svoji světovou premiéru již v minulém roce. Řada by měla oslovit především náročné profesionály, neboť obsahuje širokou škálu funkcí a v současnosti jde pravděpodobně o nejlépe zabezpečené Pocket PC dostupné na běžném trhu. Tento handheld umožňuje bezdrátové připojení k lokální síti a zároveň podporuje technologii Bluetooth. Nové modely jsou také vybaveny vyjímatelnými akumulátory, které uživatel může dobíjet, přidávat či vyměňovat dle potřeby. Přitom se také jedná o první zařízení, jež umožňuje chránit uložená data proti neoprávněnému přístupu snímačem otisku prstu, a pro jejich zpřístupnění tedy stačí jednoduše přitisknout prst.

V České republice je iPAQ Pocket PC h5400 k dispozici od poloviny února 2003, koncová cena je stanovena na 24 980 Kč bez DPH.

Odkaz: http://www.hp.cz

§§§§§


Krátké zprávy

c03p0123

U CA rádi Linux

Společnost Computer Associates vychází vstříc linuxovým uživatelům v podnicích, a přichází s 12 novými řešeními pro správu, zabezpečení, ochranu, integraci a využití technologie otevřených zdrojových kódů. CA tedy nyní nabízí více než 60 řešení, sloužících k podpoře Linuxu v heterogenním podnikovém prostředí. Pro distribuovaná a mainframová prostředí uvádí na trh nové verze produktů Unicenter Management for WebSphere, Unicenter Management Portal, eTrust Web Access Control a CleverPath Aion Business Rules Expert. Pro distribuovaná prostředí pak BrightStor ARCserve Backup pro Apache a MySQL. Pro mainframy nové verze Unicenter Network and Systems Management, Job Management Option a Advantage CA-Easytrieve.-OK

Softwarové kameny

Společnost Stonesoft Corporation v lednu oznámila svůj záměr expandovat na trh v České republice. Tato původně finská firma se specializuje na podnikovou síťovou bezpečnost a nabízí softwarové produkty pro zajištění vysoké dostupnosti kritických síťových aplikací na internetu a mobilních serverech, postavených na clusterových technologiích. U nás chce Stonesoft svá řešení dodávat především přes síť distributorů a autorizovaných prodejců. Zpočátku se zaměří na produkt StoneGate, který poskytuje firewall a zabezpečenou VPN, dynamický load balancing a vysokou dostupnost.

-OK

§§§§§


Dálková komunikace

Tomáš Kuchařík

c03p0124

Představíme si systém Mistic M.I.S Tele-image Consulting 1.2 pro dálkový přenos a prohlížení digitálních fotografií, zejména z mikroskopu, se současnou konzultací v reálném čase s využitím sítě internet. Program MISTIC tak umožňuje živé interaktivní spojení dvou vzdálených počítačů prostřednictvím internetu. Systém pracuje se snímky pořízenými libovolným digitálním fotoaparátem, digitálním mikrofotozařízením nebo skenerem ve formátu jpeg (.jpg) nebo v bitmapách.

Novinkou ve verzi 1.2 je podpora mikrofotozařízení Olympus DP50 a dalších zařízení, která podporují standard TWAIN. Obsahuje možnost komunikačního serveru pro uživatele připojující se k internetu linkou ISDN, úpravu obrázků, kreslení a popisky obrázku během konzultace, automatickou aktualizaci z internetu. V praxi to znamená, že když jeden z uživatelů např. zvětšuje fotografii pro lepší zobrazení detailů, posunem snímků zobrazuje určité místo a označí jej ukazatelem, také druhý uživatel současně vidí zobrazování označeného detailu. Poté druhý uživatel označí kurzorem jiné zajímavé místo, případně zmenší/zvětší snímek nebo odešle jiný obrázek určený ke konzultaci atd. Při tom spolu oba uživatelé diskutují prostřednictvím sluchátek s mikrofonem. Kromě hlasové komunikace spolu obě strany mohou komunikovat prostřednictvím psané konverzace (tzv. chat), a napsaný rozhovor spolu s datem a časem uložit na pevný disk ve formě textového souboru. Pořízené snímky lze okamžitě upravovat (otáčení, převracení, výřezy, změna velikosti, jas, kontrast, úprava barev).

Odkaz: http://www.olympus.cz

M.I.S. QuickPHOTO

Tomáš Kuchařík

Program M.I.S. QuickPHOTO Pro je určen pro snímání fotografií a jejich přenos do PC z digitálních fotoaparátů Olympus Camedia prostřednictvím rozhraní USB, a pro jejich úpravu a měření. Celý proces snímání a přenosu obrázku je velmi rychlý a je otázkou několika vteřin. Živý obraz na monitoru PC oproti LCD obrazovce fotoaparátu velmi zjednodušuje ostření. Nasnímaný obrázek je ihned po přenosu zobrazen na monitoru počítače ve vestavěném editoru. Tento editor umožňuje vkládání kalibrovaného měřítka, měření velikosti objektů, úpravu a ukládání obrázků. Výsledky měření jsou zobrazeny v přehlédné tabulce s možností uložení do souboru formátu MS Excel pro další zpracování.

Tento obrazový editor nalezne široké uplatnění např. v lékařství jakož i v dalších oborech. Využití je značné při dokumentování daných vzorků, které je možné pomocí pravítka vyhodnotit z hlediska rozměrových parametrů.

Druhou novinkou je QuickPHOTO, editor umožňující snadné ukládání a úpravu obrázků.

Snímek je ihned po naexponování přenesen do počítače a zobrazen v okně pro úpravu a ukládání obrázků, které slouží jako obrazový editor. Snímek může být okamžitě uložen pro pozdější zpracování nebo být před uložením upraven. K dispozici jsou následující funkce: Otáčení a oříznutí obrazu, změna rozměrů obrázku, úprava jasu a kontrastu a také úprava barevného vyvážení.

Odkaz: http://www.olympus.cz

§§§§§


Ricoh Aficio CL5000

Václav Maletínský

c03p0125

O nový přírůstek se rozrostla rodina tiskáren Ricoh Aficio, kterou na našem trhu nabízí společnost Impromat. Model Aficio CL5000 je připraven pro skupiny uživatelů, kteří potřebují rychlý černobílý tisk doplnit občasným zpracováním barevných dokumentů. Tiskárna pracuje s papíry formátu A3-A6 a při tisku na listy A4 dokáže za minutu vytvořit 10 barevných nebo 36 monochromatických výtisků. Pracovní rozlišení 600 x 600 dpi při emulacích PCL5c nebo Adobe PostScript Level 3 doplňuje režim 1 800 x 600 dpi s použitím ovladače RPCS. Jednotlivé výrobky jsou vybaveny procesorem RM5261 250 MHz a pamětí s kapacitou od 64 do 384 MB, pro uložení fontů, maker i jednotlivých tiskových úloh lze zařízení vybavit pevným diskem s kapacitou 20 GB. Pro uložení papírů tiskárna disponuje spodním zásobníkem na 250 archů a bočním 100listovým podavačem, může však být rozšířena o další dvě spodní přihrádky, které zvyšují počet založených médií na 1 350 listů. Vysoká rychlost prvního výtisku i oboustranný tisk plnou rychlostí tiskové mechaniky potěší uživatele stejně jako tonerové zásobníky s prodlouženou životností na 10 000 (barevné náplně) a 18 000 (černý toner) výtisků. Ricoh Aficio CL5000 je vybaven paralelním, USB 2.0 i síťovým rozhraním a jeho ovladače jsou připraveny pro operační systémy Windows i Mac OS. Cena výrobku nebyla do doby uzávěrky zveřejněna.

Odkaz: http://www.ricoh.cz

Nové ovladače a tiskárna

Václav Maletínský

Nové verze ovladačů pro GDI tiskárny Minolta QMS Magicolor 2300 DeskLaser podstatně zlepšují kvalitu tiskového výstupu. V krátkém testu jsme si mohli prakticky ověřit změny, ke kterým s těmito ovladači dojde. Dřívější problémy s tiskem světlejších barev u obrázků se ztrátovou kompresí (viz PC WORLD 11/2002) se podařilo odstranit a nové ovladače tak můžeme vřele doporučit všem, kteří si levnou tiskárnu se čtyřprůchodovým barevným tiskem zakoupili, nebo se na nákup chystají.

V nabídce společnosti se však neobjevily jen nové ovladače, ale také zcela nová tiskárna Minolta QMS Magicolor 2350, která je sice dražší (předběžně stanovená cena 40 000 Kč), ale uživatelům nabízí postscriptovou emulaci i jazyk PCL5. Maximální rozlišení 2 400 x 600 dpi i rychlost tisku 16 monochromatických nebo 4 barevné strany A4 za minutu jsou stejné jako o modelu 2300.

Odkaz: http://www.minolta.cz

§§§§§


Alcohol 120%

Zdeněk Rusek

c03p0126

od tímto podivným názvem se neskrývá simulace nelegální palírny alkoholu, alespoň ne doslova. Nový program od týmu Alcohol Software je především určen pro vytváření image disků (tzn. obrazy disků, které jsou jejich dokonalými kopiemi), jež lze uložit jak na HDD, tak vypálit na záznamové médium. Program dokáže vytvořit a pracovat až s 31 obrazy s přístupovou rychlostí (v závislosti na kvalitě čtecí mechaniky, popř. HDD) do 200x. Obrazy disků lze vypálit nejen na CD-R, CD-RW, DVD-R, ale i na nejnovější DVD+RW a DVD-RAM. Alcohol dokáže zapisovat pomocí nejnovějších způsobů a s prevencemi proti podtečení bufferu, nebo jinému poškození záznamového média. Rovněž podporuje velké množství typů obrazů ve všech myslitelných formátech od ISO, CUE po CDI a další. Kromě samotného vytváření obrazů dokáže kopírovat CD/DVD, vymazávat (například CD-RW) nebo vytvářet další záznamy na média.

Zajímavá je možnost emulace RMPS, tato funkce umožňuje mechanice automaticky přečíst fyzické označení, které lze následně vypálit na CD/DVD takto lze emulovat většinu ochran proti kopírování, založených na fyzickém označení. Další ochrany lze překonat pomocí speciálních emulací, takže lze spouštět CD chráněná technologiemi SafeDisk, SafeDisk 2, Secu-ROM a Laserlock.

Grafická stránka Alcoholu je velmi příjemně zpracovaná, ničím nerušivá a podobná aplikacím WinXP. Celý interface je zpracován v češtině, což se při některých složitějších nastavení velmi hodí. Autoři popisují svůj program jako "ultimátní nástroj pro tvorbu CD/DVD", a nejde s nimi nesouhlasit, Alcohol se hrdě může zařadit mezi nejlepší ve své kategorii. Cena je 49,95 USD.

Odkaz: http://www.alcohol-software.com/

CD to WAV/MP3 Ripper

Zdeněk Rusek

Další program, věnující se převádění hudby z CD formátu (tzv .acd) do formátu .mp3 a .wav, se nazývá CD to WAV/MP3 Ripper a v současné chvíli je k dispozici již ve verzi 1.6, která však oproti předcházejícím nepřináší příliš mnoho nového.

Celý ripper se nese ve znamení maximální jednoduchosti, proto také nabízí jen nejzákladnější možnosti jako například volbu výstupního formátu, kvality bitratu (Kb/s) a či tvorbu ID3 tagů. Jako protiváhu za praktickou nemožnost cokoliv jiného nastavit nabízí nejrychlejší ripping (převod) hudby na požadovaný formát ze všech dostupných grabberů. Jedinou skvrnkou na kráse, rezignujeme-li na nepřítomnost ovládání pararametrů, je nemožnost stáhnutí názvů písniček (CDDB) z internetu.

Odkaz: http://www.mthreedev.com

The Bat! 1.62i/CZ

Zdeněk Rusek

Pro každého, kdo se nechce z nějakého důvodu připojit k uživatelům výrobků společnosti Microsoft, se dnes nabízí množství alternativních programů. Příspěvkem do této skupiny je i program od firmy Ritlabs, který je více než vyrovnaným oponentem MS Outlooku. The Bat! je e-mailový klient, jenž obsahuje všechny funkce nutné pro spravování jednoho či více e-mailů v přehledném a intuitivním systému ovládání. Díky kompletně počeštěnému menu a českým nápovědám se stává ještě více přístupným pro širší vrstvy uživatelů. Dále umožňuje hromadné rozesílání e-mailů osobám v kontakt listu, šifrování zpráv a podpisů pomocí programu GnuPG i s digitálními certifikáty S/MIME (pro zabezpečenou komunikaci), ochranu proti e-mailovým virům a zároveň podporu antivirových programů. Samozřejmostí je podpora protokolů SMTP a POP3 (odesílání/přijímání pošty), dále pak IMAP4, TLS(SSL), MIME, APOP a LDAP. Nastavením filtrů můžete zamezit spoustě nepříjemností, které vás mohou jinak na netu nemile překvapit (jako například reklamy, nebo spam). Do "netopýra" si můžete dát neomezený počet skupin, uživatelů i identit v příjemně zpracované kartotéce. Pro ještě lepší čtení zpráv je do The Bat! zakomponován i interní prohlížeč podporující HTML zprávy a různé grafické formáty (GIF, BMP, JPG, ICO, WMF a EMF).

Na každý příchozí e-mail vás upozorní funkce Mail Ticker. V průběhu práce s The Bat! se zobrazí rolující lištička s přijatými, neodeslanými a nepřečtenými zprávami, která nápadně připomíná informační tabuli na newyorské burze. Snad jedinou nevýhodou je vysoká cena (1 800 Kč), která asi odradí většinu potenciálních uživatelů zpět k Outlooku.

Odkaz: http://www.thebat.cz

§§§§§


Vy ještě nemáte...?

c03p01271

Amd athlon xp 2000+

"Athlon XP 2000+ je skvělou kombinací vysokého výkonu a velmi dobré ceny. Tento procesor je dostatečně dimenzován i pro hraní moderních 3D her."

Tomáš Bučinawww.levi.cz

Cena: 3 200 Kč

Creative Jukebox Zen

"Přenosný MP3 přehrávač pojme až 333 hodin hudby a může sloužit též jako přenosný pevný disk připojitelný přes SB1394 rozhraní."

Tomáš Varoščák

www.czechcomputer.cz

Cena: 12 632 Kč

Epson Perfection 1260

"Skener s USB připojením. Perfektní pro práci s barvani i pro přesné zachování detailů. Volitelným doplňkem je nástavec pro práci s transparentními předlohami."

Václav Maletínský

www.epson.cz

Cena: 3 350 Kč

HP LCD 2025

"Máte už dost malých vypouklých monitorů? Zkuste tuto nádheru za (na 20" LCD) velmi dobrou cenu. Oceníte na ni skvělý obraz i ryhlé zobrazení."

Tomáš Bučina

www.hp.com

Cena: 48 700 Kč

LANGMaster Tangram Němčina

"Pro výuku němčiny, máte v tomto produktu materiál na 3 roky poctivé práce. Zahrnuje slovník Lexicon a je určen pro začátečníky, až po pokročilé."

Patrik Malina

www.langmaster.cz

Cena: 1 999 Kč

Nikon coolpix 4300

"Kompaktní 4megapixel se všemi funkcemi, které pro amatérskou fotografii potřebujete, skvělou ostrostí obrazu a příjemnými rozměry."

Tomáš Jirásko

www.fotoexpert.cz

Cena: 17 990 Kč

Palm Tungsten T

"Novinka od Palmu se doslova třese na titul nejlepšího PDA. Tungsten je velmi rychlý, nabitý skvělými funkcemi, Bluetoothem a má i dobrou cenu."

Tomáš Bučina

www.rrc.cz

Cena: 15 850 Kč

Siemens C55

"Pokud sháníte přístroj především na telefonování, který hezky vypadá, není příliš velký a dobře se s ním pracuje, pak je Siemens C55 ideální právě pro vás."

Tomáš Varoščák

www.simfonie.cz

Cena: 5 795 Kč

Total Commander 5.50

"Vynikající souborový manažer se zabudovaným FTP klientem, podporou češtiny a možností pracovat s archivy (ZIP, RAR, ARJ a mnoho dalších)"

Jan Šplíchal

www.ghisler.com

Cena: shareware/28 eur

Vy ještě nemáte...?

9 produktů, které mají dvě věci společné jsou na trhu v ČR/SR, a zaujaly některého z redaktorů a autorů, ať již poměrem cena/výkon, technickým řešením, designem či další vlastností. S tím je spojeno i hlasování vás čtenářů, kdy nám napište, které tři produkty z našeho výběru se zamlouvají i vám. Nezapomeňte dopsat váš tip na produkt, který by neměl příště chybět. Nejzajímavější tip odměníme celoročním předplatným PC Worldu. Anketní lístky zasílejte na adresu PC WORLD, Seydlerova 2451/11, 158 00 Praha 5. Hlasovat lze i na internetových stránkách http://www.pcworld.cz.

Ceny jsou orientační a včetně DPH.

WinBackup

Jan Šplíchal

Zálohování důležitých programů, osobních souborů, e-mailů a ostatních dat by měl čas od času udělat každý uživatel počítače. Je to jedna z nejlevnějších a nejlehčích možností uchování dat. Když váš počítač stihne technická pohroma, uvědomíte si teprve až zpětně výhody tvorby záloh. WinBackup pochází z dílny švédské firmy LIUtilities, která byla založena v roce 1999 a zabývá se vytvářením podpůrných programů pro zlepšení technického zajištění zejména v podnikové sféře. Jde o program, jenž vám jednoduchým způsobem napomůže při tvorbě záloh vašich dat. Tato data jsou ukládána ve vlastním kompresním formátu programu, a lze je ukládat na pevný disk, nebo je rovnou zapisovat na CD nebo DVD. Lze také vytvářet takzvané multi-sessiony, což v praxi znamená, že na CD můžete, pokud na něm máte dostatek místa, kdykoliv přidat další zálohu a vytvořit si tak jakousi knihovnu vašich minulých záloh. Lze také přepisovat minulé zálohy a to třeba i takovým způsobem, že se v dříve vytvořené přepíší pouze soubory, které byly aktualizovány, nebo jsou úplně nové. WinBackup má v sobě zakomponovaný 128 nebo 256 bitový šifrovací algoritmus, který ochrání vaše data před zneužitím jinou osobou. Hlavním plusem programu je jeho přehlednost a intuitivnost. Veškeré nabízené úkony jsou jednoduše k dosažení. Pokud patříte mezi méně zkušené uživatele, nezoufejte si, protože je vám nabízen i průvodce programem, jenž vás jednoduše, krok za krokem, provede základním užíváním a seznámí vás tak s jeho hlavními funkcemi. Postup je jednoduchý: vyberete si v přehledné nabídce co chcete zálohovat (lze vybírat takřka vše: kompletní programy, poštu v MS Outlook, dokumenty, pracovní plochu a mnoho dalšího. Záleží opravdu jen na vás) a spustíte tvorbu souboru zálohy s koncovkou .wbb, kterou buď ukládáte na pevný disk, či rovnou vypalujete na CD nebo DVD.

§§§§§


Krátké zprávy

c03p0128

Inovovaná sedmsetdvacítka

Celkem rychle po uvedení mobilního telefonu Motorola T720 se na trhu objevila i inovovaná verze s označením T720i. Ta nabízí uživatelům především podporu multimediálních zpráv MMS, která byla největším nedostatkem předchozí verze oproti konkurenci. Bohužel díky tomuto vylepšení odstranili výrobci jiné funkce telefonu. Za své vzal e-mailový klient a hlasové poznámky, redukována byla kapacita telefonního seznamu a naopak se zvětšila paměť pro obrázky a hudbu. Motorolu T720i je možné koupit s digitálním fotoaparátem a mezi další zajímavé příslušenství patří přenosný MP3 přehrávač.-var

§§§§§


Inovované iMacy

Martin Voigts

c03p0129

polečnost Apple na počátku února uvedla inovovanou řadu iMac a dva zbrusu nové modely. Nový 17" širokoúhlý model obsahuje procesor PowerPC G4 tepající na 1 GHz, 133MHz systémovou sběrnici, 256 MB operační paměti typu DDR, rychlejší čtyřrychlostní mechaniku SuperDrive pro přehrávání a vypalování CD a DVD, vestavěnou podporu pro AirPort Extreme (vysokorychlostní bezdrátová síť) a Bluetooth. Nový 15" model je vybaven 800MHz procesorem Power PC G4 a na severoamerickém trhu je o 200 USD levnější než jeho předchůdce. Také domácnosti a školy se mohou konkrétně u řady eMac těšit na snížení cen.

I na straně softwaru došlo k určitým změnám. Všechny nové počítače budou vybaveny operačním systémem Mac OS X ve verzi 10.2. K 17" širokoúhlému modelu obdrží zákazník rovněž sadu programů iLife, jež umožňuje práci s digitální fotografií, hudbou, videem a tvorbu vlastních DVD. Program iSync pak dovoluje synchronizaci kontaktů a kalendáře mezi Macintoshem a mobilním telefonem či PDA založeném na Palm OS, pokud jsou rovněž vybaveny technologii Bluetooth. Součástí dodávky je také široká paleta aplikací pro práci a zábavu, včetně testovací verze Microsoft Office X.

Nové modely počítače iMac jsou vybaveny dvěma zásuvkami rozhraní FireWire 400 a třemi porty USB, což dovoluje snadné a rychlé připojení periferií, jako jsou digitální fotoaparáty, videokamery či přehrávače MP3.

Všechny nové počítače iMac a eMac jsou prozatím k dispozici na severoamerickém trhu. Dostupnost a cena pro české zákazníky budou oznámeny později.

Odkaz: http://www.apple.cz

§§§§§


Plextor PX-504A

Čestmír Žák

c03p0130

Společnost Plextor rozšiřuje svou nabídku zapisovacích mechanik o model PX-504A. Jedná se o kombinovanou mechaniku, která je schopna nejen zapisovat DVD+R disky rychlostí 4x a přepisovat DVD+RW 2.4x, ale zvládá i záznam na CD-R média rychlostí 16x a přepis CD-RW 10x. Čtení DVD probíhá rychlostí 12x, u CD médií pak 40x. Mechanika s rozměry 146 x 42 x 199,5 mm a hmotností 1,1 kg se může pochlubit poměrně vydařeným bílým designem s výrazným černým pruhem uprostřed. Pro ochranu před znehodnocením média při vypalovacím procesu byl model 504A vybaven standardním 2MB bufferem. V balení naleznete samotnou mechaniku s manuálem, potřebnou kabeláž plus prázdná DVD+R a DVD+RW média. Softwarové vybavení zahrnuje soubor utilit Plextools, populární vypalovací program NERO ve verzi 5.5, Pinnacle Studio 8 a PowerDVD pro pohodlnou práci s DVD. Od PX-504A lze očekávat, že se stane vyhledávaným řešením pro vytváření rozsáhlejších záloh, např. při stříhání domácího videa nebo archivaci souborů.

Odkaz: http://www.servodata.cz

S3 na obzoru!

Čestmír Žák

Ačkoliv byla značka S3 Graphics již před notnou dávkou měsíců pohlcena společností VIA Technologies, zatím si stále udržuje svůj starý název. Naposledy vzniklo ze spolupráce S3 s VIA grafické jádro Zoetrope, určené k integraci do základní desek. V nedávné minulosti se též hovořilo o čipu AlphaChrome (Savage XP), který však bohužel nebyl nikdy uveden. Nyní S3 představila své plány na grafický čip DeltaChrome, dříve známý pod označením Columbia. Tento GPU založený na technologii 0,13 mikronu bude vyhovovat standardům Direct X9 a OpenGL 1.4, potěší kompatibilitou s rozhraním AGP 8X a upoutá vlastní sadou algoritmů pro úsporu šířky pásma pamětí. Znám je již také počet pipeline, těch bude 8, každá vybavená jednou texturovací jednotkou (teoretický fill-rate 2,4 gigapixelů za sekundu). O provozních frekvencích čipu ani pamětí nejsou dosud k dispozici žádné informace, proto nelze ani přibližně odhadnout reálný výkon. Čip DeltaChrome by měl být k dispozici až v létě, nedá se tedy předpokládat, že by nějak vážněji ohrozil dvojici v současnosti největších producentů grafických čipů nVidii a ATi. Mohl by však potenciálně konkurovat menším výrobcům jako SiS (Xabre II) nebo Trident (XP4).

Odkaz: http://www.viaarena.com

§§§§§


Časovaná bomba v počítači...

Tomáš Přibyl

c03p0131

Netiká, nevybuchuje s rachotem, nezanechává za sebou mrtvé a zraněné... A přece je to bomba se vším všudy. Nehovoříme ovšem o žádném "pekelném stroji", nýbrž o tzv. logické bombě. To je jedna z kategorií škodlivých kódů, podobně jako třeba počítačové viry, trojské koně nebo e-mailoví červi.

Logická bomba je kus programového kódu, který může být samostatnou aplikací nebo být vložený do jiného programu. Přitom čeká na určitý podnět (stisk příslušné kombinace kláves, datum...), aby provedla svou programovou rutinu. Už z názvu "logické bomby" vyplývá, že nejde o program užitečný, leč o kód nežádoucí. Rozdíl mezi počítačovým virem a logickou bombou spočívá přitom ve skutečnosti, že virus vstupuje do systému bez vědomí jeho uživatelů, "bomba" je do něj ukládána s jasným (nekalým) záměrem.

Typickým příkladem takovéhoto typu škodlivého kódu je nespokojený zaměstnanec, který na odchodu z firmy umístí do informačního systému kus programového kódu, jenž po několika dnech provede útok. Ten je přesně směrovaný na konkrétní cíle (databáze, dokumenty...). Útočník přitom zná slabiny a klíčové uzly systému, v čemž je jeho velká výhoda. Další nebezpečí představuje i fakt, že málokterá instituce očekává útok zevnitř antivirové programy, firewally, bezpečnostní software, všechny tyto systémy mají "hroty" vztyčené ven. "Logická bomba" je pak pomyslnou "kudlou do zad".

Že je podobný škodlivý kód výplodem z říše báchorek a pověstí? Velký omyl. V praxi se s podobným incidentem lze setkat mnohem častěji, než si vůbec dokážete představit. Největší případy dokonce končí před soudním tribunálem.

V roce 1998 americká počítačová pracovnice Shakuntla Devi Singla zneužila přístup k informačnímu systému a znalost hesel spolupracovníků a v okamžiku svého propuštění ze zaměstnání smazala data z personálního systému US Coast Guard. Sto patnáct zaměstnanců této agentury obnovovalo databáze více jak 1 800 hodin. Paní Singla byla odsouzena k pěti měsíců vězení nepodmíněně, dalším pěti měsícům domácího vězení a k pokutě 35 tisíc dolarů.

Také další případ je ze Spojených států, udál se na konci roku 2002. Kdosi umístil do počítačového systému americké společnosti UBS Paine Webber logickou bombu. Tato v daném případě "čekala" deset dní, a pak se začala šířit po počítačové síti jako virus. Zasaženo bylo tisíc z 1 500 počítačů společnosti, přičemž došlo k poškození či smazání souborů a škodě ve výši tři milionů dolarů! Jako původce incidentu byl identifikován bývalý zaměstnanec společnosti Roger Duronio, který předpokládal, že toto poškození bude mít za následek pád akcií společnosti ty by levně nakoupil a po stabilizaci situace se ziskem prodal. Jeho plán ale selhal, neboť trh poklesem nezareagoval. Nyní Duroniovi hrozí až deset let vězení a pokuta jeden milion dolarů.

Podobným incidentům se v praxi předchází velice špatně. Základním sítem musí být už výběr vhodných pracovníků což je někdy problém, protože špičkových specialistů nebývá tolik, jak by si personální náhončí představovali. Je třeba mít zavedenou bezpečnostní politiku, pravidelné a důkladné zálohování, dobře nastavenou počítačovou síť a propracovaný systém kontroly. Ani jeden z těchto faktů za běžných podmínek neusnadňuje práci, ale v případě krize má cenu zlata. Stejně jako pojištění v případě mimořádné události...

§§§§§


Krátké zprávy

c03p0118

Grafiky QDI

Základní desky značky QDI jsou na našem trhu už poměrně známé a používá je také řada místních assemblerů počítačů. Premiérově se ale u nás objevují také grafické karty "Npact" od stejného výrobce, jejichž pětice modelů pokrývá celé spektrum od akcelerátorů s čipem GeForce 440MX až po silné GeForce4 Titanium. Jsou dodávány pro koncové uživatele v atraktivním retailovém balení s dvouletou zárukou a za velmi přijatelné ceny. Distributorem grafických karet QDI je brněnská společnost 100Mega Distribution (www.100megadistribution.cz).-buč

Athlon 64 opět odložen

Tomáš Bučina

Velmi hořkou pilulku museli polknout 31. ledna všichni příznivci společnosti AMD. Dlouho očekávaný procesor Athlon 64, jeden z dvojice připravovaných 64bitových procesorů AMD, byl odložen až na září tohoto roku. Druhý zbývající Opteron, který je na rozdíl od Athlonu 64 určen pro výkonné servery, bude uveden na trh 22. dubna.

Oficiálním zdůvodněním tohoto kroku je tvrzení, že stále ještě není připraven desktopový operační systém, který by byl určen právě pro 64bitovou architekturu AMD nazvanou x86-64. Microsoft, od nějž se pravděpodobně zmíněný systém očekává, doposud neuvedl speciální verzi Windows XP, která by plně podporovala nové možnosti Athlonu 64.

Tato změna plánu není zdaleka první v dlouhé historii informací o 64bitové platformě AMD, vyvíjené pod kódovými názvy K8 či Hammer. Už v prvním pololetí loňského roku se objevovaly zprávy a z roadmap AMD bylo patrné, že uvedení architektury K8 bude zhruba ve 3. kvartále roku 2002. Dalším "jistým" termínem se pak stal 4. kvartál 2002 s tím, že reálná dostupnost čipů nebude ještě před vánočními svátky, ale až těsně po Novém roce 2003. Konečně předposledním "definitivním" datem uvedení byl přelom 1. a 2. kvartálu 2003, tedy zhruba období hannoverského CeBITu.

V souvislosti s neustálým odkládáním čipu se stále častěji objevují spekulace o tom, zda vůbec bude AMD nové procesory schopno vyrábět v dostatečném množství a s dostatečnou výtěžností základního křemíkového materiálu. Faktem totiž zůstává, že nová technologie SOI (silicon on insulator), která dovoluje použít vysoké frekvence a dále snižovat velikosti křemíkových hradel, je extrémně náročná na výrobu a ačkoliv je AMD v tomto směru velmi daleko, nelze vyloučit, že za odložením Athlonu 64 jsou právě problémy s jeho výrobou.

Naproti tomu serverové Opterony jsou vyráběny technologií SOI s nižší pracovní frekvencí, u které lze odhadovat výtěžnost vyšší, přičemž vysokého výkonu dosahují využitím mnoha speciálních postupů a v neposlední řadě i velkou vyrovnávací pamětí cache. Také jejich předpokládaná vyšší cena na trhu může do jisté míry zahladit menší výtěžnost, neboť produkce byť malého množství těchto čipů bude pro AMD vysoce zisková.

Na běžné stolní počítače s Athlonem 64 si budeme muset počkat až do září a situace v době jejich uvedení bude pro AMD mnohem komplikovanější, než kdyby se začaly tyto procesory prodávat podle původního plánu. V průběhu 4. kvartálu 2003, který začíná v říjnu, uvede totiž Intel radikálně vylepšená Pentia 4 s jádrem Prescott s 1MB cache, 800MHz systémovou sběrnicí a frekvencí 3,4 GHz, což bude i pro nadějné Athlony 64 extrémně tvrdý soupeř.

Veletrh Schola Nova 2003

Tomáš Bučina

Ve dnech 25.-27. března 2003 se uskuteční 10. jubilejní ročník specializovaného veletrhu SCHOLA NOVA škola, vzdělávání a vybavení ve Veletržním paláci v Praze 7. Akce je určena letos nově i pro studenty. Na veletrhu totiž budou v letošním roce prezentovat a nabízet své učební programy i některé vysoké školy, vyšší odborné školy a odborné školy dalšího zaměření (jazykové, liberální studia a manažerské studium). Studenty zaujme rozhodně i účast firem, které dodávají technické vybavení, software a počítačové hry pro volný čas.

Na veletrhu proběhne např. 3. ročník konference na téma "Internet do škol a co s ním?" Cílem konference je poskytnout prostor pro výměnu názorů a zkušeností týkajících se uplatnění internetu ve výuce. Diskusní panel bude moderovat Ondřej Neff.

Dojde k vyhlášení výsledků 5. ročníku soutěže Best Czech Multimedia o nejlepší české multimediální dílo 2002 a zúčastnit se můžete workshopu škola, vzdělávání a multimédia diskusí o možnostech využívání multimédií ve školách a při vzdělávání v kontextu současné multimediální produkce v ČR bude pak program veletrhu završen.

Všechny zakoupené vstupenky jsou slosovatelné o zajímavé ceny, dodané některými vystavovateli. Slosování proběhne dne 27. 3. 2003 v 17 hod. Slosovací listina bude zveřejněna na www.bvv.cz/scholanova. Některé soutěže však budou probíhat i přímo ve stáncích na veletrhu, např. soutěž o 20 poukazů zdarma od Cestovní kanceláře BABIČKA.

Celý program, informace o veletrhu a zlevněnou vstupenku naleznete v březnu také na www.bvv.cz/scholanova.Svět v kapse všechno pro Palm (Tungsten T)

Svět v kapse - Všechno pro Palm (Tungsten T)

Všechno pro Palm (Tungsten T)

Nový model Tungsten T od Palmu je díky svým technickým parametrům a implementaci operačního systému PalmOS 5 jednou z nejnadějnějších platforem PDA současnosti. I přes zajímavý hardware je hlavní síla kapesních počítačů v instalovaných aplikacích, které mohou rozšiřovat funkčnost PDA prakticky jakýmkoliv směrem. Pojďme se podívat na několik zajímavých programů určených zejména pro Palm Tungsten T.

LauncherX (www.launcherx.com/)

Vzhledem k tomu, že Tungsten T má k dispozici 16 MB paměti a další prakticky neomezenou kapacitu na paměťové kartě SD/MMC, velmi rychle se stane správa všech nainstalovaných aplikací velmi složitou. Ačkoliv je lze ve standardním uživatelském rozhraní rozdělovat do jednotlivých kategorií, stále ještě to není takový komfort, na jaký jsme zvyklí v osobních počítačích. LauncherX je aplikace určená pro management spouštění aplikací, které dovede organizovat do složek vizuálně podobných kartotéce. Rozsáhlé možnosti použití skinů a jejich snadná dostupnost na internetu činí z tohoto programu osobní záležitost a doslova nutnost pro každého majitele Tungstenu.

Newpen (www.geocities.com/nagamatu/Newpen/index-e.htm)

Jednou z novinek, které přinesl Tungsten T, je posuvná spodní část snižující celkovou výšku přístroje. Bohužel pro psaní na plošce pro Graffiti je třeba spodní část opět vysunout, což může být v některých momentech značně omezující. Newpen tento problém řeší, protože umožňuje psaní znaků systému Graffiti po celé ploše displeje. Zároveň také ukazuje tahy, které uživatel při psaní používá, což se hodí pro zlepšení kvality písma Graffiti a tím i jistoty rozpoznávání znaků v Palm OS.

Documents To Go (www.dataviz.com)

O tom, že Palm není jen "o trochu chytřejší digitální diář", vás přesvědčí Documents To Go, které uživatele Tungstenu T obdrží na druhém CD dodaném s přístrojem. Tato aplikace je schopna převzít dokumenty z kancelářských balíků Microsoftu, z Word Pro, Word Perfectu, Lotusu 1-2-3 i Quattra Pro a konvertovat je pro zobrazení a editaci přímo v Palmu. Verze 5 distribuovaná spolu s Tungstenem T dovoluje využít i vysokého rozlišení tohoto nového Palmu. Mimo prohlížení je možné dokumenty také upravovat, pracovat s vloženými obrázky i tabulkami. Doplňková verze Premium Edition, která je ovšem již placená, zpřístupňuje také dokumenty PDF, e-maily a pracuje rovněž s grafy v tabulkách, což verze Professional neumí.

iSilo (www.isilo.com)

Proč si na Palmu nečíst také knížky, když je k dispozici iSilo? Tento rychlý a velmi univerzální prohlížeč dokumentů umožňuje zobrazovat nejen předpřipravené elektronické knihy, ale také s pomocí komponenty iSiloX konvertovat do formátu iSilo i další typy souborů, včetně webových stránek. Na internetu je možné buď zakoupit, nebo přímo stáhnout tisíce knih a dalších dokumentů, které zpříjemní dlouhé chvíle.

§§§§§

$$$$$


CD


Grafikem snadno a rychle

Jan Šplíchal

c03p01272

Přestože grafickému editoru jsme se na jednom CD v tomto roce již věnovali, uděláme radost opět těm, kteří pracují, či se pouze zajímají o úpravy grafiky. Naopak Téma CD potěší zajisté skoro každého, jsme přesvědčeni, že již pouhá spojitost s příručkou Vypalování v roce 2003 většinu z vás zaujme. Své příznivce jistě najdou i produkty tuzemské firmy Software602, a jako vždy jsou připraveny výhodné slevy při koupi některých programů.

Akce a novinky

Jak je zřejmé již z názvu, hlavním lákadlem pro příznivce grafických úprav na PC je instalace grafického editoru Zoner Callisto 3, jenž je známý svou hardwarovou nenáročností a jednoduchostí ovládání, což je zčásti také dílem uživatelů minulých verzí Callista, jež se svými ohlasy a připomínkami podíleli na tvorbě nových verzí. Více informací naleznete v rámečku. Rubrika Novinky obsahuje tradiční položky, jakými jsou elektronická verze časopisu, jež umožňuje fulltextové vyhledávání, kompletní přehled obsahu starších CD, či příznivci platformy Linux vyhledávaný magazín Abíčko, v němž dnes naleznete zajímavé informace z oblasti přípravy a údržby terminálového serveru, či popis souborového systému XFS. Nechybí ani přehled zajímavých článků internetového magazínu Interval. Pokud používáte bezplatnou verzi antivirového programu Panda Antiviru, najdete zde i aktualizační kódy. Nesmíme zapomenout ani na aktualizace pro aplikace MS Outlook 2002 či sady Office Converter, které obsahují převaděče grafických filtrů a textových formátů, a přímé odkazy na instalaci softwaru k článkům uvnitř čísla.

Software

V části Komerční software je v tomto čísle připraveno hned několik zajímavostí. Bližší informace naleznete v dolní části dvoustrany, proto je zde zmíníme jen stručně. Společnost Software602 pro vás uvolnila relační databázový systém 602SQL 8, určený pro provoz a vývoj databázových aplikací, a komunikační server LAN SUITE, který využijí zejména střední a malé firmy. Dále v této rubrice naleznete také prezentaci firmy Hope Group, jež se zaobírá distribucí a prodejem datových médií, a ochranný systém OptimAccess domácí firmy SODAT Software, který dobře poslouží při zabezpečení vašeho PC před poškozením nainstalovaného softwaru.

V rubrice Topware přinášíme soubor programů, které pokládáme za osvědčené, nebo se již v minulosti objevily na našich CD. Naleznete zde jeden z nejpopulárnějších programů pro internetovou komunikaci: ICQ 2003a, osobní firewally ZoneAlarm a Kerio Personal Firewall (také známý pod svým starším názvem Tiny Personal Firewall), či domácí program pro kompletní zprávu telefonického připojení k internetu: Connection Meter. Klasikou se již stal diagnostický nástroj SiSoft Sandra, či správce souborů Total (Windows) Commander.

Téma CD je úzce spjato s příručkou Vypalování v roce 2003. Obsahuje sadu programů pro vypalování CD, DVD a CD-RW. Najdete zde tak programy, které patří v tomto směru mezi nevyhledávanější software: Nero Burning Rom 5.5.10.0, Clone CD 4.2.0.2, nebo Easy CD Creator Basic 5. Potěší zajisté i program pro testování čitelnosti CD: Test CD 1.1, či Burn to the Brim 2.2, jenž optimálně zaplní CD před jeho vypálením.

Část Vyzkoušejte si obsahuje doprovodné programy k článkům v časopise: software pro komunikaci vašeho mobilního telefonu Nokia s PC, vylepšení Windows na úrovni skriptu a registru, balíček programů, takzvaných Instant Messengerů, umožňujících přímou komunikaci přes internet. Další soubor programů obsahuje software pro správu souborů a složek, zajímavým produktem je i bojovník proti spywaru: Search & Destroy. Uživatele mobilních telefonů či ty, kteří stojí před volbou operátora, potěší Tarify 2000, jež nabízejí srovnání 38 nabízených tarifů 3 mobilních operátorů. Umožňují výpočet platby za předpokládané provolané minuty v daných časech do daných sítí a odeslané SMS. V této sekci naleznete také programy pro zjišťování důležitých systémových informací o vašem počítači: CPU-Z 1.15, který zobrazuje informace o procesoru, základní desce, čipové sadě a parametrech pamětí, Hot CPU Tester Pro 3.4, jenž zatíží váš počítač až na hranici možností, či utilitka DisplayMate, jež vám pomůže se správným seřízením parametrů monitoru.

V rubrice Servis naleznete aktuální verze komponenty Windows Installer, bez níž je v mnoha případech nemyslitelná instalace nových verzí programu, a v sekci Antiviry jsou pro vás připraveny jako vždy aktuální definice pro antivirové aplikace a čerstvé verze plnohodnotných programů, jež jsou zdarma.

Komunikace a hardware

Práce na na poli internetových prohlížečů neutuchají ani na chvíli, a tak jsou tu opět tvůrci ze severu Evropy s novou verzí Opery, a to 7.01. Na CD ji naleznete jak ve verzi s Javou, tak i bez ní. V nové edici se představuje i Netscape, jenž umožňuje např. práci s více stránkami najednou v jednom okně. Zajisté zaujme i klient pro FTP komunikaci Filezilla 2.1.4, či rozšíření pro Internet Explorer: MyIE Final. V rubrice Hardware využijete ovladače určené pro systémy s VIA čipsety a nové DirectX: knihovny multimediálních funkcí. Podstatnou část této rubriky tvoří výsledky tisku jednotlivých tiskáren, které se objevily v testech uvnitř časopisu.

Doufáme, že vás našimi příspěvky potěšíme a že naleznete to, co právě hledáte, ať už je to inspirace, zábava, či nějaký šikovný pomocník. Nebojte se oznámit nám svůj názor, ať už je pozitivní či negativní. Za každý budeme vděčni a vy jím můžete ovlivnit obsah našeho CD. Zachovejte nám přízeň!

Zdarma a se slevou na našem cd

Zoner Callisto 3

Grafický editor Zoner Callisto 3 patří mezi špičku programového díla domácí firmy ZONER Software, jež je známa jako významný producent softwaru v oblasti grafiky, digitální fotografie, multimédií a poskytovatel internetových služeb souvisejících s prezentací na internetu a e-komercí. Zoner Callisto (v zahraničí známý pod jménem Zoner Draw) patří mezi jeho nejznámější produkty. Nespornou výhodou tohoto produktu oproti ostatním grafickým editorům je jeho hardwarová nenáročnost, jež umožňuje bez problému využívat možností tohoto programu i na počítačích řady 486, a jednoduché a promyšlené ovládání. Nejdůležitější funkce jsou na dosah a nejsou nikdy skryty hluboko v menu, což se jeví jako vysoce pohodlné. Tento produkt vám přinášíme zcela zdarma. Program vám umožňuje 15 neregistrovaných spuštění, pokud se ovšem do tohoto počtu spuštění aplikace bezplatně registrujete podle pokynů, zůstává Zoner Callisto 3 funkčním navždy.

602 SQL 8

602SQL Server je relační databázový systém založený na modelu klient/server, který lze provozovat na operačním systému Windows 98/ME/NT/2000/XP nebo Linuxu SUSE 7/Red Hat 6.1 a vyšším. Je určen pro provoz a vývoj databázových aplikací. K aplikacím na SQL serveru se mohou připojit uživatelé, tj. klienti z pracovních stanic s OS Windows 98/ME/NT /2000/XP (omezeně i z Linuxu) nebo, je-li aplikace tak napsána, i z libovolného webového browseru.

602 LAN SUITE

LAN SUITE je komunikační server určený pro operační systém Windows 98/ME/NT/2000/XP vytvořený domácí firmou 602Software. Jednoduchá instalace a údržba předurčují LAN SUITE jako ideální řešení pro střední a malé firmy. Vestavěný SMTP/POP3 server díky integrované podpoře antivirového systému AVG a anti-spam filtru zajišťuje bezpečnou a efektivní komunikaci elektronickou poštou (přístup přes POP3, WWW prohlížeč nebo WAP). Samozřejmostí je sdílený přístup k internetu pro celou síť, zabezpečený firewallem. Administrátor navíc může omezit přístup jednotlivých uživatelů na určité servery, a zvýšit tak efektivitu jejich práce s internetem.

OptimAccess

Ochranný systém OptimAccess tuzemského výrobce SODAT Software slouží k zabezpečení pracovních stanic i notebooků proti neodbornému, neúmyslnému, či zcela záměrnému poškození již instalovaného softwaru. Systém chrání nastavení instalovaných programů, operačního systému, komunikačních prostředků a nastavení Windows na pevných discích jednotlivých počítačů. Umožňuje rovněž sledovat využití počítače a monitorovat konkrétní události. OptimAccess je určen pro všechny verze operačního systému Windows (tedy NT/2000/XP, 98 a 95) zahrnujíce také ovládací prvky z prostředí DOSu. Skládá se ze 4 modulů: 1. modul Standart, jenž slouží ke správě diskového prostoru, výměnných médií a ovládacích panelů systému Windows. 2. modul Extension, který nabízí detailnější pohled do nitra počítače: uzamyká konkrétní položky z ovládacích panelů či ze systému. 3. modul WorkSpy: V tomto případě se jedná o monitorování vašeho počítače. Můžete tak získat detailní přehled o všem, co se dělo na vašem stroji od spuštění do vypnutí a to 24 hodin denně, sedm dní v týdnu, eventuálně 365 dní v roce, a za 4. modul Computer Audit, u kterého jde v zásadě o monitorování softwarového vybavení počítače. Na CD naleznete trial verzi, a v případě zájmu neváhejte použít 20% slevy.

§§§§§

$$$$$


Trendy


Data proti vykradení odolná – Jak se čeho bát?

Vojtěch Bednář

c03p0061

Internetová, ale i tištěná média zabývající se informačními technologiemi tuto problematiku probírají již několik let, pomalu, ale neustále. Věc ochrany autorských práv ve světě IT je nesmrtelným tématem. Soudní causy, protikopírovací technologie, postupy na jejich odstranění. To vše dává dohromady informační chaos, ve kterém se vytrácejí některá zajímavá fakta. Pojďme se na ně dnes podívat.

Aplikace, data, vlastnictví

Intelektuální vlastnictví, tedy vlastně obecná informace, kterou někdo vytvořil, se od libovolné jiné formy vlastnictví liší v jednom zásadním aspektu. Zatímco krádež fyzické věci je zcela jasně definována, krádež informace podle zažité definice krádeží není. Když vezmu něco, co patří někomu jinému, skutečný majitel to nemůže používat. Když si ale přivlastním informaci, kterou pouze okopíruji, původního majitele o ni nepřipravím. Jestliže však skutečný majitel práv k informaci za její poskytnutí požaduje nějakou formu protihodnoty, vytvořením černé kopie o tuto protihodnotu přichází. I tak je ale intelektuální krádež, pokud není provedena za účelem vlastního zisku, přinejmenším diskutovatelným problémem. Nejde o to, co říká psané právo, ale spíše o realitu práva žitého.

Když se u nás objevily první široce dostupné počítače, neměl téměř nikdo z jejich uživatelů o autorských právech a povinnostech spojených s užíváním jejich softwaru žádné ponětí. Počítač sám byl značnou investicí a bral se jako kus železa, jemuž je nutno vtisknout duši. Sehnat zajímavý program nebo hru bylo náročné, když se to podařilo, pak cena času a snahy při shánění představovala investici. Dávat za software peníze bylo, a pro mnoho uživatelů je dodnes něčím obskurním, téměř nepředstavitelným.

Autoři a distributoři se pochopitelně bránili. Už software, který se k nám dostával, případně u nás vznikal na počátku devadesátých let, byl primitivním způsobem chráněn proti okopírování. Běžné aplikace vyžadovaly sériové číslo, drahé a vysoce specializované programy pak různé hardwarové klíče. Přesto se kopírovalo dál.

Určitou, mylnou naději konce softwarového pirátství představoval na celém světě nástup médií CD-ROM na místo do poloviny devadesátých let nejrozšířenějších, a jediných možných disket. Obrovská kapacita kompaktního disku v podstatě znemožňovala jeho překopírování na velký počet malých disket. CD-ROM navíc mohl obsahovat informace jiného charakteru než jen programy a jejich data. Na monitory počítačů, postupně s jejich technickým vývojem, vstoupily pohyblivé obrázky a z reproduktorů se ozvala skutečná digitalizovaná hudba. Množství druhů informací zprostředkovaných IT se zvýšilo.

Nástup zapisovacích CD mechanik, vypalovaček, a postupný pokles jejich ceny i ceny prázdných médií zhatily všechny naděje na konec pirátství. Přítomnost multimediálního obsahu navíc znásobila objem kopírovaných informací. Poslední ranou byl nástup internetu. Velkého množství softwaru, hudby, filmů, ale i dokumentů, které lze ilegálně, avšak snadno stahovat, nebo sdílet s ostatními uživateli. Představa, že okopírování není krádeží, zůstala v lidech stále. Paradoxně, všechny snahy o ochranu před takovým kopírováním mají spíše tendenci je posilovat, než potlačovat.

Ignorace, boj a rezistence

Téměř každý člověk v západním světě poslouchá každý den hudbu. Z rádia, CD disků, kazet. Ze všech těchto médií ji může uchovávat, kopírovat, zaznamenávat. Hudba je informace, a jako k informaci je nutné k ní přistupovat. Prodej, respektive licencování hudby je ale obchodem, který má miliardový obrat. Zatímco nahrávání rozhlasového vysílání nebo kopírování kazet přecházely posledních deset let firmy živící se prodejem hudby v tichosti, nemaje s tím co udělat, šíření na internetu ve velkém měřítku je vytrhlo z letargie. Specializované servery, konference a samozřejmě systémy sdílení vyvolaly vlnu boje proti intelektuálním krádežím.

Softwarové společnosti se s určitou mírou pirátství, tedy ilegálního kopírování svých produktů, smířily. Počáteční ochrany pomocí sériového čísla ztratily svůj původní účel. Toto číslo, nebo spíše klíč, plní posledních několik let už jen identifikační úlohu. Ukázalo se totiž, že proti činnosti jednotlivců a skupin, které jak sériové číslo, tak další formy ochrany kopií aplikací cíleně likvidují, není žádná efektivní obrana. Přesto si kvalitní software své kupce nachází. Většina zisků ze softwaru navíc přichází z licencí nakoupených firmami. Ty si dnes již pirátství příliš nedovolí, je to pro ně riskantní.

Většina hudby naopak končí u koncových uživatelů. Ti si dnes mohou vybrat. Jednou možností je nákup kompaktního disku s hudbou, rozuměj informací, která je zajímá. Další alternativou je vytvořit si kopii od někoho, kdo již stejný disk vlastní. Mnohem levněji a přitom beze ztráty kvality. Takové šíření je ovšem teritoriálně omezené. Může se dít jedině mezi známými, nebo alespoň lidmi, kteří musí přijít do nějaké formy vzájemného kontaktu. A proto se nemůže dít v masovém měřítku.

Formát MP3 a formy jeho šíření pomocí internetu proto představovaly revoluci. Informace hudba se najednou stala skladnou, snadno přenosnou, snadno dostupnou. Kvůli technickým, spíše nesrovnalostem než chybám, bylo MP3 ovšem dlouho označováno za formát vyvrhelů a také za deformaci, která kazí kvalitu toho, co uchovává, totiž zvuku.

Když se hudební vydavatelé pustili do soustavného boje proti ilegálnímu šíření nahrávek, bylo už pozdě. MP3 je podporováno domácí elektronikou, přehrávají je osobní přehrávače CD, hi-fi věže. I počítač se stal spíše multimediálním centrem v podstatě o kapacitě domácího kina, než suchým "počítajícím" strojem.

Lze říci, že většina hardwaru a multimediálního softwaru, který se dnes prodává, s informačním pirátstvím do jisté míry počítá. Proč by například zapisovací CD mechaniku potřeboval někdo, kdo pracuje s malým množstvím informací? Proč by si MP3 přehrávač koupil někdo, kdo není audiofilem a nemá doma ohromnou sbírku zvukových CD? Proč by se prodávala velká množství prázdných CD-R médií?

Ochrany a neochrany

Takzvaná chráněná CD jsou v oblasti kopírování informací v poslední době tématem číslo jedna. Ve světě i u nás existují dokonce speciální časopisy, které se věnují rozmnožování informací, a které se zabývají mimo jiné obcházením ochran. Princip ochrany je jednoduchý. Umožnit přehrání obsahu média, ale neumožnit vytvoření jeho kopie. Stejně tak jako je tento princip prostý, je i absolutně nedosažitelný. Technologie jako Cactus Data Shield (v různých verzích), nebo Key2Audio sice brání do jisté míry vytvoření identické kopie obsahu CD a jeho převedení do formátu snadno manipulovatelných souborů. Na druhé straně ale ignorují zásadní fakt. Informace, která má povahu zvuku nebo obrazu, je ve své podstatě informací analogovou. I kdyby se podařilo zabránit digitálnímu kopírování nebo manipulaci s informací na digitální úrovni, s finálním zobrazením nelze dělat nic. Právě proto je boj o nekopírovatelné CD nebo DVD vlastně dopředu prohraný.

Na druhé straně stojí dnes pokusy o pronájem informací prostřednictvím internetu. Existující půjčovny hudby, filmů a také softwaru, hlavně her jsou zatím velmi omezené. V podstatě se dá říct, že obsluhují pouze zákazníky z USA, Kanady a i tak s množstvím problémů. Legálně a za nevelký poplatek si zpřístupnit například nové hudební album je navíc technicky složité. Soubory chrání systémy ochrany digitálních práv, DRM. Ty komplikují nakládání s nimi i v rámci licence. MP3 jsou naproti tomu flexibilní, relativně kvalitní a snadno dostupné. Snahy jak o omezování uživatele, tak o nabízení alternativních řešení při legálním přístupu k informacím tak prozatím končí spíše fiaskem než pozitivně. Může se to někdy změnit?

Práva v zajetí PC

Už několik let se hovoří o možnostech digitálních domácností. Počítač PC, v současné době jednotné centrum pro používání aplikací, hraní her, sledování videa a poslechu hudby, má být zatlačen do pozadí. Na jeho místo mají nastoupit více specializovaná zařízení. Tato koncepce slaví jisté úspěchy na poli her. Konzole jako Sony Playstation I a II, Microsoft Xbox a další, které se v Evropě prozatím moc neujaly, slibují snadnou a rychlou zábavu. V pozadí za těmito marketingovými hesly stojí prostá skutečnost. Koncepce PC, nejrozšířenější počítačové platformy, znemožňuje účinnou ochranu digitálních práv. Dnes neexistuje systém, který by dokázal ochránit digitální informaci před okopírováním. Mimo to ani není prognóza, která by při zachování platformy PC, tak jak ji známe, takový systém předpovídala. Směrování uživatelského systému k víceméně jednoúčelovým zařízením vystavěným na jiných platformách je vlastně krokem stranou. Jestliže nejde vykrádání intelektuálního vlastnictví zabránit na majoritní platformě, vytvoří se jiná. I tyto pokusy vyznívají do prázdna. Platformy jsou buďto nevyužívané, jejich ochrana je prolomena a ke kopírování se využívá konvenční počítač, nebo dokonce dochází k úplnému rozvrácení jejich technické podstaty. Příkladem toho druhého je právě konzole firmy Sony a hackovací ModChip. Ten úspěšně prolamuje její ochranu a umožňuje spouštět kopie originálních CD, připravených na PC. V případě konzole Microsoftu šli útočníci na bezpečnost zařízení tak daleko, že přístroj lze za určitých okolností v klasický počítač přímo proměnit.

Existuje ale ještě jiná snaha. Společnosti, které se zásadním způsobem podílejí na vývoji platformy PC, Intel, AMD a Microsoft, nedávno ohlásily iniciativu, jež by měla značně posílit možnosti využití systémů DRM. Ochrana práv by měla být napříště integrována jak do hardwaru, tak do operačního systému a systémového softwaru. Prakticky by to vypadalo tak, že zatímco zvukové CD by na počítači bylo možné přehrát, pokus o jeho okopírování by byl přímo na systémové úrovni zablokován. Totéž by platilo pro sdílení dat po internetu, jejich poskytování po lokální síti a pro mnoho dalších možností, které si dnes ještě možná ani neumíme představit.

Je třeba říci, že o něco podobného se společnost Intel už jednou pokusila. Procesory Pentium III obsahovaly unikátní identifikační řetězec. Ten měl pomáhat při on-line komunikaci a také se podílet na DRM. Odpor, který se zvedl mezi zákazníky na celém světě, byl ale tak veliký, že Intel doplnil zmíněný řetězec o možnost zakázání jeho používání. Tím celá aktivita skončila. Obecně se má za to, že radikální zásah do struktury PC, a integrace společného managementu autorských práv by takovým zásahem byla, nemá příliš velkou šanci na úspěch. Uživatelé by byli omezeni v tom, co dnes považují za normální. Prakticky by jim neustále stál za zády nějaký systém, nebo přímo jeho lidská obsluha, který by mohl sledovat, co dělají, respektive o co se pokoušejí. Možná, že to zní až příliš jako představa George Orwella, nicméně současný záměr takový doopravdy je.

Ztráty?

Dodavatelé obsahu, hudební vydavatelství, softwarové společnosti a filmoví distributoři tvrdí, že kvůli ilegálnímu kopírování a především sdílení přicházejí o částky v miliardách dolarů. To jsou na jedné straně velmi sporná tvrzení, na druhé ovšem založená do značné míry na pravdě. Softwarové společnosti, hlavně ty největší, se dávno přizpůsobily. Na poli multimediálního obsahu je ovšem sváděn boj. Například celý hudební průmysl je globálně tažen pěticí velkých vydavatelů. Ti se chovají, jako všechny mamutí společnosti, zkostnatěle. Mají pravdu, že v případě kopírování jejich obsahu jsou v právu a musí se bránit, metody kterými toho dosahují jsou ovšem jednak neúčinné, jednak spekulativní. Integrace DRM systémů do konvenčních Audio CD například představuje porušení formátu kompaktního disku, který je také chráněn patentem. Hovořit o ztrátách z prodeje, způsobených ilegálním rozšiřováním, je navíc věcí na hraně racionality, nejsou totiž zveřejňována všechna čísla a i na základě těch dostupných lze vytvářet pouze odhady.

Konjunktura?

Existuje místo, ve kterém se část ekonomických teorií setkává s technickou realitou prodeje informací. Toto místo se jmenuje behaviorální psychologie. Tvrdí, že člověk je vlastně blackbox, černá krabice. Z jedné strany na něj působí podněty, z druhé vycházejí jeho reakce. Pokud mu nabídneme zboží, koupí si je. Pokud mu dáme příležitost získat stejné zboží bez placení, ukradne je. Realita je ale jak se zdá složitější.

Skupiny protestující proti aktivitám ochránců práv v oblasti elektronického distribuování informací považují tyto ochránce za ztělesnění všeho zla. Firmy, které distribuce informací živí, pak vidí onoho pomyslného Ďábla ve špatně zvládnutých zákaznících. Pravda se samozřejmě nenachází ani na jedné straně houpačky, jejíž pohyb je až příliš tvořen soudními procesy, nesmyslnými technologiemi a utopistickými vizemi ať již naprostého socialismu, nebo elektronické zábavní a uživatelské diktatury.

Společnosti podnikající v oblasti distribuce informací chtějí přirozeně vydělávat. Uživatelé chtějí mít přístup k informacím. Tento přístup má být snadný, pohodlný a dodané informace musí být po stránce formální i obsahové kvalitní.

Je velkou otázkou, zda se někdy podaří vytvořit takový bezpečný, pohodlný a funkční formát distribuce digitálních informací, jakékoliv povahy. Na současné platformě PC pravděpodobně ne. V budoucnu může vzniknout jiná platforma, levnější, pohodlnější a přitom bezpečná. Pokud by se ji někomu podařilo navrhnout a zároveň vymyslet systém, který by umožnil její rychlé rozšíření, zřejmě by se dotyčný stal velmi rychle miliardářem. Momentálně je bezpečná ochrana elektronických dat skutečně pouze utopií, se kterou nic nezmůžou ani DRM systémy, ani snahy o prosazení konzolí, ani represe. Jediné, co mohou distributoři udělat, je prosazovat své placené kanály kvalitou. Dávat oproti systémům sdílení nebo možností kopírovat média něco navíc. Jednak kvalitu, jednak doplňkové služby. Přesvědčit zákazníka, protože žádný donucovací prostředek to nedokáže. Teprve pak mohou být spokojeni všichni.

Co to je?

DRM Digital Rights Management

Systémy, které mají za úkol ověřovat platnost licencí pro digitální informaci. Jsou založeny na šifrování, ověřování elektronických podpisů, na časových a hardwarových omezeních. Mají umožnit bezpečné šíření především filmů, zvukových nahrávek, ale také softwaru pomocí komunikační sítě. Na druhé straně však představují omezení uživatelů a ti je prozatím příliš neakceptují. Reálně jsou totiž snadněji dostupné formáty, které nic takového neobsahují.

Informační pirátství

Ne každá vytvořená kopie informace musí být nutně kopií ilegální. Majitel legální kopie média s nějakou informací (softwarem, hudbou, filmem) má ve většině civilizovaných zemí právo na vytvoření kopie záložní. Tento prvek má být doplněn i do kontroverzního amerického zákona DMCA. Mimo to lze volně šířit ty informace, u kterých to umožnil majitel jejich autorských práv, u nichž tato práva již vypršela, nebo která jim vůbec nepodléhají. Rozeznat legální kopii od ilegální je tak poměrně obtížné, a ochrana proti kopírování to spíše ještě komplikuje.

Podívejte se

www.cdr.cz - Server, který se zabývá mimo jiné kopírováním informací a ochrannými mechanismy

www.riaa.org - Organizace chránící autorská práva amerických hudebních umělců. Patří mezi nejagresivnější a nejčastěji kritizovanou

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Mobilporadna – vy se ptáte, my odpovídáme

JOSEF KULHAVÝ

c03p0066

n? Existuje seznam wapových stránek? Kde ho hledat?

I když WAP nesplnil očekávání ani operátorů, ani uživatelů mobilních telefonů, přesto existuje mnoho wapových stránek, které stojí za zhlédnutí. Při připojení přes GPRS začíná být mobilní internet zajímavou, finančně dostupnou možností jak nalézt požadovanou informaci.

Operátoři mobilních telefonů T-Mobile, Eurotel i Oskar nabízejí návštěvníkům svých wapových domovských stránek výběr toho nejzajímavějšího, co lze ve WAPu najít. Uživatel tak může snadno zjistit odjezdy vlaků a autobusů, prohlížet obsáhlé encyklopedie a slovníky, číst nejaktuálnější informace z domova a ze světa, stahovat loga, melodie a mnoho dalších zajímavých informací. T-Mobile a Eurotel neopomněly na svých wapových portálech uvést položku "WAP katalog", do něhož může vložit odkaz na svou wapovou stránku kterýkoliv z jejich webmasterů. Tyto katalogy jsou, podobně jako je tomu u internetových portálů, kontrolovány editory, takže počet slepých odkazů by měl být malý. Kromě domovských stránek operátorů existuje na českém internetu několik na operátorech nezávislých wapových katalogů.

? Chtěl bych zrušit pevnou linku s modemem a připojovat se stejně plnohodnotně na internet pomocí mobilu. Mám T-Mobile a chtěl bych vědět, co je pro mě nejvýhodnější, respektive zda je to možné vůbec.

Počítač, mobil podporující datové (nejlépe GPRS) přenosy dat, datový kabel nebo IrDA port tyto věci postačí, abyste mohl surfovat po internetu, aniž byste musel využívat služeb Českého Telecomu. Vaše myšlenka je velice zajímavá a nemohu říct, že by byla finančně nevýhodná, oproti připojení přes modem. Nicméně vždy záleží, jak často se k internetu připojujete, zda stahujete vysoké objemy dat (například programy), nebo zda používáte internet pouze pro přístup k e-mailové schránce, atd. Při rozhodování, pro jakou službu se rozhodnout, je nutné se zamyslet i nad teoretickou rychlostí datového toku. Ten je u CSD: 9,6 Kb/s, u HSCSD: 28,8 Kb/s a v ideálních podmínkách u GPRS: (teoreticky) 115 Kb/s.

V následující tabulce získáte všechny potřebné informace, za jaké ceny se k internetu lze připojit nejen u T-Mobile, ale i u dalších českých mobilních operátorů. Pro srovnání uvádíme i ceny u Českého Telecomu.

? Mám Siemens M35i a SIM kartu Go od Eurotelu. Rád bych měl kredit zobrazený na displeji. Lze u Go použít nějaké číslo pro zjištění kreditu, tak jako u Twistu?

Twist a Oskarta umožňují zjistit aktuální výši kreditu pomocí kódu *101# (Twist) a *22# (Oskarta). Tento způsob byl pro uživatele předplacených karet Eurotelu po dlouhou dobu zapovězený. Od podzimu loňského roku podobný kód funguje i u Go: *104*#. Výše zobrazeného kreditu ovšem není nejaktuálnější. Mobilní telefon se v tomto případě napojí na databázi operátora, z ní zjistí požadovaný údaj a ten zobrazí na displeji mobilu. U Go karet je první zjištění kreditu za den zdarma, za další ve stejném dni se strhne z kreditu částka 2 Kč.

Aktuální výši zbývajícího kredit u Go karet lze rovněž zjistit v menu mobilního telefonu. Tuto informaci vypočítává přímo mobilní telefon z dat, které mu síť operátora dodává při každém hovoru, a z tarifikačních SMS zpráv došlých od operátora. Výši kreditu lze zjistit v menu mobilního telefonu přes tyto položky: Menu Čas/Poplatky Nast. poplatků Poplatky-limit Info. Tento zdlouhavý postup je možné zkrátit číselnou volbou: Menu 824 Info (nebo Menu 724 Info). U tohoto mobilního telefonu bohužel nelze docílit toho, aby se kredit zobrazoval neustále na displeji, tak jak je to běžné u jiných značek mobilů například Nokií.

? Jak se bude účtovat hovor dlouhý více než 60 minut například 90 minut na Oskartě s tarifem 10,50 Kč/hod.

V síti Oskar lze uskutečnit hovor maximálně 60 minut dlouhý. Pak dojde automaticky k jeho ukončení. Pokud byste chtěl telefonovat s protějškem déle než hodinu, je nutné po tomto časovém úseku vytočit telefonní číslo znovu.

Oskar tak (teoreticky) chrání peněženky uživatelů své sítě před astronomickými částkami za úhradu služeb. Mohlo by totiž dojít k této situaci: Váš mobil je uzavřený v zavazadle. Cestou autem dochází k nárazům tlačítek o stěny zavazadla, a dojde tak k vytočení telefonního čísla. U příjemce dojde k podobné situaci mobil přijme hovor bez vědomí svého majitele. Než jeden z vás objeví spojený mobilní telefon, může uběhnout značná doba a k vašemu účtu naskočí vysoká cifra.

U ostatních operátorů (ale i u Oskara) máte jinou, avšak efektivnější možnost, jak se proti nežádoucím vytočením telefonního čísla bránit: Zamykejte u mobilního telefonu tlačítka. K samovolnému vytočení čísla nebo přijmutí hovoru tak nemůže dojít. Téměř u všech typů mobilních telefonů můžete v menu navolit automatické zamykání klávesnice. Mobil pak svá tlačítka zamkne sám po určité době nečinnosti.

? Jak zrušit registraci na portálu T-zones? Nechci, aby mi chodily na mobil z internetu SMS zprávy, za které musím platit.

Rušit registraci na portálu T-zones (www.t-zones.cz) není třeba. Ztratil byste tak možnost posílat (placené) SMS zprávy, což může být někdy časově výhodnější, než je vyťukávat na omezené klávesnici mobilu. Dále byste nemohl využívat další užitečné služby, které tento portál nabízí: například pohodlnou aktivaci nejrůznějších služeb T-Mobilu, či stahování log a melodií.

Zpoplatnění příchozích e-mailových zpráv z internetu na mobil je pro mnohé uživatele nepříjemným problémem, nicméně není složité zabránit tomu, aby takové zprávy na mobil přicházely. Vše lze zařídit použitím tzv. filtrů: Přihlaste se na stránkách www.t-zones.cz ke svému T-Zones účtu. V horní liště zvolte položku "Email" a pokračujte kliknutím na položku "Nastavení". Zde zvolte "Filtry". Nyní je třeba nalézt a smazat ten filtr, který zajišťuje přeposílání e-mailů v SMS zprávách na váš mobilní telefon.

Pokud přesto chcete být SMS zprávou informováni o příchozím e-mailu, nemažte zvolený filtr, ale pouze změňte nastavení v poli "Proveď akci" na "Notifikace na mobil". Při příchodu e-mailu do vaší T-zones schránky pošle operátor zdarma na váš mobil textovou zprávu zhruba v tomto znění: "Vaše schránka obsahuje 1 novou e-mailovou zprávu." Pro zjištění jejího konkrétního znění je nutné se připojit k internetu, nebo alespoň ke své T-zones schránce ve WAPu.

? Úspěšně jsem podle návodu v PC WORLDu 12/02 nahrál český slovník T9 do Siemense C35i, a vše krásně funguje. Moje přítelkyně má Siemense C35 (bez i). Je možné popsaným způsobem u tohoto mobilu rozjet českou T9? Nebo to jde jen u C35i?

Malé písmenko "i" u tohoto typu za označením čísla typu mobilu označuje, zda je přístroj vybaven wapovým prohlížečem. Původně Siemens plánoval dodávat obě skupiny mobilů C35 bez podpory WAPu a C35i s jeho podporou, ale mobil C35 bez wapového prohlížeče na trhu není. Můžeme se však domnívat, že tyto mobily nejsou identické nepoužívají tedy ani stejný firmware. Návod uvedený v prosincovém čísle PC WORLDu bych tedy doporučoval používat pouze pro typy C35i a M35i. Označení "i" má pro každou číselnou řadu mobilů Siemens jiný význam. Rozdíl mezi typy SL45 a SL45i spočívá v existenci Javy. Rozdíl mezi mobily Siemens S45i a Siemens S45 není v přítomnosti Javy, jak si mnozí myslí, ale v e-mailovém klientu, obsaženém v "i" verzi.

Máte-li další dotazy, posílejte SMS zprávy na naše mobilní telefonní číslo 604 707 349 nebo e-maily do schránky josefkul@t-email.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpověď. Rovněž přivítáme tipy na další články.

§§§§§


Telefony Nokia a počítač – čeho lze docílit spojením PC a mobilů Nokia I.

Josef Kulhavý

c03p0067

Článek popisující spojení mobilů Siemens s počítačem, který jsme vám přinesli na sklonku minulého roku, zaznamenal mezi čtenáři velký ohlas. V jeho duchu budeme pokračovat nyní a podíváme se na spojení počítače s mobily nejrozšířenější světové značky telefony Nokia.

SPOJENÍ MOBILU S POČÍTAČEM

Pro spojení mobilu Nokia s počítačem se používají nejméně tři typy kabelů: F-BUS, M-BUS a DLR-3. Každý nich je použitelný pro různou práci s různými programy. Od sebe se odlišují především ve vnitřním zapojení. Mezi sebou je nelze zaměňovat. Ke koupi se nabízí i kabel, který dovoluje mezi typem F-BUS a M-BUS přepínat. Spojení mezi mobilem a počítačem je možné zajistit i pomocí infračerveného portu, pokud jím váš mobil disponuje. IrDA port u mobilů typu 61xx bohužel pro jeho majitele neudělala firma Nokia kompatibilní se světovými standardy IrDA. Tyto mobily je tudíž obtížnější (nikoli nemožné) s počítačem pomocí infračerveného portu spojit.

Pro mobilní telefony Nokia produktové řady 33xx je typické, že konektor pro připojení datového kabelu je umístěn pod baterií. Pro jeho připojení vyjměte baterii, a následně zasuňte konektor datového kabelu spolu s baterií zpět na své místo.

LOGOMANAGER FOR NOKIA PHONES

Pravděpodobně nejznámějším a jedním z nejvýkonnějších programů pro správu mobilních telefonů Nokia je Logomanager for Nokia Phones. Jeho nevýhodou je značná cena, kterou je nutno uhradit za plnou verzi programu: Činí necelých 25 eur. V českých korunách jej lze pořídit za cca 1 050 Kč například na www.studna.cz. Na internetové adrese http://logomanager.shedz.co.uk/lm/lm129.exe?lm129.exe je k dispozici jeho demoverze, kterou jsme pro vás připravili i (lm129.exe, 551 KB). V demoverzi je zablokováno několik funkcí, nebo jsou tyto funkce omezeny (například nápis DEMO v logu posílaném na displej). Českou verzi programu lze doplnit rozbalením souboru http://www.ctc.cz/Zip/Nokia/Nokia_LogoManager_1.2.5_CZ.zip do adresáře, kde je uložen mateřský program. I tento balík je pro vás připraven (Nokia_LogoManager_1.2.5_CZ.zip, 32 KB).

Program LogoManager je uzpůsobený k použití s téměř všemi mobily Nokia, které se kdy objevily na trhu: 3210, 3310, 3320, 3330, 3350, 3360, 3390, 3410, 3510, 3590, 5110, 5190, 5210, 6110, 6130, 6138, 6150, 6150e, 6190, 6210, 6250, 6310, 6310i, 6360, 6510, 7110, 7160, 7190, 8210, 8250, 8290, 8310, 8810, 8850, 8855, 8890, 8910. Ani uvedený výčet není kompletní. Program je možné využít i s ostatními mobily Nokia, avšak výrobce programu nezaručuje jeho plnou funkčnost. Propojení mobilu s počítačem je zajištěno buď pomocí kabelu (F-BUS, M-BUS nebo DLR-3), popřípadě pomocí infračerveného portu, pokud jím váš mobil disponuje. Typ spojení je nutné určit buď při instalaci programu, nebo přímo v nastavení programu.

I když název programu vypovídá o tom, že půjde především o loga, využití programu je širší. Zde uvádíme výčet funkcí, kterými LogoManager disponuje:

- Vytvoření nového loga, jeho uložení na disk a nahrání z disku (pracovat lze s logem operátora, logem skupiny volajících, startovacím obrázkem i obrázkovou SMS zprávou).

- Nahrání loga do telefonu, načtení současného loga z mobilu.

- Odeslání loga v SMS zprávě na jiný mobil.

- Vytvoření vlastní melodie, její nahrání do mobilu a načtení z mobilu.

- Odeslání vlastní melodie v SMS zprávě na jiný mobil.

- Zobrazení všech SMS zpráv uložených v telefonu a na SIM kartě.

- Zobrazení editovatelného telefonního seznamu.

- Smazání loga mobilu do původního nastavení displeje.

- Aktivace NetMonitoru.

- Vytvoření a odeslání textové SMS zprávy (placené přes mobil).

Práce s LogoManagerem je velmi snadná a intuitivní. Logo utvoříme podobně jako obrázek ve windowsovském "Malování". V menu programu pak stačí pouze vybrat vhodnou položku, a obrázek se okamžitě objeví na displeji mobilu. Chcete-li zazálohovat svůj telefonní seznam uložený v mobilu, stiskněte klávesu F9. Po chvíli se před vámi objeví kompletní telefonní seznam, ve kterém je možno libovolně upravovat, mazat i přidávat nové položky. Po uskutečnění každé změny se program okamžitě spojí s mobilem a ihned v přístroji provede změnu. (Některé mobilní telefony neumějí odeslat po kabelu všechny údaje z telefonního seznamu. Pak se v programu objeví pouze telefonní čísla, bez uvedených jmen.)

AKTIVACE SERVISNÍHO MENU

I když aktivaci (i deaktivaci) servisního menu zvládne hned několik programů, které jsme pro vás připravili , zaujala nás pro tento úkol zvláště aplikace NoKoTo. Stáhnout ji lze například z internetové adresy www.oak.cz/infraport/down/nokoto.zip. Naleznete ji i (nokoto.zip, 0,95 MB). Program je možno používat zdarma. Pracuje s kabelem typu M-BUS. Instalace spočívá pouze v rozbalení programu na disk počítače. Po spuštění odsouhlasíte licenční ujednání a ocitnete se v hlavním okně programu. Pět ikon v horním menu programu má své specifické funkce:

1. "Read ME info" Zjistí základní informace o vašem mobilním telefonu: verzi a typ firmwaru, kód IMEI, bezpečnostní kód mobilu a jeho typ.

2. "Reset" Restartuje (vypne a opět zapne) mobilní telefon.

3. "Send SMS" Umožňuje napsat a odeslat SMS zprávu. Pokud je text delší než 160 znaků, je před odesláním rozdělen do několika jednotlivých SMS.

4. "Network Monitor" Aktivace a deaktivace servisního menu v mobilním telefonu.

5. "Options" Nastavení spojení s mobilem portu a doby odezvy.

Aktivace servisního menu probíhá v okně "Network Monitor". Do něho se dostanete přes položky "Tools" "Net monitor" v menu programu. Po stisknutí tlačítka "Show Net monitor menu" se Net Monitor aktivuje. Již v programu lze jednotlivé položky servisního menu sledovat: Zadejte číslo displeje do políčka "Net monitor test" a stiskněte tlačítko "Show output of the test". Obsah displeje se zobrazí v pravém okně.

NetMonitor je nyní aktivovaný i v menu vašeho mobilního telefonu. Vstup do servisního menu je zajištěn nově zobrazenou položkou "NetMonitor" v menu mobilního telefonu. Konkrétní displej zobrazíte po zadání jeho čísla do příslušného pole. Posun v menu je možný i pomocí kurzorových kláves.

1 Informace o buňce

bbb - číslo buňky v decimálním tvaru

ccc - síla signálu dané buňky (v dBm)

e - zobrazuje přiřazený timeslot (hodnota 0-7)

2 Rozšířené informace o buňce

c - indikátor roamingu, při aktivním roamingu se zobrazí písmeno R

ee - důvod ukončení posledního hovoru: DISCONNECT (v případě přerušení signálu), RELEASE COMPLETE (při řádném ukončení hovoru)

f - kvalita signálu (hodnota 0-7)

20 Dobíjení baterie

aaa - napětí baterie v rozsahu 0,00-9,99 V

bbbbb - mod nabíjení baterie. Může nabývat následujících hodnot: xxxxx (nabíječka není připojena, nebo bylo nabíjení přerušeno), Charg (probíhá nabíjení), Maint (probíhá údržba baterie), Faile (selhání), DisCh (baterie se vybíjí), BatCk (baterie se testuje), CelBr (nabíjení bylo přerušeno, protože jeden nebo více článků v baterii je poškozených), FastC (probíhá zrychlené nabíjení), FullM (baterie je nabita na plnou kapacitu)

ccc - teplota baterie v rozmezí od -30 do +90

ddd - dobíjecí doba, hodnota je ve formátu: hodiny, minuty. Časovač se automaticky resetuje v okamžiku, kdy je připojena nabíječka a zastaví se v případech, kdy je baterie plná nebo je telefon od nabíječky odpojen

eee - napětí nabíječky v rozsahu od 0,00 do 18,7 V

23 Sledování baterie a stavu telefonu

eee - odhadované stáří baterie (funguje jen s bateriemi typu Li-Ion). Hodnota nabývá stavů mezi 0 (nová baterie) 100 stará baterie)

fff - kapacita baterie v procentech

hhh - teplota baterie (funguje jen s bateriemi typu Li-Ion)

iiii - aktuální kapacita baterie v mAh

jjjj - tato hodnota sděluje, při jaké kapacitě baterie se zobrazí na displeji další díl ukazatele baterie

35 Důvod resetování firmwaru

aaaaa - důvod posledního resetování (vypnutí). Údaj nabývá hodnot: NORM (normální, vyvolaný uživatelem), UNKNO (důvod resetování neznámý), SWSIM (chyba kontaktů SIM karty), SWIDL (resetování z důvodu nespuštění zadané úlohy), STACK (přetečení zásobníku úloh)

bbbb - jméno poslední spuštěné úlohy před resetováním

36 Počítadla resetových situací

aa - neznámé resety

dd - resety způsobené SIM kartou

ee - resety způsobené spuštěním úloh

ff - resety způsobené přetečením zásobníku úloh

51 Informace o kartě SIM

aaa - typ SIM karty podle napětí (5V, 3V nebo 3/5V)

bbb - typ SIM karty podle datové propustnosti (baudrate = 372, 64, 32)

f - počet pokusů na zadání kódu PIN1 (0-3)

g - počet pokusů na zadání kódu PIN2 (0-3)

hh - počet pokusů na zadání kódu PUK1 (0-10)

ii - počet pokusů na zadání kódu PUK2 (0-10)

65 Počítadlo SMS zpráv

aa - důvod posledního selhání při posílání SMS zprávy

bbb - počet všech pokusů o odeslání SMS zpráv

ccc - počet všech úspěšně odeslaných SMS zpráv

dd - důvod posledního selhání při příjmu SMS zprávy

eee - počet všech pokusů o příjem SMS zpráv

fff - počet všech úspěšně přijatých SMS zpráv

gggg - počet všech přijatých zpráv sítě (Cell Broadcast)

82 Počítadla času

aaaaa - počítadlo doby, po kterou byl telefon zapnut

bbbbb - počítadlo doby, po kterou byl telefon v servisu

ddddd - počítadlo doby, po kterou byl zapnutý vysílač/přijímač telefonu

eee - stav počítadel (vypnuto = OFF, zapnuto = ON)

Ze servisního menu lze vystoupit zadáním displeje 0. Komplexnější popis servisního menu naleznete na internetové stránce www.deltamobil.cz/netmonitor.htm.

DALŠÍ PROGRAMY PRO SPRÁVU MOBILŮ NOKIA naleznete další programy, které stojí za to vyzkoušet:

- Nokia Logo Express program pro vytváření, editaci a odesílání log pro mobily Nokia 51xx, 61xx licence: freeware internet: http://netcity.hinet.net/osmium/NLEv2b7.zip NLEv2b7.zip, 2,18 MB

- Telefonbuch Editor program pro správu mobilů Nokia 6210, 6310i a 7110 shareware http://michael.moosbauer.bei.t-online.de /TBE7110.exe TBE7110.exe, 779 KB

- Cellular Essentials práce se seznamem, SMS zprávami, logy, atd. pro velké množství typů telefonů Nokia shareware www.demmel.com/download/cellular/celles20al.exe celles20al.exe, 3,5 MB

- Oxygen Phone Manager II for Nokia Phones program pro správu mobilních telefonů Nokia různých typů trial www.opm-2.com/download/OPM2.zip opm2.zip, 5,3 MB

ZASLÁNÍ LOGA NA MOBIL BEZ POUŽITÍ KABELU

Nechcete investovat cca 500 korun do nového datového kabelu, ale přesto byste chtěli zkrášlit displej svého mobilního telefonu Nokia novým logem? Poradíme vám, jak toho docílit. Stačí používat mobilní telefon Nokia, který podporuje příjem log v SMS zprávě, dále disponovat obyčejným modemem připojeným k počítači (ne hardwarový modem v mobilu) a mít nainstalovaný program Nokia smart message agent (naleznete jej na internetové adrese www.stud.uni-hannover.de/~fschmied/nokia/files/nsle_setup.exe nebo nsle_setup.exe, 1,3 MB).

Nainstalujte na disk uvedený program. Ještě před jeho spuštěním v něm změňte potřebný parametr: v adresáři, kde je program nainstalovaný, otevřete (nejlépe v poznámkovém bloku) soubor SMSC.CSV. Tam upravte číslo SMS centra sítě D2 na +49 172 2278020 (umažte nulu). Modem se na toto číslo při odesílání loga připojuje původní číslo není platné!

Nyní můžete program spustit. Do políčka "Mobile number" zadejte číslo svého mobilního telefonu v mezinárodním tvaru: tedy například +420604707349 nebo 00420604707349 (obojí je možné). V menu stiskněte položku "Options". V poli "Device" zvolte používaný modem, v poli "SMSC" vyberte položku "Germany D2 privat (Modem)". V políčku "Number" se nyní objeví upravené telefonní číslo SMS brány tohoto operátora. Pokračujte stisknutím tlačítka "OK".

Nastává chvíle pro nahrání zvoleného loga do programu. Logo musí být již vytvořené v jiném programu (například Nokia Logo Express).

V menu programu zvolte položku "File" a dále "Send". Modem vytočí telefonní číslo SMS brány německého operátora a přes tuto bránu SMS zprávu pošle. Shareware verze vyžaduje stisknout po navázání spojení příslušné tlačítko. Dialog, upozorňující na tuto skutečnost, se zobrazí na obrazovce. Délka spojení se pohybuje cca od 20 do 40 sekund, přičemž za minutu spojení si Český Telecom účtuje částku 11,90 Kč. Logo dorazí ihned do několika sekund po zavěšení modemu. I když se nám zaslání loga při pokusu podařilo hned napoprvé, nemusí být tento způsob zcela bezproblémový. Vložení SMS centra některého z českých operátorů je bezpředmětné, protože tato centra nelze využívat v cizích sítích.

Máte-li další dotazy, posílejte SMS zprávy na naše mobilní telefonní číslo 604 707 349 nebo e-maily do naší schránky josefkul@t-email.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpověď. Rovněž přivítáme tipy na další články.

§§§§§


Praktické tipy a zajímavosti pro Windows I.

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Marcel Buchbinder, Sarah Dürr, Thorsten Eggeling, Christian LÖbering, David Wolski

c03p0077

Windows jsou vskutku složitým organismem, na němž je pořád co vylepšovat. Takové vylepšení se může odehrávat na úrovni skriptu nebo registru. Pomocí našich skriptů, případně nikde nedokumentovaných funkcí si vylepšíte Windows tak, aby vás co nejméně obtěžovala a současně maximálně usnadňovala práci na počítači. Přečtěte si, co všechno se dá s Windows provádět!

Windows 95/98/ME/NT/2000/XP

Poznámky na pracovní ploše: Nelepte si žlutý lístek na monitor, ale přímo na pracovní plochu Windows

Funkce Active Desktop je ve Windows mnoha uživateli vnímána pouze jako ta, která jenom spotřebovává systémové prostředky počítače, aniž by byla nějak výrazněji užitečná. Přitom do značné míry závisí na tom, jak rozšířené schopnosti Active Desktopu využijete. Prakticky všechno, co dokáže zobrazit Internet Explorer, se může ukázat i na pracovní ploše. Asi není zrovna rozumné používat pro pozadí pracovní plochy nějakou složitou a náročnou WWW stránku. Ovšem zobrazení nějakého HTML souboru, jehož obsah je zredukován na skutečně to nejnutnější, nemusí být až zas tak špatný nápad. V tomto tipu vám nabízíme využití Active Desktopu pro zobrazení jednoduchého HTML souboru, který obsahuje poznámky třeba pro to, abyste nezapomněli na svoje úkoly. Poznámky na žlutém lístečku umístěné na pracovní ploše si můžete vyrobit i bez znalosti jazyka HTML. Potřebujete k tomu pouze Windows s aktivovanou podporou Active Desktop a skript POZN.HTA (5,75 KB), který najdete . Windows 98/ME, 2000 a XP mají Active Desktop již v sobě obsažený, pro Windows 95 a NT je nutné doinstalovat Internet Explorer verze 4 a vyšší.

Konfigurace virtuálního žlutého papírku: Ze všeho nejdříve je třeba rozšíření Active Desktop aktivovat. Po klepnutí pravým tlačítkem myši na pracovní plochu vyberte z kontextového menu příkaz Vlastnosti a zde se přesuňte na záložku Síť WWW, kde zatrhněte položku Zobrazovat pracovní plochu jako stránku WWW. Tento postup platí pro Windows 98, v ostatních verzích se Active Desktop zapíná podobně. Ve Windows XP je rozšíření Active Desktop aktivováno standardně.

Zkopírujte si soubor POZN.HTA do libovolné složky a poklepáním skript spusťte. V poli editoru si můžete napsat text vašich poznámek. Po stisku tlačítka Uložit se obsah uloží tak, že se ve stejné složce vytvoří soubor POZN.HTM. Následující krok je potřeba provést pouze jednou: Přetáhněte soubor POZN.HTM na pracovní plochu se stisknutým pravým tlačítkem myši. Tlačítko myši pusťte až na místě, kde budete chtít mít lísteček umístěný, a kontextového menu vyberte příkaz Vytvořit položky systému Active Desktop zde. Tímto jednou provždy vytvoříte na pracovní ploše papírek pro poznámky. Jeho první řádek vždy obsahuje datum a čas poslední aktualizace obsahu papírku.

Pro pozdější úpravu textu poznámek stačí spustit znovu skript POZN.HTA. V editoru se objeví text poslední napsané poznámky, který pak můžete snadno měnit a znovu uložit. Pro aktualizaci obsahu papírku stačí klepnout na pracovní plochu a stisknout klávesu <F5>, případně klepnout na papírek pravým tlačítkem a z kontextového menu zvolit příkaz Aktualizovat.

Pokud byste chtěli někdy papírek z pracovní plochy odstranit, klepněte na pracovní plochu pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Přesuňte se na záložku Síť WWW, kde uvidíte seznam všech prvků Active Desktop. Zde potom stačí pouze zrušit zatrhnutí u položky POZN.HTM, případně stisknout tlačítko Odstranit.

Windows 95/98/ME/NT/2000/XP

Internet Explorer: Žádné zvuky WWW stránek

Problém: Řada tvůrců WWW stránek často používá na svých stránkách nejrůznější zvukové efekty, aby patřičně upoutali pozornost svých návštěvníků. Ovšem jimi nabízené hudební kousky či zvukové efekty spíše člověka rozčílí. Hudbu u internetových stránek můžete docela dobře vypnout, aniž byste museli svůj počítač zcela umlčet.

Řešení: Internet Explorer sice nabízí možnost vypnutí zvuků na WWW stránkách, a to v menu Nástroje/Možnosti Internetu/záložka Upřesnit a následně položka Multimédia, naneštěstí použití této volby nechává celou řadu WWW stránek zcela chladnými a přehrávají si svoje zvuky dále. Výše zmíněné nastavení se totiž ukazuje naprosto neúčinné, když jsou zvukové soubory vloženy do HTML tagu <EMBED> ve zdrojovém kódu stránky. Pro skutečně důkladné odstranění rámusu doprovázejícího internetové stránky je třeba sáhnout hlouběji do systému. Za zvuky na WWW stránkách zodpovídá prvek ActiveX nazvaný MSDXM.OCX, jenž je uveden v registru. Ovšem jako každá komponenta ActiveX se dá i tato ručně odregistrovat a v případě potřeby zase znovu aktivovat. Tento tip ale neplatí pro zvuky, jejichž přehrávání probíhá přes externí plug-iny, např. přes Flash či Shockwave.

A jak na to: Ve Windows 95/98/ME zadejte v Příkazovém řádku následující příkaz:

%windir%\system\regsvr32 /u msdxm.ocx

Od této chvíle výše zmíněný prvek Windows neznají, a Internet Explorer tudíž nemůže jeho schopnosti využívat. Jestliže byste chtěli později zvuky znovu aktivovat, postačí příkaz

%windir%\system\regsvr32 msdxm.ocx

Ve Windows 2000 a XP se použije příkaz stejný, pouze zadání cesty uvedené před příkazem regsvr32 se odstraní. Tyto systémy používají rovněž program REGSVR32.EXE. Nachází se sice ve složce %windir%\System32, ovšem tato je standardně ve Windows 2000 a XP nastavena k prohledávání, takže není nutné zadávat celou cestu. Oba výše zmíněné příkazy jsou účinné i bez restartování počítače.

Pokud zrovna máte otevřený Internet Explorer na nějaké WWW stránce, pak musíte tuto stránku znovu aktualizovat, aby se mohlo již zmíněné nastavení projevit. K pohodlnému používání uvedených příkazů doporučujeme vytvořit dávkový soubor obsahující výše uvedené příkazy.

Windows 95/98/ME/NT/2000/XP

Síťová tiskárna: Tisk z okna programu pro MS-DOS

Problém: Při své práci používáte starší program běžící v okně MS-DOS ve Windows a chtěli byste z tohoto programu také tu a tam tisknout. Na počítači však nemáte připojenou žádnou tiskárnu, tisknout se dá pouze z tiskárny síťové. Co tedy dělat, když program podporuje pouze tisk z tiskárny lokální?

Řešení: Abyste mohli tisknout dokumenty z programu pro MS-DOS na síťové tiskárně, musíte jí nejprve přidělit port. Do úvahy připadá kupříkladu paralelní zásuvka, pro kterou operační systém rezervuje jméno LPT1. Ve Windows 95/98/ME tento port nainstalujete nejsnáze spuštěním instalace síťové tiskárny. Klepněte v nabídce Start na položku Nastavení/Tiskárny a poklepejte na ikonu Přidat tiskárnu. Spustí se průvodce, který vás bude jednotlivými kroky instalace provádět. Jako typ tiskárny zvolte v průvodci položku Síťová tiskárna a klepněte na tlačítko Další. V dalším kroku si vyberte vámi požadovanou síťovou tiskárnu a ve stejném okně zvolte možnost Ano v dialogu Chcete tisknout také z programů pro systém MS-DOS? Všechna nastavení potvrďte klepnutím na tlačítko Další a v dalším kroku průvodce klepněte na Zachytávat port tiskárny. V roletovém menu Název zařízení pak zvolte položku LPT1. Tím budete moci na tuto tiskárnu tisknout i z programů pro MS-DOS.

Ve Windows 2000 a XP se postupuje poněkud jinak. Zde se totiž port tiskárny nastavuje přes příkaz Vlastnosti z kontextového menu tiskárny. Klepněte pravým tlačítkem na právě nainstalovanou síťovou tiskárnu a na záložce Porty zatrhněte volbu Povolit obousměrnou komunikaci. Potom klepněte na položku LPT1 v seznamu nahoře a umístěte před ni zatržítko.

Windows ME/2000

Nedokumentované možnosti nabídky Start: Přidání dalších tří možností

Problém: Přáli byste si co možná nejštíhlejší nabídku Start. Nepotřebujete položky jako jsou Nápověda, Hledat či Spustit anebo je potřebujete jen zřídka. Ovšem když nastane situace, že budete potřebovat kupříkladu položku Spustit, měla by být lehce po ruce.

Řešení: V registru se dají položky nabídky Start, jinak prakticky neodstranitelné, odebrat za pomoci několika nedokumentovaných zásahů. Ovšem abyste zmizelé položky znovu aktivovali, musíte do registru znovu. Položka Nastavení/ Hlavní panel a nabídka Start má celou řadu možností konfigurace, které se dají provádět pomocí myši. A my se ji nyní pokusíme rozšířit.

Pro manipulaci se vzhledem nabídky Start vám nabízíme soubor STARTOPT.REG (1,33 KB), jenž naleznete . Poklepáním na tento soubor přenesete všechna potřebná data do registru Windows. Pak zjistíte, že vám v menu Nastavení/Hlavní panel a nabídka Start přibyly tři další funkce: Zobrazit položku Spustit, Zobrazit položku Nápověda a Zobrazit položku Hledat. Tyto volby se dají obdobně jako ty ostatní v tomto okně pohodlně zapínat a vypínat. Změny ve Windows se projeví okamžitě, není tedy třeba restartovat počítač.

Windows XP

Hledání: Prohledávání více typů souborů podle v nich obsaženého textu

Problém: Funkce Hledat ve Windows XP ignoruje některé typy souborů. Pokud do políčka Obsahuje text: zadáte výraz, podle něhož se má hledat, nedostanete výsledek žádný, ačkoliv víte, že vámi zadaný výraz se minimálně v jednom souboru určitě vyskytuje.

Řešení: Windows XP při standardním nastavení neprohledávají všechny soubory, nýbrž jen některé vybrané. To, které typy souborů jsou ty vyvolené, závisí na tom, zda je na ně aplikován vhodný filtr. Typy souborů jako HTML, soubory Office či textové soubory se prohledávají bez problémů. Jestliže chcete ale text vyhledávat i v jiných typech souborů, můžete si filtr aplikovaný na textové soubory patřičně rozšířit i na jiné typy souborů. Kupříkladu jestliže si chcete prohledávat na výskyt textu INF soubory, přesuňte se v Editoru registru na klíč Hkey_Classes\Root\.inf. Klepněte pravým tlačítkem myši na klíč a kontextového menu vyberte příkaz Nový/Klíč a takto nově vytvořenému podklíči dejte jméno PersistentHandler. Nyní klepněte do okna vpravo, které je určeno pro hodnoty, na hodnotu (Výchozí) a zadejte pro ni následující údaj:

{5E941D80-BF96-11CD-B579-08002B30BFEB}

Toto Class-ID přikazuje Windows, aby po restartování počítače rozšířila filtr pro textové soubory i na typ INF. Pokud se vám zdá zdlouhavé zapisovat Class-ID ručně, můžete použít náš skript XPFILTER.VBS (2,07 KB), který naleznete .

Když na něj poklepete, vyzve vás k zadání přípony souboru, pro který se má rozšířit filtr pro prohledávání textových souborů. Napište typ souborů, ale pozor na správný tvar s tečkou před příponou, tedy například ".INF". Všechno ostatní, tedy zápis do registru už skript provede samostatně.


Praktické tipy a zajímavosti pro Windows II.

Windows 95/98/ME

Internet Explorer 6: Zakódování oblíbených odkazů

Problém: Odkazy, jež si v Internet Exploreru ukládáte do menu Oblíbené, jsou dostupné pro každého dalšího uživatele stejného počítače. Windows 95/98/ME totiž nepodporují ani zabezpečené přihlašování, ani šifrování dat, takže u těchto operačních systémů může k vašim oblíbeným odkazům skutečně každý. Ovšem vy byste chtěli několik vašich oblíbených odkazů zabezpečit před zraky jiných uživatelů kupříkladu odkazy na vaše oblíbené FTP servery, jež obsahují vaše uživatelské jméno a heslo.

Řešení: Odkazy se dají ve Windows 95/98/ME chránit pouze pomocí nějakého šifrovacího softwaru. Na internetu ho naleznete velké množství, ovšem ne každý z nich je zdarma a zároveň skutečně spolehlivý. Algoritmus Blowfish od Bruce Scheiera naproti tomu splňuje oba dva předpoklady: Vzhledem k tomu, že si autor nepřihlásil na algoritmus Blowfish žádný patent, jsou jeho zdrojové kódy volně přístupné. Již v roce 1994 byl Blowfish zpřístupněn v rámci soutěže, ovšem dodnes se žádnému z odborníků na šifrování nepodařilo v něm najít jakoukoliv slabinu. Přitom tento algoritmus pracuje i na starších počítačích velmi rychle a je k dispozici jako utilita pracující na příkazovém řádku. ji naleznete v archivu BFISH10.ZIP (43,2 KB). Tato verze pro Windows od Douglase Gooda pracuje s délkou klíče 160 bitů. A právě prostřednictvím utility Blowfish a skriptu LINKCRYPT.HTA o velikosti 13,7 KB, který naleznete též , si můžete vytvořit heslem chráněnou, bezpečně zašifrovanou sbírku odkazů.

Postup při nasazení obou utilit je následující: Z archivu BFISH10.ZIP budete potřebovat soubor BFISH10.EXE. Zkopírujte tento soubor společně se souborem skriptu LINKCRYPT.HTA do libovolné složky. Tím je instalace skončena. Poklepáním na soubor LINKCRYPT.HTA se spustí HTML aplikace založená na bázi skriptu. Ta slouží jako startovní program pro program BFISH.EXE. Při prvním spuštění skriptu ještě nejsou uloženy žádné odkazy, proto klepněte na tlačítko Upravit. Ocitnete se v režimu textového editoru, do nějž můžete bez obav napsat všechny internetové odkazy včetně svých uživatelských jmen a hesel pro přihlášení k nim všechny odkazy se dají velmi pohodlně exportovat z Internet Exploreru. Do políčka Heslo: zadejte heslo pro přístup k vašim datům a stiskněte tlačítko Uložit. Zapamatujte si výše zmiňované heslo velmi dobře, protože jinak se ke svým datům už nikdy nedostanete. Vámi zadaný text je ukládán skriptem LINKCRYPT.HTA do zašifrovaného souboru LINKDATA, který leží ve složce Oblíbené, pro rozšifrování běží na pozadí soubor BFISH.EXE. Pro pozdější otevření odkazů stačí spustit skript LINKCRYPT.HTA, do políčka Heslo: zadat svoje heslo a klepnout na tlačítko OK. Pokud jste provedli vše správně, objeví se vám vše, co jste zadali. Celý obsah si pak můžete modifikovat a ukládat po stisku tlačítka Upravit.

Samozřejmě si můžete soubor BFISH.EXE za účelem šifrování zkusit zabudovat i do svých vlastních skriptů a dávkových souborů. Návody k tomu jak postupovat a další rady naleznete v anglicky psaném textovém souboru README.TXT, jenž je zabalen společně se souborem BFISH.EXE v archivu BFISH10.ZIP. Kromě toho v samotném skriptu LINKCRYPT.HTA naleznou zájemci znalí VB Scriptu komentáře k jednotlivým krokům.

Windows 95/98/ME/NT/2000/XP

Registr Windows: Vyhledávání chybných odkazů

Problém: U Windows, která jsou na počítači nějaký čas nainstalována, dochází u řady funkcí ke stále pomalejší odezvě. Tento víceméně staronový úkaz se objevuje zvláště při otevírání složek v Průzkumníku. Také odstraňování či kopírování začínají se zpožděním, kromě toho i kontextová menu se u souborů otevírají stále pomaleji než obvykle.

Řešení: Důvodem pro tuto lenivost Windows jsou bohaté pozůstatky po instalacích programů, které na počítači už dávno nejsou. Největším skladištěm těchto pozůstatků je registr Windows. Mnoho programů se neodinstalovává čistě, a zejména v centrále systému Windows po nich zůstává spousta balastu toho, který celý systém jen zbrzďuje. U některých činností, například při vyvolávání kontextového menu u souborů, musí Windows prohledat celý registr, aby našla všechny možné zástupce k programům tohoto typu a rovněž i vhodné položky kontextového menu. Odkazy na již neexistující programy a knihovny způsobují znatelné zdržení. Velmi drastický je vliv u odkazů na chybějící soubory programů na síťových discích. Zde se lhůta Windows na odpovídající reakci počítá řádově v sekundách. Pro odstranění všech výše zmíněných brzd by bylo potřeba v Editoru registru poctivě projít tisíce odkazů a všechny je prověřit, což je velmi otravná práce. Daleko jednodušším se tento úkol jeví při použití utility pro analýzu registru. Její název je Reg-Checker a naleznete ji jako soubor REG-CHECKER.ZIP (5,58 KB). Tento HTA skript si zjistí v klíči Hkey_Classes_Root všechny položky odkazující na aplikace a prověřuje, zda k nim na pevném disku, případně na síťových discích existují odpovídající soubory. Program RegChecker lze spustit ve všech verzích Windows, předpokladem je ale nainstalovaný Internet Explorer 6. Pro analýzu registru prostřednictvím zmíněné utility je třeba provést tři kroky:

1. Po zkopírování skriptu do libovolné složky na vašem pevném disku jej spusťte. To učiníte poklepáním na skript. Potom stiskněte tlačítko RegExport. Program provede export celého klíče Hkey_Classes_Root včetně všech podklíčů do souboru HKCR.REG a automaticky jej umístí do složky Dokumenty.

2. Stiskem tlačítka Kontrolovat spustíte vlastní analýzu klíče registru. V závislosti na velikosti REG souboru bude tato činnost nějakou chvíli trvat. V okně programu nakonec uvidíte tabulku, v níž budou uvedeny cesty a názvy k již neexistujícím souborům. Je třeba upozornit na to, že skript vypíše i všechny soubory, jež leží na síťových discích na počítačích, které jsou v daný okamžik nedostupné. Může se také stát, že se na jednom řádku objeví odkazy na několik EXE či DLL souborů. V tomto případě si ale musíte sami zkontrolovat, zda se zmíněné soubory ještě na disku nalézají.

3. Můžete si rovněž nechat zobrazit všechny soubory, pro které Reg-Checker nalezl záznamy v registru. K tomu stačí zatrhnout políčko zobrazit všechny soubory a znovu klepnout na tlačítko Kontrolovat. Chybějící soubory se i nyní objeví v červeném políčku. To, jak takové neplatné odkazy z registru odstranit, vám prozradí následující tip.

Windows 95/98/ME/NT/2000/XP

Rychlejší Windows: Likvidace odpadu z registru Windows

Problém: Provedli jste analýzu registru Windows tak, jak jsme popsali v minulém tipu. Nyní byste chtěli chybné položky z registru odstranit.

Řešení: Nejprve musíte informace z tabulky Reg-Checkeru zkopírovat do schránky. K tomu stačí poklepat na libovolný řádek tabulky, který obsahuje chybný odkaz a řádek se automaticky do schránky zkopíruje. Potom spusťte Editor registru. Stiskem <Ctrl><F> si vyvoláte funkci Najít. Stiskem <Ctrl><V> vložíte chybný odkaz ze schránky do zadávacího políčka. Nyní klepněte na tlačítko Najít další. Tím se přesunete na neplatný odkaz v registru. Vzhledem k tomu, že řada programů v registru umisťuje své odkazy na několika místech, je dobré hledání opakovat tak dlouho, dokud všechny odkazy nenaleznete.

Nyní v závislosti na tom, jaký odkaz jste nalezli, smažte buď celý klíč anebo jemu nadřazený. Uvedeme vám k tomu dva příklady:

Příklad 1: Dejme tomu, že jste v registru našli klíč odkazující na neplatný soubor C:\Program Files\Abc\Abc.ocx. Soubor OCX (jedná se o prvek ActiveX) již v této složce není z tohoto důvodu jej Registry-Checker vlastně vypsal do seznamu. Jemu nadřazený klíč je nějaké Class-ID, např. {9F9012B7-E55B-11D3-ADE7-0090270D8F00}. Ten slouží k registrování OCX souboru do systému Windows. V tomto případě můžete celý klíč s Class-ID odstranit a s ním vlastně celý záznam odkazující na již neexistující program.

Příklad 2: V klíči Hkey_Classes_Root\Rtffile\Shell\Open\Command se nalézá odkaz na nějaký již neexistující program. V tomto případě můžete smazat pouze hodnotu uváděnou v klíči Command, neboť nadřízený klíč Rtffile používají i jiné aplikace.

Pokud se vám nedopatřením podaří odstranit nějaký klíč, nic tak strašného se neděje, jelikož jej můžete vrátit zpět přes již vytvořenou zálohu, která byla provedena Reg-Checkerem. Touto zálohou je soubor HKCR.REG a poklepáním na něj se všechny smazané klíče vrátí do registru zase zpět.

Windows 95/98/ME/NT/2000/XP

Explorer: Odstranění loga Windows z lišty nástrojů

Problém: Od doby, kdy se objevil Internet Explorer 4, se uživatelské prostředí Windows rozšířilo o několik doplňků, a mezi nimi i podle řady uživatelů o naprosto zbytečné logo Windows, které má zkrášlovat pravý horní roh Průzkumníka Windows. Ti, co rádi pracují s uspořádanými lištami nástrojů, si mohou jinak nefunkční logo odstranit.

Řešení: Když si klepnete pravým tlačítkem myši do lišty nástrojů Průzkumníka, objeví se vám v kontextovém menu nabídka na zobrazení či skrytí standardních tlačítek, odkazů a panelu Adresa. Pro logo Windows zde žádnou volbu nenajdete. Ovšem kromě nastavení pro obvyklé lišty nástrojů se ukládají v registru Windows rovněž možnosti pro logo Windows. A právě úpravou registru na vhodném místě dosáhneme svého cíle.

Nejjednodušší je použití již hotových REG souborů LOGOOUT.REG a LOGOIN.REG, které naleznete v archivu LOGO.ZIP (, velikost 655 B). Poklepáním na soubor LOGOOUT.REG logo Windows odstraníte, prostřednictvím souboru LOGOIN.REG je zase vrátíte zpět. Změny provedené v registru jsou ihned aktivní a projeví se při dalším otevření Průzkumníka. Při použití obou REG souborů bohužel ztrácíte vaše osobní nastavení pro umístění standardních tlačítek, odkazů a panelu Adresa.

Lepší řešení nabízí VB skript LOGONE.VBS (4,72 KB), který také naleznete . Dokáže rovněž logo v Průzkumníkovi vypínat a zase zapínat. Jasnou výhodou tohoto skriptu je to, že při jeho použití se vám zachová nastavení lišt nástrojů Průzkumníka. Při prvním spuštění skriptu se logo vypne, při dalším opět zapne. Předpokladem pro správný běh skriptu je nainstalovaná nejnovější verze Windows Scripting Host. Najdete ji rovněž , případně si ji lze stáhnout z internetové adresy http://msdn.microsoft.com/downloads/default.asp?url=/downloads/sample.asp?url=/msdn-files/027/001/733/msdncompositedoc.xml (verzi pro Windows 98, ME a NT4 je představuje soubor SCR56CS.EXE, 728 KB, pro Windows 2000 je určen soubor SCRIPTCS.EXE, 732 KB). Další možností, jak získat Windows Scripting Host, je instalace Internet Exploreru 6, v němž je obsažen. To, zdali máte správnou verzi zmíněného nástroje, zjistíte nejsnáze tak, že v Příkazovém řádku zadáte příkaz cscript //logo.

Windows si ale nenechají, co se týče lišt nástrojů, jen tak dívat do svých karet. Data pro lišty nástrojů Průzkumníka jsou v registru uložena do dvou identických binárních hodnot, které navíc leží každá v jiném klíči. V klíči Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Internet Explorer\Toolbar\Explorer je hodnota ITBarLayout, jež je určena pro lišty nástrojů normálního Průzkumníka. Stejná položka je ještě jednou v klíči Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Internet Explorer\Toolbar\ShellBrowser. Ta se ale týká lišty pro Tento počítač, Místa v síti a další systémové složky. U hexadecimálních hodnot ITBarLayout je zajímavý pouze bajt na prvním místě řádku 0010. Čtvrtý bit bajtu rozhoduje o existenci či neexistenci loga. VB skript však nedokáže tato binární data přímo načíst z registru a upravit. Musí se na to oklikou. Nejdříve skript konvertuje hexadecimální hodnotu na binární. Dále se bit odpovídající za logo nastaví na správnou hodnotu, celý výraz se znovu přepočítá do šestnáctkové soustavy a znovu se zapíše do registru.

Windows 95/98/ME/2000

Individuální nastavení zvuku: Zvuky při přihlašování

Problém: Pokud při přihlašování uživatele do systému zadáte špatné jméno či heslo, potom se vám ve Windows objeví chybové hlášení a přehraje se vám systémem předdefinovaný zvuk. Ovšem namísto standardního zvuku byste si chtěli sami nastavit, který WAV soubor se bude při této události přehrávat.

Řešení: Ve Windows 95/98/ME se dá tento zvuk nastavit nepoměrně snáze než v ostatních verzích Windows. Pokud se žádný uživatel do systému nepřihlásí, nahraje se automaticky profil "Default". K tomu dochází, když při přihlašování klepnete na tlačítko Storno.

Nyní stačí v nabídce Start klepnout na Nastavení/Ovládací panely a zde poklepat na ikonu Zvuky. V poli Název si můžete vybrat řadu standardních zvuků, případně nastavit přes tlačítko Procházet svoje vlastní. Zvuk, který přiřadíte události Kritické zastavení, bude právě tím zvukem, jenž zazní při zadání chybného hesla.

Výše zmíněný zvuk zazní i ve Windows 2000 při zadání chybného hesla. Ovšem zde musíte pro nastavení přehrání vlastního zvuku vynaložit o něco více úsilí. Pokud totiž není ještě nikdo přihlášený, přebírají Windows 2000 nastavení pro zvuky z uživatelského účtu "Default", avšak do tohoto účtu se nedá nijak přihlásit. Proto musíte vámi požadovaný WAV soubor nastavit úpravou registru. Přihlašte se do systému jako administrátor a spusťte soubor REGEDIT.EXE. Přesuňte se do klíče Hkey_Users\.Default\AppEvents\Schemes\Apps\.Default\SystemHand\.Current a v okně pro hodnoty poklepejte na hodnotu (Výchozí). Zde přepište standardně nastavený zvuk CHORD.WAV cestou a jménem souboru zvuku ve WAV formátu vámi požadovaným.


Praktické tipy a zajímavosti pro Windows III.

Windows 95/98/ME/2000/XP

Nabídka Start: Odstranění příkazů uložených v položce Spustit

Problém: Položka Spustit v nabídce Start slouží k provádění sem zapsaných příkazů a při tom sleduje všechny sem zadávané příkazy. Pokud stejný příkaz zadáváte někdy příště podruhé, nemusíte jej znovu psát celý. Místo toho se vám automaticky zobrazí nabídka při napsání několika prvních písmen příkazu, nebo si můžete vybrat ze seznamu všech příkazů, které sem již byly zadány. Tento seznam se však s přibývajícími příkazy stává nepřehledným, a proto byste si chtěli některé již nepotřebné příkazy odstranit.

Řešení: Položka Spustit v nabídce Start může v seznamu uložit až 26 různých příkazů. Je-li tato paměť plná, nahrazují postupně nové příkazy ty nejstarší. Omezení příkazů na 26 souvisí s tím, jak Windows tyto příkazy ukládají do registru. Každá položka odpovídající jednomu příkazu je totiž uložena pod hodnotou označenou písmenem a těch je právě 26 možných. V registru pak tedy také můžete nepotřebné příkazy odstranit. Stačí spustit Editor registru a přesunout se do klíče Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\RunMRU. Tady naleznete jednotlivé položky pod písmeny A až Z, přičemž každému písmenu je přiřazen jeden příkaz, jak již ostatně bylo napsáno výše. Pro odstranění příkazu stačí jednoduše smazat příslušnou hodnotu (označením a stiskem klávesy <Delete>). Smažete tím sice nejen příkaz, ale celou hodnotu, nicméně pokud bude potřeba, Windows si hodnoty vytvoří automaticky znovu. Po restartu počítače nebo při novém přihlášení budete mít položku Spustit vyčištěnou.

Jestliže ale používáte položku Spustit často a chcete ji pravidelněji uklízet, nabízíme vám k tomuto účelu HTML aplikaci DELMRU.HTA (5,93 KB), kterou naleznete . Ta vám nabízí jednak větší pohodlí, a jednak vám ušetří spouštění Editoru registru. Předpokladem pro její správnou funkci je nainstalovaný Internet Explorer 6. Skript spustíte poklepáním na něj a v jeho okně záhy uvidíte seznam všech příkazů uložených v "RunMRU". Ke každé položce v seznamu je přiřazeno jedno zaškrtávací políčko. U těch příkazů, které si přejete odstranit, stačí umístit zatržítko a pomocí tlačítka Smazat vybrané tyto odstraníte z registru.

Jako svoji doplňkovou funkci nabízí skript DELMRU.HTA automatický restart programu Explorer, čímž vám ušetří restart počítače nebo nové přihlašování do Windows. Pro využití této funkce potřebujete program KILL.EXE (20,9 KB), který rovněž naleznete . Tato aplikace slouží k ukončování běžících programů, my ji nyní použijeme pro ukončení programu EXPLORER.EXE. Pro účely využití skriptu jej zkopírujte do složky Windows a spusťte skript znovu. Ten při spuštění sám pozná, že je program KILL.EXE na tom správném místě a zobrazí vám tlačítko KILL Explorer. Když jej stisknete, ukončíte Explorer, který se vzápětí zase znovu spustí.

Windows XP

Optimalizace Hlavního panelu: Konfigurace Systraye

Problém: Na Hlavním panelu je kromě hodin rezervováno místo pro ikony programů, které běží na pozadí. Vaší snahou je, abyste měli co možná nejlépe uklizený Hlavní panel a o ikony programů vůbec nestojíte.

Řešení: Systray, Microsoftem nazývaný také jako Oznamování, můžete ve Windows XP nastavit podle svého daleko snadněji, než tomu bylo u minulých verzí. Tak se dá kupříkladu určit, které ikony se v Systrayi objeví. Klepněte pravým tlačítkem myši na volné místo v Systrayi a z kontextového menu zvolte příkaz Vlastnosti. Zapnutá funkce Skrýt neaktivní ikony opatřuje Systray dvojitou šipkou, na kterou klepnutím myší můžete zobrazovat či skrývat ikony programů běžících na pozadí.

Při výše zmíněné aktivované funkci se dá dále upravit chování jednotlivých symbolů po klepnutí na tlačítko Vlastní. V tomto okně vidíte tabulku rozdělenou na dva sloupce, přičemž v jednom sloupci jsou uvedeny názvy položek a ve druhém informace k nim. V horní části jsou vidět "Aktuální položky", což jsou programy, které právě běží a které mají v Systrayi ikonku. Ve spodní části jsou uvedeny Starší položky, které se sice v Systrayi objevují také, ale momentálně nejsou aktivní. Když klepnete na jednotlivé položky, máte u každé z nich na výběr tři možnosti Zobrazovat vždy, Vždy skrýt a Skrýt, pokud není aktivní. Volba Vždy skrýt znamená, že ikonka je neustále schovaná a objeví se až tehdy, když klepnete na dvojitou šipku v Systrayi. Naproti tomu možnost Skrýt, pokud není aktivní, což je mimochodem standardní nastavení pro každou novou položku, nemá u valné většiny programů žádný vliv a ikonka se chová stejně jako u volby Zobrazovat vždy.

Co se týče nastavení u "Starších položek", zde si zejména určujete, zda se má v Systrayi ikonka objevit, když program znovu spustíte. Jestliže tento seznam obsahuje příliš mnoho odkazů, můžete všechny tyto položky odstranit zásahem do registru. Spusťte si Editor registru a vyhledejte klíč Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\TrayNotify. Zde odstraňte hodnoty IconStreams a PastIconStreams. Poté Windows začnou znovu s prázdným seznamem.

Nakonec ještě jeden tip pro skutečné puntičkáře: Když máte pocit, že vám Systray zabírá příliš mnoho místa, dá se nikde nedokumentovaným zásahem do registru úplně odstranit. K tomu se musíte v Editoru registru přesunout do klíče Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Policies\Explorer a zde přes menu Úpravy/Nový/Hodnota DWORD vytvořit novou položku NoTrayItemsDisplay a přiřadit jí údaj hodnoty 1. Po novém přihlášení do Windows se vám žádný Systray neobjeví. Až jej budete chtít vrátit zpět, smažte v Editoru registru položku NoTrayItemsDisplay, případně jí přiřaďte jako údaj hodnoty 0.

Windows ME/2000/XP

Pracovní plocha: Odstranění ikony "Tento počítač"

Problém: Co se týká práce se soubory a složkami ve Windows, velmi často sice používáte Průzkumníka, ale pro tuto činnost můžete používat i daleko pohodlnější programy. Z tohoto důvodu vám ikona Tento počítač pouze překáží a chtěli byste ji z pracovní plochy odstranit.

Řešení: Ve Windows XP se dají standardní ikony na pracovní ploše odebrat několika klepnutími myši. Stačí stisknout pravé tlačítko myši a z kontextového menu vybrat příkaz Vlastnosti. Na záložce Plocha potom je třeba stisknout tlačítko Vlastní nastavení. V poli Ikony na ploše pak stačí zrušit zatržítko u položky Tento počítač.

U verzí Windows ME a 2000 je ale nutný zásah do registru. Spusťte Editor registru, přesuňte se na klíč Hkey_Current_User\Software\Classes\CLSID\{20D04FE0-3AEA-1069A2D8-08002B30309D} a v něm vytvořte nový podklíč ShellFolder. Otevřete jej a vytvořte v něm hodnotu DWORD s názvem Attributes a jako údaj hodnoty zadejte hexadecimální hodnotu f0500174. Účinek této položky se projeví okamžitě, není nutný ani restart počítače, ani nové přihlašování. Stačí jen klepnout na pracovní plochu pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vybrat příkaz Aktualizovat, případně jako alternativu stisknout tlačítko <F5>. Ikona Tento počítač je nyní pryč. Avšak v Průzkumníku nadále zůstává se všemi funkcemi, které má k dispozici. Pokud budete chtít později výše zmíněnou ikonu zase zobrazit, stačí smazat klíč Attributes a aktualizovat pracovní plochu.

Pokud se obáváte samostatného zásahu do registru, můžete použít naše REG soubory MINUS-T.REG (138 B) a PLUS-T.REG (112 B). Obě naleznete . Poklepáním na soubor MINUS-T.REG upraví registr a zařídí odstranění ikony Tento počítač z pracovní plochy, soubor PLUS-T.REG tuto ikonu vrátí zase zpět. Bohužel tento tip nefunguje ve Windows 95/98, neboť tyto verze Windows zmíněnou položku v registru ignorují.

Windows 95/98/ME/2000/XP

Náhled obrázků: Lepší thumbnaily díky programu Irfan View

Problém: Díky možnosti zobrazit miniatury, což je funkce zabudovaná ve Windows ME, 2000 a XP, máte v systému integrovanou schopnost zobrazovat náhled pro některé rozšířenější typy souborů obrázků. Ve starších verzích Windows 95 a NT však taková možnost chybí, ve Windows 98 je skryta: Zde totiž musíte pro každou složku zvlášť tuto funkci aktivovat přes kontextové menu Vlastnosti/Povolit zobrazení miniatury. Ale i ve Windows ME, 2000 a XP je podporováno zobrazení miniatur pouze pro některé formáty a dává relativně malé miniatury.

Řešení: Aplikace Irfan View, jež je užívaná pro prohlížení obrázků, se dá pomocí malé úpravy registru integrovat do Průzkumníka Windows. Její další výhodou je, že podporuje opravdu širokou škálu grafických formátů a je rovněž velmi flexibilní co se týče rozměrů thumbnailů. Aplikaci naleznete ve verzi 3.80 jako soubor IVIEW380.EXE o velikosti 821 KB, případně je možné stáhnout ji z adresy http://irfanview.tuwien.ac.at/. Pro instalaci české lokalizace programu je určen uložený soubor CZECH.ZIP o velikosti 28,1 KB.

Instalaci češtiny provedete tak, že si ve složce, kde je Irfan View nainstalovaný, vytvoříte novou složku Languages a do něj zkopírujete obsah archivu CZECH.ZIP. Poté v samotném programu nastavíte požadovaný jazyk v menu Options/Change language.

Po úspěšné instalaci prohlížeče spusťte Editor registru. V klíči Hkey_Classes_Root\Directory\Shell vytvořte nový klíč s názvem Miniatury a v tomto klíči klíč Command. Poklepejte na hodnotu (Výchozí) a jako údaj hodnoty zadejte výraz

C:\Program Files\IrfanView\i_view32.exe "%1" /thumbs /one

Výše uvedenou standardní cestu k souboru I_VIEW32.EXE si musíte upravit podle toho, kam jste si program instalovali. Irfan View podporuje celou řadu zajímavých přepínačů, které jsou sice velmi stručně, avšak přesně dokumentovány v souboru I_OPTIONS.TXT. My jsme zvolili přepínač /thumbs, jenž spouští přímo prohlížeč thumbnailů, a dále /one, který si vynutí spouštění pouze jedné "instance" programu. A konečně do programu složku předává Průzkumník prostřednictvím parametru "%1".

Ti uživatelé, kteří si po integraci tohoto programu chtějí ještě více pohrát, mohou zkusit ještě další přepínače, jako například zabudování možnosti konverze do jiného formátu (přepínač /convert) v prostředí Windows nebo filtr pro vyhledávání jen miniatur určitého typu (/filepattern=). Náš jednoduchý příklad zobrazí po klepnutí na libovolnou složku pravým tlačítkem myši kontextové menu, v němž bude nová položka Miniatury. Přes něj spustíte thumbnailový modul Irfan Vieweru pro vámi vybranou složku. Nastavení pro Irfan View Thumbnails se dají upravit pomocí menu Options/Set thumbnail options.

A ještě jeden tip na závěr: Při instalaci aplikace si můžete registrovat pro Irfan View soubory obrázků. Ovšem zde uvedené možnosti se nedají tak docela doporučit, a hlavně nejsou vůbec třeba. Náhledy miniatur fungují i bez tohoto nastavení. Skutečně tedy pro správnou funkci zobrazování miniatur stačí pouze jedna položka v registru a nic jiného.

Windows 95/98/ME/NT/2000/XP

Internet Explorer: Lišta obrázků i u malých grafických objektů

Problém: Internet Explorer dokáže ve verzi 6 zobrazovat u obrázků na WWW stránkách malou lištu, pokud alespoň na jednu sekundu podržíte ukazatel myši na nějakém obrázku. V této liště jsou příkazy pro uložení obrázku, jeho tisk, poslání e-mailem, či otevření složky Obrázky. Tato lišta se bohužel objevuje pouze u větších obrázků, ovšem jistě by nebylo na škodu, kdyby se objevovala i u obrázků malých rozměrů.

Řešení: Při standardním nastavení zobrazuje Internet Explorer lištu pro práci s obrázky až u motivů velkých minimálně 200 x 200 pixelů. Patřičnou úpravou registru ale můžete dosáhnout i toho, aby se zmíněná lišta objevila i u obrázků menších. Spusťte Editor registru a v klíči Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Internet Explorer\Main vytvořte novou hodnotu DWORD s názvem Image_Filter a jako údaj hodnoty zadejte 1. Nyní se bude výše zmíněná lišta objevovat i u obrázků velikosti 124 x 124 pixelů. Předpokladem pro objevování lišty je povolená volba Povolit panel nástrojů Obrázek, jenž se nalézá v menu Nástroje/Možnosti Internetu na záložce Upřesnit v sekci Multimédia Internet Exploreru. Ještě stojí za to zmínit, že i ve HTML kódu WWW stránky se dá zobrazování lišty zakázat. Pokud se v hlavičce internetové stránky objeví meta-tag <META HTTP-EQUIV="imagetoolbar" CONTENT="no">, pak Internet Explorer lištu pro práci s obrázky nezobrazí.

Windows 95/98/ME/NT/2000/XP

Kontextové menu: Položka "Vysypat koš" ve všech menu

Problém: Vzhledem k tomu, že v Koši Windows byste chtěli mít pouze položky, jež jste smazali před krátkou dobou, vysypáváte čas poměrně často. Ovšem cesta přes kontextové menu Vysypat koš ikony Koše na pracovní ploše vám připadá dlouhá.

Řešení: Prostřednictvím nikde nedokumentované položky registru si můžete rozšířit kontextové menu u všech souborů, složek, disků a nabídky Start o výše zmíněný příkaz. Spusťte Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Classes_Root\AllFilesystemObjects\shellex\ContextMenuHandlers. Zde si vytvořte nový podklíč s libovolným jménem, např. Koš. Jméno klíče nehraje žádnou roli, daleko důležitější bude jeho obsah. Poklepejte na zmíněný podklíč a v pravé části okna Editoru registru přiřaďte hodnotě (Výchozí) jako údaj hodnoty výraz {645ff040-5081-101b-9f08-00aa002f954e}. Toto Class-ID, na něž za normálních okolností odkazuje v registru ikona Koše, vám rozšíří kontextové menu právě o vámi požadovanou položku. Nyní se v Editoru registru přesuňte do klíče Hkey_Classes_Root\Drive\shellex\ContextMenu Handlers. Zde znovu vytvořte ještě jednou podklíč se stejným jménem, jako bylo zmíněno výše (v našem případě tedy podklíč Koš) a rovněž v něm přiřaďte hodnotě (Výchozí) stejný údaj jako výše.

Zdá se vám to příliš složité? Pokud vás princip rozšiřování menu pomocí registru až tak moc nezajímá, můžete použít námi připravené soubory KOS.REG (249 B) a PRYCKOS.REG (163 B). Oba naleznete . Soubor KOS.REG vytvoří potřebné položky v registru za vás. Pokud budete chtít zmiňovanou položku v kontextovém menu opět odstranit, není nic snazšího než použít soubor PRYCKOS.REG. Změny v kontextovém menu Windows aktualizují okamžitě bez nutnosti restartu počítače či nového přihlašování do systému.


Praktické tipy a zajímavosti pro Windows IV.

Windows 95/98/ME/NT/2000/XP

Registr: Dekódování položek v klíči "UserAssist"

Problém: Windows jsou notorickým sběračem jakýchkoliv dat. Co myslíte, určitě jste zahladili po své činnosti všechny stopy, když jste odstranili všechny dočasné soubory, cookies a odkazy na naposledy otevřené dokumenty?

Řešení: Windows si zanechávají v registru spoustu informací o tom, co jste od okamžiku instalace systému spustili přes nabídku Start a přes položku Oblíbené. Sami se můžete přesvědčit, jak velkou chuť ke sběru dat Windows mají. Stačí spustit Editor registru a v něm se přesunout do klíče Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Exp lorer\UserAssist. Zde se nalézají dva klíče a každý z nich obsahuje podklíč Count.

A právě v naposledy zmíněném podklíči se nacházejí data se záznamy o tom, kteří zástupci programů byli spouštěni přes nabídku Start, pracovní plochu či složku Oblíbené. Ale nemyslete si, Windows nám nedají tak snadno nahlédnout do svých karet tyto záznamy jsou totiž zašifrované. Přesto se z nich dá zjistit, jaké stopy jste po sobě zanechali, dřív než tyto záznamy smažete.

Na první pohled se mohou výrazy jako R:\\cpjbeyq.rkr zdát jako nesmyslná změť znaků, ovšem jejich rozšifrování je kupodivu velmi snadné. Jedná se totiž o šifru Julia Caesara. A Windows se podobně jako zmíněný římský císař při šifrování spokojila s tím, že jednotlivá písmena posunula o několik znaků v abecedě vpřed. Abeceda se pro účely šifrování bere jako nekonečný kruh, tzn. že za písmenem Z začíná znovu A.

Windows v tomto případě posunují písmena o 13 míst v abecedě dopředu, takže výraz R:\\cpjbeyq.rkr vlastně znamená E:\\pcworld.exe.

Zajímavostí této šifry známé rovněž jako ROT13 (odvozeno z Rotate 13) je, že se bere abeceda o 26 znacích, takže při novém zašifrování již zašifrované zprávy dostanete znovu zprávu původní. Ostatní znaky jako číslice a speciální znaky se nešifrují.

Vybaveni těmito znalostmi bychom mohli všechny položky dešifrovat manuálně. Je to však velmi únavné. Proto vám nabízíme skript ROT13.VBS (najdete jej , velikost souboru 2,01 KB). Pro dešifrování jedné položky registru ji označte, stiskněte klávesu <F2>, čímž vyvoláte funkci přejmenování, a nato hned <Ctrl><C>. Nyní spusťte skript ROT13.VBS a do políčka skriptu tento text vložte pomocí <Ctrl><V>. Potvrďte stiskem tlačítka OK. Výsledek dešifrování se vám otevře v novém okně.

Celý skript můžete ale použít i pro šifrování větších textů, například pro exportované soubory registru obsahující klíč UserAssist. Stačí textový soubor upustit na ikonu skriptu. Jakmile proběhne šifrování, vytvoří se vám ve stejné složce nový textový soubor s šifrovaným textem. Název souboru začíná vždy znaky R13_. V závislosti na výkonu počítače může celý proces trvat několik sekund, výsledek se vám potom zobrazí v okně Wordpadu.

Jestliže se budete chtít nějakým způsobem položek v klíči UserAssist zbavit, nezbývá vám nic jiného, než je ručně mazat. Odstranění těchto položek nemá na operační systém žádný negativní dopad. Musíte se ale smířit s tím, že při novém spuštění počítače se tam objeví záznamy nové. Je tedy nutné tyto záznamy mazat pravidelně. Tuto činnost za vás může vykonat náš dávkový soubor NOASSIST.BAT (234 B), pokud jej umístíte do složky Po spuštění. Samozřejmě jej jako vždy naleznete .

Windows 95/98/ME/NT/2000/XP

Lišta Snadné spouštění: Vlastní ikony

Problém: V liště Snadné spouštění vytvářejí Windows standardně ikonu pro příkaz Zobrazit plochu. Vám by se líbilo, kdybyste této funkci mohli přiřadit ikonu vlastní. Po klepnutí na příkaz Vlastnosti z kontextového menu se vám totiž nezobrazí dialogové okno takové, jako u ostatních zástupců programů.

Řešení: Za ikonou Zobrazit plochu není, jak by se na první pohled mohlo zdát, žádný zástupce ve formátu LNK, nýbrž se jedná o příkaz v souboru skriptu s příponou SCF (Shell Command File). Tento soubor obsahuje kromě samotného příkazu také informaci o ikoně. Pomocí libovolného textového editoru, například Poznámkového bloku, se dá obsah zmíněného skriptu otevřít a standardně nastavenou ikonu změnit.

Místo uložení SCF souboru odpovědného za ikonu Zobrazit plochu se liší v závislosti na verzi Windows. Cestu k souboru však nemusíte nijak složitě zjišťovat, pro zobrazení obsahu souboru stačí otevřít kupříkladu Poznámkový blok a do něj přetáhnout ikonu Zobrazit plochu. Příkaz

IconFile=explorer.exe,3

v odstavci [Shell] obsahuje informace o ikoně. Standardní nastavení ukazuje na ikonu programového souboru EXPLORER.EXE. Číslice 3 znamená čtvrtou ikonu v souboru obsaženou, protože ikony se počítají od 0. Pro výměnu původní ikony za například ikonu v souboru C:\Windows\Desktop.ico stačí potom napsat příkaz

IconFile= C:\Windows\Desktop.ico,0

Soubor ICO většinou obsahuje pouze jednu ikonu, které odpovídá číslo 0. Po uložení změn v souboru si Windows aktualizaci ikony provedou automaticky.

Na jedno klepnutí:

Windows 95,98,ME,NT,2000,XP

Lišty nástrojů: Lišty nástrojů ve Windows si můžete zobrazit na pracovní plochu také jako samostatná okna. Klepněte k tomu účelu myší na rozhraní mezi lištami a danou lištu přetáhněte na volné místo na pracovní ploše.

Windows 95,98,ME,NT,2000,XP

Internet Explorer: Nasbírané oblíbené odkazy se dají uložit jako jeden HTML soubor, který pak můžete použít pro přenesení těchto odkazů do jiného prohlížeče nebo kupříkladu pro umístění těchto odkazů na WWW stránku. K tomuto účelu stačí jednoduše použít Průvodce importem a exportem, který je v Internet Exploreru k dispozici v menu Soubor/Import a export. Tam potom stačí zvolit odkaz Oblíbené položky.

Windows 2000,XP

Pracovní plocha: Když používáte program Netmeeting a ikony ve Windows se zobrazují pouze v nižší kvalitě, pak pomůže následující trik. Spusťte si Netmeeting a v Ovládacích panelech/Zobrazení nastavte na záložce Nastavení kvalitu zobrazení na 256 barev. Potom zavřete program Netmeeting a počet barev vraťte na původní hodnotu.

Windows 95,98,ME,NT,2000,XP

Historie: Kterou internetovou stránku navštěvujete nejčastěji? Klepněte v Internet Exploreru na tlačítko Historie a v levém okně stiskněte tlačítko Zobrazit a zde pak na položku Podle nejnavštěvovanějších serverů. Stránky, které prohlížíte nejčastěji, se objeví úplně nahoře.

Na jedno klepnutí:

Windows 2000,XP

Příkazový řádek: Na příkazovém řádku můžete díky nedokumentované funkci zadávat dlouhé příkazy rozdělením přes několik řádků. Text příkazu na konci řádku ukončete znakem (^) a v příkazu pokračujte na dalším řádku za slovem "Více?", jež se automaticky objeví po stisku klávesy <Enter>.

Windows 2000

CD přehrávač: CD přehrávač ve Windows 2000 si můžete zobrazit i jako ikonu vedle hodin. Spusťte si program, klepněte na Možnosti/Předvolby a zde zatrhněte volbu Zobrazit ovládání na Hlavním panelu.

Windows 95,98,ME,NT,2000,XP

Vzhled okna: Pro zmenšení nebo maximalizaci okna nepotřebujete klepnout na ikonky v pravém horním rohu lišty. Stačí poklepat na libovolné místo v dosti větší liště okna.

Windows 95,98,ME,2000,XP

Internet Explorer: Smazali jste si ikonu Internet Exploreru z pracovní plochy a nemůžete ji tam teď dostat zpátky? Klepněte v Internet Exploreru do menu Nástroje/Možnosti sítě Internet a na záložce Upřesnit v sekci Procházení zatrhněte položku Zobrazovat aplikaci Internet Explorer na pracovní ploše.

Windows 95,98,ME,NT,2000,XP

Lišty nástrojů: Tlačítka v lištách nástrojů jsou standardně zobrazována jako malé ikonky o velikosti 16 x 16 pixelů. Pokud si chcete nastavit ikony dvakrát větší, klepněte pravým tlačítkem myši na volné místo v liště nástrojů a z menu Vlastní zvolte v poli Možnosti ikon nabídku Velké ikony.

Windows 95,98,ME,NT,2000,XP

Hlavní panel: Několik oken spuštěných aplikací můžete zaráz vybrat, pokud budete postupně klepat na tlačítka na Hlavním panelu se stisknutou klávesou <Ctrl>. Potom se budou příkazy jako Zavřít, Minimalizovat, nebo Maximalizovat v kontextovém menu tlačítek vztahovat na všechna označená okna.

Windows 95,98,ME,NT,2000,XP

Chybějící formáty obrázků: Nabízí vám Internet Explorer 5 a vyšší možnost ukládání obrázků z WWW stránek pouze do formátu BMP? Pak pomůže smazání dočasných souborů internetu. V menu Nástroje/Možnosti Internetu stiskněte na záložce Obecné tlačítko Odstranit soubory, spusťte znovu prohlížeč a problém je vyřešen.

Na jedno klepnutí:

Windows 95,98,ME,2000,XP

Internet Explorer: Jsou vaše oblíbené odkazy pomíchané jeden přes druhý? Klepněte pravým tlačítkem myši do rozevřeného menu Oblíbené a z kontextového menu vyberte příkaz Seřadit podle názvu, čímž se vám všechny odkazy setřídí podle abecedy.

Windows 95,98,ME,NT,2000,XP

Síť: V sítích Windows s několika pracovními skupinami je velmi otravné hledání určitého počítače. Pokud znáte přesné jméno počítače, potom do panelu Adresa Průzkumníka jednoduše zadejte \\<jméno počítače>.

Windows XP

Složka: Abyste mohli v Průzkumníku rozbalit složku pouze jedním jediným klepnutím, zkuste v menu Nástroje/Možnosti složky na záložce Zobrazení povolit možnost Zobrazit v Průzkumníku zjednodušený seznam složek.

Windows 95,98,ME,NT,2000,XP

Rychlé přepínání: Pokud máte v jedné aplikaci několik současně otevřených oken, můžete se mezi nimi pohodlně přepínat pomocí klávesové zkratky <Ctrl><F6>. Zmíněná klávesová zkratka funguje ve většině aplikací pro Windows.

Windows 95,98,ME,NT,2000,XP

Průzkumník Windows: Stiskem klávesy <F4> se v Průzkumníku přesunete přímo do panelu Adresa, kde si můžete rovnou zadat cestu k další složce. Pochopitelně tato funkce pracuje jen tehdy, pokud máte panel Adresa zobrazený.

§§§§§


Rychlokurz: Download Express – skrytý pomocník

Karel Šredl

c03p0078

Tak vás opět vítám u dalšího dílu (snad) oblíbeného seriálu Rychlokurz . Svátky máme šťastně za sebou a nyní většina z vás jistě myslí na lyže a další radovánky, které nám (doufám) zima ještě přinese. Takže jistě nemáte příliš náladu vyzkoušet si nějaký pěkně složitý a zapeklitý prográmek. Dobrá, já jsem na tom podobně a proto si dnes ukážeme program, který mám na svém počítači nainstalován již dlouho, každou chvíli pro mne dělá svou službu a já vlastně ani nevím, jaké to bylo předtím bez něj. Navíc je tak jednoduchý, že se vlastně bojím, že nebude o čem psát.

Onen program, jehož jméno za chvíli prozradím, patří do kategorie takzvaných "Download Managerů". Ti anglicky zdatnější již vědí, těm ostatním prozradím, že jde o programy většinou pro urychlení a zlepšení stahování souborů z internetu. Je jich celá řada a jsou si navzájem velmi podobné. Obvykle "přespávají" v systémové liště a čekají, kdy od nich něco budete chtít. Potom se pomalu probudí (protože jsou velké a umějí toho spoustu, trvá jim všechno poněkud déle) a začnou vám sloužit.

A přesně to mi na nich velmi vadilo. Byly velké a těžkopádné a neustále spuštěné zabíraly systémové prostředky a paměť. Pokud jsem je vypnul, musel jsem na jejich znovunastartování čekat poměrně dlouho. Tak jsem tedy našel program Download Express. Upozorňuji vás předem, že to není program nabitý možnými a nemožnými funkcemi, ale naopak je to malý, rychlý specializovaný pomocník. Kromě něj mám totiž v počítači ještě "velkého" Download Managera (v mém případě LeechGet) a toho spouštím pouze v případě, že na něco Download Express nestačí což je popravdě zřídka.

INSTALACE

Opět se budu držet slov "jednoduchý" a "rychlý". Spustíte 256 KB velký/malý instalační soubor. Zvolíte jazyk (Language: Český) a dvakrát odklepnete tlačítko [Další>]. Budete upozorněni, že máte restartovat váš Internet Explorer, a tím máte kapitolu "Instalace" zdárně za sebou.

PROVOZ

Inu, provoz je skutečně jednoduchý. Nic nespouštíte, během vaší práce vám program nepřekáží v paměti ani kdekoli jinde. Potom však při brouzdání internetem narazíte na větší soubor, který chcete stáhnout k vám na disk. Podržte stisknuté klávesy Ctrl+Alt a klikněte na odkaz. Pro ty z vás, kteří neradi klávesové zkratky, je tu možnost kliknout na odkaz pravým tlačítkem a z menu zvolit "Download using Download Express" = "Stáhnout pomocí Download Express" nebo si nadefinovat přípony souborů, u kterých se objeví Download Express automaticky (viz odstavec Údržba).

Tedy po kliknutí na odkaz se vám objeví okno jiné, než jste zvyklí i když značně podobné. Tato nabídka se ovšem díky velikosti programu objeví téměř okamžitě... člověk až nevěří, jak může několik vteřin zpoždění u ostatních programů vadit a překážet.

Možnosti k výběru jsou jasné chcete soubor buď stáhnout a rovnou spustit, nebo stáhnout a uložit na disk (standardní volba) a posuvníkem dole nastavit rychlost. Ta vlastně znamená, jak moc agresivně si program bude usurpovat z přenosové kapacity vaší linky do internetu. Ve většině případů necháte toto okénko beze změny; rychlost se dá řídit i během stahování.

Po stisku klávesy [OK] se program zeptá, kam vlastně chcete soubor uložit a pod jakým jménem. Program si pamatuje poslední užitý adresář a v něm se vám standardně ukáže. Zvolte tedy jméno a lokaci a stiskněte tlačítko [Uložit].

Pokud jste zadali ke stažení soubor s příponou, kterou program nemá ve svém seznamu hlídaných přípon, budete ještě dotázáni, zda chcete tuto příponu do seznamu přidat. Pokud tedy chcete, aby se Download Express automaticky objevil, když příště kliknete na odkaz k souboru s touto příponou, zadejte [Ano].

Stahování započalo. Jak je krásně vidět z okénka se stavem stahování v sekci Mapa, program soubor rozdělí na několik částí (v závislosti na posuvníkem nastavené rychlosti) a ty pak stahuje najednou. Nakonec soubor zkompletuje a vy tímto ušetříte několik drahých sekund nebo minut stahování. Stahování můžete kdykoli dočasně přerušit kliknutím na tlačítko [Pozastavit] a opět později spustit (příjemné v případě, že během stahování potřebujete také něco jiného v Internetu). Pokud během procesu stisknete tlačítko [Zavřít] (nebo i v případě, že vám program "spadne"), to co jste doposavad stahovali, avšak nestáhli, nebude ztraceno. Klikněte na Windows tlačítko [Start] a zvolte Programy \ MetaProducts Download Express \ Incomplete Downloads "Nedokončená stahování". Na tomto místě máte odkazy na všechna přerušená stahování. Kliknutím na odkaz stahování obnovíte přesně z bodu, kde bylo přerušeno. Již párkrát mi tato vlastnost zachránila zdravý rozum, když po hodině a půl stahování v 89 % se mi Windows zasekla a odmítla spolupracovat.

Pokud se vám stane, že program ne a ne stahovat, může to být tím, že jste připojeni do internetu přes takzvaný proxy server. V tom případě skočte pohledem na další kapitolu část "HTTP Proxy", změňte nastavení a zkuste to znovu.

ÚDRŽBA NASTAVENÍ

Na takto jednoduchém a přímém programu vlastně není ani moc co nastavovat. Pokud přeci jen máte špatné spaní, když používané programy nenastavíte podle svého, pak z Windows nabídky [Start] \ Programy \ MetaProducts Download Express zvolte Download Express možnosti. Nastavovací okno má pět sekcí.

Obecné V této sekci nastavujete jazyk pro komunikaci s vámi a akci, kterou chcete, aby program provedl po dokončení stahování. Na výběr máte jasné volby (Nic/Přehrát zvuk/Zobrazit zprávu). V dolní části okna ještě nastavujete kooperaci s vaším antivirovým programem. Kliknutím na tlačítko [Set AV check] "Nastavení antiviru" najdete váš antivirový program a stisknete OK. Pokud program vyžaduje nějaké další volby při spouštění, zapište je do políčka "Antivirus check command line". Vámi zapsaná sekvence znaků " %1 " (mezery jsou důležité) v parametrech antivirového programu bude nahrazena jménem staženého souboru.

Připojení Nastavení jsou vysvětlena na obrázku. V dolní části nastavujete chování jednotlivých rychlostních režimů, které můžete při stahování nastavovat posuvníkem. Rychlosti jsou čtyři, a to Vysoká/Střední/Nízká/Na pozadí. Ke každému modu lze nastavit rychlost stahování v bytech za sekundu a počet najednou stahovaných částí souboru. Tímto můžete třeba vyhradit polovinu pásma vašeho telefonického připojení pro stahování souboru a druhou pro brouzdání Internetem (i když se vám to brouzdání pěkně povleče ).

HTTP Proxy, FTP Proxy Velmi důležitá část nastavování. To, jaké hodnoty máte nastavit do této části, vám musí sdělit váš poskytovatel internetu, případně váš správce sítě. Pokud však máte funkční Internet Explorer, zjednodušíte si práci stisknutím tlačítka [Auto-detekce]. Program si sám vezme nastavení z vašeho prohlížeče.

Integrace V této části nastavujete vlastní reakci programu. Některým z vás bude vyhovovat, že program se objeví okamžitě, když kliknete na odkaz patřičného typu. Vy tedy zapište přípony daných typů do velkého okénka. Někteří (jako třeba já) máte raději, když si můžete zvolit, kdy program použít a kdy ne. Vy tedy zaškrtněte volbu [X] Monitorovat pouze stisknutím klávesy Ctrl+Alt. Program nám pak zareaguje pouze tehdy, když při kliknutí budete držet klávesy Ctrl+Alt. Následuje políčko pro nastavení, zda se vás má program dotazovat při přidávání a ubírání přípon souborů v jeho seznamu. Tento seznam je v okénku níže a znamená, že pokud kliknete v Internet Exploreru na odkaz směřující k souboru s příponou v seznamu, Download se automaticky přihlásí o jeho stažení.

ZÁVĚR

Použijete-li Download Express, zjistíte jako já, že v 90 % případů ani jiný download manager potřebovat nebudete, zato ušetříte spoustu času. Pro zbývajících 10 % případů si někdy příště ukážeme některý z komplexnějších, větších, šikovnějších a také náročnějších konkurentů třeba fešný LeechGet. Těšte se...

Domovská stránka (anglicky): www.metaproducts.com/mp/mpProducts_Detail.asp?id=183 0078/OK o

Download Express

Vynikající nástroj, který umí jen to své a umí to víc než dobře... nic víc, nic míň

rychlý

malý, nenáročný

jednoduchý na obsluhu

zdarma

jednoduchý (nemá správu všech aktuálních stahování, nemá historii, nemá hromadné přidávání souborů pro stažení, nemá plánovač startu stahování)

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows I.

Jakub Povolný

c03p0085

Vánoce jsou za námi, ale "krutá" zima zuří dále. Tok našeho seriálu se však ani tento měsíc nezastavil, máte před sebou již osmačtyřicátý díl a s ním několik užitečných triků pro vaše Windows.

Počítačové dění tohoto měsíce charakterizují (nejen) pomalu se plnící sklady po novoročních inventurách, stagnující situace kolem podmínek a cen připojení na internet, bojkot jednoho mobilního operátora, jenž se opovážil v českém prostředí zdražit, a určitě také volba nového prezidenta, která se nám (vám poslanci) nějak nedaří.

Zatímco s prázdnými sklady (a častým doporučením typu "až naskladníme, dodáme") a postojem dominantního telefonního operátora těžko pohneme, bojkotovat může každý z nás (samozřejmě pouze tehdy, ztotožňuje-li se s příslušným názorem). S volbou prezidenta je to složitější. Ovlivnit ji můžeme až poté, co nám k tomu naši volení zástupci dají příležitost. Doufám, že se v budoucnu dočkáme nejen přímé prezidentské volby, ale také přímé volby přes internet. Ať už do té... volební místnosti nemusíme.

Odesílejte, kam chcete

(Win 95/98) Dnešní díl začneme tipem, který vám, jako uživateli Windows, hlavně urychlí práci. Samozřejmě v případě, že jej budete chtít využívat. Předpokladem rozumné práce s Windows 98 je znalost pojmu "kontextové menu". Kontextová menu se vyskytují všude a významně usnadňují orientaci ve Windows. Jelikož každá ikona, program, složka jsou ve Windows objektem, lze u všech vyvolat jejich specifické kontextové menu, které vám přesně nabídne, co s danou položkou můžete provést. Není vůbec nutné znát možnosti práce se složkou, nebo s programem, Windows vám tyto možnosti vyberou a nabídnou právě v kontextovém menu.

Součástí každého kontextového menu ve Windows je položka Odeslat, doplněná rozbalovací šipkou se seznamem objektů, na které můžete něco odeslat. Základní položkou v menu Odeslat je například disketová mechanika. Na ploše máte dokument, jejž chcete na disketu uložit, stačí na tento dokument poklepat pravým tlačítkem, zvolit položku Odeslat \ Disketa 3.5 a je to, dokument se sám odešle (v tomto případě překopíruje) na objekt Disketa 3.5 (tedy na disketu)

Nabídka objektů v menu Odeslat není příliš bohatá a účelem tohoto tipu je tuto nabídku rozšířit o objekty, které budou užitečné právě pro vás a pro typ vaší práce.

Seznam objektů v menu Odeslat je vlastně jen odrazem složky c:\windows\SendTo, v případě, že vaším systémovým diskem je disk C. Do této složky můžete přidávat libovolné další objekty, například odkazy na Microsoft Word, případně na oblíbený editor videosouborů. Objekt nemusí být jen program, lze také odesílat přímo na diskové jednotky (viz výše uvedený příklad diskety), nebo třeba do složek na pevném disku (rychlé kopírování odkudkoliv do určené složky v nabídce jen pomocí pravého tlačítka myši).

Zkopírujte tedy v našem ukázkovém případě ikonu MS Wordu například z nabídky Start do složky SendTo a poté klepněte na libovolný objekt na vaší pracovní ploše pravým tlačítkem. V menu Odeslat uvidíte přidaný MS Word. Takto můžete doplnit libovolný jiný objekt.

Konec BSOD?

(Win 95/98) Kdo při práci ve Windows nepoznal BSOD, ten jako by nežil. BSOD, neboli Blue Screen Of Death (modrá obrazovka smrti) už zajisté viděl každý z nás. Kdo by si byl ale pomyslel, že její charakteristický vzhled, který jí dal jméno, lze celkem snadnou editací nastavení Windows pozměnit. Jinak řečeno, lze u něj změnit barvu podkladu a barvu písma. BSOD se tedy může proměnit v RSOD (Red Screen Of Death).

Změnu je nutné provést v souboru system.ini, který najdete ve složce Windows. Asi nejvhodnějším nástrojem k editaci tohoto souboru je program sysedit. Jděte do menu Start Spustit a do kolonky napište sysedit. Potvrďte OK. Otevře se vám okno s mnoha dalšími podokny se systémovými soubory Windows. Vyhledejte okno s názvem system.ini, který budete editovat.

Soubor system.ini je rozdělen do sekcí, každá z nich má své jméno uzavřené do hranatých závorek. Naleznete sekci [386Enh], a pokud je zde nenajdete, dopište sem položky

MessageTextColor=X

MessageBackColor=X

kde X je číselné označení konkrétní barvy. Seznam barev a jejich čísel najdete v tabulce.

Po dopsání těchto položek soubor uložte a zavřete sysedit. Poté restartujte Windows a snažte se vyvolat váš nový BSOD.

Lokální DNS

(Win 95/98) Většina běžných uživatelů se asi nikdy s pojmem DNS nesetkala, pokusím se tedy nejprve o malé vysvětlení. DNS je zkratka anglického Domain Name System (nebo Service). Na internetu má každý počítač svoji jedinečnou adresu v číselném tvaru, skládající se ze čtyř částí. Každý počítač lze pomocí této adresy jednoznačně začlenit do struktur internetových sítí. Jelikož je ale číselná adresa pro obyčejného uživatele příliš nesrozumitelná, nahrazuje se adresou slovní, doménou. Čtenář PC WORLDu připojený na internet pravděpodobně navštěvuje stránky www.pcworld.cz. Podle tohoto jména bychom ale počítač s internetovými stránkami našeho časopisu v síti těžko dohledali, jeho skutečná číselná adresa je proto 195.144.101.45.

Proč o tom všem vlastně vyprávím? Jestliže čtenář zadává do svého internetového prohlížeče adresu slovní, je potřeba ji před začátkem komunikace přeložit na adresu číselnou, aby prohlížeč věděl, od jakého počítače na internetu si má stránky vyžádat. O překlad adres se stará právě DNS, jehož služby pro vás zajišťuje obvykle váš poskytovatel internetu.

Při každém překladu jmenné adresy na číselnou je ale potřeba kontaktovat váš DNS server (na internetu), což znamená zpomalení a zbytečné zatížení vaší třeba ne zrovna rychlé modemové linky. Proto si v tomto tipu ukážeme, jak vašemu počítači překlad adres usnadnit.

V složce vašich Windows můžete nalézt soubor hosts.sam. Přípona sam znamená sample, jedná se tedy o ukázkový soubor. Jestliže odmažete v jeho názvu příponu sam, stane se aktivním a Windows jej začnou prohledávat dříve, než požádají o překlad adres vaše DNS. Do tohoto souboru se tedy vyplatí vypsat číselné a odpovídající jmenné adresy nejpoužívanějších serverů na internetu, a tak tento překlad o řád urychlit. Náš soubor c:\windows\hosts by mohl vypadat takto:

127.0.0.1localhost

195.144.101.45www.pcworld.cz

První adresa definuje číslo vašeho lokálního rozhraní, které má každý počítač. Druhá pak číslo serveru www.pcworld.cz, jež jsme uvedli už výše. Takto můžete do souboru hosts přidat libovolný počet serverů na internetu, ale i ve vaší lokální síti, což může často vyřešit problém s "viděním/neviděním se v okolních počítačích".

Na závěr jen krátký návod, jak snadno zjistit číselnou adresu počítače na internetu. Jděte do menu Start Programy Příslušenství a spusťte Příkazový řádek. Do něj napište například příkaz

ping www.pcworld.cz

a obdržíte mimo jiné i číselnou adresu tohoto serveru, kterou jsme zde již zmiňovali. Při tomto testu musíte být samozřejmě připojeni na internet.

Zahlaďte důkazy

(Win 98) V předchozích dílech tipů a triků jsme si předváděli několik způsobů, jak po sobě nenávratně zahladit stopy tak, aby nikdo nepoznal, že jsme na konkrétním počítači něco dělali. Mluvili jsme o mazání historie souborů, mazání historie surfování na internetu, odmazání internetových cookies a podobně. Na jeden program jsme ale přece jen zapomněli. O smazání historie ve Windows Media Playeru si řekneme v tomto krátkém tipu.

Smazání historie se provádí editací systémového registru: spusťte tedy z menu Start Spustit program regedit a jděte do klíče HKEY_CURRENT_USER Software Microsoft MediaPlayer Player RecentFileList. Zde v pravé části regeditu vidíte výpis všech již otevřených souborů. Stačí je vymazat, a hotovo. Ukončete regedit a historie ve Windows Media Playeru bude prázdná.

Zapomněli jste registrační číslo?

(Win 95/98) Zapomínání hesel a registračních čísel je věc běžná, která se nevyhýbá nikomu. Zvláště registrační čísla jedné nejmenované společnosti se pamatují hodně těžko, neboť jsou kvůli bezpečnosti dlouhá a krkolomná. V případě potřeby je tedy nutné mít tato čísla při ruce, nejlépe napsaná na papírku.

Jestliže chcete po pádu vašich Windows tato přeinstalovat a zjistíte to ještě před jejich úplným vymazáním, nebojte se, registrační číslo je zapsáno v registrech a my si nyní předvedeme, jak ho získat ze systémového registru pomocí grafických i textových utilit, a to v případě, že po pádu Windows nenastartujete.

Pokud se do Windows dostanete, stačí z menu Start Spustit spustit program regedit. V něm jděte do roletového menu Úpravy a zvolte položku Najít. Poté nechte vyhledat textový řetězec ProductId (pod Windows 95), nebo ProductKey (pro Windows 98). Obsah této položky je vámi hledané registrační číslo.

Druhý způsob je trošku složitější, zato jej můžete provést i v případě, že vám Windows odmítají nastartovat do grafického režimu. Pokud se dostanete do příkazového řádku DOSu, ať již ze startovací diskety, nebo z instalačního CD, máte zpoloviny vyhráno. Jestliže po nastartování vidíte obsah vašeho systémového disku (typicky disk C), máte vyhráno úplně. Poté stačí zadat tento příkaz pro vyhledání registračního čísla pro Windows 95

find /i "ProductId" c:\windows\system.dat

a pro Windows 98

find /I "ProductKey" c:\windows\system.dat

za předpokladu, že je vaše instalace Windows právě ve složce c:\windows. Toť vše, příkaz find v závislosti na rychlosti vašeho počítače vyhledá požadované řetězce s registračními čísly.

Tipy pro MS Office

Jeden dokument, více oken

(Word 2000/XP) Již v jednom z dřívějších dílů jsme popisovali způsob, jak si ulehčit práci s více dokumenty v jednom okně programu Word pomocí uspořádání těchto dokumentů na pracovní ploše. Dnes se podíváme na něco obdobného, ale bude se jednat pouze o práci s jedním dokumentem.

Jako příklad, kdy využijete níže popsaný postup, se jeví práce na velmi dlouhém dokumentu. Potom polovinu vašeho času zabere neustálé přejíždění z jednoho konce na druhý, buď pomocí postraní lišty, nebo rychleji pomocí kláves PageUp/Down, Home a End. V tomto případě je výhodnější otevřít dokument jakoby vícekrát pomocí roletového menu Okno a volby Nové okno.

Ale popořádku. Spusťte Word a otevřete libovolný dokument. Poté jděte do roletového menu Okno a zvolte položku Nové okno. Tentýž dokument se otevře znovu a překryje původně otevřený. Jděte opět do menu Okno a zvolte možnost Rozdělit. Kurzor myši se promění v čáru, kterou vyznačíte předěl mezi dvěma budoucími okny. Po potvrzení uvidíte obě otevřená okna se stejným dokumentem na jedné obrazovce, rozdělená tak, jak jste určili. Nyní můžete v každém okně editovat jinou část vašeho dokumentu s tím, že fakticky editujete pouze jeden dokument, změna provedená v dolním okně se ihned projeví i v tom horním.

Na závěr zbývá upozornit na poslední možnost roletového menu Okno, a to položku Uspořádat. Její smysl plyne z jejího jména. Získáte zde lépe rozložení dvou a více oken Wordu na pracovní ploše Windows (nikoliv v rámci jednoho Wordu).

Tímto tipem se dnes rozloučíme. Snad si každý čtenář našel část, která ho zaujala, případně mu pomohla vyřešit nějaký problém s Windows, nebo s MS Office. Pokud se tak stalo, splnil tento díl seriálu svůj účel.

Na závěr bych rád reagoval na jednu čtenářskou výtku, v podstatě oprávněnou. Jde o uvádění verzí Windows, ve kterých je tip funkční. Autor u každého tipu zobrazuje pouze ty verze Windows, v nichž tento tip prokazatelně funkční viděl, to samozřejmě nevylučuje možnost, že ten samý tip bude funkční i ve verzích ostatních.

Příště se těším opět na shledanou.


Užitečné tipy & triky pro Windows II.

InterTipy

V úvodníku tohoto vloženého článku se většinou zabýváme problémy počítačové komunikace v České republice. Tyto problémy nyní ustupují do pozadí, na lepší připojení od dominantního operátora stále čekáme a prostor pro dnes populární Wi-Fi není nekonečný. Proto v internetových magazínech zaujme spíše bojkot proti mobilnímu operátorovi, než cokoliv jiného. Dnešní internetové tipy se budou věnovat základnímu tématu našeho seriálu, samotným Windows, jako operačnímu systému. Spusťte oblíbený prohlížeč a nechte se nést.

Win95 tips and tweaks

www.gate.net/~jsharit/windows_95/win95tips_and_tweaks.html

Jelikož se v tomto případě jedná o soukromou WWW stránku, neočekávejte skvělé profesionální grafické zpracování. Tipy jsou určeny výhradně pro uživatele Windows 95. V levé části stránky najdete jednoduchý textový seznam odkazů na stránky s tipy. Tyto odkazy jsou členěny do sekcí, jmenovat mohu například Power User tips, Desktop Customization, Internet a další. Těchto sekcí je celkem devět. V každé najdete ještě dílčí rozdělení. Na jedné stránce je zobrazeno a přehledně za použití tabulek a grafiky vysvětleno vždy hned několik tipů a triků. Není problém je získat pro off-line prohlížení. Stránka je v angličtině.

Axcel\s Max Speed

members.aol.com/axcel216/axcel216.htm

Opět privátní stránka, opět snad až přehnané barevné zpracování, nicméně obsah vás určitě uspokojí. Prvním vaším dojmem bude určitá zmatenost a otázka "Kde jsou vlastně ty tipy a triky". Nebojte se. Autor nevyužil tradiční místo pro menu, ale nahradil je pozdravy ve všech možných jazycích světa. Samotné menu je vlastně seznam táhnoucí se zkrze celou stránku. Tento seznam je rozdělen do jednotlivých sekcí. Najdete zde aktuální informace ze světa Windows, informace o nových chybách a jejich opravy, odkazy na stažení servisních balíčků a jiných utilit pro Windows, a také tipy a triky. Autor se věnuje všem známým verzím Windows, řazení je opět poněkud nepřehledné, ale časem dohledáte, co potřebujete. Vyhledávač chybí. Vše anglicky.

Beemer\s Windows tips

www.beemerworld.com/tips/

Další stránka patřící mezi ty soukromé. Jednoduchá, barevně poněkud nevyvážená, zato ale plná tipů a triků jak pro Windows 95/98, tak pro Windows 2000 a Windows XP. Tipy jsou přehledně rozvržené do tabulek, stačí poklepat na odkaz a dostanete se na stránku s konkrétním řešením problému. Všechny tipy jsou výborně vysvětleny za použití formátovaného textu a grafiky. Kromě tipů zde nenajdete nic dalšího, chybí i vyhledávací nástroj. Vše v angličtině.

Win98 Centrála

www.win98central.com

Přesuneme se na okamžik z amatérských stránek na ty profesionální. Centrála Windows 98 je výborně provedená stránka se vším možných. V úvodu jste zahrnuti novinkami z oboru, v levé části stránky pak naleznete nezbytné menu s odkazy na diskusní fóra, tipy a triky, hardware i software reviews a na sekci humor, která vás pobaví. Menu vévodí v jeho horní části vyhledávač. Speciální sekce se věnuje systémovému registru, který si to určitě zaslouží. Tipy jsou zpracovány poměrně dobře, snadno pochopíte jak otázku, tak řešení. Vše v angličtině.

SpeedGuide

www.speedguide.net/Windows/index.shtml

Primárním zaměřením této výborně zpracované stránky je rychlé připojení na internet, resp. rychlá komunikace jako taková. Stránka se věnuje popisu nejrůznějších druhů připojení, včetně recenzí modemových zařízení a podobně. Výše uvedený odkaz však směřuje na stránky týkající se nastavení a optimalizace Windows v tomto směru. Na těchto stránkách potom najdete tipy a triky, zabývající se zejména rychlostí. Tipy jsou rozděleny do sekcí podle zaměření, každá sekce odpovídá jedné stránce, najdete tedy více tipů pohromadě ke stažení. Tipy jsou dobře zpracované a doplněné obrázky. Vše anglicky, jak jinak.

Registry Guide for Windows

www.winguides.com/registry/

Výborně a líbivě zpracovaná stránka zabývající se, jak již název napovídá, systémovým registrem. Stránka je součástí webu WinGuides, tedy jakéhosi celku s návody pro práci ve Windows, rozhodně neváhejte a navštivte i ostatní součásti tohoto serveru. Kromě samotných tipů a triků najdete na stránce odkazy na diskusní fóra, důležité utility ke stažení, možnost zasílání novinek na váš e-mail a nezbytný vyhledávač. Tipy jsou potom dosažitelné přímo z úvodní stránky, přehledně rozdělené do sekcí dle zaměření. Jednotlivé tipy a triky jsou dostupné pro všechny verze Windows, od Winodws 95 po XP. Nechybí jim přehledné zpracování s obrázky. Pravda, stránky asi těžko uvidíte v rozumné podobně například v Lynxu. Vše anglicky.

DUX Computer Digest

www.duxcw.com/digest/Howto/software/windows/tips/

Jak již název napovídá, jedná se o počítačový internetový výběr událostí, jehož součástí jsou i tipy a triky, na které přímo směřuje uvedený odkaz. Tipy a triky nejsou žádným způsobem rozděleny ani řazeny, prostě jen jdou po sobě. Rozhodně doporučuji k návštěvě i ostatní části tohoto webu, nechybějí zde odkazy na diskusní skupiny, novinky ze světa počítačů, návody, recenze a další. Najdete zde tentokrát i vyhledávací nástroj.

Learnthat.com

www.learnthat.com/courses/viewlets/

Nebylo by nic zajímavého na tom, že výše uvedený obsah se zabývá výukou počítačových předmětů, jako jsou Windows a MS Office. Velmi zajímavý je ale způsob, jakým je tato výuka prováděna. Na velmi profesionálně zpracovaných stránkách najdete kromě tipů a triků také tutoriály pro různé aplikace, nejen pro Windows. Tipy jsou rozděleny do základních oddílů, které jsou dále děleny do sekcí. Například oddíl Windows 98 je dále dělen podle zaměření, oddíl WebDesign také. V jednotlivých sekcích potom najdete tipy jako takzvané viewlety. Jedná se o krátké animace, které vám názorně předvedou, jak který tip přímo na počítači provést. Myslím, že nic názornějšího už není. Těchto animací je dostatek, vyžadují však trošku lepší připojení na internet, než modem. I na modemu se ale dočkáte, objem přenášených dat není kritický. Vše samozřejmě anglicky.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0091

? Mám Windows XP Home Edition a grafickou kartu MSI GeForce 4 MX 440. Pokud si chci nainstalovat novější ovladače pro Windows XP k této grafické kartě z vašeho CD, tak v průběhu instalace mi to oznámí, že ovladač není pro Windows XP podepsán a že se nedoporučuje pokračovat v instalaci. Můžu klidně v instalaci pokračovat pokud je ovladač určen pro Windows XP, nebo mám instalaci ukončit?

Můžete pokračovat v instalaci na vlastní riziko. Jde o to, že podepsaný ovladač garantuje, že nezpůsobí pád systému nebo jiné závažné problémy. Nejnovější ovladače nemají tento podpis, protože musí nejdříve dokázat, že nic špatného neprovedou. Teprve po testování tento podpis získají. Ve Windows XP existuje možnost návratu k původním ovladačům, pokud ty nové nesednou tak jak mají, což pomáhá právě při takovýchto experimentech.

? Mám nainstalovaný operační systém Windows XP českou verzi. Koupil jsem si vypalovací mechaniku ASUS 16-10-40. K mechanice byl dodán software Nero Burning Rom 5. Když jsem vypaloval pod stejným systémem na notebooku DELL Lattitude se softwarem Easy CD Creator přes Prohlížeč, tak jsem kopíroval soubory z disku rovnou na CD a při tom se to zároveň vypalovalo, takže se dalo pracovat s vypalovací mechanikou jako s pevným diskem, ale na stolním počítači se softwarem Nero 5 musím nejdříve zkopírovat soubory, což pokud si zálohuji data z disku trvá i 30 minut, a pak teprve můžu dát vypalovat. Z hotového cédéčka nejdou vymazat jednotlivé soubory, ale pouze jde zformátovat celé CD. Chci se zeptat jestli je možné, že rozdíly v zapisování jsou v softwaru, nebo jestli se musí něco speciálně nastavit? Chtěl bych při vypalování dat na CD-RW v prohlížeči mého stolního PC pracovat s tímto CD jako s normálním pevným diskem jako na mém notebooku.

Tyto vlastnosti můžete mít i se softwarem Nero, jen si musíte ještě doinstalovat program "InCD" z instalačního CD. Tento (rezidentní) software vám umožní používat CD-RW jako pevný disk, podobně jak jste byl zvyklý s Easy CD Creatorem. Když InCD nainstalujete na jiný počítač třeba jen s klasickou CD-ROM, budete na něm moci číst takto vytvářená CD také. Jediný problém navíc oproti Easy CD Creatoru je v tom, že Nero InCD vyžaduje CD-RW disk. Easy CD Creator umí to co chcete i s obyčejným CD-R, až do jeho fyzického zaplnění.

Ohlasy čtenářů: Neslučitelná verze testovacího kódu RPC odpověď. Stejný problém jsem řešil také, a po zadání tohoto názvu do vyhledávače Googlu jsou nabídnuty dva odkazy. Na stránce http://mptacek.hyperlinx.cz/windows.php je problém velmi jasně vysvětlen a nabídnut ke stažení soubor, který vše vyřeší.

D. Černín

? Odpovídám na váš dotaz ohledně chyby ve Windows během instalace některých programů, u mne osobně to bylo například u slovníků Millennium 6 nebo Java 1.4. Je potřeba nainstalovat ve Windows 95 DCOM95.EXE a ve Windows 98 DCOM98.EXE, oboje ze stránek Microsoftu, anebo na stránkách, kde je i popis instalace: http://www.winway.com/main2/support/Resume/Install/RPCStub.asp

Jan Stuhl

? Tuto chybu způsobují soubory typu Oleaut32.dll, Olepro32.dll, Asycfilt.dll, Stdole2.tlb, nebo jiné, které nejsou kompatibilní se systémem na daném PC. Např. verze 3.50 Oleaut32.dll používají pouze WIN XP, pokud je v jiném OS, způsobí tuto chybu. Jediná oprava spočívá ve stažení opravného patche od Microsoftu:

http://download.microsoft.com/download/msninvestor/Patch/1.0/WIN98/EN-US/mcrepair.EXE. Pokud ho spustíte a systém bude chtít přepisovat novější soubory, klikněte na ANO pro každý soubor!

Jiří Vít

? Reaguji na dotaz z čísla 1/2003, kdy po přidání vypalovačky přestaly fungovat některé hry. Tento problém je způsoben tím, že hra si v registrech uložila místo, z kterého byla instalována (např. pozice D:), a při spuštění na této pozici hledá CD se hrou. Na této pozici se však v tuto chvíli nachází vypalovačka. Windows přiřazují písmena nejprve hard diskům a potom CD mechanikám, a to v pořadí Primary Master, Primary Slave, Secondary Master, Secondary Slave. Tím, že tazatel zapojil vypalovačku jako Primary Slave, byla pozice CD-ROM nahrazena vypalovačkou. Existují tři způsoby řešení. 1. Přeinstalovat hry a tím změnit nastavení registrů. 2. Spouštět hry z vypalovačky, která převzala pozici CD-ROMu. 3. Zapojit vypalovačku jako Secondary Master a CD-ROM jako Primary Slave. Tím se přehodí písmena mechanik a je to výhodnější i pro vypalování, jelikož se vypalovačka dostane na Secondary kanál a HDD s CD-ROM budou na Primary kanálu. Protože se vypaluje většinou přes HDD, je lepší aby se vypalovačka nacházela na druhém kanálu a neblokovaly se navzájem (ze zařízení na jednom kanálu zapojených jako Master-Slave může komunikovat s řadičem pouze jedno).

Vlasta M.

Chcel by som sa spýtať, ako by som mohol zaheslovať prístup na prenosný disk v operačnom systéme 9x/Me.

Bohužel systémy Windows 9x/Me toto neumějí. Teprve technologie NT, resp. souborový systém NTFS umožňuje pomocí práv uživatelů definovat přístupy. Jenomže u přenosného disku to není tak úplně pravda, uživatelé jsou definováni v systému počítače a ne na disku, tudíž na každém PC jinak. Ten stejný uživatel má na každém PC jiné ID, takže byste musel přístup definovat na každém počítači, do kterého přenosný disk vkládáte. Možná by váš problém vyřešil software třetí strany, který by nějak uměl zaheslovat FAT tabulku nebo podobně. Je možné, že něco takového naleznete na internetu.

?Přijímám velké množství zpráv pomocí Outlook Expressu. Samozřejmě jsem lajdák a tak je uklízím, až když jich je hodně. Chtěl bych archivovat a třídit. Jdou sice masově někam zkopírovat, ale protože často bývá předmět stejného názvu, vznikají problémy s přepisováním při ukládání. Neznáte náhodou nějakou primitivní metodu, jak ve stovkách zpráv udělat pořádek?

Přejděte na MS Outlook. Tam máte možnost vytvářet Personal Folders, jež reprezentují soubor PST, lehce přenositelný na jiný počítač, CD, apod. Těchto souborů může být i více v jednom Outlooku. V OE jsou zprávy uloženy také v souborech, které jste sice schopen někam přenést a zrekonstruovat z nich mail, avšak je to dost obtížné. Co se pořádku týká, nejlépe je vytvořit si strukturu složek a do nich odkládat přijatou (již vyřízenou) a odeslanou poštu. Nevyřízená pošta zůstává v Inboxu dokud je nevyřízená, pak ji přesunete do patřičné složky. V MS Outlooku lze nastavit i filtrování přijatých zpráv podle odesilatele, předmětu apod. Výborné však je, že vytvořený filtr můžete spustit nad kteroukoliv složkou a na ní se pak filtrace provede. Pomocí vhodných filtrů lze snadno roztřídit poštu dle zvolených požadavků. Samozřejmou součástí udržování pořádku je mazání staré a nepotřebné pošty.

? Pro synchronizaci dat mezi stolním počítačem a notebookem používám k plné spokojenosti Windows Commander. Jediné, co nedokážu synchronizovat, jsou data z aplikace MS Outlook. Existuje nějaký způsob, jak provádět tuto synchronizaci?

MS Outlook není na synchronizaci dat mezi dvěma počítači stavěný (není-li k dispozici mail server), jediná možná cesta je přes jeho soubory, což bude ve vašem případě PST soubor (Personal Folders). Tento soubor můžete přenášet při zavřeném MS Outlooku bez problémů. Je třeba ale dát pozor, když omylem otevřete Outlook na obou počítačích. Pak je třeba uvážit, který PST soubor je ten správný (novější). Mohu-li mimo Outlook, pak bych místo Windows Commanderu doporučil k synchronizaci Briefcase (Aktovku). Ta umí synchronizovat data v různě složité adresářové struktuře bez problémů. Při jejím vytváření je potřeba dodržet pouze to, aby se jako root synchronizoval samostatný adresář, pod kterým je teprve adresářová struktura s daty.

? Při testu akcelerace rozhraní DirectX (v 8.1) testem implementovaným do systému (DirectX Diagnostics) mi zhasnul a po několika vteřinách se znovu rozsvítil monitor. Bohužel, zároveň s rozsvícením klesla obnovovací frekvence obrazu z 85 Hz na 60 Hz (v rozlišení 800 x 600), které si počítač teď už stabilně udržuje ve všech grafických režimech, do nichž jsem ho byl schopen dostat (viz dále), kromě chvilky při bootu, kdy se frekvence vyšplhá na 70 Hz, poté však obrazovka několikrát blikne (avšak bez ztráty obrazu) a frekvence spadne opět na 60 Hz (informaci o frekvencích jsem získal prostřednictvím OSD). Navíc systém zobrazuje jen 256 barev. Při pokusu o přístup do menu Obrazovka Vlastnosti a Nastavení dochází ke ztrátě obrazu, při stisku nějaké klávesy se obrazovka pokryje nesmyslnými znaky a počítač je nutno restartovat. Stejný výsledek jsem získal i při použití diagnostického softwaru (SiSoft Sandra) v okamžiku vypsání vlastností grafického akcelerátoru (Video System Information). Při pokusu restartovat do nouzového režimu je sice možné se do menu Nastavení dostat bez zhroucení systému, nicméně není možné provést změnu a reinstalaci, systém nabídne pouze rozlišení 640 x 480 (16 barev, 256 barev a 16 bit), 800 x 600 (256 barev) a 1 024 x x 768 (16 barev) a "ucho" s kartou monitor vůbec není v nabídce. Aby byl problém ještě složitější, tak některé programy, které fungují "mimo" Windows (např. hry), frekvenci obrazu na 85 Hz bez problémů nastaví. Fullscreen mod přehrávačů videa však zůstává na 60 Hz. Postupně jsem zkusil ručně přeinstalovat, různými způsoby "vnutit" Windows nové i starší ovladače grafické karty, monitoru, DirectX i přeinstalovat celá Windows, ale problém přetrval. Až do zmíněného testu počítač fungoval bez jediného problému. Zajímalo by mě, zda se jedná o závadu hardwarovou nebo softwarovou? Je možné, že jsem při testu nějakým způsobem "odpálil" plug-n-play rozeznání monitoru? (Sandra mi nyní hlásí Warning 332: Use Plug-n-play/DCC compatible monitor! a autodetekce standardně nabízí pouze "neznámé zařízení", případně "neznámý monitor", i když byl odpovídající ovladač nahrán do počítače). Nebo se jedná jen o konflikt různých ovladačů a operačního systému? Sestava: Celeron 533 MHz, FIC CW-33 (čipset i810 s vypnutou vestavěnou grafikou), 160 MB RAM, Inno3D GeForce2 MX (32 MB RAM) v PCI, monitor 15" Belinea 102010 připojený standardním D-sub kabelem, Windows 98SE, Detonatory a DirectX z PC WORLD CD 1/2003).

Odpálení PnP bych neočekával, je však možné, že se monitor zbláznil, resp. vytuhl jeho software a na detekční PnP signály z počítače neodpovídá. Vypojte monitor ze zásuvky cca na 2 minuty a pak jej zapněte. Třeba se vzpamatuje a na autodetekci odpoví správně. Pokud ne, nastavte si monitor ručně. Můžete zadat prakticky jakýkoliv monitor ze standardní nabídky, mně se osvědčila volba nejlepšího monitoru ADI nebo Nokia. Tím získáte možnost přidělovat frekvence až do 100 Hz. Po restartu se už "ucho" s nabídkami objeví. Kdyby se okno s vlastnostmi obrazovky hroutilo i nadále, musíte ještě přeinstalovat ovladač videokarty. Pokud budete instalovat "na čistý disk", DirectX zaveďte až nakonec a raději už jej netestujte.

? Můj problém spočívá v tom, že nevím jak vytisknout soubor s příponou .PRN ("windowsovský tisk do souboru"), který jsem si přehrál na svůj HDD z jiného PC. Poraďte mi prosím nějaký jednoduchý program, který by uměl obhospodařovat soubory s touto příponou a následně je i tisknout.

Soubor .prn máte možnost vytisknout z DOSu (resp. z Příkazového řádku), je-li tiskárna připojena na paralelní port. Pak použijte příkaz copy /B soubor.prn lpt1: . Lze napsat i dávku, aby se tiskly všechny soubory (*.prn), pozor však na parametr /B. Musí být na prvním místě, tak jak jej zde uvádíme. Pro úplnost dodáváme, že tiskové soubory jsou vytvářeny pro konkrétní tiskárnu. Tisk takového souboru na jiný typ tiskárny zpravidla končí nesmyslně potisknutými archy papíru několikanásobně převyšujícími počet stran původního dokumentu. Jednou vytvořený PRN soubor není možné otevřít v aplikaci obsažené v operačním systému Windows a dodatečně jej upravovat.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0092

Vlastním sestavený počítač z následujících dílů: Procesor AMD Athlon XP/2100+, Socket A, 1730MHz/ 266Mhz, chladič Vent.Cooler Master, pro FCPGA (do 2,0 GHZ) a Socket A (do 2200 XP), s kul. lož., paměť PC-333 DDR RAM 512 MB, deska SL-75DRV5, AMD Athlon Duron, KT333, 266 MHz, DDR333, ATA133, ZK, ATX, grafika Ati Radeon 7500 128 MB, DDR, AGP 4x, TVout, DVI, pevný disk WD Caviar XL 80.0 GB WD800JB, ATA/100, 7 200 otáček, 8MB cache, disketová mechanika Sony FDD 3,5"/ 1,44 MB, zvuková karta SoundBlaster Live Player 5.1, mechanika CD-ROM Teac CD-W540EK, 48x/40x/12x, IDE, mechanika DVD-ROM Pioneer 106S, 16xDVD/ 40xCD, ATAPI. Dále je k PC připojena multimediální klávesnice Genius, myš Logitech optická, repro Creative DTT2200, externí modem Zyxel Omni 56K, joystick Dexxa, joypad MS SideWinder, tiskárna Canon S400. Ještě jsem zapomněl na USB 2.0 HUB, čip Nec a PCI řadič USB (4portový, interní).

A teď k mému problému. Při spouštění některých programů se objevuje hláška, že není dostatek paměti pro spuštění programu. Pokusím se ukončit všechny spuštěné aplikace jak vpravo dole v liště, tak přes Alt+Ctrl+Delete. Hláška se zobrazí znovu. Nevím zda se dá tento problém odstranit, ale stává se, že program se i přes tuto hlášku normálně spustí. Další a důležitější problém mám zřejmě z grafickou kartou. Při startu některých her dojde k totálnímu zamrznutí PC. Na monitoru se objeví zatuhnutý obraz a je slyšet krátkou sekvenci zvuku, který se neustále opakuje. PC nereaguje na žádnou možnost ukončení programů a musí následovat reset, Scandisk atd.

V první řadě se pokuste nastavit velikost virtuální paměti na pevnou hodnotu. Optimální velikost swap souboru je 2,5násobek velikosti operační paměti.

V tomto případě bych se ale přikláněl k hardwarové chybě. Jak už bylo několikrát řečeno, ne vždy spolu použitý hardware správně spolupracuje a instalovaná paměť, či grafická karta nemusí se základní deskou pracovat správně. Nejprve zkuste nějakým testovacím softwarem ověřit funkce hardwaru, a jestliže neobjevíte chybu ani tak, zkuste experimentovat. Vyzkoušejte jiný typ paměti, jinou grafickou kartu apod. Je dobré, když se při nákupu obrátíte pouze na jednoho prodejce a necháte si doporučit komponenty, které spolu spolehlivě fungují.

? Mám základní desku ECS K7S5A, Athlon XP 1600+ a dva moduly SDRAM 128 MB (PQI 133). Pokud si v Biosu nastavím frekvenci na 133 MHz, tak mi po chvíli tuhnou Windows 2000. Když je frekvence nastavena na 100 MHz, běží vše v pořádku až na to, že Bios detekuje pouze Athlon 1100. Chtěl bych vědět, jestli je to špatným nastavením Biosu, nebo jsou vadné paměti?

Tato deska by měla pracovat s pamětmi na 133 MHz. Může jít tedy o chybu základní desky, ale více pravděpodobné je to, že použitý typ paměťových modulů není vhodný pro tento motherboard, nebo jsou paměti poškozené. Zkuste se obrátit na prodejce a nechte si nějaký vhodný typ doporučit.

? Dá se nějak ve Windows XP nastavit, aby se při přihlašování nezobrazovalo jméno uživatele, který se přihlásil do systému naposled?

Tato možnost se dá nastavit v registrech. V klíči HKEY_LOCAL_MACHINE\SOFTWARE\MicrosoftWindows\CurrentVersion\policies\system vytvořte novou proměnnou DWORD a pojmenujte ji NoDisplayLastUserName a přiřaďte k ní hodnotu 1.

? Bohužel nevlastním počítač, ale užívám ho každý den ve svém zaměstnání. Rád bych komunikoval pomocí ICQ, ale na svém pracovním PC jej nemohu instalovat. Prý existuje nějaká možnost, jak pracovat s ICQ bez instalace.

Na webové stránce http://go.icq.com naleznete internetovou verzi ICQ2Go!. Chybí zde několik funkcí oproti plné verzi, ale pro váš účel bude dostačující. Takže máte-li přístup na internet, nějaký prohlížeč a nainstalovanou Java Virtual Machine, můžete začít.

? Přehrávám-li film v *.avi formátu v přehrávači BSPlayer pod Windows XP, stane se mi občas, že se celý počítač "kousne" a vydává příšerné "chrčení". Nelze provést restart klasickým trojhmatem. Pomůže jen tvrdý restart. To se mi stává jen pod Windows XP, jinak pod OS Linuxem a OS/2 Warpem vše běží bez problémů. Zkoušel jsem i jiné přehrávače pod Windows XP, se stejným závěrem. Asi se jedná o hardwarovou chybu, spíše než o nějaké softwarové omezení.

Je několik možných příčin tohoto chování počítače. Nejvíce pravděpodobné je, že nemáte nainstalovány správné ovladače pro Windows XP. Zkuste se podívat na webu výrobce zvukové karty, videoadaptéru i dalších komponent. V případě, že by chyba nebyla zde, pokuste se provést novou instalaci operačního systému a dalších softwarů z bezpečných a ověřených zdrojů. Může se stát, že použitý CD-ROM nebo disk může obsahovat chybné soubory. Chyba se pak může projevit jen při určitých činnostech počítače, vždy když začne pracovat s chybnými daty. Ideální je použít CD s programy, které již bezchybně pracují na jiném PC.

? Mám problém, že při spuštění Windows 98SE se počítač někdy zasekne a musím ho několikrát restartovat. Zaseknutí nenastává při určité operaci, ale náhodně tak první 2 min. po spuštění. Jakmile se do této doby nic nestane, počítač běží dále bez problémů, proto si myslím že se nejedná o SW chybu. Konfigurace: AMD Athlon TB 1400 MHz, ECS Elitegroup K7VTA3 VIA 266, 256 DDR 266, Ge-Force 2 MX-400, Sageate Baracuda III 20 GB, SB Live 1024 5.1.

Pravděpodobné bych viděl dvě příčiny vašeho problému. Jednu hardwarovou paměť, a jako druhou právě chybu v softwaru.

Zkuste nějakým testovacím programem zjistit, zda paměť i ostatní komponenty vašeho PC pracují správně. Ve většině případů, kdy počítač dělá chyby, které jsou spíše náhodné, se jedná právě o chybu paměťového modulu. Nemusí být přímo poškozený, ale jen správně nespolupracuje s použitou základní deskou. Je však možné, že se jedná i o chybu v operačním systému. Zkuste provést novou instalaci. Použijte ověřené CD, ze kterého byla provedena funkční instalace a určitě není nijak poškozené.

? Mám nainstalovaná Windows XP En a nainstaloval jsem Office 2000. Problém nastal při psaní diakritiky a to tak, že při zadávání háčků, nebo čárek píše vše 2x, tj. dva znaky naráz a vedle sebe. Office 2000 jsem přeinstaloval snad 20x, ale stále je to stejné. Dal jsem systém zkontrolovat antivirem, ale BugBear, resp. W32bear nezjistil. Můžete mi poradit, v čem je chyba?

Přestože jste provedl kontrolu antivirovým programem, přiklonil bych se k verzi se zavirovaným počítačem. Některé antivirové programy (i přes provedené aktualizace) nedokáží tento vir bezpečně rozpoznat a jeho soubory se mohou samy stát obětí tohoto nepříjemného wormu.

Worm instaluje do počítače trojského koně, který umí zaznamenat stisknuté klávesy a odpovídá na povely zvenčí. Díky chybě IFRAME může přijít do počítačů neošetřených potřebnou záplatou od Microsoftu. Po spuštění infikovaného souboru se nakopíruje do adresáře WINDOWS\SYSTEM pod náhodným čtyřznakovým jménem, pak se nakopíruje do adresáře WINDOWS\STARTUP pod náhodným tříznakovým jménem. Poté se pokusí rozšířit po síti na vzdálené počítače, které mají sdílené disky, a to pod náhodným tříznakovým jménem. Také otevírá port 36794 a poslouchá, zda nepřicházejí povely zvenčí. Pak již vypustí trojského koně (program pro zaznamenávání stisknutých kláves), a to do následujících souborů: C:\WINDOWS\SYSTEM\ICCYOA.DLL, C:\WINDOWS\SYSTEM\LGGUQAA.DLL, C:\WINDOWS\SYSTEM\ROOMUAA.DLL, C:\WINDOWS\OKKQSA.DAT a C:\WINDOWS\USSOWA.DAT. Při šíření po lokální síti může také způsobit tisk nesmyslných znaků na síťových tiskárnách. Kromě toho, že se snaží vyřadit z činnosti mnoho antivirových programů a firewallů napadením příslušných exe souborů, vytváří v registrech následující položku: HKLM\Software\MicrosoftWindows\CurrentVersion\RunOnce"tie" = "****.EXE". Worm se pak snaží najít další oběti. Hledá e-mailové adresy v adresáři Windows a v souborech na disku, které mají následující přípony: MMF, NCH, MBX, EML, TBB a DBX. Pro posílání sebe sama používá svoji vlastní SMTP rutinu, jež se snaží najít vhodný SMTP server na následující položce v registru: HKEY_CURRENT_USER\SOFTWARE\Microsoft\Internet Account Manager\Accounts. Umí falšovat pole FROM (Od) podobně, jako to dělá virus Win32:Klez-H. Je proto takřka nemožné zjistit skutečného odesílatele infikované zprávy, a tak najít infikovaný počítač.

Odstranění je poměrně jednoduché. Smažte všechny programy napadené a vytvořené virem Win32:BugBear. Použijte antivirový program. Ideální je skenovat disk z jiného PC, ale postačí, když použijete antivir, který bezpečně tento virus rozpozná. Nejlepší informace naleznete na stránkách výrobce používaného antiviru. Zde se dozvíte, která verze daného programu dokáže vir rozpoznat. Pokud je virus aktivní, přístup k některým souborům může být zablokován. Je třeba nejprve worm deaktivovat přes Task Manager, nebo odstraněním jeho klíče v registrech a rebootováním počítače.

Viry, které se v současné době šíří pomocí elektronické pošty, dokáží napáchat spoustu škod. Proto platí více než kdy jindy zálohujte a používejte aktualizované antiviry a firewally.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou zásadní pro správné rozpoznání problému. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, s jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware.

? Mám zájem koupit plnou verzi nové Xary Web-Style 3. Chtěl bych poradit, jak ji získat. Existuje u nás firma nebo společnost, u které bych ji mohl koupit (třeba na dobírku), a kolik stojí.

Tento software pro Windows (verze pro Mac neexistuje) můžete zakoupit od výrobce na http://www.xara.com. Všechny grafické prvky najdete pouze v plné verzi Webstyle 3.0 dodávané na CD za cenu 69 USD, boxovaná verze včetně manuálu je pak o 10 USD dražší. K oběma cenám si připočítejte ještě poštovné. U nás je možnost zakoupit tento software například u SWS (http://terminal.sws.cz). Cena je 2 329 Kč bez DPH.

? Mám PC v konfiguraci Athlon 1 200 MHz, RAM 256 MB, zákl. deska MSI K7T Turbo 2 a užíval jsem OS Windows 98. Nyní jsem přešel na OS Windows XP Home Edition a nastaly problémy. Ten s modemem jsem vyřešil instalací nového ovladače, ale mám problém s radiokartou ve slotu PCI. Jde o kartu Media Forte typ: SF64-PCR-02. Ve Windows 98 mi chodila bez problémů. Po instalaci Windows XP mi tato karta nefunguje. Snažil jsem se nainstalovat nové ovladače pro tento systém. Ovladače se nainstalují, ale ani po restartu a instalaci programu Radioaktiv 4.0 to nefunguje. Zvuková karta je integrovaná na základní desce. Vyzkoušel jsem různé kombinace nastavení, vše marně.

Spoustu problémů s nefunkčním hardwarem můžete vyřešit nainstalováním správného ovladače. Ty své naleznete na internetové adrese http://www.mediaforte.com.sg/products/tv_and_radio/sf64_pcr/drivers.htm.

?. Mám problém s programem ScanDisk. Po spuštění se tento program po určité době zastaví a zobrazí se zpráva, že program ScanDisk se desetkrát restartoval, protože systém Windows nebo jiný program zapisoval na tuto jednotku. Zkoušel jsem ScanDisk spouštět vícekrát, ale výsledek byl vždy stejný. Zkoušel jsem vypnout všechny spuštěné programy, avšak ani to nepomáhá. I v minulosti jsem měl stejné problémy s programem ScanDisk, ale po několika neúspěšných pokusech se mi povedlo provést kontrolu chyb tímto programem. Kontrolu chyb programem ScanDisk jsem naposledy provedl před více než půl rokem a v současné době ji z uvedeného důvodu nemohu provést.

Přestože jste se pokusil zavřít všechny spuštěné programy, tak se vám to pravděpodobně úplně nepodařilo. Můžete mít spuštěný i nějaký rezidentní program, jako je antivir či firewall. Když uzavřete i tyto programy, měl by ScanDisk běžet bez těchto hlášek.

Ale pozor! Tím spuštěným programem může být, v neposlední řadě, i nějaký virus!

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Bojovník proti spywaru – kvalitní a téměř zadarmo

Vojtěch Bednář

c03p0062

Obáváte se, že se ve vašem počítači nacházejí nevítaní špióni? Spyware je téměř všudypřítomným rizikem. Naštěstí proti němu existuje celá škála obranných prostředků. Spybot Search & Destroy je jedním z těch nejlepších, a co více, je zadarmo.

Spyware je souhrnné označení používané pro několik různých věcí, všechny ovšem souvisejí s internetem a určitým druhem aplikací nebo obsahu. Asi největšího rozšíření dosáhly cookies, tedy webové "sušenky" serverů, sledující činnost uživatele. Na základě záznamu, na co všechno se uživatel díval, mu lze adresovat reklamu.

O něco složitějšími jsou moduly, které aktivně sledují uživatele počítače. Nejde už jen o to zjistit, jaké servery osoba sedící za počítačem navštěvuje, ale také jaké programy používá, které dokumenty otevírá a co vlastně dělá. Výsledkem takovéhoto sledování jsou informace, které daný modul odesílá svým majitelům. Posledním, a zdaleka nejnebezpečnějším druhem nechtěných softwarových hostů jsou programy zvané dialery. Ty slouží ke zprostředkovávání většinou pornografického obsahu tak, že přesměrují vytáčené připojení k internetu na placené linky v zahraničí.

Nechtěný software některého z předchozích typů se do PC může dostat mnoha různými způsoby. Instalace z webových stránek je pouze jednou z variant. Spyware obsahují standardně i instalační balíky různých bezplatných aplikací, typicky klientů P2P sítí, různých manažerů stahování, dokonce i multimediálních přehrávačů.

Existují samozřejmě aplikace, které se snaží nezvané aplikační moduly různého typu v prostředí Windows jednak vyhledávat, a jednak eliminovat. Mezi nejznámější patří program Ad Aware německého Lavasoftu. Kromě něj ale existuje jiný, velmi kvalitní nástroj jménem Spybot Search & Destroy, kterému se budeme věnovat dnes.

Instalace programu pro Windows (funguje na všech operačních systémech typu Win32) má velikost přibližně 2,5 Mb a lze ji stáhnout z adresy autora http://security.kolla.de. Po jejím spuštění je nutné vybrat několik standardních možností včetně komunikačního jazyka (nechybí čeština), potvrdit licenční ujednání a program je připraven k použití.

Spybot Search & Destroy (S&D) je tvořen jedním hlavním oknem. Mezi jeho jednotlivými funkcemi se pohybujeme pomocí ikon v liště na levé straně rozdělené do několika kategorií. Celé to vzhledem nápadně připomíná známou aplikaci Microsoft Outlook, a vlastně vše co je od ní odvozeno. Aplikace podporuje skinování, takže její vzhled můžeme do jisté míry ovlivnit. Tou jistou mírou rozumíme změnu barev a několika obrázků, představujících základ motivu. Několik motivů je součástí standardní instalace, další lze doplnit aktualizací, o té ale až za chvíli.

Jak to funguje?

S&D není ve skutečnosti vyhledávací aplikací klasického typu, ale jen jejím funkčním rámcem. V něm pracují moduly, které se specializují na vyhledávání různých druhů spywaru, malwaru, dialerů, sledovacích cookies a mnoha dalších zajímavých PC parazitů. S&D, respektive jeho vyhledávací složky, nepředstavují žádnou antivirovou ochranu, i když některé prvky, jež jsou schopny najít a odstranit, vyhledávají i moderní antivirové aplikace.

Samotná činnost hlavní funkce programu, podle které vznikl i jeho název, je rozdělena do dvou fází. V první dojde ke spuštění prohledávacích modulů. Ty zjistí, zda se v počítači nenachází to, na co jsou nastaveny, a výsledek svého pátrání zobrazí uživateli. Ve druhé fázi je možné označit "problémy", které si uživatel přeje opravit. Pak dojde k samotné nápravě.

Pokud by si někdo představoval, že spywarový modul nejlépe zneutralizujeme tím, že jej vymažeme z disku, registrů a paměti počítače, pak se mýlí. Tím by sice došlo k eliminaci nechtěného vetřelce, ale dost možná i aplikace, se kterou byl nainstalován. S&D pozná, kdy je bezpečné nalezeného vetřelce odstranit a také to učiní. V některých případech ale soubory spywarové aplikace nebo modulu nahradí jejich neškodnými imitacemi. Tím se u mnoha programů, které je instalují, zachová korektní činnost, u mnoha ale také ne.

Jinou funkcí S&D je schopnost během kontroly vyhledávat záznamy o používání, nedávných adresách a chování uživatele vůbec, vytvořené konvenčními aplikacemi a operačním systémem a také místa, kde si některé známé aplikace vytvářejí jednoznačné identifikační prvky. Mezi tyto aplikace patří třeba populární Windows Media Player. S&D navíc dokáže vyhledávat a s určitou jistotou i opravovat nesrovnalosti v systémovém registru Windows, tato funkce se podobá analogickým funkcím, obsaženým v Norton Utilities nebo v Ontrack System Suite.

Aby to fungovalo

Stejně jako vznikají neustále nové viry a proto musí být antivirový systém aktuální, vzniká i nový spyware. S&D má zabudovanou funkci aktualizace z internetu. Tato aktualizace ovšem nespočívá pouze v dodávání nových definic hledaných modulů nebo dat. Program je neustále vyvíjen, autoři přidávají postupně nové jazykové mutace, zdokonalují ty stávající, vylepšují hlavní aplikaci. Pomocí aktualizačního systému lze stahovat všechny části tvořící S&D. Důležité je, že si uživatel může vybrat, co chce stáhnout a nainstalovat, a co nikoliv, podpora například turečtiny v našich podmínkách příliš užitečná asi nebude.

Problém

S&D dělá v rámci možností kvalitně svou práci. Jeho hlavním úkolem je odstraňovat spyware, malware a podobné "smetí". Problémem je, že právě toto smetí se někdy do PC dostává spolu s jinými aplikacemi. Integrace spywaru je pro mnoho autorů způsob, jak umožnit bezplatné používání svých programů. Jeho přítomnost je zakotvena v jejich licenčních podmínkách, a odstranění proto znamená porušení těchto podmínek. Některé aplikace navíc funkci vedlejších modulů aktivně kontrolují (proto je S&D nahrazuje imitacemi). Je otázkou, nakolik je neutralizace špionážního modulu vlastně fér. Na tuto skutečnost upozorňují samotní autoři S&D, konečné rozhodnutí je ovšem vždy na uživateli.

Co ještě?

S&D dokáže zobrazit obsáhlý seznam "opt out" adres různých e-mailových bulletinů rozesílajících nevyžádanou poštu. To je užitečné, pokud se chceme zbavit nechtěných e-mailů, ale nevíme jak a kde.

Umí projít seznam instalovaných komponent typu ActiveX, seznam spuštěných procesů (to je užitečné především na Windows 9x). Obsahuje také informační knihovnu spyware modulů.

V ní je možné k většině špiónů najít doplňující informace, ujednání o soukromých údajích a další zajímavosti. Je to opět funkce podobná té, která se považuje za standard ve světě antivirových programů. Velmi obsáhlé jsou rovněž možnosti nastavení samotného programu, jeho prostředí a také seznamu detekčních modulů, jež mají být spouštěny při každém testování. S&D je vybaven možností aktivního feedbacku v případě, že se v aplikaci objeví chyba nebo jiný, abnormální stav. Protože aktuální verze je ale dostatečně stabilní, průměrný uživatel si této funkce příliš neužije.

Poslední podstatnou funkcí je možnost vrácení změn. Pokud si například neutralizujeme špionážní modul v nějaké aplikaci a ta pak odmítne spuštění, nemáme přístup k jejím datům. Modul lze zpětně rekonstruovat, data zachránit a aplikaci i se špiónem pak odinstalovat. Bohužel, funkce obnovení nefunguje vždy zcela korektně.

Není všechno zlato...

Nic není dokonalé a o volně šiřitelných programech to platí dvojnásob. Asi největší slabinou S&D je jeho start. Aplikace se spouští opravdu pomalu. Přestože hardwarová náročnost není kritická (na P120 funguje bez problémů), S&D zkonzumuje poměrně hodně paměti. Aplikace umožňuje určit prioritu procesu při hledání spywaru, mohu doporučit nastavit spíše nižší.

V některých případech došlo při použití S&D k zajímavé situaci. Program objevil špionážní modul, ale při pokusu o jeho odstranění oznámil, že se nějaká část nebo soubor právě používají. Po restartování počítače a novém testu již tuto část opravil, avšak při opakovaném otestování našel celý, již opravený modul znovu. Těžko říct, zda se jednalo o tak neoblomného špióna nebo chyby v S&D, spíše bych ale řekl, že na vině je to druhé.

Další problémy mívá, nebo alespoň donedávna mívala, aktualizace S&D. Po načtení seznamu aktualizovaných komponent a zahájení jejich stahování došlo k zaseknutí aplikace. To nebylo způsobeno její chybou, ale nepřístupností serveru s aktualizacemi. Momentálně je možné si vybrat z několika serverů obsahujících aktualizace, a k této chybě již nedochází. V každém případě byla velmi nepříjemná a může se teoreticky objevit kdykoliv znovu.

S&D kromě těchto zmíněných obsahuje několik dalších menších chybiček a nedodělků. Vesměs nejsou nijak kritické pro samotný provoz aplikace, jen občas dokáží zkomplikovat život. Protože se ale nejedná o profesionální produkt, je nutné s přítomností takových nepříjemnůstek počítat.

Zaplať a použij

Spybot Search&Destroy je aplikace dostupná zadarmo, nejde o žádný shareware nebo omezenou demoverzi. Jeho autor přesto na svých stránkách vyzývá uživatele, aby přispěl na vývoj malou částkou. Implicitně se požaduje pět amerických dolarů. Bohužel, pro jejich výběr je používán systém PayPal, který v našich podmínkách není zatím příliš použitelný, Spybot Search & Destroy tak zůstává v podstatě zadarmo. A za tu cenu se jedná o velmi užitečnou aplikaci.

Spybot Search & Destroy má své nedostatky a má své přednosti. Pokud je váš počítač trvale připojen k internetu a síť také aktivně používáte, je velmi dobré pouvažovat o jeho nainstalování.

Program neobsahuje rezidentní ochranu, a proto je třeba jej také pravidelně používat a starat se o aktualizaci jeho definic. V případě, kdy k síti připojeni nejste, je pro vás Spybot Search & Destroy zbytečný. Na každý pád se ovšem jedná o zajímavého a užitečného pomocníka.

§§§§§


Podpora vašeho podnikání – balík aplikací autodirect

Jaroslav fikker

c03p0063

Většina uživatelů zná aplikace softwarových gigantů, jakým je např. Microsoft. Nicméně se zajímavými nápady velmi často přicházejí i menší firmy nebo dokonce jednotlivci. Do této druhé skupiny lze zařadit i plzeňskou společnost AutoDirect, která se kromě vývoje softwaru zabývá také návrhem a hostováním webových stránek a prodejem výpočetní techniky. Pojďme se nyní podívat, jaké aplikace naleznete v nabídce této firmy.

Společné znaky

Nabízené programy jsou vlastně databázovými aplikacemi založenými na standardu SQL. Lze je tedy provozovat v síťovém i lokálním režimu prakticky s jakýmkoliv SQL serverem (Oracle, MS SQL Server, Informix, WinBase602 atd.), který ale obvykle není součástí dodávky. Propojení mezi klientem a serverem je realizováno pomocí rozhraní ODBC (Open DataBase Connectivity). Pro správnou funkčnost spojení s SQL serverem je ještě nutné nainstalovat knihovny BDE (Borland Database Engine). Ve všech případech byl jako programovací jazyk použit oblíbený Delphi, a tak nikoho zřejmě nepřekvapí podobný vzhled některých ovládacích prvků.

Telefon

Život bez telefonu si většina z nás už dnes nedovede představit. Bohužel klasické pevné telefonní linky neoplývají příliš velkou inteligencí. Pokud se s tímto faktem nechcete smířit, máte v podstatě jenom dvě možnosti pořídit si nákladnou pobočkovou ústřednu nebo se poohlédnout po nějakém šikovném softwaru, jakým je např. aplikace Telefon od AutoDirectu. Cílem tohoto programu, který je určen pouze pro digitální ISDN linky, je nabídnout uživateli dokonalý přehled o všech telefonních hovorech.

Aplikace nabízí přehledné uživatelské rozhraní rozdělené na dvě části. Menší levá část obsahuje nástroje pro změnu konfigurace, číselník pro manuální vytáčení čísel, tlačítka rychlé předvolby a přístup do uživatelské databáze kontaktů. Větší pravou část zabírá barevně rozlišený seznam všech příchozích a odchozích hovorů, kde se zobrazuje směr hovoru (odchozí/příchozí), telefonní číslo, identifikace účastníka (program je dodáván s celorepublikovým seznamem tel. čísel), datum a čas volání, zda došlo ke spojení, případně informace o přesměrování. Pokud zrovna s programem nepracujete, je možné ho minimalizovat do ikony umístěné na systémové liště vedle hodin.

Při příchozím hovoru se automaticky otevře nové okno s identifikací volajícího a s tlačítky pro příjem, odmítnutí nebo nahrání hovoru, uložení údajů do vlastního seznamu a s plochou pro zadávání poznámek. Pokud během hovoru operátor nějakou poznámku zapíše, je automaticky nastaven jako hovor s nesplněným úkolem a jako takový je v seznamu podbarven červenou barvou. Tento úkol lze vyřídit osobně nebo ho můžete předat někomu jinému prostřednictvím elektronické pošty. V případě propojení s programem Marketing se úkol odešle přímo do databáze úkolů vybraného pracovníka. V nepřítomnosti operátora jsou všechny zmeškané hovory zaznamenány v samostatném okně, odkud je možné provést zpětné volání obdobně jako v případě mobilních telefonů. Mezi další užitečné funkce programu patří automatický přechod na záznamník dle časového harmonogramu zadaného uživatelem, možnost ke každému číslu přiřadit jiný namluvený vzkaz, přesměrování příchozích hovorů, propojení tříuživatelů do konferenčního hovoru, vyhledávání v celorepublikovém telefonním seznamu a statistiky příchozích/odchozích hovorů.

Marketing

je aplikací určenou pro správu obchodních kontaktů. Základem je evidence firem, kontaktních osob a zboží či služeb. Tomu byl přizpůsoben i vzhled programu, jehož okno je vodorovně rozděleno na tři části Firmy, Osoby a Automobily. Pokud vás zarazilo označení poslední části, tak to souvisí s tím, že aplikace byla původně vyvinuta na zakázku jednoho z prodejců automobilů. Nicméně principielně není problém v této části evidovat jakoukoliv jinou komoditu a v ostré verzi programu je tato část vždy modifikována podle potřeb zákazníka.

Ovládání aplikace je natolik jednoduché, že ho lze zvládnout po několika minutách i bez manuálu či zaškolení. V podstatě jde o to zanést do databáze údaje o firmách a k nim pak přiřadit jednotlivé kontaktní osoby a zboží. Při zadávání dat program dokáže dohledat informace o zaváděné firmě v obchodním rejstříku nebo v databázi ČSÚ na internetu výsledek je zobrazen v okně webového prohlížeče.

Každá firma by také měla mít přiděleného prodejce (obchodníka) z řad vašich zaměstnanců. Prodejci mohou k jednotlivým organizacím zadávat úkoly, které se automaticky připomínají při spuštění programu nebo po otevření okna s úkoly. Jednoduše lze také odeslat e-mail vybrané firmě, osobě nebo hromadně vybraným subjektům. Užitečnou drobností je upozorňování na výročí narozenin vašich klientů. Z důvodu ochrany dat jsou standardně nabízeny pouze minimální možnosti tiskových výstupů. Vytisknout lze pouze seznam zboží a přehled úkolů. Správce může navíc provádět exporty dat pro tisk štítků či obálek. Pokud ale potřebujete širší nabídku tiskových sestav, bude program doplněn dle vašich požadavků. Silnou stránkou programu jsou nástroje pro vyhledávání, které uživateli usnadňují orientaci ve velkém množství dat. Vlastní výběry dat lze navíc ukládat jako tzv. profily a uchovat je tak pro další práci.

Marketing je také vybaven jednoduchým systémem přístupových práv, takže se řadovému prodejci nepodaří vymazat zadaný úkol, firmu či osobu. Navíc je k dispozici formulář Hodnocení úkolů, kde může vedoucí pracovník na základě zvolených kritérií kontrolovat aktivity jednotlivých prodejců. V současné době se pracuje na zcela nové verzi Marketingu, která bude mj. obsahovat modul zajišťující automatickou kontrolu nesplněných úkolů na daný den, a v případě požadavku uživatele bude schopna tyto úkoly odeslat jako SMS zprávu přes webovou bránu nebo přes mobil.

SMS Easy

SMS zprávy jsou oblíbeným médiem pro nejrůznější hlasování a soutěže. Chtěli byste také uspořádat SMSkovou soutěž, ale nevíte jak na to? Firma AutoDirect má pro vás řešení v podobě programu SMS Easy, který si lze buď koupit nebo pronajmout.

SMS Easy je rozdělen na dvě části Server zajišťuje shromažďování dat a Klient je určen pro zadávání a vyhodnocování jednotlivých soutěží. SMS zprávy přijímá standardní mobilní telefon vybavený hardwarovým modemem, který se připojí k sériovému portu počítače (program byl testován s telefony Nokia 7110, 6210, 6310 a Siemens 35i).

Okno Serveru je nabité informacemi. Kromě očekávané konfigurace (nastavení komunikace s mobilním telefonem, zpracování SMS či odesílání zpráv s informacemi o stavu programu a komunikace elektronickou poštou) jsou zde zobrazovány všechny došlé zprávy s možností filtrování a exportu do formátu DBF. Navíc lze přímo z programu velmi snadno odeslat SMS zprávu na libovolné číslo nebo některému ze soutěžících.

Klient se skládá z 5 modulů, mezi kterými se přepíná tlačítky v podobě lišt přes celou šířku okna. První z modulů nabízí rychlý náhled na všechny doručené SMS zprávy a nastavení intervalu aktualizace dat. Druhý modul už je mnohem zajímavější. Slouží totiž k vyhodnocení jednotlivých soutěží. K dispozici jsou základní statistické údaje (např. počty odpovědí), koláčový graf s procentuelním zastoupením jednotlivých odpovědí, jednoduchý nástroj na losování výherců, včetně zobrazení výherní listiny s možností zaslat výhercům SMS zprávu. Statistické údaje (podíl operátorů, denní rozložení zpráv, počet zpráv z jednoho čísla, počty přijatých zpráv) jsou náplní i dalšího modulu. Zde lze vyhodnocovat nejen data jednotlivých soutěží, ale také všechny došlé SMS zprávy. Předposlední modul je určen pro práci s databází SMS zpráv vyhledávání, filtrování, export dat, odeslání SMS na vybraná čísla, doplnění jmen a adres k telefonním číslům. Zadávání soutěží se provádí prostřednictvím posledního modulu. U každé soutěže se definuje její název, klíčové slovo, správné odpovědi, termín konání a zda se mají zasílat soutěžícím odpovědi na jejich zprávy. Možností je celá řada a záleží pouze na vás, jestli se rozhodnete pro klasické soutěžní otázky nebo pro hlasování.

Makléř

Tato aplikace byla navržena speciálně pro úzký okruh uživatelů, kterými jsou pojišťovací makléři. Vzhledem k tomu, že program podporuje práci v režimu centrála a několik poboček, je vhodný nejen pro jednotlivce, ale i pro větší firmy. Samozřejmostí je v takovém případě systém přístupových práv. Po instalaci programu je vhodné nejprve nadefinovat uživatele programu (včetně dělení provizí) a naplnit číselníky bank, pojišťoven, druhů pojistek atd. Ve formulářích pro zadávání dat lze zeleně podbarvené položky využít pro zúžení výběru, a červeně podbarvené musí být povinně vyplněné. Pro zavádění konkrétních pojišťovacích smluv je nutné nejprve zadat klientelu, na kterou budou smlouvy navázány. Teprve pak je možné ke klientovi založit novou smlouvu se všemi potřebnými údaji, včetně možnosti přidat ke smlouvě externí dokumenty uložené na disku počítače. Samostatné formuláře slouží k evidenci pojistných škod, plateb ze strany klientů (program automaticky upozorňuje na zpoždění plateb) a k vyhledávání podle všech dostupných kritérií zadaných při vkládání dat. Program rovněž obsahuje jednoduchý úkolovník, který uživatele po přihlášení upozorní na nesplněné úkoly.

Závěrem

Pokud vás některá z aplikací zaujala a chtěli byste si ji vyzkoušet na vlastní kůži, navštivte na stránkách www.autodirect.cz sekci Ke stažení, kde naleznete testovací verze všech programů popisovaných v tomto článku.

Telefon, Marketing, SMS Easy, Makléř

intuitivní ovládání

nabídka funkcí

vyhledávání a filtrování dat

netradiční vzhled

cena

Telefon: 40 000 Kč (včetně databáze ČR a neomezeného počtu klientů pro spolupráci s operátorem)

Marketing: 60 000 Kč (včetně SQL serveru a 3 uživatelů, + nadstavba pro odesílání úkolů pomocí SMS)

SMS Easy: 35 000 Kč (včetně neomezeného počtu klientů a přístupu k serveru)

Makléř: 20 000 Kč (včetně jednouživatelské SQL databáze)

K recenzi poskytla firma: AutoDirect, a. s., Plzeň, www.autodirect.cz

§§§§§


Fotobanky expandují – nakupte si fotky na Internetu

Pavel Hrbáček

c03p0064

Pěkná a správně zvolená fotografie může změnit dojem i z jinak nepříliš zajímavě vypadající webové stránky. Problémem většiny autorů webu je však otázka, kde takový obrázek vzít. Pokud nejste zrovna profesionální fotograf či alespoň velmi pokročilý amatér se slušným fotografickým vybavením, dostatkem prostředků i nadšení, není asi tím nejlepším řešením snažit se nafotit požadovaný motiv sám. A to nemluvím o časové náročnosti takové práce a dalších nákladech s ní spojených, pokud se např. požadovaný objekt nachází na druhé straně zeměkoule. Naštěstí existují specializované agentury, které se zabývají prodejem již hotových fotografií od profesionálních fotografů. V době internetu se také řada z nich odhodlala nabízet své produkty on-line, což umožňuje vyhledat potřebný snímek ve stejné chvíli, kdy se objeví jeho potřeba, bez nutnosti opouštět pracoviště, pohodlně u pracovního stolu. Vedle stránek za kterými stojí klasické agentury, existují i servery, jež jsou postaveny na odlišném modelu. Jejich nabídku tvoří příspěvky registrovaných členů, kteří mohou být jak z řad profesionálů, tak i amatérů. On-line fotobanky byly až do nedávné doby nabízeny jen na zahraničních severech. Mezi jejich nevýhody z hlediska českého uživatele lze zahrnout nutnost používání kreditní karty a také vyšší cenu odpovídající cenovému standardu na světovém trhu. Pro srovnání, fotografie do 2 MB, určená pro WWW stránky stojí u většiny agentur cca 50 USD. Na českém serveru lze zpravidla pro stejný účel získat snímek minimálně ve stejné velikosti a cena bude kolem 30 USD. To však neplatí automaticky, hodně záleží na tom, zda se rozhodujete mezi snímkem, který česká firma přebrala ze zahraniční kolekce, nebo zda se jedná o produkt českého fotografa. Ovšem i našinec může cenu nasadit vysoko a naopak některé cizí servery začínají již na 15 USD. Tyto ceny odpovídají nákupu fotografie v tzv. režimu royalty-free. Co to znamená pro kupujícího, je popsáno v samostatné části. Pokud není výslovně uvedeno jinak, tak všechny ceny a počty jsou v článku vztaženy na snímky s tímto typem licence.

V okamžiku, kdy začnete prohledávat fotobanky, si uvědomíte, že to může být i docela časově náročný úkol. Především v těch případech, kdy použité softwarové řešení neumožňuje zjemnit kritéria na fotografii, a vzhledem k rozsahu uložených dat může být počet nalezených obrázků značně vysoký. Snad každý server nabízí klasické roztřídění obrázků do kategorií dle typu zobrazovaného objektu, ale to je příliš hrubé zařazení. Naštěstí servery, kde se počet obrázků počítá na statisíce či miliony, využívají k popisu snímku klíčových slov. To samozřejmě znatelně usnadňuje hledání. Ani tento postup však není zcela bez problémů. Jednotlivé servery se liší v seznamech používaných klíčových slov, jež se mohou ukázat jako nedostatečně přesné. Při testování rozsahu jednotlivých fotobank jsem se např. pokoušel nalézt fotografie na téma squash. Servery většinou vracely jako výsledek desítky různých zátiší s ovocem (squash znamená anglicky také dýně, tykev, nezralé ovoce...), takže upřesnění, že požaduji "sport", bylo opravdu nutností. Těm, kdo nemají čas prohledávat fotobanku, nabízí některé servery a agentury rešeršní služby. Ty mohou být placené či zdarma. Rychlost zpracování požadavku je také různá a může se počítat jak na hodiny, tak i na dny.

Další pokročilou funkcí lepších serverů je tzv. lightbox, což by se dalo v daném kontextu přeložit jako šuplík. A tak to i funguje. Slouží k odložení snímků, se kterými chcete pracovat později. Pro lepší orientaci mezi nimi jsou v šuplíku zobrazovány v podobě malých náhledů (thumbnails). O každé fotografii se lze většinou také dozvědět dostupná rozlišení, případná omezení jejího použití, spočítat cenu, atd. Některé fotobanky dokonce dovolují vytvořit více šuplíků a některé z nich i sdílet s dalšími uživateli serveru.

Pro ty, co chtějí využívat kvalitní fotografie pro své stránky častěji, je určitě zajímavá možnost nákupu speciálních CD s kolekcemi snímků. Disky jsou rozděleny dle témat fotografií a jejich obsah je pečlivě vybírán z hlediska kvality a použitelnosti snímků. To, co je na nich především zajímavé, je hlavně výsledná cena za fotografii. Ta se pohybuje kolem 3 USD.

V České republice se dá v současné době spočítat počet kvalitních on-line fotobank na prstech jedné ruky. Bezesporu mezi ně patří fotobanka na adrese profimedia.grafika.cz. Tomuto projektu byl již věnován samostatný článek v PC WORLDu 1/2003, a tak jej představím jen krátce. Její obsah tvoří 100 000 profesionálních fotografií a 200 fotografických CD kolekcí. Celá stránka je samozřejmě v češtině, a to včetně klíčových slov. Pro registrované uživatele je k dispozici cenová kalkulačka. Obsah fotobanky byl vytvořen jako podmnožina z celkové nabídky agentury Profimedia (www.profimedia.cz). Ta na českém trhu zastupuje řadu mezinárodních zpravodajských agentru a fotobank, např. Getty Images, ImageSource, LaPresse. Celkový počet snímků v jejím portfoliu je tak vyšší než 2 miliony, z toho 100 000 je v licenci royalty-free.

Další zajímavou českou fotobankou je sundayphoto.cz. V nabídce je několik desítek tisíc snímků a stovek CD kolekcí. Cena fotografií je stejná bez ohledu na konkrétní užití snímku. Pěkně vypadající stránky umožňují vyhledávat podle klíčových slov či čísla snímku. Pro pohodlnější práci je uživateli k dispozici šuplík. Mezi zdroje fotografií patří Stockbyte, PhotoAlto a řada dalších.

Zajímavý český server se nachází na adrese www.fotobanka.cz. Jedná se o již popisovaný typ fotobanky, která umožňuje uživatelům z řad veřejnosti nahrávat vlastní snímky. Nabídka fotografií, které jsou zde umístěny, je regulována několika podmínkami. Vedle požadavku na originalitu to jsou hlavně technické nároky, jež musí snímky splňovat. Musí být v rozlišení minimálně 1 240 x 877 pixelů, nesmí být dodatečně interpolovány na větší velikost, atd. Registrovaný fotograf si sám určuje ceny, které se liší dle typu licence a velikosti snímku. V současné době je zde umístěno několik desítek tisíc obrázků. Protože je však každá fotografie popsána klíčovými slovy, dovoluje server pohodlně vyhledávat v nabídce. Ceny snímků se většinou pohybují v řádu několika set korun. Výhodou pro českého uživatele je možnost bezpečného placení přes platební bránu eBanky. Jak server informuje na svých stránkách, tak od září 2002, kdy byly spuštěny on-line prodeje, byla nejvyšší cena zaplacená za snímek 4 000 Kč. Nejúspěšnější autor prý dokonce prodal za dva měsíce své fotografie za více než 20 000 Kč.

V zahraničí je nabídka podobných serverů samozřejmě širší. Mezi největší patří fotobanka Corbis (www.corbis.com). Její stránky jsou rozděleny na dvě části podle typu užití snímku pro osobní použití a pro profesionální licence. Snímky pro osobní použití jsou však v malém rozlišení (přibližně 640 x 480) a jejich cena se pohybuje kolem 6 USD. Uživatel však může zakoupit některý z ValuePacků, který mu dovoluje získat určitý počet fotografií za sníženou cenu, např. při odběru 12 obrázků klesá cena na 2 USD za kus. Při komerčním užití závisí cena na způsobu užití. V případě licence "Desktop/Web Use" je cena přibližně 20 USD. Své příznivce má určitě i server EyeWire (www.eyewire.com). Ten je vlastněn známou společností Getty Images a vedle fotografií nabízí i řadu dalších multimediálních produktů, včetně ilustrací a zvukových souborů. Cenově patří k levnějším, např. obrázek v rozlišení 72 dpi o rozměrech 9 x 12 palců při velikosti 2 MB je nabízen za 15 USD. Většinu snímků lze také výhodně zakoupit na CD.

Další obsáhlá fotobanka je na adrese www.photostogo.com. V nabídce je 650 000 fotografií všech typů licencí. Cena za royalty-free obrázek se však již pohybuje kolem standardních 50 USD. Pokud se vám zdá cena vysoká a nevadí vám malé rozlišení, podívejte se na partnerský server WebSpice.com. Ten je financován formou předplatného, která umožňuje dramaticky snížit cenu za kus. Za částku 19 USD na měsíc, příp. 99 USD na rok, získáte neomezený přístup k fotobance a co stáhnete, to je vaše. V nabídce je 30 000 snímků, ovšem jen v rozlišení 280 x x 280 pixelů. Větší velikosti najdete na zmiňovaném PhotosToGo. Server založený také na předplatném naleznete na www.photos.com. Za cenu 30 USD na týden můžete nahrát vše, co vás zde zaujme. Výjimkou jsou jen snímky v rozlišení super, které jsou placeny za kus.

Dalším z řady serverů je Brand X Pictures na adrese www.brandxpictures.com. V nabídce jsou velmi pěkné profesionální fotografie za cenu 50 a 60 USD při velikosti souboru do 2 MB. Pohodlné vyhledávání umožňuje hledat i části klíčových slov a ignorovat nechtěné hodnoty.

Velmi pěkné a přitom relativně levné fotografie jsou k nalezení na adrese www.gettyworks.com, která je ve vlastnictví Getty Images. Vedle fotografií jsou v nabídce i ilustrace a fonty. Cena za jednotlivé obrázky začíná na 10 USD.

Velkou nabídku fotografií má server PictureQuest (www.picturequest.com), kde najdete 500 000 obrázků. Server vyžaduje registraci a cena za fotogragii je 50 USD a za ilustraci 60 USD. Jako jejich zdroje jsou použity např. Stockbyte, Digital Vision, Image Farm, PhotoDisc. Snímky lze i výhodně nakoupit na CD.

Planet PhotoBank (www.planetphotobank.com) je také typem serveru založeného na příspěvcích svých uživatelů. Každý fotograf má zdarma k dispozici 50 MB pro ukládání svých snímků. Ty lze dokonce zasílat pomocí e-mailu. Sám tvůrce si také určí cenu za fotografii. Po zakoupení je lze používat jak pro osobní, tak i komerční účely. Příjemné je, že při prohlížení galerie jsou ihned vidět ceny za foto, a k dispozici jsou také EXIF informace. Užitečnou funkcí je, že pokud v databázi nenajdete hledaný snímek, můžete vložit váš požadavek včetně termínu do složky Rush for.

Především na osobní užití je zaměřen server FreeFoto (www.freefoto.com). Celková nabídka obsahuje 40 000 obrázků a je rozdělena do 50 hlavních sekcí. Pro osobní užití na internetu je snímek zdarma, pro komerční užití začíná na 25 USD.

Pokud potřebujete fotografii na téma astronomie či dobývání vesmíru, podívejte se na stránku NASA Photo Gallery (www.nasa.gov/gallery/photo). Najdete zde rozcestník k jednotlivým fotoarchivům. Tyto obrázky jsou bez copyrightu, ale při jejich používání se musíte vyvarovat těch užití, jež by vaše produkty či služby mohly dávat do souvislosti s NASA nebo s konkrétním člověkem na fotografii (více informací najdete na jmenované stránce).

TYPY licencí

Rights Managed

U fotografií, které jsou poskytnuty s tímto typem licence, se cena řídí konkrétním způsobem použití snímku (web, leták, billboard, atd.). Pro snímky je také často možné zakoupit exkluzivitu pro danou oblast nebo časové období. Pro tento případ je také typické jednorázové použití zakoupené fotografie.

Royalty Free

Tento druh licence nabízí neexkluzivní využití fotografie za jednorázovou cenu na časově neohraničené období. Až na několik málo omezení nejsou tyto obrázky vázány na konkrétní způsob použití. Jejich cena se většinou odvíjí od jejich velikosti a rozlišení.

§§§§§


Zabarikádujte se! – Firewally bez tajemství I.

Martin Ignjatevic`

c03p0065

V tomto článku se zaměříme na téma, které je poměrně zajímavé tentokrát bude řeč o firewallech. Někteří z vás jistě tuší, co tento termín znamená, mnozí máte zcela jistě jasnou představu, co firewall je a k čemu slouží, a někteří z vás slyší možná tento výraz poprvé. Podíváme se tedy na téma firewallů podrobněji. Vysvětlíme si, co to vlastně firewall je, k čemu slouží, kdy je vhodné jej používat, jak jej používat a ukážeme si některé produkty, které lze prakticky využít.

Označení firewall pochází ze stavebnictví. Jde o protipožární přepážku, která je odolná proti ohni. Můžete se s ní setkat například u automobilů, kde chrání prostor mezi řidičem a motorem, nebo v budovách, kde má za úkol bránit rozšíření požáru do okolních místností. A takový je v podstatě i princip firewallů v souvislosti s výpočetní technikou. Jde o jakousi přepážku či zábranu, jejímž úkolem je chránit. Chránit lze mnoho věcí, ať již jde o samostatný počítač, připojený modemem nebo o velkou podnikovou síť. Podle toho, co chceme chránit, musíme vybrat i typ firewallu a určit přesnou strategii a taktiku. Naplánování strategie a taktiky je jednou z nejdůležitějších činností při stavbě firewallu. Pravděpodobně zabere i nejvíce práce a času.

Pokud plánujete používat firewall, musíte si položit několik základních otázek. První a nejdůležitější otázkou je, co vlastně chcete chránit. Pokud chcete nainstalovat firewall na svém domácím počítači, který je připojen k síti modemem, budete postupovat zcela jinak než v případě, kdy budete chtít ochránit firewallem svou podnikovou síť. Druhá zásadní otázka se týká výběru operačního systému. Asi by nebylo příliš vhodné používat jako firewall pro podnikovou síť počítač s operačním systémem Windows 98 s nainstalovaným Zone Alarmem (o tomto produktu za chvíli), a na druhou stranu nemá cenu přecházet na operační systém FreeBSD na své pracovní stanici jen z důvodu(!) její ochrany firewallem. Nyní se tedy zaměřme na případ, kdy chcete firewallem ochránit menší podnikovou nebo domácí síť. Poté se podíváme na situaci, kdy budete chtít ochránit svůj počítač. Tématem, jak zabezpečit velkou síť, se zabývat nebudeme, protože je to činnost velmi náročná a většina běžných uživatelů se k ní nedostane. Pro případ, že uvažujete o zabezpečení větší sítě, doporučuji prostudovat odbornou literaturu a vše konzultovat s odborníky.

Zabezpečujeme síť

Rozhodli jste se tedy zabezpečit svou menší podnikovou nebo domácí síť. První co musíte zvážit je, jaký máte hardware a kolik chcete do firewallu investovat. Pokud provozujete nějaký veřejnosti určený server, například poštovní nebo webový, musíte zvážit, zda umístíte tyto servery na počítač, který bude zároveň sloužit jako firewall, nebo je dáte na samostatný stroj a firewall umístíte "před", případně ještě "za" tyto servery. Toto druhé řešení je bezpečnější z několika důvodů, ale zároveň i finančně nákladnější. Prvé řešení, tedy pokud se rozhodnete umístit nějaké servery společně na firewall, je finančně méně nákladné, ale nese i svá rizika. Tato rizika lze však vhodnou strategií výrazně eliminovat. Výběr záleží čistě na vás, ale musíte vzít v potaz, že pokud se rozhodnete umístit nějaké služby na firewall, budete muset posílit hardware, na kterém to vše poběží. Samotný systém s firewallem nebude mít takové nároky jako systém s ještě nainstalovaným poštovním či webovým serverem. V žádném případě se neodporučuje umisťovat na tento systém data či aplikace, které slouží uživatelům vnitřní sítě, a které nemají být přístupné veřejnosti.

Nyní před vámi stojí otázka volby operačního systému. Pokud máte dostatek finančních prostředků a nadprůměrně silný hardware, můžete uvažovat o produktech vytvořených pro operační systémy firmy Microsoft. Pokud se vám nechce investovat desítky tisíc jak do softwaru, tak do hardwaru, můžete s klidem uvažovat o unixovém systému. Unixové systémy mají několik výhod. Nejvýraznější je jejich cena. Například operační systémy Linux, FreeBSD či OpenBSD lze pořídit zcela zdarma a jejich výkon si v ničem nezadá s výkonem komerčních produktů, a v mnohém je dokonce výrazně předčí. Nezanedbatelnou stránkou věci jsou i nároky na hardware, které nejsou tak vysoké jako u grafických operačních systémů (samozřejmě záleží na instalaci a konfiguraci).

Typy firewallů

Chceme-li se bavit o firewallech, musíme si říci, jaké vlastně typy firewallů máme. Základní dělení podle toho, jak firewall pracuje, je dělení na paketové filtry a aplikační servery. Typickým příkladem paketového filtru je firewall zabudovaný do jádra většiny unixových systémů. Většina operačních systémů Windows, s výjimkou Windows XP a 2000, nemá tento druh firewallu implementován. A i tato implementace zdaleka nedosahuje kvalit unixových filtrů. Představitelem aplikačních serverů je například unixový proxy server Squid nebo WinProxy pro operační systémy Windows. Základní odlišnost obou typů je v tom, jak pracují. Zatímco paketový filtr jednoduše blokuje, zakazuje nebo směruje pakety podle daných pravidel bez analýzy obsahu, aplikační server se snaží obsah analyzovat a podle výsledků analýzy i rozhodovat. Může tedy například analyzovat obsah přenášených webových stránek a blokovat Javascripty. Není výjimkou, že síť chrání oba druhy těchto firewallů. Mělo by ale platit, že směrem do vnitřní sítě by měl být paketový filtr na prvním místě a až za ním by měl být umístěný aplikační server, a to z několika důvodů. Jedním z nich je snížení zátěže aplikačního serveru, jenž zpracovává jen data, která chceme, aby byla zpracovávána. Nemusí se tak zabývat pakety, které nechceme vůbec pustit do naší sítě. Toto obstarává paketový filtr umístěný před aplikačním serverem.

Politika firewallu

Ať již se rozhodnete pro jakýkoliv typ firewallu s jakoukoliv topologií, musíte zvolit vhodnou politiku pro firewall. Máte dvě možnosti. Za prvé jde o takzvaný implicitní zákaz. Princip této politiky spočívá v zakázání všech služeb a protokolů a povolení pouze těch, které chceme. Druhým typem politiky je implicitní povolení. Princip, jak již jistě tušíte, spočívá v zakázání jen definovaných služeb a protokolů a povolení všech ostatních. Každá z těchto politik má svá plus i svá mínus. Povolovací politika je jednodušší na správu a konfiguraci, na druhou stranu nechává útočníkovi více příležitostí k útoku. Druhá metoda je o něco bezpečnější, protože máte výhodu v tom, že víte, kde můžete útočníka čekat. Pozor ale na různá opomenutí, a to u obou druhů politik. Jakmile přehlédnete nějakou službu nebo protokol, které byste měl zabezpečit, a neprovedete to, je vám celá bezpečnostní politika k ničemu.

Strategie

Jak již jsme v úvodu řekli, je naplánování vhodné strategie jednou z nejdůležitějších činností při stavbě firewallu. Při jejím plánování musíme myslet a brát ohled na spoustu různých věcí. Je dobré si síť nakreslit, vypsat všechny služby, které provozujeme, a pečlivě zvážit, jak budeme chtít síť chránit. Je třeba si uvědomit, že funkce firewallu nespočívá v pouhém zabránění přístupu útočníka do sítě. Jeho smysl je mnohem hlubší. Jde například i o ochranu dat, která by mohla být zneužita zevnitř sítě, nebo o rozložení zátěže jednotlivých počítačů. Musíte vzít v potaz také topologii sítě, její technické podmínky jako je rychlost, operační systémy v síti, fyzické umístění počítačů a kabelů a běžnou zátěž sítě. Pokud budete brát ohled na všechny tyto věci, přispějete tím k vytvoření velmi kvalitního a bezproblémového firewallu.

Paketový filtr implementovaný v jádře operačního systému Linux

Nyní se podíváme na to, jak řeší filtrování paketů jádro operačního systému Linux. Linux je dnes už poměrně rozšířeným operačním systémem, který se nachází nejen na spoustě serverů, ale dnes už i na velkém množství pracovních stanic, proto bude jistě zajímavé se na tento systém a jeho řešení daného problému podívat podrobněji. Pokud chceme pochopit smysl a funkce paketového filtru zabudovaného do jádra systému, musíme se na chvíli vrátit do historie a podívat se na to, jak vývoj tohoto filtru probíhal.

Od ipfwadm přes ipchains k iptables

Dnes již historická linuxová jádra řady 1.0 v sobě měla implementován BSD firewall ipfw. Tak tomu bylo i u jader 2.0, kde však byla implementace BSD firewallu mnohem propracovanější. Základním nástrojem pro konfiguraci firewallu je nástroj ipfwadm. V jádrech řady 2.2 už byl nasazen nástroj ipchains, vytvořený Paulem Russelem a Michaelem Neulingem. Tento nástroj je už poměrně robustním prostředkem sloužícím k ochraně sítě či počítače a na mnohých systémech se s ním můžeme setkat ještě dnes. Program oproti původním ipfwadm obsahuje velké množství pravidel, která mohou při vhodném použití výrazně zvýšit výkon firewallu. Postupem času však vývojáři dospěli k názoru, že práce firewallu by měla být výrazně zjednodušena, a že současná implementace nepracuje dostatečně efektivně. Zjednodušením by se výrazně zvýšila bezpečnost, ale i výkon systému. Proto byla zahájena práce na implementaci zvané netfilter. Ta se snaží být co nejjednodušším a zároveň robustním řešením filtrovacích pravidel. Implementuje v sobě NAT (Network Address Resolution) a IP maškarádu, které dříve nebyly přímou součásti firewallu. Tím se celý mechanismus zjednodušil a zároveň tak stoupl i výkon. Nástroj pro správu implementace netfilter se jmenuje iptables a je součástí jader verze 2.4. Proto se doporučuje přejít na tyto verze jádra. Přechod z předešlých verzí není vůbec obtížný, neboť byla zachována zpětná kompatibilita filtrovacích pravidel. Existují dokonce nástroje, které filtrovací pravidla určená pro ipchains konvertují do formátu pro iptables. Nyní již k tomu, co linuxový firewall dokáže.

S linuxovým firewallem dokážeme při správném použití skutečné divy. Umožňuje nejen například IP maškarádu, která nám poslouží v případě, kdy je naší síti přidělena jen jedna veřejná IP adresa, ale umožňuje nám bezpečně kontrolovat veškerá příchozí a odchozí data. Je důležité firewall správně nastavit. Ke konfiguraci můžete použít příkazový řádek, ale pokud nejste zrovna jeho fandou, existují desítky grafických a automatických nástrojů, které vám konfiguraci firewallu maximálně usnadní. Pomocí tohoto firewallu můžete přesně definovat, jak bude s kterými pakety zacházeno. Zda-li budou přijmuty, odmítnuty, přeposlány nebo zahozeny. Rovněž můžete velmi podrobně definovat IP adresy, případně jejich třídy, zdrojové a cílové porty, protokoly atd. Možností je k dispozici opravdu hodně. Záleží jen na vás, jaký si konfigurační nástroj vyberete a jak se s ním naučíte zacházet, i když je třeba znovu podotknout, že mnohem důležitější je naplánování vhodné strategie než aplikace samotných pravidel. O všech spojeních lze navíc vést podrobné záznamy. Tuto možnost oceníte nejen v ostrém provozu jako výborný analyzátor toho, co se na vaší síti děje, ale i jako skvělou možnost testování firewallu při jeho stavbě. Nejste-li si jistí, které služby, protokoly a porty vaši uživatelé potřebují (což by se vám ale stát nemělo), zakažte veškerý provoz z a do vaší sítě a všechny pokusy o připojení zaznamenávejte. Poté můžete celkem přesně stanovit, co je potřeba a co naopak nikoliv.

Windows a firewally

Pokud nechcete z nejrůznějších důvodů používat unixové systémy, například máte-li spoustu zbytečných finančních prostředků, můžete použít operační systémy firmy Microsoft. O operačních systémech řady 9x nemá asi ani cenu v souvislosti s ochranou sítě uvažovat. Zbývají nám tedy operační systémy Windows 2000 a XP. Oba tyto produkty existují i ve své serverové verzi, ale ta oproti standardní verzi pro pracovní stanice nepřináší v souvislosti s firewally nic nového. Osobně nedoporučuji používat vestavěný firewall z těchto systémů, neboť zdaleka nedosahuje výkonu a možností například linuxového netfilteru. Navíc při velkém vytížení mají tyto systémy problémy s výkonem. Doporučuji tedy sáhnout po produktech třetích stran. Těch existují stovky, možná tisíce a je jen na vás najít si ten, který vám bude vyhovovat. Já osobně bych volil unixovou variantu, kdy je řešení "all in one", navíc zdarma. To se týká jak paketových filtrů, tak aplikačních serverů. Těch je zdarma k dispozici také velké množství. Zkuste někdy zabloudit na stránky sourceforge.net a zadejte hledat výraz proxy. Jistě budete příjemně překvapeni.

Firewall na domácím počítači

Mnoho z vás se jistě připojuje k internetu z domova. Někteří po kabelu, někteří přes mikrovlny, další přes satelit a většina zřejmě přes modem. Ptáte se, jestli má cenu instalovat na svém počítači firewall? Ano, má. Pamatujte na to, že pro ochranu svých dat nikdy nemůžete udělat dost a stále je co zlepšovat. Většina uživatelů používá systémy Windows. Ti, kteří používají na svém domácím počítači systém Linux či jiný unixový systém, mohou k ochraně použít firewall implementovaný v jádře (viz výše). Pokud jste uživatelem produktů Windows, budete nuceni sáhnout po výrobcích třetích stran, i když firewall obsažený v základní instalaci systémů Windows 2000 a XP se dá při domácím použití celkem vhodně použít.

Závěrem

Na závěr lze konstatovat, že firewall je mocným pomocníkem při budování bezpečnostní politiky a účinným nástrojem k ochraně sítě či počítače. Použití firewallu však vyžaduje porozumění síťové komunikaci a bezpečnosti dat jako celku.

Firewall jako součást systémů Windows 2000 a XP

Jedná se o jednoduchý paketový filtr, který se výkonem a robustností nemůže měřit s unixovými systémy, ale běžným uživatelům na jejich pracovních stanicích může poskytnout dostatečný komfort při zabezpečování jejich počítače, a to zejména těm, kteří nechtějí stále "něco instalovat, když je to součástí Windows".

Pokud chcete definovat nějaká vlastní pravidla, otevřete si Ovládací panely Síťová a telefonická připojení a zvolte připojení, přes které se připojujete, například tedy Připojení k místní síti či Telefonické připojení. Zvolte Vlastnosti a vyberte protokol TCP/IP a opět klikněte na Vlastnosti. V následujícím okně zvolte položku Upřesnit a přejděte na záložku Možnosti. Zde zvolte Filtrování protokolu TCP/IP a opět klikněte na Vlastnosti.

Nyní si trochu odpočiňte od neustálého klikání, a poté se můžete pustit do nastavování filtrovacích pravidel. Jak vidíte na obrázku, je definování pravidel pro jednotlivé protokoly a porty opravdu snadné.

Nevýhodou je, že nemůžete definovat pravidla "za letu", ale až v době, kdy zjistíte, že vám něco nefunguje. Rovněž nemůžete pravidla definovat pro jednotlivé aplikace, ale jen pro protokoly, a to pouze TCP a UDP. V tomto má ohromnou výhodu jiný produkt, a sice Kerio Personal Firewall.


Zabarikádujte se! – Firewally bez tajemství II.

Kerio Personal Firewall

Podle výsledků mnoha testů a recenzí různých odborných serverů jde o jeden z nejlepších firewallů určených pro pracovní stanice uživatelů. Dobrou zprávou je, že produkt je pro domácí použití k dispozici zdarma. Mnozí z vás si jej jistě pamatují ještě pod starým označením Tiny Personal Firewall. Poslední verze instalačního souboru, zhruba o velikosti 2 MB, je ke stažení na stránkách firmy Kerio (www.kerio.com). Tato firma se zabývá vývojem síťových aplikací a v komerční sféře jsou její produkty velmi úspěšné. Prohlédnutí stránek o jejích produktech jistě stojí při troše volného času za to. S Kerio Personal Firewallem se můžete pravidelně setkávat též na PC WORLD CD-ROMu. Jelikož je tento produkt tolik oblíbený a úspěšný, podíváme se na něj podrobněji a popíšeme si některé jeho funkce. Po přečtení následujících několika řádků by měl být každý z vás schopen nainstalovat vlastní firewall a definovat si na něm příslušná pravidla. Začneme tedy instalací. Instalace je standardní a nepůsobí žádné vážné problémy. Po jejím dokončení bude třeba systém restartovat, aby došlo k natažení a spuštění potřebných modulů. Ve vašem trayi se poté objeví nová ikona ve tvaru štítu. Pokud na ikonu dvakrát poklepete, otevře se vám okno, kde je zobrazen stav všech připojení. Pokud si přejete program nastavit, což je po instalaci celkem pravděpodobné, otevřete si administrační část firewallu a to buď klasicky přes nabídku Start, nebo klikněte pravým tlačítkem na ikonu v trayi a zvolte Administration. Měli byste vidět okno podobné tomu na obrázku.

První záložku zatím necháme být a povíme se něco o těch dalších. Na záložce Authentication lze nastavit přístupové heslo k administrační nebo statistické částí firewallu. To je užitečné zejména v případě víceuživatelského počítače, kdy si správce toho počítače přeje zablokovat určité adresy. Na kartě Miscellaneous si můžete zvolit další vlastnosti, jako je například rozlišováni DNS jmen (DNS name resolving), automatická aktualizace programu nebo automatické spouštění po startu Windows. Nyní se ale vraťme k první kartě, ze které se nastavuje to nejdůležitější, a sice pravidla firewallu. Na této kartě si můžete pomocí posuvníku zvolit výchozí úroveň zabezpečení. Na výběr máte ze tří možností. Úroveň Permit Unknown znamená, že pokud firewall narazí na nějaký požadavek na spojení, který není definován v pravidlech, implicitně jej povolí. Toto není příliš šťastné řešení, pokud předem nevíte, co budete chtít omezit. Druhá úroveň Ask Me First je výchozí a zároveň také nespolehlivější. Při tomto nastavení se vás firewall pokaždé zeptá, pokud narazí na neznámý požadavek na připojení. O tomto dotazu si povíme za okamžik. Třetí, nejvíce bezpečnou úrovní je Deny Unknown. Při aktivované této úrovni zabezpečení počítač odmítá jakékoliv požadavky na spojení, které nezná. Na tuto úroveň byste si měli rovněž dát pozor, neboť vám po její aktivaci nemusí spousta věcí fungovat. Dejme tedy tomu, že jsme zvolili úroveň Ask Me First. Uložíme tedy tuto úroveň a pokusíme se otevřít nějakou síťovou aplikaci, například Outlook Express. Pokud jste již v tu chvíli připojeni k síti, zobrazí se vám okno s informační hláškou, která oznamuje, že aplikace Outlook Express se snaží odeslat nějaká data. Na vás je rozhodnout se, zda to povolíte, nebo ne. Pokud nepatříte k zarytým odpůrcům tohoto e-mailového klienta, kliknete pravděpodobně na tlačítko Permit (Povolit), a ne na Deny (Zakázat). Můžete si ale vybrat i další možnosti a svou volbu blíže specifikovat.

Pokud zatrhnete tlačítko Create appropriate filter rule..., nebude se vás už firewall v budoucnu ptát, zda chcete povolit této aplikaci přístup. Můžete rovněž kliknout na tlačítko Customize rule a pravidla dále specifikovat.

Jak vidíte na obrázku můžete například specifikovat lokální port, vzdálenou adresu nebo vzdálený port. Pokud tedy například chcete povolit uživatelům prohlížení jen vlastní firemní stránky, nastavte u pravidel Internet Exploreru jen adresu vašeho serveru.

Specifikace dalších pravidel

Než nastavíte všechna pravidla, která si přejete, bude vám to jistě chvíli trvat a ze začátku vám to možná nebude připadat jako jednoduché řešení. Věřte ale tomu, že jakmile jednou daná pravidla nastavíte, bude vám firewall dobře sloužit k vaší plné spokojenosti. Musíte ale vzít zároveň v potaz, že jakmile jednou nějakou aplikaci povolíte na firewallu, ztrácíte nad ní kontrolu. Aplikace pak může bez vašeho vědomí odesílat data, která si nepřejete. Proto vždy dobře zvažte, které aplikaci přístup povolujete. Neznámým aplikacím, o nichž si nejste jisti, co chtějí odeslat, přístup raději zakažte.

§§§§§


Když se řekne SSL – bezpečná komunikace na Internetu

Milan Pinte

c03p0068

Bezpečnost to je to slovo, které se téměř ve všech médiích pravidelně skloňuje snad ve všech pádech. Stále více nás různá sdělovací média ale upozorňují už i na bezpečnost elektronickou. A tak lze lehce dojít k závěru, že téměř neuplyne týdne, v němž bychom se nedozvěděli, co se právě povedlo různým osobám (označme je jako hackeři) v této, přiznejme si to, mediálně atraktivní oblasti. A proto je logické, že jejich motivem zpravidla bývá pouze upozornění široké internetové komunity na své přednosti a znalosti, a naopak na nedostatečné znalosti, případně "lajdáckou" práci tvůrců bezpečnostní politiky napadených podnikových systémů či internetových serverů. To ovšem v lepším případě v tom horším mají tyto osoby zájem poškodit napadený subjekt a to buď finančně (například zneužitím informací o bankovních kontech pro "své vlastní účely"), či jen v očích počítačové veřejnosti (někdy se může jednat i o cílený nekalý konkurenční boj), což má de facto stejný důsledek. Neboť jakmile jednou veřejnost ztratí zájem o služby napadeného subjektu, bývá obtížné získat důvěru zpět. Kdo by přece obchodoval a svěřoval citlivé informace společnosti, která není schopna zajistit jejich adekvátní ochranu?

Naštěstí se lze vůči těmto snahám útočníků poměrně úspěšně bránit, neboť existuje již celá řada osvědčených prostředků, pomocí nichž lze zvýšit nejen bezpečnost elektronické výměny dat na internetu.

Myslí-li to subjekt, ať se jedná o jedince či velkou mezinárodní společnost, s ochranou citlivých údajů v prostředí všeobjímajícího internetu vážně, musí nejprve vyhotovit tzv. bezpečnostní politiku, která (zjednodušeně řečeno) vznikne analýzou toho, které informace jsou citlivé a tudíž by se neměly dostat mimo společnost, a dále analýzou a predikcí možných rizik (způsobu jejich ohrožení) a obrany proti nim. Teprve poté je možné definovat vlastní bezpečnostní politiku, která zpravidla obsahuje kombinaci různých prostředků zajišťujících zvolenou úroveň bezpečnosti.

V tomto článku bude zmíněn bezpečnostní protokol, se kterým se mohou běžní uživatelé setkávat každodenně na internetu, například pokud nakupují v internetových obchodech. Seznámíme vás s protokolem SSL.

SSL Secure Socket Layer

Protokol SSL vytvořila firma Netscape Communications pro účely bezpečných přenosů v prostředí internetu. A současně ho uvolnila i jako tzv. nekomerční protokol, z čehož vyplývá, že souhlasí s jeho neomezeným využíváním pro účely tvorby internetových aplikací.

Její analytici při návrhu protokolu řešili do té doby "zbytečné" požadavky na zabezpečení internetové komunikace spolu i s požadavkem, jak vhodně využít existujících, již zaběhnutých standardů internetové komunikace (HTTP, FTP, SMTP a dalších). Výsledkem jejich úsilí bylo začlenění přídavné vrstvy mezi aplikační a transportní vrstvu protokolu TCP/IP.

Tak vznikla architektura protokolu SSL, která umožňuje:

- provádět autentizaci serveru na základě jeho certifikátu, a současně poskytnout i možnost autentizace klienta na základě certifikátu klienta

- během procesu autentizace využívat asymetrické kryptografie

- urychlit komunikaci mezi klientem a serverem (po procesu autentizace) použitím symetrického šifrování

- zajistit integritu přenášených dat pomocí tzv. kontrolního součtu.

Vlastní komunikační dialog, mezi prohlížečem klienta na straně jedné a bezpečným serverem na straně druhé, probíhá zjednodušeně podle následujícího postupu:

1. Nejprve klient pošle požadavek na připojení k bezpečnému serveru spolu se svým veřejným klíčem (public key).

2. Poté server zašle svůj certifikát klientskému prohlížeči spolu se svým veřejným klíčem. Tyto informace jsou zašifrovány pomocí veřejného klíče prohlížeče.

3. Klientský prohlížeč prozkoumá, zda je certifikát platný. V případě, že není vystaven certifikační autoritou anebo není již nainstalován na klientském počítači, může prohlížeč postupovat dvěma způsoby: buď pokračovat výzvou uživateli (ovládajícímu klientský počítač), zda si přeje pokračovat v navazovaném spojení, nebo rovnou automaticky sám přerušit spojení se serverem.

4. V dalším kroku prohlížeč porovná informace obsažené v certifikátu se jménem domény serveru a se serverovým veřejným klíčem. V případě shody je server akceptován jako autentický.

5. Poté prohlížeč vytvoří klíč relace (tzv. session key pro potřebu symetrického šifrování) a následně jej zašifruje pomocí veřejného klíče serveru a takto zašifrovaný klíč zašle serveru.

6. Server přijme tento klíč a rozšifruje jej pomocí svého soukromého klíče (secret key).

7. Pak už server a klient využívají dále tento klíč relace k šifrování a dešifrování přenášených dat via internet.

Poznámka: V některých modifikacích může proces tvorby klíče relace probíhat na straně serveru.

Od teorie zpět k uživateli

Jak ale zjistíme, že jsme skutečně připojeni na bezpečný server? Snadno. Stačí se podívat na URL adresu serveru. Pokud totiž začíná https:// (oproti nezabezpečenému http://), jedná se o bezpečné spojení příkladem je server https://www.verisign.com/.

Navíc při příchodu na zabezpečený server jsme ještě informováni naprostou většinou prohlížečů, že následující přenos bude probíhat zabezpečenou formou. Analogicky při odchodu na nezabezpečenou URL adresu budeme pomocí dialogového okna opět informováni, že tentokráte opouštíme zabezpečený server. MS Internet Explorer nás dále informuje o navázaném bezpečném spojení malou ikonkou visacího zámku. Obdobným způsobem jsme o zabezpečeném připojení informováni také v případě, že používáme prohlížeče od jiných společností.

Shrnutí

Protokol SSL nabízí podstatně vyšší úroveň zabezpečení oproti nezabezpečenému protokolu HTTP, se kterým se uživatelé internetu každodenně během svého surfování po celosvětové síti setkávají, a umožňuje jim, aby spojení bylo: soukromé (neboť přenášená data jsou zašifrována pomocí symetrického šifrování), důvěryhodné (server, případně i klient jsou autentizovány) a spolehlivé (integrita přenášených dat je zajištěna hashovacími algoritmy). A právě díky těmto vlastnostem se s tímto protokolem můžeme běžně setkávat v internetovém bankovnictví, internetových obchodech prostě všude tam, kde je zapotřebí chránit přenášená data na internetu, intranetu či extranetu. Je ovšem nutné si uvědomit, že SSL řeší pouze jednu otázku bezpečnosti, tj. komunikaci po internetu, a proto myslí-li to jednotlivec či společnost s bezpečností privátních informací vážně, musí tento protokol dále kombinovat s dalšími prvky zvyšujícími bezpečnost dat.

§§§§§


Squatteři a jak na ně – co bychom rádi? 6 díl

Radim Polčák

c03p0069

To, že jsme si v minulých dílech našeho miniseriálu stručně řekli, co se v oblasti registrace doménových jmen smí a co nikoli, je sice hezké, nicméně k čemu by byl zákonný zákaz, pokud by nebylo možné si jeho dodržování vynutit. Právní teorie v této souvislosti hovoří o dvojici pojmů právo a nárok. To, že máme na něco, případně k něčemu právo, totiž samo o sobě nemusí znamenat, že si toto právo můžeme za patřičné asistence státu rovněž vynutit. Typickým příkladem práva bez nároku jsou takzvané naturální obligace, z nichž nejznámějšími jsou nároky ze sázek a her. Pokud se vám tedy stane, že na kolegovi vyhrajete při pokeru např. automobil nebo závazek, či že vaši tchyni vezme na dvouměsíční dovolenou, máte na svoji výhru samozřejmě právo, nicméně u soudu byste se svým nárokem rozhodně neuspěli.

Většina ostatních práv však o nárok ochuzena není a mezi taková se řadí i práva na ochranu jména, firmy, práva chránící soutěžitele a spotřebitele proti nekalosoutěžnímu jednání a konečně i práva z ochranných známek a jiných chráněných označení tedy práva, jichž se, jak jsme si řekli v minulých dílech, můžeme dovolávat proti squatterům a jiným pochybným existencím. Při vznášení nároků ale musíme dávat pozor na to, zda nám je zákon pro konkrétní případ poskytuje či nikoli zde by byl ale výklad poměrně složitý, a tak nezbývá než odkázat na radu odborníka.

Nárok na zdržení se a na odstranění následků

Tyto dva základní nároky mají společné to, že jejich cílem je odstranění nežádoucího jednání nebo jeho projevů. Zatímco právo na odstranění následků jednání působí spíše do minulosti a má vztah k jednání, které se již uskutečnilo a jehož následky se již nějakým způsobem projevily, je nárok na zdržení se zaměřen spíš k budoucnosti a jeho cílem je znemožnit škůdci, aby nadále páchal to, co páchá.

Rozlišování mezi těmito dvěma nároky v právu doménových jmen není zcela jednoduché. Pokud například vzneseme nárok na převod registrace, dojde tím částečně k nápravě závadného stavu a zároveň se tím znemožní squatterovi pokračovat v jeho činnosti (tedy squatu našeho jména). Tím se však nemusíme příliš zabývat, neboť soudu stačí, označíme-li svůj nárok dostatečně určitým způsobem. Nemusíme přitom specifikovat, zda se jedná o nárok na zdržení se, na odstranění následků nebo jiný. Nemusíme se rovněž děsit toho, že v různých zákonech jsou tyto dva nároky označeny různými slovy (zdržení se, upuštění, a podobně), jejich povaha je totiž v podstatě stejná.

Nárok na náhradu škody

Právní teorie rozlišuje dva základní druhy škod, a to takzvanou škodu skutečnou (lat. damnum emergens) a ušlý zisk (lat. lucrum cessans). Škoda je obecně hmotná újma, která objektivně existuje a její velikost a koneckonců i existenci samotnou je možné prokázat exaktními prostředky. Pokud tedy budeme žádat náhradu škody, musíme se připravit na to, že budeme soudem vyzváni k tomu, abychom svůj nárok náležitě doložili takzvané důkazní břemeno totiž v těchto případech leží vždy na tom, kdo náhradu žádá. Klíčovým pojmem pak je zde určitost jestliže budeme žádat ušlý zisk, není možné doložit nárok pouze slovním vyjádřením ve stylu "asi bych vydělal něco okolo", ale je nutné počítat a počítat, a to na základě přesných údajů.

Všechno uvedené hraje v právu doménových jmen bohužel proti poškozeným. Komunikační potenciál, o nějž jsme kvůli squatterům připraveni, případně ekonomický potenciál internetového projektu, který ještě nevzniknul, se totiž zpravidla přesně spočítat nedá. To samozřejmě neznamená, že bychom náhradu škody žádat nemohli typickým příkladem je prokazatelný pokles tržeb kvůli výskytu parazita (viz minulý díl) platí pouze, že pokud svůj nárok jako náhradu škody označíme, musíme se připravit na to, že jej budeme muset náležitě doložit.

Nárok na přiměřené zadostiučinění

Pro případy, kdy újmu nelze vyjádřit v penězích, zná právo institut takzvaného přiměřeného zadostiučinění. Ten se nám může v doménových sporech velice hodit, neboť je stavěn právě na případy, kdy újma je charakteru nehmotného, nicméně je možné ji nějakým způsobem zmírnit nebo nahradit. To, že nám někdo zabránil v kvalitní komunikaci, že poškodil naše dobré jméno nebo že zabránil vzniku slibného projektu, jsou právě případy tohoto typu. Při žádosti o přiměřené zadostiučinění samozřejmě rovněž předkládáme důkazy, neboť existenci újmy prokázat musíme. Už ale není nutné prokazovat její výši. Poněkud benevolentnější charakter institutu zadostiučinění se však projevuje v tom, že soud má v jeho přiznání zcela volné ruce. Jestliže tedy prokázaná výše škody zavazuje soud k jejímu přiznání, neznamená prokázaná nehmotná újma v tomto směru pro soud žádnou povinnost. Způsob zadostiučinění a tudíž i to, zda bude přiznáno v peněžní nebo nepeněžní formě, je tedy plně na úvaze soudu.

A last but not least: O výše uvedených nárocích platí, že ve valné většině případů je lze uplatnit kumulativně. Tento postup pak v praxi nelze než doporučit. Jakmile se tedy rozhodnete svůj nárok vznést, zapřemýšlejte nejprve nad tím, co všechno byste od squattera mohli požadovat. Je přitom poměrně běžné, že v případech podobných doménovým sporům, jsou vznášeny všechny jmenované nároky vedle sebe, přičemž soud pak rozhoduje, který z nich a v jaké výši přizná, a který nikoli. O tom, jak svůj nárok soudům případně jiným institucím přednést, bude pak příští díl.

§§§§§


IQ testy a testy osobnosti – zajímavé adresy na Internetu

Alexandr Růzha

c03p0071

Bývaly doby, kdy se IQ testy a různé podobné sondy osobnosti daly sehnat jen v knižní podobě, s rozvojem výpočetní techniky se potom na našich 386-tkách objevily první interaktivní testovací prográmky, možná si ještě vzpomenete na předělávku IQ testů Mensy. Nicméně v dnešní době je situace úplně jiná, pod označení "test inteligence" se zařazuje prakticky cokoli, co má otázky a volby odpovědí najdete je všude: od nedělních příloh místních deníků až po dámské časopisy. Internet je přitom médium přímo určené k šíření obdobných testů, většinou interaktivně, koho by také bavilo porovnávat výsledky se správnými odpověďmi "ručně". Věrni našemu seriálu se rozběhneme po nitkách sítě sítí a vyzvedneme to, co by nemělo ujít vaší pozornosti.

Když už se mluví o IQ, rozhodně se sluší zdůraznit, že inteligenční kvocient rozhodně není komplexním hodnocením člověka a jeho schopností, lidé s formálně vysokým IQ mohou mít problémy zajistit si živobytí, a naopak. Stejně tak prezentované IQ testy jsou úzce zaměřeny, nejčastěji zdůrazňují dvourozměrnou představivost či matematické schopnosti, samozřejmě existují i komplexní intelektové testy, ty jsou ovšem několikahodinové a speciální firmy je poskytují za poplatek.

Všeobecné IQ testy

Značné popularity dosáhly testy uložené na adrese rozum.atlas.cz. Ale IQ zkoušky zde umístěné trpí problémem, totiž nejednoznačností řešení; tento nešvar je zvláště patrný u testů slovních vylučovacích, vyloučení se totiž může dít podle různých klíčů, číselnou řadu lze doplnit jinými čísly při zachování jisté formální posloupnosti, ale tyto nešvary se stávají i mnohem známějším a někdy těžce zaplaceným testům. Celkově se tedy jedná spíše o populární, poloamatérská díla. Lepší hodnocení si rozhodně zaslouží zkoušky všeobecných znalostí z kultury, sci-fi, zeměpisu, dějin vynálezů a objevů, dokonce i Pána prstenů. I když ani zde by neuškodila trochu širší nabídka.

Ačkoli ti nejmladší již přestávají slovenštině rozumět, tak většina z nás ji zřejmě nepovažuje za jazyk cizí či nesrozumitelný, což se může hodit při návštěvě webu www.iqtest.sk ten lze totiž rozhodně považovat za přední ve své kategorii. Jednoduchý a funkční design nenabízí testy jeden přes druhý, ale jak to má být, rozčleněné do jednotlivých kategorií jako matematické, logické, obrázkové, testy představivosti a mixované. Jejich úroveň je od střední až po obtížnou a orientují se na náročnějšího zájemce o tuto problematiku. Při samotném podstupování testu přijde vhod volba zobrazení všech otázek či postupného zpracovávání.

Jeden z "nejstarších" a nejpopulárnějších kombinovaných testů je na www.solutions. cz/lucie/IQ/instrukce.html. Je převážně obrázkový, grafická i číselná část jsou logické, písmenné také, i když občas může dojít ke známému problému česká vs. anglická (mezinárodní) abeceda. Nedostatkem při vyhodnocení je zobrazení pouze špatných odpovědí, nikoli výsledného hypotetického IQ, správné odpovědi nejsou vidět.

Zábavné testy

IQ testy samotné je možno považovat za zábavu, ale jak kým, pro někoho je to špatně snesitelné utrpení, obzvláště pokud na jejich výsledku záleží budoucnost dotyčného. Podívejme se proto na některé projekty podávající toto téma zábavnějším způsobem. Kupříkladu IQ vašeho psa si můžete otestovat na mujweb.cz /www/rampamekkvak/.

Zdají se vám všechny IQ testy jednoduché nebo složité, či nudné? Už máte plné zuby počítání, přemýšlení nad tím, kteráže ryba se nehodí mezi ostatní, a proč má ten dům takovou a ne jinou střechu? Vrhněte se na Hugův test intelygence hugo.virt.cz/iq.html. Pozor, může škodit duševnímu zdraví!

Zábavné i znalostní testy se nacházejí na martinj.d2.cz/testy/, ty zábavné jednoznačně převažují, například již názvy typu "Umíte se dívat na svět s nadhledem?" či "Máte bohatou fantazii?" vyvolávají spíše úsměv než profesionální zájem.

Je to paradoxní, ale i další dobrý projekt z této oblasti se nachází u našich východních sousedů, konkrétně má příhodnou adresu www.psychotest.sk. Od předchozího se liší o něco vyšší profesní úrovní a nabídkou testů. Krom vážně se tvářících IQ a znalostních testů opět pobaví např. "testy pro blondýnky", partnerské a zábavné testy. Mezi psychologickými testy se nacházejí serióznější i méně seriózní testy, pobaví i přítomné Java hry akční a logické.

Myslíte si, že jste blázen? Vyzkoušejte si test na adrese www.people.cornell.edu/pages /slp29/insane.html, jen si dejte pozor, výsledek je úplně naopak. A nezapomeňte se držet přesně instrukcí. Toto sice není IQ test, ale i optické klamy mohou procvičit vaše vnímání a rozum na adrese www.geocities.com/zabrodskyvlada/cz_iluse.html.

Cizojazyčné testy

Obecně se nedoporučuje podstupovat cizojazyčné testy, pokud se nejedná o čistě obrázkové s jednoduchým principem, nevyžadujícím doplňkové údaje k jednotlivým bodům. Nicméně pokud se cítíte silnější v angličtině, můžete navštívit jeden z velice dobře udržovaných a rozpracovávaných projektů na příhodné adrese www.iqtest.com.

Zkouška je časově limitována a výsledek vám přijde e-mailem. Mnoho, skutečně mnoho odkazů na IQ testy v angličtině, francouzštině, španělštině a dalších jazycích nabízejí stránky home.hetnet.nl/~rijk42/iqtestlinks.html.

Krom standardního IQ testování je tu pro skutečné "fanšmejkry" část s testováním extra náročným, navíc sám autor stránek vytvořil poměrně povedený a graficky přitažlivý test. Vhodné zvláště pro ty, kteří se připravují podstupovat obdobné zkoušky při ucházení se o pracovní místo/studium v cizině. A ještě IQ testování Mensy, tj. organizace sdružující lidi s IQ nad 130 naneštěstí, česká Mensa ani mezinárodní Mensa své vstupní testy nepředstavují, zřejmě kvůli licenčním poplatkům (informace pro zájemce vstupní testy Mensy jsou plně grafické, tj. jde o doplňování vhodného symbolu).

Ale pro procvičení vašich schopností je na webu mezinárodní Mensy přeci jen něco: www. mensa.org/workout.html.

Psychotesty

Zabýváme-li se již IQ testy, není možná nenarazit i na jiné psychotesty. Velmi hezkou sbírku naleznete na www.help24.cz/testy.php. Široce pojaté dotazníkové testy hodnotící váš temperament, agresivitu nebo asertivitu jsou doplněny též vážnějšími, například kontrolujícími, zda vám hrozí deprese či zda jste již stali její obětí, vhodné zvláště pro odlišení reaktivního smutku od skutečné depresivní poruchy. Stejně vhodné je i otestování příznaků hyperaktivity a poruch pozornosti, tento problém je často přehlížen i u dospělých. Vedle on-line testů si zaslouží pozornost ty ke stažení, mezi nimi i test Mensy, sice stará verze, ale přesto velice hodnotná. Mezi IQ testy je pokládána za jednu z nejvalidnějších, dále známé Eysenkovy testy osobnosti a IQ.

www.brno-online.cz/bol/testy.pl se může pochlubit velice dobrým testem osobnosti, který se standardně používá i u velkých a komplexních intelektových testů, cílem je poměrně klasické určení lidských rysů dle Hippokrata, tj. melancholik, sangvinik, cholerik a flegmatik. Druhou položkou je IQ test originálně používaný během 2. světové války při rozčleňování branců a dobrovolníků, díky své jednoduchosti a relativní spolehlivosti se stal standardem pro tvorbu obdobných hodnotících nástrojů a používá se dodnes.

§§§§§


Bydlíme na Internetu zadarmo – služby freehostingu

Alexandr Růzha

c03p0072

V dnešní době je zřejmá tendence zpoplatňování internetových služeb, ať se tak děje zpoplatněním toho, co bylo dříve zdarma, či přidáváním placených funkcí. Naštěstí v oblasti poskytování volného prostoru pro internetové stránky tyto tendence prozatím nejsou a zřejmě hned tak nebudou.

V tomto čísle se podíváme na webhostingové služby poskytované zcela zadarmo, tedy freehosting. Výhody i nevýhody služeb poskytovaných zadarmo jsou poměrně zřejmé nemáte 100% garanci funkčnosti služby, takže zrovna ve chvíli, kdy se vám to bude nejméně hodit, narazí vaši zákazníci na nefunkční stránku, místo na firemní prezentaci. Vzhledem k tomu, že je služba bezplatná, nelze ani předpokládat zálohování dat poskytovatelem, s tím je tedy také potřeba počítat. Ne vždy jsou k dispozici nástroje nutné k tvorbě pokročilých prezentací, anket, chatů, portálů, tj. skriptovací jazyk PHP, databáze mySQL a ASP se u českých freehostingových služeb nevyskytují vůbec.

Prostor u freehostingu je již z principu velmi limitován, leda by poskytovatelem byla nějaká filantropická agentura. Obvyklé bývá omezení prostoru na několik megabajtů, maximálně desítek MB, abychom však byli spravedliví, jsou i servery nabízející "zdarma" velký prostor, tam je ovšem nutno si prostřednictvím jejich nabídky registrovat doménu druhé úrovně. Plnění slibů není obvykle možné plně otestovat, protože než byste na limit narazili, už porušíte některou z provozních podmínek.

Co si umístíte na freeserver se ocitá pod mnohem větší kontrolou u placeného webhostingu, kde si můžete umisťovat takřka co chcete, pokud to není v rozporu se zákony. Freehosting naproti tomu obvykle odmítá hostovat warez a pornografii, většinou pod záminkou morálních zásad, pravdou ovšem je, že takovéto stránky mají obvykle největší provoz, nadměrně tak zatěžují síť. Omezen může být celkový provoz v MB/den, velikost či počet hostovaných souborů, umisťování placené reklamy atd. Kontrola se samozřejmě liší od poskytovatele k poskytovateli.

Proč by se vlastně nějaká společnost odhodlala k tomu poskytovat prostor na internetu zcela zadarmo? Zřejmě z toho musí mít nějaký užitek. Buďto je to reklama, nejspíše v podobě vnuceného banneru (snaživými uživateli všelijak skrývaného), či prostě zobrazení názvu služby v adrese webových stránek (www.volny.cz/firmaxy). Společnost tím zvyšuje povědomí o sobě s úmyslem podpořit své placené služby. Například pokud společnost zároveň poskytuje internetové připojení, může uživatele limitovat FTP přístupem ke svému prostoru svým připojením. Se zmíněnou adresou souvisí i to, jak se vaše stránky budou na internetu prezentovat. Když využíváte služeb zdarma, pravděpodobně nepůjde o doménu druhého řádu, i když i tam se dají některé zahraniční pořídit poměrně levně. Nejobvyklejší je tvar www.poskytovatel.cz/uzivatel, v lepším případě uzivatel.poskytovatel.cz, což již vzbuzuje větší respekt.

Jen pro upřesnění dodám, že přenesení souborů z lokálního disku na disk vzdálený, hostující, se může dít dvěma způsoby klasický a nejoblíbenější je přenos přes FTP protokol, k tomu se používá speciální program FTP klient, kterých se na internetu nalézá celá řada (např. FtpPro, FlashFtp). Poměrně novější je přenos souborů pomocí webového rozhraní, což by se zjednodušeně dalo popsat jako souborový manažer uvnitř okna internetového prohlížeče. Pro začátečníky bude druhá možnost pravděpodobně přitažlivější, a možná nejen pro ně není nutné mít na používaném počítači nainstalovaného FTP klienta a je snadné využít webový prostor například jako virtuální odkladiště souborů.

Poskytovatelé služeb

Pro začátečníky a nenáročné

Freehosting poskytovaný portálem atlas.cz zaujme hned na první pohled poměrně nepříjemnou adresou v podobě mujweb.cz/www /jmeno, jinak jsou poskytované služby na vysoké úrovni, včetně dnes populárního virtuálního průvodce pro tvorbu vlastních webových stránek. Přístup se děje přes web rozhraní a k 15 MB prostoru lze přibrat počítadlo přístupů a poštovní formulář. Mezi podporované služby naopak nepatří skriptování a databázové služby, což je vcelku logické. Pro tyto produkty je možno zvolit placenou službu.

To centrum.cz nabízí mnohem přitažlivější adresy, na výběr je tak jmeno.webpark.cz i www.webpark/jmeno. K dalším výhodám patří vkládání vlastních anket, počítadla, statistika návštěvnosti, interaktivní průvodce tvorbou stránek, přístup je přes FTP i web rozhraní. Tolik k dosti hodnotným výhodám, přičemž omezující nevýhodou je prostor pouhé 3 MB. Zřejmě jde o reakci provozovatelů na to, že při zahájení této služby začal být webpark intenzivně využíván pro hostování stránek s pornografickými fotografiemi a filmy, a omezení prostoru se zřejmě jeví efektivnější než neustálá kontrola obsahu.

Freehostingová služba seznam.cz má označení sweb.cz a nabízí dostačujících 10 MB místa s adresou ve formátu sweb.cz/jmeno, přístup přes FTP i web rozhraní, ovšem žádný průvodce tvorbou webových stránek, což, jak je vidět u konkurence, je již zvykem. Krom statistiky přístupu již nečekejte cokoli navíc, je jasně znát, že provozovatelé se orientují na rozšiřování placených služeb, jak již bylo zmíněno v úvodu.

Maximální jednoduchostí tvorby a registrací stránek láká uživatele AliaWeb s adresou www.multiweb.cz, resp. www.tady.cz. Hned první stránka je v podstatě malým editorem vašeho webu. Samozřejmě nelze čekat grafické zázraky, ale kdo chce, má zde možnost velice snadné prezentace se slušnými 10 MB prostoru.

Velké popularitě u uživatelů se stále těší freehosting volny.cz poskytovaný spolu s internetovým připojením, ale mnoho uživatelů si ho pořizuje i jen kvůli samotnému hostování. Nabízí sice jen základ a adresu v podobě www.volny.cz/jmeno, ale mezi výhody patří directory listing, tj. můžete si prohlížet adresáře webu pomocí prohlížeče, aniž by se tak muselo činit prostřednictvím HTML stránek. Správa je prostřednictvím FTP.

O řád výše

O řád lepší služby využijete s poskytovatelem www.webzdarma.cz, nabízejícím doménu třetí úrovně a výběr ze šestnácti domén druhé úrovně, prostor velmi dobrých 50 MB a 5 MB pro e-mail, a co je velmi hodnotné PHP skriptování a 2MB SQL databáze. Za to vše se platí "pouze" proužkovou reklamou, jejíž umístění na stránkách si můžete vybrat. A ještě upozornění pro ty, kdo by chtěli tento prostor využívat jen pro skladování souborů poskytovatel trvá na využívaných a prohlížených stránkách, což je vcelku logické. Jak je zvykem u projektů nabízejících více prostoru, přístup je přes FTP.

O něco snesitelnější se může jevit pop-up reklama, používaná jako způsob "platby" službou s příhodnou adresou www.freehosting. cz. Doménu třetího řádu doplňuje 50 MB prostoru a podpora PHP skriptování, není nabízena SQL databáze, potěší tvorba anket a knihy návštěv. Nejednoho zájemce ohromí řada domén druhého řádu, například czechweb.cz, pc.cz a svatky.cz. Omezení spočívá ve vyloučení projektů s vysokým průtokem dat, např. hostování souborů.

Webové adresy typu jmeno.fbi.cz nebo jmeno.kgb.cz se staly velmi populárními mezi mnoha uživateli a to díky 40MB prostoru pro prezentaci, 10MB pro e-mail, PHP skriptování, přibyla i možnost SQL databáze, to vše za jeden reklamní banner umístěný na první stránce a občasné výpadky, doufejme, že s postupující modernizací serverů www.fbi.cz a www.kgb.cz bude jejich spolehlivost stoprocentní.

Služby nabízené www.ic.cz se tváří poměrně přátelsky k dispozici je prostor 15 MB, doména třetího řádu jmeno.ic.cz a MySQL databáze na požádání, povinnou výbavou takto poskytnutých stránek je kontrolovaný reklamní proužek.

Užitnou hodnotu snižuje omezení velikosti souboru na 500 Kb, které má být ochranou proti využívání prostoru k pouhému skladování dat, efektivně to však může limitovat například umisťování ceníků či flash prezentací.

Impozantní podmínky představuje služba www.pipni.cz zdarma 500 MB místa bez reklam, zálohování dat, PHP4 a SQL databázi, antivirovou kontrolu e-mailů, webovou administraci pošty, přístup pomocí bezpečnostních protokolů atd., tj. vše, co lze obvykle očekávat od dobře zaplaceného webhostování. Jediná podmínka je v tom, že pro využívání těchto služeb si musíte zaregistrovat doménu druhého řádu právě přes tohoto zprostředkovatele. Vzhledem k tomu, že poskytovatel se různými klauzulemi brání využívání místa jen pro skladování dat, warez a podobně, lze pochybovat, že by někdo tak impozantní prostor využil.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony – únorová nabídka

Tomáš Varoščák

c03p0073

Tento měsíc se podíváme na dvojici manažerských přístrojů a jeden vylepšený low-end. Siemense zastupuje jeho nový barevný telefon s označením S55, Nokia má v tomto testu opět převahu a účastní se s dvěma svými modely.

Nokia 6610

Nejnovější zástupce šestkové řady měl podle dostupných informací být nástupcem modelů 6310 a 6310i, které z dnešního pohledu zaostávají především kvůli monochromatickému displeji. Po dvou týdnech používání se však kloníme spíše k názoru, že nová Nokia 6610 je nástupcem stylového modelu 6650. Je sice o poznání větší, ale absence Bluetoothu je v současnosti v oblasti manažerských telefonů zcela nepochopitelná, zvláště když předchozí modely 6310 a 6310i jej podporovaly.

Co se týče inovací a zajímavých funkcí, stojí za zmínku především barevný displej s rozlišením 128 x 128 pixelů a 4 096 barvami, podpora MMS zpráv a polyfonní vyzvánění. Právě MMS zprávy a polyfonní vyzvánění však manažery příliš nenadchnou, uvědomí-li si, že kvůli novému konektoru Pop-Port budou nuceni vyměnit veškeré příslušenství. Telefon sám o sobě díky převaze plastu působí oproti svým předchůdcům poněkud lacině.

Kapitolu samu pro sebe tvoří problémy nových modelů 7210 a 6610. U obou přístrojů, které jsme testovali, docházelo k samočinnému vypínání přístroje, což podle reakcí ostatních majitelů na internetu není ojedinělé. Tuto chybu sice prodejce vyřeší na počkání změnou firmwaru, ale u telefonu za tuto cenu je to přeci jen zklamání.

Nokia 3510i

Technologický pokrok na poli mobilních telefonů občas překvapí výrobce v okamžiku, kdy právě uvádějí na trh nový model. Jejich dlouho chystaný přístroj pak nenabízí funkce, které se díky reklamním kampaním stávají pro značnou část uživatelů nepostradatelné. Zatímco u programů řeší tyto nedostatky celkem spolehlivě tzv. patche, mobilní telefon musí být urychleně nahrazen vylepšenou "i" verzí. Kromě Nokie, jejíž model 6310i jsme již testovali, volí stejnou strategii i Sony Ericsson (T68i), Motorola (V60i) a Siemens (SL45i).

V čem je tedy Nokia 3510i přínosem pro trh s mobilními telefony? Především jde o první low-end od Nokie s barevným displejem. Ten sice zdaleka nedosahuje kvalit displejů dražších Nokií, ale ve svém segmentu se rozhodně neztratí. Má rozlišení 96 x 65 pixelů a dokáže zobrazit až 4 096 barev. Slabší stránkou displeje je jeho podsvícení a rychlost odezvy.

Další inovací Nokie 3510i je plnohodnotná podpora MMS zpráv. Její předchůdce sice uměl multimediální zprávy přijímat, ale ne odesílat. Posledním plusem nové Nokie je podpora aplikací v jazyce Java, pro něž je vyhrazeno 360 KB paměti.

Siemens S55

Dlouho očekávaný nástupce poměrně populárního modelu S45 je konečně na světě a nutno podotknout, že na první pohled jde o velmi zdařilý kousek. Celková oblost designu je vhodně doplněna oválným reproduktorem, ovládací kolébkou a lemem displeje. Celý telefon je sice vyroben z plastu, ale vzhledu přístroje to rozhodně nevadí. S klávesnicí se pracuje poměrně dobře, ale je potřeba si na ni zvyknout, stejně jako na ovládací kolébku a kontextová tlačítka, jež mají možná až příliš malé rozměry. Displej je pro nás poněkud zklamáním, neboť má nízké rozlišení (101x 80 pixelů) a zobrazí pouze 256 barev. Navíc ikony grafického menu působí poměrně rozmazaně a kontrastují s ostrostí zbytečně velkého textu. Struktura menu je oproti konkurenci poměrně složitá a místy i nelogická.

Co se týče funkcí telefonu, disponuje vším, co lze od manažerského telefonu v současnosti požadovat. Nabízí rozsáhlý vícepoložkový seznam, organizér, mailového klienta, podporu GPRS, přenos dat přes IrDA a Bluetooth, a v neposlední řadě i Javu. Z ostatních možností potěší především podpora MMS, kterou využijete s přídavným fotoaparátem, jejž lze koupit s telefonem. Přes složitost a nelogičnost ovládání je ale důležité, že telefon funguje stoprocentně, což je v poslední době docela vzácnost.

Motorola C330

Po dlouhé době se na trhu objevil nový zástupce low-endové kategorie od Motoroly. Umožňuje novými kryty změnit nejen barvu, ale i tvar telefonu. Z funkcí nabízí rychlá data GPRS (4+1) a polyfonní vyzvánění.

Motorola T720

Nové barevné véčko je určeno především manažerům, kteří ocení rychlá data GPRS, mailového klienta a podporu Javy. Plusem je i polyfonní vyzvánění a přehlednější menu, minusem absence Bluetooth a MMS.

Motorola V60i

Inovovaná verze elegantního véčka od Motoroly nabízí vše, co její předchůdce, a navíc podporu aplikací naprogramovaných v jazyce Java a český slovník prediktivního vkládání textu iTAP.

Nokia 3410

Nový telefon low-endové kategorie mobilních telefonů finské Nokie nabízí nižší hmotnost než jeho předchůdci a také podporu J2ME, Li-Ion akumulátor a ovládání pomocí kontextových kláves namísto oblíbené klávesy NaviKey.

Nokia 7210

Extravagantní Nokia 7210 nabízí krom neobvyklého vzhledu i barevný displej, podporu MMS a Java aplikací. Poněkud odlišné ovládání spolu s nedokonalostí některých kláves však může být na obtíž.

Nokia 7650

je v současné době jedním z nejzajímavějších telefonů na našem trhu. Podpora MMS, Javy, GPRS, HSCSD, Bluetooth a vestavěný fotoaprát, IrDA port či mailový klient mluví za vše.

Panasonic GD67

Low-endový telefon Panasonic s barevným displejem, českým slovníkem T9 a podporou GPRS si díky jeho ceně pravděpodobně koupí velké množství uživatelů, kteří prostě chtějí dobrý telefon. Nic víc, a nic míň.

Siemens C55

Nejnovější zástupce střední třídy od Siemensu potěší především malými rozměry a velmi pohodlnou klávesnicí. Z jeho funkcí stojí za zmínku podpora GPRS (4+1) a aplikací v jazyce Java.

Sony Ericsson T300

Na první pohled placatý telefon skrývá ve svých útrobách velmi zajímavé funkce, včetně podpory rychlých dat GPRS a HSCSD multimediálních zpráv MMS. Užitečný je i IrDA port a mailový klient.

Sony Ericsson T600

Nástupce modelu T66 nabízí především malé rozměry, avšak po stránce designu a funkcí je oproti konkurenci hodně pozadu. Chybí mu dnes stále běžnější podpora Javy a pro přenos dat nabízí pouze HSCSD.

§§§§§


Lesk a bída elektronických knih – ohrozí někdy E-knihy klasický tisk?

Martin Žemlička

c03p0074

V České republice bylo za loňský rok vydáno 14 tisíc tištěných knižních titulů. K dispozici nejsou přesná čísla, co se týče knih vydaných elektronickou cestou, ale skromně odhaduji, že jich bylo pouze několik desítek. Proč čteme pouze knihy vytištěné na papíře, když mnozí z nás na počítači běžně poslouchají komprimovanou hudbu nebo sledují filmy?

Pojem elektronická kniha (e-kniha, e-book) má dva významy: jednak se jím označuje hardwarové zařízení, určené pro čtení elektronických textů (přesnější by bylo označení e-book reader), a za druhé digitální soubor, který obsahuje text a obrázky (případně další multimediální prvky). Exaktní definice neexistuje, proto tak vágní vymezení. Abychom za elektronickou knihu nepovažovali "obyčejný" textový soubor v ASCII formátu, dovolím si pro potřeby tohoto článku uvést svou vlastní definici: "elektronická kniha je digitální soubor, který obsahuje text a obrázky a je uložen ve speciálním formátu pro hardwarové či softwarové čtecí zařízení". Příkladem softwarového řešení, umožňujícího pohodlné čtení e-knih na stolním počítači či notebooku (vyhledávání v textu, záložky, vlastní poznámky), představují programy od firem Adobe (Adobe Acrobat eBook Reader, soubory s příponou .PDF) a Microsoft (Microsoft Reader, soubory .LIT), již jsou k dispozici zdarma, protože jedině tak mají šanci se mezi uživateli rozšířit. Pro zajištění autorských práv jsou oba programy vybaveny ochranou před neoprávněným kopírováním knížky na jiný počítač, problém je však v tom, že každá ochranná hráz se dříve či později protrhne. A je už jedno, zda chceme zabránit nelegálnímu kopírování programu, písničky, filmu nebo elektronické knihy. Ruská firma ElcomSoft před několika měsíci vytvořila prográmek, který dokázal obejít zabezpečení knihy ve formátu PDF (jenž se používá výrazně častěji než formát LIT) a umožnil by ji komukoliv libovolně kopírovat či upravovat. (Pro připomenutí: jeden ze zaměstnanců ElcomSoftu byl zatčen v USA na hackerské konferenci DefCon, kde měl přednášku na téma bezpečnost e-knih).

Zajistit (téměř) stoprocentní ochranu a přitom zbytečně neprodražovat prodejní cenu je obtížné; je ovšem fakt, že možnost načerno kopírovat e-knihy může zvýšit množství prodaných čtecích hardwarových zařízení, ale na druhé straně nejspíš odradí nakladatele od vydávání elektronických knih.

Zmínil jsem se o hardwarových zařízeních určených výhradně ke čtení e-books (např.Rocket ebook reader či eBookMAN ), ale jedním dechem dodávám, že ani jedno se v ČR neprodává (česky psané knihy by se navíc nezobrazovaly korektně). Za cenu cca osmi tisíc korun sice tyto přístroje představují komfortnější způsob čtení e-knih (malá velikost, lepší čitelnost, podsvícený displej), ale stále to není to pravé ořechové. Problém také představuje nekompatibilita jednotlivých formátů, která používání e-knih neuvěřitelně komplikuje a brání jejich rozvoji v zájmu chamtivosti zainteresovaných výrobců.

Klady a zápory e-knih

Výhody e-knih vyplývají z jejich samotné podstaty a jsou totožné i v případě jiných digitálně uložených uměleckých děl. Mezi zásadní výhody patří to, že digitální knihy nejsou nikdy vyprodané, díky jejich malé velikosti si je lze snadno stáhnout z internetu a kvůli úspoře za tisk a distribuci jsou také výrazně levnější (a nepochybně mnohem více ekologické). Především u technické literatury a u encyklopedií je značně užitečná možnost vyhledávat text v celém obsahu knihy, dále rychlá aktualizace zastaralých údajů, vlastní poznámky či nejrůznější multimediální doplňky (animace, video, zvukové nahrávky).

Čtení e-knih na digitálním zařízení, tedy největší výhoda e-knih, představuje zároveň jejich největší slabinu i přes snahu výzkumných laboratoří po celém světě stále platí, že potisknutý papír je nenahraditelný. Číst z mihotavé obrazovky počítače či z displeje notebooku je velmi unavující; písmena jsou méně kontrastní, z čehož bolí oči, ztrácíte orientaci v textu a delší čtení je krajně nepohodlné. Chybí také emocionální a estetické důvody jako samotný fyzický formát knihy, vůně papíru, možnost v knížce listovat.

E-knihy kde je seženete?

Na internetu jsou k mání tisíce elektronických publikací, přičemž mnoho z nich lze sehnat legální cestou zcela zdarma většinou jde o díla do roku 1920, na něž se nevztahuje autorský zákon. Nejznámější stránka, kde si můžete bezplatně stáhnout stovky knih, je Project Gutenberg, založený již v roce 1971.

Z českých nejvíce vyčnívá ambiciózní projekt společnosti Computer Press, a to i přesto, že zatím bohužel skomírá; první den předloňského Invexu jej pod názvem eBooks spustili s cílem "zpřístupnit uživatelům internetu (...) tisíce titulů českých knih běžně dostupných, těžko dostupných, dávno doprodaných, ale i třeba nikdy nevydaných". Celý záměr je postaven na racionálním základu, který slibuje komerční potenciál přesto zatím nefunguje. Jde zhruba o toto: existují tisíce starších, v podstatě nedostupných knih, vydaných v minulosti, u kterých se nevyplatí dotisk (vysoké náklady, nelze předem odhadnout poptávané množství), ale přesto by se našli zájemci, kteří by si danou knihu z internetu stáhli a elektronicky za ni zaplatili. Převést text knihy uložený na počítači do formátu PDF je bez nadsázky otázkou několika minut a ani naskenování kompletní publikace není časově ani finančně náročné. Jak mi sdělil pracovník z Computer Pressu, elektronické knihy jsou však pro "tradiční" vydavatele stále ještě neobvyklou záležitostí, a navíc mají obavy z nelegálního šíření. Nelze se tedy divit, že z průměrného měsíčního obratu Vltavy se e-books podílejí pouhým půlprocentem, tj. částkou cca dvacet tisíc korun.

Jak vydat vlastní knihu

Díky minimálním nákladům na vytvoření a distribuci elektronické knihy není problém vydávat menšinové žánry či začínající autory, kteří by jinak neměli šanci vydat své knihy klasickou distribuční cestou. "Odmítli vás jinde? U nás se to nestane," reklamní slogan z jednoho nakladatelství by se zcela určitě nedal použít při vydávání papírových knih. Procedura je navíc výrazně rychlejší než v případě "papírového" vydání knihy, stačí převést napsaný text do formátu PDF a domluvit si podmínky nakladatelské smlouvy.

Pakliže kuchařky nejmenovaného neuvěřitelně vtipného "baviče" z nováckých estrád vycházejí ve statisícovém nákladu, proč by vaše sbírka povídek z doby, kdy jste chodili na gymnázium, nemohla mít úspěch alespoň jako elektronická kniha?

Odkazy na relevantní stránky

Vltava - http://www.vltava.cz

Kosmas - http://www.kosmas.net

Palmknihy - http://www.palmknihy.cz

Barnes & Noble - http://www.bn.com

Project Gutenberg - http://www.promo.net/pg

E-knihy zdarma - http://www.free-ebooks.nets

Informace o e-knihách - http://ebooks.akamonitor.cz/

§§§§§

$$$$$


Hardware


Fotící vizitka – Mustek GSmartmini3

Martin Kybal

c02p0822

V akčních filmech často vídáme různé technické zázraky, které pomáhají tu správným agentům, jindy zlým teroristům dosáhnout svého. Když mi kolega přinesl přístroj, o němž budou následující řádky, měl jsem pocit že ho zcizil tajné službě některé mocnosti. Podívejme se, čím vším kromě velikosti může fotoaparát Mustek GSmartmini3 zaujmout.

Rozlišení CCD prvku je na úrovni 1 600 x 1 200 bodů a paměť na snímky má kapacitu 16 MB. Podle kvality je do ní možné uložit od 20 do 180 snímků. Možnosti rozlišení sahají od rastru 640 x 480 po hardwarových 1 600 x 1 200 bodů s tím, že lze využít i interpolace na 2 048 x x 1 536 bodů. Objektiv je pevný, s ohniskovou vzdáleností 9,8 mm, což je bohužel znát na citlivosti přístroje a ostrosti obrazu. Pracuje ve dvou režimech, konkrétně v makru s ostřením od 40 do 65 cm a v normálním modu s ostřením od 70 cm do nekonečna. Závěrka je automatická od 1/15 do 1/4 000 sekundy.

Podívejme se nyní konečně, jak se s přístrojem pracuje. Mustek je velmi kompaktní a jeho ovládání je snadné. Na zadním informačním LCD panelu najdeme informace o nastaveném rozlišení, počtu zbývajících snímků, stavu akumulátoru a případně o použití samospouště. Fotoaparát je napájen z akumulátoru, dobíjeného z počítače přes rozhraní USB. Vzhledem k tomu, že přístroj nemá ani blesk, ani displej pro náhled snímků, baterie má postačit k sejmutí okolo 1 000 obrázků. Jelikož paměť pojme maximálně 180 snímků, nepředstavuje kapacita akumulátoru potíž, protože pak se přístroj stejně musí připojit k počítači, aby bylo možné vyfocené snímky uložit. K tomu slouží na CD dodávané programy Ulead Photo Express 4.0 a další aplikace pro vytváření panoramatických snímků nebo širokoúhlých záběrů.

Vzhledem k absenci blesku je Mustek odkázán pouze na světlo, které osvětluje focenou scénu. Bohužel, pokud jej má nedostatek, kvalita snímků není dobrá. Vzrůstá barevný šum, dlouhý čas dává vzniknout rozmazaným fotkám, případně jsou podexponované, česky tmavé. Je to prostě fotoaparát na pláž, na letní zahradní párty nebo na výlet na kolech.

Kromě pořizování snímků je možné GSmartmini3 použít jako kameru. Po připojení k počítači a nainstalování patřičných ovladačů se Mustek přepne do režimu kamery, a tuto funkci plní velmi dobře. Dokáže snímat až 20 snímků za sekundu, a to v rozlišení od 160 x 120 až po 640 x 480 bodů. Optimální rozlišení je 320 x 240 bodů, kdy i méně výkonný počítač dokáže uložit vše, co mu Mustek posílá, a neztrácí snímky. GSmartmini3 tak může dobře posloužit ve spojení například s programem Netmeeting pro jednoduché videokonference.

Co říci závěrem? GSmartmini3 zaujme svým miniaturním provedením, je skladný a rozlišení 1 600 x 1 200 bodů a 16 MB paměti dovolují pořizovat slušné fotky. Zajímavý je režim videokamery. Mínusem je pak malá citlivost, kdy je focení podmíněno dostatkem světla, a ne zcela dokonalý objektiv. Chcete-li ale přístroj s jednoduchou obsluhou, kdy budete fotit za dobrých podmínek a pohrajete si pak při úpravě svých fotek, můžete být s "bondovským" Mustekem GSmartmini3 spokojeni.

Mustek GSmartini3

rozměry

rozlišení

citlivost

Cena vč. DPH: 3 755 Kč

K testu zapůjčila firma: Actebis, www.actebis.cz

§§§§§


Hercules v akci – Hercules DV Action Pro

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c02p0827

Digitální kamery se dnes pomalu stávají běžnou součástí domácností a mnozí uživatelé touží využít jejich služeb naplno. Zvídavějším zájemcům již nestačí pořízený hrubý materiál nešetrně a nepřesně "sestříhat" nepohodlným zkopírováním zajímavých částí nahrávky na prehistorickou VHS kazetu a s pomocí interního titulkovacího firmwaru maximálně přidat na začátek kostrbatý titulek. To je škoda, zvláště když PC dokáže sestřih digitálního videa provést na více než dobré úrovni, s patřičnou elegancí a přesností na jediný snímek. Jediné co je třeba, je rozšířit schopnosti PC o možnost spolupracovat s digitálním zařízením standardu IEEE-1394, tedy jednoduše řečeno o firewirový řadič umožňující komunikaci s digitální kamerou s DV rozhraním. Záměrně píšeme o spolupráci PC s digitální kamerou, a ne pouze jen s kamerou, jelikož věnovat se v dnešní době sestřihu z analogové kamery (např. VHS, Video8, Hi8...), není už příliš aktuální. Zvláště vezmeme-li v úvahu mnohem kvalitnější digitální záznam i nabídku možností úpravy. Navíc jsou náklady na připojení analogového zařízení k PC mnohem vyšší, než je cena běžně dostupného firewirového řadiče.

Velký zájem uživatelů přivedl společnost Guillemot k myšlence nabídnout uživatelům víc než jen pouhý řadič a software pro spolupráci s digitální kamerou, a tak přišel na svět Hercules DV Action Pro.

Krabice v sobě obsahuje několik součástí, ze kterých se celý střihací systém skládá. Nejdůležitějším prvkem je bezpochyby firewire řadič, určený pro sběrnici PCI a obsahující celkem tři externí konektory standardu IEEE-1394. Je celkem logické, že řadič lze využít nejen pro spojení s digitální kamerou, ale i pro komunikaci s jakýmkoliv jiným produktem tohoto standardu. Druhou částí systému je DV kabel pro propojení řadiče a digitální kamery ten je na jedné straně zakončen šestipinovým standardním konektorem firewire a na druhém konci tzv. rozhraním mini-firewire (čtyřpinovým), které se nachází na běžných domácích digitálních kamerách. V pořadí třetí částí, jež tvoří DV Action Pro, je velmi neobvyklá a zajímavá záležitost. Je to ovládací panel ShuttlePro, určený pro připojení k rozhraní USB 1.x. ShuttlePro snadno položíte na pracovní stůl a na jeho horní straně naleznete celkem třináct tlačítek a otočný ovladač (jog-dial), podobný jako bývá na profesionálních videozařízeních. Jeho posláním je totiž do jisté míry nahradit myš i klávesnici při práci s natočeným materiálem. Výhodou je, že tlačítkům tohoto panelu lze přiřadit libovolnou funkci. Otočný ovladač jog-dial je sestaven z jednoho plně otočného kolečka a natáčecího kroužku, přičemž vnější kroužek slouží pro zrychlené převíjení nebo pohyb po časové ose záznamu, a vnitřní otočné kolečko pro změnu dokáže citlivě a jemně pracovat s videomateriálem na snímek přesně. Ovladač dokáže pracovat nejen se softwarem dodávaným ke střižně, ale i s dalšími systémy. Šablony jsou připraveny pro všechny známé softwarové střižny od značek Ulead, Sonic Foundry až po Adobe, a to nejen pro Premiere, ale i pro After Effects.

Standardním dodávaným střihovým softwarem je u systému DV Action Pro Ulead Media Studio Pro 6.5 DVD ve verzi SE, který co se funkčnosti týče příjemně překvapuje, neboť se jedná o regulérní střižnu se vším všudy. Časová osa obsahuje prvky známé z vyspělých střihacích aplikací, nechybí stopy A a B, místo pro vložení prolínaček (Transitions), možnost pracovat s desítkami efektových stop i audiostop. Aplikace zvládne i řadu opravdu pokročilých speciálních efektů, které lze na videostopy nejen klíčovat, ale i tzv. keyframovat, neboli libovolně měnit jejich parametry v průběhu času. Takto lze vytvářet i složité a kompozice grafických vrstev, videostop i titulků. Pravda, existují aplikace nabízející i větší škálu efektů než Media Studio, nicméně nabídka bude pro většinu uživatelů dostatečná.

Zvuk je možné také editovat mnoha způsoby a na zvukové stopy lze aplikovat i audiofiltry. Stručně řečeno, Media Studio Pro není žádným laciným prográmkem, ale regulérním střihacím softwarem, jenž se uplatní v rukou každého pokročilejšího příznivce počítačového střihu.

Celkově můžeme počin značky Hercules pochválit, a to i přes skutečnost, že ovladač ShuttlePro má i jisté nedostatky. Jedním z nich je například nutnost (i přes existenci ShuttlePro) využívat i myš nebo potřeba kontrolovat, zda máte při práci s ShuttlePro správné aktivní okno (většinou Timeline) a ne náhodou jiné, např. náhled a podobě. Právě uvedené vlastnosti nelze brát vyloženě jako výtku, neboť záleží i na uživateli, jak dokáže ovladač využít a jaké návyky si při práci s videem osvojí. Není-li tedy vaše PC vybaveno řadičem firewire a máte chuť se do sestřihu digitálních nahrávek pustit, můžete to zkusit s povedeným kitem DV Action Pro na solidní úrovni.

Hercules DV Action Pro

software

panel ShuttlePro pro USB

šablony nastavení ShuttlePro

ShuttlePro nenahrazuje plně funkce myši

Cena vč. DPH: 5 478 Kč

K testu zapůjčila firma: Hercules, www.hercules.cz

§§§§§


Plážový společník – Umax AstraPix 480

Martin Kybal

c02p0830

Pokud vás láká pořídit si digitální fotoaparát a poohlížíte se po jednoduchém přístroji za rozumnou cenu, mohl by vás zaujmout tento produkt. Jde o výrobek určený jak svými parametry, tak cenou především těm, kteří chtějí s digitální fotografií začít. Umax AstraPix 480 je kompaktní přístroj s jednoduchým objektivem s pevnou ohniskovou vzdáleností. Kromě toho je možné jej nastavit do dvou režimů. Makro funguje pro snímky od 40 cm do 70 cm a pak je k dispozici normální mod pro záběry od 70 cm do nekonečna. Za objektivem je umístěn klasický CCD prvek o velikosti 1 milionu snímacích prvků. Hardwarovou extrapolací je možné zvýšit rozlišení na 2 megapixely, ale... Dostanete sice větší soubor, avšak kvalita snímku se o moc nezlepší. Snímky je možné pořizovat s rozlišením 576 x 432, 1 152 x 684 a 1 600 x 1 200 bodů. První se hodí pro internet, druhé rozlišení bych doporučil jako standardní pracovní a to nejvyšší pouze v případě, že jsou opravdu vynikající světelné podmínky. Pro kontrolu snímané scény poslouží buď optický průhledový hledáček, nebo barevný LCD displej. Ten slouží dále k prohlížení nasnímaných obrázků a k nastavení provozního režimu přístroje. Rychlé nastavení rozlišení a přehled kolik snímků zbývá je možné zjistit na malém displeji, umístěném na horní straně fotoaparátu.

AstraPix 480 je vybaven interní 8MB flash pamětí a ve spodní části je slot pro rozšiřující Compact Flash kartu až do velikosti 128 MB. Do interní paměti lze uložit v závislosti na rozlišení 19, 39 nebo až 111 snímků.

Kromě statických obrázků může přístroj posloužit jako videokamera s rozlišením 320 x 240 bodů. Po přepnutí do tohoto režimu je možné uložit do interní paměti zhruba dvouminutovou sekvenci se zvukem. Obraz je také možno v reálném čase přenášet do počítače, televizoru nebo videorekordéru. Bohužel opět platí to, co v případě focení. Dobrý obraz je možné získat pouze za předpokladu dobrého osvětlení.

Přístroj pracuje na dvě tužkové baterie, přesněji akumulátory spolu s ním je dodávána nabíječka a 4 akumulátory. Dále je v příslušenství propojovací kabel na USB sběrnici a kabel pro výstup videosignálu buď ve formě PAL, nebo NTSC. Ovladače k přístroji jsou spolu s množstvím užitečných programů pro editaci obrazu i videa dodávány na přiloženém CD. Samozřejmě nechybí česká tištěná příručka a bonusem je pak program Zoner Media Explorer, s nímž je možné odesílat snímky do digitální fotosběrny společnosti FotoStar Südcolor.

Uvedení do provozu je otázkou okamžiku, stačí založit baterie, zapnout, nastavit rozlišení a pak už jen fotit. Nastavení času a clony je automatické a ostření u objektivu fixfocus není. Při focení za denního světla jsou snímky dobré, ostré a s věrným barevným podáním. Focení s bleskem nedopadá špatně, pokud objekt není příliš blízko. Ideální výsledky jsou při focení scény ze vzdálenosti 2 m. Vzdálenější objekty již blesk neosvětlí, takže zůstávají tmavé. Bližší předměty jsou naopak přesvětlené a focení při umělém osvětlení nedopadá příliš dobře. Citlivost fotoaparátu je nízká, a tak se do obrazu dostává vysoký barevný šum; vyvážení barev také není ideální, vše je barevně posunuto ke žluté.

Hledáte-li přístroj pro venkovní amatérské focení, můžete s AstraPix 480 počítat. Za přijatelnou cenu získáte aparát, který splní většinu požadavků na jednoduchou obsluhu se slušnou kvalitou snímků při ideálních světelných podmínkách. Také focení s bleskem vychází dobře. Příjemná je možnost rozšířit paměť kartou Compact Flash.

Umax Astrapix 480

cena

nízká citlivost

Cena vč. DPH: 4 690 Kč

K testu zapůjčila firma: Umax CZ, www.umax.cz

§§§§§


Užitečný a oblíbený RAID - pevné disky v tandemu

Tom Mainelli

c03p0058

Technologie RAID, sloužící k propojení více pevných disků, bývala vždy spíše doménou serverů a pracovních stanic, ale v poslední době si získává stále větší oblibu mezi uživateli běžných PC, kteří chtějí snadno a dostupně zvýšit kapacitu či výkon svého stroje. Testy, které jsme nedávno v PC WORLDu prováděli, dokazují, že očekávání uživatelů RAIDu jsou naprosto oprávněná: Dva pevné disky propojené pomocí RAIDu vykonaly některé úkoly až o 40 procent rychleji, než jeden samostatný a naprosto identický disk.

Technologie RAID (Redundant Array of Independent Disks) existuje v řadě podob, ale o popularitu mezi uživateli stolních počítačů se díky levným PCI kartám a základním deskám, které dnes již často tuto možnost obsahují, ucházejí hlavně dvě varianty. Technologie RAID Level 1, známá také jako "mirroring", zapisuje veškerá data zároveň na dva disky a zajišťuje tak, že v případě poruchy jednoho z nich budou k dispozici identická a nepoškozená data na druhém z disků. U zájemců o zvýšení výkonu počítače je však oblíbenější metoda RAID Level 0, zvaná též "stripping" ta rozděluje části dat mezi oba disky tak, že výsledkem je jeden disk, který má dvojnásobnou kapacitu a téměř dvojnásobnou efektivní propustnost.

Abychom změřili opravdový výkonnostní nárůst, který stripping nabízí, testovali jsme dvojice 7 200otáčkových IDE ATA disků od tří výrobců. Všechny disky měly kapacitu 80 GB a 2MB vyrovnávací paměť a všechny jsme testovali za pomoci shodné ATA RAID karty (u standardních karet tohoto typu musejí mít oba připojené disky stejnou kapacitu). První raidové karty pro Serial ATA by se na trhu měly objevit přibližně v polovině tohoto roku.

Nejprve jsme testovali každý disk samostatně, za pomoci ATA řadiče našeho testovacího počítače, a poté jsme je vždy po párech (dva stejné disky najednou) připojili k raidové kartě a opět jsme spustili stejné benchmarky. V testu kopírování souborů a adresářů skončil jako nejrychlejší Maxtor DiamondMax Plus 9 s výsledkem 118 sekund (samostatně) a 80 sekund (stripované disky) rozdíl mezi připojením jednoho disku a stripovanému tandemu činil celých 32 procent. Disk Seagate Barracuda byl pomalejší než Maxtor, ale ve shodném testu doběhl při stripovaném raidovém propojení o 42 procent rychleji, než samostatně (doba přenosu dat klesla ze 174 na 101 sekund).

Pevný disk Caviar WD800BB byl nejrychlejší v kategorii kopírování samostatného dlouhého souboru, kde sólo skončil za 83 a v stripovaném duu za 76 sekund (výkonnostní rozdíl 8 procent). V téže kategorii předvedl nejvýznamnější výkonnostní nárůst při stripovaném raidovém propojení disk Seagate, kde se tandem projevil 44procentním skokem ze 151 na 84 sekund.

Oproti lepším výsledkům v aplikacích Photoshop a Quicken, však raidové propojení disků nepřineslo vždy výkonnostní vzestup. Například v testech vyhledávání souborů a Corel Photo Paint dopadlo raidové duo o něco pomaleji, většinou byl však tento rozdíl téměř zanedbatelný (v průměru méně než 5procentní).

Jak vidíme, RAID nenabízí bezkonkurenční výhodu u všech typů aplikací, ale zvyšuje výkonnost především pomalejších disků a činností spojených s častým přístupem na disk. Pokud tedy hodláte kupovat druhý disk, klidně zauvažujte i o pořízení raidové karty. Zvažujete-li nákup nového počítače a výkon je pro vás kriticky důležitý, doporučujeme počítat s možností RAIDu již od počátku a při výběru desky se poohlédnout po takové, která tuto technologii standardně obsahuje.

§§§§§


Sedmička od Minolty do třetice – Minolta DiMAGE 7Hi

Marek Kuřina

c03p0095

Koncem loňského roku přišla společnost Minolta se zatím posledním vylepšením původní sedmičky (Minolta DiMAGE 7) fotopřístrojem Minolta DiMAGE 7Hi, a hned musím podotknout, že tentokrát se již tento model blíží dokonalosti. Škoda jen, že Minolta nedokázala takto "vychytaný" fotopřístroj sestavit napoprvé. Původní sedmička již není v prodeji, jarní model 7i seženete za solidní cenu 42 290 Kč vč. DPH a za tuto novinku 7Hi zaplatíte 51 990 Kč vč. DPH.

Nová 7Hi změnila oproti předchůdkyním barvu je celá černá, jinak rozměry 117 x 90,5 x 112,5 milimetrů při váze 530 gramů bez baterií zůstávají stejné. Uživatel jistě také ocení kombinaci EVF elektronického hledáčku a manuálního ovládání zoomu, což byste jinde našli pouze u profesionálních fotopřístrojů. Nová "Hi" disponuje kvalitním objektivem Minolta GT, který je složen ze 16 prvků ve 13 skupinách včetně dvou asférických elementů minimalizujících zkreslení od středu obrazu ke kraji, s rozsahem 7,2-50,8 mm (odpovídá rozsahu 28-200 milimetrů u kinofilmového přístroje) a solidní světelností F2,8-3,5. Optický zoom je sed-minásobný, doplnit ho můžete dvojnásobným digitálním. Nastavení přiblížení jde ztuha a pomalu, ale zase umožní zaostřit naprosto přesně. Pro přepínání mezi manuálním ostřením a autofokusem využijete malé tlačítko AF/MF na levé straně přístroje. Tento model v podstatě používá tříbodového ostření, přičemž systém Flex Focus Point dovoluje zvolit zaostřovací bod a díky funkci Direct Manual Focus můžete manuálně doostřit po autofokusu.

Za objektivem je schovaný prokládaný CCD snímač s úhlopříčkou 17 milimetrů, obsahující 5,2 milionu obrazových buněk. Výsledné fotografie tedy mají maximální velikost 2 560 x 1 920 bodů (k dispozici jsou pochopitelně i nižší rozlišení 1 600 x 1 200, 1 280 x 960 a 640 x 480). Citlivost snímače se nastavuje automaticky v rozsahu 100 až 800 ISO. Rychlost závěrky je v rozsahu 1/4000 až 15 sekund. Snímky se na přiloženou 16MB kartu ukládají ve formátech JPEG, TIFF, VAW nebo datovém RAW. Ovšem dodávat 16MB kartu k tomuto přístroji je skoro ostudné, když fotografie uložená ve formátu RAW v nejvyšším rozlišení má přibližně 9,6 MB. Proto doporučuji hned při nákupu 7Hi zakoupit za dva tisíce 128MB kartu.

Novinkou u 7Hi je možnost výběru barevného prostoru (Adobe RGB nebo sRGB). Adobe RGB má větší rozsah barev než sRGB a produkuje snímky, které se lépe hodí pro následné zpracování při tisku. Další inovací je možnost zapsání ICC profilu do snímku, což by mělo zajistit konzistentní barvy mezi různými monitory, tiskárnami a aplikacemi. ICC profil totiž doplňuje color management informacemi potřebnými pro automatickou optimalizaci barev pro každé zařízení nebo software. Nesmíme zapomenout ani na vybavení konektorem PC sync pro připojení zábleskových systémů, což ocení především studioví fajnšmekři.

Ovládání není úplně jednoduché, což odpovídá kvalitě fotopřístroje na poloprofesionální úrovni. "Hardwarová" část ovládání se soustředí do tří otočných koleček. Základní najdete na horní straně a slouží k zapnutí a volbě režimů: snímání, přehrávání, videozáznam, setup a přenos do PC. Další tlačítko nabízí citlivost (ISO), vyvážení bílé (WB), režimy snímání (jednotlivé snímky, série snímků, rychlá série, samospoušť, intervalové snímání), expoziční režimy (automatická expozice, expozice s clonovou prioritou, expozice s časovou prioritou a manuální expozice), režimy měření expozice (bodové, integrální váhové a vícesegmentové) a paměť (lze nastavit až tři nastavení fotoaparátu). Dolní kolečko, tzv. ovladač digitálních efektů, nastavuje korekci expozice (? 2EV po třetinách) a v sedmi úrovních kontrast, sytost barev a filtr. Tento systém ovládání je vynikající, protože jakmile se ho naučíte ovládat, bude vám již připadat jednoduchý a intuitivní, jelikož nemusíte tak často používat menu na LCD zobrazovači a většinu funkcí ovládáte zvnějška pomocí malého horního displeje. "Hi" je oproti předchozím modelům daleko svižnější, nejenom co se týká rychlého náběhu po zapnutí, kdy jsme naměřili necelé tři vteřiny, a téměř neměřitelného zpoždění spouště, ale hlavní pokrok nastal v tom, že v režimu rychlé série snímá Minolta DiMAGE 7Hi již rychlostí až 3 snímky za vteřinu při všech rozlišeních. To především díky zdvojnásobené vyrovnávací paměti (64 MB), která umožní sejmout až pět snímků v RAW režimu nebo deset snímků v JPEG režimu v jedné sekvenci. Pokud se naučíte Minoltu ovládat, odměnou vám budou kvalitní fotografie s dokonalou kresbou a s perfektním a reálným barevným podáním. Překvapilo mě, že nejenom "pětimegové" vytištěné fotografie vypadají skvěle, ale i "dvoumegové" v pohlednicové velikosti byly přímo výstavní.

Jedinou větší výhradu bych měl k energetické náročnosti přestože jsme používali při fotografování vysokokapacitní NiMH, fotoaparát stejně po hodině intenzivního snímání zkolaboval (byl zapnutý LCD displej a blesk). Minolta se navíc začala nepříjemně zahřívat, takže už deset minut před kolapsem jsem začal uvažovat o vypnutí přístroje. Možná by se tomuto fotopřístroji hodil spíše lithium-iontový akumulátor. Neodpustím si ještě malou poznámku k nešikovně umístěným dvířkám slotu paměťové karty, kdy při otevírání a zavírání vám bude určitě překážet kroužek pro zachycení popruhu kolem krku.

Pokud to myslíte s digitální fotografií vážně, jste ochotni investovat vyšší částku a chcete pořizovat kvalitní fotografie i v náročnějších podmínkách, pak jsem přesvědčen, že vás Minolta DiMAGE 7Hi určitě nezklame.

Minolta DiMAGE 7Hi

kvalita snímků

rychlost

výdrž na baterie

Cena vč. DPH: 51 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Minolta, www.minolta.cz

§§§§§


Opticky i magneticky – Panasonic DMR-HS2

Tomáš Jirásko

c03p0096

Druhá generace stolních DVD rekordérů Panasonic přinesla i špičkový model DMR-HS2, který na sebe přitáhl naši pozornost zejména integrovaným pevným diskem, rozhraním FireWire a slotem pro PCMCIA kartu.

Jeho vzhledu dominuje ve středu usazená DVD mechanika a displej s dvojicí tlačítek pro volbu režimu HDD nebo DVD. Vpravo nalezneme tlačítka Play, Stop, Eject, pětisměrný ovladač kurzoru a v dělicí liště volbu kanálů, záznamu, TimeSlip a Menu. Skryty před zrakem zůstávají pod odklápěcím krytem další funkce pro nastavení obrazu, zvuku apod. Vlevo nepřehlédneme slot PCMCIA karty a pod dolním krytem je čelní AV vstup pro připojení kamery a FireWire konektoru (IEEE 1394). Zezadu "trčí" kryt chlazení, jež se zapíná podle vnitřní teploty rekordéru, a očekávaná sestava konektorů 2x SCART s RGB in/out, cinch in/out včetně S-Video, optický digitální výstup a anténní in/out hyperband tuneru.

První oživení přístroje s sebou nese známé kroky jako volbu země (ČR chybí), nastavení programů, atd. Vše proběhlo na první pohled v pořádku, a s hanbou přiznávám, že jsem na celkem podstatný fakt málem nepřišel. HS2 totiž nemá zvukovou normu D/K, kterou nese terestricky šířené vysílání, ale jenom B/G, která se používá v kabelových rozvodech, ovšem pouze v nich. Na to jsem přišel až poté, kdy mne výpadek kabelu donutil přeladit na "vzduch". Ticho na záznamu bylo skutečně divné (autorizovaný servis umí rozšířit tuner o modul D/K), což nás přivádí k záznamu.

HS2 nabízí 4 kvalitativní mody záznamu XP (1 hodina/1 strana DVD-RAM/DVD-R), SP (2 hod.), LP (4 hod.) a EP (6 hod.). Je schopen současného zápisu a přehrávání různých záznamů na jednom DVD-RAM disku, přehrávání právě nahrávaného programu, kdy při přehrávání je nastaven časový posun zpět (TimeSlip). Při využití tichého 40GB disku Maxtor D540X (5 400 ot./min.), lze uložit až 52 hodin záznamu (8,5 hod. v XP modu). Nahrávat lze na HDD a současně přehrávat DVD a naopak, a ani možnost přehrání sestřihu záznamu z jednoho záznamového média na druhé nechybí. "Vychytávkou" je mod Flexible Recording, který zvolí dle volného místa na disku kompresi tak, aby se nahrávka na disk vešla. Při zaplnění DVD-RAM rovněž záznam automaticky pokračuje na HDD. Zvuk je standardně nahráván v Dolby Digital 2.0, je možné jej však přepnout i na lineární PCM (XP mod). Přístroj bohužel trpí pomalejším probouzením při naprogramovaném času nahrávání. Nechybí rovněž automatický přepis z DV kamery s rozdělením při uložení na médiu podle jednotlivých scén na DV.

Slot PCMCIA karty lze využít jako redukci pro prohlížení fotek z digitálních fotoaparátů. Podporovány jsou CF, SM, SD/MMC, a MS karty s obrázky do velikosti 12 MP. Ty lze přehrát na HDD nebo DVD-RAM a vytvořit v přehrávači album.

Tento Panasonic je první výraznější vlaštovkou v trendu sbližování počítačové techniky a domácí elektroniky, kdy kombinace DVD-RAM/pevný disk nabízí zajímavé funkce a možnosti oproti konkurenci. Celkové ovládání přístroje je intuitivní i díky programovatelnému dálkovému ovladači. DMR-HS2 však hlavně poskytuje výstupní obraz a záznam v kvalitě srovnatelné se zdrojem, a při přehrávání si poradí s formáty DVD/DVD-R, DVD-RAM, SVCD, Video CD, Audio CD, CD-R/CD-RW. Nutno však vzít v potaz i to, že DVD-RAM médium nelze na většině přístrojů přehrát.

Panasonic DMR-HS2

PCMCIA slot

kvalita záznamu a reprodukce

absence D/K normy

kompatibilita DVD-RAM média

nečte DVD-RW; DVD+R/RW

Cena vč. DPH: 39 995 Kč

K testu poskytla firma: Panasonic Czech Republic, www.panasonic.cz

§§§§§


Jak si vybrat LCD monitor - Praktické rady pro výběr LCD

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0097

O pořízení plochého LCD monitoru dnes uvažuje čím dál více uživatelů. Jsou příjemné na oči, dokonale ploché, mají vynikající obraz, zaberou málo místa na stole. Také cena se během posledního půlroku opět citelně snížila, a tak dnes je k dispozici celá řada 15palcových displejů, které vyjdou na skvělých 10-12 tisíc korun včetně daně. A o tom už se vyplatí přemýšlet!

Přehled nejzajímavějších tipů právě na ten váš LCD monitor jste si mohli prohlédnout ve velkém testu v minulém čísle PC WORLDu. Pokud jste si ale nevybrali, nebo chcete ještě s nákupem počkat a velmi pravděpodobně bude produktová nabídka výrobců v době vašeho nákupu bohatší připravili jsme pro vás malého průvodce výběrem správného displeje na váš stůl.

Hned na počátku je třeba zdůraznit, že i přes významné cenové poklesy nejsou LCD monitory stále ještě vysloveně levnou záležitostí. Proto se velmi vyplatí s nákupem nespěchat, a spíše pečlivě vybírat. Ostatně čas hraje v tomto případě jako téměř vždy pro zákazníka. Na co se tedy konkrétně zaměřit?

Úhlopříčka

V první řadě je třeba si zvolit požadovanou úhlopříčku displeje. Na rozdíl od běžných monitorů CRT, jejichž rozměry stínítka jsou udávána včetně plochy za plastovými okraji monitoru, jsou parametry LCD velmi průhledné. Jde-li o 15palcové LCD, pak skutečně z jednoho rohu do protějšího rohu aktivní plochy displeje naměříte 38,1 cm a ani o milimetr méně. U 17palcového LCD to bude 43,2 cm a "osmnáctka" nabízí dokonce 45,7 cm. Naproti tomu CRT monitory kategorie sedmnáctipalcových mají skutečně viditelných často jen 15 palců obrazovky.

Jednotlivé úhlopříčky LCD monitorů se liší pochopitelně svou cenou, která zejména u 18" a větších displejů roste stále ještě do těžko přijatelných výšek. Ale i uvnitř jednotlivých kategorií LCD panelů jsou velmi výrazné cenové rozdíly.

Kvalita obrazu

Prakticky nejdůležitější vlastností LCD monitoru je čistota obrazu. Přestože každý panel má možnost automatické volby parametrů, je dobré ještě výsledek snažení strojů zkontrolovat a upravit. Ve vloženém článku "Nastavte si správně LCD!" najdete přesný postup, jak i z horšího monitoru dostat opravdu vše, co v něm je.

Kvalita zobrazení, tedy zejména jeho čistota, však nezávisí jen na schopnosti elektroniky v monitoru, ale také kvalitě výstupního převodníku v grafické kartě. Pokud používáte v počítači nějakou vážně stařičkou grafiku, můžete být výsledným obrazem na LCD opravdu nepříjemně překvapeni.

Neméně důležité je rovnoměrné a dostatečné podsvícení obrazu. LCD monitory totiž už z principu své funkce nesvítí, ale spíše prostřednictvím barevných filtrů na jednotlivých bodech maskují stále svítící pozadí. A právě rovnoměrnost vedení světla je velmi důležitým faktorem, který ovlivňuje dobrý pocit při používání LCD monitoru.

Úhly pohledu

Úhly pohledu LCD panelu jsou zjednodušeně řečeno úhly, ze kterých se uživatel na monitor dívá, a při kterých si obraz udržuje určité parametry. Většinou je hodnocena barevná odchylka, a především pak zachování kontrastu. Například běžný horizontální (vodorovný) úhel 120 ? znamená, že 60 ? nalevo i 60 ? napravo od vertikální osy monitoru je stále ještě obraz dobře patrný, a bez chyb v barevném podání. Zejména malé vertikální (svislé) úhly mohou způsobit, že při horním a spodním okraji monitoru bude patrný rozdíl v jasu a tím vznikne velmi nepříjemný efekt, obzvlášť viditelný při zobrazení svislých pruhů.

Existují také monitory, které mají úhly pohledu udávány jako 170 ? vertikálně a 170 ? horizontálně. Tyto zobrazovače však využívají LCD panely odlišné konstrukce než běžné ploché monitory, a taky stojí o hodně více. Dnes už ale výrobci instalují do svých produktů i v té nejlacinější třídě poměrně dobré panely, a tak i úhly v řádu 140 ? vodorovně a 110 ? svisle bývají zárukou dobré funkce doma i v kanceláři.

Doba odezvy

Doba odezvy je čas, udávající jak dlouho trvá jednotlivým bodům na matici LCD displeje, než změní svou barvu. Toto zdržení, které je u jiných typů monitorů zcela neobvyklé, způsobuje fakt, že tekuté krystaly uvnitř struktury LCD se opravdu natáčejí pod vlivem elektrického pole, což určitý časový okamžik trvá. Doba odezvy se skládá ze dvou parametrů doby náběhu (rise time, Tr) a doby dosvitu (fall time, Tf). V produktových materiálech jsou většinou tyto hodnoty sečtené a výsledné číslo je označováno jako "response time".

Platí pochopitelně pravidlo, že čím kratší je doba odezvy, tím lépe. Kvůli příjemnému přehrávání videa i hraní her je dobré, aby odezva nepřekročila 35 ms, velmi rychlé panely nabízejí 20 ms a někdy dokonce i méně. Je ale faktem, že z pohledu uživatele nejsou tyto extrémně krátké časy příliš patrné.

Připojení

Z historického pohledu byly první LCD připojovány proprietárním digitálním spojením a bylo třeba k nim mít speciální grafické karty. Dnes jsou všechny produkty na trhu připojitelné standardním analogovým VGA spojením, a stačí jim jakákoliv grafická karta s D-Sub konektorem. U 15" a prakticky také u 17" LCD je to připojení dostatečné, a máte-li kvalitní grafickou kartu a dobře seřízený plochý monitor, dostanete jak při rozlišení 1 024 x 768, tak 1 280 x 1 024 bodů solidní a dlouhodobě použitelný obraz. Od 17 palců (tedy zmíněného rozlišení 1 280 x 1 024 bodů) výše se ale začíná projevovat náročnost přenosu analogového signálu o vysoké frekvenci a ani vyspělá elektronika, která je součástí většiny LCD panelů větších úhlopříček, už nezvládá dobře "vyčistit" přijímaná data. V obraze je tedy vidět "duchy", dochází k zrcadlení kontur mezi různými místy displeje a je také o hodně obtížnější vyladit čistotu šachovnicového rastru ovládáním parametru fáze.

Právě pro řešení výše uvedených problémů se dnes využívá digitální připojení DVI, které přenáší data určená pro zobrazení zcela digitálně, a tudíž prakticky nezkreslitelně. Připojení DVI je téměř zbytečné pro 15" monitory (1 024 x 768 bodů), volitelné pro 17" a 18" displeje (1 280 x 1 024 bodů) a v podstatě nezbytné pro 19či 20palcové přístroje s rozlišením 1 600 x 1 200 a více bodů. Při nákupu se také vyplatí hledět na to, zda je k monitoru s DVI konektorem přidán rovněž příslušný DVI kabel. Jeho dodatečná koupě může být i nákladem v řádu vyšším než 1 000 korun.

Ovládání

Ať už se jedná o prvotní inicializaci, nebo případné úpravy parametrů během provozu, je nezpochybnitelné, že kvalita a snadnost ovládání LCD monitoru jsou důležitým faktorem při jeho výběru. Všechny displeje dnes používají tzv. on-screen-menu, které se zobrazuje přímo na obrazovce a liší se jeho zpracováním a systémem pohybu v jednotlivých nabídkách.

Mezi vyhledávaní vlastnosti ovládání patří přímý přístup k volbě automatického nastavení obrazu, které je pro velkou část uživatelů prakticky jedinou používanou funkcí. Dále je dobré, když jsou tlačítka na monitoru mapována také k rychlému přístupu pro nastavení jasu a kontrastu.

Další parametry a výbava

Mezi další výbavou, která uživatele může přiklonit k té či oné značce, nalezneme vestavěné reproduktory, možnost výškového nastavení displeje či otáčení do režimu portrét. Tyto vlastnosti pomohou především v kancelářích a všude tam, kde se více pracuje s textovými dokumenty. Zvukový výstup je opět určen zejména na kancelářské stoly, protože v domácnostech bývají k počítači již téměř standardně připojeny reproduktory, jejichž kvalita je řádově vyšší, než kvalita reproduktorků vestavěných do LCD monitoru. Pro použití ve formě signalizace výstrah operačního systému a dalších méně náročných úkolů však může postačit i miniaturní vestavěné ozvučení.

Některé LCD displeje dovolují také připojit další typy signálů a zobrazit tak například video z S-Videa, resp. kompozitního zdroje, a lze je použít i jaké výstupní monitor pro střih videa či obdobné činnosti. Ve výjimečných případech může být součástí LCD také televizní tuner a celý komplet tak může snadno nahradit i televizi.

V prodejně

Když už se konečně dostanete k rozhodnutí, že si chcete LCD monitor pořídit, pak je velmi dobré, abyste svůj vyvolený kousek měli možnost vidět zapnutý ještě předtím, než za něj zaplatíte. Jednotlivé monitory se totiž neliší pouze typ od typu, ale v některých parametrech dokonce i kus od kusu. Jde zejména o kvalitu podsvícení a vadné pixely.

Ačkoliv dnes již hrozba toho, že si pořídíte monitor, který bude mít některé body nefunkční či naopak trvale svítící, není tak velká jako tomu bylo v minulosti, realitou zůstává, že se to může i přesto stát. Mnozí prodejci právě z tohoto důvodu nechtějí nechat zákazníka vybraný kus vidět před nákupem, a stejně tak tyto vadné pixely nejsou považovány za záruční vadu.

Existují dvě cesty, jak si koupit monitor zcela bez vadných pixelů jednak můžete hledat prodejce, který vám umožní si jej prohlédnout před nákupem, anebo můžete využít novely č. 367/2000 Sb. zákona 40/1964 Sb. (Občanský zákoník) o Spotřebitelských smlouvách, která vám dává možnost zboží zakoupené přes internet či jiným bezkontaktním způsobem bez udání důvodu do 14 dnů vrátit. Není to sice zcela čistý způsob, ale jako zákazník tuto možnost máte.

Na druhou stranu pokud už si koupíte monitor, který má například jeden nesvítící pixel kdesi u strany obrazovky, nemusíte si s ním dělat starosti. Je v podstatě vyloučené, že by se tyto problémy začaly rozšiřovat po zbytku displeje, připomínajíc tak nějakou nákazu a celkovému dojmu to prakticky neuškodí.

Nastavte si správně LCD!

Prakticky nikdy automatika nenastaví hodnoty fáze signálu správně. Drtivá většina uživatelů má proto svůj LCD monitor nastavený hůře, než by mohl být. Jak jej tedy správně nastavit?

1. Klepněte pravým tlačítkem myši na pracovní ploše, zvolte Vlastnosti (v anglických Windows označeno Properties), zvolte první záložku Pozadí (Background). Nastavte pozadí Žádné (None), tlačítkem Vzorek (Pattern) vpravo dole změňte pozadí na 50procentní šedou (50% Gray). Zvolte záložku Vzhled (Apperance), ťukněte na pozadí a jeho barvu změňte na čistě bílou. Tlačítkem OK potvrďte. Teď by měla být cela plocha pokryta jemným černo-bílým rastrem.

2. Vstupte do menu LCD monitoru, dostaňte se na volbu fáze (označena Phase, příp. Fine).

3. Sklopte monitor tak, abyste se na jeho obrazovku dívali zespodu, z co největšího úhlu. Je velmi pravděpodobné, že v tuto chvíli budou na obrazovce patrné silné ruchy, šumění a viditelné problémy v zobrazení rastru.

4. Regulujte fázi tak dlouho, než dosáhnete nejvyšší čistotu obrazu. U méně kvalitních LCD či horších grafických karet bude šum patrný vždy, pak najděte jeho nejmenší hodnotu.

Odejděte z menu monitoru, a pokud je to možné, uložte nastavené parametry. Opět si můžete změnit pozadí desktopu tak, jak jste zvyklí. V tomto momentě je LCD monitor správě nastaven a neměl by vykazovat žádné poruchy zobrazení. Další věcí je správné nastavení barev, regulace jasu a kontrastu.

Příběh dvou obrazovek

LCD a CRT monitory se od sebe liší ve více aspektech než jen ve velikosti a v hmotnosti. Zde jsou příklady, s nimiž se setkáváme v našich testech.

1. Okraje textu se zdají ostřejší na LCD displeji a úroveň jasu bývá běžně asi dvojnásobná. Na druhou stranu však mohou čtvercové pixely LCD displeje tvořit dojem zubatosti diagonálních linek, jak je dobře vidět na ramenech písmen A nebo V. CRT obrazovka má při porovnání pixely zaoblené, které vytvářejí plynulejší diagonály, ale mají za následek lehce rozmazaný text.

2. Zatímco barvy nejsou na CRT obrazovce tak jasné, bývají bohatší. CRT technologie také dovoluje zobrazit větší barevné spektrum. Běžný uživatel si tohoto rozdílu nemusí ani všimnout, ale profesionální grafik to pozná. I nepoučený laik si ale všimne, že jas a barvy LCD displeje se mění, pokud jej sledujeme z úhlu.

Úhel LCD displejů

Nejvyšší jas a nejlepší barevné provedení vidíte na LCD displeji, pouze pokud jej sledujete z pozice přímo před ním. Jas, a tudíž i kontrast, upadá a barvy se mění, pokud se posouváte do strany (horizontálně) nebo nahoru a dolů (vertikálně), až do té míry, kdy z velkého úhlu obraz již vůbec nerozpoznáte. Levné LCD displeje rozšiřují viditelný úhel pomocí difúzní fólie umístěné na skle a pomocí ní rozprostírají do širšího záběru. Dražší technologie, používající in-plane switching a multidoménové vertikální postavení (multidomain vertical alignment), mění za účelem zvětšení zorného úhlu postavení tekutých krystalů.

Výrobci monitorů používají k měření zorného úhlu důmyslná zařízení. Nepoužívají však všichni identickou metodu, takže údaje od různých firem nemusejí být srovnatelné. K hrubému proměření a porovnání LCD displejů lze použít software vyvinutý TestCenterm PC WORLDu ve spolupráci se společností DisplayMate Technologies. Tento test najdete na našem CD, nebo jej lze stáhnout z internetu. Zvolte položku "Gray-scale Linearity Check" a sami si otestujte svůj monitor.

Test využívá známého faktu, týkajícího se LCD displejů: Jasné body se se zvyšujícím zorným úhlem mění mnohem více než body tmavé. DisplayMate ilustruje tento fakt na obrazovce ukazující dva obdélníky: první "rozostřený" se skládá ze střídajících se plně bílých a plně černých pixelů, zatímco ten druhý je rovnoměrně šedivý. Pokud se díváte na monitor zepředu, je rozdíl v úrovni jasu jasně zřetelný. Posouváte-li však zorný úhel do strany, tento rozdíl se pomalu ztrácí až nakonec vypadají oba obdélníky stejně. Abychom mohli lépe určit zorný úhel, postavili jsme displej na rotační podložku a otáčeli jsme s ním až do bodu, kde oba obdélníky začaly vypadat shodně.

Díky použití této metody se naše hodnoty mohou někdy lišit od těch, které uvádí výrobce. Naše praktické testy pak u displejů, jejichž zorný úhel byl výrobcem uváděn jako 170 stupňů, ukázaly rozdíl v hodnotách od 108 do 167 stupňů.

§§§§§


To nejlepší od AMD – nejnovější desky a procesory

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0098

Dlouho očekávaný Athlon 64 je stále v nedohlednu a tak se v našem testu musíme spokojit "pouze" s nejsilnějším Athlonem XP, který obsahuje inovované jádro s kódovým označením Barton. I tak je to ale zcela vyrovnaný soupeř třígigahertzovému Pentiu 4 na platformě Rambus.

Tentokrát jsme pro vás otestovali kompletní řešení, s nímž vytáhnete z Athlonu XP maximum. Podíváme se, jakou si zvolit správnou základní desku, zamyslíme se nad optimální volbou pamětí a nebude chybět ani tolik očekávané srovnání s tím nejsilnějším, co bylo doposud k dispozici, tedy Pentiem 4 3,06 GHz.

AMD Athlon XP 3000+ (jádro "Barton")

Dosud všechny Athlony XP vyjma posledních dvou modelů 2700+ a 2800+ získávaly své výkonové skóre čistě kvůli nárůstu pracovní frekvence čipu. S Bartonem přešlo AMD na poněkud odlišnou strategii, kdy místo náročné honby za zvyšováním frekvence (Athlon XP Thoroughbred 2800+ dosahuje již 2 250 MHz), jde spíš o zásahy do struktury procesoru a jeho komunikace s okolím. Hlavní rozdíly Athlonu XP s jádrem Barton jsou v implementaci 333MHz DDR sběrnice, která se v průběhu roku zřejmě zvedne na 400MHz DDR, a zvýšení kapacity L2 cache z 256 na 512 KB. Díky tomu získal procesor nejen velmi zajímavý tvar silikonu, ale zároveň se také zvýšila plocha čipu z dosavadních 84 mm2 až na 115 mm2. To s sebou přináší sekundárně také snížení produkce jader procesorů na jeden křemíkový plát o zhruba 27 %, neboť větších čipů se na stejnou plochu wafferu vejde prostě méně.

Z pohledu aplikací je dodatečných 256 KB vyrovnávací paměti výkonový benefit zhruba na úrovni 5-20 %. Zmíněný rozptyl je způsoben tím, že různé programy mají různou složitost kódu a odlišně strukturované aplikační cykly, a různým způsobem se jim tedy daří využívat rychlou vyrovnávací paměť. Stejné výsledky jsme v při našich testech zjistili i my, když některé testovací programy nepřinesly žádné patrné zlepšení, zatímco jiné využily nabídnutou cache velmi účinně.

Nový Athlon XP se liší od předchozího modelu také tepelným vyzařování, které kvůli vyrovnávací paměti vzrostlo při stejné frekvenci o téměř 9 %. Vzhledem k tomu, že plocha čipu vzrostla mnohem více, není nutné se bát lokálních přehřívání a k chlazení Bartonu stačí stejné chladiče jako na dosavadní Thoroughbredy, podle jejich skutečné pracovní frekvence. Stále tedy zůstává nutnost minimálně měděné vložky, jádra či dokonce kompletně měděného chladiče, pokud možno s certifikací od AMD.

MSI K7N2-L

Základní deska od Microstaru, která je osazena čipovou sadou nVidia nForce2 bez integrované grafiky, se stala jedním z adeptů na ideální platformu pro nový procesor od AMD. V našich testech se vyznačovala především velmi dobrou stabilitou, vysokým výkonem a vynikající prací s pamětí, a pozitivní zjištění také je, že ji lze pořídit už od 4 000 Kč vč. DPH. Layout K7N2-L je už tradičně dobrý, kolem samotného procesoru je dostatek volného místa pro nasazení i objemnějších chladičů, které jsou pro vysoko taktované Athlony třeba. Jak napájecí konektory na desce, tak zásuvky pro připojení floppy kabelu a dvojice ATA kabelů jsou umístěny dobře a nemělo by dělat problémy je využít. Snad jen konektory IDE sběrnice (max. ATA/133) pro pevné disky by nemusely být až tak nízko, neboť v případě větších skříní bude zvláště pro připojení CD-RW/DVD jednotek nutné použít delší kabel.

Z instalovaných slotů je k dispozici pětice PCI verze 2.2, jeden ACR a nezbytný port AGP s podporou režimu AGP 4x/8x. Na zadní straně ve štítku jsou vyvedeny nezbytné PS/2 porty, sériové a paralelní rozhraní a také síťový konektor RJ45 pro sítě 10/100 Mb/s. Standardně jsou osazeny také čtyři USB porty verze 2.0, přičemž další dvojici je možné vyvést buď záslepkou mezi sloty na zadní stranu skříně, anebo v odpovídající skříni také na stranu přední. Za zmínku jistě stojí také audiosystém, který je tvořen výkonným zvukovým čipem obsaženým v southbridgi MCP. Standardně má vyvedeny výstupy systému 5.1 opět do zadního štítku, jednotlivé konektory je možné volně konfigurovat a přepínat také do režimu vstupů, nebo lze využít speciální audio bracket s dodatečnými konektory pro mikrofon a digitálním výstupem zvuku.

Zajímavé jsou také možnosti práce s pamětí, která musí být typu DDR na frekvencích 200, 266, 333 či 400 MHz. Duální paměťový řadič TwinBank dovoluje ještě více zvýšit její propustnost tím, že jsou nainstalovány dva odpovídající paměťové moduly. Při správné konfiguraci a použití 1. a 3. slotu lze získat nezanedbatelný výkonový nárůst.

Proti nejsilnějšímu Pentiu

Nemohli jsme si nechat ujít možnost srovnat novinku od AMD s modelovým označením XP 3000+ a nejvýkonnější Pentium 4 pracující na frekvenci 3,06 GHz s podporou HyperThreadingu. Protože je známou skutečností, že ne vždy je použití této nové technologie přínosem, zkoušeli jsme procesor se zapnutým i s vypnutým HyperThreadingem. Z našich poznatků zaznamenaných v tabulce výsledků je patrné, že Athlon XP 3000+ je s Pentiem 4 na 3,06 GHz plně srovnatelný procesor, i když nelze přehlédnout, že při zevrubné kontrole jednotlivých testů má Pentium 4 přeci jen drobný náskok.

Tento výsledek je nutné přičíst zejména základní desce s čipovou sadou Intel 850E, které byla osazena dvojicí paměťových modulů Rambus RIMM. Právě v testu propustnosti paměti, jenž je součástí benchmarkovacího balíku PCMark 2002, se ukázal setrvalý rozdíl mezi DDR paměťmi a platformou Rambus. Je zřejmé, že více než 30% nárůst rychlosti přenosu se musí projevit také v aplikačních testech, kde Pentium 4 uspělo velmi dobře.

Zcela vyrovnané jsou testy ve hrách, dokumentovaných oblíbeným testem 3DMark 2001SE, kde se všechny výsledky koncentrují kolem mety výtečných 15 600 bodů. Zajímavým detailem je určitě také minimální rozdíl v případě vypnutí či zapnutí technologie HyperThreading, jež na výsledky 3DMarku nemá prakticky žádný vliv. Ještě pro úplnost dodáváme, že testy byly prováděny na nejvýkonnější grafické kartě, kterou je ATI Radeon 9700 Pro.

VIA KT400 a co na to konkurence?

Desku MSI K7N2-L jsme postavili proti motherboardu stejné značky, ovšem vybavenému čipsetem VIA KT400, který je v současnosti oblíbeným mainstreamovým řešením pro Athlony XP. V obdobné konfiguraci by deska s KT400 vyšla o pouhých 500 Kč méně a je dost pravděpodobné, že by na ní chybělo síťové rozhraní, které na stejně koncipované desce s čipsetem nForce2 naleznete.V tabulce jsou shrnuty výsledky testů a je nesporné, že KT400 na nForce2 prostě nestačí v žádné z testovaných kategorií. Výrazné propady jsou patrné při testech paměti, kde se ukazuje síla TwinBanku v nForce2, citelnou ztrátu utrpěla KT400 také v kompletním testu BAPCo SYSMark 2001, a nevyhnula se jí ani porážka ve hrách, reprezentovaných 3DMarkem 2001SE.

Ačkoliv to bude znít až příliš kategoricky, musíme za jednoznačného vítěze tohoto klání prohlásit nForce2, která je stabilnější i výkonnější než VIA KT400. Cenový rozdíl obou platforem je zanedbatelný, a nForce2 nabízí navíc velmi dobrou audiočást a také síťové rozhraní. Navíc, jak jsme se mohli v našich testech přesvědčit, nejsou vysoké výkony podmíněné použitím TwinBank konfigurace s dvěma paměťovými moduly, i když je faktem, že přinášejí výkonovou výhodu 2-8 %, podle typu testu.

DDR400 ultimátní řešení, nebo nafouknutá bublina?

Až příliš lákavé bylo pokušení zjistit, co dokážou paměti DDR400 s novou nForce2, a jaký je vlastně jejich vliv na celkový výkon systému. Bohužel, výsledky v nás nezanechaly dobrý dojem. DDR400 v současnosti nejen že nepřekračuje výkonový strop daný DDR333, ale dokonce je v mnoha ohledech mnohem horším řešením. Například na nForce2 se s použitím DDR400 pamětí snížila paměťová propustnost z maximálních 5 789 bodů na neslavných 4 860, citelné byly i poklesy v herním testu 3Dmark 2001SE.

Důvodů pro takové problémy je několik. Jako první je třeba zmínit fakt, že sběrnice FSB procesoru Athlon XP 3000+ pracuje na frekvenci 333 MHz DDR a tak se 400MHz paměťmi je northbridge, který se stará o komunikaci mezi procesorem a pamětí, nucen pracovat asynchronně, s dělicím poměrem 5 : 6. To samozřejmě nepřispívá k plynulému průtoku dat mezi pamětí a procesorem, a prakticky se tím eliminuje teoretická výhoda vyššího kontinuálního datového toku poskytovaného paměťmi DDR400.

Druhým problémem je samotná konstrukce pamětí DDR400, jež vycházejí z paměťových čipů použitých v modulech DDR333. Aby bylo dosaženo vyšší trvalé přenosové rychlosti, jsou prodlouženy doby, než jsou data po vyzvání řadiče k dispozici. V praxi je tedy náhodné čtení z paměti DDR333 typu CL2 a DDR400 typu CL2.5 ve prospěch typu DDR333.

A konečně třetím problémem, který se nejvíce dotýká právě nForce2 s TwinBankingem, je velká problematičnost jeho využití spolu s paměťmi DDR400. Na desce MSI K7N2-L nebyly testované moduly Kingmax DDR400 CL2.5 ve dvou vzdálenějších paměťových slotech vůbec schopné pracovat na plné frekvenci, zatímco paměti Kingmax DDR333 CL2 pracovaly spolehlivě za všech okolností i s agresivním nastavením jejich časování v BIOSu.

Při testech jsme také zjistili, že ani stabilita systému s moduly DDR400 není příliš vysoká, a nebylo výjimkou ani celkové zamrznutí Windows XP, na kterých jsme testy prováděli.

A ještě ke všemu je také cena DDR400 modulů stejné kapacity vyšší, než kolik dáte za paměti DDR333. Naše rada je tedy jasná dokud nebudou procesory se sběrnicí na 400 MHz běžně k dispozici a dokud se dostatečně nestandardizují tyto paměti, je mnohem lepší volbou kvalitní DDR333 modul. Paměti Kingmax DDR333 a DDR400, základní desky MSI K7N2-L a MSI KT4Ultra-FISR i grafickou kartu ATI Radeon 9700 Pro poskytla k testu společnost LEVI (www.levi.cz), výkonný chladič CoolerMaster HAC-V81 XDream zapůjčila společnost CHI (www.chi.cz).

Jak na Bartony?

Naprostá většina současných základních desek není připravena na nové procesory řady Barton od AMD. Pokud už ale podporuje sběrnici FSB na 333 MHz, neměl by být problém ji jednoduchým flashem BIOSu upravit tak, aby správně rozpoznávala i modelové číslo procesoru. Zkoušeli jsme také jaký vliv má tento flash na výkon, a zjistili jsme, že v podstatě zanedbatelný. Procesory Athlon XP s jádrem Barton se vyjma větší cache elektricky ani nijak jinak od standardních Athlonů XP neliší, takže deska s nimi pracuje zcela přirozeně, i když je teoreticky vůbec nezná. Pokud tedy nemůžete sehnat příslušný aktualizovaný BIOS právě pro vaši základní desku, nebo si do flashování netroufáte a nebude vám vadit, že místo XP 3000+ bude systém hlásit XP 2700+, můžete flash vynechat. Na celkovém výkonu to poznat prakticky není.

§§§§§


Cesta za inkoustem – HP Tour of Colour, Singapore 2003

Václav Maletínský, testCentrum idg

c03p0099

Společnost Hewlett-Packard se v českém i celosvětovém měřítku dlouhodobě umisťuje na první příčce v počtu prodaných tiskáren a každoročně vynakládá značné finanční prostředky na vývoj modernějších produktů a lepšího spotřebního materiálu. V loňském roce se uživatelé mohli seznámit nejen s novými tiskárnami, multifunkčními produkty, digitálními fotoaparáty či skenery, ale také se 42 novinkami v oblasti inkoustových cartridgí, speciálních papírů a zásobníků toneru pro laserové tiskárny.

Zatímco možností k prozkoumání nových produktů máme poměrně dost (a pravidelně vám můžeme přinášet informace o jejich chování v našich testech), příležitostí k nahlédnutí do technického zázemí a výroby je velmi málo. Jednou z nich bylo pozvání na prohlídku výrobních linek tiskových hlav a inkoustových zásobníků v Singapuru.

Hewlett-Packard má v této zemi blízko rovníku několik provozů a vývojových kanceláří, a společně s dalšími novináři jsem se mohl seznámit s výrobou třetí a čtvrté generace inkoustových hlav, určených například pro tiskárny DeskJet 6122/6127 a řadu výrobků s označení Business InkJet. Prohlídky jednotlivých linek, na nichž dochází k finální kompletaci jednotlivých dílů, byly pravidelně doplňovány poměrně podrobným technickým popisem, z něhož byl dobře patrný obrovský vývojový posun, kterým inkoustové náplně a tiskové hlavy prošly v uplynulém období. Na obrázcích se ostatně sami můžete přesvědčit o tom, jak se jednotlivé generace tohoto důležitého spotřebního materiálu odlišují. Poměrně jednoduchá konstrukce zásobníků první a druhé generace přestala před pár lety stačit požadavkům na rychlý tisk a lepší rozlišení. Následující cartridge jsou proto vybaveny tiskovými hlavami s větším počtem trysek, jinými páskami konektorů, které k nim přivádějí řídící signály, a změněn byl i způsob sestavení a plnění jednotlivých zásobníků.

Továrna na barevné sny, aneb dřinu strojům

Cesta, kterou musejí projít jednotlivé díly cartridge než se z nich stane sdružený barevný inkoustový zásobník, je poměrně složitá. Na jejím začátku je mezi dvojici přihrádek středové části zásobníku vložena porézní pěna a vyplněný prostor je zakryt víkem, které je následně pevně spojeno s tělem cartridge. V další části výrobní linky je polotovar otočen na bok, po založení pěny pro jinou tiskovou barvu je připevněn boční kryt a stejná procedura se opakuje na druhé straně zásobníku. Po provedené tlakové zkoušce (pro zjištění pevnosti jednotlivých spojů na zásobníku) putuje polotovar do automatu, který do jeho spodní části vloží tiskovou hlavu a na ni připevní pásku s kontakty, jimiž se zásobník v tiskárně dotýká tiskové mechaniky. Tato procedura je velmi náročná na přesnost, protože chybné položení a připevnění kontaktového pásu by při tisku řídilo jiné trysky a správná funkce tiskové hlavy by byla zcela znemožněna.

Po montáži tiskové hlavy a kontaktů výrobek pokračuje do místa, kde jsou zatím prázdné zásobníky naplněny inkoustem. Před plněním je v každém z nich odčerpán vzduch a poté do jednotlivých přihrádek podtlakem vteče odměřené množství inkoustu. Na konci linky jsou plnicí otvory opatřeny ucpávkami a barevný zásobník je připraven k závěrečnému ověření funkčnosti. Každá cartridge na připravený papír vytiskne kontrolní obrazec pro ověření průchodnosti trysek, a pokud je vše v pořádku, může být odeslána na konec linky k přelepení tiskové hlavy transportní páskou a zabalení.

Jednotlivé části výrobní linky jsou od sebe odděleny kontrolními stanovišti, na nichž je automaticky prověřována kvalita každého zásobníku. V případě zjištění problémů je zásobník vyřazen z výroby a technický personál zjišťuje proč došlo k závadě. Chybovost linky je velmi nízká a pohybuje se v řádu několika promile. Závěrečná kontrola tisku zaručuje, že k zákazníkovi se může dostat jen plně funkční spotřební materiál. Pokud vás zajímá kolik inkoustových zásobníků může denně linka vyrobit, pak vás možná zklamu. Odpověď na naši otázku byla pracovníky závodu zdvořile odmítnuta. Čítač na výrobní lince však ve tři hodiny odpoledne ukazoval 19 487 expedovaných kusů.

Výrobní závod pro tiskové hlavy 4 generace jsme navštívili následující den. Prostor, na němž byla linka instalována, byl ve srovnání s předchozím provozem menší, jeho výrobní kapacita je však podle slov pracovníků HP srovnatelná. Zařízení pro výrobu hlav tiskáren Business InkJet je v některých částech podobné dříve popsané lince. Pracuje však s menším základním polotovarem, odpadá instalace pěnových výplní a přibyla zde instalace ventilu pro dočerpání inkoustu (hlava při tisku odebírá inkoust ze samostatného externího zásobníku). Při prohlídce jsme sledovali zejména instalaci destičky s tryskami a následné připevnění pásu s polem kontaktů. Průběžné kontroly kvality i zde neúprosně vyřazují každou hlavu, která vykazuje nějaký problém, a úspěšné závěrečné ověření funkce nátiskem testovacího vzorku na konci této linky je jízdenkou na cestu za zákazníkem.

Historie a současnost

Z historického hlediska je zajímavé připomenout, že před rokem 1985 byla možnost tisku podstatně omezena a pokud bylo možné zhotovit si výtisk, jednalo se o černobíle zpracovaný dokument, vytvořený většinou na jehličkové tiskárně. Do roku 1990 se na trhu objevilo množství inkoustových tiskáren, které uživatelům zprostředkovaly nejen černobílý, ale také barevný tisk dokumentů. Vlastníci tiskáren však většinou své zařízení využívali jen pro tisk vlastních dokumentů. Od roku 1995 se zvyšuje počet vytištěných stran, které zahrnují nejen vlastní dokumenty, ale také soubory získané od ostatních uživatelů. K podstatnému nárůstu vytištěných stran však dochází až v roce 1998. Internet je takřka nevyčerpatelným zdrojem informací a se zvýšením jeho dostupnosti (vyšší počet připojených uživatelů) se v mnoha případech mění barevné zpracování webových stránek i jejich obsah. Více uživatelů se rozhoduje pro tisk internetových prezentací, nabídek, katalogů atd.

Od roku 2001 se neustále zvyšuje podíl prodaných digitálních fotoaparátů na trhu a digitální snímky z poloprofesionálních přístrojů se svou kvalitou již přiblížily tradičním fotografiím. Deskové a filmové skenery napomáhají uživatelům snadno převádět běžné fotografie do digitální podoby. Jejich barevné podání je na vysoké úrovni a uživatel samozřejmě předpokládá, že ze snímku, jehož obraz si uložil na pevný disk počítače nebo na CD-ROM, si bude moci zhotovit přesnou kopii ve stejné velikosti a se správnými barvami.

Barvy jsou samozřejmou součástí našeho života, můžeme je spatřit všude kolem nás. Zvykli jsme si na barevný svět, a přesto se v mnoha kancelářích stále setkáváme jen s černobílými tiskárnami. Nenastal čas pro změnu? Barevný tisk přece zlepšuje možnosti komunikace, nabízí více prostředků k vynucení pozornosti, zvýraznění důležitých pasáží, ale také ke zřetelnému odlišení se od mnoha ostatních. Je zřejmé, že požadavky na barevné zpracování dokumentů vzrůstají se zvyšující se rychlostí tisku a dostupností zařízení s levným provozem. Pro rychlejší zavádění barevných tiskáren jsou však stejně důležité také zkušenosti uživatelů, jejich schopnost porozumět práci s novými výrobky, i spokojenost s poskytovanou kvalitou zpracování.

Technologie pro lepší a rychlejší tisk

Výrobci tiskáren se předhánějí v oznamování novinek, zvýšení rychlosti, zmenšení kapek inkoustu dopadajících na papír. Požadavky uživatelů na rychlost tisku jsou stále vyšší a vývojová oddělení HP proto každoročně připravují mnoho technických novinek, které dobu zpracování jednotlivých tiskových úloh ovlivňují. Konstrukčních řešení je celá řada, zahrnují implementace rychlejších procesorů, vyrovnávací paměti s větší kapacitou, změny podávání papíru a další. Dobu tisku značně ovlivňuje počet trysek, šířka tiskové hlavy i rychlost, s jakou mohou být kapky na tisková média nanášeny. Na obrázku jsou znázorněny některé hlavy HP, s nimiž se mohli uživatelé setkat v rozmezí let 1985-2002.

První tiskárna HP ThinkJet používala tiskový systém, který na papír za sekundu poslal 14 400 kapek inkoustu. Současná nejvýkonnější tiskárna HP Business InkJet 3000 na tiskové médium nanáší 73 700 000 kapek za sekundu. Tato tiskárna ke zlepšení tisku využívá i technologii K-fortification, která slouží k lepšímu tisku písma s přesnějším podáním jednotlivých fontů. Před nanesením černého pigmentového inkoustu je jako podkladu použito malé množství inkoustů CMY. Teprve na ně jsou umístěny kapénky černé barvy, které chemicky reagují s inkousty CMY a rychleji usychají na povrchu papíru. Písmo vytištěné tímto způsobem na běžném kancelářském papíru je ostřejší a tmavší, jeho kvalita se přibližuje výstupům z laserových tiskáren a doba schnutí výtisku je podstatně zkrácena.

Tenké trysky a malé kapky

Menší kapky nanášeného inkoustu mohou na speciálních fotopapírech vytvořit přesnější obraz a zpřístupní i vysoká pracovní rozlišení, která jsou však vhodná jen pro tisk kvalitních předloh. K podstatnému zmenšování objemu dochází od roku 1997 a z původních 35 pikolitrů byl u výrobků HP snížen objem tiskového bodu na hranici 4-5 pikolitrů. Přestože velikost, či spíše objem inkoustové kapky je důležitým faktorem ovlivňujícím tisk, není faktorem jediným. Stejnou váhu má také kvalita inkoustu a tiskového média, množství inkoustových barev a technologie jejich správného míchání. Tiskárny HP nabízejí uživatelům tisk se čtyřmi barvami nebo šestibarevný tisk, při němž je černý zásobník nahrazen sdruženým zásobníkem světlejších fotoinkoustů. Od roku 2002 jsou prodávány také produkty se 7 inkousty, které zvládnou rychlé kancelářské zpracování dokumentů i kvalitní tisk fotografií se širokým barevným gamutem. Technologie HP PhotoREt IV podstatně zvyšuje množství dostupných barev a může nabídnout 1,2 milionu barevných odstínů. Jeden pixel může být namíchán ze 32 inkoustových kapek, přitom každá z nich při cestě k tiskovému médiu urazí dráhu 1 mm a dopadne rychlostí 50 km/h. Vývoj nových inkoustových zásobníků s hlavami s vyšším počtem trysek přinášejí zvýšení rychlosti tisku bez snížení jeho kvality. Jen pro ilustraci: každá tryska v inkoustových hlavách HP je 3x tenší než lidský vlas. Tiskárny přitom využívají termální inkoustové hlavy, které nejsou náchylné k ucpávání vzduchovými bublinami a nevyžadují časté čištění, při němž dochází ke zbytečnému odčerpávání inkoustu.

Pigmentový a nepigmentový (dye-based) inkoust

Každá tisková barva má své specifické vlastnosti: nepigmentový inkoust je jasnější a barevnější, je dobře rozpustný, snadno proniká do tiskového média a velmi dobře rozptyluje dopadající světlo. Jeho molekuly mají velikost přibližně 2 nm a bez speciálních médií, například fotopapírů, tyto inkousty rychleji blednou působením světla či vlhkosti. Pigmentový inkoust je naproti tomu tvořen částicemi o rozměru 50-150 nm (1 000x tenčí než průřez lidského vlasu), neproniká do tiskového média, ale zůstává na jeho povrchu. Pigmentové barvy jsou mnohem stabilnější a nepodléhají tolik blednutí působením světla.

Každé zavedení nových náplní inkoustových zásobníků je velmi nákladná a časově náročná operace, během níž probíhá dlouhodobé testovaní. Prototyp nového inkoustu HP prochází přibližně 50 odlišnými testy, při nichž se zkoumá složení inkoustu, odolnost vůči vodě a odolnost vůči blednutí vlivem světla i vzdušné vlhkosti. Nový inkoust prochází také ověřováním barevné stálosti, kyselosti, viskozity, schopnostmi míchání s jinými inkousty a musí prokázat i odolnost proti otěru. Při vývoji a testování je u společnosti Hewlett-Packard typicky použito přes 22 tisíc litrů inkoustu a schopnost tisku je ověřena minimálně v 1 200 tiskových zásobnících. Počet potištěných stran v závislosti na testovaném modelu může přesáhnout 180 000.

Výhled do budoucnosti

Jiné kombinace tiskových barev, menší kapky inkoustu, větší počet trysek na tiskových hlavách pro rychlejší a přesnější potisk dokumentů to vše nás čeká v následujících letech. Výroba a vývoj zařízení, s nimiž je možné zhotovit fotku, dopis nebo nabídkový katalog, budou bezpochyby ještě dlouhou dobu pokračovat. V blízké budoucnosti se můžeme těšit na tiskárny a multifunkční zařízení, ve vzdáleném výhledu možná na speciální přepisovatelná tisková média pro opakované použití.

§§§§§


V mžiku v CMYKu – test 27 inkoustových tiskáren I.

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0100

Tematický celek tohoto vydání PC WORLDu je poněkud rozsáhlejší, rozhodli jsme se totiž porovnat většinu inkoustových tiskáren, na které můžete na našem trhu narazit. Podařilo se nám shromáždit celkem 27 zařízení nesoucích značku Canon, Epson, Hewlett-Packard a Lexmark. Nejlevnější zařízení v testu si můžete pořídit již za 1 525 Kč, na nákup nejdražšího výrobku si však musíte ušetřit 52 704 Kč. Zajímavé jistě bude i sledování provozních nákladů, jež jsou stejně důležité jako samotná pořizovací cena produktů (přestože výrobci jsou ochotni uživatelům tvrdit pravý opak). Současné inkoustové tiskárny, které v našich domovech již před pár lety vystřídaly hlučnější jehličkové stroje, nabízejí uživatelům kvalitnější barevný tisk se čtyřmi, šesti nebo sedmi inkousty. Při porovnání tiskových výstupů současných a minulých inkoustových zařízení je znatelný posun v kvalitě zpracování dokumentů, ale také v rychlosti vyhotovení prvního výtisku. Za modernější a výkonnější tiskárnu s vyšším pracovním rozlišením překvapivě nemusíte zaplatit více finančních prostředků, a obrázek z dovolené si můžete na speciální fotopapír vytisknout i na nejlevnějších modelech. Pravdou však zůstává, že na finální výtisk budete čekat delší dobu a jeho výsledná cena vás může nemile překvapit. Hodnota nových inkoustových náplní totiž v některých případech převyšuje i nákupní cenu tiskárny.

Pro koho jsou inkoustové tiskárny určeny?

Zařízení, která vám dnes představíme, je možné rozdělit do několika skupin. Největší počet produktů najde zákazník mezi tiskárnami pro domácnost nebo menší kancelář. Výrobky z této skupiny většinou nabízejí čtyřbarevný tiskový systém se samostatnou černou cartridgí a sdruženým barevným zásobníkem. Výjimku z pravidla tvoří dražší tiskárny Canon, které v tiskové mechanice nesou oddělené zásobníky jednotlivých inkoustů. Pokud se rozhodnete při nákupu tiskárny utratit více finančních prostředků, můžete se těšit z výrobku, který bude při práci nejen rychlejší, ale zároveň vám některé činnosti zjednoduší či usnadní. Ve středním cenovém pásmu se totiž stále častěji objevují produkty vybavené automatickým vyrovnáním tiskových hlav a rozpoznáním tiskového média. Rovnání hlav pro správný soutisk barev oceníte jen při výměně inkoustového zásobníku, ale detekci kancelářského papíru, potahovaného listu nebo speciálního lesklého fotopapíru můžete využít kdykoliv. Tato funkce sice zpomaluje první výtisk dokumentu o cca 7-10 sekund, dokáže však přizpůsobit nastavení tiskárny založenému materiálu a zvolit správnou rychlost tisku i rozlišení bez přispění uživatele.

Do druhé produktové skupiny můžeme zařadit speciální fototiskárny, které mohou pracovat se čtyřmi nebo šesti inkoustovými barvami. Některé modely jsou sice finančně náročnější, ale mohou být standardně či volitelně vybaveny náhledovým barevným displejem pro přímé zpracování digitálních snímků z fotoaparátu nebo jeho paměťové karty. Tiskárny bývají vybaveny zásuvkou pro PC karty s několika redukcemi pro různá paměťová média, jiné disponují samostatnými zásuvkami pro Compact Flash, SmartMedia, MemoryStick, SD karty apod. Zařízení z této produktové skupiny nabízejí uživateli rozšířené podavače pro lesklé listy 10 x 15 cm nebo nástavce pro role fotopapíru. Některé tiskárny disponují také konektorem pro připojení digitálních fotoaparátů stejného výrobce. Součástí fototiskáren bývá i software pro zpracování a úpravu snímků, ovladače některých zařízení mohou vylepšit tisk pozměněním barevného vyvážení, zlepšení jasu či kontrastu.

Do třetí skupiny je možné zařadit tiskárny určené k připojení do počítačové sítě. Patří sem jak běžné výrobky doplněné o ethernetovou zásuvku, tak speciální stroje, které snesou srovnání s levnými laserovými tiskárnami. Čtveřice inkoustových barev může být u těchto produktů oddělena do samostatných zásobníků a samostatné jsou také tiskové hlavy s prodlouženou životností. Dražší tiskárny zákazníkům nabídnou nejen vysoký měsíční výkon, ale i nízké provozní náklady, rozšířenou kapacitu podavačů papíru, automatický oboustranný tisk a software pro sledování zařízení v počítačové síti.

Vyšší rychlost, drobnější inkoustové kapky

Současné tiskárny jsou bezpochyby rychlejší než dříve testované stroje, podle údajů výrobců se za poslední rok rychlost opakování zvýšila o 5-7 stran za minutu. Při testech však tiskárny za uváděnou specifikací méně či více zaostávaly a žádná z nich nepřekonala hranici 20 stran A4 vytištěných za 60 sekund. Testované stroje mohou tisknout ve vyšším rozlišení, tuto skutečnost však uživatel ocení jen v případě tisku na lesklé či matné fotopapíry. Rozdíl v kvalitě zpracování však bude patrný jen u takových předloh, které byly pro výtisk ve vysokém rozlišení připraveny. Kvalitu tisku neovlivňuje jen volba rozlišení, ale také objem kapek inkoustu, který u jednotlivých zařízení kolísá mezi 2-7 pikolitry. Stejně důležité jsou i technologie dávkování, vrstvení a míchání používaných barev.

Změny ovladačů tisku

Při prohlídce dodávaného programového vybavení uživatel jen zřídka narazí na nějaký konkrétní údaj o rozlišení, a v nastavení kvality tisku spíše najde slovní popisy. Některé ovladače nabídnou jen dvě nebo tři volby, jiné jsou schopny poskytnout uživateli vyšší počet nastavení. Kromě přednastavených údajů lze většinou vstoupit i do speciálních nastavení pro pokročilé uživatele a využít běžně nezobrazený ekonomický tisk, a na druhé straně také vysokou fotografickou kvalitu. V prvním případě bude dokument zpracován rychleji, avšak ve špatné kvalitě, ve druhém naopak velmi pomalu a kvalitně, ovšem pro kancelářský papír je taková volba zcela nevhodná, protože kromě vyplýtvání inkoustu nepřinese žádný znatelný efekt. Obecně lze říci, že současné tiskové ovladače jsou velmi přehledné, a kromě slovního popisu upoutají pozornost i ikonami, podle nichž může uživatel snadno rozpoznat a změnit kvalitu tisku. Při testu jsme se přesvědčili, že standardní nebo zlepšená kvalita tisku je pro kancelářské papíry zcela vyhovující, vyšší nastavení je skutečně vhodné jen pro speciální tisková média.

Změny v prováděných testech

Výkon inkoustových tiskáren neustále narůstá, a proto jsme se rozhodli pozměnit testy, které provádíme. Běžné měření rychlosti prvního výtisku ve všech dostupných nastaveních a barevných režimech jsme proto doplnili o záznamy rychlosti opakování. Rychlost tisku při opakovaném zpracování textového souboru (1 800 znaků) měříme v nejnižším dostupném rozlišení při monochromatickém tisku, stejné rozlišení v černobílém a barevném nastavení využíváme i pro opakovaný tisk dokumentu MS Word s písmem a grafikou. Nejvíce času tiskárny potřebují na vyhotovení 27 stran PDF souboru s převahou grafických prvků. Tabulky s naměřenými časy jsou nyní k dispozici ve dvojím vyhotovení. Jednodušší forma je uveřejněna v časopisu a najdete v ní vybrané časy zpracování prvního výtisku ASCII textu, dokumentu MS Word s různými fonty a barvami písma, a tisk předlohy s vektorovou a rastrovou grafikou. Na rozdíl od minulosti neuvádíme dobu tisku v maximální kvalitě, ale porovnáváme výkon tiskáren a jejich nastavení v takovém rozlišení, které jim stačí pro zhotovení bezchybného dokumentu. Podrobnější údaje o měření najdete na kompaktním disku, kde v tabulce naleznete všechny změřené údaje v jednotlivých aplikacích. Tučně je přitom zvýrazněn čas, ve kterém tiskárna dosáhla výborného výsledku. Mnoho tiskáren tedy může pracovat ještě ve vyšším rozlišení, ale na běžný papír taková volba zlepšení tisku nepřináší. U levných modelů je však k vypracování bezchybného tisku nutné nastavit právě maximální dostupnou kvalitu. Během testování jsme tiskárny postupně připojovali k počítači Pentium III 500 MHz s 256 MB operační paměti a MS Windows 98 SE. Podporu USB 2.0 rozhraní jsme vyzkoušeli po připojení k počítači Pentium 4 3,06 GHz s 512 MB paměti s nainstalovaným systémem Windows XP Prof. Rozdíly v časech zpracování jednotlivých úloh se pohybovaly v rozmezí ? 2 sekundy a nebylo možné určit, zda výsledky ovlivnilo rychlejší komunikační rozhraní, procesor nebo operační systém. V tabulkách jsou uvedeny údaje z měření u prvního jmenovaného počítače.

Kvalita tisku je stejně důležitým faktorem hodnocení jako jeho rychlost. Při jejím hodnocení jsme se rozhodli sejmout výřezy jednotlivých tiskových výstupů u dokumentu MS Word a rastrové fotografie. Pro text nám postačila běžná kvalita tisku, u snímků jsme volili nejlepší zpracování nabízené tiskárnou. Výsledky můžete zkontrolovat společně s námi, protože jednotlivé výřezy jsme pro vás připravili na našem CD. V tabulkách najdete přehled technických údajů k jednotlivým zařízením, aktualizované ceny výrobků i výši provozních nákladů. Cena za výtisk je počítána na 5% pokrytí černou barvou a 20% pokrytí barev CMY. U tiskáren se 6 inkousty je v barevném režimu opět počítáno s celkovým pokrytím 20 %, avšak na černou barvu připadá 5% a na každý zbývající odstín 3% pokrytí. Jednotlivé údaje byly aktualizovány k datu 1.2.2003, pořizovací ceny sdělené prodejcem jsme uvedli beze změn, u spotřebního materiálu jsme se snažili najít nejvýhodnější cenu originálních inkoustových barev i na stránkách www.spotrebak.cz a www.sinco.cz. Poohlédnout se po jiném zdroji nákupu se skutečně vyplatí, protože u mnohých tiskáren mohou provozní náklady na vytištění barevné stránky klesnout až o 1,50 Kč na jeden list A4. V tabulce s technickými údaji narazíte na zkratky, které znázorňují kombinace jednotlivých tiskových barev. Písmena CMYK označují běžnou azurovou, purpurovou, žlutou a černou barvu a malá písmena cmk zastupují fotografické inkousty, tedy světlou azurovou, světlou purpurovou a fotografickou černou barvu. Znaky jsou uspořádány tak, aby bylo zřejmé, které inkousty jsou sdruženy ve společném zásobníku a které lze vyměnit samostatně.

Canon S200x

Canon S200x představuje v nabídce stejnojmenné společnosti takzvaný vstupní model (Entry Level), který uživatele sice nadchne nižší pořizovací cenou a zajímavým pracovním rozlišením, ale není určen pro zpracování dokumentů vysokou rychlostí. Uváděné hodnoty 5 monochromatických a 3 barevné stránky za minutu alespoň u textových souborů odpovídají realitě, tisk náročnějších grafických úloh však tiskárnu řádně potrápí. Canon S200x používá 4 tiskové barvy, z nichž odstíny azurové, purpurové a žluté spočívají ve společném zásobníku, černou barvu najdete ve vedlejším samostatném boxu. Ovladače v české lokalizaci nabízejí tři přednastavené tiskové režimy, a další dvě volby pod tlačítkem pokročilý tisk. S ovladačem lze zpracovat více stran dokumentu na jeden list papíru a podporován je i plakátový tisk. Kvalita tisku je spíše průměrná, lepší tisk je možný za cenu delších časových prodlev. Náklady na provoz 1,61 Kč černobíle a 5,57 Kč barevně jsou bohužel poměrně vysoké.

Cena vč. DPH: 2 160 Kč

Canon i320

Druhý Canon v testu by měl vyhovět o něco náročnějším domácím uživatelům. Jeho pořizovací cena je jen o pár stokorun vyšší, používá shodné inkoustové zásobníky, ale jeho tisková hlava pro tisk využívá trojnásobný počet trysek. Tento fakt se příznivě projeví na vyšším faktickém pracovním rozlišení, ale ovlivňuje také rychlost opakování a dobu zpracování prvního výtisku. Ve většině tiskových režimů proto zařízení vystačí s třetinou času proti modelu S200x. Dodávané ovladače nabízejí stejné volby tisku i podporu shodných operačních systémů. Canon i320 je konstruován tak, aby v době nečinnosti nezabíral mnoho místa. Vstupní a výstupní podavače je tedy možné sklopit k tiskárně a tím zmenšit půdorys, který zabírá na pracovním stole. Rychlejší tisk může uživatele svádět ke zpracování většího počtu dokumentů. Je proto třeba připomenout, že Canon i320 používá ke své činnosti stejné zásobníky jako model S200x a náklady na tisk ani u této tiskárny nepatří mezi výhodné.

Cena vč. DPH: 2 650 Kč

Canon i550

Další produkt je určen náročným domácím zákazníkům i uživatelům, kteří hledají tiskárnu pro běžný kancelářský provoz. Canon i550 může překvapit vysokou rychlostí tisku a to jak z hlediska opakování, tak při prvním výtisku jednotlivých tiskových úloh. Opěrky papíru u vstupního a výstupního podavače lze i u tohoto modelu snadno složit a zmenšit tak zabíraný prostor. Kvalitu tisku ovlivňuje MicroFine Droplet Technology s mícháním barev nanášených v kapkách o objemu 5 pikolitrů. Ovladače tiskárny jsou připraveny pro Windows 95 a novější a Mac OS od verze 8.6. Pohled pod kapotu tiskárny odhalí mechaniku se čtyřmi oddělenými inkoustovými zásobníky a tiskovou hlavou, která má stejnou životnost jako celá tiskárna. S její výměnou se tedy nepočítá a nepatří do spotřebního materiálu. Canon i550 svou cenou mírně překračuje představy domácího uživatele, ale může nabídnout velmi výhodné náklady na tisk v rozmezí 1,10 při černobílém tisku a 2,96 Kč při barevném zpracování dokumentů.

Cena vč. DPH: 5 990 Kč

Canon i850

Poslední tiskárna Canon pro jednotlivé uživatele je vzhledově velmi podobná modelu i550, na horním krytu však přibyl průhledný plast pro sledování tiskové mechaniky. Tiskárna pracuje se stejnými zásobníky barev CMYK, ale přepracované tiskové hlavy mohou nanášet kapky inkoustu o objemu 2 pikolitry. Na běžném papíře se tato změna výrazně neprojeví kvalitní tisk předchozího modelu se totiž zlepšuje jen velmi těžko. Canon i850 nabízí vyšší tiskovou rychlost a lze ji proto směle doporučit do kancelářského provozu. Testované zařízení si velmi dobře poradilo se všemi úlohami a z hlediska rychlosti nenašlo mezi tiskárnami pro jednotlivce přemožitele. Výkonnostní rozdíl je nejlépe patrný v kontinuálním tisku PDF dokumentu. Přestože pořizovací cena se vyšplhala k hranici 9 000 Kč, nelze ji vzhledem k výkonu považovat za přemrštěnou. Provozní náklady jsou na stejné výši jako u modelu Canon i550, a pokud hledáte rychlou tiskárnu s levným provozem, je Canon i850 tou nejlepší volbou.

Cena vč. DPH: 8 990 Kč

Epson Stylus Color C42SX

Ani ve společnosti Epson se nevyhýbají nabídkám tiskáren za pár stokorun a model Stylus Color C42SX patří k právě takovým výrobkům. Do domácího prostředí jej řadí celkem příznivá pořizovací cena, ale vyšší náklady na tisk 6,31 Kč při barevném 20% pokrytí a 2,25 Kč u 5% tisku černou barvou celkový provoz zřejmě značně omezí. Epson Stylus Color C42SX poskytuje uživateli poměrně nízké pracovní rozlišení a tři stupně řízení kvality a rychlosti práce, doplněné pokročilou volbou ekonomického tisku s rychlým provozem zejména při nastavení černobílého režimu. V nízké kvalitě může tiskárna zpracovat až 8,8 textových stran za minutu, jakékoliv zařazení barevných prvků však rychlost práce snižuje na 2,6 strany A4 za minutu. Průměrná kvalita tisku se podstatně zlepšuje při použití speciálních médií, při jejich využívání se však doba zpracování jednotlivých úloh značně prodlužuje. Ovladače doplňuje utilita Status Monitor pro sledování hladiny inkoustu v zásobnících.

Cena vč. DPH: 2 590 Kč


V mžiku v CMYKu – test 27 inkoustových tiskáren II.

Epson Stylus Color C62

Svižnějším a dražším modelem je druhý zástupce Epsonu, který vyhoví domácímu nebo kancelářskému použití. Dokáže pracovat s OS od verze Windows 95 Mac OS 8.1. Při testu tohoto stroje nás zaujala vyrovnaná rychlost opakování u monochromatického i barevného tisku testovacích úloh, a poměrně slušný výkon tiskárna předvedla i během kontinuálního tisku. Epson Stylus Color C62 je vybaven anglickými ovladači tisku, doplněnými přehlednými grafickými ikonami. Uživateli si může zvolit celkem 5 stupňů kvality a rychlosti práce, dvě nejvyšší volby jsou však vyhrazeny pro tisk na potahované papíry nebo fotopapíry. Černá barva je umístěna v samostatné cartridgi a v tiskové hlavě ji doprovází společný zásobník odstínů CMY. Společnost Epson na svých stránkách neuvádí maximální měsíční zátěž, tiskárna by podle našeho názoru mohla zvládnout 2 000 výtisků měsíčně. Náklady na provoz jsou bohužel obdobně nevýhodné jako u předchozího modelu, kvalita tisku je naopak vyšší.

Cena vč. DPH: 3 490 Kč

HP DeskJet 3325

Představení početné rodiny tiskáren Hewlett-Packard můžeme odstartovat u modelu DeskJet 3325. Poměrně drobné zařízení s výklopným spodním vstupním i výstupním podavačem papíru je určeno pro 350 výtisků měsíčně. Mezi konkurenčními produkty tento stroj vynikne díky nízké pořizovací ceně, překvapí rychlostí a kvalitou tisku v maximálním nastavení, nemůžete však od něj očekávat vysoký počet opakovaných výtisků. České ovladače nabízejí tři stupně kvality a rychlosti zpracování dokumentů, dovolí vám změnit formát a orientaci papíru, ale v žádném případě nenabídnou monochromatické zpracování dokumentů. Tiskárna tedy sama určí, zda je pro ni vhodnější tisknout barevně nebo černobíle. Pokud nutně potřebujete zhotovit nějaký černobílý obrázek, pak jej budete muset převést do stupňů šedé v některém grafickém programu. Jestliže vás cena příjemně překvapila, pak si nákup ještě rozmyslete. HP DeskJet 3325 totiž nepracuje zadarmo a její výtisky jsou nejdražší mezi testovanými stroji.

HP DeskJet 3420

Přílišnou shovívavost si vzhledem ke stejně vysokým provozním nákladům nevysloužil ani druhý výrobek společnosti Hewlett-Packard. Model DeskJet 3420 s pozměněným krytem tiskové mechaniky dokáže na speciální papíry tisknou ve vyšším rozlišení 2 400 x 1 200 dpi, u běžných kancelářských listů je však kvalita zhotovených dokumentů srovnatelná s předchozím výrobkem. Ovladače tiskáren jsou v restriktivním omezení monochromatického provozu zcela shodné. Technická specifikace produktu vypovídá o vyšším počtu stran vytištěných za minutu a testy tuto skutečnost prokázaly. Porovnání tisku prvního dokumentu však zaměstnalo obě tiskárny stejnou dobu a v některých případech byl dražší HP DeskJet 3420 překvapivě pomalejší, v kontinuálním tisku dokonce o více než minutu. V porovnání obou strojů zaujme model 3420 vyšším měsíčním zatížením (byť jen o 150 listů), zvýšeným výkonem při opakovaném tisku, a snad i dříve uvedeným kvalitnějším rozlišením. Cena tiskárny je přitom jen o cca 460 Kč vyšší.

HP DeskJet 3820

Kombinaci příznivé pořizovací cena a celkem přijatelných celkových provozních nákladů představuje další tiskárna HP pro domácnost. Stejně jako předchozí modely tento stroj vylepšuje tisk technologií HP PhotoREt III, ale k tisku používá odlišné inkoustové zásobníky s podstatně vyšší životností. Dodávaný ovladač se k uživateli nechová macešsky a nabízí nejen trojici voleb pro kvalitu tisku, ale také černobílý a barevný tisk, doplněný zlepšeným monochromatickým provozem, u nějž vyšší kvalitě dokumentů napomáhá malé množství barev CMY. U barevného zpracování dokumentů je možné ovlivňovat sytost tisknutých barev i jas, a dosáhnout tak lepších tiskových výstupů. Tiskárna HP DeskJet 3820 nevybočuje z řady výrobků se sklopným podavačem papíru, a ani ona při nečinnosti na stole zbytečně nepřekáží. V rychlosti tisku není zejména u celostránkových úloh žádným sprinterem, předčí však levné modely stejného výrobce a odmění se stejně kvalitním zpracováním dokumentů.

Cena vč. DPH: 2 833 Kč

HP DeskJet 5550

O tiskárně DeskJet 5550 jsme v našem časopise již mnohé napsali. Za připomenutí jistě stojí fakta, že reprezentuje novou řadu výrobků s technologií tisku HP PhotoREt IV, pracuje ve vysokém rozlišení a při zhotovení tiskových úloh může využít čtyřbarevný nebo volitelně šestibarevný režim inkoustových zásobníků. HP DeskJet 5550 je bezpochyby stylovou tiskárnou, která v řadě produktů HP pro domácnost a kancelář vyčnívá svým neotřelým a designově povedeným zpracováním. Od prvního uvedení na trh došlo k několika snížením pořizovací ceny a cen spotřebního materiálu, takže výrobek zdaleka nelze označit jako nedostupný. Perfektní tiskové výstupy jsou nyní k dispozici každému, kdo je ochoten za tiskárnu zaplatit 4 638 Kč a akceptovat náklady na tisk ve výši 1,60 Kč u černobílého tisku a 3,54 až 4,67 (podle použitých tiskových zásobníků) u barevného zhotovení dokumentů. Pro její nákup hovoří nejen vyšší měsíční zátěž, ale také prokázaný výkon při kontinuálním tisku.

Cena vč. DPH: 4 638 Kč

HP DeskJet 6122

Všem zákazníkům, kteří hledali nástupce modelové DeskJet 9xx, se zřejmě bude líbit novinka na trhu, tedy HP DeskJet 6122. Zařízení, které je díky vyšší měsíční zátěži 5 000 výtisků vhodné spíše pro kancelářské využití, k tisku využívá sdružený barevný zásobník a samostatnou tiskovou kazetu s černým inkoustem. Přestože pracuje se shodnými inkousty jako dříve prodávaná řada HP Deskjet 920-995, nabízí uživateli vyšší pracovní rozlišení při tisku na speciální média. České ovladače s přepracovaným vzhledem řídí rychlé tisky samostatného textu i pomalejší vyhotovení celostránkové vektorové nebo rastrové grafiky. Svižný tisk nám tiskárna předvedla i u rozsáhlého PDF dokumentu. Tiskárna je standardně dodávána se zadním modulem pro oboustranný tisk, a v případě potřeby k ní lze volitelně dokoupit také druhý spodní podavač papírů. Příjemným překvapením jsou údaje o provozních nákladech ve výši 1,30 Kč a 3,51 Kč u černobílého 5% a barevného 20% pokrytí.

Cena vč. DPH: 6 196 Kč

Lexmark Z25

Popisem velmi skladné a velmi levné tiskárny se nyní přesuneme k zařízením společnosti Lexmark. První z jejích modelů, tedy Lexmark Z25, dokázal předhonit ostatní výrobky v porovnávání samostatné pořizovací ceny a stal se nejlevnějším produktem na našem trhu. A co si můžete z obchodu za 1 525 Kč odnést? Tiskárnu s pracovním rozlišením 1 200 x 1 200 dpi a deklarovanou rychlostí opakování 9 monochromatických a 6 barevných stran za minutu, která využívá čtyřbarevný tiskový režim se samostatným černým zásobníkem. Ovladače zařízení Lexmark podporují OS Windows a MacOS a navíc na webových stránkách nabízejí i podporu Linuxu. Lexmark Z25 je velmi levným strojem s drahým provozem a měsíčním zatížením až 2 000 výtisků. Kvalita tištěného textu je velmi dobrá i při běžném pracovním režimu, grafické prvky je však třeba zpracovávat na nejvyšší kvalitativní stupeň. Rychlost zhotovení monochromatických dokumentů byla spíše průměrná a rychle klesala při zařazení jakékoliv barvy.

Cena vč. DPH: 1 525 Kč

Lexmark Z35

Druhý výrobek Lexmarku je vzhledově totožný s modelem Z25, disponuje stejnými sklopnými a výsuvnými opěrkami papíru ve vstupním a výstupním podavači a pro tisk využívá totožné inkoustové kazety, tedy samostatnou černou a sdruženou barevnou. Nabízené pracovní rozlišení je však o řád vyšší a zvýšena by měla být také rychlost opakování. Při testech jsme výrazné rozdíly v časech zpracování jednotlivých úloh nezaznamenali a jeden z mála údajů, kde dražší Lexmark Z35 překonal model Z25, se vztahuje k nepatrně vyššímu opakování tisku barevných dokumentů. Kvalita tisku je při použití běžného kancelářského papíru srovnatelná s předchozím typem. U obou zařízení jsme se setkali se zajímavým faktem ve vysokém rozlišení na běžný kancelářský papír tisknou pomaleji než na speciální fotografické listy. U nich může být tisk celostránkové grafiky až o 2 minuty rychlejší. U obou popsaných tiskáren nás nepříjemně překvapila výše provozních nákladů 2,51 Kč pro černobílý a 6,76 pro barevný tisk.

Cena vč. DPH: 2 184 Kč

Lexmark Z45 SE

Další tiskárna z dílen Lexmarku se může chlubit vyšším pracovním rozlišením či rychlejším tiskem, ale pozornost mezi ostatními produkty stejnojmenné značky si získá díky mnohem příznivějším provozním nákladům. Lexmark Z45 SE totiž na potisk černobílého dokumentu v 5% pokrytí potřebuje inkoust jen za 1,29 Kč a pro barevné 20% pokrytí vystačí se částkou 4,28 Kč. Řešení ovladačů se v mnohém podobá předchozím typům, kromě ručního vyrovnání tiskových hlav je však k dispozici i automatické srovnání pomocí vestavěného čidla. Ovladače doplňuje u tiskáren Lexmark i nástroj pro sledování tiskárny, který nabízí řešení problémů s tiskem, čištění inkoustových trysek, ale také návody na zvýšení kvality nebo rychlosti tisku. Model Z45 SE je zejména v barevném zpracování dokumentů rychlejší než dříve popsané typy, přesto v porovnání rychlosti kontinuálního tisku ztrácí kontakt s konkurenčními výrobky. Na tiskárny Lexmark je poskytována dvouletá záruční doba.

Cena vč. DPH: 2 745 Kč

Lexmark Z55

Porovnání kancelářských a domácích tiskáren zakončíme popisem Lexmarku Z55. Tato tiskárna patří k nejrychlejším produktům ze stejnojmenné stáje a může se kvalitou zpracování dokumentů i rychlostí tisku vyrovnat i dražším modelům ostatních výrobců. Nastavení ovladače opět podporuje automatické i ruční vyrovnání tiskových hlav se samostatným černým inkoustem a společným zásobníkem zbývajících barev CMY. Poskytované pracovní rozlišení sice nepřesahuje hranici 2 400 x 1 200 dpi, ale ani tuto hodnotu uživatel nevyužije v případě potisku běžného papíru. Tiskárna je navržena pro provoz v maximálním měsíčním zatížení 3 000 výtisků, oproti předchozím typům je mírně robustnější, disponuje však obdobným řešením sklopných opěrek zásobníků papíru. U zařízení za necelé 4 000 Kč jsme očekávali poněkud příznivější provozní náklady, nemile nás překvapilo, že v provozu se prodraží barevný, ale zejména černobílý tisk. Můžeme jen litovat, že tiskárna nemůže využít levnější náplně z modelu Z45 SE.

Cena vč. DPH: 3 965 Kč

Canon S530D

Jediným zástupcem společnosti Canon mezi speciálními fototiskárnami se stal model s označením S530D. Od běžných kancelářských strojů se liší počtem ovládacích tlačítek i vestavěným displejem pro volby rychlého tisku z karet digitálních fotoaparátů. Pro jejich čtení tiskárna využívá zásuvku na PC karty, a redukce pro jednotlivé typy paměťových médií. Čtyřbarevný tiskový systém se samostatnými inkoustovými zásobníky všech barev CMYK přispívá k nižším reálným provozním nákladům na tisk. Jejich hodnota je vyšší než v případě dražších kancelářských tiskáren Canon, přesto však zůstává pod hranicí konkurenčních fototiskáren. Kvalita tisku na běžný papír je na velmi dobré úrovni a podstatně vzrůstá při tisku na speciální inkoustové papíry a fotopapíry. Ovladače tisku nabízejí tisk více stran dokumentu na jednu stránku i plakátový tisk, mnohem důležitější je však možnost ovlivnění kvality výsledného snímku pomocí optimalizace barevného podání. Nemile nás překvapila vyšší pořizovací cena produktu.

Cena vč. DPH: 12 990 Kč

Epson Stylus Photo 830

Nejlevnější fototiskárna v našem testu nese označení Epson Stylus Photo 830 a na pultech prodejen ji můžete najít za 5 290 Kč. Vzhledově je tento produkt velmi podobný kancelářskému modelu Stylus Color C62, do vyšší třídy jej však řadí jiná barva plastu, ale také jiný tiskový barevný systém. Epson Stylus Photo 830 totiž pracuje se samostatným černým inkoustovým zásobníkem a společnou cartridgí s pěti barevnými odstíny. Základní barvy CMY zde doplňují ještě světlá azurová a světlá purpurová, tiskárna tedy dokáže lépe míchat zejména tělové barvy. Pokud budete s tímto výrobkem občas tisknout i černobílou grafiku, pak se musíte připravit na delší dobu zpracování. Barevné celostránkové obrázky však můžete zpracovat i ve standardním nastavení a s jejich kvalitou budete zcela spokojeni. Tiskárna nenabízí žádné pozice pro zasunutí paměťových karet digitálních fotoaparátů, při tisku tedy budete zcela odkázáni na svůj počítač. Provozní náklady jsou u tohoto stroje bohužel vyšší.

Cena vč. DPH: 5 290 Kč

Epson Stylus Photo 915

Druhý výrobek Epsonu je pro práci s paměťovými médii vybaven lépe, stejně jako Canon S530D totiž disponuje vestavěným slotem pro PC karty a redukcí pro jednotlivé typy karet do digitálních fotoaparátů. Na češtinu v ovladačích uživatel bohužel nenarazí a tak se musí spolehnout na znalosti němčiny či angličtiny, nebo se orientovat podle nakreslených symbolů. Ovladače jsou do počítače instalovány společně s programy Status Monitor, Photo Quicker, a Print Image Framer Tool, které sledují průběh tiskových úloh a napomohou majiteli při zpracování digitálních fotografií. Epson Card Monitor navíc sleduje zasunuté redukce s paměťovými kartami, z nichž lze snímky přímo tisknout nebo je přesunout ke zpracování do počítače. Pořizovací cena této tiskárny je o 3 600 Kč vyšší, ke snížení naopak došlo u provozních nákladů. Barevnou stránku ve 20% pokrytí si zde můžete vytisknout za 3,65 Kč a na černobílý tisk s pokrytím 5% je třeba vynaložit 1,98 Kč. Kvalita tisku je vysoká, rychlost naopak nižší.

Cena vč. DPH: 8 890 Kč

Epson Stylus Photo 925

Vyšší pořizovací cena třetí fototiskárny Epson by měla být ospravedlněna modernějším zpracování s grafickým vestavěným displejem pro snadné ovládání tiskárny, pozměněny byly i sloty pro čtení paměťových médií digitálních fotoaparátů. Tiskárny Epson Stylus Photo 915 a 925 nabízejí kromě standardního podavače papíru také zařízení pro uchycení role speciálního fotopapíru v rozměru 100 x 8 000 mm. Volitelně k nim lze dokoupit i barevný náhledový displej pro prohlížení snímků na paměťových kartách, jejich úpravu a rychlý tisk. Cena displeje samozřejmě zvýší celkovou cenu výrobku, zároveň však usnadní ovládání tiskárny v případě, že není připojena k počítači PC nebo Macintosh. Kvalita tisknu na tiskárně Epson Stylus Photo 925 je velmi vysoká, náklady na tisk jsou shodné s modelem Photo 830 a jsou tedy bohužel vyšší. Komentář k vyšší pořizovací ceně ze začátku popisu doplníme i aktuálním údajem tiskárna se prodává za 12 390 Kč.

Cena vč. DPH: 12 390 Kč


V mžiku v CMYKu – test 27 inkoustových tiskáren III.

HP PhotoSmart 7150

Do druhé poloviny srovnávání speciálních tiskáren vstupujeme s výrobkem společnosti HP. Tiskárna PhotoSmart 7150 není vybavena čtečkou paměťových karet, nabízí však USB rozhraní pro přímé propojení s fotoaparáty stejnojmenného výrobce a volitelné doplnění modulu pro oboustranné zpracování dokumentů. Tisková hlava je standardně osazena společným inkoustovým zásobníkem barev CMY a druhým zásobníkem se světlou azurovou, světlou purpurovou a fotografickou černou barvou. Zásobník s fotografickými barvami je možné volitelně zaměnit za samostatný černý inkoust, a zvýšit tak rychlost opakování při tisku textových dokumentů. České ovladače nabízejí čtyři kvalitativní stupně zpracování a pro tisk digitální fotografie nabízejí speciální funkce pro odstranění šumu a rastru, zlepšení barevného podání i vyrovnání barev na přeexponovaném snímku. Pořizovací cena tiskárny je příznivá, náklady na provoz patří k nižším ve sledované kategorii a kvalita zpracovaných dokumentů je velmi vysoká.

Cena vč. DPH: 5 524 Kč

HP PhotoSmart 7550

Přestože pořizovací cena modelu PhotoSmart 7550 je proti levné tiskárně HP PS 7150 téměř dvojnásobná, nejedná se o zbytečnou investici. Nejmodernější zařízení HP pro inkoustové zpracování digitálních fotografií totiž zákazníkovi ve standardní výbavě nabízí sloty pro paměťové karty současných digitálních fotoaparátu a barevný náhledový displej pro pohodlné zpracování jednotlivých snímků, které jsou na nich uloženy. Jako jediné zařízení v testu pracuje HP PhotoSmart 7550 se sedmi inkoustovými barvami. Základní CMY zásobník a fotografickou cartridgí totiž doplňuje kazeta s černým pigmentovým inkoustem. Na zařízení proto můžete zhotovit jak kvalitní snímky, tak i běžné kancelářské dokumenty bez toho, abyste ztráceli čas výměnou zásobníků. Díky tomuto konstrukčnímu řešení může HP PhotoSmart 7550 tisknout stejné dokumenty rychleji než většina ostatních fototiskáren. Tiskárna však překvapivě nepředhonila ostatní stroje při kontinuálním tisku.

Cena vč. DPH: 10 364 Kč

Lexmark Z65 Photo

Závěrečné informace k porovnání fototiskáren budou věnovány překvapivému účastníkovi, který by se na trhu měl objevit v době uveřejnění našeho článku. Lexmark Z65 Photo pracuje se čtyřmi inkoustovými barvami (černý inkoust je uložen samostatně) a konstrukčně vychází ze základního modelu Lexmark Z65. Nabízí tedy teoretickou rychlost opakování 21 černobílých nebo 15 barevných stran za minutu, měsíční zatížení 5 000 výtisků a při tisku na speciální média pracovní rozlišení 4 800 x 1 200 dpi. Tiskárna nenabízí množství ovládacích tlačítek, přesto se do skupiny fototiskáren právem řadí. Na jejím boku je totiž instalována čtveřice zásuvek pro paměťové karty digitálních fotoaparátů. Programové vybavení kromě českých ovladačů obsahuje také software ACD fotoslate pro práci s obrázky a umožňuje snímky z karet přesouvat do složek na pevném disku připojeného počítače. Pořizovací cena zařízení je celkem přijatelná, rychlost tisku velmi dobrá, ale méně radosti nám udělaly provozní náklady.

Cena vč. DPH: 6 747 Kč

Canon N1000

Poslední porovnávanou skupinou výrobků jsou inkoustové tiskárny připravené pro práci v počítačové síti. Hned první produkt v našem hodnocení nasadil výkonovou laťku hodně vysoko. Canon n1000 s počítači v síti dokáže komunikovat prostřednictvím vestavěného ethernetového rozhraní, anglicky zpracovaný ovladač je poněkud skromnější, ale nabízí všechny potřebné funkce. Tiskárna pracuje s oddělenými inkoustovými zásobníky a samostatnými tiskovými hlavami, její podavač je připraven pro uložení 250 listů a volitelně je možné další spodní zásobníky dokoupit. Ovládání zařízení pomocí displeje se směrovými tlačítky je poměrně snadné, ke konfiguraci a sledování zařízení v síti napomáhá i vestavěný webserver. Canon N1000 poskytuje kvalitní tiskové výstupy ve velmi krátkém čase, předvedl vysokou rychlost opakování a velmi nízké provozní náklady. Rychlostí tisku, jeho kvalitou, ale také pořizovací cenou může konkurovat i levnějším laserovým tiskárnám.

Cena vč. DPH: 36 478 Kč

HP DeskJet 6127

Novinka společnosti Hewlett-Packard je určena spíše pro menší skupinu uživatelů. Konstrukčně je tato tiskárna podobná dříve popsanému modelu HP DeskJet 6122, paralelní komunikační rozhraní však bylo nahrazeno ethernetovou zásuvkou a při testu jsme měli k dispozici i doplňkový spodní podavač, který sice zvýšil cenu výrobku, ale zároveň umožnil uložení tiskových médií využít plnou kapacitu 400 archů papíru. Tiskárna je ve standardním balení dodávána s automatickým duplexním modulem, ovladač tisku při instalaci nabízí kromě USB rozhraní také instalaci sítě a nastavení IP adresy. Volby rozlišení, či spíše režimů tisku, jsou s modelem HP DeskJet 6122 zcela shodné. Použití stejných inkoustových zásobníků nejen příznivě ovlivňuje náklady na provoz, ale odráží se také ve vysoké kvalitě tisku. Mezi ostatními síťovými tiskárnami se HP DeskJet 6127 neztratí díky příznivé pořizovací ceně, nemůže však konkurovat v celkové rychlosti zpracování tiskových úloh.

Cena vč. DPH: 11 734 Kč

HP Business Inkjet 2280 tn

Robustnější produkt z dílen Hewlett-Packard pozornost zákazníků již delší dobu získává díky svému ekonomickému tisku, ale také díky vyšší kapacitě podavačů papíru. Zařízení, které je určeno pro náročnější kancelářský provoz s měsíčním zatížením 10 000 výtisků, uživatelům může předvést oddělené tiskové hlavy a samostatné zásobníky barev CMYK. Český průvodce instalací a lokalizované ovladače potěší správce systému i jednotlivé uživatele, dálkovou správu obstará vestavěný webserver a pro konfiguraci lze využít i ovládací panel s displejem a řadou tlačítek. HP Business Inkjet 2280 tn na konkurenční produkty nestačil při porovnání rychlosti opakování, ale své kvality prokázal ve svižném zpracování kontinuálního tisku. Mezi výhody stroje můžeme zařadit emulace PCL 5 i firemní PostScript Level 3. Model 2280 tn je standardně dodáván s druhým spodním podavačem papíru a s celkovou kapacitou 500 listů na vstupu je lépe připraven pro tisk v kancelářském prostředí.

Cena vč. DPH: 11 734 Kč

HP Business InkJet 3000 dtn

Nejvýkonnější inkoustové zařízení pro počítačovou síť se skrývá pod označením HP Business InkJet 3000 dtn. Tato tiskárna je standardně dodávána s podavači pro 1 100 listů papíru, její výstup pojme 300 výtisků a automatický duplexní modul uživatelům nabízí oboustranné zpracování dokumentů. Nový Business Inkjet překonává specifikace ostatních produktů dvojicí vestavěných procesorů s pracovní frekvencí 160 a 400 MHz, pamětí 88 MB i emulacemi PCL5e, PCL6 a HP PostScript Level 3. Rychlost tisku 17 textových stran nebo 14,2 černobílého a barevného dokumentu nebyla jiným strojem v testu dosažena. Rychlému tisku napomáhají především nové konstrukční prvky mezi něž patří: automatické rovnání papíru před vstupem do tiskárny, rozpoznání tiskového média, ale také větrák s horkým vzduchem, jenž rychle vysušuje potištěné papíry. Tiskárna se v maximální sestavě prodává za 52 704 Kč, náklady na provoz jsou velmi příznivé.

Cena vč. DPH: 52 704 Kč

Lexmark Z65n

Startovní pole všech testovaných zařízení uzavírá síťová varianta Lexmark Z65n s nepříliš výhodnými provozními náklady, ale příjemnou pořizovací cenou. Tiskárna, kterou si zákazník může opatřit za 6 099 Kč, je pro komunikaci s počítači vybavena USB a ethernetovým rozhraním. Dvojice jejích podavačů slouží k uložení 250 archů formátu A4 a výstupní zásobník dokáže podržet 50 výtisků. Při nečinnosti stroje se pro úsporu místa na stole vyplatí odebrat papíry a zmenšit půdorys tiskárny složením opěrek papíru a zasunutím výstupní přihrádky. Lexmark Z65n je schopen za měsíc provozu potisknout 5 000 výtisků. Jeho čtyřbarevný tiskový systém s proměnlivým dávkováním inkoustu v kapkách 3 nebo 10 pikolitrů je zcela shodný s dříve popsanou tiskárnou Lexmark Z65 Photo. Nepřekvapily nás proto shodné výsledky při měření rychlosti zpracování jednotlivých úloh. Duplexní tisk není vyloučen, ale "funguje" jen při ručním otáčení potištěného papíru.

Cena vč. DPH: 6 099 Kč

Naše doporučení

Pozornému čtenáři jistě neunikla skutečnost, že levné tiskárny jsou určeny spíše pro občasný tisk a většinou "potrestají" majitele vyššími provozními náklady. Pokud chcete tisknout své dokumenty pravidelně, snažte se vybírat třetí nebo čtvrtý model z produktové řady jednotlivého výrobce. A jaké jsou naše tipy na nákup tiskárny? Pokud jste při nákupu omezeni množstvím finančních prostředků, pak vybírejte mezi tiskárnami HP DeskJet 3820 a Lexmark Z45SE. Potřebám domácího uživatele nejlépe vyhoví HP DeskJet 5550 a v kanceláři se určitě neztratí Canon i550 nebo HP DeskJet 6122. Mezi fototiskárnami s nízkou cenou nás zaujal Epson Stylus Photo 830, pokud však chcete tisknout levněji a s maximálním komfortem, pak se spolehněte na HP PhotoSmart 7550. Jestliže hledáte tiskárnu pro více uživatelů v počítačové síti, odmění se vám vysokým výkonem Canon N1000 a HP Business InkJet 3000 dtn.

§§§§§


Kolotoč gigabajtů – test 24 pevných disků I.

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c03p0101

Ve vývoji pevných disků se v posledním roce stalo nemálo zajímavých událostí. Zvýšení hustoty záznamu z dřívějších cca 40 GB na plotnu na aktuálních 80 GB umožnilo výrobcům pevných disků vyvinout zařízení s mnohem vyšší kapacitou. Například v lednu 2002 byl na trhu "největším" diskem produkt společnosti Western Digital s kapacitou 120 GB a dnes již existují disky s kapacitou i 250 GB. Se vzrůstem kapacity přímo úměrně souvisí i pokles ceny, kterou je třeba zaplatit za jeden MB úložného prostoru. Například za 120GB disk, který stál před rokem okolo 18 tisíc korun, dnes zaplatíte třetinu. Všechny disky jsme podrobili několika testům, mezi něž patří měření přenosové rychlosti zápisu, čtení, přístupové doby k sektoru disku s načtením jeho obsahu. Dále jsme zjišťovali i maximální průchodnost sběrnice, provozní teplotu produktu a hladinu hluku, který pevný disk způsobuje. Výkonnostní testy jsme měřili s využitím programu HD Tach 2.61, který je schopen na neformátovaném médiu získat výsledky bez parazitního vlivu operačního systému a diskového formátu. Měření hlučnosti jsme prováděli za pomoci zvukotěsné schránky, v níž byl disk po dobu testu uzavřen. Citlivý mikrofon byl připevněn po celou dobu testu uvnitř schránky v konstantní vzdálenosti od postupně testovaných produktů. Měřený hluk jsme zdigitalizovali do PC a pomocí zvukového studia analyzovali. Naměřený ruch jsme měřili jak v klidovém stavu s otáčením ploten, tak ve chvíli, kdy probíhalo vyhledávání dat a zařízení tedy vydávalo nejvyšší hluk. Hodnoty maximálního hluku, které naleznete v tabulce, jsme měřili hlavně jako orientační veličinu, jež má napomoci uživatelům, kteří kladou velký důraz na tichý chod celé sestavy. Kromě měření hluku jsme zjišťovali i provozní teplotu. Při tomto testu jsme pevné disky umístili mimo sestavu PC, aby teplota nebyla zkreslována jinými elektrickými zařízeními. Naměřené hodnoty vycházejí z těchto laboratorních podmínek a je proto třeba mít na zřeteli, že uvnitř PC mohou být teploty disků řádově i o deset stupňů vyšší. V konkrétní situaci teplotu ovlivní proudění vzduchu uvnitř počítačové skříně, a počet dalších elektronických zařízení, která rovněž produkují při provozu teplo.

Maxtor DiamondMax Plus 9

DiamondMax Plus 9 pochází od společnosti Maxtor a bere na sebe podobu klasického IDE zařízení, musíme však dodat, že se od něj přece jen v něčem liší. Značka Maxtor se totiž poměrně osamoceně vydala na průzkumnickou cestu a začala jako první integrovat do svých pevných IDE disků rychlé rozhraní ATA/133. Výjimkou není ani testovaný disk, jenž je tímto protokolem rovněž vybaven. Nový "standard" ATA/133, který se masově zřejmě nerozšíří (nejspíše jej vytlačí nastupující serial ATA), umožňuje pevnému disku komunikovat se sběrnicí počítače s vysokým výkonem. My jsme naměřili průchodnost dat na hodnotě 103,6 MB/s, to je přibližně o pětinu vyšší rychlost, než s jakou pracují běžné IDE disky. Vyjma rychlosti sběrnice se disk může pochlubit vyrovnávací pamětí 8 MB a nadprůměrným diskovým prostorem 160 GB. Chvályhodné je, že i při této kapacitě disk neztrácí na výkonu a nabízí solidní výkon jak při kontinuálním čtení, tak při dlouhodobém zápisu.

Cena vč. DPH: 9 514 Kč

Maxtor DiamondMax 16

Možná by se zdálo, že zařízení vybavené nižší rotací ploten, nemá ve výkonnostních testech valnou naději na úspěch. Přesto tento produkt při praktickém měření prokázal něco zcela rozdílného. Disk se díky rozhraní ATA/133, jehož výhody dokázal s úspěchem využít, stal IDE zařízením s nejrychlejší komunikací po datové sběrnici. Z dalších výkonnostních testů lze zmínit lehce nadprůměrnou hodnotu rychlosti kontinuálního čtení z datových ploten a nepřitažlivě dlouhou přístupovou dobu. Překvapením je, že se Maxtor DiamondMax 16 s kapacitou 80 GB stal nejrychlejším pevným IDE diskem v kategorii dlouhodobého zápisu na neformátované médium. Bohužel, disk při zápisu vykazoval poměrně nelineární datový tok, tudíž se např. pro zpracování digitálního videa nehodí. Navíc, ve spojitosti s velmi pomalou přístupovou dobou, ovlivněnou nízkou rotací ploten, je patrné, že při využití v běžném provozu operačního systému nelze vyloženě briskní výsledky očekávat.

Cena vč. DPH: 5 124 Kč

Maxtor DiamondMax Plus 8

Tento disk také přináší standard ATA/133, podpora ATA/100, ATA/66 i ATA/33 (UDMA33) je však zajištěna. Obecně je pro připojení disků s rozhraním ATA/133 k PC možné využívat klasického 80žilového datového kabelu shodného s kšandou ATA/66 a ATA/100. Pokud ale máte náladu vychutnat si rychlejší datový tok, stačí vlastnit pevný IDE disk Maxtor a počítač (respektive diskový řadič), kterému protokol ATA/133 není cizí. DiamondMax Plus 8 je zajímavý i z konstrukčního hlediska, je totiž koncipován jako nízkoprofilové zařízení, což znamená, že tloušťka disku je nižší než u ostatních disků. V praxi to umožňuje lepší průchodnost vzduchu v počítači, čímž se může snížit šance na případné přehřívání nejen samotného pevného disku, ale i dalších komponent. Při testech jsme zaznamenali zajímavou hodnotu kontinuálního čtení. Maxtor dokázal načíst v každé vteřině průměrně 51,41 MB dat, což je nejvyšší výkon čtení v této kategorii. Chybkou se stává jen nízká rychlost zápisu.

Cena vč. DPH: 3 046 Kč

Maxtor FireBall 3

Značka FireBall kdysi patřila společnosti Quantum, která však vývoj pevných disků ukončila a postoupila technologii výrobci Maxtor. Námi otestovaný Maxtor "ohnivá koule" 3 je výjimečný svou konstrukcí. Produkt je totiž vyroben, obdobně jako Maxtor DiamondMax 8, se sníženým profilem, tedy lidsky řečeno s menší tloušťkou. Stejně jako u právě zmíněného kolegy by měla konstrukce napomoci kvalitnější ventilaci uvnitř počítačové sestavy. Vyjma tohoto parametru je Maxtor FireBall 3 unikátní diskovou kapacitou. Nabízí totiž pouhých 20 GB, což je v dnešní době dvousetgigových velikánů téměř kuriózní údaj. Vzhledem k nízké kapacitě si mohli výrobci dovolit jistý výstřelek je jím plotna, která využívá pouze jeden datový povrch. O její obsluhu se tedy celkem logicky stará jediná magnetická zapisovací a čtecí hlavička. Disk se sice v testech zařadil mezi pomalejší zařízení, ale na druhé straně nabízí nejnižší (absolutní) pořizovací cenu 2 358 Kč včetně DPH i solidně tichý chod.

Cena vč. DPH: 2 358 Kč

Maxtor MaxLine II

Velmi kontrastně působí srovnání předchozího disku s Maxtorem MaxLine II, který pochází ze stejné výrobní stáje. Maxtor MaxLine II totiž dělá čest svému jménu a přináší jako první zařízení na český trh unikátní kapacitu 250 GB. Celkový datový prostor je tvořen součtem čtyř jednotlivých ploten, které rotují rychlostí 5 400 otáček za minutu. O čtení a zápis na povrchy ploten se stará osm čtecích a zapisovacích hlaviček. Jak je u společnosti Maxtor již zavedeným zvykem, naleznete i u tohoto velikána podporu standardu ATA/133. Pozor si musíte dát jen na podporu velkých disků v BIOSu vašeho počítače. Z uvedených nízkých otáček ploten jsme ještě před započetím vlastního měření usuzovali, že tento obří disk nebude patřit mezi nejvýkonnější zařízení v testech a skutečnost náš předpoklad jen potvrdila. Pevný disk opravdu nezapadá mezi "sprintery". Pravda je ovšem taková, že to není ani jeho primárním posláním. Produkt nabízí maximální kapacitu a přívětivou pořizovací cenu.

Cena vč. DPH: 10 844 Kč

Samsung SpinPoint SP80A4H

U zařízení SP80A4H lze poznat výrobce velmi jednoduše, protože snad všechny hard disky Samsung jsou vyráběny se zaoblenými tvary. Disk se skládá ze svou datových ploten a čtyř čtecích a zapisovacích magnetických hlaviček, komunikuje s počítačem pomocí protokolu ATA/100 a nabízí 80GB datového prostoru. Plotny disku jsou tichým motorkem poháněny rychlostí 7 200 otáček za minutu. Při testech jsme sice nezaznamenali převratně vysoké výkony, ale spíše průměrné či jen lehce nadprůměrné rychlosti, které se od 7 200otáčkového IDE zařízení dají očekávat. Při měření teploty se hodnoty ukázaly jako uspokojivé, neboť disk hřál do okolí poměrně málo. U disku jsme také zjistili tichý chod při klidovém stavu, a lehce zvýšený ruch jsme zaznamenali ve chvílích, kdy zařízení vyhledávalo na disku data. V poslední řadě je pro případné zájemce přitažlivé, že tento disk lze pořídit za přijatelnou cenu, a to i při přepočtu pořizovací hodnoty za megabajt datového prostoru.

Cena vč. DPH: 4 124 Kč

Samsung SpinPoint SV1204H

Druhým pevným diskem od korejského výrobce je zařízení taktéž spadající do kategorie IDE disků. Ostatně, pokud je nám známo, Samsung se do vývoje hard disků pro sběrnici SCSI vůbec nepouští. Samsung SpinPoint SV1204H nabízí oproti modelu SP80A4H vyšší diskovou kapacitu, která činí sympatických 120 GB. Disk se skládá ze svou datových ploten, přičemž čtyři datové povrchy obsluhuje stejný počet zapisovacích a čtecích elektromagnetických hlaviček. Vzhledem k relativně pomalému motorku s rychlostí 5 400 otáček za minutu, jej nelze zařízení zařadit do špičkové výkonostní kategorie. Zřejmě především nižší rotace ploten ovlivnila výkon zápisu, čtení a nemálo i přístupovou dobu. Hodnoty přesto nepovažujeme za tragické mnohým uživatelům v běžných domácnostech či kancelářích mohou naprosto vyhovovat. Místo nejvyššího výkonu lze ocenit nejpříznivější poměr ceny za megabajt diskového prostotu. V neposlední řadě potěší i velmi nízká provozní teplota 44 ?C.

Cena vč. DPH: 4 843 Kč

Seagate Barracuda ATA IV ST380021A

Z proslavené série "ATA-dravců" pochází produkt Seagate Barracuda ATA IV ST380021A, jenž byl ve své době jedním z nejvýkonnějších disků. Barracuda ATA IV nastoupila za nějaký čas po uvedení velmi úspěšné ATA "trojky", která celou sérii před veřejností zviditelnila. Přestože dnes je na trhu běžně k dostání i pátý potomek Barracudy a šestý se v podobě pevného disku pro serial ATA chystá vyplout do světa, není lehce stárnoucí disk ST380021A k zahození. Uvnitř lze najít dvě datové plotny rotující rychlostí 7 200 ot./min. Celkem čtyři zapisovací a čtecí hlavičky obsluhují v součtu 80 GB datového prostoru, který je uživateli k dispozici. Ve výkonovém testu stojí za pozornost srovnání Barracudy IV a V, neboť ve výsledku se od sebe obě zařízení nijak zvlášť neliší. Pevný disk ATA IV disponuje nižší propustností sběrnice, ale jinak jsou jeho parametry s pětkou velmi vyrovnané. Jinak je jistě chvályhodné, že kapacita 80 GB tvoří v přepočtu příznivý poměr 5 haléřů za megabajt.

Cena vč. DPH: 3 916 Kč

Seagate Barracuda ATA V ST3120023A

Jak jsme již zmínili v testu disku Seagate Barracuda IV, následující generací po ní se stal produkt s modelovým označením Barracuda ATA V. Jeden z jeho zástupců se jmenuje Seagate Barracuda ATA V ST3120023A a nabízí uživateli na dvou diskových plotnách kapacitu 120 GB. Disk je osazen hnacím motorem, který žene plotny rychlostí 7 200 otáček za minutu, a tak u něj lze předpokládat nadstandardní výkony. V kategorii měření přístupové doby k datům s jejich následným načtením (seektime), jsme zaznamenali velmi dobré výsledky. Mimoto jsou na poměrně příjemné úrovni i rychlosti kontinuálního zápisu a čtení. Milovníky tichých počítačů snad potěší, že "nová" Barracuda V nabízí případnému uživateli tišší chod, než byly schopny poskytnout dřívější generace pevných disků ze stejné série. Na závěr ještě dodejme jednu zajímavost. Seagate Barracuda ATA V ST3120023A patří vzhledem k hmotnosti 635 gramů mezi nejtěžší IDE zařízení. Ještě štěstí, že se disky nekupují "na váhu".

Cena vč. DPH: 6 443 Kč

Seagate Barracuda ATA V ST360015A

Z "dravé" série Barracuda ATA V přichází k uživateli oblíbený pevný disk ST360015A. Zařízení je konstruované pro spolupráci s rozhraním ATA/100, logicky se však, stejně jako všechny IDE disky, v případě nouze spokojí i s nižším přenosovým protokolem. Disk je složen z jediné datové plotny, kterou obsluhuje dvojice čtecích a zapisovacích hlaviček. Z jednoduché konstrukce lze usuzovat, že bude tišší a pravděpodobně i mechanicky spolehlivější než zařízení vybavené větším počtem ploten, a tedy i magnetických hlaviček. Měření hluku náš úsudek potvrdilo pevný disk skutečně patří, obzvláště při vyhledávání dat na plotnách, mezi ty nejtišší. Dále jsme zaznamenali průměrnou nebo možná i lehce nadprůměrnou rychlost při kontinuálním čtení dat z média a drobně zaostávající výkon zápisu na povrch neformátovaného média. Disk se může úspěšně uplatnit v každém domácím počítači či silnější kancelářské sestavě, kde bude dostačovat dnes již poměrně nevelká kapacita 60 MB.

Cena vč. DPH: 4 368 Kč

Seagate U6 ST340810A

Další pevný disk se řadí do početné rodiny Seagate U6. Tato série volně navazuje na dřívější modelovou řadu U5, a stejně jako ona se snaží nabídnout uživateli rozumný kompromis mezi pořizovací cenou a výkonem. Z tohoto důvodu je vybaven motorkem s rychlostí 5 400 otáček za minutu a kapacitou 40 GB. Z konstrukčního hlediska je disk založen na bázi jediné plotny, u níž je využito obou povrchů, a proto také obsahuje pouze jednu dvojici čtecích a zapisovacích hlaviček. Nízké otáčky zajistily disku pomalou přístupovou dobu a relativně i nižší výkonové výsledky. Jako pomalý se ukázal především údaj při měření kontinuálního zápisu informací na povrch neformátovaného média. Výkon při čtení dat je ve své kategorii nízkootáčkových disků vcelku ucházející. V každém případě je namístě upozornit, že vysoký výkon není hlavním posláním série U6, tudíž je mu těžké něco vyčítat. Zařízení je navrženo tak, aby nabízelo především dobrou pořizovací cenu.

Cena vč. DPH: 3 050 Kč


Kolotoč gigabajtů – test 24 pevných disků II.

Western Digital Caviar WD1000AB

Pevný IDE disk Western Digital nese modelové označení Caviar WD1000AB. Disk nabízí prostor cca 100 GB, což jsme při testech upřesnili na hodnotu 95 393 MB. Kapacita disku je tvořena z celkem tří ploten, o jejichž obsluhu se stará šest zapisovacích a čtecích hlaviček. O plynulejší tok informací mezi vlastním diskem a sběrnicí počítače se stará vyrovnávací paměť s datovým prostorem 2 MB. Protože hnací motor unáší plotny disku pouze rychlostí 5 400 otáček za minutu, předpokládali jsme při testech, že se produkt zařadí mezi mírně pomalejší IDE zařízení. Skutečnost je však taková, že vysoká hustota dat na plotnu a zřejmě i šikovně uzpůsobená konstrukce disku, napomohly k překvapivě solidním výsledkům, za které by se nemusel stydět ani kousek pracující se 7 200 otáčkami za minutu. Pro případné zájemce o Caviar WD1000AB je příjemná i zpráva, že poměr pořizovací hodnoty na megabajt prostoru je u tohoto disku velmi příznivý 5 haléřů vč. DPH za jeden MB.

Cena vč. DPH: 4 892 Kč

Western Digital Caviar WD1200AB

Další produkt společnosti Western Digital na sebe bere vzhled klasicky vyhlížejícího pevného disku, jehož posláním je spolupracovat s rozhraním ATA/100. Caviar WD1200AB váží cca 600 gramů a je osazen třemi plotnami s šesticí čtecích a zapisovacích hlaviček. Celková kapacita, jak už samo modelové označení napovídá, je tvořena datovým prostorem o velikosti 120 GB. Informace AB, kterou je možné nalézt za údajem o kapacitě disku, prozrazuje rychlost rotace datových ploten, ta je 5 400 otáček za minutu. Z rychlosti motorku je možné předpokládat, že je zařízení navrženo spíše pro podávání nižších výkonů. Hlavním posláním disku je přinést zákazníkovi přijatelnou pořizovací cenu ve spojitosti s dostačujícími parametry. Western Digital Caviar WD1200AB splňuje oba požadavky s úspěchem. Dokonce lze říci, že v několika kategoriích se ukázal ve velmi dobrém světle. Především v záznamové rychlosti dosáhl srovnatelných výsledků s hard disky pracujícími v 7 200 otáčkách.

Cena vč. DPH: 5 657 Kč

Western Digital Caviar WD1200JB

Další disk nevržený pro spolupráci s rozhraním ATA/100 nese jméno Western Digital Caviar WD1200JB. Protože modelové označení Caviar přesně nenapovídá, zda disk zařadit do skupiny výkonných produktů, nebo k "lowendovým" hard diskům, je potřeba objasnit kódové označení. U IDE disků této společnosti platí, že číslo za písmeny WD označuje kapacitu v megabajtech. Zařízení tedy disponuje datovým prostorem o velikosti 120 GB. Poslední dvě písmena v názvu určují výkonnost, přičemž dvojice písmen JB zařazuje disk do nejvýkonnější skupiny z řady Caviar. Pevný disk je vybaven hnacím motorem, který unáší diskové plotny rychlostí 7 200 otáček za minutu a elektronika IDE zařízení je osazena vyrovnávací pamětí o nadprůměrné kapacitě 8 MB. Tyto parametry ve spojení s dalšími technologiemi dopomohly disku k prvenství v testu přístupové rychlosti. V dalších měřeních si vedl také úspěšně, a to nejen ve výkonových kategoriích, ale i při zjišťování provozního hluku a teploty.

Cena vč. DPH: 6 600 Kč

Western Digital Caviar WD2000BB

Do série výkonných disků se řadí i Western Digital WD200BB. Označení BB zařazuje produkt do kategorie výkonných IDE hard disků. Celková kapacita činí 200 GB a je složena ze tří ploten, které obsluhuje šestice čtecích a zapisovacích hlaviček. Disk na rozdíl od svého kolegy WD1200AB disponuje plotnami, jež pohání motorek rychlostí 7 200 otáček za minutu. Tato skutečnost ve výsledku pomohla disku Western Digital Caviar WD2000BB k velmi solidnímu výsledku, který jsme od něj v testech ani neočekávali. Velmi dobré výkony jsme zaznamenali jak v oblasti přenosů dat, tak i v přístupové době. Za vysoký výkon však uživatel zaplatí vyšší provozní teplotou zařízení. Teplota 53 ?C na povrchu disku totiž patří v kategorii ATA disků k nejvyšším naměřeným hodnotám. Vzhledem ke všem vlastnostem disku, s nimiž jsme se při testovaní seznámili, můžeme zařízení doporučit do rukou náročných uživatelů, kteří potřebují za relativně přijatelné peníze kapacitně velký a výkonný disk.

Cena vč. DPH: 11 656 Kč

Western Digital Caviar WD2000JB

Pevný disk Western Digital Caviar WD2000JB patří do zvláštní kategorie disků, které výrobce označuje jako "Special Edition". V podstatě jde o zařízení velmi podobné nebo dokonce shodné s výrobkem WD2000BB. Na rozdíl od něj však disponuje zvýšenou kapacitou vyrovnávací paměti. Cache je zde zvětšena o 6 MB, tedy na rovných 8 MB, což by mu mělo dopomoci ještě k vyšším výkonům. Rozdíl by se měl projevit při práci s malými soubory, kde se velikost vyrovnávací paměti projevuje nejvíce. Vzhledem k tomu, že naše testy provádíme na neformátovaném povrchu média, kde neexistuje problém s vyhledáváním opakovaných informací ve formátové struktuře (např. FAT tabulka), neprojevila se kapacita cache u zařízení tak výrazně, jak to může být znatelné v některých operačních systémech. Ve výkonnostních testech jsme zaznamenali podobný výkon, který předvedl i disk WD2000BB. V přístupové době se projevil jako rychlé zařízení a potvrdil to i při měření přenosových rychlostí.

Cena vč. DPH: 12 476 Kč

Western Digital Caviar WD800AB

Pevný disk s označením WD800AB nabízí nejnižší diskovou kapacitu ze všech disků společnosti Western Digital, které jsme v dnešních testech přivítali. Jeho diskové plotny disponují datovým prostorem 80 GB. Zajímavé je, že i když pevný disk nabízí dvaapůlkrát nižší kapacitu ve srovnání např. s WD2000BB, počet ploten zůstává shodný s modely WD2000BB nebo WD2000JB. Z označení WD800AB lze určit nejen již zmíněnou kapacitu, ale i příslušnost disku k podskupině produktů nabízejících rotaci datových ploten 5 400 otáček za minutu. Pro hladší průběh datových přenosů je zařízení vybaveno vyrovnávací pamětí o kapacitě 2 MB, což je ve srovnání s ostatními IDE produkty zavedený standard. Ve výkonových testech jsme naměřili vcelku očekávané výsledky, které sice hodnot většiny 7 200otáčkových disků nedosahují, avšak uživatele v žádném ohledu nijak výrazně nezklamou, možná naopak. Plusem tohoto pevného disku je s jistotou příznivý poměr pořizovací cena/výkon.

Cena vč. DPH: 4 044 Kč

Maxtor Atlas 10K III 320

SCSI zařízení Maxtor ze série Atlas disponuje rotací ploten 10 000 otáček za minutu a je určeno pro rozhraní SCSI Ultra320. V testech se ukázal jako produkt určený především pro serverové využití. Je vyroben v poměrně robustním designu a ukázal se jako poměrně hlučný. Ve výkonovém testu zápisu se disk zařadil mezi pomalejší modely. Obdobně se ukázal i při měření kontinuálního čtení dat z povrchu ploten. Na druhé straně je dobré podotknout, že i tyto "nižší" hodnoty s poklidem převyšují výkon všech standardních IDE disků. Případné zájemce o tento disk může zajímat to, že zařízení disponuje v kategorii SCSI nejlepším poměrem ceny za megabajt datového prostoru. A to dokonce i přes skutečnost, že jsou v našem testu zahrnuty i SCSI disky s větší kapacitou, které z pravidla v této kategorii vyhrávají. Z tohoto důvodu je více než zřejmé, že si disk Maxtor Atlas 10K III 320 s pořizovací cenou 6 301 Kč své příznivce na českém trhu s jistotou najde.

Cena vč. DPH: 6 301 Kč

Seagate Barracuda 36ES2 ST318438LW

Disk Seagate Barracuda 36ES2 ST318438LW představuje v našem testu kapacitně druhé nejmenší zařízení spadající do kategorie SCSI. Hnací motorek otáčí plotnami rychlostí 7 200 otáček za minutu, což představuje nejnižší rotaci v odvětví SCSI diskových zařízení. Zřejmě i tato skutečnost se odrazila na celkovém výkonu. Nízké otáčky se podepsaly především na rychlosti přístupové doby k datům na disku. Hodnota je ve srovnání s ostatními SCSI zařízeními v testu jasně nejpomalejší. Slabinou se stal také výkon kontinuálního zápisu, který jsme naměřili 22,72 MB/s, což je srovnatelné s výkony rychlejších IDE disků. Ani rychlost čtení se neukázala nijak závratná. Na obhajobu Barracudy je ovšem potřeba uvést, že na rozdíl od IDE disků stále disponuje mnoha výhodami, např. vyšší linearitou přenosu dat nebo rychlejší přístupovou dobou. Nezpochybnitelnou výhodou nižších otáček se stal tichý chod, který se v testech i potvrdil a ve výsledku se Barracuda projevila jako nejtišší SCSI disk.

Cena vč. DPH: 6 244 Kč

Seagate Cheetah 10K.6 ST336607LW

Pevný disk ze série Cheetah je vybaven plotnami s rotací 10 000 otáček za minutu. O tomto údaji informuje kompletní název zařízení, který v sobě obsahuje i značení otáček 10K. Disk nabízí celkem 36,7 GB diskového prostoru, který se skládá z jedné datové plotny a páru čtecích a zápisových hlaviček. Touto poměrně jednoduchou konstrukcí se odlišuje hard disk od většiny ostatních SCSI zařízení. Výkonem se pevný disk ST336607LW zařadil do lepšího průměru v kategorii SCSI. V neposlední řadě může být zajímavé, že disk patří mezi zařízení vyzařující nejméně tepla do okolí. Na jeho povrchu jsme při testu naměřili "pouze" 51 ?C, což je hodnota o deset stupňů nižší, než u disku ze série Cheetah 15K.3. Desetitisícový pevný disk Cheetah 10K.6 ST336607LW je možné doporučit pro běžné serverové sestavy, jako samostatné zařízení ve výkonné stanici, i jako komponentu do většího diskového pole.

Cena vč. DPH: 9 620 Kč

Seagate Cheetah 10K.6 ST3146807LW

Ze všech námi testovaných SCSI zařízení nabízí nejvíce kapacity tento pevný disk. Rychlé zařízení ST3146807LW je koncipované pro rozhraní Ultra SCSI320 a na čtyřech plotnách s osmi čtecími a zapisovacími hlavičkami nabízí kapacitu 140 011 MB. I když se tato hodnota nemusí při srovnání s běžnými disky IDE zdát závratná, přesto v sekci SCSI zařízení představuje výrazně nadprůměrný údaj. Zřejmě především vyšší rychlosti otáček (10 000 ot./min.) vděčí zařízení za nadprůměrný výkon, který jsme v testování zaznamenali. Pevný disk ukázal, že společnost Seagate je schopná vyprodukovat SCSI zařízení nabízející nejen velkou diskovou kapacitu, ale i rychlost. Je patrné, že nic není zadarmo, a tak za výše uvedené klady uživatel zaplatí faktem, že disk produkuje více tepla i hluku než většina ostatních SCSI produktů. Na závěr ještě uveďme, že Seagate ST3146807LW disponuje zajímavou pořizovací cenou, která je v přepočtu na megabajt datového prostoru mezi SCSI disky druhá nejpříznivější.

Cena vč. DPH: 36 050 Kč

Seagate Cheetah 10K.6 ST373307LW

Se sympatickou kapacitou 73,4 GB (přesně 70 002 MB) se v testech objevil Cheetah 10K.6. Přestože nemůže SCSI zařízení ST373307LW s rychlostí ploten 10 000 otáček za minutu nabídnout naprosto stejný výkon jako produkty vybavené rotací 15 tisíc otáček za minutu, ukazuje se ve své třídě jako velmi rychlé. Mezi desetitisícovými disky se celkem s přehledem zařadil do předních pozic. Pevný disk je konstruován pro rozhraní Ultra SCSI320 a dodržuje i zpětnou kompatibilitu s přenosovým protokolem Ultra SCSI160. Seagate Cheetah 10K.6 ST373307LW je osazen vnitřní vyrovnávací pamětí o kapacitě 8 MB, což je pro SCSI zařízení celkem běžná hodnota. Průměrný je i počet diskových ploten, které tvoří pro uživatele znalého velikostí SCSI zařízení již zmíněnou příjemnou kapacitu 73,4 GB. Průměrný časový interval, po kterém by měl mít disk nárok na vykázání chyby (MTBF), je výrobcem udáván na 1 200 000 hodin, kterážto hodnota naznačuje vysokou spolehlivost.

Cena vč. DPH: 19 398 Kč

Seagate Cheetah 15K.3 ST318453LW

Nejnižší kapacitu mezi SCSI disky představuje Cheetah 15K.3 ST318453LW pocházející také od firmy Seagate. Přestože by se mohlo zdát, že s "pouhými" 18,4 GB datového prostoru nebude moci konkurovat kapacitně větším diskům, opak je pravdou. Zařízení je vybaveno hnacím motorem, který žene jedinou diskovou plotnu rychlostí 15 000 otáček za minutu, a tím celému disku dodává nečekaný výkon. Cheetah 15K.3 se zařadil mezi absolutně nejvýkonnější produkty, které jsme v testech změřili, jelikož disponuje výkonem velmi podobným disku ST373453LW, jenž pochází z naprosto stejné produktové řady Cheetah 15K.3. Od něho se liší náš pevný disk pouze nabídnutou nižší diskovou kapacitou, jen minimálně prodlouženou přístupovou dobou, nižší provozní teplotou a jen opravdu minimálně nižším celkovým výkonem, jehož rozdíl se pohyboval až na samé hranici měřitelnosti. Kapacitně nejmenší SCSI disk zato nabízí přijatelnou pořizovací hodnotu.

Cena vč. DPH: 10 041 Kč


Kolotoč gigabajtů – test 24 pevných disků III.

Seagate Cheetah 15K.3 ST373453LW

Pokud bychom chtěli v našich testech zvolit krále mezi testovanými disky a hodnotili pouze absolutní výkon disku, bez pochyb by se jím stal Seagate Cheetah 15K.3 ST373453LW. Toto SCSI zařízení, které podporuje rozhraní Ultra SCSI320, dokázalo zvítězit ve všech důležitých výkonových kategoriích, jež jsme měřili. Za největší úspěch považujeme velmi nízkou průměrnou přístupovou dobu k datům. Tuto hodnotu jsme měřili včetně načtení vyhledávaného sektoru, což ve výsledku znamená, že jsou údaje přístupové doby o něco delší, než udává výrobce. Naměřený údaj 5,6 ms, jejž produkt společnosti Seagate vykázal, ze zařízení dělá velmi rychlý disk. Kromě této kategorie zvítězil disk i v testu průměrné rychlosti zápisu na disk, ve čtení dat i při měření maximální průchodnosti sběrnice. Negativem je, že rychlý disk produkuje nemálo tepla a patří mezi ty nejdražší v kategorii SCSI.

Cena vč. DPH: 26 203 Kč

§§§§§

$$$$$


Software


Na stříbrných kotoučích

Pavel Tůma

c03p0075

Francouzský slovník Lingea

Po dlouhém čekání se konečně mohou radovat i milovníci jazyka země galského kohouta, dobrého vína a jídla, krásných žen a zkušených milovníků (i když my Češi?!). Společnost Lingea je u nás již dostatečně zavedená a její slovníky využívá, ať již v podobě CD-ROMu nebo internetové podobě, stále více a více lidí. Po angličtině a němčině přibyl do repertoáru produktů i jazyk francouzský, který jistě zákaznickou základnu patřičně rozšíří.

Slovník je vystavěn na technologii Lingea Lexicon 2002 a tudíž je, až na slovní zásobu, shodný se svými cizojazyčnými bratry. Tím je řečeno vše, ale kdybych teď skončil, tak by to asi nebyla pořádná recenze a ti, kteří se ještě s těmito produkty nesetkali, by bez zájmu otočili na další stranu. Právě pro vás jsou tedy určeny následující řádky. Vězte, že slovník obsahuje slovíčka zpracovaná podle francouzských významových slovníků a zahrnuje 50 000 hesel a 90 000 významů ze tří set tematických okruhů. Jelikož francouzština je na výslovnost opravdu jazyk složitý, je polovina hesel (tzn. 25 000) namluvena v CD-kvalitě rodilým mluvčím. Pokud vlastníte mikrofon, můžete dokonce porovnat svoji výslovnost s pravou nefalšovanou francouzskou (ano, hesla namluvila žena). Pokud jde o samotné vyhledávání, jednodušší už to snad ani být nemůže. Stačí prostě napsat hledané slovo a čekat, jak si s ním slovník poradí s přepínáním směru překladu si lámat hlavu nemusíte. Nalezená hesla jsou zobrazena přehledně včetně upřesnění významů, vysvětlení a odkazů na příbuzná slova nebo slovní vazby. Díky fulltextu pak máte možnost projít si frázemi, všemi nalezenými překlady nebo kolokacemi, ve kterých se právě hledané slovo vyskytuje. Navíc, pro ještě snadnější použití, hledá slova ve všech jejich gramatických tvarech. Pro ty z vás, kdo používají sadu MS Office, připravila Lingea jednu užitečnou pomůcku. Do verze 97 a vyšší lze nahrát komponentu Lexicon. Ta pak umožňuje zobrazit překlady přímo v tomto editoru, bez nutnosti spouštění Lexiconu.

Takovýchto slovníků na trhu moc není a tomuto navíc nahrává do karet to, že není omezen platformou, na které bude spouštěn. Na CD je totiž verze jak pro Windows, tak pro Linux a Mac OS 9 a vyšší. Já bych neváhal...

Lingea Lexicon 2002

Fr-Cz a Cz-Fr velikost slovní zásoby

namluvení hesel

více platforem

Producent: Lingea

Žánr: slovník

Jazyk: český (a francouzský)

OS: Windows 9x/ME/2000/NT/XP, Linux Red Hat, SuSE, Mandrake, Debian, Mac OS 9 a vyšší

Cena: 1 490 Kč

K recenzi poskytla firma: Lingea, s. r. o., Kroftova 18 150 00 Praha 5, www.lingea.cz

Alík - Pojď si hrát!

Alíka všichni pravidelní čtenáři PC WORLDu jistě znají a ty, kteří už s produkty této řady nějaké osobní zkušenosti mají, jistě nepřekvapí, že se jedná o jedny z nejprodávanějších titulů pro děti vůbec. Na rozdíl od předchozích Alíků není tento zaměřen pouze na procvičování určitého školního předmětu, ale pomáhá rozvíjet dětskou tvořivost, logické myšlení, paměť, rozhodovací schopnosti, a dokonce i hudební vlohy. A na co se tedy mohou vaše ratolesti po rozcupování krabice těšit?

Tak především na obrovskou záplavu barevných obrázků, které jsou pro dětské oko jistě přitažlivé a jsou podobné ilustracím z Ferdy Mravence. Toho jsem nikde nenašel, takže podoba bude čistě náhodná. Za grafickým zpracováním nepokulhává ani obsah, kde si každý najde to svoje. Her a soutěží je dohromady devět a většinou se nějakým způsobem točí kolem práce s obrázky. Malí uživatelé budou muset umisťovat barevné čtverce na správné místo na černobílém obrázku nebo vrátit přeházené kousky obrazovky zpět kam patří, aby postavičkám nechyběly ruce, nohy nebo dokonce hlavy. Odměnou za úspěšné splnění je krátká animace. V takovýchto programech většinou nechybí staré známé pexeso, a ani Alík není výjimkou. Dále na vás čeká třeba obrazové tetris, módní návrhář nebo omalovánky, na kterých se určitě děti pořádně vyřádí. Obrázky je možné nejen vybarvovat, ale i kompletně překreslit připravenými nástroji. Výtvory lze ukládat a samozřejmě také tisknout. Na úplný konec jsem si nechal, podle mého názoru, nejzábavnější a ojedinělou hru. Nazvána je Hudební skladatel a je takovou třešničkou na už tak výborném dortu. Ovládání je řešeno přes klávesnici a po chvíli cviku se jistě každému vžije. Hrát se dá na deset různých hudebních nástrojů a lze si vybrat i z několika připravených rytmických doprovodů. Složené melodie lze uložit do jukeboxu a později kdykoli přehrát. Vrcholem všeho je Alík, který do rytmu nejen vrtí ocáskem, ale předvádí i docela slušné taneční kroky.

U většiny her existuje možnost zvolit si jednu ze tří obtížností a zapsat dosažené výsledky do přehledných tabulek. Titul je určen pro děti od 4 do 12 let, ale osobně bych horní hranici o něco snížil. Dvanáctileté děti už dnes většinou mají, co se počítačů týče, přece jenom trochu odlišné záliby.

Alík - Pojď si hrát!

hudební skladatel

grafické zpracování

více podobných her

Producent: Silcom Multimedia

Žánr: soubor her pro děti

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 595 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5 100 00 Praha 10, www.ben.cz

Steps Angličtina pro nejmenší

Po delší době se mi do rukou dostal výukový program určený výhradně pro ty nejmenší a ještě menší čtenáře PC WORLDu. Vlastně tak malé, že ještě nemusí ani umět číst. Spodní hranice věku uživatele je ponechána výhradně na rodičích.

Věku je podřízen celý titul, to znamená ovládání, grafika i vyučovaná látka. Ovládání jednodušší být nemůže a nic jiného než myš potřeba není. Graficky je program povedený, hodně barevný a obsahuje velké množství animací, jež dokáží udržet pozornost tak malého dítěte, které by asi jinak u, pro něj, tak nezáživné činnosti těžko vydrželo. Díky nim a hlavně díky mluvenému slovu jsou zaplněna celá dvě CD. Z hlediska výuky je CD-ROM určen opravdovým začátečníkům na poli výuky cizího jazyka, a není tudíž předpokládána žádná znalost. Průvodcem bude dětem anglicky mluvící tučňák a češtinu ovládající panenka, která pomůže ve chvílích, kdy je například zadání v angličtině zatím ne moc srozumitelné. Produkt je rozdělen do osmi lekcí čtyři na každém CD. Při výměně CD je z nepochopitelného důvodu nutné program vypnout a znovu spustit, což mi přijde u titulu pro tak malé děti trochu zvláštní (ale rodiče snad vypomohou). Každé CD se také musí samostatně nainstalovat. Ale zpátky k obsahu. Výuka je zaměřena především na slovní zásobu, gramatika jako taková vysvětlována není, protože čtyřleté dítě by jí stejně asi moc pozornosti nevěnovalo. Každá lekce je zaměřena na jeden tematický okruh. Začíná se čísly a následuje rodina, barvy, oblečení, části těla, nábytek, jídlo a poslední lekce je o emocích a pocitech. Všechna slovíčka jsou nesčetněkrát opakována a v každé lekci procvičována v několika hrách. Děti v nich musí najít správný objekt, kliknout na dané číslo nebo přesunout jeden předmět z místa na místo. Při tolika opakováních se slovní zásoba dětem dostane "do krve" velice snadno a pak ve škole nebudou mít v začátcích žádné problémy. Ke každé lekci je připojen "song", který obsahuje nejfrekventovanější slovíčka dané lekce, což je podle mého také dobrý způsob, jak si je zapamatovat (já se vlastně ve škole učil stejným způsobem).

Pokud patříte mezi ty rodiče, pro které jsou jazykové schopnosti dítěte důležité a chcete proto, aby se učilo již v raném věku, kdy je mozek ještě zcela otevřen novým vědomostem, můžete s klidem sáhnout např. i po tomto titulu.

Steps Angličtina pro nejmenší

množství animací

mnohočetné opakování

přiložená "papírová" učebnice

problém s výměnou CD

Producent: Euromedia Group

Žánr: výuka angličtiny pro děti

Jazyk: anglický a český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 699 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5 100 00 Praha 10, www.ben.cz

Jak na počítač - KOMPLET

Zhruba půl roku po vydání titulu Jak na počítač (viz PC WORLD č. 7-8/2002) vydává společnost Langmaster rozšířenou verzi tohoto CD-ROMu s přídavkem KOMPLET. Všem z vás, kteří se chystají skládat zkoušky ECDL (European Computer Driving Licence), se tak otevírá možnost studovat multimediálně a odložit tak nudné papírové učebnice. Program je primárně zaměřen právě na přípravu na tyto mezinárodně uznávané zkoušky, dobře poslouží i těm, kteří si chtějí rozšířit své znalosti z oboru výpočetní techniky.

Co je to ECDL? Laicky řečeno, jde o jakýsi řidičský průkaz na počítač, což je vlastně i překlad z anglického názvu zkoušky. V životopise se takovéto osvědčení moc pěkně vyjímá a rozhodně vám u přijímacího pohovoru nepohorší. Pokud byste chtěli získat bližší informace, nezbývá mi nic jiného než odkázat vás na internetové stránky www.ecdl.cz.

Ale teď už k samotnému titulu. Rozhraní je, jak už se u výukových programů od LANGMasteru pomalu stává pravidlem, tvořeno technologií eduExplorer. Ta zajišťuje správu uživatelských profilů a uchovává pro každého studenta vlastní prostředí a výsledky dosavadní práce. Mezi další možnosti patří např. vkládání poznámek a záložek či prohlížení podrobných statistik úspěšnosti a četnosti výuky. Z hlediska výuky existují dvě možné cesty jak absolvovat kurs. Buď můžete postupovat po jednotlivých lekcích jak se sluší a patří na pilného studenta, nebo otevřít seznam a skákat z jedné lekce do druhé, pokud se vám některé kapitoly budou zdát moc jednoduché. A že se naskáčete. Výukové látky je víc než dost a je rozložena do sedmi modulů. Přes základní pojmy informačních technologií či práci s počítačem a správu souborů se proklikáte k lekcím o textovém editoru, tabulkovém procesoru nebo databázovém systému. Záměrně jsem nenapsal k jakým, protože již na začátku výuky si můžete vybrat, zda se chcete školit na produktech od Microsoftu nebo českém Software602. Dle výběru to tedy bude buď Word nebo 602Text, Excel versus Tab602 a WinBase602 proti Accessu. Poslední lekcí jsou služby informačních sítí, tj. internet a elektronická pošta.

Zda si tento titul vyberete či nikoli, záleží jen a jen na vás. Z hlediska obsahu se jedná o kompletní učebnici k výše zmiňované zkoušce a spolu s uživatelsky přívětivým prostředím vytváří oku i mysli lahodící celek. Takže si položte otázku: Chci se učit z knihy, nebo jdu s dobou a raději využiji multimediálních možností a koupím si CD-ROM od LANGMasteru? Vaše odpověď???

Jak na počítač - KOMPLET

přehledné zpracování rozhraní eduExplorer

množství učebních materiálů a obrázků

průběžné testy

zaměření spíše na úplné začátečníky

Producent: LANGMaster

Žánr: výuka zaměřená na PC

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 999 Kč

K recenzi poskytla firma: LANGMaster International, s. r. o., Branická 107 147 00 Praha 4, www.langmaster.cz

§§§§§


PC World CD centrum I.

Martin Koníček

c03p0076

Backup To CD-RW 5.0

Licence: shareware (cena 39 USD)Domovská stránka: www.willowsoft.com/backup/index.html

S klesající cenou zapisovacích CD-RW mechanik a samotných médií se naskýtá jednoduchá možnost tvorby záloh dat na pevném disku, a to i pro domácí uživatele. Dnes ovšem není základním problémem cena zapisovacího zařízení, popřípadě cena médií, ale hlavně složitost a zdlouhavost tvorby samotných záloh. Vzhledem k velikosti dnešních pevných disků je bohužel kapacita médií "směšná", a tak nám nezbývá nic jiného, než se uchýlit k rozdělení zálohy na několik kusů kompaktních disků. V tomto případě je vám tato utilita schopna bravurně pomoci, protože nevytváří, jak bývá někdy zvykem, žádné velké archivy, ale soubory na média ukládá tak, jak byly uloženy na vašem počítači. Později tedy můžete rychle vyhledat a obnovit jeden soubor, a to i bez vlastnictví této aplikace. Mimo jiné produkt navíc umožňuje při použití jeho interního formátu využívat interní kompresi či rozdělovat větší soubory na více disků. Autor také nezapomněl na podporu běžných vypalovacích programů, jako je např. populární Nero Burning Room či Easy CD Creator. Sečteno a podtrženo aplikace je určena pro uživatele, kteří očekávají co nejjednodušší ovládání a stručnou nápovědu. Snad jediné, co jí lze vytknout, je pokulhávající instalace, která mě donutila aktualizovat některé systémové soubory a následně restartovat počítač, abych ji mohl dokončit.

Easy JPEG Printer 1.6

Licence: freeware

Domovská stránka: members.aol.com

Při tisku dokumentů uživatelé často uvažují o úspoře spotřebního materiálu, který je relativně drahý a mimochodem se podílí také na znečišťování životního prostředí. Jednou z možností je například tisk více fotografií na jednu stranu. Tento produkt vám s tímto úkonem rychle pomůže. Není sice rozhodně zázračný a neoplývá množstvím nastavení, ale na daný účel zcela postačuje. Umožňuje vám vytisknout dva nebo čtyři obrázky na jednu stránku papíru a to na šířku či podle vašich požadavků i na výšku. Ke každému obrázku navíc přidá datum jeho vytvoření a dokonce zobrazí i náhled, abyste měli představu, jak bude výsledná stránka vypadat. Ovládání programu je bohužel, i při jeho jednoduchosti, místy nedomyšlené a dle mého názoru i nelogické (vyběr obrázku neodpovídá běžným zvyklostem aplikací, a tak může dělat problémy zejména neznalým začátečníkům). Tyto neduhy ovšem koriguje fakt, že aplikace je k dispozici zdarma.

Partition Image 0.6.2

Licence: GNU/GPL zdarma

Domovská stránka: www.partimage.org

Potřeba zálohování, popřípadě klonování disků je známa všem technicky znalejším uživatelům. Snad každý takový ví, jak je důležité vlastnit program, který dokáže vytvářet a pracovat s obrazy pevných disků. Partition Image se nesnaží konkurovat svým dražším komerčním kolegům, ale přestože je zdarma (a postaven na Linuxu), nabízí velice zajímavé možnosti. Krom ukládání a obnovování obrazů pevných disků z výměnných médií (ZIP, disketové či jiné mechaniky podporované Linuxem), umožňuje zálohování i po síti. Mimo jiné se mezi podporovanými funkcemi nabízí možnost komprimace výsledného souboru pomocí komprese Gzip či revolučního Bzip2 (prozatím nejnadějnější kompresní formát) či ukládání partition tabulek mnoha různých formátů FAT, NTFS, včetně běžných unixových/linuxových souborových systémů. To vše je možné pomocí této utility, jejíž binární soubor pouze pomocí vypalovacího programu nahrajete na CD, z něhož posléze můžete nabootovat. Aplikace má díky své povaze (i rané verzi) samozřejmě pár drobných nedostatků, které budou chybět zejména profesionálům (není například možno po síti klonovat několik disků najednou, alespoň ne souběžně.)

Context ThumbView

Licence: freeware

Domovská stránka: www.contextmagic.com

Je systémová utilita, která přidá do kontextového menu (menu, jež se zobrazí po kliknutí pravým tlačítkem myši na soubor, v našem případě obrázek) odkaz pro jeho zobrazení v náhledu. To samozřejmě umí kdejaký program (například ACDSee či IrfanView), ale ne tak jako tato utilita. Odkaz na zobrazení náhledu totiž není jen tak ledajaký, jedná se o rozbalovací nabídku, která po rozbalení zobrazí náhled obrázku přímo v kontextové nabídce. Automatické zobrazování náhledu je sice běžně možné i ve standardním průzkumníkovi, ale pokud ho nepoužíváte (například máte raději Servant Salamander či Windows Commander), může vám tato utilita ušetřit mnoho času (nespouští se totiž zdlouhavě žádný prohlížeč). Pro techničtěji zdatnější uživatele samozřejmě nesmím zapomenout poznamenat, že obrázek je možno okamžitě kopírovat do schránky a mezi podporovanými formáty se nachází BMP, GIF, JPEG, PNG a další. Je tedy vidět, že žádný důležitý a běžně používaný rozhodně nechybí. Program je k dispozici zdarma a jediné omezení je vodotisk v náhledu obrázku, do kterého je vepsáno jméno aplikace.

Kutilem ve Windows - Systémový kutil

Martin Konníček

Jako vždy se v rubrice "Systémový kutil" dostane jak na začátečníky, tak na pokročilé uživatele. Dlouho, ale opravdu dlouho jsem váhal s recenzí velice populárního urychlovače pro stahování souborů Download Internet Accelerator. Po překonání prvního odporu jsem ovšem byl mile překvapen jeho jednoduchostí a nespornými kvalitami, které ocení zejména začátečníci. Nad čím jsem váhal snad ještě mnohem déle, je umístění nástroje Back Orifice na naše CD. Jedná se totiž o utilitu, kterou lze také snadno zneužít, a proto mohou některou její část antivirové programy prohlásit za nebezpečnou. Nesmím také zapomínat na oblíbenou kolekci vývojářského nářadí pro webové tvůrce, jež se honosí názvem PHPTriad a její instalace je opravdu triviální. Samozřejmostí také bude ukázka jednoho netradičního projektu K-Meleon, který i když jako by nachlup vypadl z oka internet Exploreru, je postaven na jádře Mozilla. To vše a ještě mnohem více se samozřejmě dočtete v této rubrice.

Download Accelerator Plus 5.3

Licence: adware (cena 1 060 Kč)

Domovská stránka: dap.mokry.cz

Tato utilita slouží pro rychlejší stahování souborů a je užitečná nejenom majitelům pevných linek, ale i běžným uživatelům vytáčených spojení. Dokáže totiž znovu navázat přerušené spojení. Ale zpátky k samotnému programu, který jsem i přes prvotní nedůvěřivost otestoval. Trošku jsem měl totiž pochyby nad jeho zastaralým vzhledem, jenž se bohužel ještě doposud plně nevyrovnal moderním trendům. Nicméně pokud jeho funkci vezmu po praktické stránce, nezbývá mi než ocenit intuitivnost ovládání, perfektní integraci, spolupráci s prohlížečem, a co hlavně: podporu stahování souborů pomocí navázání několika spojení zároveň. Podle mých testů aplikace opravdu rapidně zrychlila stahování, a dokonce jí ani dlouho netrvalo samotné zahájení procesu navázání prvotního spojení. To, co mě dále potěšilo, bylo automatické zjištění rychlosti serveru a vyhledávání mirrorů (zrcadel souborů). Nicméně program má i své nevýhody: nepatří k nim ani natolik cena, jako spíše konkurence v podobě utility FlashGet, která je v mnoha ohledech profesionálnější, i když má místy uživatelské nedostatky. Jednoduše řečeno, Download Accelerator Plus je perfektní pomocník začínajícího uživatele.

Back Orifice 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: bo2k.sourceforge.net

Před uveřejněním recenze tohoto programu jsem se velmi dlouho rozmýšlel. Jedná se totiž o dosti kontroverzní aplikaci, která na jedné straně nabízí vynikající možnosti pro správu počítačů v síti bez jakýchkoliv licenčních poplatků, a zároveň se jedná o nástroj, který je spuštěn bez vědomí uživatele (to je běžné i u různých komerčních řešení), ale lze ho i bez vědomí uživatele nainstalovat (proto může být různými antiviry označován za vir, ovšem v případě oprávněné instalace jsou takové obavy liché). Ale vraťme se k jádru, Back Orifice umožňuje obrovské množství funkcí, jako například vzdálené editování registrů, nasdílení složek, restart/vypnutí počítače, poslání systémové hlášky, spuštění videa, logování stisknutých kláves a kontrolu spuštěných procesů. To vše je maximálně chráněno před zneužitím pomocí kódovaného přenosu šifrou Triple-DES. Zajímavostí je také podpora plug-inů, které lze na server nainstalovat samozřejmě vzdáleně. Právě díky obrovské paletě nabízených funkcí se jedná zároveň o snadno zneužitelný nástroj, kdy zneužívání některých jeho funkcí může porušovat naše zákony o ochraně soukromí (to samozřejmě platí u všech nástrojů podobného typu).

K-Meleon 0.7

Licence: GNU/GPL

Domovská stránka: kmeleon.sourceforge.net

Chcete si užívat výhody dvou nejznámějších prohlížečů (Internet Exploreru a Mozilly) zároveň? Pokud ano, nezbývá než vám poradit instalaci programu K-Meleon, který je, i když to podle prvního pohledu jen stěží poznáte, postaven na jádře Mozilly. Opravdu, na první pohled není vidět nijak závratný rozdíl ve vzhledu mezi Internet Explorerem a touto nástavbou prohlížeče Mozilla. Menu jsou stejná, dokonce i čeština v této verzi existuje, ani o výhodu Mozilly otvírání několika stran v jednom okně MDI rozhodně nepřijdete. Samozřejmostí, díky jednoduchému vzhledu, je také zvýšená rychlost (o což šlo při vývoji této verze především). Další výhodu již skýtá samotný vzhled, který vám zajišťuje, že se nemusíte učit ničemu novému (vše bude jako dříve). Pokud tedy nainstalujete tento prohlížeč na všechny počítače například v podnikové síti, uživatelé nic nemusí poznat, ale vy můžete rapidně zvýšit zabezpečení, které je bohužel u Internet Exploreru velmi slabou stránkou (zejména vzhledem k tomu, že jeho funkce se spíše podřizují potřebám webdesignérů než uživatelům). Ale abych nezůstal jen u výhod, tento produkt je stále ve vývoji, a proto nejsou dokončeny všechny detaily v ovládacím rozhraním, které se místy od původního IE liší (bohužel spíše v horším slova smyslu).

PHPTriad 2.2.1

Licence: freeware

Domovská stránka: sourceforge.net/projects/phptriad

Tvorba dynamických webových stran pomocí pre-procesoru PHP, rychlého databázového serveru MySQL a webového serveru Apache dnes patří k jednomu z nejpoužívanějších řešení na internetu (zejména díky ceně, bezpečnosti, multiplatformové nezávislosti, podpoře a v neposlední řadě i výkonnosti tohoto řešení). Jenomže než vytvoříte dynamický web, musíte svůj výtvor nejdříve otestovat a vyladit. V tom je ostatně obvykle největší problém, protože pro tuto kombinaci neexistuje žádné IDE (integrované) prostředí, které by vše spojilo do jednoho, a tak z internetu musíte vše zprvu pracně stahovat, instalovat a konfigurovat (pro začátečníka je to možná i měsíc práce). Pokud se vám ovšem do tohoto nechce a nemáte žádné speciální požadavky, můžete vyzkoušet distribuci PHPTriad, která vše potřebné obsahuje již předkonfigurované na nejběžnější nastavení. Po nainstalování tohoto balíku pak již vlastně jen stačí nahrát webovou stránku do daného adresáře, spustit oblíbený PhpMyAdmin (pro importování databáze MySQL) a dát se do práce. K tomu vám ještě navíc pomůže jednoduché ovládací centrum, které je středem všeho dění. Takže dnes se již nemůžete bát obáváného serveru Apache, jenž je pro mnoho lidí noční můrou (naštěstí jen po stránce konfigurace).

V produktu jsem snad zaznamenal jedinou (a relativně běžnou) chybu, která způsobuje to, že zástupci jsou umístěny do složky START\Programs, místo do správného názvu (u českých Windows) START\Programy.

Nebojte se vyzkoušet - Nástroje pro hardwarový test počítače

Martin Koníček

Znáte to, počítač funguje, "šlape jako švýcarské hodinky", ale najednou něco uvnitř zavrčí a tatam je jeho stabilita a nastávají problémy. Hodinky už spíše připomínají model prodávaný na ulici: chvíli jdou a chvíli zase ne. Jakmile se ovšem dostanete do opravny, vše jako by zázrakem chodí. Právě proto jsem si tentokrát připravil rubriku, která by vám měla pomoci při diagnostikování těch nejzákeřnějších problémů. Obzvláště výjimečná je pak utilita HotCPU, která dokáže diagnostikovat sofistikované problémy projevující se jen v určitých případech.

HWiNFO 1.21

Licence: shareware

Domovská stránka: www.hwinfo.com

Utilita Hardware Info je jakousi obdobou známějšího programu SiSoft Sandra, který slouží pro zjišťování důležitých systémových informací o vašem počítači. Díky této utilitě můžete například jednoduše zjistit typ základní desky, procesoru a mnoho dalších a velmi podrobných informacích o vašem systém (například dokonce i typ použité čipové sady, revizi procesoru apod.). Nová verze tohoto softwaru obsahuje navíc několik podstatných vylepšení, jako například podporu protokolu S.M.A.R.T, který slouží ke zjištění aktuálního stavu pevného disku, či zjištění informací z čidel na základní desce (napájení, počet otáček ventilátorů za sekundu, teplota procesoru atd.). Mimo jiné také lze zjistit přibližný výkon vašeho počítače pomocí několika dostupných testů (benchmarků). Ovšem jenom s těmito funkcemi by program asi nevystačil (zejména proto, že SiSoft Sandra ho v mnoha ohledech předčí), jenomže existuje i verze pro systém DOS, která je stále aktualizována a může vám pomoci i v případě, kdy systém Windows nenastartuje (verzi pro DOS je možno pohodlně nahrát na bootovací disketu). U produktu mi bylo nakonec líto jediného, že ho nelze nahrát s dalšími diagnostickými nástroji na bootovací CD, tak aby s ním šlo provést kompletní analýzu počítače.


PC World CD centrum II.

Memtest 86 3.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.memtest86.com

Problémy s poruchou operační paměti jsou dnes čím dál častější, a to kvůli její narůstající rychlosti. Značnou nevýhodou poruchy paměti je obvykle ovšem to, že se běžně nezničí celý modul zároveň, ale pouze při určitém zatížení a frekvenci dochází k náhodným poruchám (z operační paměti se načtou hodnoty, které tam nebyly uloženy). Obvykle to potom vypadá tak, že Windows padají do modrých obrazovek, dávají vám nesmyslné hlášky, počítač občas nenaběhne apod. Abyste tyto problémy zjistili a předešli jim, můžete použít tuto utilitu, která je k dispozici zdarma a je založena na ořezaném jádru Linuxu. Z praktických důvodů je k dispozici ve dvou verzích: v první verzi jako bootovací disketa (po rozbalení ZIP archivu a spuštění instalátoru se ve Windows či DOSu automaticky vytvoří), či jako bootovací CD, které je nutno vypálit (to umí každý lepší vypalovací software, například Nero). Po nastartování počítače z média se utilita automaticky spustí a bez jakéhokoliv dalšího nastavení začne několika způsoby testovat operační paměť. Na to využívá mnoho metod (popsaných na stránkách tvůrců), které se snaží zabránit například i tzv. přeslechům mezi buňkami. Test se samozřejmě nespouští jednou, ale běží opakovaně, dokud ho neukončíte. Po ukončení se počítač automaticky restartuje. Tato utilita se mimo jiné běžně používá v servisních střediscích a neměla by nikomu chybět, takže než přeinstalujete Windows, ověřte si raději vaši paměť.

Cpu-Z 1.15

Licence: freeware

Domovská stránka: www.cpuid.com

Tato volně šiřitelná utilita, sloužící k zjišťování základních informací o procesoru, základní desce, čipové sadě a parametrech pamětí, se dostala do povědomí nejenom běžných uživatelů, ale i mnoha overclockerů (lid9, jež zvyšují výkon počítače nedodržováním doporučovaných a přednastavených hodnot od výrobců hardwaru). Kvalitu tohoto výrobku předznamenává již to, že na mnoha věhlasných webech se objevují informace z této utility. Proč? Protože je velmi jednoduchá, malá a přesto poskytuje ty nejdůležitější informace, jakou je třeba typ jádra procesoru, jeho stepping, frekvence či použitá technologie výroby (dnes 0,18, či lépe 0,13 mm). Mezi mnoha informacemi můžete také zjistit rychlost jádra procesoru, použitý násobič, frekvenci sběrnice či pamětí a mnohé další užitečné informace. Relativně zajímavé informace lze také zjistit o použitých pamětech, jako je třeba jejich časování, počet či rozdělení samotných čipů i slotů. Dále se můžete dozvědět něco o použitých čipech na základní desce, napájení pamětí, či rychlosti a verzi AGP sběrnice. Jediná zajímavost, na kterou jsem u aplikace narazil, byla nepřesnost při identifikaci procesoru, kdy byl přetaktovaný Athlon XP 1700+ nesprávně označen za verzi 1800+. Avšak u jiných procesorů jsem tento problém nezaznamenal.

Hot CPU Tester Pro 3.4 (Lite Edition)

Licence: freeware

Domovská stránka: www.7byte.com/hotcpu.htm

Problémy s nestabilitou počítače jistě zná každý uživatel. Občas se prostě stane, že počítač padá a padá, a nikdo neví čím to je. Ani přeinstalování operačního systému nemusí nutně změnit vše k lepšímu. Jenomže zajdete do servisu a najednou počítač zázračně funguje a pohled pracovníka vás jenom utvrzuje v tom, že jste se pravděpodobně zbláznili. Nicméně existuje zde ještě jedna možnost, jak stabilitu spolehlivě ověřit, a to pomocí této utility. Ta se totiž nespokojí s prostým konstatováním, že systém je v pořádku, ale spustí sérii testů, které zatíží počítač na hranici možností. Poté se začnou zahřívat všechny komponenty na maximální teplotu, a někdy se začnou dít věci. Pokud máte ovšem štěstí a po šesti hodinách provozu se nic nestane, můžete si být jisti, že váš počítač je po hardwarové stránce maximálně stabilní. To se vám může hodit například při přetaktování procesoru, kdy jednoduše zjistíte, kam až můžete spolehlivě jít. Pro technicky zdatnější uživatele si dovolím vysvětlit komplexněji princip celé aplikace. Hot CPU Tester nejdříve zkouší několik složitých výpočtů (výpočet matice, prvočísla či řazení dat), poté vyzkouší funkci MMX, popřípadě (pokud jste majitelem plné verze) i SSE a 3DNow! instrukcí. Vše při maximálním zatížení CPU, aby byl test plně objektivní. To, co považuji (dle vlastních zkušeností) za nejpodstatnější, je také test stability čipsetu základní desky, který dokáže spolehlivě zamotat hlavu každému (při jeho nestabilitě obvykle narážíte na problémy s grafickou kartou, pamětí, procesorem atd...), protože jeho nestabilitu obvykle zjistíte po delší době a hlavně po upgradu počítače (například při výměně procesoru se může zvýšit jeho frekvence, popřípadě se zvýší průchod dat a kvůli jeho přehřívání se stane celý systém nestabilní). Mimo jiné Hot CPU Tester obsahuje také benchmark (výkonnostní test), který zjistí rychlost vašeho počítače při vykonávání přesně daných instrukcí a výkonnost specializovaných jednotek (FPU, MMX, SSE apod.). Dále je možno zjistit takřka všechny informace o procesoru, od jeho revize, po jeho jednotky a podporované sady instrukcí. Na stejné záložce jsou takto zobrazeny informace o cache první (L1) a druhé úrovně (L2), jako je třeba její velikost, či počet možných přístupů v jednom okamžiku. Celý produkt, který patří k nejkomplexnějším ve svém oboru, navíc umožňuje velmi jednoduše nastavit spoustu možností (například diagnostický mod, kdy je možno aktivovat volbu, která se pokusí procesor zahřát na co nejvyšší teplotu) a navíc po šestihodinovém testu vygenerovat certifikát, který má platnost jeden měsíc a je znakem stability daného počítače. Kdyby jeho doba platnosti byla delší, rozhodně by to také nabídlo možnost výrobcům počítačů, kteří by zákazníkovi zaručovali naprostou funkčnost všech komponent při koupi (ovšem někteří prodejci již dnes používají k testům aplikaci 3D Mark 2001, jejíž testy jsou díky zahrnutí dnes již také významné součásti: grafické karty, ještě komplexnější).

Stručně řečeno, při nákupu nového počítače, jeho upgradu či pochybách je užitečné vše zkontrolovat touto aplikací a nejlépe dotvrdit ještě testem 3D Mark 2001, kdy si potvrdíte po několikahodinovém testování správnou funkčnost vašeho počítače.

DisplayMate 1.24

Licence: demo

Domovská stránka: www.displaymate.com

Rozhodujete se pro koupi LCD panelu, monitoru, projektoru, plazmové obrazovky či jiného zobrazovacího zařízení, ale nevíte jak mezi sebou porovnat několik značek či typů? Nemusíte zoufat, tato utilita vám skvěle pomůže. Jedním stiskem tlačítka v ovládacím panelu programu si můžete velmi jednoduše začít test, kterým vás produkt doslova provede. Nemáte totiž k dispozici jen standardní zobrazovací plochy, jež začátečníkům stejně nic neříkají, ale kompletní test včetně úvodních slov a podrobné nápovědy. Jedná se tedy vlastně o jakéhosi průvodce, který vám se vším poradí a vše vám vysvětlí (bohužel pouze v angličtině). Po projití všech testů nakonec velmi jednoduše zjistíte, jaké parametry má vaše zobrazovací zařízení. Například u LCD panelů si lze povšimnout špatného barevného podání a nerovnoměrného podsvícení, naopak u běžných CRT monitorů zase narazíte na horší geometrii, či u levnějších typů na značnou nestabilitu obrazu. To vám může pomoci pouze s výběrem nového monitoru, ovšem některé testy vám pomůžou také s jeho správným nastavením, kdy po správném seřízení parametrů monitoru můžete mnohdy získat takřka briliantový obraz.

§§§§§


Další člen společenstva – Norton antivirus 2003

Vladimír Vondráček

c03p0079

V minulých číslech jsme vám postupně přinesli celou sadu nástrojů od firmy Symantec a nyní se podíváme na její poslední součást ne však významem, pouze pořadím. Číslice 2003 označuje připravenost pro celý tento rok bezchybně chránit počítač před nevítanými maligními kódy, které budeme pro jednoduchost souhrnně označovat viry. Norton Antivirus 2003 se musel přizpůsobit novým trendům, které se v současné době prosazují.

Mezi novinky patří zlepšená detekce virů v širší množině typů souborů a tím se snižuje možnost infekce makrovirem. Antivirový program odstraní z těla souboru nežádoucí kód, aniž by se tím musel uživatel nějak zvlášť zabývat.

Stále populárnější jsou tzv. červi a trojské koně, tedy prográmky, které mají za cíl uživatele nějak poškodit. Internet poskytuje pro jejich šíření ideální prostředí, proto i do médii občas prosáknou informace o hromadných útocích internetových červů např. Nimda. Symantec zareagoval vylepšením detekčních vlastností svého antiviru právě na oblast zmiňovaných útočníků. Zejména zamezí odesílání infikovaných zpráv z vašeho počítače, čímž se nestanete dalším ohniskem nákazy pro ostatní uživatele.

Rovněž systémy pro rychlé posílání zpráv (instant messengery), jako například aplikace poskytované portály America OnLine, MSN nebo Yahoo!, se stávají potenciálním médiem pro šíření maligních kódů. Antivirus 2003 nyní veškerou komunikaci monitoruje a okamžitě odstraňuje možné zdroje nákazy a to buď tím, že je rovnou maže, nebo ukládá do karantény.

Další užitečnou novinkou je možnost ochránit heslem vstup do nastavovací sekce aplikace. Toho využijí zejména ti uživatelé, kteří sdílejí stejný počítač s více osobami. Pokud totiž některá taková osoba získá dojem, že umí nastavit aplikaci mnohem lépe a pokusí se tak učinit, může dojít k dost nesympatické bezpečnostní díře.

V neposlední řadě je nutné ocenit, že celá aplikace je kompletně počeštěna, a dokonce i vložená tištěná uživatelská příručka je v naší mateřštině. V ceně produktu je i jednoroční přístup k on-line aktualizaci virové databáze ze serverů Symantecu prostřednictvím služby LiveUpdate.

Norton AntiVirus 2003

počeštění

snadná správa

K recenzi poskytla firma: Symantec, Klimentská 46, Praha 1, www.symantec.cz

Cena: 1 970 Kč (bez DPH)

§§§§§


Postavte to na Javě – Borland Jbuilder 8 Enterprise

Vladimír Vondráček

c03p0080

Platforma Java představuje jedno z nejrychleji rostoucích vývojových a aplikačních prostředí vůbec. Jeho výhodou je jistá nezávislost na konkrétním operačním systému, pokud tedy programátor používá standardizovanou verzi jazyka. Borland v pořadí již osmým (!) JBuilderem přináší nová rozšíření a zahrnuje nejnovější specifikace Javy.

První věcí, které si všimnete, je podezřele nízká hmotnost krabice. Neobsahuje totiž již tištěnou dokumentaci, veškeré podrobnosti o balících jsou obsaženy pouze v elektronické podobě. Jak je dobrým zvykem, kromě samotného JBuilderu jsou v ceně ještě další kvalitní produkty, a to zejména aplikační Borland Enterprise Server 5.1 a databázový stroj InterBase 7. Ve verzi 8 se nově objevuje Optimizeit Suite 5, jehož recenzi jsme již uveřejnili v loňském PC WORLDu č. 9. Důležité je říct, že každý z uvedených produktů je k dispozici nejen pro platformu Microsoft Windows, ale i Linux a Solaris (unixový operační systém firmy Sun, tvůrce standardu Java).

Renovace komponent JBuilderu se dotkla zejména výkonnější verze Enterprise. Za všechna vylepšení jmenujme vylepšenou správu projektů, které lze nově seskupovat a tím si ušetřit práci při vývoji podobných aplikací. Rovněž lze importovat projekty Visual Café. Vylepšení se dotkla i systému ladění aplikací. Smart Swap umožňuje zahrnout opravy ve zdrojovém kódu během ladění, není nutné spouštět další ladicí seanci.

Pro snadnější vychytání chyb v serverové části aplikace je zahrnuto testovací prostředí Cactus, kterým lze rovněž snáze odhalit chyby v jednotkách (units). Pochopitelný důraz je kladen na vývoj webových aplikací, jehož projevem je Struts Open Source pracovní rámec. Je rozdělen na základě paradigmatu Model 2, na část modelu, náhledu a ovládacího prvku. Zvyšuje se tak přehlednost zdrojového kódu a jeho čitelnost. Tvůrci JBuilderu nezapomínají ani na podporu standardu XML, takže práce s ním je opět o něco příjemnější. Vylepšení se dotkla i systému týmové práce. Objevila se podpora pro další J2EE aplikační servery, jmenujme Sybase Enterprise Aplication Server 4.1, WebLogic 7.x nebo Oracle 9i. Podobnými vylepšeními by se dalo pokračovat ještě poměrně dlouho, vězte, že jich skutečně není málo.

Za přece jen vyšší cenu dostanete v podobě tohoto balíku komplexní řešení pro vývoj softwaru pro všechny oblasti nasazení počítačů, počínaje serverovými řešeními přes jednouživatelské programy až po aplikace pro mobilní zařízení. Navíc, pokud bude mít uživatel nainstalovánu příslušnou verzi JDK (zde 1.4.1) pro svůj operační systém, neměl by být problém spouštět tu samou aplikaci pod Linuxem, Windows nebo Solarisem.

Borland JBuilder 8 Enterprise

možnosti

vyvážený balík cena

K recenzi poskytla firma: Borland, Francouzská 30, Praha 2, www.borland.cz

Cena: 13 500 Kč (bez DPH) za verzi SE, ostatní viz web

§§§§§


Snadno, rychle, přesvědčivě – Macromedia Contribute

Vladimír Vondráček

c03p0081

Možná jste se již někdy setkali s potřebou rychle vytvořit nebo editovat webovské stránky. Existuje samozřejmě řada HTML editorů, které pomohou tuto práci udělat, a jedním z nich je i recenzovaný produkt. Čím se ale liší od svých konkurentů?

Již několikrát jsme přinesli recenzi na produkty firmy Macromedia, za všechny jmenujme HomeSite nebo Dreamweaver. Contribute však zdaleka nedosahuje jejich možností co se editace a tvorby webové prezentace týče. Na stranu druhou je tu skutečná jednoduchost při zacházení s aplikací, kterou je schopen zvládnout takřka každý. Zatímco obě jmenované aplikace jsou určeny jednoznačně pro tvorbu složitějšího internetového obsahu až vývoj webových aplikací, Contribute je ideální pro jednoduché stránky. Prakticky se jedná o klasický WYSIWYG editor, ve kterém je přímo komponován prohlížeč. Umožňuje vkládat texty, obrázky a tabulky, stejně jako odkazy na jiné stránky. Poměrně zajímavou vlastností je určitý stupeň integrace s kancelářskými systémy a možnost vytvářet odkazy na ně v HTML dokumentu. Tím však možnosti aplikace končí a vytvořenou stránku lze už jenom uložit na server.

Samozřejmě k tomu, aby bylo možné nahrát stránku na příslušné místo do internetu, musí mít uživatel nějakou formou zajištěn přístup přímo k souborům na vzdáleném počítači. Aplikace podporuje přístup prostřednictvím lokální sítě (tedy mapované složky na vzdáleném počítači) nebo ftp přístup. Vzhledem k tvorbě prezentace rozeznává Contribute de facto dvě skupiny uživatelů: administrátora a běžného tvůrce. Tím je umožněna týmová práce na jedné prezentaci, samozřejmě s mechanismy zabezpečení unikátního přístupu. Ve skutečnosti to funguje tak, že administrátor zpřístupní ostatním tvůrcům soubory na serveru rozesláním specifického klíče, kterým se každý z nich serveru prokáže.

Proč tedy zvolit zrovna tento editor? Předně je to naprosto nekomplikované použití. Pomocí integrovaného prohlížeče se pomocí odkazů "doklikáte" na stránku, kterou chcete měnit (nebo rovnou zadáte URL). Dalším klepnutím myší se dostanete do editačního režimu a naprosto samozřejmě provedete potřebné úpravy, stejně jako v textovém editoru. Levé tlačítko myši, stisknuté na tlačítku Publish, následně odešle změněnou stránku na server. Tím se Contribute přepne opět do modu prohlížeče, a jede se dál. Pro přidání nové stránky je připravena řada šablon, takže je celkem snadné sjednotit vzhled celé prezentace. Program míří spíše k uživatelům, kteří chtějí prezentovat svoji, práci aniž by museli absolvovat kurs tvorby obsahu internetových stránek.

Macromedia Contribute

jednoduchost

nelze editovat zdrojový kód stránek

K recenzi poskytla firma: Digital Media, s. r. o. Schweitzerova 22 779 00 Olomouc, www.macromedia.cz

Cena: 4 000 Kč (bez DPH)

§§§§§


Domácí kancelář – Microsoft Works 7.0

Vladimír Vondráček

c03p0082

V pořadí již sedmá verze poměrně populárního kancelářského balíku od Microsoftu se skládá opět z osvědčených komponent: textového editoru, tabulkového kalkulátoru, databáze, kalendáře, nástrojů pro e-mail a internet a organizátoru projektů. Každá z uvedených složek má svůj protějšek v balíku Office.

Zatímco ta je ale určena spíše pro profesionální nasazení, Works míří mezi drobnější uživatelé, kteří nemají v plánu vytvářet komplexní a složité dokumenty, potřebují si sem tam něco napsat nebo vytvořit databázi se seznamem videokazet.

V podtitulu tohoto produktu je slogan "Rozšiřte možnosti svého domácího počítače", a v tomto smyslu byla provedena i vylepšení oproti předchozím verzím. Každý, kdo alespoň někdy něco píše, jistě ocení zakomponování nástroje pro kontrolu pravopisu. Uživatel je tak upozorňován při výskytu slova, které není obsaženo ve slovníku. Bohužel program kontroluje jenom pravopis jednotlivých slov, nikoliv obsah věty, takže správnost celého textu je i nadále pouze v rukou autora. V dnešní finančně komplikované době je vhodné využít tabulkový kalkulátor ke sledování výdajů domácnosti, pomocí nově obsažených šablon. Jsou rovněž vloženy šablony pro evidenci domácího inventáře, sbírek a podobně. S evidencí skutečně rozsáhlých záznamů a sbírek (pro opravdu vášnivé sběratele) byla rozšířena schopnost databáze pojmout až 32 tisíc záznamů, což je vyhovující i pro středně velké muzeum. Pokud nemáte dostatečně silný hlas nebo autoritu, pak Works pomohou vytvořit časové rozvrhy pro členy rodiny spolu s jejich výtiskem. Tato novinka pak umožní penalizovat odbojné potomstvo za nedodržování svých povinností, aniž by docházelo k interpretačním nedorozuměním ("Vždyť jsi nic takovýho neříkal!" apod.). Ovšem nejen děti, ale i vy si můžete organizovat čas, k čemuž se může velmi hodit možnost exportovat úkoly a datové soubory do příručních zařízení, jako kapesní počítače, handheldy apod. Tato zařízení musejí být ovšem provozována pod operačními systémy typu Windows CE nebo Palm a vybavena příslušným propojovacím hardwarem.

Samostatný odstavec si zaslouží možnost sdílení dokumentů s uživateli aplikací Word a Excel balíku Microsoft Office. Byť Works umějí číst a ukládat soubory MS Office a naopak, přesto nadále jako výchozí je používán nativní formát Works. Souhrnně lze říci, že pokud nemáte žádný kancelářský software a neplánujete využívat všechny vymoženosti "velkého" balíku, pak jsou pro vás Works finančně výhodnějším řešením. Mohou být ideálním pomocníkem do domácnosti, ale obsahují dostatečně kvalitní nástroje i pro poloprofesionální nasazení. Domnívám se však, že cílovým strojem je počítač, používaný všemi členy rodiny pro rozmanité účely, kteréžto aktivity umí Works dobře zastřešit.

Microsoft Works 7.0

příjemné rozhraní

užitečné šablony

možnosti nastavení

K recenzi poskytla firma: Microsoft, Novodvorská 1010, Praha 4, www.microsoft.cz

Cena: 1 500 Kč (bez DPH)

§§§§§


Správci souborů – srovnávací test I.

Marcel Flídr

c03p0083

Software usnadňující správu souborů a složek (adresářů) není ničím převratně novým. První aplikace tohoto typu se objevily již v textovém režimu operačního systému MS DOS. Za nejrozšířenější je možno označit Norton Commander, Dos Navigator, Volkov Commander nebo český M602. Důvodem jejich vzniku byla především potřeba nahradit komplikované zadávání textových příkazů jednodušším "grafickým" prostředím. Tak vzniklo dnes již klasické schéma dvou nezávislých panelů, z nichž každý zobrazuje obsah jedné složky.

Se vznikem grafických operačních systémů se změnil i způsob práce se soubory v počítači. Windows nabízejí integrovaného Průzkumníka, pomocí nějž lze provádět základní operace a mnoho uživatelů si s ním úplně vystačí.

Zkušenější uživatelé však většinou sáhnou po nějaké jiné aplikaci, která disponuje více funkcemi. Pro tento typ softwaru se vžilo označení správce souborů (file manager). V tomto testu vám nabízíme srovnání několika nejpoužívanějších programů z této kategorie. Součástí článku je tabulka obsahující základní data o aplikaci, včetně informací o podpoře tří uživateli nejčastěji požadovaných funkcí klientu pro přenos souborů po internetu pomocí protokolu FTP, schopnosti pracovat s archivy jako s adresáři a implementaci interního prohlížeče různých typů souborů.

2xExplorer 1.4.1.10

Autor: Nikos Bozonis

Prvním srovnávaným programem je nepříliš zajímavý 2xExplorer. Nenabízí bohužel o mnoho víc než standardní Průzkumník ve Windows.

2xExplorer není nutno instalovat, stačí na disk rozbalit soubory z archivu a spustit vlastní aplikaci. Je to sice jednoduché, má to však háček. Neexistuje totiž pochopitelně ani žádný uninstall, takže pokud se uživatel rozhodne 2xExplorer dále nepoužívat, nezbývá než jej ručně smazat. I poté však zůstanou v registrech systému data, která si tam program zapsal.

Z hlediska funkčnosti se nejedná o nic převratného. Mnohé funkce jsou spíše na překážku, než aby usnadňovaly práci se soubory a složkami. Autoři se například snažili o inovaci pracovního prostředí tím, že kromě dvou panelů zobrazujících data ve složkách obsahuje plocha programu také stromové zobrazení diskové struktury (totožné s levým panelem v Průzkumníku) a svislou lištu s ikonami disků (bohužel bez jejich označení). Výsledkem je, že na jednotlivé panely zbývá poměrně malá šířka. Naštěstí lze kterýkoliv panel skrýt. Program obsahuje pouze základní funkce pro správu souborů. Pokročilé nástroje pro práci s archivy nebo definování oblíbených složek nejsou k dispozici. Interní prohlížeč se omezuje pouze na textové zobrazení. Velmi nepříjemná je doba odezvy. Otevření složky v panelu trvá až několik sekund!

2xExplorer nelze hodnotit jinak, než jako velmi podprůměrný program bez šance na větší rozšíření mezi uživateli.

Diskový manažer 2.40

Autor: Jan Čablík

Aplikace Diskový manažer dokazuje, že i český autor je schopen vytvořit kvalitní program pro správu složek a souborů.

Hned na úvod je však potřeba uvést jednu výtku. Je škoda, že se autor, schopný vytvořit takto kvalitní software, nedokázal oprostit od napodobování konkurenčního produktu, které je v některých momentech více než zřejmé.

Diskový manažer přesto představuje vyspělou aplikaci se standardním vzhledem typu Norton Commanderu. Zobrazení dvou panelů je doplněno o několik dalších prvků, které lze podle potřeby zapínat nebo vypínat. Uživatel může využít lištu s tlačítky pro přepínání disků, lištu pro spouštění nadefinovaných aplikací nebo tlačítkovou lištu pro snadný přístup k nejčastěji používaným funkcím. Většinu funkcí lze samozřejmě ovládat klávesovými zkratkami, jejichž seznam je součástí kvalitně zpracované nápovědy.

Program podporuje všechny běžné funkce (práce s archivy, FTP klient, snadný přístup k příkazovému řádku atd.), a kromě toho nabízí několik specialit. Například je možno určit pro každý typ souboru prohlížeč (vyvolaný stiskem F3) a editační nástroj (aktivuje se klávesou F4). Program standardně používá dvě varianty interního prohlížeče. Základem je textový modul, který je zajímavě doplněn prohlížečem WWW stránek (pomocí OLE funkcí se využívá browser nainstalovaný v systému). Do něj se program automaticky přepne pro zobrazení obsahu souborů s příponou GIF, BMP, JPG nebo HTML.

Zajímavou, i když poněkud diskutabilní funkci představuje zabezpečení a uživatelské profily. V programu je možno vytvořit a spravovat několik uživatelských profilů s různým nastavením. Například je možno zakázat procházení některých disků, používání FTP klienta atd. Otázkou zůstává, nakolik se jedná o užitečnou funkci, když například takto zakázaný disk zůstane uživateli mimo Diskový manažer (třeba z Průzkumníka) přístupný. Přes některé drobné nedostatky je však program kvalitním nástrojem. Pokud se autor bude více věnovat grafické podobě programu a přívětivosti uživatelského rozhraní, nic nebrání růstu popularity Diskového manažeru.

Gyula\s Navigator 1.28a

Autor: Wanari, Ltd.

Gyula\s Navigator představuje jednoduchý nástroj, vhodný především pro začínajícího uživatele. Autoři použili dvoupanelové schéma v poměrně příjemném grafickém provedení. Standardně je sice program pouze v anglické a maďarské verzi, ale z WWW stránek lze stáhnout doplněk s jazykovými knihovnami, včetně české. V některých případech měl však program při testování problém se správným zobrazením českých znaků s diakritikou.

Co do počtu nabízených funkcí se program řadí spíše ke slabším aplikacím našeho testu. Použít lze základní operace se soubory a složkami, vestavěný prohlížeč (zobrazí prostý text a formát RTF), definování oblíbených složek nebo příkazový řádek s historií zadávaných příkazů. Program umožňuje přidělit k jednotlivým typům souborů dvě aplikace, které se pak používají pro prohlížení a editaci souboru s danou příponou. Gyula\s Navigator umí pracovat i s archivy, ale pouze pomocí externích aplikací, definovatelných v nastavení programu. Není umožněno pracovat s archivy jako s adresáři. Rovněž podpora FTP přenosu nebyla implementována.

Celkově působí Gyula\s Navigator dojmem propracované aplikace, kterou by však zkušenější uživatel zcela jistě brzy nahradil programem se širším spektrem podporovaných funkcí.

Turbo Navigator 1.47

Autor: Marko Vodopija

Po třech freewarových produktech rozdílné kvality následuje další z volně šiřitelných správců souborů. Turbo Navigator však patří mezi podstatně méně vybavené aplikace. Protože podle autorů obsahuje nejnovější verze chybu, která znemožní provozování programu na starších platformách Windows (9x/ME), zařadili jsme na naše CD i starší verzi bez této chyby.

Pro zobrazování souborů je opět využito dvoupanelové schéma, které lze v každé části doplnit také o další okno s přehledem stromu složek. Uživatel může využít několik nástrojových panelů, jež bohužel nelze konfigurovat. Formou zvláštního panelu s ovládacími tlačítky je řešeno také prohlížení audioa videosouborů těch typů, které uživatel nadefinuje v konfiguraci programu. Interní prohlížeč pracuje pouze s prostým textem.

S podporou dalších testovaných funkcí je to v Turbo Navigatoru slabší. Vůbec není implementována podpora práce s archivy (komprese, ani prohlížení), FTP klient nebo vyhledávání souborů. Volba sice v menu je, ale pouze spouští standardní utilitu systému Windows. Kvalitnější zpracování by si jistě zasloužilo i filtrování souborů. Na druhou stranu nabízí program možnost definování oblíbených složek. Stejně snadno jako k nim lze pak přistupovat také k některým systémovým složkám (plocha, fonty atd.).

Absenci komprimačního nástroje se snažil autor nahradit implementací nástroje pro rozdělování souborů.

Občas se při testování přihodilo, že při snaze o nějakou činnost program vypsal chybovou hlášku, nicméně se nejednalo o fatální problémy. Turbo Navigator představuje určitou alternativu k placeným aplikacím, vhodnou spíše pro méně náročné uživatele. Vzhledem k absenci mnoha jinde běžných funkcí nemůže konkurovat špičce

Servant Salamander 2.0

Autor: Altap, Ltd.

Na řadu přichází první z "klasiků" mezi souborovými manažery. Servant Salamander patří mezi nejpoužívanější aplikace svého druhu vůbec. Bohužel však má i jedno méně příjemné prvenství, je totiž první aplikací našeho testu, která není zdarma. Jedná se o shareware, jehož jediným "omezením" je úvodní obrazovka, upozorňující na nutnost registrace nebo smazání produktu po třiceti dnech používání.

Poměrně paradoxně působí skutečnost, že program českých autorů je k dispozici pouze v anglické verzi. Podle internetových stránek se podpora jazykových modulů (včetně češtiny) připravuje do další verze. Ta by měla být k dispozici během několika málo měsíců. Aktuální verze je distribuována v nezměněné podobě již od února roku 2001.

Také vzhledem k relativnímu stáří verze 2.0 lze říci, že autoři při programování prokázali nemalé schopnosti. Aplikace je totiž doslova napěchována funkcemi a konfiguračními možnostmi, i když některé součásti (např. FTP klient) budou implementovány až v avizované verzi 2.5.

Pracovní prostředí tvoří standardní dvojice nezávislých panelů, doplněná plně konfigurovatelnými nástrojovými lištami a příkazovým řádkem. Základní ovládání je poměrně intuitivní, implementovány jsou běžné klávesové zkratky a mnoho funkcí lze ovládat přes pravé tlačítko myši. Často nás při testování překvapily některé maličkosti, jejichž možnou podporu jsme pouze tušili. Jejich ovládání bylo přesně tam, kde to zkušený uživatel zřejmě na první pokus zkusí. Problémem pro některé uživatele však může být absence českého popisu funkcí a nápovědy.

Lehce kontroverzně působilo i menu a konfigurace programu. Pro zkušeného uživatele se jedná o opravdovou lahůdku, která mu umožní například definování uživatelského menu s využitím regulárních výrazů. Běžný uživatel se však může v množství funkcí a jejich parametrů občas ztratit. Možná by neškodilo oddělení často používaných nástrojů od specialit typu definování uživatelských příkazů nebo priority masek souborů.

Zajímavou a velmi účelnou vlastností je podpora plug-inů. Pomocí nich je realizováno například komprimování archivů do některých formátů, prohlížení obrázků, HTML souborů nebo přehrávání mp3 souborů.

Servant Salamander představuje kvalitní aplikaci, které k dokonalosti chybí pouze několik drobností, zejména směrem k méně zkušeným uživatelům. Jestliže však patříte mezi počítačové profesionály, kterým nevadí anglické prostředí i nápověda, a kteří mají rádi plnou kontrolu a konfigurovatelnost aplikace, určitě program oceníte.

WinNC Pro 3000 3.03

Autor: Dunes MultiMedia

Předposledním správcem souborů v našem srovnávacím testu je WinNC Pro 3000. Je distribuován jako shareware se zkušební lhůtou 45 dní. Po uplynutí této lhůty se v programu zablokuje většina funkcí a prakticky není možno jej používat.

Pracovní prostředí je pojato "velkoryse", takže optimální orientaci umožní až maximalizované zobrazení programu. Kromě typických dvou nezávislých oken s výpisy složek je na ploše programu několik lišt s tlačítky pro snadnou volbu mnoha funkcí. Pokud by to ještě uživateli nestačilo, může si definovat své vlastní panely nástrojů. Pro celý program lze zvolit jedno ze tří předdefinovaných grafických schémat.

Knihovna s českým překladem je součástí typické instalace, její používání však může spíše překážet než pomáhat. To, že texty neobsahují háčky a čárky, by se ještě dalo při troše snahy ignorovat, ale nad překladem některých označení i zkušený uživatel chvíli zaváhá. Typickým příkladem je překlad slova "extension", které se běžně překládá jako "přípona". Autor české knihovny však použil slovo "nastavení", což je více než netypické. Podobných perliček je v překladu několik.

Naštěstí se lze snadno přepnout do anglické jazykové verze, kde je možno se orientovat bez problémů. Nabízených funkcí je poměrně mnoho. Nechybí klient pro práci s protokolem FTP, nástroje pro manipulaci s archivy v několika formátech (včetně interního ZIP archivátoru), definování oblíbených složek, interní prohlížeč schopný pracovat jak s textovými, tak grafickými a multimediálními formáty. Funkci pro převod zvukových CD do formátu MP3, u tohoto typu programu ojedinělou, se nám bohužel nepodařilo dovést k zdárnému výsledku.Největším záporem programu je asi jeho nepřehlednost. Ta je dána do jisté míry celkovým uspořádáním, nepříliš efektivní je rovněž grafické provedení ikon na panelech nástrojů. Ačkoliv je WinNC Pro 3000 vybaven funkcemi na poměrně vysoké úrovni, jsou v našem testu i lepší aplikace. Rozhodně však stojí za vyzkoušení a určitě si najde své příznivce. Otázkou zůstává, kolik z nich bude ochotno investovat po měsíci a půl do zakoupení plné verze.


Správci souborů – srovnávací test II.

Total Commander 5.50

Autor: Christian Ghisler

Asi nejvýraznější konkurenci pro Servant Salamander představuje v současné době Total Commander. Uživatelé jej většinou znají pod původním názvem Windows Commander, který však musel být podle vyjádření autorů změněn na žádost vlastníků práv obchodní značky Windows.

Total Commander je rovněž distribuován jako shareware, jejž je možno bez omezení používat třicet dnů. I po uplynutí této doby je však jediným omezením okno zobrazené při spuštění. Celková koncepce programu je podobná jako u většiny testovaného softwaru dva zobrazovací panely doplněné o několik (většinou) konfigurovatelných nástrojových lišt. Pro základní operace jsou opět dodrženy standardní klávesové zkratky.

Navíc je program již při typické instalaci plně v češtině (s výjimkou nápovědy), takže ani začínající uživatel by neměl mít problémy s používáním. Aplikace obsahuje podporu všech hlavních testovaných funkcí. Na výborné úrovni je zpracována například práce s archivy. Total Commander nejenže pracuje s archivy jako s adresáři, ale pro většinu typů ani nevyžaduje použití externího programu pro jejich rozbalení. Pro kompresi souborů lze využít interní ZIP obsahující podporu dlouhých názvů.

Samostatný odstavec si zaslouží vestavěný prohlížeč souborů (tzv. lister). Bez jakýchkoliv doplňků dokáže zobrazit text včetně RTF a unicode formátu, text z HTML souborů, grafiku ve formátu BMP, video (AVI) a přehrát zvuk (WAV). Pokud má uživatel navíc nainstalovánmultimediální prohlížeč IrfanView (viz srovnávací test v lednovém čísle PC WORLDu), může to zadat v konfiguraci programu. Další z testovaných funkcí byl FTP klient. Je zpracován velice kvalitně, navíc umožňuje přetáhnout (se stisknutou klávesou Shift) odkaz z Internet Exploreru do okna Total Commanderu, a ten se připojí k serveru a začne stahovat cíl odkazu.

Mezi dalšími funkcemi nechybí správa oblíbených složek, synchronizování obsahu složek, možnost přesunout prováděnou akci (kopírování, přesouvání nebo mazání velkého množství dat) na pozadí a dál pracovat s programem, schopnost zobrazit všechny soubory z adresáře a všech jeho podadresářů najednou nebo možnost změnit si standardní nastavení klávesových zkratek. Zajímavá je také utilita pro hromadné přejmenování souborů s využitím číslování nebo vyhledávání a nahrazování znaků v názvech.

Při testování Total Commanderu jsme v podstatě nenarazili na žádné výraznější problémy. Snad jen konfigurování tlačítek na nástrojové liště by mohlo být zpracováno jednodušeji a přívětivěji. Pochopitelně by pomohla také nápověda v češtině. Nicméně tyto výhrady nejsou nijak zásadní a jsou bohatě vyváženy celkovým dojmem z programu. Proto jsme se rozhodli přidělit Total Commanderu v našem testu plný počet bodů.

Závěr

Testování prokázalo, že v kategorii správců souborů jsou v podstatě dva základní typy programů. První si kladou za cíl zejména začínajícím uživatelům nabídnout alternativu k Průzkumníku Windows. Jejich funkcionalita nebývá o mnoho rozšířena, nabízejí pouze několik doplňkových funkcí. Na druhou stranu jsou téměř vždy k dispozici zdarma.

Zcela jinou sortu představují aplikace z opačného konce výkonnostního spektra. Mívají implementovány funkce, bez kterých se zkušený uživatel jen těžko obejde. Dokáží podstatně zefektivnit postupy při práci se složkami a soubory. Pomalu však začíná být situace taková, že se těžko vymýšlejí funkce, které by tyto programy měly ještě nabízet. Tak se stává, že ve snaze předstihnout konkurenci se autoři uchylují k doplňování funkcí typických pro zcela jiný typ softwaru. Zda je to správný vývoj, ukáže až čas a spokojenost uživatelů.

Pro ně samozřejmě zůstává jedním ze základních kritérií cena. Proto je dobře, že existují freewarové aplikace, které úspěšně konkurují svým placeným konkurentům.

§§§§§


Instant Messengery – srovnávací testy

Jakub Povolný

c03p0084

Dříve, než začneme se samotným testem, bychom si měli objasnit, co to vlastně instant messaging je a jak se používá. V podstatě za vše mluví český překlad tohoto sousloví, instant = přímý, messaging = komunikování. Jedná se tedy o jakýsi druh přímé komunikace.

Základní funkcí každého instant messengeru je schopnost vést dialog mezi dvěma nebo více uživateli organizovanými ve stejné síti (např. ICQ, Yahoo apod.) a sledovat jejich uživatelský status. To jest stav, ve kterém se momentálně nacházejí. Uživatel může být například on-line (připojen), off-line (odpojen), případně away (pryč). Úkolem vašeho klientského programu je tyto stavy monitorovat u lidí, které si uložíte do svého seznamu kontaktů.

Zdá se vám to málo? Nikoliv, oproti ostatním komunikačním službám nabízeným na internetu je to skutečná přímá komunikace, při které máte neustále přehled o dostupnosti vašich přátel či spolupracovníků, a v případě potřeby není problém je kdykoliv kontaktovat.

Na světě je mnoho sítí umožňujících přímou komunikaci, mezi nejrozšířenější patří určitě ICQ (I Seek You), Microsoft se svým MSN Instant Messengerem, přítomným ve Windows XP, Odigo, známý portál Yahoo a AOL Instant Messenger.

Společné vlastnosti

Rozsah článku nám neumožňuje věnovat se podrobněji každému z níže popisovaných programů, proto si v tomto odstavci uvedeme některé společné vlastnosti.

Na úvod možná nejzajímavější informace: uvedené programy si můžete stáhnou z webu zdarma, všechny umí vést textový dialog za podpory dalších prvků, mezi něž patří emotikony, možnost formátování textu nebo historie vaší komunikace. Všechny umí řadit uživatele do skupin, každý z nich zvládá na jisté úrovni ochranu vašeho klienta před spammery a jinými útoky z internetu. Všechny podporují připojení přes proxy server.

ICQ2002a beta

Autor: ICQ, Inc.

Internet: www.icq.com

Tento klient, často nazývaný také jako ICQ Pro, je největší, nejnáročnější a nejpomalejší z rodiny klientů provozovatele služeb ICQ. Instalace probíhá za podpory průvodce, trvá déle než u ostatních konkurentů popisovaných dále (což je ostatně důvod, proč vůbec vznikly). Jinak je naprosto bezproblémová.

Tento největší klient pro sítě ICQ je po funkční stránce nejvhodnější volbou. Jelikož jej vytvořila přímo společnost provozující dané služby, je jejich podpora tímto klientem bezchybná a úplná (což se o dalších říci nedá). Kromě klasické komunikace formou textového dialogu máte k dispozici službu ICQPhone, která vám umožní volat po drátech internetu, ICQChat, což je obdoba klasického chatu, ICQ White Pages, jež jsou telefonním seznamem všech uživatelů této sítě a není problém v nich snadno vyhledávat, ICQSMS nebo ICQMail, jejichž anglické názvy hovoří za vše.

Největší slabinou je rychlost a systémová náročnost (místo na pevném disku apod). Jednoznačně pozadu je také v možnostech modifikace vzhledu a přizpůsobení programu uživateli.

ICQ Lite

Autor: ICQ, Inc.

Internet: www.icqlite.com

Jelikož si je provozovatel ICQ sítě vědom náročnosti plnohodnotného klienta, vytvořil pro méně náročné uživatele odlehčenou verzi, příznačně pojmenovanou ICQ Lite.

ICQ Lite je sice podstatně svižnější, vše se ale děje na úkor funkčnosti. Po instalaci a přihlášení dokáže podobně jako jeho větší bratr naplnit okamžitě váš seznam kontaktů, jinak ale podporuje pouze základní funkce přímé komunikace, textový dialog a posílání souborů. Můžete pomocí něj také posílat SMS.

ICQ2Go

Autor: ICQ Inc.

Internet: go.icq.com

Poslední alternativou, kterou dostanete přímo od provozovatele služeb ICQ, je ICQ2Go. Tento ICQ klient je možné spustit na každém počítači obsahujícím internetový prohlížeč s podporou Javy. Jedná se o javovskou aplikaci běžící v okně prohlížeče, není problém ji tedy provozovat odkudkoliv a na jakémkoliv počítači nezávisle na operačním systému. Nemá rovněž problémy s komunikací skrz firemní firewally.

ICQ2Go musí umět a také umí pracovat se seznamem kontaktů uloženým na internetu. Umožňuje jednoduchý textový dialog s jinými uživateli, a to je vlastně vše.

S ICQ2Go si nepošlete soubory ani SMS. Možnosti modifikace a uživatelského nastavení jsou nulové. To je ale daň za přenositelnost a univerzálnost, které jsou hlavními přednostmi tohoto klienta.

Trilian

Autor: Cerulean Studios

Internet: www.ceruleanstudios.com/trillian/index.html

Trilian je v našem výčtu klientů výjimečný svojí univerzalitou. Soustřeďuje totiž v sobě možnosti přihlášení se k většině sítí nabízejících instant messaging. Pomocí jednoho programu tak můžete komunikovat po téměř všech dostupných kanálech, ať jsou vaše protějšky na síti ICQ, Yahoo, nebo třeba IRC.

Po instalaci a přihlášení do zvolených sítí Trilian umožňuje import kontaktů i z jiných (nativních) klientů, které jste například používali dříve. V Trilianu můžete být samozřejmě připojení ve více systémech najednou, například zároveň v síti MSN a ICQ. To není problém.

Trilian je na vynikající úrovni ohledně přizpůsobení se uživateli. Je skinovatelný, což hovoří samo za sebe. Trilian podporuje komunikaci v sítích AOL, ICQ, IRC, MSN a Yahoo, proto obsahuje velmi užitečný Connection Manager, ve kterém můžete snadno definovat a udržovat jednotlivá spojení. I přes to, že Trilian musí umět obsloužit několik sítí naráz, v nastavení programu se neztratíte. Jednotlivé funkce vázané na konkrétní sítě jsou uloženy odděleně, což přispívá k přehlednosti.

Vzhledem k širokému záběru nenajdete v Trilianu nic moc zajímavého navíc, autoři zřejmě upřednostnili přehlednost a použitelnost proti přehnaným a možná zbytečným nastavením.

SIM (Simple Instant Messenger)

Autor: Vladimir Shutoff

Internet: sim-icq.sourceforge.net

SIM je klient určený pro službu ICQ. Na nic jiného jej nepoužijete. Zato je to však, dle mého skromného názoru, nejlepší ICQ klient pro Windows a Linux. Podobně jako u Trilianu, můžete hned v úvodu přihlásit SIMu do existujícího systému ICQ, nebo požádat o zřízení nového účtu. Jestliže jste měli kontakty ICQ uložené na internetu, SIM si je automaticky stáhne.

SIM sice není skinovatelný, ale umožní vám změnit tvar i rozměry oken, styl vykreslování tlačítek a oken, barvy, písmo a druh ikon pro různé "ICQ stavy". SIM umožňuje přiřadit různým událostem různé zvuky, umí nastavit a zobrazit velmi podrobné informace o vás i o ostatních lidech ve vaše seznamu kontaktů. Obsahuje telefonní seznam, zvládne nastavit automatické odpovědi pro různé stavy připojení, má propracované nastavení bezpečnosti celého klienta (ignorování zpráv, skrývání se, odmítání jistých druhů komunikace apod.)

Jeho výjimečnou vlastností je možnost zobrazování novinek na monitoru jako OSD (On Screen Display). Pokud se někdo stane aktivním, případně proběhne jiná událost, SIM vás o tom informuje decentním zobrazením textu s transparentním pozadím ve zvolené čísti pracovní plochy.

Odigo

Autor: Comwerse

Internet: www.odigo.org

Odigo je po ICQ první z klientů, který používá pro komunikaci vlastní systém Odigo. Je nativním klientem pouze pro svoji síť, a služby konkurenčních sítí v něm nehledejte.

Odigo umožňuje obvyklou textovou komunikaci mezi lidmi registrovanými v systému, umožňuje chat a posílání dat, navíc obsahuje jakýsi radar na vyhledávání lidí dle vašich společných zájmů. Tento radar je asi jediným výjimečným počinem oproti ostatním klientům.

Nastavení klienta Odigo není mnoho, můžete přizpůsobit ozvučení programu a mírně modifikovat vzhled oken. Odigo je skinovatelné. Poměrně pokročilé je nastavení informací o vaší osobě, viditelných na internetu tak, abyste k sobě našli opravdu myšlenkově příbuzné protějšky (které najdete díky radaru). V systému Odigo můžete také posílat elektronickou poštu, neboť automaticky získáváte e-mailovou schránku.

Miranda

Autor: Miranda Project

Internet: miranda-icq.sourceforge.net

Instalace Mirandy je dvojího typu. První možností je stažení kompletního balíčku a nainstalovaní bez připojení na internet. Druhou možností je instalace přímo z WWW stránek Mirandy, kdy si přesně určíte, jaké vlastnosti chcete mít v Mirandě zastoupeny, a nainstaluje se vám optimalizovaný balíček s programem.

Předností Mirandy je fakt, že se instaluje pouze do uvedené složky, kam umístí všechny své soubory. Není problém ji prostě překopírovat na jiný počítač a pouze spustit. Vše funguje, tak jak má, i bez instalace.

Miranda je klientem podporujícím dvě služby. MSN Messenger a ICQ. Jelikož si jsou tyto systémy trochu podobné co se týká nastavení statutu a seznamu uživatelů, je mnoho voleb Mirandy použitelných pro oba výše zmíněné systémy.

Možnosti přizpůsobení Mirandy jsou nekonečné. Miranda totiž podporuje zásuvné moduly (tzv. plug-iny), takže je možné dodat kteroukoliv chybějící funkci prostým přidáním daného modulu. Jistě, je nutné, aby takový modul existoval, ale protože je Miranda šířena pod licencí GPL, není problém si jej naprogramovat sám. Na internetových stránkách Mirandy je již takových modulů bezpočet, stačí si vybrat. Za zmínku stojí například modul History+, který rozšiřuje možnosti archivace textové ICQ komunikace s jednotlivými uživateli, obvykle dostupné například v ICQ Pro. Dalším užitečným modulem je notifikátor narozenin a svátků dle data dostupného v informacích o uživateli, jehož možnosti jsou opět krapet lepší než u ICQ Pro.

V základní instalaci Miranda obsahuje všechna podstatná nastavení. Není sice typicky skinovatelná, její možnosti úprav vzhledu se ale blíží dokonalosti, podobně jako je tomu v SIMu. Lze upravit také ozvučení klienta. Miranda podporuje skupiny v seznamu kontaktů, umí načíst různé grafické sady stavových ikon (ve stejném formátu jako SIM), umí rovněž definovat automatické odpovědi.

Miranda obsahuje také POP3 a SMTP klienta, který vás informuje o došlé poště na zadaném účtu. O této poště umí informovat podobně jako SIM ve zvolené části pracovní plochy. Miranda samozřejmě umožní uživateli být připojen zároveň jak v síti MSN, tak i v ICQ.

Dle mého osobního názoru je Miranda velkým konkurentem SIMu, jejž v mnoha ohledech i předčí. Hlavní síla SIMu je oproti Mirandě ve schopnosti běžet na Linuxu i Windows. Uživatelé obou systémů tedy nemusí měnit své zvyklosti.

Yahoo Messenger

Autor: Yahoo

Internet: www.yahoo.com

Yahoo je podobně jako Odigo nativní klient pro službu Yahoo, nic jiného neumí a ani k tomu není určen.

Yahoo nabízí velmi obdobné funkce jako ostatní zmíněné služby, umožňuje on-line komunikaci mezi uživateli, druhy osobního statutu jsou shodné. Yahoo podporuje i chat, umí pracovat s hlasem i s webovými kamerami a přenášet spolu s textem obraz a zvuk. Umožňuje také telefonní mobilní komunikaci, nicméně pouze pokud jste v USA. Přenášet můžete také data.

Yahoo neoplývá množstvím konfiguračních možností, obsahuje podporované funkce a jejich nastavení, jeho hlavní předností je podpora přenosu textu, hlasu i obrazu najednou. Tím výčet jeho funkcí v podstatě končí. Podobně jako u Odiga, dostanete od Yahoo zdarma e-mailovou adresu.

Závěrem

ICQ ve své plné verzi Pro podporuje kompletní nabídku služeb své sítě, ostatní dva chudší bratři poslouží hlavně uživatelům s pomalejšími počítači, případně uživatelům využívajícím pouze část nabízených funkcí.

Hlavní předností Trilianu je integrace všech známých druhů sítí do jednoho klienta. Jeho konfigurační možnosti nepatří k nejrozsáhlejším, ale to ani při jeho funkčním záběru není možné. Trilian patří mezi náročnější klienty a na slabém Pentiu ho raději moc nepouštějte.

Velmi podobné vlastnosti mají Miranda spolu se SIMem. Oba jsou určeny především pro použití v síti ICQ, Miranda s sebou nese obrovské možnosti konfigurace s použitím zásuvných modulů, SIM má zase velmi pěkně provedené OSD notifikace na monitoru. Oba jsou relativně malé a hlavně rychlé klienty.

Yahoo a Odigo jsou základními aplikacemi nabízenými spolu s nabídkou služeb síti Yahoo a Odigo. Jejich určení je jednoznačné a možnosti konfigurace odpovídají pouze nabízeným funkcím. Nenajdete v nich nic, co by uživatele zvlášť oslnilo, nicméně svoji funkci plní dobře. Oba jsou rychlé a nenáročné (hlavně vzhledem k ICQ Pro).

§§§§§

$$$$$


Knihy


C# pro zelenáče

Jiří T. Pelech

c03p0060

K programování ve Windows už občas stačí umění ovládat myš. O vše ostatní se postará grafické vývojové prostředí. Pokud ovšem chcete proniknout do tajů objektového programování poněkud hlouběji, máte k dispozici různé příručky, které vás povedou při prvních krocích. Jednou z nich je i C# pro zelenáče, kterou napsal Miroslav Virius.

Jak už napovídá název, je příručka určena naprostým začátečníkům. Autor však počítá s poněkud vnímavějšími posluchači, kteří se opravdu chtějí naučit programovat. Když dospějete na konec knihy, nebudete žádnými přeborníky programujícími nový operační systém, dokážete už ale vytvořit plnohodnotné aplikace v prostředí Windows.

Miroslav Virius se drží zásady, že nejlépe se učí na příkladech. A proto současně s představováním jednotlivých oblastí C# vytváří jednoduché aplikace nebo jejich části. Zpočátku prosté programy jsou zdokonalovány tak, jak se čtenář seznamuje s dalšími možnostmi programovacího jazyka. Všechny příklady je možno vytvořit a vyzkoušet pomocí volně dostupných prostředků k vytváření kódu postačí například Poznámkový blok z Windows a k překladu programů a knihoven nástroje poskytované zdarma na internetu. Drobným problémem může být absence kompletních zdrojových kódů. Ty složitější či rozsáhlejší, které by zabíraly v knížce příliš mnoho místa, jsou totiž k dispozici pouze na serveru vydavatele, odkud si je musíte zkopírovat.

Diskutabilní je snaha autora po důsledném používání české diakritiky i v názvech souborů, aplikací, funkcí či proměnných. Tvrzení, že text bez háčků a čárek působí nepřirozeně, je v generaci komunikující pomocí e-mailů a SMS poněkud nadnesené.

Také jsem postrádal cosi jako závěr. Kniha končí bez slůvka rozloučení či jakéhokoli pokusu o shrnutí. Přes tyto dvě drobnosti považuji C# pro zelenáče za velmi užitečnou příručku pro začínajícího nebo mírně zapomětlivého programátora.

Autor: Miroslav Virius

Vydavatelství: Neocortex,

Praha, 2002

Počet stran: 255

Doporučená cena: 249 Kč

PHP4 Učebnice základů jazyka

Jiří T. Pelech

Dynamická tvorba stránek patří k WWW téměř od prvopočátku. Prostředků na tvorbu a správu dynamického obsahu je řada, výrazněji se jich ale prosazuje jen několik. Jedním z nich je i programovací jazyk PHP. Těm, kteří chtějí tento nástroj zvládnout, může dobře posloužit učebnice základů PHP4 od Jiřího Brázy.

PHP se postupem času vyvinul v plnohodnotný programovací jazyk a v posledních verzích už dokonce zasahuje i do oblasti objektově orientovaného kódu. Navíc jsou neustále vyvíjeny nové verze, takže k jeho dokonalému zvládnutí jedna knížka nestačí. I autor si uvědomuje, že proces učení končí zpravidla až smrtí, a proto knihu uzavírá stručný přehled internetových zdrojů, u kterých je možno čerpat další rady a informace. Nechybí odkazy na místa, kde se tvůrci aplikací vzájemně dělí o nové zkušenosti.

S trochou nadsázky je možno říct, že tato příručka poslouží na cestě k dynamickému serveru i naprostému začátečníkovi mezi programátory. Neobsahuje totiž pouze popis PHP4, ale i rady, kde tento volně šiřitelný nástroj získat nebo jaké pomocné programy a jaké prostředí je dobré používat při vývoji i v ostrém provozu. Čtenář se zde dozví i nejobvyklejší způsoby formátování kódu, které zajistí jeho přehlednost a snadnou orientaci v něm i po delší době.

Dokonce ani nevadí, pokud se student příliš nevyzná v elektronických formulářích nebo stylech obsažených ve formátovacím jazyce HTML, protože i na ně se zde dostalo. Dynamický obsah je zpravidla uchováván v databázových serverech, a proto je v učebnici i kapitola věnovaná SQL, konkrétně MySQL. Stručně řečeno příručka Jiřího Brázy nabízí zhuštěně, ale přehledně podané informace o možnostech a schopnostech PHP i všeho, co s ním souvisí. Snad jen jedna výhrada: Probíraná látka je demonstrována na řadě ilustrativních příkladů, které je bohužel nutno z knížky opisovat autor ani vydavatel totiž nenabízejí jejich elektronickou verzi.

Autor: Jiří Bráza

Vydavatelství: Grada,

Praha, 2002

Počet stran: 224

Doporučená cena: 197 Kč

§§§§§


04/2003

$$$$$


Novinky


Intel Developer Forum Spring 2003 – ve znamení mobility

Tomáš Bučina

c03p0179

Dvakrát ročně se v Kalifornii uskutečňuje setkání vývojářů a analytiků IT průmyslu, kteří pod taktovkou Intelu diskutují o nových trendech a produktech, jež budou informační technologie ovlivňovat v letech následujících. Také tentokrát, kdy konferenci hostilo slunné San José, byly jednotlivé příspěvky ve znamení pokračujících tendencí směřujících k rozsáhlým bezdrátovým komunikačním strukturám, novým procesorům a řešením, která se dotýkají prakticky všech oblastí IT.

Konvergence IT a spotřební elektroniky

Po velmi zajímavém veletrhu CES, který se týkal prakticky jen spotřební elektroniky, ukázalo také IDF, jakým směrem se bude dále vyvíjet funkce počítačů v domácnostech. Dávno pryč jsou ty nudné šedé krabice, které samostatně stojí kdesi v rohu místnosti. Dnes je PC považováno za nejdůležitější a integrální součást domácí elektronické výbavy. Je centrem, kde se zpracovávají pořízené fotografie, kde se stříhá natočené video, dovoluje velmi úzce spolupracovat s ostatními zařízeními. Demonstrováno bylo například bezdrátové spojení mezi počítačem a televizí vše pod taktovkou Windows XP Media Center a s využitím speciálního koncového bodu sítě 802.11b. Počítač v tomto případě pracoval jako videorekordér, umožňoval time-shifting, tedy pozastavení aktuálně vysílaného programu a jeho zpožděné pokračování a všechna dat z počítače do televize i zpět proudila bezdrátově, po WiFi. Není to ještě vize pro letošní léto, ale příslušné produkty, které by tento systém podporovaly, se už na trhu postupně objevují.

Velmi zajímavým konceptem byl Newport nový počítač na rozhraní Tablet PC a notebooku s velmi rozsáhlými možnostmi komunikace, vybavený všemi typy drátového i bezdrátového připojení. Více se o této myšlence dočtete v následující sekci.

A konečně to, co snad bude lákat běžné uživatele nejvíce koncept Powersville pro rok 2004 obsahuje mimo nejnovějších technologií a tedy i maximálního výkonu také důraz na malé rozměry a velmi tiché provedení skříně. Snad se tedy můžeme těšit na opravdu nehlučné a velmi výkonné počítače i v domácnostech.

Komunikace vždy a všude

Jedno z důležitých témat, které prorůstalo celou konferencí, byly komunikace za všech okolností. Myšlenka klientů, jež jsou trvale připojené k internetu a umožňují tak uživateli komunikovat a být ve styku s okolím v práci, ve městě i v přírodě, není úplně nová. Ale teprve masivní rozšíření pokrytí GSM signálem s datovými přenosy GPRS, raketově rostoucí nabídka veřejných bezdrátových hot-spotů a konečně i nabídka WiFi komponent pro budování vnitřní wireless infrastruktury dávají šanci na její uskutečnění.

Intel má pro tyto klienty, ať už jde o klasické notebooky, Tablet PC, PDA či Smart Phones, vlastní řešení centrální jednotky a v řadě případů se i významně podílí na tvorbě obecných standardů, podle kterých se dále formují vlastnosti konkrétních produktů. Všechny ale spojuje možnost bezdrátové komunikace především WiFi cestou. Právě norma IEEE 802.11 ve všech variantách písmen od "a" až po "i" je dnes jednoznačně mainstreamovým řešením, které láká vývojáře nejen kvůli poměrně laciné implementaci, ale také pro svou softwarovou kompatibilitu se stávajícím Ethernetem. Jednotlivé podnormy pak reprezentují iniciativy zjednodušující používání pro koncového uživatele (např. 802.11d automaticky využívající legální kanály podle země použití, 802.11d zlepšující přenos stramovaných médií, 802.11h automaticky přelaďující na lepší kanály) anebo přidávají důležité funkce, které v původní implementaci chyběly (např. 802.11g s rychlostí 54 Mb/s, 802.11i zvyšující bezpečnost, 802.11F pro komunikaci mezi dvěma access pointy).

Trvale připojené klientské stroje si také vynucují řešení problému s IP adresami, které jsou základní adresou počítače v síti Ethernet. Jde totiž o to, že pohybuje-li se zařízení, dochází k jeho přelaďování na jednotlivé WiFi hot-spoty, případně i k připojení prostřednictvím GPRS, avšak jednotliví poskytovatelé síťové konektivity mohou mít, a na různých místech na světě i mají rozdílné prostory, ze kterých poskytují připojeným klientům IP adresy. Na druhou stranu mnoho softwaru si není schopno poradit se situací, kdy se během komunikace IP adresa počítače změní. Proto si tento problém vyžádá ještě další vývoj, který se bude nést buď směrem k přepracování struktury internetu, kdy jedno zařízení bude mít svou navždy pevnou IP adresu, nebo naopak půjde o adresy variabilní, avšak software už bude připraven být stále připojen či komunikovat i v případě, že dojde ke změně IP adresy počítače.

Právě frekvence 2,4 GHz, na které pracují WiFi, se ale nepříjemně kryje s frekvencí technologie Bluetooth, takže při jejich současném užívání v jednom zařízení dochází k rušení a kvalita přenosu tak velmi trpí. Také k řešení tohoto problému byla ustanovena speciální norma 802.15.2, a jak jsme se mohli v praxi přesvědčit, funguje velmi dobře. Stojí totiž na principu, že jednotky Bluetooth a WiFi v zařízení spolu komunikují a předávají si informaci o tom, na jakém kanálu pracují, resp. které kanály jsou ještě volné pro použití. A právě koexistence všech komunikačních forem je jedním ze stavebních kamenů wireless části platformy Centrino.

Centrino a procesory

Velká pozornost byla pochopitelně věnovaná Centrinu. Ačkoliv bude tento soubor spolupracujících komponent uveden až na CeBITu v polovině března, je už nyní zcela jasné, že Intel musel do celého projektu investovat enormní objem práce. Výsledek ovšem stojí za to. Podařilo se vytvořit nízkopříkonový procesor Pentium-M, čipovou sadu Intel 855 a bezdrátové karty Intel Pro Wireless 2011, jejichž spolupráce dává notebooku možnost pracovat při vysokém výkonu dlouho z akumulátorů a současně maximálně těžit z bezdrátového připojení WiFi. Centrino ale nebude platformou pouze pro klasické notebooky, nýbrž Ultra Low Voltage varianty Pentia-M ocení i uživatelé subnotebooků a Tablet PC zařízení.

Z neveřejných informací je navíc patrné, že Intel hodlá Centrino masivně tlačit do všech oblastí notebooků a zcela jím nahradit už poměrně zastaralá mobilní Pentia III a Celerony s jádrem Tualatin. Na druhé straně, mobilní Pentia 4 pak uživatelé zřejmě opustí záhy sami, neboť jejich výkon bude stejný či dokonce horší než Pentia-M v Centrinu, zatímco výdrž při práci z akumulátorů bude neporovnatelně lepší. Anand Chandrasekher, viceprezident Intelu a generální manažer Mobile Platforms Group, hovořil o více než 5 hodinách výdrže, ale faktem zůstává, že nedokázal specifikovat, zda šlo o nějaký renomovaný test akumulátorů, nebo o zvlášť dobře nasimulované provozní podmínky. V každém případě to ale bude rozhodně mnohem déle, než kolik dnes vydrží zhruba stejně výkonné notebooky s Pentiem 4-M a zřejmě také více, než jaká je výdrž mobilních Celeronů s jádrem Tualatin. Chandrasekherova keynote se také dotkla následníka Pentia-M, jehož kódové jméno je Dothan, který by měl přinášet zmenšení výrobního procesu na 90 nm a plné využití 300mm wafferů. Výsledkem bude tedy další snížení energetické náročnosti, možnost lepšího frekvenčního škálování, a také nižší spotřeba křemíku a tím i výrobní náklady.

Z dalších procesorů jsme se dočkali také několika detailnějších informací o čipu s kódovým označením Prescott, který by měl ve 4. kvartálu nahradit Pentium 4 s jádrem Northwood. Ještě před jeho uvedením však bude na trhu Pentium 4 se systémovou sběrnicí na 800 MHz, které budou podporovat také čipové sady i865 (Springdale) a i875P (Canteerwood), uvedené v prvním pololetí.

Prescott bude první čip postavený na 90nm technologii výroby a jeho limitní frekvencí by mělo být zhruba 5 GHz, přičemž startovat by měl na 3,2-3,4 GHz. Výhodou bude rozhodně 1MB L2 cache přímo na čipu, lepší Hyper-Threading (HT2), a řada drobných vylepšení souvisejících s vyrovnávací pamětí. Mimo architektury čipu Intel radikálně vylepšil i výrobní proces, který nyní dovoluje lépe škálovat frekvenci, a přidá i 13 nových instrukcí, jež se budou týkat správy Hyper-Threadingu, komplexní aritmetiky či kódování videa. Intel zatím nebude přecházet na technologii výroby SOI, neboť ze standardního výrobního procesu je schopen vytěžit dostatečné možnosti škálování.

Také mobilní procesory XScale pro embedded systémy, PDA či Smart Phones jsou u Intelu velmi významnou komoditou. Dokazuje to nedávné uvedení čipu PXA800F (Manitoba), který v sobě integruje výkonné jádro XScale, flash paměť Intel Strata, SRAM paměť a nezbytné části pro GSM/GPRS komunikaci. Další produkty rodiny XScale (PXA26x) budou určeny ještě více pro PDA a jejich vysoký výkon dovolí provozovat jednak náročné korporátní aplikace, a pak také přehrávat video ve vysoké kvalitě.

PCI Express sběrnice budoucnosti

Všechny hlavní sběrnice v počítači už postupně dosluhují. AGP 8x je zřejmě poslední inkarnace oblíbeného portu pro grafické karty, 32bitová PCI na 33 MHz je na hranici svých sil v případě použití disku Serial ATA a například karty pro zachytávání videa, mezi north bridge (paměťovým kontrolérem) a south bridge (kontrolérem periferií) čipové sady jsou nataženy proprietární a obtížně škálovatelné spoje. Do této situace přichází PCI Express (dříve 3GIO) se svým sériovým spojením, možností sdružovat kanály do skupin a velmi dobrou škálovatelností.

Svou koncepcí připomíná PCI Express velmi oceňovaný Hyper Transport, který budou používat například 64bitové procesory AMD, ale PCI Express jde ve svém použití ještě dál. Nejenže bude možné spojovat jednotlivé komponenty přímo na základní desce a i procesory do multiprocesorových celků, ale zároveň půjde tuto sběrnici vyvést do karet, které budou zasunovány způsobem velmi podobným současným AGP kartám. Půjde tedy o plnou náhradu jak AGP, tak PCI, přičemž je ale velmi pravděpodobné, že na deskách starší PCI stále zůstane přítomná, jen se časem vytratí podobně, jako jsme se v druhé polovině 90. let zbavili sběrnice ISA.

Zajímavá je ale situace v serverech, kde standardní PCI nahrazuje její 66MHz varianta, případně PCI64 či PCI-X s frekvencí 166 MHz. A právě celý tento segment by měla sjednotit PCI Express, která nabízí 2,5 Gb/s na jednom kanálu s možností sloučení x2, x4, x8, x16 či x32. Například pro grafické karty se zpočátku bude používat PCI Express v konfiguraci x16, což bude postačovat na výkon 4 GB/s. Mimo slučování bude u nových revizí PCI Express docházet také ke škálování základní přenosové rychlosti. Časem by měla pokročit na 5 a finálně až na 10 Gb/s, což je podle vývojového oddělení Intelu zatím nejvyšší průtok, jehož lze na měděném vodiči dosáhnout. Pak bude mít ale x32 varianta neuvěřitelných 40 GB/s, což je dnes například 6x více, než kolik má paměť DDR400 při duálním přístupu, či rychlost srovnatelná s přístupem do L1 cache procesoru Pentium 4.

Důkazem naprosté univerzálnosti PCI Express je také to, že se s ní počítá i do notebooků, kde by měla nahradit PC karty. Implementace nových karet, zatím s kódovým označením NEWCARD, bude mimo PCI Express zahrnovat také USB 2.0 a fyzické rozměry kartiček se budou blížit spíš paměťovým CF kartám. Do slotu typu II stávající velikosti bude možné zasunout vedle sebe dva moduly NEWCARD, v případě nutnosti většího odběru proudu či prostorové náročnosti dokonce i jednu kartu dvojité šířky. Samozřejmostí musí být v tomto případě UniversalPlug&Play a pochopitelně i HotPlug technologie, které jsou klíčem k jednoduchému zasunování a vyjímání karet za provozu.

§§§§§


Esemesky v pevné síti

Petr Felt

c03p0180

Společnost Fincom přichází v těchto dnech na trh s novou službou esemeskami v pevné síti. Služba na straně provozovatele předpokládá vlastnictví a provozování sítě fixních SMS center v jednotlivých účastnických zemích. Budovat je začala německá firma Materna Germany centra jsou postupně spouštěna téměř ve všech evropských zemích. Společnost Fincom spustila fixní SMS centrum u nás a další plánuje v brzké době v Polsku.

Služba Fincom Fixed SMS Tato služba přináší těm uživatelům telefonní sítě, kteří si zakoupí některý z Microcom komunikátorů phoneBuddy (či jiná vhodná zařízení Microcom modemy analogové, ISDN nebo FunTom), možnost využívat služeb Fincom Fixního SMS centra pro zasílání SMS po pevné lince. Uživatel může posílat SMS z pevné linky na jinou pevnou linku, z pevné linky na mobilní telefony GSM operátorů, přijímat SMS na pevnou linku z jiné pevné linky, z mobilních telefonů GSM operátorů a posílat e-maily bez PC a internetu. Uživatel musí mít odblokován přístup k duhovým linkám (čísla začínající 90), komunikace s mobilními sítěmi závisí na dohodách s GSM operátory.

PhoneBuddy vysílá a přijímá SMS zprávy Komunikátory phoneBuddy doplňují běžný telefonní přístroj o nejdůležitější funkce, na které jsme zatím zvyklí spíše z mobilních telefonů telefonní adresář, zasílání SMS zpráv, identifikace volajícího (na displeji se zobrazí jméno nebo číslo právě volajícího), přehled zmeškaných hovorů, rychlá volba, atd. Existují v několika základních variantách: phoneBuddy Expert a Comfort, PhoneBuddy Classic, PhoneBuddy Walk a Walk SMS.

Příjem textových zpráv na pevné lince Možnost přijímat SMS zprávy na vaší pevné lince je podmíněna aktivací služby CLIP Identifikace volajícího (zatím není Českým Telecomem poskytována). Tato služba je automaticky aktivována v případě, že využíváte linku ISDN. V případě, že na vaší lince nebude služba CLIP aktivována, zprávy SMS vám budou doručeny v hlasové podobě zpráva vám bude přečtena. Stejným způsobem budou zprávy doručeny v případě, že na straně příjemce nebude zařízení, které podporuje SMS zprávy, tzn. příjemce bude mít pouze klasický telefonní přístroj.

Cena, platby a další drobnosti Cena za odeslání jedné SMS zprávy byla stanovena na 2 Kč včetně DPH. Služba Fincom Fixed SMS se bude platit pomocí telefonního účtu operátora pevné linky, kde bude služba vyúčtována v rámci služeb duhových linek. Zatím nebude oddělena od ostatních volání na tyto linky, je to však v plánu ČTc. Služba CLIP by měla být dostupná za cca 2 měsíce. Její aktivace bude zpoplatněna.

Odkaz: http://www.phoneBuddy.cz

§§§§§


AEC digitální podpis

Martin Voigts

c03p0189

Společnost AEC představuje další krok v začlenění technologie digitálního podpisu do každodenní praxe autoritu časové značky.

AEC TrustPort TimeStamp Authority slouží k vydávání tzv. časových razítek. Ta jsou nutná k jednoznačnému určení času, ve kterém byl např. vytvořen elektronický podpis nebo kdyby existoval určitý dokument. Pomocí tohoto řešení lze účinně zabránit možnému zneužití digitálního podpisu. Princip vydání časové značky je relativně jednoduchý a spočívá ve svázání číselného otisku, který určená data jednoznačně charakterizuje, a časového údaje za pomoci technologie digitálního podpisu. Pokud bude "orazítkovaný" soubor následně modifikován, změní se i jeho číselný otisk, a časové razítko se tím pádem stane neplatným.

Autoritu časové značky najdete na webových stránkách AEC TrustPort CA (www.trustport.cz) v záložce označené "TSA". Práci s časovými značkami si může každý vyzkoušet pomocí aplikace AEC TS Client, která je na uvedené stránce k dispozici volně ke stažení. Stejně tak zde najdete i příslušnou dokumentaci.

Odkaz: http://www.aec.cz

eTRUST ANTIVIRUS V7

Martin Voigts

Společnost Computer Associates International, Inc. (CA), uvádí na trh eTrust Antivirus v7. Jedná se o výkonné, nákladově efektivní a cenově dostupné řešení ochrany podnikových dat před celou škálou virů.

eTrust využívá duální skenování, čímž nabízí spolehlivější ochranu před všemi druhy virů. Podle společnosti META Group antivirové programy obvykle nezachytí 1-3 % virů. Využití vícenásobného skenování výrazně omezuje riziko takového selhání. Tím se zvyšuje míra zabezpečení podniků a přitom se zároveň předchází šíření samoreprodukujících se virů k zákazníkům či obchodním partnerům. Tato aplikace zajišťuje pokrytí celé sítě podniku od potenciálně kritických přístupových bodů na obvodu sítě až po mobilní zařízení užívaná v terénu.

Po omezenou dobu nabízí CA eTrust Antivirus v7 s údržbou po dobu dvou let za cenu jednoho roku pro ty zákazníky, kteří opustí konkurenční antivirové programy. Výměnu lze snadno provést po síti.

Odkaz: http://www.ca.com

Kriminalita na ústupu

Martin Voigts

Legalizaci softwaru začala poprvé systematicky a účelně řešit státní správa. Komerční sektor ji následoval po několika měsících. Míra softwarového pirátství, která je odhadovaná v ČR na 43 %, může i díky softwarovým auditům v následujících letech ještě výrazně klesnout. Od zahájení prodeje v dubnu 2002 bylo prodáno více než 55 tisíc licencí AuditPro. Mezi typické komerční klienty patřily firmy s cca 50 a 100 až 300 počítači.

Míra používání ilegálního softwaru se v ČR mezi lety 1994 a 2001 snížila z 63 na 43 %, tedy o celých 20 %. Snížení míry pirátství není jen důsledek postihu prodejců kopírovaného softwaru. Důležitý podíl sehrály právě aplikace softwarového managementu nasazované ve firmách. Vzniká nové odvětví, které pomáhá organizacím řešit softwarové pirátství. Firem, jež chtějí tento problém aktivně řešit, stále přibývá. Jenom za leden 2003 dosáhl objem prodeje 15 tisíc licencí. Používání legálního softwaru začíná být důležitou součástí firemní kultury.

AuditPro umožňuje komerčním podnikům a státní správě elegantně a hlavně diskrétně napravit licenční nesrovnalosti. Evidenci a správu softwaru lze provádět na jednom až desítkách tisíc počítačů. AuditPro celý proces auditu automatizuje to, co zabralo před dvěma lety týdny práce, se dnes zvládne za několik minut.

Odkaz: http://www.auditpro.cz

EPSON Stylus Photo 900

Martin Voigts

Společnost Epson uvedla v únoru tohoto roku na trh velice zajímavou fotografickou tiskárnu pro formát A4. Jedná se o model pro začátečníky, jeho vybavení však nemá ve své cenové třídě obdoby. Uživatele zcela jistě zaujme možnost přímého tisku na CD a DVD ve fotografické kvalitě, tiskové rozlišení až 5 760 dpi, systém šesti inkoustových zásobníků a schopnost tisknout bez okrajů až do velikosti DIN A4.

K tiskárně je přibalen i software, s jehož pomocí můžete jednoduše vytvořit obrázek či popis určený pro potisk médií CD a DVD. Pro výtisk digitálních záznamů je EPSON Stylus Photo 900 kompatibilní s EPSON P.I.M. II (Print Image Matching) a Exif Print. Program EPSON PhotoQuicker, který je rovněž obsažen v dodávce, zjednodušuje rozvržení tisku a následné zpracování obrazu. Software Print Image Framer nabízí nástroje a obsahy pro zábavné fotografické výtisky, například lze obrázky opatřit mnoha variantami rámečku.

Technologie Variable Sized Droplet podle firmy EPSON garantuje maximální přesnost, rychlost a precizní reprodukci i těch nejmenších detailů. Minimální velikost kapiček o objemu 4 pikolitrů zajišťuje jemné přechody barev. Co se týče inkoustu, EPSON Stylus Photo 900 má podle výrobce ještě další přednosti: inkoustové zásobníky jsou vybaveny čipem EPSON Intellidge Chip k ukládání přesných stavů inkoustu do paměti pro kontrolu spotřeby inkoustu.

Výrobce doporučuje cenu 6 770 Kč bez DPH.

Odkaz: www.epson.cz

Fotka jako kreditní karta?

Martin Voigts

Japonská společnost Matsushita Electric Industrial představuje kompaktní přenosnou tiskárnu Panasonic SV-P20 vybavenou barevným LCD displejem. Zařízení s rozměry 110 x 34 x 68 mm a hmotností 265 g umožňuje tisknout obrázky z digitálních fotoaparátů a videokamer i v terénu. Výstupem z SV-P20 jsou fotografie o velikosti kreditní karty (5,4 x 8,6 cm), ochranná vrstva zajišťuje jejich dlouhodobou trvanlivost a stálobarevnost.

Displej o úhlopříčce 1,5 palce umožňuje okamžité prohlédnutí snímků pořízených digitální kamerou a ulehčuje jejich výběr pro tisk. Díky slotu pro paměťovou kartu SD je zaručen pohodlný tisk obrázků ze zařízení, která používají SD karty jako záznamové médium. Pomocí rozhraní USB je možné tiskárnu připojit také k počítači.

Tiskárna SV-P20 pracuje na principu termálního tisku s proměnnou velikostí bodu. Schopnost tisku obrázků velkých až 25 MP (6,144 x 4,096 obrazových bodů) zaručuje možnost použití SV-P20 i s těmi nejnovějšími digitálními fotoaparáty a skenery.

Tuto tiskárnu je možné napájet ze sítě nebo pomocí Li-Ion baterie, která při plné kapacitě postačí na vytištění 24 snímků.

§§§§§


Krátké zprávy

c03p0190

Eurotel tiskovka

Z nedávné tiskové konference společnosti Eurotel bylo zveřejněno hned několik zajímavých informací. Jednou z nich je i statistika poslaných SMS/MMS v síti Eurotel za rok 2002. "Esemesek" se v síti ET poslalo přes dvě miliardy, to v přepočtu znamená ročně asi 200 zpráv na každého občana ČR nebo také třiašedesát SMS za sekundu po celý rok 2002. Obrázkových MMS bylo posláno cca 900 000, i to se však dá považovat za úspěch, zvláště vezmeme-li v úvahu termín spuštění této služby (říjen). Celkový počet uživatelů s aktivovanou službou MMS dosáhl na konci roku 2002 stavu 22 000 MMSkářů. Bude zajímavé sledovat, jak se tyto údaje vyvinou v letošním roce, kdy máme k dispozici daleko širší nabídku telefonů s podporou MMS. Pokud se Eurotel neodhodlá k uzavření internetové brány pro posílání textovek zdarma, je možné očekávat další zvyšování obliby SMS v jeho síti.-CZ

Co se kutí u LG?

Společnost LG Electronics má v plánu na letošním CEBITu demonstrovat první vypalovačku na světě, která zvládne zapisovat jak všechny standardizované formáty DVD (DVD-R/RW, DVD-RAM, DVD+R/RW), tak i CD (CD-R/RW). Tento malý technologický zázrak ponese označení GMA-4040B. Další optická mechanika od LG, tentokráte s názvem GCC-4520B, představuje typického zástupce kombinovaných (combo) mechanik a zvládá zápis CD-R až 52x rychlostí či čtení DVD 16x.-CZ

Siemens A55

Čestmír Žák

Jak jistě dobře víte, písmenkem A značí u Siemensu nejnižší (low-end) řadu telefonů s velmi dobrým poměrem cena/výkon. První mobily této řady (A35, A36 nebo i novější A40) nenabízely svému majiteli kromě samotného volání a posílání SMS prakticky žádné další možnosti, to se však zásadně změnilo s příchodem A50. Po výrazném úspěchu tohoto loňského modelu pokračuje i letos Siemens s jeho nástupcem, který se bude nazývat A55. Novinka sice nepřináší mnoho nového, ale pro nenáročné zákazníky s omezeným rozpočtem může být i tak velice zajímavá. A55 se na první pohled od starší A50 designem příliš neliší, nezainteresovaný jedinec si je tedy může snadno splést. Telefon má rozměry 102 x 43 x 21 mm a hmotnost 84 gramů (tudíž o 11 gramů méně než A50). Z podstatných změn oproti A50 musíme v první řadě vyzdvihnout nově implementovanou podporu polyfonního vyzvánění, která zaručeně potěší především mladší generaci. Monochromatický displej s rozlišením 101 x 64 pixelů nabízí 5 řádků, to jsou s ohledem na nejnižší cenovou kategorii poměrně slušná čísla. Co se dalších funkcí týče, nabízí Siemens pouze ty nejzákladnější: kalkulačka, budík, spořič displeje, vibrační vyzvánění, T9, WAP (1.2.1). Uživatele nepochybně potěší i možnost posílání SMS delších než 160 znaků nebo obrázkových zpráv EMS. A55 nabídne též vlastní paměť na 50 telefonních čísel, k nimž si můžete přiřadit obrázky nebo animace. 700 mAh baterie Li-Ion poskytne (v ideálním případě) dostatek energie pro 250 hodin na příjmu nebo až 300 minut hovoru. Jak se již ukázalo v případě modelu A50, podobný koncept levného telefonu s pouze základními funkcemi má na trhu nezanedbatelnou šanci na úspěch. V prodeji se setkáte se dvěma barevně odlišnými variantami Garnet (červená) a Biscaya (modrá). Konkrétní prodejní suma dosud nebyla stanovena.

Odkaz: http://www.siemens.cz

Seznam.cz válí

Čestmír Žák

Z výzkumu společnosti iAudit MARIN, s.r.o., provozující statistiky návštěvnosti internetových serverů, vyplývá, že jen za měsíc leden letošního roku navštívilo internetový portál Seznam.cz 2 174 647 unikátních uživatelů. Největšího konkurenta Seznam.cz, portál Atlas.cz, přitom navštívilo "pouhých" 998 398 návštěvníků. Průměrný čas strávený jedním takovýmto uživatelem činil u portálu Seznam.cz asi 100 minut, u Centrum.cz asi 87 minut a u Atlas.cz jen 34 minut. Ivo Lukačevič, duchovní otec a zakladatel Seznamu, považuje za důvod neustálého růstu návštěvnosti loňské investice, nasměrované především do vývoje a zdokonalování služeb.

Lehký kombík

Čestmír Žák

Samsung oznamuje nový model kombinované CD-RW/DVD mechaniky pro notebooky (9,5 mm na výšku). Tato informace sama o sobě není nikterak zajímavá, patřičný lesk jí dodává až údaj o hmotnosti této vypalovačky: pouhých 145 gramů! SU-408, právě takové dostala novinka označení, je totiž nejlehčí takto koncipovanou mechanikou na světě. Integruje pokročilé technologie, sloužící ke snížení spotřeby energie a k eliminaci hlučnosti. V rychlosti zápisu dosahuje maximální hodnoty 8x jak pro CD-R, tak i pro CD-RW. Stejnou rychlostí probíhá i čtení disků DVD, data z CD pak toto combo načítá rychlostí 24x. Přístupovou dobou 100/110 ms (CD/DVD) se může směle rovnat i několikrát hmotnějším kolegyním, na druhou stranu ale podporuje pouze pomalé rozhraní UltraDMA4 (16 MB/s). Mechanika SU-408 se zatím neprodává, v blízké budoucnosti se však plánuje její integrace do notebooků renomovaných výrobců.

Odkaz: http://www.samsung.com

Sony Ericsson T610

ČESTMÍR ŽÁK

Sony Ericsson T68i lze již dnes považovat za jakousi malou legendu ve světě mobilních telefonů. Ve své době nabídl převratné možnosti, které konkurence odkoukala až po mnoha měsících. Nástupcem SE T68i se podle nejnovějších informací stane tribandový (900/1800/1900 MHz) model T610, v mnoha ohledech výjimečný mobilní přístroj.

Jednoduchý, ale o to pohlednější hranatý design (102 x 44 x 19 mm, 95 gramů), displej s rozlišením 128 x 160 bodů a barevnou hloubkou 16 bitů (65 536 barev), tělo mobilu vyrobené z hliníku, taková jsou hlavní lákadla novinky. Krásně prokreslené menu výrazně připomíná prostředí používané u počítačů Apple, změnou prošla i samotná struktura uspořádání jeho položek. Pro milovníky zábavy má T610 připravenu podporu Java aplikací i Mophun platformy (mobilní jazyk C++). Dle vyjádření výrobce se dají tyto propracované hry s Force Feedbackem a kvalitním polyfonním ozvučením hrát dokonce i v režimu multiplayer. K pořízení fotografií slouží integrovaný fotoaparát, šikovně umístěný na zadní straně přístroje. Hotové snímky lze kromě obvyklého odeslání formou MMS také libovolně přenášet mezi telefonem a dalšími zařízeními, která si rozumí s technologií Bluetooth nebo IrDA. Kvalitu fotek můžete navíc podstatně zvýšit přídavným modulem Phone Flash tedy "bleskem". Jako samozřejmost se dnes bere podpora WAPu, ten je u T610 nabízen ve verzi 2.0. Protokol GPRS zvládá velmi svižné stahování dat pomocí 4+1 kanálu. Kalendář, další z brilantně provedených trumfů T610, umožňuje snadné ukládání schůzek či poznámek do sdílené paměti přístroje (2 MB). Vývoj se nezastavil ani u polyfonního vyzvánění, T610 nabídne komfortní 32 hlasé MIDI kompatibilní melodie.

U mobilů s barevným displejem nebývá výdrž na jedno nabití nijak oslnivá, na tento předsudek však s telefonem SE T610 velmi rychle zapomenete, podle oficiálních specifikací se totiž v pohotovosti udrží až po dobu 13 dnů (315 hodin)! Podobně neuvěřitelně působí i údaj o maximální délce hovoru 14 hodin. Sony Ericsson pro novou řadu přichystal rovněž rozmanité příslušenství jako Bluetooth sluchátka či MP3 přehrávač. Na pultech obchodů se s tímto přírůstkem setkáme patrně již ve druhém čtvrtletí 2003.

Sony Memory Stick Pro

Čestmír Žák

Z malých mobilních zařízeních, jako jsou například digitální fotoaparáty, handheldy nebo MP3 přehrávače, se k uchovávání dat používají flash paměti. Mezi jejich obrovské výhody patří například nízká hmotnost a rozměry, naopak nepříznivě se jeví nízká rychlost a značné pořizovací náklady. Projekt Memory Stick Pro je výsledkem spolupráce mezi Sony a společností SanDisk, v současnosti největším výrobcem flash pamětí. Memory Stick Pro dosahuje díky implementaci nové technologie paralelního přenosu dat rychlostí až kolem 20 MB/s, což jistě velkou měrou přispěje k celkovému zrychlení práce s výše zmíněnými zařízeními. Pro přístroje, které nový formát nepodporují, připravila společnost Sony náhradní řešení: Memory Stick s funkcí Select. To není nic jiného než dva samostatné 128MB moduly, mezi kterými se přeskakuje pomocí manuálního přepínače, a lze tím dosáhnout kapacity 128+128 MB, tedy dříve nevídaných 256 MB. Do prodeje se na konci dubna postupně dostanou tyto varianty: Memory Stick Pro 256 MB 215 eur (7 000 Kč), Memory Stick PRO 512 MB 475 eur (15 500 Kč), Memory Stick PRO 1 GB 950 eur (31 000 Kč), Memory Stick s funkcí "Select" 185 eur. Jak vidno, startovací prodejní ceny byly nasazeny dost vysoko, ale tak je tomu ostatně téměř u všech novinek...

§§§§§


Krátké zprávy

Tomáš Jirásko

c03p0181

Zámek na disk

Zajímavým produktem se jeví karta MagicCard nabízející ochranu před poškozením, nechtěnou změnou pevného disku, hackery, nežádoucími uživatelskými zásahy a dokonce i před zformátováním pevného disku. Karta Card je nainstalována ve velmi krátkém čase, bez nutnosti uložení dat na samotné kartě. Systém MagicCard, který nabízí několik úrovní ochrany, je založen na PCI sběrnici počítače a původním algoritmu, který převádí systémová data do binárního kódu, a na dynamické vyrovnávací pamětí. Tyto ukládají informace na optimálním místě pevného disku, kde jsou k dispozici pro jeho obnovu. Aktualizace původního stavu disku se poté provede při každém restartu PC. Kromě ochrany a obnovy pevného disku umí karta zjistit a opravit případnou modifikaci CMOS. Využití karta nalezne jak v obchodních společnostech, tak například i v internetových kavárnách, školicích střediscích apod.-TJi

Odkaz: http://www.magic-card.cz

Asus D1500T

je plně přenosný počítač, jehož hlavními přednostmi jsou vysoký výkon, plně srovnatelný s klasickým stolním PC, bohatá výbava a přijatelná cena. Tento DeskBook je na první pohled k nerozeznání od klasického notebooku, rozdíl je pouze v tom, že nemá integrovanou baterii, díky čemuž je lehčí a levnější. Absence baterie nikterak neomezuje jeho přenositelnost a použitelnost, protože jen málo uživatelů opravdu potřebuje pracovat v terénu, kde není k dispozici elektrická síť. Pro většinu uživatelů notebooků je tedy baterie zbytečná, jen zabírá místo a zvyšuje hmotnost a cenu. A právě pro takovéto uživatele je určen Asus D1500T. A pokud by byla baterie v ojedinělých případech přeci jen potřebná, je možné si ji dokoupit. Varianta tohoto počítače s procesorem Intel Celeron 1,7 GHz, 256 MB RAM, 20 GB HDD, Combo mechanikou, 15" LCD a Windows XP Home je k dispozici za cenu 29 900 Kč bez DPH.

Coolpix SQ

Tomáš Jirásko

Designérům Nikonu se zadařilo, a nový třímegapixel Nikon Coolpix SQ mezi ostatními fotoaparáty prostě nepřehlédnete. Uvnitř čtvercového celokovového těla kompaktních rozměrů (82 x 82 x 25,5 mm) s otočným kloubem je skryt objektiv Zoom-Nikkor s 3x optickým zoomem (rozsah ohniskových vzdáleností 5,6-16,8 mm; ekvivalent 37 až 111 mm u kinofilmu) a 4x digitálním zoomem (12 x v kombinaci s optickým), využívá vylepšený algoritmus pro zpracování obrazu a nově vyvinuté měření Matrix s přesahy jednotlivých segmentů a automatickým vyvážením bílé barvy. Při manuálním vyvážení bílé umožňuje 5 režimů jemné doladění, změření hodnoty bílé barvy, a expozici řady snímků pro vyvážení. Použitý 1/2,7" CCD snímač s vysokou hustotou obsahuje 3,1 efektivních megapixelů (snímky o velikosti až 2 016 x 1 512 pixelů). Ergonomicky řešené ovládání nabízí univerzální plně automatický režim a 15 motivových programů (portrét, párty/interiér, makro apod.). Režim záznamu videosekvence pak dovoluje zaznamenat až 40 s dlouhé ozvučené nahrávky. Zhotovené snímky jsou ukládány na kartu typu CompactFlash a do počítače lze soubory přenést pomocí dodávané USB kolébky Cool-Station MV-10, přičemž tato slouží i jako nabíječka baterií. SQ je vybaven i A/V výstupem a 1,5" nízkoteplotním TFT LCD monitorem z polymorfního křemíku (117 600 pixelů).

Odkaz: http://www.nikon.cz

Acer TravelMate 530

Tomáš Jirásko

TravelMate 530 patří v nabídce Aceru mezi notebooky používané jako náhrada desktopů. Jsou osazeny procesory Pentium 4-M s technologií SpeedStep s integrovanou 512KB L2 cache s minimální taktovací frekvencí 2,0 GHz. Pro ukládání dat jsou nabízeny disky Ultra ATA-100 s kapacitou od 30 GB. Samozřejmostí je i kombo DVD/CD-RW. Standardní operační paměť 256/512 MB DDR je možno rozšířit až na 1 GB. O zobrazení informací se postarají 14,1" a 15" TFT displeje s rozlišením XGA 1 024 x 768 bodů a grafická karta 4x AGP integrovaná na základní desce využívající technologie Intel DVMT s dynamicky přidělovanou videopamětí 64 MB DDR. Počítač je osazen síťovou kartou 10/100 Ethernet a modemem V.90. Vybrané modely budou vybaveny bezdrátovou síťovou kartou Wireless LAN 802.11b a rozšiřitelnost lze předpokládat i ze sestavy rozhraní dvojice CardBus slotů typu II (nebo jeden typu III), paralelní, infračervené, tři USB 2.0, FireWire IEEE 1394, S-Video TV out (NTSC/PAL) porty a VGA konektor.

Odkaz: http://www.acer.cz

(Ne)důvěryhodná autorita

Tomáš Přibyl

Elektronický podpis je technologie, která nám v mnohém usnadňuje život a která má před sebou budoucnost. Nicméně jeho zavádění do praxe neprobíhá tak rychle, jak by si mnozí přáli. Proč? Důvodů je několik a bylo by příliš krátkozraké ukázat prstem na jeden: to je hlavní viník!

Technologie elektronického podpisu je především relativně náročná na uživatelské znalosti. Ne že by byla nějak mimořádně komplikovaná, ale její správné používání vyžaduje pochopení alespoň základních principů. To třeba neplatí u textových editorů tam si člověk vystačí s jejich spuštěním, základními znalostmi psaní a zvolením tlačítka "tisk" nebo "uložit". U elektronického podpisu je nezbytné mít alespoň základní představu o fungování. Nelze např. elektronicky podepsat data a poté je ještě modifikovat (v tu chvíli se podpis stává automaticky neplatným, i když modifikace byla provedena původním autorem). Je zapotřebí si "jako oko v hlavě" střežit soukromou část podepisovacího klíče, aby nedošlo k jejímu zneužití neoprávněnou osobou apod.

Mnoho otázek přitom vyvstává ve spojitosti s certifikačními autoritami, které vystavují certifikáty, jimiž se ověřuje identita jednotlivých podepisujících stran. Mnohdy je činnost a důvěryhodnost certifikačních autorit zpochybňována často bohužel na základě zcela nepravdivých nebo smyšlených faktů.

Certifikační autorita funguje tak, že dostatečným způsobem ověří totožnost žadatele o certifikát (předložení "papírových" dokladů občanský průkaz, pas aj.), a až poté jej vystaví. Přitom žadatel musí prokázat vlastnictví soukromé i veřejné části podepisovacího klíče (s pomocí soukromé žádost podepíše, veřejnou naopak podepisuje certifikační autorita). Důvěra či nedůvěra k jednotlivým osobám je tímto "redukována" na důvěru či nedůvěru k několika certifikačním autoritám které navíc poskytují záruky za jednotlivé uživatele svých certifikátů (resp. jejich totožnost).

V souvislosti s elektronickým podpisem je přitom často zapomínáno na potřebu technologie časových razítek, neboť určit přesný čas vzniku podpisu je mnohdy velmi důležité (leč obtížné či nemožné). Časová razítka najdou své uplatnění třeba při předávání termínově ohraničených podání, při dědickém řízení (která závěť je nejaktuálnější), v autorském právu apod.

Technologie časových razítek je ovšem nesmírně náročná. Časové razítko musí opět vydávat nezávislá třetí strana (certifikační autorita), která ručí za jeho správnost. "Časové razítkování" probíhá (zjednodušeně řečeno) tak, že žadatel pošle na certifikační autoritu elektronický podpis příslušného dokumentu (tedy nikoliv vlastní dokument!), tento je mu neprodleně podepsán certifikační autoritou a vrácen žadateli. Tento "podpis podpisu" přitom obsahuje informace nejen jako běžný elektronický podpis, ale též další údaje o čase apod.

Problémů je v tomto případě samozřejmě hodně: jak získat dostatečně spolehlivý časový zdroj? Podle kterého časového pásma (časových jednotek apod.) by se měl řídit, aby byl univerzálně použitelný celosvětově? Jak zajistit dostatečně rychlou a spolehlivou odezvu ze strany certifikační autority? Takto bychom mohli pokračovat a právě tyto a další technologické výzvy stojí za skutečností, že časová razítka zatím nedošla přílišného rozšíření (v ČR se je zatím chystá vydávat jen certifikační autorita AEC TrustPort CA).

Časová razítka se dříve či později budou muset stát plnohodnotnou součástí kybernetického prostoru. Bez nich totiž bude elektronický podpis pouze "půlpodpisem"...

§§§§§


Krátké zprávy

c03p0182

WordPerfect Office 11

S novou verzí kancelářského balíku by se měla v blízké době pochlubit společnost Corel, která chce tento rok zvýšit svůj podíl na trhu a zaujmout především cenou výrobku, jež by měla být výrazně nižší než u konkurenčního produktu Microsoft Office 2003. WordPerfect Office 11 bude podporovat prostředí textového procesoru WordPerfect 5.1, tabulkového procesoru Quattro Pro, dále bude obsahovat nástroje pro dávkovou konvenci formátů, pro přímé publikování do formátů PDF, HTML a XML nebo také aplikaci pro tvorbu prezentací Presentation, která je ve speciální verzi WordPerfectu rozšířena o relační databázi Paradox. Pro usnadnění kancelářských činností jsou určeny nástroje Document Map pro navigaci nebo Collaborative Review pro revizi dokumentů. Pomocí SMS bude na dálku také možná změna obsahu buněk v tabulkovém editoru Quatro Pro. Cena standardního balíku je necelých 300 USD, upgrade starších verzí bude stát asi 150 USD. Studenti pak zaplatí 100 USD.

Odkaz: www.corel.com

Paint Shop Pro 8

Grafický editor Paint Shop Pro 8 společnosti JASC má svou druhou beta-verzi. Produkt konkurující Photoshopu se každou svou novou verzí vylepšuje a je příznivý pro většinu uživatelů také díky ceně, která je podstatně nižší než u Photoshopu. Vývojáři se na novém Paint Shop Pro 8 (32 MB) snažili a nejenže odstranili problémy se spouštěním aplikace, vylepšili správu paměti a především kompatibilitu s různými verzemi Windows, ale také upravili vzhled nástrojové palety. K novinkám dále patří přepracované uživatelské rozhraní, přepracované menu, vylepšený tiskový výstup, který však i nadále může způsobovat některým uživatelům nepříjemnosti, podpora nových grafických formátů a implementace JPEG 2000 umožňující bezeztrátovou kompresi, další specializované kreslicí nástroje a nástroje pro úpravu digitálních fotografií, skriptování pomocí jazyka Python, nové efekty a mnohá další vylepšení.

Odkaz: www.jasc.com

AutoCAD se zrychluje

Přechod od papírových plánů k přímému a jednoduchému sdílení elektronických dat připravuje společnost Autodesk ve svých nových produktech určených pro vývojáře a konstruktéry s označením 2004. Pro software založený na AutoCADu bude charakteristický nový formát Design Web Format 6 (DWF 6), který zvyšuje produktivitu vytváření dat, umožňuje šířit CAD soubory s povolením prohlížení, tisku a připomínkování. Otevřený formát DWF 6, vyvinutý pro bezpečný přenos přes síť nebo internet, by měl nabídnout také vysokou kompresi. Soubory jsou tak optimalizovány až o 50 % oproti souborům AutoCADu 2000 nebo 2002. Novým nástrojem je licencování softwaru pro výkonnější správu dat. AutoCAD 2004 podle dostupných informací vytváří navrhovaná data nejrychleji ze všech verzí, je flexibilnější, má přidané komunikační nástroje a snaží se o intuitivnější ovládání díky panelům, a také využitím všech tlačítek myši a další. Práci se soubory DWF umožňuje volně dostupná, úsporná aplikace Autodesk Express Viewer, která může být distribuována všem členům podílejícím se na projektu pro prohlížení nebo tisk souborů. Posílání prostřednictvím e-mailu zajišťuje eTransmit. Dříve existující doplňkové aplikace nemusí vždy spolupracovat s AutoCADem 2004. V nynější době jsou zatím kompatibilní produkty Archibus/FM, CADWorx, AutoMAnager Meridian a VIA Wiring, avšak kompatibilita s produkty od Autodesku je zajištěna.

Odkaz: www.autodesk.cz

Hyperobrazovka

Lenka Karlíková

Produktem společnosti Hyperionics je profesionální nástroj pro ukládání obrazovky HyperSnap-DX 5.04, jejíž poslední aktualizace byla představena počátkem měsíce března. Program umožňuje zachytit DirectX, Direct3D, 3Dfx Voodoo a Glide. Spolupracuje také s některými DVD nebo videopřehrávači, bez problémů by měl pracovat se zařízeními dostupnými přes TWAIN. Přehledné ovládání HyperSnapu, který umí dělat profesionální screenshoty z prostředí Windows, je jednoduché a velmi intuitivní a jeho možnosti jsou široké. Vytvořené produkty lze ukládat do několika desítek formátů. Při práci s obrázky program podporuje klasické formáty GIF, JPEG a GIF. K hlavním novinkách verze patří spolupráce s webovým prohlížečem Opera 7, objevily se nové metody snímání screenhotů, byla vylepšena možnost práce s FTP servery a dále bylo rozšířeno menu programu. Jedná se o položku Images a novou komponentu Stamps. Také byla přepracována nápověda aplikace. Neregistrovaná verze HyperSnapu-DX, která má velikost 2,8 MB, však do obrázků ukládá logo společnosti a její hypertextový odkaz. K dispozici je rovněž jednodušší a levnější verze. Aplikace poběží na OS WIN 95/98/2000/NT.

Odkaz: http://www.hyperionics.com

ThreeDegrees

Lenka Karlíková

Software pro komunikaci je velmi oblíbený. Produkt Microsoftu ThreeDegrees (s označením 3?) je určen pro komunikaci mezi uzavřenou skupinou a pro omezení sdílení dat. Microsoft se tímto zaměřil především na mladší část populace, které je chatování bližší. Co s sebou beta-verze peer-to-peer programu, jenž je nadstavbou MSN Messengera 5.0 a využívající IPv6, přinese? Možnost tvorby skupin lidí se stejnými zájmy, kteří mohou spolu chatovat, dále sdílet fotografie, video a kteří se snaží o zlegalizování sdílení hudebních souborů v rámci této skupiny. Nevýhodou ThreeDegrees je určitě to, že jedna skupina může obsahovat maximálně 10 členů, čož je při výměně například MP3 hodně omezující. Každý uživatel však může být členem několika skupin. Taktéž sdílení hudby je pro členy skupiny složitější. Microsoft se tím snaží vyhnout problémům týkající se kopírování a přehrávání hudebních souborů. Podpora IPv6 umožňuje komunikovat i skrze firewally, proto ThreeDegrees obsahuje vestavěný firewall jako Win XP, který zatím vychází z bezpečnostních studií jako spolehlivý prostředek. Program ThreeDegrees poběží na Windows XP se Service Packem 1, P2P Update a MSM Messenger 5.

Odkaz: www.threedegrees.com

§§§§§


Krátké zprávy

Jaroslav Kasal

c03p0183

EIZO L985EX 21,3"

Japonská společnost Eizo Nanao, která se řadí mezi nejuznávanější výrobce CRT a LCD monitorů představuje v současné době nový hi-end LCD panel. Produkt bude disponovat aktivní úhlopříčkou o rozměru 21,3 ", což je v přepočtu cca 54 cm. Kvalita generovaného obrazu by měla být zajištěna vysokým rozlišením UXGA 1 600 x 1 200 bodů, jasem 250 cd/cm2 a vysokým kontrastem o poměru 400 : 1. Úhel pohledu by měl být 170 stupňů jak ve směru vertikálním, tak i horizontálním. Rozteč obrazových bodů bude 0,27 x x 0,27 mm a doba odezvy monitoru 20 ms.

Nabídka firmware by měla být podle výrobce na stejně vysoké úrovni jako kvalita obrazu. Mezi nejzajímavější služby by měla patřit funkce pro přesnou korekci barev v jednotlivých složkách RGB-CMY, automatické seřízení obrazu pro různé účely, např. pro sledování filmů, práci s textem, grafikou nebo prohlížení webových stránek. Vyjma toho, je možné veškeré důležité parametry LCD monitoru řídit myší přímo z operačního systému Windows. Stačí pouze propojit monitor Eizo L98EX s počítačem pomocí USB kabelu. Systém ScreenManager Pro se o spolupráci Windows a plochého panelu postará již sám a uživateli nabídne příjemné grafické rozhraní.

Z konstrukčního hlediska je monitor také zajímavý, ani ne tak originalitou vzhledu, jako tenkým rámečkem, který umožní snadné spojování více monitorů do velkých obrazových ploch. Ty se nejvíce uplatňují na vysoce profesionálních pracovištích, např. při řízení provozu, návrzích projektů a podobně. Pokud se spokojíte pouze z jedním produktem na svém stole, můžete si jej pro změnu obohatit o přídavný nástavec v podobě lišty, která je vybavena reproduktorovou soustavou.-kas

Nové projektory Epson

Mezi nově uvedené produkty společnosti Epson patří i moderně vybavený datový projektor Epson EMP-53. Jedná se o zařízení, které by mělo uživatelům nabídnout nejen dostatečný výkon, ale i příjemnou pořizovací cenu.

Zařízení je vybaveno zobrazovacím systémem LCD s aktivní maticí o rozlišení SVGA, tedy 800 x 600 bodů. Všechny ostatní grafické režimy ze škály VGA (640 x 480 pixelů) až XGA (1 024 x 768 pixelů) dokáže projektor zpracovávat pomocí převzorkování obrazu (do nativního rozlišení) v reálném čase.

O dobrý světelný výkon se bude starat 165 W výkonná projekční lampa. S níž dokáže produkt generovat obraz se světelností 1 700 ANSI lm. Vysokého jasu bude možné s úspěchem využívat nejen v sestavách domácích kin, ale např. i v kavárnách nebo na videoprezentacích. Zde všude bude nativní rozlišení SVGA plně dostačovat. Pro připojení videosignálu bude možné využít klasický konektor cinch i signál S-Video. Pokud budete mít zájem připojit obraz z počítače, bude možné použít klasický VGA vstup (RGB 15pin D-Sub) nebo složkový vstup v podobě konektoru RCA.

Mezi nejzajímavější funkce, které firmware projektoru nabídne, bude patřit plně automatický systém pro vyrovnání lichoběžníkové odchylky (keystone).

Druhou novinkou společnosti Epson je zařízení Epson EMP-73, které na rozdíl od předchozího modelu disponuje LCD maticí s rozlišením XGA režim 1 024 x 768 bodů. Datový projektor je osazen lampou o výkonu 165 W, s jejíž pomocí dosahuje svítivosti 1 500 ANSI lm. V dalších parametrech se EMP-73 velmi podobá zařízení EMP-53. Produkt EMP-73 se uplatní zejména při prezentacích, které dokáží využít výhod XGA rozlišení.

Posledním zajímavým produktem společnosti Epson je zařízení EMP-735. Zařízení je totiž vybaveno, kromě schopnosti generovat obraz světelným tokem 2 000 Ansi lm, i bezdrátovou síťovou kartou (Wireless-LAN-Card) a slotem PCMCIA. Tato výbava umožňuje pracovat datovému projektoru bez nutného propojení datového kabelu s počítačem. S příslušnou PCMCIA redukcí a paměťovou kartou je navíc možné používat projektor zcela samostatně. Celá prezentace jde ve speciálním formátu integrovaného editoru EasyMP vytvářet, editovat i spouštět přímo v prostoru paměťové karty. K okořenění prezentace je možné využít nejen textů a obrázků jpg, ale i zvuků ve formátu wav. Zařízení EMP-735 je určeno především do rukou náročných uživatelů, kteří budou chtít využít nejen vysoký světelný výkon, ale i pokročilé služby nových technologií.

Kapesní biják

Jaroslav Kasal

Pokud patříte mezi filmové fanoušky a rádi sledujete filmy, jistě se vám bude líbit zbrusu nový produkt, který vyvinula světově známá společnost Matsushita. Miniaturní zařízení bude distribuováno pod značkou Panasonic a ponese označení PalmTheater DVD-LX9.

Digitální přehrávač je navržen tak, aby i při malých rozměrech, které usnadní jeho používání na cestách, dokázal nabídnout maximum pohodlí a širokou podporu audioa videoformátů, ať již půjde o audiosoubory MP3, VideoCD nebo klasický film na DVD.

PalmTheater DVD-LX9 je vyroben v podobě podstatně zmenšeného notebooku. Na rozdíl od něj je však navržen v lehce futuristickém, a nutno podotknout, že velmi přitažlivém vzhledu. Veškeré ovládací prvky jsou zákonitě navrženy pro snadnou práci s multimediálními daty.

Přenosný přehrávač je pro zajištění co nejvyššího uživatelského komfortu vybaven systémem HighMAT. Tato nová technologie byla vyvinuta ve spolupráci s firmou Microsoft a podle společnosti Matsushita by měla nabízet mnohem pokročilejší služby, než tomu bylo u audioči videopřehrávačů doposud. Systém HighMAT by měl dokázat spravovat mnoho různých formátů. Ve spojitosti s hardwarem PalmTheater DVD-LX9 nabídne uživateli možnost pracovat se záznamy ve standardech DVD-Video, Video CD, DVD-Audio, CD-Audio, DVD-RAM, DVD-R a CD-R i CD-RW. K této nemalé nabídce služeb lze ovšem připočíst i další. Přehrávač je totiž výrobcem obohacen o slot na paměťovou kartu SD (Secure Digital), a zřejmě bude možné jeho zdířku využít i pro typ MMC (Multimedia Card). Vzhledem k tomu není problém využít PalmTheater i v roli přenosného prohlížeče fotografií, které pořídíte svým digitálním fotoaparátem nebo kamerou. Správa multimediálních dat, např. práce s alby či tříděním MP3 záznamů, by měla být pro systém HighMAT přirozenou záležitostí.

Aby bylo možné sledovat obrazová data např. filmy či digitální fotografie přímo na PalmTheatru, je produkt osazen devítipalcovým VGA displejem, samozřejmě barevným. Poměr stran je 16 : 9, což nabízí uživateli příjemnou podívanou při sledování širokoúhlých titulů DVD.

Jestliže se stane, že budete chtít větší obraz, než dokáže poskytnout interní LCD displej, není nic snazšího než využít zabudovaný TV výstup v podobě konektoru Cinch. Signálem kompozitního videa snadno připojíte libovolný televizor, který je vybaven vstupem AV, či jakýkoliv videorekordér. Šikovný univerzální kapesní přehrávač by se měl na světovém trhu objevit v průběhu března. Uvidíme, zda bude výrobek tak dobrý, jak se z technického popisu zatím zdá. Pokud ano a bude možné produkt pořídit za přijatelnou cenu, pak má PalmTheater DVD-LX9 šanci stát se úspěšným zařízením.

Odkaz: http://www.panasonic.cz

Čtyři rány do klobouku

Jaroslav Kasal

Digitální věk vstupuje do běžného lidského života takřka na každém kroku. Mobilní telefony jsou dnes pomůckou téměř každého jedince ve společnosti a MP3many se začínají stávat stejně rozšířené jako dříve hitové walkmany nebo později discmany. O digitálních kamerách a fotoaparátech, které v budoucnosti analogové zařízení z trhu vytlačí, ani nemluvě.

Zřejmě proto dnes nikoho nepřekvapí rostoucí zájem o miniaturní chytrá zařízení, která svým uživatelům nabízejí rozmanité služby. Jedním z těchto produktů je i výrobek pocházející od společnosti Matsushita. Nese označení D-Snap SV-AV20 a volně navazuje na předchozí modely, které zapadaly do stejnojmenné série. Oproti nim však toto multifunkční zařízení přináší mnohá vylepšení a chytřejší služby.

SV-AV20, je jak uvádí výrobce, chytrá hračka nabízející svému majiteli čtyři funkce v jednom balení. Malý produkt, vzhledem nejvíce podobný miniaturní kamerce s výklopným LCD displejem, dokáže snímat statické snímky (fotografie JPG) v (bohužel nepříliš vysokém) rozlišení 640 x 480 bodů, zaznamenávat film ve formátu MPEG4 se snímkováním 15 okének za sekundu a pracovat v roli digitálního diktafonu. Poslední, v pořadí čtvrtou, službou je přehrávání audioformátů MP3 a AAC.

Protože je značka Matsushita úzce spojena s vývojem karet SD (Secure Digital), je logické, že produkt D-Snap SV-AV20 tato digitální média využívá pro ukládání veškerých dat. Jak videozáznamů, tak obrazových dat a audiosouborů, přičemž pro přenos informací mezi vlastním zařízením D-Snap a počítačem slouží rozhraní USB. To znamená, že pořizovat si externí čtecí a zapisovací jednotku SD karet pro PC není potřeba.

Při pořizování statických fotografií za nepříznivých světelných podmínek bude uživateli práci zjednodušovat integrovaný blesk a k dispozici by měl být i dvojnásobný digitální zoom. Poslední příjemnou záležitostí, kterou ohledně produktu zmíníme, by měl být dodávaný software SD Jubox. Jeho posláním bude usnadňovat správu MP3 a AAC hudebních souborů v SV-AV20. Doufejme jen, že nová verze SD Juboxu bude přívětivější než jeho předchůdci, jejichž služby byly mnohdy doslova medvědí.

Celkovým shrnutím parametrů, které výrobce uveřejnil, lze předpokládat, že se výrobek D-Snap zařadí spíše jen mezi další hračky pro movité, než mezi revoluční produkty. Zařízení SV-AV20 pravděpodobně nabídne dobrou podporu MP3, AAC a plnohodnotnou funkci diktafonu, nicméně v žádném případě nebude plnit funkci fotoaparátu s dostatečně vysokým rozlišením snímků. To samé lze předpokládat i o službě kamery, jejíž záznam MPEG4 bude použitelný maximálně pro účely internetu, a nikoliv pro pozdější převedení do formátů VHS, SVCD nebo dokonce DVD.

Zda se výrobek SV-AV20 na českém trhu výrazněji prosadí, bude záležet především na pořizovací ceně. V každém případě je možné značku Panasonic pochválit za vývoj nových multimediálních produktů, které jednoho dne nahradí jak plnohodnotné domácí kamery, fotoaparáty, tak i mnohé další výrobky, jež zatím existují pouze jednotlivě.

Odkaz: http://www.panasonic.cz

Disk s hořícím kabelem

Jaroslav Kasal

Potřebu přenášet objemná data mezi počítačovými sestavami pociťují uživatelé čím dál tím častěji. Vzhledem k tomu, že diskety již dosti dlouhou dobu nedostačují, a dokonce i kapacita CD-R médií se ukazuje být stále častěji nedostatečná, začínají se na trhu objevovat zcela nové produkty. Jedná se o přenosné pevné disky, které jsou speciálně navržené pro připojování i odpojování za chodu počítače.

Nejčastěji se pro komunikaci externích pevných disků s počítači využívá služeb některého z již existujících rozhraní, které běžné počítače nativně nebo alespoň s jednoduchým rozšířením (upgradem) podporují. Ve hře jsou tedy dnešní plug&play standardy USB 1, USB 2 a FireWire.

Mezi výrobce, kteří se pustili do vývoje a následně i výroby těchto šikovných produktů, se řadí i společnost Western Digital. Její nejnovější zařízení patří do skupiny externích disků a nese ve svém označení popisek FIREWIRE/USB 2.0 COMBO. Společnost Western Digital se totiž rozhodla vytvořit pevný disk, který bude možné užívat zcela univerzálně. Pro připojení k počítači lze proto použít nejen rozhraní USB 1.x s propustností sběrnice 12 Mb/s (cca 1,5 MB/s), ale i USB 2, jehož využití zvýší výkon na 480 Mb/s, to je teoretických 60 MB/s. Pokud není vaše PC vybaveno podporou USB verze 2.0 a nechcete se spokojit pouze s nízkou přenosovou rychlostí, kterou nabízí pomalé USB 1, je nasnadě využít konektoru FireWire. Ohnivý drát dokáže přenášet data s rychlostí 400 MB/s, což je při přepočtu na megabajty přibližně 50 MB/s. Takováto hodnota k plnému využití kontinuální přenosové rychlosti disku s rezervou postačí.

Externí produkt společnosti Western Digital bude dostupný s kapacitou 120 GB a 200 GB. Výrobce předpokládá, že se zařízení uplatní především pro účely přenosů objemných dat ve firmách, k zálohování dat z počítačových stanic a zřejmě i pro snadné manipulace s objemnými daty digitálního videa. Vzhledem ke skutečnosti, že je produkt vybaven rotací ploten 7 200 otáček za minutu, lze usuzovat, že výkon zařízení by mohl být docela solidní. Prozatím jen můžeme konstatovat, že vzhled výrobku je, alespoň podle fotografií, povedený.

Z dostupných informací o novém produktu vyplývá, že pokud společnost Western Digital nasadí pro zařízení přitažlivou pořizovací cenu, má tento externí disk naději stát se silným konkurentem ostatním výrobkům jiných producentů.

Odkaz: http://www.westerndigital.com

§§§§§


Krátké zprávy

Ousmane Keita

c03p0184

Nový MIS

Společnost Scoperius software uvedla na trh novou verzi svého marketingového informačního systému MIS 2.70. Jedná se o původní české CRM řešení (Customer Relationship Management) pro malé a střední podniky distribuované jako shareware na internetové adrese www.scoperius.cz.-OK

§§§§§


Pět tiskáren Canon

Václav Maletínský

c03p0185

Uvedením pěti nových inkoustových tiskáren pro domácí i profesionální využití podstatně rozšířila své produktové portfolio společnost Canon. Její zařízení s označením Canon Bubble Jet i9100 a Canon Bubble Jet i6500 vyhoví náročným zákazníkům, kteří potřebují tiskárny pro potisk médií formátu A3+. Model i9100 přitom pracuje s šesti samostatnými inkoustovými barvami a inkoust nanáší v kapkách o objemu 4 pl, rychlejší Canon Bubble Jet i6500 vystačí se 4 oddělenými inkoustovými zásobníky a proměnlivou velikostí kapek včetně minimálního objemu 5 pikolitrů. Pro obě zařízení je společné maximální dostupné rozlišení 4 800 x 1 200 dpi při tisku na speciální média a počítá se s nimi pro specializovaná fotografická, reklamní a DTP pracoviště.

Poloviční tiskový formát, tedy A4, mohou potisknout tři zbývající tiskárny Canonu Bubble Jet i450 s černým samostatným zásobníkem a sdruženou tříbarevnou cartdidgí, model Bubble Jet i470D s vestavěnými sloty pro paměťové karty digitálních fotoaparátů, i přenosná tiskárna Canon i70, která překvapí malými vnějšími rozměry a nízkou hmotností. Pracovní rozlišení těchto tiskáren je stejné jako u modelů pro tisk na formát A3, připojení pomocí USB portu rovněž. Rozdíly lze naopak najít v dávkování inkoustu s proměnlivými kapkami v minimálním objemu 2 pikolitry. Zatímco Canon Bubble Jet i450 nebo přenosný Canon i70 pro svou práci potřebují připojený počítač, dokáže model i470D pracovat i bez něj. Díky informačnímu displeji totiž nabídne uživateli přímé zpracování fotografií z paměťových médií SmartMedia, Compact Flash, MemoryStick a MMC.

Společným rysem všech představených tiskáren je podpora systémů Windows a MacOS. Přestože v době uzávěrky nebyly známy pořizovací ceny, lze předpokládat, že se model i450 zařadí mezi levné produkty, zatímco zařízení pro formát A3 zřejmě překročí 10 000 Kč.

Odkaz: http://www.canon.cz

Epson Perfection 3200

Václav Maletínský

Světovým prvenstvím se od konce letošního února chlubí společnost Epson představila totiž zajímavý deskový skener s vysokým optickým rozlišením 3 200 x 6 400 ppi, který dokáže pracovat ve 48bitové hloubce. Zařízení s názvem Epson Perfection 3200 Photo bude s počítači komunikovat prostřednictvím USB 2.0 a FireWire portů, je připraveno nejen pro snímání běžných odrazových předloh, ale díky vestavěné prosvětlovací jednotce a již zmíněnému vysokému rozlišení si poradí i se širokou škálou transparentních materiálů. Vedle negativů od rozměrů 12 x 35 mm či svitkového filmu 6 x 9 cm jsou podporovány také diapozitivy 4 " x 5 ". Vysoké rozlišení by mělo být zárukou kvalitního snímání celých obrázků, ale také jejich částí. Širší prosvětlovací jednotka i speciální předlohy pro dva filmové pásy s celkem 12 políčky nebo pro 8 negativů podle výrobce přispívá k pohodlnější a rychlejší práci se skenerem. Dodávané programové vybavení samozřejmě zahrnuje řídicí programy pro snímání obrázků do otevřené aplikace, na disk počítače či pro internetovou prezentaci. Nechybí ani příkaz pro skenování do PDA nebo do elektronické pošty. Epson Perfection 3200 Photo se chystá konkurovat speciálním filmovým skenerům, a proto je pro uživatele připraven i skenovací software SilverFast SE 6, které pomáhá lepšímu vyvážení barev, dokáže například softwarově zmírnit stopy prachu či škrábanců na filmových předlohách. Programové vybavení je připraveno pro počítače PC i Macintosh, kromě již zmíněných produktů obsahuje také software Adobe Photoshop Element k editaci sejmutých snímků a Presto! OCR k rozpoznání a převodu textů. Pořizovací cena byla předběžně stanovena na 17 700 Kč včetně DPH.

Odkaz: http://www.epson.cz

§§§§§


Krátké zprávy

Jana Pelikánová

c03p0186

Společnost HP

oznámila, že rozšiřuje nabídku svých outsourcingových služeb o aplikace firmy SAP. Nabízí nyní uživatelům systému SAP možnost převést provoz a správu svých mySAP.com systémů na své specialisty. A výhody? Alespoň namátkou: úspora nákladů, soustředění volných zdrojů na hlavní obor podnikání dané firmy, zvýšení efektivity správy systému, není nutnost vázat na provoz IS vlastní lidské zdroje atd.-jp

LLP přináší řešení Axapta

Společnost LLP Group uzavřela smlouvu s Microsoft Business Solutions, podle které se stává dodavatelem IS Microsoft Business Solutions Axapta pro ČR a Slovensko. -jp

Interkamera po 21.

Stalo se již tradicí, že jaro se na holešovickém výstavišti nese ve znamení Interkamery. Nejinak tomu bude i letos od 15. do 18. května. Na 12 000 m2 bude na stáncích více než 70 firem vidět to, co se v oblasti fota, videa, imagingu a prezentace obrazu za rok stalo. Součástí výstavy bude i řada doprovodných akcí, včetně expozice fotografií. Každý návštěvník výstavy si může v praxi vyzkoušet úpravu digitální fotografie a videa, poslat MMS, vyzkoušet si přenos obrázku z mobilu na PC a promítnout jej pak na projektoru. Více informací získáte na www.interkamera2003.cz.-jp

Rok růstu

zaznamenala i společnost T-Mobile. Celkové tržby dosáhly 21,6 miliardy Kč, což představuje oproti minulému roku nárůst o více než 2 %. Rok 2002 ukončil tento operátor s 3 509 593 zákazníky.-jp

1 179 800 Oskarů

Finanční výsledky zveřejnila i společnost Český Mobil. Podle sdělení firmy Oskarovy tržby v roce 2002 vzrostly o 81 % na 227,3 milionu USD a podíl tarifních zákazníků z 29 % na 36 %. Udávaný počet zákazníků se vztahuje na ty, kteří aktivně používají SIM karty. Po půlročním nepoužívání karty zákazník automaticky z tohoto výčtu vypadává. Nejsilnější nárůst zaznamenal Oskar v segmentu firemních zákazníků. Počet klientů z oblasti středně velkých firem (10-49 SIM karet) narostl o 154 %; u společností nad 50 SIM karet o 227 %.-jp

Make a Connection

Nokia a Nadace rozvoje občanské společnosti (NROS) spustily 2. ročník programu Make a Connection. Cílem je podpora pozitivního rozvoje mladých lidí. Program umožňuje prostřednictvím grantů ohodnotit a podpořit nejlepší projekty, které zájemci (16 až 24 let) mohou v pěti regionech do konce března podat. Více informací naleznete na www.pripojse.cz-jp

§§§§§


Více místa pro všechny

Zdeněk Rusek

c03p0187

Znáte to surfujete na internetu, čtete si dokument, posloucháte hudbu, odesíláte e-maily a ještě stahujete soubor od kamaráda pomocí downloaderu. Dnes už nemají počítače s takovým počtem současně běžících aplikací problém, ale hlavní panel Windows (taskbar) připomíná svojí barevností auta z doby hippies a je naprosto nepřehledný. S řešením tohoto problému přichází šikovný prográmek AllToTray 4.1 od firmy DNTSoft. Po nainstalování AllToTray přibude do menu po stisknutí pravého tlačítka volba "Minimize To Tray", po jejímž spuštění se okno minimalizuje do systémové oblasti (system tray), odkud může být opět jednoduše maximalizováno. AllToTray nabízí možnost výběru zda bude každé okno prezentováno vlastní ikonou, nebo bude-li jedna ikona pro všechna minimalizovaná okna, popřípadě jedna ikona pro vybranou skupinu. AllToTray se zapíná ihned po spuštění, a je kompatibilní se všemi verzemi Windows. AllToTray je velký 570 KB a stojí 9,99 USD.

Odkaz: http://www.dntsoft.com/alltotray/index.html

§§§§§


Intergraph ČR

Hynek Vácha

c03p0188

Společnost Intergraph ČR pořádala 25. února v Praze tiskovou konferenci, kde prezentovala své hospodářské výsledky a aktuální uspořádání Intergraph Corporation. Firma dále prezentovala vývoj v oblasti kooperace systémů pracujících s geoprostorovými daty a využití otevřených standardů v této oblasti. Vytváření těchto standardů probíhá v rámci konsorcia Open GIS (OGC, www.opengis.org), jehož je Intergraph strategickým členem. Ukázkou práce tohoto konsorcia je projekt www.wmsviewer.com, kde si může každý zájemce vyzkoušet propojení geografických dat z různých serverů pomocí webového prohlížeče. Tento projekt by mohl být zajímavý i pro širší veřejnost, protože není vázán na nákup relativně drahého prohlížeče. Tisková konference byla zakončena ukázkou desktopového prohlížeče GeoMedia, který umožňuje práci s heterogenními geografickými daty, bez nutnosti jejich předchozí konverze, což značně zrychluje práci s těmito daty. Jak zástupci společnosti uvedli, GeoMedia je komplexní nástroj pro sběr, údržbu, analýzu a vizualizaci geoprostorových dat.

Kyocera Mita

Hynek Vácha

Díky společnosti Complet, spol. s r. o., se na náš trh dostává multifunkční zařízení KM-6330 pro velkokapacitní kopírování, tisk a skenovaní dokumentů. Tento model zachovává filozofii nízkých provozních nákladů a dlouhé životnosti spotřebních dílů náklady na 1 stranu A4 činí přijatelných 0,11, resp. 0,10 Kč a pravidelný servis se provádí po 500 000 kopiích/stranách. Ve standardní výbavě najdete 20GB HDD pro kopírovací úlohy, zásobníky na 4 200 listů papíru, duplexní jednotku pro oboustranné kopírování a tisk a oboustranný podavač originálů. Stroj je možné rozšířit o další zásobníky listů, po rozšíření max. 8 200 listů, vestavný tiskový modul (standardně podpora PCL 6, PostScript III), díky kterému je možné stroj využít jako síťovou tiskárnu s rozlišením do 2 400 x 600 dpi. Po doplnění o skenovací modul je možné, pomocí funkcí scan-to-PC/e-mail nebo přes rozhraní TWAIN, snímat předlohy do rozlišení 600 dpi.

Pro zvýšení produktivity je navíc možné zapojit dva stroje do tandemu, a zvýšit tak rychlost až na 126 stran za minutu více na www.kyoceamita.cz.

Voda v počítači

Hynek Vácha

Pro ty, kteří rádi experimentují s přetaktováváním, nebo ty, jimž vadí hluk produkovaný počítačem, je určen chladicí systém procesoru od firmy Thermaltake, Aquarius II. Nespornou výhodou je kompatibilita s dnes nejprodávanějšími typy procesorů, tedy Pentiem 4 a Athlonem, a dokonce s připravovanými 64bitovými procesory od AMD.

Systém se skládá z několika částí. Jedná se o měděný chladicí blok, taktéž měděný chladič, kde probíhá vlastní ochlazování kapaliny, vodní pumpičku a volitelně o zásobník vody. Chladicí blok se na procesor upevňuje pomocí univerzální spony. Typické umístění chladiče je pod prostorem pro upevnění pevných disků, ale je možné i umístění mimo skříň. Na chladiči je připevněn tichý větráček (22dB) s 2400 otáčkami za minutu. Velkou výhodou tohoto systému je vodní pumpička napájená 12 volty. Tím odpadá nutnost pořizování dalšího zdroje. Kvůli co nejnižší produkované hladině zvuku je vybavena ložisky s keramickými ložisky, který přizpůsobuje svoji rychlost (1800 a 2500 otáček za minutu) podle odporu vody. Použijete-li externí zásobník vody, budete mít neustále přehled o stavu vody v systému, a při poklesu úrovně vody v oběhu dojde k jejímu automatickému dorovnání.

Před vlastní koupí tohoto zařízení si raději zkontrolujte rozměry vaší skříně. Dle údajů výrobce je možná montáž do libovolné ATX skříně o rozměrech 523x206x473 mm (výška x šířka x hloubka).

§§§§§


Krátké zprávy

Aleš Zika

c03p0191

Dell v síti

Firma Dell vstoupila do vod síťových prvků teprve před půl rokem, ale již opětovně rozšiřuje svoji nabídku, tentokráte o čtveřici nových přepínačů. Uváděná čtveřice spadá do kategorie určené pro malé firmy a domácnosti (SOHO). Jedná se o neadministrovatelné switche PowerConnect 2016, 2024, 2124 a 2508. Modely PowerConnect 2016 a 2024 mají 16, respektive 24 10/100Mbit portů. Model PowerConnect 2124 je stejný jako 2024, ale má navíc jeden Gigabitový port určený pro připojení počítačů do rychlé páteřní sítě. Nejvyšší přepínač PowerConnect 2508 obsahuje 8 plně přepínatelných portů 10/100/ /1 000Mbit, a plně postačí v menší firmě jako páteřní přepínač. Ceny jsou nastaveny velmi přijatelně a pohybují se od 4 900 Kč za PowerConnect 2016 a cena za nejvyšší model PowerConnect 2508 nepřesáhne do 20 000 Kč. Všechny přepínače jsou pro Dell opět vyráběny jako OEM společností Delta Networks.-zik

Odkaz: http://www.dell.cz

§§§§§

$$$$$


CD


Profesionální WWW stránky

Jan Šplíchal

c03pcd

V tomto čísle uděláme radost zejména těm, kteří se snaží o to, aby jejich webové stránky vypadaly co nejlépe. Proto jsme vám přinesli plnou verzi programu na jejich úpravu. Téma CD zaujme zejména uživatele digitálních fotoaparátů, kteří nejsou spokojeni s kvalitou svých fotografií a dávají přednost jejich dalšímu zpracování a vylepšení. V dalších rubrikách najdete kolekce programů, jež jsme shledali zajímavými a přínosnými.

Akce a novinky

Vzhled webových stránek patří mezi důležité faktory, které ovlivňují jejich zajímavost a výjimečnost. Pro každého, kdo se snaží o to, aby jeho stránky vypadaly z vizuálního pohledu co nejlépe, je připraven program Xara Webstyle 2, který vám jednoduchým způsobem ulehčí vytváření webové grafiky. Více informací naleznete v rámečku. V rubrice Novinky naleznete, jak je již zvykem, elektronickou verzi časopisu, jež vám umožňuje fulltextové vyhledávání, dále pak kompletní přehled obsahů starších CD, který dobře poslouží v případě, že hledáte nějaký starší program a nevíte na kterém z našich CD byl umístěn. Příznivci platformy Linux ani tentokráte nebudou ošizeni o magazín Abíčko, v němž naleznete např. nový seriál o praktických nasazeních Linuxu. Neochudíme vás ani o přehled zajímavých článků internetového magazínu Interval, a nezapomněli jsme ani na aktualizační kódy antivirového programu Panda Antivirus. Také je pro vás připravena sada aktualizací pro MS Outlook 2002, Servicepack pro MS Internet Explorer 6 a přímé odkazy na instalaci softwaru k článkům uvnitř čísla.

Software

Nahlédněme do části Komerční software. U řady příspěvků najdete doplňující informace v rámečku, takže zde o nich pojednáme stručněji. Zajímavou novinkou je zajisté nová verze kancelářského balíku programů OpenOffice, který vám přinášíme v plně lokalizované edici. Domácí firma AV Software k vám přichází s nabídkou dvacetiletého kalendáře s jednoduchým ovládáním a společnost Aktis vám nabídne ekonomický software. Následuje prezentace firmy Hope Group (datová média), a pokud se chcete připojit zdarma k internetu, možná si vyberete Tiscali.

Téma CD je v tomto čísle orientováno zejména k digitálním fotografiím, jejich zpracování, úpravám, přehledné archivaci a prezentaci. Zřejmě největším lákadlem je demoverze profesionálního grafického editoru Adobe Photoshop verze 7.0.1 pro tvorbu, úpravu a vylepšení digitálních obrazů, retušování fotografií a obrazovou montáž, ale potěší zajisté i např. ACDsee 5.0, výkonný prohlížeč grafických souborů, umožňující zobrazování obrázků ve vysokém rozlišení. Zaujme i prográmek SurroundPhoto 2.1, jenž umožňuje vytvářet panoramatické záběry, které lze následovně přehrát pomocí QuickTime přehrávače. Pokud chcete své digitální fotografie prezentovat, zkuste PhotoPlayer 3.2.5.1, který slouží pro prezentaci fotografií ať už z CD, nebo pevného disku.

Rubrika Vyzkoušejte si obsahuje doprovodné programy k článkům v časopise: naleznete zde kolekci programů pro přehrávání oblíbeného formátu MP3, další soubor utilit pro váš MS Internet Explorer, programy PaintShop Pro a Exifer 2.1.5 v souboru programů ke článku Digitální fotoaparát prakticky a mnoho dalších. Dále v této sekci naleznete například utilitu Test Monitoru 1.0, sadu kodeků pro přehrávání DivX a XviD videa Codec Pack All in 1, přehrávač, jenž dokáže nejen přehrát veškeré známé přípony zvukových souborů a animací, ale funguje i jako jednoduchý prohlížeč obrázků MV2 Player, či program Jetvoice 1.111, který vám umožní nahrát přes mikrofon sadu příkazů. Pak již jen stačí daný příkaz vyslovit, a program ho provede. Nechybí ani trocha zábavy, připravili jsme pro vás zdařilou modifikaci dnes už klasické hry Had (housenka), jenž požírá různé předměty a tím postupně roste. Výhodou této modifikace je možnost hraní ve dvou, což ji dělá atraktivnější a zábavnější, než její předchůdce.

V části Topware najdete osvědčené programy jako např. nové verze známých a oblíbených programů pro stahování dat z internetu: Getright 5.0 beta 5 a Go!Zilla 4.11.39, grafický editor XnView, či velmi pěkně udělaný prográmek Irfan View, který obsahuje nejen všechny funkce, potřebné pro správu obrázkových souborů, ale zvládá i přehrávání zvukových souborů a CD. Velmi dobře vám poslouží i Power Archiver 2002 verze 8.0, který podporuje např. formáty ZIP, RAR, CAB, a využijete jej zejména při archivaci a zálohování souborů.

Rubriky Servis a Antiviry obsahují tradičně poslední verze Windows Installeru, nejnovější definice antivirových aplikací a plnohodnotné programy, jež jsou zdarma.

Komunikace a hardware

Jelikož práce na poli internetových prohlížečů neustávají ani na okamžik, nabízíme vám nejnovější beta-verzi známého prohlížeče Mozilla 1.3. Dále v této sekci najdete FTP klienta LeechFTP 1.3, mezi jehož zajímavé funkce patří testování integrity ZIP a RAR archivů, či nastavení rychlostního limitu v případě, že stahujete více souborů. Webové programátory potěší nová edice PHP 4.3.1. V rubrice Hardware jsou připraveny ovladače pro grafické karty Hercules, vybavené čipem ATI, dále utilita pro lepší využití zařízení, připojených přes USB či AGP.

I tentokrát nám dalo hodně práce, abychom různorodou a zajímavou náplň na našeho CD shromáždili. Doufáme, že to oceníte a dobře ji užijete, neboť věříme, že obsah CD osloví každého z vás. Máte-li náměty a připomínky, pište a v každém případě nám zachovejte přízeň.

Vzhledem k tomu že každý měsíc dostáváme několik dopisů či e-mailů na téma virus na našem CD, chceme vás uklidnit, že při tvorbě CD dochází několikrát k jeho kompletní kontrole různými antivirovými programy, které obsahují vždy nejnovější edice virových aplikací. Na CD se čas od času objeví soubor, jenž svými nestandardními funkcemi způsobí, že vám váš antivirový program hlásí nalezený virus. Zůstaňte v klidu, jedná se o planý poplach.

Zdarma a se slevou na našem cd

Xara Webstyle 2.0

Program Xara Webstyle lze nazvat speciálním nástrojem pro tvorbu webové grafiky, který umožňuje svojí jednoduchostí a rychlostí vytvářet kvalitní tlačítka, různá pozadí, 2D a 3D nadpisy, dělicí čáry a odrážky. Vše lze upravovat a měnit, aby výsledek co nejvíce vyhovoval vašim představám. Je potřeba říci, že tento program neumožňuje klasickou tvorbu grafiky ve formě přímého kreslení apod., ale pouze výběr grafiky z předem připravených předloh, které lze upravovat několika funkcemi. Na úvodní obrazovce si volíte jednotlivé sekce pro výběr a úpravu různých grafických prvků, mezi něž patří navigační a DHTML menu, základní zpracování fotografií, úprava animovaných bannerů, 2D a 3D nadpisy, různá tlačítka, bullety, oddělovníky, loga, pozadí/textury pro webové stránky a další typy prezentací, a také komplexní témata pro rychlou změnu designu jednotlivých grafických prvků.

AKTIS ABRA G3

Pokud jste pravidelnými čtenáři našeho magazínu, je vám společnost Aktis jistě dobře známa z dřívějších článků i příspěvků na CD. Se svým podílem na tuzemském trhu ekonomického softwaru patří mezi největší a dodává svá řešení především pro malé a střední firmy. Právě nároky středně velkých společností, jež vyžadují pro pokročilou agendu řešení klient/server s výkonnou databází, splňuje nejnovější produkt s označením ABRA G3. Mezi přednosti též určitě patří silné servisní zázemí firmy Aktis po celém území České republiky.

AV Software

Tuzemská firma AV Software vám nabízí dvacetiletý praktický kalendář s jednoduchým ovládáním. Zobrazuje vždy celý měsíc i s měsíčními fázemi. Umožňuje vytvářet libovolné množství kalendářů, zapisovat různé barevně odlišené typy svátků, poznámky, fultextově vyhledávat text v poznámkách, zaheslovat kalendář, exportovat celý kalendář nebo jeho část do textového souboru.

Tiscali

Tato společnost patří mezi nejsilnější subjekty na tuzemském telekomunikačním trhu. Pokud byste rádi využili internetové připojení zdarma, jež tato firma nabízí, můžete si usnadnit konfiguraci počítače díky automatickému nastavení, které najdete na CD. Po spuštění programu dojde k bezzásahové proceduře, jejímž výsledkem je zavedení potřebných nastavení operačního systému tak, abyste bezplatné připojení mohli rovnou začít využívat.

OpenOffice

Jedná se o nejnovější, plně lokalizovanou verzi tohoto zdarma šířeného plně funkčního kancelářského balíku, který obsahuje textový editor "Writer", tabulkový procesor "Calc", program na tvorbu prezentací "Impress" a kreslicí nástroj "Draw". Počeštění se, jako u minulých verzí, vztahuje na instalační program i celé uživatelské rozhraní (včetně nápovědy).

§§§§§

$$$$$


Trendy


Když modem přestává stačit – konkurence kabelových televizí je na obzoru

Dagmar Ruščáková

c03p0070

V poslední době se stále více hovoří o potřebě zprostředkovat většímu okruhu uživatelů využívání širokopásmového přenosu dat. Při této příležitosti se míchá dohromady řada různých pohledů na věc od čistě technologického, přes problémy s reálnou konkurencí na našem telekomunikačním trhu až po tu nejzávažnější otázku: K čemu nám to vlastně bude. Zkusme proto dnes toto klubko trošku rozmotat a zodpovědět alespoň ty nejdůležitější otázky.

Během devatenáctého a dvacátého století prošly komunikační nástroje neuvěřitelně rychlým vývojem, který charakterizovaly dva základní trendy: rostly způsoby jak rychle a účelně přenášet informace a zároveň se tyto možnosti nabízely stále širšímu okruhu uživatelů. Vynecháme-li rozvoj médií komunikujících pouze jednosměrně, jako jsou rozhlas či televize, nejvíce nás ve dvacátém století uchvátily telefony a služby z nich vyvinuté. Opravdový komunikační boom však přinesl až internet a o několik let později mobilní telefony.

Průmysl pro každého

Telekomunikační průmysl se tak stal v devadesátých letech minulého století jedním ze spolehlivých tahounů ekonomiky. A kdyby jenom to tisíce možností skrývajících se v potenciálu světové sítě daly vzniknout dokonce i vizi významného předělu ve vývoji světového hospodářství. Začalo se mluvit o staré a nové ekonomice a akcie internetových firem nazývaných dot.com prozářily akciové trhy jako meteority. Bohužel s podobnou životností. I tentokrát se potvrdilo, že založit něco tak "přízemního" jako je obchod na vysněných nových pravidlech se nevyplácí. Bublina praskla a rachot následujících bankrotů byl slyšet ještě velmi dlouho. Přesto se neztratilo jedno velmi důležité poznání bez moderních a výkonných telekomunikací není možný další vývoj světového hospodářství. Či z druhé strany: Lze prokázat, že to byly právě komunikační nástroje, jakými jsou např. internet a bezdrátové sítě, které významně podpořily ekonomický růst v druhé polovině 90. let a změkčily dopad cyklického ekonomického poklesu, ve kterém se nyní nachází světová ekonomika. Je proto zřejmé, že dopad vývoje a implementace komunikačních technologií sahá daleko za rámec tohoto odvětví.

Co bylo dřív: poptávka nebo nabídka?

Podnikání v telekomunikacích čelí oproti většině jiných odvětví jedné základní nejistotě: budou lidé a firmy stát o služby, do jejichž přípravy právě teď investují obrovské peníze? Ono vybudování technologické infrastruktury určené pro provoz nových služeb je podstatně větší problém, než iniciace výrobního provozu. Mám-li např. postavenu novou továrnu na výrobu konfekce, může mi být do jisté míry jedno, jestli se zákazníci na poslední chvíli rozhodnou, zda chtějí kalhoty široké nahoře, uprostřed nebo dole. Pokud nebudu úplně mimo, dokážu se na trhu uplatnit. Představte si však situaci takového telekomunikačního operátora: myšlenka na mobilní telefony a jejich využití je lákavá a určitě v sobě skrývá potenciál nemalých zisků. Ale předtím, než si lidé tuto službu vůbec vyzkoušejí, musí být postavena síť s dostatečným výkonem a pokrytím, musí být vyrobeno a dodáno alespoň několik druhů potřebných přístrojů, je třeba vymyslet rozumnou nabídku služeb a tomu odpovídající tarify. Teprve po investicích, na kterých se společnosti obvykle krvavě zadluží, mohou zjišťovat, zda se jim podařilo zákazníkům kápnout do noty. Pokud ne, je to velký průšvih. Není divu, že podnikatelé v tomto oboru musejí vidět daleko a poptávku po svých službách vytvářet podstatně dříve než jinde.

Proč se připojovat na internet

Zpočátku nás internet lákal pouze jako novinka, jako něco, co tu ještě nebylo a kam mají přístup jenom vyvolení. Těch ostatně nebylo moc firmy u nás přijímaly vymoženosti plynoucí ze světové sítě jenom pomalu, a co si budeme povídat, dosovské poštovní programy obvykle zaujaly pouze zasvěcené. Ale jak šel čas, internet rozkvetl nebývalým množstvím zajímavých informací a služeb a nekontrolovaně se rozrůstal. Informace ze všech možných oborů, chaty, hry, seznamky, on-line bankovnictví, internetové obchody, tržiště a bazary každý si dokázal najít to, co ho bavilo a co potřeboval. E-mail prorážel cestu a zvědavost dokonávala ostatní. Jako zákazníci jsme tedy přijali něco, na co telekomunikační operátoři vsadili již dávno datové služby.

Pro budoucnost providerů je nyní životně důležité přicházet s novými a lákavými nabídkami, které si přes jednoduchý modem nebudeme moci dopřát. Říkají tomu služby nové generace a znamená to rozšiřující se nabídka především multimediální zábavy. Cílem je převést co nejvíce uživatelů právě na širokopásmový přístup (broadband access) k internetu.

Co je to širokopásmový přístup

Širokopásmový přístup k internetu je vlastně přístup vysokorychlostní. Definice se však velmi různí jde především o stanovení oné hranice rychlosti přenosu dat, za kterou již můžeme o broadbandu hovořit. Všeobecně se za hraniční považují rychlosti dosahované na ISDN linkách, což jsou v Evropě 2 Mb/s a v Americe 1,5 Mb/s. Většina studií zabývajících se širokopásmovým přístupem však nebývá v tomto ohledu nijak přísná cílem je většinou zmapovat počátky šíření širokopásmového přístupu a při striktních požadavcích by se do statistik většina současných předplatitelů nejspíš nedostala. Dále je zajímavé sledovat, jak nabízené rychlosti rostou. Ostatně s dostupností modemů přizpůsobených pro různé přenosové rychlosti budou moci být nabízené kapacity zvyšovány, aniž by to u současných zákazníků znamenalo nutnost kupovat nové zařízení.

Firemní zákazníci

Již od začátku pochopitelně vznikaly velké rozdíly mezi tím, jakým způsobem a jakou rychlostí se na internet připojovaly větší podniky a jak malé firmy a domácí uživatelé. O velké firmy se u nás starají sami operátoři především potom nové společnosti podnikající v oblasti fixních sítí. Ostatně je to pro ně jediná oblast, kde mohou účinně konkurovat Českému Telecomu (ČTc) jako dominantnímu operátorovi vlastnícímu v podstatě celou existující telekomunikační infrastrukturu. Právě zde můžeme vidět, jak důležitá je v tomto oboru konkurence operátoři (včetně ČTc) se předhánějí v personalizovaných nabídkách, takže firmy si mohou nejen vybírat, ale i ušetřit. Technická řešení mohou být různá, jako např. položení optické trasy, zřízení pronajatého přenosového okruhu či využití bezdrátů.

Středně velké firmy se musejí obvykle poohlédnout po svém působišti, aby zjistily, co se nabízí. Není toho zase tak málo pokud sídlí ve větším městě, přicházejí v úvahu přenosové okruhy od různých operátorů a navíc zde přibyla velmi zajímavá nabídka pevných bezdrátových sítí FWA (Fixed Wireless Access). Tyto sítě jsou budovány tak, aby pokryly určené území, takže jde jenom o to nacházet se v jejich dosahu. Na venkově je situace komplikovanější a zvolená řešení se buď prodraží, nebo se firma musí spokojit se službami na nižší úrovni.

Koncoví uživatelé

Jejich situace je dnes v podstatě jednoduchá kdo nemá přístup k internetu poskytovaném prostřednictvím sítí operátorů kabelové televize, ten má prostě smůlu. Druhé nejlepší a cenově dostupné řešení, kterým je DSL (Digital Subscriber Line), začíná být v České republice právě v těchto týdnech komerčně poskytováno. ČTc a další alternativní operátoři začínají připojení pomocí ADSL technologie nabízet zpočátku ve velkých městech, ale je předpoklad, že se nabídka této služby brzy rozšíří i do dalších lokalit.

Proč jsou s poskytováním těchto služeb takové průtahy? Vše vyplývá z faktu, že Český Telecom jako nástupce původního monopolního operátora zdědil národní telekomunikační síť. Tím nejcennějším jsou takzvané místní smyčky, tedy rozvody "drátů" vedoucích do většiny českých domácností a firem. Duplikovat tyto rozvody je pro nové alternativní operátory nejen neekonomické, ale je to i neekologické. Proč rozkopávat naši zemi a krmit ji spoustou kabelů, když operátoři mohou poskytovat služby na těch, které jsou již dnes k dispozici?

Konkurence a sdílení sítí

Ve studii Organizace pro spolupráci a rozvoj (OECD) se autoři pokusili definovat předpoklady, které vedou k rychlejšímu rozšíření širokopásmového přístupu. Zásadní pro rozvoj je otázka, zda v dané zemi existuje konkurence v oblasti telekomunikační infrastruktury mezi DSL a kabelovými sítěmi, jestli je zde konkurence mezi operátory poskytujícími služby prostřednictvím stejných technologií a na vlastní infrastruktuře, a zda je na trhu zavedeno sdílení místních smyček, sdílení sítí nebo politika otevřeného přístupu k existující infrastruktuře.

Klíčovými slovy tedy jsou konkurence a sdílení sítí (celých, nebo jejich částí). Oba tyto pojmy jsou spolu velmi těsně svázány právě faktem, že na území jednotlivých států sice lze bez větších problémů vybudovat několik páteřních sítí, ale nikoliv už místní smyčky. Regulační orgány tak mají před sebou nelehkou úlohu: donutit dominantního operátora spolupracovat se svou konkurencí a nastavit vzájemné poplatky za propojení a sdílení sítí na takové úrovni, aby vznikla zdravá konkurence produkující nové služby a přitom přirozeně regulující jejich ceny.

DSL kontra kabely

Pro většinu malých firem a koncových zákazníků přicházejí v úvahu dvě základní technologie umožňující širokopásmový přístup na internet (A)DSL a kabelové modemy. Podíl těchto technologií se ve vyspělých zemích postupně vyrovnává: zatímco v roce 1999 vedly kabelové modemy v poměru 84 : 16 %, o rok později již byl poměr 55 : 45 %, a v polovině roku 2001 došlo k těsnému vyrovnání na úroveň 51 % pro kabel a 49 % pro DSL. Na jednotlivých trzích se začínají objevovat i další technologie, nicméně jejich podíl je (s výjimkou Švédska) příliš malý, než aby se dal zahrnout do statistik. Počty předplatitelů širokopásmového internetu rychle rostou zatímco na konci roku 1999 jich bylo v zemích OECD zhruba 10,9 milionu, o rok později to bylo již 14 milionů, a v polovině roku 2001 již tento počet dosáhl 22 milionů lidí.

Mezi "ostatní" technologie nabízející širokopásmové připojení patří v zemích OECD především sítě FWA a end-to-end připojení prostřednictvím optických kabelů. Ve vyspělých zemích začínají být oblíbené tzv. "property networks", což jsou sítě postavené na optických kabelech (Ethernet LAN), které připojují k páteřní síti moderní obytné komplexy.

Proč chtít širokopásmový přístup?

Důležitá otázka co z toho vlastně budeme mít, když si zajistíme rychlý internet? Pohodlí při brouzdání světovou sítí, snadnější a rychlejší stahování písniček a filmů, či možnost přehrávat si nějaké to video-on-demand. Je otázkou, zda se to internautům-amatérům zatím vyplatí. Kdo však širokopásmové připojení ocení ihned, jsou lidé pracující z domova (teleworkeři) a malé firmy. Celodenní přístup na internet, slušná přenosová rychlost a akceptovatelný paušál. Co víc si mohou přát?

Přesto je to jenom začátek. Ve chvíli, kdy se objeví poskytovatelé obsahu a domluví se na spolupráci s telekomunikačními operátory, nabídka služeb se znásobí. Personalizované a interaktivní televizní a rozhlasové vysílání promění domácí počítač v ještě hovornějšího a zábavnějšího společníka, než je dnes. Takže, kdy se už konečně dočkáme?

§§§§§


Rok 2003: Co nás čeká? – Pohled do budoucnosti I.

Sean Captain

c03p0158

Už po více než deset let přináší PC WORLD čtenářům aktuální informace o inovacích v oblasti počítačových a informačních technologií pro práci i zábavu, pro kancelář i domácí použití. O čem tedy budeme psát v roce 2003?

Požádali jsme celou řadu vývojářů, analytiků a výzkumníků z jednotlivých odvětví, aby se s námi podělili o své předpovědi pro několik příštích let. A i když se nám v minulosti věštění z křišťálové koule občas vymstilo, tentokrát se všichni shodují na několika zásadních trendech.

Hlavní trendy

Spotřební elektronika, například televize nebo audiosystémy, by měla v dohledné době začít s automatickou bezdrátovou komunikací. Jedním z nejdůležitějších vývojových skoků v příštím roce bude rozhodně hladká, rychlá, neviditelná a především všudypřítomná konektivita.

Také krabice, ve kterých si přístroje přinesete domů, se budou zmenšovat. Počítače budou zabírat čím dál méně místa a čím dál více jich nakonec bude nahrazeno notebooky.

Výkon procesorů i grafiky u PDA a mobilních telefonů se přiblíží standardu, na jaký jsme ještě před pár lety byli zvyklí pouze u počítačů. I handheldy budou inteligentnější budou například schopné zjistit, kde se právě nacházíte, a podle toho odhadnout, jaké potřebujete informace. Třeba budete-li procházet okolo obchodu s elektronikou, nabídnou vám ceny plazmových televizorů. (Nepřipomíná vám to Minority Report?) Internet pronikne už docela všude, můžete mít i hodinky on-line, ale připojení bude automatické a nenápadné.

Přestože řada z těchto věcí nebude koncem roku 2004 všeobecně rozšířená, náruživí fanoušci moderních technologií si budou moci podobné přístroje koupit. A ke konci desetiletí se stanou běžnou součástí každodenního života, která změní soužití s elektronikou v kanceláři, na cestách i doma.

V kanceláři

Po letech, kdy LCD obrazovky zdobily především kanceláře firemních manažerů, se konečně stávají dostupnými pro všechny. "Cena, cena a zase cena. To je dneska v tomto oboru nejdůležitější," říká William Wang, ředitel firmy Princeton Graphics zabývající se výrobou monitorů. Pan Wang očekává, že v roce 2004 klesnou ceny 15palcových LCD monitorů pod 200 dolarů a 17palcových monitorů pod 300 dolarů. Christian Brantley z konkurenční firmy Eizo Nanao Technologies předpovídá, že tou dobou převýší prodej LCD monitorů prodej klasických CRT obrazovek.

Dnes ještě CRT monitory nabízejí především grafikům plnější a přesnější barevnou paletu. Ale i to se může koncem roku změnit. Objevují se první high-endové LCD monitory, které by mohly hardwarovou kalibrací a podsvícením displeje dosáhnout kvality barevné reprodukce CRT monitorů, nebo ji dokonce překonat.

Miniaturní desktopy

Stejně jako neohrabané monitory, vyjdou z módy i rozměrné počítače především v kancelářích. Stále více firem bude přecházet na notebooky. A vzhledem k tomu, že většina firem stejně většinou neprovádí upgrade svých kancelářských počítačů, administrátoři, kteří se rozhodnou vybavit firmu stolními počítači, budou stále častěji volit menší počítače namísto rozměrných krabic, plných nevyužitých PCI slotů a prázdných pozic pro mechaniky. A bude-li přece jen nutné přidat k některému z počítačů další zařízení, stále rozšířenější USB 2.0 porty to umožní, aniž by bylo nutné otevírat kryt počítače. "Všichni budou nabízet ,trpaslíky\," tvrdí Roger Kay, analytik IDC. "A budou tvořit větší procento z celkového prodeje." Většina domácích i kancelářských počítačů bude nejspíš i nadále používat jako operační systém Windows buď Windows XP, nebo novější verzi (zatím známou pod označením Longhorn).

Nejbezpečnější věštba pro tento rok zní: procesory budou rychlejší a rychlejší. Ke konci roku by se Intelu mohlo podařit vyhnat Pentium 4 až na 4 GHz. Konkurenční nový procesor od AMD, nazývaný ClawHammer, zatím přinese přechod od 32bitových k 64bitovým procesorům pro stolní počítače. Pokud se tento procesor uchytí, mohlo by to podle Deana McCarrona, hlavního analytika od Mercury Research, znamenat, že také Intel přijde s vlastním 64bitovým procesorem pro desktopy, který se podle neoficiálních zpráv již vyvíjí pod prozatímním označením Yamhill. I Apple by se mohl přidat: mnoho odborníků, kteří sledují vývoj v této oblasti, očekává, že Apple využije nový 64bitový procesor PowerPC 970 od IBM, jenž má být na trh uveden ve druhé polovině tohoto roku.

Nové technologie v oblasti pevných disků, například Serial ATA s tenkými, půl centimetru širokými kabely, pomohou počítačům ještě více zhubnout. Dave Reinsel, analytik IDC specializující se na pevné disky, očekává, že se v roce 2003 využití technologie Serial ATA prudce rozšíří, a koncem roku 2004 by tato technologie měla docela převládnout. Tou dobou už ji možná uvidíme i u optických disků. Stále více stolních počítačů bude odkládat 3,5palcové pevné disky a používat namísto nich menší, 2,5palcové typy podobné diskům, které známe z notebooků. Výkon disků se zlepší místo dnes ještě obvyklých 5 400 otáček za minutu jich bude již naprostá většina pracovat při 7 200 otáčkách.

V roce 2004 se mohou objevit 3,5palcové pevné disky s rychlostí 10 000 otáček za minutu a kapacitou až 500 GB. Tyto rychlejší disky dokáží také využít větší datové propustnosti, kterou přináší rozhraní Serial ATA, a to jim umožní konkurovat drahým SCSI diskům i v oblasti profesionálních počítačů a low-endových serverů. Pokud jde o optické disky, DVD technologie s modrým laserem (s kapacitou až 30 GB na jeden disk) ještě koncem roku 2004 nejspíš nebudou. Naproti tomu dvojvrstvé DVD+RW disky a mechaniky už by na trhu měly být k dostání.

Na cestách

I když se budou stolní počítače zmenšovat, nikdy samozřejmě nedosáhnou portability notebooků. A přestože notebooky nejsou tak výkonné, mají již dnes několikagigahertzové procesory, integrovanou 3D grafiku a displeje s vysokým rozlišením, což ve výsledku přináší dostatečný výkon a kvalitu na to, aby nahradily většinu desktopů. "Když lidem začne odumírat stolní počítač, uvažují o koupi notebooku," říká k tomu Roger Kay z IDC. Stephen Baker, vedoucí výzkumu informačních technologií u NPD Techworld, očekává, že během roku 2004 nebo 2005 malooobchodní prodej notebooků překoná objem prodeje desktopů.

Dokonce i Intel při své posedlosti gigahertzy nepřehlédl, že zákazníci čím dál častěji dávají před hrubou silou výkonu přednost portabilitě. Přestože Pentium 4 pro desktopy možná koncem roku 2003 dosáhne 4 GHz, společnost Intel letos na jaře uvádí nový procesor pro notebooky a základní desku s novou architekturou zvanou Centrino Mobile Technology (viz čl. v rubrice Hardware), která před taktovací frekvencí upřednostňuje úsporu energie. Ale ani Centrino nebude samozřejmě žádný chudý příbuzný: Intel již specifikoval rychlost procesoru a mluvčí firmy Shannon Johnsonová tvrdí, že nový čip bude mít "lepší výkon, než jaký je k dispozici dnes."

Tento vývoj, spolu s dalšími novými technologiemi, pomůže prodloužit dobu, po kterou vydrží baterie notebooků. Howard Locker z IBM říká, že jeho společnost počítá s tím, že by během příštích dvaceti měsíců mohla vyvinout notebooky na bázi Centrina, které vydrží až osm hodin bez nabití oproti dnešním čtyřem až pěti hodinám poskytovaným notebooky od IBM. V tomto roce také Transmeta uvede nový úsporný procesor nazývaný Astro, jenž slibuje zvládnout dvakrát více operací za jeden cyklus nežli jejich dnešní, poněkud pomalý procesor Crusoe.

Bezdrátově kamkoli se hnete

Dalším klíčovým prvkem Centrina je integrovaná bezdrátová technologie na bázi 802.11 (takzvaná Wi-Fi). Analytici očekávají, že v roce 2004 ji najdeme doslova ve všech přenosných zařízeních. Kromě stále rostoucí úlohy, kterou tato technologie hraje v kanceláři i doma, měla by se stát i důležitou složkou bezdrátového přístupu pro všechny ostatní lokace a vyplnit tak prázdný prostor, vzniklý zpožděným uvedením mobilních sítí třetí generace (3G) schopných přenosové rychlosti až 2 Mb za sekundu. Několik společností spolupracuje na vytvoření Wi-Fi sítě "hot spotů", která by měla ve velkých městech vytvořit kobercové pokrytí. "Naším cílem je být do podzimu roku 2005 v padesáti největších metropolích," říká Steve Harris z Cometa Networks, společnosti založené firmami Apax Capital, AT&T, IBM a Intel.

John Ankcorn, hlavní vědecký výzkumník laboratoří HP, předpovídá, že budoucí notebooky a handheldy budou schopné se bezdrátově připojit k jakémukoli právě dostupnému poskytovateli, a budou tak "přeskakovat" nejenom od jedné Wi-Fi sítě ke druhé, ale i mezi Wi-Fi, mobilními a bluetoothovými sítěmi. V souvislosti s rostoucím počtem zařízení, která tak budou připojena neustále nebo velmi často, John Ankcorn očekává i příliv služeb poskytujících lokální informace.

Doma budete přenášet video a hudbu bezdrátově na televizní obrazovku nebo do HiFi soupravy.

Počítače zůstanou v centru digitálního světa ještě po mnoho let. I za dalších deset nebo dvacet let budeme ještě stále psát o počítačích.

"Představte si, že jdete po ulici a automaticky dostanete hodnocení restaurace nebo obchodu s hudebními cédéčky, aniž byste museli vstoupit dovnitř," dodává k tomu Hank Nothhaft, výkonný ředitel společnosti Danger, která vyvinula a poskytuje internetové služby pro handheld Sidekick od T-Mobile. Hank Nothhaft očekává, že ceny za bezdrátové služby budou trvale klesat až na nějakých 15 dolarů měsíčně (dnešní cena je 40 dolarů) za 10 MB dat.

K tomu, abyste získali přístup k informacím, nebudete ale nutně potřebovat PDA a vysokorychlostní datové připojení. Koncem tohoto roku má Microsoft v úmyslu aktivovat svou síť DirectBand, která bude využívat běžné rádiové frekvence k rozesílání informací na celou řadu každodenních zařízení hodinky, pera, peněženky, přívěsky ke klíčům a podobně. Síťové a přenosové protokoly, spolu s minipřijímači vyvinutými společností National Semiconductor, tvoří novou platformu nazývanou SPOT (Smart Personal Object Technology). Několik výrobců hodinek, například Citizen, Fossil a Suunto, už ohlásilo, že mají v úmyslu vyrábět modely podporující tuto technologii, které dokáží prezentovat třeba předpověď počasí nebo informovat o dopravní situaci v okolí.

Microsoft sází na to, že větší důraz na mobilitu zvýší poptávku po jeho iniciativě .Net, jednoho z několika výpadů do oblasti webových služeb, poskytujících centralizované informace dostupné odkudkoliv a z jakéhokoliv zařízení. Představte si například, že při nehodě budete moci autorizovat přenos své lékařské karty do nemocnice, kde jste ošetřováni. Pochopitelně, s ohledem na to, že Microsoft zatím nedokázal vyrobit bezpečný webový prohlížeč, vám možná vyhlídka na to, že byste této společnosti měli svěřit své osobní informace, zrovna neimponuje.

I bez použití webových služeb můžete mít neustále přístup ke všem datům ve vašem počítači pokud ho nosíte s sebou. V loňském roce předvedla firma OQO svůj stejně pojmenovaný kapesní počítač s Windows, který je jen o málo větší nežli IPod (6 x 10 cm). Další společnost, Vulcan, pracuje na uvedení podobně malého počítače.

Ale zatímco se některé počítače budou stále více podobat handheldům, mnoho handheldů dosáhne funkčnosti počítačů. Někdy v tomto roce chce Intel představit čip pro mobilní telefony zvaný Manitoba, který má integrovaný procesor XScale pro PDA s pamětí flash a dokonce analogovými obvody. Mluvčí Intelu Manny Vara očekává, že telefony s tímto čipem by se mohly objevit v příštím roce. Integrované čipy přinesou další zmenšení telefonů i úsporu energie což je rozhodně důležité, protože v blízké budoucnosti se neočekává velký postup v technologii baterií.

Čip XScale od Intelu se spolu s novou platformou Microsoftu zvanou Media2Go objeví i v kapesních osobních videopřehrávačích (od firem Samsung, Sonciblue, ViewSonic a možná i dalších), které by měly být uvedeny koncem tohoto roku. "Berte to jako příruční video pro cestu autobusem, dvouhodinový let, nebo způsob, jak zabavit děti při cestě autem," přibližuje smysl těchto zařízení mluvčí Intelu Bryan Peebler. Čipy od jiných výrobců se objeví v podobných přehrávačích od firem, jako je např. RCA.

Doma

Některé nejzajímavější technologické změny nás ale čekají doma. Nové produkty na bázi pevných disků i počítače budou bezdrátově přenášet video a hudbu na obrazovku televize nebo do reproduktorů kdekoliv v bytě či domě.

Přehrávače jako je ReplayTV nebo konkurenční TiVo se budou i nadále dobře prodávat, ale budou mít stále tvrdší konkurenci v multimediálních počítačích vybavených televizními kartami a Windows XP Media Center Edition nebo softwarem GigaPocket od Sony. Tyto systémy vám umožní přepínat mezi televizními programy, nahrávat pořady, přehrávat hudbu nebo prohlížet alba digitálních fotografií pomocí dálkového ovládání podobného tomu, které používáte na televizi.

Domácí vysílání

Většina lidí se nechce dívat na televizi nebo poslouchat hudbu přímo na počítači stejně jako se jim nechce tahat počítač do obývacího pokoje. Ale vysokorychlostní domácí sítě mohou tyto problémy odstranit, a zkombinovat tak výpočetní sílu a datovou kapacitu počítače s pohodlím a jednoduchostí, které očekáváme od spotřební elektroniky.

Tento trend byl zjevný na veletrhu spotřební elektroniky CES začátkem roku (viz PC WORLD 3/2003), kde HP, Linksys, Motorola, Pioneer, Prismiq, Rockford Fosgate, Sony, Yamaha a další firmy uvedly produkty, přenášející digitální hudbu či obraz na televizi nebo audiosystém.

Společnosti budou muset brát v této oblasti stále větší ohledy na zákazníky, kteří nestojí o to strávit hodiny konfigurací domácí sítě. Naštěstí technologie Universal Plug and Play, představená v první generaci mediálních přijímačů umožňuje, všem zařízením na ethernetové nebo bezdrátové síti, aby se navzájem detekovala a automaticky si nastavila vzájemné vztahy.

Časem by se technologie UPnP měla objevit v široké řadě zařízení, od tiskáren a skenerů, přes digitální fotoaparáty až po televize a audiosystémy.

Ale ještě předtím a rozhodně před koncem roku 2004 má Intel v úmyslu představit bezdrátový mediální adaptér, který bude možné použít v produktech, sloužících k propojení starších počítačů a elektroniky s využitím standardních výstupů. Společnost Linksys jako první nedávno oznámila, že připravuje zařízení založené na tomto adaptéru.

První vlna bezdrátových zařízení, která se již začala objevovat na trhu, používá standard 802.11b s přenosovou rychlostí 11 Mb za sekundu. To ještě nestačí na přenos videa, ale s hudbou a fotografiemi si poradí bez potíží. Až se ale v příštím roce objeví druhá generace, založená na rychlejším standardu 802.11a nebo 802.11g (druhý z nich má zpětnou kompatibilitu se standardem 802.11b), neměl by přenos videa představovat žádný problém. Nové notebooky Apple uvedené letos v lednu již mají zabudovanou technologii 802.11g.


Rok 2003: Co nás čeká? – Pohled do budoucnosti II.

Celkový pohled

S použitím UPnP a Wi-Fi sítě nebo sítě Bluetooth budete moci posílat fotografie z digitálního fotoaparátu přímo na tiskárnu, vypalovat je na CD a DVD, nebo si je prohlížet na obrazovce televize a nebudete se muset k počítači ani přiblížit. Tím pochopitelně obejdete i softwarovou úpravu fotografií, některé její základní funkce ale najdete přímo v digitálních fotoaparátech, které budou obsahovat programy pro barevnou korekci nebo zvýraznění detailů.

Rozšíření digitálních fotoaparátů bude mít na svědomí mimo jiné dramatický pokles cen. Greg Young, ředitel imaging divize firmy Sony, očekává, že koncem tohoto roku se budou 5megapixelové modely prodávat za méně než 500 dolarů a cena bude ještě dále klesat v roce 2004. Tou dobou už bude většina lepších digitálních fotoaparátů zhruba 8megapixelová.

Nicméně profesionální fotografové budou nejspíš i nadále dolaďovat a archivovat snímky pomocí počítače. A tím se dostáváme k naší poslední, možná odvážné, předpovědi: Ještě po mnoho let budou počítače v centru digitálního světa. Nejenom proto, že poskytují největší výpočetní výkon, ale dokáží flexibilně reagovat na příliv nových technologií. Až budeme za dalších deset nebo dvacet let předpovídat ještě převratnější změny, budeme stále psát o počítačích.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Digitální fotoaparát prakticky I.

David Čepička, Christoph Metzger

c03p0142

Digitální fotoaparáty jsou sice vybaveny snímači v řádu megapixelů a spoustou funkcí pro optimalizaci obrazu, ale přes všechnu tuto techniku zázraky nedokáží. Důležité jsou i zkušenosti uživatelů. Několik námětů pro vytvoření co nejlepších fotografií vám přinášíme právě v tomto článku.

Digitální fotoaparáty v sobě kombinují optické vlastnosti obyčejných fotografických přístrojů s možnostmi digitálního zpracování obrázků. To všechno je podřízeno jedinému cíli získání co možná nejdokonalejších obrázků stiskem jednoho tlačítka. Ten, kdo se nechce zabývat někdy skutečně složitými nastavováními jednotlivých parametrů pro vytvoření snímku, může dosáhnout poměrně slušných výsledků i s různými automatickými či standardními nastaveními. My vám prozradíme několik triků, jak můžete získat z vašeho fotoaparátu ještě lepší obrázky, než jste doposud měli.

1. Obnovení zmizelých informací EXIF

Společně s obrázkem si každý fotoaparát poznamenává celou řadu informací, které nazýváme EXIF. Jedná se o datum a čas, clonu, dobu expozice, nastavení ISO a blesku, rozlišení, formát, komprimaci, velikost obrázku a typ přístroje. Tyto údaje se pak hodí například pro archivování obrázků a jsou také využívány nejrůznějšími fotoslužbami.

Prakticky všechny programy pro úpravu obrázků při novém ukládání snímku pořízeného digitálním fotoaparátem údaje EXIF zničí. To však má několik ne zrovna příjemných důsledků. Tak například ten, kdo si upravené obrázky zpět do přístroje nahraje, aby je mohl přes obyčejný kabel ukázat na televizoru, povětšinou dostane jen černou obrazovku kvůli chybějícím údajům EXIF odmítá fotoaparát snímek zobrazit.

Prostřednictvím freewarového programu Exifer for Windows 2.1.5 se dají údaje EXIF a IPTC uložit a po úpravě snímku zase zapsat zpět. Aplikaci naleznete (EXIFERSETUP.EXE, 1,62 MB), případně ji lze také stáhnout z internetové adresy www.friedemann-schmidt.com/software/exifer/. Program umožňuje zobrazit údaje zapisované k obrázkům v závislosti na výrobci přístroje (k dispozici jsou značky Canon, Casio, Fuji, Nikon a Olympus) a většinu údajů si můžete za účelem dalšího zpracování vyexportovat.

2. Poškozené body na CCD a jak odstranit drobné vady na snímcích

CCD (Charge Coupled Device) je v digitálním fotoaparátu jakýmsi senzorem, kde se vytváří vyfotografovaný obrázek. Na CCD totiž dopadá světlo, které se přeměňuje na elektrické impulsy. CCD se skládá z tisíců na světlo citlivých fotobuněk, které reagují rozdílně podle množství světla, jež na ně dopadá. Čím větší je intenzita světla, tím větší je vzniklé napětí.

Podobně jako u TFT monitorů se rovněž i u CCD prvků může tu a tam vyskytnout jedna či více vadných diod. Na tomto místě pak CCD snímá bod, který je na množství světla nezávislý, a ten se projevuje buď jako bod světlý, či jako tmavý. Za normálních podmínek není tento tzv. Hot pixel pouhým okem viditelný a při komprimaci obrázku do formátu JPG stejně zmizí. Pokud však ukládáte svůj obrázek do formátu TIF, může tento Hot pixel zvláště u velmi tmavých či velmi světlých snímků vadit.

Za pomoci freewarového programu Black Frame NR se vám dozajista podaří výše zmiňované špatné body odstranit. Utilitu naleznete , případně na internetové adrese www.mediachance.com (BLACKFRAME.ZIP, 371 KB). Je určena pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP. Při práci s touto utilitou využijete dva snímky. Jeden z nich bude obsahovat nějaký klasický motiv a druhým bude absolutně černý snímek, jenž bude obsahovat pouze ony poškozené body. Pro získání posledně jmenovaného snímku stačí nasadit na objektiv kryt a stisknout spoušť. Na takto vzniklém obrázku pak budou vadné body zobrazeny jako bílé tečky. Pokud by i přes objektiv na CCD dopadalo světlo, je nutné kryt objektivu dodatečně přikrýt kouskem látky. Pokud váš přístroj vykazuje tmavé Hot pixely, pak vyfotografujte nějaké čistě bílé pozadí, kupříkladu desku pěnového polystyrénu.

Konečně do programu Black Frame NR nahrajte jak váš původní motiv s vadnými body, tak i druhý obrázek (černý nebo bílý). Program na základě těchto dvou snímků stanoví vadné body a navrhne v poli Method několik variant, jak je odstranit. Nejvhodnější metodu získáte nejlépe pokusně. Vylepšený obrázek pak můžete uložit na pevný disk. Tímto způsobem lze vylepšit i snímky s rozsáhlejším poškozením.

3. Nastavte si správnou hodnotu ISO

U většiny digitálních fotoaparátů se dá změnit nastavení hodnoty ISO. Tento parametr se týká citlivosti na světlo a udává, jak přesně CCD prvek v přístroji pracuje. Základním pravidlem je, že ke zdvojnásobení citlivosti na světlo je třeba hodnotu ISO zvětšit třikrát.

V nejčastějším standardním nastavení je ISO rovno 100. Pro obyčejné fotografování, kdy fotoaparát automaticky nastavuje clonu a dobu expozice, tato hodnota postačí. Při špatném osvětlení, například když se fotografuje při světle svíčky, musí závěrka fotoaparátu při ISO 100 zůstat velmi dlouho otevřená, aby do přístroje pronikl dostatek světla. Jestliže ale nepoužijete stativ, musíte se spokojit se snímky rozmazanými.

Alternativou k použití stativu je nastavení vyšší hodnoty ISO, kupříkladu 400. Tím se podstatně zvýší citlivost CCD prvku a fotoaparát bude opět mít dostatek prostoru pro nastavení optimální velikosti clony při krátké době závěrky, takže k žádnému rozmazání nedojde. Zvyšování citlivosti ke světlu je ale vykoupeno jednou nevýhodou snížením kvality snímku. Výsledný obrázek je položen na hrubším rastru a některé obrazové body nemusí vykazovat tu správnou barvu. Barevný šum obrázku je tím vyšší, čím je u přístroje nastavena větší citlivost. Z výše uvedeného tedy vyplývá, že je lepší pracovat při nižší hodnotě ISO, a jen tehdy, kdy je to skutečně třeba, tuto hodnotu zvýšit.

4. Jak udělat rozostřené pozadí

Povedené portrétní fotografie upoutají pohled pozorovatele přímo na hlavní motiv. Trik, který se zde používá, je schválně rozostřené pozadí. Abyste tohoto efektu dosáhli, musíte vypnout automatické nastavení osvitu a toto nastavit manuálně.

Plně automatické nastavování parametrů pro fotografování snímků za normálních podmínek nastavuje jak velikost clony, tak čas závěrky. Jeho cílem je dosáhnout toho, aby popředí i pozadí bylo stejně ostře vyobrazeno. Abyste obrátili pozornost přístroje pouze na popředí, vyberte v menu přístroje program pro výběr clony.

Při použití velké clony je ostrost pozadí do značné míry menší než u clony malé. Z toho vyplývá, že abychom dosáhli námi stanoveného cíle, musíme hodnotu clony nastavit co možná nejvyšší. Výběr vhodného času závěrky pak necháme na automatice aparátu.

5. Profesionální použití blesku prostřednictvím studiových blesků

Většina lidí, kteří fotografují amatérsky či mají fotografování jako svůj koníček, používá prakticky výlučně blesk zabudovaný ve fotoaparátu. Ten sice postačí pro obyčejné snímky z rodinných oslav, momentky nebo pro pořízení reportážních snímků. Ovšem pro pořízení vysoce kvalitních portrétů, velkých fotografií apod. výkon zabudovaného blesku nestačí.

Velké výhody nabízejí studiové blesky. První výhodou jsou vyměnitelné reflektory. S jejich pomocí můžete dosáhnout prakticky libovolné světelné charakteristiky od jemné přes jasnou až po efekt bodového světla, a to navíc s možností nastavení intenzity světla. K přesnému zaměření blesku se použije pomocné světlo, jež přesně ukáže, co blesk osvítí. Při použití několika blesků se pak vyhnete vytvoření nežádoucích stínů a tmavých částí snímku.

Studiové blesky tedy dovolují úplnou kontrolu nad osvícením a tím splňují všechny předpoklady pro pořízení profesionálních snímků. Některá z těchto zařízení se zapínají pomocí kabelu, jiná se spouští automaticky přes fotosenzor. Na trhu se dají sehnat komplety zahrnující dva nebo tři blesky, stativ a několik reflektorů, jakož i brašnu na přenos celého zařízení. Pro použití popisovaného zařízení musí váš digitální fotoaparát splňovat dva předpoklady jedním je vybavení fotoaparátu zástrčkou pro připojení kabelu a druhým je možnost manuálního nastavení clony a času.

6. Kvalitnější reprodukce barev díky správně nastavené korekci bílé barvy

Světlo má rozdílnou teplotu barev, neboli podle toho, v jakých světelných podmínkách pracujeme, může ta samá scenérie vypadat naprosto odlišně. Zatímco při západu slunce dominují červené barevné tóny, vytváří přímé sluneční světlo barevné odstíny chladnější. Například fotografie zasněžené krajiny bude v prvním případě dožluta, zatímco u prudkého slunečního světla bude mít nádech domodra.

Digitální fotoaparáty zmíněný nežádoucí barevný efekt opravují tzv. korekcí bílé barvy. Tato funkce se má postarat o to, aby bílá barva na fotografii zůstala bílou a aby i ostatní barvy zůstaly přirozenými. Všechny přístroje zmíněnou funkci používají automaticky, mnohé z nich umožňují i manuální nastavení pro standardní situace, jako "Denní světlo", "Slunce", "Zářivka" či "Žárovka". Vlastníte-li poloprofesionální model fotoaparátu, můžete si dokonce tuto funkci nastavit plynule podle intenzity a druhu světla. Vezměte si nějakou bílou předlohu, třeba list papíru, a dejte ji před objektiv. Nyní stiskněte odpovídající tlačítko na přístroji, čímž si stanovíte stupeň korekce bílé barvy. Když nyní začnete fotografovat, budou mít všechny tyto snímky přesně nastavenou úroveň korekce bílé barvy pro danou scénu.

Retušování fotografií

David Čepička, Eva Ruland

Jestliže chcete ze svých snímků dostat pomocí počítače to nejlepší, pak existuje osvědčený prostředek: program pro úpravu obrázků. Přečtěte si, jak odstranit nejběžnější vady na vašich fotografiích.

Dříve člověk potřeboval pro retušování fotografií prakticky téměř vždy temnou komoru, ale časy se mění. Dnes stejnou operaci můžete provést bez větších problémů za pomoci programu pro úpravu obrázků klasickým představitelem tohoto druhu je aplikace Paint Shop Pro. Nejnovější testovací verzi naleznete , případně na internetové adrese www.jasc.com (PSP704EV.EXE, 30,1 MB).

1. Zesvětlení příliš tmavě vypadajících snímků

Zvláště při fotografování v protisvětle může vzniknout fotografie, která se jeví poněkud tmavší. Nastavení světlosti je pro Paint Shop Pro jedna z nejsnazších úloh. Otevřete si onen ponurý obrázek a v menu Colors klepněte na položku Adjust/Brightness/Contrast. Nyní stačí úroveň světlosti nastavit v poli Brightness buď přímým napsáním hodnoty v procentech, nebo klepáním na šipky vedle zadávacího políčka.

Pokud změny parametrů obrázků provádíte raději v originálním snímku než v malém náhledovém okně, klepněte na tlačítko s obrázkem oka. Pro trvalé nastavení této volby stačí klepnout na symbol šipky vedle tlačítka oka.

U opravdu extrémně tmavých obrázků, které potřebují zesvětlení větší jak 20 %, pomůže o něco zvýšit hodnotu kontrastu (políčko Contrast). Pak doporučujeme hodnoty světlosti v řádu 10-20 % jejich původní úrovně.

2. Zesvětlení tmavých oblastí snímku

Dosti často jsou u fotografií příliš tmavé pouze určité oblasti snímku, zatímco ostatní části jsou takříkajíc v pořádku. Jako příklad lze uvést snímek osoby stojící před osvětleným oknem. Stejný problém vidíte i na našem obrázku. Vše důležité na snímku je dobře vidět, až na osobu, která nastupuje do auta. Když použijeme funkci zesvětlení snímku podobně jako v minulém tipu, dotkne se tato úprava celého snímku, takže už tak světlé nebe se promění na ještě světlejší, skoro bílé. Abychom mohli zesvětlit pouze ty části snímku, které chceme a aby u těch ostatních zůstaly původní parametry, musíme tu oblast, jejíž parametry měnit nehodláme, před prováděnými změnami ochránit. To nejlépe uděláme výběrem. Klepněte v panelu nástrojů vlevo na funkci Magic Wand. V paletě Tool Options (pokud ji nemáte zobrazenou, označte v menu View/Toolbars položku Tool Options Palette) nastavte následující parametry takto: Match mode: RGB Value, Feather: 0, Tolerance: 10. Klepnutím na auto s člověkem ve snímku by se toto mělo označit. Pokud se snad neoznačilo, můžete k vybrané oblasti přidávat další, a to tak, že na další objekty budete klepat se stisknutou klávesou <Shift>. Druhou možností je zvýšení parametru Tolerance a nový pokus o označení. Pokud se stane, že budete chtít v nějakém snímku pracovat se všemi objekty kromě jednoho, vyplatí se tento objekt označit a pak provést inverzi označení. Tím velmi pohodlně označíte všechny objekty, kromě toho jednoho. Inverze označení se provádí přes menu Selections/Invert. Po označení objektů můžete provést jejich zesvětlení. Celý postup je stejný jako u úlohy č. 1, avšak týká se pouze vámi vybraných objektů.

3. Retušování špatně zabarvené oblohy

Když u digitálního fotoaparátu selže kvůli extrémním světelným podmínkám nebo špatnému nastavení uživatele funkce vyrovnání bílé barvy a namísto zářivě modrého letního nebe se objeví žalostně vyhlížející, šedivá podzimní obloha, můžete pomocí Paint Shopu Pro tuto chybu elegantně opravit a vzhled oblohy nastavit takový, jaký má skutečně být.

Označte si celou oblohu pomocí funkce Magic Wand u typicky nepovedených snímků se šedou oblohou bude stačit nastavení položky Tolerance na 10 až 20. Potom vyberte z menu Colors položku Adjust/Red/Green/Blue. Hodnoty postupně nastavte na 70-90 % Blue a nějaké záporné číslo u položek Red a Green. Většinou je nutné odebrat více červené než zelené, aby obloha nedostala rušivý světlefialový nádech.


Digitální fotoaparát prakticky II.

4. Dodatečná korekce ostrosti snímku

Lehce rozmazané nebo neostré fotografie můžete v Paint Shopu Pro dát zase do pořádku pomocí několika klepnutí myši. Jednoduše si ve zmíněném programu otevřete daný obrázek a z menu Effects zvolíte položku Sharpen/Sharpen More. Pro velmi rozostřené snímky můžete funkci zaostření zopakovat několikrát. K tomuto účelu použijte filtr v menu Effects/Sharpen/Sharpen, neboť opakované použití funkce Sharpen More s sebou nese vznik nehezkých a hrubých obrysů, nehledě k tomu, že dochází k deformaci barev.

Jestliže obyčejné zaostření snímku nepřinese kýžený efekt, pak se musí použít tzv. High-End Filter s trochu zavádějícím označením jako Unsharp Mask. Najdete jej opět ve stejném menu jako předchozí položky. Tato funkce zesiluje kontrast a tím i ostrost, protože dochází k cílenému zvyšování světlosti vedle sebe ležících pixelů. Při této operaci platí základní pravidlo čím větší je hodnota u položek Radius a Strength a čím menší je údaj v poli Clipping, tím je obrázek ostřejší. Velmi nízké nebo naopak velmi vysoké hodnoty pro Radius a Strength mají bohužel stejný nežádoucí vedlejší efekt jako u funkce Sharpen More. Těchto vedlejších efektů se ale zbavíte pouze tím, že budete tak dlouho zkoušet různé kombinace, až se přiblížíte k ideálnímu nastavení tj. ostrému obrázku s co možná nejméně deformacemi.

5. Korekce "červených očí"

Velmi ošklivé jsou na fotografiích, zvláště pak na portrétech tzv. červené oči. Ovšem i v tomto případě dokáže Paint Shop Pro pomoci. V menu Effects v položce Enhance Photo se úplně dole skrývá velmi praktická funkce Red-eye Removal. Nenechte se odradit mnoha možnostmi nastavení samotná konfigurace není složitá.

Přesuňte kurzor v levém náhledovém okně přesně na místo, kde se nachází ona červená skvrna. Při stisknutém tlačítku myši zmenšete rámeček tak, aby červená skvrna byla přesně v kolečku uvnitř rámečku. Nyní vyberte v poli Hue odpovídající základní barvu očí a v poli Color přesný odstín duhovky oka. Teď můžete v pravém náhledovém okně pozorovat, jak se Paint Shop Pro s problémem červených očí vypořádal.

Pokud nebudete s výsledkem spokojeni, lze ještě spoustu věcí "doladit". Tak si můžete v poli Iris size navolit velikost duhovky, dále je možné nakonfigurovat úroveň ohraničení oka (Feather) či rozkrytí barvy oka do sousedních pixelů, aby oko nevypadalo zrnitě (Blur). Položkami Glint lightness a Glint size můžete oku dodat přirozený lesk. Konečný výsledek můžete vidět doslova vlastníma očima.

6. Jak udělat z matných barev zářivé

Pokud si to budete přát, ukáže vám Paint Shop Pro cestu z matných a zašlých barev do království barev pestrých a zářivých. K živým barvám vedou dvě cesty automatická korekce nasycenosti a manuální nastavení barev.

Náš příklad uvedený na obrázku ukazuje snímek krajiny s poněkud matnými barvami. Prostřednictvím funkce Automatické korekce nasycení (Automatic Saturation Enhancement) z menu Effects/Enhance Photo se fotografický snímek přemění na barvami zářící motiv. V poli Strength zadáváte, zda chcete, aby se barvy jevily jako decentní (Weak), vyrovnané (Normal) či jasné (Strong). Tři přepínače v poli Bias vlevo zase nastavují, zda se mají ve fotografii použít barevné tóny slabé (Less colorful), normální (Normal), nebo silné (More colorful). Jestliže zatrhnete položku Skintones present, dá Paint Shop Pro pozor na to, aby lidé na snímcích vypadali přirozeně.

Pomocí automatické korekce nasycení můžete vytvořit i velmi křiklavý motiv. Když ale budete chtít vytvořit vyvážený obrázek, který má působit přirozeně, musíte si jej upravit ručně. Položka Hue/Saturation/Lightness z menu Colors/Adjust vám dává možnost nastavit stupeň sytosti pro každou základní barvu zvlášť. Zmíněná metoda je vhodná i pro naše ukázkové foto.

Výhled na budovy i oblohu je decentní, ale přirozený, jen bychom chtěli na snímku zvýraznit zeleň. S pomocí manuální korektury to nebude nic složitého. Pokud v poli Edit zvolíte položku Master, změníte parametry všech barevných tónů na snímku co se týče jejich světlosti, nasycenosti a barevného tónu. My ale potřebujeme změnit pouze tu zeleň, proto v poli Edit vybereme položku Greens a nasycenost (Saturation) zvýšíme na 30. Nakonec ještě přece jen ubereme na sytosti barvy modré (položka Blues), u níž nastavíme zápornou hodnotu např. -60. A tím máme manuální úpravu s hojnou zelení a decentní oblohou hotovu.

7. Oprava zkreslených fotografií

Speciálně u momentek se stává, že fotoaparát není držen zpříma a vznikají snímky, které jsou poněkud zkreslené. Stejná situace však může nastat i u skenování fotografií. Pro narovnání takového obrázku slouží funkce Rotate, již najdete v menu Image. Tady si můžete nastavit směr a úhel otočení. Pokud je snímek zkreslený jen nepatrně, zkoušejte nejprve otočení jen o velmi malý úhel v rozsahu 1-5 stupňů.

Při otočení snímku vznikají okolo celého obrázku přebytečné plochy, které jsou vyplněny aktuální barvou pozadí. Ať chcete či ne, musíte na některé oblasti na okrajích snímku zapomenout proto, abyste tyto přebytečné plochy odstranili. Pomocí nástroje Obdélník (Selection) označte plochu snímku bez pozadí a přes volbu Crop to Selection v menu Image se nežádoucích oblastí zbavíte.

Označování výřezu je ještě jednodušší, když použijete funkci zobrazení vodicích čar a pravítka. Naleznete je v menu View pod položkou Guides a Rulers. Nové vodicí čáry můžete pak umístit do obrázku tak, že je vytáhnete se stisknutým tlačítkem myši přímo z pravítka. Pod položkou Change Grid and Guide Properties si můžete mimo jiné nastavit, zda nástroj pro výběr oblasti (Selection) má k těmto čarám zarovnávat. Pokud ano, je třeba umístit zatržítko před volbu Snap to Guide.

8. Odstranění škrábanců, ohybů a otisků prstů

Tyto problémy se objevují obzvláště při skenování starých fotografií: okraje obrázků jsou roztřepené, zpřehýbané nebo utržené, světlé části fotografií jsou "vyzdobeny" otisky prstů, anebo jsou poškrábány. Celkem vzato máte tři možnosti, jak takové snímky dát do pořádku:

1. Zmenšit obrázek ustřihnutím. Pokud se poškození vyskytují pouze na okrajích obrázku, což bývá nejčastěji, vyberte jednoduše v Paint Shopu Pro nástroj obdélník a jeho prostřednictvím označte co největší část snímku bez poškození. Poté klepněte do menu Image/Crop to Selection. Vytvoří se nový obrázek, jenž bude obsahovat pouze tu část obrázku, kterou jste vybrali.

2. Odstranit poškození. Pokud se nějaký ten škrábanec nebo šmouha nachází uprostřed obrázku v nějaké relativně homogenní oblasti, může dokázat funkce automatického odstranění pravé divy. Zmíněnou funkci naleznete v menu Effects pod položkou Enhance Photo/Automatic Small Scratch Removal. Označte poškozené místo nástrojem Obdélník (Selection) a vyvolejte výše zmíněnou funkci. Pokud se stane, že funkce eliminuje i ty části obrázku, které tam měly být, zmenšete "mohutnost" opravování v poli Strength a rovněž snižte parametry v poli Local contrast limits.

3. Použít manuální retušování. Pokud je snímek umazaný někde uprostřed celého motivu, měli byste použít nástroj Clone Brush (štětec pro kopírování) a s jeho pomocí provést retuši manuální. Clone Brush totiž dokáže přenést oblast snímku z jednoho místa na druhé. Platí, že čím složitější je místo, které chceme opravit, tím menší by se měla v paletě Tool Options zvolit velikost štětce, a samozřejmě byste měli pracovat také při úměrně větším zobrazení poškozeného místa snímku.

Klepněte pravým tlačítkem myši na světlou oblast snímku v bezprostřední blízkosti poškozeného místa. Nyní při stisknutém levém tlačítku myši pečlivě přeneste grafickou informaci z označeného místa na to poškozené. Tímto způsobem překreslíte škrábanec, šmouhu nebo otisk prstu body z výchozí oblasti, kterou vám Paint Shop Pro označí kurzorem ve tvaru křížku.

V případě tmavého fleku přenášejte nepoškozenou oblast, která se nachází těsně vedle místa poškození. To, jestli zvolíte místo nad, pod, vlevo či vpravo, závisí na druhu obrázku. Větší poškozené oblasti homogenních ploch můžete samozřejmě opravovat daleko větším štětcem.

Originál a padělek

David Čepička, Michael Schmitthäuser

Mnohé z chyb, které při fotografování uděláte a později vám kazí pohled na snímky, se dají napravit. Tak např. Paint Shop Pro 7 disponuje všemi nástroji pro zkrášlování a manipulaci s obrázky vůbec. Když je využijete, budou vaše snímky takové, že by se za ně nemusel stydět ani profesionál.

Zdaleka ne každý člověk ví, že fotografie uveřejňované v časopisech či v novinách projdou často dříve, než se dostanou do rukou veřejnosti, rukama odborníků na retušování fotografií. Ti fotografie vylepšují prostřednictvím nejrůznějších programů pro úpravu obrázků. Tak se běžně odstraňují ze snímků rušivé prvky, zkrášlují lidé či mění obsahy celých fotografií. Pokud se takové manipulace dělají dobře, pak obyčejný člověk nic nepozná. S pomocí programu Paint Shop Pro 7, který najdete , případně na internetové adrese www.jasc.com (PSP704EV.EXE, 30,1 MB), si můžete takové retušování zkusit sami.

1. Základní konfigurace pro optimalizaci Paint Shopu Pro

Předtím, než se pustíte do práce, měli byste si Paint Shop Pro nastavit tak, aby se vám úpravy jednotlivých snímků dělaly co nejpohodlněji:

1. Klepněte do menu View, kde aktivujte položky Rulers a Guides. Tím si zajistíte zobrazení pravítka a vodicích čar. Kromě toho klepněte na položku Grid and Guide Properties, kde zatržením položky Snap to guide zaktivujete funkci přichycení k vodicí čáře (použije se při označování objektů nebo výběru části obrázku).

2. Klepněte v menu View na příkaz Toolbars a ujistěte se, že máte zatržítka u těchto položek: Standard Toolbar, Tool Palette, Color Palette, Status Bar, Tool Options Palette, Layer Palette a Overview Window.

Nyní byste si měli obsah okna programu Paint Shop Pro uspořádat asi tak, jak vidíte na našem obrázku. Jednotlivé panely si samozřejmě můžete uspořádat podle svého.

2. Analýza problémových oblastí na snímku

Nyní otevřete přes menu File/Open Paint Shop Pro obrázek, jenž budete chtít upravovat. Předtím, než začnete s obrázkem cokoliv dělat, si najděte všechny chyby, které byste chtěli ve snímku opravit. Zkuste si jednoduše představit, jak by tento snímek měl ideálně vypadat! Na našich snímcích, které jsou v tomto článku, jsme se zaměřili na ty nejčastější chyby při fotografování:

- Snímek je kvůli špatnému držení přístroje vyfotografován trochu nakřivo.

- Na snímku jsou tmavé skvrny, vzniklé z palce položeného před objektiv.

- Rozměry snímku nejsou optimální, případně snímek obsahuje věci, které kazí dojem vzhledem k tomu hlavnímu, co má ukazovat.

- Zatažená a šedá obloha kazí dojem ze snímku.

- Věci, budovy apod. v pozadí netvoří pro fotografovaný objekt vhodnou kulisu.

3. Nezapomeňte si vytvořit alespoň jednu kopii upravovaného obrázku

Dříve, než začnete jakékoliv manipulace s obrázkem, uložte si snímek pod nějakým jiným jménem. V originálu neprovádějte žádné změny. Jakmile totiž změny v originálu jednou uložíte, nedají se v něm provedené opravy už vrátit nazpět, takže originál snímku je jednou provždy ztracen.

Vzhledem k tomu, že většina digitálních fotoaparátů pracuje s formátem JPG, jenž má vysoký stupeň komprese, není nutno provádět žádné změny formátu. Když totiž nějaký soubor ukládáte znova do formátu JPG, komprimuje jej Paint Shop Pro pokaždé nanovo, čímž se kvalita snímku zhoršuje. Pro vytvoření kopie snímku v bezztrátovém TIF formátu postupujte následovně: Klepněte do menu File/Save As, zadejte složku, do níž budete soubor ukládat, a do políčka Název souboru zadejte nové jméno souboru pro snímek. Z rozevíracího menu Uložit jako typ pak vyberte položku Tagged Image File Format (*.tif, *.tiff).

4. Posunování a otáčení objektů, výběr oblasti snímku

Pokud jste při fotografování drželi přístroj trochu nakřivo, objeví se vám všechny prvky na snímku poněkud vychýlené doprava či doleva. Do velké míry se to projeví u fotografií obsahujících hodně vertikálních linií, například u snímků budov. Stačí fotoaparát vychýlit jen o pár stupňů, a na celém snímku je to dostatečně poznat. Naštěstí prostřednictvím funkce Rotate v Paint Shopu Pro se dá tato chyba velmi lehce opravit.

Ze všeho nejdříve umístěte dvě svislé vodicí čáry na nějaké svislé objekty na snímku. To uděláte tak, že klepnete na levé pravítko a se stisknutým levým tlačítkem myši se přesunete doprava. Tyto vodicí čáry vám pomohou pro přesné natočení fotografie, které se vyvolá z menu Image/Rotate. V našem případě stačí pro narovnání snímku otočení o 1,4 stupně vlevo. Pro přesnou kontrolu můžete použít právě vodicí čáry, které budete přesunovat po svislých liniích předmětů na snímku.

Při otáčení snímku vznikají na okrajích nerovnosti, kterých je třeba se zbavit. To učiníte tak, že si vytvoříte výřez snímku. Klepněte na nástroj Selection a udělejte kýžený obdélníkový výřez okolo celého snímku. Celou práci ukončíte tím, že z menu Image zvolíte příkaz Crop to Selection, čímž opravený snímek vložíte do nového okna.


Digitální fotoaparát prakticky III.

5. Příprava nového pozadí pro vložení do snímku

Představte si úkol, kdy máme krásné modré nebe na obrázku vlevo použít jako nové pozadí pro obrázek budovy vpravo. I tento úkol Paint Shop Pro hravě zvládne. Nejprve si otevřeme oba soubory v již zmíněném Paint Shopu Pro, zaktivujeme okno s obrázkem budovy klepnutím na lištu okna a přes menu Edit/Copy jej zkopírujeme do schránky.

Pak zaktivujeme druhý obrázek a z menu Edit vybereme příkaz Paste/As New Layer. Nyní fotografie s budovou leží přes obrázek s hezkou modrou oblohou a v paletě Layer se objevila další položka Layer 1. Abyste mohli pracovat s jednotlivými vrstvami (Layer), uložte si tento soubor pod libovolným jménem s příponou PSP, která odpovídá souborům typu Paint Shop Pro Image. Práce s vrstvami totiž nejsou formátem TIFF ani dalšími podporovány.

6. Nastavení teploty barev pro hřejivé snímky

V dalším kroku se zaměříme na problém, kdy má šedá obloha na snímku ustoupit modrému nebi se slunečním svitem. Pokud je snímek pořízen za špatného počasí, působí na něm barvy velmi studeně a stroze. Proto se pokusíme do snímku vnést trochu tepla, a to pomocí funkce Automatic Color Balance, jež se nachází v menu Effects/Enhance Photo.

Přednastavená standardní hodnota pro teplotu barev je 6 500 kelvinů, což odpovídá přímému slunečnímu světlu. Čím nižší bude teplota barev, tím teplejší vám budou barvy na obrázku připadat. Pro náš zkušební snímek nám kupříkladu jako ideální hodnota vyšlo 5 500 kelvinů při úrovni korekce (políčko Strength) 30.

7. Označení nevhodných oblastí snímku a jejich odstranění

Vrstva Background nyní obsahuje novou oblohu a na vrstvě 1 (Layer 1) leží náš výchozí obrázek budovy. Obě vrstvy jsou na sobě navzájem nezávislé, takže když se na vrstvě Layer 1 provede nějaká změna, vůbec nijak se to nedotkne vrstvy ležící pod ní. Tuto skutečnost využijeme nyní k tomu, abychom zamračenou oblohu za budovou smazali, čímž se nám zviditelní obloha nová.

Nástroj kouzelnické hůlky (Magic Wand) automaticky označuje na snímku oblasti stejného druhu, takže se ideálně hodí k oddělení jednotlivých objektů. V našem případě od sebe oddělujeme zamračenou oblohu a budovu. A protože zamračená obloha tvoří homogenní oblast, funguje tento nástroj dokonale.

Jakmile klepnete v panelu nástrojů na symbol Magic Wand, objeví se vám paleta Tool Options, v níž si nakonfigurujte: Match mode: Brightness, Feather: 0 a Tolerance: 10. Pro parametr Tolerance platí základní pravidlo čím je jeho hodnota vyšší, tím rozdílnější barvy či světlosti barev mohou být zahrnuty do jednoho společného výběru. Nyní klepněte ukazatelem myši do šedé oblasti oblohy. Paint Shop Pro označí celou rozsáhlou oblast obsahující oblohu. Vzhledem k vysokému kontrastu mezi stavbami a jejich pozadím se do výběru zahrne skutečně pouze obloha.

Abyste si opravdu byli jisti, že mezi oblohou a budovou nezůstaly žádné šedivé pixely, rozšiřte pro jistotu výběr celé oblasti o 1 pixel. Provedete to příkazem Expand z menu Selections/Modify. Když nyní stiskněte klávesu <Delete>, označená oblast zmizí a místo ní se objeví modrá obloha ze spodní vrstvy. Stejným způsobem označte další šedou oblast a tento postup opakujte tak dlouho, dokud všechny takové oblasti neodstraníte. Několik oblastí naráz vyberete, když při jednotlivých akcích budete držet klávesu <Shift>. Bohužel asi nikdy se vám nepodaří odstranit úplně všechny pixely z původního obrázku. Pokud nějaké naleznete, můžete je buď označit nástrojem Selection a následně stiskem klávesy <Delete> smazat, anebo použít nástroj Eraser (guma).

8. Jemné doladění pod fotografickou lupou

Velmi drobné, částečně průhledné oblasti na obrázku, jakési zbytky, vyžadují samostatnou úpravu při vysokém zvětšení. Pro jejich odstranění nejprve zvyšte parametr Tolerance u funkce Magic Wand na 20 a postupně označujte myší ty části obrázku, které prosvítají.

Na mnoha místech snímku mezi budovou a pozadím jsou celé řady zbytků často se jedná právě o světlé pixely z původního obrázku, částečně to mají na svědomí šikmé hrany, které vytvářejí útvary podobné schodům. Dokonce i neškolené oko na základě těchto jevů pozná, že se jedná o fotomontáž. Pro naprosto dokonalý přechod mezi budovou a pozadím pak musíte použít nástroje Retouch a Eraser.

Přepněte si tedy na nástroj Eraser (guma) a jeho velikost nastavte mezi 8 a 15 pixely. Při velikosti okolo 30 je u gumy nastaven měkký okraj, což znamená, že pixely na její vnější hraně nebudou odstraněny dokonale, ale jejich barevná intenzita bude snížena. Pro lepší viditelnost tohoto nástroje klepněte v paletě Tool Options na záložku Cursor and Tablet Options a zde zatrhněte volbu Show brush outlines. Když si nyní pomocí nástroje Zoom nebo jednodušeji kolečkem myši obrázek zvětšíte, můžete opatrně gumovat podél hran objektů. Dávejte přitom pozor na to, abyste se gumou dotýkali pouze vnějším okrajem. Tím se zbavíte ostrých přechodů, které způsobuje právě Magic Wand.

Jakmile jste odstranili všechny ostré hrany, vezměte si nástroj Retouch a pusťte se do posledních úprav. V paletě Tool Options si zvolte úplně dole režim Soften a velikost nástroje zvolte asi 30. S takto nastaveným nástrojem se pak posunujte podél problematických míst, kde jste předtím používali Eraser (gumu).

9. Výměna pozadí za nové

Celá práce se povedla, neboť nyní leží na vrstvě Layer 1 perfektně upravená verze budovy. Když si v paletě Layer klepnete na symbol brýlí u položky Background, celé nebe zmizí a vy uvidíte pouze samotnou budovu. Nyní můžete do spodní vrstvy dát jiné snímky jako pozadí, a tak budovu umístit třeba mezi mrakodrapy v New Yorku.

Fotomontáž

David Čepička, Michael Schmitthäuser

Spojte dva obrázky do jednoho! S programem Paint Shop Pro si můžete udělat fascinující fotomontáže. V tomto článku vám ukážeme, jak s pomocí objektů a vrstev můžete vytvořit profesionálně vyhlížející obrázkové kompozice.

Lepidlo a nůžky jsou dnes už pasé v dnešním světě digitálních fotografií jsou fotomontáže vytvářeny prostřednictvím počítače. Když použijete tak výkonný program pro práci s obrázky, jako je Paint Shop Pro 7, pak se vám dozajista podaří udělat velmi složité fotomontáže s řadou různých objektů prakticky za okamžik. V tomto článku naleznete návody pro vytváření koláží prostřednictvím práce s vrstvami.

1. Výchozí bod: Balón a mrakodrap

Jako výchozí obrázek pro pozadí naší ukázkové fotomontáže poslouží snímek mrakodrapů. Do něj budeme chtít vložit obrázek horkovzdušného balónu, který letí v popředí snímku. Řadu ukázkových fotografií včetně obrázku balónu naleznete (FOTO.ZIP, 54,8 MB). Fotografii balónu naleznete jako soubor BALON.JPG (17,5 KB). Díky kontrastu mezi balónem a pozadím a také vzhledem k tomu, že je pozadí jednolité, se tato fotografie jeví pro práci s nástroji v Paint Shopu Pro jako ideální (podrobnější informace jsou v rámečku s názvem Označování oblastí ve snímcích: Který nástroj použít?). A aby hotová fotomontáž působila skutečně věrohodně, bude balón vrhat stín na budovu za ním.

2. Výběr balónu ze snímku

Pro označení balónu v původním snímku použijeme v Paint Shopu Pro nástroj Magic Wand. V paletě Tool Options zvolte v poli Match Mode položku Brightness a parametr Tolerance nastavte na 40. Nyní klepněte na libovolnou část oblohy tvořící pozadí a za několik sekund již můžete vidět, že Paint Shop Pro rozeznal obrysy balónu naprosto perfektně. Ovšem označilo se pouze pozadí a balón zůstal neoznačený. My však potřebujeme pravý opak. Proto je nyní třeba z menu Selections zvolit příkaz Invert, čímž označíme balón a pozadí zůstane neoznačené.

Díky nástroji Magic Wand je označení balónu takřka primitivní. Jako problém se ale může jevit koš balónu. Lana mezi košem a obalem balónu jsou příliš drobná, takže je nástroj Magic Wand má problém vůbec poznat, a natož označit. V tomto případě je nutná trocha manuální práce.

Zvětšete si pomocí nástroje Zoom koš balónu asi pětinásobně. Důležité je, abyste viděli všechny detaily. Až při tomto zvětšení uvidíte, že mnoho oblastí zůstalo neoznačeno například již zmíněná lana, případně také části osob v koši. K označení osob v koši použijeme nástroj Freehand. Na paletě Tool Options zvolíme v poli Selection type položku Freehand a stiskneme klávesu <Shift>. Vedle symbolu lana se objeví znaménko plus. Nyní oblast osoby objedeme dokola při stisknutém levém tlačítku myši. Jakmile je oblast výběru zvolena a levé tlačítko myši puštěno, přidá Paint Shop Pro takto označenou oblast do celkového výběru.

Další problém, který je nutno vyřešit, se objevuje přímo v koši. Zde se totiž vyskytují oblasti, jež v sobě obsahují pozadí. Tyto samozřejmě ve výběru nechceme, a proto se musí vyloučit. Vyberte proto nástroj Magic Wand, nastavte položku Tolerance na nějakou nízkou hodnotu, například 15 a při stisknuté klávese <Ctrl> klepejte na oblasti, u nichž chcete, aby v celkovém výběru nebyly. Tento režim poznáte tak, že vedle ukazatele myši se vám zobrazuje znaménko minus.

V posledním kroku tohoto jemného vylaďování výběru obrázku balónu se zaměříme na lana mezi košem a balónem. Ty musíme do výběru opět zahrnout. Znovu použijeme nástroj Freehand, tentokrát ale v poli Selection type zvolíme parametr Point to Point. Držte stisknutou klávesu <Shift> a podél lan vytahujte čáry. Pro položení bodu stačí klepnout myší, pro ukončení kreslení stačí poklepání, při němž se nakreslené čáry spojí a přemění na označenou oblast.

3. Vložení části snímku do jiného obrázku

Po označení balónu jej nyní přeneste pomocí příkazu Edit/Copy do schránky. Otevřete si obrázek, do nějž budete balón vkládat, a v menu Edit zvolte příkaz Paste/As New Layer. Balón se objeví na pozadí snímku s mrakodrapy a dá se za stisknutého levého tlačítka myši libovolně přesouvat. V paletě vrstev (Layer Palette) nyní k vrstvě Background přibyla nová položka s názvem Layer1. Tato právě obsahuje výše zmíněný balón. Klepněte v Layer Palette na vrstvu Layer1 pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Rename. Teď můžete vrstvu pojmenovat nějakým výstižnějším jménem, kupříkladu Balón. Všechny úpravy objektů se vždy týkají pouze té právě vybrané vrstvy. Takže když například provádíte úpravy ve vrstvě Balón, vlastnosti vrstvy obsahující oblohu a mrakodrapy zůstávají nedotčeny.

Na základě toho, co bylo psáno výše, tedy můžeme na balónu provést některá vylepšení. Nejprve si ztmavíme lana, která vypadají jako bílá, protože na minulém obrázku bylo pozadí přece jen světlejší. Na pomoc si vezmeme nástroj Retouch a volbu Lightness Down (je v paletě Tool Options v rozevírací nabídce úplně dole). Při stisknutém levém tlačítku myši přejíždíme znovu a znovu po bílých místech tak dlouho, dokud nejsou dostatečně tmavá.

Nakonec je třeba zahladit ostré hrany mezi balónem a oblohou. To uděláte pomocí nástrojů Eraser a Retouch v režimu Soften. Přesné instrukce naleznete v článku Originál a padělek.

4. Dobrá kombinace: Vložení stínu na správné místo

K tomu, aby naše fotomontáž působila realističtěji a aby na člověka působila dojmem skutečnosti, že balón opravdu letí v popředí, vložíme do snímku stín balónu. Tvar stínu si převezmeme z originálního obrázku, kde je svým způsobem již pro nás připraven. Klepněte v původním obrázku na paletu barev pozadí a vyberte barvu černou. Poté stiskněte klávesu <Delete> a už vidíte, že místo balónu zbyla pouze černá plocha. Abychom dosáhli pro stín typické, velmi jemné kontury, klepneme do menu Selections/Modify a zde vybereme příkaz Contract. V následujícím okně zvolíme zmenšení o 5 pixelů. Nakonec z menu Selections/Modify vybereme příkaz Feather a nastavíme zde opět hodnotu 5 pixelů. Tím dosáhneme zjemnění barvy stínu.

V dalším kroku zkopírujeme stín do schránky a vložíme jej jako novou vrstvu do obrázku mrakodrapu. Stejným způsobem, jak bylo popsáno výše, novou vrstvu přejmenujeme na Stín.

Objekty v jednotlivých vrstvách se dají nejenom přesunovat, nýbrž i libovolně tvarovat nebo měnit jejich velikost. Aby se nám balón na budově lépe vyjímal, použijeme nástroj Deformation. Po klepnutí na něj se nám okolo objektu vytvoří rámeček se čtverečky okolo. Pomocí čtverečků uvnitř můžete měnit natočení objektu, prostřednictvím čtverečků vnějších se mění velikost a tvar objektu. Pokud při posunu se čtverečky držíte klávesu <Ctrl>, měníte perspektivu objektu, zatímco při stisknuté klávese <Shift> se provádí zešikmení. Takto tedy můžete velmi pohodlně a rychle nastavit stín tak, aby skutečně odpovídal stínu vrženému balónem. Pro ukončení režimu úprav pak stačí poklepat dovnitř rámečku s balónem.

Nyní sice máte stín správně co se týče perspektivy, ale díky jeho opravdu černé barvě to vypadá, jako by byla v budově díra. Tomu odpomůžeme kombinací funkcí Layer Opacity a Layer Blend Mode, které jsou k dispozici v paletě vrstev (Layer Palette). Layer Opacity se nastavuje pomocí posuvníku, pro náš snímek nastavíme hodnotu 60 procent. Konečně v paletě úplně vpravo zvolíme pro Layer Blend Mode položku Soft Light. Výsledkem je to, že černá díra ve střeše budovy zmizela a místo ní se objevil jemný stín balónu.

5. Kopírování: Další balón do snímku

Aby se náš horkovzdušný balón necítil na obloze tak osamocený, vložíme mu do obrázku ještě jiný. Vzhledem k tomu, že nové vkládání balónu stejným způsobem by bylo zdlouhavé, použijeme jednoduše duplikát již vloženého balónu a jenom mu změníme barvu.

Klepněte v Layer Palette pravým tlačítkem myši na vrstvu Balón a z kontextového menu zvolte příkaz Duplicate. V Layer Palette se objeví nová vrstva s názvem Copy of Balón. Pomocí nástroje Mover umístěte balón vpravo od originálu a nástrojem Deformation jej zmenšete asi o 30 procent. Nakonec jej obarvěte třeba nazeleno. Z menu Colors zvolte příkaz Colorize a pro volbu barevného tónu (Hue) zadejte hodnotu 80 a pro sytost barvy (Saturation) 90. Tím získáte zářivě zelenou barvu.


Digitální fotoaparát prakticky IV.

6. Prostorový dojem: Vytvoření nové vrstvy budovou

Když si umístíte nový balón přes vrchol mrakodrapu, překrývá vám samozřejmě pod ní ležící budovu. Vy byste nyní chtěli, aby balón letěl za budovou a ne před ní, jak je tomu nyní. V takových případech, kdy se snažíme vyvolat dojem prostorovosti, případně když chceme nějaký objekt nechat zakrýt objektem dalším, si musíme vytvořit další, volně pohyblivou vrstvu. Pomocí pořadí vrstev pak můžeme jednoduše určit, která vrstva leží na které, a naopak která je jakou překrývána. V našem případě se pokusíme oddělit budovu, která je za balónem, od oblohy.

Vzhledem k tomu, že se na našem snímku nachází už poměrně mnoho objektů, nemusí se vám podařit označit mrakodrap napoprvé. Proto si pomůžeme v paletě Layer malým symbolem brýlí, jenž se nachází vpravo vedle názvu vrstvy. Klepnutím na tento symbol můžeme libovolnou vrstvu učinit neviditelnou, anebo ji naopak zviditelnit. Klepněte si proto na symboly všech vrstev tak, aby vám zůstala viditelná pouze vrstva Background.

Budova se vzhledem ke svým obrysům dá označit v Paint Shopu Pro pomocí nástroje Freehand v režimu Point to Point. Otevřete si původní obrázek s mrakodrapem, označte si budovu a po jejím označení ji zkopírujte do schránky a vložte do snímku jako novou vrstvu s názvem Budova. Umístěte ji tak, aby přesně překrývala budovu na vrstvě Background.

Zelený balón se ale stále ještě nachází před budovou. Vzhled obrázku je dán, jak jsme již zmínili, pořadím jednotlivých vrstev v paletě Layer první v pořadí je umístěna v popředí, poslední v pořadí je na pozadí, vrstvy mezi nimi jsou na sobě poskládány tak, že v pořadí od první vrstvy k poslední jsou uspořádány odshora dolů. V našem snímku tedy musí vrstva Copy of Balón ležet pod vrstvou Budova, pokud má mrakodrap balón překrývat. Vrstvy můžeme přeuspořádat tak, že v našem případě klepneme na vrstvu Copy of Balón, držíme stisknuté levé tlačítko myši a přesuneme ji mezi vrstvy Budova a Background. Kvůli lepšímu přehledu jsme vrstvy Background a Stín učinili neviditelnými (symbolem brýlí viz popis nahoře). Proto také to šedobílé kostičkované pozadí.

Námi vytvořenou téměř dokonalou iluzi však přece jen něco ruší. Zkopírovaný zelený balón je na obrázku tak ostrý, jako by byl od pozorovatele vzdálený dva metry. To se ale spraví několika klepnutími myší, když aplikujete filtr s názvem Gaussian Blur a poté Soften, oba z menu Effects/Blur.

7. Přehlídka balónů: Obloha plná pestrobarevných duplikátů balónů

Pokud budete chtít balónový provoz na obloze ještě divácky zatraktivnit, můžete do snímku umístit další duplikáty původního balónu, přičemž je umístíte vždy na různé vrstvy. Samozřejmostí je použití funkce Manual Color Correction z menu Effects/Enhance Photo, která vám umožní každý z balónů neotřele obarvit.

Pokud chcete obarvit pouze obal balónu a nikoliv koš, jednoduše označte pouze obal. Klepněte na nástroj Selection a označte obal balónu, poté stiskněte nástroj Magic Wand při stisknuté klávese <Ctrl> do volné oblasti mezi obrys obalu balónu a hranici označení obdélníku.

V dialogovém okně Manual Color Correction deaktivujte volby Preserve lightness a Preserve saturation. V náhledovém okně vlevo pak vyberte na obalu balónu nějakou tmavou oblast. V poli Color Category si nastavte požadovaný styl barev a pod položkou Preset Colors žádanou barvu. Nyní uvidíte, že se celý snímek úplně přebarví, s někdy možná až překvapivými výsledky.

Opakujte duplikování a obarvování balónů různými odstíny tak dlouho, dokud se vám to bude zamlouvat. Hotový snímek pak uložte ve formátu Paint Shop Pro Image s příponou *.PSP. Pouze tento formát totiž zachová všechny vrstvy v obrázku oddělené, takže je můžete později kdykoliv znovu upravit. Jakmile obrázek uložíte ve formátu TIFF, JPEG nebo jiném, sloučí Paint Shop Pro automaticky všechny vrstvy dohromady tak, aby jej mohly zobrazit i jiné aplikace.

JPEG, TIFF nebo RAW? Správný formát pro vaše snímky (I)

Formát JPEG (přípona souboru JPG) je standardním typem souborů používaným v digitálních fotoaparátech a je tedy podporován všemi typy těchto přístrojů. Umožňuje ukládat fotografie věrné originálu při co možná nejmenší velikosti výsledných grafických souborů. Prostřednictvím komprese JPEG se dá místo požadované fotografickým snímkem zredukovat na minimum. Slabinou formátu JPG z pohledu využití je to, že jednotlivé barevné odstíny se rozeznávají hůře než například celková světlost snímku.

Bez komprimace potřebuje každý pixel obrázku s 24bitovou barevnou hloubkou, která odpovídá 16,7 milionu barev, 3 bajty místa. Tak například u snímku pořízeného fotoaparátem disponujícím 4 megapixely při jeho typickém rozlišení 2 240 x 1 680 bodů dosahuje velikost obrázku asi 11 MB. Na paměťovou kartu o kapacitě 64 MB se tedy vejde pouze 5 snímků, což bezesporu pro nějaké smysluplnější použití fotoaparátu nestačí.

Komprese JPEG silně zredukuje skutečné informace o barvách na snímku, a tím se zmenší i velikost souboru. Čím bude komprese silnější, tím více informací se v obrázku ztratí a tím větší bude i pokles jeho kvality.

Provedením komprese pak soubor o velikosti 11 MB zabere na disku pouze 750 KB. Skutečná úroveň komprimace kolísá v závislosti na množství barevných odstínů v každém snímku.

JPEG, TIFF nebo RAW? Správný formát pro vaše snímky (II)

Dalším z celé řady podporovaných formátů je kromě již zmíněného JPEG také formát TIFF (Tagged Image File Format, s příponou souborů TIF). TIF soubory mají za normálních okolností barevnou hloubků 24 bitů, dají se však uložit i v barevné hloubce 48 bitů, pokud má být zachyceno ještě více barevných odstínů. K tomu všemu se dají ještě přidat informace o průsvitnosti. Formát TIFF vybírejte vždy, pokud chcete mít na obrázcích zachyceny ty nejjemnější detaily beze ztrát způsobených kompresí.

Co se týče kvality, na rozdíl od JPEG formátu se dají obrázky ve formátu TIFF komprimovat beze ztráty jejich kvality. Digitální fotoaparáty však bohužel tuto komprimaci nepodporují.

Dobré fotografické přístroje dokáží vaše snímky ukládat i do formátu RAW. Zde se jedná o čistá hrubá data, která nejsou fotoaparátem nijak upravena ani komprimována. Není zde provedena ani korekce bílé barvy, ani následné zaostření nasnímaných dat.

Výhoda tohoto formátu spočívá v tom, že na rozdíl od formátu TIFF vycházejí z CCD pro každý bod obrázku skutečně získané hodnoty pro červenou, zelenou a modrou barvu. Tyto hodnoty jsou totiž v CCD získávány ze tří diod. Při ukládání ve formátu TIFF jsou naproti tomu údaje barvy pro každý bod spočítány jako střední hodnota ze všech informací poskytnutých jednotlivými diodami.

Soubor obrázků se ve formátu RAW vytváří rychleji, neboť se data nemusejí posílat do procesoru fotoaparátu. Vzhledem k tomu, že jsou fotografie absolutně neupravené, přenáší se úkol provedení dalších individuálních úprav kompletně na počítač.

Jedinou nevýhodou RAW formátu je to, že pro něj neexistuje žádný platný standard, a proto musíte obrázky v tomto formátu upravovat a případně konvertovat pouze prostřednictvím softwaru dodaného s digitálním fotoaparátem.

Skenování z novin a časopisů: Jak vylepšit kvalitu

Ten, kdo už se někdy pokoušel skenovat nějaký barevný obrázek z novin či z časopisu, to určitě zná: při prohlížení naskenovaného materiálu se na monitoru objeví překryvy, připomínající vlny nebo kříže a svým způsobem způsobující optický klam.

Tyto rušivé elementy byly nazvány podle francouzského fyzika jako "moaré". Jsou způsobeny rozdílností mřížky bodů, ze které se skládá obrázek v časopisu a CCD mřížky skeneru. Interferencí bodů těchto dvou mřížek pak vzniká moaré. Paint Shop Pro má podobně jako celá řada jiných programů pro úpravu obrázků k dispozici funkci, jež dovede tyto interference potlačit. Stačí v menu Effects/Enhance Photo zvolit příkaz Moiré Pattern Removal a v poli Fine Details postupně zvyšovat hodnotu tak dlouho, dokud moaré nezmizí.

Působivé efekty: Jak vytvořit snímky ve stylu pop-artu

Zatrhnutím volby Colorize v dialogovém okně Hue/Saturation/Lightness, jež můžete otevřít přes menu Colors/Adjust, přeměníte svoje fotografie na vtipné pop-artové obrázky. Umístěte zatržítko před výše zmíněnou volbu, nastavte hodnotu Saturation na 50 a posunujte posuvníkem pro parametr Hue. Celý obrázek bude kolorován jednou barvou. K dispozici je barevné spektrum od tmavě červené (hodnota 0) přes hnědou (30, ideální pro konverzi moderních fotografií do jakoby starých snímků v sépiových barevných tónech) a zelenou (100) až k modré (200) a fialové (300). Nejlepších výsledků ale dosáhnete jen tak, že si to sami vyzkoušíte.

Klonování a úprava objektů: Manipulace s kopírovacím štětcem

Kopírovací štětec (Clone Brush) je jedním z nejmohutnějších nástrojů na retušování a manipulaci v Paint Shopu Pro. S jeho pomocí odstraníte v okamžiku poškození obrázku rušivé prvky, nebo dokonce jak můžete vidět na našem ukázkovém obrázku celý automobil. Ostatně zmíněná funkce je dostupná i v jiných programech pro úpravu obrázků a často se pojmenovává názvy, jako klonovací štětec nebo razítko. Její použití je jednoduché:

1. Klepněte pravým tlačítkem myši na oblast obrázku, která se má kopírovat.

2. Umístěte ukazatel myši přesně na místo v obrázku, kam budete chtít umístit kopii objektu.

3. Při stisknutém levém tlačítku myši můžete kompletně překopírovat celou oblast výchozí oblast v obrázku se mění podle pohybů myši.

Jak je možné vidět na našem ukázkovém obrázku, označuje se výchozí oblast malým křížkem a cílová oblast špičkou štětce nebo obrysu zvoleného nástroje. Tak kupříkladu můžeme přemalovat nákladní auto, které nám překrývá budovu. Aby se nám taková retuše perfektně podařila, musíme dost často měnit výchozí oblast. To znamená, že klepneme těsně vlevo od okraje nákladního auta, pak nahoru, vpravo, pod něj atd. Tím se vyhneme opakujícím se částem obrázku v cílové oblasti, které hotové umělecké dílo okamžitě prozradí jako dodatečně upravované.

Kolorování objektů na snímcích: Změníme vám barvy!

Pomocí funkce změny barev v Paint Shopu Pro můžete v okamžiku vyměnit barvy u objektů za jiné. Dále je možné přeměňovat struktury povrchu či nastavovat barevné tóny. V našem ukázkovém příkladu zkusíme přelakovat žluté auto na modré. A tady je návod, jak na to:

1. Pomocí příkazu Copy z menu Edit přesuňte celý snímek do schránky.

2. Klepněte do menu Edit a zvolte příkaz Paste/As New Layer. Tím vytvoříte přesnou kopii snímku jako novou vrstvu, která překryje obrázek původní.

3. Úroveň překrytí nové vrstvy Layer 1 snížíte pomocí černošedého posuvníku v paletě Layer. Nastavte jej u vrstvy Layer 1 na 50 %, tak aby jemnější struktury obrázku ze spodní vrstvy prosvítaly přes něj.

4. Pomocí nástroje Dropper si klepněte levým tlačítkem myši doprostřed části obrázku, u níž budete měnit barvu (v našem případě žlutou), čímž si ji nastavíte jako barvu popředí.

5. V paletě Colors si vyberte barvu, kterou budete zaměňovat barvu původní (v našem případě modrou), a nastavte si ji jako barvu pozadí. To uděláte tak, že si klepnete na obdélníček vpravo nahoře v paletě Colors.

6. Nyní si zvolte nástroj Color Replacer a v paletě Tool Options nastavte následující parametry takto: Shape: Round, Size: 100, Step: 25 a Density: 100. Na záložce Color Replacer Options pak poli Tolerance přiřaďte parametr 50.

7. Nyní můžete nanášet novou barvu pozadí. Držte stisknuté pravé tlačítko myši a přejíždějte ukazatelem myši po objektu, jehož barvu chcete měnit. Paint Shop Pro nyní postupně mění původní barvu za vámi vybranou. Všechny ostatní oblasti, jejichž barva leží mimo nastavenou toleranci, zůstávají nedotčeny.

8. Pokud by se vám některé oblasti nepřekryly novou barvou, naberte jednoduše nástrojem Dropper barvu z této oblasti jako novou barvu popředí a zopakujte krok č. 7.

Označování oblastí v Paint Shopu Pro: Který nástroj použít?

Paint Shop Pro vám nabízí pro označení oblasti na snímku čtyři možnosti. Tři z nich se skrývají za nástrojem Freehand a jeden za nástrojem Magic Wand. Výhody toho či onoho způsobu závisí na situaci a samotném snímku i objektu, který chceme označit.

1. Freehand Selection Type: Point to Point. V tomto případě vytváříte výběr tak, že klepnete na začátek označované oblasti; objeví se čára, kterou vedete k dalšímu bodu, klepnete, vedete čáru atd. Tuto činnost provádíte podél hran objektu. Počet klepnutí určuje složitost objektu. Tento způsob je ideální pro geometrické objekty, jež mají mnoho rovných linií.

2. Freehand Selection Type: Smart Edge. Tady se označení objektu provádí klepnutím na počátek oblasti a tažením se stisknutým levým tlačítkem myši. Přitom se vytváří úzký obdélník. Pokud se v tomto obdélníku nachází nějaký rozpoznatelný obrys objektu, je po klepnutí tlačítkem myši označen. Tento způsob se hodí zejména pro objekty s jasnými obrysy, které se navíc značně liší od pozadí.

3. Freehand Freehand. Označení objektu se v tomto případě vytvoří přímo vyznačením oblasti tažením myší se stisknutým tlačítkem. Tento způsob byste měli použít u nepravidelných oblastí, u nichž se uspokojivě nedaří označení objektu žádným z dříve zmíněných tří způsobů. Výběr tímto způsobem je však velmi náročný na cit v rukou, vyžaduje kvalitní podložku a myš. Při splnění těchto podmínek se ale dá dosáhnout velmi slušných výsledků.

4. Magic Wand. Tento nástroj zkouší při klepnutí myší do nějaké oblasti nalézt automaticky obrysy objektu a označit jej. Funkce Magic Wand přesto nejlépe funguje u snímků s vysokým kontrastem a s jasnými obrysy jednotlivých objektů.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný, Martin Koníček

c03p0093

? Pokusil jsem se nahrát češtinu do Open Office podle vašeho návodu, ale systém hlásí, že potřebné soubory jsou užívány jiným programem. Žádný jiný program však neběží.

Asi se budete divit, ale operační systém vám tentokrát poskytl správnou odpověď. Jiný program totiž opravdu běží, jedná se o skrytou utilitu (zobrazenou v systémové liště vpravo dole), která má urychlit start Open Office. Právě tato utilita vám znemožňuje provést aktualizaci souborů. Pokud ji ukončíte, zcela jistě se vám počeštění povede, a kdyby ani potom ne, zkuste spustit systém v nouzovém režimu (při startu počítače několikrát stiskněte klávesu F8), pak už to určitě půjde.

? Pokud pracuji na počítači nebo poslouchám nahrávky ve formátu MP3, po vložení CD do mechaniky se počítač zastaví, dokud se celé CD nenačte. Lze tento neduh nějak deaktivovat?

Bohužel vás zklamu, zaseknutí počítače po vložení CD do mechaniky nelze žádným způsobem zabránit. Existují však určitá řešení, která tento problém mohou zmírnit. Tím prvním je nákup kvalitní čtecí mechaniky, jež tímto problémem v takové míře netrpí (prakticky ověřeno). Další možností je použití jiného operačního systému, například Windows 2000 či XP jsou ohledně zamrzání mnohem odolnější než Windows 95, 98 či ME. Tou poslední a nejsnazší radou je vypnutí volby "automatického spouštění CD po vložení".

? Vlastním reproduktory typu 5.1, které podle speciálního testovacího programu fungují tak jak mají. Ovšem když spustím hudbu ve formátu MP3, tak nefunguje centrální reproduktor a ozve se pouze při nastavení "Digital output only". To samé se opakuje například při spuštění hry Mafia, kde se mi v dané utilitě přepne systém z 5.1 na dvoureproduktorový.

Na podrobnou odpověď bych potřeboval konkrétnější informace o vašem systému, ale váš problém může být bude způsoben faktem, že si "empétrojky" pravděpodobně pouštíte v přehrávači WinAmp, který k výstupu standardně používá ovladač DirectX (zde lze snadno poradit přepnutím tohoto přehrávače do kompatibilnějšího režimu WaveOut). Hra Mafia je na tom velice obdobně, také pro zvuk používá ovladače DirectX, ale tuším že v této hře je možno nastavit počet využívaných reproduktorů. Nicméně většina aplikací si tyto údaje obvykle bere z přímo nastavení systému Windows. I to musíte mít v pořádku, proto je třeba v panelu Multimédia (Tento počítač Ovládací panely Zvuky a Multimédia Zvuk Upřesnit) nastavit správný počet reproduktorů.

? Mám problém se systémem Windows 98, který během provozu čas od času spustí disketovou jednotku. Vše začalo to při hraní hry, ale nyní se to děje kdykoliv. V PC WORLDu, čísle 7/8 také bylo uvedeno, že k programu SiSoft Sandra je obrázkový návod na odesílání dat do rubriky FAQ. Bohužel se mi jej nepodařilo najít. Nevíte, ve kterém souboru je obsažen?

Neustále "ošahávání" disketové mechaniky je obvykle způsobeno tím, že v souboru autoexec.bat je uveden jako jeden z pracovních adresářů ($PATH, $TEMP, popřípadě $TMP) adresář uložený na disketové jednotce (A:,B:). Poté systém při spouštění aplikací nejprve prohledá všechny pracovní složky (tedy včetně diskety), a teprve poté spustí aplikaci. Řešením je odstranění zápisů o disketové mechanice v souboru autoexec.bat. Další možností je, že kontrolu diskety kvůli virům provádí antivirový program. Ten lze na chvilku zkusit deaktivovat, a zkontrolovat, zdali problém nepřestal. Zmíněný návod se na našem CD nachází v rubrice Hardware.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy I.

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný, Martin Koníček

c03p0143

? Potřebuji si zpracovat přehled o hardwaru PC. Ve Windows je to možné pomocí možnosti Tento počítač Vlastnosti Správce zařízení Tisk. Takto se vytiskne množství informací, resp. je tu možnost tisknout do souboru jméno.prn. Tento soubor bych chtěl po uložení editovat a odstranit z něho informace, které mě nezajímají informace jsou velmi podrobné. Problém je v otevření souboru po jeho uložení. Žádný program neumí otevřít soubor s koncovkou prn. Také bych chtěl získat automatizovanou formou přehled o nainstalovaných programech v PC, abych je nemusel ručně přepisovat, jen nevím jak na to.

Soubor .prn je určen pouze k dodatečnému poslání na stejný typ tiskárny, pro jakou byl vytvořen. V systému neexistuje nástroj, jakým tento soubor editovat. Existuje software třetích stran, jako např. Monarch (http://hallogram.com/monarch/) nebo GhostScript, ale mnoho jich není a nejsou zadarmo. K inventarizaci počítačů na síti existují také různé nástroje, od těch robustních pro podnikové sítě (např. Microsoft SMS Server) až po malé prográmky, které lze spustit jednorázově a dobrat se nějakého reportu. Opět zde platí, že nic není zadarmo. Vybrat si můžete na internetu po zadání textu "PC Inventory" např. do vyhledávače Altavista.

? V PC WORLDu 2/2003 jste uvedli FAQ ohledně vypínání PC ze sítě (odpojení ze sítě) a možnosti vybití baterie a poškození BIOSu. Přiznám se, že jsem právě popsaným způsobem vypínal své PC, protože když jsem jej nechal zapnuté v síti, občas se samovolně spustilo. Na základě vaší odpovědi v PC WORLDu jsem zjistil, že se PC samovolně zapíná v souvislosti se zapnutím jiného spotřebiče v obvodu, např. lednice, žárovky apod. Vyzkoušel jsem jej tedy v jiném elektrickém obvodu (bytě), a dělalo to samé. Je problém v nastavení BIOSu? Pokud ano, jak jej změnit?

Samovolné zapínání PC špičkou po síti může signalizovat závadu ve zdroji. Může ale také docházet k různým interferencím, např. že se špička naindukuje na telefonní kabel nebo na kabel LAN, a interní modem, resp. síťová karta pak falešně probudí počítač. Je tedy nutné odlišit případy, kdy počítač probouzí (vlivem elektromagnetické špičky) periferní zařízení, nebo zda spustí samotný zdroj. Pokud dojdete k závěru, že je to zdroj, nechte si jej opravit. Mohlo by dojít k rozsáhlejší poruše a ke zničení např. základní desky apod. Ještě poznámka síťová karta nebo modem dokáží probudit počítač, i když je vypnutý způsobem ShutDown (a ne jen Standby). Kdyby servis seznal, že zdroj je v pořádku, máte pravděpodobně nestabilní síť 230 V. V tom případě doporučuji předřadit před počítač nějakou levnou UPS, která špičky spolehlivě zastaví. Tím si ochráníte počítač před možným zničením. Uvádíte ale, že jste počítač zkoušel v různých sítích, takže toto doporučení spíš bude pro ostatní čtenáře s podobným problémem.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou zásadní pro správné rozpoznání problému. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, s jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware.

? Můj problém spočívá v tom, že když se přes normální telefonní linku připojím k internetu, tak se mi v oznamovací oblasti vedle hodin neobjeví ikona připojení. Z toho důvodu nemůžu zjistit, jaký je konkrétní přenos, nebo se nemůžu okamžitě odpojit. Dá se to nějakým způsobem nastavit, nebo Windows XP Professional tuto funkci vůbec neobsahují?

Windows XP tuto funkci obsahují, pouze ji standardně neindikují známou ikonou. Otevřete si vámi nadefinované telefonické připojení (Start Nastavení Síťová připojení ...). Zvolte Vlastnosti a dole zaškrtněte okénko "Po připojení zobrazit ikonu v oznamovací oblasti".

? Vážená redakce, prosím, poraďte mi, jak bych mohl sdílet soubory s někým přes internet (pouze s určitými lidmi!!!). Nechci, aby tomu bylo jako např. u Napsteru, ve kterém se mohl každý ke mně připojit. Zkrátka potřebuji mít soubory na svém PC a pouze umožnit některým dobrým známým stáhnutí mých nasdílených souborů přes internet (nebo naopak), např. po zadání IP, uživatelského jména, hesla apod. Nechci to dávat někam na server. Existuje na to nějaká utilita (i pro jiná PC)?

Abyste mohl přes internet sdílet svá data, musíte provozovat ftp nebo web server. To se dá poměrně snadno, buď si z internetu stáhnete software pro provozování ftp nebo web serveru, nebo si z Windows nainstalujete Personal Web Server. V různých verzích Windows se tyto služby jmenují jinak, pod Windows XP je naleznete pod názvem "Internetová informační služba". Konfigurace těchto služeb však není jednoduchá a vyžaduje aspoň základní znalosti o síťové struktuře a o zabezpečení sdílených dat (pro různé uživatele jak potřebujete). Vyskytuje se zde totiž mnoho komponent, které do sebe zapadají a navazují jedna na druhou. Když se vše podaří, musíte dát vědět druhé straně, že jste na internetu. To lze buď jednorázově (například mobilním telefonem nebo e-mailem) při každém připojení se na poskytovatele, nebo je možné využít DNS služeb určitých serverů, kde se vašemu stroji jednou přidělí jméno a automaticky se udržuje platná IP adresa, která se mění s každým připojením k poskytovateli. Pro orientaci lze uvést např. adresu www.dns2go.com. Ještě se zmíním o variantě umístit svá data pro sdílení na cizí server. Vy sice tuto možnost odmítáte, má však své výhody. Předně uživatele zajímající se o vaše data netrápí, zda jste momentálně on-line. Vás nemusí naopak trápit problémy se zabezpečením vašeho počítače proti neoprávněnému vstupu a zejména s konfigurací přístupu "pouze pro někoho". Nevím jak je to se zaheslováním obsahu na veřejném (myšleno bezplatném) datovém serveru, ale domnívám se, že byste našel poskytovatele, který toto umí. Obvykle se také dostanete k log-záznamům, kde máte jakýsi přehled o provozu na vašem datovém prostoru.

? Vlastním stařičký počítač s BIOSem, který nepodporuje bootování z CD-ROM. Potřeboval bych do něj ale nahrát nějaký operační systém. CD-ROM nedetektuje ani BIOS, ani DOS.

V některých případech nevadí, že CD-ROM není v BIOSu detekována. Zkuste použít spouštěcí disketu systému Windows 98, tam se zkouší několik "standardních" ovladačů CD-mechanik, snad se něco ujme. Pokud ne, pak musíte vyhledat webstránky výrobce mechaniky a stáhnout si odtud driver pro DOS, bude-li k dispozici.

? Obracím se na vás s jednou malou prosbou. Chtěl bych vás požádat, jestli byste mi nemohli vysvětlit pojem DMA přenos, jeho princip atd. Nebo mi aspoň sdělit adresu na stránky, kde bych se o tom mohl něco dočíst.

Princip přenosu DMA (Direct Memory Access) je v tom, že data z periferního zařízení tečou přímo do určité oblasti paměti RAM, bez přičinění procesoru. K tomu musí mít zařízení DMA kontrolér. Standardní periferie (FDD, COM porty apod.) tento kontrolér nemají, a proto musejí k přesunu dat do paměti využívat procesor. To samozřejmě zdržuje, a proto byl pro rychlejší periferie (CD, apod.) vymyšlen přístup DMA, který obchází procesor a umožňuje mu v tu chvíli dělat něco jiného (nesmí však přitom vstoupit na sběrnici, neboť tam tečou data z/do periferního zařízení). Proč to tak zdržuje, když procesor stejně nemůže komunikovat? Je to proto, že na přesun bloku dat z periferie do paměti je třeba několika instrukcí (adresovat I/O port, přečíst blok dat do procesoru, naadresovat paměť, přesunout data z procesoru do paměti a znovu dokola), zatímco u DMA je instrukcí nepoměrně méně a zajišťuje je DMA kontrolér (vyžádat si DMA přístup, naadresovat paměť, přesunout data, ohlásit konec přesunu).

Ohlasy čtenářů

? Reaguji na dotaz z PC WORLDu 02/03 týkající se instalace Windows XP Professional a chyby "Instalační program nemohl nainstalovat katalog produktů...". Před instalací je potřeba nastavit systémové datum na 1.2.2002. Instalace poté proběhne bez problémů. Při prvním spuštění Windows nastavte datum na aktuální.

Ondřej Pekárek

? Reaguji na dotaz čtenáře z čísla 12/2002, ohledně pomalu nabíhajících ikon na plochu ve Windows XP. Vaše připomínky jsou samozřejmě správné, ale v XP také existuje soubor IconCache.db, který se po smazání a restartu znovu vytvoří, a po dalším restartu už ikony nabíhají okamžitě. Stačí soubor vyhledat a smazat.

Richard Tetamenti

? Vážená redakcia, v čísle 1/2003 PC WORLDu som si prečítal na stránke 60 problém čitateía s trhaním obrazu pri používaní strihového programu Ulead Media Studio 6.5. Nakoíko sám tento program používam, mal by som k zverejnenej odpovedi pár pripomienok. Súhlasím s tým, čo bolo napísané v odpovedi. Z toho, ako bola napísaná otázka čitateía, ale usudzujem, že čitateí robí chybu v niečom inom. Program Ulead Media Studio dokáže prehrávať zostrihaný videosúbor dvoma spÖsobmi. Ak máte silný stroj, mÖžete prehrávať súbor do videokamery priamo z časovej osy. Vtedy počítač prevádza rendering a nadpájanie jednotlivých častí priamo pri prehrávaní. To podía mojich skúseností aj na silných strojoch spÖsobuje nepravidelné trhanie v obraze. Výhodnejšie je teda používať druhý spÖsob, ktorý garantuje kvalitný obraz bez trhania je to vygenerovanie celého výsledného súboru na disk. Výsledkom je jeden veíký súbor, ktorý potom mÖžete preniesť do kamery. Pri tomto druhom spÖsobe vÖbec nevadí, aký máte rýchly disk, či procesor. Samozrejme čím slabší stroj, tým to generovanie trvá dlhšie, ale inak je kvalita zaručená. Na transport tohoto súboru do kamery je v menu špeciálna položka. V tomto prípade sa už počítač nezaoberá renderingom a nadpájaním jednotlivých scén, transport na pásku je bez trhancov, ovplyvňuje ho iba rýchlosť pevného disku, ktorá by mala byť 7 200 rpm. Niektoré disky s 5 400 rpm nestíhajú dodávať potrebný datový tok na port FireWire, ktorým tečú videodáta do kmery, čo spÖsobuje výpadky obrazu. Je to ale dosť závislé aj na radiči FireWire. Kvalitnejšie radiče, ktoré majú aspoň malú vlastnú cache pamäť, to stíhajú aj na diskoch 5 400 rpm. Rozhodne ale odporúčam disk 7 200 rpm.

Robert Barát

? Měl bych na vás jeden dotaz. V posledním čísle vašeho časopisu jsem pročítal sekci FAQ nejčastěji kladené dotazy a v jedné odpovědi na dotaz se odpovídající zmiňuje o tom, že časem uživatel přijde na to, že je lepší disk nerozdělovat. Mohl bych se vás zeptat, jaká pro a proti jsou tedy u rozdělování disku na více oddílů? Já mám zkušenosti takové, že když mi spadne systém, tak zformátuji pouze C: a na ostatních discích nepřijdu o data, a i když musím většinu programů instalovat znova, tak si nemusím pamatovat, kde jsem jaký program měl a jen ho přeinstaluji do původní složky. Já to beru tak, že co člověk to názor (zkušenost), a proto bych byl rád kdyby mi člověk, který na tu otázku odpovídal, sdělil jeho zkušenosti a názory na toto téma.

Máte pravdu v tom, že co člověk to názor a zkušenost. Já jsem dospěl právě ke zkušenosti jednoho disku, a věřím, že se mi podaří zdůvodnit proč. Nejprve jsem byl zastáncem rozdělení disku, protože jsem ten typ uživatelů, kteří vyžadují důsledné oddělení svých dat od systému a softwaru. Jelikož jsem v té době působil jako správce sítě na univerzitě, bylo rozdělení výhodné i z toho důvodu, že se dal kontrolovat např. počet souborů na systémovém disku a jeho zaplnění, a tak se bránit nežádoucím zásahům studentů nebo virů. Jak i vy uvádíte, pokud se zhroutil systém, disk C: se zformátoval a po síti se na něj přelil správný obraz bez nutnosti instalace. Potud to vypadá výhodně. Každé rozdělení disku však s sebou nese i zásadní rozhodnutí "jak rozdělit", tj. kolik GB nechat pro C: a kolik pro data, případně další oddíly. Toto rozdělení je v zásadě nevratné. Můžete namítnout, že dnes existují programy jako Partition Magic apod., které umějí měnit velikosti partitions beze ztráty dat, já zase mohu oponovat, že už jsem se setkal (i zde v dotazech) s tím, že po takovém přelití dotyčný přišel o všechna data. Zde dodržuji zásadu, že pokud systém sám (Microsoft, Novell, Linux atd.) nenabízí nástroj na přesouvání partitions i s daty, nepouštím na disk software třetích stran. Jak obecně platí (viz licenční ujednání), výrobce softwaru nikdy za nic nemůže, a o svá data přijít nechci. Z toho důvodu jsem se stal zastáncem jedné partition na disku. Tento způsob totiž má jen výhody. Důsledného oddělení dat od systému lze jednoduše docílit použitím substituce nad jeden zvolený adresář (např. C:\DATA). Příkaz subst existuje ve všech systémech Windows, jen u NT a XP je třeba vytvořit dávku a tuto spouštět v All Users\Startup, jinde jej lze v zadat v autoexec.bat. Obrovskou výhodou je, že při instalaci nového softwaru vás nepálí hranice velikosti systémové partition. Teď co s problémem, když spadne systém nelze formátovat disk. Je to ale nutné? Moje odpověď zní, že není. Všechna data mám v C:\DATA a zbytek můžu nekompromisně vymazat. Uznávám, že se to dělá hůř z DOSu, obvykle je dobré mít na disketě např. Volkov Commander apod. a mazat pomocí něj. Instalace nového systému neporuší data, u NT a XP je třeba dát pozor, abychom zvolili instalaci na již existující partition. Závěrem chci říci, že každé řešení je kompromisem a něco stojí, tudíž některým vyhovuje jeden systém a jiným zase druhý právě podle toho, co oni sami považují za složitější nebo jednodušší.


FAQ – nejčastěji kladené dotazy II.

? Chtěl bych se vás zeptat na pár věcí ohledně Windows 2000: Je pravda, že Windows 2000 jsou stabilnější než Windows Me? Na svém PC mám Me, jak můžu nahrát Windows 2000 bez toho, abych musel formátovat disk? (Chci aby všechny programy na mém disku zůstaly, jen chci místo Me nahrát Windows 2000). V čem jsou Windows 2000 lepší než Me? Pojede bez problému ISDN linka (myslím pod Windows 2000)? Kolik místa zabírají? Je herní výkon pod 2000 stejný, jako pod Me? Se sousedem máme místní síť. On má XP. Viděla by se naše PC, kdybych si místo Me nahrál 2000? Pojedou mi pod 2000 hry jako NHL 2003, FIFA 2003, Hitman 2 nebo The Sims?

Windows 2000 jsou postavena na technologii NT, čímž jsou předurčena spíše pro podniky a organizace se sítí LAN. Co se týká stability, mohu z vlastní zkušenosti říci, že jsou stabilnější než systémy Windows 9x/ Me. Pokud už dojde k chybě aplikace, je tato bezpečně odstavena od systému a nezasáhne do dalších běžících aplikací. U Windows 9x/Me dojde zpravidla k nabourání nějaké části systému, a k obnovení správné činnosti je nutno restartovat. Windows 2000 se nemají příliš ráda s hrami. Neodpovím vám konkrétně, které hry jedou a které ne, ale na Windows 2000 oproti "ne NT" systémům zdaleka neběží všechny hry. Je to dáno tím, že požadavek stability s sebou nese důslednější kontrolu činnosti aplikací a systém zamezí nekorektním přístupům k periferiím nebo nestabilním programovým smyčkám. Co se týká ISDN linky, zde není problém. Windows 2000 stejně jako Windows Me jsou PnP a ovladače k oběma systémům pro různé periferie jsou běžně dostupné. Místní síť s Windows 2000 také není problém, jenom nastavení je trochu jiné nežli ve Windows 9x/Me. Co se týká velikosti, Windows 2000 a XP se instalují celá, na rozdíl od Windows 9x/Me. Je to proto, aby odpadla "diskotéka" při doinstalaci např. tiskárny nebo modemu. Zaberou tedy o trochu víc místa, ale kolik přesně nevím. Ostatně není to příliš důležité, při instalaci si setup zjistí potřebnou velikost a informuje uživatele. Nyní k vašemu požadavku "záměny" Windows Me za Windows 2000 bez nutnosti instalovat aplikace. Uvědomte si, že Windows jsou operační systém, na kterém běží aplikace. Při jeho změně je tedy vše jinak a aplikace se musejí nainstalovat znovu. Bez toho to nejde. Pokud chcete Windows 2000 vyzkoušet a máte velký disk, můžete spustit instalaci pod současnými Windows Me. Dojde k tomu, že se vás instalátor zeptá, zda chcete Windows upgradovat, nebo zda si chcete zachovat původní Windows a Windows 2000 nainstalovat do jiného adresáře. Nesmíte povolit provedení upgradu partition na NTFS. Po instalaci se nastartuje bootmanager z Windows 2000 a nabídne volbu operačního systému. Nicméně aplikace musíte nainstalovat znovu, aby je systém znal. Zejména jde o MS Office. Ostatní aplikace můžete pod Windows 2000 zkusit spustit, a pouze pokud nepoběží, je třeba je nainstalovat. Pozor na to, že na disku už jednou jsou pro systém Windows Me, a jejich instalace do stejného adresáře pro Windows 2000 je může pro systém Windows Me zneprovoznit.

? Občas si kupuji váš časopis PC WORLD, a pokaždé tam najdu nějakou užitečnou věc. Tak se vás chci zeptat jestli jste vydali, nebo ještě vydáte nějaký program, abych mohl přes modem, mikrofon a zvukovou kartu volat na nějaké číslo telefonní linky nebo i mobilu. Důležité je, abych nemusel zdvihat sluchátko od normálního telefonu, ale abych mohl hovořit s účastníkem rovnou přes zvukovou kartu, mikrofon a modem.

Musíte mít tzv. "Voice" modem, to je hardwarový předpoklad. Pak můžete použít aplikaci Phone Dialer z Windows, nebo můžete využít programy dodávané s modemem či si nějaký takový program můžete stáhnout z internetu. Více se dozvíte z Nápovědy k daným programům, kde zjistíte, jak s programy pracovat (aspoň v případě aplikace Phone Dialer).

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný, Martin Koníček

c03p0144

? Koupil jsem si 256MB RAM a deska mi ji dělí 4x. Takže mám jen 64 MB. Je to DIMM a mám i 2 x 16 MB SIMM, zkusil jsem je odebrat, ale nepomáhá to. Vždy je vidět jen 64 MB. Myslím si, že by mi pomohl upgrade BIOSu, ale nevím, kde ho mám sehnat a jaký. Moje sestava: deska GEMLIGHT 50-0100-2A5LDG39-V1.00, BIOS Award Software, VERSION 4.51 PG 09/11/97-580VPX-W887-2A5LDG39C-00, čipset VIA Technologies Inc VT82C585 Apollo VP, VPX-97 System controller.

Novou verzi BIOSu můžete získat na internetu (http://www.wimsbios.com/index.htm?/HTML1/gemlight.html), ale váš problém je pravděpodobně v samotné paměti. Zkuste použít jiný typ od jiného výrobce. S výběrem vhodného typu paměti pro starší model základní desky je to vždy trochu alchymie a musíte mít hodně trpělivosti, abyste byl s volbou úspěšný.

? Mám oční vadu, a tak se rodina domluvila a složila se mi na monitor. Dali jsme dohromady 15 tisíc s tím, že si koupím 19" Iiyamu VisionMaster Pro 454. Vybral jsem si monitor CRT, protože jsem o LCD panelech prakticky nic nevěděl a jejich parametry jsou pro mě tabu ještě dnes. Proto vás prosím o radu, zdali by bylo lepší koupit si 19" CRT s vlastnostmi, jaké má uvedená Iiyama, nebo se poohlédnout po nějakém, třeba i trochu dražším LCD monitoru? Zároveň vás prosím o uvedení některých možných alternativ, co se týče CRT i LCD monitorů.

Z vlastní zkušenosti mohu říci, že rozdíl mezi CRT a LCD monitorem je značný. Koupíte-li si LCD, myslím, že určitě nebudete litovat. Zvláště pak sedíte-li u počítače delší dobu, je velký rozdíl, zda koukáte na klasický monitor či na LCD, nemluvě o vaší oční vadě. Určitě doporučuji LCD monitor. Na trhu je spousta kvalitních monitorů od různých výrobců a jejich modely se neustále mění proto doporučujeme sledovat nejen testy uveřejňované v našem časopise, ale i recenze z jiných zdrojů.

? Zajímalo by mě, zda existuje program nebo makro, které vyplní údaje do přihlášek na střední školu. Vyplní údaje, ale nenatiskne celý formulář.

Programů existuje několik. Já osobně mám zkušenost s programem Formfiller. Všechny informace o programu i jak jej objednat můžete zjistit na webu: http://www.ff.cz/. Zde také naleznete velké množství předpřipravených formulářů z různých oblastí lidské činnosti.

? Chci si k notebooku pořídit rychlejší CD-RW, než mám nyní. Proto uvažuji o koupi ViPower Smart Dock VP 8056-7, a ten se vyrábí ve dvou provedeních: PCMCIA a CardBUS. Distributor však má už pouze PCMCIA verzi. Chci se tedy zeptat, jestli bude stačit pro připojení IDE CD-RW Combo drivu Plextor pouze PCMCIA provedení Smart Docku. Chtěl bych vypalovat alespoň 12x. Moje konfigurace je: notebook Compaq, Pentium III 750 MHz, 128 MB RAM, Win 2000 Pro, Service Pack 3.

Nemám zkušenost se zařízeními od ViPoweru, ale všeobecně platí, že CD-RW mechaniky zapojené přes PCMCIA dosahují rychlosti zápisu až 20x (u CardBusu je to až 72x). Nevidím tedy důvod, proč byste požadovanou rychlost neměl dosáhnout. Doporučuji vám však, abyste od prodejce zakoupil vše i s CD-RW mechanikou, kterou vám k Smart Docku doporučí. Ušetříte si tak problémy s hledáním vhodné mechaniky a předpokládám, že se vám dostane i další pomoci se zprovozněním celého zařízení.

? Vlastním notebook s nainstalovanými Windows XP Professional a rád bych provedl reinstalaci, ale nevím přesně, jak funguje registrace systému na stránkách Microsoftu (kvůli prodloužení funkčnosti na neurčito). Jde o to, že tenhle systém už tam zaregistrovaný je a já nevím, jestli po reinstalaci na webu Microsoftu s novou registrací nebudou problémy. Mohli byste mi prosím vysvětlit, co je potřeba udělat, aby zmiňovaná reinstalace proběhla v pohodě?

Samozřejmě, že tato situace je ze strany Microsoftu ošetřena a počítá se s tím, že uživatel potřebuje počítač čas od času přeinstalovat. Jde o to, že při registraci systému se pro konkrétní klíč operačního systému přiřadí i informace o hardwaru, na který je systém instalován. Při nové instalaci pak server ověří i hardwarové informace, a nedojde-li k nějaké zásadní změně, dostanete přiřazený instalační kód bez jakýchkoliv problémů. Jedná-li se o notebook, tak je situace s ověřováním hardwarových informací jednodušší, než je tomu u standardního PC.

? Vlastním 6 měsíců starou mechaniku CD-ROM Lite-On LTN526. Výrobce udává rychlost mechaniky 52x max., ale když spustím program Nero CD Speed, tak mi tento program naměří průměrnou rychlost 8x a maximální 13x. Zdá se mi to poněkud málo. Tato mechanika byla také v jednom testu CD mechanik a naměřili u ní průměrnou přenosovou rychlost 34x a maximální 42x. Tuto rychlost moje CD mechanika dosahuje už od zakoupení, nejedná se tedy o opotřebení. Chtěl bych se zeptat, jestli to je na reklamaci, nebo jak rychlost mechaniky zvýšit. Nemám možnost ji vyzkoušet na jiném PC. Udávám ještě konfiguraci PC: MS Windows XP, 128 MB RAM, zákl. deska MSI 694T. Mechanika je připojena přes disk Seagate Barracuda (HDD-Master, CD-ROM-Slave).

Dále bych se chtěl zeptat, jestli není pro Windows XP 128 MB RAM málo, a jestli by se dokoupením RAM zvýšil grafický výkon karty Nvidia GeForce2/MX400 64 MB.

Váš problém mohlo zapříčinit několik různých aspektů. Nejprve bych vám doporučil zapojit mechaniku jako Master na druhý IDE kanál. Tím se zlepší propustnost dat k samotnému zařízení a přenášení dat by se tím mělo urychlit. Dalším problém může být v datovém kabelu, zkuste ho vyměnit. Jiný důležitý faktor je používání DMA. Pokuste se používání přímého přístupu do paměti aktivovat. Bohužel neznám ani tuto mechaniku, ani základní desku a nevím, zda reálně DMA (Direct Memory Access) podporují. Pro tuto operaci bych vám doporučil obrátit se o pomoc na někoho zkušeného. V případě, že DMA nastavíte a instalovaná zařízení jej nepodporují, může to způsobit kolaps operačního systému a dá velice mnoho práce uvést vše do původního stavu. V neposlední řadě se může stát, že základní deska s instalovanou mechanikou úplně ideálně nespolupracuje. Existuje nespočet případů, kdy hardware není stoprocentně kompatibilní.

Na druhou část dotazu vám můžu odpovědět ANO. Přidáním paměti určitě zvýšíte výkon vašeho počítače. Nemá to sice vliv na výkon grafické karty, jak jste se dotazoval, ale globálně to zlepší práci s operačním systémem. V podstatě se dá říci, že na výkon počítače už nemá takový vliv zvýšení frekvence procesoru, ale spíše velikost operační a videopaměti.

? Mám 2 HDD (2 x 80 GB) na raidovém řadiči, oba jako Mastery zapojené do zrcadla. Na nich mám vytvořené 2 oddíly. Na IDE řadič základní desky mám připojené CD-ROM a CD-RW také jako Mastery. Na IDE Primary Slave mám šuplík. Jakmile vložím do šuplíku nějaký jiný disk, tak se mi nepodaří spustit systém, i když zkouším všechny možné kombinace na IDE i na HDD. Jednou se mi spustil systém, ale zase mi nenašel nový disk. Jediné možné řešení, na které jsem přišel, je, že přidávaný disk nastavím jako Slave na raidovém řadiči. V BIOSu mám nastaveno bootování z raidu. Jak tedy nastavit přidávaný HDD, aby byl aktivní na IDE?

Stejně jako je tomu s jinými komponenty, tak i u IDE řadičů platí ne vždy je vše stoprocentně kompatibilní. Stejný řadič se může různým způsobem chovat v různých počítačích, se stejnou deskou či disky. Ideální je dotázat se u prodejce, který řadič je vhodný pro vaší základní desku, a zda se nechová nestandardně v kombinaci s jinými komponenty. Za normálních okolností by neměl být problém s provozem disků ve vámi popsané kombinaci. V nedávné době jsem také strávil spoustu času výběrem vhodného raidového řadiče, a úspěšný jsem byl až u čtvrtého typu od třetího výrobce. Jednalo se o počítač mého známého, a jelikož jsem neznal použité komponenty, musel jsem přistoupit k systému pokusů a omylů. V případě mého PC jsem byl poměrně úspěšnější. U svého distributora jsem dostal typ na konkrétní řadič a za pár minut vše pracovalo dle mých představ.

? Mám problém s taktovací rychlostí operační paměti. Vlastním jeden neznačkový modul 256 MB DDR 333-PC2700 na desce MSI 845PE Max2 (BIOS v.3.31A). Používám Windows XP Home. V programu SiSoft Sandra 2002 jsem zjistil, že paměť běží jen na 266 MHz (2 x 133). Jelikož nemám pochyb, že deska má podporu DDR333, myslel jsem, že dám vše do pořádku v BIOSu, ale zde na mě čekalo překvapení. V DRAM timing jsou jen volby taktu 200, 266, AUTO. V manuálu k desce se píše, že v DRAM timing se dá přiřadit hodnota bySPD, 200, 266, 333, AUTO, ale mně stejná verze BIOSU jako v manuálu nabízí jen výše uvedené hodnoty. Pokud nastavím hodnotu AUTO, takt je stále 266 MHz. Když jsem přetaktoval sběrnici FSB, dostal jsem takt 2 x 170 MHz při CL2 a šla stabilně, tím jsem chtěl vyloučit možnost, že by mi prodali horší model PC2100 s nálepkou PC2700. Můžete mi prosím poradit, jak mám dosáhnout toho, za co jsem zaplatil, čili aby paměť běžela na správném taktu a nezpomalovala mi počítač?

Dle dostupných informací výrobce základní desky je paměť DDR 333 skutečně podporována. Pokuste se problém řešit s prodejcem dodaných komponent a nechte si doporučit nějaký typ paměti, který s dodanou deskou zaručeně běží. Je vždy lepší kupovat komponenty u jednoho prodejce, třeba i na úkor ceny. V tomto případě se nevyplatí šetřit a je lepší koupit vše u jednoho zdroje. Prodejci mají s prodávanými komponenty každodenní zkušenost a pomohou vám k požadované desce vybrat vhodný typ paměti, grafické karty atd.

? Mám na vás malou prosbu, zda byste mi mohli poradit s novou sestavou. Jsem omezen částkou 17 000 Kč. Potřeboval bych základní desku, procesor, paměť a grafickou kartu. Nechal bych si asi ještě zvukovou kartu SB 16 (pokud by ještě vydržela). Case mám ATX (230W zdroj) i monitor 15" Mag. A ještě něco je pravda, že je AMD hlučnější než Intel? Nechtěl bych doma ohluchnout.

I na tomto poli platí, co člověk to názor. Určitě se nevyplatí šetřit, kupovat levné komponenty a přivodit si tak množství problémů. Já osobně mám v kategorii střední cenové třídy velice dobré zkušenosti se základními deskami QDI, paměťovými moduly Transcend či Kingmax a grafickými kartami ATI. Počítače s těmito komponenty sestavuji už několik let a bez jakýchkoli problémů na nich chodí všechny operační systémy.

Co se procesorů týče, tak já osobně mám zkušenosti hlavně s počítači na platformě firmy Intel. Zkušenost je taková, že výkon procesorů není tak podstatný jako jejich spolehlivost. Velice důležité je i chlazení. Na chladiči nešetřete. Špatně chlazený procesor může hodně chybovat. Ze zkušenosti mohu říci, že upečený Intel stačí nechat odpočinout, ale CPU od AMD se nezřídka poškodí. Optimální je pořídit si "boxovaný" procesor, kde je přiložen i kvalitní chladič, a kromě toho získáte i delší záruku.

? Mám jeden velký problém. Někdy (jako například dnes) mi nejdou spustit Windows. Teď vám píši z nouzového režimu, který bez problemů jde. Prostě jednou nebo dvakrát za měsíc se mi zasekne počítač. Proběhne obrazovka Win 98 a potom se vypisují nějaké informace, jako mode con codepage prepare, a na této straně se počítač zasekne. Vypnu jej a po uplynutí nějaké doby se zase bez problémů nastartuje. Dělá to od té doby, co jsem si koupil novou RAMku 256 MB, ale zakladní deska mi bere jen 131 a navíc starý paměťový modul o kapacitě 32 MB (100 MHz). Nová paměť má frekvenci 133 MHz. Může být problém v paměti RAM? Není třeba něco nastavit v BIOSu? Nouzový režim se spustí bez problémů vždy napoprvé!

Nejpravděpodobnější bude chyba paměti. Kromě toho, že není dobré kombinovat různé typy paměťových modulů, tak paměť, kterou jste zakoupil, nebude vhodná pro vaši základní desku. Vyzkoušejte jiný typ od jiného výrobce. Windows 98 nejsou zdaleka tak náročná na paměť jako Windows založená na bázi NT, a chyby se u Windows 98 nemusí projevovat tak často. Je možné, že s novou pamětí by se vám například Windows 2000 vůbec nepodařilo nainstalovat.

? Můj dotaz se týká článku o možnostech připojení na internet mimo jiné jste uvedli možnost přístupu prostřednictvím kabelové televize. Nevíte, kde bych mohl získat více informací o tomto druhu připojení?

Přístup k internetu prostřednictvím kabelové televize poskytuje firma UPC. Všechny potřebné informace naleznete na webové stránce http://www.upc.cz/internet/internet.htm, kde můžete zároveň zjistit, zda je tato služba dostupná ve vaší lokalitě.

? Po koupi nového PC (Athlon XP 1800+, 256 DDR[224], 40 GB Maxtor, integrovaná grafika Geforce 2 MX400-32 MB na Asus AN7 266nforce) jsem nainstaloval Windows 98 SE, kde mi vše až na zvuk fungovalo výborně. Poté jsem nainstaloval Windows XP Home Edition, kde se mi konečně podařil zprovoznit zvuk, ale např. GTA3 mi najednou seká, i když nastavím nejmenší rozlišení a viditelnost. To samé platí i u Mafie. Když jsem měl nainstalována Windows 98 SE, obě hry jsem spustil s rozlišením 800 x 600 bez problémů. Mohli byste mi poradit s nastavením systému? Mohou za to XPéčka? Nic nepomáhá.

Windows XP jsou nepoměrně náročnější na hardware, než je tomu u Windows 98. Proto méně výkonný počítač může mít se zobrazováním grafiky v náročnějších hrách velké problémy a rozdíl mezi oběma operačními systémy může být značný. Váš problém bych ale viděl v ovladačích. Zkuste nainstalovat nové ovladače a DirectX pro daný operační systém. Než spustíte hru, vyřaďte antivirový program, případně další rezidentní programy. Nainstalováním správných ovladačů můžete vyřešit velké množství takovýchto problémů a zlepšíte celkový výkon vašeho PC.

§§§§§


Mobilporadna – vy se ptáte, my odpovídáme

JOSEF KULHAVÝ

c03p0164

? Lze předělat, popřípadě kde, mobil Nokia 3310 na Nokii 5510?

Mobilní telefony Nokia 3310 a 5510 jsou natolik vzhledově a funkčně rozdílné, že je nemyslitelné, aby v sobě měly totožné součástky. Z toho vyplývá, že nelze jeden typ mobilního telefonu upravit na druhý.

U některých mobilů však taková možnost existuje: Nahráním nového softwaru do mobilu, získá přístroj nové funkce svého schopnějšího kolegy. Pokusili jsme se vytvořit tabulku, která popisuje mobilní telefony, u nichž lze nahráním firmwaru změnit typ přístroje. Vhodný firmware ve vašem mobilu přehraje bezpečně kterýkoliv autorizovaný servis nebo zkušený obchodník s mobilními přístroji.

? Do mého mobilu Alcatel OT 501 se vejde 100 SMS. Jak mohu vymazat celý seznam zpráv najednou? Po jedné zprávě to jde velmi pomalu.

Mobilní telefon Alcatel OT 501 (ale i OT 701) dovoluje uložit až 90 SMS zpráv do paměti přístroje (zbylých deset jich zůstává uloženo na SIM kartě). Bohužel, menu tohoto mobilu neumožňuje mazat všechny esemesky současně.

Řešení pro hromadné mazání SMS zpráv však existuje: Každá esemeska v mobilu Alcatel OT 501 se totiž sama smaže 3 měsíce po jejím přijmutí. Problém lze tedy vyřešit tak, že dočasně v mobilu nastavíte datum o několik měsíců dopředu například o celý jeden rok. Pak mobilní telefon vypněte a opět zapněte. Všechny SMS zprávy budou vymazány. Nakonec nezapomeňte vrátit datum do správného stavu.

? Mám velký problém nastavit službu WAP na Nokii 6310i s použitím GPRS. Jak tuto službu použít při připojení mobilu k PC? Mám T-Mobile.

Využívat GPRS pro připojení k WAPu je nejen pohodlné, ale i finančně výhodné. Uživatel totiž neplatí za čas strávený připojením, ale za objem přenesených dat. Současná cenová politika našich operátorů tuto technologii upřednostňuje před vytáčenými CSD nebo HSCSD datovými službami. GPRS začíná být nepostradatelným standardem u mobilních telefonů vyšší, ale i střední třídy.

Nastavení mobilního telefonu pro GPRS je podobné, jako u CSD datových služeb, navíc je ale nutné zadat několik dalších položek. Všechny potřebné údaje pro sítě T-Mobile, Eurotel i Oskar jsou uvedeny v následující tabulce. Podotýkáme, že před samotným využíváním služby GPRS je nutná bezplatná registrace na infolince vašeho operátora. Chcete-li technologii GPRS využívat pro připojení vašeho počítače k internetu, musí být vhodně nastaven i váš počítač.

Nejdříve nainstalujte spojení mezi počítačem a mobilem: Připojte mobil k PC pomocí datového kabelu, infraportu nebo Bluetooth. Vhodný software naleznete například na internetových stránkách výrobce svého mobilního telefonu nebo na CD, které jste dostali při koupi mobilu. Pokud nedisponujete vhodnými ovladači, pokuste se donutit počítač, aby pro spojení s mobilem používal ovladače pro "Standardní modem", které obsahuje instalační CD Windows.

Po nainstalování potřebného spojení mezi počítačem a mobilem můžeme přistoupit k vlastnímu nastavení telefonického připojení: Vytvořte nové připojení (Tento počítač Telefonické připojení sítě), zvolte vhodné zařízení a na následující stránce zadejte vytáčené telefonní číslo. Nyní je třeba upravit nastavení TCP/IP serverů (přes položky Typy serverů Nastavení TCP/IP), inicializační řetězec v poli Zvláštní nastavení (Konfigurovat... Připojení Upřesnit), popřípadě proxy server.

- U T-Mobilu je možné zakázat proxy server tím dojde k aktivaci služby GPRS Speed připojení by mělo být rychlejší.

- U operátora T-Mobilu je možné jako inicializační řetězec uvést AT+ CGDCONT=1,"IP","profil.t-mobile.cz" v tom případě je možné přistupovat pouze ke stránkám www.t-mobile.cz a www.t-zones.cz 2 MB dat stahujete zcela zdarma. Pro toto připojení nelze aplikovat GPRS Speed ani GPRS Speed Plus.

- U některých mobilů (např. Motorola) je nutné začít inicializační parametr příkazem ATZ+... (například ATZ+CGDCONT=1,"IP","internet"). V případě problémů se obraťte na infolinku svého operátora. U T-Mobile budete přes bezplatné číslo 4684 spojeni se specializovanou infolinkou pro nehlasové služby, kde vám odborně poradí.

? Pokud upgraduji firmware u svého mobilu C35i, (například jak je popsáno v PCW 12/2002), dojde k jeho odblokování?

Mobilní operátoři sítí T-Mobile a Eurotel z určitých důvodů zablokovávají mobilní telefony zakoupené v předplacených sadách a dotovaných mobilech tak, aby tyto přístroje bylo možné použít pouze v jejich síti. Při vložení SIM karty jiného operátora do takového mobilu telefon tuto SIM kartu nepřijme. Zablokování mobilního telefonu se provádí softwarově. Odblokovat mobilní telefon lze buď zadáním speciálně vypočítaného kódu (to je časté u mobilů Siemens), nebo pomocí kabelu a odblokovávacího programu (u ostatních výrobců).

Přehráním firmwaru, popřípadě jeho upgradem nedojde k přepsání té části paměti, kde jsou uloženy informace o zablokování mobilu. Ovšem mobilní telefon musí být ještě před nahráváním firmwaru odblokovaný (to se vztahuje i k firmwaru pro Siemens C35i). V opačném případě nebude upgrade úspěšný a mobil se může značně poškodit.

? Když použiji funkci "naučit" v T9, kam se tato nová slova zapisují u mobilu Siemens M50?

Většina mobilních telefonů vybavených funkcí prediktivního zápisu textu (T9 a Zi), umožňuje ukládat slova, která dosud mobil nezná, do své paměti. Tato slova jsou zapisována do vnitřní paměti mobilu. V ní je, bohužel, paměť pro nově naučená slova značně omezená, a tak se do tohoto uživatelského slovníku vtěsná "pouze" zhruba 150-200 slov.

Mobilní telefony Siemens M50 (i MT50 a mnoho dalších) disponují rozšířenou pamětí, do které lze ukládat například loga a melodie či Java hry. Tato paměť je však striktně přidělena vybraným aplikacím. Nová slova pro slovník T9 do něho ukládat nelze.

Máte-li další dotazy, posílejte SMS zprávy na naše mobilní telefonní číslo 604 707 349 nebo e-maily do naší schránky josefkul@t-email.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpověď. Rovněž přivítáme tipy na další články, abychom psali o tom, co vás opravdu zajímá.

§§§§§


Rychlokurz: Net Activity Diagram  - Využíváte svou linku na maximum?

Karel Šredl

c03p0171

Šéfe vytížení na lince 99 % 95 % 90 %, a klesá... Všichni připraveni? ...83 % 78 % ...Ano! ...65 % 50 %...

Spusťte další stahování! ...Spuštěno! ...99 %, a drží...

Zdravím vás opět v novém dílu vašeho průvodce světem malých pomocníků v Rychlokurzu. V dnešní době málokdo z vás má svůj počítač připojený do internetu linkami závratných kapacit spíše (tak jako já) počítáte každý bajtík protékající linkou. Častokrát jsem se zlobil, proč se sakra ta stránka načítá tak dlouho, a chtěl jsem vědět, jestli svoji linku opravdu využívám naplno, nebo jestli by se tam ještě něco "vešlo".

Začal jsem se tedy shánět po nějaké utilitě, která by mi ukázala, jak moc svou linku zatěžuji, a jestli zrovna stahuji "na plné pecky" nebo jestli chuděra prohlížeč čeká na odezvu serveru (která nepřichází). Chtěl jsem jednoduchý a spolehlivý program a ten jsem také našel! Jmenuje se Net Activity Diagram.

Už vlastně název říká o zaměření tohoto programu vše. Umí však ještě něco malého navíc jako bonus. Pojďme se tedy na to podívat.

INSTALACE

Ta opět patří mezi standardní tedy dobré. Spustíte exe-soubor, následně budete dotázáni na požadované umístění instalace programu (nechte předvolené a stiskněte [Next >]). Na další stránce opět [Next >], a spustí se vlastní kopírování souborů. Po dokončení kopírování ještě nastavíte rychlost vašeho připojení k internetu (pokud ji neznáte, je tu i univerzální volba I do not know) a tlačítkem [Finish >] vše završíte.

START

Pokud jste v závěrečném okně instalace ponechali zaškrtnutou volbu Run N.A.D now, potom se vám program rovnou spustí a ihned se vám předvede. Kromě nastavovacího řidicího okna se vám ukážou všechny tři možnosti zobrazení. Jsou to dvě ikony v systray (což je oblast v dolním pravém rohu vedle hodin). První ikona ukazuje pouze to, zda síťovou kartou nebo modemem tečou data z internetu do vašeho stroje (žlutý vzdálenější počítač), nebo naopak posíláte data do internetu (zelený bližší počítač). Tuto ikonu asi příliš nevyužijete... později si ukážeme, jak ji vypnout. Zato druhá ikona už je zajímavější. Ukazuje totiž graf zatížení vaší linky v čase. Tady jedním pohledem zjistíte, zda vaše linka jede naplno, nebo jestli můžete s klidem pustit další stahování nebo se podívat na webovou stránku. Stejné údaje (ale ve větším) ukazuje i třetí zobrazovaný graf, umístěný v okně nazvaném výstižně Window graph.

NASTAVENÍ

Co teď? Je na vás, které z grafů využijete, já osobně využívám pouze a jen Tray Graph, tedy právě ten čtvereček v liště dole u hodin. Nijak mi nepřekáží a mám ho stále na očích. Přepněme se tedy do nastavovacího okna a zaškrtnutím zde zvolte grafy, které chcete používat (a které ne). Podle tlačítek jste jistě pochopili, že můžete klidně i další grafy přidat... to se hodí v případě, že chcete mít zobrazeno více grafů na různé síťové zdroje (tedy např. když máte v počítači síťovou kartu i modem). Zde jsem chtěl uvést i další příklad, a to zobrazení přijímaných a vysílaných dat zvlášť do oddělených grafů... avšak ukázalo se, že i když nastavíte zobrazení jen jednoho směru (ukážeme si později jak), tak v grafu se vám stejně objeví směry oba. Pro takovéto použití si buď musíme tedy počkat na další, snad opravenou verzi, nebo si pomoci fintou, kterou opět zmíníme později.

Spokojme se tedy s předpřipravenými grafy. Zvolte vámi vybraný graf ze seznamu a klikněte na tlačítko [Properties]. Zde si můžete nastavit dopodrobna, jak chcete, aby váš graf vypadal.

Jak vidíte na obrázcích vlevo, k dispozici jsou čtyři listy pro nastavení.

General - Hlavní nastavovací list. Zde nastavujete vlastní typ grafu, zdroj dat i měřítko grafu.

Appearance - aneb nastavování barviček. Zde přiřazujete barvy zobrazované v grafu. Pokud chcete vypnout zobrazování přenášených dat v jednom směru, nestačí jen patřičnou barvu "odškrtnout". Musíte si pomoci fintou. Nastavte ji nejdříve na stejnou barvu jako je pozadí grafu, potvrďte, a teprve následně ji vypněte. Bude se sice stále zobrazovat, ale nebude vidět a "v-vo t-to de" .

Statistics - V tomto listě nenastavujete nic. Je to list informační, který vám ukáže souhrnnou statistiku linky, tedy kolik dat jste přenesli jednotlivými směry. Tlačítkem [Reset] můžete počitadla vynulovat.

Notifications - Tady jsme právě u slibované třešničky na dortu. Program nám zde umožní nastavit alarmy navázané na váš graf. Kliknutím na tlačítko [Add] takový alarm přidáte, tlačítko [Edit] vám ho umožní upravit a [Delete] ho smaže. Stiskněte tedy [Add].

Jak vidíte, možností je spousta a můžete takto nechat sledovat mnoho typů podmínek. Ať už upozornění na konec stahování souborů z internetu (podmínka Average speed LESS then DURING 1kbps 30 sec, tedy že přenášíte méně než 1 kb/s dat po dobu 30 sekund) nebo třeba upozornění, že brzy budete mít vyčerpaný limit pro přenesená data na počítaných linkách (podmínka Received data MORE then 1MB, tedy že od posledního vyresetování čítače v listu Statistics jste přenesli více než 1 MB dat). Další možnosti potenciálního využití vás jistě napadnou.

Zatím jsme se věnovali pouze listu Diagrams v hlavním nastavovacím okně. Pokud se přepnete do druhého listu Settings, budete mít k dispozici nastavení globálního chování programu (budete-li mít zvolenu kategorii [Program settings]), nebo nastavení grafů společně pro všechny definované grafy (kategorie Diagrams).

ZÁVĚR

I přes zmíněný nedostatek v zobrazování pouze jednoho směru přenosu dat mě program Net Activity Diagram nadchl svou jednoduchostí a účelností. V okamžiku, kdy chci pracovat s internetem, ho automaticky zapínám a díky němu vím, jak to zrovna v danou chvíli vypadá s mojí linkou. A někdy je tato informace neocenitelná.

URL: www.metaproducts.com/mp/mpProducts_Detail.asp?id=20

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows I.

Jakub Povolný

c03p0176

Dnešní tipy a triky opět po delší odmlce přinesou dvě drobná velikonoční vajíčka. K tomu pár triků z oblasti Windows a Office. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Zálohujte nastavení připojení (Win 98 + IE4)

Společně jsme se v našem seriálu už několikrát zabývali zálohováním nastavení různých služeb Windows 98. Jelikož Windows vyžadují pravidelné reinstalace, zvláště pokud je používáte velmi intenzivně, je postup zálohování nastavení vždy užitečný. V tomto tipu si ukážeme, jak zazálohovat nastavení připojení na internet. Všechny potřebné informace o tomto připojení jsou uloženy, jak jinak, v systémovém registru. Stačí tedy provést zálohu příslušného klíče a v nově nainstalovaném systému ji opětovně obnovit.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte regedit.exe. Informace o nastavení připojení jsou uloženy v podklíči HKEY_CURRENT_USER RemoteAccess. Označte podklíč RemoteAccess a jděte do roletového menu Registr a zvolte Exportovat soubor registr. V následujícím dialogu vyberte umístění a název záložního souboru, jenž po potvrzení dialogu dostane příponu .reg. Tento soubor si můžete posléze prohlédnout například v Poznámkovém bloku a přesvědčit se, že skutečně obsahuje požadované informace.

V případě potřeby obnovíte nastavení připojení a informace o vašem ISP (Internet Service Provider) pouhým poklepáním na tento soubor.reg. Windows poznají automaticky, že jej mají přidat na původní místo v systémovém registru. Tím je obnova ze zálohy dokončena. Podmínkou je použití stejné verze Windows, což se při pouhém přeinstalování systému dá předpokládat. V pozdějších verzích Windows Me, případně Windows XP, je použita i jiná verze regeditu.

Zrušte Scandisk (Win 98)

Ve svém okolí asi neznám člověka, který by nemusel jednou za čas ukončovat svá Windows tlačítkem RESET. Windows (hlavně exempláře připojené do sítě) jsou velmi náchylná k "tuhnutí", případně nedokončeném ukončování, kdy jsme nuceni počítač násilně vypínat.

Po restartu potom spatříme důvěrně známou modrou obrazovku programu Scandisk, která nám trochu "přidrzle" říká, že máme příště vypínat Windows řádně volbou z nabídky Start, a neuchylovat se k výše uvedeným metodám. Což nepotěší.

Pokud se vám Windows nedaří často vypínat regulérním způsobem a neustále spouštěný Scandisk vás otravuje (zvláště otravný je u velkých pevných disků) a zdržuje, můžete jej jednoduchým způsobem vypnout. Pozor ale, občas je nutné provést kontrolu disku alespoň pomocí grafické verze Scandisku.

Spusťte program Systémové informace z menu Start Programy Příslušenství Systémové nástroje. Jděte do roletového menu Nástroje a zvolte položku Pomůcka systémové konfigurace. Zde na první záložce Obecné stiskněte tlačítko Upřesnit vpravo dole. Zde již stačí zaškrtnout položku Zakázat použití programu Scandisk po chybném vypnutí, a po restartování počítače už se s "modrým" Scandiskem nepotkáte.

Trace Internet routes (Win 98/95)

Angličtinou vládnoucí čtenáři možná už tuší, o čem bude v tomto tipu řeč. Stejně jako všechny unixové systémy, obsahují i Windows některé velmi efektní a užitečné síťové diagnostické (a už nevím jaké) nástroje. Mezi nejznámější a velmi užitečné patří známý ping.

Pro ty, co vůbec netuší, o co jde, například příkaz ping 192.168.1.1 posílá periodicky malé kousky dat (datagramy, nebo též pakety) k počítači s IP adresou 192.168.1.1, a na základě použitého síťového protokolu dostává nazpět potvrzení. Tímto způsobem se zjišťuje funkčnost propojení mezi počítači na protokolu TCP/IP.

V tomto tipu chci ale hovořit o jiném diagnostickém nástroji. Jmenuje se tracert (od spojení slov traceroute) a zobrazí vám kompletní cestu síťového paketu (kousek dat běžící po internetu od počítače k počítači) z vašeho počítače až do cíle. Někdy se až podivíte, jakou cestu může paket konat na své pouti k cílovému serveru. Spusťte Příkazový řádek (například z menu Start Programy) a v něm zadejte třeba tento příkaz:

tracert www.microsoft.com

Pokud jste připojeni do internetu, můžete nyní sledovat přesnou cestu paketu směrem k serveru Microsoftu.

Tento program je nejen atraktivní, ale poslouží hlavně jako diagnostický nástroj při řešení problémů se směrováním paketů při pomalé odezvě na síti, kdy pomocí něj můžete odhalit nějakou překážku na cestě k požadovaným datům. Pro program tracert existují i grafické nadstavby, které cestu zobrazují přehledně na mapě světa.

Sledujte připojení (Win 95/98)

Mnozí z vás ho možná znají a někteří o něm nemají ani potuchy. Mluvím o programu Sledování systému, jenž se nevinně a trochu nenápadně nainstaluje do Windows, a vy o něm mnohdy ani nevíte.

Tento program umožňuje pomocí přehledných grafů sledovat mnoho položek vašeho systému. Obsahuje nezávislé moduly, které si můžete libovolně přidávat a odebírat, a tak sledovat jen subsystémy, jež skutečně sledovat chcete. To samo o sobě není nic převratného a zvídavý uživatel, zajímající se o chod svého systému, už jistě tento program použil minimálně pro sledování zatížení procesoru.

Pokud ale vlastníte také modem a připojujete se přes něj do internetu, můžete sledovat i samotné připojení. Například kolik přesně prochází kilobajtů za sekundu v obou směrech a další zajímavé skutečnosti. Jistě někteří namítnete, že pro tyto účely existují jiné a určitě dokonalejší (opravdu?) externí programy, proč ale používat něco jiného, pokud máme schopnou aplikaci přímo ve Windows?

Program Sledování systému naleznete v menu Start Programy Příslušenství Systémové nástroje. Jednotlivé moduly potom přidáváte volbou Přidat položku z roletového menu Úpravy. V seznamu položek vyberte v průběhu aktivního připojení (jinak ji tam nenajdete) položku podle adaptéru vašeho modemu (dial-up adaptér), a můžete monitorovat. Za zmínku stojí ještě volby v roletovém menu Zobrazit, obnovovací frekvenci grafů nastavíte v menu Možnosti.

Tipy pro MS Office

Vertikální nastavení textu (Word 2000)

Dnešní tipy zahájíme praktickým využitím jedné drobné funkce ve Wordu 2000. Představme si modelovou situaci, ve které vytváříte dokument s malým množstvím textu, např. ve formě nadpisu. Typicky se jedná o titulní stránku, jež zpravidla obsahuje název celého dokumentu, případně ještě datum a jméno. V případě velkého nadpisu není problém jej vycentrovat doprostřed stránky. K tomu slouží přímo funkce pro horizontální centrování v nástrojové liště Wordu, kterou nejspíš každý z nás použil již mnohokrát. Co když ale chcete tento velký název vycentrovat vertikálně? Zde už nic na liště nenajdete a musíte sáhnout hlouběji do menu.

Řešení se nachází v roletovém menu Soubor pod položkou Vzhled stránky. Zde nejen že nastavujete klasické atributy, ale na poslední záložce Rozvržení můžete nadefinovat i vertikální umístění textu na stránce. Stačí si vybrat v kolonce Svislé zarovnání v levé části dialogu.

Pozor, před tímto nastavení umístěte kurzor na začátek příslušné stránky, a potom na záložce rozvržení zvolte možnost aplikace změn až od tohoto místa dále. Po vytvoření nadpisu se přesuňte na další stránku a opět stejným způsobem změňte nastavení stránky na původní hodnoty, tedy zarovnání textu odshora dolů. Opět nechte aplikovat až od tohoto místa dále. Tím zajistíte nastavení vertikálního rozvržení jen na konkrétní stránku s nadpisem, a nikoliv na celý dokument.

Víte, jak Word formátuje? (Word 2000)

Mezi největší slabiny (je-li možné to tak nadneseně nazvat) Wordu patřila vždy naprostá neprůhlednost užitého formátování. Pokud jste se striktně nedrželi předem definovaných stylů (což byste měli), často se vám mohlo stát, že jste u určité části textu vůbec netušili, jak je zformátovaná, a proto jste se marně snažili upravit ji k obrazu svému. Ještě markantnější je a byl tento problém u cizího textu, který jste se pokoušeli upravit pro vaše potřeby.

Naštěstí v sobě Word 2000 obsahuje funkce, jak původní formátování zjistit a dobrat se tak výsledku, po kterém prahnete. V tomto tipu si popíšeme dva způsoby, jak způsob formátování textu zobrazit.

Prvním způsobem je přímo aktivace funkce zobrazení formátovacích značek. Ikona této funkce není standardně na liště přítomna, musíte ji tam nejprve přidat. Přesný název ikony je Zobrazit vše a nachází se v panelu nástrojů Standardní. Součástí tohoto panelu jsou ikony pro otevření a uložení dokumentu a další. Pokud zde ikonu funkce Zobrazit vše nenajdete, poklepejte myší na malou šipku na pravém okraji panelu Standardní a zvolte Přidat či odebrat tlačítka. V seznamu funkcí pak vyberte příslušnou ikonu (poznáte ji podle popisku vpravo) a přidejte ji do panelu.

Po stisku této ikony dojde ke zobrazení formátovacích značek, které značně zpřehlední celou stavbu dokumentu.

Druhou možností je zjistit formátování pouze u některé z částí textu. Potom jděte do roletového menu Nápověda a zvolte položku Co je to?, nebo pouze stiskněte klávesovou kombinaci SHIFT+F1. Kurzor se změní v otazník. Nyní stačí ukázat na část textu, a dostanete kompletní informace o použitém formátu.

Pro návrat zpět do "psacího" režimu stiskněte opět SHIFT+F1.

Easter Eggs

V dnešním dílu našeho seriálu se opět dostalo na nějaká ta velikonoční vajíčka, snad vás pobaví.

Máte procesor od Intelu? (Win 98)

Tento trik je bohužel proveditelný jen ve Windows běžících na počítači s procesorem (nebo několika procesory) fy Intel. Netuším, zda šlo o úmysl, ale malou změnou v registrech lze mírně změnit informace o procesoru, které se zobrazují v dialogu Systém v Ovládacích panelech.

Máte-li procesor Intel, jděte do menu Start Nastavení Ovládací panely, a v nich poklepejte na ikonu Systém. Hned na první záložce Obecné najdete v dolní části dialogu dvouřádkovou informaci o vašem procesoru. S touto informací lze manipulovat.

Nyní spusťte regedit a jděte do podklíče HKEY_LOCAL_MACHINE Hardware Description System CentralProcessor 0. Zde v pravé části regeditu dvakrát poklepejte myší na položku VendorIdentifier a změňte její hodnotu z GenuineIntel na Genuine Intel, tedy vložte mezi ta dvě slova jednu mezeru. Zavřete regedit a podívejte se znovu na dialog Systém z Ovládacích panelů. Identifikace a popis procesoru se poněkud změní.

Rychlé hledání (Office)

Spolu s balíkem MS Office se distribuuje také aplikace Rychlé hledání, která se vám přidá ve formě ikony do Ovládacích panelů. I ta skrývá jedno velikonoční vejce. Otevřete tedy Ovládací panely a poklepejte na ikonu rychlého vyhledávání. V okně jděte do menu O aplikaci, stiskněte dohromady CTRL a SHIFT a zároveň klikněte myší na logo. Měla by se vám zobrazit jména autorů této aplikace.3 0176/OK o

InterTipy

Po měsíci vás opět čeká několik užitečných a snad i zajímavých odkazů ze světa Windows a jejich aplikací. Přejděme rovnou k samotným odkazům nastartujte svůj oblíbený prohlížeč a dejte se do práce. Ať již v textu, nebo v režimu plně grafickém.

Geek.com tips and tricks

www.geek.com/tipstrix/

Stránka pro všechny správné "geeky" ve všech možných oblastech IT technologií. Od geeku kapesních počítačů až po přívržence Applu. Výše uvedený odkaz však směřuje přímo na stránku s tipy a triky pro všechny možné operační systémy, dostupné verze Windows nevyjímaje.

Stránky jsou profesionálně a velmi pěkně zpracované. Výše uvedená stránka je rozdělena na dva hlavní oddíly, jednak tipy pro všechny verze Windows, dále triky pro tytéž verze, které obsahují hlavně různé legrácky a schované zvláštnosti ve Windows (Easter Eggs). Po volbě OS se dostanete na přehlednou tabulku s dalším dělením tipů dle tématu. Nechybí zde oblasti desktopu, systémového registru a ostatních témat obvyklých i na jiných stránkách. Samotné tipy jsou zpracovány přehledně a podrobně, někdy jsou (pokud je to nutné) doplněny ilustračními obrázky. Zkrátka zde nelze nic moc vytknout. Vše v angličtině.


Užitečné tipy & triky pro Windows II.

Windows 98 tips and tricks

www.windowsgalore.com/windows.98/

Stránka poněkud více textová, což ji v mých očích činí velmi sympatickou. Stejně se zajisté bude cítit i fanda textového prohlížeče, který si tuto stránku bez problémů přečte.

Ihned v úvodu máte před sebou právě nejnovější tip pro Windows 98, v pravé části stránky najdete přehled publikací pro tento operační systém, v levé pak podrobné menu, o kterém si níže povíme více.

První část menu obsahuje tematicky rozdělené tipy. Najdete zde odkazy s názvy "Performance", "Desktop tips", "Easter Eggs" a další. Druhá část menu se zabývá konkrétním řešením problémů, jak s registrem, tak řešení, ostatních situací, na které ve Windows můžete narazit. Ostatní části menu už nejsou tak zajímavé, jelikož jsou zaměřené komerčně v souvislosti s tvůrci stránek. Jednotlivé tipy jsou opět zpracovány velmi podrobně, většinou ovšem bez obrázků. Vše anglicky.

Windows 98 nad NT

www.cs.umb.edu/~alilley/tips.html

Stránky Angely Lilleystonové vás zajisté také potěší. Jedná se o velmi podobný styl tvorby, jako u předchozích stránek. Důraz je kladen na text a obsah, nikoliv na tuny grafiky.

Ihned v úvodu se dostanete na seznam tipů a triků, který je přehlednými barevnými pruhy rozdělen do obvyklých sekcí, jejichž názvy zde nebudu opakovat. Jednotlivé tipy jsou zpracovány ve stejném stylu jako menu, přehledně. Kromě tipů najdete na stránkách další rubriky. První jsou novinky ze světa Windows, v dalších najdete postupně odkazy na podporu jak od Microsoftu, tak od jiných firem, odkazy na užitečné programy pro Windows, odkazy na shareware a ovladače, a samozřejmě odkazy na další stránky s podobným zaměřením. Vše v angličtině.

W98 Questions and answers

www.baycongroup.com/win98/win9800.htm

Na závěr se podíváme na zajímavou stránku otázek a odpovědí ze světa Windows 98. Stránka je koncipována převážně textově a velmi přehledně. Ihned v úvodu se dostanete na seznam otázek, odpovědi se dozvíte poklepáním na příslušné odkazy. Otázky a hlavně odpovědi jsou zpracovány velmi přehledně a doplněny spoustou obrázků. Dotazy jsou opět členěny do tradičních oddílů dle zaměření a není jich málo. Na své by si měl přijít každý uživatel.

Tento způsob zpracování tipů a triků pro Windows se jeví velmi použitelně zejména pro začátečníky, kteří neumějí problém často pojmenovat. Při klasické konstrukci tipů pak ani nenaleznou ten svůj potřebný. V našem případě je ale konkrétní dotaz mnohem srozumitelnější a uživatel se snadno zorientuje.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


ADSL je tady pro vás – dálnic do domácností

Vojtěch Bednář

c03p0159

Jak se zdá, české ADSL přichází za velkých porodních bolestí konečně na svět. Tuto technologii přístupu k datovým službám, v našich podmínkách především k internetu, jsme vám představili v jednom z předchozích čísel PC WORLDu. Tehdy se jednalo o teoretickou záležitost, která byla předmětem jednání a která se nacházela ve zvláštním stavu částečně kvůli chování Českého Telecomu, částečně také vzhledem k zásahům ze strany státního telekomunikačního regulátora, ČTÚ. Dnes je ovšem situace o něco jiná.

Co to je a co k tomu potřebujeme

ADSL je zkratka pro Asymetric Digital Subscriber Line. Tato technologie, jednoduše řečeno, využívá stávajících rozvodů pevné telefonní sítě k vysokorychlostním datovým přenosům. Využití klasického modemu je omezeno velmi nízkou přístupovou rychlostí, danou možnostmi modulovat data na audiosignál a zpět. ISDN je zase pro současné potřeby připojení k síti nevyhovující. Poskytuje sice relativně dobrou přístupovou rychlost i propustnost, avšak metody jeho tarifikace jsou pro domácího uživatele jaksi nešťastné. Do ADSL jsou vkládány veliké naděje ze dvou hlavních důvodů. Prvním z nich je rychlé a solidní připojení k síti. Druhým, mnohem důležitějším, je explicitní požadavek na vyloučení časové tarifikace (detaily najdete v rámečku).

Abychom mohli ADSL využívat, potřebujeme dvě věci. První z nich je adaptovaná telefonní linka, druhou pak specializovaný ADSL modem. Ten si bude možné buďto koupit, anebo pronajmout od ISP. Přestože se předpokládá využití pevné linky ČTc, naším provozovatelem může být libovolná společnost, která má s Telecomem uzavřenu odpovídající dohodu.

Fyzické zařízení, tedy ADSL modem, je připojeno k počítači buďto pomocí rozhraní USB, nebo síťovou kartou. Zatím bylo málo možností otestovat funkci systémů v praxi, dá se ale předpokládat, že druhá varianta bude technicky vhodnější. Za přístup na síť se budou platit měsíční poplatky. Jejich výše se bude měnit v závislosti na rychlosti provozu. Protože je ADSL již z názvu asymetrický systém, bude možné přenášet data ve směru k uživateli obvykle rychleji než ve směru od něj. Jako základní varianta se zde bere 192/64 Kb, maximum je 1 024/256 (první číslo je vždy rychlost na downloadu, druhé na uploadu). Zde je nutné poznamenat, že i nejlevnější varianta je pro standardní využití internetových služeb naprosto vyhovující a více než třikrát rychlejší než nejlepší modem. Těžiště technologie leží v permanentnosti připojení, a tak budeme on-line prakticky neustále.

S kým to bude a kde to bude

Pokud máme telefonní linku v oblasti, kde je možné ji transformovat na ADSL, potřebujeme ještě ISP. Firma Imaginet, divize ČTc, se pro připojení přímo nabízí. I tak ale existuje konkurence, lze uvažovat minimálně o dvou dalších společnostech Skynetu a IPEXu. Další společnosti budou postupně následovat.

ADSL lze zatím provozovat ve velkých centrech, v Praze, v Brně a v Ostravě. Přesný seznam míst, kde technologie funguje, naleznete na webových stránkách Telecomu. Dá se předpokládat, že penetrace ADSL do telefonní sítě bude stoupat, to je pochopitelně jen a jen dobře. Bohužel, možnost instalace technologie závisí na více faktorech.

Nejdůležitějšími z nich jsou vybavenost ústředny (lze upgradovat) a způsobilost místní smyčky, tedy vedení mezi ústřednou a účastníkem. Ta musí splňovat požadavky na kvalitu, které jsou nemalé. Je proto pravděpodobné, že do některých míst nebude ADSL možné zavést vůbec. Nějakou dobu navíc bude trvat, než se jednotlivé nabídky připojení zkonsolidují, než se odstraní technické problémy a než začne služba skutečně využitelně fungovat. Již nyní (začátek března 2003) se hovoří o potenciálních problémech s přidělováním IP adres, nebo s některými protokoly. Ty by mohly využitelnost této technologie výrazně omezovat, doufejme však, že nakonec tomu tak nebude.

Kolik za to zaplatíme?

Tak jako každou jinou telekomunikační službu, bude i ADSL nutné nejprve nainstalovat. Cena instalace se bude zřejmě pohybovat v závislosti na zvoleném typu od cca 1 500 do 5 000 Kč. Následně bude zákazník platit měsíční poplatky podle zvolené rychlosti. Pokud bude mít zájem o pevnou IP adresu, bude si muset pochopitelně připlatit i za ni. Poslední částkou do rozpočtu ADSL přispěje pronájem koncového zařízení modemu. Je samozřejmě možné spekulovat, nakolik bude tento pronájem výhodnější než nákup vlastního zařízení, tento problém je analogický s připojením pomocí kabelové televize nebo Breezenetu.

Nejlacinější nabídka měsíčního poplatku za připojení (192/64) by nás měla v podání Českého Telecomu, respektive Imaginetu stát asi 1 600 Kč po započítání všech položek a DPH za měsíc. S vyššími nabídkami připojení cena stoupá až na nějakých dvanáct tisíc měsíčně za maximální variantu. U konkurenčních ISP můžeme očekávat o něco nižší ceny a také více přidaných služeb (e-mail, WWW prostor), které budou analogické jako v případě libovolného jiného připojení.

Je otázkou, zda těch asi 1 600 Kč za měsíc je hodně, nebo málo je to prostě téměř 20 000 Kč za rok. Pro malé firmy je ADSL rozhodně lepší variantou než klasický modem, ISDN nebo pevná linka. Ve srovnání s využitím mikrovlnných technologií by ADSL mělo být dostupnější. Skutečnost, že není omezeno terénními podmínkami, je pozitivem, bohužel omezení jsou dosud jinde a jsou zatím zásadního charakteru. Pro domácnost se úvahy o přechodu k ADSL budou nejspíše ubírat dvěma směry. Za prvé, kolik zaplatíme za dial-up, za druhé, co nám to přinese. Konverzi k ADSL zřejmě nemůžeme očekávat tam, kde se přístup na internet realizuje jinak než pomocí vytáčeného připojení nebo ISDN. Požadavek rychlosti totiž v domácích podmínkách nebývá zase až tak zásadním, byť z komerčního hlediska má, hlavně pro poskytování obsahu, důležitou prioritu.

ADSL se, tak jak je připravováno, ideálně hodí pro účely sdílení souborů (P2P). Rychlý download, obstojný upload, dobrá prostupnost a možnost mít pevnou IP adresu. Otázkou je, zda se P2P nepokusí provozovatelé blokovat. Pro práci s elektronickou poštou a standardním WWW je ADSL silně naddimenzováno.

Pro stahování velkých objemů dat se však hodí skvěle, především ve vyšších cenových variantách. Smysl a účel této služby ovšem leží jinde. V poskytování interaktivního (a placeného) obsahu, filmů a hudby na přání (VoD), elektronických knihoven, interaktivních obchodů nové generace. Můžeme se ovšem obávat, že všechna tato krásná využití zatím leží v budoucnosti, o které nevíme, jak je daleko.

Základní informace:

Technologie ADSL

- Asymetric Digital Subscriber Line

- Tato technologie využívá standardních telefonních rozvodů (způsobilých) a ústředen dovybavených k rychlému přenosu dat

- Informace jsou přenášeny asymetrickou rychlostí, download je rychlejší než upload

- Pokud je možné konvertovat telefonní linku, připravte si cca 2 000 Kč pro instalaci

- Měsíční poplatky začínají podle ISP okolo 1 500 Kč, v cenách je pronájem modemu (koncového bodu)

Funkce

- ADSL zajišťuje permanentní rychlé připojení k internetu

- Hodí se pro práci s WWW, pro stahování větších objemů dat, P2P, Instant Messaging

- Zachovává funkce telefonní linkys

Kde to funguje

- ADSL funguje zatím ve velkých městech

- Bližší seznam míst a ceníky najdete na www.telecom.cz

- Dalšími poskytovateli jsou www.skynet.cz, www.ipex.cz, www.nextra.cz, www.czechonline.cz/

Kde najdu další informace?

Technologií ADSL se zabývají specializované časopisy na webu, www.lupa.cz, www.digiweb.cz, www.isdn.cz

Dilema Českého Telecomu

Neutuchající debaty o různých modelech připojení a zpoplatnění přístupu na internet se vedou mezi provozovateli (ISP), Českým Telecomem i dalšími telekomunikačními společnostmi a státním regulátorem (ČTÚ) minimálně od roku 1999. I když probíhají na různých úrovních, s různými výsledky a týkají se různých technologií, jedna věc je pro ně příslovečná. Je zřejmé, že uživatelé, ať už malé firmy nebo domácnosti, požadují permanentní připojení k síti, které nebude placeno v závislosti na čase nebo přeneseném objemu dat. ISP si toho jsou vědomi a byli by schopni i ochotni se přizpůsobit. Jak se ale zdá (a možná, že to není pravda), ČTc se "flat rate" v jakékoliv podobě a s využitím jakékoliv technologie doslova křečovitě vyhýbá.

To je na jednu stranu logické, na druhou zajímavé. Komerční společnost se musí chovat tak, aby zvyšovala svou efektivitu a zisky. Každá společnost musí ovšem ve vlastním zájmu respektovat přání zákazníků. Navíc bývalý monopolní operátor, a tudíž největší telekomunikační firma nese za moře svých klientů, jejichž možnosti vybrat si jsou zatím omezené, sociální zodpovědnost. Vypadá to, že v dilematu paušální přístup vs. hledání problémů zatím vítězilo to druhé. Naštěstí nic není navěky a nástup ADSL je toho ukázkou.

§§§§§


Budeme platit za odeslaný e-mail? – Analogie s dopisy více než náhodná

Vojtěch Bednář

c03p0160

Nadpis tohoto článku zní možná děsivě. Představa, že v současné vlně zpoplatňování služeb na internetu přijde řada i na e-mailové schránky, jistě příliš lákavá není. Přesto je možné, že se doba, kdy za použití elektronické pošty budeme muset nějakým způsobem platit, pomalu blíží. A nikoliv samoúčelně.

Dvě pojetí e-mailu

Abychom mohli využívat elektronickou poštu, potřebujeme přinejmenším dvě věci. První z nich je samotná schránka, tedy místo na serveru provozovatele, kam se nám budou ukládat došlé zprávy a které má svůj vlastní, unikátní název adresu. To nám umožní e-maily přijímat, pro jejich odesílání ještě potřebujeme přístup k SMTP serveru. Obojí je na sobě nezávislé, většinou se však poskytuje jako jednolitý balík.

K e-mailové schránce můžeme přijít různě. Tradičně se e-mail poskytuje jako doplňková služba ISP, tedy fyzického připojení k internetu. Není to náhodou, ISP musí být vybaven patřičným serverem. Název jeho domény v e-mailové adrese klienta působí jako skrytá reklama, klient má jistotu, že jeho schránka je s ohledem na topologii sítě "blízko" a že bude spolehlivě fungovat. V případě potřeby přestěhovat se, nebo změnit providera je s takovýmto e-mailem ovšem velký problém. Obvykle si jej totiž nelze vzít s sebou. Spolu s dalšími nedostatky tak mohou existovat specializované e-mailové služby, v našich podmínkách freemaily.

Principem freemailu je kombinace základních funkcí schránky elektronické pošty s aplikací, která umožňuje její management. Díky této aplikaci, webovému rozhraní, můžeme pracovat se svou poštovní schránkou prakticky odkudkoliv, a nejsme vázáni na obslužné aplikace. Podobné aplikace nabízejí v rámci svých schránek i někteří ISP, ve skutečnosti ale nejsou příliš rozšířené.

Bezplatná (freemailová) schránka může existovat díky přítomnosti reklamy. Krátký reklamní text se vkládá do každé zprávy, která je jejím prostřednictvím zpracována. Reklamní proužky různých velikostí a tvarů můžeme najít v obslužném rozhraní. Je proto pochopitelné, že majitelé těchto schránek, kteří využívají konvenční klienty, si jich příliš neužijí. Kromě toho může provozovatel freemailu čas od času vysílat do svých schránek specializované, reklamní zprávy. Smyslem reklamy je zaplatit udržení služby, její provoz, a ještě něco vydělat.

Provoz a ne-provoz

Zajímavou, ale velmi individuální otázkou je, jak jsou vlastně freemailové adresy využívány. Dá se předpokládat, že adresu přidělenou zaměstnavatelem nebo domácím ISP dáme jen známým s tím, aby ji nešířili dál. Je to totiž schránka, která je s námi mnohem více svázána, již nemůžeme jen tak snadno opustit a za kterou si mnohdy platíme. Freemailová tuto hodnotu nemá. Teoreticky si jich na různých serverech můžeme zřídit nepočítaně. Bezplatné schránky si mohou zprávy mezi sebou přeposílat, mnoho jich tak můžeme vybírat pomocí jednoho účtu. Odesilatel zprávy dokáže z názvu bezplatného e-mailu jen velmi stěží vyvodit, kdo je doopravdy jeho majitelem, ten je taky prakticky nedohledatelný. Velmi stěží se určuje, zda dotyčná osoba svůj freemail ještě vůbec používá, nebo ne. To komplikuje život uživatelům pošty, ale také provozovatelům těchto služeb. Objem provozu na serverech narůstá, využití jejich diskové kapacity jakbysmet, množství zpracované reklamy stoupá. Otázkou je, zda to platí i o její účinnosti, a tedy i ceně. Freemailové schránky jsou tradičním cílem spamu, nevyžádané reklamy přicházející povětšinou ze zámoří, čas od času i z našich končin. Takový spam firmě provozující freemail pochopitelně nic nezaplatí, naopak ještě ubere. Efektu ani nepřidává, když se díky mnohonásobnému přeposílání, například v konferenci začnou reklamní zprávy na konci e-mailu hromadit. Počet uživatelů, kteří na ně mohou kladně zareagovat, tak samozřejmě klesá. Navíc, ve značném objemu provozu automaticky generovaných zpráv, spamu, odpovědí, potvrzení a chybových hlášení je stále obtížnější hledat to důležité, tedy původní elektronickou komunikaci uživatel uživatel, člověk člověk.

Dneska zdarma, zítra za peníze

V poslední době dochází k pozvolné transformaci webových služeb všeho druhu od bezplatných nebo sponzorovaných k placeným. Je to logické. Mnohé z toho, co dnes na internetu funguje, vzniklo bez konkrétní představy, jak se to zaplatí. Moderní technologie umožňovala vytvořit zpravodajský server nebo komunikační systém a tak tyto služby vznikaly s tím, že někdy v budoucnu začnou svým tvůrcům vracet nemalé vložené náklady. Dnes, kdy pro stále více uživatelů přestává být cena za pevné připojení do sítě problematickou částkou, nastává okamžik, kdy je třeba si investice nějak vybrat. Využití reklamy je sice efektivní, ale není to samospasitelné řešení. Pokud je jí moc, stává se ignorovanou, respektive snadněji ignorovatelnou. Může kromě toho působit technické problémy na straně uživatele. Nároky na místo nejsou rovněž malé, uživatelé je u freemailů i u ISP schránek využívají k archivaci starých zpráv, nepotřebně dlouhého adresáře a tak dále. Proto již před nějakou dobou nastal čas omezování.

Zřejmě nejpoužívanější freemailová služba na světě, Hotmail patřící společnosti Microsoft, již před nějakou dobou zavedla omezení v bezplatné verzi svých služeb s tím, že většině uživatelů postačí. Některé freemaily si vyhrazují dobu, po které zruší účet, pokud je neaktivní. To by jim mělo pomoci udržet na serverech pořádek, protože jsou ale schránky cílem spamu, příliš toto opatření pomáhat nebude. Uživatelů, kteří vlastní několik schránek u různých poskytovatelů, je spousta a tak se není co divit, pokud systém vytvořený původně k tomu, aby byl jednoduchý a přehledný, poněkud přesycují. Postupné zavádění různých druhů restrikcí, jež mají oddělit vedlejší nepoužívané schránky od těch aktivních, je sice v pořádku ze strany provozovatele, pro uživatele však může být velmi znepříjemňující.

Hrozící peníze

Zástupci provozovatelů českých freemailových služeb zatím tvrdí, že jim bezplatnost používání vyhovuje. Je otázkou, jak dlouho bude vyhovovat samotným uživatelům. Představa schránky, která by za malý měsíční poplatek byla provozovatelem, respektive smluvním vztahem s ním garantována, není zase tak špatná. Také odstínění vůči spamu, kvalitnější antivirová kontrola na serveru a vyšší bezpečnost stojí za úvahu. To vše jsou zajímavě znějící lákadla, jimž typický zákazník, který svůj freemail skutečně využívá, jistě jednou podlehne. Tím se ale sníží počet schránek, jež používá, zvýší se provázanost jeho osoby se schránkou, umožní se jeho jednoznačná identifikace. Jinými slovy, původní účel freemailů zvolna vymizí.

Kromě toho se testují i systémy, které by umožnily nějakým způsobem platit za odeslaný, respektive přijatý e-mail. Ačkoliv jsou v současné době spíše utopické, a v našich podmínkách po zrušení mikroplatebních systémů také nerealizovatelné, jsou zde. Tak jako jsme ochotni platit za informační SMS na mobilní telefon, proč bychom nemohli i za zprávy z nějakého serveru? Nebo za příspěvek do konference, odpověď na dotaz? Internet je zde pro své uživatele, aby je ale měl, musí být poskytovatelé služeb. A služby jako takové. Bez nich by nebyl ničím. A protože průkopnické období již dávno skončilo, doby, kdy se pád serveru a ztráta dat uživatelů promíjely, jsou ty tam a zákazník žádá kvalitu, je čas sáhnout si pro ni do peněženek. Prozatím formou placení za obsah zpravodajství nebo inzertních novin, již brzy ale i za použití věcí tak jasných a na první pohled zcela bezplatných, jako je e-mail. I když toto téma způsobí ještě hodně nářků, zcela jistě na ně dojde.

Co je to?

Freemail - e-mailové služby poskytované zdarma pro uživatele, dotované reklamou

ISP - Internet Service Provider, firma poskytující připojení k internetu

SMTP - protokol pro přenos e-mailových zpráv

Spam - nevyžádaná, obtěžující reklamní pošta

Budeme platit za e-mail?

- Freemaily nelze provozovat donekončena

- Jedna osoba může mít hodně účtů, některé z nich jsou "spící"

- S přílivem spamu dochází k akumulaci provozu

- Zatěžování systémů, sporná hodnota reklamy a požadavky na kvalitu zvyšují náklady

- Přesunutí části nákladů na uživatele je jen otázkou času

§§§§§


Malá domácí síť – užitečné prográmky

Michal Doleček

c03p0161

Poté, co jsme si nainstalovali síť, bylo by dobré podívat se po nějakém softwaru, který by nám práce zpříjemnil a zjednodušil. V tomto článku si pár takovýchto programů ukážeme. V první řadě to bude pár komunikačních programů.

Komunikační programy

Net send

Prográmek net send je přímo součástí Windows a s jeho pomocí můžete posílat krátké zprávy po síti. Používá se z příkazového řádku a jeho syntaxe je následující: net send jmeno_pocitace zprava. Místo jmeno_pocitace musíte samozřejmě doplnit jméno počítače, na který chcete zprávu zaslat. Tento prográmek je skutečně tím nejjednodušším, co můžete pro tyto účely použít; existují komfortnější a přehlednější programy s více možnostmi, k nimž se dostaneme za chvíli, ale v sítích, kde nemáte jinou možnost komunikace, může být velice užitečný.

LANChat Pro

LANChat Pro je právě ten program, který jsem měl o něco výše na mysli. Po instalaci a spuštění můžete okamžitě komunikovat s kýmkoliv na síti, kdo má spuštěného klienta. Chatování probíhá v klasickém okně, máte možnost privátních zpráv, je to prostě takové ethernetové ICQ. Stahovat můžete na stránkách výrobce http://republika.pl/lanchat, k dispozici je i české prostředí programu, a co je nejlepší, tento prográmek je úplně zdarma! Vřele doporučuji.

Team Sound

Pokud byste snad z nějakého důvodu opovrhovali prostou textovou komunikací, pak máte možnost za pomoci tohoto prográmku komunikovat prostřednictvím hlasu. Konfigurace je sice drobet nepřehledná a zabere vám pěkných pár minut, ale po jejím úspěšném dokončení si můžete povídat, co hrdlo ráčí. Ke stažení jej naleznete na http://www.teamsound.com.

LANTalk XP

LANTalk XP je zajímavou alternativou na poli sharewaru. Za cenu okolo 15 dolarů získáte nástroj pro zasílání zpráv, jenž automaticky skenuje počítače v síti, na kterých je spuštěn klient, využívá protokolů TCP/IP, IPX/SPX a SMB, což umožňuje zasílání zpráv i na unixové či linuxové systémy. K dispozici je demoverze na http://www.lantalk.net.

Výše uvedené prográmky jsou pouze vrcholky na špičce ledovce, existuje jich strašná spousta. Pokud byste si chtěli nějaký najít a nevíte kde začít, zkuste se podívat například na webovou stránku www.slunecnice.cz nebo ze světových serverů na adresu http://download.com.com/?legacy=cnet.

Remote Disconnection Utility

Dále se podívejme na neméně užitečný prográmek, který má bohaté využití hlavně v případě, kdy používáte pro připojení svého Ethernetu do sítě internet sdílený modem či ISDN. Tato utilitka se jmenuje Remote Disconnection Utility, a můžete ji stáhnout na http://www.twiga.ltd.uk. Distribuční archiv obsahuje dvě možnosti instalace, buďto jako server, nebo klient. Použití je nasnadě a konfigurace je též velice jednoduchá. Na PC, které vytáčí spojení, nainstalujete serverovou část aplikace a na všechny ostatní PC potom klientskou aplikaci. V systémové liště se vám objeví nová ikonka, a pokud na ni kliknete pravým tlačítkem myši a zvolíte "Configure", objeví se konfigurační okno, ve kterém zadáte buď jméno, nebo IP adresu serveru, na němž běží serverová část aplikace. Tento prográmek používá standardně port 1000, ale můžete si ho libovolně změnit v tom samém okně. Tato utilita je freeware a myslím si, že pro případy, kdy připojujete síť k internetu přes vytáčené připojení, je její použití nutností. S její pomocí se můžete kdykoliv připojit a odpojit z jakéhokoliv počítače, na kterém běží klient této aplikace. Lze přes ni také posílat krátké zprávy mezi klienty a na serverové části můžete kdykoliv zatrhnout volbu "Nepovolit serveru připojení", což krásně zamezí nechtěnému připojení. Docela vážně považuji tuto utilitu za naprostý poklad, a pokud se bude líbit i vám a budete ji využívat, pošlete autorům děkovný mail.

602 LanSuite

Tento program od firmy Software602 je také zdarma, i když s omezeními. Po bezplatné registraci můžete software používat zdarma pouze pro tři uživatele, což je pro valnou většinu domácích sítí dostačující. Tento program pracuje jako síťový proxy server, zároveň jej lze nakonfigurovat jako poštovní, ale třeba i webový server. Současně slouží jako firewall a dokáže spolupracovat s nainstalovaným antivirovým programem AVG. Zvládá tedy obsloužit všechny klientské stanice při připojení na internet, zároveň vám stáhne poštu ze všech zadaných účtů a roztřídí je do schránek na serveru, odkud si je už po lokální síti stáhnete do vašeho poštovního klientu, přičemž vám všechny maily prověří antivirem. Potěšující hlavně pro uživatele, kteří jsou připojeni přes modem či nekřesťansky drahé ISDN, je určitě možnost detailního nastavení doby, ve kterou je povolen proxy či POP3 přístup. 602 Lan Suite je softwarem s bohatými možnostmi nastavení a rozhodnutí autorů, že do tří uživatelů je možné program používat zdarma, je zaručeně chvályhodným počinem. Opět mi nezbývá, než tento program doporučit. Konfigurace je jednoduchá, rychlá a přehledná, navíc s vámi program komunikuje kompletně česky. Stahujte na http://www.software602.cz.

Sniffery

Na úvod pouze krátké vysvětlení, co je to vlastně sniffer. Sniffer (od slova sniff -¦čenichat) je prográmek, který sleduje provoz na síťové kartě a shromažďuje údaje o všech paketech, jež přes tuto síťovou kartu projdou. K čemu to je dobré? Podívejme se na pár příkladů těchto velice důležitých a užitečných prográmků.

Network Active Sniffer

Tento freewarový čmuchal je vynikajícím nástrojem pro pochopení principů sítě, protokolů a paketů. Zobrazuje dopodrobna veškerou komunikaci mezi vaší síťovou kartou a zbytkem sítě a nechá vás nahlédnout i do samotného nitra paketů. Přidejte k tomu možnost prohledávání paketů na klíčová slova a máte dokonalý nástroj, navíc zcela zdarma.

Zx Sniffer

Je podstatně jednodušší variací na stejné téma, zobrazuje pouze nejzákladnější údaje, jako například typ protokolu, adresy síťových karet, na kterých komunikace probíhá, datum a čas komunikace, ale navíc obsahuje jako jeden z mála freeware snifferů zajímavou vychytávku, kdy dekóduje loginy tedy uživatelská jména a hesla, která jsou posílána různými protokoly. Nevýhodou je, že dokáže skenovat pouze síťovou kartu počítače, na kterém je spuštěn (z nedostatku času jsem bohužel nemohl zkusit nastavit síťovou kartu do promiskuitního režimu, což by potom teoreticky fungovat mělo). Na rozdíl od něj kupříkladu shareware program WinSniffer (cca 45 USD) umí sledovat provoz na kterékoliv síťové kartě ve vaší síti pouhým zadáním její síťové adresy. Tento sniffer umí také dekódovat různá hesla, ale ukáže vám je pouze pokud si koupíte plnou verzi.

PC Anywhere od Symantecu

Posledním programem, který si dnes představíme, je sice placený, ale v určitých situacích neocenitelný PC Anywhere od firmy Symantec. Tento program umožňuje vzdálenou správu libovolného množství počítačů s bohatými možnostmi konfigurace. Zjednodušeně můžeme prohlásit, že pokud k nějakému počítači vede buď síťový kabel, či pokud je připojený k internetu modemem (ať už klasickým analogovým nebo ISDN), pro PC Anywhere to nečiní sebemenší problém. Samozřejmostí je vysoké zabezpečení, přístup k jednotlivým stanicím můžete mít chráněný uživatelským jménem a heslem, ovšem lze celou přihlašovací proceduru zautomatizovat přednastavením těchto údajů a pak je připojení libovolné stanice záležitostí dvou kliků myši. Veškerou konfiguraci počítačů nespokojených (nebo nešikovných) uživatelů pak zvládnete ze svého vyhřátého administrátorského křesla.

Tak, to je pro dnešek vše, pečlivě si svoji novou síť vyzkoušejte, pokud vládnete anglickým jazykem, doporučuji si pozorně prostudovat již uvedenou stránku www.webattack.com, kde se užitečných věcí nachází doslova tuny, a to jak ve freewarové, tak sharewarové oblasti.

§§§§§


Svět kapesních počítačů – zajímavé adresy na Internetu

Pavel Hrbáček

c03p0162

Právě jste si zakoupili nové PDA, vyzkoušeli nainstalovaný software, a nevíte co dál? Tak právě vám je věnován tento článek. Na dalších řádcích se sice nedozvíte, jak vyřešit ten či onen konkrétní problém, ale spíše získáte přehled o užitečných stránkách na Internetu, které vám pomohou vaše problémy vyřešit.

Nemusíte však mít zrovna potíže, abyste pokračovali ve čtení. Většina popisovaných serverů také nabízí zajímavé informace ze světa PDA a to, co potřebujete asi nejvíce, tj. download softwaru, který vám spolu s vaším novým strojem snad trochu ulehčí život. Jak asi již víte, ve světě PDA existují dva hlavní operační systémy, mezi nimiž probíhá největší boj o přízeň uživatelů Palm OS od firmy Palm a Pocket PC od Microsoftu. Protože jsou obě platformy navzájem nekompatibilní, budu se na dalších řádkách snažit oddělit stránky podle jednotlivých systémů. Občas to však nepůjde, protože některé servery podporují obě strany.

Dělení podle výrobce

Pokud tedy máte nový přístroj a sháníte další informace, určitě se nejdříve podívejte na stránky jeho výrobce. Jejich adresy jsou naštěstí většinou velmi jednoduše odhadnutelné www.palm.com, www.sonystyle.com, www.handspring.com. U firem, které mají v portfoliu řadu různých výrobků, je hledání cesty ke stránce věnované jejich PDA trochu složitější, např. Hewlett-Packard na adrese welcome.hp.com/country/us/eng/prodserv/handheld.html nebo Dell na www. dell.com/us/en/gen/topics/segtopic_ axim.htm.

U www.toshiba.com nezbývá, než otevřít hlavní stránku a hledat část věnovanou PDA, nejlépe přes přehled produktů. Dalším dobrým zdrojem informací jsou stránky věnované pouze modelům konkrétní firmy, avšak nezávislé na jejich výrobci.

Ty jsou většinou provozovány nadšenými uživateli PDA a mívají vysokou úroveň. Mezi takové patří CliePlanet na www.clieuk. co.uk/index.shtml a www. cliesource. com, které se zabývají PDA od firmy Sony. Na serveru ClieSource jsou umístěny obsáhlé diskusní skupiny věnované jednotlivým modelům Sony. V části Shop server prodává zajímavě vypadající pouzdra a mnoho dalšího příslušenství. Pro zájemce z Čech je důležitá skutečnost, že zde přijímají i zahraniční objednávky.

Výrobkům firmy Handspring, která je v současné době poměrně dost známá díky své řadě komunikátorů Treo, jsou věnovány stránky www.visorcentral.com a www.treocentral.com.

Na poslední jmenované adrese také najdete přehledy příslušenství všech kategorií a vyzváněcí tóny včetně polyfonních (ty lze využít pouze na Treo 300). Každý nový tón vás přijde na poměrně rozumných 1,49 USD. Přístrojům iPAQ původně vyráběným firmou Compaq, nyní HP, je věnována stránka www.ipaqabilities.com. Webové sídlo IPAQabilities obsahuje recenze jednotlivých modelů, downloady a samozřejmě přísun nejnovějších zpráv.

Adresa www.interpug.com skrývá mezinárodní stránku zastřešující jednotlivé Palm User Groups, tj. organizované skupiny příznivců operačního systému Palm. Ty svým členům slouží především pro výměnu softwaru a zkušeností s denním provozem Palmů. V současné době existuje ve světě více než 160 Palm User Groups.

Zpravodajství z domova

Pro dobrou orientaci v každém oboru je důležité sledovat aktuální dění. Serverů zaměřených na zpravodajství ze světa PDA existuje celá řada, a to i na českém internetu. U nás je zřejmě nejlepším Palmare na adrese www.palmare.cz, který patří do rodiny serverů idnes. Vzdor slovíčku palm ve svému názvu je zaměřen hned na tři platformy, a to Palm OS, Pocket PC a EPOC. Každodenní zpravodajství přináší opravdu nejčerstvější novinky. Vedle nich zde najdete originální recenze psané na základě vlastních zkušeností s popisovaným produktem.

Pro méně jazykově vybavené uživatele se zde objevují zkrácené překlady důležitých článků na zahraničních serverech. Začínající uživatele také potěší sekce věnované právě začátečníkům, a to včetně pomoci při výběru přístroje. Asi nutnou součástí stránek je sekce Stahuj, kde je k dispozici databáze softwaru s českými popisy. Stránky lze číst i na vlastním PDA, a to pomocí freeware programu AvantGo (www.avantgo.com). S menším odstupem z hlediska obsáhlosti informací následuje SvetPDA na www.svetpda.cz. I tento server má denní zpravodajství a řadu diskusních skupin.

Pokud je snad na serveru Palmare lehce znát větší příklon autorů k platformě Palm, zde je to obráceně a mírně favorizovaným systémem je Pocket PC. I zde naleznete rady pro začínající uživatele a pomoc při výběru toho správného zařízení. Na více platforem je orientovaný Palmserver (www.palmserver.cz). Najdete zde řadu zajímavých článků a aktuálních zpráv. Potěší i přehled českých kanálů AvantGo. Českých stránek věnovaných PDA však existuje mnohem více, mezi další zajímavé patří například www.mobilmania.cz a www.ce4you.cz.

Platforma Pocket PC

Pokud hledáte spíše obecně zaměřené informace o platformě Pocket PC/Windows CE, začněte určitě na firemních stránkách společnosti Microsoft (zkuste jít zkratkou přes adresu www.pocketpc.com), kde najdete i databázi komerčních programů. Server Pocket PC for You na adrese www.ppc4you.com nabízí majitelům PDA ke stažení nová schémata, komerční i volně šiřitelné programy včetně her a také elektronické knihy.

Ty jsou většinou zdarma a najdete zde i v současné době velmi populárního Pána prstenů. Takže pokud nechcete platit za knihy v angličtině, stahujte. Několik programů zdarma ke stažení naleznete i na stránkách PocketPCCity(www.pocketpccity.com). Ty jsou součástí projektu PDAStreet a vedle přehledu nového softwaru jsou zde k dispozici i elektronické knihy.

Dalším serverem v řadě je POCKET PC Thoughts (www.pocketpcthoughts.com). Opět podobný výčet služeb: denní novinky, články, diskuse, návody pro začátečníky, tipy a triky, recenze.

Jak vidíte, stránky věnované Pocket PC se svým obsahem více než trochu podobají. Proto posledním serverem tohoto druhu, o kterém se zmíním, bude PDAgold (www.pdagold.com). Ten tak trochu mate názvem, protože je výhradně věnován přístrojům se systémem od Microsoftu.

Vedle zmiňovaných obvyklých rubrik nabízí přece jen méně častou možnost vložit soukromý inzerát na prodej vašeho PDA.

Zpravodajství ze světa

Na celém světě je provozována řada kvalitních zpravodajských serverů věnovaných PDA. Ty nejzajímavější pochází především z USA, kde mají k informacím přece jen blíže, vzhledem k tomu, že mnoho firem z oboru odtud pochází. Výborný je např. PDABuzz (www.pdabuzz.com), kde najdete zaručeně nejčerstvější informace. Vedle toho nabízí recenze a další články, a jak je pravidlem, i diskuse a sekci tipy a triky. Neobvyklou funkcí a speciálním lákadlem serveru je však v Javě vytvořený PDA Chat. Protože je v Javě, funguje bez ohledu na platformu a pro jeho zprovoznění se jen potřebujete zde zaregistrovat. Druhým serverem, na který se lze spolehnout, je Palm Infocenter na stejnojmenné adrese, tedy (www.palminfocenter.com). Nabízí jednodušší design a opravdu nejnovější zprávy ze světa Palm OS. Recenze a další vlastní články jsou zde samozřejmostí a můžete je opět číst v AvantGo. Posledním z trojice nejznámějších serverů je PDAGeek na adrese www.geek.com/pdageek. Vedle aktuálního zpravodajství zde opět najdete recenze, tipy a triky a další užitečné informace.

E-knihy pro Palmy

Určitě užitečnou aplikací pro dlouhé chvíle jsou elektronické knihy, tzv. e-books. Místem, kde seženete velké množství elektronických knih v angličtině, je Blackmask Online na adrese www.blackmask.com. V nabídce je přes tisíc elektronických knih. Nemusíte se bát, že soubor na svém zařízení nepřečtete, protože je podporováno hned několik formátů včetně MS Reader, Acrobat, Isillo, Mobipocket a dalších. Většina českých uživatelů však bude dávat přednost čtení ve svém rodném jazyce. Naštěstí existuje v češtině server Palmknihy.cz (www.palmknihy.cz). V současné době nabízí téměř 1400 knih a jejich seznam se neustále rozšiřuje. Najdete zde klasické trháky jako je Stopařův průvodce po galaxii, ale i úplně nové knihy, kterých je ovšem znatelná menšina. Jak sami tvůrci o sobě tvrdí, je server zaměřen na popularizaci a distribuci elektronických knih.

V současné době jsou všechny knihy zdarma. V nabídce jsou jak veřejně přístupné texty, např. zákony, a podobně jako v projektu Gutenberg, i zde najdete knihy, na které se již autorský zákon nevztahuje. Mimo to jsou také přístupné texty od několika osvícených autorů, kteří souhlasí s tímto způsobem šíření svých děl.

Stáhněte si software!

Až si prohlédnete předchozí stránky, budete už pravděpodobně vědět, které programy jsou pro vás ty pravé, a rozhodnete se je sehnat. Naštěstí existuje velmi jednoduché řešení. Právě k tomuto účelu totiž slouží servery palmgear.com a handango.com. Zde najdete snad všechen komerční software, který existuje, a na PalmGearu i řadu volně šiřitelných aplikací. Oba servery jsou věnovány hned několika platformám, včetně Psionů a nově i "smartfounům" od Microsoftu.

Ceny softwaru v porovnání s cenami programů pro stolní počítače nejsou vysoké. Částky za jejich nákup se většinou pohybují do 30 USD. V případě, že máte problémy s angličtinou a nedokážete si dostatečně přeložit popis programu, podívejte se na palm.stahuj.cz, kde najdete české popisy k řadě programů pro platformu Palm OS. Software pro PDA nabízí i známý server CNET. Otevřete jeho stránku na adrese download.com.com, a klikněte na záložku Mobile a vyberte si platformu (Palm OS nebo Pocket PC). Software pro řadu platforem včetně EPOC (Psion, chytré telefony se systémem Symbian) také nabízí server pdatopsoft.com. Potěšující je, že je zde umístěno i hodně volně šiřitelných programů. Jen na ně je zaměřen Pocket Download. Na webové adrese www.pocketdownload.com najdete téměř 800 programů pro všechny hlavní platformy kapesních počítačů (mimo Linuxu). Pouze na freeware jsou také specializovány dva partnerské weby FreewarePalm. com (www.freewarepalm.com) a FreewarePocketPC.com (www.freewareppc.com). Pro zkoušení nového softwaru na platformě Palm OS lze využít simulátor operačního systému pro MS Windows. Ten je volně přístupný na firemních stránkách Palmu, a i když je původně zamýšlen jako nástroj pro vývojáře, vy jej můžete využít tímto způsobem. Program se nijak neinstaluje, jen při prvním spuštění bude od vás vyžadovat nahrání souboru s ROM, který je k programu přibalen v podadresáři. Nové balíčky nahrajete do virtuálního Palmu jednoduše jen je přetáhněte na plochu aplikace. A ještě adresa: (www.palmos.com/dev/tools/simulator).

Nakonec něco pro Palm OS

Na konec jsem si nechal několik stránek o Palm OS, jež se zabývají vybranými konkrétními tématy. Např. správné nastavení komunikačních vlastností vysvětluje stránka www.palm.com/europe/mobile. Nastavení GPRS v českých podmínkách je popsáno na palm.aktualne.cz/nastavenie.htm, resp. www.hubalek.net/index.php?section=palm.

Především majitelé starších modelů mohou být v některých případech nespokojeni s rychlostí svého stroje. Ti ostatní vzhledem ke svým výkonným, ale energii žeroucím procesorům zase přemýšlejí, jak prodloužit výdrž akumulátorů. Způsobem, který umí vyřešit oba problémy, je přetaktování procesoru. To dovoluje program FastCPU, jehož zkušební verzi si stáhněte z webové adresy www.megasoft2000.com/palm_division/fastcpu.htm. Pro Palm OS verze 5 však zatím tento software neexistuje. Praktické zkušenosti s jeho používáním najdete na stránce tom.steripak.cz/palm.htm. Zde autor jednoduchým, ale všeříkajícím způsobem prezentuje výsledky svých pokusů. Pokud jste si zakoupili svoje PDA v zámoří, určitě nebyla součástí dodávky česká lokalizace. V tomto případě se vydejte na stránku www.redgrep.cz/palmos.html.

Počeštění systému existuje jako tzv. velká nebo malá lokalizace. Malá lokalizace umožňuje pracovat s českými texty včetně diakritiky. Lokalizovány jsou fonty, Graffiti, softwarová klávesnice a další části. Velká lokalizace v sobě navíc obsahuje plné počeštění systému včetně vestavěných aplikací.

Jak je vidět, s rozvojem trhu kapesních počítačů PDA se odpovídajícím způsobem zvýšilo i množství jim věnovaných webových stránek. Ve skutečnosti existuje ještě větší počet dalších stránek, kterým jsme se dnes nevěnovali.

Vyčerpávající přehled o PDA přístrojích by však vydal téměř na celý časopis. Nemusíte toho však zbytečně litovat, protože je zároveň pravda, že velká řada z nich si je velmi podobná, a zabývá se stejnou tematikou, takže jejich popis by tak trochu postrádal smysl.

§§§§§


Autentizace a identifikace – vylepšete si bezpečnost vlastními silami I.

Martin Ignjatovic?

c03p0163

Každý, kdo používá počítač připojený k sítí, se téměř neustále hlásí k různým síťovým službám a využívá cizí zdroje, jinak by ostatně ani počítačové sítě neměly smysl. Většina služeb v dnešní době využívá jistou formu autentizace uživatele, a to různými metodami. Málokdo se však zamýšlí nad tím, jak taková autentizace vlastně funguje a jak je bezpečná. Toto malé zamyšlení je cílem dnešního článku.

Šifrované versus nešifrované přenosy

Mnoho síťových autentizačních metod používá různé kryptografické algoritmy k šifrování vzájemné komunikace. Bohužel jsou i takové, které tak nečiní. Nyní se podíváme na ty protokoly, které k autentizaci šifrování nepoužívají.

Každý z vás již jistě dobře ví, že protokoly jako je FTP, POP, Telnet nebo HTTP šifrování téměř nevyužívají. Většina uživatelů ale nad tímto faktem mávne rukou a řekne si, že s tím nemůže osobně nic udělat, a dále se problémem netrápí. Situace však není tak růžová a jednoduchá, jak by se na první pohled mohlo zdát. Zejména v komerční sféře může mít takové ignorování faktů kritické následky, nemluvě o narušení soukromí, které není jistě příjemné nikomu. Na následujících několika řádcích si ukážeme, jaké může mít používání nešifrovaných protokolů následky, a co vše lze s trochou šikovnosti zjistit. Nakonec se podíváme na některé bezpečné alternativy nešifrovaných služeb a povíme si, jak pomocí nich řešit stávající situaci.

Identifikace serveru a služeb

První věcí, kterou je třeba zjistit, je, jakou vlastně verzi a typ služby provozujete nebo využíváte. Pokusíme se identifikovat různé služby a jak jistě uvidíte, pokud nejsou správně nastaveny, prozradí tyto služby o sobě velmi mnoho. Prvním krokem by měla být identifikace cílového systému, který službu nabízí. Může jít o poštovní server, FTP server nebo webový server. Jako příklad jsem vybral systémy, které nabízejí mnoho služeb (což mimochodem není příliš šťastné a bezpečné řešení). V praxi se můžete setkat (je to velmi pravděpodobné) s tím, že služby budou nainstalovány na různých systémech. Uvedené služby běžely pod těmito operačními systémy: Linux RedHat 7.3 a Windows 2000 Professional. Na systémech byly spuštěny tyto služby: SMTP server, FTP server a HTTP server. Na systému Linux ještě SSH server a na systému Windows telnet server. Nyní se podíváme, jak vypadal portscan každého systému a jaké služby identifikoval. Ke skenování portů byl použit nástroj nmap (www.insecure.org/nmap), který platí za jeden z nejlepších produktů své třídy.

Jak vidíme na obrázcích na vedlejší straně, nabízí každý systém podobné služby. Nyní se pomocí nástroje telnet podíváme na to, jak se jednotlivé služby identifikují. Alternativně lze použít i nástroj netcat, který je součástí většiny linuxových distribucí a je k dispozici i pro operační systém Windows.

Z pohledu správce

Nyní uděláme malou odbočku a podíváme se na problém ze strany správce systému. Z výpisu je vidět, že se většina služeb identifikuje celkem obsáhle, což ale nemusí být vždy dobře. Pokud útočník zná druh a verzi dané služby, může zjistit, byla-li v té které konkrétní verzi dané služby objevena nějaká chyba, a případně takovou chybu zneužít. S tím souvisí sledování změn a pravidelná aktualizace softwaru. Jak můžete vidět z výpisů, testované systémy jsou zprovozněny v základní konfiguraci a ke všemu ještě neaktualizované, což by se u systémů připojených k síti (a nejen u nich) stávat nemělo.

Nyní si tedy povíme, jak znesnadnit útočníkovi identifikaci běžících služeb. První a základní věcí je vůbec nespouštět služby, které nepotřebujeme. Proč mít na své lokální stanici spuštěnu službu telnet, když nechceme, aby náš počítač využíval někdo jiný? Další věcí je oddělení služeb, které slouží uživatelům vnitřní sítě, a služeb, jež chceme nabídnout veřejnosti. Zde přicházejí ke slovu firewally a směrovače. Rovněž není od věci uvažovat o implementaci takzvané DMZ neboli demilitarizované zóny, do které jsou umístěny služby nabízené veřejnosti, jež chceme oddělit od naší vnitřní sítě. Do DMZ můžeme umístit poštovní servery, FTP server nebo webové servery. Konfigurace a strategie firewallu však není tématem tohoto článku, a tak se raději vrátíme k našemu tématu a povíme si, jak znesnadnit identifikaci běžících služeb.

Jako první si ukážeme, jak odstranit hlavičku poštovního serveru Sendmail. Tuto změnu můžete provést pomocí konfiguračních maker m4 nebo přímou editací souboru sendmail.cf, což je jednodušší, neboť jde o změnu jednoho řádku, a to konkrétně o změnu řádku obsahujícího direktivu SMTPGreetingMessage=j Sendmail $v/$Z; $b. Tuto direktivu můžete libovolně měnit, můžete se dokonce vydávat za jiný poštovní server. Možností je mnoho a rozhodnutí leží jen na vás. Pozor ale na situaci, kdy se o poštovní server stará více správců a nastavení se provádí pomocí maker m4. Potom je důležité, aby změna byla provedena i v makru, aby nedošlo k situaci, kdy druhý správce změní nějaké konfigurační direktivy, znovu vygeneruje a zavede konfigurační soubor, a všechny změny pak přijdou nazmar. Dalším velice často používaným poštovní serverem je Postfix. I u něj si ukážeme, jak změnit jeho hlavičku. Změnu provedete v konfiguračním souboru Postfixu main.cf, kde je třeba upravit direktivu smtpd_banner. Další službou, kde je žádoucí změnit hlavičku, je FTP. Povíme si, jak to udělat u nejrozšířenějšího FTP serveru wu-ftpd. V konfiguračním souboru ftpaccess editujte direktivy greeting full, greeting brief, greeting terse, greeting test, banner a hostname. Pokuste se s těmito direktivami experimentovat a zvolte tu, která vám bude nejvíce vyhovovat. U HTTP serveru, což je v unixovém světě nejčastěji server Apache a ve světě Microsoftu nejčastěji IIS, je situace poněkud obtížnější. Například u serveru Apache se při změně hlavičky nevyhneme editaci zdrojového kódu a následné kompilaci. Změnu hlavičky provedete v hlavičkovém souboru httpd.h, který je uložen v adresáři apachesource/include, kde apachesource je adresář, v němž máte uloženy zdrojové kódy serveru. V tomto souboru změňte hodnotu makra SERVER_BASEPRODUCT a SERVER_BASEVERSION. Verzi HTTP serveru zjistíte velice snadno zasláním následujícího požadavku na port, na kterém HTTP server běží: HEAD /HTTP/1.0. Nyní se vraťme do pozice uživatele, jenž se snaží identifikovat běžící služby a zjišťuje jejich vlastnosti.

Z pohledu uživatele

Dejme tomu, že se vám podařilo více či méně úspěšně identifikovat služby, které využíváte, a z dostupných informací, jimiž bývají nejčastěji domovské stránky jednotlivých produktů, jste zjistili, zda služba šifruje komunikaci a na jakém principu provádí autentizaci. Nyní se budeme zabývat postupem pro případ, kdy zjistíte, že služba šifrování nevyužívá. Abyste pochopili význam nebezpečí, které vám hrozí, uděláte nejlépe, když si sami zkusíte, čeho je potenciální útočník schopen. Nejjednodušším způsobem, jak obejít síťovou autentizaci, je použití snifferu a odchycení hesla právoplatného uživatele. To je mnohem snazší, než by se mohlo zdát. Jako sniffer je použit produkt ettercap (sourceforge.net/ettercap), který nabízí špičkový výkon, mnoho standardních funkcí, další užitečné plug-iny, a navíc využívá GTK interface pro uživatele, kteří mají rádi grafické prostředí. Pro konzolové uživatele je vedle klasického rozhraní přichystáno i rozhraní využívající ncurses. Program umí různé druhy sniffu, ať již jde o ARP sniffing užitečný zejména na přepínaných sítích, IP sniffing nebo MAC sniffing. V případě, že na vaší síti běží služba arpwatch, která sleduje změny na síti, a vy se pokusíte o ARP sniffing, bude arpwatch hlásit spoustu nestandardních situací, zejména flip-flop sniffovaného stroje. Proto raději na své aktivity předem upozorněte správce sítě.

Nyní již tedy k samotnému testování nešifrovaných služeb. Myslíte si, že je vaše pošta v bezpečí před cizími zraky? Zkuste zapnout sniffer, a jako source adresu vyberte poštovní server a jako destination vyberte svůj systém a zapněte sniffování (typ zvolte podle požadavků sítě). Nyní na svém stroji zkuste přijmout/odeslat poštu. Vidíte výsledky? To, co vidíte, může vidět kdokoliv na vaší sítí, případně každý, kdo má do vaší sítě přistup. Situace však může být ještě horší. Podívejte se na obrázek vlevo dole. Zde jsme spuštěním příslušného plug-inu zaznamenali celou komunikaci mezi serverem a klientem, jinými slovy udělali jsme si kopii e-mailu. Co se stane v případě, kdy poštou posíláte citlivé informace, mající zásadní vliv na fungování vaší firmy?

Nyní se podíváme na protokol ftp. Opět si zapněte sniffer a pokuste se připojit k libovolnému ftp serveru. Vidíte vaše jméno a heslo? Pokud ano, může ho vidět i kdokoliv ve vaší síti, případně na cestě mezi vámi a serverem, ale tuto situaci již opravdu asi neovlivníte. Co se stane v případě, kdy stahujete citlivá data z firemního ftp serveru, o kterém si myslíte nebo o němž vám bylo tvrzeno, že je zabezpečen?

Dobře, řeknou si někteří lidé, a co když omezím přístup jen na povolené IP adresy? I proti tomuto lze vznést námitku, neboť IP adresa může být velice snadno zfalšována či podvržena. Nyní se ještě podíváme na HTTP komunikaci, abychom si ukázali, že ani tento druh přenosu není příliš bezpečný. V prostředí webu se používá mnoho autentizačních metod. Některé jsou založené na funkcích serveru, některé na skriptovacích jazycích, jež na serveru fungují. Velice často se však používá HTTP autentizace, nejčastěji pak typu basic. S tímto druhem autentizace se jistě každý již někdy setkal.

Bohužel i tento typ autentizace lze velice snadno obejít a překonat. Opět spustíme náš oblíbený ettercap a budeme chytat veškerý provoz mezi webovým serverem a klientem. V okně prohlížeče otevřeme stránku a pokusíme se vstoupit do nějaké autorizované oblasti, která je chráněna HTTP autentizací. Pokud nemáme takový komfortní nástroj jako je ettercap, jenž nám naservíruje všechna hesla jako na podnose, ale máme k dispozici "pouze" starý dobrý sniffer, dostaneme výstup podobný tomuto:

GET /adresar1/adresar2 HTTP/1.0

Autorization: Basic upravena podoba hesla

Jelikož heslo není šifrované, ale pouze upravené pro přenos po síti, je získání jeho podoby otázkou několika sekund. Stačí nám k tomu například skriptovací jazyk PHP, Perl atd. Zkuste Perl a base_decode64 nebo její obdobu v PHP. Další perličkou (slovo nemá souvislost se skriptovacím jazykem Perl ) programu ettercap je plug-in, který umožňuje zachytávat všechny kopírované soubory přes protokol HTTP.

Existují také různé autentizační metody, jež využívají sessions, cookies nebo například hashů md5 algoritmu. Všechny uvedené metody jsou více či méně bezpečné, ale nemá cenu je zde podrobně rozebírat. Za malou chvilku se podíváme na metodu, která je při správné implementaci ze všech uvedených nejbezpečnější.

Alternativy

Jestli vás předchozí řádky dostaly do deprese a zoufáte kvůli tomu, že žádná data nejsou v bezpečí, tak buďte v klidu. Existují metody, jak svá data chránit a jak nahradit stávající nebezpečné služby jejich bezpečnější alternativou. Nyní si uvedeme krátký přehled alternativních služeb.

POP, IMAP

Většina poštovních klientů ani POP nebo IMAP serverů šifrování nepodporuje. Řešením jsou servery APOP a KPOP, které fungují na trochu odlišném principu než klasický POP server. Princip komunikace spočívá v tom, že server pošle klientovi požadavek, tento požadavek klient zpracuje tak, že pomocí hesla vygeneruje odpověď, kterou odešle zpět serveru. K přenosu hesla přes síť tak vůbec nedochází. Nasazení těchto serverů je bohužel velmi malé. Pokud však máte vliv a zájem na bezpečnosti dat, nebude pro vás problém daný systém prosadit. To jsme však řešili pouze otázku autorizace serveru a ne samotného obsahu elektronické pošty. Pokud si chcete být jisti, že vaši poštu nikdo číst nebude, sáhněte po kryptografickém nástroji GPG nebo PGP.

FTP

V dnešní době existuje bezpečná náhrada k FTP, a tou je například SCP. SCP využívá šifrovaného protokolu SSH, a je tudíž daleko bezpečnější než klasické FTP. Implementace SCP jako náhrada za FTP nese svá rizika. Pokud o tom uvažujete v prostředí lokální sítě, kterou znáte a ovládáte, není to takový problém. Pokud uvažujete o náhradě FTP na serveru, jenž je veřejně přístupný, nese to určitá rizika, zejména v oblasti klientů, které neznáte a neznáte ani jejich požadavky. Ještě lze říci, že náhrada FTP serveru je vhodnější tam, kde jsou k dispozici citlivá data, než na serverech, které nenabízejí nic tajného a mají vysoký bandwidth.

HTTP

Protokol HTTP má svou bezpečnou náhradu v protokolu HTTPS. Ten využívá pro šifrování dat SSL a celou komunikaci tak činí mnohem bezpečnější. Implementace SSL je celkem snadná a výrazně zlepší, zkvalitní a učiní důvěryhodnějším vaše webové sídlo.

"Bezpečné protokoly"

Nyní se podíváme na protokoly, které využívají při přenosu dat šifrování a další bezpečné metody, a můžeme je tudíž označit jako bezpečné. Půjde zejména o SSH, SSL a Kerberos. Popíšeme si, na jakém principu fungují, kde se s nimi můžeme setkat, na co si je třeba při jejich používání dávat pozor. Začneme protokolem SSH.


Autentizace a identifikace – vylepšete si bezpečnost vlastními silami II.

SSH

Secure Shell alias SSH je založen na principu šifrování veřejným klíčem. To v praxi znamená, že pracuje s dvojicí klíčů soukromým a veřejným. V praxi se nejčastěji setkáme s volnou implementací SSH protokolu OpenSSH, vyvíjenou v rámci projektu OpenBSD. OpenSSH je dnes standardem ke komunikaci mezi unixovými systémy. Najdete jej v instalaci všech(?) linuxových distribucí, v xBSD implementacích a dalších mnoha unix-like systémech. Ve Windows, a to ani ve verzi 2000 a XP, není žádný šifrovaný protokol standardně implementován a implicitním nástrojem pro vzdálenou správu (hned po vašem autě) je klasický telnet, se všemi jeho nevýhodami.

Instalace a práce s SSH je velmi snadná. Nejprve musíme nainstalovat serverovou část. Záleží na tom, jak program instalujete. Pokud například používáte Linux RedHat, nabídnou se vám ze standardní instalace k nainstalovaní soubory openssh-client, openssh-server a openssh. Pokud používáte jinou distribuci nebo instalujete ze zdrojového kódu, pravděpodobně si stáhnete jen jeden balíček a ten vám nainstaluje všechny potřebné součásti. Po nainstalování máte jako klient k dispozici tyto tři nástroje: slogin, scp a ssh. Více o jednotlivých nástrojích se dozvíte z jejich manuálových stránek.

Další věcí, kterou by měl každý uživatel počítače udělat, je vygenerování svého privátního a veřejného klíče. To lze učinit pomocí příkazu ssh-keygen. Globální konfigurační soubor pro klienty se nachází typicky v adresáři /etc/ssh/ssh_config a konfigurační soubor pro server v souboru /etc/ssh/sshd_config. Doporučuji řádně přečíst dokumentaci předtím, než začnete ssh používat, a dát si pozor na změny klíčů, které často svědčí o něčem nestandardním. Pokud se vám zobrazí hláška o změně klíče, nepište slepě, že si přejete klíč přijmout, ale raději si zkontrolujte systém fyzicky, pokud k němu máte přístup, případně kontaktujte svého systémového administrátora a na případnou změnu ho upozorněte.

SSL

SSL (Secure Socket Layer) je podobně jako SSH založeno na kryptografii s použitím veřejných klíčů. SSL můžete stejně dobře (stejně nejspíš ne ) implementovat do webového serveru Apache, stejně jako do serveru IIS. Pokud používáte webový server Apache z nějaké standardní distribuce, budete mít pravděpodobně zabudovánu podporu SSL přímo do kódu programu. Stačí ji pak pouze aktivovat v konfiguračním souboru httpd.conf a nechat takto změněný konfigurační soubor serverem načíst. Většina direktiv je velmi dobře okomentována a vysvětlena. Pokud instalujete Apache ze zdrojového kódu, budete muset pomocí direktiv přidat podporu SSL. Více vám napoví příkaz ./configure -help. Po nainstalování budete muset ještě vygenerovat certifikáty pro váš server. Tyto certifikáty musí být podepsány certifikační autoritou. Pokud nechcete platit za podpis certifikátu, který jste si vytvořili jen pro vlastní testovací účely, můžete si jej sami podepsat. Počítejte ale s tím, že prohlížeč vás bude při každém otevření certifikátu upozorňovat na to, že jde o samopodepsaný certifikát.

Stejně jako u SSH, se i zde můžete stát obětí útoku. Aby byl útočník v napadení systému úspěšný, bude potřebovat vaši spolupráci. Pokud se vám tedy někdy zobrazí varovná hláška o tom, že byl certifikát změněn, okamžitě věc prošetřete a neklikejte bezhlavě na OK.

Kerberos

Kerberos je velmi zajímavý projekt, který je určen ke zvýšení bezpečnosti, a proto se na něj podíváme podrobněji a vysvětlíme si jeho princip a funkce.

Počátky systému Kerberos sahají až do roku 1983, kdy se na MIT (Massachussets Institute of Technolgy) ve spolupráci s firmami IBM a Digital začalo pracovat na projektu Athena, jehož cílem bylo zapojení počítačů do sítě a jejich následné využití k výuce. Vývojáři systému narazili během vývoje na mnoho problémů, zejména s bezpečností dat a autentizací. Výsledek byl systém Kerberos, který pracuje jako síťový autentifikační systém. V současné době je Kerberos k dispozici ve dvou hlavních verzích, a to ve verzi 4 a 5 (přesněji IV a V). My si nejdříve popíšeme, na jakém principu Kerberos pracuje, a pak se podíváme na rozdíly mezi verzemi.

Autentifikace je v systému Kerberos založena na znalosti hesel. Tato hesla jsou uložena na serveru Kerberos a kryptována standardním algoritmem DES, takže mohou být v případě potřeby dešifrována. Z toho logicky plyne, že server musí být nejen fyzicky, ale i programově naprosto bezpečný. Na serveru by neměly běžet žádné jiné služby, a rovněž by měl být umístěn na místě, kde k němu nebudou mít přístup nepovolané osoby. A jak tedy vypadá následná autentizace v případě, že používáte server Kerberos? Pro uživatele se naprosto nic nemění. Těm se zobrazí standardní přihlašovací dialog typu login: a password:. Důležité je, jak vnitřně Kerberos pracuje, a co z toho pro uživatele plyne. Zde rovněž vyvstávají rozdíly mezi verzemi IV a V. Podíváme se na obě varianty.

Kerberos IV.

Po zadání jména (login: ) odešle stanice serveru Kerberos zprávu s vaším uživatelským jménem a informací o tom, že se chcete přihlásit do systému. Server, jelikož zná vaše heslo a jméno, ověří vaše uživatelské jméno ve své databázi, a pokud je v pořádku, odešle vám tiket, jejž zašifruje vaším heslem, které také zná. Když tento tiket dorazí do vašeho systému, požádá vás systém o zadání hesla. Pokud zadáte správné heslo, dešifruje jím systém tiket a přihlásí vás do systému. V momentě, kdy vám systém povolí přihlášení, zlikviduje informaci o vašem heslu a dále výhradně pracuje s tiketem.

Kerberos V.

V této verzi serveru Kerberos čeká stanice až do doby, kdy zadáte své heslo. Až poté kontaktuje server a odešle mu zprávu s vaším uživatelským jménem a aktuálním časem, který je šifrován vaším heslem. Server po obdržení této zprávy zjistí ve své databázi vaše jméno a heslo, a pokusí se dešifrovat časový údaj. Pokud vše proběhne v pořádku, pošle vám server tiket zašifrovaný vaším heslem.

Z informací tedy v praxi plyne následující:

- Hesla nejsou uložena na žádné stanici v síti kromě serveru Kerberos

- Hesla se při procesu autentizace nepřenáší po síti, pracuje se výhradně s tikety.

Implementace Kerbera do stávající sítě

Implementace systému Kerberos není jednoduchou záležitostí. Je třeba si rozmyslet všechny potřeby sítě, vzít v potaz každý detail. Ne pro každého je použití systému Kerberos vhodným řešením. Samotná instalace již tak složitá není.

Závěrem

Na závěr lze říci, že používání autentizačních mechanismů není snadná věc. Pokud to s bezpečností myslíte vážně, musíte začít uvažovat o nahrazení standardních mechanismů jejich bezpečnějšími alternativami. Proces přechodu na bezpečnější alternativy není jednoduchou záležitostí a vyžaduje mnoho změn současného systému. Tento přechod se vám však bohatě vyplatí a nakonec bude sloužit ke spokojenosti správců sítě a uživatelů.

Nápady, dotazy, návrhy témat, jež vás zajímají a připomínky zasílejte na adresu igm@centrum.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpovědi.

§§§§§


Nebojte se t-zones – webové stránky operátorů: T-mobile I.

Josef Kulhavý

c03p0165

Používáte mobilní telefon? Máte k dispozici připojením k internetu? Myslíte, že jediným využitím webových stránek T-Mobilu je posílání dvaceti bezplatných SMS zpráv? Omyl! Portál t-zones nabízí daleko širší a zajímavější možnosti!

Časy, kdy byla registrace na portálu určeném pro zákazníky T-Mobilu (dříve Paegasu) zbytečným a nespolehlivým řešením, jsou dávno pryč. Operátor od základů změnil design, zvýšil spolehlivost a rozsah nabízených služeb a koneckonců i internetovou adresu. Původní portál "Click" změnil jméno tak, aby bylo poplatné nadnárodní skupině stal se z něj t-zones (www.t-zones.cz, čti [tý zouns]) v růžové a šedé barvě.

Operátor v polovině ledna oznámil, že po zrušení bezplatné SMS brány na jeho stránkách zůstává pro uživatele t-zones možnost odeslat zdarma 20 (případně 100) SMS do vlastní sítě právě z tohoto portálu. Tím pro t-zones nastal pravý boom. Portál byl několik dní velmi špatně dostupný, ale po krátkém čase, především zásluhou posílení kapacity systému, se vše vrátilo do normálu a od té doby portál bez potíží zvládá zvýšený zájem svých uživatelů.

REGISTRACE

Abyste mohli služeb t-zones využívat, je třeba nejprve zvládnout registraci. Ještě před ní zjistěte bezpečnostní kód PUK2 vaší SIM karty. Ten naleznete na čtvercové obálce, kterou jste dostali se svou SIMkou. Kód PUK2 je možné zjistit i na infolince operátora (4603). Samotnou registraci začněte kliknutím na stejnojmenný nápis umístěný v horním pravém rohu na internetové stránce www.t-zones.cz. Při registraci si můžete vybrat mezi několika typy t-zones schránky:

- MobileBox komfortní e-mailová schránka s mnoha možnostmi, kterou mohou používat pouze tarifní zákazníci za cenu 90 Kč za měsíc.

- MobileBox Easy odlehčená, bezplatná verze schránky t-zones, která ovšem disponuje všemi potřebnými funkcemi.

- MobilePager t-zones bez e-mailové schránky. Lze nastavit, aby příchozí e-maily byly přeposílány na váš mobilní telefon. E-maily je možné dostávat jako klasické SMS (na SIM), nebo jako tzv. Flash SMS (na displej). MobilePager je vhodný pro ty, kteří chtějí využívat portál t-zones pouze pro odesílání SMS zpráv.

Pokud se při registraci nebo kdykoliv později setkáte s hlášením typu "Uživatel nebyl úspěšně autentizován!", pokuste se pokračovat přes odkaz "Pomoc", který se objeví v pravém horním rohu webové stránky. Zadejte své telefonní číslo a platné první 4 číslice kódu PUK2. Tímto postupem "resetujete" své stávající heslo.

E-MAIL

Jak již bylo řečeno v předchozí části, na portálu t-zones lze aktivovat tři druhy schránek. Dvě z nich (MobileBox a MobileBox Easy) jsou plnohodnotné e-mailové schránky, třetí MobilePager zajišťuje pouze přeposílání došlých e-mailů na mobilní telefon v podobě SMS zpráv.

E-mailová adresa ve tvaru jméno@t-email.cz se aktivuje hned při registraci. Uživatelé, kteří se registrovali před spuštěním t-zones na portálu Click, mají adresu ve tvaru jméno@click.cz. Pokud její jméno, ať už je v jakémkoliv tvaru, chcete změnit, klikněte na odkaz "Nastavení" v horním pravém rohu webové stránky.

MobileBox

Pro placenou schránku MobileBox se mohou rozhodnout pouze uživatelé tarifních programů. Aktivací schránky MobileBox se automaticky zapne i vaše hlasová schránka, a případně deaktivuje registr zmeškaných hovorů. MobileBox nabízí vše, co každá obstojná e-mailová schránka se 20 MB místa pro přijaté a odeslané e-maily, ale i množství dalších služeb:

- Příjem hlasových zpráv a faxů s každou takovou zprávou můžete pracovat přímo v prostředí MobileBoxu.

- Oznámení o příchodu nového e-mailu, faxu, nebo hlasové zprávy do MobileBoxu v SMS zprávě na mobilní telefon. V bezplatné SMS zprávě je oznámen celkový počet nepřečtených e-mailů, faxů a hlasových zpráv v MobileBoxu.

- Přeposílání příchozích e-mailů nejen na další e-mail a SMS, ale též na fax a jako hlasové volání na určené telefonní číslo.

Ke schránce MobileBox se lze taktéž připojit přes mobilní telefon. Vytočením bezplatného čísla 3322 můžete být informováni o obsahu všech došlých e-mailů a hlasových zpráv. Systém je umí přečíst nebo celé přehrát přímo do sluchátka, přeposlat na jiný e-mail, popřípadě smazat. Další možností, jak zjistit aktuální náplň vaší MobileBox schránky, je připojení přes WAP.

MobileBox Easy

MobileBox Easy lze považovat za obyčejnou e-mailovou schránku. Její velikost je omezena na 10 MB, oproti MobileBoxu nezvládne příjem ani odesílání hlasových zpráv a faxů. Alternativou pro výběr e-mailových zpráv přes internet je wapové připojení a hlasový systém na čísle 3312. Volání na toto číslo je placené podle platného ceníku. Běžnému uživateli, který chce na t-zones pracovat pouze s e-maily, bude verze MobileBox Easy plně vyhovovat.

Nastavení filtrů

Především po zpoplatnění přeposílání e-mailů v SMS zprávách na mobil se filtry staly pro mnohého uživatele portálu t-zones nepostradatelným pomocníkem. Vhodným nastavením filtrů lze účinně zabránit tomu, aby na váš mobil docházely placené zprávy, o které nemáte zájem.

Pro nastavování filtrů klikněte na odkazy "Nastavení" "Filtry". Zde zvolte položku "Nový filtr". Uveďme si nyní několik příkladů, jak vhodně nastavit filtry pro různé příležitosti:

- Na mobil nechci přeposílat žádné placené SMS ani notifikaci o nově příchozích e-mailech: Smažte všechny případné filtry a nezadávejte žádné nové. E-maily zůstanou pouze ve schránce, nikam se přeposílat nebudou.

- Na mobil chci posílat pouze bezplatnou notifikaci o každé příchozí zprávě: Vytvořte nový filtr s těmito parametry: Název filtru: libovolný název například "Na mobil"; Pokud: "odesílatel" "obsahuje" "@"; Další pole ponechejte tak, jak jsou, v rozevírací nabídce Proveď akci vyberte: "pošli SMS notifikaci na číslo 00420xxxyyyyyy".

- Na mobil chci posílat bezplatnou notifikaci a navíc všechny zprávy od mého zaměstnavatele a manželky: Vytvořte stejný filtr jako v předchozím případě a navíc další filtr s těmito parametry: Název filtru: libovolný název například "Zaměstnání"; Pokud: "odesílatel" "obsahuje", v dalším poli uveďte buď celou e-mailovou adresu zaměstnavatele nebo například doménu: "firma.cz". Následující pole změňte na "nebo" a další pole vyplňte tak, aby odpovídala e-mailové adrese manželky: "odesílatel" "obsahuje" "manzelka@email.cz". V rozevírací nabídce Proveď akci vyberte: "pošli jako SMS na SIM kartu telefonu 00420xxxyyyyyy".

- Na mobil chci dostávat všechny příchozí zprávy, pokud možno bez spamu: Dalo by se říci, že takový filtr neexistuje, jeho řešení nikdy nebude stoprocentní. Buď nebudou zprávy dostatečně filtrovány a na mobil někdy dorazí i nevyžádaná zpráva, nebo naopak filtr někdy nepropustí e-mail, který není spamem. Pokud například víme, že většina spamu přichází z domény .com a má přílohu, můžeme nadefinovat jediný filtr následujícím způsobem: Název filtru: libovolný název například "Odmítni spam"; Pokud: "odesílatel" "neobsahuje" ".com". Další pole změňte na "a zároveň" a dále nastavte: "zpráva přílohu" "neobsahuje". V rozevírací nabídce Proveď akci vyberte: "pošli jako SMS na SIM kartu telefonu 00420xxxyyyyyy".

PROFIL

Jestliže jste při registraci ponechali zaškrtávací políčko "Profil" aktivní, máte možnost přes t-zones přistupovat k některým informacím a nastavením.

- Informace: Pod tímto odkazem naleznete základní informace o svém tarifním programu. Položky zde uvedené nelze, až na výjimky, měnit ani upravovat: Aktivované služby, Fakturační adresa, Korespondenční jazyk, Opis vyúčtování a Vyúčtování služeb.

- T-Mobile Bonus a Club: Tarifní zákazníci zde mají možnost zjistit aktuální stav T-Mobile Bonus bodů a možnost bezplatné registrace do T-Mobile Clubu.

- Nastavení: Pod položkou "Nastavení" naleznete několik odkazů, přes které můžete aktivovat a deaktivovat některé služby operátora: Identifikace volajícího (CLIR), Konferenční hovory, Mezinárodní hovory, m-platba (nápojové automaty a myčky automobilů), T-Mobile Asistent 333, T-Mobile Holiday Roaming, T-Mobile Partner, Podrobné výpisy, Registr zmeškaných hovorů, Hlasová schránka, Změna tarifu a Privátní síť.

- SMS služby: Pod touto položkou lze pracovat s některými službami, které souvisí se SMS zprávami: Nastavení zkratek (pro odesílání faxů a e-mailů v esemeskách z mobilu), T-Mobile Info, T-Mobile Info Plus a Objednat Moje Info (aktivace a deaktivace informačních SMS služeb), Mobile Pager (nastavení filtrů), Moje Info.

- Ostatní: Odkaz "Moje služby" umožňuje uložit vlastní odkazy na WWW a WAP stránky. "Telefonní seznam" dovoluje vyhledávat v telefonním seznamu zákazníků sítě T-Mobile.

WAP

Portál t-zones umožňuje připravit se na pohodlnou práci s WAPem. Pod stejnojmennou položkou naleznete odkazy, pomocí nichž lze ukládat vlastní odkazy na WWW a wapové stránky (Moje služby), zjišťovat nastavení telefonů podporujících WAP, prohlížet strukturu wapového portálu t-zones a vkládat nové odkazy do veřejného katalogu wapových stránek.

SMS

Tato položka bude zřejmě nejnavštěvovanějším místem z celého t-zones. Umožňuje totiž odesílat SMS zprávy do všech českých i zahraničních sítí. Odesíláte-li esemesku do vlastní sítě T-Mobile, máte jich k dispozici 20 (nebo 100) zdarma. Poplatek za odeslání dalších je vám odúčtován z kreditu nebo přičten k faktuře. Textovka může být dlouhá až 745 znaků taková by byla rozdělena do pěti samostatných SMS zpráv. Odeslaná esemeska je doručena na mobil příjemce přesně tak, jako by byla odesílána z mobilního telefonu tedy včetně telefonního čísla přihlášeného uživatele t-zones (mimo Flash SMS). Rozhraní webové SMS brány na t-zones umožňuje odeslat SMS zprávu i více příjemců najednou. Mezi jednotlivými telefonními čísly se vkládá čárka.

DOWNLOADS

Z kategorie Downloads lze stahovat loga a obrázkové SMS, zvonění a Java hry. I když cena za jeden odeslaný motiv je vcelku vysoká, tento způsob odesílání obrázků a melodií je velmi snadný a pohodlný. Před samotným odesláním melodie, obrázku nebo Java hry je třeba vybrat správný typ vašeho telefonu. Standardně je v systému navolen mobil Nokia. Pro změnu na jiný typ telefonu klikněte na odkaz "Nokia".

Pro nejrozšířenější značku mobilních telefonů Nokii nabízí t-zones odesílání vyzváněcích melodií, log a obrázkových SMS. Dále můžete vybírat z témat (tematicky jednotných vyzvánění, log a obrázkových SMS) a screensaverů (spořičů displeje statických i animovaných). Poslední kategorií odesílaných dat jsou Java hry. Ty je, pochopitelně, možné odeslat pouze na mobilní telefony, které podporují technologii Java.

Pokud používáte mobilní přístroj Nokia, nabízí pro vás t-zones ještě další zajímavou službu: Pomocí intuitivně ovládané aplikace si můžete vytvořit vlastní loga nebo melodie a ty si pak poslat na svůj nebo jiný mobilní telefon. I za odeslání vlastní rukou vytvořeného loga nebo melodie si operátor strhne z vašeho kreditu příslušný poplatek.

MMS

Poslední název kategorie na t-zones MMS je naprosto jednoznačný. Umožňuje totiž pracovat s MMS (multimediálními) zprávami. Nabídka mobilních telefonů, které podporují tuto technologii, je sice zatím omezená, ovšem neustále se rozšiřuje. Pokud dojde na váš mobil upozornění o nově přijaté MMS zprávě, ale váš mobil příjem multimediálních zpráv nepodporuje, můžete si ji vyzvednout pod odkazem "Vyzvednout MMS". Před přístupem k MMS zprávě budete vyzváni k zadání telefonního čísla a číselného hesla. To je uvedeno v SMS zprávě, oznamující příchod MMS.

Z t-zones lze rovněž odesílat multimediální motivy (polyfonní zvonění, polyfonní zvuky, pohlednice, animované screensavery, zvuky a tapety).


Nebojte se t-zones – webové stránky operátorů: T-mobile II.

T-MOBILE RECEPCE

Pro uživatele MobileBox nabízí t-zones zajímavou službu, připravenou především pro menší a středně velké firmy, nazvanou T-mobile Recepce. Tato aplikace umožňuje vytvořit vlastní hlasový systém, jaký známe například při volání na infolinku operátora: Po vstoupení do systému se v něm můžeme pohybovat stisknutím tlačítek na klávesnici mobilního telefonu. Různým tlačítkům můžeme přiřazovat tyto funkce:

- Přehrání hlasové zprávy libovolného obsahu

- Přepojení na libovolné telefonní číslo

- Vstup do hlasové schránky

Pokud kdokoliv vytočí vaše telefonní číslo, a vy budete mít momentálně vypnutý mobil, dostane se volající právě do systému vaší T-Mobile Recepce. Zde bude uvítán vámi nahraným pozdravem a bude vyzván ke stisknutí tlačítka, podle toho, jakou akci chce provést. Tak například: Na pozici klávesy 1 uložíte hlasovou zprávu o vaší firmě, na pozici klávesy 2 informace o vašich produktech. Po zvolení klávesy 3 bude uživatel přepojen na jiné telefonní číslo (to nemusí být pouze do sítě T-Mobile), na stisknutí klávesy 4 bude moci volající zanechat vzkaz.

Stránku s nastavením této aplikace naleznete kliknutím na odkazy Email, T-Mobile Recepce. Otevře se před vámi okno s množstvím textových polí a přepínačů. Nyní je třeba nahrát hlasové soubory. Ty musí být ve formátu WAV. Můžete jej vytvořit jakkoliv na svém počítači, ale i například tak, že zavoláte do své hlasové schránky, tam potřebný zvukový záznam namluvíte a následně si jej ve formátu WAV vyzvednete ve své schránce MobileBox.

MOJE INFO

Poslední zastávku tohoto článku uděláme u služby Moje Info. Ta umožňuje vytvořit k jednomu účtu až 5 vlastních SMS informačních služeb. SMS zprávami můžete informovat registrované uživatele o dění v nejrůznějších oblastech lidské činnosti. Pro aktivaci nového SMS kanálu služby Moje Info postupujte přes odkazy Profil SMS služby Moje Info a tlačítko Přidat kanál.

Název vaší SMS info služby může být dlouhý 3 až 9 znaků. V průběhu aktivace lze volit podrobné parametry služby: Možnost vyžádání zprávy (určuje, zda je dovoleno požádat SMS zprávou o poslední odesílaný text), automatické rozesílání (určuje, zda každá SMS bude doručena ihned po odeslání do systému, nebo zda bude doručena pouze po vyžádání příjemcem), obsah zpráv ("Statický" SMS je odeslána v podobě, ve které je uložena v systému, nebo "Dynamicky generovaný" text SMS zprávy zjistí sám systém z externí webové stránky na adrese zadané administrátorem), přístupnost kanálu (určuje, zda je název kanálu veřejně dostupný na stránkách portálu t-zones), placení příchozích zpráv (určuje, zda za SMS bude platit vlastník kanálu, nebo uživatelé jako příjemci. V obou případech je cena za jednu doručenou SMS 1,58 Kč), automaticky prodloužit platnost kanálu (určuje, zda po 1 roce od aktivace kanálu dojde automaticky k prodloužení jeho chodu). Nastavení kanálu služby Moje Info můžete kdykoliv změnit přes odkazy Profil SMS služby Moje Info a odkaz s názvem kanálu. Přes stejný link se dostanete do oblasti, kde je možné vkládat nové texty.

Ke kanálům, ze kterých jsou informace rozesílány pravidelně, se mohou uživatelé ze sítě T-Mobile registrovat SMS zprávou (znak "+" a jméno kanálu, například +PCWORLD). SMS zprávu budou zasílat přímo operátorovi na číslo 5566. Registraci (ale i zrušení registrace) je také možné uskutečnit přes web přímo na portálu t-zones. Seznam kanálů, které lze aktivovat, je k nalezení pod odkazy Profil SMS služby Objednat Moje Info.

Jak je patrné z množství možností, které portál t-zones umožňuje, je T-Mobile co do provázanosti mobilní komunikace s internetem v českých končinách nejdále. T-zones nabízí nadstandardní e-mailovou schránku, možnost aktivace a deaktivace služeb, pohodlné posílání obrázků a melodií (včetně MMS) na mobilní telefony. Webové stránky portálu jsou vytvořeny vkusně, množství grafických prvků je úměrné vytíženosti serveru, takže práce je i na pomalejším připojení vcelku rychlá.

Máte-li další dotazy, posílejte SMS zprávy na naše mobilní telefonní číslo 604 707 349 nebo e-maily do naší schránky josefkul@t-email.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpověď. Rovněž přivítáme tipy na další články, abychom psali o tom, co vás opravdu zajímá.

§§§§§


Squatteři a jak na ně – do boje!

Radim Polčák

c03p0166

Minule jsme si stručně pověděli o tom, co po squatterech a nejrůznějších jiných podvratných živlech chtít, a nyní se zaměříme na jednotlivé způsoby, jak toho dosáhnout. Na úvod je třeba připomenout, že zatímco doposud jsme se pohybovali v intencích takzvaného hmotného práva, které, stručně řečeno, odpovídá na otázky "co?" a "komu?", přesouváme se nyní do bouřlivých vod takzvaného práva procesního. To pro změnu odpovídá na otázku "jak?" a v podstatě nám dává návody k tomu, jak použít státního donucení, abychom ochránili svá práva a vynutili si na ostatních splnění jejich povinností.

Pro subjekt, který se začne u státních orgánů domáhat ochrany svých práv, je důležité uvědomit si, že proces uplatnění nároků je samostatnou právní oblastí, v níž subjekty nabývají zvláštní práva a mají zvláštní povinnosti. Oddělení "hmoty" od "procesu" je přitom prastarým a propracovaným principem, rozvinutým téměř k dokonalosti již v antických dobách římským právním systémem.

Znát procesní práva a povinnosti je přinejmenším stejně důležité, jako znát práva a povinnosti práva hmotného. Neznalost procesu totiž může vést k tomu, že nárok není uplatněn správně, a dotyčný o své právo (byť objektivně existující) prostě a jednoduše přijde. Naopak skvělá znalost procesní úpravy vede u špičkových odborníků z právní praxe i k tomu, že jsou schopni vymoci splnění takových právních povinností, které objektivně vůbec neexistují. Mnohdy přitom nejsou důvodem, jak je to někdy nesprávně interpretováno, mezery právního řádu nebo neschopnost či úplatnost soudů, ale pouze a jen rozdílná úroveň procesních znalostí soupeřících stran.

Sebeobrana, svémoc

Nepříliš šťastnou možností, jak odolávat výpadům squattera, je obrana vlastními silami, v soukromém právu označovaná jako svémoc nebo též někdy svépomoc. Mechanismy, které zde v našem případě fungují, však nejsou k sebeobraně příliš vhodné a de iure ji v podstatě vylučují. Bránit se útokem proti samotné registraci je dle práva vyloučeno, neboť squatter se schovává za doménovou autoritu. Útok proti němu by pak musel být v podstatě veden proti DNS, tedy proti systému provozovanému právě doménovou autoritou ta by se ale v případě, kdybychom se o napadení DNS pokusili, mohla ozvat a je třeba dodat, že oprávněně. Občanský zákoník sice v ! 6 možnost užití sebeobrany v případě bezprostředně hrozícího zásahu do práva připouští, je třeba si však uvědomit, že takový zásah nesmí mít povahu útoku proti 3. osobě, v tomto případě proti doménové autoritě.

Nepřímou sebeobranu nabízí v podstatě pouze obchodní zákoník v ! 50 odst. 2, a to jen pro případy, kdy jsme okolnostmi (zde typicky jednáním squattera) donuceni k tomu, abychom se bránili ve formě zlehčování. V praxi je však opět aplikace tohoto ustanovení poněkud problematická a s ohledem na vlastní dobrou pověst a i s ohledem na to, že taková obrana nemusí být efektivní, opět není vhodné ji doporučit.

Paragrafy rychlého nasazení

Při současném stavu našeho soudnictví, kdy se spisy hromadí a projednávání i triviálních případů se neúnosně vleče, je použití takzvaných paragrafů rychlého nasazení (jak o nich hovoří Hajn) vhodnou a zejména efektivní metodou okamžité obrany. Je však třeba postesknout si nad tím, že první z těchto paragrafů, tedy ! 5 občanského zákoníku, se v praxi uplatňuje minimálně. Toto ustanovení nám v podstatě dává možnost v případě, že někdo očividně poruší pokojný stav (zde formou registrace doménového jména), zajít k místně příslušnému orgánu veřejné správy a požadovat, aby takový zásah zakázal nebo uložil obnovení předchozího stavu. Nedovolil bych si samozřejmě čtenáře od toho zákonného postupu odrazovat, je však faktem, že místně příslušné orgány veřejné správy (typicky radnice) o existenci citovaného ustanovení buďto vůbec nevědí, nebo nejsou schopny či ochotny je naplňovat. V praxi to tedy funguje v podstatě tak, že domáhat ochrany se sice lze, ochrana však zpravidla nepřichází.

Předběžná opatření jsou naproti tomu velice vhodným a v praxi často užívaným způsobem, jak zmírnit nebo omezit negativní dopady jednání squattera. Požádat o vydání předběžného opatření je třeba u místně příslušného soudu a taková žádost musí mít formu podání (o tom, jak by podání mělo vypadat, si povíme příště). V případě, že vydání předběžného opatření shledá soud důvodným, může nařídit druhé straně, aby příkladně přestala doménového jména užívat, nebo aby na cílovém místě zamezila přístup k závadnému obsahu oporu k tomu dává ! 76 odst. 1 písm. f) občanského soudního řádu. Důležité je, že se vydání předběžného opatření můžeme domáhat i vůči 3. osobě, zde vůči doménové autoritě, a to na základě ustanovení ! 76 odst. 2 občanského soudního řádu.

Je však třeba si uvědomit, že předběžné opatření samo má dočasnou a zatímní povahu neřeší tedy náš spor se squatterem, jen dočasně omezuje nepříznivé dopady jeho útoku. Je tedy nutné dávat pozor zejména na to, abychom předběžné opatření navrhovali tak, aby nemělo trvalý charakter. Nelze tedy požadovat vydání předběžného opatření například na zrušení nebo převod registrace, ale například pouze na zdržení se užívání nebo o blokaci přesměrování DNS. Zrušení nebo převod registrace můžeme žádat až ve vlastním sporu.

Předběžné opatření je nástrojem, který je v praxi velice oblíben. Soudy přitom předběžná opatření nařizují ochotně a ku prospěchu věci, a dobré praktické zkušenosti s předběžnými opatřeními máme již i v otázkách doménových jmen.

Nyní jsme se o soud jen letmo "otřeli", příště se už po hlavě pustíme do vlastního sporu.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony – březnová nabídka

Tomáš Varoščák

c03p0167

Klidné vody našeho trhu s mobilními telefony asi trochu rozčeří příchod modelu Sony Ericsson P800. Ten sice není určen pro každého, ale určitě je to investice, která se díky získaným možnostem a funkcím rozhodně vyplatí. Ostatní telefony sice také patří mezi manažerské a nabízejí hodně funkcí, s P800 se však rovnat nemohou.

Motorola T720i

Jen velmi krátký čas nechala společnost Motorola na našem trhu své první barevné véčko s označením T720. Ani ne po dvou měsících jej vystřídala upravená verze, která by měla odstranit největší problémy, avšak za cenu bolestivých zásahů do stávajících funkcí.

Všechny změny, vyjma třech oranžových čtverců pod vnějším displejem, se tedy odehrávají v útrobách tohoto nového mobilního telefonu. Ten v nové verzi disponuje především podporou MMS zpráv.

Ty ale mohou být pouze obrázkové, takže ještě není možné mluvit o úplné podpoře multimediálních zpráv. Motorola T720i má navíc zvýšenou kapacitu paměti pro obrázky apod. na 700 KB.

Daní za tato vylepšení je ovšem odebrání hlasového záznamníku, omezení hlasových jmenovek na třetinu, redukce kapacity telefonního seznamu na pouhých 100 jmen a absence mailového klienta. Toho si však můžete nahrát zpět v podobě Java aplikace.

Nová Motorola T720i se u některých prodejců a operátorů dodává s přídavným fotoaparátem s otočným objektivem a mezi další příslušenství patří i MP3 přehrávač na výměnné SD karty. Pokud nám u tohoto telefonu něco výrazněji chybělo, pak je to v této chvíli u většiny výrobců poněkud přehlížený Bluetooth.

Nokia 6100

Finská Nokia, která se u nás stále bezkonkurenčně drží na prvním místě v prodeji mobilních telefonů, zaplavuje pulty obchodů stále dalšími a dalšími modely, jejichž rozdíly by se daly spočítat na prstech jedné ruky. Po dvojčatech (myšleno funkcemi, ne vzhledem) 7210 a 6610 se nám do ruky dostal další telefon s téměř identickou výbavou, tentokrát označený poněkud netradičně 6100.

Novinka je na první pohled podobná svému předchůdci 6610, má však kulatější hrany, díky nové baterii je užší a díky odděleným klávesám se na ní i lépe píše. Stejně jako se vzhledem, je to i s výbavou telefonu. Model 6100 disponuje téměř identickými funkcemi jako jeho předchůdci, jsou zde však jisté změny. Zmizelo pro některé nepostradatelné, ale pro většinu uživatelů zcela zbytečné rádio, naopak přibyla elektronická peněženka.

Vzhledem k frekvenci používání této funkce v našich zeměpisných šířkách je to ale změna zatím nepodstatná. Mimo zmíněné peněženky tedy telefon nabízí barevný displej s rozlišením 128 x 128 pixelů schopný zobrazit až 4 096 barev, podporu MMS zpráv, rychlých dat GPRS a HSCSD, kalendář a další funkce. Stejně jako u modelů 7210 a 6610 však chybí Bluetooth, což je velká škoda.

Sony Ericsson P800

Nejnovější a dlouho očekávaný model P800 od firmy Sony Ericsson asi nelze posuzovat stejným metrem, jakým se díváme na ostatní produkty na této dvojstránce. Vzhledem k tomu, že ale stále jde o mobilní telefon, nemůžeme jej přehlédnout a budeme se mu zde věnovat. Abychom ale popsali všechny klady a zápory tohoto malého zázraku, přineseme v příštím čísle PC Worldu podrobnější samostatný test.

Pokud ale nechcete na informace čekat další měsíc, pak vězte, že ač na první pohled vypadá P800 poněkud neohrabaně a nepříliš atraktivně, rychle si jej oblíbíte. Běžné funkce telefonu, tedy volání a psaní SMS zpráv, totiž zvládá při zavřeném flipu, a pokud jej odklopíte, čeká vás velké překvapení.

Na dotykovém barevném displeji s rozlišením 208 x x 320 obr. bodů jsou k dispozici veškeré funkce manažerských telefonů, můžete prohlížet a editovat dokumenty nejpoužívanějších kancelářských aplikací, telefon podporuje veškeré zprávy včetně e-mailových a data přenáší přes HCSD, GPRS, IrDA i Bluetooth. Důležitá je i možnost nahrát si do paměti (8 MB + médium MemoriStick Duo) jakoukoli aplikaci napsanou pro tento telefon v jazyce Symbian či Java a přítomnost fotoaparátu.

Motorola C330

Po dlouhé době se na trhu objevil nový zástupce low-endové kategorie od Motoroly. Umožňuje novými kryty změnit nejen barvu, ale i tvar telefonu. Z funkcí nabízí rychlá data GPRS (4+1) a polyfonní vyzvánění.

Nokia 3510i

Inovovaná verze low-endového modelu 3510 nabízí krom standardních funkcí i barevný displej se schopností zobrazit až 4 096 barev, plnohodnotnou podporu MMS zpráv a Javu.

Nokia 6610

Nástupce populárních modelů 6310 a 6310i sice splňuje některá kritéria manažerské kategorie, avšak absence Bluetooth a důraz na multimediální stránku jej posouvá blíže k hranicím poněkud jiného segmentu.

Nokia 7210

Extravagantní Nokia 7210 nabízí krom neobvyklého vzhledu i barevný displej, podporu MMS a Java aplikací. Poněkud odlišné ovládání spolu s nedokonalostí některých kláves však může být na obtíž.

Nokia 7650

Nokia 7650 je v současné době jedním z nejzajímavějších telefonů na našem trhu. Podpora MMS, Javy, GPRS, HSCSD, Bluetooth a vestavěný fotoaprát, IrDA port či mailový klient mluví za vše.

Panasonic GD67

Low-endový telefon Panasonic s barevným displejem, českým slovníkem T9 a podporou GPRS si díky jeho ceně pravděpodobně koupí velké množství uživatelů, kteří prostě chtějí dobrý telefon. Nic víc, a nic míň.

Siemens C55

Nejnovější zástupce střední třídy od Siemensu potěší především malými rozměry a velmi pohodlnou klávesnicí. Z jeho funkcí stojí za zmínku podpora GPRS (4+1) a aplikací v jazyce Java.

Siemens S55

Manažerský Siemens S55 nabízí velmi širokou paletu funkcí včetně technologie Bluetooth, zaostává však v kvalitě barevného displeje a má mnohdy až příliš složitou a nelogickou strukturu menu.

Sony Ericsson T300

Na první pohled placatý telefon skrývá ve svých útrobách velmi zajímavé funkce, včetně podpory rychlých dat GPRS a HSCSD multimediálních zpráv MMS. Užitečný je i IrDA port a mailový klient.

Sony Ericsson T600

Nástupce modelu T66 nabízí především malé rozměry, avšak po stránce designu a funkcí je oproti konkurenci hodně pozadu. Chybí mu dnes stále běžnější podpora Javy a pro přenos dat nabízí pouze HSCSD.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Nová krev pro notebooky – Intel Centrino Mobilní Technologie

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0141

Jednoznačný lídr na trhu notebookových procesorů a čipových sad, společnost Intel, uvedl 12. března zcela novou platformu Centrino, která by se měla stát zastřešující značkou přenosných počítačů s vysokým výkonem, výbornou konektivitou a dlouhou dobou práce z akumulátorů. My jsme se s předstihem mohli podívat a také důkladně vyzkoušet, čím se Centrino liší od svých konkurentů a co přináší uživatelům.

Procesor, čipset a bezdrát

Doposud byli uživatelé při nákupu notebooku přesvědčováni značkou výrobce, typem procesoru, výdrží při práci z akumulátorů, velikostí displeje a mnoha dalšími parametry. Společnost Intel uvedla zcela nový koncept přenosných počítačů, u kterých jsou hlavní vlastnosti, mezi něž patří vysoký výkon, výdrž a bezdrátová konektivita, souhrnně označeny jako Centrino. V praxi to tedy znamená, že pokud si pořídíte notebook s přízviskem Centrino, bude vám tato značka garantovat, že všechny zmíněné vlastnosti notebook skutečně má.

Centrino se skládá ze základní trojice komponent. První z nich je nový procesor vyvíjený pod kódovým označením Banias, jehož oficiální jméno je Pentium-M. Druhou pak certifikovaná čipová sada, což je v současnosti Intel 855 (kódová jména Odem či Montara-GM), a konečně třetí bezdrátové síťové připojení Intel Pro Wireless, což je dnes model Pro/Wireless 2011. Pouze notebook, který bude obsahovat všechny tyto součásti, se může legitimně označit jako "Centrino Notebook".

Od píky Pentium-M

Při návrhu nového procesoru Pentium-M vycházel Intel přednostně ze splnění požadavků na malou spotřebu a vysoký výkon, zatímco dříve byly mobilní procesory v podstatě jen trochu úspornější variantou desktopových čipů. Velmi zhruba se dá říci, že Pentium-M je vzdáleně podobné Pentiu 4, ze kterého si bere jak 400MHz systémovou sběrnici, tak 130nm technologii a pochopitelně také upravenou architekturu včetně rozšíření instrukční sady o multimediální instrukce SSE2. Nově byla zvýšena L2 cache integrovaná v čipu na 1 MB, zlepšila se práce při zpracování podmíněného větvení programu, přidána byla technologie Micro-Op Fusion pro lepší zpracování jednotlivých instrukcí rozdrobených na Micro-Op jednotky a novinkou je i dedikovaný manažer zásobníku.

Všechny tyto podivně znějící technologie se podílejí na tom, že Pentium-M potřebuje k dosažení stejného výkonu jako Pentium 4 mnohem nižší takt procesoru. To má samozřejmě hned několik výhod nižší frekvence je snazší na výrobu, má vyšší výtěžnost a konečně také dovoluje mnohem pružnější škálování dobudoucna.

V praxi, jak ostatně prokázaly i naše testy, je rovnocenným partnerem Pentia-M na frekvenci 1,6 GHz (což je zatím nejvyšší kmitočet tohoto procesoru) starší Pentium 4-M na více než 2,2 GHz. Zajímavé je, že ve výsledcích testů BAPCo SYSMark 2001 je patrné přiblížení hodnot Office Productivity a Internet Content Creation, v němž se projevuje právě zvýšená L2 cache.

Čipová sada a spotřeba

Stejně jako procesor, byla také čipová sada odladěna pro minimální energetické požadavky, takže vznikla nová rodina čipsetů Intel 855. Dnes se skládá ze dvou variant northbridgů (Intel toto označení nerad slyší, tak řekněme třeba MCH), jimiž jsou Intel 855PM a Intel 855GM. Ty se od sebe liší v oblasti grafického rozhraní, které je na modelu 855PM dedikované, zatímco 855GM má grafickou součást integrovanou. Zcela logicky bude tedy 855PM určen do výkonnějších strojů s dedikovanou grafikou typu ATI Mobility Radeon či nVidia GeForce Go, zatímco veškeré ostatní typy notebooků by si měly vystačit s grafickým jádrem integrovaným v 855GM. Cenový rozdíl pro výrobce mezi implementací čipů 855PM a 855GM se očekává zhruba na 5 dolarech, takže vestavěné grafické jádro vyjde i koncového zákazníka velmi levně.

Periferiový kontroler ICH-4M, který má v čipsetu Intel 855 na starost spolupráci například s řadičem IDE, porty USB 2.0 či klávesnicí, je variantou často používaného ICH-4, ovšem také se sníženou spotřebou. Mimo toho řídí i procesy spojené s power managementem, tedy usínání, mody Deep Sleep či Deeper Sleep a další speciální energetické postupy.

Z hlediska spotřeby byly provedeny také důležité zásahy dovnitř procesoru, mezi něž patří vylepšení systémové sběrnice, úpravy napájecího napětí či optimalizovaná cache. Ta má nyní možnost se selektivně vypnout, takže své části, které neposílají data do procesoru, převede do režimu spánku. Změnila se také struktura pracovních frekvencí i napájení, takže procesor je nyní schopen reagovat přesně na požadavky spuštěných programů a měnit svou frekvenci i napájecí napětí podle požadovaného výkonu. Radikálně byla snížena také nejnižší frekvence, na kterou se čip může dostat, takže u 1,6GHz Pentia-M činí jen 600 MHz.

Komunikační možnosti

Jaký by to byl notebook, kdyby neposkytoval dostatečné možnosti komunikace s okolím. Centrino obsahuje komponentu Intel Pro Wireless, zajišťující připojení k sítím typu 802.11, resp. WiFi. Na trhu jsou sice dvě varianty této součásti Intel Pro Wireless 2100 a Intel Pro Wireless 2100A ale lze očekávat, že v evropských zemích se bude distribuovat zejména ta bez "A" na konci. 2100A je totiž duální komponenta, zahrnující v sobě podporu jak bezdrátových sítí IEEE 802.11b, tak 802.11a, ovšem 802.11a má v Evropě problémy s dodržením regulačních nařízení a telekomunikačních zákonů. V každém případě je ale Intel Pro Wireless 2100 plnohodnotným klientem pro připojení k bezdrátovým sítím WiFi a můžete ho použít jak ve firmě, pokud máte pokryté kanceláře pomocí nějakého přístupového bodu, tak např. v nově se objevujících kavárnách s WiFi spoty.

Velmi důležitým problémem, jenž se bude s rozvojem obou technologií dále prohlubovat, je možnost koexistence 802.11b (případně dalších typů) a Bluetoothu, protože obě tyto technologie pracují s obdobnou frekvencí bezdrátového pásma kolem 2,4 GHz. Úkolem vývojářů zůstává kombinaci obou bezdrátových spojení dále propracovat tak, aby nedocházelo k rušení. Přesně tímto směrem míří nová norma IEEE 802.15.2, jejíž implementace do stávajících notebooků s Centrinem bude relativně snadná, a tak se na trhu snad velmi brzy setkáme s přístroji, které budou schopné být současně spojené prostřednictvím technologií Bluetooth i Wireless LAN, aniž by během přenosu docházelo k rušení.

Je ale jasné, že WiFi klient nenahradí klasická síťová rozhraní 10/100 BaseT ethernetu, a tak se známé konekory RJ-45 budou objevovat na přenosných počítačích i dále. Možná se, stejně jako u některých základních desek stolních počítačů, dočkáme také integrace gigabitového ethernetu po metalické lince. Podobný osud čeká i klasické modemy, které mají svůj kodek zabudován přímo v ICH-4, takže je prakticky stačí pouze vyvést na některou ze stran notebooku.

Ceny a nástup na trh

Intel připravil pro novou platformu také odpovídající cenovou politiku. Notebooky s Centrinem budou hned na počátku díky poměrně vysoké ceně procesorů směřovány především do středního a vyššího segmentu trhu. Intel ale plánuje jejich velmi rychlý rozmach, který se vyhne snad jen těm nejlevnějším domácím notebookům. Tam je stále jako trvalé řešení očekáván Intel Mobile Celeron, odvozený od Pentia 4. Oblíbené a cenově velmi přijatelné Celerony s jádrem Tualatin budou bohužel v polovině roku definitivně opuštěny a další notebooky s nimi se už vyrábět nebudou. Na jejich místo nastoupí sice stejně pojmenovaná, ale výrazně výkonnější Pentia-M buď samostatně, anebo už přímo v platformě Centrino.

Podle plánů Intelu bude trh velmi agresivně zavalen Centrinem, které prakticky odsune všechna mobilní Pentia 4 do domácích notebooků. Celá konverze by neměla trvat déle než půl roku a svou roli bude hrát určitě cena platformy, která se během následujícího kvartálu citelně sníží.

Centrino v akci!

Platformu Centrino jsme měli možnost vyzkoušet ve vzorku ze zcela nové řady Acer TravelMate 800, která svou koncepcí míří mezi nejnáročnější uživatele. Testovaný notebook byl vybaven právě procesorem Pentium-M na frekvenci 1,6 GHz, čipovou sadou Intel 855 a také bezdrátovou kartou Intel Pro Wireless 2011, a splňoval tedy podmínky pro certifikaci Centrino. Pro hladký běh aplikací bylo nainstalováno 256 MB paměti DDR266 a dále pak 40GB disk značky Hitachi. Vzhledem k tomu, že šlo ještě o kus, jenž nebyl určen ke koncovému prodeji, některými detaily se lišil od varianty, kterou si zákazníci budou moc zakoupit podle předběžných odhadů přibližně za 70 tisíc korun bez DPH.

V každém případě je ale TravelMate 800 ambiciózní notebook, kterému nechybí kombinovaná DVD/CD-RW mechanika, 4 porty USB 2.0 či obě dvě bezdrátové technologie Bluetooth a 802.11b (WiFi). V našem vzorku ještě Bluetooth nebyl zapojen, ale v prodávaných kusech již snad bude pracovat současně s WiFi, což byl doposud velký problém, kvůli překrývání frekvencí obou technologií.

Acer už tradičně ve výkonných modelech klade velký důraz na bezpečnost uložených dat, a tak i v TravelMate 800 se můžeme setkat se čtečkou čipových karet, jejíž vyjmutí může volitelně celý notebook zcela zablokovat. Nad nejsvrchnější řadou kláves se pak nacházejí 4 programovatelná tlačítka pro spouštění aplikací, touchpad je vybaven čtyřsměrným pohybovým ovládacím prvkem. Drobnou výhradu lze mít jen k rozměrům klávesnice, která je výrazně menší, než jaká je volná plocha pod displejem, ergonomické prohnutí známé s řady TravelMate 6xx však zůstává a ulehčuje dlouhodobé používání.

Na přední hraně notebooku jsou umístěny jak reproduktory, tak uprostřed též ovládací panel s výstupen IrDA portu a tlačítky pro hardwarové odpojení Bluetooth modulu a WiFi karty. To je důležité například v letadle, kdy předpisy nedovolují použití rádiových zařízení. Stav obou dvou rozhraní je indikován hned vedle jejich ovládacích prvků.

Displej je tentokrát velmi příjemný 15" LCD panel s rozlišením SXGA+ (1 400 x 1 050 bodů), o vytváření obrazu se stará grafický adaptér ATI Mobility Radeon 9000 (M9). Zajímavostí tohoto grafického čipu je určitě systém šetření energie PowerPlay, dovolující v době, kdy je třeba co nejvíce prodloužit spotřebu, pracovat úspornějším způsobem a šetřit tak baterie. Panel je ohraničen poměrně širokým rámem, který naznačuje, že se do řady TravelMate 800 asi počítá také s 16" LCD displejem.

Implementace Centrina a rovněž stabilita systému od Aceru byly na velmi vysoké úrovni, nezaznamenali jsme žádné vážnější problémy. Celý notebook váží 2,75 kg, což je na tak velký displej a při naměřené výdrži velmi dobrá hmotnost.

Notebook Acer TravelMate 800 poskytla společnost Acer Czech Republic (www.acer.cz).

Co na to konkurence?

Centrino přináší značné problémy pro všechny konkurenty na poli procesorů a řešení pro přenosné počítače. Podle informací, které máme k dispozici, nemá například AMD v dohledné době připravenu žádnou pádnou odpověď a bude během následujících čtvrtletí dále nabízet mobilní Athlony XP s modelovými označeními až do 2800+ s využitím vlastností nového jádra Barton. Skutečným ohrožením mohutného výkonu Pentia-M bude nejdříve ke konci tohoto roku uvedený mobilní čip postavený na architektuře K7 Hammer. Zajímavé je také to, že některé techniky použité v energetické implementaci Improved Enhanced SpeedStep Pentia-M jsou podobné možnostem variabilní změny pracovní frekvence i napájecího napětí, které AMD nabízí ve své technologii PowerNow!

§§§§§


Z kamery na DVD – průvodce vypalováním DVD

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c03p0145

Digitální éra přinesla do každodenního života řadu nových technologií. Spousta zařízení, včetně spotřební elektroniky, je dnes vybavena miniaturními počítači, které jim dovolují nabízet širší škálu služeb dokonce tolik, že skutečně jen málokdo zvládne využít všechny. Ať již se jedná o mikrovlnnou troubu s programovatelnými režimy, inteligentní videorekordéry, digitální kamery, fotoaparáty nebo DVD přehrávače, ve většině případů si majitel nastuduje jemu blízké funkce, a těch se nadále pevně drží. Některé funkce jsou dokonce opředeny tajemstvím a mýty tak silně, že o jejich využití většina uživatelů ani nezačne přemýšlet. Klasickým příkladem je možnost vytvořit si v domácím prostředí funkční DVD videotitul, obsahující sestřih z dovolené či rodinné oslavy. Bohužel cestu, jak převést data do formátu DVD, nezná ani mnoho majitelů digitálních kamer.

Co je třeba?

Kromě chuti a nadšení je v první řadě nutné vlastnit kameru s natočeným materiálem. Pro výrobu DVD je možné využít nejen kameru digitální, ale stačí i starší analogová (např. typu Video8, Hi8, SVHS i VHS). Disponujete-li ale digitálním handycamem se záznamem typu DV (miniDV) nebo Digital8, máte situaci mnohem jednodušší. Pro připojení kamery k počítači je třeba vlastnit řadič Firewire (IEEE-1394), jehož prostřednictvím můžete z počítače kameru ovládat, tedy převíjet pásku, vyhledávat timecode, a hlavně kopírovat obrazová i zvuková data, tedy videozáznam. Záleží na typu kamery, zda disponuje nejen DV výstupem, ale i DV vstupem. Pokud ano, budete moci později sestříhaný materiál uložit zpět na miniDV kazetu, či propojením kamery s běžným videorekordérem i na VHS kazetu. Pro výrobu DVD nosiče však není DV vstup potřebný.

Vlastníte-li analogovou kameru, máte situaci poněkud ztíženou. Většinou budete muset vystačit s horší kvalitou obrazu než u digitálního záznamu, který se pouze zkopíruje a nebude se převzorkovávat. Jelikož analogová zařízení celkem logicky nepodporují Firewire, je nutné vybavit PC střihací kartou s A/D převodníkem, který umožní počítači zpracovat analogový vstup. Střihací karty bývají řádově dražší než obyčejný firewire řadič a v mnoha případech pracují s nepříliš kompatibilními souborovými formáty (např. speciální mjpeg).

Zapisovací DVD mechanika

Další klíčovou součástí pro výrobu vlastního DVD je počítač s DVD zapisovací mechanikou. Vzhledem k tomu, že na počítači nebudete video jen vypalovat, ale i zpracovávat, je samozřejmě vhodná co nejvýkonnější sestava. Minimální kmitočet procesoru by v žádném případě neměl poklesnout pod hladinu 500 MHz a kapacita paměti musí činit alespoň 128 MB. Pokud si při editaci videa chcete užít i trochu zábavy, doporučujeme sestavu s procesorem taktovaným nad 1,5 GHz, s 512 MB paměti a volným diskovým prostorem o kapacitě alespoň 100 GB. Vzhledem k tomu, že při zpracování videa proudí počítačem slušný datový tok, doporučujeme pevný disk s rotací ploten 7 200 ot./min., a skuteční nadšenci uživí i diskové pole, ať již založené na rozhraní ATA nebo SCSI.

Volba zapisovací DVD mechaniky je poněkud obtížnější výrobci totiž stále bojují o to, který ze dvou zavedených formátů se stane standardem, a uživatel tím trpí. Vynecháme-li formát DVD-RAM, který nemá příliš šancí se prosadit, budeme se rozhodovat mezi formáty DVD-R a DVD+R. Aby věc nebyla zase tak jednoduchá, tábor příznivců jednotlivých formátů se rozdělil dosti vyrovnaně.

Technologii DVD-R využívají ve svých zařízeních mimo jiné společnosti Pioneer, Asus, Toshiba, Panasonic a Hitachi. Proti nim stojí aliance DVD+RW, složená ze společností Dell, HP, Mitsubishi Chemical, Philips, Ricoh, Sony, Thomson a Yamaha, k nimž se nedávno připojil i Microsoft.

Zatím tedy není jasné, jaký formát v budoucnosti vyhraje, a tak je vhodné vybírat DVD vypalovačku především podle vašeho stolního DVD přehrávače. Kompatibilitu zařízení byste měli být schopni zjistit z dokumentace či z webových stránek výrobce. Starší stolní přehrávače DVD nemusí zvládnout přehrát žádné vypálené médium, novější jeden ze standardů DVD+R nebo DVD-R, a některé chytré produkty poslední generace si poradí i s přepisovatelnými formáty DVD+RW či DVD-RW. Jestliže si nejste jisti, co je pro budoucnost výhodnější investicí, můžete například vsadit na zapisovací mechaniku značek Sony a Nec, které umějí zapisovat jak na média DVD-R, tak na DVD+R. Zde ovšem musíte počítat s vyšší pořizovací cenou mechaniky.

Vhodný software

Pokud si nachystáte vše, co jsme uvedli v předchozím textu, neměl by už být problém pustit se do vlastní práce s videem a tvorbou DVD filmu. Nyní je už jen na vás, jaké softwarové nástroje budete chtít využít.

Na dnešním trhu najdeme dvě skupiny editačního softwaru. Jedna je určena pouze pro editaci a zpracování videa do finálního pořadu a druhá je rozšířena o schopnost exportovat sestřih na DVD disk. Je jasné, že pokud zvolíte nástroj z první skupiny, budete muset pro výrobu DVD využít služeb ještě další aplikace, která připravený a sestříhaný materiál na DVD vypálí. Jak už tomu bývá, každá volba má svá pro i proti. Obecně platí, že externí samostatné aplikace většinou nabízejí širší možnosti při tvorbě menu, animovaných nabídek, tlačítek, šablon, grafiky a zvuků. Integrovaná podpora tvorby DVD v softwarové střižně na druhou stranu umožňuje vytvořit DVD rychleji a jednodušeji.

Střižny s DVD výstupem

Pokud patříte mezi relativní začátečníky v oboru a nemáte ambice konstruovat DVD videodisky se složitější strukturou, může vám přijít vhod program Pinnacle Studio 8. Ten existuje i v plně počeštěné verzi a za solidní cenu nabízí všechny potřebné služby. Zvládne digitalizovat video, editovat je a obohatit o grafiku, titulky, efekty, zvuky i hudbu, a navíc obsahuje modul pro export na nosiče VideoCD, SVCD a především DVD. Obdobné služby získáte i u produktu společnosti Ulead, která pro začátečníky připravila Ulead Video Studio 7. Tento program je profilován zejména pro začátečníky, a stejně jako Pinnacle Studio 8 dokáže exportovat videodata na DVD. Možnosti jsou ovšem také značně omezené a vyhovují především domácím uživatelům.

Jestliže toužíte stříhat na vyšší úrovni a s vyšší svobodou, můžete se rozhodnout pro aplikaci Ulead Media Studio Pro, které v poslední verzi 6.5 také podporuje DVD vypalovačky. S tímto střihacím systémem je možné tvořit daleko svobodněji a na profesionálnější úrovni. Aplikace však logicky vyžaduje hlubší znalosti než aplikace určené pro začátečníky a její pořizovací hodnota je o něco vyšší.

Samostatné aplikace pro tvorbu DVD titulů

Jak již bylo řečeno, existují i střihací aplikace, které výstupem na DVD nosič vybaveny nejsou. Pokud tedy používáte střižnu spadající do této kategorie, nebo nejste s omezenými službami exportu vaší střižny spokojeni, je nasnadě poohlédnout se po samostatném programu pro tvorbu DVD titulů. Nemusíte mít strach, že samostatný DVD autoringový program nebude umět pracovat se sestříhaným materiálem ze střižny. Stačí si jen ohlídat, aby autoringový program uměl pracovat s typem souborů videa, který používáte pro export ze střižny. U digitálních kamer je situace snadná, pokud používáte nativní kodek DV, jenž je standardně obsažen ve Windows. Cesta, jak si s obrazovými formáty poradit, by se vždy měla nalézt. Elegantním způsobem je využít exportu videa ze střižny přímo v kompatibilním formátu mpeg2. Šikovnější střižny jej totiž jen zkontrolují a bez další konverze (a tedy i ztráty dat) použijí. Použijete-li jiný formát dat než mpeg kompatibilní se softwarem pro vypalování na DVD, bude jej muset aplikace ještě jednou zkonvertovat do patřičného tvaru.

Autoringové DVD aplikace

Na trhu je dostupná celá řéada autoringových aplikací. Jestliže patříte mezi začátečníky, je možné vyzkoušet aplikaci Sonic DVDIt! 2.5, která umožňuje jednoduchým způsobem vytvořit DVD titul včetně nabídek a funkčních menu i úplnému laikovi. Připravené šablony se nováčkům v oboru jistě budou hodit, a i když program sám není vůbec pružný, k cíli majitele dovede. Aplikace DVDIt! se ve verzi SE přidává často jako bonusový software k větším střihacím systémům. Dokonce jej obsahuje i CD s poslední verzí Adobe Premiere 6.5.

Obdobou DVDIt! je program Ulead DVD MovieFactory, jenž je určen především laikům požadujícím alespoň minimální pocit svobody při výrobě DVD. V jednoduchém programu lze využít základní funkce pro tvorbu menu, tlačítek a práci s grafikou.

Abychom se také podívali na pokročilejší nástroje, zmíníme program Ulead DVD Workshop. Tento nástroj je pro zkušenější uživatele a nabízí daleko větší možnosti než předchozí tituly. Je poměrně jednoduchý na ovládání a v edici DVD Workshop AC-3 dokáže vyrábět DVD Video i s šestikanálovým zvukem 5.1. Mezi další pokročilé aplikace se řadí např. DVD Junior, který navíc umí i vytvářet titulky, nebo systém Gear Pro, jenž existuje v několika modifikacích Standard, Professional a Mastering Edition.

Samozřejmě, že pokud mluvíme o "profesionálních" aplikacích, pohybujeme se v měřítku běžné tvorby existují i skutečně specializované DVD masteringové programy, které jsou ovšem finančně velice drahé a na znalosti uživatele více než náročné.

Naprostým opakem je poslední kategorie produktů, které nabízejí tvorbu formátu DVD Video spíše jako bonusovou záležitost. Mezi ně patří i známý vypalovací software Ahead Nero Burning Rom v posledních verzích nebo např. Roxio WinOnCD. Služby takovýchto aplikací jsou sice maximálně strohé, nicméně vytvořit funkční DVD video také dokáží. Pokud vás problematika tvorby DVD titulů zaujala, můžete se podívat např. na stránky http:// www.softlandmark.com/DVDRWriting.htm, kde lze najít popisy a odkazy na různé autoringové aplikace.

Užitečné odkazy:

Pinnacle Studio 8

http://www.pinnaclesys.com

DVD Junior

http://www.authoringware.com/junior.htm

GEAR DVD

http://www.gearsoftware.com

Produkty společnosti Ulead

http://www.ulead.com

Win DVD creator

http://www.intervideo.com/jsp/Product_Profile.jsp?p=WinDVDCreator

Win DVD recorder

http://www.intervideo.com/jsp/Product_Profile.jsp?p=WinDVDRecorder

Další software na tvorbu DVD

http://www.softlandmark.com/DVDRWriting.htm

§§§§§


Blýskněte se s digitálem – digitální fotoaparáty do 20 000 Kč I.

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0146

Hlavní články v tomto čísle PC WORLDu týkají digitálního pořizování obrazu, takže mezi nimi nesmí chybět ani test digitálních fotoaparátů. Protože je na trhu velmi široká nabídka těchto zařízení, snažili jsme se najít takovou skupinu produktů, která by reprezentovala současný střední proud. Naše požadavky pro zástupce firem tedy byly jasné nejméně dvoumegapixelový přístroj se zoomem, maximálně za 20 tisíc korun.

Co se týká rozlišení, jsme přesvědčeni, že 2 miliony obrazových bodů je v současnosti minimum, které ale vyhovuje pro běžný tisk do rozměrů 10 x 15 cm, a za určitých okolností a po úpravách lze tisknout i na větší formáty. Rozměry fotografií 9 x 13 a 10 x 15 cm považujeme za zcela dominující mezi spotřebiteli a dvoumegapixelové fotoaparáty dovedou pořídit snímky této velikosti bez problémů.

Zoom, tedy objektiv s proměnným ohniskem jsme vyžadovali také, poněvadž digitální fotoaparát by vzhledem ke své ceně měl nabízet minimálně stejné, ale spíše lepší možnosti fotografování, jako klasické kompakty, které leckdy zoom poskytují. O tom, že proměnlivé ohnisko je jednoznačně přínosem zejména pro pohodlí uživatele, že výrazně ulehčuje kompozici snímku, se zřejmě nemá smysl vůbec bavit, to je prostý fakt.

A konečně cenová hranice 20 000 Kč včetně daně je podle našeho názoru stropem, přes který pro běžného spotřebitele nemá cenu vůbec jít. Nedávné a neustále pokračující cenové poklesy a nástup nových snímacích čipů jsou jednoznačným důkazem, že dobudoucna se již nikdy tato hladina zvyšovat nebude. Navíc už současné přístroje do 20 tisíc korun zahrnují vyjma profesionálních fotoaparátů prakticky všechny segmenty digitálů, od laciných přes střední třídu až po ty, které můžeme nazvat poloprofesionální.

V našem přehledu jsme rozdělili testované přístroje právě do takových kategorií. První z nich jsou "ekonomické fotoaparáty", pro něž je typické rozlišení 2 MP (megapixely) a cena zhruba do 10 tisíc korun. Tyto digitály se hodí pro uživatele, kteří s digitální fotografií chtějí teprve začínat, je to vhodný dárek pro teenagery a naopak i pro aktivní seniory, neboť už ze své podstaty nevyžadují prakticky žádné ovládání. Základním režimem je plně automatický provoz, kde se elektronika stará o veškeré parametry snímání scény. K němu se přidává dále tzv. "scénická automatika", tedy procesy, které na základě uživatelem zadaného typu scény nastaví parametry a další zpracování obrazu v elektronice fotoaparátu tak, aby výsledek co nejlépe odpovídal zadání. Z typických scénických režimů lze jmenovat například "portrét", kde se s využitím malé hloubky ostrosti nechává rozmazat pozadí fotografovaného objektu a elektronika preferuje spíše pleťové tóny pro věrné zachycení obličeje. V dalším typickém režimu "krajina" se přístroj snaží zachytit hloubku ostrosti co největší, aby byla ostře prokreslena celá kompozice snímku, v některých přístrojích dokonce dává důraz na modré odstíny oblohy, které mají vypadat co nejživěji.

Druhou kategorií je "střední třída", tedy fotoaparáty určené pro zákazníky, kteří vědí, co chtějí, vyžadují 3 MP snímače a širší nabídku funkcí. Typický zákazník takového fotoaparátu je dlouholetý aktivní uživatel klasického přístroje, zhruba lepšího kompaktu, pro kterého je volba jasná chce vysoce funkční přístroj v ceně kolem 15 tisíc korun. Tyto digitály svými schopnostmi vycházejí z ekonomické třídy, ale často ji obohacují o možnosti manuálního nastavení parametrů snímku. Někdy je k dispozici také volba citlivosti ISO, takže s trochou praxe se dá fotografovat i za obtížných světelných podmínek nebo v situaci, kdy nelze použít blesk.

Třetí skupina zahrnuje přístroje nazvané "poloprofesionální". Jde o fotoaparáty s rozlišením nejméně 3, ale spíše 4 megapixely, s plnou podporou manuálních funkcí a za cenu těsně pod 20 tisíc korun. Dá se říci, že tyto fotoaparáty jsou alternativou jednodušších a levnějších klasických zrcadlovek a jsou určeny pro zkušenější uživatele. Vzhledem k poměrně velkému rozlišené snímače lze obrázky dále zpracovávat na počítači a reálně je možné fotografie tisknout při dostatečné kvalitě původního snímku až do rozměrů 20 x 30 cm. Tyto fotoparáty jsou ale často větší a těžší, takže se nehodí jako digitální zápisníčky na cesty.

Konečně poslední skupina v tomto segmentu trhu jsou přístroje "stylové". U nich je velký důraz kladen na celkové mechanické zpracování, jsou bez výjimky kovové a jejich zákazníci se rekrutují z řad uživatelů, kteří chtějí nejen dobře fotit, ale vlastnit také velmi zajímavý fotoaparát. Z pohledu rozlišení zde není nějak jasně specifikovaný požadavek, ale velmi často jsou to 3a více megapixelové přístroje. Funkčně jsou stylové fotoaparáty spíše chudší a paradoxně se tak přibližují ekonomické třídě. Nenajdeme zde speciální fotografické režimy, většinou je velký důraz kladen na automatiku. Ceny tohoto typu fotoaparátů jsou mezi 15 a 20 tisíci korunami.

Pří výběru fotoaparátu je třeba hledět nejen na rozlišení snímače, ale také na jeho funkce. Základní fotografické režimy, které jsou u každého přístroje popsány v souhrnné tabulce, zahrnují mod "P", tedy plnou automatiku, případně s možností drobných manuálních korekcí, režim "A", tedy prioritu clony, mod "T" zahrnující prioritu času a "M", což znamená plně manuální nastavení clony i času. Pro běžné fotografování stačí mod P, který automaticky volí příslušné expoziční parametry a předává informace do elektroniky pro další zpracování snímku. Režimy A a T jsou určeny k tomu, aby uživatel mohl nastavit jeden ze dvou hlavních parametrů expozice rychlost závěrky či clonové číslo ručně, a elektronika na základě změření scény nastavila druhý z parametrů korektně. V plně manuálním režimu jsou clona i čas voleny ručně a fotoaparát pouze může ukazovat, jak moc se liší nastavené údaje od jím změřených parametrů expozice.

V tabulce je také popsán počet scénických programů. Pro běžné potřeby stačí přibližně 4 programy, tedy "portrét", "krajina", "noční portrét" a "sport", další jsou určeny pro speciální činnosti, jako je fotografování v místnosti, na pláži či na sněhu, či pro autoportrétování. Dá se také říci, že aktivně zvládnout a používat více jak deset, a pro leckoho i více než 5 programů může být problematické a zhoršuje to celkové ovládání fotoaparátu.

Všechny testované přístroje jsou vybaveny zoomem, většinou trojnásobným, což je dnes naprosto standardní parametr. Menší lze najít pouze u některých stylových fotoaparátů, větší rozsah nabízí také pouze pár přístrojů. Obecně je velký optický zoom výhodou, i když je třeba si uvědomit, že při jeho použití klesá světelnost objektivu a současně rostou nároky na stabilizaci přístroje. Proto by uživatelé neměli bezhlavě hledat jen maximální hodnotu ohniska.

Všechny testované fotoaparáty jsou vybaveny také vestavěným bleskem, který může osvětlit tmavší scénu. Je ale faktem, že jeho reálná použitelnost je zhruba do 3 metrů, a leckdy také vytváří nepříjemné "červené oči".

Teplota chromatičnosti (white ballance, WB) je parametrem, který ovlivňuje barevné podání celé scény. Jde o to, že lidské oko přizpůsobuje své barevné vnímání barvě osvětlení, a stejný proces podstupuje také fotoaparát. Představené teploty odpovídají žárovce, zářivce, slunečnému počasí či situaci "pod mrakem" a někdy je možné nastavit bílou barvu i podle předlohy, například bílé stěny, ze které fotoaparát odvodí barvu dopadajícího světla.

Hodnota citlivosti ISO způsobuje, že fotoaparát digitálně v průběhu barevného processingu zvýší jas celého snímku. S tím už ale expoziční automatika počítá a tak nastavuje parametry takové, že snímek je na počátku podexponován, zatímco na kartu se ukládá ve své správné formě. Laicky řečeno, při zvýšení ISO lze fotografovat snadněji za zhoršených světelných podmínek. Bohužel ale zvyšování citlivosti s sebou přináší také zvýšení úrovně šumu.

Všechny fotoaparáty v testu umožňují používat paměťovou kartu, i když je faktem, že některé z nich ve standardní výbavě fotografují pouze na vestavěnou paměť. V současnosti je více technologií paměťových karet, a pokud pomineme v podstatě už přežité SmartMedia, je prakticky jedno, jaký typ karty fotoaparát používá. Důležitá je pouze její kapacita a ta v základu bohužel vystačí pouze na několik fotografií.

Nezbytnou součástí celého procesu pořizování a zpracovávání fotografií je jejich přenos do počítače. Testované fotoaparáty k tomu využívají sběrnici USB, ale liší se ve formě, v jaké nabízejí snímky na kartě hostitelskému systému. Někdy je fotoaparát vidět jako další výměnný disk, někdy software nainstaluje samostatné zařízení a někdy se snímky stahují s pomocí speciálního programu.

FujiFilm FinePix A203

Tento překvapivě malý a příjemný foťáček se ovládá především rotačním ovladačem na zadní straně přístroje. Nad ním je ještě čtyřsměrný volič pro zoomování (směr nahoru a dolů) a kompletní pohyb v nabídkách menu. To je poměrně chudé, ale i tak si v něm našlo místo alespoň vyvážení bílé barvy a komfortní nastavení kvality snímků, které ukazuje i to, kolik takových fotografií se ještě vejde na kartu. Při testech nám vyšly vzhledem k ceně fotoaparátu velmi dobré snímky, které nejsou ani příliš pronásledovány barevným šumem. Jediným vážnějším problémem je malá citlivost snímače, takže vždy, když se fotí v tmavším interiéru je nutné používat blesk, jinak dojde k rozmazání fotografie. Stejně problematické je při horším světle také ostření, protože fotoaparát vzhledem ke své ceně pochopitelně neobsahuje přisvětlení pasivního autofokusu. Také automatické nastavení bílé ne vždy zareaguje dobře, takže se vyplatí jeho ruční ovládání. Na testovacích snímcích jsou tmavé partie solidně prokresleny, jen pružnost CCD snímače by mohla být větší, neboť až příliš brzy má tendenci přecházet do čistě bílé či zcela černé barvy. Komunikace s PC probíhá ve dvou režimech PC Camera a Storage Class zařízení, a fungovala bez problémů. Celkově je to ale velmi dobrý startovní fotoaparát s jednoduchým ovládáním a povedeným designem, jehož nákupem rozhodně neuděláte chybu.

Cena vč. DPH: 10 390 Kč

HP PhotoSmart 620

Společnost HP je v digitálních fotoaparátech symbolem velmi jednoduchých a hlavně levných přístrojů. Nejinak je tomu i v případě PhotoSmartu 620, který se v pohodě dá pořídit za méně něž 10 tisíc korun. Za ně zákazník obdrží opravdu velmi prostý 2megapixelový fotoaparát, u něhož je možné nastavit prakticky jen funkci blesku (běžný, červené oči, nucený) a kvalitu fotografie. Ta se u HP udává v hvězdičkové stupnici, přičemž při použití jakékoliv volby se na obrazovce mimo zvoleného nastavení objeví také aktuální počet snímků, jež je možné ještě pořídit. Paměť, na kterou se fotografie ukládají, je organizována dvoustupňově. Jako základ slouží interní 16MB flash, dále je možné doplnit ještě SD/MMC kartou. Testovací snímky byly především velmi špatně barevně vyváženy, protože fotoaparát neumožňuje nastavit teplotu chromatičnosti. Zároveň je na nich patrný také šum, ještě zvětšený použitím agresivního způsobu komprese. I přesto, že na rozhraních tmavých a světlých ploch jsou patrné kompresní artefakty, nedá se říci, že by výsledné soubory byly výrazně menší jejich velikost se pohybuje, stejně jako u konkurence, kolem 600 KB. Slabší je také výkon displeje, který při použití místo hledáčku evidentně nestíhá rychle reagovat. A konečně i start fotoaparátu by mohl být o poznání rychlejší, a stejně tak větší hbitost by HP PhotoSmart 620 mohl projevit při fotografování.

Cena vč. DPH: 9 690 Kč

Nikon CoolPix 2000

Dvoumegapixelový CoolPix 2000 je typickým fotoaparátem pro amatéry. Nabízí pět předpřipravených programů, které zahrnují jak obvyklý portrét, speciální interiérové fotografie, noční portrét, fotografování v protisvětle a snímky na pláži či na sněhu. V menu, které je poměrně snadno ovladatelné, se dají nastavit všechny důležité parametry, včetně systému zaostřování, korekce expozice či funkce Best Shot Selector (BSS). BSS je jednoduchým systémem, jak získat ostrou fotografii. Přístroj v tomto režimu fotografuje kontinuálně za sebou, dokud uživatel drží spoušť a na paměťovou kartu je pak uložena ta fotografie, která byla ze všech snímků největší. Je to logické čím ostřejší je obraz, tím hůře jej lze zkomprimovat a proto je i výsledný JPEG obrázek větší. V tomto režimu pochopitelně nelze použít blesk, neboť mezi jednotlivými snímky je jen zhruba sekundová prodleva, což nestačí k jeho nabití. Testované fotografie jsou barevně velmi živé a ve světlejších partiích absolutně postrádají šum. V případě ale, že uživatel snímky pořizuje v interiéru za horších podmínek, snaží se elektronika pomoci zesvětlením snímku, neboť blesk příliš velký dosah nemá. Výsledkem je tedy výrazný barevný šum, vznikající zejména na tmavých částech fotografie. Celkový dojem je ještě lehce zkalen evidentně plastovým designem, i když nelze vyloučit, že modrostříbrnou barevnou kombinací nepohrdnete.

Cena vč. DPH: 7 990 Kč

Nikon CoolPix 2100

Novinkou letošního února je CoolPix 2100 od Nikonu. Už na první pohled zaujme svým designem. Je prostě neuvěřitelně malý a sympatický, jako by byl určen pro ženy. Ale i mužské ruce jej mohou v pohodě ovládat, i když možná bude trochu vadit to, že otočný spínač celého fotoaparátu je umístěn v takové pozici, kde lze očekávat ovládání optického transfokátoru. Hlavní funkce se aktivují rotačním voličem na horní straně přístroje, na kterém je možný rychlý přístup do plně automatického režimu i automatického režimu s možností zásahů uživatele do některých parametrů. Zároveň jsou tak rychle přístupné čtyři nejčastější scénické programy, tedy portrét, krajina, sportovní akce a noční portrét. Dalších 9 programů lze nastavit z menu, takže i přes jejich celkově vysoký počet zůstává ovládání velmi příjemné a snadné. Testovací fotografie byly velmi dobře, a jak už u Nikonu bývá zvykem, i velmi živě prokresleny, šum při dostatku světla je nepatrný. Opět je horší situace v momentě, kdy je světla málo a elektronika zvyšuje citlivost snímače. Tehdy se v tmavých partiích objevují klasické barevné "vločky", ale je třeba uznat, že jejich intenzita je menší než u předchozího modelu. Velmi dobře vychází také automatické nastavení bílé, které, i když není zcela dokonalé, je v praktickém provozu použitelné s dobrými výsledky. Celkově tedy malý a příjemný fotoaparát.

Cena vč. DPH: 10 990 Kč

Nikon CoolPix 2500

Charakteristickým znakem tohoto Nikonu je jeho otočný objektiv. Jak říká na svých stránkách výrobce, tento přístroj se nejdříve designoval, a pak se řešilo, jak se provedou jeho vnitřnosti. V běžné situaci je fotoaparát zcela plochý a kompaktní, pořizování snímků však vyžaduje celou jednotku objektivu otočit kupředu. Vedlejším produktem této koncepce je to, že přístroj neobsahuje průhledový hledáček, ale místo něj se používá pouze displej. Aby akumulátor zvýšenou zátěž zvládl, je místo běžných tužkových článků v tomto případě použit lithium-iontový článek, který se nabíjí v externí, standardně dodávané nabíječce. Ovládací prvky na povrchu přístroje jsou poměrně omezeny a většina zásahů a nastavení se provádí ve strukturách menu. Prohlížení pořízených snímků je zpříjemněno detailním a rychlým displejem a stejně tak i hbitým firmwarem, který umožňuje rychle zvětšovat i zmenšovat fotografie. Volby scénické automatiky jsou všechny zobrazovány na displeji, naštěstí přes rychlé tlačítko SCENE hned pod ním. Je jich celkem 12, pokud počítáme také makrorežim s možností snímání už od 4 cm, který spolu s otočným objektivem ulehčuje třeba snímky v přírodě. Takto vysoký počet programů ale trochu ztěžuje ovládání fotoaparátu. Výsledné fotografie jsou průměrné, s tendencí k šumu, a se zvláštními efekty na ostrých rozhraních světlých a tmavých partií.

Cena vč. DPH: 9 890 Kč


Blýskněte se s digitálem – digitální fotoaparáty do 20 000 Kč II.

Canon PowerShot A70

Tato teprve několik týdnů stará novinka Canonu navazuje na velmi úspěšné typy rodiny PowerShot A, kterou Canon směřuje mezi začínající i lehce pokročilé fotografy. PowerShot A70 je vybaven třímegapixelovým CCD snímačem, s nímž úzce spolupracuje procesor DIGIC, jenž se stará nejen o grafický processing, ale také o ostření i prohlížení snímků na displeji. Výsledkem této spolupráce jsou fotografie, které nejen v této cenové kategorii, ale i obecně lze považovat za vynikající a v režimu superfine na nich nelze najít prakticky žádné chyby. Ponecháme-li citlivost na automatice, je možné dosahovat velmi slušných snímků s minimem šumu (i když při extrémně podexponovaných částech obrazu je patrný), při využití maxima, tedy ISO 400, vliv šumu pochopitelně roste. Běžné snímky jsou však barevně velmi věrné s mírnou tendencí k živějším odstínům, což není na škodu. Impozantní je pružnost CCD snímače a vícebitové zpracování barevných informací, které generuje obraz s velmi širokou paletou odstínů jak v oblasti extrémně tmavých, tak i velmi světlých barev. Ovládání je klasický Canon, tedy velmi logické a snadné, avšak s miniaturními ikonkami. Celkově se nedá říci nic jiného, než že za ty peníze je to skvělá volba prakticky pro každého. Amatéři ocení scénické programy či automatiku, zkušenější fotografové pak preferenci clony, času i plně manuální režim. Všichni ale budou smutní ze složitějšího připojování fotoaparátu k počítači.

Cena vč. DPH: 14 490 Kč

FujiFilm FinePix A303

Fotoaparát FinePix A303 je dvojčetem dvoumegapixelového modelu A203, od něhož se liší CCD snímačem s vyšším rozlišením a pak také jinou elektronikou. Vnější rozdíly jsou omezeny na jiný odstín velmi stylového pláště a modrý proužek, který jej obepíná. Funkce tohoto přístroje bohužel příliš rozsáhlé nejsou, a tak, přestože je možné nastavovat šest režimů vyvážení bílé, jde o přístroj především pro méně zkušené fotografy. Výsledné snímky, které se ukládají na paměťovou CompactFlash, jsou průměrné kvality s jasně patrným šedým šumem při běžně nastavené citlivosti a s barevným šumem v momentě, kdy je scéna nedostatečně osvětlena. Opět je použit méně pružný CCD snímač a elektronika není schopna zpracovat signály z pixelů v dostatečné barevné hloubce, a tak světlé partie scény splývají v čistě bílou barvu, bez možnosti rozlišit jednotlivé odstínové úrovně. Také podání ostatních barev je spíše plošší, takže nutností při fotografování je dostatek vnějšího světla. Blesk je poměrně výkonný a ve spolupráci s automatickým zvýšením citlivosti lze fotografovat i tmavší a rozlehlejší prostory, ale za této situace se jen těžko snímky zbaví barevného šumu. Celkově je to tedy přístroj s pohodovým ovládáním, který své slabší stránky kompenzuje velmi příjemnou cenou a tak, chcete-li vážně laciný třímegapixel, můžete uvažovat právě o FinePixu A303 od FujiFilmu.

Cena vč. DPH: 13 300 Kč

FujiFilm FinePix S304

Řada FinePix S reprezentuje v nabídce FujiFilmu přístroje kompaktního vzhledu, které se vyznačují zejména velmi bohatě dimenzovaným zoomem. S ohniskem ekvivalentním 38 až 228 mm je FinePix S304 jedním z nejvýkonnějších přístrojů tohoto testu a právem si odnáší zájem uživatelů. Jeho ovládání je velmi podobné dalším přístrojům stejné značky, opět čtyřsměrný ovladač s pohyby nahoru a dolů určenými pro zoomování a pod ním trojice tlačítek OK, BACK a DISP pro snadné potvrzování nabídek v menu. Hledáček je elektronický, a je dokladem rozšířeného názoru, že na kvalitní LCD hledáčky si budeme muset ještě nějakou dobu počkat. I přesto, že obsahuje pryžovou ochranu proti pronikajícímu vnějšímu světlu, je jeho obraz citelně zpožděn za skutečností a chybí mu automatické zapínání a vypínání při přiložení či oddálení obličeje. Obrazová kvalita snímků je však velmi dobrá, snad jen barevné podání by mohlo být o něco živější. Šum se podařilo udržet na velmi nízké úrovni a možná jen lehký šedý rastr patrně komprimačního původu je jedinou nepříjemností na výsledných fotografiích. Také ostření spoře osvětlených scén není bez problémů, i když jde výrazně lépe, než jak si je s touto situací schopen poradit například model FinePix A303. Dojem kompaktnosti je bohužel lehce kalen celkovou hmotností, jež se až nebezpečně blíží nepříliš komfortním 400 gramům, ale je zřejmé, že to je daň za skvělou optiku.

Cena vč. DPH: 15 990 Kč

HP PhotoSmart 720

Třímegapixelový PhotoSmart 720 je univerzálním fotoaparátem s velmi jednoduchým ovládáním. Základní funkce se volí trojicí tlačítek na horní straně přístroje, která sousedí se stavovým displejem. Ten ukazuje nejen aktuálně zvolenou kvalitu fotografie (opět 1 až 3 hvězdičky, jako u jiných modelů HP), zbývající počet snímků do paměti, funkci blesku a stav baterií. Celkový design fotoaparátu je ale, citlivě řečeno, zvláštní. I když se pogumovaná část drží velmi dobře v ruce, ani v nejmenším se nedá HP PhotoSmart 720 označit za stylový přístroj, ačkoliv to tvrdí výrobce na svém webu. K nedobrému fyzickému dojmu přispívá také hmotnost 370 gramů a opravdu zvláštní, jen těžko popsatelné proporce fotoaparátu. Pořízené snímky mají ale jen velmi slabý nádech šumu, zatímco barevnost je zcela v normě. Ani tmavší fotografie nejsou výrazně zašuměné, jen se na nich objevuje velmi zvláštní lineární rastr, jehož původ jsme nedokázali určit. Zajímavostí je určitě, stejně jako u jiných modelů HP, sympatická kolébka, která umožňuje jak dobíjet akumulátory uvnitř přístroje, tak také komunikovat s počítačem a stahovat do něj pořízené fotografie. Hodnocení je jasné pokud vám příliš nezáleží na tom, jak váš fotoaparát vypadá a místo jakéhokoliv nastavování chcete hlavně mačkat spoušť, pak směle do něj, zvlášť když jeho cena se pohybuje dokonce pod 12 tisíci korun. A to je na třímegapixel velmi dobré skóre.

Cena vč. DPH: 11 990 Kč

HP PhotoSmart 850

Modelem HP PhotoSmart 850 ukazuje HP, že není jen výrobcem laciných přístrojů pro naprosté amatéry, ale že dokáže stvořit také bohatě vybavený fotoaparát, který uspokojí i náročnější zákazníky. Ostatně není to poprvé, co HP přichází s podobným konceptem, už dříve byl na trhu PhotoSmart 912, zaměřený na obdobný sektor uživatelů. Z "hvězdičkového" ovládání jiných produktů HP zbylo pouhé torzo, zde jsou hvězdičky použity čistě jako volba úrovně komprese, zatímco rozlišení se volí odděleně. Firmware je velmi rychlý, na čemž má podíl i speciální operační systém. Bohužel mu nesedí příliš vybité baterie a má tendenci při jejich používání padat. Výsledné testovací fotografie jsou doslova skvělé, s nepatrným, ale prakticky neznatelným nádechem šumu mezi stíny. Desetibitové zpracování každé barvy v obrazovém procesoru je však zárukou dostatečné pružnosti a barevné věrnosti pořízených snímků. Automatické vyvážení bílé pracuje stoprocentně a lze se na něj spolehnout. V tmavých scénách se objevuje zřetelný barevný šum, neboť si přístroj pomáhá zvýšením citlivosti. Velmi bohaté jsou možnosti nastavení parametrů, i když je fakt, že některé opravdu špičkové funkce, jako je bracketing či citlivost do ISO 400, zde chybí. Pro koho je tedy HP PhotoSmart 850 určen? Pro všechny, kteří chtějí přístroj s 8násobným optickým zoomem a mají hlubší znalosti o fotografických postupech. Těm všem udělá PhotoSmart 850 dobrou službu.

Cena vč. DPH: 19 990 Kč

Minolta Dimage F100

Další čtyřmegapixel nese označení Dimage F100 a do našeho testu jej nominovala Minolta. F100 je svým designem někde na pomezí mezi stylovými fotoaparáty a poloprofesionálními přístroji, ale velmi detailní snímač i rozsáhlé možnosti práce s expozičními parametry, včetně preference clony či času a plně manuálního režimu, ji jednoznačně řadí do této kategorie. Ovládání tohoto fotoaparátu je poměrně snadné, základní funkční režimy lze zvolit rotačním ovladačem na vrchní straně přístroje, detaily funkcí pak v obrazovkovém menu. Pořízené fotografie se řadí k velmi solidnímu nadprůměru s minimem šumu, dokonce i tmavé snímky, u nichž došlo ke zvýšení citlivosti, jsou velmi dobře provedeny. Problematické je pouze ostření, které za horších světelných podmínek ne vždy dobře odhadne parametry scény, a pak také automatické vyvážení bílé, jehož výsledky jsou zejména za umělého osvětlení velmi slabé. Celek doplňuje ještě pětice scénických programů, jež lze dokonce volit s využitím elektroniky automaticky. Bohužel v tomto případě se výsledky od běžného automatického režimu prakticky neliší. Minolta Dimage F100 je fotoaparát určený opět prakticky pro každého, neboť obsahuje režimy jak zcela, tak poloautomatické, scénické programy a konečně i výhradně manuální mod. Jeho cena pak odpovídá tomu, co zákazník za své peníze obdrží.

Cena vč. DPH: 19 990 Kč

Olympus C-4000 Zoom

Klasický zástupce značky Olympus v tomto testu je čtyřmegapixelový C-4000 Zoom. Jeho koncepce a do značné míry i ovládání vychází z mnoha předchozích typů "kompaktních zoomů", které dopomohly Olympusu stát se jedničkou nejen na českém trhu. Ovládací prvky přístroje opět rozmístěny částečně na horní straně, částečně také na zadní. Velkým kruhovým voličem funkcí se nastavují pouze základní mody, zatímco detaily snímání lze vždy změnit až v menu. Důležitou konkurenční výhodou jsou programovatelné fotografické režimy, které umožňují uložit například nastavenou citlivost snímače, vyvážení bílé a další parametry až do čtyř různých slotů a ty pak vyvolávat podle aktuální potřeby. Testovací snímky sice prokázaly minimální přítomnost šumu, avšak ostrost detailů výstavní rozhodně není, zvláště porovnáme-li ji s konkurenty v této třídě. Minimálně zašuměné jsou také velmi obtížně zvládnutelné tmavé scény s významným podílem černých objektů. Také tam se šum drží na minimální úrovni. Celkový dojem scény lze navíc zkontrolovat také integrovaným histogramem. Olympus C-4000 Zoom je zcela univerzální fotoaparát, i když svou koncepcí ovládání je určen spíše zkušenějším uživatelům, kteří z jeho možností budou schopni vytěžit maximum. Výsledky testů kvality obrazu jsou důkazem, že pro něj není žádným problémem zvládnout i tmavší scény.

Cena vč. DPH: 17 490 Kč

Olympus C-720 UltraZoom

Druhým Olympusem v našem testu je zástupce řady UltraZoom, tedy přístrojů s extrémně velkým rozsahem ohniskové vzdálenosti. Tento fotoaparát je vybaven objektivem s 8násobným transfokátorem, což je hodnota dostatečná pro maximální přiblížení, které běžný fotograf zvládne udržet v ruce bez rozmazání. Ovládání pochází z rodiny Olympus a nezapře tedy některé významné styčné body. Nechybí v něm ani oblíbená funkce My Camera, která zastřešuje uživatelská nastavení jednotlivých parametrů expozice. Hledáček je stejně jako u dalších produktů elektronický, ani zde technologie ještě nedosáhla kvalit běžné optické cesty, a tak se uživatel musí spokojit s relativně pomalu překreslovaným obrazem. Fotografická kvalita snímků na testovacích motivech je nadprůměrná, šum je výrazně redukován, jen opět chybí ostrost detailů. Pochvalu si rozhodně zaslouží automatické nastavení bílé, které pracuje znamenitě. Spolu s C-4000 je právě C-720 UltraZoom jedním z posledních dvou mohykánů v tomto testu, kteří využívají paměťové karty typu SmartMedia, a ani hmotnost tohoto přístroje není zanedbatelná. V plné výbavě, tedy včetně akumulátorů a paměťové karty, váží celá sestava nepřehlédnutelných 426 g. C-720 UltraZoom je díky své velmi agresivní ceně zajímavým přístrojem pro ekonomicky smýšlející zákazníky. Není schopen jim nabídnout novinky, ale časem prověřenou a vysoce funkční koncepci.

Cena vč. DPH: 14 490 Kč

Canon Digital IXUS V3

První přístrojem v kategorii tzv. stylových fotoaparátů je IXUS V3 od Canonu. Svým pojetím i možnostmi přesně naplňuje představu o stylovém modelu. Je celokovový, lehký, vysoce kompaktní, má velmi dobře zvládnutý design a poskytuje nadprůměrné fotografie. Na testovacím snímku je jako vždy u fotoaparátů značky Canon patrné celkově jasnější, veselejší a živější barevné podání, a stejně tak hladina šumu je za běžného osvětlení nepatrná. Horší je to už ale v momentě fotografování tmavší scény, kdy sice autofokus díky integrované lampičce v pohodě zaostří, ale barevný processing zvládá situaci pouze za cenu navýšení barevného šumu na snímku. Ovládání přístroje je velmi logické a snadné, drobným problémem mohou být pouze miniaturní ikonky, které určují aktuální funkci. IXUS nemá dobře zvládnutou redukci červených očí, proti níž bojuje ostře svítícím bodem, namířeným na fotografovaný objekt hned nad objektivem. V praxi se ale tato metoda chová nepříliš účinně a nezbývá, než červené oči odstranit v některém z grafických editorů. Tradičně ne zcela zvládnuté je připojování k počítači, které vyžaduje ovladače dodávané na CD. V menu IXUSu V3 chybí řada pokročilých funkcí, z nichž nejcitelnější je absence scénických programů a pouze dvojnásobný optický zoom. I tak je to ale neuvěřitelně příjemný fotoaparát, se kterým pořídíte velmi hezké a živé snímky a který vás ani příliš nezatíží.

Cena vč. DPH: 16 990 Kč

HP PhotoSmart 812

Tento fotoaparát je také na rozhraní několika kategorií, ale my jsme se jej rozhodli zařadit mezi stylové. Jeho možnosti nastavení nejsou příliš rozsáhlé, avšak i tak poskytuje HP PhotoSmart 812 solidní fotografie. Za dobrých světelných podmínek dosahuje HP PhotoSmart silou svých 4 megapixelů ve spolupráci s vyspělou elektronikou skvělých výsledků beze stop šumu na fotografiích. Snímky jsou jasné, barevně neutrální, a dostatečně kontrastní. Tmavé scény jsou ale viditelně zašuměné, a navíc není výjimkou, má-li fotoaparát za takových okolností problémy s ostřením. V menu lze z hlavních voleb nastavovat především kvalitu snímků udávanou v hvězdičkové stupnici. Další parametry je možné volit opět v menu, pro funkce blesku a rychlé vyvolání makrozáběrů se používá dvojice tlačítek vedle průhledového hledáčku. Na tlačítkách jsou natištěné piktogramy příslušných funkcí, avšak na našem vzorku byly tyto obrázky již notně setřené a bylo jen těžko k poznání, co která z nich ovládá. Doufejme, že se tento problém na produkčních kusech vyskytovat nebude. Také k HP PhotoSmartu 812 lze získat kolébku pro snadné přehrání pořízených fotografií do počítače, jednoduchý tisk a další funkce, jež zároveň slouží k nabíjení tužkových akumulátorů uvnitř fotoaparátu. Po HP PhotoSmart 812 sáhnou především uživatelé zvyklí na jednoduché ovládání, kteří chtějí levnější, ale hezky vypadající přístroj.

Cena vč. DPH: 15 990 Kč


Blýskněte se s digitálem – digitální fotoaparáty do 20 000 Kč III.

Minolta Dimage X

Velmi zajímavě řešený fotoaparát, se kterým Minolta zaujala celou fotografickou veřejnost, nese označení Dimage X. Jeho hlavní devizou jsou především miniaturní rozměry ve spojení se skutečným optickým trojnásobným zoomem. Vnitřní konstrukce fotoaparátu dovolila ukrýt optické členy v přístroji vertikálně, přičemž světlo je do této struktury přiváděno hranolem hned za ochranným sklem objektivu. Vyjma spouště a tlačítka pro vypnutí a zapnutí fotoaparátu jsou všecny ovládací prvky soustředěny na zadní stranu přístroje. Ovládání je velmi jednoduché, neboť fotoaparát neumožňuje příliš mnoho voleb. Případné detaily či technické podrobnosti jednotlivých funkcí lze nalézt v přehledném menu, přímými tlačítky se aktivují prakticky jen funkce blesku. Na testovacích fotografiích je patrné horší podání barev, a stejně tak ani obraz není dostatečně čistý. Při tmavších scénách se nelze ubránit barevnému šumu, který ale nepřesahuje únosnou mez. Jak zajímavě Minolta Dimage X vypadá, tak bezmála stejně zle se drží v ruce. Mohutný grip, tolik oceňovaný u profesionálních či poloprofesionálních přístrojů, zde nenajdeme, místo něj na prsty svírající přístroj čeká jen plochý a chladný hliník. V každém případě je ale Dimage X neuvěřitelná hračka, která svým vzhledem nenechá nikoho na pochybách, že její majitel si dává na své image hodně záležet.

Cena vč. DPH: 15 490 Kč

Minolta Dimage Xi

Jedinou významnější kritiku sklidila Dimage X na úkor svého 2megapixelového snímače. Minolta tedy začala nabízet také téměř identickou, třímegapixelovou variantu, nazvanou Dimage Xi. Hlavním rozdílem je tedy CCD snímací prvek, který dokáže vyprodukovat fotografie s rozlišením až 2 048 x 1 536 bodů, úpravy doznal pochopitelně i obrazový procesor a lehce se změnil rovněž firmware. Nyní je možné u Dimage Xi nastavovat ručně také citlivost v rozsahu od ISO 50 do ISO 400. Podle testovacích fotografií se zlepšilo rovněž barevné podání a živost scény, jednoznačný přínos z většího rozlišení je patrný v prokreslení detailů. Na druhou stranu snímek s tmavou scénou opět prokázal, že Dimage Xi trpí stejným problémem s barevným šumem na celistvých plochách, jaký trápil i Dimage X. Už tak velmi rychlý start Dimage X se ještě zrychlil a Dimage Xi je připravena k fotografování již za 1,2 sekundy. Stále je také k napájení využíván lithium-iontový článek, ke kterému je standardně v balení fotoaparátu přidána rovněž nabíječka, pro ukládání fotografií slouží karty SD/MMC. V porovnáním s modelem Dimage X je typ Xi jednoznačně dál, i když je ale fakt, že rozdíly nejsou tak patrné. Cenový rozdíl 2 500 korun mezi oběma typy tak poměrně dobře koresponduje se sumou inovací, které daly vzniknout právě Dimage Xi, ale i tak by se naše volba přikláněla spíše k novějšímu typu Dimage Xi.

Cena vč. DPH: 17 990 Kč

Olympus m[mju:] 300 Digital

Když před více než deseti lety uváděl Olympus první produkty řady mju, nikoho v té době nenapadlo, že v roce 2003 bude na trhu první digitální fotoaparát Olympus mju Digital. Ve skutečnosti jde o dva velmi podobné modely označené jako mju: 300 Digital a mju: 400, které se kromě jiné barvy krytu objektivu liší především rozlišením CCD čipu. Testovaný mju: 300 Digital je třímegapixelový kompakt uzavřený v kovovém těle, které chrání citlivou optiku i elektroniku nejen proti nešetrnému zacházení, ale také proti běžným povětrnostním vlivům. Ovládání je co nejvíce podobné běžným kompaktům Olympus, neboť k aktivaci přístroje v automatickém režimu stačí pouze posunou krytku objektivu. Mimo plné automatiky má mju: 300 Digital k dispozici také dalších pět scénických režimů, mezi nimiž najdeme třeba autoportrét či noční scénu. V testu kvality jsou výsledky lehce nadprůměrné, velmi dobře si fotoaparát poradil s tmavším obrázkem, kterému nepřidal příliš mnoho šumu. Barevné podání je věrné, i když snad trochu více sytosti by neškodilo. Automatické nastavení bílé pracuje uspokojivě, ale jsou situace, kdy se vyplatí zvolit jeden ze čtyř přednastavených zdrojů světla ručně. A teď to nejlepší: Olympus mju: 300 Digital je opravdu překrásný a skvěle provedený fotoaparát, který v současnosti aspiruje na titul nejstylovější digitál.

Cena vč. DPH: 15 990 Kč

§§§§§


Pohled skrz – 11 skenerů pro průhledné předlohy I.

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0147

Testy skenerů pro snímání transparentních předloh vám na stránkách našeho časopisu přinášíme poměrně pravidelně. V tomto čísle jsme však naši pozornost zaměřili na skenery pro práci s diapozitivy a negativy. Tyto výrobky nejsou zejména mezi domácími uživateli příliš rozšířeny, ne každý fotoamatér totiž cítí okamžitou potřebu převádět své archivy na průhledných materiálech do digitální podoby. Častější výskyt speciálních filmových skenerů lze objevit u různých profesionálních fotolaboratoří nebo DTP pracovišť.

Jaké jsou současné filmové skenery?

Před vlastním zpracováním celého tématu jsme se podívali na mnoho internetových stránek, abychom zmapovali počet filmových skenerů, které lze u různých prodejců získat. Šířka nabídky nás celkem zaskočila stejně jako cena některých profesionálních zařízení, rozhodli jsme se proto otestovat produkty, na jejichž pořízení nemusí zákazník vynaložit více než 60 000 Kč včetně DPH. Do testu jsme získali produkty od všech významných výrobců s výjimkou Nikonu, jehož prodejce nesouhlasil s logistickým zabezpečením průběhu testu.

Jediným výrobkem nám do testu přispěly firmy Canon a Minolta, po trojici zařízení jsme obdrželi od společností MacSource (skenery Microtek), ExcelFoto (výrobky Reflecta) a Umax. Ve startovním poli se objevily produkty s nízkou cenou a nízkým optickým rozlišením, zástupci nižší střední a střední cenové kategorie a nechyběl ani poloprofesionální produkt za více než 50 000 Kč. Konstrukční řešení filmových skenerů je u mnoha zařízení podobné a trh lze rozdělit do několika skupin. Mezi nejlevnější produkty patří skenery určené pro snímání jednotlivých diapozitivů nebo filmových políček, dražší zařízení poskytují podporu filmovým pásům se 3-36 okénky. Od nižší střední třídy lze nalézt také skenery pro dávkové snímání 4 diapozitivů a 6 negativů v samostatných podavačích, které buď vůbec nebo jen volitelně mohou sejmout filmový pás. Skenery v testované kategorii jsou určeny pro práci s 35mm filmem a neporadí si s větším formátem. Velmi levné výrobky pracují většinou rychleji než dražší produkty, protože vyšší rozlišení získávají interpolací.

Rozdíly mezi deskovými a filmovými skenery

Výrobci deskových skenerů v posledních letech často opatřují své produkty prosvětlovacími nástavci pro práci s transparentními předlohami a zvyšují optické rozlišení tak, aby bylo možné snímat diapozitivy a negativy ze skla skeneru. CCD prvky deskových skenerů jen zřídka pracují ve vyšším rozlišení než 2 400 x 2 400 ppi, mohou zachytit celý obraz, ale nejsou zcela vhodné pro výřezy některých částí předlohy. Filmové skenery s vyšším rozlišením bez problémů zvládnou i přesný výřez části diapozitivu či negativu a přinášejí uživatelům pokročilejší nástroje k získání perfektního snímku. Patří sem zejména automatické, manuální a bodové ostření, při němž se výškově nastavuje CCD snímač a jeho vzdálenost od předlohy, vícenásobné skenování pro zisk přesnějšího obrazu, softwarové nebo hardwarové odstraňování prachu či škrábanců, funkce pro snížení viditelné zrnitosti filmového materiálu, nebo změny celého barevného podání či jednotlivých barev. Technologií, které pomohou i ze špatného snímku získat velmi dobrý obrázek, je celá řada. Nemusí přitom automaticky platit, že dražší skener jich má více než levný produkt, ale finančně méně dostupný stroj zpravidla poskytuje hardwarovou podporu uvedených funkcí, zatímco většina levných zařízení se musí spolehnout na pomoc oblíbeného TWAIN rozhraní SilverFast 5.5 nebo 6, nebo na funkce vylepšení obrazu v jiném dodávaném řídicím programu skeneru.

Jak jsme testovali

Jednotlivé skenery jsme postupně připojovali k počítači v konfiguraci Pentium 4 3,06 GHz s pamětí 512 MB a operačním systémem Windows XP Professional. Pro připojení jsme volili nejrychlejší komunikační prostředek, který mohl skener nabídnout. Dali jsme tedy přednost SCSI nebo FireWire rozhraní před USB 1.1. (pokud byl takový výběr k dispozici). Při testu jsme měřili dobu potřebnou pro zpracování náhledu všech snímků i jednotlivého snímku jak v případě diapozitivů, tak negativů. Některé skenery nemohou dávkově zpracovat předlohy, proto se u nich v tabulkách objevuje údaj "nepodporuje" V tabulkách jsou uvedeny také časy zpracování snímků v nízkém, středním a vysokém rozlišení. Zde je třeba zdůraznit, že různé modely pracují v různých nastaveních, a tak nízké rozlišení odpovídá hodnotám 600-900 ppi, střední kvalita kolísá mezi 1 200-1 800 ppi a vysoké rozlišení je ohraničeno hodnotami 2 700-4 000 ppi. Pro měření práce s barvami jsme použili transparentní terč Kodak IT8, předlohy byly skenovány v nastavení 1 800 x 1 800 ppi a výsledky jsme vyhodnocovali programem Candela Color Synergy. U skenerů, které jsou s kalibračním terčem dodávány, byla před testem provedena kalibrace, u ostatních bylo provedeno měření v základním nastavení.

Který skener je pro vás nejlepší?

Na tuto otázku tentokrát není snadné jednoznačně odpovědět. Zejména cenové rozdíly mezi jednotlivými produkty jsou značné, a proto jsme hledali tip na dobrý nákup v jednotlivých cenových kategoriích. U zařízení do 10 000 Kč bychom vzhledem k nižší ceně dali přednost Microteku Filmscan 35 před obdobným strojem Reflecty. V rozpětí 10 000-20 000 Kč se nám nejvíce líbil Umax PowerLook 270. Minolta zde sice nabízí lepší ovladač skeneru, ale její barevné podání ji odsunulo na druhé místo. V kategorii za 20 000-40 000 Kč si nás získal skener Reflecta RPS 3600 Professional s lepšími barvami a lépe řešeným podáváním filmového pásu. Pokud však potřebujete dávkové zpracování diapozitivů, je velmi dobrou volbou Canon CanoScan FS 4000 US, který nabízí hardwarovou podporu odstranění prachu a škrábanců, ale jeho práce ve vysokém rozlišení je pomalá. Jestliže netrpíte nedostatkem peněz, pak si dopřejte Microtek Artixscan 4000tf, u kterého je vysoká cena v podstatě jedinou závažnou nevýhodou.

Kalibrační minitest

Zvídavost nás vedla k provedení doplňkového nesoutěžního měření po provedení testu jsme s terčem Kodak IT8 nakalibrovali i skenery s rozhraním SilverFast, ke kterým není při prodeji tato pomůcka dodávána. Výsledky měření barevné přesnosti jsou uvedeny v samostatné tabulce a můžete je porovnat s původními údaji. Z obou tabulek je zřejmé, že pokud si terč Kodak IT8 opatříte, můžete výrazně zlepšit barevnou shodu snímku a předlohy a odpadne vám tak mnoho práce s další editací obrázků.

Canon Canoscan FS 4000 US

V abecedním pořadí prvním přístrojem v našem testu filmových skenerů pro průhledné předlohy představuje výrobek společnosti Canon s modelovým označením Canoscan FS 4000 US. Nepatří mezi levné skenery, s pořizovací cenou přesahující 33 000 Kč jej budou vyhledávat spíše uživatelé, kteří mohou využít vysokého pracovního rozlišení 4 000 ppi a 42bitové barevné hloubky. Zařízení je dodáváno s PCI SCSI kartou a SCSI i USB propojovacím kabelem. Programové vybavení je k dispozici v angličtině, francouzštině či španělštině, a kromě TWAIN rozhraní FilmGet pro obsluhu přístroje obsahuje také software Adobe PhotoShop 5.0 LE pro editaci snímků, ArcSoft PhotoBase a Canon PhotoRecord k jejich ukládání na pevný disk počítače a Adobe Acrobat Reader, s nímž si uživatel může přečíst elektronickou dokumentaci a soubory nápovědy. Při práci skener dokáže postupně sejmout 4 diapozitivy nebo 6 políček negativu, k dispozici je i filmový adaptér. Náhled všech snímků byl při testu vypracován velmi rychle, do rozlišení 2 000 ppi docházelo ke zpomalení na úroveň ostatních přístrojů a maximální nastavení si vyžádalo nejdelší dobu čekání. Canon Canoscan FS 4000 US dokáže s technologií FARE odstranit prach a škrábance z filmů, výsledky skenování proto mají vysokou kvalitu a vysokou známkou jsme mohli hodnotit také přesný převod negativních materiálů.

Cena vč. DPH: 33 390 Kč

Microtek Artixscan 4000tf

Produkt společnosti Microtek s označením Artixscan 4000tf můžeme bez váhání zařadit mezi poloprofesionální přístroje. Jeho relativně vysoká pořizovací cena zákazníkům mnoho radosti neudělá, ale rychlost práce i ve vysokém hardwarovém rozlišení 4 000 ppi a perfektní zachování detailů by nákup skeneru mohly ospravedlnit. Programové vybavení, které je součástí standardní výbavy, obsahuje TWAIN rozhraní Microtek ScanWizard, zásuvné moduly Digital ROC a Digital SHO, které podstatně zlepšují barevné podání starších snímků nebo záběrů s méně povedenou expozicí. K dispozici je i Microtek Scanner ICC profiler, s nímž lze využít připravené profily pro různé typy monitorů a RGB či CMYK výstupních zařízení, nebo si vytvořit profil individuální. Další CD obsahuje program Panda Antivirus Software (u všech skenerů Microtek) a s vlastním skenováním nesouvisí, ale přijde vhod každému, kdo svůj počítač dosud nechrání před virovou nákazou. Ke skeneru byl dodán i program SilverFast 6 Ai s kalibračním terčem Kodak IT8, s nímž lze významně ovlivnit barevnou shodu. Microtek Artixscan 4000tf byl kromě softwaru vybaven také PCI FireWire kartou k instalaci do počítače a USB i FireWire propojovacími kabely. Při práci skenuje snímky z dodávaných podavačů pro 4 diapozitivy nebo 6 negativů. Profesionální práci vyhoví automatické a manuální ostření s velmi rychlou odezvou přístroje.

Cena vč. DPH: 57 327 Kč

Microtek Filmscan 35

Další výrobek Microteku je jednoduchým, nenáročným a hlavně velmi levným zařízením, které pracuje v přirozeném optickém rozlišení 1 800 x 1 800 ppi a 36bitové barevné hloubce. Pomocí interpolace je možné efektivně využít i nastavení 3 600 x 3 600 ppi, další volby až k rozlišení 19 200 ppi kvalitu sejmutého materiálu dále neovlivní, při uložení však podstatně ukousnou z volného místa na pevném disku. Na první pohled skener zaujme svým průsvitným krytem, pod nímž může zvědavý uživatel při práci sledovat pohybující se hlavu s CCD snímačem. Komunikaci s počítačem tentokrát zajišťuje jen USB kabel. Bohatá programová výbava na dodávaných kompaktních discích nás příjemně překvapila, uživatel si totiž kromě TWAIN rozhraní CyberView 1.72 může nainstalovat také programy Presto! Photo Album, Presto! Image Folio a Page Manager, které slouží pro zjednodušení následné úpravy a třídění sejmutých obrázků. Prodejce skeneru nabízí každému zákazníkovi sériové číslo k programu SilverFast 6 AE, takže je možné bez problémů z internetových stránek výrobce tohoto softwaru stáhnout a nainstalovat výkonnější TWAIN rozhraní. Microtek Fimscan 35 dokáže rychle zpracovat náhled, a díky nižšímu rozlišení i finální sejmutí snímku. Manipulace s jednotlivými diapozitivy či jedním políčkem filmového pásu naopak uživatele celkem zdržuje. V zachování detailů se skener nevyrovná drahým přístrojům.

Cena vč. DPH: 7 320 Kč

Microtek Filmscan 3600

Trojici zařízení se značkou Microtek, jež tento měsíc dorazila do našeho testu, uzavírá Filmscan 3600. Tento model disponuje dostupným optickým rozlišením 3 600 x x 3 600 ppi a 36bitovou barevnou hloubkou. Technické řešení tohoto produktu je poměrně zajímavé a výrobci filmových skenerů i oblíbené, takže se v našem testu objevilo několikrát. Skener je připraven pro práci s jedním diapozitivem, který se zasouvá do štěrbiny v přední části, nebo zvládne snímat nepřerušený filmový pás s délkou 3-36 snímků, pro nějž je připraven horní vstup na pravé straně výrobku. Zasunutí filmového pásu je velmi snadné u rovných dílů se 6 políčky, ale u svitku se jedná o poněkud dobrodružnou záležitost, která vyžaduje více trpělivosti. Odměnou je dávkové skenování všech políček, které může podstatně ušetřit čas. Microtek Filmscan 3600 je na cestě k zákazníkovi vybaven USB a FireWire kabelem i PCI FireWire kartou, zvládne proto bez problémů obě připojení. Program SilverFast 6 je standardně k dispozici, kromě něj si může uživatel nainstalovat i další samostatné TWAIN rozhraní Cyberview v novější verzi 1.74 a program pro editaci snímků Adobe Photoshop Elements 1.1. Při testu tento skener prokázal velmi dobré schopnosti zachování detailů a zároveň výbornou práci s barvami. Drobné problémy měl s rychlostí snímání náhledu všech snímků u filmového pásu se 6 políčky.

Cena vč. DPH: 28 000 Kč

Minolta Dimage Scan Dual III

Jediným výrobkem nám do našeho testu přispěla společnost Minolta. Její zařízení Minolta Dimage Scan Dual III s optickým rozlišením 2 820 x 2 820 ppi a 48bitovou barevnou hloubkou jako jediné dokáže pracovat s připojením USB 2.0. Skener je určen pro snímání 4 diapozitivů nebo 6 negativů připravených ve vlastních podavačích, volitelně lze využít také adaptéru pro snímání celých filmů. Dodávané programové vybavení uživateli nabízí výběr mezi dvěma způsoby použití skeneru. V prvním případě je k dispozici průvodce, který rychle provede majitele skeneru procesem skenování k vypracování snímku, jenž je vhodný například pro vytištění na stránku A4. Profesionálnější TWAIN rozhraní je naopak připraveno pro profesionálnější zájemce, kteří chtějí více ovlivnit kvalitu zpracování volbami rozlišení, vyvážení barev či změnou automatického a manuálního ostření. Softwarové odstranění stop prachu a škrábanců společně s nástrojem PixelPolish pro oživení barev a vyrovnání jasu podstatně zlepšují kvalitu snímků. Jejich využití se projeví ve zmenšení barevného šumu, méně však ovlivní celkové barevné podání testovacího terče. Při testování byl výrobek velmi rychlý v režimech zpracování náhledu a v práci s diapozitivy, nižší maximální rozlišení příznivě ovlivnilo i dobu snímání negativů. Při nákupu zákazníka může překvapit v této kategorii příznivá cena 13 490 Kč.

Cena vč. DPH: 13 490 Kč

Reflecta Silver SCAN 3600

Druhý skener v našem testu, jehož cena se nachází pod hranicí 10 000 Kč, nese označení společnosti Reflecta. Zařízení určené pro snímání jednoho diapozitivu, nebo jednoho pole z negativního filmu, je vzhledově totožné s dříve popisovaným Filmscanem 35. Skener Reflecta Silver SCAN 3600 je však zpracován v jiných barevných odstínech a jeho technická specifikace (s výjimkou přirozeného optického rozlišení 1 800 x 1 800 ppi) přímo vypovídá také o maximálním interpolovaném nastavení 3 600 x 3 600 ppi, vše ve 36bitové barevné hloubce. Obsluha skenerů je v obou případech stejná jednotlivé diapozitivy se vkládají do připraveného okénka s přítlačným rámečkem, stejný prostor slouží i ke snímání okének filmového pásu. Toto řešení je poměrně jednoduché, ale vylučuje jakékoliv dávkové zpracování obrázků. K zařízení nám byla dodána česká stručná dokumentace, programy Adobe Photoshop 5.0 LE k editaci obrázků a SilverFast 5.5 SE k přímé obsluze skeneru. Zařízení spolupracuje s operačními systémy Windows i Mac OS a k počítačům, na nichž jsou tyto platformy nainstalovány, se připojuje dodávaným USB kabelem. Přesnost při snímání předloh byla na průměrné úrovni, ne zcela spokojeni jsme mohli být s průměrnou či maximální barevnou odchylkou, příznivá byla naopak rychlost snímání, v níž produkt překonal konkurenční Microtek Film-Scan 35.

Cena vč. DPH: 7 320 Kč


Pohled skrz – 11 skenerů pro průhledné předlohy II.

Reflecta Proscan 3600

Maximální optické rozlišení 3 600 x 3 600 ppi a 36bitová barevná hloubka ovlivňují nejen přesnější snímání, ale také vyšší cenu druhého produktu, který do našeho testu dorazil od společnosti Reflecta. Přední štěrbina Reflecty Proscan 3600 je připravena na vložení jednoho diapozitivu, boční horní vstup naopak čeká na zavedení filmového pásu se 3-36 políčky. Tato Reflecta může s osobním počítačem komunikovat prostřednictvím USB nebo FireWire rozhraní, ke skeneru jsou dodány potřebné kabely, ale pokud není v PC zabudována FireWire karta, je na její nákup třeba vynaložit další finanční prostředky. K dispozici zákazníkovi je TWAIN rozhraní Cyberview 35, stejně jako druhý obslužný program SilverFast6 Ai. Pro následnou editaci snímků je ve standardní výbavě připraven také Adobe Photoshop Elements ve verzi 1.1. Během testu prokázal skener poměrně vysokou přesnost a neměl výrazné problémy se snímáním negativních materiálů. Barevné podání u diapozitivu bylo v porovnání s konkurencí spíše nadprůměrné. Rychlost snímání byla totožná s modelem Microtek Filmscan 3600, který je ale konstrukčně shodný. Vyšší pracovní rozlišení je vhodné nejen ke zpracování celých předloh, ale své využití najde i u výřezů části snímků. Přestože Reflecta Proscan 3600 pracuje ve vysokém rozlišení, se svou cenou 24 990 včetně DPH zřejmě odradí od nákupu domácí uživatele.

Cena vč. DPH: 24 990 Kč

Reflecta RPS 3600 Professional

Název posledního skeneru společnosti Reflecta by měl ke koupi pobídnout profesionály, kteří hledají zařízení pro přesné a barevně věrné zpracování obrázků. Tento výrobek se svým zpracováním odlišuje od ostatních zařízení v testu, protože nad štěrbinou pro uložení jednoho diapozitivu nebo průchodu negativního filmu je umístěno průhledné okno, ve kterém lze zkontrolovat správné uložení a nastavení předlohy. Skener není určen pro dávkové zpracování více diapozitivů, ale práci s filmovými pásy zvládá mnohem lépe než dříve popsaný Proscan 3600 nebo Filmscan 3600. Vstup pro filmy je totiž v jedné rovině s prostorem snímání, a zařízení tak mnohem přesněji zvládne posun svitkových materiálů. S počítači PC a Macintosh komunikuje Reflecta RPS 3600 Professional prostřednictvím USB 1.1 rozhraní nebo pomocí SCSI 2 kabelu, přičemž ve standardní dodávce nechybí ani rozšiřující karta SCSI pro volnou PCI pozici na základní desce. V testu jsme zjistili, že skener se přesností vyrovná i přístrojům s rozlišením 4 000 ppi, jeho ovladač SilverFast 6 nabízí větší počet přednastavených rozlišení a napomáhá perfektnímu zvládnutí barevného zpracování. Pokud bychom tomuto skeneru mohli něco vytknout, pak je to delší doba zpracování náhledu a prodloužené časy práce s negativními materiály. Přestože cena tohoto modelu se vyšplhala k hranici 30 000 Kč, můžeme jej doporučit všem uživatelům.

Cena vč. DPH: 29 990 Kč

Umax PowerLook 180

Popis trojice výrobků společnosti Umax začneme u levného modelu PowerLook 180, který stejně jako Microtek Filmscan 3600 nebo Reflecta Proscan 3600 dokáže pracovat s jednotlivými diapozitivními snímky nebo pásem negativního materiálu. Rozdílné je však maximální optické rozlišení 1 800 x 1 800 ppi (s interpolací 3 600 x 3 600 ppi), které sice zrychlí práci s filmovými pásy negativu, ale překvapivě neovlivní rychlost činnosti skeneru při snímání diapozitivů. Umax PowerLook 170 je nabízen za cenu, která přesahuje 10 000 Kč včetně DPH, ale zařízení, jež nám bylo dodáno k testování, nás o výrazných kvalitách bohužel nepřesvědčilo. Se zachycením detailů jen na průměrné úrovni jsme se vzhledem k nízkému rozlišení smířili poměrně rychle, méně spokojeni jsme ale byli s velkými barevným odchylkami. Zcela problematické se nakonec ukázalo být snímání negativů, protože skener všechny snímky z rozličných prostředí a různých filmových pásů zpracoval jako velmi tmavé. Přestože manuální nastavení jasu, kontrastu a vyvážení barev bylo v dodávaném ovládacím programu SilverFast 6 možné, ovlivnilo celkový výsledek jen částečně. Uživatel skeneru musí velmi mnoho času strávit dalšími doplňkovými úpravami, například v dodávaném editačním programu Adobe Photoshop Elements 1.1. Cena výrobku v tomto případě neodpovídá kvalitám, které zákazník od filmového skeneru očekává.

Cena vč. DPH: 14 627 Kč

Umax PowerLook 270

Další testovaný přístroj je jen o málo dražší než Umax Powerlook 180, ale uživateli nabízí vyšší optické rozlišení (jmenovitě 2 700 x x 2 700 ppi) a podstatně věrnější zachování jednotlivých barev při snímání negativních i diapozitivních materiálů. Umax PowerLook 270 je na cestě k zákazníkovi vybaven SCSI kartou pro PCI pozici počítače, propojovacím SCSI kabelem, TWAIN rozhraním SilverFast 5.5 a programem Adobe Photoshop Elements 1.1, v němž lze sejmuté snímky dále upravovat. Při instalaci jsme byli překvapeni, že se skenerem není dodáván žádný INF soubor, podle kterého by operační systém při instalaci správně zařadil zařízení do svých registrů. Ve výpisu hardwarového profilu se tedy zařízení objeví jako nerozpoznaná část. Na funkci skeneru ale tento fakt nemá žádný vliv, jeho řízení s nadstavbovým programem SilverFast je zcela bezproblémové. Zařízení dokáže pracovat s podavači pro 4 diapozitivy nebo 6 negativů, uživatel může vybírat jednotlivé snímky, nebo se rozhodnout pro dávkové zpracování všech obrázků. Práce s filmovými svitky není podporována. Přesnost detailů je na velmi dobré úrovni, barevná shoda patří k nejlepším mezi testovanými zařízeními a pochválit jsme skener mohli i za rychlost jednotlivých pracovních režimů. Ve srovnání s předchozím produktem je Umax PowerLook 270 výrazně výhodnější volbou, protože zpracovaný snímek není třeba dále barevně upravovat.

Cena vč. DPH: 15 847 Kč

Umax PowerLook 270 Plus

Závěr testu je vyhrazen nejdražšímu produktu z trojice zařízení společnosti Umax. Popis technických parametrů a možností snímání by mohl být téměř shodný, přesto je model PowerLook 270 Plus podstatně dražší. Důvodem zvýšení ceny je podpora hardwarové funkce odstranění prachu a škrábánců pomocí technologií ICE. Při ní je snímek skenován pomocí infračerveného světla a prach nebo podobné nečistoty jsou snadno odhaleny. Při druhém průchodu skenovací hlavy je zachycen obraz předlohy a skener po porovnání obou získaných snímků automaticky vyloučí zjištěné nečistoty a na uvolněný prostor interpolací doplní nejbližší barevný odstín. Společně s víceprůchodovým snímáním může skener vyhladit obraz z poškozených filmů a výsledkem je kvalitní obrázek bez viditelných defektů. Nutno objektivně dodat, že zapnutí ICE prodlužuje dobu skenování na 2-3násobek původního času. Další změnou proti Powerlooku 270 je doplnění výbavy o kalibrační terč Kodak IT8. Uživatel si tedy snadno skener připraví pro přesné zachování barevných odstínů při práci s transparentními předlohami. Výsledek je rozhodně znát, protože při samostatném hodnocení barevného podání by Umax Powerlook 270 Plus porazil všechny ostatní současně testované produkty. Naopak v hodnocení rychlosti zpracování diapozitivů by však přemožitele určitě našel. Na zařízení Umax je poskytována dvouletá záruka.

Cena vč. DPH: 15 847 Kč

§§§§§


Mamutí výkon a stylové satelity – dvě nové soupravy C

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0148

I v letošním roce uvádí společnost Creative na trh nové sestavy reproduktorů, které mají ještě více podpořit její postavení v oblasti zvukových periferií. V prvním případě jde o špičkovou 5.1 sestavu s velmi vysokým výkonem, která v nabídce střídá předchozí model Cambridge Soundworks Megaworks 510D. Druhým testovaným zařízením pak byly stylové 2.1 reproduktory určené především milovníkům netradičního designu, kterým tolik nejde o prostorový zvuk či hlasitou reprodukci.

Cambridge SoundWorks MegaWorks 550 5.1

Doslova mamutí výkon na poli sestav určených pro PC mají reproduktory Cambridge SoundWorks MegaWorks 550 5.1. Ty jsou na první pohled díky černé barvě a konzervativnímu designu poměrně nenápadné, ale každý ze satelitů je schopný vygenerovat 70 wattů, což spolu se 150 watty subwooferu dává úctyhodných 500 wattů. A to je pro domácí použití opravdu pekelný výkon.

Co se týče připojení, je u MegaWorks 550 realizováno analogovým kabelem buď k 5.1 zvukové kartě, nebo k jinému zařízení jako je např. MP3 přehrávač či walkman. Po této stránce tedy MegaWorks 550 mezi špičku ve své třídě nepatří. Konkurence, jmenovitě Logitech se svým modelem Z-680, nabízí po dvou digitálních a analogových vstupech. V případě, že ale pouze sháníte reproduktory ke svému PC, nemusela by vám tato nevýhoda zase tolik vadit. Propojení s jednotlivými satelity je řešeno stereofonními kabely s obnaženými konci, což oceníte především v okamžiku, kdy budete chtít běžně dodávané kabely vyměnit za delší nebo kvalitnější. Oproti předešlému modelu MegaWorks 510D doznalo značných změn dálkové ovládání, které je sice se subwooferem stále spojeno kabelem, ale nabízí možnost regulovat celkovou hlasitost a vyvážení jednotlivých kanálů a obsahuje též konektor pro připojení sluchátek. Na zmiňovanou konkurenci, která nabízí panel s displejem a dálkové ovládání, je to ale přeci jen poněkud málo. Navíc sestavě chybí dekodéry prostorového zvuku, a tak jsou MegaWorks 550 ideální spíše pro připojení ke zvukovým kartám Sound Blaster Live! či Audigy. Kvalita zvuku je velmi dobrá a díky masivnímu subwooferu poskytuje sestava výborné výsledky především u hlubokých tónů. Osvědčí se tedy spíše při hraní akčních či sportovních her, než při poslechu vážné hudby. Jako doplněk domácího kina lze tuto sestavu použít v kombinaci s PC či modernějším stolním DVD přehrávačem s integrovanými dekodéry Dolby Digital a DTS.

Cambridge SoundWorks

MegaWorks 550 5.1

výkon, kvalita zvuku

certifikace THX

možnosti připojení

dálkové ovládání

Cena vč. DPH 11 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative, www.creative.cz

Creative I-Trigue 2.1 3300

Druhá sada je zajímavá zejména po stránce designu, neboť se jedná o jeden z nemnoha pokusů o nevšedně laděné hudební bedýnky. Firma Creative takovýto experiment nečiní poprvé, v minulosti již uvedla jiné atypické sestavy jako např. model PlayWorks PS2000 Digital, ale i ty byly spíše výjimkou v šedém poli průměru.

Co se týče jednotlivých komponent, je sestava mnohem prostší a skládá se ze subwooferu, dvou satelitů a dálkového ovládání. Basový reproduktor, který jako by z oka vypadl subwooferům jiných modelových řad Creativu, je oproti vykrášleným satelitům poměrně obyčejný a při rozměrech 24,5 x 26,5 x 24,2 cm nabízí RMS výkon 25 W. Zmíněné satelity jsou poměrně malé (4,4 x 6,8 x 21,2 cm) a na první pohled vypadají na stříbrných nožkách velmi nestabilně. Vzhledem k větší hmotnosti (300 g) a důmyslné konstrukci však nemusíte mít strach, že by se vám satelity ze stolu zhroutily na zem. Oba dva se skládají ze tří malých reproduktorů a disponují shodným výkonem 9 wattů.

Obsluhu reproduktorů umožňuje stříbrné dálkové ovládání, jež je k subwooferu také připojeno kabelem. Jeho prostřednictvím lze regulovat celkovou hlasitost sestavy a výšek a hloubek, naopak chybí možnost vyvážení pravého a levého kanálu. Plusem je přítomnost konektoru sluchátek, díky němuž není nutné odpojovat reproduktory.

Audiosignál lze do sestavy Creative I-Trigue 2.1 3300 přivést pouze jediným způsobem, přes 3,5mm konektor. Ideálně tedy lze tyto reproduktory připojit kromě počítače i k MP3 přehrávači či k jinému přenosnému zařízení. Kabel sloužící k propojení reproduktorů se subwooferem je v obou satelitech ukotven napevno, což prakticky znemožňuje jeho výměnu za delší či kvalitnější.

Kvalita zvuku sestavy je poměrně dobrá, zvláště v této cenové hladině. Výrazně úspěšnější je při přehrávání zvuků basový reproduktor, výšky znějí poněkud zastřeně. To ale zřejmě pro potenciální zákazníky nebude tak velký problém, neboť v tomto segmentu není kvalita reprodukce hlavním kritériem při výběru. Celkový RMS výkon 43 W není nijak ohromující, ale pro pořádání domácích koncertů si můžete na trhu vybrat jiný produkt.

Creative I-Trigue 2.1 3300

design

poměr výkon/cena

jednoduché dálkové ovládání

Cena vč. DPH: 3 100 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative, www.creative.cz

§§§§§


19 lidových palců – Miro P19F98

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c03p0149

Stejně tak jako jsou hodinová a minutová ručička nedílnou součástí hodinek, je neodmyslitelným doprovodem každé počítačové sestavy i monitor. Tato skutečnost je více než jasná, ale přesto se stále naleznou uživatelé, kteří investují raději do co možná nejvyššího výpočetního výkonu či do kapacity pamětí a pevného disku, ale na kvalitní zobrazovací jednotku zapomínají. Častým paradoxem se stává i skutečnost, že jsme ochotni zaplatit ohromné peníze za výkonnou grafickou kartu, ale obraz sledujeme na monitoru s malou úhlopříčkou a žalostně vypouklou obrazovkou, kde i ta nejdokonalejší grafika vypadá jak rozmazané stíny po noční oslavě. Rozdíl mezi obrazem reprodukovaným solidním monitorem s plochou obrazovkou, kvalitní elektronikou a dostatečně velkou úhlopříčkou, a mezi obrazem unaveného monitoru s malou úhlopříčkou je skutečně propastný.

O tom, že je dnes možné získat na českém trhu monitor dobré kvality za přiměřenou cenu, jsme se přesvědčili, když jsme na testování obdrželi miro P19F98. Barva tohoto CRT monitoru je standardně bílá a tvary nesou vcelku klasické křivky. Obrazovka disponuje plochým čelním sklem a úhlopříčkou 19", jejíž aktivní diagonálu jsme změřili na rovných 450 mm, což je v přepočtu 17,71 palce.

V testu kvality obrazu jsme byli svědky slušných výsledků, které sice nedosahovaly hodnot profesionálních monitorů (např. produktů Eizo), ale pro uživatele ve střední třídě jsou přijatelné. Výsledný dojem může trochu kazit tvar obrazovky, který není ani přes existenci čelního plochého skla plně rovný, ale je za předním sklem lehce zakulacený. Nicméně, i přesto je geometrie obrazu vcelku ucházející a podání barev je dokonce velmi dobré, stejně jako moaré, které jsme téměř nepozorovali.

Rozteč bodů na stínítku je 0,25 mm, což je v kategorii 19palcových zařízení docela běžný standard. Nejvyšší pracovní rozlišení, které miro P19F98 zvládne, je mod 1 600 x 1 200 s obnovovací frekvencí 78 Hz. Pokud se spokojíte s režimem 1 280 x 1 024 pixelů, lze využít frekvenci až 91 Hz. V případě, že jste navyklí na klasické a nejpoužívanější grafické rozlišení XGA (1 024 x 768 bodů), dokáže je monitor vykreslovat rychlostí 120 Hz.

Obrazovkové menu se ovládá pomocí čtveřice tlačítek umístěných do pomyslného kříže. Systém ovládání je vcelku jednoduchý a grafika menu až zbytečně strohá možná by tvůrci grafickému ztvárnění mohli v budoucnu věnovat více pozornosti. OSD však nabízí všechny základní funkce potřebné k nastavení monitoru.

Souhrnem můžeme monitor miro P19F98 zařadit mezi lehce nadprůměrné přístroje výsledky ukazují, že kvalita obrazu s rezervou splňuje nároky většiny domácích či náročnějších kancelářských úkonů. Výhodou je vedle úhlopříčky i pořizovací cena, která potěší hlavně s ohledem na kvalitu zobrazení.

miroP19F98

kvalita obrazu

cena

OSD

Cena vč. DPH: 7 100 Kč

K testu zapůjčila firma: Agora Plus, www.agora.cz

§§§§§


Když CDRQ nestačí... – DVD vypalovačka Teac DV-W50E

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c03p0150

V dnešní době se řada robustních aplikací dodává na dvou CD nosičích a některé hry dokáží bez problému zaplnit i kotouče čtyři. Je tedy vidět, že nadešel čas podívat se po novém médiu, které by nedostačující CD dokázalo nahradit. Dříve, než se objeví zařízení založené na technologii Blue-Ray, nastoupí éra DVD. Jediným problémem zatím zůstává problém s kompatibilitou dvou táborů výrobců, kteří nezávisle na sobě prosazují konkurenční formáty DVD-RW a DVD+RW.

Mezi přívržence "mínusového" standardu se dnes řadí i společnost Teac, jež uvedla na trh zapisovací mechaniku DVD-R/W s označením Teac DV-W50E. Abychom hned v začátku uvedli na pravou míru skutečnou identitu výrobku, je třeba říci, že tento Teac je vlastně OEM výrobkem typu Pioneer DVR A05. Teac zakoupil zařízení Pioneer a obohatil jej o nový přední panel, firmware a slušnou výbavu v podobě přiloženého softwaru na CD discích.

V krabici naleznete spolu s mechanikou i šroubky, propojovací audiokabel a 40žilový IDE kabel ATA33. Ze softwarové výbavy na vás čekají celkem čtyři zajímavá CD. První obsahuje nejnovější aktualizaci souborů určených přímo pro Teac DV-W50E, druhé skrývá software Nero Express Burning Rom verze 5, který je zjednodušenou podobou klasického Nera 5. Třetí disk je zaplněn přehrávačem DVD filmů WinDVD ve verzi 4 a na posledním překvapivě naleznete program Pinnacle Studio 8 SE, jenž umožňuje pracovat s digitálním videem, spravovat záznamy z digitální kamery a dělat z nich sestřihy do podoby videopořadů. Hotová díla dokáže Pinnacle Studio 8 SE vyexportovat nejen do AVI souboru či zpět na miniDV pásku, ale i na DVD disk ve standardním formátu DVD Video. Hotový videodisk lze pak přehrát nejen v každé (modernější) počítačové DVD-ROM mechanice, ale i na řadě stolních přehrávačů DVD, podporujících média DVD-R, popřípadě DVD-RW.

Vlastní mechanika DVD-R/W je vyrobena v klasickém bílém provedení s rozměry 148,0 x 42,3 x 197,7 mm. Jako u většiny mechanik, i zde naleznete na čelním panelu výsuvný vozík pro DVD/CD média, sluchátkový audiovýstup, kolečko pro ovládání hlasitosti, LDE kontrolku informující o aktuálním stavu mechaniky a tlačítko "Eject".

Teac dokáže zapisovat na DVD-R disk až 4x rychlostí, což představuje výkon cca 5,5 MB/s. Pokud vám přijde hodnota 4x nízká, je třeba si uvědomit, že se jedná o rychlost odvozenou od standardní rychlosti DVD, nikoliv CD. Výkon 1x DVD lze zjednodušeně přepočíst na výkon 9x CD (přesněji 9,2x), ovšem tento přepočet je pouze orientační a nemusí vždy naprosto přesně platit záleží i na použitých technologiích zápisu (např. CLV,CAV a podobně). Zápis na médium DVD-RW je možné realizovat dvourychlostně. Pokud dostanete chuť pálit běžné CD nosiče, musíte se spokojit s rychlostí 16x při tvorbě CD-R a 8x během zápisu na CD-RW disk.

DVD-ROM tituly jsou čteny výkonem 12x a CD-ROM disky 32x. Budete-li chtít kopírovat data z vypálených DVD-R nebo DVD-RW nosičů, budete moci využívat šestinásobného výkonu nominální přenosové rychlosti DVD.

Jako všechny dnešní mechaniky, i Teac DV-W50E má ve svém firmwaru zaimplementovaný ochranný systém, který zabraňuje chybě podtečení zásobníku vyrovnávací paměti. Technologii lze dokonce využít nejen při zápisu na CD, ale i na DVD disky.

V testu jsme vyzkoušeli praktickou rychlost zápisu na DVD-R médium tak, že jsme zadali úkol vypálit na DVD-R médium velké množství relativně malých souborů (35 513) ve složité adresářové struktuře s 2 768 složkami. I když jsme nedodrželi pravidla pro zachování kompatibility se standardem ISO, pro účely testu byla datová konstrukce o kapacitě 4 466 MB vyhovující. Vypalovačka dokázala zaplnit DVD-R médium dvounásobným výkonem za 28 minut a 33 sekund. Touto rychlostí lze zapisovat i na DVD-RW. Použijete-li vysokorychlostní média DVD-R, pracující s 4x rychlostí, čas zápisu se zkrátí na přibližně 15 min. Při maximálním výkonu tedy mechanika dokáže zapisovat průměrným tokem cca 2 628 KB/s. Uvážíme-li, že teoretická rychlost by měla dosahovat hodnoty 2 760 KB/s, je výsledek skutečně velmi dobrý.

Teac DV-W50E

4x rychlost zápisu DVD-R

software, cena

pomalý zápis CD-RW

Cena vč. DPH: 10 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Elap, www.elap.cz

§§§§§


Ostrý kanón – Canon MVX2i

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c03p0151

Společnost Canon se vývojem a výrobou zařízení pro záznam obrazu zabývá již pěknou řádku let a její výrobky z této oblasti nabízejí uživateli tradičně kvalitní služby. Jedním z produktů, které toto tvrzení dokládají, je malá digitální kamera standardu miniDV.

Označení Canon MVX2i možná některým čtenářům připomene komerčně úspěšného předchůdce MVX1i. Potomek na sebe bere vzhled, který se od předchůdce liší jen mírnými kosmetickými detaily. Produkt dosahuje sympaticky malých rozměrů 60 x 119 x 118 mm, u nichž trochu překvapí hmotnost 535 g, i přesto se však kamera celkem šikovně drží v ruce a lze ji i snadno ovládat. K lepší manipulaci s MVX2i přispívá i délkově nastavitelné poutko určené k navléknutí na dlaň, která svírá tělo kamery. Díky praktickému přichycení poutka k částečně otočnému kloubu pak uživatel získává vyšší svobodu při jejím ovládání.

Nejzajímavější je na vlastní kameře technická výbava. Produkt disponuje solidní optickou soustavou, která umožňuje dobrou průchodnost světla, a k redukci třasu obrazu slouží optický stabilizátor. Jeho přínos je pro celé zařízení vskutku zásadní, jelikož nabízí služby na daleko vyšší úrovni, než dokáže poskytnout systém založený principu klasické elektronické korekce, který najdeme u většiny domácích kamer nižších tříd.

Objektiv dokáže pracovat s maximálním 10násobným optickým přiblížením, což je trochu škoda, neboť optická stabilizace by jistě dokázala eliminovat nežádoucí chvění i při vyšším přiblížení. Lze sice pomoci digitálním zoomem, nastavitelným až na hodnotu 200násbného zvětšení, ale kvalita při vyšším digitálním přiblížení notně trpí.

Oproti optickému zvětšení můžeme pochválit výbavu firmwaru, podporu záznamu jak na klasické miniDV kazetky s šířkou pásku 6,5 mm, tak na paměťové karty Multimedia Card (MMC) a Secure Digital (SD).

Vzhledem k předchozím zkušenostem s kamerami Canon nás příliš nepřekvapila doslova "nadupaná" škála funkcí. Služby jsou nejen rozmanité, ale i snadno dostupné a užitečné. Za všechny telegraficky zmiňme DV výstup i vstup, analogový výstup i vstup, široké možnosti manuálního nastavení kamery, včetně využití manuálního ostření pomocí otočného kroužku na objektivu. Dále je možné využít "profilů" AE, vhodných pro určitý druh natáčení.

Kamera umí pracovat v režimu digitálního fotoaparátu s rozlišovací schopností 1,3 MP. Fotografovat lze v rastru SXGA (1 280 x 960 bodů) či v běžném rozlišení VGA. Na SD či MMC médium lze ukládat nejen statické snímky, ale i pohyblivý videozáznam v malém rozlišení, který se hodí zejména pro šíření po internetu. Ve spojení s počítačem můžeme za pomoci USB kabelu proměnit kameru v čtečku SD a MMC karet. Canon nabízí ve spojitosti s programem DV Messenger i funkci USB kamerky. Musíme ocenit noční režim Super Night, který naučí kameru s pomocí vestavěné infradiody nahrávat obraz i v absolutní tmě.

MVX2i hodnotíme jako povedený výrobek, který ocení především aktivní přívrženci počítačové techniky a internetu. Těm nabídne kamera Canon za přijatelnou cenu mnoho potěšení.

Canon MVX2I

kvalita obrazu

rozlišení CCD

optický stabilizátor

nízký optický zoom

Cena vč. DPH: 57 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Canon, www.canon.cz

§§§§§


Opravdu cestovní disk – Fujitsu Siemens StorageBird USB2 40 GB

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c03p0152

Problémy s rychlým a snadným přenášením dat z jednoho místa na druhé jistě zná každý. Mnohdy nedostačující kapacitu diskety s úspěchem nahrazuje existence USB flash disků nebo CD-RW mechanik, jenže v případě, že se potýkáte s problémem přesunout řádově nikoliv megabajty, ale gigabajty, je to složitější. Ani nové technologie v podobě DVD zapisovacích mechanik, ať už DVD-RW nebo DVD+RW, nemusí být zvláště v dnešní době bojů o zavedení standardu ideálním řešením.

Mezeru na počítačovém trhu si uvědomilo několik firem, které připravily vcelku elegantní řešení. Je jím nová generace externích disků, určená pro rychlé připojení k rozhraní USB 1.x nebo dokonce k rychlému standardu USB 2.0.

Mezi výrobce externích disků se řadí i společnost Fujitsu Siemens Computers, která představila počítačovému světu pevný externí disk s označením StorageBird. Jedná se o zařízení s povedeným designem se sympaticky malými rozměry i hmotností. Velikost sama o sobě napovídá, že uvnitř byste jen stěží mohli čekat klasický 3,5" pevný disk, ten by se dovnitř nevtěsnal. StorageBird je ve skutečnosti vybaven 2,5palcovým hard diskem s kapacitou 40 GB série Travelstar, jenž pochází z dílny IBM, kde byl navržen především pro využití v noteboocích. Rozměrově malý disk proto nabízí několik výhod, kterých byste se u klasického 3,5" hard disku patrně nedočkali. Jde hlavně o odolnost proti otřesům, tichý chod a malou spotřebu energie. Poslední zmíněnou vlastnost jistě ocení vlastníci notebooků v terénu, kde není přístupná elektrická síť.

Napájení vlastního zařízení StorageBird lze řešit dvěma způsoby. Prvním řešením je využít běžného napájení z konektoru USB, které dodává dostačující energii pro chod disku. Druhý způsob umožňuje připojit k externímu disku navíc i síťový adaptér, jimž je pak StorageBird napájen. Velkou výhodou je, že pokud není vaše USB rozhraní příliš zatíženo odběrem energie z dalších spotřebičů, je možné StorageBird provozovat naprosto bez adaptéru.

Připojení přenosného disku s počítačem se realizuje pomocí klasického USB kabelu, toto je další výhoda. Neboť v mnoha případech jej nemusíte na cestu vůbec brát, protože na cílovém počítači pouze dočasně odpojíte např. USB tiskárnu nebo skener, a takto uvolněný kabel použijete ke snadnému připojení StorageBirdu.

Při přenášení dat můžete klidně zapomenout i na disketu nebo CD s ovladači. Produkt podporuje tzv. Storage Class protokol, a tudíž je jeho podpora v dnešních operačních systémech Windows (2K/XP) plně zajištěna. Přiložené ovladače k Storagebirdu jsou nutné pouze pro verzi Windows 98 SE.

Velkou výhodou této krabičky je nativní podpora jak rozhraní 1.x, tak i 2.0. Zařízení se samo připojí nejvyšší možnou rychlostí, tudíž pokud vaše PC není obohaceno o technologii 2.0, bude disk komunikovat s počítačem s maximální průchodností sběrnice 12 Mb/s (1,5 MB/s). Disponuje-li počítač standardem USB 2, rychlost připojení vzroste v maximu na solidních 480 Mb/s (60 MB/s). V podstatě lze říci, že pokud zvolíte druhou variantu, bude přenos limitován pouze výkonem samotného disku. My jsme naměřili poměrně dobré výkony, které jsou pro současná externí zařízení s jistotou uspokojivé. Při měření zápisu jsme zaznamenali výkon 10,5 MB/s a při čtení z povrchu média 16,8 MB/s. Průměrná přístupová doba k disku celkem logicky nedosahuje hodnot výkonných 7 200otáčkových IDE disků, ale pro externí disk je velmi dobrá 20 ms, přičemž čas je udán včetně načtení obsahu hledaného sektoru.

Celkově hodnotíme zařízení StorageBird velmi dobře, jak po stránce vzhledové, tak funkční i výkonové. Za jedinou podstatnější slabinu celého produktu považujeme pouze pořizovací cenu, která je sice vcelku logická, avšak při přepočtu na megabajt datového prostoru nepříliš příjemná.

StorageBird USB 2.0 40 GB

podpora USB 1.x i 2.0

práce bez externího napájení

cena za MB

Cena vč. DPH: 7 590 Kč

K testu zapůjčila firma: Fujitsu Siemens Computers, www.fujitsu-siemens.cz01

§§§§§


Klávesové trio Umax – nová řada multimediálních klávesnic

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0153

Recenze klávesnic u nás nejsou zas tak častým jevem, jak je tomu například u grafických karet, tiskáren či LCD panelů. Objeví-li se ale na trhu něco zajímavého, rádi o tom přinášíme informace. Společnost Umax představila na začátku tohoto roku trojici nových klávesnic určených hlavně pro kancelářské využití. Nabízejí především zajímavý design a větší či menší množství programovatelných funkčních kláves.

Umax My Office Keyboard for XP

Nejpodobnější běžným klávesnicím je svou koncepcí Umax My Office Keyboard for XP. Krom zcela klasicky rozestavených standardních kláves, nabízí ještě čtrnáct funkčních tlačítek pro ovládání různých aplikací a 7 + 2 multimediální klávesy. Na levé straně nejdeme shluk tlačítek a modrou čtyřsměrnou kolébku, kterou využijete především při práci s textovým editorem, ale i jinými programy. Software dodávaný ke klávesnici je podporován všemi dnes používanými verzemi Windows a umožňuje pouze přeprogramování dvanácti funkčních kláves, což rozhodně není příliš.

Umax Slim Media Keyboard

Nejméně výrazným modelem co do počtu funkčních tlačítek je klávesnice Umax Slim Media Keyboard. I když její pomocí nelze ovládat všemožné funkce počítače a jednotlivých aplikací, uživatelé na ní ocení menší robustnost, decentní design a především USB hub. Ten umožňuje připojit ke klávesnici dvě USB zařízení s nízkou spotřebou elektrické energie, jako jsou například čtečky paměťových karet.

Samotná klávesnice rozmístěním a tvarem kláves připomíná spíše notebook, nežli příslušenství klasického PC. Navíc ale nabízí 18 funkčních kláves, s nimiž je možné ovládat internetový prohlížeč nebo programy pro přehrávání zvuků a videa. Těmto klávesám by se dala vytknout zejména nemožnost jejich přeprogramování a použitý materiál, jímž je měkká guma připomínající starší digitální hry. Software dodávaný ke klávesnici je opět velice jednoduchý a v podstatě umožňuje pouze funkce ovladatelné klávesnicí aktivovat i kliknutím myši. Bohužel popisky jednotlivých funkcí jsou špatně čitelné, což se s vyšším rozlišením ještě zhoršuje.

Umax Turbo Office Keyboard for XP

Nejbizarnější tvary ze všech tří klávesnic má na první pohled právě Umax Turbo Office Keyboard for XP. Vaši pozornost upoutají především dvě masivní kolečka na obou krajích klávesnice a zajímavé, leč neprakticky řešené rozmístění kurzorových šipek. Ty jsou totiž příliš blízko u sebe a tak je nelze ovládat tak, jak jste zvyklí z běžných klávesnic.

Kromě běžných prvků klávesnice nabízí již zmiňovaná kolečka k rolování obrazovky a k úpravě hlasitosti a na tři desítky funkčních kláves určených pro spouštění programů a ovládání jejich funkcí. Nechybějí ani multimediální klávesy k práci s přehrávači zvuků a videa. Software dodávaný k tomuto modelu je identický s ovladači modelu My Office Keyboard for XP a umožňuje tedy pouze přeprogramování dvanácti funkčních kláves a změnu barvy a fontu OSD.

Umax Office Keyboard WK9000

funkční a multimediální klávesy

jednoduchý software

Cena vč. DPH: 1 190 Kč

Umax Turbo Office Keyboard PS2 WK9100

funkční a multimediální klávesy

jednoduchý software rozestavení kurzorových kláves

Cena vč. DPH: 1 490 Kč

Umax Media Keyboard WK711

design

funkční klávesy Cena vč. DPH: 1 890 Kč

K testu zapůjčila firma: Umax Czech, ww.umax.cz

§§§§§


Kapesní skener fotografií – HP PhotoSmart 1200

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0154

HP PhotoSmart 1200 je nový skener pro snímání fotografií v maximálním rozměru 10 x 15 cm, jehož provedení není podobné ničemu, co se zatím na trhu objevilo. Na rozdíl od ostatních zařízení je vybaven zásuvkou pro CF karty a sejmuté snímky na toto paměťové médium ukládá. Pro barevné obrázky používá kompresi JPEG, a v případě černobílých textových předloh využívá formát TIFF. Zařízení může být prostřednictvím USB 2.0 rozhraní připojeno k počítači a potom skener zasílá snímky do aplikace HP Photo & Imaging, která je společně s programy pro tisk obrázků nebo vytvoření vzpomínkového CD s fotografiemi dodávána na kompaktním disku. Z USB kabelu čerpá skener napájení, na cesty je třeba do jeho útrob naskládat 4 AA baterie. CF karta pro ukládání snímků ani baterie bohužel nejsou součástí dodávky, ale výrobek tak může být nabízen za příznivější cenu.

Vypínač je umístěn pod krytem snímací plochy, takže je skener dostatečně chráněn před nežádoucím spuštěním. Malý displej na levé straně víka společně s dvojicí tlačítek slouží k nastavení režimu skenování. Po stisku spodního prvku se na displeji objeví jedna, dvě nebo tři hvězdičky, které označují nízkou, střední a vysokou kvalitu snímání. Další stisk tlačítka připraví skener pro černobílé skenování. Druhý ovládací prvek na pravé straně displeje slouží k aktivaci režimu DPOF, ve kterém je zhotovovaný snímek označen pro přímý tisk. Máte-li k dispozici nějakou tiskárnu se zásuvkou pro CF karty, můžete si pak obrázek nebo text přímo vytisknout i bez zapnutí počítače.

Vlastní snímání začíná po stisku tlačítka v přední hraně skeneru a podle nastavení požadovaného rozlišení trvá 29 sekund až 2 minuty a 40 sekund. Výsledné snímky mají v nejnižším nastavení velikost 150-350 Kb podle barevnosti předlohy, ve střední režimu zaberou 350-550 Kb a v nejvyšším rozlišení jejich velikost při testu dosáhla 1,5 MB. Skener je sice primárně určen pro obrázky 10 x 15 cm, ale po odstranění víka můžete postupně naskenovat i části větších předloh. Doplňkový software ArcSoft Panorama Maker vám pak pomůže jednotlivé obrázky sestavit do jednoho celku. U formátu 10 x 30 cm nebo 20 x 15 cm je jeho činnost dobrá, větší předlohy ale zvládá hůře a navazující body spíše odhaduje. Formáty A4 nebo větší se proto snadněji sestavují v libovolném grafickém editoru s podporou práce s vrstvami.

Skener PhotoSmart 1200 je zajímavým doplňkem, který překvapí uživatele příznivou pořizovací cenou, snadnou obsluhou i zajímavým programovým vybavením. Jeho vnější rozměry 267 x 177 x 30 mm a hmotnost 0,64 kg jej předurčují ke snadnému přenášení, systém ukládání snímků usnadňuje jejich následnou archivaci a jejich kvalita je přitom vhodná i pro tisk na formát A3 při obrazovém rozlišení 300 dpi.

HP PhotoSmart 1200

kvalita snímků

podpora formátu DPOF

rychlost práce v max. nastavení

Cena vč. DPH: 3 190 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, www.hp.cz

§§§§§


Nejmenší multifunkční stroj – Hewlett Packard PSC 1210

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0155

Multifunkční zařízení HP PSC 1210 bylo na trh uvedeno na začátku letošního března. Výrobek, který v sobě spojuje funkce skeneru, barevné inkoustové tiskárny a kopírky, je určen všem domácím uživatelům. Jeho pořizovací cena 5 790 Kč nebude výraznou překážkou v nákupu a nás proto zajímalo, jak bude zákazník s výrobkem spokojen.

HP PSC 1210 je malý a kompaktní produkt s rozměry 430 x 260 x x 170 mm a hmotností 4,2 kg, a podle výrobce se jedná o nejmenší multifunkční zařízení s vestavěným deskovým skenerem na světě. Tisková náplň HP 56 s černým inkoustem je doplněna tříbarevným zásobníkem HP 57 a při tisku na speciální fotopapíry umožňuje práci v maximálním rozlišení až 4 800 x 1 200 dpi. Vestavěný deskový skener s optickým rozlišením 1 200 x 1 200 dpi a pracovní plochou 210 x 297 mm slouží nejen ke kopírování předloh na tiskárně nebo jejich přenosu do počítače, ale dokáže také číst kalibrační stránku, vyhodnotit nátisk a podle výsledku pak zařízení upraví správné nastavení tiskových hlav pro přesný soutisk jednotlivých barev. Výklopná přihrádka spodního podavače pojme 50 listů A4, přičemž vystupující listy jsou vysouvány nad uložená nepotištěná média. Ovládací prvky na horní levé straně zařízení slouží k rychlému spuštění kopírování s možností zadání 9 kopií jednoho originálu a umožňují zvolit barevný nebo černobílý režim kopie, její velikost i druh použitého tiskového média. Programové vybavení je připraveno pro systémy Windows od verze 98 a kromě ovladačů tiskárny a TWAIN rozhraní skeneru obsahuje také řídicí utilitu HP Director, s níž je možné z pracovní plochy OS přímo ovládat všechny funkce výrobku. S využitím HP Directoru lze zadat i vyšší počet zpracovaných kopií, jmenovitě 50 výtisků s obrazem jednoho originálu. V dodávce nechybí HP Memories Disc Creator. Nové tiskové ovladače nabízejí zjednodušené nastavení ve třech stupních kvality a rychlosti zpracování jednotlivých úloh, uživatel v nich může nastavit na jaký materiál bude tisknout, ale je mu upřen výběr mezi černobílým a barevným zpracováním dokumentu. Zařízení tedy zcela samostatně rozhoduje o tom, kterou část výtisku zpracuje s použitím inkoustů CMY, a kde postačí jen černý text. Monochromatické kopírování textu je možné, ale u celostránkových grafických předloh využívá HP PSC 1210 všech barev. Při tisku na běžný papír postačí ke kvalitnímu zhotovení střední nastavení, vyšší pracovní rozlišení čas tisku zpomalí, ale výsledek výrazně nezlepší. Nejvyšší volbu lze doporučit jen pro speciální papíry nebo fotopapíry.

Tisk textu v náhledovém režimu zabere 10 sekund, rychlost opakování ve stejném nastavení nepřekročila 6 stran za minutu a drobná grafika s rozličnými fonty trvala 51 sekund. Celostránkovou grafiku ve stejné kvalitě tiskárna dokázala zpracovat za 1 minutu 45 sekund, ve vysokém rozlišení za 2 minuty a 42 sekund. Doba tisku fotografie A4 na speciální fotopapír o 5 sekund přesáhla hranici 5 minut.

HP PSC 1210 je zajímavé multifunkční zařízení, které se kvalitou tisku vyrovná dražším inkoustovým tiskárnám HP, a dokáže výtisky zpracovat ve stejném nebo rychlejším čase. Mezi jeho výhody patří malé rozměry, snadná obsluha a příznivá cena, k nevýhodám jsme jednoznačně zařadili dříve zmíněnou absenci nastavení černobílého tisku.

HP PSC 1210

malé rozměry

nepodporuje černobílý tisk

Cena vč. DPH: 5 790 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, www.hp.cz

§§§§§


Česká krev – Notebook Premio 5010XN

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0156

Vedle mnoha známých světových značek mají na místním trhu podíl také domácí assembleři notebooků. V České republice je tato skupina zastoupena například Umaxem, Leem či Bravem, ale zcela nově se zde objevuje také značka zastřešená ostravskými AT Computers notebooky Premio. My jsme otestovali nejsilnější produkt z jejich nabídky.

Notebook Premio 5010XN je běžný modulárně koncipovaný přenosný počítač, takže uživatel má možnost do značné míry ovlivnit skladbu jednotlivých komponent. V testovaném stroji tepalo Pentium 4 na 1,9 GHz a spolu s 256 MB paměti tvořilo výkonné jádro systému. K ukládání dat a instalaci programů byl použit 30GB pevný disk s 4 200 ot./min., v sestavě nechyběla ani kombinovaná DVD/CD-RW mechanika.

Ze součástí, které nejsou vždy v základní výbavě, musíme vzpomenout také integrovanou kartu WiFi pro připojení k bezdrátové síti, konektory standardu IEEE1394 (Firewire) a dnes již prakticky nezbytné síťové a modemové rozhraní. Na místě operačního systému uživatel nalezne Windows XP ve verzi Professional. Zákazníky jistě potěší také drobnosti, kterými je výrobce zahrne a mezi nimiž nechybí například nylonová taška na notebook, či praktická fleeceová bunda. Celý notebook přijde na necelých 55 tisíc korun včetně DPH, což je za přenosný počítač se 14" displejem velmi sympatické.

Bohužel při nákupu tohoto stroje musí uživatel počítat s některými ne zcela dořešenými detaily, které právě oddělují významné nadnárodní výrobce počítačů a v porovnání s nimi menší firmy lokálního významu. V tomto směru nejde ani tak o záruku, tu má beztak Premio v délce 24 měsíců, ale spíše o detaily ovlivňující používání a práci. Nezjistili jsme například, proč designér notebookového šasi umístil ostře modrou blikající signálku aktivity WiFi připojení těsně nad displej, takže z práce v noci se při této formě osvětlení stává psychicky náročná řehole. Dále máme výhrady také ke klávesnici, které chybí jakkoliv oddělené šipkové klávesy, což objektivně zhoršuje používání, zatímco klávesnice u většiny ostatních notebooků tento prvek obsahují. Překvapil nás také proces System Recovery, při kterém by se měl notebook uvést do softwarově zcela čistého stavu. Realita v podání Premia je však taková, že jde o běžnou instalaci Windows XP a dokonce ovladače jednotlivých komponent se musí doinstalovávat ručně. Zklamaly nás už na první pohled zvláštně umístěná tlačítka pro rychlé spouštění několika oblíbených aplikací designér jim vyhradil místo na přední hraně počítače. Bohužel ale nepomyslel na to, že notebook v úsporném režimu se s jejich pomocí může při přenášení snadno probudit. Také výsledky výkonnostních testů ukazují, že použitá čipová sada VIA P4N je hluboko za možnostmi čipsetu Intel 845, který je používán konkurencí, a tak je teoretický výkon 1,9 GHz Pentia 4 degradován až na úroveň bezmála 1,5GHz čipu.

Není naším úkolem hodnotit samotný fenomén Premio, pouze jsme přesvědčeni o tom, že Premio 5010XN je notebook, který má k dokonalosti ještě velmi, velmi daleko.

Premio 5010XN

cena

horší konstrukce

umístění kontrolky WiFi

Cena vč. DPH: 54 000 Kč

K testu poskytla firma: AT Computers, www.premio.cz

§§§§§

$$$$$


Software


Na stříbrných kotoučích

Pavel Tůma

c03p0168

Škola hrou Přírodověda 1

Již druhým přírůstkem do řady M z kolekce titulů LANGMaster Škola hrou je Přírodověda 1. Jak tento titul, tak právě celá řada M jsou určeny žákům (9-12 let) a učitelům základních škol a nižších stupňů víceletých gymnázií. Žáci se dozvědí mnoho nových informací a učitelé mohou z tohoto produktu třeba čerpat látku pro své hodiny nebo pouštět dětem některé ze zvukových či videonahrávek.

Na čtyřech CD-ROMech naleznete základní průřez přírodními vědami, které se na druhém stupni základní školy vyučují. Přírodověda je samozřejmě stěžejní náplní výuky, ale v některých momentech se prolíná i s fyzikou nebo chemií. Kapitoly jsou rozčleněny na Vzduch, Vodu, Zemi, horniny a nerosty, Faunu a flóru a Člověk je kapitolou samostatnou a poslední. V části o vodě je látka zaměřena nejen na ryby a jiné živočichy, kteří v ní žijí, ale také na roztoky, emulze nebo jednotlivá skupenství vody. Ve druhé kapitole je popsáno složení vzduchu, vysvětleny změny počasí, jak vznikají mraky a proč prší, nebo např. proč je možné, že ptáci nebo netopýři mohou létat. Poslední část je zaměřena na člověka a je v ní pěkně znázorněn jeho vývoj od kojence přes batole, školní věk, pubertu až po dospělost a stáří. Velká pozornost je věnována ekologii a ochraně životního prostředí. Alespoň jednu lekci zaměřenou na tento obor najdeme v každé kapitole. Zjistíte tak, proč je důležité šetřit surovinami a zdroji nebo jak moc je na Zemi znečištěn vzduch a voda.

Grafické a uživatelské rozhraní je shodné s dřívějšími produkty firmy LANGMaster. Procházení stránkami je jednoduché a můžete přeskakovat z jedné na druhou, a to dokonce i v různých kapitolách. Musíte akorát počítat s tím, že po vás občas bude program chtít vyměnit CD. Již tradičně jsou důležitá multimediální data, velmi názorně demonstrující řadu jevů v přírodním prostředí.

Můžete se těšit na animace, videosekvence a hromadu barevných fotek. Při práci mohou žáci vkládat vlastní poznámky, definovat záložky nebo nahlížet do galerie druhů.

Ve škole mě přírodní vědy vždy zajímaly, ale pokud by tehdy učitelé využívali takovéto učební pomůcky, jistě bych byl okouzlen daleko víc. Já už se sice kvůli tomu na základní školu vracet nebudu, ale co takhle zpříjemnit učení vašim dětem...???

Škola hrou Přírodověda 1

výborný doplněk výuky

jednoduché ovládání

množství multimediálních dat

Producent: LANGMaster Internatinal, s. r. o.

Žánr: výukový program

Jazyk: český OS: Windows 9x/ME/2000/NT/XP

Cena: 499 Kč

K recenzi poskytla firma: LANGMaster, International, s. r. o., Branická 107 147 00 Praha 4, www.langmaster.cz

12 x OKO podruhé

Snad každý, kdo zná nakladatelství Albatros, se někdy setkal s jeho edicí OKO. Jsou to takové ty malé knížky, velké jako Rozum do kapsy a zaměřené vždy na jeden obor lidské činnosti nebo na jeden přírodní druh. Tato edice měla ve své době (a knižní podobě) velký úspěch, a proto se Albatros rozhodl vydat je i na CD-ROMu. Po první, ne moc povedené, verzi přichází OKO podruhé a jak si vede, se dočtete v následujících řádcích.

Jak už vyplývá z názvu, můžete se těšit na následujících dvanáct elektronicky zpracovaných knih. Ryby našich vod, Mořská fauna a flóra, Rostliny známé i neznámé, Indiánskou stezkou, Heraldika, Vlajky a znaky celého světa, Dějiny městské dopravy, Letadla československých pilotů, Jak se lidé dorozumívali, Cesty ke hvězdám, Malý průvodce olympijskými sporty a učebnice kouzelníka Abraka dabra.

Někdo si možná řekne, že by tyto knihy svým obsahem nemusely zrovna odpovídat pokroku doby, ale mohl jsem se na vlastní oči přesvědčit, že opak je pravdou. V olympijských sportech nechybí některé nové disciplíny, které byly zařazeny teprve na posledních dvou (zimních i letních) hrách. Dalším důkazem inovace může být třeba obrázek nových vozů pražského metra, které jezdí od roku 2001. Obsah jednotlivých knih je patrný z jejich názvů, a tak se raději podívejme spíše na uživatelské rozhraní produktu.

Po spuštění si můžete jedním kliknutím otevřít jakoukoli knihu z nabízených dvanácti, přičemž následná změna je stejně jednoduchá, jelikož všechny knihy neustále vidíte v podobě malých náhledů v pravém horním rohu. Prohlížet si je můžete buď po jednotlivých stránkách, nebo kliknout na odkazy v obsahu a přečíst si jen tu kapitolu, o kterou máte zájem. Pokud hledáte některé specifické téma, není nic snazšího než použít připravené fulltextové vyhledávání. A když se vám bude nalezený text líbit, můžete si ho zkopírovat do svého editoru. Podobné je to s obrázky (v obou případech standardní zkratka CTRL+C). Pro ty, kdo pracují ve vyšších rozlišeních než je použitých 800 x 600, jistě přijde vhod lupa, která dokáže malá písmenka přiblížit. Pro pobavení a vyzkoušení znalostí slouží připravený tříkolový kvíz ze všech výše zmíněných okruhů.

K obsahu opravdu není co dodat, a když přidáte jednoduché ovládání a funkce, které zvyšují uživatelský komfort, vyjde vám z této rovnice CD-ROM, jenž by rozhodně ve vaší sbírce neměl chybět.

12x OKO podruhé

kvíz 12 knih

na 1 CD-ROMu

malé rozlišení

Producent: nakladatelství Albatros

Žánr: elektronické knihy

Jazyk: český OS: Windows 9x/ME/2000/NT/XP

Cena: 595 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5, 100 00 Praha 10, www.ben.cz

Česká encyklopedie vín

Víno již hodně dlouhou dobu patří k neodmyslitelným doplňkům dobrých jídel a romantických večerů při svíčkách. A proč také ne? Vždyť tento výrobek z hroznů dokáže např. zvýraznit chuť masa či dobrého sýra nebo uvolňovat napětí nebo zábrany a..., ale nezabíhejme do detailů. Zůstaňme u faktu, že se u nás víno začíná těšit skoro stejné oblibě jako tekutý chléb národa českého, a to i přes jeho poněkud vyšší cenu.

Obsah encyklopedie tvoří databáze vín, pocházejících z produkce významných vinařů z Čech a Moravy, a vín cizokrajných, která do se České republiky dostanou díky některému z jedenácti zmíněných dovozců. Mezi firmami samozřejmě nechybí známá jména jako je společnost Vinium, Valtické sklepy nebo Víno Mikulov, ale vydavatel nezapomněl ani na menší, a mezi laiky nepříliš známé, producenty tohoto lahodného moku.

Po spuštění databáze se otevře celkový seznam vín, a jelikož je opravdu rozsáhlý, mohlo by hledání určité lahve zabrat více času, než je zdrávo. Proto existuje způsob, jak se dopátrat přesně té značky, která vás zajímá, a to podle vámi stanovených kritérií. Tato možnost je zde nazvána výběr, a je opravdu z čeho vybírat. Vyhledávat totiž můžete nejen podle názvu vína a jeho výrobce (či dovozce), ale i podle odrůdy, roku sklizně nebo dokonce podle číselného kódu EAN (ten je uveden na etiketě pod čárovým kódem). Pokud si tak domů přinesete láhev a chtěli byste o jejím obsahu zjistit něco víc, nemělo by to zabrat více než pár sekund. A co že se to můžete dozvědět? Prakticky všechno, co potřebujete. Z jaké (nebo jakých) odrůdy je víno vyrobeno, jakou má charakteristiku (barva, vzhled, vůně, chuť), k jakému jídlu se hodí a při kolika stupních by mělo být podáváno.

Mimo to si můžete poznamenat kontakt na výrobce, přečíst si něco o historii firmy a hlavně se dozvíte, ve kterých obchodech se dá takové víno koupit. Pro úplnost je ke každému popisu připojena fotka láhve a viněty. Pokud jste opravdovým znalcem vín a pod domem máte v poličkách úhledně vyrovnány zaprášené láhve, můžete si díky připravenému souboru pořídit jednoduše vlastní vinotéku. A teď to nejdůležitější. Komu je tato encyklopedie určena?

Určitě ne tomu, kdo si dá víno jednou za týden, a navíc nehledí na značku a rozlišuje jen mezi bílým a červeným. Na své si naopak přijdou ti, pro něž je víno a vinařství koníčkem a dokáží bez zaváhání odpovědět na otázku, jaký charakter má odrůda Chardonnay či Sauvignon.

Česká encyklopedie vín

množství vín v databázi

možnost aktualizace přes WWW

jen pro vyhraněnou skupinu lidí

Producent: Straight Eforts, s. r. o.

Žánr: encyklopedie

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/NT/XP

Cena: 449 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5, 100 00 Praha 10, www.ben.cz

Q-Surf Angličtina pro (před)školáky

Před nedávnem jsme přinesli recenzi na Q-Steps 1, tedy angličtinu pro ty úplně nejmenší děti, které ještě ani neumějí číst, a přesto už je rodiče chtějí učit cizí jazyky. Pro ty, kdo již úspěšně zvládli první krůčky a cítí se být něčím víc než začátečníky, je připraveno pokračování pro děti předškolního věku nebo maximálně mladšího školního věku, nazvané Q-Surf 1.

Tentokrát už výrobce počítal s tím, že uživatel bude umět číst, a tak kromě obrázků přicházejí na řadu hlavně anglická slovíčka, která jsou základem, bez nějž se žádný žáček neobejde. Jsou procvičována opravdu hodně a většina vnořených her je s nimi nějak spojena. Gramatika je odsunuta kamsi stranou, ale vůbec to není na škodu, protože její výuka by tak malého uživatele těžko na celý den připoutala k monitoru. A navíc, později ve škole si jí každý užije, až mu to nebude milé. Záběr vyučované látky je dost široký a zahrnuje slovíčka např. z okruhů: zvířata, oblečení, barvy, sport či různé předměty, se kterými člověk přijde v každodenním životě do styku. Za zmínku jistě stojí grafické zpracování, s nímž programy této kategorie stojí a padají. V tomto případě opravdu stojí, protože všechny obrazovky hýří barvami a jsou plné interaktivních předmětů a postav, které s dětmi budou promlouvat a zadávat jim úkoly. Abyste si udělali obrázek, jak že to vlastně celý program ve skutečnosti vypadá, tak vám ho trošku nastíním. Výuka je členěna do šesti tematicky rozdělených ostrovů a mezi nimi se přejíždí na surfovém prkně. Dostanete se tak na Párty ostrov, Pirátský, Andělský nebo Poblázněný ostrov. Na každém z nich je možné se formou her naučit nová slovíčka a následně je opakovat tak dlouho, dokud se vám nedostanou pod kůži. Ke dvěma CD-ROMům jsou navíc přiloženy dvě učebnice, ve kterých je látka dále procvičována, i když ne tak zábavnou formou. Musím podotknout, že metoda neustálého opakování přináší velmi rychle své ovoce.

Jedná se o jednoduchý a zábavný program, který je sice primárně kompletně namluven v angličtině, ale pokud si děti nebudou vědět rady se zadáním některého z úkolů, mohou si přivolat pomoc ve formě české nápovědy. Mohou tak u počítače sedět samy a soustředit se jen na učení, zatímco vy si budete užívat zaslouženého klidu.

Q-Surf Angličtina pro (před)školáky

grafické zpracování

množství animací

mnohočetné opakování

přiložená "papírová" učebnice

Producent: Euromedia Group

Žánr: výuka angličtiny

Jazyk: anglický a český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 699 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5 100 00 Praha 10, www.ben.czP

§§§§§


Pořádný doping pro váš Internet Explorer [II] - Další dávka šikovných doplňků pro internetový prohlížeč I.

Pavel Tůma

c03p0169

V únorovém čísle jste mohli najít spousty programů a jiných vylepšení pro MS Internet Explorer. V hlubinách webu však lze nalézt další utility, které vám brouzdání po virtuálních světech více či méně ulehčí. Dnes se zaměříme hlavně na plug-iny v českém jazyce, ale nedalo mi to, abych nezmínil i některé cizojazyčné "zlepšováky", jež by mohly být někomu z vás užitečné.

Lišty a spol.

Přístup k službám snadno a rychle

V českých internetových luzích a hájích se někteří poskytovatelé internetu a vyhledávací či zábavné servery rozhodli, že zjednodušování není nikdy dost, a tak po chvilce proklikávání se stránkami s koncovkou .cz jistě na některý z doplňků pro váš prohlížeč narazíte. Většinou se jedná o lišty (anglicky tzv. "Bars" nebo "ToolBars") s různými schopnostmi. Každá umí něco jiného a každému samozřejmě něco jiného vyhovuje. Kromě vyhledávání v kyberprostoru umí jedna posílat SMS, druhá najít telefonní číslo, třetí zobrazovat aktuální informace z domova i ze světa, čtvrtá překládat do i z několika cizích jazyků, atd. Výběr té (nebo těch) nejvhodnější nemusí být zrovna nejlehčí, a tak by vám orientaci mezi nimi mohly ulehčit následující řádky. Podstatným požadavkem pro všechny zmiňované programy je jakékoli připojení k internetu, ale jelikož se jedná o článek věnující se Exploreru, asi to každý očekával. Jednotlivá tlačítka, ať už jsou jakákoli, totiž vždy obsahují odkazy na místa v síti a poskytují tak přímo služby, ke kterým byste se dostali až po několika načtených stránkách. Když nad tím tak přemýšlím, jde nejen o popis jednotlivých produktů, ale i samotných webů, s nimiž jsou lišty propojeny.

IOL Bar

Rychlejší telefonní seznam

Začněme třeba lištou, kterou pro časté návštěvníky svých stránek a pro všechny, kdo hledají telefonní čísla nejen ve Zlatých stránkách, ale i na internetu, připravila společnost Český Telecom. Instalace probíhá přímo ze sítě bez nutnosti cokoliv stahovat a připojení s rychlostí 56 KB/s trvá přibližně 30 sekund. Po skončení instalace je nutné aktivovat lištu v menu Zobrazit/Panely nástrojů nebo občas stačí jen otevřít nové okno Exploreru. A o jaké nové možnosti vás tento prográmek obohatí? Základem je vyhledávání telefonních čísel v databázi Telecomu. Pokud znáte příjmení a alespoň kousek adresy, máte vyhráno a dopracujete se ke zdárnému cíli. Škoda jen, že možnost vyhledávání opačným směrem, tedy podle telefonního čísla, zakomponována není. Třeba by někomu přišla vhod. Vedle virtuálního telefonního seznamu lze přímo z lišty posílat krátké textové zprávy, tzv. SMS. Bohužel ani majitel nejrozsáhlejší telefonní sítě v ČR není imunní vůči rozhodnutím managementu jednoho z mobilních operátorů, a proto se se svými přáteli v síti T-Mobile budete muset dorozumívat jiným způsobem. Když vám nebude vadit bezplatná registrace, obdržíte přístup k některým pokročilým funkcím, z nichž za zmínku jistě stojí adresář kontaktů nebo historie SMS. Cokoli, co prostřednictvím IOL Bar napíšete a odešlete, se uloží na serveru a vy se později můžete kochat výplody vaší fantazie. Posledním důležitým tlačítkem jsou Mapy. Abyste se nikde neztratili, skrývá se pod ním přímé propojení s mapami na www.quick.cz, který také patří do portfolia Telecomu. Ti, kdo používají služby tohoto portálu, jistě vědí o čem je řeč a vy ostatní vězte, že pokud hledáte ulici nebo snad konkrétní objekt v některém z větších měst v ČR, pak je najdete právě zde. Abych nezapomněl: s instalací je spojen jeden malý zádrhel ve spojení s MiniAtlasem. Jaký to je, se dozvíte dále, ale není to nic, čeho byste se měli bát.

Seznam lištička 2.0

Seznam se už dlouhou dobu drží na čele pelotonu v souboji se servery poskytujícími podobně komplexní služby a vypadá to, že tam ještě nějakou chvíli zůstane. Zvláště teď, kdy začal využívat vyhledávacích schopností Googlu. Přibližně od září roku 2000 si ze Seznamu můžete stáhnout vítaného pomocníka, který dokáže zastat spoustu práce. A co že to umí? Tak v první řadě to, co jde Seznamu nejlépe hledat. A nejenom v Googlu, ale i na AltaVistě, HotBotu či na AllTheWebu. Požadovaný výraz umí najít také v televizním seznamu nebo na mapě Prahy. Když už jsme u těch map, Seznam lištička disponuje tlačítkem, které vás přenese na stránku mapy.cz, kde se kromě hlavního města můžete zorientovat např. v Brně, Ostravě nebo Plzni. Pokud máte na seznamu e-mailovou schránku, jistě vás potěší fakt, že se k ní dostanete na jedno kliknutí (tedy skoro, zadávání jména a hesla bohužel neodpadá). Pod dalším, tentokrát rozbalovacím tlačítkem se skrývají další užitečné odkazy pro ty, kteří chtějí vědět třeba jaké bude počasí, jak si stojí koruna mezi ostatními měnami na trhu nebo co bude večer v televizi. Zábavu zde zastupují vtipy a horoskopy.

Pro hračičky je připravena možnost nastavení pozadí Exploreru. Pokud se vám nebude líbit ani jedno z pěti připravených, máte dvě následující možnosti. Buď si stáhnout dodatečná pozadí ze seznamu, nebo za tlačítka a lišty vložit jakýkoli obrázek. Při hledání vyhovujících, vzorů však musíte dávat pozor, aby vám ve změti barev nezmizela tlačítka, jejichž nápisy zůstávají neměnné, tj. černé, a při některých barevných kombinacích se stávají neviditelná.

Na konec musím zmínit i ten fakt, že některé funkce této lišty jsou integrovány i do jednoho tlačítka, které se v podobě červeného S po instalaci objeví v systémové liště. Pokud tedy nechcete, aby vám lišta ubírala prostor pro zobrazování obsahu internetu, můžete ji směle vypnout a používat ji tímto způsobem.

Tiscali Navigátor

Ani Tiscali nechce stát v pozadí, a proto i jeho uživatelé si přijdou na své. Jelikož Tiscali poskytuje nejen připojení k internetu, ale i nesčetně dalších funkcí, nesmí tyto chybět ani na jeho navigátoru. Ten se skládá z několika rozbalovacích menu a hned si řekneme, jaká to jsou. Na prvním místě, jako u všech podobně zaměřených serverů, nesmí chybět vyhledávání. To je u T-Navigátoru rozděleno na hledání pouze na českém internetu, v celé síti, na stránkách uživatelů Tiscali nebo ve zpravodajství ČTK. Pro ty, kdo často navštěvují cizojazyčné stránky, nechybí slovník, který zvládá oboustranné překlady v šesti jazycích. Zastoupeny tedy nejsou pouze angličtina a němčina, ale své místo si našly i francouzština, italština, španělština a dokonce i ruština. Opravdovým zlepšovákem, kterým jiní nedisponují, je možnost označit jakékoli slovo, jemuž nerozumíte, poklepat na pravé tlačítko a v kontextovém menu zvolit Přeložit z... Tady se sice dočkáte pouze dvou nejrozšířenějších jazyků (Aj a Nj), ale stejně má většina stránek svou anglickou mutaci, takže co...? Když teď zmíním tlačítko Mapy, mnoho z vás si asi řekne, že potřetí už tohle číst nemusí. Pravda mapy jsou pořád stejné, ať jsou na jakémkoli portálu. Tiscali je však o krůček dál, a tak kromě Prahy máte možnost vyhledávat ve světě, v autoatlase ČR, pro turisty a jejich kolegy na kolech jsou připraveny popisy pěšícha cyklostezek a hlavně kilometrovník, který přehledně zobrazí cestu a vzdálenost z bodu A do bodu B. Ti, kteří za svými známými nechodí, ale raději jim posílají SMS, jistě uvítají tuto možnost, přestože ani odsud už do sítě T-Mobile nenapíšete ani jeden znak. Kromě SMS do sítí tuzemských operátorů můžete dát vědět i známým do zahraničí nebo poslat zprávu na pager. V menu Sekce se skrývají položky, které je možné najít na serveru Tiscali, seřazené podle jednotlivých oborů lidské činnosti od AutoMoto přes Cestování nebo Hudbu až po sekci pro Ženy. Na konci Navigátora nejdete tlačítko Pošta. Jak již název napovídá, toto tlačítko vás přesměruje do vaší mailové schránky u Tiscali. Na rozdíl od Seznamu, tady ono vyřčené "na jedno kliknutí" opravdu platí. V nastavení je totiž možné zadat uživatelské jméno a heslo. E-maily si pak přečtete bez nutnosti psát tyto údaje znovu a znovu.

MiniATLAS 2.1

I server Atlas je už je na českém internetovém trhu dostatečně zaveden a povědomí o něm má většina "surfařů" uloženo hluboko v šedé kůře mozkové. Hned na začátek, abych dodržel slovo, musím zmínit jeden malý zádrhel. Pokud budete chtít provozovat MiniAtlas společně s IOL Bar, s největší pravděpodobností se vám to nepodaří. Pokud jako první nainstalujete IOL a pak MiniAtlas, najdete v menu Zobrazit/Panely nástrojů sice obě položky, pod oběma se však bude skrývat MiniAtlas. Pokud to zkusíte obráceně, IOL nenajdete vůbec. To je daň za to, že obě instalace probíhají shodně, bez nutnosti stahování, přímo ze síťového rozhraní.

Pro využití všech pokročilých možností MiniAtlasu (např. historie SMS nebo skiny) je nutné se zaregistrovat, ale jelikož je to zdarma a dodnes žádný spam nedorazil, nevidím v tomto kroku žádný větší problém. Při pohledu na lištu nemůžete přehlédnout obligátní vyhledávání, které je jako u všech předchozích plug-inů hlavním lákadlem. Přesunete-li svůj zrak doprava, narazíte na odkaz na poštu, či na SMS. U této položky existuje stejně zajímavá možnost jako u IOL Bar, tj. historie, která ukládá odchozí zprávy a umožňuje je editovat, mazat, seskupovat, atp. Stejné operace lze provádět s položkami v adresáři, se kterým je posílání textovek svázáno.

Když vaše oči přeskočí ještě o kousek dál doprava, spatříte dvě tlačítka Praktické a Zábava. Po tím prvním se skrývají položky jako mapy, počasí, slovníky, jobs, on-line obchody nebo spolužáci. Z jejich názvů je myslím dostatečně jasné, kam vás odkáží a není nutné, abych je popisoval. Snad jen pro ty, kdo neznají adresu www.spoluzaci.cz, bych přidal malou odbočku. Pokud byste chtěli znova vidět některého ze svých spolužáků ze základní nebo střední školy, zkuste ho kontaktovat. Jestli někdo založil vaši třídu, pak máte velikou šanci najít na této stránce alespoň e-mail na hledanou osobu. V sekci zábava si můžete přečíst pár bulvárních článků, "pokecat" na Pokecu, zhlédnout televizní program, atd.

Poslední třetinu lišty zabírají aktuální informace z domova i ze světa. V pravidelných intervalech se tam zobrazují titulky zpráv, a když vás některá z nich zaujme, není nic jednoduššího, než na odkaz kliknout a celý článek si přečíst. Mezi zprávičkami se čas od času objeví televizní program čtyř českých televizních stanic pro nejbližších pár hodin.

Mojelogo SMS Toolbar 3.2

Zatímco výše uvedené lišty nebyly specializované na konkrétní úkol, má tento doplněk pro Explorer pouze a jenom jediný cíl posílat SMS a tomu je vše podřízeno. Disponuje pouze dvěma okénky pro zápis čísla (respektive jména) adresáta a pro vlastní tělo zprávy. Tyto dva "editky" doplňují pouze dvě tlačítka Odeslat a Adresář. Ten je plně editovatelný a je ho možno exportovat a importovat (soubor txt s textem ve formátu: jméno; číslo). Při psaní SMS je vidět počet napsaných znaků a do kolika zpráv bude text rozdělen. Při překročení délky 153 znaků (jedna SMS) text zčervená a lišta vás tak upozorní, že bude výsledný text roztržen na více částí. Na pozdější odeslání to však žádný vliv nemá. Jde o funkci čistě informační. Všechny zprávy se zapisují do přehledu zpráv (soubor *.log) s datem a časem odeslání. Později je možné je smazat, zaslat nezměněné znovu nebo je editovat. Všechny zprávy lze smazat kombinací kláves CTRL+Del, když je současně kurzor na textu SMSky.

Tato lišta je ojedinělá také v tom, že nemusíte načítat žádnou stránku. Můžete tak brouzdat světem internetu a posílání zpráv vaši činnost nebude narušovat. Stačí být on-line, a můžete SMSkovat jak se vám zlíbí. Při odesílání textovek navíc nemusíte čekat, až se odešlou. Řadí se totiž do fronty a odcházejí postupně. Dokud bylo možné posílat SMS do sítě T-Mobile, nezatěžovala uživatele dvouminutová pauza. Teď už to bohužel možné není a psát můžete jen do Oskara nebo Eurotelu. Tedy aspoň zatím. Pracovníci serveru Mojelogo.cz prý usilovně pracují na nové SMS bráně, takže se nechte překvapit a sledujte dění na adrese sms.sluzba.cz.

Pamela Uzdroje

Chcete být u zdroje informací? Pak vám v tom Pamela (shoda jmen s jistou herečkou z Pobřežní hlídky je čistě náhodná) pomůže. Obsahuje přehledný souhrn všech oblastí internetového portálu Uzdroje.cz. Pokud rčení "být u zdroje" znamená vědět všechno a včas, pak při využíváním služeb této lišty (tedy tohoto portálu) se vám to může splnit. Pod rozbalovacími menu se totiž skrývá opravdu velké množství aktuálních zpráv, užitečných rad a informací nebo odkazů na zábavu, že vám bude trvat hodně dlouho, než se tím vším prokoušete. Obsah jednotlivých menu se navíc sám aktualizuje, takže o překvapení není nikdy nouze.

Ale vezměme to popořádku. I Pamela umí vyhledávat, a to kromě internetu také v jeho vybraných oblastech jako např. v aukcích, bazarech, zaměstnáních nebo diskusích. Pod složkou zprávy najdete abecedně seřazené obory lidského podnikání. K nim jsou v roletovém menu přiřazeny aktuální informace, které do daného oboru patří. Pokud se tedy zajímáte například pouze o počítače, můžete si být jisti, že pod touto položkou se skrývají jen novinky z této oblasti. Jak jsem již řekl, nové informace stále přicházejí a vytlačují zastaralé, takže budete pořád "in". Zprávy jsou schraňovány z různých informačních serverů jako jsou např. iDnes, České noviny či Hospodářské noviny a další a další. O některých jistě uslyšíte poprvé. S ostatními tlačítky je to stejné. Pod nákupy jsou skryty některé české internetové obchody rozdělené podle sortimentu, v sekci zábava najdete položky, které vám pomohou zbavit se stresu, prohlédnout si vtipné obrázky nebo si "zachatovat" v některé z připravených místností. Menu cestování s vámi vybere správnou cestovní kancelář, půjčí dobré auto, poradí restauraci, kde dobře vaří, nebo jenom najde vyhovující kemp. Tlačítko SMS hovoří samo za sebe a ani tady už bohužel T-Mobile není integrován. Tip dne přináší žhavé tipy, nápady a rady, a občas se vyplatí ho sledovat.

Kdyby se vám náhodou obsahy jednotlivých menu zdály neúplné, není problém je ručně doplnit o své oblíbené stránky, nebo naopak některé ze začleněných odstranit. Uživatelský komfort tu má velkou váhu. Pokud se vám nelíbila klasická šeď Exploreru, tak ani tady není problém použít některé z připravených pozadí.


Pořádný doping pro váš Internet Explorer [II] - Další dávka šikovných doplňků pro internetový prohlížeč II.

NetCross ToolBar 4.0

Tato lišta nese tlačítka s odkazy na služby portálu Netcross.cz. Tam najdete spoustu zajímavých věcí, a pokud jste ho ještě nenavštívili, pak mohu jen doporučit. Z odkazů, jež stojí za zmínku, jsou to hlavně Wallpapery (neboli pozadí na pracovní plochu) rozdělené do kategorií, pohlednice, které můžete zaslat svým známým, nebo plné hry (žádné novinky nečekejte). Z dalších služeb jmenujme třeba loga na Nokie, české jazykolamy nebo katalog softwaru. Hodně zábavy na jedné adrese, nic jiného se snad říci nedá.

Říci, která z uvedených lišt je lepší a která horší, jednoduše není možné. Každý server a každý portál nabízí úplně jiné služby a jak jsem již jednou zmínil, jednomu vyhovuje to a druhému ono. Bez některé se člověk obejde, druhou už nikdy nebude chtít odinstalovat. O odstranění lišt jsem se vlastně ještě nezmínil. Všech je možné se úplně zbavit. Pokud hledaný soubor nenajdete na jeho standardním místě, tj. v nabídce Nástroje/Přidat nebo odebrat program, nezoufejte a zkuste to v nabídce Start. Na jednom z těchto míst na něj jistě narazíte. Těm, kteří se budou rozhodovat déle, přijde vhod možnost danou lištu pouze skrýt a v případě potřeby znovu zobrazit (v obou případech Zobrazit/Nástrojové lišty).

"ToolBary" jsem sice vyčerpal (komu chybí lišta od Googlu, nechť hledá v čísle 2/2003), ale při jejich hledání jsem narazil na některé programy, které v prvním dílu nebyly zmíněny, a o které bych se s vámi chtěl podělit. Převážně se jedná o malá dílka, jež ale velkou měrou mohou přispět k větší uživatelské přívětivosti vašeho prohlížeče.

ConStop 1.0.0.

Konec připojení snadno a rychle

ConStop (Connection Stopper) slouží k ukončení internetového připojení přímo z rozhraní Exploreru. Pokud instalace proběhne úspěšně a v Nástrojových lištách máte zaškrtnutu volbu Standardní tlačítka, je vytvořeno nové tlačítko s ikonou "X". Pokud na něj kliknete, budete odpojeni a kamarádi se vám zase budou moci dovolat. Mohli byste si říci, že odpojení standardním způsobem moc času nezabere, ale představte si, že se vám někdo snaží nabourat do počítače a firewall na vás bliká ostošest, nebo váš modem zčistajasna začne vytáčet podivné číslo. Pak je každá vteřina drahá...

CloseIEx 2.6.05

Řekněme dost, pop-up oknům!

Je to sice malý program, ale svými schopnostmi svou velikost úspěšně dohání. Jeho instalace totiž vytvoří hned dvě tlačítka, která jsou velice nekompromisní k oknům, jež na nás občas vyskakují. Člověk si tak pěkně surfuje na napůl ilegálních stránkách a něco hledá, když vtom na něj začnou vyskakovat okna, jejichž obsah je téměř vždy reklamního charakteru, a snaží se ho přesvědčit, že právě slečny na této stránce jsou ty nejhezčí ze všech, nebo že hledaný software najdeme právě na tomto serveru. Ano, jedná se o známá pop-up okna, která dokáží vmžiku zaplnit programovou lištu ve Windows a značně znepříjemnit práci, o zpomalení nemluvě. A právě v tom okamžiku nastupuje CloseIEx. Instalace přidá do standardní tlačítkové lišty v Exploreru dvě tlačítka. Jedno z nich dokáže zavřít všechna otevřená okna prohlížeče (bez odpojení od internetu) a to druhé, podle mého názoru užitečnější, zavře všechna okna kromě toho aktivního, na které právě koukáte. Jistě se vám stalo, že poté, co jste zavřeli jedno okno, dvě nová vyskočila. I tohle CloseIEx eliminuje a vám zůstane otevřené opravdu jen jedno okno nebo nic.

Girafa 2.08.64

A nakonec něco opravdu užitečného. Kolikrát už jste něco hledali některým z vyhledávačů? A kolikrát se vám stalo, že než jste se dostali k tomu, co jste hledali, museli jste se proklikat několika nepoužitelnými nebo nefungujícími odkazy? Přiznám se, že něco takového se mi stává každý den a jistě nejsem sám. Ušetřit čas nám přichází program Girafa. Její dlouhý krk má z výšky dobrý přehled a poradí, jaký odkaz je opravdu užitečný. Tedy obrazně řečeno a poradí alespoň částečně.

Girafa dokáže vyhledávat v celkem devatenácti světových vyhledávačích, což by samo o sobě nebylo zas tak závratné (i když číslo 19 vypadá celkem dobře). Namátkou jsou to: Google, Yahoo, MSN, AltaVista, Excite, Hotbot a další. Ona ale dokáže nalezené stránky, na kterých se hledaný výraz vyskytuje, ukázat formou miniaturního zobrazení (tzv. thumbnailu). Můžete tak vidět náhledy webových stránek bez nutnosti otvírat je či dokonce stahovat. Při vyšších rozlišeních jsou to sice náhledy opravdu malé, ale jakýsi základní přehled poskytují, zvlášť je-li stránka nefunkční. Vybrané náhledy si navíc můžete uložit a získat tak obrazovou galerii oblíbených položek. V Internet Exploreru máte možnost uložit si jednu domovskou stránku. S Girafou toto číslo rozšíříte na pět. Tuto pětici lze kdykoliv změnit a nahradit. Poslední funkcí je roletové menu, nazvané Indexy. Předpřipraveno je deset kategorií jako je Ekonomika, Počítače, Děti či Noviny. Pod nimi se skrývají náhledy na vybrané stránky, které se k těmto sekcím vztahují. Ty lze samozřejmě také přidávat či mazat, takže časem si vytvoříte pěknou sbírku náhledů, jež vám podstatnou měrou usnadní orientaci v džungli internetu.

Možná vás už napadlo, že tohle všechno musí surfování zpomalovat. A máte pravdu. Jistý úbytek rychlosti tu je, ale není tak výrazný, aby vám Girafa začala vadit. Funkčnost zpomalení vyrovnává. Nejvíc toto negativum pocítí majitelé dial-up připojení. Ostatní si změny nejspíš ani nevšimnou.

IOL Bar

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Požadavky: Internet Explorer verze 5 a vyšší

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: user.onebar.cz

Seznam lištička 2.0

integruje odkazy na standardní služby serveru Seznam.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Požadavky: Internet Explorer verze 4 a vyšší

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: software.seznam.cz/listicka (seznam.exe, 976 KB)

Tiscali Navigátor

kromě jiného umožňuje opravdu přímý přístup do e-mailové schránky a ojedinělý kilometrovník.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Požadavky: Internet Explorer 5.0 a vyšší

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: moje.tiscali.cz/tbar_start.phtml (tnavigator.exe, 416 KB)

MiniATLAS

vás obohatí např. o skiny pro váš prohlížeče nebo pravidelný přísun aktuálních zpráv.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Požadavky: Internet Explorer verze 5.0 a vyšší

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: http://mini.atlas.cz (1 003,5 KB)

Mojelogo SMS Toolbar

vám umožní posílat SMS bez zbytečných obtíží.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Požadavky: Internet Explorer verze 5.0 a vyšší

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: www.mojelogo.cz/toolbar.asp (ml_setup.exe, 607 KB)

Pamela Uzdroje

přináší zaručeně čerstvé informace až na váš monitor.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT4/2000/XP

Požadavky: Internet Explorer verze 4 a vyšší

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: www.lista.uzdroje.cz (uzdroje.exe, 1 040 KB)

NetCross ToolBar

sice nevyhledává, ale vy díky ní najdete hodně zábavy.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Požadavky: Internet Explorer verze 5 a vyšší

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: listicka.netcross.cz (netcross.exe, 446 KB)

ConStop

vás spolehlivě odpojí od internetu.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Požadavky: Internet Explorer verze 4 a vyšší

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: lpsystem.hyperlink.cz (constop.zip, 1,4 MB)

CloseIEx

zavře i silně neodbytná okna.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Požadavky: Internet Explorer verze 4 a vyšší

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.geocities.com/closeiex (clsiex26.exe, 1,8 MB)

Girafa

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Požadavky: Internet Explorer verze 4 a vyšší

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.girafa.com (girafa.exe, 1 330 KB)

§§§§§


PC World CD centrum I.

Martin Koníček

c03p0170

Diagram Editor 1.0

Licence: freewareDomovská stránka: web.iol.cz/benetka/progs.html

Jako obvykle vám přinášíme také popis produktu, který ještě není ve finální verzi, a možná proto mu nejedna funkce chybí. Program Diagram Editor totiž doposud umí jen základní funkce potřebné pro tvorbu diagramů, a prozatím pouze za pomoci dvou typů objektů (jsou zobrazeny na náhledu obrazovky). Do jednotlivě vytvořených objektů lze vkládat vlastní text (to je celkem samozřejmé, protože jinak by byla užitná hodnota produktu takřka nulová), nicméně trošku krkolomným způsobem přes menu (dvojí poklepání na objekt či stisk pravého tlačítka prozatím nejsou funkční). Celkově shrnuto se tedy jedná zatím o nekompletní, ovšem velice nadějnou aplikaci, která vám umožní rychlou tvorbu diagramu, jejž lze posléze pohodlně uložit či vytisknout. Ovládání aplikace, byť není zázračné, vypadá alespoň z programátorského hlediska opravdu nadějně.

Jetvoice 1.111

Licence: shareware, cena přes e-mail

Domovská stránka: sweb.cz/JS_soft

Hlasové ovládání vašeho počítače již není jen otázkou budoucnosti, ale aktuálních možností. Do tohoto článku zavítal amatérský program, který umožňuje vykonávat mnoho příkazů (spuštění programu, vypnutí počítače, posunutí myši apod.) zcela pomocí vašich hlasových povelů. Na to, že se jedná o seminární práci, je třeba zdůraznit, že kvalita programu je doslova ohromující. Ovládání je velice intuitivní, nastavení je poskrovnu i česká nápověda je plně použitelná. U aplikace zůstává snad jen jediná nevýhoda, je totiž nutné ji nejdříve naučit hlasové příkazy, které později budou závislé pouze na vašem hlasu. Pokud tedy budete mít rýmu, jen stěží můžete počítat s tím, že aplikace bude fungovat bez problémů. Tuto drobnou nevýhodu ovšem nelze aplikaci vyčítat, jelikož předpokládané nasazení spolehlivějších produktů můžeme vzhledem k prozatím "nízkému" výkonu dnešních počítačů očekávat teprve až za několik let. Nakonec si nesmím odpustit drobné upozornění, že tento produkt je dostupný pod licencí shareware, přičemž před jeho spuštěním je třeba zadat aktivační kód, který naleznete na webové stránce produktu. Aby vše samozřejmě nebylo tak lehké, aktivační kód je ve formě obrázku, jejž nelze běžným způsobem zkopírovat do okna aplikace.

KaZaA Preview Extractor (KPE) 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.ddsimoes.hpg.ig.com.br/kpe/

Takřka všichni uživatelé výměnných P2P sítí jsou jistě obeznámeni nejen s jejich potencionální nebezpečností, ale také nespolehlivostí. Je například možné, že film, který budete stahovat několik desítek hodin, nakonec bude ve zcela nevyhovující kvalitě, a ani zhola nebude odpovídat vašim představám. Jenomže jak si prohlédnout náhled souboru, když zabudovaný přehrávač v produktu firmy Sharman Networks Kazaa je schopen přehrát úryvky jen několika málo filmů? Stejnou otázku si jistě kladl i autor tohoto produktu, a možná právě proto pro vás vytvořil volně šiřitelnou utilitu, která jakýkoliv nekompletní soubor dokáže vyextrahovat. V případě videa typu DivX, QuickTime či RealPlayer je navíc možno opravit i index, čímž zajistíte, že tento nedokončený film bude možno bez problému přehrát například v Media Playeru. To je snad vše, co tento produkt nabízí ve svém přívětivém prostředí, které je určeno taktéž pro začátečníky (značnou výhodou je, že standardně není třeba nic zvláštního nastavovat).

Worms 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: worms.seiwin.cz

Oblíbená hra s "červíkama", popřípadě housenkami má za sebou již více než jedno desetiletí své plné oblíbenosti a neustále se hraje. Tato verze hry je ovšem patřičně upravená a připravená na dnešní větší nároky. Hned na začátek je vám samozřejmě přehráno působivé intro ve stylu agenta "Červa 007". Poté se již můžete dát do samotné hry. Nově je zde možnost hrát i ve dvou hráčích. Krom toho samotná hra obsahuje dále spoustu zajímavostí. Mimo dnes již oblíbeného procházení zdí je vše vylepšeno zcela novým grafickým vzhledem, který vás neomezuje na pár prostých řádků. Abyste přesněji rozuměli, v běžných hrách červíci jezdí v neviditelné síti po předem vyznačených řádcích či sloupcích, jenomže tady tomu tak není. Pokud tedy za chvilku zatočíte, a již byste měli být teoreticky v dalším řádku, zjistíte, že i tak se můžete nabourat. O to je vlastně hra i těžší, ostatně nezdržujte se vysvětlováním principu a dejte se sami do hraní, vždyť za zkoušku nic nedáte.

Kutilem ve Windows - Systémový kutil

Martin Koníček

V tomto čísle si můžete přečíst o spoustě zajímavých utilit, s nimiž byste se jinde možná jen stěží setkali. Jedná se takřka o samé novinky, které jsou samozřejmě k dispozici zdarma. Hned zezačátku musím vyzvednout zajímavou utilitu Autoclave, která by měla být součástí každého podniku (a možná i laického uživatele), jelikož dokáže velmi dobře pomoci při ochraně citlivých dat. Samozřejmě nesmím zapomenout ani na filmové fanoušky, kterým se hodí utility jako GSpot a CodecPack. Vše nakonec završí opravdu pěkný Test Monitoru, jenž je nyní v češtině a navíc zdarma.

Autoclave 0.3

Licence: GNU/GPL zdarma

Domovská stránka: staff.washington.edu/jdlarios/autoclave

Možná ani nevíte, že podle průzkumů jedné univerzity přibližně 80 % bazarových pevných disků obsahuje důvěrná data (osobní data, hesla k účtům, čísla kreditních karet apod.), která jsou s minimální námahou přístupná každému znalejšímu uživateli. Ponechme prozatím stranou situace, kdy například pojišťovna pevný disk ani nezformátuje, a ponechá tak přístup k nebezpečným datům několika tisíců klientů takřka komukoliv. Ale vraťme se do reality, kdy přepokládáme vaší částečnou zodpovědnost a minimálně alespoň zběžné zformátovaní pevného disku. Bohužel ani to není zárukou spolehlivého odstranění dat, jelikož s běžně dostupnými nástroji vše získáte zpět během pár hodin práce. Zatím jedinou spolehlivou metodou na odstranění dat pro stejně paranoidní lidi, jako jsem já, je kompletní přepsání disku zcela náhodnými daty pro odstranění zbytku magnetismu. Toto právě umožňuje tato jednodisketová distribuce Linuxu, po jejímž spuštění a výrazném potvrzování (rozhodně stěží spustíte likvidaci dat omylem, ledaže byste nešťastnou náhodou do klávesnice vyťukali text "I understand"), je vám umožněna kompletní likvidace dat. Na to existuje hned několik způsobů, od zběžného přepsání dat na disku samými nulami (silně nedoporučuji) až po přepsání obsahu disku 25x jakýmikoliv náhodnými daty. Tento (i když) zdlouhavý postup by vám měl zajistit, že k vašim datům se nedostane snad ani NSA (jak sám autor upozorňuje), což je známá agentura pro národní bezpečnost v Americe. Pro většinu nás smrtelníků a snad i bank a pojišťoven bude úplně pohodlně stačit běžné přepsání obsahu disku 3x náhodnými daty, které zavře vrátka k jejich obnově i velkému množství profesionálů.

Codec Pack All in 1 5.0.3.7

Licence: freeware

Domovská stránka: www.codecpack.com

Formát DivX se stává stále populárnějším, a jak se zdá, začínají ho brát na vědomí i komerční firmy. Jenomže bohužel, kdysi "hackerský" původ se v něm nezapře, a možná i proto existuje velké množství dekodérů tohoto formátu. Pro začátečníka je proto velmi složité se vyznat ve změti dekodérů, filtrů a utilit, které potřebuje pro přehrání jednoho videa. To již není tak jednoduché, jako zasunout videokazetu do přehrávače, který poté vše obstará sám. Možná i proto se autor produktu Codec Pack rozhodl začátečníkům vše ulehčit a vytvořit balík, který vše potřebné pro přehrávání filmů sám nainstaluje. Hned zezačátku si v té nejbohatší verzi (kterou samozřejmě najdete na našem CD) můžete vybrat, jaký dekodér kodeků DivX a případně XVid budete používat. Na výběr máte buďto originální, anebo oblíbenější filtr ffdshow, který obsahuje mnoho možností pro maximální využití výkonu vašeho počítače (spolehlivě dokáže zatížit i procesor s rychlostí nad 1,5 GHz), a tím i dosažení maximální kvality obrazu. Hned poté máte na výběr také speciální filtry, jež vám umožní zobrazovat titulky k filmu takřka v jakémkoliv přehrávači, včetně velmi oblíbeného Windows Media Playeru. Samozřejmostí je také automatická instalace dalších nezbytností, jako třeba podpory prostorového zvuku ve formátu AC3. To vše je nakonec doplněno jakousi třešničkou na dortu, tedy automatickými aktualizacemi, které dokáží zjistit přítomnost novější verze kodeku a nabídnout ji ke stažení.

GSpot 2.1

Licence: freeware

Domovská stránka: www.headbands.com/gspot

Jistě to znáte: dostane se vám do ruky multimediální záznam a v přehrávači Media Player se vám objeví ono známé hlášení, že nebyl nalezen potřebný kodek, a zda si ho přejete stáhnout z vln internetu. Po kliknutí na tlačítko OK obvykle následuje další hláška, že daný kodek nebyl nalezen ani tam. Potom tedy přichází na řadu utilita GSpot, která dokáže o jakémkoliv multimediálním souboru zjistit téměř všechny potřebné informace. Od skrytých dat, kde zjistíte jakým programem byl soubor vytvořen, přes použitý zvukový i obrazový kodek. Krom použitého kodeku je rovněž k dispozici informace o daném rozlišení, datovém toku, rychlosti snímků či délce sekvence. Aby toho nebylo málo, taktéž se zobrazí informace, zda je váš počítač schopen příslušný formát přehrát pomocí běžných filtrů DirectShow, a případně jaké k tomu využívá kodeky. Pro experty je navíc možno zobrazit úplný přehled kodeků a filtrů nainstalovaných na vašem počítači, popř. exportovat zobrazená data. Produkt taktéž umožňuje upravovat hlavičky AVI souboru, do nichž můžete ukládat mnoho dalších popisných informací úplně stejně, jako pomocí ID3 tagů do souborů MP3.

Test monitoru 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: home.tiscali.cz/cz727637/Download.htm

Tato utilita slouží na testování a nastavování správných parametrů běžných CRT monitorů. I když je program dostupný zdarma a navíc v češtině, poskytuje možnosti profesionálnějších nástrojů. Hned zezačátku se vám totiž zobrazí relativně přehledné menu, kde jsou všechny položky vyrovnány do skupin. První skupinou je test ostrosti a barevnosti, kde naleznete od základního obrazce (slouží pro nastavení správné geometrie a rozměrů obrazu) přes čitelnost textů také nejdůležitější test jasu a kontrastu (to je snad jedno z nejdůležitějších nastavení parametrů obrazů, které obvykle začátečníci nechávají bez povšimnutí). Poté je dále možno sledovat nikterak zajímavé moaré, které vám může maximálně pomoci při výběru správného typu monitoru, jeho odstranění dle mých zkušeností není ani sebelepším nastavením možné (u levnějších typů monitorů je obvykle lepší ponechat nastavení od výrobce). Poté se k vám již dostává také test přesnosti vykreslování, kde pohodlně zobrazíte potřebná kolečka (zde lze zjistit správné nastavení poměru stran) či konvergenci barev (s tou bohužel takřka nic nesvedete). Poslední test je zaměřen zejména na barvy a stabilitu. Test barev nemívá u CRT monitorů nikterak valný význam, ale u LCD panelu nabývá na důležitosti. Na barevných plochách totiž nejsnáze zjistíte i jeden jediný vadný pixel. Celý test je zakončen testem pumpování, který ověřuje kvalitu vysokonapěťového zdroje uvnitř monitoru. U levnějších monitorů je pumpování značné (já jsem někdy naměřil i 20 mm!), zatímco u mírně dražších se jedná sice o nezanedbatelnou, ale přehlédnutelnou vlastnost (například u běžného monitoru je pumpování menší než 5 mm). Takže stručně řečeno aplikace je povedená, přehledná, rychlá a bezproblémová. Jak by se tedy mohlo zdát, je bezvadná, jenomže bohužel jí autor zapomněl přidat jednu důležitou a podstatnou vlastnost nápovědu. Ta je právě kamenem úrazu celého produktu. Ostatně doufám, že to co autor vynechal, se mi alespoň částečně podařilo vměstnat do tohoto článku, a tak i začátečníci pochopí pár nejdůležitějších funkcí kalibrace a testování jejich zobrazovacího zařízení.

Nebojte se vyzkoušet - Svět videa a televize

Martin Koníček

J elikož se již po dlouhé měsíce setkáváte v této rubrice s rozmanitými tématy, musel jsem zabrousit, abych se neopakoval, do méně prozkoumaných oblastí, jako je práce s multimediálními daty. V této rubrice si nyní můžete přečíst o dvou zajímavých utilitách pro práci s televizní kartou, které se od sebe znatelně liší nejen kvalitou, ale samozřejmě také cenou. Pokud se navíc rozhodnete pracovat s již nahranými záběry, jistě vám přijde vhod utilita pro práci s již zpracovanými daty jako je VirtualDubMod, případně Stoik Video Converter. A pokud vás zpracování videa prozatím nezajímá, nebojte se vydat do obchodů a obhlédnout ceny televizních tunerů, jejich hladina šla totiž již ke hranici dvou tisíců korun.

bTV Professional 2.1

Licence: shareware (25 USD)

Domovská stránka: www.borgtech.org/btv

Tato aplikace je opravdu důstojnou náhradou veškerého softwaru, který byl přibalen k vaší televizní kartě. Pracuje bohužel pouze s televizními kartami, jež obsahují čip BT848/878, ale jelikož je takovýchto karet naprostá většina, jistě to pro mnoho našich čtenářů nebude velkým omezením. Ale dostaňme se k výhodám tohoto softwaru, tomu čím se liší od svých konkurentů. Tou hlavní výhodou a zároveň i nevýhodou je to, že aplikace si instaluje vlastní ovladače zařízení (podporována jsou i Windows 2000 a XP), které dokáží zajistit mnohdy i lepší parametry než ty, jež jsou k vaší grafické kartě dodávány standardně. Kupříkladu autor udává, že podporovaná obnovovací frekvence je 50, popřípadě 60 Hz (myslí se obnovovací frekvence televizního obrazu, nikoliv monitoru), dále je podporováno rozlišení až do 912 x 758 pixelů, a nakonec stereozvuk (tuším, že se nejedná o české stereo). Mezi zajímavější vlastnosti patří zcela jistě podpora českého teletextu, odstranění chyb vlivem prokládání řádků obrazu, a hlavně jedna z nejlepších podpor na zachytávání videa do jakéhokoliv AVI souboru (po spuštění nahrávání se totiž aktivuje panel, který vám nad vším co se právě děje umožní maximální kontrolu). Samozřejmostí je také podpora dálkových ovládání, takže svůj počítač si můžete pohodlně a v klidu ovládat například z vašeho křesla. Ale přejděme od výhod aplikace i k jejím drobným nevýhodám. To, čeho si hned napoprvé všimnete, je jistě tak trošku složitější ovládání. Všechny nabídky aplikace se totiž aktivují po stisknutí kláves F1-F12, což začátečníka může opravdu zmást. Na druhou stranu, pokud si na tento fakt zvyknete, bude vám časem takovéto ovládání připadat zajisté mnohem rychlejší. Další a již podstatnou nevýhodou byla určitá nestabilita vlastních ovladačů, instalovaných spolu s aplikací. Párkrát jsem totiž zpozoroval restart počítače, který jimi byl bohužel zapříčiněn. Nicméně po všech ostatních stránkách je produkt bezkonkurenční, a proto si myslím, že rozhodně stojí za vyzkoušení. Ostatně, pokud později budou i u vás ovladače nestabilní, není nic snadnějšího než aplikaci odinstalovat, což se alespoň mě povedlo bez sebemenších obtíží.


PC World CD centrum II.

CapTV 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.micromediaenterprises.com/captv

Mnoho majitelů televizních tunerů si láme hlavu, jak např. nahrát to či ono video do formátu DivX apod. Krom toho, že zezačátku musíte mít potřebný hardware (běžná capture carta by vás měla přijít přibližně na 2 000 Kč), je dále třeba vlastnit také nějaký software. Jak již to obvykle bývá, možná si nevystačíte jen s tím, který je k vaší grafické kartě běžně dodáván, a hodí se vám i jiný jako je například volně šiřitelný CapTV. Ten toho sice nijak mnoho neumožňuje, ale jeho ovládání je ryze kontextové (po stisku pravého tlačítka myši) a může vám pomoci aktivovat takové funkce, které nejsou ani u dodávaného softwaru běžné. Například jsem se z ohlasů uživatelů dočetl, že někomu se právě za pomoci tohoto softwaru podařilo aktivovat plné rozlišení PAL místo běžného VGA (640 x 480). Již to může být začáteční konkurenční výhoda. Ale vraťme se k základním funkcím: krom možností nastavení všech parametrů zachytávaného obrazu (například již dříve zmíněného rozlišení, počtu snímků, stereonebo mono-audiosignálu, či použitého kodeku) si můžete také nastavit libovolné chování po stisku libovolného tlačítka myši. To vlastně dělá aplikaci velmi rychle ovladatelnou, možná i rychleji než váš standardní videorekordér VHS. Mezi další zajímavé možnosti také patří funkce pro přepínání programů na TV kartě. Ta je podporována pouze pokud vlastníte hardware s čipem BT848/78. Majitelé ostatních grafických karet si, již jak bývá zvykem, musí nejdříve spustit originální software, který bývá přibalen ke kartě, pomocí něj naladit příslušný kanál a po jeho ukončení teprve spustit tuto aplikaci. Krom těchto základních funkcí aplikace samozřejmě podporuje takové maličkosti jako je například sejmutí aktuální obrazovky, a případně její okamžité uložení přímo do schránky. Jednoduše se dá shrnout, že tento program dokonale uspokojí uživatele, kteří od něj očekávají jen jednoduché zachytávání videa a nic víc. Mimochodem, nezapomeňte se podívat do kolonky "About" (O programu), ať poznáte autora produktu zaručeně ze všech stran.

VirtualDubMod 1.4

Licence: GNU/GPL zdarma

Domovská stránka: virtualdubmod.sourceforge.net

Vydařený videoeditor VirtualDub zná jistě kdekdo, ale o jeho upravené verzi, která vznikla pouze díky tomu, že tento produkt je volně dostupný i se zdrojovými kódy, slyšíte možná poprvé. Takže se hned podíváme, co přináší nového. Tou úplně nejzásadnější novinkou je podpora formátu OGM a OGG (jistě již vám něco říká otevřený formát Ogg Vorbis, tlačící na MP3). To možná každý nevyužije, ale jsou tu i další zajímavosti, jako například mírně problémová (kvůli synchronizaci) podpora MP3 s variabilním bitovým tokem (to vlastně zaručí vyšší kvalitu při menší velikosti výsledného souboru). Věcí, kterou jen tak každý neocení, je asi podpora prostorového zvuku ve formátu AC3 (pro opravdové "fajnšmekry") a clusterového zpracování videa. Díky němu je možno zpracovávat jeden filtr na několika počítačích (pomocí běžné TCP-IP sítě) zároveň. Jistá nevýhoda tohoto režimu je ovšem v tom, že neumožňuje aplikaci více filtrů zároveň, a už vůbec s ním nelze zpracovávat audiodata (což při dnešním výkonu počítačů snad ani není problém). Konečnou "perličkou" této aplikace je snad jen plná česká lokalizace, která všemu dodává ten správný nádech. Takže když to shrneme, po instalaci tohoto produktu dostanete dohromady sestavené ty nejlepší modifikace aplikace VirtualDub, okořeněné češtinou. A proč to všechno není běžně dostupné? Možná jen proto, že vývojáři opatrně vyčkávají, a chtějí mít finální produkt maximálně stabilní i za cenu menšího množství dostupných verzí. Sám totiž mohu potvrdit, že některé části této verze nejsou ještě plně stabilní, takže pokud nové funkce nevyužijete, bude možná lepší zůstat u té staré, kde vše funguje zcela bezproblémově.

STOIK Video Converter 1.1

Licence: freeware

Domovská stránka: www.stoik.com

Pokud vlastníte televizní kartu a nějaký software, který dokáže videa zachytávat pouze do formátu MPEG či WMV, jistě se vám bude hodit tento konvertor, který umí cokoliv zkonvertovat do standardního souboru AVI, zkomprimovaného libovolným kodekem. Např. aplikace VirtualDub nepodporuje editaci formátu WMV (jeho podpora z něj musela být kvůli patentům vyjmuta), ani formátu MPG (která by sice fungovat měla, ale mně se to záhadně nepodařilo). Pokud ovšem video překonvertujete pomocí této utility do formátu AVI (třeba s kodekem DivX), VirtualDub si s tím již hravě poradí. Ovšem samotná konverze není vše, co tato utilita dovede. S videem a audiem uloženým v souboru můžete totiž dělat mnohem více. Lze například změnit použité rozlišení, nebo v případě zvuku bitový tok, vzorkovací frekvenci apod.

§§§§§


Neohlížejte se, někdo se dívá... – Velký bratr

Vladimír Vondráček

c03p0172

Jak slyší našinec slova velký bratr, upře nejprve svůj zrak k Východu a posléze k Západu. Velký bratr tě sleduje, je v podtitulu i tohoto softwaru. Jedná se o systém pro sledování využívání počítačů a jejich ovládání. Takže výhrůžka sledováním je jenom slabý odvar toho, co systém skutečně umí.

Programový balík se skládá ze tří základních komponent. Srdcem je VBServer (VB není obvyklá zkratka pro Visual Basic, ale pro Velký Bratr...), na kterém je umístěna centrální databáze a soubor pravidel pro klienty. Součást VBManager slouží k ovládání celého systému a přístupu do přehledových statistik. Posledním základním kamenem, bez něhož by to zcela jistě nešlo, je VBClient, tedy komponenta, která se instaluje, jak název napovídá, na klientské stanice. Základní balík obsahuje licence pro pět klientských počítačů.

K samotné instalaci nejsou žádné speciální požadavky, pouze serverová část by měla být nainstalovaná na počítači, který je spuštěn stále a tedy pracuje pod stabilním operačním systémem. Je tudíž silně doporučeno, aby na VBServeru nebyly spouštěny takové programy, které by mohly způsobit jeho zhroucení. V balíku je obsažena i utilita s ovládacím rozhraním pro server. Zde je sledována souhrnná statistika využití, lze si prohlédnout serverové logy a záznamy o zprávách serveru od klientů. Je rovněž monitorována aktivita managerů. Je též možné měnit nastavení celého systému. Pokud ale je už jednou provedeno, asi by se měnit nemělo. Přestaví-li se například číslo portu, přes který Velký Bratr komunikuje, asi se již klientům nepodaří k serveru připojit.

Plavně se tak dostávám ke klientské části aplikace. Kromě ikonky v systémové liště se pro počítač nic zajímavého neděje. Byť lze zobrazení ikony zakázat, je přece jen férovější informovat uživatele, že jeho práce je monitorována. A že může být kdykoliv překontrolován managerem systému.

Velmi šikovně a takřka nepostřehnutelně tak přecházíme k tomu, proč vůbec Velkého Bratra do počítačové sítě nasadit. VBManager umožňuje sledovat detailně statistiky využití jednotlivých strojů v lokální firemní síti. Posbírané údaje pak zobrazuje přehledně ve formě grafů nebo tabulek. Dá se tak jednoduše zjistit, které programy byly na daném počítači spouštěny, jak dlouho běžely (resp. byly aktivní), kteří uživatelé k počítači přistupovali a jaké dokumenty používali. Kromě této pasivní komponenty je možný i aktivní vstup manageru do práce vybraného počítače. Lze rozesílat zprávy klientským stanicím, ať už jednotlivě nebo hromadně. Taktéž je možné na dálku spouštět programy nebo počítač vypnout. Spouštění programů je možné buď na základě připraveného kalendáře, nebo přímou aktivitou manageru. Podobně lze zakázat spouštění některých aplikacích na daném počítači nebo určitému uživateli. Teď už si možná říkáte, že tohle už je trochu moc, a že to hraničí s osobní svobodou a zásahem do soukromí. Bez ohledu na můj osobní názor na danou věc, aplikace vychází z filozofie, že počítač je pracovní pomůcka, která se má využívat pouze majitelem (tedy firmou) určeným způsobem. A pokud se tak děje, pak proč nemonitorovat aktivity na firemních počítačích. Ale jako ve všem, i tato problematika je spíše než o technologii o lidech. Monitorování lze nastavit tak, že v definovanou dobu je přerušeno nebo v daný čas ukončeno, a dát tak prostor k mimopracovní aktivitě.

Tento program je do jisté míry příbuzný se systémem PCinfo, oba ale fungují trochu jinak. Zatímco PCinfo spouští kompletní prohledání počítače a dává informaci nejen o instalovaném softwaru, ale i o hardwaru, Velký Bratr zkoumá pouze programy spouštěné a frekvenci jejich využití. Byť se v obou případech jedná o kontrolní systémy, oba pracují poněkud odlišným způsobem. A je věcí vedení organizace, který způsob monitorování pracovníků zvolí.

Podtrženo a shrnuto, Velký Bratr je bezesporu užitečný softwarový nástroj pro sledování využití počítačového času ve firmě. Není nikterak hardwarově náročný a je snadný na konfiguraci. Výsledky sledování jsou prezentovány přehlednou grafickou formou.

Velký Bratr

přehledná prezentace výsledků

snadná konfigurace

K recenzi poskytla firma: MagicWare, s. r. o., Novotného lávka 5, Praha 1, www.vbratr.cz

Cena: podle počtu licencí (například pro 5 počítačů 6 772 Kč, pro 50 počítačů 45 150 Kč)

§§§§§


Důvěřuj, ale prověřuj! – Audit Pro

Vladimír Vondráček

c03p0173

Ve firmách se zřejmě začíná rozmáhat problém zneužívání podnikových počítačů k aktivitám, pro které nebyly primárně pořízeny. Podobný trend zachytila i firma trueconneXion, a proto uvedla na trh svůj produkt Audit Pro.

Jedná se o klient-serverový systém pro evidenci a archivaci údajů o instalovaném softwaru a hardwaru v podnikové síti. Aplikace je založena na využití MS SQL serverové technologie. Runtime modul tohoto produktu musí být spuštěn na vybraném počítači, aby bylo možné rozběhnout serverovou část Audit Pro, nazvanou trefně Audit Pro Server. Databázový stroj nemusí nutně běžet na stejném počítači, na němž je instalován server Audit Pro, vyžaduje však možnost připojit se k němu prostřednictvím sítě. Klientskou část je možné instalovat jednak z instalačního média, nebo i přímo po síti. Ta musí být samozřejmě správně konfigurována a instalující osoba potřebuje mít administrátorská práva v systému. A v neposlední řadě je možné provést audit disketou (tedy fyzicky k počítači dojít, z diskety spustit skenovací modul výsledky jsou posléze uloženy na disketu a záznam naimportovat do databáze). Ztrácí se tím ovšem výhodnost celého konceptu, tedy možnost prokontrolovat celou síť, aniž by byl administrátor nucen vstát od svého počítače.

Samotná práce se systémem je poměrně jednoduchá a přehledná. Prostřednictvím grafického uživatelského rozhraní lze získávat všechny informace, posbírané během auditu počítačů v síti. V základní instalaci je k dispozici poměrně rozsáhlý seznam běžných produktů, které se obvykle vyskytují na firemních počítačích. Kromě produktů firmy Microsoft jsou to i rozšířené aplikace dalších firem. Číselníky je samozřejmě možno doplnit i o další programy, které jsou považovány za důležité ve strategii firmy. Pokud se daný software identifikuje i prostřednictvím čísla svojí verze, lze auditem zjistit i možný nesoulad ve verzích například nějakého firemního aplikačního softwaru. Výsledky jsou prezentovány poměrně přehledně, byť se jedná o čistě textovou informaci. O každém auditu je možné nechat vytisknout přehledný protokol. Ten může sloužit třeba jako evidenční list, který podepsán jednak vedoucím, a jednak pracovníkem může posléze posloužit jako důkaz při eventuálních sporech, týkajících se vybavení konkrétní stanice. Protokol je přímo vložen jako dokument do aplikace Word, takže s ním lze poté manipulovat jako s libovolným jiným dokumentem a přizpůsobit jeho uplatnění firemní politice. Škála možností použití je poměrně široká. Klientská část je spustitelná buď přímo příkazem administrátora, nebo ji lze naplánovat prostřednictvím Plánovače úloh systému Windows. Jestliže se stanice po spuštění přihlašuje do sítě, je možné vložit příkaz ke kontrole do login skriptu.

Systém Audit Pro sám o sobě netvoří novou aplikační vrstvu. Využívá pro svou práci stávající informace o hardwarovém a softwarovém prostředí, které má k dispozici operační systém, eventuálně BIOS. Z toho důvodu je možné sesbírat informace poměrně rychle a bez většího časového o systémového vytížení počítače. Z toho je ale patrné, že počítač musí být v "dobré kondici", tedy správně a korektně fungující a odpovídajícím způsobem konfigurovaný. Možnost používat disketového auditu otevírá cestu i pro kontrolu počítačů, které nejsou připojeny na síť, nebo neumožňují po ní korektně komunikovat. Prověřit lze i stanice se staršími verzemi operačních systémů Microsoft, počínaje již DOSem, a dokonce i počítače s operačními systémy UNIX/Linux.

Audit Pro

flexibilní a subtilní řešení

anglicky

K recenzi poskytla firma: truconneXion, s. r. o. S. K. Neumanna 449, Ml. Boleslav www.auditpro.cz

Cena: pro pět počítačů zdarma, pro sto 25 900 Kč

§§§§§


Velý Bratr vs. AuditPro vs. Pcinfo

Vladimír Vondráček

c03p0174

V poslední době se sešly v redakci celkem tři produkty, které mají podobnou náplň nějakým způsobem sledovat uživatele počítačové sítě ve firmě: Velký Bratr, Audit Pro a PCinfo (viz 12/02). Diskusi na téma, zda má zaměstnavatel právo "čmuchat" na počítačích svých zaměstnanců, nebudeme pro tento moment otevírat, zaměřím se výhradně na neformální porovnání v nadpise uvedených aplikací. Všechny spojuje podobná architektura, klient-serverový přístup je v této oblasti nutným přístupem. Rovněž jsou všechny nějak spojeny s databázovým zpracováním získaných výsledků a diferencovaným přístupem k různým skupinám uživatelů. Grafické uživatelské rozhraní však poskytuje rozdílné informace. Audit Pro a PCinfo používají metodu otisku stavu systému v jeden okamžik v době testu. Po jeho ukončení již v systému žádným způsobem není klientská část přítomná. Naproti tomu Velký Bratr sleduje využití počítače kontinuálně i s tím, které dokumenty jsou instalovaným softwarem používány. V systému je trvale přítomna rezidentní část programu.

Audit Pro má navíc proti PCinfu možnost auditovat i počítače s operačním systémem UNIX/Linux, naproti tomu PCinfo obsahuje utilitu pro virtuální převzetí pracovní plochy Windows na vzdáleném počítači. Obě tyto aplikace obsahují rozsáhlou databázi softwarových produktů. Jsou též schopny zjišťovat hardwarovou konfiguraci kontrolovaných počítačů. Zjistí veškerý instalovaný software bez ohledu na to, jak a jestli se používá.

Velký Bratr sleduje pouze spouštěné aplikace, délku jejich spuštění a přistupované dokumenty. Instalované, ale nepoužívané programy nedetekuje. Umožňuje zasílání zpráv na klientské počítače.

Zatímco v případě PCinfa a Auditu Pro se jedná o přímé konkurenty, Velký Bratr jde trochu jiným směrem. Rozhodně nelze říct, že některý produkt je jednoznačně lepší než druhý, závisí samozřejmě na více okolnostech, než jen na uvedeném shrnutí.

§§§§§


Přehrávače MP3 – srovnávací test I.

Marcel Flídr

c03p0175

MP3 jako formát pro kompresi zvukových dat, zejména pak hudby, je znám široké veřejnosti. Mezi uživateli je velice oblíbený, na druhou stranu je noční můrou autorů, vydavatelů i distributorů hudebních nahrávek, kterým se kvůli ilegálnímu stahování hudby z internetu snižují zisky z prodeje klasických nosičů. Dochází tak k mnoha sporům, o kterých často informujeme i v PC WORLDu.

Pro tentokrát však necháme spory stranou a zaměříme se na to, jaké softwarové nástroje lze použít k přehrávání MP3 souborů. Do testu jsme vybrali několik nejpoužívanějších programů, které jsme hodnotili z několika hledisek. V závěrečné tabulce jsou přehledně seřazeny základní informace, včetně údajů o podpoře několika testovaných schopností aplikací:

- podpora dalších formátů hodnotí spektrum podporovaných zvukových formátů kromě MP3

- skiny informace o možnosti změnit vzhled okna rozhraní

- databáze skladeb informace o tom, jestli program umí udržovat a spravovat databázi skladeb umístěných na lokálním disku počítače.

CoolPlayer 206

Autor: Niek Albers

Náš test zahajujeme jednoduchým přehrávačem CoolPlayer, který nenabízí téměř žádné pokročilé funkce.

Program nemá instalátor, a tak stačí pouze rozbalit archiv a aplikaci spustit. Při prvním spuštění se vytvoří ini-soubor, do nějž se ukládají všechny nastavené parametry. Bohužel však CoolPlayer při registraci přípon souborů provede také přidání položek do kontextové nabídky systému Windows, které nelze jednoduše odstranit.

Po funkční stránce se jedná o přehrávač vybavený jenom základními vlastnostmi pro přehrávání MP3, případně WAV souborů. K dispozici je pouze editor playlistů s možností přidání celé složky (nelze zadat samostatný soubor) a grafický ekvalizér bez možnosti uložit si nastavení. CoolPlayer podporuje změnu vzhledu pomocí skinů, kterých je na internetu poměrně mnoho. Přehrávač sice umí zobrazovat ID3 tagy ze souborů, nedokáže však zpracovat české znaky s diakritikou.

Pokud je někdo z uživatelů zarytý minimalista, může ho CoolPlayer možná oslovit. Pro ostatní je to aplikace vskutku nezajímavá.

Quintessential Player 3.40

Autor: Paul Quinn

Podstatně vyspělejší aplikací je Quintessential Player (známý pod zkratkou QCD). Obsahuje většinu funkcí, které může uživatel od přehrávače vyžadovat. Příjemnou vlastností je podpora několika zvukových formátů, včetně schopnosti přehrávat audio CD. K dispozici je i připojení na CDDB systém Gracenote, podmínkou je však předchozí registrace do této služby.

Program QCD se do systému Windows nijak nevnucuje a nechává na uživateli, jakou úroveň integrace zvolí. Všechna nastavení programu jsou přehledně strukturována a není problém se v nich orientovat. Jedinou slabinou v tomto ohledu tak může být absence české jazykové knihovny. S tím souvisí i neschopnost zobrazovat české znaky s diakritikou v názvech skladeb. Pokud by měl uživatel problém s některými funkcemi, může využít solidně zpracovanou nápovědu programu, pochopitelně opět v angličtině.

Prostředí programu je zpracováno velice dobře a ovládací prvky jsou umístěny intuitivně a přehledně. Zajímavě je řešeno používání skinů, každý z nich totiž může mít několik modů. Defaultní skin, dodávaný s programem, má tyto mody tři. V plném zobrazení obsahuje plocha přehrávače mnoho informací o přehrávané skladbě a playlistu, okno s vizualizací, ovládací prvky a tlačítka pro editaci nastavení ekvalizéru a playlistu. Nejmenší varianta skinu obsahuje pouze základní ovládací prvky a zabírá na monitoru opravdu minimální plochu. Nezávisle na zvoleném skinu lze QCD plně ovládat klávesovými zkratkami nebo z kontextového menu, které se nabídne rovněž po kliknutí na ikonu programu v systémové liště Windows.

Mezi pokročilejší funkce lze rozhodně zařadit například přímou editaci informací o přehrávané skladbě, možnost ukládání vlastních nastavení ekvalizéru nebo podporu plug-inů jak pro vstup, tak pro výstup zvuku. Pomocí výstupního plug-inu lze kupříkladu provádět konverzi přehrávané hudby do některého z mnoha podporovaných formátů (včetně MP3 nebo WAV). QCD představuje příjemný a zajímavý přehrávač, kterému k dokonalosti chybí jen málo. Uvítali bychom například přístup k CDDB bez nutnosti registrace, možnost spravovat databázi skladeb na lokálním disku nebo podporu češtiny. Pokud uživateli tyto drobnosti nechybí, rozhodně by měl QCD vyzkoušet.

Sonique 1.96

Autor: Lycos, Inc.

Po přečtení stručného popisu na WWW stránkách přehrávače Sonique jsme se na test opravdu těšili. Jak tedy tento populární software obstál?

Upřímně řečeno, byli jsme poměrně dost rozladěni, zejména komplikovaností ovládání aplikace. Zpočátku vše vypadalo velice slibně, prvním krokem instalace byla totiž volba jazyka. Mezi nabízenými mutacemi nechyběla čeština, a od její volby už celá další komunikace programu (včetně helpu!) probíhala v počeštěné podobě. A v některých situacích jsme byli i rádi, že můžeme služeb nápovědy využít.

Koncepce ovládání je totiž řešena poměrně nešťastně a komplikovaně. Hlavní okno sice obsahuje základní ovládací prvky pro přehrávání, ale přístup k většině dalších činností a nastavení je možný pouze přes zvláštní menu, umístěné v "navigační konzoli".

Pohyb v nabídkách je zdlouhavý a zvolené barevné nastavení ještě zhoršuje čitelnost. V nastaveních, kde je možný výběr z několika voleb, se mnohdy nenabídne jejich seznam, ale uživatel může pouze procházet jednotlivé parametry jeden za druhým.

Pokud se přeneseme přes komplikovanost ovládání, zjistíme, že funkčně je Sonique vybaven lehce nadprůměrně. Mezi podporovanými formáty jsou kromě MP3 také WAV, XM nebo audio CD. Bohužel chybí funkce získání informací o skladbách z databáze CDDB. U MP3 souborů, které již mají tyto informace uložené, je program samozřejmě zobrazí a dovolí jejich editaci. Další kvalitní funkcí, jež však trpí komplikovaným ovládáním, je ekvalizér. Všech dvacet posuvníků pro nastavení voleb ekvalizéru se zobrazí po kliknutí na velké tlačítko ve spodní části hlavního okna. Bohužel v této části není možno ovládat ukládání a načítání uživatelských nastavení. Potřebné funkce jsou dostupné opět pouze přes menu aplikace.

Podobně jako QCD i Sonique obsahuje tři varianty skinu, lišící se jak počtem ovládacích prvků, tak především velikostí. Pokud však uživatel potřebuje použít funkci, která ve zvoleném typu skinu není přímo ovládána tlačítkem, nezbývá mu nic jiného, než se přepnout do základního zobrazení a zde se proklikat v menu k potřebné funkci.

Podobných nedokonalostí je v tomto přehrávači bohužel až příliš mnoho a snižují hodnotu jinak celkem zdařilé aplikace. Určitě by pomohla třeba implementace kontextové nabídky, přístupné z kteréhokoliv skinu.

UltraPlayer 2.112

Autor: UltraCo, Inc.

UltraPlayer představuje zhruba střed výkonnostního spektra testovaných přehrávačů.

Z průměru vyčnívá snad jen množstvím podporovaných formátů. Neomezuje se pouze na zvukové soubory, umožňuje pracovat rovněž s videem. Vzhledem k podpoře přehrávání audio CD je škoda, že autoři neimplementovali možnost přístupu do CDDB databáze pro získání informací o přehrávané hudbě.

Prostředí přehrávače je zpracováno přívětivě a přehledně, k dispozici je plné a základní zobrazení. V jednodušší variantě jsou k dispozici ovládací prvky pro přehrávání a informace o přehrávané skladbě. Rozšířené zobrazení obsahuje nastavení ekvalizéru (bez možnosti uložení vlastního nastavení), vizualizace, playlistu a dalších parametrů programu. Konfigurace však není nijak rozsáhlá. Kdyby měl uživatel přesto nějaký problém s pochopením konkrétní volby nebo části aplikace, může využít stručnou nápovědu. Ta je, stejně jako celý program, pouze v anglickém jazyce. S programem se nainstalují i dva základní skiny, z nichž si lze udělat představu o možnostech vzhledu přehrávače.

Celkově je UltraPlayer programem, který určitě stojí za vyzkoušení, nicméně nepřináší nic nového a spíš mu některé drobnosti chybí.

Winamp3

Autor: Nullsoft, Inc.

Asi nejznámějším MP3 přehrávačem je Winamp. Autoři se jeho vývoji věnují již značnou dobu a na kvalitě aplikace je to poznat.

Ve své aktuální verzi již není Winamp "pouze" přehrávačem MP3 souborů. Spektrum podporovaných typů se postupně rozšířilo na několik dalších zvukových (WAV, MIDI, MOD, AU, SND, WMA...), ale i video (AVI, MPG, ASF, WMV...) formátů. Samozřejmostí je rovněž schopnost přehrávání audio CD s podporou získávání informací z databáze CDDB.

Jako první program našeho testu nabízí Winamp navíc knihovnu médií. Ta slouží jako přehledná databáze audio CD, skladeb a souborů uložených na počítači uživatele. Přidávání nových položek se děje automaticky při jejich přehrávání. Data lze samozřejmě doplnit i ručně s využitím automatického rekurzivního prohledávání složek na disku počítače. Pokud jsou k dispozici podrobné informace o skladbách (autor, album...), umožní Winamp odpovídající třídění. Podporováno je rovněž vyhledávání skladeb podle zadaného textu.

Pracovní prostředí přehrávače se drží dlouhodobě ověřeného schematu několika nezávislých oken (přehrávání, playlist, ekvalizér, knihovna medií, vizualizace atd.), které lze podle potřeby zapínat nebo vypínat. Vzhled programu se může samozřejmě přizpůsobit pomocí skinu. Navíc je implementována možnost zvětšení (scale) nebo nastavení průhlednosti kteréhokoliv okna. Škoda, že nelze zoom nastavit pro všechna okna současně. Standardně obsahuje instalace pouze anglickou verzi prostředí, ale na internetových stránkách lze stáhnout i českou lokalizaci.

Aplikace je velice flexibilní a každý uživatel si ji může jednoduše přizpůsobit svým potřebám. Aby neztratil přístup k některým funkcím (zejména v těch z menších variant zobrazení), může použít pro vládání klávesové zkratky nebo kontextové menu. To se zobrazí po kliknutí pravým tlačítkem téměř v kterékoliv části aplikace a obsahuje přehled všech dostupných funkcí.

Díky délce svého působení na poli hudebních přehrávačů a velké rozšířenosti mezi uživateli nabízí také nejrozsáhlejší možnosti doplnění funkčnosti pomocí přídavných modulů a personalizace s využitím skinů. Přestože jsme při testování narazili na pár drobností, které nejsou zcela ideálně propracovány (např. správa alb a interpretů v databázi médií), je Winamp rozhodě špičkou ve své kategorii.

Windows Media Player 9

Autor: Microsoft Corporation

Mezi čtenáři se asi nenajde nikdo, kdo by o této aplikaci dosud neslyšel. Media Player (dále jen MP) je totiž standardní součástí každé instalace operačního systému Windows.

Současná verze 9 je integrována do Windows XP, ale k dispozici je i pro starší vydání operačního systému Windows. Distribuovány jsou dva instalační soubory (pro XP a pro ostatní), a jednoznačně jsou to největší instalační balíky (cca 13 MB) z celého spektra testovaných přehrávačů. Rozhodně se jedná o nejobsáhlejší z testovaných aplikací.

Označit MP za "pouhý" MP3 přehrávač by tedy pochopitelně bylo chybou, neboť podpora formátů je mnohem širší. Kromě hudby a audio CD lze přehrávat také videosoubory, včetně podpory zobrazování titulků.

Pracovní prostředí programu dodržuje standardně konzervativní vzhled i členění, s několika drobnými změnami (např. možnost skrývání menu aplikace). Jednotlivé komponenty MP jsou umístěny na několika záložkách představujících základní schopnosti přehrávače. Mezi ně patří např. knihovna médií, umožňující automatické prohledání disku a následné setřídění nalezených skladeb.

Během testování se však párkrát stalo, že program odmítl provést nějakou činnost (např. přidání playlistu). Po vypnutí a opětovném spuštění se přehrávač umoudřil. Několik změn k lepšímu jsme zaznamenali u upravování parametrů zvuku, zejména ekvalizéru. K dispozici jsou některé nové funkce a zvýšil se rovněž počet předdefinovaných nastavení. Podpora skinů byla zahrnuta i u starších verzí přehrávače a zachovává ji i verze 9. Bohužel opět (jak bývá u tohoto programu zvykem) není formát skinu kompatibilní se staršími verzemi aplikace.

Vzhledem k ostatním přehrávačům v testu působí Windows Media Player jako kolos. Je znát velká vazba na internet (např. napojení na CDDB, poslech internetových rádií, aktualizace a stahování skinů) a zázemí obrovského programátorského týmu.

Není proto nijak překvapivé, že programu nelze (po stránce funkčnosti) prakticky nic vytknout. Trošku jiné je to s uživatelskou přívětivostí, kde je stále co vylepšovat. I přesto si Media Player zaslouží v našem testu plný počet bodů.


Přehrávače MP3 – srovnávací test II.

YeahPlayer 3.0

Autor: Nazasoft, Inc.

Přestože je YeahPlayer posledním přehrávačem našeho testu, jako první nabízí některé specifické vlastnosti. Ne vždy se však jedná o pozitiva. Nejvýraznější rozdíl od předchozích programů je v tom, že YeahPlayer není zdarma. Bezplatně lze používat pouze verzi s některými omezeními. Vzhledem ke kvalitě bezplatné konkurence je to přístup poměrně nepochopitelný.

Ze standardních funkcí pro přehrávání běžných audioi videosouborů nabízí YeahPlayer editor playlistu a ekvalizér. Navíc aplikace obsahuje databázi, do níž je možno k jednotlivým skladbám přidávat jejich texty. Dalším doplňkem je CD ripper, umožňující komprimování stop z audio CD přímo do formátu MP3. Tato funkce je však v neregistrované verzi omezena. Navíc se nám během testování stalo, že z neznámých důvodů program odmítl zvuková CD přehrávat. Pracovní prostředí aplikace i konfigurační dialog jsou velice jednoduché. Autoři avizují možnost změny vzhledu pomocí skinu, ovšem tato vlastnost není zdaleka plnohodnotně implementována. V programu je totiž pouze umožněn výběr jednoho ze šesti skinů (a jejich barevných variant), další nelze nijak doplnit.

Nepříliš zdařilý pokus o inovaci představuje zpracování menu. To sice obsahuje přístup k většině funkcí, ale jeho provedení je zvoleno nešikovně. Celá nabídka je totiž realizována poloprůhledně, takže mnohdy není patrno, jestli viditelný text je volba YeahPlayeru, nebo část pod ním zobrazeného okna jiné aplikace.

I když nabízí program některé zajímavé vlastnosti, při závěrečném hodnocení převážily negativní pocity. Chtít za plnou verzi bezmála třicet dolarů, je (mírně řečeno) odvaha.

Závěrem

Několik postřehů na závěr. Podobně jako ve srovnávacích testech jiných typů aplikací, i tentokrát je patrný postupný vývoj od jednoúčelových přehrávačů konkrétního typu souborů k univerzálnějším programům. Autoři se přitom neomezují pouze na zvuková data, ale doplňují také schopnost přehrávat video.

Přestože aplikace v této kategorii jsou množstvím i kvalitou funkcí srovnatelné, je stále patrný rozdíl mezi dvěma nejlepšími (Winamp a Windows Media Player) a ostatními dostupnými programy. Z pohledu uživatele je však určitě příjemné, že začíná být výběr i v kvalitních konkurentech těchto dvou gigantů. Neméně kladně lze hodnotit také licenční politiku autorů testovaného softwaru. Až na jedinou výjimku jsou všechny programy k dispozici uživatelům zcela zdarma, bez jakýchkoliv omezení.

Pravidelní čtenáři našich srovnávacích testů už jistě postřehli, že se vždy snažíme dát prostor také českým programátorům. Stejnou snahu jsme měli i při přípravě tohoto článku. Nepodařilo se nám však najít žádný odpovídající přehrávač z dílny českého autora. Snad příště.

§§§§§

$$$$$


Knihy


MS Windows XP Profesional Training Kit I.

Patrik Malina

c03p0157

Přestože od uvedení operačního systému Windows XP ve finální verzi uplynul už nějaký ten pátek, jsou desktopové verze Home Edition a Professional Edition prozatím osamoceny, neboť na serverová provedení dojde zřejmě v polovině tohoto roku. Tomu odpovídá i momentální nabídka certifikací společnosti Microsoft pokud dobudoucna uvažujete o zkouškách na řadu "XP", můžete prozatím v klidu začít právě od pracovní stanice. Velmi slušně vám k tomu poslouží tato obsáhlá publikace o celkem třech svazcích.

Nakladatelem původního díla je přímo Microsoft Press, a proto se jedná o informace přímo "od pramene". To je velmi cenné, jak zkušenější správně tuší, nejen co do obsažených vědomostí, ale především v oblasti metodiky ověřování znalostí, neboť to je přesně věc, jež by vás u reálného testu mohla nepěkně překvapit. Látka je rozdělena do samostatných svazků: první je výkladový a představuje poměrně tradiční učebnici všech základních znalostí o Windows XP. Vzhledem k tomu, že je v něm na více než 700 stranách pojednána verze OS pro pracovní stanici, jedná se o hodnotný a dosti úplný studijní zdroj. Za klíčový však, jak jsem již výše naznačil, považuji svazek druhý, jenž obsahuje typické otázky a odpovědi k certifikační zkoušce 70-270. Tedy nejen zjistíte, jak se vás budou ptát, ale také máte šanci pochopit logiku hledání správného řešení dle zde obsažených odpovědí. Aby simulace byla co nejvěrnější, můžete si z CD vyzkoušet cvičný test. Třetí, nejútlejší svazek obsahuje především glosář použitých pojmů, jejichž význam by vám nemusel být jasný.

Jak z výše uvedeného vyplývá, kniha je určena zájemcům o hlubší poznání systému. Pokud cítíte uživatelskou znalost jako dostačující, poohlédněte se po jiné brožuře. Naopak adepti administrátorské práce, neřku-li opravdoví zájemci o certifikace Microsoftu v této oblasti, by knihou mohli začít.

Autoři: kolektiv autorů

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 736+124+247 stran

Doporučená cena: 540 Kč

IPv6

Patrik Malina

Síťový protokol IP ve verzi 6 toho, vzhledem ke svému mládí, již zažil opravdu dost. Z období zbožného očekávání spasitele se přes léta úplného zapomnění opět dostává opatrně do popředí zájmu širší odborné veřejnosti a především také tvůrců programového vybavení, kteří pracují na implementacích do podoby užitečné pro všechny. Autor, jenž se této problematice velice podrobně již dlouho věnuje např. na stránkách internetových magazínů, připravil knihu, jež prozatím v tuzemsku nemá obdoby, a vzhledem k současné situaci ve vývoji operačních systémů se zdá být nakladatelský počin velmi dobře načasován.

Publikace představuje nejúplnější monografii o IPv6, jakou v češtině můžete sehnat. Tvůrce nevynechal prakticky žádnou důležitou věc, jež k tématu náleží: najdete zde kapitoly zaměřené na základní principy (formát datagramu, typy adres a jejich tvorba, ICMPv6), popis typických síťových procesů s novým protokolem (směrování, automatická konfigurace, DNS) i novinky, jež vývoj IPv6 přinesl (IPsec, mobilní uživatelé). Za obsáhlým teoretickým pojednáním následuje druhá část knihy, jež popisuje konkrétní implementace nového protokolu do různých operačních systémů právě tento oddíl velmi dobře poslouží k vlastním experimentům, neboť zachycuje aktuální možnosti velmi přesně. V přílohách pak nalezneme vyčerpávající přehled referenčních materiálů.

Ačkoliv se publikace věnuje problematice až trochu suchopárné, je napsána poměrně čtivě, řekl bych vzhledem k tématu až na hranicích možností. Rád bych vyzdvihl také autorovu snahu důsledně uvádět krom teoretických informací též co nejaktuálnější novinky "z terénu", takže kniha není souborem akademických pojednání, ale téměř reportáží o aktuálním stavu IPv6 ve světě. S její pomocí tedy nejen můžete velmi dobře pochopit, jak je vše vymyšleno, ale také zda a na čem to funguje. Ať již tedy máte chuť ke studiu či laborování, neváhejte a sáhněte po ní.

Autor: Pavel Satrapa

Vydavatelství: Neocortex,

Praha, 2002

Počet stran: 238

Doporučená cena: 220 Kč

Grafická úprava

Patrik Malina

Knih o typografii a grafické úpravě dokumentů se v poslední době objevilo vícero, což bezesporu souvisí i s aktivitou některých softwarových výrobců, mezi jejichž výtvory patří především aplikace pro počítačovou sazbu. Publikaci, kterou vám chci představit zde, však na rozdíl od jiných příruček vidím v trochu jiném světle. V první řadě se v ní totiž explicitně vůbec nemluví o počítačích a programech nejde tedy ani o manuál, ani o učebnici typografie s příklady v některém z oblíbených softwarových nástrojů. Jde o ryzí, krásnou příručku o grafické úpravě převážně textových dokumentů a o možnostech, jež se zde tvůrčím povahám nabízejí.

Pokud jste trochu znejistěli, zda je kniha pro vás, pak to spěchám napravit: toto dílko rozhodně není určeno profesionálům, kteří vytvářejí např. špičkovou časopiseckou úpravu, ale naopak právě pro začátečníky, kteří cítí, že dokument sestavený dle tisíckrát obehrané šablony z kancelářského softwaru není úplně to pravé. Je-li vaší prací či zábavou tvorba jednodušších tiskovin, pak právě zde můžete získat výborný základ, díky němuž brzy pocítíte vlastní tvůrčí pokroky.

Autorka výklad postavila jak jinak u sazby a grafické úpravy na jasných a zřetelných příkladech. Stránek bez názorných ukázek je pomálu, a to je dobře: krok za krokem tak můžete vnímat postupné drobné úpravy, jež však vedou k zásadnímu posunu v celkovém vzhledu dokumentů. Postupně dojde na řadu užitečných témat, jež tvůrkyně "zamaskovala" názvy kapitol jako jsou Blízkost, Zarovnání, Opakování či Kontrast. Jsou zde postiženy klíčové principy, jež podstatnou měrou ovlivňují výsledný vzhled. Ve druhé části knihy nechybí pojednání o typech písem a jejich používání.

Jedná se o knihu poměrně výjimečnou a velmi slušně zpracovanou. Nakladatel si na tuzemské poměry dobře poradil i s grafickou úpravou, což vhledem k obsahu opravdu stojí za řeč. Více než kdy jindy zde platí: alespoň nahlédněte!

Autor: Robin Williamsová

Vydavatelství: Mobil Media,

Praha, 2002

Počet stran: 144

Doporučená cena: 171 Kč

Java - Začínáme programovat

Patrik Malina

Java je sice více než jen módní záležitost, avšak chování tuzemských nakladatelství právě v případě tohoto programovacího jazyka potvrzuje, že i v knižní produkci módní trendy existují. Máte před sebou další učebnici pro začátečníky, a pokud jste si dosud obdobnou knihu nekoupili a začínáte vybírat, je to zase o něco těžší. Protože Java je přeci jen značné sousto, vyvolává poměrně útlá brožura otázku, jak že to autor vlastně provedl. V první řadě zde nehledejte podrobnější a obecnější výklad o objektově orientovaném programování, neb s touto věcí se zde rovnou pracuje a zbytečně se o ní nemluví. Za druhé, místy je autor opravdu poměrně strohý, takže pokud jste začátečníky v oblasti programování obecně, asi se hodně zapotíte a řadu odstavců si budete číst vícekrát. Místy jde spíše o referenční příručku, neboť některé stránky se více méně blíží komentovanému seznamu, a zájemce je tak hodně odkázán na vlastní experimentování. Protože se na stránky spousta věcí nevešla, slouží též tvůrci ke cti důsledné uvádění odkazů na internetové zdroje.

Obsah a rozvržení kapitol ani nemůže představovat nic převratného od první aplikace skočíte rovnou do neúprosného pojednání o datových typech či metodách a v rychlém sledu následují třídy a práce s nimi, tedy to, co dělá Javu zajímavou. Poměrně záhy přejde autor ke grafickému rozhraní a událostmi řízenému kódu, a poté se trochu telegraficky věnuje kontejnerům. Na můj vkus poměrně pozdě pak přijde řeč na výjimky a posléze se píše o vstupech a výstupech programů. Za zmínku rozhodně stojí desátá kapitola, v níž autor shromáždil jakési dobré rady pro "každou příležitost" při profesionálním psaní aplikací, a nechybí zde ani náznak tzv. extrémního programování.

Napsat učebnici Javy je těžké, a zvládnout to na 220 stranách je úkol na hranici možností. Autor dělal, co mohl jste-li trošku zběhlí třeba v C++, chytíte se určitě rychle.

Autor: Tomáš Pitner

Vydavatelství: Grada, Praha, 2002

Počet stran: 217

Doporučená cena: 225 Kč

Oracle 9i - Základy práce s databází

Patrik Malina

Pídíte-li se po knize o aplikačním balíku Oracle, předpokládám, že dobře víte, co chcete. Nazdařbůh se pojednáním o složitém relačním databázovém systému nikdo zabývat nebude, a tak bych rád hned zkraje upozornil, že i autoři očekávali čtenáře lehce poučeného. A to přesto, že kniha je vlastně pro začátečníky. Nemáte-li tedy prozatím přesnou představu, k čemu a jak by vám mohl databázový systém pomoci, zkuste prozatím jinou knihu tahle představuje až další stupeň.

Přestože autoři jsou určitě odborníky naslovo vzatí, úplný úvod publikace mne zaskočil přemírou marketingově-propagačních stránek. Už to vypadalo, že první kapitolu strávím, avšak jinak koncepčně velmi chvályhodné testy na jejím konci mne v tomto případě zaskočily. Zkrátka, propagandu přeskočte, dál už je to v pořádku.

Kniha je námětově velmi obsáhlá a tvůrci se v ní pokusili zachytit značnou tematickou šíři, jež postihuje většinu práce s balíkem Oracle. Své stránky zde tedy najdou jak adepti programování v jazyce PL/SQL, tak správci rutinních úloh a (ne)běžících procesů. Právě snaha alespoň "nakousnout" většinu podstatných otázek vedla dle mého názoru k jakési koncepční nesourodosti. Projevuje se to tím, že kniha se poměrně těžko čte v předkládaném sledu kapitol já jsem si posléze raději našel své pořadí, jež mi studium usnadnilo. Bohužel, tento přístup znamená častější dohledávání pojmů, jež byly vysvětleny "někde jinde".

Z podchycených témat uveďme např. základní popis struktury serveru z pohledu logického fungování i běhu jednotlivých konkrétních služeb, úvod do jazyků SQL* Plus či PL/SQL, seznámení s typicky databázovými strukturami (od tabulek po clustery) či vyloženě správcovskou kuchařku. Nechybí zmínka o internetových technologiích či náznak datových skladů.

Kniha obsahuje řadu cenných informací, rad a postupů. Musíte si ovšem najít svůj systém, jak ji budete číst.

Autoři: M. Abbey, M. Corey,

I. Abramson

Vydavatelství: SoftPress,

Praha, 2002

Počet stran: 480

Doporučená cena: 595 Kč

Řídíme projekty s MS Project 2002

Patrik Malina

Pokud jste byli účastníky některé z konferencí, pořádaných společností Microsoft pro uživatele a správce, mohli jste na autora této publikace poměrně snadno narazit. Jan Kališ přednáší nejen o Projectu a jeho výklad bývá pravidelně oceňován vděčným publikem pro svou názornost a mimo jiné i vkusný humor v přiměřené míře. Své zkušenosti, v tomto případě s Projectem, převedl do papírové učebnice, a ačkoli živá demonstrace je přeci jen něco jiného, nedopadlo to rozhodně špatně.

Ačkoliv styl výkladu a zahrnutá tematika tomu odpovídají, zdráhám se říci, že knížka je pro úplné začátečníky. Tedy, s Projectem nemusíte mít prakticky žádné zkušenosti, neb pojednání začíná jeho spuštěním, ale troška znalostí o práci s jinými aplikacemi rodiny MS Office by nezaškodila, a pokud máte alespoň rámcovou představu, k čemu vám projektové řízení bude, také to není k zahození. Jinak je látka rozvržena tak, že začnete opravdu "od píky" popisem uživatelského rozhraní (tuto část nepodceňujte) a prací se soubory, a poté přistoupíte k zásadním kapitolám o úkolech a zdrojích, jež představují základ práce s programem. Následuje obsáhlá část o zobrazeních, jichž aplikace nabízí celou řadu, poté autor představuje několik pokročilých technik, a po tematice tisku a publikování se ještě vrací na asi 20 stranách ke klíčovému předmětu sledování průběhu projektu.

Tvůrce naštěstí dokázal na papír přenést řadu předností, jež možná znáte z jeho osobního přednesu. Velmi se mi líbila volba výstižných příkladů (je jich několik desítek) a text se rovněž dobře čte, takže výklad je srozumitelný. Struktura kapitol i odstavců je zpracována přehledně, takže se neztratíte v souvislostech ani v hierarchii a stále budete mít pocit, že víte kde jste. Pokud přecházíte ze starší verze jako znalec, neztrácejte čas. Pokud však s Projectem začínáte a nemáte potíže při pohybu v prostředí Windows, kniha je přesně pro vás.

Autor: Jan Kališ

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 296

Doporučená cena: 349 Kč

§§§§§


05/2003

$$$$$


Novinky


Platforma Centrino I.

Tomáš Bučina

c03p0263

Centrino v sobě spojuje procesor Pentium M, čipovou sadu a bezdrátovou kartu WiFi, které se dohromady vyznačují vysokým výkonem a velmi nízkou spotřebou. Notebooky, které Centrino využívají, byly uvedeny na CeBITu taktéž a to prakticky u všech výrobců včetně ODM (Original Design Manufacturer) producentů. Je jisté, že v průběhu dubna a května se i na našem trhu objeví množství přenosných počítačů, které budou Centrino obsahovat, a díky velmi zajímavé cenové politice Intelu budou dosažitelné i běžným zákazníkům.

Centrino není určeno pro entry-level notebooky za nejnižší ceny, ale vyjma této kategorie jím hodlá Intel nahradit všechny ostatní varianty Mobile Pentium 4-M. Zajímavé je také srovnání ceny platformy s a bez příslušné WiFi karty, při jejíž absenci se nemůže notebook označovat jako Centrino Technology. Vzhledem k minimálnímu cenovému rozdílu pro výrobce lze očekávat, že prakticky každý notebook s Pentiem M bude zároveň i Centrino kompatibilní.

Stmívá se nad CeBITem? - Cebit 2003

Tomáš Bučina

Každým rokem hned několik dní po ukončení velkých výstav nastává diskuse o jejich smyslu a dalším směřování. CeBIT v tomto směru není výjimkou a některé indicie skutečně ukazují, že zájem vystavovatelů o tuto dnes už největší světovou akci poněkud ochabuje. I přesto jsme na stáncích našli dost inspirací pro tento článek.

Na CeBITu jsou běžně k vidění zajímavé detaily a trendy, které se zřejmě uplatní v budoucnosti. U řady z těchto směrů lze vypozorovat tříletý cyklus v prvním roce se koncept představí veřejnosti na specializovaných výstavách a několik výrobců produkuje pilotní zařízení. Druhý rok je ve znamení intenzivní přípravy trhu na příchod nové technologie, marketing pracuje na plné obrátky, objevuje se řada výrobků, výrazně se redukuje cena za ně požadovaná, dokončují se případné úpravy standardů. A konečně třetí rok technologie zaplaví trh výbornou cenou a velkým množstvím produktů, které jsou rámcově spolu kompatibilní.

Sítě bez drátů

Přesně stejným způsobem můžeme zhodnotit i největší trendy, jako jsou bezdrátová řešení. Zatímco Bluetooth, sloužící k vytváření malých osobných sítí spojujících mobilní telefony, PDA, osobní počítače a příslušenství, je dnes v průběhu 2. fáze, technologie WiFi se letos přesune do 3. stupně. V roce 2003 se tedy dočkáme jednak uvedení několika důležitých standardů této bezdrátové komunikační infrastruktury, a současně můžeme počítat s masivním nástupem nových produktů na trh. Je jen otázkou času, kdy si podmaní i české zákazníky.

Právě na trendu "connected home", o kterém se zmiňuje Lukáš Erben, je dobře vidět, jak vypadá první stupeň je nemnoho skutečně prodávaných produktů, ale všechny firmy v oboru dobře cítí tržní potenciál tohoto řešení a nechtějí jej propást.

Již jednou zmíněné WiFi bylo na CeBITu zastoupeno velmi výrazně. Stačilo jen projít mezi stánky a bylo možné nalézt hned několik sítí, kterými si vystavující firmy pokryly své prostory a okolí. Jistěže jde o technicky zaměřený veletrh, jenž ne zcela přesně ukazuje aktuální tržní situaci, ale Wireless LAN je zcela jistě produkt, který letos a zejména v roce 2004 bude dominujícím prvkem síťových řešení domácích uživatelů i firem.

S nástupem WiFi přípojných bodů (hotspotů) na veřejných místech spolu ve spojení s GPRS technologií vyvstává problém, jak v internetu pracovat s pohybujícími se klientskými počítači, kterým se mění IP adresa základní identifikace počítače v internetu. O tomto problému se nemluví příliš nahlas, ale například Toshiba už na něj našla lék. A z minulých let je jasné, že vývojáři Toshiby velmi přesně odhadují budoucí trendy, takže se jistě časem objeví další možná řešení této situace.

LCD si podmaňuje trh

S úžasem jsme sledovali loňské stánky výrobců monitorů, ale i jiných firem, vybavené převážně LCD panely. Zatímco loni to bylo ještě víceméně pozlátko a CRT monitory byly stále pevnou součástí nabídek producentů, pro letošní rok se karta výrazně obrací. Drtivá většina firem dnes nabízí CRT pouze ve dvou větvích entry level, tedy přesněji naprostý cenový, ale i kvalitativní lowend a vedle toho profesionální klasické monitory, určené pro grafiky a další uživatele, kteří si budou ochotni za "luxus" CRT připlatit. Midrange je doménou LCD, o tom není sporu. Dnešek, kdy jsou nejlevnější 15" LCD u nás k dispozici hluboko pod 10 000 korunami i s DPH, je toho jednoznačným důkazem. Jestli si letos chcete koupit nový monitor, moc přemýšlejte, zda už nejít právě do plochého panelu!

Druhým zajímavým segmentem, který se dnes začíná dramaticky rozvíjet (podle analytiků DispleaySearch v letošním roce odhadovaný meziroční nárůst o 182 %), jsou LCD TV. Řada výrobců představila odpovídající produkty, které jednak svou cenou deklasují technologicky příliš náročné plazmové obrazovky, a zároveň nabízejí uživatelům mnohem větší komfort v užívání. Na zásadní vstup na trh spotřební elektroniky si ještě LCD TV budou muset nejméně rok počkat, ale už dnes je zřejmé, že zákazníci si v roce 2004 budou mít z čeho vybírat.

Opět u Toshiby byl k vidění prototyp displeje vyrobeného technologií OLED, o které se už asi 4 roky tvrdí, že do dvou let nahradí LCD. Výsledek vypadá opravdu skvěle, ale stále jde jen o malý displej na fiktivním prototypu mobilního telefonu, takže... zase za rok.

Fenomén: Media PC

O konvergenci mezi spotřební elektronikou a IT jsme v uplynulém desetiletí slyšeli už tolik pohádek, že většina z nás v něco podobného buď přestala věřit, nebo jsme celou záležitost vyřešili prostým umístěním PC pro přehrávání MP3 či DivX a DVD obsahu do obývacího pokoje.

Jenže zatímco dříve se o konvergenci mluvilo jako o pronikání IT technologií do televizoru či obývacího pokoje (formou set-top boxu), letošní CeBit přinesl zásadní obrat centrální jednotkou už není zoufale pomalý a neohrabaný set-top box, ale upravené PC stylizované coby hi-fi komponenta, které zvládá vedle zvuku a videa i rádio, pozemní analogové (či digitální) vysílání či příjem ze satelitu. Výhody takového řešení jsou zejména v širokých možnostech a snadné podpoře nových standardů a technologií (upgrade ovladačů či kodeků je otázkou vteřin), nevýhody pak zejména v komplikovaném uživatelském rozhraní, náročné konfiguraci a prozatím i vyšších pořizovacích nákladech.

Zatímco firmy, které se tradičně soustředí na spotřební elektroniku, jako je LG či Phillips předváděly své vize komplexních domácích řešení (propojené domácnosti Philipsu se věnujeme samostatně), výrobci PC komponent a barebone systémů nabízeli zejména miniaturní PC formátu ITX či uATX mezi tradiční značky v této oblasti patří Shuttle, produkty v této kategorii představil ale například Soltek či Microstar, jenž vystavoval koncept "Media PC", které integruje RDS tuner či televizní kartu. VIA předváděla své řešení Media PC postavené na platformě EDEN se softwarem eBios.

Windows XP Media Center Edition Někteří výrobci se problém uživatelského rozhraní snaží řešit speciálními aplikacemi pracujícími pod běžným operačním systémem či pomocí "Embedded" verze WindowsXP, existuje ovšem i "univerzální" řešení v podobně upravené verzi Windows XP "Media Center Edition", která je od konce minulého roku k dispozici v USA. Rozšíření Media Center Edition v podstatě obsahuje jednoduché rozhraní pro ovládání funkcí jako je přehrávání hudby, videa, prohlížení fotografií, nahrávání TV pořadů či timeshifting (současné nahrávání a přehrávání jiné části stejného pořadu). K provozu XP Media Center je ovšem nutné mít v PC televizní tuner, který je schopný kódovat do formátu MPEG-2 bez spoluúčasti procesoru Media Center Edition se tak často prodává jako balík obsahující jak software, tak i potřebný hardware (TV tuner a dálkové ovládání).

Masovému rozšíření PC do obývacích pokojů stojí ovšem v Evropě v cestě velká překážka: roztříštěnost trhu. XP Media Center totiž získává informace o televizním programu z internetu zmapovat přitom v Evropě situaci okolo poskytovatelů kabelové či pozemní televize a vytvořit celoevropský televizní program, jehož segmenty by si uživatelé, podle svého bydliště, stahovali do počítače (tak je tomu v USA) je prakticky nemožné. Existují navíc i technické překážky zatímco v USA je například situace okolo obrazu s vysokým rozlišením jasná a standardy HDTV jsou jednoznačně definovány, Evropa se doposud nebyla schopna dohodnout jedinou společnou platformou je pravěký PAL se všemi myslitelnými nedostatky. I když je možné pro zobrazení použít digitální projektory, velkoformátová LCD či plasmové obrazovky, jedná se o velmi drahá řešení (zejména ve srovnání s HDTV televizory, které jsou dostupné ve Spojených státech).

Propojená domácnost

Dalším trendem, který úzce souvisí se splynutím spotřební elektroniky a IT, je koncept tzv. "connected home" představený na letošním CeBitu v různých podobách. Propojená domácnost je založena na přenosu nejrůznějších informací počínaje obrazem a zvukem (ve formátu streaming video či audio) a konče komunikací mezi domácími spotřebiči pomocí technologií Wireless Lan. Centrem je multimediální server (v podání Phillipsu se jednalo o speciální zařízení stylizované do podoby hi-fi komponenty), který vedle pevného disku, na nějž mohou být ukládány zvukové a obrazové nahrávky, obsahuje hardware pro kódování MPEG-2 videa, které je následně streamováno přes bezdrátovou síť (a můžete je tak zobrazit kdekoliv v domě či bytě). Přestože samotný server představuje proprietární řešení, formáty streamovaného zvuku či videa jsou univerzální není tedy problém sledovat je na notebooku, stolním PC, smart displeji či televizoru vybaveném příslušným hardwarem, bez ohledu na značku. Server přitom může teoreticky poskytovat několik streamů současně (pro každý videostream je ovšem nutné osadit samostatný modul pro kompresi do MPEG-2). Zakomponování technologií jako je DVD sice přináší jisté absurdity obraz z DVD je třeba, kvůli šifrování CSS, nejprve převést do analogového formátu a poté opět digitalizovat (to je typický příklad, kdy kódování obsahu a americká legislativa DMCA, chránící systémy jako je CSS, brání technologickému rozvoji), celkově se ale podle našeho názoru jedná o koncept s dobrými vyhlídkami. Je velmi pravděpodobné, že v horizontu jednoho až dvou let se dočkáme komplexních řešení postavených na filozofii propojené domácnosti ostatně už na letošním CeBitu uvedl Philips první zařízení tohoto typu Philips Wireless Multimedia Reciever, tedy zařízení, které se pomocí Wi-Fi spojí s vaším PC a umožňuje v pohodlí vašeho obýváku přehrávat hudbu ve formátu MP3, videa MPEG-1 a DivX a rovněž streamovaná média přímo z internetu na vaší hi-fi soupravě a televizoru.

Každopádně jsou pojmy jako "digitální domácnosti" či "propojená domácnost" realitou, která během několika let zaplaví trh. CeBIT v tomto směru ukázal, že je zde jak vůle ze strany výrobců zejména spotřební elektroniky, tak i neutuchající zájem zákazníků.

Zahlédli jsme na CeBITu - zajímavé výrobky letošního jara

Tomáš Bučina

CeBIT 2003 byl celkově na produktové novinky chudší, než v předchozích letech, ale i tak se objevilo několik zásadních uvedení nových výrobků. Tím nejdůležitějším je zřejmě platforma Centrino z dílny Intelu, které se věnujeme v samostatném článku.

Procesory a čipsety

AMD svým už mnohokrát propíraným odložením uvedení 64bitových procesorů řady Hammer (Athlon 64 a Opteron), dostalo do velmi svízelné situace výrobce základních desek. Ti totiž počítali s premiérou Athlonu 64 už na CeBITu a měli připraveny i příslušné platformy. Stala se tak velmi kuriózní situace, kdy na stáncích mnoha firem byly vidět motherboardy, které se budou prodávat až za půl roku. Bez jakéhokoliv tajnůstkaření, zcela otevřeně. Samotní výrobci nechtěli oficiálně tento stav komentovat, ale z jejich prohlášení bylo zřejmé, že jak investice do vývoje, tak zcela zbytečná produkce a vyvázání výrobních prostředků i peněz na marketing jsou pro ně velmi bolestivé.

AMD se týkal také další detail, a to, zda zanedlouho uvedený Opteron bude k dispozici také pro koncové uživatele, anebo z něj budou pouze velké firmy stavět servery a pracovní stanice. Přítomnost základních desek značky MSI ale naznačuje, že by se tyto čipy mohly tu a tam objevit i v retailu. Samozřejmě s cenou kolem několika desítek tisíc korun.

Příjemným soustem pro lovce zajímavostí, byly tu a tam objevivší se základní desky s doposud neuvedenými čipovými sadami kódově značenými Intel Springdale a Intel Canterwood, které budou nástupci i7205 (Granite Bay) pro vysoce výkonné počítače s dvoukanálovou paměťovou sběrnicí.


Platforma Centrino II.

Útok na cenu

Hezkým příkladem jak mohou výrobci reagovat na problémy s prodejem, je masivní uvádění nových PDA produktů s překvapivými cenami. Tím, jak se implementace jednotlivých zařízení příliš neliší a do značné míry zjednodušuje, rozšiřuje se počet výrobců, kteří PDA nabízejí. Etablovaní producenti naopak přicházejí s odlehčenými a lacinějšími verzemi svých stávajících produktů, a tak na trhu můžeme najít například Axim A5 od Dellu, Toshibu e350, Asus MyPal, či HP iPaq H1910. Nové produkty nabízejí také pro koncové uživatele nepříliš známé značky, jež ale mají významné slovo na ODM/OEM trhu, jako třeba tchajwanský Mitac.

A konečně ani Palm nezůstává pozadu a po příjemném snížení ceny high-endového Tungstenu T, kterým si ale spíš udělal prostor pro nový model Tungsten C vybavený i WiFi rozhraním, uvedl barevnou a výkonnou variantu entry-level PDA Zire 71. A platformě postavené na Palm OS zůstává věrné i Sony se svými ekonomickými modely Clié SJ22 a SJ33.

Také Bluetooth se úspěšně rozšiřuje mezi východoasijské výrobce a v jejich nabídkách lze nalézt velkou spoustu drobotiny s využitím tohoto rozhraní. Jsou to jednak USB dongly, které vůbec Bluetooth poskytují, a pak také další periferie, například modemy, handsfree k mobilům a podobně.

Letošní rok bude rokem zapisovatelných a přepisovatelných DVD, to je jasné všem výrobcům. Na CeBITu jsme ale našli také velmi příjemně cenově posazená DVD média, balená na "spindlech" pro zachování dobré ceny. Jestli se předpovědi a sliby zainteresovaných firem potvrdí, můžeme se letos těšit na to, že různé typy DVD médií budou stát jen zhruba 2x tolik, než kolik stojí odpovídající CD-R(W) disky.

Ona i situace s DVD zapisovačkami je, dá se říci, poměrně trapná. Doposud není jasné, jaký systém zápisu bude standardem, zda DVD+ preferované DVD + RW Alliancí nebo DVD-, za kterým stojí DVD Forum, a tak si výrobci poradili po svém. Po Sony nabízí DVD vypalovačku s podporou jak DVD+, tak DVD--formátů LG, a svůj vzorek předvedlo i MSI. Problém je ale s cenou, protože souhra obou standardů v jednom produktu není zcela bez komplikací a implementace něco stojí. Výrobci už letos potřebovali mít jisto a zaplavit trh novými produkty se skvělými cenami, což je současnou situací poněkud komplikováno.

Flash a foto

Skutečné novinky uvedli výrobci flash produktů, tedy zejména SanDisk. Ten spolu s Toshibou, Matsushitou a dalšími firmami, stojícími v konsorciu SecureDigital, představil nový formát SD karty nazvaný MiniSD. Jde o doposud nejmenší flashovou kartu na trhu, jejímž cílovým trhem jsou mobilní telefony. Vzhledem k tomu, že je pinově kompabilní se stávajícím SD rozhraním a opravdu maličká, existuje dokonce SD redukce, do které se MiniSD karta vloží, a je tak možné ji používat v SD kompatibilních zařízeních.

Dalšími novinkami z dílny SanDisku jsou nové vysokokapacitní SD karty (maximálně 1 GB), CF typu I (2 GB) a CF typu II (4 GB). Je ale pravdou, že s komerční dostupností těchto modelů to nebude zdaleka tak horké a ještě si na ni nějakou dobu počkáme. Pro zařízení, která mají k dispozici pouze jeden SDIO, resp. CFIO slot (zejména PDA), nabídne SanDisk zanedlouho kombinované karty slučující v sobě paměťovou kapacitu až 128 MB spolu s WiFi připojením. Jejich ceny zatím nebudou příliš lidové, ale je to určitě vývoj správným směrem. A konečně pokud máte doma digitální fotoaparát a chcete si snímky prohlížet na televizní obrazovce, kde vypadají opravdu dobře, můžete sáhnout po jednom z mnoha "picture viewerů". SanDisk předvedl Digital Photo Viewer s dálkovým ovládáním, který podporuje prakticky všechny typy paměťových karet na trhu.

Také mezi digitálními fotoaparáty se objevila řada nových produktů. Nechyběl Canon s modely IXUS 400 (4MP stylový kovový fotoaparát s 3násobným optickým zoomem) a EOS 10D, který je velmi zajímavě cenově posazeným profesionálním přístrojem se skvělým výkonem. Olympus prozradil mnohem více o svém Systému 4/3, jenž by se měl stát standardem pro digitální zrcadlovky, Minolta ukázala například Dimage F200, zajímavého zástupce střední třídy fotoaparátů.

Velký rozmach zažívali také výrobci laciných 2-3 megapixelových fotoaparátů silně plastového vzhledu, o jejichž úspěchu na trhu nelze pochybovat řada zákazníků se bude rozhodovat právě podle ceny, za kterou si nástupce svých dosluhujících kompaktů klasické koncepce pořídí.

§§§§§


Grafické karty na CeBITu

Lukáš Erben

c03p0264

V oblasti grafických karet pro stolní počítače nebyly na letošním CeBitu uvedeny prakticky žádné novinky. Stalo se tak zejména díky akci GDC (Game Developers Conferrence), pořádané krátce před veletrhem v Hannoveru, na které byly představeny nové grafické čipy firem ATI a nVidia určené pro stolní počítače na CeBitu tak byly ohlášeny pouze nové čipy a technologie určené pro mobilní počítače. Prakticky všechny čipy ohlášené krátce před CeBitem byly ale na výstavě předváděny na stáncích drtivé většiny výrobců a OEM.

Kanadská společnost ATI tak spolu s výrobci, kteří osazují její grafické čipy, předváděla nové karty Radeon 9800 Ultra, jež představují současnou špičku, i nové VPU střední třídy Radeon 9600, které by mělo přijít na trh v nejbližších týdnech. Zatímco karty řady Radeon 9800 jsou postaveny na jádru R300 známém z Radeonu 9700 (taktovaném na vyšší frekvenci), VPU na kartách Radeon 9600 vychází ze pomalejšího Radeonu 9500 (opět je ovšem taktováno na vyšší frekvenci). Oba nové modely ATI jsou pochopitelně kompatibilní s DirectX 9 a podporují AGP 8x.

Mnozí výrobci představili taktéž své verze grafických karet postavených na nových GPU nVidia střední (NV31) a nižší (NV34) třídy. Karty řady GeForce FX 5600 (NV31) by měly nahradit modely GeForce 4 Ti4200 a 4800SE, zatímco GeForce FX 5200 (NV 34) nahradí řadu GeForce 4 MX. Nové grafické karty pochopitelně podporují DirectX 9 cena nejlevnějších karet GeForce FX 5200 přitom na necelé 3 000 Kč bez DPH. K vidění byly pochopitelně i nejvýkonnější karty GeForceFX 5800 a 5800 Ultra, jejichž dostupnost je prozatím (na rozdíl od konkurenčních karet Radeon 9700) problematická.

Zatímco předváděné grafické karty pro stolní počítače představují evoluci předchozích technologií a jsou zajímavé zejména masivní podporou rozhraní DirectX 9, nové produkty oznámené pro mobilní počítače jsou svým způsobem revoluční. Zatímco v minulosti bylo zvykem, že mobilní grafika zaostávala o jednu či spíše o dvě generace pozadu za technologiemi dostupnými pro stolní počítače, nová GPU či VPU (rozdílné značení grafických čipů jejich výrobci) pro notebooky se výkonem i možnostmi vyrovnají střední třídě současných grafických karet. Uvědomíte-li si ale celkový posun trhu směrem k notebookům a "desknote" počítačům (zatímco trh stolních PC víceméně stagnuje, prodej přenosných počítačů neustále roste), je strategie výrobců grafických karet pochopitelná. I když v současné době stále drtivá většina notebooků používá grafické funkce integrované v čipsetu, někteří výrobci (např. Dell či Toshiba) osazují speciální grafické moduly s čipy ATI či nVidia coby standard do většiny svých modelů. Nová hybridní řešení typu desknote či portable desktop (výkonné, levné, ale velké a těžké notebooky s díly ze stolních PC, externí baterií či dokonce 17" LCD a klávesnicí plné velikosti) navíc budou ideálním trhem pro výkonné grafické moduly.

ATI pro nadcházející rok sjednotila značení svých VPU pro mobilní počítače a mobilních čipsetů Radeon IGP. Nově byl představen Mobility Radeon 9600, který přináší na mobilní PC nejnovější generaci grafických čipů, podporujících DirectX 9. ATI vyrábí čipy s pamětí DDR II (přesněji GDDR2-M) o maximální velikosti 128 MB, integrovanou v pouzdře s GPU.

nVidia představila světu mobilní variantu karet GeForceFX 5200 a 5600 s přídomkem Go. Nová mobilní GPU se vedle vysokého výkonu a podpory rozhraní DirectX 9 mohou pochlubit i vyspělými technologiemi pro úsporu energie (PowerMizer), které se v mnoha směrech vyrovnají nejnovějším mobilním procesorům jednotlivé obvody grafických čipů se aktivují, pouze jsou-li využity.

Velkým oříškem pravděpodobně bude porovnat, které z mobilních řešení (Mobility Radeon 9600 či GeForce FX 5600 Go) je výkonnější nezbývá než doufat, že se najde výrobce, který bude nabízet jediný model notebooku s volitelným grafickým modulem.

§§§§§


Krátké zprávy

Petr Felt

c03p0265

Něco pro studenty

Studentské stránky (www.studentskestranky.cz) se převlékly do nového kabátu. Návštěvníci mohou i nadále využívat denního zpravodajství, bazaru učebnic a skript, nabídky brigád, nejrozsáhlejší databáze referátů na českém internetu, finančního poradenství a informační sekce o studiu v zahraničí, přičemž na bazar učebnic, skript a do referátů budou moci přistupovat přímo z titulní stránky.

V rubrice Student v zahraničí se dozvíte mnoho užitečných rad od studentů, kteří v zahraničí již studovali či studují, a pokud jste v zahraničí studovali, můžete se o své poznatky a zážitky na těchto stránkách podělit.

Studentské stránky rozšířily spolupráci v rámci sekce Referáty o dalšího partnera. Stal se jím server www.ctenarsky-denik.cz. Nyní mohou uživatelé vyhledávat až v 15 000 záznamech. Studentské stránky nenabízejí pouze referáty, ale i maturitní otázky a povinnou četbu.-FEL

§§§§§


eTime se blíží I.

Tomáš Jirásko

c03p0266

Letošní ročník prestižní konference eTime se uskuteční pod záštitou ministra informatiky Vladimíra Mlynáře v Praze 19.-20. května v hotelu Andel\s Praha. Návštěvníci konference se setkají s řadou osobností z České republiky i zahraničí, které v oblasti informačních a telekomunikačních technologií úspěšně působí již několik let. Padesát přednášejících podá ucelený přehled o technických, ekonomických, legislativních a společenských aspektech současného stavu vývoje telekomunikačních technologií a elektronického obchodu. Samotné přednášky jsou voleny tak, aby zaujaly výkonné ředitele, vedoucí podnikové informatiky, odborníky z oblasti ITC, manažery z oblastí finančnictví, průmyslu, obchodu a státní správy, kteří s těmito technologiemi pracují nebo plánují jejich zavedení ve své společnosti. V rámci konference budou předána ocenění Český CIO roku 2003 a Telekomunikační All Stars. "Na této prestižní konferenci by odborník nebo zájemce o informační technologie rozhodně neměl chybět," dodává Ivan Novotný, výkonný ředitel vydavatelství IDG.

Odkaz: www.forum-etime.cz.

Český Lahváč 2003

Tomáš Jirásko

Pravidelný Občasník Originálního Humoru (POOH) je místem, kde píší lidé pod přezdívkami Medvídek Pú, Kiwi, Kostěj, Mahulena své postřehy, poznámky a humorné články. Jednotliví obyvatelé stokorcového lesa, jak se mezi sebou tito nadšenci nazývají, sledují také významné události na českém internetu. Když byly vyhlášeny nominace ankety Český Zavináč, rozhodli se bloggeři z Pooh.cz uspořádat vlastní anketu nazvanou Český Lahváč 2003. Všichni uživatelé internetu mohou do této ankety nominovat své tři nejoblíbenější stránky, ke kterým je možné navíc přidat i krátký vzkaz. "Kdo jiný je schopný posoudit navštěvované stránky, než ten kdo je navštěvuje, sleduje, čte a vyhledává na nich informace. Proto je Český Lahváč pro český internet novou formou k vyjádření názorů každého z nás." vysvětluje Daniel Dočekal, publicista, zakladatel legendárního Světa Namodro a serveru Pooh.cz. Výsledky ankety Český Lahváč budou slavnostně vyhlášeny 6. 5. 2003 za účasti mediálních partnerů a autoři deseti nejlepších stránek obdrží zajímavou cenu.

Odkaz: http://lahvac.pooh.cz

Pro filmy nonstop

Tomáš Jirásko

Možná to znáte vracíte se v pozdních hodinách domů, ale na spánek ani pomyšlení co teď? Jedním východiskem je automatická videopůjčovna. Toto řešení jste sice mohli znát zatím pouze ze zahraničí, ale potěšíme vás v Čechách již první je, přesněji v Praze 13, ve Volutově ulici ovšem zanedlouho k ní přibudou další. Princip samoobsuhy je jednoduchý. Řídicí počítač, zákaznické terminály a rameno, ne nepodobné systémům používaných v datových skladech. S lidskou obsluhou se setkáte pouze jednou, při registraci, Při ní je vám vystavena karta s dvojicí PINů s jedním "dospěláckým", druhým "dětským" (vyblokuje z nabídky nevhodné filmy). A nyní již nic nebrání tomu půjčit si kazetu či DVD kdykoliv, neboť půjčovna "jede" 24 hodin. Výběr, půjčování i vracení převezmou obslužné terminály, které dokáží provádět i rezervace titulů, zobrazovat přehled filmů podle klíčů (např. novinky, nejpůjčovanější apod.), a samozřejmě vás informovat o vámi zvoleném titulu. Tyto informace jsou navíc aktualizovány z centrálního serveru, www.24selfvideo.sk

Banka v kapesním počítači

Tomáš Jirásko

První bankou na českém trhu, která přenesla část svých služeb i na platformu kapesních počítačů, se stala eBanka, kdy klientům je nyní nabízena možnost částečného ovládání finančních prostředků na jejich účtech. K využívání této služby stačí pouze kapesní počítač s HTML prohlížečem podporujícím 128bitový SSL protokol a přístup z PDA na internet Skripty nejsou vyžadovány, a další parametry jako rozlišení obrazovky, počet barev, procesor atd. nejsou pro funkčnost podstatné.

K autentizaci a certifikaci vstupu na účet se používá pouze Osobní nebo Mobilní Elektronický klíč. Internetový Elektronický klíč není podporován, neboť pro PDA není použitelný plug-in. V současném schématu se autentizuje nebo certifikuje každá stránka, na kterou klient vstupuje, nelze se tedy jedním kódem přihlásit a potom s účtem libovolně pracovat jedna operace, jedna autorizace což sice není nejpohodlnější, ale pro zachování širší kompatibility se jedná o nezbytnost, v opačném případě by se klient nevyhnul nutnosti instalovat doplňkové programy. Klientský systém pro PDA zařízení byl testován na zařízeních s operačním systémem PocketPC, PalmOS, Nokia 9x10, a také na T-Mobile MDA. Odzkoušeli jsme přistup s Pocket LOOXem a iPAQem h5450, které přistupovaly přes Sony-Ericsson T68i s Oskarovým GPRS, i klasickým způsobem pomocí datového kabelu k lokální síti a dále do internetu, a vše fungovalo k naší naprosté spokojenosti.

Klientský systém však není plnohodnotný. Podporovány jsou pouze vybrané operace historie účtu + zůstatek, přehled blokací platební karty, zadání a přehled jednorázových i trvalých platebních příkazů, založení termínovaných vkladů a přehled TV. Služby pro PDA a smartphony jsou přístupny na internetových adresách, http://pda.ebanka.cz a http://pda.ebanka.com.

Jak (ne)ušetřit na internetu

Tomáš Jirásko

Zda při nákupu přes internet skutečně ušetříme, jsme se rozhodli ověřit namátkově na pěti webech společností, které nabízejí touto cestou své zboží v našem případě nás zajímaly handheldy. Pro srovnání jsme zvolili PDA Fujitsu-Siemens PocketLOOX 600, Palm Tungsten T (m550) a HP iPAQ 5450. Ceny v tabulce jsou uvedeny bez 22% DPH, a získány byly z jednotlivých internetových obchodů v časných ranních hodinách 14. dubna. Platnost cen nebyla telefonicky ověřována, předpokládáme, že každý dobrý obchodník své stránky pravidelně aktualizuje, jinak ztrácí internetová nabídka svůj smysl, že?

Jak zjistíte z tabulky, rozptyl cen je vcelku značný, a to až na jednu výjimku se jedná o identická balení alespoň ze specifikací uváděných na jednotlivých webech to vyplývá.

Jak vidno, ušetřit lze, ale nakupujte s chladnou hlavu. Obecně totiž platí, že v případě, kdy je vyšší cena zboží vysvětlována prodejcem jako přidaná hodnota (např. bonusový software, příslušenství navíc, lokalizace apod.) důkladně zvažte, zda vám skutečně ono navýšení přinese užitek neseriozní prodejci se takto v poklidu často snaží "vystřílet" sklad ležáků. Mnohdy může jít u softwaru o freeware či shareware, mající pro vás hodnotu nosiče.

Komunikační virtuos

Tomáš Jirásko

i PAQ Pocket PC h5450 představuje současnou vlajkovou loď na poli handheldů se značkou HP. Nová generace 54xx je zároveň určitým skokem především díky implementaci bezdrátových technologií. Základem PDA je intelovský 400MHz procesor XScale s 64 MB SDRAM a 48 MB Flash ROM. Displej je náš starý známý transreflektivní (65 000 barev) z řady 39xx s rozlišením 320 x 240 bodů, podpořený grafickým akcelerátorem. Vyhovující je i podsvětlení s automatickou regulací světelným čidlem, které lze samozřejmě nastavit rovněž manuálně. Zcela jistě na první pohled upoutá na horní stěně vyvedená anténa, která je zde z velice dobrého důvodu v 5450 jsou integrovány Bluetooth a Wi-Fi (802.11b), čímž se stává tento model komunikačním králem propojíte ho prostě s čímkoliv, co připojit jde IrDA port rovněž nechybí a také kdekoliv to jde (pokryty jsou dnes letiště, hotely, ale i benzínové pumpy atd.). V případě užívání bezdrátů musíte ovšem počítat s nikterak malou spotřebou energie. Na přední straní nalezneme pod pětisměrným tlačítkem další novinku, snímač prstů. PDA lze tak nyní zabezpečit kromě statického hesla i otiskem prstů (nebo všech deseti) a kombinací obou metod. Na zadní straně je inovací vyměnitelná baterie koupit tedy druhou pro prodloužení pracovní doby se přímo nabízí. Na spodní straně přibyl ke komunikačnímu portu konektor na přídavný jacket (přídavný modul např. GPS, digitální foťoaparát apod.) Z hlediska umístění dalších prvků jde o klasický iPAQ od LEDky indikující stav zařízení, IR portu, slotu pro karty Secure Digital (SD)/Multi Media Card (MMC) až po mikrofon.

U takto vybaveného PDA pak asi není překvapením, že patří mezi ty těžší (209 g,) a pomineme-li malý výběžek na levé straně skrývající tlačítko hlasitosti, tak se rozměrově (133 x 84 x 16 mm) neliší od předcházejících iPAQů. Mezi dodávaným příslušenstvím (synchronizační kolébka USB/RS232, napájecí adaptér, umělohmotné pouzdro co byste chtěli za ty peníze :-) bohatý výběr softwaru na CD, náhradní stylus a manuály) nalezneme i redukci napájení do systémového konektoru PDA a cestovní nabíječka je na světě.

Z hlediska výkonu procesoru je h5450 bezproblémový, s aplikacemi si poradí hravě, to včetně her a přehrávání MPEGů. Nastavení Wi-Fi je jednoduchou záležitostí, pokud váháte, mrkněte do přehledného manuálu, český je k dispozici i na webu HP. Slabinou se ovšem jeví baterie; ne že by její kapacita byla malá použita je 1 250mAh Li-ion, ale prostě je toho na ní moc. S 50% podsvětlením vydržel iPAQ přehrávat MP3 soubory okolo 3,15 hod. (očekával bych tak o hodinku déle), se zapnutým Wi-Fi se baterie vyčerpaly ovšem již po 1,45 hod. A nakonec stará bolístka většiny PDA cena. I když jde o manažerský hi-end, nabitý šikovnými technologiemi a řešeními, nikdo po mně nemůže chtít, abych nad cenou tančil radostí. Takto totiž model patřící do rukou technických nadšenců bude ve většině případů plnit podřadnou úlohu telefonního seznamu, neboť bude zakoupen spíše "pro ten pocit síly", než s jasnou představou o jeho skutečné využitelnosti. Cena: 27 264 Kč včetně DPH.

Odkaz: http://www.hp.cz

Modrá klíčenka

Tomáš Jirásko

S technologií Bluetooth se setkáváme stále častěji, za což vděčíme především záplavě nových mobilních telefonů, ale ani zařízení jako jsou handheldy či tiskárny v množství nezaostávají. Při současném stavu věcí se tak mnohde stává kritickým místem pro užívání Bluetoothu samotný počítač, jehož životní cyklus je v našich krajinách přece jenom delší, než výrobci všeobecně počítají, a tak integrovaný bluetoothový čip na desce bude v mnoha domácnostech nějakou tu dobu chybět. V případě, že však Bluetooth potřebujete, nemusíte si přesto zoufat. Neviditelná ruka trhu tentokráte zafungovala spolehlivě, a Bluetooth je k dispozici i v podobě přídavné Compact Flash karty či USB modulu, což jsou již přijatelné alternativy řešení pro drtivou většinu uživatelů. Modely na trhu se samozřejmě z technologického hlediska mnoho lišit nemohou, spíše rozměry, ale především pak dodávaným softwarem u některých byste jej dokonce hledali marně. Poslední uváděná varianta se však netýká modulu i-Tec Bluetooth USB Dongle. Součástí zakoupené krabice je samotný modul, prodlužovací USB kabel, manuál a CD, na kterém kromě manuálů a dalšího nalezneme programy XTNDConnectManager a mobile PhoneTools. V případě prvního se jedná o v podstatě manager bluetothového připojení, pomocí kterého jednotlivá zařízení dokážete k počítači velice lehce připojit, a pak již plně využívat jejich služeb, provádět synchronizaci, výměnu vizitek VCF atd. zároveň se instalují i další nezbytnosti jako jsou telefonické a síťové připojení, kdy zvláště konfigurace GPRS připojení (pokud se řídíte manuálem) je velice jednoduchou záležitostí, neboť jsou u zde uvedeny konfigurace přímo pro jednotlivé operátory. Pro připojení jsem používal Oskaří GPRS, s nímž má mnou pro testy užívaný Sony-Ericsson T68i občas problémy, nicméně Blue Manager jej tentokráte použil jako modem, jehož čip sám řídí. PhoneTools představují pak jakýsi bonus pro mobilní telefony, umožňující odeslat a přijmout SMS, e-mail, spravovat tel. čísla z mobilního telefonu i SIM karty, synchronizovat s Outlookem.

Výsledná kombinace USB modulu a přibaleného softwaru plně ukázala svoji sílu v okamžiku, kdy jsem byl nucen nějaký čas spočinout na nemocničním lůžku. Společně s GPRS a T68i mi bezproblémově zajistila spojení s okolním světem (zvláště s naší redakcí) bez jakýchkoliv problémů a známek nestability. Totéž se dá prohlásit i o synchronizaci s PDA, či o připojení tiskárny. Jde o řešení, které se skutečně povedlo. Cena: 2 233 Kč

Odkaz: www.profitec.cz


eTime se blíží II.

Lehká váha

Tomáš Jirásko

Bojovat svého zástupce o podíl na stále vzrůstajícím trhu PDA vyslal i Asus (ASUStek). Jeho model MyPal A600 je směřován do kategorie "dostupných" PDA. A600 je osazen prozatím nejrychlejším reálně dostupným XScale procesorem Intel PXA250 na frekvenci 400 MHz, 64 MB RAM a 32MB Flash ROM pamětí. Standardem je u této kategorie 3,5" displej s rozlišením 320 x 240 bodů (65 536 barev), jehož podsvícení bylo vyhovující, i když mírně nerovnoměrné subjektivně bych uvítal vyšší ostrost i jas, ale je otázkou, jak by se toto přání promítlo do celkové ceny.

To, čím se A600 odlišuje, je design. Typický zástupce PDA v podobě iPAQu vedle něho působí dojmem mastodonta, ani jiné značky z tohoto vizuálního souboje (snad až na Toshibu) nevyjdou bez ztráty kytičky. I co do hmotnosti A600 vítězí, neboť díky hliníkovému tělu a malým rozměrům váží okolo 140 gramů.

Zapínání je umístěno na levé straně, pod ním najdeme jog-dial, který lze použít jako náhradu kurzorové klávesy, a tlačítko pro nahrávání přes vestavěný mikrofon. Rozvržení dalších ovládacích prvků je standardní, pod displejem na přední straně je umístěna pětice tlačítek velká kurzorová klávesa a čtyři funkční tlačítka (plocha, kalendář, úkoly, kontakty), která lze samozřejmě přenastavit. Umělohmotný stylus (až moc lehký) je u A600 umístěn vpravo vzadu, a na rozdíl od většiny přístrojů nevyskočí po zatlačení na vršek, musí se vytáhnout za výstupek. Na horní straně přístroje jsou umístěny slot SD/MMC karet a sluchátkový jack. Na dolní nalezneme datový konektor a zdířku nabíječky. Život dodává tomuto přístroji 1 200mAh Li-Pol akumulátor, který dle výrobce vydrží 15-16 hodin v provozním režimu (zapnutý přístroj). Při běžném používání je to již jiný příběh, počítejte spíše s 12 hodinami v šetřicím modu což ovšem je i tak vynikající číslo, na plný výkon při kontinuálním přehrávání MP3 souborů vydržel MyPal 3 hodiny při 50% podsvětlení displeje. Základní přeinstalovaný software je téměř u všech PocketPC shodný, a tak zajímavostí spíše je utilita umožňující čtyři mody nastavení výkonu procesoru.

A600 je dodáván ve dvojím balení Standard a DeLuxe. DeLuxe se liší od standardního především tím, že kromě synchronizačního USB kabelu dostanete i kolébku, a navíc druhé CD s doplňkovým SW a hrami a čisticí utěrku na displej.

MyPal A600 je dobrý produkt za rozumnou cenu, zvláště pak u standardního bale-ní je poměr cena/výkon vynikající.

Cena: 11 300 Kč bez DPH (Standard), 14 030 Kč bez DPH (DeLuxe)

Odkaz: www.atcomp.cz

Flashující Plextor

Tomáš Jirásko

Svůj první neoptický produkt představil Plextor. V nabídce této společnosti se objevil USB 2.0 Flash Memory Drive. Tento flash disk bude nabízen v kapacitách 128 MB (PX-F128), 256 MB (PX-F256) a 512 MB (PX-F512). Tyto disky mají již rozhraní USB 2.0 (Hi-Speed USB) a dosahují rychlosti zápisu 4,0 MB/s a čtení 5,0 MB/s. Součástí balení je i prodlužovací kabel a šňůrka na krk.

Odkaz: http://www.servodata.cz

SWEEX u nás

Tomáš Jirásko

Na českém trhu jsou nyní dostupné i výrobky společnosti Sweex, v jejímž portfoliu nalezneme nejen síťové produkty včetně stále oblíbenějších bezdrátových řešení pro domácnost počítačové příslušenství jako jsou myši, klávesnice, webkamery, ale i rozšiřující karty (USB + FireWire porty, zvukové karty), čtečky paměťových karet a modemy. Produkty by měly oslovit zájemce především poměrem cena/výkon a svým zpracováním.

Odkaz: http://www 100mega.cz

Nová liška do revíru

Roman Procházka

Na jaře tohoto roku byla uvedena na trh další verze vývojového nástroje Visual FoxPro verze 8.0. Hlavní oblastí nasazení tohoto vývojového nástroje jsou aplikace databázového charakteru. Historie verzí "visual" sahá do roku 1995, kdy začala společnost Microsoft dodávat první variantu "visual", s označením 3.0. Zásadním přínosem této verze tehdy bylo objektové programování.

O současné novince klonu "visual", verzi 8.0, se říká, že měla oproti předchozím verzím Visual FoxPro nejdéle testovanou beta-verzi. Ta byla navíc od určité doby dostupná ke stažení i všem programátorům po celém světě. Tato verze tedy přichází již řádně prozkoušená nezávislými vývojáři.

Visual FoxPro 8.0 přichází v době, kdy slyšíme neustále ze všech stran slova jako databáze, internet, SQL, COM, DCOM, COM+, XML, Web Services, ODBC, ADO, OLE DB, atd. Visual FoxPro 8.0 všechny tyto a řadu dalších "technologií" umí a zvládne, přičemž podpora těchto technologií je implementována tak, aby se s nimi vývojáři vypořádali v co nejkratší době. Visual FoxPro se uplatní od jednoduché aplikace s využitím nativního formátu ukládání dat (DBF), přes dvouvrstvé aplikace klient/server až po aplikace vícevrstvé, kde může vystupovat v roli komponenty pro aplikační logiku.

Novinek je opravdu spousta a ten, kdo chce začít používat Visual FoxPro 8.0 efektivně, udělá dobře, když nejprve prostuduje sekci What\s New elektronické příručky. Visual FoxPro 8.0 přináší nové vlastnosti, vylepšení či zrychlení práce skoro ve všech oblastech možného nasazení. Nejzajímavějšími novinkami oproti předchozím verzím jsou Práce s databázemi. Celkově je rozšířen návrhář tabulek, kde je možné definovat položku Autoincrement, u indexů lze přímo určit způsob národního řazení. Pro práci s datovými pohledy je upraven a rozšířen návrhář datových pohledů. Díky přímé editaci příkazu SQL lze definovat a měnit další vlastnosti pohledu, dříve dostupné jen u pohledů vytvářených zápisem do programu. Je vylepšena definice klauzule JOIN. Ve vývojovém prostředí jsou přidány nové nástroje TaskPanel a Toolbox. Přidán je i nástroj Code References "prohledávač" projektů, adresářů, atd. na výskyt požadovaného řetězce. Chyby lze lépe zpracovávat metodou TRY...CATCH...FINALLY (THROW), tak jak je známa např. z C++ či Javy. Nová třída CursorAdapter představuje univerzální objektový přístup k datům, ať jde o standardní tabulky, ODBC, ADO nebo XML. Umožňuje "za letu" měnit datové zdroje ovládacích prvků.

Vylepšen je ovládací prvek Grid (mřížka). Nyní např. umožňuje zvýraznit celý řádek, i když není mřížka aktivní, dále je možné skrýt či uzamknout sloupec, automaticky nastavit nejlepší šířku sloupce, centrovat checkbox ve sloupci, apod. Některé třídy dosud nebylo možné vytvářet vizuálně, nová verze to umí např. u tříd Page, Column, DataEnvironment, OptionButton atd. Z těchto tříd lze vizuálně vytvářet i podtřídy.

Mnohem lepší je i podpora XML a podpora GDI+. V Textboxu a Editboxu je podporován hyperlink. Mnohem rychlejší, až 100x, je vytváření instancí tříd (CREATEOBJECT(), NEWOBJECT(), atd.), hlavně při mnohonásobném vytváření mnoha objektů stejné třídy.

Z praktických zkušeností vývojářů z celého světa a s novými možnostmi je jasné, že se tato liška opravdu povedla. Osmička je stabilní a slušně kompatibilní se "starým" kódem aplikací. Visual FoxPro je výjimečný i tím, že není závislý na jiném nástroji či prostředí, zároveň však může být integrován do prostředí ostatních nástrojů společnosti Microsoft.

Domů i do práce

Tomáš Jirásko

Pokud bych se měl v novinkách spolehnout na nějakého výrobce, že nezklame, byl by to Acer. Neuplynul snad měsíc, kdy tato značka nepřišla na trh s novým modelem. Svému "stereotypu" zůstala věrna i tentokrát, a tak se s vámi mohu podělit o informace o modelu Aspire 1600. Použití desktopových procesorů namísto mobilních "emek" jej předurčuje stát se náhradou běžných desktopů, tedy řešením pro uživatele, který hodlá používat pouze jeden počítač jak doma, tak i v práci potřebuje jej tedy přenášet.

Aspire 1600 tak bude osazován Pentii 4 s frekvencí od 2,4 GHz, a u výše taktovaných deska s čipsetem SiS645DX a 533MHz sběrnice procesoru podporují i Hyper-Threading. Spokojenost s multimédii by měly zajistit 15" TFT displej XGA (1 024 x 768 bodů), 32MB grafika Radeon 9000, disky Ultra ATA-100, kombo DVD/CD-RW. Samozřejmostí jsou modem a síťová karta 10/100 Fast Ethernet, umožňující komunikovat s okolním světem sestavu notebooku Wi-Fi (IEEE 802.11b) nebo Bluetoothem jsou volitelné. Vybavení doplňují dva 32bitové CardBus sloty typu II (1 typu III) 4x USB 2.0 sloty, S-Video out (NTSC/PAL), IEEE 1394, line-in, line-out a VGA port. Notebook by měl se standardním Li-Ion akumulátorem běžet až 2 hodiny.

Cena Aspire 1601LC s P4/2,4 GHz, DVD/CD-RW, 30GB HDD a displejem 15" TFT je 43 990 Kč bez daně. Model 1604LC s P4/2,8 GHz koupíte za 52 990 Kč.

Odkaz: http://www.acer.cz

S ulitou na zádech

Tomáš Jirásko

Notebook, šikovná věc, ale při mém způsobu cestování tedy spíše jde o prostředky, kterými cestuji se několikráte stalo, že mě zamrazilo ze zvuku, který jasně značil setkání mého pracovního nástroje s něčím tvrdším, než je on sám. Snaha ochránit jej se tak stala celkem primární záležitostí, a tak jsem vystřídal již několik brašen, aktovek a batohů, s větší či menší spokojeností. Kolega mne proto upozornil na skořepinový batoh Boblbe-e. Tento koncept designéra Jonase Blankinga se stal doslova kultovní záležitostí, a tak můj okamžitý postoj byl jasný zase "imidžovka", která mi má vytáhnout peníz z kapsy. Nicméně jsem neodolal vyzkoušet vše v praxi volba padla na řadu Megalopolis, určenou do města.

Skořepina je z materiálu, používaného na motoristické přilby, a při střetu s okolím batoh prokázal, že je tvrďák. Nárazů a otřesů si totiž vytrpěl mnoho, avšak bez výraznější újmy na jeho povrchu, nedej bože, aby se něco stalo věcem, které chránil. Základní model nabízí místo pro volné uložení notebooku a dalších nezbytností do jedné vložky lze například dát bez obav i náhradní košili ovšem pokud používáte úchytný prostor vyhrazený přímo pro počítač, doporučuji u větších modelů (16") či při nestandardních rozměrech raději funkčnost ověřit.

K základu lze dokoupit i další doplňky jako jsou vložky, externí držáky a kapsy, takže vzhled i funkčnost ovlivňujete sami, přičemž užitný objem lze takto asi 2-3x "nafouknout". Díky tomu jsem pouze s Boblbeem přežil pohodlně i pracovní víkend, a díky jeho odolnosti mám takový větší pocit bezpečí a ochrany mých křehkostí.

Odkaz: http://www.boblmania.cz

UMAX AstraPix 470

Tomáš Jirásko

Nový 2megapixelový "stříbrňák" AstraPix s vestavěným TFT displejem o úhlopříčce 3,8 cm může v rozlišení 320 x 240 pracovat i jako videokamera (včetně zvuku) nebo jej lze použít jako webkameru. Fotoaparát umí ukládat i zvukové poznámky, které lze podobně jako ozvučený videozáznam poslouchat pomocí vestavěného reproduktoru. Pro zhoršené světelné podmínky je k dispozici blesk, při pořizování detailních snímků pak využijete makrorežim. Fotoaparát umožňuje nastavení kompenzace expozice i vyvážení bílé barvy. Kapacita paměti činí 9-115 snímků v závislosti na požadované kvalitě a je rozšiřitelná pomocí SD karet. AstraPix 470 je dodáván s ovladačem a programy pro úpravu fotografií, českým návodem, USB kabelem, pouzdrem, řemínkem a alkalickými bateriemi za cenu 3 270 Kč bez DPH. K dispozici je za cenu 3 690 Kč bez DPH i verze PowerPack jejíž součástí je rychlonabíječka a 4 AAA 750 mAh akumulátory.

Odkaz: http://www.umax.cz


eTime se blíží III.

Nové cesty počítačových virů

Tomáš Přibyl

Oblast počítačových virů a škodlivých kódů není bohužel statická naopak, je velmi dynamická s tím, že budoucí vývoj lze jen nesmírně obtížně predikovat. Důsledkem toho je smutné konstatování, že zajištění odpovídající antivirové ochrany je čím dále složitější a klade stále větší nároky na uživatele, administrátory i bezpečnostní software.

Před deseti lety byly hlavním zdrojem rizika pro počítače diskety. S rozvojem elektronické pošty se staly největším nebezpečím e-mailové zprávy. V poslední době se noční můrou počítačů stává nebezpečí přicházející ze sítí, a to lokálních i globálních. Škodlivé kódy si totiž našly novou cestu k cíli využívání nejrůznějších bezpečnostních děr a nedostatků.

Zpravidla přitom jde o nedostatky známé, zdokumentované a na které zpravidla existuje "lék" v podobě příslušné záplaty. Autoři virů využívají skutečnosti, že uživatelé i administrátoři nevěnují udržování počítačů, operačních systémů a aplikací na příslušné úrovni odpovídající pozornost (ať již z neznalosti nebo z pohodlnosti).

Jednu z prvních epidemií síťového červa představoval CodeRed, který se objevil v červenci 2001. Využíval slabinu počítačových serverů (tedy nikoliv všech počítačů!) s instalovaným softwarem IIS (Internet Information Server). Šlo sice o bezpečnostní chybu již řadu týdnů známou, leč ponechávanou správci serverů bez povšimnutí. CodeRed se tak mohl dočkat velmi značného rozšíření odhaduje se, že celosvětově napadl 300 tisíc počítačů!

Pohromu pro běžné uživatele ale představoval až Opasoft (zkráceně Opas), který byl zaregistrovaný na přelomu září a října 2002. Ten už nepředstavoval nebezpečí pouze pro servery, ale pro všechny stanice běžící pod systémem Win 9X. Přitom i on využíval známý bezpečnostní nedostatek. A ne jeden, ale hned několik mj. dokázal napadnout nezabezpečené počítače v lokální síti i v případě, že byly chráněny heslem!

Ostatně, samotné šíření po lokální síti je pro škodlivý kód zpravidla jednodušší, než průnik do ní z vnějšího prostředí. Resp. když už se jednou virus do lokální sítě dostane, může se zpravidla šířit nikým a ničím nerušen. Často je z bezpečnostního hlediska chráněn především "vnější perimetr", útok "zevnitř" se neočekává/nepředpokládá.

Jaké jsou tedy prostředky sebeobrany před novými způsoby útoků škodlivých kódů? V prvé řadě je to prevence pokud je schopen se škodlivý kód po síti šířit, kam uzná za vhodné a dělat si tam, co se mu zlíbí, není z bezpečnostního hlediska všechno v pořádku.

Základní bezpečnostní poučka praví, že bezpečnostní nedostatek, o kterém nikdo neví, neexistuje. Skutečným problémem se stává až v okamžiku, kdy je odhalen. Úplně nejhorší situace přitom nastává, když o jeho existenci mají ponětí nepovolané osoby, ale nikoliv člověk, který by se měl věnovat jeho odstranění. A to je častý případ různých bezpečnostních nedostatků ve světě softwaru.

Přestože jsou vydávány nejrůznější záplaty a opravné balíčky, uživatelé jejich aplikaci nevěnují dostatečnou pozornost pokud jí věnují vůbec nějakou. Zveřejňování bezpečnostních nedostatků se pak stává dvojsečnou zbraní slouží nejen k varování uživatelům, ale též jako tip hackerům. To rozhodně neznamená, že by bezpečnostní nedostatky měly být tajené a nezveřejňované spíše by bylo vhodnější, kdyby uživatelé změnili své chování a návyky.

Záplatování operačního systému a aplikací není luxusem, ale stává se stejnou nezbytností jako třeba antivirový program.

§§§§§


Winamp 2.9

Lenka Karlíková

c03p0268

Mnozí byli jistě překvapeni, když se objevila verze přehrávače Winamp 2.9, zatímco její trojková následnice je již nějaký čas k dispozici. Tvůrci se rozhodli, že ji přepracují a vytvoří z ní stabilnější a rychlejší produkt, který bude více zaměřen k verzi Winampu 2.81. Podařilo se jim to a pravděpodobně většina uživatelů sáhne raději po "starší" verzi, která přehrává také videoformáty MPEG, AVI, WMA, ASF nebo Direct Show, má k dispozici řadu nových skinů, vyznačuje se vylepšením prostředí přehrávače a novými funkcemi. Vývojáři dále propracovali knihovny, skinování, vypalování CD, podporu přenosných přehrávačů, kompatibilitu s některými platformami a další. Rozdíly těchto dvou verzí se projevily především v uživatelském rozhraní, při přehrávání audia je funkce cross-fading stále výsadou jen verze 3.x, avšak kvality přehrávání by měly být u obou verzí téměř totožné. Přehrávání videa lépe zvládá verze 2.9, která využívá nová ovládací tlačítka ve Winamp Videu. Počty modulů pro organizování nahrávek a jejich úpravy jsou u obou variant shodné. V dvouapůldevítce, která při běhu zabírá méně systémových prostředků, je nový modul Knihovna médií určený pro správu playlistů, rádií a televize. Winamp 2.9, jenž je ke stáhnutí zdarma na domovských stránkách společnosti Nullsoft, je dostupný ve třech verzích: Lite (560 KB), Standard (1,6 MB) a Full (2,2 MB).

Odkaz: http://www.winamp.com

§§§§§


VDR-M30

Jaroslav Kasal

c03p0269

Mezi výrobce digitálních kamer, které jako záznamové médium nevyužívají služeb klasického magnetického pásku miniDV, ale lesklého kotouče osmicentimetrového DVD, se zařadila i společnost Matsushita Electric Industrial Co, Ltd.

Produkt VDR-M30 je na první pohled vzhledově poutavé zařízení, jež nabývá příjemně malých rozměrů 89 x 56 x 133 mm a hmotnosti cca 500 g. Záznam, který je na celé kameře nejzajímavější, je určen pro spolupráci se zapisovatelnými disky typu CD-R a dokáže zapisovat i na média DVD-RAM.

Vzhledem k tomu, že zápis dat probíhá ve formátu MPEG-2, tedy v podobě, v jaké jsou ukládána videodata na klasických nosičích DVD Video, je možné natočený materiál na osmicentimetrových discích přehrávat nejen v počítačových DVD-ROM mechanikách, ale i na mnoha stolních DVD-R či DVD-RAM kompatibilních přehrávačích.

Uživatel může pořizovat nahrávky v několika stupních kvality. Nejvyšší kvalita obrazu vyžaduje datový tok 10 Mb/s, a je tudíž nejnáročnější na datový prostor. Odhadujeme, že se v tomto režimu vejde na jeden povrch DVD nosiče cca 30 min. záznamu. Při využití obou stran DVD média je to 60 minut velmi dobrého záznamu. Pokud se uživatel spokojí s nižší úrovní obrazu, bude moci použít vyšší stupeň komprese a pak bude moci zaznamenat na DVD médium až 120 min. Předpokládáme, že tato nejnižší kvalita bude srovnatelná s obrazem generovaným kazetou standardu VHS.

Výhodou DVD zápisu je i nelineární přístup k datům na disku. To umožnilo tvůrcům vybavit firmware kamery i funkcemi pro střih. Zařízení totiž dokáže vytvořit "Playlist" neboli soupisku záběrů podle přání uživatele. Obohatit sestřih je možné i o několik digitálních efektů, např. stmívačky, prolínačky a podobně.

Pro úplnost ještě uveďme, že pro komunikaci kamery s počítačem není použito rozhraní firewire, ale USB. To slouží jak pro správu obsahu DVD nosiče, tak i pro přístup ke statickým fotografiím, které lze pořizovat na paměťovou kartu typu SD.

Jak se začíná ukazovat, digitální kamery s DVD záznamem nejsou jen módním výstřelkem. Důkazem tohoto tvrzení by mohla být i existence VDR-M30, která, jak se z technické specifikace zdá, posune možnosti kamer znovu o značný krok vpřed.

Odkaz: http://www.panasonic.cz

§§§§§


Bezdrát zítřka

Tomáš Kuchařík

c03p0270

V poslední době se u nás dosti rozšiřují mikrovlnné sítě pro připojení na internet, tzn. bezdrátové připojení, které se uskutečňuje ve frekvenčním pásmu 2,4 GHz. Jedním z nových produktů na trhu je i bezdrátová PCI karta NET Linksys WMP54G PCI 802.11g s přenosovou rychlostí až 54 Mb/s a 100Mb/s Ethernetem. Podporuje síťové protokoly TCP/IP, IPX/SPX, NetBEUI, NDIS 4, NDIS 5, NDIS 5.1. Standardní rozměry 122 x 220 x 23 mm a hmotnost 0,13 kg. Kvalitu zaručuje certifikace FCC. Pro Evropu je 13 kanálů, pro USA 11 a pro Japonsko 14 kanálů se zabezpečením 64/128bitového šifrování.

Odkaz: http://www.linksys.com

Allied pro doma

Tomáš Kuchařík

Allied Telesyn začíná nabízet nové zařízení pro širokopásmový přístup k síti s vysokým počtem uživatelů brány pro bytovou zástavbu z řady RG (Residential Gateways). Tato zařízení vycházejí vstříc novým požadavkům na poskytovatele služeb, týkajícím se vysokorychlostního internetu, videa v reálném čase, videa na vyžádání a telefonních VoIP služeb, a to vše za velmi limitovanou cenu. Dva modely řady RG600, AT-RG613 a AT-RG623, lze připojit k xDSL, kabelové televizi nebo širokopásmovému bezdrátovému spoji. Tato zařízení jsou vhodná jako zákaznická zakončení (CPE) podporující moderní VoIP a přepínací technologie, což umožní snížení investičních nákladů při maximálním využití dostupných funkcí.

Odkaz: http://www.alliedtelesyn.com

§§§§§


Nové tiskárny Lexmark

Václav Maletínský

c03p0271

Od 10. dubna 2003 je náš trh bohatší o nové modely tiskáren Lexmark. Na tiskové konferenci společností Lexmark a CEEMark byly představeny dva výrobky určené pro jednotlivce a tři zařízení, jejichž výkon a vybavení vyhoví i větší pracovním skupinám.

Lexmark E321 je nástupcem modelu E320, pracuje v rozlišení 300, 600 a Image Quality 1 200 dpi a za minutu dokáže potisknout 19 stran A4. Kapacita vstupního podavače 150 listů může být doplněna o další zásobník pro 250 archů formátu A4, výstupní přihrádku na 100 výtisků však nelze dále rozšířit. Tiskárna je vybavena procesorem s pracovní frekvencí 100 MHz a také pamětí 8 MB. Ovladače budou určeny nejen pro PC s operačním systémem Windows od verze 95, ale také Linux. Zkrátka nepřijdou ani uživatelé Macintoshů, neboť i pro Mac OS jsou drivery připraveny. Druhý nový model Lexmark E323 pracuje ve stejném rozlišení a se shodnou rychlostí tisku jako Lexmark E321, v jeho útrobách je však zabudován rychlejší 200MHz procesor a 16 MB paměti. Kromě paralelního a USB rozhraní je na jeho zadní straně vyvedena také zásuvka pro síťové připojení.

Skupinu tiskáren pro zapojení do počítačové sítě obohacují tiskárny Lexmark T630, T632 a T634. Všechny mohou být zákazníkům dodány v základní konfiguraci nebo s duplexním modulem pro oboustranné zpracování dokumentů a přídavnými zásuvkami podavačů papíru. Shodně pracují v rozlišení 300, 600 a hardwarových 1 200 dpi, rychlost tisku je však odlišná. Lexmark T630 může za minutu zpracovat 33 stran A4, model s označením T632 zvládne za stejnou dobu 38 výtisků a nejrychlejší Lexmark T634 nabídne rychlost opakování 43 stran A4 za minutu. Lišit by se měla i doba zpracování prvního výtisku, protože v tiskárnách jsou zabudovány různě výkonné procesory s frekvencí 300, 350 a 500 MHz. Jednotlivé produkty mohou být vybaveny pamětí 32, 64 či 80 MB s volitelným rozšířením, Lexmark T632 a T634 mohou být obohaceny o pevný disk k uložení fontů, maker a jednotlivých tiskových úloh. Ovladače PCL a PostScript Level 3 jsou samozřejmou součástí dodávky, a na kompaktním disku je doplní i software pro vzdálenou správu jednotlivých zařízení. Změny tiskáren se netýkají jen jejich vnitřního uspořádání jednotlivé produkty zaujmou panelem s displejem a ovládacími tlačítky, jenž byl z levé strany přesunut do středové části výrobků. Zajímavým doplněním mohou být nástavce se skenerem, které změní tiskárny v multifunkční přístroj s možností kopírování.

Pokud vás zajímají změny v oblasti barevného zpracování dokumentů především v oblasti kancelářských aplikací, pak i zde můžete najít nový výkonný přístroj. Je jím Lexmark C912 s rychlostí tisku 29 A4 barevných nebo černobílých stran za minutu. Tiskárna však může pracovat také s formátem A3, rychlost opakování ale v takovém případě klesá na polovinu. Nový výrobek bude vybaven procesorem s taktem 600 MHz a standardně 128 MB paměti. Vysoké měsíční zatížení 100 000 výtisků předurčuje tiskárnu k zařazení do náročných kancelářských provozů, maximální rozlišení 2 400 Image Quality by však mohlo vyhovovat i různým grafickým pracovištím. Po doplnění volitelných zásobníků papírů může tiskárna bez doplnění médií zpracovat až 5 300 výtisků, vícestránkové materiály přitom mohou být děrovány, sešity a rozřazeny do jednotlivých přihrádek finisheru.

Odkaz: http://www.lexmark.cz

§§§§§


LANGMaster vítal jaro

Patrik Malina

c03p0272

První jarní den proběhla tisková konference společnosti LANGMaster International, jež patří mezi přední tuzemské tvůrce multimediálních výukových titulů. Víceméně hlavním bodem programu bylo oznámení účasti na projektu Národní program počítačové gramotnosti a jeho podrobné představení. LANGMaster je jedním z mála subjektů, jenž se na celé akci podílí hlavním partnerem je z komerční sféry firma Intel a na straně veřejné pak nově zřízené Ministerstvo informatiky ČR. Hostem byl také Pavel Komárek, duchovní otec společnosti Centra internetu (zajišťuje realizaci projektu), který pohovořil nejen o celém programu, ale rovněž o prvních zkušenostech s konkrétní výukou, která je dostupná všem zájemcům na území ČR na necelých 300 místech za velmi přijatelnou cenu. Tvůrci rovněž představili první letošní novinku s názvem LANGMaster Škola hrou Biologie 1 (12-16 let). Ta je pokračováním rozsáhlé řady titulů pro všeobecné vzdělávání, zaměřené především na žáky základních škol, a v letošním roce by ji mělo následovat stejně jako loni alespoň 5 dalších produktů. Zástupci firmy dále pohovořili o účasti na letošních veletrzích (u nás např. Svět knihy v Praze) a přípravě zcela nových jazykových kursů (angličtina, němčina, španělština), na něž se mohou domácí zájemci těšit zhruba v průběhu června.

Odkaz: http://www.langmaster.cz

§§§§§


Room Arranger 3.11

Zdeněk Rusek

c03p0273

Chcete si zařídit svůj pokoj/byt/dům k obrazu vaší plné spokojenosti a máte strach, že se dílo nepovede, nebo bude připomínat surealistický obraz? Pokud chcete všem těmto komplikacím předejít, stačí jenom nainstalovat Room Arranger a pomocí několika kliknutí myši si svoji vizi přenést do virtuální reality.

Nová verze obsahuje všechny potřebné objekty a nástroje pro vytvoření nejenom kuchyně, obývacího pokoje nebo koupelny, ale i zahrady, sklepu či garáže (jako objekt je zde dokonce i tank, nebo spitfire). Vámi upravené objekty lze snadno uložit do uživatelské knihovny, bohužel není možné vkládat vlastní složité objekty. Poté co si vytvoříte místnost, určíte tloušťku a polohu zdí, stačí už jenom vkládat objekty a upravovat jim jejich hodnoty. Arranger umožňuje rovněž rozvrstvení, pokud máte v pokoji mnoho objektů (hodí se u poliček, nebo koberců). Docela zajímavá je možnost naplánovat si rozvody elektřiny nebo vody. Jako třešnička na závěr je zde možnost prohlédnout si vámi vytvořené dílo v 3D, bohužel program tuto funkci přímo nepodporuje, a tak je nutné stáhnout si z webu VRML prohlížeč (např. CosmoPlayer nebo Cortonu). Room Arranger je plně český a zcela zadarmo.

Odkaz: http://www.roomarranger.com

Vždy přesný čas

Zdeněk Rusek

Pro každého, kdo potřebuje ke svému životu naprosto přesný čas, připravila firma AltrixSoft opravdu impozantní možnost "seřídit si hodinky" pomocí atomových hodin provozovaných agenturou National Institute of Standards and Technology (dále NIST). Přesnost těchto hodin je jistě plně dostačující pro každého smrtelníka. Informaci o přesném čase z NIST můžete získat pomocí prográmku Chronograph ve třech režimech činnosti, a to buď Manual (ruční poslání dotazu), nebo Periodical (automatické poslání dotazu vždy v určený čas), či Wait-for-Connection (poslání dotazu při každém připojení). Pokud se stane, že NIST server bude mimo provoz, dokáže Chronograph navázat kontakt s více než 10 jinými NIST servery vybavenými podobnými hodinami.

Ovšem Chronograph upravuje jenom minuty a vteřiny, aby nebyl závislý na časových pásmech. Pokud máte zapojeny počítače do lokální sítě, bude u všech automaticky nastaven aktuální čas. Bohužel kvůli přenosu po internetu bude jistá odchylka neustále, naštěstí nepřesáhne 0,5 vteřiny (v závislosti na kvalitě připojení).

Samotný interface Chronographu je velmi zdařile zpracovaný (v případě, že se vám nebude líbit, lze stáhnout skin) a intuitivně ovladatelný. Chronograph se nachází ve verzi 2.73 a po uplynutí 30 denní lhůty jej lze zakoupit za 14,95 USD.

§§§§§


Modrozubé véčko

Čestmír Žák

c03p0274

Ve stánku Panasonicu byl na CeBITu k prohlédnutí mimo jiných exponátů připraven také Panasonic X70, technickými vymoženostmi přímo nabitý mobil ve stylu véčka. Oproti dnes úspěšně prodávanému Panasonicu GD 87 je nově představený model lehčí, pohlednější, a v neposlední řadě také vybavenější. Výrobce si jeho představení nechal jako eso v rukávě právě pro veletrh CeBIT. Vnější rozměry přístroje 87 x 47 x 23 mm zaručují uživateli pohodlné nošení v kapse, kde by ho nemusela tlačit ani maličká externí anténa. Telefon se drží již osvědčené koncepce dvou displejů; zatímco ten menší vnější zobrazuje vtipně řešené analogové hodiny, vnitřní TFT displej s rozlišením 132 x 176 pixelů v 65 000 barvách vás téměř určitě uchvátí svým dokonalým zobrazením. Malá výtka směřuje k řešení podsvícení displeje, to je v neaktivním stavu bohužel nedostatečné a zapříčiňuje občasnou nečitelnost zobrazovaných položek. Menu zůstalo stejné jako u GD87, a nutno říci, že je provedeno dostatečně intuitivně a logicky při zachování grafické přitažlivosti. K pořizování fotografií pro multimediální zprávy MMS slouží integrovaná digitální kamera s rozlišením až 110 000 bodů. Kromě MMS můžete obrázky posílat také přes Bluetooth, za tuto vymoženost však na druhou stranu zaplatíte absencí infračerveného portu. Také fanouškům mobilních Java aplikací poskytne Panasonic X70 prostor pro plné vyžití. Design klávesnice X70 se pyšní nevšedním osvětlením několika výraznými diodami, výsledný dojem se podobá např. výstřední Motorole V70. Telefon se na trhu objeví v letních měsících.

Odkaz: http://www.panasonic.com

Mobilní UFO

Čestmír Žák

Na letošním CeBITu bylo představeno mnoho pozoruhodných novinek od výrobců mobilních telefonů. Jednou z nich je i Nokia 3300 (GSM 900/1 800 MHz), zjevně nekonvenční přístroj se vzezřením připomínajícím mobilní herní konzoli N-Gage. Přístroj s rozměry 114 x 63 x 20 mm a hmotností 125 gramů vám padne akorát do ruky, z níž ho budete později jen neradi pouštět. Všimněte si typického čtyřsměrného tlačítka pro ovládání herních aplikací, umístěného nalevo od displeje fanoušci hraní na mobilu tak zajisté náležitě ocení 4,5 MB integrované paměti pro Java aplikace. Srdcem Nokie 3300 je kvalitní barevný displej (4 096 barev) s rozlišením 128 x 128 bodů, který nenechá v klidu snad žádného správného hráče. Jako malá samozřejmost se u moderních Nokií vládnoucích barvami bere podpora technologie MMS, stejně jako dnes již všudypřítomné polyfonní melodie. Dalším tahákem nového modelu se stanou možnosti hudebního vyžití, ať již se jedná o poslech MP3/AAC skladeb z podporované MMC karty (64MB MMC karta je součástí balení) nebo integrovaného stereo FM rádia. Baterie Li-Ion (720 mAh) umožní Nokii 3300 vydržet až 230 hodin na příjmu, uskutečnit 220 minut hovoru, poslouchat 9 hodin rádio nebo až po dobu 11 hodin přehrávat skladby ve formátech MP3/AAC. Co se správy kontaktů a organizace času týče, tak i tady nabízí N3300 dostatek potenciálu. Konkrétní čísla hovoří o vnitřní paměti přístroje na 250 telefonních čísel, 250 záznamů v kalendáři či 30 klasických úkolů. Své příznivce si Nokia 3300 pravděpodobně najde především mezi mladší generací, která dostatečně ocení její nekonformitu a vybavenost funkcemi. Nezbývá než popřát Nokii 3300 více štěstí, než měl obdobně koncipovaný, avšak na trhu nepříliš úspěšný model 5510. O ceně novinky nejsou bohužel k dispozici žádné oficiální informace, podle všech indicií by se ale měla stěsnat pod psychologickou hranici 15 000 Kč.

Odkaz: http://www.nokia.cz

Černý kůň závodu

Čestmír Žák

Přestože je Xabre II teprve druhou generací moderních grafických čipů z produkce společnosti Silicon Integrated Systems, neklade si menší cíle než přímý útok na místa nejvyšší, hodlá totiž pokořit ATI i nVidii. Původní čip Xabre měl ještě jisté dětské nemoci (nepříliš kvalitní ovladače, chyby při vykreslování), ty ale budou u Xabre II již eliminovány. SiS tvrdí, že se při vývoji Xabre II zaměřil zejména na optimalizaci výkonu a kvalitu samotné 3D scény, což by ve výsledku mělo přinést nezanedbatelné zlepšení výsledného zobrazení. Nedávno byly zveřejněny zajímavé informace v podobě neoficiálních specifikací tohoto čipu, které vám nyní přinášíme. GPU Xabre II je založen na 0,13mikronové výrobní technologii, samozřejmě spolupracuje se slotem AGP 8x (přenosová rychlost až 2 GB/s) a pracuje na frekvenci 350 MHz (některé zdroje hovoří o 375 MHz). Paměť o velikosti 128 nebo 256 MB (podporovány jsou typy DDR I, II i III) poběží minimálně na kmitočtu 500/1 000 MHz DDR. Připravují se dvě cenou i výkonem odlišné varianty Xabre II, konkrétně hi-endová verze SiS 340 s osmi pipeline a její slabší sourozenec SiS 341 s pouhými čtyřmi pipeline. Celá architektura čipu vyhovuje specifikacím DirectX 9, a tedy i Pixel Shader 2.0 či Vertex Shader 2.0. Pokud se Xabre II opravdu podaří překonat výkon Radeonu 9800 Pro a GeForce FX 5800 Ultra, stane se nejvýkonnějším čipem na trhu nejméně do příchodu nVidia NV 35 nebo ATI R400. Čip má být oficiálně představen na veletrhu Computex v červnu tohoto roku, kdy se také nejspíše dozvíme jeho prodejní cenu. Do výroby, kterou zajišťuje firma UMC, se karty s Xabre II dostanou pravděpodobně v červenci.

Odkaz: http://www.sis.com

§§§§§


uWízlo W paWučině

Martin Voigts

c03p0275

www.3dscena.cz

Nový webmag, zaměřený na 3D grafiku. Uživatelé by zde měli nalézt dosud nejucelenější kolekci informací týkající se této oblasti na českém internetu. Naleznou zde několik set původních tutoriálů a recenzí, diskusní fórum obsahující archiv tří tisíc příspěvků, emailové konference a novou galerii 3D obrázků. Do začátku 3Dscéna.cz totiž čerpala z archivu serveru grafika.cz, a je připravena se stejným technickým zázemím jako server Grafika.cz, s nímž v budoucnu bude část obsahu sdílet. Ovšem aktuální zpravodajství z 3D světa bude 3Dscéna.cz poskytovat exkluzivně. Jednou z forem zatraktivnění webu čtenářům jsou pravidelné soutěže.

WWW.PRAHA.CZ

Internetové stránky našeho hlavního města se dočkaly nového, mnohem přitažlivějšího kabátku. Webová prezentace české metropole byla skutečně od podlahy přepracována, a lze konstatovat, že opravdu k lepšímu. Design stránek je poměrně jednoduchý, ale funkční. Na stránkách nyní naleznete pravidelně aktualizované zprávy o dění v Praze, pozvánky na různé kulturní akce (do divadla, kina, galerií, klubů, na koncerty, atd.), informace o sportu, sekci "krimi," což je obdoba černé kroniky, a zprávy o počasí. Turisté jistě ocení informace o ubytování, mapu Prahy nebo seznam cyklostezek a náměty na procházky. Milovníci webových kamer určitě nepohrdnou živým pohledem na město, a většina lidí ocení velice pěknou fotogalerii.

WWW.WMPLUGINS.COM

Server nabízí různé doplňky, kterými si můžete vylepšit svůj Windows Media Player 9 pro Windows XP. Naleznete zde například komerční i volné plug-iny, vizualizace, dekodéry, různé užitečné nástroje a utility, nástroje pro jednoduchou správu playlistů a nepřeberné množství skinů. Samozřejmostí je pohodlné vyhledávání či rubrika nejvíce žádaných plug-inů. Společnost Microsoft hodlá ze svého serveru vytvořit místo pro vývojáře zásuvných modulů a koncového uživatele. Tomu odpovídá i členění sekcí a jejich obsah, protože například tvůrce plugi-nu může na stránkách najít velké množství vývojových nástrojů nebo třeba diskusní fóra.

WWW.COCKY.CZ

Tento web je věnován poměrně specifické cílové skupině. Podává totiž informace o kontaktních čočkách. Zajímavě designované stránky nabízejí poučení o očních vadách, druzích kontaktních čoček, jejich výhodách a péči o ně. Největším přínosem tohoto serveru je však virtuální aplikátor, který vám po vyplnění základních údajů o vašich očích pomůže vybrat kontaktní čočky na míru přesně pro vás. Pokud si už vyberete konkrétní čočky, můžete se v další sekci podívat, ke kterému optikovi to máte od domu nejblíže. Máte-li ještě pořád, i po přečtení informací uvedených v Častých otázkách, nějaké nejasnosti, nabízí tento server Poradnu, ve které máte možnost zaslat váš dotaz přímo odborníkům z České kotaktologické společnosti.

WWW.ATLETIKA.CZ

Také stránky Českého atletického svazu dostaly nový vzhled. Najdete zde nejen mnoho aktualit z oblasti tohoto sportu, ale také kalendář akcí, a to jak hlavní, tak i halové soutěže. Pro všechny příznivce atletiky jsou připraveny také výsledkové listiny a statistiky průběžné i dlouhodobé tabulky. Samozřejmostí jsou rovněž informace o rekordech. Dalším zajímavým počinem, jenž se na těchto stránkách objevil, jsou medailony českých atletů. Pokud vás zajímá i atletika v zahraničí, oceníte jistě odkazy na stránky mezinárodních atletických svazů. Trenérům, rozhodčím a novinářům je věnována samostatná sekce Servis, kde najdou informace potřebné pro svou práci.

WWW.PARIME.CZ

Stránky Paříme s podtitulem Generation web nabízejí, zavítáte-li na ně, příjemně strávené chvíle. Ze všech možností, které nabízejí, jmenujme například fotogalerii, seznamku, pohlednice, hudbu či oblast pojmenovanou jednoduše "Sranda". Mezi sekce, jejichž obsah je obtížné poznat podle názvu, patří například Stohorní ulice. Plní funkci jakéhosi adresáře různých klubů. Najdete tu nejen jejich adresy, ale také fotografie a články i diskuse o nich. Za odkazem Člověci se skrývají fotky návštěvníků tohoto webu, mnohdy i s jejich adresami. Nejpříjemnější součástí těchto stránek ale je diskusní fórum, které je opravdu povedené a příspěvky v něm jsou také velmi hezké.

DESIGN.STRANEK.CZ

Pokud se chystáte vytvořit internetovou prezentaci své firmy, nemusíte nutně zadávat tvorbu jejího designu grafickému studiu. Mnoho již bylo vymyšleno a vytvořeno a hodně z toho je dostupné právě na těchto stránkách. Za určitý poplatek tu je k dispozici přes 2 200 hotových návrhů webových stránek, webových prezentací, flashových inter a logotypů, které jsou rozděleny do mnoha oddělení podle svého určení. Pokud si některý návrh vyberete a zaplatíte za něj, získáte předpřipravenou HTML stránku i s grafikou bez konkrétního obsahu, díky čemuž se vám otevírá cesta k vytvoření zajímavého webu s nízkými pořizovacími náklady.

§§§§§


ADSL důvod k radosti?

Hynek Vácha

c03p0276

Tak jsme se tedy dočkali v České republice je konečně dostupné ADSL. V tomto článku bychom rádi shrnuli všechna pro a proti nabídky ADSL u nás. První reakcí většiny internetuchtivých uživatelů bylo "No sláva!". Je však nabídka služeb ADSL výhodná? Vezměme to tedy pěkně popořádku. První rozčarování se dostavilo v podobě ceny, která je na tuto technologii nasazena. V případě, že ji porovnáme s ostatními postkomunistickými státy, zjistíme, že cena je v přepočtu na dostupnou přenosovou rychlost podstatně vyšší. Jedním z argumentů Českého Telecomu, proč tomu tak je, byla pokročilejší liberalizace v telekomunikacích na našem trhu. Popravdě, toto vysvětlení mne moc neuspokojuje. Nechápu totiž, jakou to má spojitost s náklady operátora na zřízení služby, když se použitá technologie kupuje za podobnou cenu, nehledě na to, že podle neoficiálních informací Telecom zakoupil ne zrovna nejnovější DSLAMy a platy těch, kteří mají s touto službou co do činění, budou jistě velice podobné u nás i v okolních státech (v západní Evropě určitě vyšší).

Další omezení možností služby je zapříčiněno použitím NATu u variant určených pro širokou veřejnost. Ten bohužel znemožňuje využívání některých služeb, jako je internetová telefonie nebo spuštění vlastního web-serveru. Rozhodně nepotěší ani zavedený overbooking (neboli agregace), k němuž ani z oficiálních míst Telecomu není možné získat přesné informace, jak vlastně bude ve skutečnosti vypadat. Telecomem uváděný maximální pokles rychlosti o 20 % je totiž pouhým teoretickým výpočtem, který vychází z modelu chování uživatelů ADSL. Opět z neoficiálních informací vyplývá, že pro základní rychlost ADSL přípojky bude situace vypadat následovně: z jedné strany bude na DSLAM připojeno až 50 uživatelů, kdy součet všech maximálních rychlostí pro stahování dat je 9 600 kb/s, ovšem směrem do internetu bude připojení s rychlostí 2 048 kb/s. Tedy rychlost přenosu může, při stahování dat všemi účastníky, poklesnout až na 40,96 kb/s. Pravdou je, že pravděpodobnost stahování dat všemi uživateli najednou není moc vysoká, ovšem já se domnívám, že uživatelů stahujících data (programy, filmy atd.) bude podstatně více, než kolik jich Telecom předpokládá. Zároveň ze zkušeností prvních zákazníků vyplývá, že PING tedy doba mezi dotazem na určitý server a přijetím jeho odpovědi značně kolísá, a to až ke značně vysokým hodnotám (stovky milisekund), což činí například hraní her na internetu skoro nepoužitelným.

Chtěl bych ovšem podotknout, že pro ty, kteří internet opravdu hodně využívají, nemají přístup ke kabelové televizi nebo rozumnému bezdrátovému připojení a platí tak za telefonní poplatky nemalé peníze, je přes všechny obstrukce ze strany Telecomu tato alternativa jediným možným řešením pro trvalé připojení k Síti.

Kerio pro VoIP

Hynek Vácha

Společnost Kerio Technologies, která je u nás známá především velice kvalitními firewally, uvede v krátké době na náš trh softwarová řešení pro komunikaci s podporou VoIP. Tato technologie využívá pro přenos hlasu datové sítě a její největší výhodou mohou být značné úspory na platbách za telefonní spojení. Řešení společnosti Kerio Technologies se skládá ze tří produktů Kerio VoiceMail, Kerio GateKeeper a Kerio SoftPhone.

Kerio VoiceMail je záznamník telefonních hovorů podporující "Unified Messaging" a technologii Text-to-speech. Může spolupracovat s nejrozšířenějšími poštovními servery a samozřejmě i s firemním produktem Kerio MailServer a poskytuje jednotný přístup k hlasovým a e-mailovým zprávám. Možná je integrace se stávající pobočkovou ústřednou, či s ostatními produkty z oblasti VoIP s využitím protokolů Cisco SCCP, SIP nebo H.323. Kerio VoiceMail také poskytuje běžné funkce klasického záznamníku hovorů.

Kerio GateKeeper je softwarová telefonní ústředna využívající VoIP. Díky podpoře protokolu H.323 je snadno slučitelný s VoIP produkty jiných firem. S běžnou pobočkovou ústřednou může komunikovat pomocí bran s podporou ISDN protokolu.

Posledním představeným produktem je Kerio SoftPhone plnohodnotný softwarový telefon, který je možné využít pro komunikaci prostřednictvím VoIP nebo ISDN. Kombinuje výhody klasického telefonu a možnosti počítače. Také nabízí snadnou integraci se stávajícím řešením díky podpoře protokolů H.323, SIP a Cisco SCCP.

Odkaz: http://www.kerio.cz

Testovali jsme T-Mobile

Hynek Vácha

T-Mobile uvedl nové služby a my jsme je, díky zapůjčení testovací karty, podrobili zkoušce. První se napaškál dostalo on-line zpravodajství, kdy jsme pomocí "přímého přenosu" sledovali finálové utkání naší extraligy. Kdo by pod pojmem přímý přenos čekal přehrávání videa, bude zklamán, se současnými telefony nám musí stačit textový popis vývoje utkání. Pro základní nástin situace utkání však celkem postačuje. Také je zde možnost přesměrováním na portál wap.idnes.cz sledovat aktuální vývoj v Iráku. Zajímavou novinkou WAPu je položka t-guide, přenesení služeb t-info do prostředí WAPu, které je přece jen pružnější pro nastavování. Řidiče určitě potěší dopravní zpravodajství, jež přináší aktuální situaci v dopravě a hlavně zprávy o umístění radarů, které mohou ušetřit i značné peníze. Vyhledávání sportovního a kulturního vyžití je rozšířeno o možnost volby místa, kde chcete hledání nechat provést. Polohu vyhledaných objektů můžete snadno zjistit ze zobrazené mapy.

Sekci MMS downloads již lze využít se širším spektrem telefonů nyní je podporována většina nejrozšířenějších značek. Ke stažení máte položky ze tří kategorií: pohlednice, tapety a zvuky. Všechny položky jsou bohužel popsány pouze slovně, takže přesný výsledek lze jen odhadovat.

S uváděním nových telefonů budou jistě zajímavé i další služby, jako MMS Video Downloads nebo Video streaming. Dalším důležitým krokem pro zpřístupnění těchto služeb širokému spektru uživatelů je již avizovaná úprava GPRS tarifů.

Odkaz: http://t-mobile.cz

§§§§§

$$$$$


Trendy


Nejen o volbě pevného operátora – liberalizace telekomunikací na postupu

Karel Šotkovský

c03p0277

V tomto článku bych na problematiku volby operátora a přenositelnosti čísla rád pohlédl v poněkud širších souvislostech. Pokud tento hrubý náčrt vzbudí zájem o podrobnější technický popis, může mít článek pokračování zaměřené spíše na technickou stránku věci, neboť zejména co se přenositelnosti čísla týká, vedou k realizaci stejného cíle různé cesty.

Po úvodním stručném popisu obou uvedených témat ve vztahu ke koncovému uživateli tedy "co mi to přinese" z pohledu každého z nás, bych rád uvedl příklad implementace ze Švédska, země, odkud pochází má "mateřská" společnost a také země, kde přenositelnost čísla je již delší dobu realitou. V závěru bych rád porovnal předmět dnešního tématu s ostatními aspekty reálné liberalizace telekomunikačního trhu v České republice. Mám na mysli především "uvolnění" lokálních smyček (poslední míle) a s tím související přístup k moderním komunikačním technologiím a zdrojům informací.

Co nám to přinese?

Co konkrétně přinesou služby CS/CPS z anglického Carrier Selection (Výběr provozovatele) a Carrier Pre-Selection (Výběr provozovatele pevným přednastavením), koncovým uživatelům? Za poněkud kostrbatý překlad pojmů z angličtiny se omlouvám, toto označení však používá Český telekomunikační úřad (ČTÚ) a považuji za vhodné se oficiálního označení držet. Služba CS zákazníkovi přináší možnost před každým voláním "vytočit" před volaným číslem kód alternativního operátora, v jehož režii hovor včetně vyúčtování poté proběhne.

Služba CPS pak na základě smlouvy mezi takovým operátorem a Českým Telecomem (ČTc) umožňuje takovéto "přesměrování" automaticky, bez nutnosti zadávat kód před každým voláním. Jak z výše uvedeného vyplývá, nezbytným mezičlánkem mezi většinou koncových uživatelů a zvoleným alternativním operátorem je ČTc. Tento fakt je naprosto klíčový a v dalším textu, zejména v jeho poslední části, mu bude opět věnována pozornost.

Hlavní přínos CS/CPS pro koncového uživatele je v možnosti relativně svobodné volby poskytovatele telekomunikačních služeb. Obrazně řečeno: pokud se mi nelíbí žluto-modrá, podpisem jedné smlouvy bude účet za má volání vytištěn na "modrém", "červeném", "modro-oranžovém" nebo i jinak barevném formuláři.

Předpokládám, že samotná změna barvy papíru však není tím hlavním impulsem k využívání CS/CPS. Magnetem většiny reklamních spotů našich alternativních operátorů jsou nižší ceny a zákaznicky orientovaný přístup. Zatímco druhý z argumentů je plně v rukou každého operátora, respektive jeho zaměstnanců, a v tomto článku nechci úroveň, s jakou operátoři hýčkají své zákazníky, posuzovat (i když mi ještě stále v uších zní slogan "business tvrdých hochů"...), výše ceny, tj. první důvod nebudeme si nic nalhávat, v České kotlině (a samozřejmě na Moravě a ve Slezsku) to je hlavní rozhodovací argument. Výše ceny je z valné části ovlivněna poplatky, které účtuje ČTc například za upgrade softwaru svých ústředen, což je mimochodem část poplatků, kterou alternativci snad nejvíce kritizují. Dále jde také o poplatky za zřízení služby, poplatky za aktivaci služby a náklady na realizaci volání (originaci). Zákazník pak nejvíce ušetří především na službách, které nejsou ukončeny v síti ČTc tj. zejména na mezinárodním volání, hovorech do mobilních sítí a za služby využívající páteřní infrastrukturu alternativního operátora, tj. meziměstská volání.

Velkou skvrnou na veskrze úspěšné implementaci CS/CPS je nutnost stále platit paušální poplatek ČTc. Chtěl bych se vzdát možnosti polemizovat o jeho oprávněnosti a výši, nicméně možnost úhrady tohoto poplatku alternativním operátorem, který jej potom zahrne do jediného účtu hrazeného koncovým uživatelem, je přinejmenším logická.

Shrnuto: jak výběr provozovatele, tak výběr provozovatele pevným přednastavením může znamenat úsporu i pro koncového uživatele, jehož účet nemusí převyšovat tisícikorunové částky.

Přenositelnost čísla

Přenositelnost čísla (Number Portability, NP) je služba umožňující zachování telefonních čísel například při změně operátora a s jistými omezeními také při přestěhování. Samozřejmě je možné zachovat si i takzvaná negeografická čísla, jako jsou například čísla začínající 800, 900, 906, 909 a podobně. Možnost NP u tzv. geografických čísel předpokládá zřízení fyzické přípojky novým operátorem.

Zachována mohou být čísla fixních linek i čísla využívaná mobilními operátory.

Tuto službu budou však preferovat spíše firmy než koncoví uživatelé. Náklady spojené s oznámením změny čísla bytové stanice jsou minimální vzhledem k okruhu potenciálních volajících. A v dnešní době si troufám tvrdit, že většina obyvatel této země nemá problém s ověřením aktuálního telefonního čísla buď prostřednictvím informačních linek, nebo internetu. Finanční přínos plynoucí z uchování si stále stejného čísla pro jednotlivce či rodinu je tak minimální.

Naopak u společností se stovkami telefonních čísel by v případě zájmu o přechod k jinému telekomunikačnímu operátorovi výše nákladů na přečíslování pravděpodobně významně ovlivnila jejich rozhodování. Nejlepším příkladem je tisková zpráva o změně poskytovatele služeb společnosti Škoda IT Systems. Dle vyjádření jejího generálního ředitele právě přenositelnost čísla tuto změnu umožnila.

Centrální databáze

Jak jsem se již zmínil výše, existuje několik různých možností evidence a správy telefonních čísel. Zřejmě nejrozšířenější je varianta s centrální databází, kterou poté využívají všichni operátoři.

V České republice za zřízení a správu Národní referenční databáze pro přenositelnost čísel (RPNDB) na základě pověření ČTÚ zodpovídá dceřiná společnost Asociace provozovatelů veřejných telekomunikačních sítí (APVTS) CNPAC, s. r. o.

Myšlenka přenositelnosti čísla jako jednoho ze znaků liberalizovaných telekomunikačních trhů je samozřejmě také předmětem zájmu orgánů Evropské unie. Závazek členů Evropské unie zavést přenositelnost čísla je obsažen v direktivách 97/33/EG a 98/61/EG Evropského parlamentu. Před několika lety tak byla i ve Švédsku, jedné z členských zemí EU, implementace přenositelnosti čísla jedním z prioritních úkolů.

V prosinci roku 2000 operátoři přítomní na švédském telekomunikačním trhu vytvořili jimi vlastněnou společnost (SNPAC Swedish Number Portability Administrative Centre) jako správce Centrální referenční databáze (CRD). Tato společnost je samozřejmě otevřena také dalším subjektům, které budou na švédský telekomunikační trh teprve vstupovat.

Projekt CRD, a tedy vlastně i přenositelnosti čísla, byl uveden do provozu v září 2001. V tu dobu bylo do CRD připojeno 21 subjektů.

Technicky probíhá komunikace mezi jednotlivými operátory a CRD přes bod-bod VPN spojení (v rámci internetu), přičemž výměna informací může probíhat buď automatizovaně na základě informací ve formátu XML přes proprietární rozhraní, nebo "manuálně" přes webové rozhraní (formuláře). Pro SNPAC je typická struktura jedné centrální databáze a diferenciace variant přístupu a formy poskytovaných informací, od sofistikované verze určené velkým operátorům pevných a mobilních sítí (přímé propojení do CRD přes proprietární rozhraní, zpřístupnění referenčních dat pro směrování hovorů, podpora výměny informací mezi telekomunikačními operátory, podpora informací pro účtování a clearing mezi operátory) až po jednoduché služby (pouze webové rozhraní s možností "nahlížení" do referenčních dat) určené například poskytovatelům SMS služeb.

Zajímavá jsou čísla o využívání CRD. V době jejího spuštění, v září 2001, bylo v systému evidováno 6 476 transakcí. Do února letošního roku to již bylo celkem 252 292 transakcí, přičemž rekordním měsícem byl listopad 2002, kdy bylo zaregistrováno 22 094 transakcí. Troufám si říci, že alespoň co se týče telekomunikačních služeb, to ve Švédsku skutečně žije.

Liberalizace

Jedním z hlavních znaků a pravděpodobně základním předpokladem skutečné liberalizace ve Švédsku však určitě "přenositelnost čísla" a ani "výběr provozovatele" nebyly a nejsou. Oním základním stavebním kamenem bylo zřejmě prozíravé rozhodnutí managementu monopolního operátora Telia uvolnit přístupové vedení alternativním operátorům ještě dříve, než tento liberalizační krok začne vyžadovat vláda nebo EU.

S odstupem času jsou zřejmé výhody takového postupu, a to pro všechny subjekty na trhu. Telia si udržela svoji pozici zejména tím, že nabídla přístupové vedení za ceny, za které se konkurenci nevyplatilo nákladně budovat vlastní sítě. V portfoliu služeb tak sice vzrostl význam služeb z nižších pater "hodnotového řetězce", nicméně pro akcionáře je významnější hospodářský výsledek společnosti a Telia je dnes jedním z nemnoha významných telekomunikačních operátorů, kteří nejsou zatíženi obrovskými dluhy. Alternativní operátoři mohli své finance použít na rozvoj moderních služeb a péči o zákazníky.

A v konečném výsledku právě koncoví zákazníci těží z výhod nejmodernějších telekomunikačních služeb za ceny, o kterých se nám v České republice může jen zdát.

Závěrem

Na závěr bych se rád vrátil k myšlence z úvodu článku. Klíčem k moderním komunikacím v ČR je jednoznačně Český Telecom. Nemyslím si, že je namístě a priori odsuzovat vše spojené s logem ČTc. Ostatně každý z nás je prostřednictvím Fondu národního majetku spoluvlastníkem této společnosti. Na rozdíl od let minulých je po neúspěšném prodeji cítit jistá změna kursu z přístupu "po nás potopa" k pragmatičtějšímu vztahu k okolnímu světu.

Zcela evidentní podíl na této změně má ministr Mlynář, jehož "razantnější uchopení akcionářských práv" přináší první ovoce. Zástupci alternativních operátorů prokázali jednoznačně svou schopnost spolupracovat, přičemž doufám, že jediným motivem pro tento aktivní až proaktivní přístup nebylo jedno výběrové řízení.

Nezbývá než věřit, že změny v managementu Českého Telecomu povedou i díky politické podpoře k výraznějším krokům v oblasti zpřístupnění poslední míle, a služby jako "Přenositelnost čísla" a zejména "Výběr provozovatele" budou svým uživatelům přinášet více než jen dobrý pocit z možnosti volby operátora.

Autor článku, Karel Šotkovský, pracuje ve společnosti Telia IC Czech Republic jako obchodní ředitel.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0191

? Jak rozdělit menu Programy do sloupců?

Obsahuje vaše menu Programy v nabídce Start tolik položek, že musíte zdlouhavě skrolovat, nežli se k některým z nich dostanete? Pro ty z vás, kteří se s tímto problémem každodenně potýkají, tu máme tip, jak rozdělit menu Programy do sloupců a usnadnit přístup ke všem jeho položkám tak jako tomu bylo ve Windows 95.

Spusťte editor registrů (klikněte na Start, Spustit, vepište regedit a stiskněte Enter). V editoru se přesuňte do složky Hkey_Local_Machine\Software\MicrosoftWindows\CurrentVersion\Explorer. Klikněte na složku Advanced. V pravém poli editoru klikněte pravým tlačítkem a z kontextového menu zvolte Vytvořit, Nová textová hodnota. Nově vytvořenou hodnotu nazvěte StartMenuScrollPrograms, poté na ni poklepte myší a do pole Údaj hodnoty vepište False. Zavřete editor registru. Pokud se změna neprojeví ihned, budete se možná muset odhlásit ze systému a opět se přihlásit.

? Mám notebook a chtěl bych ho propojit se svým stolním počítačem, abych mohl sdílet tiskárnu a modem a kopírovat soubory z jednoho počítače do druhého. Stolní počítač, který obsahuje modem, je vybaven antivirovým programem a firewallem. Budou tyto programy chránit i můj notebook, připojím-li se k internetu, nebo je budu muset nainstalovat i do něj?

Firewall potřebujete pouze v počítači, který se přímo připojuje k internetu. Antivirový program ve vašem stolním počítači ochrání sice notebook do jisté míry před viry stáhnutými z internetu prostřednictvím modemu, ale protože se nejedná o jediný způsob, jak se do vašeho notebooku viry mohou dostat, doporučujeme instalovat antivirový program u obou počítačů.

? Používám Windows 98 a setkal jsem se s problémem, který se projevuje v programech Microsoft Word a Excel (verze 97). Když chci otevřít soubor a v okně Otevřít kliknu na seznam označený jako Kde hledat, objeví se mi zpráva, že program provedl neplatnou operaci a program se zavře. Proč k tomu dochází, a jak to lze odstranit?

Tato chyba se může objevit, obsahuje-li váš seznam Kde hledat neplatnou FTP adresu. Řešením je tuto adresu odstranit, k tomu však musíte provést úpravy v editoru registru. Protože jde o riskantní operaci, která vám může přinést mnohem horší potíže, rozhodně doporučujeme nejprve registr zálohovat.

Samotné odstranění neplatné adresy provedete následujícím způsobem. Spusťte pomocí nabídky Start editor registru a přesuňte se v něm do složky Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Office 8.0\Common\Internet and FTP Sites. V této složce najdete podsložky pojmenované Site_0, Site_1 a tak dále, které obsahují informace o FTP připojeních. Jednu po druhé tyto podsložky smažte a zavřete editor registru.

§§§§§


Rychlokurz: SMS Gate Keeper – textové zprávy po Internetu ”den poté”

Karel Šredl

c03p0216

A je to tady... T-Mobile skočil do temných vod a jal se zpoplatňovat SMS na internetu. Službu, která byla původně jako dodatková, která využívala "zbytkovou část" přenosového pásma a která asi největší měrou přispěla k rozšíření mobilních telefonů mezi běžné obyvatelstvo. Mnozí křičeli "fúúúúj", někteří křičeli "bojkóóót" a pár jich vzalo svoji telefoní kartu, na protest ji snědlo a po nezbytném ošetření v nemocnici a po propuštění do domácího ošetřování šli do obchodu a koupili si kartu od konkurence. T-Mobile s hmotností kolosu toto ustál.

Eurotel, vida že se nekonaly žádné demostrace, že na náměstích nejsou hromádky popela od upálených katet a reklamních materiálů T-Mobilu, si řekl: "Tak jemu to prošlo, proč tedy ne mně". A s filištínem českým vyhlásil: "U nás stále můžete posílat SMS z internetu zdarma, jen na konec připojíme reklamu". Že reklama bude začínat již ve třetině, to překvapilo opravdu mnohé. A sen se rozplynul...

S tímto zajisté smutným koncem esemesek zdarma však dostaly také smrtelný zásah programy, které (čím dál dokonaleji) nám odesílání SMS po internetu zjednodušovaly. Co s nimi, když sice je komu, ale není jak odesílat. Nutno ovšem přiznat, že tyto programy mají tuhý kořínek a oklepaly se opravdu rychle. Takže ti z vás, kteří razí heslo buď zadarmo, nebo nic, nyní mohou přestat číst, protože tato doba už bohužel asi opravdu skončila. Vy ostatní, kteří jste ochotni obětovat "kačku pade za kus", vítejte v dalším Rychlokurzu. Dnes se podíváme, jak v této nové situaci můžeme odesílat SMS přes internet utilitou SMS GateKeeper.

INSTALACE

Instalace je zcela jednoduchá, jak už jsme si u dobrých programů zvykli. Stáhněte si instalační exe-soubor a spusťe ho. Pak jen klikejte na tlačítko [Next >]. Nakonec se vám nainstalovaný program sám spustí. Jednoduché, že? Příště asi kapitolu INSTALACE zruším.

PRVNÍ START A NASTAVENÍ

Ihned po prvním startu se ocitneme v sekci pro nastavení uživatelů. Jakých uživatelů, ptáte se? Přeci těch, kteří chtějí používat tuto aplikaci. Každý z nich si totiž může svůj telefonní seznam a seznam odeslaných SMS chránit heslem a uložit si je i se svým nastavením na vybrané místo. Pokud chcete GateKeeper používat sami, odškrtněte políčko [ ] Zobrazit při startu a stiskněte tlačítko [Zrušit]. Ti z vás, co chtějí rozlišení na uživatele využít, si musejí uživatele nejprve nadefinovat. Klikněte na ikonku a vyplňte následující formulář:

Uživatel - jméno uživatele (stačí přezdívka)

Umístění dat - místo na disku, kam se uživateli budou ukládat jeho data (adresář, SMSky, atd). Pohodlněji toto místo můžete vybrat kliknutím na ikonu .

Ještě zaškrtněte volbu Zkopírovat výchozí data. Kliknutím na [OK] uživatele přidáte. V okamžiku, kdy se bude uživatel poprvé přihlašovat, bude vyzván ke zvolení hesla.

Při prvním spuštění budete také automaticky přesunuti do okna pro nastavení parametrů (toto okno můžete kdykoli vyvolat kliknutím na ikonu ). Zmíněné okno obsahuje 6 "oušek" odpovídajících jednotlivým oblastem. My si popíšeme ta nejdůležitější nastavení.

Hlavní - V této sekci nastavujeme globální chování programu; volby jsou to celkem prosté a jasné, můžete s klidem experimentovat. Vysvětleny jsou na obrázku.

Placený účet - Největší změnou celého programu je právě tato sekce. Zde uvedete identifikační údaje účtu, který vám umožní odesílat SMS do placených sítí či do zahraničí. Jak ho získáte? Do vašeho internetového prohlížeče zapište adresu sms.mobilem.cz a v prostřední části stránky ve žlutém okně klikněte na registrovat >. Dostanete se na stránku s přihlašovacím formulářem. Údajů vyplňujete skutečně minimum. Na další stránce budete vyzváni, abyste si zadané údaje po sobě překontrolovali, a tlačítkem [Registrovat] dokončíte vytvoření účtu. Účet máte vytvořený, avšak má jednu podstatnou nevýhodu je prázdný. Tedy přesněji, není na něm ani korunka. Tu tam za vás nikdo jiný nevloží (pokud byste o někom věděli, pošlete mi mail). Pro to, aby vám fungovalo i odesílání placených SMS, musíte na tento váš účet zaslat nějaké peníze. K dispozici jsou cesty dvě: elektronická platba pro klienty eBanky nebo bankovní převod pro všechny ostatní. Než se však peníze převedou, můžeme pokračovat v nastavení. Do formuláře v našem programu v sekci Placený účet zapište přihlašovací jméno a heslo právě vytvořeného účtu u sms.mobilem.cz. Tyto údaje jsou naštěstí uloženy šifrovaně na pevném disku na místě, které jste uvedli při definici uživatele, avšak přesto vám radím být na ně opatrný.

Zpráva - Tato sekce slouží pro nastavení nakládání programu se zprávami. Možnosti jsou následující:

[X] Automaticky opravovat diakritiku Ze zprávy budou před odesláním odstraněna interpunkční znaménka což většnina mobilů jistě uvítá. Doporučuji zaškrtnout.

[ ] Všechny znaky velké Před odesláním převede znaky zprávy na velká písmena. Vzhledem k tomu, že většina mobilů umí malá i velká písmena, můžete nechat volbu nezaškrtnutou.

[ ] Uložit do odeslaných každého příjemce zvlášť Při odeslání zprávy více příjemcům ji budeme mít uloženou v Odeslaných zvlášť pro každého adresáta.

[ ] Zakázat nepodepsané zprávy Pokud zaškrtnete tuto volbu, program po vás bude při odeslání vyžadovat zvolit podpis ke zprávě.

[X] Smazat zprávu po odeslání Po odeslání se vyčistí pole pro zápis zprávy.

Vzhled - Zde nastavujete použité písmo. Zaškrtávací box ve střední části [X] Zobrazit ikonu v pruhu úloh určuje, zda se má ikona programu objevit ve stavové liště vpravo dole u hodin, nebo jestli se má program chovat jako běžná aplikace. Zde také můžeme nastavit pozici reklamního banneru. V tomto místě je jistě zajímavé podotknout, že ve chvíli, kdy na váš účet na sms.mobilem.cz dorazí pětistá koruna, získáváte právo na plnou bezreklamovou verzi SMS GateKeeperu. To je opravdu milé.

Připojení - Zde nastavujete chování programu vzhledem k typu vašeho internetového připojení. Připojujete-li se modemem, zaškrtněte volbu [X] Automaticky detekovat připojení. Pokud jste připojeni pevnou linkou, můžete s úsměvem programu oznámit, že jste [X] Vždy online.

Speciální - V této sekci můžete nadefinovat své telefoní číslo, které se (pokud to SMS brána podporuje) objeví jako číslo odesilatele. Také je zde políčko, jímž můžete změnit umístění definičních souborů programu vhodné především pro situaci, kdy jej sdílíte po síti.

Aby nebylo nastavování dost, můžete se kliknutím na tlačítko přesunout do speciální sekce, kde nastavujete jednak volby týkající se vzhledu aplikace (konkrétně použité písmo), či podrobnější volby týkající se připojení k internetu (můžete zjistit z nastavení vašeho webovského prohlížeče) či nastavení odesílání e-mailů (lze zjistit z nastavení poštovního klienta).

FUNKCE

Nastavování již bylo dost, pojďme konečně k poslání nějaké té SMSky. Nejdříve si předpřipravíme Telefonní seznam. Kliknutím na tlačítko v tomto okně nadefinujeme nejdříve skupiny, do kterých potom budeme kontakty sdružovat. Doporučuji vytvořit si např. skupiny "Práce", "Kamarádi", atd. Skupinu vytvoříte kliknutím na ikonu .

Jak již bylo řečeno, do jednotlivých skupin potom přidávejte vaše telefonní kontakty. Můžete je přidat buď v tomto okně Telefony kliknutím na ikonu , nebo v hlavním okně, když vyplníte telefoní číslo, zpřístupní se vám ta samá ikona hned vedle.

Jak tedy odeslat SMS. Zapište telefonní číslo do patřičných políček, nebo ho ještě lépe zvolte kliknutím na ikonu . Pokud chcete tu samou zprávu odeslat více lidem naráz, zaškrtněte políčko [X] Odeslat více příjemcům. Nastavte ostatní volby, jako třeba čas odeslání (ihned, v zadaný čas nebo někdy později). Pokud zvolíte čas, musí být SMS GateKeeper v tento čas aktivní a musí mít přístup na internet. Napište zprávu. Na vedle umístěných sloupcích můžete sledovat, kolik místa ještě zbývá, než bude nutno vaši zprávu rozdělit do více SMSsek. Zprávu lze kliknutím podepsat některým z vámi předpřipravených podpisů. Když budete mít vše hotovo, ještě jednou vše překontrolujte a tlačítkem dáte zprávu k odeslání. V sekci Fronta můžete sledovat, jak odesílání pokročilo a také tam uvidíte zprávy, které na své odeslání teprve čekají. Vedlejší sekce Odeslané slouží pro evidenci již odeslaných zpráv (pokud byla zaškrtnuta volba [X] Uložit do odeslaných).

ZÁVĚR

Vlastně již není moc co dodat. Operátoři nám svojí pochopitelnou snahou zvýšit si přísun peněz situaci s posíláním SMS po internetu poněkud zkomplikovali, ale ihned se vynořilo několik náhrad, které ani tolik nebolí. Vlastně potom ani nebudete tolik vnímat, že posíláte SMS placené. Ačkoli... počkejte... co tím myslí, že můj kredit už je vyčerpán...?!

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows I.

Jakub Povolný

c03p0218

V době, kdy se snažím stvořit tento již devětačtyřicátý úvodník k tipům a trikům pro Windows, proběhlo světem několik dobrých i špatných zpráv. Právě probíhá další ročník nejproslulejšího evropského veletrhu informačních technologii a elektroniky CeBITu. Přinesl opět mnoho novinek i přesto, že je většina vyspělých technologií zpravidla k vidění mnohem dříve někde na internetu. I to je změna, kterou s sebou informační dálnice přináší.

Microsoft také testuje nový operační systém pro rok 2003, jehož původní název v sobě nesl technologii .NET. Zajímavé je, že tento systém nebude podporovat nové 64bitové procesory Opteron od AMD. Nu což, snad je to jen dočasná situace.

Jinak v dnešním dílu naleznete opět klasickou snůšku tipů a triků pro Windows a MS Office, internetové tipy jsme tentokrát nasměrovali do českých zemí.

Tipy pro Windows

Ještě něco pro MS-DOS

(Win 9x) Snad nikoho neurazím, když i v dnešní době uveřejním tip užitečný pro Příkazový řádek ve Windows, tedy pro MS-DOS. Stále se ještě občas setkám s uživatelem, který sice pracuje ve Windows, nezřídka ve Windows 95, a přesto používá například pro programování příkazový řádek DOSu.

Jestliže půjdete do menu Start Programy a spustíte Příkazový řádek, objeví se vám takzvaný command prompt, neboli výzva k zadání příkazu. Ten standardně zobrazuje aktuální adresář zakončený znakem >. Například u mne vypadá prompt takto: c:\windows>.

Toto nastavení promptu je ale poměrně nudné a málokdo ví, že pomocí určitých přepínačů můžete zobrazit v promptu mnoho dalších užitečných informací, nejen aktuální adresář. Jak na to?

Nastavení DOSu se provádí příkazem set. Jestliže na příkazovém řádku napíšete příkaz set, objeví se vám seznam již nastavených voleb. V tomto seznamu najdete i aktuální nastavení promptu, které vypadá nějak takto: PROMPT=$p$g. Proměnné hodnoty $p a $g právě definují jednak aktuální adresář, a jednak koncový znak >. Jestliže chcete, aby váš prompt obsahoval například i aktuální čas, stačí na příkazovém řádku nastavit novou hodnotu proměnné PROMPT takto:

PROMPT=$p$t$g

kde proměnná $t zajistí právě zobrazení času. Další proměnné, jež můžete do promptu přidat, naleznete ve vložené tabulce, jež by měla být někde poblíž.

Z tabulky je patrné, že u posledních znaků není až zas tak zřejmé, co se vlastně stane. Pro vysvětlení poslouží malý příklad na závěr našeho tipu. Nadefinujte prompt takto a odentrujte.

PROMPT=$q$t$h$h$h$h$h$h$_$p$g

Získáte aktuální čas, a poté se prompt vrátí do původního stavu.

Automatická velikost obrázku

(IE 5 a vyšší) Abychom nevyšli ze cviku, dáme si malou editaci systémového registru. V dnešní době digitální fotografie již není neobvyklé mít na svém pevném disku stovky různých fotografií, většinou ve velkém formátu, dle rozlišení fotoaparátu, který jste použili. Proč také snímky zmenšovat a přicházet tak zbytečně o pracně nabytou kvalitu.

Tyto fotky je potřeba někde prohlédnout. Většina lidí používá některý ze standardních prohlížečů fotografií, jako je notoricky známé ACDSee. Někdy však, zpravidla uživatel začátečník, žádný z těchto specializovaných programů nevlastní a poté musí vzít za vděk Internet Explorerem, který se ve Windows pro prohlížení fotek standardně spouští.

Internet Explorer (dále jen IE) není zrovna příjemný prohlížeč, nicméně od verze páté umí automaticky přizpůsobit velikost obrázku velikosti okna prohlížeče, což určitě prospěje rychlosti a přehlednosti prohlížení. Jednoduchou editací registru můžete tuto funkci zapnout, nebo vypnout.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CURRENT_USERSoftware Microsoft Internet Explorer Main. V klíči Main najdete v pravé části mnoho položek, pro vás je důležitá tato: Enable AutoImageResize (ano, i s tou mezerou mezi slovy). Pokud zde tato položka je, stačí poklepáním její hodnotu změnit na yes zapnuto, nebo no vypnuto, podobně jako je tomu u ostatních položek. Pokud zde tuto položku nenajdete (což je vysoce pravděpodobné), poklepejte pravým tlačítkem v pravé části regeditu a z kontextového menu zvolte Vytvořit Nová textová hodnota a nazvěte ji, jak je uvedeno výše. Poté na ni poklepejte a vepište její hodnotu (yes, nebo no).

Změny se projeví ihned, není potřeba restartovat Windows. Stačí jen znovu spustit IE.

Hladké rolování

(IE 5 a vyšší) Tento trik jako by z oka vypadl předchozímu, proto jej poněkud zestručníme. Internet Explorer je primárně určen k prohlížení stránek, což znamená potažmo hledání informací a čtení textu.

K tomu slouží i speciální "internetové" myši s kolečkem, které dnes již běžně používáme. Původně ovšem vznikly právě kvůli lepšímu prohlížení internetových stránek. Posun na stránce byl vždy klasický, trhaný. Proto přišla pátá verze IE s takzvaným smooth scrollingem, tedy hladkým, souvislým rolováním, které významně přispívá k ergonomii prohlížení stránek a čtení textu. Jestliže vlastníte tuto verzi IE a nemáte zapnuté hladké rolování, čtěte následující řádky.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CURRENT_USERSoftware Microsoft Internet Explorer Main. Opět nahlédněte do pravé části regeditu a zkuste vyhledat položku SmoothScroll. Tentokrát ji zajisté objevíte. Pokud ne, vytvořte ji podobně, jako položku v předchozím tipu s tím rozdílem, že tentokrát zvolíte v menu Vytvořit Nová hodnota DWORD. Hodnota položky je buď 1 pro zapnuté hladké rolování, nebo 0 pro vypnuté. Zvolte vámi požadovanou hodnotu a zavřete regedit. Změny jsou ihned platné i bez restartu Windows.

Poškozené ikony na ploše

(Win 9x) Možná se to stalo i vám, možná jste tuto situaci nikdy nezažili. Každopádně já na ni už narazil mnohokrát. Výskyt tohoto problému je nejčastější u herních počítačů, kde je zpravidla nutné jednou za půl roku kompletně přeinstalovat Windows. Plocha takového počítače se pozná podle obrovského množství ikon a Windows zde startují několik desítek vteřin i přesto, že se obyčejně jedná o velmi výkonné stroje.

O co tedy jde. Při startu takového počítače dochází k jevu, kdy všem ikonám na ploše chybí jejich skutečný vzhled a jsou na okamžik nahrazeny pouze univerzálním obrázkem z Windows. Po několika vteřinách za usilovné podpory ze strany pevného disku se tyto ikony uvedou do pořádku. Po patřičném zdržení.

Ikony má na starost soubor ShellIconCache, který se nachází ve složce Windows a který má tendenci se samopoškozovat, zejména v systémech popsaných v prvním odstavci. Tento soubor je bez přípony a skrytý. Musíte si tedy pro jeho zobrazení povolit "zobrazování skrytých souborů" ve vašem souborovém manažeru. Tento soubor může dosáhnout i megabajtových rozměrů.

Řešení problému s ikonami je po nalezení souboru snadné. Prostě jej smažte a restartujte Windows. Ty si tuto cache pro ikony na ploše vytvoří znovu, tentokrát čistou a nepoškozenou. Přeji vám, ať vydrží co nejdéle.

Tipy pro MS Office

Vodotisk

(Word 2000) Plynule přejdeme od Windows na nejpoužívanější kancelářský balík. A začneme i jeho nejpoužívanější aplikací, MS Wordem.

Je všeobecně známo, že Word není zrovna profesionální nástroj na tvorbu dokumentů, nicméně už jsme si na mnoha tipech ukázali, jak se dobrat požadovaného cíle, i když někdy poněkud krkolomně. Možnosti, o kterých se dočtete níže, jsou však Wordu vlastní, jen je málo uživatelů využívá, nebo o nich přímo neví.

Každý z nás asi ví, co je to vodotisk. Každý z nás ho alespoň jednou viděl, a to na základní škole na svém vysvědčení (někteří i vícekrát). Takový vodotisk lze ve Wordu celkem bez problémů vyrobit, a my si právě nyní ukážeme, jak na to.

Spusťte program MS Word. Jděte do roletového menu Zobrazit a zvolte Záhlaví a zápatí. Objeví se vám panel s nástroji. Vyhledejte ikonu s názvem Zobrazit či skrýt text dokumentu. Tuto ikonu stiskněte a uzavřete panel.

Nyní jděte do roletového menu Vložit a zvolte Obrázek, patrně budete vkládat obrázek ze souboru. Nebo samozřejmě můžete použít připravený klipart. Upravte obrázek, zejména jeho rozměry tak, jak je chcete na stránce mít. Poté poklepejte na obrázek pravým tlačítkem a v kontextovém menu zvolte položku Formát obrázku. V dialogu nastavení jděte nejprve na záložku Pozice a zvolte jako styl obtékání Za textem. Poté klikněte na tlačítko Upřesnit a zkontrolujte, že je skutečně aktivní styl Za textem a ostatní volby nejsou vysvícené. Poté jděte na záložku Obrázek do sekce Ovládání obrázku. A v kolonce Barva vyberte Vodoznak. Vše potvrďte.

Nyní již zbývá vložit do dokumentu text, který by se měl krásně rozprostřít přes obrázek. Pokud odsune obrázek dolů pod text, zkontrolujte opět obtékání obrázku, tak jak bylo popsáno výše. Word se totiž někdy snaží přemýšlet trochu více za vás (resp. velmi často).

Neprohlížejte dokumenty v IE

(Win 9x + MS Office) Jen málokdo dnes používá počítač bez toho, aby alespoň jednou zakusil možnosti internetu. Prostě kdo má v práci nebo doma počítač, určitě už přišel s internetem do styku.

V dnešní době na něm lze na Síti provádět spoustu operací a najít mnoho informací. Ty jsou ale často pouze ke stažení buď jako archivy, nebo přímo ve formátech programů, ve kterých byly vytvořeny. Například ve státní správě se často setkáte s dokumenty ve formátu DOC a XLS, neboť tyto formáty byly před lety zvoleny jako standardní.

Vzhledem k výše uvedenému se často dostanete do situace, kdy poklepáte na nějaký dokument na internetové stránce, a ten, pokud je nearchivovaný, se otevře přímo v okně vašeho prohlížeče. Tuto operaci provází hojné "hrabání" vašeho hard disku a vy byste přitom raději dokument otevřeli přímo ve Wordu nebo Excelu, a prohlížeč internetu nechali volný pro další "surfování".

Fakt, že se vám vlastně otevře okno Wordu nebo jiné aplikace přímo v prohlížeči, mají na svědomí souborové asociace, které na základě přípony provedou nastavené operace. Proto je nutné tyto asociace přenastavit tak, aby se chovaly dle vašeho gusta.

Spusťte Průzkumník, nebo otevřete libovolné okno s obsahem diskových jednotek, například poklepáním na ikonu Tento počítač. Zde jděte do roletového menu Zobrazit a vyberte položku Možnosti složky. V dialogu pokračujte na záložku Typy souborů, kde najdete jednotlivá nastavení pro jednotlivé přípony. Vyberte v seznamu typ souboru, pro který nechcete, aby se otevíral přímo v prohlížeči, například dokument Microsoft Word (případně list Microsoft Excel, nebo prezentace Microsoft PowerPoint). Klikněte na tlačítko Upravit. V následujícím dialogu vidíte seznam akcí, je důležité, aby byla aktivní akce Otevřít, kterou chceme nastavit. Pokud je tomu tak, stačí odškrtnout volbu Procházet v jednom okně, která je umístěna v dolní části dialogu a je aktivní. Vše potvrďte, a od této chvíle se po poklepání v prohlížeči na dokument Wordu (Excelu, PowerPointu) otevře přímo nové okno s aplikací.

Snazší kreslení

(Word 2000) Několikrát jsme se v našem seriálu věnovali tipům pro lepší využití panelu kreslení ve Wordu. Jestliže chcete nakreslit jednoduché schéma, je tento panel se svými schopnostmi plně dostačující a není nutné vkládat schéma z jiné aplikace.

Bohužel panel kreslení má jeden malý neduh. Jestliže na něm zvolíte například kreslení obdélníku, můžete nakreslit pouze jeden. Pokud jich chcete víc, je nutné neustále vybírat obdélník na panelu, což je otravné. Naštěstí má tento problém snadné řešení.

Jestliže chcete kreslit více stejných objektů po sobě, prostě si tlačítko s objektem přilepte tak, aby zůstalo neustále zmačknuté až do té doby, než jej sami odmačknete.


Užitečné tipy & triky pro Windows II.

Easter Eggs

PowerPoint 2000

Na závěr jen jedno jednoduché velikonoční vajíčko, o kterém jsme se ještě nezmiňovali. Opět se jedná o docela pěkně a ve 3D provedený seznam autorů této aplikace.

Spusťte PowerPoint ve verzi 2000, zvolte prázdnou prezentaci a vyberte kteroukoliv šablonu. Poté jděte do roletového menu Nápověda a zvolte O aplikaci Microsoft PowerPoint. Nyní stiskněte dohromady klávesy levý CTRL, levý ALT a levý SHIFT a dvakrát poklepejte na ikonu PowerPointu v levém horním rohu. Zbytek uvidíte sami.

Tímto malým vajíčkem se dnes rozloučíme, snad vám byl některý z tipů ku prospěchu při práci s Windows nebo MS Office. Za měsíc u padesátého dílu na shledanou.

InterTipy

Jak začít po měsíci další z úvodníků, když už se jedná v pořadí o čtyřicátý devátý? Asi stejně "dobře", jako ty minulé. Tento měsíc máme opravdu důvod k radosti. Tedy alespoň částečně. Konečně totiž přichází v českých zemích éra ADSL, nebo potažmo xDSL jako takového.

Ceny byly stanoveny, nabídky učiněny. Nyní praxe ukáže, jak rychlé vlastně spojení přes ADSL bude. Nejočekávanější je asi míra ztráty kapacity linky důsledkem takzvané agregace. I ve variantách PROFI, které už zdaleka nejsou tak cenově příznivé, se totiž bude o cca 2Mbitovou linku dělit přesně 20 uživatelů. Dovoluji si tvrdit, že v počátcích ADSL půjde hlavně o uživatele "stahovače", kteří za své peníze budou chtít maximum.

Ale zpět k tématu. Dnešní internetové tipy budou české, převážně věnované kancelářským produktům. Přeji příjemné a rychle surfování.

Tipy Davida Zbírala

mujweb.cz/www/david.zbiral/pocitac.htm

Tato stránka vás asi nezaujme na první pohled, její zpracování se nese v textovém jednoduchém stylu, nenajdete zde žádná úžasná menu ani vyhledávače. Obsahově vás však nezklame ani v nejmenším.

Prvním odkazem jsou tipy pro práci s počítačem. Najdete zde rozsáhlý odkaz na články a tipy týkající se práce s počítačem v nejrůznějších oblastech. Od prostého vysvětlování pojmů přes podrobné tutoriály a konkrétní průvodce při řešení konkrétních problémů až po postupy vytváření maker v MS Excelu.

Pod druhým odkazem úvodní stránky najdete zazipovaná makra pro MS Word. Je jich opravdu slušné množství a autor jim jistě věnoval dost svého volného času. Většina maker je užitečných pro obecné použití, takže si zde najde každý to své.

Poslední odkaz vás nasměruje na užitečné skripty, které autor stvořil pro své potřeby. Opět se jedná o velmi použitelné věci, najdete zde například skript pro hromadné vytváření zástupců a další.

Jak bylo řečeno v úvodu, ačkoliv je stránka jednoduchá a textová bez zbytečné grafiky, což kladně přispívá k její zobrazitelnosti v různých systémech a browserech, obsahově vás nezklame. Vše je samozřejmě v češtině, což může být nemalou výhodou.

Tipy pro Office od Microsoftu

www.microsoft.com/cze/office/using/tips/default.asp

Zůstaneme věrni našemu rodnému jazyku a ukážeme si na následujícím odkazu, že i samotný výrobce kancelářského balíku může pomoci svým uživatelům nějakým tím tipem a trikem. Na výše uvedeném odkazu najdete profesionálně zpracované stránky s tipy výhradně pro MS Office XP.

Tipy jsou tematicky rozděleny na jednotlivé aplikace, které jsou součástí plné verze Office. Najdete zde proto také tipy pro Visio, nebo pro Publisher. Celý systém pomoci je organizován formou jakési kombinace FAQ (Frequently Asked Questions) a moderované diskuse. Nejde tedy o nic zvláště přehledného, orientace ale možná určitě je, zejména díky výstižnému pojmenování jednotlivých tipů. Ty jsou poté zpracovány velmi dobře a přehledně.

Na své si na těchto českých stránkách přijdou jak pokročilí uživatelé, tak začátečníci.

Pooh.cz tipy a triky

www.pooh.cz/1001/

Další česká výborně provedená stránka s tipy a triky nejen pro MS Office. Tak by se jednou větou daly charakterizovat stránky na výše uvedeném odkazu.

Najdete zde opravdu velké množství tipů a triků, vše tematicky rozdělené. U každého odkazu směřujícího do určité oblasti tipů a triků najdete v závorce číslo charakterizující počet dostupných příspěvků na toto téma. Oblastí je opravdu mnoho, přes všechny verze Windows a Office až po tipy zabývající se programováním SQL aplikací. Jednotlivé tipy jsou dostatečně vysvětleny a přehledně graficky zpracovány. Dost pro každého uživatele, začátečníka i pokročilého, vše samozřejmě v češtině.

Tipy a triky ze Slovenska

www.ehs.sk/tipy/

Doufám, že příliš neporuším rozběhnutý český seznam stránek uvedením jedné stránky slovenské. Myslím, že s porozuměním textu na této stránce nebude mít žádný Čech významnější problémy. Stránka je opět zpracovaná bez přílišné nápaditosti, převažuje text, což je výhodou při čtení pod jinými OS v jiných než grafických režimech. Tipy jsou rozděleny do základních kategorií: Windows 95, Windows NT, Linux, Ostatní, a samostatná je sekce Hardware. Pod těmito odkazy pak najdete přehledně zpracované tipy a triky. Ty jsou určeny spíše začátečníkům.

Software602 Tipy

www.602.cz/tipy/

I výrobce českého konkurenčního kancelářského balíku věnuje část svého úsilí zákazníkům a nabízí jim na svém webu stránku s tipy a triky pro své produkty. Stránka je zpracována velmi dobře, jak se na softwarovou firmu sluší a patří. Tipy jsou rozděleny primárně podle produktů, pro naše čtenáře asi bude nejzajímavější oddíl věnovaný kancelářskému balíku PC Suite. Nechybí ale ani tipy pro integraci databázového řešení pod OS Linux a další.

Po stisknutí příslušného odkazu se dostanete na další podrobnější výběr, například u PC Suite máte k dispozici každý měsíc pět nových tipů pro tento kancelářský balík. Samotné tipy jsou zpracovány velmi dobře stylem "krok za krokem" a bohatě ilustrovány. Vše samozřejmě česky.

§§§§§


Mobilporadna – Vy se ptáte, my  odpovídáme

JOSEF KULHAVÝ

c03p0230

? Dá se zjistit kolik jsem provolal, pokud mám paušál u Eurotelu? Existuje na to nějaký kód?

U předplacených karet Twistu, Go a Oskarty nechybí možnost kdykoliv zjistit výši kreditu, a to pomocí kódů, které navolíte na klávesnici a odešlete tlačítkem pro běžný hovor. Mobilní telefon vyšle požadavek na zjištění kreditu do centrálního počítače operátora, kde jsou všechny platební údaje shromažďovány. Zbývající částku, kterou lze disponovat, server vrátí zpět mobilnímu telefonu a ten ji zobrazí na displeji.

U paušálních programů je situace zcela odlišná. Žádný z českých operátorů neumožňuje svým paušálním zákazníkům zjišťovat aktuální provolanou částku. A to i přesto, že je tento proces technicky zvládnutelný. Malou výjimkou v tomto směru je Oskar, který umožňuje vlastníkům svých paušálů navolit jednu určitou částku. Po jejím dosažení bude uživatel paušálního programu Oskara na tuto skutečnost upozorněn v SMS zprávě.

? Bude někdy možné k mobilnímu telefonu Nokia 3510i dokoupit fotoaparát? Jaká bude jeho cena?

Nokia 3510i je jistě zajímavý mobilní telefon. Podporuje technologii GPRS, Java, pro ukládání dat lze využít jeho sdílenou paměť, a v neposlední řadě umí přijímat i odesílat multimediální zprávy (MMS). To, co Nokii 3510i schází, jsou konektory. Mobilní telefon nelze připojit ani k počítači, bohužel místo není ani pro připojení digitálního fotoaparátu.

Výrobce mobilních telefonů Nokia nedávno uvedl na trh externí digitální fotoaparát Nokia Camera Headset HS-1C. Ten lze připojit pomocí kabelů k vybraným mobilním telefonům Nokia pomocí konektoru tzv. Pop-Port. Cena tohoto digitálního fotoaparátu s rozlišením 640 x 480 bodů je cca 2 500 Kč. Bohužel Nokia 3510i konektorem Pop-Port není vybavena. Proto nelze předpokládat, že někdy bude možné k tomuto mobilnímu telefonu připojit tento, nebo jiný fotoaparát.

Mobilní telefony Nokia, ke kterým lze připojit externí digitální fotoaparát: Nokia 5100, Nokia 6100, Nokia 6610, Nokia 6800 a Nokia 7210.

? Je možné, že se podsvícení telefonu opotřebuje, jestliže se mobilní telefon často používá (na hry, kalendář.)? Je vhodné podsvícení občas vypínat?

Za zhoršených světelných podmínek je podsvícení displeje a kláves nutností. Podsvícení většinou zajišťuje soustava LED diod, které jsou umístěny v blízkosti displeje a pod klávesnicí mobilu. Světlo je pak dále rozváděno optickými členy rovnoměrně do všech částí mobilu. LED diody jsou takřka bezporuchové elektronické součástky, takže se nemusíme obávat jejich zničení (zničí se snad jenom zvýšeným napětím, což u dobře fungujícího mobilního telefonu nehrozí). Podsvícení displeje mobilu tedy nelze "opotřebovat".

Přesto však podsvícení displeje není pro mobil bezproblémovou procedurou. Značně totiž vyčerpává kapacitu akumulátoru. Jediná minuta podsvícení sníží pohotovostní dobu mobilu zhruba o celých 30 minut. A baterie v mobilním telefonu se již opotřebuje velmi snadno. Například baterie typu Li-Ion lze nabít a naplno vybít zhruba ve 200 cyklech. Pokud není podsvícení nezbytné, při méně důležitých činnostech s mobilním telefonem například při hraní her by se mělo podsvícení displeje vypínat.

? Jaký význam má u telefonů Siemens položka "rychlé hledání"?

Po zapnutí mobilního telefonu se přístroj nejprve snaží připojit k síti. Spojí se proto se všemi vysílači v okolí a těm vyšle kód SIM karty (IMSI) a svůj kód IMEI. Informace pak postupuje k operátorům sítí mobilních telefonů. U všech operátorů, s jejichž vysílači je mobil v kontaktu, se zaslané kódy ověří a zpět k mobilnímu telefonu se vrátí autorizační informace. Ta mobilu napoví, zda je možné se k dané síti připojit a navazovat v ní spojení. Pokud nebudete se svým mobilem v zahraničí nebo v pohraničních částech republiky, dojde k úspěšné autorizaci nanejvýš s jedinou sítí tedy tou, jejíž SIM kartu máte vloženou v přístroji.

Celá popsaná procedura trvá určitý čas. Volba "rychlé hledání" se snaží celý postup urychlit. Ovšem v praxi se hodnoty vyhledání sítě se zapnutou funkcí rychlého hledání příliš neliší. Při našich pokusech našel mobil se zapnutou funkcí "rychlé hledání" tři české sítě za 7 sekund, bez této funkce mobilu celý proces trval pouze o jedinou sekundu déle. Navíc rychlé hledání vede ke zvýšenému odběru proudu z baterie v mobilu. Proto příliš nedoporučujeme mít položku "rychlé hledání" zaškrtnutou.

? U přijatých e-mailů na Oskarovu SMS e-mailovou adresu je zpráva zkrácena na délku dvou SMS. Jak získám celou nezkrácenou zprávu?

V době psaní tohoto článku je Oskar jediným operátorem, který dovoluje přijímat e-maily na mobilní telefon v SMS zprávách zdarma a bez jakýchkoliv omezení. Uživatel jakéhokoliv Oskarova paušálního programu i předplacené Oskarty musí nejdříve provést bezplatnou registraci své mobilní e-mailové adresy ve tvaru jméno@mujoskar.cz. Od té chvíle mu budou doručovány všechny zprávy, které přijdou na jeho zaregistrovanou adresu. Celý text e-mailu bude zkrácen na prvních cca 280 znaků a pak rozdělen do dvou SMS zpráv. Ty budou zdarma doručeny na mobilní telefon uživatele.

Oskarův e-mail je koncipován pouze pro čtení e-mailů, tak jak je popsáno výše. Nelze jej tedy považovat za plnohodnotný e-mail, jako tomu je například u T-Mobile. Celou došlou zprávu přečíst nelze. Řešením by mohla být registrace jakékoliv bezplatné e-mailové schránky (například na email.centrum.cz) a tam nastavení zasílání kopií na vaši adresu u Oskara. Oskarova e-mailová adresa nalezne své uplatnění i při odesílání e-mailů v SMS zprávách ukáže se příjemci v hlavičce takto odeslaného e-mailu.

? V PC WORLDu jste psali o tom, že jdou EMS posílat i přes IrDA port. Je tomu tak i u Nokie 6310?

Jako první přišla s opravdovými obrázkovými SMS zprávami Nokia. Zakrátko se staly natolik úspěšnými, že i ostatní výrobci mobilních telefonů chtěli obrázkové esemesky ve svých nových přístrojích nabídnout. Žádali tedy Nokii o uvolnění technologie Smart Messagingu obrázkových zpráv a melodií. Ta však všechny jejich nabídky zprvu odmítala, a proto se společnosti Alcatel, Ericsson (Sony-Ericsson), Motorola, Siemens spojily a vytvořily vlastní standard EMS Enhanced Messaging Service. Pomocí EMS lze posílat nejen obrázky a melodie, ale i jednoduché animace a formátovaný text. Bohužel původní záměr se ne zcela zdařil, a tak lze většinou posílat EMS zprávy pouze mezi mobilními telefony stejné značky.

Výrobce mobilních telefonů Nokia mezitím uvolnil svůj Smart Messaging, ovšem nikdo z dalších výrobců se k prosazování tohoto formátu nepřidal. Dál se tedy můžeme setkávat u Nokie s jejími obrázkovými zprávami a u ostatních výrobců s EMS zprávami, přičemž tyto dvě technologie nejsou kompatibilní.

U mobilního telefonu Nokia 6310 se setkáváme výhradně s "nokiáckými" obrázkovými zprávami, o EMS nemůže být tedy řeč. Naproti tomu obrázkové zprávy Nokie můžete z počítače do mobilního telefonu běžně stáhnou pomocí IrDA portu (popřípadě kabelu) a vhodného programu.

? Z jaké webové adresy lze stáhnout flash pro Siemens S35 v. 2501? Na stránce, kterou uvádíte v PC WORLDu (havanacb.misto.cz), je odkaz nefunkční.

Autor těchto stránek počátkem letošního roku přesunul celý web na novou adresu http://honzahavana.com. Struktura a design celého webu zůstávají i nadále stejné. Pokusně jsme vyzkoušeli přístupnost odkazů na stáhnutelné soubory s flashemi mobilních telefonů, a všechny by měly být dostupné.

Je vidět, že se autor tomuto webu naplno věnuje, neboť od mé předchozí návštěvy těchto internetových stránek přibylo několik dalších zajímavých příspěvků. Například: update firmwaru pro S45 a ME45 verze 30, návod na update typu SL45 na SL45i, nejnovější flashky pro mobily Siemens M50 a MT50 a mnoho dalších.

S nahráváním nového firmwaru do mobilního telefonu je nutno pracovat nanejvýš obezřetně. Neúspěšným pokusem o přehrání firmwaru by mohlo dojít k totálnímu kolapsu mobilního telefonu.

? Lze mobilní telefon Ericsson A2628s rozšířit o vibrační vyzvánění?

Mobilní telefon Ericsson A2628s patří k osvědčeným typům přístrojů této značky. Nabízí WAP, datové funkce, kalkulačku, hry, hlasové vytáčení a mnoho dalších základních funkcí. Vibrační vyzvánění mezi jeho možnostmi chybí.

Pro některé mobilní telefony přímo jejich výrobci nebo výrobci příslušenství dodávají baterii, která má v sobě zabudovanou vibrační cívku. Bohužel, po důkladném prohledání internetu jsme na takový výrobek pro mobilní telefon Ericsson A2628s nenarazili.

Pokud přesto chcete být vibracemi upozorněn na příchozí hovor nebo SMS zprávu, doporučujeme pořídit si samostatnou vibrační jednotku. Ta může mít různé podoby nejčastěji se používá jako klip, který lze připnout například na řemínek u hodinek. Při příchodu SMS zprávy, před začátkem hovoru, ale i při kontrole mobilu sítí operátora dochází k vyzařování elektromagnetického vlnění z mobilního telefonu. Toto záření je indikátor příchozího hovoru schopen zachytit, a tak rozkmitá svou vibrační jednotku. Zároveň se rozsvítí LED dioda. Použití klipu je zcela univerzální a lze jej využít se všemi mobilními telefony všech značek.

Máte-li další dotazy, posílejte SMS zprávy na naše mobilní telefonní číslo 604 707 349 nebo e-maily do naší schránky josefkul@t-email.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpověď. Rovněž přivítáme tipy na další články, abychom psali o tom, co vás opravdu zajímá.

§§§§§


O 45 procent rychlejší I.

David Čepička, Michael Schmelzle

c03p0240

Zdá se vám procesor na váš vkus moc pomalý? Dříve než sáhnete do peněženky, zkuste, zda by se nedal přetaktovat. V tomto článku vám prozradíme, kdy se přetaktování vyplatí a na co si přitom dát pozor.

Také patříte k těm řadám uživatelů, jimž se žádný procesor nezdá dost rychlý? Nebo to cítíte jako výzvu, schválně jestli se vám podaří ze svého procesoru vymáčknout doslova poslední rezervy, které jsou v něm ukryty? Ať je to tak či onak, v každém případě čtete na správné stránce. Pokusíme se totiž poněkud zvednout výkon současných procesorů firem AMD a Intel.

Je sice třeba hned na počátku přiznat, že snad kromě programů pro kopírování DVD disků, programů pro modelování přírodních jevů a vývojářů softwaru dosud žádná aplikace nevyužije rychlost procesoru taktovaného výše než na 2 GHz. Grafické karty s luxusními čipy Radeon 9700 Pro a GeForce FX si sice s nejrychlejšími procesory velmi dobře rozumějí, ovšem zatím neexistuje žádná odpovídající 3D hra, která by tohoto výkonu využila.

Ve skutečnosti ale vůbec nezáleží na tom, co vás k přetaktování podnítí. Prozradíme vám krok za krokem, jak si máte počínat, a jaké výsledky týkající se nárůstu frekvence či výkonu můžete očekávat. Než se pustíte do práce, je nutno vás upozornit, že vše podnikáte na vlastní riziko a prováděním jakýchkoliv úprav na procesoru ztrácíte právo na reklamaci.

INTEL PENTIUM 4

Pentium 4 je pro přetaktování naprosto ideální procesor. Zvláště procesory s 512 KB L2 cache paměti a s taktovací frekvencí 1,6-2,0 GHz snesou přetaktování až o 60 procent.

1. Úroveň přetaktování závisí na jádře procesoru

První generace Pentií 4 s taktovací frekvencí 1,3-2,0 GHz byla založena na jádře Willamette obsahujícím 256 KB L2 cache paměti. Tyto procesory se však pro přetaktování příliš nehodí, poněvadž už tak produkují mnoho tepla.

Daleko lépe však vypadá situace u procesorů s jádrem Northwood. Ty jsou vybaveny 512 KB L2 cache paměti a dají se velmi snadno od svých předchůdců odlišit. Procesory s jádrem Northwood mají díky menším tranzistorům nižší nároky na napájení a bez problémů snášejí vyšší taktovací frekvence. Tyto procesory v současnosti nabízí Intel ve variantách taktovaných od 1,6-3,06 GHz.

Největší potenciál co se týče přetaktování mají varianty pracující s frekvencí sběrnice (Front Side Bus FSB) o velikosti 100 MHz, označované jako Pentium 4 1600A, 1800A, 2000A (písmenko A slouží k odlišení oproti stejně taktovaným procesorům s jádrem Willamette). Tak se nám podařilo procesor o frekvenci 2 GHz stabilně provozovat na hranici 2,9 GHz, což činí nárůst výkonu o 45 %. V tabulce s názvem Co přináší přetaktování procesoru si můžete prohlédnout výsledky, kterých jsme dosáhli při přetaktování různých procesorů.

Upozornění: Prakticky všichni výrobci počítačů a prodejci procesorů udávají u Pentia 4 hodnotu frekvence FSB rovnu 400 nebo 533 MHz. To je tzv. "efektivní hodnota" frekvence systémové sběrnice. Pro účely přetaktování je však daleko důležitější "fyzikální frekvence", která je buď 100, nebo 133 MHz.

2. Podmínky, které musí splňovat vaše základní deska pro Pentium 4

U procesorů Intel je násobič frekvence nastaven pevně. Výslednou frekvenci procesoru udává součin frekvence sběrnice (FSB) a právě násobiče frekvence. Z výše uvedeného vyplývá, že frekvenci procesoru lze měnit pouze přes FSB. U většiny základních desek s paticí 478 se dá hodnota FSB měnit v BIOSu v menu Frequency/Voltage Control, a to po krocích o velikosti 1 MHz. Ovšem pozor, v některých případech je nutno výše zmíněnou funkci nejprve aktivovat, například přes menu CPU Linear Freq, Enabled nebo CPU Host Clock Control, Enabled.

Pokud váš BIOS takovou funkci nenabízí, můžete svoje Pentium 4 přetaktovat softwarově, například prostřednictvím sharewarového programu CPU Cool 7.1.10, který je určen pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP. Naleznete jej , případně jej lze stáhnout z internetové adresy www.podien.onlinehome.de (CPUCOOL9.EXE, 1,62 MB). Po spuštění programu si vyberte typ vaší základní desky, a frekvenci sběrnice (FSB) pak můžete zvýšit přes menu Funkce a položku Změnit Front Side Bus/Změnit rychlost CPU.

3. Chlaďte svůj procesor a čipovou sadu dostatečně

Čím vyšší je taktovací frekvence, tím více se procesor zahřívá. Nehrozí sice žádné nebezpečí, že by se přetaktované Pentium 4 zničilo, protože se automaticky vypne, když teplota jádra procesoru překročí 65 ?C. Ovšem pro to, aby procesor po přetaktování pracoval skutečně rychleji než před ním, je nutné jej více chladit. Jako jedna z variant, kterou lze doporučit, je kombinace chladiče s větráčkem s označením Thermalright AX 478 Extreme/YS-Tech NFD 1281259B-2F. S tímto typem chladiče jsme bez problémů mohli provozovat Pentium 4 s původní taktovací frekvencí 2 GHz, přetaktované na 2,9 GHz.

Kromě procesoru je také nutné dbát o dostatečné chlazení Northbridge, respektive intelovské obdoby MCH (Memory Controller Hub) čipové sady základní desky. Při zvýšení frekvence systémové sběrnice o více než 30 procent byste měli pasivně chlazený nebo ještě častěji vůbec nechlazený čip opatřit aktivním chladičem. Jako jeden příklad za všechny se můžeme doporučit výkonný a navíc lehce namontovatelný chladič Thermaltakes Crystal Orb.

4. Jak vyměnit chladič u procesoru

Vytáhněte zástrčku ze zásuvky a otevřete skříň počítače. Položte nebo postavte si počítač tak, abyste seshora viděli na váš starý větráček na procesoru. Tlačte obě povětšinou šedé jisticí páčky na protilehlou stranu. Uvolněte obě černé svorky ve tvaru písmene U chladiče ze čtyř míst držáku chladiče. Vytáhněte napájecí kabel větráčku. Nyní konečně můžete váš starý chladič vyjmout.

Nato jemným hadříkem odstraňte z povrchu procesoru zbytky staré teplovodivé pasty. Potom naneste novou tenkou vrstvu teplovodivé pasty a nasaďte do držáku nový chladič. Tento upevněte přiloženými svorkami. Nyní přišroubujte na chladič větráček, a napájecí kabel od větráčku zastrčte do příslušné zásuvky na základní desce (většinou je označena CPU Fan, případně FAN).

5. Chlazení čipové sady na základní desce

V případě, že si budete chtít namontovat aktivní chladič na Northbridge/MCH, musíte nejprve odstranit chladič starý. Uvolněte obě plastové zarážky nebo příchytné svorky, pomocí nichž je chladič připevněn k základní desce.

Ovšem pozor na to, že někdy je chladič a Northbridge/MCH spojen teplovodivým lepidlem. V tomto případě byste měli čip ze všeho nejdříve zahřát kupříkladu tím, že hned začnete s přetaktováním, nebo tak, že na počítači spustíte alespoň na hodinu nějakou aplikaci, která jej do značné míry zatíží.

Potom můžete opatrnými pohyby chladič bez problémů sejmout. Nyní pečlivě očistěte povrch čipu. Jestliže vaše základní deska nemá žádné vyvrtané otvory pro přichycení chladiče, jako je již v tipu č.3 zmíněný Crystal Orb, pak použijte teplovodivé lepidlo, které je většinou dodáváno s chladičem. Také můžete North-bridge nebo MCH potřít tenkou vrstvou teplovodivé pasty a chladič nakonec připevněte přiloženými umělohmotnými úchyty.

Tip: Starý chladič, který byl původně na Northbridge/MCH, nevyhazujte, ale připevněte jej na Southbridge, případně na jeho intelovskou obdobu ICH (I/O Controller Hub). Tím zvýšíte stabilitu celého systému. Pokud musíte přetaktovat i PCI sloty, je toto opatření prakticky povinné. K připevnění budete potřebovat teplovodivou fólii.

6. Optimální nastavení BIOSu pro maximální rychlost počítače

Spusťte počítač a otevřete si BIOS Setup. Do Setupu se dostanete stiskem klávesy <Delete>, nebo sledujte upozornění na obrazovce při startu počítače. Nyní se přesuňte do menu Frequency/Voltage Control. Ověřte si, zda se dá frekvence AGP, případně PCI slotu nastavit na 66 MHz, případně 33 MHz. Tuto volbu naleznete většinou pod položkou AGP/PCI Clock, popř. PCI/AGP Frequency.

Nenalezli jste v BIOSu žádnou z výše popisovaných voleb? Pak určení hodnoty frekvence, kterou můžete nastavit, aniž by docházelo k problémům s kartami v PCI slotech, záleží na čipové sadě. U čipových sad Intel 845E, 845G, 845GE, 845PE, dále u 850E, SIS 645DX, 648, 648DX, 651, 655 a 658, jakož i u VIA P4X333, P4X400 a P4M333 se dá zpravidla nastavit frekvence až na 145 MHz, u všech ostatních čipových sad potom na 112 MHz.

Kromě toho je třeba oddělit od sebe frekvenci, na níž pracuje operační paměť a sběrnice. Proto v závislosti na typu BIOSu zvolte v menu Memory Frequency, případně DRAM Clock buď položku Auto, nebo By SPD.

Vzhledem k tomu, že se zvyšující se frekvencí roste náročnost procesoru na zásobení elektrickým proudem, můžete frekvenci sběrnice o hodně zvýšit, když poskytnete procesoru více "šťávy". To provedete tak, že v menu CPU Vcore Voltage, CPU Vcore Select, případně v CPU Voltage Control zvýšíte napětí procesoru. Ovšem o víc než o 0,2 V byste napětí zvedat neměli, neboť by mohlo dojít ke spálení procesoru.

7. Přetaktování Pentia 4

Vyberte v BIOS Setupu položku CPU FSB/SPEED, případně CPU Clock, a zvyšte frekvenci sběrnice zpočátku o 5 MHz. Uložte změny provedené v BIOSu a prověřte, zda se operační systém spouští bez potíží. Nyní pokračujte se zvyšováním frekvence znovu o 5 MHz tak dlouho, dokud se nedostanete na hranici přetaktování vašeho procesoru. Začnou-li se objevovat chybová hlášení, zamrzá-li zničehonic obraz na monitoru, případně nedá-li se číst obsah souborů, máte procesor přetaktovaný příliš. Jestliže vám počítač nenabootuje vůbec, vytáhněte šňůru ze zásuvky a v manuálu k základní desce si přečtěte, jak pomocí jumperů (přepínačů) vymazat paměť CMOS (funkce Clear CMOS). Provedením zmíněné funkce se vrátí BIOS do svého výchozího nastavení a počítač opět začne bootovat. Teď samozřejmě musíte znovu nastavit frekvence pro AGP a PCI, dále zvýšit hodnotu napětí pro napájení procesoru a hodnotu frekvence systémové sběrnice nastavit na poslední stabilní hodnotu. Pomocí programů 3D Mark 2001 SE anebo PC Mark 2002 si můžete snadno prověřit, zda je váš počítač plně vytížený. Obě aplikace najdete , případně na internetové adrese www.madonion.com (3DMARK2001SE.

EXE, 39,8 MB a PCMARK2002.EXE, 8,47 MB).

ATHLON XP

V případě Athlonu XP závisí možnost přetaktování do značné míry na typu procesoru. Jako nejvhodnější se pro účely přetaktování hodí typy 1500+, 1600+ a 1700+, a stejně tak i procesory s jádrem Thoroughbred.


O 45 procent rychlejší II.

1. Jak poznat dobře přetaktovatelné procesory Athlon XP

Jádra procesoru s názvem Palomino a Thoroughbred se dají dobře poznat podle tzv. Ordering Part Number (OPN). V rámečku OPN: Jak poznat typ Athlonu XP naleznete podrobné vysvětlení pojmu OPN včetně ukázkových příkladů.

Procesory s jádrem Thoroughbred se vyskytují ve dvou variantách: tou první je verze A (1700+ až 2200+) a druhou pak verze B (2200+ až 2800+). Z technického hlediska by měla mít pro přetaktovávání větší potenciál verze B. Tento typ procesoru poznáte právě podle OPN v tomto označení se musí vyskytovat písmenko U. U procesorů 1500+ až 1700+ s jádrem Palomino a 1700+ až 1900+ s jádrem Thoroughbred můžete počítat při přetaktování se zvětšením výkonu o 10-20 procent. U jiných Athlonů XP se vám zřídka podaří zvýšit výkon o více než 10 procent.

2. Jaké podmínky musí splňovat patice A na vaší základní desce

U Athlonu XP stejně jako u Pentia 4 je násobič frekvence zpravidla nastaven pevně. Výjimky z tohoto pravidla poznáte podle uzavřených můstků. Jestliže vaše základní deska neumožňuje nastavení frekvence systémové sběrnice, můžete si s trochou šikovnosti měnit násobič přímo na procesoru.

Vše, co budete potřebovat, a návod jak přesně postupovat, najdete v rámečku Zvyšování násobiče frekvence na procesoru. Dále vám nabízíme interaktivní návod na přetaktování procesoru s jádrem Thoroughbred od specialistů na přetaktovávání procesorů. Naleznete jej v archivu OVCLOCK.ZIP (40,9 KB). Stačí si zvolit požadovaný násobič frekvence a napětí pro jádro procesoru, a hned uvidíte, které kontakty máte otevřít či naopak uzavřít. Pohodlněji už to snad ani nejde!

3. Athlon XP: Dobré chlazení je nezbytností

Athlon XP se v počítači velmi silně zahřívá a bohužel nemá žádnou ochranu proti přehřátí. Abyste jej při svých experimentech s přetaktováním nezničili, je třeba se postarat o dobré chlazení. Jako jedna z variant za všechny poslouží například kombinace chladiče s větráčkem s označením Thermalright SLK 800/YS-Tech NFD 1281259B-2F. Jestliže přetaktováváte změnou frekvence systémové sběrnice, měli byste intenzivněji rovněž chladit i North-bridge na základní desce.

4. Jak přetaktovat Athlon XP od firmy AMD

Spusťte počítač a přesuňte se do Setupu BIOSu. Zde nás bude zajímat menu Frequency/Voltage Control. V případě, že budete chtít změnit násobič frekvence, zvyšte v menu CPU Ratio (Select), CPU Clock Ratio nebo CPU Multiplier Factor hodnotu multiplikátoru o 0,5. Dále doporučujeme při každém zvýšení multiplikátoru o 0,5 zvýšit i napětí procesoru o 0,05 V. Změnu napájení procesoru provedete v menu CPU Vcore Voltage, CPU Vcore Select, popřípadě CPU Voltage Control. Celkové zvýšení napětí na procesoru by ovšem nemělo překročit hranici 0,2 V, jinak hrozí spálení procesoru.

Po provedení všech nastavení uložte změny a po každé změně multiplikátoru prověřte, zda se bez problémů spouští operační systém. Pokud tomu tak není, postupujte podobně, jak je popsáno v bodě č. 7 u Pentia 4.

Alternativou ke zde popsanému postupu je přetaktování Athlonu XP přes systémovou sběrnici (popis je uveden u bodů č. 6 a 7 v části věnované Pentiu 4).

Tip: Někteří výrobci BIOSu dávají do svých produktů možnost Watching-Dog Timer. Pokud nastavíte tuto volbu na Enabled, tak se počítač při nevhodných nastaveních po spuštění nezasekne, nýbrž se automaticky restartuje se standardními nastaveními BIOSu.

Zvyšování násobiče frekvence na procesoru

Firma AMD vyrábí své procesory Athlon také již s pevným násobičem taktovací frekvence. Přesto se dá hodnota zmíněného násobiče pomocí jednoho triku měnit. Vyžaduje to ovšem trochu šikovnosti. Také byste měli vědět, že prováděním jakýchkoliv úprav na procesoru přicházíte o možnost záruky.

Je pravdou, že procesor Athlon pro Slot A zde představuje jakousi výjimku. Pro jeho přetaktování potřebujete speciální modul.

Co se týče procesorů pro Socket A a pro rodinu procesorů Duron do 950 MHz, vám pak stačí obyčejná tužka. Některé procesory tohoto typu se dokonce dodávaly na trh bez pevně nastaveného násobiče. Jednalo se tu o typy s uzavřenými můstky L1. Nejsou u vašeho procesoru můstky spojené? Pak je můžete spojit obyčejnou tužkou. Vezměte si obyčejnou tužku (nejlepší je typ HB) a udělejte tenkou nepřerušovanou čáru od jednoho kontaktu ke druhému. Oba kontakty by měly být pokryty vrstvičkou tuhy. Vrstvička tuhy je vodivá a zabezpečuje tak vodivé spojení mezi oběma kontakty. Dávejte pozor, abyste takto spojili vždy pouze dva kontakty a vytvořili jeden pár. Případné chyby opravte vygumováním tuhy pryží.

Poněkud komplikovanější situace nastává u procesorů Athlon XP a Duron s taktovacími frekvencemi 1 000 MHz a výše. U nich se totiž mezi oběma kontakty nachází prohloubenina. Tu musíte nejprve vyplnit nějakým nevodivým materiálem, například vrstvičkou vteřinového lepidla. Před jeho nanesením je ovšem potřeba ochránit jednotlivé můstky, tak aby se na ně lepidlo nedostalo. Jakmile lepidlo zatuhne, spojíte můstky tak, že přes ně nastříkáte vrstvičku stříbřenky.

Bez přehřívání: Teplota procesoru vždy pod kontrolou

Athlon XP i Pentium 4 mají ve svém jádře zabudovanou diodu snímající teplotu. Teplotní senzor je umístěn i na slotu pro zasunutí procesoru. Zmíněná dioda ale zjišťuje teplotu přesněji, neboť je umístěna takříkajíc přímo v centru dění. Naneštěstí ne všechny základní desky dokáží přečíst údaje poskytované diodou, a tudíž se musí spoléhat na údaje poskytnuté senzorem. Některé základní desky, kupříkladu Asus A7V266-E, se dají pomocí jumperu nastavit tak, aby byly schopny přečíst i údaje poskytované diodou.

Zjištěná hodnota teploty na procesoru však závisí na několika faktorech: Jsou jimi teplota uvnitř počítačové skříně, přesnost měření měřicího zařízení, jakož i pracovní zatížení procesoru, typ jádra procesoru, chladiče, a v neposlední řadě i frekvence procesoru. Následující údaje jsou jen hrubými odhady: Dioda by měla při normálním provozu u Athlonu XP ukazovat teplotu mezi 45 a 65 ?C, u Pentia 4 mezi 40 a 50 ?C. Teplota získaná ze senzoru umístěného na patici procesoru bývá většinou o 10 až 20 stupňů nižší.

Z naposledy uvedených hodnot vytvářejí výrobci "smysluplné" hodnoty tak, že k těm naměřeným přidávají právě oněch 10 až 20 stupňů. Proto by se měly údaje získané z patice procesoru brát jako hrubé odhady, a nemělo by se na ně až tak moc spoléhat. Jako kritická teplota jádra procesoru se bere 90 ?C (výjimkou je Thoroughbred, kde se uvažuje už 85 ?C).

Jakmile se u Athlonu XP překročí výše uvedená hranice, hrozí mu zničení přehřátím. U Pentia 4 díky zabudované funkci automatického snížení frekvence nic takového nehrozí. Na základě přesnosti měření z diody a senzoru se doporučuje nastavit automatické vypnutí počítače (popř. vyhlášení poplachu) při teplotách mezi 70 a 75 ?C. V BIOSu můžete v menu PC Health Status (občas Hardware Monitor Status) ověřit hodnoty zjištěné diodou anebo senzorem, a to pod položkami CPU Temperature, popřípadě Current CPU Temp. Chcete-li mít teplotu procesoru pod kontrolou i ve Windows, můžete si nainstalovat program Motherboard Monitor. Verzi 5.2.2.0 určenou pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP i s řadou jazykových modulů (včetně češtiny) naleznete , popřípadě na internetové adrese http://mbm.livewiredev.com (MBM5220.EXE, 1,69 MB, jazykové moduly jsou v souboru MBM5220LANGUAGE.EXE, 316 KB).

Instalace této aplikace je velmi jednoduchá, stačí poklepat na soubor MBM5220.EXE. Tím se vám nainstaluje anglická verze aplikace a po jejím spuštění se vám do pravé části Hlavního panelu umístí ikonka programu. Nyní poklepejte na spouštěcí soubor s jazykovými moduly. Znovu se spustí instalační program, v němž zatrhnete všechny jazyky, jejichž podporu si přejete nainstalovat. Po skončení instalace modulů stačí poklepat na již zmíněnou ikonku v Hlavním panelu, a v menu General si v poli The language you want to use MBM5 in zvolit v rozevíracím menu položku Czech a stiskem tlačítka Použít provedenou změnu potvrdíte. Okno programu, ve kterém se nyní nacházíte, se nazývá Nastavení. Zde si můžete provést konfiguraci všech možných parametrů, například teploty, a to tak, že si stanovíte, která čidla má Motherboard Monitor snímat. Velmi podrobnou nápovědu, ovšem bohužel v angličtině, naleznete pod tlačítkem otazníku v pravém horním rohu okna programu. Jakmile máte vše nastaveno, můžete si všechny hodnoty nechat zobrazit pomocí příkazu Palubovka z kontextového menu ikonky na Hlavním panelu.

Nyní je třeba nastavit hraniční hodnoty pro všechny sledované parametry, aby vás program mohl v případě, že se přestane točit větráček, nebo se nenadále zvýší teplota, včas varovat. Nastavení provedete v hlavním okně programu pod položkou Teploty/Alarm, popřípadě Ventilátory/Alarm tak, že zde zadáte kritické hodnoty. Zde rovněž zadáte způsob hlášení překročení hraničních hodnot.

Ještě jednou je třeba připomenout, že je důležité si uvědomit, že hodnoty hlášené jednotlivými senzory je třeba brát s rezervou, protože záleží na jejich umístění z toho vyplývá i nutnost stanovení odpovídajících hraničních hodnot.

Stejně tak je dobré informovat se u výrobců základních desek na počet a umístění senzorů. Dosti často se lze dozvědět i hraniční teploty. Kupříkladu firma Fujitsu-Siemens doporučuje pro základní desku D1327 maximální teplotu 57 ?C, přičemž autor Motherboard Monitoru doporučuje pro základní desky maximální teplotu 30 ?C a pro procesory 60 ?C.

Co přináší přetaktování procesoru

Příklad: Athlon XP 2000+ je z výroby taktován na 1 666 MHz. Tento údaj ze získá vynásobením frekvence sběrnice (v tomto případě 133 MHz) a pevně nastaveným násobičem (multiplikátorem v našem případě 12,5). Tento procesor jsme dvakrát přetaktovali; nejprve jsme zvýšili frekvenci sběrnice na 148 MHz, při druhém pokusu jsme zvýšili multiplikátor na 14. V druhém sloupci je uvedeno, o kolik procent se zvýšila frekvence procesoru Athlon XP 2000+ v porovnání s hodnotou nastavenou z výroby. Ve třetím sloupci naleznete výsledky získané benchmarkovým programem PC Mark 2002 Pro (v jednotkách CPU score) před a po přetaktování. V závorkách je uvedeno, o kolik procent se zvýšil výkon přetaktovaného procesoru oproti výkonu při standardním nastavení. Ve čtvrtém sloupci naleznete výsledky získané benchmarkovým programem 3D Mark 2001 SE (v jednotkách 3D Marks) před a po přetaktování. V závorkách je uvedeno, o kolik procent se zvýšil výkon přetaktovaného procesoru oproti výkonu při standardním nastavení.

Konfigurace pro testování: Základní deska Socket 478 Epox EP-4BEAR (čipová sada Intel 845E), základní deska Socket A Epox 8K5A3+ (čipová sada VIA KT333), 256 MB PC 266 DDR SDRAM, MSI Geforce 4 Ti 4600, Maxtor 33073H4, operační systém Windows XP Professional.

§§§§§


Průvodce pevnými disky I.

David Čepička, Richard Coppola, Margit Kuther, Michael Schmelzle

c03p0241

Jejich kapacita se stále zvětšuje, jsou stále rychlejší, občas jsou také jen pro zlost ano, mluví se o pevných discích. Na následujících stránkách si můžete přečíst něco o tom, jak vyřešit nejčastější problémy týkající se právě pevných disků.

Ještě nikdy nebylo k mání takové množství megabajtů za tak málo peněz. Dnes je také daleko lákavější představa koupě nového pevného disku, než každodenní uklízení a mazání přebytečných souborů. Konečně bude klid od toho věčného huštění dat na malé disky, a také rychlost počítače se díky větší kapacitě zvýší.

Jakmile pevný disk koupíte, ze začátku asi moc důvodů k radosti mít nebudete. Často počítač s novým pevným diskem vůbec nespustíte, jelikož překročíte horní hranici kapacity disku, se kterou je počítač ochoten pracovat (viz tabulka Pevné disky: Nejdůležitější hranice kapacit pevných disků). Také vás mohou začít sužovat podivná chybová hlášení BIOSu, jež se začnou objevovat po zdánlivě úspěšné instalaci disku (viz tip č. 2). Nebo se třeba nemůžete rozhodnout, který disk koupit, protože nevíte, k jakému standardu musí patřit, aby správně pracoval s vaší základní deskou (viz tip č. 1). Rozhodli jste se do vašeho systému integrovat systém Raid, a instalace Windows se vám nezdařila (viz tip č. 10)? Pomocí našich tipů všechny problémy snadno vyřešíte.

Možná ale patříte do té skupiny šťastlivců, kteří když poprvé spustí svůj nový pevný disk, nemají s ním žádné problémy. Jestliže je vám to líto, nebuďte smutní. I pro vás máme něco v záloze. V tipu č. 6 se kupříkladu dočtete o tom, jak si zoptimalizovat odkládací soubor. To, jak si ve Windows XP urychlíte svůj SCSI disk, vám prozradíme v tipu č. 7. Dokonce ani když se budete trápit s poškozením svého pevného disku, vás nenecháme naholičkách přitom nezáleží na tom, zda se jedná o problém, jehož pravděpodobnou příčinou je počítačový virus, či jde o fyzické poškození pevného disku.

1. Pevný disk s podporou Ultra-DMA 133 na řadiči Ultra-DMA 66

Problém: Vaše základní deska podle manuálu podporuje pouze disky s podporou Ultra-DMA 66. Vy byste si ale k ní chtěli připojit pevný disk s podporou Ultra-DMA 133.

Řešení: Rozhraní EIDE s podporou Ultra-DMA je zpětně kompatibilní, takže můžete pevný disk s podporou Ultra-DMA 133 připojit k řadiči na základní desce bez obav. Musíte se ale smířit s tím, že tento disk nebude na EIDE řadiči s podporou pouze Ultra-DMA 66 pracovat s teoreticky maximální přenosovou rychlostí 133 MB/s. V praxi to ale zas až tak moc nevadí, jelikož dnešní pevné disky s podporou Ultra-DMA 133 stejně při vysokém zatížení zřídka přenášejí více než 40 MB/s. Zvýšení přenosové rychlosti dosáhnete pouze použitím systému Raid 0, a to výrazněji teprve až při použití tří a více pevných disků. Počítejte s námi: Když vám jeden disk přinese přenosovou rychlost maximálně 40 MB/s, pak u dvou disků navzájem propojených můžete počítat asi s 50 MB/s a tři disky vám přinesou rychlost okolo 75 MB/s. Máte-li tedy pouze řadič s podporou Ultra-DMA 66, pak vaše disky bude brzdit až při použití systému Raid 0 minimálně se třemi disky.

2. Při startu počítače se objevují podivná hlášení

Problém: Instalovali jste do systému nový pevný disk. Počítač se sice bez problémů spustí, uprostřed bootování se však objeví hlášení typu "Primary IDE Channel no 80 Conductor Cable Installed". Přesto se ale dá s počítačem bez problémů pracovat.

Řešení: Přečtěte si to hlášení pořádně slovo od slova! Říká vám, že na svém primárním EIDE kanálu nemáte připojený 80žilový kabel, nýbrž s největší pravděpodobností kabel 40žilový. Ten se však hodí pouze pro režim přenosu s Ultra-DMA 33. Váš BIOS rozpoznal, že přenosová rychlost je velmi malá a informuje vás o tom, že vaše konfigurace není tou optimální. Plnou rychlost vám pevný disk poskytne pouze při použití 80žilového kabelu a ten pořídíte v každém obchodě s počítačovými komponentami.

Pozor však při připojování zmíněného kabelu. Jeho modrý konec se připojuje k EIDE řadiči na základní desce, zatímco černý konec je určen pro připojení pevného disku Master a šedý pro pevný disk v zapojení Slave. 40žilové kabely toto barevné značení nemají. Nemusíte tedy na kabelu pracně počítat, o jaký druh se jedná, barevné značení vám to prozradí zcela spolehlivě.

3. Počítač neukazuje celou kapacitu pevného disku

Problém: Podle výrobce má váš nový pevný disk větší kapacitu, než jakou ukazuje BIOS či Windows.

Řešení: To, že u vašeho pevného disku nebyla rozeznána jeho správná kapacita, může mít několikero příčin.

1. příčina: Činí rozdíl mezi zobrazenou a výrobcem udávanou kapacitou asi 7,4 procenta? Pak je problém pravděpodobně jen v rozdílném způsobu výpočtu kapacity. Výrobci pevných disků počítají kapacitu svých výrobků zpravidla tak, jak jsme běžně zvyklí. Předpona kilo znamená tisíc (103), mega má význam milionu (106) a pro předponu giga se přiřazuje ekvivalent miliardy (109). U firmy Microsoft ale znamená předpona kilo hodnotu 1 024 (210), mega má význam 1 048 576 (220) a giga je totéž co 1 073 741 824 (230). Když vezmeme v úvahu odlišný výpočet, který ostatně nebyl u menších kapacit tak markantní, zjistíme u hodnot pohybujících se v řádech gigabajtů sice stejný, ale mnohem znatelnější rozdíl 7,4 procenta.

2. příčina: Všechny ostatní rozdíly poukazují na to, že jste nějakým způsobem ztratili na pevném disku místo. V nejhorším případě dokonce riskujete ztrátu svých dat. Kapacity pevných disků se totiž tak razantně zvyšují, že často leží na hranicích možností počítače. V již zmíněné tabulce Pevné disky: Nejdůležitější hranice kapacit pevných disků jsme vypsali možná řešení tohoto problému. Abyste snáze poznali, kde je u vašeho počítače onen problém, zmiňujeme u potíží vyvolaných BIOSem také datum, do něhož byla ta daná hranice velmi rozšířená. Při ostatních chybových hlášeních je ale naproti tomu lepší zaměřit se na verzi Windows, kterou používáte. Pokud se dá váš problém řešit updatem BIOSu, pak byste neměli váhat a na internetových stránkách výrobce počítače či základní desky vyhledat jeho aktuální verzi.

Jestliže žádný update BIOSu nenaleznete, existuje ještě jedno východisko: Nainstalujte si diskový manažer, který často výrobci pevných disků nabízejí zdarma na svých internetových stránkách. Tyto utility bohužel mají někdy problémy v komunikaci s bootovacími manažery nebo při spouštění počítače z diskety, když se nato chcete dostat k datům na pevném disku. Vzhledem k těmto obtížím se potom zdá lepším řešením použití karty s EIDE řadičem, jenž obsahuje vlastní BIOS. Příkladem takové karty je třeba výrobek Promise Ultra 100 TX2, podporující standard Ultra-DMA 100.

4. Zásadní problém: Poškozená tabulka souborů

Problém: Krátce po startu počítače spustila Windows program Scandisk. Ten se ale přerušil s hlášením, že je poškozená tabulka souborů. Nyní není možné ani spustit operační systém, ani se dostat ke svým datům uloženým na pevném disku.

Řešení: V tomto případě pomůže pouze profesionální zásah odborných firem, které se zabývají záchranou dat z poškozených disků. Sami bohužel nemáte v tomto případě šanci se ke svým datům dostat. Windows NT4, 2000 a XP vždy vytvářejí k originální tabulce souborů, jež obsahuje seznam všech složek a souborů na daném disku, ještě její kopii, kterou automaticky nahradí originální tabulku v tom okamžiku, kdy dojde k jejímu poškození. V tomto případě se ale naneštěstí poškodila i kopie tabulky souborů, což ukazuje na neopravitelné fyzické poškození celého disku. Všechna data na disku uložená jsou ztracena, jelikož bez tabulky souborů se k nim dostat jednoduše nedá. Jak již bylo zmíněno, zbývá pouze možnost profesionální záchrany dat, kterou nabízí třeba firma Ontrack Data Recovery. Tato služba je ale velmi drahá a vyplatí se pouze tehdy, pokud jsou na disku uložena nějaká velmi důležitá data.

5. Pozor na viry: Oprava Master Boot Record (MBR)

Problém: Objevilo se vám chybové hlášení typu "Non-system disk or disk error", případně se vám stala neobyčejná věc, kdy počítač zničehonic začal vydávat zvuky. Antivirové programy vám tímto oznamují, že se v MBR vašeho pevného disku uhnízdil virus.

Řešení: Pro odstranění viru musíte ještě opravit Master Boot Record.

Ve Windows 2000 a XP je nutné nejdříve se dostat do BIOSu a zde vybrat položku First Boot Device/ CD-ROM. V dalším kroku je pak na vás, abyste do CD-ROM mechaniky vložili instalační CD disk operačního systému a restartovali počítač. Po uvítací obrazovce Microsoftu stiskněte klávesu <F10> nebo <R>, čímž spustíte Konzoli pro zotavení. V ní se vám zobrazí všechny fyzické diskové jednotky, na nichž je nainstalován operační systém Windows. Stačí jen zadat číslo odpovídající jednotky. Potom zadáním příkazu fixmbr vrátíte Master Boot Record zpět do původního stavu. Další a podrobnější informace ke Konzoli pro zotavení získáte v anglickém jazyce na adrese http://support.microsoft.com/default.aspx?scid=kb;en-us;314058.

Ve verzích Windows 95/98/ME je rovněž potřeba nejdříve upravit nastavení BIOSu, a to tak, že zde vyberete položku First Boot Device/Floppy. Vložte spouštěcí disketu do mechaniky a restartujte počítač. Pokud spouštěcí disketu nemáte, můžete se do režimu MS-DOS dostat i pomocí instalačního CD disku. V režimu MS-DOS pak zadejte na příkazový řádek příkaz fdisk /mbr.

6. Optimalizace odkládacího souboru

Problém: Často pracujete s velmi velkými soubory, takže odkládací soubor je velmi intenzivně využíván. To však dosti negativně ovlivňuje výkon celého počítače.

Řešení: Samozřejmě asi nejlepším řešením by bylo zvýšit operační paměť systému, ale existuje i jiný způsob, jak bez dalších investic do počítače zvednout jeho výkon. Předpokládejme, že máte na počítači několikero pevných disků a pracujete v operačním systému Windows 2000 nebo XP. U těchto operačních systémů totiž můžete odkládací soubor rozdělit na několik disků v tom nejpříznivějším případě se tak rozdělí rovněž počet přístupů na tyto disky. Nastavení týkající se odkládacího souboru naleznete v Ovládacích panelech ve Windows 2000 tak, že poklepete na ikonu Systém a zde se přesunete na záložku Upřesnit. Na zmíněné záložce stisknete tlačítko Možnosti výkonu a v poli Virtuální paměť konečně stisknete tlačítko Změnit. Ve Windows XP postupujete opět z Ovládacích panelů poklepáním na ikonu Systém, dále přesunutím na záložku Upřesnit. V poli Výkon stisknete tlačítko Nastavení a v dialogovém okně Možnosti výkonu se přesunete na záložku Upřesnit. Zde v poli Virtuální paměť stisknete tlačítko Změnit.

Pokud je to jen trochu možné, neměli byste odkládací soubor ani jeho části umisťovat na disk, v němž máte nainstalována Windows. Jako minimální velikost zmíněného souboru se doporučuje alespoň 1,5násobek velikosti operační paměti.

Jestliže budete uvažovat o rozdělení odkládacího souboru na několik disků, bude to mít efekt jen tehdy, pokud jej rozdělíte na několik fyzických disků, ne na několik diskových oddílů na jednom disku. Jinak budete svůj systém brzdit dále. Jestliže máte v počítači pouze jeden disk, měli byste odkládací soubor umístit do prvního diskového oddílu, neboť ten obecně bývá nejrychlejší.


Průvodce pevnými disky II.

7. Pevný disk pracuje velmi pomalu

Problém: Když jste si otestovali svůj nový pevný disk benchmarkovým programem, jako je například Sandra 2003, našli jste pod položkou "Drive Index" hodnotu 30 MB/s. Když si ale měříte čas při kopírování dat z nového disku na váš starý, docházíte k údaji maximálně okolo 5 MB/s. Stejné hodnoty dostáváte i v případě, když kopírujete soubory v rámci nového pevného disku.

Řešení: Tento problém může mít celou řadu příčin, a tedy i několik možností řešení.

1. příčina: Pracujete ve Windows XP a jedná se u vašeho nového disku o pevný disk SCSI se souborovým systémem NTFS? Pak aby váš disk pracoval rychleji, je třeba si nainstalovat Service Pack 1 od Microsoftu. Naleznete jej na internetové adrese http://www.microsoft.com/cze/windows/xp/pro/downloads/sp1/ a má velikost asi 135 MB. Zejména při kopírování velkého množství malých souborů potřebují Windows XP daleko více času, než je třeba.

2. příčina: Váš starý pevný disk je pomalejší než ten nový, čímž při kopírování omezuje rychlost přenosu dat.

3. příčina: Výsledky testů benchmarkových programů byste neměli brát bezpodmínečně za ty jediné správné. Zvláště u programu Sandra se upozorňuje na to, že se jedná o tzv. "syntetický" benchmark, který podle zkušeností s reálnými aplikacemi nemusí odpovídat pravdě. Anglickou verzi programu Sandra 2003 Standard určenou pro Windows 98/ME, 2000 a XP naleznete , případně na internetové adrese www.sisoftware.co.uk (SANDRA2003.EXE, 5,06 MB).

Takzvaný "Drive Index" je hodnota, jež je počítána blíže nespecifikovaným způsobem z přenosových rychlostí získaných při náhodném a sekvenčním čtení a zápisu na disk. Na našem testovacím počítači jsme se například dostali při standardním nastavení programu Sandra na index o hodnotě asi 30 MB/s, hodnota získaná pro sekvenční čtení byla 42 MB/s, pro náhodné čtení pouze 6 MB/s, hodnoty pro zápis byly 38 MB/s, resp. 10 MB/s.

Získané výsledky představují mezní hodnoty, údaje naměřené v praxi se pohybují v intervalu mezi nimi. Kupříkladu při kopírování jednoho souboru o velikosti 1 GB na jiný, stejně rychlý disk můžete dosáhnout rychlosti 30 MB/s. Pokud ale vezmete 10 000 souborů o celkové velikosti opět 1 GB, můžete na počítači naměřit pouze 6 MB/s. Zmíněná hodnota může při ještě větším počtu souborů ještě klesnout, jelikož s narůstajícím počtem souborů rostou nároky na správu samotného systému souborů Windows. Zatěžuje se tak nejen disk, ale i procesor, operační paměť a odkládací soubor. Nehledě k tomu, že jistou roli zde hraje i stupeň fragmentace souborů na disku.

4. příčina: Při kopírování dat v rámci jednoho disku je rychlost přenosu dat ještě nižší žádný disk totiž nedokáže současně číst a zapisovat. Při kopírování jednoho velkého souboru v rámci jednoho disku jsme na našem testovacím počítači dosáhli přenosové rychlosti přibližně 7 MB/s, u kopírování mnoha malých souborů pouze 4 MB/s.

8. Po odstranění složek a souborů pořád není na disku dostatek místa

Problém: Když ze svého pevného disku odstraníte spoustu nepotřebných dat, množství volného místa se nezvýší vůbec, anebo jen nepatrně.

Řešení: Při standardním nastavení Windows data, která se rozhodnete smazat, neodstraňují, nýbrž je přesouvají do koše. Pokud v Průzkumníku povolíte funkci Zobrazovat skryté soubory a složky (ve Windows XP tuto volbu naleznete například v menu Nástroje/Možnosti složky na kartě Zobrazení), ukáže se vám ve stromové struktuře každého diskového oddílu složka Recycled, případně Recycler. Abyste si na disku udělali více místa, potřebujete koš vysypat. Klepněte pravým tlačítkem na pracovní ploše nebo v Průzkumníku na ikonu koše a z kontextového menu vyberte příkaz Vysypat koš. Celý tento přístup k mazání souborů můžete změnit, když si klepnete pravým tlačítkem myši na ikonu koše a z kontextového menu zvolíte příkaz Vlastnosti. Když zde kupříkladu zaktivujete položku Nepřesouvat soubory do koše, ihned je odstraňovat, koš vlastně nikdy nepoužijete. Chcete-li z důvodu úspory místa, bezpečnosti či rychlosti jednotlivé soubory vždy kompletně odstraňovat, je další možností používání klávesové zkratky <Shift><Delete>.

9. Pevný disk pracuje jen několik hodin

Problém: Váš pevný disk začíná po dvou až čtyřech hodinách vydávat podivné zvuky. Krátce nato zatuhne počítač. Po novém spuštění počítače BIOS pevný disk nerozpozná a operační systém nenastartuje. Teprve až poté, co horký pevný disk ochladíte, začne počítač znovu fungovat ovšem zase jen dvě až čtyři hodiny, pak vše začíná nanovo.

Řešení: Nejprve je třeba vyloučit fyzické poškození disku. K tomu účelu použijte testovací program výrobce vašeho pevného disku získáte jej téměř vždy na jeho internetových stránkách. Ten vám umožní prostřednictvím vašeho operačního systému vytvoření spouštěcí diskety na bázi operačního systému MS-DOS, která navíc bude obsahovat diagnostický program. jsme pro vás připravili následující utility:

1. IBM Drive Fitness Test 3.20 (DFT32V320.EXE, 2,09 MB), najdete jej i na internetu na adrese www.storage.ibm.com/hdd/support/download.htm#DFT

2. Maxtor Powermax 3.04 (POWERMAX.EXE, 2,26 MB), na internetu je na adrese www.maxtor.com/en/support/downloads/powermax.htm

3. Seagate Seatools Disc Diagnostic 1.05 (SEATOOLD.EXE, 1,61 MB), k dispozici i na adrese http://download.seagate.com/seatools/registration.nsf/d_file_return?openform

4. Western Digital Data Lifeguard 10.0 (DLGINSTALL_10_0.EXE, 1,41 MB), který je k dispozici na internetové adrese http://support.wdc.com/download/index.asp

5. Fujitsu ATA Diagnostic Tool 6.01 (FJDT6_01.ZIP, 158 KB), ten se dá stáhnout na adrese http://www.fdg.fujitsu.com/home/product.asp?L=en&PID=225&INFO=swr

6. Samsung DOS-Tool Shdiag 1.25 (SHDIAG.EXE, 166 KB) pro starší pevné disky a Hutil 1.08, který je představován dvěma soubory (HUTIL.EXE, 297 KB a HUTIL111.CFG, 1,33 KB) pro modernější varianty, oba na internetové adrese www.samsungelectronics.com/hdd/support/utilities/utilities_index.html

Pokud diagnostický program nenalezne žádné poškození disku, pak se zřejmě váš disk během provozu přehřívá. Zkuste proto zlepšit odvod tepla. Máte-li v počítačové skříni dostatek místa, postarejte se o to, aby byl disk umístěn tak, že pod i nad ním bude volný prostor. Máte počítačovou skříň už přeplněnou, případně vám výše zmíněná rada nepomohla? Pak zkuste použít čelní stěnu nebo výměnný rámeček se zabudovaným větráčkem. Jestliže váš počítač nemá ve skříni žádný větráček, můžete vylepšit proudění vzduchu pomocí větráčku namontovatelného do slotu počítače.

10. Na disky zapojené do systému Raid nelze instalovat operační systém

Problém: Chtěli byste použít pevné disky zapojené v systému Raid jako bootovací. Instalace operačního systému však vždy skončí předčasně s chybou.

Řešení: Pro úspěšnou instalaci operačního systému na pevné disky zapojené do systému Raid musí být splněno několik předpokladů.

Nejprve musí být řadič Raid nastaven jako bootovací zařízení. Vyhledejte proto v BIOSu položku jako Boot Sequence, Boot Order apod. Často se nachází v menu BIOS Features Setup. Zde jako bootovací disk vyberte položku Add-in board a v ní, pokud je to možné, zvolte přesně volbu Raid Controller. Pokud taková možnost k dispozici není, nastavte volbu SCSI. To ale platí pouze pro řadič Raid v provedení EIDE. Položka SCSI v tomto případě slouží jen k tomu, aby byl počítač donucen vyhledávat bootovací médium někde na kartě PCI a je jedno, zda se jedná o SCSI nebo EIDE. Jestliže váš počítač nemá k dispozici ani volbu SCSI, je třeba provést update BIOSu, který najdete buď na internetové stránce výrobce vašeho počítače, či vaší základní desky. Jestliže žádný update nenaleznete, pak se musíte smířit s tím, že z disků zapojených do systému Raid jednoduše počítač nespustíte.

Další problémy, které mohou nastat, se projevují tím, že BIOS sice dokáže rozeznat pevné disky zapojené v systému Raid, přesto při instalaci Windows dochází k hlášením typu "Setup did not find any hard disk drives installed in your system". Zde je očividně vina na straně operačního systému, který Raid systém nerozpoznal. Je tedy potřeba nainstalovat ovladač pro Raid systém. Jestliže jste tento nedostali společně s řadičem, určitě bude k dispozici na internetových stránkách výrobce. Po jeho stažení zopakujte instalaci operačního systému. Jakmile se zobrazí upozornění pro instalaci ovladačů SCSI nebo Raid, přerušte instalaci stiskem odpovídající klávesy většinou se jedná o <F6> či <F2> a ovladač nainstalujte. Nyní by měla instalace Windows proběhnout bez problémů.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0242

? Napište mi prosím, jak se bude chovat HDD Maxtor DiamondMax Plus 9 po připojení na UltraATA 100. Maxtor má rozhraní UltraATA 133. Přizpůsobí se přenosová rychlost HDD možnostem řadiče desky tak, že rychlost bude limitována někde kolem 100 MB/s, nebo dojde k výraznému poklesu přenosové rychlosti třeba na 50-60 MB/s? Netuším, zda časování UltraTA 133 je shodné s UltraATA 100 a přenosová rychlost je omezená nejpomalejším zařízením (v tomto případě to bude základní deska), nebo dojde také u disku Maxtor k přepnutí rozhraní na 100 MB/s?

Tento disk konkrétně neznám, ale všeobecně platí, že "rychlejší" disk by se měl plně přizpůsobit "pomalejší" desce. V tomto případě by měla být přenosová rychlost někde na hranici 100 MB/s. Existuje ale i možnost, že deska s diskem nebudou spolu pracovat vůbec. Je dobré se předem poradit s prodejce hardwaru.

? Mám v síti přes switch zapojená čtyři PC. Jedno z nich je připojeno na internet přes externí USB 3Com ISDN modem, ve vlastnostech TCP/IP je nastavena adresa 192.168.0.1, u ostatních je automaticky přidělována, jak je doporučeno. Na všech PC je nastaveno plné sdílení. Připojení na internet z jednotlivých PC pracuje bez problémů, jednotlivá PC sdílejí svoje obsahy disků také bez problémů, s výjimkou případu, kdy se z některého PC bez připojení na internet chci dostat na disk PC s připojením. Explorer zamrzne. Problém se vyřeší tak, že na tomto počítači spustím ve složce "Místa v síti" proceduru "Network Setup Wizard". Nesnáz se opakuje znovu po restartu PC. V systémech jako Windows 98/Me se mi tento problém nevyskytoval. Na kofiguracii PC sestav v tomto případě asi nezáleží, proto ji neuvádím. Myslím, že je to standardní problém nějakého mně neznámého nastavení ve Windows XP.

Řešením vašeho problému by mohlo být nastavení konkrétních IP adres na jednotlivých počítačích. Ve vlastnostech TPC/IP protokolu v síťovém nastavení zadejte u jednotlivých počítačů adresu ve tvaru 192.168.0.xx. Maska podsítě bude 255.255.255.0 a jako gateway zadáte adresu počítače připojeného na internet. Současně tím i využijete více vlastností svého switche a zrychlíte tak práci v síti.

? Teac CD-W540EK prý umí zapisovat na 99minutová CD, a proto jsem si ji chtěl koupit. Ale v obchodech už nebyla. Všude měli jen novější modely Teac CD-W552E. Myslel jsem si, že když je "novější" mohla by umět to, co její předchůdkyně, ale zjistil jsem, že má o 6 MB méně vyrovnávací paměti. Nevíte prosím vás, jestli umí také zapisovat na 99min. CD a jak se to provádí?

Podle údajů výrobce by mechanika CD-W552E měla umět zapisovat data v XA 2 modu maximálně do 795 MB. Velikost bufferu je 2 MB. Jak přeplňovat CD média, je popsáno v odpovědi na jiný dotaz.

? Rád bych se zeptal, jaký je rozdíl mezi rozbočovačem (hub) a "přepínačem" (switch) v jejich použití. Dokonce jsem se setkal s pojmem switching hub, mohli byste mi tento pojem nějak objasnit nebo napsat čísla časopisů, ve kterých se zabýváte problematikou sítí a síťových prvků? Dále bych měl prosbu, jestli byste mi nemohli doporučit nějaký levnější, ale přesto kvalitní rozbočovač pro příležitostné hraní her (100Mb/s, 8xRJ45).

Hub rozbočovač slouží k vytvoření více přípojných míst a zesílení signálu. Switch (switching hub) přepínač je, řekněme, vylepšená varianta hubu. Rozdíl ve výkonnosti obou zařízení je dosti značný. V případě síťového propojení pomocí hubu může v jeden okamžik vysílat pouze jedna stanice. U switche toto omezení neplatí a v jeden okamžik může vysílat tolik stanic, kolik má switch portů. Switch navíc pracuje duplexně, takže všechny stanice mohou současně vysílat i přijímat. Další výhoda je spolehlivost. Přepínače mají několik ochranných funkcí, jako je kolizní oddělení portů a kontrola přenášených rámců. Inteligentní switche mají navíc ochranu proti zacyklení a všesměrovému nadměrnému vysílání. Moje zkušenost je taková, že se nevyplatí kupovat levná síťová zařízení. Chcete-li si ušetřit spoustu možných problémů, zvolte raději výrobky střední třídy. SMC, BenQ, Planet mají ve své nabídce zařízení, která jsou cenově přijatelná a kvalitou se přibližují výrobkům od 3Com, či Cisco.

? Mám problém s vypálením 800MB CD. Jak správně na věc? Vlastním vypalovačku Lite-On (48x/24x/48x) a používám vypalovací software Nero verze 5.5. 9.13 bundled. Zkoušel jsem zaškrtnout položky: "Vypálit CD najednou" a "Povolit přeplňování CD při vypalování najednou" s přednastavenou hodnotou 90 až 99 min. Po načtení souborů do vyrovnávací paměti se objevuje hlašení: "Na CD není dostatek místa pro vypálení kompilace". Při testování prázdného disku je přitom jeho skutečná kapacita 802 MB. Vypálení na 700MB médium proběhne bez problému. Kde může být chyba?

Pravděpodobně se jedná o model LTR-48246S a ten by, dle výrobce, měl s 99minutovými médii umět pracovat. Chyba bude tedy v nastavení Nera. Všeobecně je třeba postupovat takto. Nejprve si v menu Vypalovačka Zvolit vypalovačku zjistíte, zda vaše mechanika opravdu podporuje funkci přeplňování CD.

Následně v menu Soubor Předvolby Pro odborníky zvolíte funkci Povolit přeplňování CD při vypalování disku najednou. Zde také nastavíte maximální velikost disku. Nejvyšší hodnota, kterou lze nastavit, je 99 minut a 59 vteřin.

Při samotném vypalování CD již jen potvrdíte, že opravdu chcete vytvořit přeplňované CD a souhlasíte s rizikem, že se data nemusí uložit správně, či dokonce může dojít k poškození mechaniky.

? Můj problém spočívá v tom, že při hraní her nebo přehrávání DivX filmů systém spadne a objeví se obávaná BSoD (modrá obrazovka). Jako důvod je z 99 % udáván IRQL_NOT_LESS_OR_EQUAL a většinou je také uveden soubor ntoskrnl.exe, popř. emu10k1f.sys či nějaká DLL knihovna formátu ati*.dll. Měl jsem podezření na operační paměť, proto jsem si koupil nový, značkový modul 512 MB, přeinstaloval jsem operační systém, ale problém nezmizel. Zkoušel jsem i testovací programy, např. vámi doporučovaný CPU Stability Test jsem nechal běžet přes 22 hodin, 3DMark 2001SE 16 hodin. Všechny testy skončily k mému překvapení naprosto bez problémů. Nainstaloval jsem tedy Windows 98, jako dualboot k Windows 2000. Pod nimi mi hry mrznou také, i když po delší době. Ovšem objevil se zde nový problém, a to ten, že systém naprosto zatuhne během instalace jakýchkoli programů z CD. Pomůže jen tlačítko reset. Tento problém se ve Windows 2000 ani Windows XP nevyskytuje. Zkoušel jsem i nový BIOS, nahrát optimalizované nastavení BIOSu, nic nepomáhá.

Zjevně se jedná o nějaký hardwarový konflikt. Řešení takovýchto problémů je vždy trochu alchymie. Jednolivé komponenty mohou být v pořádku, ale jsou nevhodně zkombinovány. Testovací software nemusí být vždy průkazný, tak jako to je ve vašem případě. Problém je v tom, že testuje každý komponent zvlášť a chyba se projeví až při práci, v kombinaci s dalším zařízením. Nejvíce by vám asi pomohl prodejce vašeho hardwaru. Mohl by doporučit vhodný typ paměti a grafické karty pro vaši základní desku (u těchto komponent dochází nejčastěji ke konfliktům). Při koupi nových součástí je vždy dobré se informovat o vhodných kombinacích a možných problémech. Prodejci mají s prodávanými komponenty největší zkušenosti a většinou dokáží dobře poradit. Jak už bylo několikrát řečeno, ne vždy je vše stoprocentně kompatibilní.

? Na internetu jsem četl různé články o tom, že ceny pamětí jsou na několikaletém minimu, ale když jsem se díval na ceníky některých obchodů, tak se paměti podle mě spíše zdražily. Konkrétně 256 SDRAM-133 MHz stojí asi kolem 1 500 Kč, i když před Vánoci stála méně než 1 000 Kč. Je možné, že se zlevnily jen paměti DDR a ceny SDRAM stoupají?

Ceny paměťových modulů se opravdu dlouhodobě drží na velmi nízké úrovni. Cena se u jednotlivých prodejců mění na základě několika faktorů. Nejpodstatnější asi je, který výrobce paměť vyrobí, jaký distributor ji uvede na trh, a v neposlední řadě momentální kurs koruny vůči dolaru. Cenu také zásadně ovlivní dostupnost konkrétního typu paměti na trhu. To se týká především pamětí, které jsou typově starší a už o ně není takový zájem. Všechny tyto okolnosti mají za následek to, že ceny se mohou u jednotlivých prodejců lišit v řádu až několika desítek procent.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy I.

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0243

? Při surfování internetem se mi nechtěně nahrála do systémového adresáře na pevný disk (C:\) aplikace tak zní popis kterou jsem se pokoušel odstranit, ale Deletem to nejde. Opakovaně se mi objevuje hlášení, že to odstranit nelze, protože se pracuje se zdrojovým nebo cílovým souborem. Na dolní liště obrazovky se také zároveň objevila ikona této aplikace, a nejde ji rovněž odstranit. Zmíněná aplikace se nahrála do složky WINNT, kde se nacházejí jiné důležité věci. Prosím, poraďte mi, jak se té aplikace zbavit.

Takovéto aplikace mající povahu viru (protože i když třeba neškodí, nainstalují se bez souhlasu uživatele) se dají získat na různých (obvykle neslušných) webových stránkách. Do počítače se nainstalují do nějaké složky, nebo ještě lépe do systémového adresáře nebo také do adresáře Temp, a k tomu si do registru zapíší odkaz, aby se při startu program spustil. Často se jedná o malou aplikaci, která při startu přepíše v registru nastavení Home Page pro Internet Explorer, a uživatel má pak potíže (např. nemůže spustit IE před návštěvou...). Při odstraňování takovéhoto "viru" je třeba odstranit zápisy zajišťující jeho spuštění. Vše, co se spouští při startu, je kromě složky "Po spuštění" v registru HKLM\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run*. V jednotlivých záznamech pak jsou cesty k programům, které se spouštějí. Stačí pak odpovídající záznam vymazat, a je po problému. Někdy se záznam zkopíruje i pod stejný klíč v HKCU, takže je třeba mazat i tam. Po tomto zásahu je třeba smazat soubory "viru". Pokud to nejde, protože aplikace běží, je třeba provést restart nebo program odstřelit pomocí Task Manageru.

? Mám nainstalovaná Windows 98. Problém nastal v nedávné době po přijetí jednoho e-mailu s virem I-Worm/Naith.C. Musel jsem spustit Windows v nouzovém režimu, abych se vůbec dostal k funkčnosti AVG-6. Vyléčení pomocí antiviru se podařilo. Zůstal však problém: Při spuštění PC po náběhu plochy s ikonami se mi na obrazovce objeví v rámečku varování: Soubor\Recycled\9A7BDC58.exe, nebo některou jeho část nelze najít. Ověřte, je-li správně zadán název a cesta souboru, a zda jsou k dispozici všechny knihovny. Po uzavření tohoto okna jinak vše běží OK. Nevím, jak si s tím poradit, jakým způsobem si od problému pomoci. Přeinstalace je to poslední, ale jediné, co mne napadá.

Tento dotaz má stejnou příčinu jako následující (vpravo nahoře), proto i odpověď je naprosto stejná. Zde si spouštěcí soubor sedl dokonce do koše a patrně se dobře ochránil, aby nešel smazat.

? Pokud chci používat modem, musím jej zapnout už před zapnutím počítače, resp. před naběhnutím Windows XP. Lze to odstranit, abych mohl zapnout modem kdykoli, a nemusel kvůli tomu restartovat počítač? Mám jej na COM 1.

Ve Windows XP se provádí detekce hardwaru během nabíhání systému, a to co je vypnuté, se v systému neobjeví. Modem tudíž musíte zapnout před startem systému. Tuto skutečnost lze obejít pokud je uživatel správcem počítače a to tak, že po zapnutí modemu je třeba otevřít Správce zařízení (Tento počítač Vlastnosti Hardware), pravou myší kliknout na název počítače a zvolit jedinou nabízenou možnost "Vyhledat změny hardware", viz obrázek.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou zásadní pro správné rozpoznání problému. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, s jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware.

? Chtěl bych požádat o radu v následující věci: Mám možnost používat digitální fotoaparát a skener, které se připojují přes USB port, a také mě láká možnost propojení dvou počítačů přes porty USB. Já však mám starší počítač s Pentiem 100, 48 MB RAM, graf. kartou ATI Mach64/4 MB, rozlišení do 1 024 x 768, Windows 98. USB porty na základní desce nejsou, jen v BIOSu v sekci "Advanced Chipset Setup" jsou vypnuty položky "USB Function Enable" a "USB KeyBoard Support". Klávesnice používá starý konektor DIN, myš sériový port. Chtěl bych tedy poradit, jestli je vhodné a možné v této sestavě PC instalovat kartu PCI s porty USB a shora uvedené provozovat, jestli je paměť grafické karty pro toto použití dostatečná, případně jaká velikost paměti by byla s ohledem na sestavu ještě vhodná, a zda se po instalaci USB nezmění stabilita systému.

Domnívám se, že přidávání desky USB do této sestavy je zbytečné vyhazování peněz. Ne že by to nešlo, ale chcete-li používat grafické aplikace, Pentium 100 nestačí. Ještě nedávno jsem měl stroj podobných parametrů a daly se na něm tak akorát prohlížet fotky, a to mezi nimi byla pauza několik sec. O možnosti snímky nějak upravovat si můžete nechat jenom zdát. Co se týká propojení dvou počítačů přes USB, není to tak jednoduché. Musíte k tomu mít ještě USB HUB, protože přímo počítače nespojíte (naštěstí to ani nejde zkratoval byste zdroje). Vyčkejte s USB než si pořídíte výkonnější počítač, který už je má v sobě, na stávající sestavě byste skener ani foťák příliš nevyužil a bylo by to jen trápení.

? Chtěl bych se zeptat, co je tak složitého na restartování serveru? Jak často by se to mělo dělat? Proč kvůli tomu dělají administrátoři takové cavyky?

Složitého na restartování serveru z hlediska provedení restartu není v podstatě nic. Je to stejné, jako když restartujete počítač. Restarty by se měly dělat co nejméně a jen tehdy, když k tomu nutí software, který se instaluje, nebo když nějaká služba nepracuje tak jak má a nejde restartovat sama o sobě. A proč se dělají takové cavyky? Server slouží mnoha desítkám uživatelů, kteří na něm mají své dokumenty a používají různé aplikace, např. účetní software, různé databáze apod. Proto je enormně důležité, aby v okamžiku restartu serveru byli všichni uživatelé odpojeni, resp. nevyužívali žádnou službu serveru. Pokud nějaký uživatel pracuje na serveru a ten restartuje, má to stejné důsledky, jako kdyby vypnul svůj počítač hlavním vypínačem (okamžitě bez softwarové přípravy). Najednou se odkazuje na dokument, který není, což způsobí zamrznutí editoru (Word, Excel apod.), uživatel může také mít rozpracovanou účetní operaci, která se neuloží do všech položek účetní databáze (např. faktura se sice zaúčtuje, ale už se nevystaví platební příkaz) atd. Opravy takovýchto půloperací pak zaberou nejen administrátorům, ale hlavně účetním a správcům dalších aplikací mnoho času. Někdy musí přijít i servis dodavatele softwaru, aby opravil vzniklé škody, a to není nikdy levná záležitost. Padlé dokumenty si uživatelé musejí vytvořit sami znovu. Proto "tolik cavyků", aby restart nepřinesl zbytečné navýšení práce jak uživatelům samotným, tak i správcům systému a aplikací. Je to stejné, jako když se rozhodnete restartovat svůj domácí počítač také předtím uzavřete všechny rozpracované činnosti. U serveru tak musí učinit všichni uživatelé k serveru připojení.

? V počítači již delší dobu mám 2 soubory, které nemohu nijak odstranit. Jedná se o soubor N+POV|DA.err (840 bajtů), jenž je pravděpodobně pozůstatkem po souborech vytvořených programem AnetHelp Tool, s pomocí kterého jsem dělal nápovědu, a složku s názvem LLOV|LE (0 bajtů). Zkoušel jsem tyto soubory přejmenovat, ale ani to není možné. Při pokusu o odstranění nebo přejmenování těchto souborů se vždy zobrazí zpráva: "Soubor nelze odstranit, ani přejmenovat: Chyba systému souborů (1026).". Zkoušel jsem rovněž tyto soubory zkontrolovat antivirovým programem AVG, ale ten mi vir nenalezl. Zajímá mne proto, zda tyto soubory jsou v OS Windows 98 k něčemu potřebné, a zda je možno je nějakým způsobem odstranit.

Tyto soubory rozhodně nepatří systému Windows a vznikly patrně při používání jiné systémové znakové sady. Takové soubory odstraníte velmi těžko, protože v současném kódování fontů nejste schopen originální znaky napsat (navíc asi ani nevíte, co by tam mělo být). FAT tabulka se v tomto ohledu nechová zrovna korektně. Uvedu to na příkladu: pod nějakým kódováním napíšete do názvu např. "ž". Tento znak se do FAT tabulky zapíše jako ASCII kód, např. 108. Pak nabootujete s jinou znakovou sadou. Ve FAT tabulce je stále 108, ale ouha, v této sadě to neodpovídá žádnému znaku, použije se tedy substituce a zobrazí se např. "+". Když chcete jméno vymazat, snažíte se vymazat název se znakem "+", jenomže tomu v současné znakové sadě odpovídá např. kód 106. A to není 108, tudíž jméno je neplatné soubor neexistuje. Jediné řešení je nabootovat DOS disketu (nebo upravenou spouštěcí disketu Windows 98) a zkusit přepínat znakové sady, dokud se soubory nezjeví s "normálním" názvem. Pak je můžete smazat. Upravenou disketou míním dopsání několika znakových sad k příkazu mode con.

? Často dělám prezentace v PowerPointu s použitím obrázků a fotografií, a stává se mi, že výsledný soubor má několik desítek MB. Existuje nějaká možnost, aby výsledný soubor nebyl tak velký? Nedá se totiž poslat mailem a k jeho přenášení je třeba jej vypálit na CD.

Práce s obrázky má svoje specifické podmínky, při jejichž splnění autor dosáhne požadované kvality a přitom soubory nedosahují astronomických velikostí. Předně je třeba si uvědomit, k jakému účelu bude obrázek použit. Z toho vychází i jeho příprava. Pokud se jedná o fotografie pořízené digitálně, lze mnohdy zvolit optimální formát již při pořizování snímku. V případě již hotových obrázků je pak nutné zvolit správný formát před vložením obrázku do prezentace. O co jde? Dělám například prezentaci o různých počítačích, kde jejich fotografie budou zabírat plochu 400 x 300 bodů a hlavní důraz bude kladen na textovou informaci. Přitom mám z jiných zdrojů kvalitní fotografie v rozlišení 1 600 x 1 200 ve formátu JPG o velikosti cca 520 KB z digitálního foťáku. Co se stane, když si neupravím jejich velikost? Fotografie se do Power-Pointu vloží ve svém originálním formátu a také o své originální velikosti. Protože jde o JPG formát, PowerPoint už nemůže provést komprimaci (v případě bitmapy by tak učinil a dostal by se přibližně na velikost obrázku JPG). Vložená fotografie se pochopitelně "nacpe" na celou plochu snímku, takže si ji zmenším na požadovaných 400 x 300 bodů. Zde je však zakopán pes, neboť se při zobrazení obrázku pouze přepočítá rozlišení, ale původní rozlišení i velikost zůstávají. Pokud si však před vložením fotografii upravím na požadovaný formát, obvykle příkazem Resize, v nějakém grafickém editoru, získám soubor o velikosti cca 20 KB! Tento si pak vložím do prezentace, a ušetřil jsem 500 KB. Když budu mít v prezentaci 20 takovýchto fotek, mohu vytvořit prezentaci o cca 10 MB nebo jen o 400 KB plus nějaké to místo pro texty, v obou případech stejné. Je tedy vidět, že příprava obrázků pro vložení není zanedbatelná. Nyní ještě poradím co dělat, když už mám obří prezentaci a nechce se mi ji de facto dělat znovu, např. z časových důvodů, a přesto potřebuji aby soubor byl malý. PowerPointový soubor nelze již komprimovat, neboť komprimace je v PowerPointu zabudována (oproti Wordu a Excelu, kde není). Lze ale udělat malou fintu. Prezentaci můžete "Uložit jako" ve formátu JPG. Vznikne adresář a do něj se uloží každý snímek jako JPG obrázek. Velikost jednoho snímku bude mezi 50 až 200 KB, podle grafické rozmanitosti snímku. Tyto snímky lze pak vložit do nové prezentace. To zabere trochu času, protože na to není žádný automatický příkaz, ale dá se to zvládnout v případě 20 snímků do 10 minut. Na závěr ještě malou poznámku. Obrázky lze zmenšovat na požadovaný rozměr bez ztráty kvality (pro daný rozměr). Při zvětšování obrázku nad rozměry, pro které byl pořízen, se kvalita zhoršuje, protože není kde brát potřebné informace. Lze to přirovnat k nafouknutému balónku, na který si nastříkáte nějaký obrázek. Pokud balónek trochu splaskne, obrázek bude menší, stále kvalitní a barvy bude stále stejné množství. Když balónek přefouknete, barvy nepřibude a kvalita bude horší, protože začne prosvítat podklad balónku. V grafickém editoru se namísto "podkladu" doplní barvy podle okolí, čímž dojde k rozmazání okrajů.

Ohlasy čtenářů

? V PC WORLDu č. 3/2003 zveřejnil jeden čtenář problém s programem ScanDisc, který se mu zastavoval z důvodu zápisu na kontrolovanou jednotku. Měl jsem stejný problém (i s defragmentací HDD, která zůstala "viset" na 2 %) a důvodem byl připojený skener přes USB port. Stačilo skener opojit od zdroje, zapnout počítač (sice hlásí chybu připojení skeneru) a spustit ScanDisk (eventuelně defragmentaci HDD). Celá údržba disku pak proběhla bez problémů.

Josef Steinbach

? Rád bych reagoval na některé články v rubrice Dotazy čtenářů. K otázce v čísle 3/2003 na str. 53 Windows XP En versus Office 2000: Nebylo zmíněno, zda si čtenář zkontroloval a případně doinstaloval podporu diakritiky u anglické verze XP. Tam by mohl být základ problému, zvláště píše-li, že Office 2000 nainstaloval.

K otázce v čísle 3/2003 str. 54 Velké množství zpráv v OE: Není pravda, že v OE nelze poštu třídit. Pravidla pro doručenou poštu lze velmi precizně vytvořit v nabídce Nástroje Pravidla pro zprávy. Složky OE jsou také velmi lehce přenositelné do jiného počítače, dokonce není nutný jejich import, stačí přepsat původní úložiště zálohovanými soubory *.dbx. Tak se obnoví celá struktura, včetně uživatelsky vytvořených složek. Obvyklé umístění je C:\windows\aplication data\identities\číslo identity\microsoft\outlook express u Windows 9x a C:\Documents and settings\uživatel\local settings\data aplikací\identities\číslo identity\microsoft\outlook express u Windows 2000/XP.

Vladimír Krása


FAQ – nejčastěji kladené dotazy II.

? Prosím o radu při flashování BIOSu. Netroufnu si toto sám provést. Dále bych chtěl vědět, jestli se BIOS musí flashovat všemi aktualizacemi, nebo stačí až tou nejvyšší verzí. Při startu systému se hlásí základní deska W6330MS V 2.5 030601.

Upgrade BIOSu zde byl popisován už vícekrát, a proto jenom stručně. Není třeba postupně upgradovat, stačí pouze poslední verze. BIOS je totiž malý funkční celek, který obsahuje vždy to nejlepší, co z úprav vzešlo. Co se týká vlastního upgradu, je třeba vždy mít BIOS příslušný k desce, převážně získaný z webu výrobce, a dodržet postup, který je připojen v nějakém readme nebo je přímo v textové podobě na webstránkách. Postup obvykle bývá takový, že stáhnete upgrade a ten spustíte. Vytvoří se bootovací disketa. Touto disketou nabootujete, a řídíte se pokyny. Vlastní přesun dat do BIOSu bývá výrazně označen upozorněním, že nyní nesmí dojít k vypnutí počítače. Tato fáze trvá do třiceti sekund, a v případě výpadku el. energie je konec BIOS je na půli cesty, tudíž nefunkční a do počítače se nijak nedostanete. Pokud přesun dat proběhne správně, program to oznámí a doporučí vypnutí počítače. Po opětovném zapnutí startujete s novým BIOSem. Jelikož jde přece jen o riskatní operaci, doporučuji provádět upgrade BIOSu, pouze pokud něco závislého na BIOSu nefunguje (např. disky větší než 8 GB apod.).

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Peníze a síť – síť a peníze – Moderní bankovnictví 1.díl I.

Vojtěch Bednář

c03p0224

Komerce ve všech podobách je zaklínadlem dnešní doby. Fakticky bychom mohli říct, že dala zrod i internetu, tak jak jej na počátku 21. století známe. Přesto bavit se o obchodování, placení, transakcích je pro některé technokraty a nadšence pro informační techniku tak trochu nepatřičné. Není se ale čeho bát. Obchod je obchod, a na síti nabízí jednu vzrušující vlastnost. Právě zde a pak ještě v oblasti mobilních komunikací můžeme sledovat vznik a postupné prosazování se nové éry. To se nám v kamenných obchodech jen tak nepodaří.

Trocha historie

Vývoj nových civilních technologií byl vždy silně ovlivňován dvěma skupinami lidí. První z nich můžeme označit za motor. Vynálezci, techničtí nadšenci, komunita okolo vysokých škol. Chtějí posouvat hranice lidských možností vylepšováním stávající techniky, objevováním nových přístupů, vytvářením nových přístrojů, zjednodušováním toho, co bylo doposud složité, nebo dokonce nemožné. Druhou skupinou nazvěme je kormidelníky jsou ti, kteří úsilí těch prvních financují. Sebelepší vynález zůstává bez peněz pouze nápadem na papíře, a i vynálezce potřebuje samozřejmě nějaký příjem. Ten, kdo do jeho činnosti vkládá své prostředky, v naprosté většině případů očekává, že je dostane zpět, a to pokud možno náležitě zhodnocené. Ne všechny skvělé nápady se tak zrealizují v té podobě, jakou jejich autoři původně zamýšleli, a ne všechny slouží svým původním účelům. Přesto kombinace obou těchto faktorů vytváří fenomén, kterému lidsky a jednoduše říkáme pokrok.

Obecně se tvrdí, že rozvoji internetu od první poloviny devadesátých let pomohl především vynález a rozšíření WWW. Dostupnost hypertextového obsahu společně s možností elektronické pošty by ale sama o sobě nemohla být argumentem pro masové rozšíření sítě z univerzit do firem a domácností. To pravé kouzlo, které udělalo z původně vojensky sponzorovaného akademického projektu fenomén století, se nazývá komerce. V počátcích masového využívání sítě se (správně) předpokládalo, že tato nová technologie spolu s rozvíjejícími se možnostmi telekomunikace ukrývá hluboko v sobě potenciál fantastických výdělků. Ten byl rozložen na dvě části.

Jedna z nich spočívala v samotném zprostředkovávání sítě a komunikace. Firmy, zabývající se stavbou a prodejem síťových prvků, serverů, stolních počítačů, softwaru a především samotných komunikačních kanálů, oslavily společně s prudkým růstem internetu žně. Jedna věc je ovšem být připojen, a druhá je něco z toho mít. Růst počtu přípojek, jejich využití a penetrace sítě mezi populaci jsou vymezeny dostupností funkčních a atraktivních služeb. Statické stránky a e-mail, původní to nejrozšířenější možnosti internetu, mohly jen stěží uspokojit masy, spíše byly zajímavé pro pár nadšenců a také odborníky hledající konkrétní informace. Teprve příchod aplikací, jež zprostředkovávají samotné informace, ulehčují jejich přísun a umožňují nové formy komunikace mezi lidmi, otevřel internet nejširšímu publiku. A nejednalo se přitom jen o klasické webové služby. Masově je dnes rozšířen Instant Messaging, technologie na bázi P2P a také aplikace, které využívají sítě pro svou aktualizaci. A pak ta pornografie.

Dlouho nebylo příliš obtížné vytvořit a zprovoznit kvalitní aplikaci. V podstatě stačil nápad, několik schopných individuí a peníze do začátku. Problémem ovšem bylo, jak své investice získat nazpátek. Systémy pro on-line transakce za použití kreditních karet byly sice vytvořeny již záhy po nástupu prvních skutečných aplikací, byly však nebezpečné a také nedůvěryhodné. Krom toho, protože problém placení větší část firem provozujících služby zcela nezvládla, vsadilo se na poněkud zvláštní strategii. Vytvořit a zdokonalovat svou aplikaci nebo službu i za cenu ztrát, získat si pro ni co největší množství uživatelů a pak, až se technologie (a situace) vyvine, začít uvažovat o návratnosti vložené investice. Dokonce i firmy, u nichž se přísun peněz od zákazníků explicitně očekává, jako třeba první, největší a nejslavnější e-knihkupectví Amazon, nebyly schopny skutečně vydělávat. Své zisky totiž investovaly zpět do rozvoje, zdokonalení služeb, udržení zákazníků. A tak se podnikat nedá.

Teprve krach malých a nadějných firem, tvořících často jedinou službu, jejich smrt na syndrom ekonomické vyčerpanosti na konci devadesátých let ukázaly, jak důležité je zabývat se komercí nikoliv vyvozovanou z posunu tržních podílů, ale ze skutečných peněz. Internet se začal měnit. Z modelu "vše zdarma" zvolna přechází na model "vše za peníze". Tento proces má několik vrstev. V technické jde o zdokonalování systémů elektronických transakcí, tvoření nových platebních nástrojů, zdokonalování a integraci těch stávajících, usnadňování utrácení na síti a jasné vymezení, kde je to ještě zdarma, a kde už ne. V sociální sféře nastal jistý šok, který někdy latentně, někdy zjevně přetrvává dodnes. Síť se až příliš dlouho chápala jen jako místo, kde je vše za 0 Kč, eventuálně že všechny náklady na provoz služeb jsou hrazeny z poplatků za připojení, a poněkud alibisticky řečeno i z reklamy. Skutečnost je ale taková, že aby mohlo elektronické podnikání a obchodování fungovat, musí dojít k jeho pomalé a bolestivé transformaci. A ta probíhá stále.

Peníze uvnitř a vně

Internet, stejně jako moderní telekomunikace, představuje integrované prostředí. S finančními prostředky lze v tomto prostředí nakládat různými způsoby. Peníze můžeme chápat jednak stejně, jako v reálném světě. Mohou být stejné, jen v nemateriální podobě. Problémem je, že zatímco v "opravdové realitě" existují fyzické hranice, za nimiž platí jiná měna, v prostředí sítě žádné takové hranice s několika výjimkami nejsou (představiteli těchto výjimek jsou v současné době některé on-line půjčovny hudby založené na komerčním principu. Jejich služeb mohou z důvodů, které ani tak nesouvisí s placením jako spíše s nedostatkem dobré vůle, využívat jen klienti z některých částí světa). Dalším problémem je pohyb peněz, jejich přesun mezi virtuálním a reálným prostředím. Právě tento problém je v současnosti zřejmě odbouráván nejúporněji. Virtuální prostředí svádí mnohem více k podvodům, je závislé na relativně nespolehlivé technologii. Kdokoliv v něm se těší vyšší míře anonymity, než by tomu bylo tam venku. Posledním a největším problémem je nezvyk uživatelů. Nejen platit za dříve bezplatné služby, ale především svěřit své prostředky do rukou něčeho tak nevypočitatelného, jako je globální síť. Strach, že elektronické peníze někam prostě zmizí, je větší, než strach ze ztráty tlustého balíčku bankovek.

Přes to všechno se ale elektronické platby a vůbec manipulace s financemi prostřednictvím moderních komunikačních technologií pozvolna rozšiřují. Pravda, není to zcela bez zakopnutí, a to jak technických tak legislativních. Peníze na internetu se zvolna stávají stejnými penězi, jakými platíme mimo něj, daří se rozvíjet transakce uvnitř sítě i takové, pro které je telekomunikační infrastruktura pouze nosičem, respektive pro něž pouze zprostředkovává jistou logistiku. Pojďme se dnes podívat, jak koloběh financí pro koncového uživatele prostřednictvím sítě ať už přímo nebo nepřímo vypadá a co nám nabízí.

Banky kdekoliv

Téměř každý dospělý občan tohoto státu má své bankovní konto, není neobvyklé, že i více než jedno. Na konto nám chodí výplata, z konta posíláme pravidelné platby za různé věci i služby, na kontě často i spoříme. Převodem z něj lze prostřednictvím platební karty zaplatit zboží v mnoha obchodech, nebo si nabít kredit předplacené mobilní karty. Teprve v případě potřeby hotovosti lze virtuální peníze v bance přeměnit na papírové pomocí bankomatu. Proč by tedy právě bankovní konta, jestliže peníze na nich jsou již do určité míry virtualizovány, nebylo možné ovládat pomocí moderních komunikačních technologií?

S tím nápadem přišly banky původně s cílem zpohodlnit svým klientům život, posléze ušetřit na vlastním provozu jejich zahnáním z poboček do tepla domovů. Elektronické bankovnictví dnes umožňuje provádět nejrůznější operace, které dříve vyžadovaly návštěvu kamenné banky a komunikaci s úředníky, rychle, značně pohodlně a relativně bezpečně. Aplikace přímého bankovnictví se zdaleka neomezují jen na konvenční použití internetu, prorůstají do mobilních technologií a jejich velká budoucnost je spatřována v komunikujících kapesních počítačích všeho druhu.

Klasická elektronická banka je založena na kombinaci tří základních kamenů. Prvním z nich je koncové zařízení, ve fundamentálním pojetí stolní počítač, vybavené nezbytným hardwarem a softwarem. Tím může být obyčejný webový prohlížeč stejně tak jako specializovaná bankovní aplikace, i když od nich se ustupuje a využívají se jen pro speciální účely. Druhým stavebním kamenem je server elektronické srdce samotné banky, které se stará o odbavování transakcí a o komunikaci s klienty. Posledním faktorem je komunikační linka. Pro ni neexistují žádné jasně dané podmínky, stačí prakticky jakékoliv funkční připojení k internetu.

Banka a internet

Aplikace v bance kombinuje několik rozsáhlých databází s funkcemi webového serveru a silného zabezpečení. Klient uživatel ji vnímá jako sadu WWW stránek, jejichž obsah se dynamicky přizpůsobuje jeho akcím, a především při práci s kontem je pro každého klienta generován zvlášť a unikátně. Na klientovi je, aby nějakým způsobem ověřil svou totožnost. Tato akce se dříve prováděla pomocí speciálních hardwarových zařízení, identifikačních kalkulaček, které byly schopny na zadaný číselný kód pomocí složitého algoritmu a v závislosti na čase odpovědět unikátním, jen jednou platným a použitelným protikódem. Tyto kalkulačky se ale musí nosit s sebou, hlídat a jejich výroba a distribuce něco stojí. U nás jsme se s nimi mohli setkat poprvé u průkopníka přímého bankovnictví, banky Expandia, a také v dřívějších verzích bankovnictví České Spořitelny. Nyní se autentizace provádí spíše jinak, obligátním způsobem kombinace dvou znalostí jména a hesla. Jméno, které si každý klient může určit sám, ovšem není příliš dobrým řešením, musí být unikátní a neodhadnutelné. Proto jej nahrazují různá klientská čísla. Zároveň se vyvíjí tlak na to, aby si uživatel pokud možno často měnil své heslo, a stanovují se požadavky na jeho složitost.

Jméno může být nahrazeno elektronickým certifikátem. Ten má podobu souboru, vytváří a ověřuje jej banka. Certifikát lze v případě jeho zkompromitování, tedy okopírování někým cizím či prozrazení hesla, odvolat a tím se stane neplatným. Tento systém, byť má své nedostatky v komfortu využívání bankovnictví, funguje v současné době například u Komerční banky (www.koba.cz, www.mojebanka.cz). Ověřením klienta ale cesta k úspěšnému používání on-line bankovnictví teprve začíná.

Další nutností je zašifrovat komunikaci mezi klientem, respektive jeho počítačem, a serverem banky. Většina klientů přímého bankovnictví používá počítače PC a operační systémy z rodiny Windows. Protože šifrovací mechanismy v nich dříve podléhaly vývozním omezením platným v USA, je často pro úspěšné navázání spojení s bankou potřeba doinstalovat aktualizace (www.microsoft.com). Bankovní aplikace mohou dále využívat funkce webových prohlížečů, které nejsou například z bezpečnostních důvodů vždy povoleny, nebo které podléhají omezením systémové politiky. Právě ony v některých případech poněkud komplikují to, co bylo původně vytvořeno s cílem stát se snadným a pohodlným.

Samotné aplikace, když už úspěšně fungují, umožňují širokou paletu funkcí pro správu peněz na klasickém účtu. Dokáží zobrazit přehledy provedených transakcí bez nutnosti čekat na měsíční výpis. Lze přes ně zadávat jednorázové a trvalé platební příkazy, povolovat a přikazovat inkasa z účtu. Většinou bývají kombinovány s dalšími finančními produkty, takže z nich lze provádět operace s termínovanými vklady, různými druhy úvěrů, nebo třeba pojištěním. Bohužel, všechny tyto funkce jsou orientovány spíše externě. Probíhají sice ve virtuálním prostředí, nejsou ale přizpůsobeny potřebám dalších subjektů tohoto prostředí firem, které by umožnily využít přímého bankovnictví k placení svých služeb zprostředkovaných pomocí internetu. Naštěstí i zde se situace postupně vylepšuje. Výstupem činnosti přímého bankovnictví je klasická transakce ve stejné podobě, jako by ji uživatel realizoval na pobočce banky.

Webové aplikace jsou svázány s mobilními. K přístupu k nim je totiž stále potřeba klasický počítač a připojení k síti. To sice za určitých okolností mobilní je, ale závisí na množství různých faktorů, které jej zatím poněkud kazí. Mobilní aplikací se proto rozumí spíše klasický mobilní telefon digitální sítě, nebo nastupující generace PDA (osobních digitálních asistentů) vybavených modulem schopným komunikovat po téže síti. Systémy třetí generace, které by zvýšily kvalitu i rozsah funkcí e-plateb, jsou totiž prozatím stále v plenkách.


Peníze a síť – síť a peníze – Moderní bankovnictví 1.díl II.

Banka v mobilu

Mobilní telefon může být buďto jen pasivním příjemcem informací o elektronickém bankovnictví, nebo se lze jeho prostřednictvím aktivně podílet na řízení svého konta. První varianta, velmi oblíbený doplněk webových aplikací znamená, že nám na mobil chodí textové zprávy s popisy posledních provedených transakcí, nebo přehledy o aktuálních zůstatcích na účtu. To je bezesporu velmi užitečné, informovanost klienta je v kontrastu se stavem, kdy musel čekat na pravidelné výpisy, chodit se dívat do bankomatu, zda výplata už přišla, nebo platit na pobočce za mimořádný přehled, mnohem lépe dosažitelná. Někomu tato varianta stačí. Zejména uživatelé s potřebou aktivněji ovládat své peníze ale požadují víc.

Klasická "mobilní" varianta přímého bankovnictví bývá založena na technologii SIM Toolkit. Jednoduchý skript na SIM kartě společně s interpretem uvnitř mobilního telefonu vytváří jednoduchá menu, ze kterých si klient může vybrat položku, kterou potřebuje. Do odbavovacího centra je pak odeslána zpráva s popisem zadaného požadavku. Základním kamenem identifikace klienta jsou jeho telefonní číslo a další kódy, které může aplikace vyžadovat. Pasivní komunikační služby jsou spíše komplementem k jiné formě přímého bankovnictví, aktivní (častěji) využije zřejmě jen poměrně úzká skupina zákazníků bank. Je možné, že budoucnost se spíše ubírá směrem k přímému bankovnictví realizovanému prostřednictvím kapesních a komunikujících počítačů PDA.

Banka v PDA

Dnes se osobní digitální asistenty již z drahých zařízení pro náročné manažery postupně stávají každodenním doplňkem, zjednodušujícím a zpřehledňujícím život mnohým z nás. Existují dvě nejrozšířenější platformy těchto chytrých zařízení Palm OS a Pocket PC společnosti Microsoft. Obě platformy existují v mnoha různých fyzických zařízeních, obě čím dál tím častěji se ovšem objevují taková, která jsou schopna dálkové komunikace a připojení k internetu. Buďto pomocí infračerveného portu nebo technologie Bluetooth ve spojení s mobilním telefonem použitým jako modem, anebo tak, že sama obsahují komunikační modul GSM.

I když je PDA vlastně malý počítač, klasické internetové bankovnictví se na něm provozuje obtížně. Malý displej, často slabá podpora některých technologií vyžadovaných "velkými" aplikacemi, celkově jiná koncepce zadávání dat a komunikace se zařízením vůbec. Přesto kapesním počítačům patří budoucnost, a tak se i banky snaží expandovat do této oblasti a právě pro ně optimalizovat své služby. Pro uživatele je použití PDA rozumným kompromisem, především z vizuálního hlediska se s nim lépe komunikuje než se SIM toolkitovou aplikací. Dokáže lépe uchovávat data, je interaktivnější a přehlednější. Je pohodlnější. Předpoklad, že právě do takových zařízení se přesunou nejen přímá bankovnictví, ale také mnoho jiných aplikací, jejichž doménou je prozatím svět velkých počítačů, nebude zřejmě lichý a bližší informace najdete například na www.palmserver.cz.

Mikroplatby? Bývávalo

Ještě do začátku letošního roku u nás existovalo několik systémů pro takzvané mikroplatby. Jejich princip byl poměrně jednoduchý. Protože v prostředí internetu je konvenční placení pomalé a peníze nevhodné k používání, zavedly se speciální. Vůči těm klasickým mohly, ale nemusely být směnitelné v kursu, který odpovídal prakticky haléřům za jednotku virtuálních peněz. Díky tomu, a díky rychlé výměně informací mezi serverem poskytovatele mikroplateb a poskytovatelem služby bylo možné provádět malé platby (odtud mikro v názvu) za jednotlivé služby. Službami mohlo být jednorázové přečtení článku, získání kontaktu na inzerenta v inzertním časopise, odeslání pohlednice, nebo cokoliv dalšího, co si provozovatel dané služby vymyslel a za co byli uživatelé ochotni zaplatit.

Mikroplatebních systémů u nás existuje, respektive existovalo několik, největší proslulosti dosáhly zřejmě Fazole.cz a ilikeq.cz. Bohužel, nová právní úprava značně zkomplikovala používání těchto systémů, takže momentálně je jejich stav dosti nefunkční. To ale neznamená, že mikroplatební systémy nemohou fungovat v rámci jednoho serveru, nebo více serverů jednoho provozovatele. Jejich globální použití ve smyslu jednoho systému obstarávajícího mikroplatby pro mnoho různých serverů a jejich zákazníků ovšem není momentálně příliš reálné.

Zrychlit transakce? Proč ne

Tradiční internetové bankovnictví má problém fungovat pro placení obsahu nebo služeb na webu a internetu obecně ještě z jednoho důvodu. Aplikace jsou sice konstruovány tak, aby byla jejich obsluha pokud možno co nejjednodušší, pro snadné utrácení peněz přímo na síti ale stále ještě dost jednoduché nejsou. Zadání příkazu k úhradě je obvykle otázkou několika jednoduchých kroků, většinou však je třeba zadávat čísla účtů a částky. Přihlašovací procedury a nutnost určité konfigurace klienta navíc omezují jejich využití jen na některé počítače, obvykle ty, kterým uživatel důvěřuje tyto aplikace prostě zatím neumožňují snadné provádění elektronických plateb. Přestože existují způsoby, které mají přímé placení za jednotlivé služby trochu ve stylu mikroplateb urychlit, dokonalé to ještě není. A možná že mimo jiné i tato skutečnost zatím udržuje mnoho služeb, které by mohly svým majitelům vydělávat na příspěvcích od uživatelů v původní, bezplatné formě. Otázkou pochopitelně zůstává, na jak dlouho. Žádná komerční firma, a jen několik málo jednotlivců totiž vytváří kvalitní věci pouze pro potěchu fanoušků a uživatelů, nikoliv pro zisk.3 0224/FEL o

Nejznámější on-line banky

www.ebanka.cz eBanka

www.mojebanka.cz Komerční banka

www.servis24.cz Česká spořitelna

ib24.csob.cz Československá obchodní banka

Jak funguje webové bankovnictví?

- Základem jsou servery banky a generátor webového rozhraní

- Klient se musí autorizovat jménem nebo certifikátem a heslem, případně pomocí speciálního kalkulátoru

- Jeho připojení k serveru je silně zabezpečeno

- Z prostředí aplikace může ovládat svoje konto

- Jeho požadavky jsou přijímány a zpracovávány serverem banky

- Transakce se mohou provádět automaticky, také mohou vyžadovat fyzické ověření

- Bankovnictví je zatím poněkud odcizeno od zbytku on-line světa, který vyžaduje specifické bankovní produkty, jeho rozvoj přichází s přímými platbami

Přímé bankovnictví a bankovní operace

Přímé bankovnictví

Přímé bankovnictví jsou moderní bankovní služby, kdy komunikuje klient a banka bez toho, že by se museli fyzicky potkat. Vše probíhá pomocí moderních komunikačních prostředků telefonu, mobilního telefonu, počítače a internetu.

Konečným cílem moderního elektronického bankovnictví je kromě snadného a interaktivního přístupu provádění kompletního portfolia bankovních operací. Uvádím zde proto několik případů pasivních a aktivních operací:

Pasivní bankovní operace

- informace o zůstatku na účtu

- informace o úrokových sazbách

- kursy měn

- informace např. o 10 posledních transakcích na účtu

- zobrazení seznamu účtů

- informace o úrokových sazbách termínovaného účtu

Aktivní bankovní operace

- jednorázový příkaz k úhradě

- převod mezi účty téhož klienta

- založení, změna a zrušení trvalého příkazu k úhradě

- zřízení a vedení termínovaného účtu

- nastavení převodního limitu k běžnému účtu

- zadání a povolení inkasa

Jak fungují přímé platby?

- Zákazník si koupí zboží nebo objedná službu u jejího provozovatele

- Ten se spojí s bankou zákazníka a určí částku, kterou za svou službu požaduje

- Zákazník autorizuje platbu

- Banka (server) ji poskytovateli potvrdí

- Poskytovatel předá zákazníkovi zboží nebo zpřístupní službu

- To vše snadno a rychle z prostředí WWW

- Přímé platby u nás ještě nejsou obvyklé, ale rozšiřují se

Problémy s penězi na internetu u nás

- Neexistuje jednoduchá, levná a trvalá metoda připojení pro domácnosti

- Díky tomu je samotné připojení k síti vnímáno jako platba za její obsah (stejný problém v domácím sektoru panuje u nákupu počítačového vybavení a softwaru. Díky němu existuje obrovské množství pirátství)

- Uživatelé nedokáží přesně diferencovat, co potřebují a co ne

- Díky tradici jim internet připadá jako anarchistické, a tudíž bezplatné místo

- Neexistuje jednotný a jednoduchý systém přímých plateb, který by nebyl omezen například jednou bankou (eBbanka) nebo jinými restrikcemi, a zároveň byl bezpečným

- Současná legislativa prakticky odbourala možnost fungování univerzálních mikroplatebních systémů. Ty se přitom označovaly za řešení vleklého problému s placením "malých" a jednorázových služeb

§§§§§


Je spyware jenom zlo? – Reklama ve službách vývojářů

Vojtěch Bednář

c03p0225

Problematika spywarových komponent integrovaných do některých bezplatných programů pro operační systém Windows je jedním z často probíraných témat posledních měsíců. Přestože různá "překvapení" jsou k některým aplikacím přibalována již poměrně dlouhou dobu, nebyla jim věnována pozornost. Co to spyware je a jak funguje, jste si mohli přečíst již v minulých číslech. Podívejme se ale dnes na tento problém z jiné stránky.

Kradete?

Jestliže donedávna bylo pro mnoho domácích uživatelů a počítačových nadšenců prioritou postupně zvyšovat konfiguraci svých PC tak, aby byla schopna provozovat nové operační systémy, aplikace a hry, postupem času se ukázalo, že to podstatné je konektivita. Přístup na internet otevírá možnosti dříve nepoznané, a zdaleka nejde jen o web a e-mail. Přes web je jednodušší aktualizovat nainstalované programy a také shánět nové. Počítačové pirátství, které bylo dříve omezeno nutností znát někoho, kdo má potřebné vybavení pro rozmnožování kopií aplikací a pochopitelně přístup k nim, se stoupajícím počtem trvalých linek bují nevídaným způsobem. Stahování nelegálních verzí aplikací, ať již ze systémů sdílení nebo specializovaných webů, působí jejich vývojářům nemalé ekonomické ztráty. V případě tzv. velkých aplikací, jako jsou kancelářské balíky, vývojová prostředí, DTP programy a podobně, jsou to ztráty poněkud spekulativní. Lze totiž předpokládat, že domácí uživatel by si například nejnovější Photoshop stejně nekoupil, nelze tedy hovořit o klasické ztrátě ukradení kopie místo jejího legálního licencování.

Špióni a další

Na druhé straně ale existuje mnoho aplikací, které jsou domácím uživatelům přímo určeny. Jejich tvůrci a distributoři za ně požadují někdy vyšší, jindy nižší částky, vždy ale takové, které jsou pro tohoto domácího uživatele poměrně dosažitelné. Takže pokud si ukradne něco, co mu je doopravdy užitečné, a za co by jinak byl vcelku ochoten zaplatit, vzniká oprávněná ztráta.

Výrobci už pravděpodobně vzdali snahu své aplikace zabezpečit. Přes všechno úsilí a tiskové proklamace se totiž ukázalo, že obcházení ochran a vykrádání programů ve velkém není možné technicky, a dokonce ani teoreticky zabránit. Rovněž snahy o postih konkrétních uživatelů končí ve vzduchoprázdnu. Proto je nevyhnutelné hledat jiné cesty, jak zúročit čas a prostředky investované do vývoje aplikace. Nabízí se jich hned několik.

Dobrovolný sponzoring aplikací funguje, ale není příliš efektivní. Dobrý program si jistě najde několik set fanoušků, kteří za jeho používání přispějí částkou do deseti dolarů pomocí systému PayPal. Nicméně tak učiní zásadně jen jednou. Navíc, možnosti používání on-line sponzoringu jsou omezené teritoriálně. Platební systémy nelze v některých částech světa použít vůbec, jinde se to zase komplikuje a prodražuje. Výsledek je vždy nejistý. Proto se čím dál tím častěji přistupuje k jiné alternativě využití spywaru.

Otázka vývoje

Reklamní software byl původně skutečně velmi nečistou záležitostí, hraničící s činností červů. Uživatel nebyl o jeho nainstalování ani činnosti nijak informován. Při odebrání hostitelské aplikace zůstával bez jeho vědomí rezidentní v operačním systému. Využíval prostředky počítače, kapacitu jeho síťového připojení a vykrádal informace.

Vše má ale svůj vývoj, a ani spywaru se tento vývoj nevyhýbá. Od doby, kdy existují mocné a především bezplatné nástroje pro jeho odstranění, dochází k úpravám samotných komponent. Při instalaci aplikací, které je obsahují, je uživatel na tuto skutečnost upozorněn. Aplikace, respektive jejich verze, jež v sobě ukrývají reklamní mechanismy, bývají označovány jako "Ad supported" a především, bývají dostupné ve více verzích. Typický model je asi tento. Základní verzeí zcela zdarma, rozšířená s přibalenou reklamou, plná bez reklamy, ale zato placená. Toto rozdělení je produktem kompromisu.

Člověk požadující pouze elementární funkčnost využije základní verzi bez reklamy. Ten, kdo se považuje za více "advanced" založeného, ale nechce platit, sáhne po druhé možnosti a profesionál, nepřející si být obtěžován a špehován, zaplatí. Tak by to alespoň mohlo fungovat, koncept je poměrně rovnovážný. Jsou ovšem dvě věci, které jej stále nabourávají. Jednak odstraňování spywaru ze sponzorovaných verzí, jednak pokračující vykrádání těch plných. Aplikace může existovat v jediné fyzické verzi, její konkrétní režim se liší jen podle zadaného licenčního klíče nebo souboru. To jednak zjednodušuje distribuci a usnadňuje přechod od nižších licenčních variant k vyšším, jednak ale také usnadňuje pirátství.

Otázka techniky

Zatímco cracknutí plné verze programu je v každém případě porušením licenčního ujednání, v případě odstranění spywaru to tak zcela jednoznačné není. Komponenty jsou označeny, mají své vlastní licenční ujednání a původní aplikace je pro svou činnost nepotřebuje, i když se tak tváří. Pokud jde o oddělené produkty nacházející se v jedné instalaci, nemůžeme je chápat jako jeden celek, byť to může být účelově podsouváno. Odstranění může vést k nefunkčnosti hostitelského programu, té lze ale zabránit tak, že se špionážní aplikace nahradí svou neškodnou imitací. Jinou možností je znemožnit spywarové komponentě selektivně přístup na síť, a tím ji odstřihnout od možnosti vysílat informace a stahovat reklamy. Moderní operační systémy mohou být navíc nastaveny tak, že špionážnímu programu zabrání v přístupu prakticky kamkoliv, nenastartují jej, vezmou mu systémový čas, zcela jej uzamknou. To vše jsou možnosti, jak obtížný reklamní systém neutralizovat a přitom neporušit licenci hostitelské aplikace.

Je ale otázkou, nakolik jsou tyto možnosti vůči autorům a distributorům této aplikace férové. I oni se totiž vzdávají konvenčních cest distribuce svých programů buď proto, že se obávají vysokého počtu kopií v oběhu při nízkých výdělcích, nebo ještě z jiných příčin, o nichž se zmíníme také.

Reklamní aplikace mají vzhledem ke svému problematickému nástupu plnému chyb a vnucené podobnosti s viry velmi nízký kredit. Přesto jsou řešením mnoha problémů. Ovšem v jasně dané, přehledné a průhledné formě. Skutečně by mohly uživit software, který by se jinak sice široce rozšířil, ale jen málokdo by za jeho používání zaplatil. Společně s moduly distribuovaného počítání jsou cestou, jak umožnit na jedné straně uživateli mít aplikaci, po které touží, aniž by za ni musel platit, na straně druhé softwarovým společnostem vyvíjet tuto aplikaci dále na komerční bázi. Programátoři totiž také jedí, a čas od času by si rádi něco hezkého koupili.

Otázka rovnováhy

Předchozí řádky lze snadno chápat jako mimořádně alibistické prohlášení, to ale nebylo jejich cílem. Reklamní software je doplňková, pro někoho otravná, ale pro někoho také možná užitečná záležitost. Doby, kdy tisíce uživatelů tento software aktivně podporovaly proto, že jim za zobrazenou reklamu byly slibovány nebo dokonce vypláceny peníze, nejsou vzdálené a možná, že ještě někde pokračují. Reklamou podporovaný software je prakticky jen jejich pokračováním. Rozdíl je jeden peníze za zobrazenou reklamu nejsou předávány uživateli, ale jako poplatek za používání softwaru jeho tvůrci. Navíc díky tomuto konceptu mohou existovat aplikace, u nichž by byl problém s klasickým licencováním, protože jejich typické použití je na hraně zákona nebo za ní. Typickým případem jsou klienty výměnných sítí, některé vyhledávací programy atp.

Žádný programátor reklamního softwaru si neklade za cíl poškodit uživatele. Některé moduly ale uživatele cíleně matou, smyslem je donutit člověka u počítače klepnout myší na určitou reklamu, přesvědčit jej, aby si něco koupil, aby si něco přečetl, aby se na něco podíval. Tudy cesta pro budoucnost skutečně nevede. Nepříliš otravný reklamní proužek na ploše, stále na stejném místě a měnící se podle navštívených webových stránek ale není zase až tak nepřijatelná představa, jak se na první pohled zdá. Reklamní software se postupně mění z čehosi démonického na něco, co může doopravdy pomoci řešit problém, který zatím žádné skutečně funkční řešení nemá. Totiž, může pomoci najít rovnováhu mezi potřebami domácích uživatelů počítačů a potřebami společností vyvíjejících software. Vždy ale zůstane jen jednou z několika dostupných alternativ.

§§§§§


KazaaLite prakticky - vstupní brána do světa P2P sítí

Michal Doleček

c03p0226

Pokud si pamatujete na předchozí článek o peer-to-peer sítích, určitě si vzpomenete na převážně kladně ohodnoceného klienta KazaaLite. Pro ty, jimž tento populární klient nic neříká, pak jen připomenu, že se jedná o upravenou verzi klienta Kazaa Media Desktop, která ovšem neobsahuje doslova kvanta spywaru, neboli tzv. "špionských" programů a reklam. Tyto součásti dokázaly řadě uživatelů Kazaa Media Desktop klienta pořádně znepříjemnit život, což mělo za následek, že v okamžiku vydání "očesané verze", neboli KazaaLite, se pozornost uživatelů upřela na tuto sympatickou modifikaci. Podívejme se na ni tedy blíže.

Zdroj a instalace

Klienta si můžete stáhnout na www.kazaalite.com nebo na bezpočtu mirrorů po celém světě. V nejnovějších distribucích KazaaLite se nachází i tzv. "Host file". Tento systémový soubor, který se nachází v %systemroot%\system32\drivers\etc, slouží primárně pro převod DNS jmen na IP adresy. Modifikovaná verze obsažená v instalaci klienta KazaaLite nahrazuje IP adresy všech reklamních serverů adresou localhost (127.0.0.1), což má ve výsledku ten efekt, že požadavky na zobrazení reklamy se odkazují na váš lokální počítač. Jednoduché, ale účinné.

Instalace probíhá jednoduše. Rozbalíte zazipovaný archiv a spustíte instalaci souborem kazaa_lite_(verze)_english.exe. Po nainstalování musíte přepsat spouštěcí soubor Kazaa.exe stejnojmenným souborem z archivu. Posledním krokem je přepsání již zmíněného souboru hosts, jehož modifikovaná verze se též nachází v instalačním archivu.

Spuštění klienta

Po spuštění klienta KazaaLite na vás čekají dva obtížné úkoly. Tím prvním je nastavení vaší sdílené složky, případně sdílených složek. Automaticky se vám nastaví složka nazvaná "My Shared Folder", která je umístěna v adresáři Kazaalite. Do této složky se budou ukládat vámi stahované soubory. Další složky si můžete vybrat buďto ručně přes Folder List, neboli stromovou strukturu adresářů, nebo pomocí Průvodce vyhledáváním souborů, jenž proskenuje vaše disky a vybere vhodné adresáře. Druhým, neméně důležitým úkonem, který vás ještě čeká, je nastavení všech možných voleb v menu Tools/Options. Probereme si je teď krok za krokem.

Nastavení klienta

Jak jsem již uvedl výše, veškerá nastavení se provádí v menu Tools. Zde jako první najdete podmenu Find media to share, které se používá, jak už jsem uvedl, na sdílení složek a souborů. Druhou možností je volba Options, po jejímž otevření se dostanete do konfiguračního menu. Zde je několik karet. Začneme kartou nazvanou My Kazaa Lite. Zde si zvolíte uživatelské jméno, pod kterým se budete hlásit do sítě FastTrack. Můžete si zde také zvolit e-mailovou adresu, pokud chcete dostávat novinky o síti až do vaší schránky. Dále si zde můžete určit zemi, ze které se připojujete, a nakonec si můžete zvolit, zdali chcete spouštět klienta automaticky po spuštění Windows.

Jako další zde máme záložku Traffic. Nachází se tu cesta ke složce, do které se ukládají vámi stahované soubory, dále zde můžete limitovat počty současných downloadů a uploadů. Posledními možnostmi nastavení na této kartě jsou zákaz sdílení souborů s jinými uživateli sítě Kazaa a zákaz skenování sdílených souborů na výskyt virů.

Na kartě Advanced si můžete zvolit maximální počet výsledků hledání souborů, a to v intervalu 1-200. Další volbou je nastavení maximální šířky pásma pro upload, a to v hodnotách od 24 do 8 192 Kb nebo neomezeně. Dále je zde volba, která zapříčiní, že váš stroj nebude fungovat jako "nadřazený uzel" neboli Super Node. Co to znamená? Zjednodušeně řečeno a vysvětleno, žádná decentralizovaná síť nemůže být úplně decentralizovaná, takže údaje o připojených uživatelích a jejich nasdíleném obsahu se musí někde shromažďovat a někde být po určitý čas dostupné pro ostatní uživatele. Kupříkladu v síti Direct Connect je to řešeno pomocí tzv. hubů, v síti FastTrack, jejichž služeb využívá Kazaa, je to řešeno pomocí SuperNods. Pokud byste někdy hledali raritnější soubory, nebo něco specifického pro nějakou oblast, zkuste použít utilitky typu KazaaNET nebo KaZuperNodes, které umožňují plynule přecházet mezi jednotlivými SuperNods. Jinak obecně: pokud nemáte stálou rychlou linku pro připojení na internet, nechte tuto volbu označenou, přece jenom každý volný kilobit se hodí, ne? Poslední možností v tomto menu je zatržítko pro optimální použití šířky přenosového pásma.

Přejděme k menu Filter. Zde se nacházejí nastavení různých filtrů, ať už je to omezení dostupnosti určitých materiálů dětem (toto nastavení se dá ochránit heslem), dále potom nezobrazování souborů, které mohou obsahovat viry, nedají se stáhnout kvůli firewallu, nebo je podezření, že jde o falešné videoči audiosoubory. Poslední položkou této karty je kolonka Blocklist, kde si můžete zadat názvy nebo části názvů souborů, které si přejete filtrovat. Defaultně jsou zde zadány např. přípony .jpg.exe, .jpg.vbs, .avi.exe, .avi.vbs, .mp3.exe, .mp3.vbs, -fulldownloader, 3-fulldownloader, -full-downloader, což jsou ovšem pouze ty nejznámější metody, jak vám do počítače místo žádaného souboru dostat kupříkladu trojského koně či backdoor. Tento Blocklist si můžete každopádně upravit dle svého gusta a požadavků.

Pokud se k síti Kazaa připojujete z LAN sítě skryté za firewallem, musíte pár parametrů nastavit na kartě nazvané překvapivě Firewall. Zde si zvolíte název či IP adresu vašeho proxy serveru a také port, přes který bude komunikace probíhat. Vyžaduje-li váš proxy server autentizaci, můžete zde také zadat uživatelské jméno a heslo. Změnit můžete rovněž port, přes který půjde příchozí provoz. V této sekci je také možnost použití portu 80 (WWW rozhraní, jež je na většině proxy serverů a firewallů povoleno) jako alternativní cestu pro příchozí provoz.

Další konfigurační kartou je ta s názvem Messages. Možností nastavení zde moc není, víceméně jen můžete upravit seznam uživatelů, od kterých nechcete dostávat zprávy. Poslední položkou v konfiguračním menu je záložka Skins, pomocí níž si můžete upravit vzhled klienta prostřednictvím skinů stažených z internetu.

Hledání a stahování

Konečně přichází chvíle, na kterou všichni čekáte. Po dokončení konfigurace se vám ve stavovém řádku objeví informace o tom, pod jakým jménem jste přihlášeni do sítě, kolik je v síti nasdílených dat a jaký je váš "Participation Level", což je zjednodušeně řečeno údaj, který vyjadřuje poměr mezi vámi staženými soubory a soubory staženými od vás. Začínáte na hodnotě 100 (low) a maximální hodnota je 1 000 (supreme being). Čím vyšší hodnota vašeho Participation Levelu, tím lepší podmínky máte pro download. Více o této problematice ale v kapitole Hack. Takže, nejjednodušší způsob, jak začít, je tlačítko Search, a na další stránce si vybrat, o jaké soubory máte zájem (hudební, software, video atd.). Napíšete název toho, co vás zajímá, a necháte si vyhledat relevantní soubory. Dvojím kliknutím na žádaný soubor jej začnete stahovat, což si můžete ověřit v okně Traffic. Užitečnou věcí je, že pokud podržíte kurzor myši nad libovolným nalezeným souborem, objeví se vám okno s podrobnými informacemi o souboru. Zde doporučuji zkontrolovat samotný název souboru, a to zvláště stahujete-li nějaký software. Velice často se zde objevují falešné (fake) soubory, které kupříkladu místo očekávané herní novinky obsahují něco úplně jiného. Důležitým údajem je také tzv. Bandwidth, neboli šířka přenosového pásma toho kterého uživatele. Samozřejmě čím vyšší hodnota, tím lépe pro vás.

Hack

Nedlouho poté, co se v klientu Kazaa (a tedy i v KazaaLite) objevil onen Participation Level, objevily se i metody, jak se s tímto omezením vypořádat. Bylo zjištěno, že hodnota Participation Levelu se ukrývá v registrech, konkrétně v klíči HKEY_CURRENT_USER\Software\Kazaa\LastSearchHash. Bohužel tato hodnota je nějakým blíže nespecifikovaným způsobem klíčována, tudíž je na každém počítači jiná. Nedá se tedy obejít prostým importováním univerzálního klíče registru. Ve verzi Kazaa 2.0.0 ovšem fungoval následující postup. Spustíte klienta KazaaLite, otevřete browser a zadejte do něj adresu http://localhost:1214. Co se stane? Otevře se vám stránka s vámi sdílenými soubory, které si můžete stáhnout, a tím pádem poroste váš Participation Level. Pak si stačí jen zálohovat výše uvedený klíč registru, a bude-li třeba, pak si jej znovu importovat. V aktuální verzi klienta 2.0.2 už jsou s tímto postupem problémy, takže chcete-li si trochu zapodvádět, zkuste navštívit stránku http://kazaahack.250x.com, kde si můžete stáhnout prográmek, pomocí kterého zvýšíte svůj Participation Level během chvilky.

Tak, to bychom měli, přeji vám hodně ulovených "pokladů" a někdy příště se těším na shledanou. Případné dotazy mi můžete zasílat e-mailem na adresu situjeme@seznam.cz, kde se vám budu snažit odpovědět.

§§§§§


Publikační systém pro každého – Rozruch 2.0

Jaroslav Fikker

c03p0227

Vytvořit jednoduchou webovou prezentaci není nic složitého. Pokud ale uvažujete o rozsáhlejším dynamickém systému, který by měl navíc obsahovat jistou míru interakce s návštěvníky stránek, tak se celá věc poněkud zkomplikuje. V takovém případě by vám mohl přijít vhod některý z publikačních systémů třeba nedávno představený systém Rozruch 2.0, s nímž bych vás chtěl nyní blíže seznámit.

Rozruch

je ucelený systém pro tvorbu a správu firemní webové prezentace. Skládá se ze dvou částí. Administrační část je určena ke konfiguraci a zadávání obsahu, zatímco část prezentační má za úkol zobrazovat články a další funkční součásti (ankety, diskuse atd.) návštěvníkům vašich stránek.

Rozruch je multiuživatelská aplikace se strukturovaným systémem přístupových práv. Každý má přesně vymezeno, jaké operace může provádět. Není problém vše nastavit tak, aby vybraní uživatelé mohli připravovat podklady, které budou zveřejněny až po kontrole a schválení někým jiným.

Správu systému lze provádět z libovolného počítače vybaveného připojením k internetu a webovým prohlížečem (doporučován je MS Internet Explorer 6). Po přihlášení a ověření přístupových oprávnění se okno prohlížeče rozdělí na dvě části vlevo se zobrazí hierarchická nabídka všech funkcí, ke kterým máte přístup, vpravo je vlastní pracovní plocha.

Jedním z prvních kroků po spuštění systému by mělo být nadefinování všech uživatelů (včetně jejich přístupových práv) a autorů článků. Doporučoval bych vytvořit alespoň základní strukturu kategorií a podkategorií.

Součásti

Rozruch svým uživatelům nabízí celou řadu funkčních modulů, které lze prakticky libovolně vzájemně kombinovat, a vytvořit tak webovou prezentaci přesně odpovídající vašim požadavkům. Nejdůležitější součástí celého systému jsou zcela nepochybně články. Ty je možné na základě přidělených oprávnění vkládat, upravovat a mazat. Všechny operace se provádějí prostřednictvím webového formuláře.

Jeho podstatnou část tvoří vestavěný WYSIWYG HTML editor nabízející dostatečný počet funkcí pro práci s textem formátování písma (tučné, kurzíva, podtržené, přeškrtnuté, horní a dolní index, zvýraznění a barva písma), zarovnání odstavců, vkládání tabulek, obrázků, seznamů s odrážkami, flash animací, symbolů a odkazů na jiné stránky či články z databáze, velmi snadno lze také přenášet formátovaný text z Wordu. Jednotlivé části budoucí stránky (věty, odstavce, obrázky atd.) lze v rámci textu jednoduše přemisťovat pomocí myši. Pokročilejší uživatelé si mohou editor přepnout do režimu úprav HTML kódu. Kromě vlastního textu se u každého článku zadává celá řada dalších informací, jako jsou kategorie, datum zveřejnění, autor, titulek, stručná anotace včetně obrázku, klíčová slova, řazení článku (určuje pořadí textů zveřejněných v jednom dni), povolení komentářů čtenářů a připravenost ke zveřejnění. Delší články lze rozdělit do kapitol, jež se pak zobrazují jako samostatné webové stránky.

Další moduly zmíním pouze telegraficky, protože už z jejich názvu je obvykle zřejmá jejich funkce. Pokud byste rádi získali nějakou odezvu od návštěvníků vašich stránek, máte možnost využít ankety nebo dotazníky, nic vám ale nebrání provozovat rovnou diskusní fóra. Chcete-li využít možností internetové reklamy, přijdou vám vhod moduly bannerová a textová reklama. Dalšího zlepšení funkčnosti své webové prezentace dosáhnete nasazením modulů slovník odborných výrazů, nahrávání obrázků (vytvoříte tak jakousi knihovnu obrázků), e-mailový infosystém (rozesílání informací elektronickou poštou), statistiky, bazar (upraven speciálně pro potřeby prodejců automobilů), soubory ke článkům a fulltextové vyhledávání.

Verze

Rozruch není klasickým krabicovým produktem, ale je dodáván jako služba, za kterou platíte měsíční pronájem. Dodavatel nabízí několik různých variant, lišících se svou funkčností. U všech verzí je však v ceně zahrnut profesionální webhosting Czechia (varianta A nebo I), 200 nebo 400 MB diskového prostoru, samostatná SQL databáze, 30 poštovních schránek, vlastní IP adresa, provoz domény 2. řádu, technická a uživatelská podpora (kromě Startu) a zpracování designu stránek (kromě Startu).

Nejjednodušší verze Start nabízí základní moduly potřebné pro firemní prezentaci články, uživatelé, autoři a kategorie. Pokud vyžadujete odezvu od návštěvníků formou anket či dotazníků, je pro vás připravena verze Standard. Téměř všechny moduly zmíněné výše obsahuje varianta Profi, která tak nabízí opravdu profesionální řešení pro vaši webovou prezentaci. Speciálně pro potřeby prodejců automobilů je určena verze Auto s moduly bazar, aktuální nabídka nových vozů, objednání do servisu atd. Rozruch Standard a Profi lze navíc získat ve variantě s propojením na elektronický obchod Zoner inShop3. Obsah libovolného balíčku lze ale upravit podle vašich individuálních potřeb, a dokonce je možné moduly na základě vašich požadavků upravit, případně vytvořit nové.

Rozruch 2.0

modularita

množství funkcí

cena

dokumentace

Cena (bez DPH):

Start 1 850 Kč/měsíc

Standard 2 950 Kč/měsíc

Profi 3 950 Kč/měsíc

Auto 3 950 Kč/měsíc

Standard + inShop 6 450 Kč/měsíc

Profi + inShop 7 450 Kč/měsíc

K recenzi poskytla firma: Šilhavý, s. r. o., Vsetín www.silhavy.cz

§§§§§


Města a obce na webu – Zajímavé adresy na Internetu

Pavel Hrbáček

c03p0228

Nesete žádost na magistrát? Nechoďte pěšky, pošlete ji e-mailem. Chcete vědět, za co daný úředník zodpovídá? Podívejte se na stránky magistrátu. Jste na výletě a nevíte, kde se najíst, vyspat, pobavit? Podívejte se na stránky nejbližší obce.

Z tohoto krátkého výčtu je jasně vidět, že, ačkoliv to zní jako otřepaná fráze, stránky obcí a krajů mají z hlediska informovanosti občanů svoji nezastupitelnou úlohu. Dnes jsme se konečně dostali do stadia, kdy si potenciál internetu již uvědomují nejen komerční firmy, ale i jednotlivé části státní správy a územní samosprávy (tj. kraje a obce). Ten je pro ně svým charakterem tou nejjednodušší (a často i nejlevnější) formou, jak veřejně publikovat potřebné informace. Oprávněná námitka, že ne každý má k dispozici internet, je však tématem na jiný článek. Co by tedy mohlo být součástí dobrých WWW stránek obce? Obsah se dá rozdělit na dvě části na informace zaměřené hlavně na turisty a na část věnovanou místním občanům. Do první části rozhodně patří historie obce, přehled jednotlivých turisticky zajímavých lokalit, doplněný samozřejmě o fotografie a další popisy. Tápající turista asi také uvítá doporučený směr a průběh prohlídky obcí, příp. jejího okolí, která ho provede po nejdůležitějších místních zajímavostech. Nejen pro turisty jsou již určeny programy kulturních a sportovních akcí. Protože odpočinek je také důležitá součást cestování, nesmí chybět ani adresář hotelů, penzionů, restaurací, atd. Pokud v obci existuje turistické centrum, neměla by zde také chybět jeho adresa, otevírací hodiny, kontaktních informace a mapka s umístěním centra v obci. Odkaz na celkovou mapu města/vesnice je též velmi vhodný. Aktivní uživatelé českého internetu sice vědí, kde tyto mapy hledat, ale ne každý má tuto znalost, a to se ani nezmiňuji o cizincích, kteří většinou přehled o českých serverech rozhodně nemají. Vůbec v souvislosti se zahraničními návštěvníky je určitě vhodné mít alespoň vybrané části stránek v některém ze světových jazyků, nejlépe v angličtině. Také české firmy, ale i zahraniční investoři uvítají informace o existujících rozvojových a průmyslových zónách a cenovou mapu pozemků v obci. Názorným příkladem, jak tyto informace nabídnout, je např. cenová mapa a územní plán Prahy. Obojí naleznete na adrese muris.mepnet.cz/public/menu/ index1.html.

Druhá část stránek obce by se zřejmě měla zaměřit na komunikaci mezi magistrátem, příp. některými složkami státní správy, a občany či firmami. Právě zde je to místo, kde si i řadový občan bez výraznějšího zájmu o počítače uvědomí výhody internetu. K tomu však musí existovat odpovídající nabídka služeb. Vedle struktury magistrátu a přední desky s různými vyhláškami a nařízeními, je asi nejdůležitější elektronická podatelna, např. pro občany Hradce Králové na adrese http://www.hradeckralove.org/ cz/Magistrat/Main/_epodatelna.html. Pro její plnohodnotný provoz však musí být občané vybaveni elektronickými certifikáty, jinak jim stejně nezbude, než si opět osobně dojít na úřad a svoji žádost podepsat. Problematika dostupnosti certifikátů a jejich rozšíření ve státní správě a samosprávě je opět tématem na samostatný článek.

Tak jsme si v rychlosti prošli některé možné části obsahu WWW stránek obcí, a jak vypadá skutečnost? V současné době již stránky své obce na internetu zřejmě naleznete. Bohužel české úřady nezachytily rozvoj internetu již v jeho počátcích, a tak je řada domén se jmény obcí v majetku soukromých subjektů a obce tak musí pro své prezentace často využívat krkolomných slovních spojení, například www.plzen-city.cz. Pokud se vám nedaří najít požadované stránky, podívejte se na adresu www. isu. cz/obce. Najdete zde vyhledávač stránek věnovaných zadanému městu či vesnici. V jeho databázi jsou ale bohužel i již neplatné odkazy. Dalším zajímavým serverem je mesta.obce.cz. Jedná se o portál územní samosprávy (v soukromém vlastnictví), který každé obci zdarma nabízí stránku vyplněnou obsahem dle standardu ISVS (další informace o tomto standardu jsou k nalezení na stránkách Ministerstva informatiky ČR, www.uvis.cz), a pokud má hledaná obec oficiální webovou stránku, měli byste ji zde nalézt. Vyhledávat lze samozřejmě podle názvu obce. Druhou možností je brouzdání jednotlivými okresy. Na serveru je velké množství informací, včetně odkazů na stránky jednotlivých krajských úřadů. Úroveň jednotlivých internetových prezentací se samozřejmě liší.

Možná i snaha motivovat obce mít zajímavou stránku vedla Ministerstvo informatiky ČR (dříve UVIS) k vyhlášení soutěže Zlatý erb. Ta se tento rok konala již popáté a soutěžilo se v ní o nejlepší stránky v kategoriích město, obec, region. Pokud jste zvědavi, jaká je úroveň zúčastněných webů, podívejte se sami na jejich stránky. Zde je přehled letošních vítězů. V kategorii města vyhrály stránky www.jihlava.cz a www.mumost.cz, v kategorii obce stránky www.chudcice.cz a v kategorii regiony www. kr-vysocina.cz. Vedle těchto cen byla ještě udělena zvláštní cena ministra vnitra za nejlepší bezbariérový přístup na webové stránky. Tu získala obec Bludov (bludov.zde.cz ) ze Středočeského kraje. Zároveň byla sdružením BMI (Březen měsíc internetu na adrese www.brezen.cz) udělena cena veřejnosti soutěžícímu Mikroregionu Sdružení růže (www.sdruzeniruze.cz). Při prohlížení si sami můžete ověřit, jak moc již dokáží české obce a regiony využívat internet, a nakolik jejich stránky splňují vaše vlastní nároky na kvalitní WWW obce.

Vedle obsahu informačního charakteru, který v nějaké podobě již existuje na všech stránkách, jsou důležité další služby, jež obce a regiony dokáží nabídnout. Sem patří již zmiňované elektronické podatelny. Ty jsou v drtivé většině zatím realizovány jako pouhé e-mailové schránky s omezenou funkčností. Jak mohou fungovat jejich inteligentnější verze, si můžete vyzkoušet např. na adrese www.podatelny.cz nebo www.podatelna.info.

Vedle stránek věnovaných oficiálním článkům české samosprávy, tj. obcím a krajům, existují také stránky poskytující informace o dalších regionech České republiky. Seznam některých najdete na Googlu na adrese directory.google.com/Top/World/Czech/Regiony. Další přehled, tentokrát euroregionů, je k dispozici např. na adrese Centra pro regionální rozvoj ČR (www.crr.cz/rr/index_rr.html). Podívejte se do částí "Regionální rozvoj" a "Odkazy na jiné zdroje". Bohužel i zde jsou některé odkazy zastaralé a ukazují na již neudržované stránky. Příkladem takto "poškozeného" regionu je Euregion Šumava-Bavorský les. Přitom jeho vlastní prezentace na adrese www.euregion.cz je pěkná.

§§§§§


Jak zabezpečti domácí počítač – zásady bezpečného připojení k Internetu I.

Martin Ignjatovič?

c03p0229

V poslední době se opět začínají rozmáhat kauzy okolo vysokých telefonních účtů, šíření nejrůznějších virů a zneužití dat. Tyto problémy se týkají většinou běžných domácích uživatelů připojených k internetu. Domácí uživatelé, kteří jsou připojeni nějakým způsobem k internetu, se stávají oběťmi podobných útoků stále častěji. My si nyní vyjmenujeme a popíšeme devět základních bodů, po jejichž splnění budete moci konstatovat, že váš počítač je bezpečný a před těmito a jinými útoky chráněný. Návod samozřejmě není univerzální a nikdy nebudeme moci říct, že pro zabezpečení počítače nemůžete udělat více. Tato osnova je pouze vodítkem, které by vám mělo pomoci v zabezpečení vašeho počítače. V celém článku bude řeč výhradně o systémech Windows, protože těch se podobné útoky týkají nejčastěji.

1. krok Současný stav systému

Myslíte si, že váš současný systém je bezpečný? Odpověď na tuto otázku je klíčová v celém procesu zabezpečení. Nemá cenu aplikovat bezpečnostní opatření na systému, který může být ovládán někým jiným. Rovněž nemá cenu zabezpečovat systém, který může mít poškozené systémové soubory, v lepším případě virem, v horším nezvaným útočníkem. Jak tedy zjistíte, jestli je váš systém bezpečný? Pokud máte systém "čerstvě" nainstalovaný a nebyl dosud připojen k sítí, je pravděpodobné, že bude bezpečný. Ale pozor na to, kdo instalaci prováděl! Pokud systém instaloval někdo jiný než vy, zejména někdo, koho neznáte nebo komu nemůžete stoprocentně věřit, nemůžete svůj systém prohlásit za zcela bezpečný. To se týká zejména systémů koupených tzv. "z druhé ruky".To však neznamená, že systém, který byl připojený k síti, nemůže být bezpečný. Záleží na tom, jaký software používáte, kde ho sháníte, jak instalujete a na mnoha dalších faktorech. A nyní již přistupme k praktickým krokům. Pokud nemůžete o svém systému prohlásit, že je bezpečný a máte podezření, že by integrita systému mohla být nějakým způsobem porušena, zazálohujte si svá data a systém přeinstalujte. Vhodné je před instalací disk zformátovat a ne systém pouze takzvaně "přeplácnout". Některé nástroje umí data z disku bezpečně odstranit. Jedním z nich je například nástroj Partion Magic. Budete muset odstranit vybranou partion, a poté ji znovu vytvořit. Ne každému se však chce disk formátovat a mnoho z vás bude mít jistě pocit, že jejich systém je bezpečný. Přistoupíme k jinému řešení, a tím je analýza systému. Více o analýze systému v kroku dvě.

2. krok Analýza současného systému

Pokud jste se rozhodli, že nebudete disk formátovat a systém znovu instalovat, je pro vás určen druhý krok, kterým je analýza systému. Cílem této analýzy je zjistit podezřelé aktivity v systému, a případně zjistit jejich původ a zdroj. Prvním krokem bude antivirová kontrola. Tuto kontrolu lze provést antivirovým programem nainstalovaným na daném systému, ale musíte počítat s tím, že tato kontrola nemusí být stoprocentní, neboť mohou být infikovány soubory samotného antivirového programu. Nejjistější metodou je provést kontrolu z jiného média než z lokálního disku, například ze záchranné diskety, jejíž vytvoření umožňuje většina moderních antivirových programů, nebo připojením disku k jinému počítači. Ideální je vytvořit záchrannou disketu na systému, o kterém víte, že je čistý, a ne na podezřelém systému, kde přítomnost virové nákazy předpokládáte nebo nemůžete vyloučit. Ještě dejte pozor, aby vaše virové databáze byly aktuální.

Pokud vše proběhne v pořádku a váš systém nejeví známky virové infekce, je třeba zjistit, jestli na systému neběží nějaký jiný škodlivý druh softwaru. Nejčastěji se jedná o trojské koně a backdoory. Tento software, pokud zrovna nelikviduje vaše data, může sloužit někomu cizímu k ovládnutí vašeho počítače. Veškerý software, který má být po startu systému funkční, se musí také po startu aktivovat. Co není spuštěno, nemůže naslouchat požadavkům a na tyto požadavky reagovat. Jak tedy zjistíme, který software je po startu počítače spouštěn? Nejdříve se podíváme na složku "Po spuštění". U systémů Windows 2000 a XP si dejte záležet a prohledejte tuto složku u všech uživatelů. Pokud v této složce naleznete nějaký soubor (zástupce), o kterém nevíte, proč by tam měl být a název programu vám nic neříká, smažte nebo přesuňte tohoto zástupce na jiné místo, než je složka "Po spuštění". Pokud by vám přestala fungovat nějaká aplikace, kterou využíváte, možná to bude způsobeno tímto zástupcem. Proto jej nakopírujte zpět. Dalším místem, jež umožňuje spouštění aplikací po startu systému, je systémový registr Windows. Zde prohledejte položky HKLM\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\ a pak jednotlivé položky ve složkách Run, RunServices. Alternativně prohlédněte stejné položky i ve větvi HKCU. Pokud nic podezřelého neobjevíte, neznamená to ještě, že na vašem počítači nic škodlivého není. Existuje software, který umí modifikovat knihovny nebo spustitelné soubory jiných aplikací a spouštět se společně s nimi. Proto můžete spustit například svůj oblíbený webový prohlížeč a nevědomky tak aktivovat i program, jenž umožní někomu cizímu plně ovládnout váš systém. V takovém případě byste měli sáhnout po softwaru, který umí detekovat trojské koně a backdoory. Jedním z nejznámějších a nejúčinnějších je The Cleaner, který si můžete stáhnout ze stránek www.moosoft.com. Tento software je poměrně spolehlivý, co se týká detekce trojských koní a dalšího škodlivého softwaru. Většinu známých programů podobného typu detekují i kvalitní antiviry, takže pokud provedete důkladnou prohlídku systému, neměly by uniknout vaší pozornosti. Existují však i programy, které tak známé nejsou a nechovají se standardně. S detekcí takových programů mohou mít některé antivirové programy problémy, a některé z nich je nemusí najít vůbec. V takovém případě existuje už jen jediná pomoc, a tou je sledování síťového provozu. To můžete realizovat pomocí nějaké speciálního softwaru, například pomocí snifferů, nebo můžete použít zcela prozaický firewall, který splní tutéž funkci a navíc ho k ochraně počítače využijete i jinak. K firewallu a jeho úloze při ochraně se ještě vrátíme, nyní se podíváme na to, jak nám firewall poslouží v případě, kdy chceme odhalit podezřelý síťový provoz z našeho počítače. Pokud to myslíte s bezpečností vážně, sáhněte po nějakém opravdu kvalitním firewallu, typu Kerio Personal Firewall. Tento produkt je jedním z nejlepších na trhu, a navíc je pro domácí použití zdarma. Stáhnout jej můžete ze stránek www.kerio.com. Detailní popis činnosti tohoto firewallu najdete v některém z minulých čísel PC WORLDu, proto se všemi technickými detaily zabývat nebudeme a řekneme si jen rámcově, co je třeba sledovat.

Implicitně zakažte veškerý síťový provoz, přesněji řečeno nedefinujte žádná pravidla. Potom se pokuste připojit k síti. Firewall by vás poté měl upozornit, jestliže se nějaká aplikace pokouší navázat spojení. Rovněž vás upozorní, na jakou adresu a na který port. Ale pozor! Pokud nějaké aplikaci povolíte komunikovat neomezeně, ani nejlepší firewall vás neochrání. Jde-li vám tedy o absolutní bezpečnost a chcete mít jistotu, že váš systém používá originální, nenapadené aplikace, nové instalaci systému se stejně nevyhnete. Rovněž můžete použít program pro sledování síťového provozu, který bezpečně odhalí, jaké pakety do vašeho systému přicházejí a jaké odcházejí. Z jejich analýzy můžete lehce vyvodit, děje-li se na vašem počítači něco podezřelého. Ideálním nástrojem je například ethereal pokud chcete využít standardní součásti Windows, můžete použít příkaz netstat, ale pozor, i tento nástroj může být pozměněn, aby zobrazoval jen to, co si útočník přeje.

Výše uvedené kroky by měly odhalit veškeré podezřelé aktivity ve vašem systému. Pokud jste se rozhodli systém nově nainstalovat, můžete prohlásit, že váš systém je bezpečný. Tím končí i úvodní fáze kontroly systému. Nyní se tedy podíváme na další kroky, pomocí kterých bezpečnost vašeho systému zvýšíte.

3. krok Software

Každý jistě uzná, že systém bez programového vybavení je jen hromadou zbytečných součástek. Bez programového vybavení by nemělo cenu počítač mít (pomineme lidi, kteří počítače sestavují, rozebírají, montují). Právě software je potenciální branou průniků do vašeho systému. Výběr softwaru je jedním z nejdůležitějších kroků k dosažení bezpečnosti vašeho systému. Ne všechny programy jsou tak poctivé, jak se tváří, a ne všechny dělají to, co očekáváte. Nejlepším příkladem je takzvaný spyware, který často z vašeho počítače odesílá citlivé informace, například o tom, jaký software máte nainstalovaný, případně to, jaké webové stránky navštěvujete. Obrana proti tomu druhu softwaru není snadná, ale naštěstí máme po ruce nástroj, který umí spyware odhalit a odstranit. Tímto nástrojem je Ad-aware, jejž můžete získat na stránkách www.lavasoft.de. Dalším důležitým krokem je samozřejmě antivirová kontrola softwaru, případně kontrola přítomnosti trojských koňů. Touto kontrolou by měl projít veškerý software, který se snažíte na svůj systém instalovat. V posledním stadiu by vás měl ochránit ještě firewall, jenž odhalí všechny aplikace, které se snaží komunikovat přes síť. Těmto výstrahám věnujte zvýšenou pozornost!

Dalším případem je software, který ke svému fungování síť vyžaduje a využívá. Nemusí však jít jen o škodlivý software. Můžete mít na svém počítači například nainstalován webový server Apache a databázi MySQL, kde si testujete vlastní skripty v PHP. Nebo může jít o webový server IIS, který používáte k testování stránek ASP. Příkladů může být více. Tyto aplikace je však také třeba chránit. I když nejsou primárně určeny k zneužívání dat a k oklamání uživatele, jsou potenciální dírou do vašeho systému. Tyto aplikace jsou navíc velmi dobře identifikovatelné, a pokud nejsou aktuální, jsou i poměrně dobře zneužitelné. Nejlepší obranou je tedy tyto služby v průběhu připojení k internetu vypnout, zejména jste-li připojeni přes dial-up. Jste-li připojeni k sítí stále, nemá cenu tyto služby vypínat, pokud je ke své práci chcete nebo potřebujete. Musíte se podívat po jiné ochraně. Jako první se nabízí konfigurační soubory těchto aplikací. Zde můžete určit, odkud lze ke službám přistupovat. Pokud aplikace tuto možnost nenabízí, musíme ji blokovat na firewallu. Firewall je rovněž nejjistějším řešením, protože útočníka k samé aplikaci vůbec nepustí, kdežto samotná aplikace umožní připojení a poté, na základě konfigurace, rozhoduje o tom, zda umožní další činnost či ne. To může být nebezpečné v případě, že je v aplikaci bezpečnostní chyba. Takto může být tato chyba zneužita. Aktualizace je tématem sedmého kroku.

4. krok Antivirový program

Výběr a instalace správného antivirového programu jsou ve světě operačních systémů Windows opravdu klíčové a zásadní při ochraně počítače. Šetřit na antiviru se skutečně nevyplatí. Investice do antivirového programu se vám bohatě vrátí. Není snadné říct, který antivirový program je nejlepší a nejvhodnější. Existuje však několik renomovaných antivirových programů, jež lze považovat za spolehlivé. Jde například o produkty AVP, AVG, Panda, Norton AV. Výběr záleží na vás a vašich finančních možnostech. Zde je několik obecných vlastností, které by měl kvalitní antivirový program splňovat:

- Pravidelné aktualizace klíčová vlastnost, čím častější aktualizace, tím lépe

- Kvalitní virová databáze program, který nedokáže odhalit virus, není k ničemu

- Kvalitní heuristická analýza program by neměl odhalovat jen známé viry, ale měl by umět hledat i jejich příznaky.

Další kroky jsou již v režii uživatele. K čemu vám bude antivirový program, který není aktualizován? Rovněž nemá smysl mít antivirový program, jenž neprovádí rezidentní kontrolu všech souborů, nebo který nemá tuto kontrolu aktivovanou. Dalším důležitou vlastností je schopnost kontroly příchozí pošty. Právě elektronickou poštou se šíří nejvíce virů a jiné elektronické havěti, a proto je kontrola pošty velmi důležitou. Kvalitní antivir by měl být schopen kontrolovat i obsah webových stránek, které si prohlížíte. Pravidelné kontroly systému jsou rovněž namístě. Měli byste mít naplánovanou určitou strategii, kterou se budete řídit. Měly by v ní být zahrnuty pravidelné aktualizace, kontroly systému a sledování novinek v oblasti virů. Pokud budete mít toto řádně naplánováno a plánu se budete držet, jste před viry celkem v bezpečí. Pokud máte dostatečně výkonný počítač, můžete uvažovat i o nasazení dvou antivirových programů. Ale musíte mít na zřeteli své možnosti a potřeby, abyste se ve výsledku nedostali do situace, které se říká "hodně peněz za málo muziky". Ve většině případů vám bude jeden kvalitní antivirový program stačit bohatě.

5. krok Firewall

Instalace firewallu je v dnešní době takřka nutností. Pokud jste připojeni k internetu pomocí vytáčeného připojení (dial-up), není pro vás situace tak nebezpečná, jako pro uživatele, kteří jsou připojeni stále, ale stejně se musíte mít na pozoru. Chráníte svůj systém nejen před útočníky zvenku, ale také chráníte data a aplikace na svém systému tak, aby se chovaly jak mají a data zůstala tam, kde mají být. Ideálním pomocníkem je v takovém případě firewall. Ten ochrání váš systém nejen před útočníky zvenku, ale i před škodlivým softwarem ve vašem počítači. Když nějaký škodlivý software není odhalen antivirem ani jinými programy pro kontrolu nebezpečného softwaru, stává se firewall poslední instancí. Firewally obecně, zejména nástrojem Kerio Personal Firewall, jsme se zabývali v minulých číslech PC WORLDu, proto zde opět nebudeme vyjmenovávat všechny "triky" a možnosti nastavení jednotlivých produktů, ale zopakujeme si obecné zásady.

Z praxe se ukazuje, že nejlepší metodou je zakázat veškeré služby a poté povolit jen ty, které chceme nebo potřebujeme. Tato taktika je lepší než zakázat aplikace, jež nechceme, a povolit vše ostatní. Je to z jednoho prostého důvodu a sice, že dopředu nemůžeme identifikovat aplikaci, kterou chceme zakázat, zejména pokud o ní předem nevíme. Dalším důležitým pravidlem je dobře si promyslet, než nějakou aplikaci povolíme. Jakmile nějaká aplikace dostane možnost komunikovat po síti (v případě, kdy ji přesně neurčíme, s kterou vzdálenou adresou), nemáme v podstatě žádnou možnost ovlivnit jaká data aplikace posílá.


Jak zabezpečti domácí počítač – zásady bezpečného připojení k Internetu II.

6. krok Připojení

V poslední době se, po delší odmlce, opět rozhořela kauza přepojování telefonních linek a aféry týkající se vysokých telefonních účtů. Ochrana proti těmto druhům útoků je však poměrně snadná a vybaveni znalostmi se jim můžeme lehce bránit. Celý princip spočívá v kousku programového kódu, který po svém spuštění odpojí modemové připojení, vypne interní ozvučení modemu a připojí se k číslu, o kterém nemáme ani ponětí. Cena takovéhoto hovoru se pak pohybuje v řádu desítek korun za minutu. Lze si lehce představit, jak bude vypadat telefonní účet po několika hodinách připojení. Jak se však tento druh programového kódu, jenž toto činí, může dostat do vašeho systému? Způsobů je několik, nejčastější jsou tři.

První a nejrozšířenější způsob využívá webových stránek. Aplikace způsobující přepojení je na stránku umístěna jako applet, a po její aktivaci v prohlížeči je uživatel zpravidla vyzván, aby potvrdil aktivaci a instalaci appletu. Většina uživatelů tuto nabídku odmítne, jsou však i tací, kteří bezhlavě kliknou na OK a neštěstí je na světě. Někdy se ani tato výzva nezobrazí. To může být způsobeno nastavením prohlížeče (přesněji IE). Proto si v nastavení Internet Exploreru aktivujte vysoký stupeň ochrany a dobře zkontrolujte, zdali máte zakázáno stahování appletů, zejména těch nepodepsaných. Rovněž může být k instalaci využito konkrétní bezpečnostní chyby.

Dalším způsobem, jak dostat tento škodlivý software do systému, je elektronická pošta. Tento způsob využívá buď konkrétní bezpečnostní chyby e-mailového klienta, nebo spoléhá na naivnost uživatelů, slepě klikajících na jakékoliv tlačítko OK, které je k dispozici.

Třetí a nejméně rozšířený způsob je aktivace tohoto softwaru pomocí nějaké jiné aplikace, podobně jako u trojských koní nebo backdoorů.

Jak se tedy bránit? Jedním ze základních a nejdůležitějších ochranných prostředků je obezřetnost a opatrnost. Tato opatrnost souvisí zejména s chováním na internetu a dodržováním elementárních bezpečnostních zásad. Více o těchto zásadách a chování v síti si povíme v osmém kroku. Dalším ochranným prostředkem je výběr prohlížeče a jeho pravidelná aktualizace, stejně jako e-mailového klienta. Tyto dvě aplikace jsou klíčové, co se týče průniků škodlivého softwaru do vašeho systému. Pokud se však nechcete spoléhat jen na "aktuální" bezpečnost svého prohlížeče, máte ještě jednu možnost. Tou je instalace programu na ochranu telefonního připojení. Tento program hlídá vaše telefonické připojení, a pokud dojde k nějakému pokusu o vytočení jiného čísla, než které povolíte, program vás na to upozorní a navíc připojení neumožní. Programů na hlídání připojení je několik, my si představíme OptimAccess Dial, jejž můžete získat na adrese www.optimaccess.cz. Program je k dispozici zdarma, ovládání je snadné (kompletně v češtině) a jeho instalace se vám určitě vyplatí. Nikdo vám totiž nemůže zaručit, že ve vašem oblíbeném prohlížeči nebude objevena bezpečnostní chyba.

7. krok Aktualizace softwaru

Aktualizace softwaru je poměrně obecně známá a je v povědomí uživatelů, že by se měla provádět. Bohužel od teorie k praxi bývá často velmi dlouhá cesta. Aktualizace softwaru je ve většině organizací a také u většiny uživatelů spíše sporadická než pravidelná. Co je tedy vlastně potřeba aktualizovat a jak často? Nejdůležitější součástí každého osobního počítače je operační systém. Není tedy od věci, začít u něj. Jak již bylo v úvodu řečeno, je tento článek určen uživatelům operačních systémů Windows. Aktualizace pro tento systém naleznete na stránkách www.microsoft.com. Zde zvolte položku Windows update. Bude detekována verze vašeho operačního systému a po analýze systému vám budou nabídnuty příslušné opravy pro váš systém. Pokud jste váš systém ještě neaktualizovali, bude seznam velmi dlouhý, zejména u operačních systémů Windows 2000 a XP, kde jsou záplaty distribuovány formou service packů, jejichž velikost je okolo stovky MB. Tyto service packy naštěstí naleznete na CD příloze časopisu PC WORLD a nemusíte stahovat ohromné množství dat, zejména pokud jste připojeni přes modem. Nedílnou součástí systémů Windows je i webový prohlížeč Internet Explorer a e-mailový klient Outlook Express. Do těchto míst by měla směřovat další vaše aktualizace. Je to proto, že tyto dvě aplikace jsou nejčastější branou útoků na váš systém. Většina lidí používajících operační systémy Windows používá i další nástroj Microsoftu, a tím je Microsoft Office. Jelikož je MS Office aplikace přímo svázaná s operačním systémem Windows, je její aktualizace rovněž důležitá, stejně jako aktualizace všech produktů od Microsoftu. Aktualizovat však není třeba jen aplikace od Microsoftu, ale všechny aplikace, které mohou být branou do vašeho systému. Pokud tedy například provozujete webový server Apache či MySQL, je jeho aktualizace rovněž důležitá, stejně jako například aktualizace firewallu. Informace o aktualizacích naleznete na stránkách výrobce aplikace. Na některých se dokonce můžete zaregistrovat a být informování o novinkách e-mailem pravidelně.

8. krok Chování na síti

Pokud jste se drželi předchozích rad a doporučení, instalovali bezpečnostní software, provedli všechny testy a instalovali aktualizace, můžete prohlásit, že váš počítač je relativně bezpečný. Bezpečnost však není jen dílem okamžiku, měl by to být trvalý stav. Jak tento stav udržet, si řekneme v několika následujících řádcích.

Prvním a nejdůležitějším faktorem je vaše chování a zacházení se systémem. K čemu vám budou pravidelné aktualizace a instalace oprav, když pak bezhlavě stahujete kdejakou utilitku a navštěvujete stránky, jejichž obsah je mírně řečeno pochybný? Rovněž nemá cenu uvažovat o nějaké bezpečnosti, pokud bezhlavě uvádíte svoji e-mailovou adresu kde vás napadne, a stáváte se tak, mnohdy nevědomky, členem databáze příjemců různých virů. Základních zásad, jak se chovat na síti, je mnoho, zde je přehled těch nejdůležitějších:

- Stahujte a instalujte jen to, co opravdu potřebujete

- Svoji e-mailovou adresu poskytujte jen tam, kde nehrozí její zneužití

- Vyvarujte se poskytování důvěrných osobních informací

- Navštěvujte jen stránky, které jsou dle vašeho názoru seriózní

- Neklikejte bezhlavě na jakékoliv výzvy vašeho prohlížeče či e-mailového klienta

- Neinstalujte jakékoliv applety a plug-iny, které nutně nepotřebujete nebo o kterých nevíte, jakou mají funkci

Tyto základní zásady si můžete libovolně rozšířit o další, které se vám zdají rozumné a užitečné.

9. krok Zálohování

I když budete dodržovat všechny zásady vyjmenované v předchozích krocích, nikdo vám nezaručí, že se objeví bezpečnostní chyba a váš systém nebude napaden do doby, než stáhnete příslušnou opravu či novou virovou databázi. V takovém případě je důležité mít aktuální zálohy, aby váš systém mohl být zálohován. Co tedy zálohovat? Výběr může být různý. Zde je několik základních položek, které by měl zálohovat každý, a slouží jen jako jakési vodítko:

- Složka Dokumenty

- Plocha

- Nabídka Start

- Registr systému

- Konfigurace telefonického připojení

- Další vámi vytvořené složky a soubory

- Instalační soubory softwaru, který jste stáhli

- Konfigurační soubory důležitých aplikací.

Mělo by platit, že budete zálohovat vše, co jste sami vytvořili. Nemá cenu zálohovat binární soubory jednotlivých aplikací, ty mohou být obnoveny z instalačního CD. Další otázkou je, jak často a kam zálohovat. Většina domácích uživatelů nebude mít potřebu zálohovat příliš často, jednou týdně postačí. Pokud na svém počítači pracujete denně a vytvoříte velké množství dat, je namístě zamyslet se nad denním zálohováním. Pokud naopak data vytváříte jen sporadicky, postačí vám měsíční zálohy. Zálohovací médium může být různé, ale neměl by to být lokální disk. Ideálním zálohovacím médiem pro domácí použití je vypalovačka, případně zip mechanika. Pokud máte nějaký externí disk, můžete přemýšlet i o něm.

Nápady, dotazy, návrhy témat, jež vás zajímají, a připomínky zasílejte na adresu igm@centrum.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpovědi.

§§§§§


S Oskarem na Internetu – webové stránky operátorů – OSKAR

Josef Kulhavý

c03p0231

Internetové stránky nejmladšího českého operátora mobilních telefonů Oskara (www.oskarmobil.cz) jsou naladěny celé do červena. Menu na hlavní stránce je provedeno způsobem známým z většiny programů pod Windows: V menu vyberete položku, kterou chcete prohlížet, a tím rozevřete seznam podnabídek. Tak budete odkázáni přesně na stránku s obsahem, který vás právě zajímá. Oskar se při zpracovávání webového designu vydal nezvyklou cestou, jež má zajisté mnoho výhod, nicméně velké množství grafiky hned na domovské stránce zpomaluje práci s Oskarovými internetovými stránkami. Co úvodní stránce, potažmo celému webu Oskara chybí, je fulltextové vyhledávání.

V našem článku si však budeme všímat především uživatelské části webu nazvané Oskarova Internetová Samoobsluha. Opusťme proto úvodní stránku přihlášením se ke svému uživatelského účtu. Ten má založen automaticky každý uživatel SIM karty Oskara, registrace tedy není nutná. Vyplňte své telefonní číslo a osobní číselné heslo. To je shodné s tím, se kterým se např. autorizujete při vstupu k hlasové samoobsluze na čísle *608.

Po úspěšném přihlášení do Oskarovy Internetové Samoobsluhy se před vámi objeví stránka s nejzákladnějšími informacemi o vás a vašem telefonním čísle. Zajímavá pomůcka je skryta pod odkazem s názvem vašeho paušálního tarifu. Otevře se před vámi dokument s aktuálním ceníkem, takže jej nemusíte složitě hledat na stránkách mimo chráněnou Oskarovu oblast. Mimochodem, pro staré paušální programy, které již Oskar nemá ve své nabídce, je to jediné místo, kde lze platný ceník najít. Paušální zákazníci mají možnost přes odkaz na této stránce změnit adresu pro doručování veškerých písemností i adresu uvedenou na faktuře. Změna se ovšem neprojeví okamžitě, ale až po zkontrolování údajů pracovníky operátora. Po provedení úpravy záznamu je uživatel o této skutečnosti informován SMS zprávou. Na tuto stránku se kdykoliv později můžete dostat přes odkaz "Informace o zákazníkovi" v menu v levé části obrazovky.

MŮJ ÚČET

Pod touto nabídkou naleznou uživatelé paušálních programů několik položek týkajících se placení za služby operátorovi.

- Aktuální dlužná částka: Informace o částce, kterou dlužíte Oskarovi. Údaj se opraví vždy po skončení měsíčního účtovacího období nebo po zaplacení dlužné částky. Tento údaj bohužel nelze využít ke zjištění aktuální provolané částky!

- Detaily o fakturách a platbách: Na stránce naleznete seznam pěti posledních faktur, včetně částky, na kterou byly vystaveny, a datum jejich splatnosti. Tři dny od vystavení tištěného vyúčtování je k dispozici faktura v PDF podobě na internetu. Ta je naprosto totožná s tištěnou a můžete ji proto využít například pro vlastní potřebu při ztrátě originálu. Na stránce je rovněž zaznamenáno několik posledních přijatých plateb za Oskarovy služby.

- Detaily o volací záloze: Údaj o čerpání volací zálohy. V případě, že jste dosud protelefonovali jenom malou část této zálohy, objeví se pouze nápis: "Nevyčerpali jste prozatím ani 50 % Vaší Volací zálohy."

- Nastavení inkasní platby: Na stránce naleznete základní informace, jak postupovat, přejete-li si, aby operátor strhával platby za služby přímo z vašeho účtu bez vašeho přičinění. Přes odkaz v dolní části stránky máte možnost aktivace inkasní platby.

Ani uživatelé předplacených karet nepřijdou zkrátka. I oni mají možnost zjišťovat, jak je na tom výše jejich kreditu.

- Stav a datum vypršení kreditu: Informace o aktuálním stavu kreditu, který je možno provolat.

- Aktuální sazba: Informace o aktuálních cenách za volání do vlastní sítě a posílání SMS zpráv. Na stránce jsou uvedeny podrobnosti o dosažení FlexiSazby.

- Dobít Oskartu: Informace o všech dostupných možnostech, jak dobít svoji Oskartu. Do textového pole na stránce je možné zapsat dobíjecí číslo zakoupeného kupónu.

- Přehled volání: Podrobný výpis hovorů z Oskarty. Výpis se aktualizuje pouze jednou denně, proto v něm nejsou zaznamenány nejnověji uskutečněné hovory a odeslané SMS zprávy.

- Přehled dobíjení: Výpis všech dobíjení Oskarty datum a čas dobití, čísla kupónů a jejich hodnota.

MÉ SLUŽBY

Stejně jako na t-zones, o kterém jsme psali v minulém čísle, umožňuje web Oskara měnit některá nastavení služeb. Bohužel, možností je o poznání méně než u jeho konkurenta.

- Služby: Asi nejužitečnější stránka celé Oskarovy Internetové Samoobsluhy. Lze zde totiž nastavovat některé Oskarovy služby: GPRS (aktivace a deaktivace GPRS datových přenosů), Data, Fax (aktivace a deaktivace vytáčených datových přenosů), WAP (aktivace a deaktivace služby WAP), CLIR (aktivace a deaktivace zamezení identifikace volajícího), Oskar v zahraničí (aktivace a deaktivace zahraničního roamingu), Podrobné vyúčtování (aktivace a deaktivace podrobného výpisu hovorů), Hlasová schránka (aktivace a deaktivace hlasové schránky), Oskamarádi (nastavení telefonních čísel, s nimiž je posléze možné telefonovat za výhodnějších podmínek), SMS E-mail (prvotní nastavení mobilní e-mailové adresy ve tvaru jméno@mujoskar.cz a její změna či zrušení).

- SMS Info: Přehled nastavených SMS zpráv, které vám jsou pravidelně zasílány na mobilní telefon. V případě zájmu můžete nové placené zprávy objednat přes odkaz uvedený na stránce. Vybírat pak můžete z několika kategorií od zpravodajství přes sport až po vtipy. Zvolit lze většinou i periodicitu zasílání SMS zpráv, takže máte možnost ovlivnit výslednou cenu, která bude odečítána z vašeho kreditu.

- Skupinové textovky: Kromě bezplatné SMS brány na stránkách operátora můžete využít možnosti zaslat SMS zprávu více příjemcům zároveň (nejvíce 7) přímo z internetu. Všichni příjemci musí být účastníky sítě Oskar. SMS zprávy jsou odeslány i doručovány zdarma. Text může být dlouhý až 742 znaků takový by byl rozdělen do 5 samostaných SMS. O počtu napsaných znaků jste samozřejmě průběžně informováni. Na stejné stránce můžete pro svůj mobilní telefon povolit či zakázat příjem veškerých SMS zpráv z internetu.

- Můj Oskarův WAP: Na této stránce vás přivítá aplikace, která umožňuje nastavit si úvodní wapový portál podle svých požadavků. K dispozici je vám buď 6 předpřipravených profilů (například "Informatik", "Byznysmen"), nebo máte možnost jednotlivé kategorie seskupovat podle svých individuálních potřeb a přání do vlastní struktury. Kompletní nabídku naleznete v levé části webové stránky, vpravo lze prohlížet aktuální podobu vašeho osobního wapového portálu. Pokud vám odkaz na nějakou zajímavou wapovou stránku v nabídce operátora chybí, můžete ji kdykoliv přidat.

SIM PLUS

Teprve v loňském roce Oskar nabídl svým zákazníkům služby založené na technologii SIM Toolkit Info&Zábava, M Banka (plnohodnotný GSM Banking) a M Platby. K využívání těchto služeb je zapotřebí vyměnit stávající SIM kartu za novou. Jedna z možností, jak o kartu zažádat, je přes tyto odkazy:

- Objednávka SIM Plus: Objednávka nové SIM Plus karty probíhá v několika krocích. Nejprve je nutné vložit 13místné číslo SIM karty (to naleznete v dokumentaci, kterou jste dostali se SIM kartou, nebo přímo na vaší SIM kartě). Pak jste vyzváni k zadání své doručovací adresy. Po potvrzení údajů je žádost odeslána do klientského centra operátora, který vaši žádost vyřídí a pošle poštou novou SIM karty.

- Výměna SIM karty: Po obdržení nové SIM karty navštivte tuto stránku. Zde vyplňte požadované údaje a čekejte na aktivaci nové a deaktivaci staré simkarty.

Pod popsanými odkazy jsou uvedeny další. Popišme si tedy v krátkosti i je:

- Informace o zákazníkovi: Je to první stránka, která se objeví po přihlášení k účtu. Stránka již byla popsána výše.

- Kódy PIN a PUK: Informace o kódech PIN 2, PUK 1 a PUK 2. Kód PIN 1 je uveden pouze ve své původní podobě. Aktuální kód PIN 1 proto na této stránce zjistit nelze.

- Změna osobního číselného hesla: Na této stránce lze změnit číselné osobní heslo, které se používá nejen do Oskarovy Internetové Samoobsluhy, ale i do Hlasové a SMS Samoobsluhy.

PTEJTE SE

Další část, přístupná již bez uživatelského hesla, a tudíž dosažitelná i pro klienty konkurenčních sítí je nazvaná výstižným názvem "Ptejte se". Obsahuje veškeré odpovědi na dotazy, které byly přes internet zaslány do centra podpory uživatelů Oskara. Otázky (je jich zhruba 1 000) nejsou nijak zatříděny a vyhledávat mezi nimi odpověď lze pouze pomocí pole pro zadání klíčového slova. Službu lze využít rovněž pro odeslání vlastních dotazů. Odpovědi na tyto dotazy jsou pak k nahlédnutí kromě hlavní databáze v sekci "Moje složka".

3D FOTOGALERIE MOBILŮ

Poslední zastávku na internetových stránkách mobilního operátora sítě Oskar učiníme pod odkazy "Telefony" "Úplný přehled". Zde jsou totiž u některých mobilů k dispozici jejich 3D modely. K samotným 3D obrázkům se dostanete po klinutí na název konkrétního mobilu. Před samotným prohlížením je většinou nutná instalace potřebného plug-inu. Instalace probíhá naprosto sama, potřebná data prohlížeč sám vyhledá na internetu. Trojrozměrnou "fotografií" mobilního telefonu lze různě otáčet, přibližovat a oddalovat jednotlivé detaily. Aplikace v prohlížeči se ovládá pomocí obyčejné myši.

I když Oskarův web tedy především jeho uživatelská část nazvaná Oskarova Internetová Samoobsluha zatím nedosahuje svým rozsahem úrovně t-zones, webu operátora sítě T-Mobile, zajišťuje základní možnosti nastavení a zjišťování informací. Internetové stránky Oskara neposkytují takové služby jako zasílání obrázkových SMS a melodií, ani posílání či výběr MMS zpráv (ty dosud operátor svým uživatelům nenabídl). Oskar má proto mnoho možností, jak svůj web vylepšovat a doplňovat novými službami.

Máte-li další dotazy, posílejte SMS zprávy na naše mobilní telefonní číslo 604 707 349 nebo e-maily do naší schránky josefkul@t-email.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpověď. Rovněž přivítáme tipy na další články, abychom psali o tom, co vás opravdu zajímá.

§§§§§


Squatteři a jak na ně – vzhůru do světa

Radim Polčák

c03p0233

Až doposud jsme se v našem seriálu zabývali případy, kdy práva, k jejichž porušení může formou registrace doménových jmen dojít, mají základ v českém právním prostředí. V tomto dílu se vydáme na krátký výlet do vod takzvaného mezinárodního práva soukromého, přičemž se zejména zaměříme na případy, kdy registrace doménového jména může ve vztahu k našim subjektivním právům a povinnostem obsahovat takzvaný mezinárodní prvek. V našem případě bude tímto mezinárodním prvkem skutečnost, že squatter, nebo doménová autorita jsou ve vztahu k nám cizinci.

Squat národního doménového jména s mezinárodním prvkem

Ještě než se pustíme do doménových jmen s generickými doménami první úrovně, dotkneme se případů, kdy sporné doménové jméno má sice národní doménu první úrovně (příkladně .cz nebo .sk), přitom je však buďto sám squatter, nebo doménová autorita ve vztahu k nám cizincem.

Jak jsme si již připomněli v druhém dílu našeho seriálu, je obecně možné kromě squattera hnát k odpovědnosti za protiprávní registraci doménového jména i samotnou doménovou autoritu. To nám dává výhodu v případě, kdy si např. německý podnik zaregistruje doménové jméno pod národní doménou .cz. Zde, i když mi tuto radu bude CZ-NIC bezpochyby zazlívat, je možné ponechat squattera tam, kde je, a bránit se žalobou proti CZ-NICu u českého soudu. Faktické důvody k takovému postupu není třeba příliš rozmazávat řízení u domácího soudu je v mnohém jednodušší a tudíž i levnější. Co se právních důvodů týče, na jejich diskutování zde není dostatek místa, a tak se laskavý čtenář spokojí s konstatováním, že zde jsou.

Obdobným způsobem jako ve výše uvedeném příkladu můžeme řešit situaci i v opačném případě, kdy nás český subjekt poškodí registrací doménového jména s cizí národní doménou (příkladně .de). Zde opět není třeba chodit s žalobou k německému soudu, ale můžeme žalovat přímo zde. Problémem však v tomto případě bude zajistit vykonatelnost českého soudního rozhodnutí za hranicemi České republiky. Pokud totiž soudní spor vyhrajeme a squatter bude hrát mrtvého brouka (tedy sám nenapraví závadný stav příkladně tedy sám nezruší registraci), musíme nechat český rozsudek uznat a vykonat v Německu, což znamená absolvovat relativně dlouhou proceduru, navíc s nejistým výsledkem.

Obecně tedy platí, že ideální je žalovat příslušné porušení práv u toho soudu, v jehož jurisdikci je příslušná doménová autorita na ni totiž bude zpravidla veden výkon rozhodnutí. Pokud máme možnost žalovat alespoň squattera u domácího soudu, lze tento postup rovněž doporučit, je však třeba počítat s tím, že výkon rozhodnutí je v takovém případě zdlouhavý a problematický.

Generické domény

Jako generické domény první úrovně (generic Top Level Domains gTLD) označujeme domény, jejichž administraci neprovádí národní doménové autority, ale přímo centrální doménová autorita ICANN (Internet Corporation for Assigned Names and Numbers). Jedná se zpravidla o tří či víceznakové domény, jako .com, .biz, .org a podobně. Počet generických domén první úrovně v poslední době (od roku 2001) dramaticky vzrostl, a tak jsme se dočkali domén první úrovně jako například .aero, .coop, .museum, nebo nejnověji .pro. Pro každou z výše uvedených domén platí poněkud jiná pravidla registrace a v konkrétních bodech se liší i jednotlivé registrační procedury záleží přitom zejména na tom, pro jaké použití a komu je doména určena (viz tabulka).

ICANN se při definici podmínek registrace pro doménová jména pod novými generickými doménami první úrovně v mnohém poučila z dřívějších zkušeností a následkem toho je, že registrační procedura byla ve snaze o minimalizaci následných sporů obohacena o mnoho institutů a kontrolních mechanismů. Smyslem určitých složitostí v registračních procedurách přitom není šikana žadatelů, ale právě jen omezení, případně vyloučení případů poškozování subjektivních práv, a to zejména ve formě doménového squattingu.

I když se pravidla registrace pro jednotlivé typy doménových jmen s generickými doménami první úrovně vzájemně dosti odlišují, zůstala úprava řešení registračních sporů v podstatě jednotná, a stejně tak je jednotná i procedura, které v případě, že se chceme dovolat ochrany před zásahem do našeho subjektivního práva, můžeme použít. O tom, kde a za jakých podmínek tak můžeme učinit, si povíme příště.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony – dubnová nabídka

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0235

Tento měsíc se podíváme na zoubek třem telefonům od dvou výrobců, kteří u nás nemají své zástupce tak často jako jiní. Jeden low-endový a jeden manažerský model představil Alcatel, svou novou vlajkovou loď do testu poskytl Philips. Právě jeho Fisio 825 má šanci stát se díky podpoře Bluetoothu poměrně dobře prodávaným mobilem.

Alcatel OT525

Na jaře letošního roku představila společnost Alcatel po delší odmlce dva nové telefony. Těžko zařaditelný model OT525 a manažerský OT715, o němž bude řeč za chvíli. OT525 koncepčně vychází ze stylových modelů OT511 a OT512, je však poněkud odlišný především po stránce použitých materiálů. Zatímco předchozí modely měly aluminiové šasi, OT525 je plastový. To umožňuje výměnu předních krytů (jeden náhradní najdete v balení telefonu), ale na druhou stranu lze těžko tento přístroj považovat za stylový a spadá tedy spíše do low-end segmentu.

V ostatních prvcích se vyjma podpory rychlých dat GPRS OT525 od svých předchůdců příliš neliší a dnes tedy nenabízí v low-end třídě oproti konkurenci žádný nadstandard. Umožňuje pohodlné telefonování, psaní SMS zpráv, obsahuje kalkulačku, budík, upomínky a hlasový záznamník, používá GPRS pro WAP a polyfonní melodie pro vyzvánění. Jeho ovládání je zajištěno trojsměrným joystickem a dvojicí tlačítek.

Rychlost pohybu v menu a v kontaktech je velmi vysoká, což nebývá u dnešních telefonů zvykem. Všechny tyto přednosti činí z Alcatelu OT525 ideální low-end pro nenáročného uživatele.

Alcatel OT715

Na první pohled velmi netradičně vypadá druhá novinka od francouzského Alcatelu. Zatímco většina výrobců se snaží své modely minimalizovat a zaoblovat, OT715 připomíná se svým rozměrným IrDA s trochou fantazie spíše dálkové ovládání k televizi. Rozhodně však nelze říci, že by telefon nevypadal dobře. Odlišný design, a v tomto případě poměrně povedený, může přinést úspěch u uživatelů, kteří se rádi odlišují. Škoda jen, že telefon je pouze monochromatický, se schopností zobrazit několik odstínů šedi. Barva by rozměrnému displeji slušela více.

Funkce mobilního telefonu vyjma podpory technologie Bluetooth a e-mailového klienta kopírují standard manažerské kategorie. Je zde objemný vícepoložkový adresář, přehledný diář, rychlá data a v ceně je i propojovací kolébka. Naopak chybí podpora Javy či emailový klient. Telefon také nepodporuje multimediální MMS zprávy, ale to by snad většinu manažerů nemuselo trápit.

Alcatel OT715 je velmi šikovný přístroj pro ty, kteří využívají telefon spíše k práci. Ovládání joystickem i struktura menu jsou přeci jen něco jiného, než na co jsou zvyklí majitelé jiných značek, na obojí se však dá rychle zvyknout.

Philips Fisio 825

Nový Philips Fisio 825 přichází na trh krátce po modelu 820 a je zaměřen především na náročnější uživatele, tedy alespoň po stránce funkcí.

Samotný telefon je vcelku malý a díky plastovému obalu i poměrně lehký. Použitý displej má rozlišení 112 x 112 obrazových bodů a zobrazí až 4 096 barev. Je poměrně dobře čitelný ve tmě, na světle je bohužel čitelnost o dost slabší.

Ovládání přístroje je poněkud odlišné a je nutno si na něj zvyknout. Podobné problémy jako s ovládáním budou mít majitelé telefonů jiných značek i se strukturou menu, která je v mnoha případech zbytečně složitá (např. přístup k posledně volaným číslům). Velké mínus si Philips zaslouží i za rychlost pohybu v menu, která se sice dá o trochu zvýšit vypnutím animací, k výraznějšímu zlepšení ale stejně nedojde.

Co se týče funkcí, nabízí Fisio 825 krom běžných funkcí rychlá data GPRS, Bluetooth, e-mailového klienta, na druhou stranu postrádá podporu Javy a infračervený port.

Velmi šikovná a na ovládání jednoduchá je aplikace Mobile Phone Tools pro PC, která je na CD přiložena k telefonu. Celkově se dá říci, že Fisio 825 je skvělý manažer s pomalým a uživatelsky nepříliš přívětivým menu.

Motorola T720i

Upravená verze prvního barevného véčka od Motoroly se může pochlubit především podporou MMS zpráv a přídavným fotoaprátem, má však menší paměť a postrádá mailového klienta.

Nokia 3510i

Inovovaná verze low-endového modelu 3510 nabízí krom standardních funkcí i barevný displej se schopností zobrazit až 4 096 barev, plnohodnotnou podporu MMS zpráv a Javu.

Nokia 6100

Nejvydařenějším produktem z trojlístku nových telefonů Nokia je asi tento střídmý model s elegantním designem, barevným displejem a všemi manažerskými funkcemi vyjma Bluetoothu.

Nokia 6610

Tento nástupce populárních modelů 6310 a 6310i sice splňuje některá kritéria manažerské kategorie, avšak absence Bluetoothu a důraz na multimediální stránku jej posouvá blíže k hranicím poněkud jiného segmentu.

Nokia 7210

Extravagantní Nokia 7210 nabízí krom neobvyklého vzhledu i barevný displej, podporu MMS a Java aplikací. Poněkud odlišné ovládání spolu s nedokonalostí některých kláves však může být na obtíž.

Panasonic GD67

Low-endový telefon Panasonic s barevným displejem, českým slovníkem T9 a podporou GPRS si díky jeho ceně pravděpodobně koupí velké množství uživatelů, kteří prostě chtějí dobrý telefon. Nic víc, a nic míň.

Siemens C55

Nejnovější zástupce střední třídy od firmy Siemens potěší především malými rozměry a velmi pohodlnou klávesnicí. Z jeho funkcí stojí za zmínku podpora GPRS (4+1) a aplikací v jazyce Java.

Siemens S55

Manažerský Siemens S55 nabízí velmi širokou paletu funkcí včetně technologie Bluetooth, zaostává však v kvalitě barevného displeje a má mnohdy až příliš složitou a nelogickou strukturu menu.

Sony Ericsson P800

Rozměry nevelký, ale funkcemi doslova gigant. Tak by se dal charakterizovat nový mobilní telefon Sony Ericsson P800 s velkým barevným dotykovým displejem a doslova nekonečnými možnostmi.

Sony Ericsson T300

Na první pohled placatý telefon skrývá ve svých útrobách velmi zajímavé funkce, včetně podpory rychlých dat GPRS a HSCSD, multimediálních zpráv MMS. Užitečný je i IrDA port a mailový klient.

§§§§§


Nový kousek od Sony – očekávaný Sony Ericsson P800

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0236

Nabídka zařízení, která překračují hranice kategorie běžných mobilních telefonů, je v dnešní době stále poněkud slabá. Zahrnuje poměrně "obyčejnou" Nokii 7650, její vyspělejší kolegyni 9210i a končí u MDA zařízení, jež u nás prodávají pod svým jménem oba největší mobilní operátoři. Před několika týdny se k těmto zařízením přidal dlouho očekávaný Sony Ericsson P800. Ten je rozměrově v podstatě identický s Nokií 7650, dokáže však o mnoho víc.

První setkání s P800 vás pravděpodobně nijak nenadchne. Telefon je celý z plastu a odklopná průhledná klávesnice, stejně jako stylus uchycený na boku, rozhodně nevypadají příliš odolně. Na druhou stranu přístroj je rozhodně menší, než by se dalo čekat podle výčtu funkcí. Celý předek telefonu v podstatě zabírá rozměrný barevný dotykový displej s rozlišením 208 x 320 obr. bodů a schopností zobrazit až 4 096 barev, jehož spodní polovina může být zakryta flipem s klávesnicí. Její tlačítka pouze zprostředkovávají dotyk na displej, kde se skrývá klávesnice virtuální. Tu je možné v nastaveních zapnout i při otevřeném či zcela odebraném flipu. Zadní strana telefonu ukrývá baterii a čočku integrovaného digitálního fotoaparátu. Po stranách přístroje jsou umístěna tlačítka pro zapnutí/vypnutí telefonu, rychlý přístup k internetu a fotoaparátu a ovládací kolečko. Dále zde naleznete infraport a stylus, pod nímž je ukryta šachta pro paměťové karty MemoryStick DUO. V základní výbavě testovacího modelu byla karta s kapacitou 8 MB.

Ovládání telefonu je možné dvěma způsoby, podle toho, v jakém modu s telefonem pracujete. Při zavřeném flipu je hlavním ovládacím prvkem pětisměrné kolečko, při otevřeném budete asi nejvíce používat stylus a dotykový displej. Struktura menu je poměrně přehledná i přesto, že telefon nabízí úpravu velkého množství různých nastavení.

Co se týče funkční výbavy, nabízí Sony Ericsson P800 doslova vše, na co si dokážete vzpomenout, a pokud to nenabízí, pak jen proto, že jste si to nenainstalovali nebo to nikdo ještě nenaprogramoval. Přístroj je totiž postaven na operačním systému Symbian a podporuje aplikace v jazyce Java. Jakýkoli program pro P800 lze velmi jednoduše stáhnout do PC a pomocí instalačního programu přenést a nainstalovat přes USB kolébku do P800. Doslova nutností pro majitele P800 je např. HTML prohlížeč Opera, který je k mání na stránkách Sony Ericsson.

Vlastní výbava telefonu nabízí např. vícepoložkový adresář, jehož kapacita je omezena pouze množstvím volné paměti, SMS, EMS a MMS zprávy, e-mailového klienta, kalendář i jednotlivé úkoly a poznámkový blok, do něhož je možné malovat. Ve většině aplikací samozřejmě telefon podporuje funkci rozpoznávání psaného textu, takže pokud ovládáte speciální psací techniku, můžete si ušetřit práci s virtuální klávesnicí.

K telefonu náleží softwarový balík PC Suite ve verzi 1.0. Ten obsahuje aplikaci k zálohování kompletního obsahu vašeho telefonu, pomocníka pro snadné vytvoření GPRS připojení, utilitu upravující různá nastavení přístroje a samozřejmě synchronizační software. Ten dokáže sladit údaje mezi vaším telefonem a programy Lotus Notes a MS Outlook, přičemž položkami, které se dají synchronizovat, jsou kontakty, úkoly, kalendář a poznámky.

Telefon samozřejmě nemusí sloužit jen pro práci a nabízí široké možnosti využití i pro zábavu. Díky vlastnímu přehrávači záznamů a sluchátkům obsaženým v základní výbavě může P800 fungovat i jako přenosný MP3 přehrávač, a pokud byste investovali do větší paměťové karty, pak byste si z telefonu mohli pouštět i celé filmy. Jediným problémem v tomto případě je cena paměťových médií, neboť karty MemoryStick DUO jsou výrazně dražší nežli ostatní výměnná média. Další zábavu představují hry, které lze do přístroje nahrát buď z druhého CD, nebo z internetu. Jak se sami přesvědčíte, na rozměrném barevném displeji totiž není tou největší zábavou klasický had nebo Bantumi.

Integrovaný fotoaparát má stejně jako většina ostatních produktů rozlišení 640 x 480 obr. bodů a kvalita získaných fotografií je závislá především na osvětlení, i při plném denním světle ale nečekejte žádný zázrak. Fotografie z P800 si rozhodně do alba z dovolené nedáte.

Samozřejmostí manažerského mobilního telefonu je dnes podpora rychlého přenosu dat a možnost konektivity k ostatním zařízením. Sony Ericsson P800 podporuje GPRS i HSCSD, a k PC či PDA se může připojit přes IrDA port či Bluetooth. V ceně přístroje je též propojovací USB kolébka.

O mobilním telefonu Sony Ericsson P800 by se toho dalo samozřejmě napsat mnohem více, ale na to není dostatek prostoru ani času. Přístroj má své nepopiratelné kvality, ale na druhou stranu není zrovna nejlevnější. Pokud máte peněz nazbyt, nebo jste si jisti, že právě tento telefon potřebujete, není co řešit. Pokud ale váháte, zamyslete se nad tím, zda funkce přístroje plně využijete.

Sony Ericsson P800

funkce

možnosti instalace aplikací

paměťová karta

vyšší cena paměťových médií

Doporučená cena: 27 000 Kč K testu poskytla firma: Sony Ericsson ČR

www.sonyericsson.com/cz

§§§§§


Hardwarové ladění – Zajímavé adresy na Internetu

Čestmír Žák

c03p0237

Internet. Bezedná studnice informací, kde se bez znalosti konkrétních adres nejednou velmi snadno ztratíte. To platí dvojnásob pro ty, kteří na Síti sítí hledají nějaké aktuální zprávy o počítačovém hardwaru. Dovolte mi proto, abych vám představil stručný přehled vybraných českých a slovenských webových stránek, věnujících se převážně této tematice.

Česká hardwarová scéna

Svět Hardware (www.svethardware.cz) je jedním z nejčastěji navštěvovaných českých webů, právem se řadí k největším stálicím na poli českých serverů s hardwarovou tematikou. Články poměrně úspěšně pokrývají všechno důležité, co se jen kde v oblasti počítačové techniky šustne. Dominantním útvarem zde jsou asi krátké zprávy o uváděných novinkách, které vám zajistí dostatečnou informovanost. Výhodou je také každodenní aktualizace, a proto se dá s klidným srdcem konstatovat, že když někdo pravidelně sleduje Svět Hardware, má slušný přehled.

CD-R server (http://www.cdr.cz) patří na české scéně (funguje od roku 1998) mezi tradičně nejsledovanější servery s hardwarovým obsahem (podle www.toplist.cz mu dokonce patří první pozice). Z názvu by se sice mohlo zdát, že rozsah působnosti serveru se omezuje pouze na věci související s vypalováním, ale opak je pravdou. Autoři se zde zabývají vším možným, od základních desek přes detailní popisy nových technologií až po mírně riskantnější mechanické úpravy komponent. Každodenně přibývá několik zajímavých příspěvků, zkrátka server o novinkách v hardwaru se vším všudy. O fungování se stará šestice stálých zaměstnanců a několik externích přispěvatelů.

PC Tuning (www.pctuning.cz) je v chodu již řadu let, nedávno u něj navíc došlo k jakési transformaci, kdy server zcela změnil tvář a nutno říct, že k lepšímu. Vzhled a funkčnost stránek nelze než pochválit, jen rychlost jejich načítání mnohdy není právě oslnivá. PC Tuning se často věnuje nějakému velkému konkrétnímu tématu (srovnání čipů, technologií apod.), které pak do posledního detailu a přitom co nejsrozumitelněji rozebírá. Nechybí však ani dostatek kratších příspěvků. Čas od času se objeví příspěvek ve slovenštině.

Přetaktování (www.pretaktovani.cz) se svým obsahem specializuje spíše směrem k počítačovým kutilům, avšak i běžný uživatel zde jistě nalezne dostatek zajímavých článků. Najdete tu stovky tipů triků na téma zvýšení výkonu počítače, vylepšení vzhledu nebo i snížení hlučnosti. Často se také objevují testy některých výrobků přímo od konkrétního výrobce, což vám leckdy může usnadnit výběr při nákupu. Server působí od poloviny roku 2001 a tým tvoří 3 stabilní autoři + 2 programátoři. Po roce a půl se pretaktovani.cz podařilo dostat mezi deset nejnavštěvovanějších serverů s hardwarovými informacemi (dle sledování Toplist.cz) a drží si stabilně 1 500 až 2 200 čtenářů denně. Nyní se jeho tvůrci snaží psát co nejvíce vlastních článků o hardwaru u nás, a ne pouze informovat o dění ve světě, které ale i tak nadále zůstává součástí tohoto webu.

Overclocking (www.overclocking.cz) sice v množství příspěvků nepatří mezi absolutní špičku, zajímavé možnosti však nabízejí jeho hojně navštěvovaná fóra. Je totiž velká pravděpodobnost, že si právě zde bude někdo z diskuse vědět rady s vaším hardwarovým problémem. Stojí za vyzkoušení!

Techbox.cz (www.techbox.cz) je webem, který vás možná potěší, možná zklame. Nový příspěvek se zde totiž objevuje jen několikrát do měsíce, což asi nikoho zrovna nenadchne. A přitom zde naleznete často velice zajímavé texty na téma úprav různých částí počítače, tipů pro práci s operačním systémem nebo i výuku programování. Na tento server (s historií sahající až do června 2000) přispívají především dobrovolní počítačoví nadšenci s potřebnými znalostmi, proto server nedisponuje prakticky žádným profesionálním týmem.

TV Freak (www.tvfreak.cz) jest stránkou určenou všem fanouškům zpracování videa na PC. Naleznete zde velké množství článků na téma komprimace, přehrávání či stříhání videa ve všemožných formátech. Do tohoto přehledu byl TV Freak zařazen proto, že se čas od času věnuje i recenzím grafických potažmo střihacích karet, a to pod trochu jiným úhlem pohledu, než je ve standardních recenzích běžné. Realizaci projektu obstarává jediný autor, ale po domluvě sem může přispívat prakticky každý, kdo má k amatérské práci s videem co říci.

Technet (www.technet.cz) náleží do skupiny serverů řadících se pod portál iDnes.cz, v dnešní podobě funguje již od září 2001. V dobách nedávno minulých sloužila tato doména jako internetový rozcestník. V současnosti se Technet řadí mezi českou špičku (alespoň co se návštěvnosti týče) a může směle soupeřit i s veličinami jako CD-R.cz nebo Živě.cz. Milovníky aktuálních informací jistě potěší pravidelná každodenní aktualizace, velice použitelně vypadá i nedávno spuštěná poradna. V týmu pracují čtyři lidé na plný úvazek plus dalších pět externistů.

Notebooky.cz (www.notebooky.cz) náleží do téže skupiny serverů řazených pod iDnes.cz jako Technet. Orientuje se především na oblast přenosných počítačů, ale čas od času tu naleznete i informace z oblasti stolních PC. Častá aktualizace, testy, tipy, řešení problémů, to vše je tu pro vás připraveno. Pro fanoušky notebooků povinnost, pro ostatní příjemné zpestření.

Raf\s Hardware (http://www.rafs.cz/) Sídlo Raf\s Hardware bylo založeno v listopadu 1998. Začínalo jako web, zabývající se českými velkoobchody s hardwarovými komponentami. Později se začalo specializovat na novinky ze světa hardwaru. K aktualizaci dříve docházelo každý den, dnes již server pomalu upadá. Údaj o vrcholu návštěvnosti 1 700 lidí za den pochází ze začátku roku 2002, od té doby se však poněkud snížil. V současné době bohužel dochází k dalšímu poklesu návštěvnosti z důvodu méně časté aktualizace (zapříčiněno studiem obou autorů a zároveň ztrátovostí projektu).

Živě (www.zive.cz) se bezesporu řadí mezi nejznámější počítačově orientované servery na našem internetu, vždyť existuje již od roku 1996 a každodenně přináší spousty informací o novém hardwaru, softwaru nebo nejrůznějších aktuálních technologiích. V neposlední řadě server komentuje také ekonomické události v IT. Kromě redakční části nabízí Živě i velice oblíbenou poradnu, kde se neustále řeší desítky problémů počítačových uživatelů. Za redakci Živě se dají považovat dva stabilní zaměstnanci plus celá řada externistů.

Slovenská scéna

Pretaktovanie.sk (www.pretaktovanie.sk, slovensky) je slovenskou obdobou českého Přetaktování.cz. Existuje již asi dva roky a o veškerou administrativu se stará jediný člověk. Orientuje se na tipy pro overclocking různých komponent, chlazení a tuning počítačů všeobecně. Zaujme také neoficiální liga v přetaktování, kde bývají ti nejlepší overclockeři odměněni hodnotnými cenami od sponzorů. Stránky jsou provedeny v černé barvě a působí možná až undergroundovým dojmem. Ačkoliv kvantitou příspěvků tento server nijak nevyniká, jedná se o velmi kvalitní stránky, které určitě stojí za to průběžně sledovat.

HW-Plus (www.hwplus.sk, slovensky) má na svědomí stejný autor jako pretaktovanie.sk, liší se pouze tematickou orientací severu; HW-Plus se totiž zaměřuje na daleko širší okruh zájemců. Naleznete tu zachyceny všechny důležité novinky, kvalitní reportáže, testy, komentáře. Na to, že celý projekt funguje teprve krátce, vypadá opravdu slibně.

Hardwarový hepldesk (www.hw.ukf.sk, slovensky) je projekt zrealizovaný týmem Centra Informatizácie Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre. Čerpá z různých zdrojů, obsahuje značné množství zajímavých materiálů co se počítačové technologie všeobecně týče. Mnoho vysvětlivek různých pojmů, technických specifikací, systémů apod. Tyto informace pokrývají celé spektrum počítačového světa od procesorů přes paměti, disky, monitory až po sítě, rozhraní a periferie. Pokud hledáte právě tohle, pak s návštěvou Helpdesku určitě neváhejte.

§§§§§

$$$$$


Hardware


DivX v krabici

Ousmane Keita

c03p0215

Je zvláštní, jak velké elektronické firmy váhavě reagují na reálné požadavky trhu. Daleko lépe jim jde umělé vytváření poptávky po produktech, o které ve skutečnosti nikdo nestojí. Pro příklad nemusíme chodit daleko jak dlouho třeba trvalo, než si MP3 našly cestu do výrobků spotřební elektroniky, jako jsou stolní přehrávače a walkmany? Dnes si tato zařízení prakticky nedokážeme bez podpory tohoto formátu představit. Průzkum bojem je zpravidla bezpečněji přenecháván malým výrobcům, kteří jako první nabízejí to, na co řada spotřebitelů netrpělivě čeká. Audiotechnologie MP3 se už mezi námi pevně zabydlela, teď čeká totéž v bleděmodrém datové nosiče s videem na bázi MPEG 4/DivX.

První, ale nikoli jedinou vlaštovkou na tomto poli je univerzální přehrávač Kiss DP-450. Ptáte se, proč si pořizovat stolní přehrávač DivXů, když máte počítač možná dokonce s TV-out kartou? Ze stejného důvodu, jako hi-fi věž nebo DVD player pro větší pohodlí, to je totiž důvod, pro který v životě děláme 90 % věcí. Neboť a) proč sledovat filmy na monitoru, když vlastníte velkou televizi a ještě větší pohovku, b) proč kvůli drátům zbytečně stavět počítač do obýváku na metr vedle televize, c) a proč vůbec pouštět kvůli každé rutinní hlouposti hučící počítač, když stačí stisknout knoflík. Tak tolik na úvod jako odpověď na otázku: "Pche, k čemu je to dobré?"

Co tedy vlastně testovaný přístroj umí? Stručně přehraje téměř vše, co do něj vložíte: Audio CD, (S)VCD, DVD, na datových discích pak audio MP3 (VBR) a méně známý OGG, filmy MPEG 1/2, MPEG 4 potažmo DivX 4 a 5, Xvid a v neposlední řadě i obrázky JPEG. Bez problému spolkne vypalovaná CD-R/RW, DVD-R/RW. Zajímat vás bude určitě i zadní panel, kde naleznete konektory SCART (RGB nebo kompozit), S-Video, cinch kompozitního videovýstupu, dva cinche pro klasický stereovýstup a digitální audio-out (optický i koaxiální).

V první řadě potěší fakt, že DP-450 má solidní zvuk i obraz. Disponuje vlastností Progressive Scan, která na vhodném TV protějšku vykresluje naprokládaně, čímž dociluje stabilnějšího obrazu. Velikou výhodou je samozřejmě zmíněný fakt, že zvládá DivX, Xvid, MPEG. Příjemná je i schopnost zpracovávat fotografie v JPEGu, což je pravé požehnání pro majitele digitálních fotoaparátů. Ze skrytého menu dovoluje Kiss nastavit jakýkoli DVD region. Velmi důležitá je snadná možnost updatu firmwaru jeho stažením z internetu (necelé 2 MB), vypálením jeho obrazu na CD, a následným nahráním do přehrávače. Nebýt toho, tak nevím, nevím... Ale tím se dostáváme k výtkám.

Kiss DP-450 je plný drobných nedotažeností, jež vám mohou poměrně zbytečně znepříjemňovat ovládání přístroje, a které výrobce až následně vychytává v nových verzích firmwaru. (V době testu byla aktuální verze 2.6.5.) Tak např. nedobře je vyřešeno ovládání MP3 a DivXu. Nefunguje rychloposuv. U MP3 vůbec, u DivXu jej nahradila poměrně nepraktická funkce skoku na zadanou časovou hodnotu. Když si nepustíte TV, kde se dá procházení adresáři vizuálně kontrolovat, nemáte v podstatě šanci MP3 přehrát. Dálkové ovládání je řešeno celkem ergonomicky, ale odezva je trochu pomalá. Nepříjemné je i to, že DivX film automaticky nezazoomuje na šířku obrazovky, a musíte zoomovat ručně. To ovšem probíhá po pevně daných skocích, takže to nikdy nezarovnáte dokonale přesně... ale budiž. U MPEGu však zoom nesedí vůbec a nedá se ani srovnat. V neposlední řadě nesmíte žádné formáty na jednom disku míchat.

DP-450 si zatím bohužel neporadí ani s DivX verzí 3.11a, což bych v této chvíli viděl jako podstatný problém. Také se při větším datovém toku nepatrně cuká. Nespolehlivé je dále zobrazování DivX titulků: české vám záhy zamrznou celý přístroj, anglické zmizí, nenecháte-li film hrát kontinuálně. Navíc se standardně zarovnávají k levému okraji. Zařízení navíc není obecně vůbec složité dostat do totálně "tuhého" stavu. Koncept stolního přehrávače "počítačových" filmů je životaschopný a jistě si najde své nadšené příznivce. Kiss DP-450 není špatný přístroj, a pokud se výrobci podaří vychytat všechny současné mouchy, budu ho moci s klidným svědomím plně doporučit. Za současného stavu si případný zájemce musí sám zvážit, zda jsou pro něj uvedené nedostatky při ne vysloveně lidové ceně relevantní, či nikoli.

V době testu chystala společnost Kiss Technology na trh nové modely zařízení. Řada 500 se může pochlubit nejen dekodérem prostorového zvuku, ale především ethernetovou kartou(!), nebo 80GB diskem.

Kiss DP-450

MPEG 4, DivX, Xvid, MPEG 1/2

čte a zobrazuje JPEG

snadný update firmwaru

multi-region

nezvládá DivX 3.11a

nedotaženosti v ovládání

problémy se zoomem

české titulky

cena

Cena vč. DPH: 12 900 Kč

K testu zapůjčila firma: SWS, www.sws.cz

§§§§§


Co dnes hýbe pixely? – test 26 grafických karet I.

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0238

Když jsme se před sedmi měsíci naposledy věnovali ve srovnávacích testech grafickým kartám, byla jednoznačným favoritem nVidia se svým čipem GeForce4 Ti4600. Nabízela totiž nejvyšší výkon a nejmodernější funkce. Od té doby se ale situace poněkud změnila. Kanadská ATI, která se držela za nVidií na druhém místě, představila na sklonku roku novinku označenou Radeon 9700 PRO a přebrala v high-end třídě štafetový kolík. Její vlajková loď totiž nabízela nejen vyšší výkon nežli konkurence, ale i plnou podporu funkcí rozhraní DirectX 9. Vzniklou propast se nVidii nepodařilo překonat v podstatě dodnes a jedinou šancí zůstává čip GeForce FX, jehož první testy ale nedopadly nijak skvěle. Ale o tom si ještě povíme.

Trh s grafickými kartami je v současné době poměrně nepřehledný a nabízí velké množství produktů, které se od sebe mnohdy liší jen číselným označením či několika nicneříkajícími písmeny. Navíc se krom starých rivalů nVidie a ATI začínají prosazovat i menší výrobci grafických čipů jako jsou SiS (Xabre) či ST Microelectronics (Kyro). Ke zlepšení orientace potenciálních zákazníků nepřispívají ani výrobci karet, kteří své produkty označují všemožnými shluky názvů, čísel a písmen. Poslední kapkou je pak chaos vyvolaný zvýšením rychlosti sběrnice AGP některých karet s čipy nVidia GeForce4, jež se odrazilo ve změně jejich názvů.

Ještě než se pustíme do přehledu typů grafik, povězme si něco o jejich parametrech obecně. Na první pohled se dá říci, že dnešní karty jsou co do rozměrů poněkud střídmější, nežli tomu bylo v minulosti, a takové excesy jako v případě 3dfx Voodoo 5 6000 se dneska již neopakují. Na druhou stranu i mezi testovanými kartami se vyskytly dva nadměrné kousky (Club3D GF4 Ti4800SE a Asus V8460 Ultra Deluxe), při jejichž instalaci se vám mohou pod ruce plést IDE a napájecí kabely. K standardní výbavě karet dnes patří především duální výstupy obrazu, umožňující vyvedení signálu na dva monitory, u levnějších karet pak na monitor a televizi. Konfigurace výstupů je u většiny modelů shodná a je tvořena D-SUB konektorem pro připojení analogového CRT monitoru, DVI-I konektorem pro digitální LCD panely a S-Video výstupem televizního signálu. Některé produkty nabízejí namísto TV-Outu VIVO, což je zkratka pro kombinovaný konektor pro vstup a výstup videosignálu. Takové karty pak lze použít k editování videa či k jiné práci s obrazovým materiálem.

Většina produktů v testu až na dva nejslabší modely GeForce4 MX440SE je osazena výkonnějšími paměťovými moduly DDR, které teoreticky zdvojnásobují rychlost paměti. Její kapacita se pohybuje od 64 MB u méně výkonných kusů po 128 MB u dražších modelů. Podle podpory DirectX lze karty rozdělit na dvě skupiny. Ta zaostalejší podporuje pouze verzi 8.1 a patří do ní veškeré karty s čipy GeForce4 a Xabre a některé Radeony. Druhou skupinu pak tvoří akcelerátory s podporou DirectX 9, které sice jsou technologicky napřed, ale v praxi své výhody příliš nevyužijí. Málo-který program či hra totiž v současné době a v horizontu 6 měsíců nové DirectX využijí.

Co se týče chlazení grafických karet, je standardem pouze jediný ventilátor umístěný na grafickém čipu. Takto je ochrana proti přehřátí řešena u většiny Radeonů, u obou Xabrů, u všech GeForce4 MX a u některých Titanií 4200. Důmyslnější mechanismy a lepší možnosti pro přetaktování pak mohou nabídnout např. karty Hercules, Gainward a Asus, absolutně nejdokonalejší je chlazení ABITu, které je však zároveň příliš hlučné a zabírá jeden PCI slot. Navíc, jak jsme se mohli přesvědčit u testu podobné karty v jednom z minulých čísel, ABIT s OTESem v přetaktování příliš nevynikal.

Podíváme-li se na jednotlivé typy karet, pak lze na trhu najít krom starších a doprodávaných karet mnoho různých produktů lišících se grafickým čipem, množstvím paměti, konfigurací výstupů, podporou rychlejší sběrnice 8x AGP, a samozřejmě též softwarovou výbavou. Aby sestava našeho testu kopírovala co nejvěrněji nabídku trhu, oslovili jsme většinu velkých českých prodejců a shromáždili jsme v testu 26 grafických karet. Dbali jsme přitom na to, aby zastoupení akcelerátorů bylo vyvážené a nesešlo se více identických modelů. Jedinou výjimkou jsou karty osazené čipem nVidia GeForce4 Ti4200, které v současnosti představují ideální poměr mezi výkonem a cenou. Pokud vám v testu chybí karta Matrox Parhelia 512 či jiné, pak vězte, že tyto produkty jsou zaměřeny poněkud jiným směrem a jejich porovnání s mainstreamovými kartami by nebylo zcela objektivní.

Ještě než si povíme něco o způsobu testování, hodila by se malá prognóza do budoucnosti. Jak se zdá, pozice ATI jako výkonnostního i technologického lídra je prozatím neohrožena a kanadská firma se nemusí bát ani GeForce FX karet. Nejvýkonnější verze 5800 Ultra se totiž v mnoha směrech pouze dotahuje na Radeon 9700 PRO a až se objeví na trhu, ATI pustí do prodeje Radeon 9800 PRO (R350), který bude zase o fous rychlejší především díky DDR II pamětem. Navíc GeForce FX se předvedla i monstrózním a hlučným chladicím mechanismem, který jistě mnoha uživatelům nebude připadat zrovna ideální. Zvrat tedy přijde nejdříve až s novou generací čipů nVidie, jež by se měly objevit někdy po polovině letošního roku. Co se týče ostatních výrobců, ti se pravděpodobně budou držet low-endového segmentu a jedinou ohlášenou novinkou je chystaný čip Xabre II od SiSu, který by měl podporovat DirectX 9.

Testy jsme prováděli na výkonném PC s procesorem Intel Pentium 4 2,4 GHz a 533MHz FSB sběrnicí, vsazeném do základní desky MSI 655 Max-FISR s čipsetem SiS 655. Sestava byla osazena 256MB DDR SDRAM pamětí na frekvenci 266 MHz. Z důvodu odlišných nároků na verzi DirectX u 3DMarku2001 SE a 3DMarku2003 jsme testovali na dvou particích, přičemž pod DirectX 9 jsme provedli i všechny zbývající herní testy. Veškeré testování proběhlo na operačním systému Windows XP Professional s nainstalovaným Service Packem 1.

U všech karet jsme při testech používali nejnovější referenční ovladače výrobců grafických čipů, jmenovitě tedy 6.14.1.6292 u ATI, 41.09 u nVidie a 3.08 u SiSu. K tomuto kroku jsme se odhodlali především proto, že jednotlivé produkty jsou na trhu různě dlouhou dobu a novější modely by pak měly na svých CD pravděpodobně novější, a tedy možná i vylepšené ovladače. V tom případě bychom stěží mohli prohlásit takovéto srovnání za objektivní. K určení výkonu jednotlivých karet, který je přeci jen asi tím nejdůležitějším, čím se od sebe liší, jsme použili OpenGL hry Return to Castle Wolfenstein (verze 1.4), Direct3D hry Serious Sam 2 (verze 1.07) a Unreal Tournament 2003 (verze 2199) a testovací aplikace 3DMark2001SE a 3DMark2003. Zatímco logicky bychom pravděpodobně měli starý 3DMark2001SE opustit, my jsme tak neučinili a při určování celkového výkonu jsme mu ponechali maximální vliv na výsledek. Pročpak? 3DMark2003 je totiž postaven na nové verzi DirectX, kterou ale nepodporuje kromě Radeonů 9500 a 9700 žádná jiná současná karta. Faktem je také to, že DirectX 9 bude prakticky využíván nejdříve za půl roku, přičemž první ohlášenou hrou s tímto rozhraním je Doom III. Tím pádem se výsledky 3DMarku2003 stávají pro současné potřeby zcela nevyhovující, neboť nereflektují dnešní situaci. Podle výsledků by totiž mezi Radeonem 9700 PRO a GeForce4 Ti4600 vznikl trojnásobný výkonnostní rozdíl a karty GeForce4 MX440 bychom museli z testu vyhodit úplně, neboť 3DMark2003 na nich vůbec neběží. Výsledky nové verze tohoto benchmarku berte tedy s rezervou a přikládejte jim určitý význam jen v případě, že si kupujete kartu na rok a déle.

A jsme ve finále. Vyhodnotit nejlepší kartu z účastníků testu jednoduše nelze. Některé jsou totiž levné (Sparkle GeForce4 MX440SE), jiné zase výkonné (ATI Radeon 9700 PRO) a další mají skvělou výbavu čítající deset CD (MSI MX440 8X). Ideální by se tedy zdál poměr cena/výkon, který rozhodně jednoznačně svědčí pro grafickou kartu Sparkle. Jenže jednu z nejméně výkonných karet lze stěží doporučit jako výhodný nákup, nehledě na to, že za podobnou cenu se doprodávají výkonnější karty s čipem GeForce3 Ti200. A tak jsme karty rozdělili do tří segmentů. Ten nejnižší zahrnuje low-endové karty, střední představuje ideální poměr mezi výkonem a cenou a nejvyšší je určen movitějším zájemcům. V nejnižším segmentu nás nejvíce zaujala karta MSI MX440 8X. Je jednoznačně nejvýkonnější, a i když nemá nejlepší poměr mezi cenou a výkonem, za poměrně nízkou cenu získáte krom karty ještě velké množství her a programů. Navíc MSI MX440 8X má o 40 % vyšší výkon, nežli identická karta od ST-Lab či Albatronu.

Ve středním segmentu je situace poněkud komplikována přítomností několika akcelerátorů s podporou DirectX 9. V současné době ale nepřikládáme této výhodě takový význam a důležitější je poměr mezi cenou a výkonem a výbava. V tomto ohledu je jednoznačným favoritem Gainward GeForce4 PowerPack! Ultra/650-8X TV/DVI, který tímto triumfem jen potvrzuje kvalitu výrobků této značky.

V high-end třídě je situace poměrně jednoduchá především díky vyrovnanému výkonu favoritů, karet s čipy Radeon 9700 a 9700 PRO. Z dvojice karet Excalibur a Hercules pak vychází lépe díky konstrukci karty a o 20 % lepšímu poměru mezi výkonem a cenou akcelerátor Excalibur.

Příště bychom se s grafickými kartami měli setkat v září, tedy přibližně za půl roku. Do té doby se možná změní obsazení na pozici nejvýkonnější karty, promíchá se střední segment a zmizí dnešní low-endy. Jiného překvapení se ale pravděpodobně nedočkáme.

Albatron GeForce4 MX480

Mezi nejlevnější grafické karty na trhu patří v současné době modely osazené čipem nVidia GeForce4 MX440. Tyto produkty byly představeny počátkem minulého roku a dodnes představují ideální koupi pro nepříliš majetné uživatele, poskytují výkon, který je při nižším rozlišení dostačující i pro nejnovější hry. Novinkou u GeForce4 MX karet je podpora rychlejší sběrnice AGP, která se ale v současné době v praxi téměř neprojeví, a zvýšení taktovacích frekvencí pamětí a jádra. Právě to má zásadní vliv na lepší výsledky oproti běžným MX440 kartám. Na zadním panelu Albatronu GeForce4 MX480 se ukrývají tři konektory, díky nimž můžete ke kartě připojit jak klasický CRT monitor, tak LCD panel či televizi. Zásluhou funkce nView pak můžete obraz sledovat na dvou zařízeních zároveň. Součástí balení je i redukce z S-Videa na kompozit a kompozitní kabel. Softwarová výbava čítá 2 CD, na nichž najdete ovladače a DVD přehrávač Win-DVD 4

Cena vč. DPH: 2 800 Kč

Apollo Graphics Blade Monster Xabre 400

S kartami obsahujícími čipy jiných výrobců než ATI a nVidie se příliš často nesetkáváme, nicméně pár jich na pultech leží. Vedle Matroxu, který je starším uživatelům PC určitě dobře známý, jsou na trhu i výrobky obsahující čipy Xabre od společnosti SiS. Ty jsou zaměřeny především na low-endový segment, kde by měly konkurovat Radeonům 9000 a GeForce4 MX. Nabízejí totiž o něco vyšší výkon a podobné technické parametry (podpora DirectX 8.1) za často výrazně nižší cenu. Chybějící funkce (vertex shaders, anizotropické filtrování) by měla mít nová verze čipu Xabre II. Blade Monster Xabre 400 se svým konkurentům na první pohled velmi podobá, a to jak velikostí desky, tak konfigurací výstupů. Signál lze vyvést přes D-SUB, DVI a S-Video konektory, a karta umožňuje i velmi snadno ovladatelné duální zobrazení. Součástí balení je S-Video propojovací kabel, stručná dokumentace v českém jazyce a na CD naleznete DVD přehrávač WinDVD bez registračního čísla.

Cena vč. DPH: 3 129 Kč

Club3D Radeon 9100

Holandská firma Club3D je jedním z řady výrobců, kteří používají grafické čipy dvou největších konkurentů, americké nVidie a kanadské ATI. Její první karta v testu, low-endový model Club3D Radeon 9100, je osazena upravenou verzí jedné z předcházejících vlajkových lodí ATI, Radeonu 8500, s mírně odlišnými frekvencemi jádra a pamětí. Co však zůstalo při starém, je rychlost AGP a podpora DirectX. Vzhledem k tomu, že jde o kartu určenou nejméně náročným uživatelům, není tento nedostatek tak velký. Club3D Radeon 9100 je na první pohled nenápadná karta, připomínající referenční vzorky od ATI. Nabízí tři výstupy videosignálu přes D-SUB, DVI-I a S-Video konektory a možnost duálního zobrazování díky technologii HydraVision. S kartou jsou dodávány redukce z S-Videa na kompozit a samostatné kompozitní a S-Video kabely, redukce z DVI-I na D-SUB však chybí. Poněkud chudší je i softwarová výbava, která čítá 2 CD pouze s ovladači a DVD přehrávačem WinDVD 4.

Cena vč. DPH: 4 033 Kč

MSI MX440 8X

Grafická karta MSI MX440 8X nás hned po rozbalení velmi příjemně překvapila. Samotný akcelerátor na první pohled sice nijak nevybočuje (až na sympatický design aktivního chladiče grafického čipu) a funkcemi a vlastnostmi se může rovnat s ostatními kartami postavenými na čipu GeForce4 MX440, avšak co si rozhodně zaslouží pozornost, je rozsáhlá softwarová výbava. Zatímco většina výrobců se snaží ke svým produktům přidat co nejmenší množství tzv. přidané hodnoty, aby poměr výkonu a ceny byl co nejideálnější, MSI přidala ke své kartě rovných deset CD. Nechybí zde plné hry (Elder Scrolls III: Morrowind, Tom Clancy\s Ghost Recon a Duke Nukem: Manhattan Project), DVD přehrávač WinDVD a aplikace WinProducer, WinCoder, Virtual Drive a RestoreIT!. Na zbylých třech CD pak jsou ovladače a utility ke správě karty, program pro převedení plochy do 3D a kolekce herních dem. Součástí balení jsou i redukce z DVI-I na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video kabel.

Cena vč. DPH: 4 500 Kč

PowerColor Radeon 9100 VIVO

V low-endovém segmentu grafických karet je velká konkurence. Krom čipů ATI a nVidia o svůj podíl na trhu bojují i výrobci méně známí, mezi něž patří například SiS (Xabre) či PowerVR (Kyro). Není tedy těžké pochopit snahu větších výrobců ušetřit na vývoji a prodávat starší, ale pro většinu uživatelů výkonově postačující grafické čipy. Při srovnání s ostatními akcelerátory v testu vypadá PowerColor Radeon 9100 VIVO poněkud obyčejně. Základní zelená barva a běžný chladič čipu s nálepkou ATI ostře kontrastují s designovými finesami ostatních výrobců. Je ale pravda, že uživatelům záleží hlavně na vlastnostech a ne na vzhledu. Po této stránce nabízí Radeon 9100 slušný poměr mezi výkonem a cenou, a především vstup videosignálu. Ostatní příslušenství se skládá z VIVO kabelu a S-Video a kompozitních kabelů a dvou CD. Na nich najdete ovladače a utilitu PowerDirector 2.0 ME PRO určenou k práci s videem. Jako jeden z mála nemá PowerColor Radeon 9100 VIVO ve výbavě DVD přehrávač.

Cena vč. DPH: 4 673 Kč


Co dnes hýbe pixely? – test 26 grafických karet II.

QDI NPACT GeForce4 Ti4200

Na poslední chvíli se do testu dostal ještě další zástupce početné skupiny karet osazených grafickým čipem GeForce4 Ti4200, tentokráte však v provedení s 64 MB RAM. Toto paměťové omezení se projevilo i v ceně, která posunula QDI NPACT GeForce4 Ti4200 mezi nejlevnější segment. Bohužel s menší pamětí se dostavil i nižší výkon, ale propad oproti ostatním G4 Ti4200 kartám není tak výrazný. Poměr mezi cenou a výkonem činí z této karty zajímavou variantu pro ty, kteří chtějí maximálně šetřit investice, ale přesto požadují kartu vyšší třídy. Celkově krátká karta nabízí standardní konfiguraci výstupů, avšak ve výbavě chybí redukce z DVI-I na D-SUB. Jediným kabelem, který získáte, je redukce z S-Videa na kompozit, již lze použít k propojení karty např. s videorekordérem či televizorem. Softwarová výbavy karty je zredukována na minimum a na jediném CD se nacházejí pouze ovladače ke všem běžně používaným verzím Windows a DirectX 8.1

Cena vč. DPH: 4 966 Kč

Soltek GeForce4 MX440 SE

Krom dvou vylepšených verzí klasického čipu GeForce4 MX440 od nVidie máme v testu dvě karty s poněkud upravenými verzemi tohoto čipu. Ty jsou označovány jako MX400SE a jde o karty, které mají sníženou frekvenci jádra a pamětí z původních hodnot 270/400 MHz na 250/333 MHz. Jde tedy o karty s ještě nižším výkonem, než měly původní MX440, a jsou tudíž určeny především méně náročným uživatelům, kteří své počítače nezatěžují složitou 3D grafikou. Samotná karta je zajímavá zejména barvou desky. Zvykli jsme si na klasické zelené a žluté, a pro některé výrobce typické červené a modré barvy, ale bílá má v tomto případě premiéru. Zadní panel nabízí vyvedení videosignálu přes D-SUB a S-Video konektory do běžného monitoru a televize, přičemž obraz lze sledovat na obou zařízeních zároveň. Ke kartě náleží redukce z S-Videa na kompozit a kompozitní kabel a CD, na němž naleznete pouze univerzální sadu ovladačů pro většinu produktů Solteku.

Cena vč. DPH: 2 290 Kč

Soltek Xabre 600

Druhou grafickou kartou s poněkud exotickým čipem SiS Xabre je model od společnosti Soltek. Ten se pyšní nejnovější verzí tohoto čipu, která, jak je z výsledků patrno, nabízí oproti modelu Xabre 400 přibližně 15-20procentní výkonnostní nárůst. To je však z pohledu inovací téměř vše. Pokud byste totiž hledali podporu novější verze DirectX, budete zklamáni. Xabre 600 je sice prvním čipem od SiSu vyrobeným 0,13mikronovou technologií a má plnou podporu DirectX 8.1, funkce devítky ale zvládne teprve nástupce tohoto čipu, Xabre II, jenž by měl být na trh uveden v nejbližší době. Samotná karta až na zajímavou barvu desky, kterou jsme ale zmiňovali už u předchozího produktu této firmy, nijak nevybočuje ze standardu dnešních 3D akcelerátorů. Běžná velikost, aktivní chlazení čipu a tři konektory výstupu signálu s možností duálního zobrazení. Výbavu karty tvoří redukce z S-Videa na kompozit, kompozitní kabel a CD s univerzálními ovladači.

Cena vč. DPH: 3 290 Kč

Sparkle GeForce4 MX440SE

S kartami tchajwanské společnosti Sparkle jsme se na stránkách našeho časopisu setkali již několikrát, a vyjma platinové edice modelu GeForce4 Ti4600 šlo vždy o produkty poskytující především ideální poměr cena/výkon. Stejné je to i u této karty, jejíž srdce tvoří podtaktovaná verze staršího, ale pro většinu dnešních her ještě postačujícího grafického čipu GeForce4 MX440. Samotná karta je na první pohled velmi nenápadná a nabízí pouhé dva výstupy videosignálu. To může být poněkud problém pro majitele digitálních LCD panelů, uživatelé s klasickými CRT monitory a televizemi však nejsou nijak ochuzeni a mohou využít i funkce duálního zobrazování nView. Ve výbavě karty nechybí S-Video kabel, naopak jsme postrádali redukci na kompozit, která u ostatních karet bývá přiložena. Po stránce softwaru obsahuje balení pouze jediné CD s ovladači pro většinu verzí operačního systému Windows, několik verzí DirectX a časově omezenou kopii DVD přehrávače PowerDVD 3.

Cena vč. DPH: 1 550 Kč

ST-Lab GeForce4 MX440

Poslední kartou osazenou méně výkonným čipem nVidia GeForce4 MX440 je model poměrně neznámé hongkongské firmy Sunrich Technology. Tento produkt nabízí stejně jako obdobný model od Albatronu vyšší taktovací frekvence jádra grafického čipu a pamětí a vyšší rychlost sběrnice AGP, což se ale v praxi téměř nijak neprojeví. Rozdíly mezi těmito kartami a běžnými MX440 jsou totiž dány právě vyššími frekvencemi. Určitou výhodou je lepší možnost připojení zobrazovacích zařízení. Vedle D-SUB a S-Video konektoru ST-Lab nabízí i digitální DVI-I. Škoda jen, že v krabici krom S-Video kabelu není ještě nějaká redukce, aby funkci duálního zobrazování nView mohli plnohodnotně využívat i majitelé dvou analogových monitorů. Softwarová výbava je poněkud chudá a tvoří ji opět pouze ovladače a softwarový DVD přehrávač WinDVD 4. Poněkud zajímavé je, že u CD chybí registrační číslo a aplikaci tedy nelze, stejně jako v případě karty Apollo Blade Monster Xabre 400, ani nainstalovat.

Cena vč. DPH: 2 830 Kč

ST-LAB ATI Radeon 9000

Když byl před méně než rokem ohlášen nový grafický čip Radeon 9000, jen málokdo mu prorokoval tak krátkou životnost, jakou na trhu měl. Po půl roce jej totiž vystřídal Radeon 9100 a v dubnu by se měl objevit Radeon 9200. S jeho příchodem asi Radeon 9000 zmizí z pultů úplně. Do doby, než se tak stane, může být zajímavý pro uživatele, kteří chtějí novou grafickou kartu za minimální náklady. Nedisponuje sice pokročilými funkcemi DirectX 9 ani podporou AGP 8x, výkonově se však může rovnat s kartami osazenými čipem GeForce4 MX, které na trhu ještě nějakou chvíli vydrží. Nejzajímavější na kartě je asi pasivní chlazení čipu, neboť to má v testu pouze Radeon 9000. Ostatní karty mají aktivní prvky, a GeForce FX by měla přijít dokonce se složitějším chladicím mechanismem. Zadní panel obsahuje všechny tři standardní konektory, tedy analogový, digitální a televizní. Příslušenství ke kartě je skromné a obsahuje pouze S-Video kabel, stručný anglický manuál a jediné CD s ovladači.

Cena vč. DPH: 3 199 Kč

SITUACE NA TRHU V PŘÍŠTÍCH TÝDNECH

Během příštích několika týdnů se na trhu objeví několik zbrusu nových karet, které dále zkomplikují již tak velmi spletitou situaci. Na základě současných informací očekáváme, že v nejslabším low-endovém segmentu se po bok stávajícím kartám GeForce4 MX a Radeon 9100 postaví nejslabší verze nového čipu FX od nVidie označovaná jako FX 5200, spolu se svou výkonnější sestrou FX 5200 Ultra. Firma ATI na tuto výzvu odpoví modely Radeon 9200 a 9200 PRO. Neméně intenzivní bude i boj o střední třídu, která díky výbornému poměru mezi cenou a výkonem přitahuje největší podíl zákazníků. GeForce4 Ti čipy pomalu, ale jistě vytlačí novější a výkonnější nVidia GeForce FX 5600 a 5600 Ultra, a k něčemu podobnému dojde i u ATI, kde Radeon 9600 a 9600 PRO nahradí půl roku staré modely 9500 a 9500 PRO. V nejvyšším segmentu se bude snažit triumfovat nVidia se svou vlajkovou lodí FX 5800 Ultra, která ale vzhledem k nepříliš přesvědčivému výkonu pravděpodobně velkého úspěchu nedosáhne. Navíc v příštích týdnech by nejvýkonnější grafická karta Radeon 9700 PRO měla být vystřídána modernějším Radeonem 9800 PRO.

ABIT Siluro OTES 8x AGP GF4 Ti4200 128 MB

Pokud jste pravidelnými čtenáři PC WORLDu, pak si jistě vzpomínáte, že podobnou kartu jsme v testech již měli. Tento model se liší pouze podporou rychlejší sběrnice AGP, navýšením frekvencí jádra grafckého čipu a pamětí a dvojnásobnou kapacitou paměti. Karta je zajímavá zejména konstrukcí chladicího mechanismu, který by měl zajistit lepší odvod teplého vzduchu. Jak jsme se ale v předcházejícím testu přesvědčili, výdrží při přetaktování se karta nijak nelišila od modelů s běžným chladičem, a tak převažují spíše negativa. Těmi jsou dvojnásobná výška zadního panelu, zabraňující využití horního PCI slotu, a několikanásobně vyšší hlučnost. Ke kartě lze připojit jak klasický monitor, tak digitální LCD panel a televizi. V příslušenství nechybí redukce z DVI-I na D-SUB a z S-Videa na kompozit a potřebné kabely. Na třech CD jsou umístěny ovladače, demoverze hry Soldier of Fortune 2 a programu Earthviewer 3D, SiluroDVD 4 (upravené WinDVD) a plná verze akční hry America\s Army.

Cena vč. DPH: 7 199 Kč

Albatron GeForce4 Ti4280

Další kartu, osazenou inovovanou verzí grafického čipu nVidia GeForce4 Ti4200 a podporující 8x AGP, dodala v našich krajích doposud neznámá tchajwanská firma Albatron Technology. Oproti modelu od ABITu má Albatron o 25 MHz nižší frekvenci jádra, což ale odpovídá standardu těchto karet. Na první pohled vás zaujme modrý chladič čipu s logem výrobce, bohužel karta nemá pasivní chlazení pamětí. Videosignál můžete vyvést přes D-SUB, DVI-I a TV-OUT konektory do CRT monitoru, LCD panelu či televize. S-Video navíc funguje jako VIVO, slouží tedy zároveň jako výstup i vstup. Ke kartě náleží redukce z S-Videa na kompozit, S-Video a kompozitní kabel a VIVO rozbočovač. Nezbytnou softwarovou výbavu tvoří 4 CD s ovladači, programem PowerDirector 2.1 ME PRO k editování videa a dvěma plnými hrami (Serious Sam a Motocross Mania). Bohužel chybí softwarový DVD přehrávač, ten ale bývá dodáván jen ke kartám obsahujícím TV-OUT.

Cena vč. DPH: 5 990 Kč

Excalibur Radeon 9500

Grafický čip ATI Radeon 9500 se spolu s kolegy 9500 PRO a 9700 objevil na konci minulého roku, a lze jej tedy stále považovat za relativní novinku. Po stránce výkonu dokáže dohnat, a v některých hrách dokonce i překonat karty s GeForce4 Ti4200, technologický má jistý náskok díky plné podpoře DirectX 9. Karta vypadá o poznání robustněji než low-endový Radeon 9100, zejména kvůli delší desce a masivnějšímu aktivnímu chladiči. Díky vyšší energetické náročnosti vyžaduje Radeon 9500 externí napájení, jež se ke kartě přivádí pomocí přibaleného kabelu. K zadnímu panelu lze připojit jak CRT, tak digitální LCD a televizi, přičemž balení obsahuje i redukci z DVI-I na D-SUB, takže duální zobrazování mohou využít i majitelé dvou analogových monitorů. Ke kartě dále náleží redukce z S-Videa na kompozit a kompozitní a S-Video kabely. Na pěti CD jsou ovladače, programy PowerDVD XP a Power-Director 2.5 VE PRO, hra Duke Nukem: Manhattan Project a 6 demoverzí dalších her.

Cena vč. DPH: 6 050 Kč

Gainward GF4 PowerPack! Ultra/650

Grafické karty od společnosti Gainward patřily v našich testech vždy mezi ty úspěšnější účastníky, a to především díky dobrému poměru mezi cenou a výkonem a kvalitní výbavě. I když tyto karty, stejně jako ostatní produkty osazené čipy nVidia, ztrácejí s prohlubující se výkonovou propastí mezi nVidií a ATI na své atraktivitě, stále ještě mohou pro současné a mnohé budoucí hry nabídnout dostačující výkon za rozumnou cenu. Jak jsme se mohli přesvědčit v dřívějších testech, Gainward klade u svých produktů značný důraz na kvalitu chlazení, proto má také tato karta krom běžného aktivního chladiče čipu i oboustranné pasivní chlazení pamětí. Kromě samotného akcelerátoru jsou součástí balení ještě redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a tři CD. První z nich obsahuje ovladače a utilitu EXPERTool, sloužící mimo jiné k přetaktování, na druhém CD naleznete DVD přehrávač Win-DVD 4 a třetí CD skrývá plnou verzi starší hry Serious Sam.

Cena vč. DPH: 5 670 Kč

GIGABYTE MAYA II Radeon 9500 Pro

Pokud se poohlížíte po nepříliš drahé kartě, schopné podat dostatečný výkon i při náročnějších 3D hrách, pak by vás mohly zajímat modely osazené grafickým čipem Radeon 9500 PRO. Ty se totiž dají sehnat za polovinu ceny Radeonu 9700 PRO, ale nabízejí výkon nižší pouze o 10 až 30 procent. Oproti níže postavenému Radeonu 9500 s cenou o 15 procent nižší pak Radeon 9500 PRO nabízí výkonnostní nárůst cca 20-30 procent a má osmipixelovou pipeline. Karta samotná je nápadná především díky robustnímu zlatému ventilátoru ochlazujícímu grafický čip a netradičnímu umístění konektoru externího napájení, které karta díky vyšší spotřebě elektrické energie vyžaduje. Krom napájecího kabelu najdete v krabici i redukci z DVI-I na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video a kompozitní kabely. Na pěti stříbrných kotoučích jsou k mání ovladače a utilita k přetaktování karty V-tuner, DVD přehrávač PowerDVD XP, plné verze her Serious Sam a Rune a demoverze her 4X4 EVO a ONI.

Cena vč. DPH: 7 500 Kč

Inno3D GeForce4 Ti4200-8x

S produkty hongkongské firmy Innovision se u nás rozhodně nesetkáváme poprvé, ale až tentokrát se její karta něčím odlišuje od konkurence. Její rozměry jsou přinejmenším překvapivé, jedná se totiž o jednoznačně nejkratší ze všech akcelerátorů s GeForce4 Ti4200 a aspiruje i na titul nejkratší karty vůbec. Výhodou krátkého provedení je logicky snazší instalace karty. Inno3D GeForce4 Ti4200-8x nabízí pro vyvedení videosignálu celkem tři výstupy: analogový, digitální a televizní, přičemž pro majitele dvou analogových monitorů je v balení k dispozici redukce z DVI-I na D-SUB konektor. Pokud byste si chtěli hrát s televizním výstupem, pak možná využijete přibalený kabel, sloužící jako redukce na kompozit. Je ale pravdou, že většina ostatních karet nabízí v tomto ohledu poněkud širší výbavu. Software ke kartě se nachází na 5 CD a krom ovladačů je na nich i DVD přehrávač WinDVD 4, hra Ballistics, dema od nVidie a utilita Power-Director SE.

Cena vč. DPH: 6 300 Kč


Co dnes hýbe pixely? – test 26 grafických karet III.

Palit Daytona GeForce4 Ti4200

Poměrně neznámá firma Palit si u nás v tomto testu odbývá premiéru. Její karta Daytona GeForce4 Ti4200 rozhodně nepatří mezi takové novinky, jako Hercules 3D Prophet 9700, stále však zůstává zajímavou alternativou pro uživatele, kteří chtějí 3D kartu na kratší časové období. V současnosti dostupných hrách a aplikacích je totiž její výkon velmi slušný, a technická zaostalost vzhledem k nulové podpoře DirectX 9.0 v dnešních hrách také není nijak bolestivá. Oproti běžným kartám s čipem GeForce4 Ti4200 nabízí navíc podporu AGP 8x a rychlejší paměti. Od konkurence ji odlišuje jen impozantní černo-žlutý aktivní chladič. Zbytek je totiž, až na absenci pasivních chlazení pamětí, jež některé karty nabízejí, zcela běžný. Zadní panel nabízí D-SUB, S-Video a DVI-I konektory, přičemž signál lze zobrazit na dvou zařízeních najednou. Ve výbavě karty není k našemu velkému údivu žádná kabeláž či dokumentace a jediné CD obsahuje pouze ovladače.

Cena vč. DPH: 5 832 Kč

Leadtek WinFast A280LE TD

S kartami společnosti Leadtek se rozhodně nesetkáváme poprvé, a pokud máte v paměti test akcelerátorů GeForce4 Ti4600, pak si jistě vzpomenete i na první místo, které získal jiný model této firmy. WinFast A280LE TD je ale na rozdíl od zmiňovaného vítěze předešlého testu postaven na méně výkonném čipu GeForce4 Ti4200 a nemá tak masivní chladící mechanismus. I přesto ale vzhledem k pasivnímu chlazení pamětí na přední i zadní straně vypadá ve srovnání s ostatními kartami bytelněji a je podstatně těžší. Co se týče výstupů, nabízí Win-Fast A280LE TD analogový D-SUB konektor, digitální DVI-I, sloužící pro připojení LCD panelu, a S-Video pro televizní výstup. Retailová verze nabízí také redukce z DVI-I na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video a kompozitní propojovací kabel. Softwarová výbava je umístěna na pěti CD, přičemž čtyři zabírají hry Aquanox a Rainbow Six: Rogue Spear Black Thorn a na posledním jsou ovladače a přehrávač WinFastDVD.

Cena vč. DPH: 6 710 Kč

Asus V8460 Ultra Deluxe

S grafickými kartami osazenými čipem GeForce4 Ti4600 jsme se poprvé setkali před rokem, a od té doby jsme jim věnovali řadu testů i článků. Bohužel výrobci přestali tyto nejvýkonnější verze vyrábět a zaměřili se spíše na levnější modely osazené čipem Ti4200. Asus zůstává jednou z mála firem, která tyto karty nabízí dále. Vzhledem k jejímu velkému rozměru desky můžete mít potíže v menší skříni, kde bude bojovat o prostor s IDE kabely a pevnými disky. Zajímavým prvkem je masivní oboustranný měděný chladicí systém, zasahující i nad paměti. Z konektorů kromě klasických D-SUB a DVI-I zaujme především VIVO (Video-In, Video-Out) a 3,5mm konektor pro připojení 3D brýlí, jež jsou součástí balení. Výčet nabídky završují VIVO kabel, rozbočovač signálu z DVI-I na DVI-I a D-SUB a přiložený software. Krom ovladačů obsahuje sedm CD i dvě plné hry Aquanox a Midnight GT/Rage Rally, demoverze 6 dalších her a aplikace Asus DVD, WinCoder, WinProducer a VideoLiveMail 4.

Cena vč. DPH: 11 760 Kč

ATI Radeon 9700 PRO

Karty s čipem ATI Radeon 9700 PRO již nepatří mezi žhavé novinky a s prvními modely jsme se na stránkách PC WORLDu setkali již na sklonku loňského léta. Stále však jde o nejvýkonnější kartu pro běžné uživatele, a tak jí místo v tomto přehledu rozhodně patří. Po technologické stránce mají karty s čipem Radeon 9700 PRO stále nejvyšší taktovací frekvenci jádra a pamětí, avšak podporují pouze čtyřnásobnou rychlost AGP. To se dnes v praxi příliš neprojeví, v budoucích hrách však může propustnost sběrnice ovlivnit celkový 3D výkon. Karta sama o sobě není nijak výjimečná, problémem však může být zvýšená energetická náročnost. Radeon 9700 PRO totiž vyžaduje napájení přímo ze zdroje za pomoci přibaleného kabelu (jde o stejný konektor jako u 3,5" mechaniky). Součástí balení jsou i redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video a kompozitní propojovací kabely. Softwarová výbava je velmi sporá a na jediném CD naleznete v podstatě pouze ovladače.

Cena vč. DPH: 14 030 Kč

Club3D GF4 Ti4800SE

Poměrně zajímavou novinkou mezi kartami s grafickými čipy od nVidie jsou modely označované GeForce4 Ti4800 a Ti4800SE. V obou případech jde o produkty s upravenou frekvencí jádra a pamětí a podporující osminásobnou rychlost sběrnice AGP. Zatímco Ti4800 kopíruje frekvence Ti4600, SE verze se blíží dnes již nevyráběnému modelu Ti4400. A právě tímto čipem je osazena karta Club3D GF4 Ti4800SE. Ta je postavena na stejné desce jako původní GeForce4 Ti4400 a Ti4600 karty, tedy na takové, která svou délkou může v menších skříních působit nemalé problémy. Karta má kvalitní měděný aktivní chladič a hliníkové pasivní chlazení pamětí. Výstupy nabízí možnost připojení CRT monitoru, LCD i televize, přičemž signál lze zobrazit na dvou zařízeních zároveň. K výbavě náleží i redukce z DVI-I na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video a kompozitní kabel. Software je umístěn na třech CD a obsahuje ovladače, nejnovější verzi DVD přehrávače WinDVD a dvě plné hry.

Cena vč. DPH: 8 526 Kč

Hercules 3D Prophet 9700

Když firma Guillemot loni ukončila spolupráci s nVidií a začala dodávat karty konkurenční ATI, málokdo to považoval za chytrý a logický tah. Jak ale poslední vývoj na trhu naznačuje, možná tím Francouzi vyskočili z pověstné potápějící se lodi. S Radeonem 9700 jsme se již setkali výše, a tak k tomuto grafickému čipu tedy není třeba nic dodávat. V podání Guillemot jde o vysoce výkonný grafický akcelerátor, který se od konkurence liší především zajímavějším provedením (většina výrobců používá referenční design a desky od ATI), pasivním chlazením pamětí a spodní strany čipu. Co se týče hardwarové výbavy, nabízí karta tří výstupy a možnost duálního zobrazování. K výbavě patří i redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a napájecí kabel. Softwarová výbava je poměrně bohatá a krom ovladačů v ní nalezneme DVD přehrávač PowerDVD, aplikace pro přetaktování karty a správu barev, grafická dema a pár screensaverů. Potěší určitě i přítomnost hry No One Lives Forever.

Cena vč. DPH: 11 490 Kč

Excalibur Radeon 9700

Grafická karta Excalibur Radeon 9700 představuje ideální kombinaci velmi vysokého výkonu a ceny pro ty, kteří finančně nedosáhnou na výkonnější verzi PRO. Snížení taktovací frekvence jádra a pamětí u Radeonu 9700 nevede k nijak brutálnímu snížení výkonu a karta si udržuje od nejsilnějšího mainstreamového akcelerátoru současnosti jen minimální výkonnostní rozdíl, a v některých aplikacích svého staršího a papírově výkonnějšího kolegu i dohání. Excalibur Radeon 9700 používá původní design od ATI, což je poznat podle červené barvy desky a nálepky na ventilátoru grafického čipu. Karta má standardní trojici výstupů, tedy analogový D-SUB, digitální DVI-I a S-Video TV-OUT. Kabeláž obsahuje redukce z DVI-I na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video a kompozitní kabely. Software se nachází na čtyřech CD, na nichž naleznete ovladače, softwarový DVD přehrávač PowerDVD XP, aplikaci PowerDirector 2.1 VE PRO určenou k práci s videem a plnou hru Ballistics.

Cena vč. DPH: 10 850 Kč

Manli Radeon 9700

Poslední z karet osazených poměrně novým čipem Radeon 9700 představuje výrobek hongkongské společnosti Manli. Karta je v podstatě identická jako Excalibur Radeon 9700, neboť je založena na referenční desce a designu ATI. To lze poznat především podle červené barvy karty a nálepky na chladiči grafického čipu. Karta potřebuje ke svému chodu externí napájení ze zdroje, jež je zajištěno pomocí čtyřkolíkového kabelu, který je součástí balení. Co se týče výstupů, nabízí Manli Radeon 9700 obvyklý standard karet vyšší třídy. To znamená, že na zadním panelu najdete jak klasický analogový D-SUB, tak digitální DVI-I i S-Video konektor sloužící k připojení televize, a samozřejmostí je i podpora duálního zobrazování HydraVision. K dalšímu příslušenství náleží redukce z DVI-I na D-SUB a z S-Videa na kompozit a kompozitní a S-Video kabely. Dvě CD obsahují pouze ovladače ke kartě a jiným zařízením tohoto výrobce a softwarový DVD přehrávač PowerDVD XP.

Cena vč. DPH: 9 630 Kč

Sapphire Radeon 9700 PRO

Druhá z dvojice nejvýkonnějších karet osazených čipem ATI Radeon 9700 PRO pochází od zatím také poměrně neznámé hongkongské firmy Sapphire. Její verze současného 3D lídra trhu se od té vyráběné přímo ATI liší barvou desky a zajímavějším kulatým ventilátorem, jinak jsou karty identické jak vzhledem, tak i výkonem. Rozdíl ve výsledcích testů je totiž zcela minimální. Na zadním panelu jsou konektory pro výstup analogového (D-SUB), digitálního (DVI-I) a televizního (S-Video) signálu. Pro připojení rozličných monitorů jsou k dispozici redukce z DVI-I na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video a všechny nezbytné kompozitní propojovací kabely. Karta umožňuje díky duální technologii HydraVision zobrazit signál na dvou zařízeních. Přiložená softwarová výbava Sapphiru Radeon 9700 PRO opět nepatří mezi nejbohatší a skládá se ze dvou CD, na nichž v podstatě naleznete pouze ovladače ke grafické kartě a softwarový DVD přehrávač Power-DVD XP.3 0238/BAM o

Cena vč. DPH: 13 147 Kč

JAK SE ZBAVIT DIRECTX 9?

Nejnovější verze ovladačů DirectX od Microsoftu přináší mnohá grafická a zvuková vylepšení, ale také nejeden problém. Tím nejzávažnějším je fakt, že DirectX 9 nelze oficiálně odinstalovat bez reinstalace Windows, což je operace pro mnoho uživatelů poměrně složitá, navíc se v jejím průběhu mohou ztratit některá důležitá data či nastavení. Pokud jste si nejnovější DirectX nainstalovali a rádi byste se vrátili k předchozí verzi, nevěšte hlavu. Existují utility, které pod operačním systémem Windows XP poměrně bezproblémově a rychle navrátí DirectX k původní verzi. Jedná se o utility DirectX Backdate (http://www.3dcht4u.de/3dc/p24d5fe/directx-backdate.zip) či DirectX 9 Uninstaller (http://www.3dcht4u.de/3dc/p24d5fe/directx-dx9uninstaller.zip). Použití těchto programů samozřejmě není zcela bezpečné, a i když nám pod Windows XP Professional celá operace proběhla bez nejmenších problémů, doporučujeme vám zazálohovat si veškerá důležitá data. Během instalace je pak nutné dodržet přesně pokyny (především rozbalení archivu do adresáře C:\DXTEMP) a mít po ruce originální instalační CD s Windows XP.

§§§§§


Dvaadvacet pecí na data – Test mechanik CD-RW I.

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c03p0239

Od dob, kdy byly CD-RW mechaniky dostupné pouze pro bohaté firmy nebo opravdu zaujaté domácí nadšence, již uplynulo spousty času. Dnes se stává zapisovací jednotka běžným vybavením každého jen trochu výkonnějšího počítače. Ostatně není se co divit, uvážíme-li, že pořizovací ceny některých CD-RW zařízení již výrazně klesly pod hranici dvou tisíc korun. V praxi to znamená, že mnoho uživatelů raději sáhne po mnohem univerzálnější CD-RW mechanice než po klasické CD--ROM. Vyjma IDE modelů se začínají stále výrazněji objevovat i externí mechaniky pro USB 2.0, jež lze pomaleji využít i s verzí USB 1.x, ovšem pouze se silně omezenými výkony. Při testu jsme zjišťovali rychlosti zápisu dat přímým praktickým zápisem normalizovaných dat o objemu 650 MB. Testovací sestava obsahovala procesor Intel Pentium 4, 512 MB RAM a HDD IBM (7 200 ot./min.). Jako testovacího softwaru jsme využili aplikace Nero Burning Rom 5.5 v aktualizované, tedy v poslední verzi.

Aopen CRW5224

Aopen jsme na test obdrželi v modrém balení, jehož popisky informovaly o 52násobném výkonu zápisu. Uvnitř krabice uživatel nalezne nejen interní IDE mechaniku, ale i jedno prázdné médium CD-R, médium CD-RW a software Nero Burning Rom. Tištěný manuál je vyroben v podobě krátkého letáku v deseti jazykových verzích. Přední panel mechaniky obsahuje dvě tlačítka, z nichž jedno slouží k ovládání vozíku a druhé k přehrávání audiodisků. Útroby zařízení propůjčují CRW5224 schopnost vypalovat 52násobným výkonem, přepisovat 24x nosiče CD-RW a číst CD výkonem 52x. Bezchybnému zápisu napomáhá nejen 2MB vyrovnávací paměť, ale také JustLink. Ideální rychlost pálení řídí technologie JustSpeed. V měření zápisu na disk CD-R si vedla mechanika velmi dobře a stala se druhým nejrychlejším produktem v testech. Dobré výsledky jsme zaznamenali i při čtení z CD-R. Lehce podprůměrný výkon jsme však zjistili při testování zápisu na disk CD-RW.

Cena vč. DPH: 2 867 Kč

Asus CRW-5224A

Zakoupením testovaného IDE zařízení Asus CRW-5224A se stanete nejen majiteli vypalovačky, ale také dodávané výbavy v podobě softwaru Nero Express a dvou prázdných médií (CD-R a CD-RW). Vzhledově se tato mechanika může pochlubit pěkným čelním panelem se dvěmi tlačítky a dvojicí LED kontrolek. Během testu jsme si všimli, že pokud zasouváte CD vozík rukou a ne příslušným tlačítkem, musíte k jeho rozpohybování vyvinout značnou sílu. Jinak se mechanika chová ukázněně. V testu vykázala špičkový výsledek během čtení dat z povrchu CD, přičemž na vnějším okraji CD dokázala vyvinout maximální výkon až 49,41x, což je nejvyšší naměřená hodnota v našich testech. Rychlosti zápisu se také ukázaly v dobrém světle. O bezpečné vypalování i na méně výkonných počítačových stanicích se stará technologie FlextraLink a o volbu optimální rychlosti zápisu, redukci vibrací a ruchů systém FlextaSpeed. Jak je vidět, Asus dokázal vyrobit mechaniku, která je dobře vybavená, a to nejen výkonově, ale i technologicky.

Cena vč. DPH: 4 892 Kč

Benq CRW5224P

Benq CRW5224P je dalším představitelem rodiny interních CD-RW mechanik. Výbava v retailovém balení čítá prázdné médium CD-R, CD-RW, montážní šroubky a audiokabel. Krátký tištěný manuál slouží jak pro instalaci zařízení, tak i pro přiložený software Nero Express. Rozměry mechaniky jsou naprosto standardizované a přední panel bílé barvy obsahuje jedno tlačítko pro pohyb vozíku a druhé ke spuštění přehrávání audionosiče. Analogový výstup jack 3,5 mm a ovládací kolečko hlasitosti jsou taktéž samozřejmostí. Benq může pracovat pod verzemi Windows 95, NT 4.0, 98, 2000 a XP. Ochranný systém nese označení Seamless III, a Nero Burning Rom jej identifikuje jako SeamlessLink. Mechanika Benq se v testech projevila jako nejrychlejší vypalovačka CD-R médií dokázala vypálit 650MB CD za pouhé dvě minuty a dvacet sekund. Je tedy škoda, že nedovedla úspěch zopakovat při testu CD-RW zápisu, kde si vedla o poznání hůře. Přesto je však tato mechanika velmi rychlá a užitečná.

Cena vč. DPH: 2 434 Kč

LG GCE-8520B

LG GCE-8520B je navržen jako interní mechanika využívající ke komunikaci s počítačem běžného IDE kabelu a protokolu maximálně UDMA/33. Vyšší přenosový protokol není vlastně zapotřebí, neboť 52násobné zapisování/čtení se spokojí s průchodem dat cca 7 800 KB/s, přičemž formát UDMA/33 zvládá přenášet objem až 33 MB/s, tedy cca čtyřikrát více. Mechanika je na předním panelu vybavena jedním tlačítkem pro ovládání CD vozíku a jednou LED kontrolkou. Jako obvykle zde naleznete i audiovýstup a ovládací kolečko hlasitosti. V testech si mechanika vedla velmi dobře. Nejvíce vynikla při čtení dat z povrchu nosiče CD-ROM a nadprůměrně se umístila i při zápisu na CD-R a CD-RW. Méně příznivé hodnoty jsme naměřili v testu přístupové doby, avšak i ta je v rámci tolerance. O bezchybný průběh vypalování se stará systém SuperLink, který je obdobou technologie Burn-Proof. Název Fail-Free Writing pak označuje služby pro optimalizaci rychlosti podle typu média.

Cena vč. DPH: 2 375 Kč

Lite-On LTR-52246S

Interní mechnika s označením LTR-52246S pochází z dílny Lite-On. Umí zapisovat výkonem 52x, přepisovat nosič CD-RW 24x a číst data z povrchu stříbrného disku rovněž 52x. Je určena pro spolupráci se sběrnicí IDE v režimu UDMA/33. Ochranná technologie Smart-Burn umožňuje bezpečně vypalovat bez rizika zničení média v případě podtečení datového zásobníku o kapacitě 2 MB. Systém Smart-X oproti tomu umožňuje řídit optimální režimy vypalování podle různých typů médií. V testech jsme s překvapením zjistili, že produkt Lite-On není jen cenově dostupný, ale je i výkonný. Při přenosu dat z kotouče CD se stal dokonce nejrychlejší mechanikou v testech. V průměru kopíroval data výkonem 37,3x. Při měření zápisu si Lite-On také nevedl špatně datové CD-R vytvořil za 2 min. a 25 s a CD-RW zaplnil v čase: 4 min. 42 s. Toto vše dělá z mechaniky Lite-On produkt, který půjde bezpochyby na odbyt, a to i přesto, že se naleznou vypalovačky s rychlejším zápisem na CD-RW nosič.

Cena vč. DPH: 2 100 Kč

MSI CR48-A2

Značka MSI nepatří mezi outsidery. Svědčí o tom nejen řada jiných výrobků, ale právě i tato vypalovačka. Do výbavy, kterou uživatel zakoupením MSI CR48-A2 získá, patří kromě samotné jednotky také šroubky pro instalaci do 5,25" pozice v počítači, audiokabel a jako téměř vždy software Nero Burning Rom. Instalační leták v tištěné podobě je značně strohý a nijak zvlášť povedený. Ochrana podtečení nese název Burn-Proof a mezi další výbavu patří i systém Exac-Rec (řízení zápisu) a AWSS (redukce ruchu a vibrací). Na mechanice jsme během testování zjistili, že vykazuje nadprůměrné výsledky v kategorii čtení, a velmi dobře si vedla i při testu zápisu na disk CD-R i CD-RW. Jak je vidět, pokud konstruktéři dokáží vybavit své zařízení dobrými technologiemi, nemusí být pouhý "brutální" výkon otáček tak podstatný. Tuto mechaniku lze doporučit všem uživatelům, kteří si budou chtít pořídit zapisovací jednotku za příjemné peníze a s velmi dobrým výkonem při otáčkách 48x/24x/48x.

Cena vč. DPH: 2 500 Kč

MSI CR52-A2

Interní zapisovací jednotka značky MSI disponuje 52násobným výkonem při tvorbě nosiče CD-R, stejně tak rychlým čtením médií a 24násobnou rychlostí dokáže přepisovat disky CD-RW. Klasicky laděná vypalovačka je určená pro rozhraní IDE, a jako všechny ostatní produkty této třídy podporuje i ona přenosové protokoly až do standardu UDMA/33. Ochranná technologie Burn-Proof slouží k zajištění bezpečné tvorby kompaktů a systém Exac-Rec umožňuje automaticky volit nejlepší zapisovací mod. Dále zvládne elektronika zařízení i službu výrobcem označenou jako AWSS. Díky ní by se mělo zabránit nežádoucím vibracím a ruchům, které vznikají při chodu. Zařízení značky MSI v testech vyniklo dobrým výkonem zápisu, nadprůměrně krátkou přístupovou dobou k datům na CD a solidním výkonem při čtení dat z kompaktního disku. Dále se ukázalo, že tato mechanika při čtení CD jen velmi málo zatěžuje procesor. Všechny tyto vlastnosti z mechaniky dělají sympatické zařízení.

Cena vč. DPH: 2 745 Kč

Plexwriter PX-W4824TA

Plexwriter PX-W4824TA je také určen pro montáž do 5,25" pozice. Příslušenství tvoří prázdná média CD-R a CD-RW, aplikace Nero Burning Rom a disk s utilitami Plextools. Ty slouží k pohodlnému nastavení parametrů mechaniky např. zde lze ovlivnit technologii zápisu VariRec, volit DMA atd. Kromě toho umí Plextools přehrávat Audio CD nebo pořizovat kopie disků či spravovat obsah CD-RW. Mezi posledními užitečnými volbami najdete i režim čtení CD, kde lze zaškrtnout volbu "only first session". Takto je možné pomoci vypalovačce při práci se zmetkovými CD disky typu "kaktus" atd. Dalším pozitivem zařízení je 4MB vyrovnávací paměť. Mechanika se v testech projevila velmi dobře, a to i přes skutečnost, že jí výrobce dal do vínku výkony "pouze" 48/24/48. V testu CD se sice neumístila na čele pelotonu, ale zato CD-R zhotovila v briskním čase a disk CD-RW dokonce nejrychleji ze všech testovaných mechanik. Je vidět, že Plextor je značkou uznávanou mezi uživateli naprosto oprávněně.

Cena vč. DPH: 4 026 Kč

Samsung BG69-00283D

Tento Samsung představuje tzv. "combo" výrobek, který spojuje služby zapisovací mechaniky CD-RW a jednotky DVD-ROM do jednoho. Jednotka disponuje výkonem 52x při zápisu na disk CD-R, 24x pokud přepisujete médium CD-RW, a 52x v případě, že vaše mechanika čte data z povrchu CD média. Pro lepší chod je mechanika vybavena technologiemi SuperLink a Stable-Burn. Tyto systémy umožňují jak optimalizovat zápis na médium, tak ochránit proces vypalování před chybou podtečení vyrovnávací paměti. Velmi sympatické přitom je, že výrobce nešetřil a osadil mechaniku vyrovnávací pamětí o kapacitě 8 MB, což je čtyřikrát více než u běžných mechanik. V testu prokázalo zařízení velmi dobré výkony ve všech kategoriích. Čtení z DVD média jsme také vyzkoušeli a naměřili hodnotu 6,18x při dlouhodobém přenosu dat a 8,01x v maximu. Shrnutím lze říci, že s ohledem na pořizovací cenu představuje mechanika nadprůměrně dobrou koupi.

Cena vč. DPH: 3 649 Kč

Samsung SW-252

Mechanika Samsung SW-252 je jedním z mála produktů, které jsme na test obdrželi v bulkové verzi. Pro vysvětlení to znamená, že je distribuována bez jakéhokoliv příslušenství nebo krabice. Jednoduše řečeno, za své peníze dostanete mechaniku a nic víc. Takováto koupě je vhodná zvláště v případě, pokud upgradujete počítač a místo staré vypalovačky nebo CD-ROM jednotky si pořizujete výkonnější. Samsung SW-252 zvládá 52x zápis na CD-R, 24x přepis CD-RW a 52x čtení z povrchu stříbrného kotouče. Z obsažených technologií lze zmínit běžnou ochranu podtečení vyrovnávací paměti nebo systém DVA, tedy Dynamic Vibration Absorber. DVA by měl zamezit vzniku nežádoucích vibrací rotujícího disku v jednotce. V testech vykázala mechanika značně nadprůměrný výkon při zápisu na CD-R. Vytvořit CD disk s kapacitou 650 MB zvládla v čase 2 minuty a 30 sekund. Solidní jsou i hodnoty čtení z CD a zápisu na CD-RW. Společně s pořizovací cenou tvoří výhodnou koupi.

Cena vč. DPH: 2 379 Kč

Sony CRX220A1

Uživatelé osobních počítačů vědí, že společnost Sony neprodukuje pouze spotřební elektroniku, ale také počítačové komponenty. Součástí dodávky je IDE kabel (40pinový), instalační šroubky a audiokabel pro připojení analogového signálu do zvukové karty. Softwarové vybavení je poměrně zajímavé, neboť neobsahuje jako jinde Nero Burning Rom či Nero Express, ale odlišné aplikace. Pro výrobu lesklých kotoučů slouží program B\s Recorder Gold a v případě, že se rozhodnete využívat CD-RW médium jako velkou disketovou mechaniku, přijde vám vhod B\s Clip. Tento program je obdobou utility InCD, která je součástí softwaru Nero. V testech se mechanika držela statečně, bohužel si však neporadila s novými typy médií, na které dokázala v Nero Burning Rom zapisovat pouze 40násobným výkonem. Tato skutečnost ovlivnila i výsledek testu zápisu na CD-R. Nicméně věříme, že příchodem nových CD-R médií na trh či s novým firmwarem bude výkon zápisu CD-R pracovat všude 52x.

Cena vč. DPH: 2 423 Kč

Teac CD-W552E

Teac CD-W552E jsme obdrželi v retailovém balení, tudíž krabice neobsahovala pouze interní vypalovačku, ale i jedno prázdné médium CD-R, IDE kabel, instalační šroubky a manuál v sedmi jazycích. Přiložený software tvoří, jako téměř vždy, aplikace Nero Burning Rom. Mechanika je určena pro spolupráci s počítačem v režimu UDMA/33 a nabízí majiteli výkon 52x při zápisu CD-R, 24x přepis CD-RW a 52x čtení disků CD. Vyrovnávací paměť má standardní kapacitu 2 MB. V manuálu i na balení produktu se můžete dočíst o technologii Write-Proof, která zabezpečuje klidné vypalování bez možnosti vzniku chyby podtečení dat. V aplikaci Nero se však nenechte zmýlit, neboť tato technologie je detekována přesněji, tedy přímo jako ochrana Burn-Proof. V testech ukázala mechanika velice příznivé výsledky, a zařadila se tak mezi nejrychlejší vypalovačky na trhu. Dalším plusem mechaniky je i zavedená odolná konstrukce a dobrá pořizovací cena.

Cena vč. DPH: 2 460 Kč

Toshiba SD-R1312

"Combo" mechaniku CDRW/DVD-ROM firmy Toshiba jsme obdrželi v bulkovém provedení, tedy bez příslušenství, což příznivě snížilo její cenu. Toshiba SD-R1312 je určena pro montáž do 5,25" pozice. Pro komunikaci využívá přenos UDMA/33 neboli UltraDMA mode 2, a tudíž jí plně stačí, stejně jako všem jiným CD-RW mechanikám typu IDE, 40pinový datový kabel. Přední panel je evidentně vyroben pro velké assemblery počítačů, neboť na něm nikde nenaleznete logo ani jméno výrobce. Co však naleznete, je tlačítko pro ovládání vozíku, konektor jack 3,5 mm a kolečko ovládání hlasitosti. Mechanika si v testech bohužel nevedla nijak slavně, CD-R médium vytvářela šest a půl minuty a CD-RW dokonce sedm a půl. Rychlost DVD-ROM jsme změřili na hodnotě 6,01x (průměr) a 7,79x při maximální rychlosti. Po mechanice Toshiba sáhnou zřejmě především uživatelé, kteří chtějí vypalovačku i DVD-ROM jednotku za výhodnou cenu a spokojí se tak s lehce nižšími výkony.

Cena vč. DPH: 3 245 Kč


Dvaadvacet pecí na data – Test mechanik CD-RW II.

Asus CRW-5224A-U

Velké balení externí zapisovací mechaniky Asus CRW-5224A-U v sobě ukrývá jak samotný produkt, tak i příslušenství v podobě USB kabelu, napájecího adaptéru, médií CD-R a CD-RW, manuálu a praktického podstavce, s jehož pomocí lze mechaniku umístit do vertikální polohy. Přístroj je vyveden v bílé barvě a v celkem strohém designu, oproti tomu jeho přední panel je navržen velmi pěkně. Naleznete na něm dvě ovládací tlačítka a dvojici LED kontrolek. Nechybí ani standardní audiovýstup a ovládání hlasitosti. V testech byly výsledky shodné s časy interní verze Asus CRW-5224A, z toho a následně i z identifikačního řetězce firmwaru lze usuzovat, že se jedná o shodnou mechaniku, jen s připojením USB 2.0 namísto klasického ATAPI. Výsledky tudíž můžeme prohlásit za velmi dobré, jak v oblasti zápisu na CD, tak i při přepisu CD-RW a při čtení CD. Pokud tedy potřebujete rychlou externí mechaniku, není výrobek Asus rozhodně špatnou volbou, právě naopak.

Cena vč. DPH: 7 863 Kč

Asus SCB-1608-D

Mechanika Asus SCB-1608-D je v testu ojedinělá hned z několika hledisek. Prvním je bezesporu design, neboť opravdu miniaturní externí vypalovačka je vyrobena ve velice luxusním stylu. Stříbrná barva vhodně ladí s elegantními tvary. Druhou zvláštností je způsob připojení k počítači na výběr je totiž nejen USB 2.0, ale i rozhraní FireWire. Oba kabely jsou součástí balení, stejně tak jako ovladače pro FireWire. Třetí výhodou je pak fakt, že dokáže sloužit i jako DVD-ROM jednotka. Abychom však jen nechválili, je třeba zmínit i druhou stranu mince. Výkony mechaniky jsou na dnešní dobu slabé, a to nejen v oblasti zápisu na CD-R (16x) a CD-RW (10x), ale ani při čtení z kompaktního disku není rychlost nijak závratná (24x). Výkon DVD-ROM (8x) jsme naměřili na ucházející hodnotě 3,62x (průměrný datový tok) a 4,69x (maximum). Jednotku lze jednoznačně doporučit k využití s notebookem, kde není potřeba vysoký výkon a spíše se uplatní malé rozměry a velice sympatická hmotnost.

Cena vč. DPH: 6 479 Kč

Benq 4012EU

Skutečnost, že se ve velké krabici nemůže nalézat malé zařízení, potvrdil Benq 4012EU. Objemné balení totiž obsahuje masivní externí mechaniku určenou pro rozhraní USB 2.0. Jelikož vypalovačka nevyplňuje celou krabici, ale jen část, přibalil výrobce i několik dalších věcí. Nejdůležitější je bezesporu datový USB kabel a napájecí adaptér. Za bonus je pak možné považovat média CD-R a CD-RW. Zajímavé jsou čtyři gumové přípravky, které po nasazení na spodní rohy mechaniky slouží jako jednoduchý podstavec. Tím chrání mechaniku před možným mechanickým oděrem, jenž by mohl vzniknout posouváním po pracovním stole. Proč by bylo škoda nechat produkt odřít, vás jistě napadne hned při prvním pohledu na něj. Podle našeho názoru totiž Benq 4012EU jednoznačně patří mezi designově nejlépe zpracované vypalovačky. Celkově se v testech sice nezařadila mezi ty nejrychlejší, ale v kategorii externích vypalovaček představuje docela povedený produkt s přiměřenou cenou.

Cena vč. DPH: 4 405 Kč

Lite-On LXR-40122C

Další mechanika z dílen Lite-On nese modelové označení LXR-122C. Pod tímto názvem se ukrývá zařízení navržené pro spolupráci s rozhraním USB 2.0, z čehož vyplývá, že se jedná o externí variantu. Proto v originálním balení najdeme nejen samotnou mechaniku, ale i napájecí adaptér a klasický USB kabel. Tištěný manuál nabývá podoby jednoho listu s velice skrovnou dávkou informací v několika jazycích. Popravdě řečeno, přebal krabice nebo elektronická verze manuálu vám toho sdělí podstatně více. Velikost mechaniky je sympatická a naznačuje, že ani časté přenášení nemusí uživatele nijak unavit. Oproti tomu vzhled výrobku balancuje na hraně, vypadá to jako by se designéři nemohli řádně rozhodnout, a tak výsledek kolísá mezi dvěma žánry. Nalézt lze totiž jak prvky pěkného "futuristického" stylu, tak i laciné pouťové výzdoby (např. rotující spirála pod průhledným plastem). Z funkčního hlediska toho nelze výrobku příliš vytknout. Výkon je na dostačující úrovni a cena přiměřená.

Cena vč. DPH: 4 820 Kč

Plexwriter PX-S2410TU

V modročerveném balení dorazil k testu další Plextor. V útrobách jsme pak nalezli miniaturní externí vypalovačku, USB kabel, napájecí adaptér a dvě prázdná média. Tištěný manuál je skrovný, a tak více informací naleznete až v přiloženém elektronickém manuálu na CD. Mechanika na sebe bere podobu skutečně miniaturního zařízení v elegantním hávu. Stříbrošedá barva produktu sluší a dodává mu jistou eleganci. Přední panel, nebo spíše jen panýlek obsahuje LED kontrolku a tlačítko pro vysunutí vozíku. Z druhé strany je pak možné nalézt konektor napájení a USB zdířku. Zboku je místo pro vypínač a audiovýstup jack 3,5 mm i s ovládáním hlasitosti. Přiložený software tvoří Nero Burning Rom a PlexTools, v nichž můžete například řídit technologii VariRec, která by se měla uplatnit především při výrobě kvalitních Audio CD. Výkonem sice patří zařízení k pomalejším (24/10/24) v našich testech, ale lze předpokládat, že i tak si uznávaná značka Plextor své příznivce najde.

Cena vč. DPH: 8 638 Kč

Plexwriter PX-W4824TU

Zajímavým kouskem do naší sbírky se stal produkt Plexwriter PX-W4824TU. Je všeobecně známo, že Plextor je nekorunovaným králem mezi výrobci vypalovaček, a tak ani nepřekvapí "skromný" nápis na krabici: Plextor King of Quality. Tak či onak ale Plexwriter disponuje výkonem 48x zápis na CD-R, 24x přepis CD-RW a 48x čtení CD disku, a je to rozhodně zajímavé zařízení. Vypalovačka je konstruovaná velice masivně a má poměrně velké rozměry. Přední panel je černý a stejnou barvu má i celý výsuvný vozík na CD. Zadní strana zařízení obsahuje konektor USB, kolébkový vypínač a nečekaně i dva audiokonektory cinch. Překvapením je i přepínač s volbou režimu "Self-Test". K ochraně tvorby CD slouží klasický Burn-Proof, pro nastavení optimálního režimu pálení je zde PowerRec, a hloubaví uživatelé s hudebními skony možná ocení VariRec. Co však zaujme všechny, je fakt, že tento Plextor vykázal v testech nejvyšší výsledky ze všech externích mechanik.

Cena vč. DPH: 7 527 Kč

Teac CD-W552PUK

Oranžová barva patří neodmyslitelně ke značce Teac. Výjimkou není ani obal Teacu CD-W552PUK, v němž naleznete mechaniku standardu USB 2.0, datový kabel a síťový adaptér. Přibaleno je i CD s aplikací Nero Burning Rom a prázdné CD-R médium. Mechanika je vyrobena celkem masivně, ale přesto elegantně. Možná k tomu napomohl průhledný plast, který slouží jako kryt vrchní části. Na druhé straně je pravda, že čelní panel je skoro až moc strohý. Pro uživatele jsou však daleko důležitější výkony, proto se zaměřme hlavně na ně. V testu se Teac ukázal ve velmi dobrém světle. Výsledky nejsou ani v nejmenším ovlivněny tím, že jde o externí provedení, a tak vykázal rychlosti, které uspokojí i náročné uživatele. Závěrečnou třešničkou na dortu se může stát i dvojice konektorů cinch, jež slouží jako druhý audiovýstup (pokud jako první počítáme běžný jack 3,5 mm na předním panelu).

Cena vč. DPH: 6 090 Kč

Teac CD-W224PUK

Do kategorie miniaturních vypalovaček patří Teac CD-W224PUK. Jedná se o skladnou a lehce přenosnou mechaniku, která dokáže vytvářet disky CD-R s 24násobným výkonem, 10násobným přepisem tvoří CD-RW a z CD čte data 24x. Teac lze vzhledově směle postavit vedle Asusu SCB-1608-D a srovnání v každém ohledu snese. Elegantní přední panel obsahuje tlačítko pro ovládání vozíku CD a jednu LED kontrolku, druhou je možné nalézt na horní straně, kde je také trojice ozdobných prvků. Protože není vozík CD ovládán motorkem, je při zasouvání CD třeba ruční síly. V případě Teacu je nutné dbát na "docvaknutí" pojistky, neboť jinak se CD opět samo otevře. V testu se zařízení chovalo dobře, jen výkony jsou na dnešní dobu lehce vyšlé z módy. Ochrana podtečení je udávána z komerčních důvodů jako Write-Proof. Nero ji pak upřesnilo na systém JustLink. Souhrnem lze říci, že je Teac elegantní přenosnou vypalovačkou, která se uplatní především v rukou příznivců notebooků.

Cena vč. DPH: 5 420 Kč

Teac DW-224PUK

Společnost Teac se nezabývá jen vypalovačkami, ale vstoupila i do segmentu DVD technologií není tedy překvapivé, že se na trhu objevilo i combo. Mechanika je vzhledově naprosto shodná s Teacem CD-W552PUK. V případě DW-224PUK je ale nasnadě, že zařízení bude obsahovat i nenápadný nápis: DVD-ROM. Výkony mechaniky jsou tedy v souhrnu následující: zápis na CD-R disk probíhá 24x, přepis CD-RW kotouče 10x, čtení z média CD s rychlostí 24x a z DVD 8x. O vzhledu zařízení zřejmě není nutné více mluvit, neboť platí vše, co jsme uvedli u zařízení Teac CD-224PUK. O ochranu média se během vypalování stará systém výrobcem nazvaný Write-Proof, přičemž naše verze Nera jej identifikovala pouze jako obecnou ochranu proti podtečení vyrovnávací paměti. Výkony jsou na dnešní dobu pomalejší, ale to je u miniaturních zařízení docela běžné. Rychlost DVD-ROM jsme naměřili na hodnotě 5,84x (průměrná rychlost) a v maximu 7,57x.3 0239/BAM o

Cena vč. DPH: 7 790 Kč

§§§§§


Eso a satelit – Acer TravelMate 230XV a Toshiba Satellite 1410-303

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0245

Intel už definitivně odeslal dříve oblíbené procesory Celeron založené na jádře Pentia III do propadliště dějin (přestanou se vyrábět zhruba v polovině roku) a na jejich místo nastupují nové Celerony s jádrem odvozeným od Pentia 4 Northwood. Dva ekonomické notebooky s tímto čipem jsme podrobili našemu testu.

Acer TravelMate 230XV

Model TravelMate 230 je nejnižším typem řady TravelMate a je určen jako flexibilní komunikační nástroj pro domácí uživatele i podnikatele. Ve výbavě subverze XV je k dispozici 8rychlostní DVD mechanika a základní 20GB pevný disk. Systém je poháněn procesorem Mobile Intel Celeron, jehož pracovní frekvence je 1,7 GHz, a postaven na bázi desky kolem čipové sady Intel 845GL s 256 MB paměti, kterou lze rozšířit až na 1 GB.

14,1" LCD displej poskytuje dobrý obraz s rozlišením 1 024 x 768 bodů, z bezpečnostních důvodů je zezadu krytý magnéziovým plechem. O zpracování obrazu se stará grafika integrovaná v čipové sadě Intel, a ta si z běžné paměti RAM ukusuje dynamicky až 64 MB.

Další výbava notebooku je standardní a zahrnuje dvojici USB portů, paralelní port, VGA konektor pro připojení externího monitoru a PC Card slot typu III. K dispozici je také síťové rozhraní standardu 10/100 Mb/s a homologovaný modem typu V.90.

Horní hrana klávesnice je v pravém rohu lemována skupinou 4 programovatelných tlačítek, jejichž funkci lze snadno softwarově nastavit. Touchpad je vybaven dvěma funkčními tlačítky a další dvojicí kláves pro snadný pohyb vzhůru a dolů v dokumentech. Celek doplňuje floppy mechanika, která je přístupná z levé strany notebooku. Ačkoliv v některých modelech je mnoha výrobci už postupně vypouštěna, stále zůstává platným pomocníkem všude tam, kde majitel notebooku přichází do styku s uživateli zejména starších strojů.

Výkonové testy BAPCo SYSMark 2001 dosáhly skóre celkem 149 bodů, což značí výkon dostatečný na jakoukoliv běžnou práci s počítačem. Při běhu z akumulátorů jsme dosáhli maximálního času 2:30 hodin. Není to sice mnoho, ale mezi mobilními Celerony, které nejsou schopné snížit frekvenci funkcí SpeedStep, to je solidní výsledek. Cena celého notebooku je těsně pod 30 tisíci bez DPH, což je zhruba 36 a půl tisíce korun s daní.

Toshiba Satellite 1410-303

Produkty společnosti Toshiba si po nějaké odmlce začaly na našem trhu opět dobývat ztracené pozice, a tak se nyní můžeme setkat se zajímavým modelem Satellite 1410-303. Pryč jsou časy, kdy nejčastější kritikou Toshiby byla extrémně nepružná tvorba cen, dnes je tento typ k dispozici za velmi konkurenceschopnou cenu pod 40 000 korunami i s DPH, a to je při pověstné kvalitní podpoře suma nepříliš velká.

Za celkovým výkonem v testu SYSMark 2001, který ukázal hodnotu solidních 140 bodů, stojí především procesor Mobile Intel Celeron 1,5 GHz, 256 MB operační paměti DDR a použitý čipset Intel 845MZ.

Za samostatné zmínění určitě stojí grafický subsystém s čipem nVidia GeForce4 420Go a výstupem na 14" TFT displej s kontrastním poměrem 150 : 1 a rozlišením 1 024 x 768 bodů. Výkonem je grafika srovnatelná s běžnými herními kartami, což umožňuje používat notebook také k zábavě. Ostatně, tomuto pojetí odpovídají také reproduktory Toshiba Bass Enhanced Sound System, které sice nelze hodnotit jako HiFi sestavu, avšak mezi přenosnými počítači patří rozhodně k tomu lepšímu, co je k vidění.

Samotné víko kryjící displej bylo pro nás poněkud zklamáním. Jeho zbytečné vyboulení, dobře viditelné i prostým okem, jen těžko může poskytnout dostatečnou ochranu zadní straně displeje, a tak nezbývá než uživatele upozornit na zvýšenou opatrnost při manipulaci. Jde s největší pravděpodobností pouze o ABS plast s žebrovými výztuhami pro zvýšení pevnosti, který se ale rozhodně nemůže měřit s ABS plastem vyztuženým kompozitními vlákny, anebo dokonce s hořčíkovou slitinou.

Rozhraní a funkce jsou obdobné jako u Aceru, nechybí 8rychlostní DVD-ROM mechanika, síť, modem a nezbytné 3 USB porty. Potěší i televizní výstup, i když pouze kompozitní a ne S-Video. Test akumulátorů těsně přesáhl 2 hodiny, proto nás překvapila hmotnost 3,4 kilogramu, která by mohla ukazovat na použití kapacitnějšího akumulátoru.

Toshiba má, jako už tradičně, velmi kvalitně provedený originální software, jenž umožňuje nejen notebook systémově konfigurovat, ale zároveň také nastavovat důležité provozní parametry vztahující se například právě ke spotřebě.

Za zmíněnou cenu pod 40 000 korunami s DPH je Toshiba Satellite 1410-303 chytrou volbou značkového a dobře servisně zajištěného notebooku s celosvětovou zárukou.

Acer TravelMate 230XV

solidní výkon

dobrá cena

Cena vč. DPH: 36 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, www.acer.cz

Toshiba Satellite 1410-303

výkonný grafický čip

slabší ochrana displeje

Cena vč. DPH: 39 990 Kč

K testu zapůjčila firma: CHG Trade, www.chgtrade.cz

§§§§§


Černobílá série HP – Test nových laserových tiskáren

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0246

V tomto krátkém testu jsme se zaměřili na čtyři nové produkty Hewlett-Packard, které jsou určeny pro monochromatické zpracování dokumentů. První novinka s označením HP LaserJet 1005W se na trhu objevila na začátku letošního roku, další trojice tiskáren byla představena na CeBITu a na pulty prodejen se dostala od 1. dubna 2003. Tiskárny jsou určeny pro jednotlivé uživatele a některé z nich vyhoví nárokům pro zapojení do počítačové sítě, kde mohou sloužit menšímu pracovnímu kolektivu.

HP LaserJet 1005W

První testovaný stroj patří k nejlevnějším zařízením na trhu, protože jeho současná cena činí 7 781 Kč včetně DPH. GDI tiskárna HP LaserJet 1005W je vybavena RISC procesorem s frekvencí 48 MHz, nerozšiřitelnou pamětí 1MB a pracuje v rozlišení 600 x 600 dpi s vyhlazováním technologií REt. Za minutu dokáže zpracovat 14 výtisků formátu A4, kapacita vstupního spodního zásobníku papíru činí 250 listů, na víko podavače je možné uložit 10 obálek a horní výstup je připraven pro uložení 125 výtisků. Měsíční zatížení by nemělo překročit 7 000 výtisků. Výrobek je možné připojit prostřednictvím paralelního a USB 2.0 rozhraní pouze k počítačům PC s operačním systémem Windows 95 nebo novějším. Tonerový zásobník s obrazovým válcem je určen pro 3 500 výtisků v 5% pokrytí.

HP LaserJet 1150

Druhé zařízení v nabídce HP je zákazníkům k dispozici za 10 824 Kč. Vzhledově je shodné s předchozím modelem 1005W, nabízí stejné možnosti uložení papírů, ale ukrývá v sobě procesor Motorola Coldfire 133 MHz a 8 MB paměti. Dokáže proto pracovat rychlostí 17 stran za minutu a zároveň poskytuje vyšší rozlišení třídy 1 200 dpi s vyhlazováním REt. V základní výbavě je tiskárna vhodná pro jednotlivé uživatele a pracuje s USB 2.0 a paralelním rozhraním, po dokoupení volitelného externího printserveru ji lze sdílet v počítačové síti. Díky emulaci PCL5e ji je možné připojit k počítačům se systémy DOS, Windows od verze 98, Mac OS 9.1 nebo novější a podporován je také Linux a UNIX. Spotřební materiál obsahuje tonerový zásobník s obrazovým válcem pro 2 500 výtisků v pokrytí 5 %, měsíční zatížení tiskárny by nemělo překročit 10 000 výtisků.

HP LaserJet 1300

Ani třetí výrobek v našem testu se svým vnějším zpracováním od předchozích tiskáren neliší. Zařízení řízené 133MHz procesorem Motorola Coldfire využívá 16 MB vestavěné paměti, dokáže za minutu zpracovat 19 stran A4 a jeho měsíční zatížení je 10 000 výtisků. V základní sestavě je možné tiskárnu připojit pomocí USB a paralelního rozhraní, paralelní modul je však možné zaměnit za interní tiskový server nebo bluetoothový adaptér. Základní kapacitu podavače papíru lze volitelně rozšířit o další spodní zásobník pro 250 listů, výstup 125 listů na horní plochu tiskárny však zůstává nezměněn. HP LaserJet 1300 se prodává za 12 459 Kč a tato cena odráží lepší možnosti využití. Výrobek totiž nabízí emulace PCL 5e, PCL 6 a PostScript Level 2 a při práci může uživatel využít rozlišení 600 x 600 dpi, rychlý tisk třídy 1 200 dpi i kvalitnější, avšak také pomalejší nastavení hardwarového rozlišení 1 200 x 1 200 dpi.

Spotřební materiál obsahuje tonerový zásobník s obrazovým válcem pro 2 500 nebo 4 000 výtisků v běžném 5% pokrytí.

HP LaserJet 2300 dtn

Poslední novinkou na našem trhu je síťová tiskárna HP LaserJet 2300, která je k dispozici v pěti různých modifikacích. Základní model 2300 L je připraven pro práci rychlostí 19 stran za minutu a pro měsíční zatížení 30 000 výtisků, vyšší modely 2300 n/d/dn a dtn již nabídnou rychlost tisku 24 stran za minutu a zátěž 50 000 výtisků měsíčně. V tiskárnách je zabudován procesor s frekvencí 266 MHz a 32 nebo 48 MB paměti s možností rozšíření na 288-304 MB. Pro test jsme získali nejlépe vybavený model 2300 dtn, který kromě instalovaného duplexního modulu, čelního víceúčelového a spodního zásuvkového podavače nabízel také druhý spodní zásobník, takže jsme mohli využít celkovou kapacitu vstupů 850 listů papíru. Výstup na horní odkládací plochu tiskárny je u všech modelů stejný a je připraven pro 250 potištěných listů. HP LaserJet 2300 dtn je dodáván s ovladači PCL5e, PCL6 a PostScript Level 3, pracuje v nastaveních Normal, FastRes 1200 a HighRes 1200 dpi, zvládne tedy rozlišení od 600 x 600 dpi do hardwarového rozlišení 1 200 x 1 200 dpi. Spotřební materiál tvoří sdružený tonerový zásobník a obrazový válec s výdrží 6 000 výtisků. Cena testovaného modelu činí na 44 314 Kč, nejlevnější (a pomalejší) verzi HP 2300 L lze získat za 19 821 Kč.

Ovládání a ovladače

Tiskárny společnosti HP jsou tradičně dodávány s českou dokumentací a českými verzemi ovladačů. Jejich řešení je značně unifikované, takže stejné prostředí najde zákazník u modelu 1005W i 2300 dtn. Snahou vývojových pracovníků je zjednodušit uživatelům přechod od jednoduchých tiskáren ke složitějším strojům, a uživatel proto nemusí dlouhodobě zkoumat různá nastavení u rozdílných zařízení. Signalizace provozu je u tiskáren HP 1005, 1150 a 1300 řešena dvojicí diod na levé straně výrobků, jediným ovládacím prvkem je tlačítko pro přerušení a pokračování tisku. Přestože testované stroje nebyly vybaveny volitelným síťovým připojením, bylo možné jejich konfiguraci sledovat v internetovém prohlížeči. Utilita pro sledování stavu tiskárny a spotřebního materiálu totiž nasměruje údaje právě do WWW rozhraní.

Tiskárna HP LaserJet 2300 dtn se svými ovládacími prvky přiklání k výkonným síťovým tiskárnám (rozmístění tlačítek kolem displeje je shodné s modely HP LaserJet 4200, 4300 či 9000, ale také s řadou tiskáren Color LaserJet), její konfiguraci a správu je proto možné zabezpečit jak pomocí tlačítek a grafického displeje, tak z interní webové stránky.

Výsledky testů

V tabulce, která je k tomuto textu připojena, můžete sledovat výkon jednotlivých tiskáren v různých nastaveních. Pro test tisku textového dokumentu jsme v ovladačích volili nejnižší dostupné pracovní rozlišení, u dokumentu MS Word s různými fonty a drobnou grafikou nám postačilo rozlišení 600 dpi. Vektorová a rastrová grafika v celostránkovém tisku byla zpracována v rozlišení 600 dpi i v maximálním dostupném rozlišení 1 200 x 1 200 dpi hardwarově (u tiskáren 1300 a 2300). Z tabulky je patrné, že nejlevnější model 1005W dokáže se svým nastavením 600 x 600 dpi pracovat velmi rychle, a krok s ostatními výrobky HP ztrácí až při kontinuálním tisku 27stránkového dokumentu. Kvalita tisku je výborná u textu a velmi dobrá u grafiky. Druhý výrobek v tabulce HP LaserJet 1150 by sice měl nabídnout rozlišení 1 200 dpi, ale v ovladači jsme jej nenalezli, emulace PCL 5e nabízí maximum 600 dpi a je možné u ní zaškrtnout volbu vyhlazování. Kvalitou tisku se v podstatě rovná modelu 1005, rychlost však byla nižší u prvního výtisku a naopak mírně vyšší u kontinuálního tisku. Výhodou této tiskárny je vyšší rychlost opakování. HP LaserJet 1300 dokáže s ovladačem PCL5e pracovat stejně rychle jako model 1150, v testu jsme však hodnotili tiskárnu s ovladači PostScript Level 2 a PCL6, u nichž lze využít hardwarového rozlišení až 1 200 dpi. S těmito ovladači je možné zpracovat tisky v maximální kvalitě, vysoké nastavení však podstatně snižuje rychlost prvního výtisku. Postscriptová emulace se vyplatí u zpracování vektorových tisků, nemůžeme ji však doporučit pro tisk grafických PDF souborů. Doba tisku 27 stran PDF totiž s tímto ovladačem překročila 7 a půl minuty.

Závěrečné hodnocení tisku patří tiskárně HP LaserJet 2300 dtn. Ukázalo se, že vysoká frekvence procesoru a vyšší kapacita paměti velmi podstatně ovlivňují rychlost prvního výtisku, a tiskárna bez problémů zvládla úlohy zpracované ve vysokém nastavení ve velmi krátkých časech.

Náklady na tisk jsou méně výhodné u tiskáren s nižším označením, kde se pohybují na hranici 0,90 Kč vč. DPH na stránku s 5% pokrytím. HP LaserJet 1300 dokáže pracovat s náklady 0,69 Kč na stranu A4 a nejvýhodnější provoz jsme zaznamenali u tiskárny HP LaserJet 2300 dtn, jejíž výtisk s pokrytím 5 % je možné pořídit za 0,63 Kč vč. DPH. 3 0246/BAM o

HP LaserJet 1005W

pořizovací cena

rychlost prvního výtisku

provozní náklady

Cena vč. DPH: 7 781 Kč

HP LaserJet 1150

pořizovací cena

rychlost prvního výtisku dokumentu s grafikou

Cena vč. DPH: 10 824 Kč

HP LaserJet 1300

emulace PCL i PostScript

kvalita tisku

doba tisku grafiky ve vysokém rozlišení

Cena vč. DPH: 12 459 Kč

HP LaserJet 2300dtn

kvalita tisku

rychlost tisku

dálková správa a snadná obsluha

vyšší cena

Cena vč. DPH: 44 314 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett Packard, www.hp.cz

§§§§§


Rychlé a levné barvy - OKI C5100n

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0253

Na trhu s malými barevnými tiskárnami pro menší skupiny uživatelů začíná být celkem těsno. Společnost OKI Systems totiž v březnu 2003 začala prodávat novinku avizovanou již na konci loňského roku levnou a rychlou barevnou tiskárnu OKI C5100n. Výrobek s tímto označením je určen pro práci v prostředí Windows od verze 95, nabízí pracovní rozlišení 600 x 1 200 dpi a rychlost tisku 20 černobílých nebo 12 barevných stran za minutu. Tiskárna s jednoprůchodovým systémem nanášení barev využívá při zpracování čtyři LED hlavy s doživotní zárukou a oddělené tonerové zásobníky barev CMYK, ve svých útrobách ukrývá procesor s pracovní frekvencí 200 MHz a 32 MB paměti. Pro uložení papírů je k dispozici spodní podavač s kapacitou 300 listů v gramáži 75-120 g/m2 a přední víceúčelový zásobník, do něhož se vejde 100 archů A4 s gramáží až 203 g/m2. Za příplatek je možné k tiskárně dokoupit další spodní zásobník papíru s kapacitou 530 listů, na zadní stranu zařízení připevnit duplexní modul pro oboustranný potisk dokumentů a do tiskárny instalovat doplňkové paměťové moduly s kapacitou 64 nebo 256 MB. S počítači PC stroj komunikuje prostřednictvím USB 2.0 a uživatelé mohou využít i ethernetovou 10/100 Base TX zásuvku.

Tiskárna OKI C5100n je uváděna na trh jako konkurence levných barevných laserových zařízení společností HP, Minolta a Tally. Pořizovací cena 36 648 Kč včetně DPH tento model zpřístupňuje širokému spektru zákazníků. Vstupní náklady můžeme označit jako příznivé, je však třeba vzít v úvahu, že při nákupu je zařízení vybaveno tonerovými zásobníky se sníženou kapacitou 1 500 výtisků. V běžném provozu tiskárna využívá tonery s životností 5 000 výtisků. Do kolonky spotřebního materiálu u této tiskárny patří také obrazové válce s životností 17 000 výtisků, zapékací jednotka s výdrží 45 000 výtisků a pásová jednotka, s níž lze vytisknout 50 000 stránek. Provozní náklady nejsou u tohoto stroje nijak vysoké, protože pro černobílý tisk se standardním pokrytím 5 % je třeba vynaložit jen 77 haléřů včetně DPH a barevný výtisk v celkovém pokrytí 20 % zákazníka vyjde na 4,14-4,60 Kč s DPH podle toho, zda bude nakupovat tonery jednotlivě, nebo zvolí výhodnější balení všech barev CMYK.

Tiskárna je při prodeji vybavena českou dokumentací a lokalizovanými ovladači, na češtinu zákazník narazí také ve stromové struktuře menu v displeji ovládacího panelu výrobku. Přehledně řešené drivery obsahují zajímavé nástroje k ovlivnění jasu a kontrastu jak u barevného, tak černobílého tisku. Při využití barev jsou k dispozici i profily zohledňující různé nastavení teploty barev. K nastavení síťových parametrů a pro vzdálenou správu zařízení je možné využít vestavěnou webovou stránku s přesnými údaji o stavu tiskárny a jednotlivých částí spotřebního materiálu, k dispozici je i samostatný program Adminmanager, který je vhodný pro sledování více tiskáren zapojených v počítačové síti. Zajímavým doplňkem je i Printer Status Monitor, jenž informuje o okamžitém stavu tiskárny jednotlivé uživatele.

V testu výrobek předvedl své výhody i zápory. Ke kladům patří rychlost zpracování první úlohy při barevném tisku na textové úlohy s drobnou barevnou grafikou tiskárna potřebovala 23 sekund v normálním režimu tisku. Vektorový celostránkový tisk jsme získali v nejvyšším nastavení za 29 sekund a barevnou rastrovou fotografii za 42 sekund. V porovnání levných barevných tiskáren však OKI C5100n excelovala při kontinuálním tisku 27 stran grafického PDF souboru. Její čas 2 minuty a 54 sekund byl totiž o více než 4 minuty kratší než při testu modelů HP Color LaserJet 2500 L a Minolta QMS Magicolor 2300 DL. Vyšší rychlost opakování a jednoprůchodový tisk zde ukázaly své silné stránky. Zklamáním naopak byla rychlost tisku textového černobílého dokumentu. Dobou výtisku 17 sekund se totiž OKI C5100n vyrovná tiskárně HP, avšk na Minoltu ztrácí 7 sekund. Pomalejší rozjezd však tiskárna dokáže nahradit vyšší rychlostí opakování 20 stran A4 za minutu. Kvalita tisku byla během testu bez problémů jak u textových, tak i u grafických souborů.

Vzhledem k dosaženým výsledkům rychlosti a kvality tisku a s přihlédnutím k příznivým pořizovacím i provozním nákladům bylo tiskárně uděleno ocenění PCWORLD Top Produkt.

OKI C5100n

rychlost barevného tisku

výborný poměr výkonu a ceny

doba tisku černobílého textu

Cena včetně DPH: 36 684 Kč

K testu zapůjčila firma: OKI Systems, www.oki.cz

§§§§§


Divoká kočka pro OpenGL – Wildcat WP560

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0254

Vedle zcela běžných mainstreamových 3D grafických karet, kterým jsme v tomto čísle věnovali poměrně značný prostor ve velkém testu, se samozřejmě na trhu dají sehnat i karty profesionální s neporovnatelně vyšším výkonem a za mnohem vyšší ceny. Tyto karty vyrábí nejen firmy známé z mainstreamového segmentu, ale i společnosti běžnému uživateli poměrně neznámé, jako např. Appian Graphics či 3DLabs. Právě poslední zmiňovaná firma uvedla v nedávné době na trh cenově velmi atraktivní poloprofesionální kartu s názvem Wildcat VP560. Ta je k mání za pouhých 7 075 Kč, což je v některých případech pouhý zlomek ceny těch nejlepších produktů v tomto segmentu. I když výkonově se tato karta s dražšími modely rozhodně nemůže srovnávat, nabízí zajímavou alternativu pro méně movité uživatele, kteří chtějí experimentovat s 3D grafikou v programech jako je 3D Studio MAX a výkon jejich karty v těchto aplikacích se jim zdá příliš nízký.

Wildcat VP560 se na první pohled neliší od běžných 3D karet (což se u jiných profesionálních karet rozhodně říci nedá) a svým vzhledem má nejblíže asi k modelům osazeným čipem nVidia GeForce4 Ti4200. Stejně jako většina běžných karet nabízí i duální výstup, ovšem prostřednictvím dvou DVI-I konektorů. Kdo by měl zájem ke kartě připojit běžný analogový monitor, pro toho je v balení připravena i redukce na D-SUB.

Karta samotná je postavena na upravené verzi čipu P10 obsaženého v kartách Wildcat VP760 až 970, kterému je k dispozici 64 MB 128bitové DDR paměti. Wildcat VP560 je plně kompatibilní s DirectX 8.1, OpenGL 1.3 a 2.0 a podporuje i některé funkce DirectX 9 (Vertex Shader 2.0).

Za zmínku rozhodně stojí ovladače dodávané ke kartě. Ty umožňují, stejně jako ovladače k běžným 3D kartám, regulovat množství a kvalitu efektů a režimy duálního zobrazení. Jsou navíc optimalizovány pro více než tři desítky Direct3D a OpenGL aplikací, takže při práci s podporovaným programem můžete získat určitý výkonnostní nárůst. Krom ovladačů obsahuje softwarová výbava karty i bonusové CD s výukovým programem k Maye, demoverzi SOFTIMAGE XSI, plug-in pro zobrazování nákresů ze SolidWorks a jiné utility.

Vzhledem k tomu, že většina z vás si pravděpodobně myslí, že tahle karta rozhodně nemůže strčit do kapsy váš Radeon 9700 Pro, udělali jsme malý testík v profesionálním benchmarku SPECviewperf ve verzi 7.0. Tento program simuluje práci v různých 3D programech a hodnotí rychlost karty pod OpenGL rozhraním. Jak je vidno, Radeon 9700 Pro zde za Wildcatem VP 560 v některých aplikacích zaostává, na druhou stranu Wildcat podle očekávání nedosahuje tak vysokého výkonu ve hrách, které jsou zase doménou Radeonu. Výkon Wildcatu VP560 v 3D střílečce Return to Castle Wolfenstein téměř odpovídá výkonu low-endového čipu GeForce4 MX440SE, který stojí přibližně polovinu.

3DLabs Wildcat VP560 je velmi levná grafická karta, určená především pro poloprofesionální práci s 3D programy. Je v tomto směru výkonnější nežli běžné karty s čipy nVidia GeForce či ATI Radeon, nemůže se jim však rovnat na poli 3D zábavy.

Wildcat VP560

cena

vysoký výkon v OpenGL

vhodná pouze k profesionálnímu využití

Cena vč. DPH: 7 075 Kč

K testu zapůjčila firma: AT Computers, www.atcomp.cz

§§§§§


Plechový miláček – Canon Digital IXUS 400

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0255

Velmi populární sága digitálních fotoaparátů Canon IXUS se přehoupla do dalšího dějství a na scénu nastupuje IXUS 400 nový a ještě lepší, než všechny předchozí modely. Hlavními změnami a charakteristikami proti předchozím modelům je použití 4megapixelového snímače a (konečně!) optika s trojnásobným optickým zoomem rozsahu 38-108 mm kinofilmového ekvivalentu. Nadšení z tohoto jinak běžného transfokátoru pramení z toho, že předchozí IXUSy měly vždy jen dvojnásobný zoom, což byla jejich nejvýraznější vada.

Design ještě trošku zmoderněl, ale stále zůstal velmi stylový, což ocení všichni budoucí uživatelé IXUS 400 je prostě krásný a na omak velmi příjemný fotoaparát. Drobné změny si vysloužilo také ovládání, zejména přepínač režimů byl nahrazen rotačním ovladačem na horní straně přístroje, kterým se volí snímání v plně automatickém režimu, automatickém režimu s korekcemi nebo pořizování videosekvencí. Posuvný ovladač na zadní straně zůstal, ale jeho funkce jsou pouze dvě buď zaznamenávat, nebo prohlížet.

Výsledné fotografie s rozlišením až 2 272 x 1 704 bodů (lze pořizovat také snímky 1 600 x 1 200, 1 024 x 768 a 640 x 480 bodů) mají vynikající podání a ostrost, za kterou stojí zejména sofistikované algoritmy obrazového procesoru DIGIC. Citlivost lze nastavit od ISO 50 do ISO 400 ISO, a ještě při ISO 200 je šum na snímcích ve výrazně omezené míře. Celkové barevné podání je neutrální, avšak v porovnání s jinými přístroji jsou výsledky IXUSu 400 a přístrojů Canon obecně živější. Pro běžného fotografa to však je spíše výhodou než problémem.

Přístroj umí pořizovat i videosekvence se zvukem, překvapilo nás ale, že jejich rozlišení je pouze 320 x 240 bodů, zatímco předchozí uvedený model IXUS V3 má k dispozici také režim 640 x 480 bodů. Výsledky fotografování či nahrávání se ukládají na výměnnou paměťovou kartu. Canon je stále věrný formátu CompactFlash, i když je třeba uznat, relativně velká karta vypadá vedle tak malého fotoaparátu už trochu zvláštně. Funkci však nelze nic vytknout a výhodou pro uživatele je samozřejmě lepší cena médií, než za jakou jsou nabízeny třeba karty SD.

K fotoaparátu je dodáván také litium-iontový akumulátor (vydrží nejméně na 150 fotografií) s nabíječkou, videokabel a USB kabel. Propojení je relalizováno přes protokol PTP, který je ovšem vlastní pouze Windows XP. Do všech nižších verzí Windows je třeba ovladačů z přiloženého CD, což je proti konkurenci, jež často pracuje jako Storage Class zařízení bez nutnosti driverů, poněkud handicap.

Celkově IXUS 400 řeší prakticky všechny nedostatky předchozích verzí. Jeho cena je téměř 21 tisíc korun, což je ale oproti nejbližšímu nižšímu modelu IXUS V3 za necelých 18 tisíc znatelný rozdíl. Volba mezi těmito dvěma produkty je těžká, a tak ji raději necháme na případných zákaznících.

Canon Digital IXUS 400

kvalita fotografií

3x zoom

design a provedení

jen PTP připojení

občas dělá červené oči

Cena vč. DPH: 20 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Canon CZ, www.canon.cz

§§§§§


Staré dobré DVD – TEAC DV-516E

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c03p0256

Teac se dlouhý čas zaměřoval především na vývoj CD-RW zapisovacích mechanik, které se doposud řadí k nejúspěšnějším na trhu, ale aktuálně s příchodem technologie DVD do běžných domácností rozšířil své portfolio produktů i o DVD mechaniky. Dokladem toho je i jednotka Teac DV-516E.

Výrobek jsme na testy dostali v bulkové verzi a tedy bez jakýchkoliv zbytečných krabic či "haraburdí", což ocení především šetřivější uživatelé. Samotná mechanika je vyrobena v klasické bílé barvě, přičemž zájemci si mohou objednat i čelní panel ve verzi černé. Rozměry mechaniky jsou naprosto standardní pro zařízení, které pracuje v 5,25" slotu PC. Přední panel obsahuje výsuvný vozík pro médium, ovládací tlačítko, audiovýstup v podobě konektoru jack 3,5 mm, kolečko ovládání hlasitosti a LED kontrolku indikující stav. Pozorný uživatel nalezne i malou zdířku pro nouzové vysunutí vozíku při odpojeném napájení.

Teac DV-516E je osazen rozhraním ATAPI podporujícím protokoly PIO a UDMA33. Při využití rychlejšího přenosového režimu (UDMA33) dokáže mechanika komunikovat s počítačem teoretickým výkonem 33 MB/s. Vyrovnávací paměť slouží k zajištění vyšší plynulosti toku dat a má kapacitu 512 KB.

Výkon mechaniky při čtení DVD médií by měl podle označení dosahovat maximální hodnoty 16x, tedy asi 22 MB/s, při testu výkonu jsme pak naměřili průměrnou rychlost 12,01x, což je v přepočtu velmi slušných 16 573 KB/s. Pro test jsme použili disk obsahující DVD video a na stejném médiu jsme otestovali i přístupovou dobu k datům. Výrobce udává v technické specifikaci 85 ms, my jsme dosáhli o něco lepšího výsledku 83 ms.

Při čtení vypalovaných médií DVD, tedy konkrétně DVD-R, DVD-RW a DVD+RW (DVD+R není podporováno), které Teac také zvládne, je rychlost čtení, jak už to bývá zvykem, nižší. Test CD se ukázal v podobném světle. Mechanika prokázala, že zvládne číst v maximu média rychlostí až 48x, tak jak je v popisu výrobku uvedeno. Z podporovaných formátů zvládne Teac s přehledem všechny potřebné a navíc přidává podporu i vysokokapacitních CD médií (disky 90 a 99 minut).

Souhrnem lze o Teacu DV-516E jen suše konstatovat, že se jedná o další produkt, který se povedl. Zvlášť pokud zvážíte, že je mechanika vybavena odolnou kovovou vnitřní konstrukcí a disponuje solidní pořizovací cenou.

TEAC DV-516-E

výkon

cena

nižší rychlost čtení vypalovaných DVD

Cena vč. DPH: 1 169 Kč

K testu zapůjčila firma: Elap, www.elap.cz

§§§§§


Rytíř v lesklé zbroji – První test karty GeForce F

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0257

Na poslední chvíli před uzávěrkou dorazil do TestCentra první model dlouho očekávané grafické karty s čipem GeForce FX. Bohužel k tomu došlo až po ukončení souhrnného testu grafických karet, a tak vám její recenzi přinášíme alespoň na tomto místě, kde její schopnosti srovnáme s výkonnostním lídrem trhu, Radeonem 9700 PRO.

I když někteří prodejci avizovali na svých webových stránkách prodej GeForce FX karet již na počátku března, první reálná karta k nám dorazila až v prvním týdnu měsíce dubna od firmy Levi International a šlo o nejvýkonnější model 5800 Ultra z dílny tchajwanského Leadteku. Ten už v minulosti předvedl, že dokáže pro své karty vymyslet doslova neuvěřitelné způsoby chlazení, a tato karta to jen dokazuje. Nebýt konektorů na zadní straně karty, nepřipomínal by model WinFast A300 UltraTD MyVIVO na první pohled nic, co běžně umisťujeme do AGP slotů našich PC. Samotná karta je totiž doslova sevřena v celokovovém brnění, které je na vrchní straně opatřeno dvojicí ventilátorů. Pokud obal karty sejmeme, zjistíme, že ventilátory proud vzduchu směřují přímo na měděné pasivní chlazení grafického čipu. I když jde o jednoznačně nejrobustnější chladicí mechanismus, má metoda Leadteku několik předností. Karta zabírá pouze jediný slot a neznemožňuje tedy využití prvního PCI slotu pod AGP, jak tomu je u ostatních FX karet. Navíc tento způsob chlazení se produkovaným hlukem pohybuje spíše na spodní hranici hlučnosti karet s čipem FX.

Vnitřní architektura NV30 je založena na 0,13mikronové technologii a samotný čip je mnohem flexibilnější a programovatelnější, nežli tomu je u čipů NV28 či R300 (Radeon 9700 PRO). Vyznačuje se plnou podporou DirectX 9, a oproti svému největšímu konkurentu má určitý technologický náskok, který nVidia označuje plusem u verzí pixel a vertex shaderů. GeForce FX používá rychlejší paměti DDR II s frekvencí 500 MHz, jejich teoretická propustnost je však o 3,7 GB/s nižší nežli u Radeonu 9700 PRO.

I když tedy technologický náskok GeForce FX oproti největšímu konkurentu od ATI je papírově jasný, realita je poněkud jiná. Po stránce běžného uživatele můžeme s klidem říci, že k žádné znatelné změně nedojde. Současné aplikace a hry rozhodně větší programovatelnost čipu či pokročilejší pixel a vertex shadery nevyužijí, a jak to bude v budoucnu, lze jen stěží říci, neboť vše záleží na programátorech softwarových firem a na situaci na trhu s grafickými kartami. Vzhledem k rychlosti, jakou jsou nové grafické technologie implementovány do her a jiného softwaru, se ale dá říci, že největší trumfy nVidie FX budeme schopni reálně využít tak za rok. A to už bude situace na trhu opět poněkud jiná.

Před instalací je třeba si uvědomit, že kvůli rozměrům a extrémní spotřebě si WinFast A300 UltraTD nebude rozumět s některými skříněmi. V naší testovací sestavě bylo nutné přehodit pevný disk a vyměnit 300W zdroj za model s výkonem 350 W. Samotná karta podporuje duální zobrazení, a krom DVI-I a D-SUB konektorů nabízí i televizní S-Video výstup kombinovaný se vstupem. Stejně jako nejvýkonnější Radeony, i GeForce FX potřebuje ke svému chodu externí napájení, tentokráte ale lze použít běžný čtyřkolíkový kabel diskových mechanik.

Nejdůležitějším měřítkem kvality grafické karty je rozhodně její výkon. V tomto ohledu jsme provedli testy v běžných benchmarkovacích programech, a výsledky můžete vidět v tabulce. Ani jedna z karet výrazně nevynikala v 3DMarku2001SE, v ostatních testech ale určité rozdíly byly. Ve vyšším rozlišení UT2003 si ve Flyby lépe vedl WinFast, v OpenGL hře Return to Castle Wolfenstein výrazně vyšší kvality předvedl Radeon 9700 PRO. Celkově vyrovnané výsledky ale ukazují, že výkonnostní rozdíl mezi oběma kartami není nijak závratný.

Situace na trhu se s příchodem GeForce FX nijak razantně nemění. Pro skalní zastánce nVidie sice konečně svitla naděje, jak pokořit několik měsíců vedoucí Radeony, pro ostatní však nástup nového čipu nepředstavuje významnější událost. Jinak by tomu bývalo bylo, kdyby se GeForce FX objevila na sklonku loňského léta, jak původně nVidia plánovala. Většina uživatelů bažících po nejvyšším výkonu by po ní rychle sáhla, a na Radeon 9700 PRO by mnoho šancí na úspěch nezbylo. Jenže vzhledem k problémům s 0,13mikronovou technologií se situace obrátila, a nVidia bude paběrkovat na zbytcích po Radeonu. Možná i právě proto zaměřila firma své hlavní úsilí na vývoj dalšího čipu, předběžně označeného jako FX 2.

Na otázku, zdali investovat do koupě karty s čipem GeForce FX, neexistuje snadná odpověď, jelikož drobný technologický náskok nVidie nelze v soudobých aplikacích využít a výkonově jsou karty srovnatelné s Radeonem 9700 PRO. Jsou ale také mnohem robustnější, hlučnější, energeticky náročnější, a v neposlední řadě i dražší. Pokud byste přesto uvažovali o koupi takové karty, Leadtek WinFast A 300 Ultra TD My VIVO je jednou z nejatraktivnějších možností.

Leadtek WinFast A300 UltraTD MyVIVO

výkon, podpora DX9

nezabírá první PCI slot

rozměry, hmotnost,

poměr výkon/cena

Cena vč. DPH: 18 300 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, www.levi.cz

§§§§§


POZNEJTE SVOJI GRAFICKOU KARTU

Tomáš Varoščák

c03p0278

Rozpoznáte DDR RAM (na ilustrační kartě je netradičně umístěna na druhé straně) od RAMDACu? Abychom vám představili jednotlivé komponenty, jež se často nacházejí na grafické kartě, vybrali jsme kartu ATI All-In-Wonder Radeon 8500DV. Vedle standardních součástí, které můžeme najít na všech kartách, má tato bohatě vybavená karta externí konektory pro připojení audia, videa, FireWire, S-Videa a kompozitního portu.

1. Grafický čip a RAMDAC (pod větrákem a chladičem): Současné grafické čipy se skládají z grafického procesoru a RAMDACu, který pro monitor převádí digitální data na analogová.

2. Analogový videočip: Má na starosti analogové video.

3. Bridge čip: Spolu s FireWire/DV čipem umožňuje přímou komunikaci s DV camcorderem.

4. FireWire čip: Stará se o rozhraní FireWire.

5. AGP konektor: Tento konektor je určen pro AGP slot základní desky a procházejí skrze něj data mezi grafickým čipem a pamětí.

6. Kabelový nebo anténní vstup: Lze do něj připojit standardní koaxiální přípojku kabelové televize, nebo anténní zesilovač.

7. DVI-I port: Umožňuje připojení digitálního monitoru (nebo za pomoci přiloženého DVI-I/VGA konvertoru i připojení monitoru analogového).

8. Konektor externího panelu: Umožňuje připojení externího boxu, který obsahuje většinu vstupních a výstupních portů.

9. Port pro připojení DV zařízení: Kromě FireWire portu na externím panelu je jeden umístěn i na samotné kartě.

§§§§§

$$$$$


Software


Na stříbrných kotoučích

Patrik Malina, Pavel Tůma

c03p0212

Francouzština ve finančních kruzích

Chvíli poté, co světlo světa spatřil Všeobecný francouzsko-český slovník, přichází společnost Lingea s dalším počinem týkajícím se jazyka země vinic. Tentokrát je slovní zásoba opravdu úzce specializovaná, a ať budete hledat jakkoli pečlivě, nic jiného než finanční výrazy prostě nenajdete.

Pro domácnosti tady nevidím žádný způsob využití. Pokud však studujete nějakou francouzskou obchodní akademii, pracujete ve francouzské bance, podnikáte ve Francii nebo máte co dělat s tamními finančními úřady, pak právě pro vás by mohl být tento finanční slovník opravdovým přínosem. Finančními, bankovními nebo účetními výrazy se to totiž na monitoru jenom hemží. Obsahem je 150 000 hesel, ustálených slovních spojení (tzv. kolokací) a jako bonus je zahrnut i seznam bankovních zkratek. Je zde tudíž velmi vysoká pravděpodobnost, že hledaný výraz najdete. Třeba i díky tomu, že program vyhledává fulltextově, nebo proto, že lexikonu stačí k úspěšnému nalezení slovo v jakémkoli tvaru (tzv. tvaroslovné hledání). Slovník budete asi často používat jako pomůcku při práci s jinými programy, například při psaní textu, prohlížení internetových stránek, práci s elektronickou poštou nebo encyklopedií. Může se vám proto hodit, že hledaná slova nemusíte do Lexikonu přepisovat, ale že je můžete snadno přenést buď pomocí systémové schránky, nebo přetažením. Lexikon můžete také nastavit tak, aby automaticky přebíral text ze schránky sám. V textovém editoru MS Word máte navíc možnost pracovat s komponentou Lexikonu a nechat si zobrazit překlad slova, a to i bez toho, že by musel být Lexikon spuštěn. Za zmínku jistě stojí také možnost vytvoření vlastního uživatelského slovníku nebo témat (okruhů slovíček). Vzhledem k tomu, že nikdy není všechno jak se zdá být, existuje i zde jedno velké "ALE". Tím je možnost překladu jen jedním směrem, tj. z francouzštiny do češtiny. Tedy, opačně to jde částečně také, ale jenom díky výše zmíněnému fulltextu, který prohledá i všechny české překlady. Mezi kopou francouzských slovíček už si pak to pravé budete muset vybrat sami.

V konečném výsledku to tak vypadá, že spíše než pro české bankéře, finanční poradce, manažery nebo účetní je tento slovník určen pro Francouze, kteří se ještě zcela neorientují v českých obchodních výrazech.

Finanční slovník francouzsko-český

velikost slovní zásoby

ustálená spojení

snadné ovládání překlad pouze v jednom směru

Producent: Lingea

Žánr: slovník

Jazyk: anglický (a francouzský)

OS: Windows 9x/ME/2000/NT/XP, Linux Red Hat, SuSE, Debian, Mandrake, Mac OS

Cena: 990 Kč

K recenzi poskytla firma: Lingea, s. r. o., Kroftova 18 150 00 Praha 5 www.lingea.cz

TS Němčina pro malé školáky

Jestli je vám název dalšího programového dítka od Terasoftu něčím povědomý, pak se vám to nezdá. Vlastně jde o produkt, který je, co se zpracování týče, úplně shodný s titulem Angličtina pro malé školáky. Jediné, v čem se liší, je vyučovaný jazyk, tak se podívejme, co se děti budou moci naučit.

Velký důraz je kladen zejména na gramatiku a procvičování slovíček, ale vše je zpracováno celkem zábavnou formou, a tak byste neměli mít problém udržet pozornost dětí alespoň jednu vyučovací hodinu. Stejně jako u angličtiny, i tady budou děcka spojovat dvojice slovíček (německá s ekvivalentním českým výrazem) nebo hledat mezi čtyřmi napsanými to jediné, ve kterém nejsou žádné chyby. Pod položkou porozumění textu se skrývají básničky, různé pokyny, pozdravy, slova spojená s rodinou, hračkami, denním programem, a na řadu přijdou i počty. Z velkého množství gramatické látky jsou to třeba otázky obsahující wer, wie a wo, příslovce, určité i neurčité členy, pořádek slov ve větě nebo pravidelná slovesa. Prostě všechno, co by měl takový malý začátečník umět. A konečně po kliknutí na tlačítko Tematické okruhy se uživatel dostane k různě zaměřeným tématům. Najít tak můžeme slovíčka týkající se čísel, domu a zahrady, školy nebo se naučit dny v týdnu, německé výrazy pro jídla a pití, části lidského těla nebo nábytek. Nechybí ani možnost tisku testů a porovnání vlastní výslovnosti s rodilým mluvčím. K tomu je sice potřeba mikrofon, ale myslím si, že v tomto případě se investice vyplatí. Slovní zásobu a gramatiku je možné přizpůsobit podle toho, kterou učebnici dítě používá ve škole. K dispozici jsou: Nová němčina 1, Němčina pro 4. ročník ZŠ Maroušková, Heute haben wir Deutsch 1, Wer? Wie? Was? 1 a Deutschmobil 1.

Všechny texty jsou namluveny rodilými mluvčími a děti tak mohou odposlouchat správnou výslovnost a intonaci v hlase. Program je standardně prodáván jako jednouživatelská verze, ale pokud by měla nějaká škola zájem, stačí se domluvit s obchodním oddělením Terasoftu a zakoupit multilicenci pro provozování na neomezeném množství počítačů. Tento titul mohu s klidným srdcem doporučit jak právě školám, tak rodičům, jejichž děti už se začaly, nebo se teprve chystají začít učit jazyk našich západních sousedů.

TS Němčina pro malé

školáky propojení s učebnicemi tiskový modul porovnání výslovnosti

Producent: Terasoft

Žánr: výuka němčiny

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 600 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s. Vísecké nám. 1280 268 01 Hořovice www.terasoft.cz

TS Angličtina pro malé školáky

Děti se dnes začínají učit cizí jazyky už ve velmi nízkém věku. Někteří rodiče se dokonce pokoušejí seznámit s nimi svoje ratolesti ještě předtím, než vkročí do školy. Teprve tam se jim však dostane výuky látky v takovém rozsahu, který je odpovídající jejich věku. A právě Angličtina pro malé školáky od Terasoftu je interaktivním programem, který pokrývá vyučovací látku prvního roku výuky angličtiny na základní škole, tj. 4. třídy. Nic však nebrání tomu, abyste doma používali tento CD-ROM již dříve.

Slovní zásoba je na úrovni pěti nejpoužívanějších učebnic pro ZŠ (Angličtina pro 4. ročník ZŠ Lacinová, Angličtina pro 4. ročník ZŠ Zahálková, Project 1, Project English 1 a Chatterbox 1), což se na českém trhu hned tak nevidí. Program také umožňuje nastavit volbu slovní zásoby právě podle učebnice, kterou dítě používá ve škole. A s čím se tedy čtvrťáci potkají? Tak v první řadě s jednoduchým grafickým rozhraním, které je odpovídající jejich věku. Pod přehledně rozestavenými tlačítky se skrývají úkoly jako je spojování odpovídajících českých a anglických slovíček, důraz je kladen i na rozdíl mezi výslovností a psanou formou. V dalších dvou oblastech si děti zkusí porozumět mluvenému slovu a čtenému textu. Pozornost a zájem se pokusí udržet pohádky, básničky a barevné obrázky. U všech cvičení je možné nastavit rozsah látky (od lekce do lekce) a počet zkoušených slovíček. Hlavní roli hraje samozřejmě gramatika. V tomto případě je procvičována prostřednictvím doplňování vět, a právě tady se skrývá jediná chybička, kterou se mi po dobu testování podařilo nalézt. Mezi nabízenými slovíčky, z nichž jedno máte doplnit, se občas vyskytne více možných. Může se tak stát, že i když vyberete gramaticky i významově správné slovo, program ohlásí špatnou odpověď. Tento problém se naplno projeví, máte-li takto sestavit celou větu. Z pohledu obsahu je jinak gramatická sekce zpracována velmi dobře.

Všechna slovíčka jsou namluvena rodilými mluvčími a o české komentáře se s vámi podělí Jiří Lábus. Vhod přijde i tiskový modul, který rodičům nebo učitelům bez námahy umožní připravit test pro děti nebo pro žáky. Rodiče, kteří si nebudou jisti svými znalostmi, uvítají možnost vytisknutí pracovního listu se správným řešením. Až na tu jednu malou chybičku se jedná o výborný program, který bych bez obav doporučil domácnostem i školám.

TS Angličtina pro malé školáky

propojení s učebnicemi

tiskový modul chyby v doplňování vět

Producent: Terasoft.

Žánr: výuka angličtiny

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 600 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s. Vísecké nám. 1280 268 01 Hořovice www.terasoft.cz

§§§§§


Na stříbrných kotoučích

Patrik Malina, Pavel Tůma

c03p0213

Francouzsko-český ozvučený slovník

Zhruba ve stejnou dobu, jako konkurenční Lingea (recenze byla k nalezení v PC WORLDu 3/2003), uvedla i společnost LEDA na trh svůj slovník pro znalce či studenty francouzštiny. Vzhledem k tomu, jak dlouho obě společnosti na produktu pracovaly (cca 2 roky), je více než zajímavé, že doba vydání se téměř shodovala. Pojďme se nicméně podívat, co novinka od Ledy umí.

Ačkoliv samotný francouzský slovník je uváděn poprvé (a nese označení 1.0), technologickým "strojem v pozadí" je již osvědčená LEDA Slovníková databáze (ve verzi 3.1). Pokud znáte jiné produkty tohoto výrobce, rozhraní vám bude důvěrně známé vše je postaveno na zázemí Internet Exploreru a ovládání tomu odpovídá. Pokud jste nováčky, pak upozorňuji, že zvládnutí vyžaduje počáteční trpělivost, neboť terminologie u některých oken je dost zavádějící. Avšak pokud vytrváte, budete odměněni např. dobrými možnostmi fulltextového prohledávání. Jak jsem již naznačil, velkou výhodou je univerzální využití rozhraní pro další produkty společnosti LEDA, takže lze prohledávat např. několik slovníků zároveň. Jedna věc je však znát oproti vyhledávacím strojům, jež běží na vlastním programovém základě, je v tomto případě vyhledávání místy o něco pomalejší.

Pojďme ke stránce obsahové, resp. jazykové. Přínosem slovníku je jeho existence sama o sobě francouzština se na našem trhu často nevidí a plně ozvučené tituly jsou v současnosti k dispozici opravdu jen dva. Za značnou nevýhodu lze považovat fakt, že slovník je "jednosměrný", tedy francouzsko-český, ačkoliv cílová skupina (dle výrobce např. studenti či pedagogové) by jistě opačné překlady přivítala. Pro upřesnění dodám, že díky pokročilému fulltextu samozřejmě lze vyhledat všechny výrazy a vazby, jež obsahují určité české slovo ve svém překladu, ale přímé hledání hesel ve směru čeština-francouzština není dostupné (nebo je opravdu dobře schované). Absence obousměrnosti překvapí tím víc, že slovní zásoba se nijak zásadně nevymyká mírnému nadstandardu (57 000 fr. výrazů) pro běžné použití v případě vysoce specializovaných slovníků by se to ještě dalo pochopit. Na druhou stranu jistě potěší přehled nepravidelných sloves či francouzské výslovnosti. Jak bylo zmíněno, francouzská hesla ve slovníku jsou ozvučena a tato práce byla odvedena velmi dobře.

Francouzsko-český ozvučený slovník

fulltextové vyhledávání

slovní zásoba

jednosměrný slovník

neintuitivní rozhraní

Producent: LEDA

Žánr: slovník

Jazyk: český, francouzský

OS: 32bitová Windows, IE 5.5 a výše

Cena: 990 Kč

K recenzi poskytla firma: LEDA, s. r. o., Štěpánská 33, Praha 1 www.leda.cz

§§§§§


PC World CD centrum I.

Martin Koníček

c03p0214

DivFix 1.091

Licence: freeware

Domovská stránka: divfix.maxeline.com

Problémy se soubory ve formátu DivX jsou dnes takřka běžné, zejména proto, že index filmu se obvykle nachází na konci souboru, což je v mnoha případech nevýhodné (jsou v něm uloženy důležité informace o uspořádání dat v souborech AVI). DivFix si ovšem se vším hravě poradí: dokáže totiž najednou najít chyby v souborech formátu DivX, a ty se pokusí opravit. Také dokáže vytvořit nový index. Jednoduše to, co potřebuje snad každý filmový fanda. Pokud chcete třeba film rozdělit na dvě části bez speciálních utilit, i to lze, jen musíte, jak již bylo řečeno, snímky pomocí této utility patřičně upravit. Tento prográmek je velmi oblíbený mezi uživateli sítě Direct Connect, která neumožňuje předběžné prohlížení souborů, jako např. Kazaa.

RBTray 2.6

Licence: freeware

Domovská stránka: www.geocities.com/rbtray

Mnoho lidí si se zvyšujícím se výkonem počítačů oblíbilo možnost spouštění i několika desítek aplikací současně. Jediný malý háček v této oblibě je ten, že časem se jen stěží vyznáte v hlavním panelu, který je až po kraj přeplněn minimalizovanými programy. Proto není nic jednoduššího, než aplikaci pohodlně "odhodit" do systraye (panelu s ikonkami, obvykle vpravo dole vedle hodin), kde zabírá mnohem méně místa. RBTray vám právě toto umožňuje. Po jeho spuštění jen stačí u jakéhokoliv okna aplikace kliknout pravým tlačítkem za záhlaví a vybrat Minimize to tray. Tento produkt je nejen k dispozici zcela zdarma, ale standardně spolu i se zdrojovými kódy. Pro začátečníky připomínám, že aplikace se spouští pouze poklepáním na ikonku rbtray.exe.

Odpory 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: home.tiscali.cz/cz727637/Download.htm

Pamatovat si značení proužků na běžných odporech je pro většinu lidí složité, někdy sám přemýšlím nad tím, proč se neprodávají jen odpory s písmennými popisy, které přečte snad každý (ano, samozřejmě vím, že je to kvůli tomu, že proužky jsou vidět z každé strany, a jsou čitelnější). Utilita Odpory 2.0 poskytuje spoustu zajímavých možností jak zjistit, do které odporové řady rezistor patří. Mimo jiné si můžeme nastavit jeho typ (4 nebo 5 proužků) a ihned intuitivně vybrat barvu proužků. Postup samozřejmě funguje i opačně, zadáte tedy velikost odporu a hned máte i barvy proužků. To je snad vše, co lze o funkčnosti programu říci, ale na závěr si dovolím přidat i pár drobných výtek. Aplikace neobsahuje vůbec žádnou nápovědu, tedy ani kontextovou. Dále není možno zaokrouhlit velikost odporu podle nejbližší dané řady. To by byla velmi užitečná funkce. Přesto však aplikace určitě stojí za zhlédnutí a každému "elektrikáři" přijde vhod.

EasyPad 3.5

Licence: shareware (cena 100 Kč)

Domovská stránka: www.elka.cz/easypad

EasyPad je plnohodnotný editor webových stránek, který se začíná pomalu, ale jistě přibližovat své konkurenci. Již nyní překonává postarší edice slavného editoru HomeSite. Když se podíváme programu podrobněji "na zoubek", zjistíme, že obsahuje vše potřebné i pro toho nejnáročnějšího webmastera. Pokud přehlédneme standardní záložkové menu s příkazy, které obsahuje dnes již takřka každý editor webových stránek, můžeme se zaměřit např. na vestavěného klienta služby FTP, jenž nám umožní náš aktuální výsledek práce ihned zveřejnit na webu. Novinkou v této verzi je také užší spolupráce s u nás velmi oblíbeným a jednoduše konfigurovatelným webovým server PNWS (Pinknet Web Server). Aplikace je ostatně kompletně zaměřena na pokročilejší uživatele, kteří využijí užitečné doplňky, jako je seznam těch nejdůležitějších SQL příkazů, popř. přehled HTML značek. Mezi další zajímavé patří možnost automatického doplnění velikosti všech obrázků do tagu <IMG>, případně konverze mezi různými českými znakovými sadami. Jak už u tohoto editoru bohužel bývá zvykem, chybí podpora formátů UTF8 či UTF16. Aplikace obsahuje samozřejmě mnohem více funkcí, mimo jiné také relativně použitelnou podporu kaskádových stylů, bohužel ne vše je zcela dobře zpracováno. Nicméně všechny nedostatky pohodlně vyvažuje výhodná cena 100 Kč. To je takřka desetina toho, co stojí profesionální produkty, a přesto zůstává ideálním pomocníkem poloprofesionálních webdesignérů.

Kutilem ve Windows - Systémový kutil

Martin Koníček

Chtěli jste se někdy podívat na zoubek kompaktním diskům? S utilitou CDR Identifier to není problém. Snadno můžete zjistit, od jakého výrobce vaše médium pochází. A že se neshoduje s tím, který je uveden na obalu? Na tom dnes snad není vůbec nic zvláštního. Dalším z dnešní dvojice je program Ad-aware v nové verzi 6.0, který doslova "vykopne" otravné špehy z vašeho počítače. A pokud si myslíte, že nic takového v počítači nemáte, vězte, že můžete být i nemile překvapeni. I známí producenti softwaru do svých produktů instalují programy pro sledování vaší činnosti.

Ad-aware 6.0.160

Licence: freeware

Domovská stránka: www.lavasoftusa.com

A opět je to tady, znovu k nám dorazila nová verze utility pro odstraňování špehů z našeho počítače. Pokud neznáte verze starší, pokusím se vám vše trochu přiblížit. Ad-aware je utilita, která slouží k odstraňování tzv. spywaru, tedy různých programů a rezidentních modulů aplikací, které postupně sledují vaší činnost na počítači a pomocí internetu o ní odesílají data. Možná se ptáte, proč by vám to mělo vadit. Odpověď je jednoduchá: pokud tento problém nebudete řešit, může se stát, že vaše internetové spojení bude zbytečně zatížené a začnete si také najednou všímat, že mnoho webových stránek přesně ví, na co "máte zálusk". A to je přesně věc, do které nikomu nic není, ani v případě, že se jedná o anonymní data. Osobně považuji zjišťování informací o tom, co jsem v tu či jinou dobu dělal, za katastrofální. Ale podívejme se na novinky v 6. verzi tohoto softwaru. Konečně přibyla automatická aktualizace, která sice byla ve verzi 5.0 dostupná jako další program, ale přece jen považuji za jednodušší mít "vše v jednom". I vyhledávání špehujících aplikací zde doznalo značných změn, byla totiž zvýšena nejen rychlost, ale také účinnost vyhledávání. Mezi vlastnostmi, kterých si povšimnou zejména odbornější uživatelé, pak naleznete podrobnější možnosti nastavení či budoucí možnost přidávání zásuvných modulů (aktuálně jich je k dispozici jen velmi malé množství). Celkově tedy utilita nenabízí o moc více než verze předchozí, ale to se týká jen volně šiřitelné verze. Pokud si připlatíte, dá se aktivovat rezidentní modul, který bude plně automaticky bdít nad tím, aby se do vašeho počítače nikdy žádná špehující aplikace nezanesla. A pokud nebudete šetřit a zakoupíte verzi nejvybavenější, dočkáte se i možnosti vytvářet velmi podrobné záznamy o činnosti aplikace, které přijdou vhod, pokud jste administrátorem větší počítačové sítě. Stručně řečeno, nová verze přináší rozhodně něco navíc, ale plně ji využijete pouze v případě, že si zakoupíte placenou variantu.

CDR Identifier 1.63

Licence: freeware

Domovská stránka: www.gum.de/it/download/english.htm

Myslíte si, že za málo peněz nemůže být hodně muziky? Tak to jste možná na omylu, ostatně zkuste tuto utilitu a uvidíte sami. Nejednou můžete zjistit, že prestižní značková média pocházejí od zcela neznámého výrobce, a úplně stejný kousek "plastu" lze někdy sehnat i za poloviční cenu. Jak to tedy funguje? Velice jednoduše, tato utilita (pokud máte správně nainstalované ASPI ovladače) zjistí pomocí kódu ATIP mnoho užitečných informací o médiu. Tou první informací je velikost tu běžně používají vypalovací programy, aby měly přehled, zdali se vámi zvolená data k vypálení na médium vůbec mohou vejít. A tou druhou podstatnější pak identifikační kód výrobce. Pomocí interní databáze programu je pak možno dle tohoto kódu zjistit opravdového výrobce, a tím předejít jakýmkoliv pochybnostem. Že se tento údaj odlišuje od toho, který je uveden na obalu, není takřka vůbec neobvyklé. Naprostá většina výrobců, paradoxně hlavně těch nejznámějších značek, si nechává vyrábět disky externí firmou. Výhodou této utility je samozřejmě to, že jste schopni dopátrat se, jaká firma disky vyrábí, a poté můžete mnohdy bez problémů zakoupit naprosto identický disk, jen s nálepkou jiného, méně známého, ovšem levnějšího výrobce.

Nebojte se vyzkoušet - Bezpečně na internetu

Martin Koniček

Dnes se rozhodně nemusíte bát vyzkoušet jeden ze dvou velmi zajímavých prohlížečů, který vám nabízím. Tím prvním je Opera 7.01, tedy starý známý prohlížeč WWW stránek, opět v nové verzi. Je rychlý, bezpečný a podporuje i spoustu moderních vymožeností, tak proč jej nezkusit a neporovnat s Internet Explorerem. Druhý prohlížeč je také zajímavý, ovšem z jiného důvodu. Je totiž schopen zamaskovat vaše surfování po internetu. Nejenže se pohodlně schová do jakékoliv aplikace, ale také speciálně upravuje stránky, aby všem kolem vás nebily do očí jejich pestré barvy. Posledním popisovaným produktem je méně známý Sygate Personal Firewall, na nějž jsem se zaměřil zejména díky jeho oceněním.

Opera 7.01

Licence: adware

Domovská stránka: www.opera.com

A je tu opět nová verze známého a oblíbeného prohlížeče. Opera 7 je doslova převratem v rychlosti. Načítání stránek je neuvěřitelně svižné a jejich zobrazování takřka bezchybné. Vývojáři také zapracovali na lepší podpoře DHTML. Větší rychlosti si můžete všimnout, pokud využijete tlačítka Zpět. To má totiž zabudovánu "zrychlující funkci", která zajišťuje to, aby se již jednou přečtená stránka znovu nenačítala a nezpracovávala. I vzhled aplikace byl znatelně vylepšen, sice je možné si opět vybrat postarší skin, ale ten nový je opravdu pěkný a hlavně dynamický. To, co zaujme všechny nepřátele reklam, je automatické odmítání "vyskakovacích" (pop-up) oken, která nejsou otevřena na žádost uživatele. Další novinkou je ukládání tzv. session (česky "sezení"). Pokud si třeba otevřete několik oken a budete chtít rozložení zachovat (tj. možnost vrácení se zpět, počet oken, jejich adresy apod.), stačí si jenom uložit danou session, a příště ji jednoduše obnovit. Užitečnou vlastností, kterou můžete znát také ze starších verzí, jsou tzv. mouse gestures. Jedná se o jednoduchá gesta prováděná myší, jež vám pomohou zrychlit práci. Tak např. při podržení pravého tlačítka a pohybu myší dolů se automaticky otevře nové okno prohlížeče. Web-designéři také uvítají tzv. simulované rozlišení malých obrazovek, kde můžete zjistit, jak ta či ona stránka bude pravděpodobně vypadat na PDA. Mimochodem, přestože se vývojáři Opery neustále pokoušejí držet standardů organizace W3C, byly do Opery zaneseny i prvky, které standardy znatelně překračují. Jedná se o její identifikaci jako prohlížeč MS Internet Explorer 6.0 (někteří totiž jiné prohlížeče ani na svůj web nepustí) a např. konverzi lomítek (zpětné, používané ve Windows se převede na normální, používané na internetu).

Změny byly provedeny i v bezpečnosti. Opera nyní podporuje více uživatelů na jednom počítači, přičemž osobní data jsou vždy ukládána do příslušného profilu. Novinkou je také odstranění staré chyby, která způsobovala to, že po smazání osobních dat a historie webových stránek zůstal na disku soubor vlink4.dat, v němž byly umístěny všechny adresy, které jste navštívili. S bezpečnostními problémy se nicméně musela poprat i verze 7.0, jež byla rychle nahrazena novou 7.01. Ta opět opravila velké množství bezpečnostních chyb.

Dle mého názoru je Opera 7.01 jedním z nejlepších dostupných prohlížečů, jehož jediná nevýhoda spočívá v obtěžujícím reklamním banneru, který lze odstranit pouze po zakoupením plné verze. (Naštěstí Opera používá vlastní reklamní systém, jenž neobsahuje spyware.) Krom toho je vlastně další podstatná potíž ve velkém množství nekorektně vytvořených webových stránek, s nimiž má prohlížeč problémy. Mezi nimi si paradoxně udržují přední místa ty největší společnosti s nejdražšími weby.

Ghostzilla 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.ghostzilla.com

V dnešní době je již skoro každá firma připojena na internet. To nahrává všem zaměstnancům, kteří pak mohou velmi jednoduše počítač využívat i pro zábavu. Jediná nevýhoda surfování je ta, že si toho může váš nadřízený všimnout a vyvodit z toho patřičné důsledky. Pokud tedy připojení na internet máte, ale nechcete aby si toho, co na něm děláte, někdo všiml, nebojte se využít služeb této aplikace. Po instalaci se vám spustí internetový prohlížeč, který se vměstná do okna jakékoliv aplikace (např. MS Word, poznámkový editor apod.). To by ovšem k plnému zamaskování vaší činnosti nestačilo, a proto je při prohlížení stránek provedena i jejich úprava, závislá na "modu neviditelnosti". Při nejnižším modu je vidět webová stránka zcela normálně, naopak při nejvyšším se nezobrazují žádné obrázky (přejedete-li přes ně myší, zobrazí se v šedých odstínech) a text je rovněž šedý. Zdálky tedy rozhodně nelze poznat, že surfujete po internetu. Ale co když se k vám začne přibližovat váš šéf? I na toto autor produktu pamatoval. V případě, že myší odjedete z místa prohlížeče, hned se vám zpět obnoví běžné okno původní aplikace. Jak se ovšem inkriminovaná osoba vzdálí, není nic jednoduššího, než pohnout myší doleva, doprava a zase doleva, a okno prohlížeče znovu obnovit. Jak prosté! Produkt navíc na počítači nevytváří žádné stopy, které by mohly prozradit vaši internetovou aktivitu.


PC World CD centrum II.

Sygate Personal Firewall 5.0

Licence: freeware

Domovská stránka: soho.sygate.com/products/shield_ov.htm

Firewall, neboli také "protipožární zeď", slouží k ochraně vašeho počítače před útoky nejen z internetu, ale i z vnitřní sítě LAN (dokonce je prokázáno, že nejvíce útoků pochází právě z vnitřní sítě). Produkt společnosti Sygate patří v porovnání s konkurencí mezi celkem průměrné výrobky. V základu nenabízí nic převratného, umožňuje povolovat či zakazovat provoz té či oné aplikace, případně nastavovat další pravidla na omezení provozu v tom či onom protokolu. Ale nebudeme zde rozebírat zcela známé části a podíváme se i na funkce, které nejsou vždy samozřejmostí. Relativně zajímavá je funkce plánování, jež umožňuje povolit provoz pouze v určitém časovém okamžiku. Poměrně užitečné je také protokolování všech událostí, kdy aplikace umožňuje zpětně zjistit informace o využití přenosového pásma, blokování přístupu, či nastavování nových práv. Tou nejzajímavější funkcí je jistě zpětné zjištění trasy k počítači uvedené v logu, čímž lze do jisté míry vypátrat původce útoků. Program se pak může připojit na server Whois a zjistit o útočníkovi další informace.

Další zajímavou vlastnost představuje nastavování rozšířených filtrů, které mohou být závislé i na hardwarové MAC adrese. Díky tomu je např. možno zajistit, že daný počítač se bude moci přes vás připojit na jakoukoliv IP adresu přidělenou DHCP serverem, a to přímo v omezených hodinách či dnech. Pokud aplikaci umístíte do firemní sítě jako router, dá se povolit všem počítačům přístup na internet třeba až po pracovní době.

Ale abych nezůstal jen u výhod, rozhraní aplikace mi přišlo velice strohé a zasloužilo by si jistě alespoň trochu designérské práce. Také v možnostech nastavení program na některých místech znatelně pokulhává. Např. jsem nenašel možnost vzdálené správy či zaheslování přístupu k jeho nastavení. Kupříkladu v porovnání s produktem Kerio Personal Firewall působil v mnoha bodech jako mírně nedotažený. Jediné, v čem opravdu vynikl, byla možnost nastavení plánovačů, popř. filtrování podle MAC adresy.

§§§§§


Síla ve slabosti – test devíti bitmapových editorů I.

Pavel Korec

c03p0217

Mým původním záměrem bylo podat přehled a srovnání bitmapových editorů, které jsou dostupné na internetu, a pokud možno zdarma. Bohužel, převážná většina z nich je buď na úrovni windowsovského programu "Malování", nebo je silně nestabilní a při pádu způsobuje škody, nebo má funkční omezení prakticky znemožňující užitečnou práci. Na druhé straně pak přiblížit jiné programy, které (byť i ty mají své slabiny) mají i přednosti a mohou přinést užitek. V některých z nich objevíte drobné dokonalosti a přitom nechápete, proč totéž nenacházíte u programů za několik set dolarů. Z těch dokonalejších editorů jsem do přehledu zařadil GIMP, který je zdarma a představuje špičku, a rovněž dvě verze Paint Shopu, jež sice zdarma nejsou, ale jaksi historicky sem náleží.

GIMP pro Windows 1.2.4

Píši-li o samotném GIMPu, je to jako bych automobil s vysoce nadstandardní výbavou představoval popisem válců a klikové hřídele. Ale budiž. GIMP je z určitého pohledu profesionální bitmapový editor, z dalšího pak server pro spouštění mnoha grafických plug-inů, extenzí a skriptů. Krom jiného umí tento program pracovat i s animacemi. Hodí se tvůrci webové grafiky, kolážistovi, studentovi i fotografovi.

GIMP je program pod GPL licencí. To znamená, že je úplně zdarma a neplatíte za používání žádnou daň omezené funkčnosti, povinné registrace, či vynucené reklamy. Bažíte-li po objevování efektních plug-inů, GIMP tuto vaši závislost dobře uspokojí.

Ovladatelnost a stabilita - vzhledově i logikou se GIMP podobá Adobe Photoshopu. Přeci jen však má od programů pro Windows řadu nepříjemných odlišností. Například dialogová okna pro načítání obrázku jsou nestandardní a hůře použitelná. Přestože se jedná o nástroj pro profesionální práci, může být i dobrým programem pro hravého začátečníka. Mám za to, že kdo ovládne GIMP, nebude mít problém pracovat s Adobe Photoshopem, či podobnými aplikacemi. Program je v základních funkcích i v použití nejrůznějších filtrů rychlý. Na rozdíl od předchozích verzí (které dokázaly udělat na disku paseku) je tato verze stabilnější. Záleží samozřejmě na tom, jaké (kým vytvořené) funkce a nástroje použijete. Jistě je vhodné často ukládat a při menší havárii restartovat. GIMP má docela rychlý start, a je tedy po ruce i pro menší úpravy.

Spolupráce s okolím - import a export souborů nabízí GIMP v cca 30 běžných typech. Bohužel nepracuje v barevném modelu CMYK, což je patrně jeho největší nevýhoda a omezení pro profesionální tištěnou grafiku. Soubory typu JPG a TIF načítá do RGB, obrázek je však třeba následně barevně doladit. Pro import souborů v modelu CMYK lze použít JPG a TIFF, nikoli však formát Adobe Photoshopu. Kompatibilita RGB obrázků s vrstvami, vzhledem k Adobe Photoshopu a Corel Photopaintu, je při použití formátu Adobe Photoshopu (PSD) dobrá.

Výběry, vrstvy, kanály a cesty - Program GIMP umožňuje pracovat s jednotlivými kanály (RGB + Alfa, + další), provádět dekompozici (například do CMYK) a opětovnou kompozici. K výběru slouží nástroje pro obdélník, elipsu, laso, magická hůlka, Bézierova křivka a vynikající nástroj "výběr dle obrysu" (chytrý výběr afinní k obrysům), disponující i pohyblivými vodicími body. Dále můžete u výběru změnit zaoblení a zaostření a výběr uložit do kanálu.

GIMP má standardní nástroje pro vytváření cesty (přidání, ubrání, změna bodu) a umí konvertovat cestu do výběru a nazpátek. Cesty lze samostatně ukládat na disk a opět načítat, případně konvertovat na výběry. Vrstvy mohou mít průhlednost, lze je prohazovat a vzájemně prolínat. Díky uvedeným schopnostem je GIMP mimořádně silným nástrojem pro jemné a přesné vystřihování a kreativní kolážování.

Malé velké, o přesnosti - velký obrázek je rozdělen do samostatně refreshovaných dlaždic. Lze tedy zpracovávat i velké obrázky. Ve velkém zvětšení se dobře pracuje i s jednotlivými body.

GIMP dovoluje nastavit rozlišení obrazovky (kalibrovat na její rozměr). Přesná je práce s maskami. Ke zvětšení je k dispozici lupa, výřez lze po obrázku rychle přesouvat v malém náhledu. Při aplikaci nástrojů se zobrazuje poloha bodu (resp. i vzdálenost). K dispozici máte měřítko vzdáleností a úhlů.

Kreativní nástroje pro kresbu - je k dispozici tužka, neostrý štětec, guma, sprej a razítko. Dále rozostření/zaostření, rozmazání prstem, zesvětlení/ztmavnutí. Nástroje jsou při použití tabletu tlakově senzitivní. U štětce lze nastavit vytracení stopy, či aplikaci střídajících se barev. Nastavení nástrojů není zdaleka tak bohaté, jako u Adobe Photoshopu (apod.), ale pro 90 % prací stačí. V efektech a transformacích obrázků (vrstev) má GIMP nabídku obvyklou v profesionálních programech.

Práce s textem - práce s textem probíhá v dialogovém okně. GIMP neumí text zalamovat (zůstává v jedné řádce) a bezprostředně se převede do výběru (nelze ho již editovat). To by omezilo použití samotného GIMPu, existuje však množství modulů a skriptů řešících tento problém.

Hodnocení:

Nadšený student - nejdůležitější je, že GIMP nic nestojí. Mám profesionální program, který umí většinu toho, co Photoshop (přičemž nepopírám, že Adobe Photoshop taky umí většinu toho, co GIMP). Pokud něco neumí, věřím, že najdu patřičný plug-in. Chvíli však potrvá, než se s GIMPem naučíte dobře pracovat.

Profesionální grafik - oceňuji zejména množství doplňků, které si mohu zadarmo stáhnout. Když si myslíte, že něco potřebujete a nevíte přesně co, nebudete to přece kupovat. Na GIMPu mi hlavně schází práce v barevném modelu CMYK a manipulace s textem.

Webmaster - GIMP používám často, když potřebuji něco rychle změnit nebo aplikovat nějaký efekt vytvořený jako extension, skript, či plug-in. Pomocí GIMPu vyrábím základní design stránek, hlavičkové nadpisy a tlačítka.

GIMP pro Windows 1.2.4

bohatství funkcí

rozšiřitelnost

dokonalý výběr

práce ve vrstvách

neumí CMYK

práce s textem

Výrobce: Tor Lillqvist

Web: www.gimp.org, www.gimp.cz

Cena: GPL (zdarma)

Download: do 7,5 MB

Lokalizace: česká verze programu

ACDSee 5 a Photo Canavas 2

Balík grafických programů ACDSee, přestože vyrostl jako sharewarová aplikace, nyní postoupil mezi komerčně nabízené programy. Instalace obsahuje ACDSee 5 browser program pro prohlížení obrázků, ACDFotoCanvas pro editaci fotografií a ACDFotoAngelo pro slide-show. ACDSee není orientován výhradně na obrázky, ale i na multimediální soubory (video, zvuk), které organizuje a spouští.

Browser - ACDSee směřuje k univerzálnímu prohlížeči pro vybraný typ souborů. Ovládání je velmi jednoduché a intuitivní. Při spuštění se zobrazí prohlížeč (průzkumník), kde na levé straně je adresářová struktura v podobě stromu a napravo galerie náhledů s obrázky, popř. multimediálními soubory. Pokud adresář obsahuje obrázek, či video, vytvoří se náhled adresáře s malými vloženými obrázky. Podobně se zobrazí náhled obsahu i v případě ZIP archivu. Díky tomu se rychle orientujete, co můžete v adresáři (archivu) očekávat, aniž byste do něho museli sestoupit.

Do tohoto prostředí lze snímat obrázky z rozhraní TWAIN (skener), či instalovaného fotoaparátu. Program z fotoaparátu přejímá a uchovává doplňkové informace o fotografiích (Metadata) ta lze pak využít při vyhledávání a třídění. Obrázky lze vkládat do databáze a kategorizovat zařazením do jedné či více kategorií.

V browseru (aniž byste použili editoru) můžete měnit expozici obrázku, překlápět jej či otáčet.

Prohlížeč - po klepnutí na vybraný obrázek se tento zobrazí v okně prohlížeče. Obrázky v adresáři lze rychle listovat (Page Down, Page Up, Home, End), lze je mazat či přidávat (Delete, Insert), zoomovat (+, -), přidávat zvuk, řadit do kategorií, a především spouštět slide-show a spouštět editor. Opětovným ťuknutím na obrázek se vrátíte do browseru.

Ediace - připojený program Photo Canvas 2.0 disponuje základními funkcemi pro úpravu fotografií. Pokud to pro úpravy fotografií nestačí, můžete zvolit jako výchozí jiný editor. Jeho největší výhodou je sepjetí s Browserem, katalogem a prohlížečem.

Výběr a průhlednost - k dispozici máte výřez, obdélníkový výběr, laso a magickou hůlku. U odtrženého, či kopírovaného a vloženého výběru (Ctrl+C, Ctrl+V) můžete nastavit průhlednost a typ logické kombinace (Normal, Multiply, Darken, Lighteen...). Není toho mnoho, ale pro drobné úpravy postačí.

Malé velké, o přesnosti - načítání velkých obrázků je ovlivněno zvolenou interpolací a někdy se z důvodu nedostatku vyhrazené paměti nenačtou. Rychlost je přijatelná. Při prohlížení probíhá přednačítání dalšího obrázku.

Pravítka, vodicí linky či body k dispozici nejsou. Při kreslení a výběru se zobrazuje poloha bodu, u výřezu (Crop) i velikost.

Kreativní nástroje - kreslit lze tužkou přímku, obdélník, elipsu, polygon, nebo nedokonalým rozprašovačem. Kvalitnější je klonovací nástroj. Možná využijete nástroj pro odstranění červených oči, dále funkce zaostření a rozmazání. Plochy lze vylévat zvolenou barvou s nastavenou citlivostí.

Práce s textem - text se zapisuje do zvláštního okna, může být zalomený. U zapsaného (a zobrazeného) textu můžete až do okamžiku usazení jeho výběru měnit font, řez, velikost, zarovnání a barvu.

Hodnocení:

Uživatel digitálního fotoaparátu - majitel digitálního fotoaparátu ocení vynikající možnosti tohoto programu co do vytváření alb, audiovizuálních prezentací, třídění fotografií a jejich základních úprav.

Profesionální grafik - ať již grafik nebo výtvarník, využije ACDSee pro organizaci klipartů (fotografií, EPSových a WMF formátů). Editačních schopností se v případě obrázků ve CMYKu raději nebudeme dotýkat (program převádí do RGB).

Student - jeho cena, která bývá kolem 1 600 Kč, může být pro pomocný program i nepřijatelná.

Navíc má ACD See silnou konkurenci u domácího výrobce Zoneru. Student pokud nemíní využívat předností archivace digitálních fotografií si možná také raději pořídí některou předešlou a levnější verzi ACD See, která je k dispozici zdarma s vkládanou reklamou.

ACDSee 5 a Photo Canavas 2

organizace digitálních fotografií

slide show

cena

úpravy fotografií

Výrobce: ACDSystems LTD.

Web: www.acdsystems.com

Cena: 50 USD

Download: 12 MB

Lokalizace: počeštění najdete na cool666.webzdarma.cz


Síla ve slabosti – test devíti bitmapových editorů II.

Paint Shop Pro 7

Licence a doplňování - licence je trial-verze, pak je třeba zaplatit. Program umožňuje využívat plug-iny kompatibilní s Adobe Photoshopem, což samozřejmě značně rozšiřuje jeho možnosti.

Ovladatelnost a stabilita - Paint Shop Pro je velmi stabilní program. Ovládání je jasné, intuitivní, nepříliš složité. Program je proto ideální i pro začátečníky. Zachovává atributy a vzhled předchozích verzí. Ovšem nadcházející osmá verze už je úplně jiná a přináší radikálnější změny. Pro prohlížení a náhledové vyhledávání obrázků na disku slouží užitečný browser.

Spolupráce s okolím - program podporuje běžné formáty (pro export jich je 45 a pro otevření 55). Nepracuje v barevném modelu CMYK a nedokáže načítat formát Adobe Photoshopu s vrstvami, či ve CMYKu. Formáty TIF a JPG ve CMYKu načíst umí (a TIF do CMYK uložit), takže kompatibilita s okolím s výhradou zachována je. Dobré je, že konverzi mezi RGB a CMYKem lze v programu nastavit. K dispozici je i color management a nastavení gamma-monitoru.

Výběry, vrstvy, masky, vektory a objekty - k dispozici je 15 geometrických výběrů, s volbou rozostření (Feather) a antialiasingu. Nakreslený výběr i vrstvu lze upravovat, jak je tomu zvykem u Adobe Photoshopu či Corel Photopaintu tj. expandovat, zužovat, rozmazávat, odstraňovat tmavý či světlý okraj, apod. Výběry i masky můžete načítat (a ukládat) z disku a alfa-kanálu. K dispozici jsou též hotové objekty, jako tlačítka, oddělovací pruhy aj., které se umisťují s volnou transformací. Objekty mohou být bitmapové, či vektorové. Snadno a rychle se deformují, natáčejí či perspektivně zkreslují. Vrstvy mohou mít přidružené barevné korekce, takže fungují jako barevné filtry.

Paint Shop 7 bohužel nedisponuje zobrazováním barevných kanálů. Alespoň však umí rozdělit obrázek do samostatných kanálů (RGB, HSL, CMYK) a opět ho sloučit.

Malé velké, přesnost - Paint Shop 7 načítá rychle i velké obrázky. Pro přesnou práci máte k dispozici pravítka, magnetické vodicí čáry i body. Pracovat lze i s malými obrázky. Informace o obrázku získáte stiskem kláves (Shift+I). Při kreslení jsou zobrazovány polohy bodu i rozměry objektu.

Kreativní nástroje - k dispozici je několik základních štětců, klonovací nástroj, korekce mezi barvami (nejen pro červené oči), rozmazávací nástroj, sprej, tužka a Picture Tube pro malování obrázkových objektů (stromy, tráva...) jedním tahem.

Efektů je běžná sada tedy vše, co můžete u profesionálních nástrojů čekat. Deformační, rozmazávací, ostřicí, umělecké, světelné... Pro rychlý výběr toho správného slouží Efect Browser. Efekty jsou dokonalé a disponují bohatým nastavením. Náhled je volitelně v malém, či pracovním okně. Generování náhledu (trvá-li příliš dlouho) lze přerušit. Aplikace efektů i na velmi velké obrázky je rychlá.

Práce s textem - pro práci s textem je k dispozici samostatné dialogové okno, které umožňuje text zalamovat a vybraným částem textu samostatně nastavovat řezy, velikost a font. Text můžete přímo v dialogu vyplňovat texturou, gradientem. Pro přesné nastavení slouží funkce kerning (a autokerning) a leading. Výstup textu do obrázku je v selekci, vektorové, či bitmapové formě. Text nelze zpětně editovat, ale v dialogovém okně je původní text zachován. Textový dialog patří k tomu nejlepšímu, co můžeme u profesionálních programů najít.

Nástroje pro WEB - Aplikace Paint Shop Pro 7 je velmi dobře uzpůsobena pro vytváření webové grafiky. Nejprve k exportu můžete použít formáty GIF, JPG i PNG. Máte plnou kontrolu nad kvalitou a velikostí obrázku, a časem rovněž stahování. Výsledek zobrazíte stiskem tlačítka v internetovém prohlížeči.

Důležitými nástroji jsou Image Slicer a Image Maper. Image Slicer je dialogové okno, v němž lze velmi přesně rozřezat obrázek na tabulku a jednotlivým částem tabulky přiřadit odkazy (s popiskem a cílovým rámcem). Podobně Image Maper vyřezává z obrázku klikací polygony. V obou nástrojích můžete dále generovat dynamické obrázky, které se mění (prohazují) podle akcí myši.

Animation Shop - součástí balíčku je program pro tvorbu animací. Podporuje formáty Autodesk (FLI, FLC), dále AVI, GIF a animovaný kurzor (ANI). Disponuje řadou efektů a funkcí, včetně generování přechodů. Podstatně převyšuje funkce přidávané k bitmapovým editorům (Corel Photoapint). Jedná se skutečně o samostatný a výkonný animační program, vhodný nejen pro tvorbu reklamních proužků, ale i větších kreslených animací. Protože je však tento článek zaměřen na bitmapové editory, nebudu funkce a přednosti Animation Shopu dále rozebírat.

Hodnocení:

Student - program toho umí opravdu hodně, vlastně všechno, co mohu potřebovat. Ovládání je na rozdíl od Adobe Photoshopu jednodušší a přehlednější. Pokud nepracujete s grafickým programem často, nemusíte se obávat, že něco důležitého zapomenete. Skvělé jsou kreativní nástroje a funkce, nebo podpora webové grafiky.

Profesionální grafik - program mi nenahrazuje Adobe Photoshop či Corel Photopaint, ale je užitečný pro rychlé úpravy obrázků. Škoda, že neumí CMYK.

Web master - Paint Shop Pro 7 obsahuje všechno, co potřebuji pro vytváření grafických stránek. Pomůže mi dobře uplatňovat kompromisy mezi rychlostí načítání a dokonalostí grafiky. Skvělé je i to, že se rychle startuje, a rád využívám browseru pro nalezení správného obrázku a opravu chyby. Také potřebuji-li postupně upravit celou sérii obrázků, není nad něj (ať již editací, nebo pomocí batch conversion). Dobře jdou i opravy v bitové mapě jak změna bodu, tak barvy určitého indexu v barevné paletě.

Paint Shop Pro 7

rychlost

stabilita

práce s textem

podpora webu

není práce ve CMYKu

Výrobce: Jasc Software

Web: www.jasc.com, www.dtpstudio.cz

Cena: 30 dnů trial, cca 5 000 Kč

Download: 30 MB

Lokalizace: anglická

Paint Shop Pro 3

Starší, ale dobrý ne vždy potřebujete pro malou úpravu obrázku mohutný editor. Stará verze Paint Shopu patří k oněm nástrojům, které máte po ruce vždy, potřebujete-li do bitmapového obrázku udělat malý zásah. Nejedná se o 32bitovu verzi, neumí dlouhá jména souborů. Ovšem start programu trvá na středně silném PC 1-3 vteřiny a zobrazení galerie obrázků (s předem vygenerovanými náhledy) rovněž. Aplikaci si můžete stáhnout na stránce výrobce hned vedle aktuální 7. verze. Dokonalejší je verze čtvrtá, další jsou již komplikovanější.

Ovladatelnost a stabilita - program je stabilní, ovládání jednoduché. K dispozici máte plovoucí paletky nástrojů pro selekci a zobrazení. Barevná paleta je indexová nebo standardní Windows, a zobrazí se jako okno při výběru barvy. Velmi rychle zoomuje.

Spolupráce s okolím - program pracuje v RGB a indexových barvách (16 mil., 64K, 32K, 256, 16, 2). Z CMYK barev umí při načítání konvertovat TIF. Starší formát Photoshopu umí načíst jen jednoduchý (bez vrstev). Pro čtení podporuje 35 (starších) formátů, ukládá do méně než dvaceti.

Výběry, vrstvy, masky, vektory a objekty - pro výběr je k dispozici elipsa, obdélník, laso a magická hůlka bez dalšího nastavení.

Malé velké, o přesnosti - program nedokáže načítat velké obrázky (přes cca 6 mil. bodů a 24 bitů). Naopak při velkém zvětšení se vykreslí mřížka jednotlivých bodů, což umožňuje kontrolu nad tím, kam skutečně body zapisujete. K dispozici je permanentní nastavení/vypnutí antialiasingu. Kreslicí nástroje zobrazují polohu nástroje v bodech (pixelech), a u výběru též rozměr oblasti.

Kreativní nástroje - Paintshop Pro 3 disponuje několika štětci, rozprašovačem, fixem, tužkou, atd. Výběr není příliš velký a pro ostrou kresbu se nehodí k výtvarné práci. K dispozici je nástroj na ostření a rozmazávání, elipsa, obdélník a přímka. Transformací barev je dostatek, z běžných funkcí chybí jen nastavení podle křivek. Dále program disponuje efekty pro deformaci obrázku a dalšími cca 20 obvyklými filtry pro rozmazávání, ostření, plastizaci, mozaikování apod.

Práce s textem - dialogové okno neumožňuje zarovnávání, a protože program nedisponuje plovoucími objekty (či vrstvami), je obtížné texty přesně umisťovat.

Snímání obrazovek - programy v řadě Paint Shopu mají funkci pro snímání obrazovek (okna, vnitřku, výřezu...). Po stisku nastavené hot-key klávesy je obrázek umístěn do programu.

Hodnocení:

Základní výhodou aplikace je bleskové spuštění a rychlé načítání obrázků, spojené dále s využitím obrázkového browseru (s generováním a automatickou aktualizací náhledů). Program umožňuje dobrou práci s jednotlivými body a barvou v indexované paletě. Z těchto důvodů může být vítaným pomocníkem programátora, který nepotřebuje dokonalý grafický nástroj s desítkami funkcí, ale rychle spustitelný editor, umožňující rychle změnit např. jeden rohový bod obrázku. Nevýhodou jsou krátké (dosovské) názvy. Zmiňované problémy PSP 3 odpadají ve vyšších verzích, ale se stále vyšší verzí se zvyšuje i doba startu. Další využití je v oblasti hromadné konverze souborů.

Paint Shop Pro 3

rychlost startu

browser

text pouze v řádce

Výrobce: Jasc Software

Web: www.jasc.com

Cena: shareware

Download: 2 MB

Lokalizace: anglická

Síla ve slabosti

Proč vedle mohutných profesionálních programů používat programy malé a omezené v nabídce funkcí? Důvodem vždy není jen pořizovací cena. Tak, jak se grafické programy ve svém vývoji zdokonalují, stávají se složitějšími a komplikovanějšími. Nástroj má být přiměřený úkolu. Někdy rozhoduje rychlost, jindy speciální dovednosti. Potřebujete-li si udělat poznámku, jistě nevytáhnete psací stroj, ale tužku.

V ergonomii grafických programů je více než důležité sepětí uživatele s nástrojem. Při práci nemůžete stále přemýšlet, kde, v jakém menu, položce, oknu... najdete potřebnou funkci. To, co používáte často, ovládnete přímo a bez rozmýšlení. Jako by představa bezprostředně ovládala prsty. Nejefektivnější makra nejsou v nabídce programu, ale v hlavě. Dobrý je program, který to umožní.

Graphics Gale 1

Určení - program slouží pro editaci bitmapových obrázků a animací.

Ovladatelnost a stabilita - ovládání je jednoduché. Práce s výběrem a vrstvami je sice trochu nestandardní, ale není komplikovaná. Aplikace je stabilní. K programu patří náhledový browser, z něhož se však nespouští editor.

Spolupráce s okolím - z běžných formátů načítá/ukládá BMP, JPG, GIF, PNG a TGA. Dále ikony a kurzory (ICO, CUR, ANI). Animace AVI a GIF. Bohužel neumí TIF a neumí načíst JPG ve CMYKu. Při ukládání formátu JPG lze nastavit posuvníkem kvalitu a k dispozici je náhledové okénko.

Výběry a vrstvy - pro výběr má program obdélník, elipsu, laso, magickou hůlku a výběr podle barvy. U posledních dvou lze nastavit citlivost. Výběry lze přes klipboard vkládat do samostatných vrstev. S vrstvami nelze hýbat, je však možné hýbat s jakoukoli selekcí v nich.

Malé velké, o přesnosti - velké obrázky není vůbec radno otevírat. Trvá to dlouho a končí neblaze. Komplikací je i velký obrázek na počátku adresáře program začne generovat náhled a mírně tuhne.

S malými obrázky se pracuje dobře při velkém zvětšení jsou zřetelně oddělené jednotlivé pixely. Indexová barva se nastaví snadno a rychle, k dispozici však není kapátko na nabírání barvy. Při kresbě se zobrazí pozice, případně velikost objektu. K dispozici je magnetická mřížka s několika volitelnými vzdálenostmi čar.

Kreativní nástroje - ty jsou slabinou tohoto programu. K dispozici máte pouze základní tenké čáry, čtvercovou a obdélníkovou plochu, vylévání barvou. Dále je zde několik základních efektů, barevné korekce šikovně v jednom okně, převracení a přesné natočení s antialiasingem.

Práce s textem - v dialogovém okně zvolíte font, velikost, řez, tloušťku okraje a rozptyl. S textem lze hýbat až do uzavření dialogu, pak je text usazen do obrázku.

Animace - k dispozici jsou základní funkce, všechna políčka filmu lze zrcadlit, rotovat a posouvat. Můžete měnit velikost políček a provádět barevné korekce.

Hodnocení:

Aplikaci lze použít pro jednoduché úpravy obrázků a vytváření animací. Zajímavá je možnost použití vrstev. Graphics Gale je vhodný pro příležitostnou práci.


Síla ve slabosti – test devíti bitmapových editorů III.

Graphics Gale 1

výběr lze snadno deformovat a natáčet

omezený výběr formátů

vrstvy

Výrobce: Tempest

Web: www.tempest-j.com

Cena: freeware

Download: 1 MB

Lokalizace: anglická

Pixia 2.8

Úvod - Program je určen pro běžné úpravy bitmapových obrázků, kresbu, práci s objekty a doplňování popisů.

Ovladatelnost a stabilita - Pixia (původem z Japonska) používá poněkud neobvyklá okna. Palety pro nastavení kresby, barvy a textury jsou na pravé straně, nebo je lze umístit jako plovoucí paletky. Stiskem tlačítka se dokují na straně. Další tlačítka umožňují změnit stranu, vypínat, seskupovat, či zapínat všechny paletky.

Spolupráce s okolím - Pixia načítá obrázky ve formátech TIF, JPG, PNG, BMP, ICO, WMF a ukládá navíc do EPS.

Výběry, vrstvy, masky a objekty - program disponuje základními nástroji pro kresbu výběru (resp. poloprůhledného kanálu), jako je obdélník, elipsa, polygon. Kromě toho lze výběr pořídit vylitím a pomocí okna Detect Selection, v němž se nastavuje akceptace RGB nebo HSV. Výběr lze načítat z disku a ukládat a dále uložit do vrstvy. Práce s vrstvami a přiřazenými maskami je trochu atypická, ale po zacvičení pohodlná.

Malé velké, o přesnosti - Velký obrázek (8 mil. pixelů/24 bitů) působí problémy. Při kresbě a manipulacích se zobrazují hodnoty počátečního a koncového bodu, středu a velikosti.

Kreativní nástroje - Pixia má univerzální nástroj pro kreslení, jeho stopa se liší z palety vybranou maskou (na výběr je jich velké množství). Dalších efektů lze dosáhnout výběrem barvy či textury a druhu kresby (rozmazávání, tužka, štětec...). K dispozici jsou základní barevné korekce. Filtry jsou v téměř obvyklé nabídce pro profesionální programy, a spouští se bez náhledu tlačítkem Execute, vše však lze rychle vrátit zpět.

Práce s textem - text lze zapisovat do jedné řádky, vybírat font, stín a rozostření. Hotový bitmapový obekt se dá posunovat a deformovat.

Pixia

kreslicí nástroje

práce s vrstvami

neomezené UNDO

rychlost

atypické, ale ergonomické prostředí

Výrobce: Isao Maruoka, Tacmi Co

Web: www.ab.wakwak.com

Cena: freeware Download: 3,2 MB

Lokalizace: anglická

Imager Enhancer 1.3

Ovladatelnost a stabilita - jednoduché ovládání. U myši lze nastavit funkce tlačítek. Magnetické body ani vodicí linky nejsou k dispozici.

Spolupráce s okolím - načítá 13 formátů, ukládá BMP, JPG, PBM, PGM, PNG, PPM, TGA a TIF. CMYK konvertuje do RGB.

Výběry - jediným výběrem, kterým disponuje, je obdélník.

Malé velké, o přesnosti - načte bez problémů a rychle i velké obrázky, problémy pak mohou nastat s jejich úpravami.

Kreativní nástroje - vyplňuje barvou a kreslí čáru a základní tvary. Disponuje barevnými korekcemi a efekty ostření, rozmazávání a vytvoření přechodového okraje obrázku.

Práce s textem - Umožňuje pouze vložit text v jedné řádce a s definovaným písmem.

Hodnocení:

Image Enhancer je vhodný pro úplného začátečníka a jednoduché manipulace s obrazem.

Imager Enhancer 1.3

souhrnné barevné korekce

práce s textem

Výrobce: EscSoftware

Web: www.escsoftware.host.sk

Cena: freeware

Download: 0,5 MB

Lokalizace: volitelně slovenská, česká

VicMans Photo Editor 7.2

Licence a omezení - program je freewarovou verzí s omezenou funkcionalitou. Po zakoupení (bezmála 30 USD) se doplní o možnost současného načtení více než dvou obrázků, klonovací nástroje a export do formátu GIF.

Avšak i bezplatná verze nabízí řadu užitečných funkcí.

Ovladatelnost a stabilita - design programu je atypický a velmi přívětivý. Ovládání jednoduché a spolehlivé.

Spolupráce s okolím - pro načítání disponuje program 32 formáty, ukládá do JPG, BMP, TGA, TIF a PCX formátu. CMYK při načítání konvertuje.

Výběry, vrstvy, masky, vektory a objekty - pro výběr slouží obdélník, laso a magická hůlka.

Malé velké, o přesnosti - aplikace ve free-verzi nenačte velké obrázky (testovací soubor automaticky zmenšil na 1 000 x 666 pixelů). Pomůckami na přesné kreslení nedisponuje.

Kreativní nástroje - k dispozici je volná kresba a kresba čar tužkou či štětcem ve variantách s kulatým či ostrým hrotem, typu NORMAL, XOR, AND, dále pak rozmazávání a nastavení průhlednosti. Konévka s gradientním přechodem vybarví celou plochu, ale může mít nastavenou průhlednost. Dobrý je též nástroj pro záměnu všech barev obrázku za barvu doteku (resp. mimo dotek). Program disponuje množstvím deformačních, kreativních, vyhlazovacích a korekčních filtrů (plug-inů). Korekční filtry vynikají současným nastavením více hodnot.

Práce s textem - text lze zalamovat a má jednotné nastavení fontu a řezu pro celý odstavec.

Hodnocení:

Elegantní program pro nenáročné práce s řadou zajímavých efektů. Můžete ho svěřit menšímu dítěti, začátečníkovi, anebo ho používat místo windowsovského "Malování".

VicMans Photo Editor 7.2

aplikační design

ovládání

zajímavé filtry

víceřádkový text

poměrně vysoká cena placené verze

Výrobce: VicMan Software

Web: www.vicman.net

Cena: freeware

Download: 4,7 MB

Lokalizace: anglická

ImageForge

Ovladatelnost a stabilita - program je jednoduchý, ovládání běžné. Pro otevření obrázku lze zvolit mezi standardním oknem Windows a vylepšeným oknem (s preview, zapamatováním umístění některých adresářů). Aplikace bohužel po některých akcích padá. Umí vygenerovat samospustitelné slideshow (prohlížeč se sadou obrázků).

Spolupráce s okolím - ImageForge načítá obrázky z 18 běžných formátů, zejména BMP, AVI, JPG, PNG, WMF, TIF a dalších. CMYK konvertuje do RGB. Umí načítat ze skenerového rozhraní TWAIN.

Výběry - Pro výběr je k dispozici pouze obdélník. Ze schránky vložený výběr lze vertikálně a horizontálně deformovat, a poněkud obtížně posunovat.

Malé velké, o přesnosti - velké obrázky program nenačte, ohlásí chybu, ale pracuje dál. Při velkém zvětšení se zvýrazní bitová mapa, takže lze přepisovat jednotlivé obrazové body. Nastavení zvětšení a náhled jsou připojeny ke každému obrázku. Disponuje magnetickými body. Kvalitní je změna velikosti obrázku.

Kreativní nástroje - k dispozici je několik nepříliš dokonalých štětců, obdélník, elipsa, klonovací nástroj, guma s rozprašovačem. Nabídka korekčních filtrů je malá (13). V dialogovém okně lze nastavit zkosení, dále je k dispozici přesné natočení obrázku.

Práce s textem - text se zapisuje přímo do plochy obrázku po předchozím nastavení parametrů. S textovým výběrem lze manipulovat, lze jej protahovat a zvětšovat a opakovaně nastavovat parametry písma.

ImageForge

slideshow

stabilita

strohé ovládání

Výrobce: CursorArts Company

Web: www.cursorarts.com

Cena: freeware

Download: 3 MB

Lokalizace: anglická

§§§§§


Schováme to, může se to někdy hodit – Winbackup 1.72

Vladimír Vondráček

c03p0219

O užitečnosti zálohování dat už byly popsány stohy papíru, o elektronických médiích ani nemluvě. Prostě počítač je poruchové zařízení, a proto není úplně dobré svěřit mu bezelstně všechna data. Mnohdy zbudou pouze oči pro pláč.

WinBackup je další v řadě softwaru, který zabezpečuje zmiňovanou činnost. Mezi ostatními je zřetelný díky jednoduchosti obsluhy, kterou zvládne každý, i jen mírně pokročilý uživatel operačního systému Windows. Byť je orientace v uživatelském rozhraní jednoduchá a nekomplikovaná, autoři se pojistili a při prvním spuštění je zobrazen jednoduchý průvodce nebo snad tutoriál, který v několika krocích předvede možnosti a schopnosti programu.

Práce s programem je naprosto přehledná. Pokud máte v počítači rozpracováno více projektů najednou, je vhodné zálohovat každý zvlášť, neboť zřejmě všechny nepostupují stejně rychle. Na tuto situaci je program připraven a umožňuje utvořit několik zálohovacích projektů. Každý z nich pak obsahuje příslušnou sbírku zálohovaných dat. Výběr jednotlivých souborů pro zálohu je vizuálně podobný klasickému Průzkumníku Windows, a proto není složité metodou drag&drop vytvořit požadovanou množinu zájmových souborů. Hlavní okno programu potom zobrazuje přehled všech projektů spolu s jejich velikostí a datem poslední zálohy. Zvláště údaj o velikosti výsledného souboru je užitečný, neboť dovoluje uživateli zvolit příslušné médium pro zálohu. Program podporuje jednak zálohu na fyzický disk v počítači, sdílený síťový disk nebo vysokokapacitní médium WORM, lidsky řečeno na CD nebo na DVD, pokud počítač má příslušnou hardwarovou výbavu. Podporuje jak metodu packet writing (tedy zápis na formátovaná media), tak zapisování v kontinuálním režimu disky se zapisují jako multisession CD/DVD, metodou TAO (Track-At-Once).

Člověk je tvor lecjaký, zejména však zapomětlivý. Proto je možné zálohování naplánovat, a tím se vyhnout známému mechanismu odkládání udělání zálohy, známé též pod heslem Udělám to zítra. Lze nastavit frekvenci a čas zálohování, nutné ale je, aby počítač byl v tu dobu spuštěn. WinBackup provádí kompresi zálohovaných dat, takže zároveň šetří místo na zálohovém médiu. Komprese je zvlášť dobře patrná pro grafické soubory, kde je dosahováno skutečně zajímavého kompresního poměru. Vytvoření zálohy je věc veskrze dobrá, ovšem byla by k ničemu, pokud by data nebyla opět aktivovatelná ve své původní podobě. WinBackup proto obsahuje nejen rozhraní pro zálohování, ale i pro obnovení uložených dat. Jejich revitalizace je stejně jednoduchá jako jejich archivace. Rozhraní je dobře přehledné, program se zeptá, zda uživatel chce data obnovit v původní lokaci v souborovém systému, zda si přeje přepsat na disku existující verzi, apod.

Každá vstupně/výstupní operace je zapisována do protokolu, včetně vyskytnuvších se chyb a chybových hlášení. Uživatel tak má solidní přehled o tom, jestli vše probíhá tak, jak má. Jinak je kontrola nad funkcemi programu jednoznačná, a byť se jedná o aplikaci v oblasti, kde je poměrně značná konkurence, díky svojí jednoduchosti a uživatelské přívětivosti si jistě svoje uživatele najde.

WinBackup 1.72

jednoduchost

kvalitní komprese

K recenzi poskytla firma: LIUtilities, Inc. www.liutilities.com

Cena: 49,95 USD (box verze)

§§§§§


Kudy tudy cestička… - InfoMapa 10.0 Complete Edition

Vladimír Vondráček

c03p0220

Firma PJsoft uvádí na trh již desátou verzi svého produktu InfoMapa. Ta se, věrna svému názvu, drží tradice a nabízí komplexně zpracovanou mapu České republiky, obsahující kromě základní grafické informace také mnohé údaje statistické. Všechny listy atlasu jsou zpracovány ve formě digitální vektorové mapy. InfoMapa umí rovněž vyhledat dopravní spojení do cílové destinace pomocí veřejné hromadné dopravy nebo za použití automobilu.

Po stránce grafické a vizuální se toho v nové verzi příliš nezměnilo. V hlavním okně je klasicky nejprve zobrazena mapa celé České republiky. Po startu aplikace je uživatel dotázán na volbu atlasu, a protože InfoMapa je dodávána ve třech úrovních výbavy, bude se lišit i nabídka atlasu. Základní verze Basic obsahuje kompletní mapy České republiky a uliční mapy pro Prahu a okolí. Vybavenější varianta Classic obsahuje i uliční mapy ostatních krajských měst. Verze Complete pak zahrnuje v databázi údaje o 32 500 ulic na území celé České republiky.

Zatímco pradávné produkty PJsoftu byly víceméně pouhými přeneseními papírového atlasu do počítače, k jejich moderní verzi byla navázána široká informační databáze, jejíž obsáhlost se liší podle zakoupené varianty. Jejich tabulky jsou naplněny údaji o jednotlivých objektech v mapách, kupříkladu je třeba možné najít otevírací doby jednotlivých institucí, restaurací nebo čerpacích stanic. Po výběru konkrétního sídla jsou zobrazeny informace o počtu obyvatel dané obce spolu s její občanskou vybaveností. Rovněž se dají vyhledávat adresy na mapě podle popisných čísel budov. Protože se jedná většinou o údaje v čase nekonstantní, lze provádět update databází přes internet.

InfoMapa 10 může být instalována buď jako lokální program, nebo umístěna na síťovém serveru. K mapám pak mají přístup všichni uživatelé. Pro takovouto skupinovou práci je jako stvořená možnost vyznačit na mapách svoje místa. Tím pádem (pokud to povolíte) všichni v pracovní skupině rázem vědí, kde sídlí jejich dodavatel, nebo kam se po práci půjde "na jedno".

Už dříve byla v produktu integrována funkce připojení k satelitnímu navigačnímu systému GPS. Ani nová verze v tomto smyslu nezůstává pozadu. Vybaveni příslušným zařízením (tj. přijímačem GPS), připojitelným k počítači, už se pak nikdy neztratíte, protože InfoMapa ukáže s vysokou přesností vaši aktuální polohu.

Nyní je v programu též implantována větší orientace na datovou základnu k mapám. Digitalizace vektorových map umožňuje plynulý přechod mezi obecnou mapou ČR a mapami měst, odpadá tak nutnost měnit aktivní atlas. Do databází byla přidána informace o katastrálních územích. Jedná se tedy opět o kvalitní produkt pro ty, kteří buď nemají možnost čerpat informace z internetu, nebo nechtějí ztrácet čas připojováním. InfoMapa je vyspělý informační software pro širokou veřejnost, tedy až na tu cenu.

InfoMapa 10.0

Complete Edition

databázová vrstva

kvalita map

cena

K recenzi poskytla firma: PJsoft, s. r. o., Služská 28, Praha 7, www.pjsoft.cz

Cena: 23 973 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Hlídací medvídek do vašeho počítače – Panda Antivirus Platinum 7.0

Vladimír Vondráček

c03p0221

Ani Panda Antivirus není pro čtenáře PC WORLDu novinkou. Již několikrát jsme přinesli recenze produktu firmy Panda Software nyní přichází na trh verze se šťastným číslem sedm v názvu. Jestli s ní udělají autoři zmíněné štěstí, snad napoví tento článek.

Pro naše čtenáře připomenu, že se jedná o standardní a kvalitní produkt, určený pro počítače s operačním systémem Windows. Obsahuje všechny komponenty moderního antivirového kompletu, čítaje rezidentní ochranu, pravidelné aktualizace virové databáze prostřednictvím internetu a serveru společnosti. Taktéž prohlíží veškerou síťovou komunikaci, a tím zabraňuje šíření virových kódů jejich nejobvyklejší cestou.

Uživatelské rozhraní je jednoduché, a implicitní nastavení postačí pro většinu běžných uživatelů, kteří nemají žádné speciální požadavky. Byly ale rozšířeny možnosti pro ty, kdo se v nastavení vyžívají a testují nejobskurnější kombinace zákazů a povolení ve snaze maximálně ochránit svá data. Tato aktivita je chvályhodná do té doby, než nějaké nešikovné nastavení ochromí funkci celého systému nebo možnosti komunikace. Proto je do uživatelského rozhraní integrováno tlačítko s automatickým nastavením implicitní konfigurace. Stejně tak je možné ochránit konfigurace heslem, takže nikdo jiný nemůže vypiplanou konstrukci ochrany rozbít necitlivým zásahem. Možnosti nastavení jsou nyní na ještě vyšší úrovni, detailnost nastavení někdy asi přesahuje znalosti "běžného" uživatele. Naštěstí je celý systém rozhraní navržen ergonomicky tak, že pokročilá nastavení nejsou přístupná přímo, ale prostřednictvím odkazů, čímž je alespoň opticky oddělena část "pro veřejnost" a pro experty. Celkově se vzhled aplikace přiblížil k vizáži Windows XP, což je příjemné pro ty, kteří používají tento operační systém v základním nastavení.

Co se rovněž rozšířilo, je objem uživatelské příručky. Dodán byl k recenzovanému produktu v angličtině a slovenštině, což je v našem jazykovém prostoru podle mého názoru postačující. Veškeré funkce a možnosti nastavení jsou zde podrobně popsány, byť znalejšímu uživateli není nápovědy třeba.

Novinkou je integrovaný firewall. Během nastavení programu lze tento doplněk deaktivovat. Kdo by tak ale učinil, dopustil by se možná fatální chyby. Firewall umí ochránit na základě striktně definovaných pravidel veškerou síťovou komunikaci. V základním nastavení je aplikace zapnuta a konfigurována implicitně v režimu počítače připojeného na otevřenou síť. Detailnost nastavení jde tak daleko, že umožní definovat seznamy povolených a zakázaných IP adres a komunikačních portů. Nezmiňuji se o takové samozřejmosti, že je definován seznam programů, které mohou přistupovat do sítě; ostatní mají smůlu. Pokud zrovna toto je váš případ, doporučil bych konzultovat buď zmíněný manuál, nebo správce sítě. Další možností, jak se domoci nápovědy, jsou internetové stránky společnosti a jejich technická podpora, telefonní nebo e-mailová. K nastavení internetové komunikace se postavili tvůrci čelem. Zareagovali na množící se případy, kdy nebohý modemový uživatel internetu omdlel po doručení vyúčtování telekomunikačních poplatků zjistivše, že jeho výše způsobí značný schodek jeho domácích financí. Na vině, jak se ukazuje, jsou zavilé webové stránky, které neupozorní uživatele na to, že ho odpojují od domácího providera a že si brnknou do některé země, ležící v nevkusně drahém tarifním pásmu. Panda si na takové pokusy dá pozor a rázně jim zatne tipec. Lze totiž stanovit seznam povolených telefonních čísel, která může počítač vytáčet.

Podtrženo a sečteno, nový design, řada nových funkcí a zejména integrovaný firewall jsou dost dobrým důvodem pro případný upgrade nebo nákup nevinně vyhlížejícího medvídka pandy, vlka v rouše beránčím, abych zůstal v živočišné říši...

Panda Antivirus Platinum 7.0

firewall

rozšířené možnosti nastavení

K recenzi poskytla firma: proNETIX, Fibichova 49, 612 00 Brno

Cena: 2 880 SK (bez DPH)

§§§§§


Vylepšete si design svých stránek – Xara Webstyle 3.1

Vladimír Vondráček

c03p0222

S produktem popisovaným v tomto článku jste se již mohli na stránkách PC WORLDu setkat. Ale protože třeba ne každý si článek dokonale pamatuje, pro začátek malé představení. Jedná se o software, který umožňuje i méně umělecky zdatným tvůrcům webové grafiky vdechnout svým stránkám trochu barevnosti a života. Jak jistě potvrdí každý brouzdač internetovou sítí, spousta webových stránek, byť se zajímavým obsahem, svým vzhledem spíše odpuzuje a jejich dopad je pak odpovídajícím způsobem nižší. Nemluvím o tom, zda je třeba, aby stránky překypovaly pohybem a hýřily neuvěřitelnou kombinací barev. Ale například příjemně zpracované menu je jistě i důkazem toho, že tvůrce web neodfláknul a udělal víc, než okopíroval text a opatřil ho několika HTML tagy.

Xara Webstyle obsahuje jednoduché a přímočaré uživatelské rozhraní. Základem je sympatické menu s výběrem základních typů webových grafických objektů. Po zvolení příslušné položky je nabídnut výběr z předvolených šablon. Jejich počet se liší jednak oproti minulé verzi, a jednak mezi různými typy grafických objektů. Pokud si nechcete vybírat rovnou z několika desítek až stovek šablon, pak pomocí filtrů lze ze všech šablon nechat zobrazit jen ty zajímavé. Každý grafický objekt obsahuje několik možností úprav. Předně je to změna textu, zobrazeného dejme tomu na tlačítku. Dále pak je samozřejmou schopností programu změnit barvy jednotlivých částí grafického objektu. Sice není možné měnit tvar objektů, jinak snad úplně všechno. Po další škále úprav lze objekt uložit jako soubor v některém na internetu obvyklém formátu. Za zvláštní zmínku stojí možnost generovat menu webové stránky. Přehledný průvodce (po výběru některé šablony) umožní přidávat položky menu, dokonce je možné vytvářet samorozbalovací menu. Technicky je tato varianta řešena kombinací grafiky a JavaScriptu. Protože průvodce dovolí přiřadit položkám menu přímo správné odkazy, není třeba generovaný skript nijak dále upravovat. Tato schopnost nebyla v předchozích verzích příliš propracována, podobně jako integrace schopností Webstyle do prostředí Macromedia Dreamweaveru a Microsoft FrontPage.

Vylepšení doznala, na základě uživatelských připomínek, i práce s fotografiemi, tedy objekty, které nelze upravovat tak snadno jako předvolené šablony. Nicméně rozhraní aplikace Webstyle umožňuje měnit celkové charakteristiky obrázku (kontrast, jas, vyvážení barev apod.), a prostorové manipulace (otočení, zrcadlení...), tedy funkce, které obsahuje lepší grafický editor.

Celkově lze shrnout charakteristiku produktu asi následovně: jedná se o jednoúčelový a výkonný software pro přesně definovanou cílovou skupinu uživatelů. Práce s ním je snadná, přehledná a rychlá. Vytvořit efektní sadu tlačítek nebo jiné webové grafiky trvá chvíli a dá se říct, že správné a logické rozmístění prvků na stránce je následně činnost podstatně časově náročnější.

Oproti minulé verzi došlo spíše k menším vylepšením ve smyslu práce s fotografiemi (a jinými importovanými obrázky) a k rozšíření počtu šablon. Na internetu lze pořídit trial-verzi, ve které však je nabídka šablon omezená. A pro uživatele verze 3.0 jedna příjemná zpráva upgrade na recenzovanou verzi 3.1 je zdarma. Pokud tvoříte webové stránky a nechce se vám buď zaměstnat grafika, nebo se s obrázky trápit sami, pak Xara Webstyle 3.1 je takřka ideální řešení.

Xara Webstyle 3.1

jednoduchost

počet šablon

K recenzi poskytla firma: Xara, Ltd., www.xara.com

Cena: 79 USD včetně manuálu (box verze)

§§§§§

$$$$$


Knihy


Připojujeme se k Internetu I.

Patrik Malina

c03p0223

Pokud pracujete s výpočetní technikou "na vlastní pěst" a využíváte (či chcete) vymožeností sítě internet, pak vás neminulo (či prozatím čeká) připojování k této síti. Netřeba dlouze vykládat, že to s sebou nese řadu úskalí, souvisejících s typem připojení jako takového a také s druhem služeb, jež chcete využívat. Abyste v této bažině příliš netonuli, připravili autoři pod vedením zkušeného matadora tuto brožurku jako první pomoc.

Pokud jste někdy zahlédli jiné publikace Libora Dostálka, možná jste se právě trošku polekali. Předně bych tuto obavu chtěl rozptýlit, neboť tentokráte se jedná o výklad pro širší okruh zájemců. Ačkoliv se vám dostane značné zásoby odborných pojmů, vše je podáno s ohledem na to, že většina čtenářů rozhodně nejsou odborníci na počítačové sítě.

Za velmi zdařilé považuji rozvržení kapitol. Autoři postupovali ve shodě s běžnou logikou činnosti uživatele, takže úvodní kapitola zhruba nastiňuje možnosti, jež existují, a poté jsou jednotlivé případy podrobně rozvedeny. Knihu lze hypoteticky rozdělit na tři hlavní části první zahrnuje pojednání o jednotlivých přístupových možnostech (vytáčená linka, pronajaté okruhy, mobilní telefon, ADSL atd.), ve druhé je řeč o komunikaci v internetu a jeho službách (DHCP, DNS, směrování) a ve třetí jsou již zařazeny specializovanější kapitoly (firewally, VPN, podrobněji elektronická pošta či web).

Autoři kladli při sestavování příručky důraz na srozumitelnost, takže se nemusíte obávat, že se jedná o nepochopitelná skripta. Výklad je koncipován s ohledem na reálné možnosti a dostupné technologie, a rovněž obrazový materiál je poměrně výmluvný a užitečný. Navíc je obsah zpracován poměrně všestranně a úplně, takže nebudete muset zbytečně pátrat v dalších zdrojích. Brožura je ideální pro každého, kdo si chce udělat zevrubný přehled o možnostech v oblasti připojení k internetu.

Autor: Libor Dostálek a kolektiv

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 179

Doporučená cena: 189 Kč

Photoshop Wow! Book

Nástroj Adobe Photoshop bezesporu patří mezi nejpopulárnější programy pro práci s bitmapovou grafikou, tedy např. digitálními fotografiemi. Díky silné aktivitě výrobce a řadě rozšíření již není jeho použití omezeno na profesionální grafická studia, ale své uživatele si našel rovněž mezi tvůrci webových stránek. Pokud jste přemýšleli, proč po něm tolik "profíků" sahá, máte nyní jedinečnou možnost to pochopit díky knize, o níž je řeč.

O tom, že v případě Photoshopu jde především o kvalitu, svědčí již fakt, že publikace je kompletně vytištěna na křídovém papíře. Nakladateli šlo samozřejmě o dokonalé zachování barevné věrnosti, neboť jinak by kniha zcela ztratila smysl na každou dvoustranu totiž připadá v průměru 5 špičkových obrázků (možná i více), jež skvěle dokumentují použití různých efektů, demonstrují barevné škály či přechody nebo naznačují výsledek zvolených postupů.

Celý svazek je koncipován jako obrazová učebnice práce s Photoshopem a výklad má jasnou strukturu. Po očekávaném úvodním seznámení s programem následuje hned ve druhé kapitole pojednání o barvách, což je obrovský rozdíl oproti podobným knihám, jež tuto tematiku zařazují spíše ke konci. V dalších kapitolách to však oceníte následují stati o retušování fotografií, kombinování předloh (maskování), práci s filtry či tvůrčím malování. Dále ještě přijdou na řadu všestranná práce s textem, zvláštní efekty a výstup pro web.

Jak jsem již naznačil, nejdůležitější částí knihy je skvěle připravený ukázkový grafický materiál. Autoři na něm demonstrují veškeré postupy od nejzákladnějších kroků až po "nejšílenější" kreace, a tato nesmírně bohatá zásoba splňuje minimálně dvě funkce: uživatel vidí, čeho lze s programem vůbec dosáhnout, a dále se seznámí s postupem, jenž obdobná řešení poskytuje. Je nasnadě, že publikace je velmi cenným inspirativním materiálem.

Stručně řečeno, jste-li grafik, neváhejte, neb vaše obzory se určitě rozšíří.

Autoři: Linnea Dayton a Jack Davis

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 494

Doporučená cena: 790 Kč

Windows XP Tajemství a kouzla

Příkazového řádku Nejen operační systém Windows XP, ale samozřejmě i jeho předchůdci (především Windows 2000) poskytují možnosti pro práci v poněkud jiném rozhraní, než jsou ikony a barevná pracovní plocha. Protože ovládání pomocí příkazového řádku bylo a často stále je považováno běžnými uživateli za jakýsi vývojově nižší stupeň, není knižní nabídka v tomto ohledu nijak oslnivá. Zde představený titul může zacelit jednu z existujících mezer.

Autor, mimochodem šéfredaktor konkurenčního magazínu Computer, jako by při práci na této knize předpokládal, že cílovou skupinou budou podobní čtenáři jako u zmíněného časopisu. Výklad je tedy směřován především k začátečníkům a jeho cílem je v první řadě ukázat, že ovládání pomocí konzole (tedy v příkazovém řádku) je plnohodnotný, přínosný a normálně zvládnutelný způsob, jak s operačním systémem pracovat. Tvůrce začíná výklad "od píky" a nepředpokládá žádnou předchozí znalost skriptování, takže se nemusí obávat ani laik. Zvolený rozsah knihy nenutil autora k úprku, a proto je vše vyloženo detailně a po malých krůčcích.

Co se máte šanci naučit? Od úplných základů, jako je procházení adresářů a výpis jejich obsahu, se dostanete k nastavení rozhraní konzoly a detailní práci se soubory. Dále je řeč o dávkách, jejich spouštění a řízení běhu pomocí podmínek a odskoků. V poslední části knihy přijde řeč na poměrně zajímavé věci, související např. s příkazy AT, NET či PRINT, a v závěru nechybí ukázka několika praktických dávek.

Jak jsem již napsal, kniha je určena začátečníkům. Bohužel, prakticky výhradně, neboť na opravdu pokročilá témata nedošlo. Škoda, že autor nepřipojil do knihy pojednání o dalších nástrojích z kolekcí Support Tools či Resource Kit, jež staví na zde popsaných základech a teprve dávají díky svým možnostem příkazovému řádku ta pravá "křídla".

Autor: Michal Politzer

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 83

Doporučená cena: 97 Kč

ASP.NET Začínáme programovat

Pokud jste pracovali s technologií ASP v dřívějších verzích, pak se asi shodneme, že existují i lepší platformy pro tvorbu dynamicky generovaných webových stránek. Pro tvůrce dynamických webů na platformě Microsoftu znamenal nástup technologie ASP.NET poměrně příjemnou změnu k lepšímu, a proto stojí za to o ní uvažovat, pokud řešení podobného typu hledáte a inklinujete k operačním systémům Windows na vašich serverech. I v nabídce Grady se objevila knížka, jež by vám mohla pomoci.

Autor sestavil příručku tak, aby posloužila především začátečníkům, kteří s ASP.NET ještě nepracovali. Tedy, rozhodně je žádoucí, abyste se vyznali ve Windows a měli za sebou jakousi zkušenost s tvorbou HTML stránek tyto znalosti jsou zde považovány za samozřejmost. Jinak se netřeba obávat, neboť výklad jde krok za krokem od úplných základů. První dvě kapitoly popisují běhové prostředí MS.NET jako základ provozu nových aplikací a pojednávají o koncepčních věcech, avšak i na onu "první stránku" zde dojde. Poté již autor přistoupí k problémům blíže seznámí vás s programovacími jazyky, jež jsou k dispozici, pojedná o objektových principech a modelech, a posléze přistoupí k jádru věci, tedy zpracování událostí na stránkách. Z dalších důležitých témat je vyložena tvorba webových formulářů, ověřování vstupních údajů a především práce s daty na bázi technologie ADO.NET, jež rovněž přináší řadu novinek. Nakonec je krátce popsána instalace webového serveru IIS a MS.NET Framework SDK.

Ačkoliv je problematika ASP.NET poměrně složitá, podařilo se autorovi podat základní přehled relativně srozumitelným způsobem. Ačkoliv je text syntézou, zahrnující jak základní vlastnosti programovacích jazyků, tak např. práci s objektovými knihovnami pro různé činnosti dynamických stránek, je koktejl namíchán poměrně citlivě a jako začátečnický kurs je vyhovující, neboť vás spolehlivě přivede ke skutečným výsledkům.

Autor: Slavoj Písek

Vydavatelství: Grada, Praha, 2003

Počet stran: 228

Doporučená cena: 199 Kč

MS ASP.NET Krok za krokem

Téma tvorby pokročilých dynamických webových stránek na platformě ASP.NET je stále poměrně žhavé a knižní produkce všech významných nakladatelů tomu odpovídá (jak je patrné i na jiném místě naší dvoustrany). Mobil Media připravila tuto publikaci jako jeden z mnoha dílů v rámci rozsáhlejší řady, která je zaměřena na MS.NET a všechny jeho aspekty, a i tak to vydalo na slušně obsáhlý svazek.

Kniha je poměrně podrobnou učebnicí tvorby webových aplikací na platformě ASP.NET. Určitě se nejedná o výuku programování či základů HTML znalost těchto záležitostí je samozřejmým předpokladem, stejně jako zvládnutí principů aplikací klient-server či objektově orientovaného programování. I když se autor snaží tento deficit trošku suplovat ve 4. kapitole, již rozsah (cca 20 stran) dává tušit, že to stačit nebude.

Samotná tvorba webových aplikací je naopak zpracována velmi podrobně a důkladně. Nechybí desítky kratších i delších příkladů a zásadní věci jsou vysvětleny opravdu dobře. Autor se zabývá prakticky všemi důležitými aspekty, na něž byste mohli narazit: pojednána jsou všeobecná témata, jak zabezpečení (autentizace, autorizace, personalizace) či řešení "bezstavovosti" protokolu HTTP, tak ryzí ASP.NET technologie, mezi něž patří webové formuláře, datové rozhraní ADO.NET či tvorba serverových ovládacích prvků. Autor neopomněl sáhnout po moderním zaklínadle webových službách, ale také se zabývá "provozními" záležitostmi typu cachování či instalace celé aplikace na server. Nechybí zmínky o ladění sestavených programů a pojednání o přechodu ze starší platformy ASP.

Publikace je velmi cennou součástí výše zmíněného kompletu, jejž Mobil Media sestavila. Jistě není třeba jej kupovat celý, ale obzvláště ve spojení s knihou o objektově orientovaném programování, kde jsou též důkladně vyloženy základy použitých programovacích jazyků, jde o velmi dobrou koupi.

Autor: G. Andrew Duthie

Vydavatelství: Mobil Media, Praha, 2003

Počet stran: 511

Doporučená cena: 441 Kč


Připojujeme se k Internetu II.

JavaScript Příručka programátora

Ačkoliv je JavaScript věc již dosti letitá (tedy alespoň v poměrech světa výpočetní techniky), patří stále mezi velmi používané. Tvůrce stránek neodradila ani místy značná nekompatibilita či rozdílná interpretace různých prohlížečů, neboť výsledky, jichž lze pomocí tohoto programovacího jazyka dosáhnout, jsou velkým lákadlem. Pakliže víte, o čem je řeč, pak by se vám mohla tahle knížka při každodenní práci hodit.

Již z názvu je patrné, že nejde o žádnou učebnici programování či skriptování, takže to od knihy nečekejte. Jedná se o referenční příručku sensu stricto, tedy v nejpřesnějším smyslu slova. U čtenáře je předpokládána alespoň základní znalost tvorby HTML stránek a psaní skriptů, nebo alespoň velká schopnost na základě uvedených příkladů si odvodit, jak věci fungují. Nečekejte, že vás autoři "povodí za ručičku", to opravdu nebylo jejich cílem. Věřte mi, rychlokurs na šesti stranách to nemůže zachránit.

Jádrem knihy je tedy komplexní popis objektového modelu, jejž můžete při práci se stránkami, formuláři a prohlížeči použít. Jednotlivé objekty jsou řazeny abecedně a odstavce zahrnují rovněž popis dostupných vlastností a metod. Rozsah výkladu u jednotlivých položek je volen poměrně citlivě v závislosti na jejich důležitosti, takže často narazíte na praktický příklad a také na velmi důležité tabulky, shrnující kompatibilitu v různých prohlížečích a rovněž dostupnost té které funkcionality v JavaScriptu samotném (neboť i on prošel vývojem přes několik verzí).

V druhé polovině knihy najdete několik zajímavých kapitol, jež se rovněž hodí při každodenní práci. Jde především o přehled HTML značek, kódy barev, převod speciálních znaků či obsáhlou referenci o tvorbě formulářů. Zajímavá je i kapitola s konkrétními ukázkami rozsáhlejších skriptů, jež řeší typické problémy, na něž běžně narazíte. Kniha je vhodná pro pokročilejší tvůrce, kteří vše prostě nechtějí zbytečně nosit v hlavě.

§§§§§


06/2003

$$$$$


Novinky


AMD Opteron uveden!

Tomáš Bučina

c03p0342

Společnost AMD ukázala 22. dubna v Altmanově budově v New Yorku svou cestu za 64bitovými počítači, když uvedla procesor Opteron. Celá akce působila spíše komornějším dojmem a zúčastnilo se jí několik stovek novinářů, analytiků a zástupců partnerských společností. Ostatně nějakou extra masivní akci nebylo možné ať už kvůli pozicování samotného uváděného produktu, či vzhledem k posledním ekonomickým výsledkům AMD ani očekávat. Každopádně na této události byli k vidění jak nejvyšší lidé z AMD, včetně prezidenta společnosti Hectora Rize a dokonce legendárního zakladatele firmy Jerryho Sanderse, tak zástupci významných partnerů zejména ze softwarových, ale také z hardwarových firem, které se otevřeně hlásí k podpoře nové platformy.

Procesor Opteron je konstrukčně navržen tak, aby byl schopen provozovat jak stávající 32bitový kód, tak zpracovávat i 64bitové programy. Tato dualita je velmi významným faktorem, který umožňuje firmám velmi pozvolna, podle potřeb migrovat svou serverovou platformu od 32bitů k 64, neboť v obou dvou režimech lze získat z čipu prakticky maximální výkon. U konkurenčních čistě 64bitových produktů lze využívat standardně 64bitový režim, zatímco starší 32bitové aplikace buď není možné provozovat vůbec, anebo s velmi významným výkonovým handicapem. Zároveň je Opteron relativně výkonným (opteronový rack server je držitelem rekordu Tpc-c pro 2P stroje) a cenově dostupným (nabízí nízkou cenu za transakci) řešením pro malé, střední i větší servery. Cílovým trhem nového produktu jsou pro 1-2 procesorová řešení firewally, vyrovnávací servery, load-balancing servery a také menší a střední webové servery. 2-4procesorové stroje jsou určeny pro vysoce vytížené webové a aplikační servery a doménou 4-8P řešení jsou databázové a souborové servery.

Je však nepopiratelným faktem, že pro úspěch na serverovém trhu nestačí pouze výkonný a levný produkt, ale esenciálním faktorem je také stabilita, robustnost, široká softwarová podpora a rozsáhlá hardwarová implementace. Ze strany softwarových společností už svou maximální podporu novému projektu vyjádřily firmy jako SuSE, Mandrake či Red Hat, které zastupují nejdůležitější linuxové distribuce, a trochu váhavě, ale přeci se k nim přidal také Microsoft. Jako u tohoto softwarového giganta už tradičně, hned dva dny po Opteronu byl představen Microsoft Windows Server 2003, kterému ale přímá podpora Opteronu a jeho instrukční sady nově pojmenované AMD64 (dříve x86-64) chybí. Přínést by ji měl Service Pack, který se plánuje na druhé pololetí tohoto roku a jehož beta-verze bude k dispozici snad už v létě. Mezi dalšími softwarovými firmami se objevují jména jako Oracle s databázovým systémem 9i, IBM a jeho databáze DB2, webserver Apache a mnohé další.

Mezi hardwarovými firmami nalezneme bohužel pouze dva extrémně významné partnery, jimiž jsou Fujitsu-Siemens a podle vyjádření agentury Reuters také IBM. Tyto korporace jsou zatím jediné, které se otevřeně přihlásily k implementaci nového procesoru a během druhého pololetí letošního roku by měly nabízet svá serverová řešení právě s Opteronem. Na samotném uvedení čipu v New Yorku jsme viděli také servery od dalších, ale méně významných společností, což samo o sobě vyvolává pochybnosti o tom, jak široká podpora Opteronu vlastně je.

Právě pro případný úspěch či neúspěch čipu je zásadní ochota jej implementovat od firem jako je HP se zhruba 1/3 podílem serverového trhu, Dellu, kterému patří kolem 20 %, či Sunu s 5 % podílem, přičemž IBM, které už podporu vyjádřilo, zastupuje necelých 15 % trhu. Na některých internetových zpravodajských serverech se objevily informace o vlivu, jaký může mít na méně vřelou podporu výrobců také nejvýznamnější konkurent AMD, ale pochopitelně žádný zástupce dotázaných společností své podezření neprohlásil oficiálně.

Právě horší prodírání se mezi serverové kolosy bude AMD řešit také dostupností pro menší výrobce serverových řešení, takže na trhu jsou k dispozici jak samotné procesory, tak i základní desky od společností jako jsou MSI, Asus, Arima, Tyan či Newisys, a je pravděpodobné, že případné komponenty pro výrobu vlastního opteronového serveru půjde s trochou práce koupit i u běžných IT prodejců. Očekává se tedy, že cena dvouprocesorové desky MSI K8D Master s nejslabším Opteronem se u nás vyšplhá zhruba na 35 tisíc korun.

O datech, která se vrátila

Tomáš Přibyl

Někdy by se mohlo zdát, že počítačová data si žijí svým vlastním životem nezávisle na vůli uživatele/majitele. Prostě o ně přijdete v okamžiku, kdy se vám to hodí nejméně. A naopak data, která jste považovali za smazaná, se jednoho krásného dne mohou objevit v rukou nepovolané osoby... Může to být konkurence, ale třeba také berní úřad nebo nepřiměřeně zvědavá manželka. "Návrat" jednou smazaných dat si zaslouží podrobnější vysvětlení. A nemáme teď na mysli jejich prosté "přesunutí" do složky Odpadkový koš, odkud je cesta zpátky poměrně jednoduchá. Míníme obnovu dat skutečně smazaných (i když toto slovíčko by v daném případě mělo být v uvozovkách). Stačí si jen uvědomit princip mazání pod operačním systémem Windows: příslušný soubor totiž není fyzicky zlikvidován, ale operační systém pouze poupraví hlavičku FAT nebo NTFS. Zde označí místo, kde byl soubor původně umístěný, jako prázdné. Jinými slovy: soubor dále fyzicky existuje na disku, jen na něj neexistuje odkaz. Z toho plyne docela jednoduchá zákonitost: dojde-li k obnovení příslušného odkazu, dojde zároveň k obnovení "smazaného" souboru. Na disku zůstává až do víceméně náhodného přepsání jinými daty.

Z toho plyne, že obnova smazaných souborů je jednodušší, než si dokážeme představit. Stačí být jen trochu šikovnějším znalcem informačních technologií nebo si z internetu stáhnout nějakou utilitku "data recovery" (záchrana dat). Historie počítačové bezpečnosti nám přináší stovky případů, kdy se data považovaná za smazaná dostala tam, kam neměla.

Třeba několik let starý příběh jedné britské zdravotní pojišťovny, která se rozhodla vyřazený hardware věnovat jisté střední škole. Všechny pevné disky předtím samozřejmě nechala pečlivě zformátovat. Jenomže to nestačilo a studenti dokázali z disků vyzískat obrovské množství informací, které neváhali zveřejnit na internetu. Vzhledem k tomu, že šlo o lékařské záznamy, je pochopitelné, že se to setkalo s velkým negativním ohlasem.

Další příběh je víceméně tuctový. Jistá mladá dáma nalezla své vlastní fotografie na internetu. Na tom by nebylo nic zvláštního, kdyby se zde snímky neobjevily bez jejího souhlasu a kdyby na nich byla oblečená. Kdysi sice nějaké "umělecké" fotografie pořídila, ale tyto střežila jako oko v hlavě. Nedávno však vyměnila svůj počítač za nový starý dala do bazaru, jeho disk předtím důkladně promazala. Ale jak vidno ne dosti důkladně.

A návrat smazaných dat do třetice. Nedávno uskutečnili studenti v Massachusetts Institute of Technology (MIT) pokus, kdy shromáždili 158 "vyřazených" pevných disků. Zjistili při tom, že jen z deseti procent nedokáží zachránit žádná data. A co bylo na zbytku? Soukromé klíče k elektronickému podpisu, hesla pro přístup k bankovním aplikacím, tisíce soukromých e-mailů, vnitrofiremní dokumenty, pornografie... Na jednom disku (původně fungoval v bankomatu) se podařilo "zachránit" soubor s výpisem všech transakcí za poslední rok. K tomu asi není co dodávat.

Jak se možnosti zneužití dat bránit? Vlastními silami těžko jak už bylo výše uvedeno, data jsou na pevný disk zapisována z hlediska uživatele náhodně. Proto je pro účely bezpečného (a nenávratného) mazání dat vyvíjen specializovaný software (např. DataShredder ke stažení na www.aec.cz). Ten je schopen "skartovat" soubory, adresáře, dočasné soubory, historii spuštěných programů, historii dokumentů, cookies i "volné" místo na disku. Zkrátka: všechny oblasti, kde se mohou vyskytnout jakákoliv kompromitující data.

Pentium M od HP

Tomáš Bučina

Technologie Centrino se postupně dostává do nabídek všech významných výrobců notebooků, a ani HP nemůže být v tomto směru výjimkou. Místo kompletní specifikace, která se týká nejen samotného procesoru Pentium M a čipové sady Intel 855MP, ale také bezdrátové komponenty Intel PRO/Wireless HP, zvolilo setrvat u stávající struktury, kde je WiFi řešeno externím modulem MultiPort. I přesto, že lze mít výhrady proti použití méně standardního řešení proti běžné komponentě přímo od Intelu, má tato koncepce své výhody. Především korporátní zákazníci ocení stabilitu volby modulů Multiport, která prolíná celou řadou Compaq Evo, a zároveň správci IT infrastruktury nejsou tak nuceni testovat ve svých bezdrátových sítích další nové technologie. Nový model, který je tímto způsobem vybaven, je HP Compaq Evo N620c s procesorem Intel Pentium M 1,3 až 1,6 GHz a operační pamětí o kapacitě až 2 GB. Výhodou pro použití ve firmách je také gigabitové Ethernet rozhraní, které ale samozřejmě podporuje i stávající 10/100Mb/s sítě. Notebooky s Centrinem i "pouze" s Pentiem M nabízejí dlouhou výdrž při práci z akumulátorů, a ani Evo N620c není v tomto směru výjimkou, když vydrží s běžnou 8článkovou Li-Ion baterií pracovat až 6 hodin při hmotnosti jen 2,2 kg. Z další výbavy stroje stojí za zmínku také grafický adaptér ATI Mobility Radeon 7500 s 32 MB paměti a 14" LCD displej s rozlišením 1 024 x 768 (XGA) či 1 400 x 1050 (SXGA+) bodů. Výhodou pro některé zákazníky může být také zachování stávajících sériových či paralelních rozhraní. HP je tradičně velmi silné v zařízeních pro tisk, a tak i své notebooky vybavuje zajímavým softwarem pro využití potenciálu tisku na cestách. Univerzální HP mobile printing ovladač umožňuje tisknout na moderních tiskárnách HP Business InkJet, HP LaserJet či HP Color LaserJet bez další instalace softwaru. Odkaz: http://www.ibm.cz

§§§§§


Krátké zprávy

Petr Felt

c03p0343

Bankomaty a mobily

Společnosti MUZO a Borland společně oznámily zprovoznění nové zákaznické služby firmy Eurotel, umožňující jejím zákazníkům dobíjet Go SIM karty přímo z bankomatů a platit faktury pomocí mobilních telefonů bez speciálně upravené SIM karty. Aplikace pro bankomaty od společnosti MUZO umožňují provádět on-line dobití předplacených karet. Veškeré činnosti nutné pro navýšení kreditu jsou prováděny automaticky po zadání potřebných údajů odpadá tak nutnost volat na dobíjecí linky a zadávat dobíjecí kódy, jak tomu je u konkurenčních řešení. Jedinečnost aplikace USSD oproti jiným on-line řešením, umožňujícím navýšení kreditu předplacených karet, spočívá v možnosti využití služby bez nutnosti výměny SIM karty. Není zapotřebí žádné aplikace SIM Toolkit.-FEL

Partnerský program

Eurotel Praha, s. r. o., zahájil Partnerský program, jenž umožní zvýšení produktivity českých firem pomocí mobilních aplikací. Eurotel v rámci tohoto programu nabízí technickou podporu systémovým integrátorům a softwarovým společnostem, které vyvíjejí firemní aplikace založené na mobilní komunikaci. Jsou to například programy pro obchodní zástupce, pro servisní techniky, manažerské reporty, dálkový odečet plynu, elektřiny a vody, telemetrie, přístup do vnitropodnikových aplikací a podobně. Uživatelé těchto aplikací získají jistotu, že jejich IT dodavatelé jsou certifikováni společností Eurotel. -FEL-

Flash animace ihned

Součástí nabídky systému profimedia.grafika.cz se staly i krátké flash animace, které se mohou stát snadno a velmi rychle dostupným zpestřením připravované webové prezentace. Práce s archivem animací je velmi podobná práci s archivem fotografií. Animace je možné vyhledávat buď podle tematického zaměření (např. vektory, lidé, pohyby, vlajky, pozadí, příroda apod.), nebo pomocí vyhledávání klíčových slov. U každé animace je k dispozici náhled ve formátu SWF. Pokud si uživatel vybere konkrétní animaci či digitální klip a zaplatí jej, získá zdrojový FLA soubor s licenčními právy royalty-free, který může libovolně upravit a opakovaně užívat. Cena jedné animace z archivu začíná již od 2 000 Kč. -FEL

§§§§§


Krátké zprávy

Tomáš Jirásko

c03p0345

TDC v Contactelu

Zástupci společnosti Contactel potvrdili, že společnost TDC zahájila proces využití opce na odkup 40,39% podílu od Českých radiokomunikací. Vedení Contactelu vnímá uplatnění opce jako krok k naplnění dlouhodobých ambicí TDC na českém trhu. Tomuto procesu předcházelo navýšení základního kapitálu Contactelu na více než 4 miliardy Kč, na kterém se však nepodílel druhý vlastník Contactelu, společnost České radiokomunikace, a to i přesto, že v nedávné době její zástupci rovněž potvrdili zájem o ovládnutí Contactelu. Odkaz: http://www.contactel.cz-TJi

Kontrola nad náklady

Majitelé Oskarových firemních tarifů Na jistotu a Na zisk mohou nyní určovat, kolik peněz měsíčně provolají. Umožní jim to funkce FlexiLimit a Aktuální stav volání, které byly doposud k dispozici na Tarifech nové generace. S FlexiLimitem si zákazník nastaví hranici měsíčních nákladů. Po provolání limitu pošle Oskar informační esemesku. Aktuální stav volání sdělí zákazníkovi výši jeho účtu. Služba je k dispozici prostřednictvím Internetové, Hlasové i SMS Samoobsluhy, rovněž naprosto bezplatně. Odkaz: http://www.oskarmobil.cz-TJi-n Czechia na 2003 Serveru Nejstarší český specializovaný webhostingový projekt Czechia, provozovaný společností ZONER software, přichází jako první s hostingem na nové verzi operačního systému Microsoft Windows 2003 Serveru. Czechia tak přichází s novou variantou "A-profi", která je upravenou verzí varianty "A-obchodní" a bude provozována výhradně na tomto novém operačním systému, který by měl v současnosti poskytovat nejlepší podmínky pro webhostingové služby provozované na platformě Windows.

Odkaz: http://www.czechia.cz-TJi

Intel zveřejňuje AHCI

Zveřejněním specifikace rozhraní Advanced Host Controller Interface (AHCI) v0.95 učinila společnost Intel krok k širokému přijetí pokročilých funkcí rozhraní Serial ATA (Advanced Technology Attachment). Vydání finální verze této specifikace se očekává na počátku roku 2004, specifikace v0.95 umožňuje výrobní dodávky diskrétních hostitelských řadičů AHCI Serial ATA, které by se mohly dostat na trh ještě před koncem tohoto roku. AHCI je výsledkem vývoje průmyslové skupiny pod předsednictvím společnosti Intel. Skupinu AHCI Contributor Group, jejíž vytvoření bylo také oznámeno, tvoří kromě společnosti Intel ještě AMD, Dell, Marvell, Maxtor, Microsoft Corp., Red Hat, Seagate a StorageGear.

AHCI představuje standardní rozhraní softwaru systémového ovladače/operačního systému pro zjišťování a implementaci funkcí SATA, jako jsou řazení příkazů do fronty (command queuing), dynamické připojování a odpojování zařízení za provozu (hot plug) nebo správa napájení. Platformy využívající rozhraní AHCI podstatně zvyšují výkon paměťových subsystémů a urychlují přijetí adaptérů HBA (host bus adaptor, tj. adaptér hostitelské sběrnice) na bázi AHCI a softwaru na platformě PC. Specifikace Serial ATA 1.0 byla zveřejněna v srpnu 2001 a finální rozšíření Serial ATA II bylo oznámeno v říjnu 2002. Odkaz: http://www.intel.com-TJi

Intel "FictionBook"

Tomáš Jirásko

Rovněž Intel, jako řada jiných výrobců, myslí na budoucnost, a tak není ani velkým překvapením, že i on pracuje na referenčních designech. Tentokráte vyšel na světlo světa koncept notebooku `a la Intel. Intelovská pracovní skupina MPG (Mobile Platforms Group) představila své dítko prototyp označovaný jako "Florence". Sice jde pouze o studii, model nebyl funkční, ale ukazuje směr, kterým chce Intel jít. Jde o využití toho dobrého z Tablet PC, ovšem při zachování možnosti používat klávesnici. Několik výrobců notebooků, jako Toshiba či Acer, sice nabízí modely Tablet PC, které lze používat jako standardní notebooky (Acer TM800), ale jde o řešení využívající přiklopení klávesnice přetočením displeje. Intel přichází s řešením, kdy klávesnice je uchycena k tělu přístroje vlastním kloubovým závěsem a slouží jako kryt displeje, a zavírání a otevírání probíhá jako u konvenčního přístroje. Pro použití jako Tablet PC se tělo otočí o 360 stupňů vůči 12,1" displeji, k deaktivaci běžné klávesnice postačí již rotace 180 stupňů. Pokud byste ji však během práce v Tablet modu potřebovali, k její aktivaci stačí sklopit ji. Mimochodem, její tloušťka je pouze 7 milimetrů. I když se jedná o zajímavý koncept, Intel sám přiznává, že zvláště řešení kloubových závěsů je problematické, neboť jde o značně namáhané a hodně poruchové části návrhu. Uvidíme tedy, s čím výrobci během několika let přijdou, a nakolik se Intelu podařilo vystihnout trend, pokud jej on sám nestanoví.

Odkaz: http://developer.intel.com

h2200 nový iPaq?

Tomáš Jirásko

Společnost Hewlett-Packard by měla koncem května (dle HTC 30.5.), či v průběhu června (v době vzniku článku nebylo přesné datum potvrzeno) představit nový iPaq z řady h22x. Tento model bude pro HP vyrábět tchajwanský výrobce High Tech Computer (HTC) na bázi 200MHz či 400MHz procesoru Intel XScale. Velikost paměti by měla být 64 MB SDRAM a 32 MB ROM a bude velice pravděpodobně vybaven Bluetoothem alespoň tak lze usuzovat z podané žádosti o schválení u amerického FCC. Rozměry přístroje jsou dle dostupných údajů 114,3 x 70 x 16 mm a hmotnost 156 gramů, vybaven bude transreflektivním TFT displejem o rozlišení 240 x 320 pixelů, slotem pro SD a CF karty, a samozřejmě infračerveným rozhraním. Vybrané modely budou vybaveny rovněž Universal Remote Kontrol pro ovládání domácí elektroniky jako je televizor apod. Řada by tak měla posílit konkurenceschopnost HP na poli PDA a pravděpodobně nahradí řadu 39x.

ADSL Reconnect

Tomáš Jirásko

Program dosáhnuvší již verze 2.5.5 je určen pro uživatele služby ADSL Home, a jistě se stane užitečnou pomůckou pro řadu cestovatelů po internetu. Aplikace totiž automatizuje připojení VPN, připojení na Dashboard, a má i zabudovanou registraci změny IP adresy v DNS záznamech. Program rovněž poskytuje i přehled připojení, a nabízí zobrazení obousměrného grafu rychlosti i pro uživatele vybavené routerem. Tato nová verze nabídne rovněž dynamický zápis do DNS po každém spojení, zabudovanou podporu služeb InfoRelay Online Systems (počítač může byť přístupný přes doménové jméno), možnost skenování více IP adres v případě potřeby, a grafickou notifikaci v ikoně na taskbaru, kdy máte možnost sledovat, jak rychle internetem proplouváte. Program je k dispozici v desetidenní zkušební verzi, plná verze vás přijde na 100 Kč.

Odkaz: www.autodsl.com

Energie pro foťáky

Tomáš Jirásko

Japonská společnost Matsushita pod svojí značkou Panasonic začala dodávat na český trh nové baterie speciálně vyvinuté pro použití v digitálních fotoaparátech. Klasické alkalické baterie totiž nemají dostatečný výkon pro obsluhu energeticky náročných digitálních fotoaparátů, a výkonné NiMH baterie mohou odradit amatérské fotografi nutností dobíjet. Podle testů uskutečněných společnosti Matsushita nové Panasonic Power Digital Camera prokázaly až třikrát větší výdrž než u alkalických baterií Panasonic Power Max3 (velikost M "buřt"). Baterie Panasonic Power Digital Camera využívají nové proprietární technologie, která je založena na principu nikl-oxyhydroxidových a mangan-dioxidových katod. Baterie Panasonic Power Digital Camera je k dostání ve velikosti AA (tužková) a stojí 79 Kč včetně DPH.

Odkaz: www.panasonic.cz

VisionBook 635SX

Tomáš Jirásko

AX doplnil svoji řadu notebooků VisionBook modelem 635SX. Oslovit by měl především firemní zákazníky, kteří využijí implementované technologie Bluetooth i Wireless LAN a kladou i důraz na grafický výkon, neboť notebook je kromě 15" SXGA TFT displeje (1 400 x 1 050 bodů) vybaven grafickým akcelerátorem ATI M9 s 64 MB DDR. Doplněn je vestavěnou webkamerou, 3x rozhraním USB 2.0, rozhraním FireWire, S/PDIF digitálním výstupem, DVD/CDRW mechanikou, sériovým portem. VisionBook 635SX je postaven na platformě Intel Pentium 4 s podporou 533 FSB, a v levnější variantě P4 2,4 GHz, 256 MB DDR, 40 GB HDD, DVD/CDRW, CMOS kamera, Wireless LAN Windows, Professional stojí 49 990 Kč bez DPH.

Odkaz: http://www.umax.cz

Double v podání NECu

Tomáš Jirásko

Firma NEC ve spolupráci s Abacus Computer uvedla na český trh vypalovací mechaniku DVD NEC ND-1300 pro rozhraní ATAPI podporující oba hlavní formáty, tedy DVD-R/RW a DVD+R/RW. Jedná se o rychlou mechaniku s 2MB vyrovnávací pamětí a rychlostmi čtení DVD 12x CAV (max. 16 200 Kb/s), CD 40x CAV (max. 6 000 Kb/s); a rychlostmi zápisu DVD-R 4x (5 520 Kb/s), DVD+RW 2,4x (3 300 Kb/s), DVD-RW 2x (2 760 Kb/s), CD-R 16x (2 400 Kb/s), CD-RW 10x (1 500 Kb/s).

Odkaz: http://www.abacus.cz

Čas podle USB

Tomáš Jirásko

Se zvětšováním kapacity a zmenšováním rozměrů čipů flash pamětí se setkáváme s tímto úložným médiem čím dál tím více ve vícero produktech. Společnost Cartagena Handels Gmbh, prodávající hodinky pod značkou Laks, nabídla model vybavený právě touto pamětí a USB rozhraním. V nabídce nalezneme trojici modelů lišících se nabízenou kapacitou paměti 32 MB, 64 MB a 128 MB. K propojení s periferiemi je součástí řemínku i krátký USB kabel. Paměť spolupracuje s operačními systémy Windows 98/ME/ /2000/XP, appleovským Mac OS 8.6 a vyšší a Linux 2.4. Hmotnost hodinek je 43 gramů a stojí v závislosti na modelu 32-92 eur.

Odkaz: http://www.laks.com

WOW! Samsung Yepp

Tomáš Jirásko

Nový MP3 přehrávač YP-55 je prvním z produkce Samsungu, který bude obsahovat technologii WOW (simulující efekt surroundového zvuku) od společnosti SRS Labs. K dostání bude ve dvou verzích se 128MB a 256MB flash pamětí. Přehrávač obsahuje i FM rádiotuner, a nabídne funkce umožňující v reálném čase pořizovat záznam jak z rozhlasového vysílání, tak i z externích audiozařízení (např. CD přehrávač, mikrofon), připojených přes minijack. Pro komunikaci s počítačem je vybaven rozhraním USB 1.1. Z údajů výrobce vyplývá, že YP-55 by měl na jednu AAA baterii vydržet v provozu okolo 15 hodin. V současné době však není známo, zda přehrávač bude uvolněn i mimo korejský trh, kde je jeho cena 172 USD (128 MB), respektive 205 USD.

Odkaz: http://www.samsung.com

Acerovská osmnáctka

Tomáš Jirásko

L801 by měl představovat v nabídce Aceru cenově dostupný model určený především pro každodenní "úředničinu", ovšem své místo nalezne i v řadě domácností. Uživateli nabídne vysoký kontrastní poměr 400 : 1 a jas 250 cd/m2. Viditelnost je dána úhly pohledu až 160 ? horizontálně i vertikálně. Nativní rozlišení monitoru je 1 280 x 1 024 se 16,7 milionu barev, a je certifikován dle normy ISO 13406-2, která zaručuje optimální úroveň jasu a kontrastu při dlouhodobém provozu. Cena tohoto kousku by se měla pohybovat okolo 20 000 Kč včetně DPH.

Odkaz: http://www.acer.cz

§§§§§


Předpověd počasí

Lenka Karlíková

c03p0346

O tom, že předpověď počasí lze již v dnešní době dostat kdekoliv a kdykoliv, určitě nikdo z nás nepochybuje. Ale již je obtížnější vyhledat informace a zprávy, ze kterých se dozvíme, jaké je právě počasí na druhé straně zemské polokoule, například v australském Brisbane. K ulehčení našeho hledání je určena aplikace Froggy 1.1. Ve sklenici vždy usmívající se žabka nám podá aktuální informace nejen z některých měst naší republiky, ale z celého světa. Používaná databáze je dosti rozsáhlá a obsahuje více než sedm set měst ze všech kontinentů. Velikost tohoto chytrého programu, který je k dispozici rovněž v české verzi, je 1,0 MB a je volně ke stáhnutí.

Odkaz: http://www.i-mate.de.

Windows Server 2003

Lenka Karlíková

V polovině měsíce dubna byl představen operační systém Windows Server 2003, a již se objevily první avizované nedostatky týkající se aplikací vytvořených samotnou společností Microsoft. Na nové platformě nelze spustit některé jejich starší aplikace, nebo běží až po upgradu na novější verze. Problémy způsobuje webový Internet Information Server 6.0, který prošel mnohými změnami a nespolupracuje s aplikacemi tak jako předchozí verze. Dále nelze spustit BizTalk 2000, Mobile Information server 2001, Commerce Server 2001, databázový nástroj SQL Server a Content Management Server 2001. Většina uživatelů jistě operačnímu systému vytkne, že nepodporuje často používaný e-mailový Exchange Server. Podobný úděl potkalo několik dalších aplikací, u nichž si uživatelé budou muset počkat na nové verze, pokud budou chtít používat Server 2003.

Odkaz: http://www.microsoft.com

Mozilla 1.4

Lenka Karlíková

Počátkem května byla vypuštěna beta-verze populárního open-source internetového prohlížeče Mozilla. Vývojáři opět usilovali o lepší stabilitu a vyřešili kompatibilitu s některými stránkami. K novinkám verze 1.4b patří možnost spustit stažené.exe soubory. Dále jsou podporovány CRAM-MD5 a Digest-MD5 AUTH ověřování v rámci Mozilla Mailu. Vylepšení se taktéž týkají funkce pro blokování obrázků, která se stala flexibilnější. Velikost a barvu HTML mail-prohlížeče lze měnit novým nastavením defaultního fontu. Zajímavostí je bezesporu to, že pro každé nově otevřené okno lze specifikovat domovskou stránku, blank page nebo poslední navštívenou stránku. Do Mozilly 1.4 b byla přidána NTLM autentifikace využívající Windows Integrated Security. Toto ověřování umožňuje webovému prohlížeči komunikaci s MS Web a Proxy Servery.

Odkaz: http://mozilla.org

DVD u Microsoftu

Lenka Karlíková

Obří gigant Microsoft si tentokrát pro své uživatele připravil další nemilé překvapení. Své pole působnosti se snaží rozšířit také do oblasti filmové produkce, kde bude podporovat pouze filmy vlastního DVD formátu, jež poběží jen na PC s operačním systémem Windows a Windows Media Player 9. Mezi průkopníky budou patřit snímky Standing in the Shadows of Motown a Terminator 2: Judgement Day, které budou dodávány na dvou discích. Jeden bude možné přehrávat na standardních DVD přehrávačích a druhý na DVD-ROM pomocí Media Playeru 9. Cena za oba disky bude necelých 30 USD. Microsoft formátem nazvaným High Definition DVD (HD-DVD) nabízí možnost vyššího rozlišení, a dále by měl poskytnout efekty nedostupné v DVD formátech. Zatím neschválenému formátu HD-DVD však konkuruje Blue-Ray.

Odkaz: http://www.microsoft.com

Díry v ICQ

Lenka Karlíková

Ani jednomu z nejpoužívanějších komunikačních programů se nevyhnuly bezpečnostní chyby. Zda budou mít vliv na jeho používání, se můžeme jen dohadovat. Z uváděných 200 milionů uživatelů totiž velká část využívá verze několik let staré, kterých se tyto chyby naštěstí netýkají. ICQ 2003a a předchozí verze obsahují šest chyb, přičemž dvě z nich mají být závažné. Tyto bezpečnostní díry postihují především služby spojené s využíváním e-mailu, které by umožnily napadnout a posléze kontrolovat počítač spuštěním vlastního kódu. Další kritická chyba je ve funkci automatického updatu ICQ klienta. Výše zmiňované chyby se nacházejí pouze v plných verzích ICQ, ve verzi ICQ2GO (http://go. icq.com) ani v odlehčené verzi ICQ Lite se nevyskytují.

Odkaz: http://www.icq.com

CrossOver Office

Lenka Karlíková

Máte na svém počítači Linux, a chtěli byste používat některé aplikace MS Office XP, 2000 nebo 97, přitom však nechcete na svůj počítač instalovat Windows? Pomůže vám nová verze programu CrossOver Office 2.0.0 (COO) společnosti CodeWeavers, která nabízí spuštění programů jako Word, Excel, PowerPoint, nebo u balíku Office 2000 aplikace Outlook, Internet Explorer a Access. Dále spustí Lotus Notes, Quicken, Photoshop 7.0 a Microsoft Visio. CrossOver Office je podporován společnostmi Mandrake, SuSe, RedHat, Debian, Caldera a licence stojí 55 USD.

Odkaz: http://www.codeweavers.com

§§§§§


WD Raptor

Jaroslav Kasal

c03p0347

Společnost Western Digital je ve světě počítačů známá především svými pevnými disky, které s úspěchem vyrábí od roku 1988. Skutečnost, že se WD snaží držet na technologické špičce ve vývoji hard disků, dokládá i výkonný produkt WD Raptor, určený pro moderní rozhraní Serial ATA (SATA). V České republice byl oficiálně představen 12. 5. 2003 na tiskové konferenci v Praze, kde zástupci společnosti WD zařadili disk Raptor do hi-end třídy.

Pevný disk Raptor WD360GD určený pro rozhraní SATA nabízí kapacitu 36,7 GB a neobvykle rychlou rotaci datových ploten 10 000 otáček za minutu. Jak uvádí Western Digital, je pevný disk Raptor prvním SATA zařízením s takto vysokými otáčkami. Rychlost ploten by se měla projevit především na přístupové době, která by měla být 5,2 ms, a také na přenosové rychlosti. Na celkovém výkonu zařízení by se zcela logicky mělo podílet i samotné rozhraní SATA, které v aktuální verzi nabízí propustnost sběrnice 150 MB/s.

Pevný disk WD Raptor by měl nalézt uplatnění nejen ve výkonných pracovních počítačových stanicích či v rukou náruživých hráčů, ale především v serverové oblasti. Jak totiž vyplývá z tiskové zprávy WD, nový WD Raptor zapojený do diskového pole SATA se může stát vážnou konkurencí postavenou proti doposud uznávaným raidovým polím založeným na technologii SCSI. Dokonce při porovnání pořizovacích nákladů na vytvoření diskového pole SATA s disky WD Raptor s obdobně výkonným polem, založeným na SCSI, jasně vyplývá, že SATA bude pro mnoho uživatelů příjemnější volbou.

Odkaz: http://www.westerndigital.com

Travelstar 7K60

Jaroslav Kasal

Společnost Toshiba uvádí na počítačový  trh nový model pevného disku určeného pro notebooky. Jedná se  o klasicky vyhlížející 2,5" zařízení pro rozhraní ATA-6. Z technologického  hlediska jistě překvapí, že rotace ploten miniaturního disku  dosahuje rychlosti 7 200 otáček za minutu. Vysoká rychlost by  měla, podle tvůrců, zajistit až o třetinu vyšší výkon ve srovnání  s běžnými 2,5" disky vybavenými otáčkami 5 400 ot./min. Plynulý  tok dat by měla zajistit také 8 MB objemná vyrovnávací paměť.

Z  konstrukčního hlediska je zařízení tvořeno dvojicí disků s využitými  čtyřmi povrchy. O zápis a čtení se starají rovněž čtyři hlavičky,  jejichž velikost byla razantně zmenšena a tím i snížena hmotnost  o 60 %. Produkt dokáže komunikovat s počítačem pomocí standardu  ATA/100 (Ultra DMA mode-5) a v případě, že počítač nevyužije  tento režim, je k dispozici i starší PIO-4.

Rozměrově malý (9,5  x 70 x 100 mm) pevný disk o hmotnosti 115 g by se měl uplatnit  především ve výkonných hi-end noteboocích, kde uživatelé ocení  rychlou průměrnou přístupovou dobu (cca 10 ms) i přenosovou rychlost.  Zařízení v námi zmíněném provedení, tedy s dvěma datovými plotnami,  disponuje celkovou kapacitou 60 GB, což je v kategorii 2,5" také  sympatická hodnota. Ta je zajištěna vysokou hustotou dat záznamu,  která je v případě disků Travelstar 50 Gb na čtvereční palec.

Odkaz:  http://www.toshiba.com

PlexWriter Premium

Jaroslav Kasal

Pod  označením PlexWriter Premium se skrývá zcela inovovaná zapisovací  mechanika CD-RW od společnosti Plextor. Uživatelům, kteří se  v problematice vypalování dat alespoň trochu vyznají, jistě není  nutno tohoto uznávaného výrobce dlouze představovat. Výrobky  nesoucí logo PlexWriter se vždy řadily ke komerčně úspěšným a  uživateli vyhledávaným produktům. Jak vyplývá z tiskové zprávy  společnosti Plextor, měla by být nová mechanika vybavena naprosto  unikátními a užitečnými technologiemi. Tudíž nepůjde jen o krok  směrem k vyšším zapisovacím či čtecím výkonům, ale především  k rozšíření stávajících služeb, které dnešní mechaniky nabízejí.  Zapisovací jednotka disponuje výkonem 52x/32x/52x a pro plynulý  tok dat je osazena vyrovnávací pamětí s nadstandardní kapacitou  8 MB. Pokud by nastala situace, že by i tak mělo dojít k chybě  podtečení, je k dispozici i ochranná technologie Burn-Proof.  K dispozici jsou i další již známé technologie, např. PoweRec,  VariRec či podpora moderního paketového formátu Mt.Rainier. Hlavním  "tahákem" modelu Premium je však systém GigaRec, s jehož pomocí  je možné uložit na jedno běžné 80min. CD médium cca 1 GB dat.  Pokud by se vám 1GB dat na nosiči i tak zdál málo, stačí sáhnout  po 99min. CD a na něj zapsat až 1,2 GB dat. Zvýšit využitelné  místo na CD o 40 % se podařilo zmenšením datových pitů, je tedy  jasné, že číst takovéto disky půjde pouze na mechanikách vybavených  schopností spolupracovat s formátem GigaRec. Pokud se tento moderní  systém přeci jen stane standardem, bude to pro nás uživatele  bez pochyb velmi příjemné. Další inovací mechaniky je technologie  nazvaná SecureRec, s níž je možné ukládat data na CD disk v zakódovaném  tvaru, takže ani při nelegálním překopírování takového nosiče  nebude mít zloděj žádný užitek. Pokud nebude znát heslo, nebude  moci k datům přistupovat na žádné CD mechanice. Jméno Silent-Mode  patří službě, která umožňuje uživateli nastavit režim tichého  chodu zařízení. Volit lze nejen zapnutí či vypnutí tohoto režimu,  ale i jednotlivé parametry jako např. přístupovou dobu, výkon  čtení či zápisu. Tento mod se uplatní u uživatelů, kteří chtějí  být k mechanice více šetrní či potřebují zajistit v okolí počítače  co nejtišší prostředí. Poslední, v pořadí čtvrtou výraznou novinkou,  je technologie Q-check. Díky ní je možné testovat kvalitu CD  nosičů. Podle nám dostupných informací by mělo být možné testovat  hned několik vlastností: chyby C1/C2, FE/TE a Beta/Jitter. Na  závěr ještě doplňme, že objevit by se měl tento šikovný pomocník  nejen v klasické interní IDE verzi, ale i v externí USB 2.0 podobě.

Odkaz:  http://www.servodata.cz

§§§§§


Krátké zprávy

Ousmane Keita

c03p0348

Borland CodeWright 7.5

Společnost Borland uvedla na trh produkt CodeWright 7.5, The Programmer\s Editing System. Ten je navržen tak, aby spolupracoval s prostředím vývojových nástrojů společností Borland a Microsoft a obohatil je o další nástroje usnadňující komunikaci, automatizaci a editaci zdrojového kódu. Má především urychlit a zvýšit produktivitu vývojových týmů prostřednictvím vzdálené komunikace a editace souborů v reálném čase.-OK

Sybase kupuje Sybase

Sybase ČR, s. r. o., české zastoupení společnosti Sybase, Inc., oznámila kapitálový vstup do rakouského zastoupení Sybase, Inc. Tím se stala největším společníkem ve firmě Sybase EDV-Systeme. "Vstup na rakouský trh je prvním krokem z řady naplánovaných aktivit. Kromě teritoriálního růstu pracujeme i na dalších směrech rozvoje", řekl výkonný ředitel Sybase ČR Tomáš Pavlík.-OK

§§§§§


Krátké zprávy

Martin Kybal

c03p0349

Dell rozšiřuje síťové portfolio

Firma Dell vstoupila do vod síťových prvků teprve před půl rokem, a již zase rozšiřuje svoji nabídku o 4 nové přepínače. Tyto 4 novinky jsou určeny pro malé firmy a domácnosti. Jedná se o neadministrovatelné switche PowerConnect 2016, 2024, 2124 a 2508. Modely PowerConnect 2016 a 2024 mají 16, respektive 24 10/100Mb portů. Model PowerConnect 2124 je stejný jako 2024, ale má navíc jeden gigabitový port určený pro připojení počítačů do páteřní sítě. Nejvyšší přepínač PowerConnect 2508 obsahuje 8 plně přepínatelných portů 10/100/1 000Mb, a postačí v menší firmě jako páteřní přepínač. Cena je velmi přijatelná a pohybuje se mezi 4 900 za PowerConnect 2016 a za nejvyšší model PowerConnect 2508 nepřesáhne 20 000 Kč. Všechny přepínače jsou pro Dell opět vyráběny jako OEM společností Delta Networks na Tchaj-wanu.-KYB

§§§§§


M-Audio OmniStudio USB

Jan Osten

c03p0350

Výrobek společnosti M-Audio nesoucí označení OmniStudio USB v sobě kombinuje zvukovou kartu a MIDI interface, přičemž by se měly vyznačovat lepší konektivitou, flexibilitou a funkčností než podobné produkty připojitelné přes USB. Celá konstrukce OmniStudia USB vychází ze spojení technických předností populárního Quattra a OmniStudia tohoto výrobce do jednoho interfacu určeného pro USB port počítače a pracující v rozlišení 24bit/96kHz. Celá koncepce 4in x 4out v rozlišení 16bit je softwarově nastavitelná do operací 2in x 4out či 4in x 2out v rozlišení 24bit. První dva z celkového počtu vstupů akceptují oba typy konektorů XLR i 1/4" TRS, a lze je charakterizovat jako mikrofonní/nástrojové, se zabudovaným předzesilovačem, fantomovým napájením, regulací vstupní úrovně signálu, utlumení frekvenčního pásma 20 dB a s nezbytnou LED indikací citlivosti signálu. U dalších dvou linkových vstupů (1/4" TRS symetrické) lze nastavit úroveň signálu nasměrovaného do A/D převodníků. Všechny čtyři vstupy disponují možností přímého monitoringu. Skrze další čtyři páry stereovstupů (1/4" TRS) lze získaný signál nasměrovat do digitálních výstupů a přímo monitorovat.

OmniStudio USB v sobě soustřeďuje samostatné výstupy (1/4" TRS) přímo z D/A kanálů, jeden pár stereovýstupů (1/4" TRS) pro monitoring doplněný o ovládání hlasitosti, jeden pár stereovýstupů (1/4" TRS) určených pro konečné nahrávání a dva stereosluchátkové výstupy s ovládáním hlasitosti. OmniStudio USB má zabudovaný 1x1 MIDI interface, podporuje obě platformy PC i Mac, a součástí je i zvukový software Maximum Audio Tools.

Odkaz: http://www.disk.cz

Nevlastní sourozenci

Jan Osten

Palm obohatil jím nabízené modely o dvojici přístrojů, a především sedmdesátijedničkový Zire představuje další políček konkurenci, neboť zatímco Palm Zire je low-endový model, Zire 71 představuje mid-range řešení, a špičku pomyslného ledovce obsazují Tungsteny. Z marketingového hlediska tedy tam, kde cenově začínají low-endy platformy Pocket PC, je za podobnou cenu k dostání mid-range model na systému Palm.

Návrh Zire 71 se jasně drží koncepce Palmu Zire pro zábavu, Tungsteny pak pro práci, čemuž odpovídá i řešení rozkládacího těla, kde v zadní části přístroje je pod krytem schován digitální fotoaparát s VGA rozlišením (640 x 480 bodů). Použitý displej má rozlišení 320 x 320 pixelů a barevnou hloubku 65 tisíc barev. Vše je poháněno procesorem Texas Instruments OMAP310 na 144 MHz, k dispozici je 4MB flash paměť a 16MB RAM (využitelných 13 MB), což je vcelku málo, zvláště pro ukládání fotografií, a z tohoto důvodu je Zire 71 vybaven slotem pro SD/MMC karty. Samozřejmostí je reproduktor, jack pro sluchátka, infračervený port. Napájení zajišťuje 900mAh lithium-polymerová baterie. Rozměry Zire 71 jsou 114 (134) x 73 x 17 mm, hmotnost činí 150 g. Zábavnému ladění tohoto modelu odpovídá i softwarová výbava mezi programy nenalezneme obvyklé kancelářské aplikace DocumentsToGo, zato jsou zde RealOne Mobile Player a Kinoma Player and Producer. Doporučená cena je 299 USD.

Nový Tungsten, nesoucí označení C, by měl být novou vlajkovou lodí Palmu. Na první pohled je značně podobný Tungstenu W, z kterého jakoby někdo pouze odebral anténku. Céčku chybí graffiti plocha, nahradila ji klávesnice ovšem při implementaci Graffiti 2 lze tyto psát kdekoliv na displeji. Ten má 320 x 320 pixelů a je shodný s displejem Zire 71. Operační paměť disponuje 64 MB RAM (51 MB je využitelných). K dispozici pro rozšíření je samozřejmě i slot pro SD/MMC (SDIO) karty. Na rozdíl od Téčka chybí Céčku integrovaný Bluetooth, místo toho je k dispozici interní Wi-Fi (802.11). Rovněž Céčku chybí mikrofon a konektor sluchátek je 2,5mm. Mezi softwarem najdeme nový VersaMail a Palm WebBrowser 2.0, který nově nepotřebuje k fungování proxy, k dispozici je i VPN klient postavený na PPTP. O životadárnou energii se stará 1 500mAh Li-Pol akumulátor. Cena Tungstenu T je 499 USD.

Odkaz: www.palm.com

Barva na stůl

Jan Osten

Nově uvedené tiskárny Aficio CL3000 a CL3000DN (vybavena duplexní jednotkou a síťovou kartou) jsou jak výrobce uvádí stolní barevné tiskárny s "černobílou" rychlostí. Tiskárna by tak měla být schopna vyprodukovat 16 plnobarevných a 20 černobílých stran za minutu, přičemž první strana se objeví za pouhých 15 sekund po zahřátí, jehož čas je pod 30 sekundami. S veškerým nainstalovaným příslušenstvím má tiskárna maximální kapacitu 1 690 listů. Rozlišení tiskárny je 1 200 x 1 200 dpi. Vestavěnou paměť RAM je možné rozšířit až na 384 MB. Pro připojení jsou k dispozici síťová karta, bezdrátové spojení, Bluetooth či rozhraní USB 2.0. Podporovány jsou všechny běžné síťové protokoly, jako jsou TCP/IP, IPX/SPX, NetBEUI a AppleTalk. Karta síťového rozhraní podporující tyto protokoly je u verze DN ve standardu.

Odkaz: http://www.impromat.cz

Stříbrná tabatěrka

JAN OSTEN

Společnost Minolta představila nový digitální fotoaparát DiMAGE Xt s rozlišením 3,2 megapixelu. Nový DiMAGE Xt je ještě menší a lehčí než jeho předchůdce DiMAGE Xi, přičemž jeho rozměry jsou 85,5 x 67 x 20 mm a hmotnost 120 g. Nový fotoaparát je vybaven snímačem se 3,2 milionu pixelů disponujícím 3x optickým a 4x digitálním zoomem, celkově jde tedy o 12násobné zvětšení.

Odkaz: http://www.minolta.cz

MobilePre USB

Jan Osten

Společnost M-Audio, známější spíše výrobou studiových komponentů, zařadila do své nabídky přes USB rozhraní napájený audiointerface a předzesilovač v jednom. Tento produkt obdržel označení MobilePre USB. V malé modrobílé krabičce se nachází 2 x 2 USB audiorozhraní, dva mikrofonní vstupy (XLR symetrické) s možností 48V fantomového napájení pro použití profesionálních mikrofonů, jeden stereomikrofonní vstup (1/8"), dva linkové symetrické vstupy (1/4" TRS), z nichž druhý je vysoko impedanční a vhodný pro připojení zdroje signálu např. kytary. Tento produkt nabízí možnost ovládání vstupní úrovně signálu (+40 dB max.) pro každý kanál zvlášť, indikaci fantomového napájení a indikaci citlivosti signálu. Celý systém MobilePre USB je doplněn dvěma nesymetrickými výstupy (1/4"), jedním linkovým stereo výstupem (1/8") a jedním stereosluchátkovým výstupem s možností ovládání hlasitosti. Připojuje se přímo do USB portu prostřednictvím přiloženého USB kabelu a pracuje v rozlišení 16bit/48 kHz. Na rozdíl od konkurenčních výrobků tento produkt disponuje možností přímého monitoringu ovládaného přes software. Je kompatibilní s Windows 98SE/ME/2000/XP a Mac OS 9.1 a vyšší či Mac OS X. MobilePre USB je naprosto perfektní řešení audiointerfacu a předzesilovače pro ty, kdo používají pro zpracování zvuku notebook. Několik druhů audiovstupů a výstupů, včetně zabudovaných mikrofonních a nástrojových předzesilovačů, poskytuje maximální flexibilitu pro jakékoliv aplikace.

Odkaz: http://www.disk.cz

Billova budoucnost

Jan Osten

Bill Gates představil prototyp PC budoucnosti, tedy alespoň jak jej vidí HP a Microsoft. Počítač nese kódové označení Athens, a měl by demonstrovat úzkou propojenost softwaru a hardwaru. Při jeho návrhu byl kladen důraz na integraci hlasových služeb. Typickým zaměstnancem budoucnosti tak je "dříč", který v práci neustále telefonuje a zpracovává obrovské množství informací. Život takového pracovníka by měl ulehčit 23palcový širokoúhlý displej (16 : 10), který umožňuje práci s více dokumenty současně. V monitoru je však rovněž schována i optická mechanika, kamera, reproduktory, mikrofon a sluchátko, které je podobně jako myš a klávesnice bezdrátové, připojované přes Bluetooth. Sluchátko má vlastní LCD displej a počítač je zapojen přímo do telefonní zásuvky, takže funguje jako běžný telefon. Samotná krabice doznala podstatného zmenšení a v podstatě se jí nemusíte zabývat, počítač se totiž vypíná na monitoru, v tomto případě však vlastně přechází pouze do úsporného režimu.

Odkaz: www.microsoft.com

Sony pro doma

Jan Osten

Společnost Sony představila novou řadu LCD monitorů. Monitory série nesoucí označení HS jsou určeny pro domácí uživatele. K dispozici budou modely ve velikostech 15" (HS53), 17" (HS73) a 19" (HS93). Uživatelům nabídnou jas 260 cd/m2 a nadstandardní kontrastní poměr až 600 : 1. Nativní rozlišení modelu HS53 je 1 024 x 768, u modelů HS73 a HS93 pak 1 280 x 1 024. S těmito parametry jsou ideální pro hry, přehrávání DVD nebo surfování po internetu. Díky ECO modu se displeje vyznačují i nízkou spotřebou energie a delší životností.

Odkaz: http://www.sony.cz

Kreslíme si s Corelem

Jan Osten

Společnost Corel vypustila do světa novou verzi své grafické aplikace Painter. Corel Painter 8 je jako jeho předchůdci zasvěcen vytváření a úpravě digitálních obrazů a fotografií, přičemž na rozdíl od Adobe Photoshopu se věnuje i do značné míry problematice samotného kreslení. Nová osmička přináší, jak se dalo očekávat, rozšíření efektů a přidání pracovních nástrojů, což je vidět na příkladu štětců, kterých máme nově více než 400, či na přidání nového Color mixeru i Brush Creatoru, jenž umožňuje definování vlastních štětců, a Sketch Effect, kterážto funkce bere při práci s ní v úvahu i gramáž použitého papíru. Dle výrobce se dočkáme i vylepšení kompatibility s produkty Adobe, a přepracováno bylo i uživatelské rozhraní. Painter 8 stojí 299 USD, upgrade a cross-upgrade 149 USD. 30denní zkušební verze je k dispozici na domovských stránkách společnosti.

Odkaz: http://www.corel.com.

§§§§§


Krátké zprávy

Jana Pelikánová

c03p0351

Novinka u Geacu

Společnost Geac Enterprise Solutions, české zastoupení kanadské společnosti Geac Computer Corp. Ltd, představila generačně novou verzi EPR systému System21 s označením Aurora. Produkt je určen pro střední firmy zejména z výrobního sektoru. Jeho česká verze by měla být dostupná zhruba kolem Invexu. -jp

Nakladatelství Grada

vyhlásilo Ceny Grada 2002. Z oblasti počítačové a technické literatury byl za knihu loňského roku vybrán titul Delphi začínáme programovat od ing. Slavoje Píska.-jp

Borland a MUZO pro Eurotel

Od května si můžete dobíjet Go SIM karty a platit faktury pomocí mobilu, aniž byste museli mít speciálně upravenou SIM kartu. Novou službu pro Eurotel vyvinula firma MUZO a použila k tomu nástroje společnosti Borland. Systém USSD platby je velmi jednoduchý. Musíte mít pouze platební kartu KB a mobil. Zákazník Eurotelu vloží platební kartu do bankomatu (zatím pouze KB) a zaregistruje se. Poté obdrží na stvrzence bezpečnostní kód a ostatní úkony již vykonává z mobilu. Zaregistrovat v bankomatu se stačí pouze jednou, opakovaně pouze tehdy, pokud chcete provést změny v registraci. Vlastní Go/platba za služby se zadává už z mobilu v několika interaktivních krocích a uživatel je vždy vyzván, aby zadal konkrétní údaje. Do mobilu nikdy nezadáváte číslo platební karty. Jádro aplikace bylo vyvinuto nástrojem Borland JBuilder Enterprise a běží v prostředí aplikačního serveru Borland Enterprise Server 5.2 na platformě J2EE 1.3.-jp

Server 2003 na trhu

Společnost Microsoft uvedla na trh hned tři nové produkty: Windows Server 2003, Visual Studio .NET 2003 a SQL Server 2000 Enterprise Edition (64bitový). Maximální důraz byl v těchto produktech kladen zejména na bezpečnost, efektivitu a snížení nákladů. Recenze produktů přineseme v dalších číslech.-jp

Společnost CZ.NIC

Smlouva se uzavírá na rok a v případě souladu pak automaticky na další tři roky. Zákazník si pak vybere příslušného registrátora a může s ním v případě závažného porušení smlouvy vždy smlouvu vypovědět. Smlouva mezi zákazníkem a registrátorem musí obsahovat souhlas zákazníka s přístupem sdružení CZ.NIC k datům o zákazníkovi a musí respektovat pravidla registrace doménových jmen v rámci domény nejvyšší úrovně .cz. Systém bude nabíhat tak, že ke dni náběhu budou všechna doménová jména převedena do LRR a podle pravidel si je budou registrátoři převádět na sebe. Ty, o které se nikdo nepřihlásí, budou v LRR po měsíci odstraněna.

-jp

§§§§§


Krátké zprávy

Zdeněk Rusek

c03p0352

SMS na sjednocených číslech

7. května 2003 zahájili mobilní operátoři v České republice ve spolupráci s partnerskými firmami zkušební provoz SMS služeb s přidanou hodnotou na sjednocených číslech. Zákazníci mohou přistupovat ke službám na jednotném čísle a za stejnou cenu bez ohledu na to, kterého mobilního operátora používají. Sjednocené číslování SMS služeb otevře další prostor pro nezávislé poskytovatele mobilních služeb s přidanou hodnotou a výrazně zefektivní možnost komunikace těchto služeb koncovým uživatelům. SMS služby budou poskytovat partneři, společnosti nezávislé na mobilních operátorech.

Partneři budou připojeni do SMS center všech mobilních operátorů. Úlohou každého operátora bude zajistit pro partnera přenos SMS zpráv a zpoplatnění jeho služeb. SMS služby budou zákazníkům poskytovány na číslech 900XXYY, kde XX je identifikace konkrétního provozovatele služeb a YY vyjadřuje cenu služby včetně DPH (například SMS zprávou na číslo 9009915 zákazník objedná službu s cenou 15 Kč). Ceny služeb, které určuje partner a liší se podle typu služby, se budou ve zkušebním provozu pohybovat v rozmezí 3 až 30 Kč. Pilotního provozu se v první fázi účastní provozovatelé služeb ATS Praha a NetKit. Po jeho vyhodnocení bude ve třetím čtvrtletí 2003 umožněno používat sjednocená SMS čísla dalším zájemcům. Přidělování SMS čísel pro partnery bude koordinovat odborná komise Asociace provozovatelů mobilních sítí. Tato komise bude také doporučovat technické i etické standardy poskytování SMS služeb na sjednocených číslech.-rusn

Fúze dokončena

Systém newLinx (newlinx.adrenaline.cz) úspěšně dokončil fúzi s reklamním systémem Kvantum. Produkt newLinx je systém pro výměnu reklamy. Dnes nabízí výměnný poměr 1:1 a navíc se doplňuje s produktem Adrenaline.cz, což je komplexní systém pro správu veškerého reklamního prostoru i libovolně velkého a složitého webu.

PCMedik

Zdeněk Rusek

PCMedik je, jak již sám název napovídá, program na "vyléčení" nebo urychlení vašeho počítače. Za pomoci změny nastavení předejde padání a nestabilitám systému, a pokud váš počítač nebo server již snad spadl, dokáže PCMedik vrátit vše do normálu. Děje se tak za pomoci jednoduchého interfacu, se kterým by dokázalo pracovat i malé dítě. PCMedik spolupracuje s jakýmkoli 32bitovým operačním systémem, počínaje Windows 95 a konče nejnovějšími Windows XP. Nastavit musíte jenom tři věci: svůj operační systém, výrobce procesoru (Intel/AMD/ Other) a to, jestli chcete váš počítač léčit, nebo léčit a zrychlit (urychlovat lze ovšem až po registraci). Po zadání těchto údajů stačí stisknout tlačítko Go a sledovat, jak PCMedik upravuje nastavení. Po dokončení operace se počítač restartuje a systém by měl být v pořádku.

Na stránkách výrobce lze stáhnout 28denní trial-verzi o velikosti 853 KB, která je bohužel razantně omezena, plnou verzi získáte za poplatek 9,31 USD.

Odkaz: http://www.pgware.com

§§§§§


Škola on line

Jan Šplíchal

c03p03531

Společnost CCA Group, jež se zabývá řešením informačních systémů, a přední tuzemský výrobce a dodavatel multimediálních výukových programů LANGMaster, oznámily 28. dubna společný projekt ŠKOLA ONLINE který svým zaměřením pokrývá problematiku jak vzdělávací, tak i administrativní a informační. Školám nabízí řešení vnitřních agend, rodičům žáků a studentům přináší možnost komunikace se školou prostřednictvím internetu a širokou škálu vzdělávacích programů, všem dohromady pak slouží jako zdroj informací o českém školství, který jednak prezentuje novinky z této široké oblasti, ale funguje rovněž jako vyhledávač žádaných informací. Zároveň však také přichází s komplexním elektronickým obchodem, jenž nabízí veškeré školní pomůcky od kříd přes učebnice a výukové programy až po nabídku volných míst či studijních cest. ŠKOLA ONLINE nabízí 1) PORTÁL je určen všem příznivcům škol a vzdělávání. Kromě informací o všech aspektech školské problematiky je prostředím pro profesní diskusi a zdrojem návodů a pomůcek pro vlastní práci učitele. Rovněž urychlí a zprostředkuje on-line komunikaci mezi jednotlivými subjekty školství. Na jeho stránkách naleznete i nabídky produktů a služeb souvisejících s provozem škol a vzdělávacím procesem, stejně jako přehled a odkazy na příbuzné weby. 2) BRÁNA VĚDĚNÍ OTEVŘENÁ je projekt zpřístupňující prostřednictvím internetové sítě velmi rozsáhlou kolekci multimediálních výukových dat všem zájemcům formou uživatelské služby. Prostřednictvím moderních technologií z dílny společnosti LANGMaster jsou tak zájemcům zpřístupněny kursy pro výuku jazyků, přírodních věd či znalostí z oblasti práce s počítačem. 3) ŽÁKOVSKÁ je systém, který umožňuje 24 hodin denně, 7 dní v týdnu získávat informace o studiu vašeho dítěte prostřednictvím sítě internet. Umožní vám okamžitě zjistit, jak vaše dítě dochází do školy, jaké ho čekají písemky a zkoušení, jaké má výsledky a další informace spojené se školou, kterou navštěvuje. 4) KATEDRA je informační systém, jenž umožňuje zpracovávat prostřednictvím sítě internet agendy spojené s provozem školy. Zároveň školám a institucím ve školství umožňuje přístup k potřebným informacím a nabízí ucelený interaktivní informační systém, podporující tvorbu, tok a efektivní využití informací, které mohou v agendě školství vzniknout. KATEDRA je určena pro základní a střední školy včetně středních odborných učilišť. 5) Elektronický OBCHOD obsahuje nabídku produktů pro vzdělávání a zábavu. Bližší informace naleznete na stránkách projektu.

Odkaz: www.skolaonline.cz

§§§§§


Acer TravelMate 430

Hynek Vácha

c03p0354

Skupina notebooků 43x je určena jako plnohodnotná náhrada stolního počítače. Mozkem této kategorie je totiž klasický desktopový procesor Pentium 4 s maximální frekvencí 3,06 GHz a integrovanými 512 KB cache. Systémová sběrnice procesoru je taktována na 533 MHz. Paměť RAM může mít velikost 256, 512 nebo 1 024 MB DDR paměti. Pro vaše data je jsou určeny pevné disky s rozhraním UATA 100 a kapacitou začínající na 30 GB. Optické disky můžete číst v 8rychlostní DVD mechanice nebo i zapisovat v kombo DVD/CD-RW mechanice. Jistě potěší i čtečka paměťových karet 3 v 1 (podporuje standardy SD, MMC a MS). O zobrazování informací se stará grafická karta ATI Radeon 7500 s 64 MB DDR paměti, která může obrazová data předat na integrovaný 14,1" nebo 15" XGA TFT displej oba s rozlišením 1 024 x 768 nebo na externí monitor s maximálním rozlišením 1 600 x 1 200 na 75 Hz. Konektivita s ostatním světem je opravdu bohatá. Samozřejmostí je integrovaná síťová karta Ethernet 10/100 a modem V.90. Vybrané modely budou vybaveny i rozhraním pro Wireless LAN a Bluetooth. Další rozšiřitelnost umožňují tři USB2.0, jeden IEEE 1394, paralelní, S-Video out, 100pinový port replikátor, IrDA či line-in a -out port.

Odkaz: http://www.acer.cz


Stručně o GPRS - osvětlení principů

Hynek Vácha

Když mluvíme o technologii GPRS, často hovoříme o takzvaných timeslotech. O co se vlastně jedná? Technologie GPRS je dalším vývojovým stupněm rozšířeného GSM, které nebylo pro přenos dat příliš vhodné. Abych mohl vysvětlit pojem timeslot, musím trochu popsat vlastní technologii GSM. Zde se jedná o přenos dat prostřednictvím rádiových vln. Protože je třeba, aby ve využití "prostoru" byl pořádek, jsou pevně určeny frekvence, na kterých může daný systém pracovat. Pro GSM byla v první fázi vyčleněna část okolo 900 MHz a s jeho rozvojem časem přibylo ještě okolí 1 800 MHz. Každému operátoru bylo přiděleno několik úseků z obou frekvenčních pásem. Vzhledem k tomu, že těchto úseků není mnoho, bylo nutné najít způsob, jak uspokojit dostatečný počet zákazníků v každém místě pokrytém signálem. Proto byly aplikovány dva zásadní kroky. Prvním je opakování frekvencí pro komunikaci u vysílače v místech, kde již není signál na dané frekvenci od jiných vysílačů zachytitelný. Druhým pak, a tím se konečně blížíme k pojmu timeslot, je princip sdílení dané frekvence několika uživateli. To se provádí tak, že na jedné frekvenci přenášíme po krátkých časových intervalech postupně data (u GSM digitalizovaná řeč) několika uživatelů. Tyto časové intervaly se nazývají kanály nebo timesloty.

Pokud pomocí mobilního telefonu hovoříme, využíváme vždy pouze jeden timeslot. Zde nám tato rychlost přenosu postačuje jistě jste si všimli, že kvalita řeči je již na slušné úrovni. Potíže ovšem začínají v případě, že chceme přenášet nějaká data (stahování e-mailů, prohlížení WWW stránek apod.). Zde již původní rychlost jednoho timeslotu nedostačuje, respektive vyžaduje značnou trpělivost. Proto se další fáze vývoje mobilních sítí zaměřila na zrychlení přenosu dat. Jednou z možností, jak toho dosáhnout, je využití GPRS. Zrychlení přenosu je v tomto případě realizováno tím, že zákazník dostane k dispozici několik timeslotů, takže výsledná přenosová rychlost je součtem rychlostí v dostupných timeslotech. Dnes nejrozšířenější maximální počet timeslotů využitelný u mobilních telefonů je kombinace 4+1. 4 označuje počet timeslotů pro stahování dat a 1 pro jejich odesílání. Tato asymetrie je využitím vlastností internetových služeb, kdy je mnohem větší objem dat směrován k uživateli, než od něj.

V poslední době se naši operátoři předhánějí v nabídce tarifů pro GPRS. Zatímco Eurotel šel cestou časově ani datově neomezeného připojení za paušální poplatek 1 000 Kč bez DPH, T-Mobile a Oskar nabízejí tarifů několik (ani jeden ovšem nenabízí neomezený tarif jako u Eurotelu), které u obou operátorů začínají tarifem bez měsíčního paušálu a pokračují tarify s měsíčním poplatkem, ale nižší cenou za KB a určitou přenesenou kapacitou v ceně paušálu. Myslím, že porovnání jednotlivých nabídek bude nejlépe patrné z přiložené tabulky.

Závěrem bych jenom rád podotkl, že i přesto, že současná cenová nabídka mobilních operátorů je v porovnání s nabídkou Telecomu velice lákavá, není rozhodně možné dobudoucna uvažovat o tom, že by mobilní přenosy dat vážně konkurovaly přenosům po pevných linkách. Bude se jednat spíše o doplněk pro ty, kteří potřebují být neustále v kontaktu. Z principu mobilních sítí totiž vyplývá, že pokud budete mít smůlu a na vysílač, přes který se připojujete, se připojí více lidí, jež budou chtít také přenášet data, celková přenosová rychlost se rozdělí mezi mnoho zájemců a každý uživatel nakonec dostane pouze velmi pomalou "linku", z čehož je patrné, že se nemůže jednat o službu pro široké masy lidí.

§§§§§


IncrediMailXE

Tomáš Vávra

c03p0355

Společnost CEO IncrediMail vyvinula poštovního klienta pro domácí i kancelářské použití. Je to mile vypadající klient, podporující 3D grafiku a animace. Můžete si jej přizpůsobit podle svých představ a nálady. Jednoduchým způsobem vložíte do zpráv pozadí, obrázky i 3D animace, nebo zvuky. Na domovské stránce je pro Incredi poměrně velká podpora zahrnující další skiny, animace, pozadí. V malinko oříznuté volné verzi je ke stažení na www.incredimail.com (5,5 MB). Registrace na plnou verzi stojí od 30 USD, a na http://www.cestiny.cz se dá již najít i čeština pro tuto aplikaci. Program však postrádá funkce zabezpečení elektronické pošty, jako šifrování apod., přesto jistě stojí za vyzkoušení.

Odkaz: http://www.incredimail.com

§§§§§


uWízlo W paWučině

Martin Voigts

c03p0356

www.gamestar.cz

Stránky sesterského časopisu GameStar byly od základu přepracovány. Nový design je pojat v jednoduchém a funkčním stylu. Najdete zde nejen aktuality z herního průmyslu, ale také různé články, patche, češtiny do her, tipy a triky, nebo informace o příručkách ke hrám. Zajímají-li vás články otištěné například v předminulém čísle, najdete na webu i tuto informaci. Pokud máte nějaký "neřešitelný" problém s hrou nebo počítačem, není nic snazšího, než se s ním svěřit ostatním hráčům v Zákysníku. Někteří mají rádi rubriku Dopisy. Ta byla proto umístěna nejen do časopisu, ale také na web. Ve fázi příprav je systém, díky němuž budete mít možnost vyjádřit se k tomu kterému dopisu.

www.navratkezdravi.cz

Stránky věnované alternativní medicíně se zabývají především v některých případech kontroverzními holistickými metodami, ovšem nejenom jimi. Stránky se zaměřují na prevenci a na přírodní metody, které umožňují tělu, aby se uzdravilo samo. Za nejzajímavější část webu lze považovat internetový časopis o alternativní medicíně, jenž se jmenuje shodně jako webové stránky. V tomto časopise se mimo jiné dozvíte něco o výživě podle krevních skupin, informace o vitamínu C, co je to kinesiologie, nebo cvičení čchi-kung. Závěrem však je třeba zopakovat, že se jedná o kontroverzní téma, které není radno brát na sto procent vážně.

www.letuska.cz

Pokud patříte mezi vášnivé cestovatele, jistě se vám zavděčí web nazvaný Letuška. Ten je přehledně graficky zpracován. Umožňuje nejen vyhledání, ale také on-line rezervaci letenek do celého světa. Letenky je možné vyhledávat podle cíle cesty, data a času cesty tam i zpět, nebo třeba podle letového řádu či ceny. Pokud vám jsou letenky málo, můžete se porozhlédnout po ostatních částech webu tam totiž najdete další užitečné služby. Mezi ty patří vyhledávání hotelů, autopůjčoven nebo pojištění. To je přibližný přehled služeb pro cestující. Tento web však nabízí také služby společnostem, které se věnují oblasti cestovního ruchu. Ty ale zůstávají oku běžného návštěvníka skryty.

www.horydoly.cz

Web Horydoly je určen "Outdoor Generation". Horolezci, vodáci, cyklisté, lyžaři, turisté i cestovatelé na tomto webu najdou velice zajímavé informace. Stránky obsahují mnoho článků a informací pro všechny tyto zájmové skupiny. Pokud se chcete dozvědět, jaké vybavení je do přírody potřeba, hledáte řeku vhodnou k sjíždění na lodi, nebo máte nedostatek inspirace k výletům, tento web vám pomůže. Pokud nenajdete nějaké informace přímo v článcích, zcela jistě je získáte v poradně, která na webu existuje. Pro běžné použití tu jsou také tipy, kam na víkend, jízdní řády, mapy a zprávy o počasí, ale také rubrika Bazar.

www.vosanajazyku.com

Už úvodní obrázek prozradí o těchto stránkách, že jsou věnovány humoru. Obsahuje totiž text: "Víme, co máte rádi... a kašleme na to!" Projdete-li si tento web, nebudete vědět, který text si přečíst dříve. Většina článků je napsána velice nadneseně a ironicky, přičemž se vesměs nejedná o neurvalý a urážející humor. Články, které patří mezi nejčtenější, opravdu stojí za to. Berou si většinou na paškál určitou skupinu lidí a potom je zajímavé číst diskuse pod článkem. Ty jsou někdy možná i humornější než samotné články, potrefená husa ovšem kejhá mnohdy nevhodnými slovy. Samotnému webu však nelze upřít originalitu a jemně ironický humor, který si vás jistě získá. Některé věty uvedené na tomto webu se pomalu, ale jistě stávají kultovními. Jedinou horší stránkou tohoto webu je grafická úprava, která by si zasloužila vylepšení.

www.e-cesko.cz

Zajímáte-li se o turistiku, a to zejména na území ČR, zcela jistě vás zaujme portál E-Cesko. Najdete tu různé cestovní kanceláře, zájezdy last minute, turistické trasy, diskusní fórum, odkazy na další podobně orientované stránky nebo informace o ubytování. Databáze tohoto nového webu se neustále rozšiřuje. Aktuální informace o počasí jsou na webu tohoto typu, zdá se, samozřejmostí. Najdete tu ale také tipy na různé akce. Důležitou částí webu je elektronický magazín Gulliver, jenž dvakrát týdně přináší novinky z oblasti turistiky a cestování. Články jsou napsány srozumitelně a zahrnují užitečné informace.

§§§§§


Codegen v ČR

Čestmír Žák

c03p0357

Na český trh přichází značka Codegen.  Jedná se o světového výrobce počítačových periferií, jako jsou  klávesnice, myši, reproduktory apod. Nicméně hlavním zaměřením  jsou skříně, servery a zdroje. Měsíční produkce činí více než  jeden milion kusů, které jsou velmi úspěšně distribuovány takřka  po celém světě. V Evropě má CG přímé zastoupení v Německu a Rusku  a úspěšně působí v naprosté většině evropských zemí.

Odkaz: http://www.codegen.cz

Bratři  v triku

Čestmír Žák

Poté, co vloni začal Matrox dodávat doplňkovými  funkcemi vybavené, žel poněkud drahé grafické karty s čipy Parhelia  512, vznikla v jeho nabídce značná mezera mezi nejlevnějším a  nejdražším modelem. Právě do této mezery zapadá dvojice nově  připravovaných čipů Millenium P650 a P750, které vycházejí z  architektury Parhelie 512, oproti níž však postrádají zejména  3D výkon. Čipy P650 i P750 (známé také jako Parhelia LX) budou  shodně vybaveny 64 MB DDR paměti, podporou AGP 8x a DirectX 8.1  (částečně i DX 9). Ke zjednodušení architektury čipu došlo zejména  u paměťové sběrnice, jejíž šířka nyní činí 128 bitů (přičemž  původní Parhelia 512 měla 256 bitů). Z těchto informací vyplývá,  že čipy založené na Parhelii LX nejsou primárně určeny pro uživatele  s vysokými nároky na 3D výkon, jako spíš pro ty, kdo dokážou  ocenit kvality jejich doplňkových funkcí, jako např. inteligentní  výstupy na více monitorů DualHead (P650), resp. TripleHead (P750).  Na trhu se obě novinky (v ceně 169 USD za P650 a 235 USD za P750)  objeví ještě před létem.

Odkaz: http://www.matrox.com

Mikrony  etc.

Čestmír Žák

Výzkumníci společnosti IBM Corporation podle  nedávného tiskového vyjádření úspěšně použili mikroskopické uhlíkové  částice k vyzáření světla. Celý výzkum byl založen na uhlíkových  vláknech až padesáttisíckrát tenčích než lidský vlas! Vědcům  se nejprve podařilo tato vlákna přimět k vedení elektrického  proudu, a později rovněž k produkci světla. Právě světlo, naprostý  základ moderních komunikačních sítí, může být využito také ke  zpracování dat v počítačích či jiných elektronických zařízeních.  Nově vynalezený uhlíkový emitor světla má pouze 1,4 nanometru  v průměru a světlo jím uvolňované se nachází na vlnové délce  1,5 mikrometru, což je dnes standardní hodnota široce používaná  v oblasti optických komunikací. Vlákna s odlišným průměrem mohou  produkovat různé vlnové délky světla, což znamená další veliký  příslib do budoucnosti. Tato technologie by mohla mít význam  absolutního průlomu v konstrukci soudobých mikročipů, a v budoucnu  tak urychlit veškerá počítačová a telekomunikační zařízení.

Odkaz:  http://www.ibm.com

Inno GeForce FX 5200

Čestmír Žák

Společnost  Innovision, jejíž produkty se tradičně dovážejí i do ČR, známe  především jako výrobce kvalitních grafických karet za příznivé  ceny. Naposledy do její nabídky přibyla grafika založená na low-endovém  čipu nVidia GeForce 5200 (NV 34). Tento GPU se skládá ze 45 milionů  tranzistorů, pracuje na taktu 250 MHz a je vyráběn pomocí osvědčeného  0,15mikronového procesu. Paměť (o velikosti 64 -128 MB) typu  DDR-I běží na frekvenci 200/400 MHz. Důležitou roli ve prospěch  GeForce FX 5200 Ultra hraje kompatibilita čipu s rozhraním DirectX  9, stejně jako podpora standardu AGP 8x. Při výpočtech čip aplikuje  128bitové barvy, výstupní obraz je však klasický 32bitový. Přiložený  softwarový balík obsahuje např. hru Comanche 4, benchmark 3D  Mark 2003, DVD přehrávač a samozřejmě také příslušné ovladače.  Karty s GF FX 5200 128 MB jsou na trhu dostupné již dnes za cenu  kolem 3 300 Kč včetně DPH. Distribuci značky Innovision v České  republice zajišťuje např. společnost Czech Computer (www.czechcomputer.cz).

Odkaz:  http://www.ivmm.com

Porozuměj svému psovi

Čestmír Žák

Když  Harry, sedmiletý aljašský malamut štěkal, vrčel nebo naříkal,  nevěděla často jeho majitelka Egawa, co jí chce tímto chováním  její chlupatý přítel sdělit. Proto si podobně jako dalších více  než 300 000 lidí v Japonsku (za 123 USD, tzn. asi 3 700 Kč) zakoupila  Bowlingual, jakési speciální zařízení, převádějící psí nálady,  požadavky a stížnosti do lidské řeči. "Chtěla jsem s mým pejskem  daleko více komunikovat, proto jsem se rozhodla pro Bowlingual",  vypráví nadšeně Japonka Egawa. Přístroj prodávaný společností  Takara pod názvem Bowlingual sestává ze dvou hlavních částí:  z mikrofonu umístěného na krku psa a z ručního přijímače, zpracovávajícího  data a podle databáze vyhodnocujícího, co hafan v danou chvíli  povídá. Buďte ale ujištěni, že se z psa vybaveného komunikátorem  přes noc nestane hvězda televizního seriálu ve stylu Lassie,  která po přiběhnutí několika záštěky sdělí svému páníčkovi nejnovější  drby ze sousedství, spíše se dočkáte obligátního "Mám hlad" nebo  "Jsem naštvaný na sousedovu kočku". "Úspěšnost dekódování psí  řeči odhaduji asi na 70 %", hlásí spokojená Egawa. Anglicky hovořící  varianta Bowlingualu se připravuje k uvedení na trh v srpnu letošního  roku.

§§§§§

$$$$$


CD


Vaše oblíbené CD již nehledejte!

Jan Šplíchal

c03p03532

Na jakémkoliv počítači se vyskytuje velké množství různých souborů a složek. Připojením na internet a častým stahováním dat toto číslo roste geometrickou řadou. Udržet si pořádek a přehled o všech těchto datech začíná být s jejich přibývajícím množstvím složité, proto jsme Akci měsíce věnovali právě softwaru, který by měl odstranění tohoto problému napomoci. Aby toho ale nebylo málo, připravili jsme pro vás ještě jeden program zdarma. Téma CD jsme úzce spojili s příručkou, která se váže k tématu zabezpečení počítačů. Najdete v něm kolekci osobních firewallů, z nichž stojí za povšimnutí Panda Antivirus Platinum 7, který nabízíme zdarma, s omezením aktualizace virových knihoven, a jako obvykle najdete i výhodné slevy při koupi některých programů.

Akce a novinky

Určitě máte také "kompilaci" několika nejoblíbenějších CD, ať již jde o hudbu či data, ale občas máte problém s jejich nalezením. Abyste nemuseli neustále ztrácet čas s jejich hledáním a vkládáním do mechaniky, přinášíme vám program Virtual CD, který jednoduchým postupem vytvoří na vašem hard disku obrazy těchto CD disků. Druhým programem, který je zdarma, je Argentum MyFiles, jenž poslouží zejména pro udržení přehledu o vašich datech na počítači. Více informací naleznete v rámečku. Rubrika novinky obsahuje jako vždy nové číslo magazínu Abíčko, jenž je hojně vyhledávaný zejména příznivci platformy Linux. Dočtete se v něm např. o ripování DVD, či o zálohování dat pod touto platformou. Pokud jste čtenáři internetového Intervalu, najdete zde také výběr těch nejzajímavějších článků tohoto magazínu, a jestliže používáte bezplatnou verzi antivirového programu Panda Antivirus, najdete zde i aktualizační kódy pro tento měsíc. Pro uživatele Internet Exploreru verze 6 jsme na CD umístili nové opravy zabezpečení, a to jak pro samotný prohlížeč, tak pro jeho Service Pack 1. Vlastníci Windows XP si přijdou také na své, protože zde najdou software pro hrátky s videem: Movie Maker 2.0.

Software

Rubrika Komerční software obsahuje několik zajímavostí, které určitě stojí za povšimnutí. Společnost Magic Tweak za vámi přichází s nabídkou svého produktu Magic Utilities 2003, jenž udrží váš operační systém čistý a stabilnější. Umožňuje totiž bezpečnou a rychlou odinstalaci programů, kontrolu a správu programů, které se automaticky spouští po startu počítače, a výpis a kontrolu běžících procesů. Dostupné jsou i systémové nebo skryté procesy. Dalším produktem je vzdělávací software Méďa počítá občanského sdružení Petit, určený zejména dětem předškolního věku. Jedná se totiž o počin, který se zabývá poznáváním základů matematiky na úrovni první třídy základní školy. Jméno společnosti Panda Antivirus je ve světě poměrně známé. Tato firma se specializuje zejména na nejmodernější antivirové technologie pro ochranu pracovních stanic, serverů, maila groupserverů a firewallů, proto její prezentaci jistě neuškodí prohlédnout. Výhradním zastoupením pro slovenský trh je firma proNETIX.

V Sekci Vyzkoušejte si naleznete tradičně doprovodný software ke článkům v časopise: lákadlem je určitě velká kolekce programů k článku Buďte "free" a palte zadarmo!. Zajímavým programem je zajisté i Dekart Private Disk Light, sloužící k šifrování dat. Více se o tomto produktu dočtete v pravidelné rubrice Jak na to v článku Rychlokurz, a samozřejmě ho najdete i na našem CD. Nesmíme zapomenout ani na doprovodný soubor softwaru k Nedokumentovaným funkcím Windows. Dále zde naleznete šikovný OfficeFIX, jenž slouží k opravě poškozených dokumentů vytvořených v Microsoft Office. Pokud vás zajímá veškeré dění na obrazovce, jakým je např. pohyb kurzoru, psaní textu, výběry z nabídek či otevírání oken programů, vyzkoušejte CamStudio 2.0, které veškeré tyto postupy umí zaznamenat do Avi videosouboru, což je velmi výhodné třeba při školení uživatelů. Jestliže vám dělá potíže psaní na stroji, zkuste ho zlepšit výukovým programem Psaní na stroji 2002 Design 2.0, jenž umožňuje spoustu možností procvičování s šikovnou klávesnicí, která vás bude během výuky informovat o správném psaní, seznamu chyb, limitech rychlosti a chybách samotných.

Užitečným pomocníkem je zajisté Mp3 Trim, jenž umožňuje práci s formátem MP3 bez jeho dekomprese a zpětné komprese, což bývá někdy velmi zdlouhavé. Můžete zde ořezávat MP3 soubory, dělit je na několik částí, čehož využijete zejména v případě, že chcete poslat soubor e-mailem, zahrnuta je i normalizace zvuku, ztišování na obou koncích a vyčištění od šumu. Pokud máte na disku uloženy digitální fotografie, zkuste využít softwaru Picasa pro jejich organizaci, který navíc umí automaticky detekovat kameru, připojenou přes USB. Téma CD jsme spojili s příručkou. Najdete v něm proto výběr osobních firewallů, z nichž lze jmenovat např. Panda Antivirus Platinum 7, který kromě samotného firewallu obsahuje také blokovač vytáčení, jenž zabraňuje nežádoucí změně konfigurace telefonického připojení na internet. Tento produkt vám přinášíme zcela zdarma s jediným omezením, a to nemožností aktualizace virové knihovny. Oblíbeným ochráncem je také Kerio Personal Firewall, na CD ho naleznete ve verzi 2.1.4. Nebezpečí ovšem nepřichází vždy jen zvenku, a proto zkuste program pro zaheslování souborů a adresářů Cryptext 3.4, či Access Lock 2.51, jejž využijete v zejména v době nepřítomnosti u svého PC. Rubrika Topware asi nikoho nepřekvapí osvědčenými programy, jakými jsou například Connection Meter 5.3.4f pro kompletní správu telefonického připojení, zdařilý nástroj Go!Zilla pro stahování souborů z internetu, či tradiční nástroj pro práci s hudebními daty WinAmp edice 2.9.1. Za vyzkoušení stojí CDEX 1.5, což je jeden z mála stále se vyvíjejících a dobře fungujících programů pro ripování a MP3 kompresi zvukových CD, nebo zástupce nejpopulárnějších a nejlepších textových editorů UltraEdit 10.00. Části Servis a Antiviry obsahují nejnovější servisní balíčky pro MS Office 2000 a XP, aktualizaci zabezpečení pro Internet Explorer 6, Windows Installer a nejnovější aktualizace antivirových programů, a také plnohodnotné produkty, jež jsou zdarma.

Komunikace a hardware

Základem je opět o něco novější, vylepšená verze prohlížeče společnosti Opera, již v edici 7.10, která mimo jiné umožňuje rychlejší přechod vpřed a zpět, možnost přepnutí do slideshow modu, nebo zahrnutí nových standardů DOM level 2, CSS2 nebo HTML verze 4.01.

Pokud byste si rádi vyměňovali nejrůznější data prostřednictvím internetu, zkuste použít propracovaného DC ++ verze 0.242, mezi jehož základní vlastnosti patří informace o vyhledaném souboru jako: název, kategorie, typ, jazyk, čas stahování, uživatel sdílející soubor, délka, rozlišení v případě videí, velikost a další. Zajímavou možností je stahování souboru po částech od různých uživatelů. Dále zde najdete program pro tvorbu kopií webových stránek k jejich pozdějšímu prohlížení MirrorIt 1.0 a šikovný doplňek k MS Internet Exploreru Girafa v2.10.11.

Pevně věřím, že i toto CD bude dobrým zdrojem inspirace a přinese vám kvalitní materiál ke vzdělání i každodenní práci. Máte-li připomínky či výhrady, nebo chcete vyjádřit souhlas s obsahem, napište, a v každém případě nám zachovejte přízeň.

Zdarma a se slevou na našem cd

Virtual CD 3.08

Na tento měsíc jsme pro vás připravili program, který jistě využije každý, kdo má doma více CD a unavuje ho jejich neustálé hledání a vyměňování. S pomocí Virtual CD můžete vytvořit 1:1 obrazy CD disků (virtuální CD) na vašem pevném disku. Virtuální CD vám nyní bude k dispozici pouhým stiskem tlačítka, nebo dokonce automaticky při spuštění příslušného programu. S Virtual CD získáte až 9 dalších, virtuálních CD jednotek, které pracují naprosto stejně jako skutečné mechaniky, ale až 200násobně rychleji! Slyšíte jen přehrávanou hudbu nebo zvuk, a můžete se tak plně věnovat své práci nebo zábavě. Nemusíte již manipulovat s křehkými CD disky. Hudba, hry, vyhledávací programy, grafika vše je načítáno mnohem rychleji a bezprostředně k dispozici. Můžete současně používat různé programy bez nutnosti nákupu dalších CD. Verze 3.0.8 není určena pro Windows XP. Od edice 5 je tento systém podporován a je možno vytvářet i obrazy DVD.

Argentum MyFiles

Tento software slouží pro přehledné organizování vašich dat formou stromové struktury. Může být použit jako váš hlavní souborový organizér a vzhledem k tomu, že ovládá formát MP3 a WMA, slouží také jako hudební katalog. Dobře zvládne i obrazové materiály. První co musíte udělat, je spuštění funkce Scan, a importovat tak data do tohoto programu. Lze také skenovat jakékoliv CD a přidat informace o něm do vaší stromové struktury. Po vytvoření katalogu dat umí program zobrazit přehledný report ve tvaru HTML, XML a CSV.

Petit Méďa počítá

Méďa počítá je výukový vzdělávací program, zaměřený na poznávání základů matematiky na úrovni první třídy základní školy. Program je rozdělen do čtyř kapitol a celkem obsahuje 43 úkolů, z nichž mnohé mají více variant. První kapitola Úvod do matematiky je zaměřena na rozvoj matematické představivosti, logického a abstraktního myšlení. Ve druhé kapitole Poznávání čísel se začíná pracovat s čísly do deseti. Základem této kapitoly jsou rozklady čísel, určování vztahu mezi číslem a množstvím, poznávání menších, větších a stejných čísel, a sestavování číselných řad. Kapitola Počítání je zaměřena na nácvik sčítání a odčítání. Pro pochopení rovnic je zvolen postupný přechod od sčítání množství s využitím rozkladů. Pro pokročilejší počtáře jsou připraveny rovnice se třemi prvky a sestavování číselných řad. Kapitola Hry obsahuje jednoduché hry zaměřené na procvičení sčítání a odčítání, ale lze si vyzkoušet i placení korunami, spojením číselné řady nakreslit obrázek či projít bludištěm, nebo vypátrat správný obrázek na základě výroků vyřčených počítačem. Na tento produkt najdete slevový kupon v hodnotě 25 %.

Magic Utilities 2003

Tento program vám pomůže udržet váš operační systém čistý a stabilnější. Zahrnuje Uninstaler, organizátor nabídky Start a Proces Killer. Umožňuje bezpečnou a rychlou odinstalaci programů, kontrolu a správu programů, které se automaticky spouští po startu počítače, výpis a kontrolu běžících procesů. Dostupné jsou i systémové nebo skryté procesy. Díky jednoduchému grafickému rozhraní umožňuje snadnou obsluhu i méně zkušeným uživatelům.

proNETIX Panda Software

ProNETIX je výhradním zastoupením společnosti Panda Software pro Slovensko. Nabízí nejmodernější antivirové technologie pro ochranu pracovních stanic, serverů, maila groupserverů a firewallů. Jejich řešení poskytují denní aktualizace databáze antivirové ochrany a centrální instalace, konfiguraci, aktualizaci, správu a monitorování antivirové ochrany v celé síti.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0300

? Mám dotaz. Chci si na můj počítač nainstalovat Windows 2000 a zároveň Windows 98. Jde to? Když to půjde a budu mít nainstalovány oba systémy, tak jak je nastavím, aby se mě počítač při spuštění zeptal, zda chci spustit Windows 2000 nebo Windows 98?

Začněte nejprve s rozdělením disku na dvě partitions. Pak na C\: nainstalujte Windows 98. Potom spusťte z Windows 98 instalaci Windows 2000 a nechte ji nainstalovat na D\: (druhou partition). Windows 2000 mají bootmanager, v němž si na začátku můžete vybrat, jaký OS chcete startovat. Po ukončení instalace Windows 2000 máte oba OS nainstalované. Otázkou jsou aplikace, které by měly být nainstalovány v obou OS. Některé mohou být sdílené, ale je problematické určit které, spíše by se mělo jednat o jednodušší aplikace, jež nesdílejí své komponenty přes systém s jinými aplikacemi (jako to např. dělá MS Office). Pak je ještě jeden problém. Pokud při instalaci Windows 2000 nastavíte, aby se partition převedla na NTFS, nebudete disk D\: z Windows 98 vidět.

? Mám doma zařízení připojené na portu USB a zajímalo by mne, jestli je ho možné připojit k počítači, který tímto portem nedisponuje (k dispozici je sériový a paralelní). Jedná se např. o externí mechaniku ZIP, nebo infraport, který si stejně vytváří ke komunikaci virtuální sériový port. Existuje tedy nějaká redukce, nebo jiná možnost zapojení? Se snížením rychlosti počítám.

Obávám se, že redukce tímto směrem neexistuje. Naproti tomu redukce USB na nějaký port existují v hojném počtu, viz například www.oak.cz. Zde najdete mimo jiné kartu do PC se čtyřmi USB porty, nebo třeba 4 USB porty k zabudování na místo pro CD mechaniky. Vzhledem k ceně těchto karet bych doporučil toto řešení.

? Jaký je nejlepší formát souborů? (FAT, FAT32, NTFS...)

Řekl bych, že takto otázka nestojí. Každý operační systém (Windows, UNIX, Novell) používá jiný systém souborů, ke kterému umí přistupovat. Systém FAT používal Microsoft od DOSu až po Windows 95. Jedná se o jednoduchý souborový systém, kde kromě názvu souboru existují 4 atributy. Tím to končí. Systém FAT má ze své podstaty velikostní omezení 2 GB pro jednu partition. Proto byla FAT inovována na FAT32, kde toto omezení padlo (posunulo se na vyšší hranici), ale stále je možnost zapsat jen název souboru a 4 atributy. Systém souborů NTFS vznikl z požadavku sítí, kdy ke jménu souboru je třeba kromě atributů zapsat také práva uživatelů, vlastníka a další bezpečnostní údaje. Tento systém umějí Windows NT, 2000 a XP, ale ne systémy starší, tj. Windows 9x/Me. Na NTFS můžete každé složce a souboru přiřadit práva pro různé uživatele, a tím zabezpečit data na nich uložená. Z hlediska bezpečnosti dat je tedy nejlepší systém NTFS, pokud používáte Windows 98/Me, určitě pracujete na systému FAT32, protože při instalaci dochází automaticky ke konverzi FAT (označované někdy také jako FAT16). Dotaz se, předpokládám, týkal pouze souborových systémů používaných Microsoftem, a proto zde nebudu rozebírat souborové systémy jiných OS.

? Mám problém se svým počítačem pod operačním systémem Windows Me. Aplikace Sledování systému po několika minutách nečinnosti hlásí, že pevný disk začne usilovně pracovat a postupně ubývá operační paměti, až dokud z ní nezbyde vůbec nic. Pohnu-li myší nebo stisknu-li jakoukoliv klávesu, proces se zastaví a operační paměť se stabilizuje, ale po několika dalších minutách se celá záležitost opakuje. Co to způsobuje, a jak tomu mohu zabránit?

Je nejpravděpodobnější, že ve vašem počítači běží nějaký proces, který je nastaven tak, aby se rozběhl v době nečinnosti systému. Pokud to neovlivňuje výkon a použitelnost počítače, bude asi nejlepší nedělat si s tím starosti. Bylo by však dobré zjistit, o jaký proces se jedná. Mohlo by jít o antivirový program, který na pozadí prohlíží váš pevný disk, nebo o některý z nástrojů pro optimalizaci systému. Máte-li spuštěnou utilitu Naplánované úlohy, podívejte se na nastavení jednotlivých úloh a zjistěte, zda jsou některé z nich nastaveny tak, aby běžely při nečinnosti systému. Jestliže tyto úlohy nepotřebujete, odstraňte je.

Jestliže používáte Microsoft Office, je nejpravděpodobnějším viníkem utilita Rychlé hledání, která se instaluje automaticky s balíkem Office. Tento prográmek vytváří rejstřík souborů ve vašem počítači, aby umožnil rychlejší textové vyhledávání. Pokud však textové vyhledávání nepoužíváte příliš často, jedná se o plýtvání systémovými prostředky. Zástupce této utility naleznete v podsložce Programy/Po spuštění nabídky Start. Pouhým smazáním tohoto zástupce zabráníte programu, aby se spustil při dalším nastartování systému, na pevném disku vám ale zbyde množství souborů, které zbytečně zabírají místo.

Postup pro správné zneškodnění Rychlého hledání, včetně odstranění rejstříků tímto programem vytvořených, naleznete (anglicky) v článcích Q158705 (pro Office 97) a Q199787 (pro Office 2000) v databázi Microsoftu na stránkách http://support.microsoft.com.

? Programy typu DOS (napr. Norton Commander) a typu databáze Foxpro vo Windows 98 na notebooku pri spustení na celú obrazovku majú po okrajoch LCD hrubé čierne okraje (vo vlastnostiach programu je spustenie na celú obrazovku, toto nastavenie pre desktop riadne pracuje). Obraz LCD na notebooku sa manuálne roztiahnúť nedá, a nie je mi známy spÖsob (alebo program), ktorým by sa to dalo dosiahnúť. Údajne je potreba zmeniť nejaké frekvencie pre programy podobného charakteru, ale práve o tom neviem nič. Konfigurácia: HP Omnibook XE3, 8MB grafická karta Savage ktorá nemá v ovládači spÖsob ako rozťahovať obraz, 256 MB RAM, OS Windows 98, pri spustení notebooku sa "splash screen" Windows 98 tiež nezobrazí na celú obrazovku.

Problém je v tom, že LCD displeje mají konstantní rozlišovací schopnost, např. 1 024 x 768 bodů. Když ve Windows nastavíte jiné rozlišení, bude obraz více či méně rozmazaný. Je to dáno tím, že rozlišení odpovídá počtu bodů nacházejících se fyzicky na displeji. Ostatní rozlišení je nutno přepočítávat, a proto je obraz rozmazaný. Pokud se použije menší rozlišení, než má LCD displej (klasické DOS aplikace), k přepočítávání nedochází a využije se pouze jeho část a zbytek (vnější okraj) zůstane černý. Abyste dosáhl roztažení dosovské aplikace na celý displej, je nutné jej nějak ošálit. Někdy je volba zobrazení na celou obrazovku přítomna v BIOSu a stačí správně zvolit požadované zobrazení. Pokud tomu tak není, zkuste nastavit v hardwaru, že máte obyčejný displej, a obraz se pak může chovat podle vašeho přání. Je to však jistá alchymie, která nemusí vést k cíli.

? Existuje nějaký program pro přímou komunikaci mezi dvěma PC v síti? Měl jsem na mysli něco na jako chat mezi dvěma PC v síti PC jsou spojená přímo síťovým kabelem bez použití jakýchkoliv rozbočovačů. Kde by se takový program dal sehnat? Dále bych se chtěl zeptat, jakým stylem se dají k jedné tiskárně (Canon 2000) připojit dva počítače tak, aby např. jeden z nich mohl být vypnutý.

Dva "síťově" propojené počítače s nainstalovaným protokolem TCP/IP (to je důležité) se v podstatě chovají tak, jako by byly součástí internetu. Proto na nich můžete provozovat jakýkoliv program (chat, ICQ apod.), který je pro tyto účely vytvořen. Pokud programy potřebují ke své činnosti znát IP adresy obou počítačů, je lepší nastavit IP adresy ručně na obou strojích. Používáte-li standardní nastavení, tj. zatrhnete-li použití DHCP, dosadí se počítačům (po nenalezení DHCP serveru) IP adresy tak, aby se navzájem viděly, pokaždé však jinak. Používají se adresy 169.254.x.x . Protože samostatně propojené dva počítače nemohou využít služeb DNS serveru, bude pravděpodobně potřeba identifikace pomocí IP adres.

Co se týká připojení tiskárny ke dvěma počítačům, je nutné použít nějaký přepínač. Ten může být mechanický, nebo elektronický. Elektronický přepínač bude cca 10x dražší než mechanický, a v žádném případě nebude řešit kolizi tisku kdo dřív přijde, ten dřív mele. Může se také stát, že pod některým operačním systémem přepínač nebude fungovat. Informace o konkrétních přepínačích naleznete například na www.krup.cz.

? Nejsem profesionál co se týče konfigurací systému, ale pracuji v internetové kavárně a skoro pořád řeším problém s tím, že musím vymazávat nějaké programy po zákaznících, a na to opravdu nemám čas ani lidi. Vím že v Linuxu jde udělat ta věc, že po restartu počítače se systém nakonfiguruje tak jak byl předtím. Více méně mi jde tedy o to, abych měl ve Windows Me nainstalovány základní programy v minimální konfiguraci, a to co by se do systému přidalo navíc (to je jedno jakou cestou), tak aby po restartu PC zase zmizelo. Nevím, jestli teď nepíšu blbosti, a proto se obracím na vás s prosbou, jestli ve Windows Me existuje tato, nebo nějaká jiná možnost?

Tento problém netrápí jen vás, ale také řadu školních i profesionálních počítačových učeben. Předně je třeba uvést, že žádný systém od Microsoftu se neumí udržet ve stavu netknutosti pouze se k takovému stavu může přiblížit. Windows 9x/Me vůbec nemají možnost definovat a rozlišit správce počítače a běžného uživatele, lidově řečeno všichni můžou všechno. Námitka, že se leccos dá řešit politikami, je lichá. Práce s politikami je pro laika složitá, a hlavně politiky nepostihnou všechno. Mohou sice odebrat ze Start menu některé nabídky, ale neřeší např. přitažení softwaru z internetu a jeho instalaci. Windows 2000/XP už mají odděleny správce a "obyčejné" uživatele, ale ani tak nelze zabránit instalaci některých programů, pokud nezakážeme zápis na celý disk, což zase nesnášejí jiné aplikace. I přes omezení zápisu se některé aplikace (zejména upgrady) instalují pod uživatelem "System", a ten může také všechno. Spolehlivým řešením je nainstalovanou konfiguraci uložit, a pokud je systém "rozvrtaný", na počítač ji vrátit. Jde jen o to, aby to šlo udělat rychle a automaticky. Prostředkem k takovémuto uložení celého obsahu disku (a tím i konfigurace) je software Symantec Ghost. Tento program pracuje po síti, kdy po nastavení klienta (vzorového obrazu instalace) a serveru se spustí čtení disku klienta a na serveru je vytvořen soubor např. image.gho. U systému Windows 2000 + MS Office činí velikost souboru cca 800 MB. Když je potřeba tuto image vrátit na stroj, nabootuje klient z diskety, z CD, nebo případně ze sítě, a po jeho krátkém nastavení připojení na server se správný obraz disku nalije zpět. Přesun 1 GB dat trvá přibližně 10 minut (na síti 100 Mb/s). Jediná potíž při použití tohoto postupu je, že by každý počítač měl mít svou image, i když jsou stroje naprosto stejné, protože každý systém a některý software má své identifikační znaky spojené s konkrétním hardwarem. To pak vede k tomu, že po nahrání image nepatřící tomuto stroji se začne vyhledávat nový hardware, což znepříjemní život. Bez Symantec Ghostu by také bylo možné využít vzorové instalace a obraz disku nahrávat po souborech. Je to ale složitější a musely by se nějak zabezpečit bootovací soubory. Systém obnovy po souborech jsem funkčně odzkoušel na PC učebně, ovšem již před lety se systémem Windows 3.11. Závěrem chci upozornit, že pro laika je příprava takového systému obnovy dosti náročná a je lépe ji svěřit nějakému odborníkovi. Když už by byl systém propracován a odzkoušen, není ani pro laika problém jej obsluhovat.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou zásadní pro správné rozpoznání problému. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, s jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware.

? V čísle 04/2003 na str. 63 odpovídáte na dotaz čtenáře, který má problém s pamětí. Už delší dobu se zabývám přestavbami starších počítačů, takže něco podobného se mi stalo také. Vaše odpověď je v zásadě správná a já bych se pokusil ji doplnit. Pravděpodobnost, že budou všechny komponenty v pořádku, je téměř 100 %. Chyba je ale v kombinaci pamětí. Paměť 256 MB je 133MHz, tyto paměti pracují jak při náběžné hraně impulsu, tak při sestupné, na rozdíl od paměti původní 32 MB-100 MHz, pracující jen při náběžné hraně. Protože se paměť 256 MB chová jako "jen 131MB" (to je ta souvislost s hranami), vyplývá z toho, že motherboard pravděpodobně nepodporuje frekvenci 133 MHz. Kombinování pamětí typu 100 a 133 MHz je téměř nepřípustné (i když funkční) a bývá odměněno právě nepravidelným tuhnutím počítače. (Souvisí to s alokací dat do fyzické paměti.) Řešení: Přečíst návod od boardu :-) a zjistit, zda podporuje 133 MHz, pokud ne, vyměnit board za jiný, nebo naopak paměť za stovkovou. Obojí je už v bazarech běžně k dostání. Pokud se čtenář spokojí se 131 MB, stačí vyndat starou paměť a nechat běhat jen novou 256MB bude to fungovat také a myslím bez problémů. Ale má to smysl?

ing. Vilém PETKO

? Reaguji na dotaz čtenáře, uveřejněný v čísle 3/2003, týkající se přehledu o nainstalovaných programech v PC. Myslím si, že jeho požadavky splňuje program Belarc Advisor www.belarc.com, který je pro osobní používání zdarma a generuje ve formátu HTML spoustu informací o počítači a v něm nainstalovaných programech.

Petr Tomeš

? Chtěl bych se zeptat, jak se přes registr odstraňují navštívené WWW stránky a odkazy, na které jsem klikl. Tím myslím ty stránky, které jsou na panelu adresa například když napíšu www.s a kliknu na tlačítko rozbalení roletky, zobrazí se mi dlouhý seznam WWW stránek.

K odstranění historie navštívených stránek, tedy i historie pod políčkem Address, není třeba prohledávat registr a rušit v něm záznamy. Stačí otevřít Internet Options a stisknout tlačítko Clear History.

? Mám nainstalován MSIE 6.0 CZ s aktualizacemi SP1; Q 810847; Q 813951 (instalováno z CD PPK 7/03). Bohužel mi MSIE přestal zobrazovat obrázky s příponou jpg, ale jenom z CD, přitom obrázky této přípony na internetu (nebo stažené odtud) zobrazuje v pořádku. Ostatní obrázky (gif, png...) zobrazuje korektně. Grafickou kartou to asi nebude, protože třeba 602Photo, IrfanView a XnView tyto obrázky zobrazují bez problémů.

Domnívám se, že problém bude v tom, že si IE potřebuje na CD něco dočasně zapsat, což nejde. Toto se stává při nefunkčnosti Temporary adresáře. Nefunkčností mám na mysli buď to, že adresář neexistuje (bývá umístěn jako C:\TEMP nebo C:\Windows\Temp), anebo se nachází v profilu uživatele. Další možností je, že k němu nevede cesta. Spusťte Příkazový řádek a napište příkaz SET. Mezi jinými by se tam měly vyskytovat proměnné TEMP a TMP, obě nastavené na stejný adresář. Domnívám se, že proměnné nastavené budou, je ale možné, že neexistuje adresář, na který ukazují. V takovém případě jej vytvořte, a problém by měl zmizet. Ještě je také možné, že v dočasném adresáři je příliš mnoho souborů v tom případě je všechny smažte.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy I.

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0301

? Asi půl roku se nemůžu domluvit se svojí grafickou kartou, rady známých nepomohly, tak se obracím na vás. Nainstaloval jsem nové ovladače atd. Problém zní: když spustím jakoukoliv hru, tak mi více či méně přeskakují textury takovým stylem, že nevidím ani před sebe, jsou to třeba i velké obdélníky, které zešednou atd. Nejsou penízky, tak se látá jak se dá a mám: Geforce2 MX200, 1 GHz AMD Duron, Matsonic MS8127C+, Via Apollo Kt 133, HDD 40 GB Western 7 200 ot./min. Já vím, je to stařenka, ale zkuste poradit jestli tu grafiku hodit do koše (a měsíc nejíst), nebo to nějak půjde.

Obávám se, že i kdyby se vám podařilo stávající sestavu doladit k maximálnímu výkonu, s moc velkým nárůstem počítat nemůžete. Ne-zbude vám nic jiného, než na novou grafickou kartu přeci jen ušetřit. Nové hry jsou velice náročné na výkon počítače a ten nejsnáze zvýšíte přidáním paměti, jak té grafické, tak operační.

? Koupil jsem si novou klávesnici, která má však oproti té staré jednu vadu nemá tlačítko pro vypnutí PC, ale má další volně programovatelná. Nikde jsem nenašel radu, jaký je příkazový řádek k vypnutí PC u Windows XP. U Windows 98 jsem používal zástupce na ploše, který měl cestu "C:\windows\rundll32.exe user,exitwindows", ale to u XP nefunguje i když jsem přidal ještě podadresář system32, ve kterém je Rundll32.exe. Nevíte tedy, jak nakonfigurovat tlačítko pro vypnutí?

Nejjednodušším řešením vašeho problému bude asi použití utility Shutdown. Naleznete ji na CD obsaženém v Resource Kitu k Windows XP. Lze použít i starší verze z Resource Kitu pro Windows 2000, či Windows NT.

? Je možné vytvořit z originálního CD Windows XP Professional záložní CD s integrovaným Service Packem?

Postup je vcelku jednoduchý, ale doporučuji jej vyhledat v helpu. Nejprve musíte udělat administrátorskou instalaci Windows, kterou si uložíte do nějakého specifického adresáře, a na ni pak aplikujete Service Pack. Poté si vytvoříte z této instalace bootovatelné CD.

? Mám PC s procesorem Athlon XP 1800, základní deskou MSI KT3 Ultra, 256 MB paměti DDR 333 a grafickou kartou Hercules 3D Prophet 4500 64 MB. Nainstaloval jsem ovladače VIA 4in1 4.45 pro grafickou kartu, DirectX 8.1 CZ, kodeky DivX 4.12 Bundle, DivXG 400 2.7, XVid a AC3.

U některých filmů se mi stává, že při otáčení scény ve filmu se jemně trhá obraz. Nevím, co s tím. Mohli byste mi prosím poradit? Další můj problém souvisí s hrami. Při otáčení postavy, např.ve hře Return to Castle Wolfenstein, se cukavě vykreslují rohy budovy. Zkoušel jsem různá nastavení grafické karty, ale nic nepomáhá.

V podstatě se jedná o jeden a ten samý problém, kterým je nízký výkon grafické karty, potažmo výkon celého PC. Nejprve si na internetu stáhněte nové ovladače pro grafickou kartu a použitý operační systém (http://europe.hercules.com/supportf.php). Před samotným spouštěním filmů či her se pokuste vypnout co nejvíce servisů a rezidentních programů, jako jsou antiviry apod. Tím uvolníte prostředky pro běh vašeho softwaru. Největší zátěž ale připadne na grafickou kartu. Pokuste se snížit rozlišení a nastavení detailů ve hře samotné.

Hrajete-li na počítači nejnovější hry, můžete uvažovat o koupi 128MB grafické karty, která se dnes stává běžným standardem.

? Při spuštění Windows Me se mi nerozpozná myš. Mám optickou myš Microsoft IntelliMouse Explorer USB. Při spuštění v nouzovém režimu funguje. Pomocí msconfig jsem spustil Windows bez win.ini, sys.ini a ostatních souborů, ale myš stále nefungovala. Potom jsem přeinstaloval ovladače, ani to nepomohlo. Při normálním spuštění Windows se mi ve Správci zařízení myš vůbec nezobrazí, ale v kolonce řadiče sběrnice USB mám "neznámé zařízení" s červeným "x". Po vytáhnutí myši z USB toto "neznámé zařízení" zmizí, po opětovném zasunutí myš třikrát problikne a zůstane vypnutá.

Základem je, abyste měl plně funkční USB porty se správnými ovladači pro váš operační systém. Funkčnost můžete vyzkoušet zapojením jiného USB zařízení. Váš problém zjevně tkví ve špatných ovladačích. Ty správné si můžete stáhnout z webu na stránce http://www.microsoft.com/hardware/mouse/download.asp.

? Dá se nějak spolehlivě zjistit, jestli je paměť plně funkční? Když ano, tak jak?

Spolehnout se stoprocentně nemůžete nikdy. Existuje mnoho testovacích softwarů i hardwarových zkoušeček, ale nikdy nemáte úplnou jistotu. Paměť, která se tváří, že je v naprostém pořádku, nemusí pracovat na konkrétní základní desce. Vždy je velká alchymie doladit vše tak, aby všechny komponenty použité při stavbě počítače spolu bez problémů pracovaly, a docílili jste tak bezchybného běhu počítače. Zbývá tedy jen paměťový modul vždy vyzkoušet a testovat. Minimum starostí s odladěním systému budete mít, když si od prodejce hardwaru necháte doporučit komponenty, které jsou vhodné pro vybraný typ motherboardu.

? Na internet se připojuji prostřednictvím sítě brandýské firmy bannerweb.cz. Vše zcela dobře funguje. Zakoupil jsem si notebook Acer Aspire 1406LC s Windows XP Home, se záměrem využít jej především pro připojení na internetovou síť u výše uvedené firmy. Po dohodě s majitelem firmy tento učinil potřebná nastavení v serveru v návaznosti na identifikační kód síťové karty a propojili jsme notebook kabelovou přípojkou. Přes veškerou snahu se však notebook a síťová karta odmítají připojit k internetu. Při zkoušce spojení přímo v pracovně firmy k propojení bez problémů došlo, čímž byla vyloučena možnost závady na novém notebooku. V mém panelovém bytě cca 800 m od sídla firmy však k připojení nedochází a ikonka na liště trvale ukazuje červený křížek a signalizuje odmítavé stanovisko. Dokonce ani odborník této firmy není schopen identifikovat příčinu tohoto jevu. Je možné, že by závada byla způsobena OS Windows XP Home? Jeden místní prodejce počítačové techniky tuto možnost naznačil, a firma bannerweb.cz to připouští.

Jestliže lokálně v kanceláři vašeho providera vše pracuje bez problému, jsem přesvědčen o tom, že chyba nebude ani ve vašem počítači, ani v operačním systému nainstalovaném na notebooku. Chyba se vyskytuje někde na straně firmy bannerweb.cz a řešit by ji měla ona.

? Mám počítač Pentium II s procesorem 400 MHz, RAM 32 MB, operačním systémem Windows 98 a interním modemem od firmy Microcom DeskPorte 56K Internal L. Když se chci připojit na internet, nebo přečíst poštu, po potvrzení volby Připojit mi vyhodí následující chybové hlášení: Nedá se najít modem. Může být obsazený, vypnutý, nebo nesprávně nainstalovaný. Po prvním chybovém hlášení jsem modem opětovně přeinstaloval, ale bez úspěchu. Zkoušel jsem už všechno možné, včetně nastavení modemu a telefonického připojení, reinstalace Windows 98, ale vše bez úspěchu. Mohl by to vyřešit externí modem?

Všeobecně platí, že s interními modemy je daleko více problémů, než je tomu u externích verzí. Externí modem se připojí na stávající port počítače a pracuje s prostředky, které má k dispozici. Při instalaci interního modemu se musí nejprve nainstalovat virtuální com port, musí získat nějaké volné prostředky, a největší problém bývá především s nalezením volného IRQ. O něco jednodušší je situace s AMR modemy, které mají pro instalaci určen jeden slot na základní desce a k němu rezervované prostředky.

Váš problém by se pravděpodobně koupí externího modemu vyřešil, ale určitě bych se ještě pokusil o další instalaci vašeho stávajícího modemu. S modemy od Microcomu mám velice dobrou zkušenost a jen velice zřídka se jejich instalace nepodaří.

Nejprve bych doporučil modem odebrat ze systému. Následně modem nainstalujte do jiného PCI slotu (nebude-li žádný volný, zkuste modem prohodit s jinou kartou). Na internetové stránce http://www.microcom.cz/cz/index.asp?page=51 získáte nové ovladače pro váš operační systém. Nyní se můžete pokusit o novou instalaci. Instalační utilita nejprve vytvoří virtuální port a na něj nainstaluje ovladače modemu. Nezapomeňte v nastavení modemu zrušit volbu čekání na oznamovací tón.

? V programovém balíku Corel 9 (česká verze) nemohu nastavit středoevropský skript u fontů bez přípony "CE". V jiných aplikacích funguje česká diakritika identických fontů zcela bez problémů. V nastaveních jsem doposud nenalezl položku, která by daný problém jakkoliv ovlivnila.

Vámi popisovaný problém je velmi zajímavý a vše ukazuje na chybnou práci softwarového balíku Corel s fonty. To, že nastavíte středoevropský skript u fontů typu CE, stěží může něco změnit, protože zkratka CE (Central European) znamená "středoevropský".

Problém je založen na špatné práci softwarového balíku s písmy typu Unicode, která jsou novějším standardem a díky podpoře mnoha jazyků jsou hojně používána (problém s těmito písmy odpadá u systému Windows 2000 a XP). Pokud tedy máte systém Windows 95 či 98, zkuste přidat ke každému nefunkčnímu písmu, které v jiných aplikacích pracuje správně, do souboru "win.ini" tento řádek: "NejakyCEFont CE, 0=NejakyCEFont CE, 238", například "Tahome CE, 0=Tahome CE, 238".

V případě dalších problémů doporučuji obrátit se na lokálního distributora produktů Corel (zdroj.: http://www.dtpstudio.cz/podpora/draw8/draw8.htm).

? Na počítači mám nainstalovaná Windows XP Home Edition. Mám jeden problém, neustále se mi objevuje telefonické připojení sítě. Myslím, že by to mohl způsobovat nějaký program, který si chce něco stáhnout z internetu. Dá se toto nějak vypnout? Docela to obtěžuje při práci.

Může to způsobovat samozřejmě i jiný program, ale s největší pravděpodobností je chyba v nastavení Internet Exploreru. Zkontrolujte jakou možnost máte zvolenu v IE Nástroje Možnosti Internetu Připojení. Je-li zde nastaveno Vždy vytáčet výchozí připojení, změňte jej na jednu z dalších dvou voleb. Vyberete-li možnost Nikdy nevytáčet spojení, měl byste mít problém vyřešen. Jedná se o velmi častou obtíž a v devadesáti procentech případů jde právě o tuto modelovou situaci.

? Mám počítač, který na mé pracovní úkoly stačí bezproblémově (MS Office.), ale pro jiné aktivity hudba, filmy, hry pokulhává a nemohu se rozhodnout, zda koupit nový počítač, který vyjde cca na 30-40 000, nebo vyměnit desku za nějakou lepší, např. DFI AD77-Infinity a AMD Athlon XP-2600+ s pamětí DDR333 (což vyjde levněji). Dá se jednoznačně zjistit nějakým testem, zda stávající ostatní komponenty budou bezproblémově spolupracovat a výkon sestavy bude odpovídající komponentům? Při repasi doporučujete přechod na XP, nebo zůstat u Windows 98?

Stávající konfigurace je: procesor Intel Pentium II 450 MHz, 256 MB RAM, HDD 3,9 GB, 2. HDD 40 GB, grafika Matrox Millennium G450 DualHead, vypalovačka Memorex CD-RW/DVD 6424-4, zvuková karta standardu Aztech 2320 PnP (WDM), faxmodem Olitec SmartMemory 56000, Windows 98.

Ze své zkušenosti mohu doporučit starý počítač prodat a pořídit sestavu z nových komponent. Vždy, když při stavbě počítače zkombinujete staré a nové komponenty, snížíte výrazně výkon celého PC. Budete-li nový počítač stavět sám, nechte si od svého prodejce doporučit vhodné komponenty. Stěžejní vždy je, aby dobře pracovala základní deska především s operační pamětí a grafickou kartou. Tam může nejčastěji docházet k nekompatibilitě.

Co se operačního systému týče, tak mohu opět doporučit přechod na novější OS. Nové operační systémy lépe podporují nový hardware, ale i novější softwarové vybavení vašeho počítače.

? Na svém PC mám nainstalovány dva systémy Windows 98 a Windows XP. Ve Windows 98 nemám prozatím žádný problém s přenosem videosignálu z PC do TV. Po naběhnutí systému se mi zobrazí vše jak na monitoru, tak i na TV, a to včetně tapety a ikon. Když poté spustím film, vše se odehrává korektně. Pokud přejdu na systém Windows XP, zobrazí se mi na monitoru vše korektně, ale na TV se objeví pouze tapeta. Pokud chci spustit film, na monitoru běží vše správně, ale do TV se mi přenese pouze zvuk a titulky. Místo obrazu je na TV zobrazen fialový pruh. V PC mám nainstalovány všechny dostupné kodeky. Vyzkoušel jsem různé úrovně nastavení i zobrazení, přesto se mi nepodařilo dosáhnout zdárného výsledku. Nedokážu si vysvětlit, proč pod Windows 98 vše funguje a pod Windows XP se mi to nedaří. Na počítači mám základní desku Gigabyte GA-8PE667 Ultra 2 Intel 845 PE, zvuková karta Sound Blaster 128, grafika ATI Radeon 9000 PRO, paměť DDR 512 MB.

ATI karty v poslední době vykazují velké množství problémů v různých operačních systémech. Je to určitě i důsledek nedávného prodeje obchodní značky ATI a rozšíření výroby karet do různých korporací. Většinou se dá vše vyřešit instalací nových driverů. Ty správné pro vaší grafickou kartu naleznete na webové stránce http://mirror.ati.com/support/driver.html. Další možnou pomocí je, když při zapínání TV stisknete klávesy Shift a Ctrl. Otázkou zůstává, do jaké míry je to řešením problému. Další pomoc podobného ražení je změna barevné hloubky. Musíte však změnu provádět při každém připojení televizoru.


FAQ – nejčastěji kladené dotazy II.

? Na své základní desce bych chtěl provést upgrade BIOSu. Z internetu jsem stáhl nejnovější verzi určenou pro svou desku (K7b_v40.bin z 7.3.2003), ale při flashování mi vypíše unknown flash type a nedovolí pokračovat. Poraďte mi, prosím, jak to vyřešit, chtěl bych použít rychlejší procesor.

Pravděpodobně nemáte staženou správnou verzi BIOSu, anebo je soubor nějakým způsobem poškozen. Mohu-li vám doporučit, tak se upgradu raději vyhněte. Není-li to nezbytně nutné a nemáte-li se svým stávajícím hardwarem nějaké problémy, tak zachovejte starou verzi. Při upgradu může dojít k poškození paměti EPROM, a tím k vyřazení celé desky z provozu. Pak už existuje jen velice málo možností, jak vše napravit a je to moc velká daň za minimální nárůst výkonu počítače, jehož byste dosáhl výměnou procesoru. Budete-li chtít zvýšit výkon vašeho počítače, investujte raději do operační paměti či do výkonnější grafické karty.

? Po několikanásobném restartu počítače se nainstaluje detekovaný modem Conextant FM 56PCI-RWM, po novém zapnutí už modem nevyhledává, ale při opětovném pokusu o připojení zatuhne. Nepomůže ani prohození mezi volnými PCI sloty. Zkoušel jsem i najít nějaký nový ovladač, ale marně. Jediný způsob, jak ho alespoň na chvíli zprovoznit, je jeho odinstalování a nové nainstalování bez restartu přes volbu: Ovládací panely Modem přímo ve Windows. Po nové detekci instalaci (se stejnými ovladači) a drobném nastavení "jazyku a země" funguje bez problémů.

System Report bez této reinstalace přímo ve Windows také nešel provést. Počítač vlastně zatuhne při každé detekci modemu, dokud ho přímo ve Windows nepřeinstaluji.

Mám dost starý počítač a tak mám podezření na starší verzi BIOSu, ale novou jsem také nenašel (nevím kde).

Nezřídka se stává, že zakoupená karta (modemy nevyjímaje) není vhodná pro použitou základní desku. Na kompatibilitu systému se nedá vždy stoprocentně spolehnout. Ve vašem případě to však vypadá na problém s ovladači. Ty nové pro váš modem naleznete na webové stránce http://www.modem-drivers.com/companies/247.htm. Není vyloučeno ani to, že je vadný samotný modem. Nepodaří-li se vám ani instalace s novými ovladači, zkuste modem vyreklamovat u vašeho dodavatele, nebo jej vyzkoušet v jiném počítači.

? Při hraní her je můj systém nestabilní. Po chvíli hraní (asi 10-15 min.) některých her (například Return to Castle Wolfenstein, Counter-Strike) se mi PC restartuje. Ale když pracuji ve Windows, tak je vše OK, např. poslouchám hudbu, sleduji video, obrázky atd. Testoval jsem počítač v programu SiSoftware Sandra 2002 Standard, konkrétně CPU a Memory testy, vše proběhlo bez problémů. Když jsem testoval grafickou kartu programem 3DMark2001, tak se mi asi po 3. testu restartoval. Vyměnil jsem grafickou kartu za ATI Radeon 9100 (8500) a problém se opakoval. Ani jedna karta nebyla přetaktovaná. Je dost možné, že se přehřívá, ale nemám žádný program, který by to dokázal odhalit. Je možné, že je problém v elektrické síti, nebo mám slabý zdroj? Teplota procesoru byla maximálně na hodnotě 47 ?C/144,5 ?F. Mám nainstalované nejnovější ovladače pro grafickou kartu a základní desku. Předtím jsem měl procesor AMD Duron 1200 a žádné problémy při hraní her nebyly, také jsem upgradoval BIOS na verzi ASUS A7V333 ACPI BIOS Revision1015.

Moje sestava je MB ASUS A7V333 čipset VIA KT333, CPU AMD Athlon 2100+, 256 MB DDR-SDRAM 2100, ABIT Siluro Gforce4 MX 440, HDD Maxtor 20 GB 5 400 ot./min., 300W zdroj, Windows XP Pro bez SP1 a Windows 98 SE.

Jestliže se počítač chová stejně i po výměně grafické karty, nehledal bych chybu zde. Problém nejspíš bude hardwarového charakteru, ale těžko se dá odhadovat, o kterou z komponent se jedná. Při řešení takovýchto závad je třeba postupovat systémem pokusů omylů. Nezbývá nic jiného, než opravdu zkoušet měnit jeden komponent po druhém, až se vadný díl projeví. Doporučil bych se obrátit na dodavatele vašeho hardwaru, bude mít lepší možnosti při řešení tohoto problému.

§§§§§


Mobilporadna – Vy se ptáte, My odpovídáme

JOSEF KULHAVÝ

c03p0326

? Mám mobilní telefon Nokia 6110 s datovým kabelem. Hledám vhodný manager něco jako Cellular Essential nebo Oxygen Phone Manager nejlépe bezplatnou plnou verzi a v češtině.

Mobilní telefon Nokia 6110 je již poměrně zastaralý typ. Nokia jej uvedla na trh zhruba před šesti lety. Jeho softwarová výbava dnes již bohužel nesplňuje požadavky běžné u současných mobilů. Poslední verze firmwaru označovaná čísly 05.48, byla vydána na podzim roku 1999.

Nenašli jsme žádný bezplatný program, který by si s tímto mobilním telefonem porozuměl. S mobilem však umí pracovat nejrozšířenější program pro správu mobilních telefonů Nokia Logomanager. Myslím, že jeho cena (lze jej za české koruny získat například na www.studna.cz) není tak vysoká, abyste si jej nemohl dovolit. V uvedeném internetovém obchodě se softwarem (českým i zahraničním) vás tento program bude stát zhruba 1 000 Kč. K programu lze z internetu stáhnout kompletní češtinu. Nedávno byl program uveden i na našem CD. Pro zájemce dodejme, že program nedávno vyšel v nové verzi 1.3.0, která spolupracuje s mnohými nejnovějšími typy mobilních telefonů Nokia. Čerstvá verze programu dále nově umožňuje připojit některé mobilní telefony s počítačem pomocí Bluetoothu. Dalším programem, kterým lze spravovat Nokii 6110, je Oxygen Phone Manager II.

? Jak lze zasílat informace z kanálu Moje Info na vyžádání i uživatelům z jiných sítí než T-Mobile?

Službu Moje Info nabízí svým uživatelům společnost T-Mobile. Kdokoliv, kdo disponuje SIM kartou této sítě, může vytvořit svůj vlastní informační SMS kanál, kterým ostatním uživatelům poskytuje jakékoliv informace v esemeskách. Textová zpráva je uživateli zaslána buď pouze jednou po jednorázovém vyžádání, nebo opakovaně vždy, když je nový text vložen do systému. Služba Moje Info nahrazuje nákladná řešení, která čeští operátoři nabízejí firemním zákazníkům v podobě SMS serverů a bran.

Za odeslání každé SMS zprávy z kanálu Moje Info platí buď odesílatel, nebo příjemce takové zprávy. Jelikož by pro T-Mobile bylo příliš složité inkasovat poplatek za příjem SMS od uživatelů ostatních sítí, mohou tuto službu příjem SMS ze všech jejích kanálů využívat pouze uživatelé sítě T-Mobile.

V ostatních sítích mobilních telefonů se nabízejí jiná řešení, jak zasílat více uživatelům zároveň stejné informace v SMS zprávách. Nicméně žádné levné z nich neumožňuje, aby se příjemci těchto zpráv podíleli na krytí nákladů. Pokud by problém s financováním své SMS informační služby měl provozovatel kanálu vyřešen, nabízí se řešení využít služeb, které již dnes nabízejí některé servery. Ty dovolují zasílat placené SMS do všech českých mobilních sítí zároveň z jednoho místa. Pokud takový server umožňuje vepsat do řádku pro příjemce zprávy více telefonních čísel, neměl by být problém tímto způsobem odeslat text SMS zprávy jednoduše zároveň do všech sítí.

? Lze do mobilního telefonu Siemens C35i vložit nějaké jiné hry než ty, co jsou v něm nahrány výrobcem?

Svého času populární telefon od Siemensu C35i má v sobě uloženy čtyři hry. Přístroj nedisponuje žádnými možnostmi, jak by do mobilu mohl obyčejný uživatel novou hru vložit. To lze totiž provést pouze změnou firmwaru, což je proces natolik složitý, že jej zvládají pouze odborníci s vynikající znalostí problematiky tvorby firmwaru. Ani současná nejnovější verze nenabízí více než tyto čtyři hry: Quattropoli (hra zdánlivě připomínající piškvorky), Reversi (zabírání soupeřových kamenů), Wayout (procházení bludištěm), Mineswepper (populární "miny" známé z Windows).

Jste-li náruživý hráč, chcete ve svém mobilním telefonu hrát i jiné hry než ty, které jsou v něm obsaženy, a zároveň vám nebude vadit vyšší poplatek za hraní takové hry, připojte se k WAPu. Tam totiž operátoři, či spíše partnerské firmy operátorů, nabízejí několik dalších her. Jako zajímavou lze označit hru "IQ Mapa". Dříve ji mohli hrát pouze uživatelé sítě Eurotel, nyní je již dostupná i z mobilů uživatelů ostatních českých sítí přes stránku http://wap.iqmapa.cz/. IQ Mapa je kvízovou vědomostní soutěží, ve které hráč odpovídá na nejrůznější otázky. Její demoverzi si můžete vyzkoušet na internetových stránkách www.iqmapa.cz.

Další hry nabízejí přímo jednotliví operátoři na svých wapových portálech. Jedná se povětšinou o textové verze, bez přílišných grafických prvků. Žádné 3D akční střílečky proto nečekejte.

Pokud vám na hrách v mobilním telefonu záleží, měl byste se poohlédnout po novějším typu přístroje, který disponuje technologií Java. Pomocí ní lze do mobilu nahrávat nové a nové hry a další aplikace z internetu. Některé takové hry svou kvalitou lehce předčí ty, které do mobilních telefonů vkládá výrobce.

? Po odblokování Nokie 3330 se začalo stávat, že mobil zamrzne. Nechal jsem prověřit SIM kartu, ale operátor tvrdí, že chyba je v mobilu. Prodejce mobilu zase tvrdí opak. Nemohl by být důvodem starý firmware?

Mobilní telefon lze odblokovat jedním ze dvou způsobů: buď pomocí počítače propojeného s mobilem kabelem (Nokia, Alcatel), nebo zadáním speciálního kódu na klávesnici mobilního telefonu (Siemens). Při komunikaci počítače s mobilním telefonem může při odblokování dojít k potížím, zkušený unlocker by však neměl mít s touto procedurou jakékoliv problémy. Zde bych tudíž chybu nehledal.

Zjistit, zda je problém v mobilním telefonu, nebo v SIM kartě, lze jednoduchým způsobem: Vyzkoušejte svou SIM kartu v jiném mobilním telefonu, a naopak cizí SIM kartu ve svém přístroji. Potom by mělo být jasné, v čem skutečně vězí problém a podle toho jednat. Firmware mobilu by skutečně mohl být problémem, který popisovanou chybu způsobuje. Jeho stará verze totiž nemusí zcela korektně spolupracovat s novějšími SIM kartami. Pokud máte možnost firmware aktualizovat, proveďte tak. Nejnovější česká verze firmwaru tohoto mobilu má číslo 04.50.

? Chci si nechat přeposílat informace o doručených e-mailech na svůj mobilní telefon. Mám poštovní účet na Quicku, telefon u Eurotelu.

I když Eurotel dovoluje přeposílat z internetu na mobil v SMS zprávách pouze omezený počet znaků, přesto je možné získat bezplatnou informaci o e-mailu, který dorazil do vaší schránky. SMS zpráva v tom případě bude obsahovat e-mailovou adresu odesílatele a alespoň část předmětu zprávy to vše o délce 60 znaků. Zbytek pak bude vyplněn reklamou, kterou do SMS zprávy vloží operátor.

Ve filtru je nutné docílit toho, aby poštovní server poslal kopii e-mailu na vaši mobilní e-mailovou adresu. Ta má pro všechny uživatele Eurotelu jednotný tvar: 00420xxxyyyyyy@sms.eurotel.cz. Na úvodní stránce www.quick.cz vyplňte přihlašovací údaje (uživatelské jméno a heslo) a z rozevírací nabídky vyberte možnost "Správa účtu". Na následující stránce vyberte odkaz "Změna nastavení služeb" a dále "QUICK Mail". Do políčka "Posílat kopii na:" zadejte svou mobilní e-mailovou adresu a tu tlačítkem "Přidat" vložte do systému. Od té chvíle vám budou všechny došlé e-maily doručovány na mobilní telefon v SMS zprávách, přičemž všechny budou zůstávat i ve vaší e-mailové schránce na www.quick.cz.

? Dočetl jsem se o Oskarově tarifu za 10 Kč, který má 40 volných minut volání na pevnou linku. Jak se tento tarif jmenuje?

Tento tarif Oskar pojmenoval Slyším Vás. Volné minuty lze využít takto: 35 minut pro volání na pevnou linku mimo špičku a zbylých 5 minut ve špičce na mobilní telefon nebo pevnou linku.

Díky tomuto a ještě dalšímu tarifu "Dohoda s Oskarem" vyhrála společnost Český Mobil na podzim roku 1999 licenci na provozování GSM sítě mobilních telefonů. Proto se těmto dvěma tarifům říká "výherní". Tyto tarify si však už dnes u Oskara nemůžete aktivovat. Ovšem jako náhrada tarifu Slyším Vás je v současnosti nabízen tarif Odepiš, se kterým za nezměněnou cenu 10 Kč měsíčně můžete provolat 40 volných minut (kdykoliv) do vlastní sítě.

Při licenčním řízení Oskar slíbil, že tarify Slyším Vás a Dohoda s Oskarem bude provozovat pouze po určitou dobu. Za několik měsíců platnost tohoto slibu vyprší, a tak můžeme očekávat, že Oskar tyto dva tarify zcela zruší nebo upraví tak, aby pro uživatele byly nevýhodné. Poskytováním těchto tarifů totiž Oskar značně prodělává: Za provolání jedné volné minuty zaplatí uživatel tarifu Slyším Vás v paušálním poplatku 25 haléřů (10 Kč/40 volných minut), ale Oskar odevzdá jako tzv. propojovací poplatek Českému Telecomu několikrát větší obnos.

Máte-li další dotazy, posílejte SMS zprávy na mobilní telefonní číslo 604 707 349 nebo e-maily do naší schránky josefkul@t-email.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpověď. Přivítáme tipy na další články, abychom psali o tom, co vás opravdu zajímá.

§§§§§


S Eurotelem na Internetu – webové stránky operátorů Eurotel

Josef Kulhavý

c03p0327

Eurotel vždy platil za nejpokrokovějšího českého operátora, co se služeb týče. Na internetu však jako by zaspal. Jeho webové stránky sice oplývají množstvím informací, uživatel této sítě však na internetu nikde nemůže změnit nastavení služeb nabízených operátorem, tak jak to nabízejí ostatní dva čeští operátoři.

Chcete zjišťovat na internetu detailní informace o nastavení služeb svého mobilního telefonu? Chcete získávat informace o provolaných částkách, či dokonce podrobný výpis hovorů? Chcete měnit nastavení svých služeb pohodlně na internetu? S Eurotelem máte smůlu. Je to s podivem: V současné době nabízí Eurotel pravděpodobně nejzajímavější cenové programy pro připojení mobilního telefonu přes GPRS k internetu (článek byl psán v době, kdy dosud nebyly známy nové cenové programy GPRS u T-Mobilu). Přesto je web našeho největšího operátora mobilních telefonů ochuzen o značně podstatnou část o chráněnou oblast, kde by mohl každý uživatel této sítě zjišťovat a měnit nastavení poskytovaných služeb. V tomto směru Eurotel předběhli nejen dva ostatní operátoři T-Mobile (nabízí internetový portál t-zones) a Oskar (na jeho stránkách je možné se připojit k uživatelské chráněné Oskarově oblasti), ale dokonce i dominantní poskytovatel pevných telefonních linek Český Telecom (jeho nabídka uživatelských služeb na internetu se poměrně rychle rozšiřuje). Tento stav se nezměnil ani poté, co Eurotel oznámil ukončení chodu portálu Juice (www.mobiljuice.cz) a jeho nahrazení názvem Eurotel MobileMedia. Změnila se sice koncepce a struktura internetových stránek, takže jsou nyní modernější a přehlednější, ale na uživatelskou část opět nedošlo.

Přesto se pojďme k internetovým stránkám www.eurotel.cz připojit. Operátor nabízí dva portály. První z nich www.eurotel.cz, je určen pro širokou klientelu současnou i budoucí, druhý web www.mobilgo.cz, je určen především pro uživatele předplacených karet Go. Jeho grafika a styl budou bližší spíše mladším uživatelům mobilních telefonů. Za co je nutno webové stránky Eurotelu hned na počátku pochválit, je obsah a aktuálnost nabízených informací. V této oblasti výrazně předčí své konkurenty. Grafika internetových stránek je umírněná, bez velkého množství zbytečných obrázků. Na homepagi i všech ostatních stránkách je umístěno políčko pro vyhledávání, ve výsledcích vyhledávání je však někdy obtížné nalézt tu nejvhodnější odpověď. Na internetových stránkách společnosti Eurotel lze objevit několik zajímavých služeb. Pojďme se proto na ně nyní podívat zblízka.

SMS brána

Časy neomezených SMS zpráv z internetu již jsou ty tam. Jak je již snad každému čtenáři PC WORLDu známo, Eurotel se rozhodl omezit zasílání SMS zpráv z internetu do své sítě tím, že umožní odesílateli poslat pouze 60 znaků dlouhý text a zbytek doplní reklamou. Samo odeslání esemesky se tím značně znepříjemnilo.

Tak jako dříve vyplňte telefonní číslo a text zprávy prohlížeč vám nedovolí do pole pro text vepsat více než 60 znaků. Do dalšího políčka je nutné opsat potvrzovací kód, naleznete jej hned pod tímto políčkem. Eurotel tímto kódem chce zabránit zneužívání SMS brány. Bez něho by totiž bylo snadné vyrobit skript, který by umožňovat posílat z internetu texty delší než oněch 60 znaků. Byly by opět sice rozdělovány po 60 znacích, ale byly by tím obcházeny stránky operátora. Potvrzovací kód je vlastně obrázkem, proto je nutné mít v prohlížeči povolené jejich zobrazovaní. Dále je možno zadat e-mail, kam se má směrovat případná odpověď adresáta, a dále způsob doručení SMS zprávy: buď obyčejně na SIM kartu, nebo přímo na displej (flash SMS).

Tlačítkem "Potvrdit" se dostanete na další stránku. Na té je vepsáno telefonní číslo příjemce i celá SMS zpráva včetně reklamního textu. Po dalším potvrzení správnosti celého zadání bude text odeslán do SMS centra operátora a odtud na mobilní telefon adresáta.

Editor log a melodií

Podobně jako T-Mobile také operátor Eurotel umožňuje pomocí svých stránek vytvořit a na mobilní telefon, který tyto funkce podporuje, odeslat logo nebo melodii. Aplikace naleznete na stránce pod odkazy: "Na Vašem telefonu" "On-line editor".

V případě vytváření vlastního loga se před vámi otevře nové okno. To svými ikonami připomíná program Malování ve Windows a podobně se s ním i pracuje. Nejprve vyberte správnou možnost loga, kterou podporuje váš mobilní telefon.

Ve čtvercové síti lze vkládat jednotlivé body, obdélníky i kružnice a několik stylů písem. Po vytvoření loga je možné přistoupit k jeho odeslání na libovolný mobilní telefon v síti Eurotel. Pro tento krok klikněte na tlačítko "Odeslat". Na další stránce se před vámi objeví kód, který je nutné odeslat v SMS zprávě z vlastního mobilního telefonu na uvedené telefonní číslo.

Vytvoření vlastní melodie je stejně snadné: po kliknutí na příslušný odkaz se v novém okně objeví nákres klaviatury, kterou je možné ovládat pomocí myši. Čím déle je klávesa stisknuta, tím delší tón bude zaznamenán. Celému složenému songu lze přiřadit tempo rychlost. Po vytvoření melodie vyberte v dalším okně mobilní telefon, na který bude zaslána. Samotné odeslání melodie je opět provedeno pomocí kódu vloženého do SMS zprávy.

I když zaslání loga nebo melodie na mobilní telefon není levnou záležitostí, je tato aplikace natolik zajímavá, že ji doporučujeme každému vyzkoušet. Příslušná částka za doručení bude odúčtována z mobilního telefonu, ze kterého byla odeslána objednávací SMS.

Editor MMS zpráv

Stejně snadno, jako černobílé logo nebo vyzváněcí melodii, můžete vytvořit MMS zprávu a tu pak následně poslat na jakýkoliv mobilní telefon. Telefonní číslo, na které lze multimediální zprávu sestávající z textu, barevného obrazu a zvuku odeslat, může být jak v síti Eurotelu, tak i v síti T-Mobilu či Oskara. Uživatelé sítí Eurotelu a T-Mobilu přitom nemusí disponovat mobilním telefonem podporujícím příjem MMS zpráv. Mohou si je totiž vyzvednout na internetu přímo v okně internetového prohlížeče.

K MMS On-line editoru se dostanete přes odkazy "Služby a tarify" "MMS" "MMS on-line editor", nebo přes adresu: http://mms.eurotel.cz. Otevře se před vámi okno s políčky pro vkládání multimediálních informací. MMS zprávu začněte vytvářet vložením obrázku. Vyberte jej na disku svého počítače, nebo v galerii, kterou dává Eurotel k dispozici. Obrázek uložte tlačítkem "Vložit obrázek". Ten se po chvíli objeví v náhledové části webové stránky. Stejným způsobem můžete vložit zvuk a doplňující text. Překontrolujte, zda jsou všechny vámi požadované součásti multimediální zprávy načteny v systému. To zjistíte z hodnot uvedených v levé dolní části okna prohlížeče. Pak klikněte na tlačítko "Vytvořit MMS". V dalším okně vyplňte příjemce své multimediální zprávy a údaj potvrďte.

Nyní vytvořte na svém mobilním telefonu Eurotelu obyčejnou SMS zprávu a tu odešlete na uvedené telefonní číslo. MMS zpráva bude odeslána směrem k příjemci, a z vašeho kreditu nebo účtu paušálu bude odečtena částka za provedení úkolu.

Eurotel Individual

Eurotel začal nedávno nabízet nový typ paušálního programu Eurotel Individual. Pokud jej chcete využívat, sami si můžete nastavit konkrétní objem volných minut za volání a datové spojení a počty volných SMS a MMS zpráv. Abyste si mohli vytvořit přehled, jak vysoký bude účet za zamýšlené používání mobilního telefonu, nabízí Eurotel na svých stránkách webovou kalkulačku. Je k nalezení pod odkazy "Služby a tarify" "Eurotel individual" "Webová kalkulačka". Na stránce webové kalkulačky klikněte postupně na ty položky, o které máte zájem. Nabídka se před vámi rozevře po kliknutí na šipku před každým nadpisem. Z ní vyberte požadovaný objem služeb. V dalším kroku (po kliknutí na tlačítko "Dále") si můžete vytisknout kompletní přehled vytvořeného tarifního programu a s ním dojít do značkové prodejny Eurotelu, kde sepíšete smlouvu.

Stav Benefit bodů

Benefit body získávají zákazníci s paušálními programy za využívání služeb společnosti Eurotel. Tyto body pak lze směnit za poukázky na zboží a služby společnosti Eurotel i jeho partnerů a dále za vybrané spotřební zboží (například nové mobilní telefony nebo příslušenství). Aktuální stav Benefit bodů lze zjistit na stránkách Eurotelu takto: Na informační stránce o programu Benefit (dostanete se na ni přes stejnojmenný odkaz) je umístěno políčko pro zjištění hesla. Do tohoto pole zadejte své telefonní číslo, na které posléze dorazí SMS zpráva s heslem. To na další stránce zadejte do pole na stejném místě a opět pokračujte příslušným tlačítkem. Objeví se aktuální stav vašich Benefit bodů. Tento údaj pak při vašem dalším brouzdání po stránkách Eurotelu bude umístěn vždy pod horní navigační lištou.

§§§§§


Nedokumentované funkce Windows I.

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Andreas kroschel, Christian LÖbering, Cornelia Neft, David Wolski

c03p0335

Zapomenuté, nebo cenzurované? Registr Windows obsahuje celou řadu nikde nedokumentovaných položek a utajované klávesové zkratky nabízejí běžnému uživateli překvapivé funkce...

Pravidelní čtenáři našeho časopisu již vědí, že hlavně na našich stránkách mohou najít spoustu utajovaných funkcí týkajících se Windows či jiných aplikací. I v tomto čísle časopisu vám odkryjeme celou řadu tajemství, která si Windows doposud úzkostlivě tajila. Jejich poznání vám umožní ještě efektivnější práci na počítači. Doslova jsme vydolovali z registru Windows zajímavé položky, vzkřísili jsme k životu zapomenuté utility jakož i nedokumentované parametry a ukážeme vám, jak je používat, i když je docela možné, že Microsoft by byl raději, kdyby se na ně nikdy nepřišlo. Nebo jste snad věděli, jak kompletně přenést celá Windows XP na větší pevný disk? Slyšeli jste někdy o tom, že ve Windows 2000/XP můžete předefinovat funkce prakticky libovolné klávesy, a to jenom drobným zásahem do registru? Je vám známo, že můžete na diskovém oddílu se systémem souborů NTFS přidělovat přístupová práva ve Windows XP Home pomocí staršího souborového manažeru WINFILE.EXE pocházejícího z Windows NT 4? Odpovědi na tyto i další otázky, jakož i spoustu jiných zajímavostí, se dozvíte právě na následujících stránkách.

1. Explorer:

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Ukončení programového prostředí (shellu) klávesovou zkratkou

Na co jsme přišli: Vypnout, restartovat, odhlásit, případně přepnout do úsporného režimu to jsou čtyři možnosti, jež se vám nabízejí, když si klepnete na příkaz Vypnout v nabídce Start. Vedle těchto variant, jak ukončit Windows, nabízí zmíněný postup i možnost, jak ukončit programové prostředí (shell) Windows, jež představuje program EXPLORER.EXE. Stiskněte klávesovou zkratku <Ctrl><Alt><Shift> a klepněte v dialogovém okně Vypnout na tlačítko Storno. Programové prostředí Exploreru zmizí včetně všech svých prvků, jako jsou pracovní plocha či Hlavní panel. Všechny ostatní programy však běží dále. Program Explorer můžete znovu spustit přes program Příkazový řádek, který ale musíte mít spuštěný předem (!), a to příkazem explorer. exe.

Využití: Spousta tipů pro Windows, u nichž modifikujete soubory registru, vyžaduje pouze restartování programu explorer.exe není tedy nutné odhlašování ze systému, a už vůbec zbytečné je restartování počítače. Stačí již zmíněná klávesová zkratka, a všechno je hotovo i bez pomoci nějakých speciálních utilit.

2. Ovládací panely:

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Vytváření odkazů k záložkám v dialogových oknech

Na co jsme přišli: Pro většinu dialogových oken k nastavení v Ovládacích panelech slouží applety (Control Panel Applets), které existují ve formě programových souborů s příponou CPL. V případě Windows 95/98/ME se nacházejí ve složce System, v případě verzí Windows NT4, 2000 a XP se jedná o složku System32. Tato okna můžete spustit nejen přes Ovládací panely, nýbrž i přes tlačítko Start a příkaz Spustit, přičemž do řádku Otevřít napíšete příkaz control následovaný jménem požadovaného appletu. Tak kupříkladu příkaz control intl.cpl otevře bez jakýchkoliv okolků okno Místní a jazykové nastavení Windows.

Dalším způsobem spuštění zmíněných appletů a tím i přímého zpřístupnění jednotlivých záložek je příkaz

rundll32.exe shell32.dll,Control_RunDLL intl.cpl,,0

Takový příkaz vyvolá opět okno Místní a jazykové nastavení a zároveň se přesune na záložku Místní nastavení. Pokud ve výše uvedeném příkazu místo číslice 0 dáme číslo 1, otevře se sice stejné okno, ovšem na záložce Jazyky. Číslování jednotlivých záložek se však mění podle operačního systému, takže nejjednodušší cesta je přímé experimentování.

Upozornění: U příkazů Rundll32 je třeba dávat pozor na správné psaní velkých a malých písmen.

Stejný postup můžete použít i u následujících souborů CPL:

Zobrazení vlastnosti: DESK.CPL

Fax vlastnosti: FAX.CPL

Možnosti usnadnění: ACCESS.CPL

Herní zařízení: JOY.CPL

Internet vlastnosti: INETCPL.CPL

Využití: Jestliže nějakou záložku v Ovládacích panelech používáte velmi často, můžete si k ní vytvořit přímý odkaz. Zjistěte si číslo oné záložky a vytvořte si zástupce, v němž do políčka Cíl: zadáte výše zmíněný příkaz začínající příkazem RUNDLL32.EXE.

3. Parametry v registru:

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Přísně tajné

Na co jsme přišli: Když v Průzkumníku Windows poklepeme, případně klepneme pravým tlačítkem myši na nějakou složku, disk nebo soubor, pak se ve valné většině případů provede akce, která nemá ve skutečnosti s Průzkumníkem nic moc společného. Tak kupříkladu u souboru DOC se tento otevře ve Wordu, MPG soubor se zase přehraje v Media Playeru. Aby to takhle mohlo fungovat, čili aby mohl Průzkumník sloužit jako jakási centrála pro všechny v systému nainstalované programy, existuje ve větvi registru s názvem Hkey_Classes_Root nesčetné množství příkazů. Jméno objektu (souboru, složky, případně disku) se přitom předává odpovídající aplikaci obvykle pomocí parametru %1.

Při podrobnějším zkoumání registru však nalezneme ještě další parametry, jejichž funkce je doposud objasněna jen zčásti. Jedná se o výrazy %L, %i a %s. Parametry %L a %i se však od toho nejpoužívanějšího %1 dají velmi obtížně odlišit, neboť je Microsoft do registru zapisuje jako %l (tj. jako malé L), případně jako %I (tj. jako velké I).

Využití: Asi nejužitečnějším parametrem se jeví %L, kde písmeno L pochází ze slova Long. Pokud se v registru vyskytuje namísto %1 právě parametr %L, předává Průzkumník dané aplikaci dlouhé jméno souboru. Pokud však jde pouze o to, předat nějaké aplikaci určitý soubor, jsou parametry %1 a %L rovnocenné. Tak například Wordu je úplně jedno, zda otevírá přes parametr %1 soubor C:\Dokume~1\Objedn~1.DOC či stejný soubor C:\Dokumenty\Objednávka.DOC přes parametr %L.

Něco jiného ale je, pokud nějaký program nebo skript má určit cestu k nějaké složce či souboru, třeba proto, aby v ní mohl zpracovat všechny soubory, jež se tam vyskytují. Pak parametr %L ušetří několik řádků programového kódu. Na druhou stranu je dobré záměrně použít parametr %1 v případě, kdy se jedná o předání souborů, složek nebo disků do nějaké starší aplikace určené pro MS-DOS, která nepodporuje dlouhé názvy souborů. Pro oba parametry platí, že by měly být uvedeny v uvozovkách. Poměrně hodně aplikací toto nedělá, což vede k tomu, že se pak cesty a názvy souborů obsahujících mezery špatně interpretují jako sled parametrů.

Výrazy %i a %s nalezneme výhradně u příkazů Průzkumníku. Jejich význam se nám podařilo objasnit pouze částečně. Parametr %s nám ve všech případech vracel pouze hodnotu 1, což nám podle našich doposud získaných zkušeností nepřineslo nic smysluplného, co by se s tím dalo dělat. Lépe to pro nás dopadlo při zkoumání parametru %i. Tento přepínač přenáší dvě číslice. Ta první počítá počet klepnutí myší v Průzkumníkovi při každém klepnutí se u většiny systémů zvýší její hodnota o 4. Druhá číslice je přiřazena při spuštění Průzkumníka a zůstává konstantní až do nového spuštění Průzkumníka nebo celých Windows. Prostřednictvím tohoto parametru je možné nové spuštění počítače automaticky rozpoznat, protokolovat, anebo také zakázat. Jak? Nejjednodušší způsob spočívá ve vytvoření nějaké nesmyslné přípony v registru, například .count, která bude obsahovat klíč s názvem command, v němž bude následující text:

cmd.exe /c echo %i >> %windir%\starts.log

Nyní už pouze stačí vytvořit testovací soubor například s názvem test.count a zajistit jeho spuštění při každém startu Windows, což se dá zařídit prostřednictvím klíče Run registru nebo přes složku Po spuštění. Tento krátký návod vám radí, jak získáte číslice zadávané Průzkumníkem Windows. Jejich analýza by pak následovala jako náročnější druhý krok.

4. VB skripty:

[95/98/ME/2000/XP]

Pevné umístění zadávacích políček

Na co jsme přišli: Umístění zadávacích políček VB skriptů se dá na obrazovce přesně nastavit pomocí dvou hodnot, které udávají souřadnice levého horního okraje (horizontálně, vertikálně). Vzhledem k tomu, že je možné používat i záporné hodnoty, můžete celé políčko nebo jen jeho část nechat zmizet z obrazovky. Tak po zadání příkazu n=inputbox("","",5,-1500) zůstává u dialogového okna skriptu viditelné pouze zadávací políčko, při zadání hodnot "-2500,-2500" neuvidíte z dialogového okna skriptu vůbec nic.

Využití: Záporné hodnoty mohou být velmi užitečné, když chcete dialog z často používaného skriptu zredukovat na minimum. To má ale smysl pouze v horní části obrazovky, protože chcete, aby zadávací políčko zůstalo viditelné.

Teoreticky i úplné zmizení okna skriptu by mohlo být žádané, například pro utajené zadávání hesla. Ovšem i v tomto případě se spuštěný skript prozradí na Hlavním panelu. Pozornější uživatel by jej pak mohl zavřít obvyklými prostředky Windows.

5. Odkládací soubor:

[95/98/ME/2000/XP]

Přesunutí paměti

Na co jsme přišli: Ve Windows 95/98/ME jsou již dlouhou dobu známy a skutečně pomáhají úpravy položek v odstavci [386Enh], který se nachází v souboru SYSTEM.INI. Zde můžete pro odkládací soubor přesně nadefinovat umístění a velikost, například:

PagingDrive=D:

PagingFile=D:\Data\Swap.###

Ve Windows 2000 a XP se pro dosažení té-hož výsledku musí zasáhnout do registru. V klíči Hkey_Local_Machine\System\Current-ControlSet\Control\Session Manager\MemoryManagement se nachází víceřetězcová hodnota s názvem PagingFiles, která nás informuje o umístění, jméně a velikosti odkládacího souboru. Pak položka s údajem

D:\Data\Swap.### 400 1000

nastavuje jako odkládací soubor D:\Data\Swap.### s velikostí od 400 do 1 000 MB.

Využití: Tento tip má zpravidla pouze kosmetický (možná i hygienický) efekt, jelikož se zbavíme odkládacího souboru umístěného v kořenovém adresáři diskového oddílu. Pokud máte na svém počítači několik verzí Windows, pak se vám vyplatí definovat si společný odkládací soubor pro všechny instalace operačního systému. Tím můžete ušetřit 500 MB a více místa na disku.


Nedokumentované funkce Windows II.

6. Instalační disk ve Windows XP:

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Další utility

Na co jsme přišli: Instalační CD disk systémů Windows XP Home a Professional obsahuje kromě nejdůležitější instalační složky \i386 ještě složky další. Přinejmenším za povšimnutí stojí archiv SUPPORT.CAB, nacházející se ve složce \Support\Tools. Obsahuje totiž řadu dalších speciálních programů, jež běží ve Windows 2000, XP a některé i ve Windows 95/98/ME. Celý disk obsahuje soubor nápovědy SUBTOOLS.CHM. Bohužel popisuje některé programy, které vůbec na disku nejsou, a naopak zatajuje mnohé z nástrojů, jež tam k dispozici jsou.

Využití: Některé z těchto utilit se jeví jako praktičtí pomocníci, i když jejich úroveň nedosahuje výšky známých produktů Microsoftu. Na výběr máte kupříkladu utilitu DUPFINDER.EXE, jež dokáže na disku najít soubory, které se tam vyskytují několikrát. Přebytečné soubory se pak dají odstranit přímo touto utilitou.

Program VFI.EXE (Visual File Information) vám poskytne všechny možné informace o souborech včetně jejich kontrolního součtu. Tím utilita dokáže udržet kontrolu nad případnými změnami souborů. Kromě toho dokáže VFI.EXE pracovat s časovými značkami.

WINDIFF.EXE (vyžaduje knihovnu GUTILS.DLL) se hodí zejména k porovnávání dvou stromů složek, kde dokáže zjistit, jaké soubory ve struktuře složek chybějí, nebo zda existuje v některém stromu aktuálnější verze dokumentu či programu. Slouží tedy jak pro účely zálohování složek, tak k vyřazení nepotřebných starých verzí stejnojmenných souborů. Všechny zmíněné utility (Dupfinder, VFI a Windiff) běží rovněž bez problémů ve Windows 95/98/ME.

7. Průzkumník ve Windows:

[98/ME/2000/XP]

Přepisování při kopírování souborů

Na co jsme přišli: Při kopírování nebo přesouvání více souborů pomocí Průzkumníka ukazují Windows v případě, že cílová složka již obsahuje soubory se stejným jménem, dialogové okno s upozorněním. Když však v tomto okamžiku stisknete klávesu <Shift> a k ní klepnete na tlačítko Ne, můžete nadále kopírovat bez jakýchkoliv dalších dotazů všechny soubory, které ještě v cílové složce nejsou.

Využití: Tato nikde nedokumentovaná funkce řeší nedostatek z Windows 95. Při přesunování či kopírování souborů se v případě, že dojde ke konfliktu ve jménech souborů (v původní i cílové složce jsou soubory se stejným jménem), objeví upozornění. Na otázku, zda chcete již existující soubor v cílové složce odstranit, můžete reagovat v podstatě čtyřmi způsoby: Po klepnutí na tlačítko Ano Windows přepíší již existující soubor v cílové složce novým souborem, a při dalším konfliktu jmen se zeptají znovu. Po stisku tlačítka Ano všem se zkopírují nebo přesunou do cílové složky všechny soubory. Soubory se stejnými jmény budou bez jakýchkoliv dotazů přepsány. Stisknete-li tlačítko Ne, Windows již existující soubor nepřepíší, ale při dalším konfliktu jmen se zeptají znovu. Konečně tlačítko Storno ukončí celý proces přesunu či kopírování.

Často ale je cílem uživatele zkopírovat všechny soubory, které ještě v cílové složce nejsou. Kvůli neustálým dotazům se při větších souborech dat mnoho uživatelů uchyluje k příkazovému řádku. Nedokumentovaná funkce při stisku klávesy <Shift> je od verze Windows 98 vítanou alternativou zvláště pro ty, kteří se s příkazy copy a xcopy včetně jejich parametrů zrovna moc nekamarádí.

8. Nabídka Start:

[ME/2000/XP]

Odstranění podnabídek z funkce "Hledat"

Na co jsme přišli: Jednotlivé podnabídky v položce Hledat, která se nachází v nabídce Start, nejsou v Průzkumníku Windows pevně zabudovány, nýbrž se integrují přes položky registru. I z toho důvodu si mohou později instalované programy, mající možnost vyhledávání, právě do tohoto místa přidávat svoje odkazy a tak položku Hledat rozšiřovat. Např. po instalaci balíku MS Office sem přibude hledání pomocí aplikace Microsoft Outlook. Také Real Player si sem umisťuje svoji funkci pro vyhledávání.

Ovšem co se samo do systému integruje, dá se pomocí Editoru registru zase odstranit. Jednotlivé podnabídky naleznete v klíči Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\FindExtensions\Static. Standardní funkce pro vyhledávání naleznete v klíči Shell Search, kde najdete další klíče označené číslicemi. Klíč 0 odpovídá položce pro vyhledávání složek a souborů, 1 zodpovídá za hledání počítačů v síti a 2 vyhledává tiskárny.

V klíči WabFind se nacházejí klíče pro hledání osob v programu Adresář, podklíč 0 v klíči WebSearch slouží pro definování vyhledávání v internetu. Outlook si vytváří klíč OutlookFind v klíči Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\FindExtensions\Static\OutlookFind\0, Real Player si vytváří klíč RealSearch.

Jestliže klíče s čísly smažete, odstraníte v nabídce Start odpovídající podnabídky z položky Hledat. Takže když kupříkladu chcete odstranit hledání pomocí aplikace Microsoft Outlook, smažte klíč Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\FindExtensions\Static\OutlookFind\0. Hledání osob odstraníte smazáním klíče Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\FindExtensions\Static\WabFind\0. Po odstranění položky registru je nutné restartovat rozhraní explorer.exe kvůli provedení aktualizace nabídky Start. Provedené změny se projeví u všech uživatelů operačního systému.

Využití: Nikdy nebo zřídka používané položky můžete tímto způsobem bez obav smazat. Nabídka Start tak bude přehlednější. Nezapomeňte si ale pro každý nepotřebný klíč dříve, než jej smažete, vytvořit v Editoru registru zálohu, abyste jej v případě potřeby mohli zase nahrát zpět. Záloha se provádí v Editoru registru vyexportováním klíče přes příkaz Soubor/Exportovat.

9. Kontextové menu "Otevřít v programu":

Seznam programů

[2000/XP]

Na co jsme přišli: Seznam s příponami všech v systému zaregistrovaných souborů naleznete v Editoru registru v klíči Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\FileExts. V podklíči každé přípony se nachází další podklíč se jménem OpenWithList, jenž zpravidla obsahuje jména několika programů a seznam MRU (Most Recently Used). V tomto případě se jedná o aplikace, jež Průzkumník ukazuje, pokud na soubor s danou příponou klepnete pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolíte příkaz Otevřít v programu. V registru můžete libovolný prvek ze seznamu odebrat tím, že odpovídající hodnotu smažete. Při rozpoznávání těch správných položek vám v nejhorším případě pomůže seznam MRU. Nakonec musíte upravit obsah klíče MRUList tak, že z něj odstraníte písmena abecedy přiřazená k jednotlivým smazaným aplikacím.

Využití: Windows výše zmíněný seznam spravují automaticky a zařazují do něj všechny aplikace, které jste kdy k přehrání daného typu souboru použili. Pořadí programů v kontextovém menu Otevřít v programu udává, kterou z aplikací používáte k otevírání daného typu souboru nejčastěji. Do seznamu se vejde maximálně devět aplikací, potom se odkaz na tu nejméně používanou nahradí aktuálně použitou.

Znalost těchto klíčů registrů se vám bude hodit ve dvou případech. Za prvé se může stát, že jste omylem k danému typu souboru přiřadili k otevření naprosto nevhodný typ programu. Odkaz na něj se sice objeví v seznamu, ale zásahem do registru se odtud může znovu odstranit.

Za druhé byste si chtěli vytvořit pro určité typy souborů jakýsi seznam aplikací, v nichž budete chtít tyto soubory otevírat. Po jeho vytvoření si jej můžete vyexportovat z registru a nahrát na jiné počítače, s nimiž pracujete. Upozornění: V klíči Hkey_Classes_Root\Applications se nachází celá řada programů obsahujících hodnotu NoOpenWith. Tato znamená, že takové aplikace se nikdy do seznamu Otevřít v programu nedostanou, a to ani v případě, když by to uživatel zkoušel ať úmyslně či z přehlédnutí.

10. Soubory nápovědy  s příponou CHM:

Omezení spouštění kódu

[2000/XP]

Na co jsme přišli: Soubory nápovědy Windows končící příponou CHM mohou obsahovat spustitelný kód. Pomocí jedné položky registru si můžete určit složku, která bude moci obsahovat soubory nápovědy se spustitelným kódem. Ve všech ostatních složkách bude spouštění kódu zakázáno.

Spusťte si Editor registru a vyhledejte klíč Hkey_Local_Machine\Software\Policies\Microsoft\Windows\System. V pravém okně vytvořte novou víceřetězcovou hodnotu se jménem HelpQualifiedRootDir. Jako její údaj zadejte všechny složky, v nichž bude povoleno otevřít soubory se spustitelným kódem oddělené středníkem. Když jako údaj hodnoty nezadáte nic, bude každé spuštění CHM souboru se spustitelným kódem odmítnuto. Změny v systému se projeví až po jeho restartování.

Využití: Spuštění kódu obsaženého v souborech nápovědy představuje bezpečnostní riziko. Pokud si stanovíte výše uvedeným způsobem nějaká omezení, zvýšíte si bezpečnost systému, aniž byste museli spouštění CHM souborů postrádat.

11. Programy pro Windows NT4:

Spousta materiálu v Service Packu

[2000/XP]

Na co jsme přišli: Spousta programů, které jsou určeny pro Windows NT 4, běží i ve Windows 2000 a XP. Při vzájemném porovnání zjistíte, že celá řada z nich v nových verzích prostě není obsažena. Některé z těchto utilit můžete získat i v případě, že nemáte instalační CD disk Windows NT 4. Stačí si z internetové adresy http://download.microsoft.com/download/winntsp/Install/6.0a/NT4/CS/SP6I386.EXE stáhnout nejnovější Service Pack. vám jej nabízíme jako soubor SP6I386.EXE. Tento asi 36 MB velký soubor pak rozbalíte do libovolné složky tak, že v příkazovém řádku zadáte příkaz

sp6i386.exe /x

Nyní již můžete všechny aplikace vyzkoušet.

Využití: Doslova legendou mezi starými utilitami je Správce souborů představovaný souborem WINFILE.EXE. Prostřednictvím něj můžete i ve Windows XP Home vytvářet a spravovat přístupová oprávnění ke složkám a souborům. Programy jako Prohlížeč událostí (Eventvwr), Správce uživatelů (Usermgr) nebo Systémové informace (Winsmd) mají obdobnou funkci jako utility pro správu počítače ve Windows 2000 a XP, mají ale daleko přehlednější uspořádání.

Oproti tomu varovat vás musíme před používáním aplikace Windisk, která ve Windows NT 4 sloužila pro správu pevných disků. Ukládá totiž informace o discích, diskových oddílech a jejich uspořádání do takových klíčů registru, které se již dnes ve Windows 2000 a XP nepoužívají. Zmíněné operační systémy takové diskové oddíly sice dokáží rozeznat, ovšem z informací uložených ve starých a nových klíčích mohou vyplynout nečekaná chování celých Windows. Tak může snadno dojít k tomu, že některé diskové jednotky vůbec nebudou k dispozici, i když v systému existují. Naopak některé diskové jednotky se mohou v například v Průzkumníku objevit několikrát.


Nedokumentované funkce Windows III.

12. Kopie Windows:

Změna písmena diskové jednotky

[2000/XP]

Na co jsme přišli: Ve Windows 2000 a XP můžete velmi snadno měnit písmena jednotlivých diskových jednotek. Ve Správě disků má každý diskový oddíl v kontextovém menu příkaz pro změnu písmena jednotky a cesty. Ten pak můžete použít jak pro pevný disk, tak pro CD a DVD mechaniky.

Ovšem jedno omezení přece jen existuje: Nelze změnit písmeno diskového oddílu, na němž je nainstalovaný operační systém. Má to svůj smysl, protože při svévolném měnění písmena systémové jednotky by při spouštění počítače Windows nenašla systémové soubory, nehledě na to, že i v registru uvedené položky by odkazovaly na umístění souborů vztahující se ke stavu, jaký byl před změnou písmena jednotky. Ovšem v registru se dá přiřazení písmene jednotky změnit. Otevřete si Editor registru a přesuňte se na klíč Hkey_Local_Machine\System\MountedDevices. Tady nás zajímají pouze položky, které začínají výrazem \DosDevices.

Písmeno systémové jednotky změníte jednoduše tak, že výše zmíněné položky upravíte, takže například údaj \DosDevices\C: přepíšete na \DosDevices\D:. Samozřejmě sem nesmíte zadat žádný výraz odkazující na již existující jednotku. Stejně tak jsou zakázána písmena jednotek odkazující na síťové disky, případně ta uvedená v klíči Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Control\Session Manager\DosDevices. V opačném případě se stane takový zásah osudným, jelikož při dalším spuštění počítače Windows svoje systémové soubory už nenaleznou vůbec.

Využití: Existuje situace, při které se bez výše popsaného tipu neobejdete, totiž tehdy, když chcete celá Windows přesunout na jiný disk a v budoucnu je spouštět právě odtud, aniž byste museli celá Windows znovu instalovat. Na rozdíl od Windows 95/98/ME nepovažují Windows 2000/XP za spouštěcí jednotku automaticky C: nýbrž tu, odkud byl systém skutečně spouštěn. Jednotka C: je tedy systémovou pouze tehdy, pokud do ní byla Windows skutečně nainstalována.

Jestliže chcete Windows přesunout na jiný nový disk, například pomocí příkazu Xcopy, musíte ze všeho nejdříve cílovému disku přiřadit písmeno. Přiřadíte-li mu kupříkladu písmeno D:, zapíše se toto při instalaci do registru Windows a disk bude od této chvíle pod stejným písmenem interpretován. To zůstane i tehdy, pokud tento nový disk nastavíte jako první disk a svůj starý disk nastavíte jako druhý, anebo když jej ze systému úplně odstraníte. Ve všech zmíněných případech bude mít nový disk pro Windows stále písmeno D:, i když systém bude systémové soubory očekávat na disku C:. A právě v tomto případě budete potřebovat dosud nikde nedokumentovanou možnost, jak diskovou jednotku přejmenovat.

Windows 2000/XP správně přesunete níže popisovaným způsobem. Klepněte na tlačítko Start/Spustit a do políčka Otevřít: zadejte příkaz diskmgmt.msc. Zformátujte diskový oddíl, do nějž budete chtít zkopírovat Windows, a přířaďte mu písmeno, v našem případě D:. Ovšem pozor, musí se jednat o primární diskový oddíl a musí být nastaven jako aktivní. To uděláte přes kontextové menu diskového oddílu. Operační systém zkopírujete na nový diskový oddíl příkazem

xcopy c:\ d:\ /k /r /e /i /s /c /h /o /x

Při této operaci se však nezkopíruje registr. Jeho zkopírování se provede přes Konzoli pro zotavení. Tu nainstalujete, když ze složky /i386 nacházející se na instalačním CD disku spustíte soubor winnt32 /cmdcons. Potom restartujte počítač a z bootovacího menu vyberte Konzoli pro zotavení. Zvolte si novou instalaci Windows a příkazem

cd system32\config

se přesuňte do složky obsahující registr. Příkazem copy zkopírujte registr do stejné složky, ale na disk D:. K tomu účelu je nutné použít několik jednotlivých příkazů copy, protože konzola pro zotavení neumožňuje používání zástupných znaků, jako jsou například "*" nebo "?". Je nutno zkopírovat soubory DEFAULT, SAM, SECURITY, SOFTWARE a SYSTEM. Pokud Konzola pro zotavení odmítne soubory zkopírovat, zadejte před kopírováním nejprve příkaz

set AllowAllPaths=True

Nakonec zkopírujte soubor NTUSER.DAT. Najdete jej ve složce s názvem stejným jako naposledy přihlášený uživatel. Tuto složku naleznete v adresáři Documents and Settings. Kopie souboru pak přijde do stejné složky na disku D:.

Nyní přijde to rozhodující. Příkazem exit ukončete Konzolu pro zotavení a spusťte Windows. Otevřete si Editor registru příkazem regedt32 ve Windows 2000 nebo regedit ve Windows XP. Označte si větev Hkey_Local_Machine a z menu Soubor vyberte položku Načíst podregistr. Jako soubor si vyberte registr umístěný na druhém disku. V tomto případě se jedná o soubor SYSTEM umístěný ve složce \System32\Config ve složce Windows umístěné na druhém disku.

Když se Editor registru zeptá na jméno klíče, zvolte jako jeho název písmeno Z. Pak se celý obsah umístí až úplně na konec a vy jej snáze naleznete. Nyní se v klíči Z přesuňte do klíče MountedDevices, smažte zde hodnotu \DosDevices\C: a přejmenujte \DosDevices\D: na \DosDevices\C:. Ve Windows XP se to udělá velmi snadno pomocí klávesy <F2>, ve Windows 2000 je nutno použít několika kroků. Poklepejte na hodnotu \DosDevices\D: a zkopírujte všechen obsah binární hodnoty do schránky, a to pomocí klávesové zkratky <Ctrl><C>. Potom odstraňte položky \DosDevices\C: a \DosDevices\D:. Nyní vytvořte novou binární hodnotu \DosDevices\C: a jako její údaj zadejte obsah schránky. Poté znovu označte klíč Z a z menu Soubor vyberte položku Uvolnit podregistr. Nyní máte pro vaši kopii Windows nastavenu konfiguraci pevného disku tak, že spouštěcí oddíl pevného disku se zase nazývá C: namísto dřívějšího D:. Teď stačí pouze druhý disk nastavit jako Master a dřívější disk buď vyndat, anebo nastavit jako Slave. A nyní je kopie Windows připravena ke spuštění.

Jestliže by se něco nevydařilo, nic až tak hrozného se neděje. Stačí znovu vyměnit disky a přenastavit jejich konfiguraci zpátky do původního stavu, a můžete znovu spustit Windows na starém disku a překontrolovat, zdali byly překopírovány všechny potřebné soubory a zda je nový diskový oddíl s Windows skutečně nastaven jako aktivní.

13. Dynamické disky:

Výměna není možná

[2000/XP]

Na co jsme přišli: Operační systémy Windows 2000 a XP podporují nový způsob správy pevných disků. Microsoft ji nazývá "Dynamické disky". V tomto případě pak odpadá rozdíl mezi primárním a rozšířeným diskovým oddílem, jakož i omezení, kolik diskových oddílů může na jednom pevném disku existovat. Pokud se vám na nějakém diskovém oddílu nebude dostávat místa, pak si na něm prostor jednoduše vytvoříte, a to tak, že si několika klepnutími myší vezmete prostor z nějakého jiného diskového oddílu, anebo přímo přidáte nový pevný disk. Při obou zmíněných variantách totiž vytvoříte větší diskový oddíl pod starým označením a pod stejným písmenem bez toho, abyste museli celý diskový prostor znovu formátovat.

Rovněž převedení obyčejným způsobem zformátovaného disku na dynamický je velmi jednoduché. Spusťte si program Správa disků, nejlépe přes nabídku Start/Spustit, kam do políčka Otevřít zadáte příkaz diskmgmt.msc. V levém spodním sloupci klepněte pravým tlačítkem myši na pevný disk a z kontextového menu vyberte příkaz Převést na dynamický disk a všechny následující dotazy potvrzujte stiskem tlačítka OK.

Výše zmíněný příkaz z kontextového menu se dá ale relativně velmi snadno odstranit patřičnou úpravou registru. Přesuňte se v Editoru registru do klíče Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Services\dmload. Pokud u hodnoty Start nastavíte údaj 4 namísto standardního 0, příkaz pro konverzi na dynamický disk z kontextového menu zmizí. Jestliže už na svém počítači nějaký dynamický disk máte, pak tento zásah nedoporučujeme, protože potom všechny dynamické disky nebudou systémem rozpoznány.

Využití: Existuje však nikde nedokumentovaný zásah do registru, který vám umožní zabránit komukoliv dalšímu (případně i vám samým) konvertovat základní pevné disky na dynamické. Přitom je jedno, zda byste hodlali tuto operaci provést záměrně, anebo byste ji udělali omylem. Proti výhodám dynamických pevných disků totiž stojí také tolik nevýhod, že člověku může připadnout, že konverze na dynamické disky nemusí být až tak výhodná, jak by se mohlo na první pohled zdát.

Dynamický pevný disk se už totiž nedá převést zpět na disk základní, což znamená, že při konverzi na disk dynamický dochází k odstranění všech existujících diskových oddílů na tomto disku. S dynamickými disky neumí zacházet žádná z dřívějších verzí Windows, ani žádný jiný operační systém. Rozšíření diskových oddílů je možné pouze u těch disků, které byly dynamické již před vytvářením diskových oddílů, a není tudíž možné u disků, jež byly převedeny na dynamické až později. Systémový disk se navíc rozšířit nedá vůbec.

To jediné, co se vlastně dá s dynamickými disky provádět, je vytváření prokládaných svazků. Při této operaci se data uložená na jednom logickém diskovém oddílu rozloží na dva stejně velké diskové oddíly, ležící na dvou různých pevných dynamických discích. Díky střídavému přístupu na oba disky se práce s daty zrychlí. Toto však funguje pouze u diskových oddílů, které nově vytvoříte. Existující diskový oddíl nelze na prokládaný svazek převést. Další možné konfigurace pevných disků, jako je například zrcadlení diskových oddílů za účelem zálohy dat pro případ, že by se jeden u disků poškodil, nabízí Microsoft pouze u verzí Microsoft Windows 2000 a XP Server.

14. Uživatelské profily:

Definování složky při instalaci

[2000/XP]

Na co jsme přišli: Při instalaci vytvářejí Windows 2000 a XP automaticky pro ukládání všech dat jednotlivých uživatelů složku Documents and Settings. Jakmile operační systém nainstalujete, je velmi obtížné tuto složku se složkami uživatelů přesunout nebo přejmenovat. Je daleko jednodušší nastavit složku pro profily uživatelů před instalací operačního systému. K tomu účelu budete potřebovat kromě instalačního CD disku Windows navíc jednu naformátovanou disketu, jež bude obsahovat soubor WINNT.SIF, který si sami vytvoříte. Úkolem tohoto souboru bude předat parametry pro instalaci Windows. Zároveň vám umožní provést instalaci Windows na počítač takovým způsobem, že při ní nebude třeba žádného vašeho zásahu.

Soubor WINNT.SIF se musí při spuštění instalace Windows předat jako parametr, aby byl při instalaci jeho obsah automaticky čten z diskety. Aby Windows používala pro profily namísto standardní složky Documents and Settings tu vámi nadefinovanou, musí mít soubor WINNT.SIF následující obsah:

[Unattended]

Unattendmode = GuiAttended

TargetPath = WINDOWS

[Data]

MsDosInitiated = "0"

UnattendedInstall = Yes

[GuiUnattended]

ProfilesDir = "%SYSTEMDRIVE%\Moje

V prvním odstavci uvozeném výrazem [Unattended] se v řádku Unattendmode zadává, že instalace Windows nebude probíhat úplně bez zásahu uživatele, nýbrž že na základě režimu GuiAttended se provede úvodní část instalace pomocí grafického rozhraní s různými dotazy k uživateli, tak jak je tomu při standardní instalaci. Výraz TargetPath nastavuje název složky, kam se mají Windows nainstalovat. V odstavci [Data] následuje výraz MsDosInitiated, kterému je přiřazena hodnota 0. Tím se sděluje systému, že instalace probíhá přímo z instalačního CD disku, a že tedy nebyla spuštěna ručním zadáním příkazu ze dříve spuštěného operačního systému MS-DOS. Pokud by tento údaj chyběl, pak by se instalace Windows na konci textového režimu zastavila a nedokončila se. Stejně tak je důležitý řádek UnattendedInstall=Yes, který říká instalačnímu programu, že má inicializovat typ instalace bez zásahu uživatele.

Výraz ProfilesDir konečně nastavuje cestu ke složce pro ukládání uživatelských profilů. V našem příkladu se jedná o složku Moje, umístěnou na systémovém diskovém oddílu. Ten je nastaven pomocí proměnné prostředí %SYSTEMDRIVE%. Je zde samozřejmě možné zadat i přesnou cestu, například D:\Moje. V tomto případě ale musí diskový oddíl D: existovat již před spuštěním samotné instalace. Výše zmíněný údaj hraje roli pouze při nové "čisté" instalaci Windows, neboť při upgradu z Windows NT4 nebo 2000 instalační program přebírá nastavení z dřívějších verzí Windows a cestu uvedenou v souboru WINNT.SIF jednoduše ignoruje. Pro spuštění instalace se souborem WINNT.SIF stačí pouze vložit do disketové mechaniky disketu s uvedeným souborem a spustit instalaci.

Využití: Hlavně uživatelé, kteří si rádi sami vytvářejí skripty nebo dávkové soubory, se často rozčilují kvůli zvýšeným nárokům na zapisování textů skriptů, jež způsobuje nutnost psaní dlouhých jmen standardních složek pro umisťování souborů. Správnou volbou názvu takových složek se problém elegantně vyřeší. Kromě toho je výše popisovaná metoda daleko spolehlivější než způsob, kdy na již nainstalovaný operační systém zkopírujete uživatelské profily a pak hledáte v registru všechny staré cesty k souborům.


Nedokumentované funkce Windows IV.

15. Spuštění z CD disku:

Zkratka ke konzole pro zotavení

[XP]

Na co jsme přišli: Když spustíte počítač pomocí spouštěcího instalačního CD disku Windows XP, nezůstane vám v textovém režimu moc možností na výběr. Dají se spočítat pomocí prstů na rukou. Instalační program vám však utajuje klávesu <F10>, jež vám z uvítací obrazovky umožní spustit přímo Konzolu pro zotavení.

Využití: Ten, kdo potřebuje Konzolu pro zotavení, většinou potřebuje na svém počítači vyřešit nějaký neodbytný problém. Namísto trápení se skutečně otravným textovým režimem vám klávesa <F10> umožní bez zbytečných okolků spustit Konzolu pro zotavení.

16. Pozadí složky:

Nastavte si jej jako ve Windows 98/ME

[XP]

Na co jsme přišli: Windows XP jsou bezpochyby nejpestřejší a nejpropracovanější variantou Windows. Přesto: Když klepneme pravým tlačítkem myši na složku a z kontextového menu zvolíme příkaz Vlastnosti, neexistuje zde na žádné záložce možnost nastavit si obrázek na pozadí, kam se zobrazuje obsah složky. Naštěstí se dá tato funkce doplnit za pomoci souboru programu obsaženého ve Windows 98/ME, případně Windows 2000. Zkopírujte si soubor IESHWIZ.EXE do podsložky \System32 složky, v níž máte nainstalována Windows XP. Tento soubor najdete ve Windows 98/ME ve složce %windir%\System, v případě Windows 2000 ve složce %windir%\System32.

Jakmile je výše zmíněný soubor ve Windows XP ve složce \System32, zabudujeme jeho funkci s pomocí Editoru registru do kontextového menu složek. K tomu účelu vytvořte v klíči Hkey_Classes_Root\Directory\Shell nový podklíč Upravit a jako údaj řetězcové hodnoty (Výchozí) zadejte název, který se objeví pro tuto funkci v kontextovém menu, například Nastavit pozadí složky. V klíči Upravit vytvořte podklíč Command. Jako údaj v něm obsažené řetězcové hodnoty (Výchozí) zadejte příkaz

ieshwiz.exe %1

Takto vytvořená nová položka kontextového menu funguje okamžitě.

Využití: Po zabudování souboru klepněte pravým tlačítkem myši na libovolnou složku a z kontextového menu vyberte novou položku, v našem případě s názvem Nastavit pozadí složky. Spustí se vám Průvodce vlastním nastavením složky, známý ze starších verzí Windows. Ten vám právě umožní nastavení pozadí pro vámi vybranou složku. Obrázky, které jsou pro tuto činnost k dispozici, bere program IESHWIZ.EXE ze složky %windir%\Web\Wallpaper, což je složka, jež standardně existuje i ve Windows XP. Co však ve Windows XP nefunguje, je přiřazení šablony HTML pro vybranou složku. Když ale odhlédneme od této chybičky, můžeme říci, že je zmíněný program s Windows XP plně kompatibilní.

17. Nabídka Start:

Odebrání programů ze seznamu

[XP]

Na co jsme přišli: Standardně nabízejí Windows XP v nabídce Start dynamicky spravovaný seznam, v němž se objevují vždy pouze ty nejčastěji používané programy. Jeden nikde nedokumentovaný zásah do registru však způsobí, že některé programy z tohoto speciálního seznamu zmizí, i když jsou spouštěny často. Zmíněná úprava registru se týká klíče Hkey_Classes_Root\Applications. Přesuňte se do něj a označte si podklíč se jménem programu, který budete chtít odstranit, kupř. WINWORD.EXE. Přes menu Úpravy/Nový vytvořte novou řetězcovou hodnotu se jménem NoStartPage. Jako údaj hodnoty nezadávejte nic. Po restartu počítače se vám zmíněný program v nabídce Start již neobjeví.

Využití: Dá se říci, že existuje několikero důvodů, proč některé programy z nabídky Start úplně odebrat. Jestliže kupříkladu nejčastěji používané aplikace spouštíte přes ikony na pracovní ploše, případně přes panely nástrojů, je naprosto zbytečné, abyste měli stejné ikony i v nabídce Start. Stejný problém se ostatně týká i pracovní plochy leckterý uživatel nebude moc stát o to, aby se mu nejčastěji používané programy, o jejichž produktivitě můžeme mít pochybnosti například hry zobrazovaly vždy a všude na předním místě.

18. Možnosti zobrazení:

Náhled obrázků bez jmen souborů

[XP]

Na co jsme přišli: Když stisknete klávesu <Shift> a k tomu klepnete v Průzkumníku na nabídku Zobrazit/Miniatury, pak vám u náhledů souborů a složek zmizí jejich názvy. To samé se stane, když držíte klávesu <Shift> a otevíráte složku, která má nastaveno zobrazování obsahu v miniaturách. Toto nastavení platí pro aktuální složku tak dlouho, dokud jej nevrátíte do původního stavu opětným stiskem klávesy <Shift> a pomocí nabídky Zobrazit/Miniatury.

Využití: Při rozumném používání může toto nastavení přispět ke zvýšení přehlednosti Průzkumníka Windows. To platí zejména u složek, které obsahují pouze obrázky, kde se dá tímto způsobem ušetřit místo. Obrázky totiž ve většině případů snáze rozeznáte podle jejich náhledu než podle názvu souboru.

19. Hlavní panel:

Upravení sestavování do skupin

[XP]

Na co jsme přišli: Kvůli lepšímu využití místa, jež je k dispozici na Hlavním panelu, byla do Windows XP zabudována funkce, která právě na Hlavním panelu seskupuje několik otevřených oken stejné aplikace do jedné skupiny. Prostřednictvím registru se dá mechanismus seskupování programů individuálně nastavit. Spusťte si Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\Advanced. Zde přes menu Úpravy/Nový vytvořte hodnotu typu DWORD s názvem TaskbarGroupSize. Jako její údaj pak zadejte číslo, jež bude vyjadřovat, od kolika instancí jedné aplikace se mají začít vytvářet skupiny. Jestliže tedy zadáte kupříkladu údaj 3, vznikne první skupina až tehdy, když se otevře čtvrté okno od jedné aplikace. Zmíněná položka registru se projeví po restartu Windows.

Využití: Windows vás chtějí ochránit před přeplněným a nepřehledným Hlavním panelem. Pokud vám tato funkce nevyhovuje, dá se samotné seskupování rovněž úplně vypnout. Klepněte proto pravým tlačítkem myši na volné místo na Hlavním panelu a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Na záložce Hlavní panel pak můžete zrušit zatržítko u položky Seskupovat podobná tlačítka hlavního panelu. Již výše zmíněný nikde nedokumentovaný zásah do registru vám kromě toho nabízí možnost, jak pracovat, aniž by se vytvářely nějaké skupiny, ale zároveň aby se tato funkce dala v extrémních případech využít. Pokud si v registru kupříkladu zadáte jako údaj hodnoty TaskbarGroupSize číslo 5, zasáhne Průzkumník až tehdy, když bude otevřeno více než pět oken jedné aplikace.

20. Hlavní panel:

Určení ikony pro skupinu

[XP]

Na co jsme přišli: Nejen na počet instancí ve skupinách (viz tip č. 19), nýbrž i na vzhled takové skupiny v Hlavním panelu můžete mít ve Windows XP vliv. Pomůže vám k tomu opět Editor registru. Přesuňte se v něm do klíče Hkey_Classes_Root\Applications a zde vyhledejte klíč s názvem často používané aplikace, kterou navíc máte dost často spuštěnou v několika instancích. V našem případě si zvolíme klíč IEXPLORE.EXE, týkající se Internet Exploreru. V tomto klíči vytvořte přes menu Úpravy/Nový novou rozšiřitelnou řetězcovou hodnotu se jménem TaskbarGroupIcon. Jako její údaj zadejte cestu k souboru, jenž obsahuje ikony, a to včetně čísla udávajícího její umístění např. C:\Windows\System32\shell32.dll,20. Pokud používáte soubor ICO, odpadá ve výše uvedeném příkazu pořadové číslo ikony. Provedené změny se projeví po restartu Windows.

Využití: Tento tip je ryze kosmetického charakteru. Jakmile při několika spuštěných instancích programu dojde k vytvoření skupiny, ukáže se na Hlavním panelu vámi zvolená ikona.

21. Předefinování klávesnice:

Ovládání hlasitosti přes klávesnici

[XP]

Na co jsme přišli: U laptopů či USB klávesnic, jež jsou vybaveny speciálními klávesami, se můžete potkat se vskutku velmi praktickou funkcí, kterou je regulování hlasitosti ve Windows pomocí klávesnice. Jestliže vlastníte u svého počítače pouze obyčejnou klávesnici typu PS/2, nezoufejte. Podařilo se nám přijít na způsob, jak stejnou funkci využívat i na jednoduchých klávesnicích.

Využití: To, co dokáží klávesnice u laptopů nebo u rozšířených klávesnic, jde ve Windows 2000 a XP i s obyčejnou PS/2 klávesnicí. Stanovení funkce té či oné klávesy je čistě záležitost Windows. Operační systém totiž reaguje na tzv. Scancode, který klávesa vydává, když je stisknuta. To platí bez výjimky i pro speciální klávesnice i zde jsou základem tzv. Scancode jednotlivých PS/2 zařízení. Operačnímu systému je úplně jedno, zda signál přichází ze standardní nebo z USB klávesnice. V každém případě přichází Scancode jako předem definovaný kód, konformní s PS/2 a předává se Windows, aby operační systém věděl, co má při tom kterém stisku klávesy provést.

A jak tedy docílíme regulování hlasitosti pomocí standardní PS/2 klávesnice? Windows 2000 a XP nám k tomu dávají základní prostředek programovatelný filtr kláves, kterým můžeme jednotlivé klávesy předefinovat. Programovatelným filtrem se v tomto případě myslí možnost prakticky libovolné úpravy Scancode kláves v registru Windows.

Když vaše klávesnice nemá žádné speciální klávesy k dispozici, vybereme si pro regulaci hlasitosti ty nejméně používané. Prvním horkým kandidátem je levá klávesa <Win> (nachází se mezi klávesami <Ctrl> a <Alt>), kterou si nastavíme pro snižování hlasitosti, a naproti ležící pravou klávesu <Win> použijeme pro zvyšování hlasitosti. Pokud si nechceme obsadit obě <Win> klávesy, které se tu a tam přece jenom hodí, může nám namísto jedné z nich velmi dobře posloužit prakticky nepoužívaná klávesa <Scroll Lock> na pravém horním rohu klávesnice.

Postupujte následovně: Přihlaste se do systému jako administrátor, spusťte Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Control\Keyboard Layout. Pozor, nespleťte si klíč Keyboard Layout s klíčem Keyboard Layouts, který zní stejně, liší se pouze písmenem "s" na konci. V klíči Keyboard Layout vytvořte novou binární hodnotu Scancode Map. Poklepejte na ni a jako její údaj zadejte tento parametr:

0000000000000000040000005BE0460030E05CE02EE05BE000000000

Výše uvedený parametr musí být zadán naprosto přesně. Daleko pohodlnější než ruční psaní je poklepání na REG soubor WINVOL.REG (226 B), který naleznete . Tím se výše uvedená hodnota jednoduše do registru naimportuje.

Nyní stačí restartovat Windows. Nové rozložení kláves bude platit pro všechny uživatele systému. Od této chvíle bude možné regulovat hlasitost oběma <Win> klávesami, a popřípadě sledovat v okně Ovládání hlasitosti nastavení posuvníků u jednotlivých zdrojů.

Jako druhý příklad můžeme uvést použití klávesy <Kontextové menu>, jež se nachází vpravo mezi klávesami <Win> a <Ctrl>. Pokud vám tato funkce nebude na klávesnici chybět, můžete zmíněnou klávesu použít pro zapnutí a vypnutí funkce Ztlumit. To zařídíte pomocí této o něco delší binární hodnoty

000000000000000050000005BE0460030E05CE02EE05BE020E05DE000000000

Další možností je použít již připraveného REG souboru (WMUTEVOL.REG, 478 B), který všechno zařídí za vás. Opět jej naleznete . Výsledkem této operace bude to, že klávesa <Kontextové menu> bude mít na starosti vypínání a zapínání zvuku, klávesy <Win> budou sloužit k regulaci hlasitosti a klávesa <Scroll Lock> převezme původní funkci klávesy <Win>. Jestliže budete později chtít uvést vše do původního stavu, stačí v registru smazat hodnotu Scancode Map a restartovat počítač.

Nevyhovuje vám žádný ze zde uvedených příkladů? Pak si předefinujte klávesy sami. V rámečku s názvem Scancodes pro klávesnici ve Windows 2000 a XP je uveden seznam všech kódů pro klávesy a podrobnější vysvětlení k této problematice.


Nedokumentované funkce Windows V.

Scancodes pro klávesnici ve Windows 2000 a XP

Windows 2000 a XP nabízejí možnost předefinování funkce kláves pomocí úpravy registru. Klíčem k této operaci jsou tzv. Scancodes, které umožňují identifikovat jednotlivé funkce kláves. Jako Scancode je zde uvažován tzv. Make-Code, další tzv. Break-Codes jsou pro registr Windows nepodstatné.

Pro předefinování kláves pomocí Scancodes je třeba prostřednictvím Editoru registru vytvořit novou binární hodnotu Scancode Map, a to v klíči

HKEY_LOCAL_MACHINE\SYSTEM\CurrentControlSet\Control\Keyboard Layout

Tato hodnota bude obsahovat datový řetězec, který bude poskytovat informace o tom, jakým způsobem budou klávesy předefinovány. Například abychom přiřadili klávese <Scroll Lock> funkci klávesy <Win levý> a funkci klávesy <Scroll Lock> oběma klávesám <Win>, musíme do hodnoty Scancode Map zadat následující řetězec:

0000000000000000040000005BE0460046005CE046005BE000000000

Tento řetězec se skládá z:

00 00 00 00 Header Information

00 00 00 00 Flags

04 00 00 00 Počet předefinování (včetně tzv. Null Terminator)

5B E0 46 00 První předefinování: <Win levý> na <Scroll Lock>

46 00 5C E0 Druhé předefinování: <Scroll Lock> na <Win pravý>

46 00 5B E0 Třetí předefinování: <Scroll Lock> na <Win levý>

00 00 00 00 Null Terminator

Scancodes se do registru zapisují ve formátu "Little Endian" ( Little End First). Tento zápis znamená, že se jako první zapisuje malý konec hodnoty. Proto se např. Scancode pro levou klávesu <Win>, což je E05B, zapíše do řetězce jako 5BE0 .

Při zadávání počtu předefinování je třeba udávat jejich počet, včetně parametru Null Terminator.

§§§§§


Rychlokurz: Dekart Private Disk Light – Kam s daty? Do Trezoru!

Karel Šredl

c03p0336

Uplynul měsíc a je tu další díl Rychlokurzu. Tentokrát se podíváme na jednoho šikovného pomocníka "odlehčenou" verzi komerčního programu, který by nám měl pomoci s problémem naznačeným v podtitulku. Kam s daty. S našimi soukromými daty, u nichž nechceme, aby se šířila po okolí, nechceme, aby nám je kolega okoukl, a která musíme mít na nezabezpečeném médiu na počítači, k němuž má kdokoli přístup, nebo na síťovém disku, který není nijak zabezpečen. Potřebujeme program, jenž data zašifruje a vydá pouze nám. Program jednoduchý, který se složitě neinstaluje (protože to většinou máme zakázáno), a program natolik krátký, aby se v ideálním případě vešel na disketu. Inu mám tu jeden takový pro vás. Jmenuje se Dekart Private Disk Light.

INSTALACE

Spusťte necelých 300 KB velký instalační soubor. Instalace se skládá pouze z klikání na tlačítko Další. Po ní se v systémové nabídce programů vytvoří adresář "Dekart" a v něm podadresář "Private Disk Light".

PRVNÍ START

Po spuštění se před vámi objeví hlavní okno aplikace (trochu nadnesený název pro okénečko s pouhopouhými 4 tlačítky). V dolním pravém rohu si můžete také všimnout, že vám přibyla ikonka . Ta ukazuje, že Private Disk Light běží a červenou barvou dává najevo, že přístup k šifrovaným datům není aktivní. Jak ho aktivovat si povíme vzápětí.

Nejdříve je potřeba náš trezor vytvořit. V hlavním okně klikněte na tlačítko [Create] Vytvořit, pak kliknutím na tlačítko [Browse] zvolte umístění trezoru a jeho jméno. Jménem ani příponou nejste nijak omezeni, zvolte, jaké vám bude libé, avšak mějte na paměti, že ho musíte i za pár měsíců poznat. Takže spíš nedoporučuji (ale ani nezakazuji) již zabrané přípony jako doc, exe, jpg, atd. Pro začátek zadejte např. test.pdl. Dále si určete písmeno, pod jakým bude vystupovat vůči vám a systému. Váš trezor se totiž bude tvářit jako nový výměnný disk, takže rozhodně zvolte písmenko, které nemáte obsazené a ani neočekáváte, že ho budete obsazovat. Poslední, o čem musíte rozhodnout, je velikost trezoru. Light verze neumožňuje po vytvoření souboru jeho velikost měnit prostě trezor nebude nafukovací -, takže raději velikostí nešetřete. Pro testovací účely zvolíme třeba 50 MB. Tlačítkem [Create] nastavené hodnoty odsouhlasíme.

Nyní budeme dotázáni na heslo. Nemělo by být ani moc jednoduché (aby ho kolega neodhadl na druhý pokus), ani moc složité (abyste ho do druhého dne zapomněli). Doporučení zní: heslo by mělo mít víc než 6 písmen a obsahovat jak velká a malá písmena, tak i čísla a nějaký ten speciální znak (.:;?1_-). Nejlepší je si heslo založit do nějakého specializovaného programu pro správu hesel, jakým je třeba KeyWallet (viz č. 11/2002).

Po zadání se spustí vlastní vytváření trezoru. Zabere to nějakou tu chvilku (v závislosti na zadané a žádané velikosti) a na konci se na námi určeném místě objeví soubor trezoru. Zároveň se objeví formátovací okno. Disk totiž máme vytvořený, a tak jako ostatní disky je ho potřeba naformátovat. Doporučuji neměnit nastavené hodnoty maximálně můžete specifikovat jméno jednotky. Formátování spusťte tlačítkem [Spustit]. Budete upozorněni na nebezpečí formátování, takže pro jistotu zkontrolujte v titulku, zda se shoduje písmenko formátované jednotky s písmenkem, které jste zvolili při vytváření trezoru. Pokud ano, směle stiskněte [OK].

Proběhne naformátování souboru a na konci budete informováni o výsledcích a bude vám doporučeno jednotku zkontrolovat. Kontrola ještě nikomu neublížila, takže řiďte se pokyny nápovědy. Po dokončení kontroly se ocitneme zpět před hlavním oknem programu Private Disk Light. Všímaví zaregistrují, že ikonka koule v pravém dolním rohu změnila barvu na zelenou . To znamená, že trezor je připojen a připraven k použití.

Pokud se ve vašem Průzkumníku podíváte na seznam disků, uvidíte, že vám jeden přibyl. Je označen jako Výměnný disk pod vámi zvoleným písmenem. Jinak s ním ovšem můžete zacházet jako s jakýmkoli jiným diskem, tedy ukládat na něj dokumenty, obrázky, ale navíc i instalovat aplikace. Toto vše bude systémem zašifrováno a uloženo do souboru.

PRÁCE S PROGRAMEM

Dobrá tedy, trezor máme... ale co když potřebujete na chvíli odejít od počítače, nebo dokonce práci ukončit a začít zítra znovu? Naučíme se tedy trezor zavřít a znovu otevřít. Zavření je opravdu jednoduché: buď kliknete na ikonu a v hlavním okně zvolíte [Dismount] (tedy odpojit), nebo si zapamatujete šikovnou klávesovou zkratku Ctrl+F12. Ať tak či tak by se ikona v pravém dolním rohu obrazovky měla změnit na a ze seznamu dostupných disků by beze stopy měl zmizet váš šifrovaný disk. Pozor ovšem na spuštěné programy, které pracují se soubory na tomto disku! Pokud jim totiž k němu uzavřete přístup, můžete zapříčinit ztrátu dat nebo zhroucení aplikace. Takže opatrně...

Otevření trezoru zabere o chviličku delší dobu. Spusťe Private Disk Light (pokud ještě nemáte) a klikněte na ikonu , aby se objevilo hlavní okno. Kliknutím na tlačítko [Mount] programu sdělíme, že chceme připojit náš šifrovaný disk. Program bude nejprve zajímat, ve kterém souboru je váš trezor skrytý. Najděte ho a kliknutím na tlačítko [Otevřít] trezor otevřete. Musíte ovšem znát to správné heslo. Pokud ho znáte a správně zapíšete (pozor na Caps-Lock a českou klávesnici), potom se ikona programu změní opět na přívětivou zelenou a váš disk se objeví v systému.

URL programu: http://www.dekart.com/?id=23043

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows I.

Jakub Povolný

c03p0340

Měsíc opět uběhl jako voda a před vámi leží další díl tipů a triků pro Windows, tentokrát s pořadovým číslem 51. Načínáme tak společně druhou padesátku tohoto seriálu.

Přišlo jaro... Tak nějak bych mohl začít dnešní úvodník. Teplé počasí je totiž to první, co mě při vzpomínce na minulý měsíc napadá. Další novinkou je určitě spuštění rychlého připojení na internet, ADSL, které na sebe nechalo dlouho čekat a kterým je možná kdekdo zklamaný. Hlavně levnější varianty mají mnoho neduhů a omezení, kvůli nimž se ADSL zatím nestane náhradou za pevné drátové linky nebo bezdrátové Wi-Fi.

Takřka před několika dny Microsoft oficiálně představil novou verzi svého serverového operačního systému, nazvanou jednoduše MS Windows 2003 Server. Obsahuje několik užitečných nových vlastností, obávám se ale, že to nebude stačit pro přesvědčení správců počítačových sítí, kteří asi ještě chvíli vydrží na osvědčeném Windows 2000 Serveru. Přece jen, měnit serverový OS takřka každé dva roky není zrovna to, po čem by takový správce v hloubi duše zatoužil.

Ale přejděme k samotným tipům. Přeji příjemné čtení.

Tipy pro Windows

Vylepšete svoje e-maily (IE 5, 6)

Obsahem tohoto tipu bude trošku rozporuplná vlastnost známého e-mailového klienta z balíku Internet Exploreru, který se nazývá Outlook Express. Nejdříve ale něco z minulosti. Před deseti lety byly internetové linky pomalé a uživatelé, kteří měli to štěstí a byli připojeni na internet, pečlivě vybírali data, jež po něm budou posílat. Elektronická pošta původně sloužila právě pro přenášení textových zprav bez jakéhokoliv formátování. Tyto zprávy byly bez problémů čitelné v kterémkoliv e-mailovém klientovi na světě. Žádný problém.

Dnešní stav je podstatně komplikovanější. Jednak existuje mnoho kódování pro mnoho národních jazyků, druhak jsme zvyklí poštou posílat věci, pro než vůbec nebyla určena. Změnil se také vzhled zpráv které jsou dnes doručovány často jako stránky HTML. V následujícím textu si ukážeme právě možnosti nastavení základního vzhledu zprávy. Počítejte ovšem i s přetrvávajícím faktem, že někteří příjemci vaši vyšperkovanou poštu ve svém jednodušším a třeba textovém klientovi neotevřou.

Spusťte Outlook Express (dále jen OE) a jděte do roletového menu Nástroje. Zde zvolte položku Možnosti. První nastavení, které musíte provést, leží na záložce Odesílání. Zde v dolní části dialogu zvolte za formát odesílání pošty HTML. Tím si zpřístupníte použití takzvaných šablon ve vašich zprávách. Pro jistotu vše potvrďte a restartujte OE (uzavřete a opět spusťte).

Jděte opět do menu Nástroje a zvolte Možnosti. Nyní pokračujte na záložku Psaní. Zde svoji pozornost přesuňte do sekce Šablony zpráv. Pokud byste nechtěli pro psaní zpráv použít přímo celé šablony, ale třeba jen nadefinovat základní písmo a jeho velikost, můžete tak učinit v sekci Písmo. Pokud použijete šablonu, budete definovat písmo přímo v ní. Zaškrtněte pole Pošta pro aktivaci šablon při psaní nové poštovní zprávy, nebo pole Příspěvky, pokud používáte diskusní skupiny sítě USENET (ovšem nemyslím si, že by respondenti této sítě byli nadšeni z vašich obrázkových příspěvků).

Nyní máte dvě možnosti: buď vyberete již hotovou šablonu ze seznamu pomocí tlačítka Vybrat, nebo vytvoříte šablonu zcela novou pomocí tlačítka Vytvořit novou. Šablonu můžete také stáhnout z webu Microsoftu.

Vytvoření své vlastní šablony se nemusíte obávat, průvodce vás převede přes všechna úskalí. Poté, co novou šablonu uložíte pod zvoleným názvem, můžete ji následně vybrat ze seznamu, kde se objeví jako nová výše popsaným způsobem.

Potvrďte dialog stiskem tlačítka OK, a nyní bude vaše zpráva obohacena o grafické pozadí a formátovaný text.

Jestliže vám přijdou možnosti průvodce vytváření nové šablony příliš primitivní, věřte, že je tomu tak z důvodu maximálního zjednodušení. To ale neznamená, že nemáte jiné alternativy. Šablonu můžete vytvořit i jinak. Jděte do roletového menu Zpráva a nechte rozbalit menu za položkou Nová zpráva pomocí... Zde zvolte položku Vybrat šablonu zpráv. Nyní stiskněte tlačítko Vytvořit novou, a přetrpte průvodce. Novou šablonu uložte pod zvolené jméno a označte ji poté v seznamu. Stiskněte tlačítko Upravit. Otevře se vám editor stránek WWW, který je přednastaven ve Windows, zpravidla to bývá MS Word, pokud nepoužíváte alternativní prohlížeče, jako je Mozilla. V tomto editoru pak máte naprostou volnost při tvorbě nové šablony a jste omezeni pouze možnostmi editoru.

Nastavte obrazovku smrti (Win 9x)

Tento až morbidní název dokazuje fakt, že i takové věci jako je známý "BSOD (Blue Screen Of Death)" lze alespoň částečně ve Windows konfigurovat. A co víc, lze tak úplně změnit zažitou představu o této ne zrovna vyhledávané situaci, která nastává v momentě, kdy se zhroutí vaše Windows.

Jednoduchou změnou systémových souborů můžete BSOD změnit např. na GSOD, nebo třeba RSOD. Jak, to si ukážeme v následujícím tipu.

Ač jsem vás třeba nabudil na velkou konfiguraci, nečekejte žádné zázraky, změnit lze pouze barvu textu a barvu pozadí této proslulé obrazovky, změnu obsahu už vám bohužel nenabídnu. Jděte do menu Start a zvolte položku Spustit. Nyní vepište do příkazového řádku příkaz sysedit, kterým otevřete editor systémových souborů s příponou INI, jež se dříve používaly a stále se pro některá nastavení používají místo systémového registru. V syseditu vyberte okno se souborem system.ini a najděte v tomto souboru sekci [386enh]. V této sekci již vidíte několik položek nastavení. Vaším úkolem je doplnit do této sekce položky

messagetextcolor=x

messagebackcolor=y

kde proměnné x,y nahradíte číslem barvy, messagetextcolor určuje barvu textu, druhá položka potom barvu pozadí. Tabulku barev (přibližnou) byste měli vidět někde poblíž tohoto textu. Poté soubor system.ini uložte a zavřete sysedit. Restartujte Windows a čekejte (snad ne dlouho), až se zhroutí.

Lepší tiskárna (Win 9x)

V našem seriálu stále opomíjíme tipy týkající se hardwaru vašeho počítače. Tímto malým, ale snad užitečným tipem se zmíněný stav pokusíme vylepšit.

Při použití laserových, nebo jiných "tepelných" tiskáren se často stává, že nejsou včas připraveny pro tisk. Tyto tiskárny se totiž v případě probuzení ze stand-by režimu musí nejprve zahřát na provozní teplotu, to přece jen v závislosti na typu tiskárny chvíli trvá. Windows se v průběhu této doby pokoušejí odeslat na tiskárnu vaši tiskovou úlohu, a když se jim to nepodaří, vypíší obtěžující informační okénko s konstatováním, že se o to za stanovený čas pokusí znovu. Jednoduchým nastavením tiskárny ale můžete tento čas přesně definovat. V následujícím tipu si ukážeme, jak na to.

Jděte do menu Start a zvolte položku Nastavení. V ní zvolte položku Tiskárny pro otevření okna s nainstalovanými tiskárnami. Časové hodnoty budete moci měnit jen pro tiskárny, které jsou připojeny k vašemu počítači, nebo pro tiskárny, které spravujete jako administrátor.

Vyberte tiskárnu, kterou chcete nastavit, a poklepejte na ni pravým tlačítkem myši. Z kontextového menu vyberte Vlastnosti. Nyní jděte na záložku Podrobnosti a pozornost zaměřte na dolní část dialogu, konkrétně na sekci Časový limit. První volbou je limit v situaci, kdy není tiskárna adresována, tj. čas, po který se má čekat, jestliže Windows nedostanou od tiskárny odpověď. Ten je vhodné z přednastavených 15 sekund zvýšit na dobu potřebnou k "probuzení" tiskárny.

Druhý limit nastavuje prodlevu před dalším pokusem o zaslání tiskové úlohy. Tu je naopak vhodné zkrátit, pokud se tisk nepodaří jen kvůli nějakému drobnému nedostatku, který ihned vyřešíte je zbytečné čekat celých přednastavených 45 sekund, i když tento proces je samozřejmě možné zkrátit stiskem tlačítka přímo z příslušného informačního okénka.

Zvolené hodnoty potvrďte stiskem OK, a užívejte bezproblémového tisku.

Tipy pro MS Office

Automatické ukládání (Office 2000/XP)

Každý, kdo pracoval s textovým editorem Word balíku MS Office, se potkal s funkcí automatického ukládání dokumentu. Po standardní instalaci je totiž tato funkce aktivní, i když poněkud nevhodně nastavena. Jestliže jste potom pracovali s velkým a složitým dokumentem a nestarali se o podrobnější konfiguraci Wordu, asi jste často spílali obtěžujícímu a dlouho trvajícímu zničehonic se objevujícímu ukládání, které se začalo provádět zpravidla několik sekund poté, kdy jste dokument sami uložili.

V následujícím tipu si ukážeme možnosti nastavení této funkce tak, aby plnila přesně to, co od ní vy jako uživatel individuálně požadujete. Ihned na úvod bych ale rád doporučil nebrat funkci automatického ukládání a následného obnovení za náhradu průběžného ukládání. Tato funkce slouží spíše jako pomoc při neočekávaném pádu aplikace nebo samotných Windows.

Spusťte Word a jděte do roletového menu Nástroje. Zde zvolte položku Možnosti. V následném dialogu máte k dispozici několik záložek, pro nás jsou důležité dvě. Nejprve přejděte na záložku Uložit. Najdete zde několik možností nastavení. V sekci Možnosti ukládání můžete zvolit, zda se bude vytvářet záložní kopie dokumentu (vřele doporučuji). Naopak bych nevolil možnost rychlého ukládání, kdy Word ukládá pouze změny dokumentu. Po několika nezdarech při otevírání již trochu chápu, proč je tato volba vypnuta, nicméně rozhodnutí je na vás. Pro automatické ukládání jsou podstatné volby Povolit ukládání na pozadí a Automaticky ukládat po... První volbou definujete, zda budete muset kvůli ukládání dokumentu přerušit práci, druhou pak nastavíte periodu automatického ukládání tak, aby vás obtěžovala co nejméně. Případně můžete odškrtnutím této položky funkci deaktivovat.

Druhá zajímavá záložka se skrývá pod jménem Umístění souborů. Zde můžete (mimo jiné) nastavit složku, kam bude Word ukládat průběžné soubory pro automatické obnovení. Pokud potom toto obnovení z jakéhokoliv důvodu selže, máte šanci získat data vlastními silami z těchto souborů. Proto je dobré vědět, kde vlastně na vašem pevném disku jsou. Pozměňte tedy položku seznamu s názvem Soubory automatické obnovy pomocí tlačítka Upravit, a nastavení je hotové.

Kopírujte formát (Word 2000)

Na první pohled trošku nesrozumitelný název následujícího tipu a triku je velmi užitečnou funkcí textového editoru Word. Mnoho lidí ani netuší, co na té liště s nástroji má za zázraky, ostatní možná už vědí, o čem bude nyní řeč.

Představte si situaci, kdy vložíte do dokumentu (nebo jej sami napíšete) prostý neformátovaný text a začnete jej upravovat. Aplikujete styly, odstavce atd. Poté začnete formátovat části textu, na které sice používáte shodné nastavení, ale které nezapadají do žádných větších formátových bloků, nýbrž jsou zcela neuspořádaně rozházeny v textu.

Potom máte několik variant, jak postupovat. První a nejhorší možností, troufám si ale tvrdit, že možná nejpoužívanější, je prosté označovaní textu a nastavování formátu (například tučné písmo). To je ale velmi zdlouhavé, zvláště provádíte-li s textem více než jednu prostou úpravu. Druhou možností je použití tlačítka na nástrojové liště, které se nazývá Kopírovat formát, a jeho ikona připomíná plochý štětec. Toto tlačítko stisknete a tím aplikujete předchozí formát z jednoho místa dokumentu na druhé.

Poslední a nejlepší možností je poklepat na ikonu plochého štětce dvakrát tak, aby zůstala stisknuta. Poté se vám kurzor promění na stejný plochý štětec a platí pravidlo, co přejedete tímto štětcem, to se automaticky zformátuje jako původní kousek textu (například ztuční). Je to rychlé, jednoduché a praktické. "Přilepení" tlačítka zrušíte buď jeho opětovným stiskem, nebo stiskem klávesy ESC.


Užitečné tipy & triky pro Windows II.

Špatně vidíte? (Excel 2000)

Na závěr dnešního dílu si ukážeme, jak je možné manipulovat se zdánlivě nenastavitelnými věcmi v tabulkovém procesoru Excel. Pro většinu z nás nebude mít tento tip valného významu, pro některé snad ano.

Jestliže v Excelu označujete buňky tažením myší nebo kurzorovými klávesami, zabarvuje se označená plocha do jakési bledě modré. V dřívějších verzích Excelu to ovšem bylo do sytě černé, která je kontrastnější a možná pro někoho lépe viditelná. Microsoft nabízí řešení, jak mít při označování buněk k dispozici opět černou.

V menu Start zvolte položku Spustit. Do příkazového řádku vepište regedit a spusťte editor systémového registru. Jděte postupně do klíče HKEY_CURRENT_USER Software Microsoft Office 9.0 Excel Options. Zde vytvořte novou položku tak, že poklepáte pravým tlačítkem v pravé části regeditu a z kontextového menu zvolíte Nový Hodnota DWORD. Novou položku nazvěte Options6. Poklepejte na tuto položku a zadejte její desítkovou hodnotu na 16. Zavřete regedit a opět spusťte Excel. Nyní bude označování buněk v černé barvě.

Věřím, že vás alespoň jeden z tipů zaujal a pomohl k lepší práci s počítačem a Windows. Příště se těším opět na shledanou.

InterTipy

Dnešním dílem jsme společně úspěšně načali druhou padesátku dílů našeho seriálu. A mne, jako autora čeká další kratičký úvodník k internetovým tipům a trikům.

V poslední době cloumá světem internetu pojem ADSL. Každý den ho spatřím na svém monitoru nesčetněkrát. Proto mě stejně často překvapí nechápavé reakce některých kolegů a známých, kteří se chtějí doma připojit na internet a o ADSL nikdy neslyšeli. Většinou si pamatují jen zkratku ISDN. Někde bude asi něco špatně...

Druhou pozoruhodností, která se mi přihodila, je výměna Internet Exploreru za Mozillu. Zasvěcení tuší, o čem hovořím. IE jsem považoval (díky jeho integraci ve Windows) za nejvhodnější prohlížeč pro operační systém Windows. Nyní "serfuji" v Mozille, a je to ještě mnohokrát lepší.

Zazvonil zvonec, s úvodníkem je konec a odkazů ještě kopec...

Registry Hacks

www.jsiinc.com/reghack.htm

Anglicky psaná stránka s tipy pro editaci systémového registru v rodině Windows NT, 2000, XP, 2003. Hned na úvodní stránce je vám k dispozici "tip index", který bohužel neobsahuje zde dost potřebný fulltextový vyhledávač. Tipů je tu totiž opravdu hodně moc. Stránka není po grafické stránce nijak zázračná, vše je provedeno stručně a přehledně. Některé tipy jsou doplněny ilustračními obrázky. Po jednoduché registraci pomocí vaší e-mailové adresy si můžete nechat zasílat newsletter až domů (nebo do práce).

John\s corner

www.computerjohn.info

Honzův růžek je velmi dobře a přehledně zpracovanou internetovou stránkou, na které najdete mnoho informací, tipů a rad pro všechny verze Windows. Hned na úvodní stránce se dozvíte o nejnovějších tipech a novinkách ze světa tohoto operačního systému. Vlevo vás potom čeká menu s dalšími odkazy.

Pod odkazem PC Hardware najdete mnoho tipů a rad ohledně konfigurace a oživování hardwaru pod MS Windows. Obsah ostatních je zřejmý dle jejich názvu. Další pohyb v sekcích je trochu nelogicky řízen pro změnu z pravého menu. Vše v anglickém jazyce.

Focus on Windows

windows.about.com/library/tips/bltiparc.htm

Velmi dobře provedená komerční stránka, v jejíchž útrobách je ukryto více než 700 tipů a triků pro operační systémy Windows 2000 a Windows XP. Odkaz výše uvedený směřuje přímo na seznam jednotlivých tipů. Ty jsou zpracovány velmi přehledně a doplněny občasnými ilustracemi. Po stisku odkazu "Sort by topic", jejž můžete spatřit přímo uprostřed, se přesunete na stránku s tématy, do kterých jsou jednotlivé tipy rozčleněny. Stránka umožňuje zasílání nových tipů do vaší elektronické poštovní schránky.

V menu po levé straně najdete ještě mnoho dalších informací týkajících se všech verzí Windows, i když těm domácím (Windows 9x) se autoři věnují podstatně méně. Vše opět zpracováno v anglickém jazyce.

Tech Enthusiast tricks

www.microsoft.com/windows2000/techenthusiast/tricks/default.asp

Chcete dobře zpracované triky pro technické odborníky? Chcete je pro rodinu Windows 2000? Tak proč ne rovnou od jejich tvůrce, firmy Microsoft. Na velmi profesionálně zpracované stránce najdete slušné množství ilustrovaných tipů pro Windows 2000. Tipy jsou rozděleny do několika základních kategorií, mezi něž patří například Administrace, Úprava prostředí či Síťování. Vše opět v jazyce anglickém.

Windows tips

www.chami.com/tips/windows/

Lepší název pro tuto stránku mě opravdu nenapadl. Ihned v úvodu najdete seznam všech dostupných tipů a triků pro Windows všech verzí, bez ladu a skladu a nějakého dělení do skupin. Naštěstí po chvilce objevíte v levé části menu, které obsahuje jednak vyhledávač s přímo předvolenými klíčovými slovy pro snadnější hledání, druhak alespoň malé dělení tipů do dalších oddílů dle zaměření. Tipy jsou zpracovány dobře, obrázky ale autoři příliš neplýtvali. Některé tipy mají poněkud širší záběr, nedivte se tedy, až je budete číst třeba půl hodiny. Vše v angličtině.

Sailcat tips

www.sailcat.com

Tato velmi zajímavě zpracovaná stránka je sice komerční, přesto na ní naleznete velmi dobře upravené tipy a triky pro Windows, hlavně domácí řady Windows 9x. V levé části menu najdete dva základní odkazy. Triky pro Windows s triky pro zlepšení a úpravy pracovní plochy (desktopu). Jiné dělení zde není a pod každým odkazem již najdete jen vypsané hledané tipy a triky. Mezi dalšími odkazy na stránce stojí za zmínku Freeware a Links. První vám nabídne nějaký ten volný software ke stažení, druhý potom odkazy na další, dle autora zajímavé stránky. Vše v angličtině.

Cyberwalker\s

www.cyberwalker.net/quicktips/windows_tips.html

Trošku chaoticky nepřehledná stránka, která vás ani barevně neoslní. Zato obsahuje velmi slušné množství tipů pro Windows. Ty jsou seřazeny přímo na titulní stránce, a stejně jako v předchozích případech nejsou bohužel nijak zvlášť členěny. V seznamu se dají najít opravdové perly, které nezapadají do standardní směsice tipů a triků pro Windows. Doporučuji tedy tuto stránku k nahlédnutí. Jestliže budete mít chuť, navštivte i ostatní odkazy v menu v levé části stránky, kde naleznete další informace nejen o Windows. Vše v jazyce anglickém.

Windows Tweaks

www.windows-tweaks.info

Stránka s anglickým názvem a mezinárodní doménou, ale zcela neočekávaně v jazyce německém. Pokud vám jazyk našich západních sousedů nedělá problémy, rozhodně tuto stránku navštivte. Najdete zde tipy a triky pro všechny verze operačního systému Windows.

V úvodu jste informováni o novinkách v oblasti. Poté se již stačí podívat do menu v levé části stránky a pokračovat na verzi Windows, která vás zajímá. Ve složce s Windows najdete další oddíly, členěné dle zaměření. A pod nimi buď vysvětlující články, nebo konkrétní postupy. Nelze zde jednoznačně mluvit o klasických tipech. Stránka je zpracována velmi profesionálně a přehledně.

Securitips

www.security-tips.com

Zdá se vám, že máme v nadpisu chybu? Mýlíte se, autor takto nazval své stránky zcela vědomě. Jsou totiž o bezpečnostních chybách a dírách ve Windows. Najdete zde právě bezpečnostní tipy a triky. Ty jsou vytvořeny v podobě dokumentů "how to" (jak na to). Tipy můžete přidávat také sami a doplnit tak jejich seznam. Stránka je zpracována velmi solidně a bude s vámi komunikovat pouze anglicky.

Tímto odkazem se dnes spolu rozloučíme, příště se těším opět na shledanou.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Peníze a síť – síť a peníze – placení přes Internet 2. Díl I.

Vojtěch Bednář

c03p0322

Internet a profesionalizace

Příchod bankovních aplikací do světa IT přinesl dříve nepoznaný požadavek vysoké bezpečnosti, ověřitelnosti a jistoty. Tím se postupně začal řešit doposud největší problém jakým způsobem na provozu sítě vydělat peníze. Mnoho služeb, které používáme každý den, jako je e-mail, on-line diskový prostor nebo například elektronické zpravodajství, je zdarma. Některé z nich jsou schopny se uživit díky reklamě, kterou uživatel konzumuje zároveň s požadovanými informacemi. Mnoho jiných se ale takto neuživí třeba proto, že jejich příjmy z reklamy nejsou dostatečné, proto že by provozovatel rád vydělal nějaké peníze navíc nebo proto, že provoz takové služby je jednoduše příliš náročný a nákladný. Zejména v poslední době se stáváme svědky toho, jak mobilní operátoři jeden za druhým omezují bezplatný přístup do svých SMS bran. Důvod nevyplatí se. Služba odesílání zpráv byla příliš drahá a nepřinášela operátorům žádné výhody. Křik uživatelů v diskusních konferencích stejně jako bojkot příliš ničemu nepomohly. Až na jednu výjimku je nyní potřeba se buďto smířit s reklamou, nebo prostě zaplatit. Stejný osud jako SMS brány ovšem v dohledné době postihne i další, dnes zcela bezplatné služby. Otázkou ani zdaleka není, zda budeme platit, ale kdy a především jak. Právě forma je totiž prozatím otevřenou otázkou bez jasné odpovědi. Zejména v českých podmínkách.

Web jako služba

Informační webový server, řekněme (www.bonusweb.cz). Má rozsáhlý archiv a každý den na něm vycházejí nové články (v tomto případě o počítačových hrách). Část serveru je k dispozici komukoliv, kdo se na něj podívá. Za jinou část, obsahující lukrativnější obsah, je ovšem třeba zaplatit. Předplatné je na přesně stanovené časové období dopředu za přesně stanovenou částku. Uživatel, který je zaplatí, dostává přístupová práva a může se dívat na cokoliv. V českých podmínkách se jedná zatím o poměrně značnou vzácnost, nicméně je pravděpodobné, že počet takových serverů časem poroste.

Problémem je, jak jsme si již řekli, samotné placení. Konvenční metody (složenka, příkaz k úhradě) v tomto případě nejsou příliš vhodné. Web funguje okamžitě, ale peníze z banky jdou poměrně dlouhou dobu. Vzniká tak časová prodleva mezi okamžikem, kdy uživatel zaplatí za službu, kterou si objednal, a okamžikem, kdy fakticky je schopen tuto službu využívat. Použití internetového bankovnictví v klasické podobě na tomto faktu nic nemění. Mezi dvěma rychlými elektronickými transakcemi je zkrátka mezera v podobě zažitých institucí s jejich pomalými a tradičními postupy.

Placení za obsah pomocí platebních karet se v našem prostředí zatím příliš neujalo. Jednak je to metoda poměrně nebezpečná odhaduje se, že ještě nebezpečnější než možné zneužití ukradené karty při nákupu v obchodě jednak se možná promeškala doba, kdy bylo možné ji zavést. Kromě toho, na zahraničních a hlavně amerických serverech jsou platby pomocí karet poněkud zprofanovány tím, že se využívají pro placení pornografického obsahu. A především, Češi tomuto nástroji příliš nevěří.

Elektřina, plyn, voda, telefon

Jestliže vývoj v oblasti přímého bankovnictví a bankovnictví vůbec směřuje k vyhánění uživatelů z kamenných úřadoven směrem k počítačům, není důvod, aby podobným způsobem nemohli realizovat i další záležitosti svého každodenního života. Pravidelně je třeba platit za pevný telefon, mobil, za plyn, vodu a další služby, které odebírá prakticky každá domácnost. Platby bývají spojeny s inkasem a doprovázeny vyúčtováním. To chodí domů poštou, ačkoliv, nemuselo by. On-line vyúčtování služeb již funguje u telekomunikací a některých dalších služeb. V jiných se rozvíjí. Jeho spojení s elektronickým bankovnictvím se přímo nabízí. Je hypoteticky možné, aby bankovnictví fungovalo společně s dalšími aplikacemi požadujícími peníze v jednom společném rámci. Otázka je, jak by takový rámec měl vypadat, avšak lákadlo kompletní digitalizace většiny běžných transakcí je dosti veliké. Není se co divit. Nejde jen o větší pohodlí zákazníka, ale především o snížení nákladů. A k němu může digitalizace a konvergence pravidelných plateb také dobře vést. Zejména pokud se ji podaří převést do stavu, kdy podobné programy poběží v jednom rámci nezávisle na konkrétní platformě. V prostředí PC, mobilního telefonu, PDA, kdekoliv.

Obchody s veteší okamžitou

U některých druhů zboží nabízeného na internetu je problém s placením ještě větší než jinde. Třeba loga na displeje mobilních telefonů. Je to jednorázová služba poměrně malého rozsahu a relativně nízké ceny. Pro její zaplacení zákazníkem by byly ideální mikroplatby, pokud by fungovaly tak, jak byly vymyšleny. Bohužel, bylo třeba hledat jiné řešení a toto řešení se našlo takové, že je přístupné prakticky všem.

Pokud si na www.sms.cz objednáte logo, nebo chcete odesílat placené SMS, můžete za ně zaplatit několika způsoby. Přímý převod z eBanky je sice možností nejlákavější, avšak ne pro každého dostupnou, použití kreditní karty přes amerického zprostředkovatele služeb typickému uživateli z již uvedených důvodů příliš nevoní, a tak se nabízí jedno řešení zdánlivě dokonalé. Stačí zavolat na číslo barevné telefonní linky a potřebnou částku složit jeho speciální tarifikací. Ověření se pak provádí pomocí speciálního kódu. Je to jednoduché, užitečné, ale poněkud riskantní, nikde se totiž nekontroluje, zda vám telefon, ze kterého voláte, skutečně patří a jste k utrácení z jeho účtu oprávněni. To je ovšem jiná otázka.

Otázka univerzálního instrumentu

Platební karta, GSM banking, PDA banking, webová aplikace, a další. Tolik možností máme dnes při správě svých peněz. I když se všechny instrumenty odvolávají na stejný účet, každý slouží za jiných podmínek k jiným typickým účelům. Ne každý zákazník použije všechny, typičtější je zřejmě kombinace dvou, nejvýše tří z nich. Nápad vytvořit jediný instrument, který by byl univerzálně použitelný v různých prostředích, proto není ničím šíleným, ale reálnou vizí do budoucnosti nikterak vzdálené. Může existovat především na úrovni autorizace. Uživatel bankovních služeb si již nyní musí pamatovat několik hesel, PIN kódů pro různé nástroje. Protože má obvykle omezený počet pokusů na jejich zadání a je penalizován, pokud se dopustí chyb, stává se mu to, co bylo původně koncipováno tak, aby to bylo jednoduché, složitým.

Jediným nástrojem pro placení je dnes do jisté míry platební karta. Lze ji použít nejen pro výběry z bankomatu (jak se to dnes obvykle dělá) a pro placení v obchodech vybavených patřičným terminálem, ale i pro placení v elektronickém prostředí. Kromě problémů s bezpečností a také samotné obtížné realizovatelnosti tohoto v našich podmínkách, má ale i další potíže, některé z nich už byly uvedeny. Naděje se ovšem upírají do začátku nové generace platebních karet, vybavených místo klasické magnetické pásky inteligentním čipem. Tyto karty si můžeme vyzkoušet např. u Komerční banky (www.koba.cz). Nejedná se přitom o proprietární řešení jediného bankovního domu, karty vyhovují podmínkám VISA a také jsou touto skupinou akceptovány. Čip může obsahovat mnohem více informací než klasická magnetická páska (kde je jich opravdu poskrovnu), poskytuje mnohem větší bezpečnost uložených dat, a proto i klientových peněz před jejich neoprávněným použitím. Taková karta se navíc přibližuje nárokům na jediný platební/autentizační instrument mnohem více než její klasická sestřička. Teoreticky by ji ve spojení se speciální čtečkou bylo možné použít pro autentizaci do internetového bankovnictví i pro provádění přímých plateb v obchodech nebo za on-line služby. Tím by se proces nakupování po síti pro klienta značně zjednodušil. Chybí však patřičná infrastruktura. Její vybudování je ale možné.

Ještě větším lákadlem je odbourat platební instrumenty typu karta nebo token jako takové a nahradit je použitím biometriky. Každý účet u banky může obsluhovat jen předem vybraná skupina lidí. Těm jsou dnes udělena podpisová práva a vydány platební karty, ke kterým znají identifikační čísla. Využít místo těchto karet a podpisů biometrických údajů pověřených osob se ještě nedávno zdálo jako hudba budoucnosti sice vzdálené, ale zdaleka ne tak moc, aby na ni nebylo vidět. Princip je jednoduchý. Do databáze podobné té, v níž se udržují podpisové vzory klientů, stačí umístit jejich otisk prstu, nebo fotografii oční duhovky. Když si klient přijde něco koupit do obchodu, podívá se do snímače, nebo na něj položí prst a maximálně zadá několik doplňujících údajů. Transakce zaplacení se pak provede bez nutnosti speciálních předmětů. Problémem tohoto futuristického přístupu je, co udělat, pokud skutečně chceme, aby byl nějaký instrument přenosný (zachovat karty), a také fakt, že biometrika není ani příliš rozšířená, ani tak kvalitní, jak se její tvůrci ještě donedávna domnívali. Proto se symfonie hudby budoucnosti odehrává na úrovni univerzálních karet a speciálně pro autory realistické science fiction také podkožních chytrých čipů. Ty by hypoteticky mohly zastat funkci občanského průkazu, řidičáku, klíčenky, ale i peněženky, karty pojištěnce, rejstříku trestů a dalších dnes samostatně existujících dokladů, mezi kterými stojí platební karty na jednom z prvních míst.

I když poslední možnost způsobuje, že lidem bdícím nad etičností využívaných technologií vstávají hrůzou vlasy na hlavě, a přátelé Vesmírných lidí (www.vesmirni-lide.cz) vyhlašují boj nadcházející čipové totalitě, ve skutečnosti se jedná o jednu z cest směrem k pohodlnějšímu, ale také bezpečnějšímu životu.

Vydělej utrať

I když jsme se zatím bavili spíše o tom, jak prostřednictvím moderních komunikačních prostředků své peníze utrácet, lze je takto i vydělávat. Byl to jeden z principů mikroplatebních systémů (www.fazole.cz). Pokud si návštěvník prohlédne dostatečné množství stránek, obsahujících reklamní prostor spravovaný provozovatelem služby, je za to odměněn. Pokud se navíc podívá i na prezentace inzerentů, může být za to odměněn ještě více. Svou odměnu může jiným způsobem "utratit" přímo na stránkách stejného provozovatele (dnes), nebo jinde, formou volně směnitelné mikroměny. I když tento systém je v současné době poněkud zmrzačen, může fungovat dále v jiných podobách. Potřeba motivovat uživatele k aktivitě nejen pasivně formou slev, ale aktivně tak, že se mu nabídne něco, co je schopen spočítat a čemu je schopen přiřadit reálnou hodnotu, je vyšší, než by se zdálo. Pomáhá v tom nejen CRM, ale také další systémy. Zdá se totiž, že pasivní návštěvník, který nemá možnost "si hrát", aktivně zasahovat do prostředí, v němž se nachází, vydá svých peněz mnohem méně než ten, komu je výše uvedené umožněno a jenž také za svou snahu a útratu dostane patřičnou protihodnotu nejen v rámci obchodu, ale i určité hry.

Placení za kulturu

Hovoříme-li o elektronických platbách na internetu, pak nemůžeme nezmínit problém s placením za "kulturu". Jmenovitě se jedná o hudbu a o filmy. O pirátství a výměnných sítích bylo napsáno již obrovské množství materiálů. V USA a vlastně po celém světě se vedou spory mezi vydavateli, velkými koncerny, a firmami, které podle jejich názoru umožňují vykrádání obsahu (hudba je obsah) ať už tím, že vyvíjejí zálohovací technologie, nebo tím že provozují systémy sloužící k výměně a sdílení informací v masovém měřítku. Faktem je, že právě hudba v sobě ukrývá obrovský komerční potenciál, ovšem za předpokladu, že je její komerční technologie správně uchopena a zvládnuta. Je dost důvodů domnívat se, že tomu tak alespoň prozatím není. V zahraničí sice vznikají systémy, které v kombinaci s bankovními aplikacemi umožňují legální přístup k hudebnímu obsahu (www.pressplay.com), ty jsou ale zatím velmi omezené. Volným systémům de facto nemohou konkurovat. Jsou často teritoriálně omezeny, omezován je i zákazník. Přesto, právě v poskytování obsahu kulturního charakteru je budoucnost. A ta jistě neleží v soudních sporech s výrobci výměnných systémů nebo zálohovacích zařízení. Jak se bude situace vyvíjet ukáže čas a nedá se v současné době říct, že by to byla otázka blízké budoucnosti, problém je příliš složitý. Rozvoj racionálně fungujících komerčních systémů by na druhé straně umožnil kvalitní symbiózu několika různých sfér umělců, vydavatelů, bankovních a finančních institucí a především uživatelů, o které jde v tomto byznysu zejména.

Bezpečnost především

Elektronické platby musí být z principu kvalitně zabezpečeny. To s sebou nese několik problémů. Jedním z největších je technologická heterogennost a také jistá uzavřenost současného světa informačních technologií. Na platformě PC, která je nejen v Evropě, ale také po celém světě dominantní, jednoznačně kralují produkty jediné firmy, Microsoftu (www.microsoft.com). Webové prohlížeče, operační systémy, další software včetně serverového jsou sice zabezpečeny, ale jsou postaveny na uzavřeném zdrojovém kódu a proprietárních řešeních. Tato řešení jsou na jedné straně velmi kvalitní, na druhé ovšem obsahují množství bezpečnostních děr a nedodělků. Nejen fyzické prolomení například podpory šifrované komunikace, dané nikoliv špatným protokolem jako takovým, ale jeho implementací do daného operačního systému, ale již jen vědomí takové možnosti narušuje důvěru v přenosový kanál mezi uživatelem a se zúčastněnými organizacemi v transakci, nebo mezi těmito organizacemi navzájem. Výsledkem je snaha o co nejlepší popis prostředí, ve kterém se komunikace peněz převedených na informaci odehrává. Tato snaha ale může být pro uživatele více restriktivní, než zjednodušující a zpohodlňující jeho práci a jeho využití peněz ve virtuálním prostředí.

Příkladem toho jsou bankovní aplikace, ale nejen ony. Vyžadují konkrétní verzi, nebo konkrétní generaci webového prohlížeče. Instalaci určitých, zabezpečujících balíků, eventuálně dalších komponent. Snaha o homogenitu vede k tomu, že některé služby je možné využívat jen na některých fyzických strojích, přičemž dochází k masové diskriminaci minoritních platforem. Ne snad proto, že by tyto platformy nebyly z principu bezpečné, ale proto, že by se tím ještě více rozšířilo spektrum použitelných softwarových i hardwarových alternativ a provozovatelé by se tak museli starat o mnohem méně odhadnutelné prostředí, než když zavedou restrikce.

Tato omezení platí mnohem méně v případě GSM nebo PDA bankingu. Mobilní telefony a osobní digitální asistenty jsou nyní v rámci platforem homogenní. Jejich chování je dobře odhadnutelné, protože jsou jednodušší než operační systém pro stolní počítač, obsahují méně bezpečnostních mezer a také cest, kudy je možné do jejich nitra proniknout, je pro potenciálního útočníka méně. Tyto implementace však nedosahují šíře možností a spektra služeb obvyklých u klasických webových aplikací. Důvodů je povícero a některé jsou zde zmiňovány na jiném místě. Typicky méně paměti, menší displeje, menší podpora skriptování, menší variabilita programového prostředí. Bezpečnost a funkčnost tak stojí na dvou miskách vah, mezi nimiž se obchodníci a technologové pokoušení najít rovnovážný stav. Je ovšem otázkou, nakolik je tento stav reálně dosažitelný, a nakolik se jedná jen o chiméru. V každém případě i zde je možné pozorovat jistý vývoj, a to je jen dobře. Například e-Banka nedávno předvedla svůj elektronický banking pro PDA. Funguje sice omezeně nejen funkčně, ale také rozsahem platforem, které je pro něj možné využít. Jedná se ale o velký krok vpřed, po němž ovšem musí následovat další.


Peníze a síť – síť a peníze – placení přes Internet 2. Díl II.

Jak funguje placení za obsah?

- Část časopisu nebo serveru je přístupná všem

- Některé zprávy (exkluzivní, nejnovější) vyžadují autorizaci uživatele

- Autorizace se vydává na základě zaplacení předplatného a je časově omezena

- Předplatné lze zaplatit několika způsoby, může existovat několik stupňů s různou úrovní přístupu do archivů serveru atd.

- Že je server placený neznamená, že nemůže obsahovat reklamu, to je jeden z omylů i odborné veřejnosti

- Počet takto placených serverů se u nás bude rozrůstat, napomůže mu rozvoj přímých plateb bankám

Metody placení na internetu

- Klasická dobírka. Uplatňuje se u obchodů, jež prodávají průmyslové a spotřební zboží atd. Věci, které se doručují domů

- Platební karty. V současné době u nás nepříliš využívaný systém. Jednak je problém s jeho fyzickým provozem (přes zahraniční prostředníky), jednak mu uživatelé nedůvěřují (byl v minulosti zneužíván). Stačí zadat číslo a několik dalších detailů karty

- Barevné telefonní linky jsou výhodným způsobem placení za zboží, které má nízkou cenu a jednorázovou povahu

- GSM banking. Vyžaduje kombinaci dvou instrumentů aplikace obchodu nebo provozovatele služby a mobilního telefonu. Je účinný, ale relativně komplikovaný

- Příkaz k úhradě pomocí internetové bankovní aplikace. Zajímavý pro nákup spotřebního zboží, ale na druhé straně relativně pomalý, zejména mezi různými bankami

- Přímé platby. Rychlý, kvalitní a bezpečný (při dobrém technickém zvládnutí) systém placení. Zatím u nás není příliš rozšířený

- Platební karty a instrumenty dalších generací. Nabízejí rozšířené služby, ale vyžadují speciální hardware, software a komunikační nástroje

Placené vs. bezplatné služby

- Použitím placené služby vzniká závazná smlouva mezi jejím uživatelem a provozovatelem. I když právní pohledy na věc se mohou lišit, v případě použití služby neplacené uživatel pouze "akceptuje" podmínky provozovatele. A ten si je může diktovat v zásadě jakékoliv. Bezplatné služby stojí z hlediska zákazníka na vodě, i když plní svůj účel

- Placená služba může být horší, méně vybavenou a ubožejší alternativou neplacené. To lze dnes pozorovat zejména u hostingů. Měla by ovšem znamenat vyšší kvalitu, dostupnost a garanci služeb

- Neplacené služby se hodí pro krátkodobé a příležitostné používání, neplatí to ovšem stoprocentně

- V souvislosti s rozvojem přímých plateb je možné, že se bude množství placených služeb zvolna zvyšovat. S tím by měla stoupat jejich kvalita. Můžeme říct, že budeme platit za použití e-mailu, webového prostoru, zpravodajství atd., i když část zůstane zadarmo

§§§§§


Účet v oblacích – co jsu a jak fungují adult dialery I.

Vojtěch Bednář

c03p0323

Dávná, ale teprve nyní opravdu aktuální hrozba telefonického připojení k internetu děsí nejednoho uživatele. Nejste také vy obětí adult dialerů?

Dialery mohou přijít draho

Pan X je typický domácí uživatel internetu. Síť využívá k práci s e-mailovou schránkou, čte si noviny a odborné on-line zpravodajství, někdy, i když ne tak často, debatuje v diskusních skupinách. Připojuje se modemem, ze sítě Českého Telecomu, jeho typický měsíční účet za internet se pohybuje v řádu stovek korun.

O to větší překvapení pro pana X je, když jednoho dne z Telecomu přijde vyúčtování zvící jednotek, nebo dokonce desítek tisíc korun, provolaných na linky se speciálním tarifem. Pan X přeci nikam nevolal, tak co se mohlo stát? Odpověď je jednoduchá. Náš uživatel se stal typickou obětí adult dialeru. Přese vše, co si o těchto pozoruhodných aplikacích a jejich možnostech zneužití i využití dále povíme, je chyba pouze a jedině na straně pana X a nikde jinde. On sám byl totiž zodpovědný za vstup vetřelce do svého počítače, za nainstalování dialeru a za vynechanou prevenci.

Poznej svého nepřítele

Jedním z velkých a stále nevyřešených problémů webu a služeb na něm je způsob jejich placení. Zatímco u mnoha služeb se hledají kompromisy mezi platebními kartami, mikroplatebními systémy a elektronickým bankovnictvím, jistá část internetových služeb šla poněkud jinou cestou. Tam, kde z nějakého důvodu není možnost snadno průchodné a především průhledné cesty zpoplatnění obsahu, vymysleli provozovatelé alternativu. Touto alternativou je přimět uživatele, aby za využité služby platil svým vlastním telefonním účtem.

Vychází se z předpokladu, že většina zejména domácích uživatelů využívá k přístupu k síti dialup, tedy připojení pomocí komutované linky. Komutovaný uživatel platí svému poskytovateli telefonní linky, v naších podmínkách převážně Českému Telecomu, a v některých případech také poskytovateli služeb přístupu k internetu (ISP). U nás ale větší část domácností využívá "internetu zdarma", kdy je část nákladů pro ISP obsažena přímo v telefonním účtu. Protože obě složky (nebo jen ta jedna viditelná) jsou přesně stanoveny, lze velmi efektivně sledovat celkové náklady za přístup k internetu za platební období, obvykle je to měsíc.

Co když ale dojde k překonfigurování telefonického připojení v počítači tak, že se místo k přístupovému bodu ISP připojuje pomocí komutované linky jinam? Někteří poskytovatelé obsahu této možnosti využili. Obvykle se jedná o společnosti nabízející řekněme okrajový obsah, obvykle pornografického charakteru, a také warez (ilegální kopie softwaru, cracky atd.). Pro takové subjekty je obtížné využívat klasických platebních kanálů buďto proto, že jejich činnost není právě v souladu se zákony, proto, že účtování a zpracování plateb by jinak bylo obtížné, nebo z jiných důvodů.

Prakticky to funguje takto: Část webu poskytovatele obsahu je přístupná klasickým způsobem z internetu. Pokud se chce uživatel dostat k tomu "zajímavějšímu", je mu nabídnuto stažení aplikace, která to zajišťuje. Aplikace změní nastavení vytáčeného připojení, počítač odpojí od sítě a pak spojení znovu zavede, nyní již s pozměněnými parametry.

V některých případech má uživatel po vytvoření nového připojení přístup pouze k tomu obsahu, který mu má softwarový konfigurátor připojení dialer poskytovat. Jindy se poskytovatel obsahu chová také jako regulérní ISP. Tehdy má uživatel přístup ke všem protokolům a službám, které jinak využívá bez viditelné změny. Nicméně není připojen ke svému ISP, ale k poskytovateli jednoho konkrétního obsahu. A protože jeho přístupový bod neakceptuje klasický tarif pro přístup k síti, ale jiný, speciální a mnohem vyšší, může telefonní účet vyrůst do nepříjemných výšin.

Dialery jsou legitimní součástí mechanismů plateb za internetový obsah. Mají svůj význam a jsou užitečné podobně, jako sama telefonní čísla se zvýšeným tarifem. Problém je v tom, že právě dialery mohou být snadno zneužity.

Standardním postupem je, že pokud nějaký web využívá dialeru, musí uživatele o této skutečnosti informovat a také mu říct, že pokud si program stáhne a spustí, dojde k jeho přepojení na telefonní číslo se zvýšeným tarifem, nebo do zahraničí. Uživatel by také měl mít možnost připojení standardním způsobem ovládat, odpojit a přejít na své původní a standardně placené. Protože svět počítačů připojených pomocí dialupu je poměrně homogenní a protože techniky v nich použité umožňují provádět rozsáhlé změny nastavení na dálku, lze snadno uživatelovu kontrolu obejít. Tak vznikl problém, který už desítky Čechů a tisíce uživatelů v jiných zemích stál mnoho peněz.

Technika dialeru

Adult dialer může mít několik forem. Buďto se jedná o aplikaci určenou pro obecný operační systém (jakákoliv Windows, ale také Mac OS), nebo o aktivní prvek ve formě komponenty ActiveX, nebo dokonce javového appletu. Aplikace může být vybavena digitálním podpisem. Ten je původně určen k tomu, aby bylo zajištěno, že program po svém vytvoření a podepsání nebyl změněn, ve skutečnosti ale plní trochu jiný účel. Standardně nastavená Windows se totiž k podepsaným programům chovají benevolentněji, a také je pravděpodobnější, že uživatel bude souhlasit se spuštěním něčeho, co se tváří "certifikovaně".

K tomu, aby mohl dialer fungovat, potřebuje odpovídající prostředí. Pokud je dialerem aplikace, která kromě samotného spojení s přístupovým bodem poskytovatele obsahu zajišťuje také jeho prohlížení nebo jinou práci s ním, toho moc nepotřebuje. V zásadě postačí fungující operační systém a přístup k modemu. Lehčí verze dialerů se spoléhají na webový prohlížeč a samy zprostředkovávají pouze připojení. A ty technicky "nejlehčí" pak pouze překonfigurují připojení v operačním systému. To znamená, že musí mít oprávnění něco takového udělat.

Samotný prvek dialer, je z technického hlediska malou a jednoduchou záležitostí. Všechny technologie, které využívá, jsou již obsaženy v operačním systému a on v sobě, v ideálním případě, potřebuje mít jen postup, jak jich využít a co všechno změnit.

Dialer jako bomba

Dialery jako takové se používají již poměrně dlouhou dobu. Jsou to někdy více, jindy méně korektně fungující prostředky obživy svých tvůrců. Před nedávnem se ale objevila jejich nová forma. Není přímo svázána se žádným obsahem, připojuje se k bodům chovajícím se jako běžný ISP, interakce s uživatelem při instalaci je redukována na minimum. Z klasického dialeru se tak stává podvodný. Lze k němu přijít snadno. Většinou na stránkách s pornografickým a jemu spřízněným obsahem, v místech, která slibují nebo i nabízejí "ilegální" data. Stačí, když uživatel klepne na odkaz, a je mu nabídnuto stažení a spuštění většinou velmi malého programu. V některých případech, kdy má dialer formu komponenty, to dokonce ani není nutné. Nastavení sítě je změněno, následuje krátké odpojení od sítě a další provoz, tentokrát již za komerční tarif. Počet případů, kdy lidé na tento princip naletěli, se nedávno prudce zvýšil.

Telefonní číslo se zvláštním tarifem, které je dialery využíváno, se může nacházet u nás i v zahraničí. Zejména ve druhém případě bývá velmi obtížné zjistit, komu patří, tedy kdo je zodpovědný za peníze převedené z kapes uživatelů dialupu v míře větší, než si tito uživatelé představovali. Protože samotné spojení funguje obvykle bezvadně, není chyba na straně provozovatele telekomunikačních služeb a ISP, který byl změnou konfigurace vyřazen ze hry, za útok pochopitelně také nemůže.

Dialer minimalista

Pro to, abychom mohli připojit počítač k síti pomocí telefonu, potřebujeme kromě modemu a jeho ovladače ještě několik údajů. Především se jedná o telefonní číslo, dále pak o nastavení DNS serveru, a o identifikační údaje, tedy jméno a heslo. Protože adresy DNS a některé další údaje se mohou měnit, existuje a obvykle je využívána možnost jejich automatické konfigurace při navázání spojení. Také přihlašovací údaje nejsou zcela nezbytné, připojení může fungovat i bez toho, aby někde na serveru existovaly pro ověření jejich protějšky. Takže pro změnu připojení stačí teoreticky změnit jen to poslední, tedy telefonní číslo.

To je v prostředí majoritního OS Windows poměrně jednoduché. Verze 9x a ME nejsou prakticky nijak chráněny proti tomu, aby jakékoliv nastavení nebylo upraveno uživatelem, ale procesem. V případě Windows založených na technologii NT (verze NT, 2000 a XP) lze různým úrovním administrace počítače přidělovat různé restrikce, a úplný přístup ke všemu má jen administrátor. I to má ovšem výrazný háček. Na mnoha domácích počítačích připojených k internetu se totiž pracuje jen z jednoho účtu, s administrátorskými právy a bez jakýchkoliv úprav v implicitním nastavení přístupů. Společně s Internet Explorerem pak tvoří velká část domácích počítačů ideální cíl dialerů. Webový prohlížeč je spoluviníkem jejich funkce také proto, že bývá nastaven na poměrně nízký stupeň ochrany a protože má všechny technologie nutné pro jejich funkci integrovány přímo v sobě. Samotnému dialeru pak stačí teoreticky jen změnit kritické telefonní číslo ve stávajícím připojení. Pokud se skutečně jedná o "bombu", nemusí dále vyvíjet prakticky žádnou činnost, protože svou práci již jednou udělal.

Česká smršť

Existuje mnoho podvodných dialerů (adult dialery se jim říká právě pro jejich svázanost s erotickým obsahem), poměrně málo je jich aktivních u nás. Značnou popularitu si vysloužily erotické stránky www.amaterky.com zejména proto, že byly medializovány, faktem ovšem je, že do jisté míry nezaslouženě. Podobný dialer, který se velmi nenápadně vnucoval na tomto serveru, se vyskytuje na mnoha dalších, českých i zahraničních. Minuta volání na pozměněnou linku vyšla na šedesát korun, to ovšem nemohla být nejvyšší možná částka. Sdružení obrany spotřebitelů ČR (www.900.spotrebitele.info) na počátku dubna evidovalo více než devadesát poškozených, kteří s ním spolupracují a kteří kvůli dialerům přišli o 1 600 000 Kč. Skutečný počet lidí, jejichž telefonní účty se díky adult dialerům vyšplhaly do závratných výšin, je ovšem nejspíše o několik řádů větší. Český Telecom spekuloval o počtu přes 900, ani to ale nemusí být konečné číslo. Zahrnuje totiž pouze ty uživatele, u nichž došlo k prudkému výkyvu telefonního účtu v položce čísel se speciální tarifikací (900). V současnosti již byla podána trestní oznámení v souvislosti s činností dialerů fungujících bez vědomí uživatele. Dominantní telekomunikační operátor také provedl několik preventivních opatření snižujících riziko zneužití. Causa je ovšem stále otevřená a je škoda, že technologie, která sama o sobě má opodstatnění a právo žít na slunci světa IT, byla zneužita v neprospěch těch, pro něž byla určena.

Jak se chránit před podvody způsobenými adult dialery

Prevence je nejlepší obranou

Operační systém bez zabezpečení, otevřený přístup ke konfiguraci telefonického připojení sítě a uživatel ignorant. To je vše, co podvodné dialery potřebují pro umožnění co největšího a co nejtrvalejšího výdělku svým tvůrcům a pánům. Léčit následky jejich fungování je dlouhodobé, nejisté a náročné. Předcházet jejich činnosti ovšem můžete již dnes.

První fází je rozhodnutí, zda jste nebo nejste riskantní uživatel. Navštěvujete servery s pornografickou tematikou nebo jiným, již vyjmenovaným obsahem? Klikáte na odkazy v reklamních e-mailech, které vám přicházejí a které slibují zajímavá místa? I v případě, že jste na všechny tyto otázky odpověděli negativně, neznamená, že jste v bezpečí. Váš počítač může používat kdykoliv někdo jiný, kdo tyto zásady nerespektuje, nebo se můžete dostat na server snažící se vám vnutit dialer zcela náhodou.

Základním kamenem prevence před vysokým telefonním účtem je být pozorný, neustále pozorný. Pokud prohlížeč požádá o instalaci čehokoliv do počítače, byť by to bylo digitálně podepsáno, je dobré velmi dobře zkoumat, co se vlastně instaluje a co to bude dělat. Pokud stránky požadující instalaci nedostatečně popisují co se instaluje, popisují to laxně na způsob "a small plugin required to run this site", anebo instalovaný prvek bagatelizují, je implicitní odpověď NE. I v případě, že je dokumentace k dispozici, je velmi dobré si ji přečíst a pouvažovat nad možnými důsledky nainstalování dialeru, zejména ekonomickými. Jeho odstranění totiž může, ale také nemusí být jednoduché.

Pokud používáte Internet Explorer, máte možnost měnit úroveň zabezpečení, ve většině případů se nachází na kartě Zabezpečení v Možnostech sítě internet. Obáváte-li se o svou bezpečnost před dialery, nastavte prvky ActiveX a plug-iny tak, aby se systém vždy před jejich instalací dotazoval, a to bez ohledu na to, zda se jedná o podepsané či nepodepsané prvky. Vyspělejší uživatelé také mohou uvažovat o nastavení aktivního skriptování. Čím více restriktivnější nastavení zvolíte, tím více riskujete, že se omezí funkčnost některých standardně používaných aplikací, jako jsou například elektronická bankovnictví (zvláště to v podání Komerční banky je na změny nastavení aktivního skriptování poměrně náchylné), administrační webové aplikace a podobně. Na druhou stranu ovšem bezpečnost vašeho systému stoupne o něco více směrem nahoru.

Telefonické připojení sítě lze chránit jednoduchým a především bezplatným řešením české společnosti Sodat. Jmenuje se OptimAccess Dial a můžete si je stáhnout ze stránek www.optimaccess.cz. Jednoduchá aplikace zablokuje telefonické připojení proti možnosti změnit jeho konfiguraci neoprávněnému uživateli nebo procesu. Toto řešení je zajímavou a účinnou metodou, jak se vyhnout dialerům, které mění standardní systémová nastavení. Pokud ovšem fungují jako samostatné programy komunikující s modemem, nepomůže.

Nástroje pro odstraňování spywaru, jako například skvělý Spybot Search and Destroy, o kterém jsme již psali, dokáží najít a neutralizovat nainstalované dialery. Problém je v tom, že když máme něco neutralizovat, musíme tím být již nakaženi. Spybot je vybaven také preventivní částí, dokáže aktivně blokovat škodlivé plug-iny včetně dialerů, ovšem pouze ty, které zná. Proto je riskantní se na něj zcela spolehnout a doufat, že nás skutečně zcela ochrání.

Určitou prevencí před dialery je použití alternativního webového prohlížeče, například Mozilly (www.mozilla.org) nebo Opery (www.opera.com). Jednak jsou optimalizovány na to, aby fungovaly z prostředí Internet Exploreru, který je majoritní, existuje pro to ale ještě jeden důvod. Konkurenční prohlížeče nejsou tlačeny stavem, kdy výrobce softwaru co nejvíce napomáhá komerci na webu i za cenu jistého omezení možností uživatelů.


Účet v oblacích – co jsu a jak fungují adult dialery II.

Významnou prevencí je nenavštěvovat místa, kde se dialery vyskytují. Některé erotické servery, nebo také stránky obsahující odkazy na cracky, jsou známy tím, že se uživatele intenzivně pokoušejí zmást. Otevírají mnoho dalších oken prohlížeče o různých rozměrech, s různým nastavením, s různým obsahem. Při zavírání těchto oken se otevírají další, a tak je velmi jednoduché splést se a odsouhlasit nainstalování něčeho, co nechceme. Pokud se již na takové stránky z jakéhokoliv důvodu chcete podívat, pokuste se s nimi pracovat opatrně a spíše pomaleji, je tak snadnější všimnout si podezřelých hlášení prohlížeče nebo dokonce operačního systému.

Obecnou prevencí u moderních Windows (NT,2000,XP) je pracovat z jiného než z administrátorského účtu. Vytvořte si jednoho relativně omezeného uživatele a po internetu surfujte z něj. Plné možnosti administrátora přeci nepotřebujete tak často.

Co s dialerem?

Pokud máte podezření, že došlo k nechtěné instalaci adult dialeru do vašeho počítače, pokuste se jednat klidně. Odpojte se od internetu a vypněte modem. Máte-li interní a objeví se vám okno pro připojení k síti, stornujte jej. Pomocí aplikace pro odstraňování spywaru proveďte testování na přítomnost škodlivých modulů. Většina dialerů, například od www.directplugin.com, by měla být šťastně nalezena a eliminována. Pokud tomu tak není, můžete vyzkoušet i kombinaci více odstraňovačů.

Nemáte-li program pro mazání spywaru, podívejte se, zda nainstalovaný dialer nezanechal stopy v ovládacím panelu Přidat nebo odebrat software. Některé, ty slušnější, tak lze odinstalovat snadno a pohodlně. Jiné typy si vytvářejí položky v startovacím menu, nebo dokonce otevírají rezidentní ikony v systémové oblasti. V nich bývá funkce pro odstranění nebo vypnutí. Pokud je dialer přítomen v paměti, lze zjistit jeho fyzické umístění a odtud jej vymazat.

Dalším krokem je zjištění, v jakém stavu se nachází telefonické připojení sítě. Je dobré mít svá nastavení zálohována v souborech. Pokud nějaká aplikace změní telefonní číslo nebo jiné parametry stávajícího spojení, stačí je vymazat a obnovit ze zálohy. Dialer ovšem může, pokud je rezidentní, nastavení připojení monitorovat a v případě navrácení do původního stavu je změnit zpět. Proto by měl být samozřejmě nejdříve odstraněn.

Co s penězi?

Měli jsme dialer, byl nalezen, až když přišel telefonní účet na nesmyslně vysokou částku. Dialer byl odstraněn, telefonní účet nám ale zůstal. Nemá smysl útočit na Telecom, protože ten za to nemůže. Pokud instalaci dialeru předcházelo licenční ujednání, nebo důsledné upozornění, nemůžete udělat nic, a účet stejně budete muset zaplatit. Přestože dnes již Telecom upozorňuje před použitím čísla se speciální tarifikací a dokonce varuje zákazníky; pokud dojde k podezřelé činnosti na jejich lince, absolutní ochrana neexistuje. Skutečně podvodné dialery monitoruje Sdružení obrany spotřebitelů. Bližší informace o něm i o jeho aktivitách lze najít na stránkách www.900. spotrebitele.info/. Po napadení podvodným dialerem lze podat trestní oznámení na neznámého pachatele. Telekomunikační společnosti totiž nerady dávají k dispozici kontakty na své zákazníky, kteří vlastní čísla 900xxx. To je pochopitelně další problém, nicméně se zdá, že i ony mají poslední dobou tendenci spolupracovat.

Obtížným je určit, co je a co není podvodný dialer. Nakolik musí jeho provozovatel informovat uživatele o činnosti instalovaného softwaru, aby nešlo o podvod. Tato hranice je poměrně tenká, vždy lze vymyslet mnoho fíglů, které umožní uživatele zároveň informovat, a současně jej přesvědčit o instalaci plug-inu. Podobné to je ostatně i s dialery, které se mohou šířit elektronickou poštou, respektive být stahovány díky odkazům v ní.

Na počátku a na konci každého problému je člověk. Veškerá technika je ve skutečnosti jen nástrojem, a i podvodné dialery jsou vlastně jen bitvou mezi vychytralým podnikatelem na jedné straně a ignorujícím uživatelem na straně druhé. Pokud nezanedbáte prevenci a budete si všímat, na co klikáte, nebezpečí vám nehrozí. V opačném případě platíte za vlastní hloupost.

Co je to dialer?

- Dialer je program nebo skript, který mění telefonické připojení sítě, nebo vytáčí číslo se speciální tarifikací za účelem zpřístupnění placeného obsahu

- Dialery využívají některé webové servery, zvláště s erotickým či ilegálním obsahem

- Podvodné dialery obcházejí uživatele. Instalují se bez jeho vědomí, mění nastavení telefonu a připojují počítač k draze tarifikovaným bodům

Kolik lze utratit?

- Pokud dialer volá na číslo v ČR, je cena obvykle 60 Kč za minutu připojení

- Volání do zahraničí může být ještě dražší, a zahraniční dialery jsou schopny z České republiky fungovat

- 1 hodina strávená na internetu s adult dialerem v rámci ČR stojí 3 600 Kč

Jaká je prevence?

- Programy aktivně blokující změny telefonického připojení (www.optimaccess.cz)

- Pravidelná kontrola před spywarem

- Pozorně si všímat, co instalujeme

- Prohlížeč nastavený tak, aby se dotazoval před instalací součástí

Jaká je léčba?

- Odpojit počítač od internetu, v rámci možností vypnout modem, nenavazovat další spojení

- Program pro eliminaci spywaru s podporou odhalení dialerů

- Kontrola telefonních čísel v nastavení dialupu

- Kontrola paměti, kontrola, zda nemá dialer vlastní ikonku, odkaz v nabídce Start nebo odinstalátor

Jaké jsou možnosti obrany před podvodem?

- Telefonní účet se zřejmě zaplatit musí

- Sdružení na obranu spotřebitelů

- Policie, trestní oznámení na původce dialeru

§§§§§


Snadnější život správců – nástroje tools4ever

Jaroslav Fikker

c03p0324

I když jsou počítačové sítě vybudované na platformě Windows stále populárnější, nenabízejí operační systémy Microsoftu svým administrátorům příliš mnoho nástrojů pro správu těchto sítí. S příchodem posledních verzí operačních systémů Microsoftu se sice situace v této oblasti poněkud zlepšila, ale stále se nedá srovnávat s možnostmi např. linuxových systémů. Naštěstí existuje celá řada firem, které síťovým administrátorům nabízejí nejrůznější nástroje usnadňující správu a údržbu počítačových sítí na platformě Windows. Mezi ně patří i společnost Tools4Ever, s jejímiž produkty bych vás chtěl nyní seznámit.

Tools4Ever

je holandská firma, specializující se na oblast aplikací pro rozšíření možností síťové správy systémů Windows NT/2000/XP/.NET. Středem pozornosti jsou zejména tři základní oblasti administrace sítí monitorování a informování o stavu sítě, správa uživatelských účtů a správa diskového prostoru. Portfolio produktů dále doplňuje několik utilit, jejichž úkolem je další usnadnění života správců počítačových sítí.

Monitorování sítí

Jednotné centralizované monitorování výkonnosti a dostupnosti hardwaru, operačních systémů a aplikací nabízí program MonitorMagic. Funkčnost aplikace zajišťují dvě spolupracující komponenty systémová služba MonitorMagic sleduje síťové objekty, jako jsou např. disky, výkonové parametry nebo vybrané události, zatímco klientská aplikace zajišťuje zpracování a zobrazování výsledků monitorování. Služba MonitorMagic je schopna monitorovat jak lokální, tak i vzdálené objekty. Proto je možné při nasazení tohoto systému postupovat podle třech scénářů. V prvním případě běží služba pouze na jednom počítači a všechny ostatní stroje jsou monitorovány na dálku. Nevýhodou tohoto řešení je zvýšený síťový provoz a přerušení monitorování v případě poruchy sítě. Druhou možností je instalace služby na všechny monitorované počítače. Proti tomuto postupu hovoří zejména zdlouhavější instalace a konfigurace. V řadě případů bude tedy nejvýhodnější poslední varianta, která je kombinací dvou předchozích.

Vlastní instalace klienta MonitorMagic je velmi jednoduchá a rychlá stačí se na libovolný počítač v síti vybavený operačním systémem Windows NT/2000/XP (nezáleží na tom, zda se jedná o server nebo klientskou stanici) přihlásit jako administrátor, spustit instalační balíček a zodpovědět několik jednoduchých dotazů. Ihned po skončení instalace (tedy bez nutnosti restartovat počítač) lze MonitorMagic spustit.

Pokud tak učiníte, objeví se na obrazovce průvodce, který vám v několika krocích pomůže se základním nastavením celého monitorovacího systému. provede instalaci služby MonitorMagic na vybraný počítač ve vaší síti a aplikuje ukázkovou monitorovací politiku. Není to nic světoborného, ale pro základní představu o fungování aplikace to stačí. Samozřejmě vám však nic nebrání provést všechna nastavení ručně bez pomoci průvodce.

Jakmile vhodně rozmístíte monitorovací služby ve vaší síti, můžete začít shromažďovat požadované informace. Pro ovládání celého systému slouží klientská aplikace MonitorMagic s přehledným uživatelským rozhraním. Okno tohoto programu je rozděleno na dvě části. Vlevo naleznete tři záložky umožňující procházení sítě (Networks), práci s politikami (Policies) a s výstupními sestavami (Reports), v pravé části se pak zobrazují vlastní data. K dispozici je také webové rozhraní, umožňující vzdálenou správu systému MonitorMagic z libovolného počítače vybaveného webovým prohlížečem.

Základními komponentami monitorovacího systému jsou tzv. monitory, které mají za úkol sledovat určité objekty v síti (např. disky či systémové služby). Každý monitor může obsahovat několik pravidel zajišťujících detekci vybraných událostí (např. pokles volné diskové kapacity pod určitou úroveň). U zvlášť důležitých událostí můžete systém nastavit tak, aby automaticky zareagoval odesláním e-mailu, restartováním služby, ukončením procesu atd. Na první pohled se tento postup může zdát poněkud zdlouhavý, ale správu lze výrazně zjednodušit vytvořením politik, což není nic jiného než sada nakonfigurovaných monitorů (včetně pravidel a alarmů), kterou lze opakovaně aplikovat na vybrané počítače v síti. Navíc je součástí instalace balíček více než 20 předdefinovaných politik.

Většina správců se ale nespokojí pouze s informacemi o aktuálním stavu sítě. Důležité jsou také celkové trendy a analýzy chování síťového prostředí za delší časové období. Proto není divu, že MonitorMagic umí uchovávat nashromážděná data v databázi (podporovány jsou MS Jet Engine, MS Access, MS SQL Server a většina ODBC kompatibilních databází). Tímto způsobem lze mj. také archivovat záznamy jednotlivých protokolů o činnosti operačních systémů (Event Log). K vyhodnocení nasbíraných dat jsou k dispozici nástroje pro generování přehledných sestav a 2D i 3D grafů (včetně možnosti zobrazování dat v reálném čase).

Správa diskového prostoru

Prakticky všechny organizace, stejně jako domácí uživatelé, se potýkají s neustále rostoucími požadavky na kapacitu disků. A tak asi nikoho nepřekvapí, že jedním z důležitých úkolů správců systémů je zajistit efektivní využití diskového prostoru. Oblíbenou metodou je například nasazení diskových kvót, které brání nekontrolovanému zaplňování disků. Bohužel systémy Windows až do nástupu Windows 2000 diskové kvóty nepodporovaly, což vedlo ke vzniku programu SpaceGuard.

SpaceGuard je klient/serverová aplikace, umožňující nastavit diskové kvóty pro jednotlivé adresáře. Zde je zásadní rozdíl oproti kvótám ve Windows 2000, kde Microsoft použil zcela jiný přístup kvóty omezují velikost souborů patřících jednotlivým uživatelům, a nelze tedy omezit velikost jednotlivých adresářů. Proto se mohou systémy diskových kvót Windows 2000 a SpaceGuard vhodně doplňovat.

Stejně jako v případě MonitorMagicu, zajišťuje funkčnost SpaceGuardu systémová služba určená pro Windows NT/2000/XP. Ta je ovládána prostřednictvím klientského programu, který lze provozovat na Windows 9x/ME/NT/2000/XP. Instalace je velmi jednoduchá a její výhodou je také podpora vzdálené instalace služby SpaceGuard na vybrané servery bez nutnosti jejich restartu.

Klientská aplikace působí na první pohled poněkud strohým dojmem, ale brzy zjistíte, že je zde vše, co potřebujete, a nic vás při práci nerozptyluje. Pro aplikaci diskových kvót stačí vybrat příslušný adresář nebo adresáře (podporovány jsou souborové systémy NTFS, FAT a HPFS) a nastavit potřebné parametry limity kapacity (pro upozornění a maximální), způsob upozornění uživatelů a administrátorů, a jak má být zjišťována změna využité kapacity (při každé změně nebo v pravidelných intervalech). Lze také nastavit automatické přidělení kvóty nově vytvořeným podadresářům.

Při překročení prvního ze zadaných limitů je uživatelům a správcům na základě konfigurace odesláno upozornění (SpaceGuard kromě systémových správ podporuje také zasílání mailů) a informace je zapsána do protokolu událostí. Po překročení maximální povolené hranice nelze do adresáře nahrát další data bez předešlého uvolnění diskového prostoru. Pro přehledné zobrazení využití diskové kapacity a nastavených kvót na jednotlivých serverech je určeno monitorovací okno klientské aplikace. Navíc lze uživatelům poskytnout jednoduchý nástroj pro kontrolu nastavení diskových kvót u adresářů, k nimž mají přístup.

V brzké době by měla být na trh uvedena nová verze pod názvem SpaceGuard SRM. Její součástí bude mj. modul, který správcům usnadní analýzu obsazeného diskového prostoru grafickým zobrazením dat rozdělených na základě dotazů (např. podle velikosti či typu souborů).

Správa uživatelských účtů

dokáže u organizací s větším počtem zaměstnanců potrápit nejednoho správce. Život jim může usnadnit softwarový balíček UserManagemeNT Suite. Ten se skládá ze třech modulů, které lze provozovat samostatně nebo všechny najednou. Stejně jako předchozí produkt, i tento vznikl jako reakce na nedostatky systému Windows NT. Novější Windows 2000 s Active Directory přinesly celou řadu novinek, takže se nyní některé funkce UserManagemeNT Suite překrývají s Windows 2000.

UserManagemeNT Professional je určen ke správě uživatelských účtů. Do jeho kompetencí patří zakládání, přesun a rušení uživatelských účtů včetně souvisejících zdrojů (např. domovských adresářů nebo schránek Exchange). Při práci lze využít mj. automatický systém generování uživatelských jmen, seznamy lokalit a uživatelské šablony. Výhodou je, že se všechny potřebné operace odehrávají na několika obrazovkách v rámci jedné jediné aplikace.

Hromadné operace s uživatelskými účty má na starosti UserManagemeNT Import. Název modulu je poněkud zavádějící, protože ho lze využít nejen pro hromadné vytvoření nových účtů, ale také pro odstranění či aktualizaci uživatelských nastavení. Vstupní informace je třeba poskytnout ve formě textového souboru. V aplikaci se pak nastaví propojení mezi údaji v tomto souboru a položkami doménové databáze uživatelských účtů. V některých případech může být výhodné rozdělit činnosti při správě uživatelských účtů mezi několik správců jeden se stará o zakládání nových účtů, další je k dispozici uživatelům pro změny parametrů a jiný zase ruší již neplatné účty. A právě takové rozdělení funkcí nabízí poslední modul, kterým je UserManagemeNT Delegation.

Další nástroje

Kromě výše uvedených "velkých" aplikací lze v nabídce Tools4Ever nalézt i několik jednodušších nástrojů, které ale mohou být neméně užitečné. Pro vzdálené ovládání počítačů v síti je určen AdminMagic, přechod z Windows NT 4 na Windows 2000 usnadňuje MigrateMagic (lze ho použít společně s MS Active Directory Migration Tool), údaje o čase skutečně posledního přihlášení uživatele do sítě shromažďuje RealLastLogon, práci se systémovými politikami zjednodušuje Policy Template Editor a pro monitorování dostupnosti počítačů v síti lze využít služeb aplikace FREEping.

Závěrem

Společnost Tools4Ever nabízí řadu kvalitních nástrojů zaměřených na různé aspekty správy sítí na platformě Windows. Za vlajkovou loď považuji produkt MonitorMagic, který správcům nabízí skvělé možnosti monitorování jim svěřeného síťového prostředí. Pokud vás zaujal produkt SpaceGuard, tak doporučuji vyčkat na novou verzi, jež přinese celou řadu vylepšení a měla by být dostupná již v době, kdy čtete tento článek. Sílu balíčku UserManagemeNT Suite poněkud oslabil příchod Windows 2000 s Active Directory, a je tedy třeba dobře zvážit, zda se vám případná investice vyplatí. Zbývající programy jsou víceméně jednoúčelové nástroje, a je tedy na vás, jestli vás nabízené funkce zaujmou.

O popularitě produktů Tools4Ever svědčí mj. fakt, že je používá více než 2 000 firem, mezi něž patří takoví velikáni jako jsou např. Boeing, Oracle nebo Siemens. Pokud ale dáváte přednost vlastnímu názoru, navštivte stránky www.tools4ever.com, kde naleznete testovací verze všech aplikací popisovaných v tomto článku.

Aplikace Tools4Ever

instalace nevyžaduje restart

snadné ovládání

nabídka funkcí

některé funkce jsou standardní součástí Windows 2000

Doporučená cena:

MonitorMagic 5.0 599 eur (licence na 1 server)

SpaceGuard 4.2 599 eur (licence na 1 server)

UserManagemeNT Suite 5.4 949 eur za každý modul (licence pro 1-500 uživatelů)

AdminMagic 1.0 99 eur (licence pro 1 administrátora), 499 eur (site licence)

MigrateMagic 1.2 249 eur (licence pro 1-100 uživatelů)

Policy Template Editor 2.0.2 299 eur

RealLastLogon 1.1 299 eur

FREEping 2.0 zdarma

K recenzi poskytla firma: Internet Club, s. r. o. ,výhradní distributor pro ČR, http://tools4ever.iclub.cz

§§§§§


Hlídejte si svá data – jak na bezpečnost Windows 2000 I.

Martin Ignjatovič?

c03p0325

Windows se stala rozšířeným systémem nejen pro pracovní stanice uživatelů, ale v poslední době i v oblasti serverů. To s sebou samozřejmě přináší rizika i co se týče bezpečnosti. A právě na to, jak je to s (ne)bezpečností systému Windows nasazeného jako serveru, se podíváme v dnešním článku. Článek je určen zejména pro začínající správce a má jim poskytnout úvod do bezpečnosti Windows jako serveru.

Windows jako server

Jak již bylo řečeno v úvodu, začínají se systémy Windows prosazovat i v oblasti serverů. To má několik příčin, ale tou hlavní je samozřejmě uživatelská přítulnost. Server Windows dokáže nakonfigurovat prakticky každý pokročilý uživatel systému Windows, který má alespoň základní znalosti o službách a sítích. Stačí několik kliknutí, a vše funguje. To s sebou však nese i značná bezpečnostní rizika. Stejně jako i u jakéhokoliv jiného systému platí, že bezpečnost nedělá systém, ale člověk a většina bezpečnostních incidentů je způsobena právě lidskými chybami.

Identifikace a analýza

Pro útočníka je životně důležité zjistit, na co vlastně útočí. Proto musí mít detailní informace o svém potenciálním cíli. Naneštěstí jsou systémy Windows poměrně sdílné, co se týká poskytování informací. Chce-li útočník napadnout nějaký firemní server, jeho první kroky nejspíše povedou na webové stránky příslušné firmy, pokud existují. Z nich lze vyčíst mnoho informací. Pokud jsou například stránky psány v asp, je jasné, že firemní web běží pod systémem Windows a pravděpodobně i pod http serverem o společnosti Microsoft. Dále, pokud stránky poskytují nějakou službu, u níž se předpokládá ukládání údajů, je pravděpodobné, že na serveru poběží i nějaký databázový server. Ze stránek lze získat rovněž mnoho užitečných informací, jako například kontakty na správce sítě, webu atd. Další krok povede téměř jistě na některý vyhledávač. Vyhledávač, ač se to zdá na první pohled nepravděpodobné, je skvělým prostředkem v rukou zkušeného útočníka. Lze hledat na stránkách různých firem, prohledávat diskusní fóra a jinak zjišťovat informace o potenciálním cíli. Pokud útočník ze zjištěných informací usoudí, že mu cíl stojí za námahu, bude pokračovat ve sbírání dalších informací. Jeho kroky velmi pravděpodobně povedou do databáze whois, aby zjistil, jaké IP adresy, doménové servery a jací lidé mají něco společného s vybraným cílem. Po získání těchto informací přijdou na řadu aktivní kroky, a těmi jsou skenování systému a identifikace služeb. Je však třeba upozornit, že všechny tyto kroky útočník dělat vůbec nemusí, pokud se snaží útočit zevnitř sítě. Všechny tyto informace mu budou zajisté známy a navíc bude vědět, jak systém pracuje, jaké služby se používají. Útočníci z vlastních řad jsou tudíž daleko nebezpečnější než ti zvenku a mohou způsobit mnohem víc škod. Cílem útočníka zvenku je právě přístup do vnitřní sítě, a tak se zaměříme na kroky, které k tomu musí udělat.

Nyní tedy k aktivním krokům průzkumu, jimiž jsou skenování a identifikace služeb. Pro tento účel existuje spousta nástrojů. Jelikož se pohybujeme na platformě Windows, ukážeme si nástroje určené právě pro tyto systémy. Zřejmě jedničkou v oboru je nástroj NetScanTools Pro (zkušební verze je k dispozici na stránkách www.netscantools.com). Možnosti, které nám tento nástroj dává k dispozici, jsou opravdu široké, jak vidíte na obrázku. Nevýhodou tohoto produktu však je, že není k dispozici zdarma.

Pokud se vám nechce platit, můžete sáhnout po jiném nástroji, jímž je SuperScan od společnosti Foundstone, Inc. (www.foundstone.com). Tento program nemá tak široké možnosti jako NetScanTools, je však rychlejší a je zdarma. Ideální kombinací obou dvou je nástroj CyberKit (www.networkingfiles.com/PingFinger/Cyber-Kit.htm), který je rovněž k dispozici zdarma a obsahuje základní nástroje pro diagnostiku sítě.

Nyní tedy již k samotnému skenování. Pro útočníka je důležité vědět, jaké služby na serveru běží. Proto bude pravděpodobně začínat skenováním portů. K tomu může použít jeden z výše uvedených nástrojů. Systémy Windows standardně poslouchají na několika portech, a podle toho jsou také snadno identifikovatelné. Pokud tedy budou otevřené porty 135 až 139 nebo 445, jde téměř jistě o systém Windows. Tyto porty používá protokol NetBIOS, který je v systémech Windows využíván nejčastěji. Systémy Windows lze podle těchto portů identifikovat i podle jejich verze. Např. Windows 9x nenaslouchají na portu 135, naopak Windows 2000 jako jediná naslouchají na portu 445. Dále existuje několik standardně využívaných služeb, které běží na známých portech. Mezi tyto služby patří např. http server na portu 80, SMTP server na portu 25, DNS server na portu 53, FTP server na portu 21, MSSQL na portu 1433 až 1434 a Windows terminal server na portu 3389. Pokud se podaří útočníkovi zjistit služby, které na serveru běží, dost možná bude chtít zjistit i jejich verzi a další informace, jež o sobě tyto služby poskytují. Ideálním nástrojem pro tuto činnost je Netcat (www.atstake.com/research/tools/index.html#network_utilities).

Tento nástroj je k dispozici pro systémy Windows i pro UNIX. Nástroj je řádkově orientovaný a dá se přirovnat k švýcarskému noži, který by měl patřit do výbavy každého, kdo se zajímá o bezpečnost IS. Řada služeb, jako například IIS server, o sobě poskytuje mnoho informací, které mohou útočníkovi velmi pomoci. Obrana proti poskytování těchto informací není vůbec snadná, jako je tomu např. u systému UNIX, kde můžeme tyto informace libovolně modifikovat. Nyní se tedy podíváme na protokol, který je v systémech Windows využíván nejčastěji, a tím je SMB/CIFS.

Protokol SMB/CIFS

Jak již bylo řečeno, je protokol SMB/CIFS nejčastěji využívaným protokolem v sítích Windows. Tento protokol je relativně starý, ale prošel řadou inovací a změn. Přesto je zmíněný protokol stále velmi nebezpečný a při špatném nastavení poskytuje o systému velmi mnoho informací. Cílem útočníka bude zjistit, jak jsou počítače logicky uspořádány a pojmenovány. Máme tím na mysli zejména pracovní skupiny, domény, doménové stromy a doménové lesy. K tomuto průzkumu útočník nebude potřebovat žádné speciální nástroje, vystačí si s nástroji dodávanými standardně se systémem Windows. Mezi tyto nástroje patří například program NetView. Tento nástroj je velmi jednoduchý, znakově orientovaný, avšak velmi účinný. Pomocí příkazu netview /domain lze zjistit všechny domény v síti. Pokud bude chtít útočník získat výpis z počítačů náležejících do jedné z domén, použije příkaz netview /domain:název_domény. Stejnou práci vykoná i nástroj Okolní počítače, avšak není tak rychlý a jeho výstup nelze dále zpracovávat (skripty atd.). Cílem každého útočníka bude pravděpodobně řadič primární domény. Tento počítač shromažďuje informace o všech počítačích v doméně, může řídit jejich činnost a většinou obsahuje údaje, které se snaží útočník získat.

Dalším krokem útočníka bude inventarizace sdílených prostředků. Systémy Windows standardně nabízejí několik položek, na které může směřovat útok. Těmito položkami jsou IPC$, Netlogon, Admin$, C$. Ideálním nástrojem pro průzkum sdílených prostředků je DumpSec od firmy Somarsoft (www.somarsoft. com). Tento nástroj využívá k průzkumu tzv. prázdnou relaci. Jistě si říkáte, že tyto informace by neměly být volně k dispozici. Nyní si tedy řekneme, jak tomuto úniku informací zabránit. Nejsnazší je vypnutí protokolu SMB/ CIFS. Tento protokol lze blokovat na hraničním firewallu, pokud chcete omezit přístup k těmto službám zvenčí. Nechcete-li tyto služby používat ve vnitřní síti, budete je muset vypnout na všech strojích. Pokud se těchto služeb nechcete vzdát, ale zároveň chcete zabránit inventarizaci, pozměňte v registrech klíč HKLM\SYSTÉM\CurrentControlset\Control\LSA\Restrictanonymous a jeho hodnotu změňte na dva. Pokud používáte Windows 2000, můžete pomocí modulu Bezpečnostní zásady aplikovat toto nastavení na všechny podřízené objekty Active Directory.

Poté, co útočník zjistí všechny údaje, které jsou mu k dispozici, má na výběr několik věcí. Pravděpodobně se však bude snažit získat uživatelský účet na některém systému. Může k tomu použít více nástrojů, lze ovšem předpokládat, že nejdříve vyzkouší známé účty a známá hesla. Mezi tyto účty patří účty vestavěné do systému Windows, jako například účet Guest, Administrator atd. Známá hesla jsou taková, která se například shodují s názvem účtu, s něčím jménem, nebo heslo není vyžadováno vůbec. Situace častější, než se může zdát. Kolik z vás se přihlašuje do systému Windows bez hesla a má práva administrátora? Kolik lidí má na svém systému vypnut účet Guest nebo má jiné heslo u toho účtu, než je prázdné heslo nebo heslo guest? To zkušenému útočníkovi může stačit na to, aby do systému vstrčil pomyslné dva prstíky a později jej celý zdiskreditoval. Pokud však na žádná taková hesla nepřijde, bude zřejmě následovat slovníkový nebo podobný útok. Databázi často používaných hesel lze na internetu celkem snadno získat. Následná aplikace je velmi prostá. Lze k tomu použít spoustu speciálních nástrojů, jako např. NAT nebo SMBGRind. Zkušenější útočník si vystačí i s příkazovou řádkou a jejími vestavěnými funkcemi. Útočník má však ještě další možnost, a tou je sledování síťového provozu. Síťový provoz v rámci protokolu SMB/CIFS může být velice účinným zdrojem informací, zejména pro útočníka. Nejzajímavější budou pro útočníka jistě ověřovací údaje. K tomu lze použít nástroje L0phtcrack (www.atstake.com/research/lc/). Nástroj by měl mít, stejně jako netcat, ve výbavě každý, kdo se zabývá bezpečností systémů Windows. Tento nástroj sloužil primárně ke crackování systémových hesel systému Windows, umí však crackovat i hashe, které slouží k ověřování v sítích Windows. Tyto hashe lze zachytávat pomocí libovolného snifferu, lze však použít i vestavěný modul L0phtcracku, jímž je SMBCapture. Tento modul sleduje síťový provoz a zachycené údaje předává přímo crackovacímu nástroji, takže máte tzv. vše v jednom. Crackování hashů je pak podle složitosti hesla otázkou času. Nejlepší obrana je tedy protokol SMB/CIFS nepoužívat, což není vždy možné, proto se podíváme, jak se takovým útokům bránit.

První zásada je používat složitá hesla. Jak však to však vynutit i u ostatních uživatelů? S pomocí systému Windows celkem lehce. Otevřete si v Ovládacích panelech položku Místní nastavení zabezpečení a zde přejděte na položku Zásady účtu. Zde pak povolte, aby heslo splňovalo požadavky na složitost. Rovněž se můžete bránit tak, že nastavíte, aby se heslo po zvoleném počtu špatných pokusů o přihlášení automaticky zamknulo. U této direktivy však buďte opatrní, neboť může velice snadno dojít k uzamčení všech účtů a vlastně tak dojít k útoku typu DoS (odmítnutí služby), protože útočník, jenž zná jména uživatelských účtů, může všechny účty snadno zamknout a rovněž uživatel, který si splete heslo, může svůj účet zamknout. Vy pak budete mít plné ruce práce s opětovným odemknutím všech účtů. Lze rovněž nastavit, po jaké době se heslo odemkne, což ale není příliš šťastné řešení, protože to útočníka nezastaví, nanejvýše zpomalí. Proto je lépe vynutit používání silných hesel, která nebudou snadno uhodnutelná. To docílíte již zmiňovaným způsobem, ale můžete rovněž udělat osvětu mezi uživateli a vysvětlit jim, jak vypadá správné heslo. Stejně tak je dobré chybné pokusy o přihlášení logovat a logy pravidelně kontrolovat a analyzovat. Pokusy o průlom odhalíte snadno a lehce je rozeznáte od špatných přihlášení legitimních uživatelů. Je rovněž dobré vypnout účty, které nejsou používané.

Účet administrátora

Pokud se i přesto podaří útočníkovi nějakým způsobem proniknout do vašeho systému nebo sítě, lze předpokládat, že se nesmíří jen s uživatelským účtem. Určitě bude chtít svá privilegia rozšířit, nejlépe rovnou na úroveň administrátora. V sítích, kde jsou k dispozici domény Windows, jsou doufám tato rizika všem jasná. Jak se ovšem může útočník stát administrátorem? Má k dispozici několik nástrojů. Mezi oblíbené patří například PipeUpAdmin (http://content.443.ch/pub/security/blackhat/WinNT%20and%202K/pipeup/). Ten po spuštění přidá zvolený účet do skupiny Administrators. Naštěstí tuto chybu řeší záplata od Microsof-tu, ale ne každý má systém aktualizovaný. Podobné chyby se však objevují poměrně často, a tudíž si nemůžete být nikdy jisti tím, že se někomu nepodaří eskalovat svá privilegia. Proto bedlivě sledujte bezpečnostní věstníky Microsoftu a včas aplikujte příslušné záplaty. Nejlepší obranou je samozřejmě útočníka do systému vůbec nepouštět.

Vzdálená správa

Pokud se útočníkovi podaří do systému proniknout a zvýšit svá práva na úroveň administrátora, pravděpodobně si bude chtít nad systémem udržet kontrolu a vzdálený přístup. Ten může realizovat pomocí různých programů a služeb. Jednoduchou možnost, jak přistupovat do systému, nabízí například služba Telnet. Ta je součástí systému Windows a na mnoha systémech je zapnutá, čímž si správci zjednodušují život. Bohužel ho zjednodušují i útočníkovi, protože Telnet je služba, která by již v dnešní době neměla mít na systému co dělat. Bohužel Windows nenabízejí standardně šifrovaný nástroj, jako například ve světě UNIXu běžně používaný SSH. Proto Telnet vypněte a sledujte, zda není aktivní. To by mohlo znamenat, že si někdo udělal zadní vrátka do vašeho systému. Dalším nástrojem je remote.exe, který je součástí Ressource kitu. Jiným ideálním nástrojem pro správu z příkazového řádku je například i nástroj netcat. Ideálním a jistě pohodlnějším je však pro útočníka ovládání systému z grafického uživatelského rozhraní (GUI). K tomuto účelu se ideálně hodí například VNC nebo nástroj podobného typu. Ten umožňuje útočníkovi pracovat v grafickém rozhraní přesně tak, jako kdyby seděl přímo před monitorem počítače. Může tak systém s Windows ovládat z grafického prostředí UNIXu, neboť VNC je k dispozici i pro tuto platformu.

Jaká je tedy nejlepší obrana proti vzdálené správě a vzdálenému ovládání systému? Stejně jako v předchozích případech, i zde platí, že nejlepší obranou je útočníka do systému vůbec nepouštět. Pokud si chcete ověřit, zda na vašem systému neběží nějaká služba, která by umožňovala vzdálený přístup, proskenujte svůj počítač a všechny nestandardní porty, o kterých víte, že by se ve výpisu objevovat neměly, důkladně analyzujte a později zakažte.


Hlídejte si svá data – jak na bezpečnost Windows 2000 II.

IIS5

Http server společnosti Microsoft je jednou z nejvíce napadaných aplikací na platformě Windows. Přesto jej používá stále víc lidí. Existují stovky možností, jak využít konkrétních chyb daného produktu. Nemá cenu zde všechny chyby a útoky podrobně vysvětlovat. Povíme si čeho se mohou chyby týkat, jaké mohou mít důsledky, jak se proti nim bránit. První skupina útoků může směřovat na vyřazení serveru z provozu. To lze učinit například špatným požadavkem URL. Takových chyb již bylo objeveno mnoho a jistě není příjemné, když vám každých pět minut někdo shodí váš systém. Druhá skupina útoků směřuje k odhalení zdrojového kódu aplikací napsaných například v asp.net nebo asp. Tyto zdrojové kódy mohou obsahovat spoustu důležitých informací, jako například hesla k databázovému serveru, uživatelská jména a hesla nebo poznámky programátorů, jež mohou být pro útočníka velice cenné. Třetí skupina útoků se zaměřuje na souborový systém, který je na systému, kde server IIS běží. Bylo rovněž odhaleno několik chyb, jež umožňovaly procházet souborovým systémem. Nyní si tedy povíme, jak se v obecné rovině bránit útokům na IIS. Tyto rady jsou univerzální a měly by velmi výrazně přispět k bezpečnosti systému. Velmi dobrým nápadem je umístit složku, kde jsou vaše skripty, na jednotku jinou, než na jaké se nachází váš systém. Většina známých chyb, které umožňovaly procházet souborovým systémem nebo spouštět systémové příkazy, neumožňovala přeskakovat z jedné jednotky na druhou. Nikdo vám sice nezaručí, že příští chyba toto umožní, nicméně je to lepší opatření než žádné. Na jednotce, kde budou umístěny vaše skripty, nepoužívejte systémový soubor FAT a práva nastavte velmi restriktivně, což znamená, že by nikdo krom uživatele, pod kterým běží IIS, neměl mít právo na spuštění nebo zápis. Všechny události pečlivě protokolujte a analyzujte. Rovněž sledujte všechny bezpečnostní opravy, a záplaty neprodleně aplikujte. Známý červ CodeRed se šířil v době, kdy se již měsíc vědělo o chybě v IIS. Jeho šíření tedy v podstatě umožnili neschopní a nezodpovědní administrátoři.

SQL server

Přestože existují i jiné databázové produkty, je SQL server od společnosti Microsoft stále velmi využívaným nástrojem pro ukládání dat. Oblíbený je zejména ve spolupráci s IIS v prostředí WWW. Bohužel i SQL server s sebou nese bezpečnostní rizika, která je třeba mít na zřeteli a dávat si na ně pozor. Jeden okruh problémů tvoří uživatelská jména a konta. Na ty si je třeba dávat pozor zejména. Většina vývojářů se totiž nějakou autentizací neobtěžuje a používá prázdná hesla. Tato prázdná hesla používá zpravidla i pro účet správce serveru SQL (sa). Tato hesla zůstanou bohužel často zachována i při přechodu aplikace do ostrého provozu. Útočníkovi pak stačí napsat libovolný skript v jeho oblíbeném jazyce ASP, VB, PHP, Perl... a může se pustit do pátrání po serverech, které mají prázdné heslo. Takových serverů je v sítí víc, než by se dalo čekat. Proto vždy dobře zabezpečte uživatelské účty a pravidelně je kontrolujte. Dalším rovněž hluboce rozšířeným zlozvykem je poskytnout plný přístup k databázi všem uživatelům a neobtěžovat se zřízením uživatelských účtů s jasně vymezeným přístupem k jednotlivým datům. To může být v prostředí WWW velmi nebezpečné. Posuďte sami, co způsobí více škod, pokud se útočníkovi podaří získat zdrojový kód stránky a bude zde uvedeno jméno a heslo uživatele s plným přístupem k databázi, nebo pokud zjistí jméno a heslo uživatele, který má přístup pouze k datům, jež jsou zobrazena na stránce WWW, a má přístup jen pod heslem. Dobrým nápadem je rovněž nespouštět SQL server pod účtem administrátora. Sice je to docela pracné, ale určitě se vám to vyplatí. Důležité je rovněž to, jak SQL server po síti komunikuje. Standardně používá šifrovací mechanismus XOR, který, jak jistě sami uznáte, není pro prostředí sítě tím ideálním. Proto uvažujte o zavedení SSL modulu, jenž bude veškerou komunikaci šifrovat, nebo o nasazení IPSecu. Oboje není snadné, ale pokud to s bezpečností myslíte vážně, nic jiného vám nezbude. Důležitá je rovněž pravidelná aplikace záplat, stejně jako u jakéhokoliv jiného produktu.

Obecné rady pro zabezpečení

Neexistuje žádná obecná rada, jak zabezpečit systém Windows. To vždy záleží na podmínkách, možnostech a požadavcích. Existuje však několik obecných kroků, které k bezpečnosti systému výrazně přispějí. V úvodu bylo řečeno, že bezpečnost systému dělají lidé. Proto jsou nejúčinnější zbraní v boji proti útočníkům znalosti. Sledujte proto konference o bezpečnosti a čtěte literaturu na toto téma. Pokud máte například kapesní počítač, navštivte stránku www.memoware.com a stáhněte si příručky o bezpečnosti. Nelze však studovat pouze bezpečnost. Abyste zabezpečili svůj systém, musíte mu dobře rozumět a chápat všechny jeho vlastnosti a schopnosti. Je-li počítač v síti, je rozumět i síťové komunikaci a chápat její principy.

Dalším krokem je sledovat současné dění v oblasti a být včas informován o všech incidentech a chybách, které se objeví. Poté logicky vyvstává nutnost včas a správně aplikovat všechny bezpečnostní záplaty a opravy.

Nápady, dotazy, návrhy témat, jež vás zajímají zasílejte na adresu igm@centrum.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpovědi.

§§§§§


Jak rychle na Internet? – ADSL konečně realitou I.

Patrik Malina

c03p0328

Po opravdu rychlém internetovém připojení si domácí uživatelé či malé firmy mohly ještě před nedávnem nechat jen zdát. Prvním krokem, jenž prorazil bariéru dominujícího vytáčeného připojení (dial-upu) a ISDN (což je vlastně pouze o něco rychlejší varianta na stejné téma), bylo zprovoznění internetového připojení prostřednictvím rozvodů kabelové televize. Díky snižování ceny a pořizovacích nákladů se jako další hráč výrazně projevilo bezdrátové připojení, ovšem opravdu silný konkurent se v "celé kráse" objevil počátkem března. Právě v té době byla do nabídky prvních internetových poskytovatelů zařazena služba, postavená na technologii ADSL. Po zdlouhavých legislativních tahanicích a několika obratech ve vyjednávání mezi poskytovateli internetových služeb a monopolním telekomunikačním operátorem je tedy v zásadě dostupná konektivita, díky níž (alespoň teoreticky) každá domácnost či firma může sáhnout po relativně slušném připojení do internetu. V podstatě totiž potřebujete jediné zavedenou telefonní přípojku.

Jak obecně ADSL funguje?

Zásadním faktem, jenž dosti usnadňuje využití ADSL koncovými zákazníky, je jeho provozování na stávajících telefonních rozvodech. Tedy, ke zprovoznění služby není potřeba řešit dopravní trasu signálu, neboť tou je stávající telefonní přípojka, kterou vám poskytuje telefonní operátor. Další velkou výhodou je, na rozdíl od běžného vytáčeného připojení (dial-upu) či linky typu ISDN, současné využití internetového připojení a přenosu telefonního signálu. Jinak řečeno, obě služby se o natažené dráty umí "podělit", neboť každá využívá jiný "životní prostor" a navzájem si ani při současném přenosu nepřekážejí. Z tohoto důvodu lze rovněž sdílet zavedené ISDN připojení s ADSL se stejným, nekonfliktním výsledkem. Pro technologicky více orientované zájemce jen zmíním, že ADSL přenos prostě využívá jiné frekvenční pásmo než telefonní signál. Z výše uvedených faktů vám jistě vyplynul jeden důležitý závěr: na obou koncích linky (u uživatele i na ústředně) se nějak musí zařídit, aby se oba dva signály z jednoho "drátu" oddělily a dále putovaly správnými cestami. Přesně o tom bude řeč v následujícím odstavci.

Začněme celou cestu na straně uživatele, tedy ve firmě či v domácnosti. Zde máme dva koncové body telefonní přístroj a počítač, resp. router nebo firewall (o obém bude řeč dále, nyní stačí, když budete vědět, že jakoby plní funkci počítače). Signál z telefonu má cestu přímější a rovnou vede do zařízení, nazývaného splitter (směšovač, rozdělovač.). Od počítače je cesta vedena ještě přes jeden mezistupeň, a tím je ADSL modem. Ten slouží jednoduše řečeno k překlopení signálu, jenž je blízký počítačům, na signál vlastní telefonním rozvodům. A posléze se již také dostáváme ke splitteru právě tato "krabička" zařídí, že odchozí komunikační toky z telefonní linky i počítačové sítě se vměstnají a uspořádají do jednoho kabelu a po něm proudí směrem k ústředně. V opačném směru pochopitelně splitter zařídí, že datové toky jsou korektně rozděleny na příslušné části data k počítači, hovory do telefonu. A to vše zároveň!

Na druhém konci telefonního kabelu se nachází ústředna. Ta provádí principiálně stejnou operaci, jako na straně uživatelské, tedy odděluje telefonní signál od datových přenosů a vše dále nasměruje správnými cestami. Přes splitter je odfiltrován telefonní signál, a dále, opět přes modem, jsou data překlopena zpět na "počítačovější" formu přenosu. Právě na tomto místě se musí nacházet zařízení, označované jako DSLAM, jehož úkolem je zařídit vpuštění vašeho "internetového" provozu do tradiční datové sítě, která již s telefonním kabelem nemá nic společného. Právě tento popsaný princip je též důvodem, proč k využívání ADSL potřebujete služby "klasického" telekomunikačního operátora běžní poskytovatelé totiž nedisponují infrastrukturou, která by vedla až k vám domů, takže si mohou vaše spojení převzít (v případě ADSL) nejdříve za nejbližší ústřednou. Pro pořádek uvedu, že právě tento nejkratší úsek od vás na ústřednu bývá označován jako lokální smyčka (local loop) či také poslední míle (last mile), neboť se jedná o poslední úsek cesty na cestě k uživateli. Uvedená fakta ústí v zásadní závěry: vaše telefonní linka a ústředna musejí být digitalizovány (což většinou platí) a musí obsahovat onen DSLAM (což bohužel zatím samozřejmostí není).

Ještě bych rád uvedl jednu odbornější informaci pro hlubší zájemce. ADSL využívá tzv. asymetrický přenos dat cestou k uživateli vše běží rychleji, od něj pomaleji. Je to tím, že pro oba proudy jsou využívána jiná frekvenční pásma, takže ve skutečnosti po telefonním drátu "tečou" vlastně tři proudy. Přesněji řečeno: telefon a ISDN v oblasti někde kolem 80 kHz, ADSL od vás (upstream) mezi 125 a 207 kHz a ADSL k vám (downstream) mezi 272 kHz a 1,1 MHz.

Jak funguje ADSL v tuzemsku?

Jak jistě řada z vás správně namítne, princip je jedna věc a realita pro uživatele věc druhá. Pojďme se podívat, jak vše tedy funguje v česko-moravsko-slezské realitě. Výhradním dodavatelem technologie ADSL v tuzemsku je dominantní telefonní operátor a všichni poskytovatelé internetu (ISP) od něj službu nakupují, aby ji pak poskytli koncovým zákazníkům, tedy vám či vaší firmě. Tento fakt je důležitý i pro samotnou technickou realizaci, jak dále uvidíte.

Začněme na vašem, uživatelském konci přípojky. Nechť objednáte službu u kohokoliv, v první řadě se dostaví technik Českého Telecomu a připojí vám potřebná zařízení jedním z nich je splitter, druhým pak ADSL modem, v současné době konkrétně Alcatel Speed Touch (Home nebo Pro, dle typu objednané služby). Tím jsou splněny požadavky na fyzickou infrastrukturu a můžete vyzkoušet vlastní připojení. Popíšeme si vše podrobně.

Prvním krokem, jejž musíte provést, je nastavení síťového rozhraní na cestě k modemu. Je k tomu využit tradiční UTP kabel, vedoucí mezi modemem a vaší ethernetovou síťovou kartou, takže se tento krátký úsek chová jako běžná LAN (lokální síť). Tomu odpovídá i nastavení na síťové kartě ve vlastnostech protokolu TCP/IP zvolte pevnou síťovou adresu, např. 10.0.0.120 se síťovou maskou 255.0.0.0 (ta musí být, na rozdíl od adresy, přesně v tomhle formátu). Průchodnost spojení na modem ověříte z příkazové řádky pomocí následujícího příkazu: PING 10.0.0.138. Dostanete-li odpověď, zprovoznili jste první část trasy.

Vlastní propojení do internetu je pak realizováno pomocí tzv. VPN, tedy virtuální privátní sítě jedná se o jakýsi hypotetický tunel, jenž vám dovolí proniknout spletí různých linek až do sítě vašeho poskytovatele. Nastavení provedete snadno podle CD s návodem, jež vám technik Telecomu rovněž předá. Jak vše poté proběhne? Řeknete-li v dialogu VPN spojení "Připojit", začne počítač (či některé zařízení, o nichž je řeč v brožurce) volat modem Alcatel pomocí lokálního propojení (síťového kabelu). Modem okamžitě provede přesměrování (relaying), takže vaše VPN spojení je postoupeno na ústřednu a přes DSLAM do sítě Telecomu. Zde příslušný počítač vaše VPN volání "zvedne", ověří jméno a heslo (v obou případech vaše běžné telefonní číslo) a propustí vás do datové sítě. V cestě ještě stojí tzv. NAT, neboli překlad adres, a po něm obdržíte adresu z rozsahu vašeho ISP. Teprve v tuto chvíli jste se "protunelovali" do internetu naštěstí celá procedura trvá maximálně několik vteřin. Na závěr je nutná ještě jedna operace na speciální webové stránce (adresu vám rovněž sdělí Telecom) je potřeba v prostředí tzv. Dashboardu ("palubní desky) ADSL službu aktivovat, a k tomu budete potřebovat jméno a heslo, které vám již poskytne váš ISP. I aktivaci je potřeba provádět pokaždé, když linku dočasně odpojíte. Je to vše složité? Nebojte, lze to automatizovat.

Na závěr této stati ještě jedna důležitá věc: ono VPN připojení je naprosto klíčové, neboť bez něj nic "nepojede". Telecom využívá typ označovaný jako PPTP a většina operačních systémů či zařízení, o nichž je řeč v brožurce, jej pod tímto jménem nabízí při konfiguraci díky tomu posléze nemusíte VPN linku "vytáčet" pouze z počítače, ale nějaký router či firewall to může udělat za vás.

Pro doplnění ještě uvedu, že ADSL je jednou z variant obecnějších řešení, jež bývají označována jako xDSL a nabízejí různé možnosti připojení právě ADSL patří k historicky nejstarším a také nejpomalejším, a proto byla v řadě zemí, kde to s vysokorychlostním připojením myslí vážně, již jako relativně zastaralá opuštěna a nahrazena. Podle nejaktuálnějších zpráv se i dominantní operátor chystá v průběhu tohoto roku zapracovat na navýšení rychlosti připojení.

Charakteristika ADSL služeb

Aktuální nabídka ADSL v ČR zahrnuje několik úrovní služeb, odstupňovaných dle rychlosti připojení. V nejnižší variantě, označované jako Basic, získáte připojení 192/64, tedy rychlost 192 Kb/s ve směru k vám a 64 Kb/s směrem od vás. Aby to bylo zřejmější, uvedu ještě několik přepočtů: průměrná stahovací rychlost je tedy 192 Kb/s, to je asi 24 KB/s ("kilobajtů za vteřinu"), což odpovídá necelým 1,5 MB za minutu. Během hodiny stáhnete asi 60-90 MB a např. jedno plné CD s linuxovou distribucí vám bude trvat mezi 7 a 10 hodinami, dle síly linky "na druhém konci". Nastíněný přepočet dle mých zkušeností zhruba odpovídá realitě.

Uvedená základní varianta je v nabídce prakticky všech ISP, kteří ADSL nabízejí, a její cena se (s malými rozdíly) pohybuje kolem 1 500 Kč paušálního měsíčního poplatku + jednorázová platba za zřízení. Naprosto zásadní tedy je, že doba připojení ani množství přenesených dat nehrají ve výši úhrady žádnou roli. Orientační přehled naleznete v následující tabulce, kam jsem zařadil pro srovnání i nejbližší vyšší rychlostní variantu. Z uvedených údajů je naprosto zřejmé, že o vaší volbě poskytovatele určitě budou rozhodovat další parametry než pouhá cena, jež se často téměř neliší. Není tajemstvím, že důvodem pro takto uniformní cenovou politiku je postup monopolního operátora Český Telecom totiž celou službu drží ve svých rukou velmi pevně na co možná nejdelším úseku komunikační trasy a přeprodává ji velkoobchodní formou všem ISP. Vězte, že téměř 3/4 vaší platby plynou do jeho pokladny a váš ISP si tedy na moc nepřijde.

Důležitá upozornění: tabulka neobsahuje všechny ISP, kteří ADSL poskytují. Výběr byl zvolen s cílem ukázat, jaká je zhruba cenová úroveň služeb a že rozdíly jsou minimální. Dále nezapomeňte, že v ceně není ještě zahrnut poplatek 150 Kč + 22 % DPH měsíčně za pronájem nejlevnějšího modemu. Samozřejmě platí, že za uvedené ceny nabízejí různí ISP řadu dalších "služeb v ceně", jež stojí za důkladnější průzkum. Vyčerpávající informace získáte na http://www.dsl.cz/.

Zajímavé odkazy

Vše o ADSL od Jiřího Peterky

http://www.earchiv.cz/adsl/

Konfigurace ADSL na Linuxu

http://www.root.cz/clanek/1573

http://www.servery.cz/?include=adsl/adsl

O zavádění ADSL v tuzemsku na ISDN.cz

http://www.isdn.cz/tema.php?tid=34

Stránka pro ověření, zda je na vaší lince ADSL dostupné

http://www.adsl.cz/

Jak nakonfiguruji ADSL na Windows XP

1. Konfigurace síťového rozhraní

Prvním krokem je nastavení lokálního síťového připojení mezi počítačem a modemem. Alcatel Speed Touch je nastaven tak, že jeho síťová adresa je 10.0.0.138 a síťová maska 255.0.0.0. Váš počítač se musí nacházet na stejné síti musí tedy ve vlastnostech protokolu TCP/IP obsahovat nastavení stejné síťové masky a některé z příslušných adres, např. 10.0.0.120.

2. Ověření dostupnosti modemu Alcatel

Správné nastavení TCP/IP (tedy především adresy a masky) ověříte z příkazové řádky pomocí příkazu PING. Obdržíte-li kladnou odpověď (viz obrázek), váš modem korektně naslouchá. Přesvědčit se můžete i tak, že do prohlížeče zadáte adresu http://10.0.0.138/. Výsledkem by mělo být konfigurační rozhraní Alcatelu, do nějž doporučuji běžně nezasahovat!

3. Vytvoření VPN spojení

Pro sestavení spojení na bázi ADSL je nutno vytvořit nové virtuální síťové rozhraní, k čemuž využijte Průvodce dle následujících obrázků. Nezapomeňte, že se vlastně jakoby připojujete do vzdálené "firemní" sítě tato volba v Průvodci vás povede k cíli.

4. Vlastnosti VPN spojení

Máte-li definovány základní vlastnosti prostřednictvím Průvodce, je potřeba posléze VPN spojení upřesnit. Poklepáním na jeho ikonu získáte přihlašovací obrazovku, kde zvolte tlačítko "Vlastnosti". Na kartě Zabezpečení zvolte "Upřesnit nastavení" a pomocí tlačítka "Nastavení" otevřete další dialog, jejž využijte k nastavení podle obrázku. Případné hlášení operačního systému klidně ignorujte a přejděte na kartu Sítě, kde v horní části zvolte možnost PPTP VPN. Ve Vlastnostech TCP/IP protokolu můžete nastavit adresy DNS serverů, jež vám sdělí váš ISP. Na samotné kartě Sítě ještě nezapomeňte deaktivovat (zrušit zaškrtnutí) u protokolů Klient sítě Microsoft a Sdílení souborů a tiskáren v sítích Microsoft, neboť to představuje bezpečnostní riziko a tuto funkcionalitu směrem do internetu nepotřebujete. Nyní se můžete vrátit do "připojovacího" dialogu, kde zadáte jako jméno a heslo v obou případech vaše telefonní číslo. Nyní stiskněte tlačítko Připojit a doufejte, že nikde nenastane chyba.

5. Otevření Dashboardu

Proběhne-li "vytočení" VPN linky bez potíží, jste již téměř na internetu. Zbývá aktivace služby na speciální webové stránce, označované jako Dashboard. Po zadání adresy do prohlížeče (např. 172.16.255.4) získáte jednoduchou webovou stránku, kde po kliknutí na ikonu služby v levé části otevřete dialog pro zadání jména a hesla. Tentokrát se již jedná o údaje, jež vám předal váš ISP.


Jak rychle na Internet? – ADSL konečně realitou II.

6. Zprovoznění služby

Po zadání jména a hesla, jež vám předal váš ISP, již nic nestojí v cestě, neboť linka je v provozu.

Tipy, triky a finty

Ačkoliv používání ADSL netrvá v tuzemsku ani 3 měsíce, již se objevila řada potíží a spousta nápadů, jak některé věci "zaonačit". Zde vám nabízím několik zajímavých možností, jak si poradit.

- Automatizujte proces připojování

Samozřejmě největší "otravou" na celém procesu je vytáčení připojení po každém vypnutí a zapnutí počítače. Tato situace, kdy ADSL je implementováno formou VPN tunelu, již inspirovala některé tvůrce aplikací k přípravě nástrojů, jež vše zařídí za vás. Jedním z takových prográmků je ADSL Reconnect z dílny slovenského tvůrce (http:// www.autodsl.com/), který dokáže obstarat navázání VPN spojení i předání údajů na Dashboardu, takže výsledkem jeho činnosti je linka v plném provozu. Podobným softwarem je například ADSLAutoConnect (http://www.slunecnice.cz/product/ADSLAutoConnect/).

- "Tajný" upgrade modemu

Nedlouho po zprovoznění služby se na internetu objevily odkazy na zajímavou stránku, jež popisuje zajímavé řešení. Jeho podstatou je změna konfigurace modemu Alcatel Speed Touch Home, jenž je dodáván s nejlevnější variantou služby pomocí "tajného upgradu" totiž můžete modem rázem proměnit na verzi Pro! Důležité je, že právě tato vyšší varianta podporuje přímé navazování VPN spojení, takže se již nemusíte obtěžovat konfigurací a opakovaným vytáčením na počítači, neboť modem lze ponechat funkční stále.

Postup není zdaleka triviální a namístě je zásadní upozornění: dobře si přečtěte smlouvu od svého ISP, zdali tímto krokem nepřekračujete nějaký smluvní závazek. Dále mám ještě jedno varování pokud změníte původní nastavení modemu a cílová konfigurace nebude funkční, můžete mít dosti potíží, a proto se ujistěte, že víte, co děláte. Pokud jsem vás neodradil, pak zde máte odkaz na originál článku (http://snow.prohosting.com/maltadsl/) a na stránku, jež vám poskytne potřebný kód (http://security. sdsc. edu/ self-help/alcatel/challenge.cgi). Ještě jednou opakuji, že postup je pro pokročilé a vše provádíte na vlastní riziko!

- Používáte firewall či router?

Mnohem elegantnějším a čistším řešením situace s navazování VPN spojení je použití speciálního hardwarového zařízení, jež plní funkci routeru a firewallu. Tato výbava je na trhu v mnoha typech a podpora pro "evropskou" variantu ADSL (jinde ve světe se totiž tento postup prakticky nevyužívá) je téměř vždy jejich součástí bývá označována jako PPTP WAN připojení podle protokolu PPTP, s jehož pomocí je VPN realizována. V brožurce v tomto čísle najdete téměř 20 zařízení, jež jistě vaše nároky splní.

- Tunel v tunelu?

Možná jste již dříve, před zavedením ADSL, používali jiné VPN, např. pro spojení s vaším zaměstnavatelem při práci doma, a napadlo vás, zdali se souběžné využívání těchto privátních sítí nevylučuje. V tomto ohledu pro vás mám dobrou zprávu ničeho se nemusíte obávat, vše bude normálně fungovat. Je pouze potřeba dodržet správné pořadí při navazování spojení: nejdříve VPN linka pro ADSL, posléze aktivace služby na Dashboardu, a nakonec spuštění potřebné VPN linky např. do firmy. Váš počítač vše postupně "zatuneluje" do sebe a komunikace bude probíhat normálně. Máte-li přesto potíže při komunikaci se vzdálenou sítí (přihlášení proběhlo, ale nikam nemůžete), zkuste ve Vlastnostech "firemní" VPN na kartě Sítě Protokol TCP/IP Vlastnosti Upřesnit zrušit zaškrtnutí políčka "Používat výchozí bránu vzdálené sítě". Díky tomu také budete moci komunikovat prostřednictvím VPN s firemní sítí a souběžně prostřednictvím ADSL např. brouzdat na webu.

§§§§§


Squatteři a jak na ně - Žalujeme

Radim Polčák

c03p0329

V minulých dvou dílech našeho seriálu jsme si řekli něco málo o tom, co to je proces uplatnění práva a jak důležité je vědět o příslušných procesních pravidlech, dříve než se pokusíme za pomoci právních nástrojů odradit squattery od jejich jednání, případně hnát je k zodpovědnosti za škody, které svými aktivitami způsobili. Už také víme, že z hlediska použití právních donucovacích prostředků velice záleží na tom, pod jakou doménou první úrovně (zda národní či generickou) je příslušné doménové jméno registrováno.

Zatímco v prostředí pod vládou ústřední doménové autority ICANN je obecným řešením sporu rozhodčí řízení (takzvaná arbitráž), řeší se spory o doménová jména pod doménou .cz formou soudního řízení. To upravuje zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů (dále jen OSŘ).

Kam s ní?

První otázkou k zodpovězení je, kterému soudu naši žalobu adresovat. Tím, že soustava soudů je v naší zemi jednotná, máme situaci usnadněnu v tom, že nemusíme vybírat mezi různými typy specializovaných soudů. Postačí, pokud budeme vědět, který soud má spor rozhodovat z hlediska instanční příslušnosti. Jak jsme si již v minulých dílech připomínali, budou se spory o doménová jména týkat zejména:

- otázek ochrany jména či obecně dobré pověsti ! 9 odst. 2. písm. a) OSŘ

- ochrany firmy ! 9 odst. 3. písm. n) OSŘ

- ochrany proti nekalému jednání v hospodářské soutěži ! 9 odst. 3. písm. k) OSŘ

- nebo ochrany práv z takzvaných zapsaných označení (například ochranných známek ! 9 odst. 3. písm. o) OSŘ.

Ve všech citovaných typových případech jsou v prvním stupni příslušné k rozhodování krajské soudy (v Praze pak Městský soud).

Co se týče takzvané místní příslušnosti, tu řeší OSŘ zejména v rámci ustanovení ! 84 a ! 85. Platí přitom, že žalobu zasíláme tomu soudu, v jehož obvodu má žalovaný sídlo nebo bydliště. Se zvýšením kvality registrační procedury u CZ.NIC se v poslední době zlepšila i možnost dohledat údaje o tom, kdo příslušné doménové jméno registroval. Pokud se nám ale squattera, respektive údaje o jeho jméně (firmě) či bydlišti (sídle) nepodaří dohledat, nemusíme zoufat jak jsme si již jednou říkali, žalobu lze v takovém případě podat proti samotné doménové autoritě, která se po případně prohraném sporu bude muset na squatterovi hojit sama prostřednictvím takzvaných regresních nároků.

Rubrika

Psaní samotné žaloby nevyžaduje žádné zvláštní formální dovednosti. OSŘ nám v této souvislosti pouze vypočítává, co musí být v žalobě uvedeno (! 42 odst. 4 a ! 79 odst. 1 na tato ustanovení je vzhledem k jejich důležitosti vhodné zvláště upozornit), přitom však ponechává na vůli žalobce, jakou formu a strukturu bude žaloba mít. Platí však určité nepsané formální zvyklosti, přičemž první stranu, nebo alespoň oddíl žaloby by měly tvořit identifikační údaje. Takové části žaloby pak říkáme rubrika.

Do levého horního rohu rubriky píšeme název a adresu soudu, kterému je naše žaloba určena. Pravý horní roh ponecháme volný a na toto místo můžeme buďto nalepit doklad o zaplacení soudního poplatku (kolek, ústřižek složenky...), nebo zde připíšeme, že soudní poplatek uhradíme na výzvu soudu. Do středu žaloby pak vepíšeme údaje o stranách, tedy o žalobci a žalovaném. U žalovaného musí být uvedeno minimálně jeho jméno (firma) a adresa (sídlo), případně další identifikační údaje jako IČO a podobně. Pod údaj o stranách píšeme název (věc) našeho podání, tedy například "Žaloba na převod práv k užívání doménového jména abc.cz." Pod něj pak připojíme údaj o tom, v kolika stejnopisech žalobu k soudu podáváme platí přitom, že počet stejnopisů musí být alespoň takový, aby mohla být žaloba doručena každé ze stran a jedno vyhotovení zůstalo jako součást soudního spisu. Levý horní roh je pak vyhrazen údaji o tom, jaké k žalobě přikládáme přílohy. Těmi jsou zpravidla originály nebo ověřené kopie listinných důkazů, kterých se v žalobě dovoláváme. Pokud předkládáme fotokopie, uvedeme údaj o tom, že originál listiny předložíme na výzvu soudu.

Skutkový stav

V části žaloby, kde soudu líčíme to, co špatného nám squatter udělal, je vhodné postupovat tak, že uvádíme jednotlivá tvrzení a k nim připojujeme návrhy důkazů. Příkladně tedy: "Dne 1. 1. 2002 provedl žalovaný registraci doménového jména abc.cz. Důkaz: výpis z registru CZ.NIC." Je třeba si v této souvislosti uvědomit, že každé skutkové tvrzení musí být podepřeno důkazem, neboť soud kromě důkazů nemá jiné prostředky, jak skutečný stav věci zjistit. Pokud nemáme jiný důkazní prostředek, kterým bychom soudu naše tvrzení dokázali (tedy například listinu, výslech svědka, nebo v případech sporů o doménová jména hojně používaný notářský zápis), navrhujeme takzvaný výslech účastníků, v němž své skutkové tvrzení můžeme podepřít vlastní výpovědí (! 131 odst. 1. OSŘ).

Petit

Jakmile jsme soudu prostřednictvím skutkových tvrzení sdělili, co se nám přihodilo, musíme mu ještě říci, jak chceme, aby v dané věci rozhodnul. To zpravidla učiníme tak, že navrhneme soudu přímo výrok, který bychom rádi viděli v jeho rozhodnutí. Příkladně tedy: Z důvodů výše uvedených navrhuji vydání následujícího rozsudku: "Žalovaný je povinen převést na žalobce práva k užívání doménového jména abc.cz" Pod petit pak je ještě nutné připojit datum a podpis žalobce, a pak už s naším podáním můžeme vesele vyrazit na poštu nebo na podatelnu příslušného soudu.

Pokud budeme psaní žaloby věnovat dostatečnou pozornost a budeme se při něm držet ustanovení zákona, případně kvalifikovaných právních rad, může to znamenat značné urychlení celého soudního procesu. Výzvy k doplnění žalob či odstranění nedostatků totiž způsobují průtahy v řízení, které zbytečně škodí jak stranám, tak i soudům.

§§§§§


Spravujte své finance! – zajímavé adresy na Internetu

Alexandr Růzha

c03p0330

Finance nejsou jen tématem pro pány v drahých oblecích, kteří ze zabývají vydáváním předpovědí o vývoji akciových trhů, předpovědí, jež se velmi často nesplní. finance prolínají životy nás všech a velmi často se dostaneme do situace, kdy potřebujeme poradit, zjistit si informace o určitém finančním nástroji, například stavebním spoření, porovnání podmínek termínovaných účtů u různých bank, či jsme prostě zvědaví, co se ve světě peněz děje a co nás čeká a možná nemine. Informačních zdrojů v této oblasti je spousta, od článků v denním tisku, po mnohastránková díla vycházející z informačních kanceláří ministerstev a jiných institucí. Jedním z nejpřístupnějších jsou buď specializované internetové servery, či sekce internetových denníků speciálně věnované penězům a financím. Nyní se podíváme na nejzajímavější z nich.

Výhodou serveru www.mesec.cz je jednoznačně jeho přehlednost, návštěvník se velice rychle zorientuje a dobrat se informací o hledaném tématu je otázkou jednoho či dvou kliknutí. Široká nabídka zahrnuje formy platebního styku běžné a studentské účty, platební karty a šeky, dále formy spoření, například termínované vklady a depozitní certifikáty, v oblasti půjček spotřebitelské úvěry, kreditní karty, leasing, stavební spoření atd., samozřejmostí je elektronické bankovnictví a to WAP, GSM, phone i home banking. Přehled cenných papírů zahrnuje podílové fondy a on-line brokery, pojištění se zabývá penzijním, cestovním, povinným ručením, životním, úrazovým, havarijním, domácnosti a pojištěním právní ochrany. Účetnictví a s tím spojená sféra komunikace se státními institucemi je velmi svízelná oblast, i toto naštěstí může usnadnit mesec.cz s informacemi o všech typech daní s nejčastějšími otázkami a příklady výpočtů. Nechybí finanční novinky orientované spíše na události bližší běžnému občanovi, než makroekonomické údaje.

Název serveru www.finance.cz jasně vypovídá o obsahu stránek a patří k nejpopulárnějším českým webům v oboru informací o financích. Jak se stává zvykem, snaží se i finance.cz oslovit co nejširší okruh čtenářů, uspokojí tedy jak mladé rodiny, snažící se vyznat v nabídkách jednotlivých stavebních spořitelen, tak finanční odborníky sledující poslední burzovní vývoj. Pro zjednodušení se web rozčleňuje pomocí domén třetího stupně, takže například student.finance.cz shrnuje nabídky studentských slev, brigády, vysokoškolské studium a s ním spojené náklady, nabídky studentských účtů a samozřejmě rady jak úspěšně vkročit do kariéry. Dalších informací o službách využijí všichni, podnikající i nepodnikající úvěry, stavební a důchodové spoření, hypotéky, leasing, daně, nejnovější zprávy z ekonomiky, pomocné kalkulátory, kursy měn, to vše doplněné možností objednat si některé z uvedených služeb v on-line obchodě.

Ekonomické a finanční novinky jsou samozřejmou součástí webu www.penize.cz, podobně i prodej on-line služeb v podobě cestovního a penzijního pojištění, pojištění domácnosti atd. Velmi zajímavá je ovšem část věnovaná vzdělávání, tedy tomu praktickému jde o vodítka ve světě burz, pojištění, spoření, základy investování, obligace a jiné finanční nástroje, to vše doplněné testy k odzkoušení vlastních znalostí. Velice hezká je galerie velkého množství bankovek členěná dle nejrůznějších témat, můžete je i poslat jako elektronickou pohlednici svým kamarádům či známým. Katalog slouží jako vodítko v nabídce služeb českých i některých světových finančních institucí, zvláštní část je věnována podnikům, tj. přehledu a porovnání i speciálnějších produktů, jako jsou faktoring a firemní leasing.

Server fincentrum.idnes.cz (nebo prostě www.fincentrum.cz) se vzhledem ke své příslušnosti ke zpravodajskému webu www.idnes.cz poměrně logicky specializuje zejména na novinky ve financích a světě peněz, a to zejména na vše týkající se bank, spořitelen, pojišťoven a investičního zpravodajství. Krom zpráv se blíže dívá na fungování a tendence finančních a komoditních trhů v tuzemsku i zahraničí, dále na finanční instituce působící na českém trhu, jejich srovnání a srovnání jimi nabízených produktů včetně běžných a termínovaných účtů, elektronického bankovnictví zahrnujícího internet a platební karty, dále samozřejmě stavební spoření a s tím spojené hypoteční a stavební úvěry, kromě nich i spotřební úvěry a leasing. I zprávy z oblasti pojištění jsou roztříděny dle podtypů přehled nabídek, pojištění zdravotní, domu a domácnosti, povinné ručení, pojištění cestovní a pro podnikatele. Samozřejmostí jsou interaktivní rádci a kalkulátory, nakonec vše doplňují odkazy na sesterské servery, mezi nimi je nejbližší tématu financí dane.idnes.cz.

dane.idnes.cz jsou velmi podobné fincentru, tj. základem jsou opět zprávy a novinky z oboru daní a příbuzných oblastí. Články a komentáře se týkají zejména daně z příjmu, DPH, správy daní, obchodního zákoníku, pracovního práva a práva sociálního zabezpečení, a samozřejmě metodiky účetnictví. Odborná sekce zahrnuje nemocenské a důchodové pojištění, judikáty a vybrané zákony, zákon o účetnictví a související předpisy, a samosebou daňový kalendář. Mezi pomůcky patří již tradičně kalkulátory, odkazy na související stránky, smluvní vzory, kursy měn, možnost prověřit si své znalosti a poradna.

www.finweb.cz je společným finančním projektem ihned.cz a Hospodářských novin. Samozřejmě přináší novinky a to z oblasti mikroi makroekonomie, jednotlivé sekce potom uspokojí jak odborníky, tak zejména laiky se zájmem o určitý finanční produkt či službu. Finanční sekce se dívá na investiční příležitosti, konkrétně akcie, podílové fondy, měny, komodity a zajištěné fondy, k tomu přidává profily jednotlivých obchodníků, asset management a přehled aukcí. Dobře vypracovány jsou přehledy bank a nabídka jejich služeb, tj. klasická paleta od studentských účtů až po stavební spoření a penzijní připojištění. Důraz je kladen na financování bydlení, hypoteční úvěry a stavební spoření, potom úvěry, leasing, kreditní karty, různé druhy pojištění. Službám pro podniky se věnuje část specifikující odlišnosti podnikových běžných účtů, podnikatelských úvěrů, leasing a obchod s pohledávkami. Kalkulačky čítají výpočet čisté mzdy, životního minima, důchodu, rychlosti spoření a dědické daně. On-line služby zahrnují poradnu a on-line prodej některých produktů, např. pojištění.

www.fin.cz je projektem AliaWebu, který hned na první pohled zaujme spoustou finančních zpráv a grafů, a v tomto duchu se nese celý obsah serveru orientovaného zejména na oblast investování, ale zabírajícího i informace užitečné pro běžného občana. Informační nabídka sestává z kursu měn, úrokových sazeb, jejich přehledu a srovnání, návodu a informací, kam nejlépe uložit volné peníze. Dále jsou zde běžné účty, to znamená popis běžných účtů nabízených bankami a jejich vzájemné porovnání, není tedy problém dostat se k informaci, kde bude účet nejméně drahý, kde bude nejlevnější kontokorent či jaké jsou podmínky užívání platebních karet spojených s účty. Stavební spoření je další popisovanou oblastí a podobně jako předchozí zahrnuje porovnání spoření u finančních ústavů, s nimi spojené stavební úvěry, podrobnosti o uzavírání smluv a na co si dát pozor. Detailně jsou zpracovány údaje o podílových fondech, včetně grafů, návodů, rad a informací, hypotéky, povinné ručení. Údaje o firmách čerpají z údajů obsažených na www.ariadna.cz, kterýžto systém je placený. Fin.cz zároveň poskytuje platformu pro obchodování s pohledávkami podniků, párování, započítávání. Dále názory a ankety, tj. specializované diskusní fórum, své čtenáře si jistě najde i velice dobře provedená sekce věnovaná daním a jejich správě ta má tu výhodu, že hledaná informace je rychle k dispozici, nevýhodou je celkový úhrn informací, často v nezpracované formě v podobě zákonů ke stažení.

Akciím z www.fin.cz je věnován samostatný projekt s adresou www.akcie.cz a nutno říci, že v množství informací dosahuje skutečně světové úrovně, opět s těmi nejpodstatnějšími informacemi ovlivňujícími pohyby na akciových i komoditních trzích, stav obchodování s akciemi, dluhopisy, podílovými fondy a speciálními finančními nástroji.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony – květnová nabídka

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0331

Stoupající obliba véčkových telefonů v Evropě se odráží i v našem přehledu. Poprvé v něm převážily tyto přístroje nad klasickými telefony. Seznámíme vás s malým a velmi atraktivním Samsungem, barvami hýřícím Panasonicem a s jedním outdoorovým modelem od finské Nokie.

Samsung A800

Jednoznačným stylovým favoritem první poloviny tohoto roku se asi stane nejnovější model společnosti Samsung. Přístroj s označením A800 rozhodně technologicky nemůže konkurovat vyspělejším modelům S100 a V200 a postrádá i barevný displej, který se stává výsadou nových telefonů, avšak může se pochlubit velmi malými rozměry a minimální hmotností. Má, stejně jako všechna novější véčka, dva displeje, přičemž horní je podstatně větší a přehlednější, než tomu je u konkurence. Vnitřní displej má rozlišení 128 x 128 obr. bodů, je schopen zobrazit čtyři odstíny šedi, a díky světlemodrému podsvícení působí velmi příjemným dojmem. Samsung A800 se ovládá pomocí čtyřsměrné kolébky a dvou kontextových tlačítek, která díky tvaru a velikosti nejdou stisknout tak snadno, jako zbytek klávesnice.

Funkční výbavou telefon pravděpodobně nikoho příliš nepřekvapí. Nabízí totiž pouze vícepoložkový telefonní seznam, SMS zprávy s českou T9 a délkou až 1 920 znaků, kalendář a úkoly a hlasové povely a vytáčení. Telefon bohužel nepodporuje rychlá data, a tak WAP běhá pouze přes CSD spojení. Silnou stránkou Samsungu A800 je ale rozhodně paměť. Přístroj totiž dokáže v adresáři uchovat až 2 000 kontaktů a paměť na SMS má kapacitu 200 zpráv.

Nokia 5100

Nejnovější mobilní přístroj od finské Nokie nese označení 5100, a od ostatních modelů představených v tomto roce se notně odlišuje. Patří do kategorie odolných telefonů a jeho elektronická část je ukryta do plastovo-gumového krytu s membránami, které zabraňují průniku vlhkosti a prachu. Displej telefonu dokáže při rozlišení 128 x 128 obrázkových bodů zobrazit 4 096 barev. Ovládání je shodné jako u modelů 7210, 6610 a 6100, jen s tím rozdílem, že klávesy jdou hůře mačkat. Telefon bych tedy nedoporučil uživatelům, kteří často píší zprávy.

Co se týče funkcí, nabízí telefon téměř vše, co by se běžnému uživateli mohlo hodit. Interní paměť na kontakty s kapacitou 300 položek, SMS a MMS zprávy, organizér, budík, IrDA port a rychlá data GPRS. Stejně jako některé předchozí Nokie, nabízí 5100 i integrované rádio, teploměr a hlukoměr. Tyto dvě funkce sice přesností nemohou sloužit k laboratorním pokusům, ale jejich přítomnost může někomu přijít vhod. Zajímavou novinkou v oblasti mobilních telefonů je integrovaná svítilna s velmi jasným bílým světlem. Jako plus hodnotím i možnost zmenšit velikost fontu při psaní SMS. Na displej se pak vejde až 8 řádků textu, tedy celá jedna zpráva.

Panasonic GD87

První véčko Panasonicu, které se k nám dostává před polovinou tohoto roku pod označením GD87, je v mnoha ohledech výjimečné. Nejenže disponuje nejkvalitnějším displejem na trhu (spolu se Samsungem SGH-S100), ale je to též spolu s Sharpem GX-13, který nabízí pouze Eurotel a Samsungem SGH-V200 jeden z mála telefonů této kategorie s integrovaným fotoaparátem.

Fotografie v rozlišení pouhých 132 x 176 obrazových bodů nejsou nejkvalitnější, proto ani nemá cenu posílat je na počítač. Pro účely zábavy, MMS a vytvoření tapety displeje však bohatě stačí. Panasonic GD87 má dvojici displejů, přičemž vnější je monochromatický a jednořádkový, a interní má při rozlišení 132 x 176 pixelů schopnost zobrazit až 65 000 barev.

Po stránce funkcí je telefon zaměřen kamsi těsně na rozhraní stylové a manažerské třídy. Má vícepoložkový adresář s kapacitou 200 záznamů, podporuje veškeré zprávy včetně MMS a elektronické pošty, nechybí mu ani diář a rychlá data GPRS. Na druhou stranu postrádá klasické profily a má poněkud nelogicky uspořádané položky v menu. Jeho distribuce by měla být plně v režii distributorů a se samostatným prodejem se prozatím nepočítá.

Alcatel OT525

Nástupce stylových telefonů OT511 a OT512 se od svých předchůdců příliš neliší, nabízí navíc pouze výměnné kryty, rychlá data pro WAP a o poznání vyšší rychlost pohybu v menu.

Alcatel OT715

Velmi nezvykle vypadající Alcatel OT715 nabízí GPRS, IrDA port a sériovou kolébku v základní výbavě. Má rozměrný, ale bohužel pouze monochromatický displej, a jeho cena je více než atraktivní.

Motorola T720i

Upravená verze prvního barevného véčka od Motoroly se může pochlubit především podporou MMS zpráv a přídavným fotoaprátem, má však menší paměť a postrádá mailového klienta.

Nokia 3510i

Inovovaná verze low-endového modelu 3510 nabízí krom standardních funkcí i barevný displej se schopností zobrazit až 4 096 barev, plnohodnotnou podporu MMS zpráv a Javu.

Nokia 6100

Nejvydařenějším produktem z trojlístku nových telefonů Nokia je asi tento střídmý model s elegantním designem, barevným displejem a všemi manažerskými funkcemi vyjma Bluetoothu.

Philips Fisio 825

Za velmi nízkou cenu nabízí tento mobilní telefon krom barevného displeje a podpory MMS zpráv také manažerské funkce včetně e-mailového klienta, GPRS, Bluetooth a kalendáře.

Siemens C55

Nejnovější zástupce střední třídy od firmy Siemens potěší především malými rozměry a velmi pohodlnou klávesnicí. Z jeho funkcí stojí za zmínku podpora GPRS (4+1) a aplikací v jazyce Java.

Siemens S55

Manažerský Siemens S55 nabízí velmi širokou paletu funkcí včetně technologie Bluetooth, zaostává však v kvalitě barevného displeje a má mnohdy až příliš složitou a nelogickou strukturu menu.

Sony Ericsson P800

Rozměry nevelký, ale funkcemi doslova gigant. Tak by se dal charakterizovat nový mobilní telefon Sony Ericsson P800 s velkým barevným otykovým displejem a doslova nekonečnými možnostmi.

Sony Ericsson T300

Na první pohled placatý telefon skrývá ve svých útrobách velmi zajímavé funkce, včetně podpory rychlých dat GPRS a HSCSD, a rovněž multimediálních zpráv MMS. Užitečný je i IrDA port a mailový klient.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Notebooky s Centrinem – notebooky s novým procesorem I.

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0299

Těsně  po uvedení nové mobilní platfor-my Centrino jsme se rozhodli  aktuálně zařadit test notebooků dostupných na našem trhu, které  jsou vybaveny buď kompletně podle specifikací Centrino, nebo  alespoň obsahují nový mobilní procesor Intel Pentium M. Jsme  přesvědčeni, že právě Pentium M či kompletní Centrino se během  několika měsíců stane na našem trhu stejně samozřejmým srdcem  notebooků, jako je v současné době oblíbené mobilní Pentium 4.

Co  přináší Centrino?

Přestože je tak Centrino prezentováno, není  samo o sobě v oblasti přenosných počítačů revolucí. Jeho přínos  pro uživatele je ale v mnoha směrech velmi významný a do jisté  míry pomáhá měnit tradiční způsoby, kterými byly notebooky používány.  Především jde o výrazně sníženou spotřebu jak samotného CPU,  tak i čipové sady a dalších základních komponent přenosného počítače,  jež má ve svém důsledku na svědomí prodloužení doby, po kterou  je notebook schopen pracovat z akumulátorů. Snížená spotřeba  zároveň umožňuje konstruovat lehčí a tenčí notebooky se slabšími  články, a to je dobrá zpráva především pro uživatele, kteří požadují  co nejlehčího mobilního společníka.

Samotný procesor Pentium  M, jenž je hlavní součástí mobilní platformy Centrino, není pouze  úsporný, ale je také velmi výkonný. Vývojářům Intelu se podařilo  důslednou optimalizací a citelnými zásahy do vnitřní architektury  čipu dosáhnout výkonu obdobného, jaký má mnohem výše taktované  Pentium 4. To samozřejmě přináší další výhodnou vlastnost, kterou  je nízký tepelný výkon. V praxi je tato vlastnost dobře vidět  na konstrukci chladicích komponent, jež jsou už nedílnou součástí  všech moderních strojů. Notebooky s Centrinem mohou být tedy  tenčí a lehčí také proto, že méně vnitřního prostoru je použito  pro odvádění tepla produkovaného procesorem a čipovou sadou.

Součástí  Centrina je vyjma samotného procesoru Intel Pentium M a čipové  sady Intel 855 také bezdrátová karta Intel Pro Wireless. Někteří  výrobci nabízejí notebooky koncepčně odpovídající Centrinu, avšak  vybavené odlišnou bezdrátovou kartou. Důvodem k tomuto kroku  není ani tak nedůvěra k nabídce Intelu, ale prostý fakt, že standardní  řešení Centrino obsahuje podporu jen pro bezdrátové sítě IEEE  802.11b (WiFi), případně 802.11a. Dnes už je ale ve stadiu blízkém  finalizaci také nový standard 802.11g, jehož výhodou je především  zvýšení teoretické přenosové rychlosti dat z 11 Mb/s běžných  u 802.11b na 54 Mb/s, což už se pomalu blíží přenosům dosahovaným  na běžné metalické síťové struktuře (100 Mb/s).

Do našeho testu  jsme zařadili také stroje, které z výše zmíněných důvodů formálně  nesplňují podmínky k užívání označení Centrino, ale ve skutečnosti  jsou plně srovnatelnými produkty. Jednak je možné místo firemní  bezdrátové karty často objednat i s originální WiFi kartou Intel,  a pak také svou funkčností i koncepcí jsou prakticky k nerozeznání  od Centrino notebooků.

Vybíráme notebook s Centrinem

Podle  jakých parametrů posuzovat a jak si vybrat ten správný notebook  platformy Centrino? Jako první fakt si musíme uvědomit to, že  notebooky s Centrinem (či zkráceně jen Pentiem M) jsou obecně  dražší než jiné stroje. Proto je nutné, aby pro nás byla některá  z vlastností, jež Centrino přináší, natolik důležitá, aby to  mohlo obhájit vyšší investici. Hrubý výpočetní výkon to rozhodně  není. Ačkoliv centrinové notebooky nejsou rozhodně žádné slabé  stroje, lze koupit například přenosné počítače s desktopovými  procesory Pentium 4, jejichž výkon je díky vysoké frekvenci ještě  vyšší, než kolik dnes vymáčkněte z nejsilnějšího Centrina.

První  oblastí, kde Centrino boduje na plné čáře, jsou určitě fyzické  rozměry a hmotnost. Centrinové notebooky mohou být menší a tenčí,  a přesto velmi výkonné, což ještě nedávno téměř nebylo možné  skloubit dohromady. Velmi zajímavou variantou jsou tedy stroje,  které mají už téměř zapomenutou úhlopříčku displeje 14,1" (od  níž se zájem trhu začal pomalu přesouvat k "patnáctkám") a hmotnost  mezi 2-2,5 kg. Tento segment "Thin & Light", tedy tenkých, lehkých  a dodejme navíc i výkonných notebooků, se vlivem Centrina začíná  znatelně rozvíjet a není bez zajímavosti, že také analytici mu  předpovídají stálý růst.

Druhým přínosem je dlouhá doba práce  z akumulátorů. Ta se dá vyložit dvěma způsoby buď je při zachování  objemu akumulátorů možné pracovat výrazně déle, nebo lze vyrobit  notebook s extrémně malým a lehkým akumulátorem, který bude možné  používat stejně dlouho, jako současné stroje, ale přitom může  být až o několik stovek gramů lehčí. Oba dva přístupy lze také  kombinovat, takže výsledkem může být i notebook, který vydrží  déle, než bylo dříve zvykem, a přitom bude současně i lehčí.  Někteří výrobci dokonce poskytují zákazníkům možnosti koupit  stroj s lehčím či více kapacitním akumulátorem. A aby těch možností  nebylo málo, existuje také významná skupina výrobců, jejichž  produkty lze vybavit dodatečnou baterií, uloženou do prostoru  CD/DVD mechaniky. Sice v tomto případě naroste hmotnost, ale  reálně se lze dostat až na 8 hodin provozu, což je exkluzivní  výsledek.

Další výbava notebooku by měla odpovídat jeho pořizovací  ceně a výhledu doby, po kterou bude sloužit. Kvůli tomu, že notebooky  s Centrinem patří spíš do střední až vyšší cenové kategorie,  je pochopitelné, že v jejich vybavení by neměla scházet buď CD-RW,  nebo dokonce kombinovaná DVD/CD-RW jednotka. S disketovou mechanikou  je to složitější, v současné době už není prakticky žádný tlak  na její používání a velmi účinně ji lze nahradit USB flash disky,  které opět citelně snížily svou cenu. Navíc se přítomnost disketové  mechaniky vždy nepříjemně odrazí na rozměrech a hmotnosti celého  stroje. Pro uživatele, kteří chtějí disketu používat pouze občas,  je zde také možnost koupit si externí mechaniku, jež bývá k mání  i za cenu nižší než 2 000 Kč a k jejímuž připojení je opět využíván  port USB.

Právě množství USB portů a dalších možností pro rozšiřitelnost  notebooku je otázkou velmi spornou. Na jednu stranu lze najít  profesionály, kteří si libují v neustálém dovybavování svého  stroje a i trojice či čtveřice USB rozhraní je jim málo, avšak  drtivou většinu uživatelů tyto problémy netrápí. Nejčastěji si  k notebooku připojí pouze myš či externí klávesnici. Zvláště  je tento trend patrný u moderních a silně vybavených strojů,  které všechny potřebné komponenty již obsahují, takže v podstatě  ani není kam dále výbavu rozšiřovat. Navíc právě notebooky s  Centrinem vyřešily poslední aktuální problém, tedy jak připojit  kartu pro bezdrátové sítě. Centrino ji pochopitelně má už vestavěnou.  Snad jen infraport nebo rozhraní Bluetooth může být pro budoucnost  výzvou, ale je otázkou, jaké procento uživatelů notebooků má  telefon či PDA s těmito možnostmi spojení a je ochotno je využívat.

Na  dalších stránkách se setkáte s první v8rkou notebooků s Centrinem  či Pentiem M, které jsou dostupné na našem trhu. Dobudoucna bude  samozřejmě prodávaných modelů přibývat, ale i tak je to pouhých  několik týdnů po oficiálním ohlášení produktu Centrino na celosvětovém  trhu velmi dobrý výsledek. Hezké čtení!

Acer TravelMate 800LCi

Dlouhodobý  lídr našeho trhu byl prakticky prvním výrobcem, který měl k dispozici  nové modely postavené na platformě Centrino. Notebooky TravelMate  řady 800 jsou zástupcem tenkých, ale rozměrnějších modelů, jejichž  půdorys je definován především prostorem pro použitý 15", a případně  i větší displej. V tomto kontextu působí poněkud zvláštně klávesnice,  která má šířku o několik centimetrů užší než tělo notebooku,  a zbytečně tak nevyužívá poměrně velký prostor spodní části počítače.  Pod ní je samozřejmě touchpad se čtyřsměrným ovladačem a vrchní  stranu pak lemuje čtveřice programovatelných tlačítek. Hned první  z nich je určeno pro rychlý přístup k elektronické poště a zajímavostí  je určitě to, že s pomocí příslušného softwaru se symbol obálky  může rozsvítit, signalizujíc tak příchod nové pošty. Z levé strany  najdeme příjemnou čtveřici portů USB 2.0, které jsou od sebe  více vzdálené, než je běžné. Takovéto řešení je vhodné především  proto, že umožňuje snadno používat i méně standardní a o něco  tlustší flash disky. Vedle USB portů je konektor IEEE 1394 Firewire  a na zadní straně notebooku pak nalezneme paralelní konektor,  VGA výstup a nezbytnou dvojici modemového a síťového rozhraní.  Ta je ostatně přítomna i ve všech zbylých testovaných produktech.  Při testech nás zaujalo softwarové vybavení, hbitý a snadný System  Recovery a také velmi dobrá výdrž na akumulátory, která přesáhla  5 hodin čistého času.

Cena vč. DPH: 73 188 Kč

Acer TravelMate 803LCi

Společnost  Acer nabízí na našem trhu také druhý model TravelMate 803LCi,  který se liší od předchozího testovaného typu pouze vyšším kmitočtem  procesoru; TM 803LCi disponuje frekvencí 1,6 GHz. Modely TravelMate  800 a 803 v našem testu představují vhodnou platformu pro porovnání  spotřeby strojů s odlišně taktovanými procesory Pentium M. Z  výsledků v tabulce je ale patrné, že časy výdrže se u obou modelů  Acer prakticky neliší, což je způsobeno faktem, že Pentium M  1,3 GHz i Pentium M 1,6 GHz pracují v úsporném režimu shodně  na frekvenci 600 MHz. Když budete tedy uvažovat o různých modelech  Centrina, nemusíte se u těch výše taktovaných nijak obávat o  spotřebu. Dalšími detaily, pochopitelně vyjma ceny, se oba stroje  neliší, takže i TravelMate 803LCi je nabízen v konfigurace se  solidními 512 MB operační paměti a 40GB diskem. Opět nechybí  ani čtveřice USB portů a jeden FireWire konektor a celek uzavírá  čtečka na čipové karty pod slotem pro PC karty. Je samozřejmé,  že podstatná odlišnost bude i v podaném výkonu, kdy se 1,6GHz  model umístil mezi naprostou špičkou tohoto testu. Opět je třeba  zdůraznit velmi dobré provedení dodaného softwaru a snadnou reinstalaci  systému procesem System Recovery, při které dojde ke správnému  zavedení všech nezbytných ovladačů. I přes vysoký výkon je ale  otázkou, zda za silnější model zaplatit o celých 24 tisíc korun  více, než na kolik přijde typ s 1,3GHz procesorem.

Cena vč. DPH: 97 588 Kč

Asus  M3700N

Tchajwanský Asus zareagoval na nástup Centrina velmi  hbitě a záhy předvedl hned několik nových modelů. My jsme otestovali  "Thin & Light" model M3700N jehož designu dominují světlejší  pastelové odstíny. Vybaven je velmi dobře, tedy 1,6GHz Pentiem  M a 512 MB operační paměti DDR. Celkový výkon tohoto stroje je  o něco nižší než u konkurence, což je dáno jak samotnou konstrukcí,  tak zřejmě i použitým grafickým čipem. Místo v této třídě běžného  diskrétního čipu jde o modul, který je součástí čipové sady Intel  855GM a využívá tedy i část ze systémové paměti notebooku. Klávesnice  je z horní strany lemována trojicí programovatelných tlačítek  a jednou speciální klávesou, určenou k vypnutí touchpadu proti  nechtěnému stisku. Ten je mimochodem vybaven dvěma standardními  tlačítky a dvousměrným ovladačem pro pohyb v seznamech či na  internetu. Za pozornost stojí také kontrolka signalizující příchozí  e-mail, která je spolu s dalšími modře zbarvenými signálkami  umístěna opět nad klávesnicí. Z portů viditelných z vnější strany  jsou snadno přístupné 2 USB konektory a FireWire rozhraní. Pod  krytkou na zadní straně základny lze objevit ještě další 2 USB  porty a také VGA výstup a paralelní rozhraní. Asus M3700N představuje  nejen prakticky nejlevnější z výkonných centrinových strojů,  jenž byly přítomny v našem testu, ale mimo zmíněné výbavy uživatele  jistě zaujme také svým kvalitním displejem s vysokým rozlišením.

Cena vč. DPH: 87 828 Kč

Dell  Latitude D600

Zcela novou řadu Latitude D připravila u příležitosti  uvedení Centrina společnost Dell. Jako první se do našeho testu  přihlásil model D600, který svou koncepcí představuje klasický  výkonný "Thin & Light" stroj s pohotovostní hmotností pod 2,5  kg, již lze ještě snížit až na 2,12 kg s využitím "travel modulu"  místo optické mechaniky. Tou je zde pochopitelně DVD/CD-RW, a  to i přesto, že v nabídce Dellu jsou jednotlivé upgrady proti  základní konfiguraci s DVD jednotkou a 128 MB paměti velmi citelně  zpoplatněny. Výsledných 256 MB tedy vyjde téměř o 4 tisíce dráže  než standardní paměťová kapacita. Už delší dobu poněkud chřadnoucí  vzhled svých notebooků Dell u řady Latitude D výrazně inovoval,  takže máme co činit s velmi pěkným strojem, kterému nechybí řada  zajímavých detailů. Milovníky "staré školy" potěší mimo standardního  touchpadu také instalovaný trackpoint s dvojicí samostatných  tlačítek. Nás zastánce navigační plošky pak může potěšit, že  ovládací tyčka je softwarově vypínatelná. Skvělý je rozhodně  displej a grafika produkovaná adaptérem Mobility Radeon 9000  od ATI. Rozlišení 1 400 x 1 050 bodů je sice na 14" displej poněkud  mnoho, ale při zvětšení písma i zobrazení dostanou vestavěná  Windows XP Professional neuvěřitelně detailní podání. I přes  slabší výdrž akumulátorů je to vynikající stroj, který nabízí  například tříletou záruku s pojištěním proti náhodnému poškození.

Cena vč. DPH: 98 454 Kč

Dell  Latitude D500

Druhý testovaný model pocházející od Dellu, je  levnější odnoží předchozího notebooku Latitude D600. Jednodušší,  než popisovat jeho vlastnosti, je vyjmenovat body, ve kterých  se od svého vzoru liší. Hlavním rozdílem je použití slabšího,  tedy jen 1,3GHz Pentia M, které v tomto případě znatelně ovlivňuje  celkový výkon stroje. Bohužel, jeho vlivem vychází Latitude D500  v našem testu jako jeden z nejslabších produktů. Další velkou  změnou je displej s rozlišením 1 024 x 768 bodů (XGA), ale v  tomto případě musíme Dell pochválit na 14,1" LCD zobrazovači  je to nejlepší řešení s širokou programovou kompatibilitou. Místo  diskrétního grafického čipu je využit potenciál intelovského  čipsetu 855GM, což má samozřejmě podstatný vliv na výkon ve hrách  a jiných aplikacích. Zajímavou odlišností, kterou si ale zákazník  u Dellu může nakonfigurovat podle svého přání, je bezdrátová  síťová karta. V testovaném modelu D500 je standardní Intel PRO/Wireless  2100. Rozdíly jsou patrné i zvnějšku, chybí zejména trackpoint,  takže kurzor je možné ovládat pouze touchpadem, a zmizela také  čtečka čipových karet, která byla původně umístěna hned pod slotem  pro PC karty. V každém případě je ale škoda, že byl změněn také  materiál určený pro ochranu zadní strany displeje, a tak místo  Dell TriMetal Chasis, která obklopuje útroby dvou vyšších typů,  má Latitude D500 kryty pouze z tvrzeného ABS plastu.

Cena vč. DPH: 57 340 Kč


Notebooky s Centrinem – notebooky s novým procesorem II.

Dell  Latitude D800

Specializovaný Latitude D800, také od Dellu, je  určen zejména pro uživatele, kteří intenzivně pracují s videem.  Nejenže má mezi rozšiřujícími konektory přidán navíc jeden konektor  IEEE-1394 pro připojení digitální kamery, ale zejména grafika  nVidia GeForce 4 Go pohání 15,4" displej s rozlišením WUXGA+.  Za touto tajemnou zkratkou se skrývá bodový rozměr 1 920 x 1  200, což je jak mezi notebo-oky v tomto testu, tak i všeobecně  na trhu unikátní řešení. Stejně jako u modelu Latitude D600 je  pro správný požitek nutné nastavit větší písmo i zvětšení obrazu  jako celku, což některé programy nedobře nesou, ale pak je obraz  doslova brilantní. Pozitivním zjištěním je určitě to, že se větší  úhlopříčka displeje a s tím spojená i vyšší spotřeba příliš neprojevily  na celkové výdrži akumulátorů, která je proti modelu D600 jen  o 10 minut kratší. Svůj díl na tom jistě má i větší baterie,  takže hmotnost stroje se s velkým displejem vyhoupla na 3,4 kg.  D800 je tedy pěkným příkladem, jak lze také využít výkon Centrina  ke konstrukci specializovaného notebooku. Zákazníky pak čeká  i tříletá záruka s pojištěním proti náhodnému poškození. Zajímavostí  je určitě bezdrátová komponenta, která není z dílny Intelu, ale  samotného Dellu a přináší navíc podporu doposud neschváleného  standardu IEEE 802.11g s rychlostí až 54 Mb/s. Jak Latitude D600,  tak ani D800 proto v této konfiguraci nelze nazývat plnokrevným  Centrino notebookem.

Cena vč. DPH: 127 734 Kč

IBM ThinkPad R40

Společnost IBM  zatím nepřinesla zcela novou řadu notebooku pro platformu Centrino,  a místo toho jen rozšířila stávající nabídku v řadách R a T.  Výhodou tohoto řešení je především situace, kdy uživatelé obeznámení  s jednotlivými produktovými liniemi mohou dobře oba modely odlišit  a správně si je zařadit. Typ R40 je zástupcem té ekonomické řady,  určené pro běžné uživatele, hledající standardní, ale přesto  něčím výjimečný stroj. Také IBM už postupně přešlo na duální  ovládání, takže k pohybu kurzoru je u R40 možné využít buď touchpad,  nebo trackpoint, dohromady nazývané IBM UltraNav. Klávesnice  je provedena, jako už u IBM tradičně, na velmi vysoké úrovni  a řada funkcí přístupných po použití funkčního předřadníku ulehčuje  některé postupy, jako jsou rychlý suspend či přepnutí mezi jednotlivými  typy obrazových výstupů. V testech jsme byli doslova zaskočeni  famózní výdrží při práci z akumulátorů, které dovolily pohánět  stroj více než 6 a půl hodiny, což je hodnota, která ještě před  dvěma roky byla doslova z říše snů. Dnes je to realita, která  je mimo ThinkPad R40 údajně dostupná i v dalších modelech IBM  na platformě Centrino. Přestože je řada R koncipována jako entry-level,  nechybí Thinkpadu R40 standardní dvojice síťového a modemového  rozhraní, S-Video výstup a nezbytná dvojice USB portů. Těch by  popravdě mohlo být o něco více. Bonbónkem pro zákazníky IBM je  například i lampička vestavěná do horní hrany víka obrazovky.

Cena vč. DPH: 76 128 Kč

Mironet  9400

S "tichým" notebookem značky Mironet se setkáváme v našich  testech poprvé, a rozhodně to není setkání nepříjemné. Stroji  vévodí 15" displej s rozlišením SXGA+ (1 400 x 1 050), o jehož  obraz se stará grafický akcelerátor ATI Mobility Radeon 9000.  Notebook má plastovou bázi, avšak některé jeho části, zejména  zadní kryt displeje, jsou vyrobeny z hořčíkové slitiny, která  zajišťuje vyšší odolnost a zejména chrání citlivý zobrazovač.  Malým zklamáním je v tomto kontextu klávesnice, která sice má  znatelně oddělené například šipkové klávesy, ale použití tmavého  a průsvitného plastu jako designového prvku celému vzhledu nepřidá.  Nad ní jsou umístěny dvě programovatelné klávesy a standardní  vypínač, na ploše před ní pak touchpad s dvojicí tlačítek. Na  levé straně notebooku jsou umístěny zvukové výstupy, vedle nichž  se nachází hardwarové ovládání WiFi, vedle kterého je umístěna  dvojice slotů, z nichž jeden je určen pro PC karty typu I či  II a druhý pak funguje jako čtečka SD/MMC karet. Na zadní hraně  notebooku zbyl z "historických" portů pouze paralelní, vedle  nějž se nachází VGA výstup na externí monitor. Nechybí ani TV-Out  výstup a nezbytná dvojice modemového a síťového rozhraní. Celkově  je určitě Mironet 9400 zajímavý notebook a ukazuje, jak se dají  v českých podmínkách skládat přenosné počítače. Také cena celé  sestavy je poměrně dobrá, zvlášť s přihlédnutím k pěknému displeji.

Cena vč. DPH: 64 599 Kč

Toshiba  Tecra S1-12E

Na CeBITu poutaly pozornost na stánku To-shiby  především ultralehká Portégé R100, a pak také řady Tecra M a  Tecra S. A právě model Tecra S1-12E jsme měli možnost otestovat.  Vnější vzhled je tradičně v designu Toshiba, tedy kombinace černého  plastu s kovově lesklými doplňky. Zadní strana displeje je chráněna  speciálním víkem, ale možná by mohla být o něco pevnější. Samotný  displej je 15" s rozlišením 1 024 x 768 bodů, což už je poněkud  málo. Jeho obraz je však velmi příjemný a podsvícení lze dostatečně  regulovat. Ve výkonových testech jsme byli příjemně překvapeni,  neboť i přes "pouhých" 256 MB paměti dosáhl počítač vynikajících  výsledků. Také Tecra řady S1 je ovladatelná jak prostřednictvím  trackpointu, tak i touchpadu. S pomocí softwaru a ovladačů je  zajištěno také rolování po dokumentech a případně i řada dalších  funkcí. Samotný software, který Toshiba přidává ke svým strojů,  si určitě zaslouží zmínku. Jde totiž o to nejlepší, co je dnes  možné na českém trhu získat, neboť s jeho pomocí lze jak velmi  snadno notebook konfigurovat po systémové stránce, tak přispívá  třeba i k účinnému rozlišení, zda je výhodné pracovat dlouho  z baterií, nebo uživateli poskytnout co nejvyšší výkon. Právě  vysoký výkon, kombinovaný s velmi dlouhou výdrží při práci z  akumulátorů, a zmíněná skvělá softwarová výbava nás přesvědčily,  abychom notebooku Toshiba Tecra S1-12E udělili ocenění PC WORLD  TOP PRODUKT.

Cena  vč. DPH: 109 678 Kč

§§§§§


Hudba do kapes i kapsiček – test MP3 přehrávačů I.

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0302

Náš časopis často píše o tom, jak nové technologie vytlačují ty starší. Technologická koexistence na poli přenosných audio-přehrávačů je však poněkud kuriozní. Zatímco výrobci produkují stále menší a lehčí discmany, schopné přečíst i vypalovaná CD média, téměř čtvrt století starý kazetový walkman stále patří mezi nejprodávanější artikl. Role MP3 přehrávačů, které při své revolučnosti stále doplácejí na špatné jméno formátu MP3, tedy není záviděníhodná. Zmíněný formát je stále považován spíše za jakési synonymum hudebního pirátství, což notně podporují i nahrávací společnosti a účastníci showbyznysu.

I přes jejich vehementní snahu však formát MP3 stále nabírá na popularitě a již delší dobu se snaží prosadit i na poli přenosných přehrávačů, kde se stává konkurencí zastaralých walkmanů a přeci jen poněkud rozměrných discmanů. Hlavní předností MP3 přehrávačů je fakt, že velmi malé přístroje dokáží pojmout neuvěřitelně velké množství hudebních skladeb. Na trhu jsou k mání čtyři základní kategorie, které se od sebe odlišují především v tom, zda MP3 soubory přehrávají z interní paměti, různých typů výměnných paměťových karet, z CD nebo z integrovaného pevného disku. Bohužel nabídka u nás výrazně zaostává za západními trhy, a na výběr tak máme z menšího množství značek. Kromě renomovaných výrobců, jako jsou např. Panasonic či Philips, lze u nás sehnat i zástupce méně známých firem. Ty za často výrazně nižší cenu nabízejí nečekaně dobrou kvalitu a nějaké ty funkce navíc.

Přehrávače s vestavěnou pamětí

Díky absenci pohyblivých částí, náchylných k různým poškozením při neopatrném zacházení, jsou MP3 přehrávače s vestavěnou pamětí ideální pro používání při sportovních aktivitách. Jejich malé rozměry a nízká hmotnost umožňují pohodlné umístění i do těch nejmenších kapes či snadné zavěšení na krk. Některá zařízení mají navíc i integrované rádio nebo mohou sloužit jako diktafon či výměnný disk pro přenos důležitých dat mezi dvěma počítači. Výdrž baterií, zpravidla monočlánků typu AA či AAA, odpovídá průměrně 15 až 20 hodinám.

Cenová hladina, v níž se tyto přístroje pohybují, je poměrně nízká, avšak před koupí je nutné si uvědomit několik věcí. Tou první a nejdůležitější je fakt, že jakýkoliv upgrade přehrávače (vyjma firmwaru) je jednoduše nemožný. Na mysli máme především rozšíření paměti. Nejběžnější kapacita současných přehrávačů je 128 MB, což stačí pro uskladnění dvou až tří kompletních alb v kvalitě 128 Kb/s. Ceny pamětí ale mohou klesnout a za rok může být standardem 256 nebo dokonce 512 MB. Tehdy by vám nezbývalo nic jiného, než koupit nový přehrávač. Jistou alternativu představují modely se slotem pro paměťovou kartu, v takovém případě je ideální vybrat si takový, který používá snadno dostupná a cenově nepříliš náročná média.

Přehrávače s vestavěnou pamětí jsou vzhledem k omezené kapacitě určeny spíše příležitostným posluchačům, a pokud chcete mít výběr z desítek alb, raději se poohlédněte někde jinde. Navíc se při výběru toho kterého modelu budete muset obejít bez zvučných jmen, neboť téměř všichni renomovaní výrobci tuto kategorii prozatím přehlížejí.

Přehrávače na paměťové karty

Jednoznačně nejmenšími rozměry a doslova muší vahou se mohou pochlubit MP3 přehrávače na paměťové karty. Stejně jako v případě modelů s vestavěnou pamětí, chybí i těmto zařízením citlivé pohyblivé mechanismy, a přehrávače tak dokáží plnit svou úlohu při různých sportovních aktivitách. Spotřeba elektrické energie je výrazně nižší a přehrávače tak dokáží vydržet na jednu baterii až několik dní.

V tomto segmentu se konečně dostávají ke slovu i významnější hráči a v nabídce trhu tak najdete např. výrobky Panasonicu, který pro své modely používá paměťové karty Secure Digital (SD). Ty ovšem nejsou jediným typem média a trh nabízí přehrávače využívající i jiné karty, např. Compact Flash (CF).

Při výběru ideálního přehrávače je potřeba sledovat ceny výměnných médií. V současnosti nejlépe vycházejí karty CompactFlash, ale cena samozřejmě není jediným kritériem. Vlastníte-li například digitální fotoaparát od Olympusu, možná by se vám hodil přehrávač na XD karty, které Olympus v současnosti využívá. Vzájemná kompatibilita zařízení by vám pak ušetřila nejen náklady na pořizování nových paměťových karet a čteček, ale také čas při manipulaci s programovým vybavením.

CD přehrávače

Běžná CD, na která se vejde pouhých 80 minut zvukového záznamu, dokáží pojmout až 700 MB dat. To odpovídá přibližně 12 hodinám hudby ve formátu MP3 při kompresi 128 Kb/s. Z těchto výpočtů je celkem jasné, proč jedny z prvních MP3 přehrávačů představovaly právě discmany schopné přečíst CD-R média vypálená na klasických CD-RW mechanikách. Vyráběly je především méně známé firmy, které upřednostňovaly funkčnost před designem.

V současnosti je situace mnohem příznivější. Krom netradičních značek se trh pokoušejí dobýt i renomované firmy jako Sony, Panasonic, Aiwa či Philips. Přehrávače jsou v podstatě identické s obyčejnými discmany bez podpory MP3 formátu, spotřeba baterií se notně snížila, a směrem dolů se pohnula i cena. Dnešní MP3 CD discmany nemají problémy se čtením CD-R a CD-RW médií, dokáží přehrávat i soubory AAC, WAV či ASF a v některých případech nabízejí i nadstandardní funkce, jako je například FM přijímač.

CD MP3 přehrávače sice nepatří mezi nejmenší, avšak jejich přednosti tkví v zpětné kompatibilitě s audio CD a především v nízké ceně používaných médií CD-R a CD-RW.

Přehrávače s pevným diskem

Posledním technologickým vynálezem na poli MP3 přehrávačů jsou zařízení s integrovaným 2,5" pevným diskem. Ta vzhledem ke své hmotnosti okolo 350 gramů a díky citlivé elektronice rozhodně nejsou myšlena jako doplněk při běhu či jiném fyzicky náročném pohybu. Lze je však doporučit na dlouhé cesty v dopravních prostředcích nebo jako zdroj nekončící hudby pro domácí párty. Průměrná kapacita 20 GB totiž představuje neuvěřitelných 333 hodin hudby, což je mnohdy více než součet všech originálních CD ve vlastnictví běžného uživatele.

MP3 přehrávače s pevným diskem nemají jen nejvyšší kapacitu, ale také nejvyšší cenu. Ta se pohybuje v rozsahu 10-15 000 korun v závislosti na tom, jaký model si vyberete.

Náš test

Nemáte-li jasno, jaký typ MP3 přehrávače by vám nejlépe vyhovoval, můžete se pro výběr konkrétního modelu nechat inspirovat naším testem. Jeho účastníci patří mezi to nejlepší, co se dá na našem trhu od běžných distributorů sehnat. Internetové obchody sice nabízejí i jiné přehrávače, často však nemají zboží na skladě a není jisté, nakolik jsou schopny nabídnout záruční a pozáruční servis. V tomto ohledu nemůžeme nákup přes internet doporučit.

Mezi testovanými modely chybí i některé renomované značky. Firmy Sony a Aiwa obměňovaly nabídku za novější modely, které však nestihly do uzávěrky testu dodat, takže se na ně snad podíváme časem. Stejná byla situace i u nového iPodu a CD MP3 přehrávačů Panasonic. Testu se zúčastnila zařízení v již zmiňovaných čtyřech kategoriích, přičemž samostatnou kategorii tvoří MD přehrávač Sony MZ-N710. Taktéž Philips eXpanium 431 lze jen stěží srovnávat s ostatními discmany, neboť pracuje pouze s CD disky o průměru 8 cm. Vzhledem k různorodosti účastníků nelze říci, který je jednoznačně nejlepší. Některé modely nabízejí zajímavé funkce, jiné mají dlouhou výdrž na baterie a jsou malé a lehké, další zase umožňují díky obrovské kapacitě velký výběr skladeb. Důležité tedy je vědět, jaké zařízení kdo osobně preferuje. iRiver iMP-150 je ideálním modelem pro uživatele zvyklého na discmany, ten pro koho jsou příliš velké, zase ocení rozměry MuVa. Klady a zápory každého zařízení najdete u jednotlivých produktů, a tak jako vždy ty nejlepší po zásluze odměňujeme oceněním.

Creative MuVo 128 MB

Společnost Creative patří na trhu s MP3 přehrávači mezi nejzkušenější hráče a své produkty nabízí uživatelům již řadu let. Mezi nejznámější modely přitom patří Nomady s vestavěnou pamětí a velkokapacitní Jukeboxy s interním pevným diskem. Miniaturní MuVo bylo veřejnosti představeno ve čtvrtém kvartále loňského roku a je zajímavé především proto, že v sobě kombinuje přednosti MP3 přehrávače a přenosného USB flash disku. Mini-aturní přístroj totiž může fungovat jako jednoduché médium, které lze připojit k USB portu a použít pro přenášení dat. Kapacita 128 MB dostačuje pro většinu dokumentů a různých prezentací. Jednoznačnou výhodou je fakt, že pod operačním systémem Windows 2000 a XP nejsou pro toto zařízení nutné ovladače. Pokud na MuVo přenesete MP3 či WMA soubory, můžete jej po připojení baterie používat též k jejich přehrávání. Stačí do konektoru zasunout sluchátka a pomocí jednoho ze šesti tlačítek navolit libovolnou skladbu a hlasitost reprodukce. Výhodou, ale i nevýhodou MuVa je jeho jednoduchost nemá totiž displej, ekvalizér ani možnost naprogramovat odlišný sled skladeb. Navíc si MuVo neví rady s adresáři, a tak všechny MP3 soubory musí být umístěny v rootu. I přes tyto nedostatky a chybějící aretační tlačítko však patří Creative MuVo mezi z nejzajímavější produkty na trhu. Dokáže totiž nejen reprodukovat hudbu, ale může vám též ušetřit práci při přenášení potřebných dat.

Cena vč. DPH: 5 300 Kč

iRiver iFP-180T

Jedním z nejaktivnějších hráčů na trhu MP3 přehrávačů je společnost iRiver, která je v našem testu zastoupena hned třemi svými produkty. První a nejmenší z nich používá stejně jako MuVo od Creativu k uskladnění MP3, WMA a ASF souborů interní paměť o kapacitě 128 MB. Spojení s PC je zajištěno přes rozhraní USB 1.1, na rozdíl od svého konkurenta však iFP-180T potřebuje ve všech operačních systémech ovladače a k přenosu je nutný program Music Manager. Ten umožňuje obousměrně kopírovat nejen hudbu, ale též ostatní data jako jsou např. dokumenty či obrázky, a s jeho pomocí lze upgradovat firmware přehrávače. Nové verze jsou k dispozici na stránkách výrobce a nabízejí krom oprav chyb i nové funkce. Jako MP3 přehrávač nabízí iRiver iFP-180T doslova nečekané možnosti. Kromě extrémní výdrže na jednu AA baterii a přehledného displeje, schopného zobrazit ID3 Tagy i české znaky, totiž dokáže pracovat se všemi možnými variacemi MP3 formátu a nalezne skladby i v několika podadresářích. Díky skvělému ovládání je práce s ním velmi snadná, a výhodou oproti konkurenci je v neposlední řadě i vydařený design. iRiver iFP-180T ale není pouze skvělým MP3 přehrávačem. Umožňuje totiž příjem a poslech rádiových stanic v pásmu FM, pro něž má vyhrazeno 20 paměťových pozic, a dokonce poslouží i jako digitální diktafon. Bohužel jeho cena je ale poměrně vysoká.

Cena vč. DPH: 7 190 Kč

Panasonic SV-SD50

Samostatnou kategorii v dnešním testu tvoří dvojice výrobků firmy Panasonic. Její MP3 přehrávače nedisponují ani vestavěnou pamětí či pevným diskem, a ani nepřehrávají běžná či zmenšená CD. Pro uskladnění používají paměťové karty Secure Digital (SD), přičemž jedna s kapacitou 64 MB je i součástí balení. Model SV-SD50 je při rozměrech 47,2 x 68,5 x 22,1 mm o kus větší než jeho kolega SD80, a tvarem i designem připomíná digitální stopky používané při běžeckých závodech. Plastová konstrukce rozhodně nepatří mezi nejatrak-tivnější, a pocit kvality nevzbuzují ani ovládací prvky či malý nepodsvícený displej. Impozantní jsou naopak výdrž baterie a nízká hmotnost. Přehrávač Panasonic SV-SD50 umí přehrávat soubory formátů MP3, WMA a AAC, ale při přenosu na SD kartu je kvůli protipirátské ochraně upravuje do vlastního formátu. Veškeré skladby jsou umístěny do kořenového adresáře paměťového média, a přístroj bohužel nedokáže na displeji správně zobrazit znaky s českou diakritikou. Vezmeme-li v úvahu cenu 6 995 Kč, disponuje podle nás Panasonic SV-SD50 přeci jen poměrně omezeným množstvím funkcí. Je sice malý, lehký a umožňuje kvalitní poslech včetně vestavěného ekvalizéru, ale konkurence si v této kategorii zvykla nabízet mnohem více. Navíc systém ukládání skladeb na SD karty pomocí aplikace RealOne Player rozhodně nepatří mezi ty uživatelsky nejpříjemnější.

Cena vč. DPH: 6 995 Kč


Hudba do kapes i kapsiček – test MP3 přehrávačů II.

Panasonic SV-SD80

O poznání lépe nežli jeho levnější kolega vypadá hned na první pohled MP3 přehrávač Panasonic SV-SD80. Jeho stříbřité tělo s miniaturními rozměry a muší hmotností lze navíc před případným poškozením uchránit ve vodotěsném plastovém pouzdře. Displej nacházející se na horní straně dokáže zobrazit 2 x 10 znaků, chybí mu však opět podsvícení, a stejně jako výše popsaná levnější varianta si nedokáže poradit s českými písmeny. Panasonic SV-SD80 přehrává taktéž soubory z výměnné karty Secure Digital, přičemž jedna s kapacitou 64 MB je k přehrávači přibalena. Stejně jako v případě předchozího modelu, ani tentokrát nedokáže přístroj přehrát skladby nakopírované přímo na kartu, a tak je nutné hudbu přeformátovat prostřednictvím neoblíbeného RealOne Playeru. Při tomto procesu jsou všechny skladby umístěny do rootu média, a nelze tedy vytvořit žádné adresáře. Maximální padesátihodinová výdrž přehrávače je doslova ohromující, ale jde o menší trik. Samotný NiMH článek totiž dokáže pracovat bez nabití pouze 18 hodin, a dalších 32 pak přidá AAA baterie vložená do nepromokavého plastového krytu. Panasonic SV-SD80 je pravděpodobně jeden z nejmenších a nejlehčích MP3 přehrávačů na trhu, disponuje velmi dobrým zvukem a výborným příslušenstvím, ale stejně jako u předchozího modelu je třeba poznamenat, že těch funkcí mohlo být více. Při ceně tohoto modelu to totiž platí dvojnásob.

Cena vč. DPH: 9 995 Kč

Sony MZ-N710

Pokud se vám CD přehrávače zdají moc velké, pevné disky zase těžké a nechcete neustále měnit obsah interní paměti, pak se jako ideální může jevit přehrávač MD kazet. Ten totiž při malých rozměrech dokáže na jediné médium o délce 74 minut uskladnit při LP4 kompresi až 640 MB hudby a nabízí neuvěřitelně dlouhou výdrž na baterie. V případě tohoto modelu a při použití přídavné baterie je udáváno až 85 hodin. Krom malých rozměrů, nízké hmotnosti a dlouhé výdrže baterie je výraznou předností Sony MZ-N710 také schopnost nahrávat zvukové záznamy prostřednictvím vestavěného mikrofonu, a v neposlední řadě i nízká cena médií, která se pohybuje okolo padesáti korun. Na druhou stranu velkou slabinou přehrávače je systém, jakým se skladby ukládají na MD kazety. Problém není v relativně jednoduchém přenosu přes USB, ale v aplikaci SonicStage, jež je k minidisku přibalena. Bohužel je zbytečně komplikovaná, veškeré skladby převádí do formátu ATRAC a kvůli protipirátské ochraně omezuje počet přesunů na MD na pouhé tři. Poté musíte skladbu smazat a překonvertovat znovu. O-proti přehrávačům, do nichž lze snadno přemístit soubory pouhým překopírováním ve Windows, je tento způsob opravdu velmi komplikovaný a zbytečně zdlouhavý. Během našich testů měl navíc přístroj problémy s přehráváním skladeb s vyšším bitratem než 192 Kb/s. Ty se totiž na médium nahrají, ale při poslechu není slyšet žádný zvuk.

Cena vč. DPH: 8 990 Kč

Creative Jukebox Zen

Třetí generace úspěšného velkokapacitního MP3 přehrávače od společnosti Creative měla při podobném vzhledu a proporcích jako předchozí modely jen málo šancí konkurovat stylovému iPodu od Applu, který se objevil přibližně ve stejnou dobu. Proto na sklonku loňského roku vypustil Creative na trh pod označením Jukebox Zen svou novou vlajkovou loď mezi MP3 přehrávači. Vysoce elegantní design stříbrného šasi spolu s atraktivním podsvícením displeje jsou nespornými přednostmi Zenu, stejně jako velmi jednoduché ovládání pomocí kolečka známého např. ze starších mobilních telefonů Sony. Oproti jeho předchůdcům se zlepšily i možnosti připojení nového Zenu. K standardnímu USB 1.1 (v nejbližší době by měl být na trh uveden Zen s rychlejším datovým rozhraním USB 2.0) přibyl i SB1394 konektor s reálnou přenosovou rychlostí 4 MB/s. Vnitřnosti stříbrného Zenu ukrývají pevný disk s kapacitou 20 GB, na nějž lze uložit množství dat odpovídající 333 hodinám hudby. S trochou nadsázky by se dalo říci, že taková kapacita bohatě stačí pro kompletní sbírku nahrávek běžného posluchače. Bohužel daní za datový objem a komfort je v případě Zenu vyšší hmotnost, a samozřejmě i cena. Obojí ale není v rámci této kategorie nijak výjimečně vysoké, a tak lze předpokládat, že pro uživatele, který nemá hluboko do kapsy a unese nějaký ten gram navíc, bude Zen ideálním společníkem na cesty i na dovolenou.

Cena vč. DPH: 13 750 Kč

iRiver iMP-150 ChromeX

První z dvojice CD přehrávačů je poněkud bytelnější než jeho kolega a váží o nějaký ten gram navíc. Jak naznačuje název, jeho tělo je vyrobeno z atraktivní kombinace stříbrného a šedého plastu, doplněného chromovými ovládacími prvky. Elegantní design vkusně doplňuje světlemodré podsvícení grafického displeje, který na čtyřech řádcích zobrazuje dostupné informace o přehrávaných skladbách včetně korektních názvů českých skladeb a interpretů. MP3 přehrávač iMP-150 si dokáže poradit s MP3 soubory různých datových toků, ale i s WMA a ASF soubory či běžnými audio CD. Pro ty pak nabízí 40 sekund ochrany proti otřesům, u MP3 souborů je ukládáno do vyrovnávací paměti 120 sekund hudby a u WMA až 240 vteřin. Přehrávač umožňuje naprogramovat pořadí oblíbených skladeb pro jejich přehrávání a rozumí si i s playlisty m3u vytvořenými v aplikaci WinAmp. Nechybí ani ekvalizér s pěti předdefinovanými a jedním volitelným režimem. Samozřejmostí je možnost upgradovat firmware přehrávače soubory, které jsou k dispozici na internetových stránkách výrobce. Součástí originálního balení iRiveru iMP--150 ChromeX je šikovné dálkové ovládání s mnoha možnostmi, které ale bohužel nedisponuje displejem. Ten je, stejně jako dobíjecí NiMH akumulátory, vyhrazen pro špičkový model iMP-400 SlimX. Tento zůstává ideální pro uživatele pohybující se v náročnějších podmínkách.

Cena vč. DPH: 4 490 Kč

iRiver iMP-400 SlimX

Hned při prvním setkání s tímto přehrávačem vám bude jasné, že jde o vlajkovou loď firmy iRiver v této kategorii a zároveň o jeden z nej-atraktivnějších výrobků na trhu. Při poloviční výšce oproti běžným CD přehrávačům je šasi kapkovitého tvaru a červeno-stříbrné barevné kombinace doslova perfektní. Jeho designovou čistotu neruší žádná tlačítka ani displej. Jediný ovládací prvek, vyjma nezbytného otvírání, totiž výrobce schoval do spodní části. Pomocí tohoto tlačítka můžete ovládat základní funkce, tedy spustit a zastavit přehrávání a posunovat se mezi jednotlivými skladbami. Desítky dalších možností ovládání a nastavení, včetně poměrně důležité hlasitosti, ukrývá dálkové ovládání s displejem. Toto řešení je bezesporu velmi zajímavé a revoluční, nakolik je však praktické, záleží také na vaší schopnosti chránit dálkové ovládání před poškozením. Nová sluchátka totiž stojí zhruba 1 400 Kč. Krom běžných audio CD a MP3 souborů umí iMP-400 pracovat se soubory typu WMA a ASF, a disponuje též přijímačem rádiového signálu v pásmu FM. Pro uložení jednotlivých stanic je v paměti vyhrazeno 20 pozic. Zajímavě je řešen i pohon přehrávače. O ten se primárně starají dva NiMH akumulátory nestandardních rozměrů, s nimiž je iMP-400 schopen vydržet až 12 hodin. Součástí výbavy je ale i externí nabíjení, tedy pouzdro na dvě AA baterie, které dobu reprodukce prodlouží na 22 hodin.

Cena vč. DPH: 7 990 Kč

Philips eXpanium 431

Zatímco běžných CD walkmanů s podporou formátu MP3 je na trhu poměrně velké množství, mezi přístroji, které se z rozměrových důvodů zaměřily na CD o velikosti 8 cm zdaleka tak velký výběr není. To je pravděpodobně dáno předpokládaným zájmem o tato zařízení, protože zatímco na běžných CD walkmanech si poslechnete i normální audio CD, pro jejich menší kolegy byste museli disky nejprve o notný kus zkrátit. A tak nežli vypalovat MP3 skladby na malá CD, může být mnohdy jednodušší pořídit si MP3 přehrávač s kapacitou paměti 256 MB, což je o 60 MB více než kapacita malého CD. Na druhou stranu, 8cm disků můžete u sebe nosit více. Pokud tedy preferujete klasičtější formáty a v hudebním odvětví renomovanější výrobce, pak je ideálním přístrojem pro vás Philips eXpanium 431. Tento malý černo-stříbrný přehrávač s šikovným dálkovým ovládačem a dvojicí dobíjecích AAA baterií disponuje 460sekundovým anti-shockem, ekvalizérem a dokáže si poradit i s různě kódovanými MP3 soubory rozmístěnými v několika odlišných adresářích. Body navíc znamená i podpora ID3 tagů, tedy informací o skladbě zakódovaných přímo v MP3 souboru. Také kvalita reprodukované hudby se nám v porovnání s ostatními přehrávači zdála o poznání vyšší. Jediný problém, s kterým jsme se setkali, je neschopnost displeje správně zobrazit české znaky. Tento neduh je ale vlastní téměř všem testovaným zařízením.

Cena vč. DPH: 6 990 Kč

Samsung MCD-SM55

Nabídka MP3 přehrávačů společnosti Samsung je v zahraničí poměrně široká, avšak na našem trhu je oficiálně k mání pouze poněkud starší model MCD-SM55. Ten vypadá na první pohled velmi sympaticky, a kombinace modré a perleťové barvy plastového šasi a stříbrných ovládacích prvků bude ladit především oku sportovněji orientovaných nadšenců. Ty potěší i ochrana proti otřesům v délce 120 sekund (v případě přehrávání skladeb ve formátu MP3), respektive 45 sekund (u audio CD). Přístroj je napájen ze dvou standardních AA akumulátorů, které by měly při běžné zátěži vydržet až 16 hodin reprodukce. Samsung MCD-SM55 si poradí s běžnými CD disky obsahujícími audiostopy, ale i s CD-R a CD-RW médii, přičemž problémy nemá ani s menšími disky o průměru 8 cm. Zvládá přehrávat běžné MP3 soubory s různým kódováním včetně variable bitratu a najde si skladby i v několika podadresářích, které pak chápe jako jednotlivá alba. Samozřejmostí je možnost nastavit si do paměti až 30 oblíbených skladeb, či pomocí funkce SBS zvýraznit basy. Součástí standardní výbavy přehrávače je i jednodušší dálkové ovládání bez displeje a síťový adaptér sloužící k nabíjení akumulátorů přímo uvnitř přístroje. MP3 přehrávač Samsung MCD-SM55 nepatří mezi horké favority našeho testu a doba jeho setrvání na trhu zůstává otázkou. Za vynaložené peníze vám však umožní kvalitní poslech MP3 skladeb z CD disků.

Cena vč. DPH: 3 490 Kč

Na co si dát pozor!

Při výběru ideálního MP3 přehrávače musíte zvážit několik důležitých věcí. Všechny typy totiž mají své výhody, ty ale mohou mít pro každého uživatele odlišnou váhu.

Zamyslete se nad tím, při jaké příležitosti budete svůj přehrávač používat. Při sportu pravděpodobně nejvíce oceníte lehké přehrávače s vestavěnou pamětí, při dlouhých cestách vám zase přijde vhod velká kapacita modelů s integrovaným pevným diskem. Pokud vlastníte CD-RW mechaniku, můžete si MP3 skladby pouštět na jednom z nepříliš drahých MP3 CD přehrávačů.

Nešetřete zbytečně na kapacitě. Nezapomínejte na to, že přehrávače s vestavěnou pamětí a integrovaným pevným diskem nelze upgradovat. Ne že by to bylo nemožné, ale technicky náročnou výměnu komponent pravděpodobně většina z vás nezvládne.

Dvakrát měř, jednou řež. Ubezpečte se o kvalitách vybraného přehrávače dříve, než začnete platit. Nechte si předvést ovládání a přesun MP3 skladeb do přehrávače. Přineste si pokud možno svá vlastní sluchátka, a pokud kupujete CD přehrávač, tak i vlastní disk, abyste mohli ozkoušet kvalitu reprodukce na něčem, co dobře znáte.

Zjistěte si cenu médií. Pokud kupujete přehrávač, který používá výměnné paměťové karty, zjistěte si, kolik vás nové médium bude stát. Mohli byste totiž zjistit, že dalších 128 MB vás vyjde pěkně draho.

Přemýšlejte o rádiu. I když nejde o klíčovou funkci, FM přijímač vám může zpříjemnit dlouhou chvíli, obzvlášť pokud jste obsah paměti svého přehrávače slyšeli již pětkrát a nemáte možnost obstarat si nové skladby.

Příslušenství. Kožené pouzdro, šňůra na krk a náhradní baterie nepatří do výbavy každého přehrávače, ale jde o maličkosti, které se vám často mohou hodit.

Jak získat MP3?

Nejsnáze lze získat MP3 soubory grabováním z originálních CD. To umí poměrně dost programů a mezi nejlepší patří např. AudioGrabber. Pokud jsou CD, z nichž MP3 soubory vytváříte, vaše, nic se neděje. Pokud ale originály nevlastníte, porušujete zákon. MP3 soubory lze také volně získat na internetu. Kromě nahrávek známých interpretů šířených pomocí peer-to-peer programů, lze na internetu získat i skladby méně renomovaných umělců či amatérů. Jejich hudba je na specializovaných serverech k mání zdarma, čemuž ale odpovídá i kvalita. Pomalu rozmáhajícím se trendem je i prodej jednotlivých skladeb přes internet. Za menší poplatek tak získáte pouze to, co se vám líbí, a nemusíte platit za celé album. Pokud by na tento trend přistoupily i velké nahrávací společnosti, možná by se snížil počet pirátských nahrávek kolujících po internetu.

§§§§§


Vyplatí se USB 2.0 pro periferie? – porovnání výkonu USB 2.0 a USB 1.1

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0303

Dřív než jsme se mohli nadít, nahradila sice příjemné, ale výkonem už zaostávající USB verze 1.1 nová revize, označovaná jako Hi-Speed USB nebo jednoduše USB 2.0. I přes teoretický 40násobný nárůst výkonu se oprávněně můžeme ptát: Vyplatí se vůbec jej používat? Není limitujícím faktorem přenosu ve skutečnosti spíše výkon samotné periferie?

Když se USB objevilo na trhu a tedy i v základních deskách, trvalo velmi dlouho, než jej uživatelé akceptovali. Zčásti to bylo způsobeno konzervativním uvažováním, ale velký vliv na tuto situaci měla i absence příslušných periferií a také velmi špatná podpora nového rozhraní v tehdejších operačních systémech.

Dnes, kdy přecházíme na USB 2.0, je situace zcela odlišná, uživatelé už si zvykli na jednoduchost připojení, na trhu je velká řada příslušných periferií a také podpora tohoto rozhraní je nedílnou součástí operačního systému a dovoluje například i funkční odpojování a připojování USB diskových zařízení za chodu počítače. To je sice samo o sobě nepříliš významný detail, ale je na něm velmi dobře vidět, jak jsme si na možnosti USB zvykli. Myšlenka, že bychom před 5 lety připojili do počítače něco, co by bez jakýchkoliv ovladačů přidalo do běžného operačního systému písmenko pevného disku a vše začalo bez zaváhání za okamžik pracovat, byla zcela iluzorní. Dnes je to však díky USB a podpoře mnoha zařízení přímo v operačních systémech Windows Me, Windows 2000 či Windows XP zcela samozřejmou záležitostí.

Podpora USB 2.0 v počítačích

Z pohledu uživatele je ale pro šanci na úspěch USB 2.0 v první řadě jeho dostupnost. Z tohoto pohledu jsme na velmi dobré cestě, neboť všechny dnes prodávané základní desky jsou vybaveny porty a rozhraním USB verze 2.0, takže pokud si koupíte nový počítač, nemělo by na něm USB 2.0 chybět. Z nejznámějších výrobců čipových sad musíme zmínit nejdříve Intel, který USB 2.0 implementoval do periferního kontroleru ICH4. Právě ICH4 je součástí čipových sad i845E, i845G, i845GL, i845PE, a také výkonného čipsetu i7205. Nejnovější čipové sady řad i865 a i875 už jsou vybaveny kontrolerem ICH5, který samozřejmě podporu USB 2.0 zachovává.

Druhým nejvýznamnějším výrobcem čipsetů je VIA Technology, která podporu USB 2.0 zabudovala do South Bridge VT8235, jenž se stal standardní součástí čipových sad VIA KT400 a vyšších. Z dalších výrobců čipových sad musíme zmínit nVidii, která USB 2.0 nabízí od sady nForce2, a také SiS, jehož SiS 746 pro procesory AMD a SIS 648 pro čipy od Intelu je připraven na Hi-Speed USB.

Řada výrobců základních desek řešila dočasnou absenci příslušných čipových sad po svém a na desky integrovala diskrétní řešení třetích stran, tedy dlouhou dobu zejména USB 2.0 řadič NEC a později i VIA. Proto je možné najít i desky s čipovými sadami zde nezmíněnými, které však Hi-Speed USB podporují. Stejně tak lze do starších počítačů koupit i samostatné PCI řadiče pro USB 2.0, a tak se z nich mohou stát "Hi-Speed USB Ready" stroje.

Výkonový přínos USB 2.0

U některých zařízení, jako jsou externí pevné disky či vypalovačky, nemůže být vůbec sporu o výhodnosti USB 2.0. Například s USB 1.1 nelze vypalovat rychleji než 4x, takže kupujte rozhodně Hi-Speed USB řešení. U řady dalších produktů ale může být rozdíl různý, a proto jsme je podrobili našim testům.

Flash disky

Jako první jsme otestovali USB flash disky, které má v distribuci společnost LEVI International. Porovnali jsme prakticky identické modely s kapacitou 128 MB, z nichž jeden užíval standardní USB 1.1, zatímco druhý pak USB verze 2.0. Z našich výsledků naměřených programem HD Tach 2.61 vyplývá jednoznačně velmi významný rozdíl přenosových rychlostí jak při zápisu, tak při čtení dat. Zatímco flash drive na USB 1.1 dovede zapisovat rychlostí 830 KB/s, špičkovým výkonem flash disku na USB 2.0 je 2 900 KB/s (nárůst o 250 %). Při čtení je tento rozdíl ještě významnější, neboť USB 1.1 je schopno dosáhnout výkonu 870 KB/s, a USB 2.0 je limitováno až hranicí 6 700 KB/s (nárůst o 670 %, tedy téměř osminásobné zrychlení!). Rozdíl v ceně obou modelů je pouhých 300 korun, takže volba je jednoznačná USB 2.0 pro flash disky rozhodně ANO!

Za pár korun až 7x větší výkon?

Čtečky paměťových karet

Velká variabilita typů paměťových karet je až příliš složitá platforma pro jednoduché určení, zda čtečku na USB 2.0 ano, či ne. Obecně lze říci, že starší typy paměťových karet mají rychlosti kolem 1 MB za sekundu, a tam se ještě USB 2.0 nevyplatí. Na trhu se ale stále víc uplatňují karty určené pro moderní fotoaparáty s vyšší rychlostí (například CF San-Disk Ultra s 2,8 MB/s či CF Lexar 40x s rychlostí až 6 MB/s), u kterých už USB 2.0 má smysl. Dalším důvodem, proč jít do čtečky s Hi-Speed USB, jsou SD karty, jež běžně dosahují 2 MB/s a špičkově až 10 MB/s. V souvislosti s tím, jak se zvyšuje rychlost samotných flash čipů, stoupá i důraz na rychlé čtečky paměťových karet.

Až si koupíte novou kartu, může se hodit.

Skenery

Na výsledky skenerů jsme byli hodně zvědaví přeci jen je po sběrnici nutné přenášet značné objemy dat, a tak by USB 2.0 mohlo být velkým přínosem. Bohužel při použití rychlejší sběrnice nedokázaly testované produkty dosáhnout příliš vysokého zrychlení, a tak například skenování fotografie o rozměrech 13 x 18 při 1 200 dpi trvalo na skeneru Umax Astra 6700 Photo připojeném na USB 1.1 dobu 4 minuty a 26 sekund, zatímco s USB 2.0 se čas zkrátil na 4:16 (nárůst výkonu o 4 %). Je tedy zřejmé, že pro skenery je zatím stále limitujícím faktorem rychlost snímacího prvku, výkon obrazového procesoru, a až v poslední řadě jde o problém přenosu na datovém kabelu.

Dokud se nezrychlí samotné skenery, nemá cenu.

Tiskárny

Také tiskárny, kde se USB 2.0 stále více prosazuje, by mohly těžit z vyšší rychlosti sběrnice. Otestovali jsme celou řadu tiskáren a naměřili například to, že u modelu Canon 850, který vytiskl stránku s barevnou fotografií za 39 sekund, pomohlo připojení na USB 2.0 ke zkrácení času o 4 sekundy (výkonový nárůst zhruba o 10 %). Výrazně pomalejšímu HP DeskJetu 3820 však USB 2.0 z původního času 3 minuty a 17 sekund neušetřilo prakticky nic. Dá se tedy říci, že u velmi výkonných tiskáren a vhodně složených tiskových úlohách můžeme najít nějaký nárůst, ale obecně by volba správné tiskárny neměla stát na přítomnosti či absenci tohoto rozhraní.

Za určitých okolností výkon naroste, ale opravdu jen málo.

§§§§§


Střední video-třída – Canon MVX 150i

Marek Dědič

c03p0304

Letní počasí je zde, prázdniny za dveřmi a finální rozhodnutí ohledně dovolených pomalu dozrávají. Během tohoto příjemného období také vzniká převážná většina fotografií a videokazet s domácí tvorbou. Reklama nás učí, že nejlepšího zachycení zážitků se dosahuje novými a moderními přístroji, a všichni výrobci již obsadili výlohy a prospekty svými letošními modely. Mezi těmi nejnovějšími je i digitální videokamera Canon střední třídy MVX 150i, na kterou jsme se podívali pěkně zblízka.

Pro čtenáře PC WORLDu bude jistě zajímavé především to, že kromě klasického videozáznamu na Mini-DV kazetu dokáže MVX 150i zachytit též digitální fotky v megapixelovém rozlišení a uložit je na SD kartu. Obecně sympatickým parametrem je potom rozsah objektivu 4 až 64 mm, což doplňuje 16násobný optický zoom a velký, 3,5palcový barevný displej.

Vzhledově se MVX 150i řadí k podlouhlé kamerové klasice, na pravé ruce je tradiční zapínání, záznam, zoom, a v tomto případě i fotografická spoušť. Ovládání všech ostatních funkcí se provádí buď "jog-dial" ovladačem, umístěným mezi objektivem a displejem, nebo tlačítky na levém boku pod displejem. Díky otočnému ovladači je možné provádět téměř všechny úkony v menu komfortně, bez odtržení oka od hledáčku jen při práci s nafocenými snímky a digitálními efekty je nutné přehmatávat na tlačítka pod displejem.

Klapka, kamera, jedeme podání obrazu je u MVX 150i excelentní, objektiv kreslí ostře a rovnoměrně a svým 16násobným optickým zoomem se řadí mezi ty lepší na trhu. Kromě pohledu do dálky zvládá úžasně i detail dokáže zaostřit na předměty bezprostředně před objektivem (cca od 1 cm).

Automatika pracuje v osmi režimech klasický sport, portrét či šero doplňuje také noční režim "0 luxů", kdy se rozsvítí zabudované světlo (realizované silnou, bílou LED diodou) a prodlouží se expoziční čas. Toto pojetí nočního režimu má výhodu v určitém zachování barev a menším šumu, ale kvůli rozmazávání rychlejších pohybů je jeho využití omezené.

Když vznikne potřeba větší nadvlády nad přístrojem, je zde k dispozici kromě korekcí automatiky i manuální režim, kde lze nastavit například bílou barvu nebo ručně zostřit. Dále najdeme obvyklé deformační a přechodové efekty, mimo jiné rybí oko, zrcadlení poloviny obrazu či klíčování bitmapy z paměťové karty.

Jak již bylo uvedeno, kamera dokáže zaznamenat i digitální snímky, a to s rozlišením 640 x 480 nebo 1 280 x x 960 bodů, ve třech stupních komprese (krom toho i M-JPEG video 160 x 120 a 320 x 240 bodů). Díky oddělenému zpracování videa a statického obrazu lze fotit i během natáčení. Pokud přejdeme do režimu focení, můžeme dále využít samospoušť, efekt černobílé fotky, sekvenční a panoramatické focení nebo skládání postupně pořízených snímků do mozaiky o 4, 9 či 16 okénkách. Snímky zachycené při dostatečném osvětlení jsou velmi kvalitní, dají se bez problémů tisknout do rozměrů menší fotky.

Kromě klasického točení a focení je možné MVX 150i použít i jako webovou kameru nebo digitalizační zařízení (přes elektroniku kamery lze digitalizovat na kazetu nebo do počítače starší videokazety, příp. programy z televize). Nechybí ani funkce dabování, resp. přepisování zvuku.

Sečteno a podtrženo tato kamera znamená v nabídce zkušeného výrobce Canon novou kombinaci zajímavých parametrů a funkcí za vcelku příznivou cenu.

Canon MVX 150i

16násobný optický zoom

1,2MP statické snímky

rozmazané noční záběry

Cena vč. DPH: 39 900 Kč

K testu poskytla firma: Canon CZ, www.canon.cz

§§§§§


Digitální drobečky - AstraPix 430 a 540

Martin Kybal

c03p0305

Od společnosti Umax jsme měli v redakci již řadu malých digitálních fotoaparátů, tentokrát vám představíme spíše univerzální digitální záznamníky, které dokáží zachytit nejen statický obraz, ale i zvuk a video.

Umax AstraPix 430

Pro začátečníky v oblasti digitální fotografie je určen AstraPix 430. Jde o přístroj s jednoduchým ovládáním, které je řešeno pomocí malého LCD panelu na horní straně. Dvěma ovládacími prvky lze snadno nastavit rozlišení, režim práce, použití blesku nebo samospoušť. O nastavení expozice se stará automatika, takže i laický uživatel může udělat dobré snímky.

Objektiv je fix-focus, s rozsahem ostření od 1 metru do nekonečna. Rozlišení snímků může být 640 x 480, 1 280 x 1 024 bodů v nativním režimu CCD snímače, nebo s použitím interpolace 1 600 x 1 200. Pro záznam videa nebo ve funkci videokamery pracuje AstraPix 430 s rozlišením 352 x 288 bodů. Soubory jsou ukládány do interní paměti o velikosti 16 MB, ale pro rozšíření kapacity je možné instalovat přídavnou SD kartu. Pro napájení přístroje slouží 4 miniaturní baterie velikosti AAA. Přenos souborů do počítače je realizován klasicky pomocí USB sběrnice. Součástí dodávky je kromě dokumentace, baterií i CD s ovladači a programy pro základní úpravu fotografií.

Kvalita snímků pořízených tímto minifotoaparátem byla poměrně dobrá, i když hlavním a vcelku pochopitelným nedostatkem všech přístrojů této třídy bývá optika. Bohužel v této cenové hladině není možné očekávat objektiv s ostřením nebo proměnlivou ohniskovou vzdáleností, ale na druhou stranu se AstraPix 430 prodává za 2 793 Kč. Za fotoaparát, který vám navíc poslouží i jako kamera pro jednoduché videokonference nebo digitální záznamník pro hlasové poznámky, je to relativně dobrá cena.

Umax AstraPix 540

Tato novinka s rozlišením 1 600 x 1 200 pixelů je určena pro o něco náročnější uživatele. Kromě snímání obrázků opět slouží jako videokamera a diktafon, ale tentokrát navíc i jako přehrávač MP3 a zároveň jako čtečka CF karet. Přístroj je dodáván spolu s pouzdrem, sadou 4 baterií, USB kabelem, CD s ovladači a grafickým programem pro přehrávání MP3 jsou přibalena sluchátka. Ovládání je vcelku snadné na vrchní straně je otočný prvek, kde se nastavují pracovní režimy. Na vestavěném barevném LCD jsou pak vidět další informační a ovládací prvky, stejně jako uložené snímky a videosekvence.

AstraPix 540 disponuje objektivem s pevnou ohniskovou vzdáleností 9,2 mm. Rozsah ostření je od 0,9 m do nekonečna. Snímky jsou ukládány v rozlišení 1 600 x 1 200 a kvalita je rozdělena na tři úrovně podle použité komprese (1 : 4 až po 1 : 16). Vnitřní paměť je 7MB a vejde se do ní od 7 do 27 snímků, což není mnoho, ale je k dispozici i slot pro rozšiřující Compact Flash kartu. Přístroj pracuje jak v režimu jednotlivých snímků, tak i sekvenčně, kdy pořídí 3 snímky najednou. Jdou pořizovat i videosekvence v rozlišení 320 x 240, a to bez omezení času, lépe řečeno, dokud paměť dovolí. AstraPix 540 je plně automatický přístroj s možností ručního vyvážení bílé barvy a doladění expozice. Citlivost odpovídá ISO 100. Možnosti rozšiřuje vestavěný blesk s dosahem 2 metry.

Celkově řečeno, jde o solidní přístroj s mnoha funkcemi. Pokud potřebujete univerzální zařízení, které můžete použít jako fotoaparát, videokameru k počítači nebo jako MP3 přehrávač, mohl by vás AstraPix 540 zaujmout. Navíc za přijatelnou cenu 5 478 Kč včetně DPH. Pokud byste pořizovali 3 přístroje, které by samostatně splňovaly výše jmenované funkce, zaplatíte jistě více. Pro nepříliš náročného uživatele se zájmem o digitální fotografii je AstraPix 540 vzhledem k příznivé ceně dobrá volba.

Astrapix 430

rozšiřující slot na SD karty

cena

Cena vč. DPH: 2 793 Kč

Astrapix 540

funkčnost

slot na CF karty

cena

citlivost

Cena vč. DPH: 5 478 Kč

K testu zapůjčila firma: Umax CZ, www.umax.cz

§§§§§


17 zajímavých palců – NEC MultiSync LCD1701

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0309

Doba zlevňovaných patnáctek je pomalu za námi. Dnes jsou "in" laciná sedmnáctipalcová LCD, a i významní hráči na trhu plochých panelů mají v tomto segmentu svá želízka v ohni. Nový NEC MultiSync LCD1701 je dobrou ukázkou toho, jak může vypadat takový ideální přístroj na každý stůl.

Základem je panel typu coated TN s rozlišením 1 280 x 1 024 bodů a úhlopříčkou 43 cm. Rozteč obrazových bodů je jen 0,264 mm, což je asi o 15 % méně, než jaké jsou body u běžných 15" LCD monitorů. Výsledkem je tedy jemnější obraz, na kterém vypadá velmi dobře například vyhlazování písma ClearType dostupné ve Windows XP.

Použití klasického, i když už velmi propracovaného TN panelu určuje především rozsah pohledových úhlů, který je 160 ? oběma směry při kontrastu alespoň 5 : 1. Podle přísnější metodiky vyžadující kontrast alespoň 10 : 1, kterou ale většina konkurečních produktů neuvádí, je viditelnost stále velmi dobrých 140 ? jak vertikálně, tak horizontálně.

Překvapivá je určitě doba odezvy, jež činí celkově 16 ms, z nichž 4 jsou rezervovány na rozsvícení bodu (rise time), a dalších nejdéle 12 ms trvá jeho zhasnutí (fall time). Je tedy zcela bez debat, že na tomto monitoru je možné jak sledovat video, DVD filmy, tak hrát jakékoliv hry, ovšem kvůli kvalitě zobrazení je doporučujeme provozovat v nativním rozlišení displeje.

Jas 260 cd/m2 a kontrast 450 : 1 jsou jedním z vysvětlení opravdu výborného obrazu, který je dosažitelný při analogovém provozu. MultiSync LCD1701 není vybaven digitálním vstupem, takže jedinou cestou signálu je běžný VGA kabel. Naštěstí jak vestavěná elektronika, tak dost vysoká kvalita výstupních obvodů prakticky všech současných grafických karet jsou zárukou obrazu bez viditelných problémů. Automatické nastavení parametrů fáze a časování je však nutno lehce korigovat v obrazovkovém menu.

Ovládání je sice poměrně elegantní ve formě proužku tlačítek na spodní hraně monitoru, avšak jeho praktičnost je nižší. Té ostatně nepřispívá ani ne zcela jednoduše ovladatelné menu, které sice obsahuje řadu zajímavých voleb, ale využití ovládacích prvků je v některých momentech poněkud chaotické.

Jako celek však nelze než NEC MultiSync LCD1701 hodnotit výrazně kladně. Je to monitor vysoce funkční, s výborným obrazem, stylový a technicky skvěle provedený. Také cena je při velmi dobrých vlastnostech příjemná, i když faktem je, že konkurenční produkty s obdobnými parametry lze získat o něco málo levněji.

NEC MultiSync LCD1701

kvalita obrazu

design a zpracování

krátká doba odezvy

ovládání

nemá DVI připojení

Cena vč. DPH: 18 300 Kč

K testu zapůjčila firma: NEC-Mitsubishi Electronics Display, www.nec.cz

§§§§§


Jednoduše profík - Canon EOS 10D

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0311

Nestává se příliš často, abychom testovali profesionální digitální zrcadlovky, ale u modelu Canon EOS 10D jsme udělali výjimku. Jde totiž o cenově přijatelný přístroj, který může lehce soupeřit s jakoukoliv zrcadlovkou klasické koncepce, a v mnoha ohledech ji dokonce předčí.

Základem přístroje je CMOS snímač s rozlišením 6,3 milionu bodů, produkující snímky s rozlišením 2 048 x 3 072. CMOS technologie mezi digitálními zrcadlovkami u Canonu už tradičně vítězí především pro svou nižší spotřebu. Objektiv je má bajonetový uzávěr a je tedy výměnný, z čehož také plyne, že se fotoaparát prodává bez optiky a každý fotograf volí objektiv podle svého. Výhodou také je, že v případě přechodu od klasické zrcadlovky k digitální je možné objektivy (pokud splňují standardy Canon EF) zachovat a používat je nadále.

Elektronika je zde reprezentována obrazovým procesorem DIGIC, jehož varianty nalezneme prakticky ve všech digitálech Canon. Výhodou tohoto řešení je jednak vysoký výkon, patrný zejména z toho, že lze pořídit až 9 snímků frekvencí 3 obrázky za sekundu, a pak také vysoká obrazová kvalita. Citlivost ISO je možné regulovat v rozmezí 100-1 600, uživatelská nastavení navíc umožňují její zvýšení až na ISO 3 200. Extrémně nízká je úroveň šumu, která se při ISO 1600 pohybuje zhruba na úrovni kompaktů při nastavení ISO 200-400. Zatímco ISO 400 je zcela beze známek šumu, u ISO 800 je jeho hladina téměř nepatrná.

Ovládání je podřízeno profesionálnímu užití, kde všechna důležitá nastavení musí být přístupná okamžitě. Tímto způsobem je možné volit snímací režim (k dispozici jsou scénické mody portrét, krajina, makro, sport, noční portrét a "vypnutý blesk", poloautomatické či manuální režimy P, Av, Tv a M a plná automatika), systém ostření (One Shot, AI Servo se sledováním pohybujícího se objektu a AI Focus s výběrem jednoho ze 7 měřicích bodů), systém měření expozice (zónové, středové, plošné s využitím 35 měřicích bodů), citlivost ISO a řadu dalších voleb.

Výsledné snímky nelze označit jinak než jako vynikající. Pozoruhodná je zvláště práce s hloubkou ostrosti, která se hodí zejména pro portrétní fotografii či na makrozáběry. Také při záběrech krajiny jsme ocenili výborné prokreslení sebemenších detailů, a v horším osvětlení vynikne velmi účinná redukce šumu. Snímky lze ukládat na karty CF typu I či II, mezi něž patří i IBM Microdrive. Při testu jsme narazili na problém se starší CF kartou značky Pretec, která vyvolávala chybové hlášení, doporučujeme tedy pro jistotu kartu před nákupem vyzkoušet přímo ve fotoaparátu.

K testované sestavě jsme měli zapůjčen navíc i bateriový grip, který prodlouží tělo zhruba o 30 mm a poskytuje přirozenou platformu pro fotografování "na výšku" včetně spouště a voliče funkcí. V gripu jsou osazeny dva články BP-511, a tak je výdrž proti standardní konfiguraci dvojnásobná. Podle dokumentace by mělo takto jít pořídit zhruba 1 100 snímků bez blesku (asi 550 s jedním standardním akumulátorem). My jsme využívali displej i blesk velmi intenzivně, a na vyčerpání obou akumulátorů bylo potřeba přibližně 600 fotografií, což je vynikající výsledek.

Canon EOS 10D stojí v základní výbavě bez objektivu necelých 75 tisíc korun, s testovaným univerzálním objektivem Canon EF 24-85mm f/3,5-4,5 USM (17 990 Kč) a bateriovým gripem BG-ED3 (8 177 Kč) se cena dostává na 101 000 Kč. To není málo, ale například volbou vhodného prodejce můžeme ušetřit citelných pár tisíc. Navíc se jedná o řešení, které vydrží na špičkové úrovni ještě několik let a představuje dobrou investici. Zvlášť když je fotografie naším opravdovým koníčkem nebo prostředkem k obživě.

Canon EOS 10 D

kvalita fotografií

možnosti nastavení

výkon a ovládání

cena

Cena vč. DPH: 74 990 Kč (pouze tělo bez objektivu)

K testu poskytla firma: Canon CZ, www.canon.cz

§§§§§


Desky na skenování – Canon CanoScan 990F + Genius ColorPage- HR7X Slim

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0312

V krátkém testu vám tentokrát představíme dva stolní deskové skenery, které si poradí jak s běžnými transparentními předlohami, tak i se zpracováním diapozitivů či negativů. Výrobky společností Canon a Genius se od sebe odlišují cenou i technickými parametry, nabízejí však podobné funkce. Podívejme se na ně tedy trochu podrobněji.

Canon CanoScan 9900F

Profesionální skener, který se pyšní vysokým hardwarovým rozlišením 3 200 x 6 400 ppi a 48bitovou barevnou hloubkou, je vybaven USB 2.0 a FireWire rozhraním. Uživateli nabízí 4 tlačítka pro přímé kopírování, skenování, ukládání snímku do souboru na disku nebo jeho odesílání prostřednictvím elektronické pošty. Snímací CCD prvek s novou maticí čoček Super Galileo 2 přináší ostřejší a jasnější zachycení obrazu. Technologie FARE 2 navíc napomáhá odstraňování prachu a škrábanců, příznivě ovlivňuje zrnitost předlohy a zároveň umožňuje rekonstruovat barvy na starších filmech. Práce s diapozitivy či negativy by nebyla možná bez prosvětlovací jednotky a vhodného adaptéru k uložení filmů či jednotlivých diapozitivů. V případě skeneru CanoScan 9000F můžeme hovořit o nadprůměrném vybavení, protože široká prosvětlovací deska ve víku skeneru napomáhá bezproblémové práci s adaptéry pro 4 filmové pásy se 6 políčky (tedy celkem 24 snímků) a pro 8 diapozitivů. K dispozici je i adaptér pro zpracování transparentních předloh 4 x 5 palců.

Programové vybavení skeneru zahrnuje TWAIN rozhraní ScanGear CS, editační software ArcSoft PhotoStudio a Adobe PhotoShop Elements verze 2.0. Pořádkumilovní uživatelé jistě uvítají program PhotoBase, který zpřehlední umístění snímků na disku. Rodinu OCR programů pro rozpoznávání a převod textu u skeneru CanonScan 9000F zastupuje Scan-Soft OmniPage SE s podporou české znakové sady. Ovladač je určen pro OS Windows od verze 98 a Mac 0S X.

Při našich testech jsme na skeneru vyzkoušeli snímání odrazových i transparentních předloh. U odrazových materiálů nás potěšila rychlost náhledu 6,6 sekundy na stránku A4 i doba 15,1 sekundy, kterou skener potřeboval na zachycení stránky A4 v nastavení 300 ppi při barevném i monochromatickém režimu. Během barevného snímání testovací fotografie 13 x 18 cm jsme naměřili časy od 9,8 sekundy u rozlišení 300 ppi do 1 minuty a 29 sekund u nastavení 1 200 ppi. Vyšší hodnoty rozlišení nejsou u odrazových předloh v rozměrech 13 x 18 cm a větších podporovány, u výřezu části snímků je však možné nastavit rozlišení až 3 200 ppi. Zpracování diapozitivů bylo poměrně rychlé náhled 8 snímků jsme získali již za 15,6 sekundy, na dávkové snímání 8 obrázků v rozlišení 1 600 ppi jsme čekali 7 minut a 13 sekund. U samostaného diapozitivu jsme vyzkoušeli nastavení 3 200 ppi, při němž jsme výsledný obrázek získali za 1 minutu a 37 sekund. Zapnutí funkcí pro zlepšení obrazu, tedy odstranění prachu a škrábanců, vyhlazení zrnitosti a vylepšení barev, však dobu zpracování prodlouží až na trojnásobek uvedeného času. Překvapivé problémy měl skener se zpracováním negativů. Ne sice s kvalitou získaných obrázků, ale spíše s časem, který pro práci potřeboval. Náhled 6 políček za 16,9 sekundy nebo 24 políček za 46 sekund jsme považovali za dobrý vstup do testu, avšak snímání samostatného filmového okénka negativu v rozlišení 1 600 ppi si vyžádalo 3 minuty a 43 sekund. Dvojnásobné rozlišení pak skener zdrželo 7 minut a 15 sekund, přičemž obdobné časy na jeden snímek skener potřebuje i při dávkovém zpracování. Závěrem můžeme shrnout, že CanoScan 9000F nabízí uživateli poměrně přesné barvy s průměrnou barevnou odchylkou 1,3 delta E, nízký šum 0,5 delta E a 100% přesnost detailů, dokáže se dobře vyrovnat s diapozitivy, ale vysoké rozlišení u negativů jej nepříjemně zpomaluje. Tento fakt u profesionálního výrobku za 16 189 Kč včetně DPH zkazil jinak velmi dobré hodnocení.

Genius ColorPage-HR7X Slim

Druhý skener v našem testu hájí barvy společnosti Genius a je určen pro zákazníky, kterým spíše než na rychlosti zpracování záleží na pořizovací ceně. Testovaný produkt je vybaven CCD snímačem, jenž dokáže pracovat v hardwarovém rozlišení 1 200 x 2 400 ppi a maximálním interpolovaném rozlišení 24 000 x 24 000 ppi, vše ve 48bitové barevné hloubce. S počítačem skener komunikuje prostřednictvím USB 1.1 rozhraní a v jeho víku je zabudována prosvětlovací jednotka k práci s transparentními materiály. Jediný adaptér pro zakládání předloh je připraven na filmový pás se 4 políčky negativu a pro materiál formátu 6 x 6 cm, při jeho otočení lze snímat snímky formátu 6 x 9 cm a 3 diapozitivy. Ani u tohoto skeneru nechybějí ovládací tlačítka rychlého ovládání, jejich funkce jsou v podstatě shodné se skenerem CanoScan. Dodávaný software je připraven jen pro platformu PC s OS Windows od verze 98. Kromě TWAIN rozhraní jsou na kompaktním disku uloženy programy Newsoft Presto! PageManager, ImageFolio a Mr.Photo pro editaci obrázků a jejich ukládání na disk a tvorbu webových prezentací. Doplňuje je Bridgewell Page abc k tvorbě internetových stránek a OCR program ABBYY FineReader, který bez problémů pracuje s českými znaky.

Rozdíly v konstrukci, zejména nižší hardwarové rozlišení a pomalejší komunikační rozhraní, sice příznivě ovlivňují pořizovací cenu výrobku, ale na druhé straně mají vliv na celkový výkon skeneru. U monochromatického snímání odrazové předlohy formátu A4 ve 300ppi rozlišení jsme se proto museli spokojit s časem 36,8 sekundy a barevný režim ve stejném rozlišení si vyžádal čekání o 13 sekund delší. Fotografii 13 x 18 cm skener snímal 1 minutu a 9 sekund při nastavení 600 ppi a 4 minuty a 14 sekund v režimu 1 200 ppi. Oproti předchozímu Cano-Scanu 9000F byl skener Genius ColorPage HR7X Slim rychlejší při práci s negativy. Náhled 4 snímků jej zaměstnal na 25 sekund, nastavení 2 400 nebo 4 800 ppi u jediného obrázku si vyžádalo čas 48 sekund. Skenování diapozitivů přineslo podobné výsledky jako práce s negativy. Pomalejší náhled (3 snímky za 23 sekund) totiž doplňuje rychlé snímání ve vysokém rozlišení. Jmenovitě se jednalo o čas 50,3 sekundy v nastavení 2 400 ppi a 51,7 sekundy při volbě 4 800 ppi. Volby vysokého rozlišení jsou u skeneru podporovány, ale je třeba objektivně přiznat, že toto interpolované rozlišení nemůže nahradit hardwarové nastavení. Pro práci s celými snímky je možné skener doporučit, výřezy z obrázků však u transparentních materiálů nedosahují potřebné ostrosti. Kvalita získaných obrázků je tedy jen průměrná při porovnání přesnosti, ale výborná z hlediska barevného podání. Hovoříme-li o barvách, pak výrobek společnosti Genius s hodnotami šumu 0,3 delta E a průměrné barevné odchylky 0,8 delta E dražšího soupeře porazil. Skener není vybaven žádnými technologiemi pro vylepšování obrázků, uživatel se tedy musí spokojit se získaným snímkem. Stopy prachu nebo poškrábání může samozřejmě odstranit v některém grafickém editoru, ovšem taková činnost bývá zejména u velmi poškozených snímků značně zdlouhavá.

Genius ColorPage HR7x Slim je určen spíše pro domácí uživatele, kterým přinese dostatek užitku při skenování běžných materiálů. Kromě toho nabídne i občasné zpracování diapozitivů či negativů s nutnými doplňkovými úpravami. Jeho výhodou je nízká cena 3 769 Kč včetně DPH.

Canon CanoScan 9900F

rychlost práce s odrazovými předlohami

barevné podání a přesnost

zdržení při snímání negativů

Cena vč. DPH: 16 189 Kč

K testu zapůjčila firma: Konsigna, www.konsigna.cz

Genius ColorPage HR7X Slim

pořizovací cena

zpracování barev

menší přesnost

Cena vč. DPH: 3 769 Kč

K testu zapůjčila firma: Konsigna, www.konsigna.cz

§§§§§


Přesný barevný laser – Epson AcuLaser C900 a C1900

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0315

Většina výrobců laserových tiskáren má ve své nabídce rychlé jednoprůchodové barevné stroje i pomalejší, ale zároveň finančně dostupnější výrobky. V krátkém testu jsme se mohli seznámit s dvojicí zařízení společnosti Epson, z nichž jedno je určeno i pro jednotlivce, a vybavení druhého vyhoví menší pracovní skupině. Epson AcuLaser C900 a C1900 se svými vnějšími rozměry ani počtem stránek vytištěných za minutu nijak neodlišují. Obě tiskárny mohou za 60 sekund zpracovat 16 monochromatických výtisků formátu A4 nebo 4 plnobarevné stránky stejného rozměru. Stejná skříň výrobků se spodním zásobníkem papíru pro 200 listů může být rozšířena o boční duplexní modul pro oboustranné zpracování dokumentů. Druhý spodní podavač se zásuvkou pro 500 listů A4 je volitelným doplňkem pro model C900 a standardní výbavou výrobku s označením C1900. Levnější z dvojice zařízení, tedy Epson AcuLaser C900, svého uživatele nepřekvapí náročnou obsluhou, protože jediným ovládacím prvkem je tlačítko pro zapnutí tiskárny. Dvojice signalizačních diod na okrají horního víka tiskárna informuje o stavu tiskárny a zpracování úlohy. Veškerá nastavení se proto provádějí v ovladači tiskárny v operačním systému. Ovladač umožňuje zvolit rychlejší nebo pomalý, avšak kvalitnější tisk. Nastavení fyzického rozlišení 300 nebo 600 dpi jsou doplněna i volbami pro vyhlazování hran. Barevné podání lze ovlivnit pomocí ovládání jasu, kontrastu a nasycení, nechybí přitom ani vyvážení jednotlivých odstínů CMY. Tiskárna nabízí ICM a sRGB profily, věrné barevné zpracování i možnost zvýraznění odstínů při tisku prezentací. Pro připojení k počítači je k dispozici paralelní a USB rozhraní. V tiskárně je zabudován procesor VR4305 s pracovní frekvencí 48 MHz a 16 MB paměti s volitelným rozšířením na 144 MB. Měsíční zatížení tohoto výrobku by nemělo přesáhnout 35 000 výtisků.

Dražší testovaný produkt Epson AcuLaser C1900 je určen pro stejnou měsíční zátěž, pohání jej však rychlejší procesor Power PC 300 MHz, který na desce doplňuje 32 MB paměti. I zde může zákazník za příplatek získat rozšíření paměti, tentokrát na celkových 1 024 MB. Model C1900 je určen pro zapojení do počítačové sítě, standardně je proto vybaven ethernetovou 10/100 zásuvkou (nechybí ale ani standardní paralelní a USB rozhraní). Tiskárna opět pracuje rychlostí 16 černobílých nebo 4 barevných stran A4 za minutu, se zapnutými funkcemi vyhlazování však mají její výtisky odpovídat rozlišení 2 400 dpi. Ovládací panel v horní části tiskárny je složen z jednořádkového alfanumerického displeje a doplňkových tlačítek pro snadný pohyb v menu. Na rozdíl od modelu C900 je tato tiskárna vybavena také tlačítkem pro přerušení a zrušení tisku. Síťovému provozu odpovídá i programové vybavení, v němž jsou ovladače a program Smart Monitor doplněny o nástroje pro sledování tiskáren v počítačové síti. Jejich instalace není povinná, tiskárna je totiž vybavena interním webserverem, který přehledně informuje o stavu spotřebního materiálu a usnadňuje konfiguraci stroje. U většího počtu připojených zařízení je však vhodnější využít Epson NetWeb Manager, který dokáže sledovat více tiskáren najednou.

Porovnání výkonu

U běžných tiskových úloh, například textových dokumentů s drobnou grafikou, se rychlost tisku obou tiskáren liší jen nepatrně a v tabulce, kterou u článku najdete, si můžete všimnout rozdílu několika sekund. Podstatně větší rozdíly jsme však zaznamenali během testu kontinuálního tisku 27 stran PDF souboru a 16 celostránkových obrázků. U PDF dokumentu silnější model C1900 překvapivě ztratil několik minut na levnější tiskárnu Epson AcuLaser C900, mnohem lépe si však poradil s tiskem fotografií. V obou případech ale bylo zřejmé, že pro náročné grafické úlohy je standardně instalovaná paměť nedostatečná. Tiskárna s označením C900 úlohu zvládla za více než 58 minut, dražší C1900 byla s časem 11 minut a 15 sekund rychlejší, avšak časový údaj platí jen pro nižší tiskovou kvalitu. Nastavení vyššího rozlišení (označené jako Fine Print, se zapnutým vyhlazováním) vedlo k rozblikání diody, která signalizuje chybu. Na displeji tiskárny jsme si potom opakovaně mohli přečíst informaci, že paměť tiskárny na zpracování úlohy nestačí. Na základě tohoto faktu můžeme tiskárny doporučit pro běžnou kancelářskou práci, pro náročnější grafické tisky je ale třeba rozšířit kapacitu operační paměti. Je celkem škoda, že paměť nedostačuje grafickým aplikacím, protože barevné zpracování tisku a přesnost byly na vysoké úrovni.

Jestliže se při nákupu rozhodujete podle pořizovací ceny, pak vám lépe vyhoví model Epson AcuLaser C900 za 26 590 Kč. Dražší tiskárna s označením AcuLaser C1900, vybavená síťovou zásuvkou a spodním podavačem, se prodává za 52 000 Kč. Provozní náklady jsou u obou výrobků shodné a činí 0,52 Kč pro monochromatický tisk v pokrytí 5 % a 4,42 Kč při 20procentním barevném tisku. Všechny ceny jsou uvedeny včetně DPH.

Epson AcuLaser C900

pořizovací cena

provozní náklady monochromatického tisku

doba tisku náročných grafických úloh

Cena vč. DPH: 26 590 Kč

Epson AcuLaser C1900

kapacita podavačů

podpora síťového provozu

kvalita tisku

pořizovací cena

Cena vč. DPH: 52 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Epson, www.epson.cz

§§§§§


Diskové pouzdro Kouwell – Kouwell External Enclosure for 2.5" HDD

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c03p0316

Potřeba přenášet objemná data mezi jednotlivými počítači stále roste. V poslední době se proto čím dál častěji začínají objevovat přenosné pevné disky, které dokáží skloubit pohodlí s možností práce s kapacitou řádově daleko vyšší, než může nabídnout běžné CD médium nebo i DVD nosič.

Zařízení značky Kouwell nese poněkud dlouhé, leč výstižné označení IEEE 1394/USB Mobile External Enclosure for 2.5" HDD. Ve volném překladu to znamená: Externí přenosné pouzdro pro pevný disk 2,5", přičemž IEEE 1394 a USB značí, že produkt se dokáže domluvit s PC pomocí obou těchto rozhraní.

Krabička připomíná velikostí spíše obal od walkmanu než schránku na pevný disk. Poloprůhledné tělo schránky je vyrobeno v modré barvě tak, že je vidět do útrob celého zařízení. Součástí balení není jen samotný produkt, ale i datový kabel USB, kabel firewire (IEEE1394), napájecí síťový adaptér a jedno CD, na němž lze najít ovladače pro firewire rozhraní a také software pro starší operační systémy, jež neumějí k zařízení přistupovat nativně. Na CD se dokonce nachází i ovladače k jiným produktům, které distributor prodává.

Protože se externí pouzdro prodává bez disku, je potřeba jej zakoupit nebo použít třeba zbylý po upgradu vašeho notebooku. Stačí libovolný 2,5" disk. My jsme si pro účely testu zapůjčili pevný disk společnosti Toshiba s kapacitou 40 GB.

Instalace disku do pouzdra je snadná, jedinou vadou na kráse jsou snad jen dva křížové šrouby, které je nutné povolit. Po jejich vyšroubování již lze odklopit vrchní kryt a připojit disk. Poté je nutné opět kryt přichytit šroubky. Je trochu škoda, že výrobce nezvolili trochu jinou konstrukci bez nutnosti zbrojit se šroubovákem při každé výměně pevného disku. Druhým drobným neduhem zařízení je nutnost externího napájení ze síťového adaptéru. Škoda, že zařízení není schopno pracovat ani při připojení přes rozhraní USB 2 s interním napájením. Je tedy nutné brát na cesty vždy napájecí adaptér společně s diskem. Kromě této slabiny je ale možné výrobek jen pochválit. Zařízení pracuje velmi dobře a plug&play standard je také příjemný. Instalaci ovladačů pro firewire lze zvládnout relativně bez potíží a v režimu USB či USB 2.0 je pod moderními operačními systémy naprosto bezproblémová. Disk lze připojit přímo za chodu, a operační systém Windows 2000 či XP již sám bezpečně rozpozná velkokapacitní zařízení a zpřístupní jej. Odpojení je stejně tak jednoduché, jen musíte dávat pozor na to, abyste zařízení nevytáhli ve chvíli, kdy jej systém ještě používá a zapisuje na něj. Proto je nanejvýš vhodné využívat službu pro bezpečné odebrání hardwaru, kdy se jednoduchým způsobem operačnímu systému oznámí, aby připojené zařízení přestal využívat. Ostatně, tuto službu je vhodné využívat nejen u tohoto externího zařízení, ale téměř u všech obdobných produktů, jakými jsou například čtečky paměťových karet.

Při testování jsme změřili dlouhodobou přenosovou rychlost čtení na sympatické hodnotě 12,77 MB/s. Přístupová doba je 22,8 ms a maximální propustnost sběrnice (při připojení pomocí USB 2.0) jsme naměřili 13,5 MB/s.

Kouwell External Enclosure

praktická použitelnost

rozhraní USB i firewire

nutnost externího adaptéru

šroubky pro otevření pouzdra

Cena vč. DPH: 2 600 Kč

K testu zapůjčila firma: 100mega Distribution, www.100megadistribution.cz

§§§§§


Bratři v plechu – Minolta Dimage F200 a F300

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0317

Velmi oblíbeným zvykem výrobců digitálních fotoaparátů v posledním období je produkovat dva prakticky shodné modely fotoaparátů, které se liší pouze rozlišením snímacího čipu. Minolta sice typy Dimage F200 a Dimage F300 takto nekoncipuje, ale i tak je jejich podobnost zřejmá už na první pohled.

Designově pokračuje jak Dimage F200, tak F300 cestou, kterou před nimi ukázala Dimage F100, tedy rovné, čisté linie a matný lesk téměř hranolovitého fotoaparátu. Uvnitř se ukrývá také podobně vyspělá elektronika a z obou modelů tak činí nástroj vhodný jak pro příležitostného fotografického amatéra, který se nechce mořit se složitým nastavením, tak pro zkušenějšího uživatele schopného od fotoaparátu požadovat něco navíc. Základem Dimage F200 je CCD snímač se 4 miliony efektivních obrazových bodů, Dimage F300 má senzor dokonce 5megapixelový. Z pohledu optické soustavy se oba modely neliší, obsahují objektiv Minolta GT s ohniskovou vzdáleností ekvivalentní 38-114 mm na kinofilmu s možností snímání v makrorežimu od 14 centimetrů, což rozhodně není převratný parametr.

Systém ostření vychází z možností Dimage F100, a oba modely tedy disponují autofokusem s automatickou volbou jednoho ze pěti ostřicích bodů, případně i možností sledování zaostřeného objektu v režimu Tracking AF. Pro kreativní fotografii lze využít také možnosti manuálního ostření.

Méně zkušení uživatelé ocení automatickou volbu scénického programu, ne vždy však automatika dokáže správně odhadnout situaci, a tak je dobré mezi portrétem, sportovní akcí, krajinou, západem slunce či nočním portrétem volit spíše ručně. Pro skutečné profesionály je k dispozici u obou přístrojů také režim priority času, clony a plně manuální mod.

Po průchodu 12bitovým A/D převodníkem probíhá další zpracování snímku v obrazovém procesoru, jehož chod je určen firmwarem. V tomto místě jsou patrné drobné rozdíly mezi oběma přístroji dané prostým faktem, že model Dimage F200 byl uveden později a je tedy modernější. Například citlivost je možné nastavovat v rozsahu ISO 100-400, Dimage F300 přidává k těmto stupňům ještě ultračisté ISO 64 a Dimage F200 zase ISO 800 pro fotografování za velmi špatných světelných podmínek.

Mezi oběma přístroji jsou patrné výrazné rozdíly také v dalších možnostech, které se netýkají přímo fotografování. F200 i F300 dovedou natáčet ozvučené videosekvence s rozlišením 320 x 240 či 160 x 120 bodů při 15 snímcích za vteřinu, přičemž F300 ještě jejich délku limituje na 3 minuty při větším rozlišení a 20 minut při menším, zatímco novější F200 je schopna videem naplnit celou dostupnou kapacitu paměťové karty SD.

Co se týká obrazové kvality, tak oba dva přístroje za dobrých světelných podmínek dovedou vykouzlit skvěle prokreslené a barevně věrné snímky. Horší situace je v tmavých partiích fotografií či obecně při špatném světle, kde dochází k drobnému rozpadání obrazu a barevnému šumu. Menší výhrady jsme měli také k pomalejšímu ostření a ne zcela bleskurychlé odezvě na závěrku.

Ovládání obou strojů je velmi podobné, hlavní rozdílem je v případě Dimage F200 oddělení páčky transfokátoru jako samostatného ovladače na zadní stěnu, což znatelně přispívá k jednodušší a logičtější funkci. Celkově jsou oba fotoaparáty na velmi dobré úrovni, i když za pozornost stojí zejména moderněji vybavený a levnější Dimage F200.

Minolta Dimage F200

snadnější ovládání

ostrost kresby

problémy s tmavými partiemi

Cena vč. DPH: 18 990 Kč

Minolta Dimage F300

kvalita 5 megapixelů

ostrost kresby

problémy s tmavými partiemi

Cena vč. DPH: 24 990 Kč

K testu poskytla: Minolta, www.minolta.cz

§§§§§


ATI je opět o krok napřed – Hercules 3D Prophet 9800 PRO

Tomáš  Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0318

V minulém čísle jsme přinesli recenzi  grafické karty WinFast A300 UltraTD MyVIVO, osazené nejvýkonnější  variantou čipu GeForce FX od nVidie. Jak jsme se během testu  mohli přesvědčit, karta nabízí výrazný nárůst výkonu oproti předchozí  generaci GeForce, avšak náskok největšího rivala ATI Radeon 9700  PRO dokázala pouze dotáhnout. Nyní navíc přichází na trh vylepšená  verze nejvýkonnějšího Radeonu označená Radeon 9800 PRO. Jako  první nám ji na test zapůjčila firma Guillemot.

Hercules 3D  Prophet 9800 PRO se na první pohled od běžných grafických karet  příliš neliší a mnoho rozdílů tedy nenajdete ani mezi kartou  a jejím předchůdcem. Drobné odlišnosti jsme přesto objevili.  Jde o tvar a barvu měděného pasivního chlazení pamětí na vrchní  i spodní straně karty, průhledný ventilátor a standardní čtyřkolíkový  napájecí konektor. Co se týče technických parametrů, jádro nového  Radeonu 9800 PRO pracuje na taktovací frekvenci 380 MHz a karta  využívá 3,8ns paměti Samsung o 350 MHz. Upraveny byly i Smart  Shader, SmoothVision a Hyper Z III, nejde však o žádné revoluční  změny, ale pouze o doladění stávajících funkcí. Konfigurace výstupů  zůstává stejná jako u starších karet, tedy analogový D-SUB, digitální  DVI-I a S-Video TV-Out. Díky technologii HydraVision lze signál  zobrazit najednou na dvou zařízeních.

Součástí retailového balení  grafické karty Hercules 3D Prophet 9800 PRO je čtveřice stříbrných  placek, na kterých krom ovladačů naleznete i softwarový DVD přehrávač  PowerDVD a plnou verzi hry Rainbow Six: Raven Shield. Pro propojení  s ostatními zařízeními jsou k dispozici redukce z DVI-I na D-SUB  a z S-Videa na kompozit a kompozitní S-Video a napájecí kabel.

Výkon  karty jsme měřili na počítači s procesorem Intel Pentium 4 3,06  GHz, 512 MB operační paměti RDRAM, deskou Intel D850MV a operačním  systémem Windows XP Professional. Jako benchmark jsme použili  osvědčený 3DMark2001 SE a hru Unreal Tournament 2003. Získané  skóre jsme porovnali s výsledky testu GeForce FX, aby byl nárůst  zřetelnější. Jak je z tabulky patrné, výkonnostní rozdíl mezi  Radeonem 9800 PRO a dvojicí dosavadních leaderů není nijak závratný  a jde zhruba o 10 procent.

Grafický čip ATI Radeon 9800 PRO  rozhodně nenabízí výrazně vyšší výkon, nežli GeForce 4 Ti4800  a Radeon 9700 PRO, a jeho vypuštění na trh je spíše krokem potvrzujícím  náskok kanadského výrobce. Pokud byste uvažovali o grafické kartě  s tímto čipem, pak model firmy Guillemot rozhodně patří mezi  ty kvalitnější. Oproti konkurenci nabízí například kvalitnější  chlazení s modře svítícím ventilátorem.

Hercules  3D Prophet 9800 PRO

nejvyšší 3D výkon

externí napájení

K  testu zapůjčila firma: Guillemot, www.guillemot.cz

Cena vč.  DPH: 18 990 Kč

§§§§§


Vodní chlazení – Thermaltake Aquarius II

Hynek Vácha

c03p0319

Se vzrůstajícím výpočetním výkonem procesorů stoupá i jejich výkon tepelný, a proto hledá řada výrobců způsob, jak odvést přebytečné teplo od procesoru. V poslední době se začínají uplatňovat i systémy chlazené vodou, protože ta má větší tepelnou kapacitu než vzduch. Pro uživatele, kteří chtějí využít jejich výhod, je tu Thermaltake Aquarius II. Jedná se o kompaktní chladicí systém, který se dá celý kromě přídavné expanzní nádoby na vodu instalovat uvnitř počítačové skříně.

Dostaneme ho v (na chladič dost velké) graficky pěkně vyvedené krabici. Po otevření máme před sebou asi 3 metry dlouhou hadičku a pod ní hlavní části systému chladicí blok, tepelný výměník, vodní čerpadlo a expanzní nádobu. Dále zde najdeme systémy uchycení hlavního chladicího bloku na procesor, čtyři přibližně 30centimetrové pružiny, určené pro vsunutí do hadiček, kterými zabráníme jejich nechtěnému uskřípnutí.

Montáž je celkem jednoduchá pokud zvládnete nainstalovat klasický vzduchový chladič, pak pro vás nebude instalace tohoto systému problémem. Jeho velkou výhodou je možnost využití s dnes nejběžnějšími typy procesorů, tedy AMD Athlon a Intel P4, a dokonce s chystanými 64bitovými procesory AMD Opteron. Po instalaci vlastního chladiče na procesor a rozmístění tepelného výměníku, expanzní nádobky a čerpadla ve skříni počítače nám zbývá již jen propojení všech komponent hadičkami. Všechna spojení jsou ještě pojištěna pomocí speciálních pružin, čímž je minimalizováno riziko vytečení chladicí kapaliny.

Test jsme prováděli na procesoru AMD Athlon 1 GHz, přetaktovaném na 1,4 GHz. Pro měření jsme použili program Hot CPU tester, který 100% zatíží procesor. Při umístění tepelného výměníku uvnitř skříně sice lze procesor přetaktovat až na tuto hodnotu, ale teplota procesoru dosahuje již 56 ?C. To je způsobeno tím, že teplo odebrané procesoru je rozptylováno uvnitř počítačové skříně, což není optimální. Proto jsme jako další krok připevnili tepelný výměník na vnější stěnu skříně. Takto bylo teplo odebrané procesoru rozptylováno ven, což zvýšilo efektivitu chlazení a atmosféra uvnitř počítače zůstala na přijatelných 41 ?C.

Získané zkušenosti nás opravňují k tvrzení, že se jedná o povedený výrobek, který umožní značně přetaktovat procesor a snížit hlučnost počítače. Jeho nevýhodou je ale poměrně vysoká cena.

Thermaltake Aquarius II

výkon, tichý chod

cena

Cena vč. DPH: 6 000 Kč

K testu zapůjčila firma: CzechComputer, www.czechcomputer.cz

§§§§§


S bezdrátem na dlani – Toshiba e750 Wi-Fi

Tomáš Jirásko

c03p0321

Toshiba e750 v sobě ukrývá procesor Intel XScale PXA 255 o frekvenci 400 MHz. Paměť disponuje 64 MB RAM, 32 MB NAND ROM, a navíc dalšími 32 MB Flash ROM, do které lze zálohovat zvláště důležitá data. Tento Flash ROM disk dokáže data ochránit i v případě tvrdého resetu nebo úplného vybití baterií. Použitý 3,8" transreflektivní TFT displej s rozlišením 320 x 240 (65 tisíc barev) je kontrastní a čitelný i za jasného slunečního světla, i když se samozřejmě subjektivně ztrácí barevnost. Při zobrazování pomáhá grafika ATI Imageon 100 s 384 KB videoRAM, která umožňuje přes dokoupitelné rozšíření i externí zobrazení 800 x 600 pixelů. Při zapnutém vestavěném Wi-Fi e750 se HTML stránky načítaly rychleji než konkurenčního modelu iPAQ h5450. Bohužel však vybavení Wi-Fi na úkor technologie Bluetooth prozatím snižuje využitelnost, jelikož domácí přístroje jako telefony a tiskárny jsou vybavovány hlavně Bluetoothem. Jiná situace je na cestách, kdy dostupnost Wi-Fi hotspotů se v lokalitách jako jsou hotely, restaurace a letiště stále zvyšuje, což řadí e750 do segmentu přístrojů pro korporátní klientelu.

Podobně jako model e730 je i Toshiba e750 vybavena dvojicí rozšiřujících slotů jedním pro SDIO/MMC karty a druhým pro karty CompactFlash II. PDA využívá vyměnitelný 1 000mAh lithiumiontový akumulátor, který při kontinuálním přehrávání MP3 souborů dokázal e750 zásobovat "šťávou" při 50% podsvětlení displeje něco přes čtyři hodiny pětačtyřicet minut, než se Media Player odmlčel, přístroj byl však schopen ještě cca 20 minut provozu.

Design přístroje je stále hodně konzervativní obdélníkový tvar o rozměrech 125 x 80 x 16 mm a hmotnosti 190 g. Na horní straně je umístěn jack pro sluchátka, sloty SD/MMC i CFII karet a stylus, na straně přední je vypínání, dvojice LED signalizujících stav baterie a Wi-Fi. Pod displejem je čtveřice standardních tlačítek a kurzorová klávesa. Užitečný je i nalevo nahoře umístěný jogdial, suplující pěticestnou klávesu.

Jako OS jsou použita Windows Pocket PC 2002, kdy v balení je dodávána česká lokalizace. Další software tvoří již notoricky známá kombinace Diáře, Kalendáře, Wordu, Excelu a dalších standardních aplikací.

Toshiba e750 nabídne uživateli s výjimkou Bluetoothu veškeré moderní technologie; kvalitní displej, výkonný procesor a dostatek paměti. Užitná hodnota však roste a padá především s vaší schopností a možností využít vestavěné Wi-Fi, i když velikost vestavěné paměti není zanedbatelná. Pokud pro Wi-Fi nenaleznete využití, zvolte raději model e740 s Bluetoothem. Celkově se jedná o velmi dobře navržený přístroj s dostatečným výkonem, připravený na přechod na platformu Pocket PC 2003.

Toshiba e750 Wi-Fi

dva expanzní sloty, velikost paměti

cena

Cena vč. DPH: 24 390 Kč

K testu zapůjčila firma: CHG Trade, www.chg.cz

§§§§§

$$$$$


Software


Na stříbrných kotoučích

Pavel Tůma

c03p0332

Astérix učíme se angličtinu

Astérixe a Obelixe, hrdiny francouzského kresleného komiksu i dvou celovečerních filmů s Cristianem Clavierem a Gerardem Depardieu v hlavních rolích, jistě všichni naši čtenáři znají. Málokdo však asi ví, že se s jejich dobrodružstvími můžeme setkat i na CD-ROMu od anglické společnosti EuroTalk (o českou distribuci se postarala společnost CFC). Jak již z názvu vyplývá, jedná se o program zaměřený na výuku anglického jazyka a je určen pro mírně pokročilé studenty. Celá výuka je založena právě na oblíbených komiksech. S hlavními hrdiny tak zažijete dlouhý (opravdu hodně dlouhý) příběh, na jehož začátku je jedno malé římské dítě a spousta starostí s ním spojených. Asterix, jakožto prakticky přemýšlející člověk, rozhodne, že je nezbytně nutné dítě vrátit jeho právoplatným rodičům, a tak začíná pátrání plné zmasakrovaných Římanů se šťastným koncem (jak také jinak).

Příběh se odkrývá po jednotlivých komiksových okénkách a vy máte na výběr, zda chcete texty poslouchat, číst nebo oboje dohromady. Pokud již máte angličtinu alespoň trochu naposlouchanou, neměli byste mít s porozuměním problémy. Jedná se sice o nepříliš kvalitní nahrávky, které mají do CD kvality hodně daleko, ale ještě se dají poslouchat. Anglické texty, jež vypouštějí postavičky z úst v podobě klasických bublin, jsou bez výhrad, chyby jsem však našel v jejich českých překladech. Ty jsou často hodně volné, a na druhou stranu občas tak přesné, že se až vytrácí smysl vyřčených slov (viz např. frázová slovesa). V kontrastu s tím jsou velmi dobře zpracovány tzv. "Učitelovy poznámky", které ke každému obrázku gramaticky i významově vysvětlují použitá slovíčka a ustálená spojení. Překlady jsou na CD-ROMech nejen v češtině, ale i v nesčetných jazykových mutacích, včetně takových exotických jazyků, jako je např. japonština nebo arabština. Po zhlédnutí příběhu je připraven vědomostní kviz, a jako bonus můžete zastoupit vybranou postavu a namluvit ji svým nezaměnitelným hlasem.

Pokud vás tento produkt zaujal a neučíte se zrovna anglicky, můžete si koupit jeho německou, francouzskou nebo španělskou mutaci, jež se kromě použitého jazyka v ničem neliší. I přes pár chyb, které jsem našel, se jedná o zajímavý pokus převést oblíbený komiks na stříbrné kotouče. Jestli jde o pokus úspěšný, musíte posoudit sami.

Astérix - Učíme se anglicky

je to přece Astérix a Obelix

možnost vlastního namluvení

menší chyby v překladech

ne moc kvalitní zvuk

Distributor: CFC, s. r. o., www.cfc.cz

Žánr: výuka angličtiny

Jazyk: anglický

OS: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Cena: 999 Kč

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5, 100 00 Praha 10, www.ben.cz

LANGMaster Škola hrou Biologie 1

Jak můžete vidět, společnost LANGMaster zatím plní svá novoroční předsevzetí a každý měsíc přichází alespoň s jednou novinkou z oblasti multimediálních výukových technologií. Tentokrát se jedná o CD-ROM s názvem Biologie 1, jenž bezprostředně doplňuje další dva produkty, které se věnovaly přírodním vědám (Přírodověda 1 a Biologie 2). Rozšiřuje tak komplet výuky určený pro žáky základních škol nebo studenty na nižších stupních víceletých gymnázií. Dnešní titul je určen dětem od 12 do 16 let.

Z hlediska obsahu je novinka rozdělena na dvě základní části. První z nich, nazvaná Organizace života, je věnována výkladu základních principů fungování živé hmoty. Mimo jiné se dozvíte, co je to vlastně život a kde probíhají životní procesy. Zjistíte také jaké jsou základní životní funkce, uvidíte stavbu buňky ať už bakteriální, živočišné nebo složité rostlinné. Následuje systematické členění živých organismů a jejich vymezení vůči neživé přírodě. Druhá část (tj. druhý CD-ROM) je kompletně věnována rostlinné říši, která se ještě na žádném produktu od LANGMasteru neobjevila. Žáci se tak poprvé mohou seznámit s tím, jak a proč vlastně rostliny rostou a s jejich stavbou od kořene až po pestík a bliznu. Nepřehlédnutelná jsou i stěžejní témata jako fotosyntéza, přijímání potravy, dýchání a vylučování rostlin. Chybět nesmí ani to, jak se stromy a květiny rozmnožují a pohybují se. Víte třeba proč se slunečnice otáčí za Sluncem? Jako vždy je zastoupeno i ekologické okénko, tentokrát v podobě charakteristiky ekologických skupin rostlin. Obsah CD je jako vždy pestrý a nádherně barevné fotky, kresby a průřezy jsou vhodně doplněny multimédii, tzn. zvukovými nahrávkami, animacemi a videi, z nichž některá opravdu dovedou zaujmout například pohled na bijící srdce žáby, která je očividně mrtvá.

Po stránce technologické mi nezbývá než zmínit fakt, že Biologie 1 je shodná se všemi podobnými produkty z řady S. Ovládací rozhraní zůstalo zachováno a v případě, že již některý z předchozích titulů vlastníte, se nová látka integruje do dřívější instalace uživatelského rozhraní. Kromě možnosti definovat záložky či vytvářet poznámky jsou k dispozici pomůcky jako galerie druhů, slovníček pojmů nebo životopisy význačných vědců. To vše na 3 CD-ROMech nabitých informacemi, které by ve vaší sbírce neměly chybět.

Biologie 1

grafická přitažlivost

videoa audionahrávky

cena

Producent: LANGMaster International, s.r.o.

Žánr: výukový program

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/XP

Cena: 499 Kč

K recenzi poskytla firma: LANGMaster International, s. r. o., Branická 107, 147 00 Praha 4, www.langmaster.cz

Didakta Dějepis

S výukovými programy z edice Didakta společnosti Silcom jsme už měli tu čest se na našich stránkách setkat. Po matematice, geometrii a krátké odmlce přišly na řadu významné dějinné události v podobě CD-ROMu Dějepis. Jelikož tento předmět musí obsáhnout několik tisíciletí a vyučuje se jak na základních, tak i středních školách, čekali bychom, že i stříbrný nosič bude doslova "přecpán" daty... A opravdu tomu tak je, o čemž se budete moci přesvědčit na následujících řádcích.

Na začátek by asi bylo záhodno zmínit, že je tento produkt určen pouze pro procvičování jinde nabytých znalostí. Tedy, ne že by se člověk při procházení testy nic nenaučil (vždyť chybami se člověk učí), ale je určitě lepší pustit se do práce po přečtení alespoň základních faktů. Dějiny jsou rozděleny do šesti tematických okruhů, které jsou dále děleny do menších celků. Můžete tak začít pravěkem a dobou kamennou a železnou, pokračovat přes starověk a podívat se do Řecka, Říma nebo do Orientu. Ve středověku si procvičíte znalosti z dob Přemyslovců, Lucemburků, Jagellonců a husitů. K vyšším letopočtům se dostanete v (raném) novověku a jeho objevných plavbách a krvavých válkách a revolucích. A jako poslední už zbývá jen 20. století, které na boje také nebylo moc chudé, a cesta od Železné opony až k pádu komunismu byla pořádně trnitá. Pokud budete mít dostatek odvahy a znalostí, můžete si své znalosti procvičit ve čtyřech typech úloh. Základem jsou testové otázky, kde formou a, b, c odpovídáte na daný problém. Asi nejtěžší jsou spojovačky, kde je úkolem spojit datum a událost, která k tomuto datu pasuje. Třetí v řadě jsou úkoly s obrázky a výčet zakončuje rozhodování o správnosti, kde máte 50procentní možnost správné odpovědi. Hodnocení zajišťují tabulky, které přehledně zaznamenávají dosažené výsledky jednotlivých žáků a dokonce je i známkují. Testy nemusíte vyplňovat jen na počítači, ale je zde možnost úlohy vytisknout a předložit je dětem k vypracování standardní papírovou formou (kromě úkolů s obrázky).

Program je určen vyššímu stupni základních škol, kde by mohl najít docela dobré uplatnění. A to hlavně díky množství otázek a obrazového materiálu, ale třeba i kvůli automatickému známkování. Pokud chcete svoje dítko testovat v klidu domova, neměl by ani to být problém.

Didakta - Dějepis

jednoduché ovládání

množství otázek, obrázků a fotografií

4 typy úloh

Producent: Silcom Multimedia, CD-ROM & Multimedia, s. r. o., www.silcom-multimedia.cz

Žánr: výukový program

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Cena: 599 Kč

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5 100 00 Praha 10 www.ben.cz,

TS Němčina pro školáky 4

Němčina od Terasoftu těží hlavně z faktu, že podporuje šest nejpoužívanějších učebnic na českých základních školách, což asi přiláká mnoho zákazníků. Jedná se o tyto knihy: Němčina pro 7. ročník ZŠ Maroušková, Heute haben wir Deutsch 3, Nová němčina 2 2. část a Nová němčina 3 1. část, Wer? Wie? Was? 3 a Das Deutschmobil 3. Seznam je to úctyhodný a zpracovat výukový program pro tolik rozdílných knih nebylo jistě jednoduché. Nicméně děti si na začátku práce mohou zvolit knihu, se kterou pracují ve škole, a doplnit si znalosti i v elektronické podobě. Zábavnou formou je procvičována slovní zásoba dle jednotlivých lekcí zvolené učebnice nebo slovíčka rozdělená do různých tematických okruhů (na nádraží, u moře, na horách, nářadí, hračky nebo počasí, aj.). Slovní hrátky jsou náplní ještě dvou dalších okruhů, kde se z českých a jim odpovídajících německých výrazů tvoří dvojice, nebo se v časovém limitu hledá správně napsaný německý překlad k české předloze. Nejen na porozumění psanému textu, ale i na mluvené slovo je kladen velký důraz. Z procvičovaných temat je to např. jídlo, nemoci, sport, oblečení, popis osoby, rodina nebo volný čas. Některá z nich jsou mezi otázkami k maturitě, což může být celkem dobrá příprava. U maturity samozřejmě nesmějí chybět ani odpovídající znalosti gramatiky, a proto je i z ní připraveno několik interaktivních cvičení, odpovídajících čtvrtému roku výuky němčiny, tj. druhému stupni ZŠ. Děti si důkladně procvičí např. perfektum pravidelných i nepravidelných sloves, předložky se 3. a 4. pádem, skloňování osobních nebo přivlastňovacích zájmen nebo préteritum způsobových sloves a mnoho dalšího.

Z hlediska obsahu se jedná o spíše nadprůměrný titul, který si svým snadným ovládáním a díky některým nadstandardním funkcím jistě najde své fanoušky. Z dalších funkcí zmiňme třeba porovnávání výslovnosti nebo tiskový modul, s jehož pomocí lze jednoduše získat cvičení na procvičování slovíček, gramatiky či překladů.

TS Němčina pro školáky 4

propojení s učebnicemi

tiskový modul

porovnání výslovnosti

Producent: Terasoft

Žánr: výuka němčiny

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 600 Kč (2.-4. díl, dohromady 1 200 Kč)

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s. Vísecké náměstí 1280 268 01 Hořovice www.terasoft.cz

Digitální video

Společnost Špidla Data Processing zásobuje náš trh celkem pravidelně výběry sharewaru a freewaru z celého světa. Čas od času se tak dostane na světlo světa disk plný programů, většinou zaměřený na určitou zájmovou oblast. Tentokrát jde o dost ambiciózní projekt na 2 CD, která obsahují kolekci programů pro snadnou domácí, ale i profesionální úpravu digitálního videa.

Vezměme si modelovou situaci. Byli jste na skvělém večírku a vaše malá společnice, digitální kamera, na takové události samozřejmě nesměla chybět. Když se odpoledne vzbudíte a video zhlédnete, zjistíte, že by přece jen bylo potřeba natočený materiál trošičku upravit, abyste ho beze studu mohli pustit známým nebo rodině. Program, který byl součástí balení kamery, vám z nějakého důvodu nevyhovuje, a tak sáhnete po CD od Špidly. Nejdříve nahrát video do počítače, vybrat si některý ze střihových programů, sestříhat a seřadit jednotlivé záběry. Když jsou základy hotové, můžete si začít hrát s přechodovými efekty, titulky, logy a stovkami dalších grafických efektů. Pokud jsou některé záběry z tmavých zákoutí nerozeznatelné, neměl by být problém použít některého z pomocníků pro vylepšení obrazu. Bez zvuku by to asi nebylo to pravé, takže je na řadě ozvučení, a to ať vlastním komentářem nebo hudbou v oblíbeném formátu. Pokud si troufnete, může se z plochého monozvuku ze starého gramofonu stát profesionální prostorový zážitek. Spojíte-li vše do jednoho uceleného díla, budete jistě chtít svou práci někam vyexportovat. Výběr je tu velký: zpět do kamery, na VHS, jako (S)VCD nebo DVD, či pustit video do světa po síti.

Obě CD jsou naplněna spíše sharewarem a ojediněle freewarem, takže na plné verze se netěšte. Pokud si však hodláte koupit program, který bude vyhovovat vašim požadavkům a schopnostem, a chcete si vše nejdříve vyzkoušet, pák vám tato kolekce programů jistě pomůže. Vše je oblečeno do standardního špidlovského kabátku, rozděleno do kategorií s popiskami, hodnocením a s integrovaným fulltextovým vyhledáváním. Říká se: "Kdo hledá, najde." Pokud tedy hledáte odpovídající program ke své kameře, zkuste jej najít právě zde.

Digitální video

množství a výběr programů

kompletní kolekce pro zpracování DV

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o., www.spidla.cz

Žánr: soubor programů pro MP3

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší

Cena: 399 Kč

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5 100 00 Praha 10 www.ben.cz

§§§§§


Buďte ”free” a palte zdarma! – sada programů, za které neutratíte ani korunu I.

Pavel Tůma

c03p0333

Proč utrácet peníze za drahé vypalovací programy, když se na internetu dá najít software, který zastane stejnou práci a to za nesrovnatelnou cenu zadarmo.

Softwarový trh je přeplněn utilitami, které umí nejen vypalovat datová a audio CD, ale také nabízejí spoustu úžasných funkcí, jež posouvají hranice běžné vypalovačky ještě dál a laťky programů ještě výš. Umožní vám vypálit (S)VCD, disk s fotkami, který si posléze budete moci přehrát na svém DVD, rippovat audio CD, tvořit kolekce "empétrojek" a bůhvíco ještě. Ano. Mluvím o Neru, WinOnCD, Easy CD Creatoru a jim podobných. Pokud však takový program nedostanete v balení s novou CD-RW mechanikou, může se nákup některého z nich celkem prodražit. A jestli někdo chcete opravdu jen vypalovat a ne experimentovat s různými smíšenými, bootovacími, hybridními a jinými extra CD, pak jistě raději ušetříte, koupíte si mechaniku v bulkovém balení a software si nějakým způsobem opatříte na internetu. A abychom zajistili, že použitý způsob bude legální, přinášíme vám tento článek. Nejedná se však, jak by se mohlo zdát, jen o vypalovací programy, ale i o další vybavení, které s archivací souvisí. Budete si moci vytvořit spouštěcí menu, spočítat čas potřebný k vypálení CD či DVD, zkontrolovat správnost zapsání dat, pořádně otestovat svoji vypalovačku nebo popustit uzdu své fantazii a vytvořit si ke svým diskům obaly a booklety. Tak proč zbytečně utrácet, když nemusíte? A pokud jste si koupili PC WORLD s CD, pak všechny programy naleznete .

1. Jet Audio 5.0 Basic

Vše pro audio

Jet Audio 5.0 Basic přináší vše pro přehrávání, nahrávání a vypalování audia a navíc přidává podporu přehrávání videa.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický Cena: zdarma

Zdroj: www.jetaudio.com (jad5.exe, 17,8 MB) a

Z Jet Audia by se klidně mohl stát nástupce Windows Media Playeru a WinAmpu. Jedná se o podobné multimediální centrum jako jsou oba zmíněné programy, a tak už záleží jen na uživateli, který z nich si vybere. Jet Audio umí přehrávat audioa videosoubory (podporuje i titulky) v nejrůznějších formátech, je plně skinovatelný (nové skiny se dají stáhnout z www.jetaudio.com/products/jetaudio/skins) a na rozdíl od ostatních programů dokáže přečíst CD-Text. Kromě úpravy zvuku v podobě ekvalizéru dokáže vytvořit i na dvou reproduktorech zdání prostorového zvuku nebo vás přenést do koncertního sálu či na stadion. U konkurence budete marně hledat také dvě další užitečné funkce. Timer v daný čas spustí přehrávání vámi zvolených souborů nebo alb a Alarm vás diskrétně upozorní, že je čas jít na domluvenou schůzku, nebo už byste měli po probdělé noci pospíchat do práce. K požitku z hudby dopomůže i některý z dvaceti typů vizualizace, které jsou, podle mého názoru, jedny z nejlepších, jež můžete u programů tohoto typu najít.

Konečně se dostávám k funkcím, kvůli kterým je Jet Audio zařazeno na první místo v článku o vypalovacích programem zadarmo. Ono to totiž, světe div se, dokáže také vypalovat (i když jen audio). A nejen to, Jet Audio vás provede cestou od předlohy až po kopii audio CD. Začnete rippováním do některého z podporovaných formátů (ogg, wav nebo wma). Pokud je originál vypálen s CD-textem, uloží program soubor pod odpovídajícím jménem a to uloží i do ID3 Tagu. Pokud chcete převést jednotlivé stopy do jediného souboru, není problém. Stačí zaškrtnout jedno jediné políčko. Jestli už máte hudební soubory na pevném disku a moc se vám nelíbí, že celé album zabírá ve formátu WAV 600 MB vašeho drahocenného místa, pak přišel čas na konverzi do některého z komprimovaných typů souborů (viz podporované formáty). Obráceně je to samozřejmě možné také. I na externí zdroje je myšleno, a ani vaše starodávné nahrávky na kazetách a ještě starších gramofonových deskách tak nemusí zůstat v zapomnění. Stačí jen připojit správný kabel k odpovídajícímu vstupu vaší zvukové karty a spustit nahrávání. Stejně si můžete nahrát např. vysílání některého z internetových rádií rovnou do WMA. A jsme skoro na konci cesty. Teď stačí vybrat požadované soubory a odstartovat zápis na médium (do délky 80 minut). CD je hotové, přeji příjemný poslech.

V popisované verzi Basic, která je volně ke stažení, není bohužel možné pracovat s formáty MP3 a MP3PRO, což je jistě škoda. Pokud se vám Jet Audio natolik zalíbí, že už nebudete chtít pracovat s jiným nástrojem, ale podpora MP3 vám bude chybět, nezbude vám nic jiného než si koupit verzi Plus, která je o práci s tímto oblíbeným formátem obohacena.

2. Exact Audio Copy (EAC) 0.9 beta 4

Chcete přesnou kopii svého originálního CD?

S programem Exact Audio Copy 0.9 beta 4 si můžete být opravdu jisti, že přenášíte veškeré zvukové informace uložené na CD.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický (i český)

Cena: zdarma

Zdroj: www.exactaudiocopy.com (eac09b4.exe / eac09b4.exe_CZ, 1 260 KB) a

Tento program pochází z Německa a jeho autorem je student univerzity v Dortmundu, kterého již unavovalo neustálé přeposlouchávání souborů, jež vytvořil kopírováním z CD. Některé mechaniky totiž nemusí poškrábaná CD číst dostatečně kvalitně a dělají při kopírování často chyby. Vznikl proto program, jenž díky některým technikám jako je korekce ofsetu mechaniky, podpora C2 chyb, automatické zjišťování mezer mezi tracky a díky několika grabovacím modům vytváří přesné kopie audio "cédéček". Od první verze z roku 1998, která dokázala jen grabovat CD, uplynula dlouhá doba, a tak v nejnovější verzi můžeme takto získané soubory i vypalovat. Program je licencován jako cardware, což znamená, že pokud se vám EAC líbí, pošlete výrobci pohled.

EAC rychle a bez chyb zkopíruje vaše CD do formátu WAV, MP3, OGG nebo WMA, anebo máte možnost uložit celé album jako image, se kterým však v tomto programu nemůžete podnikat nic jiného, než jej vypálit. Pokud se rozhodnete pro komprimování do MP3, budete muset na internetu najít a nainstalovat ještě Lame-Encoder, což ale není nic obtížného ani vám to nezabere moc času. Druhou možností je použít verzi 3.88, kterou najdete . Jestli raději používáte kvalitnější, ale o to větší formát WAV, pak je pro vás připraven sice jednoduchý, ale použitelný editor, který vám dovolí mazat, rozdělovat nebo naopak spojovat části souboru, odstraňovat některé ruchy, postupně zesilovat nebo zeslabovat zvuk (fade in/out) a používat pár dalších užitečných funkcí. Vypalování probíhá jednoduše díky technologii drag and drop, podporována jsou CD do délky 90 minut. Navíc není potřeba ohledně hardwaru nic nastavovat, program si vše potřebné zjistí sám. Z dalších vlastností zmiňme podporu CD-textu, multisession, práce s ID3 tagy, propojení s databázemi CDDB a freeDB. A abych nezapomněl, ani v EAC nechybí jednoduchý přehrávač, ve kterém si budete moci pustit soubor v kterémkoli podporovaném formátu nebo běžné audio CD. Pokud toužíte po přesném a rychlém grabování, pak neváhejte a vyzkoušejte EAC. Pro vás, kteří si moc nerozumíte s angličtinou, existuje i česká verze.

3. CD\n\Go Suite 2.0/Burn\n\Go 1.01

V jednoduchosti je síla

CD\n\Go Suite a Burn\n\Go s vaší pomocí vytvoří originální CD do nepohody.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: www.cdngo.com (cdngo.zip, 5,1 MB) a

Vezmi CD, vypal ho a běž. Tak nějak by se tento program dal nazvat. Vlastně se jedná o dvě samostatné utility, které se vytvoří po spuštění jednoho instalačního souboru. Nějak mi unikl důvod tohoto oddělení, ale budiž... Snad je to kvůli maximálnímu zjednodušení nebo kvůli uživatelské přívětivosti, kdo ví? Ať už to bylo myšleno jakkoli, jedná se o španělský produkt, ale nebojte se, nebudete se muset učit další světový jazyk. Standardní instalace obsahuje 21 jazykových mutací, včetně češtiny a slovenštiny, takže hurá do práce...

CD\n\Go je určen hlavně pro extrakci audiostop z CD a to do známých formátů, jako jsou MP3, WAV a OGG. Stejně jako EAC tento program potřebuje Lame extraktor, ale ten je tentokrát již integrován, což dává najevo i mírně předělané logo Intelu, zde "LAME Inside". Další zvláštností je, že extrakce vždy probíhá nejprve do formátu WAV, a teprve po jeho uložení na pevný disk následuje konverze do zvoleného typu audiosouboru. Je to sice automatické, ale právě tak byste konverzi mohli provést sami. Mimochodem, manuální převody podporuje CD\n\Go také. Nechybí ani práce i ID3 tagy a spojení s CDDB databází, ve které najdete názvy písní, a nebudete je muset přepisovat ručně.

Burn\n\Go je, jak název naznačuje, vytvořen jako vypalovací nástroj pro soubory uložené na hard disku. Pracovat umí se stejnými formáty jako jeho bráška a zapsat jich umí až 90 minut. Program sice většinou správně detekuje vaši mechaniku, ale nějak mu nejde zjistit, jaké rychlosti že to podporuje. Proto tyto hodnoty musíte zadat sami, pak vše funguje bezvadně. Pokud vypalujete na CD-RW, tak vám ho pomůže před vypálením vymazat. To je tak všechno, co tento prográmek zvládne. Není toho moc, ale co byste také zadarmo chtěli.

4. Easy Burning 1.4

Ještě jednodušší

Malá utilitka s o trochu většími možnostmi. To je Easy Burning.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.dpaehl.i-p.com (easyburn.zip, 1,1 MB) a

Jestli budete hledat ještě jednodušší vypalovací program, tak asi žádný nenajdete. Jedno jediné malé okénko, a dost. To je všechno, z čeho se Easy Burning skládá. Žádná menu, pár tlačítek a vypalování pomocí utilitky napsané pro dosovské rozhraní. Samotný program sice spustíte ve Windows, ale po stisknutí tlačítka "Vypal" na vás vyskočí standardní dosovské okénko a začne se vypalovat. Na tak malý program jsou zahrnuty i takové vychytávky, jako je multisession nebo Burnproof. A ovládání? Vyberete si jeden nebo více adresářů pomocí technologie drag & drop, jejichž obsah chcete vypálit, a potvrdíte. Jednoduché jako facka.

5. Clony XXL 2.0.1

Legální program pro ne zas tak legální aktivity

Clony XXL poradí, jak naklonovat i chráněná data.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický nebo německý

Cena: zdarma

Zdroj: home.arcor.de/bejot/ (easyburn.zip, 1,1 MB) a

Clony XXL je software, který dokáže na chráněných audio CD a nosičích her rozeznat použitou ochranu a navrhnout účinná nastavení pro program Clone CD. Ten není zadarmo, a tak v tomto článku nemá místo, nicméně ho můžete najít na www.elby.ch nebo (setupclonecd.exe, 2,5 MB). Z používaných ochranných systémů pozná Clony Safedisc, Cactus Data Shield, Securom, Protect-CD, Discguard a Laserlock. Navíc obsahuje seznam CD-ROM a CD-RW mechanik, které jsou schopné takto chráněná CD číst a vypalovat.

Od nejnovější verze je Clony XXL součástí programu GameJack 3 ( gj3.exe, 10 MB) od stejného programátora. GameJack však jde ještě dál a dokáže si poradit s více ochranami. Jako takový bonus dokáže kopírovat všechna jednovrstvá DV, která nejsou chráněna ochranou CCS, a dokonce CD určená pro Playstation 2. Ale o tom zas jindy... 14denní zkušební verzi najdete (gj3.exe, 10 MB).

6. Burning Timer 2.50

Jak dlouho to trvá?

Burning Timer je jednoduchá kalkulačka na čas strávený u vypalování.

Operační systém: Windows 9x/ME/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.cbtools.de (bgtimer.exe, 738 KB) a

S tímto prográmkem spočítáte dobu vypalování raz dva. Ať už se jedná o CD nebo DVD, stačí zadat množství dat, které potřebujete vypálit, a rychlost, kterou vaše mechanika podporuje, a je hotovo. Pokud jste zvědaví, jak dlouho by vypalování trvalo na jiné mašině, pak můžete vyzkoušet všechny rychlosti od 1x (150 KB/s) až po 60x (9 000 KB/s). U DVD to je od 1x (1,3 MB/s) do 8x (přibližně 10 MB/s). Dobře se dá tahle utilita využít, pokud hodláte vypalovat více kopií jednoho CD. Dozvíte se, kolik času při této činnosti strávíte.


Buďte ”free” a palte zdarma! – sada programů, za které neutratíte ani korunu II.

7. CDCheck 3.0

Nosiče dat bez chyb

CDCheck otestuje jakékoli CD nebo adresář a oznámí vám, kde je zakopán pes.

Operační systém: Windows 9x/ME/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.elpros.si/cdcheck/ (cdchecksetup.exe, 821 KB) a

CDCheck je program určený k prevenci, detekci a léčení poškozených souborů s důrazem na nalezení chyb. Umí prozkoumat jakékoli CD nebo DVD a po dokončení procesu vám řekne, které soubory jsou zničené. Díky zprávě o průběhu kontroly se dozvíte, kde přesně je chyba. CD může být zničeno mnoha způsoby, ať už mechanicky nebo třeba jen vystavením delšímu působení intenzivních slunečních paprsků. Program dokáže včas zjistit, zda jsou vaše data v bezpečí, nebo jestli už je pozdě. Integrována je i porovnávací funkce, která vám umožní porovnat obsah CD buď s adresářem, ze kterého původně data pocházejí, nebo z jiného disku. CDCheck se ujistí, jestli jsou oba porovnávané subjekty stejné, a v případě neshody vás na tento fakt upozorní. Mimo to podporuje tento program tvorbu CRC souborů, které vám při kontrole zajistí téměř 100% jistotu, že vámi zkoumaná data jsou opravdu bez chyb. CRC (Cyclic Redundancy Code) neboli cyklický kód je jedním z detekčních kódů, které hledají chyby např. při komprimaci nebo při přenosu dat v síti. Přímo CRC používá třeba oblíbený ZIP. Asi už jste na to přišli sami, ale pro jistotu se jen zmíním. CDCheck nepracuje pouze s mechanikami CD-ROM, ale také s pevnými disky a ostatními lokálními a výměnnými jednotkami viditelnými v operačními systému (disketové jednotky, ZIPky, flash disky, atp.).

8. LaBelLe CD-Toolbox 1.5.2.

Originální obaly na CD

LaBelLe otestuje vaši orientaci a pak vám dovolí vytvořit pestrobarevné obaly a nálepky na CD.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.labelle.ch/software.html (Labelsetup.exe, 6,3 MB + rtcollection.zip, 67,3 MB + Labellegallery.zip 16 MB) a

Když už si vypálíte nějaké CD, jistě ho nechcete nechat jen tak povalovat se v krabičce bez jakékoli popisky či obalu. A když už si vyšetříte trochu času a rozhodnete se být kreativní, proč zůstat jen u kusu jednoduchého barevného papíru, který vám za chvíli stejně nic neřekne? Správná sada "papírových" doplňků CD by se měla skládat z předního a zadního obalu, bookletu a nálepky na médium samotné nebo se vám více líbí značka CD? Každá z těchto částí se v tomto programu může skládat z návrhu pozadí a grafické ilustrace, která přijde do popředí. Tyto vrstvy mohou být podle vašeho přání a libosti kombinovány, dokud se vám konečný výtvor nezačne líbit. Kamkoli je možné přidat text, popisující obsah CD nebo třeba jméno autora. Tvořivosti se rozhodně meze nekladou.

Nemusíte se bát, není nutné si cokoli z toho kreslit osobně. Software obsahuje rozsáhlý výběr motivů, mezi nimiž si lze vybírat. Pokud vám ani to nebude stačit, není nic snazšího, než si stáhnout další galerie ze stránek výrobce nebo protože obsahují velké množství obrazového materiálu, a tudíž nejsou zrovna nejmenší najít je . Po přidání nových vzorů už se budete v grafických souborech doslova topit, ale pořád ještě není konec. Ještě je tu možnost importovat vlastní obrázky nebo fotky, a vytvořit si tak přebaly opravdu k obrazu svému. Podporované jsou formáty EPS, BMP a CorelDraw, takže si na nedostatek opravdu stěžovat nelze. Orientace v programu vám asi zpočátku bude dělat menší problémy, protože ovládání je složitější a na intuici tentokrát moc spoléhat nejde. Při troše trpělivosti, praxe a s občasným nahlédnutím do helpu jistě přijdete všem záludnostem na kloub.

9. CD-Mage 1.01.5.

Jak na image?

CD-Mage bez otálení "rozbalí" většinu image souborů.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: cdmage.cjb.net (CDmage1-01-5.exe, 571 KB) a

Tento freeware sice umí jen anglicky, ale zrovna tady to moc velká překážka není. Nejdříve bych měl pro nezasvěcené osvětlit, co je to image. Ve zkratce je to jeden soubor, který obsahuje přesný otisk jakéhokoli CD. CD-Mage umí takový soubor otevřít, přečíst jeho obsah, tedy alespoň pokud je typu cue, bin, iso, mm2 a nrg, a posléze tento obsah uložit na pevný disk. Pokud si vaše vypalovačka s daným imagem nedokáže poradit, můžete ho převést do jiného podporovaného formátu, který je kompatibilní s používaným hardwarem. Z dalších funkcí bych zmínil vyhledávání chyb a jejich nápravu, či možnost přehrávání audiotracků přímo z image bez nutnosti převodu.

10. ISO Buster 1.2

Práce s koncovkou ISO

ISO Buster kamarádí s imagem v mnoha formátech a dokáže si s nimi poradit.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.isobuster.com (isobuster_13_all_lang.zip, 2,3 MB) a

I ISO Buster pracuje s image soubory vytvořenými některým z následujících programů: Nero, Blindread, Clone-CD, CDR-Win a WinOnCD. Pokud taková data máte na hard disku, software si je přečte a umožní vám extrahovat jakoukoli část obsahu, kterou si vyberete, na místo, které si sami určíte. Umí také image z CD také vytvářet, a to ve standardním modu nebo v RAW modu. Hotové soubory ukládá jako *.iso, *.bin nebo *.tao. U audio CD program podporuje CD-Text, což jistě potěší, a pokud se vyskytnou nějaké chyby, pokusí se je pomocí několika opravných mechanismů napravit.

11. ISO Recorder Power Toy 1.0

Plug-in pro Windows XP

ISO Recorder sice neumí kopírovat audioa videoCD, data kopíruje hodně pomalu, ale pomocník je to spolehlivý.

Operační systém: Windows XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: isorecorder.alexfeinman.com (ISORecorderSetup.msi, 1,4 MB) a

Spíš než jako samostatný program, by se dal ISO Recorder nazvat spíš plug-inem pro Windows XP. Rozšiřuje totiž jeho, již tak pokročilé, funkce o možnost kopírovat datová CD do image a ty pak zapsat na CD-R. Po instalaci najdete v kontextovém menu Windows Exploreru dvě nové položky Zkopíruj CD do image a Zkopíruj CD na CD. Audioani videoCD bohužel podporována nejsou. Předpokládám, že je to kvůli autorským právům a ochraně proti kopírování vůbec.

12. CDVD Benchmark

Testy vaší mechaniky

CDVD Benchmark vám poví, jak rychlou mechaniku máte.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: německý

Cena: zdarma

Zdroj: home.t-online.de/home/joern.fiebelkorn (CDVDBenchmark.zip, 561 KB) a

Chcete vědět, jak si stojí vaše mechanika? Tento freeware ji několika testy ozkouší a přehledně zobrazí dosažené výsledky. Ty si pak můžete porovnat s přáteli a soutěžit v disciplínách, jako je rychlost čtení, průměrná nebo náhodná přístupová doba či zatížení procesoru. Výsledky se liší test od testu a hlavně záleží na typu a značce použitého média. Že by se takhle dala otestovat i kvalita médií, na která vypalujete? Pokud máte mechaniky dvě a přemýšlíte nad tím, zda by bylo možné vypalovat On-The-Fly, tedy přímo z CD na CD? Pak spusťte test a dozvíte se, zda to možné je.

13. Nero CD Speed 1.02 a Info-Tool 1.03

Kousek Říma zdarma

CD Speed a Info-Tool jsou užiteční pomocníci římského císaře.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.cdspeed2000.com (NeroCDSpeed_102e.zip, 260 KB a NeroInfoTool_1032.zip, 164 KB) a

Tyto dva programy pocházejí stejně jako Nero BurningRom z dílny firmy Ahead. Zatímco CD Speed je součástí instalace Nera, Info-Tool si musíte v případě zájmu stáhnout z internetu. Obě jsou to užitečné utility, které vám podají informace o vaší CD-ROM mechanice. CD Speed, podobně jako CDVD Benchmark, otestuje vaše hardwarové vybavení co se týče rychlosti čtení, přístupových dob a třeba rychlosti načtení nově vloženého CD nebo jeho vysunutí. Všechny výsledky jsou následně přehledně zobrazeny v jednom okně.

Druhý program, Nero Info-Tool, dokáže zobrazit všechny důležité informace o vaší CD-RW nebo DVD jednotce. Zahrnuta je třeba verze firmwaru, maximální rychlost čtení a zápisu, velikost integrované paměti cache, podpora Burn Proof, Just Link nebo jiných ochran podtečení dat, a konečně se dozvíte, jaké typy CD a DVD (jako CD-R, DVD-RW, VCD, atp.) dokáže mechanika zapsat.

14. Cathy 2.18.2

Katalogizujte svá média

Cathy konec nepořádku v médiích.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: rvas.webzdarma.cz (Cathy.exe, 56 KB) a

Cathy je produkt našich východních sousedů, a dokonce je pod ním podepsána žena (toho času slečna). Je hodně malý (56 KB), ale pokud máte nepořádek např. v "empétrojkách", pak by mohl být užitečný. Teoreticky byste mohli díky Cathy vytvořit katalog všech souborů na pevném disku, CD-ROMech, ZIP jednotkách nebo dokonce na disketách. Sice byste se v takovém souboru souborů nevyznali, ale jde to. Vezměme si modelový případ. Doma máte deset CD přecpaných audiem ve formátu MP3, nemáte je popsaná a přestáváte se orientovat, co na kterém z nich vlastně je. Jednoho dne se však naštvete a vzpomenete si, že jste četli o nějaké Cathy, která v takových chvílích dokáže pomoci. Najdete tedy instalační soubor, a program spustíte. Teď už jen stačí postupně všechna CD, jejichž obsah chcete mít v katalogu, vložit do mechaniky a zařadit je do seznamu. Od té chvíle má každé CD svůj vlastní soubor, a aniž by fyzicky bylo v mechanice, Cathy bude v jeho obsahu vyhledávat. Když budete hledat svého oblíbeného interpreta, dozvíte se na kterém CD je, a třeba i to, kolika písničkami od něho disponujete. Při vyhledávání můžete pro větší úspěšnost využít možnost ohraničit dobu vytvoření souboru a jeho velikost. To samé jde samozřejmě provádět s jinými formáty audia (nejen MP3) nebo videosoubory. Prostě se vším, co chcete mít po ruce.

15. CD-Orc Menu-Orc 6.5

Vlastní start-up menu pro vaše CD

S CD-Orc můžete začít vydávat vlastní CD.

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.cdorc.de (menuorc6win.exe, 6,4 MB) a

Pokud chcete mít na svém CD nebo DVD menu, z něhož pak dokážete spustit jakýkoli soubor, pak pozorně čtěte následující řádky, protože CD-Orc je nástroj, který vám to dovolí. Pár menu editorů mi už rukama prošlo, ale zatím jsem nenarazil na žádný, jenž by byl tak pěkně graficky vyvedený a navíc lehce použitelný. Za menu, které vytvoří, by se nemusel stydět leckterý vydavatel CD. Podívejme se ale na jeho funkce zblízka.

Na začátku je prázdný adresář. Do něj nakopírujete obsah budoucího CD, čím více, tím lépe. Je jedno, jestli jsou to instalační soubory, multimédia, archivy a kdovíco ještě. Později bude vše rozděleno do kategorií. Teď přišlo na řadu spuštění CD-Orcu. Pokud si netroufáte, klikněte na průvodce, ale manuální tvorba menu není o moc složitější. Jako první je na řadě vytvoření kategorií. Právě tady rozdělíte programy např. na audio, video, hry, freeware atp. Následuje výběr podoby ikonek a podoba ratingu (bodového ohodnocení). Jako poslední musíte vybrat podobu menu, tedy jeho skin. Po instalaci jich na výběr moc není, ale další si můžete stáhnout ze stránek výrobce, stejně jako nové ikonky. Teď přichází trochu zdlouhavá práce, ale na konci vás čeká odměna v podobě fungujícího menu. Každý soubor, který chcete v menu zahrnout, musíte vybrat, pojmenovat, přiřadit ho do správné kategorie, a pokud chcete, tak ohodnotit a přidat webovou adresu. Později je možné ještě přidat popis a screenshot. Když skončíte se soubory, můžete si menu před vypálením vyzkoušet, vychytat případné mouchy a v některém z vypalovacích programů vypálit na CD. Když pak takové médium vložíte do mechaniky, menu se samo spustí a vám nezbývá, než se kochat výsledky své práce. Funkcí a nastavení je v programu hodně, ale ovládání je jednoduché a intuitivní a své první menu vytvoříte za pár minut.


Buďte ”free” a palte zdarma! – sada programů, za které neutratíte ani korunu III.

16. Autorun Lab 2.16.8

Menu podruhé

Autorun Lab vytvoří z vámi vypáleného CD něco víc...

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: autorunlab.jinak.cz/ (AutorunLabSetup.exe, 1,4 MB) a

Nástroj, který v mžiku vygeneruje průvodce vašich CD. U takto upraveného CD se po vložení spustí klient, jenž vás provede médiem. Jednotlivé položky CD jsou samozřejmě řazeny do vámi definovaných kategorií, každá položka pak obsahuje množství vlastních údajů (název, obrázek, komentář, adresa URL, e-mailová adresa) a 3 akce (spuštění + parametry, instalace + parametry, kopírování). Od verze 2.13.3 může být vaše CD vzhled naprosto podle vašich představ.

Program pracuje s tématy, která dávají neomezené možnosti (tvar, barvy, skiny, audio složky, funkce, tlačítka, slideshow apod.). Autorun Lab na rozdíl od jiných produktů tohoto typu umožňuje projekt na každém CD si uložit a později, když na CD přidáte další data, můžete rozšířit (přidávat, ale i mazat) původní menu. To se hodí například i tehdy, když CD vypálíte a pak zjistíte, že jste chybně zadali některou z položek. Také tedy není nutné průvodce média generovat až při definitivním ukončení a zaplnění média. Menu vygenerované v Autorun Lab sice nevypadají tak dobře jako ta z CD-Orc, ale svou práci také zastanou.

§§§§§


PC World CD centrum I.

Martin Koníček

c03p0334

Any Password 1.3

Licence: Pro nekomerční využití zdarmaDomovská stránka: www.romanlab.com

Pro vaši maximální bezpečnost je vždy nejlepší mít pro každou službu přiděleno jiné heslo, které vždy měníte v co nejkratším intervalu. Jak si to vše ale zapamatovat? Asi nejlepším řešením je všechna hesla někam přehledně zapsat. Samozřejmě tím nemyslím vylepení hesel a uživatelských jmen žlutými papírky na okraj monitoru (sám nedokáži pochopit, jak je možné, že tolik uživatelů tento způsob využívá), ale jejich zapsání do nějaké šifrované databáze. Tou je například šikovná utilita "Any Password", která vám umožní zadat vaše hesla a přihlašovací jména do stromové struktury tak, abyste se v nich jednoduše vyznali. Ke každé položce samozřejmě můžete přidat poznámku či informaci o tom, ke kterému programu nebo k jaké webové stránce se vztahuje. To ovšem není zdaleka vše. V databázi lze totiž také pohodlně vyhledávat. Stačí do jednoduchého boxu vepsat nějaké klíčové slovo a utilita, bez jakéhokoliv potvrzování, postupně prohledá a ukáže nalezené záznamy. Takřka samozřejmostí je správa i několika databází současně, takže aplikaci může využívat několik uživatelů najednou.V konečném hodnocení si však neodpustím mít k aplikaci snad jen jedinou výtku neumožňuje databáze zálohovat, například na server FTP. Tuto nevýhodu však pohodlně převažuje množství funkcí, cena a hlavně precizní provedení produktu, který je opravdu velice kvalitně naprogramován s důrazem na kompatibilitu a stabilitu. A pokud by se vám později přestal líbit, tak není nic snadnějšího než z něj všechna data jednoduše vyexportovat do souboru CVS, který lze následně převést například na zakódovaný sešit tabulkového procesoru.

Vypalovací filtr

Licence: freeware

Domovská stránka: orson.rydval.cz

Ne nadarmo se říká, že "v jednoduchosti je síla". Možná se tímto sloganem řídil i autor tohoto produktu, ke kterému nejenže nedoplnil jakoukoliv nápovědu, ale mnohde ani základní informace. V podstatě se tedy jedná o velice amatérský program, který i přesto najde, hlavně díky své ojedinělosti, uplatnění. Mnohdy je totiž základním problémem uživatelů PC s vypalovací mechanikou hlavně zastaralý formát ISO9660, jenž nepodporuje české znaky a má omezení adresářové struktury (tyto neduhy lze obejít jakousi nadstavbou formátu Joliet, která podporuje znaky i ve formátu Unicode). Nicméně, pokud chcete dodržet tento formát v jeho úplně nejzákladnější formě, například z toho důvodu, že váš vypalovací software jinou verzi nezvládá, tak nezbývá než využít tuto utilitu, která prohledá danou adresářovou strukturu a vypíše soubory, jejichž obsah či text obsahuje například české znaky, a jsou proto nevyhovující k vypálení. I pokud však nemáte tento druh problému, můžete využít druhou funkci tohoto produktu, a to tzv. přepočítávání bloků (clusterů). Je totiž běžné, že soubory zabírají prakticky větší místo, než by logicky zabírat měly, a to hlavně díky potřebě jejich rozdělení na jednotlivé bloky dat.

rkEdit 4.6

Licence: freeware

Domovská stránka: www.rydval.cz

Tento editor textových souborů je českého původu, zdarma a rozhodně patří k těm rozsáhlejším, které lze na trhu nalézt. Hned zpočátku jsem bohužel narazil na drobný problém této aplikace odmítla se totiž spustit na Windows 2000 s právy uživatele. Pracovala tedy, pouze když jsem byl přihlášen jako Administrator, což může znamenat určité bezpečnostní problémy. Ale pojďme se raději dále podívat na funkce programu. Obsahuje relativně standardní vlastnosti, jako je například editace několika souborů v jednom okně (MDI), nastavování přiřazení přípon, vyhledávání i nahrazování a možnost tvorby projektů. Mezi již nadprůměrné funkce zcela jistě patří velmi nadstandardní podpora češtiny (je možno převádět text mezi několika kódovými tabulkami), která není bohužel doplněna podporou formátu UDF-8 (ani UDF-16), a to i přesto, že editor obsahuje podporu pro XML (pro neznalé připomínám, že XML standardně pracuje ve znakové stránce UDF, a jiné se ani nedoporučují). Ale zpět k dalším funkcím, editor umožňuje pracovat také se šablonami, makry a překladači zdrojových kódů. To kupodivu ještě není vše, autor produktu se totiž rozhodl na funkcích nešetřit, a tak přidal i funkce pro řazení dat, k jejich exportu do formátu HTML a RTF, průvodce pro tvorbu tabulek ve formátu HTML a nástroj pro zobrazení ASCII tabulky. Ve finálním posouzení bych si dovolil konstatovat, že tento produkt obsahuje takřka stejné množství funkcí jako například již legendární editor Ultra Edit, jemuž může směle konkurovat (hlavně cenou). Jediná nevýhoda oproti jeho konkurenci je jistě stabilita a kvalita provedení. Pokud nepatříte k profesionálům, neváhejte si tuto aplikaci nainstalovat. Ovšem pokud jste experty, tak si raději si připlaťte za konkurenci, která nabízí lepší provedení.

PolderBackup 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.xs4all.nl/~philippo

Zálohování souborů je jednou z úloh, které především začátečníci velmi často opomíjejí. Jedním z důvodů, proč k tomu dochází, je velká složitost tvorby komplexnějších záloh, kde hlavním problémem obvykle bývá rychlá aktualizace databáze změněných souborů a jejich připsání na médium. Mezi další neduhy zálohovacích programů patří především špatná kompatibilita. Jednoduše řečeno, zálohu můžete obvykle zapsat i obnovit pouze pomocí daného programu, kterým byla vytvořena. PolderBackup se všechny tyto problémy rozhodl doslova šalamounsky obejít. Stačí si v přehledném rozhraní zvolit soubor, do kterého se budou ukládat zálohy a informace o datech určených k záloze. Produkt potom obstará vše zcela sám. Data rychle zkomprimuje odděleně do několika archivů ZIP a uloží na přesně dané místo. Tímto místem může být například síťový disk či přepisovatelné médium CD-RW. Nakonec si samozřejmě nechávám na celé aplikaci to nejlepší díky tomu, že se soubory komprimují odděleně, může aplikace využívat jednoduchých inkrementálních záloh (tzn. záloh, kdy se zálohují pouze změněné soubory). Obnova dat je taktéž velice jednoduchá. Buď můžeme použít nějaké aplikace na dekomprimaci několika archivů ZIP, nebo vše můžeme jednoduše obnovit do původního stavu tou samou utilitou (stiskem tlačítka "Restore"). Ale abych produkt jen zbytečně nepřechvaloval, tak se musím zmínit i o několika drobných nevýhodách, které lze u volně šiřitelné aplikace snad prominout. Co považuji za znatelný problém, je to, že produkt neumožňuje data nativně ukládat na disky CD-RW. Znamená to tedy, že kopii zálohovaných dat musíte mít buď ještě jednou na pevném disku, nebo musíte používat speciální ovladače, které vám umožní přímo zapisovat na přepisovatelné disky. Za další nedostatek považuji jisté problémy se zálohováním v době mých testů. Jednalo se sice jen o maličkosti, ale i ty postačí k tomu, abych spolehlivě produkt zařadil pouze mezi amatérské nástroje.

Nebojte se vyzkoušet - Internet - Bezpečnost + multimédia

Martin Koníček

Bezpečnost na internetu

V dnešní rubrice "Nebojte se vyzkoušet" zavítáme hned do dvou zajímavých oblastí. Tou první a neustále oblíbenou je oblast internetového připojení, pro kterou jsou určeny hned dvě utility. CommTraffic je pro zjištění množství přenesených dat a Netfor2 pro připojení druhého počítače k internetu přes levný sériový kabel. Pro ty, kdo hledají spíše něco do balíčku pro správu svého počítače, jsem nezapomněl přibalit utilitu Uninstaller, která vám bleskově pomůže s vyčištěním operačního systému od nepotřebného "balastu". Nakonec se podíváme do zákulisí tvorby náhledů obrazovky, s nimiž vám znatelně může pomoci volně šiřitelný produkt MWSnap, který je nyní k dispozici také v češtině.

CommTraffic 1.0

Licence: trialware (Cena 49 USD)

Domovská stránka: www.tamos.com

Utilita sloužící k analýze provozu v počítačové síti a k jeho následnému vyhodnocování. Podporovaná rozhraní jsou LAN i modem. V síti typu LAN je navíc možno analyzovat i zatížení celého segmentu a analyzovat paket libovolného počítače na daném segmentu (sledování dat počítačů je možné tedy pouze pokud jsou počítače propojeny pomocí rozbočovačů, popř. pokud je počítač s analyzátorem připojen na speciální port přepínače). Mezi další možnosti tohoto produktu patří také kompletní vyhodnocování a zaznamenávání odchycených informací o využití sítě. Je možno nastavovat tarify pro různé poskytovatele internetového připojení (ISP), ev. stanovit různé limity pro aktivaci alarmů. Utilita na mě udělala celkově příjemný dojem. Nejenže je její rozhraní relativně snadno pochopitelné, ale k celé aplikaci je navíc přiložena i podrobná nápověda v angličtině. Tento produkt si proto zajisté najde své místo v menších sítích, ve kterých lze vyhledat hlavní zdroje jejich zatížení, a tak následně vykonat příslušná opatření ke zvýšení propustnosti celé komunikační infrastruktury.

MWSnap 3.0.0.74

Licence: freeware

Domovská stránka: www.mirekw.com

Jistě vám neušlo, že u každého programu v této rubrice je umístěn i náhled obrazovky. Možná vás také zajímalo, jak jej získávám, a tak se nyní se mnou můžete podívat do zákulisí snímání screenshotů. Nejběžnějším způsobem sejmutí obrazovky je jednoduché stisknutí klávesy PrintScreen, která aktuální obrazovku zkopíruje do schránky. To je bohužel trochu nepohodlné, a tak tu máme vynikající utilitu MWSnap, jež ve volně šiřitelné kategorii patří rozhodně k těm lepším. Hned zpočátku si můžete povšimnout, že k této aplikaci lze získat český jazykový modul, takže nemáte žádné problémy s překladem. Program poskytuje zcela standardní vlastnosti, jako je například snímání pevně či libovolně nadefinované plochy, snímání nabídek programů (to funguje tak, že přejíždíte myší nad jednotlivými prvky programu či aplikací, které se zvýrazňují, a vy si bez větší práce můžete vybrat např. jen plochu jedné jediné aplikace), či zachycení celé plochy. V dalších (poněkud nadstandardních) nabídkách nalezneme různé nástroje, například užitečné pravítko či lupu. Také nesmíme zapomenout na šikovné funkce, jako je možnost přiřazení klávesové zkratky k jakékoliv akci či pozdější možnost manipulace s obrázkem (otočení, převrácení nebo přidání nějakého kurzoru na dané místo). Nakonec mi nezbývá, než aplikaci vychválit v jedné podstatné věci. Jako jeden z prvních mnou recenzovaných volně šiřitelných produktů totiž tento nabízí možnost uložení obrázku do opravdu všech důležitých formátů, jako je JPEG, PNG, GIF a TIFF. Z těchto formátů oceňuji především PNG, který je znám svým vysokým kompresním poměrem, přičemž nedochází k žádné ztrátě kvality. Ale abych jen nechválil. Při porovnání aplikace, třeba s jejím komerčním konkurentem HyperSnap Dx, nalézám nemálo nedostatků. Například mi chyběla podpora získávání náhledů z počítačových her za pomoci rozhraní OpenGL či DirectX, ale nenašel jsem zde ani možnost změny velikosti náhledu přímo v obrázku. Produkt vzhledem těmto nedostatkům tedy doporučuji pouze poloprofesionálům, protože nenabízí všechny možnosti, které nezřídka využívají náročnější uživatelé.

NetFor2 3.0

Licence: shareware (cena dohodou)

Domovská stránka: www.netfor2.com

Jistě tu situaci znáte. Vlastníte doma dva počítače, ale jen jeden z nich je připojen k internetu (například přes vytáčené spojení či pevnou linku). Problém je ten, že k tomu, abyste tyto dva počítače připojili k internetu zároveň, musíte vlastnit navíc dvě síťové karty. Všechno je možné snáze realizovat s touto utilitou, která si vystačí s pouhou sériovou linkou. Vše funguje velice jednoduše. Počítač, který je připojen na internet, propojíte s druhým počítačem pomocí sériového kabelu (tzv. nulového modemu, jenž je běžně k zakoupení v jakémkoli obchodě s výpočetní technikou za přibližně 50 Kč), spustíte tuto utilitu a můžete surfovat na obou počítačích současně. A pokud si myslíte, že při srovnání ceny dnešních síťových karet je takovéto řešení zbytečné, nenechte se zmýlit. Jste-li trošku technicky zdatnější, můžete jako kabeláž využít obyčejný telefonní kabel, který lze s přídavným zařízením táhnout na vzdálenost až několika set metrů (jedná se o tzv. proudovou smyčku). Informace o tomto řešení můžete nalézt na HW serveru (www.hw.cz).


PC World CD centrum II.

Advanced Uninstaller Pro 2003 5.3

Licence: trialware (Cena 19 USD)

Domovská stránka: www.innovative.go.ro

Jistě znáte tu situaci, kdy postupem času instalujete různé programy, jež "znečišťují" váš operační systém. Vše se stává rázem nepřehlednější, počítač je pomalejší, a v neposlední řadě na disku ubývá volné místo tak rychle, že to mnohdy ani nestíháte zaregistrovat. Program Advanced Uninstaller je zde právě proto, aby vám pomohl se s těmito problémy hravě vypořádat. Mezi jeho základní funkce patří možnost úklidu nabídky Start, registrů, ovládacích panelů či nepoužívaných aplikací. Relativně mnoho funkcí je také věnováno internetovému prohlížeči Internet Explorer, kde jsou přidány možnosti na odebrání různých panelů dalších firem. Ale ani zde nekončí výčet možností produktu. Dále je vám nabídnuta velmi podrobná ochrana soukromí, kdy vám utilita umožňuje pohodlně a rychle mazat protokoly a záznamy o vaší činnosti, a to nejen na vašem počítači, ale také na internetu. Můj celkový pohled na produkt bohužel trochu zkazilo nepříliš dynamické ovládání, které je určeno hlavně pro úplné laiky. A to je druhý kámen úrazu. Přestože se produkt orientuje na začátečníky, postrádá komplexní nápovědu, kterou měla podle autora nahradit nápověda bublinová.

Média a internet

Obě oblasti dnešní rubriky na téma multimédia a internet dokonale pokrývá produkt WMR, který slouží k nahrávání živého vysílání po internetu ve formátu WMR nebo ASF. Do tohoto tématu spadají i užitečné nástroje pro tvůrce webových stránek či prezentací, jako je DHTML Menu Editor (pro tvorbu dynamických menu na webových stránkách, například ve stylu Office XP) či CamStudio (pro tvorbu prezentací a tutoriálů). Nakonec si nechávám to nejlepší produkt Picasa na správu obrázků, jenž mě doslova nadchl svým brilantním provedením, které mohou konkurenti jen stěží překonat.

CamStudio 2.0

Licence: open source

Domovská stránka: www.rendersoftware.com/products/camstudio

Přejete si vytvořit prezentaci nějakého produktu či být autorem interaktivního návodu? S touto aplikací to pro vás nebude vůbec žádný problém, ta vám totiž umožní pohodlně a přehledně zaznamenat vše, co se bude odehrávat na vašem monitoru. Program funguje velice jednoduše, zpočátku vám může připomínat jakési nahrávací studio kombinované s programem pro snímání náhledů obrazovky. CamStudio totiž obsahuje z každého soudku něco. Od programů pro snímání náhledů obrazovky převzalo možnost vybrání snímané oblasti, a od videoeditorů je zde naopak možnost plného záznamu obrazu do formátu AVI s použitím libovolného kodeku. Toto studio je navíc doplněno velmi užitečným nástrojem pro tvorbu popisků, které vám mohou pomoci zpřehlednit to, co se v aktuální době na obrazovce děje. Uceleně řečeno, s tímto produktem můžete pohodlně a zdarma vytvořit kvalitní prezentaci či tutorial. A pokud by vám to nestačilo, autor vám k celému balíku přibalil utilitu pro převod souborů ve formátu AVI (Audio Video Interleave) do formátu SWF (ShockWave Flash), který je známý zejména z prostředí internetu (díky svým nízkým nárokům na přenosovou kapacitu).

DHTML Menu Builder 4.3

Licence: shareware (cena 65 USD)

Domovská stránka: software.xfx.net/mainindex.htm

Navigace na webových stránkách bývá obvykle jedním z největších problémů webových vývojářů. Dnes se tento problém obvykle řeší nejsnadnější cestou, tedy použitím DHTML, za jehož pomoci lze vytvořit tzv. dynamická menu (podobná těm, která znáte např. z běžných aplikací Windows). Obvykle k tomu potřebujete vynikající znalost CSS, HTML, DHTML apod. Ovšem s touto utilitou se na vše může vrhnout i obyčejný tvůrce webových stránek. Možná bych trochu lhal, kdybych tvrdil, že rozhraní aplikace je v něčem revoluční. Právě naopak. Jako by z oka vypadlo běžným programovacím nástrojům, jako např. Delphi. Právě díky tomu je vše tak jednoduché. Pokud nejste v tomto oboru zkušení, není nic snazšího než využít předpřipraveného průvodce, který vás všemi těžkými kroky provede. K jednotlivým rozbalovacím tlačítkům samozřejmě můžete přidat také ikonku, nastavit u nich kurzor, případně chování, pokud na objekt kliknete tlačítkem myši, či nad ním jen přejedete. Například pro začátek je pro vás připraveno vzorové menu, které jako by "z oka vypadlo" známým Windows XP. To je asi vše, co by se dalo obecně o tomto produktu říci, nicméně nakonec nesmíme opomenout několik technických zajímavostí, které výrobce uvádí. DHTML MenuBuilder má fungovat s většinou internetových prohlížečů (relativně dobrou podporu DHTML ovšem mají hlavně Internet Explorer, Mozilla a Opera). Nakonec nám autor slibuje snadnou implementaci do generovaných stránek, a to v jazyku ASP a PHP.

To vše by vás mělo přesvědčit o tom, že tento produkt je opravdu pro profesionály. Snad jen cena 65 USD mi přijde trošku nadsazená. Myslím, že tento produkt se vyplatí jen pokročilejším tvůrcům webu.

Windows Media Stream Recorder WMR 5.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.netfor2.com

Multimédia a internet patří dnes k jedněm z nejrychleji se vyvíjejících oborů v informačních technologiích. Jenže mnoho tvůrců softwaru určeného pro přehrávání multimédií přes internet zapomíná na jednu podstatnou vlastnost, známou z běžného života v podobě videopřehrávačů. Jedná se o absenci záznamu přímého vysílání, a právě to se vám tento neoficiální produkt pokusí umožnit. Utilita WMR je relativně jednoduchá i pro začátečníky, jimž nabízí základní mod "Browse" (procházení). Ten pracuje na principu proxy serveru, kdy se utilita postaví mezi poskytovatele vysílání a přehrávač souborů Windows Media Player. Na pevný disk uloží veškerá on-line vysílání, jež právě sledujete. Data lze ukládat ve formátu WMR nebo ASX. V druhém modu je poté aplikace schopna nahrávat přímo streamované video z přesně zadané internetové adresy (URL). Tento mod je určen zejména pro pokročilejší uživatele, kteří jsou schopni zjistit, z jakého zdroje internetové vysílání pochází. Dle mého názoru se jedná o vynikající nástroj, jenž je obdobou již dříve recenzované utility StreamRipper (určené pro zachytávání vysílání ShoutCast) a má jedinou nevýhodu, která se vztahuje k modu "Browse", jejž je třeba zpočátku správně předkonfigurovat v přehrávači Windows Media Player (je možné, že program bude pracovat bez další konfigurace se standardním nastavením).

Picasa 1.5

Licence: shareware (cena 30 USD)

Domovská stránka: www.picasa.net

Dnes jsem se rozhodl, že od začátku nebudu tajit můj celkový pohled na recenzovaný produkt a projevím svůj názor ihned na úvod. Aplikace Picasa mě doslova šokovala. Jedná se o jeden z mála produktů, který ve mně vyvolal nadšení ihned po prvním spuštění. Picasa patří k naprosto profesionálním aplikacím, jež nabízejí perfektní design, který rozhodně nic neubírá na přehlednosti produktu, ba co více, dokonce design tohoto produktu je tím, co dělá ve vašich snímcích pořádek. Tento produkt je prostě výjimečný a i velcí softwaroví producenti by se možná měli co učit, nicméně dejme se do jeho popisu. Ihned po instalaci programu Picasa a jeho prvním spuštění mě zaujaly zajímavé efekty, prolínání obrazovek a různé maličkosti, které jsou známé především z počítačů Macintosh. Hned poté, co jsem zcela intuitivně a bezproblémově zkusil naimportovat moji první sérii obrázků, jsem měl pocit, jako bych tento produkt používal již roky. Všechny operace, jako je zobrazení náhledů, organizace alb, drobná úprava obrázků či jejich organizace, to vše je naprosto intuitivní. Například velikost náhledu měníte posuvníkem, který je vám hned na očích. Pokud se vám nějaký obrázek zalíbí, ihned si ho můžete přichytit ve schránce. Když například dvakrát kliknete na obrázek, zobrazí se vám přehledné menu, kde je možno provést výřez, korekci červených očí, popřípadě oživit barvy. Nejzajímavější je právě oživení barev, které funguje naprosto dokonale, a navíc je doprovázeno působivým přechodovým efektem. Mezi další zajímavosti patří také tzv. časová osa, kde jsou obrázky zobrazeny v časovém sledu a ke každému je podrobně připsáno datum jeho vytvoření. Takřka samozřejmostí je možnost přidávání různých poznámek k obrázkům, pomocí kterých lze dále vyhledávat. Samozřejmě nesmím zapomenout na export dat na web či do formátu XML.

§§§§§


Album úplně pro každého – Adobe Photoshop Album 1.0

Patrik Malina

c03p0337

Společnost Adobe je známa především jako tvůrce profesionálních nástrojů pro klasické a nověji i elektronické publikování. Teprve nedávno dala najevo, např. prostřednictvím aplikace Photoshop Elements, že ji zajímá i cílová skupina amatérských uživatelů, a my se zde seznámíme s dalším příspěvkem z této kategorie. Nejde o nic jiného, než o správce obrazového materiálu úplně pro všechny, především pak pro fotografy digitálního věku.

O tom, že předpokladem pro práci s programem je v podstatě jen chuť se obrázkům věnovat, vás přesvědčí hned úvodní Průvodce. Jednotlivé operace jsou zde rozděleny na logické celky a tvůrci sem zahrnuli zhruba 90 % akcí, jimiž může chtít uživatel začít. Stejně tak ovládací rozhraní je podřízeno neúprosné logice, takže nikdy nad ničím dlouho neváháte.

Základní strukturou při práci s grafickým materiálem je album jedná se o myšlenkový celek, jenž uživatele osvobozuje od závislosti na fyzickém umístění souborů a při všech dalších operacích je programem podporován. Zařazování snímků do jednotlivých kolekcí se pak provádí pomocí tzv. tagů (značek), jež jsou v rozhraní realizovány pomocí opět velmi názorných "visaček". Samozřejmostí je, že konkrétní snímek se může stát zároveň členem několika kolekcí. Při vytváření sbírek je podporován vstup ze všech myslitelných zdrojů, od digitálních aparátů a čteček datových karet přes skenery až po načítání souborů z disku či CD. Užitečná je i možnost pro začátek nechat prohledat všechny pevné disky. Za šikovnou považuji práci s časovými údaji prostřednictvím kalendáře lze snímky třídit dle doby pořízení.

Další logickou možností je úprava jednotlivých snímků a výbava pro retušování vůbec není špatná. S ohledem na cílovou skupinu stojí na prvním místě funkce "Single click fix", tedy úprava na jedno kliknutí, jež nabízí automatické vyvážení barev, úrovní jasu, úpravu kontrastu a doostření. Nejste-li znalec, začínejte zde a nechte program zapracovat výsledek lze v nejhorším případě bez následků zahodit. Nechybí zde pochopitelně ořez a třeba též funkce pro odstranění tzv. "červených očí" po fotografování bleskem.

Máte-li snímky pěkně upraveny, nastupuje funkce Create. K dispozici máte řadu šablon, s jejichž pomocí mohou vznikat specifická alba, elektronické pohlednice nebo tzv. Video CD, jež lze prohlížet i na jiných zařízeních, než je PC. Jako vždy je po ruce Průvodce, takže bez obtíží míříte k cíli. Při úvodním výběru snímků pro kolekci je ukázkově využito technologie drag & drop, kdy můžete přetahovat myší jednotlivé snímky na "pracovní stůl". Pokud se chcete o fotografie rozdělit s ostatními, můžete krom obligátního odeslání e-mailem zvolit systém přímého sdílení souborů s ostatními uživateli.

Přestože je program navržen velmi dobře a rozhraní je prostě perfektní, v řadě případů mne napadlo, že nemám šanci udělat věci jinak, než jak to chce Adobe. Třeba přenos pomocí univerzálního FTP jsem v programu nenašel, a nové šablony do Průvodce publikováním si také jen tak nevytvoříte. Na bariéry však narazíte i jinde. Máte sice k dispozici řadu výborných funkcí, jako je archivování, zálohování alb či všestranné prohledávání, ale jistá míra flexibility by u některých vymožeností nezaškodila. Pro zkušenostmi nezatížené uživatele se však jedná o ideální nástroj.

Adobe Photoshop Album

grafické rozhraní

průvodci práce s časovými záznamy

málo přizpůsobivosti

ukousne 130 MB na disku

K recenzi poskytla firma: Adobe, www.adobe.cz

Cena: 1 406 Kč (bez DPH)

§§§§§


Domácí multimediální centrála – Microsoft Plus! Digital Media Edition

Vladimír Vondráček

c03p0338

V nejnovější verzi operačního systému Windows navázal Microsoft na již dříve aplikovanou praxi přídavných balíčků pro rozšířenou funkcionalitu. Ne každý si tyto nástroje do počítače nainstaloval, a ještě menší počet uživatelů jich dokázal plně využít.

Digital Media Edition verze nejnovějšího "pluska" je zaměřena na vlastníky modernějších výkonných počítačů, kteří hodlají počítač vytížit i něčím jiným než psaním textů. Balíček nástrojů je zaměřen na tvorbu a zpracování zvukových a grafických souborů, jejichž výsledkem je buď filmeček nebo audiosoubor. K plnému využití všech možností balíčku Plus! musíte mít nainstalovánu nejnovější Windows Media Player (verze 9), resp. Microsoft Movie Maker 2. Obě tyto aplikace jsou zdarma ke stažení na stránkách společnosti Microsoft (objem stahovaných dat 9,5 MB, resp. 12,5 MB). Pusťme se tedy do vyjmenovávání jednotlivých komponent. Nejprve zmíníme produkty jednodušší, těmi je budík a tanečník. Co má na starosti budík, netřeba vysvětlovat, byť tento má k dispozici více časů buzení a nastavení tónů než klasický plechový tikáč vedle postele. Tanečník je aplikace čistě k pobavení, pokud tuto utilitku spustíte, zjeví se na ploše nafilmovaná tančící osoba. Pokud nevystačíte pouze s jednou základní figurou, pak je možno jich za 150 MB nainstalovat více, další pak stahovat z internetu. Užitečnější se mi jeví Analog Recorder, podstatně rozšiřující možnosti tradičního Záznamu zvuku. Vysoce užitečná je kalibrace nahrávací úrovně, lze nahrávat během jednoho spuštění programů i více záznamů. Užitečná je i možnost následně jednotlivé záznamy buď spojovat, nebo naopak rozdělovat. Pokud doma pořádáte rozsáhlejší večírky a party, pak možná využijete možnost spustit Media Player v Party modu. V tomto režimu je přehrávač spuštěn celoobrazovkově, lze sestavit prakticky libovolně dlouhý playlist a nechat počítač hrát. Pokud tedy máte počítač vybaven kvalitní zvukovou kartou a příslušnou reproduktorovou sadou. Poslední čistě zvukovou komponentou je konvertor audioformátů. Pokud ale zajásáte, že si můžete nyní ze svých legálně pořízených hudebních CD udělat kopie pro svůj osobní MP3 přehrávač, pak budete zklamáni ještě je nutné dodat příslušný (a placený) kodek nebo plug-in. Jinak můžete převádět pouze do formátu WMA. K hudbě se váže i editor obalů a potisků pro CD-ROMy. Ač existuje řada konkurenčních produktů zejména v této oblasti, pak při srovnání s nimi CD Label Maker není nijak výjimečný. Obsahuje základní funkcionalitu, plus řadu předloh a šablon podle typu krabičky a rozměru disku. Neumožňuje umisťovat libovolně text a obrázky na obaly, je možné změnit pouze podkladovou barvu nebo importovat obrázek jako podklad. Čili obal na CD/DVD se pomocí této aplikace vytvořit dá, ale neočekávejte žádný ohňostroj možností a kreativity. V opozici k této, dle mého názoru nepříliš povedené komponentě, je prográmek Photo Story, který dovoluje z obrázků sestavit sekvenci, ke každému obrázku namluvit libovolný komentář a celou prezentaci pak uložit jako filmeček. Přechodové efekty mezi jednotlivými obrázky lze navolit z řady možností. Práce s touto komponentou je příjemná a výsledek je překvapivě kvalitní. Po přidání doprovodné hudby je možné velice jednoduše tvořit krátké komentované dokumentární filmečky nebo šoty. Prakticky se tím dá nahradit živá prezentace. Poslední samostatnou komponentou je pak Sync & Go for Pocket PC, jejíž název hovoří sám za sebe. Umožňuje synchronizaci dat s kapesními počítači se systémem Microsoft Pocket PC 2000. Kromě uvedených samostatně spustitelných programů je nainstalováno několik rozšíření pro zmiňovaný Media Player a Movie Maker.

Celkově se jedná o sbírku šikovných utilit, z nichž některé skutečně stojí za to, s jinými je to slabší.

Microsoft Plus!

Digital Media Edition

Photo Story, Analog Recorder

CD Label Maker

K recenzi poskytla firma: Microsoft, Novodvorská 1010, Praha 4, www.microsoft.cz

Cena: 590 Kč (bez DPH)

§§§§§


Nepamatovat si… - Password Officer 5.0 Deluxe

Vladimír Vondráček

c03p0339

Zabezpečení dat, o kterých si myslíme, že jsou důležitá, může mít řadu podob. Od bezpečnostní schránky v bance po skrýš v podlaze se nese naše snaha, aby se ostatní nedozvěděli, co nechceme. Ve světě počítačů je tato snaha o to pochopitelnější, že kromě samotné krádeže dat je mnohdy nemožné zjistit třeba jejich pozměnění. Proto je vstup do každého solidního počítačového systému vázán na unikátní uživatelské jméno a heslo. Pokud ale vstupujete do většího počtu takto chráněných zón, brzy se může dostavit výpadek paměti (člověka) a tím dojít k efektivní ztrátě bezpečně uložených dat. Existuje sice možnost používat jenom jedno heslo pro všechna konta, ale jen po přečtení této věty se bezpečnostním expertům ježí vlasy hrůzou.

Nyní si však můžete nainstalovat chytrou aplikaci, Password Officer (PO), která supluje chybující lidskou paměť. V programu je možné hesla nejen uchovávat, ale lze tak činit i bezpečně. Informace jsou uloženy v souboru s 256bitovým klíčem, jehož prolomení by trvalo nechutně dlouho. Přístup k tomuto souboru je samozřejmě též zabezpečen heslem, výhodou ovšem je, že od teď si stačí pamatovat jenom toto heslo. Ještě bezpečnější je možnost ukládat tento šifrovaný soubor na výměnné médium, konkrétně je doporučena SmartCard, které následně vyjmete ze čtečky a zabezpečíte některým z výše uvedených postupů (banka podlaha). Zadávání příslušných informací do programu je poměrně jednoduché prostřednictvím průvodce. Je možné zadávat přímo páry uživatelské jméno heslo, nebo najet na vybranou webovou stránku a v prostředí PO vyplnit hodnoty pro příslušná pole v přihlašovacím formuláři. Propříště pak stačí zvolit cílovou položku v PO a budete automaticky připojeni k danému systému. Podobně funguje vyplňování informací i v jiných prostředích, než je internet. Při připojování do podnikového systému si lze takto též ušetřit práci a paměť. Kromě popsaných stěžejních vlastností je přidána ještě možnost psaní poznámek a event-log.

Proč neumístit seznam svých uživatelských jmen a hesel do textového souboru na sdíleném disku, je zřejmé. PO nabízí příjemné a nekomplikované ovládání, vysokou míru zabezpečení dat (zejména při použití SmartCard) a možnost automatizovaného vyplňování přihlašovacích dialogů.

Password Officer 5.0 Deluxe

bezpečnost

uživatelská přívětivost

K recenzi poskytla firma: Compelson Trade, www.compelson.cz

Cena: v sadách se SmartCard produkty viz web

§§§§§

$$$$$


Knihy


.NET Framework - Programování aplikací I.

Patrik Malina

c03p0297

Platforma MS.NET představuje stále v oblasti tvorby aplikací pro operační systémy Windows poměrně revoluční řešení, a tak není divu, že knihy zaměřené tímto směrem vznikají jako houby po dešti. Grada v rámci své edice moderního programování sáhla po dílku z Microsoft Pressu, jež představuje jakousi vyšší školu stavby aplikací v tomto běhovém prostředí.

Autor svůj výklad začíná tam, kde jiní tvůrci své knihy většinou zakončují nehledejte zde učebnici programování či programovacích jazyků, jež jsou obsaženy v novém Visual Studiu.NET. Znalost C# je jaksi samozřejmě předpokládána, stejně jako chápání principů objektově orientovaného programování. Pokud v zásadě nemáte jasno v tom, co jsou třídy, metody či např. výjimky, zkuste nejdříve jinou publikaci. Cílem autora je naučit vás, jak psát ne ledajaké, ale co možná nejoptimálnější aplikace pro .NET Framework, a tomu odpovídá struktura jednotlivých kapitol. Témata jsou povětšinou probírána více do hloubky, abyste pochopili způsob jejich nejlepšího použití. Mezi celkem 20 částmi najdete např. problematiku překladu programů a distribuce aplikací, pojednání o metodách, vlastnostech a událostech, a dále např. přehled typů a použití polí. Nechybí specifické záležitosti, jako jsou delegáty, aktivní správa a čištění paměti (od alokace po garbage collection) či zpracování výjimek. Prakticky všechna témata jsou zpracována poměrně důkladně a důraz je kladen na úplnost, tak aby čtenář měl pocit, že věci "přišel na kloub" a dokázal toho v praxi využít. Jak jsem již upozornil, programovací jazyk zde není považován za předmět výuky, ale za nezbytný nástroj.

Kniha mne zaujala tím, že výklad byl poměrně srozumitelný a dával dobře tušit, co vám autor vlastně chce sdělit. Zajímavá je rozhodně i šíře záběru, takže předkládaná látka je velmi dobrým pokračováním pro všechny programátory, kteří .NET Frameworku propadli.

Autor: Jeffrey Richter

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2003

Počet stran: 552

Doporučená cena: 597 Kč

Naučte se Python

Patrik Malina

Přestože objektově orientovaný programovací jazyk Python je moderním a velmi schopným prostředkem k tvorbě široké škály aplikací, příliš velké publicitě se alespoň v tuzemsku netěší. Snad je tomu tak proto, že vzešel z komunity open source, a proto za ním nestojí marketingová podpora žádné z velkých softwarových společností. Na tuzemské zájemce se však usmálo štěstí, neboť nejen Grada připravila lákavé sousto. V tomto případě jde v podstatě o klasickou učebnici.

Co do schématu rozvržení výkladu autoři zbytečně neexperimentovali: na počátku narazíte na obecné poznámky o Pythonu a jeho využití, a bez dalšího otálení následuje výklad o spouštění aplikací a nastavení interpretu. Poté vás již čeká poctivá programátorská dřina v podobě seznámení s datovými typy, základními příkazy a funkcemi. Následuje kapitola o specialitě Pythonu, modulech, a dále vás čekají objektově orientovaná témata v podobě tříd a ošetření výjimek. Protože jsou si tvůrci knihy jasně vědomi, že vše potřebné zájemcům v knize sdělit nedokážou, narazíte ve druhé části svazku na užitečnou nejnutnější výbavu pro budoucí vlastní práci je zde řeč o standardní knihovně funkcí a následují ukázky menších úloh i dílčích problémů většího projektu. Dodatky pak zahrnují odkazy na další studijní literaturu či přehled specifických problémů v závislosti na různých platformách.

Výklad je sestaven důsledně pedagogicky. Tvůrci vše doprovázejí konkrétními ukázkami zdrojových kódů a celý text je členěn na relativně krátké, ucelené odstavce, takže studovat lze po malých krůčcích. Určitě nepřeskakujte povedená cvičení na konci každé kapitoly, neboť jsou navržena opravdu zkušenou rukou.

Kniha je vhodná pro všechny čtenáře, kteří s Pythonem začínají. Předběžné zkušenosti s programováním či ještě lépe psaním skriptů se však budou velice hodit, neboť autoři jdou "přímo na věc". Pokud se trošku vyznáte v oboru, budete s knihou spokojeni.

Autoři: Mark Lutz a David Ascher

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2003

Počet stran: 339

Doporučená cena: 450 Kč

PHP a MySQL - Vytváříme webové databázové aplikace

Patrik Malina

Programovací jazyk PHP a databázový stroj MySQL k sobě již nerozlučně patří. Snadná dostupnost obého a vzájemná velmi dobrá podpora jsou jistě důvodem, proč velká část dynamicky generovaných webových stránek běží díky tomuto pevnému bratrstvu. Docela slušná zásoba titulů na našem trhu zde dostává dalšího silného konkurenta z dílny O\Reillyho.

Kniha je učebnicí tvorby aplikací, jež dokáží vytěžit maximum z nerozlučného spojenectví PHP a MySQL. Ačkoliv zde najdete téměř stostránkový úvod do PHP a na dalších 50 stranách rychlokurs SQL, nepovažujte knihu rozhodně za učebnici programování a přistupujte k ní spíše jako ke kuchařce na aplikace, v níž se předpokládá, že "umíte umíchat jíšku". Pokud jste již někdy webovou aplikaci alespoň zkusili, zjistíte podobně jako já, že autoři vám mluví z duše a dobře znají typické obtíže. Najdete zde např. uživatelem ovlivňované dotazy do databáze, zapeklitou správu sessions (tedy ukládání průběžného stavu komunikace) nebo třeba veledůležité téma autentizace a bezpečnosti přenosu dat mezi klientem a serverem. Prakticky celou knihou se táhne nit jednoho velkého projektu, na jehož částech je vše ukázáno, takže se nemusíte obávat suché teorie, neboť konkrétní aplikace vám poroste pod rukama. Tvůrci vše podpořili dlouhými ukázkami výpisů kódu, případně náhledy samotných realizovaných stránek.

Nejen začátečníci jistě ocení obsáhlé dodatky, jež obsahují popis instalace interpretu PHP, databáze i webového serveru, podrobnější rozbor používaných webových protokolů či nástin modelování relačních databází. Nechybí obsáhlý seznam odkazů na další studijní zdroje.

Pokud jste se PHP učili podobně jako já z knihy Jirky Koska, pak se vám tahle publikace bude líbit, neboť kde první začal, tam autoři tohoto dílka pokračují.

Autoři: Hugh E. Williams a David Lane

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 530

Doporučená cena: 490 Kč

Web design - Nenuťte uživatele přemýšlet

Patrik Malina

Přestože tvorba webových dokumentů je zhruba deset let staré řemeslo, stále vznikají stovky stránek, jejichž návštěva je dobrodružným bludištěm či otravným pachtěním. Ačkoliv již na našem trhu existuje řada publikací, jež se věnují problematice grafického návrhu, velmi jsem tuto útlou brožurku přivítal. Autor se totiž důkladně zastavil u problematiky, která je většinou předmětem nanejvýš jedné kapitoly.

Když trošku přeženu, bylo by možné tuto neortodoxní knížku označit jako pojednání o detailech webových stránek. Autor váskrok za krokem provede po stopách uživatelů a přiměje vás přemýšlet o tom, jak vlastně pracujeme se službou WWW. Stránky jsou naplněny detailními ukázkami grafických prvků, na nichž jsou demonstrovány různé myšlenkové postupy.

Protože názvy kapitol jsou spíše vtipné než výmluvné, podívejme se na obsah zevrubněji. První část knihy je zaměřena především na ergonomii využívání webových rozhraní, takže je řeč o navigaci, rozložení obsahu a optimalizaci použitých textů. Ve druhé polovině se pak dostanete ke kolekci rozsáhlejších příkladů a také k velmi názornému výkladu, jak testovat výsledky vlastní práce. Autor velmi dbá na to, abyste rozdíl mezi horším a lepším řešením viděli na vlastní oči a pochopili, který detailní prvek vše dokáže změnit. Názornost a snadný postup uživatele jsou prostě absolutním zaklínadlem.

V každém případě bych chtěl upozornit, že v knížce nenajdete ukázky zdrojových kódů stránek, neboť o způsob technické realizace zde nejde. Orientaci na grafické zpracování nakladatel podtrhl kompletním vytištěním na křídovém papíře, takže barevné obrázky vyšly velmi pěkně, a znovu tak zdůrazňují krédo tvůrce, jež by mohlo znít třeba takto: "Najdi rozdíl a pochopíš, kde je zakopaný pes." Cítíte-li se být návrhářem webových stránek, pak si tuhle knížku alespoň půjčte. Je skvělá.

Autor: Steve Krug

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 144

Doporučená cena: 249 Kč

Síťový operační systém FreeBSD

Patrik Malina

Trošku to vypadá, jako by se nakladatelé na krátkou chvíli nabažili módní vlny operačního systému Linux, jež obecně oživila zájem o platformy unixového typu, a v mezidobí se rozhodli dát šanci dalšímu zástupci. V krátkém čase se tak na trhu objevily hned dvě publikace, věnované některé z variant platformy BSD, a my se nyní na jednu z nich podíváme blíže.

V podtitulu knihy je označení Podrobný průvodce, jež může být mírně zavádějící, a proto raději vše uvedu na pravou míru. Kniha není určena začínajícím uživatelům, ale pokročilým správcům, kteří začínají s platformou FreeBSD. Neberte to na lehkou váhu, neboť pokud nejste zběhlými uživateli unixové platformy, moc si to neužijete.

Členění publikace přesně odpovídá záměrům autora, jenž postupuje podle ryze správcovské logiky. Proto zde najdete zpočátku témata jako instalace, zálohování, konfiguraci jádra, zabezpečení či nastavení sítě. V další části knihy přijde řeč na řešení havarijních stavů, implementaci redundantních diskových systémů RAID, detailní pojednání o souborových systémech či monitorování stavu a chodu FreeBSD. Nechybí výklad o běžných síťových službách a o správě potřebného softwaru.

Autor pojednal témata s pečlivostí jemu zřejmě vlastní. Nikam nespěchá a jako by se ujišťoval, že všemu dobře rozumíte. Příklady a výpisy z příkazové řádky jsou voleny uvážlivě a rovněž se nemusíte obávat, že budete zahlceni rozsáhlými konfiguračními soubory na každé druhé stránce. V kategorii správcovské literatury se jedná o netradičně "beletristický" kousek, a je-li vaší oblíbenou metodikou analýza skriptů a výpisů, asi se budete trošku nudit. Na druhou stranu, kdo vytrvá, neprohloupí. Zpočátku sice budete mít pocit, že vody, do nichž jste byli uvrženi, jsou příliš temné, ale posléze vše do sebe krásně začne zapadat. K dispozici máte CD, takže experimentujte, a hlavně: čtěte až do konce!

Autor: Michael Lucas

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 592

Doporučená cena: 490 Kč

Mistrovství v MS Access 2002

Patrik Malina

Ačkoliv databázový program MS Access nemůže vyhovět nárokům na nejnáročnější aplikace, jež si žádají odpovídající SQL server, jedná se rozhodně o mocný nástroj s řadou možností, jejichž pochopení není záležitost na jedno příjemně strávené odpoledne. Jste-li rozhodnuti svůj čas investovat, tato publikace by vám mohla být dobrým průvodcem.

Celá kniha je provedena důvěrně známým syntetickým postupem, kdy se vzájemně prolínají výklad funkcionality s důkladným popisem uživatelského rozhraní, bez něhož by znalosti nebyly úplné. Jste-li začátečníky, nemusíte se knihy obávat, ale určitě nepřeskakujte některé kapitoly: ve třetí je řeč o obecném návrhu databází (klidně mohla být ještě obsáhlejší) a v desáté a jedenácté pak o různých typech pokročilejších dotazů. Jinak je látka navržena i pro uživatele, kteří dosud MS Access nijak neznali.

Látka je rozvržena do několika základních částí, jež logicky sledují stavbu samotného Accessu i myšlenkový postup při návrhu databází. Najdete zde tedy formuláře a sestavy, dotazy a sady záznamů a import či export dat, ale také podrobný výklad úpravy grafického rozhraní databázového programu. Přestože dojde i na makra či náznak pojednání o větších projektech, nehledejte zde učebnici programování databázových aplikací. Na to je svazek i při svém rozsahu stále příliš útlý.

Protože je kniha navržena pro začátečníky, text je psán rozvláčně a důkladně. Předpokladem zvládnutí látky je nejen touha experimentovat, ale především velká dávka trpělivosti a přiměřené množství času. Na druhou stranu je vše názorné slušnou řádku příkladů najdete přímo na stránkách a do značné míry lze tedy knihu studovat i bez současného použití počítače, neboť jsou v textu zařazeny ukázky grafického rozhraní s formuláři, dotazy a sestavami. Vrháte-li se na Access "od píky" a máte dost času, lze knihu doporučit. Pokročilejší experimentátoři asi brzy ztratí trpělivost.

Autor: Helen Feddema

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 604

Doporučená cena: 649 Kč


.NET Framework - Programování aplikací II.

Objektově orientované programování Visual .NET

Patrik Malina

Společnost Microsoft již stihla uvést druhou verzi svého nástroje pro tvorbu aplikací Visual Studio .NET a programátoři tak již poměrně dlouhou dobu mohou zápolit s novinkami, jež tento poměrně převratný produkt přinesl. Mezi zásadní změny patřilo zařazení nového objektově orientovaného jazyka C# a podstatné úpravy Visual Basicu. Pokud vás přesně tohle zajímá, jste na správné stopě.

Předkládaná kniha je učebnicí programátorských postupů, jež využívají objektově orientovaných možností. Přestože cílem autora je víceméně obecný výklad těchto principů, ve všech příkladech striktně zohledňuje právě platformu MS.NET, resp. využívá zmíněné programovací jazyky Visual Basic .NET a C# . Obsah knihy tedy můžete uchopit z druhého konce: je to základní příručka zmíněných jazyků s ukázkami jejich silných zbraní.

Publikace není pro úplné nováčky na poli programování. Je potřeba mít alespoň trošku ponětí, co je to algoritmizace, jak funguje proměnná a o co zhruba s těmi objekty jde. Postupně v textu narazíte na ukázky konkrétní implementace základních postupů, jako je tvorba instancí tříd, práce s metodami či dědění. Dále se seznámíte s tvorbou bázových tříd, jež představují základ abstrakce objektů, a samozřejmě nesmí chybět vysvětlení polymorfismu. Autor zařadil i kapitolu o přetěžování operátorů (v C#) či pojednání o sestavování aplikací pomocí komponent.

Celý text je ryze programátorského charakteru jeden příklad stíhá druhý, prakticky na každé stránce najdete kus ukázkového kódu, a to vše doplňují obrázky grafického rozhraní testovacích aplikací či přehledné tabulky různých vlastností. Než by autor zbytečně řečnil, vše raději ukáže v praxi, takže opravdoví zájemci si přijdou na své. Kniha se mi díky své orientaci na praxi líbí a myslím, že představuje velice cenný kousek mozaiky, do níž byla v rámci edice .NET nakladatelem zabudována.

Autor: Robin A. Reynolds-Haertle

Vydavatelství: Mobil Media, Praha, 2002

Počet stran: 423

Doporučená cena: 351 Kč

Hacking bez tajemství - Windows 2000

Patrik Malina

S knihami, jejichž tematika souvisí s otázkami bezpečnosti, se v poslední době docela "roztrhl pytel". Těžko říci, zda za tím stojí dlouhodobý hlad po takovéto literatuře nebo dlouho plánovaný a konečně realizovaný záměr, ale každopádně si specialisté v této oblasti přijdou na své. Momentálně jsou na řadě správci Windows 2000.

Pojďme trošku netradičně ke grafické úpravě. Zde nakladatel sáhl po unifikaci s dalšími tituly, jež na trh uvedl dříve (a které se chystají), takže vám bude připadat podobná nejen obálka, ale také sazba celé knihy. Různé typy útoků a popisovaných technik jsou opět popisovány mimo jiné názornými tabulkami s mírou nebezpečnosti, což může usnadnit základní orientaci.

Obsah je jasně patrný z názvu Windows 200 jsou platformou, jež se dočkala zásadních změn co do možnosti zabezpečení, ale na druhou stranu nejsou samospásným řešením, o čemž především vás autoři chtějí přesvědčit. Celý výklad je strukturován dle osvědčeného schématu: na počátku jste zpraveni o tom, jak se útočník dozvídá potřebné informace, poté je zpracována problematika útoku na servery, posléze přijde řeč na zranitelnost klientů (prostřednictvím využívaných služeb) a v závěru je nabídnuta obrana všeho druhu. Důležité je, že autoři se nevyhýbají některým "neoddělitelným" tématům rizika spojená s Internet Explorerem bychom tady asi očekávali, ale problematika SQL serveru je příjemným překvapením. Samozřejmostí je pojednání o Internet Information Serveru, jenž představuje stále pro mnoho správců noční můru. Za velmi cennou považuji kolekci relevantních internetových odkazů na potřebný software či další studijní literaturu.

Kniha je pro správce Windows 2000 v podstatě povinnou četbou. Za mírnou nevýhodu považuji fakt, že ze značné části se kniha překrývá s dřívějším titulem Hacking bez tajemství z dílny stejného nakladatele, takže před koupí nahlédněte do obou.

Autoři: Stuart McClure, Joel Scambray

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 461

Doporučená cena: 540 Kč

CSS Kaskádové styly - Kompletní průvodce

Patrik Malina

Pokud se zabýváte tvorbou webových stránek, a to především s ohledem na jejich vizuální podobu, standard CSS pro vás nebude ničím neznámým. I na stránkách našeho magazínu jste mohli sledovat rozsáhlý seriál o možnostech pokročilého formátování, ale pokud jste zatoužili po komplexní referenční příručce, máte zde jednu k dispozici.

Knížka není pro úplné začátečníky. Než ji vezmete do ruky, měli byste tušit, jak se HTML dokumenty tvoří, a co jsou to značky, resp. tagy. Neočekávejte od této brožury rozsáhlou, koncepční výuku, jak vytvářet webové stránky, neboť to zde nenajdete. Naopak poměrně zevrubným způsobem je v textu pojednáno o možnostech kaskádových stylů, jejich použití a vhodnosti nasazení v té které situaci. Látka je organizována poměrně logicky kritériem není abecední seznam či něco podobného, ale jakási kompromisní struktura, sledující jak vlastnosti CSS, tak přirozený postup tvůrce stránek, a proto najdete související informace pohromadě.

Na knize mne zaujaly především dvě věci. Jednou z nich je velmi slušná grafická úprava, která je dosti důležitá u jednotlivých ukázek jak jinak u knihy, jež se v podstatě zabývá sazbou elektronických dokumentů. Příklady jsou názorné a vypadají opravdu dobře. Druhá věc souvisí s faktem, že implementace CSS do prohlížečů je dosti různorodá, a proto autor vybavil příručku řadou přehledů, jež vám přesně řeknou, co vám ve kterém browseru fungovat bude, a co nikoliv. Nevím jak vy, ale já zrovna kvůli tomuhle do knihy koukám asi nejčastěji.

Jak jsem naznačil, ideálním čtenářem je znalec HTML, jenž do CSS začal pronikat a potřebuje k ruce pomocníka. Ani v případě, že jste základy kaskádových stylů zvládli, nepřeskakujte např. velmi cenné kapitoly pojednávající o tom, jak se různá nastavení na dokument aplikují. Výmluvná kapitola s názvem Praxe vám pak může ušetřit řadu hodin bádáním nad něčím, co již autor vyřešil.

Autor: Petr Staníček

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 178

Doporučená cena: 197 Kč

XML - začínáme programovat

Patrik Malina

Pokud letmo nahlédnete do této příručky např. v knihkupectví, možná budete v první chvíli trošku zmateni. XML přeci není programovací jazyk, tedy jaké že vlastně základy? A navíc je příručka zařazena v ediční řadě Podrobný průvodce začínajícího uživatele. Při bližším ohledání zjistíte, že se nakladatel vrátil k tématu, které již bylo minimálně jednou zpracováno.

Brožura představuje úvodní seznámení s univerzálním značkovacím jazykem XML a jeho běžným využitím. Ihned zpočátku bych chtěl ochladit marné naděje pokročilejších programátorů, kteří očekávali hutná témata, zaměřená na nativní XML databáze či náročnější techniky transformace dat kniha je jednoznačně určená začátečníkům.

Výklad je rozdělen na dvě základní části: první z nich je vysvětlení podstaty XML dokumentů a jejich sestavování na základě definičních souborů. V druhé části je pak pojednána problematika transformace, a lze tedy hovořit o základním kursu XSLT. V celé publikaci se autor často zaměřuje na využití XML a jeho odvozených, specifických variant pro pokročilé formátování grafického výstupu, a proto lze směle výklad doporučit i tvůrcům webových stránek, kteří řeší spíše problémy vizuálního charakteru.

Co zde určitě najdete, je dostatek příkladů. Autor uvádí nejen poměrně obsáhlé ukázky u naprosté většiny popisovaných jevů, ale u řady úloh používá různé varianty, jejichž význam demonstruje formou variability grafických výstupů.

Přestože je tato příručka pěkným úvodním seznámením s XML, nejen název celé publikace zavání menším nedorozuměním. Popisovaná technologie je představena poměrně jednostranně, což by mohlo čtenáře zmást síla XML je totiž využívána i v jiných oblastech, a právě mírně pokročilí programátoři by asi čekali trošku odlišnou látku. Proto pozor knížka je pěkným úvodem, ale jednoznačně zaměřeným na tvůrce prezentační části webových aplikací.

Autor: Miroslav Žák

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2003

Počet stran: 214 stran

Doporučená cena: 199 Kč

PHP 4 - Praktické příklady

Skriptovací technologie PHP, sloužící k tvorbě dynamicky generovaných webových stránek, ukázala za poslední léta svou kvalitu a vysokou životaschopnost. Stoupající popularita implementací vedla k tomu, že zájemci se už nemusejí spoléhat jen na elektronickou dokumentaci.

Ve své předchozí publikaci, jež byla rovněž poměrně útlá, se Bráza věnoval základům jazyka PHP, a proto je tato příručka logickým pokračováním na cestě k větším a smysluplnějším aplikacím. Z tohoto důvodu mne trochu zarazil obsah části první kapitoly, jež se v podstatě zbytečně znovu věnuje instalaci prostředí PHP a základním konstrukcím jazyka. V následujícím textu se však naštěstí jde rovnou k věci.

Zájemci v textu postupně narazí na několik typických komplexních úloh, jejichž výsledkem jsou reálně internetové aplikace, sestavené v PHP. Autor postupuje od jednodušších příkladů, jež nevyžadují složitější datové struktury, k úlohám pokročilejším, na nichž demonstruje sílu PHP, spočívající např. v propojení s databázovým světem. Velkou výhodou je, že zájemce může sledovat vývoj aplikace ve všech fázích: od počátečního rozboru po finální otestování napsaného kódu a sestavení aplikace z jednotlivých "komponent". Na základě typových úloh se tak programátor může v knize seznámit s řadou běžných problémů, mezi něž patří ověření uživatele a jeho vstupu, práce s běžnými síťovými protokoly (elektronická pošta) či databázové základy (projekt "knihovna").

Brožura je vlastně řešenou sbírkou úloh z PHP. Příklady jsou uvedeny rovněž ve formě obsáhlých výpisů zdrojových kódů a jejich zvládnutí zájemcům dodá pocit, že popisovaná platforma je prakticky využitelná. Na závěr publikace ještě autor zařadil kapitolu věnovanou problematice XML. Protože věnoval tomuto tématu cca 15 stran, očekávám, že někde tady by mohlo začínat další pokračování zdařilé minisérie ve formě třetího svazku.

Autor: Jiří Bráza

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2003

Počet stran: 224

Doporučená cena: 197 Kč

Bezpečnost Windows 2000/XP

Patrik Malina

Nejen administrátoři a návrháři sítí se shodnou, že od doby uvedení operačního systému Windows ve verzi 2000 je konečně možno na této platformě firmy Microsoft seriózně hovořit o komplexnějším zabezpečení. Přestože na knižním trhu je již k dispozici řada příruček, jež se zabývají technologickými detaily, ve zde představovaném titulu je problematika bezpečnosti pojata zeširoka, včetně metodických základů.

Publikace je všestranným pojednáním o aplikaci bezpečnostních politik a postupů pomoci technických prostředků, jež jsou ve Windows k dispozici, a autoři v prvních kapitolách začínají právě teoretickým výkladem. Zmíněny jsou především obecné požadavky, jež jsou na informační technologie kladeny, a problematika bezpečnosti je představena jako samostatná, svébytná disciplína. Nechybí zmínka o standardizaci a zavedené metodice, a jedna z částí je věnována obecně procesu implementace bezpečnostních postupů.

Od páté kapitoly tvůrci knihy přistupují k praktickým otázkám a představují management zabezpečení v prostředí Windows. Zpracovány jsou otázky rozpoznání nebezpečí, dále jsou popsány dostupné technické prostředky a způsob zajištění infrastruktury z pohledu uživatele, síťové služby či uložených dat prostřednictvím souborového systému. Samozřejmě nechybí pojednání o internetu a zajištění jeho využití. V závěru knihy čtenář narazí na popis nasazení kontrolních mechanismů.

Hlavním přínosem knihy je jistě její úplnost po metodické stránce. Probíraná problematika je zpracována do vnitřně konzistentního tvaru, takže čtenář najde pohromadě jak teoretická východiska, tak popis reálných, dostupných prostředků. Na druhou stranu mne trošku mrzí, že autoři jakoby místy ztratili soudnost a nadhled, neboť chvílemi prezentují Windows 2000/XP jako jedinou a jedinečnou bezpečnostní spásu, což jinak solidní knize rozhodně neprospělo.

Autoři: K. Eisenkolb, M. GÖkhan, H. Weickardt

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 501

Doporučená cena: 590 Kč

§§§§§


07-08/2003

$$$$$


Novinky


Krátké zprávy

Tomáš Bučina

c03p0426

NEC Versa M300

Po delší odmlce uvádí společnost NEC na český trh nový all-in-one notebook NEC Versa M300, který je určen jak pro univerzální použití ve firmách, tak i pro soukromé uživatele. Pomineme-li z pohledu designu velmi příjemný zevnějšek, kterému dominují stříbrošedé prvky, najdeme uvnitř procesor Intel Mobile Pentium 4 taktovaný na frekvenci 2 GHz a 256 MB operační paměti DDR. Grafický adaptér je založen na řadiči ATI IGP 340M, a na 15" TFT LCD panelu nabízí maximální rozlišení 1 024 x 768 bodů při 16,77 milionu barev. Kromě integrované mechaniky FDD je NEC Versa M300 navíc vybaven i kombinovanou optickou CD-RW/DVD mechanikou. Notebook je na český trh dodáván s integrovaným 56k modemem (V.92) a 10/100 LAN portem pro připojení do lokální sítě, přičemž nechybí ani trojice USB 2.0 portů, 1 port IEEE 1394 FireWire, sériové a paralelní rozhraní a audio a videovstupy/výstupy. Doporučená koncová cena tohoto produktu činí 60 850 korun včetně daně a na budoucí zákazníky by měl zapůsobit nejenom solidní výbavou, ale především povedeným designem a precizním zpracováním.

Odkaz: www.nec.cz-bu

Nové notebooky u HP

Tomáš Bučina

Po delší odmlce se HP rozhodlo masivně přidat a uvést řadu nových produktů připravených pro toto léto. V nabídce se tak objeví například model HP Compaq nx9000, produkt střední až nižší třídy určený jak pro domácí uživatele, tak pro malé a střední firmy. Koncepčně jde o mohutnější stroj s 15" LCD displejem a hmotností, která by se měla pohybovat pod 3,2 kg. Výhodou pro zákazníky bude určitě kompletní nabídka portů (sériové, paralelní i PS/2) a vestavěné rozhraní FireWire. V některých modelech bude zabudován také WLAN adaptér. Použité procesory se budou rekrutovat jak z nabídky Intelu (mobilní Pentia 4 či Celerony), tak AMD (mobilní Athlony XP). Ceny by měly být nasazeny poměrně agresivně, i když je otázkou, zda to na současnou pevnou pozici Aceru bude stačit.

Dalším oznámeným produktem HP je Compaq nc4000, malý a příjemný stroj s Centrinem. Opět však zřejmě nepůjde o plnou implementaci, ale stejně jako jiní výrobci použije i HP odlišný WiFi prvek, takže bude možné provozovat i sítě typu 802.11g vyznačující se rychlostí až 54 Gb/s. Koncepčně půjde o subnotebook s 12,1" LCD displejem a hmotností na úrovni zhruba 1,6 kg. V některých modelech bude vestavěn také Bluetooth, ale kvůli prostorovému omezení bude chybět FDD mechanika (což prakticky nevadí) a optická jednotka bude externí. K jejímu připojení bude možno užít buď speciální box, anebo zařízení zvané Advanced Port Replicator (APR). Na snímku dole je dobře patrné, jakým způsobem bude Compaq nc4000 s APR propojený, a replikátor bude nejen poskytovat možnost práce s optickou mechanikou, ale také běžné funkce docking station.

A konečně třetí novinkou, na kterou si však ještě chvíli počkáme, bude zcela nový produkt vybavený 15,4" LCD displejem s poměrem stran 16 : 10. Produkt bude stavěn jednoznačně proti obdobným strojům (například Dell Latitude D800), které jsou určené pro profesionální uživatele. Pohonnou jednotkou bude tentokrát plné Centrino včetně intelovského wirelessu a na zákazníky čekají jak různé varianty frekvencí procesoru i další vybavy, tak i možnost zvolit si jedno ze tří dostupných rozlišení širokoúhlého displeje. Je velmi pravděpodobné, že ještě v průběhu léta se objeví také varianta s DVD+RW mechanikou pro přímý authoring DVD videa.

Odkaz: http://www.hp.cz

§§§§§


Krátké zprávy

c03p0427

Školní weby mají vítěze

Soutěž webových prezentací portálů škol nižších a středních stupňů zná své vítěze. Více než 220 soutěžících škol soupeřilo o velmi atraktivní ceny. Odborná komise udělila hlavní ceny ve dvou kategoriích. Zájezd do EURO Disneylandu získala Základní škola Straky a pobyt včetně vstupného na 38. MFF Karlovy Vary, získalo Střední odborné učiliště stravování a služeb Karlovy Vary. Zvláštní cenou poroty byla oceněna Střední škola aplikované kybernetiky Hradec Králové. Porota ohodnotila nejen kreativitu, ale i kvalitu zpracování webové prezentace školy. Dále byly oceněny školy v kategoriích "Nejlepší grafická úprava" a "Nejzajímavější nápad", kde se hodnotily školy v každé věkové kategorii. Ve zvláštní kategorii "Náš první školní web" bylo oceněno deset škol: SOŠ NET OFFICE Orlová, Orlová Lutyně, ZŠ Mašovice, ZŠ Luhačovice, ZŠ Senice na Hané Senice na Hané, ZŠ J. Vohradského Šluknov, ZŠ HAŤ Hať, ZŠ Česká Lípa, Mateřská škola Žižkov Kutná Hora, Střední odborné učiliště řemesel Cheb, Zvláštní škola Chodov Chodov. Soutěž vyhlašuje každoročně společnost AutoCont On Line s partnery, -TJi

Workstation od HP

Tomáš Jirásko

Společnost Hewlett-Packard představila českým a slovenským uživatelům novou pracovní stanici HP xw4100, postavenou na procesoru Intel Pentium 4. Ta by měla nabídnout za vcelku přijatelnou cenu vysoký výkon. HP xw4100 využívá čipovou sadu Intel 875P s vestavěnou technologií Performance Acceleration Technology (PAT), která zvyšuje výkon zkrácením čekací doby pro přístup do paměti. Osazena je samozřejmě procesory Intel s podporou technologie Hyper-Threading ta umožňuje zpracovávat instrukce několika aplikací současně, jako by šlo o dvouprocesorový stroj.

Využití nalezne tato pracovní stanice při práci s dvojrozměrnou grafikou vytvářenou Pna bázi OpenGL s mnohonásobným zobrazením až po aplikace dvourozměrného a trojrozměrného projektování (MCAD), animace, videoeditace apod. Mezi aplikacemi, které jsou certifikovány pro tuto stanici, jsou například Autodesk AutoCAD Inventor a Revit, Aveva CADCenter, Bentley MicroStation, CoCreate OneSpace, Dassault Catia V5, SolidWorks, SolidEdge, EDS PLM Solutions I -deas NX, EDS PLM Solutions Unigraphics NX, ICEM Surf, MSC.Patran PTC Pro/ ENGINEER 2001 Windows, Adobe Premiere a After Effects, Alias|Wavefront Studio a Maya, Avid Xpress DV, Canopus DV Storm2, Discreet 3D Studio MAX a Combustion, Matrox RT.x100, Media100 iFinish, NewTek Lightwave a Aura, Pinnacle Edition\DV, Side Effects Houdini. Cena xw4100 začíná na 41 800 Kč bez DPH.

Odkaz: http://www.hp.cz

Microsoft Pocket PC 2003

Tomáš Jirásko

Po řadě spekulací a dohadů uvolnila společnost Microsoft počátkem června finální verzi nového operačního systému určenou pro kapesní počítače. Na cestu se tak k výrobcům handheldů vydaly nosiče s operačním systémem Windows Pocket PC 2003, známým dosud pod kódovým označením "Ozone". Ten běží na jádře Windows CE .NET. Nový operační systém by neměl mít příliš vysoké paměťové nároky, v případě standardního systému se spokojí s 25 MB ROM, provedení ve verzi Phone Edition zabere 27 MB. Upgrade staršího systému je technicky možný, záleží pouze na daném výrobci, zda, a za jakých podmínek jej pro svá stávající zařízení dá k dispozici.

Odkaz: http://www.microsoft.co

Nikon na blízko

Tomáš Jirásko

Nový digitální kompakt Nikon CoolPix 5400 navazuje na prodejní úspěch svého předchůdce nesoucího označení CP5000.

Model 5400 je vybaven objektivem Zoom-Nikkor se 4x optickým zoomem a rozsahem ohniska 5,8 24 mm, což představuje ekvivalent 28 až 116 mm u kinofilmu. Objektiv zahrnuje optickou konstrukci z devíti čoček ve čtyřech skupinách, které obsahují optický člen z ED skla (sklo s extrémně nízkým rozptylem světla) pro vyšší ostrost a lepší barevné podání díky minimalizaci barevné vady, plus dva asférické optické členy pro eliminaci komy a zkreslení, a to i při fotografování s plně otevřenou clonou. Použitý CCD snímač používá nový systém mikročoček optimalizující optický výkon.

TTL autofokus s fázovou detekcí pracuje v zaostřovacím rozsahu 50 cm až nekonečno, v režimu Makro pak zachytí snímky již od 1 cm, což umožňuje uspokojivě fotit i kdejakého brouka v trávě. Zároveň to představuje v současné chvíli nejlepší hodnotu v segmentu kompaktních fotoaparátů. Pro vylepšení kvality obrazu jsou použity i barevné filtry s primárními barvami (RGB), jejichž gamut se blíží lidskému oku. Rozsah citlivostí se pohybuje mezi ISO 50 až 800.

Režim pro fotografování sérií snímků pracuje frekvencí 3 obr./s v délce až 7 snímků, přičemž vyrovnávací paměť umožňuje aplikaci funkce "Five Shot Buffer", při jejímž použití jsou snímky průběžně ukládány po pěti do paměti. Rovněž nabízí záznam ozvučených videosekvencí ve formátech VGA/TV, a pro zhotovení snímků je také vybaven 15 motivovými programy (Portrét, Noční portrét, Pláž/Sníh, atd.). CoolPix 5400 má celokovovou konstrukci těla a výklopný nastavitelný TFT LCD displej. K dispozici je i řada předsádek a dalšího příslušenství.

Odkaz: http://www.nikon.cz

§§§§§


Krátké zprávy

Ousmane Keita

c03p0428

Borland

Na květnové tiskové konferenci oznámila společnost Borland hned několik nových klíčových produktů. Jednak je to první nezávislý vývojový nástroj pro jazyk C#, Borland C#Builder for the Microsoft .NET Framework, tj. odpověď na Visual Studio for .NET od Microsoftu. Dále nová verze populárního javovského nástroje JBuilder 9, jenž je nyní schopen zastat funkci jakéhosi "portálu" pro kompletní životní cyklus vývoje aplikací. Produkt Janeva pak dokáže zajistit spolupráci podnikových aplikací na platformě .NET na jedné straně, a J2EE a CORBA na straně druhé. V neposlední řadě byla rovněž oznámena Team Edition aplikačního serveru Borland Enterprise Server, určená pro běh J2EE aplikací v malých a středních firmách.

Corel zase česky

Všechny, kdo si oblíbili legendární grafický balík CorelDRAW Graphics Suite, jistě potěší, že na léto je plánována česká lokalizace (pouze pro Windows). Lokalizováno bude uživatelské rozhraní všech základních aplikačních modulů, přičemž soubory nápovědy zůstávají v původní anglické podobě. Součástí dodávky bude rovněž originální česká uživatelská příručka ve formátu PDF.-OK

LAN SUITE 2003

uvedl na trh český softwarový veterán Software602. Jeho komunikační server, jehož verze pro 3 uživatele je zdarma, v sobě integruje všechny důležité služby elektronické komunikace. V aktuální verzi nově nabízí firewall (pro Windows 2000, XP a 2003 Server), vestavěnou antivirovou kontrolu přijímaných zásilek pomocí systému BitDefender (pouze LAN SUITE 2003 Antivirus Edition), a speciální IP filtry pro ochranu SMTP serveru, WWW serveru a dálkové administrace.-OK

PCinfo 2.6

Ostravská společnost FairNet Systems uvedla na trh verzi 2.6 svého systému pro softwarový a hardwarový audit. Ta nyní nabízí skrytý běh PCinfo klienta, takže jednotlivé počítače lze testovat i bez vědomí jejich uživatelů, nová SQL konzola umožňuje libovolný výběr dat z databáze PCinfa, a novinkou jsou např. i další jazykové lokalizace nebo testy síťových disků.

Český Quark

Autorizovaný distributor firmy Quark, společnost Quentin, v květnu uspořádala slavnostní uvedení plně lokalizované verze programu QuarkXPress 5 na český a slovenský trh. V aktuální nabídce naleznete dvě varianty "pětky" plně lokalizovanou jednojazykovou aplikaci QuarkXPress 5.01 CZ a vícejazyčnou QuarkXPress Passport 5.01 CE se základní podporou českého jazyka. Pro kompletní lokalizaci byla tedy zvolena jednojazyková (ne-passportová) mutace, tak jak tomu bylo např. i u verze 3.x. Součástí dodávky je i 500stránkový český manuál.-OK-

Syndeecate Apocalypse 2003

Počítačová party, nebo chcete-li mezinárodní soutěž v digitálním umění grafice, hudbě a programování se koná 25. 7.-27. 7. 2003 v Rožnově pod Radhoštěm. Organizátoři chystají přehlídku výtvorů tzv. demoscény na obligátních platformách PC či Mac, ale i pro první multimediální počítač Amiga nebo dokonce legendární osmibit ZX Spectrum. Takže pokud máte chuť se podívat do virtuálního světa, který vytvářejí mladí lidé ve svém volném čase, máte jedinečnou příležitost. Více informací najdete na adrese www.syndeecate.cz.-OK

§§§§§


Pro snadnou tvorbu kopií

Tomáš Kuchařík

c03p0429

Při tvorbě kopie pracovní plochy či jiné kopie obrazovky monitoru snadno využijeme upgradovaný prográmek s názvem HyperSnap Dx 5. Jedná se o velice zdařilý snímač obrazovek s jednoduchým ovládáním, který využije jak domácí, tak profi-uživatel. HyperSnap Dx dokáže vytvořit snímek pracovní plochy, zvoleného okna či objektu libovolně vybrané oblasti. Snímá obrazovky z DirectX, Direct3D, 3Dfx Voodoo a Glide her, DVD a jiných aplikací, které využívají DirectX technologie. Je možné udělat kopii nejen obdélníkového tvaru a stránek, které jsou větší nežli viditelná plocha obrazovky, např. webové stránky atd.

Nová verze 5.11.00 přináší novinky v oblasti střihu vyjmutého tvaru plochy, spojování zbývajících částí, kopii obrazovky lze uložit cca ve dvaceti grafických formátech. Nabízí rovněž Color Correction kombinaci jasu, kontrastu, intenzity. Utilitka by měla bezproblémově pracovat jak pod Win 95 tak XP. Jako trialovou verzi ji stáhnete na různých serverech nebo přímo u výrobce, ale po registraci za přibližně 35 dolarů je možné využít kompletní verzi bez omezení.

Odkaz: http://www.hyperionics.com

§§§§§


KM FS-6020 pro A3

Václav Maletínský

c03p0430

Sada tiskáren Kyocera Mita je od současné doby bohatší o nové zařízení pro monochromatický tisk s podporou maximálního formátu A3. Model KM FS-6020 je vybaven rychlým procesorem PowerPC 405CX s frekvencí 200 MHz a pamětí v rozmezí od 16 do 144 MB. Měsíční výkon tohoto kancelářského stroje by neměl překročit 65 000 výtisků. Tiskárna pracuje v rozlišení 1 200 dpi hardwarově a 2 400 dpi s vyhlazováním technologií KIR2, za minutu může vytisknout 20 stránek A4 nebo 11 stran A3 jednostranně, případně 10 listů A4 nebo 5 archů A3 při oboustranném tisku. Výrobek je standardně dodáván se spodním 250listovým zásobníkem papíru a víceúčelovým podavačem pro 100 archů v maximální gramáži až 200 g/m2, volitelně může být vstup papíru doplněn o další přihrádky pro 1 000 listů. Komunikaci s počítači zajišťují paralelní, USB 2.0, RS 232 a za příplatek i ethernetové rozhraní. Tiskárna pracuje s ovladači PCL6, firemním postscriptovým modulem KPDL3 a nabízí i emulace Line Printer, IBM Proprinter X24E, Epson LQ 850 a Diablo 630. Cena výrobku nebyla v době uzávěrky zveřejněna.

Odkaz: http://www.janus.cz

Lepší a levnější

Václav Maletínský

Řadu nových multifunkčních zařízení a inkoustových tiskáren Lexmark představili na začátku června letošního roku zástupci společnosti CEEMark. Portfolio AIO produktů se rozrostlo o modely Lexmark X1150, X6150 a X6170. Nejlevnější X1150 dokáže skenovat, kopírovat, tisknout a faxovat, jeho provoz je však vázán na ovládání z počítače. Řada multifunkčních zařízení X6100 již dokáže kopírovat a faxovat samostatně, po připojení PC dobře zvládne i tisk a skenování. Skener pracuje se 48bitovou barevnou hloubkou a rozlišením 1 200 x 4 800 dpi, stejné maximální rozlišení má i vestavěná inkoustová mechanika, která může tisknout ve čtyřbarevném nebo šestibarevném režimu. Rychlost tisku se při minimálním nastavení pohybuje okolo 19 černobílých nebo 15 barevných stran za minutu. Rychlost kopírování činí 16 monochromatických stran A4 za minutu, nebo 11 stránek stejného formátu při použití všech barev. K nanášení inkoustů je využíváno 3pikolitrové technologie. Model X6170 je navíc vybaven automatickým podavačem pro 50 dokumentů.

Nové přírůstky přibyly i mezi inkoustové tiskárny. Stávající modely budou doplněny a postupně nahrazeny výrobky s označením Lexmark Z605 a Z705. Stejně jako multifunkční zařízení mohou tiskárny pracovat v rozlišení 4 800 x 1 200 dpi, model Z605 nabídne jen 4 tiskové barvy, u výrobku Z705 lze černou cartridgi nahradit speciálním zásobníkem s fotoinkousty, takže tiskárna může pracovat zároveň se 6 barvami. Maximální rychlost tisku je u Z605 14 stran A4 černobíle nebo 8 stran barevně, model Z705 je o 2-3 stránky za minutu rychlejší. Velmi zajímavým ukazatelem je gramáž používaného papíru, tiskárny totiž mohou pracovat s médii v gramáži až 500 g/m2. Na trhu se objeví i modifikace modelu Z705, označená jako P707. Toto zařízení je standardně vybaveno zásobníky se 6 inkoustovými barvami a navíc kombinovanou čtečkou pro nejrozšířenější paměťové karty digitálních fotoaparátů (Compact Flash I a II, SD, MMC, SmartMedia, MemoryStick a IBM MicroDrive). Velmi zajímavá informace zazněla na závěr tiskové konference, kdy bylo oznámeno zlevnění stávajících inkoustových zásobníků o 10 % a snížení ceny fotokazet až o 40 %.

Odkaz: http://www.ceemark.cz

§§§§§


Cisco Networking Academy 2003 – učíme se sítě

Martin Černý

c03p0432-1

Letos v srpnu jsou to již tři roky, co se CESNET v rámci své podpory distančho vzdělávání podílí na programu Cisco Networking Academy (CNA). Jedná se o vzdělávací program, jehož cílem je výchova odborníků pro návrh, budování a správu počítačových sítí. Program vychází ze studií provedených ve Spojených státech amerických, v západní a východní Evropě, a v neposlední řadě i v České a Slovenské republice. V současné době prudce stoupají požadavky na počet síťových expertů. Navíc se ukazuje, že tento trend bude i nadále pokračovat.

Historie CNAP (Cisco Networking Academy Program) sahá až do roku 1993, kdy si vedení společnosti Cisco Systems začalo uvědomovat nedostatek síťových odborníků a rozhodlo se zapojit se do jejich výchovy. Studium bylo organizováno jako distanční a vzbudilo nemalý ohlas. Postupně vznikla celosvětová poptávka, aby společnost Cisco vyvinula učební osnovy, které by bylo možno uvést v podobě nového kursu. Pevná forma učební osnovy a aktivity v oblasti podpory tak vyústily v program CNA, který byl pro veřejnost uvolněn v roce 1997. V České republice se CNAP začal rozvíjet v roce 1999, kdy došlo k jednáním mezi sdružením CESNET a ČVUT o vytvoření regionální CNA. V roce 2000 vznikl realizační tým a byla slavnostně otevřena první regionální CNA při CESNET, z. s. p. o., jako společný projekt sdružení a Katedry telekomunikační techniky FEL ČVUT. Po proškolení instruktorů specializovaným školicím střediskem CATC ve Vídni zahájila výuku od srpna 2000.

Základní studium (1. etapa studia) je rozděleno do čtyř semestrů, studenti docházejí do učebny jednou týdně na dvě nebo čtyři hodiny v závislosti na intenzitě a délce celkového studia. V ČR je studium organizováno jako dvouroční s docházkou jednou týdně na dvě hodiny. Protože je studium distanční, předpokládá se, že se student bude věnovat výuce ještě minimálně další dvě hodiny týdně ve svém volném čase, neboť učební materiály jsou neustále dostupné na internetu. Kromě prvního semestru, kde převládá teorie, je základní studium zaměřeno na praktická cvičení. Na konci každého semestru musí student prokázat své znalosti zkouškou. Absolvent základního studia CNA získá vzdělání v oblasti projektování, návrhu, budování a správy lokálních počítačových sítí střední velikosti a znalosti nutné pro absolvování certifikačního testu CCNA (není součástí CNAP), který lze se značnou slevou absolvovat u libovolné certifikační autority. Stručná osnova základního studia je následující:

1. semestr Networking Basics: základy výpočetní techniky, elektronika a signály, binární soustava, model OSI, návrh a dokumentace, praktická cvičení -kabeláž

2. semestr Routers and Routing Basics: lokální sítě, základy práce se směrovači, základy konfigurace směrovačů, statické směrování, RIP, IGRP, praktická cvičení směrovače

3. semestr Switching Basics and Intermediate Routing: přístupové seznamy, segmentace, základy konfigurace přepínačů, praktická cvičení přepínače

4. semestr WAN Technologies: sítě WAN, základy ISDN, Frame Relay a PPP, praktická cvičení sítě WAN, shrnutí semestrů 1 až 4

Díky spolupráci s firmou ANECT, a.s., (viz http://www.anect.com) a sdružením CELN, které kromě podpory distančního a elektronického vzdělávání spolu s autorem vzdělávacího programu firmou Cisco Systems koordinuje činnost akademií v ČR, bylo možno zahájit výuku rozšířeného studia (2. etapa studia), které je organizováno do čtyř semestrů (tj. semestrů 5 až 8) s intenzitou výuky 4 hodiny týdně a které svou náplní navazuje na předchozí základní studium. Každý semestr je stejně jako u základního studia zakončen zkouškou. Prerekvizitou pro účast je buď úspěšné absolvování předchozích čtyř semestrů základního studia, nebo platná certifikace CCNA. V rozšířeném studiu je kladen důraz zejména na praktická cvičení, absolvent si prohloubí vzdělání v oblasti projektování, návrhu, budování a správy lokálních počítačových sítí střední velikosti, a získá znalosti nutné k absolvování certifikačního testu CCNP, který je možno absolvovat u libovolné certifikační autority. Stručná osnova semestrů 5 až 8 je následující:

5. semestr Advanced Routing: VLSM, NAT, DHCP, OSPF, EIGRP, BGP

6. semestr Remote Access: vzdálený přístup, WAN sítě, konfigurace modemů, ISDN, DDR, X.25, Frame-Relay, NAT, AAA

7. semestr Multi-layer Switching: přepínání, Fast Ethernet, gigabitový Ethernet, VLAN, VTP, STP, MLS, HSRP, IGMP, bezpečnost

8. semestr Internetwork Troubleshooting: diagnostické režimy, přehled protokolů, odstraňování problémů, příkazy show, debug, diagnostika přepínačů, diagnostika EIGRP, OSPF a BGP

Síťová akademie Cisco je určena studentům starším 16 let. Horní věková hranice k zahájení studia není omezena. S výjimkou technické angličtiny (z oblasti počítačů) nejsou pro zahájení studia třeba žádné další znalosti ani dovednosti. Každý z uchazečů by si však měl rozmyslet, zda jeho zájem o problematiku je tak značný, aby se k náročnému studiu přihlašoval.

Studium CNAP lze zahájit několika způsoby. Je-li zájemce studentem školy, která je nositelem lokální síťové akademie, přihlásí se u osoby zodpovědné za program CNA, jež mu poskytne další informace. Seznam akademií včetně kontaktních osob je uveden na webu http://www.cisco.cz/cna/cnap_cr.htm pod odkazem: "Kde můžete studovat". Studium pro studenty školy, která je nositelem lokální akademie, je bezplatné. Lokální akademie mohou (ale nemusí) přijmout mezi své studenty i další zájemce ze škol, jež nejsou členy akademie, či z neakademických institucí. Zájemce se může o podmínkách studia informovat přímo u jemu vyhovující lokální akademie. Kontakty na akademie nalezne na výše uvedeném webu. Počet lokálních akademií není uzavřen. Pokud tedy z některé školy pochází větší počet zájemců, je nejsnazší cestou k absolvování CNA zřídit zde lokální akademii.

V současné době je studentům při výuce kursů v učebnách na Katedře telekomunikační techniky Českého vysokého učení technického v Praze 6 k dispozici pět lektorů. Čtyři semestry základního studia již na této akademii absolvovalo 53 studentů a celkově v současné době studuje dalších 149. S rozvojem důležitosti síťového managementu rapidně vzrůstá zájem uchazečů o zařazení do kursů. V současné době v České republice funguje 6 regionálních akademií, které jsou současně i akademiemi lokálními, a 31 lokálních akademií. Po celém světě ve více než 150 zemích studuje ve více než 10 700 akademiích přes 460 700 studentů.

Další informace o CNAP, včetně osnovy studia a elektronické přihlášky, lze nalézt na http://rcna.cesnet.cz.

Informační portál distančního vzdělávání eLearningu

Počítačové technologie a aplikace nejsou rozhodně jedinou oblastí, která se v současné době velmi rychle rozvíjí. K největším a také k nejzásadnějším změnám dochází v oblasti práce s informacemi. Kvantum potřebných informací se stále zvětšuje a většina z nás má čím dál tím méně času je vyhledávat, třídit či zpracovávat. Naopak jsme stále více závislí na dostupnosti těch "správných" informací, které potřebujeme ke své práci a k dosažení co nejvyšší efektivnosti. Klademe tedy velký důraz na dostupnost, včasnost a využitelnost informací.

Za účelem rychlejšího a komfortnějšího dosažení informací o problematice distančního vzdělávání a eLearningu je sdružením CESNET provozován informační portál, který by požadavky splňoval. Portál je vytvářen především pro segment vysokoškolských a univerzitních institucí v ČR, jimž je také nabídnuta možnost podílet se na jeho obsahové náplni. Výhodou tohoto informačního portálu by mělo být shromažďování informací vztahujících se k problematice distančního vzdělávání a eLearningu, které budou všem zájemcům dostupné na stránkách http://eLearning.cesnet.cz.

§§§§§


Slovník na cesty

c03p0433

Je čas dovolených a míříte-li do zahraničí, některý ze světových jazyků jistě upotřebíte (hotel, letiště apod.). Ne každý si je však jist úplností své slovní zásoby, a tak se častým společníkem na cesty stává slovník. Pokud vlastníte kapesní počítač na platformě Windows CE/Pocket PC, či PalmOS, připravila pro vás společnost Lingea Kapesní slovník Lexicon 2002 v elektronické podobě, a to anglický a německý. Slovníky lze nainstalovat ve třech velikostech, plně nainstalovaný slovník (7 MB) obsahuje 75 000 hesel a 112 000 významů v případě anglického, resp. 71 000 hesel a 106 000 významů v německém, což rozsahem představuje střední studijní slovník.

Slovník v elektronické podobě nabízí kromě klasického oboujazyčného vyhledávání, které je mimořádně rychlé, i zobrazení příbuzných slov synonym, frázových sloves, tematických okruhů apod. Disponuje automatickým přepínáním jazyka, takže rozpozná, jaké slovo zadáváte, a pracuje i s fonetickým vyhledáváním, kdy slovník hledá na základě výslovnosti odpovídající heslo, kdy si částečně poradí i s překlepy. Je tu i možnost vytvořit si a editovat vlastní slovník. Nechybí ani učení a zkoušení slovíček, jež je rozděleno do 30 tematických celků (sport, jídlo, kultura apod.). Tematické celky lze mezi sebou kombinovat a vytvářet si tak jakési učební plány. Při zkoušení je možné nastavit rychlost i náhodný či postupný výběr slovíček. V případě chyby je vám ukázána správná varianta a nakonec zobrazena úspěšnost.

Kapesní verze samozřejmě neobsahuje namluvené části stolních Lexiconů, ani nedosahuje jejich rozsahů, ale i tak jde o mimořádný produkt, který nabízí pečlivě selektovaná hesla a témata, s nimiž byste se na cestách ztratit rozhodně neměli.

Odkaz: www.lingea.cz-voxm

§§§§§


DVD gril v konzervě

Čestmír Žák

c03p0434

Společnost Plextor bývá často označována za jednoho z nejkvalitnějších výrobců optických mechanik. V současnosti se její produktová nabídka rozrostla o externí DVD vypalovačku PX-504 UF. Na externí mechaniku s rozměry 184 x 265 x 52 mm váží toto zařízení poměrně hodně, přeci jen dva kilogramy už v brašně zaručeně ucítíte. Odměnou za zvýšenou hmotnost vám ale bude kromě profesionálního vzhledu také zvýšená odolnost. Plextor PX-504 UF podporuje celou řadu formátů zápisu i čtení (4x zápis DVD+R, 2,4x zápis DVD+RW, 16x zápis CD-R, 10x zápis CD-RW, 12x čtení DVD, 40x čtení CD), bohužel však mezi nimi chybí DVD-R a DVD-RW. Propojení s PC může být realizováno přes standardní rozhraní E-IDE, USB (1.1 i 2.0) nebo též prostřednictvím IEEE 1394 (FireWire). Příslušenství představuje 1 DVD+R disk, 1 DVD+RW disk, USB kabel, FireWire kabel, balík software Plextools, vypalovací program Nero 5.5, Pinnacle Studio 8, atd. V prodeji se novinka objeví koncem června za 257 USD (přibližně 7 000 Kč).

Odkaz: http://www.plextor.com

Sličný filuta

Čestmír Žák

Nepříliš známá švédská společnost Neonode seznámila veřejnost se svým produktem nazvaným Neonode N1. Pokud bychom měli toto zařízení někam zařadit, hodilo by se na něj nejspíše označení avantgardní smartphone. Mobilní přístroj s rozměry 88 x 52 x 21 mm je určen pro sítě 900/1 800 MHz, váží pouhých 86 gramů a v jeho srdci tepe procesor ARM 7 na frekvenci 96 MHz. Největší devizou N1 je kvalitní barevný (260 000 odstínů) dotykový displej s rozlišením 176 x 220 pixelů. Aplikace integrované do 16MB RAM paměti N1 pracují na bázi operačního systému Windows CE.NET v4.1. Paměť lze dále rozšířit přídavnou SD kartou (součástí dodávky je 64MB). Z nabídky dostupných funkcí zmiňme například zprávy MMS, GPRS 4+1, MP3/videopřehrávač, webový a e-mailový prohlížeč, poznámkový blok. Na zadní straně Neonode se nachází kamera schopná pořizovat vyjma běžných fotografií také videozáznam s rychlostí 15 snímků za sekundu. Komunikátor dokáže díky baterii Li-Ion s kapacitou 1 100 mAh setrvat v pohotovostním stavu až 250 hodin. Synchronizace s PC probíhá pomocí USB kabelu (12 Mb/s) nebo přes IrDa (4 Mb/s). Neonode N1 máte možnost objednat přímo na webu výrobce za 520 eur.

Odkaz: http://www.neonode.co

§§§§§

$$$$$


DVD


Větší kapacita - více možností

Hynek Vácha

c03p0432-2

Již dávno jsou ty tam doby, kdy se nám programy vešly na jednu či několik disket. Zvykli jsme si používat "stříbrné kotouče" CDéčka. V poslední době již začíná být dříve nepředstavitelná kapacita omezujícím faktorem. Proto jsme se rozhodli jít s dobou a využít nových médií disků DVD. Díky velké kapacitě těchto disků vám přinášíme rozsáhlý výběr programů. Nové médium jsme také využili k rozčlenění programů do jednotlivých sekcí. Rádi bychom vám usnadnili orientaci v obsahu disku. Místo postupného zanořování do podskupin v sekci Ostatní Software jsme vám hned z titulní obrazovky umožnili přístup do jednotlivých sekcí. Ty jsou vytvořeny podle zaměření programů. Naleznete zde kategorie nazvané Audio, Video, Multimédia, Zábava, Domácnost a kancelář, Komunikace, Systém a Komerční software. Názvy nových sekcí samy od sebe vypovídají o jejich obsahu. Jsou doplněny krátkým popisem. Z titulní strany je možný přístup i k programům, které získáte zdarma.

Akce

Nejste spokojeni se stupněm svých vědomostí a chtěli byste s tím něco udělat? Pokud si zakoupíte náš časopis s DVD, máte jedinečnou příležitost doplnit si své znalosti v oblastech vědy a techniky a astronomie. Taková je totiž náplň vzdělávacího programu Dobrodružství poznání z edice ŠKOLA hrou. Pohyb v adresářové struktuře vašich pevných disků i výměnných médií bude jednodušší, pokud se rozhodnete pro SpeedCommander. Tento program je založen na, v dnešní době již klasickém, systému dvou oken. Zjednoduší vám práci s jednotlivými soubory, archivy či daty umístěnými na internetu. Při práci doma i v kanceláři můžete využít volně šiřitelný kancelářský balík OpenOffice. Jeho jednotlivé aplikace vám umožní, stejně jako jejich komerční alternativy, psát a formátovat texty, zpracovávat data v tabulkách, vytvářet prezentace i grafiku. Pro aktualizaci operačních systémů i kancelářských balíků od Microsoftu můžete využít servisní balíčky, jejichž kompletní sestavu jsme mohli, díky velké kapacitě DVD média, zahrnout do jednoho celku, takže je budete navždy mít k dispozici na jednom médiu.

Komerční software

Největší část rubriky je věnována prezentacím nových produktů společnosti MediaTrade. Zde si můžete prohlédnout video k nové vzdělávací hře Physikus, která vás ve více než 50 kapitolách provede světem vědy a techniky. Také je vám k dispozici hratelná demoverze hry Bioscopia, zaměřené na biologii. Ve hře je vaším úkolem vysvobodit dívku uvězněnou ve výzkumné laboratoři. Získáte několik spořičů obrazovky s tématy ze hry Bioscopia. Aby výuková náplň DVD byla úplná, je zde publikován vzdělávací program Méďa počítá, určený i těm nejmenším jedná se o výuku na úrovni první třídy základní školy.

Systém

V této sekci naleznete několik utilit, které vám usnadní údržbu a opravy systému diagnostiku PC a správu pevných disků. Zástupcem nástrojů, jež vám umožní rozdělení a správu vašich pevných disků, je PartitionMagic. Díky tomuto programu můžete vytvářet, přesouvat, mazat a spojovat logické oddíly na vašich discích, bez zničení dat, která se na nich nachází. Zajímavým je bezesporu i SpeedFan, tedy ukazatel rychlosti ventilátorů a monitor teploty čipů v počítači. S jeho pomocí můžete získat i podrobné informace o připojených pevných discích. Vyčistit si registry můžete pomocí Registry First Aid.

Komunikace

Tato sekce je rozšířením té, kterou znáte z CD. Její náplní jsou programy, jež vám usnadní pohyb v prostředí internetu. Mezi nejžádanější programy patří rozhodně webové prohlížeče. Ty jsou zastoupeny jak těmi známými Operou a Mozillou tak méně známými Avant Browserem či Firebirdem. V poslední době se stále více rozšiřují i programy umožňující výměnu dat na internetu. Nejrozšířenějšími aplikacemi z této oblasti jsou bezpochyby KaZaA, GetRight a DC++. Pokud zatoužíte podílet se i na obsahu WWW stránek, jistě se vám budou hodit webový server Apache a skriptovací jazyk PHP.

Domácnost a kancelář

Při každodenní práci s počítačem často potřebujeme pracovat s množstvím souborů, proto na vás v této sekci čekají programy usnadňující manipulaci s nimi. Již tradičně se k vám dostává souborový manažer Total Commander i archivační programy Power Archiver, WinRAR a WinZIP. Bezpečnost vašich dat vám pomůže zajistit například Kerio Personal Firewall nebo aktualizace vašeho oblíbeného antiviru. Práci s počítačem vám může zpříjemnit upravení vzhledu vašeho operačního systému, například pomocí Style XP.

Audio

Poslech oblíbených skladeb, jejich úpravy, či tvorbu vlastních nahrávek vám umožní programy z této skupiny. Máte-li větší archiv audio CD a rádi byste si přehrávali větší množství skladeb bez nutnosti výměny médií, můžete to vyřešit konverzí audiostop do MP3 formátu pomocí MusicMatch Jukeboxu. Přehrávač Winamp, který zde najdete, není třeba představovat. Poslouchat internetová rádia vám umožní Quick Player.

Video

I na DVD pokračujeme v distribuci nejnovějších kodeků XviD i DivX, a to jak samostatně, tak hezky pohromadě v balíku Codecpack, který je rozšířen i o podporu AC3 zvuku. MicroDVD, Ashampoo Media Player a Windows Media Player vám pak umožní přehrávání vašich filmů.

Multimédia

V době digitální fotografie a rozrůstajících se archivů fotografií jistě oceníte třeba Zoner Media Explorer, jenž vám umožní nahrání fotografií z fotoaparátu do počítače i jejich následné úpravy. Když již máte fotky nahrané v počítači a upravené, můžete je třeba vystavit jako galerii na internetu, s čímž vám pomůže EasyPeg, nebo vypálit na CD či DVD pomocí CDRWin. Jak zkopírovat film z DVD se dozvíte v časopise, a na médiu pak najdete balík programů, které k tomu budete potřebovat.

Zábava

Nejen prací je živ člověk, a proto jsme se rozhodli zpříjemnit vám dobu prázdnin několika programy, které jsme umístili do této sekce. Asi nejlákavější budou dvě plné hry logická Fish Fillets a hra vyvíjená přímo americkou armádou America\s Army. Do své sbírky screen saverů můžete zařadit i Matrix Reloaded.

Věříme, že vám programy z našeho DVD zpříjemní čas strávený u počítače. Také uvítáme vaše návrhy na vylepšení obsahu či struktury tohoto média. Zachovejte nám přízeň.

Langmaster škola hrou - Dobrodružství poznání

Přiblížil se sice čas prázdnin, ale to rozhodně nebrání zvídavým v rozšiřování svých obzorů. Jistě nebudete celé dny trávit v lůně přírody, a sem tam zavítáte i ke svému počítači. Ti, co rádi využijí každou příležitost k rozšíření či doplnění svých vědomostí, jistě ocení multimediální vzdělávací program z produkce známé české firmy LANGMaster. Jedná se o ucelený produkt, který v naší distribuci svým obsahem pokrývá oblasti astronomie a fyziky. Po instalaci programu a jeho prvním spuštění budete vyzváni k zadání produktového a aktivačního klíče. První naleznete na štítku umístěném na obálce vašeho DVD a druhý obdržíte po registraci. Přesný postup registrace získáte ze stejně nazvané nabídky na titulní straně. Po zaregistrování můžete začít se zkoumáním produktu.

V části nazvané Planeta Země získáte přehled o vzniku vesmíru, planetách v naší sluneční soustavě a samozřejmě o Zemi. Zjistíte, čím je tvořen plynný obal Země, co vše může ovlivňovat počasí, či v jakých formách a kde můžete najít vodu.

Oblast vědy a techniky je rozdělena do tří menších skupin. V první jsou vám k dispozici informace o vlastnostech světla a o vzájemném působení sil mezi tělesy. Druhá část zahrnuje témata pojednávající o přeměnách energie při tepelných dějích, elektrickém a magnetickém poli a o výrobě a přenosu elektrické energie. V poslední části se dovíte více o vlnění zvukovém i světelném, nebo se můžete ponořit do záhad jaderné energie.

Celé ovládání programu je příjemné a snadno pochopitelné. Výuku vám usnadní i množství animací, videí a mluvených doprovodů k textům. Jedná se o produkt, který jistě využijí nejen děti školou povinné, při přípravě na výuku ve škole, ale určitě i starší generace uvítá možnost seznámit se nenásilnou formou s jevy a ději, které nás provázejí všude kolem.

SpeedCommander 7.0

Jistě každý čas od času potřebuje přenést nějaké programy nebo data mezi pevnými disky nebo mezi pevným diskem a přenosným médiem. Existuje značné množství programů, které vám pomohou tuto činnost vykonat. Jedním z nich je i tento program, který svou logikou navazuje na, v prostředí DOSu, velmi oblíbené správce souborů. Zachovává logiku ovládání pomocí dvou oken i značnou část klávesových zkratek ze svých předchůdců. Jak bývá u tohoto typu programů zvykem, nabízí i SpeedCommander snadnou manipulaci s textovými i grafickými soubory, rychlý pohyb v adresářové struktuře disků ať již upřednostňujete pohyb pomocí klávesnice nebo myši jednoduché je i sdílení složek jiným uživatelům, nebo naopak přístup k adresářům a souborům, které vám poskytne někdo jiný. Velice praktická je i integrace FTP klienta, pomocí kterého se vám otevírají prostory i pro přístup k datům na internetových serverech. Pokud jsou objemy dat, jež potřebujete někam transportovat, opravdu velké, jistě vás potěší i podpora práce s deseti komprimačními formáty (například ZIP, CAB, ARJ a další). Za jakousi třešničku na dortu bychom mohli považovat integrovaný webový prohlížeč, jenž doplňuje podporu nejrůznějších forem přístupu k datům.

OpenOffice 1.0.3

Pokud neradi utrácíte za programové vybavení počítače, ale přece jen potřebujete nějaké ty kancelářské programy a nechcete se stát softwarovým pirátem, můžete sáhnout například po nejnovější distribuci volně šiřitelného balíku kancelářských programů, vyvíjeného pod názvem OpenOffice. Jedná se o plnohodnotný ekvivalent komerčně dostupných řešení. Velkou výhodou tohoto produktu je jeho kompatibilita se všemi hlavními operačními systémy a hardwarovými platformami. Programy v této distribuci jsou plně lokalizovány do češtiny (včetně instalačního programu, uživatelského rozhraní a nápovědy). Součástí balíku je textový editor "Write", tabulkový procesor "Calc", program určený k tvorbě prezentací "Impress" a kreslicí nástroj "Draw". Zkrátka instalací tohoto produktu získáte zdarma sadu programů, které užijete jak v kanceláři, tak i doma.

Servisní balíčky

Protože každý program tvoří lidé, je velice pravděpodobné, že se v něm budou vyskytovat větší či menší chyby. Proto se výrobci programů snaží svým zákazníkům poskytnout jakési doplňky k již dříve zakoupeným produktům, aby odstranili nedostatky ve svých zdrojových kódech nebo doplnili a rozšířili funkčnost programů. V současné době je většina aktualizací produktů od firmy Microsoft, dostupná pomocí internetu. Zde jsou nové aktualizace uváděny relativně často, protože se nečeká, až se jich nashromáždí určité množství, které je pak distribuováno jako Service Pack. Tento způsob distribuce je ovšem vhodný zejména pro lidi s dostatečně rychlým připojením k internetu, protože stahování těchto aktualizací pomocí modemu může být docela drahá akce. To samé platí v případě, že jste se rozhodli přeinstalovat operační systém, ale nechcete přijít o nejnovější aktualizace, které jste si již nainstalovali. Stažení celé sady aktualizací by vám v takovém případě zabralo mnoho času i pokud máte přístup k rychlému internetovému připojení. Proto jsme se rozhodli vám v rámci DVD, které má pro tento účel dostatečnou kapacitu, přinést servisní balíčky pro většinu produktů z produkce Microsoftu. Na tomto médiu tedy naleznete ucelený přehled aktualizací pro operační systémy Windows NT, Windows 2000 a Windows XP, kancelářské balíky Office 97, Office 2000 a Office XP, a dokonce i celou distribuci Internet Exploreru 6, který v sobě již má zahrnut i Service Pack 1. Většina aktualizací je dostupná v české i anglické verzi.

§§§§§

$$$$$


CD


Pořádek v souborech

Jan Šplíchal

c03p0431

V současné době lze na našem trhu za velice příjemnou cenu nakoupit pevné disky, jejichž kapacita se pohybuje řádově ve stovkách gigabytů. Mnozí tak již učinili, a mnozí se ke koupi chystají. S rostoucím místem na hard disku se ovšem logicky také zvětšuje počet uložených souborů. Udržet si pořádek a přehled o vašem pevném disku pak není jednoduché, proto vám přinášíme šikovný program, který si s tímto problémem hravě poradí. Příznivce volně šiřitelného softwaru zajisté potěšíme novou verzí kancelářského balíku OpenOffice, jehož jednotlivé aplikace vám umožní, stejně jako jejich komerční alternativy, psát a formátovat texty, zpracovávat data v tabulkách, vytvářet prezentace i grafiku. Téma CD jsme věnovali nejen softwaru pro kompletní testování výkonu počítače, ale najdete v něm i další zajímavé utility pro práci a různé úpravy v systému PC.

Akce a novinky

Pohyb v adresářové struktuře vašich pevných disků i výměnných médií bude jednodušší, pokud se rozhodnete pro SpeedCommander. Tento program je založen na, v dnešní době již klasickém, systému dvou oken. Zjednoduší vám práci s jednotlivými soubory, archivy či daty umístěnými na internetu. Více informací naleznete v rámečku. Do rubriky Novinky si našlo cestu jak nové číslo časopisu Abíčko, určeného zejména příznivcům platformy Linux, tak i internetový Interval, ze kterého vám nabízíme nejzajímavější články. Uživatele prohlížeče Internet Explorer zajisté potěší kompletní distribuce jeho poslední verze 6, která má v sobě zahrnut i Service Pack 1.

Software

Sekce Komerční software toho v tomto čísle nabízí opravdu mnoho. Najdete zde již výše zmiňovanou instalaci volně šiřitelného kancelářského balíku OpenOffice v poslední edici 1.0.3. Dalším produktem je vzdělávací software Méďa počítá občanského sdružení Petit, určený zejména dětem předškolního věku. Jedná se totiž o počin, který se zabývá poznáváním základů matematiky na úrovni první třídy základní školy. Za zhlédnutí stojí i úvodní video z nového titulu společnosti MEDIA TRADE, vzdělávací hry s názvem Physikus. Angličtinou na úrovni základní školy se zaobírá firma Terasoft, jejíž program TS Angličtina 1 odpovídá výuce zhruba prvního ročníku. Rubrika Vyzkoušejte si obsahuje doprovodný software k článkům uvnitř čísla, za zmínku stojí programy k článku Z DVD na DVDR. K textu Rychlokurz: TV Program se váže stejnojmenný software, jenž běží v systému tray, a poskytne vám vždy aktuální televizní program, jejž si průběžně obnovuje z internetu v době vašeho připojení k síti. Mezi další zajímavé položky této rubriky patří IsoBuster 1.4, jenž zvýší vaši šanci získat data z poškozeného CD či DVD disku. Pro grafiky jsme připravili grafický nástroj na tvorbu tlačítek WWW stránek DeKnop 4.2h, a pro tvorbu pozadí plochy, ikon, 3D nápisů, reklamních proužků a mnoho ostatního poslouží Image Styles 3.7. Zajímavou utilitou je VisualRoute 7.1d, jež zjistí umístění daného počítače, poté vyhledává body, přes které je spojení realizováno, a následně určí jejich polohu. Téma CD se točí okolo systému počítače. Kompletní diagnostiku nainstalovaného hardwaru provádí HWiNFO32 verze 1.31, a stejně tak Belarc Advisor 6.0, který však ještě přidá informace o nainstalovaném softwaru, a jeho jednotlivých licencích. McAfee Uninstaller 6.5 dokáže bezpečně odinstalovat aplikační programy a odstranit duplicitní a pomocné soubory. Jeho nespornou výhodou je, že odstraněné soubory dokáže zálohovat, a to ve zkomprimovaném stavu. Pro tvorbu, mazání, změnu velikosti, přesunování, spojování a konverzi partitions vašeho pevného disku bez zničení dat, která se disku nacházejí, dobře poslouží PartitionMagic 8.0. V Rubrice Topware najdete mimo jiné distribuci nejnovějších kodeků pro přehrávání videa v balíku Codecpack, který je rozšířen i o podporu AC3 zvuku. Známým a oblíbeným grafickým programem je Paint Shop Pro již ve verzi 8. Velmi podařený textový editor, vhodný pro programátory či např. tvůrce webových stránek je PSPad 4.2.1, jenž nabízí řadu šablon pro nové soubory, zvýrazňování syntaxe pro řadu programovacích jazyků a mnoho možností pro individuální nastavení. V rubrice Servis naleznete aktuální verze komponenty Windows Uninstaller, bez níž je v mnoha případech nemyslitelná instalace nových verzí programů, a v sekci Antiviry jsou pro vás připraveny jako vždy aktuální definice pro antivirové aplikace a čerstvé verze plnohodnotných programů, jež jsou zdarma.

Komunikace a hardware

Základ této rubriky tvoří webové prohlížeče v nových verzích. Jako velmi zajímavý projekt se jeví Mozilla Firebird 0.6. Jedná se o pokus redesignu a jakéhosi odlehčení známé Mozilly, a tím o vytvoření lehčího a lépe modulovatelného prohlížeče. Je založen na open-source licenci a vyvíjen v jazyce nezávislém na platformě. Působí velmi jednoduše, a díky úzkému pruhu ovládacích prvků je plocha pro samotný obsah velmi rozsáhlá. Nelenili ani v konsorciu W3C, a proto zde naleznete také novou verzi webového prohlížeče kombinovaného s HTML editorem Amaya 8.0, jenž vám umožní i uploadování již vytvořených stránek na webový server. Posledním zástupcem komunikace je AI RoboForm, malý, jednoduchý, ale neuvěřitelně šikovný program. Umí totiž uložit a zapamatovat si webové formuláře či přihlašovací tabulky a pole. A nejlepší je v případě, že navštívíte danou stránku znovu, pak můžete ve vteřině vyplnit daný formulář či přihlašovací pole tím nebo oním heslem či identitou. Přestože se jedná o shareware, tak varianta pro nekomerční účely umožňuje používat většinu funkcí, a to zdarma. V tomto čísle tvoří také jednu z větších položek elektronická podoba některých článků z oblasti komunikace. Mnoho z titulů zajisté stojí za zhlédnutí, a k jednomu se dokonce váže i software přiložený na CD. Nese příznačný název Vyzkoušejte Direct Connect ++. V sekci Hardware naleznete produkt SpeedFan 4.08, jenž umožní sledovat rychlost otáčení větráků, teplotu procesoru a prohlížet důležité parametry pevných disků, a ovladače sloužící grafickým kartám Hercules s čipy ATI, bez nichž by nebylo možné získat maximum výkonu z vaší grafiky.

Doufáme, že vás kolekce programů na CD zabaví a poučí, že u nich neztratíte čas a přinesou vám mnoho nového a zajímavého. V případě, že nám chcete vyslovit ať už kladný, či záporný ohlas, neváhejte, za každý budeme vděčni. Umožní nám tak lépe sestavit CD podle vašich přání a potřeb. Zachovejte nám přízeň!

Zdarma a se slevou na našem cd

SpeedCommander 7.0

Jistě každý čas od času potřebuje přenést nějaké programy nebo data mezi pevnými disky či mezi pevným diskem a přenosným médiem. Existuje značné množství programů, jež vám pomohou tuto činnost vykonat. Jedním z nich je i tento program, který svou logikou navazuje na v prostředí DOSu velmi oblíbené správce souborů. Zachovává logiku ovládání pomocí dvou oken i značnou část klávesových zkratek ze svých předchůdců. Jak bývá u tohoto typu programů zvykem, nabízí i SpeedCommander snadnou manipulaci s textovými i grafickými soubory, rychlý pohyb v adresářové struktuře disků ať již upřednostňujete pohyb pomocí klávesnice nebo myši jednoduché je i sdílení složek jiným uživatelům, nebo naopak přístup k adresářům a souborům, jež vám poskytne někdo jiný. Velice praktická je i integrace FTP klienta, pomocí kterého se vám otevírají prostory i pro přístup k datům na internetových serverech. Pokud jsou objemy dat, jež potřebujete někam transportovat, opravdu velké, jistě vás potěší i podpora práce s deseti komprimačními formáty (například ZIP, CAB, ARJ a další). Za jakousi třešničku na dortu bychom mohli považovat integrovaný webový prohlížeč, jenž doplňuje podporu nejrůznějších forem přístupu k datům.

OpenOffice 1.0.3

Pokud neradi utrácíte za programové vybavení počítače, ale přece jen potřebujete nějaké ty kancelářské programy a nechcete se stát softwarovým pirátem, můžete sáhnout například po nejnovější distribuci volně šiřitelného balíku kancelářských programů, vyvíjeného pod názvem OpenOffice. Jedná se o plnohodnotný ekvivalent komerčně dostupných řešení. Velkou výhodou tohoto produktu je jeho kompatibilita se všemi hlavními operačními systémy a hardwarovými platformami. Programy v této distribuci jsou plně lokalizovány do češtiny (včetně instalačního programu, uživatelského rozhraní a nápovědy). Součástí balíku je textový editor "Write", tabulkový procesor "Calc", program určený k tvorbě prezentací "Impress" a kreslicí nástroj "Draw". Zkrátka instalací tohoto produktu získáte zdarma sadu programů, které užijete jak v kanceláři, tak i doma.

Petit Méďa počítá

Méďa počítá je výukový vzdělávací program, zaměřený na poznávání základů matematiky na úrovni první třídy základní školy. Program je rozdělen do čtyř kapitol a celkem obsahuje 43 úkolů, z nichž mnohé mají více variant. První kapitola Úvod do matematiky je zaměřena na rozvoj matematické představivosti, logického a abstraktního myšlení. Ve druhé kapitole Poznávání čísel se začíná pracovat s čísly do deseti. Základem této kapitoly jsou rozklady čísel, určování vztahu mezi číslem a množstvím, poznávání menších, větších a stejných čísel, a sestavování číselných řad. Kapitola Počítání je zaměřena na nácvik sčítání a odčítání. Pro pochopení rovnic je zvolen postupný přechod od sčítání množství s využitím rozkladů. Pro pokročilejší počtáře jsou připraveny rovnice se třemi prvky a sestavování číselných řad. Kapitola Hry obsahuje jednoduché hry zaměřené na procvičení sčítání a odčítání, ale lze si vyzkoušet i placení korunami, spojením číselné řady nakreslit obrázek či projít bludištěm, nebo vypátrat správný obrázek na základě výroků vyřčených počítačem. Tento produkt přinášíme v demoverzi a v časopise na něj najdete slevový kupon v hodnotě 25 %.

MEDIA TRADE Physikus

Společnost MEDIA TRADE Interactive, s.r.o., jež vznikla v roce 1994, je jedním z nejvýznamnějších vydavatelů a distributorů výukového a zábavného softwaru v České republice. Vedle téměř 60 vlastních titulů nyní nabízí více než 200 pečlivě vybíraných produktů jiných českých vydavatelů. Vydavatelskou činnost doplňuje spoluprací s řadou zahraničních vydavatelství z Rakouska, Polska, Německa, Francie, USA a Ukrajiny, jejichž tituly jsou u nás překládány do českého jazyka a jsou uváděny v plně lokalizované podobě na domácí trh. V letošním roce plánuje uvést na trh celkem třicet nových titulů, z toho šestnáct lokalizovaných. My vám přinášíme úvodní video z nové vzdělávací hry Physikus a šetřiče obrazovky s tématem dalšího nového titulu Bioskopia.

Terasoft TS Angličtina 1

TS Angličtina na rozdíl od mnoha konkurenčních titulů je zaměřena především na podporu výuky angličtiny na úrovni ZŠ. Svým obsahem (gramatika, slovní zásoba) podporuje většinu jazykových učebnic používaných na základních školách. TS Angličtina I je prvním dílem z řady výukových jazykových CD-ROMů. Tento díl je určen pro začátečníky a odpovídá přibližně prvému roku výuky angličtiny na ZŠ. Pro vyzkoušení přikládáme demoverzi tohoto programu a uvnitř časopisu naleznete slevový kupon v hodnotě 15 %.

§§§§§

$$$$$


Speciál


Digitální dům budoucnosti

Michal Bareš, Vojtěch Bednář, Karel Červinka, Noemi Trojanová, Arnošt Sobota, Tomáš Jirásko, Hynek Vácha

c03p0402

Vydejte se s námi na prohlídku digitálního domu budoucnosti. Provedeme vás od sklepa až po půdu domem, ve kterém budeme moci za pár let bydlet, a zastavíme se v každé místnosti zvlášť. Zamyslíme se nad technologickými i praktickými změnami předmětů našeho každodenního používání a nad tím, co nám všechny ty změny mohou přinést. Podívejme se spolu jak na prototypy některých domácích zařízení, tak i do vzdálenější budoucnosti, jejíž podoba již dnes dostává tvar ve vývojových pracovištích největších firem a univerzit.

Digitální dům budoucnosti - Digitální kuchyně

Michal Bareš

Kuchyně je pravděpodobně místo s největším potenciálem, co se vývoje technologických vylepšení týče. Je to místnost, která vždy tvořila pomyslný střed domova zatímco do obývacího pokoje se lidé uchylují za nějakým specifickým účelem (v budoucnu nejspíše obývák přejmenujeme na zábavní pokoj), kuchyně je místem, kde v bdělém stavu trávíme asi nejvíce času, kam směřují naše kroky po návratu z venkovního světa a odkud také většinou vyrážíme ven.Kuchyně je pravděpodobně místo s největším potenciálem, co se vývoje technologických vylepšení týče. Je to místnost, která vždy tvořila pomyslný střed domova zatímco do obývacího pokoje se lidé uchylují za nějakým specifickým účelem (v budoucnu nejspíše obývák přejmenujeme na zábavní pokoj), kuchyně je místem, kde v bdělém stavu trávíme asi nejvíce času, kam směřují naše kroky po návratu z venkovního světa a odkud také většinou vyrážíme ven.k

Kuchyně je navíc místem, kam lze díky velkému množství aktivit, jež tam provozujeme, umístit neskutečné množství zařízení. V dohledné době se sice ještě nedočkáme nějakého robota, kterému bude stačit nadiktovat polední menu, a on je někde v útrobách sám stvoří a naservíruje vývojáři se sice zabývají i podobnou revolucí, která by se každodenního života lidí dotkla možná více než vynález kola, ale všichni přiznávají, že pokud k něčemu podobnému dojde, nebude to prostřednictvím technologie přípravy jídla, ale díky materiálu, z něhož bude pokrm připravován. Doba amarounů je naštěstí pro konzumní společnost ještě daleko, i když by bezpochyby znamenala revoluci hlavně pro oblasti, kde je jídla nedostatek.

Vraťme se však z dob daleké sci-fi zpět k fantazírování na pevných základech. Vzhledem k tomu, že příprava jídla je uměním a pro řadu lidí oblíbeným koníčkem, těžko nastane v předvídatelné budoucnosti doba, kdy bude vaření zcela doménou robotů bez potřebného přispění člověka. Přesto je však trendem snaha maximálně zkrátit a zpříjemnit dobu, jež je pro přípravu pokrmu potřebná. Do hry tedy vstoupí maximální zefektivnění "předvařicí" přípravy, zkrácení doby potřebné pro tepelnou úpravu a minimalizace času pro likvidaci následků vaření, tedy pro umývání nádobí.

Tyto cíle budou dosaženy zavedením komunikace mezi kuchyňskými (a vlastně všemi domácími) zařízeními jak mezi sebou, tak i s okolním světem, dále pak využitím nových technologií ohřevu potravin a vylepšením materiálů, z nichž bude vyrobeno nádobí.

K zefektivnění jakékoliv činnosti je především třeba dobrého přehledu a organizace. Jakmile přesně víme, co a kde máme, lépe a rychleji se nám pracuje začněme tedy inventarizací potravin. Nezáleží už jak se k nám základní potraviny dostanou, ať je přineseme v igelitce z místní samoobsluhy, nebo s nimi přijede sám dodavatel, musíme je správně "zavést do systému". K tomuto účelu bude kuchyně obsahovat nejdříve čtečky čárového kódu a později i senzory pro snímání informací obsažených na rádiových čipech, přilepených k potravinám. Čtečky čárových kódů jsou, jak se dočtete za okamžik, již dnes součástí prototypů inteligentních ledniček, krájecích prkének, mikrovlnných trub a dalších přístrojů, ale musíme si přiznat, že mávat s každým kouskem salámu před čtečkou není příliš pohodlné. Alespoň v domácnosti autora tohoto článku by výsledkem byla spíše směsice přesně evidovaných zkažených potravin, čerstvých potravin nezavedených do systému a neexistujícího jídla, které bylo kdysi do systému zavedeno, ale při nočním nájezdu na ledničku je kdosi zapomněl "odbavit". Nesmíme zapomenout, že přístroje (ať už třeba ty sebedokonalejší) mohou pracovat pouze s daty, jež mají k dispozici, a provedeme-li na začátku špatné zadání dat, nepomůže nám ani rychlý a přesný počítač.

Celý průběh dokonalého koncertu inteligentních kuchyňských pomocníků závisí na přesné inventarizaci bude tedy lepší nechat ji na samotných počítačích. Součástí obalu potravin tedy bude bezkontaktní čip, díky němuž si obsah vaší nákupní tašky systém přečte hned v okamžiku, jak vstoupíte do kuchyně. Součástí odpadkového koše pak bude jiný snímač, fungující jen na velmi krátkou vzdálenost, který bude u vypotřebovaných potravin, jejichž obal vhodíte do koše, automaticky mazat záznam o daném jídle v seznamu dostupných potravin.

Jakmile jsme se vypořádali s evidencí, podívejme se, co nám propojení mezi ledničkou, pracovní deskou a troubou přinese. Hlavní výhodou bude samozřejmě fakt, že v jakémkoliv okamžiku budeme mít dokonalý přehled o tom, co je k dispozici. Díky tomu, že na domácím serveru bude umístěn dlouhý seznam receptů, počítač nám skrze kuchyňský displej (či jiný grafický nebo zvukový výstup) bude moci okamžitě nabídnout varianty možných jídel, skládajících se z toho, co je v daném okamžiku k dispozici. Seznam bude moci být tříděn různými filtry ať již podle toho, co je třeba spotřebovat dříve, než se to zkazí, či v závislosti na vyváženosti stravy. Počítač bude totiž mít k dispozici statistiku minulých jídel a bude nám tak moci naordinovat takový typ jídla, který učiní z naší domácí stravy vyváženou kombinaci všech důležitých prvků tedy v případě, že bude k dispozici patřičná strava. Těšíme se na varovná hlášení, že v lednici jsou již přes dva měsíce k mání pouze párky a sekaná, a že pokud rychle nedodáme nějakou zeleninu, přestane fungovat jak systém, tak uživatel.

Takto se dostáváme ke komunikaci ledničky s externím světem. Již dnes je možné objednávat různé věci přes internet, a jedním z typů zboží s největším potenciálem pro internetový obchod jsou právě potraviny. S rozvojem hypermarketů se i v naší republice rozmohl zvyk velkých víkendových nákupů, při nichž se domácnost zazásobí na delší období, a zbytek týdne pak dokupuje jen potraviny s nejkratší životností, tak proč si neodpustit stresující nával v hypermarketu a neobjednat potraviny přes internet? V okamžiku, kdy se tento typ nákupů rozšíří do takové míry, že vzniknou společnosti, které ze svého prodejního procesu odstraní náklady na velkoprodejnu a nahradí je nákupem dodávek, není ani třeba zvyšovat cenu potravin. Jídlo se bude rozvážet z velkoskladů přímo do domácností a náklady na dovoz se pokryjí ušetřenými náklady na velkoprodejnu. Prodejci navíc budou moci přesněji objednávat množství potravin a budou moci rozšířit sortiment nabídky.

Výhodou pro uživatele bude (kromě časové úspory) hlavně možnost svěřit opakující se nákupy počítači, který bude mít navíc dostupnou přesnou statistiku spotřeby domácnosti, takže bude moci objednávat správné množství potravin. Nákupy potravin, které nebývají běžnou součástí našeho jídelníčku, pak zadá uživatel ručně. Neopomenutelnou výhodou bude také možnost využít receptů uložených v počítači k zadání jídelníčku s výhledem na delší dobu prostě jednou týdně nadiktujeme, co plánujeme jíst, a o objednání všech potřebných ingrediencí se postará počítač. Pokud však dbáte na staromódní způsoby a rádi si povídáte se sousedy v místním malém krámku, nemusíte se ani vy bát budoucnosti. Prostě necháte počítač poslat e-mailem seznam potřebných věcí vašemu oblíbenému prodavači, a ten již s předstihem objedná a připraví věci, které chcete, a vy si je od něj jednoduše odnesete. Tento způsob prodeje by navíc mohl pomoci zachránit skomírající malé obchody, které nemohou cenově konkurovat velkým řetězcům.

Tento typ nákupu potravin v kombinaci s interaktivním výstupem kuchyňského subsystému skrývá také velice zajímavé možnosti pro reklamu. Všichni marketingoví pracovníci jistě zajásají při představě možnosti nabízet zboží přesně na míru zákazníků. Přímo na kuchyňském displeji (ať již se nachází na ledničce, nebo se třeba v holografické podobě vznáší nad stolem) bude možné získat informace o nejnovějších potravinách, a to navíc přesně v okamžiku, kdy o nákupu tohoto typu zboží budete uvažovat. Kdo ví, třeba nastane i doba, kdy budete moci zakoupit těstoviny ve dvou provedeních v dražším balení, kde vás nebude otravovat reklama na omáčku, nebo v provedení levnějším, kdy bude část ceny těstovin pokryta reklamou.

Vraťme se ale zpět do kuchyně. Probrali jsme výhody dokonalé interní a externí komunikace kuchyňských zařízení, a nyní se podívejme na samotnou technologii přípravy jídla. Jelikož se bavíme o době pokrývající pouze několik následujících desetiletí, zatím nás nemusí trápit obava týkající se energie, přesto však již v tomto období nastane odklon od pevných paliv, a tak jako již téměř zmizela z kuchyní klasická "babičkovská" kamna, v nichž se topilo dřívím, pravděpodobně se setkáme i s pomalým odklonem od plynových sporáků. Energetickým zdrojem budoucnosti bude elektřina, jejíž hlavní výhoda spočívá v získávání z obnovitelných zdrojů. Ať se nám to tedy líbí nebo ne, hlavní technologii tepelné úpravy jídla budou představovat nástupci mikrovlnných trub, a "opravdový oheň" v kuchyni bude čím dál větším luxusem.

Trend směřující k úspoře energie a ke zrychlení přípravy jídla můžeme sledovat již dnes. Kombinaci těchto faktorů, spolu s dokonalým designem, představují již delší dobu známé ploché varné desky, či nová generace mikrovlnných trub, využívající technologii "heatwave", která pracuje na základě proudění teplého vzduchu, ohřátého mikrovlnným zdrojem. Pokud vám ale tyto přístroje připadají jako vrchol technologického pokroku, máte se nač těšit. Například společnost General Electric již představila první ohřívač budoucnosti zdrojem tepla je v něm speciální halogenová lampa, jež ohřeje jídlo čtyřikrát rychleji než mikrovlnka. Ideální kombinaci energeticky nenáročné a rychlé přípravy jídla představuje také sporák pracující na principu magnetického pole. Prototyp tohoto přístroje dokáže uvařit vodu v hrnci za 25 sekund, a to díky tomu, že střed magnetického pole je zaměřen přímo doprostřed ohřívaného obsahu. Použijete-li navíc nádobí z vhodného materiálu, bude samotný hrnec studený a zbytečné teplo se nebude rozprostírat po kuchyni.

Kuchyně, ale vlastně i vaření a jídlo samo, má nejen praktický, ale hlavně estetický význam, a proto se kuchyně budoucnosti změní nejen co se týče způsobů přípravy pokrmů, ale i vizuálně. Počátek této přeměny již vlastně započal, když začaly z módy vycházet dobře známé bílé spotřebiče. Většina z nás dá dnes při výběru nové kuchyňské linky přednost pastelovým barvám a zakoupí i k nim tónově ladící spotřebiče. To je hezké, ale co uděláme, když nás tato barva či její kombinace časem omrzí? Za nějakých deset let by to již neměl být problém, jelikož vývojáři usilovně pracují na zařízeních schopných měnit barvu na požádání, takže by neměl být problém ke speciálním příležitostem, nebo třeba jen podle nálady "přebarvit" kuchyň. Vzhledové inovace se dočká i podoba jednotlivých zařízení.

Změně funkční i vzhledové se dozajista nevyhne myčka nádobí. Ta pravděpodobně nebude využívat tolik vody a saponátů, ale kombinaci uzavřeného obvodu čisticí tekutiny, ultrazvuku a dezinfekčních paprsků. Díky tomu bude moci být umístěna nejen na podlaze, ale kvůli lepšímu přístupu bude moci být zavěšena. Pouze designovou úpravou pak projdou drobné elektropřístroje typu mixeru, toasteru a kávovaru. Lednička bude asi stále velká a celkově hranatá, ale objem jejího vnitřního prostoru se bude kvůli úspoře energie přizpůsobovat jejím obsahu. Pravděpodobně se právě z ledničky stane "centrum" inteligentní kuchyně, a bude to ona, na níž budou umístěny hlavní ovládací prvky a vstupně-výstupní rozhraní. Ale podobným způsobem vlastně funguje díky magnetům a samolepicím papírkům už dnes.

První mrazicí vlaštovky se již objevily na výstavách spotřební a domácí elektroniky, ale pokud je nám známo, nejsou zatím volně v prodeji, což však není dáno jejich nedokonalostí, nýbrž vysokými výrobními náklady, malosériovou výrobou, a proto také velice vysokou cenou. Ledničky osazené počítačem, připojením k domácí síti a internetu, displejem a ovládacím panelem předvedly například firmy Electrolux, Cmi, Whirpool, Sunbeam a Philips. Zatím umí většinou jen číst čárový kód potravin, ukládat recepty a pracovat jako běžný na internet napojený počítač, lze s nimi tedy prohlížet web, posílat e-mail a nechávat audiovizuální zprávy ostatním členům domácnosti.

Dalším elektronickým kuchyňským pomocníkem, s jehož potomky se budeme v budoucnu potýkat při přípravě snídaně, je Minerva. Stejně jako koncept digitální ledničky s internetovým připojením, vznikla před pěti lety Minerva ve vývojových laboratořích MIT, kde pracují na překvapivém množství technologických základů pro budoucí kuchyně. Kromě Minervy a zmíněné ledničky zde vznikla i počítačem řízená, výškově nastavitelná pracovní deska kuchyňské linky, chameleónský hrneček měnící barvu podle teploty tekutiny a programovatelný toaster, který umí do vloženého pečiva vypálit například vzkaz pro děti, denní horoskop, nebo z internetu stažené ceny akcií. Doufejme, že umí také udělat toast a přitom jej nespálit (nebo si musíme připravit speciální grayscaleovou bitmapu?).

Minerva je v podstatě interaktivní váha s připojenou kamerkou a integrovaným počítačem. Prostřednictvím kamerky, jež je umístěna někde nad pracovní deskou kuchyňské linky, dostává počítač informace o čárových kódech (ale v budoucnu spíše o visačkách s rádiově vysílanými informacemi) jednotlivých potravin. V paměti Minervy jsou uloženy tisíce receptů (s recepty si v budoucnosti budou počítače vůbec dobře rozumět, vždyť to jsou v podstatě programy na přípravu jídla), a podle nich bude Minerva navigovat kuchaře při přípravě pokrmu.

Při vaření většinou vzniká jako vedlejší produkt nepořádek. O myčce nádobí jsme se již zmínili, ale k mání je například i samostatný vysavač, schopný práce bez pomoci člověka. Firma Electrolux jej nazvala Trilobit a lze jej dokonce již dnes koupit (když zaplatíte necelých 50 000 Kč). Podle reakcí těch, kdo si jej pořídili, s ním pravděpodobně bude zábava Electrolux tvrdí, že mu spokojení uživatelé posílají děkovné dopisy, básně, kresby, a jeden vysavač se dokonce spolu s majitelem odebral na týdenní lyžařský zájezd, odkud poslal výrobci pohlednici. Vraťme se ale k tomu, jak pracuje. Prý je to jednoduché pomocí ultrazvuku a osmi mikrofonů si Trilobit "osahává" místnost, pak ji v rozmezí 90 sekund až 15 minut objede okolo zdí a začne vysávat. Díky ultrazvuku nevráží do nábytku, a když mu docházejí baterie, sám si zajede do nabíjecí kolébky, kde dočerpá energii.

§§§§§


Digitální dům budoucnosti – pro klid a bezpečí

Tomáš Jirásko

c03p0397

Můj dům, můj hrad tak zní jedno pěkné české přísloví. A zatímco dřívější hradní páni měli na ochranu před nevítanými návštěvníky k dispozici vodní příkopy, padací mosty a kádě s vroucím olejem či vodou, museli jsme my současníci přistoupit k jiným praktikám, neb málokdo disponuje před svým obydlím takovým perimetrem, který by mu umožnil vystavět příkop a nezvané hosty ostřelovat již na vzdálenost několika set metrů, například z balist (což by bylo stejně trestné).

Takže co si s nevítanou návštěvou počít? Nu, pokud je to neohlášená a nikým nezvaná tchýně, kterou nemůžeme ani vystát, vystačíme s kukátkem a taktikou mrtvého brouka. Pokud se nás však rozhodnou poctít návštěvou lapkové, ty nějaké kukátko nezastaví, navíc si poslední dobou zvykli se potulovat našimi obydlími i v době, kdy počestní občané pospávají v ložnicích, aby se ráno probudili a zjistili, že obývák přes noc někdo vybílil. Někde jsme dokonce zaslechli, že nejúčinnější metodou jak smýt poskvrnění vaší půdy, je střelit lapku zezadu do hlavy (aby vás nemohl žalovat, že jste ho při obraně svého majetku zranili), a mít dobrého právníka, který dokáže, že jste jednali v sebeobraně.

Pokud však chcete být informováni i o těchto návštěvnících a jejich pokusech, a dáte na prevenci, nezbývá vám nic jiného, než zainvestovat do elektronického zabezpečovacího systému (EZS).

V současnosti používané EZS jsou bohužel mnohdy uzavřené senzorové okruhy, které nejsou napojeny na žádnou z bezpečnostních agentur, takže zloděj je při práci v relativním poklidu. Houkající siréna vzbudí totiž často pouhé mávnutí rukou pokud je vůbec někdo v okolí, aby ji slyšel. Stále více majitelů domů a bytů však volí napojení na pult centrální ochrany (PCO) bezpečnostních agentur.

Klasický EZS tvoří kontrolní panel, vstupní panely a senzory, doplněné občas kamerovými okruhy. Kontrolní panel představuje řídicí jednotku, na kterou jsou napojeny ostatní periferie, a vyhodnocuje jednotlivé vstupy má vlastní paměť, nebo je přímo napojen na počítač či jím nahrazen. Na kontrolním panelu leží také rozhodnutí kdy a jak vyhlásit poplach, neboť obvykle po narušení bezpečnosti je ponechán čas k deaktivaci systému vložením hesla, naopak při zachycení signálu z kouřových čidel je poplach vyhlašován okamžitě.

U míst, kterými je možné do objektu vstoupit a která jsou k tomu určena (dveře), jsou umístěny vstupní panely. Tyto panely mohou být umístěny jak vně, tak uvnitř budovy přičemž venkovní umístění není doporučováno jistě se díváte na televizi, takže asi tušíte jak snadné je dostat se do oné krabičky věřte, je to ještě jednodušší. Vstupní panely mohou mít různou podobu, tou nejlevnější jsou číselníky pro zadávání kódu a čtečky magnetických karet či klíčů, následované jejich čipovými obdobami s bezdotykovými snímači. Za špičkové jsou v současnosti považovány biometrické vstupní panely, pracující s otisky prstů, sítnice či hlasu. Všechny panely mají však za účel jediné identifikovat vás ať již jako osobu, jež má vstup umožněn, tak i naopak. Tím, že po vstupu do obydlí zadáte heslo alarmu, hlásíte řídicímu panelu, že někdo z "hodných" je doma, a ať si dá pohov, ten tedy následně vyřadí z činnosti čidla, která používá ke zjištění průniku do jím hlídané zóny. Samozřejmě lze čidla rozdělit do zón, a nechat zapnutá například venkovní čidla někde na zahradě, a ta v domě vypnout, ovšem až na okenní apod. Specializovaným vstupním panelem je ruční hlásič, kterým aktivujete poplach nezávisle na ostatních součástech systému např. když vidíte pobertu lezoucího vám do okna.

Aby systém zachytil přítomnost nevítané návštěvy, využívá řady čidel a senzorů. Základním čidlem je pohybový senzor (medúza). Tento senzor je používán jak vně, tak i uvnitř objektu, a obvykle využívá infračervené technologie, mikrovlny, nebo jejich kombinaci samozřejmě jsou i senzory pracující na bázi laserů apod., avšak jejich využití v soukromém sektoru není nejčastější. Ovšem čím kvalitnější senzor, tím lépe, neboť infračervené senzory bývají náchylné na plané poplachy, způsobené rychlou teplotní změnou, ostrým světlem apod. Navíc obvykle používané senzory lze obejít "zakrytím výhledu" (což ovšem tupec s krumpáčem nezvládne) senzory s vyšším bezpečnostním určením jsou proto vybaveny samotestovacími rutinami, jež by měly demaskovat pokusy o jejich oslepení. Rovněž plocha, kterou senzory pokrývají, se značně liší zatímco některé pokrývají skoky vždy pouze určitou část, jiné vytvářejí několik bariérových stěn měnících pozici. Dnešní senzory jsou již standardně schopny rozpoznat vašeho domácího miláčka (jsou kalibrovány na určité hodnoty). Kvalitnější čidla, pracující s adaptivní optikou, jsou poté navíc schopna i analýzy velikosti, rychlosti i tvaru objektu. Venkovní senzory se používají buď jako závora, kdy je poplach vyvolán známým projitím přes paprsek, nebo vytvářejí bariérovou stěnu ve vzdálenosti a rozměrech několika metrů.

Specifickým čidlem je magnetický kontakt. Ten se používá na oknech a dveřích, a jak již napovídá název, poplach vzniká přerušením magnetického pole. Permanentní magnet zde vytváří přesně orientované magnetické pole, ve kterém je umístěna druhá část snímače jazýčkové relé kontakt. Permanentní magnet je umístěn na pohyblivou část a kontakt na pevný základ, protože k němu jsou vedeny elektrické vodiče. Díky tomu se přesně kontroluje vzájemná poloha dvou částí (zárubeň dveří křídlo dveří).

Dalšími používanými čidly jsou otřesová a vibrační, která zaznamenávají otřesy vznikající při pokusech vniknout do objektu například proražením zdi, či roztříštěním skel v oknech. Základem těchto čidel je elektromechanický měnič s elektronikou, která analyzuje šířku pásma vyhodnocovaných kmitočtů při specifické citlivosti. Speciální otřesová čidla, kombinovaná s tlakovými senzory, jsou používána i ke kontrole pohybu vně objektu bydlíte-li ve špiónském doupěti, tak máte jedno i na toaletě.

Ze zvukových čidel je hojně využíván audiodetektor tříštění skla. Toto čidlo je vybaveno citlivým mikrofonem a ve vyhodnocovacích obvodech je uložena signatura tříštícího se skla. Detektor je obvykle umístěn proti sklu, a neměla by mu v cestě stát překážka, neboť i záclona zkresluje výsledný zvuk, a méně kvalitní senzory mají pak problémy s filtrací a správným vyhodnocením zachyceného zvuku.

EZS bývají mnohde doplněny televizními kamerami povětšinou jde o černobílé CCD snímače, které nemají příliš velké rozlišení. Nicméně k identifikaci individua pobíhajícího a rabujícího ve vašem pokoji postačují.

Nedílnou součástí komplexního zajištění je i EPS (elektronický požární systém), jehož detekční čidla jsou rozmístěna po celém domě a reagují jak na přítomnost kouře, tak i specifických prvků v ovzduší. S těmito zvláštními čidly jsou příbuzná čidla na detekci přítomnosti vody sledují vlhkost, nebo jsou kombinována s akustickými, a zaměřují se typický zvuk vody.

Posledním, ale ne nedůležitým zařízením je komunikační brána. Její úlohu může převzít samotný kontrolní panel, připojený přímo na telefon, či v současné době existují i GSM moduly, nemluvě o rádiových. Komunikační brána tak má za úkol jediné, sdělit informaci o vyvolaném poplachu dále, tedy obsluze PCO, která se postará o další, a vězte, někdy se podaří zloděje i chytit.

Tolik letmý nástin čidel a fungování EZS, a jako takový jej prosím berte. V žádném případě nedoporučuji si smontovat EZS svépomocně, i když možné by to bylo. Probouzet se totiž pokaždé, když se vaše kočka rozhodne ponocovat, nebo se od stropu spustí pavouk, není nic příjemného, podobně jako rozzuřený soused, kterého vaše sirény probudili již třetí noc po sobě. A jak by mohl vypadat takový systém budoucnosti?

Identifikace bude založena již na biometrie hlavními identifikačními parametry se stanou rysy obličeje, hlasový a pachový otisk (tchoř tchoři nesmrdí). Již dnes existují dostatečně citlivé chemické detektory, problém však zde může přinést změna používaného parfému. V případě pochybností přijde na řadu identifikace otisků prstů, sítnice, nebo ucha. Ano, identifikace podle ušního boltce, neboť i ten máme jedinečný, navíc pravděpodobnost shody je ještě menší než u otisku prstů. Pokud půjdeme ještě dále, připadá v úvahu identifikace za využití DNA, zde však nastává určitý problém u jednovaječných dvojčat, a i zdlouhavost vyhodnocování nehovoří pro její zavádění pokud se však podaří tuto proceduru zrychlit, bude jednou z nejbezpečnějších.

Senzorové vybavení budou tvořit víceúčelová čidla kombinující rozličné technologie, včetně mikrovln a ultrazvuku. Vizuální sledovací systémy budou schopny operovat v různých světelných spektrech. Veškerá čidla budou částečně autonomní a schopná během činnosti měnit pozici, mnohdy i tvar. Řídicí počítač dokáže navrhovat přemístění a rozmístění jednotlivých čidel dle aktuální potřeby, zároveň s vyhodnocováním efektivnosti pokrytí. Dočkáme se i aktivních modulů, které dokáží narušitele zneškodnit elektrickým výbojem, znepříjemnit život použitím slzného plynu, či vytvořením dýmové clony.

Jako záložní nouzový systém bude využíván domácí robot např. na bázi současného Aiba který bude schopen minimální činnosti i při deaktivaci hlavního systému: tj. bude umět zavolat o pomoc, ať již opraváře nebo policii.

§§§§§


Digitální dům budoucnosti – dětský pokoj

Arnošt Sobota

c03p0398

Dokud se budou rodit děti a dokud bude lidstvo pokračovat v tradici výchovy dětí v rodinách, bude třeba v každém bytě či domě i dětského pokoje, nebo ještě lépe dětských pokojů. Jen se s tím smiřte, děti byly, jsou a budou. A rozlučte se jednou provždy s tou filmovou fantasmagorickou představou o tom, že by někdo mohl z dospělého člověka naklonovat zase dospělého člověka.

Dospělého člověka bude vždy třeba vypiplat z toho maličkatého, ubrečeného, ublinkaného a věčně počuraného a pokaděného tvorečka, který se po krátkém čase promění v bytost naprosto nevypočitatelnou, nepřehlédnutelnou a neustále na sebe upozorňující, a až za dlouhou, předlouhou dobu v člověka samostatně a prospěšně uvažujícího. (A to zdaleka ne ve všech případech.) Autor tohoto článku by mohl vyprávět o rozličných dovednostech nedospělých jedinců v domácnosti, ale o tom tento text být nemá. Podívejme se raději blíže na otázku území těchto malých ničemných záškodníků a na to, jak bude dětský pokoj v budoucnu vypadat.

Dětský pokoj je pravděpodobně nejnestálejší záležitostí bytu. V závislosti na tom, jak se děti vyvíjejí a dospívají, vyžaduje jejich pokoj neustálé úpravy a upgrady. Zjednodušme si celý dětský vývoj na dvě fáze: nesamostatná fáze a fáze osamostatňování.

V nesamostatné fázi dětského života je třeba děti neustále hlídat, chránit, opečovávat a přepočítávat. Nejlepším řešením, jak se z toho úplně nezbláznit, je pořídit si alespoň na částečný úvazek slečnu na hlídání. Taková slečna na hlídání vás přijde už dnes na pěkné peníze, a navíc nikdy nemáte jistotu, že padnete na osobu spolehlivou a ve všech směrech vyhovující.

Což takhle nahradit slečnu na hlídání robotem? Zdá se vám to nelidské? Proč? Robot může být kopií člověka na první pohled hodného, milého, přátelského. Asi nejpraktičtější by byla kopie matky, otce, babičky či dědy. Může vypadat a chovat se naprosto lidsky, vždyť dítě ani nemusí poznat, že je v péči stroje, nikoli člověka. Alespoň ze začátku by mohla být pro dítě iluze dokonalá. Určitě vznikne nějaká liga na ochranu dětí a dětských práv, která nám bude nakazovat, na jak dlouho a jak často lze robota využívat, o tom nepochybujeme. Ale i kdyby nám to bylo dovoleno na pár hodin denně, my, prokletí rodičové, budeme vděční.

V tom nejmladším věku děti většinu času prospí. Na to, aby vyplašení rodiče věděli, že jejich dítě stále dýchá, nebrečí a nic mu nechybí, ještě robota nepotřebují. Na to stačí kamera, která zprostředkuje obraz a zvuk a na druhé straně kvalitní přijímač, ze kterého bude jasné, co se dítěti a v jeho bezprostřední blízkosti děje.

Po tomto časovém období přichází doba objevů a čím dál rychlejšího přemisťování. Dítě vyžaduje množství hraček, které si potřebuje osahat, okousat, zčásti demolovat a přetvářet. Jenomže: kdo to má pořád uklízet? A tady už přichází na scénu robot. Robot uklízí, dezinfikuje, komunikuje s dítětem i rodiči a ovládá další domácí spotřebiče například pračku, sušičku a vysavač. Vysavač bude bezdrátový, nehlučný a naprosto samostatný. Už v dnešní době můžeme takový vysavač mít první sériově vyráběný samostatný vysavač Electrolux Trilobit, jehož si více všímáme v oddíle věnovaném kuchyni, sám vyluxuje vytyčený prostor a sám se vrátí do nabíječky. V budoucnu by měl zvládnout i vysušit mokrá místa a sám se vyprázdnit.

Zpátky k samotnému robotu. Robot bude provázet dítě nejen po jeho dětském pokoji, bude s ním i navštěvovat školu. Autor tohoto článku pochybuje, že by se jednou mohlo vzdělávání dětí přesunout ze školních lavic do domácího prostředí.

A tak se velmi, velmi pozvolna dostáváme k fázi dětského osamostatňování, za které si dovoluji považovat předškolní a školní léta. V této fázi dítě potřebuje větší množství zábavy, podnětů a vzdělávání. Zapomeňte na psací stůl a počítač. Už jste slyšeli o projektu Pogo? Tak něco na ten způsob by to mělo být. Děti potřebují kreativně tvořit, využívat přitom všechny své smysly, mít dostatek prostoru, inspirace a také zpětnou vazbu. Centrem dětského pokoje se stane jakási 3D dílna, ve které děti budou moci malovat, pracovat s různými materiály, fotografovat, nahrávat zvuk i obraz, dělit se o své zážitky a dovednosti s jinými.

Na stejné 3D zařízení se nejspíše přenesou i všechny dětské televizní kanály i herní konzole. Děti budou moci bez jakýchkoli tlačítek, pouhými hlasovými příkazy či gesty přepínat televizní programy a ovládat hry, brouzdat po internetu a dalších sítích budoucnosti, vyhledávat potřebné informace, kontakty či komunikovat se svojí komunitou. Autor tohoto článku si mohl na vlastní kůži vyzkoušet PlayStation2 s kamerou, která přenese obraz hráče na obrazovku a pomocí které je možné fyzicky se zapojovat do různých her a interaktivně zneškodňovat nindži, cvičit si postřeh i fantazii. Musím přiznat, že mě uspokojilo, že jsem se musel namáhat i fyzicky a že jsem neodcházel od hry se ztuhlými zády a očima podrážděnýma od světla obrazovky a věřím, že tak nějak by mohly vypadat i hry budoucnosti pro děti.

Ani v budoucnosti by se však děti neměly vyhýbat kontaktu s přírodou. Jak je tam dostat? Kapesním konzolím zřejmě nikdy neodzvoní. Ať už budou spojeny s telefonem, rádiem a televizí či nikoliv, nejdůležitější bude jejich velikost. Na cestách za přírodou tak budou děti vždy duchem nepřítomny tak, jak tomu bylo dosud. Budou poslouchat hudbu, dívat se na oblíbené filmy, pařit hry a jen nerady budou vystupovat z dopravního prostředku bez své kapesní konzole.

Ještě se na chvilku vraťme z přírody do domu a do dětského pokoje. Jak už bylo řečeno na začátku, dětský pokoj bude pravděpodobně nejnestálejší záležitostí bytu. A tak se přirozeně stane, že bude třeba odstranit 3D dílnu a nainstalovat nějaký nejnižší stupeň studovny. (Při tom však bude stále třeba robota i jeho funkcí uklízecích, dezinfikačních a organizačních nadále bude řídit další domácí spotřebiče, které se budou na péči o výrostka podílet.)

Nejnižším stupněm studovny nazýváme určité pracovní místo, které bude zároveň knihovnou (nikoliv s knížkami, ale virtuální, pochopitelně), komunikátorem i trenažérem různých dovedností, například řidičských ať už půjde o řízení čehokoliv, co bude považováno za dopravní prostředek dále dovedností odborných: říkejme tomu třeba příprava na budoucí profesi.

Dotykovým displejům a klapajícím klávesnicím bude konec. Myslíte si, že bude vše promítáno trojrozměrně a podobně jako v 3D dílně bude dítě ovládat jakési multifunkční zařízení, za pomocí kterého nadělá spousty nepořádku? Omyl. Všechny informace mu budou promítány přímo na oční sítnici. Za pomocí hlasu a gest si dítě zvolí studijní program, vybere jeho rychlost a přizpůsobí jej své osobnosti. Program nebude ovládat dítě, dítě bude ovládat jej.

Nakonec musíme zmínit ještě hygienické zázemí dítěte. To bude pochopitelně odděleno od hygienického zázemí dospělých. Na dětský pokoj bude navazovat kromě dětské šatny i dětská toaleta. Při prvních krůčcích bude dítě doprovázet na toaletu robot a bude na dítě dohlížet, aby se učilo hygienickým návykům.

Nejzajímavějším místem toalety bude bezpochyby zrcadlo nad umyvadlem. Prototyp takového zrcadla již existuje v holandském Eindhovenu, kde společnost Royal Philips Electronics před více než rokem oficiálně otevřela laboratoř HomeLab. V tomto výzkumném zařízení si mohou děti i dospělí kromě dalších technologických lahůdek vyzkoušet i čištění zubů před zvláštním zrcadlem. Zatímco dospělí mohou sledovat nejnovější zprávy, pohyby na burze, předpověď počasí atd., děti se budou moci při čištění zubů dívat nejen na nezáživnou, ale poučnou dentistickou instruktáž, ale třeba i na svůj oblíbený kreslený seriál.

Jak zpříjemnit dětem (a nejen jim) sezení na záchodové míse? Se skvělým nápadem přišla britská divize společnosti MSN, internetové odnože Microsoftu. Jejich projekt iLoo je mobilní toaleta vybavená počítačem a připojením k internetu. (Mateřský Microsoft nejprve po uveřejnění tiskové zprávy existenci konceptu vehementně popíral a označil celou věc za výmysl a vtip. Později však přiznal, že projekt on-lineové toalety existuje, ale její další vývoj byl zastaven, protože neodpovídá představě Microsoftu o sebeprezentaci.) On-lineová toaleta však bude jednoho krásného dne dokončena a nemůže se nestat více než vhodnou součástí zázemí dětského pokoje.

§§§§§


Digitální dům budoucnosti –pro práci i odpočinek

Karel Červinka

c03p0399

Pohodlně ležím na gigantickém sofa, a jsem připojen hadičkami a drátky k přístrojům a ke dvěma počítačům. Zatímco jeden z počítačů je nacpaný různými užitečnými učebnicemi, slovníky a odbornými pracemi, druhý je připraven dekódovat moje myšlenky. Z jedné strany do mne tečou vědomosti, z druhé strany ze mne vycházejí vědecké zprávy. Aniž bych musel mluvit či psát, za několik okamžiků je napsána další z mých vědeckých knih. Počítač pečlivě zaznamenává každé sebemenší hnutí mé mysli, a kolikrát zapíše i to, co bych sám okamžitě zapomněl a přešel. Během několika minut jsem vyprodukoval v mé domácí pracovně stovky řádek odborného textu. Teď mohu vstát, protáhnout se a s čistou hlavou se pověnovat sportu, koníčkům, ženám, jídlu, alkoholu či jiným zálibám.

Co myslíte, je možné, že to jednou dojde až tak daleko? Nechme snění, vraťme se zpět na zem a fantazírujme na pevných základech. Náznaky toho, co nás v našich domácích pracovnách studovnách knihovnách čeká už za pár let, se dají nalézt už nyní. Možná se intuitivně rozhlížíte po svém psacím stole a neuspořádaných kupkách všelijakých kapesních přístrojů, papírů, novin, časopisů, tužek, cédéček, disket a kancelářských potřeb, zálibně se zaposloucháte do mručení větráku ve vašem počítači a pohlédnete na upatlaný monitor. Snažíte se přemluvit zvukovou kartu, reproduktory a program k přehrávání empétrojek, aby vám pomohly vytvořit v tom chaosu trochu harmonie. Ano, z toho všeho lze vyvodit jednoduché závěry o tom, jak bude pracovní prostor vypadat za pár let.

Co se nám většinou vybaví pod pojmem pracovna? Pracovna prezidentská? Masarykova pracovna? Čapkova pracovna?. Především bytelný stůl, vlastně spíš starodávná učitelská katedra s pořádnými šuplíky a knihovna s množstvím knih. Takže obojí hned škrtneme. Ani stůl, ani knihovnu se starými knihami v budoucnu rozhodně k práci potřebovat nebudeme.

Místo stolu a židle budeme mít jakési pracovní hnízdo. Společnost PCE (Personal Computing Enviromnents) již druhým rokem vyvíjí a prodává takzvaná pracovní prostředí pro práci s počítačem. Taková jednotka je vyrobena z matného hliníkového rámu, je v ní pohodlné křeslo a je do ní zabudován počítač, displej (případně několik displejů), klávesnice a další komponenty, které jsou ovšem postaveny podle zákazníkem udaných specifikací. Celé PC hnízdo je stavěno na modulárním základě, takže se dá kdykoliv změnit, přestavět, upgradovat. Jediné, co na tomto technologickém skvostu zatím stále ještě nedomysleli, je, že vypadá trochu jako zubařské křeslo. Ale kdoví, třeba budou v budoucnu zubařská křesla vypadat úplně jinak.

Co se knihovny týče, budeme mít místo ní velký archiv malých, skladných a nesmrtelných médií, zřejmě ne úplně nepodobných dnešním minidiskům. Na těchto médiích budeme uchovávat veškeré informace obrazové, zvukové i písemné a budou se dědit z pokolení na pokolení tak jako v kůži vázaný Jirásek. Budeme-li mít potřebu prohlédnout si fotografii tetičky z otcovy strany naší tchýně, jednoduše sáhneme do archivu. Budeme-li chtít vidět poslední vysvědčení našeho prapraděda z vysoké školy pro generály, sáhneme do archivu. "Poslechla by sis, zlato, jak kdysi hrál Sting? A jak při tom vypadal? Sáhni do archivu v mé pracovně." A pochopitelně všechny slovníky, odborná literatura, beletrie, poezie, návody a manuály budou uloženy na těchto médiích.

Ale nemyslete si, že budete chodit od pracovního místa k archivu pěšky. Je jasné, že dříve nebo později bude muset někdo přijít na to, že to skvělé pracovní hnízdo musí být mobilní. Prostě bude mít kolečka a bude ho pohánět energie, které bude v teple produkovaném počítačem vždycky dost.

O tužkách a papírech si samozřejmě také myslíme, že je za pár let budeme uchovávat jen v historických sbírkách technického muzea. A myslíme tím opravdu všechny psací potřeby a všechny papíry. Jediná tužka, která nám zůstane, bude stylus, jejž budeme používat na různé dotykové displeje. Vždyť bude mít každý u sebe své pédéáčko a tam si bude moci poznamenat nejlépe hlasem jako do diktafonu vše, kvůli čemu by v naší době popsal tisíce žlutých lepicích papírků a zauzloval všechny své čisté i posmrkané kapesníky. Každé pédéáčko bude vybaveno i minikamerou, fotoaparátem, funkcemi mobilního telefonu a samozřejmě se s ním dostanete i na internet, za pomoci pédéáčka si i odemknete dům, nastartujete vozidlo a tak dále a tak dále. No, a doma v pracovně ho jen napíchnete na domácí počítač a necháte informace synchronizovat a zpracovávat. A možná tím i předáte centrálnímu mozku lidstva mnoho užitečných dat, která se budou hodit nejen do statistik. Ale takový je prostě život, s únikem informací se počítat musí, i když se schováváte za různé firewally a snažíte se zabránit každému sebemenšímu náznaku narušení vašeho soukromí. Všechno mluví pro to, že o soukromí v budoucnosti víceméně přijdeme.

Ale nehodláme vás strašit. Raději rozviňme naše představy o budoucnosti domácí kanceláře. Říká se: nosí si práci domů. Tak v tom vás musíme uklidnit, tam se nic nezmění. Ti, co budou opravdu pracovat, budou pracovat bez ohledu na to, zda jim skončila pracovní doba. Rozhodně nebude platit ona naivní sci-fi představa z úvodu tohoto textu. Žádné hadičky ani drátky do nás žádné vědomosti nenalijí, dokonce ani nahrát to do nás nikdy nepůjde, i když ta matrixovská představa o výuce pilotování helikoptéry je velmi vtíravá. Změní se však jedno. Nebudeme potřebovat žádné aktovky, složky na papíry ani nic podobného. Jednoduše proto, že nebudeme potřebovat přenášet žádné papíry. Všechnu naši práci si budeme moci ze své kanceláře přinést domů na miniaturních paměťových kartách, případně ji mít neustále na synchronizovaném pédéáčku. To se bude nosit nejspíše na krku, dokud nám ho nebudou chtít implantovat přímo do dlaně. (Mít pédéáčko implantované v obličejové části se autorovi tohoto textu nezdá ani vkusné, ani vtipné. Otřásá se odporem nad takovými představami.)

Při práci je třeba komunikovat. Telefon bude nahrazen videofonem a konferenční hovory budou naprosto běžné protože konferenčními hovory šetří čas a zmenšuje pravděpodobnost zkreslení informace, která se předává a dlouho putuje od odesílatele k příjemci. Každá pracovna bude vybavena webovou kamerou a velkou projekční zdí, gigantickým displejem či mnoha displeji, na kterých budou účastníci videokonferencí vidět velmi ostře, bez jakýchkoliv šumů. Později nahradí tyto poněkud "placaté" obrazy 3D projekce, při kterých se budou účastníci komunikace skoro dotýkat, takže iluze fyzického kontaktu bude téměř dokonalá. Těžko pak budete drahé polovičce vysvětlovat, že jste tam přece nikoho neměli, ať už slyšela či dokonce viděla cokoliv. "Nedělej ze mne hlupačku, já jsem viděla tu uhihňanou sekretářku přímo u tvého stolu. Jak se dostala do našeho domu?" bude asi slyšet nejeden naštvaný žárlivý hlas. "Není uhihňaná, je milá a umí se zasmát vtipům, které jí říkám," zapomenete na původní argument, že ve vašem domě vlastně žádná sekretářka fyzicky nikdy nebyla, a už se povezete.

Ale zpět k práci a k vážným věcem. Pracovní místo, archiv i komunikační záležitosti už jsme prošli. Teď už jsou na řadě jen malé doplňky, takové ty důležité drobnosti, bez kterých by svět nebyl dokonalý a naše práce také ne. Například osvětlení a klimatizace. Protože už je jasné, že všechny tyto obyčejné domácí funkce budou řízeny centrálně, nenajdeme nikde v pracovně vypínač ani kolečko na regulaci. To ne my, ale centrální počítač rozhodne o tom, kolik světla, tepla a vlhkosti v pracovně potřebujeme. Světla se budou rozsvěcet zřejmě na principu fotobuňky, zrovna tak se bude spouštět i klimatizace.

Do pracoven si nebudeme kupovat drahé originály ani reprodukce mistrů. Po vstupu se sepne nejen osvětlení, ale i projekce obrazů, a z reproduktorů se začne linout příjemná hudba a spolu s klimatizací se začne uvolňovat i vonná esence. Tak pro nás bude vstup do pracovny příjemný a povzbuzující. V takovém prostředí se nám bude pracovat, tvořit, vymýšlet a objevovat úplně samo.

§§§§§


Digitální dům budoucnosti – garáž a automobil budoucnosti

Michal Bareš

c03p0400

Garáž nebo dílna je pro někoho stejně důležitou součástí domu, jako je pro jiné pracovna, potažmo knihovna. Kromě toho, že slouží jako úkryt pro automobil a jiné pojízdné stroje, skrývá se v ní často i pán domu, a proto jí v rámci této přílohy věnujme alespoň stránku.

Hlavní rozdíl mezi garáží současnou a budoucí tvoří, stejně jako u dalších částí digitálního domova budoucnosti, napojení na datové a komunikační centrum, na domácí server.

Díky napojení na domácí server bude možné ovládat řadu funkcí digitální garáže přímo z tepla obývacího pokoje počítačem řízená klimatizace bude nejen schopna udržovat konstantní celoroční teplotu, ale například v zimních měsících bude zapnuto vytápění přesně v okamžiku, kdy pánovi domu zazvoní během pracovního týdne budík. S hodinovým předstihem se garáž stihne zateplit. Během víkendu pak přímé spojení mezi garáží a bytem ocení především manželka, která selže-li obrazový a zvukový intercom bude moci dostat manžela z garáže prostě tak, že vypne topení a světlo. To se však stále pohybujeme v technologických hranicích, které jsou s dostatkem finančních prostředků dostupné již dnes, podívejme se tedy do vzdálenější budoucnosti.

Technická výbava garáže budoucnosti do značné míry závisí na typu automobilů, které budou v té době jezdit. I když bude jejich vývoj pokračovat směrem spalovacích pohonných jednotek, budou vozy vybaveny mnohem výkonnějším počítačem, než je tomu dnes. Řídicí jednotka bude ovládat nejen navigační a bezpečnostní systémy vozu a činnost motoru, ale i činnost diagnostickou a servisní. Díky ať již drátovému, nebo bezdrátovému připojení k internetu bude automobil moci komunikovat nejen s domácím serverem, ale i s centrálou výrobce, a pro záruční a kontrolní servisní zásahy nebude nutné jezdit do značkové opravny, nýbrž bude stačit připojit se na síť. Díky tomuto systému bude možné upgradovat firmware vozu stejně tak, jako to dnes děláme u základních desek PC. Bude-li řidič navíc kutil a bude-li jej bavit provádět drobné úpravy a opravy vozu svépomocí, bude automobil v tom případě reagovat na prováděné úkony a řidič/opravář bude moci sledovat na displeji umístěném na stěně garáže kompletní manuál s návodem na opravu. V případě závady na nějakém těžko dostupném místě bude moci opravář sledovat situaci na počítačové animaci. Na druhou stranu je pravda, že automobil budoucnosti bude tak komplexním mechanismem, že jedinou opravou, kterou bude amatérský mechanik schopen provádět, bude pravděpodobně onen zmíněný upgrade firmwaru.

Co budoucnost ale změní mnohem více než podobu garáže, to bude styl používání automobilu. Již dnes je u většiny nových vozů možné zvolit instalaci navigačního systému. Ta nejdokonalejší auta pak mají počítačem řízený bezpečnostní systém, počínaje elektronickým řízením kol a podvozku a konče monitorováním momentálního obsazení vozidla v případě nehody, kdy jsou aktivovány jen některé airbagy (a ty jsou dokonce napouštěny rychlostí odpovídající hmotnosti pasažéra, jehož chrání).

Navigační systém, spolupracující s "řízením pozemního provozu", které bude monitorovat dopravní situaci po celém území, bude základním a standardním systémem, bez nějž nebude možné automobil ani zakoupit, ani provozovat. "Řízení pozemního provozu" bude získávat informace ze satelitů a ze stacionárních pozemních zdrojů a tyto informace bude celoplošně vysílat tak, aby je měl k dispozici jakýkoliv jedoucí automobil. Podle těchto informací pak bude počítač nabízet řidičovi nejvýhodnější trasu s ohledem na momentální situaci (nehody, zácpy...).

Dalším systémem bude aktivní úloha počítače při řízení vozu. Vlastnosti takového budoucího systému nejlépe shrnuje projekt švédské automobilky Volvo, která postavila a v současnosti testuje kamión budoucnosti. Pro řízení takového vozu budeme potřebovat určitý trénink, jelikož bude tak trochu připomínat řízení letadla. Vozy vybavené podobným systémem budou nejen monitorovat pohyb ostatních automobilů, ale například i v nejbližší vzdálenosti od vozu se pohybujících cyklistů, chodců a zvěře. Mezi použité funkce patří automatické dodržování vzdálenosti od ostatních vozidel, automatické aktivování světel a stěračů, noční vidění, aktivní skla a zpětná zrcátka, zamezující zbytečnému oslnění řidiče, inteligentní světlomety, parkovací senzory, atd. Díky kombinaci "řízení pozemního provozu" a počítačových systémů jednotlivých automobilů bude tedy v celkem blízké budoucnosti možné zvolit cíl cesty, zapnout autopilota a pak si jen vychutnávat bezpečnou jízdu.

§§§§§


Digitální dům budoucnosti – digitální koupelna

Tomáš Jirásko

c03p0401

Plně digitální koupelna je doufejme hudbou daleké budoucnosti, neboť by byla produktem vzniknuvším v důsledku nedostatku vody. Digitální koupelna, tedy spíše sanitární blok, by pracovala s různými druhy záření a vln, které by například okamžitým zábleskem spálily svrchní mikronovou vrstvu kůže, aby se odstranila nečistota, a další procedury by následovaly. Pokud to zjednodušíme, šlo by o multifunkční solárka. Zaměřme se však na nám bližší svět, kde vody je stále relativní dostatek, alespoň v našich zeměpisných podmínkách.

Koupelna již dnes kromě nutné hygieny je využívána i pro relaxaci. Jak jenom takové poležení si ve vaně dokáže potěšit... Navíc se koupelna stává pomalu, ale jistě dalším multimediálním kolbištěm, a nemám na mysli televizi postavenou někde v rohu, aby bylo z vany možno sledovat třeba fotbalové utkání. Typickým příkladem postupujících technologií a jejich konvergence je sprchový kout. Nevěříte? Přiznejte si, kdo z nás si v koupelně alespoň jednou nezazpíval, nebo nezanotoval známou melodii, kterou po ránu zaslechl a stále mu zní v uších? Pokud tak činíte častěji, jistě vám přijde vhod trocha zvuku a ani obraz nezaškodí, že? Řešení je nasnadě, a je již mezi námi delší čas, pouze čekalo na implementaci. Není jím nic jiného, než dnes běžné karaoke. Stěna koutu může být tvořena skleněnou deskou, která slouží jako zobrazovací jednotka pokud dáváte přednost obrazu na posuvné části, sáhnete po fólii. Samozřejmě tato jednotka nebude ukazovat pouze poskakující karaoke, ale i televizní vysílání, ukazovat vybraný film apod. Vodovzdorné reproduktory pracující s prostorovým zvukem jsou již samozřejmostí, a aby pocit ze zpěvu byl dokonalý, jeden z mikrofonů je umístěn ve sprchové hadici. Tu samozřejmě nemusíte použít, neboť počítačově řízené masážní trysky zabudované ve stěnách vás dokáží zahrnout přesně rozvrženým a umístěným přívalem vody, aniž by například uškodily účesu paní domu. K tomu bude rovněž využita počítačem řízená soustava vzduchovodů, které pomocí regulace rychlosti a teploty vzduchu dokáží nejenom usušit, ale také potlačit stříkání vody všemi směry apod.

Klasická vana nedozná až tolika změn, co asi tak chcete měnit na vodní nádrži? Jistě, programy simulující šplouchání moře, nebo starající se o masážní procedury budou sofistikovanější, ale jsou k dispozici již dnes. V tomto ohledu se tedy půjde spíše zkvalitňováním stávajícího, např. implementací dokonalé simulace Mrtvého moře včetně přesného složení vody, nebo přidáním bahenních koupelí apod. ovšem tuhle vanu bychom nechtěli vypouštět naštěstí se o vše postará počítač, a urychlovače biochemických procesů.

Ani při postávání před umyvadlem nebudeme již bez přísunu informací. Standardní zrcadlo bude polopropustné, aby jej bylo možné použít jako displej. Kromě informací o čase, abychom se mohli stresovat, že máme zpoždění, bude toto zrcadlo programovatelné, a dokáže identifikovat osobu, která před ním stojí, a dle toho nabídnout zobrazovaná data. Hlavě rodiny přinese přehled vývoje rodinného portfolia akcií, přehled titulků ranních novin apod. Dětem při čištění zubů může zobrazovat ranní vysílání určené právě jim, nebo promítat animovanou postavičku, která jim bude předvádět, jak se správně čistí zuby. Částečně dokáže suplovat i kosmetický stolek, neboť dovede využívat programy typu vizážista, a volitelná kamerka vám přiblíží počínající pleš na zátylku. Osobně bych navíc nezkoušel před tímto zrcadlem ono známé zrcadlo, zrcadlo, pověz kdo je nejkrásnější. Nemám rád totiž odpovědi typu: "Tak ty to určitě nejsi, obludo." Budoucnost v tomto směru nemá asi ani holení využívající technologii břitů, holit se budeme moci nanesením speciálních gelů, které dokáží vous "rozleptat".

Důležitou součástí koupelny bývá WC. V jednom akčním filmu je papír na tomto místě nahrazen trojicí mušliček doufejme, že nás to nečeká, asi bychom stejně jako ona postava netušili, co si s nimi počít, a snad nás nečeká ani budoucnost, kterou již nyní částečně prožívají kosmonauti, kteří jsou při tom doslova téměř vysáváni. Vraťme se však na zem, a podívejme se důkladněji na prkénko. Ne kvůli nečistotě, ale pro senzory, jimiž je vybaveno. Kromě teplotního čidla, které hlídá zadanou teplotu, neboť prkénko je jak vyhříváno, tak dokáže i chladit, je důležité i čidlo tlakové. To nám zprostředkuje na displeji údaj o naší aktuální hmotnosti, a jen tak ho neošidíte zkuste se přitom nadnášet :-). Kromě těchto drobností bude tvořit "posed" součást péče o naše zdraví. "Kadibudka" bude kontrolovat kvalitu "produktu", neboť její součástí bude i mobilní laboratoř, jež pohlídá nežádoucí výskyt krve či upozorní na to, že ranní nevolnost manželky není způsobena špatným jídlem.

§§§§§


Digitální dům budoucnosti – sladké sny

Noemi Trojanová

c03p0403

Byť nám technologie mnohdy usnadňují život a šetří množství energie, kterou musíme na přežití vydávat, přece jen nezbytnou podmínkou k tomu, abychom mohli vůbec fungovat, zůstává dostatečné množství zdravého spánku. A tak do doby, než budeme kromě vitamínových preparátů a pilulek proti pylu nebo špatné náladě pravidelně polykat i pilulky, které nás zbaví potřeby spát, zůstane součástí našich domů ložnice. Budeme spávat jako generace před námi, nebo se v budoucnosti podoba prostoru, ve kterém jsme zvyklí setřást únavu dne a v lepším případě i příjemně snít, nějak změní?

Zřejmě ne příliš. Ložnici bezpečně poznáme i v době, kdy už nám nepřipadne zvláštní občas po ránu vynadat ledničce nebo odpovědět na pozdrav vysavači už proto, že jejím centrem by měla zůstat postel. Přesto se týmy výzkumníků po celém světě zabývají tím, jak nás zbavit občasné nespavosti a náš spánek zkvalitnit, abychom byli ještě šťastnější, odpočatější a výkonnější.

S jakou postelí se tedy budeme moci setkat? Třeba s takovou, jaká nás sice na první pohled nepřekvapí, ale potom se dozvíme, že matrace je protkána sítí snímačů z vodivých elastomerů, které mění svůj odpor s působícím tlakem. Síť čidel propojená s počítačem vyhodnotí, jak pohodlně se nám leží, kde bychom se mohli otlačit a kolik se ve spánku vrtíme, a přizpůsobí každému jedinečně tvrdost a polohu roštu pod matrací. Polohovatelné motorové rošty jsou koneckonců běžné již dnes a s nimi také končila doba natřásání polštářů stačí přece zmáčknout tlačítko (nebo pohnout páčkou).

Jinou možností, jak nahradit slamníky plné roztočů a kdovíjakých ještě breberek, jsou matrace plněné vodou nebo vzduchem. Topné těleso takovouto matraci vyhřívá na ideální teplotu, teplo se předává tělu a regenerace svalstva probíhá mnohem rychleji. My můžeme klidně a pravidelně oddechovat.

Na okna otevřená do ulice přitom zapomeňme a dopřejme si pár loků téměř přímořského vzduchu. O naši pohodu se totiž bude samozřejmě starat klimatizace, napojená na centrální počítač domácnosti. Ta bude kromě teploty, vhodné pro dobrý spánek, udržovat také správnou vlhkost vzduchu, případně citlivě dávkovat oblíbené vůně.

V ložnici se o naše spící tělo tedy postará inteligentní postel, co ale naše vědomí, zaneřáděné problémy, které jsme si s sebou do postele vzali? Je možné, že se v budoucnosti naše ložnice postará i o něj. Lidskou mysl můžeme totiž prý stimulovat tím, že ji necháme reagovat na blikající světlo a zvuk, což je princip, na kterém dnes pracují psychowalkmany. Zkusme si tedy představit, jak to bude vypadat, až se v takovou technologickou chůvu promění celá ložnice.

Pohodlně ulehneme a zavřeme oči. Z reproduktorů se ozvou speciální zvuky podobné jemným bubínkům, a zabudované osvětlení začne blikat v předprogramovaném rytmu. Spuštěnou frekvenci světla i zvuků kopírují mozková centra zraku a sluchu, odkud dále přecházejí na ostatní části mozku. Spánkový program nás nejen uspí, ale také mělký spánek promění v hluboký. A v době, kdy potřebujeme vstávat, se spustí program, který naopak naši mysl probere spolehlivěji a citlivěji než dnes obvyklý šálek ranní kávy. A pořád to ještě není všechno. Těm, kdo se cítí být natolik pohlceni zoufale rychlým rytmem doby, že se začnou pídit především po úsporném zkráceném spánkovém programu, nabídne inteligentní ložnice i výukový program, při kterém si budou moci během spánku ukládat do paměti například několik dalších kapitol rozečteného manuálu.

Co dál bychom si ještě mohli do budoucna od vědců, vynálezců a obchodníků přát, když už dnes očividně jich tolik snad ani nespí, aby se postarali o spánek ostatních. Co třeba vnést konečně nějaký řád do snů? Vždyť koho by někdy chvíli po probuzení nenapadlo, jak by bylo příjemné vrátit se k právě zmizelému snu. A co teprve moci se tak vrátit ke snům už téměř zapomenutým, nebo zavčas típnout takové, při kterých bychom se mohli zpotit, až bychom pozkratovali citlivé obvody posledního typu inteligentní matrace. Zkrátka začít snít řízeně i ty sny, které stále sníme nekontrolovaně. Snít pouze na místě k tomu určeném. Mít archiv snů strukturovaný přehledně jako životopis. Kdoví, jakou nejvyšší dostupnou kapacitu budou mít záznamová média, na nichž budeme sny archivovat, zda nebudeme outsourcovat ty sny, které přímo nesouvisejí s předmětem našeho života, nebo zda nebudou v budoucnu mnohé z našich snů přerušovány reklamou a končit půlhodinovými titulky.

Mírně problematická by ovšem v té době mohla být situace, kdy nás nepřízeň osudu nebo služební cesta donutí strávit noc mimo ložnici, kterou jsme postupně přizpůsobili svým potřebám, na kterou jsme si zvykli a která si zvykla na nás. Proč bychom se vlastně měli v nastávajícím věku personalizovaných uživatelských rozhraní ke každému pomalu i mixéru celou noc nejistě převalovat na unifikované posteli v anonymní hotelové ložnici? Bude možné s objednávkou noclehu pochopitelně elektronickou odeslat v příloze i požadované parametry našeho spánku? Anebo si, přinejmenším v celosvětové síti CyberHilton, ložnice tyto parametry jednoduše sama odečte už během naší jízdy výtahem z onoho všemi očekávaného miniaturního čipu pod kůží?

To už se ale ocitáme ve světě, v němž by nám také mohly inteligentní šatní skříně poté, co s elektronickým diářem prokonzultují, zda máme daný den naplánováno důležité jednání či tenisový zápas, nachystat právě takovou hromádku oblečení, jakou ony uznají za vhodné. Ve světě, kde lednička tvrdošíjně objednává zdravou výživu, přestože my máme neodolatelnou chuť na bůček, a kde nám domácí kino odmítne promítnout film, protože ho inteligentní posilovna před chvíli právě informovala, že ještě nemáme splněný týdenní limit kilometrů na rotopedu. Možná by vůbec nebylo na škodu nechat si i v budoucnosti ve svém domě alespoň jednu místnost, v níž nebude než železná postel po babičce a noční stolek s rozečtenou knihou, kterou si konečně dočteme právě ten den, kdy za nás ráno do práce odejde plně automatizovaný bezporuchový kyborg. Sladké sny.

§§§§§


Digitální dům budoucnosti – obývací pokoj

Karel Červinka

c03p0404

Obývací pokoj budoucnosti si nelze představit jinak než jako centrum domácí zábavy, ve kterém technika nenápadně splyne s interiérem místnosti a svou přítomnost vám bude připomínat pouze bohatou nabídkou položek na univerzálním dálkovém ovladači.

Jednotlivé prvky lidského obydlí, stolní lampou počínaje a květináčem konče, budou nekonečně inteligentní a budou reagovat přesně na vaše potřeby. Nášlapné senzory zabudované v podlaze podle jemné hmotnostní odchylky poznají, zda se domů vracíte najezení, anebo s prázdným žaludkem (a tudíž ve špatné náladě) a poté, co okamžitě vydají povel příslušným kuchyňských spotřebičům, vám pustí uklidňující hudbu a na obrazovkách se začnou objevovat fotky, které vás přivedou na jiné myšlenky. Audiovizuální systém bude pochopitelně napojen na centrální server, a komunikaci s okolním světem i jednotlivých přístrojů mezi sebou bude zajišťovat personalizované uživatelské rozhraní, které se automaticky objeví na displeji ovladače, jakmile systém rozpozná, že jste poctili domácnost svou přítomností.

Právě integrace všech komponentů do jednoho systému a způsob, jakým bude komunikovat s člověkem, jsou zřejmě to nejpřevratnější, co nás v budoucnu čeká. Musíme si totiž chtě nechtě přiznat, že co se týče samotné zábavy, jsme velmi konzervativní a už hezkou řádku let děláme stále totéž: sledujeme filmy, posloucháme hudbu, ukazujeme si více či méně zdařilé fotografie a hrajeme hry (pravda, napadá mě ještě pár dalších aktivit, ale ty s tématem tohoto článku souvisí jen okrajově).

I v oblasti domácí zábavy se začala rychle prosazovat digitální technologie a po fenomenálním úspěchu formátu DVD padla i jedna z posledních bašt analogu záznam televizního vysílání. HDD a DVD rekordéry nepochybně rychle zaplaví trh se spotřební elektronikou a během několika let se tyto přístroje stanou běžným doplňkem každé domácnosti. V další etapě budou samostatné stolní přístroje nahrazeny velkokapacitním serverem univerzální centrálou domácí zábavy, která bude rozesílat digitální obsah do všech místností v domě či bytě. Podívejme se tedy, co všechno nám v budoucnu může nabídnout datový tok jedniček a nul.

DOMÁCÍ KINO

Soukromá domácí kina byla ještě donedávna vyhrazena pouze bohatým a slavným, dnes si ho však může dopřát každý. Pokud si pod tímto pojmem představujete 19palcový monitor, PC s DVD mechanikou a pět miniaturních satelitů s pasivním subwooferem, pak tuto nehoráznost rychle pusťte z hlavy a zahleďte se do budoucnosti s velkoplošnými obrazovkami a reproduktorovými soustavami, které se skrývají v krásných na zakázku vyrobených kabinetech nebo jsou umně zapuštěné přímo ve zdi. U domácího kina totiž jednoznačně platí: čím větší, tím lepší.

V současné době se jako nejnadějnější zobrazovací prvek jeví plazmové displeje jsou dostatečně velké, aby dokázaly navodit atmosféru skutečného biografu, na rozdíl od klasických televizorů jsou tenké a lehké, takže se dají pověsit na stěnu nebo dokonce na strop, a oproti projektorům mají jasný a dobře pozorovatelný obraz i v nezatemnělé místnosti. Tyto přednosti (spolu s elegantním designem) je na první pohled staví do pozice jasného favorita, a pokud občas listujete prospekty výrobců spotřební elektroniky nebo jste v nedávné době navštívili nějaký obchod, jistě jste si všimli, že většina sestav domácího kina obsahuje plazmovou obrazovku. Zda však bude obývákům budoucnosti vévodit právě plazma, není vůbec jisté.

Velké firmy totiž neustále pracují na vývoji nových zobrazovacích technologií. Zkratky jako OLED, LEP nebo LCoS dnes sice nikomu nic neříkají, ale už za pár let mohou být stejně známé jako třeba LCD. Ze jmenovaných technologií je pro velkoplošný obraz nejzajímavější LCoS (Liquid Crystal on Silicon). Displej tvoří tekuté krystaly na křemíkovém podkladu, ale na rozdíl od LCD promítá LCoS všechny tři základní barvy (RGB) současně. Výsledkem je výjimečně stabilní obraz s obnovovací frekvencí ekvivalentní 180 Hz a téměř neviditelnou strukturou pixelů. První televizor s touto technologií (úhlopříčka 145 cm, rozlišení 6 220 800 pixelů) uvedla letos na trh Toshiba a dá se předpokládat, že ostatní výrobci se zanedlouho přidají.

A co zdroje signálu? Osud DVD a CD přehrávačů zůstává v tuto chvíli stále otevřený, ale je jasné, že jakmile se masově prosadí broadband, budeme si filmy, hudbu i všechno ostatní stahovat z internetu a bohatě si vystačíme se 10TB serverem. Současné soupeření nahrávacích DVD formátů nám z tohoto pohledu může připadat směšné, a přestože se stříbrné placičky patrně i v budoucnosti budou používat pro archivační účely, v oblasti běžného nahrávání televizních pořadů budou nepochybně kralovat videorekordéry na bázi hard disku, které do oblasti spotřební elektroniky už dnes vnášejí nové prvky světa počítačů. To, co je pro každého pécéčkáře samozřejmostí například prostá skutečnost, že na svém stroji může spustit několik aplikací najednou, je u stolních přístrojů vysoce ceněná a málo vídaná věc. Ne, nesmějte se videorekordéry, které umí nahrávat a současně přehrávat jiný záznam, byste v tuto chvíli spočítali na prstech jedné ruky, a kromě HDD rekordérů tuto možnost nabízí pouze médium DVD-RAM.

AV zesilovače jsou asi jedinými komponenty domácího kina, které se ani v budoucnosti příliš nezmění. Po zběsilém tempu minulých let, kdy se v rychlém sledu za sebou objevila řada nových vícekanálových formátů (Dolby Pro Logic II, Dolby Digital EX, DTS-ES Discrete 6.1, DTS-ES Matrix 6.1, DTS NEO: 6), se situace konečně uklidnila a v nejbližší době žádný kanál navíc nepřibude. Vypadá to, že definitivní počet se ustálil na čísle sedm, a teď by se měli dodavatelé DVD softwaru snažit hlavně o to, aby nabídli dostatečné množství 7kanálových titulů (zatím je jich necelá stovka).

U reproduktorových soustav se nabízejí dvě možné varianty: tradiční bedýnky, jejichž konstrukce je dnes dovedena již téměř k dokonalosti a po zvukové stránce jsou dosud nepřekonané (samozřejmě hodně záleží na ceně). V obýváku budoucnosti mohou být například ukryty ve stěnách nebo integrovány do nábytku, tak aby nerušily postmoderní linie hi-tech budoáru. Lákavou alternativou jsou ploché NXT reproduktory. Jejich princip spočívá v buzení vibrací v plochém panelu z tuhého a lehkého materiálu, díky kterým panel vyzařuje prakticky všesměrově. Zvuk je překvapivě kvalitní a výhodou tohoto řešení je mimo jiné i to, že oním panelem může být třeba obrazovka televizoru, obraz na zdi či skleněná vitrína, čímž lze docílit výjimečně autentického prostorového vjemu.

O tom, zda se v budoucnosti zcela obejdeme bez drátů a kabelů, můžeme v tuto chvíli pouze spekulovat, ale myslíme si, že spíše ne. Možností bezdrátových technologií určitě budeme využívat v hojné míře, ale k propojení komponentů domácího kina se budou stále používat kabely je to relativně levné, vysoce kvalitní a maximálně spolehlivé řešení. Mohl by se však výrazně snížit jejich počet. Správným směrem vykročila společnost Pioneer, která na trh uvedla AV zesilovač a DVD přehrávač vybavené rozhraním FireWire (alias IEEE 1394 nebo iLink). Zatím sice slouží pouze k přenosu hi-resolution zvuku formátů DVD-Audio a SACD, ale i to je oproti nedávné minulosti vítaný posun předtím jste museli za stejným účelem propojit komponenty přes analogový výstup šesti kabely. U digitálních videokamer je FireWire také běžný, takže si jen musíme počkat, kdo první najde odvahu použít toto rozhraní k přenosu videosignálu u stolních přístrojů. Jestli má v oblasti propojování vůbec něco budoucnost, pak je to určitě "ohnivý drát".

HIGH-END vs. LOW-END

Spory vyznavačů nejvyšší kvality s přívrženci formátů, které šetří peníze i místo na disku, jsou věčné a nevyřeší je ani integrovaný systém domácí zábavy a širokopásmová přípojka. DivX nevytlačí MPEG2 a zrovna tak DVD-Audio/SACD nepřesvědčí miliony lidí na celém světě, aby přestali poslouchat MP3 a WMA. Všechny tyto formáty budou nadále existovat vedle sebe a najdou si své místo a uplatnění také v domácnosti budoucí generace. Když budete chtít bezdrátově přeposlat muziku ze serveru na pevný disk v autě nebo na přenosný přehrávač, jednoznačně sáhnete po empétrojkách. Šestikanálový zvuk s vysokým rozlišením v kvalitě 24 bitů/ 96 kHz je pro tyto účely příliš datově náročný, ale především naprosto zbytečný. Šťavnatý rockový nářez si však určitě lépe vychutnáte právě v jednom z audiofilských formátů většina multikanálových remixů starších alb je velmi zdařilá, a pokud jste z domácího kina zvyklí na obklopení prostorovým zvukem, tak dlouho u obyčejného sterea nevydržíte.

S videem je to mnohem jednodušší: jak MPEG2, tak DivX jsou formáty komprimované a o vhodnosti jejich použití rozhoduje hlavně velikost úhlopříčky zobrazovacího zařízení. Dobře udělaný film v DivXu může na 17palcovém monitoru vypadat výborně, ale zkuste si ho pustit na širokoúhlém televizoru s úhlopříčkou 94 cm koukat se na to dá, ale žádný zázrak to není. S klasickým dévédéčkem se to má podobně: při úhlopříčce kolem třech metrů se kvalita obrazu začíná znatelně zhoršovat. Vzhledem k velké popularitě tohoto formátu se však jeho nástupce v brzké době rozhodně nedočkáme, a veškerý rozruch kolem tzv. Blue-ray technologie (záznam v kvalitě HDTV, kapacita disku 27 GB) možná utichne stejně rychle jako začal ve spotřební elektronice je totiž obnovovací cyklus hardwaru naštěstí mnohem delší než u počítačů, a dokud bude stávající technika výrobcům přinášet zisky, nikdo nás do upgradu tlačit nebude.

KLASICKÝ PRODEJ NOSIČŮ?

Jak ale filmový či hudební obsah dostaneme na hard disk domácího serveru? Distribuce hudebních a filmových titulů přes internet se nakonec určitě prosadí. Jak to bude fungovat si není vůbec těžké představit, protože téměř všechno, co k tomu potřebujeme, už dnes existuje. Na stránkách prodejce si vyberete titul, zaplatíte kartou a potom už vesele stahujete. V podstatě klasický internetový obchod. Má to ovšem pár háčků.

Prvním z nich je zatím stále nevyhovující rychlost připojení k internetu. Ani to, čemu dnes říkáme broadband, na stahování filmů v DVD kvalitě nestačí. Prakticky všechny prodávané disky využívají dvě vrstvy, což znamená 9,4 GB. I když budete mít doma 2megovou linku, stahování jednoho filmu potrvá téměř půl dne. Aby to mělo nějaký smysl, měli bychom se vejít do čtvrt hodiny. Jednoduchým výpočtem dojdeme k tomu, jaký downstream na to budeme potřebovat.

Dalším zádrhelem je masová dostupnost a únosná cena širokopásmového připojení pro domácnosti dokud se v tomto ohledu situace dramaticky nezlepší, filmový, gramofonový ani herní průmysl nebude nucen k žádným změnám stávajícího systému. Ani tato podmínka sine qua non, však není důvodem ke skepsi a záchvatům beznaděje. Vzpomeňme si na mobilní telefony. Ještě v roce 1997 u nás vlastnictví "mobilního" přístroje velikosti cihly bylo symbolem úspěchu a synonymem tučného konta v bance, dnes cvrlikají polyfonní melodie miniaturních telefónků 80 procentům cestujících městské hromadné dopravy. Pokud by poskytovatelé internetového připojení začali "šlapat" do broadbandu stejně agresivním stylem jako to předvedli mobilní operátoři, pak se máme na co těšit.

Posledním a pravděpodobně největším problémem bude neochota distributorů prodávat své produkty elektronickou cestou. Jejich argumenty jsou snadno předvídatelné: internetový systém distribuce by potřeboval neprůstřelné zabezpečení proti hackerům, a digitální obsah by musel být nějak chráněn proti neoprávněnému kopírování a nelegálnímu šíření. Vzhledem k choulostivosti těchto témat je zřejmé, že cesta k oficiálně posvěcenému stahování filmů/hudby z internetu bude ještě dlouhá a trnitá.

Zatím budou hudební a videonosiče přežívat ve fyzické podobě a na disk domácího severu je prostě budeme grabovat jako dosud.

EASY ACCESS

Při tvorbě uživatelského rozhraní bude hlavní zásadou jednoduchost. Obsluha audiovizuální techniky již nebude výsadou hrstky zasvěcenců, kteří s posvátnou úctou opatrně vkládají disk do mechaniky příkladně odizolovaného komponentu, poté co prošli důkladným procesem očisty a zbavili se i posledních zbytků elektrostatického náboje, který by mohl vyvolat nežádoucí interference signálových cest. Ničeho takového se není třeba obávat. Jednotlivé funkce se budou aktivovat zadáním triviálních povelů typu "vyber film" nebo "přehraj album". Vše se pochopitelně přizpůsobí vašemu osobnímu uživatelskému profilu, takže nebude docházet k žádným trapným omylům, například že by vaše babička v databázi filmů objevila tituly jako Nestydatá Julča nebo Rozverné kočičky. Pak už si jenom počkáte, až všudypřítomné senzory vyhodnotí osvětlení a počet osob v místnosti, a systém automaticky nastaví ideální parametry pro reprodukci hudby či projekci filmu. Z centrálního serveru se stáhne příslušný obsah a představení může začít. Od vás se nečeká nic jiného, než že se pohodlně rozvalíte na gauči.

Jak by to v obýváku mohlo už v blízké budoucnosti fungovat, ukazuje projekt společnosti Philips. Koncem dubna byl v holandském Eindhovenu otevřen HomeLab laboratorní domácnost, která má zkoumat interakce mezi lidmi a prototypy inteligentních technologií v reálném prostředí. Philips zde testuje například systémy pro domácí zábavu, které dokáží reagovat na hlasové příkazy a přetvářet vymyšlené digitální prostředí na hry ve virtuální realitě.

Součástí projektu je také vývoj uživatelských rozhraní a technologií, které usnadňují vyhledávání v rozsáhlých databázích s multimediálním obsahem. Obvyklý princip jakéhokoliv vyhledávání spočívá v tom, že zadáte nějaké informace a podle nich vám vyjedou výsledky. Lidská paměť má ovšem k dokonalosti daleko a když si nepamatujete jméno interpreta ani název skladby nebo alba, pak písničku, jejíž melodie se vám stále dokola přehrává v hlavě, prostě nenajdete. Pro tyto případy má Philips připraveno interaktivní vyhledávání "query by humming" stačí když budete schopni zabroukat melodii písničky, kterou hledáte. Search engine nejdřív vyhodnotí výšku signálu, a poté jej převede do podoby zjednodušeného notového zápisu. Takto získanou partituru porovná s údaji v databázi a vyplivne seznam titulů, jež by měly odpovídat melodii, kterou jste předvedli.

Před pár lety by u většiny lidí podobné vize vyvolaly tak maximálně shovívavý úsměv, nebo sarkastický úšklebek provázený lehkým poklepáním na čelo. Dnes máme jejich realizaci na dosah ruky určitě vám neuniklo, že všechno, s čím se budete setkávat v obývacím pokoji budoucnosti, už v nějaké podobě existuje nyní a jenom se čeká na další vývojovou fázi, na připravenost sítí, nebo na pokles ceny. Obzvlášť poslední jmenovaný faktor je hodně účinný a dokáže zpřístupnit špičkovou techniku masám během neuvěřitelně krátké doby. Jestli jste však zvyklí přijít domů, natáhnout se v obýváku na gauč a po pěti minutách upadnout do hlubokého spánku, pak vás technika obýváku budoucnosti zas tak moc trápit nemusí.

§§§§§


Digitální dům budoucnosti – sítě až do domu, proč ne?

Vojtěch Bednář

c03p0405

Elektronická domácnost! To je heslo posledních let. Když se zajedete podívat na odborné výstavy, najdete tam stovky vizí a desítky prototypů prvků integrované elektronické a komunikující domácnosti. Lednice, která sama objedná to, co právě dochází, mixér, jenž dokáže za pomoci internetu zjistit, jak rychle má krájet vloženou mrkev.

Také představa hi-fi věže, samostatně stahující hudbu ze sítě a pak ji servírující uživatelům, je lákavá. Jenže...

To, co možná již několik let funguje v domě Billa Gatese, je stále velmi vzdáleno nejen české, ale i ostatním realitám. I tak se ale naše obydlí rychle stávají uzly všestranně komunikujícího světa.

Před třemi roky bylo připojení k internetu reálné prakticky pouze s pomocí pevné telefonní linky. Dnes je nabídka těchto možností mnohem širší, i když jak tomu už bývá ty nejlákavější z nich (ADSL) jsou omezeny a je těžko říct, kdy stávající omezení zmizí, nebo budou alespoň rozumným způsobem redukována.

I tak ale můžeme říci, že domácnosti na internetu jsou (přesněji, mohou být docela levně a rychle, mají-li zájem). Jedna věc je ovšem zavést někam trubky, a druhá pustit do nich vodu. Prozatím to vypadá, že se spíše tvoří to první, tedy buduje infrastruktura. Budoucnost však patří poskytování obsahu a on-line služeb.

Mnoho sítí v jedné

Internet, to zdaleka nejsou jen webové stránky a e-maily. Nic z toho by totiž firmy, které síť živí dlouhodobě, neuživilo zejména potom, co své širokopásmové, rychlé připojení bude mít více a více domácnosti, a trh se nasytí. Samoobjednávací si lednice je sice hezkou studií, ale v dohledné době ještě nehrozí. Naproti tomu můžeme očekávat renesanci jiných služeb, které jsou dnes trochu pozapomenuty a jejichž základ leží v dnes již počítačovém středověku počátku devadesátých let. Základem je ovšem to první, tedy infrastruktura.

Klasický modem se svou rychlostí 33,6, respektive 56 kilobitů za sekundu stačí na prohlížení stránek, je ovšem nevýhodný, když dojde na multimédia a na složitější formy komunikace. A tak se můžeme k internetu z domu připojit pomocí Telecomem nabízeným, jinak ale nepříliš výhodným ISDN, kabelových televizí, bezdrátových pojítek a nově také prostřednictvím ADSL. Právě tato poslední metoda nabízí v dnešní době největší perspektivu pro komunikující domácnost. V současném stavu je její potenciál využit jen velmi málo, částečně kvůli obstrukcím dominantního telekomunikačního operátora, zčásti proto, že implementace této technologie je u nás prozatím v plenkách.

Během posledních několika let jsme se ze strany telekomunikačních firem dočkali zásadního obratu ve strategii, který ale ještě není zcela ukončen. Firmy se zajímaly především o zákazníky, jimiž byly další firmy. Domácnost měla, co se připojení ke zbytku světa týče, jen málo možností. Dnes však již počet těchto možností utěšeně stoupá, a není daleko doba, kdy ne střední společnosti, ale právě domácnosti budou největším cílem v hledáčku telekomunikačního byznysu.

ADSL dokáže přenášet data po metalickém vedení solidní rychlostí za málo peněz, existují však aplikace, pro které se nehodí. A právě zde se dostáváme k myšlence nahradit jej něčím jiným konvenční pevnou linkou. Přenosová rychlost v megabitech za sekundu s minimálním zpožděním až do bytu nám dnes možná připadá jako vytržená z vědecké fantazie, v ne tak vzdálené budoucnosti se ale jedná o naprosto reálnou věc.

Proč bychom ji měli potřebovat? Inu, proto, abychom mohli využívat všech těch skvělých a placených služeb, které nám budou nabízeny. Prozatím jsou sice v plenkách i ony, ale jednou jistě přijde čas, kdy dojdou svého naplnění.

Ilegální média

Internet, tak jak jej známe dnes, funguje coby zprostředkující médium, které zajišťuje výměnu dat mezi autonomními jednotkami. To se netýká ani tak webových stránek a e-mailů, ale především obrovské škály produktů zábavního a telekomunikačního průmyslu. Současné výměnné sítě kazí obchody kapitánům zábavy a pro potlačení tohoto stavu mohou postižené firmy využít, jak jinak, internetu. Je libo domů nejnovější album oblíbeného zpěváka? S rychlou linkou a po vynaložení několika málo eur za licenční poplatek ho můžete mít ve své věži během několika sekund. A až vás omrzí, klidně jej uložte na svůj pevný disk do doby, než na něj budete chtít znovu zavzpomínat.

Podobně je to i s filmy. Stačí se jen posadit před obrazovku televizoru (nebudeme na to přeci koukat na obrazovce počítače), ovladačem si vybrat z obsáhlé kartotéky právě ten film, na který máme dnes večer náladu, potvrdit vydáním opět několika bankovek a za pár okamžiků vysílání jen a jen pro nás začne. Není to skvělé?

Oba dva tyto koncepty nejsou nové, a počítalo se s nimi už cca od roku 1990. Jediným problémem byla rozvodná síť. I když na některých místech USA existovaly pilotní projekty VoD (videa na přání), pořizovací a provozní náklady byly tak veliké, že se dlouhodobě nevyplatilo v nich pokračovat. Důvod krachu těchto projektů byl prozaický. Vytvořené sítě byly sice rychlé a kvalitní, ale jednoúčelové. Dnes máme internet. Ten nabízí tolik použití, kolik si jich jen vymyslíme, a dává nám příležitost kombinovat je dohromady. Stačí chtít. Starý koncept videa či hudby na přání tak může být obnoven s novou technologií, nižšími náklady a větší pravděpodobností, že bude fungovat.

Drátky a anténky

Jiná science fiction představa, a sice že za pár let bude z oken a balkonů obytných domů trčet množství různých antén a pojítek se světem, je téměř jistě lichá. Už dnes je takových pojítek až dost. Televize, pevná telefonní linka, kabelovka, autonomní internet, máme-li jej zaveden. To vše se přitom dá snadno vměstnat do jediného vodiče. Chcete telefonovat? Pak jedině přes IP, je to levné, kvalitní a pohodlné. Rozhlasových stanic, které jsou šířeny pomocí streamovaných médií místo klasické terestrické či uzavřené cesty, také přibývá. Postačí mít jeden rychlý komunikační kanál, a můžeme využívat všech těchto služeb najednou. A právě zde je budoucnost.

Internet prozatím "končí" v osobním počítači. S tímto stavem se budeme muset ještě po nějakou dobu smířit, všeobecně se ale má za to, že PC by mělo být jen jakýmsi centrem konvergované práce a zábavy. Již dnes lze běžně sehnat videokarty s televizním výstupem, a má-li počítač sloužit coby přehrávač DVD nebo DivX, díváme se na filmy ne na jeho monitoru, ale z pohodlí křesla v obýváku tak, jak jsme zvyklí.

Podobně je možné "krnit" i HiFi věž, a to nejen díky představě, že by měla být autonomním počítačem. Pro začátek ji úplně stačí využít jako zesilovač a s kvalitní sadou prostorových reproduktorů jako poslední komponentu zvukového systému založeného na PC. Jediné, co k tomu na straně počítače potřebujeme, je kvalitní zvuková karta. Stojí přitom řádově jednotky tisíc korun, tedy nijak závratnou částku. Stejně jsme na tom s úložištěm dat. Velký pevný disk není vůbec drahou záležitostí, záznamová optická mechanika a média pro ni také ne. Faktem ovšem je, že pro domácí uchování dat se rozměrný hard disk hodí lépe je pohodlnější.

A tak můžeme již dnes stahovat, ukládat a vychutnávat si za málo peněz hodně muziky. V blízké budoucnosti, s masivním nástupem ADSL, pevných linek a až si telekomunikační operátoři uvědomí, že to co je uživí je obsah, a ne pouze infrastruktura, si jistě užijeme mnoha zajímavých služeb. Tak jako všude ve světě můžeme čekat, že kvalitní přenosovou kapacitu a vysoký výkon využijí z počátku dva druhy služeb. Hry a pornografie. Není na tom nic zvláštního ani pobuřujícího, podobně tomu bylo u nástupu formátu VHS, a upřímně, kdo dnes nemá doma video?

Zatímco pro filmy nám stačí značná přenosová kapacita, u her a také například u telefonie a videokonferencí potřebujeme ještě něco. Malé zpoždění paketů, a především jejich přenos v nezměněném pořadí. Právě tato skutečnost posouvá trochu do pozadí populární rádio-linky, méně populární poloa plněduplexní satelitní připojení a další. Jistým řešením je opět ADSL, skutečné se ale nachází v poněkud vzdálenější budoucnosti.

Teleworking?

Smrsknout spoustu vstupů a výstupů klasické domácnosti do jedné linky o velké kapacitě může přinést mnoho kladů i záporů. Konvergovaná komunikace je základem teleworkingu práce na dálku. Ta je ovšem na ní zcela závislá, a proto potřebuje rezervu. Chceme-li pracovat na dálku, potřebujeme rychlé a stabilní spojení se zbytkem světa. A za ně pak být ochotni slušně zaplatit. Již dnes je technicky možné rozvádět pevné linky po obyčejných sídlištích, jen se to příliš nedělá.

Tlačit, nebo táhnout?

Práce s internetem prozatím při jakémkoliv připojení vyžaduje aktivní účast uživatele. Někteří odborníci a mnoho firem se domnívají, že to není správně. Již kdysi se společnosti Netscape a Microsoft pokusily tento přístup změnit vytvářením a propagací svých verzí takzvaných aktivních kanálů. Tyto technologie se však minuly s potřebami zákazníka, braly mu svobodu, ale především vyžadovaly technické vybavení, které měl v evropském prostoru jen málokdo.

S nástupem rychlého a levného permanentního připojení pro domácnosti můžeme očekávat pokus o renesanci těchto technologií. Jakmile se dobrá konektivita stane dostupnou, lze očekávat, že se sítí budou pracovat i naprostí laici, a právě těm by se snadné, přehledné a až na pracovní plochu servírované informační kanály mohly hodit. Respektive, bylo by vhodné (a také výhodné), aby si na ně přivykli ještě dříve, než si zvyknou sami na něco úplně jiného.

Co je možné a co je výhodné

Střízlivým pohledem lze říci, že již dnes lze více než padesát procent domácností vybavit pevnou linkou o rychlosti 2 MB a více, vhodnou k plnohodnotné práci s multimédii, k telefonování a mnoha dalším zajímavým a užitečným činnostem. Otázkou je, nakolik to bude výhodné. Domácnosti musí utrácet. Ne za připojení jako takové, za trubky. Ale za obsah, vodu, která je plní. Dost možná, že právě ADSL je prvním pokusem prolomit asketický přístup k poskytování konektivity a nabídnout k ní přidanou hodnotu vyšší, než je jen prostor na WWW a pár megabajtů e-mailové schránky. Pokud se to podaří a hlad po reálných službách s přidanou hodnotou stoupne, otevírá se tím i cesta pro ještě rychlejší a svižnější připojení, pevné linky, laserové cesty, další a další možnosti. Abychom je ale vůbec mohli využívat, musíme poněkud změnit svůj současný přístup k síti jako takové. Respektive, musí s tím začít poskytovatelé.

§§§§§


Digitální dům budoucnosti – základy digitálního domu

Hynek Vácha

c03p0406

Sedím v kanceláři, právě dodělávám poslední zbytky práce, když mi zazvoní mobil. Zvedám jej a na druhém konci slyším manželku, jak mi říká, že stojí před budovou. Sakra, pomyslím si, vždyť jsem úplně zapomněl, že jdeme vybírat nový dům. Ujišťuji ji, že nebude čekat dlouho, a zavěšuji. Vzápětí vytáčím číslo, a za chvíli se na displeji objevuje šéf. Vysvětluji mu, proč potřebuji zmizet o něco dříve. Ušklíbne se a přeje mi dobrý lov. Za chvilku již svištím výtahem dolů, tam nastupuji k manželce do auta a vyrážíme na první adresu.

Po chvíli čekání se objeví realitní agent se sekretářkou, vytahuje čipovou kartu a vcházíme na zahradu. Stejným způsobem otevírá i hlavní vstupní dveře, ale navíc zadává kód, aby vypnul alarm hlídající celý dům. S tabletem v ruce nás provází celým domem, o každé místnosti máme k dispozici základní údaje jako velikost, počty zásuvek atd. V přízemí se rozdělujeme, manželka se sekretářkou odchází na prohlídku zahrady, já s realitním agentem míříme do sklepa. Konečně se dostáváme k tomu podstatnému, pomyslím si, a začínám prohlídku. Po chvilce hledání nacházím mozek celého domu jak zjišťuji z nálepky, jedná se o čtyřprocesorový server, který si tiše přede zavěšený na zdi. Začínám zpovídat agenta. První, co mne zajímá, je konfigurace serveru. Dovídám se, že opravdu skrývá čtyři 64bitové procesory, které mají k dispozici několik gigabajtů operační paměti, pracující na stejné frekvenci jako procesor, a úložný prostor tvoří raidové pole s kapacitou stovek terabajtů (všechny disky samozřejmě vyměnitelné za provozu). Potom přenáším řeč na připojení k síti. V tomhle ohledu jsem opravdu spokojen, připojení do vnější sítě je tvořeno optickým vláknem, na kterém běhá stogigabitový ethernet. K dispozici tak jsou všechny kanály digitálních televizních vysílání. V tuto chvíli jsem si zavzpomínal na časy, kdy jsem lezl s anténou po střeše, volal dolů "tak jak ten obraz vypadá teď?", abych jako už podesáté dostal odpověď, že to nestojí za nic. Tehdy měla televize ještě formát 4 : 3. K dispozici je i video on demand, a zároveň ještě zůstává dostatečná kapacita pro surfování na internetu i pro kanály ostatních spotřebičů (ledničky, mrazáků, bezpečnostního systému a dalších). Vnitřní síť je tady tvořena gigabitovým Ethernetem, který jako přenosové médium využívá optická vlákna. Zásuvky pro připojení zařízení jsou umístěny v každé místnosti. Všude je jedna rezervovaná pro počítač a další jsou rozmístěny tak, aby to vyhovovalo rozmístění ostatních spotřebičů. Podle výkresu v tabletu agenta zjišťuji, že hlavní switch je umístěn hned vedle v malé komoře, zároveň s centrálním vysavačem. Zapínám OLED panel umístěný u serveru a rychle prohlížím připojené spotřebiče. Zjišťuji, že je potřeba vysypat nádobu na prach z vysavače a že plynový kotel je nastaven na letní režim, tedy pouze ohřev užitkové vody. Nechávám si vypisovat další informace o kotli. Nejdříve zjišťuji, že se jedná o typ s vodou chlazenými hořáky, který využívá, pro zvýšení účinnosti, i kondenzaci par obsažených ve spalinách. Pak přeroluji na tabulku spotřeb, kde jsou uvedeny průměrné spotřeby během různých ročních období i spotřeba aktuální. Výpis končí informacemi o poslední technické kontrole a potvrzením o jejich odeslání do servisního střediska. Dále procházím jednotlivá zařízení, a na chvíli se zastavuji u zabezpečení. Zobrazuje se mi rozložení všech čidel i s jejich aktuálním stavem všechna jsou deaktivovaná a rozdělení na bezpečnostní zóny. Sotva se stačím zeptat, jak je řešeno zálohování systémů elektřinou, a už na nás volá manželka, že jestli si chceme stihnout prohlídnout i ten druhý dům, tak už musíme vyrazit. Takže vycházíme ze sklepa a cestou mi agent popisuje ten záložní systém. Tady je to řešeno velice jednoduše pomocí UPSky, která dokáže všechny důležité systémy udržet při výpadku napájení 24 hodin. Nasedáme do aut a vyrážíme k druhému domu.

Odemykání je i tady řešeno čipovou kartou, ale zde ji ani není potřeba vytahovat z kapsy stačí se dotknout kliky a dveře se automaticky odemykají. Opět totéž se opakuje i u vstupních dveří. Po prohlídce přízemí a prvního patra manželka opět končí na zahradě a já ve sklepě. Nejdříve zase hledám server. Tentokrát bych ho ale nenašel, kdybych si nevšiml ve zdi zabudovaného displeje. Server je tady totiž řešen počítačem s neuronovými sítěmi, a tak nepotřebuje žádné chlazení, a proto je zabudován do zdi pod displejem. Jediné, co prozrazuje jeho polohu, jsou tlačítko spínače, několik kontrolek, otvor pro paměťová média a výsuvný šuplík s klávesnicí. I tady je připojení k internetu přes optické vlákno s přenosovou rychlostí 100 Gb/s. Vnitřní síť tady tvoří kombinace optických vláken s rychlostí 10 Gb/s, na nichž jsou připojeny velké spotřebiče a stolní počítače, a bezdrátové sítě s maximem na 2 Gb/s, která pokrývá celý dům i zahradu. Když si nechám vypsat seznam připojených spotřebičů, tak kromě ledničky, sporáku a dalších domácích spotřebičů nacházím i informace o vytápění, které je řešeno naprosto soběstačně, a to kombinací solárních panelů a tepelného čerpadla. Není problém zjistit aktuální dodávané výkony ani průměrné hodnoty za určité období. Vzhledem k naprosté energetické soběstačnosti není ani potřeba mít velké záložní baterie. Zálohování důležitých systémů je proto dimenzováno na výpadek trvající maximálně 12 hodin. Ještě si prohlížím zabezpečovací systém, doplněný o bezdrátově připojené kamery a další podobná čidla, a pak již odcházíme. Sotva se za námi zavřou dveře, je automaticky spuštěn zabezpečovací systém, a po opuštění zahrady i kamery a čidla sledující okolí domu. Teď již jen sehnat peníze a počkat, který dům vybere manželka.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Nedokumentované parametry a utajované funkce I.

David Čepička, Thorsten Eggeling, Christian Löbering

c03p0359

Objevte dosud neznámé užitečné funkce Wordu, Excelu, Outlooku a jim podobných aplikací! Budete rovněž překvapeni, jak snadno se dá řada akcí provést daleko pohodlněji prostřednictvím nikde nedokumentovaných přepínačů.

Chcete, aby se vám aplikační okno pro napsání e-mailu zobrazilo pouhým poklepáním na ikonu? Možná se budete podivovat, ale prakticky všechny programy se dají s pomocí malých triků spouštět tak, že se vám po jejich startu otevře právě to, co potřebujete. Odpovídající parametry, jejichž prostřednictvím toto všechno probíhá, jsou zčásti popsány v nápovědě k programu, často ale celá řada z nich zůstává nedokumentovaná. V následujících tipech si přečtete informace o možnostech spouštění velmi rozšířených programů, jako jsou Word, Excel, Outlook či Outlook Express, a to s využitím rozličných parametrů zadávaných na příkazový řádek. V dalších tipech poodkryjeme utajované funkce u aplikací jako jsou Access či Mozilla. Námi zveřejněné přepínače se dají používat dvěma způsoby. Prvním z nich je možnost klepnout na nabídku Start/Spustit a sem zadat spouštěcí soubor aplikace, následovaný příslušným přepínačem. Druhou možností je vytvoření zástupců na pracovní ploše či v nabídce Start tito zástupci budou již voláni názvem programu včetně příslušných parametrů. Naposledy zmíněné řešení je podle našeho názoru praktičtější. Úplný přehled všech nám známých parametrů pro Word, Excel, Outlook, Access a Windows Media Player naleznete v článku v přehledných tabulkách. Pozornost je však třeba věnovat tomu, že některé přepínače fungují pouze u některých verzí či variant instalace zmíněné aplikace.

[MS Word 97/2000/XP]

1. Rychle k poslednímu souboru

Na co jsme přišli: WINWORD.EXE umožňuje při svém spouštění zpracovat některé parametry zadané na příkazovém řádku. Ty většinou slouží k diagnostice programu v případě, že se při startu aplikace objevují nějaké chyby. Další parametry slouží k opravení aplikace. Kompletní přehled všech parametrů naleznete v tabulce s názvem MS Word: Přehled argumentů zadavatelných na příkazový řádek.

Využití: Velmi praktické je kupříkladu použití argumentu /m. Podle nápovědy k Wordu slouží tento přepínač ke spuštění nějakého makra přímo při startu Wordu. My jsme ale zjistili, že je s jeho pomocí rovněž možné spustit interní příkazy Wordu.

Jako příklad uvádíme automatické otevření naposledy upravovaného dokumentu při startu aplikace. To, jaký soubor má být spouštěn, si můžete nastavit prostřednictvím příkazového řádku, případně přes vytvořeného zástupce. Když v nabídce Start klepnete na položku Spustit a do políčka Otevřít zadáte příkaz winword.exe /mFile1, spustí se Word a automaticky otevře naposledy upravovaný dokument. V případě, že zadáte příkaz winword.exe /mFile2, otevře se při spuštění Wordu druhý ze seznamu naposledy otevřených souborů, takže v tomto případě ten napředposledy otevřený.

Používání těchto příkazů se dá zjednodušit vytvořením příslušných zástupců a jejich umístěním na pracovní plochu. K tomu účelu klepněte na pracovní plochu pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Nový/Zástupce a do políčka pro umístění položky zadejte například příkaz "C:\Program Files\Microsoft Office\Office\Winword.exe" /mFile1. Kromě toho můžete přes další přepínač zároveň nastavit kurzor na to místo, kde jste při minulých úpravách dokumentu skončili. Příkaz

<cesta k Wordu>\winword.exe /mFile1 /mPřejítZpět

tedy otevře naposledy zpracovávaný soubor a v něm nastaví kurzor na naposledy upravované místo.

[Excel 97/2000/XP]

2. Užitečné funkce poskytované přepínači

Na co jsme přišli: On-line nápověda k Excelu nabízí seznam parametrů, které jsou pro tento účel k dispozici, a jak se mají používat. Pro Excel 97 a 2000 uvádí firma Microsoft tři přepínače, pro Excel XP čtyři. Tak existuje parametr /e, jenž spouští Excel bez otevření nového souboru, dále /p <cesta>, jímž se spouští Excel a zároveň se nastavuje složka uvedená za parametrem jako pracovní adresář. Parametr /r <název souboru> otevírá dokument pouze pro čtení. Nápověda pro Excel XP navíc uvádí přepínač /save, který Excel spouští v nouzovém režimu. Navíc ovšem existují zajímavé nikde nedokumentované parametry, kterými jsou /t, /i, /m, /d a /s.

Využití: Při zadání příkazu excel.exe /t se spustí Excel, ovšem bez spuštění všech případných "AutoOpen" maker. To se stává užitečným, pokud si myslíte, že je v nějakém vašem makru chyba nebo je v něm virus. Při obvyklém spouštění aplikace se okno programu objeví ve velikosti, v jaké bylo naposledy zavřeno. Při použití přepínače /i přinutíte Excel, aby se otevřel v okně přes celou obrazovku, a to nezávisle na tom, v jak velkém okně byl Excel spuštěn naposledy. Při dalším otevření Excelu bez tohoto parametru se program otevře opět v okně o velikosti, v jaké bylo před použitím zmíněného parametru.

Za zmínku stojí i chování Excelu při použití parametru /m. V tomto případě se spustí Excel namísto se standardním sešitem, obsahujícím tři listy, pouze se sešitem obsahujícím jeden list s názvem Makro1. Ovšem s makrem jako takovým nemá název listu nic společného, jedná se skutečně pouze o prázdný list s tímto jménem. Hlubší smysl tohoto argumentu se nám však nepodařilo objevit.

Pozor při použití parametru /d, jenž je znám už od verze 3.0. Při jeho použití se sice Excel spustí, ale jediné, co můžete dělat, je dívat se na přesýpací hodiny. Program totiž po spuštění okamžitě zatuhne, a jakákoliv snaha o práci v něm se setkává s nezdarem.

Parametr /s spustí Excel 97/2000/XP v nouzovém režimu, tedy bez všech nainstalovaných doplňků a bez načtení uživatelské konfigurace z registru. U Excelu XP má stejnou funkci i parametr /save. Tato volba vám může být užitečná tehdy, když se vám program spouští špatně, anebo když se během práce objevují chyby způsobené poškozením právě uživatelské konfigurace. Takto se dají zmíněné chyby snadno obejít. Pro opravu a diagnostiku chyb se dají rovněž použít přepínače /o a /regserver. Těmi můžete Excel přinutit, aby se pokusil opravit a načíst standardní konfiguraci. Kompletní přehled všech parametrů naleznete v tabulce s názvem MS Excel: Přehled argumentů zadavatelných na příkazový řádek.

[Outlook 97/98/2000/XP]

3. Utajované spouštěcí mechanismy

Na co jsme přišli: Outlook je poměrně mohutný program, který v sobě shromažďuje celou řadu funkcí e-mailového klienta, kalendář, poznámkový blok, deník a adresář pro správu kontaktů. Některé moduly se z tohoto programu dají volat zvlášť. V nápovědě k programu naleznete bohužel pouze kusé informace. Zcela jasno však budete mít po prozkoumání naší tabulky MS Outlook: Přehled argumentů zadavatelných na příkazový řádek. Až budete v tabulce uvedené parametry zkoušet, mějte na vědomí, že ne každý argument v každém režimu funguje, popřípadě má nějaký smysl. Řada přepínačů má nějakou funkci pouze tehdy, když Outlook pracuje v tzv. Corporate režimu, tzn. společně s nějakým serverem, na němž běží MS Exchange.

Využití: Většinu parametrů pro Outlook využijete při opravě aplikace, dále při diagnostice chyb a údržbě často používaných služeb. Bezesporu zajímavé budou pro každého uživatele Outlooku funkce spojené s parametrem /c. Tak například příkazem /c ipm.task vyvoláte okno pro vytvoření nového úkolu, příkazem /c ipm.contact budete mít možnost přidat do adresáře nový kontakt. Vytvořením zástupce k souboru OUTLOOK.EXE, obsahujícího patřičný argument, se tak můžete dostat přímo k vámi požadované funkci.

Parametr /Cleanprofile se stává užitečný ve chvíli, když se chcete po provedení updatu Outlooku vrátit zpět k instalaci původní. Pak máte příležitost vytvořit nový profil bez toho, aby obsahoval balast z dřívější instalace. Parametr /Cleanviews nastaví původní standardní vzhled Outlooku, takže vám odpadne zdlouhavé pátrání v nejrůznějších položkách menu. Argument /Cleanfinders vám poslouží pro zvýšení přehlednosti, protože ze serveru s MS Exchange odstraní tam uložené informace o automatickém vyhledávání.

[Outlook Express]

4. Výběr identity při spuštění počítače

Na co jsme přišli: Outlook Express dokáže spravovat několik identit. Tato funkce se hodí zvláště tehdy, pokud počítač užívá několik osob, které používají elektronickou poštu a adresář, a když na počítači nejsou vytvářeny uživatelské profily. Outlook Express prostřednictvím identit přidělí každému uživateli jedinečnou konfiguraci elektronické pošty, takže ten vidí pouze poštu ve svojí schránce a pouze jím vytvořené položky v adresáři. Novou identitu lze vytvořit, případně již založené identity upravovat přes menu Soubor/Identity/Správa identit. Menu Soubor/Přepnout identitu můžete použít, když by někdo jiný chtěl rovněž použít Outlook Express.

V praxi má tento způsob práce s identitami svá omezení. Windows totiž vždy název naposledy použité identity uloží do registru. To má za následek skutečnost, že po spuštění Outlook Expressu se tato identita automaticky otevře, i když na něm chce pracovat uživatel, který má identitu jinou. A i když je přístup do jednotlivých identit chráněn heslem, v tomto případě zadání hesla odpadá. Heslo je vyžadováno pouze při nastavení identity přes menu Soubor/Přepnout identitu.

Výše popsaná "zrada" v programu se však přesto dá obejít prostřednictvím tohoto triku: Spusťte si Editor registru a přesuňte se v něm do klíče Hkey_Current_User\Identities. Zde smažte hodnoty Last Username, Last User ID, Default User ID a Start As. Po spuštění Outlook Expressu se pak objeví dialogové okno pro přihlášení do identity.

Využití: Jak již bylo uvedeno výše, jakmile chybějí v registru odpovídající hodnoty, musíte při spuštění programu vybrat některou z identit a zadat patřičné heslo. Bez správného hesla program nespustíte. Tím je Outlook Express chráněn před neoprávněným přístupem.

Bylo by však dost otravné, kdyby se vždy po ukončení programu musely kvůli zabezpečení v registru mazat všechny výše zmíněné klíče. Daleko pohodlnější je použití našeho skriptu OE.VBS (700 B), který naleznete . Po jeho spuštění se automaticky odstraní z registru všechny potřebné klíče a vzápětí se otevře Outlook Express. Samozřejmě kvůli chybějícím údajům se vždy nejprve objeví dialogové okno s výzvou pro přihlášení k některé z identit.

Celý skript zůstává aktivní tak dlouho, dokud běží poštovní program. Po jeho skončení se opět vymažou znovu vytvořené údaje v registru, tak aby se při příštím otevření Outlook Expressu mohlo opět objevit již zmíněné dialogové okno pro přihlášení do identity, v tomto případě i bez použití skriptu.

[Outlook Express]

5. Nedokumentované parametry

Na co jsme přišli: Outlook Express se dá spouštět pomocí několika argumentů uvedených na příkazovém řádku. Ty ale v nápovědě k programu nenajdete. Patří sem přepínače /defclient, /mailurl, /mailonly, /mail, /newsurl, /news, /outnews a /newsonly.

Využití: Řada uživatelů na svůj počítač instaluje pro účely testování několikero různých programů pro práci s elektronickou poštou. Po nějaké době ale zjistí, že to nejsou ty pravé, a chtějí se znovu vrátit k Outlook Expressu. To většinou není žádný problém, pokud program pro odinstalování nastaví Outlook Express znovu jako výchozího e-mailového klienta. Pouze tehdy kupříkladu funguje odkaz mailto: na internetových stránkách korektně. Abyste mohli Outlook Express bez větších problémů skutečně nastavit znovu jako standardní aplikaci pro práci s elektronickou poštou, klepněte na nabídku Start/Spustit a do pole Otevřít napište příkaz:

"C:\Program Files\Outlook Express\msimn.exe" /defclient

Samozřejmě pokud jste Outlook Express nainstalovali do jiné složky, nezapomeňte patřičně upravit cestu k němu. Nyní můžete velmi snadno napsat a odeslat e-mail přes příkazový řádek tak, že napíšete příkaz mailto:<e-mailová adresa>.

Dokonce i když nemáte Outlook Express nastaven jako standardní program pro práci s elektronickou poštou, máte možnost vytvořit nový e-mail přes příkazový řádek. Stačí k tomu zadat příkaz

"C:\Program Files\Outlook Express\msimn.exe" /mailurl:mailto:<e-mailová adresa>

I nyní se otevře aplikační okno pro napsání nové zprávy.

Posíláte často e-maily skupinám osob? I tento úkol se dá jednoduše zvládnout prostřednictvím příkazového řádku. Doplňte za příkaz mailto: údaje podle následujícího schématu:

<e-mailová adresa1>?subject=<Předmět>&CC=

<e-mailová adresa2>; <e-mailová adresa3>&BCC=

<e-mailová adresa4>;&body=<text zprávy>

Tímto příkazem vytvoří Outlook Express novou zprávu tak, že se otevře okno pro psaní nové zprávy, v němž budou všechny informace pro Předmět, Kopie a Slepá kopie, jakož i text zprávy již vyplněny.

Podobné argumenty lze použít i při práci s příspěvky z diskusních skupin. Po zadání příkazu news://news.microsoft.com/microsoft.public.cs.desktop se spustí Outlook Express a zobrazí danou diskusní skupinu, aniž byste museli zdlouhavě vytvářet svůj účet pro čtení diskusních příspěvků. Pokud nemáte Outlook Express nastaven jako standardní aplikaci pro čtení diskusních příspěvků, musíte použít následující příkaz

"C:\Program Files\Outlook Express\msimn.exe" /newsurl:news://<newsserver>/<diskusní skupina>

Další přepínače použitelné v aplikaci Outlook Expressu umožňují nastavit zobrazení Outlook Expressu při jeho spuštění. Tak přepínač /mail zajistí spuštění Outloook Expressu přímo ve složce Doručená pošta, parametr /news zajistí přepnutí přímo do standardně nastaveného účtu pro čtení diskusních příspěvků. Zmíněné přepínače vám budou samozřejmě užitečné hlavně v případech, kdy máte poštovních či diskusních účtů několik. Argument /mailonly spustí program v režimu Mail, tj. pouze pro práci s elektronickou poštou a podobně /outnews nastaví režim News, tj. spustí se pouze program pro čtení diskusních příspěvků.


Nedokumentované parametry a utajované funkce II.

[Outlook Express a adresář Windows]

6. Další speciální funkce

Na co jsme přišli: Když v panelu nástrojů Outlook Expressu klepnete na tlačítko Adresy, spustí se program Adresář. V něm vidíte všechny kontakty zadané právě přihlášenou identitou a dále všechny ostatní kontakty. Adresář se však také dá spustit nezávisle na Outlook Expressu. Klepněte na nabídku Start/Spustit a do políčka Otevřít zadejte příkaz wab. Program Adresář (WAB.EXE) však skrývá ještě několik dalších tajemství. Po zadání příkazu wab /? se vám zobrazí dialogové okno s několika argumenty zadavatelnými na příkazový řádek, kupř. /Open či /New. Program WAB.EXE však umožňuje i zadání jiných nikde nedokumentovaných parametrů: /All, /Find, /Vcard, /Certificate, /LDAP, /FirstRun a konečně /ShowExisting, jak se ostatně můžete přesvědčit sami, když si otevřete soubor WAB.EXE v nějakém hexadecimálním editoru.

Využití: Při standardním nastavení má Adresář všechny kontakty vytvořené v Outlook Expressu všemi existujícími identitami uloženy v jednom WAB souboru. Ve Windows 2000 a XP se tento soubor nachází ve složce C:\Documents and Settings\<uživatelské jméno>\Data aplikací\Microsoft\Address Book. Po otevření tohoto souboru vám Adresář umožní prohlédnout vždy pouze položky zadané aktuálně nastavenou identitou. Po změně identity použije sice Adresář tentýž soubor, ovšem opět zobrazí položky zadané pouze touto identitou. Existuje však rovněž možnost zobrazení všech kontaktů všech identit. Stačí pouze při spouštění souboru WAB.EXE přidat parametr /All.

Prostřednictvím dalších nikde nedokumentovaných parametrů se dají využít i další funkce, které však v grafickém prostředí Windows nemají zase až tak velký význam. Pro toho, kdo používá ne jeden WAB soubor, ale několik, budou zajímavé argumenty /New a /Open. Při spuštění Adresáře s parametrem /New se otevře dialogové okno, v němž máte možnost nastavit jméno a umístění pro nový vámi vytvářený WAB soubor. Parametr /Open vám umožní otevřít libovolný WAB soubor. Je ale třeba dodat, že jednodušší cestou je pouhé poklepání na tento soubor v Průzkumníku.

Kdo často v Adresáři používá funkci Najít osoby, tomu se bude jevit jako užitečný parametr /Find. Spuštění Adresáře s tímto parametrem vám toto dialogové okno otevře okamžitě. Zbylé parametry se budou hodit pouze ve zvláštních případech. Tak argument /Vcard <název souboru> otevře daný VCF soubor a umožní jeho obsah importovat do Adresáře. Podobný význam má argument /Certificate, který umožní import souborů P7C, P7B a CER.

[Internet Explorer 6]

7. Přídavné funkce

Na co jsme přišli: Klíč registru Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Internet Explorer\Extensions umožňuje Internet Explorer 6 dovybavit dalšími funkcemi podle našeho uvážení. Možnosti aplikace jsou v tomto ohledu velmi pestré. Tak lze například pohodlně nastavit vypínání a zapínání filtru pro zobrazování pop-up oken, navazovat a zase přerušovat telefonické připojení, otevřít nový soubor nápovědy ve formátu CHM nebo jednoduše spouštět libovolnou aplikaci.

Využití: Náš skript EXTRATOOL.HTA (velikost 9,42 KB), který samozřejmě naleznete , vám pomůže usnadnit práci s výše zmíněným klíčem v registru. Skript vám umožní velmi pohodlně přidávat nejrůznější doplňky přímo do menu Nástroje či Nápověda, anebo zajistí vytvoření nového tlačítka na panelu nástrojů. Kromě vytvoření položek je bude moci i odstraňovat. Po spuštění skriptu si zvolte, zda budete chtít vytvořit novou položku (v menu Nástroje či Nápověda), anebo zda budete chtít vytvořit nové tlačítko. Pak stačí pouze zadat název položky a příkazový řádek, tj. cestu ke spouštěcímu souboru. Nezapomeňte ale v případě vytváření nového tlačítka zadat cestu k souboru ikony. Jinak bude standardně přiřazena ikona odpovídající neznámému typu souboru. Stiskem tlačítka Vytvoř položku se vámi požadovaná akce vykoná.

Co se týče množství nových položek, můžete jich vytvořit maximálně 29. Pro jejich odstranění umístěte u vámi vybraných položek zatržítko a stiskněte tlačítko Odstranit. Všechny vámi provedené změny se projeví při novém spuštění Internet Exploreru.

Pro techničtěji založené čtenáře určitě pak nebude k zahození, když si prozkoumají zdrojový kód našeho skriptu.

[Mozilla 1.x]

8. Rychlé vyhledávání prostřednictvím zkrácených příkazů

Na co jsme přišli: Internetové vyhledávače se dají v prohlížeči Mozilla použít několika způsoby, například když použijete Sidebar, která se vyvolá klávesou <F9> nebo přes lištu Google Toolbar (ta se dá jako freeware stáhnout z adresy http://googlebar.mozdev.org/index.html). O něco skrytější a nepřesně dokumentovaná je cesta přes klíčová slova pro internetové odkazy. Zmiňovaná funkce dokáže vyvolat internetový vyhledávač a zadat výraz pro vyhledání přímo do panelu Adresa.

Využití: Předání klíčových slov pro vyhledávání přes Sidebar nebo Google Toolbar je velmi pohodlné a nevyžaduje žádné speciální úpravy konfigurace prohlížeče. K použití panelu Adresa je však třeba učinit několik přípravných kroků. Tento způsob zase je na druhou stranu velmi flexibilní a dá se upravit podle individuálních potřeb.

Jak postupovat: Nejprve je třeba zjistit kompletní URL adresu, přes kterou se klíčová slova internetovému vyhledávači předávají. K tomu účelu si otevřete například stránku Google (www.google.com), zadejte libovolné slovo pro vyhledávání, například Mozilla, a stiskněte tlačítko Google Search. V panelu Adresa se nato objeví výraz

http://www.google.com/search?hl=en&ie=UTF-8&oe=UTF-8&q=Mozilla

Nyní klepněte do menu Bookmarks/Add to Bookmarks a hned nato na Bookmarks/Manage Bookmarks. Zde vyberte naposledy přidanou položku v našem případě Vyhledávání Google Search:Mozilla, klepněte na ni pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Properties. Na záložce Info do políčka Keyword zadejte zkratku, kterou budete chtít pro vyhledávání Googlem používat, kupříkladu "g". V poli Location uvidíte kompletní URL adresu, kterou Google pro vyhledávání používá. Výraz pro vyhledávání, jenž jsme v něm použili (v našem případě "Mozilla"), smažte a nahraďte jej parametrem %s. Internetová adresa pak bude vypadat asi takto:

http://www.google.com/search?hl=en&ie=UTF-8&oe=UTF-8&q=%s

Nyní zavřete všechna otevřená dialogová okna a vyhledávání vyzkoušejte. Do panelu Adresa zadejte výraz g PC World a stiskněte klávesu <Enter>. V internetovém prohlížeči se vám pak objeví výsledky vyhledávání.

Způsob vyhledávání přes zkratku se však hodí nejen pro internetové vyhledávače, nýbrž se dá použít i pro libovolné formuláře, které mají něco prohledávat. Jako příklad je možné použít česko-anglický slovník na adrese http://www.pcland.cz/slovnik.

Správná adresa pro webový odkaz pak zní

http://www.pcland.cz/slovnik/czetoeng.asp?hledej=1&slovo=%s

Zvolíte-li si jako klíčové slovo např. "d", dostanete po zadání d <hledaný výraz> v panelu Adresa překlad slova <hledaný výraz>.

[Přehrávání multimediálních souborů]

9. Nastavení programů přes argumenty na příkazovém řádku

Na co jsme přišli: K přehrávání zvukových souborů a souborů videa nabízejí Windows několik aplikací. Při poklepání na multimediální soubor se ve Windows ME, 2000 a XP se otevře Windows Media Player představovaný souborem WMPLAYER.EXE, ve Windows 95/98 souborem MPLAYER2.EXE. Kromě toho existuje ve Windows 95/98/ME program Přehrávač záznamů (MPLAYER.EXE), ve Windows 2000/XP představovaný souborem MPLAY32.EXE. Oba programy mají v sobě několik skrytých funkcí, jež se dají vyvolat přes argumenty na příkazovém řádku. Jejich úplný přehled můžete nalézt v rámečku Přehrávače multimediálních souborů: Přehled argumentů zadavatelných na příkazový řádek.

Využití: Pro kombinaci parametrů /Play a /Close existuje několik praktických možností. Například pro prezentaci nějakého videosnímku můžete vytvořit dávkový soubor či zástupce s tímto obsahem:

mplayer2 /Play /Close /Fullscreen <název souboru>

Přehrávač se tak spustí v zobrazení přes celou obrazovku, přehraje soubor a nakonec se automaticky zavře. Zajímavá je rovněž kombinace s utilitou pro zobrazení na televizní obrazovku, například pomocí sharewarového programu TV Tool 7.1 . Tato aplikace je určena pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP, naleznete ji , případně na internetové adrese http://tvtool.info/index_e.htm (TVTOOL710.ZIP, 284 KB).

Vzhledem k tomu, že se i TV Tool dá ovládat přes příkazový řádek, můžeme toho využít v dávkovém souboru obsahujícím tyto řádky:

C:\Program Files\tvtool\tvtool.exe /tvstart /wait mplayer2 /Play /Close /Fullscreen %1

C:\Program Files\tvtool\tvtool.exe /monitor

Dávkový soubor uložte na pracovní plochu a přetáhněte na něj libovolný soubor videa. TV Tool se spustí v režimu televizoru, Windows Media Player přehraje soubor v celoobrazovkovém režimu, po přehrání se automaticky zavře a konečně TV Tool v posledním řádku opět zaktivuje monitor.

WMPLAYER.EXE sice akceptuje pravděpodobně z důvodu kompatibility argumenty příslušející souboru MPLAYER2.EXE, aniž by se objevovalo nějaké chybové hlášení, vykonávané příkazy však zůstávají bez účinku. Existuje však několik dalších nových argumentů, jež převážně slouží k nastavení vzhledu v celoobrazovkovém režimu. Tak například příkaz wmplayer /Task RadioTuner spustí program v režimu úplného zobrazení a ukáže Tuner, sloužící k poslechu rozhlasových stanic. Typ zobrazení je zcela nezávislý na vzhledu nastaveném při předchozím spuštění programu.

[Access 97/2000/XP]

10. Nastavení vlastního souboru obrázku při spuštění programu

Na co jsme přišli: Při poklepání na soubor databáze vždy Access ukazuje svoje uvítací logo (Splashscreen). Je však možné si pro každý soubor databáze nastavit uvítací logo vlastní. K tomu účelu potřebujete pouze BMP soubor, který má stejný název jako databáze, a tento soubor musí ležet ve stejné složce jako databáze. Takže pokud máte databázový soubor například VIDEA.MDB, musí se soubor s logem jmenovat VIDEA.BMP. Zmíněný soubor si můžete vytvořit v libovolném grafickém editoru, například v Malování, které je standardní součástí Windows. Co se týče rozlišení a velikosti obrázku, může být libovolné. Ovšem doporučujeme vám řídit se rozměry originálního loga Accessu, jež má velikost 400 x 300 bodů.

Využití: Na uvítacím logu můžete již při startu databáze uvést důležité informace jako název databáze, verzi, popřípadě název vaší firmy. V případě BMP souboru se vše dá zajistit poměrně lehce. Alternativou ale může být i naprogramování uvítacího loga přes formulář Accessu. Jako ukázku můžete použít databázi Northwind, jež je standardně v Accessu obsažena. Výhodou tohoto postupu je to, že kupříkladu číslo verze můžete zadat jako proměnnou, a pokud se toto změní, ušetříte si čas úpravou grafického souboru.

[Access 97/2000/XP]

11. Spouštění s prázdným oknem

Na co jsme přišli: Po spuštění Accessu se objeví dialogové okno, v němž se nabízejí tři možnosti: můžete spustit prázdnou databázi, využít průvodce databází, anebo vybírat z již existujících souborů databáze. Toto dialogové okno se dá potlačit tak, že spustíte Access s přepínačem /nostartup. Další možné parametry naleznete v rámečku MS Access: Přehled argumentů zadavatelných na příkazový řádek.

Využití: Použití přepínače /nostartup má smysl tehdy, pokud dáváte při práci s Accessem přednost příkazům Nový či Otevřít z menu Soubor před zobrazováním uvítacího dialogového okna.


Nedokumentované parametry a utajované funkce III.

MS Word: Přehled argumentů zadavatelných na příkazový řádek

Argument - Význam

/a - Zabraňuje nahrání doplňků a globálních šablon. Kromě toho tento parametr rovněž zabraňuje změnám v konfiguraci Wordu

/l<doplněk> - Spustí Word se zadaným doplňkem

/m - Spustí novou instanci Wordu a ignoruje makra AutoExec

/m - file<n>Spustí Word a otevře <n> souborů ze seznamu těch naposledy otevřených. Číslo <n> musí být v intervalu 1-10

/m<název makra> - Spustí Word se zadaným makrem a potlačí makra Autoexec

/t<šablona> - Spustí Word s dokumentem založeným na zadané šabloně

/w - Spustí novou instanci Wordu s novým, prázdným dokumentem

/c - Spustí Word a Netmeeting

/q - Spustí Word bez uvítací obrazovky (Splashscreen). Funguje pouze u Wordu 2000 SR-1

/r - Spustí Word na pozadí a nastaví položky registru do původního stavu po instalaci

/u - Funkce tohoto parametru je neznámá. Při jeho použití se Word vůbec nespustí, ale ani se neobjeví žádné chybové hlášení

/x - Spustí novou instanci Wordu pro DDE

MS Excel: Přehled argumentů zadavatelných na příkazový řádek

ArgumentVýznam

/e - Spustí Excel bez otevření nového dokumentu a bez uvítací obrazovky (Splashscreen)

/embedded - Spustí vnořenou instanci programu. Okno aplikace se vůbec na monitoru neobjeví

/m - Spustí Excel vytvoří nový sešit s jedním listem nazvaným Makro

/o - Donutí Excel k tomu, aby se sám zaregistroval. Klíč Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Office\<název verze>\Excel se uloží do registru znovu

/p<název složky> - Nastaví zadanou složku jako pracovní

/r<název souboru> - Otevře zadaný soubor v Excelu s ochranou proti zápisu

/s (v Excelu XP: /save) - Spustí Excel v nouzovém režimu. Všechna nastavení, doplňky a uživatelem nadefinované panely nástrojů budou ignorovány

/t - Spustí Excel bez maker Autoopen (pouze u verze 97/2000 v závislosti na Service Packu)

/i - Spustí Excel v maximalizovaném okně (pouze u verze 97/2000 v závislosti na Service Packu)

/d - Spustí Excel, a kurzor se přemění na přesýpací hodiny. Následně program zatuhne a neodpovídá. Přesná funkce tohoto parametru není známa

/regserver - Excel se znovu zaregistruje a potom ukončí

/unregserver - Excel se odregistruje a potom ukončí

MS Outlook: Přehled argumentů zadavatelných na příkazový řádek

Argument - Význam

/folder - Spustí program bez zobrazeného panelu Outlooku

/select <cesta ke složce> - Zobrazí obsah zadané složky

/c ipm.note - Zobrazí okno pro napsání nové e-mailové zprávy

/c ipm.post - Zobrazí okno pro napsání nového diskusního příspěvku

/c ipm.appointment - Zobrazí okno pro napsání nové události

/c ipm.task - Zobrazí okno pro zapsání nového úkolu

/c ipm.contact - Zobrazí okno pro zapsání nového kontaktu

/c ipm.activity - Zobrazí okno pro vytvoření nové položky deníku

/c ipm.stickynote - Zobrazí okno pro zapsání nové poznámky

/checkclient - Kontrola, zda je aplikace nastavena jako standardní pro zpracování elektronické pošty, diskusních příspěvků a kontaktů (pro verze 98/2000/XP)

/m <e-mailová adresa> - Vloží e-mailovou adresu

/a <cesta a název souboru> - Vytvoří novou zprávu se zadaným souborem jako přílohou

/CleanViews - Nastaví standardní zobrazení Outlooku

/ResetFolders - Vrátí zpět chybějící složky

/ResetOutlookBar - Vrátí zpět panel Outlooku

/No Preview - Zruší zobrazování náhledového okna a odstraní tuto funkci i z menu Zobrazit

/CleanSchedPlus - Odstraní všechna data Schedule+ ze serveru a umožní použití a zobrazení informací z kalendáře Outlooku pro všechny uživatele Schedule+ 1.0

/Cleanprofile - Odstraní standardní klíč aplikace v registru a znovu jej vytvoří

/Cleanpst - Spustí Outlook s novým prázdným PST souborem

/Safe - Spustí Outlook bez všech rozšíření, náhledového okna a upravených panelů nástrojů

/Recycle - Použije existující okno k otevření zadané složky. Nejčastěji se tato volba používá s parametry /explorer nebo /folder

/Explorer - Otevře nové okno v zobrazení typu Průzkumník (navigační lišta je zapnuta)

/Folder - Otevře nové okno v zobrazení typu Složka (navigační lišta není aktivní)

/Profiles - Zobrazí při startu dialogové okno pro výběr profilu nezávisle na nastaveních v menu Nástroje/Možnosti

/Profile <název profilu> - Načte zadaný profil

/s <jméno souboru> - Otevře daný soubor se zástupci složek (soubory FAV)

/p <jméno souboru> - Vytiskne zadaný soubor pošty (soubor MSG)

/Embedding <jméno souboru> - Otevře soubor MSG jako OLE vnořený. Standardní argument pro příkazový řádek OLE

/c <třída> - Vytvoří nový prvek zadané třídy zpráv

/resetfoldernames - Přeloží názvy složek do jazyka klienta

/Cleanfinders - Odstraní výsledky hledání z Microsoft Exchange Server Store

/f <jméno souboru> - Otevře zadaný soubor typu MSG

/Regserver - Znovu obnoví všechny klíče v registru, aniž by bylo nutné celou aplikaci znovu instalovat. Tato nastavení jsou uložena v souboru SRG, jenž leží ve stejné složce jako program Outlook

/Unregserver - Odstraní z registru všechny klíče týkající se Outlooku. Po použití tohoto parametru je třeba zadat příkaz obsahující parametr /Regserver.

Přehrávače multimediálních souborů: Přehled argumentů zadavatelných na příkazový řádek

Program - Argument - Význam

MPLAYER.EXE - /Open <jméno souboru>  - Spustí přehrávač a otevře soubor

MPLAY32.EXE - Play <jméno souboru> - Spustí přehrávač a přehraje soubor

MPLAYER2.EXE - /Close - Po přehrání souboru automaticky zavře okno přehrávače. Funguje ale pouze při současném použití argumentu /Play

MPLAYER2.EXE - /AVI /MID /WAVOmezí přehrávání pouze na zadaný typ souborů (pouze ve spojení s OLE)

MPLAYER2.EXE - /FullscreePřehraje soubor v celoobrazovkovém režimu (pouze MPLAYER2.EXE)

MPLAYER2.EXE - /NewSpustí novou instanci přehrávače (pouze MPLAYER2.EXE)

WMPLAYER.EXE - /Device:{DVD|AudioCD} - Spustí přehrávání na zvoleném zařízení

WMPLAYER.EXE - /Playlist <název Playlistu>Spustí přehrávání zadaného Playlistu

WMPLAYER.EXE - /Task NowPlaying /Task MediaGuide /Task CDAudio /Task MediaLibrary /Task RadioTuner /Task SkinViewer /Task PortableDevice - Spustí zadaný úkol

MS Access: Přehled argumentů zadavatelných na příkazový řádek

Argument - Význam

/excl <jméno databáze> - Otevře databázi v režimu exkluzivního přístupu

/ro <jméno databáze> - Otevře databázi v režimu ochrany proti zápisu

/user <uživatelské jméno> - Spustí Access za použití zadaného uživatelského jména

/pwd <heslo> - Spustí Access za použití zadaného hesla

/profile <profil uživatele> - Spustí Access s konfigurací načtenou ze zadaného profilu uživatele

<jméno databáze> /compact  - Zkomprimuje zadanou databázi

<jméno databáze> /repair - Opraví zadanou databázi

<původní databáze> /convert <cílová databáze> - Zkonvertuje původní databázi vytvořenou ve starší verzi Accessu na databázi cílovou

/x <název makra> - Spustí Access a zároveň i zadané makro

/nostartup - Spustí Access bez dialogového okna s možnostmi pro práci s databázemi

§§§§§


Rychlokurz: TV Program – aby vám žádný program neunikl

Karel Šredl

c03p0362

Osobně nejsem příznivcem televize. Nemyslím teď samotný přístroj či princip přenosu obrazu vzduchem, ale myslím tím takzvané "gaučingování" u televize. Ono příslovečné svalení se na gauč a zapnutí televize ihned po návratu domů, někdy ještě dříve, než si dotyčný stihne sundat boty. Já sám zapínám televizi pouze na hlavní večerní zprávy a sem tam na nějaký ten film. Avšak rád mám přehled o programu televize, protože člověk nikdy neví... Spoléhat se na tištěný televizní program nemůžu, několikrát se nám totiž doma stalo, že se sešly dva až tři, a teď už je pro jistotu nekupuje nikdo. Ani nám vlastně příliš nechybějí, protože program máme v počítači. A zadarmo...

Již na začátku prozradím, že se jedná o aplikaci české provenience tedy že s porozuměním nebudete mít potíže. Software se vám bude sám spouštět, a když zjistí, že jste se připojili k internetu, stáhne si televizní program na další dny (a to pro 48 stanic). To vše dělá automaticky. Je stále připraven vám kdykoli ukázat, co se právě vysílá nebo vás upozorní, že pořad, na který jste se tak těšili, začne za 5 minut.

REGISTRACE

Prvním krokem, který musíme podniknout, je zaregistrování se na webu provozovatele. Musíme si totiž zajistit zdroj dat. Registrace není vůbec složitá, o čemž se brzy přesvědčíte. Spusťte si prohlížeč internetu a přejděte na stránku program.tvprogram.cz/proguziv/regist.php. Objeví se stránka, která po vás bude chtít pouze zadat vaše uživatelské jméno (nějaké si zvolte, nejlépe jedno slovo, písmena bez háčků a čárek nějaké, které si budete dobře pamatovat např. první část vaší e-mailové adresy). Pod uživatelské jméno zapište požadované heslo. O hesle platí to, co si opakujeme prakticky pokaždé zapomeňte na jméno vaší manželky nebo dětí. Nemělo by to být žádné slovo (ani pozpátku), mělo by obsahovat velká i malá písmena a číslice. Například takové správné heslo může být "Ka1tA35St7ro9Fa". Pokud se na ono nesmyslné heslo podíváte, zjistíte, že je to vlastně slovo "KatAStroFa", do kterého jsou vloženy číslice "1-35-7-9". Takto si můžete podobné bezpečné heslo vytvořit i sami.

Po zadání uživatelského jména a hesla se dostaneme na další stránku, kde máme za úkol zaškrtat televizní stanice, o které máme zájem. Stanic je opravdu požehnaně, zvolte si ty, které vás zajímají. Samozřejmě čím více jich zvolíte, tím déle budete později stahovat data o pořadech na nich. Pod seznamem stanic po vás provozovatel požaduje některá další data o vás (e-mail, jméno, příjmení, rok narození, zaměstnání, adresa, atd.). Já osobně o sobě sděluji co nejméně informací a ponechám na vás, které údaje vyplníte podle pravdy a které si prostě vymyslíte. Minimálně e-mailovou adresu však doporučuji vyplnit správně. TV Program používám již pěknou dobu (a velmi často) a zatím jsem obdržel snad jen dvě e-mailové zprávy. Nemělo by tedy hrozit nějaké zahlcení vaší schránky spamem. Doufám, že tato chvályhodná střídmost provozovatelům vydrží co nejdéle.

Pokud jste vše zadali správně, po odeslání dat kliknutím na tlačítko [OK] budete informováni, že registrace proběhla úspěšně, a abyste si zapamatovali zadané uživatelské jméno a heslo. Na vámi uvedenou adresu vám přijde kontrolní e-mail o registraci. No vidíte, ani to nebolelo.

INSTALACE

Dalším krokem, teď když už máme zaregistrováno, bude samotná instalace programu. Stáhněte si z internetu (nebo ještě lépe, zkopírujte z našeho CD) asi 3 MB velký instalační exe-soubor a spusťte ho. Klikáním na [Ano] a [Next>] přeskočíte pár prvních informačních okének, než se proklikáte až k tlačítku [Instalovat]. To konečně udělá to, co jsme od začátku chtěli. Nakonec, pokud necháte zaškrtnutou volbu [X] Launch TV Program, se kliknutím na [Dokončit] program spustí.

Jak se dalo očekávat, první co budete muset programu říci, je vaše uživatelské jméno a heslo, které jste získali při registraci. Zapište obojí a stiskněte [OK]. Pokud jste někde neudělali chybu, spustí se vlastní aplikace, což poznáte podle ikony v pravé dolní části obrazovky u hodin. Červený pruh bude v ikoně cyklicky poletovat, což znamená, že program je aktivní a zrovna stahuje z internetu data. Pokud potřebujete, aby dočasně stahování přerušil, klikněte pravým tlačítkam myši na ikonu \ Pozastavit stahování. Ikona se změní na . Až potom bude vaše linka k internetu opět volná, obnovíte stahování dat podobným způsobem: klikněte pravým tlačítkam myši na ikonu \ Povolit stahování. Když už budou všechna data stažená, ikona změní barvu na optimistickou zelenou .

PRÁCE S TV PROGRAMEM

Ona to vlastně ani není žádná práce. Přes ikonu otevřete hlavní okno. Tady uvidíte vlastní nabídku televizních stanic i s obrázky a stručným popisem pořadů. Kliknutím na titulek pořadu získáte podrobnější informace o něm, kliknutím na čas začátku pořadu si jej označíte. Položka s časem zčervená a vy budete v pravý čas upozorněni, že vámi vybraný pořad brzy začne.

Další velmi šikovná funkce je vyhledávání v pořadech. Nevíte, kdyže vám dávají film "Indiana Jones" nebo pětitisící díl "Ošklivky Betty"? Klikněte na tlačítko [Vyhledat] a do políčka Vyhledat: zapište hledanou frázi ("Indiana Jones", "Ošklivka Betty", fotbal...). Hledání můžete omezit typem pořadu (např. prohledávat jen seriály), hledat v konkrétním datu či pouze na českých stanicích. Pokud zaškrtnete volbu [X] Pouze pořady na upozornění, aplikace bude vyhledávat pouze v pořadech, u nichž máte nastaveno upozornění (poznáte je tak, že jsou v seznamu podbarveny červeně). Kliknutím na tlačítko [Hledej] spustíte prohledávání a na obrazovce se vám objeví seznam pořadů, které kritériím vyhovují.

Ovládání je natolik přehledné a jasné, že asi nemá smysl se o něm více rozepisovat. Pojďme se raději podívat, jaké nám software nabízí možnosti nastavení.

NASTAVENÍ

Kliknutím na tlačítko [Nastavení] přejdete do následujících tří sekcí:

[Obecné] zde máme možnost zakázat programu stahovat obrázky. Ušetříme tak čas, přijdeme ovšem o grafiku v seznamu pořadů. Pokud chcete přidat či ubrat stanice, které sledujete, klikněte na tlačítko [Změnit stanice pro stahování]. TV Program se ukončí a ve vašem internerovém prohlížeči naskočí web autorů programu. Zde můžete zapsat vaše registrační data, a následně zaškrtnutím změnit stanice určené ke stahování.

[Klasické zobrazení] v této sekci nastavujeme pravděpodobně to nejdůležitější: vzhled seznamu programů v hlavním okně. Jak jste si možná všimli, standardně se vám v hlavním okně zobrazí čtyři stanice ve čtyřech sloupcích. Pořadí stanic na stránce a umístění na jednotlivých stránkach změníte jednoduše tak, že stanici prostě uchopíte myší a přetáhnete na nové místo. Stanice určené pro stahování jsou zapsány tučně, ostatní pak kurzívou. Ty se vám ovšem nezobrazí, protože u nich logicky není co zobrazovat.

[Upozorňování na pořady] poslední nastavovací sekce je velmi zajímavá. Jednak si můžeme zvolit, kolik minut před začátkem pořadu budeme upozorněni a jakým zvukem. V případě, že toužíme být upozorněni třeba na každý fotbal, protože ho prostě musíme vidět, můžeme v této sekci zapsat seznam slov, která, pokud se vyskytnou v názvu či popisu pořadu, způsobí automatické upozornění před začátkem pořadu.

ZÁVĚR

TV Program je pomůcka velmi šikovná jak pro profesionální až chronické televizní sledovače, tak i pro občasníky jako jsem já. To, že je zdarma (ono malé okénko s reklamou mi tedy vůbec nevadí), zvyšuje jeho hodnotu mnohokrát. Informace, které poskytuje k pořadům, jsou poměrně bohaté a se svou nabídkou 48 televizních stanic uspokojí většinu populace (já sám mám 4 stanice + jedno zrnění).

Program samotný je poměrně jednoduchý až střízlivý, žádné vizuální efekty v něm nečekejte. Zato má velmi šikovně zpracovanou nápovědu, a to se počítá k dobru. Celkově musím říci, že je to program povedený a má na mém počítači své místo. Snad bude mít i na vašem.

URL: tvprogram.cz/program

§§§§§


Užitečné tripy & triky pro Windows I.

Jakub Povolný

c03p0366

Minulý měsíc jsme se zvolna přehoupli do druhé padesátky pokračování našeho seriálu, a hle, už je tu další díl. Počasí se již umoudřilo a slunečné dny snad už natrvalo nahradily deštivý duben. Snad abychom se pomalu chystali na dovolenou.

Počítačová komunita se pilně připravuje na letní okurkovou sezónu, objevila se ale jedna zajímavost, o které stojí za to se zmínit. Je jí žaloba firmy SCO (producenta SCO UNIXu, ale donedávna také Caldera Linuxu) proti IBM kvůli sporné části kódu linuxového jádra. Možná se vám zdá zcestné zmiňovat tuto kauzu v seriálu věnujícímu se Windows, nicméně se objevily spekulace, že za tím vším může stát i Microsoft, který má ve firmě SCO významný podíl. Podrobnosti hledejte na internetu.

Nechme žalob, a přejděme k obsahu dnešního dílu. Opět se budeme orientovat v prostředí Windows 98 a jim podobných, zabrousíme také pozvolna k MS Office. Velikonočních vajec se letos neurodilo, snad se dočkáme příště. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Nastavení odkládacího souboru (Win 98/SE/Me)

Existuje velmi málo uživatelů, kteří netuší nic o tzv. odkládacím souboru, neboli swapu. Windows tento soubor používají v případě, že jim dojde kapacita operační paměti RAM. Poté nepoužívaná data přesouvají na váš pevný disk právě do swapu (říká se, že swapují), aby tak uvolnily potřebnou operační paměť pro další aplikace. Tento jev je snadno pozorovatelný, neboť při swapování se práce na počítači poněkud přibrzdí. Pokud jste někdy viděli blikat diodu vašeho pevného disku, i když jste nic nedělali, docházelo také pravděpodobně k výše popsanému jevu.

Ač se to zdá nepravděpodobné, i v dnešní době velkých operačních pamětí v každém PC může správné nastavení odkládacího souboru pomoci k plynulejší práci s počítačem. Windows totiž swapují téměř vždy, a to i v případě, že mají evidentně paměti RAM dostatek.

Umístění odkládacího souboru je implicitně nastaveno na systémový disk C. Velikost je implicitně proměnlivá. Oba tyto parametry nejsou zdaleka ideální. Jednak se vyplatí nastavit pevnou a dostatečnou velikost odkládacího souboru, druhak je výhodné mít odkládací soubor na jiném pevném disku (pokud jich máte více) než samotná Windows. Systém pak z jednoho disku používá operační systém a na druhý odkládá, nedělá tak obě operace najednou se stejnou mechanikou. Možnost uložení odkládacího souboru na jiný pevný disk oceníte také v případě, že se vám na disku C fatálně nedostává volného prostoru a datový disk D zeje prázdnotou.

Jděte do menu Start a zvolte Nastavení. V něm pokračujte na Ovládací panely. V nich vyberte ikonu Systém a v dialogu nastavení systému pokračujte na záložku Výkon. Zde stiskněte tlačítko Virtuální paměť v dolní části dialogu. V dialogu nastavení virtuální paměti můžete zvolit jednotku, na které se bude odkládací soubor vyskytovat, dále pak minimální a maximální velikost. Doporučuji zvolit alespoň dvojnásobek operační paměti a udat minimum i maximum ve stejné výši, tak aby se velikost odkládacího souboru zbytečně neměnila. Zavřete dialog a restartujte počítač. Pokud jste měnili umístění souboru, můžete nyní již nepoužívaný swap odmazat z disku C. Najdete jej v adresáři Windows, zpravidla jako soubor win386.swp.

Tisk internetových stránek (IE 6)

S postupem času se mění podstatně i způsob používání osobních počítačů. Zatímco dříve jsme na nich nejvíce počítali, v průběhu času začaly počítače sloužit hlavně jako velmi inteligentní psací stroj a elektronická kancelář vůbec. V posledních letech se užití počítačů opět mění, začínáme je využívat jako prostředek pro přístup na internet. Musím zodpovědně prohlásit, že i moje rodina nyní na počítači více "internetuje", než píše ve Wordu a tvoří tabulky v Excelu. Jedinou oblastí, která zůstala po léta nepostižena, tak zůstává hraní počítačových her.

Proč tento delší úvod? Z jednoho prostého důvodu. Před několika lety by vás možná ani nenapadlo používat internetový prohlížeč na cokoliv jiného, než je právě prohlížení internetových stránek. Na tvorbu dokumentů, jejich tisk a prezentaci sloužil odjakživa kancelářský balík. Však také tiskové schopnosti Internet Exploreru byly zpočátku spíše zoufalé. Jak se ale mění užívání aplikací, mění se i přístup programátorů, a z IE lze dnes dostat podobně vyspělé dokumenty na papíře obdobně jako například z MS Wordu.

Spusťte IE a otevřete internetovou stránku, kterou byste rádi vytiskli. Poté jděte do roletového menu Soubor a zvolte Vzhled stránky. V následujícím dialogu sice nemáte tolik možností nastavení jako u specializovaných programů, zato můžete nastavit i něco navíc. Zvolte dle libosti formát tištěné strany, WWW stránka se patřičně upraví, poté zvolte okraje a orientaci dokumentu. Ve finále nastavte, co vše chcete zobrazit v záhlaví a zápatí příslušné internetové stránky. Tyto textové hodnoty se zadávají pomocí proměnných, kterým předchází znak "ampersand". Seznam dostupných proměnných dostanete takto: poklepejte levým tlačítkem myši na otazník v pravém horním rohu dialogového okna (ikonu nápovědy). Poté poklepejte kurzorem ve tvaru otazníku na kolonky záhlaví nebo zápatí. Následkem toho obdržíte přehled všech proměnných, které pro obsah záhlaví nebo zápatí můžete použít.

Potvrďte dialog a z roletového menu Soubor vyberte konečně položku Tisk. Zde můžete kromě standardního nastavení počtu stránek také zvolit, který rámec se má tisknout, samozřejmě pouze v případě, že je stránka složená z rámců (frames). Zajímavá je také možnost tisku doplňkové tabulky se seznamem všech hypertextových odkazů na příslušné stránce, nebo i tisk dokumentů za těmito odkazy.

HTML a e-mail (OE 5 a vyšší)

Podobně, jako jsem to udělal u předchozího tipu, napíšu nejprve něco málo z historie elektronické pošty. Původně byla elektronická pošta základním komunikačním kamenem internetu, vedle ní následovalo FTP a poté ještě Gopher na prohlížení internetových stránek. V těch dobách bylo obvyklé, že se e-mail používal opravdu pouze k textové komunikaci. Jednak nebylo zas tak snadné k němu cokoliv přiložit, za druhé byly linky tak pomalé a nepropustné, že by takový e-mail putoval k příjemci několik hodin.

Doba postoupila i v tomto druhu komunikace, skoro bych řekl, že je dnes obvyklé posílat e-mailem více dat než jakýmkoliv jiným způsobem. Linky už nejsou pomalé. Vzhled e-mailu už není pouze textový, většina pošty je dnes ve formátu HTML (formát pro tvorbu internetových stránek). V tomto jednoduchém tipu si ukážeme, jak se podívat na zdrojový kód HTML každého e-mailu. I čistě textového.

Spusťte Outlook Express a označte libovolný e-mail ze seznamu například došlé pošty. Poté stiskněte klávesovou kombinaci CTRL+F2, a otevře se vám Poznámkový blok se zdrojovým kódem HTML každého, byť jen textového e-mailu.

Lepší QuickView (Win 98)

Určitě všichni znáte z Windows 98 utility QuickView, neboli v češtině Zběžné zobrazení. Tato utilita se skládá z jednoho spouštěcího programu a spousty dll knihoven obsahujících prohlížeče pro mnoho formátů. Pokud tedy chcete prohlédnout například dokument Wordu, nebo v horším případě nějaký obrázek, nemusíte mít nutně nainstalovaný MS Office a aplikace Zběžné zobrazení vám jej v hrubých rysech předvede. Použití je snadné, prostě poklepejte na daný soubor pravým tlačítkem a zvolte položku Zběžné zobrazení z kontextového menu.

Nicméně tento postup má jednu nevýhodu. Položka Zběžné zobrazení se vám objeví jen u souborů, jejichž koncovka je zaregistrovaná k prohlédnutí v programu QuickView. Tento program ale kupodivu umí někdy zobrazit i soubory, které zaregistrované nejsou, a vy k nim potom nemáte z kontextového menu přístup.

Nejlepší náprava tohoto "problému" je doplnit aplikaci Zběžné zobrazení přímo do podmenu Odeslat, ke kterému se dostanete také stiskem pravého tlačítka na libovolném souboru. Spusťte program Průzkumníka (Start Programy Průzkumník) a jděte do adresáře Windows System Viewers. Zde naleznete program quikview.exe. Chytněte jej pravým tlačítkem myši a přetáhněte z pravé části Průzkumníka do stromu v levé části přímo na podadresář Send To v adresáři Windows. V následném kontextovém menu zvolte položku Vytvořit zde zástupce. Hotového zástupce pak klávesou F2 přejmenujte na libovolné jméno (třeba QuickView) a ukončete Průzkumníka. Pokud teď poklepáte na zvolený soubor pravým tlačítkem a zvolíte v kontextovém menu Odeslat QuickView, program se vás dotáže, zda ho skutečně chcete použít i v případě neznámé přípony. Potvrďte stiskem OK a doufejte, že QuickView váš soubor prohlédne.

Rychlé spouštění (Win 98/SE/Me)

V tomto tipu si ukážeme, jak všestranné je použití dialogu Spustit v menu Start, zejména díky objektově orientovanému desktopu Windows. Vše je dnes orientováno na internet a nejinak je to s pracovním prostředím Windows 98.

Ve skupině Start zvolte Spustit a otevřete známý dialog pro spuštění programů vašeho systému. Stačí vepsat do řádku potřebný příkaz, a ten se ihned provede. Tento dialog se hodí hlavně u programů, na které běžně neexistuje odkaz v menu Start, nebo nemají ani žádnou ikonu na ploše. Spustit tímto způsobem ale můžete i MS Word. Stačí do kolonky vepsat příkaz winword.

Toto je základní funkce tohoto dialogu. Málokterý uživatel ale ví, že může pomocí příkazového řádku spouštět i internetové programy. Díky provázanosti desktopu s internetem totiž můžete zadávat přímo internetové odkazy, stejně jako příkazy systému. Pokud zadáte například příkaz www.pcworld.cz, otevře se vám přímo váš přednastavený prohlížeč s touto stránkou. Po zadání příkazu ftp://ftp.linux.cz se vám zase otevře Internet Explorer přímo s obsahem veřejného FTP serveru. Po zadání příkazu mailto: se vám otevře samotné okno, v němž můžete poslat nový e-mail, a pokud tento příkaz rozšíříte i o adresu příjemce (mailto:neco@nekde.cz), otevře se toto okno již vyplněné.

Tímto jednoduchým způsobem můžete psát např. e-maily, aniž byste byli nuceni spouštět poštovního klienta.

Tipy pro MS Office

Text do tabulky (MS Word)

Když se řekne ve spojitosti s MS Office slovo tabulka, vybaví se každému MS Excel, který má v tomto balíku tabulky na starosti. Již v několika tipech jsme si ale předvedli, že na tvorbu tabulek jako takových (tj. po stránce vizuální, nikoliv početní) není špatný ani MS Word. V tomto tipu si ukážeme další z jeho drobných tabulkových možností.

Mějme nějaký dokument, typicky seznam zaměstnanců s telefonními čísly, nebo jen seznam něčeho, co byste rádi měli uspořádané v tabulce, nicméně máte k dispozici pouze dokument, nebo prostý text. První možností je tento text importovat a upravit v Excelu. Druhou, někdy výhodnější, je použít na konverzi do tabulky samotný Word, a neodchylovat se tak např. od použitého formátu (máte-li připravený text i ve Wordu).

Označte ve Wordu text, který byste rádi převedli nějakým způsobem do tabulky. Poté jděte do menu Tabulka a zvolte Převést a nato Text na tabulku. Následný dialog je pro úspěšný převod klíčový. Nastavte vše podle vašich představ, zvýšenou pozornost poté věnujte nastavení oddělovače jednotlivých sloupců tabulky v dolní části dialogu. Můžete zde zvolit i vlastní znak, kterým jsou jednotlivé položky odděleny. Poté klikněte na tlačítko Autoformát, pod nímž si můžete vybrat některý z předhotovených vzhledů tabulky, včetně barev a rozvržení. Jednotlivé položky samozřejmě můžete měnit. Poté vše potvrďte, a doufejte v dokonalý převod.

Rychlá klávesnice (Office 2000)

Po formátování textu na tabulku si nyní předvedeme malý tip pro lepší a rychlejší ovládání aplikací MS Office. Mezi nejčastěji používané funkce při tvorbě dokumentů, např. ve Wordu, jistě patří formátování napsaného textu. To je logické. Nicméně pro změnu velikosti nebo řezu písma musíte myší do lišty nástrojů, a tam vše vybírat.

Podstatně rychlejší je volba velikosti písma pomocí klávesových zkratek. Ano, je to možné. Užitečné je to hlavně v případě, že vás celým dokumentem provází jeden řez písma, a vy pracujete pouze s velikostí.

Jestliže chcete označený text zvětšit, stiskněte klávesovou kombinaci CTRL+SHIFT+> (controlshiftvětšínež). Pro zmenšení stiskněte kombinaci CTRL+SHIFT+< (controlshiftmenšínež). Velikost krokuje po dvou bodech, čili chcete-li zvolit hodnotu lichou, musíte to udělat opět myší.

Pro změnu řezu (fontu) písma můžete také použít klávesnici. Stačí označit příslušný text a stisknout klávesovou kombinaci CTRL+SHIFT+F, kurzor se vám přepne do kolonky výběru řezu písma, a vy můžete kurzorovými klávesami zvolit patřičný font. Poté stačí potvrdit stiskem klávesy ENTER, a změna se provede.

Tímto tipem pro MS Office dnešní díl zakončíme. Bohužel se opět nedostalo na žádná velikonoční vajíčka, v poslední době je jich opravdu pomálu. Snad příště, na shledanou.

InterTipy

Po dalším měsíci událostí spojených s rozvojem internetu se zdá být paušál na vytáčených linkách opět o něco blíže realitě. Jistě namítnete, že zde máme ADSL a jiné možnosti (Wi-Fi, CableTV) připojení, nicméně klasický dial-up stále zůstává v některých lokalitách jedinou možností, jak internet používat.

ČTc nyní nabízí flexibilnější programy (relativně) pro klasické užívání pevné telefonní linky, ale přiznejme si, že nadšená televizní reklama na ISDN je již poněkud "out-of-date". Uvidíme, co se stane, nicméně už je skoro jasné, že paušál bude. Akorát nikdo netuší kdy.

Dnešní díl internetových tipů a triků věnujeme převážně kancelářským balíkům. Jak od Microsoftu, tak od konkurence. Nažhavte oblíbené prohlížeče, a jdeme na to.

Office Tips

www.mvps.org/skp/

Ačkoliv je tato stránka na první pohled jednoduchá, použité fonty a rozmístění grafiky z ní dělají přehledný seznam informací k Office od Microsoftu. V první části najdete úvodní informace a poté vám je nabídnuto několik aktuálních komerčních i "free" doplňků pro MS Office. Následují samotné tipy, rozdělené na tipy pro začátečníky a "ostatní". Navigační menu je trochu nezvykle textové a umístěné pod horním okrajem stránky, zde najdete odkazy na sekci Office VBA, kde je k přečtení opravdu hodně zajímavého materiálu včetně příkladů. Další sekcí je Download, kde najdete odkazy na všechny možné utility a doplňky pro MS Office. Vše v jazyce anglickém.


Užitečné tripy & triky pro Windows II.

Office Assistance Center

search.office.microsoft.com/assistance/tips.aspx

Již v minulých dílech internetových tipů jsme se dívali na stránkách Microsoftu po tipech pro MS Office. Na stránku "assistance center" jsme se ale ještě nevydali. Stránka je velmi profesionálně provedená, jak se na velkou softwarovou společnost sluší a patří. Tipy jsou tematicky rozděleny dle aplikací, které jsou součástí MS Office. V levém menu potom najdete další zajímavé odkazy týkající se problematiky. Například galerii šablon, utility pro stažení, service packy a update pro MS Office a mnoho dalšího. Jste přece na stránkách výrobce. Vše anglicky.

StarOffice Tips

wd5gnr.virtualave.net/staroffice.htm

Abychom učinili spravedlnosti zadost, zmíníme se i o tipech pro konkurenční kancelářský balík od firmy Sun, StarOffice. Jen doplním, že StarOffice má i svou nekomerční variantu OpenOffice, která se liší hlavně nepřítomností databázové komponenty v balíku. Ale OpenOffice jistě většina čtenářů dobře zná, neboť je již tradiční součástí našeho CD-ROMu. Stránka s tipy pro SO je jednoduchá a přehledná. Tipů není mnoho, ale některé vás určitě zaujmou. Vše anglicky.

ZD Net India

www.zdnetindia.com/help/specials/officetips/

Co si já pamatuji, tak na indickém ZD Netu jsme také ještě v tomto seriálu nesurfovali, nicméně i zde najdete velmi dobré tipy a triky pro MS Office, zejména ve verzi XP. Stránka je podobně jako u Microsoftu výborně provedená, jak po stránce estetické, tak po ergonomické. Ihned na úvodní straně najdete odkazy na jednotlivé tipy tematicky rozdělené podle aplikací, ke kterým přísluší. Další zajímavé odkazy potom následují v menu po levé straně. Vše anglicky.

MS OfficeTips

www.computertips.com/Microsoftoffice/microsof.htm

Stránka sice trošku přebarveného vzezření, ale jinak plná tipů a triků pro MS Office. Tipy jsou rozděleny podle programů obsažených v kancelářském balíku. Pod každým odkazem se skrývá další dělení dle oblasti, které se týká. Pod těmito oblastmi najdete seznamy tipů a triků, přehledně zpracované. Tipů je opravdu velmi mnoho. Celou tuto eskapádu informací skromně doplňuje menu v levé části stránky. Zde můžete využít služeb vyhledávače, nebo přidat pomocí formuláře váš vlastní tip pro kancelář. Vše v jazyce anglickém.

Office Tips

www.geocities.com/sysadm244/jds.main_office.html

Velmi přehledná a jednoduchá textová stránka s velkým množstvím tipů pro MS Office. Tipy jsou rozděleny do dvou kategorií. MS Office jako takový a Outlook. Na začátku stránky najdete seznam odkazů na jednotlivé tipy, které jsou ale všechny součástí této jedné stránky, není tedy problém vše uložit do jednoho souboru a používat off-line. Tipy bohužel nejsou doplněné žádnou grafikou, chybí i vyhledávač a podobné další vymoženosti, na něž jsme zvyklí odjinud. Vše anglicky.

Ibiz Office Tips

www.ibiztips.com/home_archive.htm

Další velmi profesionálně zpracovaná stránka s velkým množstvím tipů a triků pro kancelářský balík od Microsoftu. Podle posledních údajů zde najdete 424 tipů pro MS Office. Tipy jsou na úvodní stránce řazeny dle data jejich přidání na server. Jednotlivé tipy jsou zpracovány velmi podrobně stylem "krok za krokem", občas i doplněné ilustrační grafikou. Na stránce nechybí nezbytný vyhledávač, navštívit samozřejmě můžete i další části tohoto serveru, mezi něž patří diskusní fóra, recenze knih a tutoriály pro začátečníky. Vše v jazyce anglickém.

Martin Green\s Office Tips

www.fontstuff.com/siteindex.htm

Velmi dobře provedená soukromá poradenská stránka Martina Greena. Jednotlivé tipy jsou zobrazeny buď najednou, nebo můžete použít navigaci dle jednotlivých aplikací. Navíc zde najdete rubriky věnující se VBA a také rubriku download, kde najdete další užitečné utility. Mimo jiné je tu ještě rubrika věnující se tvorbě grafiky pomocí MS Office, a také jakési tutoriály pro řešení konkrétních problémů. Vše zobrazeno velmi kultivovaně bez zbytečné grafiky za maximálního použití textu. A v angličtině.

Microsoft B Central

www.bcentral.co.uk/technology/office/tips/default.asp

Na závěr dnešního dílu se vrátíme znovu zpět na stránky tvůrce kancelářského balíku, tedy Microsoftu. Na velmi dobře provedené stránce, nacházející se pravděpodobně na britských ostrovech, najdete opět velmi slušné množství tipů a triků pro MS Office. Ihned na úvodní stránce máte k dispozici odkazy na jednotlivé aplikace kancelářského balíku, pod nimi najdete další dělení na jednotlivé tipy. Tipy jsou zpracovány velmi dobře za použití ilustrační grafiky. Na stránkách najdete kromě tipů také odkazy na informace o Office, případové studie, stažení užitečných updatů a utilit a mnoho dalšího. Nechybí možnost zasílání novinek na váš e-mail a nezbytný vyhledávač. Vše anglicky.

§§§§§


Volnost bez hranic - Všestrannost externích zařízení I.

David Čepička, Richard Coppola, Verena Nisslein

c03p0382

Chcete být pružní a mobilní? Pak si pořiďte externí zařízení. Ta jsou schopna okamžitého nasazení.

Představte si, že jste byli pozváni na návštěvu k přátelům, a chcete jim při této příležitosti ukázat nejnovější fotografie z dovolené. Vyvstává před vámi problém, jak všechny vaše soubory s obrázky transportovat. Vzít si vypalovačku a vypálit fotografie na CD disk? Nebo s sebou vzít paměťovou kartu? Doufejme, že počítač u známých bude mít nějaký slot, s jehož pomocí budeme moci data z karty přečíst. Když všechny způsoby jsou tak zdlouhavé! Přitom velmi jednoduchým a elegantním řešením je použití externího pevného disku. Doma jej od počítače odpojíme a k cizímu počítači jej opět připojíme a to je vše. Ve většině případů se přitom zpravidla nemusíte starat ani o ovladače, ani o případné rozmontování počítače. Dokonce můžete disk připojit k již zapnutému počítači. Jednodušeji to snad už ani nejde! V našem článku vám představíme ty nejdůležitější druhy zásuvek pro externí zařízení a prozradíme vám, jaké se nejlépe hodí právě pro ten který konkrétní účel.

ZÁKLADY

Takže všeho nechat a okamžitě vyrazit do obchodu nějaké externí zařízení koupit? Tak jednoduché to zase není. Externí zařízení jsou obecně vždy dražší než jejich dvojníci v interním provedení. Nákup je nutné předem promyslet.

1. Druh zásuvky pro externí zařízení záleží na tom, k čemu budete dané zařízení používat

Mobilita a pohodlí to je právě to, co pro každodenní práci potřebujete. Tak kupříkladu potřebujete pohodlně přetransportovat data z práce domů, z počítače Apple MacIntosh do PC, a to všechno hlavně bez větších technických obtíží. Přesto si však nejste jisti, přes jakou zásuvku by měla být vaše vypalovačka, případně váš nový pevný disk k počítači připojeny. Obecně máte na výběr mezi zařízeními s rozhraním USB či Firewire, dále je možné připojit zařízení přes rozhraní SCSI a konečně nesmíme zapomenout i když je tato možnost v současnosti spíše teoretická na připojení prostřednictvím rozhraní Serial ATA.

Na USB zařízení by měli vsadit zvláště ti, kteří nejsou moc technickými typy, anebo ti, co nemají čas příliš se zabývat a marnit čas jejich testováním a konfigurací. V současnosti představují ve své třídě takový dobrý standard. Jsou vhodná pro aplikace, jež nemají příliš vysoké nároky. Na tato zařízení totiž nemůžete klást příliš velké požadavky, jelikož při velkém očekávání byste mohli být nejspíš zklamáni. Na druhou stranu je pravdou, že kromě daného zařízení už prakticky nemusíte do ničeho dalšího investovat, protože každá novější deska je vybavena alespoň dvěma USB zásuvkami. Dvě USB zařízení pak můžete společně propojit pouze tehdy, když pocházejí od stejného výrobce a jsou příslušně pro tento účel vybaveny. Jako příklad lze uvést fotografickou tiskárnu CP-100 a digitální fotoaparát Ixus 300, oboje od firmy Canon (potřebné informace naleznete na internetové adrese www.canon.cz).

Disky v provedení Firewire jsou těmi správnými pro ty z vás, kteří vlastníte videokameru. Tato zařízení totiž většinou svoje data přenášejí do počítače právě přes rozhraní Firewire. Takže co by mohlo být za daných podmínek jednodušší, než pořídit si vypalovačku či pevný disk komunikující také výše zmíněným způsobem? I při vysokých nárocích vám bohatě vystačí přenosová rychlost, kterou vám toto rozhraní nabízí. Další výhodou je i to, že zařízení s rozhraním Firewire dokáží komunikovat navzájem i bez počítače stačí jednoduše svůj digitální fotoaparát připojit k tiskárně a vámi požadovaný obrázek si můžete okamžitě vytisknout.

Naproti tomu se takové SCSI disky vyplatí pouze lidem, kteří již nějaký systém SCSI vlastní, kupříkladu protože používají počítače se systémy Windows a MacIntosh. SCSI samotné je totiž poměrně drahou záležitostí. Základní desky mají toto rozhraní od výrobce zabudováno jen zřídka, takže nějakou korunu musíte vydat za zakoupení přídavného modulu. Konečně i samotná zařízení si nechávají výrobci pořádně zaplatit. Za to všechno ale se SCSI dostanete v závislosti na vybavení skutečně extrémně výkonný systém.

Rozhraní Serial ATA je na trhu s výpočetní technikou doposud velmi krátce, ovšem interní zařízení se už pořídit dají. Externí zařízení se prozatím v dohledné době na trh jen tak nedostanou. Proto jsou toto rozhraní a jeho budoucnost ve využití pro externí zařízení ještě nepředpověditelné.

2. Co přinášejí externí zařízení v praxi

Flexibilita je sice věc krásná a bezesporu i prospěšná, ovšem nesmí se zapomenout na podstatnou věc, kterou je výkon. Ten očekáváme alespoň takový jako u zařízení vnitřních. Ale jak je tomu ve skutečnosti s výkonem u externích zařízení?

Zařízení s rozhraním USB 2.0 mohou teoreticky dosahovat přenosové rychlosti přes sběrnici až 60 MB/s. V praxi to znamená, že například externí USB 2.0 vypalovačka CD-RW dosahuje stejné rychlosti jako její kolega v interním provedení. Podle našich testů byla v některých ohledech externí varianta dokonce o něco málo rychlejší! Ovšem vypalovaček CD disků určených pro USB 1.1 byste si neměli raději ani všímat, i když jsou cenově tak výhodné. Teoreticky tato zařízení mohou zapisovat šestinásobnou rychlostí, avšak v praxi se skutečná rychlost pohybuje na hranici čtyřnásobné. Práce s takovým zařízením je přece jenom poněkud zdlouhavá. USB 1.1 můžete akceptovat tak maximálně u myší nebo klávesnic, kde vystačí bohatě přenosová rychlost do 1,5 MB/s. Pro všechna ostatní zařízení požadujte USB 2.0. Ještě snad jedna výjimka, kterou jsou pevné disky. Ty totiž v našich testech dosáhly při kontinuálním čtení a zápisu hodnot okolo 17 MB/s, což jistě není nic omračujícího, ale na většinu každodenních operací na počítači to ještě stačí.

Disky s rozhraním Firewire oproti výše zmíněným pevným diskům dosáhly v testu hodnot okolo 30 MB/s při čtení a 25 MB/s při zápisu dat. To sice například pro profesionální práci s videem nestačí, ovšem pro aplikace jakými jsou kupříkladu textové editory a případně pro ukázky filmů na DVD by to stačit mělo. I ostatní zařízení s rozhraním Firewire jsou dostatečně výkonná.

SCSI rozhraní je pro CD či DVD vypalovačky, jakož i pro DVD-ROM mechaniky více než dostatečné, protože ani ta nejrychlejší vypalovačka tuto sběrnici maximálně nevytíží. To samé platí i pro pevné disky, u nichž přes SCSI dostanete takové přenosové rychlosti, že tyto disky můžete použít prakticky na vše, co vás napadne. Už i "jednoduché" SCSI provedení, nazývané Ultra 160 SCSI, vám nabízí přenosovou rychlost, kterou vám ani ty nejnovější disky nemohou poskytnout. Při našich testech dosáhly SCSI disky při čtení a zápisu hodnot mezi 42 a 55 MB/s. Ovšem vše, co tyto disky dokáží, vám předvedou při zapojení v diskovém poli RAID. Tady při našich testech stoupla přenosová rychlost až na 75 MB/s na jeden disk při čtení a zápisu. Uznejte, že s těmito hodnotami vám zůstávají otevřené dveře pro účinné použití prakticky jakékoliv aplikace.

Standardu Serial ATA využívá v současnosti pouze několik interních pevných disků, jež při našem testování dosahovaly při čtení a zápisu dat hodnot v rozmezí 30-36 MB/s. Teoreticky může toto rozhraní přenášet data maximální rychlostí až 150 MB/s.

3. Připravte svůj počítač na různé způsoby připojení externích zařízení

Chtěli byste nejen z důvodu pohodlnosti přejít na externí USB disk? Novější základní desky jsou vybavovány minimálně dvěma USB 2.0 porty, takže když si kupříkladu koupíte novou USB vypalovačku, můžete ji okamžitě ke svému počítači připojit. Máte ale počítač se starší základní deskou bez USB portů, případně s porty USB 1.1? Pak máte dvě možnosti buď celou základní desku vyměníte, nebo si pořídíte speciální USB 2.0 kartu. Ty mají povětšinou tři zásuvky a jejich cena se pohybuje okolo 600 Kč.

Rozhodli jste se pro rozhraní Firewire? Pak se nejprve podívejte do manuálu k vaší základní desce, zdali je tato vybavena řadičem IEEE 1394. Jestliže se rozhodnete koupit si novou základní desku, pak se prodejce zeptejte, zda od této desky existuje speciální varianta s Firewire. Ta by měla být řádově o 500 Kč dražší.

Jiná cesta vede přes rozšíření přídavnou kartou IEEE 1394/Firewire do slotu PCI. Tato má tři zásuvky a stojí asi 900 Kč. V prodeji jsou rovněž přídavné PCI karty se čtyřmi zásuvkami.

Chtěli byste používat SCSI rozhraní, ale nemáte patřičně vybavený počítač? Pak potřebujete SCSI Host Adapter, jakým je například DC-390U3W v provedení Ultra 160 od firmy Tekram za asi 6 000 Kč. Existuje i varianta Ultra 320 od firmy Adaptec. Označení výrobku je 39320-R a cena se pohybuje přibližně okolo 13 000 Kč.

Zásuvky Serial ATA naleznete v současnosti asi na každé třetí sériově vyráběné desce. Kromě toho existují od spousty základních desek jejich varianty, jež právě toto rozhraní obsahují. Jestliže vaše základní deska toto rozhraní nemá, dá se koupit speciální přídavná karta Serial ATA, kupříkladu 29183 SATA od výrobce Advance Peripherals, a to v ceně okolo 3 000 Kč.

4. Instalace je povětšinou velmi jednoduchá

Koupili jste si přídavnou kartu, protože vaše základní deska vámi požadované zásuvky jednoduše nemá? Když zmíněnou kartu správně nainstalujete, jste již více jak na půli cesty. V případě USB disku vám ve Windows 2000 a XP stačí pouze zařízení připojit. Na ovladač nemusíte myslet vůbec, neboť tyto operační systémy instalují USB zařízení automaticky samy. A to nejlepší nakonec: USB disky můžete připojovat za plného provozu počítače, nemusíte jej tedy vypínat a po připojení disku znovu zapínat.

Výše napsaný text platí i pro zařízení s rozhraním Firewire. Co se týče ovladačů, ty budete potřebovat pouze pro řadič. Ten se nachází buď přímo na základní desce, nebo na přídavné kartě.

Oproti tomu ne zrovna jednoduchá je instalace SCSI disků. Zde potřebujete rovněž ovladač pouze pro SCSI Host Adapter. Ovšem dále musíte každému SCSI disku přiřadit pomocí přepínače jeho identifikační číslo (ID) v rozsahu 0-6, protože v opačném případě SCSI Host Adapter disk nerozpozná. Konečně u posledního disku musí být provedeno tzv. terminování (ukončení pomocí speciálního prvku), aby nedocházelo k odrážení signálu, což by mohlo vést v nejhorším případě ke ztrátě dat.

Pro připojení disku s rozhraním Serial ATA stačí pouze připojit příslušnou zásuvku do odpovídající zdířky. Ovladač je potřeba pouze pro řadič, pro disk žádný ovladač není nutný.

5. Na co dávat pozor při koupi kabelu

Pro připojení externího zařízení k počítači samozřejmě potřebujete vhodný kabel. Zařízení s rozhraním USB 2.0 mají takový už přiložený. Můžete však pro připojení zařízení s USB 2.0 použít i kabel pro USB 1.1 a to bez ztráty přenosové rychlosti. Co se týče délky kabelu, musí být maximálně pět metrů dlouhý a smí jím procházet maximální proud o velikosti 500 mA. Jak je na tom vámi používaný kabel, se dozvíte z údajů na jeho obalu.

I zařízení pro rozhraní Firewire jsou dodávána s odpovídajícím kabelem. Pokud tomu tak není, dá se bez problémů takový zakoupit. Smí být maximálně 4,5 metru dlouhý, a například takový 1,6 m dlouhý kabel pořídíte asi za 400 Kč.

SCSI disky se obvykle dodávají bez kabelu. Nejlepším řešením je koupě kabelu přímo s koupí daného zařízení, neboť tento musí přesně odpovídat typu SCSI. A od tohoto důvodu se také odvozuje jeho maximální délka. V případě Ultra SCSI tato činí 1,5 m, u Ultra 160/320 SCSI až 12 metrů.

Základní deska s řadičem Serial ATA a popřípadě se Serial ATA pevným diskem má potřebný kabel většinou přiložený. V opačném případě se dá tento kabel pořídit za asi 300 Kč. Ten může být maximálně 1 metr dlouhý.


Volnost bez hranic - Všestrannost externích zařízení II.

6. Kolik zařízení můžete připojit

Rádi byste u vašeho počítače používali externích zařízení několik, ale jak velké množství jich vlastně můžete připojit? V případě USB rozhraní platí, že kolik zásuvek ve svém počítači máte, tolik USB zařízení můžete připojit. Pokud je jejich počet pro vás nedostatečný, existuje možnost pořídit si hub, jejž na jednu USB zásuvku připojíte. Tento hub vám pak podle typu zvýší množství USB portů o dva až čtyři.

Huby pro USB 2.0 patří povětšinou mezi aktivní, mají tedy i vlastní zdroj napájení. Jako zástupce můžeme jmenovat např. Hub-4+ od firmy Adaptec, jehož cena se pohybuje okolo 3 300 Kč.

Na druhou stranu ale také existují huby, které pracují aktivním i pasivním způsobem, což znamená, že proud do 100 mA odebírají přímo přes počítač. Takové kombinované huby jsou však pouze v provedení pro USB 1.1 a jejich cena se pohybuje okolo 1 500 Kč.

Nebo byste chtěli připojovat raději více Firewire zařízení, než vám umožňuje vaše základní deska? Pak budete potřebovat další kartu s Firewire s co možná nejvíce zásuvkami. Takovou je kupříkladu karta DC-1394 od firmy Dawicontrol, která umožní připojení až tří zařízení. Její cena se pohybuje okolo 1 600 Kč.

Pokud ale připojované zařízení obsahuje ne jednu, nýbrž dvě Firewire zásuvky, pak můžete bez problémů do jedné z nich připojit ještě například Firewire pevný disk. Tento způsob připojování zařízení se nazývá Daisy Chain.

Na SCSI Host Adapter se dá připojit až sedm SCSI zařízení či disků. Externí SCSI disky mají vždy dvě zásuvky, takže se dají tato zařízení připojovat velmi jednoduchým způsobem postupně za sebou.

K zásuvce Serial ATA se dá připojit pouze jedno zařízení. Pokud požadujete připojení více, musíte sáhnout pro přídavnou kartu.

7. Propojení počítačů bez síťové karty

K USB či Firewire zásuvkám nemusíte připojovat pouze externí zařízení. Tímto způsobem můžete připojit svůj stolní počítač či notebook k počítači svého kolegy a to všechno bez síťové karty. Ne-příjemné je, že v případě USB budete potřebovat speciální kabel, který se nazývá USB Link. Jeho cena se pohybuje okolo 850 Kč.

Další nevýhodou je skutečnost, že kabel, který na obou stranách obsahuje zástrčku a uprostřed malý elektronický modul sloužící jako řadič, existuje zatím pouze ve verzi pro USB 1.1, takže přenos dat není zas až tak moc úžasný, jak by se mohlo zdát.

Chtěli byste takto propojit počítačů několik? V tomto případě budete potřebovat USB síťový kabel (MHE Cable USB Network Link), který je opět v současné době k dispozici pouze pro USB 1.1. Jeho prostřednictvím můžete rozšířit síť stávající a propojit tímto způsobem až 17 počítačů.

Dva počítače můžete propojit i přes zásuvky Firewire, a to v operačních systémech Windows ME a XP opět bez síťové karty, a dokonce i bez speciálního kabelu. V případě operačních systémů Windows 98, NT4 a 2000 budete navíc potřebovat aplikaci Firenet od firmy Unibrain (další informace lze nalézt na internetové adrese www.unibrain.com).

Komunikace mezi počítači přes rozhraní SCSI či přes kabel připojený k zásuvce Serial ATA však možná není.

8. Jak udělat z interního zařízení externí

Každé externí zařízení (výjimkou je SCSI), a to ať se jedná o pevný disk či vypalovačku, je vlastně "zabalené" zařízení EIDE, u něhož se stará o komunikaci mezi EIDE a zásuvkou speciální čip. Z toho vyplývá, že si i vy můžete ze svého EIDE disku vytvořit ve vlastní režii disk externí. Avšak každá legrace něco stojí. Tak kupříkladu taková skříň, například 3,5" Firewire/USB 2.0 Combo od firmy Arktis, jež přemění váš EIDE pevný disk na disk s připojením přes USB 2.0, stojí přibližně 4 500 Kč. U skříně Map-911 Firewire, jež umožní připojení přes Firewire, zaplatíte asi 3 500 Kč. Vytvoření Ultra SCSI disku z obyčejného EIDE vás pak přijde přibližně na 8 000 Kč.

Úplnou novinkou se v současné době stávají skříně pro konverzi EIDE zařízení na připojení přes Serial ATA.

Řešení pro USB připojení

Připojit zařízení přes USB není vskutku nic moc obtížného. Jednoduše zasunete zástrčku daného zařízení do odpovídající zásuvky, a hned jej můžete začít používat. Žádné ovladače nejsou potřeba, říkají jejich výrobci, už žádné restartování nebo vypínání a zapínání počítače. A to už ani nemluvíme o tom, že bychom snad museli otevírat počítačovou skříň. Přes všechny výše zmíněné výhody se ale v praxi občas stane, že se všechno nepodaří tak, jak říká teorie. V následujících řádcích vám nabízíme pomoc při řešení těch nejčastěji vyskytujících se problémů při práci s USB zařízeními.

1. Nové USB zařízení nefunguje

Problém: Připojili jste do počítače nové USB zařízení a pro toto v daném případě nainstalovali odpovídající ovladače, jenže se vám jej nepodařilo zprovoznit.

Řešení 1: Vypněte počítač a USB zařízení, a následně je znovu zapněte nejprve počítač, potom USB zařízení. Někdy ale stačí pouze krátce vytáhnout zástrčku ze zásuvky USB a pak ji znovu dát zpět.

Řešení 2: Je také možné, že jste při instalaci zařízení nepostupovali takovým způsobem, jakým jste měli. Podívejte se do manuálu dodaného výrobcem spolu se zařízením, jaký je zde popsaný doporučený postup. Obvykle platí, že nejprve se instaluje ovladač, a teprve potom se připojuje zařízení. Pokud jste postupovali obráceně, odpojte USB zařízení od počítače a odinstalujte ovladač. Poté postupujte doporučeným způsobem. Výborné bude, když si z internetové stránky výrobce zařízení stáhnete ty nejnovější ovladače.

Odinstalování ovladače se provádí přes instalační program výrobce, případně přes Nabídku Start/Nastavení/Ovládací panely a zde ikonu Přidat nebo odebrat programy. Pokud ani jeden z výše uvedených postupů nepovede k cíli, je třeba se na internetu podívat po aplikaci pro odinstalování ovladače. Když žádná taková neexistuje, určitě najdete nějaké upozornění či přímo postup, jak kýžený ovladač korektně a úplně odinstalovat.

Poslední cesta vede přes Správce zařízení když v něm naleznete nekorektně nainstalované komponenty, jednoduše je smažte. Pokud se to nepodaří, zkuste tuto akci provést po restartu počítače v nouzovém režimu (při spouštění počítače držte stisknutou klávesu <F8>.

Řešení 3: Běží na vašem počítači na pozadí spuštěný antivirový program? To, co je při běžném provozu počítače považováno za dobré řešení, může při instalaci nového hardwaru činit potíže. Právě takový hlídač proti napadení počítače virem může snadno způsobit nekorektní nainstalování ovladače. Myslíte-li si, že právě toto je i váš případ, pak odinstalujte ovladač, dočasně deaktivujte antivirový program a ovladač znovu nainstalujte.

Řešení 4: Aktualizujte BIOS vašeho počítače. Nové verze BIOSu jsou k nalezení a ke stažení na internetových stránkách výrobce vaší základní desky.

Řešení 5: Nainstalujte nové ovladače pro čipovou sadu vaší základní desky. Zvláště aktuální je tato akce u desek s čipovou sadou VIA, kdy instalujte ovladač Hyperion (dříve nazývaný 4 in 1). Naleznete jej také (VIAHYPERION4IN1445V.EXE,1,29 MB), případně je možné stáhnout si jej z internetové adresy www.via.com.tw.

Ale ani u základních desek s čipovou sadou Intel žádný update nemůže uškodit. Potřebné soubory se nalézají na internetových stránkách firmy Intel tj. www.intel.com.

Řešení 6: Možná se jedná o zvláště zatvrzelé USB zařízení v provedení pro USB 1.1, které na USB 2.0 odmítá pracovat. Obecně vzato by mělo být USB 2.0 zpětně kompatibilní. Přesto zkuste takové zařízení připojit k zásuvce pro USB 1.1 mnohé počítače mají oba typy zásuvek. Tímto způsobem se zprovoznilo nejedno zařízení.

Řešení 7: V praxi se rovněž velmi osvědčuje zapojit problémové zařízení ne na hub, ale přímo do zásuvky USB umístěné na základní desce.

Řešení 8: Máte již na počítači nainstalované ovladače pro některá další USB zařízení? Pak se může stát, že se vám jednotlivé ovladače dostanou vzájemně do konfliktu. Zaktualizujte si je všechny. Pokud to nepomůže, pak musíte zkusit jiné pořadí instalace ovladačů jednotlivých zařízení. Jestliže si překážejí jednotlivá USB zařízení navzájem, pak nezbývá, než právě nepoužívaná zařízení dočasně odpojit.

2. USB klávesnice funguje jen ve Windows

Problém: Nahradili jste svoji starou PS/2 klávesnici novou v USB provedení. Ve Windows vše funguje bez problému, při spuštění počítače se však nemůžete dostat do BIOS Setupu.

Řešení: Povolte v BIOSu položku USB Legacy Support, nazývanou také USB Keyboard. Povětšinou ji naleznete v menu Integrated Peripherals, popřípadě pod názvem Advanced. K tomu účelu však samozřejmě musíte použít svoji starou PS/2 klávesnici.

V případě, že BIOS žádnou takovou volbu nenabízí, možná pomůže update BIOSu. Je docela možné, že výrobce mezitím tuto možnost do BIOSu implementoval. Jak již bylo zmíněno výše, nové verze BIOSu se dají najít na internetových stránkách výrobce základní desky.

3. Z USB disku se nedá nabootovat

Problém: Vlastníte USB disk a chtěli byste z něj bootovat, on však funguje pouze ve Windows.

Řešení: Přesuňte se do BIOS Setupu a zde do menu Advanced BIOS Features, příp. Boot. Přiřaďte vašemu USB disku pro bootování nejvyšší prioritu, a to tak, že jej nastavíte pro bootování jako první disk (First Boot Device nebo přiřaďte číslici 1). U základních desek firmy Intel je třeba nejprve povolit nastavení Boot/USB Boot, pak restartovat počítač a nato opět v BIOS Setupu nastavit USB zařízení pro bootování.

Ne každý BIOS ale umožňuje bootování z USB zařízení a pokud ano, tak to také nemusí být z každého zařízení, jaké si vzpomenete. Pokud v BIOSu výše zmiňovanou volbu nenaleznete, opět nezbývá, než jej aktualizovat. Řada moderních BIOSů nabízí bootování z USB CD-ROM, USB disket, USB pevných disků, popřípadě z USB ZIP disků. Odpovídající položky menu se pak nazývají USB-CDROM, USB-FDD, USB-HDD a konečně USB-ZIP.

Jestliže váš počítač za žádnou cenu nechce z USB zařízení nabootovat, možná pomůže spouštěcí disketa pro operační systém MS-DOS, která nahraje odpovídající ovladač pro vaše USB zařízení. První zastávkou pro takový ovladač vašeho zařízení by měla určitě být internetová adresa výrobce zmíněného USB zařízení. Pokud zde nebudete úspěšní, zkuste se podívat na internetovou adresu http://www.usb-drivers.com/. Zde naleznete celou řadu různých ovladačů pro USB, jakož i skutečné programy, s nimiž se dají výše zmiňované spouštěcí diskety vytvořit.

4. USB tiskárna v prostředí MS-DOSu netiskne

Problém: Připojili jste tiskárnu k počítači přes USB zásuvku. Ve Windows sice tiskne svižně, ale s aplikacemi pro MS-DOS nepracuje vůbec.

Řešení: Starší aplikace pro MS-DOS rozpoznávaly pro tisk pouze dva typy zásuvek paralelní (LPT) a sériovou (COM). V opačném případě existovala pouze možnost tisku do souboru. Zmiňovaný problém se však dá obejít několika triky, musí ale být splněno pár podmínek: Prvním předpokladem je, že aplikace, z níž chceme tisknout, běží v okně v operačním systému Windows, dále tiskárna, na kterou chceme tisknout, funguje ve Windows bez problémů, a konečně jestliže nechceme tisknout pouze prostý text máme nainstalovaný patřičný ovladač tiskárny pro aplikaci běžící v prostředí systému MS-DOS. Například pro editor Wordperfect najdete na internetových adresách www.columbia.edu/~em36/wpdos/printers51.html, popřípadě www.columbia.edu/~em36/wpdos/printers6x.html ovladače i pro ty nejmodernější tiskárny.

Varianta 1: Pracujete-li v prostředí Windows 2000 nebo XP a máte počítač připojen k síti trvale, můžete tiskárně přiřadit alias LPT1. Aplikace pro MS-DOS to nepozná. Nejprve zjistíme jméno počítače v síti, jež lze najít v okně Vlastnosti systému (klepněte pravým tlačítkem na Tento počítač a z menu zvolte příkaz Vlastnosti). Ve Windows XP tento údaj naleznete na záložce Název počítače v poli Úplný název počítače, ve Windows 2000 na záložce Identifikace v síti v poli Úplný název počítače. Nyní klepněte na nabídku Start/Nastavení/Tiskárny a faxy (ve Windows 2000 pouze Tiskárny), klepněte pravým tlačítkem na ikonu USB tiskárny a z menu vyberte Sdílení. Na záložce Sdílení napište krátké jméno, pod nímž bude tiskárna sdílena (bez mezer a písmen s diakritikou). Po klepnutí na nabídku Start/Spustit příkazem cmd otevřete příkazový řádek. Sem zadejte do jednoho řádku následující příkaz:

net use LPT1 \\<název počítače>\<krátké jméno sdílené tiskárny> /persistent:yes

Varianta 2: Postupovat lze též oklikou přes tisk do souboru a automatické přeposlání tohoto souboru na tiskárnu. K tomu účelu nastavte MS-DOS aplikaci tak, že tisk bude probíhat pomocí ovladače tiskárny do souboru, například s názvem C:\spool\out.prn.

Dále si nainstalujte freewarový program PrintFile, určený pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP. Naleznete jej , popřípadě je ke stažení na internetu na adrese http://www.lerup.com/printfile (PRF215.ZIP, 197 KB). Po spuštění stiskněte tlačítko Settings a zatrhněte Enable spooler function. Změny v nastavení uložte a vytvořte si zástupce na ploše. Na zástupce pak klepněte pravým tlačítkem myši a z menu zvolte položku Vlastnosti. Do políčka Cíl: vepište příkaz "/s:C:\spool\out.prn". Od teď spouštějte program PrintFile tímto zástupcem, a to ještě dříve, než začnete tisknout z aplikace pro MS-DOS. Jakmile PrintFile zjistí, že se mu v zadané složce objevil nějaký soubor, pošle jej na tiskárnu a poté smaže. Kdybyste používali aplikaci, jež tisk do souboru nezvládá, pak vám pomůže freewarová utilitka Prn2file. Naleznete ji rovněž , popřípadě též na internetové stránce www.simtel.net/pub/pd/49067.html (PRN2FILE.ZIP, 9,61 KB). Tato prastará miniaplikace přesměrovává data vystupující na paralelní port do souboru.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladedné dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0383

? Jak mohu vytvořit bootovací disketu pro Windows 2000? A jako druhou část dotazu bych se rád zeptal, jaký je rozdíl mezi standardním nastavením disku a dynamickým.

Disketu vytvoříte tak, že na naformátovanou disketu zkopírujete soubory Ntldr, Ntdetect.com a Boot.ini. Máte-li SCSI disky, je třeba nakopírovat soubor Ntbootdd.sys. Vytváříte-li disketu v okamžiku, kdy už váš systém standardně nepracuje, je třeba soubor Boot.ini zkopírovat z jiného počítače a upravit jej tak, aby odpovídal konfiguraci vašeho PC. Více informací o vytváření a používání spouštěcí diskety se dozvíte na internetu na adrese: http://windows.microsoft.com/windows2000/reskit/websources. Co se disků týče, tak dynamické disky umožňují lepší možnosti konfigurace a pružnější zacházení s nimi. Můžete na nich jednoduše a bez restartování počítače nastavit větší velikost svazku, či přidat zrcadlené disky.

? Mám Windows 98 a chtěl bych si zkopírovat ikonky Windows XP, ale nikde jsem je u kamaráda na PC nenašel. Nemohli byste mi poradit, jak mám dostat ikony z Windows XP na svůj počítač?

Nejvíce ikon je uloženo v systému (ve Windows) v knihovně shell32.dll. Tento soubor si musíte z Windows XP zkopírovat do svých Windows pod jiným jménem (například do C:\Windows\system32\IkonyXP.dll). Pokud budete chtít ikonu z Windows XP, odkážete se na tento soubor. Takto můžete měnit ikony zástupců i programů. Nakonec se ujistěte, že máte povoleno zobrazovat ikony v celé barevné škále, abyste viděl jemné barevné odstíny, kterými ikony ve Windows XP nešetří.

? Vždy, keď spustím počítač, na ktorom mám nainštalovaná Windows XP, sa mi automaticky po štartu otvorí okno na ploche (C:\Program Files), to je jedno aké. Mohli by ste mi poradiť, ako ho zrušiť?

Profil uživatele si pamatuje otevřená okna Exploreru při vypínání počítače (odhlašování) a při opětovném spuštění je otevře. Předpokládám však, že tím váš problém způsoben nebude. Domnívám se, že jste někde pochytil virus, který je za takovéto chování zodpovědný. Podívejte se nejprve, zda není schován příkaz ke spuštění něčeho podezřelého v nabídce Start Programy Po spuštění.

Dále hledejte v registru HKLM\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run*. Projděte záznamy a vymažte podezřelé aktivity, které se spouštějí. Stejná sekce je i v HKCU pro konkrétního uživatele.

? Můj problém je ve spouštění CD. Po vložení do mechaniky totiž před pár dny vše fungovalo v pořádku, a nyní ať vložím jakékoliv CD (hru, audio nebo CD z časopisu), tak nedojde k jeho spuštění. Mechanika ho načte, ale nespustí a já ho nemohu prohlížet. CD se po proklepnutí na ikonu mechaniky pouze prozkoumá. Vím však, že si počítač CD načte, protože v Průzkumníku nebo WinCommanderu si mohu prohlédnout jednotlivé složky a soubory na disku. Vím naprosto jistě, že problém není v zapojení ani v mechanice, v jiném PC funguje normálně. Nevím, jestli to má souvislost, ale v posledních dnech jsem nainstaloval a začal používat prohlížeče Opera a Mozilla, a také přehrávač Real One Player.

Automatické spouštění CD je nastaveno ve Správci zařízení CD mechanika Vlastnosti Nastavení Automatické oznámení vložení. Je možné, že po instalaci některých programů může dojít k vypnutí této možnosti. Aby se CD samo spustilo, musí mít v kořenovém adresáři soubor autorun.inf, ve kterém je napsáno, co se má spustit. U Audio CD tento soubor není, protože systém rozpozná, že jde o hudební disk, a spustí jej (je-li zapnuto Automatické oznámení vložení). Pokud se CD automaticky nespouští i když je vlastnost spouštění nastavena, je to sice nepříjemné, ale dá se s tím žít. Jen je třeba se ručně podívat do souboru autorun.inf, přečíst si, co se má spustit, a ručně pak tento soubor spustit. Náprava nefungujícího spouštění, i když je nastaveno, vede přes reinstalaci ovladače mechaniky CD-ROM (resp. její odinstalaci systém si ji detekuje znovu po restartu). Když to nepomůže, zbývá instalovat Service Pack pro operační systém.

? Můžete mi říct, jakou funkci mají dočasné soubory, a je-li bezpečné je smazat?

Dočasné soubory vytvářejí nejrůznější programy tehdy, potřebují-li si na určitou dobu uložit nějaká data. Jak napovídá už jejich jméno, nejsou tyto soubory určeny k tomu, aby byly na pevném disku uloženy trvale. Většinou je program, který je vytvořil, také smaže. Nejčastějším důvodem, proč k tomu nedojde, je, že daný program spadne dříve, nežli může data smazat.

Neexistují ale žádná pevná pravidla, kterými by se použití složky s dočasnými soubory řídilo. Při instalaci některých programů jsou vytvořeny dočasné soubory, potřebné k dokončení instalace po restartu počítače. Občas dojde k tomu, že instalační program zapomene tyto soubory smazat. Dá se však téměř s jistotou říci, že jakékoli dočasné soubory starší několika dní můžete bez obav smazat manuálně.

Ve Windows 95, 98 a Me jsou obvykle dočasné soubory uloženy ve složce C:\Windows\Temp, pokud jste sami nezměnili nastavení tak, aby byly ukládány jinde. Používáte-li Windows XP, najdete tyto soubory ve složce C:\Documents and Settings\<uživatelské jméno>\Local Settings\Temp. Existuje celá řada nástrojů, které nabízejí možnost snadného odstranění nepoužívaných dočasných souborů. Je však celkem jednoduché si poradit i bez nich. Otevřete v Průzkumníku složku s dočasnými soubory, klikněte na hlavičku sloupce Změněno, abyste seřadili soubory podle data, a pak smažte všechny soubory starší než pár dní. Pokud se během několika hodin neprojeví žádné negativní následky, můžete proces dokončit vysypáním Odpadkového koše.

? Chtěl bych se zeptat na jeden problém, který mám se svým počítačem. Jedná se o to, že aplikace MultimediaDebugManager MDM mi v adresáři Windows při každém spuštění vytvoří několik TMP souborů s nulovou velikostí. Nevím, jestli tyto soubory systém používá, a tedy jestli je můžu smazat, nebo ne. Další věc je nebrzdí běh systému a nezpomalují počítač? Stejný problém má i několik mých známých. Ještě několik věcí bych se rád dozvěděl. Při nabíhání počítače a vykreslování plochy počítač velmi často zatuhne, a nezbývá mi nic jiného, než počítač restartovat natvrdo. Když stisknu Ctrl+Alt+Del, tak se objeví Explorer (Není odpověď) nebo Neznámý (Není odpověď). Zkoušel jsem vypínat některé procesy pomocí aplikace MSConfig, ale bez větších úspěchů.

Vzpomínaná aplikace si vytváří dočasné soubory, které pravděpodobně nějakým nedopatřením po sobě nemaže. Obecně platí, že dočasné soubory mají příponu TMP a mohou být kdykoliv bez obav smazány. Pokud by náhodou byl nějaký soubor systémem (aplikací) používán, bude otevřen a smazat nepůjde. Co se týká pomalého nabíhání plochy, může jít o problém se souborem ShellIconCache. Stačí jej smazat, a pak by měl problém zmizet. Soubor se obvykle nachází v C:\Windows (C:\WinNT) nebo v profilu uživatele. Doporučuji rovněž nepoužívat plochu v režimu zobrazení web stránky, protože to hodně zpomaluje systém.

? Potřebuji zformátovat disketu ZIP 100 MB, ale klepnu-li pravým tlačítkem myši na ikonu ZIP jednotky a vyberu možnost "naformátovat", na naskočivším panelu "formátovat-disketa" se mi v kolonce "kapacita" ukazuje podivný údaj 1 765,9 MB (krom dalšího 1,44 MB). Poraďte prosím, jak nastavit správně 100 MB.

Podle popisu problému to vypadá na potíže s ovladačem ZIP mechaniky. Ten pravděpodobně neumí komunikovat s příkazem formát v systému Windows, a namísto svého (jak ukazuje obrázek v případě zařízení Iomega) volá formát diskety a tam pak koliduje kapacita. Zkuste přeinstalovat ovladač ZIP mechaniky nebo na internetu najít novější. Pro upřesnění ovladač nemusí nutně mít svoje okno pro formát ZIP, ale musí umět poslat Windows-formátu správnou hodnotu kapacity, což se ve vašem případě neděje.

? Potřebuji, abych mohl mít na jednom počítači spuštěno více operačních systémů najednou (konkrétně Windows XP Home & Windows 98 SE). Nezamlouvá se mi však příliš řešení přepínání mezi systémy pomocí boot manageru (je nutno vždy provést restart a mít pro každý systém samostatný oddíl). Někde jsem četl o programu Virtual Machine, který by prý měl podporovat běh více OS najednou, ale nevzpomínám si již, ve kterém časopise to bylo a kde by bylo možno tento program získat, případně za jakou cenu. Můžete mi o tom sdělit něco více? Potřebuji to z toho důvodu, že některé programy (například ovladač ke skeneru Umax Astra 2200 a pár dalších programů pod Windows XP) odmítají fungovat.

Pavel Štěpán

pl.stepa@centrum.cz

? Dovoluji si upřesnit (opravit) odpověď na FAQ v časopise PC WORLD 05/2003:

Q: Jak smazat "nesmazatelný" soubor? (zestručněno)

A: Snadno! Netřeba bootovat do DOSu, měnit kódování, ani nic podobného, funguje to ve Win 9x-XP a chce to jen trochu trpělivosti. Spustíme "okno MS-DOS" a přejdeme do adresáře s odolným souborem, například použitím příkazu "cd CESTA\DO\ADRESÁŘE". Zjistíme "staré 8.3" jméno souboru, například příkazem "dir /X" (možno i v Servant Salamanderu či v jiném programu...) řekněme, že to bude soubor "Starej+Blbej.cox", postaru "STAREJ~1.COX". Pak stačí smazat soubor příkazem "del STAREJ~1.COX". Pokud soubor nechceme mazat, ale potřebujeme jej zpřístupnit, lze tak učinit příkazem "ren STAREJ~1.COX STAREJ.COX" pokud už takový v adresáři neexistuje. Mimochodem, moje Windows NT i Windows 2000 čas od času vyprodukují ve svém systémovém adresáři soubor jménem "?" (samotný otazník). Jeho smazání mám už dobře nacvičeno...

V úctě & s úsměvem

Robert R. Šimek

? Reaguji na dotaz z čísla 4/2003 ohledně přepínání reprosystému z 5.1 na 2.1, u hry Mafie. Tento jev se skutečně vyskytuje, i když jsou reproduktory správně nastaveny v počítači (dle popisu redakce), i ve hře. Podařilo se mi přijít na to, jak tento problém vyřešit tak, aby systém 5.1 ve hře fungoval. Postup:

Musíte si nastavit repro 5.1 ve hře, zvukovce i systému.

1.Spustíte hru, a ona přednastaví vaše nastavení na zvukové kartě na 2 kanály.

2.Hru co nejdříve vypněte a nastavte na zvukovce správný počet kanálů.

3.Znovu spusťte hru, a již by měl zvuk 5.1 správně naběhnout.

V případě neúspěchu postup opakujte. Používám zvukovku SB Live, nevím, jak by tento postup fungoval u jiných zvukových karet.

David Valášek

? Nedávno jsem instaloval skener HP ScanJet 2300C. Bohužel software HP Photo a Imaging se mi nezdařilo nainstalovat. Naběhlo hlášení "instalační soubor data.cab je porušen." po ignoraci naběhne nová hláška "vnitřní chyba 2350". To by bylo ještě v pořádku, stáhl bych si jiný. Jenže jsem zkoušel obdobný software od skeneru HP ScanJet 3500C, a ejhle, objevila se ta samá hláška. Volal jsem tedy i na technickou podporu společnosti HP. Tam mi sdělili, že jsem udělal chybu při instalaci. Zapojil jsem totiž nejdříve skener, a až posléze instaloval software. Dobrá tedy, má chyba. I když v návodu je psáno, že mohu instalovat nejdříve software a potom skener, ale možný je i postup opačný. No nic. Ptal jsem se tedy, jak mohu "svou" chybu napravit a dostalo se mi odpovědi, že musím smazat USB kořenové adresáře a znovu je nainstalovat. A zde je kámen úrazu. Já sám si na to netroufnu, a nikdo z mého okolí taktéž, protože PC je firemní. Proto bych prosil, zda byste nebyli tak laskaví a nepomohli mi.

Kořenový USB adresář (USB Root HUB) nesouvisí se systémem souborů, jak by se z názvu mohlo zdát, ale jde o zařízení, které spravuje USB porty počítače. Zařízení USB včetně kořenového můžete s klidným svědomím smazat, i když jde o firemní počítač. Dělá se to v Device Manageru a smaže (odinstaluje) se vše, co je pod skupinou USB (viz obrázek). Pak restartujte počítač. Když budete mít štěstí, nainstaluje se HUB rozhraní samo (tak z 90 %). Když ne, bude se systém dožadovat ovladačů, které byste si musel stáhnout od výrobce počítače nebo desky a doinstalovat. Pokud nemáte vůbec žádné USB zařízení (myš, klávesnice atd.), nemusíte mít obavy (vůči firmě) ani když se USB nechytne. Později seženete ovladače a poté nainstalujete skener.

? Můj problém spočívá v tom, že po otevření přibližně čtyřiceti stránek na internetu mi Windows 98 hlásí, že "Systém má nebezpečně málo volných prostředků". Původně jsem si myslel, že se jedná o velikost paměti RAM, a proto jsem namísto svých 128 + 256 MB pořídil paměťový modul velikosti 512 MB. Bohužel se však toto navýšení vůbec neprojevilo na hlášení o systémových prostředcích. Když spustím nástroj Windows "Měřič prostředků", tento ukazuje např. právě teď: Systémové prostředky 59 % volných. Uživatelské prostředky 59 % volných. Prostředky GDI: 76 % volných. Teď mám však spuštěný pouze Outlook Expres a několik programů běžících na pozadí, kterých bych se však nerad zbavoval. Po načtení vzpomínaného počtu stránek tyto prostředky klesají pod 10 %, a několikrát mi dokonce přímo na internetu počítač zamrznul. Proto bych tedy chtěl své volné prostředky nějakým způsobem zvětšit, ale jelikož vlastně nevím, co konkrétně se za tímto pojmem skrývá (vzpomínaná RAM nepomohla), netuším tedy, co bych mohl do svého PC přikoupit, aby vše šlapalo lépe, tj. aby zbývalo více volných prostředků. Procesor mám AMD 1,2 GHz.

Každá aplikace nebo proces, který ve Windows běží, si odebere určité systémové prostředky. V tomto pojmu je zahrnuto obsazení paměti, přidělení procesu, o nějž se systém musí starat, přidělení GDI (Graphic Display Interface) atd. Čím víc procesů běží, tím více prostředků systému je obsazeno (používáno). Každá aplikace by po svém ukončení měla systémové prostředky uvolnit vrátit je systému pro další použití. Někdy se však stane, že se tak neděje, a neuvolněné prostředky zůstanou viset. Zanedlouho jsou celkové prostředky vyčerpány a systém se zhroutí. To se patrně děje i vám, otázkou je proč. Obvykle se jedná o problém v daném softwaru, např. způsobený nesprávnou instalací nebo nesprávným vypnutím počítače. Může dojít k poškození některého souboru, který se stará o běh programů ve Windows, aniž by se objevovaly nějaké chybové hlášky. Pokud vysledujete software, který prostředky nevrací, zkuste jej přeinstalovat. V tomto případě si přikoupením hardwaru do počítače nepomůžete, musíte vyladit software (operační systém).

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0384

? V programu MS Outlook XP bych rád odblokoval přílohy (soubory .exe apod.). Vím, že se tato možnost dá nějak nastavit v registru, ale nevím kde.

V registru HKEY_CURRENT_USER\Software\Microsoft\Office10.0\Outlook\Security vytvořte String Value Level1Remove a do něj zapište typy souborů, které chcete odblokovat. Podobná situace je i u verze Outlooku 2000, ale pro tuto úpravu musíte mít nainstalován Service Pack 3.

Jednodušší možností je stáhnout si z některé internetové stránky program OutlookXPUnlocker. Téměř všechny vyhledávače vám najdou hned několik zdrojů, odkud můžete tento software stáhnout.

? Používám Windows XP a nastavil jsem si pevnou velikost virtuální paměti. Bohužel při tomto úkonu jsem omylem změnil disk a soubor virtuální paměti leží na disku D, místo systémového disku C. Jakým způsobem ho můžu nastavit na disk C?

Postup je velice jednoduchý. V okně nastavení virtuální paměti nastavíte Nepoužívat stránkovací soubor, a stisknete Nastavit. Po restartu můžete stejným způsobem nastavit velikost stránkovacího souboru na správnou jednotku. Vše můžete ověřit tak, že zkontrolujete, kde leží soubor pagefile.sys.

? Používám MS Internet Explorer 6 a při otevírání některých stránek se mi zobrazí hlášení, jestli chci provést ladění. Řádek 155, Chyba: undefined má hodnotu null, nebo není objekt. Dá se to nějak ošetřit? Windows XP i Internet Explorer jsou v anglické verzi.

Pravděpodobně se jedná o chybu v otevíraných stránkách. Hlášky se však můžete zbavit, když v IE Tools Internet Options Advanced (v české lokalizaci Možnosti sítě Internet Upřesnit) zaškrtnete políčko "Disable script debugging Zakázat ladění skriptů" a odškrtnete "Display a notification about every script error Zobrazovat oznámení při každé chybě ve skriptu".

? Ve Windows 2000 Professional bych potřeboval změnit velikost oddílu na disku. Je to možné? Disk je nastaven jako dynamický.

Na webové stránce http://partitionsmanager.com/home/personal/ můžete získat program Partitions Manager. Ten vám umožní nastavit dynamický disk na základní, a poté i změnit velikost oddílu.

? Mám problém s odesíláním pošty z MS Outlook Express 6. Vždy když odešlu nějaký e-mail, tak se s ním doručí i požadavek potvrzení o přečtení zprávy i přesto, že jsem tento požadavek nenastavoval. Je možné tento požadavek nějakým způsobem potlačit?

Pravděpodobně máte tento požadavek pevně zvolen v nastavení Outlooku. V nabídce Nástroje Možnosti Potvrzení odškrtněte volbu Požadovat potvrzení o přečtení pro všechny odesílané zprávy.

? Měl bych na vás dotaz ohledně notebooku Acer TravellMate 800LCI. Jestli je u něj kompatibilní Bluetooth s Nokií 6310i?

Asi vás zklamu, ale pokud jsou mé informace od Aceru správné, tak vámi uvedený model tímto zařízením nedisponuje. Existuje však jednoduché řešení, a tím je Bluetooth USB adaptér.

Výhodou Bluetooth zařízení je velká univerzálnost, spočívající především v kompatibilitě. Takže pomocí USB adaptéru byste měl bez problémů pracovat i s vaší Nokií.

? Když si nastavím rozlišení 1 024 x 768, tak po zhruba 2 dnech se mi při zapnutí počítače změní rozlišení na původních 800 x 600, a to se opakuje stále dokola. Mám Windows 98 SE, procesor Athlon 1700, grafickou kartu Geforce 4 MX 440/128 MB.

Nainstalujte si nové ovladače pro grafickou kartu a monitor. Není-li nějaká systémová chyba v samotných Windows, měla by tato úprava vyřešit váš problém.

? Prosím o radu ohledně ztráty dat na pevném disku. Disk je Seagate 10 GB ve formátu NTFS a nebyl na něm systém. Data na disku nebyla ztracena všechna, ztratily se pouze některé soubory a jejich ztráta se neprojevila na udávané zbývající kapacitě disku. Disk jsem po zjištění tohoto stavu přestal používat, a proto si myslím, že data by fyzicky neměla být poškozena nebo přemazána.

Jedná-li se o opravdu důležitá data, tak bych nedoporučoval záchranu pomocí nějakého softwaru, ale obrátil bych se na profesionály. Existuje několik firem, které se zabývají záchranou dat z havarovaných disků. Nevýhodou je poměrně vysoká cena tohoto úkonu. U 10GB hard disku bych ji odhadoval minimálně na pět tisíc korun, cena závisí také na množství zachráněných dat a složitosti problému. Na internetu můžete najít odkazy a jistě naleznete i firmu, která bude ve vaší blízkosti, ale vyplatí se nejprve kontaktovat firem více a dotázat se na ceny.

? Chtěl bych na svém počítači nainstalovat operační systém Windows XP, a nevím pro jaký se mám rozhodnout systém souborů. Můj počítač se skládá z těchto komponentů: Pentium III 1300 MHz, 256 MB SDRAM, 40GB Seagate Barracuda, ATI XPert 2000 32 MB.

FAT16 lze zamítnout hned zkraje, jelikož velikost jednotky je omezena na velikost maximálně 4 GB, kořenový adresář může mít pouze 512 položek a kromě jiných omezení zde není možnost zálohy spouštěcího sektoru.

U FAT32 je omezení velikosti svazku na 32 GB (ve Windows 98 a Me až 127,53 GB). Ani tento systém neumožňuje zálohu spouštěcího sektoru. Stejně tak jako u FAT16 chybí možnost zabezpečení systému souborů a komprese.

NTFS je asi nejvhodnějším systémem souborů, ale i on má některá omezení a nevýhody. Svazky NTFS nejsou přístupné v systémech MS-DOS a Windows 95/98. Obsahují-li malé svazky malé soubory, může správa NTFS v porovnání s FAT způsobovat pokles výkonu. I když jsou druhé dva systémy díky jednodušší struktuře o poznání rychlejší, já bych se přesto přiklonil k NTFS.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0385

? Můžete mi říct, jakou funkci mají dočasné soubory, a je-li bezpečné je smazat?

Dočasné soubory vytvářejí nejrůznější programy tehdy, potřebují-li si na určitou dobu uložit nějaká data. Jak napovídá už jejich jméno, nejsou tyto soubory určeny k tomu, aby byly na pevném disku uloženy trvale. Většinou je program, který je vytvořil, také smaže. Nejčastějším důvodem, proč k tomu nedojde, je, že daný program spadne dříve, nežli může data smazat.

Neexistují ale žádná pevná pravidla, kterými by se použití složky s dočasnými soubory řídilo. Při instalaci některých programů jsou vytvořeny dočasné soubory, potřebné k dokončení instalace po restartu počítače. Občas dojde k tomu, že instalační program zapomene tyto soubory smazat. Dá se však téměř s jistotou říci, že jakékoli dočasné soubory starší několika dní můžete bez obav smazat manuálně.

Ve Windows 95, 98 a Me jsou obvykle dočasné soubory uloženy ve složce C:\Windows\Temp, pokud jste sami nezměnili nastavení tak, aby byly ukládány jinde. Používáte-li Windows XP, najdete tyto soubory ve složce C:\Documents and Settings\<uživatelské jméno>\Local Settings\Temp. Existuje celá řada nástrojů, které nabízejí možnost snadného odstranění nepoužívaných dočasných souborů. Je však celkem jednoduché si poradit i bez nich. Otevřete v Průzkumníku složku s dočasnými soubory, klikněte na hlavičku sloupce Změněno, abyste seřadili soubory podle data, a pak smažte všechny soubory starší než pár dní. Pokud se během několika hodin neprojeví žádné negativní následky, můžete proces dokončit vysypáním Odpadkového koše.

? Používám počítač s operačním systémem Windows 98SE, spolu s programy Microsoft Office 97 a Outlook Express 6.0. Nejde mi nastavit Outlook Express jako výchozí program pro e-mail, což způsobuje problémy v dalších programech. V menu Nástroje, Možnosti je na záložce Obecné napsáno, že tento program není výchozí pro zpracování pošty. Kliknu-li na tlačítko Nastavit jako výchozí, program se tváří, jako by nastavení proběhlo úspěšně. Když ovšem znovu záložku Obecné otevřu, stojí tam opět, že program není nastaven jako výchozí. V čem je problém?

S těmito potížemi se někdy setkávají uživatelé, kteří ještě stále používají Office 97. Tento program mění některé hodnoty v registru a tím znemožňuje, aby byl Outlook Express nastaven jako výchozí program pro zpracování pošty. Problém můžete odstranit tak, že zaregistrujete Outlook Express. V nabídce Start vyberte položku Spustit a do okénka vepište následující text:

"C:\Program Files\Outlook Express\msimn.exe" /reg

Text musí být přesně v tomto formátu včetně uvozovek, protože cesta k souboru msimn.exe obsahuje mezery. Poté spusťte Internet Explorer a v menu Nástroje, Možnosti Internetu, Programy nastavte Outlook Express jako výchozí program pro zpracování pošty.

? Mám ve zvyku nechávat počítač zapnutý, pouze ho přepnout do spánkového režimu. Jednou se mi stalo, že se počítač odmítl probudit a po restartování se mi objevila hláška s otázkou, zda si přeji zakázat spouštění spánkového režimu. Neprozřetelně jsem zvolil Ano, a ztratil jsem tak možnost systém do spánkového režimu přepínat. Jak ji mohu získat zpátky?

Otevřete okno Ovládacích panelů a poklepte myší na ikonu Systém. Na záložce Správce zařízení expandujte položku Systémová zařízení. Uvidíte-li v seznamu položku podpory APM (Advanced Power Management), vyberte ji a klikněte na tlačítko Odebrat. Počkejte, až se objeví výzva k restartování, a počítač restartujte.

Z okna Ovládacích panelů spusťte Průvodce přidáním nového hardwaru. Pokud se Průvodci podaří úspěšně nainstalovat podporu APM, měla by se vám tím vrátit i možnost přepínat počítač do spánkového režimu. Jestliže Průvodce podporu APM nenainstaluje, jedná se možná o problém v systému. V případě, že podpora APM byla nainstalována, ale počítač stále nenabízí možnost přepnutí do spánkového režimu, zkuste ve Správci zařízení odebrat Standardní řadič disketových jednotek (pod položkou Řadiče disketových jednotek) a restartovat počítač. Při spuštění Windows systém detekuje řadič disketových jednotek a znovu nainstaluje jeho ovladač. Přitom dojde k vyčištění některých údajů v registru, které mohou bránit přepnutí počítače do spánkového režimu.

Jestliže ani poté nenabízí počítač možnost spánkového režimu, zkuste následující kroky. Spusťte editor registrů (v nabídce Start vyberte položku Spustit, vepište regedit a potvrďte klávesou Enter). Rozviňte následující složky: Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Services\VXD. Vyberte složku Vpowerd a zkontrolujte, zda obsahuje hodnoty s názvem Flags a SuspendFlag. Je-li velikost hodnoty Flags rovná nebo vyšší než 200, odečtěte od její současné velikosti 200 a nastavte novou hodnotu. Pokud není hodnota Suspend-Flag nastavena na nulu, změňte ji. Restartujte počítač.

? Chtěl bych svému synovi věnovat na kolej svůj starý počítač. Smazal jsem hesla i osobní soubory, ale doslechl jsem se, že je možné tato data i po smazání zrekonstruovat. Je to pravda, a pokud ano, jak tomu mohu předejít, aniž bych musel přeformátovat pevný disk?

Ano, skutečně tomu tak je. Na trhu je celá řada utilit pro bezpečné mazání dat z pevného disku. Tyto programy lze ale efektivně použít pouze v okamžiku, kdy citlivá data mažete.

Máte-li obavy, že by mohlo dojít k rekonstrukci smazaných dat, jediným spolehlivým způsobem, jak tomu zabránit, je přeformátování disku a nová instalace Windows i všech ostatních aplikací. Dokonce i potom mohou na volné části disku zůstat zbytky starých dat. Odborníci tvrdí, že jediným opravdu spolehlivým způsobem, jak zajistit, aby data neupadla do nepravých rukou, je fyzické zničení disku.

Pokud však váš disk neobsahuje státní tajemství nebo velmi cenné obchodní informace, není pravděpodobné, že by si někdo dal práci s rekonstrukcí smazaných souborů. Ujistěte se, že na disku nezůstaly žádné zálohovací soubory nebo image vytvořené programy, jako jsou Norton SystemWorks nebo GoBack, které mohou obsahovat kopie smazaných souborů.

Pochopitelně nezapomeňte vysypat Odpadkový koš, a poté disk defragmentujte. To by mělo bloky s fragmenty smazaných souborů dostatečně zpřeházet a znemožnit snadnou rekonstrukci pomocí programů, jako jsou Norton SystemWorks.

§§§§§


Jak zdigitalizovat video – úprava videa I.

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c03p0386

Vpředminulém čísle PC WORLDu jsme se zabývali problematikou výroby DVD nosiče z vašich video-nahrávek, pocházejících např. z dovolené či z oslavy. Na omezeném prostoru dvou stran jsme se nemohli věnovat drobnějším detailům a článek jen hrubě nastínil, že tato cesta není zavřená ani běžným domácím uživatelům, a není k ní potřeba ani příliš speciální vybavení. Dnes jsme se rozhodli přiblížit začínajícím příznivcům digitálního videa jak lze co nejsnáze a popřípadě i nejlevněji převést obrazová data z kamery či videorekordéru do počítačové podoby, aby bylo možno je následně zpracovat (sestříhat) a ve finální podobě i vypálit na nosič DVD (DVD video) či CD (VideoCD, Super VideoCD, XSVCD, miniDVD nebo DivX), popřípadě i vyexportovat na kazetu miniDV, Digital8 či Hi8, SVHS nebo VHS kazetu. Cílem našeho článku není vyrobit příručku či přesný návod jak postupovat krok za krokem, na to je prostor velmi omezený, ale předsevzali jsme si seznámit čtenáře s problematikou, s technologiemi a nastínit různé varianty a řešení, jež mohou přicházet v úvahu. Praxe je v oblasti zpracování počítačového obrazu vždy o něco náročnější a komplikovanější, než se z manuálů, příruček a teoretických poznatků zdá.

Cesty do počítače

Uživatel, který se rozhodne zpracovávat videomateriál na počítačové stanici, má hned několik možností jak se tohoto úkolu zhostit. Cest, tak jako v životě, je totiž vícero. Některé z nich mohou být pro jedny ideální, a pro jiné naopak zcela nedostačující. Jakou si vyberete, záleží jen na vás, podle toho bude ovšem i výsledek převodu dat do počítačové podoby vypadat, a bude posléze i snadné či obtížné dál s těmito daty i pracovat.

Co budete potřebovat

Při rozhodování, kterou z možností digitalizace zvolíte, bude jistě záležet i na tom, jaké prostředky máte k dispozici nebo kolik budete chtít investovat financí. U každé možnosti digitalizace proto uvedeme, co vše budete potřebovat. Kromě toho je jasné, že hlavní pomůckou bude v každém případě i počítač, jeho výkonnost ale záleží na vás. Obecně platí, že čím výkonnější bude, tím pohodlněji a rychleji se vám bude pracovat. V dnešní době by však sestava měla disponovat alespoň procesorem o výkonu 1 000 MHz, pamětí 256 MB a diskovým prostorem 40 GB. Pokud budete chtít zpracovávat video aktivněji, doporučujeme spíše počítač s CPU okolo 2 GHz, paměť 512 MB a samostatný volný disk 100 GB či více.

Využití digitální kamery

První možností, která bude vhodná pro většinu uživatelů, je využití samotné digitální kamery. V případě, že jsou vaše pořízené nahrávky uloženy přímo na kazetě tohoto digitálního pomocníka, máte situaci obzvláště snadnou. A to jak tehdy, pokud jste nahrávku na kazetu pořídili přímo při natáčení, nebo jste ji stáhli na pásek miniDV či Digital8 z externího zdroje (TV, video, kamera...) tedy využili jste digitální kameru jako videorekordér. Pozor, tuto funkci zvládají pouze digitální kamery vybavené AD převodníkem, tedy zdaleka ne všechny na trhu. Mezi takto vybavené produkty patří např. Canon DM-MV550i, Sony DCR-TRV355E a řada dalších.

Kazetu se záznamem stačí vložit do digitální kamery, propojit ji pomocí firewire kabelu s počítačem a přepnout do režimu přehrávání záznamu (Player), tedy do opačného režimu, než je mod nahrávání. Nároky na počítač jsou v tomto případě kladeny na operační systém, který by měl být minimálně Windows 98 SE, ideálně pak Windows 2000 a pokud disponujete "proklatě nadupaným" PC, můžete zkusit i XP. My však máme zatím nejlepší zkušenosti s operačním systémem Windows 2000.

Po propojení kamery s počítačem a přepnutí do režimu "Přehrávač" už nalezne operační systém nové zařízení, a v novějších operačních systémech je možné i vidět v panelu Systém Správce zařízení identifikovanou kameru v seznamu hardwaru. Od této chvíle je kamera dostupná všem programům, které dokáží komunikovat standardem DV přes rozhraní firewire, tedy IEEE-1394, někdy i z roztodivných důvodů zvaném (jedním výrobcem) jako i-link. Ještě dodejme, že pokud není podpora firewire již na základní desce vašeho počítače, je třeba jej osadit PCI OHCI řadičem IEEE-1394. Při koupi se nenechte zlákat reklamními triky prodejců, stačí vám naprosto neznačkový řadič za pár korun a nemusíte utrácet za předražené krabice s křiklavými nápisy a rádoby kvalitním softwarem. Při výběru se můžete orientovat pouze na skutečnost, jaký má řadič čipset. My máme dobrou zkušenost s čipovou sadou od společnosti Texas Instruments. Nicméně, ani čipy VIA a dalších výrobců by, pokud dodrží kompatibilitu s OHCI standardem, neměly vykazovat žádné problémy.

Co se týká softwaru, věc je ve vašich rukách. Téměř každý prodejce k firewire řadiči a dnes již i mnoho prodejců digitálních kamer k výrobkům přikládá levný střihový program. Platí, že i nejhorší z nich převede obrazová data a zvuk do počítače naprosto stejně kvalitně jako drahá aplikace. Ostatně, nejde to jinak, neboť data se pouze digitálně kopírují z pásky do podoby souboru v unifikovaném DV formátu. Rozdíl mezi levnými a jednoduchými střižnami a profesionálněji profilovanými produkty je především v nabízené paletě služeb pro zpracování videa (digitální efekty, možnosti ozvučení, nástroje pro střih, export videa...), a zejména v komfortu práce s ním. Zatímco např. Ulead VideoStudio 7 nabízí pouze silně okleštěné možnosti pro zpracování, vhodné jen pro naprosté začátečníky, tak od stejného výrobce pochází i aplikace Ulead MediaStudio Pro 7, jež ukazuje naprosto odlišný přístup ke střihu. Ovládání programu je daleko svobodnější, efekty plně ovladatelné, nabídka služeb mnohonásobná a celá práce je ve výsledku daleko efektivnější, samozřejmě pokud se MediaStudio naučíte dobře ovládat.

My máme dobré zkušenosti s aplikací Adobe Premiere 6.5, na kterou se v průběhu článku budeme dále odkazovat. Tato střižna nabízí ve své kategorii velmi dobré služby a i přes drobné neduhy je velmi solidním pomocníkem, vhodným zvláště do rukou pokročilejšího uživatele.

V každém případě jsou ve všech DV střihacích softwarech volby velmi podobné. Všude naleznete ovládací pultík k převíjení pásku kamery, přehrávání obsahu kazety a tlačítko "Record". Při zvolení nového projektu si dejte pouze pozor na to, abyste pracovali v režimu PAL a zvolili kvalitu DV tj.: rozlišení 720 x 576, hloubka barev 24 bitů a rychlost 25 snímků/s. Je-li vaše nahrávka ve formátu 4 : 3, zkontrolujte, zda je rozlišení obrazu ve volbách správné (se správným poměrem pixelů 1,067) a ne širokoúhlé (16:9). Doporučujeme používat stereozvuk o 16bitové hloubce a frekvenci 48 kHz a nikoliv pouze 32 kHz a 12 bitů. Prokládání obrazu v systému DV PAL je u digitálních kamer za normálních okolností nastaveno s dominancí druhého půlsnímku (field low nebo B).

Při převádění digitálního videa na pevný disk je kladen nárok na relativně rychlý disk a velký datový prostor. Je třeba si uvědomit, že lineární datový tok DV je 3,61 MB/s, což je přibližně 216 MB za každou minutu. Takovouto rychlostí musí dokázat disk kontinuálně zapisovat po celou dobu digitalizace. Pokud budete tedy chtít převést kazetu miniDV o délce 60 minut na pevný disk, spotřebujete téměř 13 GB (12,96 GB) diskového prostoru. Zde je vhodné dávat pozor, protože pokud váš disk obsahuje souborový systém FAT32, není možné vytvořit soubor větší než 4 GB. Při digitalizaci budete muset dlouhý záznam rozdělit do více fragmentů. Platí, že některé střižny tuto funkci v sobě již obsahují a rozdělení udělají v případě potřeby samy. Jestliže využíváte souborový systém založený na bázi NTFS (zvládají jej např. operační systémy Windows 2000 nebo XP), nemusíte se o délku videosouborů starat vůbec.

Další diskový prostor, vyjma samotného videa a audia, budete ovšem potřebovat i na dočasné interní soubory pro softwarovou střižnu (např. pro generování náhledů, efektů a podobně) a také nakonec i pro výsledný export do DV AVI souboru či MPEG2 pro DVD mastering. Proto je vhodné (ne povinné) disponovat volným diskovým prostorem přibližně 2x větším, než je hrubý nesestříhaný materiál.

Protože jsou nároky na hardware poměrně vyšší, je vhodné mít v počítačové sestavě nejméně dva fyzické disky. První s operačním systémem a druhý vyčleněný pouze pro účely digitálního střihu. Pokud patříte mezi skutečné skalní příznivce maximálního výkonu, můžete uvažovat i o diskovém poli s několika pevnými disky pracujícími v prokládaném režimu. Tím získá náročný uživatel teoreticky několikanásobně rychlejší diskový prostor, jehož rychlost by měla být výkonem nejpomalejšího disku v poli násobeného počtem zapojených (ATA nebo SCSI) zařízení. V praxi sice takový nárůst nenastane, ale jistého zrychlení se přeci jen dosáhne, což není sice nutné pro samotnou digitalizaci, kde jeden rychlý disk plně dostačuje, ale spíše pro práci s více grafickými a videovrstvami v softwarové střižně.

Digitální kamera jako A/D převodník

Může nastat i případ, že disponujete videonahrávkami, které jste pořídili v čase, kdy jste digitální kameru ještě nevlastnili, nebo jsou záběry na klasické VHS kazetě. Například vám je donese známý, který vlastní pouze VHS, Video8, Hi8 nebo SVHS analogovou kameru nebo obyčejný VHS videorekordér. I v těchto situacích je možné využít digitální kameru pro zpracování analogového signálu. Jedinou podmínkou je vybavení kamery v podobě integrovaného A/D převodníku, o kterém jsme se zmínili již v minulé sekci o digitální kameře. Zda je vaše konkrétní kamera tímto převodníkem vybavena či ne, se dozvíte z návodu, respektive, pokud naleznete sekci o přepnutí kamery do režimu videorekordéru, který dokáže nahrávat obraz ze zdroje externího analogového videosignálu, máte vyhráno.

Propojení externího analogového zařízení s digitální kamerou a počítačem se může zdát na první pohled složité, ale pochopíte-li jednou princip, zjistíte, že opak je pravdou a vše se řídí prostou logikou. Analogové zařízení může být libovolného typu, které dokáže generovat na výstupu kompatibilní signál s normou PAL. V praxi to bude v českých zemích znamenat, že produkt bude disponovat konektory cinch (žlutý konektor pro obraz + bílý a červený banánek pro stereozvuk), scart (euroscart) nebo S-Video (kulatý 4pin), přičemž nejvýhodnější z hlediska kvality je propojení s pomocí S-Video nebo scart (pouze v režimu S-Video). Zapojit tedy můžete jak videorekordér, tak některé typy televizorů, DVD přehrávač, analogovou kameru atd. Zařízení stačí propojit s AV výstupem digitální kamery, která je vybavena A/D převodníkem, a samotnou digitální kameru připojíte k PC běžným firewire (IEEE-1394) kabelem a patřičným řadičem. Zařízení doporučujeme zapojovat za vypnutého stavu, a stejně tak je vhodné mít všechny přístroje zapojené do jednoho zásuvkového okruhu (nejlépe pomocí rozbočky z jedné síťové zásuvky), aby nemohlo dojít k nežádoucím napěťovým rozdílům. Ty by se sice teoreticky neměly ukázat, ale v českých bytech jeden nikdy neví, na čem je. Dříve než začnete digitalizovat, je ještě potřeba přepnout digitální kameru do režimu "Player" a aktivovat D/A převodník. Toho dosáhnete pomocí funkce v menu, nebo na dálkovém ovládání kamery. Služba se jmenuje "AV in" nebo obdobně, a ta řekne digitální kameře, že je potřeba zpracovávat externí signál přivedený na analogové konektory videovýstupu/vstupu. Videosignál by se měl po spuštění analogového zařízení (VHS videa, analogové kamery) objevit na LCD displeji digitální kamery, a pokud spustíte softwarovou střižnu, pak i na obrazovce monitoru v náhledovém oknu. Dále je možné obraz digitalizovat naprosto shodným způsobem, jako byste pracovali s nahrávkou uloženou přímo v digitální podobě na kazetě miniDV či Digital8. To samé platí i pro soubory videa ukládané na pevný disk. Jediným omezením je nutnost řídit připojené analogové zařízení ručně (spustit přehrávání, převíjení pásku...), neboť digitální komunikace logicky probíhá pouze mezi PC a digitální kamerou připojenou pomocí firewiru.

Digitální kamerou převedené analogové nahrávky nabízejí v amatérské a poloprofesionální třídě zřejmě nejvyšší dostupnou kvalitu. Srovnatelný užitek může sice nabídnout i kvalitní analogová střižna v podobě hardwarové PCI karty s integrovaným převodníkem, ovšem je na úvaze každého, zda dá přednost univerzální digitální kameře či relativně jednoúčelové analogové střižně. Domníváme se však, že pro domácí tvorbu je digitální kamera s A/D převodníkem jednoznačně vhodnější řešení.

Hardwarová střižna

Pod pojmem hardwarová střižna se v běžném domácím segmentu skrývá klasická PCI karta, vybavená obvody pro zpracování videosignálu a většinou i audia. Protože je HW střižen relativně široká škála a jejich vlastnosti se dosti liší, nebudeme se jimi zabývat stejně podrobně jako tomu bylo u digitálních kamer, a pouze shrneme co vše mohou a nemusejí nabízet.

Pomineme-li reklamní triky některých výrobců, kteří označují obyčejné firewire řadiče jako střižny, zůstává nám ve hře několik kategorií.

První skupina obsahuje pouze jednoduchý A/D převodník, který zabezpečí převedení analogového videosignálu do digitální podoby. D/A převodník pak umožní export sestříhaného videa zpět do analogové podoby. Zvuk se u nejlevnějších střižen zpracovává pomocí obyčejné počítačové zvukové karty, což ovšem často způsobuje problémy se synchronizací obrazu a zvuku. Výhodnější střižny jsou proto ty, které obsahují převodníky pro zpracování obrazu i zvuku současně, a to jak pro vstup, tak i pro výstup. Střižna se pak totiž sama stará o synchronizaci a kvalitu zvuku a obrazu. Pro ukládání obrazu v digitální podobě je možné použít často libovolný softwarový kodek, který je podporován systémem Windows. Je tedy možné digitalizovat přímo do standardu DivX, Intel indeo, Xdiv mpeg a podobně, ovšem za předpokladu, že nainstalujete patřičný kodek a pokud to podporuje vaše střihová aplikace. Výhodnější je však využít výrobcem střižny dodaný kodek, který je pro další zpracování videa nejvhodnější. Levnější verze hardwarových střižen mají tyto kodeky částečně akcelerované a vyšší karty nabízejí plnou hardwarovou podporu toho vybraného kodeku (hardwarová komprese a dekomprese). Mezi využívané hardwarové kodeky patří např. různé typy M-JPEG, upravené verze MPEG2 nebo modifikované DV. Výhodou plně akcelerovaných kodeků je (většinou) rychlá práce s videosoubory a plynulý náhled videa na připojeném analogovém monitoru. Nevýhodou je pak jejich horší kompatibilita, často problematická podpora různých konkurenčních střihacích programů a špatná přenositelnost souborů mezi počítači, neboť v této oblasti není zatím zaveden striktní standard, tak jako je tomu u digitálních kamer, kde popis DV vše jasně určuje.

Někteří výrobci se z výše uvedených důvodů začínají orientovat na podporu digitálního standardu DV a integrují na hardwarové střihací karty s analogovými vstupy a výstupy i firewire řadiče. Mezi tyto produkty patří např. Matrox RT2000/2500 nebo Dazzle Fast DV now. Některým vývojářům se podařilo podporu analogového a digitálního videa spojit méně úspěšně a jiným zas velmi dobře. Výhodou je, pokud střižna podporuje hardwarově DV kodek a je vybavena i procesorem pro efekty v reálném čase. Pak je možné pracovat v plném rozlišení s několika videovrstvami a například i grafickou vrstvou (titulky, TGA sekvence...). Střižnou podporované prolínačky a speciální efekty pak uvidíte bez zdlouhavého softwarového přepočítávání a bez škubání v reálném čase.

Poměrně značnou nevýhodou těchto "silnějších" střižen je pořizovací cena, která se i u těch lacinějších velmi blíží nebo shoduje s cenou digitální kamery s otevřenými DV a analogovými vstupy.

Celkově se hardwarová střižna uplatní ve vyšší verzi s dobrou realtimovou podporou, a rozhodně více v rukách odborníků než domácích uživatelů. V domácnosti se spíše uplatní digitální kamera, která sice s plně softwarovým řešením nenabízí realtime efekty, ale je cenově dostupnější a dobrého výsledku se také doberete.


Jak zdigitalizovat video – úprava videa II.

Grafická karta s TV-Out

Co je grafická karta není zřejmě nutné čtenářům PC WORLDu vysvětlovat, ovšem ne každý musí vědět, co znamená označení TV-Out. Proto teď poněkud odbočíme od tématu vstupů do počítače a vysvětlíme i tuto záležitost.

Některé grafické karty umožňují připojit na výstup nejen běžný VGA monitor, ale obsahují i televizní výstup neboli jednoduchý D/A převodník signálu s konverzí do standardu PAL (většinou i volitelně do NTSC či Secam). Karty pak nesou označení TV-Out a jsou vybaveny konektorem cinch a S-Video, nebo ještě častěji speciálním kulatým konektorem s připojitelnou redukcí do konektorů S-Video a cinch.

Již jen podle výrobce tyto karty nabízejí rozličné služby. S technologiemi HydraVison, DualHead či nView můžete TV výstup používat jako sekundární monitor. Existuje také možnost přesměrovat primární výstup z monitoru na televizor. Připojit samozřejmě můžete i běžný videorekordér, a výstup obrazu z počítače lze takto v poměrně slušné kvalitě uložit na kazetu VHS. Takto lze úspěšně kopírovat libovolné video, které přehrajete plynule v systému Windows na plné ploše obrazovky. Kopírovat je možné i DVD nosiče, které budete přehrávat na počítači v celoobrazovkovém režimu, nicméně na některých grafických kartách je možné, že budete mít problém s ochranou technologií Macrovision. My jsme však při zkoušení naší grafické karty s čipem GeForce4 na žádný problém nepřišli, ať u titulu DVD, DivX, AVI a podobně. Uložit na kazetu VHS je tedy možné cokoliv, co dostanete na pracovní plochu Windows. S úspěchem můžete zkopírovat sestřih vašeho pořadu ve formátu DV. Jistě to ocení ti uživatelé, kteří vlastní digitální kameru pouze s DV Out, tedy s digitálním výstupem a ne vstupem. Ti mohou zkopírovat nahrávku do počítače po firewiru, ale sestříhaný pořad již zpět do kamery nepřevedou. Zvukovou složku musíte ovšem propojit s videorekordérem pomocí zvukové karty, abyste neměli nahrávku němou. Grafická karta totiž celkem logicky zvukové obvody neobsahuje.

Televizní výstup je u grafických karet povětšinou na slušné úrovni, proto je možné jej v domácím prostředí využívat jako primitivní D/A převodník. Tuto funkci podporují částečně i některé střihací aplikace, např. v Adobe Premiere naleznete proto službu "Print to Video", která přehraje sestříhaný pořad v celoobrazovkovém režimu, tak aby byl ideální nejen pro hardwarové kodeky, ale i pro TV-Out. Nevýhodou TV-Out je bezesporu nepříliš šťastná práce s prokládáním půlsnímků, takže se s kvalitou firewire výstupu nemůže srovnávat, nicméně pro kopie VHS je spolehlivě dostačující.

Grafická karta s VIVO

Příznivci grafických karet, kteří za relativně příjemné peníze chtějí ještě něco více, než dokáže nabídnout TV-Out se mohou zaměřit na grafické karty s označením VIVO. Nápis je jednoduchou zkratkou nápisu Video In Video Out. Znamená to, že grafická karta podporuje nejen televizní výstup TV-Out, ale navíc je osazena i A/D převodníkem. Takováto grafická karta je na rozdíl od hardwarových střižen levnější. Respektive její cena je spíše udávána konkrétním čipem a výkonem grafického akcelerátoru, než službami VIVO, které výrobek nijak zvlášť extrémně neprodražují.

Služby televizního výstupu jsou u karet VIVO naprosto shodné s funkcí TV-Out a platí pro ně to samé, co jsme uvedli v příslušné sekci o TV-Out. Služba Video In se však řídí poněkud jinými skutečnostmi. Pro digitalizaci plynulého obrazu je totiž potřebný vysoký datový tok, a protože jsou grafické karty navrženy především pro opačný směr dat, tedy pro výstup obrazu, není to s kvalitou vstupu obrazu většinou nijak zvlášť dobré. Vždy však záleží na konkrétním výrobci grafické karty, jak si s podporou videovstupu poradí. Pokud budete chtít pouze sledovat externí signál na obrazovce, jde to v režimu Overlay celkem bez problému. Stačí nainstalovat podporu vstupu, která buď může být zahrnuta již ovladačích (např. některé karty ATI), nebo je potřeba doinstalovat ke standardním ovladačům doplněk pro digitalizaci (např. karty GeForce). V každém případě se karta bude tvářit i jako zařízení pro digitalizaci obrazu. Od té chvíle je obrazový signál dostupný všem střihovým programům, které tento standard podporují. My jsme se zabývali střižnou Adobe Premiere 6.5, a k užitku nám přišel i program VirtualDub, který nabízí mnoho užitečných voleb a zobrazuje velké množství cenných informací o vlastní digitalizaci.

Samotná digitalizace obrazu je poměrně jednoduchá záležitost, obraz je převáděn pomocí grafické karty s kompatibilním digitalizačním ovladačem, pro zvuk je nutné využít počítačovou zvukovou kartu.

V střihacím softwaru stačí zvolit příslušný zdroj signálu (Video Source) a je možné i nastavit vlastnosti jako jsou sytost, jas a podobně. Na výrobci pak záleží, v jaké podobě bude obrazový formát. Někdy je možné digitalizovat v 16bitové hloubce a někdy v 24bitové, některé karty dodávají data ve složkách RGB nebo v kódování YUV. V případě, že je možné si formát dat v ovladači vybrat, je potřeba experimentovat a zvolit takový formát, který nejlépe vyhovuje celkovému výkonu počítače. Zde nemyslíme ani tak přímo výkon procesoru, jako spíše celkovou propustnost dat, počínaje A/D převodníkem grafické karty přes praktickou propustnost sběrnice až po rychlost procesoru a pevného disku. V každém ohledu je jasné, že celková propustnost je řízena nejpomalejším článkem v tomto řetězci, který data zpracovává a přenáší až do podoby finálního kodeku na pevném disku. My jsme zkoušeli digitalizovat obraz ze signálu kompozitního videa (cinch) v režimu 16bitových barev s maximálním rozlišením, které naše testovaná karta zvládala (720 x x 480, poměr pixelů 0,9) a dosáhli jsme průměrného výkonu 12,5 snímku za vteřinu. Při testování nižších rozlišení se výkon příliš nezvýšil, pouze se minimalizoval problém s prokládáním půlsnímků. Z tohoto důvodu se nám pro digitalizaci zdál nejvhodnější režim 352 x x 288 bodů, což je přesně poloviční rozlišení režimu PAL jak ve směru horizontálním, tak i vertikálním. Ostatně takovéto rozlišení se používá i pro standard VideoCD. Jen je trochu problematický framerate (počet snímků za sekundu), který by měl být 25 snímků/s. Nicméně, je možné, že pokud si dáte dostatek práce s volbami a budete mít i grafickou kartu s rychlým video in A/D převodníkem a výkonným počítačem, získáte i vyšší framerate, vhodnější pro další zpracování videa.

V každém případě není kvalita obrazu vhodná pro náročnější uživatele. My jsme dosáhli výsledků srovnatelných s lepší USB kamerou nebo se škubanou kopií kazety VHS. To postačuje pro projekci v počítačových prezentacích, na internetu nebo pro uložení snímku z videozáznamu. Vzhledem k porušení prokládání půlsnímků v obrazu se převodník grafické karty VIVO pro kvalitní sestřih videa určitě nehodí, a to ani v případě, že by se vám podařilo s rychlým A/D převodníkem dosáhnout rychlosti 25 snímků za vteřinu. Video in vstup, alespoň v podobě, s jakou jsme se seznámili, se nejvíce uplatní jako přímý zástupce USB kamerky. Zvládne totiž přesně ty samé funkce, a navíc nabízí i možnost připojit kvalitnější analogovou kameru, videorekordér a podobně. V případě, že budete vlastnit grafickou kartu s rychlejším A/D převodníkem, je možné ji využívat pro digitalizaci v cca kvalitě VHS a úspěšně pak zpracovávat materiál do podoby titulů DivX a VideoCD. Pro tvorbu sestřihu určeného pro nosič Super VideoCD nebo dokonce DVD se VIVO příliš nehodí.

TV Tuner

Televizní tuner je další alternativou, jak převést analogová data levným způsobem do útrob počítače. Tuner se vyrábí v několika modifikacích. Na trhu lze zakoupit jak USB externí tunery, tak zařízení pro PCMCIA nebo PCI. Z nich nejvhodnější pro digitalizaci obrazu je jednoznačně PCI verze. Zařízení je navrženo jako klasická PCI karta se vstupem na externí anténu TV, dále na anténu FM rádia a rovněž i s konektorem pro vstup externího videosignálu. Konstrukce je většinou řešena velmi obdobně jako v případě grafických karet VIVO. Tedy s pomocí redukce na S-Video a cinch.

S pomocí televizního tuneru je možné celkem pohodlně sledovat jak televizní vysílání, tak i signál z externího zdroje (videorekordér, analogový výstup kamery, atd...). Pokud budete chtít využívat služeb TV tuneru pro digitalizaci obrazu, budete využívat stejně konstruovaného ovladače, který zpřístupní digitalizační zařízení všem programům v operačním systému Windows. Stejně jako u karet VIVO si budete moci rozhodnout v jakém režimu se bude digitalizace provádět, tedy zvolit v jakém rozlišení a s jakou hloubkou barev a typu kódování barev (RGB, YUV...). Z toho vyplývá, že i zde velmi záleží na konkrétním nastavení počítače. Při testování TV tuneru se nám podařilo digitalizovat obraz rychlostí 25 snímků za vteřinu při rozlišení 352 x 288 bodů. I dlouhý záznam se obešel bez výpadků snímků, vyjma velmi řídkých výjimek. TV tuner lze při dobrém vyladění celkem úspěšně používat k převodu analogového signálu do počítače, nicméně od kvality si neslibujte nic výrazného. Bude na obdobné úrovni jako v případě grafické karty s VIVO. Ostatně, záznam budete muset pro zvýšení kvality "deinterlaceovat" (zrušit půlsnímky) nebo přímo digitalizovat bez prokládání. Takto získaný materiál je možné za pomoci softwarového kodeku Windows (vhodné je např. sehnat si některý z MJPEG kodeků) a softwaru střižny zpracovat do podoby VideoCD či titulu DivX. Kvalita obrazu bude obdobná jako u karet s VIVO, tedy na úrovni slušné VHS.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Má výměna P2P naději? – možné alternativy vývoje

Vojtěch Bednář

c03p0369

Výměnné sítě jsou v současné době stále ještě považovány za semeniště počítačových, respektive informačních pirátů. Do jisté míry tomu tak je, množí se však i názory, že zčásti kvůli jejich kriminalizaci ze strany hudebního a filmového průmyslu.

Nedávná doba přinesla poměrně velký zvrat ve snahách o legální odstavení některých výměnných sítí. Poté, co se zábavnímu průmyslu nepodařilo zastavit síť Kazaa provozovanou společností Sherman Networks, dočkaly se u Kalifornského oblastního soudu i Grokster a Streamcast Networks. Jejich produkty (Grokster a Morpheus) tak mohou fungovat i nadále, nezatíženy předběžným opatřením, které na ně chtěli zástupci žalobců uvalit.

Tento krok je oslavován jako triumf výměnných sítí. Hlavním argumentem obhajoby bylo, že jejich provozovatelé neovlivňují a ani nemohou ovlivnit, co všechno vlastně uživatelé sdílejí, a že zajištění legality nabízených dat je tedy zcela v kompetenci uživatelů. Pravdou ovšem je, že u současných decentralizovaných sítí už tyto firmy ztratily i větší část kontroly nad jejich provozem jako takovým.

Současný stav

Výměnné sítě jsou doslova přecpány terabajty informací publikovaných ke stažení v rozporu s autorským právem. To je na jednu stranu obrovské a v masové míře praktikované porušování zákonů s využitím nejmodernější komunikační technologie. Tento nesporný fakt ovšem přináší i pozitiva. Především, nutnost společností zabývajících se distribucí zábavy zamyslet se nad svým, značně zkostnatělým způsobem distribuce, licencování a placení. Na pořad dne přichází také otázka ceny, respektive předřazenosti poplatků za použití, v případě koncového uživatele za poslech nebo zhlédnutí díla.

Možnosti provozovatelů výměnných sítí kontrolovat, co se na nich děje, jsou dost omezené. Například síť Fastrack (Kazaa) je založena na systému vzájemně propojených uzlů a "superuzlů" spravujících její obsah. Každý klient má funkce nutné pro provoz obou těchto částí a rozhodnutí, kterou z nich bude, provádí víceméně automaticky. Ačkoliv existuje způsob, jímž by provozovatel teoreticky mohl vyřadit síť, prakticky se o jeho účinnosti dá pochybovat. Sherman totiž neovládá všechny klienty. Existuje přinejmenším několik verzí Kazaa Lite, které jsou pozměněny, a byť se navenek chovají identicky, mnoho jejich vnitřních funkcí je upraveno směrem k většímu pohodlí a větší svobodě uživatele. V ostatních sítích je tomu podobně, a i když ne, snahy omezovat obsah by ke crackům zcela jistě dříve či později vedly.

Nicméně existují i pokusy o nabízení legálního a kontrolovaného obsahu. Asi nejmarkantnější jsou opět u Kazaa, nicméně Lite verze klientů se jim brání, a "zlatý" obsah chráněný DRM a přednostně zařazovaný do vyhledávacích front prostě ignorují.

A tak se sdílí cokoliv. Ve stavu, kdy výměnné systémy používají miliony uživatelů po celém světě a s copyrighty si hlavu příliš nelámou, již je, nebo v dohledné době nastane konec soudních pokusů o restrikce, nebo akademických debat o ilegalitě. I když se organizace jako RIAA jistě ještě pokusí zaútočit na koncové uživatele, jsou jejich reálné šance na úspěch ve smyslu rapidního snížení aktivity výměnných sítí prakticky rovny nule.

Blýskání na časy

Na začátku zmiňované soudní rozhodnutí přineslo několik velkých pozitiv, ani ne tak technických, jako spíše psychologických. Jestliže je sdílení "ilegálních" dat skutečně do jisté míry produktem kriminalizace systémů, může jejich legalizace přispět k opačnému efektu. Pomocí P2P lze nabízet například shareware, tiskové zprávy, v případě hudby pak klidně celá nejnovější alba s tím, že ten kdo je bude chtít, si stejné album koupí on-line, nebo na fyzickém nosiči ve vyšší kvalitě. I jednotlivci, kteří s malou kamerkou "kopírují" filmy přímo z kina, přispívají k jejich vyšší návštěvnosti (po zhlédnutí zašuměné digitalizované kopie výborného filmu roste chuť se na něj podívat ve skutečném biografu, nebo si koupit DVD).

Jestliže je výměna v současné době úhlavním nepřítelem zábavního průmyslu, může být v budoucnu paradoxně jeho největším spojencem. Dodnes neexistuje spolehlivý model, jímž by bylo možné platit za autorská díla, která se ve výměnných systémech ocitnou. Sice již existuje několik pokusů o on-line distribuci především hudby, ty ale narážejí na dva problémy.

Prvním je implementace technické ochrany (DRM) stažených skladeb. Druhým právě systém placení. Kombinace obojího vede k tomu, že se tyto systémy masově nerozšíří. Uživatel je otravován a omezován Digital Rights Managementem u něčeho, za co předtím zaplatil. Paušální platby zatím americkým uživatelům, kteří mohou z takových služeb profitovat nejvíce (a obvykle jako jediní), připadají vysoké, platby "per song" jako v podání služby Applu jsou zase nepohodlné a omezující. Existuje řešení?

Řada nadšenců, ale i technických odborníků je přesvědčena, že ano. Jmenovalo by se "univerzální licence". Uživatelé výměnných systémů, nebo jejich provozovatelé v závislosti na obchodním modelu by platili paušální částku vydavatelům, respektive jejich zástupným organizacím, a výměnou za to by mohli zcela legálně sdílet cokoliv. Pro vydavatele by to představovalo solidní a stálý zdroj příjmů, pro uživatele pak pohodlí, svobodu a zároveň čisté svědomí.

Jedním dechem je ale třeba dodat, že velcí vydavatelé na univerzální licenci plošně v nejbližší době zřejmě nepřistoupí. Zatímco pesimisté říkají, že nikdy, optimisté věří, že čas ještě neuzrál a pokusy výměnné sítě uzavřít, jejich uživatele zastrašit a ISP společnosti donutit k jejich bojkotu neskončily. V současné době ale existuje ještě jeden strašák, aktuálně sice stojící v pozadí, ovšem velmi významný.

Černý kůň

Jmenuje se Gnutella, a jde dnes již o velmi starou a osvědčenou výměnnou síť. Nemá jediného provozovatele, je dokonale decentralizována, existuje k ní mnoho různých klientů. Kvůli historickým okolnostem a technickým výhodám konkurence, jako je Kazaa nebo Direct Connect, se tato síť snad s výjimkou již zmiňovaného klienta Morpheus dnes neřadí mezi nejvyužívanější. Má však mnoho skrytých výhod, které z ní činí favorita pro budoucnost v případě masivního útoku vydavatelů. Především, je zcela decentralizovaná. Nelze ji ovládat, nelze ji vypnout. Ustojí dokonce i snahy ISP o eliminaci sdílení, tedy v určité míře a při použití nového protokolu. Je snadné pro ni tvořit klienty, protokol je snadno dostupný. Lze ji upravit a v podobě "malých" sítí využívat například v podnicích nebo omezených skupinách uživatelů, stejně tak jako v globálním měřítku. Lze se oprávněně domnívat, že právě ke Gnutelle by se uchýlila větší část uživatelů jiných systémů v případě jejich odstavení. Navíc, teoreticky je možné i konvergovat více protokolů do klienta jediného, a tak vytvořit univerzální prostředí pro sdílení, jaké v náznacích již existuje například u systému WinMX nebo u veřejného Instant Messagingu.

To jsou dnes ovšem pouhé spekulace. Je pravdou, že možný nárůst Gnutelly je těžko představitelný při existenci mnohem pohodlnějšího Fastracku a relativně malého využití možností sítě Morpheem. Stejně však zůstává jednou z hlavních možností vývoje do budoucna, možná že ne univerzálně, ale za určité shody okolností určitě.

Svět nabílo

Způsobem, jak vytlačit nelegální obsah, je dodat kvalitní legální a takové podmínky, na které budou uživatelé ochotni přistoupit. To vyžaduje ze strany nahrávacích společností vyvinout jistou snahu. Jsou zde přeci jen pro své uživatele a zákazníky, nikoliv zákazníci pro ně. P2P je polyfunkční koncept, a byť je v současné době využíván k distribuci pirátských nahrávek a softwaru, nemusí tomu tak být vždy. Obchodní podmínky založené na univerzální licenci a na pochopení potřeb koncových zákazníků, využití jejich vlastních prostředků pro distribuci (na tom je P2P od počátku založeno) a také dodání kvalitního obsahu a zajímavých nabídek z kontrolovaných zdrojů by mohlo přinést nemalé peníze, spokojené a dlouhodobě platící zákazníky. Kromě toho také čistý a průchodný způsob realizování se menších a alternativních uměleckých skupin za cenu rozumně nízkých investic, krátkého výrobního i distribučního cyklu nahrávek, a nejen jich, potenciálně značné penetrace mezi příjemce kultury, kteří byli v posledních desetiletích až příliš často zaměňováni za dojné krávy, přinášející takřka neomezený tok finančních prostředků do kapes zprostředkovatelů.

Tentýž koncept by mohl platit také pro distribuci nového softwaru. S malými náklady na serverové vybavení, s rozumně zvládnutým systémem registrací a propůjčování licencí založeným na nízkých cenách, důvěře v zákazníka a vysoké kvalitě. To vše je pochopitelně rovněž hypotéza.

Lze ale očekávat, že ji budou velké firmy dříve nebo později stejně nuceny přijmout za svou. Zatímco sektor firemních zákazníků se totiž chová v zásadě předvídatelně, kontrolovatelně a korektně, spotřebitelé, tedy jednotliví lidé požadují něco jiného a chovají se také jinak.

Soudní kauza výměnných systémů ještě ani zdaleka neskončila. Jednak se vede prozatím převážně na americkém území, jednak se díky tamějším zákonům a principům fungování práva může uměle prodlužovat. Poslední rozhodnutí ovšem přineslo jeden velký krok kupředu. Ukázalo, že průmysl nemůže jednoznačně, přehledně a snadno diktovat soudnictví, jaké technologie lze a jaké nelze využívat koncovými uživateli jen na základě jejich zájmů. Lze očekávat, že v jiném než americkém prostředí, zejména v Evropě a Asii by podobná rozhodnutí přicházela také, mnohem rychleji a efektivněji.

To, co se nyní zdá jako prohra vydavatelů a velká výhra pirátů, může být dobudoucna výhrou všech. Vydavatelům totiž otevře oči a přinutí je hledat alternativy. Ty, které zde byly popsány, ale také možná jiné, o nichž ještě dnes nevíme, nebo o nichž se diskutuje jen velmi okrajově. Co se s výměnnými systémy dlouhodobě stane, dnes není schopen říct nikdo. Trochu jisté je, že nezaniknou v důsledku aktivity zábavního průmyslu, trochu více jisté je i to, že budou časem transformovány na univerzálnější, průhlednější a také autorům více vydělávající služby.

§§§§§


Vyzkoušejte Direct Connect ++

Michal Doleček

c03p0370

Vážení čtenáři, dovolte mi představit vám bezkonkurenčně nejlepší peer to peer síť, a to síť Direct Connect ++. Garantuji vám, že po seznámení s ní už nebudete chtít používat cokoliv jiného. Tato síť funguje na principu tzv. hubů, což jsou jednotlivé uzly, k nimž se připojují jednotliví uživatelé, kteří sdílí svoje data s ostatními připojenými uživateli. Samozřejmě můžete být připojeni k více hubům současně. Vy můžete pro připojení použít adresu hubu, kterou znáte, popřípadě si vybrat ze seznamu hubů veřejných tzv. Public hub list. Takovýto hub si může vytvořit a spravovat prakticky kdokoliv, a to díky tomu, že jak klient, tak serverová část jsou pod licencí GNU/GPL. Je ovšem nutné mít solidní pásmo a pevnou IP adresu. Pusťme se tedy nyní do praktického startu poznávání krás DC++.

Download a instalace

Aktuálního klienta pro Direct Connect ++ si můžete stáhnout v první řadě na http://dcplusplus.sourceforge.net, kde se nachází mimo jiné i sekce FAQ, neboli často kladené otázky. Proč se vám o tom zmiňuji? Protože v této sekci se dají najít nejlepší adresy pro Public hub listy (viz níže). Dalším místem, kde si můžete stáhnout výborného klienta CZDC++ s podporou češtiny a několika dalšími zajímavými funkcemi, je http://www.czdcplusplus.tk. Instalace je standardní, bez jakýchkoliv problémů, pouze klienta CZDC++ neinstalujete, ale rozbalíte instalační archiv (.ZIP) kamkoliv na disk.

První spuštění a základní nastavení

V sekci General je vyžadován váš nick, neboli přezdívka, dále zde můžete dát svůj e-mail, popis vašich sdílených souborů či jiné sdělení ostatním uživatelům (třeba ať neškemrají o extra slot, ale počkají si ve frontě, apod.). Dále je pak rozumné vyplnit způsob vašeho připojení (LAN, DSL, Cable, Satellite atd.). O něco níže je nastavení podrobností o připojení. Pokud máte vlastní IP adresu, zaškrtněte možnost Active a vyplňte adresu, a případně port. Jste-li za firewallem, máte zde volbu Passive. No a nakonec, pokud jste za serverem či pokud z jiného důvodu potřebujete SOCKS5 autentizaci, pak zde můžete vyplnit adresu, port, uživatelské jméno a potřebné heslo. Přejděme k sekci Downloads. Tady můžete vyplnit adresář pro dokončené downloady, stejně tak i adresář pro probíhající stahování. Zde se vyplatí mít tento adresář pro dočasné soubory oddělený, protože jej nedoporučuji sdílet, na mnoha hubech je sdílení nedokončených souborů důvodem k vyhození, zatímco dokončené downloady můžete samozřejmě sdílet s ostatními uživateli DC++. Dále si zde můžete nastavit maximální počet downloadů (záleží na rychlosti vaší linky), a rovněž maximální rychlost stahování, při které může nastartovat nový download. Idea je taková, že stahujete-li něco od uživatele, od něhož to prostě "neleze", může se začít nový download dalšího souboru ze fronty, tak aby se využila kapacita linky na maximum. Problém je ovšem v tom, že rychlost stahování je proměnná a mění se v závislosti na spoustě faktorů, takže je tato metoda krajně nespolehlivá. Doporučuji její vypnutí. Posledními položkami jsou adresa Public hub listu, což jsou výše zmíněné servery, které uchovávají seznamy veřejně přístupných hubů, a je-li potřeba, tak také http proxy, přes kterou se na tyto servery dostanete. Na adrese http://dcplusplus.sf. net/forum/viewtopic. php?t=1723 najdete seznam těchto serverů, doporučuji například http://www.1stleg.com/PublicHubList.config.bz2, nebo máte-li zájem o ryze české huby, pak doporučuji http://hub.wz.cz/list.txt. Následuje sekce Sharing, kde musíte vybrat adresáře, které budete sdílet. Nezapomeňte na základní pravidla, jež si uvedeme níže, jinak záleží na vašem rozhodnutí. O něco níže vidíte velikost vámi nasdílených složek a zatržítko, pomocí kterého nasdílíte i skryté soubory. Ještě o něco níže si můžete nastavit počet slotů pro upload tzn. kolik uživatelů od vás může stahovat naráz. Je zde také možné nastavit, že pokud rychlost poklesne pod určitou hranici, otevřít pro uploady extra slot. Další sekcí je Appearance, kde nastavujete vzhled a chování klienta. Lze si zde nastavit barvu oken a textu, stejně jako používaný font, možnost minimalizovat do systémové lišty, nutnost odsouhlasit ukončení aplikace atd. Můžete si zde rovněž nastavit zprávu, která se bude vypisovat do hlavního okna po vašem odhlášení z hubu, a také nastavit cestu k lokalizaci klienta. V sekci Logs and Sound si můžete překvapivě nastavit cestu pro logování jak hlavního, tak soukromého chatu, logovat můžete také downloady a uploady. Dále je zde možnost zvukové signalizace otevření okna soukromého chatu, případně při každé přijaté soukromé zprávě. V sekci Advanced si můžete upřesnit pokročilá nastavení klienta, jako například automatické následování přesměrování, otevření seznamu veřejných hubů po startu klienta, automatické hledání alternativních zdrojů (což využijete při stahování většího souboru, když musíte od počítače odejít tato volba totiž prohledává připojené huby hledá další uživatele, kteří stejným souborem disponují, a v případě přerušení downloadu se snaží připojit k nim), odstranění duplikovaných vámi sdílených souborů (což je užitečné, pokud máte chaos na disku, zapnutím této funkce se vám nestane, že by vás odněkud vyhodili za sdílení duplikovaných souborů tedy, ostatní uživatelé je ve vašem file listu uvidí, ale nepočítá se jejich velikost), dále užitečná vlastnost používat malý buffer pro odesílání, což využijete pokud vám upload drasticky zpomaluje download, a další.

Pravidla

Ještě nežli se poprvé připojíme, bude určitě dobré zmínit se o pravidlech, která platí na většině hubů. Takže je zakázáno sdílet dětskou pornografii, nacistické či rasistické materiály, systémové soubory nebo nainstalované aplikace (například složku Windows či Program Files), VOBy (neboli naripované DVD filmy před konverzí do DivX), nekompletní soubory či downloady atd. Každopádně na většině hubů se vám tato pravidla napíší po přihlášení, případně si je můžete nechat zobrazit příkazem +rules na hlavní konzoli.

Pomineme-li to, co se nemá sdílet, pak ještě nesmíte bezdůvodně odpojovat uživatele, kteří od vás stahují, a měli byste mít dostatek slotů na počet otevřených hubů. Někde stačí jeden slot na hub, někde požadují více, většinou 2 až 3. Posledním důležitým pravidlem je velikost vámi nasdílených souborů. Každý hub má limit, při jehož nesplnění se na něj prostě nedostanete. Existují huby bez limitu, huby s nízkým limitem, ale jsou i huby s limitem 100 a více GB a vzhledem k přísným pravidlům je občas těžké tyto limity splnit, ale odměna je většinou adekvátní námaze. Nad dodržováním těchto pravidel bdí všemocní operátoři (zkráceně OP), kteří pátrají po jakékoliv nepravosti na jim svěřeném hubu. Pokud se proviníte, tak vás varují, případně rovnou vyhodí (samozřejmě s udáním důvodu).

Připojujeme se k hubu

Máme-li hotové nastavení, přišel čas se konečně připojit. Stáhněte si seznam veřejně přístupných hubů, nějaký si vyberte (v popisu najdete zaměření hubu + nezbytný datový limit) a připojte se. Pokud jste úspěšní, otevře se vám nové okno, server vám vypíše pravidla plus nějaké další důležité informace a po pravé straně se vám ukáže jmenný výpis právě připojených uživatelů s jejich popisem a velikostí nasdílených dat. Teď vám zbývá již jen vyhledat, co byste rádi tlačítko Search, případně příkaz /search název hledaného souboru v hlavní konzoli. Opět se otevře nové okno, ve kterém máte několik možností, jak ovlivnit vyhledávání. Můžete si zvolit jaké typy souborů se vám mají zobrazit (audio, video, adresář atd.), máte zde i volbu, aby se vypsali jen uživatelé s volnými sloty. Dvojklikem na žádaný soubor započne jeho stahování a ve spodní části okna se vám zobrazí status bar s rychlostí downloadu, odhadovanou dobou stahování, procentuálním vyjádřením kompletnosti downloadu a jménem uživatele, od kterého stahujete. Analogicky k tomu se vám samozřejmě zobrazují i uploady. V DC++ máte k dispozici i okno Download Queue, což je fronta souborů ke stažení, kde vidíte stav každého vámi zadaného downloadu. Pokud je download zastavený, doporučuji využít nabídky kontextové nabídky (dostupné kliknutím na názvu souboru pravým tlačítkem myši) a zvolit volbu Search for alternates. Systém prohledá připojené huby pro totožný soubor (ověřuje jej podle názvu a velikosti v bajtech) a nabídne všechny dostupné uživatele, od kterých je možné daný soubor stáhnout.

Závěrem

Co dodat? Také se vám Direct Connect ++ zalíbil? Zkráceně: je to peer to peer síť pro "zodpovědné". Má jasná pravidla, jasnou strukturu, je dostatečně decentralizovaná, rychlá, spolehlivá, stabilní, má silnou členskou základnu a miliony fanoušků. Její zásadní nevýhodou (i když možná je to výhoda) je fakt, že není určena nováčkům, kteří nemají co nasdílet, respektive se moc neorientují a stačí jim například Kazaa. Naopak její největší výhodu vidím v OPech, jež důsledným trestáním hříšníků nedopustili právě to, čím se stala Kazaa a vlastně celá síť FastTrack skladištěm zmetků, defektních a falešných souborů. Doufám, že DC++ nepotká stejný osud.

§§§§§


Mapy ve všech podobách – zajímavé adresy na Internetu I.

Pavel Hrbáček

c03p0371

Mapy jsou s lidstvem již několik tisíc let. Po celou tu dobu s nimi pracujeme stejně hledáme své místo, když se ztratíme nebo (ti předvídavější) plánujeme dopředu cestu ještě před jejím počátkem. Využití map se v zásadě nezměnilo, co se však mění, jsou samy mapy. Ne že by papyrus nebyl pěkné a (hlavně) trvanlivé médium, ale v dnešní době rychlých změn se často mění i situace v zobrazovaném území a aktualizace se přece jen nejjednodušeji provádí v elektronické mapě. S elektronickými mapami je také spojeno vyšší uživatelské pohodlí. Nejenže dovolují vyhledat konkrétní adresu, ale též často disponují přidruženou databází firem a turisticky zajímavých objektů. Další funkcí, kterou nám klasická papírová mapa nedokáže poskytnout, je určení nejlepší trasy pro cestu mezi dvěma místy v rámci jednoho města nebo mezi více městy.

Český trh

Elektronické mapy lze používat v několika formách. Můžete je mít nainstalované na vašem počítači, nahrané v PDA nebo využít služeb mobilního operátora a pracovat s nimi na mobilu. Jednou z firem, která na českém trhu nabízí mapy určené pro stolní počítače, je Geodézie ČS www.geodezie.cz. V rámci její řady Geobáze najdete mapy v různých rozlišeních, od České republiky v měřítku 1 : 200 000 až po plány měst v měřítku 1 : 5 000. K těmto mapám lze také zakoupit modul pro určení optimálních tras. Většina amatérských uživatelů si však nemusí mapy kupovat. Jejich nárokům v plné míře vyhoví některý z internetových mapových serverů. Ty sice nenabízejí takový komfort v ovládání jako specializovaná aplikace, a také jim některé služby chybí, co je však na nich velmi zajímavé, je jejich cena. Jsou zdarma. Na českém internetu existuje hned několik adres, kde je najdete. Mezi nejznámější patří mapy.seznam.cz, mapy.atlas.cz, mapy.centrum.cz a další. Jednotlivé servery se liší použitým produktem pro zobrazování dat a také zdrojem map. Většina z nich vedle standardního hledání ulic také nabízí další služby jako je plánování trasy, hledání turistických cílů a dalších objektů (lékárny, čerpací stanice, atd.).

Na internetu můžete také objevit jednoúčelové mapy. Třeba na adrese www.cykloserver.cz najdete přehled u nás nejdůležitějších cyklostezek. Seznam zahrnutých tras však není zrovna obsáhlý. Naštěstí některé regionálně zaměřené servery vytvořily poněkud podrobnější mapy. Pokud cestuje na cyklistický výlet např. do jižních Čech, určitě se podívejte na stránku web.budweb.cz/stezky. Velmi oblíbeným místem u cyklistů je okolí Lipenské nádrže. Na serveru Sdružení lipenských obcí www.lipensko.cz v části "Mapy a Fotografie" naleznete mapy a popisy jednotlivých cyklostezek v okolí a také celkovou mapu Lipna.

Zahraniční servery

Jak je vidět, pokud se pohybujete jen po České republice, je z čeho vybírat a k dispozici je celá řada map. Jaká je však situace, pokud se chcete vydat do ciziny? Nejdříve to vezmeme skokem za oceán. Map USA existuje na internetu celá řada, mezi nejznámější patří MapQuest, který má však širší mezinárodní záběr. Najdete jej na adrese www.mapquest.com. Vedle základního hledání mapy města také dokáže určit optimální trasu. Svým způsobem další nadstavbou nad touto funkcí je "Road Trip Planner". Pomocí průvodce zadáte seznam měst, která chcete postupně navštívit. Pokud máte zájem, můžete se v jednotlivých místech zastavit, prohlédnout si zajímavosti a třeba se i ubytovat. Jako průvodce vám poslouží funkce "What\s Nearby", která pro jednotlivá místa na trase zobrazí místní atrakce včetně možností k nakupování, občerstvení, sportování, historických památek a kultury. MapQuest obsahuje řadu informací o nabízených objektech, příp. odkaz na jejich web. Volba "Download map to PDA" dále zvyšuje pohodlí při cestování. Jak již z názvu vyplývá, automaticky nahraje vybranou mapu do PDA přístroje. Jedná se o poměrně jednoduchý způsob, který využívá prohlížeče AvantGo. Ten je nezávislý na platformě, poněvadž je k dispozici jak pro PalmOS, tak i pro Windows CE/PocketPC. MapQuest na mne zapůsobil jako velmi komplexní systém, který se snaží neznalému turistovi maximálně zjednodušit přípravu výletu. Jeho jedinou nevýhodou pro Evropana je, že takto komplexně zpracované jsou jen USA.

Pro cesty po Evropě je naopak připraven mapový server ViaMichelin na adrese www. viamichelin.com. Stránky mají dobře udělaného Průvodce plánování trasy "Driving directions". K výchozímu a cílovému městu můžete přidat až dalších pět míst, přes která chcete jet. V nastavení si lze vybrat i počítání v kilometrech a českých korunách. Můžete i zadat základní parametry pro cestu spotřebu vozu, cenu benzínu za galon (kde je litr?), určit typ vozu auto, motocykl, karavan. ViaMichelin nechá na uživateli, aby si vybral o jaký typ trasy má zájem: doporučená, nejrychlejší, nejkratší, s preferováním dálnic, s vyhnutím se dálničním (a jiným) poplatkům. Výsledný itinerář lze uložit a kdykoli se k němu později vrátit. Tím však služby serveru nekončí. K základním patří informace o počasí ve výchozím a cílovém bodě a zobrazení map obou měst. V okamžiku, kdy si zobrazíte mapu cesty, se vám objeví další navazující funkce. Nejzajímavější jsou asi Průvodci "Michelin Guides", jež nabízejí informace o turistických atrakcích, ubytování a restauracích. Zde musím bohužel upozornit, že tato data jsou zpracována hlavně pro západní část Evropy a od nás zde takto zpracovanou najdete pouze Prahu, a to ještě nedostatečně. Nároky těch, kdo tvoří tyto Průvodce, jsou asi nemalé, protože z pražských restaurací jich zařadili jen pár a všechny do nejnižší kategorie "Dobré jídlo za rozumné peníze". Ale zpátky k mapám. S mapou výchozího/cílového místa můžete dále pracovat možné je přibližování, oddalování a posunování mapy. Jednotlivé pozice mapy si lze uložit jako obrázek na stolním počítači, a za několik minut máte mapové podklady pro váš výlet. Ty můžete samozřejmě vytisknout a vzít si s sebou. Vše zdarma a (snad) aktuální. Posledním on-line mapovým serverem, o kterém se zmíním, je Maporama na adrese www.maporama.com. Mezi úplně základní funkce serveru patří hledání map a určení optimální trasy. Práce s nalezenou mapou je založena na technologii Flash, a díky tomu nabízí opravdu interaktivní ovládání kliknutím na ikonu plus se mapa ihned přiblíží, a to bez nutnosti aktualizace stránky. Pokud vám toto ovládání z nějakého důvodu nevyhovuje, můžete použít i standardní, neinteraktivní formu založenou na bitmapových obrázcích. V portfoliu serveru se nacházejí mapy téměř celého světa, ovšem ne všechny jsou zpracovány se stejným množstvím detailů. Pro většinu českých cestovatelů je nejzajímavější Evropa, jejíž západní část je udělána velmi podrobně, tj. mapy zahrnují 100 % silniční sítě příslušného státu. Stejně podrobné jsou mapy Polska a Estonska. Na úrovni 70 % je zpracováno jen pár postkomunistických zemí Slovensko a Maďarsko. Silniční síť České republiky je spolu s Rumunskem a např. Řeckem zpracována ze 40 procent. Mapy ostatních východoevropských zemí již zobrazují jen hlavní silniční tahy, takže pro cestování po Chorvatsku tento zdroj map moc nevyužijete (to se raději podívejte na již zmiňovaný ViaMichelin). Nabídka map měst je omezena na západní Evropu a na několik největších měst u ostatních států. Přestože zde najdeme i pár českých zástupců, řekl bych, že český uživatel v tomto případě raději využije služeb některého z tuzemských mapových serverů.

Dobře, mapy jsme si stáhli z internetu, ale po jejich vytisknutí jsme zase skončili u papíru že by tedy jen částečný pokrok? Ne tak docela. Pokud jedete na delší výlet, můžete si s sebou vzít notebook, na kterém si mapy uložíte. Toto řešení má bohužel i své nevýhody. Notebooky jsou, i přes pokles cen, stále drahé, a pokud zrovna nevezete všechnu výbavu v kufru auta, tak si připomenete, že i těžké (alespoň ty levnější řady) a poněkud objemnější. Důležitým faktorem je též výdrž na baterie. Ta se stále u většiny modelů pohybuje do tří hodin, i když se správným kabelem můžete notebook nabíjet přímo z auta (raději jen za jízdy).

Mapy a mobilní telefony

Naštěstí díky technologickému pokroku dnes existují i další možnosti, jak mít mapy k dispozici v okamžiku, kdy je skutečně potřebujeme. V posledních letech se významně zlepšily schopnosti PDA počítačů a mobilů. V zásadě se dá říci, že existují dvě varianty práce s mapou buď si ji dopředu nahrajete, anebo ji získáte on-line v okamžiku, kdy ji skutečně potřebujete. Obě varianty mají své pro i proti. Největší nevýhodou on-line přístupu je asi cena, a to hlavně tehdy, kdy se bude pohybovat v zahraničí. Také jej určitě nevyužijete při trekování po horách v té správné divočině vám nejspíše bude chybět signál a v "lepším" případě nebude získaná mapa ani zdaleka tak podrobná, jak byste potřebovali. Cílová skupina on-line služeb je skutečně jiná. Jsou určeny především pro řidiče, kteří hledají cestu, jak se dostat z bodu A do bodu B, a je jedno, zda se jedná o trasu mezi více městy nebo jen v rámci jednoho. Patří sem i turisté a vůbec všichni ostatní, kdo hledají ve městě nějakou konkrétní adresu nebo se chtějí dozvědět více informací o dané lokalitě. On-line služby jsou totiž většinou spojeny s databází, která poskytuje přehled o blízkých restaurací, službách, kultuře, atd. V České republice poskytuje on-line mapy např. mobilní operátor Eurotel. Ten využívá technologie WAP a zařadil je do své nabídky MobileMedia, která nahradila dříve známý Juice. V telefonu je najdete následujícím způsobem: WAP hlavní menu Cestování Mobilní průvodce Kde je?, a můžete začít hledat. Napište např. název ulice, vyberte volbu "Obec, Ulice". Na displeji se objeví počet nalezených záznamů. Do něj se můžete podívat a přímo vybrat požadované místo, nebo lze dále upřesnit parametry hledání. V okamžiku, kdy už jste jednoznačně určili požadovanou ulici, dostanete k dispozici menu, ve kterém vás asi (v souvislosti s tímto tématem) bude nejvíce zajímat položka mapa. Vyberte ji a zobrazí se požadovaná mapa. V ní se můžete posouvat nahoru, dolů, doleva a doprava. Mapu lze také přiblížit a oddálit. Tuto funkci jsem vyzkoušel na Nokii 7650 a výsledek byl opravdu dobrý. Mapa byla v barvách a v použitelné velikosti. Mezi další možnosti, jež Mobilní průvodce nabízí, patří nalezení nejrychlejší či nejkratší cesty (autem, autobusem, vlakem), nalezení restaurace, sportovních zařízení, ubytování. Způsob ovládání je opět podobný a o nalezených místech máte k dispozici další informace, u hotelu např. cenu za pokoj, a objekt lze také nechat zobrazit na mapě. Jak služba funguje, si můžete sami a zadarmo vyzkoušet přímo na stránce Eurotelu www.eurotel.cz/site/cz/servicesAndTariffs/mobileMedia.html.

Protože Eurotel svojí nabídkou pokrývá pouze Českou republiku, pro cesty do zahraničí musíte využít služeb někoho jiného. Jednou z možností je již popisovaný server Maporama. Jeho wapové služby najdete na adrese wap.maporama.com. Možnosti práce s mapami jsou prakticky stejné jako u nabídky MobileMedia od Eurotelu. Na mapě můžete určit své umístění, pohybovat s ní ve směru čtyř základních světových stran, a samozřejmě nechybí ani možnost mapu zvětšit či zmenšit. Další užitečnou funkcí je zjištění optimální trasy mezi dvěmi adresami nebo naplánování cesty mezi městy. Výsledný itinerář obsahuje také údaje o vzdálenostech a časové náročnosti. Možnost "Nearby" nabízí, stejně jako u desktopové WWW verze, informace o nejbližších restauracích, službách, ubytování, atd. Každého asi také potěší aktuální předpověď počasí pro zvolené cílové město.


Mapy ve všech podobách – zajímavé adresy na Internetu II.

PDA

Vedle mobilního telefonu existuje ještě další varianta, jak elegantně používat mapy na cestách. Jsou to počítače PDA se svými relativně velkými displeji a dostatkem paměti (alespoň vzhledem k mobilním telefonům). Mapy lze do PDA uložit pro pozdější prohlížení nebo s nimi můžete pracovat on-line. Pro on-line přístup budete nejspíše potřebovat mobilní telefon, který nabízí nějaký způsob připojení do internetu, např. dnes tak populární GPRS, a mimo to též disponuje infraportem nebo Bluetooth pro spojení s PDA. Jako příklad této služby lze opět použít server Maporama. Ten nabízí službu "Maporama On The Road", která je svým obsahem totožná s nabídkou pro mobilní telefony (viz popis v předchozí části). Pouze pro uživatele PDA s operačním systémem Palm OS je určena speciální aplikace Maporama PQA, kterou si můžete zdarma stáhnout z adresy www.maporama.com/share odkaz najdete v části Maporama Mobile. Pro všechny ostatní (ovšem i pro PalmOS) je připravena univerzální WWW stránka na adrese pda.maporama.com, která je uzpůsobená možnostem PDA prohlížečů.

V případě, že nedisponujete patřičně vybaveným telefonem nebo nechcete platit za on-line přístup, lze mapy nahrát do PDA ještě před vlastní cestou. Některé mapové servery přímo nabízejí tuto funkci jako součást svých služeb, takže i z hlediska uživatele se jedná jednoduchý proces po zobrazení mapy stačí odeslat mapu do PDA, a ta se do něj při nejbližší synchronizaci s počítačem přehraje. Všechny zahraniční mapové servery, které jsem zde popsal, tuto volbu mají. Ovšem ani v ostatních případech není třeba zoufat. Nalezené mapy lze přece jednoduše uložit na pevný disk počítače, např. ve formátu JPG, a potom přehrát při synchronizaci do PDA. Pro jejich prohlížení využijte některý ze schopnější programů, jež ponechávají obrázky v původním tvaru (neoptimalizují je pro PDA), dokáží zoomovat a jsou dostatečně rychlé. Na platformě Palm je takovým např. AcidImage od firmy RedMercury (www.red-mercury. com). Uživatelé s přístroji pracujícími s PocketPC mohou zase sáhnout po zajímavém programu MapView od české firmy SunnySoft (www.sunnysoft.cz). Hlavním rysem je složení zobrazované mapy z více souborů. Mapu si stáhnete z internetu a buď je již rozdělená na jednotlivé části, nebo si ji sami "rozstřiháte" v nějakém grafickém editoru. Jednoduchým způsobem určíte, kam v rámci výsledné mapy jednotlivé části patří. Po nahrání do PDA se mapa tváří, jako by byla tvořena jediným obrázkem. Velkou výhodou tohoto přístupu je snížení paměťových nároků na počítač a také urychlení práce s mapou vždy nahráváte jen zobrazovanou část mapy. Pokud máte nějaké pochybnosti, určitě si stáhněte zkušební verzi produktu. Pro více profesionální použití je připraven produkt PocketKim pracující na Pocket PC 2002 od firmy TRANiS (www. pocketkim.cz). Tento software slouží pro určení optimální trasy a pro navigaci. Stejně jako již popisovaná řešení, i PocketKim nabízí práci s mapou a výpočet itineráře. Při výběru cesty si lze volit mezi nejkratší a doporučenou trasou. Software podporuje jednotku GPS, a pokud si ji k PDA připojíte, dokážete se s vysokou přesností lokalizovat na dodávaných mapách. Jejich nabídka zahrnuje plány 112 českých měst, 8 slovenských a mapy ČR a SR. Pro orientaci cena za mapu ČR spolu se 72 českými městy přijde na 3 900 Kč bez DPH.

Výborným zdrojem mezinárodních map je produkt firmy Palmtop VB nazvaný TomTom (www.tomtom.com). Jeho možnosti jsou skutečně velmi široké. V nabídce jsou dvě základní řady TomTom RoutePlaner a TomTom CityMaps. Jak už název napovídá, první z nich je určena pro plánování cesty mezi místy, ta druhá pro orientaci ve městech. Úplně nejnovějším produktem je TomTom Navigator 2, což je kombinace mapy, velmi zajímavého prohlížeče-navigátora a GPS jednotky. Navigator 2 je zaměřen především na řidiče, kteří asi také nejvíce ocení možnosti nového prohlížeče. Ten ve 3D pohledu, jakoby několik desítek metrů "nad městem", ukazuje směr, kterým má řidič jet. Tento systém je zatím k dispozici pouze pro PocketPC, ostatní software ovšem pracuje i na platformách Palm, Epoc a Nokia (řada komunikátorů 9xxx). Nabídka map je opravdu velká. V řadě CityMaps je k dispozici 240 000 měst, bohužel jen ze západní Evropy. RoutePlanner je koncipován jako náhrada automap v měřítku 1 : 250 000 nebo nižším a je k dispozici i pro Českou republiku a Slovensko.

Další zdroje

Pokud však hledáte mapu, kterou byste mohli využít třeba v prezentaci, podívejte se na adresu www.maps.com/explore/atlas/phy. Najdete zde interaktivní atlas celého světa s velmi dobře vypadajícími (i když trochu jednoduššími) mapami. V části "Free Download Center" se nachází docela pěkná politická mapa světa a několik dalších je zde volně ke stažení (jako pozadí do Windows nebo šetřič obrazovky). Turisté, kteří se chystají na výlety do volné přírody v USA, určitě ocení sekci nazvanou Topozone. Její obsah tvoří mapy s vyznačenými vrstevnicemi, zeměpisnou šířkou, délkou a řadou dalších informací, a to vše v měřítku 1 : 25 000. Další zajímavou službou serveru je zobrazení satelitních snímků měst a regionů. Nabídka je však zaměřena hlavně na USA, a tak zde objevíte jen pár zástupců ze zbytku světa. Snímky jsou navíc znehodnoceny vodotiskem. Jiným zdrojem geografických map je webová stránka encarta.msn.com/encnet/features/ MapCenter/Map.aspx. Zde jsou umístěny stránky produktu Encarta od Microsoftu a v odkazované části je k dispozici geografický atlas.

§§§§§


Jak myslí a pracují hackeři – studie skutečného případu zcizení dat I.

Martin Ignjatovic?

c03p0372

Následující studie skutečného případu zcizení dat ukazuje, že bezpečnost není jen o tom mít zabezpečený počítač, ale souvisí z mnohem více věcmi, než by si člověk pomyslel a vyžaduje mnohem širší pohled na bezpečnost informačních technologií.

Brian a jeho parta

Mezi půlnocí a ránem není na celosvětové síti internet ani zdaleka tak mrtvo, jak by se mohlo na první pohled zdát. Jsou připojeny miliony uživatelů. Čas je díky celosvětovému charakteru sítě a časovým pásmům na zeměkouli pouze relativní. Toho si byl vědom i Brian, hlavní bezpečnostní specialista úřadu jedné velmi důležité státní organizace. Tato organizace zpracovávala velmi citlivá data, za jejichž bezpečnost byl Brian odpovědný. Ze svých zkušeností rovněž dobře věděl, že noc je ideální dobou, kdy se různí lidé snaží pronikat do cizích systémů. Mnozí z nich totiž předpokládají, že většina správců tou dobou spí nebo je jejich pozornost snížena. Brian, který dříve sloužil u zvláštních jednotek námořnictva, se naučil nic nepředpokládat. Proto i dnes, ve tři hodiny ráno chladné lednové noci, seděl u svého počítače a sledoval stav sítě. Trápila ho však jiná věc. Před několika dny byl pozván k řediteli organizace, který mu sdělil, že úřad může v nejbližších dnech čekat pokusy o krádež dat nebo o průnik do jejich počítačové sítě. Z průniku do sítě Brian strach tolik neměl. V oddělení pracovalo několik vynikajících inženýrů a Brian věděl, že svou práci odvádějí velmi dobře. Šel jim totiž příkladem. Na pracovišti byl vždy první a odcházel poslední. Nikdy po nich nechtěl to, co by neudělal on. Rovněž jim v práci dával volnost a nezasahoval do toho, co dělají. Podporoval je, pokud přišli s nějakým nápadem či řešením. Všechny změny, které měly být provedeny, nebo všechna nová zařízení, která měla být použita, s nimi konzultoval. Věděl, že jeho lidé jsou velmi schopní, ve svém oboru pracují denně a vědí tudíž mnohem více o tom, co bude fungovat, než nějaký byrokrat z logistické sekce. Nebyl typem mikromanažera, který by se šťoural v každém problému, říkal lidem co a jak mají dělat a trestal je za jejich chyby. Brian trestal lidi za to, že se z chyb nepoučí, ne za to, že se jich dopouštějí. Jeho podřízení, což neznamená lokajové, viděli jak jejich šéf tvrdě pracuje a nechává zodpovědnost na nich, a tudíž se snažili pracovat, jak nejlépe uměli. Snažili se svému šéfovi vyrovnat. Přicházeli s novými nápady a nebáli se rozumně riskovat, neboť věděli, že mají ve svém vedoucím opravdovou oporu. Zároveň věděli, že pokud selžou a nebudou na svou práci stačit, budou bez milosti propuštěni, a proto se neustále zdokonalovali, studovali a tvrdě pracovali. Spolupráce s oddělením správy sítě byla rovněž bezproblémová. Mezi oběma útvary panovala velmi dobrá komunikace, a pravá ruka věděla, co dělá levá. O všech krocích, které by se týkaly změn na síti, se vzájemně informovali, a tudíž měla obě oddělení dobrý přehled o stavu sítě.

Fyzická bezpečnost atd...

Věc, která dělala Brianovi potíže, byla fyzická bezpečnost budovy. Budova byla osm pater vysoká. Patřilo k ní rovněž několik menších budov, kde byly situovány sklady materiálu a vybavení. Pod budovou se nacházel rozsáhlý areál, kde byly umístěny laboratoře. Ostrahu budovy měla na starost najatá firma Security. Brian, který byl ze své vojenské kariéry o ostraze objektů velmi dobře informován, věděl, že tato ostraha nestojí za nic, a budova je tak otevřena každému, kdo má jen trochu snahy a nápaditosti. Rovněž nechápal, proč budovu nehlídají příslušníci ozbrojených sil. Toto vše však šlo mimo jeho kompetence. Ostraha byla rozdělena mezi tři skupiny hlídačů. Jedna skupina měla na starost vnitřek budovy, kde se nacházely kanceláře. Druhá skupina odpovídala za bezpečnost okolí budovy a třetí za bezpečnost podzemních laboratoří. Nejhorší bylo, že skupiny komunikovaly každá na jiné frekvenci a neměly jednotné velení. Pracovníci ostrahy, většinou vysloužilí policisté, byli, jak už to bývá, mizerně placení a nemotivováni. Všechny ty fajnové elektronické hračičky, jako jsou kamery, detektory pohybu či čipové karty, nebyly samospasitelné, pokud chyběl kvalitní lidský faktor. Brianovi se podařilo prosadit několik bezpečnostních opatření. Mezi ně patřilo důsledné prosazování bezpečnostní politiky. Přístup do areálu i počítačů byl řízen čipovými kartami. Tím odpadly problémy s používáním hesel. Horší to bylo s bezpečností těchto čipových karet. Brian se snažil prosadit opatření, kdy by každému zaměstnanci byla vydána karta při příchodu do budovy na základě kontroly totožnosti. To se však nepodařilo a zaměstnancům bylo umožněno nosit karty domů. Za jejich ztrátu či zcizení nehrozil žádný postih, což dělalo pracovníkům bezpečnostních oddělení nemalé starosti. Upozorňovali na to několikrát, ale veškerá snaha byla marná. Důvod, proč prý nemohli vydávat karty až při příchodu budovy na základě průkazu totožnosti, byl takový, že by to zaměstnance velmi zdržovalo a bylo by třeba najmout člověka, který by kontrolu prováděl. Jinými slovy zvítězila pohodlnost a lakota nad bezpečností. Na druhou stranu bylo toto opatření přijatelnější, než dovolit uživatelům používat vlastní hesla a riskovat tak, že by si vybírali slabá hesla a ohrozili tak bezpečnost celého systému, pokud jde o přístup zvenku. Brian spolu se svým týmem plánoval dobudoucna zavedení identifikačních zařízení, která budou pracovat na základě rozpoznávání otisků prstů a hlasu. To by mělo některé problémy vyřešit. Takové řešení je však velmi drahé, a zatím nemělo oporu u vedení. Dalším problematickým úsekem bylo umístění serverů. Brian by mnohem raději viděl všechny servery co nejblíže svému pracovišti a pod svým dohledem. Bohužel servery byly umístěny na druhém konci budovy a o pět pater níže. Přístup do místnosti se servery hlídala strážní služba. To byl další problém, jehož si byl Brian vědom. Okna v přízemí mívají obvykle silné mříže. Okna od první patra výše zpravidla již ne. Sídlo jejich firmy nebylo výjimkou. Stačil schopný člověk s lanem či žebříkem, a mohl se do místnosti se servery kdykoliv dostat. Architekti mu situaci ještě usnadnili, neboť hned vedle okna byl bleskosvod. Čidla pohybu v místnosti se servery samozřejmě byla, ale hlídala pohyb při příchodu dveřmi. Jeho předchůdce ve funkci manažera bezpečnosti zřejmě ve své genialitě na okno zapomněl nebo předpokládal, že oknem sem nikdo nepoleze. Brian ze své zkušenosti věděl, že předpokládat se nemá nikdy nic. Opravná opatření již byla navržena, ale byrokratické postupy dodávky potřebného vybavení velmi zdržely. Musel totiž vyplnit desítky formulářů, získat desítky souhlasů a čekat několik měsíců, než bylo vybavení dodáno. Marně se mnohokrát dožadoval zabezpečení místnosti se servery. Psal poplašné zprávy, přemlouval, loudil, ale vše marně. Nejčastěji dostal odpověď, že místnost je vybavena zařízením za desítky tisíc, a že není třeba vydávat na její ochranu další prostředky. Celková bezpečnostní situace tudíž nebyla nijak růžová. Ještě ke všemu se očekával útok na citlivá data. Briana vůbec nezajímalo, kde vedení tuto informaci získalo, pravděpodobně od bezpečnostní služby státu. Důležitá byla v tento moment opatření, která budou přijata. Brian se se svými pracovníky snažil vžít do role útočníka. Pokud půjde o profesionály, zjistí velmi brzo, že zvenku se do sítě snadno nedostanou. Bude pro ně snazší proniknout do objektu. V objektu se nacházelo mnoho systémů, na kterých bylo mnoho zajímavých informací. Pravý poklad byl však soustředěn na serverech. Proto se útočníci budou pravděpodobně snažit získat přístup k systému, který má neomezený přístup k datům na všech serverech. Takových systémů je v budově celkem pět. Další možností je, že se útočníci pokusí odnést disky ze serverů. To by pro ně bylo zřejmě nejsnazší. Obsah disků bohužel nebyl žádným způsobem šifrovaný, jak Brian při nástupu do funkce s hrůzou zjistil. K jejich zašifrování dosud neobdržel od vedení povolení. Bylo tedy třeba zajistit řádně místnost se servery.

Nasty

Tom Hartmann, v digitálním undergroundu známý pod přezdívkou Nasty, byl jedním z velmi schopných mladíků. Ve svých pětadvaceti letech toho o počítačových systémech, a zejména o jejich bezpečnosti věděl více než většina inženýrů a programátorů. Pronikal do systémů od svých patnácti let a za tu dobu jich měl na kontě již pěknou řádku. Byl posedlý novými technologiemi a řešeními, proto na sobě ustavičně pracoval a neustále se zdokonaloval. Nějakou undergroundovou etiku příliš neuznával. Jednal tak, jak uznal za vhodné, čímž si ale získat velmi mnoho nepřátel. Nasty se s nimi potýkal poměrně často a to ať v situaci, kdy se setkali na nějakém nabouraném serveru, nebo na nějakém IRC kanálu. Nutno podotknout, že Nasty poměrně často vítězil, a to zejména díky své lstivosti a intelektu. To ostatní příslušníky digitálního undergroundu přivádělo k šílenství a skutečně ho nenáviděli a hledali možnost, jak se mu pomstít. To se jim jednoho dne povedlo a připravili na Nastyho léčku. Léčka byla opravdu důkladná a pracovalo na ní pouze omezené množství lidí, kvůli bezpečnosti celé akce. Nasty do léčky upadl, a výsledkem byl rok a půl v nápravném zařízení. Tom přísahal, že se pomstí. Nenáviděl celou společnost. Ve vězení získal kontakty na několik lidí, jejichž minulost byla pochybná. Po propuštění neměl peníze na obživu. Zaměstnat ho nikdo kvůli jeho minulosti nechtěl. Proto zavolal jednomu svému známému a zeptal se ho, zda o něčem neví. Jeho přítel, který moc dobře věděl o jeho znalostech a schopnostech, mu předal telefonní číslo, na které má zavolat. Po několika desítkách minut již Tom věděl, že má práci. Chvíli uvažoval, jestli má nabídku přijmout. Člověk na druhé straně telefonu nechtěl mluvit o podrobnostech. Práce byla velmi dobře placená a Tom potřeboval peníze velmi nutně. Rozhodl se, že nabídku přijme. Dal si s oním člověkem schůzku, na které si vyjasní podrobnosti.

Nelehký úkol

Když se dozvěděl podrobné informace, na chvíli znejistěl. Bylo před ním opravdu velké sousto. Nepůjde o průnik do lecjakého systému. Když se dozvěděl jméno úřadu, zarazilo ho to. Nejvíce ho však znervózňovala myšlenka, že se do budovy úřadu vloupe se skupinou několika profesionálních zlodějů. Uvnitř budovy pak zlodějům ukáže, která data jsou důležitá, případně jim pomůže získat přístup do nějakého systému. Pokud nebudou schopni data na místě získat, budou mít za úkol přinést pevné disky a další média, a z nich pak v klidu data získat. Tom věděl, že se pouští na tenký led, ale z jeho perspektivy jinou možnost neměl. Navíc prahl po pomstě celé společnosti, k čemuž měl teď jedinečnou příležitost. S nabídkou souhlasil. Člověk, se kterým měl schůzku, mu řekl, že se mu ozve, až nastane čas akce. Poté vylovil mobilní telefon a informoval Randyho, že může začít z průzkumem objektu. Byly dvě varianty útoku na budovu. Jednou byla možnost napadnout síť zvenku. Jelikož věděli, že síť je velmi dobře spravována, moc s touto možností nepočítali. Pravděpodobněji se pokusí do budovy vloupat a data ukrást organizaci přímo pod nosem. Přesto nebyla první možnost vyloučena. To byla práce pro Nastyho. Dostal k dispozici nejnovější laptop na trhu. Jako připojení si vybral mobilní telefon. Nejen že pevná linka se dá snadno identifikovat a stopovat, ale Nasty nepředpokládal, že bude nějaká data stahovat, potřeboval jen mobilní zařízení, které se nedá snadno vystopovat a umožní mu pokud možno nenápadně oťuknout síť a její správce. Předpokládal, že když se bude pokaždé připojovat jen na pár minut a z jiného místa, bude možnost jeho odhalení opravdu minimální, a to i v případě, že správce bude velmi schopný a zapojí do pátrání policii. O tom ale Nasty silně pochyboval, neboť kvůli nějakému skenování portů přece nebude nikdo dělat poplach. Rozjel se tedy vypůjčeným vozem na západní kraj města a připojil se do sítě. První, co bylo třeba udělat, je získat o síti informace. Dostal sice papír, kde byly uvedeny přidělené IP adresy a kontakty na správce sítě, o topologii a struktuře sítě tu však nestálo ani slovo. Nasty uvažoval. Pokud použije hromadného pingu, mohl by spustit alarm na některých hraničních firewallech a jejich IDS. Na druhou stranu není toto riziko tak velké. Sáhl tedy po nástroji fping a pustil jej na celou síť. Odpovědí mu bylo, že v provozu je osm systémů. Rozhodl se, že se na ně podívá blíže. Na to však přijde čas jindy a na jiném místě. Jeho předchozí akce totiž mohla vzbudit pozornost.

Budovu je třeba prozkoumat

Skupina vedená Randym prováděla průzkum objektu. Randy jako bývalý zaměstnanec bezpečnostní firmy viděl většinu nedostatků v zabezpečení objektu na první pohled. Střecha budovy nebyla vůbec krytá a ze sousedního hotelu by nebyl takový problém, jak se na ni dostat. Rovněž všechna okna krom přízemí byla naprosto nezabezpečená. Kamery, které snímaly celý pozemek okolo budovy, byly statické a nebylo těžké najít mrtvé body. Strážní chodili ve dvojicích pravidelně každých patnáct minut na obhlídku, a nebude tudíž problém proklouznout v okamžiku, kdy se vzdálí. Rozvod elektřiny a telefonních kabelů byl rovněž mimo budovu a nebyl ani oplocený. I když má budova pravděpodobně záložní generátory, výpadek elektřiny by ji mohl na chvíli vyvést z míry a způsobit zmatek. Hlavní vchod nebyl zabezpečen vůbec. Byla zde malá vrátnice s jedním strážným. Ten navíc nekontroloval příchozí, pouze řešil problémy pokud se dožadoval do budovy vstupu někdo, kdo neměl čipovou kartu. Randymu už bylo jasné, že nebude absolutně žádný problém do objektu proniknout. Dokonce již věděl jak. Před vlastní akcí si však chtěl budovu prohlédnout zevnitř a zjistit, jak je to s bezpečností uvnitř budovy.

Brian čuchá podraz

Brian se ohlásil na pondělní ráno k vedoucímu úřadu. Při schůzce ho informoval, že pokud bude v nejbližších dnech podniknut útok na data společnosti, hrozí velké nebezpečí. Informoval ředitele, že co se týká průniku po síti, může zaručit bezpečnost dat. Pokud se týká fyzické bezpečnosti, nemůže za data ručit. Ředitel společnosti Brianovi poradil, ať se sejde se šéfem ochrany objektu a projedná celou záležitost s ním. On prý nemá čas, má zasedání jakési komise a během pěti minut musí jít. S těmito slovy doprovodil Briana ke dveřím. Na Brianovy námitky, že s ředitelem ostrahy není řeč, nebral ohled. Brian byl jednáním svého ředitele rozčarován. V tu chvíli mu začal hlasitě pípat pager. Podíval se na displej a zjistil, že ho volají lidé z jeho oddělení a že je to naléhavé. Vyběhl bleskově schody a vřítil se do společné pracovny. Mohl sice mít pracovnu vlastní, ale chtěl zůstat se svými lidmi. Proč by on měl mít polstrovanou židli, ledničku a květiny, když jeho lidé pracují úplně stejně jako on a takové právo nemají? Jeho kolega Peter mu oznámil, že někdo skenuje jejich síť. Na tom by nebyl ještě nic zvláštního. Skenů měli několik denně. Tento však byl něčím výjimečný. Přicházel z IP adresy, a tu identifikovali jako adresu jakéhosi providera připojení k internetu přes mobilní telefony. Přístup přes mobil mnoho firem nenabízelo a mnoho lidí nemělo, protože byl stále ještě poměrně drahý. Proč by si tedy někdo pořizoval drahý přístup k síti, a pak z něho podnikal takovou neužitečnou činnost jako je skenování systémů zrovna v jejich síti. Brianovy smysly zbystřely. Mobilní přístup k síti si pořizují většinou jen špičkoví manažeři, aby byli neustále v kontaktu, stahovali si poštu a komunikovali s klienty či nadřízenými. Tento přístup k síti nebyl příliš rozšířen ani mezi správci. Mohlo to znamenat, že jejich síť zkoumá někdo, kdo nechce být odhalen. Co bylo však divné, že se nepokusil ani proskenovat porty na systémech, které byly viděl zvenku. Hromadný ping a nic více. Někdo se snažit být velmi opatrný. Brian se přihlásil do svého systému a začal zkoumat záznamy. Ty mu ale nic důležitého stejně neřekly.


Jak myslí a pracují hackeři – studie skutečného případu zcizení dat II.

Randy jde na průzkum...

Randy věděl, že nejlepším okamžikem pro vstup do budovy je pondělí ráno. Je zde nejvíce lidí a všichni mají po víkendu napilno. Vmísil se do skupiny zaměstnanců, kteří hromadně přijížděli linkovým autobusem. V autobuse se mu podařilo ukrást několik peněženek a spolu s nimi i dvě karty pro přístup do budovy. Karty opatrně vylovil a peněženky pak vrátil zpět do kapes jejich majitelů. Při příchodu do budovy si pak tito zaměstnanci budou myslet, že nechali kartu doma, a buď se pro ni vrátí, nebo jim bude vystavena karta dočasná, poté, co se ověří jejich totožnost. Žádný rozruch tedy kvůli tomu nebude. Nikdo ze zaměstnanců, jak Randy věděl, nebude hlásit, že mu byla karta odcizena, raději se vymluví, že ji nechal doma nebo že mu ji poškodil domácí mazlíček. Lidé si totiž mysleli, že pokud nahlásí odcizení karty, budou mít problémy. Randy si počkal, až přijde k čipovému turniketu jeden z mužů, kterému odcizil kartu, a stoupl si za něj. Muž zalovil v kapse, vytáhl peněženku a začal hledat svou čipovou kartu. Když zjistil, že ji nemá, ohlásil strážnému, že kartu nechal pravděpodobně doma a požádal o vystavení karty dočasné. Vrátný si od něj vyžádal průkaz totožnosti a zavolal na bezpečnostní oddělení s žádostí o vystavení dočasné karty pro pana XY. Přesně jak Randy očekával, začala být řada lidí za ním nervózní a tlačila se ke vchodu. Randy zasunul svou kartu do turniketu, pokynul vrátnému a vešel do budovy. Vrátný, který stále ještě telefonoval s bezpečnostním oddělením, byl rád, že se fronta dala do pohybu a mávnul na Randyho rukou, ať pokračuje. Randy věděl, že nemůže chodit po budově jako turista a hledat cestu. Musí se tvářit jako že ví, kam jde. Jeho záměrem bylo prozkoumat celou budovu odshora dolů. Začne tedy dole, protože věděl, že vedení a vysoce postavené osoby mají kanceláře zpravidla v horních patrech budovy. Přízemím prošel bez problémů. Nic moc zajímavého zde nenašel, a proto se vydal do prvního patra. Zde nalezl to, co hledal. Dveře na konci dlouhé chodby. Na nich byl nápis IT-servery. Prohlédl si zabezpečení místnosti. Vstup řízen čipovou kartou. Podle drátů, které vedly do místnosti a z místnosti, usuzoval, že bude uvnitř nějaký detektor pohybu nebo kamera. V místnosti byla rovněž klimatizace a požární poplachové a hasicí zařízení na pěnu. Zapamatoval si číslo dveří a umístění místnosti, a pokračoval dále. Poté co prošel celou budovu již měl jasnou představu, jak budova zevnitř vypadá, kde jsou zajímavé kanceláře a kudy by se dalo do místnosti dostat. Z budovy se dostal bez nejmenších potíží.

...a Nasty hned po něm

Nasty si po vydatném spánku a obrovské porci pizzy vzal klíčky od auta, přibalil svůj laptop a vydal se na cestu. Chtěl se podívat na jednotlivé systémy blíže. Měl v plánu systémy proskenovat a zjistit, zda by se nenašla nějaká skulinka do systému. Tentokrát se vydal na opačný konec města. Poté, co zastavil na jednom odlehlém parkovišti, spustil svůj notebook a přihlásil se do sítě. Sáhl po svém oblíbeném nmapu a pustil se do skenování. Pak provedl ještě revizi služeb pomocí netcatu. Věděl, že tento krok již zcela určitě vzbudí pozornost, pokud není správce úplně neschopný. Po deseti minutách již měl výsledky skenu uloženy, pro jistotu zašifrovány a byl na cestě domů. Neměl čas výsledky zkoumat, ale na první pohled jej příliš nepotěšily. Do podrobnější analýzy se pustí až doma v teple.

Brianovi se to nelíbí

Brianovi se celá situace přestávala líbit. Byl unavený a vyčerpaný. Jeho instinkty rozpoznaly, že se blíží útok. Záhadné skeny portů z mobilního telefonu. Ráno byla podána žádost o vystavení dvou dočasných karet. Volal vrátný a nadiktoval jim jména dvou zaměstnanců, kteří neměli čipovou kartu. Oddělení bezpečnosti nezbývalo nic jiného, než vystavit kartu dočasnou. Pátrat po kartách nemohli. Neměli k tomu pravomoce. Brian věděl, že kdyby se chtěl dostat do budovy, pravděpodobně by si sehnal průkaz a prošel si celou budovu. Krádež je ideálním způsobem, jak si novou kartu opatřit. Musí se mít na pozoru, neboť pokud se nějaká data ztratí, bude to jeho zodpovědnost bez ohledu na to, jaká opatření navrhoval. Vylovil tedy telefonní záznamník s kontakty na svou soukromou bezpečnostní síť. Vyťukal číslo přítele, který pracoval jako bezpečnostní manažer u jedné telekomunikační společnosti.

Informace veškeré žádné

Záznamy nebyly příliš povzbudivé, jak Nasty zjistil. Systémy měly otevřeny jen ty porty, které potřebovaly, navíc všechny servery byly zřejmě součástí DMZ (demilitarizované zóny). Ve výpisu bylo také několik hardwarových firewallů, které byly nakonfigurovány velmi dobře a pravděpodobně jeho útok zaznamenaly, což Nastyho rozladilo ještě více. Přišel o moment překvapení. Nikde žádný zapomenutý systém, nikde žádné slabé heslo. Nasty uznal, že jednodušší bude proniknout do systému zevnitř. Čekal tedy, až bude akce připravena. Mezitím si připravil nástroje, které bude potřeboval. Hlavu si s tím, že nevedla do systému žádná cesta zvenku, nelámal, protože věděl, že s průnikem zvenčí se stejně nepočítalo. Bál se však zabezpečení systému. V porovnání se stovkami systémů, které se mu podařilo nabourat, byl tento zabezpečen velmi dobře. Schéma služeb a topologie sítě odpovídaly jeho představám o bezpečné síti, a sám by nepostupoval jinak. Možná by nějakou skulinku v zabezpečení našel, ale trvalo by to dlouho a bylo by to velmi namáhavé. Času mu však nebylo dopřáno a Nasty raději dělal věci jednoduše než složitě, a proniknout do budovy se mu zdálo jako snazší alternativa.

Randy je spokojen

Randy byl s obhlídkou spokojený. Budova byla otevřena dokořán. S jeho týmem nebude problém se do budovy dostat. Trápilo ho, že s sebou budou muset tahat ještě nějakého mladého počítačového experta ty Randy neuznával a pohrdal jimi. To by mohlo celou akci ohrozit. Rovněž bylo třeba vyřešit otázku, kdy útok provedou. Pokud by jej chtěli provést přes den, budou sice ve výhodě a nebudou tolik nápadní při průniku do budovy, na druhou stranu budou mít uvnitř omezený pohyb. Akce večer bude náročnější na průnik do budovy, ale budou se moci pohybovat jak se jim zachce. Jelikož bylo třeba najít terminály, ze kterých je neomezený přístup ke všem databázím, rozhodl se pro variantu v noci. Začátek akce stanovil na 3.30 v neděli. Tou dobou je pozornost hlídačů nejmenší, a pokud některý z nich ve službě usne, bude mít nejsilnější spánek. Podle plánu by celá akce neměla trval déle než 45 minut. Nákupem vybavení již Randy pověřil jednoho člena svého týmu. Moc toho ostatně s sebou brát nebudou.

Příprava na akci

Sraz měla skupina, která měla proniknout do budovy, v pátek brzy ráno. Bylo třeba projednat všechny bezpečnostní otázky, taktiku průniku do budovy i činnost uvnitř. Randyho úkolem bylo provést skupinu do objektu a zajistit pohyb po budově tak, aniž by si toho někdo všiml. Nastyho úkolem bude vyhledat vhodné terminály a získat potřebná data. Pokud se to nepodaří, vezmou všechny disky s sebou, a Nasty se poté pokusí jejich obsah dekódovat. Plán byl velmi jednoduchý, a proto také bude fungovat. Čím je plán jednodušší, tím méně věcí se může pokazit. Průnik byl naplánován následujícím způsobem: celá skupina se přesune v pronajaté dodávce do blízkosti budovy. Jelikož hlídka chodí po pravidelné trase vždy po 15 minutách, proběhnou přes trávník před budovou ve 3.32. Doběhnou k bleskosvodu a po něm vyšplhá jedna skupina do místnosti se servery, druhá do druhého patra do jedné z kanceláří nižších úředníků. Problém bude s Nastym, který zřejmě po bleskosvodu vyšplhat nedokáže. Proto Randy spolu s jedním ze svých lidí vezmou lano, jež hodí Nastymu, ten si jej uváže kolem pasu a oba ho pak do místnosti vytáhnou. Zde vyřadí z provozu detektory pohybu a nechají Nastyho dělat jeho práci v kanceláři ředitele. Druhá skupina pronikne do místnosti se servery a tuto místnost zabezpečí. Pokud se Nastymu nepodaří získat přístup k serveru z počítače ředitele, půjdou do místnosti se servery, odkud to zkusí znovu. Pokud ani zde nebude úspěšný, odnesou si pevné disky s sebou. Celá akce se bude odehrávat beze zbraní a ve vší tichosti. Randy si ještě pro případ problémů připravil několik dýmovnic a velké kleště. Ty nechá spolu s jedním členem svého týmu v autě a v případě, že by vznikly nějaké potíže, dýmovnice zapálí a kleštěmi přestřihne telefonní spojení a přívod elektřiny. To by mělo způsobit dost zmatku na to, aby se jim podařilo bezpečně zmizet i se svým nákladem.

Akce neděle 3.15 v noci

Celá skupina dorazila před budovu právě v okamžiku, kdy před ní procházela dvojice hlídačů. Apatická chůze svědčila o jejich pozornosti. Jedině dobře, pomyslel si Randy. Hlídači šli pravidelným krokem, nerozhlíželi se a ani je nenapadlo kouknout do oken budovy. Skupina se připravila na průnik. Přesně ve 3.30 prošla dvojice hlídačů znovu. Tentokrát byli ještě více apatičtí a unavení. Tou dobou již obě skupiny ležely v křoví na svých výchozích stanovištích. Skupina, ve které byli Randy a Nasty, vyrazila dříve. Bleskově přeběhli prostor před budovou a pokračovali k bleskosvodu. Jako první lezl Randy. Překonat dvě patra pro něj bylo otázkou několika vteřin. Po něm i druhý člen skupiny. Poté, co se oba ocitli v místnosti a ujistili se, že je všude klid, hodili připravené lano Nastymu. Ten si je uvázal k bezpečnostním popruhům. Zvládl to celkem rychle, neboť podobnou akci předtím nacvičovali. Randy nechtěl nic ponechat náhodě a nechtěl aby celá akce zkrachovala na tom, že si nebude Nasty umět přivázat lano nebo že se rozbije o zeď, až jej budou vytahovat. Poté co se Nasty ocitl v místnosti a odvázal si bezpečnostní popruh, se celá skupina vydala na cestu do kanceláře ředitele. Vnitřek budovy byl chráněn kamerovým systémem a detektory pohybu. Tyto překážky však dokázali velmi snadno překonat. Kamery měly mnoho mrtvých úhlů a vzájemně se nepokrývaly. Pokud se tedy budou držet u zdi a šikovně kličkovat, nemají strážní u monitorů šanci je vidět. A i kdyby se náhodou dostali do prostoru, odkud by mohli být viděni, pochybovali, že strážní budou pečlivě sledovat monitory celou noc. Stejné to bylo i s detektory pohybu. Jejich buňky byly velmi snadno odhalitelné a překročit je nebyl žádný problém. Konečně se dostali do kanceláře ředitele. Vstup do kanceláře jim umožnila padělaná čipová karta, kterou si Randy "vypůjčil" od uklízečů při své první návštěvě. Randyho ale trápila jiná věc. Vše probíhalo až příliš snadno. To bylo podezřelé. Soustředil se však na svou práci. Po vniknutí do místnosti provedl zběžnou kontrolu a dal pomocí vysílačky signál druhé skupině, že jsou na místě. Rovněž od druhé skupiny se dozvěděl, že je na svém místě a má situaci pod kontrolou. Nasty zasednul k systému a spustil jej. Objevila se výzva k vložení čipové karty. Nasty byl s těmito technikami zabezpečení velmi dobře obeznámen, a proto pro něj bylo otázkou několika minut, než zařízení odpojil a spustil počítač znovu, tentokrát již bez požadavku na vložení karty. Spustil program pro připojení k databázi. Až dosud šlo vše velmi snadno. Získal plný přístup k databázi. Žádné požadavky na heslo. Bylo to způsobeno tím, že veškerá bezpečnost byla postavena na principu čipových karet. Nasty vyťukal několik příkazů, ale zjistil, že data z databáze se mu exportovat nepodaří, protože na to neměl dostatečná práva. Mohl sice číst libovolná data, ale způsob, jak je dostat na svůj systém, neexistoval. To ho velmi rozlítilo. Jeho ješitnost a škodolibost mu však nezabránily v provedení několika změn. Do mechaniky vložil vlastní datový disk, který si s sebou přinesl, a spustil několik vlastních prográmků. Tyto programy měly za cíl způsobit po své aktivaci na síti chaos. Šlo o několik trojských koňů, červů a flooderů. Až se pokusí ředitel některý z nich spustit, o čemž Nasty nepochyboval, spustí tak, jak doufal, zkázu. Nasty oznámil Randymu, že neexistuje způsob, jak data získat po síti a že musí do místnosti se servery. Vydali se tedy do prvního patra. Přesun proběhl opět bez nejmenších problémů. Nasty zasedl k hlavnímu serveru, o němž již věděl, že je na něm umístěna databáze s daty, která chtějí. Zde však žádná ochrana čipovou kartou nebyla. To všechny členy skupiny zarazilo. Proč není používán systém zde, a v celé budově ano? Zřejmě proto, že správce nebyl žádný hlupák a spoléhal na staré dobré metody. Nasty přemýšlel, co bude dělat. Prolamování hesla by trvalo nepřiměřeně dlouho. A i kdyby se mu podařilo získat data, nemá jak si je odnést. Navrhl tedy Randymu, že bude nejschůdnější řešení data odnést i s pevnými disky a podívat se na ně v klidu někde jinde. Neměl s sebou jiný systém, kam by mohl disk připojit a alespoň prozkoumat jeho obsah. Až tuto možnost mít bude, nebude problém se k datům dostat. Randy souhlasil a řekl Nastymu, ať disky ze systému vyjme. To trvalo Nastymu několik minut, protože byl server zajištěn. Nakonec pomohl jeden šroubovák a trochu fyzické síly. Disky naházeli do připraveného pytle a chystali se k odchodu. Cestu zpátky měli naplánovanou opět přes okno. Randy věděl, že ústup je nejhorší částí každé operace. Počkali si tedy, až projde hlídka, a začali opatrně lézt dolů. Randy s Nastym poté nastoupili do připraveného auta a chystali se odjet. Zbytek týmu se nahrnul do dodávky. Vyrazili na předem sjednané místo. Všichni už se začínali tiše usmívat nad podařeným lupem. Proto jen nechápavě přihlíželi, když jim cestu zablokovala dodávka, ze které se vyhrnulo pět maskovaných postav se samopaly. Dalších deset můžů se náhle objevilo po obou stranách auta, a podle jejich výrazu bylo jasné, že není čas na žerty. Řidič se ještě pokusil zařadit zpátečku, ale i vzadu za autem se z ničehonic objevilo auto plné ozbrojenců.

Brian dostal Randyho a spol.

Brian se usmíval. Věděl, že vyhrál, a přelstil velmi profesionální skupinu zlodějů. Poté, co zavolal svému kamarádovi z telekomunikační společnosti, zjistil, komu mobilní telefon patří. Byl registrován na jednu soukromou firmu. Brian požádal svého kamaráda, zdali by nemohl sledovat pohyb tohoto telefonu. To nebyl za použití moderních technologií žádný problém. Dostával tak výpisy, kam bylo z čísla voláno, kde se majitel pohyboval. Časy, kdy docházelo ke skenování sítě, přesně odpovídaly časům, kdy se majitel telefonu pokoušel připojovat k síti. Další výpis nebyl nijak zajímavý. Několik telefonátů na místní rozvoz pizzy, několik na erotickou linku. Brian rovněž zanesl do mapy souřadnice a věděl, že útočník se snažil být velmi opatrný. Sken prováděl vždy jen minimálně dlouho, a navíc pokaždé z jiného místa. To upoutalo Brianovu pozornost natolik, že se rozhodl toto číslo zkoumat. Svého dalšího kamaráda, který pracoval pro jednu bezpečnostní složku státu, požádal, zda by nemohl v jejich databázi zkontrolovat jistou firmu. Když se dozvěděl, že firma je již delší dobu sledována bezpečnostní službou a že obchoduje zejména s východní Evropou, v hlavě se mu rozsvítilo. Jde o pokus o špionáž. Proto zalarmoval svou soukromou síť kontaktů a podařilo se mu přimět několik známých ve vlivných funkcích, aby firmu sledovali. Dostával tak pravidelně velmi přesné údaje o tom, kde se lidé spojení s firmou nachází, co dělají, kupují, jedí, pijí. Zkrátka vše. Proto Brian o chystaném útoku věděl ještě dříve, než se uskutečnil. Mohl samozřejmě oznámit celou záležitost a nechat členy přepadového týmu zatknout, ale chtěl mít v ruce nezvratné důkazy a zjistit, po jakých datech vlastně jdou. Věděl, že neomezený přístup k informací má jen několik lidí. Proto všechny tyto systémy upravil tak, aby se tvářily, že poskytují důležitá data, ale zároveň chtěl vetřelce zahnat do místnosti se servery a donutit je ke krádeži dat. To se mu nakonec skutečně podařilo. Disky, které se jim podařilo ukrást, však nebyly ty, na kterých by bylo něco důležitého. To Brian riskovat opravdu nechtěl. Vyměnil celý systém a do databáze nahrál neškodná data. Poté již stačilo jen čekat, až past sklapne.


Jak myslí a pracují hackeři – studie skutečného případu zcizení dat III.

Ponaučení nakonec

Brian a jeho pracovníci si rovněž odnesli mnohá ponaučení z toho případu, a získali tak velmi silné argumenty při prosazování bezpečnostních opatření. Od nynějška se budou kontrolovat všichni příchozí pomocí otisků prstů a detekce hlasu. Okna v celé budově budou vybavena bezpečnostními detektory. Kamerový systém bude přebudován a detektory pohybu budou ukryty. Celý prostor před budovou bude oplocen a v noci osvětlen. Rovněž bude třeba zabezpečit telefonní a elektrické rozvody. Zaměstnanci budou pravidelně školeni v otázkách bezpečnosti. Ostraha objektu dostane nové taktické pokyny. Čipové karty budou vydávány při příchodu do budovy a odebírány při odchodu. Zpětně si Brian uvědomil, že i zabezpečení sítě není ideální, a rozhodl se provést několik dílčích změn. První z nich bude instalace několika honeypotů, což jsou systémy, které slouží jako návnada. Přiláká to tak mnoho útočníků a umožní sledovat jejich kroky. Je to lepší řešení, než se snažit zabezpečit celou síť nedobytně. Kdyby došlo k nějakému prolomení, byla by situace mnohem horší. Největší ponaučení, které si však Brian z akce odnesl, bylo, že fyzická bezpečnost je minimálně stejně důležitá jako bezpečnost programová.

§§§§§


Prolamování hesel populárně – nástroje pro práci s hesly a jejich odhalování I.

Martin Ignjatovic?

c03p0373

Hesla a šifry patří již dnes neodmyslitelně do světa počítačů. Hesla používáme všichni denně. Používáme je zpravidla k utajení dat a informací. Existuje mnoho nástrojů, které umí s hesly pracovat, a rovněž existuje mnoho nástrojů, které umí hesla odhalit. V tomto článku se podíváme na oba dva typy.

Algoritmy

Pokud se chceme bavit o heslech a jejich luštění, musíme si alespoň v krátkosti říct něco o tom, na jakém principu fungují. Tato znalost není nezbytná, ale je vždy lépe vědět, s čím pracujeme, než slepě spoléhat, že to za nás vyřeší nějaký nástroj.

V principu lze šifrování dělit na symetrické a asymetrické. Mezi oběma je diametrální rozdíl. Princip symetrického šifrování spočívá v použití stejného klíče k šifrování i dešifrování dat. Naopak asymetrické šifrování používá dvojici klíčů, a to klíč veřejný a klíč soukromý. Důležitý jako způsob šifrování je rovněž použitý algoritmus. Algoritmů existuje velké množství, ale nejznámější a nejpoužívanější jsou jen některé. Jako příklad uveďme DES, 3DES, MD5. V krátkosti si o každém z nich něco povíme.

DES

Stále se jedná o jeden z nejpoužívanějších šifrovacích algoritmů (spíše však jeho "potomků"). Byl vyvinut a patentován firmou IBM začátkem 70. let. Postupně však byly objeveny různé slabiny, které logicky vedly ke vzniku dalších verzí. S využitím dnešního hardwaru lze tento algoritmus prolomit prostým vyzkoušením všech hesel. Proto vznikly další algoritmy, vycházející z DES, avšak řádně vylepšené a bezpečnější.

3DES

Triple DES je algoritmem, jenž vychází z algoritmu DES, je však výrazně bezpečnější. Pracuje na principu tří šifrovacích operací.

Postup při zašifrování nějaké zprávy je následující:

1. Šifrování klíčem 1

2. Dešifrování klíčem 2

3. Šifrování klíčem 3

Postup při dešifrování je opačný:

1. Dešifrování klíčem 3

2. Šifrování klíčem 2

3. Dešifrování klíčem 1

MD5

Toto je jeden z nejrozšířenějších algoritmů používaných ke generování kontrolního součtu. Distribuuje jej společnost RSA a navrhl jej Ronald Rivest. Princip tohoto algoritmu je poměrně jednoduchý. MD5 generuje z libovolně dlouhého vstupu 128bitový výtah. Jeho jedinou nevýhodou je snížená rychlost, ale při výkonu dnešních počítačů již není tento problém aktuální. Tento algoritmus se používá na novějších unixových systémech v souvislosti s uživatelskými hesly. Odpadá tak nutnost heslo uchovávat v systému. Při jeho zadání v programu login se provede "pouze" kontrolní součet tohoto hesla, porovná se s kontrolním součtem uloženým v systému, a pokud souhlasí, je uživatel "vpuštěn" do systému. Tohoto principu lze využít i v jiných aplikacích. Problém je v případě, kdy heslo zapomeneme, neboť z kontrolního součtu, který je uložen v systému, bychom teoreticky nikdy neměli vygenerovat zpět původní heslo. Nicméně existují programy, jež generují náhodné součty a zkouší je porovnávat s těmi "pravými". Proto je důležité dodržovat princip silných hesel. Předchůdci MD5 jsou algoritmy MD2 a MD4, ve kterých však byly v polovině 90. let minulého století objeveny závažné nedostatky, a proto se nedoporučuje tyto algoritmy používat.

Metody útoku

Poté, co jsme se seznámili s algoritmy používanými k šifrování, řekneme si nyní, jaké druhy útoků na tyto algoritmy existují, kdy se používají a jaký je jejich princip. Pokud se setkáme s kvalitním algoritmem, těžko můžeme počítat s tím, že se nám podaří nějakým zázrakem odhalit heslo, jak je tomu ve většině filmů, kdy hlavní hrdina po několik úderech do klávesnice hrdě oznámí, že má heslo nebo že ho bude znát do 10 minut. Tak to v reálném světě naštěstí nechodí. Musí použít mnohem prozaičtějších metod. Tyto metody si hned popíšeme. Nutno ještě zdůraznit, že pracujeme s kvalitním algoritmem. U neznámých a neověřených algoritmů může dojít k prolomení hesla velice snadno, ale takové algoritmy jistě za použití nestojí. Proto pokud chcete šifrovat, vždy si dobře zjistěte, jaký algoritmus bude použit. Tím se vyhnete spoustě nepříjemností a ochráníte tak svá data.

Útok hrubou silou

Tento způsob útoku je poměrně primitivní, časově náročný a ne příliš účinný. Bývá použit až jako poslední možnost, když všechny ostatní metody selžou. Jeho princip spočívá ve zkoušení všech možných i nemožných kombinací různých čísel, písmen a ostatních znaků. Vezmeme-li v úvahu, že abeceda bez českých znaků obsahuje 26 písmen, k tomu přičteme 10 číslic, plus nějaké ty speciální znaky jako hvězdička, podtržítko nebo plus, a budeme počítat s tím, že neznáme přesnou délku hesla, musíme logicky dojít k závěru, že tímto způsobem nemůžeme heslo prakticky rozluštit. Úkol nám může usnadnit, pokud víme, jak dlouhé je heslo a z jakých znaků se skládá. Pokud tedy víme, že někdo používá 6místné heslo složené jen z číslic, je otázka prolomení hesla opravdu záležitostí několika milisekund (například prolomení čtyřmístného číselného hesla k souboru MS Word trvalo na stroji Celeron 1,1 GHz 6 milisekund, prolomení hesla složeného ze 4 písmen trvalo 1,2 sekundy).

Z čehož logicky vyplývá potřeba použití složitých a delších hesel. K tomu se dostaneme v závěru článku.

Slovníkový útok

Slovníkový útok je jedním z nejčastěji používaných útoků, a je také jedním z nejúčinnějších. Základem úspěchu tohoto útoku je kvalitní slovník, na jehož základě se útok provádí. Slovníků je k dispozici velké množství a nutně musí patřit do výbavy každého, kde se pokouší nějaké heslo prolomit. http://www.phreak.org/html/wordlists.shtml na této adrese najdete zhruba 120 slovníků, které mohou být použity pro útok. Najdete zde slovníky z nejrůznějších jazyků a oborů, afrikánštinou počínaje a slovy ze seriálu Star Trek konče. Takže pokud si myslíte, že vaše heslo nemůže být uhodnuto, zkuste ho porovnat s touto databází. V UNIXu pak jednoduše grep heslo *. Pokud bude nalezena nějaká shoda, máte špatné heslo a je třeba jej změnit. Jak, to si povíme ke konci. Nyní se zaměříme na konkrétní operační systémy a ukážeme si problémy v oblasti hesel specifické pro jednotlivé z nich. Začněme systémy založenými na UNIXu.

UNIX/Linux

Jelikož jsou systémy UNIX poměrně staré a časem odzkoušené, není zde situace kolem bezpečnosti hesel tak aktuální, jako je tomu na platformě Windows. Většina kryptografických algoritmů byla vyvinuta na těchto systémech a používají se zde jen ty ověřené a bezpečné (zpravidla, ale ne vždy). Systémy UNIX jsou ale převážně síťovými operačními systémy, a proto se zaměříme spíše na problémy jednotlivých síťových služeb, i když lokální bezpečnost nevynecháme.

Passwd, shadow

Systémový soubor s hesly je cílem většiny útočníků na tyto systémy. Jsou v něm uložena hesla všech uživatelů systému. Ta mohou být pro útočníka velmi užitečná. Dříve používala většina unixových systémů jako soubor s hesly soubor /etc/passwd, který byl čitelný každému uživateli systému. V některých systémech je tomu tak dodnes (SCO atd.). Jelikož bezpečnost těchto systému spočívala na silných heslech, byl vyvinut mechanismus, který měl zabránit volné dostupnosti hesel, byť v zašifrované podobě. Tímto mechanismem jsou takzvaná stínová hesla a dnes je používá většina systémů (Linux, BSD). Princip je poměrně jednoduchý. V souboru /etc/passwd jsou uloženy informace o uživatelích, ne však jejich heslo. Hesla jsou uložena ve speciálním souboru, zpravidla /etc/shadow, kde je jejich zašifrovaná podoba. Tento soubor je však přístupný jen uživateli s UID 0, tedy pouze uživateli s právy správce systému (root). I kdyby se útočníkovi podařilo získat práva správce systému, stále ještě nemá vyhráno, protože hesla v souboru jsou šifrována jednocestným algoritmem, jako například MD5 či crypt, a nejsou tudíž čitelná. K jejich prolomení bude potřebovat útočník speciální nástroj. Jedním takovým je John the Ripper, který můžete získat na adrese http://openwall. com /john/.

Existuje verze pro UNIX, DOS i Windows. Jde o nástroj pro příkazový řádek a je považován za nejlepší nástroj pro luštění unixových hesel. Zvládne toho ale mnohem více. Zde je přehled algoritmů, se kterými John umí pracovat:

DES (Kerberos, BSDI, Standard, NTLM)

MD5

Blowfish

John umí pracovat v mnoha modech. Můžete tak na soubor s hesly útočit hrubou silou či slovníkovým útokem. Rovněž můžete specifikovat pravidla, jaká budou použita, ať již jde o rozsah znaků či různé přesmyčky atd. Existuje rovněž program djohn (distribuovaný), který funguje jako služba naslouchající po síti a můžete zátěž rozložit na několik počítačů, a zkrátit tak čas potřebný k prolomení hesla. Na obrázku vidíte, jak rychle byla odhalena špatná hesla uživatelů.

Lokální soubory

Pokud budete chtít zašifrovat nějaký soubor na lokálním disku, použijte k tomu kvalitní software typu PGP či GNUPG. Tyto programy používají kvalitní algoritmy a rozluštění takto zašifrovaných souborů není vůbec snadné, ne-li nemožné, pokud používáte delší a ne příliš známou frázi. Rozhodně nepoužívejte pochybné nástroje, jejichž původ či použitý algoritmus není známý nebo je nejasný.

Síťové služby

Jak již bylo řečeno, systémy UNIX jsou převážně síťovými systémy, na kterých běží spousta služeb. A právě na prolamování hesel k těmto službám se podíváme nyní. Zde je situace pro útočníka mnohem složitější, neboť nemůže plně využít výpočetního výkonu svého počítače. Je to z toho důvodu, že prolamování probíhá po síti, a je tedy potřebný určitý čas mezi zasláním hesla a obdržením odpovědi. O útoku hrubou silou na tyto služby ani nemluvě. Nyní již k jednotlivým službám a nástrojům.

FTP, POP, Telnet

Útoky na tyto služby nejsou tak časté, přesto se s nimi můžeme setkat. Je to jednak z důvodu časové náročnosti, zanechání spousty stop a vzbuzení pozornosti. Jen opravdu neschopný administrátor si nevšimne, pokud se mu v rozmezí několika minut objeví upozornění o stovkách až tisících neúspěšných přihlášení. Dalším důvodem, proč nejsou tyto útoky příliš oblíbené, je to, že tyto služby posílají hesla po síti v textové podobě, tudíž je pro útočníka jednodušší hesla odchytit na cestě k cíli, než se pokoušet je prolamovat. I přes to však existují dostupné nástroje. Jedním takovým je například brutus, což je perlovský skript. Existují však desítky dalších. Na obrázku vidíme, jak pomocí nástroje brutus odhalíme špatná hesla k FTP serveru.

Obdobně můžeme postupovat i proti serveru POP či Telnet. Teď se zaměříme na platformu Windows, kde je situace pro člověka, který se snaží zjišťovat hesla, skutečným rájem na zemi.

HTTP

Http autentizace je v prostředí webu velmi rozšířená. Bohužel to s bezpečností této služby není nijak slavné. Za prvé mohou být tato hesla odchycena na síti, neboť jsou posílána v textové podobě, a za druhé existuje množství nástrojů na prolamování těchto hesel. A pro mnoho začínajících útočníků není lákavější cíl, než získat heslo k nějaké stránce s tajným obsahem. Proto je lepší tento způsob autentizace nahradit nějakým bezpečnějším řešením. Takovým je například SSL. SSL implementuje bezpečné algoritmy a šifruje veškerou komunikaci. Http autentizaci používá i spousta síťových prvků, jako například různé huby a switche. Na obrázku vidíte, jak snadno bylo prolomeno špatné heslo k přepínači 3com. U síťových prvků je nesnadné, dokonce někdy i nemožné, nahradit stávající systém například SSL, proto vždy zvolte silné heslo.

Windows

Při psaní tohoto článku jsem byl v rozpacích, z které strany začít. Na platformě Windows je toho k prolamování opravdu dost, a ne vše mohlo být pokryto. Začněme tedy systémovými hesly k systému Windows.


Prolamování hesel populárně – nástroje pro práci s hesly a jejich odhalování II.

PWL, SAM

Na systémech Windows 9x je soubor *.pwl souborem, kde jsou uložena hesla uživatelů k systému. Nebudeme si zde namlouvat, že systémy 9x jsou bezpečné. Každý z vás ví, že jakmile sedíte u počítače se systémem xp, máte nad ním plnou kontrolu. Hesla uložená v souboru pwl mohou být pro útočníka zajímavá například proto, že velké množství uživatelů používá jedno heslo k mnoha systémům nebo službám. Pokud se tedy útočníkovi podaří získat toto heslo, může tak mimoděk získat heslo například k poště uživatele, k jeho webovým stránkám nebo k účtu na ftp serveru. Na obrázku vidíte, jak snadné je získat hesla systému Windows z pwl souboru.

K získání těchto hesel byl použit nástroj Cain, který můžete získat na adrese www. oxid.it. Tento nástroj je zdarma a umí toho opravdu hodně. Na platformě Windows je to jeden z nejlepších bezpečnostních nástrojů. Vyjmenujeme si, co všechno Cain umí:

- Odkrýt heslo spořiče obrazovky (lokálně i z registru)

- Zobrazit heslo schované pod hvězdičkami

- Zobrazit hesla od lokálních sdílených prostředků

- Zobrazit uložená hesla

- Útočit na vzdálené sdílené prostředky

- Útočit na hesla od databáze Access

- Sniffovat po síti a zachytávat SMB hashe, poté je prolamovat

Pokud se tedy musíte nebo chcete přihlašovat do systému 9x, použijte k tomu nějaké heslo, které si snadno zapamatujete, ale nebudete ho používat nikde jinde. Rovněž mějte na paměti, že toto heslo může zjistit každý, kdo má přístup k vašemu počítači, a že toto heslo NEslouží k ochraně vašich dat či čehokoliv jiného, ale pouze k ochraně vašeho profilu (barvy, schéma, spořič atd.), a proto na toto heslo nespoléhejte.

Soubory sam jsou systémovými soubory s hesly u systémů w2k, xp. Zde je v heslech diametrální rozdíl. Na těchto systémech slouží hesla opravdu k ochraně vašich souborů a citlivých informací. Navíc tento soubor není jen tak lehce přístupný komukoliv a používá silné algoritmy. Proto heslo do systému Windows 2k, xp dobře vybírejte a střežte. Heslo by nemělo být stejné jako k jiným službám, ale nebezpečí je zde jistě nižší než na systémech 9x. Existuje však i program na hádání hesel do systémů 2k, xp a k luštění souboru sam. Tento program se jmenuje L0phtcrack a můžete jej získat na adrese www.astake.com. Zmíněný program by měl být ve výbavě každého správce systému a systémová hesla by měla být pravidelně kontrolována.

Sdílení

Sdílení je další problematickou částí systémů Windows. Pokud jste uživateli sítě Windows, pravděpodobně pracujete se sdílenými položkami velmi často. Bohužel, s bezpečností těchto sdílených prostředků to není tak jednoduché a hesla k těmto prostředkům mohou být poměrně snadno získána. Nejjednodušší pro útočníka je zjistit si tato hesla lokálně. K tomu mu stačí přístup k počítači se systémem 9x. Zde má hesla jako na dlani. Může k tomu použít například již zmiňovaný nástroj Cain, který umí nejen zobrazit všechna lokální sdílení, uložená hesla ke vzdáleným sdílením, ale umí vzdálená sdílení napadat a hádat hesla, stejně dobře jako hesla odchytávat. SMB relace jsou rovněž pro útočníka důležité i z jiných důvodů, a to zejména tím, že poskytují spoustu informací o systému a uživatelích. Pokud tedy sdílení výslovně nepotřebujete, snažte se jej zakázat a nahradit jej jinou vhodnou alternativou, pokud je to možné (například FTP). Pokud to možné není, tak používejte silná hesla, neukládejte si při jejich zadávání a příliš na zabezpečení heslem nespoléhejte. Na předešlém obrázku vidíte útok slovníkovým útokem na sdílený prostředek.

Archivy

Mnoho uživatelů používá k šifrování svých souborů nějaký archivační program. Není to ale příliš šťastné řešení, protože algoritmus těchto souborů není příliš silný a lze jej poměrně snadno prolomit útokem hrubou silou. K prolomení hesla byl použit nástroj Advanced Archive Password Recovery. Zkušební verzi toho nástroje můžete získat na adrese www.elcomsoft.com. ElcomSoft je firma, která vyvíjí software na prolamování hesel. Na jejich stránkách můžete získat nástroje, které ve světě Windows prolomí téměř vše. Na obrázku vidíte, jak rychle bylo odhaleno heslo k archivu zip. Základem pro útok byl kvalitní slovník. Na druhém obrázku vidíte výsledek benchmarkového testu na stroji Celeron 1,1 GHz.

Rychlost je opravdu velká, a tím se snižuje i čas potřebný k prolomení hesla hrubou silou. Pokud chcete nějaký dokument opravdu chránit, nespoléhejte na tuto metodu a raději sáhněte po nějakém kvalitním nástroji, jako je například PGP, neboť ten umí šifrovat lokální data stejně dobře, ale za použití velmi silného algoritmu, který může být prolomen jen velmi obtížně. Pokud chcete archiv chránit heslem, používejte silné heslo, tak jak bude uvedeno dále.

MS Office

MS Office, jako nejrozšířenější kancelářský balík, nabízí možnost ochrany souboru heslem. Můžete dokument chránit pro čtení nebo pro zápis. I tato ochrana se dá však celkem snadno obejít. K tomu nám slouží nástroj od ElcomSoftu, jímž je Advanced Office XP Password Recovery. Tento nástroj je opravdu špičkou ve své oblasti. Jeho zkušební verzi lze získat na adrese www.elcomsoft.com. Zmíněný nástroj umí pracovat se soubory následujících aplikací:

- MS Wordl

- MS Schedule+

- MS Excell

- MS Backup

- MS Accessl

- MS Visio

- MS Outlookl

- MS Project

- MS Moneyl

- MS Power Point

Sami vidíte, že záběr programu je velmi široký. Pomocí něho můžete na soubory útočit hrubou silou, slovníkovým útokem, přičemž si můžete různě nastavovat, jaké podmínky a znaky budou při luštění použity. Program je rovněž velmi rychlý, jak můžete vidět na přiloženém obrázku, kdy byl spuštěn benchmark, který je součástí programu.

Další hesla

Neexistují však hesla pouze pod systémem Windows či UNIX. S hesly se můžete setkat i u kapesních počítačů, u BIOSu počítače a v dalších oblastech IT. Hesla používají různé algoritmy a schémata. Od primitivních až po ty složité a bezpečně. Vždy lze najít nástroj, který umí nebo se pokusí heslo prolomit. Proto je volba hesla velmi důležitým prvkem bezpečnostní strategie. Nyní si uvedeme několik rad a doporučení, jak by mělo správné heslo vypadat.

Tvorba hesla

Existuje několik obecný rad a postupů, jak vytvořit dobré heslo. Zde uvedeme několik bodů, jak by správné heslo mělo vypadat, a čeho se naopak při tvorbě hesla vyvarovat. Co by heslo nemělo obsahovat:

- Jakékoliv slovo

- Jakékoliv jméno

- Kombinaci slova (jména) a číslic

- Datum narození kohokoliv

- Rodné číslo kohokoliv

- Telefonní číslo, číslo dveří, bytu atd.

Naopak, co by heslo mělo obsahovat:

- Malá a velká písmena

- Číslice

- Interpunkční znaky

- Min. 6 znaků

Nyní si předvedeme postup, jak vytvořit dobré heslo. Vyberete si nějaký oblíbený citát, výrok z filmu, jakoukoliv větu. My si vezmeme jako příklad Senecův citát: "Nikdo se nerodí moudrým". Máme teď dostatek prostoru k tvorbě hesla a k hraní si s čísly. Existují tisíce variant, a záleží jen na vaší tvořivosti a nápaditosti. Vezmeme například z každého slova první písmeno. Dostaneme tedy nsnm. Pokračujeme dále. Nyní místo mezer mezi slovy doplníme číslice. A nebudeme začínat jedničkou, ale například pětkou. Výsledek bude n5s6n7m. To už je celkem slušné heslo. Kombinací by šlo vymyslet několik tisíc. Místo číslic bychom mohli doplňovat speciální znaky, z každého slova vybrat ne první, ale druhé, třetí písmeno atd. atd. Důležité je, abychom byli schopni z fráze heslo rekonstruovat bez pomoci tužky a papíru. Fráze slouží k tomu, abychom si heslo snadno zapamatovali a nebyli nuceni si jej někam poznamenávat. Frázi si poznamenat můžeme v případě, že máme jistotu, že se nikomu nepodaří heslo z fráze odhalit. Jistě, mohli byste si například z hlavy vymyslet heslo 6s&5@df, ale takové se velmi špatně pamatuje. Navíc musíte brát zřetel na jedno ze základních pravidel, které říká, že byste neměli jedno heslo použít dvakrát. Pokud tedy máte zřízeno několik e-mailových adres, měli byste u každé z nich použít jiné heslo. Mohlo by se stát, že by bylo vaše heslo prozrazeno (například pomocí snifferu), a útočníkovi byste tak poskytli přístup do mnoha jiných systémů.

Závěrem

Tvorba hesel je zábavný proces. Proto heslo vždy vybírejte pečlivě a mějte na zřeteli základní bezpečnostní pravidla. Pokud je pro vás bezpečnost systému důležitá, musí začínat a končit silnými hesly. Ovšem jen silná hesla váš systém neochrání. Je-li však systém velmi dobře zabezpečen, stávají se hesla jedinou branou do systému, a proto je důležité volit a vyžadovat silná hesla, která nemohou být snadno prolomena.

Nápady, dotazy, návrhy témat, jež vás zajímají a připomínky zasílejte na adresu igm@centrum.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpovědi.

§§§§§


Mobilporadna – vy se ptáte, my odpovídáme

JOSEF KULHAVÝ

c03p0374

? Používám mobilní telefon Siemens C35 s adaptérem na 3 SIM karty. Neznám kód, kterým lze přepínat mezi kartami.

Všichni výrobci příslušenství k mobilním telefonům záhy zjistili, že zákazníci prahnou po adaptéru, který by umožňoval používat více SIM karet v jediném mobilním telefonu bez nutnosti otevírat zadní kryt mobilu a vyměňovat SIMky. I když SIM karty nelze provozovat současně nelze tedy být s tímto mobilem zároveň na příjmu na vícero číslech (pokud tuto službu nenabízí sám operátor) je po těchto přídavných komponentech velká poptávka. Konektor ve tvaru SIM karty se zasune do telefonu do místa určeného pro SIM kartu, samotné SIMky se zasouvají do svých vlastním boxů na destičce adaptéru. Mobilní telefon většinou mírně přibude na tloušťce.

I když je možné, že takový kód existuje, nikdo, kromě samotného výrobce, jej nezná. Žádný takový kód jsem nesehnal ani na internetových stránkách, ani v odborných internetových diskusích. Pokud by se někdy v budoucnu takový kód objevil, na stránkách PC WORLDu jej uvedeme. Nezbývá vám tedy nic jiného, než mobil vypnout a zase zapnout, aby adaptér poznal, že chcete pracovat s jinou SIM kartou.

Pokud ovšem prahnete být k zastižení na více číslech zároveň, doporučuji používat tzv. přesměrování. Méně používaná telefonní čísla přesměrujte na jediné, které používáte nejčastěji. Pokud vám někdo bude volat na přesměrované telefonní číslo, dojde k tomu, že začne vyzvánět mobil, kam je přesměrování nastaveno. Mějte ale na paměti, že při přesměrování vy sami platíte hovor z přesměrovaného na váš používaný mobil. SMS zprávy tímto způsobem bohužel obsluhovat nelze. Přesměrování nefunguje s předplacenými kartami Twist a Go.

? Existuje způsob, jak poslat fotografii nebo obrázek (do velikosti 30 KB) z internetu na mobilní telefon, který podporuje MMS zprávy?

Multimediální zprávy (MMS) se pomalu a jistě začínají stávat u uživatelů moderních mobilních telefonů stále populárnějšími. Mobilní operátoři se předhánějí v nabídkách zasílání plnobarevných obrázků a melodií, ale i videosekvencí na mobily vybavené příjmem multimediálních dat. Tyto přístroje v sobě mají zabudovanou paměť pro ukládání MMS zpráv, takže je možné mít stále při sobě zajímavé momentky, a kdykoliv si je z paměti mobilu vyvolat na displej. Způsobů, jak vlastní obrázek vložit do mobilu, je hned několik, některé však jsou pro různé typy mobilů nepoužitelné:

- Vyfotografujte objekt svého zájmu a uložte jej přímo do mobilního telefonu. To lze splnit pouze s mobily, které v sobě mají zabudován fotoaparát, nebo ke kterým lze fotoaparát připojit.

- Nahrajte obrázek do mobilu z počítače pomocí datového kabelu, infračerveného portu nebo Bluetoothu. Ani tato možnost není přístupná pro všechny majitele multimediálního mobilu. Spojení mobilu s počítačem je někde bráněno softwarově, jindy komunikační port mobilu chybí.

- Pošlete MMS z jiného mobilního telefonu. Pokud máte možnost vložit data do jiného mobilního telefonu vybaveného MMS, učiňte tak a pak si je pošlete do svého mobilu. Pro odeslání multimediální zprávy můžete do cizího mobilu nakrátko vložit vlastní SIM kartu, abyste nesnižovali kredit toho, kdo vám mobil zapůjčil.

- Vyberte si vhodný obrázek ze serveru svého operátora. Tato možnost je sice snadná a pohodlná, ale neřeší náš případ, kdy potřebujeme získat do mobilu vlastní obrázek. Navíc odeslání takového motivu je poměrně drahé.

- Pošlete MMS zprávu na svůj mobilní telefon přes on-line editor MMS zpráv na stránkách Eurotelu. Budete k tomu potřebovat SIM kartu tohoto operátora (MMS zprávu ale můžete poslat na jakýkoliv český mobil) a vlastní obrázek uložený na svém počítači. Pro podrobnosti vyhledejte minulé číslo časopisu PC WORLD. Podobnou službu provozuje server www.mojelogo.cz.

? Jak lze Alcatel 501 vrátit do továrního nastavení?

Čas od času může každý uživatel mobilu dojít do situace, kdy "něco zmáčkl" a telefon nefunguje podle jeho představ. Mobil je v tu chvíli nutno vrátit do tzv. "továrního nastavení". K těmto účelům slouží speciální kód, který vrátí mobilnímu telefonu nastavení, jaké mu vštípil výrobce. Proceduru lze u některých přístrojů provést přes menu mobilního telefonu (většinou se příslušný bod nachází pod položkou "nastavení"). Jindy pomůže kód, který se vyťuká na klávesnici a poté se odešle jako běžný hovor.

Pro mobilní telefony Alcatel vypadá kód pro návrat přístroje do továrního nastavení takto: ###847#.

? Mám mobil Nokia 6310i a po nastavení GPRS stále hlásí, že síť není dostupná. Poraďte, prosím.

O tom, jaké parametry nastavit v mobilním telefonu pro připojení k WAPu přes GPRS, jsme již psali v jednom z dřívějších čísel. Zkontrolujte proto prosím nastavení tam, nebo navštivte internetové stránky svého operátora, kde je aktuální a správné nastavení vašeho mobilu k dispozici.

Pokud máte vše nastaveno v pořádku, a přesto se mobil odmítá k wapovým stránkách připojit, zkontrolujte, zda máte službu GPRS aktivovanou. Tuto informaci zjistíte opět na internetu nebo na infolince svého operátora. Aktivace většinou proběhne do několika desítek minut a bude uskutečněna zcela zdarma. Druhým problémem může být intenzita signálu. Z vlastní zkušenosti vím, že pro navázání úspěšného spojení je třeba být v místě dostatečně pokrytém signálem mobil by měl indikovat alespoň polovinu z maximální úrovně signálu, spíše však více.

Pokud budou problémy přesto přetrvávat, pokuste se půjčit cizí SIM kartu s aktivovanou a fungující službou GPRS a vyzkoušejte ji ve vlastním mobilu, a naopak vlastní SIM kartu v cizím mobilu, který podporuje GPRS.

? Jak lze zjistit telefonní číslo uživatele mobilních sítí na Slovensku?

V SR ani v ČR nezjistíte telefonní číslo uživatele mobilního telefonu vždy a snadno. Uživatel nejprve musí dát souhlas k tomu, aby mohl operátor na požádání sdělovat jeho telefonní číslo, navíc se musí jednat o zákazníka s paušálním tarifem. Na Slovensku sítě GSM provozují dva operátoři: Orange a Eurotel. Telefonní čísla zákazníků Orange Slovensko vám poskytne operátor Zákaznické linky na čísle (ze zahraničí) +421 905 905 905. Operátor Eurotel Bratislava na náš dotaz ohledně této problematiky nereagoval, informaci se nám nepodařilo zjistit ani na webových stránkách.

S pevnými telefonními linkami je situace jednodušší. Telefonní číslo na účastníky pevné linky na Slovensku je možné získat na lince T-Mobile Asistenta (z T-Mobilu na čísle 333, z pevné linky přes číslo 1183), kde vás mohou na vyhledané číslo ihned spojit. Další linku s informacemi o telefonních číslech zahraničních telefonních účastníků provozuje Český Telecom na čísle 1181. Toto telefonní číslo by mělo být dostupné jak z pevné telefonní linky, tak ze sítě mobilních telefonů. I zde vás jsou schopni na vyhledané telefonní číslo přímo spojit. Telefonní číslo pevných linek na Slovensko lze zjistit i na internetu: www.zoznamst.sk.

? Je možné s mobilním telefonem Sony J7 wapovat off-line?

Při vytáčeném připojení k WAPu platíte za dobu strávenou připojením k internetu. Proto je žádoucí funkce, kdy se lze od webu odpojit a prohlížet navštívené stránky nepřipojeni off-line tedy zadarmo. Některé mobilní telefony se odpojí po stisknutí jediné klávesy nebo určité kombinace kláves. Bohužel, Sony J7 mezi ně nepatří.

Řešení je však i pro tento mobil k dispozici: V menu mobilu postupně nalistujte: "WAP" "Nastavení" "Profil" "Změnit" "Detaily" "Čas". Limit nastavte na 60 sekund. To je nejnižší možná hodnota, kterou lze zadat. Nyní se můžete připojit k WAPu a navštívit všechny stránky, které chcete později prostudovat. Po načtení požadovaných stránek 60 sekund s mobilním telefonem nemanipulujte. Můžete pouze číst aktuální zobrazenou stránku, ale nesmíte přecházet na žádnou další. Po této jedné minutě se mobil automaticky od internetu odpojí, a vy můžete off-line prohlížet ty stránky, které jste předtím navštívili. O stránku zpět se vrátíte stisknutím červeného tlačítka. Při kliknutí na odkaz, který jste dosud nenavštívili, se mobil opět připojí.

? V květnovém PC WORLDu byla uvedena nesprávná informace. Uživatelé paušálních tarifů Oskara mohou zjišťovat aktuální provolanou částku.

Tarify nové generace "Řekni mi", "Povídej" a "Nezavěšuj", a dále tarify "Odepiš" a "Mezi námi" umožňují svým uživatelům zjišťovat aktuální provolanou částku níže popsanými způsoby. Tato částka nemusí vždy odpovídat skutečnosti důvodem mohou být především hovory vedené v roamingu a některé druhy datových spojení.

- Na internetu: Na stránkách www.oskarmobil.cz (nově nejmladší operátor získal i doménu www.oskar.cz) po zadání svého telefonního čísla a hesla vstupte do Oskarovy chráněné oblasti a klikněte na odkaz "Aktuální stav účtu". Aktuální provolanou částku uvidíte spolu s informací o používaném tarifu. Cena je uváděna bez DPH a je zaokrouhlena na celé desetikoruny.

- Ve hlasové samoobsluze: Vytočte telefonní číslo *608. Po vyslechnutí úvodní informace zvolte možnost 1 "Můj Oskar", dále 1 "Můj účet" a pokračujte možností "Informace o aktuální provolané částce". Ta vám bude sdělena automatickým systémem do sluchátka telefonu.

- Pomocí SMS zprávy: Vytvořte novou SMS zprávu, do které zadejte: "FLIMIT KOLIK heslo". Jako "heslo" použijte své osobní číselné přístupové heslo ke službám Oskara. Celou SMS pak odešlete na telefonní číslo 7700. Po chvíli dorazí v textové zprávě odpověď s informací o aktuální výši provolané částky. Ta bude uvedena opět bez DPH a zaokrouhlena na celé desetikoruny. Odeslání i příjem takové SMS zprávy jsou zcela zdarma.

Čtenářům se za poskytnutí mylné informace omlouváme.

Máte-li další dotazy, posílejte SMS zprávy na mobilní telefonní číslo 604 707 349 nebo e-maily do naší schránky josefkul@t-email.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpověď. Přivítáme tipy na další články, abychom psali o tom, co vás opravdu zajímá.

§§§§§


Roaming na prázdniny – kompletní informace o volání z mobilu ze zahraničí I.

JOSEF KULHAVÝ

c03p0375

Potřebujete být i na dovolené neustále v kontaktu se svým zaměstnavatelem? Zkontrolovali byste rádi od moře své dospívající ratolesti, které zůstaly doma, nebo jen chcete mobilem pozdravit z pláže své přátele? Mobilní telefon vám to všechno umožní. Jak mezinárodní roaming funguje u paušálu, a jak u předplacených karet? Kterého operátora v dané zemi zvolit? Jak se z ciziny připojit k internetu?

Slovo "roaming" pochází z angličtiny. Ve slovníku pod tímto heslem můžeme najít překlad "tulácký", "toulající se". Český překlad vcelku přesně vystihuje, o co při roamingu jde: Mobil (přesněji vaše SIM karta) se nachází toulá se mimo dosah vlastní sítě, většinou v zahraničí. Pokud má váš domácí operátor podepsanou roamingovou smlouvu s operátorem, jehož síť mobil vyhledá, lze používat jeho síť ke všem předdefinovaným funkcím. S mobilem lze v takové cizí síti nejen volat přijímat a odesílat hovory, ale i v naprosté většině sítí posílat SMS a uskutečňovat vytáčená datová spojení. Postupně se rozšiřuje i seznam zemí, kde lze s mobilem využívat technologii GPRS pro připojení k WAPu a navázání spojení k internetu.

JAK ROAMING FUNGUJE?

Komunikace vašeho mobilního telefonu se sítí zahraničního operátora probíhá v podstatě stejně jako v síti vlastní. Pokud v cizině zapnete mobil, stejně jako doma mobil vyhledává sítě, do kterých má povolen přístup. Každý zahraniční operátor, jenž má s vaším operátorem podepsanou roamingovou smlouvu, má vždy k dispozici aktuální seznam telefonních čísel a čísel SIM karet (IMSI), kterým může dovolit přihlášení do své sítě. Vysílač směrem k mobilu pošle zprávu o povolení přístupu a dále oznámení, že se mobil nachází v síti zahraničního operátora. Stejná data obdrží i váš domácí operátor. Mobil pak na displeji zobrazí jméno aktivního zahraničního a zároveň vašeho domácího operátora, popřípadě další znak, oznamující, že se mobil nachází v roamingu.

Jestliže někomu voláte, nebo odesíláte textovou zprávu, putují data (hovor je v sítích GSM vždy převeden na "jedničky a nuly") nejprve k zahraničnímu operátorovi. Ten je přesměruje k vašemu českému operátorovi, a dále k adresátovi vašeho volání nebo esemesky. Pokud má volaný účastník SIM kartu stejného operátora a nachází se ve stejné zemi jako vy, je situace stejná: Hovor je posílán do Čech a pak opět zpět například na pláž, která sousedí s tou vaší.

Pokud se kdokoliv rozhodne vytočit vaše telefonní číslo, je situace následující: Domácí operátor ve své databázi zjistí, že nejste přítomni v jeho síti. Máte-li aktivovanou hlasovou schránku s nepodmíněným přesměrováním, přepojí hovor do ní. V opačném případě se spojí s operátorem, kterého používáte (informaci o něm má od chvíle, kdy se váš mobil přihlásil do sítě). Ten vyhledá váš mobil ve své vlastní databázi a odešle jej na vysílač, ke kterému jste momentálně přihlášeni. Mobil začne vyzvánět.

AKTIVACE ROAMINGU

K tomu, aby bylo možné s vaší SIM kartou uskutečňovat příchozí a odchozí roamingové hovory, je třeba tuto službu aktivovat. Aktivaci lze provést přes linku operátora (T-Mobile: 4603, Eurotel: *11 (Go: *88), Oskar: *77). U T-Mobilu je jinou alternativou k provedení aktivace roamingu do některých zemí internetový nebo wapový t-zones: v sekci "Profil" "Nastavení" "T-Mobile Holiday Roaming". S Oskarem se můžete připojit k Oskarově samoobsluze a tam provést pod odkazy "Mé služby" "Služby" "Oskar v zahraničí (Roaming)" totéž. Eurotel sice nemá uživatelskou část webu, alternativní řešení, jak aktivovat roaming, však také nabízí pomocí SMS zprávy: Na číslo 999111 odešlete textovou zprávu ve tvaru "ROA A Heslo Mobil". Jako heslo uveďte své šestimístné identifikační číslo. Číslo mobilního telefonu zadávejte ve tvaru 60yxxxxxx nebo 72xxxxxxx. Podobně SMS zprávou lze aktivovat roaming i u Oskara.

U předplacených karet je aktivace volání v zahraničí zdarma. Uživatelé Twist sad mají roaming aktivovaný automaticky po zakoupení nové SIM karty, majitelé Go a Oskaret musí aktivaci provést dodatečně. Složitější je to u paušálních zákazníků: Zde si musíte v některých případech připravit příslušný obnos, který poslouží jako volací záloha na roaming. U Oskara vždy zaplatíte vratnou částku 5 000 Kč. U Eurotelu je nutné složit stejnou částku v případě, že využíváte služeb tohoto operátora kratší dobu než 3 měsíce. Jestliže vámi byly poslední tři faktury zaplaceny v plné výši a včas, nebude po vás operátor volací zálohu požadovat. U T-Mobilu máte dvě možnosti: Jedete-li do některé z evropských zemí a budete volat pouze v rámci navštívené země nebo zpět do České republiky, aktivujte si kdykoliv bezplatně tzv. T-Mobile Holiday Roaming. Cestujete-li do země, která se nenachází v rámečku na této stránce, nebo potřebujete-li z ciziny volat do jiné země (například z Rakouska do Německa), je třeba aktivovat řádný roaming. Ten vás opět bude stát 5 000 korun vratné zálohy v případě, že u T-Mobilu nekotvíte déle než 6 měsíců.

PŘED ODJEZDEM DO CIZINY

- Zkontrolujte, zda je roaming aktivovaný! Ještě před opuštěním České republiky se pokuste překontrolovat (na internetu nebo infolince operátora), zda je váš roaming skutečně aktivní. Při překročení hranic na celnici, se pokuste přihlásit k cizí síti. Jestliže je přihlášení úspěšné, objeví se na displeji jméno zahraničního i vašeho domácího operátora. V opačném případě se pokuste aktivovat roaming ještě před opuštěním republiky, kdy máte možnost kontaktovat infolinku svého operátora přímo ze svého mobilního telefonu. Za hranicemi již to možné nebude, a navíc zaplatíte nemalou částku za volání z jiného mobilu nebo telefonního automatu za samotnou aktivaci roamingu.

- Zkontrolujte nastavení SMS centra! Jestliže budete odesílat ze své dovolené nebo pracovní cesty SMS zprávy, překontrolujte nastavení SMS centra. To musí být uvedeno vždy v mezinárodním tvaru:

T-Mobile+420603052000

Eurotel+420602999111

Oskar+420608005681

Nastavené číslo SMS centra naleznete přímo v menu mobilního telefonu většinou pod položkami "Nastavení" "SMS zprávy" (u každého mobilu je umístění této položky jiné). Pokud jste jej dosud sami neměnili, mělo by být ve správném tvaru nastaveno od operátora.

- Zkontrolujte telefonní čísla v seznamu! Při volání z ciziny je vždy nutné vytáčet telefonní čísla svých přátel v mezinárodním tvaru například: +420604707349 nebo 00420604707349 (oba tvary jsou správné). Proto je dobré si položky v telefonním seznamu upravit do tohoto tvaru. V opačném případě by při vytáčení mobil ohlásil, že volané číslo neexistuje a vězte, že v některých zahraničních sítích se platí i za pokus o spojení.

- Vytiskněte si telefonní seznam svého mobilu a přibalte jej do zavazadla! Ani v cizině není váš mobil uchráněn před zloději. Ovšem v zahraničí budete po takové příhodě o to více postrádat telefonní čísla na své známé, kteří by vám mohli v nouzi pomoci. Celý telefonní seznam přesuňte z mobilu do počítače a vytiskněte jej, nebo alespoň opište nejdůležitější telefonní čísla. Nespoléhejte na to, že je znáte zpaměti. Můžete se dostat do situace, kdy bude muset místo vás volat domů někdo jiný.

- Zjistěte ceny za roamingové volání! Volání v zahraničí z mobilního telefonu je sice úžasné, ale poněkud drahé. Doporučujeme proto nejprve zjistit cenu za odchozí i příchozí volání a odesílání SMS. V zahraničí se totiž platí nejen za to, když vy sami někomu voláte, ale i za to, když někdo jiný volá vám. Zjistíte tak sami nejlépe, zda se vám vyplatí pozdravit tchýni či svého šéfa zavoláním, nebo spíše odesláním SMS zprávy.

- Zkontrolujte výši svého kreditu! Používáte-li předplacenou kartu, zkontrolujte, zda je váš kredit v odpovídající výši. Před odjezdem jej dobijte, nebo si pořiďte do zásoby kupóny. Nebo se alespoň domluvte s někým ze svých známých, kteří zůstávají v republice, aby vám jej v případě nevyhnutelné potřeby doplnil.

- Zjistěte podrobnosti o elektrické síti! Předpokládejme, že vaše dovolená bude dlouhá alespoň jeden týden, a v tom případě budete nuceni na svých cestách svůj mobilní telefon nabíjet. V různých zemích se však používají různé zásuvky o různém napětí. Zjistěte proto informace o elektrické síti v místě vašeho pobytu, a v případě potřeby si obstarejte potřebné adaptéry. V čísle 06/2002 vyšla s časopisem PC WORLD užitečná příručka "Elektronika v kufru", kde jsou uvedeny informace o napětí a frekvenci elektrických rozvodů a dále typy konektorů a zásuvek v zemích po celém světě.

JAK POUŽÍVAT MOBIL V CIZINĚ

Po přihlášení mobilu v cizí síti vám většinou dorazí SMS zpráva s nejdůležitějšími informacemi. Dozvíte se z ní například informace o telefonním čísle infolinky operátora, kam se v případě problémů se sítí nebo s mobilem můžete obrátit. Na infolince místního operátora se domluvíte úřední řečí daného státu, ale i anglicky, v některých případech dalšími světovými jazyky.

Tarifní zákazníci

Zákazníci s některým z paušálních tarifů mohou být v klidu. Z ciziny přijímají hovory i volají a přijímají i odesílají SMS zprávy stejně jako ze své vlastní sítě samozřejmě za předpokladu, že v seznamu jsou uvedena čísla v mezinárodním tvaru. Problém může nastat, pokud se pokoušíte volat na tzv. zkrácená čísla (například *11). S takovým hovorem si zahraniční síť většinou nebude rozumět. V některých zemích lze s mobilním telefonem T-Mobile používat zkrácené volby pro tyto případy: Infolinka T-Mobile 4603, T-Mobile Asistent 333, Hlasová schránka 3311 a MobileBox 3322. Informace, zda lze uvedená zkrácená čísla používat v dané síti, se dozvíte z informační SMS zprávy po přihlášení k cizí síti. Volání na všechna tato čísla je zpoplatněno stejně jako roamingový hovor do České republiky.

Uživatelé předplacených karet

Při odchozím roamingovém volání z předplacené karty je většinou situace poněkud složitější. Cizí síť totiž není schopna sama zjistit a upravit výši kreditu. Mohlo by proto dojít k tomu, že by váš kredit klesl hluboko do záporných částek. Tomu se operátoři brání tím, že z předplacených karet umožňují volat jen s tzv. zpětným voláním. Ve své podstatě funguje tak, že před samotné telefonní číslo vložíte speciální sekvenci znaků a celé pak odešlete podobně jako hovor. Odeslání kódu je zdarma. Mobilní telefon se spojí s vaší domácí sítí a předá jí instrukce o tom, že chcete být spojeni s posílaným číslem. Automatický systém vašeho domácího operátora sestaví spojení: Nejprve zavolá vám (od odeslání kódu to netrvá déle než 1 minutu). Hlas ve sluchátku vám sdělí, jak dlouho lze s vaším kreditem telefonovat, a pak uslyšíte vyzvánění, jako byste volali přímo. V okamžiku, kdy zvedne volaný účastník sluchátko, spustí se tarifikace. Pokud by došlo k poklesnutí kreditu na určitou mez, hovor se automaticky ukončí.

Kód, kterým požádáte o hovor se zpětným voláním, má u všech českých operátorů podobnou strukturu: Začíná hvězdičkou, kódem a hvězdičkou, dále pokračuje vlastním telefonním číslem a je ukončen znakem dvojitého křížku. Celý kód pak by mohl vypadat takto: *123*+4206 04707349# (pro volání na mobil 604707349). Za sestavení roamingového hovoru z předplacené karty si operátoři účtují určitý poplatek. Ten je spolu s dalšími údaji uveden v následující tabulce:

Ve vybraných sítích můžete pouze s Twistem využít i přímého volání tedy odchozího hovoru bez nutnosti zadávat speciální kód. Technologie, která to umožňuje, se nazývá CAMEL (Customised Applications for Mobile Networks Enhanced Logic). Sítě mobilních telefonů zapojené do tohoto systému spolu komunikují natolik pohotově a operativně, že si navzájem dovolují obsluhovat server s uloženými informacemi o výši kreditu. V takových sítích tedy vytáčíte číslo stejně, jako kdybyste volali v rámci naší republiky. Číslo musí být samozřejmě v mezinárodním tvaru. Navíc lze v těchto vybraných sítích používat i zkrácené volby (například na infolinku operátora T-Mobile: 4616). I zde se bohužel platí poplatek za úspěšné sestavení hovoru.

Aktuální výši kreditu zjistíte v cizině shodným způsobem, jako ve své vlastní síti: pomocí kódů *101# (Twist), *104*# (Eurotel) a *22# (Oskarta). Stejné je i dobíjení kreditu. Můžete využít jak dobíjení pomocí kupónů, tak přes GSM Banking, nebo pomocí SMS.

SMS

Při odesílání SMS zprávy postupujte tak, jak jste zvyklí: napište text a odešlete jej na telefonní číslo příjemce. Nezapomeňte, že toto číslo musí být v mezinárodním tvaru (v případě příjemce z České republiky musí začínat +420.) K bezchybnému odeslání je důležité mít v mezinárodním tvaru uloženo i číslo SMS centra. S doručenkami jsou v roamingu problémy, proto se na ně nespoléhejte.

Vaše textová zpráva bude doručena i v případě, že ji odesíláte na některé z informačních textových služeb našich operátorů (například 4616). I v cizině tak můžete využívat všechny SMS infoslužby přes tato čísla. Bezchybně bude fungovat i GSM Banking. Odpovědi v textových zprávách ovšem možná budou doručovány na váš mobil s menším či větším zpožděním.

PŘESMĚROVÁNÍ A BLOKOVÁNÍ HOVORŮ

Nechcete být na své dovolené rušeni voláním od svých přátel, ale přesto byste si rádi ponechali možnost přijímat SMS zprávy? K tomu můžete využít přesměrování nebo blokování hovorů. Přesměrování a blokování hovorů nelze využít u předplacených karet Twist a Go.


Roaming na prázdniny – kompletní informace o volání z mobilu ze zahraničí II.

Blokování hovorů

Při blokování můžete vybírat z několika možností. Zablokovat lze všechny příchozí i odchozí hovory, nebo pouze příchozí a odchozí hovory v roamingu. Zablokovat lze navíc příjem SMS zpráv. I když jsou ve všech GSM sítích SMS zprávy doručovány zdarma, mohou působit rušivě. Po zablokování jejich příjmu nebudou na váš mobil docházet žádné SMS zprávy a to ani z internetu, ani z jiného mobilu. Textovky zůstávají po určitou dobu v SMS centru, pokud příjem obnovíte, budou na váš mobil doručeny (pokud dosud nebyly ze SMS centra vašeho operátora smazány).

Blokování hovorů lze provést buď pomocí speciálních kódů (viz tabulka), nebo přímo v menu mobilního telefonu. K nastavení blokování je třeba znát blokovací heslo. Pokud jste jej dosud neměnili, bude u T-Mobilu 0000, u Eurotelu 9999 a u Oskara 0000. V opačném případě je možné jej zjistit na infolince svého operátora.

Přesměrování

Při přesměrování dochází k tomu, že je hovor přicházející na váš mobilní telefon předán jinam na jiné telefonní číslo. Nejčastěji se funkce přesměrování používá pro hlasovou schránku. Pokud nejste k zastižení, hovor je z vašeho telefonního čísla (mobil přitom nemusí být zapnutý) přesměrován do hlasové schránky a tam vzkaz uložen. Především v roamingu je velmi důležité rozlišovat, zda se jedná o podmíněné či nepodmíněné přesměrování.

Při nepodmíněném přesměrování vaše domácí síť nezjišťuje, zda je váš mobil zapnutý a kde se právě nacházíte. Hovor je na dané telefonní číslo (případně do hlasové schránky) přesměrován okamžitě. V případě podmíněného přesměrování je zjišťováno, zda máte zapnutý mobil, zda jste v dosahu signálu, zda s vámi právě někdo nehovoří. To, co činí podmíněné přesměrování hovoru v roamingu nevýhodným, je cena. Platíte totiž jednak příchozí roamingový hovor (síť zjišťuje, zda splňujete podmínky pro přesměrování), a dále za odchozí hovor z roamingu (většinou stejnou částku, jakou byste platili za spojení s telefonním číslem, kam je hovor přesměrován). Z toho důvodu se doporučuje zcela deaktivovat hlasovou schránku, nebo alespoň pečlivě nastavit přesměrování (na nepodmíněné).

Blokování hovorů lze provést buď pomocí speciálních kódů (viz rámeček), nebo přímo v menu mobilního telefonu.

INTERNET V ZAHRANIČÍ

Ani v síti roamingového partnera vašeho operátora nebudete ochuzeni o připojení k internetu. Vytáčené připojení je možné uskutečňovat ze všech sítí GSM. Cena za takové datové spojení je shodná s roamingovým hovorem do vlastní sítě. Nic není třeba přenastavovat WAP i připojení počítače k internetu probíhá stejně jako v místech pokrytých signálem vlastního operátora. Jen je třeba překontrolovat vytáčené telefonní číslo to musí být, jak jinak v mezinárodním tvaru.

Chcete-li raději využít rychlejšího přenosu dat pomocí technologie GPRS, zde se již můžete setkat s problémy. Zdaleka ne všechny světové sítě GSM totiž GPRS podporují. Pokud jste přihlášeni do sítě podporující GPRS, můžete se nejen připojit k WAPu a internetu, ale dokonce, jste-li paušálním zákazníkem, odesílat a přijímat MMS zprávy. Země a sítě, které podporují GPRS roaming, se liší podle operátora. Ceny za GPRS jsou výrazně vyšší než ve vlastní síti, a proto tuto technologii využívejte jen v nejnutnějších případech. Raději se poohlédněte po internetové kavárně, kde můžete oproti internetu z mobilního telefonu výrazně ušetřit. U GPRS roamingu si dávejte pozor na minimální zúčtovací jednotku: tou je u T-Mobilu 10 (WAP), respektive 100 KB (internet). U Eurotelu se platí za každých započatých 100 KB (WAP i internet). Oskar zatím GPRS roaming nenabídl.

ROAMINGOVÉ TIPY

- Manuální vyhledávání sítě Při automatickém hledání dochází k tomu, že je vyhledána síť s nejvyšší prioritou v seznamu preferovaných sítí nastavených v mobilu. Tato roamingová síť však nemusí splňovat vaše cenové požadavky. Abyste měli jistotu, že při veškerých hovorech a posílání SMS využíváte té sítě, kterou jste si sami vybrali, nastavte v mobilu manuální vyhledávání sítě.

- V nesnázích volejte číslo 112 Jste-li v ohrožení života a neznáte místní čísla linek policie, hasičů i zdravotníků, vytočte číslo 112. Tato linka je vždy dostupná i z mobilního telefonu, který v sobě nemá SIM kartu, navíc je možné je navolit i při zamknuté klávesnici. Na číslo 112 lze volat po celé Evropě zdarma. Operátoři na této lince hovoří jazykem příslušné země, ale i některým ze světových jazyků (především anglicky).

- USA a Kanada V Severní Americe nemají síť GSM na frekvencích 900 ani 1 800. Používá se zde síť nazývaná iDEN na frekvencích 1 900 MHz. K uskutečňování hlasových a datových hovorů a posílání SMS je třeba být vybaven vhodným mobilem, který tuto síť podporuje jedná se o tzv. triband mobily, jež umožňují používat sítě GSM 900 a 1800 a americký iDEN 1900. Pokud takový mobil nemáte, nezoufejte, operátoři za úplatu půjčují takové mobilní telefony svým zákazníkům. Bližší informace žádejte ve značkových prodejnách svého operátora nebo na jeho infolince.

- Alternativa karta X Volání z mobilního telefonu ze zahraničí je drahou záležitostí. Pokud chcete při volání ze své dovolené do České republiky ušetřit, využijte nabídky Českého Telecomu. Pořiďte si před vycestováním do zahraničí kartu X. Tu pak můžete použít ve kterémkoliv telefonním automatu nebo jiném pevném telefonním přístroji. Ubude vám sice pohodlí, které skýtá mobilní komunikace, vaši peněženku však čeká značná úleva.

- Mapa pokrytí Odjíždíte-li do rozlehlé země (Rusko, USA, Kanada, Austrálie), doporučujeme zjistit, zda v místech, kde se budete pohybovat, má alespoň některý z operátorů sítí mobilních telefonů svůj signál. Tuto praktickou informaci lze zjistit na internetových stránkách www.gsmworld.com (odkaz GSM Roaming).

- Předplacená karta zahraničního operátora Chcete-li být v zahraničí ve spojení se svým partnerem, který se pohybuje o několik kilometrů dál, zauvažujte o pořízení předplacené karty zahraničního operátora. Budete tak platit pouze poplatky místnímu operátorovi za spojení v rámci vlastní sítě, což je několikrát méně, než byste platili za hovor z mobilního telefonu v roamingu. Důležité přitom je, aby váš mobilní telefon nebyl zablokován pro použití v sítích jediného operátora.

- Registr příchozích hovorů Tato užitečná služba funguje i v zahraničí. Pokud využíváte služeb operátora T-Mobile, a nemáte dosud registr příchozích hovorů aktivován, proveďte tak buď přes t-zones, nebo přes infolinku operátora. Budete informováni o tom, kdo se vám pokoušel dovolat, když jste měli svůj mobil vypnutý.

CENY

Jak již bylo v článku několikrát naznačeno, při používání mobilního telefonu v zahraničí se platí nejen odchozí hovory (když někomu voláte), ale i hovory příchozí (když vám někdo volá). Protože volající musí vědět, kolik za hovor zaplatí, není myslitelné, aby volající z ČR platil za hovor na mobil se SIM kartou domácího operátora rozdílné částky jinou cenu, když je volaný na území ČR, a jinou, když je právě přihlášen v roamingu.

Na roamingové hovory (odchozí ani příchozí) se nevztahují (až na malé výjimky) volné minuty. Někteří operátoři přičítají při příchozích hovorech poplatek za spojení.

Na našem CD jsme připravili cenový přehled za odchozí a příchozí roamingové hovory a odesílání SMS ve vybraných zemích. Je možné, že některý z operátorů své ceny za roaming v některých sítích zahraničních operátorů upraví. Proto doporučujeme zjistit aktuální platné ceny za volání v cizích sítích přímo u operátora na infolince nebo webových stránkách či pomocí SMS zpráv v systému SMS informační služby vašeho operátora.

T-Mobile umožňuje z některých zemí volat za jednotnou sazbu 25 Kč/min (+ 5% DPH). Většinou se však tato nabídka dotýká zemí, kde je výhodnější volat přes obyčejné roamingové paušály (kromě USA). Pokud přesto zauvažujete o volání za ceny WorldClass, je nutné tuto službu nejprve aktivovat na infolince operátora nebo přes internet na t-zones.

V tabulce "Příklad účtování hovorů ČR Řecko" je uvedeno účtování poplatků za mezinárodní hovor na konkrétním případu (vždy se jedná o mobilní telefon českého operátora). Ceny jsou pouze orientační a zaokrouhleny na celé koruny.

Máte-li další dotazy, posílejte SMS zprávy na mobilní telefonní číslo 604 707 349 nebo e-maily do naší schránky josefkul@t-email.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpověď. Přivítáme tipy na další články, abychom psali o tom, co vás opravdu zajímá.

Seznam zemí, kde lze využívat T-Mobile Holiday Roaming

Belgie

Bulharsko

Chorvatsko

Dánsko

Finsko

Francie

Irsko

Itálie

Litva

Lotyšsko

Lucembursko

Maďarsko

Německo

Nizozemí

Norsko

Polsko

Portugalsko

Rakousko

Rumunsko

Řecko

Slovensko

Slovinsko (pouze síť Mobitel)

Španělsko

Švédsko

Švýcarsko

Turecko

Velká Británie

§§§§§


Nakupujeme DVD přes internet snadno,rychle a levně

Vítězslav Kořínek

c03p0376

Ačkoliv existuje pět českých velkých on-line obchodů, kde si můžete koupit filmy na DVD s českou podporou, mohou vám přijít jejich ceny vysoké (za ty však mohou distributoři, ne prodejci), případně nabídka omezená. V době, kdy pošilháváme po EU, se však nemusíme bát myslet světově.

Situace na českém webu...

Na českých webech najdeme sice množství prodejců, tvrdících, že právě oni prodávají DVD nejlevněji, ale v podstatě největších on-line prodejců najdeme pouze pět, resp. čtyři pátý působí na Slovensku s možností objednávat z české pobočky.

Když to vezmeme od východu republiky, pak jsou to DVD Best www.dvdbest.sk), Vltava (www.vltava.cz), FilmCity (www. filmcity.cz), DVD Express (www.dvdexpress. cz) a Emanie (www.emanie.cz). Někteří distributoři dokonce nabízejí vlastní on-line obchody. Bonton přes předražený a občas nefungující Bontonland (www.bontonland. cz), Warner Bros. přes své stránky (www.warnerbros.cz) nebo přes Well Media.

Mezi jednotlivými obchody zjistíme poměrně velké rozdíly v částkách za jedno DVD, takže někdy skutečně stojí za to, projít si všechny a ceny porovnat (bohužel v českých zemích ještě nikoho nenapadlo zprovoznit automatický internetový porovnávač cen z různých internetových obchodů, jako tomu bývá v zahraničí, resp. napadlo, ale potřebná podpora ze strany prodejců byla mizivá).

I tak vám ale může přijít DVD za bratru tisíc korun českých poněkud předražené. Možná se tomu budete divit, ale máte pravdu.

... a v zahraničí

Například si takhle v rámci brouzdání internetem kliknete na některý z australských DVD shopů, podíváte se ze zvědavosti, zda mají nějaká DVD s českou podporou, užasnete, že jich je v nabídce přes 500, pak si najdete kurzovní lístek, abyste zjistili, že australský dolar rovná se 18 Kč, a s pomocí kalkulačky si vypočítáte cenu jednoho DVD a úžasem vám spadne čelist.

Najednou totiž zjistíte, že částky za disky, jež se u nás dají koupit za tisíc korun, jsou o dvě třetiny nižší, navíc zde většinou najdete i novinky, jež u nás doposud nevyšly a možná ani nikdy nevyjdou.

A přitom pokud jste majiteli mezinárodní embosované platební karty VISA nebo MasterCard a máte na účtu dostatek financí můžete zaplatit v pohodlí od svého počítače rychle a díky novým internetovým technologiím bezpečně stejně tak, jako když platíte kartou v jakémkoliv kamenném obchodě. A co je podstatné zásilka vám běžně dorazí do týdne, a nemusíte na ni čekat měsíc (jako na některých tuzemských e-shopech).

Samozřejmě ale stále platí naše rady pro bezpečené nakupování na internetu, jež jsme zveřejnili před čtyřmi lety: stránky on-line prodejce musejí obsahovat přesnou adresu (žádný P.O.Box), telefonní a faxová čísla (ověřte si, zda fungují!), e-maily, a především údaje o podmínkách prodeje, reklamační řád, a také pevné částky poštovného a balného.

Velká Británie

Zůstaňme stále ve vodách regionu 2. Ve Velké Británii najdeme tři on-line obchody, jež stojí za to zmínit a kde najdete nejen mnoho disků s českou podporou, ale mnohdy i za zajímavé ceny. Jde o britský Amazon (www. amazon.co.uk), BlackStar (www.blackstar.co.uk) a ChoicesDirect (www.choicesdirect.co.uk). Všechny tři mají podrobné údaje o discích, pouze Amazon neuvádí údaje o audiovýbavě a titulcích ty však lze najít na obou zbývajících webech. Také poštovné se pohybuje v podobném rozmezí od 1,75 libry (BlackStar) přes 2 (ChoicesDirect) po 2,5 libry (Amazon).

Všechny tři obchody také nabízejí slušné ceny za disky s českou podporou některý z nich dokonce výhodněji než ten druhý, a naopak. Leckdy můžete koupit výborný film na DVD již za 6 liber (necelých 300 korun), obvyklá cena se pohybuje kolem 12 liber, novinky pak od 16 do 19 liber. Vyhledávač nemá Amazon nijak skvělý, jen se základními funkcemi, stejně tak ChoicesDirect. Ten však alespoň v sekci DVD nabízí v levé liště seznam kategorií, díky nimž se vyhledávání dá zjednodušit. Nejlépe na tom v této souvislosti je BlackStar, kde mj. můžete vyhledávat i podle českých titulků.

Austrálie

V Austrálii najdeme dva internetové obchody, jež stojí za to zmínit. Atlantic (www.atlanticdvd.com.au) a EZY (www.ezydvd.com. au). Oba mají velmi podobné ceny, liší se snad jedině v promo slevových akcích, jichž má EZY podstatně více (tak čtyři za měsíc), kdy se dají vybraná DVD sehnat za pouhých 20-25 AUD (asi 360-450 Kč), a to ne nějaké starší kousky určené k doprodeji, ale mnohdy i žhavé novinky.

Oba shopy nabízejí rovněž stálé velké množství titulů v nízkých cenových kategoriích Atlantic od 5 AUD, EZY od 6 AUD. Bohužel jde většinou o disky určené pouze pro region 4, jež u nás nepřehrajete, pokud nemáte přehrávač region free, navíc bez jakékoliv, byť anglické, podpory. Mnohé disky za 19-20 AUD již však mají českou podporu. Poštovné a balné mají oba stejné 5,50 AUD za jeden disk, čím více jich koupíte, tím nižší poštovné a balné platíte.

V čem se oba obchody liší, je množství informací o discích a možnosti rozšířeného vyhledávání. Zatímco popisky na Atlanticu jsou laxní a většinou zavádějící, EZY nabízí nejen údaje distributora, ale i přesné určení audioa titulkové výbavy, včetně bonusů. Rozšířené vyhledávání na Atlanticu nabízí jen minimum položek název, žánr, rok distribuce. Zato vyhledávání na EZY umožňuje hledat podle názvu, jména herce nebo režiséra, a co nás nejvíce zajímá, podle typu audia a jazykové mutace titulků. Prakticky zde najdete jak starší disky, jejichž cena v ČR neklesla pod osm set korun, tak novinky, které u nás doposud nevyšly, přitom českou podporu mají například dvojdiskové DTS vydání prvních dvou dílů Smrtonosných pastí (jeden dvojdisk za 25 AUD) nebo novinka Daredevil opět ve dvoudiskovém provedení, s DTS zvukem, českými titulky za 40 AUD (720 Kč). Pro srovnání se DVD s filmem Daredevil nabízelo v době psaní článku (konec května) v předobjednávce za 999 Kč za jednodiskové vydání se zvukem v Dolby Digital 5.1.

Polsko

Obdobná situace s DVD nás potká i na čtyřech největších polských on-line webových obchodech protože Polsko patří ke stejnému regionu jako Česká republika, objevují se zde pravidelně novinky, určené i pro naši zemi, avšak většinou o pár měsíců dříve a opět za výhodnějších cenových podmínek. Novinky totiž na polských webech stojí 81, výjimečně 100 zlotých (1 zlotý = 7,50 Kč, tedy 600-750 Kč), starší tituly jsou (stále si povídáme o DVD s podporou češtiny) za 49-69 zlotých (370-520 Kč). Nevadí-li vám polština nebo původní zvuk s polskými titulky, bude vám stačit jen 34-39 zlotých.

Polské webové obchody nabízejí také polské filmy, bohužel ty starší a u nás známější (Sexmise, Kingsajz, Vabank apod.) pouze na VideoCD. Avšak nejnovější polská produkce (a jde skutečně o jeden film lepší jak druhý) tu je k nalezení alespoň s anglickými titulky.

Pokud jde o informace o výbavě jednotlivých disků, pak nejlepším shopem shledáte Falco (www.falco.com.pl), jehož výpis audioformátů, titulků a bonusů je nepřekonatelný a detailní. Falco rovněž nabízí slušné poštovné 10 zlotých, avšak ceny disků na jeho stránkách jsou zhruba o 10-15 % vyšší než u jeho konkurentů.

Zřejmě nejlepším polským obchodem v porovnání cena/výkon pak podle mne je ISDVD (www.isdvd.pl), kde za zhruba tři DVD sice zaplatíte poštovné 23 zlotých, avšak ceny se nacházejí v přijatelně nízké cenové hladině, navíc si povšimněte kategorie s 50% slevou, která každý měsíc obměňuje nabídku. Vyhledávání umožňuje hledat podle názvu, režiséra, herce, typu disku, ceny, slev, distributora, avšak podle audia nebo titulků nikoliv. Nabídka titulů patří k těm větším, i když zahraničních filmů zde nenajdete tolik jako třeba na Merlinu. Ale např. DVD Kdo obvinil králíka Rogera s českou podporou zde najdete za 67 zlotých (500 korun).

Merlin (www.merlin.com.pl) patří k největším polským prodejcům a má smlouvy se všemi velkými zahraničními distributory. Podle toho nabízí disky mírně dražší, stejně tak poštovné (24 zlotých za tři kusy), často zde však najdete tituly, jež jiné polské obchody nenabízejí, a nezřídka i za slušnou cenu. Slevové akce probíhají i zde, a pokud jde o vyhledávání, jeho rozšířená verze nabízí to samé, co ISDVD.

Abychom uvedli všechny velké "sklepy", jak se on-line obchodům v Polsku říká, zmiňme Vivid (www.vivid.pl), kde najdeme o něco vyšší ceny, ale zase nižší poštovné 12 zlotých za tři kusy, a časté slevové akce. Vyhledávání zde funguje pouze v jednoduché formě.?

§§§§§


Vytvořte si dynamické stránky - PHP: hypertext preprocessor

Milan Pinte

c03p0377

Internet se mění a již dávno tvůrci webových stránek (dnes již mnohdy rozsáhlých aplikací, nahrazujících či vhodně doplňujících stávající podnikové informační systémy) nevystačí s tím, s čím začínali jejich předchůdci průkopníci navrhující stránky pro prostředí internetu někdy v minulém století.

Patrně i vy patříte mezi uživatele pravidelně brouzdající se v jeho vlnách a stále více přicházíte během této své činnosti do styku i se stránkami, které doslova vyrážejí dech (zejména svou funkčností) a to jak v kladném, tak i v záporném významu. Zde totiž platí následující zažité konstatování internet hýbe světem a pravděpodobně v okamžiku, kdy se i v prostředí tohoto fenoménu začal svádět neúprosný konkurenční boj, se ukázalo, že statické stránky už asi dostatečně neoslovují a tudíž ani nepřilákávají nové zákazníky, což nutně vedlo k tvorbě stále novějších a dokonalejších webových technologií.

V dnešním článku si představíme servery, na kterých lze nalézt informace související s tvorbou dynamicky generovaných stránek pomocí velmi oblíbeného skriptovacího jazyka PHP.

PHP: Hypertext Preprocessor

Asi každý programátor využívající jazyk PHP by měl povinně navštívit na webové adrese http:// www.php.cz server, který je přímo zaměřen na podávání informací souvisejících s PHP. Server totiž obsahuje ucelený zdroj informací ze světa, jemuž dominuje PHP. Kromě popisu aktuálních novinek může v sekci Downloads nalézt a stáhnout si různé verze určené pro jednotlivé platformy. V sekci Documentation zase najde originální PHP manuál, a to hned v několika různých formátech a jazycích CZ verze je zde také. Ještě nesmím u tohoto serveru zapomenout vyzdvihnout i možnost vyhledat správnou syntaxi funkcí, mnohdy i doplněnou vysvětlujícími příklady ve Vyhledávání v seznamu funkcí. Na závěr představování tohoto serveru se ještě zmíním o sekci Getting help, v níž (jak je patrné i z jejího názvu) lze nalézt například informace o knihách věnovaných PHP a odkazech na servery obsahující zdrojové kódy tj. prostě všechny informace, které mohou programátorům v jejich činnosti pomoci.

Pozn.: Bohužel musím zklamat ty čtenáře, kteří se po pohledu na URL serveru domnívali, že text na jeho stránkách je v naší mateřštině vše je totiž v anglické verzi.

Interval denně o tvorbě webu a e-komerci

Druhý server, o němž se dneska zmíním, není potřeba mezi vývojáři aplikací také dlouze představovat. Za dobu své existence totiž našel řadu svých pravidelných čtenářů, kteří po ranním nastartování operačního systému začínají svůj den návštěvou adresy http://www.interval.cz. Dopředu upozorním, že se ovšem jedná o obsahově šířeji zaměřený server, na kterém lze v sekci Vývoj aplikací kromě ASP, .NET, JavaScript, XML, Java, Databáze, Perl/CGI, Bezpečnost nalézt i část zaměřenou na PHP. A tak si mohou i "PHP chtiví" návštěvníci stránek přečíst různé články/seriály o PHP (v češtině/slovenštině), doplněné vzorovými kódy (zpravidla v textu podrobněji vysvětlenými) z nejrůznějších oblastí, pro ilustraci lze uvést například článek o náhradě FTP klienta webovým rozhraním.

Webguru informace o PHP

Druhým serverem, v němž se neztratí tvůrci aplikací, kteří dostatečně nevládnou anglickým jazykem, je server Webguru nacházející se na adrese http://www.webguru.cz. Jedná se obsahově menší server, na kterém však lze nalézt především v sekcích Nejúspěšnější/nejlépe hodnocené zdroje a v Download centrum různé informace spolu i se zdrojovým kódem hotových aplikací. Pozn.: Těch bohužel mnoho není pouze 4, a většinou se jedná o aplikace dostupné i na jiných serverech.

PHP Domovská stránka Jirky Koska Vše o PHP

Ti z vás, kteří již nějaký čas vyvíjejí aplikace pomocí jazyka PHP, s velkou pravděpodobností začínali s psaním svých prvních skriptů na základě na tu dobu v našich podmínkách jistě přelomové publikace, knihy autora Jiřího Koska PHP tvorba interaktivních internetových aplikací. Na adrese http://www.kosek.cz/php/index. html lze nalézt stránky zmíněného autora zaměřené i na PHP, např. je na nich popsána knihovna PHPLIB, seznam serverů poskytujících zdarma hosting s podporou PHP, anebo je zde k dispozici i seriál Aplikace na webu, který mohu doporučit všem začínajícím tvůrcům dynamicky generovaných stránek.

WeberDev.com

Zahraniční server, nalézající se na webové adrese http://www.weberdev.com, lze pouze doporučit každému programátoru webových aplikací. V sekci Příklady kódu (Code Examples) lze kromě oblastí, zaměřených například na Web Servers, MySQL, Databases a Java Skript, nalézt i poměrně velikou oblast s 2 735 vloženými fragmenty kódu zaměřenou na PHP. Tato oblast je dále členěna na několik sub-oblastí dále seskupujících příbuzné skripty, např.: Algorithms, Apache, Arrays, Authentication, Cache, Calendar, Classes/Objects a řady dalších.

V sekci Články a návody (Articles & Tutorials) je opět PHP věnováno zhruba 138 nejrůznějších návodů vedoucích méně zkušené programátory postupně krok za krokem při instalaci a tvorbě PHP skriptů. A nakonec zmíním sekci Documentation, v níž lze nalézt PHP a MySQL Manuál.

PHPBuilder.com

Další zahraniční server, který si vydobyl své místo ve vývojářské komunitě díky informacím na něm uložených, je PHPBuilder http://www. phpbuilder.com. Tento server je opět rozčleněn na obdobné sekce jako předchozí (oproti němu je však zaměřen pouze na PHP) a tak lze na něm nalézt v sekci Articles články rozdělené do následujících skupin: Application, Architecture, Databases, HTML, News/Reviews, PHP Functions, PHP-GTK, Setup and Installation, Site Operation,Tricks and Hacks. V sekci Docs je k dispozici opět PHP manuál, a samozřejmě že na serveru je i knihovna kódů (Code Library), v níž lze nalézt fragmenty kódu či rovnou celé aplikace, které dali k dispozici pro volné využití či jako možný ideový námět jejich tvůrci.

Zend Technologies

Server nacházející se na adrese http://www. zend.com/developers.php pomůže opět programátorům v jejich práci. Mohou se na něm seznámit jak s komerčními i nekomerčními produkty, například s oblíbeným Zend Studiem či naopak Zend Optimizerem, tak se na něm mohou dozvědět podrobnější informace o PHP. V sekci PHP Into the Future je například představen Zend Engine 2.0, či si lze rovnou ze serveru stáhnout nejnovější verzi PHP.

Na serveru opět nechybí knihovna skriptů (Code Gallery), která je dále rozčleněna na různé oblasti: Algorithms, Commerce, Databases atd. Kromě toho je na serveru možné nalézt odkazy na ostatní servery a diskusní fóra zabývající se problematikou PHP.

phpWizard.net

Na adrese http://www.phpwizard.net lze nalézt poslední zajímavý server, o kterém se v tomto článku zmíním. Můžete se totiž na něm seznámit s mnoha zajímavými Open Source projekty: phpAds, phpEasyMail, phpMyAdmin, phpIRC, phpChat, phpPgAdmin a phpPolls, a s dalšími zdroji informací, tj. s návody, odkazy na ostatní servery zabývajícími se obdobnou problematikou a také i s hotovými skripty.

Shrnutí

Doufám, že tento článek pomůže jak začínajícím (ti patrně nejprve využijí nějakého úvodního seriálu o PHP, pomocí nějž jemně proniknou do tajů jazyka), tak i pokročilejším tvůrcům webových aplikací využívajících ke své činností skriptovacího jazyka PHP. Dá se říci, že by byl téměř hřích se nepodívat na zmíněné servery a nezjistit, co nového se v oblasti PHP událo a jaké mají ostatní programátoři zkušenosti či jak oni řeší obdobné problémy. Případně i vy samotní můžete být trochu kolegiálnější a zkusit se podělit o své skripty, či k nalezení řešení problému využít řady diskusních fór, na nichž vám mnohdy "kolegové" rádi pomohou s různými potížemi. Díky tomu, že PHP je skutečně velmi populárním prostředkem pro tvorbu dynamicky generovaných stránek, nebylo možné v tomto článku obsáhnout všechny servery zabývající se touto problematikou. Doufám ovšem, že jsem vybral vhodný pelmel (českých i zahraničních) serverů, který pomůže řadě čtenářů byť jsou v něm servery jen stručně popsány.

§§§§§


Squatteři a jak na ně – nebojme se WIPO

Radim Polčák

c03p0378

Zatímco spory týkající se doménových jmen registrovaných pod doménou první úrovně .cz se ještě stále (a dlužno podotknout, že bohužel) řeší zejména formou soudního řízení, je situace co se týče doménových jmen s generickou doménou první úrovně poněkud odlišná. Součástí smlouvy o registraci a provozu doménového jména (tzv. Service Agreement) je totiž i takzvaná rozhodčí doložka, která stručně řečeno zajišťuje, že spory mezi kontrahenty budou řešeny nikoli ve vleklém a komplikovaném soudním řízení, nýbrž v řízení rozhodčím (arbitráži). Service Agreement jde však v tomto směru ještě dál, a to zakotvením povinnosti pro toho, kdo si doménové jméno registruje, přiznat pravomoc rozhodce i v případě, kdy nárok na užívání doménového jména vznese 3. osoba. Shrnuto a podtrženo, dávají tato smluvní ujednání možnost komukoli obrátit se s příslušným nárokem na mezinárodního arbitra. Není tedy třeba složitě stopovat squattera, pak jej žalovat u soudu v jeho domovském státě, a v případě úspěchu se ještě modlit, aby doménová autorita verdikt příslušného soudu uznala a vykonala jej.

Jak na to

Pokud zjistíme, že někdo registroval pod generickou doménou první úrovně doménové jméno, na jehož užívání máme oprávněný zájem, je cesta, jak se domoci zrušení nebo převodu registrace, poměrně jednoduchá. Stačí podat žalobu (stížnost complaint) k některému ze stálých rozhodčích soudů, jejichž příslušnost se squatter zavázal uznat ve smlouvě o registraci doménového jména. Nejznámější z těchto institucí je přitom stálý rozhodčí soud při světové organizaci WIPO, který v současnosti řeší většinu takzvaných "doménových sporů" (domain name disputes). Vzhledem k tomu, že počet podaných žalob za posledních několik let narostl geometrickou řadou, má WIPO vypracován velice flexibilní systém procedurálních pravidel, která řízení v mnohém usnadňují. Mezi ně patří například komunikace prostřednictvím e-mailu nebo velice užitečný institut takzvané formulářové žaloby. Stačí si přitom z domovských stránek WIPO stáhnout formulář v některém z běžných textových formátů a pouze do něj doplnit základní údaje, případně jednoduchá skutková tvrzení, a hotovou žalobu poslat zpět e-mailem. Pak už zbývá jen zaplatit příslušný rozhodčí poplatek (sice nikoli malý, to je však třeba brát jako daň za rychlost a flexibilitu rozhodčího řízení) a čekat na vyřešení sporu. Rozhodce pak vyzve žalovaného, aby se k návrhu vyjádřil, dá pak možnost vyjádřit se ještě žalobci a celé řízení zakončí vydáním nálezu, který je bez průtahů uznán a vykonán doménovou autoritou ICANN, respektive její servisní organizací Network Solutions, Inc.

Rozhodné skutečnosti

Úhelným kamenem celého řízení je samozřejmě to, zda squatter obsadil doménové jméno oprávněně či nikoli. Za tím účelem je v dokumentu Uniform Domain Name Dispute Resolution Policy (UDRP) formulováno několik znaků, jejichž naplnění je k převodu nebo zrušení registrace vyžadováno. Žalobce tedy musí prokázat, že kumulativně nastaly tyto skutečnosti:

1. doménové jméno je shodné nebo zaměnitelné s ochrannou známkou nebo jiným označením, k němuž má navrhovatel práva,

2. žalovaný nemá práva nebo oprávněné zájmy k předmětnému doménovému jménu a

3. žalovaný registroval a užívá doménové jméno ve zlé víře

Ad 1) je třeba prokázat oprávněný zájem žalobce na užívání předmětného doménového jména. To lze nejlépe v případech, kdy je příslušné jméno registrováno žalobci například jako ochranná známka nebo jiné zapsané označení. Žalobce však může prokázat svůj zájem i na základě toho, že předmětné jméno dlouhodobě užívá, nebo i za pomoci institutů národního právního řádu, které mu právo na užívání jména zaručují bez ohledu na to, zda je zapsáno v některém rejstříku či nikoli.

Ad 2) postačí, pokud prostým způsobem vyjádříme, že žalovaný žádná práva k užívání jména nemá. Je pak na něm, aby prokázal opak, přičemž pokud se o to pokusí, máme ještě před vydáním rozhodnutí možnost jeho argumenty zpochybnit ve vyjádření, k němuž nás rozhodce vyzve.

Ad 3) je třeba prokázat takzvanou zlou víru žalovaného, tedy to, že žalovaný jednal při registraci s úmyslem poškodit žalobce, nekalým způsobem se přiživit na jeho pověsti nebo měl například v úmyslu žalobce vydírat. Prokazovat zlou víru je z právního hlediska poměrně problematické, a tak UDRP formuluje demonstrativním způsobem několik znaků, jejichž výskyt se považuje za doklad existence zlé víry na straně žalovaného. Pro doložení zlé víry tak například postačí prokázat, že žalovaný s úmyslem obohatit se nabídnul žalobci nebo některému z jeho konkurentů doménové jméno k odprodeji.

Inspirace

Způsob, kterým funguje řešení sporů z doménových jmen s generickými doménami první úrovně, by mohl sloužit za příklad nejedné národní doménové autoritě, CZ-NIC nevyjímaje. Ve světě se navíc množí případy, kdy národní doménové autority postupují podobně jako ICANN a sjednávají smlouvy podobné Service Agreementu s rozhodčí doložkou, která zakládá pravomoc mezinárodního rozhodčího soudu (nejčastěji právě soudu při WIPO). Jde jen o to pochopit, že hladké a rychlé řešení sporů mezi provozovateli doménových jmen a 3. osobami přináší v konečném důsledku užitek i samotné doménové autoritě, a že je tedy v jejím zájmu touto otázkou se zabývat a neponechávat řešení problému doménových sporů pouze na obecných právních nástrojích, tedy například jen na soudním řízení.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony – červnová nabídka

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0379

Vedle dvou high-endových telefonů od společností Nokia a Sharp jsme do červnové nabídky zařadili malý model T100 od švédsko-japonského výrobce Sony Ericsson, který se od konkurence liší především zaměřením. Jde totiž o čistokrevný low-end s monochromatickým displejem a minimem nadstandardních funkcí.

Nokia 7250

Před pěti měsíci jsme přinesli recenzi neobvyklého modelu 7210 od finské Nokie, a ani ne po půl roce se na trhu objevuje její nástupce s označením 7250. Nabízí především odlišné a příjemnější rozložení kláves, integrovaný fotoaparát a zvýšenou kapacitu sdílené paměti.

Na první pohled Nokia 7250 zaujme mnohé uživatele. Je zajímavá, barevně a designově vcelku přitažlivá a příjemně padne do ruky. Snad jen povrch samotného telefonu by mohl být méně plastový a mechanismus otevírání krytu baterie by nemusel klást takový odpor. Displej má stejné rozlišení a barevnou hloubku jako předcházející modely tohoto výrobce, tedy 128 x 128 obrázkových bodů a 4096 barev a nelze k němu ani k velmi příjemnému stylu grafiky mít v podstatě žádné výhrady.

Funkční výbava nové Nokie 7250 zahrnuje vícepoložkový adresář, běžné SMS a multimediální MMS zprávy, šikovný organizér a úkoly, rádio, které funguje pouze po připojení hands-free sady, elektronickou peněženku, fotoaparát s rozlišením 352 x 288 pixelů vhodný pro zhotovování portrétů, rychlá data GPRS a HSCSD a IrDA port. Stejně jako u předchozích modelů, i Nokii 7250 chybí podpora Bluetoothu a e-mailový klient. Velkou výhodou je velikost paměti, která dokáže pojmout až 5 MB obrázků, melodií a jiných dat.

Sony Ericsson T100

I když éra mobilních telefonů s monochromatickými displeji se nezvratně chýlí ke svému konci, stále ještě některé z nich můžete na našem trhu sehnat. Obvykle jsou zajímavé především cenou, za kterou poskytují pouze základní funkce.

Sony Ericsson T100 je na první pohled malý a štíhlý telefon. Jeho displej dokáže zobrazit čtyři odstíny šedi a až čtyři řádky textu, a má světle modré podsvícení. Struktura menu je stejná jako u starších modelů Ericssonu, tedy nečekejte žádnou grafiku, ale pouze prostý text.

Telefon nedisponuje příliš velkou pamětí a do jeho útrob se vejde jen 100 kontaktů. Zcela chybí i úložný prostor pro SMS zprávy, a tak si budete muset vystačit s kapacitou své SIM karty. K odesílaným zprávám lze připojit jednodušší obrázky či melodie. Z ostatních funkcí stojí za zmínku několik her, plánovací kalendář a budíky. Rychlá data, ať již vytáčenou či paketovou technologií, Sony Ericsson T100 nepodporuje.

V případě nového modelu firmy Sony Ericsson jde o čistokrevný low-end, jenž si na nic nehraje a je určen především nenáročným uživatelům, které se snaží oslovit např. áčková řada od Siemensu.

Sharp GX-13

V nabídce tuzemských operátorů nenajdete prozatím mnoho přístrojů, které by nesly jejich loga. Výjimkou jsou pouze identická zařízení T-Mobile MDA a Eurotel DataPhone, nový Eurotel SmartPhone, jemuž se budeme věnovat v příštím čísle, a Sharp GX-13. Ten vychází z původní verze GX-10 a nabízí jej svým zákazníkům jedině Eurotel.

Sharp GX-13 je klasické véčko se dvěma displeji a integrovaným fotoaparátem. Vnější displej je pouze monochromatický a jednořádkový, dokáže však zobrazit veškeré důležité informace o příchozím hovoru. Vnitřní displej při rozlišení 120 x 160 obr. bodů dokáže zobrazit až 65 000 barev a je velmi dobře čitelný. Grafika menu je střídmá, což potěší uživatele nespokojené s přílišnou barevností menu jiných asijských výrobců (např. Samsung). Ovládání telefonu zajišťuje pětisměrná kolébka a dvě kontextové klávesy, práce s telefonem i orientace v jednotlivých položkách a funkcích je velmi snadná a příjemná.

Co se týče funkcí, nabízí Sharp GX-13 krom standardní výbavy též podporu Java aplikací, interní dynamicky přidělovanou paměť o velikosti 500 KB, určenou pro tapety, vyzvánění a animace, samozřejmostí jsou MMS zprávy a GPRS. Jediným problémem, s kterým jsme se v praxi setkali, je fakt, že českou T9 lze používat pouze s diakritikou, což ubírá znaky při psaní.

Alcatel OT525

Nástupce stylových telefonů OT511 a OT512 se od svých předchůdců příliš neliší, nabízí navíc pouze výměnné kryty, rychlá data pro WAP a o poznání vyšší rychlost pohybu v menu.

Motorola T720i

Upravená verze prvního barevného véčka od Motoroly se může pochlubit především podporou MMS zpráv a přídavným fotoaprátem, má však menší paměť a postrádá mailového klienta.

Nokia 5100

Po modelu 5210 přináší Nokia na trh další outdoorový telefon s vyšší odolností proti prachu a vlhkosti. Majitele určitě potěší krom běžných funkcí i výkonná svítilna, rádio, teploměr a hlukoměr.

Nokia 6100

Nejvydařenějším produktem z trojlístku nových telefonů Nokia je asi tento střídmý model s elegantním designem, barevným displejem a všemi manažerskými funkcemi vyjma Bluetoothu.

Panasonic GD87

První véčko od Panasonicu přináší velmi kvalitní barevný displej, integrovaný fotoaparát a mailového klienta. Může se tedy hodit jak manažerům, tak i uživatelům, kteří chtějí posílat multimediální zprávy.

Philips Fisio 825

Za velmi nízkou cenu nabízí tento mobilní telefon krom barevného displeje a podpory MMS zpráv také manažerské funkce včetně e-mailového klienta, GPRS, Bluetooth a kalendáře.

Samsung A800

Miniaturní véčko od korejského výrobce se bude asi více líbit něžnější polovině populace, ale rozsáhlou paměť, příjemné ovládání a barevný displej ocení jistě i mnoho mužů.

Siemens C55

Nejnovější zástupce střední třídy od firmy Siemens potěší především malými rozměry a velmi pohodlnou klávesnicí. Z jeho funkcí stojí za zmínku podpora GPRS (4+1) a aplikací v jazyce Java.

Siemens S55

Manažerský Siemens S55 nabízí velmi širokou paletu funkcí včetně technologie Bluetooth, zaostává však v kvalitě barevného displeje a má mnohdy až příliš složitou a nelogickou strukturu menu.

Sony Ericsson P800

Rozměry nevelký, ale funkcemi doslova gigant. Tak by se dal charakterizovat nový mobilní telefon Sony Ericsson P800 s velkým barevným dotykovým displejem a doslova nekonečnými možnostmi.

§§§§§


Mobilní komunikace na Internetu – zajímavé adresy na Internetu

Čestmír Žák

c03p0380

Vývoj mobilů postupuje ustavičně kupředu, a za necelých deset let jsme se v ČR dostali od sítí NMT až k branám 3G. Internet jako informační médium poskytuje neskutečný prostor pro živé sledování této evoluce, porovnávání parametrů telefonů, jejich nákup, servis, případně i prodej, a bylo by škoda této možnosti nevyužít. Zvláštní kapitolu pak představují servery věnované oblíbené personalizaci telefonu (přizpůsobení podle vkusu uživatele), které vám nabídnou nová loga na displej, melodie, aplikace atd. Prostřednictvím tohoto krátkého souhrnu bychom vám chtěli nabídnout některé zajímavé internetové adresy, věnované právě mobilním technologiím. Doufáme, že vám tímto počinem alespoň trochu usnadníme orientaci v džungli internetových informací.

Zpravodajské servery

Mobil server (www.mobil.cz) Mobil.cz již nějaký čas spadá pod portál iDnes a současně se řadí do naprosté špičky mezi weby věnovanými mobilům v ČR. Ve statistikách sledovanosti se dlouhodobě umisťuje na prvním místě z podobně orientovaných serverů. Každodenně aktualizovaný web poskytne dostatek hodnotných informací i těm nejnáročnějším. Z doplňkových služeb připomeňme bazar, diskusi či slovník některých odborných pojmů (například GPRS). Za vyzdvihnutí stojí i tzv. blacklist telefonů, což je vlastně jakýsi neoficiální registr všech kradených mobilů v ČR.

Mobilmania.cz (www.mobilmania.cz) Mobilmania je v podstatě učebnicovým příkladem kvalitního mobilního serveru. Nabízí prakticky vše, co vás může na mobilních technologiích zajímat: aktuální testy vlastností telefonů, cenové přehledy, rozbory situací, komentáře apod. Věnuje se též službám operátorů, jejich porovnávání a kritice. Každý týden naleznete na Mobilmanii průměrně kolem dvacítky nových článků. K dispozici máte i přístup k informacím přes textovou verzi Mobilmanie, která je sice ochuzena o některé grafické prvky, ale zaručeně potěší uživatele s pomalejším připojením na internet. Nově se na Mobilmanii objevilo nastavení barvy pozadí textu podle vkusu každého čtenáře. O redakci se stabilně stará trojice autorů plus další desítka externistů. Mobilmania byla založena 14. září 2000, a za měsíc únor 2003 se v návštěvnosti může pochlubit hodnotou 7 500 unikátních IP adres a 1 170 000 zhlédnutých stránek. Tím se v návštěvnosti řadí na druhé místo za konkurenční Mobil.cz.

Mobilmania.sk (www.mobilmania.sk, slovensky) Slovenská verze Mobilmanie poskytuje služby velmi podobné svému českému protějšku. Součástí serveru je také slovenský bazar mobilů.

Svět PDA (www.svetpda.cz) Pravidelně aktualizovaný svět PDA klade důraz zejména na běžné zpravodajství, recenze produktů a softwaru pro PDA. Čas od času se objeví i informace týkající se GSM nebo UMTS sítí. Svět PDA je v chodu již od listopadu roku 2001, přičemž si drží průměrnou denní návštěvnost okolo 400 unikátních IP adres za den.

Mobile Review (www.mobile-review. com, anglicky, rusky) Zpravodajský portál s aktuálními a přitom podrobnými informacemi o nově uvedených mobilech, technologiích apod. Právě sem by měly vaše kroky zamířit, hledáte-li údaje o u nás běžně nedostupných "exotických" telefonech.

Info Sync (www.infosyncworld.com, anglicky) Čerstvými zprávami hojně zásobený server s širokým polem působnosti vás podrobně obeznámí s nejnovějšími skutečnostmi z oblasti kapesních počítačů PALM, zařízení s operačním systémem Windows CE i klasických mobilních telefonů.

Handykult (www.handykult.de, německy) Jedincům vládnoucím němčinou nezbývá než doporučit například tento několikrát denně aktualizovaný server. Kromě standardních informací o mobilech vás potěší hojně užívanými fóry, kvalitním softwarem pro download a též logy na displej vašeho utrženého sluchátka.

GSM Arena (www.gsmarena.com) Další z řady zahraničních serverů se specializuje na rozličná srovnání a žebříčky oblíbenosti vůbec. Jinak se tu setkáte s víceméně tradičními informacemi o poslední generaci GSM telefonů.

Three G Mobile (www.threegmobile. net, anglicky) Pokud z nějakého důvodu toužíte získat exkluzivní informace, které se jinde objeví možná až za několik dnů, volte právě tento webový server. Dostanete tu často přímo z první ruky specifikace nově ohlášených telefonů všech známých i neznámých značek.

Zábava a personalizace

Esato (www.esato.com nebo wap.esato. com) Údajně přes deset tisíc log určených pro všechny současné mobilní telefony SonyEricsson se nachází na této adrese. Na webové verzi si vyberete právě to vaše vysněné logo, zapamatujete si jeho číslo, a pod tím si ho pak vyhledáte ve wapovém prohlížeči vašeho telefonu. Za stáhnutí zaplatíte pouze příslušnou sazbu zpoplatňující přístup k WAPu.

Javamobile.cz (www.javamobile.cz nebo wap.javamobile.cz) Na tomto českém internetovém serveru se nalézají kvanta materiálů zabývajících se Javou 2 ME pro mobilní telefony. Server zaměřuje svou působnost hlavně na download Java her a programů, ale najdete zde rovněž mnoho informací o Javě 2 ME jako takové. Jelikož se Javamobile.cz teprve rozjíždí, hledá schopné spolupracovníky, kteří by se v budoucnu aktivně podíleli na jeho tvorbě. Takže umíte-li programovat v Java 2 ME a chcete vaše aplikace publikovat, neváhejte navázat spolupráci právě tady.

Mobil Fiesta (www.mobilfiesta.cz) Pro uživatele mobilní sítě Eurotelu je na adrese www.mobilfiesta.cz přichystána široká nabídka placených MMS pohledů a přáníček, jimiž potěšíte každého, kdo má dostatečně vybavený mobilní telefon. Dále si zde můžete jednoduše změnit pozadí (wallpaper) vašeho telefonu, k výběru je mnoho kvalitních obrázků určených pro použití na mobilních telefonech s barevným displejem.

MT-Siemens (www.mt-siemens.com či wap.mt-siemens.com) Povinnost pro fanoušky mobilů Siemens! Podrobné popisy všech novějších telefonů této značky, tipy a triky, stovky obrázků, tisíce log, EMS, vyzváněcí melodie. Všechny tyto zábavné i užitečné prvky můžete zdarma stahovat z WAPu, kde jsou přehledně rozčleněny pomocí rubrik a číselných odkazů.

Wapstránky (www.wapstranky.cz nebo wap.wapstranky.cz) Tento server jest určen všem těm, kdo se rádi baví moderními vymoženostmi, jimiž disponují jejich mobilní miláčci. Chcete do svého mobilu něco, co zaručeně nikdo nemá? Pak vám doporučuji návštěvu právě těchto stránek. Můžete si např. v pohodlí domova nakreslit svůj vlastní obrázek nebo logo, to nahrajete pomocí formuláře na server Wapstránek, načež stačí aktivovat WAP na vašem mobilu a vyzvednout si svůj výtvor ve wapové verzi. Pokud máte nějaký zajímavý nápad, jak vylepšit Wapstránky směrem k dokonalosti, rozhodně si to nenechávejte pro sebe, protože autoři webu právě na tyto nápady čekají. Po registraci získáte příslušnou identitu a budete mít možnost vytvořit si vlastní WAP menu pro váš mobil.

RedBoss (www.redboss.cz nebo wap. redboss.cz) Na těchto stránkách naleznete (opět po bezplatné registraci) vyzváněcí tóny, polyfonní melodie, animace či pozadí pro většinu telefonů včetně těch s barevným displejem dále programy i hry v jazyce Java, SMS bránu. Máte jedinečnou možnost zahrát si hry z mobilů na počítači, navíc tu můžete porovnat svůj rekord ze hry na mobilu s ostatními hráči. Dostatek materiálů nabízí RedBoss.cz i pro mobilní telefony s operačním systémem Symbian. Krom toho na vás čeká slušný příděl článků s novinkami v oblasti mobilní komunikace, diskuse a bazar.

Ostatní

SF2.cz (www.sf2.cz) Nejzajímavější službou, kterou na těchto stránkách naleznete, je odblokování některých mobilních telefonů značky Nokia (např. modely 3510i, 7210, 6100, 5100, 8310, 7650, 3650 a mnoho dalších) pomocí SMS. Na účet SF2 zaplatíte příslušný poplatek (pohybuje se od 250 do 500 Kč), zašlete identifikační kódy telefonu a obratem vám přijde zpráva s odblokovacími kódy.

PC bazar (http://pcbazar.kontakt.cz) nabízí mimo jiné také rubriku prodej/koupě mobilních telefonů, která se vám bude hodit zejména tehdy, když z nějakého důvodu potřebujete výhodně koupit přístroj z druhé ruky, případně pokud budete chtít svůj postarší telefon někomu odprodat. Není požadována přímá autorizace inzerátu.

My Symbian (www.mysymbian.com) My Symbian orientuje svou působnost především na uživatele telefonů s operačním systémem Symbian. Obvykle tu objevíte tisíce užitečných tipů, triků, downloadů apod., ale nyní prochází server rozsáhlou rekonstrukcí.

iWebs (www.iwebs.cz) Projekt iWebs pod sebou sdružuje různé projekty, které se nedají jen tak lehce nikam zařadit, a snaží se jim poskytnout prostor a prostředky na jejich prezentaci. Můžete zde najít hned několik zajímavých a invenčních nápadů. Jedním ze začínajících projektů jsou například i profesionálně provedené stránky věnované jen a pouze Nokii 3650 (nokia3650.iwebs.cz). Za serverem stojí celá řada renomovaných programátorů a dodavatelů různých řešení.

Midlet (www.midlet.org, anglicky) Midlet poskytuje bezplatné služby v podobě downloadů aplikací v mobilním jazyce Java, určených pro patřičně vybavené mobilní telefony či PDA. Hry, nástroje i rozličné utility, to vše si našlo své místo právě na Midletu. Vývojáři podobných programů mají možnost navázat spolupráci.

Jdemenapivo.cz (www.jdemenapivo.cz) Webové sídlo nejmenovaného pivovaru umožňuje zdarma zasílání nejen log a melodií s reklamní tematikou, ale i volných SMS z internetu do všech českých mobilních sítí. Takto odeslaná SMS bude na začátku doplněna o propagační text "jdemenapivo.cz". Omezení se týká pouze maximálního počtu odesílaných SMS, může se tedy stát, že si na napsání zprávy zdarma budete muset "vystát frontu".

SMS Operátor (www.smsoperator.cz) Další z možností jak poslat bezplatnou textovou zprávu z internetu o délce až tisíc znaků. Zprávy platí sponzoři, jejichž reklamní hesla systém připojuje na konec každé SMS.

GSM Web (www.gsmweb.cz) Nejproslulejším cílem autorů GSMweb.cz je vyhledávání, usvědčování a zanášení BTS do seznamů. Pojmem BTS máme na mysli GSM vysílače, které umožňují vlastní provoz mobilní sítě. Základní podmínkou této činnosti je vlastnictví mobilního telefonu s aktivovaným servisním menu (tzv. netmonitor) a vloženou SIM kartou zkoumaného mobilního operátora.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Cyklistika po Internetu – cyklopočítač NaviiON

Jan Šplíchal

c03p0306

Zajímavou českou novinku, cyklopočítač NaviiON, lze koupit ve dvou verzích Basic a Pro. Zatímco v balení Basic naleznete pouze přístroj a manuál, v komfortnější verzi Pro je navíc přibalena 16MB Compact-Flash karta, USB čtečka s drivery, sériový kabel, přepravní pouzdro, držák na kolo, nabíječka a dvě alkalické baterie. NaviiON funguje jako klasický cyklopočítač (měření rychlosti, kilometrů, výšky, teploty...) a pyšní se displejem 128 x 64 bodů, vestavěným mikrofonem a reproduktorem. Přístroj je zcela ojedinělý systémem navigace a umožňuje vytvářet altimetrické záznamy ujetých tras. V průběhu trasy zaznamenáváte křižovatky a důležité body, a to buď graficky, tak že do křižovatky vjíždíte vždy "na šesté hodině", nebo pomocí mikrofonu. Mezitím přístroj vyrábí výškový profil trasy a zaznamenává další hodnoty. Poté nastává druhá fáze zpracování: doma u PC lze projetou trasu dodatečně upravit, či převést hlasové záznamy do křižovatek pomocí softwaru NaviiSOFT. Lze je doplnit např. o typ povrchu, obtížnost, či kondiční náročnost, a příjemná je i možnost připojení fotografie k důležitému bodu. Ovšem k čemu vám budou trasy, které již znáte? Kouzlo tohoto přístroje spočívá ve výměně dat s jinými cyklisty. Pomocí internetu si stáhnete trasu vytvořenou jiným autorem, prohlédnete si ji předem naviiSOFTem, a pak již stačí nasednout na kolo a vyrazit z daného startovacího bodu. Přístroj vás vždy zhruba 100 metrů dopředu jak zvukovým signálem, tak na displeji, informuje o křižovatce, či důležitém bodu. Po projetí stisknete tlačítko a počítač vás opět včas upozorní na další změnu. S NaviiONem se stanete členem nově vznikající komunity cyklistů, kteří si pomocí internetu vyměňují mezi sebou zajímavé trasy.

NaviiON

systém navigace, funkce

stahování nového firmwaru

nízká čitelnost displeje ve špatném počasí

vyjmutí CompactFlash karty

Cena vč. DPH: 9 700 Kč

K testu zapůjčila firma: KOBE, www.kobe.cz

§§§§§


DVD plus er – Ricoh MP5125A

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c03p0313

V poslední době jsme si již zvykli na dva formáty, které se snaží na trhu vypalovacích DVD mechanik prosadit. Zatím sice není jasné, zda zvítězí DVD-R nebo DVD+R, ale je jisté, že boj nebude nijak milosrdný. Na stranu bojovníků za standard DVD+R se staví i společnost Ricoh alespoň to naznačuje výrobek, který představila.

Ricoh MP5125A je z konstrukčního hlediska klasickou interní mechanikou. Čelní panel obsahuje běžný výstup zvuku, kolečko pro ovládání hlasitosti, LED kontrolku a tlačítko pro vysouvání vozíku. Samozřejmostí je i přítomnost malé zdířky pro nouzové otevření mechaniky.

Mechanika disponuje výkonem zápisu 2,4x při tvorbě nosiče DVD+R i při přepisu DVD+RW. Při čtení DVD médií je rychlost 8x. Budete-li potřebovat vyrobit médium CD-R, je to možné výkonem 12x, přepis nosiče CD-RW probíhá maximálně 10x a čtení z CD nosičů maximálně 32x. Rychlosti zápisu DVD jsou na slušné úrovni, jen je trochu škoda, že pálení na CD není o něco svižnější. Je ale pravda, že primárním úkolem je tvorba až 4,7GB DVD nosičů, a zápis CD lze brát tedy jako jistý bonus. Do standardní výbavy patří Nero Burning Rom s podporou pálení na DVD. Nechybí ani InCD, tedy aplikace umožňující DVD mechaniku využívat v režimu disketové jednotky. Dalším bonusem je software určený pro zpracování videa: WinProducer 2 a neoDVD, s jejichž pomocí lze digitalizovat videonahrávky a stříhat grafiku, zvuky či hudební doprovod. Výsledek je nakonec možné v uložit v podobě DVD titulu i s grafickým menu na disk DVD+R, DVD+RW či v obdobě VideoCD na běžný CD disk.

Pro bezproblémové vypalování je mechanika osazena vyrovnávací pamětí o kapacitě 2 MB a ochrannou technologií JustLink. Při provozu a v praktických testech se mechanika chovala sympaticky a rovněž její instalace byla bezproblémová. Výroba jednoho DVD disku o kapacitě 4,7 GB nám trvala přibližně 25 minut a při testu rychlosti čtení nosiče DVD zvládla mechanika přenášet data výkonem 7 850 KB/s, což je v přepočtu 5,8x.

Celkově hodnotíme tuto mechaniku jako povedený výrobek, který sice nenabízí maximální rychlosti při zápisu, ale zato dostačující standard a hlavně nadprůměrnou softwarovou výbavu za přijatelnou pořizovací cenu.

Ricoh MP5125A

vypalování na DVD i CD

softwarová výbava

výkon zápisu CD-R/RW

Cena vč. DPH: 10 200 Kč

K testu zapůjčila firma: Impromat, www.impromat.cz

§§§§§


Šlechtic mezi monitory – Eizo FlexScan T766

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c03p0314

Společnost Eizo Nanao, která patří v oblasti CRT monitorů k nejlepším na trhu, není asi nutné příliš představovat. Design monitoru T766 přesně zapadá do modelové řady Eiza. 19palcový monitor s naprosto plochou obrazovkou tedy disponuje hranatými tvary a svérázným futuristickým vzhledem. Zda je design povedený či nikoliv, necháme na zvážení samotných uživatelů a raději se zaměříme na služby, které je T766 schopen nabídnout.

Kvalita generovaného obrazu je zajištěna obrazovkou typu FD Flatron, pocházející z dílny společnosti Sony. Rozteč obrazových bodů je v centrální části stínítka 0,24 mm a při okrajích 0,25 mm.

Profesionálové, kterým je monitor hlavně určen, ocení výbavu nejen v podobě vstupu pětice BNC konektorů, ale i v systému ovládání obrazovkového menu. OSD lze řídit s pomocí speciálního pětipolohového tlačítka, které slouží v obdobě kurzorových šipek.

Menu nabízí škálu užitečných voleb, mezi nimiž nechybí ani možnost režimu barev sRGB, automatické přizpůsobení obrazu (Auto-Size) či pokročilý systém šetřiče obrazovky a podobně. Za zmínku stojí jistě i tlačítko pro pohodlné přepínání šablon jasu a kontrastu. Ty je možné volit podle toho, zda sledujete DVD titul, pracujete s grafikou, textem či brouzdáte internetem. Oceňujeme i možnost propojit monitor USB kabelem s PC, a získat tak čtyřportový hub (USB 1.1) a možnost řídit monitor myší přímo z PC. To je vhodné zvláště pokud se více zabýváte grafikou a je pro vás důležité mít seřízený obraz ve všech používaných rozlišeních a za všech okolností.

Eizo FlexScan T766 můžeme doporučit do rukou všech odborníků, kteří ocení jeho kvality a vysoké nadstandardní služby. Obyčejný smrtelník se však zřejmě spokojí s produktem cenově dostupnějším.

Eizo FlexScan T766

kvalita, funkce

cena

Cena vč. DPH: 22 668 Kč

K testu zapůjčila firma: AVNet, www.avnet.cz

§§§§§


Test pevných disků – pevné disky pro rozhraní ATA i SATA I.

Jaroslav Kasal, TestCentrum IDG

c03p0387

V prázdninovém čísle PC WORLDu jsme kromě dalších třech přehledových testů věnovali pozornost také pevným diskům. V minulém testu těchto zařízení, který lze najít v PC WORLDu číslo 3/2003, jsme zkoumali produkty, jež byly k dostání na našem trhu na jaře a jež spadaly do tehdy nejrozšířenějších kategorií SCSI a ATA. S jednou malou výjimkou, s níž vás seznámíme na konci tohoto přehledu, jsme se však tentokrát rozhodli nevěnovat pozornost nejvýkonnějším, převážně serverovým diskům kategorie SCSI a zaměřili jsme se hlavně na to, co může zajímat domácí uživatele. Velikou novinkou v tomto testu je však přítomnost disků, určených pro nový typ rozhraní, nazývaný Serial ATA. Doba dnes pokročila tak rychle, že se nám podařilo sehnat dostatečný počet moderních disků se zkráceným označením rozhraní SATA, a z tohoto důvodu jsme poprvé zařadili do testů i tato zařízení. Aby nepřišli zkrátka i zastánci běžného, neboli paralelního, ATA rozhraní, nechybí v testech samozřejmě ani klasické a dnes stále ještě nejběžnější IDE disky. Ostatně jak je vidět, porovnání jednotlivých produktů z řady ATA s novými výrobky, které využívají rozhraní Serial ATA, je v mnoha případech dosti zajímavé.

Hitachi/IBM DeskStar IC35L090AVV207-0

Pevné disky nesoucí v současné době označení Hitachi DeskStar byly ještě před nedávnou dobou vybaveny logem IBM. Tato celkem zásadní změna nastala proto, že firma IBM ukončila před nedávnem výrobu klasických pevných disků a své zázemí postoupila společnosti Hitachi, která se snaží relativně dobré jméno série DeskStar po nedávných problémových sériích, jež s největší pravděpodobností daly příčinu ke změně majitele, vylepšit. Je sice pravda, že jedna nechvalně známá řada IBM Desk-Star vykazovala v minulém roce velké problémy, ale ty by se dnešní série, která je již distribuovaná pod značkou Hitachi, neměly týkat. Problémy se tehdy netýkaly výkonu, ale dlouhodobější výdrže disků, takže co je na tom pravdy jsme v tomto testu ověřit nemohli. Tento Hitachi/IBM DeskStar přináší 82,3 GB datového prostoru, což dnes tvoří průměrnou velikost, po které je v prodeji zřejmě nejvyšší poptávka. Je tomu tak proto, že zařízení disponuje nejen kapacitou dostatečnou pro většinu domácích uživatelů, ale i přijatelnou pořizovací cenou. A to i přes skutečnost, že pozornější čtenář si může všimnout, že větší kolega tohoto disku s kapacitou 120 GB nabízí lepší poměr ceny za megabajt prostoru. Celkově disk hodnotíme jako nadprůměrně kvalitní.

Cena vč. DPH: 3 190 Kč

Hitachi/IBM DeskStar IC35L120AVV207-0

Pevný disk s označením Hitachi/IBM DeskStar IC35L120AVV207-0 je kapacitnějším bratrem disku předcházejícího, a tak se jej mimo zvýšeného prostoru pro objem dat týkají i velice podobné technické parametry. Stejně jako polovina disků v tomto testu patří do skupiny dnes ještě standardních a nejběžnějších ATA zařízení, k jejichž připojení na základní desku se používá známá placatá "kšanda". Je vyroben pro spolupráci s rozhraním ATA/100, což znamená, že jej vaše PC bude identifikovat jako disk s podporou UDMA 5. Jak je již dobře zavedeným zvykem, podporuje disk i starší standardy, jako např. ATA/66 či ATA/33. Pevný disk se na rozdíl od ostatních kolegů ze stáje Hitachi/IBM ukázal jako lehounce pomalejší ve výkonu, nicméně i tak byly výsledky solidně nadprůměrné. Při přepočtu pořizovací hodnoty a kapacity 120 GB, kterou nabízí, byl nasnadě nejlepší výsledek v testech. Megabajt datového prostoru vás totiž přijde na pouhé 3,3 hal. Disk je profilován jako výkonové zařízení a tak nepřekvapí, že je vybaven rotací ploten o rychlosti 7 200 otáček za minutu. Celkově jej s ohledem na příznivou pořizovací cenu hodnotíme jako velmi výhodnou koupi do každého běžného počítače jak v domácím, tak kancelářském prostředí.

Cena vč. DPH: 4 080 Kč

Hitachi/IBM DeskStar IC35L180AVV207-1

Poslední a největší disk z bývalé stáje IBM, který se dostavil na startovní čáru dnešního testu, je 185GB zařízení s označením HITACHI/IBM DeskStar IC35L180AVV207-1. Tento disk využívá pro komunikaci s PC standardního a zavedeného protokolu ATA/100. Jeho konstrukce je rovněž velmi podobná s předchozími produkty řady DeskStar, a hlavním rozdílem je již zmíněná kapacita 185 GB datového prostoru. V testech se tento hard drive choval přívětivě a vykázal celkově nadprůměrné výkony. Zajímavé na něm je, že v měření přístupové doby jsme zaznamenali nejpříznivější výsledek ze všech tří modelů DeskStar obsažených v tomto testu, a to i přesto, že je disk vybaven nejvyšší kapacitou. Vysvětlit to lze faktem, že větší počet čtecích/zapisovacích hlaviček může napomoci ke zkrácení přístupové doby, i když tato teze nemusí platit vždy a za všech okolností. Na druhé straně je jasné, že větší počet ploten znamená logicky i více mechanických částí, a tím i potenciálně vyšší riziko poruchovosti, ale možná bychom se této obavy u disků Desk-Star mohli už projednou zbavit. V dalších měřeních se disk projevil jako nadprůměrně rychlé ATA zařízení. Doporučit jej lze ke stejným účelům jako ostatní produkty této série.

Cena vč. DPH: 6 990 Kč

Samsung SpinPoint SP0802N

Od firmy Samsung pochází disk SpinPoint SP0802N. Jak lze z modelového označení vydedukovat, jedná se o produkt nabízející kapacitu 80 GB. Konstrukčně je navržen pro rozhraní ATA/100, a tedy i 80žilový plochý datový kabel IDE. Použít lze jako vždy i kšandu 40žilovou, ale pak budete moci pracovat maximálně s režimem ATA/33 neboli UDMA/33 (33 MB/s). Datové plotny rotují rychlostí 7 200 ot./min. O disku SpinPoint SP0802N lze ve stručnosti říci, že představuje učebnicový příklad dnešního solidního IDE zařízení. Platí to především v kategorii výkonu, kde jsme naměřili lehce nadprůměrné hodnoty, a v testu kontinuálního čtení dokonce velmi silný výkon. Cena je přiměřená výkonům výrobku. U ní je však potřeba zmínit, že mírně vybočuje z absolutního průměru ve prospěch uživatele. Pokud se tedy rozhlížíte po 80GB disku, nemusí být SP0802N špatnou volbou. Je produktem, který za rozumné peníze dobře poslouží, což si běžný uživatel může jen přát.

Cena vč. DPH: 3 280 Kč

Samsung SpinPoint SP1203N

Disk Samsung SpinPoint SP1203N představuje IDE zařízení, nabízející 120 GB datového prostoru, což je tedy o třetinu více než u předchozího modelu. Další rozdíl lze spatřit při srovnání výkonu. SP1203N s rotací 7 200 otáček za minutu je bohužel o něco pomalejší, než jsme čekali, a jeho výkony jsou spíše na průměrných nebo možná i lehce podprůměrných hodnotách. Obzvláště výkon kontinuálního zápisu na povrch média se neukázal v příliš dobrém světle. O trochu lépe se jeví rychlost čtení, ale ani ta není závratná. Tyto nedostatky kompenzuje zařízení výhodným poměrem při přepočtu pořizovací ceny za jeden megabajt diskového prostoru. Z těchto důvodů je možné disk Samsung SpinPoint SP1203N doporučit k rukám méně náročných uživatelů, kteří spíše než maximální výkon ocení příznivou pořizovací cenu a solidní 120GB kapacitu. Pro účely souborového serveru nebo pro náročné grafické či videostanice, kde je potřeba vysokého výkonu zápisu, se zařízení rozhodně nehodí.

Cena vč. DPH: 4 350 Kč

Samsung SpinPoint SP4002H

Posledním zařízením ze série SpinPoint je model SP4002H. V dnešním peletonu představuje (společně s WD400BB) kapacitně nejmenší IDE zařízení. Možná se někomu může zdát, že kapacita je již sotva dostatečná pro dnešní nároky, které jsou vzhledem k objemnosti operačních systémů a aplikačních balíků nemalé. Ovšem pravdou je, že 40 GB stále pro běžné účely dostačuje a v blízké budoucnosti stále bude pokud tedy budete brát v úvahu, že pro kancelářské PC je potřeba systém Windows XP, MS Office XP a pár dalších programů. Z výkonového hlediska se disk řadí k méně výkonným produktům v dnešním porovnání. Přestože disponuje rotací 7 200 otáček za minutu, nepovedlo se mu vybojovat žádné zvlášť dobré hodnocení a jeho hlavní výhodou je v dnešní době především nízká absolutní pořizovací cena. Hledáte-li tedy disk pro levné kancelářské PC, je SpinPoint SP4002H vhodným kandidátem. Pokud nedáte přednost obdobnému zařízení v podání konkurenčního WD400BB.

Cena vč. DPH: 2 500 Kč

Seagate Barracuda 7200.7 ST3120026A

Pevný disk Seagate Barracuda 7200.7 je jediným klasickým ATA zástupcem společnosti Seagate v testu. Všechny ostatní Seagaty, které jsme tento měsíc obdrželi, již spoléhají na výhody moderního rozhraní Serial ATA. Paralelní ATA dravec přímo navazuje na předchozí úspěšnou sérii ATA V. Pokud se podíváte blíže na výkony, zjistíte, že typ rozhraní není (alespoň v současnosti) rozhodujícím faktorem, který se přímo podílí na výsledném výkonu. Jednodušeji řečeno znamená to, že paralelní Barracuda ST3120026A s kapacitou 120 GB vykázala v porovnání se Serial ATA verzí velmi podobné výsledky. Při srovnání menším Serial ATA modelem (80 GB) byla paralelní dravá ryba dokonce rychlejší. Celkově hodnotíme produkt jako velmi kvalitní a rychlý. Tudíž pokud potřebujete co nejvýkonnější disk a chcete se držet standardu Paralel ATA, sáhněte po Barracudě ST3120026A a neprohloupíte. Dravec se hodí nejen do výkonných PC stanic, ale i do diskového pole třeba v síťovém serveru.

Cena vč. DPH: 4 160 Kčý

Western Digital Caviar WD2500JB-00EVA0

Produkt Caviar WD2500JB-00EVA0 je prvním dnešním zástupcem z dílny Western Digital. Tento výrobce produkuje pevné disky již notnou řádku let, a tak se není co divit, že se mu daří vyrábět solidní zařízení. To ze série WD2500JB si od nás v minulosti odneslo hned několik prvenství. Pro uživatele je jistě zajímavé, že představuje kapacitně největší zařízení. Ostatně 250 GB je čtvrt terabajtu, a to skutečně není vůbec málo. Kromě toho se disk stal nejrychlejším účastníkem v testu kontinuálního čtení. Dlouhodobý datový tok jsme naměřili na hodnotě 53,8 MB/s, což je podle našeho názoru extrémně dobrý výsledek. Bohužel, v rychlosti zápisu se disku úspěch nepovedl zopakovat, nicméně i přesto vykázal při zápisu nadprůměrné hodnoty. Na celkovém kladném vyznění trochu kazí dojem lehce vyšší cena za 1 MB i tak je ale cena vzhledem k prokázaným výkonům naprosto přiměřená. Produkt lze proto doporučit nejen jako sekundární datový sklad, ale i jako výkonný systémový disk.

Cena vč. DPH: 11 900 Kč

Western Digital Caviar WD400BB-00DEA0

Pevný disk Western Digital Caviar WD400BB představuje kapacitně malé zařízení, nabízející 40 GB prostoru. Jeho místo na trhu je zcela jasné má zaplnit lowendové mezery, které by vznikaly prodejem velkokapacitních disků. Jeho posláním tedy není ani tak nabídnout maximální výkon, ale spíše přitažlivou absolutní cenu. Je skoro podivné, že je disk vybaven 7 200 ot./min., a ne pouze 5 400. I přes slušné otáčky se mu však nepodařilo prosadit a nevykázal dobré výsledky. V celkovém hodnocení bychom jej museli zařadit někam k posledním místům. Tento disk se pro hráčské ani náročné pracovní stanice příliš nehodí. S úspěchem jej lze použít jako levnější "šuplíkový" disk, nebo jako disk sekundární v podobě malého datového skladu. Uplatnit jej můžete i při stavbě lowendové stanice, tedy např. v nenáročné sestavě, kde je třeba PC za co nejnižší peníze. Jinak není vhodný ani pro ATA diskové pole, kde by se sice malá kapacita mohla hodit, ale výkon by byl celkově nepříliš vysoký.

Cena vč. DPH: 2 390 Kč

Western Digital Caviar WD800JB-00CRA1

Caviar WD800JB pochází také ze stáje Western Digital. Zajímavé přitom je, že ne každý disk musí být nutně velmi rychlý. Pokud se podíváte na výsledky disku WD2500JB, napadne vás, že se jedná o příbuzné IDE zařízení s WD800JB. Přičemž písmena JB označují příslušnost k diskům vybaveným 8MB vyrovnávací pamětí. Objemná cache by se měla podílet na rovnoměrném datovém toku a na celkovém urychlení operací. Nicméně nic nemusí být jasné předem. Disk se v testech neumístil nijak výrazně dobře a dalo by se říci, že lehce zklamal naše očekávání. Na druhé straně je pravdou, že 80gigový produkt není na počítačovém trhu již žádnou novinkou, a tak srovnání s nejmodernějšími disky SATA nemohlo dopadnout o mnoho jinak. Při pohledu na konkrétní čísla jsou přenosové rychlosti stále na příznivé úrovni pro většinu domácích a kancelářských PC. Pro náročnější herní počítač či grafickou stanici však použijte raději disk WD2500JB, Hitachi/IBM DeskStar či některé ze Serial ATA zařízení.

Cena vč. DPH: 3 500 Kč

Maxtor DiamondMax Plus 9

Pevné disky řady DiamondMax Plus 9 se vyrábějí hned v několika modifikacích. Podle označení (v našem případě -6Y160M0) je možno rozlišit hned několik základních parametrů. Nejdůležitější je rozhraní, kde je možný výběr v podobě standardu ATA/133 či SATA, dále kapacita (60-200 GB) a konečně i velikost vyrovnávací paměti. Posledně zmíněná položka přitom nabývá kapacity 2 nebo 8 MB. V našem případě byl disk vyzbrojen moderním standardem SATA a povrchem ploten, jejichž celkový prostor nabízí 160 GB. Hnací motor unáší diskové kotouče rychlostí 7 200 otáček za minutu a vyrovnávací paměť má velikost 8 MB. V testech si Maxtor Serial ATA vedl poměrně úspěšně. Mezi největší úspěchy lze zařadit propustnost datové sběrnice (Burst Speed), která v maximu dosahovala až 101,1 MB/s. V kategorii SATA disků také poměrně nejméně zatěžuje procesor a výkony v oblasti zápisu i čtení jsou na slušných úrovních. Celkově zařazujeme disk mezi povedené výrobky.

Cena vč. DPH: 7 790 Kč


Test pevných disků – pevné disky pro rozhraní ATA i SATA II.

Seagate Barracuda 7200.7 ST3120026AS

Dravec ze série Barracuda 7200.7 se vyrábí nejen v paralelním provedení ATA/100, ale i v Serial ATA verzi. Zde by měla být hlavní výhoda v nárůstu propustnosti dat při maximální informační výměně. Teorie říká, že ATA/100 je schopno přenášet data s maximální rychlostí 100 MB/s, a první specifikace SATA pracuje s propustností o 50 MB vyšší. Tedy, PC by mělo umět komunikovat se SATA zařízením až výkonem 150 MB/s. Zelený je však strom života, a šedivá je teorie. Sériová dravá ryba vykazuje velmi shodné, nebo dokonce totožné výkony se svou paralelní ATA/100 příbuznou. V maximální propustnosti sběrnice jsme navíc naměřili nižší hodnotu. Výše uvedené skutečnosti uvádíme spíše pro zajímavost, nechceme zpochybňovat rozhraní SATA. Jeho přínos sice zatím není příliš výrazný, ale tak to při přechodech na nové standardy bývá. Budoucnost patří jednoznačně SATA. Pokud tedy vaše deska podporuje SATA a hledáte výkonný a tichý disk, je jím tento sériový vodní zabiják.

Cena vč. DPH: 5 090 Kč

Seagate Barracuda 7200.7 ST380013AS

Zařízení Barracuda 7200.7 ST380013AS představuje další přírůstek do rodiny Serial ATA disků. Podíváte-li se na disk, je na první pohled jasné, že se jedná o přímého příbuzného kapacitně větší Barracudy 7200.7 ST3120026AS. Náš typ nedisponuje kapacitou 120 GB, ale pouze 80 GB. V testech lze o kapacitně menším SATA zařízení prohlásit v podstatě to samé, co jsme uvedli u předchozího modelu tedy že výrobek vykazuje nadprůměrný výkon za příznivou cenu. Je sice pravda, že v našich testech naleznete i produkty s lepším poměrem pořizovací ceny za jeden megabajt prostoru, nicméně v rámci SATA zařízení je cena příznivá. Malý dravec vykázal velmi vyrovnané výkony s předchozím modelem, pouze nedosáhl tak brilantního výkonu při měření zápisu na povrch média. I přesto je však zařízení rychlé a doporučit je lze nejen do výkonných PC stanic, ale i do serverů a diskových polí. Tam bude 80GB disk správci sítě dozajista vítaným pomocníkem.

Cena vč. DPH: 4 250 Kč

Seagate Barracuda SATA V ST3120023AS

Aby nebylo pevných disků ze série Barracuda málo, sehnali jsme do testů ještě tento zajímavý kousek. Není ani tak zvláštní sám o sobě, ale především při srovnání s velmi blízkým příbuzným, respektive s nástupcem modelem Barracuda 7200.7 v provedení SATA. Barracuda V byla prvním modelem, který byl Seagatem vybaven rozhraním SATA, a stejně tak jako u disku 7200.7 byla i "pětka" vyprodukována také v paralelní ATA/100 verzi. Při porovnání parametrů SATA série V a 7200.7 s kapacitou 120 GB jsme dospěli k závěru, že pro uživatele je, vhledem k ceně, verze 7200.7 daleko výhodnější koupí. Rychlost zápisu je totiž u verze 7200.7 o cca 25 % rychlejší a výkon čtení je také vyšší (nárůst cca 15%). V každém ohledu však není Barracuda V žádný outsider, výkony tohoto disku jsou na dosti solidní úrovni. Pravdou však zůstává, že čas běží dál, a řada 7200.7 je dnes daleko výhodnější. Verze SATA V se uplatní v běžných i hráčských PC, v náročnějších kancelářích a podobně.

Cena vč. DPH: 5 090 Kč

Western Digital Raptor WD360GD-00FNA0

Nedávno uvedený WD Raptor je zajímavou novinkou. Jednak je to první SATA disk od firmy Western Digital, a také je výjimečný i svou konstrukcí. Na první pohled je vidět, že patří do výkonově koncipované řady. Žebrování pasivního chladiče je dělané účelně a nikoliv jen na efekt, neboť motorek rotuje plotnami rychlostí 10 000 ot./min. Ne že by neexistovaly SCSI disky i s 15tisícovou rotací, ale v kategorii ATA, nebo přesněji řečeno SATA je to rozhodně rarita. Rychlost otáček je jedna věc, skutečný výkon druhá, a proto jsme nechtěli soudit disk dříve, dokud jej řádně nezměříme. Po testu můžeme potvrdit velmi solidní výkon. Není sice absolutně nejvyšší, ale je velmi přesvědčivý, a to jak v kategorii zápisu, tak i čtení. Rychlost ploten se neprojevila přímo na měření kontinuálního zápisu a čtení, ale zcela markantně na přístupové době, která je daleko před konkurencí. Jedinou nevýhodou je nízká kapacita 36 GB, jež jej předurčuje do "nadupaných" diskových polí, kde bude přímou konkurencí SCSI.3 0387/BAM o

Cena vč. DPH: 5 680 Kč

§§§§§


Zahoďte desktopy! – test nejlevnějších notebooků I.

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0388

Prázdniny jsou pomalu na krku, a s nimi přicházejí i dárky od výrobců notebooků. Tím nejpříjemnějším je určitě fakt, že už lze běžně koupit mobilní počítač, který stojí méně než 40 tisíc korun včetně DPH. A jak se můžete přesvědčit z naší nabídky, nebude to žádné ořezávatko, ale kvalitní, rozumně vybavený a v mnoha případech i značkový notebook.

V tomto období jsme svědky doslova přelomové situace změny trhu, která do značné míry ovlivní chování zákazníků v následujících letech. Notebooky se už dostaly na cenu stolních počítačů s LCD monitorem. Bez větších kompromisů a s možností buď přímo pracovat na cestách, anebo alespoň svá data i programy bez problémů přenášet.

Jako příklad si vezměme hned abecedně první notebook v pořadí, tedy Acer TravelMate 233X, jenž stojí 32 900 Kč včetně daně. V nabídce stejné společnosti najdeme rovněž desktop Acer-Power Sd, který také s 2GHz Celeronem vyjde na 23 100 Kč, a pokud k němu přidáme nejlevnější LCD monitor Acer AL511 za 9 750 korun, je celková suma vydaná za srovnatelný počítač zcela shodná!

Rozdíly mezi oběma řešeními, jež pracují ve prospěch desktopu, jsou zcela marginální 20 GB prostoru na disku navíc, 1 palec LCD displeje a 52rychlostní CD-ROM mechanika oproti notebookové pouze 24rychlostní. A rozdíly ve prospěch notebooku? Kompaktní rozměry, téměř poloviční spotřeba energie, možnost pracovat až 2 a půl hodiny v terénu bez elektřiny, jednoduché přenášení. K tomu si přidejme ještě možnost dokoupení přepěťové ochrany za pár stokorun, která baterii uvnitř přenosného počítače přemění v kvalitní osobní UPS, jež vyjde pro desktop zhruba na další 3-4 tisíce korun, a máme celou řadu důvodů, proč se navždy rozloučit s velkými a těžkými desktopy.

Je jasné, že v někdy je desktop buď zcela nezastupitelný, nebo alespoň výrazně levnější než srovnatelný notebook. Chcete-li tedy výkonný stroj na střih videa, nebo na intenzivní hraní, je stolní počítač stále ještě lepší volbou.

Podíváme-li se na výkonovou stránku moderních laciných desktopů, je patrné, že Celerony či Athlony XP na 1,7-2 GHz, resp. s modelovými čísly 1700+ až 2000+, mají dnes dostatek výkonu na pohodové provozování Windows XP. Je však třeba si dát pozor na dostatek paměti. 128 MB je dnes tak málo, že i my jsme se rozhodli takto poddimenzované stroje netestovat, neboť jejich výkon při větší zátěži klesá velmi rapidně. Zejména u značkovějších produktů může upgrade paměti vyjít na pěkný balík, a tak i přestože výrobci doporučují zejména jejich "značkové" paměťové moduly, vyplatí se hledat v tomto směru alternativy. Rozdíly cen mezi běžnými notebookovými moduly a těmi "originálními" jsou často propastné.

V našem přehledu najdete celkem sedmičku levných strojů, jejichž ceny kupodivu ne zcela korespondují s výbavou a nejsou ani vždy odrazem "placení za značku". Je tedy dobré pečlivě volit, zda za o pár GB navíc je dobré vyměnit kvalitní systémový software, uživatelskou podporu, mezinárodní záruku a další výhody, které poskytují renomované značky.

Acer TravelMate 233X

Pravidelný účastník našich testů, kterým společnost Acer bezesporu je, nominoval do tohoto přehledu nejdostupnějších notebooků na českém trhu jeden ze svých nejlevnějších modelů řady TravelMate 230. Určitě kladným zjištěním je, že i přes toto jednoznačné pozicování produktu není jeho výbava významněji ochuzena. Pokud totiž pomineme CD-ROM jednotku, která je jediná důkazem tlaku na nízkou cenu, je zbytek stroje zcela standardní a v mnoha směrech i velmi dobře navržený. Mobilní procesor Intel Celeron, taktovaný na frekvenci 2 GHz dokázal nabídnout z celého testovaného pelotonu zcela nejvyšší výkon, na němž se rozhodně kladně podílela také čipová sada Intel 845GL. Zároveň je toto řešení garantem bezproblémového provozu a minimálních excesů v kompatibilitě, což je pro mobilní počítače velmi důležitý parametr. V testovaném modelu byl implementován 14" LCD displej s rozlišením XGA. Také naměřená výdrž akumulátorů v délce 2 hodiny a 27 minut je prakticky shodná s údaji výrobce (ten uvádí dvě a půl hodiny) a dokladuje správnost volby opravdového mobilního procesoru i přítomnost kvalitního čipsetu. Z další výbavy můžeme vzpomenout floppy jednotku, takže i pro běžné uživatele konzervativně lpějící na disketách je TravelMate 233X od Aceru ideální volbou pro definitivní nahrazení stolního počítače. Pohled na váhu prokázal, že ani s obezitou nebude mít tento stroj problémy, neboť 2,85 kg je plně akceptovatelná hmotnost i pro zcela mobilní uživatele. Vyvážená kombinace dobrého výkonu, skvělé ceny, solidní výbavy i hmotnosti co víc si přát? Po zásluze jsme se rozhodli tento notebook ocenit titulem PC WORLD TOP PRODUKT!

Cena vč. DPH: 32 930 Kč

Brave NoteLine 510

Český holding AAC je v našem testu nejlevnějších notebooků na trhu zastoupen společností ProCA. Ta k nám dodala přenosný počítač řady Brave s modelovým označením NoteLine 510, který v její nabídce reprezentuje základní produktovou linii. Hlavním rysem jeho výbavy je implementace procesoru určeného původně pro stolní počítače NoteLine 510 pohání totiž běžný Celeron taktovaný na 1,7 GHz. I přes doslova mamutí hmotnost 3,4 kilogramu, z níž je významná část investovaná v akumulátoru, je ale efekt vysoké spotřeby desktopového procesoru vidět na výdrži při práci z baterie. Pouhá jedna hodina a 49 minut je dnes absolutní minimum, které výrazně omezuje akční radius uživatele, a tedy i případnou možnost práce na cestách. Sekundárním efektem procesoru bez možnosti úspory energie jsou také větší rozměry notebooku, zejména tloušťka. Je to logické, neboť více energie proměněné v teplo bylo třeba odvést z těla přenosného počítače, což ve stísněném prostoru uvnitř je úkol věru nesnadný. Stejně tak občas dokladuje hlučný ventilátor fakt, že teplota uvnitř stroje překročila obvyklou mez. Příjemné pro připojení periferií jsou určitě hned čtyři USB porty, bohužel pouze pomalejšího standardu 1.1, a FireWire rozhraní. Chcete-li digitálně připojit reprosoustavu, můžete využít standardní sluchátkový výstup, který je možné přepnout do režimu SPDIF. Potěší také pětice programovatelných tlačítek pro snadné spouštění aplikací. Slabší je bohužel softwarová výbava, ve které chybí například inteligentní systém pro zotavení (System Recovery), a tak jediným významnějším programem, který uživatel dostane v ceně, jsou samotná Windows XP Home Edition.

Cena vč. DPH: 35 530 Kč

HP Compaq Evo N1015v

Společnosti HP a Compaq už dokončily svou fúzi a značka Compaq bude nadále reprezentována například v názvech modelů notebooků. Typ Compaq Evo N1015v je zástupcem konceptu, který původně nepatřila zdaleka mezi nejlevnější, ale časem s nástupem nových modelů se posunul až na úroveň doslova nízkorozpočtových notebooků. Netradičně za jeho výkonem nestojí některý z čipů značky Intel, ale Mobile Athlon XP1700+ od AMD. Když se podíváme na srovnání výsledků výkonnostního benchmarku SysMark 2001 s jeho konkurencí, je zřejmé, že v tomto směru je jeho potenciál odpovídající přibližně 1,7gigahertzovému Celeronu. Obrovským rozdílem mezi mobilními Celerony a Athlony XP je však přístup k energetické spotřebě. Zatímco procesor od Intelu není schopen snížit pracovní frekvenci v případě nutnosti, Athlon XP tuto možnost díky technologii PowerNow! má, a tak Compaq Evo N1015v dovede z baterií pracovat vynikající 4 hodiny a 20 minut. Celý návrh notebooku má i své stinné stránky, k nimž patří především poloha a přístupnost USB portů. Ty jsou totiž spolu s dalšími, mnohem méně často užívanými rozhraními ukryty za plastovými dvířky, a jejich hlouběji nainstalovaný konektor nedovoluje přímé zasunutí některých USB periferií, zejména flash disků. I přes velmi nízkou cenu výrobce zvládl integrovat také DVD mechaniku a výborně hrající reproduktory JBL.

Cena vč. DPH: 34 130 Kč

IBM ThinkPad R40e

Stejně jako pro další výrobce v tomto testu, je řada R, do níž patří i zástupce IBM, tou nejslabší, koncipovanou hlavně s ohledem na výslednou nízkou cenu produktu. Jádrem tohoto přenosného počítače je oblíbený mobilní Celeron s pracovní frekvencí 1,7 GHz, který je doplněn 256 MB operační paměti. Páteř systému je pak tvořena čipsetem ATI IGP vybaveným grafickým rozhraním Radeon. Výkon notebo-oku tak odpovídá zhruba možnostem daným použitými komponentami, výdrž při práci a akumulátorů je nepřehlédnutelné 3 hodiny. IBM mimo řady drobných detailů (lampička ThinkLight k osvětlení klávesnice, která je běžná u vyšších modelů, zde bohužel chybí) boduje také rozsáhlou a velmi propracovanou softwarovou výbavou. Jako první musíme zmínit originální aplikaci pro detailní ovládání úsporných režimů, jejíž vliv je mimochodem patrný i na dobrém výsledku testu baterií. Pro případ náhlé havárie je k dispozici obnova systému pracující s obrazem na servisním oddílu pevného disku. Celý proces System Recovery je tak velmi rychlý a nevyžaduje od uživatele žádnou manipulaci s CD. IBM Rapid Restore Ultra dovoluje také provést snímek celého systému, včetně nainstalovaných aplikací a uživatelských dat, a ten uložit na servisní oddíl. Případná obnova pak bude zahrnovat i používané programy a data. Ne každému ale bude vyhovovat pouze TrackPoint určený k ovládání kurzoru myši.

Cena vč. DPH: 45 740 Kč

LEO SmartBook 641XH

Libra Electronics se v našem testu nechala zastupovat LEO SmartBookem 641XH, který nepatří mezi to nejslabší, co značka LEO nabízí. Prvním důkazem tohoto tvrzení je například přítomnost hned 2gigahertzového mobilního Celeronu, a především pak kombinované DVD/CD-RW mechaniky. Stejně jako v Think-Padu R40e od IBM, je tato jednotka určena jako plná alternativa možností stolních počítačů. Výkon celé platformy je ale zejména kvůli čipsetu SIS650 ne zrovna výstavní, a tak nelze očekávat ani nějaké grafické orgie v nejnovějších 3D hrách. Smutným prvkem, který sjednotil různé notebooky s touto čipovou sadou, byla také menší stabilita systému. Dvojice USB portů (bohužel opět starší verze 1.1) je v dnešní době standardem, méně obvyklé je rozhraní SPDIF pro digitální připojení reprosoustavy či receiveru. Zajímavá je také klávesnice rámovaná na horní straně třemi programovatelnými tlačítky, určenými například pro rychlý přístup k e-mailové schránce. Koncepce notebooku all-in-one zahrnuje mimo vestavěné optické jednotky také disketovou mechaniku, což pro některé uživatele může být významný faktor rozhodující o nákupu. Máte-li zájem připojovat digitální videokamery či některé externí pevné disky prostřednictvím rozhraní IEEE1394, nebo snad nechat grafický výstup plynout třeba na televizor, i v tomto směru vám LEO SmartBook 641XH poskytne příslušné konektory.

Cena vč. DPH: 41 236 Kč

Toshiba Satellite 1410-304

Také v rámci nabídky Toshiby je řada Satellite 1410 reprezentantem toho nejlevnějšího, co si lze u této značky pořídit, a proto nepřekvapí ani pěkně nastavená cena těsně pod 40 000 korunami včetně DPH. Je tedy jasné, že řada malých živnostníků ráda využije možnosti si celý stroj jednorázově odepsat od základu daně. Model Satellite 1410-304 pěkně ukazuje, jakou váhu má v počítačových systémech čipová sada a také sladění jednotlivých komponent. I přes formálně nižší frekvenci čipu, než mají dvougigahertzové Celerony, je totiž schopen dosáhnout s nimi plně srovnatelného výkonu, jenž je potvrzen vůbec druhou nejvyšší pozicí v testu. Bez zajímavosti určitě není ani grafický subsystém, kterému, pokud pomineme poměrně dobrý, ale parametry stále standardní 14,1" LCD monitor, dominuje čip GeForce4 420 Go od nVidie. Nad průměrem tohoto testu vyčnívá také 30GB pevný disk. Hezké je i zpracování stroje, a pomineme-li vyboulené víko krytu displeje a vyšší hmotnost, bude nás čekat řada zajímavých detailů, jako například krytka méně často používaných rozšiřujících portů. U Toshiby je už tradičně věnována enormní pozornost softwarovému vybavení, ve kterém nechybí originální applet pro ovládání spotřeby notebooku, bleskurychlý System Recovery a řada dalších drobných programů a utilit zjednodušujících práci s Windows. Satellite 1410-304 je hodnotný reprezentant zavedené a tradiční notebookové značky.

Cena vč. DPH: 39 990 Kč

UMAX ActionBook 575T

Značka UMAX je pro uživatele synonymem možnosti pořídit si notebook za opravdu lidovou cenu, a skutečně také v tomto testu si model ActionBook 575T dokázal vydobýt vavříny v pomyslné kategorii "nejnižší cena". Za méně než 32 tisíc korun včetně DPH můžete získat stroj, který sice nevyniká stabilitou, ostatně jako žádný z testovaných produktů, jejichž páteř je tvořena čipovou sadou SIS 650, ale dosahuje díky 2GHz mobilnímu Celeronu jak přijatelného výsledku v testu výkonu, tak rozumné výdrže akumulátorů. Dvě a čtvrt hodiny sice není mnoho, ale pro základní možnost práce na cestách to postačuje. Také hmotnost je v této kategorii přijatelná a o několik desítek gramů přesahuje 3 kilogramy. K připojení periferií jsou určeny jak 3 konektory USB 2.0, tak rozhraní FireWire, které ocení například majitelé digitálních videokamer, a nechybí ani výstup na televizní obrazovku. Mezi slabší stránky patří občasný hluk generovaný větrákem na procesoru a také velmi chudá softwarová výbava. Pokud pomineme utilitu na konfiguraci trojice programovatelných kláves a zcela standardní Windows XP Home Edition, nedostane uživatel nic navíc, a v případě náhlé havárie jej čeká strastiplná kompletní instalace operačního systému a následně pak i všech ovladačů z CD. Nástroje jako inteligentní System Recovery či dokonce "snímkování" operačního systému a jeho uložení bychom na pevném disku hledali marně.3 0388/BAM o

Cena vč. DPH: 31 710 Kč


Zahoďte desktopy! – test nejlevnějších notebooků II.

Jak si správně koupit levný notebook?

1. Pečlivě vybírejte komponenty, které by měl notebook obsahovat. Rozhodněte se, jak velký pevný disk chcete, zda vyžadujete také CD-RW nebo jinou optickou jednotku. Dobře zvažujte přítomnost disketové mechaniky ta vždycky zhorší celkovou hmotnost.

2. Nesnažte se šetřit za každou cenu. Velmi často se vyplatí si třeba pár stokorun nebo i tisíc připlatit za lepší produkt. Přeci jen je notebook investice na několik let a ne jen pro letošní sezónu.

3. Pozor na extrémně zajímavé nabídky. Leckdy se v nich skrývají buď přímo výběhové součástky, anebo výrazně méně výkonné komponenty, jejichž koupě vás může do budoucna omezovat.

4. Málo paměti škodí zdraví. V žádném případě nekombinujte 128 MB RAM spolu s Windows XP, ať už Home Edition nebo Professional. I starší Windows 2000 prakticky vyžadují nejméně 256 MB a při dnešní ceně paměťových modulů to není příliš zásadní investice.

5. Zvažujte záruku i služby. Notebook vám soused neopraví, řada problémů se řeší výměnou celé desky či displeje, a to nejsou levné součásti.

6. Snažte se rozložit si nákup na delší období. Tlak na rychlé rozhodnutí vás může donutit vzít i produkt, který vám nebude vyhovovat. Navíc některé komponenty se rychle nahrazují novějšími a výkonnějšími modely.

7. Hledejte dobrý software. Řada výrobců přidává množství speciálních aplikací, jejichž cílem je usnadnit a zpříjemnit vám práci s notebookem. Jiní se ale někdy zdráhají dát dokonce i operační systém, jen aby snížili cenu.

8. Notebook téměř nelze vylepšit. Vyjma přidání či výměny paměťového modulu, a někdy i výměny pevného disku, svůj notebook nemůžete omladit. Myslete na to a hodnoťte vaše požadavky s dostatečnou rezervou.

9. Bojujte za svá práva. Když nebudete spokojeni s přístupem prodejce či se způsobem řešení reklamace, snažte se hájit svá práva. Tlak na trhu je obrovský a pro dealery je důležitým faktorem spokojený zákazník.0388

§§§§§


Sedmnáctky útočí – test 17palcových LCD displejů I.

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0389

Patnáctipalcové LCD displeje úspěšně bojují o svůj osud se zaběhlými CRT monitory a na trhu se pomalu objevuje další silný produkt ploché monitory s úhlopříčkou 17 ". Jejich hlavní výhody? Velká plocha obrazovky srovnatelná téměř s 19" klasickými zobrazovači, ovšem nesrovnatelně nižší prostorové nároky a spotřeba energie. Vybrali jsme pro vás ty nejlevnější sedmnáctky na našem trhu.

Loňský rok byl ve znamení postupného nástupu LCD monitorů zákazníci si začali uvědomovat, že je to skutečná alternativa ke klasickým zobrazovačům nejen po stránce technologické, ta už se běžným monitorům blíží delší dobu, ale především po stránce cenové. Bohužel nové aplikace a hry si žádají větší prostor na obrazovce a standardních 1 024 x 768 bodů (standard XGA), které poskytují patnáctky, pomalu přestává stačit. 15palcové displeje s větším rozlišením jsou možné prakticky jen u notebooků, tam se uživatelé s miniaturními ikonkami i vyšší cenou v podstatě smířili, ale stolní zobrazovače potřebují růst ve smyslu dostupné plochy. A právě proto se dnes zraky zákazníků obracejí k sedmnáctkám.

Nemá cenu zastírat, že zde stále je cenový rozdíl proti patnáctipalcovým LCD, a především pak proti 19" LCD monitorům. Vždyť ty je možné pořídit už od 6 tisíc korun, což je suma, která je zatím nedostižná i pro lacinější LCD patnáctky. Řekněme si tedy, v čem LCD monitory před svými klasickými CRT kolegy jasně vedou. O rozměrech a spotřebě byla už řeč, další na řadě jsou tedy parametry obrazu, především jeho kontrast, neuvěřitelná ostrost a velmi cenná geometrická dokonalost. Na LCD neexistuje něco jako ztráta konvergence v rozích, poduškovité či trapézovité zkreslení, nehomogenita barevného podání, chvění obrazu a další vady vyplývající z podstaty principu katodové trubice v nitru běžného monitoru.

Na druhou stranu ani LCD není bez vad v obraze, a právě ty odlišují lepší modely od těch méně kvalitních. Největším oříškem je správný převod analogového signálu do plně digitálního bodového rastru LCD matrice, kde nastává problém s přesným určením barvy jednotlivých bodů. U méně kvalitních displejů je patrné například přesahování tenkých linií do vedlejších bodů, nečisté okraje písma a další artefakty. Právě význam těchto problémů roste v souvislosti se zvyšujícím se rozlišením. Jak totiž roste vertikální i horizontální rozlišení obrazu, zvyšuje se výrazně objem dat, tedy v případě analogového signálu frekvence, na které jsou přenášeny informace o jednotlivých bodech. Ta totiž odpovídá obrazové frekvenci násobené počtem přenášených informací.

Řešení tohoto problému je známé digitální připojení typu DVI. Bohužel jeho implementace něco stojí jak na straně počítače, tak i na straně displeje. Za nejlacinější DVI kompatibilní kartu dáte sice zhruba 3 tisíce korun, ale rozdíl v ceně obdobného displeje vybaveného DVI a toho čistě analogového se může pohybovat klidně kolem 5 tisíc. Naštěstí elektronika v samotných LCD monitorech a také výstupní obvody v grafických kartách zvyšují svou kvalitu tak rychle, že v mnoha případech dnes není vůbec snadné poznat, zda displej je připojen analogovou cestou nebo digitální. Rozdíl je těžce postřehnutelný zejména u kvalitnějších 15" LCD s rozlišením XGA, a velmi malý už dokonce u dobrých sedmnáctek, které jsou bez výjimky k dispozici s bodovým rozlišením 1 280 x 1 024. Těžko říci, zda bude tento vývoj pokračovat i pro vyšší rozlišení a větší LCD panely, ale faktem zůstává, že i DVI se pomalu stává v moderních grafických kartách standardem, a ne výjimečným bonusem pro uživatele, jako tomu bylo dřív. Testované sedmnáctky patří ale díky své ceně k tomu méně vybavenému segmentu, a tak u nich většinou budeme právě DVI připojení hledat těžko.

Vrátíme-li se ještě k nešvarům LCD displejů, nesmíme zapomínat ani na problémy s podsvícením. Vzhledem k principu, jakým je obraz na displeji z tekutých krystalů vytvářen, jsou jednotlivé barevné složky v podstatě jasové filtry určité barvy nad konstantně zářícím pozadím. K rozvedení světla rovnoměrně po celé ploše se používá tvarovaný blok polykarbonátu, a samotným zdrojem světla jsou katodové trubice na okrajích displeje. V případě notebookových monitorů je to často pouze jedna, běžné patnáctky a některé sedmnáctky mají dvě, a dále s úhlopříčkou roste i jejich počet těchto trubic. Není tedy výjimečné, že po celé ploše displeje není stejná úroveň jasu, a tento problém je patrný zejména u lacinější modelů.

Sedmnáctky s rozlišením 1 280 x 1 024 bodů mají ale ještě jeden specifický problém. Jde o to, že jejich poměr stran není běžných 4 : 3, jako u rozlišení 1 024 x 768, 1 600 x 1 200 bodů a dalších, ale 5 : 4. Proto budou například fotografie z většiny digitálních fotoaparátů, které jsou pořizovány vesměs v poměru 4 : 3, zobrazeny se dvěma černými pruhy na horním a spodním okraji. Stejně tak širokoúhlé video, jež na běžném monitoru tyto pruhy už má, bude mít na 17palcovém LCD tmavé okraje ještě větší.

Jak jsme testovali

Při pohledu do tabulky jsou patrné mezi jednotlivými parametry, zejména kontrastu, poměrně značné rozdíly. I přes veškerou snahu naše testy neprokázaly, že by monitory s udávaným vyšším kontrastním poměrem bylo možné paušálně ohodnotit jako obrazově kvalitnější. Jediné, co lze z vysokého čísla odvodit, je prakticky jen dobré podání černé barvy. Stejně tak hodnoty doby odezvy, kterými se produkty někdy i znatelně liší, nemají v reálné provozu příliš značný dopad na vnímání jak videa, tak rychlých akčních scén v hrách, a už vůbec ne na běžnou práci v kancelářských programech. Lze totiž říci, že i dnes zcela běžných 25 ms odezvy plně stačí ke standardním činnostem, a tak většina uživatelů rozdíl mezi standardními 25 a špičkovými 16 milisekudami prakticky nepocítí.

Rozdíly mezi produkty je ale vidět v podání barev a zejména v práci s barevnou paletou. Obvyklým nešvarem LCD monitorů, na který si stěžují především profesionální grafici či designéři webového obsahu, je malá schopnost rozlišovat barvy, resp. úrovně šedé, které jsou blízko zcela bílé či naprosto černé. Pokud tedy chápeme, že při 24bitovém barevném zobrazení mohou jednotlivé úrovně samotných složek RGB, ale i šedé odstíny nabývat hodnot od 0 do 255, přičemž 0 reprezentuje zcela černou a 255 zcela bílou, mohou některé monitory odstíny v rozsahu zhruba 0-5 či 251-255 zobrazovat jako stejnou barvu. To je velký problém zejména při designu webu, neboť na CRT monitoru či na jiných LCD panelech tyto hodnoty odlišit lze. Snadno se tedy může grafikovi stát, že na svém (méně kvalitním) LCD monitoru nevidí například komprimační artefakty, ale pro návštěvníka stránek už patrné jsou.

Stejně tak ve hrách se snadno můžete dostat do situace, kdy autoři zamýšleli některou z úrovní designovat jako noční boj, avšak malá citlivost LCD monitoru k extrémně tmavým partiím z vás může udělat velmi snadný cíl, který své nepřátele nemusí vůbec vidět.

LCD monitory nastupují

O tom, že ploché panely z tekutých krystalů jsou atraktivním zbožím, o které mají zákazníci zájem, není vcelku pochyb. Proto nepřekvapí ani čísla, která zpracovala analytická společnost Bryan Norris, shrnující situaci na českém trhu během prvního kvartálu tohoto roku. Mimo jiných dat se v jejím reportu objevilo také zajímavé rozdělení trhu podle typu monitoru.

Z níže uvedených čísel je jasně viditelných hned několik trendů: Jednoznačně dominujícím typem monitoru jsou u nás 17" CRT, které pokrývají více než polovinu trh. Je to potvrzením několikaletého ústupu dříve oblíbených patnáctek ze scény, které jsou už delší dobu plně nahrazeny sedmnáctkami. V pořadí druhou úhlopříčkou podle oblíbenosti CRT monitorů jsou devatenáctky, které si ukously už 11 % trhu. Konečně všechny ostatní CRT monitory, tedy 21" a větší a také menší než 17" mají jen 5,8% podíl na českém trhu.

Všechny ploché typy monitorů, tedy jak LCD, tak plazmové, tvoří ve srovnání počtu prodaných kusů 31,4 %, což hodnota, která každým kvartálem pravidelně stoupá a není důvod, aby se nezvyšovala i dále. Z tohoto segmentu je více jak polovina prodaných zobrazovačů (57,6 %) 15" LCD, což na celkovém trhu znamená podíl zajímavých 18,1 %. Výrazně stoupající je segment 17" LCD, kterých se prodalo z celkových 124 tisíc monitorů 10,4 % a mezi samotnými LCD mají sedmnáctky podíl třetinový. 18" a 19" LCD displeje jsou stále poměrně drahým zbožím, a tak dohromady netvoří ani 3 % monitorového trhu, LCD devatenáctek se pochopitelně prodává méně, než sedmnáctek. A konečně větší LCD monitory spolu s plazmovými obrazovkami činí 0,3 % českého monitorového trhu, což v kusových prodejích za první kvartál znamená necelých 400 prodaných zobrazovačů.

Zdroj: Bryan Norris Associates, CZ market, Q1/03

Acer AL707

Jedna z vůbec nejlevnějších sedmnáctek, které lze na českém trhu sehnat, je značky Acer a nese modelové označení AL707. I přes velmi nízkou cenu je její kvalita obrazu poměrně dobrá a po automatickém nastavení parametrů lze konstatovat, že čistota zobrazení je zcela bez výhrad. V hodnocení šedé palety jsme nezaznamenali žádné barevné odchylky a celý obraz byl homogenní, s plynulým přechodem od bílé do zcela černé barvy. Pozitivním faktem je určitě také to, že lze rozeznat i extrémně jasné a extrémně tmavé odstíny. Ovládání vychází z pseudokruhového designu, a i přes pomalou regulaci například jasu a kontrastu je relativně příjemné. Barevnou teplotu je možné nastavovat pouze ve dvou přednastavených hodnotách a pak také v uživatelské volbě s přímou korekcí složek RGB. Oproti jiným modelům jsme zaznamenali nižší jas, snaha o nápravu v menu vede k výrazným posunům v kontrastu, které už nelze dorovnat. V každém případě je to ale za velmi laciný peníz příjemný zobrazovač.

Cena vč. DPH: 14 620 Kč

ADI MicroScan A710

Zcela nový model MicroScan A710 nasadila do našeho testu společnost ADI Czech, a rozhodně neudělala špatně. Produkt disponuje subjektivně jasnějším obrazem s měkkou a plynulou přechodovou paletou. Zatímco extrémně tmavé odstíny je snadné odlišit, ty světlé firmware nekompromisně spojuje do jednolité bílé barvy. Ovládání je lehce nadprůměrné a dá se na něj snadno zvyknout. Situace v menu je však komplikována například tím, že k dispozici jsou pouze dvě barevné teploty, a ty navíc nepopsané. V každém případě lze chromatické podání doladit složkově v rovinách RGB. Vestavěné dvouwattové reproduktory lze určitě označit za ve své kategorii velmi dobré, a ačkoliv se neřadí k hi-fi produktům, své poslání určitě splní. Bohužel konektor pro připojení sluchátek je umístěn velmi neprakticky až na zadní straně panelu. Za solidní cenu tedy dostanete obrazově příjemný, úžasně kompaktní monitor, se kterým je díky nízké hmotnosti doslova radost manipulovat.

Cena vč. DPH: 16 830 Kč

AOC LM720A

Pro řadu uživatelů je LM720A od AOC synonymem velmi levného sedmnáctipalcového LCD monitoru, a je nutno přiznat, že si toto označení udržel i v nabité konkurenci dalších produktů v našem testu. Je pro něj charakteristický dobrý obraz, ale o něco nižší jas, než jakým disponují někteří soupeři. Jak extrémně světlé, tak tmavé odstíny jsou zobrazeny přijatelně a lze v nich najít rozdíly. Přechodová šedá paleta je sice sama o sobě plynulá, avšak v určité fázi firmware posunuje barvy směrem k zelené složce, což může působit rušivě. Ovládání vychází ze standardního konceptu AOC s pseudorotační nabídkou funkcí, ve které se uživatel pohybuje dvěma směrovými klávesami. Automatické nastavení analogového signálu je bez výhrad, avšak jasová korekce vede u hodnot nad 50 % maxima k citelné ztrátě kontrastu a obraz je tak nepoužitelný. Zajímavostí jsou dva reproduktory v noze, jejichž projev patří sice k nejhlasitějším, ale vzhledem k jejich blízkosti postrádají jakýkoliv stereoefekt.

Cena vč. DPH: 14 960 Kč

Hansol H750-S

Monitory Hansol nepatří k nejčastějším účastníkům našich testů, a tak jsme byli na výsledky modelu H750-S zvědaví. Překvapil nás doslova brilantním obrazem a velmi čistým přechodem šedé palet bez jakýchkoliv barevných posunů. Grafiky či webdesignéry potěší určitě fakt, že jak extrémně tmavé, tak extrémně světlé odstíny lze od sebe výborně odlišit, a také zobrazení drobného textu je bez jakýchkoliv výhrad. Automatické nastavení fáze i dalších parametrů obrazu pracuje skvěle a bez jakékoliv ruční korekce poskytuje čisté zobrazení. Vestavěné reproduktory patří k průměru, ale zdířku na sluchátka najdete až na zadní straně panelu, což rozhodně nepotěší. Ovládání je však příjemné, a zejména přítomnost většího množství dobře popsaných tlačítek činí z příslušných úprav v menu doslova hračku. Horší už je to se stabilitou monitoru, která je kvůli konstrukčnímu provedení nohy slabší. Celkově je to za výbornou cenu velmi zajímavý monitor a zaslouženě si odnáší PC WORLD TOP PRODUKT.

Cena vč. DPH: 15 420 Kč

iiyama ProLite E430S

Koncepčně novou řadu ProLite představila v období kolem letošního CeBITu iiyama. V případě E430S jde o designově perfektně zvládnutý monitor s extrémně tenkým rámečkem a nízkou hmotností. Také iiyama nabízí skvělý obraz s velmi měkkou křivkou šedé a výborným podáním drobného písma, horší je to už s barevnými extrémy. Ty světlé splývají v čistě bílou, a tmavé v černou, což omezuje možnost profesionálního zpracování grafiky a do jisté míry i hraní her či sledování filmů. Je to škoda, protože například v nastavení barevných teplot jsou k dispozici tři samostatné volby, standard sRGB a ještě si uživatel může monitor zkalibrovat sám. Zajímavostí jsou možnosti šetření elektrickou energií, kdy se omezí jas prosvětlujících výbojek, což je dobře použitelné při noční práci nebo v tmavých místnostech. Horší je to s ovládáním, jež nepatří k nejsnadnějším, důležité volby jako jas a kontrast mají naštěstí tlačítka přímého přístupu. Monitor je bohužel nejdražším účastníkem testu.

Cena vč. DPH: 20 490 Kč

NEC MultiSync LCD1701

MultiSync LCD1701 jsme už před nějakým časem testovali, a nevedl si špatně. Bohužel poslední dobou se vyrojilo velké množství konkurentů, kteří jej sice nepředčí kvalitou obrazu, ale hlavně cenou. V každém případě je však obraz produkovaný tímto monitorem na velmi vysoké úrovni s plynulou a čistou přechodovou křivkou šedé palety, i když je třeba přiznat, že extrémně černé hodnoty od sebe odlišit nedokáže. Při pokusu o zvýšení jasu se začnou vytrácet barvy a kontrast, takže korekce touto cestou nevede k výsledku. Automatické nastavení pracuje přijatelně, tu a tam drobná korekce parametru fáze neuškodí. K ní je ovšem třeba vstoupit do menu, a to přílišnou ergonomií nedisponuje. Navíc výbornému designu byla obětována funkčnost, a tak tlačítka tvoří tenkou linii na spodním okraji obrazovky. Jejich popisky jsou pouze reliefní, což je činí za běžného světla těžko čitelnými, za šera pak téměř neviditelnými. I přesto je to ale kvalitní a reprezentativní produkt, ovšem za ne tak dobrou cenu.

Cena vč. DPH: 17 670 Kč


Sedmnáctky útočí – test 17palcových LCD displejů II.

Tatung L7CMT

Poměrně málo známá značka Tatung je v testu zastoupena modelem L17CTM. Už na první pohled je vidět, že jde o robustní produkt, vždyť jeho hmotnost činí dokonce 7,5 kg a přitom napájecí zdroj je umístěn vně, v odděleném boxu. Robustnost ale s sebou přináší také poměrně silné okraje po stranách displeje a nemalý zábor prostoru v kanceláři. V testu obrazu dosáhl Tatung L17CTM přijatelných výsledků, přičemž slabšími momenty byly jak stupňovitá paleta šedé barvy, která je dokladem, že si elektronika zjednodušuje práci a redukuje počet barev, tak také nerozeznatelné extrémně černé i extrémně bílé odstíny. Monitor má vestavěné reproduktory s výkonem 1,2 W na každý kanál, které jsou kryty designově velmi spornou mřížkou ve tvaru vlny. Výstup zvuku je možný i do sluchátek, avšak příslušný konektor je umístěn i zde až zcela na zadní straně panelu. Výhodou je určitě vestavěný mikrofon nad displejem, takže případným telekonferencím či internetové telefonii nestojí nic v cestě.

Cena vč. DPH: 16 070 Kč

V7 Videoseven L17MB

Černý monitor L17MB značky Videoseven nás upoutal svým úžasně kompaktním přepravním provedením. Při jeho zprovoznění není třeba nic skládat či rozebírat, pouze stačí nohu překlopit z transportní do pracovní polohy a panel zapojit. Výsledným obrazem se Videoseven L17MB řadí k průměru, přičemž k zajímavým a kladným stránkám lze určitě připočíst velmi čistou přechodovou křivku šedé barvy bez barevného nádechu a extrémně dobré rozeznávání velmi tmavých odstínů. Zato ty světlé splývají do jednotné bílé, z čehož nebudou mít grafici příliš velkou radost. Menu vychází z pseudokruhového konceptu a je poměrně snadno ovladatelné směrovými klávesami. Hlasitost vestavěných reproduktorů s udaným výkonem 2x 1 W lze ovládat také z menu, k dispozici jsou klávesy pro přímý přístup k jejímu nastavení, okamžité ztlumení je věcí postupného stisku dvou tlačítek. Celý postup je na obrazovce dobře popsaný i pro uživatele, kteří nečtou přiloženou dokumentaci.

Cena vč. DPH: 16 470 Kč

§§§§§


Úsporná řešení na váš stůl – test 10 inkoustových multifunkčních zařízení I.

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0390

Zabírá vám skener, fax, tiskárna a čtečka paměťových karet na stole mnoho místa? Nestačí vám pro jejich připojení elektrické zásuvky nebo rozhraní vašeho počítače? Pokud na jednu či obě otázky můžete odpovědět kladně, pak patříte do skupiny zákazníků, pro něž jsou určeny multifunkční produkty. Znovu zdůrazňovat, že zvládnou kopírování, tisk, faxování a skenování, by zřejmě bylo nošením dříví do lesa. Upozornit na fakt, že nově zvládnou i čtení a zpracování digitálních fotografií, však rozhodně musíme. Inkoustové tiskové mechaniky, na nichž jsou právě testované produkty vystavěny, totiž nabízejí vysoké rozlišení, fotorealistickou kvalitu tisku i dostatečnou rychlost práce. Není proto žádný div, že výrobci mnoho produktů na trhu obohatili o pozice pro čtení CompactFlash, SD, MMD či CF karet. Zařízení, s nimiž vás v našem článku seznámíme, se hodí pro domácnost a stejně dobře zvládnou práci v malé kanceláři. Limitujícím faktorem vašeho výběru může být pořizovací cena, provozní náklady, rychlost práce, nebo její přesnost. Záleží jen na vás, který výrobek vás osloví. A pokud se právě teď nerozhodnete pro žádný z nich, nevadí. Za několik měsíců zřejmě přineseme podobné porovnání jiných zařízení, neboť na trhu jich neustále přibývá.

Windows a Mac OS s podporou USB

Základním předpokladem plného využití všech funkcí All-In-One produktů je počítač s univerzálním sériovým rozhraním a operačním systémem, který USB podporuje. Výrobci zařízení jako minimum uvádějí Windows 98 a Mac OS 8.6 či 9.1. Jen jediný výrobek může být připojen také prostřednictvím ethernetové zásuvky, nebo pomocí volitelného paralelního rozhraní. Pokud nemáte potřebný operační systém nebo komunikační rozhraní k dispozici, můžete samozřejmě používat multifunkční přístroj pro kopírování, faxování i tisk fotografií, avšak jen při obsluze z ovládacího panelu. Ostatní funkce, mezi něž patří skenování do počítače, přesun snímků z paměťové karty na pevný disk a tisk souborů z počítače, nebudou přístupné. Přestože nedostupnost paralelního rozhraní může být považována za nedostatek, odráží současný trend ve vývoji počítačových periferií. Proti IEEE 1284B je USB mnohem rychlejší při přenosu dat, podstatně tak ovlivňuje rychlost práce a tím i produktivitu, navíc zpřístupňuje i další možnosti řízení multifunkčních výrobků přímo z pracovní plochy operačního systému.

Ideální přístroj

Jaký by vlastně měl být vysněný ideál? Rychlý, přesný, levný, malý a s laciným provozem? S tím bychom mohli souhlasit. Problém je v tom, že většina testovaných zařízení splňuje takové požadavky jen částečně. Levné přístroje tedy nenabídnou výhodné provozní náklady a zpravidla ani vysokou rychlost tisku či kopírování, svižné a výkonné stroje se naopak nepovalují v regálech s nápisem "za odvoz téměř zdarma". Při výběru také hodně záleží na předpokládaném využití. Jestliže se domníváte, že vaše dokumenty budou zpracovávány převážně černobíle, pak vás celková doba barevného tisku nemusí moc zajímat. Obdobně vás zřejmě nezarazí horší podání barev u skeneru, pokud jej nechcete využít pro náročnější grafické práce. Skenery multifunkčních zařízení totiž při testu patřily k nejslabším článkům produktů. Jejich nastavení si dokonale rozumí se zabudovanými inkoustovými tiskovými mechanikami, které mohou vytisknou kopii lepší než originál, ale barevné posuny při snímání předloh do počítače jsou mnohdy těžko pochopitelné. Posun jednotlivých odstínů lze částečně korigovat v ovladači skeneru, lepších výsledků však dosáhnete při úpravě snímku v některém grafickém editoru.

Pár programů v ceně

Rozdíly mezi výrobky a jejich výkonností jsou značné, jejich programové vybavení je však velmi podobné. Zahrnuje totiž softwarové balíky, které samostatně řídí jednotlivé funkce zařízení, nebo nabídnou komplexní pohodlnou správu celku. Mezi potřebné části softwaru musíme zařadit ovladače a utility, které sledují stav spotřebního materiálu, informují o probíhajícím využití výrobku. Samozřejmou součástí výbavy jsou však i OCR programy pro převod textu, grafické editory, manažery sejmutých snímků ze skeneru nebo paměťové karty apod. Je těžké rozhodnout, zda lepší programy pocházejí z dílen HP, Canonu, Epsonu či Lexmarku, vkus uživatelů se totiž stále mění a jejich zkušenosti se vyvíjejí. Na obrázcích programového vybavení se o tom můžete přesvědčit sami a rozhodnout, zda barevná kombinace, rozmístění a přehlednost menu či klikacích map vyhoví právě vám. Jednoduchý program, který překvapí snadnou obsluhou, ale nenabídne pokročilé funkce k nastavení rozlišení, vyvážení barev, odstranění tiskového rastru při skenovaní atd., bude zřejmě lépe vyhovovat začátečníkům. Zkušenější uživatel jistě uvítá možnost změny barevného profilu, schopnost tisknout více stran originálu na jeden výtisk A4 a mnoho dalších vymožeností. Ať patříte mezi začátečníky nebo pokročilé, můžeme vám zaručit, že práce s multifunkčními výrobky není náročnější než samostatné používání jednotlivých částí AIO. Vzájemná provázanost těchto částí přispívá k intuitivnímu ovládaní i k rychlému pochopení možností výrobku.

Rychlost, přesnost a cena

V tabulkách s technickými specifikacemi a výkony najdete několik údajů poskytnutých výrobcem, a samozřejmě také výsledky našich měření. Ceny zařízení i provozní náklady jsou uvedeny včetně DPH, náklady na monochromatické zpracování dokumentů odpovídají 5% pokrytí černou barvou, barevný tisk je hodnocen v celkovém 20% pokrytí (5 % na každou barvu CMYK). Měření výkonu probíhalo po připojení výrobků k PC s procesorem Pentium 4 3,06 GHz a 512 MB operační paměti. Na PC byla nainstalována Windows XP Professional. Při instalaci, testu i odstranění programového vybavení jsme u žádného zařízení nenarazili na problémy. Průvodce instalací, detekce zařízení, zavedení ovladačů, to vše probíhalo bez problémů. Zjistili jsme, že před instalací by se měl uživatel seznámit se základní dokumentací, v níž je způsob připojení AOI k PC popsán. Některé výrobky totiž vyžadují instalaci softwaru ještě před připojením k USB, a nedodržení postupu může způsobit určité problémy. Během testu jsme ověřovali rychlost a kvalitu práce při snímání dokumentů, tisku a kopírování. Série testů využíváme pro samostatná měření skenerů a tiskáren, a protože multifunkční produkty takové funkce zvládají, nebyl důvod testovací procedury měnit. V tabulkách proto najdete měřenou rychlost opakování, údaje o době kontinuálního tisku a doby výtisků první stránky dokumentu Word, Photoshop, Corel i prostého textu. Tiskárny, na nichž jsou stroje postaveny, mohou pracovat ve třech až pěti režimech rychlosti a kvality, v tabulkách uvádíme čas náhledu a výkon, při němž dokázala tiskárna vytisknout požadovaný dokument bez viditelných vad. Přesnost barev u skeneru byla ověřena snímáním kalibračního terče Kodak IT8 s následným vyhodnocením programem Candela Color Synergy.

Canon MPC 200

Popis testovaných produktů spojujících v sobě skener, inkoustovou tiskárnu a kopírku, můžeme odstartovat u abecedně prvního multifunkčního zařízení, které by podle specifikace udávané výrobcem mělo za minutu vytisknout 14 černobílých nebo 10 barevných stran formátu A4. Canon MPC 200 je vybaven tříbarevnou sdruženou cartridgí a samostatným zásobníkem černé barvy. Obě inkoustové kazety jsou umístěny v tiskové mechanice s hlavou, jejíž výdrž odpovídá životnosti celé tiskárny. Výrobek podle nás vyhoví především těm zákazníkům, kteří upřednostňují rychlý monochromatický tisk textu nebo grafiky. V této oblasti totiž nabízí velmi krátké doby výtisků. Kontinuální tisk barevných dokumentů se již pohybuje na průměrné úrovni. Pro kvalitní monochromatický tisk obrázků je třeba využít vysokého rozlišení, u barevných předloh však pro dostatečnou kvalitu postačí jen střední pracovní režim. Vestavěný deskový skener odpovídá kvalitou i výkony nižší cenové hladině, nabízí jen průměrné pracovní rozlišení a 36bitovou barevnou hloubku. V pracovních režimech do 600 x 600 ppi pracuje poměrně svižně, interpolované nastavení 1 200 x 1 200 ppi mu rovněž vyhovuje a právě díky rychlému snímání s interpolací dokáže porazit ostatní konkurenční produkty. Přesnost snímání je velmi dobrá, ale barevné odchylky se bohužel projevily jako vysoké. Canon MPC 200 je připraven i pro zpracování digitálních fotografií pod čelním ovládacím panelem je totiž umístěna zásuvka pro PC karty, které slouží jako redukce k běžným paměťovým modulům digitálních fotoaparátů.

Cena vč. DPH: 7 989 Kč

Canon MPC 730

Rychlým tiskem a kopírováním, levným provozem, ale také poměrně pomalým snímáním dokumentů ve vysokém rozlišení a výbornou schopností zachovávat barvy skenované předlohy disponuje multifunkční stroj Canon s modelovým označením MPC 730. Tento výrobek je díky vyššímu výkonu a s ním související ceně směrován spíše do kanceláří, kde je vyšší pořizovací cena rychleji vyrovnána právě ekonomickým provozem. Tisková mechanika Canonu MPC 730 nese čtyři oddělené inkoustové zásobníky s barvami CMYK a při nedostatku inkoustu v kazetě lze vyměnit jen ten oddíl, který je prázdný. Vypočítané náklady na tisk jsou tak v podstatě reálné, nikoliv jen teoretické. Víko vestavěného skeneru je na levé straně doplněno automatickým podavačem pro 30 listů předlohy, vícestránkové kopírování proto probíhá podstatně rychleji než u pokládání listů na sklo skeneru. V zadní části Canonu MPC 730 je umístěn 150listový podavač papíru, přihrádka předního výstupu spolehlivě zachytí až 50 výtisků. Ovládací panel před sklem skeneru je vybaven zřetelně označenými tlačítky a nepodsvíceným displejem, který uživatele česky provází jednotlivými položkami. I model MPC 730 myslí na uživatele digitálních fotoaparátů a nabízí zásuvky pro SmartMedia, Compact Flash, Memory Stick, SD i MMC karty a možnost přímého tisku pořízených digitálních snímků. Na oba výrobky Canon je poskytována záruka 2 roky. Model MPC 730 byl v době zpracování testu nabízen za 17 389 Kč.

Cena vč. DPH: 17 389 Kč

Epson CX 3200

K nejlevnějším zařízením v tomto testu se řadí stroj pocházející od společnosti Epson, který nese modelové označení CX 3200. Ten sice nedokáže faxovat, zato si ale dobře poradí s tiskem barevných dokumentů. Prověřená rychlost opakování tisku totiž patřila k nejlepším v testu. Skener nabízí nižší hardwarové rozlišení, předváděl proto poměrně rychlou činnost, ale na rozdíl od jiných výrobků se značkou Epson poněkud pokulhával ve správném zachycení barev a tento nedostatek se částečně projevil i v barevných posunech při vytváření kopií. Chyby barev je možné odstranit při kopírování pomocí ovládacího programu, v němž lze nastavení jednotlivých barevných odstínů, jas i kontrast poměrně úspěšně korigovat. Výrobek byl vybaven podavači pro 100 archů papíru na vstupu a pro 50 výtisků na výstupu. Samostatný černý inkoustový zásobník v tiskové mechanice doplňuje sdružený zásobník odstínů CMY. Tiskárna může pracovat v maximálním rozlišení 2 880 x 720 dpi černobíle i barevně a při volbě fotopapírů je možné využít i vyššího nastavení 5 760 x 720 dpi. Při měření času potřebného k realizaci prvního výtisku tento produkt nestačil na konkurenční výrobky, delší dobu (7-10 sekund) totiž potřeboval k přípravě tisku. Vedle nízké pořizovací ceny, jež byla v době uzávěrky stanovena na 6 989 Kč, a prodloužené tříleté záruční doby nás příjemně překvapil také pěkný software pro řízení multifunkčního zařízení z pracovní plochy počítače. K záporným stránkám výrobku bohužel patří velmi vysoké provozní náklady, které při vyšším pracovním výkonu podstatně zatíží firemní či domácí rozpočet.

Cena vč. DPH: 6 989 Kč

HP PSC 2210

Představovat společnost Hewlett-Packard jako výrobce inkoustových tiskáren s dominantním postavením na našem trhu by bylo nošením dříví do lesa. Jen málokdo proto vyjádří údiv nad tvrzením, že HP má ve svém výrobním portfoliu také širokou nabídku multifunkčních zařízení osazených inkoustovou mechanikou. HP PSC 2210 patří k těm, které nezvládnou faxování, ale zato jsou připraveny pro přímý tisk fotografií z digitálních fotoaparátů. Výrobek standardně pracuje s oddělenými inkoustovými kazetami obsahujícími černou barvu a odstíny CMY, přičemž černý zásobník lze volitelně zaměnit za tříbarevnou cartridge s fotografickými barvami, tedy světlou azurovou, světlou purpurovou a nepigmentovou černou barvou. Tisková mechanika v takovém nastavení plně využívá technologii tisku HP PhotoREt IV a možnosti úprav digitálního snímku v ovladači tiskárny. Ty zahrnují změnu ve vyvážení barev, odstranění odlesků, korekci snímků focených s bleskem a řadu dalších možností. Při tisku na speciální média je k dispozici maximální rozlišení 4 800 x 1 200 dpi, u běžných papírů jen 2 400 x 1 200 dpi. Nastavení ovladače nabízí 4 pracovní režimy, na běžný papír většinou postačuje druhá nejrychlejší volba s označením "každodenní tisk". Skener výrobku pracuje s nízkými hodnotami barevného šumu a je poměrně svižný v rozlišení do 600 x 600 ppi. Cena zařízení byla stanovena na 10 479 Kč, provozní náklady jsou na průměrné úrovni. Zařízení je určeno spíše pro domácí použití.

Cena vč. DPH: 10 479 Kč

HP OfficeJet 5110

Další výrobek pocházející od společnosti Hewlett-Packard je tentokrát označen přídomkem OfficeJet, a měl by proto najít uplatnění v kancelářském provozu. Testovaný produkt se od předchozích zařízení liší způsobem snímání dokumentů. Není totiž vybaven deskovým, ale průchodovým skenerem. Zákazník se proto nemusí bát automatického vícestránkového kopírování, bude mu však na druhou stranu odepřeno skenování předloh v podobě knih či časopisů. Použitý průchodový skener pracuje v rozlišení jen 600 x 600 ppi hardwarově, dokáže velmi rychle sejmout pérovky a krok s konkurencí drží i při barevném snímání nebo práci ve stupních šedé. Ve vyšším nastavení se však již začaly projevovat problémy s přesností detailů. HP OfficeJet 5110 pro tisk využívá zásobníky barev tiskáren řady 900, obsahuje však pozměněnou elektroniku řízení tiskové hlavy a může proto nabídnout rozlišení 1 200 x 1 200 dpi při černobílém tisku nebo pracovní maximum 4 800 x 1 200 dpi v plnobarevném režimu. V obou nastaveních si uživatel může vybírat mezi náhledovým, normálním a kvalitním tiskem. Běžný černý text je možné dobře tisknout již v nejnižším nastavení, při zařazení grafiky či barev je však lepší vybrat střední tiskovou kvalitu. Pořizovací cena tohoto zařízení, jež v době uzávěrky činila 8 289 Kč včetně DPH je poměrně příznivá, vyšší známkou jsme na základě srovnání s ostatními účastníky mohli ohodnotit také náklady na barevný tisk dokumentů. Naopak samostatný černobílý tisk (tj. bez přimíchávání ostatních odstínů CMY) nepatří k nejlevnějším položkám.

Cena vč. DPH: 8 289 Kč


Úsporná řešení na váš stůl – test 10 inkoustových multifunkčních zařízení II.

HP OfficeJet 6110

Od průchodového snímání se jen částečně vrátíme k pevnému sklu, pod nímž se pohybuje snímací CCD prvek. Multifunkční zařízení HP OfficeJet 6110 totiž nabízí jak běžné skenování, tak práci s podavačem předloh s kapacitou 35 listů. Skener pracuje v hardwarovém rozlišení 2 400 x 1 200 ppi a tyto hodnoty příznivě ovlivňují i dosahovanou přesnost při zpracování detailů. Barevná odchylka u skeneru patří jen k průměru mezi zkoušenými produkty, nemá však výrazný vliv na kvalitu pořizovaných kopií, které lze i ve standardním nastavení vytisknout bezchybně. Použitá tisková mechanika je stejná jako u dříve popisovaného modelu HP PSC 2210, nabízí tedy shodné pracovní rozlišení, podobnou rychlost prvního výtisku, ale vyšší rychlost opakování. K tomuto výrobku je možné volitelně dokoupit rozšiřující duplexní jednotku pro oboustranné zpracování dokumentů. Řídicí program HP Director na pracovní ploše počítače v sobě sdružuje všechny funkce výrobku, doplňují jej ovladače tisku se čtyřmi pracovními režimy a novější TWAIN rozhraní pro skener, které nabízí kromě běžných nastavení i změny vyvážení barev, jasu a kontrastu. HP OfficeJet 6110 je z výkonového hlediska v mnoha směrech podobný dříve popsanému modelu PSC 2210, předčí jej v černobílém tisku a na rozdíl od něj dokáže odesílat a přijímat data při faxovém provozu. Pořizovací cena je proto vyšší, ale provozní náklady zůstávají díky používání stejných inkoustových zásobníků totožné.

Cena vč. DPH: 14 489 Kč

HP OfficeJet 7140 xi

S výrobky HP se rozloučíme popisem nejdražšího produktu v našem testu. Cena 26 990 Kč zřejmě podstatně přesahuje výši, kterou je ochoten za multifunkční zařízení zaplatit domácí uživatel, nemusela by však vadit nákupčímu kancelářských zařízení. HP OfficeJet 7140 xi si totiž na sebe dokáže rychle vydělat, protože v porovnání s ostatními účastníky testovacího peletonu pracuje s velmi nízkými provozními náklady a nabízí vysokou produktivitu práce. Přední místa tento AIO (All-In-One) produkt obsadil v rychlosti tisku a následně také při sledování časů potřebných pro kopírování. Rychlá tisková mechanika, v níž černý inkoust a sdružený barevný zásobník spolupracují se samostatnými inkoustovými hlavami, dokáže díky duplexnímu modulu potisknout papíry z obou stran. Zařízení je vybaveno USB rozhraním a podporuje také ethernetové připojení, nabízí proto využití i skupině uživatelů. Ve volitelné výbavě lze nalézt i adaptér pro paralelní port nebo dokonce WiFi řešení pro bezdrátový přenos dat. Vyššímu měsíčnímu zatížení odpovídá logicky i větší kapacita podavačů papíru, do nichž lze najednou umístit až 400 listů formátu A4. Deskový skener je i tentokrát obohacen o podavač pro průchodové snímání dokumentů, pracovní plocha skeneru přitom rozměry 216 x 354 milimetrů překonává konkurenci. Barevné odchylky jsou u skeneru bohužel poměrně vysoké, přesnost naopak velmi dobrá. Výrobek si rozumí s paměťovými kartami digitálních fotoaparátů. Otestovaná rychlost 14 textových stran za minutu i 8,9 barevných stránek s menší grafikou patřila k nejlepším v testu.

Cena vč. DPH: 26 990 Kč

Lexmark X75

Nejlevnějším výrobkem v tomto kole testu multifunkčních zařízení se stal Lexmark nesoucí modelové označení X75, který tak úspěšně konkuroval stroji Epson CX 3200 a porazil jej jen o pár stokorun. Oba nejlevnější produkty mají bohužel společné i velmi vysoké provozní náklady, a jejich pracovní využití je tím sníženo. Lexmark X75 svým zpracováním zaručuje, že ovládání pochopí i malé dítě. Neztratí se totiž v množství tlačítek, protože na jednoduše provedeném ovládacím panelu je k dispozici pouze pět prvků a jedna kontrolní dioda. Tento výrobek je tak jediným strojem v testu, který nenabízí alfanumerický displej s možností změn nastavení. Veškeré změny v konfiguraci je třeba provádět pomocí dodávaného programového vybavení na připojeném počítači. Lexmark X75 měl při našem testu menší problémy s kopírováním, neboť výsledné barvy byly zřetelně posunuty ze žlutých odstínů do pásma oranžové barvy. Musíme konstatovat, že méně spokojeni jsme byli také s dobou zpracování kopií, stejně jako s dlouhým čekáním na výtisky v barevném režimu. Pokud nepotřebujete zpracovávat jen písmem popsaný papír, pak vězte, že testovaný produkt prostě není žádný rychlík, z něhož se sypou potištěné stránky každou minutu. Pro kvalitní zpracování grafických materiálů totiž potřebuje alespoň pětinásobek uvedeného času. V porovnání s ostatními Lexmarky v tomto testu nás potěšil lepším zachováním barev při snímání dokumentů a jejich zasílání do počítače.

Cena vč. DPH: 6 769 Kč

Lexmark X125

Další Lexmark, který před vás dnes předkládáme, je druhým zařízením se zabudovaným průchodovým skenerem. Kapacita automatického podavače dokumentů postačí pro 20 stran originálu, vstupní zásobník papíru je připraven pro 100 listů formátu A4 a na přední výstup může být bez odebrání výtisků uloženo maximálně 50 listů. Parametry skeneru nabízejí jen průměrné hardwarové rozlišení, které pozitivně napomáhá rychlejšímu snímání dokumentů ve stupních šedé, výrazně však neovlivňuje rychlost barevného skenování. Se zpracováním barev měl skener větší problémy než jeho předchůdce a v hodnocení průměrné i maximální barevné odchylky skončil na posledním místě. Při testu kopírování nás překvapila velmi dlouhá doba u výroby vícestránkových kopií, spokojeni jsme nebyli ani s prací v maximálním fotografickém režimu. Posun barev byl na kopiích testovacích předloh opět celkem patrný, přičemž žlutá barva vykazovala mírně fialový nádech. Tisková hlava s barevnou kartridgí může nést černý samostatný zásobník nebo kazetu s fotografickými barvami. Je zajímavé, že problémy s barvami u kopií se neprojevily při barevném tisku grafických předloh. Zde jsme byli s kvalitou spokojeni, méně radosti nám ale udělala doba kontinuálního tisku. Ke kladům Lexmarku X125 patří také dobře řešený ovladač na pracovní ploše počítače, připravený ke změnám barevného a černobílého režimu kopírování. Dobré hodnocení si zaslouží i nízké provozní náklady.

Cena vč. DPH: 9 607 Kč

Lexmark X5150

Abecedně posledním zařízením v našem prázdninovém testu multifunkčních zařízení se stal Lexmark X5150. Toto kombinované zařízení sice nenabízí faxový provoz, ale průchodový skener byl zaměněn za deskový typ a rozdílná je i tisková mechanika, s níž lze tisknout předlohy v maximálním rozlišení až 4 800 x 1 200 dpi (platí pro tisk na speciální tisková média). Dvouřádkový displej ovládacího panelu, pod nímž jsou umístěny navigační klávesy a tlačítka rychlé obsluhy, je svým umístěním podobný tomu, který se nachází na produktu HP PSC 2210. Zařízení je vybaveno vstupním zásobníkem pro 100 archů A4 a výstupem pro 50 výtisků. Skener s rozlišením 2 400 x 600 ppi neměl problémy se správným zachycením detailů, ale neporadil si příliš dobře s barevnými odstíny. Doba skenování je závislá na nastaveném rozlišení, v nižších režimech je přenos dat poměrně rychlý, ve vysokém rozlišení naopak Lexmark X5150 s konkurenčními výrobky neudrží krok. Pro kvalitní kopírování doporučujeme jen střední nebo vyšší volbu (normal, foto) u nichž musí uživatel počítat s delší dobou čekání. Podobné doporučení platí i pro tisk dokumentů. Jak je patrné z výsledků v tabulce, Lexmark X5150 byl často rychlejší než model X125. Bez vestavěného faxu je také levnějším řešením, ale tato informace se nevztahuje na provozní náklady. Přestože černobílé zpracování dokumentů není zcela výhodné, cena barevného zásobníku dokáže srazit náklady alespoň k průměrným hodnotám.

Cena vč. DPH: 7 928 Kč

Tlačítka, mačkátka, přepínače a zásuvky

Na závěr tématu o multifunkčních produktech jsme pro vás připravili malou fotogalerii detailů několika výrobků. Můžete se tedy podívat a tipovat, zda je ovládání jednotlivých zařízení složité nebo ne. Obecně platí, že zařízení s faxem nabízejí podstatně více tlačítek než bezfaxové přístroje. Důvodem není jen zabudování číselných kláves, ale také podpora přepínačů pro rychlou volbu předvolených stanic. Na dražších strojích jsou jednotlačítkové volby samozřejmou součástí ovládacího panelu, u levnějších výrobků je však můžete hledat marně. Nebudeme však dále mentorovat nad množstvím přepínačů a podíváme se na jednotlivé produkty zblízka. Canon MPC 200 a Lexmark X75 patří k jednodušším výrobkům, jejich ovládací panely proto začátečníka neobtěžují vyšším počtem kláves. U faxů s průchodovým snímáním dokumentů Lexmark X125 a HP OfficeJet 5110 je základem číselná klávesnice, která může být doplněna o jednotlačítkové volby (HP), nebo nabízí jen přepínání funkcí zařízení. Pohled na panely strojů HP OfficeJet 7140 xi a Canon MPC 730 může slabší povahy napoprvé vyděsit. Bližší zkoumání však ukazuje, že ani zde se není čeho bát. Ovládací tlačítka jsou totiž přehledně seskupena podle funkcí výrobku, a i zde je velmi těžké se splést, resp. zvolit nesmyslnou kombinaci kláves. Poslední dva obrázky jsou opět věnovány OfficeJetu 7140. Na jednom se můžete podívat, jak vypadají sloty pro paměťové karty digitálních fotoaparátů u výrobků HP, a na druhém se potěšit pohledem na ethernetové připojení, které lze zaměnit za paralelní nebo WiFi komunikační rozhraní.

§§§§§


PDA s chytrým Holdem – Acer N10

Tomáš Jirásko

c03p0391

Tento měsíc se na náš stůl dostal také PDA Acer n10. Pokud se o PDA zajímáte, zjednodušeně lze n10 označit za redesign PocketLOOXu od Fujitsu-Siemens, osazený kvalitnějším displejem. Vzhledově to není žádný zázrak. Stříbrný obdélník o rozměrech 130 x 78 x 16,9 mm se zaoblenými rohy a s černými postranními pruhy je vyroben z matně stříbrného plastu, ale pruhy po stranách nejsou bohužel gumové, jako například u Dellu Axim, ale jen z plastu. Škoda, při držení je guma k nezaplacení. Handheld je vybaven procesorem Intel XScale PXA255 (na rozdíl od PXA250 má 200MHz sběrnici), který je taktován na 300 MHz, a společně s 32 MB ROM a 64 MB RAM poskytuje dostatečný výkon pro platformu Windows Pocket PC 2002. Displej je klasický 3,5" 16bitový (65 536 barev) transreflektivní TFT LCD s rozlišením 240 x 320 pixelů. Na přední straně pod ním je umístěna klasická čtveřice tlačítek pro spuštění PIM (Personal Information Manager) jako obvykle zde najdeme kalendář, kontakty, úkoly a poznámky, a pětisměrný D-Pad. Nad displejem je reproduktor, napravo od něj vypínač a dioda. Na pravoboku je tlačítko pro spuštění záznamníku a Hold, jímž lze navíc při běhu aplikace zhasnout displej, což je ideální pro přehrávání. Na levém boku je umístěn IrDA port, kolečko podobné Jog-dialu od Sony, suplující D-Pad, takže lze PDA ovládat pouze jednou rukou, níže je tlačítko aktivace menu, a pod ním slot pro SD/MMC paměťové karty. Do horní hrany je zapuštěn vlevo 3,5mm audiojack, uprostřed slot pro CompactFlash karty a vpravo nalezneme stylus. Na dolní stěně je konektor napájení, slot miniUSB sloužící k synchronizaci a propojení, a jumper tvrdého resetu. Na zadní straně nalezneme pouze dírku, skrývající tlačítko softwarového (měkkého) resetu. Operační systém je plně lokalizován a softwarová výbava je tvořena notoricky známými programy Word, Reader, Solitaire apod. Z příslušenství je v balení kromě CD přiložen datový USB kabel, pouzdro, řemínek a nabíječka.

Low-entry PDA, mezi něž n10 spadá, jsou si vybavením a použitými technologiemi dosti podobná rámcem toho, co PDA nabídne, je zde cena, a tak se jednotlivá PDA liší pouze v určitých detailech, jež nakonec rozhodnou které si koupíte. Osobně je v tomto segmentu mým favoritem někdo jiný, ale pokud se rozhodnete n10 pořídit, budete spokojeni. Nezapomeňte však, že jde o vstupní model, takže Bluetooth nebo Wi-Fi v něm nehledejte. Pokud však vyvstane potřeba, lze tento problém vyřešit přes CF slot zakoupením doplňkové karty.

Acer n10

cena, dvojice slotů

tlačítko Hold

plastové tělo

akumulátor napevno

Cena vč. DPH: 12 180 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, www.acer.cz

§§§§§


Spy Games – SV-AV20

Karel Červinka

c03p0392

Nutkavá potřeba člověka prezentovat své dílo co nejširšímu obecenstvu se v době internetu dá realizovat snadněji a pohodlněji, než tomu bylo dříve. Vlastníte-li digitální fotoaparát či videokameru a chcete se někomu pochlubit svou tvorbou, pak stačí obrázky zkopírovat do počítače, vložit do e-mailu a kliknout na Odeslat. Teoreticky... V praxi je bezproblémový přenos objemných datových souborů možný pouze v případě, že máte k dispozici rychlé připojení. Pokud ho nemáte, musíte si poradit jinak. Jedna z možným variant je například snížit kvalitu odesílaného materiálu. Toto řešení sice na první pohled odporuje zdravému rozumu, ale přiznejme si, že mnoho, ne-li většina, lidí o maximální kvalitu ani nestojí (nejpádnějším důkazem je neklesající obliba formátu MP3). Tato paradoxní skutečnost má ale i svou světlou stránku: vznikají roztomilé technické hračky, jež si nekladou za cíl oslnit dokonalým obrazem ani audiofilským zvukem, ale chtějí především pobavit a zároveň umožnit snadný přenos pohyblivých i statických obrázků. A přesně takové jsou ambice modelu Panasonic SV-AV20.

Do zařízení rozměrů krabičky od cigaret (61,7 x 25,9 x 74,6 mm) a hmotnosti 92 gramů se podařilo integrovat čtyři přístroje: digitální videokameru, fotoaparát, audiopřehrávač a hlasový záznamník. SV-AV20 je osazen 1/4palcovým obrazovým snímačem typu C-MOS a mírně širokoúhlým objektivem s pevnou ohniskovou vzdáleností 2,35/3,55 mm. Jako hledáček poslouží 2palcový výklopný LCD displej, který je otočný, což usnadňuje kompozici záběru v případech, kdy potřebujete mít objektiv pod nebo nad úrovní očí.

Obsluha je naprosto triviální: posunutím ovladače z polohy off zvolíte režim přehrávání (Play) nebo záznamu (Rec). Jakmile přístroj nastartuje, stiskem tlačítka Mode vyberete požadovanou funkci, například fotoaparát, a pak už jen mačkáte spoušť o vše ostatní se stará automatika. Oproti svému předchůdci SV-AV10 nabízí nový model několik praktických vylepšení, mezi nimiž jsme přivítali hlavně náhledy uložených fotografií a videozáznamů. Když máte na kartě přes 400 snímků, pak by vám údaj 100-0323 opravdu moc nestačil.

Jako záznamové médium používá SV-AV20 paměťovou kartu SD. Na 32MB kartu, kterou dostanete v základním příslušenství, se vejdou zhruba 4 minuty videa nebo 220 statických snímků v nejvyšší kvalitě. Silnou stránkou SV-AV20 je přehrávání audiosouborů MP3 a AAC. Zvuk je na vysoké úrovni a dodávanými sluchátky jsme byli velmi příjemně překvapeni, jen si budete muset přikoupit větší SD kartu.

Při focení jsou k dispozici 3 režimy: Fine, Normal a Economy. Snímky se ukládají ve formátu JPEG s maximálním rozlišením 640 x 480 (VGA). Kvalita snímků odpovídá typu snímače a zaměření přístroje je slušná, ale chybí jim detailnost a přesné podání barev.

Video se ukládá ve formátu MPEG4 a i tady lze vybírat z několika kvalitativních režimů: Super Fine, Fine (oba 320 x 240), Normal a Economy (oba 176 x 144). Oproti loňsku se rychlost nahrávaní zvýšila z 384 Kb/s (6fps) na 768 Kb/s (15 fps).

Hodnocení modelu Panasonic SV-AV20 objektivně komplikuje skutečnost, že ho není s čím srovnávat absolutní srovnání s "opravdickými" digitálními foťáky a kamerami by bylo notně nefér, a kategorie kompaktních multifunkčních přístrojů s podobnou výbavou je prozatím chuďoučká; AV20 patří k jejím průkopníkům. Pokud ho však budeme posuzovat podle toho, zda plní svůj účel, což je v jeho případě pobavit, pak mu právem patří známky nejvyšší.

Panasonic SV-AV20

množství funkcí

malé rozměry

horší kvalita snímků

Cena vč. DPH: 14 995 Kč

K testu zapůjčila firma: Panasonic, www.panasonic.cz

§§§§§


Tiskárna pro kancelář – Ricoh Aficio CL 5000

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0394

Potřebujete rychlou černobílou tiskárnu, která v případě potřeby dokáže pracovat i v barevném režimu? Uvažujete o zařízení, jež snadno využije více pracovníků, jejichž počítače jsou propojeny počítačovou sítí? Chcete výrobek, který nabízí široké možnosti rozšiřování? Všechna uvedená kriteria by měla splňovat tiskárna Ricoh Aficio CL 5000, kterou jsme krátce vyzkoušeli v našem TestCentru.

Testovaný výrobek je na stránkách výrobce popisován jako menší nenáročný stroj, jehož výkon 36 černobílých nebo 10 barevných stran A4 za minutu i rozlišení až 1 800 x 600 dpi vyhoví kancelářské práci. Uváděný výkon jsme lehce ověřili, vyšší pracovní rozlišení příznivě ovlivnilo kvalitu tisku různých fontů písma i vektorové či rastrové grafiky, takže výtisky nevykazovaly žádné viditelné vady. Tiskárnu bychom však rozhodně neoznačili jako menší stroj. Vnějšími rozměry 540 x 670 x 470 mm a hmotností 59 kg se totiž nijak výrazně neodlišuje od konkurenčních zařízení. Výrobky pro tisk na formát A3 zkrátka uživatel jen těžko položí na drobný konferenční stolek. Ale vraťme se zpět k technickým údajům: do zařízení s procesorem RM5261 250 MHz a 64 MB až 384 MB paměti může být zabudován 20GB pevný disk pro uložení tiskových úloh, maker, fontů atd. Tiskárna je vybavena spodním zásobníkem pro 250 listů papíru a přední víceúčelovou přihrádkou pro 100 archů, horní výstupní plocha umožňuje uložení až 400 výtisků. Volitelně lze k výrobku dokoupit další zásuvky spodních podavačů pro 1 000 listů, nebo rozšířit horní výstup na celkovou kapacitu 900 výtisků. S duplexním modulem je možné na tiskárně zpracovávat oboustranné dokumenty v plné rychlosti tiskového stroje, tedy 36 černobílých nebo 10 barevných stran za minutu ve formátu A4, a s polovičním výkonem lze počítat pro formát A3. Ovladače tiskárny PCL5c nabízejí rozlišení 600 x x 600 dpi, stejné nastavení je k dispozici u driverů Adobe PostScript Level 3. Vyšším rozlišením 1 800 x 600 dpi disponují jen firemní ovladače RPCS, které vynikají snadnou správou i rozšířenými možnostmi pro uložení uživatelských konfigurací pro jednotlivé typy dokumentů. Komunikaci tiskárny s počítačem zajišťují paralelní, USB 2.0 a ethernetové 10/100 rozhraní. Ovladače jsou připraveny pro Windows od verze 95, Mac OS 8.6 a novější, a výrobce také podporuje platformy UNIX a Linux. Vzdálená správa zařízení je řešena pomocí vestavěného webserveru, k dispozici je i samostatná aplikace SmartNetMonitor.

Při prováděných testech jsme mohli být spokojeni s rychlostí opakování během tisku stejných dokumentů, stejně jako s výkony při černobílém tisku. Barevné výtisky však byly vyhotoveny za poměrně dlouhou dobu. 27stránkový dokument PDF se podařilo vytisknout za 7 minut a 46 sekund, 16 fotografií v nejvyšším barevném nastavení za 12 minut a 6 sekund. Svým výkonem by se tiskárna zařadila mezi výrobky s běžnou rychlostí tisku 4-6 barevných stran A4 za minutu. Rychlost prvních výtisků v různých pracovních režimech odpovídá uváděné rychlosti tiskové mechaniky, s časy od 23 do 52 sekund pro barevný tisk a 8-19 sekund pro černobílé dokumenty má výrobek blíže k jednoprůchodovým tiskárnám s rychlostí 16 stránek za minutu. Rychlost tisku podstatnou měrou ovlivňuje zvolené pracovní rozlišení a tiskový ovladač. Pro běžné dokumenty můžeme doporučit nastavení PCL5c, u vektorové grafiky nejlépe vyhovoval PostSript Level 3 a na rastrové snímky se osvědčilo vysoké nastavení dpi v RPCS ovladači. Pokud vás tato tiskárna zaujala, pak vás snad neodradí pořizovací cena 109 500 Kč. Náklady na tisk se (včetně DPH) pohybují v rozmezí od 0,61 Kč na černobílou stranu formátu A4 vytištěnou v pokrytí 5 %, do 4,34 Kč na stranu A4 ve standardním pokrytí 20 %.

Ricoh Artificio CL 5000

náklady na černobílý tisk

rychlost černobílého tisku

rychlost kontinuálního barevného tisku

Cena vč. DPH: 109 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Impromat, www.impromat.cz

§§§§§


Digitální minilab s dálkovým ovládáním – Solligor HiTi 630 PS

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0395

Zařízením pro tisk barevných fotografií z paměťových karet digitálních fotoaparátů se na našich stránkách věnujeme celkem často, jen zřídka se však mezi nimi objevují termosublimační tiskárny. Na trhu jich není tolik jako inkoustových zařízení, a občas odradí zákazníka vyšší cenou nebo méně obvyklým formátem zpracovaných fotografií.

Neduhy v podobě nezvyklých formátů snímků určitě netrpí tiskárna Soligor HiTi 630 PS, která dokáže pracovat s papíry o rozměru 10 x 15 cm. Fotopapíry, na něž je tepelnou sublimací postupně nanášena žlutá, azurová a purpurová barva, projíždějí tiskárnou čtyřikrát. Při posledním průchodu je obrázek pokryt ochrannou folií, která je vodoodpudivá, brání otěru barvy, ale také otiskům prstů. Folie navíc zvyšuje pevnost snímku a přibližuje jeho vzhled fotografiím zpracovaným v běžných fotolaboratořích. Tiskárna pracuje v rozlišení 300 x 300, vzhledem ke způsobu nanášení barev je toto nastavení nejbližší kvalitě 4 800 dpi dosahované u inkoustových tiskáren. Zařízení je vybaveno zásuvkami pro CF a SM karty, pomocí redukcí lze tisknout i z jiných paměťových médií. Pomocí krouceného kabelu je připojeno dálkové ovládání sloužící k prohlédnutí, editaci a výběru snímků k tisku. Fotografie lze tisknout jako celek nebo se můžeme rozhodnout jen pro výřez části snímku, případně pro umístění více obrázků na jeden fotopapír. Tiskárna může pracovat bez připojeného počítače, pokud však uživatel disponuje PC s USB propojovacím kabelem, je možné do PC zavést ovladače i doplňkový software. Program Photo Desiree spolupracuje s obrázky na paměťové kartě, a stejně dobře si rozumí se snímky uloženými na pevném disku počítače. Možnosti nastavení jasu, kontrastu a vyvážení barev jsou stejné jako u dálkového ovládání, v programu však lze využít většího množství šablon, ikon a efektů. Z počítače lze tisknout jakékoliv grafické soubory, v případě tisku z paměťových médií v tiskárně je podporován jen formát JPG.

Byli jsme celkem spokojeni s rychlostí, protože snímky 10 x 15 cm se tiskly 2 minuty a 5-25 sekund. U tmavších snímků odpovídají fotografie předloze. Bez nesnází se můžete rozhodnout pro tisk přírodních scenérií a velmi vhodná je i pro portrétní fotografii. Problémy jsme však zjistili u světlých odstínů světlešedé a azurové barvy. Při sytosti plochy do 20 % totiž nedokáže přesně rozlišit úrovně barev, mění prokreslení a některé části mohou splývat.

Cena tiskárny s dálkovým ovladačem je 14 990 Kč. Varianta bez čtečky karet a dálkového ovládání je o celých 6 000 Kč levnější. Fotopapíry jsou dodávány spolu s termosublimační fólií, balení na 50 snímků stojí 1 250 Kč. Samolepicí štítky formátu 10 x 15 jsou o 500 Kč dražší.

Soligor HiTi 630 PS

kvalita tisku

snadné ovládání

programové vybavení

dražší provoz

Cena vč. DPH: 14 990 Kč

K testu zapůjčila firma: ExcelFoto, www.excelfoto.cz

§§§§§


Doping pro Pentia 4 – čipsety rodin Intel 865 a Intel 875

Tomáš Bučina, Testcentrum idg

c03p0396

Intelovské čipsety pro Celerony a Pentia 4 jsou na základních deskách už nějakou dobu zárukou bezproblémového chodu a vysokého výkonu. I přes dobré prodejní úspěchy motherboardů s čipovými sadami řady Intel 845 je jasné, že přichází čas pro zcela nové řešení, využívající dnes stále populárnější dvoukanálový přístup k paměťovým modulům a podporu nejnovějších periferií. A právě těmito vlastnostmi je charakterizovaná dvojice čipsetů Intel 865 a Intel 875. Zatímco dříve byla nutnost párovat paměti doménou pouze čipsetů a tedy i desek, využívajících paměti typu Rambus, také do nových motherboardů s čipsety i865 a i875 je vhodné instalovat paměti po párech. Ne že by nebylo možné je provozovat i po jednom, ale v tom případě vcelku zbytečně klesá výkon, a jedna z hlavních výhod nové architektury tak přichází vniveč. Z tohoto důvodu jsou na boardech příslušné skupiny, do kterých se paměti vkládají jak pozičně, tak často i barevně odlišeny.

Druhou změnou, která je opět výkonového rázu, je podpora nových procesorů Pentium 4 se systémovou sběrnicí na 800 MHz. Ty byly uvedeny zhruba ve stejné době jako nové čipové sady a je zřejmé, právě vysoká frekvence FSB může téměř ideálně spolupracovat s duálním paměťovým řadičem, jehož podpora paměťových modulů zahrnuje DDR266, DDR333 (čipsety i865P, i865PE, i865G a i875) a DDR400 (pouze čipsety i865PE, i865G a i875).

Hlavní rozdíly mezi řadami i875 a i865 vycházejí především z odlišné koncepce produktů s oběma čipsety. Zatímco i865P se v budoucnu stane mainstreamovým produktem, který budou využívat zejména méně výkonné počítače s Pentii 4 či Celerony, pak i865PE je řešením pro výkonné stolní stroje. Zvláštní, ale logickou variantou je pak i865G s integrovanou grafikou, jehož cílovou skupinou jsou především kancelářské počítače. Intel 875 je pak čipset pro velmi výkonné pracovní stanice a PC, který nabízí při obdobné konfiguraci vyšší výkon. Toho je dosaženo technologií PAT, jejíž hlavní efekt tkví v omezení času nutného pro přístup do paměti.

Z výsledků, které naleznete v tabulce, je patrné, že mezi starší řadou čipsetů Intel 845 a novější Intel 865 lze nalézt významné rozdíly. Menší diference je už patrná mezi i865 a i875. Technologie PAT přináší výhodu, ale pouze v řádu jednotek procent. Uživatelé však budou desky s čipovou sadou Intel 875 volit především kvůli lepší výbavě a také možnosti pracovat s paměťmi vybavenými opravným kódem ECC. Pokud tedy budete chtít stavět malý server na platformě Pentium 4, bude Intel 875 jak cenově přijatelnou, tak výkonnou alternativou.

Jednotlivé desky se odlišují ani ne tak výkonem, jako zejména výbavou. Výrobci už pochopili, že na zákazníka lze dnes účinně tlačit nejen barevnou krabicí, ale především jejím obsahem. K běžným dodatkům balení tedy v řadě případů patří i kulaté IDE kabely, různé typy bracketů pro vyvedení USB či FireWire portů na zadní stranu počítače, a jelikož je součástí nových čipsetů je i periferní kontroler Serial ATA, pak v krabicích většinou nalézáme také SATA kabely a napájecí redukce.

EPoX EP-4PDAI

Tato základní deska s čipovou sadou Intel 865PE disponuje dvojicí paměťových slotů, takže v podstatě neexistuje možnost párovat paměti špatně. Integrováno je samozřejmě 8 USB 2.0 portů, z nichž čtyři jsou včetně dvou sériových, jednoho paralelního a síťového rozhraní vyvedeny na zadním štítku, a další čtveřici lze dodatečně zapojit třeba pomocí bracketu či přímo na přední stranu skříně. Zajímavostí je určitě dvoučíselný displej na desce, který popisuje stavy během startování systému. Nechybí ani šestikanálový zvukový kodek ALC650 a tři konektory na systémové větráky.

Cena vč. DPH: 4 258 Kč

K testu poskytla firma: ABI, www.epox.cz

EPoX EP-4PCA3+

Druhý produkt značky EpoX je postaven na bázi čipsetu Intel 875P a také jeho výbava odpovídá vyššímu standardu. Paměti je možné vkládat do dvou párů slotů a při frekvenci FSB 800 MHz a paměťovém taktu 400 MHz lze využít funkci PAT. Integrovaný řadič HighPoint HPT374 zaručuje konektory až pro osm pevných disků v různých režimech RAID, a příslušnost spíše k serverovému světu dokládá také síťový kontroler Broadcom s podporou gigabitového Ethernetu. Jako všechny desky EPoX má i EP-4PCA3+ široké možnosti nastavení parametrů napájení a frekvence procesoru i dalších komponent.

Cena vč. DPH: 6 405 Kč

K testu poskytla firma: ABI, www.epox.cz

Gigabyte GA-8KNXP

Intel 875P je také základem desky GA-8KNXP od Gigabytu a hned na počátku je třeba poznamenat, že tento produkt nepatří k nejlevnějším. Svůj podíl na vyšší ceně má především velmi rozsáhlá výbava, která standardně zahrnuje kulaté IDE kabely, bracket pro FireWire, digitální zvukový SPDIF bracket a mnoho dalších drobností. Na samotné desce nalezneme kromě čipsetu též kontroler gigabitového Ethernetu Intel PRO/1000 CT či kodek šestikanálového audia vybavený detekcí zasunutých konektorů do zdířek. Zajímavostí je určitě duální napájecí systém pro stabilitu a záruku chodu počítače.

Cena vč. DPH: 8 570 Kč

K testu poskytla firma: ELAP, www.elap.cz

Microstar 875P Neo-LSR

Středně vybavená deska, jejíž hlavní výhodou je vysoký výkon a přijatelná cena, nese označení MSI 875P Neo-LSR. Obsahuje celkem 4 sloty na paměťové moduly, přičemž maximálně lze osadit až 4 GB volitelně ECC paměti typu DDR. Novinkou je v tomto případě také CoreCell čip, který zajišťuje management větráků, teploty, spotřeby a dalších parametrů běhu desky. Na zadním štítku jsou vyvedeny jak obvyklé porty, tak i šestikanálové audio, dodatečné USB 2.0 porty je možné osadit prostřednictvím dodávaného bracketu mezi PCI sloty.

Cena vč. DPH: 6 100 Kč

K testu poskytla firma: LEVI International, www.levi.cz

Gigabyte GA-8PENXP

Páteří Gigabyte GA-8PENXP je čipset Intel 865PE, a stejně jako předchozí model je i tento charakteristický svou vyšší cenou. Pokud však pomineme rozdíl v samotné čipové sadě, jsou obě desky podobné a také jejich příslušenství se v podstatě shoduje. Výhodou Gigabytu je také řada softwarových či firmwarových řešení, umožňujících například jednoduché stažení nového BIOSu z internetu, softwarovou volbu frekvence CPU i sběrnice nebo rozšířený monitoring pracovních podmínek desky. Také zde mají uživatelé k dispozici napájecí systém DPS2, zajišťující redundanci a tedy i stabilitu funkce.

Cena vč. DPH: 7 640 Kč

K testu poskytla firma: ELAP, www.elap.cz

Microstar 865PE Neo2-FIS2R

Druhá deska z dílny MSI je vybavena obdobně, navíc obsahuje Promise RAID řadič a rozhraní FireWire s přílušným bracketem. Součástí balení je i odpovídající skupina kabelů, včetně kulatých IDE. Při výkonových testech se tato deska dostala zhruba 5 % nad své konkurenty, což způsobuje technologie dynamického přetaktování DOT, která má v tomto produktu svou premiéru. Podle vyjádření MSI bude záležet na reakcích zákazníků, zda ji bude firma implementovat i do dalších desek. Celkově vyšší cena odpovídá konceptu desky jde o výkonný a skvěle vybavený produkt.

Cena vč. DPH: 6 400 Kč

K testu poskytla firma: LEVI International, www.levi.cz

Intel Desktop Board D865GBF

Také samotný Intel nabízí desky pro své procesory, ale místo nějakých specialit se zaměřuje především na robustní řešení pro firmy. Právě příkladem takového přístupu je motherboard D865GBF, využívající čipovou sadu Intel 845G. Výhoda takového řešení je pro uživatele jednoznačná za rozumnou cenu je možné získat platformu s integrovanou grafickou částí, takže zejména pro kancelářské počítače s moderními Pentii 4 je to výhodná volba. Výbava desky je slabší, avšak vzhledem k ceně a zaměření produktu to není na škodu. Nechybí ale podpora 800MHz FSB, pamětí DDR400 či 8 USB 2.0 portů.

Cena vč. DPH: 4 220 Kč

K testu poskytla firma: Tecom, www.tecom.cz

QDI P4I865PEA-6A

Šíři nabídky desek s čipsetem Intel 865PE dobře dokládá základní deska QDI P4I865PEA-6A, která je na trhu za cenu hluboce pod 4 tisíci korun s daní. Přitom zákazník dostane produkt s plnou podporou nových i budoucích procesorů s FSB 800 MHz, paměťových modulů DDR400 a samozřejmě také Serial ATA a USB 2.0. Na zadním štítku je mimo sériových či paralelních portů integrováno také síťové rozhraní a šestikanálový zvuk. Na dodaných CD jsou k dispozici také utility sloužící ke snadnému přetaktování desky, ochraně BIOSu, jeho aktualizaci a řada dalších aplikací.

Cena vč. DPH: 3 810 Kč

K testu poskytla firma: 100Mega Dist., www.100Megadistribution.cz

§§§§§


Bratranec Centrina – HP Compaq Evo N620c

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0408

V minulém čísle jsme přinesli test notebooků postavených na platformě Centrino a strojů, které obsahují v sobě pouze procesor Pentium M a čipset řady Intel 855. Vlastní řešení bezdrátové konektivity tedy určilo, že tyto přenosné počítače není možné označovat Centrino, ale i přesto jsou se skutečnými Centriny velmi spřízněné. Zcela stejným způsobem můžeme hodnotit i nový Compaq Evo N620c od HP.

Jeho základem je procesor Intel Pentium M, pracující na 1,5 GHz, a 512 MB operační paměti typu DDR SDRAM. Páteř systému je, stejně jako u Centrino notebooků, tvořena čipovou sadou Intel 855, ovšem místo možnosti použít vestavěné grafické rozhraní se HP spolehlo na diskrétní zobrazovací adaptér ATI Mobility Radeon 7500 s 32 MB grafické paměti.

Hlavní odlišností oproti Centrino notebookům je tedy bezdrátové připojení. Ve standardní výbavě notebo-oku Compaq Evo N620c W-iFi komponenta chybí, avšak výrobce nabízí samostatné řešení ve formě modulu MultiPort. Tyto moduly Compaq navrhl už před několika lety jako univerzální možnost, jak snadno přidat bezdrátovou komunikaci do svých notebooků. V nabídce se objevil modul Wi-Fi (IEEE 802.11b), Bluetooth a GPRS. V dnešní době už je ale MultiPort na zenitu svých možností, neboť jak jeho konstrukce, tak i omezená nabídka příslušných komunikačních modelů přestávají stačit silné konkurenci ostatních výrobců. Lze proto očekávat, že v budoucích noteboocích HP bude jak Wireless LAN, tak i ostatní formy bezdrátového přístupu řešeny jinak.

V modelu Compaq Evo N620c má ale MultiPort své opodstatnění, neboť je důležitým prvkem zaručujícím stabilitu a ochranu investic ve společnostech, které již dříve nakoupily notebooky s příslušnými MultiPort moduly, a chtějí své stroje inovovat. V takovém případě je přístup HP ukázkou korektního vztahu k velkým zákazníkům, a stejně jako kompatibilita například optických mechanik, kterou mimochodem nabízí i řada konkurentů, poskytuje velkým společnostem záruku zachování hodnoty IT infrastruktury.

Z dalších charakteristických vlastností je třeba jmenovat 14" displej s rozlišením SXGA+ (1 400 x 1 050 bodů), 40GB pevný disk, mechaniku DVD/CD-RW, a v neposlední řadě i kvalitní klávesnici. Ta je navíc vybavena čtveřicí programovatelných tlačítek pro rychlé spouštění aplikací či pro přístup ke službám internetu a duálním ovládáním kurzoru myši (trackpoint i touchpad).

Konstrukce je z hořčíkových slitin a podílí se jak na velmi dobré hmotnosti 2,2 kg, tak na celkové pevnosti a robustnosti počítače. Pozitivní je přítomnost nejen dvojice portů USB 2.0, ale také klasického sériového, paralelního a PS/2 rozhraní. Při testu baterií jsme se dostali k hodnotě těsně pod 5 hodinami, což je obecně velmi dobrý výsledek, ale lehce pokulhává za výrobcem proklamovanou šestihodinovkou.

Stroj jsme testovali s GPRS MultiPort modulem, který je dnes zajímavou alternativou pro využití nabídek přístupu k internetu s paušální platbou. Jednak je samotná instalace GPRS velmi snadná, a také při používání se téměř neliší od pevného přístupu na internet. I v porovnání s nejlepšími mobily vykazoval GPRS modul vyšší přenosové rychlosti.

Testovaná konfigurace stroje bez MultiPort modulu vyjde na 73 000 Kč, což rozhodně není málo. Samotný GPRS MultiPort modul pak stojí více jak 13 500 Kč, Wi-Fi MultiPort je v nabídce za 9 150 Kč vč. DPH a konečně Bluetooth MultiPort vyjde zákazníka na 3 050 korun. Celkově tedy patří Compaq Evo N620c k dražšímu segmentu notebooků, které jsou učeny pro zejména pro firemní zákazníky, vyžadující vysokou úroveň podpory, kvalitní software, a v neposlední řadě i ochranu svých investic.

HP Compaq Evo N620c

Office Productivity - 195

Content Creatio - 223

SYSMark 2001 Score - 209

Výdrž akumulátorů - 4:55

HP Compaq Evo N620C

konstrukce

nízká hmotnost

cena

absence Wi-Fi

Cena vč. DPH: 73 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, www.hp.cz

§§§§§

$$$$$


Software


Na stříbrných kotoučích

Patrik Malina, Pavel Tůma

c03p0357

Strýček Albert poprvé

Strýček Albert je sice velký podivín, cestovatel a dobrodruh, který ve své dílně tráví většinu času, ale šušká se, že kdysi schoval na tajuplném ostrově poklad, k jehož objevení je potřeba sedm sošek. Jak jistě tušíte, tyto sošky se ukrývají ve strýčkově albu, dlouho schovaném v prachu na půdě. A není to album ledajaké, milé děti. Je plné neobyčejných a leckdy nebezpečných zvířat, skrytých místností, zvuků a ...Albertových videonahrávek. Ano, tento sešitek je plně multimediální a nic v něm není, jak se zdá být. "Strýčku Alberte, strýčku Alberte, vyprávěj nám příběh!" Tentokrát ne, děti, tentokrát budete součástí příběhu vy.

A teď vzhůru za pokladem! Albertovo album v sobě skrývá spoustu překvapení, a tak to nebude žádná procházka růžovým sadem. Děti při hledání sošek budou muset zapojit veškeré své dovednosti jako třeba kreativní myšlení, postřeh, pozornost, paměť, intuici nebo schopnost experimentovat. Budou řešit záhady, kompletovat puzzle, otevírat tajné místnosti, atp. Na první pohled jistě zaujme grafické zpracování. Již krabice, ve které si hru přinesete domů, se vymyká běžnému standardu a jistě vás chytne za oko. Po instalaci se ještě navíc všechno rozhýbe, a sem tam přes stránky barevného alba přeběhne nějaká potvůrka. Jednou to bude mravenec nebo slunéčko sedmitečné, jindy zase žába nebo štír. Vrcholem všeho pak je drak, pro kterého je nutné si zaletět do vesmíru. O změnu lokací také není nouze. Kromě zmíněné, blíže nejmenované planety, se děti podívají třeba do Egypta nebo na tichomořský ostrov. Vyjma rozvíjení schopností se děti naučí také pár nových věcí. Součástí programu je totiž tzv. laboratoř, kam je možné přinést jakékoli zvíře nebo předmět a nechat ho analyzovat. Přístroj za chvíli srozumitelně vychrlí ty nejdůležitější informace, a uživatel si tak rozšíří znalosti např. z přírodních věd.

Po skončení putování za pokladem práce s programem nemusí skončit. Pro obzvláště kreativní jedince je připravena možnost vytvořit si vlastní album ze všech možných předmětů. Jednotlivé stránky se dají následně vytisknout a zkompletovat v pěkný pestrobarevný (v případě barevné tiskárny) sešit. Kouzelné album je velice pěkně zpracováno a určitě bych ho doporučil všem dětem od osmi let, které tento typ her mají rády.

Kouzelné album strýčka Alberta

spojení zábavy a výuky

existence různých cest k cíli

rozsáhlost hry malé rozlišení

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: výuka a zábava

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší

Cena: 1 190 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, Pod Vinohradem 2 147 00 Praha 4, www.mediatrade.com, www.cd-rom.cz

Hráčův ráj Arkády

Aje tu další... Tím myslím CD od pana Špidly, díky němuž se někteří lidé dostanou k softwaru, který jim vyhovuje a o který by jinak asi jen těžko zavadili. Ano, řeč je o CD nacpaných sharewarem a freewarem. Dnes přišly na řadu hry, které byly prvními masově prodávanými hrami vůbec. No ano, byly to právě arkády. Už v roce 1977 se dostaly na první hrací automaty. Ptáte se, co to vlastně ty arkády jsou? Říká vám něco jméno Pac-man? Přesně tak, to je ta žlutá koule chodící bludištěm a polykající všechno, co se jí postaví do cesty. No a právě Pac-man a jemu podobné hry se nazývají arkády.

Dnešní hry se neustále ubírají směrem k brilantní grafice a k až filmovému zpracování. Jejich náročnost díky zvyšujícím se požadavkům hráčů také narůstá. Kde zůstaly hry snadné na ovládání, dobře hratelné, obsahující přímočarou akci? Jsou tu pořád, ovšem dnes už si nevystačíte jen s hadem či obyčejným arkanoidem.Čas pokročil, a proto na CD Hráčův ráj Arkády nenajdete jenom originální hry, které jsme mohli hrát již před patnácti či dvaceti lety, ale i jejich mladší nástupce. Ti se vyznačují nejen propracovanější grafikou nebo barevností, ale někteří jsou zpracováni dokonce ve 3D. Ani o jednoduché plošinovky není nouze. Vžijte se třeba do role unikající spermie, žabáka skákajícího přes rušnou ulici nebo do pilota vesmírné lodi, která musí zachránit Zemi před útokem asteroidů. Samozřejmě se setkáte i se starými známými jako jsou tetris, různé verze hada (známého z mobilních telefonů), pong, atd.

Jak už u těchto CD bývá zvykem, většina programů, které za to stojí, jsou shareware a za jejich plnou funkčnost budete muset vyndat ze své peněženky pár korun (nebo dolarů). Jelikož se ale nejedná o nějaké herní bomby, není to s tím placením žádná tragédie. Pokud si některou hru oblíbíte a budete chtít získat její plnou verzi, vystačíte si s jednou nebo dvěma stokorunami. Freeware je na CD samozřejmě také ve velkém množství a něco vaši pozornost jistě upoutá. Dohromady je tu uloženo 185 arkád všemožných forem a stylů zpracování, stačí jen si vybrat...

Hráčův ráj Arkády

množství a výběr her

druhé CD zdarma

poměr shareware/freeware

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor her

Jazyk: český

OS: Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 399 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín, www.spidla.cz

Domácí učitel kouzelná cesta

Co takhle vydat se na cestu starou Anglií plnou známých osobností, nebezpečných nástrah a složitých úkolů? Tak si nazujme boty, a hurá na cestu! Ne, nebojte se. Nelákám vás na zájezd. To jen nový titul od ostravské společnosti Eddica k tomu svádí. Jedná se o výukový titul, který si bere za úkol formou hry a obrázků naučit děti více než 500 anglických slov a frází a přiblížit jim tak tento jazyk zábavnou formou.

Jde vlastně o hru podobnou stolní hře "Člověče, nezlob se". I v této podobě je určena pro čtyři hráče, kteří popořadě házejí kostkou a soutěží v tom, kdo bude první na konci cesty. Na rozdíl od stolní verze však zde nejde o vyhazování a domečky, ale spíš o to, jak kdo ovládá angličtinu. Na každém políčku se totiž skrývá některý z obyvatel Anglie, který se přímo třese nedočkavostí, aby mohl otestovat vědomosti soutěžících formou otázek k jednotlivým tématům (viz níže). Dobrodružná cesta začíná v jedenáctém století u města Hastings na jihu Anglie a končí v současnosti u jezera Loch Ness. V průběhu století navštívíte zajímavá místa, ale také se potkáte s některými osobnostmi a legendami britských dějin (Vilém Dobyvatel, král Artuš, John Lennon nebo Sherlock Holmes), k nimž je připojen stručný popis jejich života. Průvodcem na cestě vám bude kouzelník Merlin, který vám bude pomáhat a radit jak vyřešit různorodé úkoly. Pokud nezvládáte angličtinu v takovém rozsahu, jaký je potřeba pro tuto hru, pak vám může být Merlin i učitelem. Vlastní totiž školu, ve které s vámi probere všech dvacet témat, na něž cestou narazíte. Z těch nejdůležitějších jsou to: abeceda, čísla, barvy a tvary, čas, počasí, dny a měsíce, jídlo a pití, hry a sporty, rodina, doprava a cestování, zvířata, oblečení, lidské tělo či profese a další. Všechna slovíčka se studenti učí pomocí obrázků, výslovnost si mohou opakovat po rodilých mluvčích. Ve škole si můžete ještě zapnout podporu českého jazyka, takže přímo na monitoru vidíte jak anglický, tak český výraz. Ve hře to už možné není. Uznejte, to by pak nebyla žádná hra.

Domácí učitel - kouzelná cesta

hra typu "Člověče, nezlob se"

obrázky a fotky

historické osobnosti opakování typu úkolů

Producent: Eddica, s. r. o.

Žánr: elektronické knihy

Jazyk: český

OS: Windows 98 a vyšší

Cena: 890 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Eddica, Cihelní 11/304 702 00 Ostrava 1, www.eddica.cz

Grafika na PC

Ve stejnou dobu jako titul Digitální video od společnosti Špidla Data Processing spatřil světlo světa další disk z produkce této firmy, tentokrát věnovaný pouze a jenom grafice. Většina z nás pracuje s grafikou poměrně často, a možná si to ani neuvědomujeme. Ať už je to vkládání obrázků do textových editorů, jednoduché úpravy digitálních fotografií nebo třeba vytváření animovaných gifů ze statických obrázků. K těmto činnostem je potřeba nějaký software a každý si jistě přeje, aby byl graficky co nejhezčí, co nejsnáze ovladatelný a co nejjednodušeji naučitelný. Při hledání všech těchto "nej" by člověk mohl utratit spousty peněz a ztratit nervy, či dokonce celou hlavu. Na softwarové scéně se však nacházejí desítky megabajtů freewarových programů, které dokáží s grafikou pracovat stejně efektivně jako některé dobře známé a často dost drahé programy. Špidla vám tentokrát nabízí CD-ROM naplněný pouze freewarem, tudíž plně funkčními programy, z nichž si můžete vybrat své favority.

Na CD najdete zástupce všech kategorií, které se týkají práce s grafikou, a přimícháno je i pár opravdu jednoduchých programů pro nahrávání a editaci videa. Kromě základních funkcí, jako změna velikosti, barev a kreslení základních tvarů, vám nejrůznější grafické nástroje umožní mnohem více! Rádi byste bez námahy vytvářeli hezké a graficky vydařené dopisy, pozvánky či vizitky? Lákají vás vlastní noviny či časopis? Potřebujete hezká tlačítka na váš web? Nebo třeba chcete pro pobavení "spáchat" fotomontáž svých přátel či známé osobnosti? Navíc můžete kreslit názorné grafické diagramy nebo vytvářet originální grafická tlačítka. Pokud se zajímáte o 3D grafiku, pak si při zkoušení některého z 3D modelerů také přijdete na své. Z dalších kategorií stojí jistě za zmínku nástroje pro snímání obrazovek nebo pro správu grafických souborů ve vašem PC, s nimiž se orientace v nich stane hračkou. Chybět nesmí ani software pro tvorbu čím dál oblíbenější animované grafiky, tzv. gifů.

Kdo hledá, ten najde. Snad to bude i váš případ, protože nevybrat si z takového množství programů by snad byl hřích (nechete-li stahovat z internetu).

Grafika na PC

jen freeware

množství a výběr programů

pěkný a jednoduchý ovládací program

Producent: Špidla Data Processing www.spidla.cz

Žánr: soubor programů pro práci s grafikou

Jazyk: český

OS: 9x a vyšší

Cena: 399 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5 100 00 Praha 10, www.ben.cz

§§§§§


Na stříbrných kotoučích

Patrik Malina, Pavel Tůma

c03p0358

Vpravdě světová encyklopedie

V záplavě produktů Microsoftu je jeden, pro jehož zařazení není žádná škatulka dost dobrá. Multimediální encyklopedie Encarta je nejen svou podstatou, ale v tomto konkrétním případě i zpracováním natolik všestranným dílem, že tvoří kategorii sama o sobě.

Produkt jsem zhlédl ve verzi Standard, jež se vešla na klasické CD, a především v nejvyšší variantě Premium Suite, pro jejíž objem je již dost dobrý pouze nosič DVD. Pokud chcete veškerou funkcionalitu provozovat s maximálním pohodlím, uvažte, zdali můžete ze svého diskového prostoru obětovat zhruba 2 GB místa, jež si instalace může ukousnout.

V úplném provedení zahrnuje encyklopedie Encarta řadu zajímavých kolekcí. Samozřejmostí je databáze textových hesel, jejichž výklad je bohatě doprovázen fotografiemi, ilustracemi či zvukovými záznamy. To je však pouze základní úroveň, na níž lze produkt využívat, neboť k dispozici je vám celá škála dalších funkcí. Najdete mezi nimi desítky panoramatických pohledů (například na známá města, včetně Prahy), několik virtuálních procházek po velkolepých historických památkách a velmi hezké jsou také letové simulace nad různými kontinenty, kdy si můžete udělat realistický obrázek o morfologii. K všestranné práci se rovněž velice hodí obsáhlý, interaktivní atlas světa, jehož podrobnost vás příjemně překvapí.

Poměrně samostatnou součástí encyklopedie je kolekce překladových a výkladových slovníků, jež se rovněž na počítači instalují a spouštějí jako nezávislá aplikace. Je zde zahrnut anglický výkladový slovník a dále překladové slovníky pro francouzštinu, španělštinu, italštinu a němčinu. Studujete-li kterýkoliv z těchto jazyků, bude vám tato pomůcka požehnáním.

Zastavme se nad uživatelským rozhraním, které je navrženo velmi dobře. K dispozici je jak tradiční ovládání pomocí rolovacích nabídek, tak využívání přímých odkazů pomocí pracovní plochy ve stylu webové stránky. Za jedinou nevýhodu pro ortodoxního českého uživatele lze považovat absenci lokalizace. Objem shromážděných informací je ohromný, avšak světový, takže nečekejte detaily o každé české vesnici. I když, množstvím údajů z naší vlasti jsem byl příjemně překvapen. Takže, učte se anglicky, v tomto případě to stojí za to!

MS Encarta 2003 - Premium Suite DVD

objem informací

ovládání bez lokalizace

Producent: Microsoft

Žánr: multimediální encyklopedie

Jazyk: anglický

OS: 32bitová Windows

Cena: 2 900 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Microsoft, www.microsoft.cz

§§§§§


Z DVD na DVD+-R – zálohujeme kompletní dévédéčko

Ousmane Keita

c03p0360

Před několika měsíci, konkrétně v PC WORLDu 11 a 12/02, jsme si ukázali, jak se dá zálohovat DVD na CD prostřednictvím kompresního formátu DivX. Média i CD vypalovačky se dají pořídit za "pár korun", a představují nadále ten nejlacinější způsob, jak se pojistit před nechtěným poškozením svého dost drahého DVD filmu. Ovšem čas běží, a ceny dramaticky klesají i u DVD vypalovaček lze je pořídit pod 10 000 Kč, a tudíž nastal čas podívat se na problém ještě jednou a z nového úhlu.

Jak z titulku vyplývá, dnes si ukážeme, jak lze zálohovat filmové dévédéčko na médium DVD?R. Nejprve však nezbytná dávka teorie: Filmová DVD se lisují buď jako jednovrstvá (tzv. DVD-5) s kapacitou 4,37 GB, nebo jako dvouvrstvá (tzv. DVD-9) s kapacitou dvojnásobnou. Vypalovačky a přepisovatelná média DVD?R ovšem existují pouze jednovrstvé. Budete-li tedy na DVD?R pálit variantu DVD-5, může být záloha pořízena 1 : 1. Budete-li však pálit DVD-9, nastává problém. V takovém případě je potřeba originální DVD rekomprimovat, stejně jako jsme to dělali s DivXem. Ale protože DVD?R disponuje několikanásobně vyšší kapacitou než obyčejné CD-R, máme tím pádem i větší šanci, že se nám podaří zachovat kvalitu původního dévédéčka.

Druhá věc, kterou si musíme vysvětlit, je skutečná kapacita média DVD?R. Na obalu se sice dočtete, že váš disk má 4,7 GB, ale tím se nenechte zmást. Je to pouze trik výrobců, kteří úmyslně počítají kilobajt jako 1 000 bajtů, nikoli 1 024, jak je normálně zvykem.

A do třetice je třeba zmínit se o znaménku "+", resp. "-" v názvu média. Tedy stručně: je-li v názvu "-" (např. DVD-R), jedná se o původní formát, ustanovený sdružením výrobců počítačů a spotřební elektroniky DVD Forum. Je-li v názvu "+" (např. DVD+R), jedná se o novější formát podporovaný kupříkladu Philipsem, Sony, HP či Microsoftem. Který je lepší či horší není podstatné. Důležité je, že nejsou vzájemně kompatibilní, a tudíž je třeba, abyste vypalovali pouze na formát, jejž vaše přehrávací mechanika podporuje. V případně stolních DVD playerů to z 99 % bude "minus", ale spolehlivě to zjistíte jen tehdy, když to fyzicky vyzkoušíte. Totéž platí o přepisovatelné variantě RW.

Z DVD na HD

Nejprve potřebujeme dostat obsah DVD na pevný disk. To provedeme pomocí programu DVD Decrypter. Nejprve se však majitelé systémů Windows 2000/XP přesvědčí, zda mají na svých strojích nainstalovánu podporu ASPI to jim prozradí utilitka aspichk. Pokud ne, stačí z našeho CD rozbalit archiv forceaspi17.zip, a spustit dávkový soubor instaspi.bat.

Po vložení disku do mechaniky a spuštění DVD Decrypteru zvolíme v menu Mode/ISO/Read, a zjistíme, kolikavrstvé DVD je (viz obr. 1). Je-li Počet vrstev (Number of Layers) 1, rovnou vybereme místo, kam chceme data uložit (Destination), a spustíme zálohu na disk. Poté, co záloha proběhne, se můžeme rozhodnout, zda vzniklý soubor ISO ihned vypálíme pomocí DVD Decrypteru (Mode/ISO/Write), nebo to raději svěříme Neru (viz dále).

V případě, že je počet vrstev roven 2, zvolíme v menu Mode/File, označíme všechny soubory vpravo (Ctrl+A), a spustíme zálohu (viz obr. 2) do adresáře v Destination.

POZOR! Pro pořádek připomínám, že zálohovat můžete pouze své vlastní, legálně zakoupené disky!

Z HD na HD

Předpokládejme, že se nám tedy podařilo dostat kompletní data z DVD na pevný disk. Jejich celková velikost je řekněme 7 GB, a my nechceme-li ovšem zálohovat na 2 média je tedy budeme muset poněkud zeštíhlit. K tomu je k dispozici několik speciálních programů. DVD2ONE (www.dvd2one.com) přišel jako první, je extrémně rychlý, ale kvalita není úplně super. S DVD95COPY (www.dvd95copy.com) lze dosáhnout lepších výsledků. Zato freewarový a jinak velmi sympaticky zpracovaný DVD Shrink, je v aktuální verzi prakticky nepoužitelný. Osobně doporučuji výborný Instant Copy od Pinnacle Systems (www.pinnaclesys.com), jejž si pro tuto chvíli vezmeme jako etalon.

Jakmile program nainstalujete, určitě si z internetu stáhněte čerstvý update. Pak si trošku pohrajeme s registrem a v regeditu (tlačítko Start/Spustit/regedit/OK) provedeme následující operaci: V HKEY_CURRENT_USER\Software\vob\CDWizard\7.0\Copy nastavíme položky "DVDMagic"=dword:00000001 a "DVDAlwaysEnableOkButton"=True.

1. Spustíme program a v okénku Source dvakrát ťukneme na Hard Disk, v okénku Destination rovněž. (Můžete klidně zvolit vypalovačku, ale možná bude lepší pálit až v Neru tedy za podmínky, že provozujete file-systém, jenž podporuje dostatečnou velikost souboru, tj. ideálně NTFS.) Pak klikneme na tlačítko Details >>, a na záložce DVD nastavíme vše podle obrázku 3. Někdy je užitečné ťuknout na tlačítko Advanced a zaškrtnout volbu Remove DVD-ROM content. Ničeho víc si prakticky nemusíme všímat, takže v klidu pokračujeme tlačítkem Start.

2. Následující obrazovka nám přehledně ukáže úplný obsah uloženého DVD (viz obr. 4). My se nejprve rozmyslíme, zda chceme zálohovat kompletní disk, či film a některé bonusy, popřípadě jen film. Na základě toho postupně probereme jednotlivé položky Title 1 Title x a necháme označené pouze to, co hodláme zachovat. Správnost identifikace Titlu si lze ověřit podle jeho časové délky (záložka Video, hodnota Time) či přímým náhledem (záložka Preview). V záložkách Audio a Sub titles odebereme zbytečné jazykové zvukové stopy, resp. titulky, o něž nemáme zájem. (Upozornění: Někdy se stává, že jsou v seznamu např. české titulky dvakrát. První se zobrazují jen tehdy, pokud si je při přehrávání explicitně zvolíte, druhé bývají tzv. forced, tj. vynucené, a zobrazí se třeba jako překlad psaného textu v rámci filmu. Takové se vyplatí ponechat.)

Také zrušíme zaškrtnutí položky Video Size: Automatic, protože tu a v tom je podstata celého našeho počínání si nastavíme sami. Na sekundu si odskočíme do položky Video Tracks, a posuvníkem snížíme kvalitu (a tedy velikost) DVD menu na minimum. Pak se vrátíme do jednotlivých námi označených položek Title, a všem postupně analogicky snížíme kvalitu na co nejnižší úroveň. Poté zvolíme Title hlavního filmu, a kvalitu výtáhneme na hodnotu těsně pod, nebo rovnou 4,5 GB (ignorujte, že pruh svítí červeně). Pokud jste správně pochopili, principiálně jde o to, abychom se zbavili všeho, co z našeho originálního DVD zálohovat nechceme, a vytvořili si tak dostatek místa pro to, co zálohovat chceme potažmo chceme to v co nejlepší kvalitě.

Nakonec ještě jednou zkontrolujeme všechna nastavení a stikneme tlačítko OK.

3. O nějaké 2 hodiny později (závisí samozřejmě na rychlosti počítače) Instant Copy ohlásí hotovo. Nahlédnutím do cílového adresáře zjistíme, že nám na disku přibyly asi 4 nové soubory s příponou PDI. (Odpověď na otázku, proč ne jeden velký soubor, souvisí se zmíněnou schopností file-systému pracovat se souborem o velikosti více než 4 GB.) Spustíme si tedy prográmek PDI2ISO, a s jeho pomocí si triviálním postupem připravíme image pro vypálení DVD v Neru (viz obr. 5).

Z HD na DVD

Za ideálních podmínek je vypálení dévédéčka v Neru dětsky snadné. V první řadě si z webu výrobce nebo z našeho CD stáhněte a nainstalujte update. Pak spusťte program a v okénku, které na vás vyběhne, klikněte na tlačítko Cancel. Poté vyberte menu File/Burn image, a otevřete soubor ISO, jenž jste si právě připravili. Palbu zahájíte tlačítkem Write (viz obr. 6).

S tako vypáleným DVD by neměla mít vaše počítačová DVD mechanika žádné problémy, a s velkou pravděpodobností ani váš stolní přehrávač.

§§§§§


Bude letos dobrý rok pro MS Office 2003? I.

Jaromír Luhan

c03p0361

Softwarový gigant Microsoft se opět vydává na zteč našich peněženek mohutnou ofenzívou pod vlajkou kancelářského balíku Office s pořadovým číslem 11. Pojďme se podívat na předběžnou verzi toho, čím chce produkt chystaný na přelom letošního roku přitáhnout pozornost, a potažmo i peněžní přízeň uživatelů.

Office patří již dlouho k základním produktovým pilířům Microsoftu. Skládá se z poměrně stabilizovaného portfolia programů, do kterého v nové verzi přibylo i několik nováčků. Jsou to například programy InfoPath, Contact Manager nebo OneNote k jejich popisu se dostaneme později, jelikož začneme tradičním jádrem, které je tvořeno kvintetem ve složení Word, Excel, PowerPoint, Access a Outlook. Exkurzi však nezačneme u jednotlivých programů, protože těch individuálních novinek (s výjimkou Outlooku) zase tolik nemají. Není divu kde brát pořád nápady na vylepšení programů, které se vyvíjejí dvacet let a už v předchozích verzích obsahovaly spoustu funkcí, o nichž většina uživatelů ani neslyšela.

Dokumenty lépe, rychleji, bezpečněji

Microsoft již delší dobu vede jednotlivé programy z kanceláře k těsné spolupráci a snaží se orientovat jejich chování tak, aby uživatel nemusel vymýšlet "čím" a mohl se soustředit na "co". Ke snaze provázat programy navzájem přistupuje v poslední době ještě další důležitý aspekt plavba v moři informací. Office přestává být izolovaným ostrovem a snaží se o podporu technologií, které vládnou internetu. V dnešní době totiž nikdo nevystačí s uzavřeným binárním formátem a musí počítat s nutností práce i s informacemi v naprosto nejrůznějších formátech. Proto se celou Office táhne jako červená nit podpora univerzálního standardizovaného formátu XML, který je vhodný pro zpracování dat pevného i volného formátu.

XML se stává hlavním formátem dokumentů všech programů sdružených do balíku Office, takže jsou všechny schopny XML data načítat i ukládat. Mimo to je možné díky tomuto formátu navázat na tvorbu dokumentů celou řadu složitějších technologických funkcí, počínaje důsledným dodržováním firemní dokumentové kultury a flexibilním využíváním internetových a intranetových datových skladů konče.

Důsledná a uživatelsky přehledná podpora schémat XML dává uživatelům do ruky další silný nástroj pro dobrou organizaci práce i se zdánlivě nekonzistentními soubory dat a informací, protože si své potřebné informační struktury může nadefinovat každý sám. Klasický řetězec zpracování dat a publikace výstupů, který obvykle začíná v databázích Access, pokračuje přes analýzu v Excelu, přehledné zpracování a okomentování ve Wordu a končí prezentací v PowerPointu, případně odesláním pomocí Outlooku, se nyní zjednoduší díky tomu, že jednotlivé kroky probíhají nad společnou datovou základnou a není nutné data po cestě jakkoliv formátově transformovat. Navíc díky zákaznickým schématům a využití transformací XSLT je možné dokumenty zpracovávat a prezentovat v nejrůznějších podobách a na nejrůznějších platformách, aniž by bylo nutno do nich ručně zasahovat, upravovat je nebo vytvářet nové verze, což by pochopitelně zdržovalo a mohlo by do procesu vnášet chyby a nekonzistence.

Novou oblastí zaváděnou v rámci Office 2003 jsou takzvané inteligentní dokumenty. Jsou právě využitím výhod jazyka XML v kombinaci s programovatelným oknem úloh, kdy je zpracování dokumentu vyžadujícího průchod určitým procesem uvnitř firmy řízeno a kontrolováno přes začleněné úkoly. Tyto úkoly, nebo též instrukce se jednotlivým uživatelům zobrazují na panelu úloh a vedou je jednotlivými kroky. Vlastní dokument pak může být snadno vytvořen tak, aby v rámci příslušného úkolu umožnil danému pracovníkovi přístup pouze do částí, které jsou pro něj určeny.

Flexibilita řešení je podpořena centralizací umístnění šablon a inteligentních dokumentů, takže se veškeré změny provádějí pouze na jednom místě a jednotlivé aplikace si je z tohoto místa automaticky stahují. Technologie využívá jednak stávající standard COM objektů, jednak novou technologii řízeného kódu .NET.

Bezesporu významnou novinkou jsou takzvané pracovní prostory dokumentů, které odstraňují dosud velmi bolavé místo schopnost sdílet dokumenty v reálném čase mezi jednotlivými členy pracovního týmu. Neměli byste se tedy nadále potýkat s nepříjemnými zákazy úprav dokumentů, které si již otevřel někdo jiný. Funkce jsou součástí služeb Windows SharePoint Services zprostředkovaných příslušnými servery a starají se o automatickou synchronizaci obsahu a údržbu nejaktuálnějších verzí, které všichni dostávají k dispozici, ať již pracují v režimu on-line přímo s dokumentem na serveru, nebo s jeho off-line kopií na samostatném počítači. Pracovní prostor dokumentů se navíc stará i o správu verzí, dokumentaci související e-mailové komunikace a konverzace pomocí rychlých zpráv.

A když už jsme u těch dokumentů nově se setkáváme s pojmem IRM neboli Information Rights Management. Tato technologie je významným přínosem pro ochranu duševního vlastnictví a má zajistit bezpečnost dokumentů na úrovni souborů. Díky ní je možné sdílet dokumenty nebo je posílat mailem a stále mít kontrolu nad jejich obsahem i nad tím, kdo a za jakým účelem je používá. K realizaci této služby bude nutno provozovat odpovídající servery s technologií SharePoint Services buď v rámci organizace, nebo využít hostování na serverech Microsoftu a kombinovat ji se službou Microsoft Passport. Příjemce dokumentu nemusí být vybaven programy Office, k prohlížení dokumentu mu stačí IRM Viewer, který je zdarma. Zdá se tedy, že služba je obdobou přenositelných dokumentů formátu Adobe Acrobat, ovšem měla by být dovedena na vyšší stupeň zabezpečení a ověření.

Na řadě míst se v nové kanceláři setkáváme s podporou ručního psaní prostřednictvím TabletPC. Takto můžete třeba vylepšovat malůvkami své prezentace v PowerPointu, komentovat dokumenty ve Wordu a Excelu nebo odesílat ručně psané e-maily. Ruční poznámky fungují ve dvou režimech jednak v podobě "nad dokumentem", kdy si je můžete představit jako barevné nalepovací papírky, jednak v režimu začlenění do dokumentu, kdy se začnou chovat jako běžné obrázky nebo textová pole.

Ruční poznámky mohou být ve dvou podobách jako kreslený skeč nebo jako psaná poznámka. Každý z režimů má svou sadu per, popisovačů a zvýrazňovačů, které umožňují změnit barvu a šířku čáry. V rámci dokumentu se chovají jako vložené objekty, což v praxi znamená, že se posouvají při vkládání sloupců v Excelu nebo se pohybují s odstavci ve Wordu. V režimu Revize se poznámky chovají stejným způsobem jako jiné komentáře a revize textu, lze je tudíž vypínat a zapínat podle potřeby. Poznámky se dají také kopírovat mezi jednotlivými dokumenty.

Outlook v novém

Přišel čas na novinky jednotlivých produktů z rodiny Office. Patrně největší prostor nám zabere popis Outlooku, který těch novinek obsahuje skutečně nejvíc. Vývojáři značně přepracovali celé prostředí poštovního programu, takže by se vám s ním mělo pracovat podstatně lépe. Prostředí je totiž nejen barevné a díky tomu i přehlednější, ale také lépe uspořádané, takže jsou požadované informace mnohem dostupnější.

Na obrázcích si určitě povšimnete, že uspořádání seznamu zpráv a náhledu je vodorovně vedle sebe, díky čemuž je obrazovka efektivněji využita. Určitě vás také upoutá barevné odlišení položek v kalendáři a přehlednější kategorizace poštovních zpráv pomocí barevných vlaječek. Ty mohou být označovány jednak podle příznaku dalšího zpracování, jednak přehledně podle data doručení.

V rámci Outlooku bylo implementováno nové kontextové navigační okno a přibyly i nové složky. S jednou z nich (v originále se jmenuje Junk mail) souvisí velice důležitá novinka automatická správa nevyžádané pošty. Outlook nyní pracuje nejen se seznamy zakázaných a povolených adres, ale je schopen díky speciální technologii sám analyzovat obsah poštovních zpráv, a otravné smetí valící se na vás z internetu ihned odsouvat do zmíněné složky. Filtr je možno nastavit v několika stupních, podle toho, jak důkladně chcete příchozí poštu "prokádrovat". Navíc jej Microsoft hodlá aktualizovat přes internet, pokud spameři objeví techniky, jak filtr obelstít.

Dalším příspěvkem k ochraně soukromí je blokace externího obsahu. Tato funkce je namířena proti technikám špiónů ověřujících platnost e-mailových adres vyšťouraných z nejrůznějších neověřených zdrojů a používaných pro spam. Pozitivním vedlejším efektem této filtrace může být pro uživatele s pomalým připojením blokace stahování obrázků, které dnes stále více a zbytečněji dekorují zejména nevyžádané poštovní zprávy. Pokud však patříte k příznivcům obrázků, přijdete si na své alespoň v kontaktech, kde můžete k adrese připojit i podobenku (asi kdybyste zapomněli, jak dotyčný vypadá).

Vlastní projevy existence Outlooku doznaly změny směřující ke zmenšení jeho nápadnosti v případě, že jej zrovna moc nepotřebujete. Vývojáři například vycházejí vstříc obvyklému stavu, že program běží neustále, a odstěhovali jeho ikonu z programové lišty do stavového pruhu, kde zabírá méně místa a odkud vypouští své bubliny upozorňující třeba na doručení nové pošty.

Vylepšena byla rovněž spolupráce s Exchange Serverem, kdy je detekována propustnost a typ připojení, a podle zjištěných parametrů upravován způsob přenosu pošty. Outlook dokáže využívat Exchange v režimu s mezipamětí a snižovat tak problémy s propustností sítě, protože si udržuje místní kopii schránky a synchronizace probíhá na pozadí. Nebo dokáže přistupovat k Exchange serveru přes protokol http tím se vypořádá s omezeními firemních firewallů, které by jej na server nepustily přímým přístupem.

Jste-li šťastným vlastníkem gigantické mailové schránky, potěší vás Microsoft hned dvakrát. Poprvé tím, že zvětšil limit pro velikost datového souboru pošty ze stávajících 2 GB na pěkných 20 GB, takže budete mít kam expandovat. Podruhé mnohem propracovanějším systémem vyhledávání, kdy se jednotlivé výsledky hledání jeví uživateli jako samostatné složky. Přitom fyzicky zůstávají jednotlivé zprávy na původních místech, a nemusíte je tudíž přesunovat do samostatných složek a následně se obtížně rozpomínat, kam jste je dali. Takto si můžete například vytvořit virtuální složku důležité pošty s úkoly od vašeho šéfa či manželky, nebo jiný pohled na zprávy s příznakem vysoké důležitosti. Navíc kdybyste si nevěděli rady s nastavením vyhledávání, má pro vás Outlook již připravené výběry, ze kterých můžete vycházet.

Další zajímavý pohled do poštovní schránky skýtá uspořádání podle konverzace, kdy vám Outlook sdruží zprávy do skupin podle předmětu. Usnadní vám to sledování vývoje určité diskuse, případně umožní nakládat s celou skupinou najednou (třeba ji někomu poslat, ať si také užije).

Business Contact Manager

Jedním z noviců Office 2003 je program Business Contact Manager. Nejedná se o samostatnou aplikaci, spíš o rozšíření programu Outlook, které umožňuje sledovat kontakty se zákazníky, zaznamenávat potřebné doplňkové informace a účelně podchycovat obchodní příležitosti. Díky integraci s Outlookem je velice snadné tyto informace navazovat na související dokumenty a propojovat je se schůzkami v kalendáři nebo úkoly. Zároveň je možné ke každému případu nastavit pravidla dalšího zpracování, případně s připomenutími dalšího domluveného kontaktu či termínu.

Díky tomuto nástroji je správa zákaznických informací centralizovaná a snadno se udržuje přehled o celé historii komunikace i přístup k potřebným dokumentům jako jsou smlouvy, platební doklady, poštovní komunikace a další. Business Contact Manager se snaží být otevřený pro import dat z jiných, třeba konkurenčních programů pro správu zákaznických informací, a zároveň podporovat další aplikace, které na jeho činnost v procesu správy obchodního případu navazují.

Z nashromážděných informací programu mohou těžit vedle samotných obchodníků také firemní manažeři, kteří tak získají přehled o jejich činnost a mohou lépe prognózovat vývojové trendy a řídit chování firmy. Business Contact Manager je skutečně flexibilním nástrojem, protože je rovnou připraven pro vzdálený přístup přes internet a nepotřebuje k tomu žádné specializované servery ani komunikační zařízení.

Ostatní aplikace

Jak jsem již naznačil, neoplývají ostatní aplikace z balíku Office takovými vylepšeními jako Outlook, a tak si je probereme dohromady. Začneme inovovaným vzhledem. Pracovní prostředí všech programů je laděno domodra a vypadá opravdu čistě, úhledně a hlavně přehledněji díky výraznějším ovládacím prvkům nástrojových pruhů.

Pokračujeme prezentacemi PowerPoint podporuje propojení na slovník synonym a poradí si s bohatší škálou formátů videosekvencí, kterými můžete oživit svoji prezentaci. Videosekvence může být navíc zobrazována na celé obrazovce.

Vylepšena byla také distribuce prezentací. Funkce Balení pro disk CD-ROM vám prezentaci připraví k vypálení včetně prohlížeče a informací pro automatické spuštění po vložení nosiče do mechaniky v počítači.

Databáze Access má nyní vylepšenou podporu zálohování dat jak na místní disk, tak i na sdílené síťové umístění. Záloha je pojmenována podle data provedení a Access automaticky provádí komprimaci a opravy vnitřních chyb databáze.

Poměrně neobvyklou novinkou ve světě databází je implementace funkcí automatických oprav zadávaných dat. Funguje stejně jako ve Wordu přes inteligentní značku, čímž umožňuje uživateli snadné odmítnutí opravy. Funkce pracuje i v návrhovém režimu formuláře, kdy kontroluje různé prohřešky návrhu (kupříkladu duplicitní klávesové zkratky, cyklické odkazy nebo nepřidružené popisky).

Vývojáři accessových aplikací jistě ocení možnost provázání databázových objektů do vzájemných závislostí. Ušetří jim to spoustu hledání při změnách nebo odstraňování objektů. Podobně šikovná je možnost přenášet vlastnosti pole na všechny přidružené ovládací prvky pole změnu vlastností provedete pouze jednou a všichni ostatní ji prostě zdědí.


Bude letos dobrý rok pro MS Office 2003? II.

V programu Word mě nejvíc zaujal nový speciální režim, určený pro čtení dokumentu na obrazovce. V tomto režimu je zvětšeno písmo dokumentu, zkráceny řádky a stránka je optimalizována pro dané rozlišení monitoru. Využíváno je též dobrodiní vylepšené funkce ClearType vyhlazující písmo. Navíc je pro dokument uvolněn maximální prostor na obrazovce tím, že je zjednodušeno prostředí programu a zobrazovány jsou pouze relevantní funkce, například tlačítka sledování změn, vyhledávání pojmů ve slovnících a podobně. Čtenář má navíc k dispozici pomůcky pro snadnou navigaci v rozsáhlejším textu mapu dokumentu a miniatury stránek. Režim je skutečně propracovaný a vlastní zkušeností jsem si ověřil jeho dobrou použitelnost, protože text je opravdu velmi příjemně čitelný i při nižším rozlišení monitoru.

Nakonec nám zbyl Excel, jenž je ve výčtu novinek ještě skromnější než Word. Vedle společných záležitostí s XML a IRM zmiňovaných v úvodu je to snad jen vylepšení chytrých značek a implementace Research Task Pane pro vyhledávání informací v externích zdrojích.

Při analýze XML dat vám pomůže snadné přepínání obsahu řádku souhrnů vedle obvyklého součtu máte k dispozici průměr, počet, počet číselných hodnot, maximální a minimální hodnotu, směrodatnou odchylku a rozptyl.

Jak moc potřebujete  novou Office?

Nakonec si necháme trochu ožehavé téma. Žádný výrobce totiž neslyší rád úvahy na téma potřebnosti nové verze svého výrobku. Pohled musíme rozdělit do několika skupin, protože každé z nich přinese nové vydání něco jiného. Již delší dobu se Microsoft snaží rozdělit svět uživatelů počítačů na ty, kteří mají jeho software předplacený, a na ty, které to teprve čeká. Předplatitelé dostanou novou Office v rámci předplatného, a nemusejí tudíž nad upgradem příliš "mudrovat". Myslím si, že právě kvůli nim byla verze vydána, protože je potřeba si jejich peníze nějak zasloužit a splnit sliby pravidelných aktualizací. Těch novinek, které by měly přimět k upgradu nepředplatitele, je snad s výjimkou Outlooku opravdu poskrovnu.

Podíváme-li se na otázku upgradu z pohledu různých skupin uživatelů, dospějeme celkem snadno k závěru, že nová funkcionalita Office je zaměřena především na firemní klientelu. Pro větší a velké subjekty mohou být novinky a vylepšení v oblasti správy a zabezpečení dokumentů skutečně nezanedbatelným přínosem, zejména pokud se právě poohlížejí po podobném řešení nebo již přerostli své stávající. Na druhou stranu tito zákazníci většinou ochranu proti spamu nebo řízení zákaznických vztahů řeší jinak a novinky z této oblasti je asi nezaujmou tolik, jako menší firmy. Pro ně jsou podobná řešení na klíč většinou nedostižně drahá a vedení různých náhradních řešení v podobě papírových kartoték nebo v lepším případě excelových tabulek jim připadá málo flexibilní a použitelné. Těmto zákazníkům se určitě vyplatí zajímat se o Outlook a Business Contact Manager.

Individuální klientele bych také doporučil k pozornosti Outlook. Jeho inovace jsou skutečně zajímavé, funkční, potřebné a určitě se nejedná o pouhé kosmetické úpravy. Spam je opravdovým "vředem na těle internetu", a i další inovace lepší uspořádání, přehledná kategorizace zpráv, usnadněné vyhledávání nebo zakázání externího obsahu jsou přínosem dokonce i pro domácí uživatele a svědčí o tom, že se vývojářský tým skutečně pečlivě zamýšlel nad potřebami a nářky svých klientů.

Tak to by bylo pro dnešek vše o jádru nového balíku Microsoft Office 2003. Příště se podíváme na nové vydání ostatních produktů skupiny Office Publisher, FrontPage, InfoPath a OneNote.

§§§§§


Hackujte sami sebe - GFI LANguard Network Security Scanner

Vladimír Vondráček

c03p0363

Každou chvíli se někde objeví informace o narušení počítačového systému, krádežích dat nebo změnách internetové prezentace některé firmy. Všechny tyto zprávy mají jedno společné správce, placený za zabezpečení daného počítačového systému, zaspal a zapomněl na ostražitost (případy, kdy systém vědomě naruší jeho správce, neuvažujme). Jako každé lidské dílo, i software může obsahovat a obsahuje řadu chyb a nedokonalostí. A existují lidé, kteří jsou schopni takový nedostatek odhalit a zneužít.

GFI LANguard dokáže zhruba nasimulovat chování těchto osob a podat správci informaci o případných bezpečnostních dírách v systému. Tento nástroj tedy využijí spíše pracovníci, dohlížející na počítačovou firemní síť. Jednotlivec může síly programu napřít samozřejmě pouze na svůj stroj, aby zjistil, zda jeho miláček neposkytuje snadný terč nějakému nenechavci.

Po instalaci se můžeme ihned pustit do skenování počítačové sítě. Tento proces obejde všechny "živé" počítače ve zvolené doméně a zjistí, jaké služby jsou provozovány na tom kterém stroji a na kterém portu daná služba naslouchá. Protože optimální funkce některých služeb je vázána na to, aby volaná služba poskytla dotazujícímu se počítači informaci o svojí verzi, lze skenováním jednotlivých portů zjistit, jaké verze programů naslouchají. Výsledkem takového prohledání je vcelku podrobný záznam o jednotlivých počítačích na síti. Všechny sebrané informace jsou zobrazeny přehledně ve stromové struktuře. Objem informací se liší samozřejmě podle toho, kolik služeb na tom kterém počítači běží, a pod kterým operačním systémem je provozován. LANguard následně projde svoji databázi známých bezpečnostních chyb a porovná verze aplikací, ve kterých se tyto chyby nacházejí, se zjištěnými verzemi během skenování. V případě nalezení zaostalé verze zobrazí upozornění na nedostatek, spolu s jeho stručným popisem. Lze tak celkem snadno odhalit, kde třeba běží neopravená verze populárního mailového serveru Sendmail, a čeho se lze dočkat, pokud nedojde k brzké nápravě. Skenování probíhá navíc pomocí více protokolů, takže nejprve je prověřena síť pomocí NetBIOSu, následně jsou vyhledány počítače, podporující SNMP. Protože ne všechny počítače podporují komunikaci prostřednictvím těchto protokolů, je proveden následný ping na příslušné ethernetové adresy. Po zjištění množiny odpovídajících počítačů jsou skenovány porty, a to jak pomocí TCP, tak UDP paketů. Právě tato procedura dodá informace o chybných verzích služeb. Podstatně detailnější informace lze získat, pokud počítač podporuje SNMP, hodnoty jednotlivých položek jsou taktéž velmi přehledně zobrazeny.

Kromě zjištění závad, LANguard umí také nalézt příslušné opravy a pomocí dálkové správy počítačů je přímo na deficitní stroj nainstalovat. Pro zjednodušení práce je možné spustit opravy na všech počítačích najednou, není nutné provádět opravy počítač od počítače a službu od služby. Kromě provedení oprav je do aplikace LANguard integrováno několik užitečných utilit, jako je whois služba (informace o počítači, pokud jsou vloženy v některé centrální databázi), traceroute (sledování poutě paketů při cestě k cílovému počítači), DNS lookup (převedení jména počítače na IP adresu) nebo funkce SNMP.

Trochu se nabízí otázka, zda právě LANguard nedává do ruky útočníkům zbraň proti nedostatečně chráněným systémům. Na jednu stranu je sice pravda, že i nezkušený útočník může takto zjistit slabá místa, na druhou stranu k tomu, aby jich využil, potřebuje mnohem více, než jen nainstalovat LANguard. Podle mého názoru je idea programu naprosto v pořádku. Pokud chcete ochránit svůj počítačový systém proti útočníkům, musíte poznat jeho slabá místa. A LANguard je s velkou pravděpodobností dokáže najít všechna.

GFI LANguard Network Security Scanner

objem sbíraných informací

přesnost identifikace

K recenzi poskytla firma: GFI, www.gfi.com

Cena: 875 eur (neomezený počet skenovaných IP adres)

§§§§§


Galerie speciálních efektů – Xenofex 2

Pavel Korec

c03p0364

XENOFEX je dalším z řady souborů grafických plug-inů pro realistické efekty. Bez problémů spolupracuje s Photoshopem (6, 7, Elements 2), Macromedia Fireworks MX, Paint Shopem, ale též neuváděným Corel Photo-Paintem, Painterem, a jistě i mnoha dalšími. Je k dispozici pro Windows a Mac.

Ovládání programu je jednoduché, výběr filtru je přímo v menu Photoshopu. Poté se spustí univerzální okno, v němž můžete volit filtr, měnit jeho parametry a tato nastavení pod jménem ukládat. Během jednoho volání plug-inu lze aplikovat jen jeden filtr, z prostředí nejde načítat ani ukládat obrázky. Program pracuje s výběrem (maskou), nebo zvolenou vrstvou. U výběrů deformuje rovněž jejich masku. K dispozici není náhledové okno ani obrázky "presets", a je vždy třeba vyčkat dokončení aplikace filtru. Zvětšením (výřezem) lze však dosáhnout rychlosti vyšší. Rychlost aplikace filtrů je většinou snesitelná (od několika po desítky sekund), a celkový čas laborování k dosažení představy není kritický.

XENOFEX 2 nabízí následující paletu filtrů:

- Burnt Edges - Zastaralý, ohořelý, otrhaný a očouzený okraj. Okraj mapy ostrova pokladů, staré folianty, ohořelý list papíru, vypálená díra ve fotografii, vypálená písmena.

- Classic Mosaic - Automatická mozaika sleduje obrysy ve vašem obrázku a vyplňuje ho kaménky dané velikosti a rozptylu. Mozaika může sledovat spíše geometrické tvary, nebo vyniknutí obrysů objektů. Rozdělíte-li obrázek maskou na části vyžadující různou hrubost kaménků, lze zřetelnost mozaiky ještě zvýšit.

- Constellation - Vygeneruje do vašeho obrázku jednotlivé hvězdy, záblesky, souhvězdí či hvězdnou oblohu. Hvězdy jsou zvýrazněny na světlech, potlačeny ve stínu. Rozmístění hvězd na černé obloze můžete řídit podkladovým obrázkem (světlé plochy = více hvězd).

- Crack - Rozpraskání a potrhání okrajů, či maskou (selekcí) vymezených hranic a ploch.

- Crumple - Ostré pomačkání papíru s nastavitelnou intenzitou, směrem a silou odlesků.

- Electrify - Naprosto realistické elektrické výboje, doprovázené koronou, vycházejí z vaší selekce, nebo objektu. Nastavíte barvu výboje a korony, intenzitu výbojů i oblasti plazmatu a roztřepenost.

- Lightning - Blesky na rozdíl od "Electrify" mají definovaný počátek cíl výboje. Nastavíte si sílu korony, roztřepenost, větvení a míru rozbíhání větví (kanálů) blesku.

- Flag - Rozvlnění vlajky použijete nejspíše na objekt (vrstvu). Můžete nastavit rozvlnění, přivázání k některým z osmi bodů, směr větru a světla. Vlnění velmi realistické.

- Little Flufy Clouds - Velmi rychle vytvoříte načechrané obláčky v perspektivním zobrazení s určenou intenzitou, ostrostí okrajů, barvy okraje a hmoty mraku, úhlu kamery (zkreslení), výšky oblaků, barevného přechodu horizontu a kouřma. Filtr nelze použít k vytvoření bouřkových mračen, u nichž je významný i stín a osvětlení mraků sluncem.

- Puzzle - Vytvoří puzzle s důrazem na náhodné či ruční vynechání dílků, a směr zámku. Neumí prohodit obsahy dílků, ani umístit dílek mimo tabulku. Filtr je relativně pomalý.

- Rip Open - Protržení papíru (či plátna) s rozšklebeným otvorem. Na závadu může být přílišná pravidelnost otvoru, částečně odstranitelná složitějším tvarem masky.

- Shatter - Snímek z tříštění obrazu namalovaného na křehkou desku, nebo sklo. Je alternativou explozí v 3D programech.

- Stain - Rozpíjející se fleky od kávy, špinavé vody, barev na savém podkladu. Tvar je zhruba určován výběrem (selekcí, maskou). Nastavuje se celkové vybarvení a vybarvení vnitřku (hrubý pigment se odfiltroval na okrajích).

- Television - Realistická přeměna fotografie do televizního obrazu včetně deformace obrazovky (perspektivu musíte přidat ve svém editoru), řádkování duchů, posunu obrazu a jiných typických vad starých televizorů. Je-li aplikován na objekt, deformuje i tvar objektu.

Závěr

XENOFEX 2 představuje vcelku zajímavý soubor filtrů pro nejrůznější použití. Otázka však je, jak tomu u podobných sad bývá, zda si typický uživatel pořídí celou sadu kvůli právě potřebnému efektu, anebo preventivně (kdyby se náhodou něco hodilo). Otázka zní: využijete některé z těchto efektů?

Xenofex 2

realističnost

rychlost laborování

výkonnostní nenáročnost

výběr filtrů?

K recenzi poskytla firma: Alien Skin Software, www.alienskin.com, Cena: 129 USD

§§§§§


Dokonalá laboratoř světel – Mystical Lighting

Pavel Korec

c03p0365

Další z řady produktů od Auto FX Software, je photoshopovou plug-inovou laboratoří dokonalých světel a stínů. Ta je umístěna v obdobném prostředí, jako jiný software této firmy Dream Suite -, ale podstatně vylepšeném.

Mystical Lighting slouží k "osvětlování" fotografií, malování světlem a stínem. Využívá několik typů nástrojů (eliptický plošný, "lampičkový" a volné kresby) a s uplatněním různých textur generuje tvary a proudy paprsků, překresluje světla, stíny, duhu, či mlhu. Síla programu je v úžasné dokonalosti světelných efektů něco takového přímo v Adobe Photoshopu a jiných editorech rozhodně nedokážete! Můžete úplně změnit charakter prostředí fotografie, aniž se odchýlíte od realistického vzhledu. Anebo z fotografie naopak vytvoříte poetické dílo. Nástroje působí po cestě od technologie kresby k dojmům, atmosféře, poezii, děsu, úzkosti, či magickému napětí. Přestože je Mystical Lighting jen jednou z "plug-inových" sad, jeho možnosti a praktické využití přesahují specializované plug-iny (jež zpravidla využijeme jen zřídka).

Prostředí nabízí dobrou kontrolu. Můžete využívat aplikaci efektu na odmaskované části, nebo samostatné vrstvy. Kromě toho můžete použít rušicí tužku, kterou vyzmizíkujete aktuální mlhu, stín, či světlo.

Tak, jako v předchozích "laboratořích efektů" máte k dispozici menu s výběrem efektu a grafické presets pro detailní nastavení. A je zde to, co dříve velmi scházelo možnost aplikace více efektů najednou. Historie efektů (zde vrstev) dovolí přidávat a ubírat efekty aplikované při jednom spuštění. Prostředí programu lze spouštět separátně, anebo z Photoshopu. Při samostatném spuštění můžete otevírat a ukládat obrázky a načítat separátně masku. Škoda, že při tom nelze volit aktivní vrstvu (formátu Adobe Photoshopu) tu je nutno vybrat v editoru.

Užitečné jsou dále paměťové body a skvělá je možnost maskování ve zvláštní vrstvě. Maskovacími nástroji jsou neostrý štětec, guma, lineární a volné laso a obdélník. Obrázky lze barevně tónovat a lze do nich (do zvláštní vrstvy) vkládat separátní obrázky. Maskování se však nevyrovná Photoshopu, a vadí i zpoždění při renderování.

Rychlost laborování je stále podobně jako v Dream Suite obtížnou a kritickou stránkou programu. K jednotlivým filtrům nelze přistupovat přímo z menu Photoshopu, prostředí se volá znovu při každé aplikaci filtru (a to stojí další čas), k dispozici není náhledové okno. Nejvíce vadí čas pro vyrenderování snímku při kreslení (od několika, až po desítky sekund). Znamená to také, že program je vhodné požívat na výkonnějších počítačích. Ale teď již k vlastním efektům:

- Edge HighLight - Vytvoří zajímavé barevné efekty v masce, skvrny na podlaze.

- Ethereal - Nadpozemské paprsky světla mezi mraky, obarví oblohu nad mraky, rozlije temnotu do děsivého stínu.

- Fairy Dust - Proud zlatého prášku, hvězd, vír sněhových vloček, jisker, či květů.

- Flare - Exploze, světlice, hvězdy, galaxie, mlhoviny, obláčky živého světla, bludičky.

- Light Brush - Malujete difúzním, rozptýleným, či kontrastním světlem.

- Light Caster - Proudy bílého i barevného světla, laserové efekty, světla lamp i reflektorů.

- Mist - Práce s efektem mlhy.

- Mottled Background - skvrnité pozadí namíchané s využitím textur, děsivá, jedovatá a téměř hmatatelná atmosféra.

- Radial Light Caster - Dopad či závoj světla centrálního zdroje, mystické záře, žárovky.

- Rainbow - Duha napjatá mezi dvěma body, duha sledující křivku.

- Shader - Odstraní světlo a mlhu, a opět dá vyniknout stínu, kontrastům a barvám.

- Shading Brush - Štětec odstraní světlo a mlhu, a opět dá vyniknout kontrastům stínu a temným barvám.

- Shadow Play Světlo procházející oknem vytvoří na podlaze či na stěně stín; vzdálenější okraje stínu mohou být slabší a měkčí.

- Spot Light - Vytvoří v zešeřelém prostoru barevné světelné skvrny.

- Surface Light - Světelné skvrny, řízené černobílým obrázkem.

- Wispy Mist - Chomáčkovitá mlha složená ze tří barev, prachový příkrov.

Mystical Lighting

vylepšené prostředí

úžasná realističnost

čas startu efektu

laborování

K recenzi poskytla firma: Auto FX Software, www.autofx.com, Cena: 179 USD

§§§§§


PC World CD centrum

Martin Koníček

c03p0367

Registry First Aid 3.0

Licence: trial, 21,00 USDDomovská stránka: www.rosecitysoftware.com/Reg1Aid/

Registr Windows, sloužící k ukládání dat a nastavení aplikací systému, má kromě mnoha výhod (rychlost, přehlednost, apod.) také jednu zásadní nevýhodu jeho velikost může narůstat takřka závratnou rychlostí. I mnoho odinstalovaných aplikací totiž zanechá o sobě záznam, který se ztratí až reinstalací celého operačního systému nebo použitím této utility. First Aid ovšem umožňuje nejen očištění systémového registru od různého "balastu", ale rovněž i pár funkcí navíc. Pomocí přehledného Průvodce lze odstranit neexistující cesty k souborům, nepoužívané fonty, nefunkční položky v nabídce Start (nejsem si jist, zdali i tuto funkci lze zařadit také do správy registru) a záznamy o nepoužitém softwaru. Vše je navíc doplněno automatickou zálohou. K tomu, abych tento produkt označil za velmi dobrý, by však jeho autor musel znatelně změnit řadu jeho vlastností. Tak např. Průvodce vyčištěním registru je příjemná věc, nicméně pokročilejší uživatelé by pravděpodobně přivítali také běžnější a přehlednější rozhraní. To, co ovšem nemohu autorovi odpustit, je poněkud přemrštěná cena, která nahrává spíše volně šiřitelné konkurenci. Krom toho totiž vytvořil dosti nekvalitní a nepřehlednou nápovědu, a tím znatelně omezil skupinu uživatelů, která bude schopna využít všechny funkcí této jinak užitečné aplikace.

Kerio Network Monitor 2.1.0

Licence: trial, 1 490 Kč

Domovská stránka: www.kerio.cz

Společnost Kerio patří mezi lídry oblasti zabezpečení sítí. Jejich nový produkt Kerio Network Monitor se může pochlubit tradičními znaky výrobků firmy. Jedná se o profesionální nástroj s praktickým ovládáním, určeným především pro správce počítačových sítí. Není tedy rozhodně určen pro začátečníky. Hned po instalaci mě zaujala celková bezproblémovost a pohotovost aplikace. Nebyl vyžadován restart a vše ihned fungovalo. Kerio Network Monitor využijí zejména správci podnikových sítí, a to samo osobě napovídá o funkcích, které poskytuje. Takřka samozřejmostí je monitorování zatížení a využívání kapacity sítě, popřípadě přehled aktivních spojení jednotlivých pracovních stanic. Mezi další možnosti patří i monitorování základních služeb sítě internet jedná se zejména o elektronickou poštu, webové stránky či systém rychlého zasílání zpráv ICQ. Všechny tyto informace se přehledně zaznamenávají pro pozdější kontrolu a tvorbu grafů. Kontrolovat toho můžete opravdu mnoho, od navštívených webových stránek až po obsahy jednotlivých e-mailů. (Vzhledem k listovnímu tajemství je domnívám se spíše vhodné kontrolovat jen předmět, odesílatele a adresáta zprávy, a to i v případě, že jedná o firemní poštu.) Aplikace nabízí monitorování na velmi solidní úrovni a s její pomocí budete schopni síť udržovat v solidním stavu.

xDesktop 0.02

Licence: freeware

Domovská stránka: www.mujweb.cz/pocitace/radek.zhasil

Nestačí-li vám jeden monitor a přitom nemáte peněz nazbyt, možná vám pomůže tato levná a jednoduchá softwarová náhrada českého vývojáře. xDesktop je správce plochy, který vytváří až dvanáct virtuálních obrazovek, přičemž na každé z nich lze nezávisle provozovat jakoukoliv aplikaci. Přepínání mezi obrazovkami je velice jednoduché a lze jej provádět buď pomocí myši, nebo klávesovými zkratkami (CTRL-ALT-F1 až CTRL-ALT-F12). Tato utilita nabízí i přes svou jednoduchost též pár šikovných vlastností. Nejenže se minimalizuje do oblasti systray (vpravo dole vedle hodin), ale také ji můžete stiskem jednoho tlačítka minimalizovat do pravého horního rohu obrazovky. Další se dá měnit pozice oken přímo v ovládacím rozhraní programu. Co už bohužel nejde, i přesto, že to konkurenční produkty umožňují, je přesouvání oken mezi jednotlivými virtuálními plochami. Nepříjemné také je, že nelze běžným způsobem změnit velikost okna aplikace, ale pouze v nastavení programu. Tam je třeba zadat jeho výšku a šířku v pixelech. Nejedná se tedy o vysloveně profesionální produkt, ale o program, jenž vyniká zejména svou jednoduchostí. Ta je také umocněna tím, že xDesktop nevyžaduje instalaci. Tím máte rovněž zajištěno, že po něm v registrech nezůstane žádná stopa.

Kutilem ve Windows - OD všeho něco...

Martin Koníček

Hned ze začátku se ponoříme do hlubin internetu a naučíme se stopovat pomocí jedné z nejlepších utilit v tomto oboru VisualRoute. Ta vám kromě běžných funkcí pro diagnostiku sítě nabídne rovněž podrobnou mapu světa, kde prostřednictvím internetu dokáže nalézt takřka kohokoliv. Vše nakonec dovršíme pro některé tou nejdůležitější utilitou, EasyBackup, která vám bleskově pomůže se zálohováním dat. Jedná se o kvalitní program s mnoha funkcemi, snad jen kdyby bylo jednoduší pochopit jeho lehce sporadické ovládání.

VisualRoute 7.1d

Licence: trial, 49,95 USD

Domovská stránka: www.visualroute.com

Určitě jste již někdy viděli akční film, kde byl někdo lokalizován na mapě světa pomocí internetu. Kupodivu se nejedná jen o čirý výmysl režisérů, ale o holou realitu. Přes internet lze opravdu kohokoliv lokalizovat a zjistit místo, kde se právě nalézá. Zkušení hackeři si tady obvykle vystačí s běžnou příkazovou řádkou, ale většina lidí by raději ocenila lokalizaci názornější. To rozhodně není nemožné, a proto se na trh dostal Visual Route, který se vše snaží zobrazit podobně jako ve zmíněných filmech. Program pracuje na velice jednoduchém principu. Nejprve zjistí vaše umístění (to není vůbec obtížné, protože IP adresa aktuální identifikace počítače v síti internet je jedinečná a je přidělována na základě vaší geografické polohy). Poté již jen vyhledává body, přes které je spojení realizováno (to můžete jinak zjistit např. i příkazem tracert), a následně určí jejich polohu. V konečné fázi je tedy možné vystopovat přesnou cestu spojení od vás z domova až k neznámému serveru.

A k čemu je to dobré? Správcům sítě se tato utilita hodí k tomu, že je schopna vyhledat, na kterém spoji dochází k problémům, a lokalizovat je. Běžným uživatelům odkryje taje internetu. Např. si můžete všimnout, že většina spojení je vedena podmořskými optickými kabely, a mnohá spojení do Austrálie jsou i díky tomu realizována přes Ameriku.

Co se týče technické stránky aplikace, uživatelské rozhraní je relativně logické a přehledné. Software je ovšem naprogramován v Javě, jejíž podporu běžně Windows XP neobsahují, a bude ji proto třeba doinstalovat. Produkt podporuje "lámanou" češtinu (viz náhled obrazovky) a nepracuje zcela korektně za některými firewally či překladači adres NAT.

EaseBackup 4.46

Licence: trial, od 29,95 USD

Domovská stránka: www.kiesoft.com

Tvorba záloh je stále ještě relativně složitým úkolem, s kterým si mnozí začátečníci vůbec neví rady. EaseBackup nám sliboval jednoduchou a rychlou tvorbu záloh našich dat, a tak jsme se mu konečně "podívali na zoubek". Po nainstalování aplikace se zobrazilo zajímavé uživatelské rozhraní, které je jakýmsi kompromisem mezi běžnou aplikací a programem pro naprosté laiky. Tomu nasvědčuje i fakt, že k dispozici je také Průvodce. Po jeho spuštění je ihned umožněn výběr oblastí, které si přejete zálohovat a to jak souborů na pevném disku, tak i větví či klíčů v systémovém registru. Výběr toho, co se má zálohovat, je možné také nadefinovat pomocí šablon. Kupříkladu do začátku máte připraveno několik základních šablon pro zálohování elektronické pošty, kontaktů či důležitých nastavení systému. Pokud dokončíte tento první krůček, tak může následovat další krok, v němž je možno vybrat médium k zálohování, typ zálohy a hlavně způsob zakódování. Tento krok mě jako pokročilého uživatele velmi potěšil aplikace totiž pro šifrování vytváří klíč, který obsahuje nejen hesla, ale i uživatelská jména, nicméně pro začátečníky by byla lepší možná jen položka, do níž by se vložilo přímo heslo. Pak už vytvoříte jen kalendář záloh, kde lze nastavit, ve které dny bude záloha pouze inkrementální (tj. budou se zálohovat jen změny), a kdy se bude provádět záloha kompletní.

Nebojte se vyzkoušet - Co s nevyžádanou poštou?

Martin Koníček

Dnes jsme se zaměřili na téma, které nás trápí každým dnem stále více, a to na spam jinak řečeno nevyžádanou poštu. Mnoho uživatelů je jím neustále obtěžováno a zatím nebylo nalezeno stoprocentně účinné řešení pro odstranění tohoto problému. Proto jsem si pro vás připravil dvě řešení, která považuji za nejlepší. Prvním je filtr Bayesian, který je také součástí zajímavé aplikace SpamPal. Je založen na prozkoumávání a analýze obsahu pošty, je univerzální a nevyžaduje žádné aktualizace. Navíc jej lze použít pro filtrování mailu v celé počítačové síti, a možná díky tomu si najde své uplatnění hlavně u pokročilejších a náročnějších uživatelů. Druhý zajímavý produkt, iHateSpam, je určen zejména pro začátečníky. Neumožňuje sice velké množství nastavení, ale i přesto je schopen odfiltrovat velkou většinu nevyžádané pošty.

Bayesian 1.06

Licence: freeware

Domovská stránka: www.spampal.org/plugins.html

Řada z nás každý den nechtěně příjímá do své elektronické poštovní schránky nevyžádanou poštu. Podle některých studií tvoří spam více než 40 % veškerého e-mailového provozu. Uživatelé se tak musejí denně prodírat hromadou reklamních materiálů, jež nám nabízejí někdy až neuvěřitelné služby. Jak se toho zbavit? Mezi nejznámější, ale taktéž nejhorší řešení patří využití tzv. černých listin, popřípadě prohledávání předem připravených slov. Tato technika sice většinu spamu odfiltruje, ale mnohdy pohříchu i malé procento důležité pošty. Zmíněný problém pomohl vzniku nového algoritmu, potažmo aplikaci Bayesian. Ta každou zprávu nejprve "přečte" a podle záznamů v databázi ji označí buď za vyžádanou, nebo za nevyžádanou. Algoritmus je schopen se "učit", a s trochou nadsázky by se postup dal přirovnat k umělé inteligenci. Úspěšnost tohoto filtru je díky tomu také poměrně vysoká je udáváno více než 99,95 % (po určité době provozu) s nulovou ztrátou běžné pošty. Bayesian je k dispozici jako plug-in antispamové aplikace SpamPal, která je volně šiřitelná a spolupracuje se všemi poštovními klienty. Ovšem nemohu vám doporučit používání dalších funkcí SpamPalu (např. funkci černé listiny). Ty mohou zhoršit kvalitu služeb filtru, který je mimochodem stále ve vývoji. Další informace o algoritmu Bayesian naleznete v anglickém článku A Plan for SPAM od Paula Grahama na adrese www.paulgraham.com/spam.html. O samotné aplikaci SpamPal (bez filtru Bayesian) jsme se již zmiňovali v PC WORLDu 11/2002.

iHateSpam 3.2.132

Licence: trial, 19,95 USD

Domovská stránka: www.sunbelt-software.com/product.cfm?id=930&affid=google

Také nesnášíte spam jako vývojáři tohoto produktu? Potom byste rozhodně měli zkusit program iHateSpam. Ten vás ho totiž dokáže efektivně zbavit. Podle některých testů se jedná o produkt, jenž je schopen zachytit až 98 % veškerého spamu. Já jsem aplikaci tak náročným zkouškám nepodrobil, nicméně s veškerým testovaným a fingovaným spamem si poradila dobře.

Po jeho rychlé instalaci se aplikace automaticky spustí a zabuduje jako plug-in do MS Outlooku či Outlook Expressu (5.0 nebo 6.0). Zde jsou poté přidána tlačítka, která vám umožní případné podrobnější nastavení programu (implicitně jsou např. nastaveny automatické aktualizace softwaru a jeho černých listin). V reálu vlastně ani nemáte tušení o přítomnosti nějakého filtru.

iHateSpam bohužel nedokáže pracovat s jinými než dříve zmíněnými poštovními klienty, a tak jej vlastně nemůžete používat ani na serveru pro celou firemní síť. Není tedy dobrou volbou pro větší firmy, popř. náročné uživatele (a jak se zdá, není pro ně ani primárně určen). Naopak jej mohu směle doporučit úplným začátečníkům, kteří ovšem mohou mít výhrady stran ceny 19,95 USD za jednu licenci.

§§§§§

$$$$$


Knihy


Tipy a triky – vypalování CD I.

Patrik Malina

c03p0368

Problematika vypalování CD je žhavétéma, o čemž svědčí již třetí edice této kolekce zajímavých rada návodů pro zálohování dat na dnes jednoznačně nejpopulárnějšímédium. Přestože práce s vypalovacím softwarem je v současnédobě značně intuitivní, zůstává bezesporu dostatek prostoru proexperimentování, a pokud vás zajímají věci kousek "za oponou",najdete zde slušnou inspiraci.

Publikace představuje poměrněpodrobný průřez problematikou a řada aspektů je pojata dostipodrobně. Výhodou je, že i začátečník může své studium započítv různých kapitolách. Jste-li nedočkaví, klidně rovnou přistupteke stati o jednotlivých programech, a postupem doby se můžetevrátit např. k zevrubnému úvodu o vypalování, přečíst si o existujícíchstandardních formátech a seznámit se třeba s právními aspektyčinnosti, které se oddáváte. Pokud použijeme jako kritérium úplnýpostup výroby CD, jsou jednotlivé fáze kompletně zpracovány:dozvíte se o práci s obrázky, se zvukem a binárními daty, vyberetesi aplikaci na vyhovujícím operačním systému a na závěr si např.vyrobíte potisk.

Druhá část knihy je pak přesným opakem předchozíhotextu jedná se o víceméně neuspořádanou kolekci tipů, triků arad pro řešení různých potíží či překonávání na první pohledobtížných překážek. Tematický rozptyl je značný: najdete zdezákladní věci jako multisession disky, CDDB databáze na internetuči tvorbu hybridních cédéček, ale i takové rarity, jako je využitízničených CD na podšálky.

Knižní soubor tohoto charakteru pochopitelnětrpí jistými neduhy. Vypalování je nesmírně živá věc, a informacev knize rychle zastarávají. Na druhou stranu, výklad základníchprincipů je v zásadně stále platný a řada tipů má trvanlivostdostatečnou.

Jste-li pravidelnými čtenáři internetových magazínůo vypalování, nevyhazujte peníze. Jste-li konzervativní uživatel,naleznete zde přiměřené vzdělání.

Autor: kolektivautorů

Vydavatelství: Mobil Media,

Praha, 2002, 3. vyd.

Početstran: 208

Doporučená cena: 135 Kč

Python referenční programátorskápříručka

Jazyk Python se prozatím v tuzemsku dočkal (pokud jsmeněco nepřehlédli) přízně knižních nakladatelů pouze ve dvou případech.O jednom z nich v naší rubrice již byla řeč, a proto zde přišlařada na druhou příručku pro programátory, kteří doceňují možnostitohoto moderního, objektově orientovaného jazyka. A jedná dobrázpráva hned na úvod: knihy se navzájem docela slušně doplňují.

Publikace,kterou zde představujeme, rozhodně není čtením pro slabé povahy.Autor vychází z předpokladu, že Python vám bude (nebo nejlépeuž alespoň částečně je) běžným prostředkem pro tvorbu aplikací.Základní znalosti programovacích technik jsou samozřejmostí,stejně jako se samo sebou očekává, že psaní skriptů a práce vpříkazové řádce je vaším denním chlebem.

Celý titul je pojatjako důkladný referenční materiál, a tomu odpovídá i členěnílátky. První část zahrnuje 10 běžně číslovaných kapitol a jejichnáplní je popis hlavních rysů jazyka. Najdete zde tedy syntaktickézáklady, pojednání o typech, přehled využití operátorů a výrazů,dále obligátní řízení toku programu a důležitý výklad možnostífunkcionálního programování i implementaci objektově orientovanýchvlastností. Nechybí zmínka o běhovém prostředí.

Na následujícíchcca 240 stranách, jež tvoří většinu svazku, najdete vyčerpávajícípřehled modulů Pythonu, tvořících jeho unikátní knihovnu. Autorvyužil logické členění dle využívaných funkcí, takže zde najdeteoddíly zaměřené na matematické operace, práci s řetězci, síťovéprogramování či řadu těžko zařaditelných specialit. I při zmíněnémrozsahu se jedná o redukovanou variantu, neboť kompletní dokumentaceje mnohem obsáhlejší. Závěr knihy pojednává o problematice, kekteré jistě řada znalců dospěje, a tou je prolínání s jazykemC.

Z uvedených faktů je zřejmé, že jde o příručku pro náročné.Bolí-li oči od monitoru, zkuste papírový materiál.

Autor:David M. Beazley

Vydavatelství: Neocortex,

Praha, 2002

Početstran: 429

Doporučená cena: 449 Kč

Delphi

Praktické příkladyKlasickým problémem výuky tvorby aplikací pomocí některého zmoderních, graficky orientovaných vývojových nástrojů je nedostatekmísta na prezentaci dostatečně obsáhlých, komplexních příkladů.Nakladatel, z jehož dílny vzešla tato brožurka, problém vyřešilasi nejlepším způsobem: učebnice základů vyšla samostatně (recenzeje na jiném místě tohoto čísla), a zde máte k dispozici sbírkupříkladů.

V první řadě dokončím, co jsem načal v úvodu: publikacesama o sobě není žádnou učebnicí, ale obsáhlým materiálem k pokročilejšímustudiu. Základy práce s Delphi jsou předpokládány, neboť autorsám zmíněnou knihu napsal a zde prostě pokračuje a rozvíjí úvodníznalosti. Ponoříte se tak více do hlubin témat, jež bezprostředněsouvisí s tvorbou výhradně graficky orientovaných programů. Důkladnějise můžete seznámit s formuláři jako základem aplikačního rozhranía podrobně jsou rozpracovány ovládací prvky pro práci se souboryči využití grafiky. Dále narazíte na "odchytávání" vstupu pomocímyši a tvorbu netradičních nabídek.

Mezi náročnější oblasti,do nichž se autor pustil, náleží práce s registry Windows, využívánízdrojů operačního systému, praktické nasazení DLL knihoven vevlastních projektech či využití schránky Windows. Poměrně dostmísta je pak věnováno sestavení souborů nápovědy, a narazítei na hříčky typu spořič obrazovky. Škoda, že např. části o laděnía podmíněném překladu se naopak nedostalo více prostoru.

Protože se jedná již o druhý, navazující svazek o Delphi, nepochopiljsem jednu zásadní věc, a to je absence databázových témat. Žese neobjevila v úvodním kursu ještě chápu, ale proč není zde,ve sbírce úloh s dostatkem prostoru pro prezentaci ucelenýchřešení, to netuším. Přitom Delphi jsou přesně k tomu navrženy.Že by se chystal třetí, specializovaný svazek?

Pokud se držítehesla "vše pro dobrá uživatelská okna", pak je kniha právě pro vás.

Autor: Slavoj Písek

Vydavatelství: GradaPublishing, Praha, 2002

Počet stran: 220

Doporučená cena: 195Kč

MS SQL server 2000 - Kapesnírádce administrátora

Knihovnička administrátora, zahrnující tituly nápadné na první pohled netradičním formátem, se sice pomalu, ale přeci jen utěšeně rozrůstá. Tentokrát se dostalo na správce databázového MS SQL Serveru 2000, kteří v této knize najdou bohatý přehled jak základních postupů, tak pokročilýchtechnik pro administrace tohoto mocného nástroje.

Obsah tituluje rozvržen dle dvou kritérií: prvním je zvyšující se složitostprováděných operací, druhým pak škála mezi správou aplikace jakotakové na jedné straně, a managementem dat na straně druhé. Vprvní části je čtenáři k dispozici jakýsi nezákladnější náhledna MS SQL Server 2000 najdete zde velmi stručný popis běžnýchnástrojů, seznámení s částmi aplikace a základní kroky, jež jsouse správou spojeny. Představuji si, že tento oddíl je ideálnípro toho, kdo zná databáze jiných výrobců či přechází ze staršíverze a chce se pohotově zorientovat.

Druhou částí je započatopravdu důkladný výklad. Na řadu přicházejí témata, jež zohledňujínasazení v nekompromisním produkčním prostředí, a je zde zahrnutalátka o konfiguraci a řízení běhu databázového stroje jako celku,dále o řízení přístupu a práci s jednotlivými databázemi jakoobjekty. Ve třetím bloku již kapitoly obsahují témata, zaměřenána bezprostřední práci s daty, takže se setkáte s návrhem tabulek,pohledů či indexů, dále narazíte na službu DTS a její balíčky,a také je zde obsáhlé pojednání o replikacích. Čtvrtá, závěrečnáčást je zcela zaměřena na ladění výkonu, takže zde očekávejtemonitorování výkonu serveru, zálohování a automatizaci jednotlivýchúloh. Kniha je dost hutná, takže nepočítejte s učebnicí pro začátečníky.Pokud vám databázové technologie moc neříkají, zde se to nenaučítekniha je pro správce, kteří se potřebují rychle zorientovat,nebo chtějí dohledat záležitosti, na něž si zrovna nemohou vzpomenout.

Autor: William R. Stanek

Vydavatelství: Computer Press,Brno, 2003

Počet stran: 431

Doporučená cena: 395 Kč

AdobePhotoshop Plugins

Pakliže se přeptáte zkušeného grafika na schopnostiAdobe Photoshopu, patrně se vám dostane odpovědi v tom smyslu,že se jedná o geniální program. Přestože možnosti tohoto nástrojejsou nesmírně široké, tvůrci zanechali dosti prostoru i pro rozšiřovánífunkcionality, čehož důkazem je tato kniha. Jedná se zřejmě ojediné podrobné tuzemské knižní pojednání o zásuvných modulech,neboli plug-inech, a fanoušci si opravdu přijdou na své.

Publikace svým způsobem je i není pro začátečníky. Abyste její obsah docenili,určitě musíte znát Photoshop jako takový, jinak nevyužijete možnosti,o nichž je v textu řeč, a těžko si poradíte s ovládáním. Na druhoustranu první dvě kapitoly se věnují úplným základům, kde se dozvíte,co to plug-in vlastně je, jak se chová a jak jej lze vlastněsestavit a připojit k aplikaci.

Drtivá většina obsahu knihyje v podstatě encyklopedického charakteru a popisuje jednotlivétypy modulů a jejich možnosti. Členění je zvoleno velmi jednodušea účinně: položky jsou řazeny dle autorských firem, a na nejhrubšíúrovni pak jsou plug-iny rozděleny na komerční a zdarma dostupné,což mnoha zájemcům poslouží jako velmi dobré základní vodítko.

Protože pracujeme s grafickým editorem, je pochopitelné, že praktickykaždý uvedený zásuvný modul je doprovázen obrázkem, demonstrujícímjeho možnosti. Text zahrnuje různě podrobný popis v závislostina tom, co plug-in nabízí, a často zde také najdete i obrazovouukázku detailního ovládání.

Jak jsem naznačil, obrazový materiálje hojný a dosti výmluvný, avšak i přesto pro mne znamenal jistézklamání závěr knihy je sice tvořen zhruba 30stránkovou galeriíukázek na křídovém papíře, avšak kvalitní tisk na dobrý podkladby si zasloužila celá kniha. Jde přeci jen o jemné nuance v barvácha obraze, a to při vší dobré vůli černobílé obrázky nemohou dostatečnězachytit. Jinak jde o pěknou, inspirativní knihu.

Autor: Martin Vlach, Petr Švéda

Vydavatelství: Computer Press,Praha, 2002

Počet stran: 224

Doporučená cena: 296 Kč


Tipy a triky – vypalování CD II.

Mistrovství vMS Excel 2000 a 2002

MS Excel je léty osvědčená aplikace, a s trochou nadsázky (a rozhodně bez urážky) lze toto říci i oautorovi této knihy. Chcete-li stát zdatnými uživateli tohototabulkového kalkulátoru, nabízí se vám zde materiál zkušenéhotvůrce, pod jehož vedením se nemusíte obávat ani obtížných témat.Moc nezáleží, pracujete-li s verzí 2000, 2002 (XP) či nově chystanouedicí 2003, která je prozatím dostupná v testovacích verzích.

Cílem studijního materiálu je podat co možná nejširší přehled o možnostechExcelu, a autor nijak nepředstírá, že jistá základní znalostnívýbava je nezbytná. Předpokládá se, že se umíte v aplikaci běžněpohybovat, víte, co je buňka a jak funguje, a nezápolíte s běžnýmivýpočty typu suma či tvorbou základních vstupních seznamů. Prvnídvě kapitoly jsou dobrým předstartovním testem pokud vám látkao tvorbě pokročilých tabulek či využití vzorců bude připadatpříliš obtížná, zkuste dočasně jinou, začátečnickou příručku.

Následujícítřetí kapitola je bez nadsázky těžištěm celé publikace a zahrnujevelmi detailní popis funkcí, jež jsou v Excelu k dispozici. Téměř300stránkový přehled dává tušit, čím aplikace autorovi učarovala,a proto zde naleznete výborný exkurs do problematiky, doprovázenývelmi bohatou kolekcí praktických příkladů a výmluvných ukázek,jak funkce využívat.

Další kapitoly jsou již vyloženy v uměřenémrozsahu a podrobně se seznámíte s tvorbou grafů, náročnější analýzoudat a prací se seznamy. Právě zde je také zahrnut výklad jednohoz nejmocnějších nástrojů, kontingenční tabulky, avšak popravděřečeno jsem očekával, že se jí dostane většího prostoru. Velmicennou částí je pak osmá kapitola, zahrnující komplexní příkladyvycházející z reálných situací. Pro experimentování i praktickénasazení se pak jistě hodí příloha C s detailními postupy některýchtypických operací.

Chystáte-li se propadnout Excelu, pak totoje skvělá cesta!

Autor: Milan Brož

Vydavatelství:Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 648

Doporučená cena:590 Kč

ASP.NET a ADO.NET Tvorba dynamických webových stránek

Pokudjste se učili tvorbu webových aplikací na nové platformě MicrosoftuASP.NET z publikace pro začátečníky či mírně pokročilé, zřejmějste většinou na pojednání o datových rozhraních narazili ažněkde před koncem a na podrobnější seznámení nezbývalo místa.Protože dynamická webová aplikace bez připojení k databázi jeprakticky nesmysl, můžete s touto knihou pokračovat tam, kdejste prozatím skončili.

Předkládaná kniha cíleně pomíjí základnípotíže, spojené s tvorbou programů pro web na platformě ASP.NET,a věnuje se výhradně práci s daty pomocí dostupných prostředků.Předpokladem využití je právě širší znalost základů běhovéhoprostředí a tvorby běžných dokumentů, resp. základních aplikací.Autor vám chce předvést, jak právě pořádná práce s daty dá teprvevaší práci kýžený rozměr, a počítá s tím, že již s ASP.NET umítetrochu pracovat.

Tvůrce zvolil poměrně pozvolný výklad. Prácis daty zahajuje popisem jednoduchých ovládacích prvků, jako jsourolovací seznamy, a pozvolna se propracovává ke zřejmě nejdůležitějšímutématu, kterým jsou datové mřížky (data gridy). Ve druhé částiknihy můžete narazit na pokročilejší témata, jako jsou optimálníoddělení funkčního kódu stránek od grafického designu či složitějšívýběry, a dojde řeč také na odpojené aplikace s využitím DataSetu.V závěru se tvůrce pozastavuje u dalších otázek, mezi něž patřívyužití XML či realizace webových služeb.

Přestože jde o knihu programátorskou, v níž se též nachází řada obrazových ukázek,množství příkladů kódu je přiměřené, takže mírně dominuje klasickývýklad a čtenář není nucen provádět složité luštění nejasnýchvýpisů. Konkrétní postupy jsou demonstrovány i ukázkou efektuna výsledné webové stránce, takže dobře vidíte, čeho lze dosáhnout.Také proto, že podobných publikací není na trhu mnoho, dovolujisi na ni upozornit.

Autor: Dino Esposito

Vydavatelství:Grada Publishing, Praha, 2003

Počet stran: 352

Doporučená cena:390 Kč

Refaktoring - Zlepšení existujícího kódu

Nakladatelství Grada Publishing se v posledních měsících až překvapivě důsledně věnuje velmi aktuálním a moderním tématům z oblasti programování,resp. tvorby softwaru. Po několika knihách, z nichž bych rádpřipomněl obzvláště tu o extrémním programování, přichází dalšízajímavost v podobě dílka o znovupoužívání existujícího programovacíhokódu.

Tvůrci v čele s Martinem Fowlarem poskytují čtenářům ucelenýmateriál, jemuž nechybí žádná ze zásadních částí: dozvíte se,co se za pojmem refaktorování skrývá, proč byste takovéto postupyměli volit, jak poznáte, kdy je nasadit, a především, jak toudělat. Máte-li mít z knihy opravdu užitek, předpokládá se, žepracujete na rozsáhlejších projektech. Slušná znalost programovacíhojazyka je samozřejmostí a drtivá většina příkladů, kterých jev knize požehnané množství, je zapsána v Javě, s čímž je potřebapředem počítat. Tedy nic pro začátečníky a tvůrce malých prográmkůna hraní.

Celá kniha je naprosto oddána myšlence, na níž refaktorovánístojí, a to je proměna existujícího programového kódu na lepšíformu. Úvodní kapitoly jsou jakousi obhajobou celé koncepce aautor se snaží dále popisované postupy zdůvodnit. Velmi zajímaváje především 3. kapitola, v níž najdete řadu důvodů, proč sedo kódu znovu ponořit, a jaké pozůstatky z dřívějška si zasloužívaší pozornost.

Téměř celý zbytek knihy zhruba od sté stranyje pak podrobným katalogem postupů, jež autoři pro vlastní ozdravenízdrojových kódů a navržených struktur doporučují. Text se hemžídetailními návody, velkým množstvím příkladů a řadou UML diagramů,jež mohou napomoci pochopení problematiky. Zkrátka, máte možnostnarazit na opravdovou vyšší školu programátorských technik zoblasti OOP, a to v podání v podstatě spolutvůrců popisovanémetodiky. Odpovídá-li náplň vašim nárokům, pak sáhněte po zřejmějediné tuzemské knize svého druhu.

Autor: MartinFowler a kol.

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2003

Početstran: 394

Doporučená cena: 390 Kč

JSP: JavaServer PagesPodrobný průvodce

Ačkoliv nástup jazyka Java byl v některýchoblastech nasazení pozvolnější, lze bez nadsázky říci, že dynamickéwebové stránky s použitím technologie JSP jsou dnes již běžnouzáležitostí. Ačkoliv jde o moderní a perspektivní řešení, knihs touto tematikou najdete na tuzemském trhu pohříchu málo. Zdevám představíme jednu z možností, jak proniknout do využití Javyve spojení s webovými technologiemi.

Ačkoliv z hlediska vlastníhopředmětu výkladu je kniha určena v podstatě začátečníkům, jepotřeba být trošku připraven. I když autor začíná popisem fungováníprotokolu HTTP a obecným způsobem chování webových aplikací,nemyslím si, že by úvodní látka byla pro úplné laiky. Ideálníje jistá znalost tvorby internetových stránek a zápis značekjazyka HTML, neboť na těchto základních kamenech se bude stavět.Nezaškodí také zkušenosti s psaním alespoň jednoduchých skriptů.

Publikaceje rozdělena na čtyři základní části. Zpočátku narazíte na základnípostupy a naučíte se tvořit běžné Java Server Pages. Naleznetezde kapitoly o implicitně dostupných objektech, direktivách ataké přehled standardních instrukcí. Závěr první části je tvořenjednoduchým projektem webového portálu, jenž demonstruje popsanépostupy a možnosti.

V dalších částech knihy již jde trošku "dotuhého". Čekají na vás stavební kameny v podobě JavaBeans, aautor ihned přidává konkrétní projekt v podobě sestavení herní aplikace. Podobné schéma je uplatněno i ve třetí části knihy: výklad databázové problematiky je následován řešením diskusníhoserveru, a závěrečný oddíl, zaměřený na speciálnější postupy,je doprovázen projektem nákupního centra.

Knížka se mi líbila především proto, že autor dle mého názoru dokázal ve většině případů zaměřit pozornost čtenáře na klíčová místa výkladu. Vysvětlení ukázkových zdrojových textů je v jeho podání pochopitelné a obsáhlé příklady vás mnohému naučí.

Autor: Barry Burd

Vydavatelství:Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 381

Doporučená cena:369 Kč

JavaServer Pages Podrobný průvodce začínajícího tvůrce

JavaServer Pages a jejich tvůrci již zřejmě nejsou takovou raritou,a tak se nakladatelé rozhodli více věnovat i tomuto tématu. Pokudjste váhali, na co se s ohledem na perspektivu využití v budoucnuprávě "vrhnout", tato příručka vám s rozhodnutím může pomoci.

Ačkoliv autor nepředpokládá, že byste byli třeba guru na Javu, bez minimálníhozákladu algoritmického myšlení a tvorby HTML dokumentů vám budetěžko. Přestože je v textu zařazena spousta témat obecnějšíhozáběru, mezi něž určitě patří úvod do internetových technologiíči velmi zajímavý vstup do problematiky zabezpečení, klíčovýmzůstává výklad programování dynamických webových stránek. Autorvsadil ve větším měřítku na názornost v knize najdete řadu (ivelmi dlouhých) příkladů, jež jsou na správných místech detailněokomentovány, a často též různé tabulky a zajímavé diagramy.

Publikace zahrnuje celkem tři části. Základy JSP sestávají krom zmíněnéminternetovém úvodu z pojednání o JSP elementech, knihovnách značeka standardních akcích, zatímco část se věnuje problémům, ježvyvstanou při tvorbě kompletní reálné aplikace. Právě zde najdetevelmi hezky zpracovaný text o zabezpečení, ale také použití databázíprostřednictvím příslušného rozhraní JDBC či kontrolu a řízenítoků ve webových aplikacích.

Líbilo se mi, že autor postupujemetodicky a spolu s novými informacemi demonstruje i jejich význam.Přínosem jsou jistě pravidelné otázky za kapitolami, kde si prověřítepochopení látky, a také důsledné oddělení pokročilejší látkypomocí příznaku "pro odborníka". Jedna věc mi však dosti vadila,a tou je místy dosti proměnlivá náročnost výkladu část jsem chápalsnadno, a pak často přišel problém, jehož řešení jsem prostěnemohl "vykoukat" ani z příkladů. A to přesto, že je jich k dispozicimnožství spíš větší než malé, a to je dobře.

Autor:Gary Bollinger,

Bharathi Natarajan

Vydavatelství: Grada Publishing,Praha, 2003

Počet stran: 418

Doporučená cena: 390 Kč

Myslímev jazyku Visual Basic.Net

Díky zásadním změnám, jež tvůrce programovacíhojazyka VB.NET firma Microsoft s přechodem na novou aplikačníplatformu provedl, se stalo toto programátorské "nářadí" vděčnýmtématem knižních pojednání. Ani Grada neváhala a zařadila doedice "Myslíme v..." toto poměrně obsáhlé dílko, jež vás můžemnohému naučit. Pojďme si říci, čemu že vlastně.

Dostává se vám do rukou publikace, jejíž důsledný čtenář se může stát zdatnýmtvůrcem efektních aplikací v prostředí Windows. Přestože v názvuje obsažen programovací jazyk, cílem je především názorně ukázat,že programování pro složitý, graficky orientovaný OS je úkolřešitelný pomocí pochopitelných postupů. Spolehněte se, že autorvás nezatěžuje příklady s výstupem na konzoli a optimalizacíkódu, ale jeho zaklínadlem jsou prostě okna.

Při uvedeném rozsahuje zřejmé, že tvůrce mohl využít prostoru k důkladnému vysvětlenířady aspektů jazyka VB.NET. Ačkoliv zde odpovídající kapitolunajdete, mám pocit, že to mohlo být lepší zvláště nově implementovanévlastnosti z oblasti objektově orientovaného programování jsouv knize popsány jakoby mimochodem, a jistě by si zasloužily vícepozornosti.

Zpět k tomu, co v knize vlastně najdete první svazekobsahuje základní výklad o tvorbě aplikací ve Windows, tedy prácis formuláři, dlouhé pasáže o ovládacích prvcích či práci s řetězcia souborovým systémem. Patří sem i zmíněný výklad jazyka a ukázkaOOP. Ve druhém dílu je především řeč o využití zásadních tříd.NET Frameworku, jako jsou kreslení či tisk, a dále zde najdeteproblematiku MDI rozhraní, obsluhu chyb či práci s databázemi.

Kniha vám bude užitečným pomocníkem, pokud přijmete autorovu filozofiirychle a jednoduše sestavit aplikaci, a zbytečně se nepachtits programováním tam, kde to není potřeba. Myslím si, občasnýodklon od tohoto dogmatu by textu prospěl.

Autor: Evangelos Petroutsos

Vydavatelství: Grada Publishing,Praha, 2003

Počet stran: 675 + 538 (2 svazky)

Doporučená cena:650 + 560 Kč

§§§§§


9/2004

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Lindows na Linspire

Vleklý spor mezi společnostmi Microsoft a Lindows se konečně přiblížil svému konci. Microsoft před dvěma lety zažaloval Lindows hned u několika soudů po celém světě kvůli zneužití své registrované značky "Windows", jíž se údajně označení Lindows podobalo více, než by bylo zdrávo. Zatímco ve státech EU byly produkty s názvem Lindows na základě soudních rozhodnutí staženy z trhu, v USA se justice přiklonila spíše na stranu Lindows. Oba účastníci sporu se nakonec dohodli. Lindows přislíbila přejmenovat všechny své produkty na Linspire, přičemž značka a internetová doména Lindows přejdou pod Microsoft. Za tento ústupek náleží společnosti Lindows vyrovnání ve výši 20 milionů USD. Do září však musí být odstraněny všechny nápisy Lindows z internetu i z tištěné dokumentace k prodávaným produktům. -CZ

Chladíme notebook

Přehřívá se vám notebook? Pak byste se možná mohli poohlédnout po externím modulu, který zajistí lepší odvod tepla z notebooku do okolního prostředí. Od společnosti Thermaltake pochází nové zařízení nazvané CoolPad (565 gramů, 330 x 148 x 21 mm), jež je určeno právě k externímu chlazení notebooků. Jeho tepelně aktivní strana je vyrobena z hliníku a integruje dva 60mm větráčky s hlučností maximálně 23 dB (3 000 rpm). V případě potřeby lze zařízení rozložit, čímž jeho užitečné rozměry narostou na 330 x 250 x 50 mm. Prodej CoolPadu započne v srpnu tohoto roku, přičemž cena bude stanovena na cca 1100 Kč

(40 USD).-CZ

Virus pro Windows CE

Majitelé zařízení se systémem Windows CE by se od nynějška měli začít obávat virové nákazy. Objevil se totiž první škodlivý kód (WinCE.Dust.A) určený pro tuto viry dosud nezasaženou platformu. Zajímavé na něm je, že ho vyvinul Čech, jenž pochází ze skupiny 29A a říká si Ratter. Virus není příliš nebezpečný, protože se před vlastní aktivací uživatele nejprve zeptá, zda smí jeho systém nakazit. Podle vyjádření autora byl vytvořen proto, aby upozornil na skutečnost, že se ani uživatelé Windows CE nemohou do budoucna cítit zcela bezpečni před virovou nákazou.-CZ

Radeon 9250 - co je zač?

Na internetu se objevily zprávy obsahující sdělení, že společnost Ati přivádí na svět novou verzi známého low-endového grafického čipu Radeon RV 280 (ten se dříve prodával pod označením 8500, 9100 či 9200). Novinka se nazývá Radeon 9250, čip pracuje na ještě nižším kmitočtu než jeho předchůdci a je určen do počítačů s nízkými nároky na 3D výpočetní výkon. Jako hlavní přednost tohoto řešení se jeví především nízká cena v kombinaci se solidním 2D obrazem a obstojnými schopnostmi přehrávání videa. CZ

DirectX 9.0c

Společnost Microsoft vypustila do světa novou verzi DirectX, tentokrát již s označením 9.0c. Ta s sebou mimo jiné přináší podporu Shader Modelu ve verzi 3.0, což je pokročilá technologie používaná u nejnovějších typů grafických karet. Update o velikosti asi 34 MB můžete stahovat ze stránek Microsoftu (http://www.microsoft.com). -CZ

Longhorn opět odložen!

Největší světový softwarový gigant - společnost Microsoft - oznámila, že připravovaná betaverze nové generace Windows, jež bývá označována jako Longhorn, se zpozdí o další půlrok (její release date se posouvá na druhou polovinu roku 2005). Jako důvod zdržení byla veřejnosti opět předložena skutečnost, že Microsoft nyní intenzivně pracuje na Service Packu 2 pro Windows XP, což samo o sobě vyžaduje značné množství vývojářských sil. Pokud již nadále půjde vše dobře, dočkáme se komerční verze Longhornu zhruba na začátku roku 2007. CZ

Modrý zub v sérii

Společnost Kobe, (http://www.kobe.cz) specializující se rovněž na distribuci mobilních periferních zařízení, nabízí na českém trhu zajímavý produkt: pod názvem Socket Cordless Serial Adapter prodává sériový bluetooth adaptér. Tento malý doplněk zpřístupňuje možnosti sériové komunikace bez nutnosti propojovat jednotlivá zařízení standardním sériovým kabelem. Jako příklad použití Socket Cordless Serial Adapteru poslouží např. sériové propojení mezi notebookem a tiskárnou, měřicím přístrojem nebo aktivním síťovým prvkem. Stejně tak lze uvedené zařízení použít i pro vytvoření dočasného síťového spojení mezi osobními počítači, notebooky nebo PDA. Socket Cordless Serial Adpater standardně podporuje přenosovou rychlost 19 200 b/s. Pomocí dodávané systémové utility lze přenosovou rychlost nastavovat (v rozmezí 9 600 b/s až 230 000 b/s) nebo definovat další parametry sériového spojení (počet stop bitů, datových bitů, paritu a řízení přenosu). Zároveň tato utilita plně podporuje automatické rozpoznání ostatních zařízení standardu Bluetooth nacházející se v dosahu a dokáže rovněž navázat případné automatické spojení. Dodávané programové vybavení lze provozovat pod operačními systémy Windows 95, 98, ME, 2000 a XP. Socket Cordless Serial Adapter podporuje tři nejrozšířenější Bluetooth profily (General Access Profile, Service Discovery Profile a Serial Port Profile). Bluetooth sériový adaptér může být napájen z externího napájecího zdroje (součást dodávky) nebo přímo z připojeného zařízení.-CZ

Kritika uvnitř Intelu

Problémy, jež má poslední dobou společnost Intel s uváděním nových produktů na trh, se staly podnětem pro kritiku zaměstnanců firmy přímo ze strany ředitele (CEO) Intelu Craiga Baretta. Ten se pozastavil nad zpožděním Pentia 4 Prescott, Pentia M Dothan, či mobilního čipsetu Alviso. Negativně byla hodnocena také technologická chyba, nacházející se v některých výrobních sériích čipových sad Grantsdale a Alderwood. Barett nabádal zaměstnance k mobilizaci všech dostupných sil, neboť v případě dalšího pokračování těchto nezdarů by mohl Intel brzy přijít o vedoucí postavení na trhu.-CZ

Ati i nVidia s PCI Express

Oba současní lídři na trhu grafických karet (Ati a nVidia) se rozhodli podpořit prodej svých produktů založených na sběrnici PCI Express smlouvou o spolupráci s výrobci základních desek. Již brzy tak bude možné za zvýhodněnou cenu zakoupit balíček obsahující motherboard a grafickou kartu zároveň. -CZ

Co je to Windows SE?

Společnost Microsoft oznámila, že plánuje vydat speciální edici Windows XP, určenou především pro země třetího světa. Ta bude postavena na základu Windows XP Home a její součást budou tvořit i některé aplikace z Office XP. Microsoft si od tohoto produktu s názvem Windows Starter Edition, jenž bude prodáván za cenu blízkou 1000 Kč (38 USD), slibuje snížení podílu pirátských verzí na trhu v zemích s nízkým ekonomickým potenciálem. -CZ

Jak je formátu Blu-Ray?

Skupina společností (v čele se Sony), které stojí za diskovým formátem Blu-Ray, odhalila několik dosud utajovaných faktů o jeho budoucnosti. Základní informace o modrém laseru, na jehož základu je technologie Blu-Ray postavena, už známe. Také skutečnost, že Blu-Ray s vysokou pravděpodobností nahradí na trhu s vysokokapacitními datovými médii disky DVD, odborné kruhy propraly hned několikrát. Nově však na povrch vyplynuly přesnější údaje o různých způsobech zápisu na Blu-Ray disky. Prvním ze známých formátů je BD-RE, jednovrstvý přepisovatelný disk s kapacitami 23, 25 nebo 27 GB. U něj existuje i dvouvrstvá varianta, jež pojme až 50 GB dat. U BD-RE se stále ještě vyskytují menší problémy s kompatibilitou zařízení od jednotlivých výrobců v rámci vývojové unie, ti však přislíbili tyto záležitosti brzy vyřešit. Za označením BD-R si představte klasický zapisovatelný formát sloužící k jednorázovému záznamu, jehož specialitou je možnost použít až čtyři vrstvy, čímž lze dosáhnout doslova sloní kapacity 100 GB na jediném disku. Poměrně novým formátem na scéně Blu-Ray je BD-ROM, disk určený k přenášení předzaznamenaného obsahu (např. licencovaná hudba nebo video). Intenzivní práce ve vývojových laboratořích směřují ke zvyšování rychlosti Blu-Ray při čtení/zapisování dat - již dnes je teoreticky možné dosáhnout rychlosti 2x (72 Mb/s), brzy se ale setkáme i s 4x (144 Mb/s). A jak to vypadá s konkurencí? Největším rivalem Blu-Ray formátu je HD-DVD (High Density DVD), produkt pocházející od společností NEC a Toshiba. Ten se by se měl na trhu objevit v průběhu roku 2005.-CZ

Trh pamětí roste

Ve 2. čtvrtletí letošního roku jsme byli svědky velkého růstu trhu s paměťovými čipy (21,7% nárůst obratu v porovnání s 1. čtvrtletím). Na celkově prvním místě se z hlediska obratu drží společnost Samsung, jíž patří 27,7 % trhu. Následují Hynix (16,9 % trhu), Micron (15,3 %) a Infineon (14,4 %). Největší úspěch zaznamenala společnost Elpida s růstem 75,5 % za čtvrtletí. Tento fantastický výsledek ji vyzdvihl na 5. místo v celkovém pořadí s výsledkem 6,4 % trhu.-CZ

4 GB na kartě

Společnost Lexar představila paměťovou kartu Compact Flash (Série 80x) s kapacitou 4 GB. Karta je určena pro uživatele s vysokými nároky na velikost paměti, nabízí rychlost čtení i zápisu 12 MB/s a její cena se pohybuje okolo 1450 USD (37 500 Kč). V téže produktové řadě se vyrábějí i karty s kapacitou 2 GB (725 USD - 18 500 Kč), 1 GB (360 USD - 9 100 Kč) a 512 MB (180 USD - 4 500 Kč).-CZ

602XML Filler

Společnost Software602 dala po dvouletém vývoji na trh svůj nový produkt pro vyplňování formulářů 602XML Filler 1.0 (http://www.xml-formular.cz). Ten slouží ke sběru dat a jejich následnému odeslání v podobě XML, popřípadě e-mailem formou přílohy, nebo je prostě uloží na disk. Rozhraní samo zajišťuje kontrolu korektnosti vstupů. XML výstupy podporují autentizaci digitálním podpisem. Součástí řešení 602XML Form Publishing je zároveň 602XML Designer, jehož pomocí lze formuláře vytvářet, editovat i autorizovat. Především pro OEM partnery je k dispozici i 602XML SDK, sloužící k implementaci funkčnosti 602XML do aplikací. Šestsetdvojkovské řešení využívá např. Česká pošta v projektu Centrální adresa nebo automobilka Fiat.-OK

modFlex

Pro tvůrce dynamických webových stránek přišla česká firma A && L soft s alternativou k PHP, založenou na původním jazyku Flex. Ten je vyvíjen od roku 1995 a byl použit pro implementaci systému elektronického bankovnictví OfficeLine mateřské firmy. modFlex je koncipován jako plug-in pro webový server Apache, je však dodáván i s vlastním jednoduchým webserverem. Pro usnadnění programování jsou k dispozici integrační balíky pro vývojová prostředí Eclipse, jEdit, EditPlus nebo UltraEdit. Ze stránek http://www.modflex.cz lze zdarma stáhnout vlastní produkt, získat zde bezplatný web hosting a e-mailovou technickou podporu.-OK

FrontEnd Server

Společnost Cleverlance vyvinula nový produkt - FrontEnd Server, jenž umožňuje přístup ke vzdáleným systémům pomocí mobilních technologií J2ME, SmartPhone, Pocket PC, Palm OS, inteligentních bankomatů nebo různých koncových stanic v sítích WAN. FrontEnd Server nabízí přehlednou vizualizaci operací, nízký objem přenášených dat a centrální správu aplikací. Je určen zejména pro mobilní bankovnictví, sběr dat v terénu, vzdálený přístup k firemním, objednávkovým a skladovým systémům atp.-OK

Nový Ricoh

Principem duplikačního zařízení je výroba "masteru", podle kterého jsou zhotovovány kopie. Priport JP4500 disponuje novým patentovaným typem masteru, jehož součástí jsou mikroskopické póry, které zajišťují přesné dávkování inkoustu pro stálou a ostrou kvalitu obrazu. Pomocí systému vynechání podávání je možné potiskovat i samopropisující papír, obálky, karty a jiné nestandardní materiály. Bezproblémový průchod papíru zajistí systémy regulace tlaku a podávání papíru. Při kopírování z knih dochází k výmazu stínů (možnost nastavení automaticky nebo ručně), rovněž lze vytvořit profesionální podtisky dokumentů. Další informace naleznete na stránkách http://www.ricoh.cz-TJi

§§§§§


Acer TravelMate 3200

Tomáš Jirásko

C04P0471

Výrazný design Acer Folio má za cíl odlišit tento notebook nejen od konkurence, ale také od "šedoplastových nounejmů". Nové řady TravelMate 3200 a Aspire 1800 však nepřinášejí koncovému zákazníkovi jen pozměněný vzhled, ale také koncepční změny. Přestože obě řady byly představeny již na letošním Comdexu, je uvedení na český trh plánováno až na podzim 2004. Díky vstřícnosti českého zastoupení společnosti Acer jsme na preview získali technologický vzorek TravelMate 3200.

Řada TM 3200 by měla oslovit široké spektrum uživatelů, od domácností (SOHO) až po firemní zákazníky, pro první skupinu však může být překážkou vyšší pořizovací cena (odhadovaná zatím na 60 000 Kč). Změny v koncepci ovládání, mezi něž patří například zakomponování klávesy Empowering Key (eKey), uvítají všichni uživatelé. Stisknutím klávesy eKey vyvoláte na obrazovce rozhraní eManager, které umožňuje zvolit tři základní nastavení: ePowerManagement, eSetting a ePresentation. K popisu nastavení lze navíc doplnit, že ePowerManagement ovládá pět předdefinovaných režimů napájení (Zábava, Prezentace, Zpracování textu a Maximální výdrž baterie). Druhá volba, tedy eSetting, snadno zpřístupní volby jasu, kontrastu a rozlišení displeje, stranou však nezůstávají ani volby pro bootování počítače a jeho zabezpečení. Ve stejné položce jsou zobrazeny i důležité systémové informace. Třetí rozhraní ePresentation nabídne nejvhodnější rozlišení pro připojení k projektoru. Přednastaveny jsou nejrozšířenější režimy 1024 x 768 a 800 x 600 obrazových bodů. Není vyloučeno, že další verze ovládání nabídnou i uživatelská nastavení s jinými režimy.

Zdá se pravděpodobné, že celková koncepce eKey a eManager bude snadno rozšiřitelná o další moduly, například utility pro zálohování dat a systému v síťovém prostředí, dálkovou správu a podobně.

Hardwarově je řada TM3200 postavena na technologii Centrino a doplněna grafickým adaptérem ATI Mobile Radeon 9700. Zvolený displej svým obrazovým podáním odpovídá displeji z úspěšné profesionální řady TM8000. Ve výbavě notebooku samozřejmě naleznete obvyklou sestavu portů, doplněnou o konektor pro připojení replikátoru portů.

Výsledky testů, které jsme při krátkém seznámení s technologickým vzorkem prováděli, nám naznačují, že se TravelMate 3200 výkonnostně vyrovná podobným sestavám konkurence.

Odkaz: http://www.acer.cz

§§§§§


MotoComeback

Tomáš Jirásko

Mobilní telefony značky Motorola nejsou na našem trhu příliš vidět. Podíl této značky na českém trhu je postupně ukrajován především asijskou konkurencí a sama firma neměla v podstatě čím zákazníka oslovit. Nyní se však blýská na lepší časy. Motorola se rozhodla zastavit hrozivý propad a v krátkém časovém úseku jsme se dočkali představení jedenácti nových modelů, z nichž některé si již můžete zakoupit (Motorola V180, V220). V září by se měl na našem trhu objevit model E398 a především nejnověji představený RAZR V3, jímž Motorola osloví zájemce o netradiční design a zároveň zákazníky prahnoucí po posledních technologiích. RAZR V3 je totiž díky využití hliníkové slitiny tenký 13,9 mm a jeho hmotnost je 95 g. Jeho klávesnice je vyhotovena leptáním a má elektroluminiscenční podsvícení. Barevný displej se pochlubí úhlopříčkou přes 5,5 cm. Telefon podporuje Bluetooth, vyzvánění ve formátu MP3, Java aplikace a hry. Součástí telefonu je fotoaparát s VGA rozlišením, RAZR V3 by se na trhu mohl objevit v říjnu, předpokládaná cena bude okolo 20 000 Kč. Přibližně v listopadu se posléze dočkáme i smartphonů MPx220 a MPx, jež podle vyjádření zástupců Motoroly budou mít českou lokalizaci Windows Mobile 2003 již v den zahájení prodeje.

Odkaz: http://www.motorola.cz

§§§§§


EIZO SlimEdge

Tomáš JIrásko

Nový 17" a 19" model zařadila do své nabídky společnost Eizo. Eizo L568 a 768 patří do řady SlimEdge s tenkým rámečkem a rotačním stojanem a jsou určeny především pro náročná kancelářská, dispečerská a návrhová pracoviště CAM/CAM. Displeje se mohou kromě jiného pochlubit novou technologií 10bitové Gamma korekce, která zaručuje přesné vykreslování barevných přechodů a prokreslení nejvyšších jasů i nejhlubších tónů bez jejich vzájemného "slévání" nebo "pruhování".

FlexScan L768 nabídne kromě ultratenkého rámečku (13 mm/15 mm) široké úhly pohledu (178 ?) a vysoký kontrast 1 000 : 1. Doba odezvy tohoto displeje je 15/10 ms a maximální jas 250 cd/m2. Samozřejmostí je ovládání monitoru přes USB2 port (ScreenManager Pro), výškově nastavitelný rotační stojan (pivot), podpora pro sRGB či digitální a analogový vstup. Monitor vyhovuje nejnovějšímu standardu TCO\03. Menší FlexScan L568 nabídne tytéž hodnoty pro 17" obrazovku.

Odkaz: http://www.eizo.cz

§§§§§


XP Service Pack 2

Tomáš Jirásko

Microsoft oznámil uvedení opravného balíčku Windows XP Service Pack 2 (SP2) s posílenou bezpečnostní technologií (Advanced Security Technologies). Tato bezplatná aktualizace obsahuje nejnovější bezpečnostní technologie a inovace, které přinášejí silné výchozí zabezpečení a nové aktivní prvky a funkce, poskytující lepší ochranu před hackery, viry a dalšími hrozbami.

V rámci celosvětové distribuce Service Pack 2 bude Microsoft v průběhu dvou měsíců produkt lokalizovat do 25 jazyků. Service Pack 2 bude dodáván výrobcům počítačů, podnikovým zákazníkům i koncovým uživatelům prostřednictvím maloobchodní sítě, bezplatných CD a bude instalován na nových počítačích. Service Pack 2 bude uživatelům k dispozici také na webových stránkách společnosti Microsoft, odkud si ho mohou volně stáhnout (http://www.microsoft.com/cze/protect).

Stávající uživatelé operačního systému Windows XP získají příslušnou jazykovou verzi opravného balíčku Service Pack 2 jednoduše, pomocí funkce automatická aktualizace (Automatic Update). Jakmile budou CD s opravným balíčkem Service Pack 2 k dispozici, mohou si je zákazníci po celém světě, kteří nemají přístup k rychlému a spolehlivému připojení k internetu, objednat zcela zdarma, prostřednictvím webových stránek společnosti Microsoft.

Samotný Service Pack 2 zavádí silnější výchozí zabezpečení celého systému a obsahuje nové funkce a nástroje, které uživatelům umožní lépe chránit své počítače a data před hackery, viry a dalšími hrozbami. Jinými slovy to znamená bezpečnější komunikaci a práci na internetu, pro firmy pak posílení celé bezpečnostní infrastruktury. SP 2 rovněž umožňuje jednodušší konfiguraci a řízení zabezpečení prostřednictvím nových funkcí, bezpečnostních nástrojů a nového Centra zabezpečení Windows (Windows Security Center). Obsahuje rovněž aktualizace klíčových ovladačů, zdokonalenou podporu nových technologií jako např. Wi-Fi či Bluetooth - zejména v oblasti bezpečnosti - a bezpečnostní aktualizace dalších klíčových funkcí. To vše dohromady představuje vyšší uživatelský komfort a možnost zvýšení produktivity.

Odkaz: http://www.microsoft.cz

§§§§§


Slovník a mapy

Tomáš Jirásko

Pocket Translator nabízí nejrozsáhlejší slovníkové databáze pro kapesní počítače na trhu, včetně příkladů použití, psané podoby (pouze u angličtiny) i namluvené výslovnosti. Díky pokročilým kompresním algoritmům je možné i největší slovníkové databáze uložit do omezené vnitřní paměti kapesního počítače a přitom stále rychle prohledávat. Vyspělé grafické uživatelské rozhranní podporuje technologii prediktivního psaní, umožňuje pracovat s kapesním počítačem "naležato", a překvapivě nevyžaduje instalaci lokalizace. Lokalizovaná aplikace SmartMaps obsahuje rastrové mapy a samotný program pro práci s těmito podklady. Program nabízí kompletní instalaci buď na kartu, nebo do RAM PDA (u menších map) a je k dispozici pro Palm OS od verze 4.0 a všechny Pocket PC zařízení. Obdobnou funkčnost nabízí i verze pro Windows. Program umí pracovat s více mapami, mezi nimiž lze snadno přepínat. Na kartě tak lze mít Autoatlas i mapu Prahy a v případě potřeby dokoupit další mapu z aktuální nabídky. Program je prodáván ve společném balení pro obě platformy.

Odkaz: http://www.ahmobile.cz

§§§§§


Novinky Macromedie

Ousmane Keita

C04P0472

Společnost Macromedia v létě představila několik zajímavých produktů. Jedná se o nové verze programů Contribute 3 a FlashPaper 2 a zcela novou platformu Macromedia Web Publishing System.

Contribute je zaměřen na netechnicky orientované uživatele, kteří chtějí snadno upravovat a publikovat své dokumenty na webu. Verze 3 nyní obsahuje plnou podporu kaskádových stylů (CSS2), integrované nástroje pro úpravu grafiky, přepracované jádro, vycházející z Dreamweaveru MX 2004, a podporu protokolu WebDAV. Vylepšena byla také celková rychlost a propojení s ostatními aplikacemi Macromedie. Součástí řešení je technologie FlashPaper 2 pro automatickou konverzi nejrůznějších dokumentů do formátu Flash nebo PDF a pro integraci s MS Office.

A konečně vlajková loď Macromedia Web Publishing System představuje komplexní systém pro publikování informací na webu ve firmách, školách a jiných organizacích. Jeho součástí je Studio MX 2004, Contribute 3, FlashPaper 2 a Contribute Publishing Services.

Odkaz: http://www.macromedia.com

§§§§§


Změny tarifů u Oskara

Čestmír Žák

C04P0475

Nejmladší z rodiny českých mobilních operátorů, Oskar, představil veřejnosti čtyři čerstvé tarifní programy, jež na trhu doplní stávající Oskarovy "Tarify nové generace". První z nich, nazvaný "Rozjezd Naplno" nabídne za nízký měsíční poplatek (59,50 Kč) ve většině případů za volání i SMS výhodnější ceny než srovnatelné předplacené karty. Konkrétně lze volat za 5,95 Kč/min nebo posílat SMSky za 1,19 Kč, přičemž obě položky nejsou omezeny časovými pásmy a stejné ceny platí do kterékoli telefonní sítě v ČR. Tento "minitarif" by se mohl zamlouvat zejména uživatelům, kteří dnes volají s klasickými předplacenými kartami. Přejděme již ale k druhé novince, a sice k tarifu "Naplno 50". Ten se vyznačuje měsíčním paušálem 297,50 Kč, v němž je zahrnuto 50 volných minut do kterékoli tuzemské sítě. Každá další minuta volání bude zpoplatněna 5,36 Kč, cena za odeslání zprávy SMS činí podobně jako v předchozím případě 1,19 Kč. Opět platí, že lze volat do všech sítí za stejné hovorné bez ohledu na čas. Za program "Naplno 150" se 150 volnými minutami zaplatí zákazníci každý měsíc v základu 714 Kč. Minuta volání kdykoli a kamkoli přijde na 4,76 Kč, zpráva SMS se zpoplatňuje 1,19 Kč. Nejvyšší tarif nové řady se nazývá "Naplno 300" a obsahuje 300 volných minut. Jeho cena byla stanovena na 1190 Kč měsíčně, minuta volání bez omezení cíle i času přijde na 4,17 Kč, odeslání SMS na 1,19 Kč. V tarifech "Naplno XYZ" najdou pravděpodobně zalíbení ti, kterým se u předchozích Tarifů

nové generace zrovna nelíbilo Oskarovo zvýhodnění účtování hovoru do vlastní sítě na úkor ostatních. Ke všem čtyřem novým tarifům je možné aktivovat veškeré nabízené doplňkové služby Oskara, jako např. Moje víkendové hovory nebo Moje víkendové SMS. Pro pořádek zbývá ještě podotknout, že všechny uvedené ceny zahrnují DPH ve výši 19%.

Odkaz: http://www.oskarmobil.cz

§§§§§


Obrození Soneriků

Čestmír Žák

Po krátké odmlce přichází společnost Sony Ericsson na trh s několika inovačními modely mobilních telefonů.

První si představíme manažerský model P910, jenž vychází z předchůdců P800/P900. Velikost a hmotnost zůstala v podstatě stejná, změnila se však tvář přední části telefonu. Facelift se nejvíce dotknul vnější klávesnice, jež je nyní větší a hranatější - po vzoru T630 nebo K700. Po jejím odklopení na vás na druhé straně vykoukne plnohodnotná QWERTY klávesnice - až časem ovšem poznáme, jak moc bude tato dvojitá koncepce použitelná v praxi. Vylepšení se dočkal také displej s rozlišením 208 x 320 pixelů, jenž je nyní aktivní a nově dokáže zobrazit až 262 000 odstínů barev (P900 umí "jen" 65 000 barev). Interní paměť narostla na 64 MB, ale pokud by to náročnému majiteli stále nestačilo, má možnost ji dále rozšířit pomocí paměťové karty Memory Stisk Duo Pro až do kapacity 1 GB. Předpokládaná prodejní cena se u tohoto produktu, jenž bude pravděpodobně dostupný letos v říjnu, pohybuje mírně nad hranicí 20 000 Kč.

Jako druhý v našem výčtu následuje mobilní telefon klasické koncepce Sony Ericsson K500 s rozměry 102 x 46 x 14 mm a hmotností 80 gramů. Jeho cílovou skupinou budou převážně uživatelé zaměření na mobilní zábavu (hry, hudba, fotografování, a posílání zpráv). Z konkrétních funkcí sloužících k rozptýlení dlouhých chvílí stojí za zmínku MP3 přehrávač, 3D Java hry, MMS, čtyřicetihlasá polyfonie, témata. Velikost interní paměti dosahuje 12 MB tato hodnota se sice může zdát pro běžné použití více než dostačující, ale stěží poskytne dostatek prostoru nadšenému hudebnímu fanouškovi - soubory MP3 si tak nejspíše užijeme jen jako vyzváněcí melodie. Ze "seriózních" funkcí pak jmenujme GPRS (třídy 10), Wap 2.0, infraport, propojení s PC přes USB kabel. Integrovaný fotoaparát (s rozlišením VGA) zvládá nahrávání videozáznamu. Na pultech se Sony Ericsson K 500 objeví ve třetím čtvrtletí za cenu kolem 7 500 Kč.

Přehled telefonů ze stáje Sony Ericsson uzavřeme modelem Z500i. Ten byl sice poprvé představen již v březnu, ale tehdy se ještě nepočítalo s jeho uvedením na evropské trhy. Toto rozhodnutí se ale naštěstí změnilo a my se s tímto elegantně vypadajícím véčkem setkáme i u nás. Přístroj s proporcemi 93 x 49 x 24 mm váží přijatelných 110 gramů. Největší devizou "zet pětistovky" bude bezesporu podpora rychlých datových přenosů EDGE s propustností až 240 kb/s - tuto technologii však u nás zatím příliš nevyužijete. K zahození by nemusela být ani technologie Push To Talk, jenž se však podobně jako EDGE v našich krajích ještě nezabydlela. Hlavní vnitřní displej s rozlišením 128 x 160 bodů má schopnost odlišit až 65 000 barev a využijete ho například při prohlížení fotografií z integrovaného fotoaparátu (rozlišení VGA, dokáže natáčet videozáznam). Vnější displej sice disponuje o řád menším rozlišením - 96 x 64 pixelů - ale zato dokáže zobrazit miniaturní fotografii volajícího. Chystají se též rozsáhlé možnosti personalizace tohoto stylového mobilu, od výměnných krytů přes obrázky na displej až po čtyřicetihlasé vyzváněcí melodie. Cena? Odhadujeme ji na 9 nebo 10 tisíc korun, reálná dostupnost se předpokládá ve třetím čtvrtletí.

Sony Ericsson zároveň poměrně výrazně snižuje ceny oblíbených modelů T610 a T630, neboť je ve své stávající hierarchii od nynějška považuje za nižší střední třídu.

Kromě mobilů představila společnost rovněž nová bluetoothová handsfree. Všechna handsfree tohoto výrobce ponesou nyní jednotnou značku Akono - prvními modely této řady budou Akono HBH-660 a HBH-300.

Odkaz: http://www.sonyericsson.cz

§§§§§


Toshiba 60 GB na 1,8"

Čestmír Žák

Pomocí technologie tenkého filmu naneseného na aktivním povrchu HDD se inženýrům Toshiby podařilo docílit nárůstu kapacity miniaturních pevných disků o 50 % - to znamená až 93,5 GB na čtvereční palec. Zvýšení kapacity se projeví například tím, že Toshiba začne v dohledné době vyrábět 30GB 1,8" disk s výškou pouhých 5 mm namísto současných 8 mm - kouzlo změny rozměrů spočívá v tom, že se při zachování kapacity sníží počet diskových ploten ze stávajících dvou na jednu. Pokrok se nezastavil ani u procesu snižování spotřeby, a tak od nové série miniaturních HDD od Toshiby můžete očekávat i 20% úsporu energie. Společnost Toshiba ve svém prohlášení také uvedla, že plánuje do konce roku začít masově produkovat "microdrives" (1,8") s kapacitou 60 GB (4 200 rpm, 2 MB cache). Pro ty z vás, kteří naše novinky nečtete pravidelně, připomenu, že miniaturní pevné disky nacházejí uplatnění v nejrůznějších mobilních zařízeních. Například Apple je již tradičně montuje do svého úspěšného hudebního přehrávače iPod.

Odkaz: http://www.toshiba.com

§§§§§


Co nového u Hitachi?

Čestmír Žák

Společnost Hitachi uvedla na trh trojici nových projektorů. Ultralehký projektor CP-S235 je dalším z řady přístrojů vhodných na služební cesty i do kanceláří. Pod stříbrným krytem se nacházejí tři 0,55" LCD panely, zajišťující bezchybný obraz. Velká svítivost 1600 ANSI lumenů umožňuje použít tento produkt i ve světlejších místnostech. Na kvalitu obrazu má vliv i kontrast, jehož hodnota činí 300 : 1, velikost rozlišení je 800 x 600 bodů. Největší možný promítaný obraz má úhlopříčku 300 ", ale už ze vzdálenosti 1,8 metru od plátna promítne projektor výjev o velikosti celých 60 ". Pro vylepšení obrazu nabízí projektor i Motion Adaptive Progressive Scan. Další funkcí je u většiny projektorů Hitachi Whisper Mode, v němž vydává tento projektor hluk maximálně 29 dB a lampa dosahuje životnosti až 4000 hodin. Samozřejmostí je u přenosných projektorů Hitachi ochrana přístroje pomocí kódu PIN, bez jehož zadání se přístroj nespustí. Tuto funkci uvítají např. školy nebo jiné veřejné instituce.

Další dva nové projektory patří do nejvyšší třídy a nesou označení

CP-X1200, resp. CP-X1250. Jsou určeny pro náročné zákazníky, kteří vyžadují naprosto bezchybné zobrazení každého detailu. Díky skutečně obrovské svítivosti a kontrastu jsou tyto projektory vhodné do projekčních či jednacích místností. Robustní konstrukce a váha 7,7 kg jasně určují, že tyto produkty jsou předurčeny především k zabudování do stropního držáku nebo do skříně na prezentační techniku. Oba modely se liší pouze v technických detailech, konkrétně ve svítivosti a kontrastu. Nižší a levnější model nabízí 3 500 ANSI lumenů a kontrast 750 : 1, vyšší model potom 4 500 ANSI lumenů a kontrast 800 : 1. Rozlišení obou modelů je 1 024 x 768 bodů (XGA). Projektory jsou samozřejmě navrženy tak, aby je bylo možné použít ve velkých místnostech. Maximální velikost obrazu je 500 ", což je velikost, která je dostačující i pro velký sál plný posluchačů. Při provozu uživatele určitě potěší Whisper Mode, který kromě sníženého hluku (max. 35 dB) zvyšuje i životnost lampy. Oba modely jsou vybaveny všemi důležitými konektory pro připojení počítače i jiných video zdrojů. Na zadní straně naleznete DVI, komponentní i kompozitní vstupy, včetně RJ45 pro připojení do sítě. CP-X1200 i CP-X1250 disponují také heslem, které slouží jako ochrana proti zneužití.

Odkaz: http://www.hitachi-online.cz

§§§§§


Křížek pro manažery

Čestmír Žák

Snaha prakticky všech výrobců mobilních telefonů nyní směřuje k vytvoření co nejméně konvenční a přitom vysoce funkční konstrukce klávesnice. Jsme svědky nejrůznějších pokusů o telefony s otevírací, vysouvací či otočnou klávesničkou, z nichž však pouze některé vykazují tu nejdůležitější vlastnost - praktičnost. Se zbrusu novým nápadem nyní v podobě modelu SK65 přichází na trh Siemens. Na první pohled je to pouze průměrný stříbrný telefon s velkým displejem, radikální změna náhledu na něj ovšem přijde ve chvíli, kdy se pokusíte otočit jeho zadní stranou okolo středu. V tu ránu máte totiž v rukou naprosto nekonvenční telefon ve tvaru kříže - s kompletní QWERTY klávesnicí. Siemens SK65 má při nadprůměrné hmotnosti (144 gramů) rozměry 120 x 47 x 22 mm, disponuje barevným displejem s rozlišením 132 x 176 pixelů (65 000 barev) a spoustou zajímavých vymožeností. Jednou z nich je například vestavěný e-mailový klient, založený na technologii BlackBerry od společnosti RIM (Research In Motion), jenž zajišťuje synchronizaci s e-mailovým serverem běžícím pod MS Exchange nebo Lotus Domino. Ostatní funkce splní prakticky veškerá očekávání i toho nejnáročnějšího uživatele (GPRS, BlueTooth, 64 MB paměti, Java, propojení s PC kabelem, Push-To-Talk apod.) - s jedinou výjimkou, jíž je chybějící integrovaný fotoaparát. Telefon bude k dostání ještě letos na podzim, cenu odhadujeme asi na 17 000 Kč včetně DPH.

Oživení se dočkala i nabídka low-endových telefonů "áčkové" řady, a to díky modelu A65. Tomuto příjemně decentnímu tri-bandu naměřili v porodnici 101 x 45 x 19 mm a navážili pouhých 76 gramů. Z přístroje se na nás usmívá barevný displej (dobře známý z předchozích modelů tohoto výrobce) se schopností zobrazit 4 096 barev, jenž se dále vyznačuje rozlišením 101 x 80 pixelů. Z funkcí máme k dispozici v low-endech donedávna opomíjené zprávy MMS, Wap 2.0, následují i paketové datové přenosy GPRS (třídy 8) či možnost instalace mobilních aplikací a her v jazyce Java. O solidní výdrž telefonu (250 hodin na příjmu) se postará baterie Li-Ion s kapacitou 700 mAh. Přehlédnout bychom neměli ani příslušenství ve formě externího fotoaparátu QuickPic, který lze k Siemensu A65 připojit. Pokud vás novinka zaujala, vězte, že ji budete moci zakoupit již v průběhu září.

Odkaz: http://www.siemens.cz

§§§§§


Col bezpečněji

Čestmír Žák

Jako odpověď na zvyšování bezpečnostních rizik, jež dnes firmám přináší připojení k internetu, nabízí telekomunikační společnost Czech On Line tři nové služby - Antivir & Antispam, Firewall a Remote VPN. Tyto služby kompletně realizují zabezpečení připojení k internetu formou outsourcingu. Služba Antivir & Antispam od Czech On Line umí ochránit veškerou firemní elektronickou poštu důkladnou antivirovou a antispamovou kontrolou. Služba Firewall poskytuje nepřetržité zabezpečení podnikové sítě proti útoku na firemní data směrem z internetu - veškeré potřebné procesy přitom běží na prostředcích Czech On Line, čímž dochází k výše uvedenému šetření prostředků za nákup a správu vlastního bezpečnostního hardwaru či softwaru. Prostřednictvím služby Remote VPN se mohou "vzdálení" uživatelé či spolupracovníci bezpečně připojit do vnitropodnikové sítě například z domova prostřednictvím GPRS, ADSL nebo přes klasický vytáčený dial-up. Všechny tyto služby tvoří jak samostatné bezpečnostní řešení pro menší a střední firmy, tak i užitečný doplněk ke stávajícím internetovým a datovým službám Czech On Line. Nabídka Czech On Line je u nás zatím novinkou, protože podobné služby bývají většinou nabízeny pouze pro domácí použití.

Odkaz: http://www.col.cz.

§§§§§


Tissot s Microsoftem

Čestmír Žák

Švýcarský výrobce náramkových hodinek Tissot se rozhodl zařadit do své nabídky produkt High-T Watch s podporou technologie SPOT (Smart Personal Objects Technology) pocházející od Microsoftu. Hodinky High-T Watch disponují dotykovým displejem, na němž si díky spolupráci s MSN Direct můžete mj. přečíst aktuální zprávy či předpověď počasí. Tyto informace jsou do hodinek doručovány prostřednictvím speciálních FM rádiových vln (za poplatek 9,95 USD měsíčně nebo 59,95 USD ročně). Cena High-T Watch činí 725 USD (cca 19 000 Kč), což tento produkt (dokonce i v odlišných finančních poměrech, jež panují v USA) předurčuje k prodeji pouze v obchodech s luxusním zbožím. Přesto si Microsoft nově vzniklou spolupráci velice pochvaluje a doufá, že bude možné s produktem již brzy expandovat do Evropy.

Odkaz: http://www.tissot.ch

§§§§§


Systémy prevence neoprávněného průniku

Tomáš Přibyl

V minulém čísle PC WORLDu jsme se věnovali systémům detekce neoprávněného průniku (Intrusion Detection System, IDS), dnes se budeme věnovat systémům prevence těchto neoprávněných průniků (Intrusion Prevention System, IPS).

V současné době se již za adekvátní ochranu vnitřní sítě nepovažuje pouze router v součinnosti s firewallem. Komplexní zabezpečení se nyní skládá z výše zmíněných zařízení a následně pak také z dobře distribuovaných instalací nových bezpečnostních záplat, datových vzorků antivirových produktů a dalších bezpečnostních balíčků pro používané aplikace. Dnešní administrátor pak musí stále více řešit problémy se správným zabezpečením celé sítě z hlediska vnějšího napadení ať už na úrovni zmíněného firewallu, či na úrovni dalších zařízení, které umožňují přístup do vnitřní sítě (jako bezdrátové přístupové body a další zařízení).

V minulosti se dbalo právě na zabezpečení vstupních bran, a proto se změnily i techniky průniku do sítí, případně technika krádeží dat či kompromitace jednotlivých serverů a stanic. Nyní lze s velkou mírou pravděpodobnosti říci, že útoky jsou častěji vedeny tzv. z vnitřní strany, a proto se hůře odhalují. Proto (a nejen proto) se nyní doporučuje využívat zařízení, které monitoruje toky dat v DMZ, v kritických lokalitách, popř. v celé vnitřní síti. To pak obstarávají systémy IDS. Nová generace těchto zařízení umožňuje nejen monitoring, ale i následnou akci v reálném čase - tyto systémy označujeme právě IPS.

Základním rozdílem mezi IPS a ostatními ochrannými prvky je proaktivní přístup k informační bezpečnosti. Zatímco běžné firewally dokáží provoz pouze blokovat či propouštět, systémy IPS v tomto provozu umí nalézt škodlivé kódy a rozpoznat pokusy o útok. Zatímco běžné detekční metody vydají v případě nebezpečné situace pouze varování a čekají na akci či pokyn k akci od uživatele/administrátora, systémy IPS okamžitě přijímají odpovídající protiopatření (podle nastavené bezpečnostní politiky), aby útok zhatily už v počátku.

Některé systémy IDS sice mají určité obranné mechanismy implementovány také (ukončení TCP spojení, rekonfigurace firewallu po zjištění útoku aj.), ale ty zpravidla nejsou schopné reagovat s dostatečnou rychlostí, protože mezi detekcí útoku a pokusem o jeho zblokování uplyne krátká, leč významná doba. Naproti tomu systémy IPS nepoužívají k likvidaci útoků žádné další prostředky, ale s nebezpečným paketem nebo spojením se vypořádají okamžitě.

K základním úkolům systémů IPS patří:

 Identifikovat neautorizovaný provoz založený na signaturových vzorcích.

 Identifikovat neautorizovaný provoz založený na detekci anomálií v protokolech.

 Ukončit nebo znesnadnit služby spojené s nežádoucí činností.

 Logovat všechny monitorované činnosti.

 Zajišťovat důkazy o nepřátelské činnosti v anomálních paketech.

Rozlišujeme přitom systémy IPS dvojího typu - uživatelské a síťové. Zatímco uživatelské jsou instalovány na lokálních stanicích a chrání je před jednotlivými útoky, síťové mají na starosti veškerý provoz příchozí zvenčí. Oba typy přitom mají své výhody i nevýhody. Zatímco uživatelské IPS je velmi pevně spjato s konkrétním operačním systémem a jeho upgrade může působit potíže, u síťového je zase obtížné zajistit, aby v dnešní době bezdrátových, mobilních a jiných připojení k síti šel skutečně veškerý provoz přes tento systém (jinak IPS samozřejmě pozbývá smysl).

Systémy prevence neoprávněného průniku tak představují další stupeň k zajištění bezpečnosti informačních technologií před útokem zvenčí.Tomáš Přibyl, AEC

http://www.aec.cz

§§§§§


uWízlo W paWučině

Martin Voigts

http://www.najedno.cz

Tento server je určen především zájemcům o informace o hospodách, restauracích, barech a jiných pohostinských zařízeních. Zjistíte, jaká hospoda se nachází ve vašem městě či obci, případně v místě, kam se chystáte na dovolenou či pracovní cestu. Jestli mají otevřeno a do kolika hodin, co si můžete dát k jídlu a jaké čepují pivo. Jestli se zrovna dnes nekoná ve vybraném zařízení nějaká akce nebo jestli třeba nenalévají zdarma. Zjistíte samozřejmě i to, jaké berou platební karty a stravenky. U vybraných podniků si dokonce můžete vytisknout kupón na slevu nebo nějaký dárek.

http://www.tuzing.com

Jistě jste již na ulici potkali "auto" ověšené laminátovými a plastovými blbinkami z hypermarketu. Takové auto vypadá zpravidla spíše jako vánoční stromeček než jako auto, které prošlo tuningovými úpravami, byť se na něm nálepky Turbo a Tuning vyskytují v naprosto nepřehlédnutelném množství a velikosti. A protože se samozřejmě najdou i lidé, kteří tuningu opravdu rozumějí, vznikly stránky Tuzing.com. Tam jsou velice vtipně popsány všechny formy stromečkaření, neboli tuzingu. Tuzing, to je zkrátka úprava (řeč je stále ještě trochu o autech, takže úprava auta), která je buď na nic, na vraždu, na vraždu a sebevraždu dohromady, nebo ideálně jen na sebevraždu (za předpokladu, že s tím jezdíte vy). Tyto stránky popisují tuzing s nadsázkou a ironií autorům vlastní, a tak budete mít o zábavu na dlouho postaráno. Galerie pak ukazuje, jak by auto skutečně vypadat nemělo.

http://www.gamespot.cz

Pokud patříte do skupiny počítačových hráčů, lze vám doporučit stránky Gamespot.cz. Tento web se zabývá takřka všemi oblastmi počítačových her pro PC: jak retro, tak novinky, ale také, což je pro mnoho lidí důležité, hrami poskytovanými na internetu zdarma. Navíc se tyto stránky zhostily i recenzování filmové produkce, a to jak té, kterou můžeme aktuálně vidět v kinech, tak takové, která je k mání na nosičích DVD. Články na Gamespotu jsou zajímavé a čtivé, občas ale narazíte na nějakou gramatickou chybičku. Celé stránky jsou dostupné ve dvou verzích grafické úpravy - ve světle zelené a světle modré, obě jsou velmi pěkné.

http://jville.zde.cz

Johanesville je nejmenší městečko na světě, navíc mobilní. Existuje jen jediný způsob, jak se stát stálým obyvatelem tohoto sídla, a není zrovna snadný: narodit se některému z jeho již platných obyvatel. Tyto webové stránky jsou oficiálním zpravodajem Johanesville. Jde o občasník doplňovaný v závislosti na četnosti zaznamenání hodných událostí a vytíženosti jeho redaktorů. Orientace by měla být pro každého jednoduchá. Na levé straně je sloupec položek menu odkazujících na jednotlivé rubriky. Hlavní informace se zobrazují uprostřed a některé doplňkové pak v malých oddílech vpravo. Základními typy informací jsou články (psaný text doplněný obrázky a případnými souvisejícími odkazy), galerie (tematické kolekce obrázků s popiskami) a fakta (konkrétní stručně zpracovaná hesla). Převážná většina obrázků je součástí některé z galerií.

http://www.Divers-Direct.cz

Zabrousíte-li na tuto doménu, budete nejspíš velmi překvapeni. Pod doménou s příponou CZ se totiž prezentuje česká firma, ovšem pouze v anglickém jazyce. Navíc se zabývá ne zrovna obvyklým obchodním artiklem. Napadlo vás někdy objednat si v internetovém obchodě potápěčské vybavení? Pokud ne, máte šanci to u Divers-direct změnit. Pokud tak učiníte, s prvním nákupem u této firmy získáte kartu klubu Divers.cz (http://www.divers.cz), jež vám umožní využívat u tohoto obchodu slevy. Pokud tam budete nakupovat celý rok na svou VIP kartu, na konci roku podle výše hodnoty celkového odběru získáte buď dárek, nebo šek na nákup. Stránky jsou celkem pěkné, možná příliš se ale podobají některým dalším. Firemním stránkám by také spíše slušely světlejší barvy. Jinak jsou ale stránky povedené a navigace je velmi jednoduchá a intuitivní, po této stránce není co vytknout.

http://www.pf-rallyfoto.cz

Automobilové soutěže rally jsou velmi zajímavým sportovním odvětvím. Protože ne každý má čas a finance jet se na tyto akce dívat jako divák - přeci jen se soutěže konají po celém světě - fanoušky určitě potěší alespoň zprostředkované svědectví. Asi největší dojem z těchto závodů dělá obraz. Proto jsou tyto stránky věnovány pouze fotografiím, které nejsou většinou nijak komentovány. Zkrátka víte, z jaké akce fotografie jsou, a kocháte se. Stránky jsou založeny na systému phpRS, který je poměrně rozšířený a umožňuje jednoduchou a přímou navigaci. Pro někoho, kdo si chce i něco přečíst, tu jsou zběžné informace o některých stájích, jezdcích a vozech. Pokud byste cítili potřebu nějak se k fotografiím vyjádřit, nic vám v tom nebrání. V komentářích je prostoru opravdu dostatek. Orbis pictus světa Rally je přece také zajímavý.

http://www.missnet.cz

Zcela jistě všichni znáte soutěže krásy. Nejznámější z nich je samozřejmě soutěž Miss. A protože existují všelijaké regionální soutěže pořádané pod stejným názvem, vznikla i Miss Internet. Na adrese www.missnet.cz najdete všechny přihlášené kandidátky i kandidáty (na missáky) společně s jejich fotografiemi a zkladními údaji. Pokud se chcete přihlásit také, nic vám nebrání. Můžete si vybrat z několika druhů registrace - a to jak placené, tak zdarma. Podmínky soutěže a další informace najdete velmi jednoduše, součástí stránky jsou i odkazy na fotogalerie, weby modelingových agentur a zkrátka všeho, co by taková Miss měla znát. Celkově je web podařený, grafika není příliš výrazná, ale to jde na vrub přehlednosti. Chcete-li se aktivně zapojit do hlasování, můžete. Stačí procházet a hodnotit jednotlivé fotografie.

http://www.portalstm.cz/projekt.htm

Cílem projektu je rozšířit nabídku informačních zdrojů z oblasti přírodních věd, techniky a medicíny a umožnit jejich zpřístupnění pomocí navigačního jednotného vyhledávacího Portálu STM (Science, Technology, Medicine) a usnadnit tak uživatelům v těchto zdrojích orientaci. V rámci projektu byly zakoupeny nové licence na on-line zdroje dosud v ČR nedostupné - zdroje nakladatelství John Wiley & Sons a Academic Press. Katalog STM umožňuje zájemci vyhledat tyto zdroje z jednoho místa a získat informaci o přístupu do nich. Pokud splňuje podmínky přístupu, dostane se například do některé z databází nebo do textu primárního zdroje. Data o zpřístupněných zdrojích jsou průběžně aktualizována, ale úplnost katalogu STM nelze zaručit, neboť poskytnutí informace o nákupu zdrojů z prostředků LI je pro řešitele projektu dobrovolné.

§§§§§


Herní tip měsíce - Doom 3

Pavel Mondschein

C04P0473

Více než deset let uteklo od chvíle, kdy jsme trávili každou volnou chvíli u krále akčních her, který kdysi definoval celý tento žánr. A teď se vrací s plnou parádou. Ano, Doom je zpět a je hezčí než kdy dřív.

Trojka v názvu této hry je trochu matoucí. Nejedná se o plnohodnotné pokračování, nýbrž o jakýsi remake staré klasiky. Představte si, že první Doom nikdy nebyl. Jak by jej asi zaměstnanci id Software zpracovali dnes? Přesně tak, jak vypadá Doom 3. Herní trh pochopitelně od té doby prošel výrazným vývojem, takže oba tituly vypadají naprosto odlišně. I dnes však budete motorovou pilou řezat na kusy pekelné démony a snažit se uniknout z vědecké základny UAC na Marsu, kterou zaplavily stvůry zla. Ano, dojde i na teleporty, brokovnici a béefgéčko, neboli Big Fucking Gun (pro neznalé a nováčky na poli 3D akcí - opravdu se jedná o oficiální název).

Asi největším překvapením pro vás bude fakt, že Doom má nějaký příběh. Sice se nemůže měřit s legendárním Half-Lifem (jehož svým úvodem silně připomíná), ale při hře budete číst zprávy z různých PDA, a budete postupně zjišťovat, kdo je za nastalou apokalypsu zodpovědný a co všechno jí předcházelo.

Doom 3 samozřejmě vypadá o poznání lépe než před deseti lety. Rozdíl je zhruba takový, jako mezi otlučeným pazourkem a rychlopalným raketometem (jenž ve hře samozřejmě také nechybí). Grafika je jedním slovem dokonalá, žádný současný engine se nevyrovná tomu, který se svým týmem naprogramoval mistr svého oboru, John Carmack. Největší síla programového jádra spočívá v práci se světlem - až vám nad hlavou bude poblikávat kývající se zářivka a na podlaze se budou pohybovat stíny lopatek větráku, tak pochopíte, o čem mluvíme. Designéři si navíc dali práci se spoustou detailů, takže celá základna vypadá jako živá - zvlášť v úvodní části, když je plná vašich pilně pracujících kolegů. Po vpádu pekelníků tam je naopak nepěkně mrtvo.

A ještě jednou věcí se třetí Doom liší od toho prvního. Zatímco před deseti lety jste za zvuku tvrdých rockových melodií likvidovali desítky, někdy i stovky nepřátel, tentokrát se budete především bát. Všude je tma a ticho prořezává jen pekelný smích a vzdálený křik masakrovaných obětí. Nepřátel je méně, ale o to více vás dokáží vystrašit, zvlášť když z ničeho nic seskočí ze stropu na zem přímo za vámi.

Postupem času bohužel zjistíte, že hra má několik nepříjemných záporů. Je totiž striktně lineární a veškeré dění je detailně naskriptováno. Navíc se po čase dostaví stereotyp, ale to je vcelku pochopitelné - se svými 25 hodinami je Doom 3 neobvykle dlouhý. Na rozdíl od předchozích dílů se tentokrát nemůžeme spolehnout na to, že případné nedostatky vyváží dokonalý multiplayer. Ten je zde jen jako malý doplněk, který vás svou obsáhlostí příliš nepřekvapí - nabízí pouhé čtyři módy na pěti mapách. A co je nejhorší, mohou se jej zúčastnit pouze čtyři hráči. Přesto nejde o tomto titulu mluvit jinak než veskrze kladně. Se svou propracovanou atmosférou a vynikajícím enginem (s nímž se v příštích letech jistě setkáme v desítkách dalších her) patří mezi to nejlepší, co se letos na herním poli urodilo.

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Zahoďte staré fotoaparáty!

Jan Šplíchal

Upravte a zorganizujte své digitální fotografie pomocí vyspělého produktu Zoner Media Explorer 5, nebo využijte některou z námi nabízených slev.

Akce a Novinky

Vzhledem ke končícímu létu jsme pro vás připravili produkt, který nepochybně uvítají všichni majitelé digitálních fotoaparátů. Zoner Media Explorer vám pomůže nejen při úpravách a organizaci fotografií na počítači, ale s tímto produktem je můžete také např. poslat do některé z on-line sběren FotoLab či FotoStar. Ze zajímavých funkcí zaujme možnost přidání krátkých zvukových komentářů, korekce křivého horizontu či kolinearity (kácející se linie), jež uvítají všichni, kdo často fotografují budovy. Více informací naleznete tradičně v rámečku či v rubrice Rychlokurz, která se zabývá právě prací s tímto programem.

Sekce Novinky obsahuje poslední číslo časopisu Abíčko, pojednávající o platformě Linux, dále jsou zde umístěny poslední dvě čísla internetového periodika Interval a nechybí ani přehledná excelovská tabulka, obsahující kompletní seznam programů a utilit vydaných v minulosti na našich CD. Nesmíme zapomenout ani na elektronickou podobu starších čísel od roku 2000 a na software, na který odkazují články uvnitř čísla. Rubrika Servis je věnována zatím poslední sadě knihoven multimediálních funkcí, známých pod názvem Microsoft DirectX v edici 9.0c, kterou vám přinášíme v plné verzi, bez nutnosti připojení k internetu a stahování dalších potřebných dat.

Software

V části Komerční software neváhejte využít některou z nabízených slev. Společnost Lingea je již na našem trhu stálicí v oblasti výuky a pomůcek k výuce cizích jazyků. Její slovníky obsahují rozsáhlou slovní zásobu, hesla členěná podle slovních druhů a významů s podrobnými upřesněními a četnými příklady užití. Pokud máte zájem, nabízíme 20% slevy na některé z jejich produktů. Chcete-li využívat novou verzi mapového a navigačního softwaru s českou hlasovou navigací MapFactor Navigátor 4, nabízíme 10% slevu na tento produkt. Pokud nevíte, jak provést audit softwaru a hardwaru v počítači zdarma, OptimAccess EasyReport představuje účinný nástroj pro kontrolu stavu softwarového i hardwarového vybavení počítačů a počtu instalovaných licencí vybraného softwaru v organizaci. Tento produkt zde naleznete zdarma, stejně jako nástroj pro snadné připojení k internetu zdarma od společnosti Tiscali. Více informací naleznete v rámečku s označením Komerční software & slevy. Rubrika Topware je napěchována produkty, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji. Neměla by vám tak ujít poslední edice produktu pro odstranění špehovacích programů Ad-aware 6.0.181, k němuž jsme jako bonus přidali český jazyk a manuál, nebo poslední verze výkonného přehrávače videoformátů BS Player 1.00.809, či sada nástrojů pro snadnou tvorbu a duplikaci CD pro vaši soukromou potřebu, BlindWrite 5.2.0. Za zmínku stojí rovněž výkonná utilita Tiny Personal Firewall pro ochranu nejen před napadením z internetu, ale i z lokální sítě. Pokud rádi sledujete teplotu a napětí jednotlivých komponent vašeho PC či rychlost ventilátorů, SpeedFan 4.14 bude pro vás tím pravým pomocníkem. A jestliže potřebujete vytvořit, smazat, změnit velikost, přesunout či spojit a konvertovat oddíly vašeho pevného disku bez zničení dat, které se na disku nacházejí, použijte Partition Magic 8.0. Šikovným pomocníkem je Total Uninstall 2.34, který umožní monitorovat všechny změny v souvislosti s instalací nového softwaru a provést kompletní odinstalaci bez nutnosti použití odinstalačního programu dodaného s aplikací. Získáte tak detailní přehled o všech změnách a jistotu, že po odinstalaci softwaru bude váš systém přesně v tom stavu jako před instalací. Klasikou na poli přehrávačů se stal WinAmp, jenž vám nabízíme k nainstalování ve verzi 5.0.4. Slouží pro přehrávání různých audio a video formátů, nejen MP3, a obsahuje i celou řadu nejrůznějších vizualizačních pluginů, které doplňují přehrávanou hudbu.

Téma CD má tentokrát tématicky velmi blízko k akci na CD. Najdete zde software pro zpracování a různé úpravy digitálních fotografií a obrázků. ACDSee 6.0.3 je rychlý a výkonný prohlížeč grafických souborů se zobrazováním obrázků ve vysoké rozlišovací schopnosti. Slouží také k organizování a hledání grafických souborů v archivech. Velice zajímavým produktem je MemoriesOnTV 2.1.7, umožňující snadnou tvorbu prezentací vašich fotografií a video sekvencí. Snímky lze propojit řadou přechodových efektů, doplnit hudbou a textem. Vytvořenou prezentaci lze uložit či vypálit prostřednictvím zabudovaného vypalovacího software na CD-R(W) nebo DVD+-R(W) a přehrávat standardním DVD nebo VCD přehrávačem. Picasa 1.6 je původně placený produkt pro správu fotografií. Umožňuje nastavení sledování změn jednotlivých adresářů, uspořádání snímků do alb a alb do kolekcí, či zaslání fotek e-mailem. Za vyzkoušení stojí i PhotoFiltre 6.0 pro retušování a editaci obrázků, obsahující základní editační funkce a více než 100 filtrů pro efekty. XnView je freeware produkt pro prohlížení a konverzi grafických souborů. Podporuje přes 400 grafických formátů, aplikovat můžete i některé základní grafické filtry (rozmazání, reliéf, atd.). Do další edice, již 2.03, pokročil i populární grafický editor GIMP, jehož možnosti jsou srovnatelné s komerčními produkty jako Adobe Photoshop a CorelDraw. Cam2PC 4.3.4 je kompletním řešením pro majitele digitálních fotoaparátů. Umožňuje stažení snímků, jejich správu ve fotoalbu, úpravu, tisk a sdílení snímků. Podporuje dávkové zpracování, bezztrátovou JPEG rotaci, tvorbu EXE a PDF prezentací, spořičů obrazovky či webových galerií. Sekci Vyzkoušejte si ovládly nejen programy vztahující se k článku CD Centrum, ale také produkty, které nás zaujaly a máme pocit, že by pro vás mohly být přínosem a stojí za vyzkoušení. Najdete zde i doprovodné programy k článkům uvnitř čísla. Jestliže vás nebaví vyplňování webových formulářů, tabulek a dalších polí, vyzkoušejte produkt AI Roboform 5.9.95, který právě toto dokáže za vás. Pro ty, kteří nemají rádi polepený monitor klasickými žlutými nálepkami, je ATnotes jako dělaný. Nejen nemusíte hledat zapadlé poznámky pod stolem, ale navíc si můžete zvolit jejich barvu. ATnotes totiž umožňuje výběr z celé barevné palety, proto můžeme mít také každou poznámku jinou barvou. Utilita DeepBurner slouží k snadnému vypalování CD a DVD. Program podporuje tvorbu datových, hudebních, bootovacích i samospouštěcích CD. Audio CD lze tvořit také ze souborů MP3, OGG a WAV a obsahuje i nástroj pro snadnou tvorbu obalů na CD a DVD. Hledáte vhodný software, kde byste měli pěkně pohromadě veškeré domácí SMS brány? Se SMS Posílačem lze zprávy posílat přes všechny tři naše operátory. Program je založen na využití mobilní e-mailové adresy, kterou lze snadno nastavit pro každý mobilní telefon. Těm, kdo často připojují PC k televizoru, by neměl uniknout TVTool 9.6.4 pro rozšířené nastavení televizních karet a grafických karet s TV výstupem. Umožňuje například odstranění černého okraje při přehrávání filmů z PC na televizi nebo lze její pomocí pustit film na pozadí, sledovat ho na televizi a současně pracovat na PC.

Komunikace a Hardware

Komunikaci jsme tentokráte pojali jako poprázdninový koutek aktualizací nejznámějších prohlížečů. Opera 7.54 je velmi rychlý a výkonný prohlížeč webových stránek pro internet i intranet, navíc se sympatickým uživatelským prostředím. Podporuje CSS, Javu, vícenásobná okna, Unicode a LiveConnect. Integrovány jsou nástroje pro vyhledávání, pop-up stoper, Instant Messaging a čtení diskusí, poštovní klient s automatickým tříděním pošty a filtrem nevyžádaných zpráv (podpora POP3, IMAP, a ESMTP) či další užitečná vylepšení klasického prohlížeče. K instalaci vám nabízíme jak edici s Javou, tak bez ní. Další nabídkou je Firefox 0.9.3, malý a rychlý moderní prohlížeč s jednoduchým ovládáním a bohatou nabídkou funkcí založený na kvalitě zobrazovacího jádra Gecko z Mozilly. Mezi jeho nejzajímavější funkce lze řadit tabbed browsing, neboli rychlé prohlížení více stránek v jediném okně, blokování pop-up oken a přizpůsobitelné lišty nástrojů. Tato edice obsahuje nový download manager a off-line režim pro procházení stránek. Klasikou mezi prohlížeči je Mozilla 1.7.3, moderní a zajímavý internetový prohlížeč, nabízející řadu užitečných funkcí, které nenajdete v prohlížeči Microsoft Internet Explorer. Uživatelské prostředí lze měnit prostřednictvím skinů, umožňuje zabránit zobrazování nežádoucích pop-up reklam, podporuje současné zobrazení více webových stránek v oknech se záložkami, jeho součástí je poštovní klient, news klient pro používání konferencí a IRC klient pro on-line komunikaci (chat). Posledním zástupcem je výkonný a rychlý download manager a FTP klient, který se integruje do MS Internet Exploreru, LeechGet 2004 1.1. Umožňuje stahovat soubory podle zadaného plánu a podle priority stahovaní, download lze kdykoliv přerušit a opět spustit a samozřejmě lze snadno nastavit a omezit rychlost stahování. Dokáže také stáhnout celý obsah webové stránky pro její budoucí offline prohlížení. Opravdovou smršť rozpoutali výrobci grafických karet. Prostřednictvím sekce Hardware se k vám dostávají nejnovější edice ovladačů grafických karet NVIDIA (s označením 61.77) a ATI (4.8 pro MS Windows 2000/XP a 4.3 pro starší verze Windows).

Doufáme, že vám aktuální CD přijde k chuti a naleznete na něm produkty, které vás zaujmou, pobaví, ale třeba i pomohou či vám ulehčí práci.

Zadarmo: Zoner Media Explorer 5

Léto končí a s ním končí i doba dovolených a prázdnin. Pokud vlastníte digitální fotoaparát, nemůžete pohrdnout tímto produktem pro organizování, správu a úpravu digitálních fotografií a obrázků od známé tuzemské společnosti Zoner. S jeho pomocí jsou veškeré úkony, jež musíte vykonat k tomu, aby fotografie vypadaly přesně podle vašich představ a přání, hračkou. Již samotné získání fotek je jednoduché, produkt vám nabídne jejich stažení buď přímo z připojeného fotoaparátu či skeneru, nebo obrazovky či schránky. Výhodou je možnost tvorby fotoalb, takže se vám nemůže stát, že budete dumat na fotkou, odkud vlastně pochází. Nesporným plusem programu je možnost připojení popisků a dokonce i krátkých zvukových komentářů k jednotlivým snímkům. Mnohdy se vám přihodí i to, že na snímku objevíte křivý horizont. Avšak ani to není žádný problém. Kromě klasických úprav, jakými jsou otáčení, převracení, změna rozměrů atd., je jednou z úprav, které tento program nabízí, právě srovnání horizontu. Stejně tak můžete upravit efekt červených očí či tzv. kolinearitu (kácející se linii), což oceníte například při fotografování budov. Neocenitelnou informační pomůckou je histogram, který prozradí rozložení světlých a tmavých oblastí. Zjistíte tak, zda máte fotografii dobře exponovanou a chybnou expozici můžete případně poopravit. Mezi další funkce patří různé efekty, jimiž můžete vytvořit například vzhled jako u staré fotografie, nebo fotografii, jež vypadá jako nakreslená tužkou. Pokud chcete do fotek vkládat svá loga nebo další obrázky, i to program umožňuje. Zajímavá je rovněž možnost vytvoření 3D okrajů nebo vložení obrázků do připravených motivů. Vytvoříte tím hezké přáníčko. Možností úprav je opravdu mnoho. Menu Publikovat poskytuje různé možnosti výstupů, například několik druhů tisku, ale také možnost odeslání k vyvolání do on-line sběren FotoLab či FotoStar. Doporučujeme pročíst rubriku Rychlokurz v časopise, která je věnována právě tomuto produktu a seznámí vás s jeho možnostmi podrobněji. Rovněž vám nabízíme zkušební verzi poslední edice Zoner Media Explorer 6.

Komerční software & slevy

OptimAccess EasyReport

Jak provést audit softwaru a hardwaru v počítači zadarmo? Firma SODATSW spol. s r.o. uvolnila OptimAccess EasyReport jako freewarovou mutaci auditního modulu OptimAccess Computer Audit, který je součástí Desktop Management System OptimAccess. OptimAccess EasyReport představuje účinný nástroj pro kontrolu stavu softwarového i hardwarového vybavení počítačů a počtu instalovaných licencí vybraného softwaru v organizaci. Jeho předností je transparentnost řešení a možnost získat informace o aktuálním stavu v každém okamžiku. OptimAccess EasyReport lze spustit z pevného, výměnného, USB nebo síťového disku a výslednou zprávu lze uložit do RTF souboru, případně přímo vytisknout. OptimAccess EasyReport obsahuje všechny softwarové balíky pro rozpoznání instalovaného software jako komerční OptimAccess Computer Audit. Freeware OptimAccess EasyReport je významným pomocníkem pro pracovníky, kteří se starají o licenční podmínky nabytého softwaru, hardwarové vybavení a optimalizaci počítačů organizace. Způsob provádění softwarového a hardwarového auditu je certifikován a je ve shodě s pravidly, zásadami a způsobem zabezpečení kontroly užívání počítačových programů podle usnesení vlády č.624.

Lingea - Slovníky

Slovníky Lingea poznáte na první pohled. Obsahují rozsáhlou slovní zásobu, hesla členěná podle slovních druhů a významů s podrobnými upřesněními a četnými příklady užití. Pro angličtinu, němčinu, francouzštinu, španělštinu, italštinu a polštinu jsou k dispozici jak všeobecné slovníky, tak i specializované technické, hospodářské, právní, finanční slovníky a navíc i anglické výkladové slovníky. K jejich přednostem patří kromě aktuální a ověřené slovní zásoby jednoduché ovládání, rychlé vyhledávání a výslovnost namluvená rodilým mluvčím. Získaly řadu ocenění, mimo jiné také cenu Slovník roku, PC World TOP Produkt, Best of Invex ap. Používat je můžete nejen na počítačích s MS Windows, ale i pod Linuxem, Mac OS a na kapesních přístrojích se systémy Palm nebo Pocket PC. Slovníky jsou dostupné také ve slovenské verzi. Nabízíme vám slevu 20 % na Anglický velký slovník a Německý velký slovník Lingea Lexicon 2002.

MapFactor Navigátor 4

MapFactor Navigátor 4 je nová verze mapového a navigačního software s českou hlasovou navigací. Pokud nechcete kupovat drahé navigační systémy do auta a přesto neradi používáte papírové atlasy, s nimiž při jízdě autem stejně svůj cíl nenajdete, vyzkoušejte MapFactor Navigátor 4 - elektronické mapy, které navigují českým hlasem, obsahují i města se všemi ulicemi a informace o jednosměrkách a zákazech odbočení. Rovněž v nich naleznete databázi benzínových čerpadel, hotelů, nemocnic a dalších 71 typů objektů. Podrobná bezešvá mapa západní Evropy, ČR a Polska obsahuje i čísla domů. Aplikace pracuje pod Windows nebo Linuxem. Na PDA s Pocket PC naviguje hlasem podle trasy předem vypočítané na PC. Její cena je 2 100 Kč (i s GPS modulem od 4 600 Kč) bez DPH. S námi máte možnost uplatnit slevu 10 % na tento produkt formou přiloženého kupónu.

TISCALI připojení k internetu zdarma

Společnost TISCALI, kterou možná znáte jako WorldOnLine, patří v současné době v tuzemsku mezi nejsilnější poskytovatele telekomunikačních služeb, mimo jiné i v oblasti internetu. Kromě služeb z oblasti telefonování či internetového připojení firma nabízí řadu webových služeb, z nichž patří mezi nejznámější vlastní portál a zpravodajský server. Jednou ze zajímavých možností je rovněž připojení k internetu zdarma, po němž v případě, že jste domácí uživatel, jistě přednostně sáhnete. Abyste byli ušetřeni složité konfigurace, můžete využít zde umístěný nástroj - jeho spuštění zajistí nastavení operačního systému tak, že se poté budete moci bez potíží připojit právě pomocí TISCALI. V případě nesnází s nastavením využijte zde uvedenou infolinku.

Nepřehlédněte na CD

Mozilla 1.7.3

Moderní internetový prohlížeč, nabízející řadu funkcí, které nenajdete v prohlížeči Microsoft Internet Explorer.

DirectX 9.0c

Microsoft uvolnil zatím poslední verzi sady knihoven multimediálních funkcí DirectX s označením 9.0c.

TweakNow PowerPack 1.1.1

TweakNow PowerPack Standard je balík nástrojů pro úpravu a optimalizaci Windows XP a webového prohlížeče.

Photolmage Digital 2.1

Software pro archivaci a práci s digitální fotografií, vhodný pro domácí fotografy i profesionály.

TVTool 9.6.4

Nástroj pro rozšířené nastavení televizních karet a grafických karet s TV výstupem.

MemoriesOnTV 2.1.7

MemoriesOnTV umožní snadnou tvorbu prezentací vašich fotografií a video sekvencí.

Download Accelerator Plus 7.2

Download Accelerator Plus zvyšuje rychlost stahování souborů z internetu. Integruje se do vašeho prohlížeče.

DeepBurner 1.1.1.129

Program pro vypalování CD a DVD podporující tvorbu datových, hudebních, bootovacích i samospouštěcích CD.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Stěhujeme Windows a Office

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Thorsten Eggeling, Andreas Kroschel, Christian Löbering a David Wolski

C04P0448

Dokumenty, Program Files, Temp, instalační složka Windows - to všechno a ještě spousta dalších pevně přednastavených složek a souborů jsou instance, na které se Windows a Office spoléhají. Ostatně, co by neudělaly pro to, aby mohly splnit vaše požadavky bez zbytečného prodlení. Možná si myslíte, že jsou systémová nastavení nezměnitelná, ale není tomu tak. Dají se poměrně snadno překonfigurovat, i když to nemusí být na první pohled zřejmé. Řada z vás se jistě dostane do situace, kdy vám tipy z tohoto článku přijdou vhod. Například když si koupíte nový počítač, určitě oceníte, když si svoje programy nebudete muset všechny znovu instalovat, nýbrž když si všechna svá nastavení jednoduše přenesete ze starého počítače na nový. Ostatně, i když si zrovna nový počítač nekupujete, není od věci takové možnosti znát. Co když se vám třeba na nyní používaném diskovém oddílu nebude dostávat místa? Pak zajisté oceníte možnosti kompletního přesunutí dat na větší disk. V první části tohoto článku budeme postupně zkoumat možnosti přesunu každé složky, kterou Windows při své instalaci vytvářejí na standardním umístění. K nim patří všechny dočasné složky, stejně jako všechna další vynucená "skladiště" pro soubory, jejichž zářným příkladem je třeba složka Documents and Settings. Také se dozvíte, jak si můžete ušetřit všechnu nepříjemnou práci s novým nastavováním všeho používaného softwaru. Pomocí našich tipů si všechny vámi používané šablony, makra a slovníky snadno přenesete do jiného počítače. V poslední části článku pak naleznete spoustu zajímavých alternativ, jak si na svém počítači třeba trochu netradičně uspořádat data. Tam, kde nebude možné vystačit s prostředky dodávanými ve Windows, můžete čekat utility naprogramované exkluzivně pro PC WORLD nebo další zdarma dostupné utility. Prakticky všechny pak naleznete, tak jak je zvykem, na našem CD.

Stěhujeme Windows

Už při instalaci vytvářejí Windows celou řadu složek a cest k nim a na celou řadu z nich potom později při běžné práci na počítači úplně zapomínají. V některých případech se přímo předpokládá, že si některé cesty změníte, v jiných je obtížné jednou nastavenou cestu změnit podle svého, aniž byste nenarušili funkčnost celého systému. Ale i přes toto nebezpečí vám ukážeme způsob, jak se vám povede i takové parametry změnit.

Windows 98/ME/2000/XP

1)Složka Temp: přesunutí mezipaměti

Cíl: Složku Temp, popřípadě TMP můžeme přirovnat k jakémusi meziskladu, do nějž Windows umisťují soubory, které dočasně potřebují během instalace některých programů. Navíc si právě sem umisťují svoje data i některé aplikace. V závislosti na verzi Windows se tyto dočasné soubory umisťují na různé pozice. Windows 98 a ME si libují v jedné složce, a to %Windir%\Temp. Systémy využívající technologii NT, tj. Windows 2000 a XP, vytvářejí dočasné složky dvě jednu pro potřeby systému (%Windir%\Temp) a druhou pro data jednotlivých uživatelů (%Userprofile%\Local Settings\Temp). Přečtěte si, jak pro obě složky nastavit jiná umístění.

Způsob: Nejprve si vytvořte složku, do níž budete chtít v budoucnu umisťovat dočasné soubory. Dejte přitom pozor na to, aby na vámi vybraném diskovém oddílu byl dostatek místa - minimálně několik stovek MB. Windows 2000 a XP: Tyto systémy mají pro tento účel pomocníka. V Ovládacích panelech poklepejte na ikonu Systém a přesuňte se na záložku Upřesnit. Zde stiskněte tlačítko Proměnné prostředí a v polích Uživatelské proměnné a Systémové proměnné nastavte pro položky TEMP a TMP cesty k vámi vytvořené složce. K úspěšnému nastavení složky pro systémové proměnné musíte mít k počítači administrátorská práva. Windows 98: Tady je nutno upravit obsah souboru C:\AUTOEXEC.BAT. Otevřete tento soubor v libovolném textovém editoru, například v Poznámkovém bloku. Najděte řádky začínající příkazy set temp a set tmp a v nich nahraďte starou cestu cestou k vaší nové složce. Pokud takové řádky nenajdete, doplňte je na libovolné místo v tomto tvaru:

set temp=<nová cesta>

set tmp=<nová cesta>

Windows ME mají AUTOEXEC.BAT jen pro "parádu". Při spouštění systému se totiž jeho obsah vůbec nebere v úvahu. Zde je nutno zasáhnout do registru Windows. Spusťte proto Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\VolumeCaches\Temporary Files. Zde najdete řetězcovou hodnotu Folder, která jako svůj údaj nese cestu ke složce Temp . Pro změnu cesty této proměnné stačí patřičně upravit údaj hodnoty Folder. Všechny popisované změny se u všech systémů projeví až po restartu počítače.

Windows 98/ME/2000/XP

2)Dočasné soubory internetu: přesun paměti Internet Exploreru

Cíl: Internet Explorer má svoji vlastní složku, do níž ukládá data z prohlížeče. Najdete v ní navštívené internetové stránky, obrázky, animace a soubory cookies. Tato mezipaměť Internet Exploreru se však dá přesunout i jinam - třeba na ramdisk.

Způsob: Nejprve si zvolte složku, do níž budete chtít umisťovat dočasné soubory stažené z internetu a spusťte Internet Explorer. Klepněte do menu Nástroje/Možnosti Internetu a v okně, jež se vám objeví, klepněte na záložku Obecné. V poli Dočasné soubory Internetu stiskněte tlačítko Nastavení a pak tlačítko Přesunout složku. Zde vyberte vámi požadovanou složku. Popisovaný postup je totožný pro všechny verze Internet Exploreru. Provedená nastavení se stanou aktivní až po restartu prohlížeče.

Windows 98/ME/2000/XP

3)Dokumenty: vyberte si sami umístění pro své soubory

Cíl: Všechny verze Windows standardně vycházejí z toho, že všechny vaše dokumenty budou ukládány do složky Dokumenty. Tato složka se nachází na stejném diskovém oddílu jako operační systém. Ovšem právě zde může být časem problém s místem. Kromě toho se vám zdá daleko výhodnější, pokud budete mít systém a data na různých diskových oddílech.

Způsob: Co se týče ikony Dokumenty na pracovní ploše a v Průzkumníku, jedná se vlastně o zvláštní typ zástupce. Tento objekt typu Shell může odkazovat pouze na jednu složku a je zabudován hluboko v registru. Kupodivu vám ale Windows nebudou nijak zvlášť bránit, pokud se rozhodnete pro svoje dokumenty definovat nějakou jinou složku. Klepněte pravým tlačítkem myši na ikonu Dokumenty a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Na záložce Cíl si pak můžete vybrat složku, do níž budete chtít ukládat všechny svoje soubory. Po potvrzení vaší volby se provede odpovídající úprava v registru Windows. Ve Windows ME, 2000 a XP pak budete ještě dotázáni, zda budete chtít do nově nadefinované složky přesunout všechny vlastní soubory. Ve Windows 98 budete bohužel muset tuto akci provést sami ručně.

Windows 98/ME/2000/XP

4)Zvláštní uživatelské složky: nastavení změníte pomocí skriptu

Cíl: Windows mají pro data a nastavení jednotlivých uživatelů pevně nastavená umístění týká se to kupříkladu odkazů z nabídky Start či obsahu pracovní plochy. V tabulce Pomohou vám skripty naleznete seznam takových pevně nastavených složek a informace o jejich obsahu. Každou takovou složku však přesto můžete přesunout, aniž byste za to museli zaplatit omezením její funkčnosti.

Způsob: Cesty všech složek jsou v registru uloženy ve dvou klíčích. V Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\Shell Folders a v Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\

CurrentVersion\Explorer\User Shell Folders je pro každou složku vždy jedna řetězcová hodnota a jejím údajem je právě cesta k této složce. Klíč Shell Folders je však pouze kopií nadřazeného klíče User Shell Folders. Pokud upravíte cestu v klíči User Shell Folders, provedete přesunutí souborů do jiné složky. Odkazy na složky například od různých aplikací se však tímto nemění, neboť všechny údaje týkající se umístění se vždy načítají z údajů uvedených v registru. Pro usnadnění nastavení cest k těmto složkám jsme vytvořili skript s názvem PCWSYSFOLDS.

HTA. Spustíte jej poklepáním na soubor. Otevře se vám okno, v němž uvidíte všechny aktuální cesty k systémovým složkám ve Windows. Po stisku tlačítka Zvolit vedle odpovídající složky si můžete vybrat libovolné jiné její umístění. Složku však musíte mít již vytvořenou. Po nastavení cest ke všem složkám, které jste chtěli změnit, pak stačí pouze stisknout tlačítko Potvrdit, čímž se všechny změny zapíší do registru. Z již zmiňované tabulky se pak dozvíte, zda je potřeba počítač restartovat, aby se provedené změny projevily. Nakonec zkopírujte obsah staré složky do nového umístění a starou složku smažte.

Windows 2000/XP

5)Zálohování oblíbených položek: příprava oblíbených odkazů pro přesunutí

Cíl: V Internet Exploreru jste si vytvořili oblíbené položky, abyste si urychlili přístup k často navštěvovaným internetovým stránkám. Nyní byste si chtěli tyto odkazy zálohovat, abyste je mohli snadno přesunout na jiný počítač, nebo protože budete na svůj počítač instalovat nový operační systém.

Způsob: Ve Windows 2000 a XP se oblíbené položky standardně nacházejí ve složce C:\Documents and Settings\<jméno uživatele>\Oblíbené položky, přičemž <jméno uživatele> je jméno, pod kterým se do Windows přihlašujete. Zálohu vytvoříte v Internet Exploreru v menu Soubor/Import a export. Objeví se vám průvodce, v němž vyberete možnost Exportovat oblíbené položky. Program uloží tyto položky do HTM souboru, jímž můžete na jiném počítači nebo po nové instalaci operačního systému opět přes průvodce importem a exportem oblíbené položky znovu naimportovat.

Windows 98/ME/2000/XP

6)Instalace Windows:umístění instalačních souborů

Cíl: Během vlastní instalace si Windows zjistí, kde se nachází zdroj instalačních souborů a tuto skutečnost si zapíše do registru. Pokud například budete Windows instalovat z CD disku, budou vás pokaždé vyzývat k jeho vložení, pokud nějaké instalační soubory budou potřebovat. Pokud si posléze obsah instalačního CD zkopírujete na pevný disk, určitě by pak pro vás bylo pohodlnější, pokud byste toto umístění mohli nějakým způsobem integrovat do systému. Ještě naléhavější situace pro přenastavení umístění instalačních souborů pak nastane, pokud se změní písmeno disku.

Způsob: Rozluštění tohoto problému se opět nalézá v registru a znovu se nabízené řešení pro Windows 2000/XP liší od toho pro Windows 98/ME. V každém případě však musíte nejprve spustit Editor registru. V systémech Windows 2000 a XP si otevřete klíč Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows NT\CurrentVersion. Uživatelé Windows 98/ME naproti tomu použijí klíč Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Setup. Od této chvíle je postup řešení opět pro všechny verze Windows stejný. V pravé části okna Editoru registru vyhledejte řetězcovou hodnotu SourcePath. Její hodnota totiž udává umístění instalačních souborů. Zadejte do ní vámi požadovanou novou cestu a restartujte počítač, aby se změny mohly projevit.

Upozornění: U Windows 2000 a XP zadejte novou cestu k instalačním souborům tak, aby odpovídala cestě ke složce \i386 na CD. Ve Windows 98/ME postupujte analogicky, zde nová cesta musí odpovídat cestě ke složce \98, popřípadě \9x na CD. Ve Windows ME je ještě taková malá zvláštnost: tento operační systém totiž standardně kopíruje všechny instalační soubory již během instalace, a to do složky %Windir%\Options\Install. Z tohoto důvodu údaj řetězcové hodnoty neodkazuje na skutečný zdroj instalačních souborů, nýbrž do výše zmíněné složky. Nicméně postup při změně cesty k instalačním souborům zůstává stejný. Pokud se v tomto systému rozhodnete umístit instalační soubory do jiné složky, nezapomeňte složku %Windir%\Options\Install smazat. Uvolníte si tím totiž nezanedbatelných 150 MB místa na systémovém diskovém oddílu.

Tip pro profesionály

Windows 98/ME/2000/XP

7)Složka Program Files: pohodlný přesun složky pro znalce

Cíl: Přestěhování složky Program Files patří jednoznačně k těm nejnáročnějším. Tato složka je při instalaci aplikací výchozí a hostí programové soubory tak důležitých aplikací jako jsou Internet Explorer, Windows Media Player či Outlook Express. Vzhledem k tomu, že Windows do této složky permanentně přistupují, nedá se přesunout, pokud běží Windows. A i pokud by se vám to nějakým způsobem povedlo, stejně byste nemohli operační systém kvůli celé řadě porušených odkazů uvedených v registru smysluplně využívat. Nyní vám ukážeme způsob, jakým způsobem tuto obtížně manipulovatelnou složku dostat tam, kam chcete, aniž byste narušili její funkčnost. Ale pozor: předpokládáme, že v oblasti Windows nejste žádný začátečník!

Způsob: Celou složku budeme přesouvat v několika krocích. Nejprve si spusťte počítač v nouzovém režimu. Poté použijte německou utilitu PCWPROGRAMREMAP.EXE. Po svém spuštění si z registru načte aktuální umístění složky Program Files. Do spodního řádku potom zadejte nové umístění této složky a celý proces spusťte stiskem tlačítka Verschieben. Utilita nejprve exportuje celý registr v ASCII formátu. V exportovaném souboru pak řádek po řádku vyhledává všechny staré cesty ke složce Program Files a nahrazuje je novými. Tyto změny zapisuje do souboru C:\REPLACE.REG. Do kořenového adresáře C: rovněž utilita umisťuje záložní soubor BACKUP.REG, s jehož pomocí se dají v případě potřeby všechny provedené změny vrátit zpět. Dříve, než utilita zapíše všechny změny do registru, se ještě jednou zeptá na souhlas. Profesionálové tedy mají ještě příležitost, aby si prohlédli obsah souboru REPLACE.REG a zběžně zkontrolovali jeho obsah. Jakmile odsouhlasíte provedení všech změn, zkopíruje se obsah složky Program Files do nového umístění a do registru se importuje obsah souboru REPLACE.REG. Jakmile utilita svoji činnost skončí, restartujte počítač a znovu jej spusťte v nouzovém režimu. Smažte starou složku Program Files a u všech svých zástupců programů aktualizujte jejich cílový a pracovní adresář. To můžete provést poklepáním na zástupce, čímž použijete automatické vyhledávání nového umístění souborů. Druhou možností je vyvolat si pravým tlačítkem myši u každého zástupce kontextové menu a přes příkaz Vlastnosti ručně zadat novou cestu v polích Cíl: a Spustit v:. Po dalším restartu je pak proces přesunu završen. Popisovanou utilitu jsme sice důkladně testovali, ale při tak náročných zásazích do systému se přece jen někdy nemusí vydařit vše podle našeho očekávání. Proto je zde ponechána i varianta jakési zálohy. V případě potřeby spusťte počítač v nouzovém režimu, spusťte Editor registru a otevřete si klíč Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\. Zde nahraďte v údajích řetězcových hodnot ProgramFilesDir a CommonFilesDir cesty k nové složce Program Files cestou ke starému umístění. Poté spusťte utilitou vytvořený soubor C:\BACKUP.REG a zkopírujte obsah nové složky Program Files zpět na původní umístění. Po restartu počítače je třeba znovu přejít do nouzového režimu a novou, ale nyní již nepotřebnou složku Program Files smazat. Po dalším restartu počítače zase bude vše při starém.

Upozornění: Některé aplikace, kupříkladu Microsoft Office, se i přes globálně provedené změny odmítají smířit s novým umístěním. Office proto tuto skutečnost hned ohlásí a vyžaduje instalační CD Office pro aktualizaci cesty. Celý přesun pak podle velikosti složky Program Files a registru zabere okolo půl hodiny.

Tip pro profesionály

Windows 2000/XP

8)Dllcache: přemístění záložních DLL souborů

Cíl: Windows 2000 a XP si chrání systémové soubory, a to tak, že každý důležitý soubor má svoji kopii umístěnou v systémové složce a při změně originálního souboru se okamžitě pozměněná varianta nahradí kopií ze zálohy. Kopie systémových souborů se ukládají do skryté složky %Windir%\System32\Dllcache. To je sice hezké, ale Microsoft vám už nikde neprozradí, jak v případě potřeby tuto několik set MB velkou složku se zálohami přesunout na nové umístění.

Způsob: Způsob přesunu je závislý na verzi Windows, s níž pracujete. Windows 2000 do nainstalovaného Service Packu 1: Tady se dá složka ještě skutečně velmi jednoduše přemístit vhodnou úpravou registru. Spusťte Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows NT\CurrentVersion\Winlogon. V pravém okně Editoru registru vytvořte rozšiřitelnou řetězcovou hodnotu s názvem SFCDllCacheDir a jako její údaj zadejte cestu k nové složce obsahující zálohy DLL souborů. Windows 2000 s nainstalovaným Service Packem 2 a vyšším, Windows XP: Parametr SFCDllCacheDir je v registru standardně deaktivován. Aktivovat se dá pouze opravou souborů SFC.DLL (Windows 2000) či SFC_OS.DLL (Windows XP), jež se nacházejí ve složce System32. Podle verze Windows si v hexadecimálním souboru otevřete odpovídající soubor. Přesuňte se na adresu, kterou si vyhledáte podle verze Windows v tabulce Adresy pro opravu souboru SFC. Na této adrese nahraďte bajty 8B C6 bajty 90 90. Modifikovaný soubor uložte pod jménem SFC.PAT (Windows 2000), respektive SFC_OS.PAT (Windows XP), a to postupně do složek %Windir%\Windows\System32 a %Windir%\Windows\System32\Dllcache. Nyní restartujte počítač a spusťte Konzolu pro zotavení. Ve Windows 2000 pak přejmenujete soubory v obou složkách příkazy:

ren sfc.dll sfc.old

ren sfc.pat sfc.dll

Analogicky budete postupovat také ve Windows XP:

ren sfc_os.dll sfc_os.old

ren sfc_os.pat sfc_os.dll

Při restartu počítače dejte pozor na to, aby se v CD-ROM mechanice nenacházelo žádné instalační CD Windows a aby nebylo k dispozici žádné síťové připojení, kde by bylo možné se dostat k instalačním souborům Windows. Nyní můžete upravit registr výše popisovaným způsobem. Po dalším restartu tak bude úspěšně definována nová složka pro umístění záložních systémových souborů. Abyste se přesvědčili, že operace proběhla úspěšně, vložte do CD-ROM mechaniky instalační CD Windows a spusťte příkaz: sfc /scannow

Tímto příkazem vytvoříte novou složku na vámi požadovaném místě a starou složku můžete bez obav smazat. Samozřejmě se dá ochrana systémových souborů také vypnout. V tomto případě však musíte - po provedené opravě popsané výše - vytvořit v registru v již zmíněném klíči novou hodnotu typu DWORD se jménem SFCDisable a jako její údaj jí přiřadit hexadecimální hodnotu FFFFFF9D. Upozornění: Přesunutí složky Dllcache vrátí provedenou opravu zase zpět do původního stavu. Pokud tedy budete chtít později ochranu systémových souborů vypnout, je potřeba proceduru pro vypnutí ochrany absolvovat ještě jednou.

Tip pro profesionály

Windows 98/ME/2000/XP

9)Kompletní přesunutí nainstalovaných Windows

Cíl: Chcete celá nainstalovaná Windows přesunout na nový pevný disk, protože ten starý se vám zdá příliš malý, případně se obáváte, že by vám mohl v krátké době dosloužit.

Způsob: Postup při přenosu systému se liší v závislosti na verzi Windows.

Windows 95/98/ME: V tomto případě je přesun celého systému na jiný pevný disk poměrně snadnou záležitostí. Nejprve nový pevný disk připojte do systému jako Slave na primární kanál nebo nějakým způsobem na kanál sekundární, abyste mohli spustit Windows z vašeho starého disku. Na novém pevném disku pak vytvořte diskové oddíly tak, aby alespoň jeden z oddílů byl primární. Po restartu počítače pevný disk naformátujte, a to pomocí příkazu Naformátovat z kontextového menu disku a při formátování zatrhněte položku Zkopírovat systémové soubory. Nyní celá Windows zkopírujete na nový pevný disk z příkazového řádku pomocí příkazu

copy c:\ d:\ /k /r /e /i /s /c /h

Nový pevný disk je v příkazu označen písmenem d: - samozřejmě pokud má ve vašem systému písmeno jiné, příkaz patřičně upravíte. V dalším kroku si vytvořte spouštěcí disketu tak, že ji zformátujete a stejně jako při formátování pevného disku zvolíte i nyní možnost Zkopírovat systémové soubory. Navíc na disketu zkopírujte program FDISK.EXE, který se nachází ve složce %Windir%\Command. Ukončete Windows a disky připojte tak, aby byl nový pevný disk připojen jako Master na primárním kanálu. Nastartujte počítač pomocí spouštěcí diskety a spusťte program Fdisk. Prostřednictvím položky 2 z menu Fdisku nastavte primární diskový oddíl, na němž máte zkopírovaná Windows, jako aktivní. Tím je systém kompletně přenesen na nový disk a při dalším spuštění počítače se Windows již spustí z něj. Celá operace není nijak riskantní, neboť i v případě nějaké chyby máte ještě kompletní systém na starém pevném disku.

Windows 2000/XP: V tomto případě celá operace už není tak jednoduchá. Může za to rozdílná forma správy souborů. Každé médium pro ukládání dat zde dostává pevně přidělené písmeno jednotky, a to je zaneseno do registru. Tak to zůstává i tehdy, když systému určíte, že nový pevný disk je prvním diskem poté, co na něj zkopírujete celá Windows stejným způsobem jako ve Windows 95/98/ME. Novému disku bylo při prvním připojení do systému přiřazeno písmeno D, a tak to zůstane. Ovšem systém svá data očekává na disku C. Proto je nutno spustit aplikaci Správa disků, a to nejlépe přes nabídku Start//Spustit, tím, že do řádku Otevřít: zapíšete příkaz diskmgmt.msc. Zformátujte nejprve diskový oddíl na novém pevném disku, do něhož budete kopírovat Windows, a přiřaďte mu písmeno, v našem případě D. I v tomto případě se musí jednat o primární diskový oddíl a stejně tak musí být nastaven jako aktivní. Nastavení oddílu na aktivní provedete přes kontextové menu oddílu. Systém na diskový oddíl zkopírujete příkazem:

copy c:\ d:\ /k /r /e /i /s /c /h /o /x

Při této operaci se však nezkopírují soubory registru. K tomu musíte použít Konzoli pro zotavení, kterou si nainstalujete tak, že ze složky \i386 na instalačním CD Windows zavoláte příkaz:

winnt32 /cmdcons.

Potom restartujte počítač a ze spouštěcího menu vyberte položku Konzola pro zotavení. Přihlašte se k původní instalaci Windows a příkazem

cd system32\config

se přesuňte do složky se soubory registru. Příkazem copy je pak zkopírujte do stejnojmenné složky na disku D. Kopírovat lze pouze po jednom souboru, protože konzola nepodporuje žádné znaky pro kopírování více (všech) souborů v rámci jednoho příkazu. Pokud by vám konzola odmítala provést kopírování, zadejte příkaz:

set AllowAllPaths=true

Nakonec potřebujete ještě zkopírovat soubor NTUSER.DAT. Ten naleznete ve složce Documents and Settings v podsložce se jménem naposledy přihlášeného uživatele. Kopie souboru bude na novém disku opět patřit do stejné složky jako na disku starém. Nyní přijde rozhodující krok. Příkazem Exit ukončete konzoli a nastartujte Windows v normálním režimu. Spusťte Editor registru a označte klíč Hkey_Local_Machine. Z menu Soubor vyberte položku Načíst podregistr. Jako soubor vyberte na druhém disku zkopírovaný systémový registr. Ten je představován souborem SYSTEM ve složce \System32\config ve složce Windows na novém disku. Jakmile se Editor registru zeptá na název klíče, pojmenujte jej například písmenem Z. Objeví se pak ve stromové struktuře úplně dole a vy jej snadno naleznete. Nyní se v klíči Z přesuňte do podklíče MountedDevices a zde smažte hodnotu \DosDevices\C: a přejmenujte \DosDevices\D: na \DosDevices\C:. Ve Windows XP stačí použít klávesu <F2>, ve Windows 2000 je postup o něco složitější: otevřete si poklepáním hodnotu \DosDevices\D: a celý obsah zkopírujte pomocí <Ctrl><C> do schránky. Potom smažte hodnoty \DosDevices\C: a \DosDevices\D:. Nyní vytvořte znovu binární hodnotu \DosDevices\C: a jako její údaj vložte data ze schránky. Nyní označte klíč Z a z menu Soubor vyberte příkaz Uvolnit podregistr. Tím jste dali kopii Windows najevo, že spouštěcím oddílem je disk C namísto D. Nyní stačí druhý disk nastavit jako Master a kopie Windows je plně funkční.

Windows 98/ME/2000/XP

10)S cizí pomocí: utility pro kompletní přesun

Cíl: Koupili jste si nový pevný disk nebo nový počítač a chtěli byste si všechna svoje data z doposud používaného systému kompletně přenést na nové zařízení. Způsob: Ten, kdo si častěji pořizuje nový počítač nebo pevný disk a zároveň se chce vyhnout nové instalaci systému či kopírování jednotlivých souborů, dozajista ocení nákup programů jako jsou Drive Image 7 nebo Norton Ghost 2003. Obě aplikace bez problémů zvládají mimo jiné kopírování z jednoho disku na druhý, a to i tehdy, pokud jsou velikosti obou disků různé. Velmi pohodlný a rychlý je i přesun u disků s několika oddíly a operačními systémy. Pro Windows 2000 a XP se podle našeho názoru nejvíce hodí Drive Image 7. Zálohování nebo obnovení diskových oddílů se dá nastavit přímo ve Windows. Norton Ghost se sice pod Windows instaluje, ale při své činnosti používá pomocí myši ovládaný program pod systémem MSDOS. To však nemusí být žádnou nevýhodou, neboť spouštěcí diskety MS-DOSu se dají použít i na počítačích, na nichž je nainstalovaný kupříkladu Linux. Pokud pouze vyměníte pevný disk, měla by Windows po zkopírování na nový disk běžet tak jako předtím. Není třeba Windows XP znovu aktivovat.

Pokud ale přenášíte svůj systém na nový počítač, je většinou nutné provést opravnou instalaci (je třeba nabootovat z instalačního CD) a nato je vyžadována i nová aktivace.

Tip: Kopírování se dá při použití Norton Ghostu 2003 v prostředí MS-DOSu značně urychlit. Zkopírujte si na spouštěcí disketu ovladač Ultra-DMA s názvem UDMAJR.SYS (je v balíčku UDMA68) a upravte soubor CONFIG.SYS tak, že do něj doplníte řádek:

DEVICEHIGH=UDMAJR.SYS

Programy pak komunikují s pevným diskem v tom nejrychlejším režimu, jaký je schopen podporovat.

Stěhujeme Office

Aplikace Microsoft Office se v žádném případě nedají v námi nastavené konfiguraci bez problémů zkopírovat na nový počítač. Při instalaci balíku Office totiž Word, Excel aj. aktualizují celou řadu systémových souborů Windows a rovněž celou řadu komponent, za všechny můžeme jmenovat například Internet Explorer. Bez provedení zmiňovaných updatů programy Office prostě nefungují. Proto vám doporučujeme nejprve Office nainstalovat standardním způsobem a až poté se pokusit obnovit individuální nastavení uživatele. Přitom se můžete zaměřit na celou konfiguraci Office nebo se omezit jen na jednotlivé soubory. Následující tipy se vám však budou hodit i tehdy, pokud hledáte možnost, jak si zálohovat vaši stávající konfiguraci programů Office.

Office 2000/XP/2003

11)Konfigurace: uložení nastavení a jeho transport pomocí průvodce

Cíl: Chtěli byste si pečlivě zálohovat nastavení programů Office, aby bylo možné po případném pádu systému snadno obnovit jejich konfiguraci. Další možností je, že chcete konfiguraci programů Office, na kterou jste si zvykli, přenést do nového počítače. Přitom si samozřejmě chcete zachovat všechny vámi vytvořené panely nástrojů, vlastní makra a seznamy pro automatické opravy.

Způsob: Pro zálohování a obnovení většiny nastavení programů a uživatelských souborů Office můžete použít průvodce uložením nastavení. Uživatelé Office XP a 2003 tuto utilitu naleznou přímo v nabídce Start/Programy/Nástroje sady Microsoft Office. Vzhledem k tomu, že průvodce obsažený v původní verzi Office XP nepracuje zrovna bezchybně, měli byste před jeho použitím, dokud se ještě nic nepřihodilo, provést jeho aktualizaci instalací nejnovějšího Service Packu. Nejsnáze jej získáte stažením z WWW stránek pro update Office - jedná se o adresu http://offce.microsoft.com/officeupdate, kde stačí klepnout na odkaz Vyhledat důležité aktualizace. Použití samotného průvodce není nijak komplikované. Ten se postupně ptá, zda se jedná o zálohování nebo obnovení konfigurace, dále jestli se má konfigurace uložit na server Microsoftu nebo do souboru, v případě obnovení konfigurace se ptá na způsob provedení obnovy. Další možnosti k dispozici nejsou.

Pokud používáte Office 2000, můžete si průvodce doinstalovat. Tato verze však dokáže umisťovat data pouze na server Microsoftu. Pokud nechcete svoje data svěřovat Microsoftu, pak raději použijte zdarma dostupného průvodce z anglické sady Office Ressource Kit. Ten umožňuje podobně jako utilita v Office XP zálohovat konfiguraci do souboru umístěného na libovolném disku.

Tip: Popisovaný průvodce se dá ve všech případech přesněji konfigurovat prostřednictvím parametrů na příkazovém řádku a v INI souboru. Podrobnější informace si můžete přečíst v nápovědě nebo pokud spustíte průvodce na příkazovém řádku příkazem

proflwiz.exe /?

Například řádek

<cesta ke složce Office>\proflwiz.exe /s c:\ Backup\Offback.ops /q

automaticky a na pozadí vytvoří záložní soubor OFFBACK.OPS, aniž by musel uživatel nějak do tohoto procesu zasahovat.

Upozornění: Průvodce neumí ukládat osobní složky Outlook (PST soubory). Ty si musíte zkopírovat ručně (viz tip č.19).

Word 97/2000/XP/2003

12)Přesunutí individuálních nastavení pro dokumenty ve Wordu

Cíl: Ve Wordu používáte vámi upravené šablony, automatický text, panely nástrojů či makra. Po přesunu Wordu na nový pevný disk nebo na nový počítač byste chtěli mít všechny tyto prvky zase k dispozici.

Způsob: Výše zmiňované elementy ukládá Word standardně do globální šablony NORMAL.DOT. Proto stačí pouze vytvořit záložní kopii tohoto souboru a tu pak přenést na nový počítač. Umístění souboru NORMAL.DOT zjistíte v menu Nástroje/Možnosti, a to na záložce Umístění souborů v položce Uživatelské šablony. Zkopírujte soubor NORMAL.DOT z výše uvedené složky do složky se zálohou. Pokud jste si vytvářeli vlastní šablony, uvidíte v této složce ještě i další DOT soubory. I tyto si zkopírujte do složky se zálohou. Ve Windows XP se složka se šablonami zpravidla nachází ve složce C:\Documents and Settings\<jméno uživatele>\Data aplikací\Microsoft\Šablony. Výraz <jméno uživatele> je jméno, pod nímž se do Windows přihlašujete. Pokud máte v počítači více uživatelských účtů, má každý uživatel vlastní DOT soubory ve své složce šablon. V tomto případě pak musíte vytvořit zálohu šablon pro každého uživatele zvlášť. Obsah složky se zálohou si vypalte na CD nebo si soubory zkopírujte na nějaké výměnné médium. Po nové instalaci Office pak soubory zkopírujte opět do složky pro šablony. Pokud tam již nějaké se stejnými názvy budou, pak je musíte přepsat.

Word 97/2000/XP/2003

13)Seznam automatických oprav: přesunutí upravených položek

Cíl: Pomocí menu Nástroje/Možnosti automatických oprav si můžete na záložce Automatické opravy definovat znaky a výrazy, které má Word automaticky po jejich napsání zaměňovat za výrazy uvedené v seznamu. Takový seznam automatických oprav byste chtěli mít k dispozici i po nové instalaci Wordu na novém počítači. Způsob: Položky automatických oprav ukládá Word do ACL souborů. Ve Wordu 97 mají tyto soubory název <jméno uživatele>.ACL, kde <jméno uživatele> je jméno, pod kterým se přihlašujete do Windows. Word 2000, XP a 2003 vytváří ACL soubory ve složce Data aplikací\Microsoft\Office, ve složce Windows nebo ve složce vašeho uživatelského profilu. Jméno souboru závisí na jazykové verzi Wordu. Například v české verzi naleznete soubor MSO.ACL. Pro vytvoření zálohy stačí ACL soubory zkopírovat. Ve Wordu XP/2003 ale můžete použít i makro AutoCorrectBackup ze šablony SUPPORT.DOT, kterou naleznete ve složce Macros v instalační složce Office (ve Wordu 97 se jedná o soubor MAKRO80.DOT). Jestliže žádný takový soubor nenaleznete, je potřeba jej doinstalovat pomocí instalačního programu Office (položka Další šablony a makra). V případě Wordu 2000 Microsoft DOT soubory nedodal. Ovšem šablony se spoustou maker (MACROS.EXE) si můžete stáhnout ze stránky Microsoftu. S jejich pomocí si pak můžete zálohy nahrát do nového počítače, ovšem za předpokladu, že i tam máte potřebná makra doinstalovaná.

Word 97/2000/XP/2003

14)Slovníky: k dispozici i na novém počítači

Cíl: Když velmi intenzívně pracujete s funkcí kontroly pravopisu, pravděpodobně si do uživatelského slovníku průběžně doplňujete nové výrazy. Nyní byste chtěli mít k dispozici slovníky včetně svých výrazů i po nové instalaci Office.

Způsob: Klepněte ve Wordu do menu Nástroje/Možnosti a zde přejděte na záložku Pravopis. Nyní klepněte na tlačítko Vlastní slovníky. V seznamu nyní uvidíte minimálně standardní slovník CUSTOM.DIC, popřípadě další vámi vytvořené slovníky. Nyní postupně každou položku označujte a v poli Úplná cesta zjišťujte umístění DIC souboru. Tyto slovníky zobrazené ve Wordu pak používají i všechny ostatní aplikace Office. Ve Windows XP se standardně slovníky vyskytují ve složce C:\Documents and Settings\<jméno uživatele>\Data aplikací\Microsoft\

Proof, přičemž <jméno uživatele> je jméno, pod kterým se uživatel přihlašuje do systému. Pokud existuje ve Windows více uživatelských účtů, má každý uživatel svoje vlastní DIC soubory. V tomto případě musíte zálohu a případné obnovení slovníků provést pro každého uživatele zvlášť. Při nově nainstalovaném Office zkopírujte nejprve všechny staré DIC soubory do libovolné složky Proof. Potom se ve Wordu přesuňte do menu Nástroje/Možnosti a zde na záložku Pravopis. Stiskněte tlačítko Vlastní slovníky a potom na tlačítko Přidat. V dialogovém okně si vyberte odpovídající DIC soubor a klepněte na tlačítko OK. Tento postup pak zopakujte pro každý DIC soubor.

Office 97/2000/XP/2003

15)Individuální nastavení: raději vše zálohovat než později začínat od začátku

Cíl: Programy balíku Office nabízejí celou řadu možností pro individuální nastavení - jedná se kupříkladu o cestu pro umístění šablon, umístění panelů nástrojů či o možnosti automatických oprav. Na druhou stranu ale nemáte vůbec žádnou radost, pokud byste všechna tato nastavení museli na novém počítači provádět znovu.

Způsob: Všechna individuální nastavení právě přihlášeného uživatele se nacházejí v registru v klíči Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Office\<verze>. Parametr <verze> označuje verzi Office, kupříkladu 10.0 pro Office XP. Pomocí Editoru registru tento klíč pro celý balík Office nebo pro jednotlivou aplikaci zálohujte do REG souboru, a to přes menu Soubor/Exportovat. Po nové instalaci pak stačí poklepat na dříve vytvořený REG soubor a předtím uložená nastavení budou znova funkční. Tento způsob však funguje bez problémů pouze tehdy, když Office nainstalujete do stejné složky i na novém počítači. V opačném případě je nutno po importu REG souboru prohledat všechny klíče týkající se balíku Office a všechny cesty opravit.

Upozornění: Pracujete ve Windows NT4, 2000 či XP nebo máte ve Windows 95/98/ME zřízeny uživatelské profily? Pak má každý uživatel v registru svoji vlastní konfiguraci Office a výše popisované kroky pro zálohování konfigurace se musí provést pro každého uživatele zvlášť.

Excel 95/97/2000/XP/2003

16)Uložení globálních maker a maker v jednotlivých listech

Cíl: Chtěli byste svoje makra vytvořená v Excelu používat i na jiném počítači.

Způsob: Excel standardně ukládá makra do právě otevřeného XLS souboru. Máte je tedy k dispozici pouze v tomto souboru. Globálně přístupná makra jsou umístěna v souboru PERSONL.

XLS, který se nachází ve složce Xlstart. Umístění této složky ve vaší verzi Windows nejsnáze získáte, pokud použijete funkci vyhledávání složek a souborů. Pokud budete uvažovat o přemístění Excelu na jiný počítač, zálohujte si všechny XLS soubory ve vašem pracovním adresáři a také ve složce Xlstart.

Excel 95/97/2000/XP/2003

17)Soubory XLT: používání šablon Excelu na jiném počítači

Cíl: Chtěli byste vámi používané šablony Excelu přenést na jiný počítač a používat je na tam instalovaném Excelu.

Způsob: Abyste mohli používat svoje šablony i na jiném počítači, musíte si zkopírovat všechny XLT soubory na vašem starém počítači. Například ve Windows XP se tyto soubory standardně vyskytují ve složce C:\Documents and Settings\

<uživatelské jméno>\Data aplikací\Microsoft\Šablony. Samozřejmě byste neměli zapomenout ani na vámi modifikované standardní šablony pro vytvoření nových sešitů či listů. Naleznete je ve složce Xlstart, popřípadě v jiné složce, kterou máte nastavenou jako složku, z níž se mají otevírat soubory při spuštění Excelu. Tato alternativní složka je definována na záložce Obecné dialogového okna, které vyvoláte z menu Nástroje/Možnosti.

Excel 95/97/2000/XP/2003

18)Zálohování upravených panelů nástrojů

Cíl: Upravili jste si v Excelu panely nástrojů, popřípadě jste si vytvořili svoje vlastní. Nyní byste je chtěli používat i na jiném počítači s nainstalovaným Excelem.

Způsob: Excel ukládá panely nástrojů do XLB souboru. V závislosti na verzi programu se tyto soubory nazývají EXCEL11.XLB, EXCEL10.XLB, EXCEL.XLB a někdy také <uživatelské jméno>8.XLB. Ve Windows XP tyto soubory naleznete zpravidla ve složce C:\Documents and Settings\<uživatelské jméno>\Data aplikací\

Microsoft\Excel. Vzhledem k tomu, že Excel odkládá panely nástrojů vždy do uživatelem definovaných systémových složek, měli byste v případě, kdy soubory nenaleznete ve výše zmiňované složce, použít funkci Windows pro vyhledávání složek a souborů.

Outlook 2000/XP

19)Přesun osobních složek Outlook na jiný počítač

Cíl: Chtěli byste všechny nebo jednotlivé složky Outlooku, například Kalendář, Doručenou či Odeslanou poštu, přenést do Outlooku nainstalovaného na jiném počítači.

Způsob: Místní složky ukládá Outlook do PST souboru (Personal Store). Pokud navíc používáte funkci automatické archivace, existuje vedle souboru pro osobní složky se jménem OUTLOOK.PST rovněž soubor archivu ARCHIVE.PST. Umístění PST souborů můžete zjistit v Outlooku v menu Soubor/Správa datových souborů. Stiskem tlačítka Otevřít složku se spustí Průzkumník a otevře se vám přímo ve složce s PST soubory, takže si prakticky okamžitě můžete vytvořit záložní kopii. Jestliže si vytváříte kopie PST souborů častěji a pracujete-li s Outlookem 2000 nebo XP (2002), dá se tato činnost automatizovat. Stáhněte si doplněk Zálohování osobních složek. Po instalaci program spustíte v Outlooku přes menu Soubor/Zálohování. Při klepnutí na tlačítko Možnosti si pak můžete nastavit interval, v jakém bude zálohování probíhat. Jestliže naopak chcete přesunout pouze jednu složku, například Kalendář, postupujte následovně: Nejprve spusťte průvodce importem a exportem, a to přes menu Soubor/Import a export. V úvodním okně průvodce vyberte položku Exportovat do souboru a v dalším okně položku Soubor osobních složek (.pst). Dále si vyberte složku, kterou budete chtít exportovat a rozhodněte se, zda budete chtít zálohovat i vnořené složky. V dalším kroku zadejte název a umístění záložní kopie. Konečně v posledním okně nastavíte stupeň komprimace a případně ještě ochranu heslem. Na jiném počítači s Outlookem pak takto vytvořený soubor importujete přes menu Soubor/

Import a export, když zvolíte možnost Importovat z jiného programu nebo souboru a v dalším okně přes položku Soubor osobních složek (.pst). K dispozici máte pak i funkci filtrování, která vám umožní přenést pouze ty prvky, které splňují vaše podmínky.

Outlook XP

20)Zálohování nastavení Outlooku a panelů nástrojů

Cíl: Na svém novém počítači byste chtěli mít nejen svoje staré složky, nýbrž i svá individuální nastavení - například panely nástrojů.

Způsob: Nastavení panelů nástrojů jsou uložena v souboru OUTCMD.DAT. Vzhledem k tomu, že jeho umístění závisí na verzi Windows, doporučujeme vám vyhledat jej pomocí funkce Windows pro vyhledávání složek a souborů. Nastavení panelu se složkami Outlook se nachází v souboru s příponou FAV. V případě, že v Outlooku nepoužíváte žádné uživatelské profily, se tento soubor nazývá OUTLOOK.FAV. V opačném případě vytváří Outlook soubory s názvem uživatelského profilu, například TOM.FAV. I v tomto případě doporučujeme použít vyhledávací funkci Windows a jako výraz pro vyhledávání zadat řetězec *.FAV. V případě, že pracujete s podpisy, můžete zálohovat i jim odpovídající soubory. Tyto soubory mají přípony HTM, RTF či TXT, podle toho, jaký formát pro psaní zpráv máte v Outlooku v menu Nástroje/Možnosti na záložce Formát pošty nastavený. Po klepnutí na tlačítko Podpisy na stejné záložce naleznete seznam všech názvů podpisů, které jsou současně i jmény souborů. Jestliže tedy máte podpis se jménem Tom a pro psaní zpráv máte nastaven formát Prostý text, má soubor podpisu název TOM.TXT. Soubory podpisů se všechny nacházejí ve složce Signatures, jejíž umístění opět závisí na operačním systému, takže znovu doporučujeme použít funkci Windows pro vyhledávání složek a souborů. Pokud máte pro spravování příchozích zpráv definována pravidla a chcete je používat i v jiné instalaci Outlooku, můžete si je snadno vyexportovat do souboru RWZ. Otevřete v menu Nástroje/Průvodce pravidly a zde klepněte na tlačítko Možnosti. Stiskněte tlačítko Exportovat pravidla a zadejte název souboru. Takto vytvořený soubor pak můžete stejným způsobem přes tlačítko Importovat pravidla načíst do jiné instalace Outlooku. Jestliže pro psaní zpráv používáte Word, musíte myslet i na zálohování jeho nastavení to se týká kupříkladu automatického textu (viz tip č.12).

Virtuální stěhování

Často skutečně není technicky možné zajistit, aby se data nacházela skutečně tam, kde by logicky měla být. I zde nabízí Microsoft celou řadu možností, jak data přemístit alespoň zdánlivě. Nejjednodušším případem může být kupříkladu vytvoření zástupce k nějakému souboru či složce. V následujících tipech vám představíme ještě o něco rafinovanější prostředky.

Windows 95/98/ME/2000/XP

21)Zafixování písmen výměnných jednotek

Cíl: Neustále se měnící písmena jednotek jsou například po migraci na jiný počítač jenom k zlosti. Předpokládejme, že máte jednu část nějakého programu z kapacitních důvodů na disku E: a písmeno D: označuje CD-ROM, popřípadě DVD-ROM mechaniku. Pokud nyní celý systém přenesete ze starého počítače na nový, který navíc ještě obsahuje vypalovačku, anebo když ji do systému dodatečně nainstalujete, pak tato dostane přiděleno písmeno E: a druhý pevný disk bude označen jako F:. Všechny odkazy registru a všichni zástupci nyní budou špatně, protože vycházejí z písmena E:, které je teď přiřazeno úplně jinému zařízení. Z těchto důvodů byste chtěli zajistit, aby se písmena disků pokud možno nastavila napevno anebo aby se případné změny daly snadno opravit.

Způsob: Ve Windows můžete CD/DVD-ROM mechanikám a vypalovačkám přiřadit prakticky libovolné písmeno. Doporučujeme pokud možno přiřazovat písmena od konce abecedy. Windows 95/98/ME: Otevřete si Ovládací panely a poklepejte na ikonu Systém. Přesuňte se na záložku Správce zařízení. V seznamu nainstalovaných komponent klepněte pravým tlačítkem na název CD/DVD-ROM mechaniky a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Na záložce Nastavení se v poli Rezervovaná písmena jednotek rozhodněte, které písmeno má být CD/DVD-ROM mechanice přiděleno. Pokud jí budete chtít přiřadit písmeno Z:, zadejte jako Počáteční i jako Koncové písmeno Z:. Dalšímu zařízení pak přiřaďte písmeno Y: a třetímu zařízení například X:. Provedené změny konfigurace se projeví po restartu počítače. Windows 2000/XP: Klepněte na tlačítko Start/Spustit a do políčka Otevřít: zadejte příkaz diskmgmt.msc, čímž spustíte aplikaci Správa disků. Nyní klepněte na CD mechaniku pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Změnit písmeno jednotky a cestu. V následujícím dialogovém okně stiskněte tlačítko Změnit a v poli Změnit písmeno jednotky zadejte požadované písmeno a potvrďte stiskem tlačítka OK a konečně tlačítkem Ano. Windows vás upozorňují na to, že po takové změně nemusí některé programy nadále fungovat. Toto upozornění se však týká zejména pevných disků. U CD mechanik takové nebezpečí nahrozí, neboť na ně žádné programy Windows neinstalujete. Ale i přesto byste měli dávat pozor na to, abyste během procesu změny písmena jednotky neměli z takové mechaniky otevřeny žádné soubory, neboť Windows 2000 a XP takové změny přebírají okamžitě a bez restartu, což by vám mohlo způsobit ztrátu dat.

Windows 2000/XP

22)Mapování: připojení disků jako složek

Cíl: Možnost přiřazení libovolného písmena jednotce mnohé usnadňuje - ale vy byste v ideálním případě chtěli, abyste si vůbec nemuseli všímat, na kterém disku se nachází vaše účetnictví, dopisy či hudební soubory. Chtěli byste přímo mít k dispozici složky Účetnictví, Dopisy a Hudba. A když později celá Windows přesunete na jiný disk, rozhodně byste si chtěli ušetřit žonglování s písmeny diskových jednotek ve Správci disků. Celá struktura disků by po přesunu měla hned vypadat tak, jak jste zvyklí.

Způsob: Windows 2000 a XP se až na jednu výjimku zcela obejdou bez písmen diskových jednotek - tou výjimkou je spouštěcí diskový oddíl, který musí mít písmeno přiřazeno vždy. Jinak můžete svůj systém provozovat bez jakýchkoliv dalších písmen, ovšem za předpokladu, že jste spouštěcí oddíl naformátovali v systému souborů NTFS.

Zbylé oddíly pak jednoduše připojíte ke spouštěcímu oddílu jako prázdné složky. V každé složce pak bude celý obsah každého připojeného diskového oddílu. Jak postupovat? Spusťte si program Správa disků, a to tak, že klepnete pravým tlačítkem myši na ikonu Tento počítač a z kontextového menu vyberete příkaz Spravovat. Další možností je klepnout na nabídku Start/Spustit a do políčka Otevřít: zapsat příkaz diskmgmt.msc. V kontextovém menu diskového oddílu pak vyberte příkaz Změnit písmeno jednotky a cestu. Potom stiskněte tlačítko Přidat a v poli Přidat nové písmeno jednotky nebo cestu pro... najdete možnost Připojit do této prázdné složky NTFS. Sem jednoduše zadáte název prázdné složky na oddílu NTFS. Nyní máte k dispozici oba druhy přiřazení - jak pomocí písmena, tak pomocí vybrané složky. Znovu klepněte ve Správě disků na diskový oddíl pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolte znovu příkaz Změnit písmeno jednotky a cestu. V dialogovém okně nyní klepněte na přiřazení pomocí písmene jednotky a stiskněte tlačítko Odebrat. Tím odeberete z diskového oddílu označení pomocí písmene jednotky. Pokud byl během této operace na diskovém oddílu otevřený nějaký soubor, bude třeba předtím, než se všechny změny projeví, restartovat Windows.

Celá tato operace funguje i s výměnnými disky a s CD/DVD mechanikami. Tento postup však pro CD/DVD mechaniky rozhodně nedoporučujeme, protože většina programů pro přehrávání počítá s označením pomocí písmene a v opačném případě odmítá pracovat. S takto připojenými pevnými disky můžeme zacházet velmi pohodlně. Při přesunu diskových oddílů na jiný počítač stačí každému oddílu znovu přiřadit složku se jménem, jaké měla na starém počítači. Je to daleko flexibilnější a jednodušší než přiřazování písmen, protože nemusíte brát ohled na již existující písmena disků.

Tip pro profesionály

Windows 95/98

23)Celá Windows 9x v operační paměti

Cíl: I když pravděpodobně na vašem počítači hrají již nějakou dobu prim Windows 2000 nebo XP, možná ještě k nějakým účelům použijete Windows 95/98, i když třeba jen ke hraní her. Pak je zajímavou alternativou umístění celých Windows 9x do paměti RAM. Ostatně jako majitel novějšího operačního systému máte jistě operační paměti dostatek. Do operační paměti si samozřejmě můžete nahrát i další programy. Přístup ke všem komponentám Windows se pak značně urychlí.

Způsob: V tomto tipu omezujeme technické detaily na minimum a popíšeme vám plně automatizovaný způsob, jak zařídit, abychom celá Windows do paměti RAM dostali. Uživatel, který bude chtít tento experiment podstoupit, by ale v každém případě měl mít dobré znalosti MS-DOSu a Windows. Potřebovat budeme pouze zdarma dostupný ovladač XMSDSK.EXE, který naleznete v archivu FURD_19I.ZIP, a německou utilitu PCWWINONRAM.EXE. Když nyní spustíte ve Windows 9x soubor PCWWINONRAM.EXE, zjistí si všechna potřebná data (složky, soubory, registr) a připraví export registru s cestami upravenými pro Windows umístěná v operační paměti. Nyní restartujte počítač a ze spouštěcí nabídky vyberte položku Jen systém MS-DOS. Teď můžete Windows 9x spustit z pevného disku příkazem DISK.BAT anebo příkazem RAM.BAT nahrát kopii Windows do operační paměti a spustit je odtud.

Přesnější informace vám dají hlášení programu PCWWINONRAM, ovšem můžete se rovněž podívat na soubory vytvořené ve složce C:\Winonram. Až spustíte Windows v operační paměti a poté je ukončíte, budou vám normální Windows fungovat pouze tehdy, když spustíte soubor DISK.BAT - tento dávkový soubor totiž rekonstruuje původní soubor registru. Spuštění "virtuálních" Windows trvá relativně dlouho, a to díky nutnosti kopírovat relativně velké množství dat, při prvním spuštění RAM.BAT se musí rovněž soubor WINONRAM.REG převést do binárních souborů. Všimněte si, že jsme vůbec nebrali v úvahu změny v souboru AUTOEXEC.BAT. Pokud do něj zapíšete příkaz WIN.COM, spustí se vám vždy normální Windows. Pokud tam takový příkaz máte, je nutné jej odstranit, abyste měli na výběr spuštění Windows přes DISK.BAT nebo přes RAM.BAT.

Windows 98/ME/2000/XP

24)Chytřejší správa dat díky virtuálním složkám

Cíl: Pokud nějaký disk svojí kapacitou již nepostačuje pro váš neustále se rozrůstající archiv, musíte jednoho dne nutně jeho část umístit na disk jiný. Přitom ale velmi rychle ztrácíte přehled. Proto hledáte možnost, jak všechny obsahově k sobě patřící složky zobrazit v Průzkumníku tak, aby se jevily, jako kdyby byly na stejném disku.

Způsob: Pomocí obyčejných odkazů to nejde, protože Průzkumník vždy seskupuje nejprve složky a až potom soubory. Zástupci jsou ale také pouze jen soubory a tím se řadí rovněž na špatné místo. Uživatelé Windows 2000 a XP možná pomysleli na způsob, kterým se druhý pevný disk dá připojit jako složka (viz tip č. 22). Tento způsob však přináší kýžený výsledek pouze tehdy, pokud druhý disk, případně diskový oddíl, obsahuje pouze data, která obsahově do složky patří - tedy třeba pouze jen obrázky nebo pouze hudební soubory. Prostřednictvím našeho skriptu PCWVLINK.

VBS pracujícího s využitím technologie drag&drop bez námahy propojíte složky na několika pevných discích, diskových oddílech či jiných datových nosičích do jednoho umístění. Obsluha skriptu je velmi jednoduchá. Stačí jednu nebo více složek upustit na ikonu skriptu a v následujícím dialogovém okně se rozhodnout, do jaké složky přetahovanou složku umístit. Odkazy na zdrojové složky se řadí do cílové složky podle abecedy a při poklepání na ně se otevře v Průzkumníku obsah zdrojové složky. Pokud odkaz na zdrojovou složku opět upustíte na skript, odkaz se odstraní, a pokud je zdrojová složka prázdná, tak se smaže i ta. Při poklepání na skript se vám nabídne odstranění všech vytvořených virtuálních odkazů. Skript pracuje tak, že se pro každý odkaz na zdrojovou složku vytvoří v registru speciální Class-ID. To pak Průzkumníka informuje o skutečném umístění zdrojové složky. Abyste skutečné složky snadno rozeznali od odkazů složek, byla odkazům přiřazena odlišná ikona.

§§§§§


faq: Nejčastěji kladené dotazy...

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

C04P0421

Prosím o pomoc při instalování karty GeForce FX 5600 Tornado (Inno3D). Pod Windows 98 jde, ale pod Windows XP nefunguje - zobrazují se jen svislé tenké červené čáry na displeji, při pohybu myší zůstává červená stopa, která nemizí. Nepomohlo ani přeinstalovat Windows XP. U prodejce mi nainstalovali jinou kartu, ale má tu samou chybu. Je to problém hardwarové nekompatibility? Mám základní desku ECS K7S6A PC 333, procesor AMD Thunderbird XP 1,7 GHz, 256 MB RAM.

Vše nasvědčuje tomu, že problém je v ovladači. Ten správný pro Windows XP máte možnost stáhnout na stránce http://www.ivmm.com/inno3d/geforcefx/products_gf_fx_5600.html.

V práci máme počítač Pentium 160, 16 MB RAM, takže nič svetoborné. Do siete je pripojený koaxiálnym vedením, operačný systém Windows 95. Do internetu je prístup cez proxy server. Sieťová karta má aj konektor RJ45. Chceli by sme vedieť, či je možné pripojiť na tento konektor ďalší počítač (notebook s Windows XP Professional) a využívať tak komfortnejšie prístup do internetu. V jednej firme sme si dali zhotoviť prekrížený kábel na RJ45, technik nám tvrdil, že to musí fungovať. Skúšali sme rÖzne nastavenia, avšak bezvýsledne. Je takáto konfigurácia možná? Nikde v návodoch na stavbu sietí sme nič takéto nenašli, preto sa obraciame na vás s prosbou o radu.

Takovéto propojení není možné a mělo by to být uvedeno i v popisu (návodu) karty. Jedná se o jednu síťovou kartu, a tudíž nemůže fungovat jako dvě. Problém je v tom, že konektory nejsou čistě elektricky propojené, u každého se jedná o jiný typ provozu. Nefungují tedy jako propojka. Co se týká nastavení karet, které mají dva konektory, je třeba jim v nějakém konfiguračním souboru, případně na jejich firmwaru nastavit, jaký konektor se bude používat. Většinou je nastaven režim "auto", karta pak provádí rozpoznání konektoru, který je aktivní. Ten se potom používá. Protože rozpoznávání probíhá postupně, je-li na prvním konektoru provoz, je druhý konektor odstaven, i kdyby na něm byl také provoz. Pořadí rozpoznávání závisí na kartě.

V počítači mám nainstalovaný operační systém Windows XP, avšak mé dotazy se netýkají přímo jeho fungování.

1. Vlastnosti Hlavního panelu a nabídky Start - Skrýt neaktivní ikony - Vlastní  - Starší položky. Jak je možné tuto položku vyprázdnit? Neustále se rozrůstá, z 10 neaktivních ikon na 30.

2. Po použití neznámé kombinace kláves mi zmizel asistent. Jak jej vrátit zpět bez použití funkce obnovení systému?

3. Zajímalo by mě, jak funguje automatické přenastavení času na zimní a letní období. Je to dané operačním systémem, nebo BIOSem na základní desce?

1. Nejjednodušší způsob, jak ikony vymazat, je kliknout na ikonu pravým tlačítkem myši a následně zvolit položku Odstranit.

2. Tento asistent je součástí balíku MS Office a spustit jej můžete následovně. Spusťte MS Word, klikněte na záložku Nápověda a zde zvolte možnost Zobrazit pomocníka Office.

3. Tato funkce je součástí operačního systému. Přechody na jiný čas jsou součástí místního nastavení lokalizované verze OS.

Darem jsem dostal CD s programem "Moje zahrada" z roku 2001. Chtěl jsem si vytvořit záložní kopii, ale CD je asi nějakým způsobem chráněno. I když se mi podařilo kopii CD vytvořit a provést z něj instalaci do PC, pak pro zprovoznění instalace jsem musel vložit originál CD, ze kterého proběhlo ještě načítání nějakých dat, která zřejmě na kopii nejsou. Pak program pracuje normálně. Požádal jsem přítele o vytvoření zálohy zkopírováním originálu z jedné do druhé vypalovačky. Kopie se sice vytvořila, ale program nejde po instalaci programu z ní zprovoznit, dokonce ani z originálního CD. Mám dojem, že došlo k "násilné opravě" ochrany, protože na originálním CD se vytvořil výrazný proužek ve stopách. Můj dotaz je, zda se dá originální CD nějakým způsobem opravit, nebo je jenom chyba někde v načítání?

S kopírováním takto chráněných CD si umí docela dobře poradit celá řada programů. Naše zkušenost s Clone CD od Elaborate Bytes je docela dobrá. Poškození originálního CD při pokusu o vytvoření kopie můžeme vyloučit.

Při práci s programem Word 2000 v systému Windows 98 SE došlo k následujícím problémům:

1) Objekty, které jsou v dříve vytvořeném souboru *.doc zhotoveny pomocí Microsoft Equation, se zobrazují s neúměrně velkou časovou odezvou.

2) Stejně tak neúměrně dlouho se zobrazují vložené obrázky.

3) Při požadavku na náhled celého dokumentu se nic nezobrazí a dojde k zatuhnutí celého počítače, takže je nutné počítač násilně vypnout.

4) Rovněž tisk dokumentu neproběhne korektně.

Při tisku celého dokumentu nebo někdy i jen výběru se zpravidla zobrazí zpráva: WinWord Program provedl neplatnou operaci a bude ukončen.

Těmto jevům předcházela situace, kdy se právě při požadavku na náhled objevila zpráva, říkající asi toto: na adrese xxx došlo k narušení ochrany a program byl ukončen. Odhaduji, že je poškozena nějaká knihovna dll. Která, a jak ji opravit?

I když to bude znít zvláštně, chyba by mohla být v ovladači grafické karty. Zkuste naistalovat novou verzi ovladačů pro vaši grafickou kartu a používaný OS. Já jsem v nedávné době takto vyřešil podobný problém.

Chtěl bych se zeptat na jeden problém, týkající se připojení k internetu. Připojuji se přes VPN (karta připojení je stejná jako u dial-up) a potřeboval bych si nastavit, aby se počítač připojil automaticky, když je potřeba, a aby bylo heslo uloženo tak, abych jej nemusel pokaždé zadávat. Právě tato políčka se dají obvykle na kartě daného připojení zašrtnout, u mě jsou ale zašedlá a nejdou použít. Lze s tím něco udělat - např. nějakou úpravou v registru? Mám Windows ME, Pentium II na 333 MHz, 256 MB RAM.

Myslím si, že při použití VPN je nemožnost uchovávání hesla v počítači cílem. Požadavek na bezpečnost je již samotnou volbou VPN připojení nastaven poměrně vysoko, a proto není účelné jej degradovat možností nechat počítač, aby si pamatoval přístupové jméno včetně hesla. Přesto mohou být zašedlá políčka způsobená aplikací politik pro Internet Explorer. Podívejte se do registru HKCU\SOFTWARE\Policies\Microsoft\Internet Explorer\Control Panel a tam najdete vyjmenované klíče reprezentující nastavení, ke kterým se nelze dostat. Smazáním patřičného klíče je odblokujete. Pokud síť, do které se připojujete, používá tyto politiky a má je správně nastavené, při dalším přilogování se políčka opět zablokují. Je ale pravděpodobné, že informace uložená pod těmito políčky zůstane zachována.

Dovolím si požádat o zodpovězení dvou dotazů:

1. K interní CD mechanice Lite-On Combo LTC-48161H jsem dostal vypalovací program Nero Express, který jsem nainstaloval a používám. Mám ale k dispozici kompletní program Easy CD Creator. Někde jsem četl, že by v PC neměly být instalovány dva různé vypalovací programy. Zajímá mě, zda je to pravda, nebo mohu Creator nainstalovat a používat jeden z programů podle svého uvážení?

2. V informaci o shora zmíněné mechanice je uveden řádek "Mount Rainier: Ano". Můžete mi prosím sdělit, co tento údaj znamená, nebo kde bych se dopátral bližších informací?

1. V používání dvou vypalovacích softwarů nevidím žádný problém. Já používám programů hned několik a všechny pracují bez zjevných problémů.

2. Mount Rainier je formát určený pro usnadnění práce spojené s vypalováním dat na média CD-RW. Zjednodušeně řečeno má tento formát umožňovat snadný a rychlý, přímý zápis na přepisovatelná optická média bez nutnosti finalizace celého disku. Ještě jednodušeji to znamená, že díky tomuto formátu lze zapisovat na CD-RW disky stejně snadno jako na staré diskety, ale bohužel k tomu potřebujete na PC nainstalovat patřičný software. Výhodou Mt. Rainieru je kromě jednoduchosti a rychlosti též vylepšená chybová kontrola a možnost formátování na disku pozadí (tedy při práci).

Podrobné informace o tomto standardu lze sehnat např. na stránce http://www.softarch.com/us/products/WriteCDRW/mtrainierfaqs.html.

Chtěl bych si koupit nějaká DVD přepisovatelná média. Zajímalo by mě, jaké jsou rozdíly mezi médii typu +-RW.

Pro zálohování dat je vhodnější typ DVD+RW. Velké rozdíly jsou i mezi médii od různých výrobců. Vyplatí se sáhnout po renomované značce, ale jistotu nemáte nikdy.

Ve Windows 2000 lze nastavit velikost prostoru pro registry volbou Vlastnosti systému/Možnosti výkonu/Virtuální paměť. Ve Windows XP to však na této cestě není. Prosím o sdělení, zda to je možné a pokud ano, kde je to k nalezení.

Ve Windows XP již není limit pro registry založený na využívání stránkovacího souboru. Náhled na soubor registrů je nyní mapován do adresového prostoru cache paměti počítače. Proto nezávisle na velikosti větve registru není velikost alokované paměti větší než 4 MB. Informace přímo od Microsoftu (v angličtině) najdete zde:

http://support.microsoft.com/default.aspx?scid=kb%3Ben-us%3BQ2927 26.

Mám problém s nefunkčností Windows Installeru (mám Windows XP Home Edition). Při pokusech o instalaci některých programů (např. Acrobat 6.0 a dalších) "vyskočí" okno s oznámením, že služba Windows Installer není dostupná a instalace se nezdaří. Už jsem podnikl řadu kroků (přes regedit v H-Key-Local-Machine atd.) a nejde to. Můžete mi prosím poradit, jak tuto sekci "oživit"?

Myslím si, že nejméně problematické bude získat Windows Installer z webových stránek Microsoftu a znovu jej nainstalovat. Dojde tak k obnovení všech potřebných záznamů, aby další instalace využívající MSI fungovaly správně.

Mám následující problém: potřebuji si stáhnout z webu soubor větší než 256 MB. Soubory přenáším z práce domů na 256MB USB disku. Sháním tedy nějaký downloader, který umí dělit soubory. Musí je ale dělit tak, aby nejprve stáhl 256 MB na můj USB disk ty si překopíruji do svého počítače doma, a poté budu chtít stáhnout zbytek souboru (na prázdný USB disk). V mém počítači pak downloader bude muset soubory složit opět dohromady. Downloadery, které jsem zkoušel, uměly navazovat pouze na soubor (tj. musel být přítomen na médiu). Já potřebuji soubor dělit už při stahování (nemůžu si ho mezistáhnout na hardisk a pak zkomprimovat, nemám v práci dostatek místa).

Tady pomůže buď uvolnit pevný disk (dnes při kapacitách disku řádů desítek GB by se tam nenašly 1-2 GB volného místa?), nebo si koupit větší USB disk. Pak ještě existuje čtečka paměťových karet (pro digitální foťáky), která je vybavena pevným diskem. Připojuje se přes USB rozhraní. Další možností je i externí HDD přes USB. Ten už je však větší. Co se týká softwaru, který by již při stahování dělil soubory, jsem pesimista. Jednak po této funkci není velká poptávka a pak z technického hlediska program musí vědět, kde skončil. Tuto informaci získá již ze stažené části, i když je pravda, že by mohla být uložena kdekoliv jinde. Alternativní možností je stáhnout program vcelku a poté jej pomocí nějakého zipovacího programu rozdělit na díly menší než 256 MB.

Na poštovním klientu se mi pošta chová zcela normálně, ale přesto má jeden nedostatek. Ve většině případů mi Outlook hlásí, že zakázal otevření přílohy. Když jsem se odesilatelů dotazoval, o jaké přílohy šlo, bylo mi řečeno, že to byly obrázky, informace ve Wordu aj. Domnívám se, že jde o přílohy, které jsou v menším měřítku potenciálními nástroji pro viry. U ostatních známých se tyto soubory většinou daří otevřít. Můžete mi dát nějakou radu, kde hledat chybu, nebo jak nastavit Outlook tak, aby fungoval a převážně nezakazoval otevírání příloh? Pro potenciální ochranu mám na PC nainstalován antivir Avast Prof., Spy Sweeper, WebWasher.

V registru HKEY_CURRENT_USER/Software/Microsoft/Office10.0/Outlook/Security vytvořte String Value Level1Remove a do něj můžete zadat typy souborů, které chcete povolit.

Mám Windows XP Home, externý modem D-com Lucent a problém s pripojením. Systém vypisuje, že modem nie je pripojený. Musím ísť: Ovládací panel - Možnosti telefónu a modemu - Modemy a Pridať modem, napriek tomu, že systém už eviduje nainštalovaný modem. Po "akože" pridaní modemu a oznamu, že sa nenašiel nový modem už ale na karte Modemy je oznam, že modem je pripojený na port COM2. Nepomáha ani odstránenie modemu úplne, ani aktualizácia ovládačov.

U Windows XP musíte mít veškerý hardware, který chcete po zapnutí počítače používat, zapnutý, protože Windows XP při startu rozpozná pouze zapnutý hardware. Pokud je nějaká periferie vypnutá, Windows XP o ní neví. Pokud zapomenete modem zapnout spolu s počítačem, lze to obejít tak, že modem zapnete dodatečně a ve Windows XP skočíte do Správce zařízení (Tento počítač  Vlastnosti - Hardware), pravým tlačítkem myši kliknete na název počítače a zvolíte jedinou nabízenou možnost "Vyhledat změny hardware". Musíte však být správce počítače, jinak tuto možnost nemáte. Systém provede rescan hardwaru a modem se objeví. Není třeba jej tedy neustále instalovat znovu. Toto neplatí pro USB zařízení, která rescan hardware vyvolají automaticky po připojení periferie.

Zaujal mě váš článek z čísla 2/2004 o updatu firmwaru DVD vypalovačky. Chtěl bych se zeptat, kde sa dá stáhnout firmware, aby moje DVD vypalovačka měla co nejvyšší rychlosti vypalování. Mám NEC DVD RW ND-1300A.

Nový firmware pro vaši mechaniku naleznete na stránce: http://etna.rpc1.org/nec/.

Mám počítač Athlon 2500+ Barton a u mé ATX skříně najednou zhasly diody (systémová i disková), proto mám podezření na jejich zničení. Prosím, dají se někde vyměnit a kolik to přibližně stojí? Nechci si kupovat novou skříň (tato mě stála přes 3 000 Kč).

Spíše než na zničené diody to vypadá na odpadlý kablík z mainboardu. Podívejte se dovnitř do počítače a zkontrolujte kablíky a konektory k těmto diodám. Kdyby přece jen byly diody zničené, dají se samostatně koupit ve specializovaných prodejnách s elektronickými součástkami (např. GM Electronic). Jejich cena se pohybuje řádově v jednotkách korun. Při výměně je třeba dát pozor na polaritu. Jedná se o polovodičový prvek, který se při přepólování zničí.

Koupil jsem si nový notebook Umax VisionBook 630 LX 15". Jsem s ním velice spokojený, až na to, že mám na monitoru zhruba uprostřed malou černou tečku. Podle mě je to vypálený pixel. Ale je mně divné, že mám počítač dva dny a už to tam je. Prosím, poraďte! Mám ho jít reklamovat, nebo se toho dá nějak zbavit?

Vypálený pixel to není, jedná se o výrobní vadu monitoru. U LCD monitorů je povolen určitý počet chyb v pixelech, které se projevují buď nefunkčností (pixel je černý), nebo trvalým svícením (např. červená tečka na černém pozadí). Počet a typ takovýchto bodů bývá definován výrobcem v záručních podmínkách. Reklamaci zkuste uplatnit, v těchto případech záleží na více okolnostech, zda uspějete.

Chtěl bych se zeptat, která z těchto grafických karet má podle vašeho mínění nejvyšší výkon. A to jak v náročných 3D hrách, tak při tvorbě grafických dokumentů např. v AutoCADu a jiných programech? Grafické karty:

ATI Gigabyte Radeon 9200, 128 MB DDR, 128bit, AGP, TV out, OEM

ATI Gigabyte Radeon 9200, 128 MB DDR, 128bit, AGP, VIVO, OEM

ATI Gigabyte Radeon 9600PRO, 128 MB DDR, AGP 8x DVI,TVout, OEM

ATI Sapphire Radeon 9200, 128 MB DDR, AGP, VIVO

ATI Sapphire Radeon 9600 XT, 128 MB DDR, AGP 8x DVI, TVout, Retail

ATI Sapphire Radeon 9800PRO, 128 MB DDR, 256bit, AGP 8x,TVoutDVI, Retail

MSI FX 5200T, 128 MB DDR, AGP 8x, TV out

MSI FX 5600 XT-TD, 128 MB DDR, AGP 8x, TV out

MSI FX 5700TD, 128 MB DDR, AGP 8x, TV out, DVI

POINT FX 5500, 128 MB DDR, 128bit, AGP 8x/4x, DVI, TVout

POINT FX 5700LE, 128 MB DDR, 128bit, AGP 8x/4x, DVI, TVout

PROLINK FX 5200, 128 MB DDR, 128bit, AGP 8x, TV out, DVI-I

Výkon grafické karty je závislý na velkém množství různých faktorů, které jsou dány jak konfigurací vašeho PC, tak typem prováděné úlohy. Bez testu se nedá jednoznačně říci, která karta z vašeho seznamu bude nejvýkonnější, ale papírově by to měla u 3D her být Sapphire ATI Radeon 9800PRO.

Ohlasy čtenářů

Reaguji na dotaz čtenáře, který se ptal, zda je možné některé funkce přenést z Windows ME do Windows 98. Skrolování nabídkou programů v nabídce Start lze zakázat jednoduchou editací registrů. V klíči HKEY_LOCAL_MACHINE/SOFTWARE/MICROSOFT/WINDOWS/CURRENTVERSION/EXPLORER/ADVANCED je potřeba vytvořit novou textovou položku s názvem StartMenuScrollPrograms a přiřadit jí hodnotu False.

Vít Hampl

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou pro správné rozpoznání problému zásadní. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware. Dotazy můžete zasílat elektronicky na e-mailové adresy faq@idg.cz nebo pcworld@idg.cz.

§§§§§


Zoner Media Explorer 5

Karel Šredl

C04P0449

Měsíc se s měsícem sešel a já vám opět přináším další díl Rychlokurzu. Tentokrát si odpustím dlouhé úvodníky a půjdu rovnou na věc. Představíme si program pro kompletní správu vašich digitálních fotografií a obrázků - od vstupu do počítače přes prohlížení, úpravy a organizaci až po výstup obrázků na tiskárnu či web.

Popis vlastností

Pojďme si nejprve ve zkratce povědět, co vlastně Zoner Media Explorer (ZME) 5 umí. ZME je aplikace pro organizování, správu a úpravu obrázků - hlavně digitálních fotografií. Umožní vám tedy obrázky:

1.Získat: z digitálních fotoaparátů, ze skenerů, z obrazovky, ze schránky, z webu.

2.Upravit: umí různé rotace, ořezy, překlápění, zvětšování a zmenšování, orámečkování, ale i pokročilejší úpravy (zaměřené převážně na digitální fotografie):

 úpravu barev, jasu, kontrastu, vyrovnání bílé, histogram,

 narovnání "křivé fotografie", odstranění "červených očí", zaostření, rozmazání, odstranění vinětace,

 umělecké efekty (olejomalbu, kresbu, efekt staré fotografie...),

 vložení textu či obrázku do fotografie, orámečkování (vytvoření 3D tlačítka)

3.Uspořádat a organizovat: do alb, uchovat informace o obrázcích, včetně klíčových slov a třeba hlasového popisu v souboru (formát EXIF).

4.Prohlížet, tisknout, a další:

 prohlížení obrázku či prezentace "slideshow",

 tisk podle šablon,

 výrobu náhledových alb ve formátu PDF nebo HTML (verze Pro).

První spuštění

Po instalaci spusťte ZME kliknutím na ikonu v nabídce [Start]  (Start \ Programy \ Zoner Media Explorer 5 \ Zoner Media Explorer 5). Po spuštění se vás nejdříve program dotáže, ve které složce obvykle máte obrázky. V systémech Windows XP to bývá adresář \Documents and Settings\_uzivatel\_Dokumenty\Obrázky.

Ihned potom se objeví hlavní okno. Tomu se říká "Průzkumník", protože funkcí odpovídá Průzkumníku z Windows. Odtud budete manipulovat se soubory fotografií, vytvářet složky a alba a provádět hromadné operace. Druhé okno, se kterým se setkáte, se nazývá "Editor" a slouží pro úpravu jedné konkrétní fotografie.

Jak na to

Jak tedy bude vypadat takové ukázkové použití programu? Představte si, že jste se právě vrátili z krásné přímořské dovolené (byť krátké - neboť všechny dovolené jsou vždy minimálně o polovinu kratší, než by měly být). Jste plni dojmů a váš fotoaparát přetéká obrázky slunce zapadajícího nad plachetnicí a obrázky s rozesmátými dětmi či opálenými slečnami (podle vašeho věku či stavu). Aby tyto fotografie nezapadly do neorganizovaného chaosu vašeho hard disku, spusťte si Zone Media Explorer z našeho CD.

Nejprve je potřeba dostat fotografie do počítače. Tady vám program nabízí několik vstupních zařízení (menu Získat). Digitální fotoaparát (volba Kopírovat/Přesunout ze zařízení), skener (Získat z rozhraní TWAIN), schránku Windows (Získat ze schránky), z obrazovky (Snímání z obrazovky) a u verze Pro také z webových stránek (Stáhnout obrázky z webu). Postupujte podle pokynů průvodce a umístěte obrázky do nově vytvořeného adresáře, aby se nesmíchaly s ostatními.

Máme fotografie v počítači, teď je potřeba věnovat nějaký čas úpravám a doplnění údajů. To se později bohatě vyplatí. Nejprve si však musíme vysvětlit jeden pojem - EXIF. V souboru s obrázkem totiž nemusejí být umístěna pouze obrazová data, ale i spousta jiných informací, převážně textových a číselných. Jedním z nejobvyklejších formátů je právě EXIF. Drtivá většina digitálních fotoaparátů vám při stisknutí spouště neuloží jen obrázek, ale do jeho hlavičky také informace o datu vytvoření, nastavení clony, expozice, blesku... a spoustu dalších údajů. Vy pak můžete přidat např. popis toho, co je na fotografii nebo klíčová slova pro snazší vyhledávání. Vše je umístěno v souboru s obrázkem a pokud tedy vytvoříte jeho prostou kopii, zkopírujete též tato data. A toho využijeme.

Základní úpravy a organizace fotografií

Nejprve provedeme hromadné úpravy, později projdeme fotografie jednu po druhé a provedeme úpravy specifičtější. Nejprve otočení: některé fotografie máte "na výšku", jiné "na šířku". To hned napravíme. Pokud váš fotoaparát ukládá orientaci fotografie do EXIF, pak máte vyhráno. Označte všechny obrázky (CTRL+A) a z menu zvolte Upravit \ Otočení a převrácení \ Otočit podle EXIF... a je hotovo. Vy ostatní, kterým se při této akci neprovede nic (prostě fotoaparát při focení nepozná natočení), musíte požadované fotografie vybrat ručně (držte CTRL a klikejte na ně). Potom z menu vyberte Upravit \ Otočení a převrácení \ Otočit vlevo/vpravo o 90?.

Jako druhou hromadnou změnu navrhuji zapsat obrázkům společná klíčová slova do EXIF popisků. Jde o to, že do hlaviček fotografií vložíme určitá slova, která dané fotografie vystihují a následně bude pro nás hračka vyhledat fotografie, jež požadované slovo obsahují. Konkrétně: naše fotografie z dovolené by mohly být označeny klíčovými slovy "Dovolená", "Řecko", "2004", "Léto". To vystihuje všechny naše fotografie z dovolené. Následně, až budeme procházet fotografie po jedné, doplníme podle obsahu obrázku například "Otec", "Pes", "Moře", "Plachetnice", "Západ slunce", "Květina"... atd. Fantazii se meze nekladou. Až budete někdy chtít poslat do soutěže fotografie květin, které jste kdy nafotili, jednoduše necháte prohledat alba podle klíčového slova "Květina".

Jak tedy hromadně přidat klíčová slova (a další textové informace) do fotografií? Označte všechny (CTRL+A) a z menu zvolte Organizovat \ Hromadné přiřazení textů (CTRL+K). Vidíte, že v dialogu můžete zapsat do hlaviček fotografií spoustu informací. V tuto chvíli, protože přiřazujeme hromadně informace společné všem fotografiím, má smysl vyplnit např. jméno fotografa nebo editora, název fotografií (nějaký společný třeba "Dovolená Řecko"), ale hlavně společná klíčová slova. Ze seznamu prostě vyberte daná slova a kliknutím na tlačítko [>>] je přidáte k fotografiím. Pokud požadované slovo v seznamu není, zapište je do políčka pod seznamem a kliknutím na tlačítko [Přidat nové] ho zařadíte do seznamu. Pokud jste s vyplněnými údaji spokojeni, zvolte [Použít].

Teď je tedy čas přistoupit k fotografiím jednotlivě. Nejprve se soustřeďme na údaje o obsahu obrázku (v EXIF hlavičce), úpravu vzhledu obrázku si ukážeme později. Označte opět všechny fotografie (CTRL+A). Z menu vyberte Organizovat \ Popis a zvukové poznámky (ALT+SHIFT+

+ENTER). Otevře se vám dialog pro úpravu EXIF údajů.

Přejděte do sekce Poznámky a klíčová slova. Všimněte si, že tam už máte vyplněné některé údaje od našeho hromadného vyplnění. Teď je však čas na individuální údaje. Proto doplňte klíčová slova pro jednotlivé fotografie - hlavně osoby, které na ní jsou, a podobně. Do popisu zapište to, co byste zapsali na info-lísteček k opravdové fotografii. Můžete i upravit či zpřesnit položku Název.

V Další sekci Zvukový komentář pak lze k fotografii přes připojený mikrofon zaznamenat vlastní komentář. Jen pozor! - taková akce je poměrně náročná na místo, takže pokud se rozhodnete vkládat zvukové komentáře přímo do EXIF hlaviček, zvětší se velikost souboru s obrázkem. Proto spíše doporučuji vkládat komentář do samostatného souboru s názvem stejným jako fotografie. Lépe se můžete rozhodnout, zda někomu dáte fotografii s komentářem, či bez. Před startem nahrávání zvukového komentáře budete dotázáni na formát. Pro hlas bohatě stačí nastavení 8 bitů, mono, 11 025, komprese ADPCM. Výsledné nároky zvukového komentáře nebudou tak velké.

Možná se ptáte, proč to všechno děláme? Klíčová slova, EXIF informace, zvukový komentář? Jak jsme si již uvedli, klíčová slova využijete hlavně při vyhledávání. Ostatní informace, hlavně Popis a Zvukový komentář, potom oceníte při promítání fotografií - při slideshow. Lze si nastavit, aby se při ukazování fotografií zobrazil váš popis z EXIF hlavičky a ještě přehrál komentář. Až si budete po roce či dvou prohlížet fotky z dovolených, oceníte, že jste si s tím dali tu práci.

Ještě vám doporučuji hromadně přejmenovávat fotografie tak, aby ty nejzákladnější informace byly obsaženy už v názvu souboru. Vyberte opět vše (CTRL+A) a zvolte položku menu Organizovat \ Hromadné přejmenování (SHIFT+

+CTRL+Q). Vyberte, že chcete přejmenovaný obrázek umístit do stejné složky (nebo volbou Specifikovat složku určete jiné místo) a zaškrtněte Přejmenovat soubor. Nyní musíte určit nový název souboru. Nu a protože přejmenováváme hromadně, pak tam nelze prostě zapsat "Fotka 17", ale je třeba specifikovat pravidlo pro jméno. Tedy pakliže chcete mít v názvu souboru datum (aby při zobrazení adresáře byly fotografie seřazené podle času vyfocení) a za datem (a časem) mít název fotografie (nejlépe ho vzít z EXIF hlavičky), pak tyto pravidla zapíšete do dialogu, jak to vidíte na obrázku.

A vše završíte kliknutím na tlačítko [Aplikovat na vše] a všechny vybrané soubory s fotografiemi získají nové názvy. Nic vám však nebrání stanovit si pravidla jiná.

Další funkce

Vytváření alb

Alba jsou v ZME vlastně složky s obrázky nebo odkazy na ně. Tímto způsobem může být jedna fotografie součástí hned několika alb. Lze tedy mít fotoalbum "Dovolená Řecko 2004", album "Květiny", album "Naše děti", aniž bychom měli na disku některou fotografii fyzicky přítomnou vícekrát. Jak tedy na alba?

Rozhodneme se založit nové album, třeba "Květiny". V menu Organizovat zvolte Nové album. Budete přeneseni do složky určené pro alba (obvykle ve vašem adresáři Dokumenty), kde vznikne nová složka. Tu přejmenujte na "Květiny". Nyní prostým přetažením fotografie v průzkumníku ZME vložíte do nového alba odkaz na obrázek, jenž se vám bude jevit jako plnohodnotná fotografie. Můžete si jí prohlížet, upravovat, editovat údaje v EXIF hlavičce - všechny změny se budou aplikovat na originál a projeví se ve všech albech, jichž je obrázek součástí.

Rychlejší způsob, jak jednou ranou naplnit album fotografiemi, je využít funkce hledání. Klikněte v průzkumníku ZME na nadřízenou složku, ve které se nacházejí vaše fotografie (např. na složku Dokumenty). Nyní zvolte v menu Organizovat \ Najít. V dialogu vyplňte kritéria, podle nichž chcete hledat. V tomto případě se nabízí vyhledat fotografie, obsahující v klíčových slovech "květiny". Nastavte vše podle obrázku a stiskněte [Najít].

Vytvoří se pomocné album, v němž budou odkazy na všechny fotografie s patřičným klíčovým slovem v hlavičce. Nyní buď můžeme pomocné album prostě přesunout mezi alba ostatní a přejmenovat, nebo jako v minulém případě označit vyhovující fotografie a metodou drag&drop je přetáhnout do vytvářeného alba.

Prohlížení

Asi nejdůležitější činnost, kterou budeme provádět, je samozřejmě prohlížení fotografií. Vyberte požadované album nebo složku s fotografiemi a klikněte na menu Organizovat \ Promítnout složku. Budete dotázáni na parametry prohlížení. Mě osobně nejvíce vyhovuje nastavení uvedené na obrázku. To říká, aby se na každé fotografii nahoře zobrazily informace o ní (pořadí, název), dole můj textový popis a zároveň se přehrál můj zvukový komentář k fotce. Vy sami si samozřejmě můžete nastavit vše podle libosti. Mezi fotografiemi se pohybujete kurzorovými šipkami vlevo (předchozí) a vpravo (následující).

Úpravy a opravy obrázků

Zoner Media Explorer umožňuje fotografie nejen zorganizovat a utřídit, ale umí je i vylepšit či opravit. Pokud si otevřete jeden obrázek pro úpravy (prostě na něj v Zoner průzkumníku dvakrát kliknete), otevře se okno Editoru a v něm najdete všechny dostupné nástroje v menu Upravit a další v menu Nástroje. Sami vidíte, že jich je poměrně hodně a nemáme šanci si je tu všechny podrobně popsat. Podívejme se tedy na ně aspoň letmo.

Üpravy

Nástroje skryté pod menu Úpravy mají naštěstí velmi podobné ovládání. Pokud si vyberete nástroj, většinou se vám objeví dialogové okno, kde v horní části vidíte náhled originálu a vedle něj náhled obrázku po úpravě. Pod náhledy jsou parametry efektu. Připravil jsem pro vás ukázku jednoho z dialogů a stručné popisy dostupných nástrojů v tomto menu.

Otočení a převrácení - Funkce vyplývá už ze svého názvu. Obrázek můžete otočit vlevo/vpravo o 90° nebo o definovaný počet stupňů. Lze ho také zrcadlově převrátit podle vodorovné či svislé osy.

Specifický ořez - Je vhodný spíše pro hromadné ořezání obrázků. Chcete-li udělat ořez jedné fotografie, raději sáhněte po nástroji Výběr a ořez.

Změna rozměrů - Tímto nástrojem fotografii zvětšíte/zmenšíte na požadované rozměry.

Vylepšení obrazu - Pod touto nabídkou se skrývá sada nástrojů pro úpravy barevnosti, jasu a dalších parametrů:

Upravit barvy - Dialog pro práci s barvami, vyvážení bílé, úpravu a vyvážení jasu a kontrastu.

Upravit teplotu barev - Zde upravujete teplotu osvětlení scény a celé barevné ladění obrázku.

Vylepšit expozici - Tentokrát dialog nabízí úpravu parametrů jasu a kontrastu.

Kombinovaná úprava obrazu - Více nástrojů najednou.

Desaturovat - Neboli odstranit barvy. Výsledkem bude obrázek v odstínech šedi. Dobrá výchozí pozice pro další kolorování.

Zaostřit nebo rozmazat - Zostření nebo zjemnění kontur na fotografii. Posuvník Silné rozmazání pak způsobí "rozpití" obrazu.

Odstranit vinětaci - Nástroj pro korekci chyby, kdy je na fotografii nestejná úroveň jasu.

Efekty - Zatímco v minulé nabídce byly spíše nástroje korekční, v této najdete nástroje kreativní. Nemá příliš smysl si je jeden po druhém popisovat, doporučuji experimentovat. Vždy můžete pomocí zkratky CTRL+Z vrátit efekt zpět.

Obálky - Tímto nástrojem z fotografie bleskově vyrobíte přáníčko. Fotku můžete jednoduše vložit do některého z mnoha připravených motivů. Vyzkoušejte, doporučuji. Je to rychlé a milé.

3D tlačítka - Upraví okraje obrázku tak, aby vytvářely dojem 3D vyvýšení.

Obrázek do obrázku - Jak už název napovídá, jedná se o vložení nějakého obrázku do upravované fotografie. Vhodné především pro hromadné vkládání loga.

Text do obrázku - V podstatě totéž jako minulá volba, jen s tím rozdílem, že místo obrázku vkládáme text.

Histogram - Neocenitelná informační pomůcka. Prozradí rozložení světlých a tmavých oblastí. Zjistíte tak, zda máte fotografii dobře exponovanou a chybnou expozici případně poopravit.

Nástroje

Toto menu obsahuje následující volby (najdete je také jako ikony v liště nad obrázkem):

Měřítko - Jedním slovem lupa.

Posun - Ruka pro posouvání se po upravované fotografii.

Výběr a ořez - Nástroj pro definici výběru pro oříznutí. Buď do obrázku zakreslíme výběrový obdélník a ten bude zachován (zbytek bude oříznut a zahozen), nebo si vybereme některý z připravených poměrů stran. Např. digitální fotografie má obvykle poměr stran 4 : 3, zatímco klasická fotografie 3 : 2 (zde udávaný jako 15 : 10).

Srovnání horizontu - V případě, že jste fotografii vyfotili "nakřivo", můžete to napravit. Onu čáru, která se před vámi objeví, nakloňte podle naklonění fotografie (vyberte na ní nějakou linii, která má být vodorovně, a k té čáru přiložte). Tlačítkem [Použít] efekt aplikujete.

Úprava kolinearity - Představte si, že stojíte pod nějakým kostelem a fotografujete ho. Na fotografii bude zdeformovaný, protože jste stáli na úrovni jeho paty a fotili "nahoru". Tomuto se říká "kolinearita" neboli "kácející se linie". Tímto nástrojem se dá mnohé napravit. Nejprve však předchozím nástrojem srovnejte horizont, pak aktivujte Úpravu kolinearity. Dvě linie, které se objeví před vámi, přiložte ke stranám objektu (měli by se tedy sbíhat). Nakonec stiskněte [Použít].

Redukce červených očí - Klasický nástroj pro odstranění nežádoucího efektu, způsobeného focením s bleskem. Kurzor se změní na malý kroužek (jeho velikost měníte parametrem v ikonové liště), a jím červené oko "zamažte". Při stisknutí tlačítka myši se totiž z oblasti pod kurzorem odstraní červené odstíny.

Export a tisk fotografií

Menu Publikovat nám poskytuje nástroje pro výstup fotografií a generování různých náhledů a galerií. Volbou Tisk a Export lze podle předpřipravených šablon z aktuálního alba vytvořit jakousi kartotéku (od jednoho obrázku na stránku až po spoustu malinkých zmenšenin na jedné stránce). Tuto kartotéku pak můžeme vytisknout na tiskárně, exportovat do formátu PDF (jen verze Pro) nebo otevřít v editoru pro další úpravy.

Volba Vytvořit galerii HTML nám dovolí vytvořit podobnou sestavu určenou pro publikování na internetu. Opět jsou nám k dispozici předpřipravené šablony, takže vytvoření takové HTML galerie bude pro každého hračka. Máte-li k dispozici internetové připojení, pak vygenerovanou galerii kliknutím na tlačítko [Uložit na FTP] rovnou přesunete na webový server. Stejně snadno lze fotky poslat přátelům e-mailem. (Vše se opět týká verze Pro). Kromě toho nabízí ZME možnost odeslat fotky na vyvolání do on-line sběren FotoStar nebo FotoLab.

Nastavení

Zde si pro zestručnění povíme jen o těch nejzajímavějších parametrech. Dialog Nastavení aktivujeme kliknutím na ikonu , parametry lze měnit v šesti sekcích:

Všeobecné - Zde můžete měnit vzhled aplikace, tak zvané skiny. Další získáte na webu výrobce kliknutím na odkaz Získat další. Také zde např. nastavujete implicitní hodnotu komprese souborů JPG.

Zobrazení - Nastavení toho, jaké soubory vlastně v průzkumníku uvidíme.

Náhledy - ZME si pro urychlení práce ukládá náhledy obrázků stranou, takže když vstoupíte do nějaké složky podruhé, objeví se vám náhledy podstatně rychleji. V této sekci právě nastavujete parametry "cache" náhledů a také velikost a kompresi náhledu. My se slabším zrakem poničeným koukáním do monitoru dlouho do noci si rádi nastavíme velikost náhledu na hodnotu Největší.

Editor - Zde je jen několik základních parametrů vztahujících se k oknu editoru.

Složky - Cesty, kde jsou fyzicky umístěny obrázky, alba a výsledky hledání. Myslím, že není třeba nic měnit.

Typy souborů - Pokud chceme, aby byl ZME základním programem pro práci s vybranými typy souboru, zaškrtněte je právě zde.

Závěr

Na konec každého článku patří jakési shrnutí a zhodnocení. Tedy shrnuto a zhodnoceno, Zoner Media Explorer je opravdu profesionální produkt pro správu a úpravu obrázku, speciálně fotografií. Vše zde máte pod jednou střechou a rychle dostupné. A kdo by snad chtěl ještě víc, tomu připomenu, že existuje verze 6 (recenzi viz PC WORLD č. 12/03), na kterou můžete za zvýhodněných podmínek upgradovat. Nicméně ZME 5 máte od nás úplně zadarmo...

Pozn. red.: Rychlokurz se týká verze Pro. Oproti verzi Home, kterou najdete na našem CD, má navíc některé speciální vlastnosti: stahování obrázků z webu, export do PDF, vytváření HTML galerií, přenos souborů přes FTP a odesílání e-mailem.4

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows

Jan Povolný

C04P0450

Po měsíční prázdninové pauze se opět potkáváme u našeho seriálu s novou dávkou tipů a triků pro Windows a MS Office. Okurková sezóna dostála svému názvu a okurek se skutečně díky troše srpnového sluníčka urodilo docela dost. Nicméně i v tomto prázdninovém suchu (bohužel pouze informačním) najdeme něco zajímavého.

Například mimosoudní dohodu Microsoftu s týmem kolem Lindows (linuxová distribuce) . Manažeři Lindows se tohoto názvu za tučné odstupné navždy vzdali, což podle mého mínění povede k zániku této nepříliš úspěšné distribuce. MS Word jako by to již předem předpokládal (resp. jeho technologie Intellisense), automaticky opravuje název Lindows na Windows. Jak se sluší a patří na produkt Microsoftu.

Přejděme nyní k samotnému obsahu seriálu. Dnes se podíváme do světa Windows i MS Office, který má v tomto díle poněkud navrch. Velikonoční vajíčka až příště.

Tipy pro Windows

Jak na formát pošty

(Outlook Express) Časy, kdy se e-mailem rozuměl jednoduchý neformátovaný (ale o to přehlednější) text, jsou nenávratně pryč. Dnes je elektronická pošta jednou ze dvou služeb (společně s WWW), které někteří lidé zaměňují slovem internet.

E-mail už rozhodně nejsou pouhé textové zprávy. Změnil se jak jeho obsah, tak i možnost přikládat jednoduchým způsobem nejrůznější přílohy. Většina moderních klientů umožňuje pokročilé formátování zprávy, včetně vkládání obrázků apod. Nicméně ne vždy je takto formátovaná zpráva žádoucí (většinou v HTML), neboť příjemce může mít klienta, který tento typ e-mailu nedokáže zobrazit. Naštěstí téměř každý klient, včetně tolik zatracovaného OE, umí formát zprávy definovat. V tomto tipu si ukážeme, jak se to dělá.

Spusťte OE a jděte do roletového menu Nástroje. Zde zvolte poslední položku Možnosti. Zajímavou záložkou je Odesílání, kde lze definovat formát a vzhled odchozí zprávy. Povšimněte si hlavně sekce Formát odesílání pošty, kde můžete v základu zvolit, zda se má zpráva formátovat jako HTML, nebo zda má zůstat jako prostý text. V druhém případě nebudete moci do zprávy vkládat grafiku, ani jinak formátovat písma a jejich velikost. Odměnou za toto omezení je však absolutní čitelnost takové zprávy ve kterémkoliv e-mailovém programu.

Poklepejte na tlačítko Nastavení prostého textu. V následném dialogu máte možnost nastavit další parametry, jako formát zprávy (ponechte raději na MIME), zalomení řádků (určíte šířku textu, např. textové unixové terminály zobrazí na řádku 80 znaků) a odsazení pomocí znaménka "větší než" u textu, na který odpovídáte.

Je samozřejmě nesmyslné vzdát se úplně možností formátované zprávy na úkor striktně prostého textu. Pro jednotlivé položky vašeho adresáře (tedy pro budoucí příjemce) můžete totiž v OE definovat, zda se jim má vaše zpráva poslat jako formátovaný HTML text, nebo jako text prostý. Nastavíte tedy výše uvedeným způsobem parametry prostého textu a poté určíte osoby, kterým se bude takto nastavená zpráva zasílat. Ostatní si mohou dále užívat bohatého formátování HTML.

Nastavení provedete poklepáním pravým tlačítkem na příslušnou osobu ve vašem adresáři a volbou položky Vlastnosti z kontextového menu. Na záložce Jméno potom najdete v dolní části dialogu možnost Odesílat e-maily pouze jako prostý text, kterou zaškrtněte. Toť vše.

Vícenásobné asociace

(Win 95/98) Již mnohokrát jsme se v našem seriálu bavili o konfiguraci asociací souborů s aplikacemi ve Windows. Přesto jsme ještě stále nepostihli všechny možnosti nastavení. V následujícím tipu si ukážeme další způsob, jak asociace konfigurovat, tentokrát budeme vytvářet vícenásobné.

Pro čtenáře, kteří netuší, o čem se mluvilo v předchozím odstavci malé vysvětlení. V systémech Windows od Microsoftu se používá pro identifikaci typu souboru třípísmenková přípona. Tu asi každý z vás alespoň jednou viděl. Podle této přípony Windows poznají, jakou mají spustit aplikaci pro prohlédnutí nebo editaci daného souboru. Po instalaci Windows jsou již přednastaveny některé asociace na aplikace, které máte ve Windows k dispozici od Microsoftu. S instalací dalších programů postupně přibývají další asociace. Tento fakt ale s sebou nese i problémy.

Například soubory s koncovkou RTF (Rich Text Format) jsou implicitně asociovány na program Wordpad. Po instalaci kancelářského balíku Office jsou tyto asociace přepsány a soubory RTF se otevírají už jen v MS Wordu. Pro prohlížení souborů vám ale stačí spolehlivě Wordpad, který se spouští rychleji a zabírá menší místo v paměti.

Řešení této situace je mnoho, některá jsme už popisovali v minulých dílech. Pro připomenutí: asociaci můžete samozřejmě zcela změnit zpět na Word, nebo můžete pro výběr aplikace použít položku SendTo, která je k dispozici ve složce Windows. Další možností je právě vytvoření více asociací k jedné koncovce. Jde to a výhodou je, že všechny takto vytvořené další asociace se zobrazí přehledně u daného typu souboru v kontextovém menu.

Poklepejte na ikonu Tento počítač a z roletového menu Zobrazit zvolte položku Možnosti složky. Zde přejděte na záložku Typy souborů, kde najdete seznam všech asociací, které jsou momentálně ve vašich Windows nakonfigurované. V seznamu vyhledejte příponu (typ) souboru, který chcete upravit, a po jeho výběru stiskněte tlačítko Upravit na pravé straně dialogu. V následném okně máte k dispozici popis typu, výchozí koncovku a seznam akcí, jenž nás zajímá nejvíce. Například u zmiňovaného RTF najdete akce open, print a printto. Důležitá je v tomto případě akce open, která Windows říká, v jakém programu mají soubory RTF otevřít. Nechte existující asociace být a pomocí tlačítka Nový přidejte další. V našem případě nazvěte novou akci například Otevřít ve Wordpadu a do spodní kolonky vyberte pomocí tlačítka Procházet program wordpad.exe, který najdete ve složce c:\Program Files\Accessories\. Po potvrzení vám do seznamu přibude akce. Nyní ještě zbývá určit, jaká akce bude mít po poklepání na soubor RTF přednost. To určíte tak, že vyberete požadovanou akci a stisknete tlačítko Výchozí.

Pokud nyní poklepete na soubory typu RTF, provede se výchozí akce z vašeho seznamu, jestliže chcete provést jinou akci (třeba právě otevření RTF ve Wordpadu, nikoliv ve Wordu), klepněte na soubor RTF pravým tlačítkem a v kontextovém menu uvidíte naše známé Otevřít ve Wordpadu. Takto můžete přidat hned několik možností pro otevření a všechny je uvidíte v kontextovém menu.

Lepší Quick View

(Win 98) Určitě všichni znáte z Windows 98 utilitu QuickView, neboli v češtině Zběžné zobrazení. Tato utilita s skládá z jednoho spouštěcího programu a spousty dll knihoven obsahujících prohlížeče pro mnoho formátů. Pokud tedy chcete prohlédnout například dokument Wordu, nebo v horším případě nějaký obrázek, nemusíte mít nutně nainstalovaný MS Office, aplikace Zběžné zobrazení vám jej v hrubých rysech předvede. Použití je snadné, prostě poklepejte na daný soubor pravým tlačítkem a zvolte položku Zběžné zobrazení z kontextového menu.

Nicméně tento postup má jednu nevýhodu. Položka Zběžné zobrazení se vám objeví jen u souborů, jejichž koncovka je zaregistrovaná k prohlédnutí v programu QuickView. Tento program ale kupodivu umí někdy zobrazit i soubory, které zaregistrované nejsou, a vy k němu potom nemáte z kontextového menu přístup.

Nejlepší náprava tohoto "problému" je doplnit aplikaci Zběžné zobrazení přímo do podmenu Odeslat, ke kterému se dostanete také stiskem pravého tlačítka na libovolném souboru. Spusťte program Průzkumník (Start  Programy - Průzkumník) a jděte do adresáře Windows  Systém - Viewers. Zde naleznete program quikview.exe. Chytněte jej pravým tlačítkem myši a přetáhněte z pravé části Průzkumníka do stromu v levé části přímo na podadresář Send To v adresáři Windows. V následném kontextovém menu zvolte položku Vytvořit zde zástupce. Hotového zástupce pak klávesou F2 přejmenujte na libovolné jméno (třeba QuickView) a ukončete Průzkumníka. Pokud nyní klepněte na zvolený soubor pravým tlačítkem a zvolíte v kontextovém menu Odeslat - QuickView, program se vás dotáže, zda ho skutečně chcete použít i v případě neznámé přípony, potvrďte stiskem OK a doufejte, že Quick View váš soubor zobrazí.

Tipy pro MS Office

Text do tabulky

(MS Word) Když se řekne ve spojitosti s MS Office slovo tabulka, vybaví se každému MS Excel, který má v tomto balíku tabulky na starosti. Již v několika tipech jsme si ale předvedli, že na tvorbu tabulek jako takových (tj. po stránce vizuální, nikoliv početní) není špatný ani MS Word. V tomto tipu si ukážeme další z jeho drobných tabulkových možností.

Mějme nějaký dokument, typicky seznam zaměstnanců s telefonními čísly, nebo jenom seznam něčeho jiného, co byste rádi měli lépe uspořádané v tabulce, nicméně máte k dispozici pouze dokument, nebo prostý text. První možností je tento text importovat a upravit v Excelu. Druhou možností, někdy použitelnější, je použít na konverzi do tabulky samotný Word, a neodchylovat se tak například od použitého formátu (pokud máte připravený text také ve Wordu).

Označte ve Wordu text, který byste rádi převedli nějakým způsobem do tabulky. Poté jděte do menu Tabulka a zvolte Převést a pak Text na tabulku. Následný dialog je pro úspěšný převod klíčový. Nastavte vše podle vašich představ, zvýšenou pozornost věnujte nastavení oddělovače jednotlivých sloupců tabulky v dolní části dialogu. Můžete zde zvolit i vlastní znak, kterým jsou jednotlivé položky odděleny. Poté klikněte na tlačítko Autoformát, pod nímž si můžete vybrat některý z předpřipravených vzhledů tabulky, včetně barev a rozvržení. Jednotlivé položky samozřejmě můžete měnit. Poté vše potvrďte a doufejte v dokonalý převod.

Konec stránky

(Word 2000) Tento tip je určen hlavně pro uživatele MS Wordu. Tito uživatelé jistě znají všechna úskalí při tvorbě hlavně delších dokumentů. MS Word totiž není primárně určen pro takzvané lámání textu, k tomu se používají specializované aplikace, jakou je například Adobe Pagemaker. Nicméně spousta organizací stále používá pro tvorbu jednodušších publikací MS Word, a právě při definitivní formátování textu a grafiky na jednotlivých stránkách dokumentu naráží na největší problémy.

Microsoft implementoval do Wordu několik technologií (IntelliSense), které mají za úkol usnadňovat tvůrci dokumentu práci a opakované procesy co nejvíce automatizovat. Word za vás dělá mnoho věcí a je opravdu těžké ho někdy přinutit k tomu, co opravdu chcete. Jedním z problémů je i neustálé přesouvání textu mezi stránkami.

Kontinuální text ve Wordu je velmi živý, nikdy nemáte jistotu, že po zdánlivě kosmetické úpravě najdete příslušné odstavce na stejné stránce, kde byly před poslední zálohou. Při tvorbě dokumentu, který posléze pouze vytisknete na místní tiskárně, nebo jej máte jen v elektronické podobě, to tolik nevadí, nicméně pokud chcete dokument předat tiskárně a ta z něj má vytvořit brožuru nebo něco podobného, je potřeba zajistit jeho stabilitu.

Pomineme nyní pravidla, která by se měla při tvorbě dodržet (definice stylů, jednotné tabelátory, šířka řádku apod.), ke stabilitě dokumentu také přispěje vkládání takzvaného konce stránky. Pokud jste si jisti, že stránka vypadá tak, jak by měla, vložte za poslední znak značku Konec stránky, z roletového menu Vložit - Konec. Toto proveďte na každé stránce a text vám nikam neuteče. Všimněte si, že v dialogu Konec je možnost volby více "konců", které také, vhodně vložené, podpoří stabilitu dokumentu.

Skryjte svá data

(Excel) MS Excel získal za dobu svého vývoje slušnou zásobu funkcí a možností nastavení. Dnes se nacházíme v informační společnosti, kde mají data svou neodmyslitelnou hodnotu. Proto se i Excel tomuto trendu přizpůsobil a v posledních verzích nabízí mnoho možností, jak zachovat data v dokumentu neporušená, nebo jak je v dokumentu skrýt.

Slouží k tomu zejména funkce Zámek v roletovém menu Data, která dovoluje aplikovat ochranu heslem na celý dokument, nebo jenom na jednotlivé buňky. Vzorce a výsledky lze samozřejmě také schovat.

Výše uvedené možnosti se velmi dobře aplikují na celý dokument nebo na jeho části, nikoliv už na jednotlivé buňky. Jestliže chcete poschovávat jednotlivé buňky ve vaší tabulce bez ohledu na zámky, použijte následující jednoduchý postup.

Spusťte Excel a vytvořte tabulku, nebo otevřete nějaký již hotový dokument. Označte buňku, jejíž data chcete v tabulce ukrýt. Upozorňuji, že data neschováte úplně, stále budou viditelná ve funkčním poli pod ikonami, kde se standardně obsah buňky objevuje a kde jej můžete editovat. Nicméně ve výsledné tiskové sestavě data neuvidíte, stejně tak jako při prezentaci tabulky v jiném dokumentu. Poklepejte nyní na buňku pravým tlačítkem myši a zvolte z kontextového menu možnost Formát buněk.

V následujícím dialogu jděte na první záložku Číslo a zvolte ze seznamu Druh možnost Vlastní (abyste mohli vytvořit vlastní druh čísla). Nyní vepište do kolonky Typ tři středníky (asi takto ;;;) a celý dialog potvrďte.

Vaše buňka má nyní vlastní formát čísla prezentovaný třemi středníky, který zajistí, že je hodnota buňky v dokumentu neviditelná. Nicméně tam skutečně je a projeví se ve všech výpočtech zahrnujících tuto buňku. Její obsah také můžete vidět (jak bylo zmíněno výše) i ve funkčním řádku v horní části Excelu.

Intertipy

Vítáme vás u dalšího vloženého článku se spoustou internetových odkazů. Dnešní díl věnujeme stránkám pro programátory, vývojáře, tvůrce WWW stránek a podobné.

Ve zdánlivém klidu okurkové sezóny se toho na poli internetu děje poměrně mnoho. Stále překvapuje Český telecom, který zrychluje a snad i trochu zlevňuje ADSL. Jako by se již mělo blýskat na lepší časy. Uvidíme, co vývoj přinese, problémem u ADSL jsou opět nízké datové limity (např. oproti kabelové televizi, jejíž měsíční paušál je podobný ADSL) a Fair User Policy, která je aplikována právě v závislosti na těchto limitech. Je trošku nepochopitelné, že při broadbandovém internetovém připojení (co to slovo asi znamená) máte k dispozici pouhé 3 GB dat měsíčně, které dokážete při této rychlosti stáhnout během několika málo hodin.

Vy, kteří už solidní připojení vlastníte, se pusťte do následujících odkazů. A vy ostatní se o to můžete alespoň pokusit.

Vše o céčku s plusem

http://cplus.about.com

Jelikož věnujeme dnešní díl také tipům pro programátory, začneme velmi propracovaným serverem po stránce designu i obsahu. Na výše uvedeném odkazu najdete komplexní informace o jazycích C a C++.

V úvodu je vám nabídnut souhrn posledních článků uvedených na tomto serveru, které se týkají převážně konkrétních problémů při tvorbě softwaru. Po levé straně pak najdete obsáhlé menu, které začíná sekcí s odkazy na tutoriály céčka, pluskového céčka a odkazem na tipy a triky. Samotné tipy se ještě dále dělí dle programovacího jazyka, následuje tematické dělení a pak již můžete vstřebávat první rady. Tipy jsou zpracovány výborným a přehledným způsobem (barevné zvýraznění kódu apod.).

Pokud budete pokračovat v menu níže, objevíte další odkazy, tentokrát již tematicky dělené linky na jiné stránky s podobným zaměřením. Poslední sekcí menu jsou články a zdroje, kde je vám opět k dispozici nepřeberné množství dalších užitečným odkazů týkajících se nejen jazyka C, ale i třeba ASP a .NET technologie.

Stránka nabízí nezbytný vyhledávač, navíc pak možnost zasílání novinek na e-mail. Vše anglicky.

Exceltip

http://www.exceltip.com

Další výborná stránka, která se tentokrát velmi komplexně věnuje tabulkovému kalkulátoru MS Excel. Najdete zde informace pro obyčejnou práci, jako je třeba tvorba standardní tabulky, ale také tutoriály popisující VBS programování a vytváření maker.

Úvod stránek patří spíše reklamě a je poněkud méně přehledný, proto doporučuji co nejrychleji zvolit odkaz Menu, umístěný v horní části. Zde najdete výmluvná hesla, jako Excel books (popisuje a recenzuje příslušné publikace), Excel tips, Forum a dokonce i Word tips, neboť práce ve Wordu s Excelem často velmi úzce souvisí. Pod odkazem Excel tips, který nás nejvíce zajímá, najdete další tematická členění až k samotným jednotlivým tipům, které jsou opět velmi dobře provedeny. I přes přítomný vyhledávač vlastní výroby existuje na těchto stránkách užitečná pomůcka My tips, kde si můžete seřadit odkazy na nejzajímavější nalezené tipy. Jedná se o jakési menu oblíbených (favorites), tak jak jej znáte z internetových prohlížečů. Vše anglicky.

Builder.cz

http://builder.cz

Z českých luhů a hájů nesmíme pominout výborně provedenou stránku builder.cz. Jedná se o magazín, který se komplexně věnuje nejznámějším programovacím jazykům i "praktikám". Ihned v úvodu se bohužel dočtete smutnou zprávu, jež zastavuje publikaci nových článků na tomto webovém serveru. To vám ale nezabrání zapátrat ve velmi rozsáhlém archivu. Stránka obsahuje vlastní vyhledávací nástroj, jenž vám umožní prohledat zvlášť všechny rubriky serveru. Po pravé straně pak máte k dispozici přehled všech vyšlých seriálů, stačí si zvolit jazyk, který vás zajímá, a dostane se vám hned několik článků na toto téma. Po levé straně máte potom velmi přehledným způsobem zobrazeny poslední diskusní příspěvky, běžící v diskusních skupinách provozovaných na serveru.

Jako třešnička na dortu potom působí možnost zasílání týdenního souhrnu nových článků na váš e-mail. Vše srozumitelnou formou a hezky česky.

Lukis page

http://www.luki.webzdarma.cz

Tato stránka právě nepatří mezi HTML skvosty, ale najdete na ní velmi zajímavý programátorský obsah. V úvodu se můžete dočíst pár informací o tom, kde se zrovna nacházíte. V levém přehledném menu pak doporučuji odkaz Programovaní, kde se toho dozvíte dost a dost o jazyce C. Lahůdkou je pak deník šíleného programátora, ukrytý pod odkazem Kecy. Doporučuji pročíst, opravdu stojí za to.

Ze zbytku pak zbývá zmínit stránku Downloady, kde najdete něco málo ke stažení, a Guestbook, kde můžete zanechat autorovi své myšlenky a postřehy. Zábavné, inspirující, česky.

Windows Developer

http://www.windev.cz

Ačkoliv se jedná o firemní prezentaci, najdete na této stránce mnoho užitečných informací a programů pro začínající i pokročilé vývojáře. Na úvodní stránce vás autor seznámí s obsahem magazínu Windev. V levé části pak máte k dispozici přehledné menu se stejným obsahem. Nejzajímavější je asi seznam běžících seriálů, týkajících se převážně programování v C++ pod Windows.

K dispozici máte i velké množství hotových freewarových aplikací ke stažení a další odkazy na stránky s podobným zaměřením. Nechybí vlastní vyhledávací nástroj. Vše hezky česky.

WebTip

http://www.webtip.cz

Opět stránky o programování, nicméně tentokrát budeme programovat aplikace pro World Wide Web. Na výše uvedeném odkazu najdete velmi komplexní stránku, obsahu-jící maximum informací o všech webových technologiích. Informace jsou prezentovány prostřednictvím článků a tematicky zaměřených seriálů.

Celá stránka je rozdělena do tří základních oblastí: technologií, softwaru a designu. Tyto části jsou přehledně barevně odlišeny. V úvodu máte k dispozici seznam novinek ze všech těchto částí, po levé straně pak najdete komplexní menu, opět rozdělené i barevně odlišené. V softwaru najdete seznam nejznámějších používaných editorů HTML, případně grafických editorů. Technologie obsahuje přehled dostupných programovacích jazyků, od HTML přes ASP až po PHP nebo Flash. Design vás provede návrhem stránek jako takových, Poslední část Služby se věnuje provozu diskusních listů a obsahuje odkazy na další zajímavosti.

Na stránce nechybí vyhledávač ani novinky zasílané na váš e-mail. Odpovědět můžete v anketě. Vše v češtině.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Chcete telefonovat po internetu? I

Patrik Malina

C04P0467

V následujícím článku se dozvíte, proč může IP telefonie přinášet některé výhody, za jakých podmínek je pro vás vhodná, co vám přinese a zda se vám rozhodnutí telefonovat po internetu může finančně vyplatit.

Přenášení hlasu na bázi internetového protokolu IP (tedy VoIP) není ničím zásadně novým (myšleno v horizontu například posledního roku). Řešení postavená na tomto principu již dnes využívá řada společností, jež zavedly kompletní telefonní přenos do této podoby, avšak služby jimi zvolené nepředstavují v zásadě nic použitelného pro běžného, koncového uživatele. Vedle těchto "velkých" implementací však existují cesty, jimiž se může ubírat právě i méně náročný uživatel internetové přípojky. V následujícím textu najdou informaci právě zástupci této internetové komunity: popíšeme si způsoby, jak IP telefonii vyzkoušet, řekneme si, co dokáže, a zhodnotíme praktickou použitelnost v "ostrém" provozu.

Proměny putování hlasu

Realizace telefonních hovorů pomocí přenosu prostřednictvím IP sítí (na velké vzdálenosti typicky internetem), již budeme pro zjednodušení označovat jako internetová telefonie, je prozatímním vyvrcholením vývoje této služby, běžně dostupné koncovým uživatelům za zajímavých cenových podmínek. Přestože od dob, kdy pánové Bell a Gray podávali své patentové přihlášky na telefon (mimochodem, druhý jmenovaný se zpozdil jen o několik hodin), uběhlo již 128 let a vývoj se ubíral roztodivnými cestami, pro správné pochopení výhod internetové technologie nám opět bude stačit zjednodušení - rozdělíme si proměny telefonních přenosů do tří fází a objasníme si, proč nám "internetová" forma může přinést mimo jiné výrazné zlevnění.

Po velmi dlouhé období od samotného vynálezu až do zhruba 50. let minulého století se princip propojování telefonních hovorů v zásadě nezměnil. Jakmile účastníci hovoru použili telefonní přístroj, bylo zajištěno nejdříve sestavení komunikační trasy, a to pomocí postupného přepojování na všech mezilehlých ústřednách. Výsledkem byl tedy v podstatě přímočarý elektrický spoj, jenž nesl signál obsahující vlastní hovor, a tomuto principu propojování dodnes říkáme komutovaná linka. Z hlediska srovnání s dalšími fázemi vývoje telefonie je klíčová především skutečnost, že sestavením a využitím trasy pro probíhající hovor jsou všechny fyzické linky dočasně "okupovány" a nelze je využít pro přenos jiný - zkrátka jsou dočasně "vaše" a nikdo si je nemůže v tu chvíli také vypůjčit. Důsledky tohoto mechanismu zažíváme dodnes: připojíte-li se dial-upem k internetu, nemůžete volat (a naopak), linka je drahá (nelze ji sdílet a dělit se o náklady) a počítají se vám impulsy. Na druhou stranu, je-li zrovna linka "vaše", máte ji k dispozici v celé kapacitě. Popsaný postup je označován příznačně jako přepínání okruhů (circuit switching).

Tento mechanismus byl samozřejmě velmi nevýhodný především při volání "meziměsto", neboť vybudovat obrovské kapacity na pokrytí nároků mezi metropolemi s dodržením pravidla "jeden hovor - jedna linka" se stávalo nejen neúnosně drahé, ale postupně i nereálné. Proto byl již v průběhu 30. let minulého století zaveden do praxe další převratný postup, označovaný jako frekvenční multiplex. Jeho princip nyní není důležitý, podstatný je ale fakt, že důsledkem bylo využití jednoho fyzického vedení mezi ústřednami pro více hovorů najednou, neboť onen multiplex uměl do drátu "namačkat" více paralelních hovorů. Výše zmíněné omezení komutovaných linek však zůstalo - stále jste při hovoru blokovali linku, přestože byla přenášena mnohem rafinovanějším a úspornějším způsobem.

Přibližně před 50 lety začala druhá zásadní fáze vývoje telefonie, kterou můžeme označit jako digitalizace. Důvodem byl opět problém spojení mezi ústřednami, neboť klasický formát přenosu i s využitím multiplexu byl blízko svému limitu a prostě to tak dále nešlo. Ačkoliv samotná problematika digitalizace je velmi zajímavá a její zavedení je obrovským přínosem, jeden zásadní problém tím vyřešen nebyl. Ačkoliv hovory jsou přenášeny ve zcela odlišné formě, dovolující zvýšení kvality či rychlosti, podstatné je, že se stále jedná o přepojování okruhů, byť digitálních. Ačkoliv za 50 let digitalizace dorazila k poměrně dokonalé formě např. v podobě ISDN a vše vede až domů k uživateli, stále při realizaci hovoru blokujeme celý okruh a nikoho dalšího do něj nepustíme. Nenechte se mást tím, že služba EuroISDN dovoluje zároveň telefonovat a stahovat data: to je jen "finta", neboť jsou k vám zavedeny kanály dva (díky digitalizaci po jednom drátu), a je to totéž, jako byste měli dva staré, tradiční dráty pro dva telefony. Koneckonců spolehlivě to poznáte při vyúčtování - každý kanál se tarifikuje zvlášť a hádejte proč: správně, jsou to dva nezávislé přepojované okruhy, jež po dobu spojení máte jen pro sebe. Nesejde na tom, že jsou digitální.

Co řeší IP telefonie

Teprve více než sto let po vzniku telefonu se začala připravovat živná půda pro revoluci, jež by mohla zlomit dodnes platící dogma "jeden hovor - jeden přepínaný okruh". Rozvoj internetu je totiž zároveň rozvojem přenosu dat poněkud odlišným způsobem, než ono spojování okruhů. Principem, díky němuž mimo jiné ve výsledku mohl internet masově prorazit, je sice také sdílení linek, avšak pomocí přepínání paketů (packet switching), což si samozřejmě vysvětlíme.

Představte si, že dřívější propojení ústředen je nahrazeno něčím, co připomíná řečiště, jen s tím rozdílem, že máme dvě koryta - v jednom plyne říční proud tam, v druhém zase zpět. Pokud někdo zahájí telefonní hovor, ústředna přijme žádost o telefonování, avšak nepřepne směrem k další ústředně celý okruh a neobsadí celý kanál, ale stane se něco jiného: pomocí signalizace dá protější ústředně najevo, komu že voláme, ten se prostřednictvím "zvednutí" připraví, a pak začne něco na první pohled podivného. Náš odchozí hovor je na ústředně postupně "rozsekán" na malé kousíčky, zvané pakety, vrhán do plynoucího řečiště, na druhé straně skládán protější ústřednou a předáván příjemci v očekávané podobě. Protože řečiště plyne bleskurychle a sekání i skládání paketů trvá zlomky vteřin, prostě normálně telefonujeme. Zásadní principiální výhodou je tedy to, že plynoucí řečiště lze paralelně využívat pro mnoho hovorů bez toho, abyste si jakoukoliv linku či okruh blokovali pro sebe. Telefonuje-li někdo další, ústředna prostě hrne jeho pakety také do společného řečiště, desítky či stovky hovorů se takto bez potíží míchají a na druhé straně jsou díky jednoznačné identifikaci správně vyloveny a sestaveny. A protože klíčovým řešením pro popsaný způsob dopravy je síťový protokol IP, je jméno tohoto postupu nasnadě.

Realita a klíčové výhody

Velmi zajímavé jsou pak důsledky praktické, které následně využijeme. Výše popsané "paketové řečiště" dnes totiž nemusí začínat mezi ústřednami, ale u vás doma, a to díky zlepšujícím se možnostem internetového připojení. Od vás poteče pomocí protokolu IP váš hovor stejně jako třeba e-mailová pošta či webové stránky, dále se bude mísit s ostatními daty (to jak se u vašeho poskytovatele internetového připojení proudy propojují a promíchávají) a na druhé straně u příjemce je zase vše sestaveno a přijato. Pro telefonování vám tedy v ideálním případě stačí internetová konektivita a nepotřebujete komutovanou linku! Pojato prakticky, ideální je např. internetová přípojka pomocí kabelového rozvodu, neboť k vám tímto internet proudí zcela nezávisle na klasických telefonních linkách a nejste omezování tarifikací tradičních telekomunikačních operátorů. Ale finančně výhodné může být nasazení i v kombinovaném prostředí. Zde je dobrým příkladem tuzemská podoba služby ADSL: při jejím využívání sice platíte paušální poplatek za telefonní přípojku, avšak na telefonování samotné již můžete používat "IP řečiště" pomocí ADSL, tedy internet. Součet paušální platby za ADSL a jinak nevyužitou telefonní přípojku nebude tak vysoký, jako kdybyste místo toho všechny hovory realizovali klasicky (obzvláště, pokud jste čilejší telefonující). Na druhou stranu, nesmyslným nápadem je třeba využívat IP telefonii přes ISDN přípojku, protože připojení k internetu je tarifikováno jen nepatrně výhodněji než samotný telefonní hovor a v podstatě se to nevyplatí právě díky malému rozdílu v platbě za tyto dva odlišné způsoby přenosu. Vzpomínáte, čím to je? Ano, i ISDN přepojuje okruhy... Maximální výhody IP telefonie tedy vyniknou, pokud máte internetové připojení co možná nejvíce nezávislé na klasickém telefonním vedení a v ideálním případě platíte paušální platbou bez ohledu na množství přenesených dat.

Samozřejmě, že v některých ohledech je realita komplikovanější. Pokud telefonujete pomocí klasických linek a telefonní stanice od operátora, používáte třeba takovou samozřejmost, jakou je telefonní číslo. Jenže to nemusí být v případě IP telefonie vždy tak jednoduché. Pokud větší firmě někdo zajistí celou IP strukturu, tak mu dodá telefonní ústředny, čísla i propojení do ostatních sítí. Jenže co domácí uživatel? Je tedy třeba vyřešit otázku vyhledání a připojení vašeho protějšku a také vy jako uživatelé IP telefonie se musíte rozhodnout, zda "budete vidět" i z ostatních klasických sítí, jinými slovy, zda bude možné vám zavolat třeba z telefonní budky. Kdo dokáže toto zařídit, si řekneme dále.

Telefonujeme po internetu

V předchozích odstavcích jsme si popsali přiměřené teoretické základy a především dospěli k závěrům, proč může být IP telefonie i pro vás zajímavou službou. Nyní se zaměříme na praktické postupy a ukážeme si názorně, jak celou věc zařídit. V závislosti na možnostech a ceně takovýchto služeb si představíme typické varianty, abyste rozpoznali jejich výhody a mohli se pro tu či onu zodpovědně rozhodnout. Ještě než se pustíte do podrobného studia, rádi bychom předešli případnému zklamání: pokud budete chtít službu kvalitní a univerzálně využitelnou, připravte se, že to bude stát peníze. Ale ušetřit rozhodně můžete, a to velmi výrazně.

Základní předpoklady: připojení

Než zahájíte jakékoliv praktické pokusy, je samozřejmě nutné připravit výchozí podmínky. Protože se jedná o telefonii internetovou, pochopitelně začneme od připojení k internetu. Jeho charakter je pro vaše další možnosti zcela určující, a protože pojem "broadband" či širokopásmové připojení do domácnosti je v tuzemsku stále spíše sci-fi, budou možná tyto řádky neradostné. Leč nebudeme si nic nalhávat.

Pro koncového domácího uživatele je jednou z nejlepších variant připojení kabelovým internetem. Technické možnosti jsou velmi dobré, šířka pásma celkem vyhovující a spolehlivost také není k zahození. Ohledně výsledné ceny je klíčový fakt, že kabelový rozvod je komunikační trasou, jež nepodléhá správě telekomunikačního operátora, takže pouze platíte paušální poplatek poskytovateli internetového připojení. Z technického pohledu je důležitý ještě jeden aspekt: vlastnictví pevné veřejné IP (síťové) adresy, aby vás bylo možno z jiných sítí přímo "adresovat", tedy v podstatě zaměřit a oslovit.

Přestože ADSL představuje v našich poměrech jednu z nejlepších variant domácího internetového připojení (což je smutné), nemusí vždy vyhovět požadavkům na IP telefonii. Obecně je tato technologie slušně využitelná, avšak díky vysokému poměru agregace (tedy sdílení pásma mnoha uživateli) se v období špiček může telefonování stát zhola nemožným. Pokud však nevyžadujete bezprostřední dostupnost naprosto kdykoliv a odložení hovoru kvůli přetížení na jiný čas vás netrápí, pak při "domácím" nasazení nemusíte mít potíže. Z hlediska finančního je zde mírnou nevýhodou nutná paušální platba za telefonní přípojku, bez níž ADSL nemůže být přivedeno, avšak pokud jste tak jako tak na tyto podmínky přistoupili kvůli internetové konektivitě, IP telefonie vám může přinést v zásadě jen úspory. I zde je potřeba si dát pozor na přidělení veřejné IP adresy, aby vás bylo možné lokalizovat.

Složitější situace je již v oblasti bezdrátových spojení, jež jsou většinou zatíženy poměrně nízkou spolehlivostí přenosu a velmi proměnlivou propustností. Pokud disponujete některým z komerčních bezdrátových připojení, pak je IP telefonie velmi dobře možná při dostatečné šířce pásma (přibližně se řiďte srovnáním s kapacitou ADSL či kabelového internetu). V případě použití Wi-Fi jsou potíže dány nepředvídatelnými možnostmi přípojných bodů podle množství zrovna připojených klientů. Pokud tento typ komunikace využíváte při přístupu k internetu z domova, velmi záleží na tom, co vám poskytovatel nabízí a garantuje.

Bohužel do oblasti na hranici praktické použitelnosti musíme odsoudit připojení pomocí dial-upu či ISDN linky. Takto nekompromisní bychom nemuseli být ani tak z důvodu kapacity (koneckonců VoIP poskytovatelé se dušují, že šířka pásma je dostačující), neboť při vrcholném vypětí by kapacita mohla vyhovět, ale spíše proto, že součet všech nepříznivých aspektů je příliš vysoký: nespolehlivé připojení, proměnlivá a malá šířka pásma, a hlavně velmi nevýhodná tarifikace použití linky. Bohužel o nic lépe na tom není ani řešení internetového přístupu pomocí datových toků v síti mobilních operátorů, neboť třeba GPRS je sice možné využívat za paušální platbu, ale malá a nespolehlivá šířka pásma tuto technologii prakticky vylučuje ze hry.

Základní předpoklady: software a hardware

Jak jste jistě sami odhadli, kromě internetového pripojení bude ještě potřeba cosi, co nahradí poslední článek řetězce: telefonní přístroj. Ačkoliv to vypadá banálně, je zde několik možností, podle míry požadovaného komfortu.

Samozřejmostí je počítač třídy PC s operačním systémem, pokud používáte Windows, stačí vám i verze 98 a pochopitelně cokoliv novějšího. Z hardwaru dále budete potřebovat zvukovou kartu, která nemusí být rozhodně drahá, neboť telefonování má nesrovnatelně nižší nároky na kvalitu než třeba poslech hudby. Pro vstup a výstup zvukových signálů pochopitelně také potřebujete sluchátka s mikrofonem, pro hlasitý poslech pak třeba malé reproduktory, jež opět nemusí patřit k nejdražším.

Jsou-li vaše nároky na komfort při telefonování vyšší nebo jste prostě zvyklí na telefonní sluchátko, není velkým problémem zakoupit "napodobeninu" telefonu, ovšem s připojením typicky přes USB port. Pokud upřednostňujete tuto variantu, připravte si nějakou tu tisícikorunu navíc. Protože nepředpokládáme, že budete vyžadovat maximální luxus, pojednání o "pravých" IP telefonech, jejichž cena začíná na mnoha tisících korun, odložíme jako irelevantní.

Posledním kamínkem v mozaice je potřebné softwarové vybavení. Podle typu služby, kterou si vyberete, pak typicky využijete odpovídající softwarové vybavení - tyto podrobnosti budou samozřejmě probrány v následujících odstavcích.

Telefonujeme: v zajetí internetu

Jako první si popíšeme variantu využití IP telefonie, vázanou zcela na použití internetové sítě, a to na obou komunikujících stranách. U tohoto jednoduššího řešení je samozřejmě nevýhodou fakt, že se nedovoláte do ostatních běžných sítí a naopak nikdo z těchto sítí se nedovolá vám. Protože však rozšíření PC a potřebného softwaru je značné, je tato varianta v mnoha případech vyhovující. Jejím klíčovým aspektem je totiž cena: typicky je zdarma.

Kromě výše uvedených obecných požadavků budete potřebovat vlastně už jen odpovídající software. Volba nebude zřejmě nijak složitá když uvedeme, že funkcí základní IP telefonie jsou vybaveny běžné klientské aplikace služeb IM (Instant Messaging), resp. chatovací programy. Z hlediska popularity a univerzálnosti nasazení tak připadá v úvahu třeba ICQ, na jehož příkladu si postup objasníme.

Služba a aplikace ICQ nabízí jako volitelnou součást ICQphone. Na příkladu této funkce je názorně vidět praktický rozdíl mezi hlasovou komunikací "v zajetí internetu" a možností hovořit s celým zbytkem světa. Pokud zůstanete u varianty volání mezi počítači (v řeči ICQ to je "PC to PC", je vše bezplatné a pouze využíváte své internetové konektivity. Pokud máte zájem o propojení s okolními tradičními sítěmi, musíte projít přes určitou "bránu", a to už něco stojí  - program vás přenese do okna ICQphone Client a pokud máte účet a kredit, lze telefonovat přímo na telefonní číslo. Protože nám nyní jde především o první variantu, najdete ve vloženém rámečku podrobný návod, jak propojení s jiným uživatelem ICQ realizovat.

V souvislosti s přímým telefonováním je potřeba upozornit na některá zásadní úskalí. Pokud navazujete a provádíte internetové spojení mezi klienty ICQ, jehož prostřednictvím se hovor přenáší, s větší či menší pravděpodobností narazíte na potíže s překladem IP adres a ochranou pomocí firewallů. Problém s překladem (službou NAT) může nastat tehdy, pokud váš počítač není přímo vystaven do internetu, což je bohužel ve většině případů splněno. Možností řešení je několik a závisí na typu připojení. Pokud spouštíte ICQ ve větší lokální síti (škola, zaměstnání), informujte správce sítě, neboť on je schopen nastavit rozhraní mezi internetem a vaším počítačem tak, aby vše pracovalo. Jste-li doma a připojujete se sami přímo k poskytovateli, pak se u něj informujte a vězte, že zásadním řešením je získání veřejné IP adresy pro váš počítač. Nebývá to technický problém, ani příliš finančně náročná služba a v budoucnu to můžete ocenit i v jiných situacích. Na druhou stranu nezapomeňte po získání veřejné adresy bezpodmínečně zprovoznit alespoň personální firewall, neboť jinak jde o holý hazard.

S ochranou pomocí firewallu souvisí druhé úskalí použití přímého telefonování - ochranu vašeho počítače či sítě je samozřejmě potřeba pootevřít tak, aby výzvy k IP telefonii mohly být od protějšků doručeny na váš počítač a naopak. Protokoly pro telefonii nepatří k nejjednodušším, takže pokud si nejste jisti, požádejte o radu či asistenci zkušenějšího uživatele. Ve vloženém článku opět najdete ukázku příslušného nastavení.

Pokud se rozhodnete IP telefonii zprovoznit a máte k dispozici více propojených počítačů, zkuste si nejdříve komunikaci v lokálním síťovém segmentu. Zjistíte tak, zda je samotná funkcionalita aplikací v pořádku a budete moci pokračovat s připojováním přes službu NAT a firewall.

Telefonujeme: plnohodnotně a svobodně

Pravou IP telefonii, jejíž implementaci lze považovat ve srovnání s telefonováním prostřednictvím klasických či mobilních operátorů za plnohodnotnou, si jen stěží dovedeme představit bez veřejně "viditelného" telefonního čísla. Jinými slovy, budete potřebovat službu zprostředkovatele, jenž uchopí vaše volání a "prostrčí" je do ostatních telefonních sítí nebo naopak přijme příchozí volání na vám přidělené "IP telefonní číslo" a z veřejné sítě je nasměruje na váš počítač. Poskytovatelé těchto služeb se v zásadě z pohledu běžného uživatele tváří jako normální operátoři: přidělují telefonní čísla a stanovují poplatky za aktivaci linky a volání do různých sítí. Ihned zpočátku je třeba říci, že typický poplatek pro volání ve "vlastní síti", tedy mezi PC uživatelů u stejného poskytovatele, je nulový. Ano, voláte zdarma! A právě poskytovatel této služby je navíc tím, kdo vám dodá instalaci klientské aplikace pro technickou realizaci telefonování. Protože v tuzemsku není nabídka těchto služeb příliš početná, seznámíme se s konkrétními aspekty u obou existujících a reálně fungujících poskytovatelů.


Chcete telefonovat po internetu? II

Fayn

(http.//www.fayn.cz) Společnost tohoto jména představuje špičkového dodavatele IP telefonických služeb nejen pro koncové uživatele, a tomu odpovídá i podpora, jíž se dočkáte na internetových stránkách. Informace jsou dostupné v českém jazyce, a to včetně potřebného softwaru a dokumentace. Z hlediska funkcionality vám Fayn nabízí vše, co u nekomerční služby chybí: přidělení běžně dosažitelného telefonního čísla a možnost volání prakticky do všech pevných i mobilních sítí po světě. Z hlediska cenového jde o velmi zajímavou a výhodnou variantu ve srovnání s klasickým telefonním hovorným, a jak bylo naznačeno výše, pokud vaše spojení neopustí internet (tedy varianta PC to PC), je hovor zdarma. Samotné zprovoznění služby je vázáno na základní platbu a následné obdržení startovacího balíčku. Ten zahrnuje minimálně potřebný software (bude o něm ještě řeč) a připojovací kód, případně v dalších variantách telefonní přístroj s USB rozhraním či v nejlepším případě plnohodnotný IP telefon, takže lze komunikovat i nezávisle na PC.

Na stránkách poskytovatele naleznete také přímo ke stažení zajímavý a potřebný software. Základem komunikace je aplikace Fayn PC Phone (momentálně ve verzi 2.0), jež pracuje v podstatě jako virtuální telefonní přístroj a dokáže samozřejmě komunikovat s připojeným USB telefonem. Další zajímavou pomůckou je Link Quality Monitor, pomocí nějž můžete ještě předtím, než cokoliv objednáte či zaplatíte, vyzkoušet průchodnost vaší linky a kvalitu spojení. V případě nutnosti překlenout obtíže s firewallem či překladem adres v lokální síti je k dispozici H.323 router, a to jak pro Windows, tak pro Linux. Ukázky práce s aplikacemi naleznete ve vloženém článku.

SoftPHONE

(www.softphone.cz) Společnost tohoto jména se na rozdíl od předchozí etablovala na českém trhu relativně nedávno. I její internetové stránky nabízejí kompletní informační servis v češtině, včetně nejdůležitějších manuálů a návodů pro instalaci používaného software. Operátor vám nabízí prakticky stejnou funkcionalitu jako výše uvedený konkurent, takže můžete obdržet veřejně dostupné telefonní číslo, propojeni budete prakticky do všech potřebných sítí po světě a nerozhoduje, zda jde o pevnou či mobilní konektivitu. I v tomto případě jde samozřejmě o velmi zajímavou cenovou alternativu: SoftPHONE jde trošku "tradičnější" cestou, tedy nabízí několik tarifů, jež jsou odlišeny výší měsíčního paušálního poplatku (od 0 po 750 Kč) a odpovídající nabídkou volných minut a ceny tarifů. I zde jde prakticky ve všech položkách o velmi úspornou variantu, v případě přímočarého internetového volání pak máte možnost komunikovat zdarma (i když ne v každé situaci, v závislosti na tarifu).

Chcete-li službu využít, máte možnost začít bezplatnou registrací a spuštěním zkušební fáze. V rámci této "přípravky" obdržíte provizorní telefonní číslo pro volání v síti poskytovatele a 20minutový volný kredit, navíc také možnost otestovat trpělivost linky podpory na časově neomezeném čísle. Pokud budete spokojeni s výkonností, nezbývá, než poprvé zaplatit, obdržet veřejně dostupné telefonní číslo a případně si dokoupit v internetovém obchůdku alespoň USB telefon.

I SoftPHONE využívá pro volání z klientského počítače vlastní software s názvem X-Lite, který je možno stáhnout zdarma, ovšem až po první registraci. Testovací software či něco obdobného na stránkách k dispozici není, službu je zkrátka potřeba zdarma vyzkoušet.

Ostatní poskytovatelé

Výše uvedeným skromným výčtem bohužel seznam "nezávislých" poskytovatelů IP telefonie končí. Ne že by vám tuto službu nezařídil někdo jiný, ale prakticky vždy už to jsou poskytovatelé samotného internetového připojení, jejichž primárním zájmem je vás získat jako zákazníka právě pro internetovou konektivitu, až poté vám případně nabídnout jako doplněk IP telefonii. Podmínky jsou velmi různorodé a zhruba lze říci, že se vyplatí spíše malým či středním firmám než domácím uživatelům.

Informace závěrem

Pokud jste předchozí odstavce pročetli důkladně, zřejmě vám neušlo, kde se nacházejí klíčová místa při případném zřizování a využívání internetové telefonie. Z hlediska reálné úspory se vám přechod na podobnou službu vyplatí tehdy, pokud máte relativně spolehlivou, silnou a paušálně zpoplatněnou internetovou přípojku. Pokud toto není váš problém, pak se zřejmě omezíte při řešení potíží na technologická témata, jako je získání veřejné IP adresy, korektní nastavení služby NAT (překlad na adresu interní na hraně sítě) a odpovídající konfiguraci firewallu. Pokud vše překonáte, máte šanci docenit, že volání po internetu má nejen z finančního hlediska nezanedbatelné kouzlo a hlavně je zde naděje, že vše se bude postupně zlepšovat. Případných experimentů se nemusíte obávat - díky vstřícné politice provozovatelů lze vše osahat zdarma a případně "couvnout", nebudete-li spokojeni. Pokud vám stačí telefonování mezi připojenými PC na internetu, lze to provádět i zdarma. Tedy, neváhejte!

Jak si zatelefonovat s ICQphone

Pro zprovoznění internetové telefonie v režimu "počítač proti počítači" budeme pochopitelně potřebovat především klientskou aplikaci, v této ukázce konkrétně ICQ ve verzi Pro. Základní instalace komponentu pro telefonování neobsahuje, proto přejděte pomocí tlačítka MyICQ do menu Add/Remove Features (Přidat/Odebrat funkce) a v následujícím dialogu vyberte komponentu označenou jako ICQ Phone.

Program zareaguje stažením souboru z internetu a po následující výzvě instalaci spusťte a nechte dokončit (není třeba restartovat). Od této chvíle bude možno vyzvat jakéhokoliv uživatele, jehož kontakt máte v adresáři, k telefonickému hovoru. Sestavení spojení zahájíte výběrem volaného v seznamu a použití volby ICQphone - Send PC to PC Call (Odeslat výzvu pro volání mezi PC).

Ihned se otevře jednoduché komunikační okno ICQ Phone a program začne okamžitě "vytáčet" příjemce, což bude znázorněno pomocí ukazatele pod nápisem Dialing...(Vytáčím).

Na straně volaného příjemce se tato výzva projeví nejprve blikající ikonou na panelu vedle systémových hodin vpravo dole (vedle tradiční ikony ICQ), v případě podpory zvuku i akustickým signálem a vzápětí při poklepání myší otevřením komunikačního okna. V něm najdete přesnou specifikaci, kdo volá, a máte možnost volání přijmout nebo zamítnout.

V případě, že se rozhodnete volání přijmout, stiskněte tlačítko Accept. Vaše rozhraní ICQ Phone přejde do fáze příjmu volání, což oznámí ukazatelem Incoming (Příchozí).

Nejpozději v této fázi navazování spojení program ICQ ověřuje, zdali máte k dispozici odpovídající hardware pro komunikaci, tedy nakonfigurovanou zvukovou kartu s potřebným vstupem a výstupem. Pokud tomu tak není, obdržíte následující hlášení a spojení se ukončí jako neúspěšný pokus.

Pokud chcete řešit ihned tuto úpravu konfigurace, přejděte pomocí tlačítka Audio Settings do konfiguračního rozhraní operačního systému. Na kartě Audio obdržíte přehled připojených hardwarových komponent pro vstup a výstup zvuku. Jsou-li odpovídající rolovací seznamy šedé a není-li možno nic vybrat a nastavit, je to nanejvýš pravděpodobně tím, že váš počítač nemá potřebný hardware korektně nainstalován. Bez nápravy není možné pokračovat.

Je-li váš zvukový hardware doinstalován, můžete vyzkoušet volání znovu. Pokud by se opět po několika pokusech o sestavení hovoru spojení nepodařilo, ukončete vytáčení či přijímání tlačítkem Hang Up (Zavěsit) a pomocí vedlejšího tlačítka Options přejděte do nastavení programu ICQ. Zde najdete na kartě Settings volbu Setup Wizard, jejímž použitím máte možnost využít služeb průvodce pro snadné nastavení.

V prvním kroku vybíráte zařízení pro přehrávání zvuku (výstup), ve druhém pak pro zaznamenání zvukového vstupu. Velice důležitý je pak krok třetí, jenž prověří, zdali máte k dispozici prostupné síťové připojení. Právě zde určitě stiskněte tlačítko Test a počkejte na pozitivní výsledek.

Jsou-li i tato nastavení v pořádku, nemělo by již spojení nic bránit. Znovu tedy můžete v okně ICQ Phone pomocí tlačítka PC to PC vybrat příjemce ze seznamu aktivně připojených uživatelů a započít vytáčení.

Pakliže byl příjemce ve stavu "Online" a na vaši výzvu zareagoval volbou Accept (Přijmout), spojení se ustaví a klientské rozhraní vám to oznámí ve stavovém řádku hlášením Call successfully established (Volání úspěšně sestaveno) a popisem Talking (Běžící hovor). V okénku MyICQ Phone Status se objeví momentální stav jako Busy (Zaneprázdněn) a vy můžete hovořit s druhou stranou. Relaci lze kdykoliv ukončit pomocí tlačítka Hang Up (Zavěsit).

Jednou z hlavních překážek, jež může zabránit úspěšnému telefonickému spojení pomocí ICQ Phone, je nedostupnost přímého internetového připojení. Při navázání telefonického spojení spolu oba počítače uživatelů komunikují přímo, a proto je nezbytné, aby jejich IP (síťové) adresy byly viditelné v internetu. Nejlépe samozřejmě je, pokud jsou veřejné, ale to není vždy možné. Pokud používáte službu překladu adres (NAT) a ukrýváte za ní celou vnitřní síť s mnoha počítači, IP telefonování vůbec nemusí být možné. Je-li vaše adresa veřejná, ale chrání vás firewall, pak bude potřeba nastavit propouštění odpovídajících portů. Problémem nejsou ani tak samotná data - hovor běží na portech 6 701 UDP, ale potíž je se signalizací o zahájení a ukončení spojení, jež si vybírá porty dosti nahodile. V každém případě počítejte s tím, že bude potřeba si s firewallem trošku pohrát a vše otestovat, případně se spuštěným síťovým monitorem. Pro začátek doporučujeme komunikaci v lokální síti, jež vše usnadňuje, neboť počítače se v podstatě "vidí".

Aplikace Fayn a jejich použití

K telefonování v síti Fayn se používá aplikace Fayn PC Phone (aktuálně ve verzi 2.0), což je velmi příjemné grafické rozhraní připomínající tlačítkový telefon s displejem. Instalační soubor lze stáhnout bez omezení ze stránek provozovatele, jeho velikost je necelých 5 MB.

Po instalaci a prvním spuštění obdržíte úvodní přihlašovací okno. Aplikace je schopna pracovat buďto v režimu "default", kdy v podstatě zůstáváte nepřihlášeni, ale můžete telefonovat v lokální síti například s kolegy, nebo v režimu plného přihlášení, pro něž potřebujete získat údaje prostřednictvím registrace u provozovatele. Pro testování samotné funkcionality klidně zůstaňte v režimu default a použijte lokální síť. Pokud váš počítač disponuje více síťovými adaptéry, nezapomeňte vybrat ten, jenž směřuje do správné sítě.

Pro základní zkoušku spojení je potřeba místo čísla volaného zadat do řádky pro výběr volaného běžnou IP adresu příjemce hovoru. Poté můžete stisknout ikonu vytáčení (sluchátko na levém horním okraji).

Počátek sestavování linky oznámí aplikace hlášením "Signalizace" a pak již v případě, že protějšek je dostupný, dojde k navazování spojení. Příchozí hovor je signalizován v systému ikonou v prostoru panelu u hodin a klientská aplikace oznámí příchozí volání. V tuto chvíli je možné hovor přijmout či zamítnout, jako bychom používali například mobilní telefon.

I v mnoha dalších ohledech se aplikace chová jako jiný telefonní přístroj. Je možné třeba sledovat přijaté, nepřijaté či odchozí hovory, v průběhu spojení je zobrazován uplynulý čas a při komerčním využívání služby máte možnost sledovat výši zbývajícího kreditu.

Podrobné nastavení klientského programu najdete v menu Nastavení.

Kromě popsaného nástroje pro vlastní telefonování najdete na stránkách provozovatele také např. prográmek Link Quality Monitor. Je určen k přímému testování kvality vašeho připojení k serverům Fayn, jež realizují propojení se zbytkem telefonujícího světa, a po jeho spuštění můžete získat zajímavé informace o rychlosti a spolehlivosti linky. Zároveň jde o základní diagnostickou pomůcku, jež určí, zda vaše síťová konfigurace má šanci telefonii podporovat: pokud test "neprojde", rozhraní vaší sítě a internetu nevyhovuje. Důvodem může být např. absence veřejné IP adresy nebo striktní nastavení firewallu.

Velmi důležitou pomůckou pro případ, že jste se svým počítačem ukryti v lokální síti a chcete telefonii provozovat, je tzv. gatekeeper. Stručně řečeno je to správce připojení, jenž dokáže fungovat na hraně sítě mezi lokálním a veřejným segmentem a zajistit obousměrné předávání signalizace tak, aby se hovory mohly uskutečnit. Provozovatel služby jej dodává zdarma jak pro Windows, tak pro Linux. Jeho instalace, spuštění a konfigurace jsou výborně zdokumentovány v přiložených českých materiálech. Nezapomeňte, že bez této komponenty je volání bez pevné veřejné IP adresy nemožné, neboť použitá protokolová "rodina" H.323, jež Fayn telefonii realizuje, bez gatekeeperu nemůže pracovat. Tato komponenta je zároveň odpovědí na to, jak překonat problémy s firewally a proxy servery.

Odkazy na zajímavé zdroje

 Dvě stati o IP telefonii a současných možnostech:

http://www.zive.cz/h/Uzivatel/Ar.asp?ARI=116295

http://www.zive.cz/h/Uzivatel/AR.asp?ARI=116750

 Aktuální článek Patricka Zandla o Fayn a SoftPHONE službách:

http://www.lupa.cz/clanek.php3?show=3505

 Podrobnější technologický seriál o IP telefonii:

http://www.svetsiti.cz/view.asp?rubrika=Tutorialy&temaID=152&clanekID=16 2

 Zajímavý článek o podstatě IP telefonie:

http://www.vda.cz/studenti/prace/hajek/iptelefonie.htm

 Názorný seriál Jiřího Peterky o digitalizaci telefonie a ISDN:

http://www.lupa.cz/clanek.php3?show=2324

O digitalizaci telefonní sítě a ISDN:

http://www.isdn.webzdarma.cz/prace/isdn.htm

§§§§§


Kreativita moderního spamu

Michal Chleboun

C04P0463

Také vás každou chvíli obtěžují nevyžádané e-maily? A vyhazujete je rovnou do koše, nebo si je občas přečtete? Pakliže od nich svou e-mailovou schránku automaticky čistíte, věřte, že se někdy vyplatí podívat se, co vám pisatel sděluje. Zjistíte, že autoři spamů jsou docela vtipní chlapíci.

Ne že by reklamní sdělení, která nevyžádaná pošta do našich poštovních stránek přináší, byla sama o sobě protknuta úsměvnými texty a že by zpracování informací ve spamech sršelo humorem, zajímavé jsou zejména poznámky psané na konci, totiž ty, které mají adresáta ubezpečit o tom, že se v případě daného dokumentu rozhodně o spam nejedná. Takovou patičku obsahuje většina česky hovořících spamů (rozbor cizojazyčných protentokrát vynecháme) - je třeba totiž neponechat nic náhodě a příjemce nevyžádané pošty včas odradit od návštěvy živnostenského úřadu, kam se podle zákona může obrátit se žádostí o zjednání nápravy, pokud ho spamy obtěžují. Někteří jejich autoři zkrátka věří tomu, že kvůli jednomu nevyžádanému dopisu nebude příjemce vážit cestu na úřad.

Platíme za obtěžování

Lichý je pochopitelně také alibismus těch, kteří nezapomenou dovětek do svých e-mailů přidat. I když už si vymyslí sebelepší výmluvu a zdůvodnění, nevyžádaná pošta, tedy e-mail, k jehož přijetí jsme nedali výslovný souhlas (většinou u příležitosti nějaké marketingové akce nebo podpory prodeje), zůstává spamem, i kdyby se nás o opaku snažil ujistit třeba předseda vlády lákající k volbám. Jako takový odporuje zákonu o regulaci reklamy, který zakazuje "šíření nevyžádané reklamy, pokud vede k výdajům adresáta nebo pokud adresáta obtěžuje".

Právě tudy vede alibi jedné skupiny spamerů: Náš e-mail vám nezpůsobuje žádné náklady, říkají. V době, kdy je ještě většina internetových připojení účtována na základě objemu stažených dat nebo času stráveného na internetu, to je velmi odvážné tvrzení, a to ani nepočítáme se skutečností, že je potřeba daný e-mail v nejběžnějších klientech přesunout do koše, vymazat a potvrdit nenávratnost úkonu. Platí to i pro takový e-mail, který sám sobě dává právo na přežití prohlášením, že "neobsahuje připojené soubory a jeho příjemci nevznikají žádné náklady".

"Veřejné zdroje"

Snad největší skupinu obhajujících tvrzení tvoří dovětky informující o tom, že "odesílatel získal adresu příjemce z veřejných zdrojů", takže v takové situaci je nemyslitelné, aby byl přijatý e-mail spamem. Odesílatelé se v takových případech rovněž rádi odvolávají na autoritu daného zdroje, kterým bývají databáze společností shromažďujících data pro marketingové účely, a často argumentují také tím, že za nákup adresáře museli poskytovateli zaplatit. Veřejným zdrojem je přece sám internet, a kdybychom se zveřejněním své e-mailové adresy na osobních stránkách vystavovali riziku, že tímto se naše soukromá schránka stává stokou spamerských výmyslů, pak by byly všechny poštovní servery přeplněné nevyžádanými e-maily.

Zdání pečlivého výběru adresátů se snaží vzbudit v příjemcích spamu autoři, kteří prohlašují, že e-mail zaslali "vybraným příjemcům". Těžko si pak člověk netechnického typu vysvětluje, proč mu čas od času skončí ve schránce elektronický bulletin společnosti prodávající vzduchotechniku.

Zákon nade vše

Spameři se rádi zaštiťují veřejnými autoritami ne tak abstraktními, jakými jsou databáze, takže v jejich dílech je možné dočíst se o tom, že existuje stanovisko zainteresovaných stran (kdoví kterých) a písemné potvrzení nějakého Ministerstva obchodu a průmyslu (česká instituce spravující daný resort se jmenuje Ministerstvo průmyslu a obchodu), v němž údajně stojí, že "za reklamu vedoucí k výdajům adresáta se považuje zasílání nevyžádaných e-mailů o velikosti přesahující při načítání tarifikovatelnou jednotku, tedy zhruba 20, maximálně 100 KB". Úsměvná je zejména přesnost daných údajů, kterou ovšem poněkud znehodnocuje rozpětí datového objemu tzv. nespamu. V některých, předchozích verzích tentýž odesílatel tvrdil, že se o spam nejedná, pokud e-mail neobsahuje data o objemu větším než 20 KB. Jednoho dne zjevně potřeboval přidat objemnější přílohu, tak se mu posunutí horní hranice hodilo.

Na autoritu zákona se odvolávají jiní odesílatelé, kteří tvrdí, že "tento mail by měl odpovídat připravovanému zákonu o službách informační společnosti". Sami sebe tedy usvědčují z ne příliš pečlivé četby zmiňované normy, která existuje v pracovní verzi a říká, že "elektronické prostředky je zakázáno použít pro šíření nevyžádaných obchodních sdělení".

"Praktické" spamy

Některé spamy se snaží své adresáty přesvědčit, že jsou pro ně zajímavé, a pokud by je neobdrželi, byla by to pro ně újma mnohem větší, než když je budou muset ve svých schránkách přetrpět. Proto sdělují, že snahou odesílatele je, "aby vás tento e-mail neobtěžoval, naopak aby byl pro vás zajímavou informací. Proto je jeho velikost pouze 3 KB". Jiný odesílatel jako by si málem říkal o odměnu za to, že nám tak skvělou informaci poskytl: "Vzhledem k tomu, že se z naší strany jedná o bezplatnou službu pro Vás, doufáme, že náš e-mail nebude vnímán jako nevyžádaný."

Patrně jsme vám napsali omylem

Některé spamy jako by se snažily vzbudit v příjemci dojem, že on sám může za to, že nevyžádanou poštu dostal. Tváří se totiž, jako by si je předem objednal, a dal tedy souhlas k jejich přijetí. A v závěru přece jenom připouštějí, že možná jsme se do databáze adresátů dostali omylem ("Do databáze k obesílání jste patrně byli zařazeni omylem.") a máme možnost si příjem podobných sdělení ihned zrušit. Jiní autoři spamů tuto možnost vůbec neřeší a předpokládají, že si těžko budeme pamatovat, zda jsme se kdy přihlásili k odběru novinek v oblasti průtokových ohřívačů nebo izolačních materiálů.

Jistý spamer se zase s problémem vypořádává s razancí, která nám má dát rychle zapomenout na případný nesouhlas s jeho taktikou: "Omlouvám se za nevyžádaný e-mail, a pokud Vás obsah dopisu nezajímá, obtěžuje nebo uráží, vymažte jej."

Nejkreativnější z kreativních

Za ukázku ryzí kreativity z dílny spamerů pokládám e-mail, který se mi v obměněné podobě objevil ve schránce už několikrát. Dopis napsala nějaká Iva, lákala mě k návštěvě nějaké bezvýznamné stránečky a slibovala, že jednoho krásného dne si zřídí plnohodnotnou prezentaci na internetu. Dlouho jsem přemýšlel, zda se jedná o nějakou dávnou lásku, domýšlel se, že jde o tajnou ctitelku, která se konečně rozhodla dát najevo své city, a ubezpečoval se, že musí jít o nějakou zbloudilou zprávu, která musela být původně určena někomu jinému.

Jak napsat spam, který spamem není?

Pokud bych se stal spamerem, zřejmě bych v sobě však nenašel takovou dávku invence, jakou projevil autor následujícího textu, který rovněž učesal do žádosti o souhlas se zasláním konkrétní nabídky (obsah a předmět e-mailu jsou volně pozměněny): "Dobrý den, obracíme se na Vás s dotazem, zda bychom Vám mohli zaslat nabídku naší společnosti. Jedná se o mimořádně kvalitní bavlněná trička všech barev a velikostí. V současné době poskytujeme slevy ve výši 40 až 60 procent. S pozdravem XY, http.//www.trickazaskveloucenu.cz." No řekněte, mohli bychom takovému e-mailu podsouvat zlý úmysl?

§§§§§


Bída a lesk placení on-line I

Vojtěch Bednář

C04P0461

Koupili jste si již něco v on-line obchodě? Pořídili jste si nějakou službu? Objednali film? Jak jste platili? Možností je mnoho, dokonalá však není žádná.

Problémy s placením za zboží a služby ze světa internetu jsou jedním ze středoevropských a českých specifik. Protože to, co bylo v USA a západní Evropě běžné, u nás velmi dlouho nešlo, či pouze s krajními obtížemi. A tak se dnes můžeme v Česku potkat s různými metodami placení za služby pomocí těch nejroztodivnějších metod. Jak je dnes možné u nás za zboží zaplatit? Jaké jsou klady a zápory jednotlivých možností? A jaká je budoucnost placení? Pojďte se s námi v tom labyrintu zorientovat.

Přednosti platebních instrumentů on-line

Vývoj platebních instrumentů, který směřuje k vytvoření jakéhosi standardu, podporuje ekonomiku prostřednictvím internetu. Na dobírku je sice možné prodat cokoliv od špendlíku až po lokomotivu, avšak nelze tak prodat jakoukoliv službu. Elektronické platební systémy naproti tomu umožňují rychleji, flexibilněji a v důsledku i levněji provozovat prodej služeb, informací, obsahu všech možných druhů. To je velmi podstatné při rozvoji podnikání prostřednictvím sítě a při rozvoji jednotlivých služeb.

Chceš? Zaplať!

Desítky velkých i malých internetových obchodů nabízejí své zboží v českých končinách již roky. Kromě toho existuje také mnoho portálů a serverů nabízejících zajímavé služby. Od hostingů přes zasílání nejrůznějších informací po vyspělé funkce související například s mobilními telefony a další, výběr je zkrátka velmi bohatý. To vše se ale musí uživit, aby to mohlo fungovat, a po reklamních příjmech se stává stále významnějším zdrojem peněz vybírání různých poplatků od uživatelů. Lidově řečeno, jestli něco chceš, tak za to musíš zaplatit. Nabízí se otázka, jak.

V některých částech světa již roky funguje placení prostřednictvím standardních platebních karet kompatibilních s některou z velkých asociací, jež je vydávají. U nás jsou nejrozšířenější karty typu VISA a Eurocard/Mastercard. Právě toto placení je ale také jedním z nejproblematičtějších a v ČR je velmi dlouho nebylo prostřednictvím tuzemského operátora (banky) vůbec možné využívat. Dnes to již naštěstí možné, jak si dále ukážeme, je. Nicméně touha po penězích na straně podnikatelů a ochota je platit na straně uživatelů vedly k vyvinutí a uvedení do provozu různých alternativních systémů placení, a tak již dnes můžeme říci, že platit se na internetu dá, a to mnoha způsoby.

Elektronický obchod - po vzoru katalogů

Když si objednáme nějaké zboží prostřednictvím klasického elektronického obchodu, většinou se od nás bude očekávat ta nejklasičtější forma zaplacení při jeho dodávce, jaká je obvyklá u objednávek z různých katalogů. Tedy dobírka. Ke službám, jež nabízí Česká pošta, postupem času přibyl kontingent alternativních dopravců. Firmy jako DHL a další jsou schopny doručit balíček rychle a spolehlivě na zadanou adresu, a zároveň s jeho předáním inkasovat od zákazníka požadovanou sumu. To má mnoho předností, stejně tak jako mnoho nedostatků. Nedostatky se nacházejí především na straně provozovatele elektronického obchodu. Objednat si totiž může technicky vzato kdokoliv odkudkoliv cokoliv a může se vydávat za někoho jiného. Zásilka doručená na falešnou adresu, nedoručitelná, nebo odmítnutá příjemcem jako nevyžádaná je pro prodejce problém. Jednak mu totiž vytváří další výdaje, které se musí někde promítnout, jednak se vystavuje zvýšenému riziku, pokud jde o zboží a jeho bezpečnost v průběhu cesty. Ano, a i to jsou další výdaje. Další systémy placení sice je možné nasadit, nicméně narážejí na problémy, a kromě těch technických existují i lidské. Jedním z nich je skutečnost, že mnoho uživatelů, tedy vlastně obyčejných lidí, kteří si něco koupí, jsou zvyklí využívat služeb dobírky a jen neradi přistoupí na jinou možnost. To je ovšem fakt, s nímž mohou samotní obchodníci cokoliv udělat jen ve velmi omezené míře, a především velice pomalu.

Nicméně na internetu se neprodává jenom klasické materiální zboží. Čím dál podstatnějším artiklem se stávají služby. A službu pomocí dobírky zaplatit pochopitelně nelze.

Služby - každý má na něco

Pokud jde o služby, jsou na tom nejlépe ti provozovatelé, kteří mají se svým zákazníkem otevřený některý z jiných platebních kanálů, optimální jsou klasické faktury. V tomto ohledu jsou na tom výborně například provozovatelé sítí mobilních telefonů. On-line portál T-zones (http://www.t-zones.cz) společnosti T-Mobile a jeho analogie je dokonalou ukázkou, jak skvěle vyřešit placení za doplňkové služby. Objednáte si například nový vyzváněcí tón, veselou MMSku nebo JAVA hru, a cena vybraného artiklu přijde na vrub běžného telekomunikačního účtu. Peníze je možné jak zapsat na klasickou fakturu paušálu, tak i odečíst z kreditu předplacené služby. To vše je ale umožněno právě provázaností účtovacího systému se systémem zprostředkujícím samotnou službu. Je možné okamžitě zkontrolovat bonitu zákazníka, v případě, že je dostatečná, realizovat objednávku a následně provést zúčtování, byť se to z technických důvodů neobejde obvykle bez určité časové prodlevy.

Tato výhoda je dána onou provázaností a bez ní neexistuje. Kromě mobilních operátorů z ní profituje poslední dobou také Český Telecom, který svým zákazníkům účtuje odebrané filmy z portálu Star Zone (http://www.starzone.cz) na klasických výpisech za používání pevné telefonní linky. Mimochodem, tento portál je do jisté míry zajímavým experimentem. V českých podmínkách se jedná o první pokus o velkoplošné nasazení reálné technologie VoD - tedy videa na objednávku. I když se zpočátku server potýkal především s nedostatečným a omezeným obsahem, respektive s jeho nízkou kvalitou a slabou nabídkou, jednou z nejpovedenějších částí je právě placení.

Na ostatní zůstávají alternativy. Jednou z metod placení, která se ujala, ale je zároveň bržděna svou naprosto pošramocenou pověstí, je účtování prostřednictvím jiných telekomunikačních služeb. Dobrou ukázkou je využívání telefonních linek se zvýšenou tarifikací. Zatímco u některých služeb toto funguje bez problémů (http://www.sweb.cz), v případě například erotických webových serverů došlo k narušení této jinak bezproblémové koncepce. Viníkem tohoto narušení se stalo zneužívání dialerů. Kvůli tomuto jevu došlo jednak ke kompromitaci placených linek do té míry, že někteří alternativní operátoři uvažují o jejich blokování, jednak mnoho lidí přišlo o obrovské peníze, které museli svým opomenutím, svou chybou nebo prostě omylem zaplatit. Přesto se ale nejedná o žádné "zlo", jak jsou někdy prezentovány, ale o legitimní instrument placení, a to v obou svých podobách.

První, využívaná právě například Seznamem, je založena na tom, že zákazník v první fázi zažádá o provedení služby. Následuje výzva, aby zavolal na dané telefonní číslo a upozornění, kolik jej služba bude stát. Poté, co tak učiní, se na lince se zvýšenou tarifikací dozví speciální kód, který byl k jeho objednávce vygenerován. Tento jednorázový kód zadá do potvrzujícího formuláře na důkaz, že hovor se zvýšenou tarifikací uskutečnil, a tak objednanou službu uhradil. Poté, co systém autenticitu kódu potvrdí (nemusí být přitom v přímém kontaktu se systémem telefonní linky) na základě jeho ověření, vybranou objednávku realizuje.

Je zajímavostí, že na tomto principu se nemusí nutně jen provádět placené on-line služby, ale také například prodávat software. Aplikaci si v omezené verzi může z webových stránek výrobce stáhnout kdokoliv. Pokud ale zavoláte na patřičné telefonní číslo a utratíte na něm dost peněz, dozvíte se sériové číslo, jež vám otevře ty funkce, které v bezplatné verzi nejsou přístupné, nebo odstraní její časové omezení.

Druhým využitím placených linek jsou ony diskreditované dialery. Dialer je softwarová aplikace nebo plug-in, která je schopna vytvořit modemové připojení k přístupovému bodu poskytovatele služeb podobně, jako se to dělá při vytváření klasického komutovaného připojení k internetu. V přístupovém bodě poskytovatele služeb je adekvátní zařízení a systém zprostředkující obsah. Přístupový bod sám je pak umístěn na telefonním čísle se zvýšenou tarifikací a účtování služby se odehrává samotným připojením.

V obou případech se samotné zaplacení realizuje pomocí běžného telekomunikačního účtu zákazníka, platba provozovateli probíhá ve formě transakce mezi ním a telekomunikačním operátorem.

Variací placení prostřednictvím telekomunikačního operátora a služby se zvýšenou tarifikací je příjem plateb prostřednictvím SMS zpráv, taktéž se zvýšenou tarifikací. Co jiného je koneckonců účast v různých kvízech a soutěžích, které pořádají například televizní kanály při příležitosti politických debat, sportovních přenosů, nebo hledání populární SuperStar?

Všechny tyto metody znamenají pro poskytovatele služeb výhodu. Své peníze sice nedostane okamžitě, ale má jistotou, že se jich dočká. V neposlední řadě zde hraje roli i fakt, že podobné instrumenty není příliš drahé ani technologicky náročné implementovat za podmínky, že nebudou využívány v příliš masové míře (klasickým příkladem tohoto je bohužel opět SuperStar). Pro zákazníka existuje také celá řada předností přímého placení prostřednictvím svého telefonního účtu. Předně, může si vybrat, z které faktury, alternativně z kterého kreditu samotné zaplacení provede. Další výhodou je z jeho pohledu vidění vysoká rychlost a technická jednoduchost. Vždyť stačí někam zavolat a zapsat si číslo, nebo v počítači provést patřičné nastavení, nebo otevřít program - dialer. Bohužel ale existují nedostatky, které celý systém podstatným způsobem komplikují a zavádějí do něj problémy, jichž by se jinak mohl vyvarovat.

Prvním nedostatkem je právě ona svoboda výběru, odkud platit. U dialerů lze za obdržené služby platit prostřednictvím té telefonní linky, jejímž prostřednictvím je počítač připojen. U ověřovacích hovorů nebo textových zpráv to ale tak jednoznačné není. A tak mnoho "zákazníků" použije kolegův mobilní nebo pevný telefon, přístroj na pracovišti, pokud možno ne ve své kanceláři, nebo se uchýlí k jinému podvůdku. Výsledkem je, že ten, kdo službu objednal, ji sice odebere, ale samotné placení padá na bedra někoho, kdo je v tom vlastně úplně nevinně, aniž by měl jakoukoliv šanci se rozumně leckdy nemalé faktuře ubránit.

Dalším problémem je rozrůstání "zločinných dialerů". Klasický dialer musí před navázáním spojení informovat zákazníka o své přítomnosti, o podmínkách používání a povaze služby, o možných restrikcích a především o ceně, kterou za jeho užití zákazník zaplatí. To ovšem není zdaleka vždy pravidlem. Mnoho dialerů se do počítačů pokouší instalovat bez vědomí uživatele. Tyto programy používají maskovacích technik a dokonce zavádějí nové připojení k internetu či rekonfigurují stávající. Výsledkem je zmatený uživatel, který sice opět odebírá službu, avšak bohužel dopředu neví, kolik jej tato služba bude stát, a když to zjistí, je pochopitelně pozdě.

Což tak založit virtuální peníze?

Nápad založit jakési virtuální peníze není nový. Jejich princip je následující. Virtuální "banka" získá od svého klienta určitý obnos v běžné měně, který převede na svou měnu virtuální. Ta může být shodná s reálnou, většinou ale není. Skutečné a virtuální peníze se převádějí podle pevně stanoveného směnného kurzu, výsledkem obvykle je, že virtuálních peněz je podstatně více, než těch skutečných. Firmy zapojené do systému virtuálních peněz mohou na základě svých dohod a technického propojení s virtuální bankou fakturovat peníze z uživatelova účtu po jeho osobní autorizaci za provedené služby. Takový systém není příliš náročný na konstrukci a je velice efektivní. Umožňuje totiž jak to, že uživatel platí společnosti za odebrané služby či zboží, tak i opak. Tedy že firma dává virtuální měnu na účet uživatele například za to, že vyplní marketingový dotazník, nebo že si nejnovější nabídku dočte až do konce.

Tyto systémy, kterým se říká mikroplatební, fungují a fungovaly i u nás až do okamžiku, kdy změna zákona a jeho podstatné zpřísnění poskytovatele mikroplateb prakticky zlikvidovaly. Přesto stále virtuální peníze přežívají na různých portálech. Obvykle jsou rozdávány za využité služby a lze je utratit například formou slevy a ceny dalších služeb. To je příjemné, ovšem omezuje na možnosti vždy jen jediného poskytovatele analogickým způsobem, jako se přídavky k telekomunikačním účtům přímým způsobem omezují na poskytovatele telekomunikačních služeb.

Kreditní karta a její reinkarnace

Od začátku července 2004, tedy s mnohaletým zpožděním oproti zbytku světa, se systém přímého placení pomocí platebních karet objevil i u nás. Jeho provozovatelem je ČSOB (http://www.csob.cz). Systém internetové akceptace platebních karet funguje tak, že karta zákazníka je v rámci systému placení za službu či zboží nejprve ověřena provozovatelem a vydavatelskou bankou, podobně jako tomu je, když vybíráte z cizího bankomatu. Následně je transakce uživateli i obchodníkovi potvrzena nebo zamítnuta především podle korektnosti poskytnutých údajů a bonity zákazníka. Obchodníkovi stačí k realizaci objednávky pouhý souhlas banky - peníze dostane vlivem účetního systému s určitým zpožděním, ale to není podstatné, protože se nemusí obávat, že by je snad nedostal. Transakce s kartou se děje v bezpečném, tedy certifikátem ověřeném a zašifrovaném systému. Údaje o platební kartě se k poskytovateli služby nedostanou, což je podstatná výhoda oproti starším a na některých místech - naštěstí ne u nás - stále využívaným systémům. Zákazník má naprostou kontrolu nad tím, kolik a především komu platí, protože mu tyto údaje garantuje jeho vlastní finanční ústav - tedy maximálně důvěryhodná instituce. Obchodník tím také získá vyšší prestiž, opět díky garanci banky.

Nedostatkem tohoto systému je, že pro uživatele představuje dodatečné náklady, opět podobně jako v případě výběru hotovosti z bankomatu jiného finančního domu než toho, který spravuje jeho vlastní účet. Nicméně bezpečí, které z celé transakce plyne, by mělo tuto skutečnost převážit a tak se dá předpokládat, že obchody a služby s tímto systémem placení se na našem internetu budou množit jak nejrychleji to půjde. Ne snad proto, že v minulosti by bylo naprosto nemožné podobnou službu realizovat, ale proto, že by se to muselo dělat pomocí zahraničních subjektů, což by bylo pomalé a v neposlední míře jak pro zákazníka, tak i pro provozovatele služby poměrně drahé. Dalším nedostatkem tohoto systému je otázka jeho podpory na straně dalších českých bank. Ty totiž mohou mít jak vůči provozovateli, tak i vůči použitému řešení své výhrady, a akceptace karet se tak může omezit pouze na jejich určité typy (vyšší typy karet) nebo se také nemusí konat vůbec.

Univerzální karta?

Platební karty, tak jak je známe, sestávají ze tří různých prvků. Prvním je identifikace majitele, čísla a expirace karty, která je buď vytištěna (různé Elektrony), nebo vyražena (embossované karty) do jejího povrchu. Následuje magnetický proužek s kódy, nutnými pro načtení karty klasickým bankomatem nebo pokladním čtecím zařízením, a proužek určený pro ověřovací podpis majitele karty.

To vše prozatím stačí, ale existují snahy v rámci on-line bankovnictví dosáhnout toho, aby karty byly jednak bezpečnější, jednak univerzálnější. Současná platba kartou vyžaduje opsání jejího čísla a dalších údajů zákazníkem. Již nyní se ovšem rozšiřují kombinované karty, vybavené navíc ještě čipem. Ten může obsahovat další údaje o účtu držitele karty, stejně jako jeho digitální podpis vydaný bankou. Protože kartu s digitálním podpisem je možné snadno a poměrně levně elektronicky číst a protože její obsah je možné ochránit heslem a dokonce zajistit, aby podpis sám kartu nikdy neopustil, nabízí se její využití při on-line placení. Klasickou platební kartu by bylo možné zasunout do čtečky připojené k počítači nebo integrované do nějaké běžné periferie (nejčastěji klávesnice nebo monitoru). Pro zákazníka by se akt elektronického placení zjednodušil na pouhé zadání tajného hesla a potvrzení transakce. Díky tomu by mohl svou kartu využívat k elektronickým transakcím častěji a utratit tak více, a svět on-line obchodování by se opět oproti současnému stavu o něco obohatil.


Bída a lesk placení on-line II

Další možnosti?

Některé teorie tvrdí, že systémy on-line placení by měly mít tendenci jednak ke konvergenci, jednak k unifikaci. To je pravda, avšak na druhou stranu pravdou je i to, že existuje celá plejáda různých typů služeb. A tak jako existují různé služby, každou z nich je vhodné platit různým způsobem. Unifikace by tak mohla vést paradoxně proti původnímu záměru a proti snaze vytvořit platební prostředí, v němž by bylo nakupování pomocí internetu nejen rychlé a pohodlné, ale především bezpečné.

Je třeba se placení na internetu bát?

Nikoliv. Současné metody jsou v případě českých firem, zejména těch, které jsou organizovány v asociaci APEK, dostatečně bezpečné a není potřeba se samotných platebních kanálů nijak obávat. To, co je nebezpečné, jsou jednak nekorektní poskytovatelé služeb, jednak samotní uživatelé, kteří se dostatečně nevěnují tomu, kolik přesně, komu a za co přesně platí, eventuálně jak. Nynější příchod českého kanálu pro autorizaci platebních karet zajišťuje dostatečnou úroveň jak zabezpečení, tak i důvěryhodnosti, což je veliké pozitivum. Placení prostřednictvím telefonních čísel se zvýšenou tarifikací je bezpečné, avšak může snadno dojít k zneužití cizí telefonní linky, respektive telefonního účtu, který je s ní spojen.

Při dodržení dostatečné pozornosti a ostražitosti se tedy skutečně není čeho obávat.

Vrátí se mikroplatební systémy?

Mikroplatební systémy, které fungovaly i u nás, se ani nestačily dostatečně rozvinout. Přestože by si jejich obnovení vyžádalo zřejmě změnu legislativy, je o něm rozhodně dobré uvažovat. Například populární mikroměna Q (http://www.ilikeq.cz) dosáhla svého času velkého rozšíření, a to bylo v době, kdy byl i český internet méně rozvinutý, než je nyní. Je více než pravděpodobné, že v současné době by našla ještě více spokojených uživatelů a serverů, jež by na ni přistoupily.

Možnost, že by se mikroplatebního systému ujala některá z tuzemských bank, je poměrně malá. Mikroplatby by jim nemohly garantovat okamžitý zisk a kromě toho by znamenaly pro z principu konzervativní finanční instituce příliš veliký výstřelek. Stále je však možné, že se tyto systémy, momentálně přežívající pouze v prostředí jednotlivých serverů či portálů, zase vrátí a budeme mít opět možnost platit elektronickými "fazolemi".

Základní nástroje pro on-line placení

Platební karta

rychlá platba

 pohodlné pro zákazníka i pro poskytovatele služeb/obchodníka

 na západ od nás osvědčená metoda

 u nás jediný poskytovatel

 v případě zahraničních serverů často nespolehlivé

 a také značně nebezpečné

Dobírka

 pohodlné pro zákazníka

 klasický systém, u nás obvyklý a dlouhodobě oblíbený

 zastaralá

 v některých případech drahé pro obchodníka

 i přes konkurenci málo flexibilní

Mikroplatební systémy

 rychlé, spolehlivé

 optimalizované pro on-line prostředí, velice efektivní

 pohyby peněz oběma směry

 prakticky neexistující

 problémem je legislativa

Linky se zvýšenou tarifikací

 rychlé, spolehlivé

 za určitých okolností výhodné pro zákazníka

 výhodné pro poskytovatele

 za určitých okolností nebezpečné pro zákazníka

 zejména v případě dialerů značně zkompromitovaná metoda vlivem nekorektního používání některými zahraničními, ale bohužel i českými společnostmi.

Připojování služeb k jiným fakturám stejné firmy

 snadné, rychlé, přehledné

 pohodlné pro poskytovatele i pro zákazníka

 laciné

 omezené jen na některé nabídky určitých společností

 uzavřená záležitost, otázka velkých telekomunikačních společností

 omezuje na tomto poli konkurenci

Zajímavé adresy

http://www.apek.cz - asociace pro elektronickou komerci

http://www.csob.cz - ČSOB nabízí zabezpečené placení kartou v internetových obchodech

http://www.t-zones.cz - příklad, jak platit z mobilního účtu

http://www.sweb.cz - příklad, jak platit pomocí linky se zvýšenou tarifikací

http://www.amaterka.cz - příklad korektního využití dialeru a linky se zvláštní tarifikací

§§§§§


Nová generace internetu

Lubor Kopecký

C04P0462

Před více než dvěma desítkami let, kdy vznikala dnešní podoba internetu, nikoho ani ve snu nenapadlo, že jednoho dne budou stamiliony lidí po celém světě připojeny k jedné síti. V těch dobách vznikl IP protokol, označovaný jako IP verze 4, díky kterému má každý uživatel internetu přidělen číselný kód, tzv. IP adresu, stejně jako každá doména, která je umístěna na internetu. Tím však dochází k postupnému vyčerpávání všech číselných kombinací a v blízké budoucnosti by to znamenalo konec dalšího rozvoje internetu.

Někteří odborníci nabádali k šetrnému způsobu přidělování IP adres, jiní se snažili přicházet s nápady na přechodná řešení, která vždy o trochu oddálila vyčerpání kapacity celosvětové sítě. Za několik let by však měly být k internetu připojeny miliardy počítačů, mobilních telefonů a domácích spotřebičů, proto bylo nutné přijít co nejdříve s opravdovým a trvalým řešením.

Varovný nedostatek IP adres donutil přední světové odborníky, aby vyvinuli nový protokol, nazvaný IP verze 6, který v průběhu následujících let postupně nahradí dnes používaný protokol IP verze 4. Jde o jeden ze zásadních zlomů v historii vývoje internetu, jenž přinese pár převratných zlepšení a odstraní většinu nedostatků současného internetu.

Nový protokol umožňuje přidělit tolik IP adres, že se už nikdy nemusíme bát jejich nedostatku - k dispozici je 2128 adres. Navíc však přináší podstatné zvýšení bezpečnosti internetu pomocí bezpečnostních mechanismů s autentifikací odesilatele a nastavení bezpečnostní politiky. Protokol IPv6 je také připraven na provoz vysokorychlostních sítí a zahrnuje plnou podporu mobilních zařízení a domácích spotřebičů, jež je možno dálkově ovládat a programovat.

V přechodu na nový protokol jsou ve světě nejdále asijské státy, které nejvíce pociťují nedostatek IP adres, způsobený rychlým rozvojem internetu v této části světa. V Evropě má IPv6 velké zázemí především díky akademickému prostředí a na přechod k používání IPv6 se již připravuje i Česká republika. Jednou ze základních podmínek pro reálné komerční nasazení nového protokolu byla nabídka webhostingu či serverhostingu, který by nový protokol podporoval. Jeden z prvních hostingů v síti s protokolem IPv6 nabídla na českém trhu společnost IGNUM, které bylo přiděleno téměř

4,3 miliardy IP adres a jejíž IPv6 síť je plně zprovozněna směrem do zahraničí i do českého peeringového centra NIX. Většina českých společností má již vypracovanou koncepci přechodu na IPv6 a některé z největších webů již na novém protokolu fungují. Přechod k IPv6 je dosud největším pokrokem ve vývoji internetu a jeho význam nelze podceňovat, neboť přinese svým uživatelům zjednodušení mnoha procesů a vyšší bezpečnost.

§§§§§


Internet a SuperStar

Michal Chleboun

C04P0464

První vlnu šílenství kolem hledání první české superstar máme za sebou a internet nemohla tato událost minout. Naopak internet u příležitosti soutěže Česko hledá SuperStar dokázal, že je plnohodnotným médiem - přejal všechny vlastnosti, které vykazují klasická média. Informace o průběhu soutěže, o soutěžících a komentáře byly k vidění v každém koutě internetu.

Všichni zkrátka pochopili, že se z tématu dá vytěžit maximum, alespoň co se upoutání momentální pozornosti týká. Pro všechny to totiž bylo nosné téma. To, co začalo jako nevinný experiment na televizní stanici, rázem pohltilo všechno, co umělo komunikovat. Pro internet tedy ideální stav, aby se zařadil po bok ostatních médií .

Vlastní stránky soutěže

Už oficiální stránky soutěže, umístěné v rámci webu televize Nova (http://superstar.nova.cz), přinesly zajímavý fenomén v podobě hlasování o hvězdnou pěchotu. Internet byl totiž jediným místem, kde bylo možné do výběru nejoblíbenějšího z neúspěšných zasáhnout. Web tak poskytl rozšíření hlavní soutěže, které bylo českým příspěvkem k licencovanému formátu a na které ve "vážném" hlasování nezbylo místo. Čísla, kterých hvězdná pěchota dosáhla, byla sice v porovnání se sledovaností televize podstatně nižší, vedle soutěží, jež nabízejí alespoň SMS alternativu, to byl ale pro internet počin téměř průkopnický.

Velké servery

Prakticky všechny velké servery připravily k soutěži speciální přílohy (mimo jiné Novinky, iDnes), centrum dokonce dvě (jednu na Lidovkách, druhou v sekci Zábava). Přestože to z hlediska běžné praxe není nic výjimečného a portály i zpravodajské servery připravují přílohy k mimořádným událostem, časové období, po které musely být ve střehu v souvislosti se SuperStar, bylo enormně dlouhé, a pokud by měly velké servery ambice sledovat dění kolem soutěže skutečně soustavně, nemohly by přestat zároveň s vyhlášením vítězky. V tom se internet ostatně velmi přiblížil klasickým médiím, která témata sledují intenzivně, dokud poptávka po informacích nedosáhne vrcholu, pak už se téma stává okrajovějším a okrajovějším.

Takový průběh nemělo pochopitelně sledování akce na všech serverech, pro některé z nich, které se věnují celebritám a společenským tématům, teprve začalo řemeslo sledování nově stvořených hvězd. Výjimku mezi výše uvedenými tvoří snad jedině iDnes, jenž ve sledování tématu pokračoval poměrně intenzivně i po skončení soutěže.

Malé servery

Nové téma vzaly za své i servery, které buď s vývojem soutěžního dramatu teprve vznikaly, nebo už existovaly před soutěží, ale jejich návštěvnost nebyla nijak zajímavá. Jde zejména o servery poloamatérské až amatérské či dokonce o jednoduché osobní stránky, jejichž autoři měli pocit, že mají k tématu co říci. Zvláštní druh mezi nimi tvořily takové, které soustřeďovaly odkazy na všechno, co se týkalo soutěže - články, ankety, fotografie, rozhovory s jednotlivými finalisty (například http://www.dido.cz). Internet se stal na několik měsíců skutečnou veskrze monotematickou multimediální přehlídkou. Fanouškovské stránky měla jak celá soutěž, tak i jednotliví soutěžící, a to jak finalisté, tak poražení (http://www.langerova.tk, http://3538.wz.cz, http://1098.wz.cz, http://1007.wz.cz).

Je až s podivem, kolik nových domén třetího řádu se vyrojilo a kolik stránek vzniklo jen kvůli této soutěži (http://superstar.bolehlav.cz, http://superstar.osobnosti.cz, http://superstar.chcitebe.cz, http://superstar.webz.cz, http://superstar.nacesty.cz). Ostatně úspěch "české Dido", Aničky Gleisnerové (generála Hvězdné pěchoty) je důkazem toho, jakým způsobem uměl internet nejen reflektovat společenskou událost, ale dokonce promluvit do jejího vývoje původně patrně recesisticky myšlená akce vedla k tomu, že se jedna z mnoha neúspěšných stala známou a populární, a možná ještě víc než kdokoli z deseti finalistů - soudě podle fanklubů vzniknuvších po celém českém internetu (například http://superstar.xcars.cz, http://dajdou.prikryl. info).

Blogy

K soutěži se prostě musel vyjádřit každý a nestačilo, že si v neděli tipl poraženého či vítěze. SuperStar byla zlatým obdobím blogů. Kdo totiž neměl potřebu sdělovat své názory předtím, než se na pódiu v pražské Brumlovce ocitlo deset finalistů, cítil, že přichází šance věc změnit. Více než kdy jindy tu totiž byl námět pro komentáře reprezentované jednotlivými příspěvky blogů, tu jednoduše popisující průběh večera, jinde hodnotící či předpovídající.

Interaktivita

Ti, kdo si v průběhu soutěže nevytvořili vlastní stránku nebo neměli svůj deníček, mohli pravidelně vyjadřovat své názory v diskusích, pravidelném doplňku zpravodajských serverů. Také tady superstar zabodovala a počty příspěvků na největších serverech (pochopitelně záleželo na konkrétním tématu) dosáhly v mnoha případech stovek až tisíců. Kromě toho se mohli uživatelé "potkávat" s jednotlivými finalisty v pravidelných chatech na oficiálních stránkách klání a iDnes. Pokud se zajímáte o osudy této populární soutěže v budoucnosti, podívejte se na aktuální webové stránky http://superstar.nova.cz/news.html

Referery

Skutečnost, že mnohé servery agregovaly odkazy místo zveřejňování původního obsahu, s sebou přinesla další významný fenomén. Na přelomu letošního jara a léta stačilo jen zveřejnit zmínku o čemkoli, co se soutěží Česko hledá SuperStar souviselo, a pilní střadatelé odkazů už zařídili, že na server, který se tématu věnoval jen okrajově, přišlo ze dne na den velké množství lidí. Nejmenovaný pivní server zveřejnil počátkem dubna článek o účinkování Anny Gleisnerové v reklamě na pivo Bernard - a návštěvnost oproti standardním tématům byla během několika dnů zhruba dvacetinásobná. Vzhledem k tomu, že odkazy na nejrůznější obsahové typy se často křížily, provoz na internetu musel být ve dnech největšího šílenství poměrně zajímavý.

Žebříčky hledaných slov

Není divu, že při takovém zájmu o průběh výběru finalistů i vlastního finále promluvilo téma superstar výrazně do žebříčků nejvyhledávanějších slov. Na portálu Seznam.cz například hledalo ke konci června za jeden den klíčové slovo superstar přes 50 tisíc lidí, než ho už o týden později na nejvyšší příčce nahradila letní témata. I to svědčí o ústupu zájmu o událost, která několik měsíců naplňovala média novým atraktivním obsahem, poté, co klání došlo k rozuzlení. Ještě uprostřed července byla však v aktuálně zveřejněném žebříčku nejhledanějších slov na serveru Seznam fráze superstar na druhém místě po last minute, nejhledanější z finalistů Sámer Issa předstihl na 44. místě i melodie a amatéry.

Další útvary

Exkurze do českého internetu v době soutěže Česko hledá SuperStar by nebyla úplná, kdybychom nezmínili ještě jiné tvary, které se ruku v ruce se zpravodajsko-publicistickými žánry na webu objevily a které ostatně provázejí internet odjakživa - totiž stránky využívající popularity soutěžících ke zvyšování návštěvnosti erotických serverů, stránky zesměšňující, ironizující (např. hra, kde si uživatel může jako Anička "Dajdou" zastřílet na porotu) a další.

§§§§§


Bezdrátové řešení v podání Trustu

Hynek Vácha

C04P0468

Společnost Trust nám pro testy zapůjčila kompletní řešení pro menší kombinovanou (bezdrátovou a Ethernet) síť. Dostali jsme bezdrátový router, PCMCIA a PCI Wi-Fi karty. Vzhledem k tomu, že Wi-Fi je již dlouho standardem, není nutností vybavit síť tak, jak jsme to v tomto případě učinili my - tedy hardwarem jednoho výrobce. Kompatibilitu jsme vyzkoušeli při zapojení do sítě s produkty jiných výrobců. Přesto má nákup komponentů sítě od jednoho výrobce jisté výhody, mezi které patří například možnost využití některých specifických funkcí a také zachování stejné logiky ovládání, ať se jedná o jakoukoli část sítě. Asi nejzajímavější funkcí, jež je vázána na použití komponent Trustu, je možnost zvýšení přenosové rychlosti až na dvojnásobek toho, co běžně nabízí standard 802.11g, tedy 108 Mb/s. V takovém případě již úplně mizí rychlostní handicap bezdrátových sítí, které jinak proti Ethernetu stále zaostávají. Samozřejmě je nutné vzít v úvahu fakt, že přenosová rychlost klesá se snižující se kvalitou signálu. Proto je nutné myslet na to, že čím větší je vzdálenost mezi zařízeními, tím horší je signál. Stejně neblahým způsobem působí i průchod signálu zdmi. Velice výhodné jsou proto různé kombinace bezdrátové sítě s Ethernetem, jež nám umožní postavit síť odpovídající našim požadavkům bez nutnosti instalovat kabely do všech míst. Právě k takovým účelům lze použít i komponenty Trustu. Jak je patrné z fotografie, získáte totiž kromě bezdrátové sítě čtyři porty pro připojení lokální sítě a jeden port pro připojení k internetu. Jakmile zapojíte potřebné kabely, můžete se pustit do softwarové konfigurace routeru. Při ní vám pomůže integrovaný Průvodce, který patří mezi ty lépe provedené. S jeho pomocí lze velmi rychle nastavit všechny základní parametry připojení k internetu i lokální sítě a bezdrátové sítě. Průvodce je přehledný, takže uživatelé znalí pojmů jako je IP adresa, DHCP server a dalších budou mít základní konfiguraci hotovu během několika málo okamžiků. Aby byla instalace opravdu co nejjednodušší, je s přístrojem (kromě manuálu, který je dokonce i v české verzi) dodán i obrázkový Průvodce, ve kterém jsou jednotlivé kroky, jimiž musíte projít, dále popsány. Nemůžete ovšem počítat s tím, že by Průvodce pokryl nastavení všech funkcí, které zařízení podporuje. V takovém případě by totiž nebylo možné udržet požadovanou přehlednost. Chcete-li tedy využít všechny možné funkce zařízení, nezbude vám nic jiného, než projít postupně všechny "záložky". Asi nejdůležitější nastavení, kterému je potřeba věnovat pozornost a kterému se Průvodce nevěnuje, je zabezpečení. Zabezpečit bezdrátovou část lze pomocí standardních metod - WEP, WPA i ověřením proti Radius serveru. U WEP šifrování je v tomto případě možné využít 64 nebo 128bitovou verzi, což ovšem mnoho uživatelů považuje za nedostatečné. Rozhodně výhodnější je celou síť zabezpečit WPA šifrováním nebo - máte-li dostatek zkušeností - zřídit v síti Radius server, což by mělo stačit i lidem, pro něž je bezpečnost noční můrou. Na straně klientů (tedy Wi-Fi karet) je pak výhodnější využít utilitu, kterou obdržíte společně s kartou, a nespoléhat se pouze na řízení bezdrátové sítě, poskytované Windows. Pokud nebyla zmíněná utilita použita, nastávaly někdy menší potíže, které se projevovaly tím, že i při plném signálu docházelo k občasnému odpojení od access-pointu. Velice příjemný je takzvaný Turbo mód, který umožní již zmiňované zvýšení přenosové rychlosti. Aby zařízení bylo schopné v tomto režimu pracovat, je nezbytné, aby vzdálenost mezi access-pointem a kartou nebyla příliš velká. Udávaná vzdálenost 20 metrů platí opravdu pouze pro "otevřený prostor", tedy v případě, že signál neprochází žádnou zdí a v místnosti se nevyskytuje příliš mnoho zařízení, která by rušila signál v pásmu 2,4 GHz. Chcete-li tedy vytvořit novou síť, může pro vás být řešení od Trustu dobrou volbou.

Síťové prvky Trust

turbo mód 108 MB/s

přehledné nastavování český manuál

Cena: vč. DPH:

Trust Speedshare Router 3 650 Kč

Speedshare Turbo PC-Card 1 800 Kč

Speedshare Turbo PCI adapter 1 800 Kč

K recenzi poskytla firma: Trust, http://www.trust.com

§§§§§


Eurotel Data Express Nonstop

Martin Kybal

C04P0466

Krátce poté, co společnost Eurotel uvedla na trh službu Eurotel Data Express, jsme měli možnost ji v redakci otestovat. A nyní vám přinášíme naše zkušenosti.

Co služba nabízí?

Vcelku jednoduchou věc. Mobilní přistup na internet prostřednictvím sítě CDMA, kterou dosud Eurotel využíval pro hlasové služby T!P v pásmu 450 MHz. Tento přístup je neomezený, a to jak z hlediska času, tak přenesených dat. Za měsíční paušál 899 Kč bez DPH tak uživatel získá možnost dlouhodobého připojení. Navíc s velmi příjemnou rychlostí, kde jako maximum je uváděno až 800 Kb/s a o minimu se nehovoří. To znamená, že provozovatel negarantuje minimální přenosovou rychlost. Hovoří se ale o "očekávané průměrné" rychlosti stahování 256 Kb/s a odesílání 156,3 Kb/s. Bude tedy záležet na počtu on-line uživatelů a jejich aktivitě.

Potřebné vybavení

Eurotel dodává službu včetně HW vybavení. To se skládá z externího modemu GPC-6420, nabíječky, externí antény, instalačního CD, redukce mezi modemem a USB a redukce mezi externí anténou a modemem. Modem je vybaven i anténkou, která je jeho součástí, ale jak pozdější testování ukázalo, její použití je vhodné jen v místě s velmi dobrým signálem.

Instalace

Postup instalace je jednoduchý a ani laikovi nezabere více než 5 minut. Zapojit nabíječku do sítě, zapnout modem, připojit externí anténu a zapojit do USB portu počítače. USB by mělo být verze 1.1 nebo lépe 2.0. S USB 1.0 jsou podle zkušeností některých testujících potíže a i Eurotel v takovém případě doporučuje instalovat redukci v podobě USB hubu. Po restartu počítače je nalezeno nové zařízení a instalace je dokončena. To vše jsem absolvoval pod Windows XP a naprosto bez problémů. Co se týče ostatních operačních systémů, ovladače na CD jsou pro Windows 98/2000/XP. Ani uživatelé Linuxu nepřijdou zkrátka. Na serveru http://www.root.cz najdou popis instalace a první uživatelské zkušenosti.

Ale vraťme se k našemu testování. Po instalaci modemu nezbývá než vyplnit přihlašovací jméno a heslo do parametrů rozhraní GTDialer, kterým se připojení aktivuje.

Startujeme

Osobně jsem byl pln očekávání, protože parametry, které služba slibovala, jsou velmi lákavé. První připojení, spojení navázáno a v informačním okně na liště se objevuje informace GPC-6420 - Rychlost 921,6 Kb/s. Samozřejmě jde o rychlost "nosné" a skutečný přenos závisí na mnoha faktorech. Jak jsem již dříve naznačil, je třeba brát v úvahu sílu signálu a množství uživatelů používajících danou buňku. Při prvním pokusu jsem využil pouze malou anténu a rychlost se pohybovala okolo 30 kB/s. Po výměně za velkou anténu se rychlost zvýšila až na 60-70 kB/s. Měření probíhalo prostřednictvím stahování dat jak protokolem http z různých www serverů, tak i přes ftp, opět z několika zdrojů. Že jde o modemové spojení, si uživatel uvědomí, když se podívá na odezvy spojení. Ping na vybrané české servery se pohyboval okolo 140 msec, což není dobrá zpráva například pro zájemce o on-line hraní, kde každá milisekunda zpoždění je doslova otázkou života nebo smrti:-). Pro většinu potřeb je ale odezva dobrá a přenos dat je velmi dobrý. Rychlost se místy vyšplhala na 120 KB, místy nevylezla nad 20 KB. Člověk se musí smířit s tím, že nemá garantované parametry. Ale když uvážíme všechny okolnosti, za kterých je služba poskytována, myslím, že i přes to se Eurotel Data Express vyplatí.

Pro koho?

Toto je základní otázka. Kdo by měl o pořízení služby uvažovat? Rozhodně by to měl být ten, kdo vyžaduje připojení v místě, kam nedosáhne ISDN nebo ADSL a ostatní možnosti připojení jsou buď pomalé, nebo drahé. Uživatele, kteří chtějí být on-line při svých cestách po republice, je třeba varovat. Ne všude budou mít signál. Eurotel uvádí, že dostupnost signálu je na 70 % území. A když uvážíme, že na těch 70 % může být signál různé kvality, je třeba být v očekáváních realistický. V prodejnách Eurotelu je možné si půjčit testovací sadu a přímo v místě plánovaného používání si ověřit dostupnost signálu a rychlost spojení. Pro cestující zájemce je příjemné, že modem je vybaven akumulátorem, který dovoluje zhruba 2 hodiny aktivního přenosu dat. Škoda jen, že není modem napájen přímo z USB rozhraní. Také by bylo pro uživatele notebooků příjemné, kdyby měl Eurotel v nabídce i modem v podobě karty do PCMCIA slotu. Rozhodně bych nedoporučoval tuto službu firmám, které požadují garantované parametry rychlosti a dostupnosti. Pro ně je lepším řešením obrátit se na providera a pořídit si byť pomalou, ale pevnou linku s garantovanou rychlostí.

Závěrem

Služba Eurotel Data Express je v současné době asi to nejatraktivnější připojení pro rychlosti chtivého uživatele, které je na trhu k dispozici. Za cenu 2x vyšší než je běžný účet za dial-up připojení je nabízeno časově neomezené připojení se zhruba 5x vyšší rychlostí. Bude zajímavé sledovat, jestli zůstane služba opravdu broadband nebo dojde po zvýšení počtu uživatelů k zavedení jejich omezování, jako v případě ADSL nebo nedávno zavedené služby Internet Express u Českého Telecomu. Říká se tomu Fair User Policy. Když uživatel stáhne více dat, než mu operátor přidělil, je mu rychlost snížena. Když opět překročí limit, je mu opět snížena. Takže může dojít k tomu, že uživatel platí rychlost 1 024 Kb/s a stahuje nakonec 64 Kb/s. Ale broadband je o přenášení dat. Navíc když operátor uživatele láká, hovoří o vysoké rychlosti a skvělém stahování hudby či filmů. A platit si vysokou rychlost, aby mi jí operátor omezoval, myslím každého uživatele notně otráví.

V tomto ohledu je nabídka Eurotelu korektní a bez háčků. Žádná agregace, žádné omezování. Uvidíme, jestli to tak i zůstane, nebo zda se projeví vliv velkého bratra.

Eurotel Data Express

Cena: vč. DPH: 8 995 Kč

K recenzi poskytla firma:

Eurotel Praha, s. r. o.

Co je Eurotel Data Express?

Neomezené připojení k internetu pomocí bezdrátového spojení v pásmu 450 MHz v síti CDMA. Pokrytí signálem by mělo obsáhnout 70 % území, převážně větší aglomerace. Dodává se společně s HW vybavením v ceně 8 995 Kč nebo při závazku na 12 měsíců, v dotované ceně 1 495 Kč. Aktivace služby stojí v případě koupě nedotovaného modemu 580 Kč, s dotovaným je za 1 780 Kč. Měsíčně platí paušální cena 1 069,81 Kč. Všechny ceny jsou uvedeny již s DPH.

§§§§§


Sjednejte si pojištění on-line

Vojtěch Bednář

C04P0460

Potřebujete se pojistit? Potřebujete povinné ručení? Chtěli byste s pojišťovnou komunikovat moderním a elegantním způsobem, tedy on-line? Možnosti zatím u nás nejsou ani zdaleka vyčerpány, ale přibývá jich.

Pojišťovny patří mezi instituce, které každý z nás používá značně nepravidelně. Některé pojistky mít musíme ze zákona, pro jiné se rozhodneme dobrovolně, ale za všechny bez výjimky se musí platit. Pojistku obvykle pouze platíme a platíme, a to je jediné, co nás zajímá. Pochopitelně až do okamžiku, kdy se něco stane a dojde na likvidaci pojistné události.

Historie a specifika

Už první odstavec naznačil, že komunikace s pojišťovnou se odehrává ve třech úrovních. Především si pojistku musíme sjednat. Když už ji máme sjednanou, musíme si udržovat čas od času alespoň nějaké základní informace o tom, v jakém je z pohledu pojišťovny náš účet stavu, a když dojde na nejhorší, nastává potřeba pojistného plnění.

V minulosti se komunikace s pojišťovnou odehrávala obvykle dvěma způsoby. První z nich je podobný bance. Přijdeme na nejbližší pobočku a tam s námi pověření pracovníci vše potřebné vyřídí, obvykle ke spokojenosti zákazníka, někdy také ne. To ale není jediná možnost. Pojišťovny někdy nabízejí zákazníkům své služby prostřednictvím "podomního prodeje", čili agentů, kteří přímo obcházejí potenciální klienty, nabízejí jím pojistné produkty a pokud je zájem, přímo sepisují smlouvy.

Ověřování stavu smluv a podobné činnosti se dají taktéž realizovat návštěvou pobočky, pokud to máme cestou, nebo telefonicky, pokud se nám nikam chodit nechce. Druhá varianta má jeden nedostatek, kterým v minulosti pojišťovny prosluly podobně jako úřady. Tímto nedostatkem byla "úředničina" jejich zaměstnanců. Ti se ke svým klientům občas chovali spíše jako vrchnost, než jako obchodníci k zákazníkům, kteří by měli přece být jejich pány.

Když dojde na nahlášení události a její likvidaci, čili akt, při němž pojišťovna zaplatí zákazníkovi protrpěnou škodu, odehrává se mnohem komplexnější komunikace. Většinou si nevystačíme s telefonem ani s návštěvou pobočky, ale je třeba shánět spoustu různých potvrzení od policie, lékařů, úřadů a dalších institucí. Dokázal by komunikaci s pojišťovnou usnadnit internet? Jistěže ano, nicméně komunikace s pojišťovnou má několik specifik. Především se jedná v zásadě o hybrid komunikace s bankou a s úřadem. Za prvé proto, že jde přece vždy o peníze, za druhé pak proto, že pojišťovna se chová daleko více jako úřad než jako banka.

Podobnost pojišťovny s bankou na úrovni komunikace, a to jak klasické, tak i elektronické, využívají některé banky, které coby součást svého portfolia služeb nabízejí prostřednictvím sesterských pojišťoven také jejich služby. V rámci elektronické komunikace to znamená, že osobní údaje stávajícího uživatele elektronického bankovnictví jsou již jednou zadány do systému a hlavně jsou ověřeny bankou jako jednoznačně platné. To zjednodušuje následnou komunikaci s pojišťovnou. Mnohé, toho, co by se totiž jinak muselo zbytečně dělat dvakrát, lze provést pouze jednou formou komunikace mezi pojišťovnou a bankou místo komunikace mezi pojišťovnou a jejím klientem. Stejné může být i rozhraní webového bankovnictví a správy uzavřených pojistných smluv. Nemalým pozitivem je také placení, které je v případě kombinace banky a pojišťovny opět mnohem jednodušší než v jakémkoliv jiném případě.

Nepůjde všechno

Existuje mnoho různých typů pojištění a pojistných smluv. Technicky vzato se lze nechat pojistit proti takřka čemukoliv. Rozdílné je ale riziko, tedy jeho výše z pohledu pojišťovny. Protože mnoho pojistek se sice vytváří ze šablon, ale tyto šablony se musí upravovat podle vlastností konkrétní osoby, jejího stáří, fyzického a psychického stavu, stejně tak podle stavu věci, kterou chceme pojistit a podle mnoha věcí, které jsou individuální. To je v případě on-line komunikace pochopitelně poměrně veliký problém. Jestliže je pojišťovna spojena s bankou nebo jiným důvěryhodným zdrojem informací o klientovi, sjednávání se podstatně zjednodušuje. V opačném případě je ale zákazník, kterého našla pojišťovna tak říkajíc přes internet, člověkem, o kterém vlastně nic neví. A jestliže o něm nic neví, může ho jen stěží pojistit.

Přesto existují některé běžně se vyskytující pojistné smlouvy, které je možné sjednávat i přes internet. Základním typem takového pojištění je klasické povinné ručení. Další jsou klasické, základní nabídky zdravotního pojištění, cestovního pojištění a podobných obecných produktů. Tyto obecné produkty je možné poměrně dobře ošetřit a nepředstavují příliš veliké riziko, především z ekonomického hlediska.

Pojišťovny jsou již ze svého principu institucemi velice konzervativními. Proto i jejich vstup do on-line světa ze země poboček a podomních agentů probíhá spíše pomalu a vlažně, což je na jednu stranu na škodu, jinak to ale zcela odpovídá jejich politice.

Produkty a účty

Možnosti komunikace s pojišťovnou jsme tedy probrali a můžeme se pustit do elektronického pojištění. Základní komunikace je možná s naprostou většinou pojišťoven působících na českém trhu. Komunikovat lze prostřednictvím e-mailu, adresy jsou dostupné na webových stránkách jednotlivých pojišťoven. Nemálo z nich nabízí také možnost komunikace prostřednictvím integrovaných formulářů. Pokud ale hodláme skutečně objednat některou ze služeb nebo se podívat na stav svého pojištění, s formuláři si nevystačíme.

Česká pojišťovna

Některé z firem, jako třeba Česká pojišťovna, vyžadují nejprve registraci. Ta je standardní a uživatel při ní vyplňuje své údaje nutné pro komunikaci s pojišťovnou. Základní údaje, tj. jméno, uživatelské jméno a heslo, doplňuje nutnost zadat PSČ, díky čemuž může pojišťovna zjistit, odkud zájemci o internetovou službu jsou. Bližší kontaktní údaje jsou v této fázi nepovinné, přesto je lze doporučit vyplnit. Po přihlášení se uživatel dostane do profilu, kde má možnost editovat své osobní údaje. K dispozici má seznam smluv uzavřených s pojišťovnou a také formuláře, s jejichž pomocí si může sjednat nové pojištění. To je v současné době možné u dvou nejzákladnějších typů pojistných smluv, totiž u povinného ručení a u cestovního pojištění. V obou případech čeká uživatele poměrně jednoduše provedený a přehledný průvodce, v němž jsou již předem vyplněny ty položky, které uživatel zadal při registraci. Proces vyřizování pojištění probíhá po krocích, přičemž poté, co tyto kroky absolvujeme všechny, je návrh předán pojišťovně, která o něm dále rozhodne.

Systém České pojišťovny je sympatický a přehledný. Co mne ale zarazilo, je fakt, že proces registrace a následného vyřizování pojištění či práce se seznamem smluv nebo historií komunikace s pojišťovnou není zabezpečen. Pokud jsou prostřednictvím internetu předávány osobní údaje, a to v případě sjednávání pojištění jsou, mělo by se jednat o šifrované připojení. A o to se v případě ČP nejedná, takže vaše údaje může během jejich cesty sítí číst kdokoliv, kdo je na to dostatečně technologicky vybaven a má zájem.

Česká podnikatelská pojišťovna

Lépe je ve srovnání s naší nejstarší pojišťovnou na tom jedna z mladších, Česká podnikatelská pojišťovna. Její stránky vypadají nejen elegantněji, ale hlavně jsou zajištěny standardním způsobem (RC4, 128 bitů) již od počátku komunikace s objednávkovým systémem. Problematický je jen vydavatel certifikátu, ne vždy chvalně proslulá firma Thawte. ČPP má na rozdíl od průvodce připraven jednostránkový (několikakrokový) formulář. Ten je poněkud komplikovanější co se počtu obsažených prvků týče, nicméně při rozlišení 1 024 x 768 jej lze použít zcela bez problému. Na jedné stránce je zadání všech nutných informací pro realizaci objednávky i výběr konkrétního produktu.

Podstatně bohatší je také nabídka produktů, které je možné sjednat on-line - celkem se jedná o pět kusů, jež kromě obligátního cestovního zdravotního připojištění (od VZP) a povinného ručení zahrnuje cestovní pojištění, pojištění odpovědnosti a spořící životní pojištění. Přestože se pro sjednávání nevyžaduje registrace do systému pojišťovny, je vhodné ji provést. On-line je totiž taktéž možné sledovat stav své smlouvy a v případě potřeby pojistitele kdykoliv kontaktovat. To vše poměrně rychle, a především zabezpečeně. Nedostatkem je, že například v případě sledování smluv je možné sledovat jen ty, které byly realizovány prostřednictvím internetu a nikoliv ty z jiných kanálů, což je v některých případech škoda.

On-line přepážka hned za ambulancí

Hutnická zaměstnanecká pojišťovna je jednou z předních zdravotních pojišťoven. Její webový server nabízí všechny základní informace, které bychom od instituce tohoto typu očekávali. Výhodou je, že na serveru (http://www.hzp.cz) si můžete založit vlastní "zdravotní kartu". Není to pravá elektronická zdravotní karta, jak se ji jednou snad dočkáme, nicméně své opodstatnění má. Každý si zde totiž může vést komplexní záznamy o svém zdravotním stavu alergiemi a užívanými léky počínaje, menstruačním kalendáříkem pro ženy pak konče. Kladem je také on-line očkovací kalendář.

Bohužel ani tato komunikace obnášející přenos sice anonymních, avšak velmi citlivých informací o zdravotním stavu člověka, není kódována a lze si velmi snadno představit, že by se společně se zadávanou e-mailovou adresou mohla velice snadno stát terčem zneužití především pro marketingové účely. Je to velká škoda, nehledě na fakt, že HZP při registraci nekontroluje, zda je registrující se člověk skutečně jejím klientem nebo nikoliv. Funkci zdravotní virtuální karty tak může využít kdokoliv.

Pro samotnou komunikaci se svými pojištěnci si HZP připravila elektronickou přepážku. Ta je zajímavá v úrovni bezpečnosti. Identita uživatele je totiž ověřována na základě nainstalovaného certifikátu, podobně jako se tomu běžně děje v případě aplikací elektronického bankovnictví mnoha bank (např. KB). Pojišťovna sama certifikáty negeneruje, ale akceptuje již existující elektronické podpisy běžných certifikačních autorit na území ČR. Mezi nimi nechybí kromě První certifikační autority také již zmiňovaná Komerční banka, a tak pokud máte účet právě tam a zároveň jste klienty HZP, máte o jeden problém méně, protože certifikát do aplikace mojebanka.cz zcela postačí. Elektronická přepážka pak nabízí mnoho zajímavých funkcí. Mezi ně patří možnost podívat se na "svůj" výdajový účet, měnit osobní údaje, požádat o průkazku pojištěnce a další. Zajímavý je systém komunikace, ten se totiž odehrává na základě systému doručování zpráv. Klient například požádá o výpis a ten mu není přímo zobrazen, ale "doručen" do jeho složky s příchozími zprávami, případně pak na vybranou e-mailovou adresu.

Portál zdravotních pojišťoven

Kromě toho existuje také takzvaný Portál zdravotních pojišťoven. Ten je určen pojištěncům, ale především pak lékařům a zaměstnancům ZP. Portál také funguje na základě certifikátů, avšak v současné době, pokud jde alespoň o veřejně přístupnou demoverzi, není příliš funkční. Celou věc navíc komplikuje také poněkud složitý systém registrací (http://www.portalzp.cz/czspa01.phtml).

Půjde to

Velmi zajímavě řeší přístup k on-line klientům pojišťovna Generali (http://www.generali.cz) se svým systémem formulářů. Jejich prostřednictvím je možné hlásit pojišťovně změny svých údajů, žádat o kontakt ze strany pojišťovny, ale také hlásit pojistné události, což je jistě velmi pozitivní. Formuláře jsou přehledné a pracovat s nimi by měl umět i laik. Bohužel, ke škodě tohoto systému se opět o velkém zabezpečení aplikace hovořit nedá.

Předchozí případy byly jen lehkým náhledem do vyvíjejícího se světa on-line pojišťoven v České republice. Pravdou je, že trh se i zde postupně zvětšuje a optimalizuje. Rozhodně jsme neprošli všechny pojišťovny a jejich všechny možnosti, šlo spíše o to, zprostředkovat jakýsi elementární pohled na celou problematiku. Nedá se říci, že by pojišťovny, na které jsme se podívali, dopadly dobře, ale také nedopadly úplně špatně. Rozhodně je co zlepšovat, nabídka on-line produktů je stále slabá a hlavně je značně nehomogenní. Přesto bylo za posledních několik let učiněno alespoň několik základních pozitivních kroků směrem kupředu. A to je jenom dobře.

Plusy a minusy komunikace on-line

Jaká jsou pozitiva komunikace s pojišťovnou on-line?

 vysoká rychlost

 velká flexibilita

 netřeba odcházet z domu

 standardní prostředí

Jaká jsou negativa?

 některé kroky tak v současné době nelze učinit a jen tak se to nezlepší

 není možné sjednávat všechny typy smluv (u některých pojišťoven žádné)

 problém je, že v některých případech se pracuje s formuláři, osobními a důvěrnými údaji v nezabezpečeném režimu. Někdy to nevadí, ale jindy jde ze strany pojišťoven o určitou, poměrně nešťastnou nezodpovědnost

 neosobní kontakt

Zajímavé adresy

http://www.cpoj.cz - Česká pojišťovna

http://www.cpp.c -z Česká podnikatelská pojišťovna

http://www.hzp.cz - Hutnická zaměstnanecká pojišťovna

http://www.portalzp.cz/czspa01.phtml - Portál zdravotních pojišťoven

http://www.generali.cz - Pojišťovna Generali

Kde hledat adresy dalších pojišťoven?

Širší výběr naleznete na internetu, např. na adrese http://www.obchodniadresar.cz/inp/firms/firms7260tree2lang1.html. Možné je také využít kterýkoliv jiný katalog či vyhledávač.

On-line služby pojišťoven dnes a v budoucnosti

Co překvapilo?

Pojišťovny, známé jako ryze konzervativní instituce, se prostřednictvím internetu pomalu otevírají světu. Zdá se, že se začíná prosazovat trend uznávat certifikáty vybraných certifikačních autorit, na úkor vydávání vlastních podpisů. To je velice pozitivní tendence, směřuje totiž k ideji univerzálního elektronického podpisu mnohem více, než v případě například některých bank, které místo jeho uznávání jsou samy sobě certifikačními autoritami.

Sjednáme si pojistku on-line?

Určité typy pojištění u některých pojišťoven je možné sjednat on-line. Obvykle se jedná o povinné ručení, o cestovní pojištění a podobné, běžně užívané a laciné produkty.

Zjistíme stav pojistky on-line?

U některých pojišťoven ano, po registraci a přihlášení. U jiných stačí znát jen základní údaje, například číslo pojistné smlouvy, u ČPP dokonce například jen SPZ vozidla. To může na jedné straně znamenat zásah do údajů pojištěnce, ale na druhé straně to také může být nesmírně pozitivním a užitečným nástrojem.

Nahlásíme škodu on-line?

U některých pojišťoven to možné je. Pojistná škoda se ale většinou hlásí zejména tehdy, hrozí-li nebezpečí z prodlení, telefonicky, nebo pomocí jiného, co nejrychlejšího kanálu. Internet je velice rychlý kanál, ale zůstává určitou otázkou, zda se pro tento typ komunikace hodí.

Zjistím informace o pojišťovně?

Na webových stránkách českých pojišťoven je možné k nim a jejich činnosti zjistit dostatečné množství informací, a pokud by nestačily, nabízí se vždy také možnost danou pojišťovnu kontaktovat.

Bude jednou možné udělat "celou" pojistku jen on-line?

To v současné době není možné odhadnout. Vyžadovalo by to totiž poměrně velmi robustní expertní systém na straně pojišťovny. Ten by byl velice drahý a nikoliv bezchybný. Mnoho pojistných produktů a jejich řešení je navíc tak silně individualizováno, že nejlepším řešením zůstává kontakt "člověka s člověkem". Avšak běžné a méně závažné činnosti je možné dělat on-line, byť s některými výše uvedenými obtížemi, již nyní.

§§§§§


Potřebujete ojeté auto?

Čestmír Žák

C4P0470

V on-line autobazarech naleznete svého miláčka podle vámi zvolených parametrů(CD)

Ve chvíli, kdy sháníte ojetý automobil a nechcete při jeho koupi prohloupit, mohou se neocenitelným pomocníkem stát on-line autobazary. Oproti klasickým papírovým inzertním periodikům mají několik zásadních výhod: jsou mnohem aktuálnějším zdrojem informací a nabízejí vyhledávání aut podle několika vámi zvolených parametrů, což vám ušetří zdlouhavé pročítání stovek inzerátů, jež vás vlastně vůbec nezajímají.

ři porovnávání nabídek jednotlivých autobazarů je právě internet naprosto ideálním nástrojem; nejen že obsahuje mnohem objemnější množství dat, než může kdy poskytnout kterýkoliv tištěný inzertní časopis, ale nabízí také daleko více prostoru pro prezentaci každého z prodávaných vozů. Drtivá většina internetových autobazarů přikládá k tradičním bazarovým údajům (typ vozu, rok výroby, stav, počet najetých kilometrů) také obrázek daného vozidla, což vám někdy může při rozhodování výrazným způsobem pomoci. A když už není obrázek z nějakého důvodu přítomen, můžete si o něj zpravidla napsat na e-mailovou adresu uváděnou u inzerátů.

Pokud zrovna nepatříte mezi nadšence, kteří chodí s volantem i spát, určitě se vám bude hodit několik tipů, triků a rad pro všechny ty, kdo se chystají koupit ojetý automobil. Ať už se bude jednat o stařičkou škodovku za pět tisíc nebo o nejnovější model Mercedesu, vždy byste si měli všímat několika základních ukazatelů, jež vám přiblíží skutečný stav vozidla. Jedná se například o kontrolu opotřebení volantu či řadicí páky (z toho lze zhruba určit množství najetých kilometrů), stav tachometru (zda není "přetočený"), "atmosféru" v autě (zatuchlina značí, že do auta teče nebo že bylo vytopeno) apod. Úskoků, které na vás může nepoctivý prodejce případně přichystat, existuje celá řada. Rada číslo jedna při nákupu auta zní: vezměte si s sebou k jednání s prodejcem odborníka (nejlépe automechanika), jemuž plně důvěřujete, bez jeho přispění můžete totiž velmi lehce naletět. Více o této problematice se dozvíte, zavítáte-li na weby Auto na iDnes (http://Auto.idnes.cz) a Magazín Automix (http://Automix.centrum.cz/prakticke)

Všeobecně platné rady pro nákup vozu získáte, otevřete-li si stránku http://autobazar.automix.centrum.cz a kliknete na odkaz "Rádce", jenž se nachází v její levé části. Určení skutečné hodnoty kupovaného automobilu bývá často problematické. Abyste se vyhnuli koupi extrémně předraženého vozu, najděte si na internetových bazarech co nejvíce inzerátů s nabídkami podobnými té, jíž jste momentálně nakloněni. Při porovnávání a zprůměrňování cen nezapomeňte zohlednit zejména model, rok výroby, množství najetých kilometrů, aktuální závady, rozsah výbavy, zda vozidlo bouralo apod. Když se vám to podaří a dojdete k určité částce, jež se dá charakterizovat jako adekvátní pro dané konkrétní auto, pak máte k dispozici pravděpodobnou tržní hodnotu pro dané vozidlo. Když ji pak porovnáte s původní nabídkou, okamžitě zjistíte, zda je pro vás výhodná či ne.

Dobré je rovněž vědět, jaké poruchy jsou pro daný model automobilu nejčastější a na co byste si tedy měli dávat při koupi pozor. K tomuto účelu vám poslouží nejrůznější nadšenecké weby, zabývající se buď některou značkou, nebo přímo konkrétním modelem auta. Na nich již nebude problém nahlédnout do fóra a požádat některého ze "zasvěcených" o radu.

Bedlivě si prověřte doklady kupovaného automobilu, mohlo by se stát, že vám bude prodán kradený vůz, což byste ale mohli zjistit až ve chvíli, kdy vás zastaví bdělá policejní hlídka. Následnému zabavení vozu a mnohaměsíčním soudním průtahům je opravdu lépe se vyhnout tím, že necháte vozidlo a jeho původ včas důkladně ověřit. Tyto služby poskytuje například pražská společnost Cebia (http://www.cebia.cz). Kapitolu samu pro sebe tvoří vozidla tzv. "na přestavbu". Ty bývají v prodeji za výrazně nižší sumu než ostatní auta, jejich nákup však skrývá nejeden háček. Automobil určený k přestavbě nedisponuje českými doklady, jedná se tedy o vůz přivezený z ciziny (nejčastěji z Německa, Rakouska, Francie). To v praxi znamená, že jej za běžných okolností nejen nepřihlásíte na příslušném úřadě, ale hlavně to, že jej nesmíte provozovat na veřejných silnicích. K provedení přestavby totiž musíte vlastnit české doklady k danému typu vozu, jedině tak ji lze legálně realizovat.

§§§§§


Zazpívejte si originál

Vojtěch Bednář

C04P0459

Kde a jak sehnat texty k vašim oblíbeným písničkám(CD)

Posloucháte MP3? Chtěli byste si svou oblíbenou píseň zapět společně s původním interpretem? Neděláte to proto, že vás vaše okolí vždy umlčí a argumentuje holocaustem? Nebo prostě neznáte text? Ve druhém případě vám poradíme.

článku se dozvíte, kde na internetu sehnat texty k oblíbeným hudebním nahrávkám, jak je hledat, třídit a zpracovávat. Ukážeme, jak dostat texty přímo do Winampu nebo Windows Media Playeru. Podíváme se také po originálních bookletech k diskům. Vše jednoduše, a hlavně rychle.

Co všechno MP3 neumí

Populární formát MP3 si našel své zatím stále nezastupitelné místo ve světě moderních informačních technologií. Již zdaleka ne jen oblíbené přehrávače v PC, ale i ta nejlevnější přenosná elektronika, domácí hi-fi soustavy a autorádia umí přehrávat hudbu grabovanou z kompaktních disků, staženou z internetu nebo pracně zachráněnou ze starých gramofonových desek či pozvolna se kazících kazet.

Nicméně MP3 není jen formátem, který bychom mohli zaplavovat chválou bez ohledu na jeho nedostatky. Jsou dvojího druhu. První z nevýhod spadá čistě do rámce marketingu. Na formátu vydělávají tvůrci kodeků a přehrávačů, kterým zvyšuje integrace nejpopulárnějšího systému prodeje. Vydavatelé a producenti hudby jak ze samotného formátu, tak z prvně jmenovaných nevidí nic kromě jistých ztrát, a tak se populární empétrojky pokoušejí kompromitovat ve prospěch jiných formátů vybavených technologiemi typu DRM. Druhým argumentem proti MP3 je, že některé věci prostě neumí. To lze nicméně opravit a dá se to opravit pomocí různých doplňků a on-line služeb. Dnes budeme hovořit o jedné kategorii takovýchto služeb.

MP3 obsahuje technologii ID3 tagů. To jsou textové informace přiřazené na začátek nebo na konec souboru s hudbou (podle konkrétní verze tagu). ID3tag v1 obsahuje několik málo informací sloužících pro kategorizaci konkrétního souboru. Jeho jméno, název skladby, autora, alba, roku vydání, žánru a kratičké poznámky. Verze dvě přichází s rozšířenými informacemi a třeba nabídkou odkazu. Nikam sem se nevejde to pomalu nejdůležitější na celé písničce, její text. Ten je tedy třeba sehnat nějakým jiným způsobem.

Kde vzít a nekrást

Mnoho interpretů nejrůznějších žánrů umisťuje texty na své vlastní webové stránky a do bookletů svých alb. Pokud tedy máme originální kompakt s hudbou, máme i určitou šanci, že v něm budou též texty. Pokud kompakt nemáme, je prvním místem pro hledání oficiální stránka autorů v případě, že nějakou mají. Když nenajdete texty v obalu CD ani na stránkách patřičné kapely, není vůbec nic ztraceno. Existuje totiž dobrá šance, že je, zejména pokud jde o známější kapelu, už někdo opsal (zapsal) a umístil na internet, jde jen o to, jak se k nim dobrat.

Kde vzít, když hledáme

Nejjednodušší cestou vedoucí k hudebním textům (jak si dále ukážeme, není to úplně nejjednodušší cesta) je zadat to, co chceme, do Googlu. V případě mnoha zahraničních kapel, které zpívají anglicky, je ideální použít klíčové slůvko "lyrics". Otevře se nám pestrá plejáda různých serverů. Pokud píseň, kterou hledáte, respektive její interpret ve svém žánru něco znamená, pak je pravděpodobné i to, že se ve výsledcích hledání objeví. Bohužel jindy velmi přesné hledání Googlu, které dokáže najít cokoliv velmi kvalitně, právě u hudebních textů občas trochu pokulhává a vrací ne to, co bychom právě chtěli. To se týká především různých interpretů, kteří nepatří právě do domény všeobecně rozšířené popmusic a hrají spíše okrajové žánry. Zvláště pak, pokud jsou tito interpreti z jednoho konkrétního místa a jejich hudba není příliš mimo domovinu známá. Ani tak ale nejsme zcela bez šancí na úspěch.

Texty ke skladbám jsou na internetu poměrně velmi rozšířeným artiklem. A není se co divit. Když se podíváme podrobně na výsledek hledání nejen Googlu, ale klidně i dalších vyhledávačů, nemůžeme si nevšimnout onoho obrovského čísla označujícího počet dosažených výsledků při zadání nejobecnější podmínky. Tak to pochopitelně nebude vypadat u silně konkretizovaného hledání, ale přesto prokousat se tou ohromnou záplavou relevantních výsledků zdaleka nebude nějak přehnaně jednoduché.

Nejčastější chyby při opisování textů a jejich zveřejňování

Pokud texty, které jsme našli, nepocházejí přímo od autora dané skladby, pak je pravděpodobné, že je do internetu někdo opsal nebo odposlouchal. V prvním případě, tedy opsání z bookletu, je chybovost minimální. K problémům dochází většinou jen tehdy, když je originální text na originálním bookletu uveden nesrozumitelným písmem, když je booklet kopírován, nebo když je problém s tím, kdo opisoval. U "přeposlouchaných" textů se má věc o něco hůře. Tyto texty často obsahují vážné chyby, jsou změněny smysly veršů, celých vět. Dochází také k dílčím změnám ve slovech textů a k posunu významů, který s tím souvisí.

Asi největším problémem při uchování textů v elektronických systémech je jejich katalogizace. Když se stane, že je jednomu (objektivně existujícímu) přidělen název druhého, není to jen chyba, ale v prostředí, kde neustále pracují vyhledávače, které obsah mnoha serverů procházejí, doslova stigma. Pokud se stane, že se takový "špatný" text rozšíří více než originální a korektní verze, pak hrozí, že už vlastně nikdo nikdy nezjistí, který je správný a který nikoliv. A to je pochopitelně poměrně veliký problém.

Což takhle to zautomatizovat?

Nápad zautomatizovat hledání textů, ale třeba také samotných obrázků bookletů, není nijak nový. Na internetu je možné sehnat speciální přehrávače, které automaticky po spuštění kompaktního disku nebo MP3 souboru se pokusí najít korektní doplňující informace. V případě, že hledáme texty ke kompaktnímu disku, musíme jej napřed identifikovat. K tomu slouží servery jako je například www.freedb.org (odkaz je jen pro informaci, samotnou komunikaci se serverem zajistí plug-in vašeho přehrávače, pokud jej podporuje), nebo komerční verze CDDB. Tyto databáze jsou schopny kompaktnímu disku bez textové části přidělit s poměrně vysokým stupněm spolehlivosti název autora, skladeb, alba, roku vydání, žánru, atd. Na základě těchto dat je pak dále možné požadovaný text hledat.

V případě MP3 souboru jsme na tom o něco lépe. Text je možné hledat na základě informací z jeho ID3 tagu (jedno z které verze). Podmínkou je, aby byl tento tag vyplněn korektně. To se obvykle děje již při vzniku souboru, většinou prostřednictvím CDDB při jeho grabování z klasického kompaktního disku, i když informaci lze i v okamžiku, kdy již je soubor hotov, dále upravovat.

Ďábelské texty: snadno, rychle pohodlně a zadarmo

Zdál se vám náš přehled serverů s texty kratinký vzhledem k tomu, kolik jich na interentu existuje? Nezoufejte. V následující části článku se totiž podíváme na pravděpodobně nejrychlejší a nejpohodlnější cestu jak k ním přijít, pomocí plug-inu pro populární přehrávač Winamp, ale také pro několik dalších. To vše rychle, se spoustou dodatkových funkcí, ale hlavně, zcela zadarmo.

Evil Lyrics, řešení?

Evil Lyrics je a není plug-inem pro populární přehrávač Winamp. Je jím v tom smyslu, že má schopnost se při aktivaci Winampu sám spustit a aktivně jej využívá. Není jím v tom smyslu, že se jedná o samostatný program, který může být spuštěn nezávisle na přehrávači a může také pracovat s jinými podporovanými programy nebo s manuálním uživatelským vstupem. Má jediný účel vyhledávat, archivovat a zobrazovat texty k aktuálně hrajícím písním. Takových programů existuje více, avšak obvykle jsou svázány s konkrétními přehrávači. A právě to Evil Lyrics není. Můžete si jej stáhnout z adresy www.evillabs.sk.

Základem programu je okno, v němž se zobrazují zachycené texty z internetu. Nad ním se nachází jakoby adresní řádek, v němž najdeme identifikaci skladby ve formátu autor název. Právě tato část je aktivně propojena s Winampem nebo s jiným přehrávačem. S některými je aplikace schopna spolupracovat přímo, zatímco jiné vyžadují speciální doplněk. V případě rovněž často používaného Windows Media Playeru je tímto doplňkem speciální skin.

V okamžiku, kdy začne Winamp přehrávat nějakou skladbu, se identifikace autora a názvu, tedy to, co program potřebuje pro vyhledání textu v internetu z ID3 tagu, odešle do Evil Lyrics. Ten jej zpracuje a pokusí se najít text.

Zpracování je založeno na seznamu (obrovském) známých velkých i malých serverů s hudebními texty a obecném vyhledávači. Pomocí vyhledávače se program podívá, kde se na internetu text k zadané (spuštěné) skladbě nachází. Pokud jej vyhledávač najde na serveru, jenž je v seznamu podporovaných serverů programem, Evil Lyrics se k tomuto serveru připojí, žádaný text stáhne a zobrazí jej ve svém okně.

Texty jsou zpracovány filtrem, takže stažen je ve většině případů opravdu jen text a nikoliv balast, který se společně s ním mohl nacházet na webové stránce. Texty jsou uchovávány v lokálním počítači a zorganizovány do složek podle svých autorů. K procházení těchto složek a jednotlivých textů dle autorů je určen speciální prohlížeč součást programu. Text, který je již uložen, se při dalším spuštění stejné písně znovu nevyhledává, ale rovnou otevře z místní paměti. To indikují ikony, které najdeme ve stavovém řádku programu společně s dalšími jevy, jako je například aktuálně použitý přehrávač a stav (on-line/off-line).

Pokud by se vhodný text nepodařilo najít, nabízí Evil Lyrics možnost dalšího pokusu, respektive načtení dalšího výsledku z řady dodané vyhledávačem. Kdyby ani to nezabralo, je možno ručně a pomocí standardního webového prohlížeče z programu zavolat například Google, a ten už pravděpodobně hledaný text najde.

U běžných, ale i velice vzácných skladeb nepříliš "populárních" interpretů je schopnost vyhledávat texty na velmi dobré úrovni. Ve většině případů se povede korektně načíst již první výsledek, někdy je ale třeba přejít k dalšímu, za dva měsíce používání je rekordem třetí úspěšný výsledek. Někdy se ale nepovede najít nic. Tehdy je příhodné podívat se, zda jsou údaje o názvu interpreta a skladby v ID3 tagu uloženy správně. Pokud jej skladba vůbec neobsahuje nebo je zmatený, je možno jméno autora a název skladby (v případě, že je známe) zadat ručně a hledání proběhne stejně jako v případě automatického zachycení z přehrávače. Je to rychlé, pohodlné a na program který je zadarmo i překvapivě spolehlivé. Další pozoruhodnou vlastností je schopnost vyhledávání karaoke souborů. Ty se od běžných textů odlišují tím, že nám ukazují, kde se právě skladba (na kterém místě textu) nachází. Můžete si tak zpívat společně s původním interpretem bez obav z toho, že jej budete předbíhat nebo že se oproti němu budete pro změnu opožďovat. V případě, že se nalezení textu úspěšně podaří, je možné hledat dál. Na internetu jsou neskenované booklety. Balíky textů kompletních alb, nebo dokonce plakáty daných autorů. A Evil Lyrics umí docela spolehlivě (i když se spolehlivostí výrazně menší než v případě textů) i tohle. Funkcí je opravdu hodně. Mezi ty další patří schopnost tisku, organizace, odesílání textů a jiné. Pokud sháníte texty svých oblíbených skladeb, které máte ve svém počítači, a procházení webových serverů vás již nebaví, pak je právě tento program takřka ideálním řešením.

Má to háček?

Autoři Evil Lyrics deklarují, že aplikace neobsahuje žádný spyware ani adware, tedy aplikace, jež by uživatele špehovaly či zásobovaly reklamním obsahem. Přesto se jedná o program, který je vynikající, je zadarmo a je s uzavřeným zdrojovým kódem. Žádný současný detektor škodlivých komponent na Evil Lyrics nereaguje. Aplikace není po svém vypnutí rezidentní. Neustále má potřebu komunikovat se sítí, což je dáno její samotnou povahou. Nabízí se otázka, zda uvnitř není nějaký háček, případně zadní vrátka autorů. Doufejme, že nikoliv, zatím to tak nevypadá. Pokud chcete hledat texty, je toto opravdu nejjednodušším a nejpohodlnějším řešením, které obvykle vede k úspěchu za cenu minimální námahy.

Přehled webových serverů s texty písní

http://www.lyrics.com

Když jsme už začali hledat texty podle klíčového slova, pak začneme pravděpodobně zrovna tímto serverem. Lyrics.com přináší docela dobrý základní přehled americké a vůbec západní popmusic, částečně i rocku. Texty jsou utříděny tak, že se snadno hledají pomocí klasického jednoduchého katalogu na principu umělec « album « text. K albům jsou navíc k dispozici boooklety, přesněji obrázky z jejich titulních stran. Nabídka Lyrics.com je nemalá, ale našinci se snadno může zdát slabá. Server má také občas technické problémy a co hůře, některé texty jsou sice v katalogu uvedeny, ale prakticky si je nestáhneme a dozvíme se jen chybovou hlášku.

http://Lyrics.astraweb.com

Od katalogů nyní přeskočíme k vyhledávačům. Právě tento vyniká rovněž svou jednoduchostí a přehledným použitím. Subjektivním dojmem je, že je schopen vyhledat větší množství textů procházejících napříč různými žánry lépe, než předchozí případ (jak říkám, jedná se ale pouze o můj subjektivní dojem). Je vybaven seznamem "nejpopulárnějších" vyhledávání a také jednoduchým katalogem. Ten ale, pokud přesně víte co hledáte, nemá takový význam jako v předchozím případě.Astraweb je intaktnější než lyrics.com, ale také není stoprocentní a i v jeho případě se podařilo čas od času narazit na chybovou hlášku. To je fakt, který chtě nechtě musíme vzít na vědomí. Celkově bych ani jeden z těchto webů nechtěl glorifikovat na úkor druhého, oba totiž najdou své fanoušky a své opodstatnění.

http://www.azlyrics.com

Kdybych hledal nejvhodnější slovo pro tento server, napadá mne rozcestník. AZ Lyrics není sám o sobě archivem textů, ale je daleko spíše rozcestníkem na jiné servery, kde se texty nacházejí. To dělaly v menší míře i předešlé služby, avšak tato na to přímo sází. Přesto i AZ Lyrics obsahuje kromě odkazů ven i vlastní texty. Server má oproti předchozím o něco křiklavější, ale vcelku použitelnou grafiku, katalog i vyhledávač a funkci "požádání o texty", kam můžeme napsat to, co bychom rádi chtěli mít, leč co zatím nemáme. A to je poměrně praktická funkce.

http://www.darklyrics.com

Temné texty přísluší, jak jinak, temné hudbě. Co je temnou hudbou? Především různé odrůdy metalu a hardrocku, a právě tento server se na ně specializuje. Pokud chcete nějaký metalový text, doporučujeme obrátit se nejdříve právě sem, a až posléze hledat jinde. Texty jsou uspořádány klasicky dle interpretů a jejich alb, nechybí možnost katalogu ani vyhledávání, grafika je stylová, temná. Nedostatkem tohoto ve svém oboru vynikajícího serveru je jeho jednoúčelovost.

http://www.lyricsplanet.com

Tento server nabízí planetu textů. Nevím, zda by texty, které zde najdeme, pokryly skutečně celou planetu, osobně se domnívám, že spíše určitě ne, nicméně za zmínku stojí. Zmínit je vhodné například podvojné katalogové vyhledávání dle autorů i názvů skladeb, což je poměrně zajímavá záležitost, suplující do jisté míry klasické fulltextové hledání. Dále je zajímavé množství akcí, které můžeme s nalezenými texty podniknout. Planeta textů je planetou poměrně bohatou, ačkoliv své nedostatky má. Mezi ně patří zejména občasné chybné texty a překlepy.

§§§§§


Chystáte se zahodit dráty? I

Patrik malina

C0490363

Připojení "bezdrátem" je skvělé! Nejste k ničemu připoutaní, Wi-Fi je už dostupné na letištích, v hotelech, restauracích a konferenčních místnostech. Sestavení domácí sítě je hračka a stojí to stejně jako s dráty. Prostě jasná volba. Ale prý je to nebezpečné, kdekdo může komunikaci odposlechnout. A také to prý není až tak rychlé, jak bychom potřebovali.

Je to všechno pravda?

Pokud dnes říkáme, že používáme bezdrátové připojení, většinou bezděčně směšujeme širokou škálu technologií s různou využitelností, dostupností a technologickým zázemím. Než se pustíme do podrobnějšího výkladu, je žádoucí si ve věci udělat jasno a zřetelně vymezit hřiště, po němž se v tomto článku budeme pohybovat.

V případě komunikace na nejkratší vzdálenost většinou používáme řešení, jež bývají sdružována mezi tzv. "osobní sítě" (Personal Area Networks, PAN). Jejich působnost bývá měřena na vzdálenost v řádu desítek centimetrů či několika málo metrů a využití bezdrátového přenosu je nasnadě, neboť natahování drátů pro tyto účely je prostě otravné. Jednou z nejproslulejších, prakticky dostupných technologií je Bluetooth, neboli "Modrý zub", kompletní technologie postavená na využívání rádiových vln (podobně jako dále probírané Wi-Fi). Komunikačním portem tohoto druhu se dnes může pochlubit řada mobilních telefonů a přenosných či kapesních počítačů a odpovídající adaptér snadno zakoupíte i pro pracovní stanici, například pro rozhraní USB. Obdobným řešením je dále známý "infračervený" přenos, realizovaný ve shodě s názvem pomocí elektromagnetického vlnění z oblasti spektra, jemuž běžně říkáme infračervené. I pro tento typ komunikace, zavedený pod označením IrDA, existuje slušně zavedené a rozšířené kompletní technologické řešení, takže se jedná o běžný typ přenosu například mezi notebooky či mobilními telefony. Přestože tyto komunikační kanály jsou zajímavé a splňují podmínky "bezdrátovosti", nejedná se o řešení problematiky lokálních sítí v pravém smyslu slova, a proto jej dále do naší pracovní definice bezdrátových sítí nebudeme zahrnovat.

Na opačném konci stojí z hlediska dosahu využití bezdrátové konektivity k řešení problému tzv. poslední míle, tedy připojení účastnických stanic, resp. počítačů, k sítím poskytovatelů internetových služeb. I zde se přenos pomocí rádiových vln (opět viz dále Wi-Fi) prosadil, a to z rozličných důvodů: umožňuje poměrně svobodné budování i rozsáhlejších sítí, jejichž sestavení pomocí kabeláže by bylo finančně neúnosné (u nás např. CZFree.Net, jinak obecně tzv. komunitní sítě), ale též umožňuje komerčním poskytovatelům internetových přípojek překlenout poslední metry ke svému zákazníkovi tam, kde to prostě kabelem či telefonní přípojkou není možné (hádejte, proč je to u nás tak populární metoda...). Ani tato tématika, byť velmi zajímavá a dobrodružná, nebude tentokráte naším cílem, neboť jde často vlastně o druhotné využití technologií původně navržených pro lokální sítě.

Povídat si tedy budeme o komunikaci, jež svým dosahem zůstala "někde uprostřed": v následujících kapitolách se zaměříme na současné možnosti a komplikace spojené s bezdrátovými lokálními sítěmi s typickými "dosahovými" vzdálenostmi mezi řádově metry a desítkami metrů. Budeme tedy hovořit o řešeních, jež se snaží nahradit drtivě převládající ethernetovou technologii realizovanou pomocí kabeláže ve zhruba shodných dosazích (cca kolem stovky metrů) jinými slovy, zaměříme se na praktické otázky kolem sítí typu Wi-Fi v úzkém slova smyslu. Pro účely tohoto článku tedy považujte za bezdrátovou síť tento typ komunikace, jenž v posledních letech zažil nebývalý rozmach.

Co přesně řeší samotné Wi-Fi?

Pokud prakticky nepoučenému uživateli sdělíte cosi o chystaném přechodu na bezdrátovou síť, může to vyvolat všelijaké představy končící třeba obavou, že vše budeme muset odteď dělat jinak: posílat e-maily, stahovat soubory... Dost fantazie a hrůzy, popišme si přesně, co Wi-Fi vlastně zajišťuje.

Kolekce technologií a norem, zahrnutých pod více méně marketingové označení mírně zavádějícího charakteru Wi-Fi (od Wireless Fidelity, asi jako paralela s Hi-Fi) byla vyvinuta s jasným cílem nahradit kabeláž v oblasti lokálních počítačových sítí, tedy typicky uvnitř budov v dosahu několika desítek metrů. Cílem ani výsledkem v žádném případě není změnit způsob práce uživatelů, neboť příslušné technologie řeší tzv. 1. a 2. vrstvu síťového modelu. Srozumitelněji řečeno, Wi-Fi má nahradit kabeláž rádiovými vlnami tak, aby vše ostatní běhalo normálně, tedy asi jako byste v případě ethernetu vyměnili starší koaxiální kabely za nové v podobě kroucené dvojlinky. I proto se někdy Wi-Fi označuje jako bezdrátový ethernet, což navíc souvisí i s hlubšími aspekty tohoto řešení. Důsledkem uvedené skutečnosti je, že potřebujete zásadně odlišné síťové karty (adaptéry), neboť ty právě řeší onu

"1. a 2. vrstvu", příslušné ovladače pro vás operační systém, ale jinak aplikace pochopitelně běhají jako dosud.

Protože Wi-Fi síťový adaptér je vlastně vysílačem a přijímačem s nezanedbatelným výkonem, je potřeba si ujasnit otázku licencování vysílacích frekvencí, neboť ty podléhají státní kontrole. Obrovskou výhodou při vývoji Wi-Fi byl fakt, že státní legislativa většiny zemí (včetně ČR) uvolnila pro tuto technologii frekvenci kolem 2,4 GHz (jde o pásmo určité šíře) podle speciální bezplatné generální licence: za využití se nic neplatí, ale nesmíte překračovat povolený vysílací výkon, takže zařízení musejí mít homologaci a měla by se chovat mravně. V mnoha mimoevropských zemích bylo pro stejný účel uvolněno i pásmo kolem 5 GHz, takže jsou k mání i zařízení pro tyto frekvence, ovšem zde se mějte na pozoru: evropská legislativa toto nepřipouští, neboť si pásmo drží pro vlastní očekávaný standard HiperLAN, čili dnes je využití pásma i u nás pro tento účel nepřípustné. Naštěstí se drtivá většina podobných komponent na náš trh ani příliš nedováží, takže při koupi v tuzemsku zřejmě nepochybíte.

Stručně řečeno, Wi-Fi technologie skutečně řeší nahrazení "kabelové" fyzické a linkové vrstvy za vysílání víceméně volným prostorem, jež vám ušetří ono připojování konektorů a natahování drátů. To, co běžně využíváte, funguje tak, jak jste zvyklí.

Co je vlastně 802.11b a 802.11g?

Již výše jsme naznačili, že běžné označení Wi-Fi je víceméně průmyslovým či marketingovým standardem, což by technologům samozřejmě nestačilo, i když v praxi bylo založení stejnojmenné aliance pro rozvoj velmi zásadní. Řešení typických lokálních bezdrátových sítí je tedy přesněji popsáno pomocí norem standardizační organizace IEEE. Dvě výše zmíněná čísla označují dokumenty, jež popisují dnes nejvíce rozšířené varianty, známé právě jako typické Wi-Fi. A proč jsou vlastně dvě? Ve skutečnosti jsou alespoň tři... Ale postupně.

Norma 802.11b popisuje o něco starší standard, jenž je v podstatě první prakticky realizovanou normou pro Wi-Fi zařízení. Vyznačuje se především skutečností, že teoretická maximální přenosová rychlost je 11 Mb/s, což je srovnatelné s nejpomalejší ethernetovou variantou po klasickém kabelu. Standard existuje od roku 1999 a první zařízení Wi-Fi, jež jsou dodnes ve většině, pracují právě podle něj. Nejen rychlost byla důvodem, proč se vývoj nezastavil: v červnu 2003 byla schválena norma 802.11g, jež mimo jiné nabízí teoretickou maximální rychlost 54 Mb/s, což je někde na půli cesty k dnes nejběžnějšímu ethernetu, jehož rychlost je 100 Mb/s. I zařízení dle této normy jsou již běžně dostupná, a co je veledůležité, většinou jsou zpětně kompatibilní s 802.11b typy. Jenže, něco za něco: pokud se v síti s mnoha "géčkovými" kartami objeví jedno "béčko", budou si sice rozumět, ale všechny "spadnou" na nižší normovanou rychlost, což je škoda. Standard, který nemůžete v tuzemsku využít díky nedostupnosti pásma kolem 5 GHz, je pak označován jako 802.11a: síťová zařízení s tímto označením nekupujte, nemá to u nás smysl.

Již jsme naznačili, že IEEE norem je vlastně více. Ty další už neřeší námi zmiňovaný problém, tedy přenos na úrovni fyzické a linkové vrstvy. Ale nebojte se, dojde na ně dále. Důležitým závěrem je fakt, že při koupi síťových karet si u nás momentálně můžete vybrat ze dvou standardů 802.11b a 802.11g a že oba dva jsou ve fázi praktického, běžného využívání.

Jistou potíž však způsobuje fakt, že ačkoliv se výrobci snaží normy zavádět co nejlépe, ne vždy se to bezezbytku podaří. Starší standard 802.11b je na trhu přece jen delší dobu a je to rozhodně znát na vzájemné kompatibilitě hardwaru, tedy karty a přípojné body (access pointy) různých výrobců jsou schopny spolu často bez obtíží komunikovat. Znatelně větší dobrodružství nastává v případě budování sítě podle novějšího standardu 802.11g. Ačkoliv výrobci dodávali na trh zařízení již před rokem před definitivním schválením normalizační komisí, i v současné době nelze než vřele před definitivním utracením peněz doporučit důkladné otestování plánované sestavy. Nejsou výjimkou případy, že ani dvě zařízení téhož výrobce si spolu pořádně nerozumí. Na druhou stranu, funkční kombinace rozhodně nalézt lze a stojí to za námahu.

Jak rychle to opravdu poběží?

Možnost volného pohybu s počítačem a plynulé připojování do sítě bez kabeláže je výhoda, za níž je potřeba někde zaplatit. Jedním z kritických parametrů je přístupová rychlost, kde stále přetrvává znatelný hendikep ve srovnání s nataženými dráty. Jak jsme již uvedli výše, bývá zvykem uvádět maximální teoreticky dosažitelnou rychlost u zařízení podle příslušné normy, což obzvláště v případě "géčka" vyvolává dojem, že nejsme tak daleko třeba za běžným ethernetem na 100 Mb/s. Je však potřeba se na věci podívat střízlivě a říci na rovinu, že tak růžové to není.

V první řadě, u bezdrátových spojů vstupuje do hry fakt, jenž se u kabelových variant běžně nevyskytuje: v případě horší dostupnosti signálu mezi rádiovými stanicemi dojde k řízenému "přeskoku" na nižší přenosovou rychlost, jež je v danou chvíli možná. V praxi to znamená, že při větší vzdálenosti (třeba přes 20 m) či při zastínění (stačí kvalitní kovová zárubeň) okamžitě maximální rychlost v závislosti na oslabení signálu poklesne, a to dosti rapidně, třeba o polovinu či čtvrtinu.

Druhou zásadní skutečností je způsob, jak uživatelé sdílejí rádiové pásmo. Pokud je skupina příjemců připojena na stejný přístupový bod a nacházejí se tak fyzicky na jednom síťovém segmentu, což je typický případ, musejí se o kapacitu linky podělit stejně, jako tomu bylo v období raného ethernetu, jenž přežívá dodnes v podobě sdílení linky pomocí obyčejného rozbočovače (hubu). Účastníci komunikace se tedy vlastně přetlačují o vysílací prostor a při řešení vzniklých kolizí tak dochází k dalšímu výraznému snížení přenosového výkonu, jako u ethernetu bez přepínačů (switchů). Mezních hodnot lze tak dosahovat pouze při bezprostředním přiblížení bezdrátových síťových karet a při komunikaci "jeden na jednoho".

Třetí významnou skutečností, u níž se pozastavíme, je nezbytné vyplýtvání přenosové kapacity na nutnou režii protokolů vyšších vrstev. Jednoduše řečeno, když posíláte dopisy, i ta obálka něco váží a poštovní auto či letadlo musí unést nejen vaše čisté myšlenky v podobě milostného psaní, ale též onen fyzický nosič v podobě papíru, obálku, známku a třeba i velké poštovní pytle. Na první pohled to vypadá zanedbatelně, ale ve skutečnosti ona režie na protokoly vyšších vrstev představuje významnou poměrnou část a skutečná šíře pásma, určená pro čistá data, tak opět povážlivě klesá.

Když si výše uvedené skutečnosti shrneme, je nasnadě, že teoretických maximálních kapacit nelze dosáhnout. Počítejte v praxi s tím, že za velmi dobrých podmínek se maximální šířka pásma pro užitečný datový náklad pohybuje někde kolem poloviny nominálních hodnot, tedy asi 5 Mb/s u "béčka" a 25 Mb/s u "géčka", při zhoršení podmínek (typicky stínění) bývá mnohem hůř! Připomeňme, že při použití kabeláže lze dnes pomocí běžné výbavy pro "stovkový ethernet" dosáhnout v přepínané síti, jež obsahuje switche, přenosy poměrně blízké teoretickému maximu. A to především proto, že když na jeden drát připojíte na každém konci jeden adaptér, tak vám zkrátka nikdo přenos narušovat nebude, což v éteru nemáte šanci stoprocentně zařídit.

Je lepší používat přístupový bod?

Tradiční sítě Wi-Fi nabízejí při svém provozu plně v souladu s původním návrhem dva režimy propojení účastníků komunikace. První z nich je označován jako "ad hoc" a jedná se vlastně o náhodné propojení typicky dvou komunikujících počítačů pomocí Wi-Fi přenosu. Velkou výhodou je zde skutečnost, že nepotřebujete kromě klientských síťových adaptérů žádný další hardware, spojení mezi koncovými body vzniká velmi snadno (až nebezpečně snadno) a spojení i rozpojení je podle potřeby snadné. Velmi jednoduše tak můžete například pohotově přenášet soubory. Zásadní nevýhodou je skutečnost, že se takto můžete "asociovat" do bezdrátového sbratření s kýmkoliv, kdo se vyskytne v dostatečné blízkosti, aniž byste o to měli zájem, z čehož plyne poměrně vysoké riziko.

V zásadně odlišném režimu pracuje tzv. infrastrukturní mod, jenž právě vyžaduje onu komponentu, označovanou jako "ápéčko", tedy přístupový bod neboli access point. Ten pracuje jako prostředník, za jehož účasti komunikují všichni přítomní tím, že přes něj proudí všechny datové toky mezi klienty sítě. Jeho použití má především tu výhodu, že lze podle možností nastavení filtrovat či kontrolovat provoz, včetně zpřístupnění sítě různým klientům. Na straně uživatele pak dochází k přepnutí síťového rozhraní do tohoto režimu, což zaručuje eliminaci náhodných pokusů o sestavení ad hoc spojení veškerý tok musí směřovat na AP, což síť může zásadně ochránit.

Přístupový bod není rozhodně nutný, pokud považujete bezdrátové spojení například za příležitostný mechanismus propojení dvou zařízení. Na druhou stranu, budujete-li byť malou domácí síť s více než dvěma účastníky či hodláte sdílet třeba internetovou konektivitu do prostoru domácnosti či malé kanceláře, bez přístupového bodu se neobejdete a získáte tím značné možnosti zabezpečení. V neposlední řadě ve prospěch přístupového bodu hovoří skutečnost, že tuto funkci dnes řada výrobců slučuje do "krabiček", jež následně slouží také jako router, přepínač pro kabelový ethernet a typicky též modem pro některé z širokopásmových internetových připojení (ADSL, kabelový internet apod.).

Na kolik že taková síť přijde?

Pokud jste dosud žili v představě, že sestavení bezdrátové sítě je cosi luxusního a v porovnání s klasickým ethernetem po drátu též nevkusně rozmařilého, tak jste, s odpuštěním, zaspali dobu. Pořízení základních dostatečně výkonných komponent je cenově srovnatelné s kabelovou variantou a výběr je bohatý.

Koupě základního kamene, tedy síťové karty pro jeden počítač, vás přijde podle provedení na necelých 1 000 Kč u nejlevnějších variant pro normu 802.11b. K mání jsou varianty interní pro PCMCIA sloty či externí typicky pro USB rozhraní a za 3 000-4 000 Kč již můžete získat špičkové karty pro rychlejší standard 802.11g. Budujete-li "pořádnou" síť, jež si žádá přístupový bod (AP), počítejte podle výbavy s cenou od zhruba 2 000 Kč výše. V případě pořízení kombinovaného zařízení, jež bude zahrnovat například router (směrovač) mezi sítěmi a také přepínač pro zapojení další infrastruktury pomocí ethernetového kabelu, očekávejte ceny mezi 2 000 a zhruba 6 000 Kč podle možností a výrobce. V případě, že stávající možnosti potřebujete rozšířit, bude jednou z komponent zřejmě externí anténa. Použitelné zařízení tohoto druhu pořídíte rovněž od zhruba 2 000 Kč nahoru.

Z výše uvedených údajů je patrné, že sestavení bezdrátové sítě není ve srovnání s kabelovými sourozenci nijak závratně drahé a jde o zcela srovnatelné řešení, tedy alespoň z hlediska nákladů.

Je Wi-Fi náchylnější k útokům než ethernet?

Poměrně velké publicity se dostalo sítím Wi-Fi v dosti nelichotivých souvislostech, neboť již od počátku používání bylo zřejmé, že jsou poměrně náchylné k řadě útoků a narušení bezpečnosti. Zde je na místě upozornit, že jde částečně o nepochopení, v čem nebezpečí vězí, a proto se na problém podíváme blíže.

Hlavním principem jak ethernetu, tak Wi-Fi zařízení je v zásadě sdílení přenosového média. V případě kabelů je však mnohem obtížnější se k přenosové lince dostat a "napíchnout" se za účelem odposlechu. Útočník by zkrátka musel najít nechráněný port na rozbočovači (hubu), přepínači (switchi) či například v kanceláři v podobě síťové zásuvky. A to je mnohem obtížnější než v případě "bezdrátu", i když samozřejmě stále možné. U Wi-Fi přenosů není datový tok vázán na pevný, spoutaný drát, a proto lze volně "ze vzduchu" přenosy vylovit a pokusit se o odposlech. V zásadě je tedy nebezpečnost potenciálně stejná: když se vám někdo dostane k ethernetové přípojce, může napáchat stejnou škodu jako útočník proti Wi-Fi, neboť ethernet není ve své podstatě také nijak chráněn proti odposlechu a ten lze rutinně provádět. U Wi-Fi přenosů tedy prostě nelze spoléhat na to, že vás nikdo "nenapíchne", neboť "volné zásuvky" jsou všude ve vzduchu kolem vašeho zařízení, a to při dobré anténě útočníka i ve vzdálenosti několika stovek metrů.

Je třeba tedy říci, že bezdrátové sítě skutečně náchylnější na odposlech být mohou, ovšem jen a pouze proto, že jejich tvůrci ignorují základní principy a podceňují související nebezpečí.

Rozlišujte mezi autentizací a šifrováním

Jedním z problémů, jenž zůstává při budování bezpečných bezdrátových sítí často nepochopen, je zabezpečení dvou v podstatě nezávislých mechanismů: ověření účastníka komunikace (autentizace) a šifrování přenášených užitečných dat. Možná způsobila zamlžení této problematiky samotná implementace první podoby prakticky použitelného Wi-Fi, neboť tam se pro realizaci obou činností mimo jiné používá mechanismus WEP. Protože se jedná o důležité funkce, pozastavíme se u nich blíže.

Autentizace neboli ověření uživatele, resp. účastníka komunikace má zajistit, že se ve vaší bezdrátové síti neobjeví nikdo, kdo tam nemá co dělat. Ačkoliv je to velmi zásadní, řada uživatelů tento mechanismus podceňuje a vůbec nepoužívá, případně ve velmi omezené podobě. Původní podoba Wi-Fi totiž nabízí dvě možnosti, z nichž první, příznačně nazývaná open-system, v podstatě pracuje podle hesla "přijď a snadno se k nám připoj". Druhá možnost využívá silnější mechanismus v podobě vynucení tzv. sdíleného klíče (přesněji možná ověřovacího tajemství či kódu), jehož podobu musejí znát obě komunikující strany, jinak k asociaci (navázání spojení) mezi bezdrátovými adaptéry nedojde. Právě tato silnější varianta je chráněna mechanismem WEP, jenž nabízí alespoň nějakou šifru, ovšem pohříchu je využíván pramálo.

Za mnohem důležitější považují uživatelé obecně šifrování samotného obsahu přenášených dat. Připojení nežádoucího účastníka se většinou nebojíme, vyzrazení obsahu už ano. V základní variantě Wi-Fi je opět použit mechanismus WEP, jenž nabízí pro tento účel mírně problematickou šifru RC4 s poměrně krátkými klíči (40 či 104 bitů). Největší bolestí, jak si ještě řekneme dále, je skutečnost, že klíče není možné automaticky během komunikace obměňovat na obou stranách a uživatelé to musí provádět ručním nastavením. V současné době byly možnosti šifrování dat posíleny díky implementaci standardu WPA (viz dále) a také prodlužováním šifrovacích klíčů z iniciativy výrobců zařízení, takže lze běžně použít například 256 bitový, průběžně automaticky vytvářený a dojednávaný klíč.

Zásadním faktem zůstává, že procedury autentizace a šifrování obsahu jsou nezávislé a je potřeba řešit oba problémy: do vaší sítě by se neměl připojovat nikdo neoprávněný a rovněž citlivý obsah není ničím, co by měli cizí uživatelé spatřit.


Chystáte se zahodit dráty? I

Lze klíče mechanismu WEP snadno rozluštit?

Jednou z často zmiňovaných slabin původního návrhu bezdrátových přenosů pomocí technologie Wi-Fi je možnost šifrování pomocí postupu označovaného jako WEP (Wireless Equivalent Privacy). Tato technologie byla navržena jako víceméně provizorní ochranná výbava a poměrně brzy se přišlo na to, v čem spočívají její zásadní slabiny, jichž je několik. U řady Wi-Fi zařízení je WEP dosud jediným ochranným prostředkem a pokud nemáte na výběr jiný postup, je potřeba tuto možnost využívat co nejlépe.

Z praktického hlediska nás budou zajímat pouze některé aspekty, jež můžeme ovlivnit. Základní provedení šifrování WEP nabízí dvě délky klíčů, a proto je potřeba vždy zvolit tu vyšší, abychom byli schopni lépe odolávat případným pokusům o útok. Druhou zásadní okolností je fakt, že klíč (přesněji vámi zvolená fráze) zůstává po zadání neměnný do té doby, než ho sami nezměníte, a to na obou stranách zabezpečeného kanálu. A dlouhodobé používání stejného klíče znamená smrt pro téměř každou šifru, tedy pro WEP určitě. Pokud bude chtít potenciální útočník vaši šifru zlomit, velmi mu to usnadníte tím, že klíč nebudete měnit. K definitivnímu průlomu je totiž potřeba odchytit dostatečné množství dat, jež byla šifrována stejným klíčem, a to může trvat i desítky hodin či několik dnů, kdy je nutně průběžně přenosy odposlouchávat. Pokud si zvyknete jednou za dva až tři dny klíč k šifře WEP měnit, nesmírně tím zvýšíte své šance na ochranu síťového přenosu. Pokud by se útočníkovi přece jen podařilo klíč odhalit, bude mu po několika hodinách či málo dnech k ničemu, pokud budete důslední.

Šifru WEP lze skutečně reálně prolomit, ovšem za příznivé souhry okolností. Útočník musí být vybaven vyhovující bezdrátovou kartou, jež si rozumí s potřebným softwarem (náklady cca

4 000-6 000 Kč), dále kvalitní anténu pro případný dálkový odposlech (kolem 5 000-6 000 Kč) a programem (bezplatně, open source), jenž vše zařídí. Ze strany uživatelů je potřeba určité "vstřícnosti": velmi pomůže volba slabšího klíče WEP s kratší délkou, jeho již zmíněná neměnnost po delší dobu a také silný provoz, generující velké množství jednotek přenosu (paketů), neboť úspěšnost prolomení závisí právě na počtu paketů, jež má útočník k dispozici. V praxi to pak znamená několik hodin až málo dnů odposlechu, jež vás mohou ohrozit. Tedy šifru úspěšně prolomit lze, ovšem je možné se tomu alespoň nějak účinně bránit.

Je filtrování MAC adres dostatečné?

Protože ověřování účastníků připojujících se do bezdrátové infrastruktury bylo dosti problematické, rozhodli se výrobci zařízení zavést zajímavý mechanismus, jehož možnosti jsou s dílčími úspěchy využívány i jinde. Bývá označován jako filtrování MAC adres a protože kolem něj panují některé nejasnosti, vysvětlíme si jeho princip.

Vtip tohoto řešení spočívá ve faktu, že každý účastník komunikace v lokální síti (nejen bezdrátové, ale i ethernetové) je vybaven jedinečnou informací, jejíž použití je pro zdárný síťový přenos nezbytné. Číslo, označované jako MAC adresa (Media Access Control), slouží ke vzájemné komunikaci síťových adaptérů na linkové vrstvě, a to jak v případě Wi-Fi, tak na ethernetu (síťové IP adresy či jména počítačů jsou využívána až druhotně pro jiné účely). Podle platných dohod je MAC adresa jedinečné číslo (v celém vesmíru) a každý zakoupený adaptér tedy bezděčně disponuje nezaměnitelným identifikátorem.

Filtrovací procedura spoléhá právě na fakt, že klient má svou MAC adresu pevně přidělenu, neboť ta je typicky napevno "vypálena" v čipu adaptéru a při snaze o datový přenos ji musí poskytnout. Při konfiguraci tedy zadáme na přístupovém bodu bezdrátové sítě do tabulky povolené MAC adresy, příslušející oprávněným počítačům, ostatní účastníci budou považováni za nežádoucí. Ačkoliv je takto vše jasné a v praxi často i poměrně účinné, celá věc má háček, či spíše hák: s MAC adresou při komunikaci pracuje operační systém a jeho prostřednictvím lze svou MAC identifikaci záměrně změnit. Pomocí jednoduchého prográmku tedy může útočník vnutit svému systému jiné MAC označení, čímž bude původní hodnota z adaptéru potlačena, a vydávat se tak za legálního účastníka sítě.

Ačkoliv je tedy podvržení MAC adresy možné, doporučujeme používání jejich filtrace. Sám o sobě je sice tento ochranný mechanismus napadnutelný a prolomitelný, avšak v kombinaci s ostatními možnostmi alespoň mírně posiluje ochranu. Útočník totiž musí při průzkumu sítě mimo jiné vhodné MAC adresy vypátrat a případně vyzkoušet, což mu lze rovněž ztížit, a jakékoliv významné zdržení představuje zisk pro legální uživatele.

Co dokáže ochrana pomocí WPA?

V předchozích odstavcích jsme se již pozastavili nad problémy, jež jsou spojeny se snahou o zabezpečení bezdrátové komunikace. Zcela nové možnosti vnáší do této oblasti implementace technologie WPA, s níž se již dnes můžete běžně setkat, a proto si řekneme o jejích výhodách více.

Bezpečnostní řešení WPA neboli Wi-Fi Protected Access vzniklo jako reakce Wi-Fi Aliance na známé bezpečnostní problémy, jež tížily uživatele a správce sítí, a lze je víceméně označit jako "z nouze ctnost". Protože standardizační instituce IEEE pracovala již dlouho na nové normě pro zásadní posílení bezpečnosti a konec byl v nedohlednu, rozhodly se zúčastněné firmy pro zásadní krok: z nově připravované komplexní normy si Wi-Fi Aliance vypůjčila některé užitečné části a definovala "prozatímní" průmyslový standard, označený právě jako WPA, po němž výrobci rychle sáhli a začali jej zavádět do svých zařízení, takže je dnes téměř samozřejmostí. Pro úplnost dodejme, že schválení uvedené rozsáhlé bezpečnostní normy IEEE 802.11i bylo v době psaní článku na spadnutí a ve chvíli, kdy toto čtete, jde zřejmě již o schválenou normu.

Zavedení WPA řeší některé zásadní potíže původního návrhu Wi-Fi sítí. Velmi zajímavou vymožeností je průběžná automatická výměna dynamicky vytvářených klíčů pro šifrovací procedury, což řeší výše zmíněnou zásadní slabinu v podobě zapisovaní statických klíčových frází. Pro tuto činnost je v rámci WPA použit protokol TKIP (Temporal Key Integrity Protocol), jenž byl právě "zapůjčen" z chystané normy 802.11i. Jeho práce je v zásadě prostá: v případě, že šifrujete bezdrátový přenos, kontroluje počet zaslaných paketů s daty a po určitém počtu provede z bezpečnostních důvodů výměnu nových klíčů mezi účastníky komunikace a koloběh může pokračovat. Potenciálnímu útočníkovi tak chybí to nejdůležitější dostatečné množství dat šifrovaných stejným způsobem, což jeho možnosti značně oslabuje.

Druhým zajímavým vylepšením, s nímž při praktické implementaci WPA tvůrci zařízení přišli, je zvětšení délky klíče pro používané šifrování na hodnotu až 256 bitů. Jedná se o řádově zcela jinou úroveň, než v případě původní technologie WEP. Přínos pro zabezpečení je dosti zásadní.

Potřebuji k něčemu protokol 802.1x?

Při popisu použití novější bezpečnostní technologie WPA jsme se zmínili rovněž o protokolu 802.1x, jeho význam je pro bezpečné provozování bezdrátových sítí zcela zásadní. Na jedné straně se jedná o dobrou možnost, jak bezpečnost síťové infrastruktury celkově výrazně zvýšit, na straně druhé jej není jednoduché nasadit, neboť je pro to potřeba zajistit odpovídající podmínky. Podívejme se blíže, co nám nabízí a co od nás jeho zavádění žádá.

Protokol 802.1x byl definován již dříve a se samotným bouřlivým vývojem Wi-Fi sítí není nijak těsně spjat. Tvůrci pokročilých bezdrátových řešení však v pravou chvíli rozpoznali jeho potenciál pro komunikaci v éteru a přijali jej takřka za svůj. Jedním z úkolů protokolu je umožnit ověření (autentizaci) připojujícího se klienta, a to v zásadě v jakékoliv lokální síti (ethernet, Wi-Fi) na úrovni tzv. linkové vrstvy. Jednoduše řečeno to znamená, že pokud se pomocí bezdrátové či ethernetové síťové karty budete snažit připojit do stávající infrastruktury, jako první reakci obdržíte výzvu pro zaslání ověřovací informace. Pokud tak učiníte a budete rozpoznáni jako oprávnění uživatelé, kabelem či éterem vám bude umožněna komunikace a zapojení do síťových struktur. Pakliže se prokázat nedokážete, dojde k zablokování síťového přístupu, a to právě na úrovni oné linkové vrstvy, což je zcela zásadní: v praxi to znamená totéž, jako by vás někdo odpojil od síťové zástrčky nebo odstínil od přístupového bodu, protože s neověřenými klienty se nekomunikuje a přístupový port se jim fakticky uzavře. Zůstává jediná možnost: zaslat platné přihlášení a pak se připojit.

Kromě popsané schopnosti dokáže protokol 802.1x realizovat i další důležitý úkol, kterým je distribuce klíčů pro šifrování síťového provozu. O nebezpečí statického, v čase neměnného klíče jsme se zmínili již v části o WEPu, takže je zřejmé, jak je pravidelná automatická distribuce šifrovacích klíčů důležitá. V rozsáhlejším prostředí je prakticky vyloučeno, aby administrátoři zajistili v dostatečně krátkých intervalech pravidelnou obměnu ručně zadávaných klíčů a jejich dynamická výměna znamená pro mnoho typů útoků principiální bariéru. I tato funkce protokolu 802.1x je tedy dobrým argumentem pro jeho nasazení.

Význam použití protokolu 802.1x byl velmi rychle doceněn, a proto byl implementován do průmyslových výrobků mimo jiné jako součást či podmnožina technologie WPA, o níž byla výše řeč. Jeho použití však vyžaduje pokročilejší síťovou infrastrukturu, takže nasazení je téměř výhradně myslitelné ve větších, typicky firemních sítích. Onou zásadní podmínkou, jíž musíte splňovat, je dosažitelnost funkčního serveru služby RADIUS. Drobný problém spočívá totiž v tom, že protokol 802.1x dokáže přenášet od klientů ověřovací informace a vracet jim rozhodnutí, ale sám se nedokáže nikoho přímo zeptat, zda ten či onen uživatel do sítě patří. To za něj právě musí udělat služba RADIUS: je to její specialita, takže to umí velmi dobře, navíc dokáže zajistit i další služby kromě ověřování. Zprovoznění služby RADIUS rozhodně není začátečnické téma a navíc s sebou nese potřebu provozování síťového serveru a případně další dodatečné náklady, takže se vyplatí spíše v rozsáhlejším prostředí. Přestože by se nám protokol 802.1x hodil i v malých sítích, s jeho jednoduchým použitím z výše uvedených důvodů příliš nepočítejte. Naopak v rozsáhlejších sítích jej lze považovat za velmi významný prvek ochrany.

Shrnutí

Bezdrátové sítě typu Wi-Fi dnes představují dobře zvládnutou technologii, jež nabízí řadu zajímavých možností tam, kde nasazení klasické ethernetové kabeláže není možné. Ačkoliv absolutní srovnání rychlosti přenosu prozatím jasně vyhrává kabel, pokud jej nechcete, máte k dispozici spolehlivou a životaschopnou alternativu, jíž se nemusíte obávat. Náklady na vybudování bezdrátové lokální sítě nejsou oproti ethernetu nijak vyšší a možnosti zabezpečení je možné v současné době označit za mírně uspokojivé se světlejší budoucností. Správa malé domácí bezdrátové sítě rozhodně není nad síly přiměřeně pokročilých uživatelů a jejího sestavení se není třeba obávat. V případě, že používáte běžně přenosné počítače, je použití Wi-Fi více než vhodnou vymožeností.4 0363/FEL o

Pod pojmem bezdrátové připojení budeme v tomto článku chápat řešení, postavená na technologickém standardu známém jako Wi-Fi, určeném pro lokální sítě malého dosahu zhruba do 100 m. Podrobněji tuto problematiku řeší dále zmíněné normy IEEE 802.11b, IEEE 802.11g a související. Pro úvodní seznámení je možno navštívit stránky Wi-Fi Aliance na adrese http://www.wi-fi.com.

Standardy a technologie zahrnované pod průmyslové označení Wi-Fi se zaměřují na řešení tzv. první a druhé vrstvy síťového přenosu. V praxi to znamená, že jejich cílem je zastoupit provoz po kabelu, nikoliv však nahrazovat či měnit práci se sítěmi např. typu TCP/IP. Na aplikace či způsob uživatelské práce nemá zavedení bezdrátové infrastruktury v zásadě žádný významný vliv.Drtivá většina v tuzemsku dostupných zařízení standardu Wi-Fi jsou homologována podle dvou norem, 802.11b a 802.11g. Důležitou skutečností je, že novější "géčka" jsou řádově pětkrát rychlejší a v případě potřeby zpětně kompatibilní s "béčky". Tuzemská legislativa prozatím nedovoluje použití zařízení podle normy 802.11a, takže je v zahraničí "výhodně" nenakupujte.

Normovaná maximální rychlost zůstává v reálných sítích spíše těžko dostižným ideálem. Za běžných situací dochází k poměrně častému rušení signálu a režie přenosu si také "vyžádá" svůj podíl, a proto je skutečná rychlost většinou nejvýš poloviční oproti deklarovanému maximu, často bohužel i nižší. Významným faktorem je zde samozřejmě počet současně připojených uživatelů.Někteří výrobci

a dodavatelé Wi-Fi zařízení

SMC http://www.compexdata.cz/produktsmc.

phtml

D-Link http://www.dlinknet.cz

Edimax http://www.edimax.com

Linksys http://www.linksys.com

Proxim http://www.proxim.com/products/wifi

U.S.Robotics http://www.usr-emea.com/products/p-networking-menu.asp?loc=czec

Belkin http://www.belkin.com

Planet http://www.planet.com.tw

Proximwww.proxim.cz

Zajímavé zdroje na internetu

Wi-Fi Alliance

http://www.wi-fi.com

Zdroj zajímavých materiálů

http://wireless.ittoolbox.com

Stránky s řadou zajímavých článků

http://www.wi-fiplanet.com

Stránky Microsoftu o Wi-Fi ve Windows

http://www.microsoft.com/wifi

Výborné univerzitní stránky s technickými informacemi

http://www.kjhole.com/Standards/Intro.html

Weblog Patricka Zandla

http://www.marigold.cz

Posílení zabezpečení pomocí protokolu 802.1x je dnes jednou z nejsilnějších možností, jaké máme. Jeho nasazení má své opodstatnění, ovšem díky požadavku na běžící službu RADIUS pro ověřování klientů je její místo především v rozsáhlejších, většinou firemních sítích.

Právě proto, že se bezdrátová komunikace přenáší volně prostorem, je těžší ji uhlídat použijeme-li analogii například ze světa ethernetových sítí, pak musíte u Wi-Fi zkrátka k zabezpečení přistupovat tak, jako by mohl kdokoliv cizí přijít a zapojit volně dostupný síťový kabel do svého počítače.

Procesy ověření uživatele a šifrování přenášených dat jsou dvě zcela odlišné procedury, jež lze realizovat různými postupy. Ochranu přenášených informací lze zajistit i zcela jinými technologiemi, než jaké nabízí Wi-Fi, třeba klasickým aplikačním šifrováním (PGP, S/MIME, SSL) či na úrovni síťové vrstvy (IPSec).

Mechanismus WEP, poskytující základní šifrování pro Wi-Fi, není kdovíjak silným nástrojem. Zajištění maximální bezpečnosti vyžaduje velké administrátorské úsilí a v rozsáhlejších sítích se jedná téměř o neřešitelný problém, pokud nepoužijeme jiné pokročilejší možnosti.

Filtrace MAC či hardwarových adres je metoda, jež může mírně posílit zabezpečení vaší infrastruktury, ovšem pouze v součinnosti s dalšími postupy. Sama o sobě je poměrně bezzubým mechanismem, který lze snadno obejít.

Poměrně nový standard WPA dovoluje zásadně posílit bezpečnost bezdrátové komunikace. Protože již přes rok je součástí např. klientských operačních systémů Microsoftu, nesmlouvavě žádejte při koupi nových hardwarových komponent tuto funkcionalitu a důsledně ji ihned při nasazení otestujte, obzvláště s ohledem na kompatibilitu s dalšími strukturami v síti.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák

C04P0469

Během dvouměsíční přestávky se na trhu objevilo několik nových Siemensů a nový Sony Ericsson

Zatímco Siemens vypustil začátkem léta na trh spíše levnější telefony C65 a CF62, Sony Ericsson přichystal pro své zákazníky lahůdku v podobě pokračovatele veleúspěšného modelu T610 s označením K 700i. Nakolik se novinka svému tvůrci vydařila, se dočtete na následujících řádcích.

Siemens CF62

Jednou z posledních firem, která na náš trh uvádí véčkový telefon, je německý Siemens. Jeho model CF62 zaujme na první pohled podobnou konstrukcí jako Sony Ericsson Z200. Oba modely totiž mají na vrchní hraně velké poutko sloužící zároveň jako anténa. Siemens CF62 je sice na jednu stranu barevně konzervativnější, avšak bílý pás okolo hran ukrývá blikající diody. Ty, pokud jsou aktivní, indikují například příchozí hovor či jiné události. Z dvojice displejů ten vnější monochromatický zobrazuje pouze základní informace o času, stavu baterie, příchozích hovorech a zprávách, vnitřní pak je pasivní se schopností zobrazit až 65 000 barev a s rozlišením 130 x 130 obr. bodů. Ovládání je svěřeno čtyřsměrné kolébce a dvěma kontextovým klávesám je poměrně jednoduché. Horší je to s rychlostí odezvy, neboť telefon často až příliš dlouho "přemýšlí".

Uvnitř Siemensu CF62 se uživateli nabízí středně objemný adresář s možností ukládat k jednomu záznamu až 18 údajů, sklad SMS zpráv s kapacitou omezenou pouze volnou sdílenou pamětí. Ta sice při zhruba 1,5 MB kapacity není největší, ale pro funkce telefonu bohatě postačuje. Nechybí ani podpora EMS a multimediálních MMS zpráv, český slovník T9, Java, GPRS ve třídě 10 a standardní funkce jako kalendář, budík či hry. Propojení s počítačem je možné pouze kabelem, který ale není součástí základní výbavy.

Siemens C65

Druhou letní novinkou od německého výrobce Siemens je low-endový model C65, určený především mladším uživatelům a těm, kteří využijí funkce jako výměnné kryty či nepříliš kvalitní vestavěný fotoaparát s rozlišením 352 x 288 obr. bodů. Nicméně i zkušenější uživatele může tento mobil překvapit, o tom ale až dále. Siemens C65 je při pohledu na přední stranu díky oblým tvarům poměrně elegantní, zato zadní strana se alespoň u námi testovaného modelu příliš nevyvedla. Zvolená kombinace barev spolu s ostrými hranami působí prostě příliš lacině a navíc se poměrně špatně otevírá kryt baterie. Telefon disponuje poměrně kvalitním displejem s rozlišením 130 x 130 pixelů a spolu s inovovaným grafickým menu působí příjemněji, než tomu bylo u předchozích modelů. Ovládání je zajištěno joystickem a kontextovými klávesami, je rychlé a postrádá výraznější "mouchy".

Funkčně lze jen stěží tento telefon zařadit do určité kategorie. Má rozsáhlý adresář, který by mu záviděl nejeden dvojnásobně dražší telefon a doslova rekordní sdílenou paměť s kapacitou neuvěřitelných 10 MB. Potěší i přítomnost IrDA portu, diktafon schopný pojmout díky velké paměti několikahodinový záznam a samozřejmostí jsou pak běžné funkce jako kalendář, budík či hry. Na druhou stranu telefon postrádá e-mailového klienta, což v dnešní době už není taková vzácnost.

Sony Ericsson K700i

Po velmi úspěšném modelu T610 a jeho vylepšené verzi T630 přichází firma Sony Ericsson na trh s dalším mobilním telefonem určeným především manažerům a uživatelům požadujícím hlavně pokročilé funkce. Jeho označení je stejně jako design poněkud odlišné, avšak uvnitř již mnoho radikálních změn nenajdete. Ono totiž předchozími modely vysoko nastavenou laťku lze jen stěží překonat vysokým obloukem. Z vnějších komponent je změna znatelná zejména u displeje, který má při stejném počtu barev (65 000) vyšší rozlišení (176 x 220 pixelů), a u joysticku, s kterým se subjektivně o trochu lépe pracuje. Změny doznala i podoba některých ikon v menu.

Vnitřní výbava obsahuje vše, co si snad dokážete představit. Adresář, běžné i MMS zprávy, fotoaparát označovaný jako megapixelový, který ale efektivně snímá pouze v rozlišení 640 x 480 obr. bodů, rychlá data, wapový i webový prohlížeč, e-mailový klient, Java, hry, kalendář, synchronizace s PC, rádio, přehrávač multimediálních souborů (MP3, MP4, 3GP, WAV) a mnoho dalších funkcí. Doslova impozantní je paměť s kapacitou 40 MB, vadou na kráse je ale chybějící podpora paměťových karet. Další výtka směřuje k adresáři, který je na tuto kategorii, dnešní poměry a především vzhledem k paměti žalostně malý. Vejde se do něj totiž, stejně jako u předchozích modelů, pouze 510 položek.

§§§§§

$$$$$


Software


PC WORLD CD Centrum - Výběr programů, které tento měsíc naleznete na našem CD(CD)

Lenka Karlíková

C04P0446, C04P0447

AI RoboForm 5.9.95

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.roboform.com

Hledáte prográmek, který za vás bude vyplňovat webové formuláře, tabulky a další pole? Malý a jednoduchý AI RoboForm určitě stojí za vyzkoušení. Tento šikovný nástroj totiž umí na již navštívených stránkách během několika vteřin pomocí nastavených uživatelských profilů automaticky vyplnit formulář, přičemž podle tvůrců dosahuje až 95% přesnosti vyplnění údajů, včetně hesel pro přístup. Vyplňované formuláře analyzuje metodami umělé inteligence. Obsahuje také vestavěný generátor hesel, který dovoluje ukládat hesla na disky (HDD, FDD, USB disk). Po instalaci se pod horní lištou objeví nástrojová lišta RoboFormu, s jejíž pomocí lze využívat veškeré funkce programu. V první záložce RoboForm jsou umístěny funkce pro tvorbu nové totožnosti, tajného záznamu nebo uživatele. Dále zde nastavíme vzhled nástrojové lišty nebo samotné nastavení programu. Do záznamu osobního profilu, jichž lze ve freewarové verzi definovat až 8, lze zadat kontaktní údaje, jako adresy do práce a domů, typy kreditních karet a s nimi související data, čísla účtů a heslo pro další úpravy. Následující záložky slouží pro volbu totožnosti, pro ukládaní vyplněných formulářů a pro generování až 14místných hesel. Program AI RoboForm je dostupný ke stažení v češtině. Podporuje téměř všechny internetové prohlížeče, jako Internet Explorer verze 4 až 6, MSN, Mozilla, Netscape 6 a NetCaptor.

ATnotes 9.41

Licence: freeware

Domovská stránka: http://atnotes.fr.st

Prográmků, které mnohdy nahrazují diáře a také naši děravou paměť, je na trhu nepřeberné množství. Pro ty, kteří nemají rádi polepený monitor klasickými žlutými nálepkami, je ATnotes jako dělaný. Nejenže nemusíte hledat zapadlé poznámky pod stolem, ale také si můžete zvolit jejich barvu. ATnotes totiž umožňuje výběr z celé barevné palety, proto můžeme mít také každou poznámku jinou barvou. Ovládání této utility je jednoduché a ani během instalace vás nepotká žádná záludnost. Poznámky lze umístit libovolně na plochu monitoru a doplnit o akustické nebo jiné upozornění. Text lze v napsaných rámečcích zarovnávat na střed, vlevo nebo vpravo. Pokud máte se zapomínáním opravdu problémy, je možné si nastavit periodické opakování. Do nalepených poznámek lze vložit rovněž URL adresy nebo cesty k souborům, které se po kliknutí automaticky otevřou v příslušné aplikaci. Všechny připomínky jsou uchovávány v poznámkovém bloku, ve kterém jsou uspořádány podle data. Díky ATnotes je možné rychle posílat a přijímat textové zprávy na počítače v lokální síti, kdy vepíšeme jejich jméno nebo IP adresu a daný text. Nezbytnou součástí je kalendář, který je na rozdíl od ovládání programu v češtině.

RadLight 3.03

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.radlight.net

Freewarový nástroj RadLight patří k přehrávačům, které se mohou pochlubit nadstandardními funkcemi jako Pan & Scan, podporou Dual-Subtitles nebo českým překladem. Umí rovněž podrobně nastavit parametry pro obraz, zvuk nebo titulky. Od verze 3.1. disponuje řadou skinů, které lze stáhnout na stránkách autorů. RadLight podporuje kromě DivX3, DivX4, VideoCD a MPEG-1 asi deset dalších typů (AVI, OGG, MOV, WMV, WAV, aj.) a také více monitorů. Dále podporuje libovolné formáty nainstalovaných DirectShow filtrů. Detekuje národní znakové sady pro použití fontů v titulcích a dalších 18 různých formátů titulků, jež lze umísťovat pouhým přesouváním. Pomocí programu, který má skutečně uživatelsky přívětivé ovládání, lze přehrávat video na celé obrazovce a využívat např. plynulé zvětšování.

GSpot 2.21

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.headbands.com/gspot/

Jednoduchá utilita GSpot slouží k zobrazování informací o filmech ve formátu AVI. Proto je určena pro všechny videofanoušky, které nebaví neustálé stahování kodeků a chtějí si film přehrát bez dlouhého zjišťování informací. Po bezproblémové instalaci se otevře hlavní okno programu rozdělené do několika částí, které zobrazují délku filmu, použitý grabovací program, rychlost přehrávání, dekódování zvuku nebo také údaje týkající se typu kodeku, jenž je nutný pro přehrávání. Automaticky je kontrolována i validita videa, k němuž GSpot zobrazí dostupný komentář. Dostupné kodeky zjišťuje nezávisle na systému. V případě, že nalezne vhodné kodeky, zobrazí k nim cestu ve Windows. V závislosti na preferencích si GSpot automaticky ze své databáze zjistí, jaký AVI nebo OGG soubor se používá. GSpot však může také někdy zjistit i jiné typy souborů (MPEG, WM apod.), avšak u těchto souborů nebudou zobrazeny všechny informace. Integrovanou databázi lze v ASCII editoru upravit. Zároveň tato utilita pro Windows rovněž zjistí, zda je potřebný kodek již nainstalovaný. GSpot umí rozpoznat až 300 video a 150 audio kodeků.

Kutilem ve Windows

Zajímavé utility pro speciální použití

Tentokrát jsme vybrali opravdové lahůdky, jimiž si nejen důkladně zkontrolujte počítač, ale také s jejich pomocí upravíte vše tak, abyste byli spokojení. Honosným názvem Everest se pyšní diagnostický nástroj, který vám sdělí podrobné informace o vašem hardwaru i softwaru. Výsledky je možné ukládat nebo posílat jako e-mail. Utilita SpeedFan slouží k monitorování ventilátorů a jejich případnému ztišení, pokud netoužíte po řvoucím počítači. Posledním programem je profesionální nástroj Spybot, který odhalí veškeré nezvané návštěvníky a odstraní v aplikacích reklamní komponenty nebo jiné špehy.

SpeedFan 4.14

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.almico.com/speedfan.php

Jak napovídá samotný název programu, utilita SpeedFan je určena k monitorování rychlosti všech ventilátorů v systému, teploty a napětí komponent počítačů s chipsety podporujícími monitorování hardware. Součástí je taktéž sledování teploty pevných disků s podporou S.M.A.R.T, o nichž podává podrobné informace, a regulace otáček ventilátorů v závislosti na teplotě procesoru. Zjednodušeně tak lze říci, že vám SpeedFan pomůže od zbytečného hluku a budete se těšit z tichého počítače. Program také zobrazuje využití, teplotu a zátěž CPU a je kompatibilní s Motherboard Monitorem 5. SpeedFan, díky němuž můžeme pohodlně měnit za chodu počítače rychlost otáček, podporuje čipy ISA, AMD 768, Ali M1535 D/D+, Intel 440MX, ServerWorks OSB4, SiS745, VIA VT8233 a mnohé další. Na domovských stránkách společnosti je uveden kompletní seznam podporovaného hardware (základní desky, sběrnice, senzory a pevné disky), bohužel však aplikace nepodporuje všechny desky. Zprávu z programu SpeedFan, jenž zobrazuje údaje v systray a je podporován operačním systémem Windows 98, ME, NT, 2000 a XP, lze poslat na uvedenou e-mailovou adresu.

Everest 1.10

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.lavalys.com

Kompletní diagnostiku počítače provádí snad každý uživatel. U některých je to velmi častá činnost, jiní se jí věnují jen v nutných případech. Everest, který obsahuje i českou lokalizaci, dokáže diagnostikovat veškeré součásti počítače od procesoru, základní desky, přes harddisk až po myš. Bohaté nastavení programu určitě zaujme každého uživatele. Je možné si nastavit oblast použití počítače, stabilitu a přehled komponent, které bude program diagnostikovat. Výstupní protokol lze ukládat do několika formátů, včetně HTML. Součástí nastavení je také možnost odesílaní zprávy na uvedenou e-mailovou adresu nebo ukládání souboru se zprávou do složky pro ukládání. U e-mailové zprávy se dá nastavit vzhled zprávy, barva a styl textu a také barevné pozadí. Do aplikace je integrován i asistent zpráv, s jehož pomocí je možné snadno a rychle vytvořit zprávu o počítači. Jak již bylo uvedeno výše, zprávu lze poté vytisknout, uložit nebo odeslat e-mailem. V několika krocích je nutné si zvolit profil zprávy, který může zahrnovat jen software nebo hardware, a formát zprávy. Program Everest, určený pro diagnostiku a testování systémů na platformě Win32, je nástupcem aplikace AIDA32.

Spybot S&D 1.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.safer-networking.org/en/index.html

Nezvaní návštěvníci v podobě spywaru a adwaru jsou v nezabezpečených počítačích určitě častými hosty. A mnohdy nejen v nich, neboť je často třeba nainstalujeme spolu s programem, který jsme se rozhodli vyzkoušet. K bojovníkům, kteří se jej snaží vymítit, patří i program Spybot S&D (Search and Destroy). Jeho hlavní náplní je detekování a odstranování adware a spyware. Z programů dokáže odstranit reklamní komponenty, logování kláves a jiné špehy, které zpravidla slouží pro cílenou reklamu. Dále je výborným pomocníkem i pro samotný počítač, neboť umožňuje vyčistit stopy práce na počítači, jako jsou cookies (s možností zachovat ty zvolené) nebo historie navštívených stránek. Rovněž podává přehled o activeX aplikacích v systému. Určitě jej ocení i majitelé modemů, protože Spybot chrání proti přesměrování telefonního připojení na drahé linky. Po nainstalování se zobrazí uživatelsky přívětivé prostředí, s jehož ovládáním nebudou mít problémy ani začátečníci. Menu programu obsahuje pouze volby Soubor, Jazyk a Nápověda. Z menu Soubor se dá spustit skenování počítače, odinstalování a lze odsud ukončit program. V levém sloupci si zvolíme akci, která bude probíhat ve větší části okna. Zde ovládáme danou funkci většinou pomocí několika tlačítek a SpyBot napíše o provedené volbě krátký komentář. Výsledek se poté zobrazuje v témže okně. Program se aktualizuje přes internet díky integrovanému nástroji a součástí je také podpora české lokalizace menu a ovládání.

Nebojte se vyzkoušet

Kontrola CD médií a akcelerace internetu

Nedílnou součástí práce s počítačem je práce s médii. Někdy se může stát, že právě vypálené CD na druhém počítači nenačteme nebo ho načteme s chybami. Zda je poškozené nebo v pořádku, o tom vás ujistí CDCheck, jenž se může pochlubit jednoduchým a příjemným ovládáním. S jeho pomocí se dají provádět rovněž kontroly pevných disků. Dalším programem je známý freewarový nástroj pro stahování souborů Download Accelerator Plus. Má své přívržence i odpůrce a záleží jen na vás, jak jej ohodnotíte.

Download Accelerator Plus 7.2

Licence: freewae

Domovská stránka: http://www.speedbit.com/DAP7/DefaultT.asp?

Stahování dat je bezesporu nedílnou součástí práce s internetem. Freewarový program Download Accelerator Plus významným způsobem zrychlí stahování souborů z internetu a určitě si něj zvyknou i uživatelé, kteří doposud žádný podobný nástroj nepoužívali. Během instalace je požadováno vyplnění osobních údajů, které jsou použity pro vytvoření unikátního kódu. Poté se otevře okno programu, které se skládá z několika panelů a záložek. Součástí freeware verze je také reklamní proužek umístěný mezi hlavní nabídkou a panelem nástrojů. Po zakoupení verze Premium zmizí. Součástí aplikace jsou dále okna, kde se zobrazují stahované položky a již stažené soubory. U nich jsou uvedeny rychlost stahování, odhadovaný čas a velikost. Download Accelerator Plus se po instalaci integruje do prohlížeče a nastaví se jako výchozí. Stahování souborů probíhá po kusech, čímž právě dosáhneme vysoké rychlosti stahování. V případě přerušení downloadu je k dispozici i obnovení. Stejně jako ovládání programu je podobně jednoduše řešeno i jeho nastavování. Lze nastavit typ a rychlost spojení, firewall, umístění stažených programů, zvuková upozornění a mnohé další. Součástí aplikace jsou záložky pro stahování her, medií a FTP browser. V průběhu stahování se objeví nové okno s podrobnými informacemi o stahování. Download Accelerator Plus se po nainstalování zobrazí také v Systray, kde jsou umístěny téměř veškeré funkce. Program, jehož velikost je 2,7 MB, má své klady rychlost a jednoduchost -, ale i zápory: reklamní proužek a vyplňování osobních údajů. Záleží jen na uživateli, co preferuje.

CDCheck 1.22b

Licence: freeware

Domovská stránka: http://mrpear.webzdarma.cz/downloads/download.php?id=3

Pro kontrolu integrity dat na CD-ROM i na pevných discích je určen program CDCheck. Ovládání této malé utility je více než jednoduché. Po instalaci se otevře okno, které je rozděleno do dvou částí. V levé části si vybereme jednotku, která se bude kontrolovat. Jedná se o vyměnitelné nebo pevné médium. V pravé části se zobrazují informace o průběhu testu a výsledky posledního testu. Na informačním panelu nalezneme například počet testovaných souborů, počet špatných souborů, druh testu a údaje týkající se startu a konce testování. Během testu se zobrazují statistické údaje, které zahrnují dobu, jež zbývá do dokončení testu, informace o průběhu čtení a aktuální a průměrnou rychlost čtení dat z média. Program CDCheck se ovládá pomocí tlačítek Start/Stop, Obnovit a Otazník. Výsledky testů jsou zaznamenávány do textových souborů, kde jsou k dispozici informace o testovaném médiu, případných chybách a o průběhu a ukončení testu. Důležitý je kontrolní součet CD, jenž se vypočítává během testu ze čtených dat a musí být při kterémkoliv opakovaném testu vždy stejný. Pokud součty nesouhlasí, jedná se o poškozené CD. V nastavení programu je několik možností čtení dat. Jedná se o úplné čtení, které čte kompletně všechny bajty, přičemž rychlost čtení je dána rychlostí média. Pro urychlení čtení je určeno čtení bloků, které po přečtení prvního bloku v závislosti na nastavení následující přeskakuje. Nejrychlejší je metoda pouze otevírání souborů, kdy jsou soubory jen otevřeny a připraveny pro čtení. Program tak zjišťuje, zda vůbec se souborem může systém pracovat. Všechny způsoby čtení lze nastavit v konfiguraci programu. Pomocí CDChecku tak rychle a pohodně zvládnou kontrolu disků všichni uživatelé počítačů.

Zajímavé utility

Drobnosti, které stojí za vyzkoušení

Ivan Štromer

V dnešních zajímavých utilitách se podíváme na programy, které stojí za to alespoň vyzkoušet. Začneme šikovným snímačem obrazovky PrintKey Pro, jehož předností je nepřetržitá připravenost k použití. Chcete-li si doma se svojí rodinou nebo svými kolegy v zaměstnání posílat textové zprávy mezi počítači, pak vyzkoušejte

český produkt SizePopup. Toužíte-li mít rychlý přehled, jak vy nebo vaši příbuzní využíváte počítač, nainstalujte si PC On/Off Time. A hledáte-li malý, jednoduchý a rychlou aplikaci k rozdělení a opětovné spojení velkých souborů, pak je WinSplit ta správná volba.

PrintKey Pro 1.04

Licence: 20 USD, 30denní trial

Domovská stránka: http://www.warecentral.com

PrintKey Pro je Screen capture, program pro snímání obrazovky, o kterém jeho autor na domovské stránce programu prohlašuje, že je "víc než pouhým snímačem, je vyspělým grafickým editorem". Jeho slova potvrdí každý, kdo si tento šikovný program nainstaluje. Autor nabízí přes třicet funkcí, jimiž svůj PrintKey Pro vybavil. Ty nejdůležitější vám teď představím.

Po celou dobu práce s počítačem je PrintKey Pro trvale spuštěn (tento stav indikuje programová ikona v systémové liště), což má nesmírnou výhodu pro snímání např. otevřených lištových menu nebo rozbalovacích políček dialogových oken. Běžné Screen savery musíte nejprve spustit, ale tím se menu i nabídky okamžitě zavřou. V PrintKey Pro nemusíte nic otvírat, jen ve správném okamžiku stisknete příslušné klávesy a máte sejmuto přesně to, co se na obrazovce právě nachází. Implicitně je v PrintKey Pro ze systému Windows přejata pro snímání obrazovky klávesa Print Screen a její kombinace, ale komu toto nastavení nevyhovuje, může si klávesové zkratky změnit. PrintKey Pro může sejmout celou obrazovku, aktivní okno, určitý výřez. Ten může být obdélníkového nebo kruhového tvaru, obraz lze sejmout bez kurzoru nebo s ním. Sejmutý obrázek může být upravován ve vlastním editoru a vytištěn či uložen v grafických formátech JPG, JPEG, BMP, PNG, GIF, TIF, TIFF a PCX. K úpravám dokáže otevřít i soubor formátu ICO, WMF, EMF a CUR. Do sejmutého nebo otevřeného obrázku lze vložit text i kresbu od ruky. Obrázek můžete otáčet, upravit jeho velikost, jas, kontrast, ostrost, změnit výřez a dokonce i jeho grafické rozlišení, vyvážit a invertovat barvy, převést ho do stupnice šedi nebo na zcela černobílý. K obrázku můžete přidat rámeček, datum a různé informace, vložit grafické efekty i zvuk a prohlédnout si jej v náhledu před tiskem. Hotový obrázek můžete vložit do schránky, kopírovat, přesouvat, tisknout a odeslat e-mailem jako přílohu. Celý e-mail můžete vytvořit přímo v PrintKey Pro ve vlastním e-mailovém editoru. Z pokročilých funkcí PrintKey Pro stojí za zmínku podpora MultiMonitoringu a automatické sejmutí obrazovky v nastavený čas, dokonce i její cyklické snímání v určených intervalech.

Utilita PrintKey Pro pracuje bezchybně ve všech verzích Windows od 95 až po XP.

SizePopup 1.2

Licence: Freeware

Domovská stránka: http://www.volny.cz/iisivak

SizePopup českého autora ing. Ivana Siváka je komunikační program, určený k zasílání textových zpráv mezi počítači v síti, a to jak v domácí, tak podnikové (LAN i WAN). Komunikace probíhá na bázi protokolu TCP/IP. Program obsahuje jednoduchý seznam účastníků sítě a jejich adres, přičemž jako adresu lze definovat IP adresu nebo název počítače. SizePopup se spouští automaticky se spuštěním počítače, takže je ihned a kdykoli během práce s počítačem k dispozici, nastavit lze jeho minimalizované spouštění (do systémové lišty). Stejně tak je možné nastavit trvalé zobrazení aplikace na obrazovce Vždy nahoře. Také můžete nastavit ukládání pozice programu po jeho ukončení, či změnit font a jeho velikost v okně zpráv. Program zajišťuje ukládání zpráv ve formě historie, v níž lze listovat pomocí speciálních tlačítek.

Autor vytvořil pokročilou verzi toho programu pod názvem WAN Messenger (verze 3.18), která má zcela přepracovaný design a umožňuje odesílat zprávy více příjemcům najednou. Také seznam příjemců je obohacen o možnost vytvářet skupiny, díky čemuž je seznam možné členit do stromové struktury. Pro zobrazení fronty zpráv a zpráv odeslaných a přijatých má k dispozici samostatná okna. Nastavit můžete také zvukový soubor jako zvukový doprovod přijaté zprávy. Oba programy pracují v operačních systémech Win 98/Me, NT, 2000 a XP.

SizePopup je zadarmo, za WAN Messengera žádá autor 820 Kč, ale i bez poplatku pracuje WAN Messenger plnohodnotně (omezena je pouze možnost spouštět program přímo do systémové lišty).

PC On/Off Time

Licence: Freeware

Domovská stránka: http://www.neuber.com/free/pctime/index.html

Jednoduchý freewarový prográmek, který vám čas strávený u počítače v uplynulých třech týdnech přehledně graficky znázorní, pro každý den samostatně. K tomu vám přidá ještě dvě informace: celkový čas za celé sledované období a průměrný čas za jeden den. Nastavovací možnosti jsou omezeny pouze na volbu barvy sloupců zobrazovaných hodnot, zato nevyžaduje žádnou instalaci, nezapisuje žádné hodnoty do systémových registrů, ani nevytváří žádné soubory mimo vlastní adresář. Ke své práci potřebuje něco přes 500 kB a pracuje v operačních systémech Windows XP, 2000, 2003 a NT. Komu se třítýdenní rozsah zdá krátký, tomu autoři nabízejí za pouhých 9 dolarů (235 Kč) pokročilejší verzi Pro, která má sledované období delší o jeden týden navíc, umožňuje mj. obnovu automaticky zálohovaných smazaných souborů, a za 39 dolarů je k mání vyspělý Visual Time Analyzer, jenž řadou grafů a tabulek poskytuje velké množství detailně zpracovaných informací o provozu nejen vašeho počítače, ale kteréhokoli počítače v síti.

WinSplit

Licence: Freeware

Domovská stránka: http://homepage.uibk.ac.at/~csab3666/

V dnešní době CD a DVD disků potřeba rozdělovat soubory, které se při kopírování díky své "nadměrné" velikosti nevešly na disketu, pozvolna mizí. Přesto však těm, kteří diskety stále používají a rádi by vyzkoušeli nějaký program, který umí velké soubory rozdělit na menší části a poté je opět spojit, aniž by došlo k jejich destrukci, nabízíme program WinSplit rakouského tvůrce Phillipa Perkmanna. Jeho největší předností je jednoduchost, která snad už nemůže být překonána: celá aplikace je představována jediným souborem o velikosti necelých 50 kB, k ovládání programu slouží pouze čtyři ovládací prvky: editační políčko (s vyhledávacím tlačítkem) pro určení souboru, který se má rozdělit (spojit), editační políčko pro určení velikosti jednotlivých částí rozdělovaného souboru a dvě tlačítka, jedno pro operaci rozdělení, druhé pro spojení. Celý postup je jednoduchý: do políčka Enter filename zapište název souboru, který potřebujete rozdělit, nebo jej vyhledejte na disku pomocí připojeného tlačítka, poté do políčka Package size zapište velikost rozdělených částí v kilobitech, např. 1400 pro kopírování souboru na disketu, a poté klikněte na tlačítko Split. Jestliže jste rozdělovali soubor o velikosti například 3 MB, WinSplit soubor při zapsané hodnotě 1400 kB rozdělí na dva soubory po 1400 kB a jeden soubor o velikosti zbývajících 200 kB. Všechny takto rozdělené části souboru budou mít zachovaný název původního souboru, ke kterému WinSplit přidá pořadové číslo. Soubory budou uloženy do adresáře (složky), ve které se původní soubor nacházel. Poté je můžete překopírovat na diskety a z diskety opět přenést na počítač. Při operaci obnovy do původního souboru vyberte do editačního políčka soubor s pořadovým číslem 1 a klikněte na tlačítko Join. Rozdělené soubory přitom zůstanou v adresáři zachovány pro jejich eventuální opakované použití, můžete je však vymazat, pokud je již nebudete potřebovat. Obě operace rozdělení a spojení probíhají ve WinSplitu překvapivě rychle, což je vlastnost, za kterou program rozhodně zasluhuje pochvalu.

§§§§§


Na stříbrných kotoučích

Pavel Tůma

C04P0445

Správce počítače

Ne, nikdo vás nechce připravit o potěšení starat se o svého počítačového miláčka. Funkce správce počítače vám zůstane, jenom si kdosi myslel, že byste třeba rádi dostali k ruce nějakého softwarového pomocníka, který by vám usnadnil práci na minimum. Ten kdosi byly hlavní obchodní mozky společnosti Špidla Data Processing, jejíž pracovníci následně vytvořili soubor programů nazvaný Správce počítače. Na jednom disku tak naleznete něco přes 600 programů z různých oblastí, které by se někomu z vás třeba mohly hodit. Jak už to v edici freeware.cz bývá zvykem, všechny aplikace jsou zcela zdarma, bez nutnosti registrace a časového či jiného omezení.

Probrat se všemi programy, přečíst si jejich popisky a některé nainstalovat zabere poměrně dost času, ale díky přehlednému uživatelskému rozhraní je to práce celkem příjemná. Pokud někdo ovládací rozhraní, které je mimochodem u všech produktů společnosti ŠDP stejné, ještě nezná, během krátkého okamžiku se s ním seznámí. Seznam programů s možností filtrování podle jednotlivých skupin je v levé části, vpravo pak najdete popisku označeného programu, ilustrační obrázky a pár dalších užitečných informací. Ale jistě už jste zvědaví, co na tomto CD-ROMu najdete. Jelikož programů je opravdu hodně, vezmeme to jenom po kategoriích. Najdete tu nástroje pro automatizaci nejrůznějších úkonů, zajištění bezpečnosti operačních systémů nebo jednotlivých souborů (formou šifrování obsahu), utility pro CD/DVD/R-RW mechaniky, správu pevných disků nebo optimalizaci využití paměti, aplikace pro zásahy do registrů, pro opravu dat, správu adresářů a souborů. Dále si můžete vyzkoušet nástroje pro monitoring všech možných i nemožných komponent a systémových prostředků, zálohování nebo automatické vypínání PC.

Asi se budu opakovat, ale programů je tolik, že si ten svůj najde snad každý. Některé jsou vynikající a stanou se součástí vašeho CD, které používáte pokaždé, když vám spadne operační systém a vy musíte všechno znovu přeinstalovat aspoň já takové CD raději mám. Některé jsou dobré, ale na dané operace už nějaký prográmek máte. A pak je tady kategorie aplikací naprosto standardních a samosebou také utility, které, slušně řečeno, za moc nestojí. Ale takový už je úděl podobných výběrů. Někoho potěší, někoho zklame a některým pomůže vyřešit neřešitelný problém. Je na vás, zda budete hledat na internetu sami nebo tuto práci svěříte do povolaných rukou a koupíte si hotové CD.

Správce počítače

množství a výběr programů

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor programů

Jazyk: český

OS: Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 499 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín, http://www.spidla.cz

Jen je nechte ať si hrají

Jaká činnost by asi tak mohla vyplnit čas malých dětí? Kromě spaní, jídla a návštěv školky je to jistě také hra. Děti si dokáží hrát s čímkoli, s kýmkoli a na cokoli, a to nejraději venku na čerstvém vzduchu (jestli ještě vůbec nějaký je). Občas však počasí hrátky na písku a v lese nedovoluje a na řadu tak přicházejí různá autíčka, panenky, kostky, skládačky a další hračky, co jich na světě jenom je. Ale i ty dokáží za čas omrzet, a tak by vás jako rodiče možná mohly zajímat následující řádky. Společnost Špidla Data Processing totiž přichází s dalším příspěvkem z řady freeware.cz, a tentokrát se jedná o soubor her pro děti od čtyř do desíti let. Toto ohraničení se však nedá brát příliš vážně, protože mezi několika desítkami her různých žánrů si vybere snad každý.

U Špidlů již, zdá se, opustili koncepci CD-ROMů mixovaných z freewaru a sharewaru a pokud nějaký jejich produkt vyjde pod hlavičkou freeware.cz, můžete si být jistí, že všechny programy, které na takovém CD najdete, budou zcela zadarmo a v plných verzích. Nesmíte samozřejmě očekávat nějaké herní novinky a grafické zázraky, ale to, co najdete, vás zcela jistě na pár hodin zabaví. Ale pojďme k obsahu co všechno po vložení disku do mechaniky objevíte? Budou to skákačky, plošinovky, logické hry, puzzle, různé varianty arkanoidu, tetris a deskové hry jako Člověče, nezlob se nebo pexeso. Budete létat, jezdit vším možným i nemožným, kreslit, koulet koule, podávat rychlé občerstvení (a to včetně alkoholu pro koho že je ten produkt určen?) nebo si zastřílíte pouze na různorodé předměty, samozřejmě, protože děti vidí dost násilí v televizi a na to počítačové mají ještě dostatek času. Nechybí ani sporty jako volejbal, golf nebo trochu poklidnější rybaření. Pamětníky možná potěší počítačová verze starých dobrých ruských digitálních her jako Jen počkej zajíci, Veselý kuchař nebo Tajemství oceánu. No a ty, kteří pamatují začátky počítačových her u nás, jistě potěší hra PaperBoy, kde v podobě malého děcka rozvážíte noviny na kole. Že na CD najdete dohromady něco přes 150 her, vás už teď asi moc nepřekvapí.

Osobně se musím přiznat, že jsem se při testování tohoto produktu u několika her zastavil a poněkud jsem pozapomněl na čas. Horko těžko jsem pak stíhal uzávěrku. Možná, že právě to mě poněkud ovlivnilo v názoru na recenzovaný CD-ROM, ale musím říci, že podle mě patří určitě k tomu nejlepšímu, co do této chvíle z dílny pana Špidly vyšlo.

Hry pro děti od 4 do 10 let

množství a výběr her

freeware

nejen pro děti

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor her

Jazyk: český

OS: Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 499 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín, http://www.spidla.cz

Další série od Media Trade

Společnost Media Trade během posledních měsíců připravila hned dvě trilogie, s nimiž jste se mohli setkat i na stránkách našeho časopisu. Prvním počinem byla povedená Dobrodružství strýčka Alberta, která přinesla úplně nový pohled na výukové adventury. Po strýčkovi Albertovi spatřila světlo Duhová rybička, ta byla určena menším dětem. Nyní je tu další hrdina, se kterým budou moci děti prožívat nová dobrodružství. Jmenuje se Milo, má velké uši, špičatý čumák, velké přední zuby a dlouhý ocas. Je to myšák jak má být a žije se svými kamarády a příbuznými kdesi na ostrově uprostřed moře. Dnes se podíváme na díl, který nese název Myška Milo a vzdálený ostrov.

Když se Milo na jaře po zimním spánku probudil, ihned se vydal na procházku. Na ní objevil jeskyni a v ní staré malby, které znázorňovaly myš, jak pluje na voru po moři na daleký ostrov. A jelikož je Milo myš zvědavá, rozhodl se postavit vor a vydat se hledat své předky. Právě tady začíná cesta, na které budou muset děti sehnat dřevo na vor a listy na plachtu. Kamarádi samozřejmě pomohou, a tak budete putovat po ostrově od veverek k mravencům, od nich zase k vydře atd. Všude je nutné splnit nějaký úkol, abyste dostali to, co zrovna potřebujete. Mohu vám prozradit, že vor nakonec určitě postavíte a po nebezpečné cestě po moři mezi útesy a žraloky dorazíte na ostrov. Ale co Milo zažije tam, jaké další úkoly bude muset plnit a jestli se vůbec vrátí domů, to se budete muset dozvědět sami. Ke hraní, tedy k plnění jednotlivých úkolů, bude stačit jenom myš a vlastnosti jako je rychlost, důvtip, špetka paměti, ale také třeba dobrý sluch.

Hra je jako všechny předchozí počiny společnosti Media Trade povedená. Myší svět je pěkně, pro děti jistě přitažlivě animovaný a přechody mezi jednotlivými lokacemi vhodně doplňují animované videosekvence. Obraz doplňují živé zvuky okolní přírody a i český dabing se příjemně poslouchá obzvlášť mě pobavil česko-italský myší dirigent. Na výběr máte dvě obtížnosti, ani jedna však není nějak přehnaně složitá. Co bychom také chtěli od produktu určeného dětem od 3 do 7 let, kterým je hra určena. Zkrátka se jedná o důstojného nástupce Duhové rybičky, kterou v některých aspektech i překonává. A nesmím zapomenout, že Media Trade přichází s věrnostní hrou, ve které můžete získat zajímavé ceny. Podrobnosti se dozvíte uvnitř balení. Takže vzhůru za zábavou!4 0445/OK o

Myška Milo a vzdálený ostrov

hezké animace a kvalitní zvuk

spojení zábavy a výuky

dvě obtížnosti

podobné typy her

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: výuková adventura

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší, MacOS 7.5 a vyšší

Cena: 1150 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o., Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4, http://www.mediatrade.com, http://www.cd-rom.cz

§§§§§


Povedený antivirus

Patrik Malina

C04P0453

Eset NOD32 Antivirus System 1.5 vyspělé domácí řešení

Antivirový program společnosti Eset Software rozhodně nepatří mezi žádné "chudé příbuzné". Aplikaci, o jejichž schopnostech se v poslední době šíří samé dobré zprávy, jsme i v naší redakci podrobili podrobnějšímu zkoumání a v následujících odstavcích se podělíme o získané zkušenosti.

Již samotné provedení instalace a uživatelského rozhraní na vás dýchne velmi profesionálním dojmem. Samozřejmostí je plná (a kvalitní) lokalizace, čímž myslíme i smysluplné překlady důležitých popisných textů (s čímž má konkurence zhusta potíže), tři verze instalační procedury podle znalostí uživatele jsou také příjemnou vymožeností a při práci s řídícím centrem antiviru máte neodbytný pocit, že jeho návrháři uvažovali ve správnou chvíli hlavou.

Po funkční stránce nabízí program prakticky vše, co na klientském počítači můžete potřebovat. Modul AMON se stará o rezidentní ochranu na pozadí, jeho bratr IMON kontroluje poštovní komunikaci a komponenta NOD32 slouží jako skener "na požádání" či k pravidelným kontrolám disků či síťových prostředků. Bez výhrad jsou zpracovány také funkce protokolování činnosti, kde najdete výsledky kontrol či průběh aktualizací.

Velmi detailní jsou možnosti nastavení činnosti antiviru, přesněji řečeno jeho součástí. Výrobce na nás působil dojmem, že uživatele nepodceňuje, a proto sáhl k řešení s množstvím voleb, jež jsou dobře a výstižně pojmenovány, což dovoluje i začátečníkovi konfigurovat antivirus přiměřeným způsobem. Nutno dodat, že kontextová nápověda je rovněž perfektní. Příjemné je, že chování modulů lze definovat pomocí stejné kolekce parametrů (což usnadňuje orientaci), ovšem nezávisle: jinými slovy, příchozí pošta třeba snese silnější heuristiku (kvůli červům), lokální disk zase vyžaduje jiný typ odezvy na nalezený virus apod.

Ihned po instalaci jsme zhodnotili výchozí nastavení a závěr je trošku rozporuplný. Chyběla nám kupříkladu funkce skenování obsahu archivů (komprimovaných souborů), na druhou stranu jsme velice ocenili, že originální konfigurace nelikviduje nalezenou nákazu rovnou, ale dává uživateli svobodu rozhodnout se. Můžete tak soubory odstranit, přenést do karantény či vzít na milost, máte-li důvod. Velmi sympatické také je, že již instalační procedura vám dá na výběr, zda chcete do odchozí pošty opravdu vkládat ony nechvalně známé "hlášky", že odeslaná zpráva je bez nákazy. Máte-li tu potřebu, budiž, ale nastavte si to. Z hlediska konfigurace je také velmi důležité pochopit, že systém pracuje s profily a rozeznává, kdo je aktuálně přihlášen. Antivir tak dokáže eliminovat neskutečné a trapné potíže, s nimiž zápasili někteří konkurenti v dnes již běžném víceuživatelském prostředí, třeba ve Windows XP. Pojetí profilů je opravdu zdařilé.

Z hlediska detekčních schopností jsme program nenachytali na ničem, i když bylo potřeba zapnout již zmiňované skenování archivů dodatečně. Testovací škodlivý kód byl odhalen i ve dvojitém archivu (RAR + ZIP, 2x ZIP) a odstraňovací procedury pracovaly korektně. Z dalších příjemných vlastností jsou k dispozici třeba ochrana nastavení heslem nebo spuštění tichého modu se zasíláním zpráv administrátorovi, kdy koncový uživatel není obtěžován žádnými zprávami. Zasílání zpráv o napadení je možné realizovat běžným e-mailem či messengerem.

NOD32 je vyspělým, spolehlivě fungujícím antivirem, z něhož se na klientské stanici může stát spolehlivý pomocník.

Eset NOD32 Antivirus

System 1.5

perfektní lokalizace a nápověda

variabilita nastavení

profily uživatelů

detekční schopnosti

implicitně vypnuté skenování komprimovaných archivů

K recenzi poskytla firma:

Eset software, s. r. o.

http://www.esetsoftware.cz

Cena: 1 500 Kč (bez DPH)

§§§§§


Antivirové řešení od legendy

Vladimír Vondráček

C04P0454

McAfee VirusScan 2004 ver. 8.0 Home Edition jednoduchý antivir pro domácí počítač

McAfee je jméno známé všm bojovníkům s viry ještě z dob, kdy hlavním zdrojem nákazy byly diskety. Ve verzi osm se však již jedná o kompletní řešení pro novodobou ochranu před nežádoucími útočníky na počítač a hlavně na data v něm obsažená. Protože je dnes hlavním zdrojem nákaz internet, je VirusScan orientován především tímto směrem. Hned zkraje se ale sluší sdělit, že recenzovaný produkt je pouze jedním z mnoha bezpečnostně orientovaných nástrojů od společnosti McAfee.

Instalace probíhá standardně, velmi pochvalně se lze zmínit o detekci jiných antivirových programů. Pokud totiž v počítači již software tohoto ražení existuje, odmítne se VirusScan nainstalovat a nabídne odebrat stávající antivir. I jinak se chová vzorově, po instalaci ihned provede kontrolu systému, zejména paměti a boot-sektoru disku, a pokud je to možné, provede svou aktualizaci prostřednictvím internetu.

Nejdůležitější komponentou aplikace je ActiveShield, rezidentní součást aplikace, hlídající jakoukoliv potenciálně nebezpečnou aktivitu. Pro specifická nebezpečí má k ruce ještě dva pomocníky. Prvním je ScriptStopper, který monitoruje příchozí poštu a zejména přílohy, zda neobsahují nějaký podloudný skript. Druhým pomocníkem je pak WormStopper, jenž monitoruje případné aktivity tzv. e-mailových červů. Díky schopnosti těsnější spolupráce s nejobvyklejšími klienty (MS Outlook & Express, Netscape Mail, Eudora, Pegasus ale nejen s nimi) je tak počítač chráněn proti nákazám šířícím se e-mailem. Ale ani ty, které se šíří prostřednictvím služeb instant messagingu, nebudou do počítače vpuštěny. Rozumí si s klienty AOL Instant Messenger, Yahoo Messenger a Windows Messenger.

V McAfee VirusScanu je pochopitelně integrována nepostradatelná komponenta Scan. Ta prochází všechny soubory na pevných discích, což je činnost poměrně časově náročná, ale lze ji nastavit na méně exponované denní doby. Na Scan si nepřijdou ani viry ukryté v archivech, byť dvakrát zazipované. Takový soubor sice neodhalí ActiveShield, ale Scan snadno prohlédne i takového záškodníka.

ActiveShieldu a Scanu sekundují pomocné a obslužné utility. První z nich je AutoClean, který, jak již název napovídá, odpovídá za automatické mazání všech podezřelých příloh e-mailů. Název charakterizuje i komponentu SilentUpdate, která se stará o aktualizace celého antivirového systému. Po zakoupení softwaru a po registraci má uživatel tuto funkci předplacenu na jeden rok. Dlouhodobější podporu lze samozřejmě přikoupit. Nechybí ani obligátní schopnost vytvořit záchranou disketu nebo pracovat s virovou karanténou. Pro ty, kdo používají pro procházení obsahu disků a disket Průzkumníka Windows, přidává antivirus položku Scan for Viruses do kontextového menu (to je to pod pravým tlačítkem myši). Pokud takto spustíte Scan, neprohledá jenom vybraný soubor, ale i paměť, systémové soubory a zbytek obsahu dotyčné složky. Poslední spíše jen zajímavou pomůckou je možnost zapojit se do systému sledování virových nákaz společnosti McAffee, zvaného AVERT (AntiVirus Emergency Response Team). Tam lze poslat soubor, který uživateli připadá podezřelý.

Možnosti nastavení nejsou nijak extrémní, ovšem dá se říct, že s továrním setupem lze dost dobře existovat. Prostřednictvím uživatelského rozhraní lze určit již zmiňovaný čas spuštění kompletního testu, aktivaci ActiveShieldu při startu Windows a heuristické analýzy, sloužící k odhalení potenciálních nákaz, které ještě nejsou v aktualizované virové databázi. Lze též nastavit zapnutí ScriptStopperu a citlivost WormStopperu, tj. jaký e-mailový provoz aktivuje WormStopper a potažmo ActiveShield. Pro uživatele bez rychlého, případně levného připojení k internetu může být na škodu nemožnost nastavit  čas updaty virových definic. Ve víceuživatelských systémech jsou uvedená nastavení možná jen tehdy, je-li přihlášen administrátor. Ostatní uživatelé mohou měnit pouze čas spuštění testu.

Zdařilý software od renomované firmy v nové verzi neobsahuje integrovaný firewall, takže pouhý VirusScan nezabezpečší váš počítač dokonale. Pro větší bezpečí je tedy vhodnější použít plně vybavenou McAfee Internet Security Suite. Pro uživatele v naší zeměpisné šířce a délce pak může být překážkou i fakt, že česká jazyková mutace není k dispozici, a jinak šikovná nepřetržitá on-line chatová podpora je také jen anglicky.

McAfee VirusScan 2004

ver. 8.0 Home Edition

podpora instant messengerů

uživatelsky nenáročné na nastavení

nelze nastavit časy aktualizace virové databáze

nelokalizovaný

K recenzi poskytla firma:

McAfee, Inc., http://www.mcafee.com

Cena: 1 260 Kč (bez DPH)

§§§§§


Nástroj pro velké plány

Patrik Malina

C04P0454

Microsoft Office Project 2003 CZ jedna z nejlepších aplikací z rodiny MS Office

Stejně jako jiné aplikace, jež náleží do širší microsoftské rodiny Office, i původní Microsoft Project naposledy uvedený ve verzi 2002 se dočkal jistých inovací, přejmenování a hlubší integrace mezi své sourozence. Upřímně řečeno, nedalo se asi očekávat, že v aplikaci, jež byla vždy sama o sobě považována za dosti pokročilou, by tvůrci v průběhu zhruba jediného roku provedli nějaké hluboké koncepční změny. Stále tedy máte před sebou řešení, zaměřené jednoznačně na plánování a sledování projektů, a stále platí, že k jeho plnému využití dojdete prostřednitvím alespoň základního seznámení s principy projektového řízení.

V duchu verzí předchozích jsou dodávány i v nejnovějším "2003" provedení edice na klientský počítač Project Standard 2003 a Project Professional 2003, na straně serveru je pak k náročnějším implementacím určen Project Server 2003. Nic se také nezměnilo na faktu, že nejnižší edici Standard nepřipojíte k serverové části, neboť je určena k samostatnému nasazení a používání. Kompromisem na klientské straně je pak varianta Project Web Access, umožňující přístup prostřednictvím portálu, nechcete-li instalovat plnohodnotnou aplikaci. Bude-li se vám zdát výhodná, nezapomeňte, že i zde je potřeba vlastnit přístupovou licenci.

Po stránce zásadní funkcionality se v aplikaci jako takové na straně klienta příliš mnoho neudálo. Zajímavou vlastností je vytváření rezervace zdrojů v návrhové fázi projektu pomocí typu "navržené", což aplikace vezme na vědomí a očekává, že budete ještě něco měnit: buď variantu zamítnete, nebo potvrdíte a zdroj definitivně alokujete. Z hlediska tvorby předběžných odhadů jde o příjemné zlepšení. Právě v oblasti práce se zdroji se edice Professional dočkala dalších vylepšení, jež se týkají rozšíření možností definovat tzv. kvalifikační předpoklady. Ve spojení se serverovou částí se vám tím pádem bude lépe dařit sestavovat např. vhodné pracovní týmy odborníků s co nejlepšími předpoklady pro dané úkoly.

Mezi očekávaná vylepšení patří další možnosti spolupráce s příbuznými aplikacemi Office. Vyzkoušejte si Průvodce kopírováním obrázků do sady Office, jenž dá vzniknout třeba aktuální prezentaci či jinému dokumentu s vloženými projektovými daty a jako jeho nedílnou součást naleznete export projektových dat do XML dokumentu, včetně použití předpřipravené formátovací šablony. Vemi dobrá je také funkce Porovnání verzí projektu s dostatečně výmluvným názvem a pokud na svém počítači používáte také Microsoft Outlook, propojení událostí projektu s kalendářem je jistě cenné.

Nedílnou zajímavou součástí aplikace byly a zůstávají šablony, jež vám pomohou vytvořit vlastní dokumenty. Jako síťový inženýr autor ocenil především ukázky implementací platforem Windows 2003 Server či služby Active Directory, jež jsou rozhodně cenným výchozím know-how jak pro realizaci uvedených projektů, tak pro výuku práce s aplikací jako takovou. Určitě bychom neměli opomenout fakt, že Project se dočkal grafického sjednocení a vylepšení rozhraní stejně jako ostatní aplikace Office. Když poodstoupíme od klientských řešení Standard a Professional, je třeba říci, že k zajímavému vývoji došlo také u edicí Server a Web Access, např. spolupráce se zásadně inovovanými Sharepoint Services by také stála za zmínku (ovšem v samostatném článku).

Project podle našeho názoru zůstává jednou z nejlepších aplikací, jíž v nejširší rodině Office najdete. Učit se plánovat a řídit projekty může v mnoha případech být synonymem pro "naučit se dobře Project". A proč ne?

MS Office Project 2003 CZ

dobré šablony

průvodci pro řadu akcí

spolupráce s Outlookem

nic podstatného

K recenzi poskytla firma: Microsoft, Vyskočilova 1461/2a, Praha 4

http://www.microsoft.cz

Cena: 17 500 Kč (bez DPH)vit čas updaty virových definic.

§§§§§


Diagramy, jaké jste možná i chtěli

Patrik Malina

C04P0455

Microsoft Office Visio Professional 2003 CZ další rozsáhlá nabídka šablon a objektů

Stejně jako řada jiných aplikací v rodině Office se i Visio dočkalo v rámci uvedení platformy "2003" své nové verze a stejně jako u řady jeho sourozenců jsou i zde při hledání novinek pocity místy dobré, místy smíšené. Pokud chcete vědět, kam se posunula tato bezesporu velmi zajímavá a užitečná pomůcka, věnujte pozornost následujícím odstavcům.

Produkt, jejž budeme pro zjednodušení označovat v tomto článku jako Visio 2003, představuje pochopitelně i v nejnovější verzi stále totéž: pomůcku pro tvorbu obchodní a technické grafiky, a to především s ohledem na vysokou míru sdělnosti, přehlednosti a názornosti. Jeho schopnosti jsou směřovány k tomu, aby práce šla dobře od ruky, čemuž odpovídá jeden z klíčových trendů přidávat a vylepšovat šablony a knihovny objektů.

Pokud si vyberete "silnější" verzi Professional, budete mít k dispozici oproti provedení Standard navíc některé skupiny šablon a kolekcí objektů. Velmi pěkná je také funkcionalita pro návrh a modelování databází včetně propojení na datové zdroje pomocí ODBC či šablony pro návrh softwaru. Velkým potěšením pro nás byly v silnější verzi také možnosti návrhu a popisu administrace sítě pomocí služby Active Directory, jenže zde přichází první "ale": nepodařilo se nám zjistit, kam se poděl výborný rozšiřující balík Enterprise Network Tools, jenž v dřívějších verzích dovoloval třeba geniální import a export struktur mezi Visiem a "živou" Active Directory. Pro doplnění dodejme, že specifickou verzi Visia má také k dispozici vývojářský balík Visual Studio a její možnosti jsou tam řádově vylepšeny.

Tuzemci jistě polichotí fakt, že aplikace s ním hovoří česky. Ovládací rozhraní je velmi kvalitní, stejně jako třeba postup výběru šablon pro nový dokument či wizard na přímou komunikaci s databází, avšak poté, co se hlouběji ponoříte do práce, narazíte na některé nepříjemné drobnosti. Velmi snadno lze např. propojovat objekty spojnicemi, jenže zde se projevila velmi různorodá kvalita obrazců připravených v šablonách: při rychlém, automatickém přiřazování spojnic je díky podivné definici některých objektů spojení ukončeno "ve vzduchu" či zcela nelogicky uprostřed ikon. Velmi zajímavé a obsáhlé jsou také soubory vlastností některých obrazců, takže dokument může získat opravdu vysokou informační hodnotu. Skvělým prostředkem jsou šablony pro databázové modely zde se určitě pozastavte déle.

Hlavní vylepšení Visia však samozřejmě nesahají do oblasti grafických drobností, ale možností integrace. Tvůrci zapracovali na propojení s dalšími nástroji Office, výborně si vaše diagramy mohou rozumět s SharePointem, a třeba z aplikace Outlook lze převést události z kalendáře do odpovídající šablony Visia. Ale hrome, proč to nejde zpět do Outlooku? Nepodařilo se nám zjistit, jak to udělat. Na řadě vylepšení je cítit, že od statických obrazců směřují autoři k aktivnímu používání: mezi šablonami jsou záznamy z porady, brainstorming, a máte-li Tablet PC, pak se vám budou nákresy výborně připravovat. Pro řízení projektů je třeba skvělá časová osa její problém ale je, že když nechcete řídit projekt, možná vám nevyhoví. Chtěli jsme s chutí sestavit historickou časovou osu vývoje telefonie od roku 1876, ale ouha: systém nezná starší datum než 1900. Tedy propojení s Office je důkladné až až...

Visio je bezesporu špičkový nástroj pro vyjadřování obrazem, a to především v technologické či obchodní oblasti. Ale vaše téma by nemělo vybočit z připravených šablon, jinak produktivita tvoby rychle klesá. Naštěstí kolekcí je k dispozici opravdu hodně.

MS Office Visio

Professional 2003 CZ

velká zásoba šablon a objektů

modelování databází

různorodá kvalita obrazců

místy podivná logika práce

K recenzi poskytla firma:

Microsoft, Vyskočilova 1461/2a, Praha 4

http://www.microsoft.cz

Cena: 14 500 Kč (bez DPH)

§§§§§


Linux lehkou formou

Jan Povolný

C04P0451

Mandrake Linux 10 CZ další verze linuxové distribuce

Po delším časovém období, kdy francouzskou firmu MandrakeSoft provázely finanční obtíže (úspěšně překonané), se k nám dostává nová verze linuxové distribuce určená zejména pro uživatele, kteří s tímto operačním systémem teprve začínají.

Poslední desátá verze s sebou přináší trošku nezvyklý přídomek Community Edition. Ten je dán novým vývojovým schématem. Dříve byla k dispozici standardní stabilní distribuce a vedle ní se souběžně tvořil takzvaný Mandrake Cooker jako soubor nejaktuálnějších balíčků. Z něho poté po určité době vznikala nová distribuce. Současné schéma vkládá do tohoto procesu právě Community Edition, která vychází vždy ještě před stabilní verzí a je dostupná ke stažení na internetu. Aktivní uživatelé čekající na novinky tak mají k dispozici téměř odladěnou aktuální distribuci, ti konzervativnější si mohou počkat několik dalších měsíců na vydání Mandrake Linux Official, oproštěné již definitivně od všech podstatných chyb. Mandrake Linux 10 CZ vychází právě z Community Edition, zajímavě doplněné o aplikace z takzvaného PowerPacku.

Mandrake je distribuován na pěti cédéčcích. V obalu najdete společně s českým manuálem i další šesté bonusové CD, které obsahuje aktualizace ke dni vydání. Instalace se od té předchozí deváté moc neliší (můžete volit mezi grafickou a textovou) a zvládne ji i většina začínajících linuxových uživatelů. Pomůže vám mimo jiné s provozem Linuxu společně s Windows. V případě problému je k dispozici obsáhlý český manuál. Propracovaná je i poinstalační detekce hardwaru vašeho počítače. Zpravidla úspěšně nalezne jak síťovou, tak grafickou a zvukovou kartu (v mém případě i TV tuner) a nabídne jejich nastavení.

Při prvním startu systému jste požádáni o vyplnění statistického dotazníku Mandrakesoftu, který lze ovšem odmítnout. Potom následuje výběr grafického prostředí (nainstalováno je jich standardně hned několik). Obvykle se budete rozhodovat mezi KDE a GNOME. Oba nejznámější objektově orientované desktopy máte k dispozici v nejnovějších verzích, tj. KDE 3.2 a GNOME 2.4.

Po volbě desktopu a přihlášení do systému máte k dispozici plnohodnotné grafické pracovní prostředí, které se v případě volby KDE velmi podobá posledním verzím Windows. Téměř vše je počeštěné, včetně nápovědy pro většinu aplikací v Linuxu. K administraci operačního systému vám poslouží základní sady utilit, jež lze pouštět jako samostatné moduly. První je Ovládací centrum Mandrake, které v sobě integruje kompletní nastavení hardwaru a softwaru vašeho počítače. Vše přehledně pomocí grafických dialogů a průvodců. Ovládací centrum se stará mimo jiné i o update balíčků nebo o konfiguraci firewallu. KDE i GNOME pak mají své vlastní konfigurační nástroje.

Asi nejpodstatnější novinkou (nepříliš viditelnou) je nové jádro 2.6.3 (aktuálně 2.6.7), které s sebou oproti starší řadě přináší řadu výhod (více najdete na http://www.kniggit.net/wwol26.html). Pro kancelář je k dispozici balík OpenOffice.org CZ ve verzi 1.1, který se dokáže vypořádat s převážnou většinou dokumentů (doc, xls, ppt, pps) MS Office. Jako alternativu můžete použít KOffice 1.3, jenž je součástí KDE a není zdaleka tak náročný na operační paměť. V distribuci naleznete také Abiword (zde ve verzi 2.0.3) a nechybí ani dnes nezbytné prohlížeče PS a PDF souborů. O grafiku na desktopu se postará bitmapový editor GIMP (verze 1.2.5), doplněný o mnoho dalších programů (Sketch, Blender, Digicam) pro správu digitalní fotografie a samozřejmě bitmapových prohlížečů (Gphoto, GQView). Přehrávání hudby vám zajistí XMMS, KSCD, video si prohlédnete pomocí nových verzí XINE, MPlayer nebo Totem. K dispozici jsou všechny možné i nemožné kodeky. Nechybí televizní aplikace s podporou dálkového ovládání TVTime a klasické XawTV. Propojení do světa vám zajistí Kontact a Evolution, které se mohou bez problémů poměřit s MS Outlookem. K prohlížení stránek pak použijte Konqueror nebo Mozillu. V menu najdete ještě mnoho dalších utilit a her, které se většinou funkčně překrývají. Záleží jen na vás, co si vyberete.

Nové jádro řady 2.6, velký výběr aplikací pro kancelář, multimédia, internet a zábavu, pokročilá detekce hardwaru a množství grafických utilit pro správu systému, to jsou hlavní výhody a důvody pro výběr právě této distribuce. To vše doplňuje velmi dobře napsaný český manuál. Pokud se toužíte seznámit s Linuxem nenásilnou formu, je pro vás Mandrake Linux 10 CZ jednou z nejlepších voleb.

Mandrake Linux 10 CZ

sada grafických utilit pro správu

nabídka aplikací

obsáhlý český manuál

nutnost další konfigurace po instalaci

detekce hardwaru

K recenzi poskytla firma: QCM, s. r. o., Milady Horákové 1, Brno

http://www.mandrake.cz

Cena: 399 Kč (bez DPH)

§§§§§


Zlikvidujte SPAM!

Jan Povolný

C04P0452

McAfee Spamkiller 2004 ver. 5 šikovný zabiják spamu

Jméno McAfee není třeba sáhodlouze představovat, jeho antivirus se stal nesmrtelným již pod operačním systémem DOS. Dnes má tato softwarová společnost v nabídce celou řadu produktů zaměřených na aktivní ochranu vašeho počítače. Jedním z nich je i Spamkiller, který má na starosti boj s velkým problémem současného internetu, spamem. Miliony e-mailových schránek jsou denně stále více zasypávány nevyžádanou poštou. V poslední době využívá spamu pro své šíření i většina virů. Spamkiller je součástí celé skupiny programů, (mezi něž patří ještě Viruscan, Personal Firewall+ a Privacy Service), které jsou společně integrovány do prostředí McAfee Security Center tvořícího komplexní ochranu vašeho PC.

Po instalaci program automaticky vyhledá vaše e-mailové účty (v případě, že používáte Outlook nebo Outlook Express). Jestliže nejste s autodetekcí plně spokojeni, máte možnost pomocí přehledného průvodce přidat další.

Spamkiller pracuje na jednoduchém principu jako prostředník mezi internetem a vaším poštovním programem. Sám stahuje a kontroluje příchozí poštu z předdefinovaných účtů (dokáže spolupracovat s POP3, MAPI a MSN/Hotmail účty) a poté ji jako POP3 server nabídne ke stažení vašemu poštovnímu programu. V praxi to znamená, že po jeho instalaci musíte v Outlooku změnit POP3 server na localhost a vybírat lokální schránku na vašem počítači, vytvořenou a spravovanou právě Spamkillerem.

Nastavení programu se provádí v jediném dialogu se čtyřmi záložkami. Na první záložce Summary najdete souhrn informací obsahující statistiku zpráv označených jako spam, jejich procentuální zastoupení v celkovém počtu, přehled posledních osmi zachycených e-mailů a informace o běhu samotného programu. Na záložce druhé, s příznačným názvem Messages, potom naleznete seznam všech blokovaných i propuštěných zpráv. S každou můžete provést hned několik operací. Kromě jejího smazání je možný její report do centra McAfee, nebo ji označíte za přátelskou (a naopak). Třetí záložkou jsou Friends, vaši přátelé. Zde máte možnost vytvořit seznam důvěryhodných osob, jejichž příchozí zprávy budou vždy propuštěny. Tento seznam lze importovat z existujícího adresáře (opět pouze Outlook nebo Outlook Express), nebo jej vytvoříte pomocí integrovaného pomocníka. Za přátelské lze označit nejen osoby, ale i domény a diskusní skupiny.

Poslední a nejobsažnější záložkou jsou nastavení neboli Settings. Mezi základní patří definice poštovních účtů, kterých může být samozřejmě několik. Šikovnou funkcí je i automatické procházení zvolených adresářů (osob) v daném intervalu a doplňování "friends listu" o nově nalezené. Zajímavá je správa stížností (complaints). Program umožňuje definovat pro různé akce různé stížnosti, které jsou poté zasílány zpět spamerům. Tyto stížnosti lze vytvářet zcela dle vlastního gusta. Dnešní operační systémy umožňují přihlášení více uživatelů s vlastními profily, stejným způsobem dokáže Spamkiller obsloužit více těchto uživatelů v rámci jedné aplikace. Šlehačkou na dortu je potom možnost vytváření jednoduchých záloh souborů včetně archivu zablokovaných e-mailů. Samostatnou kapitolou jsou filtry. Na jejich kvalitě a množství totiž závisí úspěšnost programu při detekci nevyžádaných zpráv. Jádrem aplikace jsou globální filtry, jejichž seznam je aktualizován z internetu. Obrovskou výhodou je potom možnost jejich editace. Jako uživatel můžete navíc vytvořit seznam svých vlastních filtrů a určit jejich prioritu při zpracování zpráv.

Pro méně zkušené má Spamkiller přednastaveno celkem pět stupňů ochrany. Maximální propustí pouze zprávy korespondující se seznamem přátel (friends). Zakázat můžete zprávy napsané v určité znakové sadě (na výběr je hned 14 takových sad), v naší republice se přímo nabízí blokace arabštiny nebo japonštiny. Blokovanou zprávu je možné pouze označit a přepustit dále poštovnímu programu, nebo ji lze zablokovat po stanovenou dobu v archivu.

Spamkiller v průběhu testu překvapil jak svým bezproblémovým a svižným během, tak i dobrými možnostmi konfigurace. Úspěšnost zachycení problémových zpráv (ať už spamu, nebo i viru distribuovaného přes e-mail) přímo závisí na kvalitě a počtu nastavených filtrů. Ty jsou pravidelně aktualizovány z domovské stránky McAfee, a pokud vám nevyhovují, můžete si je upravit nebo přidat své vlastní. Jestliže nepatříte mezi pokročilé uživatele, zvolíte doporučenou ochranu.

McAfee Spamkiller 2004

ver. 5

bezproblémový běh

přehledná konfigurace

nastavení filtrů

neexistující lokalizace

K recenzi poskytla firma: McAfee

http://www.mcafee.com

Cena: 840 Kč (bez DPH)

§§§§§

$$$$$


Hardware


Jak se dělá 3D kino I

Jaroslav Kasal

C0490423

Cesta do hlubin systémů IMAX a 3D kin

Pokud navštívíte některé kino IMAX, kde budete moci sledovat produkci ať již 2D či 3D, je možné, že vás ani nenapadne, kolik speciálních technologií celou podívanou provází. Proto není na škodu podívat se na některé zajímavosti ye zákulisí blíže.

Již od dávných dob přitahuje společnost několik fenoménů. Mezi ně patří bezesporu i hry a zábava obecně. Do poslední zmíněné oblasti bylo možné v historii zahrnout kupříkladu plesy, kejklířská vystoupení, gladiátorské hry či dokonce veřejnou popravu. Dnes mnoho zábavných atrakcí zmizelo a jejich úlohu převzaly nové. Zmínit můžeme například rádio nebo veřejnou i komerční televizi. Náročnější obdivovatelé audiovizuálních děl mohou v současnosti navštěvovat kinosály. Ovšem protože technický rozvoj nelze zastavit, i ty se od sebe výrazně liší. Prakticky snad žádné dva kinosály nenabízejí zcela totožné podmínky sledování filmů. Aby bylo možné alespoň rámcově udržet co možná nejvyšší komfort při sledování snímků, vytvořili některé firmy různé standardy. Mezi ty nejznámější patří zřejmě certifikát George Lucase, který nese název THX. Definuje podmínky v kinosále tak, aby byl vjem ze sledovaného snímku co možná nejvyšší. THX se zabývá jak kvalitou obrazu, tak i zvuku, pohodlím diváků a podobně.

Ještě dále šla v obdobném duchu společnost IMAX. Nabízí divákům nejen vyšší komfort, ale přistupuje k návštěvníkům sálu na zcela jiné úrovni. Celá budova je konstrukčně řešena již od základů s tou myšlenkou, že v ní bude umístěn speciální kinosál typu IMAX.

Co přináší IMAX

Kinosály typu IMAX jsou specifické a v mnohém se od klasických kin liší. Jednou z nosných myšlenek společnosti IMAX Corporation přitom je, aby měl každý divák v sále zajištěny velmi kvalitní podmínky, ať bude sedět na jakémkoliv místě v sále, lhostejno, zda bude v páté či desáté řadě sedadel. Prostory kina jsou řešeny tak, že pohodlné sedačky nabízejí značný komfort. Řady jsou ve svislém směru od sebe výrazně posunuty, tudíž každý divák uvidí celou plochu plátna, i když v řadě před ním bude sedět i výrazně vyšší člověk. Strmost umístění sedadel je např. v OskarIMAX v Praze realizována pod úhlem 23 stupňů, a ve světě je to v rozmezí 19 až 25 stupňů.

Velký obraz

Pohodlí je však jen začátek toho, co systém IMAX nabízí. Hlavním tahákem je bezesporu obrovská projekční plocha, mnohdy systém 3D projekce a také kvalitní ozvučení. Projekční plátno v kině IMAX v Praze dosahuje výšky dvaceti metrů a šířky rovných pětadvaceti metrů. Je možno poznamenat, že tyto rozměry nejsou v kinech IMAX ještě zdaleka těmi největšími. Zřejmě největší projekční plochou disponuje kino Panasonic IMAX, které se nachází v australském městě Sydney. Výška projekční plochy je 29,5 metru a šířka 36 metrů. Divák při návštěvě takovýchto kin žasne a mnohdy je zatažen do děje daleko více než při sledování filmu na plátně, které plně nezabírá jeho celý výhled. Vzhledem k tomu, že se pro záznam i projekci obrazu používá velkorozměrový film 70 mm, navíc ve speciálním režimu, nabízí kino obraz v řádově vyšším rozlišení než běžná kina s obrazovým formátem 35 mm.

3D stereo vjem

Druhým velkým přínosem mnoha IMAX kin je systém umožňující sledovat 3D stereoskopickou projekci. To znamená, že v kině je možné promítat nejen klasické 2D filmy, ale i stereoskopicky zaznamenané snímky. Divák při vstupu do sálu dostane 3D brýle a s nimi sleduje film. O celém 3D systému si povíme více později, nicméně je pravdou, že 3D filmy jsou zajímavé a pokud je snímek natočen dobře, dokáže být vjem velmi živý.

Kvalitní audio

V neposlední řadě je dobré zmínit i ozvučení, které se v kinech IMAX používá. Každý člověk vnímá zvuk velmi dobře a výsledný efekt z projekce musí být podtržen kvalitním zvukovým doprovodem. V kině IMAX je proto speciální systém řízený počítačem, přičemž originální zvukové stopy nejsou uloženy na filmovém pásu spolu s obrazem, ale odděleně na nosičích CD nebo nejnověji na DVD. Ozvučení v sále je samozřejmě prostorové, nikoliv pouze stereofonní. Dnešní IMAX kina s označením IMAX Experience jsou vybavena šestikanálovým systémem a zvukovou aparaturou o výkonu cca 12 000 wattů.

Speciální kina

Pokud bychom se zabývali pouze jediným kinosálem IMAX v České republice, který je umístěn v Praze přímo vedle stanice metra Flora, asi bychom se mohli domnívat, že všechny kinosály IMAX jsou shodné. Pravdou je ovšem opak a toto tvrzení se netýká zdaleka jen rozměrů plátna, ale všech součástí, jež se v kině nacházejí. Dokonce existují i konstrukčně odlišné kinosály, které také spadají pod označení IMAX. Mezi nimi lze nalézt hned několik speciálních variant.

IMAX a IMAX 3D

Nejdříve je nutné uvést na pravou míru skutečnost, že každé kino IMAX nemusí obsahovat vybavení pro projekci ve 3D. Na světě existuje cca 228 kin IMAX ve třiceti zemích světa, z čehož je ovšem necelá polovina vybavena (většinou pouze ty modernější) 3D technologií. Při sledování snímků musí být divák vybaven polarizačními (pasivními) brýlemi. Zajímavé také je, že původní systém IMAX se 3D stereoskopickým zobrazováním vůbec nezabýval a objevil se teprve asi patnáct let po uvedení prvního IMAX kina do provozu. Až v roce 1986 byl představena první 3D IMAX projekce. Bylo to na světové výstavě ve Vancouveru.

IMAX DOME

První specialitou IMAXU byl systém DOME, označovaný v první variantě jako OMNIMAX. Jedná se o speciální kino, v němž se nepromítá na klasickou rovnou projekční plochu, ale na plochu polokulovou. S podobným systémem se lze setkat například v planetáriích. Snímek musí být již při natáčení snímán speciálním širokoúhlým objektivem typu rybí oko. Tento systém snímání zajistí, že je výsledná projekce v kopuli v pořádku a bez geometrických deformací. Výhodou je, že divák je zcela obklopen obrazem, který se táhne od spodního okraje projekční plochy až za něj. Úhel projekce obsáhne neuvěřitelných 180 stupňů horizontálně a 110 stupňů vertikálně. Diváci z tohoto důvodu ve sklopených sedačkách téměř leží a přes celé jejich zorné pole se táhne kopulovitá projekce. Zážitek v těchto kinech je bezesporu velký. Nevýhodou však je minimální počet snímků, které jsou přímo pro IMAX DOME natočeny. S pomocí optického konvertoru lze však též na kulovou plochu (údajně bezproblémově) promítat i klasické IMAX filmy.

IMAX MAGIC CARPET

Pod označením Kouzelný koberec (Magic Carpet) se ukrývá další varianta obří projekce. V tomto případě se jedná o speciální kino, v němž se projekce generuje pomocí dvojice projektorů. Jeden se stará o čelní projekci, a druhý je směrován tak, že generuje obraz pod sedadly diváků. Aby svit projektoru nebyl směrován přímo do diváků, využívá se zpětná projekce, tudíž je i příslušný projektor umístěn pod podlahou kina a diváci mohou libovolně sledovat obraz jak před sebou, tak i pod sebou. Je jasné, že i pro tento typ kina musí být snímky připraveny speciálně. Výsledný vjem je poměrně neobvyklý, diváci si připadají, že jsou na kouzelném koberci (odtud název) a mohou se ve filmu například vznášet v oblacích a letět celým světem.

IMAX HD

To, že klasický IMAX využívá běžné snímkové frekvence 24 obrázků za sekundu, přišlo zřejmě některým vývojářům málo. Proto se rozhodli zvýšit kvalitu a plynulost obrazu. Vznikl tak unikátní systém IMAX HD, který disponuje dvojnásobnou projekční rychlostí. Speciálně zkonstruovaný projektor pracuje se 70milimetrovým filmem se snímkovou rychlostí 48 okének za minutu. Nároky na promítačku jsou ještě o to vyšší, že každý IMAX film využívá ukládání snímků horizontálně souběžné s osou posuvu, nikoliv vertikálně, jako běžné filmy 35 mm a 70 mm. Kvalita projekce by měla být vlivem většího počtu obrázků za vteřinu o poznání vyšší a obraz by měl být pro diváka stabilnější a bez jakéhokoliv náznaku chvění nebo blikání. Jistou nevýhodou systému je, že náklady na filmový materiál jsou dvojnásobně vyšší než u klasického IMAX filmu.

IMAX SOLIDO

Kino s názvem IMAX SOLIDO je vlastně speciální modifikací trojrozměrného systému IMAX 3D, přičemž se využívá rychloběžné promítačky (podobné jako IMAX HD). Výhodou je, že pro generování trojrozměrného obrazu stačí jediný projektor a není potřebná synchronizovaná dvojice projektorů (nebo speciálního dvojprojektoru s dvojicí objektivů a dvojicí filmových kotoučů). Běžný dvojrozměrný film lze samozřejmě také promítat. V režimu 3D se pak využívá nikoliv polarizačních brýlí, ale elektronických, které mají vlastní baterii a LCD zatemňovací filtry v očnicích. Takovéto brýle označuje IMAX jako E3D brýle. Zda je tento 3D systém výhodnější ve srovnání s klasickým IMAX 3D či nikoliv, si povíme později, nicméně zajímavé je, že systém elektronických brýlí přivedl společnost Sonics na myšlenku, že když už musí mít divák při 3D projekci na hlavě aktivní brýle, mohou do nich pro zlepšení zážitku navíc integrovat i přídavná sluchátka. Ta umožňují zvýšit komfort diváka tím, že neslyší pouze zvuk v kině, ale navíc i zvuk z osobních sluchátek, který kvalitně podtrhává celou atmosféru a také může částečně eliminovat ruchy z kinosálu.

Jak funguje 3D stereoskopické zobrazení

Po výletu do historie nastal čas podívat se také přímo na nejzajímavější technologii, kterou IMAX využívá. Představuje jí 3D stereosystém, jenž doposud dokázal nalákat do kina neuvěřitelná kvanta diváků. Všichni totiž chtějí zažít trojrozměrnou podívanou na vlastní kůži a vidět ji na vlastní oči.

3D stereoskopie v IMAX 3D

Je mnoho věcí, které se dnes lákavě označují termínem 3D. Mnohdy jde však o blud a reklamní trik. V případě kin IMAX 3D se však skutečně jedná o 3D projekci, respektive o stereoskopickou 3D projekci, což je jedna z technologií, která se 3D problematikou zabývá.

Pod obecným označením 3D se totiž neskrývá konkrétní technologie, termín pouze napovídá, že konkrétní problematika se řeší nikoliv v rámci dvou rozměrů (tedy s výškou a šířkou) např. u klasických filmů, které je vidět v běžném kině. Při práci s 3D prostorem, tedy v kině IMAX 3D, se počítá i s třetím rozměrem, s hloubkou obrazu. K tomu, aby mohl divák sledovat obraz skutečně včetně hloubky, se u IMAX 3D kin využívá stereoskopické vizualizace. Systém kina nepromítá pouze jeden obraz, který divák sleduje oběma očima zároveň, ale promítají se dva oddělené obrazy. Přitom je ovšem nutné dodržet několik zásad. Zdrojový film musí být natočen dvěma kamerami, jejichž vzdálenost simuluje rozteč lidských očí. To znamená, že dvojice obrazů je obdobná, jako kdyby se na scénu díval člověk vlastníma očima. Snímky se při projekci musejí dodat k divákovi tak, aby levé oko vidělo pouze záběr levé kamery projekce a pravé oko zase pouze záběr pravé kamery. Mozek pak vyhodnotí obraz opravdu prostorově a trojrozměrně.

Projekce s pasivními brýlemi

Teoreticky popsaná metoda vypadá celkem jednoduše, nicméně praktické řešení má nemálo úskalí. Klasické kino IMAX 3D řeší tuto problematiku pomocí polarizačních pasivních brýlí. Každý divák dostane při vstupu do kina brýle, kde má jedna očnice polarizační filtr orientovaný tak, že propouští pouze světlo kmitající v horizontální rovině. Druhá očnice obsahuje stejný o devadesát stupňů otočený filtr. Tedy takový, že propouští pouze světlo kmitající ve vertikální rovině. Dva obrazy se promítají na jednu projekční plochu, přičemž před každým projektorem je upevněn taktéž polarizační filtr. Nastavení filtrů na projektoru koresponduje s nastavením filtrů na brýlích. Dvojice obrazů (pro pravé a levé oko) se následně promítá na jednu projekční plochu, která je vyrobena ze speciálního materiálu a opatřena povrchem, jenž zachová polarizaci dopadajícího světla. Obrazy odražené od projekční plochy se dostávají k divákovi, nicméně do každého oka pronikne (díky polarizačním filtrům v očnicích) pouze příslušný obraz. Ostatně pokud navštívíte kino OskarIMAX, můžete se o pravdivosti výše uvedených skutečností přesvědčit sami. Stačí ,pokud nakloníte hlavu o více než 10 stupňů (jednoduše řečeno pravým či levým uchem směrem k zemi), a 3D stereoefekt se poruší. Namísto pěkné trojrozměrné scény uvidíte dva překrývající se obrazy, se kterými si váš mozek nebude umět poradit a nebude schopen je převést do správné prostorové scény.

Pokud byste si polarizační brýle nasadili obráceně (pootočené o 180 stupňů kolem horizontální osy, otvorem pro nos vzhůru) , dostávalo by dokonce vaše levé oko obraz pro pravé oko a naopak. Výsledný obraz je nereálný hory v dálce by vystupovaly z plátna a lidé v popředí by byli někde v dálce. Mozek si ovšem s takovými informacemi nedokáže valně poradit a divák vnímá obraz velmi špatně.

Projekce s aktivními brýlemi

Kromě popsané technologie, která využívá 3D pasivní (polarizační) brýle, existuje i druhý způsob, jak zajistit, aby pozorovatel obdržel do každého oka příslušný snímek. Diváci sledují obraz, který se promítá na plátno s dvojnásobnou snímkovou frekvencí, přičemž na filmovém pásu jsou střídavě proloženy obrazy pro levé a pravé oko. Elektronické brýle diváka se dálkově synchronizují s projekcí a střídavě zatmívají levé nebo pravé oko. Výsledkem je, že každý lichý snímek vidí návštěvník kinosálu jedním okem a každý sudý okem druhým. Tímto systémem se sice sníží frekvence promítaných obrazů na každé oko na polovinu, nicméně každé oko návštěvníka kina dostává pouze svůj obraz. Z dvojice oddělených snímků náš mozek následně skládá skutečnou trojrozměrnou scénu. Takovýto systém využívá například IMAX SOLIDO, který je často i obohacen zvukovým systémem IMAX PSE (přídavné osobní reproduktorky v 3D brýlích).


Jak se dělá 3D kino II

Filmy ve velkém formátu

Hlavním trhákem společnosti IMAX je bezesporu obří plátno. K tomu, aby mohl být obraz kvalitní, již nedostačuje obyčejný záznamový materiál, na který se natáčejí běžné filmy. V klasickém kině stačí filmový pás s šířkou 35 mm. Obraz na plátně je zobrazen v rozměrech, kdy je podívaná stále kvalitní. Nicméně při obřích rozměrech pláten v kinech IMAX bylo zapotřebí (pro udržení či navýšení kvality) zvětšit i filmové okénko. Tvůrci využili již zavedených 70mm filmových pásů, ovšem s tím rozdílem, že na pás začali ukládat jednotlivá políčka otočená o 90 stupňů. Tak dosáhli toho, že na film o šíři 70 milimetrů dokázali zaznamenat filmové okénko velikosti téměř malé fotografie (22,1 x 48,5 mm). To je ve srovnání s plochou 35mm filmu solidní desetinásobek. Pokud poměříme klasický 70mm film, u kterého se využívá normálního ukládání snímků, tedy příčného k posuvu směru filmového pásu, disponuje IMAX formát pro uložení každého obrázku třikrát větší plochou. Protože jsou snímky uloženy podélně, znamená to, že 70 mm tvoří pouze kratší stranu okénka a nikoliv delší, jako u klasického 70mm filmu. Počet perforací na jeden snímek (děrování, které pomáhá zajistit přesný posuv snímku uvnitř promítačky) je také významně vyšší. Klasický 35mm film disponuje čtyřmi dírkami na snímek, 70mm film pěti a formáty IMAX a IMAX DOME rovnými patnácti. To je ostatně nutné, protože perforace pomáhají rozložit velké mechanické namáhání, kterému je film během produkce vystaven.

Monstrózní promítačky

Uvnitř promítačky IMAXU se nachází speciální strhovací systém (Rolling Loop System), který se musí čtyřiadvacetkrát za sekundu prudce posunout a zastavit aktuální okénko filmu před objektivem, aby byl dojem obrazu plynulý. U systémů IMAX HD je rychlost dokonce dvojnásobná, tedy 48 políček za každou sekundu. Materiál rozměrného filmu je vzhledem k velikosti okének a k celkové transportní rychlosti filmu namáhán velmi výrazně, a proto musí být vyroben z extrémně odolného materiálu. Podle společnosti IMAX Corporation lze na filmovém pásu za jistých okolností utáhnout i nákladní automobil. Nicméně přesto je potřeba, aby se projekční zařízení k filmu chovalo co nejšetrněji. Promítačky IMAX tuto záležitost řeší již zmíněným systémem Rolling Loop a vakuovým přisáváním běžícího filmu ke skleněné ploše objektivu. Tak jsou zajištěny podmínky pro co možná nejmenší namáhání filmového materiálu a zároveň i pro kvalitní projekci.

V dnešní době se u kin IMAX využívá především dvou promítacích systémů, větší nese označení IMAX GT a v roce 1997 přibyl i projektor či promítačka, chcete-li, určená pro menší sály s označením IMAX SR. Ta se s úspěchem využívá např. pokud je kino IMAX integrováno v multiplexu více kin.

Speciální plátno a světelný výkon

Vzhledem k tomu, že většina IMAX 3D kin je vybavena systémem s polarizačními brýlemi, musí být i plátno speciální. Takové, které nezmění polarizaci světelného toku z obou projektorů. Jedině tak se k divákovi dostanou odražené obrazy a jeho brýlemi se ke každému oku dostane pouze správný obraz. Zajímavé při tom všem je, že světelný výkon projektorů musí být velmi silný, neboť velká část výkonu se ztratí hned, jak projektor poprvé polarizuje světlo, a další významná část při průchodu polarizačním filtrem v očnicích 3D brýlí. Dalším důvodem pro velký světelný výkon jsou některé fyziologické aspekty spojené se stereoskopickým 3D vnímáním jednoduše řečeno, velice jasný stereoskopický obraz vnímá mozek lépe. Požadavek na vysokou hladinu světelného toku se řeší extrémně silnou projekční lampou. Ta je xenonová a je chlazená kapalinou. Výkon dosahuje úctyhodné hodnoty 15 000 W. Při těchto nestandardních požadavcích je ještě s podivem, že vývojáři dokázali vytvořit kvalitní projekční plochu a navíc ji opatřili i mikroperforací, aby mohl zvuk z reproduktorů, které se nacházejí za promítací plochou, dobře a kvalitně procházet přímo k divákům.

Audiosystém

Za celým audiosystémem, který se v IMAX kinech využívá, stojí společnost Sonics (Sonic Associates). Kina používají šesti oddělených zvukových stop, přičemž je obsažen i subwoofer (basový kanál). Promyšlená technologie Sonics Proportional Point Source řeší rozložení prostorového zvuku tak, aby se ke každému divákovi dostával co možná nejkvalitnější zvuk a co nejméně deformovaný umístěním sedačky návštěvníka v rámci celého hlediště. Nicméně i přesto existují kina IMAX, kde se uplatňuje i další audiotechnologie. Je to systém IMAX PSE.

Zvukové hrátky s IMAX PSE

Jak již bylo naznačeno u systému IMAX SOLIDO, napadlo některé moudré hlavy integrovat do aktivní verze 3D brýlí i přídavné osobní reproduktorky. Za tímto systémem stojí společnosti Sonics a technologie nese označení IMAX PSE (IMAX Personal Sound Environment). Představuje pomocí dvou miniaturních reproduktorků v brýlích přídavné ozvučení, které doplňuje standardní reprodukci kina. Pomocí sluchátek se např. eliminuje rozdíl mezi tím, zda sedíte v první či poslední řadě kina a podobně. Technologie IMAX PSE je tak zajímavá, že vznikly i varianty tohoto systému pro klasický IMAX 3D nebo i pouze pro IMAX. V posledním případě jsou z brýlí vyjmuty odnímatelné očnice (pro IMAX jsou zbytečné) a nasazovací systém na hlavu představuje vlastně jen futuristická sluchátka bez brýlí. V některých kinech se tedy se systémem PSE setkat můžete, jinde ne, například v pražském kině IMAX jej nenaleznete.

Výroba 3D filmů

Je patrné, že když musí každý divák sledovat ne pouze jeden snímek, ale v podstatě dva, musejí i filmaři natáčet na dva filmové pásy. To se v praxi řeší buď speciální kamerou, která obsahuje dva objektivy a dva bubny na filmové kotouče, nebo skutečně dvojicí kamer, jejichž práce se ovšem musí synchronizovat (genlockovat). Specializované kamery jsou samozřejmě neuvěřitelně drahé, tudíž je IMAX natáčecím společnostem pronajímá. Aktuálně je na trhu asi 23 kamer, které natáčejí na velkorozměrové filmové pásy, tedy v kvalitě přímo pro IMAX. Dvě z nich jsou určené pro natáčení 3D snímků a jsou vybavené dvojitým strhovacím systémem. Tři další kamery typu IMAX MARK II představují speciální odlehčené IMAX kamery, které lze využívat se systémem Steadycam. Dvacet kilogramů těžkou kameru je pak možné dokonce i nosit. V každém případě je výroba i střih IMAX snímků (a IMAX 3D snímků zvlášť), nesnadná a nákladná záležitost a vyžaduje od tvůrců mnoho odvahy a umu.

Alternativní variantou pro natáčení dvěma kamerami je kompletní generování pohledů na scénu metodami počítačové grafiky. Tento postup je poměrně levný, ale hodí se pouze pro animované filmy. Tímto způsobem byly vytvořeny například filmy Cyberworld 3D nebo Santa Claus versus Sněhulák. Bohužel se asi nikdy nedočkáme 3D stereoverze populárních animovaných filmů jako je třeba Shrek nebo Hledá se Nemo. Přestože oba filmy byly vytvořeny metodami 3D počítačové grafiky a převod na IMAX stereoverzi je v principu možný, nevyplatí se to z ekonomických důvodů. Mnoho efektů ve filmech je totiž tvořeno až ve 2D vrstvách tak, že jejich převod do 3D by nutil animátory rekonstruovat je znovu zcela odlišnými metodami.

Filmy v režimu DMR

Moderní technologie umožňují mnohé. Společnost IMAX Corporation to chápe, a proto se snaží s jejich pomocí najít další cesty, jak přinést divákům nové zážitky, a přitom se finančně nezruinovat. Jednou ze zajímavých technologií je systém DMR. Jedná se vlastně o to, že se vezme klasicky natočený film, který jde do běžných kin, a pomocí digitální úpravy a s využitím speciálních filtrů se převede do formátu IMAX 70 mm. Tato cesta je výrazně levnější, než nechat vyrábět celé filmy již od začátku přímo pro IMAX. Převedený film získá lehce vyšší rozlišení a lze jej promítat na velké plochy. DMR se také zabývá i zvukem, tudíž i ten by měl být ve vyšší kvalitě a s lepším prostorovým rozložením než v běžném kině. Pokud se chcete přesvědčit, stačí si zajít na některý z filmů, které OskarIMAX v Praze uvádí. Mezi žhavé novinky patří Harry Potter a vězeň z Azkabanu. K dalším filmům, které již byly do formátu IMAX s využitím technologie DMR převedeny, patří snímky Apollo 13, Hvězdné války, Epizoda II: Klony útočí, Matrix Reloaded a Matrix Revolutions. V současné době se k nim připojí i film Catwoman, který měl americkou premiéru třiadvacátého července tohoto roku. Je vidět, že IMAX se zkrátka snaží.4 0423/BAM o

Trocha zajímavé historieNebude jistě na škodu říci si něco málo z historie. Zajímavé totiž je, že systém IMAX, i když je v naší republice ještě relativně žhavou novinku, není žádný převratný objev posledních let. Jeho historie sahá až do roku 1967, kdy se v kanadském Montrealu uskutečnila výstava EXPO \67. Velkým hitem se tehdy stala velkorozměrná projekce filmů. Nicméně projekce byla generována s pomocí více jednotlivých projektorů, což způsobovalo značné technické problémy. Malá skupina filmových odborníků však tento problém začala řešit. Byli to Graeme Ferguson, Roman Kroitor a Robert Kerr, kteří stáli u zrodu nového projektu s označením IMAX.

Premiéra se uskutečnila v pavilonu Fuji v japonském městě Osaka na výstavě EXPO \70 a zjevně byla úspěšná, neboť inspirovala tvůrce, aby o rok později (1971) zřídili první stálé kino IMAX. To otevřela kanadská společnosti IMAX Corporatin přímo ve městě Toronto.

V roce 1973 měl pro změnu premiéru první projekční systém OMNIMAX, dnes označovaný jako IMAX DOME.

Vývoj se však u IMAX Corporation nezastavil a pokračoval s dalšími objevy a inovacemi. Pod označením OMNIMAX 3D byl v Japonsku na EXPO \85 představen trojrozměrný systém pro IMAX DOME a na EXPO \86 konaném ve Vancouveru dnes klasický IMAX 3D. Tedy principiálně shodné kino, jaké známe v Praze v podobě OskarIMAX.

Systémy Magický koberec (IMAX Magic Carpet) a IMAX Solido měly své první představení v japonské Osace při příležitosti konání výstavy EXPO \90.

Zatím poslední přírůstek do rodiny IMAX představuje IMAX HD. Premiéru měl v Kanadě v roce 1992, jak jinak než na EXPO \92.

O tom, že se společnost IMAX Corporation snaží zvyšovat komfort diváků ve svých kinosálech a pracuje na stále nových objevech, svědčí nejen velké množství technologií, které IMAX vyvinul, ale také řada ocenění. Mezi nejprestižnější patří například cena Oscar. Tu v roce 1997 obdržela IMAX Corporation za vědecký a technický vývoj (Scientific and Technical Achievement) v oblasti vývoje technologií, týkajících se velkorozměrových filmů, jejich tvorby a projekce. Mezi dalšími oceněními nechybí ani ceny v rámci výstav EXPO a řada dalších, např. od Academy of Motion Picture Arts and Sciences nebo Canadian Government\s Department of Communications a mnohé další.

Nebude jistě na škodu říci si něco málo z historie. Zajímavé totiž je, že systém IMAX, i když je v naší republice ještě relativně žhavou novinku, není žádný převratný objev posledních let. Jeho historie sahá až do roku 1967, kdy se v kanadském Montrealu uskutečnila výstava EXPO \67. Velkým hitem se tehdy stala velkorozměrná projekce filmů. Nicméně projekce byla generována s pomocí více jednotlivých projektorů, což způsobovalo značné technické problémy. Malá skupina filmových odborníků však tento problém začala řešit. Byli to Graeme Ferguson, Roman Kroitor a Robert Kerr, kteří stáli u zrodu nového projektu s označením IMAX.

Premiéra se uskutečnila v pavilonu Fuji v japonském městě Osaka na výstavě EXPO \70 a zjevně byla úspěšná, neboť inspirovala tvůrce, aby o rok později (1971) zřídili první stálé kino IMAX. To otevřela kanadská společnosti IMAX Corporatin přímo ve městě Toronto.

V roce 1973 měl pro změnu premiéru první projekční systém OMNIMAX, dnes označovaný jako IMAX DOME.

Vývoj se však u IMAX Corporation nezastavil a pokračoval s dalšími objevy a inovacemi. Pod označením OMNIMAX 3D byl v Japonsku na EXPO \85 představen trojrozměrný systém pro IMAX DOME a na EXPO \86 konaném ve Vancouveru dnes klasický IMAX 3D. Tedy principiálně shodné kino, jaké známe v Praze v podobě OskarIMAX.

Systémy Magický koberec (IMAX Magic Carpet) a IMAX Solido měly své první představení v japonské Osace při příležitosti konání výstavy EXPO \90.

Zatím poslední přírůstek do rodiny IMAX představuje IMAX HD. Premiéru měl v Kanadě v roce 1992, jak jinak než na EXPO \92.

O tom, že se společnost IMAX Corporation snaží zvyšovat komfort diváků ve svých kinosálech a pracuje na stále nových objevech, svědčí nejen velké množství technologií, které IMAX vyvinul, ale také řada ocenění. Mezi nejprestižnější patří například cena Oscar. Tu v roce 1997 obdržela IMAX Corporation za vědecký a technický vývoj (Scientific and Technical Achievement) v oblasti vývoje technologií, týkajících se velkorozměrových filmů, jejich tvorby a projekce. Mezi dalšími oceněními nechybí ani ceny v rámci výstav EXPO a řada dalších, např. od Academy of Motion Picture Arts and Sciences nebo Canadian Government\s Department of Communications a mnohé další.Nebude jistě na škodu říci si něco málo z historie. Zajímavé totiž je, že systém IMAX, i když je v naší republice ještě relativně žhavou novinku, není žádný převratný objev posledních let. Jeho historie sahá až do roku 1967, kdy se v kanadském Montrealu uskutečnila výstava EXPO \67. Velkým hitem se tehdy stala velkorozměrná projekce filmů. Nicméně projekce byla generována s pomocí více jednotlivých projektorů, což způsobovalo značné technické problémy. Malá skupina filmových odborníků však tento problém začala řešit. Byli to Graeme Ferguson, Roman Kroitor a Robert Kerr, kteří stáli u zrodu nového projektu s označením IMAX.

Premiéra se uskutečnila v pavilonu Fuji v japonském městě Osaka na výstavě EXPO \70 a zjevně byla úspěšná, neboť inspirovala tvůrce, aby o rok později (1971) zřídili první stálé kino IMAX. To otevřela kanadská společnosti IMAX Corporatin přímo ve městě Toronto.

V roce 1973 měl pro změnu premiéru první projekční systém OMNIMAX, dnes označovaný jako IMAX DOME.

Vývoj se však u IMAX Corporation nezastavil a pokračoval s dalšími objevy a inovacemi. Pod označením OMNIMAX 3D byl v Japonsku na EXPO \85 představen trojrozměrný systém pro IMAX DOME a na EXPO \86 konaném ve Vancouveru dnes klasický IMAX 3D. Tedy principiálně shodné kino, jaké známe v Praze v podobě OskarIMAX.

Systémy Magický koberec (IMAX Magic Carpet) a IMAX Solido měly své první představení v japonské Osace při příležitosti konání výstavy EXPO \90.

Zatím poslední přírůstek do rodiny IMAX představuje IMAX HD. Premiéru měl v Kanadě v roce 1992, jak jinak než na EXPO \92.

O tom, že se společnost IMAX Corporation snaží zvyšovat komfort diváků ve svých kinosálech a pracuje na stále nových objevech, svědčí nejen velké množství technologií, které IMAX vyvinul, ale také řada ocenění. Mezi nejprestižnější patří například cena Oscar. Tu v roce 1997 obdržela IMAX Corporation za vědecký a technický vývoj (Scientific and Technical Achievement) v oblasti vývoje technologií, týkajících se velkorozměrových filmů, jejich tvorby a projekce. Mezi dalšími oceněními nechybí ani ceny v rámci výstav EXPO a řada dalších, např. od Academy of Motion Picture Arts and Sciences nebo Canadian GAktuálně se může mnoha čtenářům zdát, že IMAX musí být pro ostatní kina velkou hrozbou, nicméně nedá se to takto přímo říci. Výroba 3D filmů je za současných podmínek velmi nákladná. Zajímavé kupříkladu je, že jeden trojrozměrný 40-45 minutový snímek vyjde zhruba na 15-20 milionů dolarů. To je cena srovnatelná s cenou běžného celovečerního filmu. Bohužel trh pro IMAX filmy je značně omezený. Z těchto ekonomických důvodů si jednotlivá kina IMAX kopie filmů k produkci nepůjčují, ale musejí si je zakoupit. To také vysvětluje, proč se nebudeme setkávat v Oskarově kině každý týden s novým 3D filmem. Společnost se snaží co nejvíce využít stávajících nakoupených filmů, a teprve pak bude dokupovat další. Druhým nápadem, jak využít IMAX, je již zmíněný řádově levnější přepis dvojrozměrných hitů z formátu 35 mm na 70 mm IMAX formát s pomocí technologie DMR, která by měla zajistit vyšší kvalitu a lepší zážitek pro diváky. V každém případě není situace úplně jednoduchá a IMAX není extrémně výdělečným projektem, jak by se na první pohled mohlo zdát. To dosvědčuje i nedávný ekonomický krach dvou IMAX kin v Německu.Přehled velikostí filmových okének

ŠířkaPočet perforací Rozměry Plocha filmového pásuna filmové okénkofilmového okénkafilmového okénka

běžný 16mm film17,21 mm x 9,65 mm69,5 mm2

běžný 35mm film421 mm x 15,2 mm319 mm2

běžný 70mm film522,1 mm x 48,5 mm1 072 mm2

IMAX 70mm film1548,5 mm x 69,6 mm3 376 mm2

IMAX DOME 70mm film1550,29 mm x 69,6 mm2 665 mm2

ŠířkaPočet perforací Rozměry Plocha filmového pásuna filmové okénkofilmového okénkafilmového okénka

běžný 16mm film17,21 mm x 9,65 mm69,5 mm2

běžný 35mm film421 mm x 15,2 mm319 mm2

běžný 70mm film522,1 mm x 48,5 mm1 072 mm2

IMAX 70mm film1548,5 mm x 69,6 mm3 376 mm2

IMAX DOME 70mm film1550,29 mm x 69,6 mm2 665 mm2

ŠířkaPočet perforací Rozměry Plocha filmového pásuna filmové okénkofilmového okénkafilmového okénka

běžný 16mm film17,21 mm x 9,65 mm69,5 mm2

běžný 35mm film421 mm x 15,2 mm319 mm2

běžný 70mm film522,1 mm x 48,5 mm1 072 mm2

IMAX 70mm film1548,5 mm x 69,6 mm3 376 mm2

IMAX DOME 70mm film1550,29 mm x 69,6 mm2 665 mm2

Vývoj a trend

V globálních měřítcích lze i přes některé technické svízele hovořit o velkém úspěchu systému IMAX. Jeho přínos je nemalý, ovšem na druhou stranu je také pravda, že vývoj a veškeré moderní technologie stojí mnoho peněz. Ostatně již jen filmový materiál speciálního 70mm filmu a agenda kolem něj jsou samy o sobě extrémně drahé. Aby se vše proměnilo v zisk, není zapotřebí pouze nových technologií, ale i obchodního ducha. Kina IMAX se proto snaží zaujmout nejen trh běžných diváků, ale oslovují i školství, připravují výukové programy a podobně. Také to vypadá, že s příchodem digitálních technologií a s rostoucím vývojem početního výkonu v IT se bude IMAX snažit řešit mnoho úkonů spojených se zobrazováním a s přípravou projekcí i touto cestou. Jedním z kroků je například i převod běžných snímků uložených na 35mm filmech pomocí digitální technologie DMR do velkorozměrového formátu IMAX 70 mm. Zatím není technicky možné řešit obří projekci filmů IMAX plně digitálně, např. z diskového pole. Stále je nutné používat klasický (a velmi drahý) filmový materiál. Hlavním důvodem je extrémně vysoké rozlišní promítaných filmů, ke kterému se zatím digitální projektory jenom těžko přibližují. Nicméně je jasné, že IMAX Corporation se bude vývojem digitálního zpracování svých IMAX filmů a popřípadě i digitální projekcí v budoucnu intenzivně zabývat. S touto myšlenkou souhlasí i Dr. Ing. Michal Hušák, který se zúčastnil odborné diskuse na dané téma v rámci konference Stereoscopic Displays and Applications XV (San Jose 2004). Podle jeho názoru časem digitální projekce zcela nahradí filmové pásy. Problémy s rozlišením obrazu bude možné řešit použitím většího počtu levných synchronizovaných datových projektorů.

Digitálně synchronizovaný obraz, rozdělený do více projekčních kanálů, by mohl kvalitu kina IMAX i překonat. Michal Hušák se nyní snaží ve spolupráci s americkou společností LightSpeed Design realizovat tuto myšlenku v praxi. Že by Česká republika přispěla k pokroku v této oblasti ?

Podle všech dostupných informací bude směr vývoje 3D stereoskopie postupovat nejen v úzké oblasti kinosálů, jako je IMAX 3D, ale trend bude směřovat i do oblasti menších firem a také do domácího segmentu. Dokonce už i IMAX Corporation vydala několik svých velmi úspěšných 3D filmů ve speciálním 3D formátu na stereo DVD, které jsou určené pro domácnost. Na internetu je dokonce možné již dnes kupovat i další 3D filmy na DVD a některé z nich jsou i velmi zajímavé, např. Ultimate G\s, Encounter in the Third Dimension, SOS Planet, Alien Adventure a další.

Je pravděpodobné, že nové 3D technologie v oblasti stereoskopie budou v budoucnu cenově dostupnější a začneme se s nimi setkávat nejen v kinech typu IMAX 3D, ale i v domácím prostředí, ať již to bude v oblasti počítačových her, aplikací či filmů. Slibná budoucnost ve znamení 3D je bezesporu před námi a my se můžeme jen těšit.

axsPo směru hodinových ručiček (zleva z dálky): Rieko Fukushima (Toshiba), Jason Goodman (21st Century 3D), Max Penner (Paradise FX), Samuel Zhou (IMAX), Lew Stelmach (CRC Canada), Enrique Criado (Enxembre), Michal Hušák (Lightspeed Design/

/Chemicko-technologická fakulta v Praze), Chris Ward (Lightspeed Design).

§§§§§


Projděme se pamětí

Leo Waldock, Michal Bareš

C04P0444

Paměť je jednou z nejdůležitějších složek počítače. Možná byste byli překvapeni, kolik se jí v počítači nachází. Je zde velmi rychlá vyrovnávací paměť v procesoru a dalších několik megabajtů vyrovnávací paměti nalezneme i ve vypalovací mechanice a v pevném disku. Až 256 MB paměti je dále osazeno na grafické kartě, a to jsme stále nezmínili hlavní paměť počítače, tzv. RAM, jež se v podobě zásuvných modulů vkládá do slotů na základní desce. Moderní počítače s operačním systémem Windows XP jí pokud možno vyžadují alespoň 512 MB.

Sečteno a podtrženo, uvnitř nového počítače najdeme v ideálním případě dohromady téměř 1 GB paměti. Dnes se zaměříme hlavně na její systémovou a pro uživatele nejviditelnější část, tedy na RAM. Pokud je jí k dispozici dostatečné množství, uživatel si jí ani nevšimne, a to přestože pracuje s několika aplikacemi najednou, do toho si přehrává MP3 skladby, komunikuje s přáteli přes ICQ a zároveň chrání počítač antivirovým systémem.

Počítač si můžeme představit jako domovní systém vodovodu. Vodovodní trubky představují sběrnice a datový tok a voda samotná znázorňuje data. Hlavní přívod vody (nebo ještě lépe studna) zastupuje pevný disk, vodní čerpadlo je procesor a boiler s teplou vodou představuje operační paměť.

Konečného uživatele nezajímá, jak to vše funguje, potřebuje pouze, aby se voda dostala na správné místo v domě a tekla pod správným tlakem. Problém však nastane, když kapacita boileru nestačí na ohřev dostatečného množství vody jak pro natočení plné vany, tak pro umytí nádobí.

Špatnou kapacitu rozvodu teplé vody poznáte většinou snadno tak, že zatímco se sprchujete, pustí někdo jiný v bytě kohoutek s teplou vodou a připraví vám tak nechtěně studenou sprchu. Analogicky k této situaci pracuje i operační paměť počítače. Kapacita a propustnost operační paměti, které dostačují pro provoz jedné aplikace, se mohou v okamžiku spuštění aplikace další ukázat jako poddimenzované, a tak se objevují výpadky způsobené tím, že pevný disk nebo procesor musí data do operační paměti dopumpovat. Pokud v tom okamžiku posloucháte hudbu, uslyšíte kliknutí, jestliže přehráváte film či hrajete hru, tak se na chvíli zaseknou.

I když většinou nedojde k přerušení běhu programu, není příjemné stále čekat na dodávku dat. Nastávají-li pak podobné situace často, jsou procesorem objednávaná data čtena z pevného disku (jehož přístupová doba se měří v milisekundách), namísto paměti (která má přístupovou dobu řádově rychlejší měří se v nanosekundách).

Jak lze problém s nedostatkem paměti vyřešit? Existují dva požadavky na správný běh dat: za prvé musí být paměť dostatečně rychlá, aby nedocházelo ke zpomalování dat a tvorbě "úzkých hrdel", za druhé jí musí být dostatek. Potřebnou kapacitu lze určit poměrně snadno, musíte mít ale po ruce manuál k základní desce, z něhož se dozvíte, jaký typ paměti je s ní kompatibilní.

Windows 9x podporují až 512 MB paměti, takže doporučujeme instalovat 512 MB. Ta vás v případě modulů typu SDRAM nebo DDR SDRAM přijde přibližně na 3 500 Kč. Práce s pamětí není u Windows 9x příliš dobrá, ale ještě hůře na tom jsou Windows Me. I když tedy budete mít v počítači dostatečné množství paměťových megabajtů, budou stejně za nějaký čas plné alokovaných, ale aplikacemi již nevyužitých dat, takže budete muset systém restartovat. To je jeden z důvodů, proč se činnost běžícího systému neustále až do dalšího restartu zpomaluje.

Potřeby Windows 2000 a XP jsou trochu složitější, jelikož podporují až 2 GB paměti. Systém souborů Windows NT vyžaduje velké množství paměti pouze pro provoz samotného OS. Potřebujete minimálně 512 MB, takže pro většinu uživatelů stačí 1 GB. V našich testech jsme dokonce zjistili, že systém se 2 GB paměti rozdělenými do čtyř modulů je pomalejší než 1GB systém se dvěma moduly (viz vložený článek).

Určit správně potřebnou kapacitu a typ pamětí je tak trochu čarování. Každá černá křemíková ploška obsahuje miliony tranzistorů uchovávajících data ve velmi jednoduché digitální podobě. Data v paměti nejsou stálá, a tak musí počítač do křemíkových čipů neustále vysílat signál a obnovovat je. Čím více dat tedy paměť spravuje, o tím více se jich musí počítač starat. Tuto situaci lze přirovnat ke kabátu s ohromným množstvím kapes sice do nich uložíte spoustu předmětů, o to déle však budete hledat zapalovač.

Volba správné kapacity není tak těžká, o poznání složitější je však určit, jaký typ a rychlost modulů je nejvhodnější použít. Jaký typ pamětí podporuje deska, čipset a paměťové sloty byste se měli dozvědět z příručky k základní desce. Z ní například vyčtete, že čipová sada 865PE podporuje paměť typu PC2100, PC2700 a PC3200. Jak můžete vidět v tabulce, tyto paměti pracují na opravdové frekvenci 133, 166 a 200 MHz.

Procesor Pentium 4 či Celeron může obsahovat čtyřnásobnou sběrnici FSB s frekvencí 133, 166 či 200 MHz. Zde je tedy velice důležité zvolit paměťové čipy s dostatečnou frekvencí, které nebudou zbytečně zdržovat činnost procesoru. Jednoduše řečeno, Pentium 4 s frekvencí 2,8 GHz s 533MHz FSB sběrnicí (4 x 133 MHz) musí pracovat s pamětmi typu PC2700 nebo PC3200.

Z hlediska výkonu je určitě výhodou, obsahuje-li vaše základní deska podporu pro dvoukanálovou paměť (dual-channel). Tato metoda vyžaduje použití minimálně dvou paměťových modulů, osazených do spárovaných slotů. Deska přistupuje střídavě k prvnímu modulu, k druhému modulu a zpět. Dvoukanálová paměť poskytuje procesorům Pentium 4 výrazný výkonnostní nárůst, jelikož tyto čipy vyžadují vysokou datovou propustnost. V případě dvoukanálové paměti nehrozí tvorba úzkých hrdel a data jsou tak zpracovávána efektivněji.

Není tomu tak ale vždy. Po určitou dobu podporovala nVidia dvoukanálovou paměť pro procesory AMD Athlon, ale podle našich testů tento typ procesorů dvoukanálovou metodu přísunu dat nepotřebuje. Na papíře to vypadá sice hezky, jakýkoliv nárůst výkonu se však projevil pouze v případě práce s integrovanou grafikou sdílející systémovou paměť.

Vložení zvoleného typu paměťových modulů do desky je již hračka. Moderní typy BIOSu by měly být schopny správně automaticky rozpoznat typ i rychlost těchto modulů, a to díky technologii SPD (Serial Presence Detect). Je-li tato funkce nastavena na možnost "Auto", BIOS sám rozpozná všechny informace o paměti, včetně časování, a vy nemusíte nastavovat vůbec nic. O něco složitější to mají "přetaktovávači".

Zvýšíte-li frekvenci FSB u počítače, musíte si být jisti, že paměťové moduly disponují dostatečnou rezervou, aby s FSB dokázaly po přetaktování udržet krok. Přesně pro tento důvod vyrábějí firmy jako Corsair a Kingston moduly certifikované tak, aby dokázaly pracovat na vyšší rychlosti než PC3200 (200 MHz). Takovéto moduly pak bývají většinou označeny vyšším číslem, například PC3500. Společnost OCZ představila moduly známkované jako PC4800, které mají pracovat na reálné frekvenci 300 MHz. Máte-li tedy potřebu přetaktovat FSB vašeho Pentia 4 na úroveň 1,2 GHz, jsou k tomu vhodné právě takové paměti, nezapomeňte však na dostatečné chlazení enormní teploty, jež se při takto výrazném přetaktování dostaví.

Díky výraznému poklesu ceny paměťových modulů, kterého jsme v posledních letech svědky, doporučujeme připlatit za značkové moduly, jež bývají jen o pár set korun dražší než běžné "no-namy". 4 0444/BAM o

Testovací časy

Testovali jsme rozdílné konfigurace paměti spolu s procesorem Intel Pentium 4 (typ Northwood) s 800MHz FSB frekvencí. Za základ nám posloužila základní deska Abit IS7-G s čipsetem 865PE, grafickou kartou Hercules Radeon 9700 a pevným diskem Hitachi 250K, připojeným prostřednictvím rozhraní Serial-ATA.

Testovacím benchmarkem byl v tomto případě Sysmark 2002, běžící na OS Windows XP SP1. Za základ nám posloužil jeden 512MB paměťový modul PC3200, nastavený na standardní hodnoty v jednokanálovém režimu. Poté jsme zkoušeli přidat další shodný modul v jednokanálovém režimu, ale test se nám nepodařilo dokončit. Když jsme oba moduly zapojily v dvoukanálovém režimu, zjistili jsme nejen výrazný nárůst výkonu, ale také snížení prodlevy CAS z 2,5 na 2 cykly. Po instalaci čtyř 512MB modulů do shodného systému (opět v dvoukanálovém režimu) jsme kupodivu zaznamenali pokles výkonu oproti kapacitě 1 GB (2 x 512 MB, dvoukanálově), ale tento pokles nebyl nijak výrazný a byl v rámci statistické chyby benchmarku.

Co nás čeká?

Paměťové moduly typu DDR SDRAM (Double Data Rate Synchronous DRAM) došly na konec cesty. Už je v podstatě nejde o moc zrychlit, takže přicházejí na řadu paměti DDR2. Moduly typu DDR2 jsou velmi podobné starší verzi, liší se hlavně nižším provozním napětím (1,8 V v porovnání s 2,5 V), které generuje nižší teplotu a poskyne do budoucna větší rezervu pro nárůst frekvencí. Na první pohled viditelný rozdíl je rovněž v obalu, který byl u předchozí verze vyroben v balení typu BGA (Ball Grid Array) či TSOP (Thin Small Outline Package) a nyní je pouze v poněkud přepracovaném provedení BGA (takže okolo černých plošek jednotlivých čipů neuvidíte nožičky spojů, které jsou u BGA skryty pod samotnou ploškou).

Moduly DDR2 mají stejnou fyzickou velikost jako předcházející DDR, ale nejsou kompatibilní (ani nejdou zasunout do desky určené pro DDR), jelikož se množství kontaktů na jednom modulu zvýšilo ze 184 na 240 pinů. Z tohoto důvodu (ale hlavně proto, aby nebyly zasouvány do nevyhovujících desek) je posunut zářez na modulu na jiné místo. Startovní frekvence DDR2 čipů je 400 MHZ, ale k dostání je i 533MHz verze (pro nejnáročnější aplikace se chystají až 800MHz čipy).

Problémem DDR2 je, že má vyšší prodlevu (Latency) než jeho předchůdce. Prodleva je hodnota udávající počet taktovacích cyklů potřebných pro zápis a načtení dat do paměti a zpět. Hlavní hodnotou je zde CAS (Column Adress Strobe). U pamětí typu DDR je prodleva čtení dat stejná jako prodleva CAS, většinou 2, 2,5 či 3 taktovací cykly. Prodleva čtení je u DDR2 rovna součtu CAS a AL (Additive Latency), jež bývá v rozsahu 0-4 taktovacích cyklů. Celková hodnota se tedy pohybuje mezi 2-7 tiky, zatímco prodleva zápisu dat je u DDR2 rovna prodlevě čtení -1 (tedy mezi 1-6 tiky).

V praktickém provozu má DDR2 latenci v rozmezí 3-5 taktů, což odpovídá přibližně dvojnásobku DDR. DDR2-400 je tedy o poznání pomalejší než PC3200. O moc lepší to není ani v případě DDR2-533, takže na větší atraktivitu DDR2 si musíme počkat do té doby, než se zvýší frekvence. V současnosti se ale přechod stále ještě nevyplatí. Pravdou však je, že nejnovější čipsety Intel 915 a 925X určené pro Pentia 4 podporují pouze paměti typu DDR2.

§§§§§


Filharmonie na cesty I

Témáš Varoščák

C04P0435

Přehled patnácti kapesních MP3 přehrávačů(CD)

Převratný vývoj na poli přenosných audiozařízení, jehož svědky jsme byli v minulých letech, se znatelně přibrzdil a technologicky nová zařízení se neobjevují tak často jako v minulosti.

oslední novinkou je využití miniaturních pevných disků, těchto přehrávačů však na trhu prozatím mnoho není. A tak staří, ale i noví výrobci vylepšují své modely postavené na stávajících technologiích. Podobné je to i na poli hudebních formátů, kde formát MP3, ač zastaralý, stále hraje prim. Jediné, co se nezadržitelně mění, je důvěra lidí v MP3 přehrávače. Z původních hraček pro majitele počítačů se stávají plnohodnotní společníci příznivců hudby.

Na poli jednotlivých kategorií se příliš změn neobjevilo. Stále více výrobců se zaměřuje na malé přehrávače s pevnou pamětí, které kromě přehrávání hudby mohou sloužit i k přenosu menších souborů a často mají i funkci nahrávání přes mikrofon a rádiového přijímače na frekvenci VKV. Je až s podivem, jak málo firem ale používá pro svá USB zařízení novější standard 2.0. Výsledek můžete vidět v testu, kde z deseti účastníků podporují rychlé USB jen dva. Mezi CD přehrávači s podporou formátu MP3 již dominují klasičtí výrobci jako Aiwa, Sony, Panasonic, Philips či Thomson. Neznámé značky pionýrského období již tento trh pomalu, ale jistě vyklidily a zůstal jen iRiver, který si mezi MP3 přehrávači obecně vybudoval celkem slušné renomé. Co se týče přehrávačů s pevným diskem, ustálila se prozatím hranice maximální kapacity na 60 GB, které drží se svým Zenem Xtra společnost Creative. K několika málo výrobcům, jež v této kategorii nabízeli své produkty, se přidalo pár dalších firem, ale vzhledem k vysoké ceně a přece jen omezenějšímu okruhu potencionálních uživatelů zde není nabídka tak široká, jako u přehrávačů s vestavěnou pamětí. Největší zklamání oproti předpokládanému vývoji však nastalo v kategorii přehrávačů využívajících jako paměťová média výměnné paměťové karty. Ať již jde o formát CF, SD či MemoryStick, paměťové karty jsou díky boomu digitálních fotoaparátů, PDA a jiných zařízení velmi žádaným artiklem. Je tedy s podivem, že počet přehrávačů na paměťové karty se nijak výrazně nezvyšuje a tato kategorie doslova stagnuje.

Když jsme se na stránkách PC WORLDu naposledy věnovali přenosným MP3 přehrávačům, pokryli jsme testovanými produkty všechny čtyři hlavní kategorie. Nešlo o to, že by se nám sešlo více produktů, ale spíše jsme měli rozmanitější startovní pole. Tentokrát je většina testovaných modelů víceméně shodná a vzhledem k tomu, že se k nám dostalo i několik zcela odlišných produktů, umístili jsme je do samostatných rámečků. Důvod je více než prozaický, srovnávat CD přehrávač s přehrávači s vestavěnou pamětí by bylo jako srovnávat jablka a hrušky. A tak je tento test víceméně redukován do srovnání deseti přehrávačů s pevnou pamětí, pokud se některý z modelů odlišuje (např. podporou paměťových karet, absencí displeje), je to zohledněno v textu. Ideální produkt, jak již to u neidentických zařízení bývá, najít nelze. Sony NW-E75 je pravděpodobně nejkvalitnějším přehrávačem, ale jeho cena je velmi vysoká a používá uživatelsky nepřátelský systém kopírování písní do paměti. UMAX Hoop Tiny 320 zase pěkně vypadá a lze jej rozšířit pomocí SD karty, přenosová rychlost je ale velmi nízká. A tak nám z klubka účastníků vyčuhuje MuVo Slim od Creativu, které boduje především osvědčenou kvalitou dlouholetého výrobce MP3 přehrávačů, sympatickým a neotřelým designem, klasickými, leč kvalitními funkcemi a zároveň na něm lze stěží najít nějaký výraznější nedostatek. Proto ho tedy po zásluze oceňujeme titulem TOP PRODUKT. Druhým oceněným je pak model Mercury iXA 520i, a to především díky široké škále funkcí a nedostižnému poměru mezi funkcemi a cenou.

Poněkud mimo startovní pole klasických MP3 přehrávačů musíme postavit novou klíčenku s názvem KEY019 od Philips. Ta totiž krom přehrávání MP3, kde by ale v kvalitě za konkurencí notně zaostávala, umí i fotit a snímat videosekvence. Celý přístroj je ukryt v magnéziovém šasi klasických tvarů, jehož kompaktní vzhled narušuje pouze stříbrné okolí čočky a hledí. V něm se ukrývá miniaturní vnitřní barevný displej s úhlopříčkou 0,16 palce zobrazující okolí na 133 578 obrazových bodech. Zdánlivě větší proporce displeje jsou dílem zvětšovacího skla, přes které se na displej díváte.

Co se týče funkcí, lze přístroj rozdělit na dvě části. První část snímá, druhá pak přehrává. Pomyslné oddělení obou částí zajišťuje dálkové ovládání. Pokud jej totiž ke klíčence nepřipojíte, můžete fotit a filmovat, pokud ano, pak si můžete pořízené snímky a videa prohlížet na vnitřním displeji anebo můžete poslouchat MP3 soubory z vnitřní paměti. Ta s kapacitou 128 MB není největší, nicméně se do nitra přístroje vejde zhruba 245 snímků s rozlišením 1 600 x 1 200 obr. bodů a 24 minut videa při rozlišení QVGA, tedy 320 x 240 obr. bodů. Obojí nastavení je neměnné, a tak i kdybyste chtěli, nelze kvalitu záběrů snižovat. I když KEY019 disponuje mikrofonem a nahrává video i se zvukem, nelze jej použít jako diktafon. Ze zvláštních důvodů tuto velmi praktickou funkci Philips opomenul. Kromě těchto funkcí samozřejmě lze Philips KEY019 použít i jako přenosný disk, který pod systémy Windows 2000 a XP nepotřebuje ovladače. Problém může nastat při umisťování zařízení do USB portu, neboť větší šířka by mohla činit problémy u užších skříní nebo zpola obsazených portů. V takových případech výrobci dodávají USB kabel, nikoli však Philips. Co se týče přehrávání hudby, na které je tento test hlavně zaměřen, nejsou schopnosti tohoto zařízení nijak zázračné. Philips KEY019 totiž přehrává pouze formát MP3, ostatními je doslova nedotčen. Písně nelze nijak třídit, a tak při přehrávání vybíráte z jedné velké hromady. Vzhledem k tomu, že displej zobrazuje pouze pořadové číslo písně, zbývající čas, stav baterie a indikaci hlasitosti, nikoliv tedy název skladby či informace z ID3 tagů, je orientace ve skladbách doslova chaotická. Přehlednosti nepřispívá ani fakt, že displej v hledáčku se aktivuje pouze při stisknutí tlačítka Play/Pause a zhruba po třech sekundách se automaticky vypíná. Při samotném posunu mezi skladbami či při regulaci hlasitosti se neaktivuje, a tak některé operace budete dělat doslova "poslepu". Philips KEY019 se prodává za 8 990 Kč včetně DPH.

Acer MP3 Flash Stick

Prvním přehrávačem v testu je Acer MP3 Flash Stick. Jedná se o zařízení, které místo výrazného designu boduje hlavně poměrem mezi cenou a výkonem. Při jednoznačně nejnižší ceně totiž nabízí řadu funkcí. Displej zobrazuje na třech řádcích dostatek informací, jmenovitě odehraný čas, pořadí písničky, její název z ID3 tagu, formát souboru a zvolené nastavení ekvalizéru. Nechybí ani ikonky, indikující stav baterie a pořadí přehrávání skladeb. Displej si ale bohužel nerozumí s českými znaky a řeší to netradičně tak, že zobrazuje asijské symboly. Ovládání je průměrné, ale vzhledem k mechanické kvalitě některých součástí není v testu zdaleka nejlepší. K PC se Acer MP3 Flash Stick připojuje přes zajímavě řešený výklopný USB konektor, jenž nezabírá tolik prostoru a ušetří místo při přenášení kabelu. Co se týče práce se soubory, je tento model klasickým "storage class" zařízením použitelným bez ovladačů ve všech novějších operačních systémech. Ke kopírování z či na Acer MP3 Flash Stick není potřeba žádná externí aplikace. Hudbu si dokáže najít i v adresářích, neumí ji ale podle nich rozdělit. Běžně přehrává MP3, WMA i WAV soubory. Ty nehledejte v sekci Music, ale v sekci Voice, kde se přehrávají nahrávky z diktafonu. Ty jsou automaticky ukládány do WAVů s možností nastavení vzorkovací frekvence od 8-48 kHz. Na CD je aplikace Digital Audio Manager, která umí přehrávat MP3 soubory a s jejíž pomocí můžete plnit útroby vašeho MP3 přehrávače soubory. Ale proč to dělat, když to jde snáze přes klasického Průzkumníka? Vytknout musíme omezenou funkčnost rádia, které není integrováno v těle přehrávače, ale najdete jej odděleně na sluchátkách. FM přijímač vyžaduje ke svému chodu zvláštní baterii, nemá displej ani paměť na naladěné frekvence, a tak je třeba jej po zapnutí vždy znovu naladit.

Funkce:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 3 530 Kč

BenQ Joybee 150

Rekordmanem v poměru velikosti displeje k rozměrům samotného přehrávače je Joybee 150 od BenQ. Po designové stránce je přístroj zcela neutrální a nenajdete na něm žádné extravagantní prvky. Je to jednoduše řečeno stříbrná krabička s velkým displejem, zabírajícím více než polovinu přední strany. Displej používá velké fonty a vejdou se na něj pouze čtyři řádky textu. Tím se jeho možnosti poněkud oslabují, na druhou stranu ale může být atraktivnější pro uživatele s horším zrakem. Displej při přehrávání skladeb zobrazuje název souboru, jméno interpreta z ID3 tagu, aktuální bitrate a vzorkovací frekvenci, pořadí písně a odehraný čas. Většinu českých znaků zobrazí správně, nicméně některé neumí a tak je vynechává. Z různých formátů hudby spolupracuje BenQ Joybee 150 pouze s MP3 a WMA soubory, WAVy, OGGy či ASF jsou pro něj cizí. Nahrávání přes vestavěný mikrofon nebo line-in (přítomnost této zdířky je velmi příjemná) probíhá přímo do MP3 souborů, s možností výběru mezi MPEG1 a MPEG2 kompresemi a různými úrovněmi datového toku a vzorkovací frekvence. Při nahrávání je možné aktivovat i další, vesměs druhotné funkce. BenQ Joybee 150 nabízí uživateli i vestavěný FM přijímač. Ten umožňuje uložit do paměťových pozic až 30 stanic, avšak bez možnosti automatického ladění. Každou stanici je nutno ručně najít a uložit, což může být problém a vyžaduje to kapku trpělivosti. Ovládání přístroje je spolu se zastaralým rozhraním USB 1.1 asi jeho největší slabinou, nicméně časem se na něj dá zvyknout. Podobné je to se strukturou menu, která nabízí příliš velké množství různých nastavení na to, abyste je všechny využili, a tak se v nich spíše budete ztrácet. A funkce eBook tedy možnost číst na displeji běžné TXT soubory je sice zajímavá, leč při čtyřech řádcích po zhruba 15 písmenech to na dlouhé romány není.

Funkce:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 5 580 Kč

iPod mini

iPod mini je se 4GB pevným diskem tak trochu jiným přehrávačem. Elegantní design, originální ovládání a dokonalý šestiřádkový grafický displej z něj tvoříideální módní doplněk. Veškeré ovládací prvky jsou soustředěny ve výrazné kruhové sekci pod displejem. Dotykový povrch tohoto kruhu ovládá pohyb po skladbách a vypínání a zapínání přehrávání. Pohyb v menu a změny hodnot se provádějí kruhovým pohybem palce ve směru (nebo proti směru) hodinových ručiček. Při ovládání máte tedy tak trochu pocit, že čarujete. Vysoké hodnocení si zaslouží i krásný, výborně podsvícený a krásně čitelný 1,67palcový displej. Součástí výbavy iPodu mini jsou ale i aplikace jako Solitair a kalendář, při nichž se grafická síla displeje ukáže naplno. iPod mini je zajímavým zpestřením trhu s MP3 přehrávači. Pro společnost Apple je to navíc způsob, jak seznámit s jejím myšlením i uživatele, kteří nikdy s jejich počítači nepracovali, a dlužno podotknout, že design a ovládání je naprosto "applovské". Kvalita přehrávání je opravdu velmi dobrá. Abychom jen nechválili, musíme zmínit, že oproti proklamované výdrži 8 hodin jsme naměřili o hodinu méně. Skladby je navíc do iPodu třeba nahrávat pomocí programu iTunes, který není zdaleka tak přátelský jako jeho hardwarový protějšek. Obligátní výtkou pak je poněkud vysoká cena zařízení, jež byla sice nedávno snížena, ale přesto dosahuje s daní téměř 9 900 Kč. K dostání je u společnosti Quentin, která nám jej zapůjčila na test.BenQ DP200

Druhým přehrávačem od společnosti BenQ je model s označením DP200. Hned na první pohled vás přehrávač upoutá svými miniaturními rozměry a kulatým tvarem, připomínajícím spíše větší medailon na krk. Vrchní strana je kromě indikační diody ozdobena ornamenty a logem skončeného mistrovství Evropy ve fotbale. Vzhledem k rozměrům přístroje je zřejmé, že nezbylo místo na displej, a tak se musíte rozloučit s klasickou orientací ve skladbách a funkcích a s informacemi o přehrávači. Budete se proto spoléhat jen na netradiční zvukovou indikaci. Ta při zapnutí a vypnutí přehrávače kuká, při pohybu vpřed a vzad mezi písněmi pak slyšíte cvrkání cvrčka. Ovládání je stejně jednoduché jako přehrávač sám, a tak se musíte naučit pracovat se čtyřmi tlačítky. Dvě z nich snižují a zvyšují hlasitost a dvě slouží k zapnutí a vypnutí, spuštění přehrávání a pohybu mezi skladbami. Oproti standardu chybí pauza a také posunování vpřed a vzad v jedné písni. S počítačem funguje BenQ DP200 stejně jako většina ostatních zařízení v testu, tedy bez nutnosti instalovat ovladače a jiné podpůrné programy. Zajímavostí je, že USB kabel se na straně přehrávače nezapojuje do USB konektoru, ale do 2,5mm audiokonektoru. Ten slouží i jako výstup zvuku a vzhledem k tomu, že ve výbavě není redukce na klasický rozměr 3,5 mm, budete si muset při poslechu vystačit s dodanými sluchátky. Součástí příslušenství je kromě zmiňovaných sluchátek se šňůrou na krk a USB kabelu také CD s aplikací QMusic 2 na přehrávání hudby a grabování do MP3 (jednoduchá a nepříliš kvalitní), ovladač do Windows 98, Windows Media Player 9, DirectX 8.1 a Adobe Acrobat Reader. Nechybí manuál v PDF, jehož kvalita je ale velmi slabá. Některé obrázky jsou nečitelné.

Funkce:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 3 700 Kč

Creative MuVo Slim

Jedním z designově nejvydařenějších modelů v testu je bezesporu MuVo Slim od tradičního výrobce MP3 přehrávačů, firmy Creative. Zařízení je, jak název indikuje, z jedné strany zploštěné a velmi úzké. Tvarem se tedy výrazně odlišuje od ostatních účastníků v testu a ideální je například pro umístění do kapsy u košile. Vzhledem k poměrně široké přední straně se může použitý displej jevit jako relativně malý, nicméně jde o kvalitní dvouřádkový displej se slušným rozlišením, zobrazující název písně (bohužel nejde o informaci z ID3 tagů, ale pouze o název souboru), odehraný čas a pozici skladby a místo je i na ikony zobrazující stav baterie, vybrané nastavení ekvalizéru a způsob přehrávání. Displej si bohužel nerozumí s českými znaky. Při přehrávání hudby dokáže MuVo Slim bez problémů spolupracovat s formáty MP3 a WMA, s trochou úsilí se vám podaří přehrát i WAVy. Ty totiž, stejně jako u přehrávače od Aceru, naleznete (i když zkopírované do stejného adresáře s MP3 skladbami) v sekci nahrávání. MuVo Slim totiž zřejmě všechny WAVy automaticky považuje za jím vytvořené nahrávky, což má při poslechu WAVů za následek nemožnost využít ekvalizéru. Ani MuVo Slim nezůstává pozadu v nabídce funkcí a pyšní se FM přijímačem s 32 paměťovými pozicemi pro naladěné stanice. Navíc přehrávač umožňuje automatické ladění, a tak stačí jen stisknout jedno tlačítko a paměťové pozice se samy zaplní stanicemi, které jsou k dispozici. Pořizovat nahrávky lze jak z rádia (129 Kb/s/4 bity/2 kanály/16 kHz), tak prostřednictvím integrovaného mikrofonu (32 Kb/s/4 bity/1 kanál/8 kHz), přičemž kvalita nahrávání nejde změnit. Ovládání Muva Slim je vcelku vydařené a kromě standardních tlačítek na úpravu hlasitosti a přehrávání při něm využíváte i Scroller, tedy kolečko, kterým lze posunovat doprava a doleva a potvrzuje se s ním výběr.

Funkce:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 5 200 Kč

Mercury iXA-520i

Mercury iXA 520i je na první pohled sympatický přehrávač, jehož vzhled nebude díky neutrální černo-stříbrné barevné kombinaci vyvolávat přehnané emoce. Na přední straně je umístěn displej se světle modrým podsvícením, který zobrazuje základní informace o přehrávané skladbě, stavu baterie, funkcích, zvoleném režimu opakování atd. Dominantním prvkem na displeji je grafické zobrazení ekvalizéru, jeho reálná hodnota je díky pomalému překreslování displeje doslova nulová. Co se týče informací o skladbách, Mercury iXA 520i podporuje ID3 tagy a zobrazuje název písně a interpreta. Kladem je i přímé nahrávání do MP3, ať již prostřednictvím mikrofonu, z rádia či přes line-in vstup. Pro nahrávání je možné zvolit metodu komprese, datový tok, frekvenci a další nastavení. Ostatní funkční výbavu tvoří integrovaný FM přijímač s dvaceti paměťovými pozicemi. Mercury iXA 520i nevyžaduje při připojení k PC pod systémy Windows 2000 a XP ovladače a rozhraním, přes které je přenos prováděn, je USB 1.1, což pro 128 MB stále postačuje. Zatímco při přenosu dat se adresářové struktuře žádné meze nekladou, při přehrávání skladeb je nutné všechny soubory "nasypat" do rootu, neboť přehrávač nejen že adresáře nepodporuje, ale ani z nich neumí přehrávat. Krom vnitřní paměti je možné ukládat data a skladby na SD/MMC karty, které nejsou s přehrávačem dodávány. Uživatel si může vybrat jeden z přednastavených profilů ekvalizéru, stejně jako u některých konkurenčních modelů chybí možnost vlastního nastavení. V přehrávači je zabudován 300mAh akumulátor, dobíjející se i přes USB rozhraní z počítače, a pokud nemáte možnost akumulátor dobít, je v příslušenství odnímatelný kryt na AAA baterii.

Funkce:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 3 500 Kč

Mega Player 515

Stejně jako v předchozím případě, i s tímto přehrávačem se setkáváte již podruhé. Jde o tvarově netradiční zařízení, připomínající vaničky s marmeládou z hotelových snídaní ve veselé zeleno-bílo-stříbrné barevné kombinaci se zajímavým displejem. Ten využívá technologii OLED působící inverzním dojmem a jeho výhodou je jasnější obraz, větší úhly, lepší čitelnost na přímém světle i ve tmě a nižší energetická spotřeba zapříčiněná faktem, že tyto displeje nevyžadují podsvícení. Displej zobrazuje informace týkající se přehrávaných skladeb (název z ID3 tagu, pořadí a odehraný a celkový čas), aktuálního času, hlasitosti, stavu baterie a zvoleného nastavení ekvalizéru. S některými českými znaky si přehrávač poradí, jiné ale zobrazit nedokáže. Ovládání přehrávače zajišťuje kromě čtveřice tlačítek i pětisměrný joystick. Zatímco teoretická koncepce ovládání není vůbec špatná, v reálném provozu Mega Player 515 doplácí na pomalou odezvu joysticku, takže reakce přehrávače je příliš pomalá. Co se týče funkcí, nabízí MSI Mega Player 515 kromě standardního přehrávání MP3 a VAW souborů (nepodporuje OGG a WMA) také FM přijímač a nahrávání. Rádio umožňuje manuální ladění a ukládání stanic do jedné z 10 předvolených pozic. Stejně jako zvuky prostřednictvím mikrofonu lze nahrávat přímo do WAV souborů s třemi stupni kvality i rádio. Z dalších funkcí stojí za pozornost ukazatel času, ekvalizér s 5 přednastavenými režimy a možnost použít přehrávač jako přenosný disk. Přehrávač nevyžaduje pod nejnovějšími operačními systémy Windows ovladače ani speciální software pro přenos dat, a přenos probíhá po rozhraní USB 1.1. Pohon zajišťuje integrovaný Li-Ion akumulátor s kapacitou 420 mAh, který se dobíjí přes USB kabel z PC.

Funkce:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 5 230 Kč


Filharmonie na cesty II

Panasonic SV-MP20V

Po předchozích miniaturních (a předražených) SD MP3 přehrávačích od Panasonicu se nám do ruky dostal sympatický přehrávač s označením SV-MP20V. Ten vypadá na první pohled elegantně i přesto, že hlavním materiálem využitým při výrobě je plast. Displej přehrávače zobrazuje na čtyřech řádcích informace o skladbě (podle volby v nastavení buď název, nebo interpreta z ID3 tagu), funkční režim, pořadí skladby z celkového počtu, odehraný čas a informace o baterii. S českými znaky si displej neporadí, a tak je pro jistotu vůbec nezobrazuje. Přehrávat hudbu dokáže Panasonic SV-MP20V z MP3, WMA a WAV souborů, skladby si najde i v adresářích, ale neumí zachovat jejich strukturu. V nastaveních je možné upravit pořadí přehrávání (opakování či náhodný výběr) nebo vybrat jednu z předvoleb či vlastní úpravu ekvalizéru. Panasonic SV-MP20V nabízí kromě přehrávání skladeb i FM přijímač s dvaceti paměťovými pozicemi pro vyhledané stanice. Bohužel neumožňuje automatické naladění a uložení nalezených stanic, což by při 20 předvolbách značně ulehčilo práci. Navíc je manuální ladění zbytečně náročné na počet stisků tlačítka. Chcete-li naladit a uložit jednu stanici, je třeba 6x stisknout příslušné tlačítko. Další funkcí přístroje je nahrávání z rádia a přes mikrofon. Zatímco z rádia je možné pořizovat nahrávky pouze v předem určené kvalitě (178 Kb/s/2 kanály/22 kHz), diktafon umožňuje výběr ze tří možných modů. Přehrávat uložené nahrávky je pak možné ve standardní rychlosti nebo ve dvou pomalejších režimech. Připojení k počítači zabezpečuje rozhraní USB 1.1 a stejně jako u většiny ostatních modelů v testu jde o storage class zařízení, které nevyžaduje ke svému chodu pod systémy Windows XP a 2000 ovladače. Pokud byste je přece jen hledali, jsou na CD, kde jako jediná položka obsahu zabírají úsměvných 31 KB.

Funkce:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 5 995 Kč

Sony NW-E75

Zřejmě nejsympatičtějším přehrávačem v testu je model NW-E75 od firmy Sony. Líbit se bude především konzervativnějším uživatelům. Vytknout mu naopak musíme malou podporu formátů. Sony NW-E75 totiž nepřehrává WAVy, WMA, ale dokonce ani MP3 skladby. Přehrává pouze hudbu ve formátu ATRAC3 a ATRAC3plus. Ten získáte poměrně snadno díky aplikaci SonicStage, která je na jednom z přiložených CD. Jde o profesionálně zpracovanou utilitu, jež na jednu stranu zvyšuje hodnotu přístroje, na druhé straně ale komplikuje proces nahrávání skladeb do přehrávače a většina ostatních modelů v testu se bez něj obejde. Pro správu souborů v přehrávači nabízí Sony NW-E75 systém, kterým by se ostatní výrobci měli nechat inspirovat. Nejen, že podporuje adresáře, ale dokáže podle nich rozdělit skladby a usnadnit tak uživateli výběr. Šikovně je vyřešen i pohyb mezi adresáři. Na malém jednořádkovém displeji se zobrazuje buď název skladby a interpreta z interních informací souboru, nebo odehraný čas, anebo informace o souboru (formát, bitrate, počet kanálů). Pod řádkem se zobrazují ikony indikující stav baterie, pořadí přehrávání a vybraný profil ekvalizéru. Ten je zajímavý, protože nabízí tři polohy. Normal, tedy vypnuto, a dále první a druhý stupeň. U obou je možno v nastavení samostatně nastavit intenzitu výšek a hloubek. I když mimo přehrávání hudby a přenášení souborů (storage class, USB 1.1) nenabízí Sony NW-E75 žádnou další funkci, není třeba jej zatracovat. Stojí sice více než konkurenční produkty a jeho způsob konverze hudby do podporovaných formátů se nám zdá být velmi nešťastný, ale jako přehrávač je bezkonkurenčně nejlepší. Pokud tedy chcete pouze kvalitu a ostatní nevýhody vám zas tolik nevadí, může být Sony NW-E75 zajímavou volbou.

Funkce:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 9 490 Kč Umax Amac Mino 250

Amac Mino 250 od UMAXu je designově strohé zařízení s některými přednostmi a nedostatky. Největším problémem je asi fakt, že nejde o storage class zařízení, a tak je v každém operačním systému nutno dodat ovladače. Ty jsou sice na CD, ale je to práce navíc, kterou ostatní modely nevyžaduji. Amac Mino 250 nelze používat jako klasický přenosný disk, ale všechny operace se provádějí přes aplikaci Download Manager. Zmíněná utilita sice nabízí možnost psaný text vložený do okna konvertovat do MP3 souboru a pak text poslouchat, ale většina uživatelů by pravděpodobně tuto funkci vyměnila za lepší kompatibilitu s počítačem. UMAX Amac Mino 250 přehrává pouze hudbu ve formátu MP3, WAVy, WMA ani nic jiného zkrátka nepodporuje. Navíc měl problémy s přehráváním skladby s nízkým datovým tokem. Displej přehrávače má tři řádky, na spodním zobrazuje předvolené nastavení ekvalizéru, způsob přehrávání, rychlost přehrávání a zdroj nahrávání. Na dalším název písně (název souboru, nikoli informace z ID3 tagu) a nahoře pak pořadí skladby, hlasitost a stav baterie. Jako jeden z mála si dokáže poradit s českými znaky. Vestavěný FM přijímač nabízí automatické vyhledávání stanic a ukládání do jedné z patnácti paměťových pozic. Při nahrávání z rádia (128 Kb/s/2 kanály/44 kHz) a z mikrofonu lze v Download Manageru upravit způsob komprese (MPEG1 nebo MPEG 2) a datový tok. Co se týče ovládání, má jej na starosti dvousměrné polokolečko s potvrzováním volby, scrollovací kolečko a dvě tlačítka. Ovládání není složité, nicméně s kolečkem se nepracuje nejlépe a jak je vidno u MuVa Slim, lze zařízení se stejnými funkcemi ovládat i s polovinou ovládacích prvků.

Funkce:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 4 490 Kč

UMAX Hoop Tiny 320

UMAX Hoop Tiny 320 je elegantní flashový MP3 přehrávač, který je o něco větší než např. konkurenční MuVo od Creativu, ale stále můžeme mluvit o kapesním zařízení. Lesklý lak v barvě červené metalízy sice evokuje dojem kovové konstrukce, nicméně skelet přehrávače je plastový. To neznamená, že by technické provedení či kvalita nějakým způsobem utrpěly. Hoop Tiny 320 podporuje formáty MP3, WMA a ASF. U MP3 souborů zvládne běžné datové toky včetně VBR a dokáže správně zobrazit i české znaky v názvu písně, bohužel za většinou z nich dělá mezeru. Potěšující je podpora adresářů, vadí naopak neschopnost spolupráce s ID3 tagy a formátem Ogg Vorbis. Pokud by se někomu zdálo 128 MB vnitřní paměti nedostačující, nabízí Hoop Tiny 320 slot pro paměťové karty Secure Digital a MMC. Karta je při připojení k počítači viditelná jako další disk, a tak lze přehrávač teoreticky použít jako čtečku. Při větších objemech dat zde ale jistý problém představuje nízká přenosová rychlost (USB 1.1). Kartu nelze do přehrávače zastrčit úplně, a tak zhruba 5 mm vyčnívá nad tělo přístroje, což není jistě ideální. Navíc cestovní pouzdro pro přehrávač s SD kartou vůbec nepočítá. Součástí přehrávače je i přijímač rádiových vln na frekvenci VKV (FM) s možností uložit do paměti až patnáct předvolených stanic. Jednotlivé stanice pak lze buď přímo poslouchat, nebo nahrávat do souborů MP3. UMAX Hoop Tiny 320 umožňuje nahrávat prostřednictvím integrovaného mikrofonu, přes line-in vstup a z rádia. Vyjma nahrávání z rádia je možné zvolit požadovaný formát (MP3, TVF, TCW), datový tok a frekvenci. Co se týče práce s přehrávačem, ovládacích prvků a jiných zkušeností, nelze než výrobce pochválit. Ovládání je jednoduché, a i když některá tlačítka mají více funkcí, než by se původně zdálo, není těžké si je zapamatovat.

Funkce:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 4 990 Kč

Krabička na data

Velkokapacitní MP3 přehrávače reprezentuje Creative Jukebox Zen Xtra. Zařízení je oproti testovaným modelům výrazně větší, na 60GB pevný disk pojme více než dvousetnásobné množství dat. Po designové stránce je velmi vydařený. Dominantním prvkem je displej,který je oproti minulým modelům větší a zvětšila se i velikost fontů. Displej na šesti řádcích zobrazuje informace o přehrávaných skladbách a o nastavení přehrávače či stavu baterie, umístěné pod odklápěcím předním krytem. Oproti prvnímu Zenu u tohoto modelu ubyla možnost nahrávání prostřednictvím mikrofonu na dálkovém ovládání. Přístroj je pouze klasickým přenosným diskem, na nějž se data ukládají přes USB 2.0 rozhraní (v aplikaci Nomad Explorer), a především přehrávačem hudby ve formátu MP3 a WMA.

Ovládací prvky, stejně jako konektory, jsou umístěny na hranách přístroje a tvoří je několik tlačítek a kolečko. Celkový koncept ovládání je velmi dobrý, i když se lze domnívat, že otáčecí kolečko u prvního Zenu bylo lepší nežli nové posunovací kolečko, je to jen malá vada na kráse.

Creative Jukebox Zen Xtra a potažmo celá kategorie velkokapacitních MP3 přehrávačů s integrovaným pevným diskem je určena především movitějším uživatelům, kteří dokáží využít kapacitu a funkce, jež tyto produkty za vysokou cenu nabízejí. Běžní uživatelé si obvykle vystačí s několikanásobně nižším počtem skladeb a rozměrově a hmotnostně decentnějším zařízením. Na internetu lze tento přehrávač koupit od 11 510 Kč včetně DPH.

Alternativa na placce

Pokud vám kapacita přehrávačů s vestavěnou pamětí přijde nedostačující a nechce se vám utrácet za drahé přehrávače s pevnými disky, je pro vás alternativou starý kompaktní disk. Ten, jak jsme již psali v úvodu, nabízí vyšší kapacitu a možnost výměny disků, a zejména jednodušší přehrávače patří mezi nejlevnější na trhu. Do testu se nám dostaly dva modely od Panasonicu, které ale kvůli nedostatku konkurence zmiňujeme pouze v tomto samostatném rámečku.

Model SL-SX428 je určen především méně náročným posluchačům z řad mladších uživatelů. Svědčí o tom strohý design, jednoduchý displej bez podpory ID3 tagů zobrazující pouze pořadí skladby, odehraný čas a informativní ikony. O pohon se starají dvě AA baterie, s nimiž vydrží přehrávat Audio CD a CD s MP3 skladbami až 50, resp. 85 hodin. Ovládání přehrávače je vcelku bez výtek, samozřejmě v této cenové hladině nelze počítat s dálkovým ovládáním.

O něco vyšší třídu představuje SL-CT710. Je na první pohled decentnější v rozměrech a v designu, nicméně stále hýří barvami více, než by se na stylový přístroj slušelo. Ani celoplastové provedení není hodné přístroje za zhruba pět tisíc korun. Pokud ale oželíte fyzickou krásu, možná se vám přístroj zalíbí funkcemi. Přehrává sice taktéž pouze audio CD a MP3 skladby, nicméně nabízí dálkové ovládání s displejem podporujícím ID3 tagy, napájení na dva ploché akumulátory nebo na dvě AA baterie umístěné v speciálním externím pouzdře a samozřejmě i kombinaci obou zdrojů s výdrží až 132 hodin.

Oba přístroje umí přehrávat jak z běžných CD-R disků, tak z přepisovatelných CD-RW. Nabízí také ochranu proti přeskakování způsobenému otřesy, a to v délce 100, resp. 400 vteřin. Méně vybavený model Panasonic SL-SX428 se prodává za 2 895 Kč, jeho luxusnější kolega Panasonic SL-CT710 je k dostání za 4 795 Kč. Obě ceny jsou uvedeny včetně DPH.

§§§§§


Počítače do kapsy I

Lukáš Erben

C04P0000

Přehled dvanácti personálních digitálních asistentů(CD)

Přístroje PDA urazily v posledních čtyřech letech obrovský kus cesty od drahých doplňků pro manažery a luxusních hraček pro fandy IT k reálné alternativě papírového diáře. Jsou malé, výkonné, odolné a nabízejí výdrž baterie dostatečnou pro intenzivní celodenní provoz.

Kromě překotného technologického vývoje prošly ale PDA též konsolidací trhu. Platforma EPOC (tedy přístroje PSION) je již prakticky minulostí, stejně jako nejrůznější proprietární systémy digitálních diářů. Souboj o místo na trhu přežily pouze přístroje Palm, které formát "PDA" před lety definovaly, a stále úspěšnější Pocket PC, tedy PDA s operačním systémem Windows Mobile (aktuálně ve verzi 2003). Třetím operačním systémem, který se stále těší značné popularitě, je pochopitelně Symbian, jemuž patří značná část trhu chytrých telefonů a XDA přístrojů. Jeho jediným zástupcem v testu je tentokrát Sony Ericsson P900.

Ponechme nyní stranou velmi specifický Symbian OS a věnujme se ošemetné otázce: je lepší zvolit platformu Palm či Pocket PC? Problém spočívá v tom, že se do značné míry jedná o volbu uživatelsko-filozofickou, ne nepodobnou dlouholetým sporům mezi příznivci Windows a MacOS. Podrobný rozbor vlastností obou platforem by zabral příliš mnoho prostoru, základní rozdíly mezi Palmy a PocketPC jsou ale odvozeny od jejich původu. PalmOS byl od začátku vyvíjen jako systém pro PDA. Vzhledem k omezeným možnostem prvních generací těchto přístrojů byl operační systém vyvinut co nejefektivněji aby systém sám i aplikace vystačily s minimem prostředků (procesorový výkon, paměť). Stejně tak rozhraní aplikací (zejména těch pro správu denní agendy) bylo maximálně efektivní a do značné míry intuitivní, zároveň ovšem dost jednoduché. Velkým omezením předchozích generací Palmů byl displej s rozlišením 160 x 160 obrazových bodů. Ten byl u série Tungsten (a později též některých modelů Zire) postupně nahrazován displeji s rozlišením 320 x 320 bodů a u nejvyššího modelů T3 (a přístrojů Sony Clié) též 480 x 320 bodů. Větší rozlišení ale v drtivé většině případů přineslo jen jemnější grafiku, nikoliv zásadní přepracování uživatelského rozhraní či nejpoužívanějších programů. Vlastní rozhraní aplikací (velikost tlačítek, fontů) zůstala v mnoha případech nezměněna. Díky tomu, že PalmOS byl primárně navržen pro správu aplikací denní agendy, nezvládá ideálním způsobem současný běh několika aplikací (multitasking). Zároveň nepoužívá klasický souborový systém s přiřazením typů souborů aplikacím (tato omezení ale obvykle lze obejít).

Operační systém přístrojů Pocket PC, tedy Windows Mobile, zdědil pochopitelně mnohé ze své filozofie z klasických Windows (patří sem jak vlastnosti dobré, tak i některá negativa). Souvisí to jak s ovládáním, tak se způsobem jeho fungování. Přecházíte-li k PocketPC jako zkušený uživatel Windows, nebudete mít pravděpodobně problémy se rychle zorientovat. Kontextová menu jsou tu samozřejmostí, snadno se vyznáte v souborovém systému a nabídka Start vám nebude činit větší problémy. Naopak zkušení uživatelé Palmů prožívají při přechodu na PocektPC díky diametrálně odlišnému ovládání infarktové stavy. Zatímco mezi silné stránky Pocket PC patří klasický souborový systém i relativně dobře zvládnutý běh několika programů, jeho slabinami jsou zejména velké nároky programů na výkon procesoru a paměť (teoreticky lze říct, že 64MB RAM na Pocket PC odpovídá 32MB RAM u Palmu). Zakladní programové vybavení bohužel příliš dobře neřeší zálohování dat v paměti RAM při synchronizaci (to je obvykle třeba ošetřit speciální aplikací výrobce daného PDA nebo dodatečně zakoupeným softwarem). Vyšší nároky aplikací a potažmo výkonnější procesory znamenají větší spotřebu energie a teoreticky tedy i kratší výdrž baterie. Výhodou PocketPC je již mnoho let standardizovaný displej s rozlišením 320 x 240 bodů, obvyklou úhlopříčkou 9 cm, a využití 65 000 barev. Samotná kvalita displejů se u jednotlivých přístrojů pochopitelně liší. Mezi testovanými si nejlépe vedly oba modely ASUS a Fujitsu Siemens, zatímco MDA II, HP a Acer byly o něco horší. Skutečnost, že všechny aplikace i systém jsou již mnoho let navrhovány pro toto rozlišení, je ale jednoznačným plusem pro jejich ergonomii a kompatibilitu.

Zásadní rozdíl spočívá u obou platforem v nabídce a konkurenci. Přístroje s Palm OS sice vyrábí několik známých výrobců (mimo jiné Sony), na našem trhu jsou ale běžně v prodeji jen originály "PalmOne" ve třech výrobních řadách: Zire, Tungsten a Treo. Celkový počet modelů nabízených Palmem tak sice není vysoký, na rozdíl od PocketPC ale pokrývají široké cenové a výkonnostní spektrum. Zahrnuje nejjednodušší černobílé či levné barevné přístroje Zire (ty začínají na 3-4 tisících Kč), nejvýkoněnjší Tungsten T3 s cenou okolo jedenácti tisíc korun, i poměrně drahé Treo 600. Přístroje Pocket PC dodává na náš trh mnoho výrobců (důkazem tohoto tvrzení je fakt, že i v našem testu se sešlo pět různých značek), jejich cenová hladina začíná na úrovni 8-9 tisíc Kč a nejdražší se mohou dostat až k hranici dvaceti tisíc korun. Dlužno ovšem podotknout, že i drtivá většina PocketPC různých značek si je velmi blízce příbuzná, neboť často sjíždějí z identických výrobních linek na Taiwanu a v Číně. V našem testu to mimo jiné dokazuje dvojice přístrojů Fujitsu-Siemens PL 610 a ASUS A716.

Nezanedbatelnou roli hraje na našem trhu též kvalita lokalizace a podpora českého jazyka. Přestože máslo na hlavě má v tomto případě jak Microsoft, tak i PalmOne (ani jedna z firem nedodává originální českou verzi operačního systému ani oficiální podporu české diakritiky) a uživatelé musí spoléhat na lokalizace třetích stran, je situace s češtinou podle naší zkušenosti o něco lepší na platformě PocketPC. Samotná plná lokalizace (například InterWrite Pro od Sunnysoftu) je sice srovnatelná s lokalizacemi Palmů (např. PiLoc), o poznání lépe ale funguje podpora české diakritiky v dokumentech Office. Pocket Word a Pocket Excel jsou navíc prakticky standardní výbavou většiny PocketPC přístrojů (přesněji jsou, spolu s aplikací Outlook 2002, součástí systému "Windows Mobile 2003 Deluxe with Outlook 2002", který je k nim přibalován). PalmOne přibaluje software Documents to Go jen k dražším modelům Tungsten (pro ty, kdo nemají Outlook, je ke všem Palmům přibalen program Palm Desktop). Stejně tak dostupnost programů (zejména lokalizovaných verzí) je na našem trhu v poslední době lepší pro PocketPC (byť většina stále existuje i ve verzi pro Palm). Je na vás, pro kterou z platforem se rozhodnete, my ale máme dojem, že v současné době mají přístroje se systémem Windows Mobile na našem trhu přece jen mírně navrch.

Konečně třetí alternativou je místo PDA (které budete koneckonců stejně používat ve spojení s mobilním telefonem) pořídit XDA, tedy hybridní přistroj, jenž kombinuje funkce PDA a mobilu. U nás se v současné době těší největší oblibě T-Mobile MDA II (či prakticky identický Eurotel Dataphone II) s operačním systémem Windows Mobile 2003, úspěchy slaví též Sony Ericsson P900 se systémem Symbian. Mírně exoticky pak vyhlíží třetí XDA, které jsme zařadili do testu: Treo 600 z produkce PalmOne je pochopitelně vybaveno systémem PalmOS 5.3.1. Posledním poměrně rozšířeným typem XDA na našem trhu je řada Nokia Communicator, žádný z těchto přístrojů jsme ale do testu nezařadili jediný v současné době prodávaný model 9210i je totiž technologicky příliš zastaralý a připravovaný typ 9500 (jehož uvedení bylo kvůli přepracování softwarového vybavení odloženo o více než půl roku) se nám bohužel od Nokie nepodařilo získat ani pro případné preview.

Hlavní výhoda XDA je zřejmá na první pohled: místo dvou přístrojů máte pouze jeden. Odpadají též veškeré starosti s jejich propojováním: své SMS, MMS, e-maily, nouzový přístup k WWW stránkám i špičkový diář máte v jediném přístroji. Nevýhodou je nutnost spolehnout se na jedinou baterii, která je značně zatěžována hladovým displejem a výkonným procesorem výdrž těchto přístrojů tak bývá velmi malá. Nepříjemná je též cena, která je často vyšší, než kolik byste zaplatili za kombinaci slušného PDA a manažerského telefonu.4 0000/BAM o

Jaký mobil k PDA?

Jednoduše řečeno: jakýkoliv manažerský telefon s Bluetooth rozhraním. Vzhledem k tomu, že prakticky všechny výkonnější PDA mají integrován Bluetooth, je telefon s tímto rozhraním ideální kombinací. Pro přístup na internet, stažení e-mailů či odeslání SMS z PDA nemusíte telefon lovit v kapse či brašně, stačí mít obě zařízení spárována s BT v pohotovostním režimu. My máme relativně dobré zkušenosti s telefony Sony Ericsson T68i a T610, v úvahu ale přicházejí i Nokia 6310i, Nokia 6230, Siemens S65 a mnohé další. Použít můžete pochopitelně i telefon s irDA rozhraním, pak ale na sebe musí obě zařízení při komunikaci "vidět".

PalmOne Treo 600

Palm se vstupem na trh mobilní komunikace překvapivě dlouho otálel. Výsledkem bylo, že nikdy žádné vlastní XDA nepředstavil. O poznání aktivnější v tomto směru byla firma Handspring, která již před několika lety nabízela přídavné GSM moduly pro svá PDA "Visor" se systémem Palm OS a později představila i řadu Treo, která GSM integruje přímo v PDA. Po sloučení (přesněji po akvizici Handspringu) se nový PalmOne rozhodl řadu Treo zachovat a pokračovat v jejím vývoji. Výsledkem je právě Treo 600, které se na trh bohužel dostalo se značným zpožděním, to je ostatně i případ novějšího modelu 610, který byl oznámen již před mnoha měsíci, ale prozatím jej seženete jen velmi těžko. Treo 600 na první pohled upoutá kompletní klávesnicí (pro velké či méně svižné prsty ale příliš malou) ve spodní části, která nahrazuje systém psaného písma grafitti. V přístroji je použit procesor ARM na frekvenci 144 MHz, z 32 MB RAM je uživateli přístupných 24 MB. Paměť lze pochopitelně rozšířit pomocí karet SD. Zatímco velikost paměti či výkon procesoru hrají ve světle úspornějších palmovských aplikací přeci jen menší roli (konfigurace Treo 600 se i tak blíží přijatelnému minimu), kvalita a rozlišení displeje jsou naprosto katastrofické. 160 x 160 bodů je hodnota, které by se mohly vysmát mnohé minaturní mobily střední či vyšší třídy. Množství informací, jež je tak displej schopen zobrazit, je žalostně malé: práce s dokumenty, webem či zobrazení fotografií z jinak relativně slušného integrovaného fotoaparátu s rozlišením VGA představují při daném rozlišení doslova utrpení. Vzhledem k vysoké ceně (Treo se prodává za cenu srovnatelnou nebo nepatrně nižší než P900 či MDA II) zaráží též nepřítomnost Bluetooth rozhraní a kolébky. Hodnocení příliš nevylepší ani jednoduché pouzdro ve formě látkového návleku. Treo je sice propadák co do poměru cena/výkon/výbava, po jeho několikatýdenním používání jsme ale museli uznat, že se v mnoha směrech jedná o fantasticky navržené XDA. Ovládání a používání plné klávesnice je sice zpočátku velmi nezvyklé, jakmile se ale s Treem sžijete, poznáte že PalmOne ergonomii nejen zvládá, ale dokáže vymyslet i ledacos nového. Mezi finesy uživatelského rozhraní Treo patří bezesporu aplikace pro SMS zprávy, která z vaší textové korespondence automaticky tvoří vlákna "rozhovorů". Treo nás také doslova fascinovalo výdrží baterie, u XDA nevídanou. Při střední či vyšší zátěži zvládalo obvykle dva dny a při lehkém používání dokonce tři až čtyři dny bez nabíjení. Jenže dobrá výdrž či pohodlné ovládání mohou jen stěží (při pohledu na zoufalý displej a chybějící Bluetooth) ospravedlnit cenu, za kterou je Treo s českou lokalizací prodáváno. Kdyby stál přístroj o pět tisíc méně, bylo by naše hodnocení diametrálně odlišné.

Kvalita:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 19 800 Kč

Sony Ericsson P900

Řada P, tedy přístroje P800, P900 a připravovaný P910 nejsou první generací XDA z produkce Sony Ericsson. Ještě před sloučením se Sony uvedl Ericsson na trh přístroj R380, který byl ve své době jedním z mála konkurentů Communicatoru od Nokie. S uvedením P800 ale předvedla značka doslova generační skok, neboť představila nebývale životaschopnou a propracovanou kombinaci PDA a mobilního telefonu. Novější P900 je pak po softwarové a hardwarové stránce mírně vylepšený, ale především mnohem elegantněji oděný nástupce. SE P900 používá "otevřený" operační systém Symbian UIQ, jehož nejrůznější varianty jsou v mobilních zařízeních poměrně běžné (používají ho mimo jiné Nokia a Siemens). Symbian vcelku chytře spojuje vlastnosti klasického souborového systému a solidního multitaskingu s aplikacemi, jež jsou relativně nenáročné na výkon a paměť. Po hardwarové stránce je P900 z PDA pohledu spíše podprůměrný přístroj. Procesor ARM pracuje na frekvenci 156 MHz, k dispozici je 16MB RAM (systém a základní aplikace jsou pochopitelně ve flash ROM) a paměťový slot pro karty Memor Stick Duo, jejichž kapacita je bohužel maximálně 128 MB a jsou navíc poměrně drahé. Rozlišení displeje 320 x 208 bodů se blíží přístrojům PocketPC, jeho kvalita, jas a kontrast jsou ale o poznání horší než u současných PDA. Ve výbavě nechybí fotoaparát s rozlišením VGA, Bluetooth ani infraport. V softwarové výbavě bohužel chybí programy pro zpracování souborů sady Office. Ergonomie P900 je doslova výtečná vedle pera můžete k ovládání použít kolečko na levém boku přístroje a v neposlední řadě klávesnici integrovanou ve flipu. Právě díky flipu může P900 fungovat jako klasický smartphone a po jeho odklopení se změnit v plnohodnotné PDA. Špičkovému ovládání napomáhají i velmi dobře navržené aplikace pro telefonování, SMS a správu kontaktů. Programové vybavení P900 má ale jeden zásadní nedostatek: absenci podpory češtiny (jak zobrazování, tak neexistující překlad systému). Čeština by údajně měla být k dispozici pro inovovaný model P910 (v prodeji na konci roku). Množství aplikací dostupných pro P900 je o poznání nižší než pro Pocket PC či Palm, nejpopulárnější programy či jejich alternativy ale dostupné jsou, stejně jako poměrně velké množství kvalitních her. Synchronizace a zálohování fungují perfektně, stabilita sice není dokonalá, restartů však zažijete méně něž u MDA II. Integrovaný Bluetooth pracuje na výtečnou, včetně podpory hlasového vytáčení (ta u MDA II chybí). Sony Ericsson P900 je podle našeho názoru perfektní ukázkou toho, jak má XDA vypadat: chytrý telefon zkřížený se solidním PDA. Hodnocení jsme snížili především s ohledem na chybějící podporu češtiny, která jistě mnohé uživatele odradí. P900 patří mezi přístroje, jejichž přemrštěnou cenu lze alespoň částečně omluvit výbornou funkčností.

kvalita:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 21 700 Kč

T-Mobile MDA II

Bezesporu nejpopulárnější a nejprodávanější XDA na našem trhu je MDA II společnosti T-Mobile, které je též v mírně odlišné verzi prodáváno Eurotelem jako Dataphone II. Za svou popularitu vděčí MDA II snadné dostupnosti podpořené dotovanými cenami, solidním výkonem a především kvalitní lokalizaci. MDA II je těžší a rozměrnější než většina moderních PDA důvodem je pochopitelně integrovaný GSM/GPRS modul. I tak ale zůstávají rozměry a hmotnost (z pohledu uživatele PDA) vcelku přijatelné. Majitelé mobilních telefonů už možná budou váhou a velikostí poněkud šokováni. Konfigurací se MDA II řadí mezi nejlépe vybavená PDA. Procesor Intel PXA 255 pracuje na frekvenci 400 MHz, velikost flash ROM je 64 MB (v případě T-Mobile jsou ve flash paměti uloženy i některé dodatečné aplikace a česká lokalizace), velikost RAM pak výborných 128 MB. Vedle GSM/GPRS může PDA komunikovat i pomocí Bluetooth a infračerveného portu (připojení k internetu). Design MDA II je poměrně jednoduchý a nekonfliktní. Kromě tradičních PDA tlačítek v horní části jsou tu další dvě pro příjímání a uskutečnění hovoru a posuvný regulátor hlasitosti na boku. V zadní straně zařízení je vestavěn fotoaparát VGA. MDA II má navíc slot pro karty SD/MMC (běžně dostupné jsou do kapacity 512 MB). Výborný je i použitý displej se standardními Pocket PC parametry (8,9 cm, 320 x 240 bodů, 65 tisíc barev). V dodávaném příslušenství nechybí pouzdro na opasek a synchronizační kolébka, opomenut nebyl ani podrobný český manuál. Ovládání telefonní části MDA II není bohužel přehlídkou uživatelského komfortu. Zatímco jiná XDA je obvykle možné ovládat jako klasické telefony (tedy jednou rukou), MDA II vyžaduje pro některé operace s telefonem (a zejména pro psaní SMS) obě horní končetiny a stylus. Občas navíc narazíte na nedotažené detaily či naprosté "boty" (například nemožnost použít číslo obsažené v doručené SMS), které je pak nutné obcházet poměrně složitými postupy. Problematická je i stabilita a funkce jako vytáčené připojení (to nefunguje, je-li přístroj v kolébce) problémy je třeba často řešit restartem přístroje. Samostatnou kapitolou je zoufale malá výdrž baterie, která při intenzívním používání (častější volání, SMS, internet) obvykle "nedožije" večera. Ani při méně intenzívním používání ale MDA II nevydrží dva dny provozu. T-Mobile MDA II je bezesporu nejvýkonnějším XDA na našem trhu. Po stránce ovládání, stability a zejména výdrže baterie má ale co dohánět. Pokud hledáte hlavně zařízení s velkou kapacitou a výkonem, ale netelefonujete přitom několik hodin denně, budete parně velmi spokojeni. Nároční uživatelé by se ale měli poohlédnout po přístroji s lépe navrženou "telefonní" částí.

Kvalita:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 20 999 Kč


Počítače do kapsy II

Acer n30

PDA Aceru patří do skupiny levnějších kompaktních přístrojů poslední generace. Tomu odpovídají nejen rozměry a hmotnost, ale též hardwarová konfigurace: 64MB RAM, 32MB Flash ROM. Trochu netradičně je přístroj vybaven procesorem Samsung s frekvencí 266 MHz výkon n30 se tak pohybuje mírně nad úrovní PDA s procesory Intel PXA 255 taktovanými na 300 MHz. Za displej si ACER zaslouží pochvalu: je velmi jasný a kontrastní. Baterie má kapacitu standardních 1000 mAh, což by podle výrobce mělo stačit na osm hodin provozu (my jsme v testu naměřili něco přes tři hodiny, což byl jeden z nejslabších výsledků). Baterie je bohužel ukryta uvnitř přístroje a nelze ji tedy snadno vyměnit za náhradní. Když už je řeč o náhradách: byli jsme překvapeni, že výrobce nepřibalil záložní stylus. Design a ergonomie n30 zaslouží pochvalu: přístroj je malý a skladný, dobře padne do ruky, velmi příjemným překvapením je "jog" ovladač na levém boku (to n30 poněkud optimalizuje pro praváky), jímž lze snadno ovládat pohyb po položkách menu či rolování textu. Bohužel díky tomu výrobce považoval za zbytečné integrovat ovládací kříž do spodní části PDA na jeho pozici je nepříliš výkonný reproduktor. O něco méně praktické je též umístění IrDA portu (držíte-li PDA v ruce, je zakrytý). Nepraktický je taktéž jack 2,5 mm pro připojení standardních sluchátek budete potřebovat redukci. Acer n30 je kompaktní sexy PDA, které je ideální zejména v kombinaci s mobilním telefonem vybaveným Bluetooth rozhraním. Chudší výbava je vyvážena poměrně atraktivní cenou. Milým překvapením je vedle tradiční záruky i roční celosvětová záruka (International Travelers Warranty). Výbornou vlastností je funkce USB host, díky které je možné připojit k PDA klasické USB flash disky (a teoreticky i digitální fotoaparáty či externí harddisky).

Kvalita:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 8 913 Kč

ASUS MyPal A620BT

MyPal A620BT jakoby stál na půli cesty mezi velkými PDA pro náročnější využití a kompaktními PocketPC. Tomu odpovídá nejen velikost, ale i poněkud netradiční výbava paměťovými sloty. Přístroj disponuje pouze jedním, překvapivě však formátu CF zadní stěnu slotu lze přitom odstranit, což umožňuje instalaci speciálních CF rozšiřujících zásuvných modulů (například GSM/GPRS). Procesorem je opět Intel PXA 255 na frekvenci 400 MHz, velikost paměti je 64 MB v případě RAM a 64 MB Flash ROM, z níž téměř polovina je k dispozici jako bezpečné úložiště. Rozmístění některých tlačítek na A620 je poněkud netradiční aktivace diktafonu není umístěna vlevo, ale na horní hraně, tlačítka pro pohyb v menu na levém boku, podobně jako u kompaktních PDA, chybí. Velmi nemilým překvapením je integrovaná baterie, kterou nelze snadno měnit. Přístroj díky tomu postrádá i baterii záložní. Výsledky v testu výdrže baterie byly spíše průměrné, A620 BT si ovšem velmi dobře vedl ve výkonnostních testech a mile nás překvapil také jedním z nejkvalitnějších displejů v testu. V balení vedle standardní výbavy (Aktive Sync a Outlook 2002) naleznete rovněž několik zajímavých programů včetně IA presenteru a nechybí ani několik her. Asus A620BT je vhodný zejména pro zákazníky, kteří vyžadují přítomnost CF slotu s ohledem na tuto skutečnost lze tolerovat i o něco větší rozměry, než jaké jsou u nejnovějších modelů Pocket PC běžné. Absence druhého paměťového slotu ovšem vylučuje rozšíření úložného prostoru v případě, že v CF pozici používáte například GPS příjímač. Z tohoto hlediska se pouhých 64 MB RAM jeví jako omezení, a to i přes 32 MB "bezpečného" flash úložiště. Zejména s ohledem na tyto skutečnosti nám cena A620BT přijde poněkud nadsazená. PDA s nevyměnitelnou baterií a jedním rozšiřujícím slotem by mohlo být přeci jen o něco levnější.

Kvalita:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 12 483 Kč

ASUS MyPal A716

Druhé, poměrně masívní PDA od firmy ASUS ve svých útrobách také skrývá procesor Intel PXA 255 tikající na 400 MHz, 64MB flash ROM (z níž asi polovina je k dispozici jako bezpečné úložiště) a 64 MB RAM. Ve výbavě nechybí ani Bluetooth a WiFi, v horní části přístroje jsou dva sloty pro karty SD/MMC a Compact Flash. Kvůli integrovanému WiFi je dokonce osazena i miniaturní anténka, díky níž PL 610 připomíná rozměrné XDA. Právě dva paměťové sloty umožňují jak použití dvou karet (modely CF jsou navíc dostupné v kapacitách v řádu gigabajtů), tak i kombinaci paměťové karty a rozšiřujícího modulu (například GPS navigace). V balení nechybí synchronizační kolébka a vyztužené pouzdro. A716 patří rozměry a designem k zařízením, která byla uvedena na trh již před delší dobou. Tlačítka pro vyvolání aplikací tak naleznete tradičně v dolní části spolu s pětisměrným křížem. Na boku se nachází tlačítko pro nahrávání, pohyb v menu a vyvolání uživatelského menu. IrDA port je v polovině levé hrany, zatímco na horní hraně jsou oba paměťové sloty, konektor pro sluchátka 3,5 mm a miniaturní anténa integrovaného WiFi. Baterie je výměnná, s kapacitou 1500 mAh. Přes vyšší kapacitu baterií ale A716 nenabízí výrazně lepší výdrž než konkurence. Také výkon patřil spíše k průměru. V balení byl dodán výborný anglický manuál, že česká verze je v elektronické podobě na internetu. Dva paměťové sloty, integrované WiFi i Bluetooth spolu s výkonným procesorem a rychle vyměnitelnou baterií dělají z ASUS A716 (podobně jako z Fujitsu Siemens PL 610) výkonné PDA pro náročnější použití. Firemní zákazníci budou jistě tolerantnější i k ceně "větších" PDA, která je paradoxně vyšší. Je ale škoda, že A716 nedisponuje 128 MB RAM.

Kvalita:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 15 458 Kč

HP iPAQ 4150

Rozměry i hmotností se iPAQ 4100 podobá konkurenci od Aceru (n30) a Fujitsu-Siemens (PL 410), přesto disponuje rozhraním Bluetooth i integrovaným WiFi adaptérem. S procesorem Intel PXA 255 na frekvenci 400 MHz dosáhl iPAQ jednoho z nejlepších výsledků v testu. Pamět 64 MB lze rozšířit pomocí SD či MMC karty. V balení jsme nalezli velmi profesionálně provedenou synchronizační a nabíjecí kolébku, bohužel chybí cestovní synchronizační kabel. Dodán však byl záložní stylus a jednoduchý ochranný návlek. Baterie má, jak je u kompaktních PDA obvyklé, kapacitu 1000 mAh. Výrobce neudává dobu nabíjení nebo provozu, v testu ale přístroj dosáhl výtečných pěti a tři čtvrtě hodiny. Inegrovaná WiFi anténa mírně podle našeho názoru mírně snižuje kvalitu příjmu WiFi signálu (ve srovnání s většími PDA jako Pocket LOOX 610). Žádné PDA ale pochopitelně není přeborníkem ve výkonu bezdrátových adaptérů. Po stránce designu a ergonomie patří iPAQ 4100 k absolutní špičce: na pozici levého palce je tlačítko diktafonu (podobně jako u novějších Palmů), křížový ovladač umístěný ve spodní části PDA je velmi pohodlný a nabízí samostatné středové tlačítko nehrozí tak, že byste se při navigaci jednou rukou spletli. Baterii je pochopitelně možné snadno vyjmout a vyměnit, IrDA port je na spodním okraji přístroje a lze s ním tedy (byť s jistým omezením) pracovat i v případě, že PDA zrovna držíte. PDA od společnosti Hewlett-Packard bylo zároveň nejmenším přístrojem v testu, byť náskok před Acer n30 a Fujitsu-Siemens PL 410 je zanedbatelný. Malé rozměry, výtečné parametry výkonu i velmi solidní výdrž baterie jsou ovšem v případě iPAQ 4150 vykoupeny vskutku vysokou cenou. Poměrně bohaté programové vybavení (spolu s "malou" lokalizací InterWrite) jen stěží vyváží více než 17 tisíc Kč s DPH, které HP za jedno z nejlepších PDA na trhu požaduje.

Kvalita:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 17 826 Kč

Fujitsu Siemens Pocket LOOX 410

První, čím nové přístroje Pocket LOOX bezesporu zaujmou, je originální a vcelku povedený design s oblými a ostrými hranami, který kombinuje pro PDA netradiční šedo-hnědou barvu s obdélníkovými stříbrnými tlačítky. Pod originálním krytem se skrývá velmi zajímavé PDA, které možná neoslní svým výkonem či výbavou, nabízí však výborné zpracování a špičkový displej. Konfigurace patří k současnému průměru: 64 MB RAM, 32 MB ROM, Intel PXA 255 300 MHz, Bluetooth, IrDA a slot pro katru SD. Pocket LOOX 410 patří mezi levnější modely, což mimo jiné znamená, že v balení naleznete pouze synchronizační kabel (kolébka je standardním vybavením PL420). Pocket LOOX je po ergonomické stránce velmi dobře zvládnutý spodní směrový ovladač má uprostřed tlačítko "enter" (namísto aby bylo třeba jej stisknout celý). Díky tomu, že tlačítka tvoří jeden blok s vyznačenými přechody, můžete přístroj snadno ovládat i poslepu. Na boku je pouze tlačítko pro nahrávání. Fujitsu zvolilo celkem rozumně 3,5mm jack pro výstup zvuku, baterie přístroje s kapacitou 1100 mAh je snadno vyměnitelná (jedná se o "mobilový" typ Li-Ion baterie). Výborným nápadem jsou též gumové nožky na spodní straně, které zabraňují klouzání po desce stolu. Reproduktor není viditelně vyveden (je umístěn pod tlačítky ve spodní části přístroje), přesto hraje dostatečně hlasitě. Infračervený port umístil výrobce celkem nápaditě do levého spodního rohu. Pocket LOOX 410 neoslní výkonem, jedná se ale o výborně zpracované PDA s velmi atraktivní cenou, které bychom zvolili zejména v kombinaci s manažerským mobilním telefonem (například Sony Ericsson T630, T610 či T68i nebo Nokia 6310i, resp. Nokia 6230). Škoda jen, že výbava (chybějící kolébka, kvalita pouzdra) není na vyšší úrovni, která by odpovídala zpracování samotného PDA.

Kvalita:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 10 198 Kč

Fujitsu Siemens Pocket LOOX 420

Toto PDA je na první pohled identické s předchozím modelem, jedná se o nabroušenější variantou čtyřistadesítky. Za příplatek v tomto případě získáte rychlejší procesor (400 MHz), lepší výbavu se synchronizační kolébkou a integrované WiFi 802.11b. Schopnostmi, funkčností a zpracováním se obě PDA prakticky neliší. Z hlediska výkonu je rozdíl mezi 410 a 420 měřitelný i pozorovatelný, při běžném používání PDA vás ale 300 MHz procesor příliš neomezí. Pokud nepoužíváte specifické aplikace, které by vyžadovaly co nejvyšší výkon kapesního počítače, je oněch 100 Mhz navíc spíše luxus, který navíc snižuje životnost baterie (byť tu lze optimalizovat snižováním frekvence procesoru v době, kdy není využíván naplno). Více bychom ocenili větší velikost RAM u modelu 420 128 MB by rozhodně bylo lepším důvodem pro příplatek (na druhou stranu je třeba ocenit velkou flash ROM, z níž je téměř polovina k dispozici jako bezpečné úložiště to ale platí pro oba modely). Integrované WiFi využije momentálně v PDA jen malé procento uživatelů. Dostupnost hot spotů je stále zoufale nízká, kvalita příjmu na PDA navíc není závratná a tak je třeba být co nejblíže zdroji signálu. V úvahu tak přicházejí spíše situace, kdy bude PDA používáno ve firemním komplexu pokrytém WiFi signálem. Pokud ale hodláte kapesní počítač používat na cestách po vlastech českých, budete stejně většinu času využívat datových služeb GSM sítí (tedy GPRS) a jediné, co potřebujete, je kvalitní mobil, ideálně s Bluetooth rozhraním. Pocket LOOX 420 je rozhodně perfektně zpracované PDA a díky integrovanému WiFi patří k nejmenším a přitom "nejnadupadnějším" přístrojům natrhu. Otázkou je, zda tyto finesy využijete a jste ochotni za ně připlácet.

Kvalita:HHHHHFujitsu Siemens Pocket LOOX 610

Pocket LOOX 610 patří k rozměrnějším, ovšem velmi dobře hardwarově vybaveným PDA. Srovnání s modelem Asus A716 je na místě, neboť na první pohled se jedná bezmála o jednovaječná dvojčata. Rozměry, funkce a výbava jsou až na detaily prakticky identické. Výraznější rozdíly lze nalézt jen ve velikosti RAM 128 MB a softwarové výbavě. Výměnná baterie má kapacitu 1500 mAh, ale zřejmě nebyla v pořádku, neboť jsme s ní naměřili opakovaně velmi špatné výsledky (cca 2,5 hodiny). Nakonec jsme použili baterií z téměř shodného ASUSu A716 a dosáhli jsme o poznání lepšího výsledku (viz tabulka). Mezi ovládacími tlačítky nechybí volba nastavení bezdrátových spojení, dvě boční tlačítka pro pohyb v menu a pětisměrný kříž. V balení nechybí velmi dobře zpracované pouzdro s klipem na opasek a synchronizační kolébku. Šestsetdesítka je díky dvěma paměťovým slotům velmi všestranné PDA, vhodné mimo jiné jako základ mobilní navigace, neboť do slotu CF můžete snadno osadit GPS přijímač (my jsme funkčnost otestovali se přijímačem Pretec) a stále máte k dispozici slot SD/MMC pro rozšíření paměti, nezbytné například pro instalaci větších mapových celků. Pro každodenní nošení se už větší PDA hodí o něco méně. Jeho rozměry i hmotnost prakticky vylučují umístění v kapse kalhot. Hledáte-li všestranné PDA, které lze snadno použít i jako přenosnou navigaci, je Pocket LOOX 610 díky přítomnosti dvou paměťových slotů téměř ideální (pro GPS navigaci lze ovšem použít také libovolné PDA s rozhraním Bluetooth, GPS přijímač s tímto rozhraním stojí ale více než dvojnásobek CF verze). Velká interní paměť navíc usnadňuje instalaci velkého množství softwaru. WiFi se z tohoto hlediska jeví možná jako zbytečné, na druhou stranu je díky němu PL 610 skutečně plně vybaveným přístrojem.

Kvalita:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 16 728 Kč

Palm Zire 71

Přístroje Palm nehodnotíme jako přímé soupeře Pocket PC. Důvodem je odlišná platforma, jiné nároky programů i další podstatné rozdíly. Série Zire je určena studentům a těm, kteří se s PDA teprve seznamují. Tomu odpovídá design, nabízené funkce a výbava. Zire 71 disponuje jemným displejem s rozlišením 320 x 320 bodů (kontrast a kvalita obrazu jsou o něco lepší než u prvních Tugstenů, kvalit Pocket PC přístrojů ale stále nedosahuje). Přístroj je poháněn procesorem Texas Instruments OMAP na frekvenci 144 MHz. Pro uložení a běh programů je k dispozici 16 MB RAM, komunikovat lze prostřednictví USB či infračerveného propojení. Paměť lze rozšířit kartami SD/MMC. Na horní hraně je taktéž 3,5mm zdířka pro sluchátka, ovládací tlačítka jsou na protilehlém okraji. Velmi nemilým překvapením je absence mikrofonu a tedy i funkcí diktafonu. Zire 71 velmi dobře padne do ruky a pohodlně se používá. Palmovské plošky pro psaní grafitti písma sice zabírají dost prostoru, jemný displej ale nabízí i tak dostatečné rozlišení (mnohé aplikace toho bohužel nevyužívají). Problematická je otázka lokalizace podpora češtiny i překlady celého systému sice existují, je ale na prodejci, zda vám nějaký přibalí, případně kolik si za to naúčtuje. Čeština navíc není zcela dořešena v aplikacích pro práci s dokumenty MS Office. Baterie má kapacitu 900 mAh a je integrována v přístroji. Udávaná výdrž je zhruba 7 hodin, podle naši zkušeností je ale o něco menší. Mezi hlavní "bonusy", které Zire 71 nabízí, patří integrovaný fotoaparát. Jeho kvalita je spíše na úrovni schopností moderních mobilů (chybí blesk). Možnost přehrávat MP3 je u současných PDA naprostým standardem a tak je otázka, co zajímavého vlastně Zire nabízí. Při ceně bezmála devět tisíc korun, absenci Bluetooth, mikrofonu a pouhých 16 MB RAM toho opravdu mnoho není.

kvalita:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 9 950 Kč

Palm Tungsten?E

Tungsten|E kombinuje možnosti prvního "téčka" s příznivější cenou a lze jej označit jako PDA pro "začínající profesionály". Procesor TI OMAP tiká na frekvenci 126 MHz. Pro aplikace a uložení dat je k dispozici 32 MB RAM, což s ohledem na menší nároky Palmu odpovídá zhruba 64 MB u přístrojů PocketPC, rozšířit ji lze pomocí karet SD či MMC. Použit je opět displej s rozlišením 320 x 320 bodů (kvalita je ale nepatrně horší než v případě Zire 71), komunikační schopnosti se omezují na infračervený port a USB. Mini USB port bohužel se značně omezuje portfolio použitelného příslušenství. Namísto pouzdra je T|E vybaven "flipem", který slouží k ochraně displeje, v balení chybí i synchronizační kolébka. Z hlediska designu a ergonomie si Tungsten|E zaslouží pochvalu za malé rozměry, použité materiály (tělo je kovové), příjemný tvar a masivní stylus, s nímž se velmi dobře pracuje. Programové vybavení obsahuje mimo jiné i Documents to Go pro práci se soubory MS Office (vyskytují se ale problémy s češtinou). Nechybí ani další užitečné utility, které jsou v podstatě standardní výbavou všech PDA (pro přehrávání videa a MP3, čtení elektronických knížek či PDF). O něco horší je to s výdrží akumulátoru s kapacitou 900 mAh ta je i přes pomalu tikající cpu mezi konkurencí jen průměrná. O to víc udiví, že výrobce přidal inovativní funkci: podsvícení displeje, které není možné vypnout. Tungsten|E ale získal několik kladných bodů za poměrně atraktivní cenu. Pokud tedy preferujete prapůvodní platformu PDA (pomineme-li stará dobrá CASIA či ATARI portfolio), nevadí vám absence Bluetooth či diktafonu a nevyžadujete maximální výkon, je "éčko" dobrým způsobem, jak s kapesními počítači začít.

Výkon:HHHHH

Cena/výkon:HHHHH

Cena vč. DPH: 6 400 Kč

§§§§§


Dvojice všeumělů

Václav Maletínský

C04p0440

Dvě multifunkční inkoustová zařízení s kompaktními rozměry

polečnost Hewlett-Packard nám ke krátkému testu zapůjčila dva nové multifunkční produkty, které malými rozměry i pracovním využitím vyhoví spíše domácímu používání než náročnějšímu provozu. Výrobky s modelovým označením HP PSC 1215 a 1315 rozšiřují rodinu nejmenších multifunkčních zařízení na světě a doplňují dříve představené stroje s číselným kódem 1210 a 1350.

HP PSC 1215

První popisovaný produkt je určen pro monochromatické i barevné skenování, kopírování a tisk. Od staršího sourozence s číslem 1210 se liší jen v několika drobnostech. Zadní strana výrobku byla mírně přepracována, aby lépe zakrývala napájecí konektor, plastové tělo produktu je trochu světlejší a horní víko skeneru je v místě ovládacích prvků průhledné, takže jím zřetelněji prosvítají kontrolní diody ovládacího panelu. Programové vybavení zahrnuje novější verze ovladače tiskárny a skeneru a uživatel může používat aplikace HP Director pro řízení zařízení z pracovní plochy počítače, HP Photo Gallery a HP Image Editor pro úpravu a uložení obrázků nebo třeba průvodce tiskem digitálních fotografií HP Photo Prints či HP Album Printing. K dispozici je i nástroj pro zhotovení CD s fotografiemi HP Memories Disc Creator a OCR program Read I.R.I.S. pro převod textu. Vestavěný skener pracuje v rozlišení 600 x 2 400 ppi hardwarově a maximálně 19 200 x 19 200 ppi interpolovaně, vše při 36bitové barevné hloubce. Tisková mechanika může za minutu potisknout 10 barevných stran formátu A4 při rozlišení 4 800 x 1 200 dpi nebo 12 černobílých dokumentů v rozlišení 600 x 600 dpi. Multifunkční zařízení sice dokáže tisknout černobíle, ale jen v tom případě, že je celá tisková úloha (například text nebo obrázek) připravena v šedé škále. Ovladač tisku totiž nenabízí nastavení pro samostatné monochromatické zpracování dokumentů a sám určuje, které inkousty bude pro tisk používat. Na obdobnou vadu ovladače jsme čtenáře upozorňovali již u předchozího typu HP PSC 1210, testovaném v minulém roce. Při prodeji jsou k výrobku přibaleny náplně číslo 27 a 28, které vyhoví občasnému tisku, ale mají velmi malý objem inkoustu. Náklady na černobílý výtisk s pokrytím 5 procent se pohybují na hranici 2,80 Kč na stranu A4 a barevný tisk stejného formátu v pokrytí 20 % vyjde na 6,59 Kč. Při provozu doporučujeme používat náplně číslo 56 a 57, u nichž jsou provozní náklady pro uživatele výhodnější (viz další část článku). Rychlost tisku byla při prováděném testu shodná a volba inkoustových zásobníků ji nijak neovlivňuje. Textový soubor jsme na HP PSC 1215 zhotovili za 14,5 sekundy v nejnižším nastavení. Doplnění drobné grafiky a volba středního rozlišení dobu tisku prodlouží na 52 sekund. Celostránkový rastrový nebo vektorový obrázek jsme získali za 2 minuty a 8 nebo 10 sekund. Kontrolní PDF dokument s 27 stranami textu a grafiky byl zhotoven za necelých 25 minut. Celostránkové kopírování lze zadat černobíle i barevně, stránka formátu A4 byla ve středním rozlišení zhotovena za 47 sekund ve stupních šedé a za 1 minutu a 29 sekund barevně. Vestavěný skener je vhodný pro kopírování, ale jeho střední barevná odchylka 2,7 delta E přinutí uživatele provádět při práci s fotografiemi drobné korekce. Náhled strany A4 skener zpracoval za 13,5 sekundy, sejmutí dokumentu A4 v nastavení 300 ppi trvalo 41 sekund černobíle a 55 sekund barevně. Fotografie rozměru 13 x 18 cm v nastavení 1 200 ppi byla naskenována za 1 minutu a 45 sekund. Výrobek si díky nízké ceně 3 017 Kč může najít mezi domácími uživateli spoustu příznivců.

HP PSC 1315

Další multifunkční produkt s logem HP je o 1 500 korun dražší, při práci je však rychlejší, neboť může za minutu zpracovat 17 černobílých či 12 barevných výtisků formátu A4. Zařízení je připraveno pro přímý tisk fotografií z připojeného digitálního fotoaparátu. Konektor pro spojení je vyveden na levé přední straně v blízkosti vstupního a výstupního podavače papíru. Pracovní rozlišení tiskové mechaniky i vestavěného skeneru je shodné s modelem HP PSC 1215. Softwarová výbava je totožná s dříve popsaným modelem, k výrazným změnám však došlo u ovladače tiskárny. HP PSC 1315 naštěstí nespoléhá na vlastní inteligenci, ale ponechá na uživateli, zda si nastaví zhotovení tisku ve všech barvách nebo zda zvolí černobílý tisk. I volba monochromatického zpracování dokumentu je dále rozdělena na rychlejší tisk jen s černým inkoustovým zásobníkem, nebo na pomalejší, ale věrnější výtisk ve stupních šedé, při kterém jsou černé kapky doplňovány soutiskem zbývajících inkoustů CMY. HP PSC 1315 je standardně dodáván s většími zásobníky barev číslo 56 pro černou a číslo 57 pro azurovou, purpurovou a žlutou. Černý zásobník je možné volitelně zaměnit za fotografickou kazetu č. 58. Tiskárna potom pracuje se šesti barvami a zejména u tisku fotografií osob poskytne měkčí přechody tělových barev. Náklady na provoz se pohybují ve výši 1,44 Kč na stránku A4 s černobílým krytím 5 % nebo 4,20 Kč na 20 % pokrytí stejného formátu. Skener multifunkčního výrobku byl při práci rychlejší, náhled stránky A4 jsme získali za 11,7 sekundy, monochromatický obrázek A4 v nastavení 300 ppi za 24 sekund a barevný sken A4 ve stejném rozlišení za 38 sekund. Testovaný produkt měl značné problémy se správným zachováním barev při skenování a průměrná barevná odchylka 4,7 delta E nás nepříjemně zaskočila. Ručním nastavením vyvážení barev v programu HP Imaging se nám podařilo posun barev korigovat na průměr 2,3 delta E. Při kopírování stránky A4 byl HP PSC 1315 o 5 sekund rychlejší než předchozí model 1215. Tisk vícestránkových dokumentů je ve středním nastavení rovněž svižnější 27stránkový PDF dokument jsme vytiskli za 20 minut a 18 sekund. Jednostránkové dokumenty jsou ale zhotoveny stejnou nebo nižší rychlostí než u HP PSC 1215. Monochromatický textový soubor jsme vytiskli za 14 sekund, barevný text obsahující grafiku za 46,5 sekundy a maximální rozlišení u celostránkových obrázků trvalo tiskárně 2 minuty a 34 sekund. Ovladač tiskárny nabízí více možností nastavení a pro většinu úloh není třeba volit položku každodenní tisk, neboť pro běžné výtisky postačuje volba rychlého normálního tisku. Kvalita produkovaného tisku je v takovém případě dobrá a barevný výtisk může být zhotoven až o celých 10-20 sekund rychleji.

HP PSC 1215

pořizovací cena

jednoduchá obsluha

nepodporuje monochromatický tisk

vysoké náklady na tisk

Cena vč. DPH: 3 017 Kč

K testu zapůjčila firma: HP, http://www.hp.cz

HP PSC 1315

rychlejší tisk

kvalitnější tiskový ovladač

přímý tisk fotografií

vyšší barevná odchylka skeneru

Cena včetně DPH: 4 489 Kč

K testu zapůjčila firma: HP, http:://www.hp.cz

§§§§§


Multimediální centrum domácnosti

Tomáš Jirásko

C04P0436

FIC Consumer Electronic PC budou takto vypadat budoucí počítače?

Snaha vtěsnat domácí kino do domácího pécéčka je v poslední době stále patrnější a konvergence elektroniky a výpočetní techniky je jednou z vln, na níž se snaží kdekdo svézt. I když se objevila řada konceptů, není kromě výstav mnoho příležitostí takový výrobek vidět na vlastní oči, o koupi ani nemluvě. V okamžiku, kdy byl takový přístroj k dispozici i v ČR, jsme si jej tedy zapůjčili k testování.

Základem, na kterém je Consumer Electronic PC postaveno a s nímž použitelnost tohoto produktu stojí a padá, je operační systém Windows XP Media Center Edition. Tento systém uživateli nabízí dva módy klasická Windows a Media Center. Media Center nahradí známou Plochu jednoduchým rozhraním, jenž dovoluje ovládat PC pouze dálkovým ovladačem. Pro přepnutí mezi "klasikou" a MC slouží na ovladači zelené tlačítko s logem Windows. Úkolem Windows XP MCE je vytvořit z PC multimediální zařízení, jehož ovládání je stejné jako u videa či hi-fi věže. Přestože Microsoft odvedl vcelku slušnou práci, je patrné, že se počítalo s podmínkami, k nimž máme ještě daleko. Pomineme-li fakt, že není k dispozici lokalizovaná verze, chybí nám některé další drobnosti. Nejzřetelnější je tato skutečnost v sekci ladění TV o nepřítomnosti kabelového rozvodu, natož internetu, se primárně neuvažuje. Pro nezkušeného uživatele se tak může stát jemnější vyladění signálu televizního programu zajímavým dobrodružstvím. Práce s obrazem je asi tím hlavním, proč uživatel touží po něčem jako je CEPC. Veškerý televizní signál prochází přes pevný disk, a tak je k dispozici "cache" sledovaného programu (lze se vrátit k určitému okamžiku), MC neumožňuje práci s "několika" TV/FM tunery. Není tedy možné sledovat program a současně nahrávat jiný, tak jako u klasických videorekordérů, ani nahrávat televizní vysílání a zároveň poslouchat rozhlasový přenos hudby. Kvalita záznamu provedeného v reálném čase má rovněž rezervy, po experimentování s volně dostupnými kodeky se totiž záznam zlepšil. V nabídce MC opomíjejí i takovou samozřejmost, jako je práce se ShowView či VPS. Naopak z uživatelského hlediska je příjemnou změnou volba stanic přes graficky provedené rozhraní, stejně jako práce s knihovnou médií. FM tuner by si ovšem zasloužil o něco více pozornosti, alespoň práce s RDS by neškodila.

Z hlediska samotného hardwarového řešení nás překvapila absence SCART konektoru a v našich končinách netypický F-konektor pro připojení TV antény (součástí prodejního balení by měla být redukce na koaxiál). V sestavě je bezdrátová klávesnice i myš, nicméně ty je nutno s počítačem synchronizovat. Přestože je zákazník na tento fakt upozorněn, neškodilo by připravit pro první zapnutí tutorial, který by se automaticky spustil a provedl uživatele připojením periferií. Zároveň by si tak v podstatě vynutil provedení i některých dalších konfiguračních úkonů. I když jsou na klávesnici ovládací prvky jako na dálkovém ovladači, příliš je nevyužijete klávesnice a myš mají při "dobrém počasí" dosah 2 metry, což pro sledování televize nebo internetu z pohovky není úplně to pravé ořechové. Hlučnost samotného přístroje je na úrovni tiššího PC, nicméně pro noční sledování TV by stálo za to ještě několik decibelů ubrat.

Veškeré funkce, jež CEPC přináší, je schopen zkušenější uživatel do svého standardního počítače přidat sám již nyní (externí/interní tunery, software třetích stran apod.) nezřídka však za cenu dlouhého experimentování a častých problémů, jež přinášejí upgrady jak softwaru, tak i hardwaru. FIC CEPC ukazuje jednu z možných cest, jakými se mohou domácí PC ubírat. Obrovskou předností tohoto řešení je provázanost jednotlivých komponent se softwarem a jejich integrace. V současné době je ovšem překážkou v jeho plném využití jako počítače pro celou rodinu především absence lokalizovaných Windows XP Media Center, společně s malou nabídkou možností jednotlivých prvků. Na závěr nezůstaneme dlužni popis hardwarových částí sestavy. Vestavěný 3GHz procesor Pentium 4 HT (800MHz FSB) na desce s čipsetem 865PE doplňovalo 512 MB paměti DDR 333. Grafická karta AGP 8x ATI 9200 přenášela obraz na 17" LCD panel s rozlišením 1 280 x 768 (poměr 16 : 9). Pevný disk s kapacitou 120 GB se může zdát dostatečným pro zachytávání videa, přesto zákazník přivítá i DVD?RW mechaniku. V přístroji je zabudována čtečka paměťových karet pro standardní formáty, komunikaci s okolím zajišťuje 10/100 ethernetová přípojka i Wi-Fi 802.11g. Nenachází-li se ve vašem okolí žádná rychlá síť, přijmete s povděkem i připojení pomocí modemu. Rozměry činí 560 x 380 x 240 mm a jeho doporučená cena by neměla přesáhnout 59 990 Kč včetně DPH.

FIC CEPC

zajímavé technické řešení

široké možnosti připojení

nelze zachytávat TV a FM současně

chybějící lokalizace

Cena vč. DPH: 59 990 Kč

K recenzi poskytla firma: FIC CZ, http://www.fic.cz

§§§§§


Osvěžení prezentací

Jaroslav Kasal

C04P0425

Lumens DC150 lampička s obrazovým snímačem

Prezentační technika na sebe bere někdy roztodivné podoby, dokazuje to i existence množiny zvláštních zařízení, které se nazývají (hezky česky) vizualizéry. Mezi poslední přírůstky do této zatím nepříliš početné rodiny patří i produkt prodávaný pod značkou Lumens. Digitální vizualizér, jenž jsme měli možnost vyzkoušet, vlastní modelové označení Lumens DC150 a představuje vyšší třídu, o čemž nás ostatně přesvědčil při testech. Nejprve však zhodnotíme design. Produkt je vyroben v červené lesklé lakované barvě, která je slušivá, nicméně asi i ona společně s konstrukcí zařízení napomáhá dojmu, že celý výtvor je pouze komplikovanější zdvojená stolní lampička na stavitelných ohebných ramenech. Pravda je trochu jinde. Spodní (kratší) rameno skutečně nese zářivkové světlo se studenou katodou. Slouží pro nasvícení snímané scény a je možné jej kdykoliv vypnout či zapnout. Světlo výkonově dostačuje a jeho přítomnost je velmi užitečná. Vrchní (delší) rameno nese na konci samotnou kameru s 1/3" CCD prvkem s progresivním (neprokládaným) snímáním scény, což je pro tyto účely vhodné. Prvek dokáže zpracovávat obraz až v rozlišení 1 077 x 788 bodů při patnácti snímcích za sekundu. Pěkné je, že kryt kamery obsahuje svítící laserové diody, které červenými tečkami přibližně rámují snímanou scénu a napomáhají uživateli při manipulaci s ramenem a nastavování správné pozice kamery. Stejně jako lampičku je možné libovolně zapínat nebo vypínat i laserovou navigaci. Objektiv kamery obsahuje otočný kroužek, jehož pomocí lze obraz manuálně ostřit. Až patnáctinásobný zoom je dostupný pomocí ovládacích prvků, např. na dálkovém ovladači, nebo přes OSD, kterým je zařízení také vybaveno.

Spodní podstavec je vybaven velkým množstvím konektorů. Vyjma napájení z elektrické sítě zde naleznete Cinch (RCA) kompozitní výstup videa (volitelně PAL nebo NTSC), VGA (15pin D-sub) a dokonce i DVI s plně digitálním signálem. Na těle produktu je možné najít i USB zdířku, kterou propojíte vizualizér s PC a můžete jej řídit softwarově, například je možné zaznamenávat snímky do počítače. Pokud budete chtít využít služeb zařízení bez připojeného počítače, máte také možnost pořizovat statické snímky. Do interní paměti se jich v plném XGA rozlišení vejde asi 32. Pomocí menu a ovládacího otočného tlačítka nebo se šikovným dálkovým ovládáním není problém snímky pořizovat, přehrávat, mazat či ovládat veškeré funkce a volby vizualizéru, které nabízí. Těch je dost a jsou intuitivně dostupné v obrazovkovém menu.

Celkově lze Lumens DC150 ohodnotit kladně, otázkou zůstává, zda si za nemalé peníze raději nekoupit klasickou mini DV kameru, která je sice pro účely vizualizace jistě méně vhodná, ale její využití je bezesporu univerzálnější.

Lumens DC150

variabilní řešení vyšší cena

Cena vč. DPH: 47 588 Kč

K testu zapůjčila firma: Umax

http://www.umax.cz

§§§§§


Televize na cestách

Václav Maletínský

C04P0433

Externí televizní tunery pro USB 2.0

Nedávno zveřejněný test interních televizních karet se u vás setkal s velkým zájmem a poštou nám přišlo několik žádostí o pokračování, které by se týkalo externích produktů. Proto se problematice příjmu televizního signálu věnujeme i v tomto článku. Pro krátký test jsme vybrali dvě zařízení od společností Transcend a Leadtek. Obě patří do segmentu levnějších výrobků, které pro svou činnost nezbytně vyžadují počítač. Neznamená to však, že uživatel při sledování televize na PC musí neustále klikat na pracovní ploše počítače myší na běžící software. Každá externí karta je vybavena dálkovým ovládáním, které všechny úlohy jako přepínání kanálů, volbu hlasitosti či spuštění nahrávání zastane stejně dobře. Transcend TV-Box USB 2.0

Tato externí televizní karta potřebuje pro správnou činnost počítač s dvojicí volných USB portů. Jeden port specifikace USB 1.1 nebo 2.0 slouží pro připojení napájení, druhý USB 2.0 pak přenáší data mezi kartou a PC. Použití dvojice USB 1.1 zásuvek není zcela vyloučeno, ale televizní obrazovka na pracovní ploše operačního systému zvládne v takovém případě jen rozlišení 320 x 240 bodů a uživatel bude ochuzen o funkce zachytávání videa. Při předpokládaném připojení USB 2.0 je možné pracovat s rozlišením 720 x 576 bodů, a to jak při sledování TV, tak při zachycení obrazu. Televizní karta s rozměry 154 x 84 x 39 mm a hmotností 195 gramů je v prodejním balení dodávána s dvojicí USB kabelů, redukcí S-video pro připojení externích zařízení a s propojovacím audiokabelem. Čelní kryt z průsvitného fialového plastu zakrývá kontrolní diodu a čidlo infraportu. Levá boční strana obsahuje napájecí konektor, USB a audio zásuvku, v zadní části je vyveden vstup pro anténu a konektor S-video. Instalace softwarového vybavení netrvá déle než 10 minut, ovladač WindDVR pro naladění televizních stanic, změnu jasu, kontrastu a vyvážení barev je současně nástrojem pro zachytávání videosekvencí a jejich přehrávání. Naladění televizních stranic by podle prodejce nemělo trvat déle než 2 minuty. V době testu jsme použili automatické nastavení pro ČR, avšak na kabelovém rozvodu UPC se podařilo nalézt jen 13 ze 38 programů. Při automatickém ladění na všech dostupných pásmech jsme dokázali naladit všechny programy, avšak procházení a jemné automatické vyrovnání příjmu trvalo 42 minut. Seznam stanic je možné uložit do samostatného souboru, tuto vlastnost uživatel uvítá zejména při přemisťování počítače a externí karty v několika lokalitách (domácnost, chata atd.) Kvalita obrazu výrazně nevybočila z průměru dříve testovaných interních zařízení, software WinDVR při spuštění TV na testovacím počítači s procesorem Athlon 1900 a 512 MB paměti nabíhal 5-7 sekund. Transcend TV-Box USB 2.0 se prodává za 2 590 Kč a je na něj poskytována dvouletá záruka. Díky menším rozměrům jej můžeme doporučit zákazníkům, kteří chtějí sledovat televizní vysílání na svém notebooku a kartu budou častěji s přenosným počítačem přenášet.

Leadtek Winfast TV USB II

Druhé zařízení v našem testu vyrábí společnost Leadtek a na českém trhu je stejně jako výrobek Transcend jen několik týdnů. Model Winfast TV USB II je o něco větší než předchozí produkt a může být položen na stůl nebo postaven na dodávaný chromovaný stojan. Na přední straně TV karty se nacházejí tři kontrolní diody a IR čidlo, zadní strana je vyhrazena pro připojení samostatného napájení, antény, audiokabelu, USB 2.0 a konektoru S-Video. Programová výbava zahrnuje ovladač WinFast PVR pro nastavení televizních stanic, jemné ladění a změny obrazu (jas, kontrast, barvy, nasycení). Leadtek Winfast TV USB je vybaven i FM tunerem a pro naladění a následný poslech nebo zaznamenání rozhlasového vysílání se používá stejné programové vybavení. Kromě ovladačů pro TV a FM modul jsou na samostatných kompaktních discích dodány také programy Ulead Video Studio 7.0, DVD MovieFactory 2.0 Ulead Cool 3D 3.0 pro editaci videa a vytváření VCD/DVD/SVCD disků. Ladění a uložení televizních či rozhlasových stanic nám při testu trvalo 32 sekund, nepotřebovali jsme při něm funkci jemného nastavení kanálů, pro správné rozpoznání všech stanic kabelové televize jsme však museli změnit region ČR na Švýcarsko nebo Anglii. Obraz byl lepší než v případě dříve popsaného produktu a snese srovnání s výkonnými interními televizními kartami. Zachycení videosekvencí nebo rozhlasu je díky přednastaveným nebo samostatně vytvořeným profilům grabování snadnou záležitostí. Program se na obrazovce počítače objeví do 2 sekund po kliknutí na ikonu ovladače nebo stisku tlačítka dálkového ovládání. Externí televizní karta společnosti Leadtek je o několik stokorun dražší a větší než konkurenční Transcend TV-Box, ale na testovacím počítači si se zobrazením poradila lépe. Můžeme ji tedy doporučit těm, kteří před úsporou finančních prostředků dávají přednost kvalitě.

Transcend TV-Box USB 2.0

malé rozměry

pořizovací cena

připojení ke dvojici USB

pomalé ladění TV stanic

Cena vč. DPH: 2 590 Kč

K testu zapůjčila firma: Worldimage,

http://www.worldimage.cz

Leadtek Winfast TV USB II

kvalita obrazu

TV a FM tuner

větší rozměry Cena vč. DPH: 2 831 Kč

K testu zapůjčila firma: Elap, http://www.elap.cz

§§§§§


Šikovné pouzdro na filmy

Tomáš Varoščák

C04P0333

MSI Mega Cache 15 malé rozměry, větší kapacita

Stále větší objemy dat, které je nutno přenášet mezi počítači, posunují stejně jako technologický pokrok hranice možností přenosných médií. Zatímco před několika lety se většina dat přesouvala po disketách, v dnešní době je stále více vidět mezi běžnými uživateli rozšíření flash disků. Klasické "klíčenky" s kapacitou 16, 32 a 64 MB bohatě postačí na transport textových souborů, excelových tabulek či prezentací a komu je i to málo, může si připlatit a dostat se až přes kapacitu 1 GB. Takové flash disky ale stojí pět a více tisíc, což rozhodně není málo. Pokud tedy potřebujete přenášet více než 1 GB dat, může být pro vás řešením nový produkt s označením Mega Cache 15 od společnosti MSI. Jde o sympatickou stříbrnou hliníkovou krabičku o rozměrech 58 x 70 x 13 mm a hmotnosti 57 g, v jejíchž útrobách se ukrývá miniaturní pevný disk s kapacitou 1,5 GB. Při prvním setkání s tímto zařízením by se mohlo zdát, že stačí jen vzít kabel a připojit jej k PC. Jenomže Mega Cache 15 žádný kabel nepotřebuje. Ve spodní čtvrtině je totiž ukryt USB konektor upevněný na kloubu, který lze snadno vyjmout a otočit až o 180 stupňů. Vzhledem k délce konektoru a možnostem jeho natočení nebude zřejmě problém připojit Mega Cache 15 ke kterémukoli notebooku či PC. Horší situace však může nastat u dvojitých USB portů, kam se další zařízení díky šířce hliníkového obalu prostě nevejde. V tom případě ale není nic jednoduššího, než použít prodlužovací kabel, který je součástí příslušenství. Kromě otočného konektoru a nápisů na přední straně najdete na stříbrném obalu ještě úchytné poutko, zámek chránící disk před zápisem a modrou indikační diodu. Rychlost přenosu je díky podpoře USB 2.0 poměrně vysoká, 100 MB dat proteče z Mega Cache 15 do PC zhruba za půl minuty a celá kapacita je naplněna za necelých osm minut. Součástí výbavy je kromě samotného disku a USB kabelu ještě černé koženkové pouzdro.

Potřebujete-li přenášet větší objemy dat, nestačí vám kapacita menších flash disků a naopak přenosné 2,5" disky jsou pro vás zbytečně velké, může být Mega Cache 15 ideálním pomocníkem. Za 4 500 Kč získáte zajímavé přenosné médium s dostatečnou kapacitou.

MSI Mega Cache 15

design, kapacita

zásuvný USB konektor

zabírá prostor druhého USB portu

Cena vč. DPH: 4 462 Kč

K testu poskytla firma: Levi International, http://www.levi.cz

§§§§§


Projektor téměř do kapsy

Jaroslav Kasal

C04P0424

Umax Compact LX009 ultrapřenosný DLP projektor

Za poslední dobu se v oblasti projekční techniky událo mnohé. Například ceny dříve finančně nákladných zařízení klesly na velmi příznivé hodnoty. Při tom všem se však objevují i nové produkty, které jsou svými tvůrci vybavovány stále přitažlivějšími parametry. Mezi zajímavé kousky patří bezesporu i nový výrobek společnosti Umax, jež je v českých zemích známá především díky periferiím k PC, např. skenerům, LCD panelům a klávesnicím, ale i notebookům, digitálním fotoaparátům a datovým projektorům. Novinka na trhu spadá do posledně zmíněné kategorie.

Zařízení nese označení Umax Compact LX009 a je svojí konstrukcí jednoznačně zajímavé. Datový projektor je vyroben ve skutečně kompaktním provedení s rozměry 247 x 93 x 52 mm. S těmito mírami je možné produkt brát libovolně i na delší cesty a budete mít jistotu, že nebude nikdy překážet. Pokud jej ponesete v ruce, jeho hmotnost vám také nijak nepřitíží váží pouze 900 gramů.

Při trpasličích rozměrech, jimiž produkt disponuje, by se mohlo zdát, že musí být ořezán o mnoho důležitých funkcí, nicméně tomu tak není. Nativní rozlišení obrazu je XGA, tj. 1 024 x 768 bodů. Technologie použitá pro generování obrazu pochází z dílny Texas Instruments a nese označení DLP (Digital Light Processing). Překvapující je, že projektor nabízí také optický zoom. Poměr zvětšení obrazu je přibližně 1,8-2,1:1. Doporučená vzdálenost pro promítání je pak 1,5 až 5 metrů. Nicméně vyzkoušeli jsme úspěšně i jiné vzdálenosti a pokud vám nevadí příliš malý či velký obraz, není vzdálenost až tak velký problém. Ostatně i když se to nemusí na první pohled zdát, světelný výkon 1 000 ANSI lm není nijak nízká hodnota. Ve chvíli, kdy se projekční lampa zcela naplno rozsvítí, je možné sledovat obraz i bez zatemnění. Přímé sluneční světlo je však již příliš silné a obraz se stává méně jasným.

Při samotném testování jsme na zařízení ocenili jak rozměry, tak rovněž přítomnost vstupu DVI a S-Video. Klasický vstup videa v podobě Cinch (RCA) projektor nemá, což je trochu škoda, ale S-Video je přeci jen lepší. Příjemné také je, že produkt disponuje jedním malým reproduktorkem, který sice není příliš výkonný (1 W mono), ale pro nouzové účely stačí. Dobře je také navržen design projektoru a jeho ovládání, především podsvícená ovládací tlačítka na těle LX009 si zaslouží pochvalu. Ostatně celý firmware není špatný, například uživatelské profily jsou velmi přínosné. Abychom v závěru zmínili rovněž negativa, subjektivně se nám zdál větráček poněkud hlučnější, což je zřejmě způsobené skutečností, že je nutné z útrob miniaturního projektoru odvádět teplo mnohem aktivněji, než u rozměrově větších produktů. Ve finále však můžeme říci, že se projektor vyznačuje především kladnými vlastnostmi a jeho cena, i když není nijak nízká, je přiměřená.

Umax Compact LX009

rozměry, hmotnost

firmware, ovládání

větrací systém projektoru

Cena vč. DPH: 107 088 Kč

K testu zapůjčila firma: Umax, http://www.umax.cz

§§§§§


MP3 s výklopným panelem

Michal Bareš

C04P0432

Panasonic CQ-C5300N MP3 CD přehrávač do auta

Snad nejnápadnějším znakem MP3 CD autopřehrávačů značky Panasonic je otočné kolečko pro ovládání hlasitosti a modře podsvícený displej s bílými znaky. To se alespoň týká levnějších a středně drahých modelů, jelikož z těch nejnákladnějších většinou vidíme na první pohled pouze velký grafický displej.

Vraťme se ale ke "střední třídě" přehrávačů Panasonic, konkrétně k modelu CQ-C5300N. Panel tohoto přehrávače je kromě modrého displeje a podsvícení několika tlačítek vyveden v grafitově šedém a kovovém finiši a působí velmi elegantně. Oproti modelu CQ-C3300, který jsme testovali na podzim minulého roku, je displej o něco větší (pravděpodobně díky tomu, že štěrbina pro vkládání disků je schována pod panelem), ale informací, které zobrazuje, mnoho nepřibylo. Oproti strohému displeji modelu CQ-C3300, který zobrazoval pouze textové informace o skladbě, času a případně o frekvenci rádia, je zde řada grafických prvků, jež snad působí efektně, ale posluchači nepomáhají ani informačně, ani co se týče přehlednosti displeje. V porovnání s přehrávači jiných značek na tom však Panasonic není zdaleka špatně, výrobce alespoň zůstal u kombinace dvou barev, která není zbytečně křiklavá a pouťová. Na displeji tedy kromě osmi znaků najdeme sedmistupňový spektrální analyzátor, něco jako grafické zobrazení ekvalizéru, dále grafický měřič úrovně hlasitosti, indikátor zvoleného typu reprodukce (k dispozici je 6 přednastavených modů a jeden volitelný) a znaky zapnutých funkcí rádia (AF, TA, TP, Mono, Stereo, PTY, EON) a modu přehrávání disku (Random, Repeat).

K ovládání zdroje signálu, funkcí rádia a ekvalizéru slouží samostatná tlačítka, umístěná vlevo okolo otočného regulátoru hlasitosti, jenž rovněž slouží pro změnu hodnot některých parametrů reprodukce. Pod displejem se nachází šestice tlačítek pro přímou volbu uložených stanic, které při přehrávání CD slouží i k posunu po adresářích, skrolování a skenování skladeb (několikasekundový náslech jednotlivých skladeb), aktivaci náhodného přehrávání a opakování skladeb. Na pravé straně panelu se nachází panasonická pětice tlačítek uspořádaná tak, že vyvažuje naproti umístěný otočný regulátor hlasitosti. Jednotlivá tlačítka jsou určena pro posun ve skladbách, pro volbu zobrazení a podsvícení displeje (jednou z hlavních inovací je možnost změny intenzity podsvícení displeje tak, aby zbytečně neoslňoval v noci řidiče). S asi nejzábavnější novinkou se setkáme po stisknutí tlačítka vpravo nahoře, jež ovládá motorizované sklápění předního panelu. Po jeho automatickém otevření se objeví štěrbina pro vložení disku a jakmile disk zasuneme, panel se zase sám zavře. Opět se zde setkáváme s novým přístupem ke kombinaci snadného vkládání disků a dostatečné ochrany vnitřku mechaniky před prachem. Toto řešení není tak chytře jednoduché jako u Sony CDX-R3300, ale rozhodně je mnohem efektnější. Jeho výhodou je navíc to, že si řidič může sám přednastavit sklon displeje tak, aby na něj co nejsnáze viděl. Novinkou tohoto modelu je rovněž bezpečnostní indikátor v podobě blikající diody umístěné pod panelem.

Co se týče reprodukce komprimovaných skladeb, podporuje Panasonic CQ-C5300N pouze nejrozšířenější formáty MP3 a WMA, dokáže zobrazovat ID3 tagy i názvy adresářů. Podpora českých znaků existuje, ale někdy nefunguje. Při praktickém provozu se přehrávač choval výborně, a to jak z hlediska kvality reprodukce a hlasitosti (výkon 4 x 50 W), tak i co se týče ochrany proti přerušení přehrávání při otřesech. Na pražských silnicích došlo k výpadku pouze výjimečně, hlavně při delší jízdě po kočičích hlavách.

Panasonic CQ-C5300N

motorický přední panel

kvalita reprodukce

otočný regulátor hlasitosti

chybí dálkové ovládání

Cena vč. DPH: 8 995 Kč

K testu zapůjčila firma: Panasonic, http://www.panasonic.cz

§§§§§


Lynx Virtuální Pokojíček II

Lukáš Erben

C04P0430

Bohatě vybavená sestava s nově uvedeným procesorem AMD Sempron

Doslova vzápětí po ohlášení značky Sempron, pod kterou bude AMD distribuovat cenově dostupné procesory s technologií K7 a K8, dorazila do redakce první sestava značky Lynx, postavená na Sempronu 2500+.

Společnost Levi se touto sestavou snaží oslovit zejména domácí uživatele, kteří pro sebe či své děti hledají cenově dostupné řešení "vše v jednom" tedy kompletně vybavené PC, které mohou využít pro svou domácí kancelář, sledování televize a občasné hraní či práci s multimédii.

Procesor Sempron 2500+ je poněkud překvapivě osazen v základní desce MSI KT4V s čipsetem VIA. Netradičně proto, že AMD jako ideální platformu pro Sempron obvykle prezentuje nForce2 či jiné čipsety s integrovanou grafikou. Realita je ale taková, že desky s nForce2 jsou přece jen dražší než některé motherboardy postavené na čipových sadách VIA ušetřené finance výrobce vcelku moudře investoval do grafické karty GeForce FX5200, která sice také patří mezi low-endová řešení, nabízí ale kompatibilitu s DirectX 9 a pro hraní méně náročných a starších her vcelku postačuje. V počítači je osazen též televizní tuner Leadtek, faxmodem Pine a 8rychlostní DVD +/vypalovačka MSI DR8-A. V ceně sestavy jsou nejen standardní periferie, tedy klávesnice, myš Microsoft a stereofonní reproduktory, ale též tiskárna Canon i350, skener Canon LIDE20 a sedmnáctipalcový CRT monitor Sampo KM-718D. Sami bychom při navrhování podobné sestavy asi raději volili multifunkční zařízení (případně i s integrovaným faxem) a oželeli archaický interní modem.

Použitá skříň nabízí přední USB porty a velký počet pozic pro budoucí rozšíření (deska MSI je plné velikosti). Kvalita zpracování je poměrně slušná kabeláž ve skříni sice není estetickým dílem, vše je ale srovnané a sesvorkované, takže nehrozí uvolnění ani vypadnutí. Sestava od Levi je solidním počítačem pro domácí uživatele, které spíše než výkon zajímá šíře využití a užitná hodnota. Pamatujte na to, že Sempron používá odlišné značení modelovými čísly a Sempron 2500+ je srovnatelný zhruba s Athlonem XP 2000+ (či 2200+). Tomu ostatně odpovídají i výsledky našich testů 101 bodů v SYSmarku 2004 a necelých 5 000 bodů ve 3D Marku 2001 (tady je ale výsledek ovlivněn především grafickou kartou). Vzhledem k bohaté výbavě a ceně je ale výkon sestavy Lynx "Virtuální pokojíček II" naprosto adekvátní počítač navíc nabízí dostatečný prostor pro případný upgrade grafiky, procesoru, RAM i diskových jednotek.

Lynx Virtuální pokojíček II

bohatá výbava pro práci i zábavu

výborný poměr ceny a užitné hodnoty

skener a tiskárna samostatně

Cena vč. DPH: 24 999 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi, http://www.lynx.cz

§§§§§


Více funkcí v síti

Václav Maletínský

C04P0433

Multifunkční zařízení Ricoh Aficio 1515PS

Tisk, snímání dokumentů a kopírování jsou činnosti, které bez problémů zvládne multifunkční zařízení společnosti Ricoh. Kopírování a tisk probíhají rychlostí 15 stran A4 za minutu a uživatel se může rozhodnout pro práci v rozlišení 300 nebo 600 dpi. Zařízení je dodáváno s automatickým duplexním modulem, takže dokumenty lze zhotovit na obě strany papíru. Při kopírování nebo skenování se standardně používá sklo deskového skeneru, volitelně může zákazník dokoupit i automatický podavač s kapacitou 30 listů. Skener pracuje jen v monochromatickém režimu a nabízí pracovní rozlišení do 600 x 600 ppi. V nízkém nastavení 200 x 200 ppi je možné na něm skenovat dokumenty rychlostí až 22 stran za minutu. Ricoh Aficio 1515PS je přizpůsoben pro provoz v počítačové síti a pro komunikaci s PC používá ethernetovou zásuvku. K připojení lze ale využít také USB 2.0 rozhraní nebo volitelný paralelní port, případně i Wi-Fi. České programové vybavení pomůže zákazníkovi rychleji pochopit nastavení tisku i skenování. Obsluha si může nastavit vlastní profily pro svižnější práci nebo vybírat z předvolených možností. Nabídka sice není výrazně široká, ale zahrnuje většinu běžných voleb pro práci v kanceláři, ať již jde o přesné uložení sejmutého dokumentu do adresáře na pevném disku, nebo převod textu do elektronické podoby. Většinu úkonů kopírování nebo skenování lze řídit z pracovní plochy počítače, je však možné dojít k multifunkčnímu zařízení a jednotlivé kroky provádět pomocí přehledného ovládacího panelu s displejem a rozměrnými tlačítky.

Ricoh Aficio 1515 PS je dodáván s ovladači PCL 6, PS 3 a s firemním RPCS, který v podstatě předchozí drivery kombinuje. Zajímavostí výrobků Ricoh je programová nadstavba Desktop Binder, určená pro efektivnější tisk kancelářských úloh. Po otevření aplikace Desktop Binder je možné kombinovat textové a tabulkové dokumenty, přidat prezentace a vše uložit do samostatného svazku. Při následném tisku není třeba spouštět postupně Word, Excel a PowerPoint, ale stačí jen kliknout na ikonu s názvem vytvořeného svazku. Aplikace pak samostatně dokumenty zkompletuje a vytiskne. Desktop Binder může být provázán s další užitečnou aplikací ScanRouter a přijímat tak dokumenty zasílané ze skla skeneru i z automatického podavače předloh.

Při testu nás zajímala rychlost tisku jednostránkových i vícestránkových úloh a samozřejmě i doba potřebná k sejmutí dokumentu nebo zhotovení jeho kopie. Díky vestavěné paměti 192 MB nedokáže rozlišení 300 x 300 nebo 600 x 600 dpi zařízení výrazně zpomalit. Veškeré tiskové úlohy jsme dokončili za 11,4-12,7 sekundy a tisková mechanika při práci výrazně nerozlišovala jednoduchý text od celostránkového rastrového obrázku. Krytí barev v šedé škále bylo velmi dobré a fonty písma i kontrolní čáry vektorové růžice byly vytištěny přesně. Kopírování trvalo 16-17 sekund podle toho, zda jsme požadovali standardní kopii nebo vyšší kvalitu (vhodné jen pro kopírování obrázků). Rychlost skeneru nás příjemně překvapila, náhled stránky A4 jsme získali za 4,5 sekundy a finální snímek za 5,2-11,5 sekundy (rozlišení 200 x 200 až 600 x 600 ppi). Méně radosti jsme měli z celkové pořizovací ceny 46 172 Kč. Ricoh Aficio 1515PS naštěstí pracuje velmi levně, na stránku A4 s 5% pokrytím vystačí jen s 0,31 Kč a úsporný provoz předčí většinu obdobných zařízení na našem trhu.

Ricoh Aficio 1515PS

rychlost skenování a tisku

provozní náklady

kvalitní programové vybavení

pořizovací cena

Cena vč. DPH: 46 172 Kč

K testu zapůjčila firma: Impromat, http://www.impromat.cz

§§§§§


Elegantní rychlík

Václav Maletínský

C04P0437

Laserová tiskárna Lexmark E232

Zařízení, která vám v krátkém testu představíme, svou pořizovací cenou vyhoví domácímu použití, výkonem ale může směle konkurovat tiskárnám určeným pro náročnější kancelářský provoz. Novinka společnosti Lexmark monochromatická laserová tiskárna s označením E232 totiž pracuje v hardwarovém rozlišení 600 x 600 dpi, které je technologií vyhlazování vylepšováno na třídu 2 400 x 600 dpi. Za minutu dokáže vytisknout 21 stran formátu A4. Černostříbřitá barevná kombinace této tiskárně sluší. Kontrolní diody a dvojice ovládacích prvků jsou zasazeny do pravé strany čelní části. Spodní automatický podavač papíru má kapacitu 250 listů a může být volitelně rozšířen o další zásobník pro 550 archů. Pro média vyšší gramáže je určena štěrbina v čelní stěně. Výstupní horní podavač postačuje k uložení 150 výtisků. Tiskárna je vybavena procesorem s frekvencí 200 MHz a 16 MB paměti (max. 80 MB). Komunikaci s PC zajišťuje paralelní rozhraní a USB 2.0 zásuvka. Za příplatek je možné doplnit i ethernetové připojení a využít tak tiskárnu v síti. Ovladače PCL 6 jsou připraveny pro systémy Windows od verze 98 SE, k dispozici jsou také drivery pro Mac OS 8.6 nebo novější verze a nechybí ani podpora pro Red Hat Linux 7.3 a vyšší či SuSe Linux od verze 8.0. Maximálnm měsíční zatížení je 10 000 výtisků. Provozní náklady zahrnují toner pro 2 500 výtisků a obrazový válec s životností 30 000 výtisků. Bohužel náklady jsou nebývale vysoké a pohybují se na hranici 1,37 Kč na stranu A4 s pokrytím 5 %.

Vzhledem k deklarované rychlosti nás zajímaly výsledky testů. Ovladač PCL 6 nabízí 3 stupně rozlišení od 600 x 600 přes 1 200 x 600 až po 2 400 x 600 dpi, ukryté pod názvy Draft, Normal a Best (testovaný vzorek nebyl vybaven českým překladem). Doba prvního výtisku se u textového dokumentu s drobnou grafikou pohybovala v rozmezí 11,2-12,3 sekundy a při tisku vektorové celostránkové grafiky jsme čekali 15,7-17 sekund. Nejvíce času zabrala rastrová fotografie formátu A4 výtisky v různých nastaveních kvality opustily tiskárnu za 18-25 sekund. Tiskárna bez problémů dosáhla uváděné rychlosti opakování, tedy 21 stran A4 za minutu, celkem dobře zvládla i tisk 27 stran kontrolního PDF souboru. Na tuto úlohu potřebovala 1 minutu a 44,8 sekundy. Kvalita tisku byla na velmi dobré úrovni, kompromisem rychlosti a přesnosti zpracování je volba nastavení 1 200 x 600 dpi.

Lexmark E232 se může stát rychlým pomocníkem pro kancelář i domov. S výsledky testu jsme byli velmi spokojeni, podstatné výhrady máme jen k vysokým provozním nákladům.

Lexmark E232

rychlost tisku

design

pořizovací cena

provozní náklady

Cena vč. DPH: 6 051 Kč

K testu zapůjčila firma: CEEMark, http://www.lexmark.cz

§§§§§


Čas na devatenáctku

Tomáš Jirásko

C04P0439

Philips Brilliance 190P a Samsung SyncMaster 193P

Trhu LCD displejů vévodí 17" modely, které dnes uživatelům nabízejí nejlepší poměr cena/výkon. Při nižší ceně navíc mají shodné nativní rozlišení jako 19" protějšky (1 280 x 1 024 bodů), ovšem jejich čas se krátí a brzy uvolní místo o dva palce větším kolegům. Větší pracovní plocha představuje výrazně lepší komfort pro práci a přechod z 17" na 19" panel je velice zřetelný, neboť obrazovka vyplní v podstatě celé zorné pole. Zároveň nelze opomenout fakt, že při orientaci monitoru do polohy "portrét" dostanete na obrazovku celou stranu A4. Dvojici monitorů o této úhlopříčce, i když koncepčně rozdílných, jsme se proto rozhodli otestovat.

Philips Brilliance 190P a Samsung Sync-Master 193P toho na první pohled nemají mnoho společného. Philips se drží klasického designu s integrovanými reproduktory, v případě Samsungu jde o stylistické ztvárnění, jenž upoutalo řadu návštěvníků letošního CeBITu, nicméně styčné plochy samozřejmě nalezneme. Jde především o shodné rozlišení 1 280 x 1 024, rozteč bodů 0,294 mm a pivot tedy řešení umožňující díky otočnému kloubu z "krajiny" přetočit displej na "portrét", a totéž provést s orientací obrazu. Oba monitory nabízejí vstup přes konektor D-Sub i DVI-D. Bohužel ani u jednoho z nich nenalezneme USB porty. Philips, jenž vsadil u modelu 190P na klasičtější řešení, umožňuje uživateli ovládat nastavení parametrů monitoru šesticí tlačítek (on-screen menu, dvě přímá tlačítka pro jas, dvě pro hlasitost reproduktorů), doplněné o tlačítko LightFrame režimu (celá obrazovka).

Samsung s ohledem na ultratenký design umístil na monitor pouze jedno tlačítko, a to vypínač. Veškeré parametry lze ovlivňovat pouze softwarově, přes utility MagicTune (jas, kontrast, rozlišení, fáze apod.) a NaturalColor, která slouží k nastavení barevného profilu (teplota, saturace, gamma křivky).

Obraz Philipsu 190P je ostrý, základní parametry displeje jsou kontrast 700 : 1 a jas 300 cd/m2. Barevné podání je dobré, obrazový výkon chvályhodný. Přechody mezi barvami jsou hladké, pouze v analogovém režimu se objevily malé problémy při vykreslení světlých odstínů šedi. Hráče akčních kousků ovšem nepotěší odezva, byť se pohybuje pod 25 ms.

Samsung 193P nabídne kontrast 800 : 1 a jas 250 cd/m2. Obraz je ostrý, dobře kontrastní, s jemným vykreslením a věrností barev. Podobně jako u Philipsu se i zde objevilo malé zaváhání v analogovém režimu horší plynulý posun obdélníku při rychlosti vykreslení 600 pixelů za sekundu, ovšem při 800 pixelech za sekundu se problém již neprojevil.

Kromě standardní úpravy obrazu nabízí Philips i technologii LightFrame. Toto řešení automaticky "vylepší" kvalitu obrazu několikanásobným zvýšením jasu, úpravou kontrastu a podobně. Funkci lze použít jak na celou obrazovku (tlačítko v levé dolní částí monitoru), tak i na vybranou oblast. Brillance 190P disponuje i dvojicí integrovaných reproduktorů, snažících se dojem z poslechu příliš nepokazit. Designérům se podařilo potlačit samovolné rezonance, jimiž vestavěné reproduktory mnohdy trpí, a výsledek je uspokojivý. Ve výbavě bychom přesto uvítali tlačítko Mute, které umožní rychle vypnout zvuk. LCD panel Samsung nemá standardní ovládací prvky, ale je koncipován tak, aby funkce tlačítek přebral software. Ten si s nastavením obrazu dobře poradí již při první "kalibraci" a umožňuje hladkou tvorbu profilů. Nabídne i velice dobrý čas odezvy 20 ms, což stačí i akčním hráčům. Neméně významným přínosem pro uživatele je kromě obrazového výkonu možnost jeho polohování a velké úhly viditelnosti. Displej lze posadit spodní hranou až na desku stolu, a to bez obav o poškrábání. Monitor má právě pro tyto případy na hraně gumový pruh. Úhly naklonění ve směru k sobě a především od sebe jsou fascinující. Monitor lze v podstatě "zohýbat" tak, aby displej sloužil jako deska. V redakci jsme dosud neměli monitor, který by nám při psaní tak vyhovoval.

Shrnuto a podtrženo, Philips Brilliance 190P je univerzální monitor, jenž vyjde parametry vstříc jak práci v kanceláři, tak i potřebám CAD/CAM uživatelů, hledajících uspokojivé řešení za přijatelnou cenu. Hmotnost je 10,2 kg a rozměry činí 432 x 151 x 425.

Samsung SyncMaster 193P představuje ideální řešení pro zpracování textu či práci s tabulkami. Díky obrazovému výkonu však nezklame ani při náročnějších úkolech, jako je úprava fotografií, zhotovování výkresů apod. Hmotnost je 7,2 kg a rozměry 423 x 236 x 412 mm.

Philips Brillance 190P

jas, kontrast

absence USB

Cena vč. DPH: 23 910 Kč

K testu zapůjčila firma: Philips ČR, http://www.philips.cz

Samsung SyncMaster 193P

odezva, ergonomie

vyšší cena

Cena vč. DPH: 28 660 Kč

K testu zapůjčila firma: Libra, http://www.libra.cz

§§§§§


Nejlevnější subnotebook

Tomáš Jirásko

C04P434

Twinhead elio! 123A cenově dostupný lehký notebook

Ze Slovenska k nám doputoval notebook, který nás zaujal především malou velikostí a cenou 31 950 Sk bez DPH. Twinhead elio! 123A je osazen procesorem AMD Athlon XP-M (LV) 1500+, 128 MB RAM integrovanými na desce, grafickým adaptérem S3 Graphics ProSavageDDR se sdílenou paměti, 40GB pevným diskem a DVD/CD-RW mechanikou. Dále je vybaven interním mikrofonem a reproduktorem, k nastavení hlasitosti slouží otočný regulátor. Uživatelům nabídne trojicí USB 2.0 portů, 10/100 Ethernet a modem, VGA výstup, 3,5mm sluchátkový a mikrofonní jack i slot pro PC Card. Rozměry činí jen 240 x 290 x 24,5 mm a hmotnost 1,95 kg.

Použitý 12,1" XGA TFT LCD displej s rozlišením 1 024 x 768 se předvedl dobrou svítivostí, ovšem úhly pohledu jsou malé a barevné podání vychází příliš do studena.

Notebook má problémy s odvodem tepla. Během práce se zahřívá nejen spodek, ale i obě plochy po stranách touchpadu. Při psaní jsou tak ohřívána obě zápěstí, což může být příjemné v zimním období, ovšem jako vlastnost stroje tento jev ideální není. V okamžiku, kdy se zapne hlavní větráček notebooku, nás čeká ještě jedno překvapení. Zjistíme, že v notebooku je komár, kterého zapnutí větráčku vždy rozlítí. Pouze naštvaný komár totiž dokáže produkovat zvuk, jaký se linul z vnitřku počítače. Výhrady máme i ke slícováni, jelikož mezi baterií a tělem se nachází téměř dvoumilimetrová škvíra.

Klávesnice je s ohledem na velikost zařízení samozřejmě menší, ovšem redukce se dočkal mezerník a především funkční klávesy. Ty u písmen mají standardní velikost. Tuhost housingu je dostatečná, víko displeje se při tlaku neprolamuje.

V aplikačním testu SYSmark 2004 dosáhl Twinhead výsledku 52 bodů, což je dost málo. Rozhodli jsme se jej tedy obohatit o jeden 256MB modul (celková kapacita RAM tedy vystoupila na 384 MB) a celkový výkon se zvýšil o 15-20 procent, což již odpovídá nárokům práce s OS Windows XP a kancelářskými aplkacemi. Při testu výdrže baterií dokázal Twinhead pracovat 3 hodiny, což je v tomto případě velmi dobrý výsledek.

Kompaktní velikost a nižší hmotnost jsou tím, co bude tento notebook prodávat. Z našeho pohledu jde hlavně o náhradu psacího stroje. Ocení jej především domácí uživatelé a studenti, pro něž je nejdůležitější opravdová mobilita. Díky skromným velikostem RAM i VRAM je ovšem skutečná použitelnost notebooku omezena na běžné kancelářské aplikace (Word, Excel) a surfování po internetu.

Twinhead elio! 123A

hmotnost, velikost, cena

provozní teplota

velikost RAM, hlasitý větrák

Cena bez DPH: 31 950 Sk

K testu zapůjčila firma: Agem Computers, http://www.agem.sk

§§§§§


Užitečný rychloklíč

Michal Bareš

C04P0431

Apacer Handy Steno HT203 proklatě rychlý USB disk

USB flash disky již nejsou žádnou novinkou. Z ještě před dvěma lety výjimečné a obdivované hračky se dnes stala naprosto běžná součást počítačové výbavy. Vyrábí se v různých kapacitách, velikostech, tvarech a z rozličných materiálů, a to v takovém množství, že výrobci mají opravdu problém zaujmout zákazníka právě pro ten svůj model. Originální a zároveň logickou cestou se v tomto ohledu ubrala firma Apacer, která spojila elegantní design USB flash disku s něčím, co potřebují především profesionální uživatelé nejvíce, tedy s rychlostí. Apacer Handy Steno HT203 je totiž vybaven technologií dvoukanálového zápisu a čtení, což z něj činí v současnosti asi nejrychlejší USB flash disk na světě.

Maximální rychlost čtení udávaná výrobcem činí 20 MB/s a rychlost zápisu 14 MB/s. Přístroj jsme měli možnost otestovat a námi naměřené výsledky ukazují, že s těmito hodnotami můžeme v podstatě souhlasit. Při testu čtení jsme dokonce naměřili rychlost o něco vyšší, a to v případě načítání 100MB souboru, kdy jsme došli k výsledku 20 900 KB/s. Při čtení 26 souborů o celkové kapacitě 100 MB se Steno HT203 s 19 980 KB/s dostalo přesně na slibovanou hodnotu (kopírování v obou případech trvalo asi 5 sekund). Pochopitelně se rychlost čtení dat o dost snížila, když jsme přenášeli 2 324 souborů v celkové kapacitě 100 MB tehdy jsme zaznamenali 5 680 KB/s. Při běžné práci však takové úlohy nejsou časté.

Zápis z PC na USB disk se oproti slibované rychlosti 14 MB/s o něco opozdil. Při záznamu 100MB souboru jsme naměřili rychlost 10 800 KB/s a u 26 souborů ve stejné celkové kapacitě byl výsledek 10 650 KB/s. Pro úplnost dodáváme, že zápis 2 324 souborů se konal průměrným tempem 1 549 KB/s.

Ačkoliv rychlost je asi nejvýraznějším lákadlem, musíme zmínit i další příjemné stránky. Krytka USB konektoru je k tělu disku připevněna ocelovým lankem, takže nehrozí založení. Průhledné tělo o rozměrech 9,5 x 19 x 82 mm a hmotnosti 16 gramů je uvnitř vybaveno dvěma diodami, které uživatele informují o probíhajícím zápisu či čtení. Díky tloušťce 9,5 mm tento disk nezabírá prostor nad vedle umístěným USB portem. Součástí dodávky je dále kolébka na přibližně metrovém kabelu a software pro snadné komprimování dat, formátování disku a zaheslování.

Apacer Handy Steno HT203 je určen pro provoz pod standardem USB 2.0. Pro OS novější než Windows 98 a MacOS 8.6/9.0 nejsou zapotřebí ovladače. S linuxovými systémy si rozumí od verze Kernelu 2.4.0. My jsme měli k dispozici nejmenší vyráběnou verzi o kapacitě 256 MB, ale k dostání jsou i vyšší modely s úložným prostorem pro 512 MB a 1, 2 a 4 GB.

Apacer Handy Steno HT203

rychlost

bohatá výbava

vyšší cena

Cena vč. DPH: 2 600 Kč

K testu zapůjčila firma: Apacer

http://www.apacer.com

§§§§§


Renesance Pentia 4

Lukáš Erben

C04P427

Radikální změny pro procesory Intel

Uvedení nových čipsetů bývá jen zřídkakdy považováno za přelomový bod ve vývoji PC hardwaru. S příchodem i915 a i925 ale přichází hned několik významných změn: je tu konec éry AGP sběrnice, procesory přicházejí o své "nožičky" (jenž byly přesunuty na základní desku) a Intel končí s označováním svých procesorů pracovní frekvencí, aby nadále používal trochu nesrozumitelné číselné kódy.

ikoliv bezvýznamnou novinkou je jistě i to, že výrobce procesorů z kalifornské Svaté Kláry zaměřil svou pozornost nejen do kanceláří, pracoven a dětských pokojů, ale též do obývacího pokoje. Dvě rodiny čipsetů spolu se šesti procesory, které tvoří novou platformu LGA 775, by tak měly směřovat i do oblasti spotřební elektroniky. Vedle inovací, jimiž prošel systém integrovaného zvuku a které by tudíž měly usnadnit použití zcela běžných PC jako center domácí zábavy, se Intel rozhodl do budoucna integrovat i další technologie jako je Wi-Fi. Cílem je pochopitelně nabídnout co nejlépe vybavenou a přitom cenově atraktivní platformu (zejména pro levnější procesory Pentium 4 a Celeron), která bude svou výbavou konkurovat platformám s procesory AMD. Důležitou roli hrál pochopitelně i prostor pro další růst výkonu a uvádění rychlejších variant procesorů Pentium 4 doposud používaná patice S478 se se současnými procesory dostala na hranice svých elektromechanických možností a bylo tedy třeba vyvinout nové "uložení" pro rychlejší procesory s jádrem Prescott.

To, že Intel opouští pracovní frekvenci coby hlavní nástroj pro rozlišení (a marketing) svých procesorů, bylo známo již delší dobu. Jako první se této změny značení dočkaly mobilní procesory z řady Pentium M, u nichž byl ostatně tento krok vcelku logický, neboť díky diametrálně odlišné architektuře nejsou prostřednictvím pracovní frekvence srovnatelné s Pentiem 4 či Celeronem. Značení třímístným číselným kódem ale Intel na nové platformě zavádí i pro procesory Pentium 4 a Celeron. Nové P4 s jádrem Prescott určené pro patici LGA775 nesou označení 560, 550, 540, 530, 520. Tyto čipy přitom pracují na frekvencích 3,6, 3,4, 3,2, 3 a 2,8 GHz. V případě Pentia 4 Extreme edition pro LGA775 kupodivu Intel není konzistentní: procesoru s jádrem Northwood a dvěma megabajty vyrovnávací paměti ponechává tradiční označení Pentium 4 3,4XE GHz. Pomineme-li nejvyšší model Pentium 4 560 s frekvencí 3,6 GHz, jsou ostatní "nová" Pentia 4 jen odlišně "balenými" variantami, neboť jejich nejdůležitější parametry (frekvence jádra i sběrnice) zůstaly nezměněny. Výhody nové patice a nových čipsetů se tak zpočátku projeví pouze částečně na výraznější nárůst výkonu si bude nutné počkat do doby, kdy Intel uvede výkonnější varianty Pentia 4, případně na další revizi nových čipsetů, která bude podporovat sběrnici pracující na 1066 MHz.

Intel 925X

Pro nejvýkonnější stolní počítače či základní varianty pracovních stanic je určen nový čipset Intel 925X, který byl v minulosti vyvíjen pro kódovým označením "Alderwood". Mezi základní charakteristiky čipsetu Alderwood patří výhradní podpora DDR2 RAM a PCI Express/PCI rozšiřujících pozic. Přestože čipset pracuje i s pamětmi DDR2-533, na plné využití jejich potenciálu si patrně budeme muset počkat až do doby, kdy bude představena jeho inovovaná varianta podporující FSB 1066 MHz (paměťový řadič je pochopitelně dvoukanálový s možností adresovat až 4GB RAM). Vzhledem k tomu, že se jedná o čipovou sadu určenou i pro pracovní stanice, podporuje též kontrolu a opravu chyb ECC a podobně jako starší čipset 875 je i 925X vybaven technologií pro optimalizaci řízení datového toku mezi čipsetem a RAM to by mu mělo dávat přinejmenším v některých situacích výkonnostní náskok před levnější variantou 915. Součástí čipsetu 925X je i southbridge čip ICH6, kterému se ale věnujeme samostatně.

Intel 915

Nástupcem populárního čipsetu 865 je právě "devětsetpatnáctka". Stejně jako 865 proto existuje v několika variantách určených pro odlišné úlohy. Jedná se v podstatě o zjednodušenou variantu 925X podobně jako v minulosti i tentokrát jsou hlavní rozdíly v paměťovém řadiči a 915 tudíž nepodporuje optimalizaci výkonu ani ECC. Na druhou stranu ale 915 umí pracovat i s běžnými pamětmi DDR, což bude výhoda přinejmenším zpočátku, neboť dostupnost a cena DDR2 modulů jsou prozatím přece jen poněkud horší. Protože však DDR2 používá odlišné napájení, jsou odlišné i DIMM pozice pro tento typ paměti to znamená že typ pamětí podporovaných základní deskou bude záležet zejména na jejím výrobci. Obvykle narazíme na desky se čtyřmi pozicemi DDR či DDR2, objeví se ale jistě i mnohé desky se dvěma DDR a dvěma DDR2 sloty, které ovšem nebude možné používat současně.

Jako cenově dostupné řešení je 915 určen pro různé způsoby využití a existuje proto, stejně jako starší čipset 865, v několika variantách. Pro náročnější uživatele a hráče, kteří vyžadují samostatnou grafickou kartu, je určena zejména varianta 915P, pro levné multimediální PC do domácnosti je vhodná varianta 915G s integrovanou grafikou, kterou je možné nahradit samostatnou PCI-Express grafickou kartou, a konečně pro nejlevnější kancelářské sestavy je určen čipset 915GV, který neumožňuje upgrade na výkonnou grafiku. Integrované grafické jádro GMA900 (Graphics Media Accelerator) je poměrně moderní grafickou kartou se čtyřmi "potrubími" a hrubým výkonem 1,3 GTexelu, která podporuje rozhraní DirectX 9 a přinejmenším teoreticky umožňuje spustit i ty nejnovější herní tituly. V testech 3D Mark 2001 dosahuje GMA900 skóre okolo 6000 bodů na některé nejnovější hry tak nebude svým výkonem stačit, pro příležitostné a nepříliš náročné hraní však postačí. Příjemná je též možnost rozšířit grafický výstup GMA900 o podporu DVI (pomocí karty do slotu PCI-Express) doufejme, že výrobci základních desek ji nebudou opomíjet.

ICH6

Nedílnou součástí čipových sad 925X a 915 je pochopitelně southbridge čip ICH6, jehož úlohou je poskytovat všemožná rozhraní a komunikovat s periferiemi. ICH6 je, podobně jako jeho předchůdci, dostupný v několika variantách, které se odlišují zejména podporou integrovaného Wi-Fi (W) a Raid (R) řadiče. Na základních deskách tak lze nalézt ICH6, ICH6R, ICH6W a ICH6RW. ICH6 umožňuje na jednu základní desku osadit šest slotů PCI verze 2.3, čtyři sloty PCI Express x1 a konečně až osm USB 2.0 portů. Počet SATA kanálů byl zvýšen na čtyři a přidána byla i podpora hotplug, tedy možnost připojit či odpojit diskové jednotky SATA za chodu, zatímco klasické IDA/ATA100 rozhraní bylo omezeno na pouhý jeden kanál (určený především pro optické mechaniky). Vedle tradičních RAID konfigurací 0 (stripping pro zvýšení rychlosti) a 1 (mirroring pro zvýšení bezpečnosti) či kombinovaného 0+1 je novinkou Matrix RAID, s nímž můžete vytvořit dvě disková pole RAID 1 a RAID 0 pomocí pouhých dvou (a nikoliv čtyř) pevných disků, rozdělených na dva logické oddíly.

Varianty ICH6 označené "W" mají pochopitelně integrovánu podporu bezdrátových sítí Wi-Fi. Díky ovladačům můžete počítač používat nejen jako klientskou stanici, ale též jako přístupový bod vybavený vlastním (softwarovým) routerem. Opomenuto nebylo ani zabezpečení WEP a WPA-PSK. Podobně jako v mnoha jiných případech i u Wi-Fi ale záleží především na výrobci základní desky, zda zvolí ICH6 čip s jeho podporou a integruje na základní desku další potřebné obvody nejedná se tedy o standardní výbavu, kterou byste nalezli na všech základních deskách. Vzhledem k tomu, že jedním ze zaměření čipsetu 915 je obývací pokoj (přesněji řečeno PC jako centrum domácí zábavy), bylo nezbytné, aby se Intel věnoval vylepšení podpory integrovaného zvuku. Zastaralé standardy kodeku AC\97 tak byly konečně nahrazeny novým HDA (High Definition Audio), jehož maximální rozlišení je 24 bit/192 KHz při podpoře osmi zvukových kanálů. Na deskách podporujících HDA tak můžete přehrávat nejen Dolby Digital či DTS, ale i stopy DTS-ES či DVD Audio v plném rozlišení vlastní kvalita zvuku ale záleží především na D/A obvodech použitých na základní desce a jejich odrušení (ideální je používat digitální výstup, je li na desce integrován). Díky možnosti dynamicky přiřazovat výstupy je navíc možné přehrávat z počítače několik různých zvukových "proudů" a následně každý z nich kupříkladu reprodukovat v jiné místnosti.

Výkon

Smyslem čipsetů 915P/G/GV a 925X není poskytnout výrazně vyšší výkon, ale především prostor pro budoucí růst. Tomu odpovídají i výsledky našich testů a měření: rozdíl mezi platformami 865/875 a 915G/925X a identickými procesory Pentium 4 (byť v odlišném "balení") je v podstatě marginální, neboť se pohybuje v rozmezí dvou až čtyř procent. Svou významnou roli tu hrají i paměťové moduly DDR2 s vysokou latencí CL4 testy desek 915 podporujících běžnou DDR paměť ukazují, že současné moduly DDR2 jsou díky latenci (vybavovací době) v některých situacích pomalejší než klasická DDR paměť ta je navíc levnější a snáze dostupná. Nepříliš výrazný je konečně i rozdíl mezi dražším 925X a 915.

O poznání zajímavější je studium výkonu nového Pentia 4 560 pracujícícho na rekordní frekvenci 3,6 GHz. Tento procesor si vede velmi dobře zejména v testech content creation a v kancelářských aplikacích z hlediska běžného pracovního nasazení je momentálně patrně nejrychlejším PC procesorem. Naopak v některých jiných oblastech, jako je rendering či vědecké výpočty, si lépe vedou dražší procesory Pentium 4 Extreme Editon a AMD Opteron a konečně v případě her dosahuje výborných výsledků zejména Athlon 64.

Přinejmenším stejně důležitý jako výkon je ale poměr ceny, výkonu a výbavy. Z tohoto pohledu jsou nejzajímavější P a G varianty čipsetu 915 i díky tomu, že desky s těmito čipovými sadami mohou podporovat běžnou DDR-400 paměť, je možné v kombinaci s Pentiem 4 520 či 530 postavit cenově zajímavé PC s integrovaným Wi-Fi, RAID, osmikanálovým zvukem či grafikou.

§§§§§


Socket 939: Athlon 64 naplno

Lukáš Erben

Nová patice pro 64bitové procesory AMD

Je tradicí výrobců procesorů,

že každá nová platforma po roce (či dvou) dospívá a dostává novou patici. Tentokrát je řada na Athlonu 64 a Athlonu 64-FX.

ažili jsme to vskutku mnohokrát počínaje Pentiem (přerod ze Socket5 na Socket7), přes Celeron a Pentium III (pozvolný přechod ze Slot 1 na Socket370), první Athlon (Slot A byl nahrazen Socketem A) až po Pentium 4 (Socket 423 byl nahrazen paticí Socket 478, která bude v nadcházejících měsících nahrazena novou LGA775).

Důvody pro změny patic bývají rozličné zatímco v minulosti to souviselo se změnami napájení, integrací vyrovnávacích pamětí, optimalizací chlazení či podporou vyšších frekvencí, důvodem pro přechod od patice S754 k S939 (zkrácené označení patic obvykle používá písmeno S následované trojmístným číslem, které obvykle udává počet vodičů/pinů v patici) je výkonnější paměťový řadič nových Athlonů 64. Procesory pro patici S939 přebírají svým způsobem to nejlepší z dvou dosud existujících rodin procesorů K8 podobně jako Opteron a dosavadní Athlon 64-FX jsou vybaveny dvoukanálovým paměťovým řadičem (paměťové moduly je tedy nutné instalovat po párech), stejně jako starší Athlony 64 si vystačí s běžnými pamětmi DDR (nevyžadují dražší "registered" paměti).

Patice S939 tedy do budoucna nahradí S754 (tu používaly první Athlony 64) a částečně též S940, která bude v budoucnu používána pouze pro procesory Opteron, zatímco Athlon 64-FX se přesune na S939. Majitele desek s paticí S754 takové novinky (byť známé již delší dobu) pravděpodobně nepotěší, neboť to znamená, že v budoucnu nebudou k dispozici rychlejší Athlony 64 tohoto typu pro případný upgrade. AMD se sice nevyjádřilo oficiálně k tomu, jaký bude poslední model Athlonu 64 pro S754, obecně se ale předpokládá, že půjde o model 3700+ pracující na frekvenci 2,4 GHz.

Athlon 64-FX53 se migrací z S940 na S939 změnil jen minimálně výkon paměťového řadiče sice díky běžné DDR paměti mírně vzrostl, rozdíl v reálných testech je ale obvykle zanedbatelný. Ostatní parametry jako jsou frekvence či velikost cache (1MB) zůstaly nezměněny. V případě běžného Athlonu 64 je tomu ale jinak. Nové procesory pro S939 totiž získaly nesrovnatelně výkonnější 128bitový paměťový řadič (oproti 64bitovému u S754). AMD ale zároveň zmenšilo vyrovnávací paměť L2 na 512 kB, což má sice za následek pokles výkonu (prakticky na původní úroveň), zároveň to ale umožňuje vyrábět Athlon 64 výrazně levněji. Kromě toho tak vzniká snadný způsob, jak do budoucna odlišit běžný Athlon 64 od varianty FX (ta je vybavena dvojnásobnou vyrovnávací pamětí).

Díky tomu, že AMD již v minulosti uvedlo Athlon 64 3000+ s 512 kB vyrovnávací paměti a také proto, že modelové označení nových S939 procesorů je (s ohledem na jejich skutečnou frekvenci) odlišné kupříkladu Athlon 64 2,2 GHz pro S754 nese označení 3400+, zatímco stejně taktovaný procesor pro S939 je označen jako 3500+, vzniká v procesorech řady Athlon 64 nemalý zmatek. Připravili jsme proto tabulku, která uvádí všechny momentálně dostupné (a taktéž některé plánované) Athlony 64 tedy jejich označení, patici, pro kterou jsou určeny, a skutečnou frekvenci.

S uvedením nové patice představilo AMD i nový model procesoru Athlon 64 3800+. Jedná se o Athlon 64 s dvoukanálovým DDR řadičem (DDR 400), 512 kB L2 cache a pracovní frekvencí 2,4 GHz. Srovnání Athlonu 64 3800+ je zajímavé nejen vůči Pentiu 4 a Pentiu 4 EE, ale díky stejné frekvenci též vůči Athlonu 64-FX53. Srovnání s ostatními procesory AMD ukazuje hned několik zajímavých skutečností: za prvé, výkonnostní rozdíl mezi Athlonem 64 3800+ a Athlonem 64-FX53 je často minimální rozhodně menší, než je a v budoucnu pravděpodobně i bude rozdíl v ceně. Rozdíl půl megabajtu vyrovnávací paměti neznamená u Athlonu 64 zjevně totéž, co jeden megabajt navíc u Pentia 4 EE (ani tam ale nárůst výkonu obvykle neodpovídá rozdílu v ceně). Jinými slovy: rozhodnete-li se pro platformu Athlon 64, je v drtivé většině případů naprosto zbytečné připlácet za variantu FX. Další na řadě je srovnání s předchozími modely Athlonu 64. Doposud nejrychlejší model 3400+ pracuje na frekvenci o 200 MHz nižší, s poloviční šířkou paměťové sběrnice, ale na druhou stranu s dvojnásobnou velikostí cache. Přímé srovnání je tedy problematické (bylo by zajímavější u Athlonu 64 3500+, určeného pro Socket 939, který pracuje na stejné frekvenci jako starší 3400+, bohužel jsme jej ale neměli k dispozici). Přesto jednoduchá matematika říká, že 3800+ by měl v ideálním případě nabízet o bezmála 12 % vyšší výkon než 3400+. Zatímco kombinované herní a systémové testy (jejichž výsledek závisí nejen na CPU, ale též na discích či grafické kartě) vykazují pochopitelně mnohem nižší rozdíly potvrdí, výsledky benchmarků, které zatěžují především CPU, často nárůst 10-12 procent. Vůči dosavadním modelům Athlonu 64 se tedy značení nových procesorů pro S939 zdá být celkem v pořádku.

Jinou otázkou ovšem je, nakolik modelová čísla odpovídají při srovnání s procesory Pentium 4. Problémem, který případné porovnání komplikuje, je pochopitelně absence dostatečně rychlých Pentií 4 nejrychlejší dostupný model v době našeho testu představoval Pentium 4 3,4 GHz s jádrem Prescott, případně Pentium 4 3,4 GHz Extreme Edition (tento procesor lze ale s ohledem na cenu srovnávat pouze s čipy Athlon 64-FX) i tak jsou ale výsledky některých testů dostatečným důvodem ke zdviženému prstu. Zejména v benchmarcích testujících systémové aplikace, tvorbu internetového obsahu či práci s kancelářskými balíky (jako je SYSmark 2001 či 2004) si totiž procesory Athlon 64 nevedou tak dobře, jak bychom mohli od jejich modelových označení očekávat. V testech renderování, vizualizace, šifer či vědeckých výpočtů pak výsledky střídavě hovoří v prospěch procesorů AMD či Intel uvážíme-li ale modelové označení nejrychlejších Athlonů 64, očekávali bychom přeci jen jednoznačnější vedení těchto procesorů. AMD se sice brání tvrzením, že modelová označení slouží výhradně pro srovnání mezi procesory Athlon, tomu lze ale uvěřit jen stěží. Nové Athlony 64 3800+ a FX-53 tak sice patří mezi nejvýkonnější procesory na trhu (v některých oblastech, jako jsou herní testy, pak s přehledem vedou), modelové značení prvně jmenovaného je ale podle našeho názoru poněkud agresivní. Definitivní potvrzení či vyvrácení správnosti označení 3800+ bude ale možné až poté, co Intel uvede procesory Pentium 4 pracující na frekvenci 3,8 GHz.

Nová platforma Socket 939 pro procesory AMD Athlon 64 a Athlon 64-FX představuje evoluční, nikoliv revoluční krok. Hlavní výhodou, kterou přináší, je možnost snadného upgradu procesoru v budoucnu a inovované čipsety firem VIA a nVidia, které nabízí některá drobná vylepšení. Drobnou nevýhodou může ovšem být dostupnost levnějších procesorů Athlon 64. Cenově nejzajímavější model 3000+ je totiž v současné době k dispozici pouze pro starší patici S754. Zpočátku tak bude nejlevnějším procesorem pro nové základní desky Athlon 64 3500+, na levné S939 procesory si budeme muset počkat do konce léta, kdy by měly být uvedeny modely s jádrem Paris ("odlehčená" varianta Athlonu 64).

Nová patice se svou konstrukcí značně liší od doposud běžných ZIF (či starších LIF) uložení pro procesory: vyvedení kontaktů na procesoru již není realizováno v podobě nožek (pinů), ale pouze jako vodivé plošky. Nožky (piny) jsou nyní součástí patice na základní desce a přiléhají k vodivým ploškám na procesoru. Nevýhodou takového řešení je, že nožky postrádají "vedení" a jsou tak poměrně náchylné k případnému ohnutí či ulomení. Pokud k takové "nehodě" dojde (první zkušenosti praví, že k tomu stačí zhruba 15-25 výměn procesoru v patici), je de-facto znehodnocena celá základní deska. Běžný uživatel ale vyměňuje procesor v základní desce nejvýše dvakrát či třikrát, a tak vás toto omezení asi nemusí příliš trápit.

Nové čipsety

VIA K8T800 Pro

Čipové sady pro platformu S939 jsou v podstatě jen modernizovanými čipsety, které byly v minulosti používány na deskách s paticemi S754 a S940. Díky tomu, že paměťový řadič je u všech procesorů rodiny K8 integrován přímo v CPU, je možné čipsety použít prakticky beze změn pro jedno i dvoukanálová řešení. Mezi specifikace S939 patří podpora sběrnice Hyper Transport 1 GHz, což VIA K8T800 Pro pochopitelně splňuje. Výčet funkcí a podporovaných technologií se ale prakticky nezměnil 8x USB 2.0 port, AGP 8x slot, pět PCI slotů a čtyři DIMM sloty, jež je nutné osazovat po párech, přičemž maximální podporovaná velikost RAM jsou 4 GB. Vedle klasických ATA zařízení jsou podporována i dvě Serial ATA jednotky s možností RAID 0 či 1 konfigurace. Integrována je i podpora gigabitového ethernetu a až šestikanálového zvuku. Přestože VIA oznámila, že K8T800 Pro bude podporovat asynchronní časování PCI a AGP sběrnice (to usnadňuje případné přetaktování procesoru), přinejmenším první série nového čipsetu tuto funkci příliš dobře nezvládají.

nForce 3 250Gb Ultra

"Ultra" varianta čipsetu nForce 3 250Gb nabízí pochopitelně taktéž podporu 1GHz sběrnice hypertransport, AGP 8x slot a pět slotů PCI. I zbytek výbavy, kterou čipset nabízí, je ale poměrně bohatý. Čipset podporuje čtyři klasické ATA a až čtyři Serial ATA zařízení, která mohou být všechna konfigurována v RAID 0, 1 nebo 0+1. Čipset podporuje až osm USB 2.0 portů a gigabitový ethernet. Nechybí pochopitelně ani podpora zvuku až osmikanálového. Poměrně silnou stránkou nForce 3 250Gb je výtečná podpora přetaktování čipset zvládá asynchronní časování a (umožní-li to výrobce desky) taktéž nastavení napájení pro procesor, AGP a RAM. nVidia navíc věnovala velkou pozornost softwaru pro nastavení funkcí jako je RAID, a součástí ovladačů jsou i některé doplňky jako nativní firewall, který lze ovládat jak z pohodlného uživatelského rozhraní, tak na dálku buď pomocí remote access, skriptů či z příkazové řádky. Zajímavé je, že nForce 3 je konstruován tak, aby mohl být použit i v přenosných počítačích je tedy možné, že se s ním brzy setkáme v noteboocích či DTR systémech.

Díky paměťovému řadiči integrovanému přímo v procesorech Athlon 64 jsou rozdíly ve výkonu čipsetů obvykle marginální. To platí i pro srovnání VIA K8T800 Pro a nForce 3 250Gb Ultra. Malé rozdíly sice existují (VIA má navrch v herních testech, zatímco nForce vede u náročnějších výpočtů jako je rendering rozdíly jsou ale vskutku malé). O tom, který čipset zvolit, tak může rozhodnout i dostupnost a cena základních desek. My bychom patrně ocenili poměrně bohatou výbavu (včetně programů pro správu RAID a Firewallu) nForce 3 250Gb Ultra. V případě, že si chcete pohrát s přetaktováním, je nForce taktéž lepší volbou. Je ale dost dobře možné, že desky s čipsetem VIA budou levnější a tedy i vhodnější pro ty, kteří nehodlají provádět s počítačem žádné experimenty.

e snažší konfiguraci: pro dvoukanálový provoz už není nutné používat identické páry, ale lze například kombinovat dva moduly 256MB v kanálu A s jedním 512MB modulem v kanálu B. Řadič pochopitelně může pracovat i v jednokanálovém (64bit) režimu za cenu snížení výkonu.

§§§§§


Procesory AMD Sempron

Lukáš Erben

Seznamte se s nástupcem Duronu

Athlon je pro AMD synonymem vysokého výkonu. Síla této značky byla dokonce taková, že ji firma zachovala i pro novou generaci procesorů K8. V posledních letech byl ale Athlon též synonymem pro levný procesor. Není tedy divu, že AMD pocítilo potřebu lepší segmentace svých procesorů: jednoznačného rozdělení na ty určené nejnáročnějším uživatelům" a na "výkonné, ale cenově dostupné".odobné dělení tu sice již před lety bylo vedle výkonných Athlonů nabízelo AMD cenově dostupné Durony. Z ne zcela pochopitelných důvodů ale výrobce na značku Duron zanevřel a ta začala upadat v zapomnění. Namísto pokusu o její vzkříšení se AMD vcelku moudře rozhodlo pro nové označení: Sempron. Některá další rozhodnutí související se Sempronem ale už podle našeho názoru tak moudrá nejsou. Nejprve je třeba po Saturninovsku uvést termín Sempron na pravou míru: toto označení nesouvisí s žádnou novou technologií, vlastně ani s novým jádrem procesoru. Je to prostě jen způsob, jak prodávat existující či mírně inovované procesory pod společným názvem s novým, agresivnějším výkonnostním modelovým značením a odlišnou cenovou politikou. Jedním slovem: marketing. Pod označením Sempron se totiž skrývají jak procesory s technologií K7 tedy staré dobré Athlony XP s jádrem Throughbred B, respektive Barton s 256 kB L2 cache, tak i novější K8 s jádrem Paris tedy ořezaná varianta Athlonu 64, která nepodporuje 64bitové adresování a má pouze 256 kB L2 chache. O který procesor se jedná, lze identifikovat pouze pokud znáte jednotlivé modely (Sempron 2800+ kupříkladu používá jádro Athlonu XP, zatímco Sempron 3100+ je již odvozen z Athlonu 64). Odlišné platformy znamenají pochopitelně i odlišné patice a základní desky (Socket A a Socket 754). Pokud jste se doposud stíhali orientovat, pak vězte, že než dojde k definitivnímu doprodání zásob Athlonů XP, budou si s levnějšími Semprony poněkud konkurovat, neboť jejich modelové označení je při stejné frekvenci nižší a může tak nastat paradoxní situace, kdy Athlon XP o určité frekvenci pořídíte levněji než stejně taktovaný Sempron. Semprony nejsou pochopitelně lamači výkonnostních rekordů. Modelová označení mají za cíl srovnání s Celerony a v tomto směru slouží vcelku dobře, celkovou orientaci na trhu procesorů to zákazníkovi stejně příliš neulehčí. Srovnání v mobilním segmentu, kam také nové procesory AMD směřují, je díky Celeronu M ještě náročnější: zatímco Celeron M 335 pracuje na frekvenci 1,3 GHz, nejnižší model mobilního Sempronu (který by měl Celeronu M 335 konkurovat) nese označení 2600+. AMD bohužel zavedlo toto značení v okamžiku, kdy Intel vše dále zkomplikoval přechodem na značení třímístnými kódy a uživatel toužící po srovnání Semprou a Celeronu tak musí pro změnu zjišťovat, na jaké frekvenci ten Celeron D 335 vlastně pracuje. AMD zdůrazňuje, že Sempron je ideální platformou pro stavbu levných "multimediálních" PC. To platí pro Semprony pro Socket A, kde je k dispozici poměrně velké množství desek s integrovanou grafikou, zejména pak s čipesty nForce2. Ostatně i vzorek, který nám AMD zapůjčilo k testu, byl postaven na základní desce ASUS osazené právě čipsetem nForce2. Procesory, které nové řadě Sempron dávají skutečný smysl, jsou již zmíněný model 3100+, určený pro základní desky s paticí S754, a mobilní Semprony 2600+, 2800+ a 3000+, určené pro notebooky se S754. Jedná se o zcela nové procesory s již dříve ohlášeným jádrem Paris tedy ořezaný Athlon 64. Přes poměrně malou velikost L2 cache nabízejí tyto procesory výborný výkon (zejména ve hrách). Díky tomu, že Sempron 3100+ používá stejnou patici jako první generace Athlonů 64, nabízí také poměrně snadnou cestu k budoucímu upgradu na Athlon 64 3400+ (a v budoucnu též 3700+). Je škoda, že nVidia doposud neuvedla čipovou sadu pro Athlony 64 s integrovaným grafickým jádrem stavba počítače se Sempronem 3100 je díky tomu přece jen o něco dražší. I tak se ale jedná o jeden z nejlepších, ne-li vůbec nejlepší procesor pro domácí a herní sestavy s dobrým poměrem cena/výkon. Doufejme, že AMD v blízké budoucnosti uvede více Sempronů s jádrem K8/Paris pro stolní počítače.

Zavedení nové značky, která sjednocuje procesory určené pro méně náročné uživatele, je pochopitelné. Postup, který AMD zvolilo, je ale podle našeho názoru značně kontroverzní: spojení dvou diametrálně odlišných platforem K7 a K8 pod jednu značku, spolu s modelovými čísly, která jsou v některých případech (zejména u mobilních procesorů) doslova matoucí, vede k tomu, že skutečné novinky, tedy Sempron 3100+ spolu s novými mobilními procesory AMD získají podle našeho názoru menší pozornost, než by si zasloužily.

§§§§§


09/2003

$$$$$


Novinky


19 palců od NECu

Michal Bareš

c03p0506

Novinku v podobě 19palcového LCD displeje MultiSync LCD1980SX představil NEC. Tento monitor je určen především pro profesionální uživatele, jeho displej využívá technologii PVA TFT, má rozměry 376 x 301 mm (úhlopříčka 48 cm), svítivost 250 cd/m2 a kontrastní poměr 700 : 1. Nativní rozlišení zobrazovače činí 1 280 x 1 024 bodů (16 mil. barev), rozsah obnovovacích frekvencí se pohybuje mezi 50-85 Hz (vertikálně) a 31-82 kHz (horizontálně), úhel zobrazení činí 170 ?, součet rise a fall time rozsvícení a zhasnutí obrazového bodu představuje 10+15 milisekund a velikost tohoto bodu je 0,29 mm. Displej lze ke zdroji signálu připojit jak pomocí analogového konektoru Mini D-Sub, tak prostřednictvím digitálního DVI. Díky technologii CableComp pak lze k přenosu signálu použít kabel až o délce 100 metrů. Pro profesionální užití je určena technologie OmniColor, umožňující nastavit barevný prostor v šesti na sobě nezávislých osách, a monitor též dovoluje nastavení teploty chromatičnosti jak bílé, tak černé barvy. Displej lze nejen výškově posouvat v rozmezí 130 mm, ale je možné jej i natočit o 90 ?.

§§§§§


Čtečky Kouwell

Tomáš Bučina

c03p0507

Těžko říci, proč se současné počítačové skříně od sebe příliš neliší v praktických možnostech, jež nabízejí uživateli, ale hlavním tahounem na trhu je diferenciace v designu, často jen předního panelu. Naštěstí existuje řada produktů, které dovolují do volných prostorů mezi pozice pro mechaniky instalovat další zajímavá zařízení. Jedním z těch nejlépe vybavených je dvojice panelů KW-F7209 a KW-F7210 z dílny tchajwanského Kouwellu.

Oba modely dodatečného panelu využívajícího jednu pozici pro 5,25" mechaniky (CD-RW či DVD jednotky) slouží jako kombinovaná zařízení slučující v sobě možnosti čtečky paměťových karet, USB 2.0 rozbočovače, audiovstupu a výstupu, rozbočovače pro Firewire rozhraní, a v případě typu KW-F7210 i externího výstupu Serial ATA.

Část čtečky karet je schopna pracovat s paměťovými médii Compact-Flash typu I i II (včetně disků Microdrive), Sony MemoryStick, SecureDigital/Multimedia Card a kartami SmartMedia. Samotná čtečka je k systému připojena rozhraním USB 2.0, což garantuje maximální rychlost přístupu ke kartám, která je limitována pouze výkonem konkrétních paměťových médií.

Dvojice USB 2.0 portů s maximálním výkonem 480 Mb/s (za externě napájeným hubem, tedy bez dalšího omezení napájecího proudu pro USB zařízení) je doplněna dvojicí konektorů rozhraní IEEE 1394 Firewire s podporou rychlostí 100, 200 i 400 Mb/s. U modelu KW-F7210 se k nim přidává ještě dvojice konektorů, které dovolují v budoucnu připojit externí zařízení k diskovému řadiči Serial ATA.

Ke čtečkám je pochopitelně i CD s ovladači, které se vyplatí nainstalovat i v případě, že panel používáte v systémech s podporou Storage Class USB zařízení, tedy Windows ME, 2000 či XP. Všechny čtečky i rozbočovače pracují i bez ovladačů, avšak orientace v náhle objevivší se čtveřici nových písmenek disků, popsaných neurčitě "výměnný disk", není zcela jednoduchá. Naopak ovladače přiřadí jednotlivým slotům čtečky ve Windows ikonky, z nichž je okamžitě patrné, jaká jednotka se váže ke které čtečce. Pro připojení k USB uplinku, tedy hostitelskému systému, se používá kabel vyvedený zevnitř skříně jednou specializovanou záslepkou slotu a dále zasunutý do libovolného USB portu na zadní straně skříně.

Panely Kouwell KW-F7209 a KW-F7210 u nás distribuuje firma 100Mega Distribution a jejich koncová doporučená cena včetně DPH je stanovena na 2 280 Kč (KW-F7209), resp. 2 510 Kč (KW-F7210).her).

Odkaz: www.100megadistribution.cz

Perly od Minolty

Tomáš Bučina

Několik nových fotoaparátů připravených pro letošní podzim představila Minolta. Zatímco Dimage E323 je zástupcem entry-level třímegapixelového segmentu a na své potenciální uživatele bude útočit především snadností používání a cenou 10 990 Kč, pak nová Dimage X20 rozšiřuje řady stylových ultrakompaktů. I přes minimalistické tělo obsahuje objektiv s trojnásobným optickým zoomem, dvoumegapixelový CCD snímač, a i s nemnoha tlačítky je schopna nabídnout řadu zajímavých funkcí. Cena se bude pohybovat těsně pod 10 tisíci korunami.

Přístroj Dimage Z1 je pro Minoltu zcela novou koncepcí, kdy se pouští do vod okupovaných ultrazoomy od Olympusu či Fuji. Desetinásobný transfokátor a třímegapixelový snímač v těle s mohutným a přitom příjemným gripem k uchopení zaručují stabilitu a i přesto, že chybí optický stabilizátor, bude určitě možné pořizovat kvalitní a zajímavé snímky. K pozoruhodným funkcím určitě patří progresivní snímání, které v praxi eliminuje prodlení stisku spouště a celkové zrychlení všech běžných funkcí. Inovace jsou patrné i ve funkci hledáčku a v poloprofesionální koncepci ovládacích prvků na těle přístroje, a cena 15 990 Kč je v tomto segmentu poměrně obvyklá. Konečně poloprofesionální Dimage A1 nezapře svou podobnost s předchozí řadou Dimage 7, 7H a 7Hi opět zastupuje segment high-end zrcadlovek s nevýměnným objektivem. Mimo dokonce sedminásobného zoomu doplněného výkonným optickým stabilizátorem obrazu je vybavena také inteligentním 3D autofokusem, který je schopen sledovat nejen obraz pohybující se v hledáčku vertikálně či horizontálně, ale také vstříc či naopak vzdalující se od přístroje. Vylepšený CxProcess II analyzuje scénu a stará se o zpracování barev, kontrastu a dalších parametrů maximálně pětimegapixelových snímků.

Odkaz: www.minolta.cz

Pracant s bezdrátem

Tomáš Bučina

Uběhl už více než rok od sloučení firem Hewlett-Packard a Compaq, a po delším období bez novinek z oblasti notebooků přichází letní a podzimní smršť. Mezi modely, které si zaslouží pozornost, patří i HP Compaq nx9000.

Zajímavostí je už samotný název, ve kterém se značka Compaq stala celkovým označením notebooků produkovaných společností HP, a je tedy zřejmé, že dobudoucna se s ní budeme setkávat stále. Nová produktové linie řada "nx", je určená pro soukromé osoby a menší firmy, a řada "nc" je spíše směřována na korporátní zákazníky v krátké době vyplní mezeru v nabídce HP. Compaq nx9000 je postaven na bázi mobilního Pentia 4-M s frekvencí 2 GHz a 256 MB DDR SDRAM paměti. Místo běžnějšího čipsetu značky Intel je páteří čipová sada ATI IGP 340M, která obsahuje i grafické jádro Radeon s 64 MB dedikované videopaměti. Výkon tohoto spojení není sice takový, jaký lze získat z kombinace čipové sady Intel s diskrétní grafickou kartou ATI, ale pro zákazníky bude určitě přínosem zajímavá cena.

Vnitřní straně víka vévodí 15" displej se standardním rozlišením XGA, tedy 1 024 x 768 bodů, a pod jeho vnějším hořčíkovým krytem je umístěna anténa bezdrátového síťového adaptéru. Vzhledem k bezpečnostním předpisům především leteckého provozu, je rozhraní IEEE801.11 deaktivovatelné přímým tlačítkem na přední hraně klávesnice a samotný adaptér splňuje požadavky kladené na sítě standardu 802.11b i "prestandard g", a s výhledem na úpravu plně odpovídá nově přijaté finální verzi 802.11g.

Tlačítka a ovládací prvky, stejně jako vzhled celé klávesnice nejsou špatné, i když nelze očekávat, že nx9000 bude sbírat ocenění na designerských soutěžích. Jedná se o návrh vycházející z předcházejících modelů, zejména pak z řady Omnibook 4500, takže skalní uživatelé HP s ním nebudou mít problémy. Notebook si vás může získat řadou drobných detailů, mezi které patří dnes už pomalu standardních pět programovatelných kláves, speciální tlačítko pro vypnutí touchpadu proti nechtěnému pohybu kurzoru a také rafinované ovládání hlasitosti na straně počítače, sdružující v sobě rovněž tlačítko pro celkové ztlumení. Za zmínku stojí také oddělená plocha u touchpadu sloužící k posunu v dokumentech, ale rovněž je třeba připomenout, že funkčně shodně, i když bez viditelné posunovací plošky, pracuje také Synaptics/Alps ovladač většiny touchpadů v noteboocích.

Ke standardní výbavě modelu patří také 40GB pevný disk a zapisovací jednotka DVD/CD-RW, umístěná pochopitelně uvnitř těla notebooku, a chybí zde už poněkud zastaralá floppy mechanika. Překvapením nejsou určitě dva porty USB 2.0, síťové a modemové rozhraní a v podstatě ani konektor rozhraní Firewire, ale pozornost zaujme dvojice portů, které jsme ještě před rokem považovali téměř za mrtvou záležitost paralelní a dokonce i sériové rozhraní. Výrobci tak reagovali na nespokojenost zákazníků s úbytkem těchto portů z nových notebooků a opět je začali nabízet.

Nesmíme zapomenout ani na slabiny tohoto stroje, mezi které patří zejména vyšší hmotnost (3,4 kilogramu v plné výbavě poněkud znepříjemňuje případné cestování s notebookem na rameni), a pak také prohřešky v softwarové výbavě. Na rozdíl od starších modelů HP/Compaq, které obsahovaly plně funkční systém pro "Recovery", tedy rychlé zotavení po fatálním poškození operačního systému, je Compaq nx9000 vybaven pouze standardním CD pro instalaci Windows XP Professional. Další ovladače jsou pak umístěny na samostatném disku, a tak obnova může místo několika minut trvat i více jak hodinu.

I přes tyto detaily je HP Compaq nx9000 notebookem určeným pro zákazníky, kteří chtějí pracovat na cestách i v kanceláři a pro něž bude jejich nový stroj jediným počítačem.

Odkaz: www.hp.cz

§§§§§


Asus L5800C

Jakub Čáp

c03p0508

Společnost AT Computers uvedla na trh notebook Asus L5800C, za jehož hlavní přednosti jsou uváděny vysoký výkon, srovnatelný s klasickým stolním počítačem, bohatá výbava a patnáctipalcový displej, založený na nejnovější technologii Asus ACE View. Řešení Asus ACE (Advanced Colour-Contrast Enhancement) View je založeno na technologii IPS (In-Plane Switching) TFT LCD. Asus řady L5 je první notebook na světě, který tuto technologii používá. Asus ACE View přináší i vysoký poměr barevnosti a kontrastu. Vyššího jasu je dosaženo díky HRP (High Resolution Process) a novému podsvícení, které zvyšuje množství přenášeného světla. Mezi výhody je řazena i variabilita. Zatím si ho můžete dopřát ve dvou konfiguracích, v kombinaci s libovolným operačním systémem. Přibude i plně konfigurovatelná varianta. Při jeho objednání bude potom možné volit procesor, velikost operační paměti a pevného disku, a také typ optické mechaniky. Základní výbava Asusu L5800C zahrnuje většinu standardního vybavení. Kromě všech dnes běžně používaných portů a konektorů v něm najdete i integrovanou čtečku paměťových karet, DVD-RW mechaniku, či sériový port. Za povšimnutí stojí i pětice USB 2.0 portů, z nichž jeden je umístěn na pravém boku notebooku.

Odkaz: www.atcomp.cz

§§§§§


Krátké zprávy

Petr Felt

c03p0509

ANECT dělá pro Citibank

Společnost ANECT se na základě nové smlouvy bude podílet na budování a rozvoji komunikační infrastruktury Citibank na úrovni systémového integrátora; zajistí integraci dříve vybudovaných komunikačních systémů do datové sítě s ohledem na již vynaložené investice a bude Citibank podporovat při nasazování nových technologií.-FEL

Privátní síť výhodně

Od počátku srpna připravil T-Mobile zlevnění hovorů u služeb Privátní síť a Privátní podniková síť. Hovory uskutečněné v rámci obou služeb jsou nyní bez ohledu na využívaný tarif zpoplatněny jednotnou sazbou 1,50 Kč/min. Takovéto snížení cen znamená pro zákazníka například 62procentní úsporu oproti standardní sazbě u tarifu T20 Start, nebo dokonce 68procentní úsporu ve srovnání s programem Partner III. Služba Privátní síť je určena pro všechny zákazníky s pěti a více SIM kartami s paušálním programem. Větším společnostem s rámcovou smlouvou klíčového zákazníka nabízí T-Mobile službu Privátní podniková síť s rozšířenou funkcionalitou.-FEL

Trojnásobná rychlost

Od 15. září 2003 zvýší Český Telecom rychlost služeb ADSL na trojnásobek, a to při zachování současných cen. Zároveň se zrychlením ADSL oznámila společnost také plné uvolnění trhu s koncovými zařízeními (modemy) a nabídku tzv. samoinstalačních balíčků.

Přenosová rychlost u základní varianty služby IOL Broadband se zvýší ze současných 192/64 na 512/128, u rychlejší varianty z 320/128 na 1 024/256 (vše v Kb/s). Objemový limit pro přenesená data je stanoven na 10 GB u základní a 20 GB u rychlejší varianty připojení. Po jeho překročení bude muset uživatel uhradit 399 Kč za dalších 10 GB dat.

Přechod na rychlejší varianty připojení provede ČT bezplatně všem stávajícím zákazníkům, kteří o zvýšení rychlosti požádají prostřednictvím www.iol.cz nebo u jiného poskytovatele připojení. Zákazníci, kteří o zrychlení dosavadní přípojky neprojeví zájem, mohou využívat služby ve stávající podobě až do 31. 12. 2003, kdy bude portfolio služeb ADSL dále rozšířeno.-FEL-

OfficeConnect Wireless 11g

Společnost 3Com představila novou řadu bezdrátových zařízení 3Com OfficeConnect Wireless 11g, která plně odpovídají standardu 802.11g. Nové bezdrátové řešení 802.11g společnosti 3Com se hodí pro malé a domácí kanceláře, podniky i veřejné přístupové body. Jedná se o vysokorychlostní bezdrátová zařízení s plug-and-play instalací, která plně odpovídají standardu 802.11g s pětkrát vyšší přenosovou rychlostí, než jakou nabízí současný standard 802.11b. Navíc jsou vybavena 256bitovým šifrováním WPA (Wi-Fi Protected Access) na ochranu proti neoprávněnému přístupu k datovým přenosům.-FEL

Nové stránky Go

Internetové stránky předplacených služeb Go společnosti Eurotel Praha změnily svoji dosavadní podobu. Na www.mobilgo.cz naleznete širokou paletu služeb a praktických informací, které jsou určeny zejména pro Go zákazníky, například možnosti dobíjení Go, nejnovější Go sady, nebo Go roaming pro cesty do zahraničí. Díky přímému propojení s domovskou stránkou www.eurotel.cz mohou Go zákazníci využívat také další služby, které nejsou umístěny pod doménou www.mobilgo.cz, jako např. sponzorované a placené SMS brány, nebo nabídku služeb Eurotel MobileMedia.-FEL

Samsung se dere na trh

Jihokorejský Samsung se začíná výrazněji prosazovat i na českém trhu. Na počátku srpna byl zahájen prodej v pořadí již čtvrtého typu mobilního telefonu Samsung v nabídce operátora OSKAR. Jde o mobil Samsung SGH-C100. Společnost Kiboon Mobile, a.s., je výhradním dovozcem mobilních telefonů Samsung u nás již od léta 2002. V roce 2003 očekává prodej 100 000 kusů mobilních telefonů. -FEL

§§§§§


Krátké zprávy I.

Tomáš Jirásko

c03p0510

Hughes dodává GiTy

Hughes Network Systems (HNS), Inc., dodá českému poskytovateli telekomunikačních služeb, společnosti GiTy, širokopásmový satelitní systém Direcway, a to včetně řídícího centra (NOC) a centrální stanice (hubu).Společnost GiTy, která v současnosti poskytuje satelitní služby s využitím síťového hubu PES VSAT a vzdálených terminálů společnosti HNS, nyní zákazníkům z České republiky, Slovenska a Bulharska nabídne nové širokopásmové služby Direcway. GiTy bude poskytovat vysokorychlostní přístup na internet a obchodní videoaplikace, jako jsou distanční vzdělávání a průmyslová televize využívající vzdálené satelitní terminály DW1000 systému HNS. Nové řídící centrum umožní GiTy splnit požadavky zákazníků z řady odvětví, od státní správy přes zdravotnictví až po bankovnictví a energetiku.-TJi

Logos roste

Na 60,4 mil Kč vzrostl pololetní obrat technologické společnosti Logos. V porovnání s prvním pololetím 2002 to je téměř o polovinu více. Nárůst o 41,5 % představuje při srovnání letošních a loňských pololetních výsledků čtvrtletní obrat ve výši 39,1 mil. Kč. Za růstem stojí zejména nové zakázky z oblasti finančnictví a bankovnictví, telekomunikací a obchodu. Mezi klienty patří GE Capital Bank , Živnobanka, Českomoravská stavební spořitelna, Muzo či Jihomoravská plynárenská. Logos jako jediná společnost v ČR získala certifikát "Microsoft Gold Certified Partner for Commerce Solutions". Logos se loni umístil na 18 místě mezi 50 nejrychleji se rozvíjejícími technologickými firmami ve střední Evropě. Žebříček "Fast 50" sestavuje společnost Deloitte & Touche.

Odkaz: www.logos.cz-TJi

DECT od Philipsu

Společnost Philips přichází na trh s novým modelem bezdrátového digitálního telefonu Kala 300 a Kala 300 Vox, a to v klasické verzi jak bez, tak i se záznamníkem. Oba modely podporují identifikaci volajícího (CLIP) a příchozí hovor během probíhajícího hovoru. Oba modely obsahují dva telefonní seznamy po 20 číslech rozlišené jako seznam přátel a rodina. Seznam posledně 10 přijatých hovorů a opakované vytáčení pro 5 posledně volaných čísel ocení ti, kteří používají bezdrátový telefon k častému telefonování určitému počtu volaných. Handsfree na sluchátku je velmi dobrá vlastnost pro hlasitou komunikaci s volaným. Cena varianty základní je 2 290 Kč a 2 590 Kč za verzi se záznamníkem.-TJi

Bioscopia

Tomáš Jirásko

Bioscopia je další v řadě výukových adventur, která svým zaměřením navazuje na tituly Physikus a Chemicus.

V této adventuře jste postaveni do role mladého vědce, který musí zabránit oživení robotů v laboratoři, kde se měl změnit svět, kde se prováděly pokusy s lidskými geny a jejich implantováním do čipů strojů. Ubráníte svět, nebo zvítězí oživlí roboti a zničí lidstvo? Opuštěná výzkumná laboratoř už slouží jen jako cíl prázdninových cest a školních výletů. Na jednom z nich se stane nehoda: ze skupinky se oddělí mladá dívka, ztratí se ve spojovací štole a dostane se dovnitř Bioscopie. Aktivuje tím alarm a znovu probudí k životu nejen celou výzkumnou stanici, ale také roboty. Při pokusech o sestrojení superinteligentních robotů se vědcům pokusy vymkly z rukou. Roboti začali získávat více a více energie, začali samostatně myslet, a nakonec už své tvůrce ani nepotřebovali. Vaším úkolem je najít ztracenou dívku a znovu ovládnout umělou inteligenci.

Očekávejte velké množství úkolů a hádanek z anatomie, biochemie, genetiky, zoologie, botaniky, buněčné biologie a dalších oborů. Víte, jak vznikají bakterie? Jaký význam má včelí tanec? Co se děje při buněčném dělení? Pokud máte s odpověďmi potíže, zapomeňte na to, že budete úspěšní. Znalosti musíte umět využít. Zde s přeříkáváním pouček a definicí nevystačíte tady půjde o život. Naučná hra je velice pěkně provedena čeká na vás více než 1 000 renderovaných 3D-prostředí a bezpočet těch nejkvalitnějších animací z 3D-Studia Max. Nad celým příběhem strávíte mnoho desítek hodin. Faktografickou pomůckou vám bude obsáhlá multimediální encyklopedie s více než 100 kapitolami, citlivě implementovaná do hry.

Odkaz: www.mediatrade.com

Nejmenší Dell

Tomáš Jirásko

Pro ty, kteří se nechtějí nosit s těžkými notebooky, připravila společnost Dell Computer nový ultratenký notebook Latitude X300.

Subnotebook je osazen mobilním procesorem Intel Pentium M, který uživateli nabízí dostatečný výkon pro zvládnutí všech kancelářských aplikací, jako jsou elektronická pošta nebo prohlížení www stránek a prezentací. Stejně jako Latitude D400 je X300 vybaven externí jednotkou D/Bay, která je s notebookem propojena přes napájený USB 2.0 konektor. Tato jednotka umožňuje připojení přídavného pevného disku, DVD+RW nebo dalších druhů mechanik.

Stejnou funkčnost nabízí i přídavný modul MediaBase, který se připojuje na spodní stranu notebooku. MediaBase rozšiřuje možnosti počítače o gigabitové síťové připojení Ethernet 10/100/1000 a další porty. Uživatel tak získává možnosti stolního počítače v ultrapřenosném provedení. Dell X300 je vybaven zabudovanou podporou pro bezdrátové sítě a je standardně vybaven mobilní technologií Intel Centrino s miniPCI kartou Intel PROWireless 2100 (802.11b).

Zákazníci si mohou zároveň vybrat pro podporu bezdrátových sítí i karty Dell TrueMobile 1300 (802.11b/g) nebo Dell TrueMobile 1400 (802.11a/b/g). Dále může být notebook doplněn bluetooth kartou Dell TrueMobile 300.X300 nabízí dva integrované porty USB 2.0 a jeden port Firewire IEEE 1394 Nejtenčí a nejlehčí Dell má výšku 20 mm a váží 1,32 kg.

Odkaz: www.dell.cz

Acer TravelMate 290

Tomáš Jirásko

Acer pokračuje ve svém trendu rychlé obměny modelů, a tak nyní představil novou řadu TravelMate 290. Tyto notebooky by měly oslovit především mobilní profesionální uživatele. Řada s číslem 290 nese loga technologie Intel Centrino, která je postavena okolo procesorů Intel Pentium M s minimální frekvencí 1,3 GHz, se standardní operační pamětí 256 nebo 512 MB DDR SDRAM (rozšiřitelnou až na 2 GB), 1 MB L2 cache a 400 MHz systémovou sběrnicí procesoru. Jako zobrazovací jednotka slouží 15" displej TFT s rozlišením 1 024 x 768 bodů. Vybaveny jsou pevným diskem 30 GB a 64MB videopamětí. Notebook má integrovány jak reproduktory, tak mikrofon.

Standardní výbava zahrnuje kromě pevného disku i šachtu Acer MediaBay pro kombo DVD/CD-RW nebo kombo DVD-RW. O přístup k vnějšímu světu se starají integrovaný faxmodem V.90 56 Kb/s, síťová karta Fast Ethernet 10/100 a samozřejmě bezdrátová technologie Intel PRO/Wireless 2100 IEEE 802.11b (součást technologie Intel Centrino). Sestava portů je zastoupena třemi porty USB 2.0, paralelním, infračerveným portem, portem VGA pro externí monitor, samozřejmě RJ-45 pro LAN a RJ-11 pro modem, 32bitovým slotem PCMCIA CardBus typu II, konektorem audio in/out, Firewire IEEE 1394 a konektorem S -video TV-out. Disketová USB mechanika je pouze volitelným příslušenstvím. Notebook by měl se standardním Li-Ion akumulátorem vydržet v provozu až 5 hodin. Rozměry TM290 jsou 334 x x 276 x 32 mm a hmotnost 2,84 kg.

Na českém a slovenském trhu je dostupný model TravelMate 290LCi s procesorem Intel Pentium M 1,3 GHz, pamětí 256 MB DDR SDRAM, pevným diskem 30 GB, 15" displejem, kombinovanou DVD/CD-RW mechanikou a operačním systémem MS Windows XP Home za 37 990 Kč/53 990 Sk bez DPH, lépe vybavený TravelMate 290LMi je v prodeji za 44 490 Kč/61 990 Sk bez DPH.

Odkaz: www.acer.cz

Zrcadlovka od Nikonu

Tomáš Jirásko

V létě se vcelku logicky roztrhl s nabídkou digitálních fotoaparátu doslova pytel, a byť se většinou jednalo o řešení pro amatérskou fotografii, našly se i výjimky. Jednou z nich je i rychlá digitální jednooká zrcadlovka Nikon D2H.

V zrcadlovce je použit nový obrazový snímač architektury JFET LBCAST formátu Nikon DX s 4,1 milionu pixelů, který dle výrobce disponuje vysokou rychlostí, vysokým rozlišením, nízkou spotřebou energie a minimálním obrazovým šumem. Jeho design eliminuje nutnost mapování pixelů, a dovoluje tak okamžitý start a minimální zpoždění závěrky. Obsahuje nový tenký nízkoprůchodový filtr pro eliminaci moaré. Formát snímače DX je konzistentní se všemi ostatními jednookými zrcadlovkami Nikon D, pro zajištění stejného obrazového úhlu při použití libovolného těla Nikon. V D1H nalezneme i 11bodový AF systém s 9 křížovými obrazovými snímači. Nová technologie měření kombinuje tři separátní měřicí metody pro vylepšení vyvážení bílé barvy (AWB) a automatickou tónovou korekci (ATC) v kritických světelných podmínkách. D1H dovoluje uživateli sériové snímání frekvencí 8 obr./s v délce až 40 snímků ve formátu JPEG. Zpoždění závěrky je 37 ms, zatemnění hledáčku 80 ms.

Zrcadlovka pracuje ve třech volitelných barevných režimech dva režimy sRGB a režim AdobeRGB s širokým gamutem. Pro kontrolu obrazu slouží i 2,5" LCD displej s 211 000 pixely. Fotoaparát lze s počítačem propojit přes integrované rozhraní USB 2.0, mezi volitelnými doplňky je ovšem i bezdrátové rozhraní WR-1, kompatibilní se standardem IEEE 802.11b.

Odkaz: www.nikon.cz

Allied pro malé

Tomáš Jirásko

Společnost Allied Telesyn uvedla na trh nové přepínače navržené pro síťové systémy v maloobchodních firmách i pro aplikace v podnicích veřejných služeb, které zároveň rozšiřují nabídku pro malé a střední firmy. Jedná se o přepínač AT-8012M AT-8088 a přepínač AT-8026T. AT-8088, který nahrazuje předchozí AT-8288XL, nabídne osm 10/100TX portů, osm 100FX portů a dva gigabitové uplinky. AT-8012M disponuje dvanácti 10/100TX porty a gigabitovým uplinkem, Přepínač pracuje s podporou řízení přístupu Radius a Tacacs+. AT-8026T je vybaven čtyřiadvaceti 10/100 TX porty a dvěma 10/100/1000T porty.

Řešení vybavená technologií Enhanced Stacking je možné spravovat též prostřednictvím AT-View Plus, aplikace pro správu sítě prostřednictvím SNMP protokolu. Tato aplikace využívá technologii Java a je začlenitelná do jakéhokoliv typu stávajících SNMP řídicích platforem, např. Castle Rock SNMPc, HP OpenView, Tivoli nebo TNG od CA.

Přepínače AT-8088, AT-8012M a AT-8026T jsou dodávány s tříletou zárukou Net.Cover Basic Plus, která zaručuje výměnu vadných produktů během následujícího pracovního dne.

Odkaz: www.alliedtelesis.com

Sunnysoft Plus!

Tomáš Jirásko

Společnost Sunnysoft oznámila dostupnost nové verze balíčku aplikací Plus! for Phone Edition 1.4. Jedná se o aplikace pro zařízení typu T-Mobile MDA, Eurotel Dataphone, QTEK, XDA a další, které kombinují kapesní počítač a mobilní telefon do jednoho zařízení, a pracují na systému společnosti Microsoft. Nová verze přináší GRPS monitor, počítání znaků v SMS zprávách, exportování seznamu volání, možnost přidání čísla do kontaktu, podporu lokalizované verze zařízení a podporu obrázků u kontaktů. Pro všechny uživatele starších verzí je nová verze zdarma, avšak pro nové aktivační klíče je potřeba zaslat na e-mail, uvedený na stránkách společnosti, své stávající identifikační údaje. Po jejich obdržení a ověření je zaslán nový registrační kód.

Odkaz: www.sunnysoft.cz


Krátké zprávy II.

Panasonic Diga

Tomáš jirásko

Společnost Matsushita (Panasonic, Technics) představila dvojici nových DVD videorekordérů s vestavěným pevným diskem. Rekordéry DMR-E100H a DMR-E200H řady DIGA jsou na japonském trhu v srpnu, DMR-E100H pak bude celosvětově uveden na podzim. DMR-E100H disponuje 120GB a DMR-E200H 160GB hard diskem. U modelu E100 to představuje úložiště pro až 160 hodin videozáznamu v režimu EP. Evropská verze bude však osazena hard diskem s kapacitou 80 GB (106 hodin). Model E200 s kapacitou 160 GB pak dovoluje zaznamenat až 212 hodin.

Oba DVD videorekordéry umožňují ukládání a přehrávání digitálního videa (formáty MPEG2/MPEG4) a fotografií (formáty JPEG/TIFF). DMR-E100H a E200H dokáží zaznamenávat data ve formátu MPEG4 simultánně se záznamem dat ve formátu MPEG2 na pevný disk, a též umějí převádět záznam v MPEG2 do formátu MPEG4 a konvertovaná data uložit na SD kartu. Pro vysokorychlostní záznam z hard disku na DVD-RAM nebo DVD-R disk stačí stisknout jedno tlačítko. V režimu EP probíhá záznam rychlostí 12x (na DVD-RAM disk), resp. 24x (na DVD-R disk). Přepis hodinového programu na DVD-RAM trvá cca pět minut, na disk DVD-R dvě a půl minuty. Kopírovat lze také z DVD-RAM disku na hard disk. Vybaveny jsou i funkcí Time Slip, která umožňuje současné přehrávání a simultánní záznam a přehrávání. Tato funkce je dostupná i při používání pevného disku. Modely DMR-E100H a E200H jsou vybaveny DV vstupem (IEEE 1394). Model DMR-E200H navíc umožňuje připojení na internet prostřednictvím kabelového televizního rozvodu nebo ADSL.

Odkaz: www.panasonic.cz

ORION nová značka

Tomáš jirásko

Společnost Actebis Computer rozšířila nabídku monitorů na českém trhu o značku Orion. V nasyceném trhu by se měly tyto monitory prosadit především výborným poměrem cena/výkon. Sortiment v současné době obsahuje LCD monitory o úhlopříčkách 15" až 19", a také stále populárnější LCD televizory. Monitory Orion jsou osazovány displeji Samsung, přičemž výroba většiny modelů pro evropský trh probíhá v Dánsku.

Odkaz: www.actebis.cz

§§§§§


Lightwave 8

Lenka Karlíková

c03p0511

Nejnovější verze 3D animačního, modelovacího a vizualizačního programu byla představena v polovině prázdnin. Produkt, jenž je určen především pro profesionály, umožňuje interaktivitu modelovacích nástrojů, editoruje scény v Layoutu nebo povrchy v Modeleru, který pracuje v několika hladinách. Avšak ani začátečník se nemusí práce v této velmi silné aplikaci obávat, neboť její ovládání je automatické a intuitivní. Lightwave 8 s vylepšeným pracovním prostředím nabízí několik nových nástrojů pro usnadnění a zpříjemnění, jako nový systém pro simulace látek a měkkých těles, systém inverzní a dopředné kinetiky, aplikovatelnou dynamiku na skeletální systémy a dynamiku pevných těles (Rigid Body Dynamics). Uživatelé dále ocení zlepšení práce s postavami a jejich animace nebo vylepšený interní LScript skriptovací jazyk a API pro psaní plug-inů. Nová verze Lightwave 8 bude k dispozici koncem letošního roku.

Odkaz: www.newtek.com

TweakUI 2

Lenka Karlíková

Novou verzi TweakUI 2 pro Windows XP vydal Microsoft. Tato užitečná utilita, jež je součástí sady nástrojů PowerToys, podporuje Windows XP Service Pack 1 (a vyšší), Windows Server 2003, a po nainstalování zpřístupní nastavování skrytých možností systému, včetně nastavení myši, Průzkumníka nebo pracovní plochy. Dále například optimalizuje pevný disk při nečinnosti, obnovuje poškozené GUI, udržuje připojení i po odhlášení, kopíruje osobní nastavení na přihlašovací obrazovku, nastavuje interval, kdy spořič obrazovky nebude vyžadovat zadání hesla, a další. Tweak UI, který vám pomůže doladit uživatelské rozhraní Windows, lze stáhnout na domovských stránkách Microsoftu.

Odkaz: http://www.microsoft.com

Nero 6

Lenka Karlíková

Dlouho avizované vypuštění nové verze vypalovacího programu Nero Burning Rom 6 je konečně na světě. Tento velmi populární software s sebou tentokrát kromě vypalovacího programu přináší také několik aplikací navíc. Nero 6, který se skládá ze tří balíků, obsahuje mimo jiné pomocníky pro kompilaci CD nebo DVD, nástroje pro tvorbu, editaci videoa audiosouborů a s tím související podporu MPEG-4, a také nástroje pro testování a monitorování CD a DVD mechanik a disků. Manažer, Nero StartSmart, umožňuje jednoduchý přístup ke všem programům obsaženým v balíku. Samotný vypalovací program, jenž podporuje diskové systémy jako FAT16, FAT32, NTFS, HPFS a Linux ext2fs, žádnými výraznými změnami nepřekvapí. Obsahuje nepatrně vylepšené funkce, jako AAC Plugin nebo přidanou podporu dalších vypalovaček, a přepracovanou grafiku. Například ikony v ovládací liště jsou barevnější. Dále je rozšířen o podporu dlouhých názvů souborů v Joliet, integruje zamykání jednotek v Neru a InCD4 a podporuje vypalování až na 4 rekordéry. Nové funkce souvisejí především s videem, které zpracovává NeroVision Express 2.0. Nabízí úpravy speciálních triků a vizuálních efektů, přidávání titulků, vytváření slide show včetně stmívání a prolínání, přenášení obrázků doplněných o hudbu a podporuje formáty MiniDVD a DVD video pro DVD+R/RW. Pro přehrávání DVD je v balíku integrován přehrávač ShowTime. Začátečníci uvítají Nero Express 6, který zaujme svým jednoduchým rozhraním. Dozajista ocení jeho intuitivní ovládaní, jež je společné pro všechny aplikace. Pro práci se zvukem jsou určeny Nero Wave Editor 2, obsahující různé filtry pro editaci a záznam zvukových souborů, Nero SoundTrax pro kompilaci Audio CD nebo Nero Media Player, který přehrává soubory ve formátech MP3, AAC, WAV a Audio CD.

Odkaz: www.nero.com

§§§§§


Krátké zprávy

Ousmane Keita

c03p0512

Borland InterBase 7.1

Borland představil novou verzi svého databázového systému InterBase 7.1. Jejím hlavním rysem je podpora MS Windows Serveru 2003, čímž firma podtrhuje svou snahu podporovat vývoj pro platformu MS .NET Framework. Krom toho plně vyhovuje JDBC2, což přijde vhod vývojářům používajícím Borland JBuilder a jiná integrovaná vývojová prostředí pro Javu.-OK

SuSE Linux Desktop

SuSE uvádí na trh systém SuSE Linux Desktop, určený pro pracovní stanice v podnikové oblasti nebo státní správě. Obsahuje vlastní operační systém a zároveň přednastavené aplikace Star Office a OpenOffice, poštovní klienty (KMail, Evolution, Mozilla), internetové prohlížeče (Konqueror, Mozilla i MSIE), nástroje pro skupinové plánování i správu dokumentů. Díky emulátoru CrossOver Office 2.0 lze přímo spouštět např. jednotlivé programy z balíku MS Office.-OK

§§§§§


Krátké zprávy

Jan Šplíchal

c03p0513

Complet s Olivetti

Společnost COMPLET, spol. s r. o., zabývající se prodejem a distribucí kopírovacích strojů MITA, později Kyocera Mita, se chystá rozšířit své obchodní aktivity v oblasti kancelářské techniky o značku OLIVETTI známou značku, etablovanou především na trzích západní Evropy. COMPLET zahajuje dovoz a distribuci digitálních kopírovacích strojů černobílých i barevných, multifunkčních zařízení, tiskáren, inkoustových a laserových faxů a kalkulátorů OLIVETTI od září 2003 včetně zajištění značkového servisu prostřednictvím sítě smluvních servisních partnerů v celé ČR. -spl

§§§§§


OkiOffice 86

Václav Maletínský

c03p0514

Nový multifunkční produkt jsme objevili v nabídce společnosti Oki Systems CZ je jím OkiOffice 86, připravený pro tisk, kopírování, skenování do počítače, ale zejména pro odesílání a příjem faxů. Výrobek na trhu nahrazuje dříve prodávaný model s číslem 87, pracuje ve stejném rozlišení 600 x 300 dpi a za minutu může vytisknout 8 stran formátu A4. Pro komunikaci s počítačem standardně využívá paralelního rozhraní, volitelně může využít síťového rozhraní a pro faxový provoz také ISDN přípojku. Vstupní a výstupní podavač s kapacitou 100 a 30 listů doplňuje úložný prostor pro zpracování vícestránkových předloh. OkiOffice 86 může zhotovit 50 kopií jednoho originálu, přičemž jej dokáže zmenšit či zvětšit v rozsahu od 25 do 200 %. Vestavěný průchodový skener s rozlišením 300 x 300 dpi pracuje na 64 stupních šedé škály a nabízí samostatné režimy pro práci s textem nebo fotografií. Výkonem se OkiOffice 86 liší od svého předchůdce jen mírně dokáže tisknout nebo kopírovat jen o 1-2 sekundy rychleji. Ke změnám však došlo u ovladače, který nabízí funkce pro přímé kopírování řízené z počítače či tvorbu a úpravu telefonního seznamu pro faxový provoz. Přibyla i utilita Status Monitor, která fax, skener i tiskárnu nepřetržitě sleduje a hlásí stav v liště pracovní plochy Windows.

Odkaz: www.oki.cz

Glossmark ochrání

Václav Maletínský

Novou technologii ochrany dokumentů představili v srpnu pracovníci vývojových kanceláří společností Xerox. Podařilo se jim najít nástroj, který přispěje k potvrzení autenticity zhotovených výtisků. Technologie Glossmark využívá diferenčního lesku na povrchu vytištěného materiálu. S novým programovým vybavením, pomocí kombinace toneru, tiskového média a odstínů barev, je možné vygenerovat různé úrovně lesku na celé stránce nebo její části. Výsledek je velmi podobný hologramu, zhotovený obraz se pozorovateli mění před očima podle toho, jak natáčí papír pod dopadajícím světlem. Výroba značek je však podstatně levnější, neboť je lze vyrobit na kancelářské nebo produkční tiskárně. Technologie Glossmark může být využita pro označení důležitých firemních dokumentů, loga, pečeti či jiné značky mohou být opatřeny i datem zpracování či jménem uživatele, který materiál vytiskl. Bez pomoci speciálních nástrojů je pak velmi snadné určit, zda vytištěný list papíru je originálem, nebo jen kopií. Ochranné prvky Glossmark totiž není možné zkopírovat na zatím známých přístrojích. Technologie Glossmark je určena k ochraně dokumentů, její využití však v budoucnu může být mnohem širší. Snadno si lze představit, že proměnlivé obrazce se objeví na některých pohlednicích, plakátech, vstupenkách nebo speciálních propagačních materiálech.

Odkaz: www.xerox. cz

Novinky z dílen HP

Václav Maletínský

Přivezli jste si z dovolené nějaké obrázky v digitálním fotoaparátu, a nemáte je na čem vytisknout? Společnost HP obohatila svou nabídku o několik zajímavých modelů. Cenově nejdostupnějším výrobkem se zřejmě stane HP DeskJet 3550 s rychlostí 14 černobílých nebo 10 barevných stránek A4 za minutu. Zařízení pracuje v maximálním rozlišení 2 400 dpi, disponuje zásobníkem pro 100 listů kancelářského papíru a je vybaveno USB 2.0 komunikačním rozhraním. V produktovém portfoliu doplňuje levné tiskárny HP Deskjet 3325 a 3420. Jeho cena byla stanovena na 2 089 Kč včetně DPH. Pokud si připlatíte 700 Kč, můžete si koupit o něco výkonnější zařízení HP DeskJet 3650. Nabízí sice stejnou kapacitu podavače papíru, ale dokáže na speciální média tisknout v rozlišení až 4 800 dpi. Za minutu může v nejnižším nastavení potisknout 17 monochromatických nebo 12 barevných stránek A4. Jestliže vás zajímá ještě vyšší výkon, pak se v prodejnách poptejte po tiskárně HP DeskJet 5150. Na pracovním stole nezabere mnoho místa, její podavač je připraven pro 150 archů papíru formátu A4 a při rychlém tisku může za 60 sekund zpracovat 19 černobílých nebo 14 barevných výtisků. Nákupní cena tohoto stroje byla stanovena na 3 490 Kč. Ale tím přehlídka produktů nekončí. Pro zákazníky, kteří si kromě výkonu potrpí také na elegantní vzhled, je připravena tiskárna HP DeskJet 5652. Kombinace stříbřité a černé barvy na krytu výrobku, USB 2.0 i paralelní rozhraní, výkon 15 barevných nebo 21 monochromatických výtisků za minutu, to jsou údaje, které osloví i náročného spotřebitele. Tiskárna je standardně vybavena i duplexním modulem pro oboustranné zpracování dokumentů, volitelně může být dokoupen i další spodní zásobník pro 250 archů formátu A4. Z dosud představených novinek je toto zařízení nejdražší, v prodeji se objeví za 5 190 Kč. Všechny zmíněné výrobky pracují se čtyřmi tiskovými barvami, černý zásobník však může být vyměněn za fotokazetu, která obsahuje světlejší odstíny azurové a purpurové barvy a černý fotoinkoust. K rozšíření počtu produktů dochází také v modelové řadě HP PhotoSmart, určené primárně pro tisk fotografií. Nejmenší přírůstek nese označení HP PhotoSmart 245, je vybaven podavačem pro fotopapíry 10 x 15 cm i pozicemi pro paměťové karty Compact Flash, MultiMedia Card, Secure Digital, Smart Media, Sony Memory Stick a xD-Picture Card. Barevný displej v horní části produktu usnadňuje výběr fotografií pro tisk a zpřístupňuje nové funkce pro zpracování obrazu. Patří sem nejen zpracování více snímků na jeden výtisk, ale také výřez z fotografie, doplnění loga či jiného obrázku nebo rámečku. Tiskárna bude nabízena za 6 990 Kč. Dříve popsané pozice pro paměťová média jsou k dispozici také u dalších tiskáren s označením HP PhotoSmart 7260, 7660, 7760 i 7960. Model 7260 je určen pro tisk na média formátu A4, a jako jediný z nové řady není vybaven displejem. Rychlost tisku 12 barevných a 16 černobílých stran za minutu vyhoví i těm zákazníkům, kteří chtějí výrobek využít i pro běžnou kancelářskou práci. Uživatele potěší jeho cena 3 490 Kč. Přístroj s modelovým číslem 7660 nabízí vyšší rychlost opakování 15 barevných nebo 19 černobílých stran A4 za minutu, a díky monochromatickému alfanumerickému displeji i ovládacím tlačítkům poskytne pohodlnější obsluhu. Jeho cena je proto o 1 700 Kč vyšší. A co zbývající zařízení? HP PhotoSmart 7760 je vybaven barevným náhledovým displejem, který zvyšuje cenu na 6 990 Kč. Rychlost tisku je stejná jako u modelu 7660, pracovní rozlišení 4 800 dpi pro tisk na speciální média také. Nejlépe vybaveným strojem pro tisk fotografií se stane HP PhotoSmart 7960. Díky barevnému displeji podporuje stejné funkce práce s obrazem jako tiskárny PhotoSmart 215 či 7760, navíc však nabízí i technologii ProofSheet, využívanou dosud jen u multifunkčních zařízení. Tiskárna může náhledy jednotlivých snímků z paměťové karty vytisknout na papír, uživatel na něm zaškrtne snímky, které chce zpracovat, a poté označený list vloží do podavače. Zařízení si čidlem u tiskové hlavy nejprve "přečte zadání" a potom snímky samostatně zpracuje. Společnost HP nepředstavila jen nový design produktů, ale také nové technologie tisku. Výrobky HP PhotoSmart totiž mohou pro tisk použít speciální kazetu HP 59, v níž jsou odděleně umístěny tři inkousty. První je světle šedý, druhý tmavě šedý a třetí černý. S touto kazetou lze mnohem lépe tisknout černobílé fotografie, při barevném tisku však kazeta napomáhá v míchání většího počtu tisknutelných barev. Tiskárna HP PhotoSmart 7960, která je přizpůsobena pro současné uložení tří tiskových kazet č. 57, 58 a 59, může v praktickém provozu zpracovat obrázky pomocí 8 současně využívaných barev, s nimiž může namíchat 72 milionů odstínů.

Obměna výrobků se netýká jen inkoustových nebo laserových tiskáren, ale dochází k ní i u skenerů. Mezi zařízení s pořizovací cenou 2 500-4 000 Kč se řadí modely HP ScanJet 2400, 3670 a 3690. Všechny pracují v hardwarovém rozlišení 1 200 x 1 200 ppi při 48bitové barevné hloubce, jsou vybaveny čelními ovládacími prvky pro rychlé snímání a kopírování, avšak "trojkové" modely standardně nabízejí i práci s transparentními předlohami. Obdobné funkce, ale rozlišení 2 400 x 1 200 ppi a zdvojený CCD prvek pro rychlejší snímání dokumentů nabízí i další nový výrobek, kterým je skener HP ScanJet 3970. Jeho cena byla stanovena na 4 700 Kč.

Velmi zajímavými produkty jsou i nové skenery HP ScanJet 4600 a 4670. Od základu totiž mění pohled uživatele na snímání dokumentů, protože snímaný materiál může mít celou dobu před očima. Tyto skenery jsou vybaveny průhledným krytem, v němž je přímo zabudován nový CCD prvek. Předlohy se ukládají pod kryt, nebo se skener položí na snímaný materiál. Programové vybavení kromě ovladače zahrnuje i novou verzi softwaru Arcsoft Panorama Maker. Vnější rozměry zařízení jen o pár centimetrů přesahují formát A4, zároveň jsou velmi tenké, takže se dají snadno přenášet například s notebookem. Na kryt skeneru i CCD prvek působí při provozu vnější světlo, přesto nedochází k barevným odchylkám při snímání dokumentů. Levnější skener HP Scanjet 4600 bude nabízen za 6 460 Kč, dražší model 4670 s elegantním stojánkem by měl být o 1 400 Kč dražší. Závěrečnou část souhrnu novinek jsme vyhradili skenerům, které napomohou zvýšit produktivitu práce. Zcela nová série ScanJet 8200 zahrnuje i modely 8250 a 8270. Všechna zařízení z této sady pracují v maximálním rozlišení 4 800 ppi při 48bitové barevné hloubce a využívají nový CCD prvek s trojnásobným počtem snímačů. První snímací řada je určena pro rychlé zpracování černobílých předloh, druhá pro rychlé barevné snímání a třetí pro pomalejší, ale velmi přesnou práci ve vysokém rozlišení. Model HP ScanJet 8200 je vybaven i pro práci s diapozitivy a negativy, jeho cena by neměla přesáhnout 17 000 Kč. Výrobek s označením 8250 standardně nabízí i podavač pro vícestránkové předlohy a pořizovací náklady se budou pohybovat kolem částky 33 000 Kč. Nejlépe vybaveným modelem v nabídce se stane HP ScanJet 8290, jehož cena přesáhne 60 000 Kč. Standardní USB 2.0 rozhraní u něj doplňuje i SCSI připojení a v programovém vybavení přibylo mnoho softwaru pro snadnou a rychlou práci s dokumenty.

Odkaz: www.hp.cz

Epson nezahálí

Václav Maletínský

Společnost Epson nepatří k těm, které se spokojí s dosaženými výsledky. Pro upevnění pozice na trhu proto musejí její zaměstnanci také přicházet s novými výrobky. V letních měsících jsme se tak mohli seznámit s produkty, které se na konci srpna a na začátku školního roku objeví na prodejních pultech. Škálu tiskáren obohatí novinky s označením Epson Stylus Color C64 a C84, pracující v maximálním rozlišení 5 760 dpi při tisku na speciální papíry. Rychlost tisku by se měla pohybovat na hranici 17, respektive 22 stran A4 za minutu u černobílého zpracování dokumentů a 10, resp. 12 stran A4 při použití všech barev. Inkoustové hlavy budou spolupracovat s oddělenými barevnými zásobníky, toto řešení by mělo přispět k ekonomickému využití všech inkoustů. Obě zařízení budou vybavena ovladači pro systémy Windows a Mac OS a s počítači mohou komunikovat prostřednictvím paralelního a USB 2.0 rozhraní. Nové inkousty DURABrite byly navrženy tak, aby lépe odolávaly vlhkosti a zároveň přinášely hladší povrch a lepší odraz dopadajícího světla.

Přírůstky můžeme očekávat i mezi skenery pro domácnost a kancelář. Novinky s označením Epson Perfection 1670 a 1670 Photo na trhu nahradí starší model Perfection 1660. Pracují sice ve stejném rozlišení 1 600 x 3 200 ppi při 48bitové barevné hloubce, ale jejich CCD prvek a elektronika byly přepracovány tak, aby snímání probíhalo rychleji. K největšímu nárůstu rychlosti má dojít u zpracování transparentních předloh. Podle zástupců společnosti jsou nové skenery při práci s negativy a diapozitivy až 4x rychlejší než předchozí typy. Připojení k počítačům zajistí USB 2.0 rozhraní. V ovladačích pro Windows a Mac OS se nově objeví funkce pro odstraňování prachu a škrábanců.

Fotoamatéři, kteří delší dobu hledají fotoaparáty se značkou Epson, se konečně dočkali nových zařízení Epson PhotoPC-L300 a PhotoPC-L400. První aparát nabízí rozlišení 3,24 megapixelu, trojnásobný optický zoom a bude dodáván s 16MB SD kartou. Výkonnější model L400 je kromě 3x optického zoomu vybaven také funkcemi 2x digitálního zvětšení a nabízí rozlišení 4,07 megapixelu. Firmware obou fotoaparátů je připraven pro přímou komunikaci s tiskárnami Epson, včetně snímků doplněných o loga.

Odkaz: www.epson.cz

§§§§§


Patnáctky ThinkVision

Jan Osten

c03p0515

Společnost IBM v prázdninových měsících oznámila přírůstky v řadě monitorů ThinkVision 15palcové LCD monitory ThinkVision L150 a L150p.

Monitory byly vyvinuty na základě požadavků a připomínek zákazníků. L150p je nyní vybaven ergonomickým konzolovým podstavcem, který nabízí hladké a pohodlné nastavení sklonu a zdvihu. Podstavec, který je původním návrhem IBM ThinkVantage, zachovává pevnou základnu a umožňuje otáčet monitor o 135 stupňů všemi směry. Funkce zdvihu poskytuje proměnlivé nastavení výšky, takže ať má uživatel dva metry nebo metr padesát, je to vcelku jedno. Oba displeje rovněž používají nové zobrazení funkcí na obrazovce, které by mělo poskytnout uživateli při procházení funkcí obrazové i textové popisky. Model L150p navíc nabídne kontrastní poměr 400 :1, možnost připojení k analogovému i digitálnímu rozhraní a dva vstupy, které umožňují připojit monitor ke dvěma systémům najednou. ThinkVision L150 je k dispozici od srpna v rámci Top Seller programu. Cena u modelu ThinkVision L150 je 9 290 Kč a u modelu ThinkVision L150p pak 12 623 Kč bez DPH.

Odkaz: www.ibm.cz

Jasné světlo

Jan Osten

Společnost Hitachi uvedla nový projektor nesoucí označení CP-X870D. Jedná se o malý, relativně lehký projektor s rozměry 380 x 320 x 128 mm a hmotností 5,7 kg. Svítivost projektoru je 2 000 ANSI lumenů a kontrast 400 : 1. Za těchto parametrů lze již uvažovat i o promítání ve světlejších prostorách. Maximální velikost promítaného obrazu je až 300 ", přičemž však lze promítat i obraz již ze vzdálenosti 1,2 metru o velikosti 30 " (0,76 m). Projektor nabídne množství vstupů, z nichž by neměl být problém vybrat si ten pravý. Horizontální i automatická vertikální korekce obrazu zajišťuje nezkreslený obraz při projekci ze strany. Projektor je navíc vybaven bezdrátovým modulem WNM80 pro přenos dat mezi PC a projektorem. Proti neoprávněnému použití ho lze chránit heslem bez jeho zadaní se projektor nespustí. Uváděná životnost lampy je 4 000 hodin, záruka na ostatní díly je 10 000 hodin.

Odkaz: www.hitachi-online.cz

Displeje pro manažery

Jan Osten

Nově uvedené monitory společnosti Acer jsou výrobcem označovány jako profesionální kancelářské LCD displeje. Jedná se o modely AL1721 (17"), AL1731 (17") a AL1931 (19").

AL1721 je multimediální kancelářský displej určený pro segment malých a středních společností. Vyznačuje se jasem 260 cd/m2, kontrastním poměrem 450 : 1, úhly pohledu až 140 ?. Nabídne rozlišení 1 280 x 1 024 bodů s 16,7 milionu barev a dobu odezvy 16 ms. Dodává se s integrovanými reproduktory. Monitor AL1721 je vybaven digitálním rozhraním DVI-D.

AL1731 se profiluje vysokou odolností velice tenkého hliníkového rámečku. Úhly pohledu jsou u tohoto displeje až 160 ?, rozlišení 1 280 x 1 024 bodů, jas 250 cd/m2, kontrast 430 : 1 a doba odezvy 20 ms. Integrované reproduktory mají výkon 2x 2,5 W, monitor má analogové (D-sub a AV) i digitální (DVI-D) rozhraní.

AL1931 je založen na technologii MVA, která by mohla zaručit značnou kvalitu obrazu i při pohledu ze strany. Pochlubí se vysokým kontrastním poměrem 700 : 1, jasem 300 cd/m2, zorným úhlem 170 ?. Rozlišení tohoto 19" TFT monitoru je 1 280 x 1 024 bodů a doba odezvy 25 ms. Zastoupena jsou opět obě rozhraní analogové (D-sub a AV) a digitální (DVI-D).

Odkaz: www.acer.cz

"Myška" od Olympusu

Jan Osten

Olympus do své nabídky zařadí od září MAUSB-100 xD-Picture Card USB disk. Cestovní, snadno přenosná paměť velikosti klíčenky představuje kompaktní paměťové zařízení, které je kompatibilní se všemi typy karet xD-Picture Card, což rovněž umožňuje MAUSB-100 neustálé rozšiřování paměťové kapacity. Rozhraní AutoConnect (Storage Class) pak umožní automatickou akceptaci zařízení ve všech nových operačních systémech. Jako součást digitálního příslušenství Olympus, reprezentuje MAUSB-100 ideální řešení pro rychlý přenos pořízených snímků z xD karty do počítače a naopak. Současně se hodí pro ukládání a přenos všech jiných typů dat, jako je hudba, textové dokumenty, grafika, nebo kombinaci těchto typů souborů a mnoha dalších. USB disk MAUSB-100 lze zasunout do libovolného USB slotu v jakémkoli počítači vybaveném USB rozhraním (PC nebo Mac, USB 2.0 nebo 1.1). Narozdíl od běžných USB disků s vestavěnou pamětí může být kapacita MAUSB-100 neustále rozšiřována jednoduchou výměnou xD karty. Použitím více těchto médií tak lze získat přenosný USB disk v současné době v kapacitách 16, 32, 64, 128, 256 a 512 MB. Součástí balení Olympus MAUSB-100 xD-Picture Card USB disku je také prodlužovací USB kabel.

Odkaz: www.olympus.cz

Digitály od Fujifilmu

Jan Osten

Fujifilm představil svůj první digitální fotoaparát s 10x optickým zoomem. Model nese označení FinePix S5000. Fotoaparát je tedy vybaven objektivem Fujinon s 10x optickým zoomem (ekvivalent 37-370 mm 35mm fotoaparátu) se snímačem Super CCD HR s rozlišením 3,1 milionu efektivních bodů, který umožňuje zapisovat snímky v rozlišení až 6 milionů bodů (2 816 x 2 120 bodů) ve formátech RAW a JPEG. Dovoluje rovněž pořídit videozáznam se zvukem ve formátu QVGA (30 snímků za sekundu), nastavení vysoké citlivosti (až 800 ISO), disponovat má i zlepšeným autofokusem pro rychlejší sekvenci snímání. Pro ukládání používá paměťové karty xD-Picture Card.

Mezi novinkami se objevuje i FinePix A205S. Tento digitální kompakt disponuje objektivem Fujinon s 3x optickým zoomem se snímačem CCD s rozlišením 2 milionů bodů. V případě, že není nablízku počítač, můžete použít videovýstup a prohlížet si fotografie na obrazovce televizoru.

Třetím představeným fotoaparátem je FinePix S7000, nástupce S602 Zoom, který nabízí plné manuální ovládání, 6x optický zoom objektivu Fujinon Super EBC a nový snímač Super CCD HR čtvrté generace s rozlišením 6 milionů efektivních bodů a obrazovým rozlišením 12 milionů bodů, což umožňuje tisk fotografie až do formátu 25 x 38 cm. Představené fotoaparáty se objeví na českém trhu v průběhu září a října tohoto roku.

Odkaz: www.fujifilm.cz

Kanón ráže 5 mega

Jan Osten

Canon představil PowerShot G5 kompakt s rozlišením 5 megapixelů, který nabídne optický zoom 4x, rychlou závěrku f2.0 a 12 režimů snímání. 5MP CCD snímač umožňuje tisknout kvalitní fotografie až do velikosti A3. Objektiv disponuje velmi rychlou clonou f2.0 (W) až f3.0 (T) s optickým zoomem 4x (7,2-28,8 mm), což je ekvivalent 35-140 mm u formátu 35 mm. Chromatickou aberaci, snižující kvalitu snímků u digitálních fotoaparátů, by mělo prakticky eliminovat použití 2 sférických členů. Přímo do objektivu je zabudován filtr pro neutrální nasycení (ND) snižující úroveň světla ve třech krocích a umožňuje použití nastavení s pomalou závěrkou/velkou clonou při fotografování v jasném světle. PowerShot G5 je také vybaven mimo jiné i dvěma uživatelskými režimy umožňujícími ukládat nastavení fotoaparátu podle preferencí uživatele. Z funkcí zaujme i StitchAssist, pracující v 5 režimech a umožňující napojení až 26 snímků při vytváření panoramatu nebo plakátu pomocí dodaného softwaru PhotoStitch. G5 umí také zaznamenávat videoklipy se zvukem v trvání až 180 sekund. LCD monitor o velikosti 1,8 palce může být natočen do libovolné polohy. Kompakt používá dobíjitelnou Li-Ion baterii BP-511, která by měla umožnit zaznamenat 450 snímků s vysokým rozlišením nebo 6 hodin přehrávání na jedno nabití.

Odkaz: www.canon.cz

§§§§§


Stále v kontaktu

Hynek Vácha

c03p05161

Žijeme v době komunikací, kdy se velmi rozmáhá být neustále v kontaktu s okolím. V práci nebo doma u počítače váš kontakt se světem obvykle kromě telefonu zajišťují e-mail nebo například ICQ či MSN. Ovšem jakmile opustíte tyto prostory a vydáte se na cesty, jste omezeni pouze na použití mobilního telefonu. V některých situacích můžete dát přednost komunikaci textovou textovou formou před hovorem. Donedávna jsme v takovém případě byli omezeni délkou a cenou zprávy SMS. V současnosti, s rozvojem mobilní Javy, již však existuje i další možnost komunikace. Jsou totiž vytvořeny speciální komunikační programy, které využívají datových přenosů pomocí GPRS. Díky tomu, že přenos textu je kapacitně nenáročný, získáte velmi levný prostředek pro komunikaci i mimo kancelář. CMESSENGER je program, který vás může zaujmout díky široké kompatibilitě s Instant Messaging systémy, jako jsou ICQ, Yahoo Messenger, MSN a další. Výhodou toho programu je i možnost komunikace s několika účastníky najednou, čímž značně překonává SMS a vyrovnává se konferenčním hovorům. Mezi podporované mobilní telefony patří přístroje disponující implementací J2ME MIDP1.0, minimálně 158 kB paměti a podporou GPRS. Stejně tak jako jeho ekvivalenty pro počítače vám Messenger umožní signalizaci AWAY a DND u kontaktů, příjem a odesílání zpráv on-line kontaktům, grafické rozlišení kontaktů z různých aplikací, a navíc díky využití v mobilním telefonu si můžete nastavit upozornění na příchozí zprávu vibracemi, zvukovým signále či podsvícením displeje. Informace o tom, jak program dostat do telefonu, najdete na stránkách http://cmessenger.cleverlance.com/download.jsp.

Odkaz: cMESSENGER.cleverlance.com

Dvakrát pro vzdělání

Hynek Vácha

Zhruba s měsíčním předstihem před začátkem školního roku uvádí společnost LANGMaster na náš trh hned dva produkty z edice LANGMaster Škola hrou. Prvním titulem je Přírodověda 2 (určená pro výuku žáků od 9 do 12 let) a druhým je Matematika 2 (12-16 let). Obě novinky bezprostředně navazují na dříve vydané díly z této řady a rozšiřují tak stávající nabídku vzdělávacích programů z oblasti přírodních věd. Obsahem oba tyto tituly představují rozšíření znalostí nabytých v předchozích dílech. Matematika 2 rozvíjí dovednosti žáků v oblasti algebraických výrazů, práce s mocninami a odmocninami a lineárními funkcemi (včetně jejich použití). Neméně důležité jsou i výpočty povrchů objemů a úhlů v mnohostěnech, či výklad Pythagorovy věty. Přírodověda 2 zase nabízí různorodý studijní materiál, který umožní rozšíření znalostí z oblasti přírodních věd. V poměrně široce pojatých kapitolách jsou zpracována témata počínající astronomií a popisem zemského reliéfu, pokračující výkladem procesů v atmosféře a končící pojednáním o půdách. Velký důraz je kladen na kapitolu pojednávající o člověku a jeho životním prostředí. Značnou výhodou produktů LANGMasteru je jejich plná kompatibilita v dané produktové řadě, díky níž jsou nově nainstalované produkty začleněny do stávajícího ovládacího rozhranní. Velmi příjemná je i koncová cena obou produktů, ve výši 499 Kč.

Odkaz: www.langmaster.cz

Doma a v bezpečí

Hynek Vácha

Bezpečnost nelze ve světě počítačů rozhodně podceňovat. Zvláště dnes, v době kdy se stále více rozšiřují různá širokopásmová připojení k internetu a roste i rychlost komunikace v lokálních počítačových sítích. S těmito novými technologiemi je počítač na internet připojen vyšší rychlostí a po delší dobu. To samo o sobě dává různým nekalým živlům dostatek příležitostí dostat se vám velice snadno do počítače. Ve velkých firmách je ochrana před takovýmto zneužitím internetu zabezpečena pomocí hardwarových firewallů. Tato zařízení jsou ovšem velice drahá, a proto se nehodí pro domácí použití. Do domácností a malých firem jsou nejvhodnější alternativou ochrany softwarové firewally. Jednou z nejznámějších společností na našem trhu je bezpochyby Kerio Technologies, Inc., s produktem Kerio Personal Firewall.

V tuto chvíli již je dostupná verze 4.0, jež přináší některá zajímavá vylepšení. Mezi ta nejvýhodnější patří bezpochyby blokování nežádoucího obsahu, jako jsou vyskakující pop-up okna, reklamy, cookies a Active X. Výborná je i možnost ochrany před útoky z lokálních sítí, která bývá často podceňována. Všechna nastavení jsou logicky a jednoduše popsána, čímž umožní program nastavit i méně zkušeným uživatelům. Ti pokročilejší zase jistě uvítají různá rozšiřující nastavení, díky nimž mohou využít všechny možnosti programu. Kerio Personal Firewall ve verzi 4.0 je k dispozici ve dvou verzích placené a volně šiřitelné, která je omezena například absencí blokování nežádoucího obsahu. Cena placené verze je stanovena na 1 350 Kč za jednu licenci.

Odkaz: www.kerio.cz

§§§§§


Na zvuku Tekuni

Tomáš Varoščák

Z nabídky francouzského výrobce Tekuni přinášíme novinky v podobě reproduktorových sestav Symphonie 80 a Sensation 140. Ty první představují v nabídce Tekuni střední třídu a jde o komplet dvou satelitů a basového reproduktoru. Satelity mají rozměry 115 x 192 x 217 mm a subwoofer 232 x 262 x 307 mm. Co se týče barevného provedení, jsou boky reproduktorů matně stříbrné, spodní a vrchní strana je vyvedena v lesklé černé, která působí plastovým dojmem. To je ale pouze klam, neboť oba satelity i subwoofer jsou dřevěné. Zadní strana subwooferu ukrývá ovládací prvky, dvojici RCA konektorů a zdířky pro kabely spojující subwoofer s oběma satelity. Co se týče kvality reprodukce, zvuk se zdá být příliš ostrý a subwoofer nepodává takový výkon, jaký by se od něj podle papírových parametrů (RMS výkon 2 x 20 + 40 W) dal čekat. Na druhou stranu je třeba si uvědomit, že za cenu 2 856 Kč vč. DPH získáváte standardní kvalitu a navíc i zajímavý design.

Druhá sestava sice nabízí vyšší výkon a šestikanálový zvuk, avšak poněkud zaostává v provedení. Na rozdíl od Symphonie 80 jsou všechny satelity této sestavy plastové, a tak i když jde o nejdražší model firmy Tekuni, nelze jednoznačně tvrdit, že jde o high-end produkt. Celá souprava je vyvedena ve stříbrné barvě a krom masivního subwooferu (220 x 350 x 464 mm) a pěti identických satelitů (80 x 165 x 113 mm) obsahuje i veškerou potřebnou kabeláž, stříbrné skládací stojany na zadní reproduktory a dálkové ovládání umožňující výběr jednoho ze dvou vstupů audiosignálu a regulaci hlasitosti. Stejně jako u předchozího modelu, i Sensation 140 nabízí přenos zvuku mezi subwooferem a satelity po drátech s obnaženými konci a nelogicky umístěné ovládací prvky. Na zadní straně basového reproduktoru můžete regulovat celkovou hlasitost, výšky a hloubky, hlasitost jednotlivých kanálů a vyvážení mezi pravou a levou stranou. Cena této sestavy činí 5 725 Kč. Oba modely jsou k dispozici v nabídce společnosti ProCA.

Odkaz: www.proca.cz

MSI tíhne k zábavě

Tomáš Varoščák

c03p0517

Společnost MSI, patřící mezi nejznámější výrobce počítačových komponent (základní desky, grafické karty), se stále více pokouší prosadit i v jiných odvětvích. Po vcelku zajímavém Mega PC by se na trhu měl v nejbližší době objevit i MP3 přehrávač a časem i kamera s přímým záznamem do formátu MPEG-4. Obě zařízení by měla být součástí nově vzniklé řady Personal Entertainment Device.

MP3 přehrávač s označením MSI Mega Stick 1 by neměl být pouze miniaturním přenosným zařízením, schopným ze 128 MB paměti přehrávat MP3 skladby, ale zájemcům nabídne i další funkce. Mezi ty nejzajímavější patří vestavěný FM přijímač a nahrávání hlasových záznamů. MSI Mega Stick 1 bude fungovat jako storage class zařízení, a bude jej tedy možné používat i k přenášení různých souborů, přičemž kapacita by měla být postačující pro většinu uživatelů.

Přehrávač bude disponovat modře podsvíceným displejem a hovoří se o podpoře ID3 tagů, která chybí zmiňovanému Mega PC či v tomto čísle recenzovanému MuVu NX od firmy Creative. Napájení by měl zajišťovat AAA článek a výdrž by se měla pohybovat od 12 do 14 hodin.

Odkaz: www.msi.com.tw

§§§§§


Zásobník MMS

Čestmír Žák

c03p0518

Firma Nokia nabízí přídavný adaptér pro převod fotografií z útrob mobilního telefonu na obrazovku televize. Produkt se nazývá Nokia Image Viewer a využívá výhradně technologii Bluetooth, což v praxi znamená, že jej připojíte pouze k novějším mobilům Nokia podporujícím modrý zub. Image Viewer (105 gramů, 98 x 98 x 42 mm) podporuje standardy televizního obrazu PAL, NTSC i SECAM, a dokáže zpracovat JPEG fotografie s rozlišením až 640 x 480 pixelů. Snímků se do třímegabajtové paměti přístroje vtěsná asi 65 (s průměrnou velikostí okolo 44 kB). Kromě samotného přenosu momentek na televizi zvládá zařízení ještě rotaci fotografií, tím však nabídka funkcí bohužel končí. Jako zdroj elektrické energie poslouží 4 x AA baterie (postačí na 90-255 minut provozu) nebo běžná nabíječka ACP-7.

Odkaz: www.nokia.com

Francouzský pozdrav

Čestmír Žák

Alcatel uvedl na český trh multimediální Alcatel One Touch 535. Mobil nabídne displej o rozměrech 33 x 33 mm s rozlišením 128 x 128 pixelů, schopný zobrazit 4 096 barevných odstínů. OT 535 pracuje s polyfonickým vyzváněním o až 24 tónech, a využívá na 60 nástrojů. Vyšší intenzitu polyfonního vyzvánění a silnější zvuk při zapnuté funkci "vestavěné hands-free" zajišťuje druhý reproduktor na zadní straně telefonu. S telefonem lze kromě SMS odesílat i MMS zprávy, přičemž se oba typy ukládají v jednom adresáři do telefonu je možné uložit až 90 SMS zpráv. Nechybí ani možnost stahování Java her. 535 nabízí také GPRS třídy 10, WAP verze 2.0, IrDA, diář na 800 kontaktů s až 23 položkami ke každému,1 200 poznámek a 60 úkolů, samozřejmě s možností synchronizace s MS Outlook a Lotus Notes. Dualbandový mobil (900/1 800 MHz) váží 87 g při rozměrech 106 x 47 x 19,5 mm, v pohotovostním režimu vydrží až 300 hodin nebo až 7 hodin při volání. Celkem se vám nabízí 750 KB sdílené paměti. Alcatel One Touch 535 je k dostání od srpna v předplacené sadě Twist, a od září by se mohl objevit ve volném prodeji.

Odkaz: www.alcatel.cz

A3 skener Mustek

ČESTMÍR ŽÁK

Skener Mustek P 3600 A3 představila na našem trhu společnost Actebis Computer. Model je schopen, jak již název napovídá, skenovat předlohy velikosti A3. Níbízí optické rozlišení 1 800 x 3 600 dpi a 48bitové zpracování obrazu. K počítači jej lze připojit přes rozhraní USB 1.1 i USB 2.0. Dodáván je s kompletní softwarovou výbavou pro PC i Mac.

Odkaz: www.mustek.cz

Trojčata od Siemensu

Čestmír Žák

V prázdninovém čase prezentoval německý Siemens hned trojici nových mobilů. Jedná se o dva telefony zařaditelné nejspíše do nižší střední třídy a o jeden čistokrevný low-end. Siemens A52 (103 x 46 x 21,5 mm, 84 gramů) plynule navazuje na své předchůdce z řady nejlevnějších mobilů (A50, A55), vůči nimž přináší jen několik drobných vylepšení. Oproti staršímu A55 získal model A52 navíc jen baterii s vyšší kapacitou (700 mAh, až 10 dnů na příjmu), více polyfonních melodií a nový design. Běžný monochromatický displej s oranžovým podsvícením zobrazuje ve většině případů čtyři řádky textu, do vnitřní paměti uložíte až 50 jmen a 25 SMS zpráv. Vedle SMS si telefon poradí i s EMS, s jejichž pomocí si můžete posílat obrázky nebo melodie. Na pokročilé funkce raději zapomeňte, k dispozici máte pouze kalkulačku, převodník měn, osm vyzváněcích profilů a budík. Vzhled telefonu je možné ovlivnit pomocí výměnných krytů CLIPit. Cena tohoto sympatického mobilu pro nenáročné uživatele pravděpodobně nepřekročí hranici 3 000 Kč, v prodeji na podzim.

Druhý představený mobil, tribandový Siemens C60, již disponuje barevným displejem (101 x 80 pixelů, 4 096 barev). Telefon je poměrně velký (110 x 47 x 23 milimetrů), váží však přijatelných 85 gramů. Základní oválný tvar odpovídá nynějšímu standardu mobilů od Siemensu, vzhled lze dále přizpůsobit vašim představám prostřednictvím rozličných výměnných krytů. Přístroj si též poradí s přídavným fotoaparátem QuickPic IQP-500, jenž je vybaven bleskem a dokáže pořizovat fotografie pro MMS s rozlišením až 640 x 480 obrazových bodů. Novinka nabízí i běžné kancelářské funkce, jako je například kalendář, budík, kalkulačka, či převodník měn. Pro datové účely je telefon vybaven také datovými přenosy GPRS třídy 8 a protokolem WAP 1.2. Na druhou stranu zamrzí absence podpory mobilních aplikací v jazyce Java, kterou předchozí typ C55 obsahoval. Kladné hodnocení si zaslouží možnost připojit C60 k počítači pomocí USB kabelu. Siemens C60 vydrží na příjmu (díky Li-Ion baterii 700 mAh) až 250 hodin, maximální délka hovoru na jedno nabití činí zhruba 5 hodin. Předpokládá se cena asi 6 000 Kč, dostupnost v průběhu měsíce září.

Jako poslední na nás čeká nejvybavenější mobilní telefon z této trojice, Siemens MC60. Na první pohled vás na něm upoutají dva zásadní fakty: nekonvenční klávesnice s rozložením tlačítek do "X" a integrovaný fotoaparát (bez blesku) s maximálním rozlišením 352 x 288 pixelů. Na stylovou klávesnici si asi budete chvíli zvykat, odměnou za nepříliš komfortní psaní vám však budou obdivné pohledy okolí. Displej zůstává stejný jako u C60, tedy 101 x 80 bodů a 4 096 barev. Velikostí 109 x 46 x 21 mm a hmotností 86 gramů se přístroj řadí spíše k současnému průměru. Výrobce integroval do tohoto modelu spousty užitečných funkcí: MMS, EMS, GPRS (4+1), WAP, podporu Javy, šestnáctihlasé polyfonní vyzvánění, hlasový zápisník. Chybět nebudou ani rutinní záležitosti jako kalendář, budík, kalkulátor apod. Veškerá pořízená data se ukládají do sdílené paměti o velikosti 1 MB, což se po čase možná projeví nedostatkem místa pro nové aplikace nebo fotky. Podobně jako v předchozích dvou případech lze i zde aplikovat náhradní kryty CLIPit pro změnu image telefonu. V obchodech se Siemens MC60 objeví již v září za cenu okolo 8 000 Kč.

Zdá se, že Siemens volí podobnou marketingovou strategii jako Nokia; uvádí vícero modelů s podobnými vlastnostmi, které se často liší jen vzhledem. Uvidíme, zda mu tato taktika přinese prodejní úspěchy.

Odkaz: www.siemens.cz

Král zemřel

Čestmír Žák

Nokia se rozhodla, že již nastal vhodný čas na nástupce modelu 7650, a představila novinku s označením 6600 (GSM 900/1 800/1 900 MHz). Tento telefon patří mezi produkty vybavené operačním systémem Symbian (produktová řada Series 60). Designově se toto zařízení svou baculatostí naprosto vymyká soudobým trendům štíhlých protáhlých japonských telefonů. Nokia 6600 s proporcemi 109 x 58 x 24 mm váží 122 gramů, vládne displejem o velikosti 176 x 208 pixelů (65 536 barev) a disponuje většinou moderních komunikačních technologií: MMS, IrDA, Bluetooth, HSCSD, GPRS (3+1) atd. Platforma Symbian uživateli poskytuje nejen mnoho možností personalizace, ale i provoz Java aplikací, klienta elektronické pošty, XHTML prohlížeč. Telefon je pro tyto účely vybaven 6MB sdílenou pamětí, kterou však lze v případě potřeby rozšířit prostřednictvím přiložené MMC karty (32 MB). Objektivem (s funkcí zoom) umístěným na zadní straně přístroje lze pořídit fotografie s rozlišením 640 x 480 pixelů nebo videozáznam ve formátu RealVideo. Zajímavostí je u tohoto modelu i číselné označení Nokia totiž dříve uvedla, že integrovaný fotoaparát budou mít jen mobily značené xx50.

Odkaz: www.nokia.cz

§§§§§

$$$$$


CD


Učte se a hrajte si - Německá gramatika cvičebnice, Recover My Files a mnohé další programy(CD)

Hynek Vácha

c03p05162

I tentokráte na našem CD najdete mnoho zajímavých programů. Velká část jeho kapacity je věnována dvěma, od sebe dosti vzdáleným oblastem, a to výuce a hrám. Rozhodli jsme se totiž těm hravějším zpříjemnit konec školních prázdnin několika, převážně freewarovými hrami, kterým jsme vyhradili sekci Téma CD, a pro ty, kdo dávají přednost rozšiřování svých znalostí, zase přinášíme cvičebnici německé gramatiky. Tu, společně s programem na záchranu nechtěně ztracených dat, získáte v plné verzi. V ostatních rubrikách máte k dispozici jak časem osvědčené programy, tak ty, které možná zatím vůbec neznáte a třeba je shledáte užitečnými.

Akce a novinky

Všichni jistě znáte přísloví "kolik řečí umíš, tolikrát jsi člověkem", a abychom vám umožnili zdokonalovat se i v této oblasti, máte na CD k dispozici plnou verzi cvičebnice německé gramatiky. Dalším plným programem, který je z jiného soudku, je Recover My Files. Díky němu se již nemusíte obávat ztráty cenných dat. Více informací o těchto produktech naleznete, jako obvykle, v rámečku. Klasikou v sekci Novinky je kompletní přehled obsahů starších čísel, jenž vám usnadní vyhledávání programů, které již někdy byly na našem CD uveřejněny, i elektronická verze časopisu s možností fulltextového vyhledávání. Pro příznivce Linuxu tu máme, díky vydání prázdninového dvojčísla 7/8, hned dvě poslední edice magazínu Abíčko, ve kterých se můžete dočíst například o programu Direct Connect, využití šifrovaných filesystémů, nebo provozu kompletního proxy serveru přes modem. Dočkáte se také dvou balíků výběrů nejzajímavějších článků prezentovaných na webovém serveru Interval.cz. Dále zde najdete odkazy na instalaci programů k článkům uveřejněným uvnitř čísla a pro uživatele nejrozšířenějšího internetového prohlížeče Internet Exploreru záplaty bezpečnostních děr, díky kterým by bylo možné získat neoprávněný přístup do vašeho počítače.

Software

Začněme stručně sekcí Komerční software, jejíž programy jsou, jak je dobrým zvykem, podrobněji popsány v rámečku. Prvním jejím zástupcem je e-mailový klient The Bat!, který se díky svým funkcím může stát jediným programem pro vaši elektronickou poštu. Dalším programem, který má také ambice na to, aby nahradil rozšířenější konkurenci, tentokráte v oblasti kancelářských balíků, je soubor programů pod názvem PC SUITE z produkce tuzemské společnosti Software602. Také poslední z programů této sekce může dobře nalézt uplatnění jak v domácnosti, tak v malé i velké kanceláři. V dnešní době je totiž jedním z nejrozšířenějších formátů pro přenášení textových souborů formát PDF.

Jak jsem již naznačil, Téma CD je tentokrát věnováno hrám. S výjimkou 3D Live Poolu, tedy simulátoru kulečníku, jehož ohromnou devizou je realistický pohyb koulí a možnost "zahrát kouli" s falší pomocí úderu na místa mimo střed koule, u kterého se jedná o trialverzi, jsou všechny ostatní volně šiřitelné. Doufáme, že i toto přispěje ke spokojenému užívání her, které přesto, že vás nebudou stát žádné peníze, jsou do značné míry propracované.

Za zmínku jistě stojí poslední vydání vlastně kultovní střílečky na slepice, pod názvem Moorhuhn X, či její mutace Hasenjagd, což v překladu znamená Lov na zajíce. Cíl této hry pak jistě není třeba popisovat. Pro milovníky vláčků bude jistě zajímavá hra Loco Motion, ve které je vaším úkolem bezpečně dovést modrý vláček do nádraží. Jistě si říkáte, že na tom není nic složitého, ale několik dalších vlaků a výhybek, které vám stojí v cestě, se může stát zapeklitým problémem. Vyzkoušet si jízdu závodním autem můžete ve hře Racer. Po grafické stránce pěkně zpracovaná hra jistě zaujme množstvím závodních tratí, jež se dají nalézt na internetu. Stratégy může zaujmout budovatelská strategie Genesis z české produkce nebo tahová strategie C-evo ve stylu nezapomenutelné Civilizace.

V rubrice Vyzkoušejte si našly i tentokráte své místo programy, které doprovázejí články v časopise. Například výpočet nejvhodnějšího telefonního tarifu můžete svěřit programu s příznačným jménem Tarify 2000. Hodláte-li tvořit webové aplikace běžící v ASP.NET, bude se vám jistě hodit instalace Web Matrixu a runtime .NET Framework. Vzhledem k tomu, že v dnešní době vlastní mobilní telefon skoro každý, začínají se povážlivě plnit telefonní seznamy. Proto již dávno nestačí možnosti editace nabízené v mobilním telefonu. Program TDK Mobile vám umožní jejich pohodlnou úpravu v počítači. Využíváte-li pro připojení k internetu stále modem, můžete vyzkoušet služby Offline Exploreru. Ten vám umožní stažení vámi nadefinovaných stránek v době s nízkým tarifem a vy si je pak již v klidu můžete pročíst, aniž byste museli sledovat hodinky. Kvalitu svých CD a CD mechanik můžete otestovat díky Nero CD Speedu.

Topware obsahuje užitečné programy, které se vám mohou hodit při každodenní práci s počítačem. Sledování telefonních poplatků můžete s důvěrou svěřit programu Connection Meter, jenž je k dispozici ve verzi 5.4.0f. Nové verze, i když zatím pouze beta, se dočkal i velice oblíbený archiver WinZip. V minulém čísle jsme vám přinesli poslední verzi zdarma šířeného kancelářského balíku OpenOffice. Možná jste již zjistili, že se v této verzi vyskytla malá chyba, která neumožňovala tisk na jinou tiskárnu než defaultní. Proto vám tentokrát poskytujeme možnost tuto chybu opravit pomocí upravené knihovny. Rubrika Antiviry je doménou updatů virových bází pro nejznámější antivirové programy a také volně šiřitelných antivirů. Tentokrát vám navíc přinášíme trialverzi posledního vydání antiviru z tuzemské produkce AVG 7.0.

Záverečnou sekcí z této skupiny je Servis, jehož obsah doznal značné změny. V této rubrice bychom vám nyní rádi přinášeli nejaktuálnější distribuce bezpečnostních záplat pro nejpoužívanější operační systémy za poslední měsíc. Tentokrát si zde můžete vybrat z oprav systémů Windows 98, ME, 2000 a XP, stejně tak jako ze záplat pro Internet Explorer 5.5 a 6.x.

Komunikace a hardware

Jste-li zvyklí komunikovat prostřednictvím ICQ a využíváte-li k tomu ICQ Lite, budete muset nainstalovat jeho poslední verzi build 1253. V této sestavě získáte opravdu odlehčenou instalaci. Pro správce webů je zase k dispozici Apache HTTP Server 2.0.47. V rubrice Hardware najdete kromě výsledků testů hardwaru a odkazů na několik zajímavých serverů i ovladače pro grafické karty s čipy nVidia, vydané přímo mateřskou firmou.

Zdarma a se slevou na našem CD

Německá gramatika cvičebnice

Výuka jazyků nepatří k nejjednodušším, a proto se vždy hodí nějaký šikovný produkt, který by vám s ní pomohl. Tentokrát jsme se věnovali výuce německého jazyka, jenž se vám určitě může hodit vzhledem k tomu, že je to jazyk dvou našich velkých sousedů. Díky této cvičebnici si můžete projít časování nejběžnějších sloves a pak se již zvesela vrhnout na procvičování jednotlivých gramatických jevů. Po vstupu do vybraného oddílu vám budou nejprve zobrazeny nejdůležitější poznatky vztahující se k danému tématu. Následně si již můžete začít týrat hlavu a to buďto směrem z češtiny do němčiny, nebo obráceně. Procvičit se takto můžete v oblastech, jako jsou podstatná jména, zájmena, příslovce, minulý a budoucí čas předložky, či tázací věty.

Recover My Files

Ztráta dat je noční můrou každého, kdo má na počítači opravdu důležité soubory. Program jako takový si totiž velmi snadno znovu nainstalujete, ale problém je s vašimi drahocennými daty. Může se vám totiž stát i v případě, že pravidelně zálohujete, že najednou přijdete o nějaký soubor, ve kterém jste zrovna provedli důležité změny, nad jejichž tvorbou jste strávili mnoho času. Pro takovéto případy je zde tento program, který vám umožní obnovit data po jejich nechtěném nebo dokonce někým cíleném smazání, po zformátování disku, virové nákaze nebo neočekávaném pádu počítače. Program podporuje více než 45 typů souborů, včetně obrazových. Zajímavá také může být záchrana dat z CD či disketových mechanik. Tento program vám přinášíme v plné verzi 1.6, a ve verzi 2 na něj můžete získat slevu 20 %. Registrační kód k oběma verzím získáte na stránkách http://www.recovermyfiles.com/pcworldcz.html.

The Bat!

V dnešní době je klasická pošta stále více vytlačována poštou elektronickou. Je to z toho důvodu, že je snáze dostupná a poskytuje široké možnosti uplatnění. V neposlední řadě je to také tím, že se e-mailové klienty stále zdokonalují. Jedním z nich je i program The Bat!, který vám nabídne efektivní práci s elektronickou poštou. Velký důraz je u tohoto programu kladen na bezpečnost a ochranu před viry, kdy kontroluje přípony souborů a přes plug-iny spolupracuje s antivirovými programy. Mezi hlavní funkce patří propracovaný filtrovací systém, rozsáhlý systém šablon a maker, prohlížeč zpráv na serveru, vlastní HTML prohlížeč nezávislý na jádře Internet Exploreru a proužek Mail Ticker(tm) upozorňující na nepřečtené zprávy. V adresáři najdete také ikony umožňující změnu vzhledu programu a utility pro zacházení s některými kódovanými soubory a software ke konvertování kontaktů adresáře programu MS Outlook Express a jiných e-mailových klientů.

Software602 PC SUITE

Tuzemská společnost Software602 uvolnila zcela novou verzi svého dobře známého a hojně rozšířeného kancelářského balíku pro nejširší obec uživatelů. Jeho základem je opět editor 602Text, který vám umožní zpracovávání textových dokumentů (ekvivalent k aplikaci MS Word). Tabulkový kalkulátor 602Tab (analogie MS Excelu), prohlížeč/editor obrázků 602Photo (základní nástroje pro úpravu hotových obrázků a fotografií) a album na digitální fotografie 602Album s on-line objednávkou fotografií. Aplikace je zdarma po zaregistrování na webu. Spolu s kanceláří uvolnila firma rovněž novou verzi komerčního balíku PC SUITE Plus, jenž obsahuje další, rozšiřující funkce jako je kontrola pravopisu, překladové slovníky a mnoho dalšího. Na našem CD naleznete obě verze. U edice PC SUITE Plus musíte počítat s tím, že funguje jako 14denní trialverze, která se po vypršení změní na plnohodnotný PC SUITE.

pdfFactory

Soubory typu PDF jsou nejčastěji používány jako elektronická náhrada tištěných dokumentů. Druh písma, formátování a rozložení textu jsou při zobrazení a tisku v jakémkoli národním prostředí stejné jako v původním dokumentu. Soubory PDF lze zobrazovat na počítači vybaveném jakýmkoli operačním systémem včetně Mac OS, všech variant UNIXu vč. Linuxu. PDF soubory může otevřít, číst a tisknout každý, kdo má instalován zdarma šiřitelný Adobe Acrobat Reader. Produkt pdfFactory je vlastně tiskový driver, který po instalaci vytvoří ve složce tiskáren nové tiskové zařízení. Při požadavku na vytvoření PDF dokumentu jednoduše zvolíte místo vaší tiskárny tisk do pdfFactory. Pak již jen zvolíte rozsah tištěných stran, a po odeslání proběhne generování stránek zvoleného rozsahu a otevře se komunikační okno pdfFactory. Poté již uložíte soubor do vámi zvoleného adresáře. Během okamžiku tak máte k dispozici PDF soubor, vhodný k odeslání elektronickou poštou nebo vystavení na vašich WWW stránkách.

§§§§§

$$$$$


Trendy


Cesta z města - Mobilní kancelář současnosti sestavili jsme pro vás pracoviště, které bude všude s vámi

Tomáš Jirásko

c03p0477

Minule jsme vás v testech notebooků vyzývali k zahození desktopů, od čehož je již jen krok k tomu, co označujeme pojmem mobilní kancelář. S rozvojem technologií, příchodem nových produktů i služeb, neustále se zvyšující konkurencí, a díky tomu i stálému tlaku na cenu, není mobilní kancelář již vyhrazena pouze špičkovým manažerům.

Stále více společností a podnikatelů si uvědomuje velký přínos mobilních řešení. I pouhé vybavení zaměstnanců notebookem přináší firmě značný prospěch. Podle několika posledních výzkumů jsou totiž zaměstnanci vybavení notebooky značně efektivnějšími pracovníky, než jejich srovnatelné protějšky pracující s desktopy. Základním argumentem pro vybavení notebooky je snížení mzdových nákladů, neboť určitému procentu úkolů se zaměstnanci věnují dobrovolně ve svém volnu. Je to dáno tím, že práce je vykonávána stále na jednom počítači, a díky přenosnosti jsou data stále k dispozici v práci, doma, na chatě, ve všední den i o víkendu. Jen málokdo dokáže totiž skutečně přepnout do "oddechového režimu" a nevěnovat se problému, nad kterým se lopotil celý den, ještě půlhodinku doma vždyť k jeho vyřešení přece chyběl již jenom takhle malinkatý krůček. A nezáleží na tom, že původně si odnesl počítač domů s tím, že si chce přehrát nějaké divx-ové soubory. I možnost cíleně si odnést práci domů přispívá k její vyšší kvalitě. Subjektivně totiž pět hodin nutné přesčasové práce vypadá hrůzněji v kanceláři než doma, nemluvě o přístupu k ní a možnosti si ji rozložit. Vybavení notebookem odlehčí i podnikatelům odpadne známý obraz desktop doma, desktop v práci, a s ním spojené přetahování dat. Další důvody a možnosti využití mobilního řešení najdete jistě sami, a tak opustíme nevyslovenou otázku "proč?", a podíváme se, jak by současná mobilní kancelář, kterou lze sbalit do několika minut, mohla vypadat.

Notebook

Optimální volbou jsou v tuto chvíli notebooky vybavené procesory Intel Pentium-M, buď v kombinaci s neintelovskými bezdrátovými kartami, či přímo jako součást technologie Centrino. S těmito mobilními procesory lze dosáhnou slušné výdrže při provozu na baterie, a zároveň umožňují výrobcům redukovat hmotnost a rozměry samotných přenosných počítačů. Pro naši kancelář jsme zvolili Dell Latitude D600, který dle nás představuje rovnováhu mezi cenou, výkonem a rozměry, a jenž s námi vydržel jako základ mobilní kanceláře po celou dobu, čímž si zároveň odbyl dosti intenzivní test. Při výběru přístroje byste však měli zohlednit mimo základních parametrů i poskytované záruky, možnosti pojištění (u Dellu jsme uvítali pojistku pro případy neúmyslného poškození) a servis. Důkladně si rovněž prohlédněte "víko", jeho pevnost je důležitá pro ochranu před "prolomením" displeje.

Při cestách a přenášení notebook totiž sem tam inkasuje nějaký ten úder tomu prostě nezabráníte, a může se vám podařit i na něj sednout. A u displeje ještě zůstaneme. Zkontrolujte, jak "vyčnívají" klávesy časem může totiž vzniknout viditelný "otisk" klávesnice na displeji, což nepotěší. Pozornost věnujte zámku baterie, stane se, že kvůli špatnému uchycení baterie prostě vypadne. Nezapomínejte všeobecně ani na chlazení hlučný a neustále se točící větráček k práci mnoho nepřispěje, stejně jako nevhodně barevná, či umístěná kontrolka. Hodláte-li si pořídit více notebooků v delším časovém rozpětí, stojí za zvážení i možnost zaměnitelnosti modulů jako jsou optické mechaniky, či pevné disky.

Velcí hráči na trhu s tím obvykle počítají, a mají v nabídce řady, u kterých drží nejenom "kompatibilitu" modelů, ale i zaměnitelnost komponent s desktopy. Pro případ cesty do zahraničí si ověřte, zda součástí síťového adaptéru jsou i redukce pro jednotlivé sítě není to až tak samozřejmé. Na to, že ne všichni mají shodné zásuvky s Evropou, snadno a rádi zapomínáme.

Kromě klasického notebooku se samozřejmě nabízí i Tablet PC. My jsme zvolili trochu konzervativnější řešení v podobě Aceru Travelmate C110 s technologií Centrino. Tablety jsou vzhledem k svému určení konstruovány přece jenom odolněji, a zvláště dotykové displeje jsou toho příkladem. Pokud vyžadujete skutečně odolnější řešení, je lepší zvolit některý z tabletů, ovšem s vědomím vyšší ceny i neexistence lokalizovaného operačního systému. Samostatnou lokalizaci prostředí dotykové klávesnice Windows XP Tablet Edition nabízí firma Sunnysoft pod názvem InterWrite.

To nejcennější data

Při dnešním obrovském množství zpracovávaných dat je otázka jejich uložení na denním pořádku, a vzhledem k jejich časté nenahraditelnosti je zálohování nutností. A zatímco v prostředí sítě, byť i malé, to lze vyřešit připojením minimálně na fileserver, problémy nastávají, pokud se od této sítě odpojíte. I zde se však samozřejmě vše dá vyřešit, a pro ty, kterým nestačí kapacita disku v notebooku, či chtějí zálohovat, jsou k dispozici externí pevné disky, nebo alespoň externí rámečky pro klasické 3,5" disky. Přenosné řešení v podobě externího 2,5" disku nabízí hned několik firem, my jsme zvolili Fujitsu-Siemens Storagebird s kapacitou 40 GB (4 500 otáček/min.). K počítači ho lze připojit přes rozhraní USB 2.0 i Firewire. Pokud některá ze starších desek není schopna napájet disk přes tato rozhraní, k dispozici je i síťový adaptér. Disk se pohodlně vejde do kapsy u bundy či batohu. O mnoho větší jak rozměrově, tak i kapacitně je řešení od společnosti TEAC, které jsme zvolili pro zálohování a jež může sloužit i jako stolní pracovní disk. Je jím 120GB externí disk HD-35PUK (7 200 ot./min.), jehož kryt kromě samotné mechaniky ukrývá i větráček chlazení. Tento přístroj však nelze napájet přes datový kabel USB 2.0, kterýmžto se disk připojuje, ale vyžaduje samostatné napájení ze sítě, což jeho využitelnost omezuje právě na dosah zásuvky.

Bez spojení

se nedá nejenom velet, ale ani pracovat. Základní věci lze samozřejmě vyřešit telefonním hovorem, ale bez e-mailu to prostě není ono. A pokud chcete být v kontaktu i kdekoli na cestách, nezbývá nic jiného, než řešit vše bezdrátovými technologiemi. Na výběr jsou služby mobilních operátorů s přenosovými technologiemi GPRS a HSCSD, a v menší míře se lze nyní připojovat i přes standard IEEE 802.11b.

Služby na bázi GPRS nabízí celá trojice našich mobilních operátorů, HSCSD naleznete pouze v nabídce Eurotelu. V nabídce připojení je nejzajímavějším tarif Eurotel Data Nonstop, který za měsíční paušál 1 000 Kč umožňuje neomezený přístup k internetu přes technologii GPRS. Nejedná se ve srovnání s ostatními internetovými připojeními o nijak závratnou rychlost, ale nabízí za solidní pevnou cenu jistotu připojení z téměř kteréhokoliv místa v ČR, bez ohledu na čas a množství přenesených dat. Při neschopnosti či neochotě Českého Telecomu zavádět ADSL, a cenové "výhodnosti" přístupu přes dial-up či ISDN, se jedná o řešení i pro "nemobilní" uživatele. Při jeho využívání jsme si Data Nonstop oblíbili natolik, že jsme se rozhodli udělit mu PC WORLD TOP PRODUKT. K jeho využití je však nutné vlastnit telefon podporující GPRS, který je nutné propojit s počítačem. Ze starších, ale osvědčených modelů jsme sáhli po telefonu Sony-Ericsson T68i, neboť jej lze propojit s notebookem pomocí technologie Bluetooth. Tato technologie byla v našem Dellu integrována, pokud ji notebook nemá, řešením je např. USB Dongle (v podstatě Bluetooth čip, připojovaný přes USB port). Elegantnější řešení nabízí cardphone Nokia D211 (i když za vyšší pořizovací cenu), do kterého se přímo vkládá simkarta. Cardphone samotný se zasunuje do PCMCIA slotu. Nokia D211 také podporuje standard 802.11b, takže dokáže případně suplovat chybějící bezdrátovou kartu ve starších noteboocích. Tím se dostáváme i k rozšiřujícímu se připojení WiFi 802.11b. Toto připojení je vázáno na dostupnost přístupového bodu, tzv. hotspotu, (AP, Access Point)., a možnost přihlášení se k nabízené síti. Některé hotspoty jsou totiž bezplatné, za využití jiných musíte platit. Nejlepší pokrytí hotspoty nabízejí pravděpodobně v tomto okamžiku skandinávské země díky projektu telekomunikačního operátora Telia, ovšem dostačující pokrytí z hlediska obchodníka na cestách existuje nyní již ve všech větších evropských městech standardem je pokrytí letišť, hotelů, kongresových center apod. V ČR je situace méně potěšující. Pokryto by mělo být již letiště, na komerční bázi nabízí WiFi připojení Eurotel. Bezplatný pilot rozjel Český Telecom, ovšem tato připojení jsou omezena malým počtem hotspotů a jejich dosahem. Společnosti WIA se podařilo vykrýt lukrativní prostor pražského Václavského náměstí a některá ze sídlišť. Potěšitelné je, že kromě velkých společností se do instalace hotspotů pouštějí i soukromí podnikatelé, byť zatím jde vesměs o zařízení restauračního typu. Mimochodem, na 802.11b povětšinou šíří signál i CZFree.Net.

Sejmi ho!

Ne každý pro svoji práci potřebuje snímat předlohy, ale i pro takovéto případy existují skenery, které lze považovat za mobilní. Bez pochyb jím je HP Photosmart 1200, který pracuje sice pouze s rozměrem A5, ale jeho software dokáže slícovat naskenované části a sestavit původní dokument. Skenerem A4, který je pro cesty rovněž jako dělaný, je HP Scanjet 4600 s průhledným skleněným krytem. Skenované předlohy se vkládají skenovanou plochou nahoru, takže zároveň vidíte, co snímáte. Díky softwaru ArcSoft Panorama Maker, v kombinaci s tenkostí skeneru, lze skenovat jako sérii jednotlivých skenů nejenom velké dokumenty, ale i obrazy, plakáty apod. Samotný kryt je vyroben z materiálu s uhlíkovými vlákny, a přežít by měl pád i z výšky okolo 90 centimetrů. Rovněž skenovací sklo je chemicky tvrzeno, čímž se stává odolnější proti poškození. Skener má optické rozlišení 2 400 dpi a 48bitovou hloubku barev. Pro cestování se nabízí i Canon CanoScan LiDE 30, jenž s rozměrem 34 mm je dostatečně tenký, a nabízí optické rozlišení 1 200 x 2 400 dpi.

Něco k přečtení

Co by byla kancelář bez tiskárny? Nic. A tak i na potřeby potulných písmáků je pamatováno. Starší z dvojice tiskáren, které jsme používali, je HP Deskjet 450cbi. Jedná se o barevnou tiskárnu formátu A4 s rychlostí tisku až 9 str./min., s tiskovým rozlišením 1 200 x 1 200 dpi čb a 4 800 x 1 200 dpi barevně. K počítači se připojuje přes paralelní port, USB, infračervený port, nebo slot na paměťové karty Compact Flash I, II. Jde samozřejmě o tiskárnu určenou pro malou zátěž, doporučuje se tisknout do 500 stran za měsíc. Její předností však je, že je napájena vlastní Li-ion baterií, takže nevyžaduje externí zdroj. Stejným řešením se může pochlubit i novější Canon i70, která je rovněž napájena Li-ion baterií. I zde jde o tiskárnu formátu A4, s maximální rychlostí tisku 13 str./min, umožňující bezokrajový tisk v rozlišení až 4 800 x 1 200 dpi. Připojení je řešeno přes USB a infračervený port.

Nosíme, taháme, vláčíme

Že výběru notebooku a dalšího příslušenství věnujeme značné množství času, nikoho nepřekvapí. O to méně radostný je fakt, že problematika přepravy a ochrany těchto investic mnoho zájmu nevzbuzuje. Bohužel spokojit se s tím, že "budu dávat pozor a nemůže se přece nic stát", není nejšťastnější. Promáčknutí víka a s tím spojené poškození displeje je bohužel nejčastějším poškozením notebooků. I modely, které snesou postupný tlak na víko, jak rádi předvádějí někteří výrobci, toho mnoho nenadělají s jednorázovou, přesně umístěnou "peckou". Proto si výběr brašny zaslouží stejnou pozornost jako volba přístroje samotného. Právě zde se nejvýrazněji projeví "ušetřené" peníze. Zde již ani tak neplatíte za značku, jako právě za použité materiály a technologie chránící váš hardware před údery, nárazy a pády. Jde především o vyztužení rámů, pěnu s vysokou hustotou ve výplni, vzduchové polštáře ve stěnách a rozích, apod. Velkou pozornost zaslouží ergonomie. Nevhodná držadla, jejich umístění, ale i uchycení dokáží značně znepříjemnit život, o popruhu pro přenášení na ramenu způsobujícím otlačeniny ani nemluvě. Brašna není bota, a držadlo se "nerozšlápne", spíše jej vzteky rozdupete. V této souvislosti nesmíme zapomenout ani na únavu a odolnost materiálů, přece jenom brašnu nekupujeme na jednu módní sezónu. Nebudete se totiž pohybovat pouze ve "skleníkovém" prostředí, a tak materiál musí být vodovzdorný, a měl by být i částečně odolný proti vlivu UV záření.

Výrobci věnující se tomuto odvětví nabízejí celou řadu produktů, často koncipovaných jako víceúčelové, mnohdy s možností variabilního uspořádání. Pro přepravu námi sestavené mobilní kanceláře jsme zvolili jeden z modelů společnosti Dicota, která má s kufry, batohy a brašnami pro IT segment značné zkušenosti. Našim požadavkům odpovídala nejlépe brašna Dicota MultiTwin, nabízející dva oddíly pro notebook a tiskárnu; každý s další kapsou uvnitř a páskem pro uchycení, jeden oddíl s dvěma přihrádkami a dvě vnější kapsy. S touto konfigurací bylo do brašny možné uložit notebook s kabely a spotřebním materiálem, tiskárnu, skener, mobil a externí disk. Při troše odvahy (síly) by se vešel i přenosný projektor, ovšem na vrub bezpečnosti. Za celou dobu čtvrt roku nás brašna nezklamala co do její pevnosti a tuhosti, držela tvar i barvu, a i při maximálním naložení na rameni či v ruce "seděla".

Testování mobilní kanceláře v praxi jsme se věnovali plné tři měsíce. Cestovala mezi našimi domovy a redakcí, trávila dovolenou na chatě, účastnila se několika služebních cest. Byť ne všemi produkty jsme disponovali plné 3 měsíce (některé v tu dobu nebyly ještě na trhu), prokázaly všechny značnou odolnost vůči nestandardnímu zacházení. Mobilní řešení samozřejmě není úplně nejlevnější záležitostí, a i když dobrou volbou se dají některé vstupní náklady rozumně omezit, pečlivě važte, zda to co se vám líbí, rovněž skutečně potřebujete. Právě u mobilních zařízeních se dá utopit mnoho peněz za úplné zbytečnosti.

P.S. Gratulujeme zástupcům společností Acer, Canon, Dell, Dicota, Elap, Eurotel, Fujitsu-Siemens HP, Oskar, Sony-Ericsson, že "jízdu" přežily. :-)

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Šikovné tipy pro Vaše Windows - Výběr rozmanitých triků pro všechny verze Windows(CD) I.

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Jan Hirsemeyer, Andreas Kroschel, Christian LÖbering, Mario Martin, JÖrg Thoma a David Wolski

c03p0458

Tipy a triky pro práci na počítači v prostředí Windows mají v našem časopise svoje nezastupitelné místo. Takže následující stránky budou určeny právě jim. Naleznete zde oblíbené tipy našich redaktorů a dále celou řadu těch nejlepších a nejaktuálnějších triků pro všechny verze Windows. Budeme rádi, když se vám podaří ulehčit si s jejich pomocí každodenní práci na počítači. Mnoho úspěchů při testování našich tipů!

Nedokumentováno: Integrovaný prohlížeč obrázků [ME]

Problém: Když máte v Možnostech složky nastaveno zobrazování složek ve stylu WWW a označíte si nějaký soubor obrázku, objeví se vám v levém sloupci okna složky jeho náhled. Tento v systému integrovaný prohlížeč obrázků byste chtěli použít i pro další účely.

Řešení: Za zobrazování náhledů obrázků odpovídá soubor SHIMGVW.DLL. V něm obsaženou funkci zobrazování obrázků ve stylu zobrazení WWW si lze vynutit přes program RUNDLL32.EXE. K tomu účelu si otevřete složku %windir%\Sendto. Z menu Soubor vyberte příkaz Nový/Zástupce a do políčka Příkazový řádek napište

rundll32.exe shimgvw.dll,ImageView_Fullscreen

Tomuto zástupci přiřaďte libovolné jméno, například Náhled obrázku. Přes pravé tlačítko myši a příkaz Odeslat nyní můžete začít funkci Náhled obrázku okamžitě používat. Oproti standardnímu prohlížeči obrázku Imaging je tento citelně rychlejší. Navíc při použití integrovaného prohlížeče uvidíte obrázek v jeho původní velikosti.

Internet Explorer: Ochrana proti změně pozadí [95/98/ME/NT/2000/XP]

Problém: Když v Internet Exploreru klepnete na internetové stránce na nějaký obrázek pravým tlačítkem myši, máte mimo jiné možnost použít příkaz Nastavit jako tapetu (ve Windows XP se jedná o příkaz Nastavit jako pozadí). Vy byste ale chtěli ostatním uživatelům svého počítače výše uvedenou volbu zakázat.

Řešení: Pokud někdo mění pozadí pracovní plochy přes již zmíněnou volbu v Internet Exploreru, uloží se takový obrázek pod jménem Tapeta aplikace Internet Explorer.bmp. Vám pak stačí pouze vědět, kde se soubor s tímto standardním jménem nachází. Pokud ve Windows 95/98/ME nepoužíváte uživatelské profily, naleznete jej ve složce %windir%\Application Data\Microsoft\Internet Explorer. U verzí Windows s aktivovanými uživatelskými profily, dále ve Windows NT4, 2000 a XP zmíněný soubor leží ve složce profilu odpovídajícího uživatele, a to ve složce Data aplikací\Microsoft\Internet Explorer.

Zvláště v případě, kdy žádné profily nepoužíváte, pomůže vám proti nechtěné změně pozadí velmi jednoduchý trik. Vytvořte ve výše zmíněné složce další složku se jménem Tapeta aplikace Internet Explorer.bmp. Pak při nejbližším pokusu o nastavení nějakého obrázku na internetové stránce jako tapety vám Internet Explorer zobrazí chybové hlášení Přístup odepřen (ve Windows XP se objeví hlášení Přístup byl odepřen).

Brouzdejte chytře (I): Komu patří tato doména? [95/98/ME/NT/2000/XP]

Problém: Všechny domény jsou zaregistrovány na nějakého majitele. Vy si jej můžete velmi snadno zjistit.

Řešení: Ten, kdo si chce požádat o vlastní doménu pro svoje internetové stránky, případně kvůli poskytování jiných služeb, se musí obrátit na příslušné registrátory domén. Ti jméno domény zaregistrují, uvedou do databáze a zároveň k němu uvádějí a spravují osobní data týkající se daného vlastníka domény. Takže ten, kdo chce zjistit všechny dostupné informace o nějaké zaregistrované doméně, může tyto nalézt právě v databázi doménových jmen. Služba toto zajišťující se nazývá Whois (česky Kdo je). Ta byla dána k dispozici právě registrátory domén. Přesně vzato je Whois jakási složka adres, přes kterou se můžete dozvědět informace o majiteli a veškeré informace k dané doméně vůbec.

Nejobvyklejší cestou k informacím o doméně je internetová stránka příslušného registrátora. Registrátoři jsou vesměs organizováni ve veřejně prospěšných společnostech a každý z nich se specializuje na určitý typ domén. Pokud se například budete chtít dozvědět majitele nějaké domény cz, musíte se obrátit na databázi CZ.NIC (www.nic.cz). Pro mezinárodní vrcholové domény typu com, net, případně org, se lze obrátit na službu Whois poskytovanou firmou Network Solutions na internetové adrese www.networksolutions.com.

Dotaz na informace o doméně se označuje jako Whois-Query. Ovšem dotazování přes internetové stránky všech registrátorů je úmorná práce. Tento úkol se proto zjednodušuje nasazením nějakého skriptu, jenž automaticky přistupuje k jednotlivým databázím Whois a všechna nalezená data poté zobrazuje v nějakém uživatelsky přívětivém prostředí. V prostředí Windows jsou Whois klienti založení na bázi skriptů vskutku nedostatkovým zbožím. Proto jsme sami vytvořili VB skript, který dokáže Whois databáze dotazovat. K tomu, abyste mohli náš nástroj použít, musíte mít nainstalovaný Internet Explorer ve verzi 4 a vyšší. Kromě toho je třeba mít nainstalovaný Windows Scripting Host. Tato podmínka je splněna u všech verzí Windows počínaje Windows 98. Jestliže používáte Windows 95 nebo NT4, obdržíte aktuální verzi Microsoft Windows Scriptu zdarma stažením z internetové adresy msdn.microsoft.com/scripting anebo ve verzi 5.6 (SCR56CS.EXE, 674 KB). Součástí výše zmíněného Microsoft Windows Scriptu je právě Windows Scripting Host. Dalším způsobem, jak tento nástroj získat, je instalace Internet Exploreru ve verzi 6.

Zkopírujte soubor WHOIS.VBS (3,87 KB), který naleznete , do libovolné složky. Tento skript vám umožní získat data o evropských (cz, pl, hu, at, de, fr) a mezinárodních doménách, jako jsou com, edu, org nebo net. Skript není třeba nijak instalovat, lze jej použít v okamžiku, kdy bude navázáno připojení k internetu. Po spuštění skriptu vložte do zadávacího políčka název domény, ke které chcete získat informace. Skript vyhodnotí váš požadavek a odešle jej do příslušné Whois databáze. Pro evropské domény bude použit server společnosti Ripe (www.ripe.net), pro mezinárodní vrcholové domény pak databáze společnosti Network Solutions. Výsledky dotazu se nakonec zobrazí pro účely dalšího zpracování v okně Poznámkového bloku.

Skript WHOIS.VBS však můžete použít také na příkazovém řádku. Zkopírujte kromě souboru WHOIS.VBS také soubor WHOIS.BAT (96 B), který rovněž naleznete , do složky, v níž máte nainstalovaná Windows. Pak jednoduše zadejte příkaz

whois <název domény>

Výsledky získané z příslušné databáze se vám pak ukážou v okně MS-DOSu. Při použití přepínače /? získáte podrobnější informace o použití našeho skriptu.

Upozornění: Při sestavování dotazu do databáze Whois nemůžete jednoduše zadat do políčka skriptu internetovou adresu. Tak například po zadání výrazu www.pcworld.cz byste žádné informace nezískali. Počáteční část adresy začínající na "www." totiž nepatří k názvu domény, nýbrž označuje pouze jeden jediný počítač uvnitř nějaké domény v našem případě označuje WWW server PC WORLDu. Vlastní název domény se skládá povětšinou pouze ze dvou částí. Poslední část označuje tak zvanou vrcholovou doménu nazývanou také jako Top Level Domain (TLD). Například TLD pro Českou republiku je cz. Část domény před TLD včetně TLD pak dává dohromady název domény. Vaše hledání tak bude úspěšné pouze tehdy, když z internetové adresy vynecháte označení serveru (www.), takže název domény bude kupříkladu pouze pcworld.cz.

Většina Whois serverů má z důvodu ochrany dat zabudováno omezení na počet dotazů. Takže při pokusu o více jak 50 dotazů bude vaše IP adresa ze strany Whois serveru na jeden den zablokovaná. Důvod je prozaický. V databázích uložená data vždy obsahují e-mailovou adresu administrátora. Teoreticky by pak mohl nějaký spammer s trochou námahy tímto způsobem získat tisíce e-mailových adres. Pro soukromé použití by však měla hranice 50 dotazů na den bohatě vystačit.

Brouzdejte chytře (II): Jaké země se skrývají za internetovými zkratkami? [95/98/ME/NT/2000/XP]

Problém: Vedle obecných mezinárodních zkratek, jako jsou com, edu nebo org, existuje celá řada zkratek odpovídajících jednotlivým zemím. Jak ale poznat, ke které zemi ta či ona zkratka patří?

Řešení: V předchozím tipu jste se dozvěděli, jakým způsobem je vlastně vytvořen název domény. Poslední část tohoto názvu tvoří tzv. Top Level Domain (TLD). Její význam bychom mohli přirovnat k SPZ u auta. Tak kupříkladu zkratka cz znamená Českou republiku, de odpovídá Německu, fr Francii a třeba uk Velké Británii. Na rozdíl od domén obecného významu se označení domén národních skládá pouze ze dvou písmen, které reprezentují tu danou zemi či stát. Přiřazování zkratek jednotlivým zemím však nemá žádná přísně logická pravidla. Některé zkratky vycházejí z anglického názvu země, další z jazyka, jímž se obyvatelé státu dorozumívají.

Prinicipielně se mohou u organizace Internet Corporation for Assigned Names (ICANN) ucházet o svoji zkratku všechny suverénní státy. Pouze tato organizace přiděluje jednotlivým státům dosud nepřiřazené TLD. Doposud bylo zřízeno přes 200 Top Level Domains počínaje ac, která patří ostrovu Ascension v Atlantickém oceánu a konče zw, jež představuje stát Zimbabwe.

Když potřebujete zjistit, která zkratka patří které zemi, pak vám může pomoci náš skript TLD. VBS (1,8 KB), který naleznete . I tento skript je okamžitě použitelný, pokud již máte nainstalovaný Windows Scripting Host (viz minulý tip) a jste připojeni k internetu. Po spuštění skriptu se objeví dialogové okno, které vyžaduje zadání zkratky. Sem tedy přijde zadat TLD země, kterou chceme zjistit. Zadání musí obsahovat pouze tuto zkratku a bez tečky před zkratkou. Pokud zadáte kupříkladu cz, dozvíte se informace týkající se TLD náležející České republice. Jestliže zadaná zkratka skutečně existuje, zobrazí vám skript všechny nalezené informace v novém okně. Řádek, který je nejvýše, obsahuje název země, které zkratka TLD patří. V dalších řádcích uvidíte všechny administrativní a technické podrobnosti týkající se této TLD. Pokud si budete přát, může skript všechny tyto informace nahrát do Poznámkového bloku, odkud je můžete pohodlně upravit a uložit pro další použití.

Spouštěcí obrazovka: Vlastní spouštěcí logo ve Windows 2000 [2000]

Problém: Ve Windows 95/98/ME se dá vlastní spouštěcí logo nastavit poměrně jednoduchými prostředky. Stačí do kořenového adresáře systémového disku umístit soubor obrázku s názvem LOGO.SYS, a to je vše. Ve Windows 2000 však tento způsob k cíli nevede.

Řešení: Spouštěcí logo, jež se zobrazuje při startu Windows 2000, je umístěno přímo v jádře (Kernelu) tohoto operačního systému. Takže je nutné toto jádro modifikovat. K tomu potřebujeme editor, který dokáže modifikovat obsah spustitelných souborů. Velmi známým freewarovým programem je Resource Hacker, který ve verzi 3.4.0 naleznete , případně si jej můžete také stáhnout přímo z internetu na adrese www.users.on.net/johnson/resourcehacker/. Program je určen pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP (RESHACK.ZIP, 541 KB), a podrobnější návod k němu byl publikován v PC WORLDu 9/2001 v článku Utility pro profíky.

Spusťte si program Resource Hacker a otevřete si jádro operačního systému Windows 2000 (Kernel). Konkrétně se jedná o soubor NTOSKRNL.EXE umístěný ve složce \Winnt\System32. V levém sloupci Resource Hackeru se přesuňte na položku Bitmap/1/1029. Pomocí menu Action/Save [Bitmap:1] si původní obrázek uložte. Ten si pak můžete libovolně upravovat, případně si jej můžete nahradit úplně jiným obrázkem o stejné velikosti a hloubce barev (640 x 480 bodů při 16 barvách). Pokud si ale budete chtít ponechat běhající barevný proužek a ukazatel zobrazující úroveň načítání operačního systému, nahraďte pouze část obrázku nad šedou plochou a barevným proužkem.

Nový obrázek naimportujete do souboru NTOSKRNL.EXE přes menu Action/Replace Bitmap. V dialogovém okně stiskněte tlačítko Open file with new bitmap, otevřete nový soubor s obrázkem, v poli Select bitmap to replace zvolte položku 1 a konečně stiskněte tlačítko Replace. V menu File/Save As pak soubor uložíte do stejné složky jako NTOSKRNL.EXE, ovšem pod jiným jménem, například NTOSNEW.EXE.

Nyní ještě musíte obě jádra vyměnit. K tomu budete potřebovat nainstalovanou Konzoli pro zotavení. Vložte instalační CD Windows 2000 do mechaniky a ze složky \I386 zadejte příkaz

winnt32 /cmdcons

Poté restartujte počítač a ze spouštěcího menu vyberte možnost Konzola pro zotavení. Přihlaste se jako administrátor, a pomocí příkazu

cd system32

se přesuňte do této systémové složky. Původní jádro pak nahradíte tím upraveným následujícími příkazy:

ren ntoskrnl.exe ntoskrnl.ex

ren ntosnew.exe ntoskrnl.exe

Příkazem exit Konzoli pro zotavení ukončíte a po restartu počítače již uvidíte svoje nové logo.

Pod názvem NTOSKRNL.EX tak máte uloženou kopii původního jádra systému pro případ, že toto budete někdy potřebovat, eventuálně když se budete chtít k tomu původnímu vrátit nebo pokud něco nebude fungovat tak, jak má. Pro navrácení původního jádra s původním logem budete opět potřebovat Konzoli pro zotavení. Zadejte příkazy

cd system32

del ntoskrnl.exe

ren ntoskrnl.ex ntoskrnl.exe

a pomocí příkazu exit restartujte počítač. Nyní by již všechno mělo být zase při starém.

Internet Explorer: Pohodlné zadávání internetových "cz" adres [95/98/ME/NT/2000/XP]

Problém: Internet Explorer 4 měl jednu velmi užitečnou vlastnost do panelu Adresa se automaticky vkládal na začátek řetězec "www." a na konec bylo možno automaticky doplňovat kupříkladu řetězec ".cz" při schválení, že uživatel se chce dostat skutečně na tuto stránku. Internet Explorer od verze 5 výše při zadání nějakého slova otevře stránku http://auto.search.msn.com a prohledává všechny internetové stránky na výskyt tohoto slova. Tato schopnost je sice v případě, že se jedná například o název firmy, skutečně většinou úspěšná, ovšem trvá déle, než kdybychom si celou adresu sami napsali znovu.

Řešení: Microsoft sice automatické doplňování jednotlivých řetězců úplně neodboural, ale přinejmenším je velmi silně omezil. Když do panelu Adresa napíšete nějaké slovo a potvrdíte jej klávesovou zkratkou <Ctrl><Enter>, také se vám do panelu automaticky doplní řetězce "www." a ".cz". Ovšem Internet Explorer od verze 5 a výše už neumožňuje jak tomu bylo u Internet Exploreru 4 automatické zkoušení jiných koncovek jako jsou například "edu", "org" v případě, že internetová adresa končící na ".cz" neexistuje. Celá automatika se tak vskutku smrskla pouze na vkládání dvou již zmíněných řetězců.


Šikovné tipy pro Vaše Windows - Výběr rozmanitých triků pro všechny verze Windows(CD) II.

Ušetřete místo: Odstranění instalačních souborů [ME]

Problém: Při instalaci Windows ME se ze všeho nejdříve zkopírují všechny instalační soubory do složky \Windows\Options\Install. Po instalaci operačního systému tato data plní pouze jednu jedinou funkci při změně konfigurace systému vám ušetří čas, který byste potřebovali na vložení instalačního CD disku do mechaniky. Jinak je těchto 150 MB dat bez problémů postradatelných.

Řešení: Přesměrujte v registru cestu k instalačním souborům na CD mechaniku. K tomu stačí spustit Editor registru a otevřít klíč Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Setup. Zde změňte hodnotu v řetězci SourcePath na <X>:\Win9x\, kde <X> nahradíte písmenem vaší CD mechaniky. Nyní můžete bez obav odstranit obsah celé výše zmíněné složky na pevném disku. Při změně v konfiguraci operačního systému však budete vyzýváni ke vložení instalačního CD disku Windows ME.

Klávesová zkratka svépomocí: Zobrazení plochy v jednom okamžiku [95/98/ME/NT/2000/XP]

Problém: V panelu nástrojů Snadné spuštění v případě Windows s nainstalovaným rozšířením Active Desktop existuje ikona, s jejíž pomocí si můžete v okamžiku nechat zobrazit pracovní plochu klepnutí na tuto ikonu pracovní plochu zobrazí minimalizováním všech otevřených oken, novým klepnutím na ikonu se všechna okna otevřou znovu do výchozí pozice. Na svém počítači však nemáte Active Desktop nainstalovaný a hledáte způsob, jak na něj tuto funkci nainstalovat.

Řešení: Pokud máte k počítači připojenou novější klávesnici, která obsahuje speciální Win klávesy, můžete pro zobrazení pracovní plochy využít klávesové zkratky. Tak <Win><M> všechna otevřená okna zminimalizuje a kombinace <Shift><Win><M> vrátí zminimalizovaná okna do původní pozice. Jestliže vaše klávesnice tyto speciální klávesy nemá, nezoufejte. Tuto funkci si můžete zpřístupnit i přes jinou klávesovou zkratku. Otevřete si k tomu účelu Poznámkový blok a v něm si vytvořte SCF soubor s následujícím obsahem:

[Shell]

Command=2

IconFile=explorer.exe,3

[Taskbar]

Command=ToggleDesktop

Tento obsah uložte jako soubor například s názvem Zobrazit plochu.SCF a k němu si vytvořte zástupce do složky %windir%\Nabídka Start. Nyní otevřete nabídku Start a klepněte na ikonu Zobrazit plochu pravým tlačítkem myši. Z kontextového menu si zvolte příkaz Vlastnosti a na záložce Zástupce v poli Klávesová zkratka nadefinujte klávesovou zkratku. Pokud si chcete svoji nabídku Start udržet štíhlou, můžete na záložce Obecné zatrhnout položku Skrytý. Ikona se pak sice stane neviditelnou, nicméně na funkčnost vámi nadefinované klávesové zkratky to nebude mít žádný vliv.

Kniha záznamů: Evidence přihlašování uživatelů na počítač [95/98/ME]

Problém: Váš počítač používá několik uživatelů. Vaším záměrem proto je získat přehled o tom, který z uživatelů se k vašemu počítači přihlásil a kdy. Bohužel soubor záznamů (log soubor), který by tyto informace obsahoval, hledáte marně.

Řešení: Windows takovou funkci bohužel k dispozici nemají. Ovšem když použijete náš Visual Basic skript LOG.VBS, pak již nikdy nebudete soubor záznamů postrádat. Skript vytváří ve složce Windows textový soubor LOG.LOG, který všechna přihlášení do systému protokoluje. Předpokladem pro správnou funkci skriptu je nainstalovaný Windows Scripting Host. Tato podmínka je standardně splněna pro verze Windows 98 a vyšší. Pokud používáte Windows 95, získáte aktuální verzi nástroje Microsoft Windows Script, který obsahuje Windows Scripting Host, viz , případně si jej též můžete stáhnout na internetové adrese msdn.microsoft.com/scripting (SCR56CS.EXE, 674 KB). Další možností je instalace Internet Exploreru ve verzi 6.

A jak vlastně skript pracuje: Zkopírujte si soubor LOG.VBS do libovolné složky, například do složky Windows. Nyní musíte zajistit, aby skript mohl od tohoto okamžiku zaznamenávat všechny pokusy o přihlášení do systému. Umístění zástupce do složky Po spuštění není zrovna moc dobrý nápad, protože spuštění programů zde umístěných se dá obejít držením klávesy <Shift> při spouštění počítače. Lepší variantou je umístění skriptu přímo do registru. Spusťte si Editor registru a poté se přesuňte do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion. Zde klepněte na klíč CurrentVersion a z kontextového menu zvolte příkaz Nový. Vytvořte klíč s názvem Run, tedy ovšem pokud již neexistuje. Nyní je třeba vytvořit všechny potřebné hodnoty. Označte si klíč Run a do pravé části okna klepněte opět pravým tlačítkem myši. Z kontextového menu zvolte Nový/Řetězcová hodnota a tuto pojmenujte Log. Poklepáním na tuto hodnotu se otevře okno s názvem Upravit řetězec. Jako údaj hodnoty zadejte cestu k souboru skriptu, kupříkladu C:\Windows\Log.vbs. Od příštího spuštění začne skript svoji práci. Ve Windows 95, 98 a ME se sice uživatel přihlašovat nemusí, ale i když při přihlašování stiskne tlačítko Storno, bude soubor záznamů obsahovat patřičné hlášení.

Šifrování skriptů (I): Jak utajit obsah svých dávkových souborů [95/98/ME/NT/2000/XP]

Problém: Dávkový soubor je jako otevřená kniha. Všechny příkazy jsou v něm zobrazitelné pomocí libovolného textového editoru, například Poznámkového bloku. Takže uživatelská jména nebo hesla zde nejsou nijak dobře ukryta. V tomto tipu vám ukážeme, jakým způsobem se dá obsah dávkového souboru zašifrovat.

Řešení: Spustitelné programy s příponami EXE nebo COM mají oproti dávkovým souborům jednu velkou výhodu binární kód na první pohled nic o přesné funkci takové aplikace neprozradí. Jako příklad uvedeme obsah dávkového souboru, jehož úkolem je přiřadit písmeno Z: sdílené síťové diskové jednotce:

net use z: \\computer\sdileny tajneheslo

Řádek s příkazem net use obsahuje heslo v nechráněném tvaru, takže prohlédnutím obsahu takového dávkového souboru jej lze snadno zjistit. Abychom tuto nevýhodu aspoň trochu zmírnili, převedeme v prvním kroku tento dávkový soubor na spustitelný soubor s příponou COM. A pokud jej v druhém kroku navíc ještě zašifrujeme, nebude mít nikdo šanci uvedené heslo zjistit.

Krok první: Ze všeho nejdříve převeďte dávkový soubor na spustitelný s příponou COM. Tento úkol vyřídíte prostřednictvím freewarové utility Batlite 1.73. Tento program určený pro MS-DOS naleznete , popř. jej lze stáhnout z internetové adresy ftp://ftp.sac.sk/pub/sac/utiltask/batl173.zip (BATL173.ZIP, 75, 8 KB). Rozbalte z tohoto archivu soubor BATLITE.EXE a umístěte jej do složky, v níž je dávkový soubor, který chcete převádět. Kompilaci spustíte příkazem

batlite <EXAMPLE>.BAT

Krok druhý: Takto vytvořený COM soubor přesto dokáže ještě prozradit poměrně hodně jeho binární kód obsahuje totiž ještě zbytky původních příkazů. Takže abyste si byli naprosto jisti, je třeba COM soubor dodatečně zašifrovat. K tomu účelu použijeme utilitu Protexe 3.11 určenou pro MS-DOS. I tento program naleznete , případně též na internetové adrese www.geocities.com/tom_torfs/software.html (PROTX311.ZIP, 232 KB). Tuto verzi můžete používat 30 dní zdarma. Z výše zmíněného archivu budete potřebovat soubor PROTEXE.EXE. Zkopírujte jej rovněž do složky, kde máte umístěný dávkový soubor. Příkazem

protexe <EXAMPLE>.COM

jej zašifrujete. Takto vytvořený nový program plní stejnou funkci jako ten původní dávkový soubor, jeho obsah ovšem je zhola nečitelný.

Upozornění: Vaše dávkové soubory nesmějí obsahovat žádné nedokumentované příkazy, v opačném případě vám je totiž Batlite odmítne převést. Po provedení konverze dávkového souboru byste původní BAT soubor měli odstranit, protože ani ta nejlepší ochrana nepomůže, pokud existuje soubor, který všechny tajné informace předkládá "jako na talíři".

Šifrování skriptů (II): Dávkový soubor s ochranou heslem [95/98/ME/NT/2000/XP]

Problém: Vaším přáním by bylo ochránit dávkové soubory tak, aby je bylo možné spustit až po zadání správného hesla. Je ovšem třeba se nějakým způsobem vypořádat s problémem, co s tím, když heslo pro spuštění dávkového souboru musíme zadat do zdrojového textu dávkového souboru nezašifrované.

Řešení: V předchozím tipu jsme se naučili dávkový soubor zkompilovat a zašifrovat. Stejnou metodu použijeme k tomu, abychom do dávkového souboru integrovali ochranu heslem proti spuštění. Nutnost zadání hesla před spuštěním dávkového souboru vyřeší funkce porovnávání řetězce, zařazená na začátek:

if "%1"=="tajneheslo" goto action

V tomto případě je heslo výraz "tajneheslo". Pro spuštění dávkového souboru pak uživatel musí zadat heslo tímto způsobem: "<EXAMPLE>.BAT tajneheslo". Jestliže heslo souhlasí, provede se příkaz skoku "goto action" a vykonávání příkazů bude pokračovat v odstavci obsahujícím vlastní zdrojový kód dávkového souboru. Ukázkový příklad skriptu vidíte na obrázku. Nebojte se heslo do souboru zadat v čitelném tvaru, po zašifrování je stejně pak už nikdo nerozluští. Připravený soubor zkompilujte a následně zašifrujte stejně, jak bylo popsáno v minulém tipu.

Původní soubor a případné zálohy však neponechávejte na pevném disku nechráněné. Přesto abyste později měli možnost heslo změnit, neměli byste původní soubor mazat. Namísto toho si všechny originální soubory uložte do ZIP souboru a nastavte si u něj ochranu heslem. K tomu účelu vám kupříkladu poslouží komprimační program Winzip, který naleznete , popřípadě také na internetové adrese www.winzip.com.

Šifrování skriptů (III): Zakódované Visual Basic skripty [95/98/ME/NT/2000/XP]

Problém: Příkazy v dávkových souborech dosti často na automatizaci složitějších operací na počítači nevystačí. A zde je místo právě pro Windows Scripting Host, který úkoly tohoto typu zvládá daleko elegantněji, a to pomocí Visual Basic Scriptu. Bohužel do zdrojového kódu skriptu nemůžete umístit žádné tajné informace, neboť tento je čitelný pro každého. Stačí jen otevřít skript v nějakém textovém editoru.

Řešení: Abyste si ochránili svoje know-how, případně tajné informace, které musíte do textu skriptu zadat, ale přesto je chcete mít utajené, nemusíte vymýšlet žádné složité šifrovací funkce. Velmi pohodlným nástrojem pro tyto účely je utilita Script Encoder 1.0 z dílny Microsoftu. Prostřednictvím této zdarma dostupné utility si můžete svoje skripty zašifrovat, aniž by se změnila jejich funkce. Program najdete , případně na internetu na http://www.softpile.com/Development/Java/Review_03140_index.html (SCE10EN.EXE, 127 KB). Po poklepání na soubor se spustí instalační rutina, program samotný pracuje na příkazovém řádku. V instalační složce pak naleznete soubor SCRENC.EXE. Příkaz

screnc example.vbs example.vbe

převede skript EXAMPLE.VBS do jeho šifrované formy EXAMPLE.VBE.

I když Windows Scripting Host standardně tuto šifrovací utilitu neobsahuje, běhají šifrované formy skriptů ve všech verzích Windows Scripting Hostu od verze 5.0. Jednou zašifrované skripty však utilita nedokáže dešifrovat zpět, proto si originální skripty neodstraňujte, nýbrž je archivujte. Ale to jsme již psali v minulém tipu. Naneštěstí existují jiné metody, které dokážou zašifrované skripty převést zpět do původního čitelného tvaru, takže zde popisovaný způsob nepředstavuje žádnou zvlášť silnou ochranu.

Upozornění: Script Encoder 1.0 může být zneužíván tvůrci emailových červů. Takový VBE červ není na první pohled k rozeznání od obyčejného skriptu. Proto byste nikdy neměli spouštět VBE soubory pocházející z pochybných zdrojů!

Syskey: Nikde nedokumentovaný klíč k systému [NT/2000/XP]

Problém: Na svém laptopu máte nainstalovaná Windows NT4, 2000 nebo XP. Tyto operační systémy oproti takzvaným "malým" Windows, kterými se myslí Windows 95, 98 nebo ME, vždy vyžadují přihlášení uživatele. Ovšem když vám laptop někdo ukradne, je i uhodnutí hesel do Windows NT4, 2000 a XP poměrně snadnou záležitostí.

Řešení: Ten, kdo se nějakým způsobem dostane do počítače, může proniknout i do operačních systémů založených na NT technologii. Windows NT, 2000 a XP ukládají hesla do databáze tzv. Security Account Manager (SAM). Hesla zde leží ve formě hash hodnoty souboru SAM, který je ve složce %windir%\System32\Config. Pro útočníka není problém nastartovat počítač pomocí spouštěcí diskety a dále s výše zmíněným souborem manipulovat.

Windows 2000 a Windows NT4 od Service Packu 3 mají k dispozici ještě další ochranu proti nedovolenému vniknutí do systému. Tou je program SYSKEY.EXE, jenž vytváří jakýsi klíč k systému, kterým databázi SAM šifruje. Pokud tento program spustíte a stisknete tlačítko Aktualizovat, nabídne vám SYSKEY.EXE tři varianty ochrany:

Pod volbou Heslo při spuštění se skrývá možnost zadávání hesla. Při použití této varianty musíte při spouštění počítače ještě před vlastním přihlášením zadat heslo pro aplikaci Syskey. Pohodlnější, ale z hlediska bezpečnosti horší variantu, představuje položka Uložit klíč pro spuštění na místní disk z pole Generování hesla systémem. V tomto případě odpadá zadávání hesla pro Syskey, neboť soubor SAM se dešifruje automaticky a vy se pouze přihlašujete do systému tak, jak jste zvyklí.

Naproti tomu nejbezpečnější je varianta Uložit klíč pro spuštění na disketu. V tomto případě Syskey uloží klíč pro SAM na disketu. Zmíněný klíč je představován 16 KB velkým souborem STARTKEY.KEY. Pro spuštění operačního systému pak budete v budoucnu vždy potřebovat disketu s tímto souborem.

Velmi vám doporučujeme vytvořit alespoň jednu zálohu tohoto souboru a tuto kopii uschovat na nějakém bezpečném místě. Pro zapomnětlivé představuje tato volba jisté riziko. Pokud totiž disketu s klíčem zapomenete doma, bude vám váš laptop na cestách jenom na přítěž. Přesto vždy disketu se Syskey klíčem noste odděleně od laptopu, aby vám při jeho krádeži neukradl zároveň i ji.


Šikovné tipy pro Vaše Windows - Výběr rozmanitých triků pro všechny verze Windows(CD) III.

MS Internet Explorer 5.01/5.5: Chyba v URLMON.DLL [95/98/ME/NT/2000/XP]

Problém: Internet Explorer se na vašem počítači v nepravidelných intervalech zasekává, přičemž se objevuje chybové hlášení upozorňující na to, že aplikace IEXPLORE způsobila chybu v modulu URLMON.DLL. Jak tuto chybu odstranit?

Řešení: Pokud se Internet Explorer 5.01 nebo 5.5 s vámi často loučí uvedeným způsobem, doporučuje se nejprve otevřít Ovládací panely/Přidat nebo odebrat programy a zde poklepat na položku Microsoft Internet Explorer 5 a Nástroje Internetu. V dialogovém okně se pak zvolí možnost Opravit aplikaci Internet Explorer.

Pokud i přesto chyba nadále přetrvá, spusťte Editor registru a otevřete klíč Hkey_local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Internet Settings\Accepted Documents.

Zde smažte všechny položky, jejichž jméno začíná znakem "*" anebo jejichž hodnota obsahuje slovo Quickview. Po této akci by se už tato chyba neměla objevit.

Utajené protokolování: Defragmentace disku jako špion [98/ME]

Problém: Váš počítač používá spolu s vámi ještě několik dalších uživatelů a vy byste chtěli nějakým způsobem zjistit, které programy se na tomto počítači spouštějí nejčastěji.

Řešení: Ve Windows 98 a ME můžete získat podrobné informace týkající se často používaných aplikací ze záznamových souborů (logů) systémového programu Defragmentace disku. Tak kupříkladu soubor OPTLOG.TXT, nacházející se ve složce %windir%\Applog, nabízí skvělý statistický materiál. Složka Applog je standardně nastavena jako skrytá, ovšem vy si ji můžete zviditelnit tak, že v Průzkumníkovi klepnete v menu Zobrazit/Možnosti složky na kartu Zobrazit a zde povolíte volbu Zobrazovat všechny soubory. Jestliže by námi zmiňovaný soubor na vašem počítači chyběl, znamenalo by to, že program Defragmentace disku ještě na vašem počítači nebyl nikdy spuštěn. V tomto případě zadejte na příkazový řádek příkaz

cvtaplog.exe

Tím soubor vytvoříte. Ten pak lze otevřít v libovolném textovém editoru, například v Poznámkovém bloku. Jeho obsah vám prozradí ty nejčastěji používané aplikace. Ve sloupci Uses uvidíte, kolikrát byl ve sloupci ProgName uvedený program doposud spuštěn. Sloupeček Last ExecDate udává datum posledního spuštění, a konečně ve sloupci Program Path naleznete přesné umístění programu.

Logovací soubory vlastně přesně slouží k tomu, aby byla Defragmentace disku informována o nejčastěji používaných programech, protože ty potom přesunuje na začátek pevného disku. Na základě výše zjišťovaných údajů se může optimalizovat až 50 aplikací. Jestliže chcete tuto funkci při defragmentaci disku používat, spusťte tento program a stiskněte tlačítko Nastavení. Zde aktivujte volbu Urychlit spuštění programů uspořádáním souborů.

Ve Windows 98 a ME však zmiňované informace nesbírá samotný program Defragmentace disku, nýbrž program TASKMON.EXE. Ten běží na pozadí a protokoluje spouštění aplikací do souboru APPLOG.IND. Jedná se o binární logovací soubor, jenž je do čitelné podoby převáděn aplikací CVTAPLOG.EXE, která tak vytváří soubor OPTLOG.TXT.

Jestliže je vám vaše soukromí přednější než možnosti optimalizace Defragmentace disku, musíte si TASKMON.EXE deaktivovat. TASKMON.EXE se automaticky spouští při startu počítače, a to přes klíč Run v registru, takže je potřeba jej právě odtud odstranit. Spusťte si Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run. Poklepejte zde na položku TaskMonitor a jako údaj hodnoty zadejte nějakou smyšlenou cestu, kupříkladu C:\Windows\Taskmon.000. Tato cesta nezpůsobí žádné chybové hlášení a navíc vám umožní tento program případně později znovu aktivovat. Nakonec smažte soubory OPTLOG.TXT a APPLOG.IND. Všechny tyto akce nebudou mít na činnost Windows žádný negativní vliv, pouze si musíte dobudoucna uvědomit, že nemůžete po programu Defragmentace disku chtít, aby vám uspořádával jednotlivé aplikace podle toho, jak často se spouští.

Nastavení složky: Možnosti úpravy souboru DESKTOP.INI [95/NT+IE/98/ME/2000/XP]

Problém: Prostřednictvím souboru DESKTOP.INI přítomného v nějaké složce můžete tuto individuálně nastavit. Tak se dá například přiřadit složce speciální ikona či popis obsahu složky. Naneštěstí se tento soubor velmi obtížně vytváří.

Řešení: Velmi komfortním řešením je vytvoření takového příkazu v kontextovém menu, který by přímo soubor DESKTOP.INI vytvořil, popřípadě provedl jeho úpravu. Pomocí našeho skriptu DESKINI.VBS (2,3 KB), který najdete , se vám dozajista podaří vaše Windows zase o něco vylepšit. Pro úspěšnou funkci skriptu je třeba mít nainstalován Windows Scripting Host. Tato podmínka je splněna u verzí Windows 98 a vyšší. Pokud používáte Windows 95 nebo NT4, získáte aktuální verzi , případně na internetové adrese msdn.microsoft.com/scripting (SCR56CS.EXE, 674 KB). Součástí výše zmíněného Microsoft Windows Scriptu je právě Windows Scripting Host. Dalším způsobem, jak tento nástroj získat, je instalace Internet Exploreru ve verzi 6.

Náš skript nainstalujete poklepáním na soubor. Dojde k automatickému zkopírování souboru do složky Windows a do registru se zapíše odkaz na něj. Restartování počítače není nutné, protože skript je připraven k použití okamžitě po instalaci.

Klepněte pravým tlačítkem myši na libovolnou složku a z kontextového menu vyberte novou položku Nastavení složky. Pokud v této složce již existuje soubor DESKTOP.INI, skript jeho obsah nahraje do Poznámkového bloku. V opačném případě vytvoří soubor nový. Jeho obsah se skládá z položek, které se používají nejčastěji. Na vás je, abyste si je nastavili podle svých představ. Pokud jejich význam neznáte úplně přesně, poslouží vám nápověda, jež je uvedena pod těmito položkami.

Nastavení provedená v souboru DESKTOP.INI se však projeví pouze tehdy, pokud má složka atribut Systémový. I toto nastavení za vás skript udělá. Průzkumník Windows vám pak vámi provedené změny ve složce ukáže až po stisku klávesy <F5> neboli po aktualizaci zobrazení. Nastavení složky pak můžete kdykoliv vrátit do původního stavu tak, že soubor DESKTOP.INI v této složce jednoduše smažete.

Pro případ, že se rozhodnete skript odstranit, obsahuje tento i rutinu pro deinstalaci. Jednoduše stačí poklepat na soubor skriptu ve složce Windows. Ani po odinstalování skriptu není restart počítače nutný.

Nedokumentovaná funkce: Odstranění možnosti nastavení složky [95/98/ME/NT/2000/XP]

Problém: V Průzkumníku Windows jste si nastavili svůj oblíbený vzhled a chování složek. Nyní byste chtěli zabránit tomu, aby jiní uživatelé počítače toto nastavení měnili.

Řešení: Prostřednictvím funkce omezení přístupu (tzv. Policy) byste mohli z menu Nástroje odstranit příkaz Možnosti složky. Bohužel zjistíte, že program POLEDIT.EXE, kterým se tato omezení nastavují, vás v tomto okamžiku nechá naholičkách. Funkce odstranění položky Možnosti složky totiž zůstala nedokumentovaná, a vy si toto nastavení musíte provést ručně úpravou registru.

Spusťte Editor registru a přesuňte se v něm do klíče Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Policies\Explorer. Nyní klepněte pravým tlačítkem myši do okna pro hodnoty a vytvořte novou hodnotu typu DWORD. Pojmenujte ji NoFolderOptions a jako údaj hodnoty jí přiřaďte jedničku. Po restartu počítače zjistíte, že položka Možnosti složky z menu Průzkumníka zmizela.

Upozornění: Když si budete chtít tuto funkci znovu zpřístupnit, nestačí údaj hodnoty NoFolderOptions nastavit na nulu. Celou hodnotu DWORD musíte smazat.

Nedokumentováno: Pohodlné šifrování souborů a složek [2000]

Problém: Ve Windows 2000 můžete soubory a složky šifrovat. Tato procedura je však pro častější používání dosti nepohodlná. Z kontextového menu Vlastnosti musíte na kartě Obecné stisknout tlačítko Upřesnit, a teprve až zde je možné zapnout a vypnout šifrování souborů a složek.

Řešení: Jedna úprava v registru Windows 2000 postačí k tomu, abyste tuto funkci měli jako položku přímo v kontextovém menu souborů a složek. Spusťte Editor registru a poté se přesuňte do klíče Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\Advanced. Zde vytvořte novou hodnotu typu DWORD s názvem EncryptionContextMenu. Poklepejte na takto vytvořenou hodnotu a jako údaj zadejte číslo jedna.

Pokud si netroufáte sami do registru zasahovat, můžete si celý postup zjednodušit prostřednictvím souboru ENKONTXT.REG (1020 B), který najdete . Pro instalaci stačí pouze na tento soubor poklepat. Ovšem pozor na to, abyste byli přihlášeni do systému jako administrátor. Navíc funkce samozřejmě funguje pouze pro soubory, které leží na diskovém oddílu typu NTFS.

Po importu do registru klepněte na nabídku Start/Nastavení/Hlavní panel a nabídka Start. Klepněte na záložku Upřesnit a v poli Nastavení nabídky Start najdete v seznamu novou položku s názvem Zobrazit šifrování v kontextovém menu (nutno restartovat počítač). Pokud ji zatrhnete, objeví se vám po restartu počítače v kontextovém menu všech souborů a složek. Pokud ji budete později chtít znovu deaktivovat, stačí na tomto místě zatržení položky zrušit.

[Extra tip]

Windows 98: ZIP

Ten, kdo má na počítači nainstalována Windows ME, může možnosti komprimace používat nejen v nich, ale i ve Windows 98

Firma Microsoft zabudovala do Windows ME funkci komprimace souborů a složek do formátu ZIP, a to jako tzv. "Shell Extension". Standardním způsobem, jak tuto funkci zpřístupnit i ve Windows 98, je zakoupení balíčku Plus pro tento systém. Pro uživatele, kteří vedle Windows 98 používají i Windows ME, se dá funkce pro správu komprimovaných složek bez větší námahy přenést i do Windows 98 (avšak do Windows 95 zmíněnou funkci integrovat nelze). Za funkci Komprimovaná složka zodpovídají tři DLL soubory ZIPFLDR.DLL, DUNZIP32.DLL a DZIP32.DLL. Tyto se vždy musejí nacházet ve složce System. Pokud Komprimované složky ve Windows ME postrádáte, nic se neděje, protože si je můžete velmi rychle doinstalovat přes Ovládací panely/Přidat nebo odebrat programy/Instalace Windows. V políčku Součásti označte položku Systémové nástroje, dále klepněte na tlačítko Podrobnosti a zatrhněte položku Komprimované složky.

Co se týče Windows 98, zde je třeba ručně nakopírovat výše zmíněné tři DLL soubory do složky System a nato provést ještě několik úprav v registru. V případě, že máte Windows 98 nainstalována ve složce C:\Windows, což je standardní varianta, pak můžete použít námi připravený soubor ZIPFOLDER.REG (2,9 KB) bez provádění jakýchkoliv úprav. V opačném případě si otevřete soubor ZIPFOLDER.REG například v Poznámkovém bloku a v něm nahraďte celkem pětkrát parametr C:\Windows za cestu, kde máte Windows nainstalována. Nakonec na tento soubor poklepejte, čímž celý obsah souboru naimportujete do registru Windows 98.

Nyní potřebujete vytvořit ještě jeden soubor s příponou ZFSendToTarget. Otevřete si znovu Poznámkový blok a vytvořte zde prázdný soubor s následující cestou a jménem: " C:\Windows\Sendto\Komprimovaná složka. ZFSendToTarget". Po restartu Windows budete mít funkci komprimovaných složek k dispozici i ve Windows 98. Znamená to, že při poklepání na libovolný soubor s příponou ZIP se okamžitě objeví obsah archivu. Nový archiv ve formátu ZIP vytvoříte tak, že z kontextového menu souboru vyberete příkaz Odeslat/Komprimovaná složka. Pak pomocí technologie drag&drop můžete do této komprimované složky snadno přidávat soubory další.


Šikovné tipy pro Vaše Windows - Výběr rozmanitých triků pro všechny verze Windows(CD) IV.

[Extra tip]

Spořič obrazovky jako nástroj pro prezentaci obrázků

Ve Windows ME je integrovaný spořič obrazovky, který dokáže v pravidelných intervalech zobrazovat na monitoru všechny obrázky obsažené v nějaké složce. Prostřednictvím skriptu jej můžete ještě pohodlněji použít pro prezentaci obrázků.

Spořič obrazovky s názvem SPOŘIČ OBRAZOVKY OBRÁZKY.SCR, který se nachází ve složce Windows\System, dokáže zobrazovat všechny obrázky v dané složce v přesně stanoveném časovém intervalu. Podporuje zobrazování grafických formátů BMP, GIF, JPG, PNG a TIF. Ostatní formáty, jako například PCX, jednoduše ignoruje, takže vlastní prezentace obrázků není rušena žádnými chybovými hlášeními. Další výhodou je to, že spořič hledá soubory obrázků i v podsložkách nadefinované složky. V tomto tipu vám ukážeme tři způsoby, jak si můžete tento spořič nastavit.

Varianta první: Pokud máte na svém počítači pouze jednu složku, do níž ukládáte všechny obrázky, a postačí vám standardní možnosti nastavení, klepněte pravým tlačítkem myši na soubor spořiče ve složce Windows\System a z kontextového menu zvolte příkaz Konfigurovat. Alternativou je klepnout pravým tlačítkem na pracovní plochu a z kontextového menu zvolit příkaz Vlastnosti. V dialogovém okně se poté přesuňte na kartu Spořič obrazovky, nastavte Spořič obrazovky Obrázky a stiskněte tlačítko Nastavení. Stiskem tlačítka Procházet potom můžete nastavit například i cestu k disku nebo složce na síti, případně nemusíte zadávat žádnou složku, ale můžete zadat rovnou celý disk.

Varianta druhá: Nastavení spořiče jsou uložena v registru v klíči Hkey_Current_User\Control Panel\Screen Saver.Slideshow. Tady se dají například pro interval střídání obrázků nastavit nedokumentovatelné, ještě menší hodnoty, než které lze nastavit v dialogovém okně. Pokud chcete, aby spořič hledal pro zobrazení obrázky po celém disku, můžete zvýšit standardně nastavený údaj 2000 pro hodnotu MaxDirectories. Hodnota AllowStretching odpovídá v dialogovém okně položce Roztáhnout malé obrázky a doporučuje se mít tuto volbu povolenou.

Varianta třetí: Skutečně komfortní bude tento spořič po nasazení malého skriptu. Všechny nastavitelné parametry pro spořič tento skript zapíše přímo do registru. V první řadě to bude název složky s obrázky a interval zobrazování. Vlastní prohlížení obrázků se pak spustí spuštěním skriptu. Jenom je třeba dát pozor na to, aby v posledním řádku skriptu byl spořič spouštěn přes název OBR.SCR. Musíte jej také před vlastním spuštěním na tento název přejmenovat. Při spuštění spořiče pod původním názvem SPOŘIČ OBRAZOVKY OBRÁZKY.SCR dochází z dosud nezjištěných příčin k zaseknutí programu. Samotný skript samozřejmě naleznete (SETR.VBS, 619 B).

[Extra tip]

Upřesněná volba

Skript pro filtrování souborů dokáže v Průzkumníku omezit zobrazení pouze na ty typy souborů, které nás zajímají.

Když v nějaké aplikaci pro Windows například ve Wordu, Paint Shopu Pro nebo Poznámkovém bloku zadáte z menu příkaz Soubor/Otevřít, objeví se vám přehled souborů. V něm můžete podobně jako v Průzkumníku procházet složky či celé disky, přejmenovávat anebo odstraňovat soubory.

Ovšem přece jen je tu jeden významný rozdíl: Jsou zde zobrazeny pouze ty typy souborů, které daný program dokáže otevřít. Tak kupříkladu Word zde nabízí pouze soubory typu DOC. Tato schopnost filtrování souborů se dá nastavit i do Průzkumníka. Tak se vám může zpřehlednit seznam souborů, protože se vám zobrazí pouze ty typy, které vás v danou chvíli zajímají.

Filtrování souborů pro nás bude provádět skript PCWFILTER.VBS (1,78 KB). Do vstupního dialogového okna zadáte všechny typy souborů, které vás budou v libovolné složce zajímat, například *.DOC; *.XLS;*.JPG;*.MP3. Jednou zadané typy souborů zůstávají tak dlouho v platnosti, dokud je sami nepřepíšete. Můžete tedy s určitým výběrem typů souborů pracovat déle a přitom je nemusíte pokaždé znovu zadávat. Skript předává vámi požadované typy souborů pomocí metody Sendkeys do dialogového okna Otevřít Poznámkového bloku. Přitom začíná zobrazení ve složce, pro kterou jste předtím použili příkaz PCWFilter z jejího kontextového menu.

I při tomto způsobu zobrazení jsou pro zobrazené soubory k dispozici všechny vymoženosti technologie drag&drop, jakož i všechny obvyklé příkazy z kontextového menu jednotlivých souborů. Pouze poklepání si zde musíte odpustit, neboť v opačném případě by se daný soubor otevřel v Poznámkovém bloku.

Instalace skriptu, jenž mimochodem vyžaduje Windows Scripting Host verze 2, je velmi jednoduchá. Při poklepání na skript se tento zkopíruje do složky Windows, a díky zápisu do registru se kontextové menu všech složek rozšíří o položku PCWFilter. Právě přes tuto pložku je pak skript použitelný. Pokud chcete skript zase odinstalovat, provedete to opětným poklepáním na něj.

Na jedno klepnutí:

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Windows v klidu:

Když vás zvuky Windows neustále ruší ve chvílích, kdy na počítači posloucháte hudbu z CD disku, můžete je vypnout. Poklepejte na ikonu reproduktoru v pravé části Hlavního panelu. V okně Ovládání hlasitosti zatrhněte u položky Zařízení Wave volbu Ztlumit. Hudbu z CD disku přitom budete moci poslouchat dále.

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Rychlé vyvolání okna pro vyhledávání:

Když použijete klávesy <Win>, můžete si jejich pomocí vyvolat okno pro vyhledávání daleko rychleji. Klávesová zkratka <Win><F> otevře okno pro vyhledávání souborů, zatímco <Ctrl><Win><F> vyvolá okno pro vyhledávání počítačů v síti.

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Ping:

Pomocí příkazu ping určeného pro MS-DOS můžete snadno zjistit, zda je libovolný počítač v síti nebo na internetu v daném okamžiku dostupný. Příkaz ping <jméno počítače> vysílá čtyři pakety po 32 bajtech. Příjemce pak tyto pakety posílá zpět. Z doby cestování paketů se pak počítá doba do přijetí odezvy, která se vyjadřuje v milisekundách. Pokud ale chcete vědět, zda je nějaký počítač on-line, jsou čtyři pakety až moc. Prostřednictvím přepínače -n (příkaz ping -n 1 <jméno počítače>) vyšlete pouze jeden paket, čímž ušetříte čas.

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Dávkový soubor s pípnutím:

Pomocí příkazu Echo můžete v dávkových souborech vytvořit krátký zvuk (pípnutí). K tomu účelu musí příkaz Echo předávat speciální ASCII znaky. Tyto znaky se bohužel nedají napsat v Poznámkovém bloku. Namísto toho otevřete Příkazový řádek a příkazem edit si otevřete MSDOS editor. Napište příkaz Echo, následovaný jednou mezerou. Nyní stiskněte klávesovou zkratku <Ctrl><P><G>, čímž požadovaný znak napíšete. Klávesovou zkratkou <Alt><S><U> dávkový soubor uložíte a program ukončíte pomocí <Alt><S><K>.

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Proxy server:

Při volbě poskytovatele připojení k internetu si můžete vybrat mezi různými firmami. Některé z nich nabízejí připojení k internetu přes proxy server, jiné ne. Pro to, abyste si správně nastavili proxy, klepněte v Internet Exploreru do menu Nástroje/Možnosti Internetu a zde na kartu Připojení. Klepněte na ikonu vašeho poskytovatele a stiskněte tlačítko Nastavení. Pod položkou Používat proxy server (ve Windows XP: Použít pro toto připojení server proxy) zadejte pro každé připojení odpovídající parametry.

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows - Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace I.

Jakub Povolný

c03p0459

Po předpokládám příjemně prožitém létu se opět setkáváme u pokračování seriálu Tipy a triky nejen pro Windows. V době psaní článku ovšem stále trvá obvyklá okurková sezóna a léto zdaleka není u svého konce.

Přesto se nedá říci, že by se nic nedělo. Relativní pokroky se dějí na poli šíření internetu v ČR, ale o tom více ve vloženém článku. Pokrok také prodělává kauza firmy SCO vs. IBM ohledně Linuxu. Neodvažuji se hodnotit aktivity firmy SCO, neboť bych byl určitě zaujatý, informací na internetu je dostatek, doporučuji k přečtení.

Na poli počítačového hardwaru je celkem klid, snad jen výrobci grafických karet občas rozvlní poklidnou letní atmosféru nějakou novinkou, samozřejmě rychlejší a dražší.

Jak vidíte, i dnešní úvodník uplynul v pomalém letním tempu, lépe přistoupíme-li ihned k samotným tipů a trikům pro Windows a MS Office. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Vícenásobné asociace (Win 95/98)

Již mnohokrát jsme se v našem seriálu bavili o konfiguraci asociací souborů s aplikacemi ve Windows. Přesto jsme ještě stále nepostihli všechny možnosti nastavení. V následujícím tipu si ukážeme další způsob, jak asociace konfigurovat, tentokrát budeme vytvářet vícenásobné.

Pro čtenáře, kteří netuší, o čem se mluvilo v předchozím odstavci. V systémech Windows od Microsoftu se používá pro identifikaci typu souboru třípísmenková přípona. Tu asi každý z vás alespoň jednou viděl. Podle této přípony Windows poznají, jakou mají spustit aplikaci pro prohlédnutí nebo editaci daného souboru. Po instalaci Windows jsou již přednastaveny některé asociace na aplikace, které máte ve Windows k dispozici od Microsoftu. S instalací dalších programů postupně přibývají další asociace. Tento fakt ale s sebou nese i problémy.

Například soubory s koncovkou RTF (Rich Text Format) jsou implicitně asociovány na program Wordpad. Po instalaci kancelářského balíku Office jsou tyto asociace přepsány a soubory RTF se otevírají už jen ve Wordu. Pro prohlížení souborů vám ale spolehlivě stačí Wordpad, který se startuje rychleji a nezabírá velké místo v paměti.

Řešení této situace je mnoho, některá už jsme popisovali v minulých dílech. Pro připomenutí, asociaci můžete samozřejmě zcela změnit zpět na Word, nebo můžete pro výběr aplikace použít položku SendTo, která je k dispozici ve složce Windows. Další možností je právě vytvoření více asociací k jedné koncovce. Jde to a výhodou je, že všechny takto vytvořené další asociace se zobrazí přehledně u daného typu souboru v kontextovém menu.

Poklepejte na ikonu Tento počítač a z roletového menu Zobrazit zvolte položku Možnosti složky. Zde přejděte na záložku Typy souborů, kde najdete seznam všech asociací, které jsou momentálně nakonfigurované ve vašich Windows. V seznamu vyhledejte příponu (typ) souboru, který chcete upravit, a po jeho výběru stiskněte tlačítko Upravit na pravé straně dialogu. V následném okně máte k dispozici popis typu, výchozí koncovku a seznam akcí, jenž nás zajímá nejvíce. Například u zmiňovaného RTF najdete akce open, print a printto. Důležitá je v tomto případě akce open, která Windows říká, v jakém programu mají soubory RTF otevřít. Nechte existující asociace být a pomocí tlačítka Nový přidejte další. V našem případě nazvěte novou akci například Otevřít ve Wordpadu a do spodní kolonky vyberte pomocí tlačítka Procházet program wordpad.exe, který najdete ve složce c:\Program Files\Accessories\. Po potvrzení vám přibude akce do seznamu. Nyní ještě zbývá určit, jaká akce bude mít přednost po poklepání na soubor RTF. To určíte tak, že vyberete požadovanou akci a stisknete tlačítko Výchozí.

Pokud nyní poklepáte na soubory typu RTF, provede se výchozí akce z vašeho seznamu, jestliže chcete provést jinou akci (třeba právě otevření RTF ve Wordpadu, nikoliv ve Wordu), poklepejte na soubor RTF pravým tlačítkem a v kontextovém menu uvidíte naše známé Otevřít ve Wordpadu. Takto můžete přidat hned několik možností pro otevření a všechny je uvidíte v kontextovém menu.

Mapa znaků (Win 95/98)

Při časté práci s dokumenty ve Wordu nebo Excelu, případně s jakýmkoliv textem kdekoliv jinde, narazíte na problém s psaním speciálních znaků. Ve Windows je pro tyto účely k dispozici řez písma (font) Symbol, který obsahuje převážnou většinu speciálních symbolů, jež se v klasickém dokumentu používají. Stačí tedy zvolit písmo Symbol a najít příslušný znak na klávesnici. Jak už ho jednou v textu máte, není poté problém znak kopírovat dál a dál, kde je potřeba.

Výše naznačený způsob má však mnoho nevýhod. Za prvé musíte zvolit font Symbol a hledat na klávesnici to, co potřebujete málokdo z nás si totiž pamatuje, kde který symbol leží. Nicméně pamatovat si to lze, alespoň u těch nejpoužívanějších. Jiná situace nastane, když v písmu Symbol hledaný znak vůbec není, nebo přesně nevíte, jaký speciální znak použít a chtěli byste si vybrat. K tomuto účelu výborně poslouží program Mapa znaků.

Mapu znaků bohužel z neznámého důvodu nenajdete jako standardní položku v menu Start, musíte ji spustit přes dialog Start Spustit, kam vepište příkaz charmap.exe. Otevře se vám přehledná tabulka se všemi znaky daného řezu písma, které můžete vybrat v roletovém menu v horní části programu. Nyní přehledně vidíte, které znaky obsahuje které písmo. Po výběru znaku se ukazuje vpravo dole klávesa, pod níž se tento znak skrývá. Rychlejší je ovšem poklepat na znak myší, tento se přenese do kolonky Kopírované znaky a vy jej pak tlačítkem Kopírovat zkopírujete do schránky. V cílovém dokumentu pak stačí stisknout klávesovou kombinaci CTRL+V, nebo z roletového menu Úpravy obvykle zvolit položku Vložit. Samozřejmě můžete kopírovat i více znaků najednou, dle obsahu kolonky kopírovaných znaků.

Systémové informace (Win 98)

Následující tip jistě nepatří mezi ty rozsáhlé, spojené s editací systémového registru, nicméně o něm málo uživatelů ví a často používá pro stejný účel zbytečně jiné externí utility.

Pokud častěji obměňujete hardware vašeho počítače, často potřebujete mít k dispozici informace o aktuální konfiguraci, o obsazení jednotlivých přerušení a paměti. Neméně se také hodí informace o tom, co už v počítači vlastně máte. Možná se budete divit, ale Windows vědí o vašem hardwaru celkem dost informací, a to i bez speciálních utilit.

U novějších Windows máte k dispozici program Informace o systému, kde se dozvíte spoustu užitečných věcí, nicméně čtení z obrazovky není zrovna příjemné, zvlášť v případě, že je počítač z nějakého důvodu hardwarově nefunkční a vy potřebujete mít informace dostupné na papíře.

Pro tento případ využijte druhou možnost, jež se ukrývá přímo v dialogu Systém v Ovládacích panelech počítače. Zde máte opět k dispozici seznam hardwaru, navíc je tu ale tlačítko Tisk, které vám umožní tento seznam vytisknout, a to i s podrobnými informacemi, pokud si je budete přát.

Virtuální disk (Win 95/98)

O programu, který hraje hlavní roli v následujícím tipu, jsme již v předchozích dílech psali. Dnes si ukážeme jeho použití v poněkud praktičtější poloze.

V dřívějších dobách bylo obvyklé dělit pevný disk na několik nezávislých oddílů. Bylo to jednak přehledné, a také bezpečné. Pamětníci si určitě vzpomínají, jak dlouho trvalo tehdejšímu programu pro defragmentaci disku srovnání byť jen několika stovek megabajtů. V dnešní době je dělení tím užitečnější, čím větší je kapacita pevných disků. Ovšem záleží jen na každém z nás, zdali si pevný disk na více oddílů rozdělí, nebo ne. Rozdělením disku totiž samozřejmě ztrácíte kapacitu pro velké souvislé soubory, respektive dělíte volné místo na několik menších, což zrovna nepřispívá k maximálnímu využití prostoru.

Situaci lze ovšem řešit i jinak. Disk můžete ponechat celý, tak jak je, a z jednotlivých složek můžete vytvořit virtuální jednotky, které se ve Windows tváří stejně, jako samostatné diskové oddíly. Virtuální jednotky vytvoříte pomocí příkazu subst, jehož syntaxe je velmi jednoduchá. Chcete-li např. ze složky c:\Dokumenty vytvořit virtuální jednotku x:, stačí na příkazovém řádku napsat tento řetězec:

subst x: c:\Dokumenty

Je pravděpodobné, že pokud si takto nastavíte virtuální jednotky, budete je pravděpodobně chtít používat permanentně. Jenže po restartu tyto jednotky zmizí a je nutné zadat příkazy znovu. Řešení tohoto problému je hned několik. Můžete vytvořit zástupce a umístit je do složky Po spuštění tak, aby se po startu sám inicializoval, nebo můžete to samé provést editací systémového registru. Ukážeme si možnost druhou.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte regedit. Postupně jděte až do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE Software Microsoft Windows CurrentVersion RunServices a vytvořte zde textovou hodnotu s libovolným názvem, v našem případě například vSubst. Poté na tuto novou položku poklepejte levým tlačítkem myši a do kolonky Údaj hodnoty vepište požadovaný příkaz, např. řetězec subst x: c:\Dokumenty. Vše potvrďte a restartujte. Nyní se bude virtuální jednotka (nebo více jednotek, pro každou další postup opakujte, pouze název textové hodnoty se musí lišit) vytvářet při každém startu vašich Windows.

Tipy pro MS Office

Hledejte s Excelem (Excel 2000)

Dnešní první tip pro kancelářský balík bude ze soudku užitečných, ale nepříliš náročných tipů a triků. Začátečníci jsou vítáni. Užitečnosti tento tip nabude hlavně v případě, že patříte mezi časté uživatele Excelu a máte na svém pevném disku desítky a více souborů různého ražení. Potom se vám bude hodit poměrně užitečná vyhledávací funkce, která je k dispozici přímo v Excelu, a tím pádem je ušita excelovským dokumentům dokonale na míru.

Úspěšnost vašeho hledání se pak zvyšuje v případě, že pravidelně vyplňuje informace o dokumentu, které najdete v dialogu Vlastnosti v roletovém menu Soubor na záložce Souhrnné informace.

Spusťte Excel a jděte do roletového menu Soubor. Zde zvolte Otevřít. Nyní jste žádáni o vybrání dokumentu, o kterém třeba nevíte, kde jej hledat. Znáte však některé jeho parametry. Pro vyhledání poklepejte na rozbalovací nabídku Nástroje v pravé horní části dialogu Otevřít. Z menu potom vyberte funkci Najít. V následném dialogu můžete pohodlně zadat parametry hledaného excelovského sešitu: důležitá je část nazvaná Zadat další kritéria, kde z rozbalovací nabídky vyberte potřebné kritérium a do kolonky Hodnota zadejte hledaný řetězec. Zbývá nastavit složku, která se má prohledat, a stisknout tlačítko Najít.

Přeji mnoho úspěchu při hledání ztracených tabulek.

Konec stránky (Word 2000)

Tento tip je určen zejména uživatelům MS Wordu. Ti jistě znají všechna úskalí při tvorbě delších dokumentů. MS Word totiž není primárně určen pro tzv. lámání textu, k tomu se používají specializované aplikace (např. Adobe Pagemaker). Spousta organizací však stále používá pro tvorbu jednodušších publikací MS Word, a právě při definitivním formátování textu a grafiky na jednotlivých stránkách dokumentu naráží na největší problémy.

Microsoft implementoval do Wordu několik technologií (IntelliSense), jež mají za úkol usnadňovat tvůrci dokumentu práci a opakované procesy co nejvíce automatizovat. Word za vás dělá mnoho věcí a je opravdu těžké ho někdy přinutit k tomu, co opravdu chcete. Jedním z problémů je i neustálé přesouvání textu mezi stránkami.

Kontinuální text ve Wordu je velmi živý, nikdy nemáte jistotu, že po zdánlivě kosmetické úpravě najdete příslušné odstavce na stejné stránce, jako před poslední zálohou. U dokumentu, který vytisknete na místní tiskárně, nebo jen ponecháte v elektronické podobě, to zas tolik nevadí, chcete-li jej však předat tiskárně, která z něj má vytvořit brožuru, musíte zajistit jeho stabilitu.

Pomineme nyní pravidla, která by se měla při tvorbě dodržet (definice stylů, jednotné tabelátory, šířka řádku apod.), ke stabilitě dokumentu také velmi přispěje vkládání takzvaného konce stránky. Pokud jste si jisti, že stránka vypadá tak, jak by měla, vložte za poslední znak značku konce stránky, z roletového menu Vložit Konec. Toto proveďte na každé stránce a text vám nikam neuteče. Všimněte si, že v dialogu Konec je možnost volby více "konců", které také, vhodně vložené, podpoří stabilitu dokumentu.

Easter Eggs

Freecell (Win 98)

V dnešním dílu si konečně ukážeme i některá velikonoční vajíčka, na něž se dříve nedostalo. Začneme karetním souborem her, který je ve Windows 98 distribuován pod názvem Freecell. Najdete jej v menu Start Programy Příslušenství Hry.

Spusťte Freecell a stiskněte klávesu F3. Budete dotázáni na číslo hry. Zkuste zadat -1 nebo -2 a uvidíte, jak lze karty také rozlosovat. Dalším trikem je stisk kombinace kláves CTRL+SHIFT+F10. Obdržíte okénko s možnostmi Přerušit, Opakovat, Ignorovat. Přerušit způsobí, že v následující hře (nikoliv v té, kterou právě hrajete) po prvním tahu zvítězíte, Opakovat způsobí prohru a pomocí Ignorovat se zbavíte vyvolaného dialogu.

Dossetup.bin (Win 98)

Nebojte se, ani tentokrát na vás nemluvím nijak cizím jazykem. Soubor, který je uveden v názvu tohoto triku, skutečně existuje. Najdete jej totiž na instalačním CD Windows 98 v adresáři win98.

Musím se přiznat, že mě opět překvapilo, kam všude programátoři Windows nacpali různé texty, které tam zjevně nepatří a nikdy tam být neměly. I v tomto zdánlivě bezvýznamném souboru, jenž obsahuje převážně systémová hlášení, totiž po prohlédnutí v libovolném textovém prohlížeči (Poznámkový blok, dosový editor EDIT a další) najdete větu: Wassily Kandinsky was the great Russian painter who participated in the Expressionist movement in Germany, taught at the Bauhaus, and edited the Blue Rider Almanac.

Opravdu si nedokážu dost dobře představit smysl této věty, nicméně o kus dál v tom samém souboru najdete řetězec: hahahahahaha.

Obrázek o humoru autorů Windows si udělejte sami.

Srdce od Microsoftu (Win 98)

Nebojte se, Microsoft vás nemá rád až tak, že byste od něj dostávali, nedej bože, perníková srdce. Jedná se samozřejmě o trik pro další hru, která je součástí Windows 98. Jestliže si chcete zahrát Srdce tak, abyste je vždy vyhráli, věřte, že po krátké editaci systémového registru to je možné.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. Jděte do podklíče HKEY_CURRENT_USER Software Microsoft Windows CurrentVersion Applest Hearts. Poklepejte na pravou stranu regeditu pravým tlačítkem a z kontextového menu zvolte Vytvořit Novou textovou hodnotu. Tu pojmenujte ZB. Poté na ni poklepejte a nastavte její hodnotu na 42. Zavřete regedit a spusťte hru Srdce. Začněte hrát a v libovolný okamžik stiskněte kombinaci kláves CTRL+ALT+SHIFT+F12. A je to.


Užitečné tipy & triky pro Windows - Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace II.

Eject PC (Win 98)

Tento trik je ze soudku těch méně známých a bohužel je funkční jen na anglické verzi Windows 98, nikoliv na Windows 98 SE.

Jděte do menu Start Programy Příslušenství a pravým tlačítkem myši poklepejte na Kalkulačku. Z kontextového menu vyberte možnost Vlastnosti. Klikněte na tlačítko Změnit ikonu a dvakrát poklepejte na tutéž ikonu ve výběru. Potvrďte OK. Nyní by se měla v nabídce Start objevit nová položka.

Registrace ve Windows 98 SE (Win 98)

A ještě jeden trik na úplný závěr, než se pro tento měsíc rozloučíme. Vyzkoušet si jej mohou opět uživatelé Windows 98 SE. Jistě si vzpomenete na úvodní uvítací okénko, které se vám za přispění hudby objevilo po prvním startu Windows. Pomocí tohoto okénka totiž můžete vyvolat registrační proces.

Jděte do menu Start Spustit a do kolonky programu napište welcome. Tím opětovně docílíte spuštění výše popisovaného okénka. Na něm si vyberte položku Registrovat se nyní... .Spustí se vám registrační proces. Hned v prvním okně tohoto procesu podržte stisknutou kombinaci kláves CTRL+SHIFT a pravým tlačítkem myši poklepejte na obrázek po levé straně okna (jakési připodobnění kláves na klávesnici). Objeví se vám okénko s informacemi o autorech registračního programu.

Doufám, že vám některý z uvedených tipů a triků pomohl k vylepšení vašich Windows, případně vás pobavil, nebo alespoň inspiroval. Příště se těším opět na shledanou.

Intertipy

Po kratší prázdninové přestávce opět pokračuje i seriál internetových tipů a triků. Pro většinu z vás už prázdniny končí, pro některé teprve začnou (někteří nemají prázdniny vůbec), nicméně tento text vzniká v době, kdy se léto teprve dostává ke své druhé polovině. Ačkoliv se o letních měsících vtipkuje také jako o "okurkové sezóně", na internetovém poli se toho děje stále mnoho. Náš dominantní operátor totiž vážně uvažuje o navýšení rychlosti ADSL a o zrušení obtěžujícího přihlašovaní přes dashboard. Nicméně v současnosti se opět jednání zastavila, dočkáme se snad na podzim.

Jako odpověď na výzvu ČT je tu prohlášení druhého největšího kabelového operátora Intercable Bohemia, ve kterém slibuje uživatelům taktéž navýšení rychlostí a navíc uvažuje o rozšíření služeb i mimo Prahu a Brno, tj. do Mostu, Ústí nad Labem a mnoha dalších menších měst. Horizont dění na začátku a v průběhu roku 2004, což už není tak daleko. Vypadá to, že v příštím roce by mělo být možné se na mnoha místech připojit vysokorychlostní linkou v ceně okolo tisíce korun měsíčně. Což zní velmi dobře.

Grafika.cz

www.grafika.cz

Internetové tipy a triky z oblasti grafiky a tvorby WWW stránek nemůžeme začít nikde jinde, než na výše uvedeném serveru. Najdete zde opravdu vše, co se jen vzdáleně týká tvorby jakékoliv grafiky. Od digitální fotografie přes tvorbu vektorové grafiky a skenování, až po webdesign. Informací je skutečně velmi mnoho. Stránka je profesionálně provedená, tak jak se na server o grafice sluší a patří, v úvodu jste zavaleni novinkami z oboru, a to jak informacemi o softwaru, tak novými návody, tipy a tutoriály.

V levé části stránek pak najdete několik navigačních menu. Rubriky jsou plné tipů, návodů a informací o digitální fotografii, skenování, tisku, designu, kalibraci tiskáren a monitorů nebo webdesignu. V menu Služby najdete galerii bitmapové i vektorové grafiky, bazar a další. Další menu se věnují nabídce a poptávce po práci v oboru, nechybí ani oborový adresář. Vše velmi přehledně provedené, a samozřejmě v našem mateřském jazyce.

Xeno2 Graphics site

xeno2.wz.cz

Stránka ne tak obsáhlá, ale zaměřením podobná té předchozí. Zpracování je opět povedené (modrá je můj favorit) a přehledné. Na úvodní stránce najdete seznam novinek a autorových postřehů, nechybí nové články s návody na tvorbu 2D i 3D grafiky. V menu po levé straně najdete odkazy na jednotlivé rubriky, kde samostatně figuruje známý Adobe Photoshop, který je doplněn rubrikami o 2D a 3D grafice, nebo rubrikou věnující se webdesignu. Stránka dále nabízí seznam užitečného softwaru a ovladačů ke stažení, knihu návštěv, nezbytný vyhledávací nástroj a mnoho dalších informací ve slovenském jazyce.

Jaguar\s Jungle

www.jaguar.3web.cz

Zde opravdu není namístě prohlášení o tom, že vám název stránky něco napoví. Ten, kdo čeká zvířata (a poté, co jste dočetli až sem, vás bude velmi málo), bude velmi zklamaný. Je to zase a jen o grafice na WWW. Zajímavě (líbivost je velmi subjektivní) vytvořené zelené stránky vás na rozdíl od svých předchůdců nezahltí informacemi, zato zde najdete dost tipů pro svoji tvorbu. Stránka je jednoduchým způsobem rozdělena na několik částí, věnujících se postupně známému grafickému programu Paint Shop Pro v sedmé verzi, šablonám pro MS Outlook, tipům pro tvorbu internetových stránek, neznámým zvířatům a knize hostí. (Také vám tam jedna položka nezapadá? Zkuste ji!) Vše hezky česky.

Ratnest

desitka.sh.cvut.cz/~taddy/htm/default-cz.htm

Další velmi zajímavá a dobře zpracovaná stránka, tentokrát výhradně o 3D grafice. Tomu odpovídá i povedený vzhled. V úvodu vás autoři takzvaně uvedou do děje, dozvíte se, kde jste a co zde najdete. V pravé části objevíte pruh s novinkami, které se na stránkách odehrály. Vlevo pak klasické navigační menu. Zde najdete odkazy na galerii s 3D výtvory vystavovatelů, rady a tipy pro tvorbu 3D grafiky, mnoho animací a 3D grafiky přímo ke stažení, včetně několika utilit, odkazy na stránky s podobným zaměřením a kontakt na tvůrce. Nic víc, nic míň přesto to stojí za návštěvu.

Net Design

netdesign.wz.cz

Dle mého názoru výborně provedená stránka, věnující se internetové grafice. Je velmi přehledná a profesionálně zpracovaná, však zde autor předvádí, že o tvorbě WWW něco ví. V úvodu najdete odkazy na existující články a témata zabývající se jednotlivými obory při tvorbě WWW, nechybí zde ani anketa, kde můžete ohodnotit design samotného webu. V levé části najdete obvyklé menu, rozdělené do několika sekcí. Nejprve je tu něco pro začátečníky, kteří tvoří svou první WWW stránku, poté přejdete do sekce věnované kaskádovým stylům, pokračujete poměrně rozsáhlou sekcí s tipy a triky pro tvorbu WWW a skončíte zajímavou sekcí Internet, kde se dočtete něco málo o prohlížečích a záludnostech, které vás s nimi čekají. Nechybí ani informace o autorovi a návštěvní kniha, kde máte příležitost se vyslovit. Autor přidal na své stránky i užitečný vyhledávač. Vše česky a velmi líbivě.

3D

www.3d.cz

Jak již název napovídá (ano, zde mohu použít toto sousloví), najdete na této stránce vše o 3D grafice. Stránka je opět zpracována velmi zajímavým způsobem, jak už to u grafiků bývá, někomu se zalíbí, někomu zas ne. Důležitý je ovšem hlavně obsah. V úvodu najdete přehledný seznam novinek na stránce, který je obklopen položkami menu ve všech směrech. Nechybí zde odkazy na galerii, animace, tutoriály, chat, reference nebo stažení grafického softwaru. To ještě zdaleka není vše, ale ostatní položky si již projděte sami. Vše je v češtině.

WebTip

www.webtip.cz

Další stránka, kde podle názvu poznáte vše podstatné. Najdete na ní vše, co souvisí s tvorbou grafiky na internet. Stránka je opět velmi rozsáhlá, dobře a přehledně zpracovaná. Autor opět věděl, jak na to. V úvodu jste zahlceni novinkami v nejdůležitějších sekcích softwaru, technologii a designu. Po pročtení přehledu můžete libovolně pokračovat na menu, v levé části stránek, kde najdete odkazy týkající se grafických editorů, editorů (nejen) HTML, informace a popis jednotlivých programovacích a skriptovacích jazyků, tipy a triky týkající se designu stránek a mnoho dalšího k přečtení. K dispozici je v tomto případě nezbytný vyhledávač, své názory můžete vyslovit pomocí ankety. Pokud máte zájem, je zde možnost zasílání novinek pomocí e-mailu. Vše česky.

3D Scéna

www.3dscena.cz

A abychom vše spravedlivě prostřídali, následuje opět odkaz na stránky zabývající se pouze 3D grafikou. Stránky jsou zpracovány velmi slušně, i když snad až příliš barevně. V úvodu najdete opět přehled nejnovějších příspěvků, v horní části pak klasické menu obsahující položky Galerie, Software, Hardware, Diskuse a Služby, jejichž názvy vypovídají samy za sebe. Po levé straně najdete další seznamy odkazů týkající se popisu jednotlivých aplikací pro tvorbu 3D grafiky, kolekci freewarových utilit a tutoriálů. Své názory můžete vyjádřit v probíhající anketě. Vše samozřejmě přehledně a hezky česky.

Tvorba WWW

www.kosek.cz

Jako poslední příspěvek dnešního dílu internetových tipů a triků si uvedeme české stránky pana Koska, jehož já jsem poznal (čtením jeho knih) hlavně jako odborníka "přes XML". Na jeho hezkých (svým způsobem) a přehledných jednoduchých textových stránkách najdete několik jeho skript a knih v elektronické podobě týkajících se tvorby WWW stránek a mnoho tipů a triků ze stejného soudku. Věřte, že to opravdu stojí za to. Stránky obsahují i několik internetových kurzů, například kurz HTML, kurz DHTML, kurz XML a mnoho dalších. K dispozici jsou i pozvánky na školení ze stejných oborů, pro které jsou nabízeny příslušné kurzy. Z dalšího nechybí vyhledávací nástroj, zajímavých je také pár slov o autorovi. Mimochodem stránky p. Koska jsou hezkou demonstrací faktu, že pod celkem obyčejnou slupkou se skrývají neobyčejné věci. Vše v češtině.

Tímto českým odkazem se dnes rozloučíme a u příštího dílu, věnovaného zase něčemu trošku jinému, se těším na shledanou.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0487

? Mám počítač s deskou MSI KT3 Ultra, Athlon XP 1600+, 256 MB DDR, GeForce 4MX 64 MB, HDD IBM 40 GB. Po zapnutí PC se mi ozvou ze skříně pouze 3 dlouhá pípnutí, a nic víc se neděje. Na monitoru je černo a počítač nenajíždí. Grafické karty jsem zkoušela dvě různé, a to jak do AGP, tak do PCI, a ani s jednou se problém nevyřešil. Paměti jsem zkoušela také jiné, a nic. Můžete mi prosím poradit, jestli je problém v základní desce nebo v něčem jiném?

BIOS při startu provádí základní testy komponentů a periferií a při jejich selhání toto hlásí zvukovými kódy, které jsou doplněny blikáním LED na klávesnici. Zvláště při poruše pamětí, videokarty nebo vlastní desky je to jediný způsob jak dát uživateli vědět, že je něco v nepořádku. Podívejte se do návodu k základní desce, kde by měly být popsány tyto chybové kódy. Doporučuji dobře si zapsat sekvenci pípání, případně blikání LED a tuto pak najít v manuálu. Není-li návod k základní desce k dispozici, lze u solidních výrobců zjistit chybové kódy na internetu. Pravděpodobně se dozvíte, jaká hardwarová komponenta toto způsobuje, a tu pak musíte vyměnit.

? Poraďte mi, prosím. Často sme dnes svedkami ako pri najmenšej chybe na nejakom zariadení servisný pracovník nás informuje, že sa to neopravuje, že niesu súčiastky atď... Ja si však myslím, že tak zložité zariadenia, ako sú súčasti PC, by sa nemali hneď vyhadzovať. V poslednej dobe som menil zdroj, základnú dosku, CD-ROM, dokonca aj modem. Samozrejme, že v servise som dostal jednoduchú odpoveď. Zariadenia su pokazené. Jediná cesta je ich vymeniť celé. Poraďte mne aj vašim čitateíom, či existuje nejaká možnosť otestovať, ale hlavne zistiť, ktorý konkrétny komponet je vadný. Či existuje firma alebo niekto, kto dokáže takéto zlé súčiastky nájsť a samozrejme opraviť či vymeniť.

Odpověď na tuto otázku, zda vyměnit celé zařízení nebo identifikovat závadu a vyměnit jen vadnou součástku, závisí na ceně za zařízení a na jeho složitosti. Firma, která vyrábí určitý komponent (síťovou kartu, grafickou kartu, modem atd.), na něj poskytuje záruku. Ta něco stojí, protože při poruše se komponent obvykle vyměňuje. Cena (záruční) výměny je však nižší, nežli nákladné školení techniků-opravářů jak komponent detailně funguje, aby jej byli schopni opravit. Ale to by nestačilo. Ne každý opravář i po školení je schopen poruchu identifikovat, takže by musely být vytvořeny postupy co přesně dělat, když nefunguje tato část, ale signál např. vede ještě sem apod. (zde si doplňte výčet stovek situací podle složitosti zařízení). Toto je velmi drahé v porovnání s cenou komponentu, a proto výrobce přistupuje k opravě výměnou. On tudíž neškolí opraváře, jak například opravit zvukovou kartu když nehraje, takže ti to ani neumějí a umět nemusejí. Dalším faktorem je i určité výrobní tajemství, jak je dané funkce karty (libovolné) dosaženo. Když to shrneme, pokud není od výrobce známo funkční schéma zapojení, nemohou opraváři dělat nic jiného, než v případě poruchy komponent vyměnit. V případech, kdy je použita technologie SMD (povrchová montáž) nebo vícevrstvé (3-5 vrstev) plošné spoje, ani nejde součástku vypájet a vyměnit bez poškození desky. Pokud funkční schéma známo je a opravářům se nechce jít do identifikace vadné součástky (protože to stojí úsilí a čas, za který by mohli vyměnit několik vadných komponentů), lze se obrátit na nějakého známého rádioamatéra, který by mohl pomoci podle toho, jak je zdatný. Firma, jež by se tímto zabývala, patrně neexistuje, protože by brzy zkrachovala. To může dělat jen nadšenec, který má elektroniku jako koníčka. Musíme se smířit s tím, že počítače nejsou automobily, kde se přece jen všechno hned nevyměňuje (zase díky vysoké ceně komponentu).

Ohlasy čtenářů

V čísle 6/2003 odpovídáte na dotaz čtenáře, který má problémy s grafickou kartou GeForce2 MX200 a deskou s čipsetem KT133. Já jsem měl podobný problém s Rivou TNT2 PRO a deskou Abit KT7A (KT 133A). Firma Via přiznala, že tyto problémy způsobuje chyba v South Bridge 686B. Mě pomohl flash BIOSu, nové ovladače Via 4in1 a nové ovladače stažené z webu výrobce grafické karty.

Big.Bill@seznam.cz

Ve vaší odpovědi na dotaz čtenáře v PC WORLDu 6/2003 ohledně chyby při flashování BIOSu Unknown flash type chybí tato informace: Nejspíše je zakázán zápis do Flash paměti a to buďto v nastavení BIOSu (povolena volba Flash write protect nebo podobná), nebo na základní desce jumperem. V těchto případech flashovací program končí s uvedeným chybovým hlášením, i když je soubor pro upgrade správný.

Ing. Jiří Brouček

? Promeškal jsem dobu na odzkoušení jednoho programu, jelikož jsem zapomněl, že jsem jej měl nainstalovaný. Teď bych ho chtěl vyzkoušet, ale nemohu. Po nové instalaci nefunguje, jen mě nutí si ho zakoupit. V registrech jsem vymazal, co se dalo, a stále nic. Lze nějakým způsobem ve Windows 2000 odstranit informaci o vypršení trial verze?

Zde je těžké odpovědět, protože ani nevíme o jaký software se jedná. Trial ochrany spočívají v tom, že se software zapíše do registru standardním způsobem (pod instalovaný software od daného výrobce), ale zároveň si někam a toto místo znají pouze tvůrci programu zapíše nějaký řetězec odvislý od data první instalace. Ten je obvykle kódovaný a vůbec neobsahuje název onoho programu. Pokud nesmažete tento záznam, nemáte šanci. Je pochopitelné, že se umístění tohoto řetězce jen tak nedozvíte, i když existují servery, kde lze najít různé klíče a pomůcky jak který software kracknout. Takové informace však nepatří do tohoto časopisu. Můžeme se ale zmínit o programech, které si dokáží zapsat stav celého registru, a pak po instalaci něčeho záludného (nebo i trial verze) porovnat registr a informovat, co všechno se změnilo. Takové programy lze najít na internetu a jeden z nich pochází i od Microsoftu MS Installer. Ne všechny jsou však freeware.

? Asi před měsícem jsem si pořídil OS Windows XP Professional a příslušný balík Office (obě jsou kopie, CD nemám). Vše mi v pořádku běhá a v počítači mám jediný hard disk, WD Caviar 10,2 GB. V blízké budoucnosti si ale hodlám koupit disk nový, rychlejší a větší. Teď přichází ten problém. Všechna data z mého současného disku bych chtěl převést na ten nově koupený, a první disk následně zformátovat a dát do jiného počítače. Myslíte, že to nějak jde, nebo budu muset vše smazat a znova shánět SW na nový disk?

Pokud si koupíte software Symantec Ghost, nemusíte mít starosti s přesunem dat z disku na disk. Stačí, když disk připojíte ke stávajícímu a spustíte (z boot diskety) tento program. Symantec Ghost pracuje tak, že disk sice čte po souborech, ale čte také MBR a další potřebná data. Tak je schopen věrně přenést obsah disku a přitom jej zároveň defragmentovat. Tuto schopnost "jaksi mimochodem" má a musí mít proto, aby mohl pracovat s různými velikostmi disků a zároveň aby ukládal jen aktivní data. Obsah disku je totiž možné uložit i na jiný hard disk nebo na CD (pokud se tam vejde) ve formě souboru. I na tyto případy však Symantec myslel, výslednou image lze rozložit do několika souborů podle velikosti média nebo přání uživatele. Na závěr upozornění s diskovým systémem souborů Windows XP pracuje až verze 7, verze 6 nestačí, i když umí NTFS.

? V mém počítači byl detekován virus. Po odstranění viru přestala pracovat osobní ochrana firewallem. Při obnově a stažení nového programu vyskočí okno s tímto zápisem: "Error number 0*80070725 description: Neslučitelná verze testovacího kódu RPC. Setup will now terminate.". Další problém se objevuje při spouštění CD. Objeví se zápis: "Není korektní podpora JavaSkript". Prosím o radu a pomoc při řešení těchto problémů.

Virus vám poničil i operační systém, takže je na vašem zvážení zda jej přeinstalovat celý, nebo se pokoušet jej opravit po částech. Co se týká RPC kódu, problém je popsán na stránkách http://www.winway.com/main2/support/Resume/Install/RPCStub.asp. Podle verze Windows 9x je potřeba nainstalovat DCOM95.EXE, resp. DCOM98.EXE. Programy najdete na stránkách Microsoftu nebo na výše uvedené adrese. JavaSkript opravíte reinstalací Internet Exploreru.

? Rád bych se zeptal na možnost propojení videovýstupu grafické karty s televizorem při přehrávání DVD filmů na počítači, a zda je to možné (nemůžu dostat videosignál na výstupní konektory grafické karty). Dále, jak mám postupovat při přímém propojení PC s notebookem pomocí sériové linky, a zda lze toto propojení realizovat i pomocí USB portu. (Windows XP, grafická karta ASUS GeForce 3, V8200 T2/Deluxe, výstupy SVHS a kompozitní).

Zapnutí videosignálu na výstup karty se řídí programově. Videosignál běžně není pouštěn na konektory a toto je třeba nastavit. Obvykle se to dělá ve Vlastnostech obrazovky (kliknout pravým tlačítkem myši na plochu a zvolit položku Vlastnosti), kde se v nabídce zobrazí kromě monitoru také TV (nebo CRT). Ten je pak třeba zvolit. Pozor TV/CRT se někdy zobrazí jen tehdy, pokud jsou kabely propojené a TV zapnutá (měl by stačit i spánkový režim). Počítač je schopen připojení TV detekovat při startu a podle toho zobrazit odpovídající nabídku ve Vlastnostech obrazovky. Možnosti a postup při propojení sériovou linkou, případně USB hubem lze vyčíst z nápovědy Windows, kde je vysvětleno jak co musí být nastaveno.

? Vlastním starší počítač, konfigurace je AMD 586/133 MHz, RAM 16 MB, HDD 1,08 a 1,6 GB. Ptám se vás, jestli na této sestavě mohu provozovat vypalovačku na CD. Pokud ne, tak na jaké konfiguraci?

Vypalovačku můžete provozovat, neboť její použití závisí nejvíce na rychlosti přístupu k disku. Vzhledem k malé paměti RAM bych doporučoval systém Windows 98 a žádný navíc otevřený program během vypalování. Zvýšíte-li paměť, věci to jen prospěje a můžete dokonce nainstalovat i Windows 2000. Na podobné sestavě (se 64 MB RAM) nám tento OS a s vypalovačkou fungoval celkem spolehlivě.

? Potřeboval bych pomoci s programem Cryptext z vašeho CD 6/2003. Zkoušel jsem si zaheslovat nějaké soubory, abych to vyzkoušel, potom jsem si zahesloval důležitá data a po týdnu jsem zapomněl heslo. Pomohli byste mi prosím, ale rychle!

Namísto odpovědi bychom si dovolili malou úvahu. Proč se dělají různá zabezpečení? No přece proto, aby se k danému obsahu (trezoru, disku počítače, do auta atd.) nedostala nepovolaná osoba. Čím je ochrana složitější, tím náročnější je ji zdolat. Těžko proto můžete očekávat jednoduchou radu, jak zlomit zaheslování programem Cryptext. Nezbývá, než se pořádně zamyslet a zkoušet a zkoušet (jde-li to). Ale pozor, jsou programy, kde se kryptování provádí na celém souboru, tj. nějakým výpočtem odvislým od hesla se změní všechny bajty v souboru. Když použijete heslo jiné, de-kryptují se stejným výpočtem, ale pochopitelně výsledkem je blábol, odlišný od originálu. Neustálé zkoušení tedy vede k ještě většímu zaheslovávání. Proto raději pozor, vždy udělat kopii souboru a lámat pouze ji.

? Žádám o zaslání tvaru MS-DOS příkazu s parametrem ve Windows 2000 (například ping...), aniž by se zavřelo okno příkazového okna.

Ve Windows 2000 již není možnost nastavit ve vlastnostech "Command Promptu", aby se všeobecně zavíral nebo nezavíral tak jak tomu bylo ve Windows 9x. Přesto lze docílit toho, aby se daný příkaz vykonal a okno zůstalo na obrazovce. Prostým výpisem nápovědy k příkazu CMD (což je příkazový řádek) syntaxe CMD /? zjistíte jak je možné běh příkazového řádku řídit. Ve vašem případě si musíte udělat zástupce pro příkazový řádek, který si můžete nazvat Ping, a v jeho poli Target bude "C:\WIN\NT\system32CMD.EXE /K ping IP_adresa". Parametr /K zajistí provedení příkazu Ping a nezavření okna.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou zásadní pro správné rozpoznání problému. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, s jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0488

? Rád bych znal váš názor na notebook Dell Latitude C540: Celeron 1,7 MHz, 256 RAM DDR, HDD 20 GB, ATI Mobility Radeon 7500 (32 MB), DVD/CD-RW, Windows XP Professional za 41 000 Kč vč. DPH.

Konkrétně tento model neznám, ale dle uvedených parametrů tento notebook dostačuje pro běh běžných Office aplikací. Nebudete-li chtít notebook využívat pro hraní her či jiné náročnější úlohy, budete asi spokojen. Nevím, zda se jedná o nákup prostřednictvím místního zastoupení Dellu, nebo o individuální dovoz za zahraničí. Pokud jde o dovoz, zjistěte si podrobně záruční podmínky.

? Po surfování na internetu mi začaly přicházet různé spamy. Chci se zeptat, jak je možné dostat se k mé e-mailové adrese, když jsem ji nikde nezveřejňoval? Můžete mi poradit, jak se vůči tomu bránit?

Možností, jak zjistit e-mailovou adresu, je nepřeberné množství. Legální cestou se dá získat například od pronajímatele mailboxů. Při vyplňování smlouvy se v nějakém odkazu nalézá i dotaz na to, zda si přejete svou e-mailovou adresu zveřejnit. Stačí tento odkaz přehlédnout, a výsledkem je spousta nevyžádané pošty. Samozřejmě existuje i nespočet jiných způsobů, jak se k těmto informacím dostat. Ne všechny jsou zcela legální.

Jiná věc je, jak se můžeme tomuto jevu bránit. Já osobně mám velmi dobrou zkušenost s produktem firmy Symantec Norton Internet Security. Tento software kromě jiných služeb, jako je např. antivirový program, nabízí i několik nástrojů na potlačení spamů a dalších nepříjemných jevů, které z internetu hrozí. Více informací o zmiňovaném softwaru naleznete na stránkách: http://www.symantec.cz/region/cz/product/nis_index.html.

? Již několikrát se mi stalo, že se mi počítač samovolně restartoval. Nestává se to v návaznosti na nějakou speciální operaci nebo program. Prakticky všechny programy, které používám, mi spolehlivě fungovaly již na předchozím počítači a nic takového se nedělo. Stalo se mi však, že samovolný restart proběhl i v době, kdy u počítače nikdo nebyl a kdy se klávesnice ani myši nikdo nedotýkal a počítač běžel takříkajíc "naprázdno". Pro lepší identifikaci: naposledy k samovolnému restartu došlo 22. května 2003, poprvé v 16:37:55 při běhu programu "PhotoShop" a podruhé chvíli nato v 16:39:10 při prohlížení "protokolu chyb". Dodavatel tvrdí, že chybu může odstranit, pouze pokud ji zjistí. Bohužel jedná se o jev, který může nastat několikrát hned za sebou nebo také jednou za měsíc a nikdy se nedá říci, kdy to bude.

S největší pravděpodobností se jedná o nějaký hardwarový problém. Já bych si tipoval paměť. Paměťový modul nemusí být špatný, ale může se jednat o nějakou hardwarovou neshodu se základní deskou. Doporučoval bych se znovu obrátit na prodejce počítače. Nechte zde počítač na delší dobu, aby bylo možné jej řádně otestovat. Prodejce bude mít lepší možnosti, jak chybný komponent nalézt a váš problém vyřešit.

? Zajímalo by mě, zda je možné dostat hudbu z LP (vinyl) do PC i pomocí aplikace Nero, nebo je třeba speciální program?

Bude to trochu pracnější, ale poměrně jednoduchým způsobem toho lze dosáhnout. Nejprve musíte gramofon propojit se zvukovou kartou. Je třeba brát na zřetel to, že gramofony mívají vysokoimpendační výstup a proto bude třeba použít výstup na sluchátka, nebo použít ještě nějaké jiné zařízení mezi oběma komponenty, abyste potlačil riziko přetížení, nebo poškození zvukové karty, potažmo celého počítače. Při přehrávání desek nějakým softwarem zaznamenáte jednotlivé tracky do vaw souborů a z nich pomocí Nera vytvoříte hudební CD.

? Mám PC 750 Duron, 384 MB RAM, HDD 20 GB 7 200 rpm, GeForce 2 MX400 32 MB. Vyplatí se mi upgrade na Duron 1300 + 128 RAM? O kolik se zvýší výkon?

Dle mého názoru nebude rozdíl ve výkonu počítače tak markantní po výměně procesoru, jako po přidání paměti. Upgrade paměti vám určitě doporučuji.

? Chtěl bych si pořídit internet, ale vůbec mi není jasné co musím, hlavně po finanční stránce, splnit. Mohli byste mi objasnit základní podmínky pro zavedení internetu? Chtěl bych si zavést jednoduchý přístup přes obyčejný modem.

K připojení na internet potřebujete, kromě počítače s vhodným OS, jen pevnou linku a modem. Interní modemy můžete pořídit v průměru za cenu do 1 000 korun, externí modemy se prodávají za ceny 2-3násobně vyšší.

Existuje několik poskytovatelů, u kterých si můžete zdarma zřídit nový účet pro připojení na internet, včetně e-mailové adresy a místa pro vaši webovou prezentaci. Pak již platíte cenu za uskutečněné spojení Telecomu, případně jinému zprostředkovateli. Existuje samozřejmě i spousta jiných možností, jak se na internet připojit, ale nepotřebujete-li stahovat velké množství dat a nechcete-li mít internet k dispozici několik hodin denně, bude vytáčené připojení jednoznačně nejlevnější varianta.

? Odinstaloval jsem AVG 5 a po restartu počítače už mi Windows 95 nenaběhla. Místo toho se ukáže tento řádek: C:\>del C:\AVG5\LOG >NUL. Jak se dá toto opravit?

Pravděpodobně se deinstalace neprovedla zcela korektně. Odinstalaci je třeba vždy provést buď programem uninstall, nebo odebráním softwaru ve správci programů v Ovládacích panelech (položkou Přidat/odebrat programy). Nastartujte Windows v nouzovém režimu, proveďte novou instalaci programu, zrestartujte počítač a poté se pokuste AVG znovu odinstalovat.

? Mám k vám dotaz. Lze obejít audioochranu u Audio CD nahráním CD na minidisk a potom z minidisku optickým kabelem přes zvukovou kartu (Zoltrix) na pevný disk, a z něho následně vypálit na CD-R?

Váš postup by byl realizovatelný, ale je trochu krkolomný. Jednodušší bude jít přece jen softwarovou cestou. Existuje několik programů, které umí obejít i různé ochrany CD. Já osobně mám zkušenost s programem Clone CD, který si umí s ochrannými prvky poradit a je velice uživatelsky příjemným a jednoduchým softwarem. Více informací o programu se dozvíte na internetu: http://www.elby.ch/en/products/clone_dvd/index.html.

? Používám Windows 98, MS Office 2000, Zoner Callisto 3, CorelDraw 8. Při instalaci grafických programů jsem nainstaloval také nová písma, která se také objevila ve složce "Písma".

Pro kontrolu vzhledu a provedení písma používám prográmek AMP Font Viewer. Ten jsem po instalaci písem použil a odstranil písma, která neobsahovala české znaky. Zbylá písma používám v grafických programech.

Byl jsem však překvapen, když jsem některá z těchto písem chtěl použít ve Wordu. Tady se při psaní měkkých a dlouhých samohlásek některá zobrazí jako obdélníček, některá ne, při psaní v Excelu pak jsou místo obdélníčků zobrazena písmem Windows, při psaní textu v obou grafických programech se zobrazují všechna správně. Jedná se o písma, v jejichž koncovce je DEE, jsou true type. Mohli byste mi prosím sdělit, zda je to normální, nebo je někde něco potřeba doinstalovat?

Při odstraňování nepoužívaných písem jste si, pravděpodobně, odstranil i některé systémové fonty. Nejjednodušší varianta, jak tento problém odstranit bude, když si od někoho se stejným operačním systémem fonty zkopírujete a přidáte je do složky písem.

? Mám PC s AMD 2400+ a chtěl bych se zeptat jaká je maximální teplota, aby počítač fungoval. Je teplota procesoru 63 ?C hodně a musím si koupit silnější větrák?

Určitě doporučuji na chladiči nešetřit. Procesory AMD jsou na teplotu citlivé. V tomto ohledu má Intel podstatně navrch. Když "upečete" Intel, tak se po vychladnutí bez problémů rozběhne. Procesory AMD se v takovéto situaci v nemálo případech poškodí. Teplota 63 ?C je sice v mezích, ale pokud je to možné, doporučoval bych ji o něco snížit.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Peníze a síť – síť a peníze - Výhody a nevýhody nakupování v internetových obchodech 3. díl

Vojtěch Bednář

c03p0473

Internet, to nejsou jen informace. Každý den chodíme do různých kamenných obchodů, abychom si tam koupili různé věci. Když už se nám banky stěhují domů, proč by se sem také pomocí moderních technologií nemohly stěhovat obchody?

On-line komerce ve smyslu pořizování si spotřebního i jiného zboží prostřednictvím sítě každým rokem pozvolna stoupá. Její špičky (a ohromné tržby) můžeme najít vždy tehdy, když se blíží nějaké významné svátky. Kupuje se vše, protože téměř vše se on-line koupit dá.

Na počátku elektronických obchodů stálo knihkupectví Amazon (www.amazon.com). Postupně se ale možnosti prodeje klasického zboží prostřednictvím sítě rozrůstaly až do stavu, kdy opustily sféru zboží, která jinak patřila do oblasti zásilkového prodeje. Dnes je možné si pomocí sítě objednat (a zaplatit) třeba pizzu nebo květiny. Samozřejmostí je nákup hmotných i nehmotných věcí, spotřebního zboží, elektroniky, ale v poslední době i hudby. Ta je ovšem poněkud problémem, tedy alespoň prozatím.

Nakupování v elektronickém obchodě má své výhody a nevýhody. Výhodou, a to tou hlavní je, že není nutné, aby se nakupující hnul z místa. Zboží si může obvykle virtuálně prohlédnout, přečíst si jeho technické parametry, navštívit stránky výrobce, přečíst si komentáře ostatních nakupujících, nebo například odborných recenzentů. Protože elektronický obchod obvykle nepotřebuje vlastnit některé věci, které jsou pro ten kamenný nezbytné jako například velké zásoby, provozovnu, prodavače, jež by stáli u pultů, je v něm zboží o něco levnější. Přehršel informací, jež jsou nám o každé nabízené věci nebo službě poskytovány, ovšem vyvažuje nedostatek osobního kontaktu. Kupující si to, o co má zájem, prostě nemůže osahat, nemůže tomu být dostatečně nablízku.

V minulosti existovaly problémy se solidností jednotlivých on-line obchodů, zejména těch, které nebyly svázány se žádnou zavedenou firmou nebo stávajícím kamenným obchodem. Se snahou odbourat tuto nedůvěru přišla Asociace pro elektronickou komerci (www.apek.cz). Ta se pokouší přesvědčit zákazníky o profesionálnosti obchodů, které jsou v ní zapojeny, a vymýšlí různé strategie pro zvýšení jejich důvěryhodnosti ve vztahu k nim. Asi nejzajímavější z těchto aktivit je certifikace a pravidelné kontrolování elektronických obchodů, momentálně jich je přes čtyřicet.

Elektronický obchod je ve své podstatě opět aplikace postavená okolo databázového a webového serveru. Databáze obsahuje informace o nabízených produktech, jejich parametrech, zásobách, zákaznících a mnoha dalších věcech. Webový server tyto informace zprostředkovává uživatelům, takže výsledkem je prezentace, která pružně reaguje na chování zákazníka. Typický obchod je tvořen katalogem, v němž je možné vybírat si jednotlivé položky. Každá z nich obsahuje již zmíněné detailní informace, popisy a další možnosti. Jednotlivé obchody se pochopitelně, co se bohatství možností potenciálního zákazníka týče, liší, základní parametry jsou ale vždy stejné.

Je obvyklé, že zákazník si vybere, co chce koupit. Pak přistoupí k pokladně, kde svou objednávku potvrdí. Při nakupování může být vyžadována registrace jednak proto, aby se zjednodušila jeho komunikace s obchodem a kupující nemusel vícekrát zbytečně zadávat některé údaje jako je jméno, skutečná a e-mailová adresa a další, jednak také proto, aby bylo možno ověřit identitu zákazníka. Zvláštní úlohu plní obvykle "nákupní košík", tedy vlastně seznam všeho, co si již klient objednal. Objednávky se nakonec u virtuální pokladny potvrdí a mohou se i zaplatit, pokud obchod podporuje přímou komunikaci s bankou, respektive její aplikací přímého bankovnictví.

Elektronické obchody jsou semeništěm různých slev a výhod pro své klienty. Tyto výhody mohou mít formu poukázek vydávaných k uskutečněným nákupům nebo při jiných příležitostech, v rámci reklamy v časopisech a dalšími cestami. Poukázka je typicky kód, který po zadání do aplikace obchodu patřičně sníží cenu objednané zakázky. Tyto kódy ovšem plní ještě jednu důležitou funkci v rámci toho, čemu se odborně říká CRM (Customer Relationship Management), tedy správy komunikace se zákazníkem. Obchod je tak velice flexibilním prostředkem, interaktivní databází a také účinnou metodou komerce na síti. Jeho provázanost s bankovnictvím je zajímavou výzvou. Pokud se totiž počet kroků, které musí zákazník učinit k tomu, aby si něco z obchodu pořídil, sníží na minimum je pravděpodobnější, že si návštěvník obchodu nakonec něco skutečně koupí. Důvod? Jednak bude pro něj nakupování rychlejší a snazší, jednak nebude muset tolik přemýšlet a své rozhodnutí učiní rychleji.

V elektronickém obchodě si dnes lze již koupit téměř cokoliv. Převládají sice obchody orientované na elektroniku, počítačové a spotřební zboží (www.cybex.cz), (www.enc.cz), dále pak knihkupectví (www.vltava.cz), ale koupit si lze třeba spotřební materiál (www.spotrebak.cz) nebo něco dobrého pro vašeho čtyřnohého miláčka (www.zverinec.cz), kosmetiku (www.orchidea.cz) a spoustu dalšího.

Elektronické obchody bývají provozovány buďto firmami, které mají i klasickou síť prodejen, anebo specialisty na ně. Je otázkou, který z těchto konceptů je pro zákazníka výhodnější. Dříve bývalo pravidlem, že e-obchod provázaný s nějakým skutečným byl určitou zárukou kvality, rychlosti a bezchybnosti dodání, solidní ceny. U obchodů bez jasného určení působiště (i když by mělo být součástí publikovaných informací) je to obvykle trochu problém.

Elektronické obchody ustály problém s placením poměrně dobře. Buďto vám objednané zboží pošlou na dobírku poštou či pomocí kurýrní služby (a za určitých okolností může být doprava zadarmo), nebo zákazníka inkasují již při potvrzení objednávky pomocí přímé platby. Ta druhá metoda je výhodná pro uživatele tehdy, když si kupuje službu, kterou může ihned začít využívat. Ne už tak v případě, kdy mu má být teprve něco posláno.

CRM aneb jak zblbnout zákazníka

Téma elektronických plateb a elektronické komerce vůbec velice úzce souvisí s tématem elektronického marketingu. V reálném světě platí, že hezká výloha s roztomilou aranžérkou při práci přitáhne mnoho potenciálních zákazníků, z nichž mnoho si pak něco skutečně koupí, ovšem skupina těchto osob je diferencována jejich vkusem a především pohlavím. A když se zákazníkovi nabídne "něco navíc", třeba se i do obchodu vrátí, ovšem pro úspěch podnikání je nutno poznat jeho potřeby, vkus a také souvislosti co nejlépe. Svět elektronického obchodu skýtá v tomto ohledu možnosti, kterých ten kamenný není, až na malé výjimky, nikdy schopen. Klíčem jsou například reklamy a sledování chování návštěvníka stránek.

Když totiž zákazník přijde do elektronického obchodu a zadá tam kód slevové poukázky, který vyšel v odborném časopise, nejenže dostane výhodnější podmínky, ale především provozovatel takového obchodu ví, co zákazník čte. Podle toho mu může servírovat právě ty akce, jež zákazníka budou zajímat. Podobně působí také historie stránek, o něž se uživatel v rámci daného obchodu zajímal. Když například projde popis několika různých autorádií, je záhodno zkusit mu nabídnout nejen nejnovější model reprosoustavy do vozu, ale jako komplement i třeba efektní vůni na topení, nebo kývacího plyšového medvídka. Když si takový zákazník navíc i něco skutečně koupí, možnosti CRM se ještě prohlubují. Při další návštěvě je totiž vítán jako pán a patřičně upozorněn na všechny novinky, o nichž se dá předpokládat, že by se o ně mohl zajímat. Návštěvník obchodu pochopitelně netuší, že mu jsou akce a reklamy nabízeny selektivně a na základě znalostí systému o jeho chování, vnímá je jako součást standardní výbavy obchodu. Ten se přitom dynamicky přizpůsobuje předpokladům o jeho potřebách a chování. Uživatel je tak dodáváním vybraného obsahu skrytě přesvědčován k co největší ekonomické aktivitě, rozumějme co největšímu utrácení ve prospěch nejen jednoho konkrétního obchodu, ale také jeho partnerských. Ne vždy totiž může konkrétní obchod nabídnout vše, o co má potenciální zákazník zájem. A tak mu lze za určitých okolností nabízet i akce a zboží jiných obchodů s tím, že ty činí naoplátku totéž.

Zde samozřejmě možnosti, jak si s návštěvníkem webu a potenciálním kupcem pohrát, zdaleka nekončí. Mnoho uživatelů je samo o sobě na internetu aktivních. Dolováním dat z dostupných veřejných databází a také z fulltextových vyhledávačů je možné zjistit značné množství informací o registrovaných návštěvnících, pokud při registraci zadali pravé jméno a e-mailovou adresu (což je nezbytné). Jednoduchý příklad by mohl vypadat asi takto:

Já (autor tohoto článku) se zaregistruji u obchodu s komponenty počítačů a něco si koupím. Systém se podívá po internetu, bude hledat mé jméno a e-mail. Zjistí, že jsem napsal mnoho různých článků pro různá periodika za poměrně dlouhou dobu, a dojde k závěru, že problematice komponent trochu rozumím. Zjistí taky, o čem jsem psal nejvíce, a na základě toho mi bude nabízet specifické zboží. Tím zvýší pravděpodobnost, že si koupím něco dalšího.

Co by se stalo, kdyby mohlo existovat provázání mezi CRM moduly elektronických obchodů a aplikacemi pro dolování dat s údaji o bankovních kontech a pohybech na nich, si můžeme snadno domyslet. Naštěstí nic takového pravděpodobně nehrozí jednak proto, že finanční ústavy si hlídají své bankovní tajemství, jednak proto, že to legislativa neumožňuje. V každém případě ovšem platí, že čím více různých elektronických aplikací používáme, tím více informací o nás tyto aplikace vědí. Selektivně lze například směřovat reklamu do e-mailů (při registraci na freemailech se přeci vyplňují zájmy), reklamní bannery a mnoho dalšího.

Nechce se nám platit

Představa, že internet je zadarmo a veškeré náklady spojené s jeho provozem hradíme formou poplatků za připojení, je v naší společnosti hluboce zakořeněná, paradoxně bez jediného náznaku racionálního podkladu nebo rozumného argumentu. Internet sice je decentralizované prostředí, mnohem svobodnější než reálný svět okolo nás, svázaný nejen zákony, ale také nepsanými konvencemi. Na druhé straně ovšem některá pravidla reálného světa "tam venku" platí i pro virtuální prostředí sítě. Zejména když si uvědomíme, že subjekty, které vytvářejí a udržují všechny ty skvělé služby na internetu, jsou v realitě obyčejnými firmami bojujícími o své přežití v komerčním a silně konkurenčním prostředí. Mluvit o placení, platebních nástrojích a s tím spojeným zabezpečením a restrikcích na mnoha místech sítě nám připadá jaksi nepatřičné. Ovšem není. To všechno jsou jen věci, které mají umožnit fungovat systému, jenž až doposud fungoval ve své podstatě na dluh.

I když to zatím provozovatelé nepřiznávají, blíží se doba, kdy budeme muset platit za mnoho služeb, jež jsou nám nyní poskytovány zadarmo. Příkladem takové služby je třeba e-mailová schránka. Mnoho uživatelů využívá stávající freemaily kombinovanou formou. Zatímco doma si je vybírají pomocí e-mailových klientů (typicky Microsoft Outlook), v práci, na cestách a u počítačů, jež jim nepatří, využívají služeb webového rozhraní. Reklama, která je integrována do webové aplikace, je mnohem více účinná než reklama, jež se přibaluje k odesílaným e-mailům. Uživatelé, kteří využívají především web-mailu, tak platí provoz aplikace i za ty, kteří pro poštu využívají protokoly POP3/SMTP a nejsou tak reklamou živící provoz serveru příliš zasaženi. E-mail je přesto zadarmo a představa, že by se za něj platilo, je oběma skupinám jeho uživatelů poměrně silně vzdálená, zejména jde-li o mládež.

Nicméně bude se muset. Objem i tržní parametry reklamy na internetu se sice postupem času zlepšují, donekonečna ale mnoho služeb neudrží. Již nyní dochází k podstatnému omezování mnoha, dříve bezplatných aplikací a vytváření jejich komerčních alternativ. Společně s tím, jak se zlepšují možnosti přímých plateb, stoupá též objem těchto služeb. I když v převážné většině zůstávají některé alternativy zadarmo, pro plnohodnotné využívání například hostingu webových stránek je třeba vydat nějaké peníze. Za tento stav nemohou banky a zdokonalování jejich služeb, i když se to tak na první pohled může zdát. Skutečným "viníkem" je postupná kultivace a racionalizace komerčního prostředí internetu.

Tvrdit, že služby on-line jsou službami z principu zdarma, není ani tak demagogické, jako spíše hloupé. Toto tvrzení je vývojem odbouráváno a bohužel, i když vlastně spíše bohudík, pro uživatele bude odbouráváno ve stále větším měřítku. Novou metou není bezplatnost, ale kvalita, záruky, solidní servis a spolehlivost služby placené. Ukázkou tohoto posunu je např. freehosting, nyní profesionální služba (www.hyperlink.cz). Stala se sice placenou, ale nejzajímavější projekty ji neopustily, tedy alespoň ne ve větším měřítku.

Svět elektronických plateb

Technika, firmy, uživatelé, peníze. Elektronická komerce se rozvíjí na všech frontách, což ale neznamená, že stále nenaráží na mnoho mantinelů. Ty, které jsou dány technickou charakteristikou a problémy s ní spojenými, lze postupně odbourávat, jde koneckonců vždy o domluvu lidí, jež determinuje domluvu strojů. Horší je to s ochotou, návyky uživatelů, finančními kalkulacemi a mnoha dalšími faktory. Ti, kteří vymýšlejí nové věci a uvádějí je do chodu, jsou ve svém entuziasmu prakticky nezastavitelní. Ti, kteří rozhodují o končeném osudu dobrých nápadů, ať už tak, že drží v rukou finanční prostředky pro jejich realizaci nebo tak, že určují zákony a normy, mohou do procesu vývoje zasahovat a stáčet jej různým směrem. Doufejme, že to nakonec bude směr ku prospěchu uživatelů, firem, bank, všech zainteresovaných. Jedině tak se totiž můžeme radovat z funkčnosti mnoha systémů, z toho, že si můžeme snadno a rychle koupit on-line pizzu, zaplatit účet za elektřinu nebo přečíst ty nejexkluzivnější zprávy. Cesta je daleká a směr vývoje není jednoznačně dán. Snad bude pozitivní.

§§§§§


Levné volání po internetu - VoIP versus telefonní linka(CD)

Vojtěch Bednář

c03p0474

Dávno před počítači tak jak je známe dnes, dávno před komunikační sítí založenou na přenosu paketů, dávno před vyspělou elektronikou existovala metalická telefonní síť. A přenos hlasu je velice důležitým komunikačním prostředkem i dnes. Bez ohledu na textovou, souborovou a multimediální komunikaci je telefonování stále ještě základem vzájemné domluvy pro práci i pro zábavu. A ještě jím asi nějakou dobu zůstane.

V dobách před masovým nástupem internetu do domácností se předpokládalo, že síť a telefonní služby zůstanou trvale odděleny. S tím počítá například i ISDN technologie poněkud nesmyslně prosazovaná Českým Telecomem prakticky až dodnes. Skutečnost je ale odlišná, a mohou za to možná trochu nečekaně mobilní telefony.

Na rozdíl od pevných linek, byť jsou označovány za digitální, je hlasový signál v mobilních sítích typu GSM veden v digitální formě po celé trase, tedy z jednoho koncového přístroje do druhého. Propojit takovou síť se světem internetu, respektive TCP/IP, je jednodušší než pevnou linku. Hovory jsou koneckonců digitálními daty a je lhostejno, kde se nacházejí. Samotná mobilní síť, respektive její provozovatelé, pak mohou využít IP sítě pro rychlý a laciný přenos informací svých zákazníků, pro telefonování po internetu, byť s ním dotyčný majitel mobilu nemusí přijít do styku.

Bohužel, integrace hlasových služeb do služeb internetu má také své nedostatky a úskalí. Při projektování IP sítě se pohlíželo zejména na redundanci spojení, a méně už na jeho rychlost a především pravděpodobnost. Data, rozdělená do paketů, cestují ke svému cíli po různých trasách. To způsobuje jednak zpoždění, jednak riziko změny pořadí příchozích paketů. To nevadí u webové stránky nebo e-mailu, ten se zkompletuje až teprve poté, co přijde celý, ale velmi to vadí u informací přenášených datovým proudem, tedy i u telefonních hovorů. Odstraněním takovéhoto nedostatku je jednak zvýšení rychlosti a prostupnosti sítě nad limit vyžadovaný použitým kódováním, jednak vytvoření ochranných mechanismů. Pokud obojí existuje, mohou být telefonní služby s originací nebo terminací v IP síti bez problému možné.

Z netu na net

Používat internet jako médium pro telefonní spojení začalo být reálně možné poté, co Microsoft integroval do svých klientských operačních systémů program Netmeeting, a poté, co ve světě vznikly adresářové servery, které jsou pro jeho provoz nezbytné (u nás třeba ils.atlas.cz). Netmeeting, avšak dnes již i mnoho dalších podobných aplikací, má jedno zásadní omezení. Lze s ním totiž prakticky realizovat pouze hovory mezi stanicemi připojenými k internetu. Hovor je bezplatný (nepočítaje v to náklady na konektivitu), avšak nemůže opustit rámec IP sítě, nemůže být vyveden do jiného systému pro přenos hlasu. To je omezení, které umožňuje jen část z možných využití IP telefonie a neřeší například nahrazení tradiční pevné linky internetovou.

Existují alternativy

Ihned poté, co se IP telefonování ukázalo být životaschopným, začaly vznikat komunikační brány, přechodová zařízení. Ta dokáží spojit hovor mezi IP sítí a jinou, pevnou nebo mobilní. To už je bohužel služba, která je nad rámcem přímého propojení mezi dvěma klienty v rámci jedné sítě, a tak je vyloučeno, aby byla bezplatná. To, co bezplatné zůstává, je však ta část hovoru, která je vedena po internetu. Pokud hovoříme např. se vzdáleným zahraničím, je to jeho většina, a pochopitelně také převážná část nákladů za hovor. Volání z internetu na pevnou nebo mobilní síť je tak mnohem levnější, než volání po pevné lince.

Abychom mohli telefonování z internetu využívat, potřebujeme klientskou aplikaci (například net2phone.com), patřičný účet a také něco peněz. Komerční služby VoIP pro veřejnost dnes již nejsou novinkou a stále se zlepšují.

Vnitřní svět

Existují i další způsoby, jak může IP síť výrazně zlevnit telefonování, a dokonce odbourat potřebu klasické pevné linky. Například firma, mající několik poboček na různých místech a vnitřní telefonní okruh, by musela utrácet značné částky za telefonování mezi pobočkami, ale vlastně uvnitř své vlastní sítě. V systémech typu VPN, kde různé pobočky sdílí jednu virtuální síť založenou na přenosovém médiu veřejného IP prostředí, lze takové hovory z obyčejných telefonních přístrojů na obyčejných stolech směrovat do sítě a v jiné pobočce zase do těchto telefonů. Uživatel, stejně jako v případě levnějších dálkových hovorů z mobilního telefonu ani nepozná, že jeho hlas neprochází standardní telekomunikační sítí, ale vlastně internetem. To vše levně a kvalitně.

Konec pevných linek?

Ve světě IT se stále více hovoří o konvergovaných řešeních. Ta se v první řadě obvykle týkají těch zákazníků, z nichž je možné vydobýt co největší zisk. Avšak i v případě domácností existuje pro takováto komunikační řešení bohatá živná půda. Tam, kam dnes vede mnoho různých kabelů telefonní linky, společné antény, místní sítě, kabelové televize a dalších, může v budoucnu vést pouze jeden. Jedno centrum, které obstarává na bázi masivní konektivity různé služby, není pouze utopií, ale relativně blízkou budoucností, jež v některých případech (kabelové televize poskytující telefonní služby a fungující jako ISP) již dokonce funguje. Pevná linka z našich domovů zřejmě nějakou dobu nezmizí.

Zajímavé adresy

ils.atlas.cz

www.net2phone.com

www.actiontec.cz

www.dialpad.com

moje.tiscali.cz/voip.php

www.deltathree.com

www.hottelephone.net

www.phonefree.com

messenger.msn.com

www.iconnecthere.com/

www.hotcaller.com/

www.fayn.cz

Co je to?

VoIP - Voice over IP, přenos hlasu po IP síti

Originace/terminace - bod, odkud se, respektive kam se volá

ISP - Internet Service Provider firma zajišťující připojení k internetu

§§§§§


Netelefonujete příliš draho? - Jak si vybrat nejvýhodnější telekomunikační tarif

Jiří Došla

c03p0475

Většina z nás je v současné době neustále konfrontována s obrovským množstvím informací, s různými reklamními šoty, v nichž se operátoři telekomunikačních sítí předhánějí v nabídkách a samochvále. Časté kampaně mají uživatele přesvědčit o tom, že volání zprostředkované určitým operátorem je nejlepší, a kdo si ho ještě nezvolil, nemůže obstát v konkurenci.

Vítězí ten nejrychlejší a s nejlevnějším spojením. A tak naprostá většina uživatelů neví, jak se správně rozhodnout, aby je již příští den nepolil ledový pot z dalších překvapujících cen.

Operátoři fixních linek

Shromážděme všechny dostupné informace od všech operátorů. Těch je dnes dost, ale ne zase tolik, abychom se museli zaleknout. Koho a co tedy sledovat? Abychom zjistili optimální nabídku, rozdělíme si jednotlivé operátory podle typu služeb, které nabízejí, minimálně tedy na poskytovatele hlasových a jiných služeb prostřednictvím pevných linek a na operátory mobilních telefonů. Jiné dělení probíhá podle služby, kterou operátoři poskytují či nabízejí, a klient ji hodlá využít nebo o ní uvažuje. U pevných linek se tedy jedná hlavně o hlasové nebo datové služby včetně připojení k internetu. U mobilních sítí jde hlavně o službu předplacenou nebo smluvní. V prvé skupině je možno jmenovat nespočet společností, které prezentují nabídku služeb, ale jen u menšího počtu z nich má smysl se jejich nabídkou vůbec zaobírat. Existuje totiž řada menších firem, které nabízejí některou hlasovou službu, ale působí třeba jen lokálně, nebo poskytují zprostředkovaně služby některého z větších operátorů. Na koho se tedy soustředit? Jedná se hlavně o společnosti Aliatel, Contactel, Czech On Line, Český Telecom, GTS, eTel, PragoNet, Tele2 a Tiscali.

V našem výběru dále musíme dát pozor na jednu skutečnost. Některé společnosti sice hlasové služby nabízejí, ale mají zájem jenom o firemní klientelu, a proto pouze o připojení např. pobočkové ústředny. Někteří operátoři pak cenově rozlišují volání v rámci vlastní sítě a volání do sítě jiného operátora, což je zásadní prvek. Vždyť většina volání se realizuje v rámci celé sítě, a tak úspora na nejnižším tarifu může být vlastně nedosažitelná.

Mobilní operátoři

U mobilních sítí je situace trochu odlišná. V ČR máme tři operátory. Jde o Český Mobil (Oskar), Eurotel a T-Mobile. Jak již bylo uvedeno, v této souvislosti jsou zajímavé buď nabídky z oblasti předplacených služeb (dobíjecí karty), anebo služby poskytované na základě smlouvy a placené standardním účtem každý měsíc podle provolaných minut a využitých služeb.

Na začátku hledání optimálního řešení je třeba provést také jakousi inventuru stavu telekomunikačních potřeb. Záleží na skutečnosti, je-li klientem individuální uživatel nebo firma a jedná-li se o provoz samostatných linek, anebo o připojení firemní pobočkové ústředny. U mobilních telefonů je důležité, zda se jedná o předplacené služby či o služby na smlouvu, u firem pak, jde-li o volání přes pobočkovou ústřednu na mobily vlastních zaměstnanců, partnerů či zákazníků.

Způsoby účtování

Většina operátorů má rovněž odlišný způsob účtování. Například Český Telecom používá u místních volání účtování podle schématu 120+60. To znamená, že za každý hovor se platí minimálně jako za dvouminutový bez ohledu na to, je-li třeba ukončen po 20 sekundách. Pokud hovor překročí dvouminutový interval, je v tomto případě automaticky započítávána další celá minuta, opět bez zřetele na skutečnou délku volání.

U dálkových volání, dříve zvaných meziměstských, dochází k účtování podle typu 60+30, u mezinárodního spojení platí vzorec 60+1 a u mobilních hovorů 30+30. Většina ostatních operátorů používá odlišný způsob účtování. Podle něj se platí sice opět vždy první dvě minuty bez ohledu na fakt, že hovor skončil třeba dříve, po překročení dvouminutového intervalu však účtování probíhá po jedné sekundě. To přibližuje účtování reálnému trvání hovoru. Existují i tarify, které zpoplatňují hovor v sekundách po celou dobu jeho trvání. Důležitou věcí, jíž je potřeba si bedlivě všímat, je okolnost uvedení ceny s DPH či bez ní. Aby dosáhli opticky výhodnějšího pohledu ve srovnání s jinými telekomunikačními operátory, kteří ceny s DPH uvádějí, prezentují totiž někteří operátoři ceny bez DPH.

Poměry se pomalu mění

V souvislosti s dnes tolik skloňovanou liberalizací telekomunikací je dobré si připomenout některé velice často opakované pojmy. Mezi nejdůležitější patří volba operátora, pevná předvolba operátora, přenositelnost čísla.

Čtenář si jistě povšiml, že prvotní nabídka volby operátora obsahovala volbu přes předčíslí. Každý operátor má své čtyřmístné předčíslí a jeho vytočením dáváme informaci ústředně, ke které jsme připojeni, že si přejeme tento hovor či službu realizovat přes toho kterého vybraného operátora. Většinou je tato služba vázána uzavřením určité smlouvy na její poskytování, a někdy i určitou limitující výší realizovaného hovorného. Tato volba je pro klienta velice výhodná a demokratická. Může se kdykoli rozhodnout pro operátora, který má pro vyžadovanou službu nejvýhodnější podmínky. Pro místní volání lze zvolit jednoho, pro volání například do Brna jiného a pro každou zemi v cizině další navzájem odlišné operátory.

Někteří z operátorů však s různým, často pravdu zastírajícím vysvětlením, přešli na pevnou předvolbu operátora. Je sice možné volit, avšak ne požadovanou službu, ale pouze dát se přeregistrovat od jednoho operátora k druhému. Výsledkem je, že klient všechna volání realizuje opět pouze přes jediného operátora. Prvek soutěživosti se tak pomalu, ale jistě vytrácí. Tento způsob volby je výsledkem politiky, kdy ptáčka lapili a teď jsi náš, a už žádné vybírání v konkurenci. Jen pěkně utrácej penízky do naší kasičky.

Změna operátora doposud přinášela i ztrátu původního čísla, což naštěstí již pominulo, a za drobný poplatek je možné se dát přepojit k jinému operátorovi i s původním číslem. To je obsahem pojmu přenositelnost čísla: číslo se stěhuje s klientem. Problém může nastat, když drobný klient po určité době zjistí, že nově zvolený operátor již pro něj není optimální. Co teď? Znovu se nechat přepojit? A měnit stále dál? Někteří operátoři navíc sankcionují určitými poplatky své "nevěrné" klienty, tedy ty, kteří odejdou a pak se opět vrací. Navíc se vlastní tarify jednotlivých operátorů a tím i struktura nabídky velice často mění. Ceny za každé volání zahrnují i různou geografickou oblast. Je třeba dát například pozor na volání v místní síti. Ta dnes u některých operátorů zahrnuje obvykle celý kraj, a někteří z nich nabízejí i volání například z Prahy do Středočeského kraje v ceně místního hovoru. To ale nemusí platit u jiných operátorů.

Na řadu přijdou počty

Po probrání všech dosud prezentovaných údajů jsou informace důležité pro rozhodnutí o volbě operátora kompletní, a nezbývá než počítat. Jde o shodné srovnávání cen za zboží či služby jako je tomu v jiných segmentech trhu. Uživatel si zkrátka musí vzít několik telefonních účtů nebo výpisů provozních údajů z pobočkové ústředny, nejlépe za tři až čtyři měsíce, vyeliminovat měsíce s netypickým průběhem (dovolené) a začít počítat. Zjistí, kolik hovorů má v místním, dálkovém a mezinárodním volání a dále, zda jde o volání ve špičce či mimo špičku. Špička je obvykle v době od 7 do 19 hodin a mimo špičku jde o volání mezi 19. a 7. hodinou ranní v pracovních dnech a v průběhu celé soboty, neděle a svátků. Někteří operátoři ještě nabízejí tzv. noční provoz, například u dálkového volání od 22 hodin večer do 5 hodin ráno. Výsledek nám jasně řekne, co je pro nás výhodnější.

Pokud se jedná o mobilní operátory, může si uživatel vybrat z následujícího přehledu: Český Mobil (Oskar), Eurotel, T-Mobile. Každý z nich nabízí dlouhou řadu tarifů jak pro smluvní, tak i předplacené (karty) služby. Některé údaje jsou ve výše uvedených tabulkách.

Základním předpokladem pro úspěšnou volbu např. je, aby členové jedné domácnosti, živnosti či malé firmy patřili do sítě jednoho operátora. Za jistých podmínek pro ně však může být výhodné se řídit nejvíce požadovaným voláním v rámci soukromého nebo pracovního hovoru. V síti by si pak měli volit nejvhodnější program dle svého objemu provozu. Opět to chce zjistit stav účtů z poslední doby, případně si zjistit, kolik karet na dobíjení bylo zakoupeno, a počítat. Je třeba vzít opět do úvahy různé typy volání a dobu, kdy byly uskutečněny. Navíc je v tomto případě jedna položka rozdílná ve srovnání s pevnými linkami. Jde o SMS a volání do záznamové schránky. V tomto případě se ceny u jednotlivých operátorů také velice liší. Operátoři ale tarify čas od času mění, a co potom? Vyměnit, nebo nevyměnit operátora?

Podnikové komunikace

U podnikové komunikace jde o podstatně komplikovanější situaci. Pobočková ústředna je jistě již připojena k operátorovi, dnes nejčastěji přes ISDN PRI. Některé větší společnosti jsou připojeny i více linkami a jiné již mají provoz diverzifikovaný k více operátorům. K úvahám o vhodném operátorovi tak přistupuje další věc ke zvážení, kterou je cena pronájmu za přípojnou linku ke konkrétnímu operátorovi.

Jako další krok je třeba opět přezkoumat jednotlivé nabídky operátorů. U nich to již není tak jednoduché. Tarify pro jednotlivce se občas publikují a jsou i dosažitelné na internetu. U připojení pobočkové ústředny musíme obvykle vstoupit do přímého jednání a dát si od operátorů předložit nabídku, která vychází z přesné situace konkrétního podniku. Většina operátorů nám tuto nabídku ráda předloží. Poté je opět nutno vzít faktury za hovorné ve zpětném statisticky zajímavém období a počítat, nejlépe ve spolupráci s odborníkem.

U volání do mobilní sítě opět platí pravidlo, podle kterého je dobré, aby všichni zaměstnanci využívali stejného operátora. Při sledování účtů je navíc dobré posoudit objem volání na mobily z jednotlivých poboček. V mnoha případech se vyplatí řešit tento provoz mimo operátory pevných sítí. Při menších objemech provozu realizovaného přes GSM brány, u větších objemů prostřednictvím samostatného přímého propojení pobočkové ústředny s ústřednou mobilního operátora nebo vzájemnou kombinací. Toto řešení provozovatelé pevných sítí zrovna moc nemilují, ale právě tady lze docílit úspor hovorného, které se pohybují v řádech desítek procent.

Navíc lze při tomto propojení vytvořit VPN (virtuální privátní síť), která zahrnuje jak definovaná mobilní čísla pracovníků, tak i pevné pobočky firmy. Tím lze dosáhnout dalších úspor při volání nejen na tato mobilní čísla, ale i zpětně z nich na pevnou pobočku společnosti. Dále je možno vytvářet a využívat další služby, jako je zkrácená volba, individuální číslovací plán, různé restrikce typů volání a speciální služby apod.

V současné době rozvířený rozruch kolem propojovacích poplatků při volání z pevné na mobilní síť je vlastně otevřeným přiznáním některých provozovatelů pevných sítí, že se jim citelně snižují příjmy vzhledem k obrovskému využívání mobilních telefonů, a tím realizaci provozu mimo pevné sítě. Velká část provozu je více a více realizována u velkých i menších zákazníků přímým propojením do sítí mobilních operátorů. A ani nízké tarify nemohou odvrátit trend poslední doby konvergenci k mobilní komunikaci. Ta s sebou přináší flexibilitu, dosažitelnost na kterémkoli místě, a vlastně i nesrovnatelně vyšší a širší úroveň doprovodných služeb.

Závěrem

Možnosti, jak uspořit náklady, existují. Snižování nákladů dnes jistě ovlivňuje veškerou naši soukromou činnost i aktivity podniků nebo institucí, pohybujících se v tvrdém konkurenčním boji či v podmínkách neustále omezovaných rozpočtů. Optimalizace je dynamický proces, kde se po jeho zahájení musí vše neustále porovnávat a zvažovat. Dnešní nejlepší nabídka se může zítra jevit jako nejhorší.

Své názory, připomínky k článku a návrhy na další témata z této oblasti prosím posílejte e-mailem na adresu jdosla@seznam.cz. Budeme se snažit vám odpovědět a zajímavá témata zveřejnit.

§§§§§


Opevňujeme webové sídlo - Zabezpečení nejpoužívanějších webových a databázových serverů I.

Martin Ignjatovič

c03p0476

Webových serverů je v současnosti v síti internet mnoho tisíc. Pomalu každá firma už má v dnešní době svou prezentaci. Vlastní web má i mnoho uživatelů. Nyní se podíváme, jak je to s bezpečností webových sídel v síti. Zaměříme se na všechny aspekty, které s webovým sídlem souvisí, databázovým serverem počínaje a psaním bezpečných skritpů konče. Nejdříve si popíšeme, jak takové webové sídlo vůbec vypadá.

Architektura webového sídla

Mluvíme-li o webu a webovém prostředí, máme zpravidla na mysli komunikaci dvou systémů protokolem http. Protokol http nám umožňuje přenášet po sítí hypertextové dokumenty a tyto pomocí příslušných programů interpretovat a zobrazovat. Tyto dokumenty však musí být nějak vytvářeny. To je druhá strana, kterou uživatel, jenž si dané stránky prohlíží, zpravidla nevidí a ani nechce vidět. Pro správce daného systému či autora skriptu je to velmi důležité. Dokumenty mohou být tvořeny staticky (rozuměj ručně za pomoci editoru) či dynamicky za použití příslušného skriptovacího jazyka. Pokud jsou dokumenty statické, jsou k jejich tvorbě použity značkovací jazyky HTML či XHTML, u wapových stránek pak jazyk WML. Tvorba takových stránek není u rozsáhlejších projektů jednoduchá, a proto bývá nahrazována použitím skriptovacích jazyků, které práci vývojáře značně zjednodušují. Mezi nejpoužívanější skriptovací jazyky patří .NET, PHP, JSP, Perl a další. Mnoho z těchto jazyků má vlastní API a může být interpretováno přímo webovým serverem. Jazyky, které toto rozhraní nemají, pracují přes univerzální rozhraní, například CGI (Common Gateway Interface). Přes rozhraní CGI můžete na svých stránkách zobrazovat výstupy programů libovolného jazyka, jako je například Bash, C, C++, Python a mnoha dalších. Princip je podobný a spočívá ve vygenerování příslušné stránky na serveru a poté v poslání čistého (jak kdy) výstupu do klientského programu. Tyto skripty se souhrnně označují jako SSI (Server Side Included). Skripty pracující na straně klienta (typicky JavaScript) nejsou předmětem toho článku. Data, která slouží jako podklad pro skriptovací jazyky, však musí být odněkud čerpána a musí být někde uložena. Nejčastěji jsou data čerpána a zpracovávána z databází (relačních i nerelačních) nebo textových souborů. Databáze je umístěna na databázovém serveru, který může, ale nemusí být na jednom systému spolu s webovým serverem. Nyní si ukážeme klady i zápory obou dvou řešení.

Pokud jsou webový i databázový server na jednom stroji, má to své výhody i nevýhody. Záleží na konkrétní aplikaci a jejích požadavcích. U méně vytížených aplikací je toto řešení vhodnější, neboť se tím zjednodušuje správa systému a šetří se i finanční prostředky na hardware. Naopak u velmi vytížených systémů je zpravidla lepší rozložit zátěž na dva a více strojů. U aplikací s několika tisíci přístupy v krátkém časovém úseku se doba na vyřízení požadavku podstatně sníží, pokud je zátěž rozložena mezi více procesorů, více paměti a více disků, což jsou faktory, které nejvíce ovlivňují výkon celé aplikace. Důležitá je samozřejmě i rychlost spojení obou systémů. Bude rozdíl, pokud spolu budou komunikovat systémy po desítkovém, nebo gigabitovém Ethernetu. Další výhodou tohoto řešení je, že databázový server nemusí být vůbec vidět "zvenku", a tudíž může být lépe chráněn. Nevýhodou je složitější správa a vyšší pořizovací cena. Nyní již tedy konkrétněji k datovému skladu.

Datový sklad

Jak již bylo řečeno, může datový sklad nabývat různých podob. U datových skladů, které mají povahu textových souborů, můžete řešit otázku oprávnění pouze na straně operačního systému a jeho přístupových práv, což může být někdy problém. Naopak u relačních databází můžete téměř libovolně určovat, kdo, kdy, odkud a kam se může podívat, a co s danými daty může dělat. Správné nastavení přístupových práv je tak vlastně to nejsložitější, co nás čeká. K určení potřeb a cílů dané aplikace je velmi důležité přesně vědět, jak příslušná aplikace funguje. Přístupová práva by měla být nastavena co nejpřísněji a každý uživatel by měl mít jen tolik práv, kolik nezbytně potřebuje. Zřejmě nejčastější chybou je používání uživatelského účtu root vždy, všude a pro všechno. Nejhorší je to, že podobné chyby se dopouštějí i autoři, kteří publikují články o programování, a setkáváme se s nimi i v jiných aplikacích, jež jsou k dispozici. Většina z nich (převážně PHP, .NET a ostatní tak rozšířeny nejsou) začíná klasickým

<?php

@$spojeni=mysql_connect("localhost","root")...

Pro útočníka mají takovéto aplikace cenu zlata. Nejenže má neomezený přístup k celé databázi, ale ještě ke všemu je heslo správce prázdné. Útočníkovi by stačilo na svém systému zadat mysql -u root -h firma.cz, a mohl by směle modifikovat, prohlížet a jinak libovolně upravovat. Dalším velmi rozšířeným nešvarem je používat účet root k zobrazení nějakých dat. Taková práva jsou v tomto případě naprosto nepotřebná a bohatě stačí zavést uživatele, který má přístup pouze ke čtení, a pod tímto uživatelem pak data zobrazovat. Vinu na této situaci mají nejčastěji vývojáři, kteří si takto usnadňují práci a zpravidla si nadefinují nějaký objekt nebo funkci, pomocí níž se pak k databázi připojují. Nyní se podíváme na specifické databáze, a jako první si probereme MySQL.

MySQL

Databáze MySQL je v prostředí webu jednou z nejpoužívanějších, a to zejména kvůli výkonu a ceně (pro nekomerční použití zdarma). Tato databáze se může svým výkonem směle měřit s věhlasnými produkty známých firem, a v mnohém je dokonce předčí. Její nevýhodou je menší podpora standardů, například transakčního zpracování. V oblasti bezpečnosti je tento produkt velmi flexibilní a umožňuje definovat uživatelská práva velmi podrobně. Klíčem k bezpečnosti celého serveru je databáze MySQL a v ní definované tabulky. Tabulky jsou následující:

user

db

hst

fnc

clumns_priv

tables_priv

Nyní již k jednotlivým tabulkám.

User

Tato tabulka obsahuje oprávnění uživatelů ke všem databázím. Lze zde specifikovat, odkud se může uživatel připojit, uživatelské jméno, heslo, zda může spouštět výběrové, přidávací, aktualizační či odstraňující dotazy, nebo zda může delegovat oprávnění ostatním uživatelům např. chceme-li z někoho učinit pomocného správce databáze.

Db

V této tabulce lze nastavit stejná prává jako v předešlé, s tím rozdílem, že se týkají jen dané databáze. Tato funkce je opět velmi užitečná v případě, kdy chceme někoho udělat správcem databáze, ale zároveň nechceme, aby mohl spravovat databázi jinou.

Host

Tato tabulka obsahuje stejná pole jako tabulka db, s tím rozdílem, že zde lze specifikovat hostitelský počítač, ze kterého se daný uživatel může připojit. Jako hostitelský počítač můžeme uvést IP adresu, doménové jméno. Využití této funkce bude zřejmě nejčastější v podnikové sféře, kdy víme, který uživatel se odkud bude připojovat.

Columns_priv a tables_priv

V těchto dvou tabulkách můžeme určit, ze kterých tabulek či sloupců bude moci daný uživatel číst data. Chcete uživateli firemní webové aplikace poskytnout seznam zaměstnanců, ale zároveň mu odepřít čtení jejich platového výměru, když jsou oba údaje v jedné tabulce? Žádný problém.

MS SQL

Databázový server společnosti Microsoft je v prostředí operačních systémů Windows jedním z nejpoužívanějších. Server je robustní a podporuje rozšířené standardy. My se podíváme na to, jak je to s jeho bezpečností, a hlavně na to, co všechno můžeme pro zvýšení bezpečnosti udělat. Nejdříve se však zaměříme na základní bezpečnostní mechanismy, které nám server nabízí.

Ověřování

MS SQL server nám v podstatě nabízí implementaci dvou režimů zabezpečení. Jedním z nich je ověřování SQL serveru, druhým ověřování Windows. Z názvu je jasně vidět, jak obě řešení fungují. U ověřování Windows jsou k přístupu k databázi použita hesla uživatele od systému Windows (pouze Windows NT a vyšší). Toto řešení velmi zjednodušuje správu systému i databáze, a v posledních verzích SQL serveru je již nastaveno implicitně. Samozřejmě však vyžaduje silná a bezpečná hesla a dobré zabezpečení daného systému. Režim, kdy je použit ověřovací mechanismus SQL, funguje na principu uživatelské databáze na daném SQL serveru, podle které jsou uživatelé autorizováni. Nyní si povíme, jak vypadá proces přihlášení a ověření. Prvním pojmem, který bychom měli znát, je pojem login. Login je účet, který dává uživateli oprávnění přihlásit se k databázovému serveru. Nic jiného nezaručuje. Loginy jsou uloženy v tabulce sysxlogins v databázi master. Pokud máte nastaveno zabezpečení Windows, každý uživatelský účet, který na svém systému zřídíte, je do této tabulky zapsán. Na to, abychom si mohli prohlížet konkrétní data, nám však pouhý login nestačí. K tomu potřebujeme účet user. Tabulka sysusers je součástí každé databáze a opravňuje uživatele pro konkrétní akce. Každý účet user je mapován na určitý login. Tolik tedy k procesu uživatelských účtů. Nyní se podíváme na slabá místa. Je ironií, že většina metod, které se používají ke kompromitaci SQL serveru, je založena na předpokladu špatné konfigurace a zabezpečení. Většina útoků a incidentů se točí kolem špatně nastavených uživatelských práv. Pomineme útoky typu přetečení bufferu, které je snadné eliminovat včasnou aplikací vydaných aktualizací a service packů. Podíváme se na nastavení oprávnění a uživatelských účtů. Při přidělování oprávnění k databázi by se měl každý správce řídit heslem, které říká, že nikomu by se neměla přidělovat práva vyšší, než jaká nezbytně potřebuje. To je klíčem k eliminaci mnoha bezpečnostních problémů. Bohužel se tak v drtivé většině případů neděje. Za vše může z velké části neznalost, ale ještě častěji lidská pohodlnost a lenost. Tomuto tématu jsme se ale již věnovali, a tak se raději nyní podíváme na to, jak jinak se může útočník dostat k databázovým heslům a uživatelským účtům. Jednou z prvních možností je použít síťového sniffera. Jelikož SQL server ve výchozím stavu posílá hesla po síti v nešifrované podobě, je načase poohlédnout se po implementaci nějakého šifrovacího mechanismu. Zřejmě nejpřijatelnější je použití SSL nebo IPSec. SSL je více rozšířeno a jeho implementace je podstatně jednodušší než implementace IPSec. Dalším místem, kde by mohl útočník slídit po heslech, je aplikace, která se k serveru připojuje a v jejímž zdrojovém kódu mohou být hesla uložena. Způsobů je mnoho. Předpokladem pro uchování hesel v bezpečí je implementace kryptografie a dobrá systémová politika.

Dalším dobrým prvkem pro zvýšení bezpečnosti je spustit server pod uživatelem s omezenými právy, a ne pod účtem administrátora nebo systému. Nikdy nenechávejte prázdná hesla pro jakéhokoliv uživatele. Oblíbeným trikem ke kompromitaci SQL serveru je takzvaná injekce SQL kódu. Té se můžeme vyhnout, pokud budeme mít dobře ošetřené vstupy a vhodně nastavená přístupová práva. Dalším problematickým místem MS SQL serveru jsou uložené procedury. Ty mohou být zneužity mnoha způsoby, a nejlepší obrana proti jejich zneužití je jejich vypnutí. Myslíme tím procedury, které nutně nepotřebujete a které mohou ohrozit bezpečnost systému, jako například xp_cmdshell a podobné.

Webové servery

IIS

IIS server je v prostředí operačních systémů Windows stále ještě nejpoužívanějším webovým serverem a je druhým nejpoužívanějším webovým serverem světa. S nástupem technologie .NET se zdá, že jeho podíl na poli webových serverů poroste nebo minimálně zůstane stejně velký. S bezpečností tohoto serveru to však zas tak slavné není. Za posledních pár let bylo objeveno několik stovek bezpečnostních děr, a to také vedlo k celosvětovým katastrofám při šíření různých červů. Zde není tak často příčinou špatná konfigurace serveru, jako spíš neaktualizace systému. Nové bezpečnostní chyby typu přetečení bufferu se objevují periodicky, a je tedy vždy třeba řádně sledovat dění v oblasti bezpečnosti a včas systém aktualizovat. Pro zvýšení bezpečnosti však můžeme udělat více, a to zejména promyšlenou konfigurací, která pomáhá předcházet některým známým trikům. Nejznámější triky a cíle útočníka si nyní popíšeme detailněji.

Cílem útočníka bude pravděpodobně ovládnout celý systém nebo přinejmenším celou webovou aplikaci, což znamená databázi, zdrojové kódy a soubory související s danou aplikací. K tomu může použít celou škálu již známých metod a triků. Triky nemá cenu detailně popisovat, neboť většina z nich je již opravena a každou chvíli se objeví nová díra na podobném principu. Řekneme si spíše, jak ony bezpečnostní díry identifikovat a jak je eliminovat. K poznání bezpečnostních slabin můžete použít řadu nástrojů. Zkušení uživatelé sáhnou po nástroji netcat, pomocí kterého lze dělat takové věci jako získávat hlavičky webového serveru, odesílat požadavky s nekorektními daty, a tak testovat server na různé známé chyby. Zřejmě nejkvalitnějším nástrojem na testování webových serverů je Stealth http scanner, který můžete získat na většině serverů zabývajících se bezpečností. Tento nástroj obsahuje i podporu pro vlastní skripty, a není tudíž problém napsat si vlastní pravidlo pro testování bezpečnosti vašeho serveru. Nyní si povíme, jak můžeme vhodnou konfigurací zvýšit bezpečnost serveru IIS.

Systémová jednotka

Je velmi vhodné umístit kořenový adresář webového serveru na jinou systémovou jednotku, než na které je systém Windows. To lze velice snadno provést pomocí Správce služeb. Tím zabráníte útočníkovi ve zneužití systémových příkazů, jako například cmd.exe, které prostě nejsou na této jednotce dostupné. S tím souvisí i další věc, a to jsou přístupová práva.

Přístupová práva

Na jednotce, kde máte umístěn kořenový adresář webového serveru, nikdy nepoužívejte souborový systém FAT(32), ale vždy NTFS! U každého adresáře poté nastavte práva co nejpřísněji. Není důvodu povolit zápis do složky, ve které jsou data určená jen pro čtení. Rovněž je velmi vhodné odebrat skupinám Everyone a Users práva pro zápis či vykonání. Nastavení správných přístupových práv je poměrně složitá záležitost a vyžaduje určité experimentování. Řiďte se zásadou, že uživatel by neměl mít práva větší, než nezbytně potřebuje ke své práci. Škoda, že ji vývojáři serveru nenastavili jako výchozí při instalaci IIS.


Opevňujeme webové sídlo - Zabezpečení nejpoužívanějších webových a databázových serverů II.

Apache

Webový server Apache je nepoužívanějším webovým serverem světa. Je to díky jeho výkonu, bezpečnosti a rozšiřitelnosti. Nezajímavá není ani cena (je zdarma). Ani server Apache však není imunní vůči různým útokům, a proto se něj podíváme blíže. Vše, co se týká serveru Apache, lze nastavit v jeho konfiguračním souboru. Tento soubor se jmenuje httpd.conf a na *nixových systémech je zpravidla umístěn někde v adresáři /etc. Tento soubor je velmi dobře okomentován. Důležitým krokem při konfiguraci serveru Apache je volba kořenového adresáře. Tuto direktivu najdete pod položkou DocumentRoot. Je vhodné umístit server Apache na samostatný diskový oddíl, a to nejen kvůli bezpečnosti, ale i kvůli výkonu. Dalším důležitým krokem je volba indexového souboru. Názvy souborů můžete zvolit pod direktivou DirectoryIndex a je vhodné ji vždy nastavit, aby případný útočník nemohl procházet vaše webové sídlo zcela libovolně a beztrestně. Pokud používáte http autentizaci pomocí souborů .htaccess (nepříliš vhodné řešení), je vhodné zakázat zobrazování těchto souborů pomocí webového klienta (direktiva AccessFileName a související). Pokud chcete přidělovat každému uživateli systému vlastní domovské adresáře, prohlédněte si direktivu Directory "něco ../public_html"Můžete zde specifikovat, kteří z uživatelů mohou mít vlastní stránky, atd; tato volba je vhodná v případě, kdy chceme povolit několika uživatelům psaní skritpů, ale zároveň máme problém s nastavením přístupových práv. Rovněž je velmi rozumné (ve většině instalací se tak děje) umístit interpret php mimo strom webového serveru. Pokud provozujete server ve víceuživatelském prostředí, zauvažujte o zapnutí volby safe_mode. Tato direktiva kontroluje mnoho věcí, například přístupová práva, a zároveň vypíná některé funkce (lze definovat). Pokud provozujete na jednom serveru více virtuálních webserverů, prostudujte si dokumentaci ohledně Virtual Hosts.

Skripty

Povolení skriptů je důležité. Pokud např. nepovolíte skripty, které jste napsali a neopatrně je vystavíte, bude mít každý přístup k jejich zdrojovému kódu, z něhož se může dozvědět velmi mnoho zajímavých informací, strukturou aplikace počínaje a hesly konče. Není vhodné povolovat interpretaci skriptovacích jazyků, které nepoužíváte. Nejčastěji používanými skriptovacími jazyky jsou PHP a rozhraní CGI skriptu. PHP můžete používat jako modul serveru Apache nebo přes rozhraní CGI. První volba je jistě vhodnější, neboť je nejen rychlejší, ale i bezpečnější (zpravidla). Přes rozhraní CGI mohou být zobrazeny výstupy prakticky libovolného jazyka, jako například Perl, C, Bash. Bezpečnost těchto aplikací již závisí na jiných faktorech, ale o těch až někdy jindy. Velkým problémem http komunikace obecně je možnost odposlouchávání, neboť data jsou po síti přenášena v textové podobě. To lze řešit použitím kryptografie. Nejrozšířenější metodou použití šifrování je v prostředí webu implementace SSL. A právě to, jak zprovoznit server Apache s podporou SSL, si nyní ukážeme. Budeme předpokládat, že modul SSL již máte nainstalovaný. Pokud ne, stáhněte si jej buď ve formě zdrojového kódu, nebo balíčku a nainstalujte. Popis instalace je vysvětlen v dokumentaci. Nyní se podíváme na základní nastavení SSL a na to, jak vytvořit vlastní certifikát.

Nastavení

Předně musíte serveru definovat, na jakých portech má naslouchat. Pro SSL je to nejčastěji port 443, zadejme tedy do konfiguračního souboru Listen 443, poté je třeba zapnout SSL engine, a to doplněním (v řadě případů odkomentováním) řádku SSLEngine On. Nyní již jen stačí zadat cestu k privátnímu klíči a privátnímu certifikátu, např.: SSLCertifikateKeyFile /data/ssl/www.domena. cz.key a SSLCertifikateFile /data/ssl/www.domena.cz.crt. Pokud chcete v nějakém adresáři vynutit používání SSL, přidejte do konfiguračního souboru direktivu

<Directory /cesta/k/adresari>

SSLrequireSSL

</Directory>

Nyní již jen zbývá vytvořit certifikáty a klíče. Pro vytvoření privátního klíče zadejte příkaz:

openssl genrsa -des3 1024 > www.domena.cz.key

Poté zadejte heslo (frázi). Na tuto frázi se vás server bude ptát pokaždé, když se jej pokusíte spustit. Pokud nechcete při každém spuštění heslo zadávat, vynechejte direktivu -des3. Poté nezapomeňte změnit přístupová práva souboru s klíčem na 400 (pouze čtení). Nyní nám zbývá ještě vytvořit certifikační požadavek, který můžeme odeslat certifikační autoritě nebo si jej můžeme sami podepsat (pro testovací účely). Vytvoření certifikačního požadavku docílíme příkazem

openssl reg -new -key www.domena.cz. key -out www.domena.cz.csr

Po spuštění tohoto příkazu budete dotázáni na několik informací, jako je adresa, e-mail atd., které budou později uvedeny ve vlastnostech certifikátu. Takto vytvořený soubor můžeme odeslat certifikační autoritě k podpisu nebo si jej můžeme podepsat sami. Toho docílíme zadáním příkazu openssl req -x509 -key www.domena.cz.key -in www.domena.cz.csr -out www.domena.cz.crt

Samopodepsaný certifikát není zárukou bezpečnosti, a pokud se s ním někde setkáte, zbystřete svou pozornost. Hodí se zejména pro testovací účely; chcete-li být důvěryhodní, nechte si certifikát podepsat certifikační autoritou. Zabezpečení webového sídla vyžaduje velké úsilí a dobré znalosti. Klíčovými faktory jsou webový server, datový sklad a samotná aplikace.

§§§§§


Mobilporadna - Vy se nás ptáte, my na vaše dotazy odpovídáme(CD)

Josef Kulhavý

c03p0478

? Vlastním telefon Siemens C45. Do telefonu se dají uložit pouze dva obrázky nebo loga. Lze tuto paměť zvětšit?

Mobilní telefon Siemens C45 patří do řady low-endový mobilů tedy mezi ty, které neoplývají nejrůznějšími nadstandardními funkcemi a řadí se mezi levnější, a tím i dostupnější širokému spektru uživatelů. To ale neznamená, že by s těmito mobily bylo možné pouze volat a posílat SMS zprávy. Mezi zajímavé funkce mobilního telefonu Siemens C45 patří možnost přijímat a odesílat EMS zprávy obrázkové zprávy, a dále obrázky zobrazitelné na displeji jako logo operátora a jako spořič displeje. Logo operátora se zobrazí místo názvu vašeho operátora v klidovém stavu uprostřed displeje, do režimu spořiče se mobil přepne po několika minutách, kdy není s mobilem manipulováno tento čas lze samozřejmě nastavit v menu mobilu. Jako spořič displeje se zobrazí vybraný obrázek. Spořič displeje lze rovněž zcela vypnout.

Po přijmutí obrázku mobil rozpozná, že se jedná o logo, a upozorní uživatele mobilu zobrazením ikonky na stejném místě jako po přijmutí SMS zprávy. Po vyvolání loga příslušným tlačítkem se můžete sami rozhodnout, co s ním dále zamýšlíte. Máte přitom na výběr tři možnosti: obrázek můžete nenávratně smazat, nebo uložit buď jako logo displeje, nebo jako spořič displeje. Současné logo operátora (nebo spořič displeje) přitom bude novým logem přepsáno a nebude možné jej vrátit zpět. V mobilu lze uložit pouze ony dva obrázky, které se použijí jako logo operátora a jako spořič displeje. Paměť na tato loga nelze nijak rozšířit.

? Mám účet na t-zones MobileBox Easy. Chtěl bych vědět, jak je zpoplatněno přeposlání e-mailu na hlasové volání a jak na fax?

Pokud využíváte schránku na portálu t-zones (www.t-zones.cz), který pro uživatele své sítě provozuje T-Mobile, nemusí příchozí e-mailové a další zprávy zůstávat ve schránce, ale je možné je přeposílat na určené místo nebo s nimi dále pracovat. Myslím, že je všeobecně známo, že došlé e-maily se dají přeposílat na mobil prvních cca 120 znaků dorazí na mobilní přístroj v SMS zprávě. Zatím je tato služba poskytována zdarma, T-Mobile ji však slibuje zpoplatnit stejnou sazbou, za jakou odesíláte běžné SMS zprávy z mobilu. Bezplatné zůstane pouze upozornění na doručení nové zprávy do schránky MobileBox a MobileBox Easy.

Dalším způsobem, jak zjistit obsah doručené zprávy, je použít wapového připojení. Pokud využíváte GPRS připojení, vyjde vás přečtení jednoho e-mailu na několik desítek haléřů. Jste-li líní procházet jednotlivými položkami v menu wapového t-zones, zkuste vytočit telefonní číslo MobileBoxu 3322, kde vám bude zpráva bezplatně přečtena do sluchátka. Uživatelé MobileBoxu Easy volají na číslo 3312. Hovor bude zpoplatněn jako volání do vlastní sítě.

Jestliže chcete přeposílat došlé zprávy na faxové číslo, budete muset mít aktivovaný MobileBox. S odlehčenou bezplatnou verzí MobileBox Easy neuspějete. Odesílaná (i přeposílaná) faxová zpráva bude zpoplatněna podle vašeho tarifu. Platí se za spojení s faxem příjemce zprávy podle délky spojení ve stejné výši jako za hlasové spojení do sítě příjemce dat.

? Jaký je rozdíl mezi mobilními telefony Motorola T720 a Motorola T720i? Myslel jsem, že písmeno "i" označuje internet GPRS, ale tuto technologii podporují oba.

Zdá se, že písmeno "i" výrobce mobilních telefonů fascinuje. Nechali se jím unést Siemens (například SL45 SL45i), Nokia (6310 6310i), Sony Ericsson (T68m T68i), a nyní i Motorola. Ta dva typy svých mobilních telefonů označila názvy T720 a T720i. Přitom ani Motorola, ani ostatní výrobci ve většině případů nepoužili označení písmene "i" pro mobilní telefon, který by se lišil od svého "bráchy bez -i-" logicky přítomností internetu. A to ať už v podobě klasického WAPu, nebo existencí rychlého internetu GPRS.

I když mají mobilní telefony Motorola T720 a T720i mnoho společného (především vzhled, barevný displej, EMS zprávy, kalendář, výměnné kryty, GPRS, .), nesmíme dát na zdánlivou podobnost. T720i na rozdíl od T720 obsahuje funkci multimediálních zpráv MMS, která tento mobil posouvá nad svého stájového konkurenta. K mobilu je možné taktéž dokoupit jako příslušenství digitální fotoaparát. Naproti tomu T720 obsahuje jiné funkce, které byste ve verzi s označením písmenem "i" hledali marně: Paměť na čísla v telefonu je rozšířena na 500 záznamů (oproti 100 záznamům u T720i), dále je zde záznamník hovorů spolu s diktafonem a e-mailový klient. Pokud byste na českém trhu pátrali u Motoroly po podobném mobilu s funkcemi verze T720, ale i s podporou MMS zpráv hledali byste marně. Zatím.

? Je možné Nokii 6510 připojit k počítači i pomocí kabelu? Nebo jen pomocí infračerveného portu, jak uvádí manuál. Případně, kde kabel seženu?

Po připojení mobilního telefonu k počítači lze uskutečňovat mnoho zajímavých činností: zálohovat seznam telefonních čísel a SMS zpráv, synchronizovat kalendář v mobilu s kalendářem v počítači, psát SMS zprávy pohodlně na plnohodnotné klávesnici počítače, ukládat do mobilu nová loga a melodie, připojovat se pomocí mobilu k internetu, a mnoho dalších. Nejprve je nutné zvolit vhodnou cestu, jak spolu budou mobil a PC komunikovat. Mezi dnes nejpoužívanější druhy spojení patří stále ještě propojení kabelem. Výrobci už však od této komunikační cesty upouštějí a nahrazují ji bezdrátovými technologiemi: především IrDA a Bluetooth. Ne každý počítač je však vybaven zařízeními schopnými vysílat a přijímat signál vzduchem. Z hlediska nákladů je v tomto směru nejvýhodnější použít datový kabel a spojit mobilní telefon a počítač jím.

Mobilní telefon Nokia 6510 bohužel patří mezi ty, které nelze spojit s počítačem jinak než pomocí IrDA. Datový kabel se k tomuto přístroji nedodává. Nezbývá tedy nic jiného, než investovat do infračerveného portu pro váš počítač. Redukce USB IrDA přijde zhruba na 1700 Kč a prodávají jej například v internetovém obchodě www.krup.cz.

? Používám tarif Eurotel Optimum. Stalo se mi, že jsem během měsíce protelefonoval pouze asi 10 minut z celkového množství 60 volných min. Zbytek (50 minut) se mi převedl do dalšího měsíce, ale i tehdy jsem volal málo (cca 30 min.). V dalším měsíci jsem chtěl protelefonovat volné minuty z běžného (60 minut), ale i z předchozích dvou měsíců (50 + 30 minut). Byl jsem ale překvapen tím, že se mi na vyúčtování neobjevilo 50 minut z prvního měsíce. Kam zmizely?

Operátoři mobilních telefonů lákají nové zákazníky ke svým paušálním programům na volné minuty, které lze navíc v případě většiny tarifů Eurotelu a Oskara převádět do dalšího měsíce. Záměrně však uvádím formulaci "do dalšího měsíce". Volné minuty se automaticky převádí pouze do měsíce (fakturačního období), který následuje hned po období, z něhož vám volné minuty zbyly. Z ledna se tedy převedou do února, pokud však ani v únoru neprovoláte všechny, v březnu můžete využít pouze z února, nikoli již z ledna. Všeobecně platí, že nejprve se čerpají volné minuty z běžného měsíce, a až posléze z předchozího.

Pokud k situaci, že vám přebývají volné minuty, dochází poměrně často (několikrát do roka), bylo by vhodné zauvažovat o změně tarifu. Ony totiž "volné minuty" nejsou tak zdarma, jak by se mohlo zdát. Zaplatíte je v měsíčním paušálu a pokud si vypočítáte cenu takové jedné volné minuty (výše paušálu děleno počet volných minut), můžete dojít až k nepříjemně vysokým částkám. Vhodně zvolený tarif poznáte tak, že protelefonujete všechny volné minuty beze zbytku, a ještě několik dalších minut navíc. Předchozí tvrzení neplatí pro některé tarify, kdy je cena volné minuty nižší než cena za volání po jejich vyčerpání (například Eurotel Relax a Oskarovy tarify především Odepiš a Mezi námi).

S výběrem vhodného tarifu vám může pomoci několik počítačových programů nebo internetových skriptů, které se specializují na výběr optimálního tarifu. Pro výpočet tarifu zadáte počty minut, jež provoláte do jednotlivých sítí, a program zobrazí graf s vyobrazením všech tarifů a částek, které zaplatíte za používání mobilního telefonu operátorům. Na našem CD jsme pro vás připravili jeden takový program. Naleznete jej v sekci "Vyzkoušejte si" pod názvem Tarify 2000. Můžete jej stáhnout i z internetu: http://tarify2000.fxnet.cz/setup-tarify2000.exe.

? Chtěl bych si pořídit nový mobilní telefon. Byl bych rád, aby v něm bylo zabudováno rádio. Jaký je současný výběr na trhu, a jaké jsou ceny těchto mobilů?

Mobilní telefon se pro mnohého z nás stal nepostradatelným společníkem v našem životě. Nosíme jej při sobě nejen doma či v zaměstnání, ale i v čekárně u lékaře nebo při čekání na autobusové zastávce. To samozřejmě vědí i výrobci mobilů, a tak se snaží zpříjemnit nám dlouhé chvíle nejrůznějšími doplňky: Proto jsou dnes téměř všechny mobilní telefony vyzbrojeny několika pevně zabudovanými hrami, ty výkonnější navíc obsahují technologii, která umožňuje do mobilu nové hry stahovat z internetu. Nicméně staré hry se okoukají, na stahování nových se brzy vyčerpá kredit, a proto výrobci nabízejí ve svých přístrojích další možnost, jak se při dlouhém a únavném čekání zabavit: do mobilních telefonů zabudovávají rádiové přijímače. Jako první se k tomuto kroku odhodlala finská Nokia. V současné době je navíc jediným výrobcem, jehož mobilní telefony se zabudovaným FM rádiem lze v českých zemích koupit. Zdaleka přitom neplatí, že FM přijímač je dostupný pouze u dražších modelů. Ostatní výrobci prozatím nabízejí přijímač rozhlasových stanic jen jako příslušenství. Rádiem můžete tímto způsobem dovybavit i starší mobilní přístroje. V sadě s hands-free stojí maximálně do 500 Kč.

Mobilní telefony s rádiem umístěným v přístroji

Typ mobilu - Přibližná cena

Nokia 3300 - 11 000 Kč

Nokia 5100 - 10 500 Kč

Nokia 5510 - 3 500 Kč

Nokia 6610 - 9 500 Kč

Nokia 6800 - 16 000 Kč

Nokia 7210 - 13 000 Kč

Nokia 7250 - 16 000 Kč

Nokia 8310 - 9 500 Kč

§§§§§


Takový neobyčejný firewall - NetScreen 5XP hardwarový firewall pro domácí kanceláře a malé pobočky

Patrik Malina

c03p0479

Produkty společnosti NetScreen patří na českém trhu v podstatě mezi novinky, neboť začaly být dodávány tuzemským distributorem v průběhu loňského roku. Ačkoliv se tedy jedná o u nás téměř neznámé řešení, ve světovém měřítku jde o špičkovou technologii pro zabezpečení síťového provozu, jež se vyznačuje především schopností zvládnout kontrolu silných datových toků. V návaznosti na obsah brožurky, kterou jste mohli najít v PC WORLDu č. 6/2003, bychom vám zde rádi představili řešení sloužící k bezpečnému připojení menší či střední firmy v nabídce NetScreenu představuje tento model jakousi základní variantu, což ovšem rozhodně neznamená slabší funkcionalitu. Vzhledem k tomu, že základem je stejný OS a výkonný hardware jako u vyšších modelů, může uživatel za rozumnou cenu získat poměrně dobrou výkonnost. Jenom pro srovnání, v souvislostech již zmiňované brožurky je možno toto řešení zařadit do nejvyšší "výkonnostní" kategorie.

NetScreen 5XP je firewall typu appliance, tedy "černá skříňka" (v tomto případě tmavomodrá) se dvěma síťovými konektory typu RJ-45 pro běžnou ethernetovou kabeláž UTP kategorie 5, jež jsou označeny jako Trusted (důvěryhodný) pro vnitřní síť a Untrusted pro síť vnější. Pak už jsou k dispozici jen LED kontrolky indikující funkcionalitu, a všeho ostatního, čeho je zapotřebí, dosáhnete samozřejmě pomocí vzdálené správy. Metodou nejdostupnější pro většinu správců je zřejmě práce prostřednictvím webového prohlížeče a počáteční kroky jsou standardní firewall očekává na vnitřní síti přihlášení na defaultní síťové adrese. Správa je rovněž dostupná pomocí textové konzole, a to buďto přes sériový port a konzolový kabel, nebo telnetem, a třetí možností je pokročilý administrativní nástroj NetScreen Global-Pro. My jsme prakticky vše zkoušeli pomocí prohlížeče. Pro úplnost dodejme, že v krabici obdržíte dva síťové UTP kabely (konzolový kupodivu chybí) a CD s dokumentací.

I v případě, že spravujete zařízení pomocí webového rozhraní, nemusí být vše ihned zřejmé. Je to dáno tím, že prakticky stejný OS slouží i pro nejvyšší modely, a proto zde je potřeba pochopit určité základní koncepty. Veškerá aktivita firewallu při ochraně síťového provozu je v podstatě řízena pomocí tzv. politik, jež pracují na principu spouště nastanou-li definované podmínky, určitá politika se aplikuje, a výsledkem její činnosti může být stejně dobře zahození paketu jako sestavení šifrovaného VPN tunelu do žádoucí sítě. Dalším důležitým stupněm abstrakce jsou tzv. zóny, za nimiž se skrývají určité definované fyzické sítě, splňující stejné nároky na zabezpečení. Řízení provozu se poté provádí právě mezi zónami, což zajišťuje přehlednou a logickou správu. V neposlední řadě je též potřeba pochopit tzv. mody síťových rozhraní, jež mohou pracovat v režimu transparentním (jako bridge), směrovacím (tedy jako router) a v modu překladu (se službou NAT). Klíčem k detailnímu využití možností NetScreenu jsou elementy jednotlivých politik, a proto nečekejte při správě instantní, prostá řešení. Počáteční investice do detailní konfigurace se vám však bohatě vyplatí.

Pojďme ke konkrétním možnostem. Při konfiguraci síťových rozhraní u tohoto základního modelu s úspěchem využijete na veřejném rozhraní možnost získat dynamickou adresu pomocí DHCP, zatímco do vnitřní sítě pomocí téže plně konfigurovatelné služby obsloužíte své klientské počítače. Síťová rozhraní mohou pracovat ve všech zmíněných modech a k dispozici máte až 100 různých politik, což dle našeho odhadu využijete jen výjimečně. Velmi zajímavé možnosti jsou k dispozici při ověřování klientů lze sestavit interní databázi (zvládne 100 položek) či lépe využít populární externí služby typu RADIUS, RSA SecurID, LDAP (třeba MS Active Directory) či běžné ověření pomocí prohlížeče. Zajímavé je, že tyto možnosti jsou k dispozici v plné síle stejně, jako byste si pořídili nejdražší model, což platí i v oblasti šifrování tunelů VPN. Pro "hromadné" zpracování můžete zvolit algoritmy DES, 3DES či moderní AES, a omezení oproti vyšším kategoriím představuje počet současně sestavených tunelů, jenž je zde stanoven na 10, a to bez ohledu na typ (tunel mezi sítěmi či klient-brána). Pokud srovnáte posledně zmíněný fakt s vlastnostmi některých konkurenčních řešení, oceníte tento produkt. S uvedeným těsně souvisí též nekompromisní možnosti využití technologie IPSec, jež představuje integrální součást VPN protokolu L2TP, kde při ověřování můžete plně využít stávající infrastrukturu certifikátů či zajistit jejich automatické generování. Z mnoha drobností neopomeňme podporu přechodu IPSec komunikace skrze službu NAT. Zajímavě "rovnostářsky" přistupovali tvůrci k celé produktové řadě i u dalších funkcí, a proto zde u modelu 5XP najdete dosti bohatý IDS, výborné možnosti logování a monitorování činnosti či řízení datového provozu.

Jak jsme již zmínili, model 5XP je dimenzován pro použití v malých sítích či např. k připojení domácí kanceláře, čemuž odpovídají výkonnostní parametry. Rychlost obou hardwarových síťových rozhraní je 10 Mb/s a firewall dokáže v podstatě beze ztrát na rychlosti toto pásmo "ošetřit", a to i při provozu VPN tunelů (tedy např. šifrování algoritmem 3DES). Asi se shodneme, že při současných možnostech širokopásmového internetového přístupu je to pro připojení domácí kanceláře či malé pobočky více než dostačující kapacita.

Na závěr poznámka k licencování a ceně. NetScreen vás ani tady nechce stresovat či mást, takže máte dvě možnosti licenci pro 10 uživatelů nebo neomezenou.

NetScreen 5XP Firewall/VPN/IDS appliance

podpora VPN

koncepce správy

IDS

vzdálená distribuce politik

dokumentace

na vnějším rozhraní neumí PPTP (nutné pro ADSL v Evropě)

chybí konzolový kabel

K recenzi zapůjčila a distribuuje firma: VUMS DataCom, s. r. o., Praha 8, www.datacom.cz

Cena: pro 10 uživatelů 645 USD neomezená 1 300 USD

§§§§§


Postavte si směrovač - Recenze multi-service access routeru Vanguard 340-342

Patrik Malina

c03p0480

Seznámení s routery-směrovači se na stránkách našeho magazínu nevidí příliš často. Jedná se o zařízení vesměs hodně složitá, jejich používání rozhodně nepatří do sféry koncových uživatelů a ke koupi takovéhoto řešení dochází navíc jednou "za uherský rok". Přesto existuje několik důvodů, jež vedly ke vzniku tohoto článku. V první řadě je model 342 určen k připojení malých firem či poboček, a to všemožnými myslitelnými způsoby, jak dále uvidíme, takže se nachází ve spektru směrovačů prakticky na uživatelském "konci". Dále nás ovlivnila skutečnost, že vedle jiných zavedených značek jakoby Vanguard u nás stál ve stínu, což je vzhledem k jeho schopnostem velká škoda. Právě jeho široké možnosti jsou zároveň výbornou ukázkou toho, co by univerzální přístupové síťové zařízení dnes mělo umět, takže i tato vzornost přispěla k tomu, abychom vás spolu seznámili.

Velkou předností modelu 342 je jeho modularita, jež začíná u samotné hardwarové konfigurace. V základní výbavě naleznete dva ethernetové porty 10/100 Mb/s (IEEE 802.3u, konektory RJ-45) s automatickým rozpoznáváním a přepínáním rychlosti, takže okamžitě lze propojit např. dvě lokální sítě či zpřístupnit WAN linku typu xDSL či kabelový rozvod (samozřejmě přes příslušné modemy), a další možností pro zpřístupnění rozlehlé sítě je univerzální sériové rozhraní DB-25 pro synchronní i asynchronní přenos (V.24, V.35, V.36, V.11/X.21). Samozřejmostí je ještě jeden konektor RJ-45 na asynchronní sériový přenos pro konfiguraci prostřednictvím konzolového kabelu. Potud nic mimořádného skrytou silou jsou totiž dva volné expanzní sloty, do nichž lze nainstalovat některou z rozšiřovacích karet, a ty toho umí opravdu hodně: najdeme mezi nimi adaptéry pro připojení klasického analogového telefonního či faxového vstupu (1, 2 či 4 porty, různé kombinace FXS a FXO příjemce i poskytovatel telefonního okruhu, telefonní konektor RJ-11), dále karty pro širokopásmové linky T1/E1 s možností fragmentace na určitý počet kanálů, vybrat si dále můžete některý z ISDN adaptérů (pro rozhraní BRI-U, BRI-S/T datové i klasické BRI-S/T hlasové na EuroISDN), nechybí rozšiřující interface pro V.35 a spol., a vhod může přijít i "nejobyčejnější" analogový V.90 modem se dvěma konektory RJ-11. Z výčtu je zřejmé, že z hlediska typu připojení nebudete nijak zásadně omezováni nezapomeňte, že sloty jsou dva! Než opustíme hardware, ještě jedna zajímavost: na základní desce je slot i pro přídavný šifrovací modul pro urychlení při nasazení moderního algoritmu AES.

Z výše uvedeného přehledu je dobře patrný potenciál modelu 342. Zůstaneme-li v prostředí propojení lokálních sítí, máte k dispozici plnou funkcionalitu routování mezi virtuálními LAN (VLANs), a to dle definice 802.1p a 802.1q. V případě, že využíváte kabelovou přípojku či xDSL modem, lze využít na jednom z ethernetových portů přímou IP konektivitu či protokol PPPoE. Budeme-li hovořit o možnostech protokolu IP, máte k dispozici implementaci verze 4 (o "šestce" ani vidu, ani slechu) a routovací protokoly RIP1/2, OSPF a BGP4. Poslední jmenovaný je bezesporu naprosto vyčerpávající možností pro pokročilé nasazení. Nezbytností jsou překlad adres a portů (NAT, PAT), směrování bez ohledu na třídy adres (CIDR) či možnost přiřazení více adres fyzickým rozhraním. Nechybí DHCP klient (vhodný pro externí linku) či podpora sdružování linek pomocí PPP Multi-Link. Krom IP provozu lze směrovat také další protokoly, mezi něž patří AppleTalk či stále silný IPX, a naopak v modu bridge můžete zajistit průchodnost pro NetBIOS. Když už jsme u funkcionality na vrstvě linkové, nelze opomenout technologii Spanning Tree (dle IEEE 802.1d) pro automatické eliminace smyček v přepínaných sítích.

Klíčová je podpora dalších WAN protokolů, a proto pojďme k nim. Zařízení je velmi dobře vybaveno pro využití technologie Frame Relay (včetně hlasových přenosů Voice over FR), což však v tuzemsku pravděpodobně moc nevyužijete, podobně jako X.25 konektivitu. Mnohem cennější je tedy všestranná implementace ISDN a možnost přímé integrace hlasových vstupů a jejich zpracování. Jednou z možností modelu 342 je totiž sestavení brány k propojení klasických hlasových okruhů a přenosu Voice over IP s možností převodu do formátu VoFR, přičemž na straně firmy může stát např. pobočková telefonní ústředna. Vanguard umí pracovat jako standardní H.323 brána a podporuje až 8 analogových hlasových kanálů.

Další nezbytnou skupinou funkcí pro firemní nasazení je podpora autentikace klientů a VPN sítí. Pro první úkol jsou k dispozici protokoly PAP a CHAP a možnost využití ověřování pomocí RADIUS serveru, druhou část zajišťuje implementace de facto standardu IPSec pro hromadné šifrování jsou k dispozici algoritmy DES, 3DES a AES, a distribuci klíčů zajišťuje opět plná podpora IKE a digitálních certifikátů dle X.509 v3, takže s integrací do existujících struktur s veřejnými klíči není problém. Když už jsme u bezpečnosti, nesmíme zapomenout na základní funkcionalitu kontroly IP adres prostřednictvím filtrů a seznamů přístupů (Access List). Pro další verze OS se plánuje implementace firewallů.

Na závěr se ještě zmiňme o způsobu konfigurace a ovládání. Přirozeným způsobem je pro pokročilejší správce samozřejmě přístup pomocí konzole emulací terminálu, což zajišťuje detailní možnosti nastavení pod plnou kontrolou. Pro usnadnění rozsáhlejších implementací je k dispozici kolekce VanGuide Application Set pro Windows, jež obsahuje např. Vanguard Software Builder, v jehož prostředí lze přístupným způsobem celou konfiguraci "předvařit" a posléze ji "zaslat" přímo do routeru. V neposlední řadě je samozřejmostí plná podpora protokolu SNMP.

Vanguard 340-342 představuje zdařilé typické řešení pro univerzální konektivitu malých firem či větších poboček. Integrace hlasových a datových služeb, stejně jako modularita z něj činí velmi dobré, všestranné řešení odpovídající běžným současným nárokům.

Vanguard 340-342

integrace hlasu a dat

šifrování AES

perfektní dokumentace

VLAN směrování

prozatím bez IPv6

K recenzi zapůjčila a distribuuje firma: Vanguard Managed Solutions, http//cz.vangaurdms.com

Cena: 73 280 Kč

§§§§§


Studenti, zpátky do lavic!  - Zajímavé studentské stránky na internetu(CD)

Alexandr Růzha

c03p0481

Mnohým nestudujícím se může zdát studentský život jako velká lebeda, ať již to pramení z romantizovaných vzpomínek na vlastní studia, nebo z různých "realistických" televizních a filmových děl ukazujících studování jako nekončící mejdan. Tak to samozřejmě není, a studenti při pouti za vzděláním naráží na mnoho problémů souvisejících se studiem, či např. s financováním studia. Existuje mnoho institutů majících za cíl ulehčit jim život, organizovaných státem, veřejnými institucemi či nejčastěji samotnými studenty a jejich rodinami. Internet je blízký všem lidem a často bývá jedním z prvních míst, kde zvídavý student začne hledat a ptát se. Projektem speciálně pro ně určeným jsou studentské stránky či části větších serverů vyhrazené pro studenty.

Poměrně jednoduchou úvahou se dostaneme na projekt s adresou www.studentskestranky.cz, a rozhodně neuděláme chybu. Nejčastěji využívanou službou je zde vyhledávání v databázi referátů a seminárních prací mezi více než 15 000 položkami, což je nejlepší skóre v této oblasti. Samozřejmě ne všechny práce jsou umístěny přímo na serveru, ale vyhledávač je napojený i na databáze dalších projektů, hlavně těch přímo zaměřených na poskytování školních prací. Zprávy týkající se školství nebo studentů připravují tvůrci ve spolupráci s Hospodářskými novinami, díky čemuž je zajištěna informovanost o tom nejdůležitějším z domova i ze světa. K užitku jistě přijde i virtuální bazar učebnic, kde můžete jak nakoupit, tak prodat sháněné publikace. Doufejme, že tento způsob prodeje se více prosadí, protože je to rozhodně pohodlnější než běhání po antikvariátech.

Student v zahraničí, to je název sekce, která referuje o tom, jak se žije a studuje za hranicemi naší země, jaké školy nabízejí programy pro zahraniční studenty, podmínky přijímacích řízení, zvláštnosti tamního studia, zvláštní zřetel je věnován možnostem získání stipendia v cizině a v malém množství i vypsané programy pro zahraniční studenty u nás. Zřejmě nejčastější destinací studiachtivých mimo Česko jsou země EU, což reflektují i tvůrci vytvořením rubriky Student v EU, kde se mj. probírá, jaký vliv na školy a školství bude mít vstup republiky do EU, co můžeme očekávat a na co si, naopak, musíme nechat zajít chuť. Finance, doporučení a příležitosti k jejich získávání a zefektivnění jejich vydávání, na to tvůrci nezapomněli studentské slevy, specializované bankovní produkty, pracovně-právní doporučení.

S Lidovými novinami spolupracuje projekt www.academica.cz, který je pojat volněji než předchozí stránky, takže se tu objevují i zprávy poněkud pochybné estetické úrovně, nicméně někomu může připadat tento systém stravitelnější.

Hlavní strana nás obvykle nepřivítá analýzou toho, jaký vliv by mohly mít ty a ty legislativní kroky na studium, ale například radami jak se nenechat vyhodit od zkoušky či turistickým popisem nějaké země. Podívejme se na jednotlivé části: první je sekce Bydlení, kde se logicky rozebírají koleje a priváty, podmínky jejich získání, cenové relace, zkušenosti i zvyklosti na jednotlivých školách i kolejních zařízeních. Zde bych ovšem čekal nějakou přidruženou inzerci, ale po něčem takovém ani stopy. Velká pozornost je zaměřena na cestování z pohledu studentů, myšleno těch nemajetných. Stopování doma i v cizině, cestopisy názory a zkušenosti na různé země, jak tam vyjít a přivydělat si, studentské cestovky a karty na slevy.

Academia.cz informuje i o specializovaných studentských médiích, internetových rádiích. Jak se učit, problém nejednoho člověka, nemusí to být ani student, v tomto radí stejnojmenná rubrika. Metody jsou jak klasické, procesní, tak farmakologické, různé potravinové a potravní doplňky, jejich popis, zkušenosti, ceny atd. Tato část stojí za pozornost nejednoho čtenáře. Větev o penězích rozebírá různé metody jak k nim přijít, tedy ty legální brigády tradiční i netradiční, v zahraničí atd., bohužel bez konkrétních nabídek. Standardem je přehled studentských kont a forem pojištění.

Příspěvky věnované studiu jsou členěny na ty týkající se Česka, zahraničí a školného, opět formou příspěvků. Zábava je poslední rubrikou, opět místo přehledu akcí je tvořena články o tom, jak se kde pobavit, kde je blaze a kde ne. Pozornosti lze doporučit diskusi, poučíte se o názorech jiných a můžete přidat i ten vlastní.

Největším problémem serveru www.academica.cz je přehlednost jednotlivých článků a orientace v rubrikách. Příspěvky jsou řazeny chronologicky, nelze přepnout například na rozdělení příspěvků dle důležitosti nebo na zajímavostní, hodnotící, informativní apod.

Středoškoláci najdou mnoho užitečného na adrese www.skolavpohode.cz, např. maturitní otázky, referáty, čtenářské deníky, eseje, úvahy z češtiny, maturitní otázky a referáty z němčiny, angličtiny, fyziky, ekonomie, společenských věd, matematiky, chemie, zeměpisu, dějepisu, umění a informatiky. Je tu i chat a bazar učebnic, přístup ke všemu je umožněn po registraci uživatele.

www.studentweb.cz je lehčího ražení, tvořen příspěvky, což je poněkud méně šťastný systém než ucelený přehled. Jednotlivé kategorie jsou klasické, tedy spoření, pojištění, půjčky, následují zajímavosti z oblasti počítačů, mobilních telefonů a doplňky pro ně, sportu, automobilů, módy, cestování. Brigády s konkrétními nabídkami, dále zábava, chat, poradna, taháky, něco referátů, seznam škol, školské zákony. Jednoduše tedy všehochuť mající za cíl oslovit pravděpodobně zejména středoškoláky.

Především na vysokoškoláky a zájemce o studium na VŠ se zaměřuje relativně nový projekt www.studentzone.cz. Hned první místo je vyčleněno pro přehled společenských akcí, program kin, divadel, alkoholových dýchánků, sportovních událostí atd., i když popravdě se tvůrci s doplňováním údajů zřejmě nepřetrhnou. Finanční pomoc při studiu, účty, půjčky. Nepříliš naplněná studentská seznamka, přehled vysokých škol, obecná burza, burza ubytování na kolejích, burza skript, poptávka a nabídka po doučování. Každopádně je jasné, že jak co do návštěvnosti, tak množství informací má tento server ještě co dohánět, nicméně i tak stojí za pozornost.

www.scio.cz je možno pokládat za jeden z nejlépe zpracovaných projektů majících za cíl informovat o možnostech studia na školách vysokých, středních a vyšších odborných, vynikající je zejména uvedení statistik úspěšnosti, popis jednotlivých škol a fakult, kontakty, podpůrné informace pro zájemce o studium, současné studenty i rodiče. Aktivitou spojenou s tímto je nabízení testů a přípravných kursů k přijímacím zkouškám na tu kterou vysokou školu.

Vynikajícím místem pro orientaci v pomaturitním vzdělávání je rozhodně www.vzdelani.cz. Jádro tohoto webu tvoří vyčerpávající a podrobně členěný přehled fakult jednotlivých vysokých škol, včetně nabízených studijních programů, délky, formy studia, a u většiny fakult také statistika úspěšnosti uchazečů. Kromě vysokých škol jsou samozřejmě obdobným stylem obsáhnuty i vyšší odborné školy, jazykové školy, nástavbové studium, dokonce i kursy, školení a elektronické vzdělávání, a konečně i studium v zahraničí a au-pair pobyty.

Výběr školy ulehčí kalendář akcí spojených se vzděláním, tedy dny otevřených dveří a veletrhy vzdělávání. Brigády pro studenty obsahují aktuální nabídky včetně detailů, pro absolventy pedagogických oborů či prostě pro lidi s učitelskými aspiracemi připravili autoři sekci věnovanou pracovním příležitostem ve školství.

Zájemcům o studium na vysoké škole by neměl uniknout web www.vysokeskoly.cz, jenž zcela určitě zaujme rozsáhlým a precizním přehledem všech vysokých škol a studijních oborů, možností vyhledávání v nich, vše samozřejmě s adresami i elektronickými kontakty. Tuto hlavní část doplňují pravidelné články o aktuálním dění na vysokých školách či se jich týkající, zejména změny ve studijních oborech, zákonech, reflektování problémů atd. V tomto směru by ale neškodilo tematické členění příspěvků místo chronologického, ve kterém se problematičtěji hledají příspěvky, i když je po ruce vyhledávání.

Jak na finance

Jak z názvu plyne, orientuje se projekt s adresou student.finance.cz zejména na finanční otázky spojené se studiem, kde a jak ušetřit či kde k penězům přijít. Hned první rozcestník se věnuje studentským slevám, v dopravě místní, republikové i mezinárodní, pozemní i letecké, následují kulturní akce s výhodnými podmínkami, kde se mohou studenti najíst za méně peněz, koupě spotřebního zboží, zlevněné studentské ubytování, nejvýhodnější telefonické volání, samozřejmě vždy s konkrétními podmínkami, zhodnocením a odkazy.

Brigády neobsahují konkrétní nabídky, nýbrž postupy jak hledat práci přes internet, na co si dát pozor, druhy krátkodobé i dlouhodobé práce. Přehled studentských agentur, popis životopisu a žádostí, charakteristika, podmínky a požadavky práce v zahraničí. Zajímavou podrubrikou jsou brigády vykonávané na živnostenský list, detaily o platbě sociálního a zdravotního pojištění, daní. Prostor je věnován i seznamu vysokých škol veřejných, stáních i soukromých; vysokoškolské koleje s podmínkami ubytování, seznam jazykových a vyšších odborných škol, bohužel bez internetových odkazů. Studium v zahraničí, jak postupovat, co udělat hned na začátku, co před přijetím na školu, přihlášky, doprovodné dopisy, doklady o finančním zabezpečení, tipy na finanční pomoc, organizace poskytující stipendia, příklady zahraničních studií. Finance a daně jsou spíše doplňkem k uvedeným sekcím, orientují se zejména na zvýhodněné studentské účty, poplatky s nimi spojené apod. Kariéra, to čeká většinu absolventů škol uvedení do této části života ulehčí znalost zásad při psaní životopisu, motivačního dopisu, rad jak se připravit na přijímací rozhovor, atd. Detaily o tom, jak se stát bankéřem, daňovým poradcem, makléřem, živnostníkem, auditorem, head hunterem.

Jak si ulehčit práci

www.referaty.cz je nejznámějším serverem s danou tematikou, naleznete zde rozsáhlou databázi maturitních otázek ze všech oborů, stejně tak nepřeberné množství referátů, které se sice nedají použít jako vysokoškolské seminární práce, ale pro vysokoškoláky mohou tvořit osnovu jejich díla a mladším ušetří alespoň jednu bezesnou noc.

Mnoho seminárek je zprostředkováno jako odkazy, zvláště sekce čtenářských deníků je velice silná. Zahrnuty jsou základní informace o přijímacích řízeních na VŠ včetně linků, data maturitních plesů pro zábavychtivé, odkazy na servery pojednávající o tom, co po škole, kde začít, jak nejít na vojnu, naopak jak jít na brigády, menší diskuse, seznamka a jiné drobnosti.

www.seminarky.cz se rychle rozrůstají jak co do šíře záběru, tak co do počtu prací ekonomie, technické i humanitní vědy, lékařství, umění, to vše s velice pohodlným vyhledáváním. Kromě seminárních prací seženete na této webové stránce i několik ucelených zápisů z přednášek, diplomové práce. Vkládání je o něco méně pohodlné než na předchozí adrese, ale už to má být brzy vyřešeno.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony - Recenze Motoroly C350, Siemense SL 55 a Sony Ericssonu T610

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0482

Tento měsíc se nám podařilo získat do testu tři telefony, přičemž každý z nich by šel zařadit do jedné z pomyslných škatulek. Motorola tentokrát myslela na méně movité uživatele, Sony Ericsson potěší především manažery a Siemens by se mohl líbit těm, kteří dají na image.

Motorola C350

Barevné displeje, které dnes zdobí všechny novější high-end a stylové telefony, pomalu pronikají i do nejlevnějšího segmentu. Dalším důkazem je model C350 firmy Motorola, jenž navazuje na svého předchůdce C330 a přebírá od něj například možnost výměny krytů, a to nejen po stránce barev, ale i tvarů.

Hlavním tahákem novinky by měl být kromě nízké ceny hlavně barevný displej. Ten při rozlišení 96 x 64 obrázkových bodů dokáže zobrazit až 4 096 barev, což rozhodně není málo. Na displej se vejdou čtyři řádky textu, z nichž jedna zobrazuje systémové informace, a ikony.

Po stránce funkcí nabízí Motorola C350 paměť na sto kontaktů a 30 SMS zpráv, což je v low-end segmentu nadstandardní. Nechybí ani diář, kalkulačka, budík, nějaké ty hry a polyfonní vyzvánění, pro něž je na zadní straně umístěn samostatný reproduktor. Potěší i rychlá data paketovou technologií GPRS a možnost propojit telefon s počítačem běžným USB kabelem s mini USB konektorem (ten není součástí výbavy. Největším nedostatkem telefonu je již tradičně složitost ovládání (např. u psaní zpráv), nepříliš kvalitní příjem signálu a rychlost. Ta se projevuje například při listování v seznamu či při procházení menu. Telefon by se měl na trhu prodávat za velmi atraktivní cenu a určen bude spíše mladším uživatelům, kteří si hrají s výměnnými kryty a ocení možnosti personalizace.

Siemens SL 55

Dlouho očekávaná novinka od německého Siemensu je na první pohled velmi atraktivní a koncepčně originální. Způsob ukrytí klávesnice sice může připomínat Nokii 7650, od tohoto telefonu je ale Siemens SL 55 na první pohled na hony vzdálený. Jeho miniaturní rozměry a oblé hrany si zamilují především ženy, líbit se však bude i silnějšímu pohlaví. Přístroj koncepčně vychází z úspěšného modelu S 55, což poznáte hlavně v menu a na displeji. Ten sice nabízí více barev, kvůli malému rozlišení to ale není příliš znát a ve srovnání s ostatními značkami je spíše podprůměrný. Ovládání je vcelku jednoduché a intuitivní, klávesy však mají velký odpor a při stisku vydávají zbytečný hluk. Funkční výbava SL 55 je podobná modelu S 55 a zahrnuje vícepoložkový adresář s kapacitou 550 záznamů, multimediální MMS zprávy a e-mailového klienta, diář, hry a možnost doinstalovat aplikace v jazyce Java. Jediným rozdílem oproti staršímu kolegovi je absence bezdrátového rádiového spojení Bluetooth. Telefon disponuje sdílenou pamětí o kapacitě 1,6 MB, což v dnešní době rozhodně není mnoho, a dokáže pracovat s daty pomocí paketové technologie GPRS.

Siemens SL 55 je jeden z telefonů, které si na první pohled velmi oblíbíte, ale záhy zjistíte, že některé věci vám ne zcela vyhovují a mohly být udělány trochu jinak. Pro uživatele, který chce na svůj nový telefon upoutat pozornost, je ale Siemens SL 55 doslova nutnost.

Sony Ericsson T610

Nejnovější mobilní telefon Sony Ericsson provází mohutná reklamní kampaň a operátoři jej nasadili na trh za opravdu zajímavé ceny. Zaslouží si tedy T610 naší pozornost? Hned při prvním setkání s touto novinkou budete okouzleni nebo rozčarováni, závisí pouze na vašem vkusu. Nám se telefon s relativně velkým displejem zalíbil nejen designem a materiálem (hliník), ale i rozměrným barevným displejem schopným zobrazit až 65 000 barev, a v neposlední řadě též použitým stylem grafiky. Bohužel poměrně záhy jsme přišli na první zásadní nedostatek. Krásný barevný displej se na přímém slunečním světle mění v absolutně nečitelnou lesklou černou plochu, na které je opravdu velmi těžké cokoli rozpoznat.

Co se týče výbavy, je Sony Ericsson T610 dokonalý manažerský telefon, roubovaný zábavními funkcemi. Jejich hlavním představitelem je kvalitní integrovaný fotoaparát, schopný fotit snímky do rozlišení 288 x 352. Ty potom lze odesílat jako přílohy multimediálních MMS nebo e-mailových zpráv. Samozřejmostí dnešního telefonu jsou rychlá data, T610 nabízí jak HSCSD, tak paketové GPRS. Samozřejmostí špičkových telefonů této značky je i pohodlný Bluetooth. Slabším místem jinak téměř dokonalého přístroje je ovládání, kterému chybí klasické klávesy YES a NO. Zatímco na tuto drobnost si postupem času zvyknete, pouhé 2 MB paměti rozhodně nerozšíříte.

Motorola T720i

Upravená verze prvního barevného véčka od Motoroly se může pochlubit především podporou MMS zpráv a přídavným fotoaprátem, má však menší paměť a postrádá mailového klienta.

Nokia 5100

Po modelu 5210 přináší Nokia na trh další outdoorový telefon s vyšší odolností proti prachu a vlhkosti. Majitele určitě potěší krom běžných funkcí i výkonná svítilna, rádio, teploměr a hlukoměr.

Nokia 7250

Nástupce netradičně vyhlížejícího modelu 7110 přináší uživatelům krom užitečnějšího rozestavění kláves také integrovaný fotoaparát a vyšší kapacitu sdílené paměti pro aplikace, obrázky a zvuky.

Panasonic GD87

První véčko od Panasonicu přináší velmi kvalitní barevný displej, integrovaný fotoaparát a mailového klienta. Může se tedy hodit jak manažerům, tak i uživatelům, kteří chtějí posílat multimediální zprávy.

Philips Fisio 825

Za velmi nízkou cenu nabízí tenhle mobilní telefon krom barevného displeje a podpory MMS zpráv také manažerské funkce včetně e-mailového klienta, GPRS, Bluetooth a kalendáře.

Samsung A800

Miniaturní véčko od korejského výrobce se bude asi více líbit něžnější polovině populace, ale rozsáhlou paměť, příjemné ovládání a barevný displej ocení jistě i mnoho mužů.

Siemens C55

Nejnovější zástupce střední třídy od Siemensu potěší především malými rozměry a velmi pohodlnou klávesnicí. Z jeho funkcí stojí za zmínku podpora GPRS (4+1) a aplikací v jazyce Java.

Siemens S55

Manažerský Siemens S55 nabízí velmi širokou paletu funkcí včetně technologie Bluetooth, zaostává však v kvalitě barevného displeje a má mnohdy až příliš složitou a nelogickou strukturu menu.

Sharp GX-13

Véčko nesoucí logo operátora Eurotel se může pochlubit špičkovým interním displejem, intuitivním ovládáním a funkcemi, jež využijí jak manažeři, tak uživatelé, kteří se rádi baví.

Sony Ericsson T100

Monochromatický kolibřík s minimem funkcí a bez rychlých dat dokáže pravděpodobně uspokojit jen příznivce low-endových modelů, které si určitě získá svými rozměry a příznivou cenou.

§§§§§


Hardware na internetu  - Důležité hardwarové projekty na zahraničních serverech (CD)

ČESTMÍR ŽÁK

c03p0483

Po nedávno uveřejněném přehledu českých a slovenských internetových adres zabývajících se hardwarem nyní uvádíme jeho pokračování, jež je celé věnováno serverům zahraničním. Článek obsáhuje většinu důležitých projektů.

Overclockers Australia

www.overclockers.com.au, anglicky. Také v zemi klokanů existuje početná obec počítačových nadšenců, jimž se někdy poněkud hanlivě přezdívá "Aussies". Kromě nezbytného přídělu novinek se tu shromažďují ještě cenné odkazy na čerstvá tisková prohlášení, k nimž byste se jinak museli složitě prokousávat nepřehlednými internetovými sídly jednotlivých výrobců.

Computerworld

www.computerworld.com, anglicky. Spřátelený web pod křídly IDG klade důraz na preciznost a aktuálnost informací stejně jako jeho tištěná podoba. Obrovské množství údajů a dat ze světa IT se rozčleňuje do mnoha kategorií, např. HW, SW, bezpečnost, management a další. Hardware jako takový zde však zastupuje nepřehlédnutelnou část z celkového potenciálu. Computerworld navíc podobně jako jiné weby nabízí pravidelné zasílání bezplatného souhrnu všech článků prostřednictvím e-mailu.

3D Now

www.3dnow.net, anglicky. Server nesoucí jméno technologie, která zlepšuje výkon procesoru v 3D aplikacích (poprvé se objevil tuším v architektuře AMD-K6), poskytuje komplexní informace z oblasti PC. První část obsahu zabírají novinky, druhá je věnována recenzím a tipům z různých oblastí.

Pure Performance

www.pureperformance.com, anglicky. Určitě jste se někdy setkali se stránkou, jejíž grafická úprava ve vás sice nevzbuzovala příliš důvěry, ale po obsahové stránce plně dostačovala vašim potřebám. Právě takový dojem ve mě vyvolalo internetové sídlo Pure Performance. Hlavní potenciál těchto stránek se skrývá v sekci "Tips", kde objevíte desítky utříděných tipů a triků pro operační systémy Windows. Tato sekce vám může pomoci při řešení rozmanitých problémů s instalací hardwaru nebo při jeho kolizích.

Tom's Hardware

www.tomshardware.com, anglicky. Web Thomase Pabsta jakožto asi vůbec nejoblíbenější stránku ohledně hardwaru, benchmarků a tipů pro uživatele nesmíme z našeho přehledu v žádném případě vynechat. Jeden z mnoha velkých projektů například srovnává hrubé výkony několika desítek procesorů od stařečka Pentia 100 MHz až po procesory nejnovější, jako je například Pentium 4 s taktem přes 3 GHz vřele doporučuji. Novinky jsou seřazeny do jednotlivých kategorií, což činí celou strukturu daleko přehlednější než u některých konkurentů. Drobnou výtku si však Tom přesto zaslouží za nízkou rychlost načítání stránek na pomalejších typech připojení.

Guru 3D

www.guru3d.com, anglicky. Pěkně zpracovaný zpravodajsko-overclockerský web bych označil zhruba za ekvivalent českého PC Tuningu. Z počítačového hardwaru zde nejčastěji narazíte na grafické karty, paměti a procesory, ale nechybí ani údaje o ostatních produktech. Autoři ve svých článcích pozorně sledují také oblast počítačových her a nejnovějších driverů. Když si ve svém prohlížeči otevřete tento odkaz, v žádném případě neprohloupíte.

T-Break

www.tbreak.com, anglicky. Stránky T-Break provedené v tmavě modré barvě se snaží oslovit čtenáře se zájmem o hardware. Díky aktualizaci několikrát do týdne si zachováte uspokojivý přehled o dění na poli počítačové techniky.

3D Center

www.3dcenter.de, německy. S tradiční německou precizností zpracovaný server 3D Center se zabývá hlavně odvětvím grafických karet, ale své místo zde mají i další důležité informace z hardwarové oblasti. Svou ostražitost zostřete rovněž u každodenních přehledů zpráv.

2 CPU

www.2cpu.com, anglicky. Jak patrno již z názvu tohoto webu, 2 CPU se věnuje v prvé řadě mikroprocesorům, základním deskám a operačním systémům. Pokud hledáte fundovaně podané informace právě z těchto odvětví, bez obav zabrouzdejte sem.

3D Chipset

www.3dchipset.com, anglicky. Vše, co souvisí s grafickými kartami, má své místo na zmíněném webu. Prognózy vývoje GPU v budoucnu, seznámení se současnými čipy, komentáře, benchmarky, ovladače objevíte na tomto odkazu.

Icrontic

www.icrontic.com, anglicky. Od webu Icrontic očekávejte v prvé řadě pravidelnou dávku tiskových "news" a prohlášení, ale nepřijdete ani o oblíbené rozsáhlé recenze. Okrajově naleznete i zmínky o nejnovějších počítačových či konzolových hrách.

News.com

www.news.com, anglicky. News.com kromě mnoha dalších oblastí sleduje a komentuje dění v obřích počítačových korporacích, ale i u menších hardwarových výrobců. V rámci oblasti IT se server zaměřuje ještě na mediální komunikaci a e-business.

X-bit Labs

www.xbitlabs.com, anglicky. Počítačoví nadšenci již dávno objevili klady laboratoří X-bit. Kromě přehledně uspořádaného rozhraní nebo aktuálních a přitom přesných novinek jsou to také hojně navštěvovaná fóra.

Hardware One

www.hardware-one.com, anglicky. Několikrát týdně aktualizované dílo s příjemně střídmým designem se v poslední době jeví jako "one man show" v podání nadšence jménem Wilfred. Uváděná sdělení vždy stručně zachycují nejdůležitější počítačové události.

ZD Net

www.zdnet.com, anglicky. Podtitul informační zdroje pro IT profesionály hovoří myslím dostatečně jasně. ZD Net v sobě vhodným způsobem mísí technologické záležitosti s čistě ekonomickými, přičemž tento mix bude asi nejvíce vyhovovat IT manažerům.

The Tech Report

www.tech-report.com, anglicky. Jedna z mnoha hardwarově orientovaných internetových adres představuje v podstatě standardní přístup k poskytování zajímavostí a novinek z hardwarové scény.

Hot Hardware

www.hothardware.com, anglicky. Nebojte se, o horký hardware se určitě nespálíte, tento server totiž sbírá nejdůležitější novinky z ostatních webů a uvádí na ně odkazy. Autoři mimo přejatého materiálu publikují také vlastní recenze a zkušenosti s hardwarem.

Anandtech

www.anandtech.com, anglicky. Web Anandtech zřejmě již znáte, vždyť patří mezi nejlepší zdroje hardwarových novinek a analýz na internetu vůbec. Ne nadarmo právě odtud přejímá zprávy celá řada českých i zahraničních hardwarových autorů.

Motherboards.org

www.motherboards.org, anglicky. Některé názvy internetových adres se mi v porovnání s obsahem zdají drobet zavádějící. Obsah Motherboards.org se dotýká nejen základních desek, ale i všech ostatních odvětví PC.

3D News

www.3dnews.ru, rusky. Abychom se trapně nesoustředili jen na germánské jazyky, seznámím vás s jedním rusky komunikujícím představitelem hardwarových zpravodajů. Azbukou psaný internetový deník 3D News oplývá vysoce profesionálním přístupem, svěžími texty a nápady.

Ace's Hardware

www.aceshardware.com, anglicky. Web s podtitulem "technické informace pro zkušené i nezkušené" pokrývá svou působností veškerá PC, jejich komponenty, servery i pracovní stanice. Patrně vás zaujmou podrobné srovnávací testy vyrovnaných soupeřů.

AMD Zone

www.amdzone.com, anglicky. AMD Zone úspěšně pracuje jako informační server o všem, co souvisí se společností AMD, již od roku 1998. Díky přílivu kvalitních článků, novinek a tiskových projevů si server oblíbila kvanta čtenářů.

AmdMB

www.amdmb.com, anglicky. Hodnotný pramen informací ohledně všech možných čipsetů, základních desek, chladičů, pamětí a jiných produktů určených převážně pro mikroprocesorovou platformu společnosti AMD. Denně tu přibude okolo pěti až desíti nových článků.

The Inquirer

www.theinquirer.net, anglicky. Inquirer znamená v překladu tazatel, ale v reálu to bude on, kdo zodpoví vaše všetečné dotazy. Ptáte se, jak se budou měnit ceny pamětí? Který grafický čip je právě nejvýkonnější? Na tyto a mnoho dalších otázek zná The Inquirer uspokojivé odpovědi.

EBN

www.ebns.com, anglicky. Pokud máte zájem o informace ze zákulisí výrobců hardwaru a aktuální zprávy z trhu, otevřete si tyto stránky. Orientace směřuje spíše k finančním výsledkům jednotlivých společností, prognózám a vizím.

The Register

www.theregister.co.uk, anglicky. Britské zpravodajské dílo se vyznačuje typickým, někdy až kousavým projevem. Záběr poskytovaných informací je nesmírně široký: od komentářů či aktualit přes finanční výsledky hardwarových gigantů až po předvádění nových technologií.

HW Extreme

www.hwextreme.com, anglicky. Pro uživatele dychtící po přehledně shrnutém hardwarovém dění je určen internetový stánek Hardware Central se sídlem v Malajsii. Shromažďuje různé druhy převzatých i původních informací, nabízí žebříčky nejpopulárnějších komponent.

§§§§§


Který freemail je nejlepší - Recenze Motoroly C350, Siemense SL 55 a Sony Ericssonu T610

Martin Žemlička

c03p0484

Pokud chcete odesílat a přijímat e-maily, musíte mít zřízen účet fyzicky jde o adresáře na disku určitého serveru, kam se zprávy ukládají ve formě souborů.

Způsobů, jak si e-mailový účet pořídit, existuje hned několik: můžete si zaplatit registraci vlastní domény, ovšem v tomto případě budete muset ročně obětovat řádově několik stokorun. E-mailové konto vám může zřídit zaměstnavatel, poskytovatel připojení k internetu nebo správce školní sítě. Poslední, v posledních několika letech nejčastější možností, je založení e-mailového konta na tzv. freemailu (free zdarma, mail pošta) veřejném e-mailovém serveru, jehož použití je bezplatné.

Tato bezplatná služba umožňuje pohodlné přijímání a odesílání prostřednictvím webového rozhraní, téměř vždy také "spolupracuje" s poštovním klientem typu Outlook apod. Velkým plusem je kromě nulové pořizovací ceny rovněž fakt, že k e-mailům lze přistupovat prakticky kdekoliv tedy i za hranicemi naší vlasti. Naproti tomu slabiny jsou dvě: občasné technické problémy (přeci jen, freemaily jsou poskytovány bezplatně, nemůžete tudíž čekat komfort placených služeb) a nevyžádané reklamy, zasílané v nepravidelných intervalech do vaší schránky. Freemailové adresy navíc obecně nepůsobí seriózně, protože si zde kdokoliv může anonymně zřídit účet a vydávat se za někoho jiného. Vytvořit konto na freemailu zabere pár minut, stačí vyplnit několik registračních údajů a hned můžete začít nový e-mail používat.

Jak jsme hodnotili?

Vybrali jsme tzv. "velkou pětku" pět nejpoužívanějších českých freemailů, které jsme podrobili nekompromisnímu srovnávacímu testu. Testovali jsme i rychlost doručení zprávy a rychlost přístupu ke stránce na rozdíl od minulých let je situace vzácně vyrovnaná, jen jeden z testovaných freemailů za ostatními lehce zaostával. Naopak kritéria, která jsme především hodnotili, byla tato: náročnost postupu při registraci, možnosti zabezpečení, jednoduchost ovládání, přehlednost a design grafického rozhraní a množství nejpoužívanějších funkcí. Podstatným kritériem bylo také to, zda jsou všechny nezbytné funkce poskytovány za poplatek, příp. pouze pro členy (např. v případě Post.cz). Dále jsme přihlédli k velikosti schránky a velikosti přijímané/odesílané přílohy. Důležitá byla i rozsáhlost a přehlednost nápovědy a kvalita služeb technické podpory.

Vyhlášení výsledků: kdo je nejlepší?

Na tomto místě jste si měli přečíst pořadí testovaných e-mailů, ale nakonec jsme usoudili, že jde o individuální záležitost, každému uživateli vyhovuje něco jiného. Vzhledem k tomu, že žádný z freemailů nad ostatními nevynikal a na druhou stranu žádný nebyl vyloženě špatný, uvedeme zde soukromé pořadí autora tohoto článku, které ovšem neberte jako směrodatné. V den odevzdání článku jsme navíc řešili dilema, protože oba favorité (Atlas a Post) měli technické problémy, celé dopoledne se nešlo přihlásit (Post) nebo se chybně odesílaly HTML e-maily (Atlas).

Všechny popisované freemailové služby nepostrádají kvalitu a použitelnost, můžeme říci, že ač známe vítěze, poražen nebyl nikdo. A kdo zvítězil? První tři místa dle autora tohoto článku (od nejhoršího k nejlepšímu):

3) Email,

2) Post,

1) Atlas.

Nominovány byly:

MujMAIL (Atlas.cz)

Hodnocení PC WORLDu: HHHHH

Co se nám líbilo: import kontaktů z Outlooku, šablony, HTML zprávy, solidní zabezpečení proti neautorizovanému přístupu, integrovaný antivir, IMAP4

Co se nám nelíbilo: příloha pouhých 512 KB, nešla vypnout tabulka s tipy, zdlouhavé načítání při změně osobních údajů

Freemailový systém portálu Atlas (mail.atlas.cz) nazvaný MujMail nabízí kapacitu schránky 15 MB, přístup pomocí POP3, SMTP a v ČR jako jediný také pomocí protokolu IMAP. Kromě domény atlas.cz můžete použít i další: kamarad.cz, podvodnik.cz, senior.cz nebo mujmail.cz. Na první pokus se registrace nezdařila, před dokončením spadnul server a na obrazovku se vypsalo chybové hlášení. Podruhé se vše podařilo, registraci jsme vyřídili za dvě minuty; během registrace nás zaujalo, že Atlas kontroluje, zda jste nezadali velmi jednoduché heslo (třeba 12345). Sice drobnost, ale pro počítačové laiky užitečná (to samé "umí" ještě freemail na portálu Centrum). Přihlášení trvá déle než u konkurence (důvodem je zašifrovaný přenos https), nijak výrazně, přesto jde asi o 5-10 vteřin navíc. Potěšila nás absence reklamních proužků, rozhraní je přehledné, pouze "tip" zbytečně ruší nedá se vypnout.

Velkou výhodou je možnost odesílat zprávy v HTML formátu, tj. včetně využití různých druhů písma, velikostí, barev, tabulek a podobně. Ovšem na vkládání grafiky zapomeňte, to už bychom toho chtěli po Mujmailu trochu moc. Velmi oceňujeme nastavení kódování pro odchozí zprávy (z bohaté nabídky si vybere si každý) a integrovaný antivir NOD32 od firmy Eset.

Dále máte k dispozici obvyklé možnosti nastavení jako podpis, automatická odpověď, alokování odesílatele či upozorňování o došlé zprávě na mobilní telefon. Velkým zklamáním je maximální velikost odchozí přílohy pouhých 512 KB to je zatraceně málo! U příchozí pošty toto omezení naštěstí neplatí přijaté soubory mohou mít až 5 MB.

Email.Centrum.cz

Hodnocení PC WORLDu: HHHHH

Co se nám líbilo: snadné ovládání, import kontaktů (vCard), bezpečnostní agent, archivace zpráv

Co se nám nelíbilo: pomalé doručování e-mailů, "neumí" HTML e-maily

Portál Centrum (mail.centrum.cz) nabízí pro vaše e-maily 10 MB s možností rozšíření až na 50 MB výměnou za kredity, které dostáváte za prohlížení stránek portálu Centrum. Například za 3 500 kreditů dostanete dalších 5 MB kapacity. Oproti věrnostním programům, kupříkladu čerpacích stanic, není problém nasbírat dostatek kreditů za poměrně krátkou dobu.

Registrace je velmi snadná a ve stejném duchu se nese celé ovládání, design i množství funkcí. Provozovatel se nejspíš řídil heslem "v jednoduchosti je síla" rozhraní je přehledné, leč poněkud hůře nastavitelné. Nechybí žádné běžné funkce, na zprávy v HTML formátu si nechte zajít chuť, ale jinak najdete v Centru vše potřebné. Dokonce i to, co by nikdo nečekal: zálohování příchozích i odchozích zpráv (do .ZIP souboru), import kontaktů (vCard), vypínatelný "bezpečnostní agent" a výborné hledání v zapomenutých zprávách (i podle data). Odesílaná příloha může být velká nejvýše 3 MB a maximální počet souborů je roven číslici tři (to není moc, viďte?).

Centrum zklamal jen v rychlosti doručování: e-maily chodily pozdě. Nevím, kde se stala chyba (mnoho mých známých Centrum ke své spokojenosti již léta používá), ale e-maily měly buď zpoždění, nebo nedorazily vůbec!

Email.cz

Hodnocení PC WORLDu: HHHHH

Co se nám líbilo: velké množství užitečných funkcí, pět typů kódování češtiny, doručenky, šablony, HTML zprávy, zabezpečení proti neautorizovanému přístupu, přílohy 10 MB.

Co se nám nelíbilo: občas nepřehledné rozhraní pro začátečníky náročné na orientaci, placený POP3/SMTP přístup

Jeden z nejstarších freemailů (založen v říjnu 1997) nabízí velikost schránky 15 MB, za poplatek rozšiřitelnou až na 200 MB. Registrace sice na první pohled vypadá zdlouhavě, ale vzhledem k tomu, že není nutné vyplňovat všechny "kolonky", zabere jen pár minut. Oproti konkurentům nabízí služba Email.cz několik unikátních možností dá se vybrat až z pěti různých kódování českých znaků (Windows 1250, Mac, ASCII, UNIX ad.), dále lze nastavit rozlišení monitoru, přehrávání zvuků a grafické rozhraní (na výběr se jich nabízí celkem devět); při registraci je dále možné napsat kontrolní otázku a oslovení. Kromě domény email.cz lze vybírat ještě z dalších: ladymail.cz, gentlemail.cz, napist.to nebo posli.to.

Předností Emailu.cz je široké spektrum funkcí, počínaje povedeným adresářem, upomínkovačem, zápisníkem a kalendářem. Po přihlášení si dokonce můžete prohlédnout svůj osobní kondiciogram na daný den, ale osobně nepovažuji tuto funkci za důležitou. Naopak: co je podstatné, popisovaná veřejná e-mailová služba nabízí nadstandardní možnosti při psaní e-mailů: použít můžete šablony, HTML tagy a dokonce potvrzení o doručení (nefunguje vždy, protože záleží na nastavení e-mailového účtu příjemce, každopádně nikdo jiný tuto mnohdy užitečnou funkci nenabízí). Bezkonkurenčně zde jsou řešeny přílohy: u žádného jiného freemailu nejde odeslat či přijmout příloha velká až 10 MB. Nevýhodu představuje kromě pro začátečníky složitého ovládání také placený POP3 / SMTP přístup jde sice jen o 30 korun měsíčně, přesto spoustu zájemců odradí konkurence jej má zdarma. Nepodařilo se mi několikrát přihlásit ke kontu na první pokus (vypsalo se chybové hlášení).

Další freemaily

Máte-li zájem zřídit si účet na českém freemailu, ale nechcete mít stejný "jako všichni ostatní", můžete si vybrat z těchto služeb. Ač nejsou moc známé, neznamená to, že by nějak výrazně zaostávaly za "první pětkou". Jsou to: www.freemejl.cz, www.kgb.cz, www.cia.cz, www.katedrala.cz, email.xko.cz, www2.yo.cz/email, www.qmail.cz, mail.uzdroje.cz

E-mail.Seznam.cz

Hodnocení PC WORLDu: HHHHH

Co se nám líbilo: spolehlivost, snadné ovládání

Co se nám nelíbilo: chybí funkce "Odpovědět všem", nudný design webového rozhraní

E-mail.Seznam.cz (mail.seznam.cz) nabízí schránku o velikosti 10 MB. Sice obzvláště nudné, přesto přehledné a intuitivní pracovní prostředí, nebude dělat problém ani začátečníkům. Přihlašovací stránka občas obsahuje reklamu přes celé okno, což zdržuje, leč služba je bezplatná.

E-mail.Seznam.cz zahrnuje všechny obvyklé funkce (složky, adresář, filtry, notifikace). Dost mne ale překvapuje, že chybí funkce pro odeslání odpovědi více adresátům najednou. Stahování pomocí POP3 / SMTP funguje bezproblémově. Přestože se popisovaný freemail umístil na chvostu, myslím si o něm, že je dobrý sám jej používám asi pět let stahuji a posílám poštu prostřednictvím POP3 a SMTP, a nevzpomínám si, že bych nebyl spokojen. V době, kdy čtete tento článek, by měla být uvedena nová verze, která zvládne komfortní zobrazení HTML zpráv a bude obsahovat téměř všechny znakové sady (například i čínskou, ruskou...). Myslím, že nová verze by mohla mít minimálně o bod více v našem hodnocení.

Post.cz

Hodnocení PC WORLDu: HHHHH

Co se nám líbilo: snadné ovládání, přehledný design, všechny podstatné funkce, přístup přes WAP

Co se nám nelíbilo: u některých funkcí výhody pouze pro členy, nemůžete vytvářet HTML zprávy, chybí export / import kontaktů, slabé vyhledávání

Jako v případě Emailu.cz se jedná o jeden z nejdéle fungujících freemailů, velikost schránky je tentokrát 10 MB. Registrace je snadná, zabere však o několik málo minut více, protože je nutné čekat na aktivaci nově vytvořeného účtu. Doménu máte na výběr pouze jednu (post.cz), potěší velké možnosti zabezpečení (SSL a kontrola IP adresy, obě možnosti lze kombinovat).

Post.cz je vcelku standardně kvalitní e-mail s decentním modrobílým designem, snadným ovládáním počínaje a otravnými reklamními proužky konče. Co jej dělá unikátním, jsou rozšířené možnosti (žel pouze pro uživatele, kteří se k internetu připojují přes modem prostřednictvím bezplatné služby VOLNÝ). Díky tomuto rozšíření můžete nejen psát zprávy v HTML, ale i kontrovat pravopis (česky). Také můžete obnovovat omylem smazané zprávy a prohlížet záznam přístupů (uvidíte, zda si někdo cizí neprohlíží vaše e-maily). Komu by to nestačilo, může využít placených služeb: antivir, antispam a rozšíření schránky. Antivirová ochrana stojí měsíčně 25 korun, rozšíření schránky na 100 MB je za 40 korun. Během testování nás překvapil několikahodinový výpadek (dopoledne ve všední den), jinak nebyly žádné problémy.

§§§§§

$$$$$


Hardware


MP3 v autě - Praktický test nejlevnějších autorádií podporujících přehrávání CD s MP3 soubory

Michal Bareš, Lukáš Erben

c03p0485

Obliba formátu MP3 navzdory všem pokusům o jeho ostouzení a kriminalizaci ze strany hudebních koncernů neustále stoupá a před nějakým časem přestoupila hranice počítačového světa. Skladby v tomto formátu již řada lidí neposlouchá jen ze sluchátek při práci, ale i doma, při procházkách, nebo i v autě.

I když není PC WORLD časopisem specializovaným na hudbu ani na automobily, připravili jsme pro vás malý přehled nejlevnějších autopřehrávačů s CD mechanikou, podporujících média obsahující skladby ve formátu MP3. Oslovili jsme řadu výrobců, ale jelikož jsme časopis převážně počítačový, nakonec k nám dorazily pouze čtyři přehrávače, na nichž však lze dobře ukázat, jakými cestami se ubírá vývoj segmentu levných CD/MP3 zařízení pro automobily. Vzhledem k povaze našeho časopisu i našich čtenářů jsme se příliš nevěnovali kvalitě hudebního výstupu z přehrávačů (ta je ostatně při produkci formátu MP3 stejně ztrátová), ale zaměřili jsme se hlavně na funkce, ovládání a praktické postřehy týkající se vybraných modelů. Předtím, než se podíváme podrobněji na test samotných zařízení, připravili jsme pro vás krátký úvod do problematiky ozvučení automobilu.

Hudba na čtyřech kolech

Přestože má automobilové hi-fi stále blíže světu osobních počítačů (ať už díky možnostem přehrávání MP3 a WMA formátů, či zásluhou navigačních přístrojů, které jsou v podstatě jednoúčelovou palubní aplikací notebooku či PDA), jedná se stále o samostatnou oblast audio (a v posledních letech též video) techniky. Při volbě auto hi-fi vybavení je proto dobré se řídit pravidly a doporučeními, z nichž bychom rádi uvedli alespoň ta nejdůležitější a nejzajímavější. Pokud vás daná problematika zajímá a chcete se dozvědět více, doporučujeme vám prostudovat odbornou literaturu, poměrně obsáhlé on-line zdroje či periodika věnovaná automobilům a jejich doplňkům. Výtečného ozvučení pochopitelně dosáhnete, svěříte-li svůj vůz odborníkům, kteří vše zařídí "na klíč" (včetně utlumení nežádoucích vibrací a případných úprav interiéru), v takovém případě ale musíte zaplatit o něco více, nehledě na to, že bez kvalitních referencí není radno svěřovat drahocenný vůz do cizích rukou.

Centrální jednotka (autorádio)

V současné době lze zakoupit minimálně čtyři druhy centrálních jednotek. Vedle klasických kombinací rádio/kazeta a rádio/CD jsou to trojkombinace rádio/kazeta/CD či rádio/MD. Existují ale i další typy, podporující přehrávání MP3 či WMA formátu z CD či paměťových karet, rádia vybavená vyjímatelným či pevně zabudovaným pevným diskem či rádia kombinovaná s navigací a DVD přehrávačem. Drtivá většina rádií se dodává ve velikosti 1 DIN, kterou lze nainstalovat prakticky do všech vozidel, někteří výrobci (např. Panasonic) dodávají i modely dvojnásobné výšky, jež lze montovat do mnoha vozů od nižší střední třídy výše. Problém s montáží rádia může nastat u některých modernějších vozidel, která používají centrální LCD displej umístěný jinde než autorádio pokud do takového vozu nainstalujete jiné než originální rádio, musíte se rozloučit s informacemi na centrálním displeji (ten bude fungovat pouze v režimu hodin, případně zobrazovat informace palubního počítače).

Při výběru vlastní řídicí jednotky patří (vedle vzhledu a barvy osvětlení ladících s interiérem vozu) mezi nejdůležitější kritéria možnost instalace a ovládání CD měniče (případně měniče MD či DVD), podpora CD-Text informací (ta je užitečná též u měniče disků), výkon udávaný výrobcem alespoň 45 či 50 W na kanál (zejména neplánujete-li instalaci dodatečných zesilovačů u autorádia je často udáván špičkový výkon, reálný výkon RMS je obvykle zhruba poloviční). Pokud plánujete instalaci samostatných zesilovačů, je důležité aby rádio mělo linkové výstupy cinch (RCA) v ideálním případě dva páry pro přední a zadní reproduktory a samostatnou linku pro subwoofer. Nejlepší jsou vysokonapěťové výstupy (2 až 4 volty), které lépe odolávají rušení. Samozřejmostí jsou různé zabezpečovací techniky jako je otočný či odnímatelný panel, šuplík (ten už se žel nevyrábí), kódové karty apod. Pravdou ovšem zůstává, že jedinou spolehlivou ochranou proti zlodějům je autorádio prostě nemít.

V případě autorádií s CD přehrávačem je často diskutovanou otázkou přítomnost a velikost vyrovnávací paměti. Na rozdíl od přenosných přístrojů, u kterých byla dříve vyrovnávací paměť luxusní výbavou a dnes se stává standardem, se o ní v případě autorádií mluví stále méně. Důvodem je to, že moderní autorádia spíše než vyrovnávací paměť, jejíž kapacita je omezená a na hrbolaté vozovce může snadno "doběhnout", používají inovované CD mechaniky s odlišným uchycením optiky a CD, jež jsou odolnější proti otřesům samotným (i tak ale mohou při extrémním nárazu či přetížení přeskočit). Vyrovnávací paměť je tak častěji uváděna u levnějších autorádií s CD, která používají starší techniku.

Reproduktory

Vysvětlovat princip reproduktoru by bylo jistě zbytečné, přesto jsou ale jistá pravidla, která mnozí kutilové při instalaci opomíjejí. Mezi elementární zásady patří například oddělení prostoru před a za reproduktorem důvod je nasnadě: zatímco předek reproduktoru vzduch tlačí vpřed, za reproduktorem vzniká podtlak, a pokud nejsou prostory alespoň do jisté míry odděleny, oba efekty se částečně vyruší. Při umístění libovolných reproduktorů platí to ale zejména pro středobasové a subwoofery tedy dbejte na uzavření prostoru za reproduktorem (nemusí být hermetické, u subwooferů je často nutné přidat basreflexový otvor). Mimochodem právě kvalitní oddělení prostoru za reproduktorem je tajemstvím poměrně solidního zvuku některých originálních reprosoustav například u novější vozů koncernu VW.

Při osazování reproduktorů v automobilu je největší problém dosáhnout kvalitního prostoru a detailu zvuku. Vnímání směru, a tedy i prostoru je nejvýraznější u vysokých frekvencí, proto je vhodné použít místo dvou či třípásmových reproduktorů oddělené středobasové a výškové reproduktory. Výškové reproduktory je pak vhodné umístit co nejvýše (nad palubní desku, do horní části dveří apod.), středobasové mohou být níže (stále je ale vhodnější umístit je po stranách, tedy pod palubní desku či do dveří), a konečně subwoofer může být umístěn libovolně, neboť u nízkých frekvencí nedokážeme určit jejich směr. Koneckonců i tato pravidla dodržují mnozí výrobci u novějších vozů (počínaje nižší střední či střední třídou).

Subwoofery představují pochopitelně samostatnou kapitolu u mnoha novějších vozů s kvalitními reproduktory z výroby se může jednat o jediný potřebný doplněk. Na výběr jsou buď hotové sady (zesilovač, reproduktor i vlastní zapouzdření o různé velikosti, tvaru a výkonu), nebo jednotlivé díly (zesilovač, reproduktor), které lze zamontovat přímo do vozu. Pokud ovšem nemáte vůz s tříprostorovou karoserií (sedan), u kterého lze woofer instalovat pod zadní okno (kufr tak funguje jako skříň subwooferu), budete nejspíš stejně nuceni vyrobit uzavřenou či portovanou (basreflex) skříň, do které woofer zasadíte tím se ovšem zmenší prostor ve vašem kufru.

Výhybky a zesilovače

Pokud chcete osadit oddělené výškové a středobasové reproduktory či subwoofer, budete potřebovat výhybky (crossover), které do jednotlivých reproduktorů pustí pouze žádoucí frekvence tím jednak optimalizujete jejich výkon, a zároveň zabráníte případnému poškození. U některých sad reproduktorů může být výhybka integrována ve středobasovém měniči, stejně tak mnohé samostatné zesilovače mohou být vybaveny výhybkou či frekvenčním filtrem. Existují aktivní (před výkonovým zesilovačem) i pasivní typy (před vlastním reproduktorem) u mnoha lze navíc dělicí frekvence ručně nastavit.

Jaký výkon je třeba? Pro kvalitní reprodukci (ne pouze pro extrémně hlasitou) je vhodných alespoň 30 až 50 W na kanál pro středy a výšky. Výkon zesilovače pro subwoofer by pak měl být přinejmenším stejný jako součet ostatních kanálů (tedy 150 až 200 W). Obecně vzato by externí zesilovač měl obsahovat frekvenční výhybku či filtr, ochranu proti přetížení a zkratu je dobré volit typy s nízkým harmonickým zkreslením (THD). Podle možností a financí můžete zvolit buď kvalitnější "Class A" zesilovače (ty jsou větší, zahřívají se a mají nižší účinnost, ale nabízejí lepší zvuk), kombinované A-B či levnější "Class B" (pro běžné nasazení v autě obvykle postačí). Pro labužníky je ještě třída D (digitální zesilovače), která nabízí vysoký výkon a účinnost při malé velikosti a minimální produkci tepla.

§§§§§


MP3 v autě - Praktický test nejlevnějších autorádií podporujících přehrávání CD s MP3 soubory

Michal Bareš, Lukáš Erben

c03p0486

Kingstech MP3-9818

Abecedně prvním a zároveň nejlevnějším přehrávačem v tomto přehledu je Kingstech. Tato neznámá značka nás upoutala především nízkou cenou, díky níž si bude moci dovolit přehrávat kompaktní disky s MP3 skladbami v autě téměř kdokoliv. Vzhledem k nižším pořizovacím nákladům jsme očekávali, že přístroj nebude disponovat mnoha funkcemi, ale co se tohoto týče, vyrovná se díky možnosti RDS, TA, PTY i dražší konkurenci.

Pro tuto kategorii zařízení bývá příznačný přeplácanější design vychvalující obsažené funkce, což je v menší míře i případ Kingstechu. Panelu vévodí veliký, zelenomodře podbarvený displej, jehož část zbytečně zabírají čárky poskakující podle hudby. Horní řádka displeje je pak věnována zobrazení názvu skladby (ID3 tagu). Okolo vnitřního obvodu displeje jsou zobrazeny indikace zapnutých funkcí. Musíme ocenit, že text na displeji je velmi dobře čitelný i za denního světla; v noci pak září celkem intenzivně, takže při pohledu na něj může být řidič na okamžik oslněn, hodilo by se ovládání intenzity podsvícení.

Panel je celkem robustní a dobře zpracovaný a ovládací prvky jsou, až na (bohužel nejdůležitější) kombinované trojtlačítko mající na starosti hlasitost, vyvážení, basy a hloubky, vcelku přehledné. Za jízdy je toto tlačítko snadno nahmatatelné, bohužel jsou jeho části velmi blízko sebe, a tak se občas stane, že místo hlasitosti budete měnit vyvážení. Prostřední přepínač sice obsahuje plasticky vystupující prvky, ty by se však hodily spíše pro část zesilující a snižující zvolené funkce. K ostatním ovládacím prvkům nemáme připomínky, nevýhodou je poněkud obtížnější ovládání posunu po adresářích pokud mezi nimi chcete přepínat, je třeba stisknout kombinaci několika ovladačů. Snadný přístup je ale k posunu po deseti skladbách.

K tělu přehrávače se panel připojuje pomocí výklopného držáku, který je s přístrojem spjat plochým kabelem slyšeli jsme výtky, že tento typ připojení se může časem poškodit, po velmi intenzivním testování jsme však žádné závady nezjistili. Součástí dodávky jsou tři CD s volnými cover verzemi známých hitů, pouzdro na panel, dokumentace a dva kabely, z nichž jeden je zakončen ISO konektorem a druhý samostatnými vodiči. Možnosti dalšího rozšíření zvuku jsou omezeny na jeden pár cinch konektorů navíc.

Při každodenní jízdě v automobilu bývá jednou z nejdůležitějších vlastností přehrávače kompaktních disků schopnost vyrovnat se s terénními nerovnostmi povrchu. Co se týče přeskakování, je na tom Kingstech MP3-9818 o něco hůře než značková konkurence. Jestliže provedete správně instalaci do vozu, problémy minimalizujete, ale na českých silnicích se přece jen s přeskakováním občas setkáte. V "crashtestu" rychlé jízdy přes pražskou letenskou pláň Kingstech občas vypadával, ale otázkou je, zda to vypovídá o kvalitách přehrávače, anebo správy silnic. S ohledem na pořizovací cenu (která je při nákupu na internetu 4 860 Kč vč. DPH) však toho nabízí Kingstech docela dost.

Cena vč. DPH: 5 960 Kč

K testu zapůjčila firma: Discomp, www.discomp.cz

Panasonic CQ-RDP383N

Ať žije kolečko pro ovládání hlasitosti! Díky němu totiž tento Panasonic připomíná dražší modely CD/MP3 přehrávačů určených pro automobily. I když je tento typ ovládání hlasitosti jen o něco malinko dražší na výrobu, než implementace dvou tlačítek, výrobci jsou asi ochotni na zařízení s koncovou cenou do 10 000 Kč uškudlit i těch pověstných pár dolarů navíc. To však není případ ani toho nejlevnějšího modelu podporujícího přehrávání skladeb MP3 od Panasonicu. Možná i to je důvod, proč si tento přehrávač hned po rozbalení vysloužil titul "Miss Symapatie", z něhož se po praktickém testu vyklubalo ocenění PC WORLD TOP PRODUKT. Sympatický přehrávač totiž obsahuje vše, co takový přístroj má mít skvělý displej, výborné ovládání a vynikající výbavu, takže v kombinaci s příjemnou cenou jsme neuvažovali o jiné volbě.

Jako do jediného z účastníků testu se do něj vkládají CD disky skrze štěrbinu v panelu, takže není při výměně média třeba panel odklápět. Kvůli tomuto řešení bylo třeba poněkud zmenšit rozměr displeje, ale vzhledem k tomu, že tento neobsahuje žádné zbytečné příkrasy, jež při jízdě stejně nemůžete sledovat, ale pouze informační text, není to vůbec na škodu. Tmavomodře podsvícený displej, na němž svítí bílý text, je jednoduchý a navíc kontrastní, takže informace na něm zobrazené rychle přečtete i za denního světla, přičemž tmavé podsvícení v noci nikterak neruší. Pomocí tlačítka "Disp" pak můžete přepínat mezi rádiem řízeným přesným časem, dobou přehrávání skladby, názvem adresáře a názvem skladby. Textové informace navíc mohou rolovat, takže lze přečíst i název skladby a adresáře o délce 32 znaků, přičemž najednou se jich na displej vejde 8 (stejně jako u ostatních zařízení v testu).

Především díky zmíněnému dominantnímu otočnému ovladači zesílení hlasitosti (jímž lze po stisknutí měnit i vyvážení, basy, výšky a další funkce), je práce s panelem za jízdy otázkou pouze hmatu, kterému nemusí napomáhat rychlý pohled na přehrávač. Ostatní nejčastější funkce, jako je posun po skladbách a adresářích, jsou umístěny také tak, aby šly snadno nahmatat.

Co se týče odvrácené strany přehrávače, k dispozici jsou kromě anténního vstupu a hlavního konektoru také předzesílené výstupy pro zadní a přední reproduktory a rozhraní pro ovladač měniče disků. Z hlediska praktického testu při jízdě po nerovném terénu nás Panasonic také nezklamal. Co se této kategorie týče, nejlepší byl přehrávač Sony, ale pokud bychom mu dali za výkon 5 bodů, Panasonic by získal 4,5 na nejhorších pražských výmolech se choval při maximální povolené rychlosti skvěle, ale při rychlejším přejezdu přes příčné tramvajové koleje občas vypadl. Výpadek trvá přibližně 3 vteřiny a po jeho skončení samozřejmě skladba pokračuje tam, kde byla přerušena.

Součástí dodávky je dokumentace, kabeláž s ISO konektorem a pouzdro na panel. Na panelu je i snímač pro dálkové ovládání, ale to je třeba k tomuto modelu dokoupit.

Cena vč. DPH: 6 995 Kč

K testu zapůjčila firma: Panasonic, www.panasonic.cz

Pioneer DEH-P3500MP

Na první pohled se vypnutý Pioneer nevyznačuje žádnou výraznou specialitou ovládání. Štěrbina pro vkládání kompaktního disku je celá zakryta odklopným a odnímatelným panelem s tlačítkovými ovladači, které jsou po zapnutí podsvíceny jasně zelenou barvou. Znaky na displeji, krytém tmavým plastem, září jasně bíle a jejich čitelnost je snadná jak za tmy, tak při denním světle, přičemž prosvětlený panel neruší řidiče ani při nočním provozu. Tento fakt potěší především proto, že bez letmého pohledu na panel se při ovládání přístroje řidič dost často neobejde.

Všechny ovladače, včetně hlasitosti a posunu mezi skladbami a adresáři, jsou tlačítkové a je proto nutné za jízdy nahmatat. Jsou sice dostatečně plasticky odlišené od zbytku panelu, nicméně například ovládání Sony je intuitivnější a snadněji nalezitelné. Výhodou i nevýhodou Pioneeru je křížové umístění tlačítek pro posun mezi skladbami (vodorovný směr) a mezi adresáři (svislý směr). Než si na tento systém zvyknete, občas se vám stane, že místo na příští skladbu se přesunete do jiného adresáře. Přepínače mezi přednastavenými rádiovými stanicemi nemají tentokrát jinou funkci, takže i když jsou dobře hmatově odlišitelné, moc často si na ně nesáhnete. Ostatní funkční tlačítka jsou podsvícena zeleně, bohužel jejich popisky nejsou moc čitelné, takže dokud si nezvyknete, co k čemu slouží, můžete chvilkami bádat.

Elegantně je řešen design znakové části displeje, i když ani zde se výrobce nevyhnul některým zbytečným okrasám, jako jsou např. nic nesdělující "křídla" po obou stranách displeje. Pěkně jsou však vytvořeny matice zobrazující znaky, jež dodávají displeji příjemného vzhledu, a ocenit můžeme také grafické znázornění křivky ekvalizéru. V něm lze volit mezi pěti přednastavenými režimy a jedním uživatelským. Dobře viditelné jsou také indikace zapnutých funkcí. Na znakovou část zobrazovače se vejde osm číslic či písmen a lze na něm skrolováním zobrazit i delší název skladby. Jako na jediném přehrávači v tomto přehledu jsme u Pioneera objevili možnost zobrazení "poznámky" (comment), jež má u MP3 souborů podobu číslice označující datový tok, jakým byla skladba komprimována. Jedná-li se o píseň vytvořenou za pomocí VBR, je tato informace také sdělena.

Na zadní straně přehrávače najdeme kromě hlavního konektoru ještě 2 RCA výstupy, anténní vstup, konektor pro changer a zásuvku pro kabel dálkového ovládání.

V praktickém provozu se tento přístroj projevil jako příjemný společník, uvyklý na nerovnosti českých silnic a ulic. Pokud bychom jej na základě nijak neměřitelných subjektivních zkušeností měli zařadit mezi testovanou konkurenci, dělil by se s Panasonicem o druhé a třetí místo Sony bylo o malinko lepší a Kingstech o poznání horší.

Cena vč. DPH: 8 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Basys, www.basys.cz

Sony CDX-MP40

Předchůdce tohoto přehrávače, označený MP30, přinesl společnosti Sony úspěch a stal se téměř legendou, tak jsme byli zvědavi, jaký bude následovník označený "čtyřicítkou". Ten uživatelsky nejdůležitější rozdíl je viditelný hned na první pohled, a bohužel se jedná o změnu k horšímu. Mluvíme konkrétně o záměně "polootočných" ovladačů za obyčejná tlačítka. Další změnou je skrytí štěrbiny pro vkládání disku pod panel.

Disky se tedy do přehrávače vkládají po odklopení panelu chránícího štěrbinu mechaniky. Samotný panel je lehký a dobře dílensky zpracovaný. Celkovému barevnému ladění zapnutého přístroje vévodí modře podsvícený displej s bílým textem, jenž je doplněn pěti červeně prosvětlenými tlačítky. Kryt displeje je ve středu jakoby promáčknut do přístroje důvodem pro toto řešení mohla být buď snaha opticky zvětšit velikost textu na displeji, nebo zlepšit jeho čitelnost za přímého osvětlení, ale popravdě řečeno, text se nám zdál stále stejný a prolomené stěny displeje jako by zachycovaly světlo ještě více (tedy alespoň z nadhledu řidiče). Intenzita podsvícení není (jako u žádného z testovaných modelů) měnitelná, ale je nastavena na rozumný kompromis mezi dobrou čitelností ve dne a neagresivní září ve tmě. Na displej, jenž je lemován vcelku zbytečnými okrasnými ikonami, se vejde 8 znaků textu, který může rolovat a zobrazit až 32 znaků názvu souboru či skladby. Inovované ovladače hlasitosti a posunu skladeb jsou umístěny na levém a pravém kraji "prolamu" displeje, takže je lze snadno nahmatat za jízdy bez potřeby vizuální kontroly. Snadno se ovládá i odklápění panelu, přepínač CD a rádia a ekvalizér s pěti přednastavenými a jedním uživatelsky nastavitelným režimem. Již ne tak hmatově oddělená jsou tlačítka pod displejem, která mají za úkol nejen přepínat mezi uloženými rádiostanicemi, ale hlavně se starají o posun v adresářích, zapnutí opakování či náhodného výběru skladby a možné změny disku ve volitelném měniči CD.

Na zadní straně přístroje naleznete kromě antény další výstupy pro přední a zadní reproduktory, konektory pro vstup z externího zařízení a rozhraní pro ovladač.

Většina výtek byla směřována na vcelku nelogická "vylepšení" oproti předchozímu modelu, nyní však přichází čas na pochvaly. Nebylo cílem testu hodnotit kvalitu zvuku přehrávačů, jelikož audiofilové by po "empétrojkách" stejně nesáhli, ale přesto musíme zmínit, že Sony zní opravdu pěkně. Hlavní pochvalu však zaslouží za bezchybný provoz a neotřesitelnou stabilitu při jízdě po nerovném povrchu. Přehrávač sice při nejdrsnějších podmínkách téměř měsíčního testování párkrát přeskočil, ale to bylo v okamžicích, kdy se řidič spíše než o výpadek hudby stará o to, zda se neprorazil tlumič či neutrhlo kolo.

Součástí dodávky je kromě pouzdra pro panel, dokumentace a kabeláže také infračervený dálkový ovladač, ale co je nejdůležitější dvouletá záruka pro případ odcizení přístroje z automobilu (musíte se prokázat panelem, takže jej nenechávejte v zamčeném automobilu).

Cena vč. DPH: 7 790 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony, www.sony.cz

§§§§§


Technologie minidisku - Minidisk a ATRAC ruku v ruce světem

Lubor Jarkovský

c03p0489

Hudební, potažmo datový nosič minidisk (MD) snad není třeba představovat drobný disk chráněný plastovým obalem proti poškození se již stal víceméně běžným sortimentem na pultech obchodů s elektronikou.

Zpočátku pouze celý hudební nosič se na trhu objevil již v roce 1992 a s jeho historií je velice pevně spjata i problematika kompresního formátu ATRAC (Adaptive Transform Acoustic Coding). Tento ekvivalent formátů typu MP3 (MPEG layer-3) či WMA (Windows Media Audio) již prošel značným technologickým vývojem, podobně jako samotný minidisk. Po deseti letech od uvedení se tento formát stává opět poměrně aktuálním, protože všemi odepisovaný MD se neočekávaně dostává do popředí zájmu. Začněme ale popořádku, a zmiňme si nejprve několik základních milníků v historii MD.

Historie MD, aneb práce kvapná, málo platná

Jak jsme již řekli, minidisk byl uveden na trh v roce 1992, a jeho tvůrci byli vývojáři z laboratoří společnosti Sony. Uvedení média bylo, podobně jako v případě kompaktního disku, přijato s rozpaky a nedůvěřivostí člověku vlastní. Vše by bylo v naprostém pořádku, kdyby MD přesvědčil kvalitou, která je přes všechny další skvělé vlastnosti pro uživatele na prvním místě. Nestalo se tak, podobně jako v případě CD, a jeho přehrávačů došlo k tragické chybě. Přílišná uspěchanost způsobená zřejmě finanční stránkou věci způsobila to, že byl MD "vypuštěn" do světa příliš brzo. Kvalitní médium a kvalitní záznam na něm byly k ničemu, když první přístroje zdaleka nevyužívaly všech jejich možností. Přehrávaná hudba se s CD kvalitou nedala vůbec srovnávat, a tak byl minidisku přilepen štítek, který jasně říkal: "Není to ono". Sony se samozřejmě vrhlo do práce a další výrobky již problém s kvalitou řešily, první dojem je ale vždy nejdůležitější a pošramocenou reputaci minidisku se už prakticky nepodařilo spravit. Minidisk se samozřejmě vyvíjel a stále vyvíjí, Sony se snaží svůj unikát prosadit na válečném poli spotřební elektroniky. Prvním z mnoha zlepšení disku bylo uvedení 80minutové verze, dále pak dalších nahrávacích modů, umožňujících na jeden disk nahrát až čtyřikrát více hudby. Přístroje se zmenšovaly a zvuk zlepšoval. Posledním hitem minidisku je technologie NET MD, k ní ale až později.

MD, kapka v moři, nebo unikát?

Položme si několik jednoduchých otázek: Co vedlo ke vzniku minidisku? Jaké je jeho místo ve světě audia? Je alternativou CD?

Na první otázku je odpověď velice snadná, rozměrné CD není pro přenosné přístroje příliš vhodné. Ke vzniku MD vedla touha po miniaturnosti a pohodlnému poslechu v oblasti osobního audia. Odpověď na druhou otázku už není tak jednoznačná a značně se prolíná i s otázkou třetí. Minidisk rozhodně nevznikl jako alternativa kompaktního disku, ale jako alternativa magnetofonovému pásku neboli lidově řečeno "kazety". MD spojuje kvalitu digitálního záznamu se snadnou editací nahrávek, která je dokonce snadnější než u kazet. Skladby lze snadno přemisťovat, rozdělovat, spojovat, pojmenovávat, mazat či nahrávat. Editace, které CD nedovoluje, činí z minidisku ideální formát pro přenosné přístroje.

Jak tedy funguje?

Minidisk je laicky řečeno jakýmsi hybridem mezi disketou a kompaktním diskem, záznam na něm je magnetický. Laser je sice stejného původu jako v CD mechanikách, ale právě magnetický záznam ho výrazně odlišuje. Je třeba říci, že pro záznam i pro čtení je použit jeden a ten samý laser, pouze se u něho snižuje či zvyšuje výkon. Laser zahřívá materiál, ze kterého je minidisk tvořen, a elektromagnet zaznamenává hudbu. Trošku podrobněji: feromagnetický materiál (ze kterého je vyroben povrch média) má určitý tepelný bod (tzv. Curieův bod), při jehož dosažení se kompletně mění vlastnosti materiálu feromagnetické vlastnosti se ztrácejí. V tu chvíli na MD elektromagnet zaznamenává data, pole mění svou polaritu podle toho, kde je zapisována 1 nebo 0. Po ochlazení pod Curieův bod jsou data zapsána, a k jejich udržení již není elektromagnetického pole třeba.

Čtení dat probíhá opět jinak, než je tomu u kompaktu, kde je záznam v podobě jednotlivých prohlubní, tzv. pitů. U minidisku je využito polarizované světlo, které po dopadu na zmagnetizovaný povrch změní směr polarizace. Přesto má MD cosi společného s kompaktem: stejně jako u CD tvoří laser při záznamu na MD drážky, ty jsou ale využity k tomu, aby laser snímal data správně. Paprsek pak opisuje trajektorii, kterou tvoří drážky.

Fakta

Samotné médium je několika druhů, originálně nahrané disky jsou k vidění zřídka a jejich množství na trhu je mizivé. U nich není použit magneticko-optický druh zápisu, ale jsou ve výrobě nahrány jako klasické CD, tudíž jsou také nepřepisovatelé.

S prázdnými médii je to o třídu jinde, k sehnání jsou dnes prakticky všude, a tak se nelze divit snaze prosadit MD jako doplněk k CD (např. v mikrosystémech apod.). Vybírat lze mezi disky o kapacitě 74 a 80 minut, udávaná kapacita platí v případě, že uživatel nahrává v nejkvalitnějším režimu SP, mod LP2 umožňuje nahrát až 160 minut hudby a konečně LP4 až 320 minut na jedno médium. U většiny rekordérů můžeme ještě zvolit nahrávání v mono (SP), kterým zvětšíme kapacitu disku na 160 minut, což je vhodné převážně při záznamu hlasu přes mikrofon.

Nejméně častým je hybridní disk, který je v podstatě spojením obou předchozích typů. Na minidisku je jak nesmazatelný záznam, tak volný prostor pro nahrávání.

Po kvalitativní stránce lze říci, že SP odpovídá CD kvalitě, u přenosných přístrojů lze rozdíly oproti originálu skutečně jen těžko poznat. LP2 je asi nejlepším kompromisem, disk má dvojnásobnou kapacitu, ale kvalita záznamu je pro přenosné audio stále dostačující. LP4 už je jakousi z nouze ctností, zvuk postrádá živost a plnost a hodně trpí výšky.

Minidisk v PC?

Ano, i to je možné díky tzv. systému MD-DATA, který zatím není bohužel příliš známý, alespoň ne mezi širokou veřejností.

Firmy Microsoft a Sony definovaly datový minidisk a vytvořily tak formát velice podobný klasickému ISO-9660 (kvůli kompatibilitě s dalšími zařízeními). Na jeden minidisk se vejde 140 MB a data jsou přenášena rychlostí 150 KB/s. Vývoj však pokračoval a zanedlouho byl minidisk schopen pojmout až 650 MB dat (rychlost 580 KB/s), a to díky zhruba čtyřnásobné hustotě záznamu. O tomto velkokapacitním minidsku však není na oficiálních stránkách ani zmínka. K dostání jsou tedy pouze minidisky o kapacitě 140 MB, a to i u nás. Proč tedy nejsou MD mechaniky v našich počítačích namísto dnes už, s trochou nadsázky řečeno, archaických "disketovek"? Vzhledem k cenám datových mechanik, pohybujících se ve stovkách dolarů, ale také médií prázdný datový minidisk stojí v našich končinách 249 korun, což je za 140 MB dat cena hodně přemrštěná. I přesto můžeme nalézt datové mechaniky v některých počítačích Sony VAIO. Samostatné mechaniky jsou k vidění sporadicky a většinou se jedná o výrobky z oblasti profesionální techniky. Další využití je v digitálních fotoaparátech či vysokorychlostních skenerech, produkty, ke kterým jsme od Sony dostali podklady jsou ale staršího data. Novinky se jasně soustředí na firemní datové médium Memory Stick.

ATRAC

Formát ATRAC byl prakticky vyvinut pro minidisk, a až donedávna byl také čistě jeho doménou. Sony se však poměrně sebevědomě rozhodlo ohrozit postavení MP3 ve světě, a tak je ATRAC podporován i v nové řadě CD přehrávačů Sony, stejně jako v paměťových přehrávačích této značky. K tomu ale více později, nyní se ještě vraťme k problematice ATRACu. Nemá cenu podrobně popisovat celý systém kódování, přesto není určitě od věci vysvětlit alespoň základy procesu.

Jednoduše řečeno, ATRAC je kompresní formát, který stejně jako všechny kompresní formáty využívá nedokonalosti lidského sluchu. Zvuky, jež není lidské ucho schopno zaznamenat, jsou odstraněny, tudíž má skladba v ATRACu nepoměrně menší velikost než její originál, uložený například na kompaktním disku. Samotné kódování probíhá ve zkratce takto nejprve signál prochází QMF filtrem (Quadroture Mirror Filter), zde se rozdělí hlavní akustické pásmo na tři podpásma. Ta jsou převedena z časové do kmitočtové oblasti pomocí MDTC (Modified Discrete Cosine Transform). Nakonec už jen dochází k bitovému rozdělení a spektrální kvantizaci při ní dochází k zmenšení objemu souboru zhruba v poměru 1 : 5.

Ještě je třeba říci, že systém ATRAC se neomezuje pouze na šestnáctibitové kódování, ale využije až čtyřiadvacetibitové.

ATRAC3 a ATRAC3plus

Na základě původního algoritmu ATRAC vznikli jeho nástupci v podobě ATRAC3 a ATRAC3plus.

Soubor kódovaný v ATRAC3 dosahuje lepší zvukové kvality a přibližuje se zase o kousek blíže kvalitě originální nahrávky. Soubor je navíc dvakrát menší, než kdyby byl komprimován původním "ATRACem". Z toho vyplývá, že audiodata v ATRAC3 mají velikost pouhé 1/10 originální nahrávky (na CD). Proces začíná tak, že se zvuk rozdělí do dvou složek podle úrovně hlasitosti a frekvenčního rozsahu, tyto složky jsou komprimovány odděleně. Zlepšené komprese je docíleno zkrácením vzorce jedniček a nul. Na mnoha částech vzorce se nacházejí kombinace 1 1 0 0, systém je zkrátí na 1 a 0, čímž se zmenšuje i objem výsledného souboru. Dále pak dochází k odstranění nadbytečných dat.

ATRAC3plus je zdokonalený ATRAC3, při kompresi dochází k lepší analýze audiosignálu, a tím i k zachování vynikající kvality při ještě větší kompresi 1/20 proti originálu, to je poměr velikosti výsledného souboru a originální nahrávky na kompaktu. S novým "ATRACem" přišel také nově vyvinutý algoritmus, který dosahuje optimálního přidělování pro široký okruh zvukových signálů.

ATRAC na cestách MD, CD a kartové přehrávače

Minidiskové přehrávače, potažmo rekordéry jsou doménou Sony (a ve větší míře i Sharpu), další výrobci jako například Kenwood či Denon, jež MD oficiálně podporují, se v této oblasti nijak významně neangažují. Jedna z větších společností, která nyní uvádí na trh novou řadu minidisk walkmanů, je Aiwa. Podpory z její strany se minidisku dostalo zejména z toho důvodu, že Sony Aiwu zachránilo před bankrotem a nyní ovládá její marketing a vývoj. Ale zpět k přístrojům nejprodávanějšími přehrávači jsou samozřejmě walkmany, většina jich umí nejen minidisky přehrávat, ale také nahrávat. Jejich ceny se pohybují od nějakých 4 až po 14 tisíc korun. Dražší rekordéry povětšinou disponují technologií NET MD, která umožňuje rychlé kopírování hudby na minidisk z počítače přes rozhraní USB. Je třeba říci, že jako zdroj mohou sloužit soubory MP3, WMA či WAV, je ovšem nutné je nejprve v dodávaném softwaru (Open MG Jukebox či Sonic Simple Burner) překonvertovat do formátu ATRAC3. Mnoho čtenářů určitě nepotěší fakt, že Sony ve snaze (marně) hájit autorská práva umožňuje jednu skladbu kopírovat na MD pouze třikrát. I tak ale dostal minidisk s příchodem NET MD čerstvou krev do žil a svědčí o tom i množství nových modelů menších než krabička cigaret. Za obzvláště podařený kousek považujeme MZ-N10, model vydaný na počest oslav deseti let MD.

Jak jsme již výše naznačili, byl formát ATRAC používán donedávna pouze pro minidisk. Sony se však rozhodlo své dítko trošku popostrčit vpřed a prosadit kompresní formát jako takový. Nyní tedy můžeme v katalogu Sony nalézt pět CD walkmanů a jeden Network walkman, které podporují ATRAC3 i ATRAC3plus a kromě toho dokáží samozřejmě přehrát i MP3. ATRAC je ale v tomto případě daleko zajímavějším artiklem na CD se při použití ATRAC3plus (48 Kb/s) vejde až 490 skladeb. V následující tabulce vidíte, kolik nahrávek se vejde na jeden kompaktní disk při použití "ATRACu" s vyšším datovým tokem.

V oblasti discmanů můžeme vybírat tedy z pěti modelů, které jsou v různých cenových kategoriích. Základ řady je tvořen CD walkmanem s označením D-NE511, jenž vychází z poměrně úspěšného modelu D-CJ501. Dalším stupněm jsou modely D-NE711 (není na českém trhu) a D-NE715, model 715 má oproti 711 v příslušenství dálkový ovladač. Trošku stranou stojí model D-NF611, který je co se týče designu velice podobný D-NE511, hlavním rozdílem je integrace digitálního tuneru do přehrávače. Vlajkovou lodí Sony je discman s označením D-NE1, jeho šasi je z průhledného akrylátu a hliníku, má nejbohatší příslušenství a jednoznačně nejlépe vypadá.

Posledním patronem "ATRACu" je malinkatý přehrávač NW-MS70D s interní pamětí typu Flash (256 MB), tu je možné ještě rozšířit pomocí paměťového média Memory Stick Duo (velikost až 128 MB). Přístroj je velice malý a hezký, jedinou výraznější vadou na kráse je Open MG, který uživatele značně omezuje (to ovšem platí i pro ostatní přístroje).

Minidisk i ATRAC byly neoddělitelnými dvojčaty po dobu asi deseti let, nyní se ale každý stáčí svým směrem. ATRAC byl víceméně ve stínu svého jediného nosiče, minidisk nesklidil takový úspěch, jaký jeho tvůrce očekával. Sony se ho proto nyní snaží prosadit jako nový kompresní formát, zda se mu to podaří, uvidíme v následujících letech. Dovolíme si však odhadovat, že tento scénář je značně nepravděpodobný. MP3 je zatím nejrozšířenějším, i když v dnešní době rozhodně ne nejlepším kompresním formátem. Ale jak už tomu bývá, ne vždy vyhraje ten nejlepší podobně jako tomu bylo v případě VHS. Pokud by měl ATRAC uspět, musel by se rozšířit po P2P sítích, nalézt podporu u dalších velkých výrobců a hlavně, hlavně přesvědčit spotřebitele, že mají důvod měnit. Společnost Sony však rozhodně P2P sítím nakloněná není, a jak už ukázala v případě minidisku, formát do světa také jen tak nevypustí. Minidisk je například v Japonsku velice populární, ale v ostatních zemích takovou díru do světa neudělal. Je proto zřejmě otázkou času, kdy pomalu vymizí, protože Sony jeho udržení se na trhu dotuje obrovskými finančními prostředky. Uživatel požaduje jednoduchost, kterou kvůli Open MG ATRAC nepřináší. Jakmile je spotřebitel něčím omezen, cítí se nesvůj a sáhne vždy po bezproblémové (a mnohdy) levnější alternativě. A to i za cenu horší kvality produktu (opět viz VHS). Je přeci jenom rozdíl vypálit na CD kupu stažených MP3, než je pracně převádět na ATRAC, vypálit v softwaru, který nám výrobce vnutí, či nahrávat na disky, které stojí 5x tolik a vejde se na ně 5x méně. I tak ale poslední dobou obliba MD vzrostla, hlavně díky technologii NET MD. Jen čas ukáže, zda byla volba silné podpory formátu ATRAC správná.

§§§§§


Závod pixelů - Test 32 grafických karet všech kategorií I.

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0490

Když jsme se s vámi na konci minulého testu grafických karet loučili, tvrdili jsme, že se situace na trhu s grafickými kartami určitě trochu změní. Naspadnutí totiž byl vstup akcelerátorů s čipem GeForce FX na trh a nejeden příznivec nVidie čekal, že tím jeho oblíbená firma převezme štafetu v neustálém výkonnostním souboji. Bohužel stalo se přesně to, co naznačovaly první testy. Grafické karty GeForce FX 5800 Ultra, které měly pokořit Radeony 9700 PRO, se staly absolutním propadákem především kvůli nevýraznému výkonnostnímu rozdílu oproti svému největšímu rivalovi a hlučnému a příliš rozměrnému chladicímu mechanismu. Nehledě na to, ATI v té samé době uvedla na trh čip Radeon 9800, jehož PRO verze dovršila potupnou porážku řady FX. Jen několik týdnů po vypuštění FX5800 Ultra tedy muselo být nVidii jasné, že sázka na tuhle kartu jí nevyšla. Proto upustila od nákladných pamětí DDR II, a ani ne dva měsíce po předchozím modelu vypustila na trh čip GeForce FX5900. Ten byl vyzbrojen běžnými DDR moduly a rychlejší 256bitovou sběrnicí. Jeho výkonnější verze (u nVidie tradičně pojmenovaná Ultra) pak dokázala stáhnout a v některých případech vyrovnat náskok Radeonu 9800 PRO. Situace se do dnešních dnů nezměnila a výsledek výkonnostního maratónu bychom v tuto chvíli označili jako nerozhodný. V některých testech má mírný náskok nVidie, v jiných zase o prsa vítězí ATI. Dá se tedy říci, že v současné době neexistuje jednoznačná odpověď na otázku, která karta je nejrychlejší.

Do této chvíle jsme se věnovali konkrétnímu výkonnostnímu duelu mezi největšími rivaly, ale neměli bychom zapomínat ani na obecnou situaci na trhu. Od minulého testu se poněkud změnila nabídka a pozice téměř úplně vyklidili menší výrobci, do kterých jsme na jaře vkládali jisté naděje. Čipy firem SiS a ST Microelectronics jsou dnes již zastaralé a nemohou nadále současným novinkám od ATI a nVidie konkurovat. Jistou šanci by mohl mít čip Xabre II, ten se ale na trhu do tohoto okamžiku neobjevil.

V každém ze segmentů trhu proti sobě vždy stojí jeden zástupce nVidie a jeden zástupce ATI. V nejnižší cenové hladině, která začíná u 2 000 korun, soupeří o přízeň uživatelů karty postavené na čipech nVidia GeForce FX5200 a ATI Radeon 9200. nVidia zde má mírnou převahu díky tomu, že její karty podporují DirectX 9, zatímco Radeon 9200, jakožto ořezaný Radeon 8500, podporuje pouze DirectX 8.1. Obě karty mají i své vylepšené verze s označením PRO (ATI) a Ultra (nVidia). Ve středním segmentu je situace obdobná a obě firmy se snaží prosadit svými produkty postavenými na čipech GeForce FX5600 a Radeon 9600. Zde již žádný větší rozdíl mezi oběma kartami není a podobná je situace i v nejvyšší třídě, kde spolu soupeří karty zmiňované v úvodu, tedy GeForce FX 5800 a 5900 a Radeon 9800 PRO. Starší z obou karet od nVidie ale velmi pravděpodobně záhy ustoupí své výkonnější sestře z cesty a bude z trhu stažena.

Co se týče vzhledu, low-endové karty tradičně patří k nejméně nápadným, neboť jsou rozměrově malé a mají, až na některé výjimky, pouze pasivní chlazení grafického čipu. Ve středním segmentu patří ke standardní výbavě karet aktivní chladicí prvky, a vyjma modelu od Leadteku se všechny akcelerátory obejdou bez externího napájení, které je výsadou nejvýkonnějších karet. V high-end segmentu je situace o poznání složitější, neboť se zde naplno rozvíjí kreativita výrobců. Škála produktů sahá od poměrně nenápadných karet až po akcelerátory doslova zabalené v kovových hávech, které mají zabezpečit lepší ochranu čipu a pamětí před přehřátím.

Konfigurace výstupů karet nepřináší oproti minule žádné větší změny. Za pozornost stojí pouze fakt, že z trhu zmizely karty bez DVI, a tak dnes na každém akcelerátoru nalezneme trojici výstupů, přičemž některé produkty nabízejí místo standardního TV-Outu VIVO, tedy kombinovaný vstup a výstup videosignálu. Výbava produktů se pak mění hlavně v závislosti na segmentu. Nejlevnější karty mívají pouze ovladače a nejnezbytnější kabely (občas se obejdou i bez nich) a ty nejdražší mohou být dodávány třeba i se zvukovou kartou, sluchátky či dálkovým ovládáním.

A nyní již k samotnému testování. Všechny benchmarky jsme prováděli na počítači osazeném základní deskou Intel D875PBZ s čipovou sadou Intel 875P, procesorem Intel Pentium4, taktovaným na 3,2 GHz, a 512 MB operační paměti DDR PC400. Jako nejdůležitější aplikace pro test výkonu jsme zvolili ověřený a dnešní situaci stále nejvhodnější 3DMark2001 SE (build 330), novou verzi 3DMark2003 (build 330) a akční Unreal Tournament 2003. Menší váhu jsme pak přikládali výsledkům z her Return to Castle Wolfenstein a Serious Sam: Second Encounter. Při testování jsme používali pro všechny karty stejné ovladače. Pro ATI to byl Catalyst 3.6 (6.14.10.6368) a pro nVidii Detonator 44.03 (6.14.10.4403). Jak si která karta v benchmarcích stála, se můžete přesvědčit v tabulce.

Po zralé úvaze jsme se rozhodli ocenit po jedné kartě z každého segmentu. V low-endových kartách jsme hlavní důraz kladli na výkon a jeho poměr k ceně. Z tohoto hlediska nám z tabulek jako vítěz vyšla karta Manli GeForce FX5200, která zaostává za nejvýkonnější kartou v tomto segmentu o pouhých 1,5 procenta a má přitom třetí nejnižší cenu. Ve středním segmentu zvítězila na plné čáře karta GigaByte Radeon 9600 PRO, a to především díky druhému nejvyššímu výkonu, nejpříznivějšímu poměru mezi výkonem a cenou a solidní výbavě. Mezi high-end kartami bylo vybírání favorita poměrně těžké, nakonec jsme se ale rozhodli pro model ASUS V9950. Hlavní úlohu hrála velmi atraktivní cena, ucházející příslušenství a renomé světoznámé značky.

S dalším testem grafických karet se setkáte na stránkách PC WORLDu v listopadu, nepůjde však o klasický test kompletní nabídky trhu, ale zaměříme se pouze na jeden segment, s největší pravděpodobností asi na high-endové karty a možnosti jejich přetaktování.

Aopen Aeolus FX5200

Grafická karta Aeolus FX5200 je osazena výkonově nejslabším čipem nVidia GeForce FX5200 a 128MB DDR pamětí a pochází od tchajwanské firmy AOpen. Tato grafická karta hned na první pohled zaujme o trochu větším pasivním chladičem, než mají ostatní modely osazené shodným grafickým procesorem FX5200. Důvodem k takovému řešení je v tomto případě fakt, že chráněno je nejen jádro, ale chlazeny jsou i paměti. Obojí ale, ač dobře chráněno před teplem, nepracuje tak rychle, jak by se čekalo. Karta má totiž obdivuhodně nízký výkon. I když je papírově srovnatelná s konkurencí, výkonově zaostává o třicet až padesát procent v závislosti na zvolené aplikaci. Stejně jako většina ostatních karet v testu, i AOpen Aeolus FX5200 disponuje standardní trojicí konektorů. Analogovým D-SUB, digitálním DVI a S-Video výstupem televizního signálu. Výbava karty je jednou z nejslabších v celém testu a skládá se pouze z jediného CD, na němž najdete ovladače, Adobe Acrobat Reader a aplikaci E-Color pro kalibraci monitoru, a z redukce z S-Videa na kompozit. Manuál či užitečná redukce z DVI na D-SUB nejsou k mání.

Cena vč. DPH: 3 172 Kč

Albatron GeForce FX5200 P

První grafické karty pocházející od tchajwanské společnosti Albatron se u nás objevily již v minulém testu (5/2003) a představovaly zajímavou alternativu pro ty, kteří netouží po renomé slavných značek a po bohaté softwarové výbavě, ale chtějí při nákupu grafické karty spíše ušetřit. První ze dvou dnes testovaných modelů je osazen čipem nVidia GeForce FX5200 a 128MB pamětí typu DDR. Oproti výkonnějším kolegům vás tento produkt upoutá především pasivním chlazením, které jsme na kartách od nVidie neviděli už pěknou řádku měsíců. Zadní panel karty nabízí dnes již standardní trio konektorů sloužících pro připojení LCD panelu (DVI-I), CRT monitoru (D-SUB) a televize (S-Video). Výbava karty patří mezi ty podprůměrné, avšak ne každý lpí na mnohdy zbytečných programech a hrách. Na dvou stříbrných kotoučích naleznete pouze nezbytné ovladače, DVD přehrávač a utilitu WinDVD Creator. Kabely obsahuje balení dva, jmenovitě jde o redukci z S-Videa na kompozit a kompozitní kabel. Majitelům dvou monitorů by mohla vadit absence redukce z DVI na D-SUB, která u karet s DVI výstupem obvykle bývá.

Cena vč. DPH: 3 221 Kč

Daytona GeForce FX5200

Model Daytona GeForce FX5200 je cenově nejzajímavějším produktem tchajwanské společnosti Palit, která si svou premiéru odbyla v minulém testu a jejíž výrobky u nás distribuuje firma 100Mega. Stejně jako předcházející modely je i tato karta osazena grafickým čipem nVidia GeForce FX5200, jehož jádro tentokrát pracuje na frekvenci 250 MHz a 128 MB DDR paměti kmitající na 400 MHz. Podobně jako v případě karty Aeolus FX5200 však papírově identická karta výkonově poněkud zaostává za konkurencí. Rozdíl sice není tak markantní, jako v případě zmiňovaného produktu od společnosti AOpen, stále však jde o odstup 5 až 30 procent v závislosti na zvolené aplikaci. Samotná karta je vcelku nezajímavá, pasivní chladič pokrývá jen samotný čip a ne už paměti či jejich část, jak je tomu u některých konkurenčních modelů. Zadní panel karty nabízí výstupy digitálního a analogového signálu a S-Video TV-Out. Standardně dodávaná výbava tohoto akcelerátoru je jednou z nejslabších v celém testu, obsahuje jedno CD s ovladači a S-Video kabel. Bohužel v balení nenajdeme jakoukoliv redukci a postrádáme také alespoň stručný manuál.

Cena vč. DPH: 2 733 Kč

Daytona Radeon 9200

Také firma ATI má v segmentu GPU určených pro nejlevnější grafické karty svého zástupce a je jím čip Radeon 9200. Zmíněným procesorem jsou osazeny tři karty účastnící se tohoto testu, přičemž první z nich pochází pravděpodobně od firmy Palit. Nejistota ohledně pravého původu tohoto produktu je způsobena tím, že o kartě neexistují na internetu žádné informace a na oficiálních stránkách výrobce je uvedeno, že Palit dělá pouze karty založené na čipech nVidie. Ať již je pravda jakákoliv, samotná karta je, jak již jsme si v tomto segmentu zvykli, poměrně nezajímavá a od produktů osazených čipy GeForce FX5200 se výrazně liší především přítomností aktivního chladiče a vlastně i netradiční fialovou barvou PCB. Při pohledu na výstupní panel karty zjistíme, že nabízí výstupy digitálního a analogového signálu a S-Video TV-Out. Výbava modelu Daytona Radeon 9200 je ze všech testovaných produktů bezkonkurenčně nejslabší a představuje ji pouze jediné CD, na němž najdete nezbytné ovladače. V balení tedy chybí nejen plné hry a různé programy, jejichž absence se dá tolerovat, ale bohužel i poměrně užitečné redukce a propojovací kabely, které se při využití DVI konektoru či TV-Outu mohou hodit.

Cena vč. DPH: 3 667 Kč

JetWay GeForce FX5200

Dalším zástupcem asijských výrobců na našem trhu je firma JetWay, která krom grafických karet vyrábí i základní desky, stále oblíbenější barebone PC a LCD monitory. Její 3D akcelerátor je opět osazený obligátním grafickým čipem nVidia GeForce FX5200, jehož doplňuje 128 MB paměti typu DDR. I když je JetWay svými parametry srovnatelný s konkurencí, výsledky, jejichž kompletní výpis naleznete v tabulce, ukazují, že jeho výkon ostatní FX5200 karty poněkud převyšuje. Jde sice jen o minimální rozdíly, ale převaha v pěti ze sedmi provedených testů přeci jen dokazuje vyšší výkon. Samotná karta je zajímavá především mohutnějším pasivním chladičem, který zakrývá i tři z osmi paměťových modulů. Zadní panel nabízí stanardní možnost připojení analogového monitoru, digitálního LCD panelu i televize. Výbava této grafické karty patří, dalo by se říci příznačně pro low-endové modely, do podprůměrné kategorie. Tvoří ji jediné CD s ovladači, stručný anglický manuál, S-Video kabel a redukce z DVI na D-SUB. V balení naopak nenaleznete u jiných karet poměrně běžnou redukci z S-Videa na kompozit.

Cena vč. DPH: 2 794 Kč

Manli GeForce FX5200

Dalším zástupcem asijských výrobců grafických karet je hongkongská firma Manli, jejíž produkty se v našich testech objevily již v minulosti. Model Manli GeForce FX5200 je zástupcem low-end kategorie, a jak název napovídá, je osazen grafickým čipem nVidia GeForce FX5200. Ten je taktován na frekvenci 250 MHz, paměti pak pracují na kmitočtu 400 MHz. Vzhledem k téměř identickým parametrům s ostatními kartami FX5200 není žádný div, že jsou výkonové výsledky všech těchto karet téměř navlas stejné. O identičnosti se dá mluvit i u vzhledu karet a konfiguraci výstupů, kterou tvoří standardně DVI a D-SUB konektory a S-Video TV-Out. Výbavu karty tvoří dvě CD, na nichž kromě ovladačů naleznete ještě DVD přehrávač PowerDVD XP 4.0. Výrobce nezapomněl přibalit redukci z S-Videa na kompozit, ale bohužel ostatní kabely a redukce, stejně jako jakýkoli manuál, v tomto případě chybí. V tomto ohledu tedy Manli GeForce FX5200 rozhodně nevybočuje z asijského průměru. Podobné je to i u ceny, jež je jednou z nejnižších a mohla by zaujmout potencionální kupce, kteří nepotřebují vysoký výkon, ale hodí se jim DVI výstup.

Cena vč. DPH: 2 225 Kč

PowerColor Radeon 9200

Poněkud odlišný od zbytku grafických karet s čipem ATI Radeon 9200 je tento model tchajwanského PowerColoru. Na první pohled se liší nejen barvou PCB, která je červená, ale i pasivním chlazením grafického čipu. Ostatní karty postavené na Radeonu 9200 mají ventilátory, což způsobuje jejich větší hlučnost. Na druhou stranu PowerColor Radeon 9200 s pasivním chlazením pravděpodobně nevydrží tolik při přetaktování. Zadní panel karty nabízí krom klasických DVI a D-SUB konektorů i VIVO, tedy kombinovaný vstup a výstup videosignálu. Tento fakt mohou ocenit především majitelé videokamer nebo ti, kdo chtějí experimentovat s editací videa a nechtějí utrácet za dražší karty. Standardně dodávané příslušenství tvoří stručný český a podrobný anglický manuál, dvojice CD s ovladači a softwarovým DVD přehrávačem, redukce z DVI na D-SUB, VIVO rozbočovač a S-Video a kompozitní kabely. Jak je vidět, jde v rámci této kategorie o nadprůměrnou výbavu, i když hlavním tahounem této PowerColoru Radeon 9200 bude nejspíš VIVO konektor, jímž žádná z ostatních karet v tomto segmentu nedisponuje.

Cena vč. DPH: 3 129 Kč

Soltek SL-5200-ED

Dalším zástupcem karet, založených na grafickém procesoru GeForce FX5200, spadajícím do cenově nejpříznivějšího low-end segmentu, je model SL-5200-ED od tchajwanské společnosti Soltek. Jeho jádro i paměti pracují na stejné frekvenci jako konkurenční produkty, a tak se vcelku logicky nijak zvlášť neliší od karet ostatních výrobců v tomto testu ani výkonnostně. Ochranu čipu před přehřátím obstarává pasivní stříbrný chladič, paměti jsou, jak je v tomto segmentu často běžné, nechráněny. Zadní panel karty nabízí D-SUB konektor pro připojení klasického CRT monitoru, DVI-I konektor pro digitální připojení LCD panelu a výstup S-Video, pomocí nějž lze vyvézt signál např. do televize či jiného podobného zařízení. Uvnitř krabice naleznete jako součást standardní dodávky jen pár drobností, jmenovitě zde narazíte na CD s ovladači ke kartě a k rozhraní USB 2.0 (tyto drivery jsou pravděpodobně určeny pro jiné zařízení), stručný anglický manuál a redukci z S-Videa na kompozit a S-Video kabel. Stejně jako u ostatních karet v bojujících na poli nejlevnějších grafických akcelerátorů, i Solteku SL-5200-ED postrádáme redukci z DVI na D-SUB, kterou by jistě ocenili majitelé dvou analogových monitorů.

Cena vč. DPH: 2 590 Kč


Závod pixelů - Test 32 grafických karet všech kategorií II.

ST-Lab Radeon 9200

Poslední z trojice low-endových karet osazených čipem ATI Radeon 9200, tedy upravenou verzí modelu Radeon 8500, pochází od tchajwanské firmy ST-Lab, jejíž produkty nejsou v našich testech žádnými nováčky. Samotná karta je zajímavá zejména délkou PCB, jde totiž o bezkonkurenčně nejkratší akcelerátor v testu. Stejně jako podobný model od Palitu a na rozdíl od karty PowerColor Radeon 9200, má tato karta na čipu umístěn aktivní ventilátor. Zadní panel představuje standardní konfiguraci konektorů a nalezneme zde tedy D-SUB pro klasický analogový CRT monitor, DVI pro digitální LCD panel a S-Video TV-Out pro připojení televize. Výbava karty je v tomto případě opět minimální, což může (zvláště co se týče kabelů a redukcí) někomu připadat jako nevýhoda, pro jiné uživatele však přítomnost plných her nemusí hrát žádnou roli. V krabici naleznete jediné CD obsahující ovladače, S-Video kabel a velmi stručný manuál v angličtině. Výkon karty odpovídá její ceně a segmentu, je však zajímavé, že karta je v některých aplikacích rychlejší nežli konkurenční model od PowerColoru s dvojnásobnou pamětí.

Cena vč. DPH: 2 140 Kč

Albatron GeForce FX5600 EQ

Poněkud výkonnějším bratrem modelu GeForce FX5200 P je grafická karta Albatron GeForce FX5600 EQ. Ta je osazena čipem nVidia GeForce FX5600, jehož při práci podporuje 256 MB paměti typu DDR. Bohužel však přes papírové výhody oproti konkurenci není výkon této karty tak závratný, jak by se mohlo podle uváděné specifikace zdát. Podle výsledků ztrácí Albatron GeForce FX5600 EQ na konkurenci se stejným čipem a polovinou osazené paměti cca 10 procent, což rozhodně není dobrá vizitka. Navíc je tato karta druhá nejdražší ze všech FX5600 modelů a z karet střední třídy vůbec. Stejně jako většina testovaných akcelerátorů, má i tento model tři výstupy. DVI-I pro LCD panely, D-SUB pro CRT monitory a S-Video. Výbavu této grafické karty tvoří krom anglického manuálu čtyři CD obsahující ovladače, plné hry Motocross Mania a Serious Sam, DVD přehrávač a program WinDVD Creator. Při využití TV-Outu se vám mohou hodit redukce z S-Videa na kompozit a S-Video a kompozitní kabely. Stejně jako u předchozího modelu, i tato karta postrádá v balení redukci z DVI na klasický D-SUB konektor.

Cena vč. DPH: 6 759 Kč

Excalibur Radeon 9600 PRO

Dalším zástupcem středního segmentu grafických karet je model Excalibur Radeon 9600 PRO od hongkongské společnosti HIS. Akcelerátor je osazen stejnojmenným čipem, tedy jakousi vylepšenou verzí základního modelu Radeon 9600 se zvýšenou frekvencí jádra a DDR pamětí. Karta je na rozdíl od modelů Radeon 9800 energeticky soběstačná, a není ji tedy třeba externě "přiživovat" ze zdroje PC. Její zadní panel nabízí výstupy digitálního (DVI) a analogového (D-SUB) signálu, a samozřejmě nechybí ani S-Video TV-Out pro připojení televizoru. Uvnitř originálního balení karty je k mání spíše průměrná výbava, skládající se ze stručného manuálu ve třech světových jazycích, dodávaných redukcí z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a ze čtyř kompaktních disků. Na nich naleznete nezbytné ovladače, demoverze šesti her, DVD přehrávač PowerDVD XP 4.0 a aplikaci Power Director PRO 2.5 VE, kterou byste ale spíše ocenili, kdyby karta disponovala vstupem videosignálu. Podle nápisu na krabici by mělo balení obsahovat i plnou verzi hry Duke Nukem: Manhattan Project, tu jsme ale uvnitř nenašli.

Cena vč. DPH: 6 460 Kč

GigaByte Radeon 9600 PRO

Druhým účastníkem peletonu grafických karet střední třídy, postaveným na platformě ATI a osazeném poměrně výkonným a přesto relativně levným čipem Radeon 9600 PRO, je model GigaByte Radeon 9600 PRO pocházející od stejnojmenné tchajwanské firmy. Tento akcelerátor je na první pohled poměrně nenápadný, ale po zastrčení do AGP slotu vás překvapí dioda, umístěná ve větráku posazeném na grafickém čipu, která se rozsvítí modrým světlem. Karta, stejně jako ostatní modely využívající GPU Radeon 9600, nevyžaduje externí napájení a nemá pasivně chlazené paměti. Její výkon se pohybuje kdesi uprostřed trojice karet, vybavených tímto čipem. Zadní panel nabízí průměrnou výbavu, tedy DVI a D-SUB konektor a S-Video TV-Out. Po otevření retailového balení naleznete uvnitř kromě samotné karty i podrobný anglický manuál, redukci z DVI na D-SUB sloužící pro připojení druhého analogového monitoru, S-Video kabel s kompozitní redukcí a čtveřici CD disků. Ty obsahují ovladače ke kartě, DVD přehrávač, plnou verzi hry Serious Sam: First Encounter a demoverze her Oni a 4 x 4 EVO. Dodávanou výbavu tedy nelze hodnotit jako nikterak excelentní, patří spíše k průměru střední cenové kategorie.

Cena vč. DPH: 6 312 Kč

MSI FX5600-VTDR128

Grafická karta MSI FX5600-VTDR128 patří jednoznačně mezi nejzajímavější produkty v testu. Nejenže při stejných frekvencích jako mají ostatní karty poháněné procesorem nVidia FX5600 nabízí renomé spolehlivé značky, o něco vyšší výkon, ale poskytuje zájemcům též užitečný VIVO konektor, veškerou potřebnou kabeláž (redukce z DVI na D-SUB, VIVO rozbočovač, S-Video kabel), možnost volby jednoho ze dvou BIOSů (užitečné například při problémech způsobených přetaktováním) a dokonce i dálkové ovládání. Tím můžete za pomoci aplikace Media Center Deluxe II ovládat různé funkce počítače a některých aplikací. Škoda jen, že nejde za pomoci tohoto ovladače emulovat funkci myši, pak již by byl komfort při práci dokonalý. Také standardně dodávaná softwarová výbava této karty představuje jednu z nejlepších v testu. Na plných jedenácti stříbrných kotoučích naleznete ovladače, tři kvalitní plné hry TES III: Morrowind, Ghost Recon a Duke Nukem: Manhattan Project, DVD přehrávač, zajímavé programy VirtualDrive, RestoreIT!, WinProducer / WinCoder a zmiňovaný Media Center Deluxe II.

Cena vč. DPH: 6 710 Kč

PowerColor Radeon 9600 PRO

Při prvním pohledu na krabici této grafické karty nás zaujala nálepka Ultra, naznačující že jde o vylepšenou verzi karet s čipem ATI Radeon 9600 PRO. Jaká vylepšení tato verze představuje? Oproti běžným kartám konkurence má PowerColor Radeon 9600 PRO zvýšenou frekvenci pamětí o 80 MHz, tedy přibližně o 13 procent. Jak je vidět v tabulce s praktickými výsledky benchmarků, rychlejší paměti zvýšily výkon karty zhruba o 5 procent. Můžeme tedy s klidným svědomím říci, že produkt Power-Color Radeon 9600 PRO představuje nejrychlejší grafický akcelerátor, který se nám tentokrát dostavil do segmentu střední třídy. Na první pohled není samotná karta opět nijak zajímavá a vystačí si s aktivním chladičem grafického čipu a napájením přes AGP sběrnici. Na zadním panelu se nalézají D-SUB, DVI a S-Video konektory. Výbava je spíše průměrná a tvoří ji dvě CD s ovladači a DVD přehrávačem, redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video a kompozitní kabely. Jako jedna z mála karet v testu má PowerColor Radeon 9600 kromě podrobné anglické dokumentace i stručný český manuál.

Cena vč. DPH: 6 672 Kč

WinFast A310 Ultra TD

Firma Leadtek, jejíž WinFast A300 Ultra TD se stal první GeForce FX kartou, kterou jsme před nějakou dobou měli možnost v PC WORLDu vyzkoušet, je v tomto testu zastoupena střední třídou, jmenovitě modelem WinFast A310 Ultra TD. Ten je osazen grafickým čipem GeForce FX5600 Ultra a 128 MB paměti typu DDR s frekvencí o 150 MHz vyšší, než mají běžné FX5600 karty. Tento rozdíl bude pravděpodobně hlavní příčinou výkonnostního náskoku Ultry, který u některých aplikací přesahuje i 30 procent navíc oproti konkurenci. Plusem WinFastu A310 Ultra TD je určitě i přítomnost VIVO konektoru, jenž umožňuje přivést do PC videosignál např. z videokamery či jiného zařízení. Zajímavostí této karty je nutnost externího napájení, bez něhož se ostatní karty FX5600 obejdou. Uvnitř balení je k mání pětice stříbrných disků obsahujících nezbytné ovladače, plné hry Gunmetal a Big Mutha Truckers, DVD přehrávač a programy Ulead VideoStudio 6 a Cool 3D. Nechybí ani užitečné propojovací kabely, tedy VIVO rozbočovač, redukce z DVI na D-SUB, S-Video a kompozitní kabely a napájecí kabel.

Cena vč. DPH: 7 442 Kč

XpertVision GeForce FX 5600

Může se zdát, že značka XpertVision si u nás tímto testem odbývá svou premiéru, ale není to zcela přesné. Jde totiž o evropskou odnož firmy Palit Technologies, jejíž produkt jsme recenzovali již v minulém testu grafických karet. Stejně jako u produktů mateřské firmy, i karty XpertVision jsou zajímavé příznivou cenou, za jejiž hladinu tak trochu může i příznačné téměř nulové příslušenství. Samotná karta je na první pohled velmi strohá a zdobí ji pouze stříbrný chladič s logem nVidie. To není nic divného, jelikož karta je osazena čipem GeForce FX5600, kterému tentokrát sekunduje 256 MB paměti typu DDR. Zadní panel karty taktéž obsahuje dnes standardní trojici konektorů pro připojení LCD panelu, CRT monitoru a televize. Jak jsme již naznačili, o výbavě karty by se v porovnání s ostatními účastníky testu dalo hovořit jako o neexistující, ale to nemusí být nutně na překážku. Ne každý stojí o plné hry či nepotřebné kabely a chce při nákupu pokud možno ušetřit. Za cenu této karty tedy dostane pouze jediné CD s ovladači a S-Video kabel. Co se týče výkonu, je nejnižší ze středního segmentu, a tak lze tuto kartu doporučit spíše méně náročným uživatelům, kterým nepostačuje výkon grafických karet s čipy FX5200.

Cena vč. DPH: 5 671 Kč

ABIT Siluro FX5800 DOTH

Grafická karta ABIT Siluro FX5800 DOTH vás hned při prvním setkání zaujme masivním chladicím systémem OTES III, který zakrývá téměř celý povrch desky a zajišťuje bezproblémový chod výkonného grafického čipu nVidia GeForce FX5800, jenž spolupracuje se 128 MB paměti typu DDR II. Nevýhodou celého systému je jeho výška, která bohužel znemožňuje používat první PCI slot, a samozřejmě také vyšší hlučnost. Zadní panel karty ukrývá běžnou trojici konektorů pro připojení CRT monitoru, LCD panelu a televize, ale narozdíl od ostatních akcelerátorů je zde také "výfuk" chladicího mechanismu. Výbava karty patří svým obsahem spíše k podprůměru současné nabídky na trhu a tvoří ji dvě CD s ovladači, DVD přehrávačem a několika nepříliš užitečnými aplikacemi, redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video a kompozitní kabel. Samozřejmostí je přítomnost vícejazyčného manuálu. Vzhledem k nepříliš přesvědčivým výkonnostním výsledkům karet s grafickými čipy GeForce FX5800 je délka jejich působení na trhu velkou neznámou. Jisté ale je, že vlajkovou lodí nVidie se ani ne čtvrt roku po vypuštění čipu FX5800 stal jeho nástupce FX5900.

Cena vč. DPH: 13 290 Kč

ASUS V9900/TD

Jednou z nejmohutnějších a nejtěžších karet v testu je model V9900/TD od Asusu osazený, stejně jako předcházející karta, čipem nVidia GeForce FX5800. Tento čip, který využívá rychlejší DDR II paměťové moduly a měl se stát dalším trumfem v rukou nVidie, však nepřinesl očekávané výsledky a pravděpodobně brzy zmizí z trhu, kde jej nahradí čip FX5900. Dominantním prvkem karty je především rozměrný aktivní chladič, kvůli jehož výšce není možné používat první PCI slot pod grafickou kartou. Za povšimnutí stojí i pasivní chlazení pamětí na obou stranách desky. Samozřejmostí je nezbytný konektor pro externí přívod el. energie. Výbava karty je poměrně bohatá, ne však příliš vyvážená. Zatímco kabelů a redukcí je žalostně málo, a chybí dokonce i napájecí kabel, 11 CD nabízí poměrně širokou škálu programů a zábavy. Mezi plnými hrami najdete hit TES III: Morrowind, akční Rogue Spear: Black Thorn a oddechové Worms Blast, dvě placky obsahují demoverze her Battle Realms a IL-2 Sturmovik. Na zbylých CD jsou k mání ovladače (ve dvou verzích), DVD přehrávač, program Medi@Show SE 2.0 a screensaver VR Aquarium.

Cena vč. DPH: 10 541 Kč

Asus V9950

Druhým nejvýkonnějším grafickým čipem ze stáje nVidie je v soušasnosti model GeForce FX5900. Jeho hlavní výhodou je fakt, že při nižších pořizovacích nákladech zaostává za vlajkovou lodí s přívlastkem Ultra v některých případech jen o několik málo procent, a vyplatí se tak především těm, kdo chtějí přeci jen alespoň trochu ušetřit. Rozdíl mezi cenami obou produktů je totiž zhruba 30 procent, tedy něco přes 5 000 Kč. Karta nabízí případnému zájemci masivní chladič čipu a pamětí, a zejména VIVO konektor umožňující přivézt do karty videosignál z kompatibilního zařízení. Daní za vysoký výkon je externí napájení, bez něhož karta pracuje zhruba na třetinový výkon. Výbava Asusu V9950 je stejně jako u předchozího modelu značně nevyvážená a zatímco CD obsahují plné hry Gunmetal, Battle Engine Aquila a Delta Force: Black Hawk Down a několik demozverzí, kabelů v krabici příliš mnoho nenajdete (přítomny jsou pouze redukce z S-Videa na kompozit a z DVI na D-SUB). Obzvlášť citelná je absence VIVO rozbočovače. Manuál poskytující důležité informace je zpracován v čtrnácti jazycích, bohužel bez češtiny.

Cena vč. DPH: 12 932 Kč

Asus V9950 Ultra

První grafickou kartou osazenou v dnešní době nejrychlejším čipem společnosti nVidia a 256MB DDR pamětí zapůjčila do testu firma LEVI International a jedná se o model Asus V9950 Ultra. Ten hned na první pohled zaujme masivním zlatým chladicím mechanismem, který zakrývá více než dvě třetiny obou stran desky. Stejnou barvu má i zadní panel, jenž nabízí vedle DVI a D-SUB konektorů také VIVO, tedy vstup a výstup videosignálu. Stejně jako ostatní karty osazené čipem FX5900, i ASUS V9950 Ultra zabere pouze AGP slot a nebude bránit využití prvního PCI slotu. Co se týče přidané hodnoty, není na tom tahle karta zdaleka nejlépe a vedle modelu ASUS V9900/TD vypadá jak chudý příbuzný. Jedinou výbavu tvoří redukce z S-Videa na kompozit a z DVI na D-SUB a šestice kompaktních disků. Ty obsahují ovladače, DVD přehrávač, plné hry Gunmetal, Battle Engine Aquila a Delta Force: Black Hawk Down a několik demoverzí. S ohledem na poměrně luxusní pozicování a výkon grafické karty nás poněkud zarazila absence napájecího kabelu a také redukcí a kabelů potřebných k plnohodnotnému využití VIVO konektoru. U karty za téměř 20 000 korun bychom očekávali mnohem lepší příslušenství.

Cena vč. DPH: 18 442 Kč

Club3D GeForce FX5900

Club3D je jednou z mála evropských značek operujících na našem trhu s grafickými kartami, ale i za touto značkou je třeba hledat asijské obchodníky. Club3D totiž, stejně jako produkty PowerColor, o nichž se ještě dočtete, patří do skupiny firem okolo tchajwanské společnosti Colour Power. Z technologického hlediska je karta Club3D GeForce FX5900 osazena čipem nVidia GeForce FX5900 a 128MB DDR pamětí. Obojí je ochlazováno za pomoci masivního černého mechanismu, skládajícího se z ventilátoru a pasivních chladičů pamětí. Zadní panel karty nabízí standardní dvojici konektorů pro digitální připojení LCD panelu a analogového CRT monitoru, a navíc i VIVO konektor s možností přivést do karty videosignál. Výbava této grafické karty se pohybuje někde ve zlatém středu startovního pole a tvoří ji podrobný anglický manuál, VIVO rozbočovač, redukce z DVI na D-SUB, S-Video a kompozitní kabely a tři CD. Na nich jsou k mání obligátní ovladače, DVD přehrávač a program PowerDirector PRO 2.5 ME, který využijete například v případě zájmu o editaci videa z kamery, videa či jiného zařízení.

Cena vč. DPH: 15 525 Kč


Závod pixelů - Test 32 grafických karet všech kategorií III.

Club3D Radeon 9800 PRO

Holandská firma Club3D je jedním ze zástupců společností, jež se nespecializují pouze na jednoho dodavatele, ale na trh s grafickými kartami přinášejí jak produkty osazené čipy nVidie, tak akcelerátory postavené na konkurenčních čipech ATI. Druhá z dvojice karet od společnosti Club3D je tedy osazena nejvýkonnějším čipem od ATI, Radeonem 9800 PRO. Tomu ve výkonu sekunduje 128 MB DDR paměti, jejíž čipy však nejsou na rozdíl od 256MB verzí chráněny pasivním chladičem. Na zadním panelu karty najdete klasickou trojici konektorů, tedy DVI, D-SUB a S-Video TV-Out. Oproti předchozímu modelu tedy nenabízí karta prostřednictvím VIVO konektoru vstup videosignálu. Na rozdíl od výkonu, který je v některých aplikacích dokonce nejvyšší z testovaných karet, což je vzhledem k dvojnásobné velikosti paměti konkurenčních modelů vcelku zajímavé, se výbava Club3D Radeonu 9800 PRO řadí spíše k podprůměrným. Tvoří ji redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit, napájecí, S-Video a kompozitní kabel, podrobný vícejazyčný manuál a dvě CD s ovladači a softwarovým DVD přehrávačem.

Cena vč. DPH: 16 651 Kč

Gainward FX PowerPack! Ultra/1000 Plus

Po zkušenostech vyplývajících z předchozích testů grafických karet, můžeme směle prohlásit, že jedněmi z nejúspěšnějších karet se u nás pravidelně stávají karty tchajwanské společnosti Gainward. Důvodem jejich úspěchu je prostý fakt, že pravidelně nabízejí vysoký výkon a navíc výbavou převyšují ostatní účastníky. Stejné je to i v případě tohoto modelu, který je ale bohužel osazen nepříliš úspěšným čipem GeForce FX5800 Ultra s hlučným, těžkým a rozměrným chladičem, a na trhu se pravděpodobně příliš dlouho nezdrží. I tak je ale výkon karty v některých testech srovnatelný s modely FX5900, a v 3DMarku2003 dosáhla dokonce druhého nejvyššího výsledku. Co se týče výbavy uvnitř krabice, tak ta je doslova impozantní. Obsahuje sice pouhá tři CD s ovladači, DVD přehrávačem a aplikacemi Win-Rip 2 a WinProducer 3, ale také IEEE1394 kartu s kabelem, 5.1 zvukovou kartu s SPDIF a optickými vstupy a výstupy, speciální sluchátka, redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a napájecí kabel. Chybí tedy S-Video a kompozitní kabely, jejich absenci, stejně jako nepřítomnost plných her či demoverzí, však ostatní plusy hravě vyváží.Výkon:HHHHHCena/výkon:HHHHHCena vč. DPH: 16 383 KčGigaByte Radeon 9800 PROTento model tchajwanského výrobce je určen především těm uživatelům, kteří požadují co nejvyšší výkon, ale přeci jen by chtěli i nějakou tu korunu ušetřit. Karta je osazena grafickým čipem ATI Radeon 9800 PRO a od nejvýkonnějších akcelerátorů ji dělí pouze poloviční paměť, která zde činí "pouhých" 128 MB. Samotná karta je na první pohled velmi odlišná od svého silnějšího dvojčete, Radeonu 9800 PRO s 256 MB paměti, tedy následující karty v testu. Odlišuje ji nejen rozdílný ventilátor, ale i absence pasivního chlazení paměti. Zadní panel této karty je shodný s většinou účastníků testu a najdete na něm digitální konektor DVI, analogový výstup D-SUB a vývod pro S-Video TV-Out. Výbava GigaByte Radeonu 9800 PRO je v porovnání s ostatními velmi slušná, zejména co se týče plných her. Uvnitř balení totiž na sedmi CD nalezneme krom nezbytných ovladačů a DVD přehrávače PowerDVD XP 4.0 i demoverze her Oni a 4 x 4 EVO a plné verze her Heavy Metal F.A.K.K. 2, Serious Sam: First Encounter, Motocross Mania a Need for Speed: High Stakes. Ostatní výbavu doplňuje podrobný manuál v anglickém jazyce, napájecí, S-Video a kompozitní kabely a redukce z S-Videa na kompozit a z DVI na D-SUB.

Cena vč. DPH: 14 048 Kč

GigaByte Radeon 9800 PRO (256)

Grafický čip ATI Radeon 9800 PRO, jež je základem tohoto akcelerátoru, je v současné době nejrychlejším čipem od společnosti ATI a v kombinaci s 256 MB paměti typu DDR II představuje nejvýkonnější 3D grafický akcelerátor na trhu. Takto postavených karet ovšem u nás k dostání mnoho není, a výjimku tvoří pouze dvě firmy. Jednou z nich je tchajwanský GigaByte, jehož model Radeon 9800 PRO dodal do testu pražský Elap. Samotná karta je na první pohled dost nenápadná a jen málokdo by při srovnání s kartami založenými na čipu GeForce FX5900 Ultra soudil, že jde o výkonově srovnatelné rivaly. Cosi ale může naznačit pasivní chlazení pamětí a nezbytný konektor pro externí napájení. Obojí je totiž výsadou především těch nejrychlejších karet současnosti. Standardní výbava karty je tvořena redukcí z DVI na D-SUB, S-Video kabelem s redukcí na kompozit a napájecím kabelem. Na šesti CD naleznete ovladače, demoverze her Oni a 4 x 4 EVO, plné hry Heavy Metal F.A.K.K. 2, Serious Sam a Motocross Mania a DVD přehrávač. Nechybí ani podrobný manuál v anglickém jazyce, musíte se však obejít bez češtiny.

Cena vč. DPH: 17 862 Kč

Hercules 3D Prophet 9800 PRO

Grafické karty pocházející od francouzské společnosti Guillemot patří v našich testech k pravidelným účastníkům a nejednou si odnesly i nějaké to ocenění za kvalitu a výkon. Charakteristicky modré desky nechybějí ani tentokráte, kdy je zastupuje model 3D Prophet Radeon 9800 PRO, jenž je nejvyšším modelem této značky prodávaným na našem trhu. Karta je na první pohled nápadná díky měděným chladicím prvkům, zakrývajícím grafický čip ATI Radeon 9800 PRO a 128 MB DDR paměti, umístěných na obou stranách grafické karty. Co se týče přidané hodnoty, tedy výbavy obsažené uvnitř retailového balení, bylo by odpovídající zařadit akcelerátor přibližně do poloviny startovního pole. Nabízí sice český manuál a veškerou potřebnou kabeláž (redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video, kompozitní a napájecí kabel), ale počet CD ve středním segmentu rozhodně nepřekvapí. Čtyři stříbrné kotouče obsahují ovladače, plnou verzi hry Rainbow Six 3: Raven Shield a pravděpodobně i DVD přehrávač. Jeho přítomnost je totiž zmiňována na krabici, uvnitř jsme jej ale bohužel nenašli.

Cena vč. DPH: 16 990 Kč

MSI FX5900-TD128

Druhá grafická karta pocházející ze stáje MSI je osazena grafickým čipem GeForce FX5900. I tentokráte platí to, co bylo řečeno u stejného modelu od Asusu, tedy že totiž jde o velmi výkonnou kartu, která je navíc o poznání levnější nežli o něco rychlejší Ultra verze. Samotná karta je zajímavá především rozměrným chladicím mechanismem a přítomností větráku na obou stranách akcelerátoru. Stejně jako u ostatních modelů nejvýkonnějších karet, i MSI FX5900-TD128 potřebuje ke svému chodu externí napájení. Zadní panel nabízí klasickou konfiguraci výstupů signálu. Co se týče výbavy, je tahle karta opět nadprůměrná. Deset CD ukrývá ovladače, tři velmi kvalitní plné hry TES III: Morrowind, Ghost Recon a Duke Nukem: Manhattan Project, DVD přehrávač a programy VirtualDrive, RestoreIT! a Media Center Deluxe II. Nechybí ani redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video a napájecí kabel. Dá se říci, že vyjma dálkového ovládání a programů, jejichž funkci využijete pouze s VIVO konektorem, je výbava identická jako u modelu MSI FX5600-VTDR128.

Cena vč. DPH: 13 481 Kč

MSI FX5900 Ultra-VTD256

Nejvýkonnější karta od společnosti MSI, která k nám dorazila doslova na poslední chvíli, zaujme ještě robustnější konstrukcí, nežli nabízí model FX5900-TD128. Na spodní straně totiž k ventilátoru přibylo ještě pasivní chlazení pamětí, jinak se ale karta od své slabší kolegyně vzhledově příliš neliší. Co se týče hardwarové výbavy, je krom rychlejšího čipu a pamětí vybavena oproti modelu FX5900-TD128 navíc ještě užitečným VIVO konektorem. Po stránce výkonu jen o desetiny procenta zaostává za konkurenční kartou od Asusu, její pořizovací náklady jsou však o poznání nižší. Svojí cenou 17 812 korun vč. DPH patří tento akcelerátor mezi nejlevnější modely osazené čipem nVidia FX5900 Ultra na našem trhu. Příslušenství MSI FX5900 Ultra-VTD256 patří mezi kvalitnější a zahrnuje redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit, VIVO rozbočovač a napájecí a S-Video kabely a celkem 11 kompaktních disků. Na nich naleznete ovladače, tři plné verze známých her TES III: Morrowind, Ghost Recon a Duke Nukem: Manhattan Project, demoverze dalších sedmi herních titulů, softwarový DVD přehrávač, zajímavé programy VirtualDrive, RestoreIT!, WinDVD Creator Plus a Media Center Deluxe II.

Cena vč. DPH: 17 812 Kč

PixelView GeForce FX5900

Jak jsme již v dnešním testu několikrát uvedli, nabídka grafických karet na českém trhu se rozrůstá o další a další nové značky pocházející především z asijských zemí. Příkladem je karta PixelView GeForce FX5900 od tchajwanské firmy Prolink. Tento akcelerátor je osazen čipem FX5900, tedy vylepšenou vlajkovou lodí společnosti nVidia. V tomto případě však nejde o nejvýkonnější model, neboť karta disponuje pouze 128 MB paměti. Značnou výhodou oproti modelům FX5800 je, že aktivní chladič zabírá méně místa, a je tedy možné využít i první PCI slot. Karta je také zajímavá tím, že zlatý zadní panel nabízí krom DVI-I a D-SUB konektorů i S-Video i VIVO, tedy kombinovaný vstup a výstup televizního signálu. Ten ocení především ti, kdo by chtěli v počítači pracovat s videem. Výbava karty je na poměry testu poměrně slušná a v krabici naleznete sedm CD obsahujících ovladače, plné hry V-Rally 2 a Le Mans 24 Hours, demoverze pěti her od Infogrames, DVD přehrávač a program Power Director PRO 2.5 ME. Nechybí ani potřebná kabeláž, tedy redukce z DVI na D-SUB, S-Video a kompozitní kabel a VIVO rozbočovač.

Cena vč. DPH: 13 820 Kč

PowerColor Radeon 9800 PRO

Poslední z trojice grafických karet od tchajwanské firmy PowerColor se řadí do high-endového segmentu a je postavena na nejvýkonnějším čipu od kanadské ATI, konkrétně na Radeonu 9800 PRO, tentokrát v kombinaci se 128 MB DDR paměti. Karta je díky jednoduchému ventilátoru vcelku nenápadná a jedinou její zvláštností je konektor pro externí napájení, který znalému pozorovateli cosi napoví o vyšším výkonu. Na zadním panelu karty se jako vždy ukrývají klasické konektory pro připojení digitálního LCD, analogového CRT monitoru a televize. Výbava karty je v tomto segmentu průměrná a tvoří ji redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit, napájecí, S-Video a kompozitní kabely, vícejazyčný podrobný manuál a šest CD disků. Na těch by podle indicií na krabici mělo být mimo jiné sedm her, ale situace je samozřejmě trochu jiná. Krom ovladačů a DVD přehrávače obsahuje dodávané balení plné hry Comanche 4 a Summoner a demoverze her Ballistics, Black Hawk Down, Ghost Recon, Serious Sam 2 a Vietcong. Jde tedy o klasický marketingový tah, který ale nelze označit za podvod.

Cena vč. DPH: 15 850 Kč

Saphire Radeon 9800 PRO Atlantis

České zastoupení tchajwanské firmy Sapphire Technologies dodalo do testu nejvýkonnější grafickou kartu ze své nabídky. Jedná se o model založený na čipu Radeon 9800 PRO Atlantis, který je osazen 256 MB paměti DDR druhé generace. Výkon karty samotné nás ale trochu zklamal, neboť výsledky v 3DMarku2003 výrazně zaostávají za stejným produktem firmy GigaByte, a dokonce i za některými Radeony 9800 PRO s poloviční pamětí. Karta samotná vypadá na první pohled na rozdíl od konkurenčních modelů od nVidie poněkud fádně, a zajímavostí je krom obligátního aktivního chladiče i pasivní chlazení paměťových modulů na horní i spodní straně desky. Samozřejmostí je i konektor externího napájení, který se stal nezbytnou součástí dnešních nejvýkonnějších karet. Součástí retailového balení karty je krom šestijazyčného manuálu (bohužel bez češtiny) i osm CD s ovladači, plnými hrami Tony Hawk\s Pro Skater 3 a Medieval Total War, programy Power Director PRO 2.55 a RedLine Tweak Utility a DVD přehrávačem. V krabici nechybí ani redukce z DVI-I na D-SUB a z S-Videa na kompozit a napájecí, S-Video a kompozitní kabel.

Cena vč. DPH: 18 890 Kč

Sparkle FX5900 Platinum

Platinová edice již samotným názvem evokuje představu čehosi výjimečného, a tak tomu u tohoto posledního produktu dnešního testu grafických karet vskutku je. Karta s příslušenstvím je zabalena v kovovém válci, do jehož útrob by se vyjma základní desky vešly snad všechny komponenty běžného počítače. Samotná karta pak napohled zaujme především rozměrným chladicím mechanismem, pokrývajícím více než polovinu horní strany PCB. Modrá barva chladiče ladí s barvou desky a tu zas příjemně doplňuje zlatá barva zadního panelu, na němž je klasická trojice konektorů. Bohužel exkluzivita tohoto akcelerátoru končí při měření výkonu, kde bohužel Sparkle FX5900 Platinum prohrává s většinou karet FX5900, a dokonce i s modelem 5800 Ultra. Výbava obsažená v útrobách exkluzivního obalu je poměrně slušná, na poměry high-end třídy však představuje pouze slabší nadprůměr. Šestice CD disků obsahuje ovladače, DVD přehrávač, plné hry The Elder Scrolls: Morrowind, Duke Nukem: Manhattan Project a Tom Clancy: Ghost Recon. Součástí obsažené výbavy je i sympatický kovový obal na kompakty, redukce z DVI na D-SUB, S-Video a napájecí kabely a praktický rozbočovač SCART.

Cena vč. DPH: 13 370 Kč

§§§§§


Laser na doma - Test 12 laserových tiskáren pro domácnost a malé kanceláře

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0491

Od posledního porovnání monochromatických laserových tiskáren uběhlo více než půl roku, takže jsme v této oblasti očekávali řadu novinek. Do testu se nám nakonec dostalo 12 zařízení, jejichž rychlost opakování se pohybuje od 14 do 20 stran A4 za minutu. V rámci kategorie nejlevnějších laserových tiskáren se setkáváme se zařízeními, jejichž pořizovací cena se pohybuje pod hranicí 10 000 Kč v případě domácích produktů a pod úrovní 20 000 Kč, jedná-li se o nejjednodušší laserovky určené pro tisk v menších kancelářích. Do každé z těchto podkategorií spadá i jedna tiskárna, která si od nás tentokrát odnesla ocenění. S ohledem na nízkou cenu a relativně slušné provozní nákady jsme zvolili zajímavou tiskárnu s označením Samsung ML-1710. V dražší kategorii, kde se počítá s objemnějším tiskem, nás více zajímala cena, kterou musí uživatel zaplatit za jednu vytištěnou stránku, a zde zvítězila Kyocera Mita FS 1900. 3 0491/BAM o

Brother HL-5030

První tiskárna v našem testu pracuje s GDI ovladačem a tiskne rychlostí 14 stran formátu A4 za minutu v maximálním rozlišení 600 x 600 dpi. Brother HL-5030 dokáže spolupracovat s počítači PC a Macintosh, připravena je i podpora pro Linux. Tiskárna s USB 2.0 komunikačním rozhraním a vestavěnou 4MB pamětí bez možnosti dalšího rozšíření pracovala při testech velmi svižně. Dobře si poradila nejen s prvními výtisky kontrolních dokumentů, ale také s kontinuálním zpracováním 27stránkového PDF souboru. Ovladače uživateli nabízejí nastavení rozlišení 300 a 600 dpi a také funkce pro zlepšení tisku barevných přechodů, převedených do stupňů šedé barvy. Tato volba je rozhodně přínosem u vektorových tisků, v nichž dokáže viditelné skoky v přechodech barev opravit do plynulého tisku v šedé škále, naopak nelze ji doporučit pro rastrovou grafiku, kde zanechává zřetelné rastrování a obrázky jsou tištěny ve světlejších tónech. Brother HL-5030 nás překvapil vyšším měsíčním zatížením a výhodnými provozními náklady, jež se v průměru pohybují na částce 0,71 Kč (vč. DPH) za standardní 5% stranu A4. Dobrá je i pořizovací cena, která zůstává pod hranicí 10 000 Kč.

Cena vč. DPH: 9 882 Kč

HP LaserJet 1005W

Pro pravidelné čtenáře PC WORLDu nebude představení strojů HP větším překvapením, protože samostatný test jsme přinesli již v květnovém vydání. Od prvního uvedení tiskáren se však změnila pořizovací cena jednotlivých výrobků a zajímavé jistě bude i přímé porovnání s konkurencí. Nejlevnější tiskárnou z trojlístku HP je model LaserJet 1005W, který za minutu může potisknout 14 stran formátu A4 v maximálním rozlišení 600 x 600 dpi. Také HP LaserJet 1005W je GDI zařízením, jehož rychlost tisku první úlohy podstatnou měrou ovlivňuje rychlost procesoru počítače, k němuž je připojeno. Měsíční zatížení by nemělo přesáhnout 7 000 výtisků. Ovladače jsou připraveny jen pro operační systémy Windows 98 nebo novější. Výrobek lze připojit prostřednictvím paralelního a USB 2.0 rozhraní. Tiskárna je při prodeji dodávána s běžným tonerovým zásobníkem pro 3 500 výtisků v 5% pokrytí. Provozní náklady ve výši 0,90 Kč na stránku A4 patří spíše ke slabším stránkám produktu. Kvalita tisku postačí pro zpracování textu i drobné grafiky, spokojeni jsme byli s rychlostí práce při tisku jednotlivých testovacích úloh.

Cena vč. DPH: 8 080 Kč

HP LaserJet 1150

Vzhledově shodný výrobek HP LaserJet 1150 je o několik stokorun dražší než předchozí model a disponuje podavači se stejnou kapacitou vstupu a výstupu. Rychlejší procesor Motorola Coldfire 133 MHz na základní desce doplňuje 8 MB paměti a tiskárna by podle dokumentace měla pracovat ve vyšším rozlišení, jmenovitě 1 200 dpi (opticky 600 x 600 dpi s HP Resoluiton Enhancement REt a FastRes). Při testu však nebylo možné zvolit jiné nastavení než 300 a 600 dpi a vyšší kvalitu tisku jsme mohli ovlivnit jen zapnutím funkcí pro vyhlazování. HP LaserJet 1150 se domluví nejen s PC se systémem Windows od verze 95, ale podporuje také tisk v prostředí DOS, UNIX, Linux a Mac OS od verze 9.1. Tonerový zásobník s obrazovým válcem jsou určeny pro 2 500 výtisků, cena jedné stránky vytištěné v 5% pokrytí činí 0,90 Kč. HP LaserJet 1150 může za minutu zpracovat 17 stran formátu A4 a měsíční zatížení stroje by nemělo překročit 10 000 výtisků. Rychlost prvního výtisku je proti modelu HP LaserJet 1005W o pár sekund pomalejší, vícestránkové úlohy však lze díky vyšší rychlosti opakování zpracovat za kratší časový úsek.

Cena vč. DPH: 10 619 Kč

HP LaserJet 1300

Trojici velmi podobných zařízení uzavírá model HP LaserJet 1300, ke kterému je možné volitelně dokoupit druhý spodní zásobník papíru. Vestavěnou paměť 16 MB lze za příplatek rozšířit až na 80 MB, rychlost opakování tisku vzrostla o 2 stránky na 19 stran formátu A4 za minutu. Tiskárna je standardně dodávána s ovladači PCL 5e, PCL 6 a PostScriptem Level 2, zákazník se tedy může rozhodovat mezi rychlejším tiskem v nižším rozlišení do 600 x 600 dpi, nebo kvalitním, ale zároveň pomalejším tiskem v hardwarovém nastavení 1 200 x 1 200 dpi. Toto nastavení sice negativně ovlivní rychlost prvního výtisku jednotlivých stran dokumentu, ale prvotní ztráta je při vícestránkových dokumentech vymazána dříve zmíněnou vyšší rychlostí opakování. Kvalita tisku je výborná jak u textů, tak u rastrové a vektorové grafiky a překonala ostatní zařízení. K drobným změnám došlo u spotřebního materiálu, protože k tiskárně je možné kupovat tonerové zásobníky na 2 500 nebo 4 000 výtisků. V závislosti na zvoleném zásobníku se tedy kalkulovaná cena výtisku pohybuje v rozmezí 0,90 a 0,83 Kč včetně DPH.

Cena vč. DPH: 12 298 Kč

Kyocera Mita FS 1900

Velmi slušně vybavené zařízení nám k testu přišlo od společnosti Janus. Jejich Kyocera Mita FS 1900 je první síťovou tiskárnou v našem srovnání. S ostatními výrobky můžeme tento výrobek poměřovat díky rychlosti opakování 18 stran A4 za minutu nebo maximálnímu rozlišení 1 800 x 600 dpi (se zapnutým vyhlazováním KIR II až 2 400 x 600 dpi). Model FS 1900 možná potenciální zájemce nepříjemně překvapí svou vyšší pořizovací cenou, která se vyšplhala k hranici 28 000 Kč, při provozu však může zákazník výrazně ušetřit, neboť cena jednoho výtisku A4 s pokrytím 5 % by neměla překročit 0,38 Kč a je tak zdaleka nejnižší mezi dnes testovanými stroji. Mezi klady tohoto zařízení bezpochyby patří vyšší kapacita vstupního a výstupního podavače, možnost dalšího rozšíření tiskárny o doplňkové zásobníky papíru a přihrádkový finisher. Ovladače PCL6, KPDL2, emulace Line Printer, IBM Proprinter X24E, Epson LQ-850 či Diablo 630 zařízení zpřístupní v systémech Windows, Mac OS, UNIX i Linux. Kyocera Mita FS 1900 je určena pro skupinové využití a tomuto zaměření odpovídá i maximální měsíční zátěž 65 000 výtisků.

Cena vč. DPH: 27 938 Kč

Lexmark E323n

I další testovaný produkt byl kromě USB portu vybaven také síťovým komunikačním rozhraním. Na rozdíl od Kyocery Mity FS 1900 však nedisponoval displejem pro nastavení vlastností tiskárny a uživatel se musí spokojit i s nižším měsíčním zatížením. Výrobek společnosti Lexmark vypadá i díky černé barvě plastu velmi elegantně, ukrývá v sobě 200MHz procesor a v ideálním případě může za minutu vytisknout až 19 stran formátu A4. Ovladače PCL6 a Postscript Level 3 lze na kompaktním disku nebo firemních webových stránkách najít nejen pro operační systémy MS Windows a Mac OS, ale také pro UNIX a Linux. Maximum paměti 144 MB příznivě ovlivnilo dobu kontinuálního tisku PDF dokumentu, s naměřeným časem 1 minuta a 37,7 sekundy byl Lexmark E323n nejrychlejším v testu. Kvalita tisku byla velmi dobrá, uživatel si při práci může vybrat z trojice nastavení 300, 600 nebo 1 200 x 600 dpi. Výkonný stroj, k němuž lze volitelně dokoupit další spodní podavač papíru, je v prodeji za 22 253 Kč. Provozní náklady jsou bohužel nejvyšší v testu a činí 0,92 Kč na běžnou stranu A4 s 5% potiskem.

Cena vč. DPH: 22 253 Kč

Samsung ML-1450

Pokud můžeme o nějaké značce tvrdit, že má v tomto testu nejpočetnější zastoupení, pak je to Samsung. Tiskárny této společnosti se nám totiž v testu sešly hned čtyři. Nejnižší modelové označení ML-1450 je vyhrazeno výrobku, který za minutu může potisknout maximálně 14 stran A4, disponuje ve standardní výbavě spodní zásuvkou pro uložení 550 archů papíru a předním výklopným podavačem pro dalších 100 listů. Zajímavé jsou i možnosti pro ukládání potištěných listů, které vystupují na horní odkládací plochu pro 250 výtisků nebo zadní přihrádku s možností uložení dalších 100 archů. Tiskárna v sobě ukrývá procesor s pracovní frekvencí 66 MHz a 4 MB paměti s volitelným rozšířením na 68 MB. Příznivá se zdála být pořizovací cena a výhodné jsou i provozní náklady, které patří s 0,55 Kč za stránku s 5% pokrytím k nejnižším na trhu. Na výběr je dvojice dostupných rozlišení 300 nebo 600 dpi, která je doplněna i nastavením 1 200 dpi, vhodným pro celostránkovou grafiku. Nižší nastavení sice může zrychlit první výtisk, avšak ten bývá zpravidla zpracován v tmavších odstínech šedé škály.

Cena vč. DPH: 8 528 Kč

Samsung ML-1710

Nový design a zvýšenou rychlost opakování, ale také nižší rozlišení 600 x 600 dpi a menší kapacitu vstupního zásobníku papíru může zákazníkům nabídnout Samsung ML-1710. Tato tiskárna může zpracovat tiskové úlohy rychlostí 16 stran za minutu, s počítačem komunikuje jen prostřednictvím univerzálního sériového rozhraní 2.0 a pro tisk využívá GDI ovladače. Nižší rozlišení přispívá ke zvýšení rychlosti prvního výtisku, zejména pokud je zařízení připojeno k počítači s výkonnějším procesorem. Tiskárna měla při testu menší problémy s celostránkovou grafikou, výsledné zpracování nebylo v některých případech dostatečně kontrastní. U dokumentů, resp. různých fontů písma, jsme se však s problémy nesetkali. Výhodou tohoto výrobku je bezpochyby pořizovací cena 6 247 Kč, která je mimochodem nejnižší v dnešním testu, a ani provozní náklady nezatíží rozpočet firmy nebo domácnosti drastickým způsobem. Trochu problematické je hodnocení kapacity výstupního podavače. Pouhých 50 listů, které lze na horní přihrádku uložit, je poměrně malé množství, ale v domácnosti, do níž je tento produkt primárně určen, snad tento fakt uživatelům tak moc vadit nebude.

Cena vč. DPH: 6 247 Kč

Samsung ML-1750

Další tiskárna Samsung je ukryta ve stejném kabátě jako předchozí model ML-1710. Nabízí stejnou rychlost opakování, disponuje shodnou kapacitou 8 MB operační paměti, ale procesor s frekvencí 90 MHz byl zaměněn za výkonnější typ, jehož srdce tepe v taktu 166 MHz. S použitím GDI ovladače může tiskárna pracovat o pár sekund rychleji než model ML-1710, k dispozici je i driver PCL6. Tisk s tímto ovladačem zaručuje větší kompatibilitu, je však pomalejší, zejména pokud pozornost zaměříme na tisk 27stránkového souboru PDF. Kvalita tisku je přitom srovnatelná s GDI a v obou případech může uživatel volit mezi nastavením 300 x 300, 600 x 600 a 1 200 x 600 dpi. Výhrady k nedostatečné kapacitě výstupního zásobníku platí i zde v plné míře. Ke kladům naopak patří širší podpora operačních systémů, neboť kromě OS MS Windows a Mac OS výrobce nabízí ovladače i pro Linux. Modely Samsung ML-1750 i 1710 mohou za měsíc potisknout maximálně 15 000 papírů. Jejich spotřební materiál je shodný a tudíž jsou samozřejmě stejné i provozní náklady, které činí 0,75 Kč včetně DPH za jednu stranu A4 potištěnou v 5% pokrytí.

Cena vč. DPH: 7 991 Kč

Samsung ML-2151N

Zkušenější čtenáři již podle písmena N v označení pochopili, že v případě tohoto modelu bude řeč o síťové tiskárně. Samsung ML-2151N skutečně síťové připojení nabízí, zákazník však může využít i USB 2.0 a paralelní port. Model 2151N nás vzhledem ke svým možnostem překvapil zajímavou pořizovací cenou, jež se pohybuje pod hranicí 20 000 Kč, provozními náklady i značným maximálním měsíčním zatížením, které je stanoveno na 100 000 listů. S rychlostí opakování 20 stran A4 za minutu se stal nejrychlejším výrobkem v testu. Předpokládaný výkon však ne zcela potvrdil při našich měřeních. S PCL ovladačem se rychlost tisku vyrovnává o 4 stránky pomalejšímu modelu 1750, s PostScriptem Level 3 se může uživatel rozhodnout pro bezproblémový tisk vektorové grafiky, avšak při požadavcích na rychlý provoz musí zvolit dodávaný ovladač GDI. Potěšila nás kapacita vstupu a výstupu papíru. Tiskárna je vybavena přehledným panelem s displejem a ovládacími tlačítky, ke snadné konfiguraci stroje připojeného v počítačové síti přispívá i interní webová stránka. Na závěr však musíme zmínit, že všechny modely Samsung obsahují při prodeji pouze poloviční tonerovou náplň.

Cena vč. DPH: 19 508 Kč

OKI B4300

Tento výrobek, jehož hlavními parametry jsou rychlost opakování 18 stran za minutu a maximální rozlišení 1 200 x 600 dpi na trhu, nahrazuje pomalejší modely OKIPage 14. Částečně zachovává jejich design, využívá paměti 16 MB s možným rozšířením na 48 MB a poskytuje vyšší rychlost prvního výtisku. OKI B4300 je vybavena tlačítky a alfanumerickým displejem, takže ji lze snadno konfigurovat nejen při běžném provozu, ale také v případě nákupu volitelného síťového rozhraní. Kvalitě tisku textu a vektorových úloh nelze nic vytýkat, několik světlejších čar jsme ale objevili u rastrového tisku. Ve srovnání s dříve prodávanými modely OKI jsou výsledky tisku plných rastrových ploch celkově výrazně lepší. Tiskárna je v prodeji za 12 188 Kč a její provozní náklady, dosahující ceny 0,71 Kč za jednu stranu A4 zakrytou 5 % toneru, lze také označit za výhodné. OKI B4300 je velmi dobrým tipem pro zákazníky, kteří hledají tiskárnu zejména pro své textové úlohy. Při nich poráží konkurenční produkty ve srovnání rychlosti prvního výtisku. Měsíční zatížení by podle doporučení výrobce nemělo překročit 15 000 stran A4.

Cena vč. DPH: 12 188 Kč

Xerox 3130

Na závěr testu jsme si ponechali novinku společnosti Xerox. Její tiskárna s modelovým číslem 3130 je vybavena procesorem s pracovní frekvencí 166 MHz a 32 MB paměti. Za minutu může vytisknout až 16 stran formátu A4, rozlišení 300 x 300 a 600 x 600 doplňuje i volba 1200 Image Quality, tedy možnost práce v 1 200 x 600 dpi. Spodní zásobník papíru s kapacitou 250 listů je připraven pro běžné kancelářské papíry, štěrbina v předním panelu umožňuje tisk na obálky a média vyšší gramáže. Výstupní horní odkládací plocha pojme jen 50 výtisků. Ovladače tiskárny je možné nainstalovat na počítače se systémem Windows nebo Linux, platforma Macintosh není a zřejmě ani v budoucnu nebude podporována. Tiskárna Xerox je v prodeji za 12 188 Kč a její provozní náklady 0,89 Kč na stranu A4 se standardním pokrytím 5 % nepatří k nejvýhodnějším v tomto testu. Ovladač PCL6 přináší celkem kvalitní tisk dokumentů s písmem i grafikou, nezvládne ale rychlý tisk vícestránkových souborů. Škoda, že jej jako v případě Samsungu nedoplňuje jednodušší GDI driver, s nímž by rychlost tisku mohla být zvýšena.

Cena vč. DPH: 12 188 Kč

§§§§§


Výkonný cvalda - Acer Aspire 1700 může soupeřit i se stolními počítači

Hynek Vácha

c03p0492

Pokud počítač opravdu hodně používáte, již jste se jistě dostali do situace, kdy jste měli potřebu vzít si ho někam s sebou. V tu chvíli asi každý zatouží po notebooku. Ovšem ne každý se spokojí s přenosným počítačem i jako náhradou počítače stolního. Samozřejmě existuje možnost, jak se omezení notebooku zbavit. Stačí dokoupit monitor, klávesnici a případně myš (náročnější zákazník může využít i "dockingstation", tedy jakési základny, která vám může poskytnout prostor i pro další disky, mechaniky nebo jiné komponenty). Nevýhodou ale je, že tyto doplňky zvyšují pořizovací náklady. Existuje však i elegantnější řešení tohoto problému. Tím je například Acer Aspire 1700. Jedná se o přenosný počítač, který může co se vybavení týče směle soupeřit s počítači stolními. Srdcem notebooku je procesor Pentim 4, maximálně na frekvenci 3,06 GHz, který využívá funkcí čipové sady SiS, se systémovou frekvencí 533 MHz. Standardně získáte 512 MB operační paměti, využívající DDR-266, což je dostatečné pro běh většiny běžně používaných programů. Pokud by se vám tato kapacita zdála malá, nemusíte zoufat, dokoupit totiž můžete paměť až do 2 GB. Také 80 GB diskové kapacity v základní verzi si v ničem nezadá se stolními počítači. Pro přenášení dat můžete, kromě disketové mechaniky, využít i mechaniku DVD nebo takzvané kombo, tedy kombinaci DVD a CD-RW. Až do této chvíle se vybavení nijak neliší od jiných notebooků. Zásadní rozdíl nás však čeká u LCD displeje. Hlavní devizou tohoto počítače je totiž právě on 17" krasavec, který umožňuje komfortní práci. Nativní rozlišení 1 280 x x 1 024 bodů je pro SXGA panely této velikosti samozřejmostí. Pochopitelně vám nic nebrání připojit i externí monitor. Další komponenta, lišící se od standardu, je klávesnice s plnohodnotným rozložením kláves, i když ani u ní nemůžeme očekávat tak výrazné oddělení jednotlivých klávesových skupin, jako tomu bývá u klávesnice pro stolní počítače. I takto, díky použití většího displeje a plnohodnotné klávesnice, dosahují rozměry počítače úctyhodných 378 x 320 x 47-55 mm. Také hmotností tento Acer přesahuje běžný standard ve třídě notebooků. Se svými 7,1 kilogramu je v segmentu přenosných počítačů opravdovým cvaldou. Proto se zdá vhodnější označit tento "notebook" spíše za přenosný počítač, protože se opravdu nehodí k tomu, aby s ním uživatel jezdil na obchodní jednání nebo pracovat někam do terénu. Jeho použití vidíme hlavně ve snadné možnosti přenášení, nebo lépe převážení, z domova do práce nebo třeba na chatu, pokud i tam potřebujete mít s sebou počítač. Další výbava se už od většiny notebooků neliší. Pro připojení k ostatním počítačům můžete použít síťovou kartu 10/100 Mb/s, modem V.90/V.92 a u některých modelů i bezdrátovou kartu Wi-Fi. Další možnosti pro připojování externích zařízení skýtají kromě paralelního, sériového a PS/2 portu i 4x USB 2.0, 2x IEEE 1394 a S-Video výstup. S videovýstupem se váže hlavně přehrávání videa. Jeho ovládání je značně ulehčeno pomocí speciálních tlačítek umístěných na přední straně počítače, která jsou dostupná i při sklopeném displeji. Pro většinu uživatelů přenosných počítačů je dalším velmi důležitým faktorem výdrž na baterii. Ta také tohoto Acera předurčuje pouze pro občasné přenášení, protože 1 hodina a 30 minut není rozhodně mnoho, takže budete často nuceni vyhledat zásuvku. V Aspiru 1700 získáte velmi slušně vybavený počítač, který můžete snadno přenést na místo, kde zrovna potřebujete pracovat.

Acer Aspire 1700

velký displej, plnohodnotná klávesnice

velká hmotnost, nízká výdrž na baterii

Cena vč. DPH: 54 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer www.acer.cz

§§§§§


Dokonalost na druhou - Creative MuVo NX nová verze vynikajícího kapesního MP3 přehrávače

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0493

Když se na sklonku loňského roku objevil na trhu s MP3 přehrávači model Creative MuVo, vyvolal doslova nadšení. Kombinace miniaturního Flash disku a MP3 přehrávače napájená jedinou AAA baterií schopnou přehrávat hudbu dlouhých 12 hodin si vysloužila mnoho ocenění, a nejinak tomu bylo i v PC WORLDu, kde MuVo získalo titul TOP PRODUKT. Ani téměř dokonalé MuVo však nebylo bezchybné, vyčítána mu byla především neschopnost nahrávat a absence displeje a aretačního tlačítka, které by zabránilo mimovolnímu stisknutí ovládacích prvků při přenosu v kapse. Jak se zdá, Creative se ze svých chyb při výrobě MuVa poučil a nyní vypouští na trh inovovanou verzi s označením MuVo NX, která se od svého předchůdce liší hlavně přítomností displeje a funkcemi, jež dřívější verzi chyběly.

Hned při prvním pohledu na nové MuVo je jasné, že leccos se změnilo. Od designu a rozmístění kláves až po přítomnost displeje. Ale pojďme pěkně popořádku. Nejmarkantnější novinkou je elegantní modře podsvícený displej, nalézající se na místě, kde předchozí MuVo mělo ovládací prvky pro přehrávání a indikační diodu. Displej zobrazuje odehraný čas, název souboru (MuVo nepracuje s ID3 tagy ani s českými znaky) a stav baterie. Na displeji se také dají upravit různá nastavení, od podsvícení a kontrastu až po nastavení vestavěného ekvalizéru a uzamčení ovládacích prvků. Displej lze také otočit o 180 stupňů a jeho přítomnost se nijak drasticky neodráží na výdrži přístroje. Naše měření mohou jen potvrdit dobu udávanou výrobcem, tedy něco okolo 8 hodin.

Odlišné je i ovládání přístroje. Zatímco tlačítka pro nastavení hlasitosti zůstala na svém místě, vypínání spojené s pauzou se přesunulo blíže ke konektoru sluchátek. Nově se na MuVu objevilo kolečko, jímž lze přeskakovat mezi jednotlivými skladbami a vybírat a potvrzovat možnosti v nastavení. Novinkou je i malý mikrofon na předním panelu, který využijete při nahrávání. Do paměti 128MB modelu se vejde až 8 hodin hlasového záznamu. Při nahrávání jsme si všimli malého nedostatku, kterým je nemožnost záznam pozastavit a opětovně spustit. Po stisknutí pauzy se totiž nahrávání ukončí a opětovný stisk tlačítka započne ukládání záznamu do nového souboru.

Co se týče samotného MuVa, to stejně jako předchozí model funguje jako storage class zařízení a po vložení do USB portu (a po instalaci ovladačů ve Windows 98 a ME) jej systém vidí jako výměnný disk. Práce s MP3/WMA či jinými soubory, jež chcete na MuVo umístit, je tedy jednoduchá. Oproti předchozímu modelu umí MuVo NX pracovat s adresáři, ale bohužel nepodporuje USB 2.0. Vzhledem ke kapacitě to není tak velký problém, ale pokud by měly mít příští modely dvoj-, či čtyřnásobnou kapacitu, raději volte rychlejší rozhraní.

Creative MuVo NX se na trh dodává v balení, které obsahuje náhradní kryt na baterii v tmavě červené barvě, průměrná sluchátka, pásku k upevnění nad loket a pouzdro. U nás by mělo být k mání asi za 4 400 Kč, což není za takhle šikovnou věcičku nijak moc. I když konkurence v této oblasti sílí, Creative MuVem NX dokazuje, že náskok se dá získanými zkušenostmi lehce zúročit.

Creative MuVo NX

rozměry, hmotnost, funkce,

displej, výdrž na baterii

chybí podpora ID3 tagů a českých znaků

Cena vč. DPH: 4 400 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative, europe.creative.cz

§§§§§


Klasika? Na to zapomeňte - Nikon Coolpix SQ originální design a osvědčené technické řešení

Tomáš Jirásko

c03p0494

Nikon si s designem kompaktu SQ pohrál, a není se mu co divit. Tento první Coolpix bez číselného označení představuje nástupce modelu CP2500 a musíme říct, že v třídě digitálních kompaktů není pouze silná konkurence je tam pěkně narváno. Navíc v tomto segmentu ne vždy jsou rozhodujícím kritériem technické parametry, často se zde nakupuje srdcem. Nikon proto sáhl po svém ověřeném konceptu "přelamovačky", zde zabalené do stříbrného kabátu malých rozměrů 82 x 82 x 25 mm. Ve výsledku tedy nic, čím by si chtěli špinit ruce konzervativci, ale co rozhodně na majitele upoutá pozornost.

Objektiv a blesk jsou umístěny bok po boku v otočné části, což samozřejmě ulehčuje fotografování z podhledu či autoportrét. Na zbývajícím "elku" jsou umístěny ostatní prvky, kde na horní straně najdeme otočný prstenec (zapnutí/vypnutí), v jehož středu je umístěna spoušť, a nalevo od ní je otočný volič jednotlivých režimů. Zadní stěně dominuje LCD displej s nastavitelným jasem, který při absenci průhledového hledáčku zůstává jedinou možností, jak pohlížet na snímaný objekt. Displej doplňuje standardní nikonní sestava dalších ovládacích prvků. Napravo od LCD je pětisměrný "joypad" pro ovládání menu. Pod ním naleznete trojici tlačítek makro a samospoušť/vymazání snímku, korekce expozice a blesk/označení přenášených snímků, a menu. Nad displejem je umístěna dioda nabití blesku, společně s tlačítkem rychlého prohlížení, a vpravo nahoře dvě tlačítka zoomu. V boku jsou skryty sloty pro CF kartu (16MB karta je ve výbavě) a Li-ion baterii. Spodní strana skrývá datový a napájecí konektor, sloužící po umístění SQ do stylového stojánku i k přenosu fotek do počítače, kdy Windows XP přistupují k SQ jako k Mass Storage, tedy jako k dalšímu běžnému disku. Stojan slouží i jako nabíječka pro případnou druhou baterii, pro niž má připravenu samostatnou pozici. Pro práci se snímky je přiložen software Nikon View 6.0 (browser) a Adobe Photoshop Elements.

Ani po technické stránce na tom není SQ nijak špatně. Nabídne vám třímegapixelový snímač (max. 2 016 x 1 512 pixelů) f = 5,6-16,8 mm, ekvivalentně 37-111 mm u 35mm kinofilmu; světelnost F 2,7-4,8 s trojnásobným optickým a čtyřnásobným digitálním zoomem. Velice dobře je na tom SQ se zpracováním obrazu. Automatika a předvolené režimy jsou, jak tomu již u Nikonu bývá, hodně na úrovni, nutné je ovšem pozorně se seznámit s jednotlivými režimy a jejich chováním, což se týká především interiérů. K dispozici je i (pseudo)manuální režim. který umožňuje například korekci expozice a nastavení bílé (i manuálním změřením). SQ rovněž disponuje světlem pro doostření při špatném osvětlení. Zde si však návrháři vybrali i slabou chvilku, když blesk mnohdy neosvětlí celou scenérii dostatečně rovnoměrně. Výsledné fotografie jsou celkově posunuty mírně do červena ale neberte to tak, že vám na snímku vyleze rudá záře nad Kladnem v reálu nad tím většinou spíše mávnete rukou, pokud tomu vůbec věnujete pozornost, či si toho všimnete. Sytost barev působí měkkým, příjemným dojmem. Makro efektivně začalo reagovat až okolo 8 cm, i když výrobce udává optimističtější 4 cm. Samotná aktivace přístroje je rychlá v průměru hodně pod 2 sekundy. Přístroj však trpí starou bolístkou digitálních Coolpixů větším zpožděním spouště, které je stále patrné jak při namáčknutí spouště, tak bez něj.

Nikon Coolpix SQ je extravagantní designem, ale po technické stránce sází na jistotu. Je vybaven vším potřebným pro uspokojení naprosté většiny požadavků amatérského fotografa, včetně možnosti pořídit záznam krátké videosekvence. Většina použitých řešení a funkcí vychází z předcházejících řad. SQ je prostě takový rodinný kompakt, hodící se na dovolenou, zachycení rodinných událostí i do společnosti, kde se za něj nebudete muset vůbec stydět.

Nikon Coolpix SQ

originální design přístroje

scénické předvolby

zpoždění spouště

Cena vč. DPH: 15 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Nikon, www.nikon.cz

§§§§§


Elegantní a kvalitní - Altec Lansing 5100 šestikanálová reproduktorová sestava s výborným zvukem

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0495

Americká firma Altec Lansing patří mezi jedny z předních výrobců audiotechniky a na poli počítačových periferií se pohybuje od roku 1990. V našich zeměpisných šířkách však její jméno rozhodně nemá takový zvuk, jako některé jiné a mnohem mladší značky. A tak zatímco jsme v PC WORLDu testovali již více než deset sestav od společností Creative či Logitech, reproduktory Altec Lansing si u nás s modelem 5100 odbývají svou premiéru.

Hned na první pohled je jasné, že Altec Lansing 5100 nepatří mezi běžné sestavy a upoutají případné zájemce především netradičním designem. Zatímco subwoofer je při svých rozměrech 165 x 343 x 305 mm poměrně obyčejný, o satelitech a středovém reproduktoru se to rozhodně říci nedá. Jejich prohnutý tvar a malé rozměry tak trochu připomínají reproduktory I-Trigue od společnosti Creative, o nichž jste se mohli dočíst v čísle 4/2003. Škoda jen, že krom dřevěného subwooferu je zbytek reproduktorů vyroben z plastu. K sestavě dále náleží ovládací panel, s jehož pomocí můžete přepínat mezi 5.1, 4.1 a funkcí All Channel Stereo, regulovat vyvážení hloubek a výšek a upravovat celkovou hlasitost sestavy. Součástí ovládacího panelu je i užitečný a mnoha výrobci přehlížený konektor na sluchátka.

Altec Lansing 5100 nabízí možnost připojení k PC pomocí trojice 3,5mm konektorů a přes stejný konektor lze do sestavy přivést zvuk i z jiného zařízení (AUX). Jednotlivé satelity jsou k subwooferu připojeny napevno, což může být nevýhodné pro uživatele, kteří by rádi použili kvalitnější kabely nebo chtějí reproduktory postavit dále od sebe, než to umožňují původní kabely. Celkový RMS výkon 73 W (22,5 + 22,5 + 4 x 7) sice nepatří mezi špičku, ale pro běžné domácí použití bohatě vystačí.

Co se týče kvality reprodukce, byli jsme vlastnostmi sestavy příjemně překvapeni. Bezproblémové je přehrávání basů a středů, výšky jsou trochu slabší. Při vyšší hlasitosti se z reproduktorů ozývá nepatrný šum, to je ale v této kategorii poměrně běžným jevem. Celkově můžeme kvalitu reprodukce zhodnotit jako jednu z nejlepších v dané cenové hladině.

Pokud tedy přemýšlíte o koupi šestikanálové soustavy v ceně okolo 5 000 Kč, pak vám s klidným srdcem můžeme tento produkt doporučit. Nejenže se pyšní netradičním designem, ale navíc má i výborný zvuk.

Altec Lansing 5100

design, ovládací panel

kvalita zvuku

plastové satelity

Cena vč. DPH: 5 478 Kč

K testu zapůjčila firma: LEVI www.levi.cz

§§§§§


Exkluzivně v devatenácti - HP Flat Panel Monitor L1925 vysoká kvalita za velmi dobrou cenu

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0498

Máte doma velký klasický CRT monitor a poohlížíte se po náhradě ve formě LCD panelu? Zapomeňte na patnáctky, sedmnáctky či osmnáctky, všechno jsou to pouhá šidítka a radši hledejte nějakou příjemnou a kvalitní plochou devatenáctku. Jednu jsme pro vás otestovali.

HP L1925 je založen na 19palcovém panelu typu MVA, který se vyznačuje především vynikajícími úhly pohledu, jež činí 170 ? v horizontálním i vertikálním směru. Displej dosahuje typického jasu na úrovni 250 cd/m2, maximální kontrast s hodnotou 500 : 1 je zárukou dobrého obrazu za různých světelných podmínek.

Při rozlišení 1 280 x 1 024 bodů (což je nativní hodnota použitého panelu) činí vzdálenost jednotlivých pixelů 0,294 mm, a to odpovídá oblíbeným patnáctipalcovým LCD monitorům. Výhodou je tedy menší únava očí vznikající ze čtení drobného písma a celkově snazší používání pro každého uživatele. Hráče bude určitě zajímat doba odezvy, která by neměla překročit 20 ms pro součet časů "rise" i "fall".

Data k použitému grafickému kontroléru Pixelworks 131 lze přivádět buď analogovým VGA rozhraním s D-Sub konektorem, nebo kombinovaným digitálně-analogovým DVI-I interfacem. Testovali jsme oba dva způsoby připojení, a pokud používáte kvalitní grafickou kartu (GeForce 4 a vyšší či ATI série 9000 a vyšší), není v kvalitě obrazu patrný rozdíl. Výhodou DVI je určitě nulová potřeba nastavení parametrů obrazu, jako je jeho fáze či časování, neboť tyto hodnoty jsou digitálně synchronizovány automaticky.

Model L1925 od HP má bezpochyby moderní a stylový design, který je charakterizován zejména velmi tenkým stříbřitým rámečkem. Stojan s opěrnou nohou je multifunkční a dovoluje pohyby samotného panelu snad ve všech myslitelných směrech. Mimo naklápění kupředu a dozadu, otáčení vpravo i vlevo a výškového nastavení v rozsahu 110 mm je možné také obraz převrátit do režimu portrét. K otočení samotného obrazu ve Windows můžete použít buď přidaný software Pivot, anebo se řada uživatelů spokojí třeba s funkcí nVRotate obsaženou v ovladačích grafických karet s čipy nVidia.

Výhody LCD panelů však nejsou pouze estetické, ale také ekonomické a ergonomické. Nepřehlédnutelným faktem je ani ne třetinová spotřeba elektrické energie (40 W) oproti běžnému příkonu odpovídajících 20" CRT monitorů (kolem 130 W). HP L1925 také splňuje zatím poslední ergonomické a ekologické standardy, sdružené v normě TCO 03.

Při testech kvality obrazu jsme byli příjemně překvapeni jak věrným a bohatým barevným podáním, tak i dobrým rozlišením kompletní barevné palety včetně velmi světlých i velmi tmavých barevných odstínů. V případě nutnosti je možné provést korekce v obrazovkovém menu, logicky uspořádaném a snadno ovladatelném pomocí čtveřice dobře přístupných tlačítek na spodní liště panelu. Vyvolání automatického nastavení obrazu je přirozeně dostupné sekundární funkcí jediného tlačítka.

Zajímavě a pro uživatele možná ne zcela dobře jsou řešeny audiofunkce, pro jejichž zprovoznění je třeba dokoupit tzv. "PC Comm Station" vkládanou do oválného otvoru ve stojanu. Bohužel její cena je poněkud vyšší, než bychom čekali.

Celkově nelze HP Flat Panel Monitor L1925 hodnotit jinak než výborně. Snoubí se v něm vysoká kvalita zobrazení, moderní design a promyšlené mechanické provedení s velmi dobrou cenou. Není tedy náhodou, že si tento výrobek zaslouženě odnáší naše ocenění.

HP Flat Panel Monitor L1925

kvalita zobrazení

mechanické možnosti nastavení

jednoduché ovládání a snadné menu

zvláštně řešená podpora zvuku

Cena vč. DPH: 23 004 Kč

K testu poskytla firma: Hewlett-Packard, www.hp.cz

§§§§§


Tungsten Tuning - Palm Tungsten T2 nejen v novém kabátě

Tomáš Jirásko

c03p0502

Tungsten se Palmu povedl a zařadil se mezi úspěšné modely, i když předpokládaných tržeb nedosáhl. Byl totiž přelomovým modelem takže se očekávaly nějaké ty dětské bolístky, řadu původních uživatelů neoslovila změna konceptu, a noví potenciální zákazníci po rozporuplných reakcích na tento model s koupí vyčkávali. Situace ne nepodobná koupi auta nový model si pořídíte asi tak po roce od jeho uvedení, do té doby je většina much vychytána. Stalo se tak i v případě "Téčka", kdy softwarové potíže se lepily více či méně úspěšně patchy, aby se jelo dál. Nicméně pozornost začal pozvolna přitahovat i hardware, zvláště ve srovnání s některými parametry "Céčka" a Zire 71. Tak tedy Palm provedl celkem logickou věc TT prohnal posilovnou a kosmetickým salónem. Nový, zářivější Palm, označený T2, dostal do vínku kromě stříbrné barvy i vylepšený displej, více paměti a upravený operační systém. Celková koncepce byla však zachována, a tak již nikoho nepřekvapí odsouvací kryt. Jeho vysunutí je nyní lehčí, a Palm uvádí, že jej testoval na 100 000 zavření a otevření takže dříve vám asi upadne ruka než kryt. Palm však především vyslyšel volání mnohých uživatelů a zároveň dal za pravdu staré poučce paměti není nikdy dost. RAM se tak dočkala dvojnásobku, v T2 je tedy 32 MB (uživateli k dispozici 29,5 MB), ovšem jde o pouhou polovinu v porovnání s modelem C. To, že Palm nenechal vnitřnosti původního TT na pokoji, svědčí i prodloužená výdrž baterií (okolo 7 hodin). Částečně za to vděčí i inovovanému displeji, jehož vykreslení barev stále více připomíná sytost barev z Walta Disneyho, než že vyšlo z vývojových laboratoří. Zásadní změny se dočkal PalmOS 5, v T2 jej najdeme ve verzi 5.2.1. a přináší s sebou především Graffiti 2, k jejichž nasazení byl Palm donucen poté, co se nedohodl, a prohrál soud s Xeroxem, jenž vlastní patenty týkající se Graffiti. G2 však lze nyní psát kdekoliv na displeji, nikoli pouze v Graffiti plošce, což je na jednu stranu přínosem, i když zvyk je železná košile, a tak jsme stejně stále psali do prostoru plošky. Potěšující je integrace kryptování dat a lepší zabezpečení přenosu, bohužel verze 1.1 u Palm Web Browser Pro znamená, že zde se změna nekonala.

Tungsten T2 prostě představuje omlazený model, jenž v sobě zahrnuje potřebné úpravy, které vzešly z praktických připomínek uživatelů Tungstenu T, a vylepšeny byly některé hardwarové parametry. Je otázkou, zda se nevyplatí v případě koupě nového Palmu počkat šeptanda o nových Palmech někdy na podzim nabrala slušnou intenzitu, a nahrává jí i situace na trhu jak v podobě přímé konkurence Sony, tak i útoku PDA na platformě Pocket PC.

Palm Tungsten T2

displej, výdrž na baterie

pouze 32 MB RAM, cena

Cena vč. DPH: 15 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Palm www.palm.com

§§§§§


Voda a vzduch - Koolance a Xaser II dvě zajímavá řešení pro tiché chlazení

Hynek Vácha

c03p0503

Tentokráte se nám do rukou dostala hned dvě kompletní řešení pro důkladné chlazení. U většiny počítačových skříní a komponent musíme vždy řešit dilema, zda dosáhnout maximálních či alespoň hodně vysokých výkonů, nebo zda chceme mít počítač tichý. U většiny počítačových skříní tkví zásadní problém v tom, jak uvnitř udržet teplotu co nejbližší teplotě pokojové. Dnes již totiž procesor není jediným velkým zdrojem tepla. Značné tepelné vyzařování mají i grafická karta respektive její grafický procesor -, čipová sada a v neposlední řadě i pevný disk. Všechny tyto komponenty se podílejí na zvyšování teploty uvnitř počítače. Navíc procesor, grafická karta a mnohdy i čipová sada na sobě mají ventilátor, který z nich má teplo rozptýlit. Zde použité ventilátory mají ale relativně malý průměr (30 až 40 mm), a aby dokázaly odvést dostatečné množství tepla do již značně ohřáté skříně, je nutné využít velkých otáček, což nevyhnutelně zvyšuje celkovou hlučnost počítače. Proto se zde nacházejí dvě základní řešení. První je založeno na tom principu, že teplo odebrané jednotlivým komponentám nerozptýlíme v počítači, ale rovnou je vyvedeme ven. Pro tento účel se nejlépe hodí vodní chlazení. Druhou možností je zajištění dostatečného proudění vzduchu v počítači, aby byl větší rozdíl mezi teplotou komponent a vzduchem. Pak je možné snížit otáčky ventilátorů na těchto součástkách a tím i produkovaný hluk, protože pro výměnu vzduchu ve skříni použijeme pomaloběžné ventilátory s průměrem 80 mm.

Řešení prvního druhu představuje systém Koolancer. Velkou výhodou oproti doma vyráběným vodním chlazením je jeho kompaktnost, protože všechny jeho komponenty jsou umístěny uvnitř skříně a jsou velmi dobře utěsněny, takže nehrozí vylití chladicí kapaliny ani v případě položení skříně například při transportu. Jedná se kompletní systém chlazení vodou, kdy není chlazen pouze procesor, ale také čipová sada, grafická karta a pevný disk. Chladiče na těchto součástkách jsou zapojeny do série, do níž je zapojeno i čerpadlo a tepelný výměník. Ten byl velmi účelně osazen do horní části skříně, která tím získala zajímavý tvar design skříně je ještě doplněn průhlednou stěnou a modrým prosvícením, což je spolu se zelenou chladicí kapalinou velmi působivé. Odvod tepla z výměníku je realizován trojicí ventilátorů o průměru 80 mm. Jejich otáčky je možné regulovat ve třech stupních, kdy první z nich zajišťuje nejtišší chod, kdežto třetí nejlepší chlazení, bohužel na úkor produkovaného hluku. Možnost výběru několika stupňů chlazení podle zrovna provozované úlohy považujeme za velmi pozitivní. Náš systém provozovaný na Pentiu 4 běžícím na 2,4 GHz byl dostatečně chlazen již na nejnižším chladicím stupni, a to i při převádění videa z MPEG-2 do DivX formátu, kdy je systém vytížen na 100 %. Chladicí výkon je dostatečný i v případě, že chcete systém přetaktovat. Ať již frekvenci procesoru zvyšujete nebo ne, jistě oceníte jeho bezpečí, které vám přináší zdvojená vodní pumpa a možnost spuštění alarmu či vypnutí počítače při vážnějších problémech.

Zástupcem vzduchové alternativy chlazení je naopak skříň Xaser II. Ta má chlazení založené na dostatečném odvodu tepla z vnitřku skříně. Pro tento účel je osazena pěti pomaloběžnými ventilátory o průměru 80 mm. I zde je možné přepínat jejich rychlost ne vždy totiž potřebujeme maximální výkon. Ventilátory jsou rozmístěny velmi účelně, a zvláště dva z nich svým umístěním značně vylepšují chladicí efekt. Prvním je ten umístěný v prostoru nad procesorem, který odlehčuje práci větráku na CPU, a druhým ventilátor umístěný v prostoru pevných disků. Nevýhodu spatřujeme v absenci prachových filtrů, jelikož při takové cirkulaci vzduchu se skříň asi brzy zanese.

Obě řešení je možné použít s libovolnou procesorovou platformou, přičemž poskytují dostatečný výkon i pro přetaktované procesory, aniž by produkovaly přehnaný hluk.

Xaser II

chladicí výkon, nízký hluk

vyšší cena

Cena vč. DPH: 4 977 Kč

K testu zapůjčila firma: TNTrade www.tntrade.cz

Koolancer

chladicí výkon, kompletní řešení,

bezpečnost

vyšší cena

Cena vč. DPH: 11 500 Kč

K testu zapůjčila firma: 100Mega www.100mega.cz

§§§§§


Canon znovu zrychluje - Canon i250, Canon i350 a Canon i450 test tří nových inkoustových tiskáren

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0504

Nové inkoustové tiskárny v letních měsících představily firmy Hewlett-Packard, Epson i Canon. Zatímco na výrobky HP či Epson si ještě několik týdnů musíme počkat, zařízení Canon jsme mohli podrobit našim výkonnostním testům.

Canon i250

První testovaný produkt na trhu nahradí levný model Canon S200x. Nabídne nejen vyšší rychlost tisku 12 černobílých nebo 9 barevných stran za minutu, ale také vyšší rozlišení 4 800 x 1 200 dpi při tisku na speciální média. Dávkování inkoustu v 5pikolitrových kapkách přispívá k lepšímu promíchání čtyř inkoustových barev CMYK, umístěných v samostatném černém a sdruženém barevném zásobníku. Kapacita zadního šikmého podavače stačí pro uložení 100 listů A4, tiskárna může pracovat i s menším množstvím médií v maximální gramáži 270 g/m2. Potištěné listy jsou vysouvány štěrbinou v přední části zařízení přímo na pracovní plochu stolu. Ovladače jsou připraveny pro Windows 98 nebo novější, případně Mac OS od verze 8.6. Komunikaci s počítačem obstarává USB rozhraní, propojovací kabel není součástí dodávky.

Canon i350

Tento model se bude prodávat místo výrobku s označením i320. Tiskárny i320, i250 a i350 mají stejný tvar položeného hranolu, liší se bočními barevnými kryty a uživatel se při nákupu může orientovat i podle označení na předním víku výrobku. Canon i350 je proti svému předchůdci opět rychlejší, za minutu by měl vytisknout 11 barevných nebo 16 černobílých stránek A4. Pracovní rozlišení je shodné s levnější tiskárnou Canon i250 a dávkování inkoustu také. Zadní podavač papíru má stejnou kapacitu, výstup potištěných listů je směrován na přední výklopnou opěrku s výsuvnou lištou.

Canon i450

Trojici zařízení uzavírá Canon i450, patřící do skupiny fototiskáren. Základní USB rozhraní je totiž doplněno dalším USB portem pro přímou komunikaci s digitálními fotoaparáty Canon. Za minutu může tento stroj vytisknout 18 monochromatických nebo 12 barevných stran A4, pracuje v maximálním rozlišení 4 800 x 1 200 dpi a inkoust dávkuje v kapkách o objemu 2 pikolitry. Právě menší inkoustové kapky přispívají k vysoké kvalitě fotografického tisku a při porovnání lze jen stěží rozeznat, že snímky byly zpracovány jen 4 inkoustovými barvami. Pro uložení papíru je připraven zadní podavač s kapacitou 100 listů, přední výklopná přihrádka slouží k uložení 50 výtisků. Dvojice ovládacích tlačítek a kontrolní dioda jsou umístěny na horním krytu zařízení.

Ovladače

Tiskárny pocházejí od stejného výrobce, a proto nikoho nepřekvapí, že grafické zpracování ovladačů je totožné. Uživatel má k dispozici tři režimy tisku v pořadí náhled, normální tisk a kvalitní zpracování dokumentů, ve volbě pro pokročilé nastavení může vybrat i rychlý tisk ve velmi nízkém rozlišení, nebo naopak velmi kvalitní zpracování tiskových úloh, vhodné jen pro tisk na speciální média. V ovladači jsou zároveň dostupné funkce pro snížení šumu u fotografií, monochromatické efekty (sepie, modrý, zelený a růžový odstín) a optimalizace s vyrovnáním fontů písma a rastrového snímku.

Rychlost a kvalita tisku

V testu jsme měřili rychlost prvního výtisku i kontinuálního tisku, výsledky najdete v naší tabulce. Společnost Canon uvádí, že nové tiskárny jsou podstatně rychlejší než předchozí modely, tedy Canon S200X a i350. V jednotlivých řádcích tabulky se můžete přesvědčit, že slova výrobce jsou pravdivá. Kvalita tisku je samozřejmě závislá na pracovním rozlišení, jež uživatel zvolí. Standardní nastavení je vhodné pro černobílý i barevný tisk na kancelářské papíry a mohou s ním být vytištěny jak písemnosti, tak celostránková grafika. Pro potahované papíry se hodí volby standardního nebo kvalitního tisku, na lesklé či matné fotopapíry se rozhodně vyplatí použít vysoké pracovní rozlišení. Tisk na speciální média celkovou dobu zpracování dokumentů prodlouží o 20-30 sekund s použitím lesklých listů a o jednu minutu a 10-25 sekund při volbě potahovaného materiálu. Nové listy s označením Canon Photo Paper Pro jsou odolné proti vodě a vytištěné fotografie bez poškození snesou nejen běžnou vzdušnou vlhkost, ale i nechtěné polití vodou.

Pořizovací a provozní náklady

Dobrá zpráva je určena všem koupěchtivým zákazníkům za nové a podstatně rychlejší tiskárny nebudou muset zaplatit přemrštěné částky. Canon i250 se na pultech prodejen objeví za 2 390 Kč, model s označením i350 bude možné koupit za 2 690 Kč. Fototiskárnu Canon i450 může získat zákazník za 4 391 Kč. A jaké jsou provozní náklady? Tiskárny používají stejné inkoustové zásobníky s černým inkoustem i sdružený zásobník barev CMY. Za stránku A4 s 5% pokrytím černou barvou uživatel zaplatí 1,61-1,85 Kč podle toho, zda bude nakupovat jednotlivou náplň nebo ekonomické balení se dvěma zásobníky. Barevné cartridge se také prodávají jednotlivě ve dvojici a cena barevné stránky s celkovým pokrytím 20% kolísá mezi 4,41 a 4,91 Kč. Všechny ceny jsou uvedeny včetně DPH. Zatímco pořizovací ceny činí z výrobků Canon široce dostupná zařízení, provozní náklady by však mohly být na nižší úrovni.

§§§§§

$$$$$


Software


PC World CD Centrum – výběr programů, které naleznete na našem CD

Martin Koníček

c03p0460

ADSL BASIC++ 1.9

Licence: freeware, plná verze 100 KčDomovská stránka: www.unio.cz

I když je připojení pomocí ADSL velice rychlé, relativně levné a také dostupné (v porovnání např. s bezdrátovým), stále u něj zůstávají některé nevýhody. K tomu, abyste mohli přistupovat na internet přes ADSL modem, je totiž potřebné vždy vytvořit tzv. VPN připojení a to manuálně. A právě tato utilita slouží k tomu, abyste se nemuseli vždy pracně připojovat k standardně dodávanému modemu Alcatel Speed Touch. V této aplikaci stačí zadat IP adresu modemu, přihlašovací jméno, heslo a telefonní číslo poskytovatele služby. Poté vás už připojí k internetu automaticky vždy po startu Windows. Navíc máte jako bonus možnost zobrazit si historii svého času, stráveného on-line. Na škodu je možná jen poněkud nestřídmé grafické prostředí, které může při startu počítač zbytečně zpomalovat.

Print Censor ME 1.0

Licence: shareware (49,95 USD)

Domovská stránka: usefulsoft.com

Úspora firemních nákladů na tisk dokumentů je do značné míry závislá na statistice využívání síťové tiskárny, problematice koncepce jejího objemu a umístění. To vše lze s utilitou Print Censor ME snadno optimalizovat. Nejenže můžete pohodlně řídit tiskovou frontu, ale můžete rovněž zaznamenávat data o počtu vytištěných dokumentů (na příslušných stanicích) a z nich postupně vytvářet statistiky. Tyto statistiky lze potom dle zájmu firmy exportovat do dokumentu Wordu, tabulky Excelu, anebo popřípadě stránky HTML. A k čemu vám budou takovéto informace užitečné? V prvním řadě můžete koupit tiskárnu, která bude přesně vyhovovat potřebám vašeho podniku, a umístit ji tam, kde je jí podle statistik nejvíce třeba. Také se můžete směle zeptat některých uživatelů, proč tisknou tolik dokumentů, a zdali si třeba každý den netisknou všechnu došlou elektronickou poštu (podobné případy bohužel opravdu nejsou výjimkou).

Froggy 1.1.0.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.i-mates.de

Pod pojmem i-Mate si pravděpodobně v češtině vybavíte pojem "internetový kamarád". V tomto případě se jedná o podobu rosničky, která vám bude pravidelně signalizovat předpověď počasí. Ihned po nainstalování tohoto "kamárada" jsem byl velice mile překvapen. Automaticky se mnou totiž hovořil česky. Rosnička, jak už je z lidových pranostik známo, slouží k předpovídání počasí. Internetová rosnička se od té normální liší tím, že nevyžaduje trápení žádného tvorečka ve skleněné lahvi a k předpovídání počasí využívá mnohem modernější metody. Navíc je internetový kamarád schopen zjistit počasí v jakémkoliv větším městě na světě, a to včetně několika českých. V konečném hodnocení musím pochválit nejen zajímavý vzhled a jednoduchost ovládání, ale i velice dobrý nápad této aplikace. Jediné, k čemu bych mohl mít výhrady, je možná nepřesnost meteorologických dat.

TellMeAboutDivX 0.15

Licence: freeware

Domovská stránka: www.tellmeaboutdivx.prv.pl

Každý film ve formátu AVI obsahuje informace o použitém kodeku, velikosti obrazových a datových informací, o počtu snímků za sekundu a délce trvání filmu. Produkt TellMeAboutDivX je zaměřen čistě na kodeky typu DivX, popřípadě XviD, a pomůže vám potřebné informace ze souboru AVI "vydolovat". Jeho nejdůležitější funkcí je vlastně ono zjištění použitého kodeku, který je třeba pro přehrání filmu nainstalovat. Tato utilita je opravdu malá, intuitivní a neobsahuje žádný instalátor. V porovnání s obdobným programem GSpot, však nabízí mnohem méně funkcí možná i proto, aby lépe padla do ruky úplným začátečníkům.

Kutilem ve Windows - Zálohování / diagnostika / kontrola registrů

Martin Koníček

Těšíte-li se na nové, zajímavé a užitečné utility, tak vás dnešní rubrika rozhodně nezklame. Nejdříve se budeme zabývat začátečníky často opomíjenou činností zálohováním. Dále se přes zajímavý a relativně nově rozšířený archivátor UltimateZip dostaneme k diagnostické aplikaci Aida, konkurující známému produktu SiSoft Sandra. Závěr pak patří pokročilejší utilitě Regshot, která dokáže velmi rychle a pohotově zaznamenat změny v registrech, takže budete vždy přesně vědět, co je ve vašem operačním systému nového.

Backup4all 1.4.0

Licence: shareware, 30 dní

Domovská stránka: www.backup4all.com

Již v několika číslech jsem se probíral nepřeberným množstvím programů určených k zálohování cenných dat. Nyní vám mohu představit další, opravdu velmi zajímavou utilitu. Aplikace nabízí příjemné uživatelské rozhraní s rozumným ovládáním a notnou dávku užitečných funkcí, které mohou proces zálohování zpříjemnit. Samozřejmostí jsou plánované zálohy inkrementálního i běžného typu do archivu ZIP, který je možno navíc zaheslovat. To ovšem není ani zdaleka vše. Dále, ve stylu svých profesionálnějších konkurentů, disponuje nejen propracovanou nápovědou a přehledným rozhraním, ale také možností provádět více záloh současně (zálohy pracují vlastně ve více vláknech). Užitečných funkcí má Backup4All mnohem víc, ale našel se i jeden nedostatek. Bohužel není možné rozdělovat zálohy na více médií, např. na několik CD-R. To může vzhledem k cílové skupině domácích uživatelů a menších korporací oblíbenosti produktu uškodit.

UltimateZip 2.7.1

Licence: freeware

Domovská stránka: www.ultimatezip.com

Možná si ještě pamatujete na dříve rozšířený volně šiřitelný program Power Archiver. Bohužel se časy změnily a tento báječný produkt přešel pouze do komerční verze. Právě proto jsem s nadšením přivítal jeho nástupce UltimateZip, jenž nabízí ještě více funkcí než legendární PowerArchiver či WinZip. Navíc je k dispozici zdarma (pouze při startu se vám na pár vteřin zobrazí neobtěžující úvodní logo). UltimateZip, stejně jako každý lepší archivátor, umožňuje pracovat s více typy archivů. Jsou podporovány všechny oblíbené formáty, jako je ZIP, RAR či dokonce BZip2. Dále umožňuje dávkové zpracování archivů, jejich konverzi, testování či opravu, ale také plánované zálohování. Zcela jednoznačně lze tedy říci, že UltimateZip je opravdu komplexním balíkem nástrojů pro pohodlné přenášení a archivování dat.

AIDA32 3.50

Licence: pro osobní použití zdarma

Domovská stránka: www.aida32.hu

Aida je užitečná utilita, která vám pomůže při zjišťování podrobných informací o softwarových a hardwarových komponentech vašeho počítače. Jedná se o produkt, jenž může směle soupeřit se svým slavnějším protivníkem SiSoft Sandrou. Aida má ale oproti ní několik zajímavých výhod. Nejenže je standardně v češtině (tu je třeba aktivovat v menu aplikace), ale poskytuje také podrobnější přehledy. Zaujala mě kupříkladu možnost zjistit informace SPD (jedná se o jednoduchou EEPROM paměť, která je součástí většiny paměťových modulů SDRAM, v níž jsou obsaženy informace o parametrech modulu). Naštěstí nadstandardní výbava produktu nekončí zde, ale nabízí množství dalších, zajímavých možností. Každá karta vás může něčím překvapit. I o monitoru naleznete tak detailní informace, jako je třeba viditelná úhlopříčka, sériové číslo či dokonce datum výroby. A takovými drobnostmi vás tento produkt překvapuje neustále díky zabudované rozsáhlé databázi podrobných informací. Užitečné je, že databázi je možno jednoduše aktualizovat přes internet. Pokud si tedy přejete zjistit podrobné informace o svém počítači, je pro vás Aida opravdu skvělá volba.

Regshot 1.61e5

Licence: freeware

Domovská stránka: regshot.ist.md

Regshot je utilita sloužící k monitorování změn v systému. Její princip je prostý. Po stisku tlačítka na začátku zaznamená aktuální stav registu a případně adresáře včetně jeho podadresářů. Po stisku druhého tlačítka provede tu samou akci s tím, že nyní je možné oba záznamy porovnat. To je užitečné pokud se chcete dozvědět, jaké změny byly v systému provedeny při instalaci nějakého softwaru. Třeba proto, abyste věděli, jak jej posléze kompletně odinstalovat. Dozvíte se to ze zaznamenaného protokolu, či z automaticky generované stránky ve formátu HTML. Mezi klady Regshotu patří jednoduchost, rychlost, lokalizace a celková vyladěnost. K nevýhodám to, že nedokáže změny monitorovat v reálném čase, jako to zvládnou vyspělejší utility SysInternals FileMon a Regmon (o nichž jsem psal již dříve).

Nebojte se vyzkoušet - Tvorba a úprava počítačové grafiky

Martin Koníček

Rozhodli jste se někdy vyzkoušet netradiční programy pro tvorbu a úpravu počítačové grafiky? Pokud ne, možná nastal ten správný okamžik po nějakých se poohlédnout. Pro webdesignery jsme připravili jakýsi "dezert" v podobě zajímavého nástroje Reptile, určeného pro tvorbu textur pomocí různých tlačítek a přepínačů. Pokračovat můžeme NovaMaticem, jenž dokáže vmžiku oživit fotku noční oblohy hvězdami. Určitě se nezapomeňte podívat na malý prográmek Color Set, pro výběr barvy tabulky. Celou sérii zakončíme produktem BG_ASCII, který dokáže převést obrázek na obyčejný text tento trik byl dokonce použit i ve filmu Akta X.

Reptile 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.sausagetools.com/supertoolz/reptile2.html

Tvůrcem této zajímavé utility na tvorbu textur není nikdo jiný než firma Sausage (proslulá svým HTML editorem HotDog). Hned na začátku musím upozornit na to, že dnes už existuje novější verze Reptilu, je však oproti námi popisované starší free-verzi komerční. I tak ale nabízí spoustu zajímavých funkcí. Tou nejzajímavější je právě tvorba textur. Není totiž vůbec složitá, naopak je dokonce zábavná. Po zvolení barev, ze kterých se bude textura skládat, je třeba nastavit iteraci (tedy opakování) a Faktor A spolu s Faktorem B. (K čemu tato nastavení přesně slouží, by bylo pravděpodobně dlouhé vysvětlování, a proto nezbývá než doporučit vyzkoušet si příslušné nastavení hodnot zcela náhodně.) Po nastavení hodnot začne generování textury textura se začne postupně různě měnit a ve chvíli, kdy se vám její vzhled zalíbí, si ji podržíte stiskem tlačítka Escape. Jak vidíte, způsob tvorby textur je velice netradiční, ale opravdu efektní. Je snadno pochopitelný i pro začátečníka, který obyčejným hýbáním s pár posuvníky může vytvořit velmi zajímavé a originální textury.

Reptile nám také nabízí tvorbu různých přechodů (ty se na webových stránkách obvykle používají k oddělení menu od obsahové části), a v konečné fázi je možné k textuře vybrat potřebný font a barvu písma.

NovaMatic 2000 (2.0)

Licence: freeware

Domovská stránka: www.geocities.com/fcueto/Otros/NovaMatic.htm

Dnes se nám v rubrice sešlo pár opravdu neobvyklých kousků. Ani Novamatic není výjimkou. Jeho výjimečnost spočívá ve speciálních úpravách fotografií noční oblohy. Celý proces úpravy je velmi jednoduchý. Zdá-li se vám, že vašim snímkům schází jakési "vesmírné kouzlo", můžete je s využitím Novamaticu snadno dodat tím, že do obrázku přidáte pěkně zářící hvězdu. Hvězdu, kterou si přejete přidat, lze velmi jednoduše a rychle upravovat. Dá se měnit její vzhled (na výběr máte jeden ze tří typů), velikost a dokonce i intenzita svitu. Takže pokud jste fanoušky astronomie, můžete se na chvilku zabavit neobvyklým způsobem.

BG_ASCII 1.32

Licence: freeware

Domovská stránka: mazaika.tripod.com/bgascii.html

Tento volně šiřitelný program slouží pro převod obrázků do textové podoby. Převod funguje velice jednoduše, proto zde mohu jeho princip stručně nastínit. Každý obrázek je tvořen barevnými body (pixely). Jejich určité kombinaci lze přiřadit písmeno, které svým tvarem a zaplněním černé odpovídá přibližně shluku daných pixelů. Pokud tedy obrázek rozložíme na shluky pixelů, které nahradíme správnými písmeny, můžeme zdálky vidět jeho vizáž v textové podobě. Takováto utilita se vám tedy může hodit pro vytvoření efektního textového podpisu e-mailu nebo tam, kde potřebujete vložit jednoduchý obrázek do textového souboru (tento způsob proto také mají v oblibě různé hackerské skupiny). Ale pojďme se podívat, co přesně nám tato aplikace nabízí. Jak bylo řečeno, BG ASCII umožňuje převádět libovolný i barevný obrázek na text. Dovede to v režimu se stupni šedi (rozlišuje šestnáct odstínů, přičemž ke každé je možno přiřadit libovolný symbol), nebo v režimu černobílém. Jakousi novinkou je také podpora formátu HTML, kde se díky rozšířeným vlastnostem textu dá uložit obrázek i v barevné podobě.

Arisesoft Color Set 2.3

Licence: freeware

Domovská stránka: webtools.arisesoft.com/colorset/

Color Set je vcelku jednoduchý prográmek, který vám pomáhá při tvorbě a barevném ladění tabulek. Ihned po spuštění uvidíte na obrazovce předdefinovaný vzhled tabulky. U něj lze měnit barvy, okraje, výplně a dokonce i velikosti písma. To vše se provádí jednoduchým kliknutím na danou oblast tabulky a vybráním jedné z předdefinovaných "web-bezpečných" barev. Poté již stačí jen stisknout tlačítko a vygenerovat webovou stránku ve formátu HTML 4.0. To je vše, co utilita nabízí. Možná i proto bych k ní měl pár připomínek. Je opravdu milé, že tvůrce si tuto jednoduchou činnost "vypiplal" do puntíku a že Color Setu nelze nic vyčíst, ale je škoda, že funkčně je jinak aplikace velmi ochuzena. Nelze např. editovat přímo datový obsah tabulek (ten je potřeba poté doupravit ručně editací HTML kódu) a v exportním formátu chybí podpora kaskádových stylů CSS. Ovšem i přes tyto nevýhody vám může produkt přijít vhod.

§§§§§


Na stříbrných kotoučích

Pavel Tůma

c03p0461

Physikus

Na zemi dopadl obrovský meteorit a následkem toho se naše domovská planeta přestala otáčet. Na jedné polokouli tak zavládla doba ledová a na tu druhou neustále dopadaly sluneční paprsky a život se tam stal nesnesitelným. Lidé se pokoušeli Zemi znovu roztočit, ale marně. V tu chvíli přicházíte na scénu vy jako mladý vědec a stáváte se poslední nadějí lidstva na přežití.

Ne, opravdu to nebude recenze na katastrofický film z produkce Hollywoodu. Jedná se totiž o intro k výukovému titulu od společnosti Media Trade, který nese název Physikus. Jak již titul napovídá, hlavní náplní je jeden z méně oblíbených školních předmětů fyzika. Asi si říkáte, jak něco takového může být zábavné. A přece může. To se vezme nudná výuková látka, přidá se přitažlivé grafické prostředí, kvalitní české komentáře, spousta animací a požadavky na logické myšlení, všechno se to smíchá dohromady a máme před sebou na talíři dost ambiciózní projekt.

Na dvou CD-ROMech totiž dostanete dva samostatné produkty. Tím prvním je jakási encyklopedie fyziky. Tady nastudujete veškeré potřebné znalosti na cestu za záchranou lidstva před zkázou. V přibližně padesáti kapitolách projdete výukou optiky, mechaniky, akustiky, elektřiny a termodynamiky. Díky názorným pokusům a experimentům zjistíte, jak je možné, že se vidíme v zrcadle, proč je lepší zdvíhat těžká břemena pomocí kladky nebo co je to elektřina a jak vlastně funguje. Vybaveni teoretickými znalostmi a potřebnou dávkou odvahy se konečně můžete vydat na strastiplnou cestu lemovanou více či méně těžkými úkoly. Jako v každé správné adventuře budete řešit zapeklité problémy a hlavně: jak přimět všechny ty roztodivné stroje k práci. Když si náhodou nebudete vědět rady, můžete záhadu zkonzultovat s učebnicí. Zvláštní pozornost si zaslouží grafické zpracování. Některé lokace vám na dlouhou chvíli vezmou dech a budete zkoumat všechny ty malé, ručně kreslené podrobnosti. Detailů si opravdu užijete, ať už to bude nepřeberné množství různobarevných "čudlíků", věrohodně zpracované budovy nebo stíny, které všechny objekty vrhají. Když se k tomu všemu přidají 3D-animace, tak radši přestanete mrkat, aby vám náhodou něco neuniklo.

Tento vynikající titul je určen všem, kteří se chtějí vzdělávat zábavnou formou. Tak co? Nechcete jen tak mimochodem zachránit svět?

Physikus

spojení zábavy a výuky

grafické zpracování

přitažlivé zpracování výukové látky

experimenty "na vlastní kůži"

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: výuka a zábava

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší, MacOS 8.5 a vyšší

Cena: 1 490 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o. Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4 www.mediatrade.com, www.cd-rom.cz

Strýček Albert podruhé

Jak už jistě víte, strýček Albert je tak trochu podivín. Za svůj život však procestoval, jak sám říká, celý svět. Ze svých cest si přivezl spousty podivných zvířat a vynálezů, které jsou zamčeny v jeho cestovním kufru. V tomtéž zavazadle jsou ukryty také tři jeho deníky, které rozhodně nejsou obyčejné.

První jste si mohli prolistovat v některém z minulých vydání PC Worldu. Dnes je tu v pořadí druhý svazek, nazvaný Dobrodružná cesta strýčka Alberta. Jeho vydání má na svědomí Media Trade a my se podíváme, jestli je pokračování tak dobré jako jeho předchůdce.

Už při pohledu na samotné balení je vidět jistá příbuznost se starším bráškou. Graficky pěkně vyvedená krabice navozuje cestovní náladu a člověk už se pomalu začíná těšit na obsah. Po krátké instalaci se můžete pustit do hraní a čeká vás přinejmenším několik hodin, po které se nehnete od obrazovky.

Při listování deníkem je pro další postup nutné plnit rozmanité úkoly. Ty zanechal Albert ve formě videonahrávek proto, aby nikdo nepovolaný nerozluštil tajemství, která sešit ukrývá. Na začátku je přístupných pouze pár stránek, ale pokud vyřešíte nějaký úkol, rázem se nabídka rozšíří a vy budete mít přístup na další a další exotická místa na Zemi.

Start je ve Francii, konkrétně v Marseille a kde skončíte, to už záleží jen na vaší šikovnosti. Zcela jistě však navštívíte taková známá města jako je Sydney, Bombaj, Káhira, Paříž nebo ostrov Zanzibar. Na cestách nasednete do několika dopravních prostředků, které urychlí váš posun na virtuální mapě světa. V ponorce klesnete do hlubin oceánu, proletíte se letadlem nebo chytnete správný vítr při plavbě plachetnicí. Pro takové cesty samozřejmě budete muset nabýt nějaké nové znalosti. Zjistíte, jak je to vlastně se zeměpisnou šířkou a délkou, k čemu je v dnešní době dobrá Morseova abeceda nebo proč je na různých místech na Zemi jiný čas.

To všechno a ještě mnoho dalšího si budou moci vyzkoušet malé i velké děti od osmi let na cestě za kusy pergamenu, který ukáže místo, na němž je ukryt..., ale tím se již nechte překvapit sami. CD-ROM je kompletně česky namluven a provázet vás bude i příjemná hudba, která se liší podle lokací.

Vydejte se na další cestu se strýčkem Albertem a třeba zjistíte, že je ještě podivnější, než jste si zpočátku mysleli.

Dobrodružná cesta strýčka Alberta

spojení zábavy a výuky

existence různých cest k cíli

rozsáhlost hry

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: výuka a zábava

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší

Cena: 1 190 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o. Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4 www.mediatrade.com, www.cd-rom.cz

Vědění pro radost

Něco vědět a něco znát je cílem každého člověka. Máme v povaze snahu neustále se v něčem zdokonalovat, vyhledávat nové informace, nebo alespoň v co nejjednodušší formě vytahovat na povrch ty staré, které jsou zavrtané někde hluboko v šedé kůře mozkové. Kolikrát se vám například stalo, že jste zapomněli na něčí významné výročí nebo třeba jenom svátek či schůzku? A to je to nejmenší, vždyť onen dotyčný se většinou připomene, ale co když takový školák zapomene při písemce správný vzorec anebo anglické slovíčko? Rodiče nebudou nadšeni, že jejich ratolest přinesla další pětku.

Třeba najdeme něco použitelného na nejnovějším CD-ROMu od firmy Špidla Data Processing. Neváhejme tedy, a pojďme se na jeho obsah podívat blíže.

Při prvním pohledu na krabici nic neobvyklého, i když 170 českých programů na jednom CD dokazuje, že ani naši domácí programátoři a nadšenci nezahálejí. Teď už ale honem s cédéčkem do mechaniky. Na druhý pohled také nic nového ovládací menu je pořád stejně jednoduché a poskytuje všechny nutné základní informace o obsažených programech včetně obrázků. Teprve třetí pohled odhalí rozsáhlý záběr tohoto výtvoru. Je tu z každého oboru něco. Pokud holdujete astronomii, jistě si vyberete některý z programů, který věrně simuluje pohyb hvězd po noční obloze, nebo budete pozorovat přiblížený Měsíc na vlastním monitoru. Pro milovníky cizích jazyků jsou připraveny jednoduché slovníky a překladače. Pokud se chystáte na výlet do Brna, nezapomeňte si přibalit Česko-hantecký slovník. Ze školních předmětů jsou v hojné míře zastoupeny matematika a fyzika, ale i účetnictví nebo výuka psaní všemi deseti. Vy mladší, kteří teprve čekáte na řidičský průkaz, jistě přivítáte virtuální autoškolu, v níž si budete moci nanečisto vyzkoušet testové otázky. A to stále není všechno. Pro zapomnětlivce tu jsou různé upomínače a diáře, pro sportkaře program na evidenci sázených čísel a vyplňování tiketů, cykloturisté si budou moci v klidu naplánovat trasu svého výletu, křížovkáři si také přijdou na své díky křížovkářskému slovníku nebo editoru křížovek, a konečně kuchaři se budou moci nechat inspirovat v pravé české kuchařce.

Najdete i mnoho dalších zajímavých pomůcek, ale to už bude překvapení. Jedná se sice o shareware, freeware a nějaké to demo, jak už je u Špidlů zvykem, ale tentokrát jsou programy zcela zdarma zastoupeny v hojné míře a jistě mezi nimi najdete zrovna ten váš.

Vědění pro radost

množství a výběr programů

rozmanitost oborů

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor programů

Jazyk: český

OS: Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 399 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., A. Randýskové 3234,760 01 Zlín, www.spidla.cz

Pan Mobil

V dnešní době snad panuje názor, že kdo nemá mobil, ten jako by nebyl. Když už si někdo tedy mobil pořídí, pak ho jistě chce alespoň trochu upravit k obrazu svému. Změna vzhledu celulárního miláčka není takový problém. Prostě zajdete do nejbližšího obchodu a koupíte si nový kryt. Ale ani to po chvíli nestačí a začnete si v hloubi duše říkat: "Neříkal mi někdo o nějakých logách? Nebo to byly melodie?" Ano, na internetu je plno stránek nabízejících loga. Samozřejmě za úplatu. Melodie při troše snahy a hledání najdete v textové podobě i zadarmo. A právě tohoto pátrání se vás rozhodla ušetřit firma Media Trade a přišla s CD-ROMem Mr. Mobil!

Pod jeho zeleným oblekem se skrývá opravdová rarita. Celkem 18 000 log, skoro 5 000 obrázkových SMS, pár stovek startovacích log a přes 5 000 vyzváněcích melodií. Největší výběr budou mít, jak jinak, majitelé finských Nokií, ale ani ti z vás, kteří po kapsách nosí telefony značky Siemens nebo Ericsson (i když pro Ericssony jsou k dispozici jen melodie), nepřijdou zkrátka. Ovládací program je příjemný, vyvedený ve tvaru displeje mobilního telefonu. Pokud vlastníte datový kabel nebo dokážete spojit svoje PC s mobilem pomocí infračerveného portu, pak zvolenou položku překopírujete jedním kliknutím myši. Pokud ne, budete si muset nějaký pořídit. Jedinou výjimku tvoří melodie, které je možné vyťukávat ručně na klávesnici telefonu. Kromě výše zmíněných stylových vylepšení najdete na CD několik programů pro zasílání SMS přes internet, správu log nebo pro správu a zálohování vašeho telefonního seznamu či diáře. Za zmínku jistě stojí i doslova hromady různých zábavných, romantických a jiných SMSek.

Chcete-li svůj telefon takto odlišit od ostatních, pak vám mohu toto CD vřele doporučit. Množství log a melodií je ohromné a budete je moci měnit každý den až do smrti. I když jednu výtku bych měl. Citelně mi v dnešní době chybí zástupci barevných obrázků a log a polyfonních melodií. Ale jestli máte starší telefon, tak vás to vůbec nemusí znepokojovat.

Pan Mobil

množství log a melodií

jednoduché rozhraní

orientace spíš na Nokii

Producent: Media Trade, s. r. o.

Žánr: rozšíření pro mobilní telefony

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší

Cena: 395 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade, s. r. o., Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4, www.mediatrade.com, www.cd.rom.cz

§§§§§


Dva jazyky jako na dlani – Angličtina a Španělština – dva zajímavé jazyk pro jazykovou výuku od LANGMasteru

Pavel Tůma

c03p0462

Je jedno, jestli jste v nějakém jazyce začátečníci nebo pokročilí. Vždyť začít s učením se dá v každém věku. Ne nadarmo se říká: "Kolik řečí umíš, tolikrát jsi člověkem." A pokud právě hledáte nějaký produkt, se kterým byste chtěli objevovat taje anglického nebo španělského jazyka, pak pozorně čtěte následující řádky, protože společnost LANGMaster po krátké pauze přináší dva nové tituly, které stojí za povšimnutí. Nesou název LANGMaster Angličtina English Elements a LANGMaster Španělština Mirada.

A o co se tedy vlastně jedná? Oba produkty jsou zpracovány podle učebnic nakladatelství Max Hueber Verlag. Pro angličtinu to jsou všechny knihy nazvané English Elements a očekávejte výklad gramatiky, 360 hodin intenzivní výuky, přes 850 stránek textu, 1 700 cvičení, více než 5 000 slovíček a frází a 2 650 obrázků a fotografií. Všechno jsou to dost velká čísla, která vás jen utvrdí v tom, že naučit se pořádně nějaký jazyk asi nebude nejjednodušší. Španělština je vypracována podle knih z řady Mirada a Bien Mirado, a rozsah výuky je oproti angličtině přibližně poloviční. Tedy až na slovíčka a fráze, kterých jsou 4 000.

Je LANGMaster lepší než konkurence? Ano. V obsahu to není, vždyť gramatika je vždy jen jedna. To hlavní, co odlišuje tyto dva produkty od konkurence, je hlavně rozsah, různé přídavné moduly (o těch později) a bonus v podobě dost kvalitních sluchátek s mikrofonem (jejž jistě využijete i k jiným účelům, než pro které je v krabici přibalen). Pokud se toužíte naučit anglicky a koupíte si zmiňovanou angličtinu, připravte se na opravdu intenzivní kurz na 7 CD-ROMech. Ptáte se, co že na tolika stříbrných kotoučích může být? Výuka je rozdělena podle zdatnosti studentů, a tak na samostatném disku najdete lekce pro úplné začátečníky, na dalším pro pokročilé začátečníky atd. až středně pokročilé a pokročilé, kteří už musejí zvládat veškerou gramatiku i slovíčka. Pokud jste neměli angličtinu ve škole, pak vězte, že těchto pár CD pokrývá celou výuku od páté třídy základní školy až po státnice. Španělština je jen o maličko chudší a v krabici najdete "jen" čtyři CD, určené pro začátečníky i více či méně pokročilé. Gramatika je v obou případech zpracována opravdu profesionálně a jednotlivé lekce a kurzy na sebe plynule navazují.

Něco navíc?

Metodu RE-WISE uživatelé některého z produktů od LANGMasteru jistě znají, pro ty ostatní vysvětlím. Do tohoto vnořenému programu si v průběhu výuky můžete ukládat slovíčka nebo fráze, které se vám zrovna nechtějí uchytit v šedé kůře mozkové. Modul RE-WISE z vložených slov a spojení vytvoří lekce, a vy se pak můžete učit jen to, co opravdu potřebujete. Vždyť opakováním se člověk učí.

Oba produkty obsahují glosáře, s jejichž pomocí si cizojazyčné slovo dokážete přeložit do češtiny a při tom se dozvíte ještě spoustu dalších užitečných informací. K English Elements je díky spolupráci s firmou Lingea přiložen ještě její oboustranný česko-anglický fulltextový slovník. Jeho recenzi najdete v některém z minulých čísel PC WORLDu.

A konečně se dostávám k tomu, proč jsou vlastně součástí balení ona sluchátka, a hlavně mikrofon. Kromě toho, že si můžete porovnat svoji výslovnost s rodilými mluvčími, totiž můžete celý program ovládat hlasem díky systému IBM Via Voice. A nemusíte zůstat jen u ovládání, také některá cvičení je možné vyplňovat pouze hlasem, přičemž si pořád zdokonalujete výslovnost, protože dokud slovíčko neřeknete správně, počítač ho nerozpozná.

Koupit či nekoupit?

Hledáte-li kurz, který vás provede výukou od úplného začátku až po profesionální úroveň, pak v současné chvíli nemám jinou radu, než si za ještě celkem přijatelnou cenu koupit jeden z těchto produktů. Který, to už záleží na tom, jaký jazyk si vyberete. A pokud jste pokročilí a nemáte kde nabyté znalosti použít v praxi a bojíte se, že zapomenete, zkuste to s jedním z nových programů od LANGMasteru.

LANGMaster Angličtina English Elements & Španělština Mirada

rozsah

uživatelské rozhraní

sluchátka s mikrofonem zdarma

ovládání hlasem

K recenzi poskytla firma: LANGMaster International, s. r. o. Branická 107, 147 00 Praha 4 www.langmaster.cz

Cena: English Elements 2 999 Kč

Mirada 1 999 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Bude letos dobrý rok pro MS Office 2003? - dokončení

Jaromír Luhan

c03p0463

V minulém čísle jsme si prohlédli novinky v základních programech kancelářského balíku Microsoft Office 2003. V dnešním povídání se seznámíme se čtyřmi programy, které stojí občas trochu v pozadí a základní sadu v různých variantách doplňují. Ve dvou případech se jedná o protřelé harcovníky, druhé dva se o uživatelskou přízeň ucházejí poprvé. Začneme těmi prvními:

FrontPage 2003 luxus pro váš web

FrontPage je uživatelům kancelářských produktů firmy Microsoft dobře známý. Pokud byste se s ním ještě nesetkali, vězte, že se jedná o velice sofistikovaný WYSIWYG editor webových sídel, vybavený bohatou sadou nástrojů a pomůcek. Že jde o "zavedenou firmu", poznáte i ze seznamu novinek nové verze na první pohled je jich docela málo, takže by se mohlo zdát, že již není co vylepšovat. Nicméně už zběžné prolistování ukazuje, že tentokrát zvítězila kvalita nad kvantitou a většina bude pro uživatele skutečným přínosem.

První takovou novinkou je nový "pohled" na upravovanou stránku. V originále se jmenuje Split a zobrazuje paralelně zdrojový HTML kód i návrh stránky. Obě části jsou samozřejmě synchronizované, takže ihned vidíte dopad svých zásahů. Prakticky jej můžete vidět na obrázku 1, kde si rovněž můžete povšimnout různých drobných změn a vylepšení uživatelského rozhraní programu např. přehlednějšího uspořádání okna se zdrojovým kódem nebo v horní části editoru TAGů. Také si všimněte možnosti zobrazovat v levém panelu strukturu webu přímo jako navigační strom, takže není třeba u složitějších webů hledat stránky v nepřehledných adresářových strukturách.

Velmi kvalitně byla vylepšena podpora práce s obsahem stránek. Díky podpoře dynamického HTML můžete pracovat s vrstvami objektů na stránce, a dokonce i definovat různé animace, skrývání a přechody mezi nimi. Objekty v jednotlivých vrstvách se mohou skrývat a zase objevovat, překrývat či zapouzdřovat, jak je vám libo.

Významným přínosem při zpracování komplikovaných grafických návrhů webových stránek je podpora dynamických šablon a podkladových obrázků. Pokud při vytváření prvotního návrhu stránky vycházíte z předlohy vytvořené grafikem v obrazové podobě, můžete si ji zobrazit v návrhovém režimu jako podklad stránky a na ni pak rozmisťovat jednotlivé skutečné prvky. FrontPage vám dovoluje podklad potlačit částečně i úplně, takže snadno zkontrolujete, co vám ještě chybí dodělat, a navíc automaticky zajistí, aby nebyl vidět v ostré verzi na webu. Samozřejmostí je možnost vycházet z předdefinovaných nebo uživatelsky vytvořených vzorů webových stránek, jejichž počet se oproti předešlé verzi zase o trochu rozrostl a je nyní spravován specializovaným panelem.

Pokud máte návrh hotový, můžete z něj udělat právě dynamickou šablonu a zpřístupnit jej všem, kdo se podílejí na tvorbě obsahové stránky webu. Výhodou dynamických šablon je, že lze určit oblasti, do nichž nebudou moci uživatelé zasahovat, čímž snadno ochráníte jednotnost návrhu. Navíc pokud změníte šablonu, automaticky se upraví vzhled všech odvozených stránek.

Export na webový server je nyní značně snazší díky pohledu "Publish view" (viz obrázek 2), který zobrazí obsah místní i vzdálené kopie a umožní jednoduché určení, co se má a co se nemá přenášet. Z dalších vylepšení mě zaujala hlavně optimalizace HTML kódu, která odstraní ze souboru stránky nepotřebný balast a zmenší tak její velikost. Dále bych jmenoval alespoň integraci XML, podporu Macromedia Flash, interaktivních tlačítek a funkcí chování nebo vytváření takzvaných "webových balíčků" pro snazší distribuci v rámci SharePoint Services.

Publisher 2003 publikovat cokoliv

Program Publisher je rovněž dlouholetou součástí rozšířených verzí Microsoft Office. Jedná se jak název napovídá o publikační software určený k tvorbě nejrůznějších tiskovin. Aby byla činnost uživatele snazší, přibylo deset připravených profesionálních návrhových sad (šablony různých typů dokumentů v jednotném vzhledu viz obrázek 3) a několik osnov pro různé typy publikací např. pozvánky, etikety na CD a DVD a osobní korespondenční sady (sada dopisních papírů, adresových štítků, obálek a vizitek s jednotným designem).

Speciální záležitostí jsou takzvané e-mailové publikace, neboli elektronické zprávy profesionálního vzhledu, opět v různých tematických provedeních typu "dopis", "bulletin", "nabídka produktu", atd. Tvorbu těchto dokumentů samozřejmě usnadňují specializovaní průvodci, možnost náhledu před odesláním, ale i optimalizace pro různé typy poštovních klientů.

Navíc, jak si žádá doba, nemusí být výsledek určen pouze pro tiskový výstup pomocí speciálních šablon můžete vytvářet například i návrhové vzory webových stránek. Podpora elektronických publikací doznala patrně ze všech oblastí nejvíce inovací. Kupříkladu Publisher disponuje speciálním editačním režimem pro práci s webem, který je optimalizován právě pro tuto činnost, a lépe zpřístupňuje potřebnou speciální funkcionalitu včetně správy a inkrementální aktualizace webového sídla na serveru.

Pro vlastní práci má přichystané šikovné funkce typu Web Site Builder, jež dokáže vygenerovat kostru webu podle vámi specifikovaných požadavků typu "chci prodej produktů", "chci popis služeb", "chci zobrazení kontaktních informací", apod. Jinou možností tvorby nového webu je využít pomoc webového průvodce na vytvoření webu zadaného typu, nebo můžete vytvářet přímo jednotlivé stránky podle některé z dvaceti připravených typových šablon (např. často kladené dotazy, události, novinky, kontakty, projekt, apod.).

Samozřejmě že program prošel podobnou obrodou vzhledu jako celá kancelář (viz obrázek 4). Tomu odpovídá celkový vzhled, podpora Tablet PC, využití panelů úloh, prohledávací panely a mnoho dalších drobností, o kterých jsme se zmiňovali minule. Navíc změn doznaly i specializované funkce například bylo vylepšeno fungování vodicích značek, nově lze definovat v rámci publikace více "master" stránek a umístit do publikace "prázdné obrázky", to je místa, kam v budoucnosti doplníte například fotografii z digitálního fotoaparátu. Dále byly rozšířeny možnosti formátování a vazby odstavců, zarovnání sloupců a funkce předtiskové kontroly. Vylepšena byla úvodní stránka aplikace a rovněž práce s stránkami nový třidič stránek usnadní správu jejich pořadí, podpora myší s více tlačítky pak pohyb po pracovní ploše.

Zajímavou funkcí je nový Mail and Catalog Merge Wizard, který slouží k slučování dat z různých zdrojů do připravené publikační šablony. Do šablony lze takto začleňovat části dokumentů jiných aplikací např. texty, tabulky z tabulkového kalkulátoru, ale i obrázky, čímž můžete vytvořit třeba profesionální katalog výrobků se začleněnou dokumentací. Funkce samozřejmě zvládne i rozvinutí šablony podle databázových záznamů.

A co by to bylo za DTP program, kdyby nebyly vylepšeny i tyto funkce: Publisher zvládne výstup do kompozitního CMYK postskriptu určeného pro další zpracování, vylepšena byla podpora tiskových separací, konverze RGB palety do CMYK a správa barev.

OneNote 2003 na společnou notu?

Tato zcela nová aplikace přibyla do sady Office patrně v důsledku zvýšené podpory technologií okolo Tablet PC. Jedná se v podstatě o velice komfortní náhradu za program WordPad. Stojí na velmi jednoduchém nápadu poskytnout uživateli flexibilní náhradu za papírový poznámkový blok, ovšem je dovedený ke značné dokonalosti, o čemž svědčí už samotná skutečnost, že poznámky mohou mít velice variabilní podobu vedle klasického textového vstupu z klávesnice můžete do poznámek vkládat také obrázky, rukou (myší) kreslené skeče a grafy, ale třeba i diktované zvukové poznámky. Ukázku vidíte na obrázku 5. Navíc použijete-li pero pro Tablet PC lze ručně psané poznámky převádět na text.

Samotné uspořádání programu je koncipováno tak, aby jednak samotný program byl vždy po ruce (po spuštění jej najdete ve systémovém pruhu Windows), jednak aby byly již vytvořené poznámky pěkně pohromadě, snadno dostupné a dosažitelné. Jednoduchosti a přímočarosti obsluhy je podřízeno vše, takže se uživatel nemusí vůbec starat například o ukládání toho, co vytvořil. Program všechno ukládá okamžitě, a o rozepsanou poznámku nepřijdete ani při výpadku napájení počítače.

Ovládání programu je dostatečně intuitivní a autoři se snažili maximálně jej přizpůsobit zvyklostem používání papírového bloku. Podívejme se na uspořádání na obrázku 3. Uživatel má k dispozici libovolný počet poznámkových složek (kartotéková ouška v horní části obrazovky) členěných podle potřeby např. podle projektů nebo typu obsažených poznámek. Každá složka může obsahovat opět libovolný počet "stránek" (ouška po pravé straně), které mohou být dále seskupeny do dvou úrovní. Každá stránka má pak oblast hlavičky, kam je možno zapisovat stejným způsobem jako do těla, nicméně se tato oblast neodsouvá ani u dlouhých poznámek a je tak stále na očích.

Informace se do těla poznámek vkládají v režimu velmi připomínajícím psaní do papírového bloku prostě někam kliknete myší a na toto místo píšete nebo kreslíte. Program jednotlivé úseky ponechává na místě, kde vznikly, ale pokud se potřebujete vrátit a něco doplnit, na rozdíl od papíru vám to umožní a místo vytvoří odsunutím ostatních poznámek níž. Díky "ústřižkovému" uspořádání poznámek na stránce se lépe pracuje s jejich přesouváním, ať už v rámci stránky nebo mezi složkami.

Při vlastním zápisu máte k dispozici formátování do odrážek, číslovaných seznamů a víceúrovňových osnov, takže poznámky budou přehledné. Navíc jsou k dispozici šablony, aby měly stránky jednotný vzhled, a grafické příznaky, s jejichž pomocí můžete zvýraznit třeba důležitost nebo úkol, který ještě není hotový. Pokud pořizujete zvukový záznam, můžete během nahrávání poznámky také zapisovat a program automaticky synchronizuje zvukový záznam s časem vzniku poznámky, čímž značně zjednodušuje orientaci v nahrávce.

Poznámky vytvořené v programu OneNote nejsou solitérem stojícím opodál. Samozřejmostí je vyhledávání jakéhokoliv slova ve všech textových poznámkách. Ale nemusí u něj zůstat výseky můžete přenášet do jiných programů stejně snadno, jako jejich obsah včleňovat na stránky poznámkového bloku. Pokud je externím zdrojem nějaká stránka na internetu, OneNote si automaticky zapamatuje její adresu, abyste se k ní mohli kdykoliv vrátit.

Šikovnou funkcí je speciální poznámka Quick Note, sloužící k rychlému záznamu nějakého nápadu třeba během telefonního rozhovoru. Vyvolá se přes ikonu v systémovém pruhu a jednoduchým způsobem ji lze "přišpendlit" na pracovní plochu jako nalepovací papírek, takže se neztratí. Může obsahovat vše jako běžná poznámka včetně zvukového záznamu.

Nezanedbatelnou výhodou elektronické podoby poznámek ve OneNote je vedle úspory času, potřebného k přepisu z papírové podoby, také možnost sdílet poznámky v rámci služeb SharePoint Team Services nebo sdíleného pracovního prostoru MS Office. Můžete je okamžitě posílat i elektronickou poštou, což se děje přes automatickou konverzi do formátu HTML, takže příjemce nepotřebuje žádný speciální prohlížeč.

InfoPath 2003 za formuláře krásnější

Posledním z dnešní čtveřice je program InfoPath. Jedná se o zcela novou aplikaci určenou zejména pro opravdové úředníky, jejichž životním posláním je vytvořit dokonalý formulář. Program má však cíle vyšší vytvořené formuláře a vyplněná data je potřeba integrovat do dalších obchodních procesů. A na to se dá s výhodou využít XML. V programu vytvoříte formulář postavený nad uživatelským XML schématem a program vám umožní jeho snadné propojení s webovými službami, takže budete moci snadno a flexibilně využívat ke své práci informace obsažené v různých firemních informačních systémech, případně do nich doplňovat výsledky své práce.

Program pracuje v zásadě ve dvou režimech návrhovém (vidíte na obrázku 6) a pracovním. V návrhovém režimu je k dispozici vizuální editor formuláře, doplněný řadou pomůcek usnadňujících návrh formuláře. Je to především bohatá paleta prvků, ze kterých se formulář skládá, dále pak datový editor sloužící k obsluze datové struktury formuláře a také různé návrhové vzory, ukázkové šablony a projekty, ze kterých můžete při tvorbě nového formuláře vycházet. K jednotlivým prvkům, z nichž formulář vytváříte jako ze stavebnice, lze připojovat datová pole i skripty v jazyce VBScript nebo JScript.

V pracovním režimu je pak do formuláře doplňován obsah a tento je definovaným způsobem ukládán XML souborů. Při vyplňování údajů přicházejí ke slovu různé typy ověřování správnosti obsahu, dokončování kódu či vyhledávání informací. Díky možnosti implementace skriptů můžete vytvářet formuláře s rozbalovacími sekcemi či více pohledy na data a přímo je integrovat s elektronickou poštou (včetně zabezpečení digitálním podpisem).

Výhodou použití formulářů (oproti standardním způsobům komunikace typu rozeslání dotazu mailem a následného zpracování různých esejí a románů, které se vám vrátí) je samozřejmě to, že se vám vrátí zcela konzistentní a dobře zpracovatelná data s minimem kontraproduktivní kreativity tázaných. InfoPath navíc podporuje dostupné standardy W3C (XML 1.0SE, DOM, XSD, XHTML, UDDI, WSDL, SOAP a další), takže by neměla být problémem ani interoperabilita s dalšími systémy v rámci firmy i mimo ni.

Vzhledem k tomu, že je InfoPath určen pro podnikové systémy, nepřekvapí, že je vybaven funkcemi pro snadnou administraci uživatelských instalací, správu, zamykání a verzování formulářových šablon nebo automatické instalace potřebných částí z balíčků.

Dojmy

Všechny čtyři popisované aplikace se zdají být velice zajímavé a jsem přesvědčen, že si své uživatele najdou. Zatímco FrontPage a Publisher pokračují v započaté cestě a přinášejí svým příznivcům celou řadu velice dobrých a užitečných vylepšení, výrazně usnadňujících práci, InfoPath poskytne zcela nové dimenze pro zpracování informací především v prostředí dynamických firemních informačních technologií. OneNote jistě zaujme každého, kdo si zapisuje či kreslí do papírových bloků, a najde tudíž uplatnění v korporátní i individuální sféře, když přispěje k lepší organizaci a zefektivní práce s poznámkami.

§§§§§


Paličova pravá ruku – univerzální zálohovací balík Pinnacle Instatnt CD/DVD, verze 7

Ousmane Keita

c03p0464

V této recenzi se pokusíme mírně navázat na článek z minulého čísla, v němž jsme se věnovali zálohování DVD na DVD?R pomocí programu InstantCopy. Dnes máme před sebou stěžejní produkt firmy Pinnacle na poli kopírování disků InstantCD/DVD. Jedná se vlastně o balík několika aplikací, které lze pořídit i samostatně, a jehož součástí je i již zmíněný InstantCopy. Vedle něj zde ještě nalezneme InstantDisc, InstantBackup, InstantMusic a Pinnacle Expression. Každý z nich plní jinou úlohu a podle potřeby se spouští z jakéhosi hlavního "rozcestníku".

InstantCopy

Abychom nenosili dříví do lesa, jen stručně si připomeneme, že InstantCopy je výborný nástroj pro vytváření přesných či modifikovaných kopií DVD, CD, (S)VCD nebo např. PSX. Snadno se ovládá a má velmi kvalitní výstup. Podrobný návod, jak s ním pracovat, jste si mohli přečíst v PC WORLDu č. 7-8/2003.

InstantDisc

Tento modul dovede vytvářet nebo kompilovat vaše vlastní CD, ať už hudební nebo datová. Je to vlastně normální vypalovací program s různými přídavnými funkcemi. S jeho pomocí si lze vytahat ze svých originálních audio CD zvukové stopy a vytvořit si vlastní výběr v původní kvalitě, a ten pak vzápětí vypálit opět jako standardní audio CD na CD-R. Užitečná je možnost regulace korekcí a vyvážení zvuku. Kdo dává přednost formátu MP3, stačí když stiskne tlačítko Rip, vybere si stopy, velikost datového toku (maximálně 256 Kb/s nebo VBR), cílový adresář a za chvíli je vymalováno. Ripovat je taktéž možné do formátu WMA. Vytvoření datového CD probíhá podobně, jak ho známe z jiných programů, ačkoli ten, kdo je zvyklý třeba na Nero, zůstane patrně i nadále věrný jemu. Celkem logicky si InstantDisc neporadí, stejně jako InstantCopy, s chráněnými disky. Jako doplněk je ještě součástí aplikace hodně průměrná utilita pro návrh bookletů (obalů).

Expression

Velmi zajímavá záležitost je Pinnacle Expression. Díky ní může majitel digitálního fotoaparátu nebo kamery vytvářet foto/videodisky se svými výtvory, místo aby vše neprakticky skladoval na kazetách.

Co se týče videa, program umí na vstupu pracovat se standardy DV a Digital8 (přes rozhraní firewire ovšem) nebo přímo importovat MPEG či AVI. Nabízí jednoduché střihací možnosti a dost bohaté nástroje pro vytváření grafických menu. Výstupem je pak buď (S)VCD, nebo DVD. Aby bylo možno takovéto disky přehrát ve stolním přehrávači, je nezbytně nutné přesně vyhovět jejich standardům především rozlišení a datovému toku. Je tedy třeba si uvědomit, že Expression váš původní materiál "přetaví" do patřičné podoby. Tento proces lze do určité míry ovlivňovat. Výsledkem je nakonec regulérní (S)VCD nebo DVD, které se dá pohodlně přehrávat na TV a z gauče ovládat dálkovým ovladačem.

To co platí pro video, platí analogicky i pro obrázky z digitálu. Ukládají se vlastně také jako video, nicméně lze jimi jednotlivě krokovat nebo je pustit jako slideshow. Jediný rozdíl tkví v tom, že se na disk mohou archivovat i ve své originální podobě. A to je opravdu šikovné.

Různé

Zálohujete? V případě, že ano, už asi máte nějakou tu svoji utilitu. Pokud ne, InstantBackup vás k tomu s největší pravděpodobností nepřiměje. Nabízí jen triviální s bídou základní funkce a v balíku je víceméně do počtu.

Rovněž InstantMusic má evidentně zvýšit atraktivitu InstantCD/DVD, navzdory tomu, že je zde spíš zbytečný. Jedná se o celkem průměrný, ale použitelný 16stopý multitracker, v němž si z jednotlivých zvukových vzorků (samplů, smyček) sestavujete celou hudební skladbu.

A pro úplnost nezapomeňme ani na dvě drobné utility: InstantWrite pro práci s přepisovatelnými médii bez použití speciálního programu a virtuální CD/DVD disk InstantDrive.

Závěrem

InstantCD/DVD je velmi slušný balík programů (ignorujme zbytečné InstantBackup a Music). InstantDisc sice není žádný světový unikát i když svou práci zastane spolehlivě -, ale výborné Expression a potažmo InstantCopy jsou skutečně perfektní nástroje, které si jen těžko hledají konkurenci.

InstantCD/DVD, verze 7

ucelený komplet

InstantCopy, Expression

InstantBackup/Music

K recenzi poskytla firma: EXAC, s. r. o, www.exac.cz

Cena: 2 016 Kč (vč. DPH)

POZOR! Ušetřete 20 %! Viz slevový kupon v přední části časopisu.

§§§§§


Kabinet výtvarné akademie - Corel Painter 8 průkopník nových výtvarných technik v počítačové grafice

Pavel Korec

c03p0465

S trochou nostalgie vzpomínám na počátky Painteru (Sketcheru a Dableru), rodícího se pod střechou společnosti Fractal Design, posléze Meta Creations. Bylo to v době, kdy ostatní programy keslily jen ostrou, "pixelovatou" stopou a rozprašovaly pixely způsobem připomínajícím vysypaná maková zrnka. S obdivem jsem na jednom z prvých Invexů sledoval grafika, který během půl hodiny proměnil večerní fotografii pražského Staroměstské náměstí na snímek "V pravé poledne". Anebo o dva roky později profesor Pegingské akademie (turista objevený na Karlově mostě) pomocí Painteru a malého, na kolenou položeného tabletu, kreslil úžasné černobílé portréty návštěvníků invexového stánku PC WORLDu.

Painter byl (spolu s KPT plug-iny) průkopníkem nových technik úpravy obrázků, a navzdory šedé totalitní uniformitě Windows 3.11 i lidského uživatelského designu. Nyní se v 8. verzi, pod výrobní halou společnosti Corel, navrací k hlavnímu proudu: vzhledově i způsobem ovládání neomylně směřuje k Adobe Photoshopu. A je to dobré, protože to usnadní a zefektivní práci, zejména pak mnohým profesionálům. Největší změna na levé straně máme paletu nástrojů a povrchů. Výběrem nástroje se změní horní, konextově senzitivní lišta.

Plovoucí paletky s různými nastaveními, vrstvami, objekty, kanály a skripty jsou nyní úspornější a přehlednější. Okénka můžete mezi paletkami i během práce snadno přesouvat, a pokud nevyužijete práce na více monitorech (palety s ovládáním a kreslicí plátno samostatně), můžete palety stiskem klávesy <Tab> nechat zmizet.

Spolupráci s Photoshopem usnadňuje přejímání jeho souborů i s vrstvami, maskami a kanály, a rovněž volba exportu do RGB či CMYKu.

Ke dispozici máte vše, co dokáže špičkový bitmapový editor, a mnoho kreativního navíc. Plovoucí objekty a vrstvy, dynamické vrstvy, vrstvu pro roztékající se akvarely a vrstvu pro rychlou, nervní a kreativní kresbu inkoustem. Plovoucí výběry můžete konvertovat na vektorové objekty a naopak, nebo s jejich pomocí objekty vyzdvihovat. Snad jen magnetické laso zde není, ale možnost tvorby cesty, konverze výběru s průhlednými vektorovými objekty, magická hůlka a konverze do alfa-kanálu, pro přesné a rychlé vyřezávání dostačuje. Nová a užitečná je paletka pro míchání barev. K dispozici máte též PANONE barevné škály.

Z dřívější verze se příliš nezdokonalila funkce animace (export AVI a Quick Time), což je škoda, protože Painter by byl skvělým nástrojem pro kreslenou grafiku. Pokud jste byli zvyklí používat plastizující efekt na selekce a objekty (např. plastické písmo, objekty apod.), nyní to již nejde. V ustálené nabídce efektů přibyly podstatnější "dřevoryt" a kvalitní "Sketch". Dřevoryt dovoluje nastavení barev, což může vést k zajímavým efektům. "Sketch" se hodí zejména při překreslování fotografie, pokud k něčemu tak ohavnému někdy sáhnete.

Painter má, na rozdíl od mnoha jiných programů, nesmírně bohatou nabídku realistických štětců, tužek, per, pastelů, a kříd. Pokud to nestačí, můžete s využitím přehledného "Brush Creatoru" vytvářet nástroje nové, a to buďto tak, že ručně nastavíte jejich parametry, zkombinujete dva nástroje, nebo vyberete z náhodně upravených. Samozřejmostí je velká řada nastavení pro senzitivní tablet. Snadno můžete vytvářet též speciální štětce pro "obrázkovou" kresbu větví, trávy, stromů, kamení.

Corel Painer je dokonalým a spolehlivým programem, který vám dovolí zejména s použitím grafického tabletu vytvářet realistické kresby a malby přímo na obrazovce počítače. Nyní se nemusíte obávat, že zapomenete dříve komplikované ovládání. Přestože neoplývá funkcemi pro rozřezávání obrázku, je oblíbeným nástrojem pro tvorbu webové grafiky. Jeho možnosti vzrostou zejména ve spojení s Adobe Photoshopem nebo Corel Painterem kupodivu však nezná jeho formát a vektorovými programy. Je určen pro Windows 2000, ale spolehlivě (až na výběr fontů) jsem ho odzkoušel i na Windows 98 SE. Je bohatší, ale přehlednější.

Corel Painter 8

vylepšené ovládání oproti předcházející verzi programu

standardizace

bohatší funkce

K recenzi poskytla firma: Corel, Šaldova 34, Praha 8, www.corel.cz

Cena: 10 800 Kč (bez DPH)

§§§§§


Profesionální artista - Elektronické dokumenty s Adobe Acrobatem 6 Pro

Pavel Korec

c03p0466

Acrobat Professional je nejsilnějším z nově vniklé rodiny produktů pro tvorbu elektronických dokumentů. Zvládá úkoly pro pre-press, marketing a kancelářské použití.

Marketingové oddělení

Formát dokumentu Adobe Acrobatu nabízí efektivní řešení různých situací marketingového oddělení. Slouží k přípravě prezentací, ceníků, katalogů a nabídkových listů, které lze při jejich nedostatku kdykoli a kdekoli dotisknout na stolní tiskárně, které můžeme poslat obchodním partnerům, nebo umístit na internet. S tím se většina uživatelů PC ji setkala. Naprosto skvělé je, že PDF dokumenty jsou na internetu zahrnuty do fulltextových vyhledávačů. Podobně jako u HTML či MS Wordu, doprovází PDF dokument informace o autorovi a seznam klíčových slov. Snad nejdůležitější je to, že vytvoření elektronické verze a snadno distribuovatelné zálohy firemní tiskoviny (počínaje plakáty, letáky, časopisy a konče billboardy) již nestojí více než pár minut času.

Dokumenty můžete nyní vytvářet stiskem jediného tlačítka z MS Wordu, MS Outlooku, Power Pointu, z ostatních aplikací pak tiskem na "virtuální tiskárnu", která zajistí uložení do souboru.

Multimediální knížka

Možná pokud jste četli Harryho Pottera, trochu jste litovali, že v mudlovském světě jsou noviny bez pohyblivých obrázků. Ne tak, pokud používáte Adobe Acrobat. Zdálo by se, že PDF dokumenty slouží častěji k tisku, než ke čtení na obrazovce. Díky dobře vytvořenému uživatelskému prostředí a nástrojům jako lupa a ručička, historie pohledů, či bookmarků, s těmito elektronickými dokumenty pracuji raději, než s vytištěnými na papíře. V předchozí verzi programu jste mohli též vkládat a pouštět vložené AVI, či zvuk. Nyní můžete spouštět "MPtrojky" a animace vytvořené v programu Macromedia Flash! To je vynikající například pro tvorbu elektronických učebnic vždyť často i jednoduchá animace osvětlí problém snáze, rychleji a přesněji než sáhodlouhý text.

Projekce

Pro projekční a konstrukční praxi a rovněž pro projektová oddělení (plánování a vedení projektů) je vhodná verze Acrobat Professional. Dovoluje ukládat PDF dokumenty z Microsoft Projectu, Visia a AutoCADu. Nová verze Acrobatu usnadňuje archivaci, prohledávání a zpracování rozměrných výkresů a práci s vrstvami a velmi velké zvětšení. Program se vám hodí i tehdy, pokud potřebujete opravit či upravit již vytvořený dokument a původní program, v němž výkres vznikl, to neumožňuje. Jeden PDF dokument můžete nyní vytvářet i z více zdrojových částí, a k výkresům tak kupříkladu přidávat rozpisky materiálu, fotografie či pracovní postupy.

Grafické studio

Grafická studia jsou po mnoho let doménou tohoto programu. Určitě neexistuje lepší způsob, jak poslat k připomínkám návrh plakátu zákazníkovi, ať již na CD-ROMu nebo elektronickou poštou. Dokument je "elektronicky vytištěn" přesně tak, jak by měl být na papíře.

Komunikace s klientem je však jen jedna stránka, kterou v praxi grafického studia PDF řeší. Tou druhou je formát, který lze použít přímo k osvitu. A zde je největší změna a přínos Acrobatu Professional 6. Dříve byl PDF soubor použitený jen při dodržení přesných postupů tvorby dokumentu, nebo jen pro jednoduché dokumenty. Toho byl schopen spíše profesionál. Komplikace nastávaly u připojeného písma, vrstev, barevných modelů.

Nyní Acrobat disponuje standardem PDF/X, který je precizním výběrem toho, čeho je třeba pro bezpečný tiskový podklad (obrázky, CMYK, direktní barvy, fonty), a odstraní vše, co vadí. Rozlišuje plochu pre-pressu (např. se spadem a ořezovými značkami) a velikosti tištěné stránky. Variantně lze zvolit volnější "precizní" normu, která k dalšímu zpracování dovoluje různé barevné modely, rozlišení a ICC profily.

Adobe Acrobat 6 Pro

standard pro pre-press

vylepšené uživatelské prostředí aplikace

spolehlivost (fonty)

cena

K recenzi poskytla firma: Adobe, www.adobe.cz

Cena: 15 500 Kč (bez DPH)

§§§§§


Příjemné webové překvapení - Bezplatný vývojářský nástroj Microsoft ASP.NET Web Matrix(CD)

Patrik Malina

c03p0467

Technologie ASP.NET z dílny Microsoftu představuje již od svého uvedení překvapivě kvalitní a zajímavou platformu pro tvorbu webových aplikací nejrůznějšího zaměření, a upřímně řečeno, ve srovnání s předchůdkyní ASP (3.0) to byl opravdu revoluční postup vpřed. S uvedením nového Visual Studia.NET 2003 (o němž píšeme na jiném místě) dochází nejen k posílení pozice ASP.NET, ale nekompromisně sílí konkurenční tlak vůči technologiím jako jsou PHP či např. JSP. Nemalý podíl na tom jistě bude mít příjemné překvapení v podobě freewarového (!) produktu ASP.NET Web Matrix. Tvoříte-li stránky a nemáte apriorní odpor k technologiím z Redmondu, pojďte se seznámit blíže.

Pod názvem Web Matrix je ukryt jednak zajímavý projekt veřejné komunity vývojářů (ano, stále jsme ve vodách Microsoftu!), jednak neméně interesantní produkt v podobě základního editoru webových aplikací. Jinými slovy, chcete-li začít psát dynamické weby, jež poběží v ASP.NET, nemusíte hned kupovat "kanón" v podobě celého Visual Studia. Chcete-li tedy začít, potřebujete instalaci Web Matrixu (je velká pouhých 1,4 MB!!!) a dále pochopitelně běhové prostředí (neboli runtime .NET Framework, aktuálně ve verzi 1.1, cca 24 MB), které je však součástí běžného Windows updatu, a možná je už máte. Pokud ovšem hodláte psát databázové aplikace (což asi ano), čeká vás ještě instalace databázového stroje (buď Access, nebo "malý" bezplatný SQL Server, tedy tzv. MSDE cca 70 MB). Toť pro začátek vše!

Na první pohled je Web Matrix WYSIWYG nástrojem pro tvorbu stránek, a to vůbec ne špatným. Pracuje "dvoucestným" způsobem, tedy návrh můžete provádět pomocí umisťování prvků myší a následným zadáváním parametrů v okně vlastností nebo přímým zápisem kódu stránky, a oba postupy se zpětně dynamicky ovlivňují. Má to pochopitelně minimálně několik dobře známých výhod: základní návrh lze provést velmi rychle a pohodlně, jednotlivé prvky můžete dodatečně zpřesňovat a tím dosáhnout požadované kvality, a navíc si nemusíte dokonale pamatovat všechny vlastnosti objektů, neboť editor je vygeneruje a nabídne k doladění. Dobře se vám tedy bude pracovat třeba s tabulkami, ale velmi jednoduše můžete přidávat i formulářová pole, obrázky či přepínače. Opravdovou sílu však poznáte ve chvíli, kdy takto začnete "šoupat" se skripty či kusy kódu.

Zde je namístě upozornit, co vše můžete ve Web Matrixu vytvořit. Pokud zavelíte k novému dokumentu, čeká vás bohaté okno s nepřebernými možnostmi. V šesti kategoriích zde najdete úvodní šablony pro klasické statické stránky, webové služby, konfigurační soubory aplikací ASP.NET, XML schémata či SQL skripty, dále datové tabulky, přihlašovací stránky, ale též aplikace pro mobilní zařízení. Druhou volbou je programovací jazyk: v nabídce jsou samozřejmě Visual Basic.NET, J# a C#. Typ vytvářeného dokumentu ihned ovlivní i uživatelské rozhraní, neboť aplikace vám dá k dispozici např. příslušnou nabídku ovládacích prvků. Nechtěl bych, aby vznikl dojem, že Web Matrix je jen na jednoduché projekty můžete totiž využívat připojení do databází, což samo o sobě dává celé práci teprve pořádný rozměr. Nedílnou součástí aplikace je také prohlížeč tříd .NET Frameworku, takže bez potíží můžete využívat potenciál platformy ASP.NET.

Chcete-li si opatrně vypátrat, jaký je potenciál tohoto editoru i samotného ASP.NETu, doporučuji využít další zajímavost, která se jmenuje Starter Kits. Jde o ukázkové projekty, jež zdarma můžete stáhnout (ve všech zmíněných programovacích jazycích), a hodně se přiučit. Aplikace totiž snadno "rozchodíte" na svém lokálním webovém serveru a nahlédnete dovnitř, jak jsou vyrobeny. Tedy vlastně takový open source. No čekali byste to?

ASP.NET Web Matrix

dvoucestný nástroj

integrace s .NET Frameworkem

podpora databází

zdarma

K recenzi poskytla firma: Microsoft

Cena: zdarma na našem CD nebo na www.asp.net/webmatrix/default.aspx

§§§§§


.NET do roka a do dne - Co přinesl vývojářský balík MS Visual Studio.NET 2003

Patrik Malina

c03p0468

Je tomu něco málo přes rok, kdy firma Microsoft oficiálně uvedla na trh první verzi své zcela nové generace vývojové platformy Visual Studio.NET, a to po několika odkladech a netradičně dlouhém období testování. S ohledem na tyto skutečnosti přišla naopak nečekaně brzy, na sklonku jara letošního roku, na trh nová verze Visual Studio.NET 2003, což samozřejmě vyvolává jednu zásadní otázku: najdeme v něm tolik změn, aby to stálo za upgrade? Pojďme se podívat na celou věc blíže ovšem jedno upozornění: jedná se o produkt tak rozsáhlý, že toto berte pouze jako skromný náhled, v žádném případě ne jako recenzi či úplný popis.

Začněme novinkou nezbytnou, kterou je nová verze samotného běhového prostředí. .NET Framework je dodáván ve verzi 1.1 a lze jej pochopitelně stáhnout i samostatně kvůli němu si celé Studio nekoupíte, ale vše na něm již od teď běží. Mimochodem, od půlky července je k dispozici i česká varianta tohoto "runtimu". Protože nucený přechod z jedné verze běhového prostředí na novou by byl z obchodního hlediska zřejmě neúnosný, je zajištěna paralelní funkcionalita obou na témže operačním systému. Mimochodem, vylepšený framework je samozřejmě integrální součástí nové generace Windows Serverů 2003. Pozor však na jednu věc: pokud "natáhnete" starší projekt do nového studia, upravíte jej a znovu uložíte, nemusí být cesty zpět na framework 1.0, takže než toto uděláte, koukněte do dokumentace! Příjemné je, že v nové verzi Studia se nebudete po instalaci muset zabývat nastavování pracovního prostředí, což je někdy hodně protivná práce k dispozici je vám jednoduchá migrační procedura, jež vás rychle přenese do "vašeho" rozhraní.

Co se týče programovacích jazyků, žádná revoluce se pravděpodobně nechystala a ani nenastala. Novinkou je tedy definitivní verze J# (loni byla v beta-verzi), a již standardní součástí pak C#, Visual Basic a C++ v ".NET" verzích. Protože se ukázalo, že tolikrát proklínaný a zatracovaný Visual Basic má tuhý kořínek a živá voda u něj zabrala, vylepšili tvůrci průvodce pro upgrade starého kódu do nové podoby, což jistě příznivce tohoto dříve trošku hybridního jazyka potěší.

Pokud jste vývojářem aplikací pro mobilní zařízení, pak především vám lze vyzkoušení nové verze doporučit. Microsoft napřel značné síly právě tímto směrem a v novém Studiu je to skutečně znát. Máte k dispozici řadu pomůcek pro návrh programů, jež poběží na .NET Compact Frameworku, tedy mobilní variantě runtimu na zařízeních typu Pocket PC či Smart Phones. Navíc pomocí ASP.NET Mobile Designeru můžete navrhnout dynamické webové stránky prakticky pro cokoliv, co je schopno se připojit a použít alespoň nějaký prohlížeč, přičemž samozřejmostí je ladění a emulace cílového prostředí přímo v IDE.

Při vývoji nové verze samozřejmě tvůrci sáhli na řadu dalších vlastností, takže si zde podejme jakýsi namátkový výběr. Upraven byl Solution Explorer, jenž nyní dokáže sledovat fyzické umístění zdrojových souborů v adresářovém stromu dle toho, s čím právě pracujete. Upraveno bylo procházení XML Web Services, kde nyní můžete přímo hledat jak lokální, tak internetové odkazy (reference). Jistých vylepšení se dočkala funkce sestavení projektu, a došlo i na debugger, kde bylo vylepšeno zabezpečení při vzdáleném ladění po síti.

§§§§§


Nová zbroj a la Kaspersky - Bezpečnostní nástroj Kaspersky Anti-Hacker 1.0

Patrik Malina

c03p0469

Ačkoliv produkt Kaspersky Antivirus představuje absolutní špičku ve svém oboru a výrobce vybavuje antivirovým softwarem vše od koncových stanic až po servery se všemožnými operačními systémy, již delší dobu bylo jasné, že rozšíření možností je neodkladné. Lítá konkurence v podobě značek McAfee/Network Associates či Norton/Symantec jasně naznačovala, že bez integrace síťové ochrany nadále s viry nebude možno úspěšně válčit, a tak i příznivci ruského výrobce se také konečně dočkali. Kaspersky Anti-Hacker je skutečností a nabízí nezbytnou míru kontroly síťové komunikace a integrity souborů v podobě, kterou jsme zvyklí nazývat personální firewall.

Základem produktu, jak bývá v této kategorii zvykem, je samotný firewall pracující na několika úrovních. Použít lze jak klasický paketový filtr, pracující na základě parametrů síťové vrstvy (IP adresy, další obsah hlaviček) a vrstvy transportní (porty a protokoly vyšších vrstev), tak důslednější aplikační kontrolní mechanismus, sledující aktivitu jednotlivých programů v operačním systému. Účinnosti druhé metody pochopitelně napomáhá mechanismus kontroly aplikací dle kontrolních součtů, což laicky řečeno brání podvrhům souborů se stejným jménem, ale záškodnickou aktivitou. Nechybí též jakýsi základní IDS (Intrusion Detection System), na který se níže podíváme zblízka.

Ovládací rozhraní programu je navrženo tak, aby začátečníci a laici vůbec neměli potřebu hloubat nad podrobnostmi jednotlivých nastavení. Základem jsou tzv. úrovně zabezpečení (security levels), jež komplexně řeší ochranu připojení vybíráte z pěti možností, od Povolit vše (firewall je vypnut) přes Nízkou (ven vše, dovnitř jen co explicitně povolím), Střední (ptej se mě při každém pokusu aplikace), Vysokou (pusť jen to, co jsem předem definoval, a na nic se neptej) až k Zastav vše (bez komentáře). Výrobce doporučuje pro začátečníky střední úroveň, s čímž lze rozhodně souhlasit, a důsledkem tedy je, že každá aplikace se alespoň poprvé musí zeptat, než ji pustíte na síť. Samotný dialog pro definici pravidla, jenž se v dané chvíli objeví, je opět vystavěn ve snaze vše co nejvíce zjednodušit. Průvodce se nejdříve ptá obecně (mám pustit tuto aplikaci, aby se chovala jako poštovní klient?), a pokud vám to nestačí, lze se ponořit hlouběji a definovat protokoly, adresy, porty TCP/UDP a směr komunikace. Takto vystavěné pravidlo lze pochopitelně dodatečně upravovat.

Pokud vám tento postup nedostačuje, můžete sáhnout k další variantě nastavení v podobě klasických paketových filtrů. Aplikace obsahuje předem definovanou sadu, která povoluje běžnou užitečnou komunikaci (DNS, ověřování v sítích Windows atd.), a vy můžete sestavovat další pravidla, jak je libo. Definujete přitom klasické parametry typ protokolu, směr komunikace, adresy, porty a typ akce, tedy blokace nebo povolení. Příjemné je, že pravidla se uplatňují "shora dolů", jak je dobrým zvykem, takže lze jejich kombinací dosáhnout zajímavé kreace.

Další možnosti programu zmíníme v hrubším přehledu. Veškerou aktivitu lze volitelně zaznamenávat (logovat) a v reálném čase můžete zjišťovat, které aplikace kam sahají a jaké porty jsou otevřeny. Pěkný je také základní IDS, jenž dokáže odrazit několik běžných typů útoků, jako je skenování portů, SYN Flood či Ping of Death (tedy i útoky typu DOS).

A trošku nespokojenosti. Chyběla mi možnost definovat globálně něco jako lokální síť, jež bude následně důvěryhodná jako celek, což je spíše menší nedostatek. Horší bylo, že Anti-Hacker si vůbec nevšímal toho, že se někam tuneluji pomocí VPN sítě protokolem PPTP, a nechal mne připojit do vzdálené sítě. A to by pustit rozhodně neměl! Otázka zní, proč se tak děje.

Kaspersky Anti-Hacker 1.0

logika ovládání

uživatelské rozhraní

základní IDS

neblokuje tvorbu VPN

občas shazoval Windows XP Professional

K recenzi poskytla firma: PCS Software, s. r. o., Šátalská 1c/d, Praha 4 www.pcs.cz

Cena: spolu s Kaspersky Antivirus Personal cca 2 500 Kč (bez 5% DPH)

§§§§§


Neztraťte se! - NaviGate Professional elektronické mapy pro široké použití

Hynek Vácha

c03p0505

Jistě skoro každý na počítači již někdy použil nějakou mapu. Tu se potřebujete dostat na dovolenou, jindy jenom najít obchod. Ovšem najít produkt, který by splňoval všechny představy různých skupin uživatelů (od koncových spotřebitelů různého zaměření až po velké firmy), není jednoduché. Právě takto široké skupině uživatelů je určen program NaviGate. Nejedná se vlastně pouze o mapový program, ale o jakýsi balík aplikací, který využívá mapové podklady pro zobrazování různých uživatelských dat. Společnost Position, tvůrce programu, se rozhodla jít směrem co nejjednoduššího ovládání všech dostupných funkcí. Tuto snahu nelze než pochválit, protože jinak by byl tento funkcemi naditý program odsouzen k zapomnění. Intuitivnost vás provází celým programem už od jeho instalace. Také ve vlastním programu se budete bez problémů orientovat již při prvním použití.

Hlavní obrazovka programu je rozdělena na několik částí. Většinou největší, ale samozřejmě plně nastavitelný, je mapový panel, který slouží k zobrazování mapových podkladů a dat z externích zdrojů určených k vizualizaci. V horní části obrazovky jsou klasicky umístěny hlavní menu a panel nástrojů. Díky aktivaci a deaktivaci položek menu podle stávající činnosti je dosaženo dobré orientace i v případě využití většího počtu rozšiřujících modulů. To samé se dá prohlásit o panelu nástrojů, který si navíc může uživatel nastavit dle vlastních potřeb. Poslední skupinou jsou panely pvládací. Ty jsou u NaviGatu, dle mého názoru, řešeny velmi účelně ne otevíráním nových oken nad mapou, čímž pak dochází k znepřehlednění pracovní plochy, ale jejich rozmístěním okolo mapového panelu. Můžete také dle potřeby měnit jejich velikost a rozmístění. Vzhledem k tomu, že při práci s mapou často potřebujete pracovat i s dalšími programy, přijde určitě vhod i takzvaný kompaktní mod. Ten je, na rozdíl od plného, realizován konstantní velikostí okna a možností zapnutí funkce "vždy navrchu". Pro větší přehlednost lze zeditovat panel nástrojů samostatně pro plný a kompaktní mod. Při častější práci s programem jistě oceníte i možnost změnu skinů, tedy vizáže celého produktu.

Při práci s mapou máte samozřejmě k dispozici stadnardní funkce posuvu a změny měřítka. Druhá jmenovaná funkce je však vylepšena ještě o možnost zvětšování i nad rámec měřítka mapy. To můžete ocenit zejména v okamžiku, kdy máte již maximální zvětšení v rámci měřítka a potřebujete zjistit ještě nějaký drobný detail. Další výraznou pomůckou je historie pohledů. Jistě totiž znáte situaci, kdy ve spěchu zvětšíte nějaký pohled a vzápětí zjistíte, že jste se "netrefili" a potřebujete se dostat někam jinam, začnete se v mapě posouvat, až se dostanete úplně mimo místo, které jste chtěli najít, a už ani přesně nevíte kde jste. Díky historii ovšem není problém vrátit se přesně i o několik kroků zpět.

Jako v každé pořádné mapě i zde máte možnost hledat v databázích, vyhledávat konkrétní místa podle souřadnic, měřit vzdálenosti a plochy či tisknout vybranou část mapy. Avšak částí, která vám přinese opravdu něco navíc, jsou doplňkové moduly. Běžný uživatel jistě ocení možnost využití dopravního zpravodajství, které vám, v kombinaci s připojením na internet, umožní mít neustále přehled o dopravní situaci, přehledně zakreslený do mapového podkladu. Pro sledování provozu většího počtu vozidel je zase výborný modul GPS Recorderu, jenž v součinnosti s GPS umožní přesně sledovat trasy vozidel a zaznamenávat důležité údaje z jejich provozu. Zaznamenaná data lze procházet jak v tabulkách, tak si je můžete nechat vykreslit do mapy.

Celkově lze říci, že se jedná o dobře zpracovaný program, který navíc díky možnosti využití doplňujících modulů, jež si lze případně nechat sestavit i na zakázku, pokrývá široké spektrum oblastí nasazení.

NaviGate 3.1 Professional

přehledná obsluha

velká modularita

kvalitní mapové podklady

cena

K recenzi poskytla: Position, s. r. o., www.position.cz

Cena: 9 345 Kč (vč. DPH)

§§§§§

$$$$$


Knihy


Kniha kódů a šifer – dějiny kryptografie

Pavel Houser

c03p0470

Britský spisovatel Simon Singh není na poli popularizace vědy a technologií žádným nováčkem. Česky už od něj vyšla Velká Fermatova věta, nyní přichází na trh další ojedinělé dílo: Kniha kódů a šifer.

Jedná se o velmi čtivě napsaný přehled dějin kryptografie. Začneme ve starověku u jednoduchých šifer typu "záměna písmenka za písmeno" a projdeme více než dvě tisíciletí evropských dějin (s jedním zastavením u kryptografie arabské). Zastavíme se u klíčů vyměňovaných mezi Bobem, Alicí a Evou, svá tajemství nám odhalí algoritmus RSA, systém PGP a další moderní technologie. Na konci nechybí výhled do budoucna, do světa kvantových počítačů i kvantové kryptografie.

Autor si podrobně všímá role, kterou šifry sehrály ve zlomových okamžicích světových dějin samozřejmě během obou světových válek, ale třeba i při odhalení spiknutí Marie Stuartovny proti britské královně Alžbětě. Osudy šifer se proplétají s jejich tvůrci i dešifrátory, čtenář se s pomocí šifry může dokonce vypravit hledat poklad.

Ke knize lze mít pouze několik spíše kosmetických výhrad. Autor je podstatně více doma v oblasti kryptografie než na poli dějin starověku. Kapitola o vyluštění lineárního písma B obsahuje i drobné hříšky na straně překladu/redakce knihy. A zatímco text o kvantové kryptografii je srozumitelný, část o kvantových počítačích je již srozumitelná podstatně méně, přičemž některé informace by se daly označit snad až za z fyzikálního hlediska zavádějící. To jsou ovšem jen drobné kazy na jinak velmi hodnotném a zcela ojedinělém díle.

Tuzemský vydavatel knihy nám část textu dal volně k dispozici rovněž v elektronické podobě. Nemusíte tedy kupovat zajíce v pytli. Na webové stránce www.scienceworld.cz najdou zájemci kapitoly o prolomení šifry německého "válečného" stroje Enigma i pojednání o tom, jak se na poli kryptografie uplatnil Charles Babbage, neúspěšný konstruktér parního počítače z 1. poloviny 19. století.

Autor: Simon Singh

Vydavatelství: Dokořán a Argo, Praha, 2003

Počet stran: 382

Doporučená cena: 350 Kč

§§§§§


SSH – kompletní průvodce

Patrik Malina

c03p0471

Pouze v případě, že se poněkud více zabýváte bezpečnostní problematikou, budete něco tušit nebo vědět o významu technologie SSH. Možná jste však uživateli programů jako jsou SecureCRT nebo Putty, a rádi byste se dozvěděli více o podstatě ochrany vašich datových toků. Právě pro všechny takovéto zapálené fanoušky je následující kniha.

Publikace byla převzata a přeložena ze zdrojů nakladatelství O\Reilley, a již to je dobrým znamením. Přesně ve shodě se s podtitulem se jedná důkladné, vyčerpávající pojednání o všech aspektech SSH a jeho použití v praxi. Ihned zpočátku mám však dvě zprávy ta dobrá je, že publikace zohledňuje uživatele vícera operačních systémů, ta horší je fakt, že drtivá většina výkladu probíhá na platformě unixového typu, takže pokud jste tomuto světu příliš nepřivykli, čeká vás perná práce.

Omluvou autorům je pochopitelně skutečnost, že SSH na UNIXu vzniklo a dovoluje maximální možnosti konfigurace.

Témata jsou v knize rozvržena v jakémsi historicko-logickém plánu: v úvodu narazíte na historické souvislosti a pojednání o samotném principu fungování, dále již vás čekají praktické kapitoly o kompilaci zdrojových souborů a globální konfiguraci SSH serveru. Následující stati zahrnují podrobnosti o správě klíčů, nastavení klientů a další speciality, jako je směrování portů. Zhruba třetí část kniha pak nabízí praktické informace typu doporučených nastavení, případových studií, řešení typických problémů a odpovědi na nejčastější otázky. V posledním oddíle je podrobně zpracována implementace na další platformy, jako jsou Windows či Macintosh, a to v podobě komerčních i volně dostupných řešení.

Jak jsem již zmínil, publikace je velmi obsažná, detailní a zabíhá do všech podrobností. Její studium není pro začátečníky a vyžaduje zběžné znalosti práce se systémem UNIX (Linux) a orientaci v bezpečnostní a síťové problematice. Na druhou stranu, jinou takovou knihu prostě nekoupíte.

Autor: D. J. Barrett, R. E. Silverman

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 556

Doporučená cena: 750 Kč

Operační systém Linux - Příručka uživatele

Patrik Malina

S postupujícími léty přestává být operační systém Linux senzací a potenciální uživatelská veřejnost již přešla k ryze praktickým záležitostem. Tato kniha proto rozhodně není ve své kategorii ojedinělou publikací (myšleno co do jejich počtu), a přesto si zaslouží pozornost. Je totiž napsána poměrně neotřelým způsobem, k čemuž jistě přispívá osoba poměrně mladého autora s každodenními zážitky z akademického prostředí.

Co se týče celkové koncepce knihy a rozvržení jednotlivých kapitol, není namístě očekávat žádné zázraky. Začátečník v Linuxu zkrátka musí pochopit, co je to příkazový interpret, jak fungují roury, jak pracuje souborový systém a co jsou regulární výrazy.

Důsledkem je pochopitelně očekávaná náplň jednotlivých kapitol, takže zde najdete základní pojmy a historické poznámky, souborový systém a procesy, příkazy shellu, zpracování textu různými způsoby, minimální úvod do sítí a na závěr zmínku o architektuře X serverů a grafickém rozhraní.

Jak jsem naznačil, síla autorova přístupu nespočívá k rozsahu či výběru témat, ale v důsledném výkladu. Dokázal se totiž na mnoha místech velmi dobře vžít do situace neznalého začátečníka a především dbá, aby pojmy jemu samozřejmé byly vysvětleny, neb nový adept je pochopitelně vidí v jiném světle. Dozvíte se tedy např. nejen že můžete být vlastníkem souborů, ale co to opravdu znamená. Jiný příklad řada autorů běžně pracuje s pojmem žurnálovací souborový systém, nicméně tvůrci této knížky stálo za to utrousit větu s vysvětlením tak "samozřejmého" pojmu.

A takto by bylo možné pokračovat dlouho, neboť kniha je v tomto ohledu ke čtenáři nesmírně pozorná a milosrdná.

Zeptá-li se mne začínající zájemce o Linux na knižní tip, rozhodně je tento titul mým favoritem. Praktičnost příručky a kvalita obsažených zásadních informací jsou na poměrně vysoké úrovni, a rozhodně dají všem hodně do linuxového života.

Autor: Vilém Vychodil

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 260

Doporučená cena: 269 Kč

Macromedia HomeSite 5 - Vytváření webových stránek

Patrik Malina

Původně editor HTML stránek HomeSite má za sebou skvělou minulost a v každém případě prožívá zajímavou přítomnost, a to především díky převzetí firmou Macromedia.

Nástroj, jenž si svou pověst vydobyl neúprosnou kvalitou a novátorstvím, byl navíc proměněn současným "pánem" do robustní aplikace pro komplexní návrh. Možná právě to byl ten pravý důvod, proč mu konečně věnovat samostatnou knihu.

Publikace je koncipována v duchu základní uživatelské příručky pro každého, kdo se těžko prodírá originální anglickou nápovědou a nepreferuje metodu pokus-omyl. Jinými slovy by se dalo říci, že jde o takovou základní kuchařku, popisující jak sáhnout po té které vymoženosti HomeSite a bez zbytečných komplikací ji využít. Protože svazek je opravdu útlý, nečekejte žádná sáhodlouhá teoretická pojednání: výklad jazyka HTML či dalších technologií, jako jsou CSS či PHP, je zastoupen pouze v podobě občasných fragmentů, a pokud o podstatě tvorby webových dokumentů nic netušíte, tak zde se to nenaučíte.

Na druhou stranu autor důsledně výklad podřídil vytyčenému cíli rychle se naučit HomeSite používat. Najdete zde, byť ve značně zhuštěné podobě, názorný popis širokého spektra funkcí od základní práce s projekty přes popis rozhraní, editaci, čištění a kontrolu kódu až po propojení s dalšími aplikacemi Macromedie. Zhruba od poloviny knihy jsou kapitoly rozvrženy v souladu s logikou tvorby dokumentu, takže je řeč o textu, tabulkách, stylech, obrázcích, rámcích či formulářích. Opravdu symbolicky jsou zařazeny stati o PHP a dynamickém webu vůbec.

Tato kniha je bezesporu určena pro uživatele, kteří se chtějí poměrně rychle zapracovat do jim dosud neznámého prostředí. Nápomocno jim bude cédéčko se zkušební verzí programu, ovšem naleznou na něm i řadu položek, o jejichž smysluplném využití si mnoho nepřečtou: PHP, webový server Apache, databázi MySQL a další. Škoda, těch pár desítek stran navíc by hodně pomohlo ukázat, v čem je HomeSite opravdu silný.

Autor: Petr Vostrý

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 163

Doporučená cena: 239 Kč

QuarkXPress 4&5 - Podrobná příručka

Patrik Malina

Ačkoliv bychom v oblasti počítačové sazby jen velmi těžko hledali tak proslulý nástroj, jakým je "Quark", je až s podivem, že mu v češtině bylo věnováno jen minimum publikací. Náprava této drobné křivdy přichází v podání autora, jemuž je psaní obdobných publikací evidentním koníčkem, takže nastupující generace "sazečů" bude mít k dispozici srozumitelnou a dobře použitelnou učebnici.

Protože umění dobré sazby není jen o zvládnutí aplikace jako takové, zahrnuje publikace v přiměřeném rozsahu také esenciální témata o pravidlech sazečské práce a způsobu realizace tradičních pravidel pomocí moderních technologií. Stejně tak nelze než pochválit rozvržení celé látky do jednotlivých kapitol: autor nevychází z rozložení uživatelského rozhraní či jiných vlastností Quarku, ale důsledně postupuje ve shodě s logikou práce začátečníka, jenž získává první zkušenosti na prostých dokumentech a v souladu s nabývanými znalostmi může plynule pokračovat ve čtení.

Příručka zahrnuje v podstatě veškerá důležitá témata, jež potřebujete znát na cestě od uchopení textu po předání k tisku. Od základního popisu ovládání programu se přes formátování znaků a odstavců čtenář propracuje k vícestránkovým dokumentům, použití stylů a předlohových stran, aby se posléze zaměřil na pokročilejší typografické problémy, jako jsou dělení slov, tvorba tabulek a práce s tabulátory. Následuje nakládání s barvami, pak přibudou obrázky a vzápětí se dozvíte o předtiskové přípravě. V závěru nechybí popis možností nastavení programu, cenné rozdíly mezi verzemi 4 a 5 a pojednání o rozšířeních.

Příjemné je, že výklad je přiměřeně obtížný a povětšinou dostatečně názorný. Text je průběžně členěn na výuku a praktická cvičení, což je také poměrně zdařilé, a jednotlivým problémům je věnováno sdostatek prostoru, takže čtenář má prakticky vždy velkou naději, že popisované záležitosti porozumí. Vezmeme-li v úvahu absenci podobných titulů na trhu, chvála autorům za tuto knížku.

Autor: Jiří Hlavenka

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 292

Doporučená cena: 347 Kč

§§§§§


OpenOffice.org – uživatelská příručka

Jan Žďárek

c03p0472

První, čeho si na zajímavé publikaci OpenOffice.org 1.0.1 všimnete, je zvláštní jméno autora. Tím však výčet zvláštností zdaleka nekončí. Přikládání CD ke knížce je dnes běžné, v tomto případě však můžeme říci, že kniha je přidána k CD. Pracovníci SuSE CR, kteří se podíleli na lokalizaci OpenOffice, připravili i text recenzované publikace.

Ten byl zřejmě koncipován pro zveřejnění v elektronické formě, neboť v publikaci je standardní obsah, ale vlastní text začíná dalším stručným obsahem bez čísel stránek, což zřejmě byly hyperlinky na příslušné části daného textu.

OpenOffice je nástupcem StarOffice, a je to dnes asi nejlepší volně šiřitelná náhrada předraženého MS Office, a navíc je multiplatformní. Na cédéčku najdete instalaci do češtiny přeložené verze 1.0.1 pro MS Windows, Linux i Solaris. CD se mi velice líbilo, protože volné místo bylo využito pro bootovatelnou linuxovou distribuci SuSE 8.1, která nepotřebuje instalaci na pevný disk, chcete-li však zachovat nastavení mezi restarty počítače, pak si vytvoří tři soubory na "disku C:". Linux i OpenOffice tak lze provozovat i na počítači, na který byste jinak Linux nemohli nebo nesměli nainstalovat (např. v práci).

Samotná příručka obsahuje velice podrobný návod k instalaci OpenOffice pro každý z podporovaných OS. I další části jsou napsány srozumitelně i pro začátečníky a popisují koncepci práce OpenOffice s dokumenty a dále pak jednotlivé její součásti.

První a nejrozsáhlejší popis patří textovému procesoru jménem Writer, následuje tabulkový procesor Calc, Impress (prezentace) a Draw (vektorové kreslítko). Závěr patří specializovanějším tématům, jako je nastavování uživatelského rozhraní, různé tipy a příklad použití. Škoda, že právě příkladům nebylo věnováno alespoň pár stránek navíc.

Pro zájemce o českou verzi OpenOffice s tištěnou příručkou je případná koupě dobrou investicí.

Autor: SuSE CR

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 168

Doporučená cena: 197 Kč + CD-ROM

§§§§§


1/2005

$$$$$


Novinky


Portál zdravotních pojišťoven sjednocuje komunikaci

Vojtěch Bednář

04P0624

Portál zdravotních pojišťoven neboli Portál ZP (www.portalzp.cz) je zajímavým pokusem o sjednocení elektronické komunikace mezi pěti zdravotními pojišťovnami a jejich klienty. Pokud jste lékař, zaměstnavatel nebo pojištěnec a právě vaše zdravotní pojišťovna provozuje Portál ZP, otevírá se vám zajímavá možnost.

Portál zdravotních pojišťoven je integrovanou webovou aplikací, která slouží ke komunikaci. Přesněji: má komunikaci zjednodušovat. Prostřednictvím Portálu ZP přijímají zdravotní pojišťovny od klientů informace, které potřebují ke své činnosti, jako jsou faktury od lékařů, hlášení o platbách zdravotního pojištění nebo hromadná hlášení za zaměstnance od zaměstnavatelů a další podobnou agendu. Portál funguje na bázi certifikátů. Jsou akceptovány kvalifikované certifikáty, ale také ty, které pro své internetové bankovnictví vydávají ČSOB a KB (v nejbližší době se jejich množství má ještě rozšířit). To by mělo zjednodušit proces registrace a zvýšit tak počet potenciálních uživatelů.

Portál ZP integruje funkce komunikace mezi pojišťovnami, zaměstnavateli, kteří za své pracovníky platí pojištění, lékaři i samotnými pojištěnci. Každému z nich nabízí funkce podle toho, o jaký typ subjektu se jedná. Zajímavostí Portálu ZP je, že si jej jednotlivé pojišťovny, které se projektu účastní, mohou upravovat podle sebe. Jeho služeb tak můžete využívat k pestré škále různých více či méně administrativních úkonů, souvisejících s komunikací s pojišťovnou, změnami kontaktních údajů (jako je bydliště) počínaje a odesláním dotazu na služby poskytované pojišťovnami konče. Možný je také přenos reklamací a dalších podání všeho druhu pomocí služby elektronická podatelna. Elektronická podatelna tak slouží všem uživatelům Portálu ZP pro odesílání a digitální podepisování písemností, které by se jinak musely zasílat klasickou papírovou cestou. Portál ZP je kromě internetového rozhraní schopen komunikovat i se specializovanými aplikacemi lékařů a zaměstnavatelů prostřednictvím tzv. komunikační brány. Použití certifikátů, které jsou ověřené, přitom navozuje mezi komunikujícími stranami stav důvěry. A ten je i v tomto případě, podobně jako například v bankovním sektoru, nezbytností.

Pojištěnec jako soukromá osoba asi využije Portál ZP jen málo. Přesněji řečeno jen v té míře, nakolik komunikuje se svou zdravotní pojišťovnou. Nicméně pro mnoho dalších subjektů se jedná o zajímavou a výhodnou aplikaci, která může efektivně ušetřit čas i peníze a může přispět ke zrychlení a zprůhlednění něčeho, co obvykle zatím příliš rychlé ani průhledné není. Elektronická komunikace v tomto směru není zatím příliš často využívanou službou, nicméně toto by se mohlo změnit. Proto uděláte dobře, když se na tento portál podíváte, a pokud jej právě vaše pojišťovna využívá, můžete začít profitovat z nabídky stále se rozšiřujících služeb.

Portál ZP provozují:

- Česká národní zdravotní pojišťovna (kód pojišťovny 222)

- Oborová zdravotní pojišťovna zaměstnanců bank, pojišťoven a stavebnictví (207)

- Revírní bratrská pokladna, zdravotní pojišťovna (213)

- Zaměstnanecká pojišťovna Škoda (209)

- Zdravotní pojišťovna METAL-ALIANCE (217)Co to je?

- Internetové stránky, zajišťující komunikaci vybraných zdravotních pojišťoven s okolím.

- Nabízí jednoduché ovládání a základní funkce pro zaměstnavatele, lékaře i pojištěnce.

- Portál je konstruován jako zabezpečený, dokumenty se podepisují certifikáty.

- S Portálem ZP mohou přímo spolupracovat další aplikace (určeno především pro zdravotnická zařízení a zaměstnavatele).

§§§§§


Sony to pochopilo

Lukáš Erben

Dlouho, předlouho trvalo, než Sony podlehlo tlaku konkurence a zejména nátlaku zákazníků a upustilo od veskrze nemoudré strategie násilného prosazování formátu ATRAC. Důkazem jsou zejména nové harddiskové MP3 přehrávače NW-HD3, které MP3 standardně podporují. Sony navíc uvolnilo firmware pro modely Vaio Pocket VGF-AP1, který používání formátu MP3 v těchto přístrojích a pro přehrávače NW-HD1 a HD2 taktéž umožňuje. Sony je dalším příkladem výrobce CE, který nakonec musel podlehnout nátlaku trhu a upustit od prosazování proprietárních a nekompatibilních formátů ve prospěch populárního MP3. Jediné, co by ještě mělo Sony pochopit, je odlišná cenová politika konkurentů. Zatímco Sony NW-HD3 stojí zhruba 14 000 Kč, přehrávač Apple iPod se srovnatelnými parametry pořídíte (i při evropsky přemrštěné ceně) o dvacet procent levněji, přístroj Creative pak přijde zhruba na polovinu.

Odkaz: http://www.sony.cz

§§§§§


Velká, zlatá a drahá

Lukáš Erben

Další zářez v boji o největší (a tentokrát i nedražší) plazmové televizory si připsala korejská společnost LG. Nová 71palcová PDP obrazovka (cca 180 cm) dokáže zobrazit HDTV signál v plném rozlišení (1 080 řádků) a v jejím standardním příslušenství nechybí kompletní domácí kino a digitální tuner DVB-T. Výrobce navíc všemu dodal patřičný nádech exkluzivity tím, že vlastní obrazovku i příslušenství zčásti pokryl barvou z 24karátového zlata. Výsledkem je roztomilý doplněk obývacího pokoje v ceně 75 000 dolarů (cca 1,75 milionu Kč). LG sice dokáže vyrobit i větší plazmové obrazovky, tato ale přinejmenším prozatím bude největším sériově vyráběným modelem.

Odkaz: http://www.lge.com

§§§§§


Lenovo převezme IBM

Tomáš Jirásko

Lenovo Group Limited a IBM oznámily konečnou dohodu, na jejímž základě Lenovo převezme divizi osobních počítačů IBM. Tím vznikne třetí největší PC firma na světě. Dlouhodobá strategická aliance společností Lenovo a IBM se týká prodeje, servisu a financování PC po celém světě. Celosvětové ústředí bude v New Yorku, hlavní provozy v Pekingu a v Raleighu v Severní Karolíně. Hodnota transakce je 1,25 miliardy dolarů v hotovosti a cenných papírech, celková uvažovaná hodnota pak přibližně 1,75 miliardy dolarů.

IBM získá 18,9procentní podíl ve společnosti Lenovo, transakce by měla být dokončena ve druhém čtvrtletí roku 2005. Lenovo a IBM vstoupí do široké strategické aliance, v níž bude IBM preferovaným poskytovatelem služeb a financování pro zákazníky společnosti Lenovo. Lenovo bude preferovaným dodavatelem PC pro IBM, které tak bude moci nabízet ucelenou řadu počítačových řešení svým klientům mezi podniky a malými a středními firmami.

IBM bude mít 18,9procentní vlastnický podíl ve společnosti Lenovo Group a podle očekávání zaznamená po dokončení transakce zisk z prodeje. Přímý finanční dopad těchto kroků na výsledky IBM za čtvrté čtvrtletí 2004 bude minimální.

Do té doby, než bude transakce dokončena, by dosavadní PC provozy obou společností včetně služeb zákazníkům a dostupnosti produktů měly nadále fungovat jako dosud. Společnost Lenovo počítá s tím, že po uzavření transakce budou služby zákazníkům a dostupnost produktů fungovat jako dosud, neboť provozy obou společností budou integrovány. V rámci strategické obchodní aliance bude IBM poskytovat marketingovou podporu a služby generování poptávky po produktech společnosti Lenovo prostřednictvím své obchodní struktury čítající zhruba 30 000 zaměstnanců a prostřednictvím webu IBM.com. Produkty Lenovo se budou prodávat také přes PC specialisty IBM, kteří budou převedeni do společnosti Lenovo. IBM Global Financing a IBM Global Services, největší světový poskytovatel IT služeb se silnými podnikovými kanály, budou preferovanými poskytovateli služeb leasingu a financování, respektive záručních služeb a servisu.

Po dokončení transakce bude mít společnost Lenovo přibližně 19 000 zaměstnanců. Okolo 10 tisíc současných zaměstnanců IBM z nichž více než 40 procent už je v Číně a méně než 25 procent pracuje ve Spojených státech bude převedeno do společnosti Lenovo.

§§§§§


Rozpoznávání baterií

Tomáš Jirásko

Společnost Nokia dnes představila svou nejnovější iniciativu v boji proti nebezpečným a nekvalitním padělaným bateriím. Ke snadnějšímu odlišení originálních baterií od baterií neznačkových zavedla společnost Nokia pro spotřebitele systém, v jehož rámci jsou všechny nové baterie označovány nálepkou s hologramem.

§§§§§


Compuware Uniface

Tomáš Jirásko

Společnost Compuware představila novou verzi svého vývojářského řešení Uniface. Verze Uniface JTi 3.0 integruje technologie partnerské společnosti GraphOn, které napomáhají snížit náklady spojené s přepisem, popřípadě změnou architektury existujících webových aplikací. Uvedení této verze proběhlo na mezinárodní uživatelské konferenci CU2004, která se konala v Amsterdamu. Uniface JTi zajišťuje rychlý přístup k aplikacím z kteréhokoli zařízení nebo platformy a přitom zachovává 100 procent vlastností, funkcionality a značení. Na všech významných platformách, včetně Windows, Unix a Macintosh, je zachována plná funkčnost, a to bez nutnosti jakkoliv upravovat kód aplikace. Uniface patří k portfoliu klíčových řešení společnosti Compuware, která jsou určena pro vývoj, modernizaci a integraci nejnáročnějších podnikových aplikací.

Uniface JTi umožňuje přímý přístup k aplikaci bez upravování jejího kódu a bez nutnosti učit se ovládat nové prostředí, -Tji


Globe Internet na Active 24

Tomáš Jirásko

Společnost Globe Internet vstoupila do další etapy svého vývoje a změnila svůj název na Active 24 . Nové obchodní jméno Active 24 se hlásí k pozici, kterou koncern Active 24 ASA a jeho pobočky znamenají. V souvislosti se změnou názvu přináší ACTIVE 24 navíc svým klientům dárek v podobě zlevnění poplatku za registraci .CZ domény až na 399 Kč. Změnou názvu nedochází ke změně právní subjektivity společnosti a nemá žádný dopad v závazkově-právních oblastech. IČ, DIČ, sídlo společnosti i čísla účtů zůstávají beze změn. Produktové značky servery.cz a domény.cz stejně jako značka hosting.cz nebo platba.cz nadále zůstávají se stejným názvem, nabídkou i cenami. Nově se v rámci Active 24 představuje divize Solutions, vzniklá spojením původních individuálních služeb globedesign.cz a gladiátor.cz, která tímto nabízí služby on-line marketingu a webdevelopmentu.

§§§§§


Phaser 3150 a 3116

Tomáš Jirásko

Společnost Xerox uvádí na trh český dva nejnovější přírůstky do rodiny produktů laserových černobílých tiskáren. Stolní tiskárny Phaser 3150 a Phaser 3116 jsou určeny zákazníkům z řad středních a velkých firem a zároveň budou vyhovovat i potřebám v domácnostech. Obě tiskárny mají nejen obrovský výkon, ale kladou důraz i na vysokou produktivitu a kvalitu tisku.

Phaser 3150 nabízí rychlost tisku přes 20 stran za minutu a paměť

32 MB s možností rozšíření až na 144 MB. Kapacita zásobníku této tiskárny je 250 stránek s víceúčelovým ručním podavačem na 50 listů a volitelně přídavným zásobníkem rovněž na 50 listů. Tyto přednosti zaručí zákazníkovi více času na tisk a méně času stráveného manipulací s papírem. Xerox Phaser 3150 je dobře stavěná tiskárna s pracovním cyklem 30 000 stran za měsíc.

Phaser 3116 poskytuje výstup první strany za pouhých 10 sekund a tiskne rychlostí 14 stran za minutu. Kapacitní zásobník papíru je 250 listů s měsíčním zatížením až 15 000 stran. Každý vytisknutý dokument je v profesionální kvalitě a to díky reálnému rozlišení 600 x 600 dpi a zdokonalené funkci tisku N-up znaku, vodoznaku a plakátu. Zároveň zvládne všechny požadavky zákazníka na tisk díky široké paletě médií.

Xerox Czech Republic prodává na našem trhu publikační tiskové systémy, černobílé a plnobarevné multifunkční kopírovací stroje s faxy a tiskárnami, velkoformátové kopírovací stroje a tiskárny, stejně jako software pro management dokumentů. Ke všem dodává Xerox i spotřební materiál a poskytuje kompletní servis a údržbu. Do nabídky firmy rovněž patří celá škála služeb od pronájmu strojů po sofistikovaný outsourcing. Outsourcingu se věnuje samostatná divize XGS (Xerox Global Services).

Odkaz: http://www.xerox.cz

§§§§§


Herní tip měsíce: Vampire: The Masquerade Bloodlines

Pavel Mondschein

Žánr klasických RPG je v posledních letech ze strany vývojářů poměrně opomíjený v záplavě všemožných akčních a strategických titulů najdete jen několik klasických "her na hrdiny". Zkušení tvůrci z Troika Games se rozhodli této mezery na trhu využít a pomocí licence na stolní hru od společnosti White Wolf vytvořili špičkový titul, který nadchne všechny příznivce tohoto žánru.

Bloodlines výrazně vybočují z řady tradičních RPG jako jsou Baldur\s Gate, Divine Divinity, Might & Magic nebo Fallout. Mohou za to především dvě věci. Za prvé hra je vytvořena na enginu nedávno vydané 3D akce Half-Life 2, takže nabízí takovou kvalitu technického zpracování, která není v žánru RPG zatím běžná. Za druhé její děj vás nezavede do fantasy prostředí či postapokalyptického světa, jak bývá běžné, ale zhruba do současnosti. A co víc, vaším hrdinou nebude válečník bez bázně a hany nebo prohnaný zloděj, ale upír. To už stojí za pokus, ne?

Pokud znáte původní předlohu Vampire: The Masquerade, budete se v Bloodlines cítit jako doma. I zde si vyberete jeden z klanů, které se výrazně liší svými silami a dovednostmi, a budete se pohybovat ve světě, jenž považuje upíry, vlkodlaky a další nadpřirozená monstra za pouhé báchorky. ve skutečnosti to jsou však tyto bytosti, které vše řídí a tahají za špagátky vedoucí až na nejvyšší místa. Chcete být králi salónů, okouzlovat ostatní svým zjevem a všechno řešit diplomaticky? Staňte se členem klanu Toreador. Nechcete se naopak zdržovat zbytečnými řečičkami a chcete raději řešit všechny problémy silou, a to ještě pokud možno co nejbrutálněji? Čekají na vás Brujah. Dále zde jsou poněkud šílení Malkaviani, despotičtí Ventrue, paranoidní Nosferatu a mnozí další. Stačí si vybrat.

Z pohledu RPG jsou Bloodlines přesně tím, po čem náročný hráč touží. Plně živý svět, který i v těch nejmenších detailech reaguje na vaše činy, spousta volnosti, možnost plnit úkoly libovolným způsobem, který vám nejvíc vyhovuje, postranní questy, a jak už je v titulech od Troiky zvykem, i vynikající a košaté dialogy s velkým množstvím postav. Co se příběhu týče, dlouhou dobu byl pro všechny hry příkladem Deus Ex s jeho všemožnými zvraty, zradami a postranními úmysly všech zúčastněných. V tomto směru jdou Bloodlines ještě dál, takže vás na každém kroku čeká překvapení a kdo byl dříve vaším spojencem, je najednou nepřítelem na život a na smrt. Je to zkrátka svět, kde upír požírá upíra.

Paradoxně nejslabší stránkou celé hry je použitý engine. Ano, skvělý Source se pro klasické RPG moc nehodí. Zážitek trochu kazí bojový systém, který sice vypadá jako v klasickém FPS či third person adventuře (podle toho, zda používáte střelnou nebo kontaktní zbraň), ale vzhledem k množství omezení vyplývajících z RPG prvků (vylepšení míření apod.) není tak dynamický, jak by bylo záhodno. Pakliže ovšem od Bloodlines čekáte především silný příběh, poutavou atmosféru, spoustu úkolů a dialogů a méně zběsilých přestřelek (těch si můžete užít jinde až až), rozhodně s tímto titulem nešlápnete vedle.

§§§§§


Domácí síť Edimax

Tomáš Jirásko

Společnost Edimax představuje nejnovější řešení pro domácí sítě, které vás zbaví dlouhých kabelů tažených podél zdí a pořizování jen obtížně zabezpečené bezdrátové sítě. Vše, co nyní potřebujete ke zprovoznění domácí sítě, jsou elektrické rozvody. Stačí si jen vybrat jeden z modelů adaptérů, které jednoduše připojíte do zásuvky. První model s označením HP-1001 používá pro připojení k počítači USB rozhraní, druhý model HP-1002 potom klasickou počítačovou síťovou zásuvku RJ-45. Oba přístroje stačí jen vložit do zásuvky, připojit k nim počítače a ihned můžete začít pracovat. Žádné zdlouhavé a složité nastavování není nutné. Přenos dat probíhá maximálně rychlostí 14,4 Mbps, což činí tento systém ideálním pro méně náročný provoz domácí sítě (např. rozvod internetové přípojky). Oba modely jsou vybaveny šifrováním, aby nikdo cizí nemohl do sítě vniknout, a LED indikátory ukazujícími stav sítě. Toto skutečně revoluční řešení pro domácí sítě nabízí nejjednodušší způsob propojení více počítačů.

Odkaz: http://www.actebiscz

§§§§§


16rychlostní pec

Tomáš Jirásko

Pokud patříte mezi uživatele, kteří vyžadují rychlé vypalování DVD i CD a současně se nechtějí zabývat tím, jaký druh disku mají koupit, je tu pro vás připravena mechanika Lite-On nesoucí označení SOHW-1653S. Tento model podporuje zapisování na následující média: DVD+R, DVD+RW, DVD-R, DVD-RW, DVD+R9 a samozřejmě CD-R i CD-RW. Velice zajímavá je především funkce zapisování na disky DVD+R9, které jsou dvouvrstvé a nabízejí tak kapacitu 8,5 GB. To je oproti běžným jednovrstvým zapisovatelným diskům téměř dvojnásobná velikost. Zajímavá je i rychlost mechaniky, na DVD+R zapisuje až 16x, což znamená, že tento disk vypálíte za necelé 4 minuty. Rychlost u DVD-R je 12x a u DVD+R9 4x. Přepisování + i médií probíhá potom standardně 4x. Nesmíme ale zapomenout ani na CD-R, které mechanika vypaluje 48x a CD-RW přepisuje 24x. V oblasti čtení disků také nezaostává, DVD čte 16x a CD 48x. Přístupová doba k DVD i CD je

160 ms. Pro správný zápis a čtení je mechanika vybavena několika zásadními funkcemi. Nejdůležitější je technologie Smart-Burn, která zabraňuje zničení disku při vysokých rychlostech vypalování. Funkce Smart-X zase zajišťuje rychlé a správné čtení audio CD, VCD i DVD. Třetí důležitou technologií je VAS, jedná se o systém redukující vibrace a hluk, které vznikají při otáčení disku v mechanice.

Odkaz: http://www.actebis.cz

§§§§§


Lexmark T430

Tomáš Jirásko

Černobílá laserová tiskárna Lexmark T430 by měla být řešením pro malé pracovní skupiny, které při všeobecném kancelářském využití požadují profesionální kvalitu. Tato tiskárna je cenově dostupná, snadno použitelná a vhodná i do míst s nedostatkem prostoru.

Černobílý laserový stroj s rychlostí tisku 30 stránek za minutu nabídne uživatelům tisk s rozlišením 1 200 x 1 200 dpi. Lexmark T430 tiskne první stránku za neuvěřitelně krátkou dobu 8 sekund. Díky dobré výtěžnosti je tiskárna schopná vytisknout až 65 000 stran měsíčně.

Model T430d je standardně vybaven funkcí oboustranného tisku a T430dn obsahuje i zabudovaný síťový adaptér. Všechny modely tiskárny T430 také podporují volitelné moduly zajišťující speciální tiskové potřeby, jako například čárové kódy, IPDS, šifrovaná data nebo fonty v cizím jazyce. Přídavný zásobník na 250 nebo 500 listů ještě více umocní pohodlí uživatele. Součástí tiskárny je toner s kapacitou 12 000 stran. Doporučená koncová cena bez DPH je 16 597 Kč.

Odkaz: http://www.lexmark.cz

§§§§§


Kamerka

Tomáš Jirásko

Společnost D-Link zahájila prodej kamery DCS-5300G, která je dosud nejvýkonnější internetovou kamerou, jež tato společnost vyrábí. Kamera umožňuje maximální využití diskového prostoru tím, že záznam probíhá pouze tehdy, pokud je aktivováno pohybové čidlo. DCS-5300G odstraňuje potřebu toho, aby na konkrétním místě musela být fyzicky přítomna nějaká osoba, neboť streamuje do předem určeného počítače. Kamera využívá bezdrátové rozhraní 802.11g při provozním dosahu až 100 m v budovách a 400 m na volném prostranství. Kamera DCS-5300G je vybavena 10/100 BASE-TX ethernetovým portem pro jednoduché připojení k síti Ethernet nebo k širokopásmovému internetovému připojení prostřednictvím domácí brány nebo routeru. Kamera je navíc dodávána s vestavěným čtyřnásobným digitálním zoomem, umožňujícím podrobnější sledování, a umožňuje naklápění a otáčení, přičemž všechny tyto funkce je možné ovládat na dálku pomocí snadno použitelného webového rozhraní. Jako ideální řešení pro prostředí s více kamerami disponuje DCS-5300G předinstalovaným softwarem, který umožňuje připojení a souběžné sledování až 16 kamer na obrazovce jednoho počítače. Kamery mohou být připojeny k externím zařízením, jako jsou poplašné systémy a senzory, čímž je možné vytvořit úplnou bezpečnostní konfiguraci.

Odkaz: http://www.dlink.cz

§§§§§


Acer na Linuxu

Tomáš Jirásko

Společnost Acer rozšiřuje nabídku stolních osobních počítačů o počítač Power F1b s operačním systémem Linux, který je dodáván s úplnou sadou kancelářských programů a utilit. Vzhledem k rostoucí poptávce po systémech "Open Source" (průzkum společnosti Gartner ukázal, že 5 % osobních počítačů prodaných v roce 2004 bylo dodáno s operačním systémem Linux a předpověď pro rok 2008 předpokládá zvýšení na 7,5 %) společnost Acer nyní nabízí vyzkoušený a otestovaný stolní osobní počítač Power F1b s operačním systémem Linpus Linux 9.2. Tyto počítače jsou dále dodávány se sadou programů OpenOffice (zpracování textu, tabulkový kalkulátor, prezentace atd.). Nové osobní počítače řady Acer Power F1b s operačním systémem Linux jsou osazeny procesory Intel Pentium 4 nebo Intel Celeron D, čipovou sadou SIS661FX, sdílenou grafikou a volným 8x AGP slotem pro budoucí rozšíření. Počítače jsou vybaveny systémovou pamětí DDR400 (PC3200), kterou lze rozšířit až na 2 GB, pevnými disky s kapacitou 40 GB až 80 GB (7 200 otáček), integrovanou disketovou jednotkou 3,5" a optickou mechanikou DVD-ROM nebo kombinovanou DVD/CD-RW. Velikost šasi je 180 x 360 x 420 mm v provedení minitower. Dva porty USB 2.0 a konektory pro připojení sluchátek a mikrofonu na předním panelu zjednodušují přístup k nejčastěji používaným portům a spolu s ostatními porty na zadním panelu (4x USB 2.0, 2x PS/2, VGA, sériový a paralelní port) umožňují jednoduchý přenos dat z digitálních zařízení nebo připojení důležitých periferních zařízení, jako např. tiskáren, skenerů atd.

Odkaz: http://www.acer.cz

§§§§§


4x obraz z Aceru

Tomáš Jirásko

Acer představil čtyři nové digitální projektory osazené mikročipem DLP. Jde o modely PD116, PD523, PD723 a PD725.

Hlavní důraz byl při jejich návrhu kladen na vývoj ještě kompaktnějšího a tenčího provedení, které se lépe přenáší a vyznačuje se lepší ergonomií. Všechny projektory Acer byly navrženy tak, aby ve spojení s notebooky Acer vytvořily přenosnou kancelář.

Inteligentní digitální projektory Acer PD116 jsou určeny pro uživatele požadující vysokou odolnost a univerzální mobilní využití. Tyto přístroje, založené na technologii DLP, se vyznačují jednoduchou obsluhou a snadným ovládáním. Mobilní digitální projektory Acer PD116 disponují rozlišením SVGA (800 x 600 bodů) s vysokým kontrastním poměrem 2 000 : 1. Tyto projektory dosahují světelného výkonu 1 800 ANSI lumenů. Jejich hmotnost je 2,4 kg. Acer PD523 představuje řešení pro profesionální mobilní uživatele. Projektor se vyznačuje novým dvoubarevným provedením (stejný design jako PD116), které doplňuje notebooky této značky. Acer PD523 nabídne vysoké rozlišení XGA 1 024 x 768, světelný tok 2 400 ANSI lumenů a kontrastní poměr 2 000 : 1. Hlučnost projektorů PD523 je 27 dB v ECO módu a jsou vybaveny komplexním souborem funkcí pro snadné ovládání včetně digitální korekce lichoběžníkového zkreslení, automatického zaostření a automatické synchronizace. Navíc jsou tyto projektory vybaveny funkcí PiP (Picture in Picture) pro současný příjem obrazových signálů z více zdrojů v několika oknech. PD523 stejně jako předchozí PD116 je osazen jedním 3w reproduktorem.

Projektory Acer PD723 a PD725 jsou vyráběny v nativním rozlišení XGA s 1 024 x 768 body a vysokým kontrastním poměrem 2 000 : 1. Projektory se vyznačují svítivostí 2 800 ANSI lumenů (Acer PD723), resp. 3 200 ANSI lumenů (Acer PD725). Hlučnost projektorů PD723/PD725 je 26/27 dB v ECO módu a jsou vybaveny komplexním souborem funkcí pro snadné ovládání včetně digitální korekce lichoběžníkového zkreslení, automatického zaostření a automatické synchronizace. Oba modely jsou osazeny dvěma 2w reproduktory. Tato zařízení jsou rovněž vybavena velkým množstvím vstupních i výstupních portů pro připojení nejrůznějších zařízení: osobního počítače (D-sub, DVI), TV tuneru (digitálního i analogového), DVD přehrávače, videorekordéru, Playstationu atd.

Na všechny projektory společnosti Acer je poskytována standardní dvouletá záruka.

Odkaz: http://www.acer.cz

§§§§§


M-Audio Ozonic

Tomáš Jirásko

Ozonic představuje řešení MIDI master keyboardu a čtyřkanálového zvukového rozhraní. MIDI část má 37 fullsize kláves citlivých na dynamiku úhozu s aftertouch. K dispozici je dále 8 otočných a 9 tahových kontrolerů. Ty lze libovolně přiřadit různým parametrům ve vašem softwaru. Kromě toho nabízí 20 pamětí, do kterých můžete ukládat svá vlastní nastavení. Dále je k dispozici 14 programovatelných tlačítek. Naprostou novinkou je miniaturní joystick, jehož využití závisí čistě na uživateli. Standardní je Pitch, Modulation, přepínání oktáv, vstup na sustain a expression pedál a MIDI in/out. Audio část pracuje v 24bitové/96kHz kvalitě. Má 4 vstupy, z nichž jeden je symetrický XLR mikrofonní s podporou fantomového napájení, druhý je pak nástrojový, zbývající dva nesymetrické linkové. Úroveň zesílení prvních dvou vstupů lze přímo řídit pomocí otočného potenciometru. Výstupy jsou čtyři, z nichž dva jsou symetrické a dva nesymetrické (6,3mm jack). Úroveň těchto dvou párů výstupů lze regulovat pomocí faderů vlevo od klaviatury. Dále je k dispozici sluchátkový stereo výstup, jehož úroveň i zdroj signálu lze nastavit. Ozonic zvládá i přímý monitoring vstupů.

Odkaz: http://www.disk.cz

§§§§§


Eizo ColorGraphic CG19

Tomáš Jirásko

Japonská firma Eizo Nanao uvedla na trh nový 19" LCD monitor EIZO ColorGraphic CG19.

Monitor CG19 s maximálním rozlišením 1 280 x 1 024 je určen pro profesionální grafická pracoviště, reklamní agentury a DTP studia. Díky 10bitové gama korekci je vhodný pro zpracování a úpravu fotografií.

Tento panel je prvním LCD monitorem s hardwarovou kalibrací v kategorii 19" displejů a zároveň jako první z monitorů Eizo používá podsvětlení s přirozenou chromatickou teplotou 5 000 K. Ohledně odezvy by se navíc mělo jednat jedná o nejrychlejší monitor z řady ColorGraphic, čímž se tento LCD monitor dostává do oblasti zpracování videa. Eizo CG19 je podporován, stejně jako celá řada CG, novou verzí kalibračního programu Eizo ColorNavigator 3.0.

Odkaz: http://www.eizo.cz

§§§§§


MP3 od Umaxu

Tomáš Jirásko

UMAX přichází na trh vůbec poprvé s vlastními MP3 přehrávači Umax Tribe a Umax gotcha!

Umax Tribe je MP3 přehrávač určený především pro sportovně založené uživatele. Je konstruován se zřetelem na zvýšenou zátěž, kladenou na podobný přístroj. Přístroj je vybaven interní pamětí 128 MB, která je rozšiřitelná vložením SD/MMC karty (až 1 GB). Tribe umí přehrát MP3 a WMA soubory a podporuje ID3 tagy. Je vybavený FM

tunerem (22 předvoleb) s možností nahrávání do MP3. Tribe dokáže rovněž nahrát a přehrát zvukový záznam.

MP3 přehrávač Umax gotcha! s 256 MB, který je svým designem určen pro nejširší uživatelskou skupinu zákazníků. Elegantní vzhled, vynikající úroveň přehrávání, FM rádio, diktafon ekvalizér, podpora ID3 tagů, velmi kvalitní displej to jsou jen některé z funkcí, jimiž je gotcha! vybavena. Stejně jako u modelu Tribe lze i u přehrávače gotcha! rozšířit interní paměť vložením SD/MMC karty.

Odkaz: http://www.umax.cz

§§§§§


Asus stojí za hřích

Tomáš Jirásko

Z dílen společnosti ASUSTeK přichází na český a slovenský trh nová vysoce výkonná grafická karta vybavená čipem nVidia GeForce 6800GT (s kmitočtem GPU 350 MHz). Jedná se o produkt určený do slotu AGP (8x), jenž je již v současnosti úspěšně vytlačován z výsluní nástupnickým slotem PCI Express. Karta disponuje 256 MB 256bitové paměti GDDR3 s pracovní frekvencí 500/1000 MHz DDR. O stupni technologické vyspělosti Asus V9999GT/TD svědčí podpora pokročilých standardů UltraShadow II, nVidia CineFX 3.0, nVidia Intellisample 3.0 či nVidia High-Precision Dynamic-Range. A aby toho nebylo málo, se svou troškou zlepšováků přispěl do tohoto grafického mlýna i sám výrobce můžeme se tak těšit na integraci mnoha inovativních technologií např. ASUS GameFace Live (audio/video řešení pro DirectX hry, při jehož aktivaci je možné zajistit společnou audiovizuální komunikaci až osmi hráčů), Asus SmartDoctor (inteligentní monitoring teploty GPU, otáček větráčku apod.) či Asus OnScreenDisplay (možnost nastavení jasu, rozlišení a kontrastu bez nutnosti ukončit aktuálně rozpracovaný program nebo rozehranou hru). Bohatý softwarový bundle obsahuje kromě nezbytných ovladačů a utilit také hry jako Deus Ex: Invisible War nebo Gun Metal. Karta je již v prodeji za cca 14 500 Kč i s DPH. V obchodech se za cenu asi 11 000 Kč objevila i výkonnostně mírně slabší varianta se 128 MB paměti.

Odkaz: http://www.asus.cz

§§§§§


Vyrobte si CD na míru! UltraIso 6.1 a mnoho dalších zajímavých programů(CD/DVD)

Jan Šplíchal

S prvním číslem nového kalendářního roku opět přicházíme s DVD přílohou. Abychom vám usnadnili orientaci v poměrně velkém počtu programů, rozdělili jsme DVD do několika tematických sekcí. Dominuje jim produkt UltraIso 6.1, který vám přinášíme exkluzivně zdarma jak v české, tak anglické edici, dále plná instalace balíku kancelářských aplikací EasyOffice 7.3 a servisní balíčky pro Windows, Office a Internet Explorer 6. Více informací o těchto produktech naleznete v rámečcích.

Z obsahu DVD

Audio

Ať již počítač potřebujete k práci nebo se u něj pouze bavíte, hudba může vaši práci či rekreaci zpříjemnit. V této části naleznete software pro přehrávání, konverzi a správu audio-souborů na PC. Za zmínku stojí software pro řešení záznamu zvuku z libovolného zdroje (LP, kazeta, minidisk, internet, apod.) na disk: Audiotools 5.1, slavný program pro přehrávání různých audio a video formátů WinAmp, či Musicmatch Jukebox, s nímž zvládnete všechny činnosti, které můžete využít při správě hudebních souborů (ripování, mixování, přehrávání i vypalování).

Domácnost a kancelář

Do této části jsme umístnili programy často využívané na domácím počítači nebo při práci v kanceláři. Zajímavým produktem je například Active Desktop Calendar. Na již existující plochu Windows zobrazí nejen kalendář, ale také oblast, v níž najdete budoucí úkoly a schůzky. Přítomnost programu symbolizuje malá ikonka umístěná na systémové liště, číslo v ní symbolizuje aktuální datum. PDF formát se stal jedním ze standardů pro šíření elektronických dokumentů na internetu. Pro prohlížení souborů v tomto formátu nabízíme Adobe Acrobat Reader 6.2. Šikovným pomocníkem, který je určen pro prohlížení a formátování tisků, je neobvyklý tiskový driver FinePrint 5.29, který dokáže tisknout více stran na jeden list papíru, odstraňovat grafiku a obsahuje mnoho dalších užitečných funkcí.

Komunikace

Sekce Komunikace zahrnuje programy, které usnadní pohyb v prostředí internetu, umožní kontrolu využití telefonického i pevného připojení nebo vám pomohou zvýšit bezpečnost počítače. Nechybí ani alternativní prohlížeče Firefox 1.0, Mozilla 1.7.3 CZ a Opera 7.54. Pro výměnu souborů je přichystán DC++ 0.403 či Shareaza 2.1.0.17. Pro zastavení průniků do vašeho PC zkuste ZoneAlarm 5.1.011, pro očištění systému od spywaru použijte SpywareBlaster 3.2 nebo Ad-Aware SE Personal Edition 1.05. Pokud hledáte správný program pro komunikaci PC s mobilním telefonem Nokia, Oxygen Phone Manager II v edici 2.3 bude ten pravý.

Multimédia

Digitální fotoaparát dnes již vlastní téměř každý, současně roste i zájem o kvalitní software pro úpravu, správu a prezentaci fotek. ACDSee 7.0 je rychlý a výkonný prohlížeč grafických souborů. Slouží také pro organizování a hledání grafických souborů v archivech. Pokud chcete obrázky upravovat, jsou připraveny programy GIMP 2.05, Pixia 3.1j či Zoner Callisto 5. Ulead DVD PictureShow 3.0 pak umožňuje vytváření prezentací z fotografií a jejich vypálení na CD nebo DVD disk. Prezentace můžete přehrát na počítači nebo DVD přehrávači.

Systém

Tato část obsahuje programy a utility, jež vám mohou pomoci kontrolovat, upravovat a nastavovat celý systém či měřit výkon sestavy. Pro kompletní testování grafických možností a výkonu vašeho počítače slouží 3DMark 05 1.0.0. Pro uživatele systému Windows XP je připravena utilita WinXP Manager 4.86.1, která umožňí optimalizovat a vyčistit PC pomocí více než 28 nástrojů. Můžete zvýšit jeho výkon i bezpečnost, nastavit řadu skrytých možností, vyčistit registr i nepotřebné soubory, optimalizovat rychlost připojení k internetu nebo zálohovat data Outlook Expressu. Za zmínku stojí i kompletní vývojové prostředí pro Windows: Borland Delphi 2005.

Video

Při současném výkonu počítačů není problém použít počítač pro přehrávání filmů či pro jejich editaci. V této sekci naleznete přehrávače DSPlayer 0.74 beta, GDivX Zenith Player 1.1, Media Player Classic 6.4.8.2 či PowerDVD 6.0. Pro zálohování DVD filmů doporučujeme DVD2one 1.5.1, jenž vyniká zejména svou jednoduchostí. Pro kopírování stačí pár kliknutí myši. Klasikou je DVD Shrink 3.2.0.15, umožňující i komprimaci DVD a částečnou editaci například vypuštění některých nechtěných částí filmu (titulky, úvody atd.). Nezapomněli jsme ani na sadu kodeků CodecPack All in 1 pro bezproblémové přehrávání video-souborů.

Zábava

Protože člověk nemůže stále jen pracovat, ale musí si občas i odpočinout, jsou programy této sekce věnovány relaxaci. Najdete zde tedy několik her, které by vám mohly zpříjemnit volný čas strávený u počítače. Mezi ty nejzajímavější bezesporu patří America\s Army, tedy on-linová simulace bojových akcí, zdařilá fotbalová simulace Crazy Kickers nebo výborný simulátor minigolfu Dany Golf. Pro milovníky rychlých kol je připraven Light Driver 2, Motocross The Force a závody motokár Moorhuhn Kart 2 XS.

Z obsahu CD

Akce a novinky

Pokud často pracujete s médii a jejich image otisky, potěší vás produkt UltraISO, jenž přinášíme v akci na CD. Jeho prostřednictvím se do vašich rukou dostává skutečně šikovný nástroj, který je téměř nezbytný pro každého, kdo vlastní vypalovačku nebo používá některý z nástrojů pro virtuální mechaniky. UltraISO je určen pro práci s takzvanými obrazy CD/DVD, což jsou vlastně jejich otisky v poměru 1:1. Takový otisk můžete pomocí tohoto programu upravit a následně opět vypálit na CD/DVD. Možnosti produktu využijete zejména tehdy, pokud chcete na CD společně s instalací oblíbeného programu doplnit např. nejnovější updaty, plug-iny a rozšíření prostě vyrobit si CD na míru. V části Novinky je připraveno poslední číslo internetového periodika Interval, stejně jako časopis Abíčko, jenž potěší a zaujme především uživatele platformy Linux. Pokud pozorně čtete články uvnitř čísla, zjistíte, že k některým je na CD přiložen software. Právě ten je umístěn v novinkách a odkaz na jeho instalaci najdete i v sekci Vyzkoušejte si. Dále je zde připravena aktualizace produktu Office 2003 a rozšíření standardní kalkulačky Microsoftu o velké množství převodových funkcí.

Software

Téma CD jsme věnovali utilitám pro opravu a ladění Windows. Naleznete zde software pro opravu neplatných nebo chybných údajů v registru Windows, nástroje pro čištění, ladění a optimalizaci operačního systému a nástroje umožňující modifikaci nastavení počítače v zájmu zvýšení rychlosti a stability systému. Program Boost XP 1.45 umožňuje nejen optimalizovat nastavení operačního systému Windows, ale nabízí také kompletní přístup k funkcím pro personalizaci a nastavení systému podle vašeho přání. Pro defragmentaci a čištění fyzické paměti RAM dobře poslouží FreeRAM XP Pro 1.40. Pokud potřebujete nějakým způsobem pracovat s oddíly pevného disku bez zničení vašich dat, naleznete zde nástroj PartitionMagic 8.0. Total Uninstall 2.34 umožní monitorovat všechny změny v souvislosti s instalací nového softwaru a provést kompletní odinstalaci bez nutnosti použít odinstalační program dodaný s aplikací. Získáte tak detailní přehled o všech změnách a jistotu, že po odinstalaci softwaru bude váš systém přesně v tom stavu, jako před jeho instalací. Rubrika Topware je určena produktům, jež se v minulosti na našich CD již vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Za zmínku stojí snadno ovladatelný nástroj pro vypalování CD a DVD: Burn4Free 1.0.4.0, jenž podporuje tvorbu audio CD. Jeho výhodou je integrace do kontextového menu na pravém tlačítku myši a možnost použití metody drag & drop. Ulead DVD PictureShow 3.0 využijete při vytváření prezentací z fotografií a jejich vypálení na CD nebo DVD disk. Výsledky pak můžete přehrát na počítači nebo DVD přehrávači. Jestliže často přicházíte do styku s formátem PDF, zajisté znáte v současnosti prakticky nepostradatelný nástroj k prohlížení souborů tohoto formátu: Adobe Acrobat Reader 6.2. V sekci Vyzkoušejte si naleznete nejen již dříve zmiňovaný software k ostatním článkům uvnitř časopisu, ale také například výkonný nástroj pro zálohování DVD filmů: #1 DVD Ripper 1.3.36, dále antivirový program Quick Heal 2005, který dokáže chránit PC před známými i neznámými viry, červy, trojskými koni, dokonce i spywarem a adwarem a zároveň umí opravit jimi provedené změny. Pro snadnou práci s archivy můžete vyzkoušet TurboZIP 6.0, jehož součástí je vestavěný prohlížeč textových souborů a grafických snímků. Tento program lze ovládat pomocí intuitivního uživatelského rozhraní nebo z příkazového řádku. Pokud jste se již naučili nebo se chcete naučit používat klávesové zkratky ve Windows, nástrojem Hotkey Helper 1.5 je lze definovat. Slouží ke spouštění a ovládání programů (Winamp, Media Player), ovládání oken atd. Jedné klávesové zkratce lze přiřadit více činností, například otevření několika webových stránek současně. Program je spuštěn na pozadí v System Tray.

Komunikace a Hardware

Z nástrojů pro komunikaci je na prvním místě třeba zmínit Thunderbird 1.0. Je remakem poštovní komponenty z aplikačního balíku Mozilla, z níž převzal většinu dobrých vlastností (bezpečnost před viry, filtrování spamu atd.). Jeho výhodou je menší náročnost, větší výkon a jednoduchost uživatelského rozhraní, ale i obohacení o správu rozšíření (extenzí), postranní lištu s nejčastěji používaným adresami atd. Zaujme i freewarový nástroj pro rychlé, komfortní a organizované stahování souborů z internetu: Free Download Manager 1.5. Umožňuje stahování několika souborů najednou s maximální nebo uživatelsky nastavenou rychlostí. Podporuje protokoly HTTP, HTTPS a FTP. Standardem je možnost navázat na přerušené stahování. Mezi praktické funkce patří i nastavení stažení souborů v konkrétní čas a den. Produkt vyniká rychlostí, nenáročností na systémové prostředky a příjemným uživatelským rozhraním. Program NetCaptor 7.5.3 je zcela založen na technologii Internet Exploreru. Nemůžeme ho tedy považovat za samostatný prohlížeč, protože bez nainstalovaného MSIE by nemohl fungovat. Přesto ovšem přináší v uživatelském prostředí nezanedbatelné výhody. Z rozšiřujících možností lze zmínit speciální záložky pro snazší přepínání, vytváření skupin stránek a jejich hromadné otevírání, funkce pro změny záhlaví stránek pro jejich jednodušší rozpoznávání a Popupfilter nástroj, který zachycuje reklamní vyskakovací okna. Posledním zástupcem je kvalitní FTP klient SmartFTP 1.0.983 s uživatelským prostředím podobným Windows Exploreru, které můžete upravit podle svých potřeb. Podporuje možnost současného vícenásobného FTP připojení, kopírování souborů z jednoho vzdáleného zdroje na druhý, ukládání informací o struktuře adresářů do paměti pro opětovné rychlé zobrazení, FTP URL, proxy, obnovení a navázání přerušeného stahování, možnost zobrazení HTML stránek přímo v prostředí klienta a další. Rovněž obsahuje prostředí pro FTP vyhledávací nástroje jako FTPSearch a Filez.com. V rubrice Hardware jsou přichystány poslední ovladače grafických karet NVIDIA a ATI, podívat se můžete také na výsledky testu sedmnáctipalcových LCD monitorů a na přehled základních desek. Doufáme, že jsme vás výběrem softwaru, ať už na CD nebo DVD, zaujali a že v něm najdete dostatek zajímavostí a podnětů.

Zadarmo: UltralSO 6.1

Prostřednictvím UltraISO se do vašich rukou dostává šikovný nástroj, který je téměř nezbytný pro každého, kdo vlastní vypalovačku nebo používá některý z nástrojů pro virtuální mechaniky. UltraISO je určen pro práci s takzvanými obrazy CD/DVD, což jsou vlastně jejich otisky v poměru 1:1. Takový otisk můžete pomocí tohoto programu upravit a následně opět vypálit na CD/DVD. Možnosti produktu využijete zejména tehdy, pokud chcete na CD společně s instalací oblíbeného programu doplnit např. nejnovější updaty, plug-iny a rozšíření prostě vyrobit si CD na míru. Můžete například použít přepisovatelné médium nebo připojit otisk do systému jako tzv. virtuální mechaniku. Originální médium tak ochráníte před případným poškozením a navíc bude přenos dat z virtuálního CD mnohonásobně rychlejší. Virtuální CD pak lze připojit např. freewarovou utilitou Daemon Tools (naleznete ji rovněž na tomto CD či DVD) nebo programem Alcohol 52 % (zdarma na našem CD v čísle 4/2004). Pakliže potřebujete v obrazu CD něco pozměnit, doplnit či smazat, může vám při tom UltraISO také posloužit. Umožní pracovat s obrazem jako s běžným obsahem pevného disku. Existuje několik formátů obrazů CD. Pokud váš vypalovací program neumí s daným typem obrazu pracovat, UltraISO vás dostane z problému: lze v něm zvolit formát, do něhož se má obraz převést. Práce s tímto produktem je opravdu jednoduchá a nevyžaduje téměř žádné zkušenosti. Pokud vám však nebude hned dostatečně jasná či chcete více informací, doporučujeme rubriku Rychlokurz, která je věnována právě tomuto programu. UltraISO vyžaduje po instalaci (při prvním spuštění) vložení registračního jména a registračního kódu. Bez něj bude fungovat omezenou dobu pouze jako zkušební edice. Doporučujeme registraci ihned po instalaci!

Registrační jméno: PC WORLD readers

Registrační kód:

6B47-EA2D-5E2E-BE4D (česká verze), 5025-E86A-6697-3A53 (anglická verze)

Zoner Photo Studio 7

Program je nástupcem oblíbeného Zoner Media Exploreru. Nový název lépe vystihuje jeho současné zaměření na zpracování fotografie. Tvůrci programu vzali v úvahu připomínky uživatelů a zareagovali na ně významnými novinkami. Uživatelé mají nyní více možnosti nastavení vzhledu u popisků náhledů v okně Průzkumník. Díky Panelu klíčových slov se značně zjednodušila katalogizace snímků. V Editoru je nyní možné provádět i lokální úpravy fotografií. Oblast úprav si pohodlně vyberete čtyřmi výběrovými nástroji. Vylepšen byl nástroj Ořez, objevil se nový nástroj na úpravu perspektivy, potěší i funkce Projasnění stínů (tzv. digitální blesk). Inovovány byly zejména publikační funkce. U tiskových výstupů lze nyní kromě statických šablon používat i dynamicky generované indexy, kalendáře a unikátní spořič papíru. Program je k dispozici v několika funkčně i cenově odlišných verzích: Classic za 499 Kč, Home za 999 Kč a Professional za 2 399 Kč s DPH. Na všechny verze nabízíme slevu 10 % a jako bonus navíc můžete u zlevněné edice Professional získat také knihu Naučte se vidět kreativně.

Sksoft Formik

Však to znáte formuláře a tiskopisy jsou všude. Vyplňovat je musíte neustále, v podstatě na každém kroku: na poště, na úřadech apod. Všech těchto starostí vás zbaví Formik! Formik však nabízí mnohohem více než jen vyplnění poštovní poukázky. S jeho pomocí můžete vyplnit, označit, popsat a pokreslit úplně vše, co se dá vložit do vaší tiskárny. Tedy všechny formuláře, tiskopisy, dotazníky, obálky, pohlednice, poštovní tiskopisy, pojistné smlouvy, daňová přiznání a spousty dalších formulářů. Umožňuje i jednoduché definování libovolného nového tiskopisu. Stačí k tomu jen jeho obrázek a trocha času. Navíc máte možnost stažení již hotových formulářů, připravených k použití! Na produkt nabízíme 20% slevu, kterou lze uplatnit vepsáním slevového kódu do příslušné kolonky při objednávce na stránkách výrobce. Kód na slevu zní: pcw8for.

SODATSW OptimAccess Easyreport a OptimAccess Dial

Firma SODATSW spol. s r.o. uvolnila OptimAccess EasyReport jako freeware. OptimAccess EasyReport představuje účinný nástroj pro kontrolu stavu softwarového i hardwarového vybavení počítačů a počtu instalovaných licencí vybraného softwaru v organizaci. Je významným pomocníkem pro všechny, kteří mají na starosti licenční podmínky nabytého softwaru, hardwarové vybavení a optimalizaci počítačů organizace. Způsob provádění softwarového a hardwarového auditu je certifikován a je ve shodě s pravidly, zásadami a způsobem zabezpečení kontroly užívání počítačových programů podle usnesení vlády č. 624. Freeware OptimAccess Dial je určen pro ochranu nastavení dial-up připojení počítače k internetu. Je-li aktivní, potom jeho driver zabrání jakémukoli procesu změnit nastavení stávajícího telefonního připojení, stejně jako přidání nového. Další funkcí je kontrola vytáčeného čísla. Pokud dojde k vytočení jiného čísla než je uvedeno v seznamu OptimAccess Dial, potom dojde k automatickému ukončení spojení a generování hlášení s informací o vytáčeném čísle. Produkt ochrání váš účet za připojení k internetu před nežádoucím přesměrováním vlivem ActiveX komponent, případně dialerů a vysokými poplatky.

Nepřehlédněte na DVD

Firefox 1.0

Malý a rychlý moderní prohlížeč s jednoduchým ovládáním a bohatou nabídkou funkcí.

aActive Desktop Calendar 4.4

Active Desktop Calendar je plně nastavitelný kalendář, který je zobrazen

přímo na ploše.

Mozilla Thunderbird 0.9 CZ

Poštovní komponenta z aplikačního balíku Mozilla, z níž převzala většinu dobrých vlastností.

PowerDVD 6.0

Poslední nejmodernější verze celosvětově uznávaného softwarového DVD přehrávače.

Burn4Free 1.0.4.0

Snadno ovladatelný nástroj pro vypalování CD a DVD, podporující tvorbu audio CD.

Ulead DVD PictureShow 3.0

Ulead DVD PictureShow umožňuje vytváření prezentací z fotografií.

America's Army 2.2 Taktická akční multiplayerová hra America\s Army byla vyvíjena přímo americkou armádou.

PartitionMagic 8.0

NOD 32 2.12.2

Uživatelsky příjemný antivir, obsahující všechny běžné typy ochrany.

Media Player Classic 6.4.8.2

Přehrávač multimédií velmi podobný klasickému Windows Media Playeru verze

6.4.Ashampoo winoptimizer 2 1.0

Dvanáct výkonných nástrojů pro čištění, ladění a optimalizaci vašich Windows.

1DVD Ripper 1.3.36

Výkonný nástroj pro zálohu DVD filmů. Konvertuje DVD do VCD (MPEG1), SVCD (MPEG2), AVI a DivX (MPEG4) formátů.

Cool Desk 3.86

Cool Desk je virtuální desktop manažer s podporou skinů. Vytvoří až 9 virtuálních pracovních ploch.

WinSMScz Lite 0.58

Stále se vyvíjející program pro rozesílání SMS do sítí operátorů Oskar a Eurotel přes internet.

FinePrint 5.29

Šikovným pomocníkem, který slouží k prohlížení a formátování tisků to je neobvyklý tiskový driver FinePrint.

WinXP Manager 4.86.1

Utilita, která vám pomůže optimalizovat a vyčistit PC s Windows XP.

Zadarmo: Servisní balíčky a EasyOffice 7.3Protože každý program vytvářejí lidé, je velice pravděpodobné, že se v něm budou vyskytovat větší či menší chyby. Proto se výrobci programů snaží svým zákazníkům poskytnout jakési doplňky k již dříve zakoupeným produktům, aby odstranili nedostatky ve zdrojových kódech nebo doplnili a rozšířili funkčnost programů. V současné době je většina aktualizací produktů od firmy Microsoft dostupná pomocí internetu. Zde jsou nové aktualizace zveřejňovány relativně často, protože se nečeká, až se jich nashromáždí určité množství, které je pak distribuováno jako Service Pack. Tento způsob distribuce je ovšem vhodný zejména pro uživatele s dostatečně rychlým připojením k internetu, protože stahování těchto aktualizací pomocí modemu může být docela drahá akce. To samé platí v případě, že jste se rozhodli přeinstalovat operační systém, ale nechcete přijít o nejnovější aktualizace, které jste si již nainstalovali. Stažení celé sady aktualizací by vám pak zabralo mnoho času i v případě, že máte přístup k rychlému internetovému připojení. Proto jsme se rozhodli vám na DVD, které má pro tento účel dostatečnou kapacitu, přinést servisní balíčky pro většinu produktů z produkce Microsoftu. Na tomto médiu tedy naleznete ucelený přehled aktualizací pro operační systémy Windows NT, Windows 2000 a Windows XP, kancelářské balíky Office 97, Office 2000, Office XP a Office 2003 a dokonce i celou distribuci Internet Exploreru 6, který obsahuje i Service Pack 1. Většina aktualizací je dostupná v české i anglické verzi.

EasyOffice 7.3

EasyOffice patří mezi volně šiřitelné balíky kancelářských programů kompatibilních s obdobnými produkty firmy Microsoft. Tento balík je tvořen textovým procesorem EasyWord, tabulkovým kalkulátorem EasySpreadsheet, programem pro tvorbu prezentací s animacemi EasyPresentation, účetním systémem EasyBookkeper, správcem kontaktů a šablon dopisů

Easy Contact Manager a anglicky hovořícím hlasovým modulem pro čtení dokumentů pošty. Pro práci s obrázky je připraven modul EasyImage. Zajímavou součástí je rovněž plnohodnotný kompresní program EasyZip či obdoba účetní kalkulačky se záznamem na papírovou pásku EasyCalculator. Pokud si nejste jisti použitím či funkcemi tohoto produktu, neváhejte použít vyčerpávající on-line nápovědu a návody. Produkt podporuje mimo jiné i tvorbu PDF dokumentů či kontrolu gramatiky a pravopisu.

PartitionMagic umožní pracovat s oddíly pevného disku bez hrozby zničení či ztráty dat.

§§§§§

$$$$$


Trendy


Ročenka 2004

Josef Kulhavý

04P0679

Souhrn nejvýznamějších událostí roku 2004 v oblasti informačních technologií

Konec starého roku (popřípadě začátek nového) je v mnoha tiskovinách mimo jiné obdobím bilancování uplynulých dvanácti měsíců. PC WORLD nechce zůstat v tomto směru pozadu, a proto vám přináší ojedinělou ročenku. V ní najdete v chronologickém přehledu výčet nejdůležitějších informací z oblasti informačních technologií za rok 2004.

LEDEN

1. 1. Společnost GTS snížila ceny připojení k internetu prostřednictvím technologie ADSL na 940 Kč. Ceny za ADSL snížily v lednu rovněž firmy Český Telecom, Tiscali a Aliatel.

5. 1. Společnost Intel představila procesor Intel Celeron M pro mobilní počítače. Ten podporuje řízení spotřeby včetně stavu Deep

Sleep, jež minimalizuje spotřebu energie procesoru během nečinnosti uživatele.

6. 1. Výrobce harddisků Western Digital představil zařízení Media Center, které v sobě sdružuje pevný disk 250 GB WD Caviar SE, čtečku paměťových karet 8 v 1, rozbočovač USB 2.0 a Dual-option Backup (zálohování ve dvou režimech). Media Center Western Digital je tak jediným periferním zařízením pro ukládání dat, které nabízí "vše v jednom".

8. 1. Společnost ATI představila první 3D grafický čip určený pro mobilní telefony a další mobilní kapesní zařízení.

12. 1. Společnost AMD uvedla na trh nové procesory řady Mobile Athlon 64, určené pro notebooky s typovým označením 2800+, 3000+ a 3200+, a procesor řady Athlon 64 s označením 3400+.

15. 1. Společnosti Kerio Technologies a Grisoft připravily balíček, který obsahuje Kerio Personal Firewall 4 a antivirus AVG Professional 7. Balíček tak nabízí komplexní ochranu počítače proti virům, hackerům i přesměrování hovoru pomocí dialerů.

15. 1. Společnost LaCie uvedla na trh externí disk s kapacitou 1000 GB. Ten je ve skutečnosti složen ze čtyř disků o kapacitě 250 GB.

18. 1. Na internetu se začal šířit červ Bagle.

23. 1. Český vyhledávací systém Jyxo nabídl možnost prohledávat aktuální články v českých internetových periodikách.

26. 1. Společnost Czech On Line, a. s., zahájila vysílání internetové zpravodajské televize ZTV. Denní zpravodajství ZTV je přenášeno

v 5 až 10minutových videostreamingových přenosech.

27. 1. Českou republiku navštívil zakladatel softwarového gigantu Microsoft Bill Gates.

27. 1. Počítače po celém světě začal napadat dosud nejrychleji se šířící virus MyDoom.

31. 1. Internet využilo v lednu rekordních

3,83 milionů obyvatel ČR.

ÚNOR

1. 2. Společnost GTS nabídla svým zákazníkům vytáčené připojení k internetu přes telefonní linku za paušál. V něm bylo zahrnuto neomezené stahování dat od 19:00 do 07:00 a o víkendech. Se stejnou nabídkou přišel ve zkušebním provozu i Český Telecom.

1. 2. Více než milion počítačů nakažených virem MyDoom zaútočilo na server společnosti SCO a vyřadilo jej z provozu.

3. 2. Český Telecom oznámil, že nabídne domácnostem paušální vytáčené připojení k internetu za 487 korun.

9. 2. Společnost IBM představila zcela přepracovanou verzi ultrapřenosného notebooku ThinkPad X40. Ten váží 1,23 kg a je tak nejlehčím a nejtenčím notebookem, jaký kdy IBM vyrobilo.

10. 2. Evropská komise rozhodla, že spuštění registrace domén .eu začne asi v listopadu. Později byl tento termín přesunut do dalšího roku.

10. 2. Firma Philips oznámila, že sériově vyrábí vypalovací mechaniku, která dokáže

zaznamenat data na dvouvrstvá média DVD+R s kapacitou 8,5 GB.

13. 2. Na internetu se objevili části zdrojového kódu Windows 2000 a Windows NT.

18. 2. Internetem se začal šířit virus Net-Sky.

19. 2. Webový portál Yahoo.com představil svou vlastní fulltextovou technologii. Do té doby využíval na svých stránkách vyhledávací systém Google.

19. 2 . Denní návštěva internetu v ČR poprvé překonala hranici miliónu uživatelů.

25. 2. Firma Guillemot, známá svými produkty Hercules, vydala prohlášení, v němž oznámila, že končí s výrobou grafických karet a LCD monitorů. Hercules se hodlal zaměřit především na výrobu hudebních produktů a herních zařízení.

25. 2. Společnost Nokia uvolnila na trh nový komunikátor 9500 nástupce legendární 9210(i) s barevnými displeji (vnitřním i vnějším). Nokia 9500 běží pod operačním systémem Symbian 7.0.

27. 2. Procesory s jádrem Prescott od Intelu přešly na nový stepping D-0, vyznačující se nižší spotřebou energie, spojenou rovněž se zmenšením objemu emitovaného tepla.

BŘEZEN

1. 3. Pod heslem "Internet ležící spící...?" byl zahájen sedmý ročník akce "Březen měsíc internetu". Organizátoři akce zvolili toto cimrmanovské motto záměrně již delší dobu u nás chybí výrazný impuls k dalšímu rozvoji internetu.

3. 3. Na veletrhu CeBIT představila společnost Philips systém čoček s variabilní ohniskovou vzdáleností, který nemá žádné pohyblivé mechanické části. Tento systém napodobuje činnost lidského oka pomocí kapalinové čočky, která mění svou ohniskovou vzdálenost tím, že mění svůj tvar.

9. 3. Na internetu se rozpoutala "válka virů". Nové a nové verze virů Bagle, MyDoom a NetSky se vzájemně v napadených počítačích ničí a obsahují urážlivé nadávky směrem ke svým "soupeřům".

12. 3. Firma Gateway představila nový DVD přehrávač, který dokáže komunikovat s počítačem bezdrátově technologií Wi-Fi 802.11g.

12. 3. Společnost Hitachi představila 3,5palcový harddisk s kapacitou 400 GB.

15. 3. Společnost Microsoft prohrála spor s EU.

15. 3. Operátor Eurotel uvedl do provozu nový portál Eurotel Live! Jedná se o integrovaný webový a mobilní portál, který zákazníkům umožní nastavovat telefon, aktivovat či objednávat služby nebo využívat on-line služeb přes internet a WAP.

15. 3. Společnost Intel oznámila, že nadále nehodlá označovat své procesory čísly označujícími frekvenci. Intel bude, podobně jako AMD, procesory číslovat tzv. výkonnostním ratingem.

18. 3. V Hannoveru byl za účasti 6411 vystavovatelů zahájen největší evropský veletrh informačních a telekomunikačních technologií CeBIT. Těžištěm veletrhu byl boj proti virům.

30. 3. Největší internetový vyhledávač

Google spustil službu Froogle, která pomáhá vyhledávat výrobky s nejlepší cenou.

31. 3. Počet virů na internetu se za měsíc březen zvýšil téměř o třetinu.

DUBEN

1. 4. Český Telecom spustil službu i-poslouchám, která umožňuje přijmout telefonní hovor, i když je uživatel připojen přes modem k internetu.

1. 4. Google na svém portálu spustil novou freemailovou službu Gmail. Nabízí v ní dosud nevídaný 1 GB prostoru.

2. 4. Český telekomunikační úřad stanovil maximální ceny za propojení ADSL mezi operátory. Tímto krokem mohlo dojít ke zlevnění internetu pro koncové uživatele.

5. 4. Ceny počítačových pamětí postihl prudký nárůst.

5. 4. Společnost NEC oznámila, že se jí podařilo vyvinout baterie s příznivou kapacitou, jež jsou schopné se nabít na maximální objem během 30 vteřin.

10. 4. Společnost Sony uvedla na trh první DVD rekordér, který umí zapisovat na Blu-Ray disky.

19. 4. Česká pobočka společnosti Microsoft oznámila, že během dvou let zvýší ceny svého softwaru až o třetinu.

21. 4. Soud přikázal společnosti Seznam.cz, že nesmí nabízet volná pracovní místa na stránkách pod doménou sprace.cz.

28. 4. Společnost GTS oznámila, že omezí vytáčený internet za paušál. Její konkurent Czech On Line přestal vytáčené připojení nabízet úplně.

30. 4. T-Mobile představil nový předplacený tarif Twist Data Unlimited. S ním získá uživatel za měsíční poplatek možnost neomezeného přístupu k internetu přes GPRS.

KVĚTEN

2. 5. Internetem se začal šířit vir Sasser.

3. 5. ČTU nařídil Českému Telecomu, aby se propojil s alternativním operátorem pro nabídku ADSL. ADSL tak mohlo pro koncové zákazníky vlivem konkurence zlevnit.

3. 5. Český Telecom začal nabízet uživatelům pevné telefonní linky posílání SMS za

1 korunu. K odeslání je třeba vlastnit přístroj podporující SMS.

6. 5. Společnost Sony nabídla na internetu legální placené stahování hudby.

6. 5. Eurotel a Český Telecom začali společně nabízet bezdrátové připojení přes Wi-Fi.

6. 5. Český Telecom získal od ČTÚ povolení k pilotnímu provozu digitálního televizního vysílání.

6. 5. Společnost Seznam.cz oznámila, že připravuje zvětšení e-mailových schránek na 1 GB.

8. 5. V Německu byl dopaden mladík podezřelý z tvorby viru Sasser.

10. 5. Intel oficiálně představil Pentium M "Dothan", nástupce stávajícího Pentia M s jádrem "Banias". Nová řada procesorů s podporou technologie Centrino se vyznačuje 90nm výrobním procesem a 2MB L2 cache.

12. 5. Český Telecom uvedl na trh paušální program, v němž nabízí volání spolu s neomezeným připojením k internetu přes ADSL.

13. 5. Český Telecom spustil na internetu službu Starzone.cz, která dovoluje uživatelům jeho vysokorychlostního připojení legálně stahovat filmy do svého PC.

20. 5. Microsoft začal nabízet svůj kancelářský balík Office pro uživatele počítačů Macintosh.

26. 5. Společnost Software602 uvedla na trh svůj nový produkt pro vyplňování formulářů 602XML Filler 1.0. Ten slouží ke sběru dat a jejich následnému odeslání v podobě XML.

ČERVEN

1. 6. Hudební televizní stanice Óčko začala na svém webu nabízet non-stop on-line vysílání svého programu.

1. 6. Český Telecom oznámil, že přestane nabízet vytáčené paušální připojení k internetu.

3. 6. Výrobce baterií Varta uvedl na trh nový typ niklmetalhydridové dobíjecí baterie. Její jedinečnost tkví v tom, že je možné dobít tužkové baterie za pouhých 15 minut.

4. 6. Vznikl první český film určený výhradně pro mobilní telefony.

5. 6. Eurotel nabídl neomezený internet za paušál pro předplacené karty Go.

12. 6. Internetem se začal šířit vir Zafi.B. Pokud je příjemcem adresát v národní doméně .cz, obsahuje české texty.

14. 6. Na internetu se objevil první vir Cabir, který napadá kapesní počítače. Jeho autorem je kdosi z česko-slovenské hackerské skupiny 29a.

15. 6. Firma Apple spustila hudební internetový obchod iTunes pro evropský trh. Ten je zatím bohužel dostupný pouze ve Velké Británii, Francii a Německu.

21. 6. České radiokomunikace nabídly rychlý internet přes linky Českého Telecomu.

24. 6. Poslanecká sněmovna parlamentu schválila novelu zákona o elektronickém podpisu.

ČERVENEC

12. 7. Portál Starzone.cz, který provozuje Český Telecom, začal nabízet legální stahování hudby.

12. 7. Společnost Apple oznámila, že přes službu iTunes prodala 100 milionů skladeb.

13. 7. Firma Pioneer představila vypalovačku dvouvrstvých DVD disků DVR-A08, která zvládá první vrstvu vypálit šestnácti rychlostně a druhou čtyř rychlostně.

13. 7. Společnost Google podala žádost o registraci na trhu s akciemi Nasdaq.

27. 7. Microsoft dokončila první Service Pack pro kancelářský balík Microsoft Office 2003.

29. 7. Senát schválil zákon, který má omezit rozesílání spamu.

29. 7. Oskar představil nové paušální tarify pro své zákazníky. Ty se vyznačují především jednotnou sazbou do všech sítí, včetně vlastní.

SRPEN

2. 8. Český Telecom uvedl na trh nový paušál připojení k internetu přes ADSL. Nabízí nižší cenu a nižší přenosovou rychlost.

2. 8. Mobilní operátor Eurotel spustil službu rychlého připojení k internetu přes technologii CDMA.

3. 8. Společnost Hewlett-Packard uvedla na trh jako první velký výrobce počítačů notebook HP Compaq nx5000 s předinstalovaným operačním systémem Linux.

7. 8. Firma Microsoft dokončila Windows XP Servis Pack 2 pro anglickou verzi svého operačního systému Windows.

11. 8. Skupina pro podporu a vývoj technologie nových DVD disků Blu-Ray ohlásila ve středu dokončení první verze specifikace nepřepisovatelné Blu-Ray technologie

12. 8. Společnost AMD oznámila uvedení nových procesorů AMD Sempron na trh. Procesory budou k dispozici pro Socket A, Socket 754 i Socket 939.

13. 8. Společnost Google začala prodávat své akcie na burze Nasdaq. Získala tak 1,67 mld. USD.

17. 8. Společnost Foxconn oznámila, že v Pardubicích vybuduje nové centrum špičkových technologií.

18. 8. Společnost Netscape Communications uvolnila novou verzi internetového prohlížeče Netscape, označenou číslem 7.2.

23. 8. Společnost Thanko Limited uvedla na trh USB přenosný pevný disk Victoria 120, který chrání přístup k datům pomocí čtečky otisků prstů.

24. 8. T-Mobile představil nové tarify pro své zákazníky. Ty se vyznačují zvýšením ceny volání do vlastní, ale snížením do ostatních sítí.

30. 8. Společnost Microsoft oznámila, že novou verzi Windows hodlá vydat v roce 2006.

ZÁŘÍ

1. 9. Český Telecom začal nabízet hovory o víkendech a mimo špičku zdarma za cenu měsíčního paušálu. Někteří uživatelé tarif využívali pro připojení k internetu, a proto byl po několika měsících přístup k internetu pomocí tohoto paušálu omezen.

2. 9. Microsoft umožnil návštěvníkům svých stránek legálně stahovat hudbu z internetu. Zároveň na své stránky umístil finální verzi Windows Media Playeru 10.

7. 9. V ČR vstoupil v platnost zákon zakazující posílání nevyžádané pošty. Za posílání spamu hrozí pokuta až 10 milionů korun.

9. 9. Společnost UPC zvýšila rychlost připojení k internetu po kabelu na dvojnásobek, cenu však nezměnila.

15. 9. Microsoft vydal českou verzi opravného balíku Windows XP Servis Pack 2.

17. 9. Eurotel omezil rychlost CDMA pro uživatele P2P sítí.

27. 9. Společnost Český Mobil, provozovatel sítě mobilních telefonů Oskar, změnila svůj název na Oskar Mobil.

30. 9. Vítězem prestižní soutěže o nejlepší firemní webovou prezentaci WebTop100 se stala firma Ravak.

30. 9. Firma Eurotel oznámila dosažení hranice 10 000 uživatelů služby Data Express. Ta zajišťuje vysokorychlostní připojení k internetu technologií CDMA realizované sítí 450 MHz.

31. 1. Internet využilo rekordně v září více než 4,4 milionů obyvatel ČR.

ŘÍJEN

1. 10. Společnost UPC začala nabízet nové vysokorychlostní internetové připojení za 555 Kč.

1. 10. Firma Eurotel představila nový studentský tarif Eurotel Praktik. Za 179 Kč nabízí 20 volných minut a 100 SMS.

4. 10. Společnost NIC oznámila, že ceny registračních a udržovacích poplatků příští rok klesnou.

5. 10. Uživatelé Oskaret v síti Oskar mohou dobíjet, stejně tak jako již delší dobu zákazníci konkurence, své přeplacené karty ve všech terminálech Sazky.

8. 10. Společnost Google spustila službu Google SMS, která uživatelům v USA umožňuje zjišťovat řadu užitečných informací.

11. 10. Na brněnském výstavišti byl zahájen čtyřdenní veletrh Invex, kterého se zúčastnilo 102 vystavovatelů ze 20 zemí.

11. 10. Ministr informatiky Vladimír Mlynář oznámil, že internetový portál veřejné správy přechází ze zkušební verze do ostrého provozu.

13. 10. Microsoft představil novou verzi systému pro domácí digitální zábavu Windows XP Media Center. Ten je tvořen z programovým vybavením i několika přístroji.

14. 10. Společnost Google představila betaverzi vyhledávače, který uživatelům pomáhá vyhledávat informace na pevném disku počítače.

17. 10. Firma Sony představila novou verzi standartu Blu-Ray, která umožňuje na jediný optický disk uložit až 200 GB dat v osmi vrstvách.

27. 10. Společnost Apple uvedla na trh nový přehrávač iPod Photo, umožňující kromě přehrávání hudby zobrazovat fotografie.

29. 10. Firma Logitech uvedla na evropský trh unikátní hybridní dálkové ovládání, které může ovládat až 15 zařízení najednou.

LISTOPAD

1. 11. Eurotel zavedl nové účtování přístupu k WAPu. Po WAPovém portálu Eurotel Live! je brouzdání většinou zdarma, přechod na jiné WAPové stránky však zdražil.

3. 11. Společnost Microsoft oznámila, že omezí nelegálním uživatelům svého operačního systému Windows stahování nekritických zabezpečení a aplikací ze svého webu.

8. 11. Operátor mobilních telefonů T-Mobile spustil ve své síti rychlé datové přenosy EDGE.

8. 11. Obchodní řetězec Tesco začal ve Velké Británii po internetu prodávat hudební nahrávky.

9. 11. Vyšla finální verze Open Source webového prohlížeče Firefox.

10. 11. Microsoft oznámil, že hodlá na trh uvést vlastní vyhledávač.

11. 11. Společnost Microsoft představila svůj nový, rok a půl připravovaný internetový vyhledávač. Ten má konkurovat především lídrům trhu Google a Yahoo.

13. 11. Společnost Alwil uvedla na trh novou verzi českého antivirového produktu Avast. Je označena číslem 4.5.

15. 11. Firma Plextor představila jako první na světě videorekordér, který umí zaznamenávat video přímo do formátu DivX.

19. 11. Internetem se začal šířit vir Sober

24. 11. Společnost Xerox oznámila, že vyvinula software, který dokáže roztřídit obrázky v PC podle toho, co se na nich nachází.

PROSINEC

21. 12. Zájemci o digitální televizní licence mohli do tohoto dne podávat Radě pro rozhlasové a televizní vysílání své přihlášky.

Možná po přečtení tohoto článku s úžasem hledíte, jak se vývoj překotným tempem řítí dopředu. Během uplynulých 366 dní opět došlo ke zdokonalování technologií zrychlování procesorů, zvyšování rychlostí DVD mechanik, ale i ke snižování cen za tyto technologie. Tento pokrok je zřetelný již na časové ose jednoho roku. Možná ještě zajímavější však bude, pokud se k tomuto článku vrátíte za několik (desítek) let. Možná se budete divit, že jste za rychlý internet platili více než tři stovky, že procesory byly někdy označovány jednoduše podle své rychlosti, že někdy existoval svět bez propojeného PC a televize, že se na začátku 21. století našli lidé, kteří dokázali přežít bez internetu. A zjistíte, že se svět i tenkrát v roce 2004 otáčel a zdokonaloval.

§§§§§


Co nás čeká, a (zřejmě) nemine v roce 2005

Michael Desmond

04P0685

Kam se v postupujícím elektronickém věku ubírá výpočetní technika

Produkty, které používáme, budou chytřejší, rychlejší, menší, levnější a barevnější. Ukážeme vám, co můžete v příštím roce čekat od počítačů, softwaru, mobilních zařízení, domácí elektroniky a další techniky.

pgrade počítače by se v budoucnosti mohl stát hračkou. Jednoduše připojíte stavebnicové moduly, obsahující cokoliv od duálních 64bitových procesorů až po duální grafické karty. Budete se dívat na ohromující ploché monitory s větším množstvím barev, než mají nejlepší současné LCD displeje a v kapse si ponesete mobilní telefon s desetigigabytovým pevným diskem.

Inteligentní technologie jednou promění každé auto, stěnu v bytě a domácí spotřebič v chytrého pomocníka. Základy propojených technologií budoucnosti se pokládají právě dnes. Na následujících několika stránkách vám přiblížíme, co můžete v příštích dvou letech očekávat.

Počítač zítřka

Neil Young napsal, že rez nikdy nespí. Totéž můžeme říci o společnostech produkujících procesory. U Intelu i v AMD pracovali přesčas, aby vyvinuli procesory s dvěma jádry, jimiž bude do konce roku 2006 vybavena převážná většina nových počítačů. První z těchto procesorů, které spojují dvě CPU v jednom čipu, by se měly objevit v první polovině roku 2005 a slibují proměnit běžné počítače i laptopy v nadupané supermašiny.

Nathan Brokwood, vedoucí analytik firmy Insight 64 tvrdí, že tyto čipy se dvěma jádry přinesou pro systémy, které je dovedou využívat (jako například Windows XP) výrazné zvýšení výkonu. Toto zlepšení by se mělo projevit především u her, editace fotografií a videa a dalších činností náročných na výkon procesoru.

Brockwood dodává, že bychom se neměli cítit zklamaní, až se na trhu objeví první z těchto procesorů s až o třetinu nižší frekvencí, než na jakou jsme zvyklí u běžných procesorů. Nižší frekvence pomůže snížit cenu, zahřívání a zátěž kladenou na čip.

Pokud jde o 64bitové procesory, Brokwood očekává, že by jimi měly být v roce 2006 vybaveny dvě třetiny veškerých počítačů i když jenom zhruba deset až patnáct procent z nich se bude dodávat s 64bitovými aplikacemi. Ale s kapacitou paměti až 4 GB a více můžeme u nejvýkonnějších počítačů očekávat hyperrealistické hry a pokročilé programy pro editaci fotografií a videa, které budou schopné 64bitové systémy plně využít.

Počítač jako lego?

Pro pohled do budoucnosti grafiky nemusíte chodit dále než k PCI Express (PCIe). Toto grafické rozhraní nahradí PCI a AGP a slibuje téměř dvojnásobný výkon, než jaký nabízí AGP. PCIe karty založené na čipech NVidia GeForce 6800 Ultra a ATI Radeon X80 opět zvýšily laťku realistického zobrazení v grafice. Ještě více dokáží úroveň grafiky zvýšit karty využívající technologii Scalable Link Interface, kdy dvě grafické karty pracují společně. Takzvaná druhá generace (Gen 2) je již ve vývoji a měla by zvýšit výkon každého kanálu na 500 megabytů za sekundu. Podle Nathana Brokwooda se dočkáme i verze s výkonem jednoho gigabytu za sekundu. To už je slušná rychlost.

PCIe dost možná změní i vzhled počítačů. Připravuje se verze, která umožní připojit k počítači rychlé periferie kabelem o délce sedmi metrů i více místo zasunutí do motherboardu. Představte si počítač skládající se z propojitelných modulů například krabičky s grafickou kartou, další krabičky s pevným diskem a další třeba s bezdrátovou síťovou kartou. Místo otevírání počítače by stačilo zasunout PCIe modul do podstavce. Jak se situace vyvine do konce roku 2006? Kdo ví. Třeba tou dobou budeme provádět upgrade výměnou bloků podobných legu jednoduše a rychle.

Barvy, více barev!

Už léta nám slibují ohebné displeje. Velké a ohebné displeje, ať už založené na principu organických světelných diod nebo čehokoliv jiného, zůstávají stále za dveřmi laboratoří nejde už o science-fiction, ale ani o technologickou realitu. Proto se společnosti jako Philips, Sony, Toshiba a několik nováčků na trhu rozhodly místo toho v budoucnosti vylepšit kvalitu plochých obrazovek.

Například u Toshiby a Canonu pracují na tenčích, lehčích a lepších plochých panelech, založených na technologii SED (Surface Conduction Electron-Emitter Display). Tato technologie vysílá elektrony přes otvory (jejichž průměr je v řádu tisíců nanometrů) na obrazovku s fosforovým povrchem, a tak kombinuje to nejlepší z tradičních CRT monitorů a LCD displejů. Společnost SED Incorporated, založená Toshibou a Canonem, má v úmyslu vyrobit první takové obrazovky v roce 2005 a s jejich masovou výrobou chce začít v průběhu roku 2007.

Barvy jako živé

Genoa Color přichází s novým přístupem k zobrazování barev na obrazovce. Technologie MPC (Multi-Primary Color) rozšiřuje (například o žlutou a modrou) paletu základních barev, z nichž dokáže obrazovka namíchat širší spektrum výsledných barev, včetně barev jasných, u nichž se na RGB obrazovkách projevuje zkreslení. Pomocí MPC čipu a až tří základních barev navíc budou televizní obrazovky a monitory zobrazovat barvy realističtěji to se projeví především v pleťových odstínech a u žluté barvy, jejichž zobrazení je největší slabinou RGB obrazovek. MPC obrazovky by se měly začít montovat do nejdražších televizorů v druhé čtvrtině roku 2005.

Sony se rozhodlo vyrovnat s podobným problémem jinak a v Japonsku představilo řadu čtyřicetipalcových a šestačtyřicetipalcových LCD televizí Qualia 005. Tato řada využívá k podsvícení displeje bílé světelné diody. Tyto LED diody, nazývané Triluminos, umožňují displejům zobrazit větší množství barev než dřívější fluorescentní lampy se studenou katodou, používané u většiny LCD televizí. Jon Peddie, vedoucí analytik firmy Jon Peddie Research, která pracuje v oblasti průzkumu grafiky, tvrdí, že výsledek "je ohromující a poskytuje gamma spektrum ve fotografické kvalitě." Jednoduše řečeno, barvy na obrazovce jsou jako živé.

Fotografie z budoucnosti

Popularita digitální fotografie přinese revoluci v oblasti grafických programů. Dnešní fotoaparáty dokáží označit snímky užitečnými údaji, jako je například datum a čas, model fotoaparátu apod. V budoucnosti půjdou fotoaparáty vybavené GPS čipy ještě dál. "Dovedu si představit fotoaparát v mobilním telefonu, který ke snímku připojí GPS souřadnice, podle nichž pak program pozná, že byl snímek pořízen v Paříži," říká Tapan Bhat z divize pro digitální fotografii a video firmy Adobe. Předpovídá, že podobná technologie by se mohla objevit v roce 2007.

I počítačové programy budou chytřejší měly by být například schopné rozpoznat prvky jako hory, psi nebo plavecké bazény a přiřadit ke snímku příslušný údaj o kategorii pro snazší organizaci.

Do roku 2006 se také zřejmě objeví nové funkce programů, které budou mít za úkol automatizovat rutinní činnosti jako odstranění červených očí nebo drobných závad, a tak uživatelům ušetří čas. Později by mohly následovat další funkce jako zjednodušené označování částí snímku, které Microsoft Research nedávno předvedl v Číně. Několika rychlými pohyby myši mohou uživatelé označit například objekt, který chtějí kopírovat, a program pomocí algoritmu automaticky detekuje a označí jeho okraje. Tato funkce analyzuje jas a barvu, a tak dokáže detekovat okraje objektu mnohem přesněji než dnešní kouzelná hůlka.

Chytřejší mašinky

Každý rok se zdá, že konečně dojde k revolučním změnám v oblasti domácí elektroniky. A každý rok jsou technicky založení majitelé domácností zklamáni ubohým výkonem a nedostatečnou spolehlivostí produktů založených na stárnoucím standardu X10 (vyvinutém společností X10 USA). Přístroje standardu X10 se dorozumívají prostřednictvím signálů posílaných po elektrické síti, ale uživatelé si stěžují, že některé přístroje spolu spolupracují špatně a že třeba pouhé rozsvícení může způsobit chyby nebo zpomalení.

V roce 2005 by měl tuto situaci změnit protokol nazývaný Insteon. Insteon podporuje jak bezdrátové rádiové spojení, tak propojení elektrickou sítí a slibuje vyšší spolehlivost, než jaké se nám doposud dostalo. Díky zpětné kompatibilitě se zařízeními standardu X10 by mohl Insteon znovu probudit poněkud chladnoucí nadšení pro automatizovanou domácnost.

Ken Fairbanks, vedoucí prodeje firmy Smarthome, která se zabývá vývojem spotřebičů na bázi Insteon (například vysílačů a dotykových displejů), se domnívá, že se trh pro Insteon bude stále rozšiřovat. Výrobky firmy Smarthome například dovedou zjistit, že se v bytě babičky nerozsvítilo světlo v koupelně do 10 hodin dopoledne, což by mohlo znamenat, že jí není dobře, a mohou upozornit zbytek rodiny.

Konkurenci Insteonu představují například Zensys Z-Wave a Zig-Bee Alliance, které nabízejí bezdrátovou automatizaci. Skupina Zig-Bee, složená z téměř stovky společností včetně firem Mitsubishi, Motorola, Philips a Samsung by mohla začít prodávat domácí elektroniku založenou na svém standardu v průběhu roku 2006.

I kuchyňské přístroje budou chytřejší. Ted Selker z Massachusettského technologického institutu vyvíjí lžíci, která měří a zobrazuje hustotu a složení směsi a pomáhá tím udržet správný postup podle receptu. Jiný projekt představuje například plastická dóza na potraviny, která kontroluje, jak dlouho byly uložené v ledničce.

Selker si také představuje domácnost, kde budou kuchyňské stoly, stěny i ostatní plochy virtuálním pracovním prostorem. Děti si na nich budou moci zobrazit domácí úkoly a rodiče třeba účet za nájemné.

Návrat do budocnosti

O automobilech vybavených supertechnikou sníme už od padesátých let. I když na létající automobily zatím ještě budeme muset počkat, v příštích dvou letech se objeví vozidla vybavená chytřejším zařízením interiéru a zabudovanými pevnými disky, na něž bude možné ukládat třeba mapy, telefonní seznamy nebo digitální audio. Díky širokému rozšíření digitálních audio přehrávačů možná výrobci automobilů konečně umožní jejich připojení k autorádiu.

Výrobci automobilů se také chystají na další pokus o instalaci displejů podobných těm, používaným ve stíhacích letounech, které budou zobrazovat informace přímo v zorné linii řidiče. Firma BMW už tuto možnost dokonce v některých sedanech Série 5 nabízí. BMW a Ford nezávisle na sobě pracují na vývoji přizpůsobivého systému řízení, který by díky kombinaci radarových senzorů a inteligentních řídících prvků umožnil vozidlům automaticky reagovat na chování ostatních řidičů, například udržováním bezpečné vzdálenosti.

Wi-Fi auto

Uvažuje se i o širším využití dnes již dostupných technologií v interiéru automobilů například o použití LCD monitorů pro zobrazení nastavitelných kontrolních panelů nebo přeměně aut na přístupové body Wi-Fi. "O Wi-Fi autech se hodně mluví," říká Thomas Hallauer, redaktor TelematicsUpdate.com. Auta vybavená Wi-Fi by mohla umožnit stahovat MP3 soubory nebo mapy do zabudovaného systému. Ale to ještě pár let potrvá. Ještě dále do budoucnosti se dívají zaměstnanci Massachusettského technologického institutu. Jedním z jejich projektů je takzvané "měkké auto", tvořené podvozkem a exteriérem podobným airbagům. Nebo kola bez hlav, kde je každé kolo vybaveno motorem a závěsem, takže automobily už nebudou nutně konstruované na pevném soukolí se závěsy. O mnoho pravděpodobnější je vývoj v oblasti elektronického inkoustu materiálu, který dokáže změnit vzhled povrchu takže auta budou moci měnit barvu, například pro lepší viditelnost v noci. Ryan Chin, vedoucí projektu v Massachusettském institutu tvrdí, že tato technologie umožní dokonce zobrazování zpráv nebo reklam. Co je asi napadne příště?4 0685/FEL o

Všechno počítá

Anant Agarwal, profesor z výzkumné laboratoře Massachusettského technologického institutu, se podílí na projektu Oxygen, který si klade za cíl "vytvořit prostředí, v němž by nás počítače zcela obklopovaly měli bychom je v ruce, ve zdech budov, všude," říká. "Potom se počítače mohou pokusit lidem pomáhat lidštějším způsobem."

Představte si videostěnu v obývacím pokoji, která by jednu chvíli sloužila jako obří televize, pak jako videotelefon, za chvíli jako webový prohlížeč. Aby tato vize technologie, která je vždy připravena sloužit, mohla fungovat, bude nutné, aby každý předmět dokázal zvládnout téměř jakoukoliv počítačovou operaci. Čip RAW (Raw Architecture Workstation), vyvinutý v rámci tohoto projektu, se pokouší tuto možnost proměnit ve skutečnost.

Jak dlouho potrvá, než budeme mluvit ke zdem, telefonovat z ledničky nebo si necháme překládat cizojazyčné texty telefonem? Ještě chvíli, říká Agarwal. Hlasem ovládané přístroje s bohatším rozhraním a většími možnostmi, než nabízejí ty dnešní, "by se mohly začít vyrábět v příštích dvou letech. Dlouhodobější projekty vyžádají pět až deset let," prohlašuje.

Téměř neviditelná baterie

Larry Dubois z SRI International, neziskové organizace zabývající se vývojem nových technologií, tvrdí, že baterie vyrobené z papíru a dalších vláken by mohly přístrojům pomoci vytěžit z menšího prostoru více.

"Vyrobíte kilometry vlákna [materiálu baterie] a když lisujete obal [přístroje], zalisujete do něho to vlákno," vysvětluje Dubois. "Můžete přístroj vyrobit menší a lehčí, protože nemusí obsahovat obal baterie." Existují i baterie tenké jako papír, na které lze tisknout a které se využívají pro cokoliv, od vysílačů přes radiovou identifikaci (RFID, umožňující vzdálené sledování objektů) až po vizitky.

Další slibnou technologií je rychlonabíjecí baterie, která se plně nabije za méně než deset minut. "Nyní je to otázka převedení technologie z laboratoře do výroby," říká Dubois. "Nejspíše to bude trvat tak dva roky."

A co palivové články, které slibovali pro použití v přístrojích? "Už existují. Lidé je používají. Otázka je, kdy se dostanou do rukou zákazníkům. Dokud nebudete moci koupit metanolové náplně v každé zemi po celém světě, nedá se čekat, že by výrobci spěchali s jejich montováním do svých systémů."

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Office plus. Pokročilé techniky pro práci v kanceláři I

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Thomas Eggeling, Andreas Kroschel, Christian LÖbering, Cornelia Neft a David Wolski

04P0664

Využívejte možností kancelářských aplikací na maximum!(CD)

Skutečně jen velmi málo lidí o sobě může tvrdit, že naplno využívá všechny schopnosti, které nabízejí programy v kancelářském balíku MS Office. Skrývá se v nich totiž celá řada funkcí, jež mnoho uživatelů vůbec nezná. V tomto článku přinášíme takové tipy a utility, které odhalí méně známé vlastnosti kancelářských aplikací.

S kancelářským balíkem Office toho můžete dokázat daleko více než jen formátovat dopisy, provádět výpočty či tvořit prezentace. Je přitom úplně jedno, zda se jedná o MS Office či o stále oblíbenější OpenOffice. V obou případech vám dnes prozradíme, jak z programů, které každodenně používáte, vytěžit maximum. Z prostorových důvodů zde nehledejte systematický přehled všech typických funkcí MS Office. Ze stejných důvodů se nebudeme zabývat ani databázemi či komponentami pro práci s elektronickou poštou. Ovšem ve čtvrté kapitole Export souborů a XML najdete tipy k poměrně ambicióznímu projektu zaměřenému na konverzi souborů vytvořených ve Wordu či v OpenOffice do formátu RTF, HTML, PDF či CHM. Prakticky všechny potřebné prostředky naleznete na našem CD.

Upozornění: Pokud uvádíme tipy společné pro několik kancelářských balíků, pak se při jejich popisu spíše orientujeme na MS Office. Pouze tam, kde se postup do značné míry odlišuje, popisujeme návod pro OpenOffice zvlášť.

Zpracování textu

Psát v textovém editoru dnes dokáže každý. Co se týče Wordu, pak se v této části článku zaměříme na jednu stranu na takové funkce, které tento program sice nabízí, ale zároveň se jimi nijak zvlášť nechlubí. Na druhou stranu rovněž ukážeme, jak potlačit přednastavené funkce, které se vám naopak program snaží za každou cenu vnutit.

WORD 97-2003

1.Vypnutí automatického převodu internetových adres na hypertextové odkazy

Problém: Jakmile Word rozpozná v nějakém řetězci e-mailovou či internetovou adresu, převede ji automaticky na hypertextový odkaz.

Řešení: Automatickou konverzi na hypertextové odkazy vypnete v menu Nástroje a zde podle verze Windows pod položkou Možnosti automatických oprav (Word XP, 2003) nebo Automatické opravy (Word 97, 2000). Zde na záložce Automatické úpravy formátu při psaní zrušte zatržítko u položky Internetové a síťové cesty hypertextovými odkazy.

WORD XP-2003

2.Otevírání nového souboru ze šablony přímo přes příkaz Nový

Problém: Pokud chcete vytvořit nový dokument na základě existující šablony, musíte pokaždé klepnout do menu Soubor/Nový a pak v okně Šablony vybrat na některé ze záložek tu správnou. Ve verzích Wordu 97/2000 jste mohli tyto šablony volat přímo.

Řešení: Klepněte do menu Nástroje/Vlastní a přesuňte se na záložku Příkazy. Zde označte v poli Kategorie položku Všechny příkazy. V poli Příkazy potom označte položku SouborNovýDialogovéOkno. Přetáhněte tuto položku do menu Soubor a umístěte ji přímo pod příkaz Nový. Vytvoří se nová položka menu, kterou přejmenujete tak, že na ni klepnete pravým tlačítkem myši a změníte text v položce Název:&Jiný... např. na Nový ze šablony. Po uzavření dialogového okna Vlastní budete mít nově vytvořený příkaz okamžitě k dispozici.

Pokud budete chtít, můžete v menu Soubor standardně umístěný příkaz Nový pomocí menu Nástroje/Vlastní úplně odstranit, a to tak, že jej přesunete z menu Soubor do dialogového okna Vlastní.

WORD 97-2003

3.Předávání dokumentu Wordu obsahujícího odkazy na jiné soubory ostatním uživatelům

Problém: Word dokáže do dokumentu integrovat takové informace jako obrázky, tabulky, komentáře či zvuky a to jako tzv. OLE objekty (Object Linking and Embedding). V mnoha případech takový způsob nelze doporučit, zvláště pokud chce uživatel vložené soubory dále upravovat. Kromě toho se soubory Wordu obsahující OLE objekty chovají často nestabilně.

Řešení: Při vkládání objektů přes OLE nebudeme objekty do Wordu integrovat přímo. Externí data se dají v textu pohodlně zobrazit i klepnutím na patřičný odkaz umístěný v textu. Výhodou je skutečnost, že dokument Wordu pak zůstane poměrně malý a jednoduchý. Cesta vedoucí k takovému způsobu vkládání vede přes menu Vložit/Hypertextový odkaz, kdy v následném dialogovém okně vyberete patřičný soubor a potvrdíte stiskem tlačítka OK.

Tento způsob má však i své nevýhody. Odkaz obsahuje relativní cestu k objektu. Pokud dokument Wordu nebo objekt, na nějž se odkaz odvolává, přesunete, stane se hypertextový odkaz neplatným. Kromě toho je prakticky nemyslitelné, abyste takovým způsobem zpracovaný dokument s odkazy na různě roztroušené soubory posílali svým kolegům k dalšímu zpracování.

Makro PCWADDHYPERLINK.BAS, které naleznete i na našem CD, popisovaný problém odstraňuje. Zkopíruje totiž ze všeho nejdříve všechny soubory, na které se bude v dokumentu odkazovat, do stejné složky, v níž se dokument nachází. Při kopírování zároveň dostanou soubory takové názvy, aby byla jednoznačně vyjádřena příslušnost k danému dokumentu. Vzhledem k tomu, že se všechny soubory nacházejí ve stejné složce jako dokument, není třeba k nim u hypertextových odkazů udávat cestu. Tak můžete textový dokument včetně všech materiálů přesunovat na libovolné jiné místo nebo kterýkoliv z objektů a popřípadě i celý text bez obav dále upravovat.

Pro správné použití makra je třeba nejprve otevřít prostřednictvím klávesové zkratky <Alt> <F11> Editor jazyka Visual Basic a klepnout v levém sloupci do okna projektu na položku Normal a makro přes menu File/Import File importovat. Pro pohodlné použití makra pak následně můžete ve Wordu přes menu Nástroje/Vlastní na záložce Příkazy klepnutím na položku Makra v poli Kategorie vložit modul PCWADDHYPERLINK do panelu nástrojů jako tlačítko.

WORD 97-2003

4.Zobrazte si počet označených řádků přímo v dokumentu

Problém: Pro profesionální překladatele či textaře, kteří jsou placeni podle počtu řádků, je často velmi užitečné, pokud si mohou u vybraných částí textu zobrazit na okraji čísla řádků.

Řešení: Word nabízí číslování řádků jako jednu z funkcí, které se týkají rozložení stránky. Najdete ji v menu Soubor/Vzhled stránky pod tlačítkem Čísla řádků. Pokud tuto funkci povolíte, lze bez problémů celý text opatřit čísly řádků. O něco komplikovanější je, když potřebujete očíslovat řádky ve vámi označeném textu.

Nejprve ale musíte opatřit začátek označeného textu značkou Konce oddílu. Přesuňte proto kurzor na začátek označeného bloku a klepněte do menu Vložit/Konec. Zde v poli Typy konců oddílu zvolte položku Na stejné stránce. Tam, kde má číslování řádků skončit a kde má pokračovat obyčejný text, opět vložte stejný typ konce oddílu. Text ležící mezi těmito konci oddílu je nyní oddělený od ostatního textu a můžete v něm přes menu Soubor/Vzhled stránky povolit číslování řádků. Zapnutí této funkce bude viditelné, pokud budete tisknout anebo pokud budete mít v menu Zobrazit nastavenou jako aktivní položku Rozložení při tisku.

Daleko jednodušeji však můžete použít číslování řádků pomocí naší šablony PCWZNUM.DOT, kterou naleznete na našem CD. Ta dokáže vždy, když si to budete přát, očíslovat vámi vybraný text a popřípadě i číslování řádků odstranit. Zkopírujte naši šablonu do složky Po spuštění ve složce Office. Umístění této složky zjistíte v menu Nástroje/Možnosti/Umístění souborů. Poté znovu spusťte Word. Naše makro vytvoří nový panel nástrojů PcwTools samozřejmě pokud ještě neexistuje a v něm dvě tlačítka Z+ pro číslování řádků a Zpro odstranění číslování.

Interval číslování je nastaven na pět a odsazení očíslovaného textu na 3 cm. Ve zdrojovém kódu našeho doplňku si tyto hodnoty můžete nastavit podle svého, a to v řádcích LineNumbering.CountBy či LeftMargin = CentimetersToPoints(číslo). Pokud se rozhodnete makro odstranit, stačí PCWZNUM.DOT jednoduše smazat ze složky Po spuštění Wordu.

WORD 97-2003/WORDPAD

5.Zjištění počtu výskytů určitého slova

Problém: Chtěli byste zjistit, zda se ve vašem textu vyskytuje nějaké slovo, popřípadě potřebujete zjistit počet jeho výskytů. Takový druh vyhledávání ale nenacházíte.

Řešení: S použitím jednoho malého triku to jde docela snadno. Použijeme totiž funkci nahrazování slov v celém dokumentu.

Klepněte v menu Úpravy na příkaz Nahradit a zadejte do obou polí Najít: i Nahradit za: slovo, jehož počet výskytů budete chtít zjistit. Aby se při vyhledávání nerozlišovalo mezi výrazy obsahující malá či velká písmena, nezapomeňte se ujistit, že je tato volba pod tlačítkem Více deaktivována. V políčku Nahradit za: je třeba důsledně dbát na to, aby byl zadán výraz obsahující jen malá písmena. Po stisku tlačítka Nahradit vše se zobrazí dialogové okno, v němž se objeví počet nahrazení což je vlastně počet výskytů daného výrazu v textu. Budete-li tuto funkci používat tak, jak jsme vám poradili, zůstanou všechny výrazy, i ty, jež obsahují velká písmena, i po použití funkce nahrazení ve stavu, v jakém byly původně.

WORD 2003-2004

6.Tisk brožurky ve formátu A5 na formátu A4

Problém: Chtěli byste si vytisknout brožurku ve formátu A5, přitom máte dokument ve Wordu nastavený na formát A4. Na jednu stránku formátu A4 se tedy mají vejít čtyři stránky brožury. Na konci budou všechny listy ve správném pořadí, uprostřed se přeloží a sepnou sponkami.

Řešení: Ve velké míře záleží na správném rozdělení stránek. Na vrchní list tedy patří první, druhá, předposlední a poslední stránka brožurky. Celý postup se pak liší podle verze Wordu.

Word XP a 2003: V této verzi se s možností vytváření brožurek počítá. Stačí klepnout do menu Soubor/Vzhled stránky a na záložce Okraje v poli Více stránek zvolit typ Brožura. Poté nastavte ve stejném dialogovém okně okraje a umístění hřbetu a potvrďte stiskem OK. Pokud vaše tiskárna nezvládá oboustranný tisk, pak v menu Soubor/Tisk zatrhněte volbu Obousměrný ruční tisk. Pak budete po vytištění všech předních stran vyzváni, abyste potištěné papíry obrátili a znovu vložili do tiskárny, aby se mohly vytisknout zadní strany papírů.

Word 2000 takovými možnostmi nedisponuje, musíte si tedy brožuru vytvořit sami. K tomu účelu klepněte do menu Soubor/Vzhled stránky a vyberte jako formát papíru A4 a orientaci stránky na šířku. Na záložce Okraje pak zadejte velikost okrajů a umístění hřbetu a zároveň umístěte zatržítko u položky 2 stránky na list.

Pozor: Abyste mohli brožuru vytisknout, musí být počet stran v dokumentu dělitelný čtyřmi. Proto pokud tomu tak u vašeho dokumentu není, vložte do něj potřebný počet volných stránek. Jako příklad zde uvádíme osmistránkovou brožuru.

Vzhledem k tomu, že ve Wordu 2000 nejsou stránky ve správném pořadí pro tisk brožury, je nutno každý list tisknout jednotlivě. Klepněte do menu Soubor/Tisk a do pole Rozsah stránek zadejte do políčka Stránky výraz 8,1. Na prvním listu se tak objeví poslední a první stránka dokumentu. Potom list otočte a nyní vytiskněte stránky 2,7. Na další list se pak na přední stranu vytisknou strany 6,3 a na zadní stranu 4,5. Důležité je, abyste při tisku přední strany zadávali nejprve číslo zadní strany a teprve pak číslo strany přední. U zadních stran je tomu pak přesně naopak, jak ostatně vyplývá z našeho příkladu. Nakonec už stačí jen listy položit na sebe a složit.

Tabulkové kalkulátory

S Excelem a jeho konkurentem Calc nemusíte pouze vytvářet tabulky, nýbrž s nimi můžete i počítat! Žádná komponenta z balíku kancelářských aplikací nedisponuje takovým množstvím nepoužívaných funkcí jako právě tabulkové procesory. V následujících tipech vám ukážeme, co se v těchto aplikacích skutečně skrývá.

EXCEL 97-2003

7.Standardní a uživatelem definované kontroly správnosti

Problém: Chtěli byste v otevřeném listu zabránit tomu, aby se v jisté oblasti buněk nemohly zadávat chybné nebo nesmyslné údaje. Zároveň byste si potřebná kritéria pro zadávání hodnot chtěli definovat sami.

Řešení: Tento požadavek se dá realizovat pomocí funkce Kontrola chyb, která je v Excelu k dispozici. Po označení požadované oblasti buněk, např. celého sloupce, a klepnutí do menu Data/Ověření vám Excel přímo nabídne možnost nastavení rozličných kritérií. Často stačí v poli Ověřovací kritéria uvést pouze parametr Celé číslo a nastavit minimální a maximální hodnotu, čímž zabráníte zadání záporných čísel nebo nerealisticky vysokých hodnot či zlomků. Při zadávání textu zase pomůže kritérium Délka textu, třeba když bude později obsah tabulky exportován s pevným nastavením rozložení stránky.

Užitečná je rovněž možnost nastavení ověřovacího kritéria Seznam. Pokud máte někde na stejném listu oblast buněk se seznamem hodnot, které bude pouze možné do oblasti sledované funkcí Kontrola chyb zadat, pak tuto oblast se seznamem hodnot nastavíte v poli Zdroj. Ve sledované oblasti se vám pak při zadávání hodnoty buňky bude zobrazovat šipka s rozevíracím seznamem všech možných hodnot, které lze do tohoto pole zadat. Parametr Zdroj se zadává buď jako rozsah buněk, např. =B1:B50, nebo jako jméno =Výrobky. Druhý způsob lze použít pouze tehdy, pokud bylo oblasti buněk přiřazeno nějaké jméno.

Jestliže jsou kritéria komplikovanější, pak se do pole Ověřovací kritéria zadá do parametru Povolit hodnota Vlastní a v dalším políčku se zadá vzorec. Tímto způsobem můžete např. pro nějakou oblast buněk definovat, že mohou být zadávány pouze z určitého seznamu a kromě toho se žádná z hodnot nesmí opakovat dvakrát. Vzorec pro zmiňovaný příklad bude vypadat takto:

=A(RANK(D1;$L$1:$L$100;0)>0;COUNTIF($D:$D;D1)<2)

Stejně jako u příkladu s kritériem Seznam se Excel rozhoduje podle seznamu hodnot v buňkách (L1:L100), zda je hodnota ve sloupci D platná. Dvojité zadání stejné hodnoty je vyloučeno, neboť potom by funkce COUNTIF hlásila hodnotu 2.

Dalším příkladem pro uživatelem definované pravidlo pro funkci Kontrola chyb je tento výraz:

=A(ZLEVA(B1;3)="pcw";ZPRAVA(B1;4)=".zip";DÉLKA(B1)>10)

Vynutí při zadávání jmen souborů správnost zadání tím, že musí být splněna podmínka na jméno souboru, příponu a minimální délku.

EXCEL 97-2003/CALC

8.Formátování buněk podle parametrů při přednastavených a individuálně nastavovaných pravidlech

Problém: Tabulky v Excelu vám poskytnou maximální přehlednost, pokud se údaje v tabulkách při překročení vámi zadané hodnoty opticky zvýrazní.

Řešení: Excel disponuje v menu Formát/Podmíněné formátování v parametru Hodnota buňky řadou jednoduchých kritérií, v nichž můžete využít automatické formátování. Jestliže například vyberete podmínku je větší než a vpravo vedle zadáte číslo, pak při překročení již zmíněné hodnoty se použije v buňce formát, který si nastavíte stiskem tlačítka Formát v dialogovém okně podmíněného formátování. Vzhledem k tomu, že v podmíněném formátování můžete použít až tři podmínky, je možné takto barevně odlišit vysoké hodnoty od středních a nízkých.

S parametrem Hodnota buňky ale brzy narazíte na jeho značné omezení. Při jeho použití pracuje Excel pouze s konstantami, dále není možné na sebe navazovat další podmínky ve smyslu logické spojky AND a za třetí se dá takový parametr použít pouze pro číselné hodnoty. Parametr Vzorec je v tomto směru daleko zajímavější, jelikož s ním můžete řešit poměrně složité úkoly. Pokud kupříkladu chcete ve sloupci A zvýraznit každou hodnotu, která je větší než 8 000 (pevně zadaná konstanta) nebo je větší než dvojnásobek průměrné hodnoty či je maximální hodnotou ve sloupci A, pak použijte takovýto vzorec:

=NEBO(A1>PRŮMĚR(A:A)*2;A1=MAX(A:A);A1>8000)

Při zvýrazňování nízké hodnoty je nutné vždy dbát na to, aby nebyly omylem formátovány i prázdné buňky (těm je implicitně přiřazena hodnota 0), takže je např. vhodné použít následující příkaz:

=A(A1<PRŮMĚR(A:A)/2;A1>0)

Relativní adresa buňky (A1) se, jak je v Excelu obvyklé, bude měnit podle adres v oblasti označených buněk. Podmínka Vzorec však dokáže pracovat i s textem či datumy:

=A(A1>0;DNES()-A1>730)

Tato podmínka zvýrazní všechny buňky obsahující datum, ve kterých se toto datum liší více než o dva roky od aktuálního data. Na obrázku vidíte podmíněné formátování ve čtyřech úrovních: velmi starý starý aktuální budoucí.


Office plus. Pokročilé techniky pro práci v kanceláři II

EXCEL 97-2003/CALC

9.Nastavení formátu definovaného uživatelem: datum s názvem dne v týdnu

Problém: Chtěli byste si naformátovat buňky tak, aby se v případě, když do nich napíšete datum, objevila v buňce zkratka dne v týdnu např. pá, 13.11.04. To však nepatří ke standardnímu nastavení programu.

Řešení: Standardní formát, v němž je zobrazováno datum, závisí na nastavení Windows. Do určité míry se dá tento formát změnit v Ovládacích panelech. V Excelu či Calcu má uživatel z hlediska možností nastavení formátu čísel daleko větší možnosti. Přesuňte se do menu Formát/Buňky/záložka Číslo. V poli Druh označte položku Vlastní. Do políčka Typ pak vložte kupříkladu výraz:ddd, dd.mm.rr

Výsledkem tohoto nastavení bude datum ve formátu ne, 10.08.03. Další úpravy pak určitě budou bez problémů. Parametr rrrr nastaví číslo roku jako čtyřmístnou číslici. Použijete-li parametr T.M., bude se zobrazovat den a měsíc bez nuly. Nastavíte-li formát na dddd, dd.mm.rr, pak se datum zapíše v kompletní formě bez jakéhokoliv zkracování.

U posledně zmiňovaného způsobu zobrazení data budou údaje v buňkách poměrně nepřehledné, neboť každý den v týdnu představuje různě dlouhý řetězec. Tady pomůže znak *. Vložte jej mezi název dne a číselné datum:dddd, * dd.mm.rr

Nyní budete mít název dne v týdnu zarovnaný doleva a samotné číselné datum zarovnané doprava. Znak * se totiž postará o to, aby se použily ke zbytku výplně buňky znaky před a za *, v tomto případě mezery. Excel tyto vámi definované typy ukládá do seznamu všech formátů, takže vám budou okamžitě k dispozici i pro použití v jiných tabulkách.

EXCEL 97-2003/CALC

10.Automatické vyplnění datových řad pomocí myši

Problém: Když děláte v Excelu např. přehled docházky zaměstnanců vaší firmy, potřebujete vytvořit datovou řadu, která bude obsahovat pouze pracovní dny. Pak je nemožné použít pro vytvoření takové řady praktickou funkci automatického vyplňování pomocí myši, jednoduše se vám to nepodaří.

Řešení: Stačí několik správných triků, jimiž Excel donutíte vyplňovat prakticky všechny možné datové řady. V našem konkrétním případě stačí táhnout řadu se stisknutým pravým tlačítkem myši a poté z kontextového menu vybrat položku Vyplnit pracovní dny. Toto vyplňování se vám podaří i pomocí levého tlačítka myši, pokud máte již vytvořený solidní základ pro vyplnění takové řady. V našem případě stačí řada pěti po sobě následujících datumů, které obsahují pouze pracovní dny a Excel váš úmysl bezpečně pozná.

V případě Calcu stačí pro tento účel vybrat z menu Úpravy položku Vyplnit/Posloupnosti a zde zvolit možnost Den v týdnu.

EXCEL 97-2003

11.Rychlé přepínání mezi jednotlivými druhy zobrazení

Problém: U větších projektů zpracovávaných v Excelu byste kvůli přehlednosti chtěli mít daleko více místa na monitoru.

Řešení: Možnosti zobrazení se dají v Excelu optimalizovat bez jakýchkoliv dalších nástrojů. Všechna nastavení se nacházejí v menu Nástroje/Možnosti na záložce Zobrazení, stejně jako v menu Zobrazení/Panely nástrojů. Samotné menu Zobrazení pak obsahuje možnost Celá obrazovka, které ukáže tabulky bez lišty okna programu.

Bohužel je neustálé ruční nastavování způsobů zobrazování dosti nepohodlné. Proto vám na našem CD nabízíme makro, jež dokáže automaticky přepínat mezi zobrazením klasickým a zobrazením, které obsahuje minimálně ovládacích prvků a je tudíž nejvhodnější k prohlížení obsáhlejších tabulek. Makro PCWCHANGEVIEW.BAS ukáže obsah okna Excelu bez menu, panelů nástrojů či stavového řádku a samozřejmě toto zobrazení zase dovede zrušit a vrátit okno Excelu do původního stavu.

Jestliže chcete makro použít jen v určitém sešitu, otevřete jej a klávesovou zkratkou <Alt> <F11> spusťte Editor jazyka Visual Basic. Zde klepněte na položku ThisWorkbook a makro importujte příkazem File/Import File. Pokud se rozhodnete makro používat globálně, tj. ve všech tabulkách Excelu, pak bude fungovat pouze tehdy, když je integrujete do souboru PERSONL.XLS. Jestliže Editor jazyka Visual Basic nenabízí žádný VBA projekt (PERSONL.XLS), musíte si jej ze všeho nejdříve vytvořit. Nejjednodušším způsobem je nahrání jakéhokoliv makra (nemusí ani nic dělat) přes menu Nástroje/Makro/Záznam nového makra a jeho uložení do osobního sešitu maker (PERSONL.XLS).

Upozornění: Rozhodně nezapomeňte pro toto makro definovat klávesovou zkratku, a to přes menu Nástroje/Makro/Makra, kde stisknete tlačítko Možnosti. Vzhledem k tomu, že po spuštění makra zmizí z monitoru všechny ovládací prvky, není žádná jiná možnost, jak spuštěné makro vypnout.

EXCEL 97-2003/CALC

12.Sešit Excelu jako databáze: jak získat hodnoty z tabulek

Problém: Do jedné tabulky Excelu byste chtěli načítat ceny, a to vždy v okamžiku, kdy se na listu objeví název materiálu. Proto další tabulka obsahuje seznam všeho materiálu, včetně jeho ceny. Řešení tohoto úkolu pomocí makra nebo přes databáze je však příliš zdlouhavé.

Řešení: Nejjednodušší řešení vyžaduje pouze další list v sešitu Excelu a šikovný vzorec. V našem příkladu zmíněný další list obsahuje data ze seznamu materiálu. Ve sloupci A jsou názvy materiálu a ve sloupci B pak odpovídající ceny materiálu.

Nyní stačí do hlavní tabulky pomocí vzorce zadat název materiálu, zjistit jeho cenu a tu přenést do hlavní tabulky. Předpokládejme, že máme v buňce A6 položku Kov. Do buňky B6 tedy přijde jeho cena. Tu automaticky do buňky vložíme prostřednictvím vzorce:

=INDEX(List2!B:B;POZVYHLEDAT(A7;List2!A:A;0))

Příkaz Index definuje oblast, z níž chceme hodnotu získat. Tato oblast na listu 2 obsahuje ceny všech možných materiálů. Funkce Pozvyhledat zjistí, kterou položku má funkce index předat. Popisovaná funkce v Excelu pracuje podle vzoru:

=POZVYHLEDAT(co, prohledat, shoda)

Funkce tedy hledá, které slovo se vyskytuje např. v buňce A7. V seznamu na listu 2 najde toto slovo ve sloupci A. Výraz Shoda má hodnotu 0, což znamená, že funkce vrací zpět pouze identické výrazy. Výsledkem funkce POZVYHLEDAT je tedy vyhledání řádku, obsahujícího výraz zadaný v listu 1. Funkce Index pak přiřadí k údaji na listu 1 správnou hodnotu ze sloupce B. Na našem CD najdete vzorovou tabulku MAT.XLS, která vám ještě více přiblíží princip fungování tohoto příkazu.

Calc se liší pouze klíčovým slovem místo POZVYHLEDAT používá výraz MATCH. Při importu odpovídajícího XLS souboru se však automaticky provádí konverze obou těchto příkazů, takže funkčnost vzorců není nijak narušena.

Prezentace

Je velká škoda, když váš velkolepý nástup na nějaké přednášce nebo akci zkazí banální až nešťastné komplikace technického charakteru. Pokud ale použijete naše tipy, budete mít techniku prezentací tak v malíčku, že se bez obav můžete soustředit na to nejdůležitější, na samotné přednášení.

POWERPOINT 97-2003

13.Hudba na pozadí při prezentaci na ostatních počítačích

Problém: Svoji prezentaci jste podbarvili hudební kulisou, tvořenou zvuky či hudebními ukázkami. Pokud ale prezentaci spustíte na jiném počítači, najednou se žádný zvuk neozývá.

Řešení: Při standardním nastavení se zvukové soubory větší než 100 KB do prezentací nevkládají, nýbrž se k nim pouze vytvářejí zástupci. Pakliže prezentaci později přehráváte na jiném počítači, je pochopitelně ticho, neboť zvukové soubory na tomto počítači jednoduše chybí. Výše zmiňované nastavení PowerPointu však můžete upravit: v menu Nástroje/Možnosti na záložce Obecné zvětšte hodnotu u položky Propojit zvuky se soubory většími než...

POWERPOINT 97-2003

14.Správné druhy písma při prezentaci na jiném počítači

Problém: Když spustíte prezentaci na nějakém jiném počítači, jsou v ní všechna písma jiná.

Řešení: Jestliže v souboru PowerPointu používáte truetypová písma, která na jiném počítači chybí, jsou tato písma jednoduše nahrazena jinými. Tomu se můžete vyhnout, pokud v prezentaci používaná truetypová písma přidáte do PPT souboru. K tomu účelu stačí při ukládání prezentace klepnout na tlačítko Nástroje a zde vybrat položku Vložit písma True Type (PowerPoint 2000). V PowerPointu 97 se objevuje podobná volba ve formě zatržítka přímo v dialogovém okně pro uložení souboru. Ve verzi XP/2003 je třeba jít do menu Nástroje/Možnosti a zde na záložce Ukládání zatrhnout položku Vložit písma True Type.

POWERPOINT 97-2003

15.Vzájemné kombinování několika prezentací

Problém: Vytvořili jste si již několik prezentací, které se do určité míry navzájem tematicky překrývají. Proto se vcelku logicky nabízí možnost, jak všechny prezentace sloučit nebo některé jejich části zkombinovat dohromady.

Řešení: Pokud potřebujete kombinovat několik prezentací do jedné, aniž byste museli jejich předvádění přerušovat, nadefinujte si mezi nimi jednoduše přechody, které zajistí plynulou změnu jedné prezentace do druhé, druhé do třetí atd. a popřípadě zase zpět na nějaký určitý snímek. Otevřete si proto první prezentaci a přesuňte se na požadovaný snímek. Nyní klepněte do menu Prezentace/Tlačítka akcí a z řady políček, jež se objeví, vyberte prázdné vlevo nahoře. To umístěte třeba do pravého horního rohu snímku.

Nyní se objeví dialogové okno Nastavení akce, v němž aktivujte volbu Přejít na cíl hypertextového odkazu a z rozevíracího seznamu vyberte položku Jiná prezentace aplikace PowerPoint. Z dialogového okna nyní vyberte PPT soubor další prezentace a potvrďte stiskem tlačítka OK. I zde zadejte snímek, od něhož má prezentace pokračovat, a opět svou volbu potvrďte. Když se při předvádění své prezentace dostanete na snímek, z něhož budete chtít pokračovat další prezentací, jednoduše stiskněte tlačítko, čímž se okamžitě přesunete na vámi vybraný snímek z druhé prezentace. Podobně můžete postupovat při připojování dalších prezentací.

IMPRESS

16.Otevírání externích dokumentů během prezentace

Problém: Chtěli byste do prezentace umístit odkazy na externí zdroje, např. odkaz na nějakou internetovou stránku. Tyto stránky byste chtěli otevřít nebo byste chtěli mít možnost spustit nějaký externí program, aniž by bylo nutné prezentaci přerušovat.

Řešení: Impress umožňuje doplnit obrázky o akce, které se provedou, pokud na tyto obrázky poklepete. Těmito akcemi se myslí přehrání nějakého zvuku, v úvahu připadá i možnost spuštění nějakého programu. Označte si při vytváření prezentace takový obrázek tím, že na něj klepnete myší a současně držte stisknutou klávesu Ctrl. Potom klepněte na obrázek pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Interakce. Nyní můžete pod položkou Akce při kliknutí myší přiřadit třeba možnost spuštění programu. Velmi praktickou je možnost Přejít na dokument. Tady se totiž vybraný soubor otevře přímo v aplikaci přidružené k typu otevíraného souboru. Přitom se vždy Impress zeptá, zda skutečně chcete tento soubor otevřít. Pokud vás takové dotazování během prezentace ruší, můžete ho vypnout v menu Nástroje/Volby/Bezpečnost tím, že nastavíte položku Spustit makro na hodnotu Vždy.

Pokud jako odkaz pro otevření zadáte internetovou adresu, otevře se při klepnutí na něj automaticky standardně nastavený internetový prohlížeč, v němž se tato stránka zobrazí. V tomto případě se žádný dotaz ohledně zabezpečení nezobrazí.

Export souborů a XML

XML je univerzální formát pro ukládání strukturovaných informací. Dokumenty ve formátu XML se dají bez problémů konvertovat do HTML či PDF. Přitom lze automaticky vytvořit obsah či navigační prvky v dokumentu. Při standardním nastavení nemá ani MS Office, ani OpenOffice k dispozici funkce pro podporu XML. Přesto vám nabízíme tipy a triky a především program PCWSXWEXPORT, který vás přivede k profesionálně vytvořeným dokumentům.

OPENOFFICE

17.Účinné využití XML formátu pro export dokumentů

Problém: OpenOffice dokáže ukládat soubory do formátu XML. Bohužel nemá k dispozici nástroje, které dokáží přednosti XML formátu využít.

Řešení: OpenOffice používá dobře dokumentovaný, otevřený standard (viz xml.openoffice.org). Díky tomu se dají soubory bez problémů převádět do jiných formátů nebo je možné je ukládat do databází. V případě formátů dokumentů MS Office toto standardně možné není. Tyto možnosti jsou nedokumentované a konverze dokumentů bez ztráty informací se navíc pokaždé nepovede.

Textový editor v OpenOffice standardně ukládá ve formátu SXW, který se dá otevřít i na počítačích, kde není OpenOffice nainstalovaný. SXW soubor totiž obsahuje několik XML souborů, zabalených v archivu ZIP. Proto obsah souboru můžete přečíst, pokud dáte SXW souboru příponu ZIP, rozbalíte jej a otevřete si soubory v tomto archivu v nějakém textovém editoru. Vlastní text dokumentu je obsažen v souboru CONTENT.XML.

Ovšem je možné ukládat vámi vytvářené dokumenty rovněž přímo ve formátu XML (od verze OpenOffice 1.1 či Star Office 7). Možná bude nutné dodatečně nainstalovat potřebné filtry. K tomuto účelu spusťte instalační program OpenOffice a v poli Volitelné součásti vyberte položku Příklady XSLT filtrů. Kromě toho zmíněné filtry potřebují ke své činnosti nainstalovaný Java 2 Runtime Environment (verzi 1.4.2a naleznete na našem CD). V dialogovém okně Uložit jako se následně objeví v poli Uložit jako typ nová položka DocBook (zjednodušený) (.xml).

Po instalaci XSLT filtrů dokáže OpenOffice importovat i XML soubory vytvořené ve Wordu nebo Excelu 2003.

OPENOFFICE

18.Převod existujících XML souborů do jiných formátů

Problém: Internetové prohlížeče dokáží XML soubory (DocBook) vytvořené v OpenOffice ukázat pouze ve stromovém zobrazení. Takové zobrazení ale není zrovna vhodné.

Řešení: Docbook (www.docbook.org) je sbírka standardů pro technické publikace. Jako výchozí materiál se hodí libovolný text, který je nějakým způsobem strukturovaný na kapitoly a odstavce. XML soubor ve formátu Docbook vytvořený v OpenOffice obsahuje podobně jako každý HTML soubor tagy, které však nepoukazují na formát textu, nýbrž na jeho logickou strukturu. Např. tag <sect1> označuje první oddíl textu a <para> odstavec textu. S pomocí souboru šablony ve formátu XSL (Extensible Stylesheet Language) se dá z XML souboru vytvořit formátovaný dokument. K dispozici jsou HTML soubory s obsahem, s navigací (Zpět, Vpřed, na začátek) nebo PDF soubory se záložkami, případně formát RTF. Podle typu aplikace tak mohou dokumenty obsahovat bibliografie, soubory odkazů, glosáře, matematické vzorce či indexy.

Aby vše fungovalo bez problémů, je potřeba několik dodatečných utilit a řada šablon. Pro některé formáty pak musíte navíc šablony indoviduálně upravit. Všechny potřebné kroky naleznete publikované na internetu na adrese www.sagehill.net/docbookxsl/index.html.

Možná, že se vám to všechno zdá poněkud složité. Bohužel tomu tak i je. Ten, kdo bude zkoušet systém DocBook uvést do provozu, má určitě několik dní co dělat, než bude všechno fungovat. Z tohoto důvodu jsme pro vás vyvinuli balíček programů, s jehož pomocí budete již po krátkém seznámení schopni vytvářet profesionálně vypadající dokumenty. Přesný postup, jak na to, najdete v následujícím tipu.

OPENOFFICE, WORD 97-2003

19.Speciální utilita PC WORLDu pro konverzi do PDF, HTML či RTF

Problém: Instalace a konfigurace utilit pro zpracování XML souborů je příliš namáhavá.

Řešení: Na našem CD vám nabízíme německou utilitu pcwSxwExport 1.0. Ta umožňuje konverzi souborů z Writeru, jakož i XML souborů (všechno vytvořené v OpenOffice), stejně jako souborů Wordu do formátů HTML, PDF a RTF. Pro export do formátu PDF musíte mít nainstalovaný Java 2 Runtime Environment, který naleznete i na našem CD. Naproti tomu nemusíte mít nainstalovaný ani OpenOffice, ani Word, protože utilita pracuje nezávisle na nich.

Složka pro instalaci pcwSxwExport nesmí v názvu obsahovat mezeru. Proto doporučujeme utilitu nainstalovat do složky pcwSxwExport v kořenovém adresáři disku. Pokud pracujete ve Windows 98 nebo ME, je nutno upravit soubor FOP.BAT, nacházející se ve složce \pcwSxwExport\fop. Otevřete dávkový soubor v nějakém textovém editoru a do řádku set LOCAL_FOP_HOME= doplňte cestu ke složce, kde je pcwSxwExport nainstalovaný, kupříkladu C:\pcwSxwExport\fop\ (nezapomeňte na zpětné lomítko na konci cesty!). Ve Windows 2000/XP musíte vlastnit práva pro zápis do instalační složky programu. Utilita si tam totiž bude průběžně odkládat dočasné soubory.

Spusťte soubor pcwSxwExport.EXE. Na záložce Optionen zadejte cestu k souborům, které budete konvertovat. Pokud tento údaj nevyplníte, použije se jako standardní cesta složka out v instalační složce aplikace.

V poli Konvertieren in zvolte požadovaný výstupní formát, například PDF. Vpravo od zmiňovaného pole následně uvidíte parametry, které budou použité pro konverzi. Zadávací políčko obsahuje cestu k XSL souboru šablony. Pod ním jsou uvedeny parametry, např. body.font.master pro velikost písma v PDF dokumentu či paper.type pro formát velikosti papíru. Informace ke všem parametrům si můžete přečíst v menu Hilfe/Docbook. V tomto anglicky psaném dokumentu klepněte na odkaz Reference Documentation/DocBook XSL Stylesheet Reference Documentation/FO Parameter Reference (platí pro PDF dokumenty).

Abyste pro různá nastavení nemuseli pokaždé měnit parametry, jsou shromážděny do profilů. Proto než provedete nastavení, vyberte si v rozevíracím menu Parameter-Profile vhodný profil od 0 do 9.

Celou aplikaci doporučujeme nejprve vyzkoušet, a to nejlépe s některým z ukázkových dokumentů uvedených ve složce pcwSxwExport\In. Přejděte na záložku Konverter a přetáhněte soubor Beispiel_de.SXW do zadávacího políčka Datei(en):, nebo soubor otevřete prostřednictvím tlačítka na pravém okraji políčka. Poté stiskněte tlačítko Start a počkejte, až konverze proběhne. V cílové složce pak uvidíte konvertovaný soubor. Pokud na záložce Optionen ještě před konverzí umístíte zatržítko před položku Dokument automatisch Öffnen, otevře se soubor okamžitě po konverzi v přidružené aplikaci a vy si jej tak můžete okamžitě prohlédnout.

Demonstrační soubor Beispiel_de.SXW slouží také k orientaci v případě, kdy si sami zamýšlíte vytvořit dokument. Demonstruje použití šablon pro znaky a odstavce, které formátují dokumenty typu Docbook.

Upozornění: Při exportu souborů DOC platí několik omezení. Jsou ignorovány všechny obrázky v dokumentu a potíže působí i převod poznámek pod čarou.

OPENOFFICE, WORD 97-2003

20.Spuštění programu pro konverzi pomocí makra

Problém: Chtěli byste aplikaci pcwSxwExport integrovat do OpenOffice či Wordu tak, aby dokázal okamžitě konvertovat právě vytvořený dokument.

Řešení: PcwSxwExport podporuje i práci prostřednictvím nejrůznějších parametrů. Můžete aplikaci volat i přes příkazový řádek, dávkový soubor či makro. Soubor pro vyzkoušení naleznete ve složce \pcwSxwExport\Macros. Příkazový řádek potom může vypadat takto:

pcwSxwExport -file:<název souboru> -p <profil> -c <výsledný formát> -auto=1

Výraz <název souboru> obsahuje cestu k souboru, který se má převést. Přepínačem -p zadáváte číslo profilu a parametr -c pak obsahuje výstupní formát souboru. Číslování vždy začíná od nuly. Výraz -p 0 -c 2 znamená vybraný profil 0 a výstupní formát PDF. Pokud parametr -p nebo -c chybí, použije program parametry nastavené při poslední konverzi. Přepínač -auto=1 spustí konverzi a po jejím skončení uzavře i vlastní program.

Makro v OpenOffice nebo ve Wordu musí předat pouze název dokumentu, který se bude převádět, a zbylé parametry. Ukázkové příklady naleznete ve složce \pcwSxwExport\Macros včetně krátkého návodu pro instalaci a zdrojového kódu pro oba kancelářské balíky.

OPENOFFICE, WORD 97-2003

21.Kompilování souborů nápovědy ve formátu HTML do formátu CHM

Problém: Prakticky všechny novější aplikace pro Windows mají soubory s nápovědou ve formátu HTML Help jako CHM soubory. Chtěli byste tedy takové soubory vytvářet.

Řešení: Zdarma dostupný program Microsoft HTML Help Workshop, který též naleznete na našem CD, dokáže CHM soubory vytvořit. Jako zdrojové soubory vyžaduje dokumenty ve formátu HTML vždy jeden pro každý oddíl nápovědy. Ukázkový příklad rovněž najdete v instalační složce programu pcwSxwExport, a to v podsložce \In\Serapion.SXW. Vyberte v programu pcwSxwExport volbu HTML-Help a proveďte konverzi souboru. Potom zkopírujte soubor DBK.CSS ve složce \Out\Common do složky \Out\Serapion. CSS soubor jasně stanoví např. druh či velikost písma v souborech HTML. V cílové složce otevřete soubor Htmlhelp.HHP.

Nyní se už jen v Microsoft HTML Help Workshopu musíte přesunout do menu File/Compile a zde stisknout tlačítko Compile. Aplikace pak konečně vytvoří ve složce \Out soubor nápovědy Htmlhelp.CHM.

Vlastnosti VBA v Open Office: makra nejsou kompatibilní

Pokud klepnete do menu Nástroje/Volby a zde na položku Načítání/ukládání, kde vyberete další položku Vlastnosti VBA, objeví se dialogové okno, jež řadu uživatelů zcela spolehlivě zmate. Vypadá to totiž, že je možné VBA makra z MS Office do OpenOffice konvertovat a tam je spouštět. Skutečnost je však taková, že se v OpenOffice nedají spouštět žádná makra vytvořená v balíku MS Office. Výše zmiňované dialogové okno znamená asi toto: zatímco se dřívější verze OpenOffice jednoduše VBA maker v dokumentech MS Office při ukládání zbavovaly, novější verze 1.1 už tato makra uchovává. Přitom je zdrojový kód makra kompletně komentován příkazem REM. Pokud později tentýž dokument obsahující makra opět ukládáte ve formátu MS Office, pak OpenOffice všechny komentáře odstraní, takže makra při otevření v MS Office zase bez problémů fungují.

Upozornění: OpenOffice se stará o ochranu hesly ve VBA projektech obsažených v souborech MS Office jen málo. Ukáže vám bez problémů zdrojový kód prakticky všech prvků výjimkou snad jsou pouze UserForms.

§§§§§


FAQ: Nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

04P0686, 04P0687

Vlastním grafickou kartu Club 3D Radeon 9100 Pro 128 MB v sestavě s AMD 2200+ na desce MSI KT4V a 256 MB RAM. Když jsem tuto kartu používal s OS Windows 98, tak v pohodě fungovala, po nainstalování Windows XP ovšem působí následující potíže:

1) Pokud chci nahrát ovladač z originálního CD, tak se po načítání resetuje PC a není tedy provedena aktualizace.

2) Chtěl jsem nainstalovat různé programy na testování PC, počítač se též resetoval. Problém je patrně v nevhodném ovladači. Ten správný je možné stáhnout z webu. Já jsem vhodné drivery nalezl na http://www.tweakers.net.

Problém je patrně v nevhodném ovladači. Ten správný je možné si stáhnout y webu, např.: http://www.tweakers.net.

Je možné připojit k počítači nový harddisk, když jsou všechny pozice Master a Slave (tj. Primary i Secondary) zaplněny?

Ano, je to možné, ovšem po přidání dalšího řadiče. Já mám ve svém počítači přidaný IDE RAID řadič a dva disky, které jsou nastaveny jako zrcadlo, tedy se na oba současně zapisují stejná data. Řadičů je na trhu velké množství, a to jak v ATA, tak i SATA provedení.

Před časem jsem si sám poskládal počítač s procesorem Intel Celeron 2,66 GHz, základní deskou Asus P4S800D, 512MB DDR, HDD 120GB Seagate Barracuda SATA. Nainstaloval jsem si Windows Me, ale když jsem chtěl po čase přesedlat na Windows XP (upgradem verze Me), pokaždé mi počítač po prvním restartu zamrznul s chybovým hlášením a doporučil mi spustit CHKDSK/F, k němuž se však bez instalace nedostanu. Když před vlastní instalací spustím Scandisk, situace se opakuje a stejné je to i při použití Windows XP se Service Packem 1. Při instalaci unixových systémů (Mandrake 10, Danix, RedHat 7.2, RedHat 8.0, Suse 8.0, Suse 7.2) instalátor pevný disk nenajde (nepomáhá ani jádro 2.6, ani 2.4).

Ve vašem případě se bude jednat o hardwarovou chybu. Pravděpodobně některá z komponent nebude plně kompatibilní s ostatním hardwarem. Nejčastěji se v těchto případech jedná o paměť nebo grafický adaptér. Tato chyba se nemusí projevit při instalaci Windows Me, ale až ve Windows XP či jiném OS, který je na funkčnost hardwaru daleko náročnější. Doporučil bych vám kontaktovat prodejce hardwaru a nechat si doporučit komponenty, které budou nejlépe spolupracovat. Co se týče konfigurace a oživení PC, je lepší vše konzultovat s někým, kdo má nějaké praktické zkušenosti. Je vcelku jednoduché poskládat počítač, o něco složitější však může být jeho správná konfigurace a oživení.

Na počítači, který sdílí několik kolegů v kanceláři, máme nainstalována Windows XP Professional. Rádi bychom, aby se při startu počítače nezobrazovala jména jednotlivých uživatelů. Nastavili jsme tedy klasické přihlašování do Windows, takže zmizely ikony se jmény uživatelů, ale pokaždé se zde zobrazí jméno naposledy přihlášeného kolegy. Je možné systém nějak nastavit, aby se toto jméno nezobrazovalo?

Jestliže máte nastavené klasické přihlašování do systému, stačí udělat jen malou změnu registru. Spusťte editor registru (Start/Spustit/Regedit) a nalezněte klíč HKEY_LOCAL_MACHINE\

SOFTWARE\Microsoft\Windows\CurrentVersion\policies\system. Zde pak vytvořte proměnnou DWORD, nazvěte ji NoDisplayLastUserName a zadejte do ní hodnotu 1.

Konfigurace mého PC je AMD Athlon XP 2800+, základní deska Aopen, čipset VIA KT 400, HDD Maxtor DM+ 120 SATA, paměť 512 MB 400MHz DDR SDRAM. Mám problém s frekvencí paměti. Ta má 400 MHz, ale funguje jen na 333MHz a v BIOSu to nejde změnit. Na stránkách výrobce jsem se dozvěděl, že deska sice oficiálně 400 MHz nepodporuje, ale za určitých okolností to možné je. Bohužel jsem se tam ale nedozvěděl, za jakých okolností. Chtěl bych si rozšířit paměť na 1 024 MB a mít frekvenci 400 MHz.

Z uvedených informací není patrné, o jaký model základní desky se jedná, ale zmiňovaný chipset paměti DDR na 400 MHz opravdu podporuje. Je samozřejmě důležité zvolit vhodný typ paměťových modulů a držet se limitní hodnoty 3 GB. V praxi ale doporučujeme nastavit kmitočet paměti na 333 MHz, aby odpovídal FSB tohoto procesoru. I když to zní paradoxně, bude v tomto případě výkon PC vyšší než pokud paměti poběží na 400 MHz.

Mám joystick Dexxa J-ZB13 USB, ale nemohu jej propojit s Windows XP SP1. Ve Windows 98 vše fungovalo bez potíži. Windows XP ho nainstalují, ale herní zařízení se pak ani nedá otevřít.

Problém je v ovladači. Potřebujete správný driver pro Windows XP. Máte-li přístup na internet, tak si jej můžete stáhnout na www.driverguide.com. Jinde jsem při hledání úspěšný nebyl.

Při otevírání některých souborů se mně počítač ptá, v jakém programu soubor spustit. Protože to nevím, vyberu některý z nabízených. Když si ale nevšimnu, že je zatržena volba "Tento program používat k otevření vždy" a je to špatně, jsem ztracený a ke svému souboru se nijak nemohu dostat. Používám Windows 98 s Wordem 97. Předem děkuji za pomoc.

Pomoc je jednoduchá. Pokud si takto například zrušíte přístup k dokumentům ve Wordu, aplikujte stejný postup, jako když jste se předtím spletl. Pravým tlačítkem myši najedete na soubor (v tomto případě *.doc) a při volbě "čím otevřít" zatrhnete položku "Tento program používat k otevření vždy", jste zase zpátky. Pokud máte asociace (přiřazení programů příponám souborů) celkově v nepořádku, doporučuji zobrazovat přípony souborů. To můžete nastavit v Průzkumníku volbou Nástroje/Možnosti složky/Zobrazení, kde zrušíte volbu "Skrýt příponu známých typů". Tím zjistíte, nakolik jsou asociace špatně nastaveny a výše popsaným způsobem je můžete opravit. Také můžete v okně Možnosti složky vybrat kartu Typy souborů, zobrazí se aktuální přiřazení programů k příponám souborů. Zde nedoporučuji nic měnit, pokud je asociace špatně, raději ji smažte a výše postupem popsaným vytvořte znovu. Je to jednodušší, než vyplňovat všechny položky ve vlastnostech asociace.

Mám počítač s procesorem Athlon XP 1100 MHz, základní deska ECS K7S6A, grafická karta GeForce4 MX-440 SE 128 MB, HDD Seagate Barracuda 7200.7 40 GB, RAM 256 MB. Když chvíli hraji nějakou hru (10-15 minut), např. Diablo 2, tak se na monitoru objeví modrá obrazovka, kde je napsáno: Záloha fyzické paměti RAM, technický popis chyby: 0X0000000A (0X9573808C, 0X000000002, 0X00000000, 0X804ED562). Potom se PC restartuje a naběhne normálně, až na hlášení "Činnost systému Windows byla obnovena po závažné chybě". Nevíte, co udělat, aby k tomuto problému už nedocházelo?

Jedná se o modrou smrt, která je ve většině případů způsobena vadou paměti. K modré smrti dojde tehdy, když nějaká aplikace opustí svůj operační prostor, přidělený počítačem (velmi zjednodušeně řečeno). To může způsobit až vada paměti, kdy dojde ke změně instrukcí programu a ten pak skočí někam, kam nemá, a počítač reaguje modrou smrtí. Domnívám se, že vada paměti je někde ve vyšších adresách a jak se hrou paměť postupně zaplňuje, dojde až na tyto adresy. Zkuste otestovat paměť nebo otevřít skříň počítače a očistit kontakty na paměťových modulech. Pokud to nepomůže, počítač reklamujte.

Měl bych dotaz ohledně výměny komponent v PC. Mám starší, ale funkční počítač a chci provést upgrade. Ze starého PC mi vlastně zbude jen HDD s operačním systémem, HDD s daty, RAM paměť, DVD-ROM a CD-RW mechaniky. Můj dotaz zní, jestli se po složení nových a starých komponent Windows "nezblázní", respektive které programy či ovladače bych měl před zapojením do nové konfigurace odstranit. Chci vyměnit grafickou kartu (GeForce2 za Radeon 9550), motherboard a CPU (AMD Duron 1GHz za Athlon XP 2600+).

Předpokládám, že se Windows zblázní. Jde jen o to, jak moc. Pokud vůbec naběhnou, máte vyhráno. V Device Manageru zjistíte, co se nenašlo a drivery těchto zařízení doinstalujete. Nejdřív ze všeho nainstalujte driver čipsetu. Pokud Windows naběhnou do modré smrti, můžete zkusit ještě safe mode a zase začít driverem čipsetu. Odinstalovávat něco předem nemá význam. Nezmiňujete se, jaký je v počítači operační systém, musím tedy upozornit, že pokud máte Windows XP, pravděpodobně se nerozběhnou. Windows XP kontrolují hardwarové komponenty počítače a změní-li se jich příliš mnoho, poznají, že jsou na jiném stroji a pro ten neplatí jejich licence.4 0686; 4

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou pro správné rozpoznání problému zásadní. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware. Dotazy můžete zasílat elektronicky na e-mailové adresy faq@idg.cz nebo pcworld@idg.cz.

Dotazy čtenářů

V PC WORLDu 11/2004 se jeden čtenář ptal, jak může zachránit soubory z CD, na které připálil další soubory a ty původní se mu již nezobrazují. Odpověděli jste mu, že již data neobnoví, ale já se domnívám, že by se to mohlo podařit. Jednou jsem měl stejný problém a vyřešil jsem ho pomocí programu IsoBuster (www.smart-projects.net) tento program totiž zobrazí všechny sessions na CD a dokáže je také exportovat.

Jakub Janeček

V tištěné verzi časopisu PC WORLD 11/2004, strana 56-57, rubrika FAQ: nejčastěji kladené dotazy, se uživatel ptá, jak obnovit data, která vypálil na CD (Nero 6) a následně připálil další (Nero 5). Jeho známí, stejně jako vy tvrdili, že prý při obnově (a tím i záchraně) svých dat má smůlu. Nezbývá mi, než reagovat. Podobnou situaci jsem řešil před několika lety. Známému se stalo něco podobného, jen s tím rozdílem, že on na CD dopaloval celkem pětkrát! Když dopálil poslední session, vzpomněl si, že data v té první jsou velice cenná a neví, jak se k ním dostat. Proto mě kontaktoval. Po asi deseti minutách usilovného bádání jsem přišel na jednoduchý postup, jak takto zničená data zachránit. Je to velice prosté: stačí mít nainstalován (dříve velmi oblíbený) program Easy CD Creator od firmy Roxio (dříve Adaptec). CD je třeba vsunout do mechaniky a třeba v Průzkumníku stisknout pravé tlačítko myši na ikoně "Jednotka CD-ROM (X:)" a z menu vybrat položku Sessions (tato volba se možná nachází přímo v menu, nebo pod položkou Vlastnosti to si teď přesně nevybavuji, protože program již delší dobu nevyužívám). Pomocí tohoto příkazu můžeme aktivovat libovolnou session z daného média. Poté se již při zobrazení obsahu disku objeví ztracená data, která si můžeme kamkoli zkopírovat.Dalibor Gužík

Vážení přátelé, chtěl bych reagovat na odpověď čtenáři, který měl problémy s vypáleným CD a nemohl přečíst původní data. Taková data nejen nejsou ztracena, jak jste mu odpověděli, ale dají se velice snadno zachránit. Navíc je záchrana velice jednoduchá, stačí použít NERO MULTIMOUNTER. Popis instalace a záchrany lze najít na http://www.cdr.cz/a/5706.Jan Kučera

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows

Jan Povolný

04P0666

Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Tento díl nese ve svém přívlastku pro Čechoslováka magickou číslici 68. Ano, přesně tolik měsíců se již na stránkách našeho časopisu objevují tipy a triky s krátkým a občas snad i zajímavým úvodníkem.

Doba, kdy vzniká tento text, je označována obvykle jako "předvánočně hektická". Kromě spotřeby roste i počet stažených dat, poslaných SMS a především distribuce elektronické pošty a potažmo spamu. Doba před koncem kalendářního roku je přímo ideální pro masivní rozesílání nevyžádané reklamy, se kterou se každý aktivní uživatel potýká každý den. Legrační jest potom zpráva, že nejvíce trpící osobou je samotný šéf Microsoft Bill Gates. Údajně obdrží denně až 4 milióny nevyžádaných e-mailů. Proto všem doporučuji, nepište mu, speciální oddělení, které má poštu velkého Billa na povel, by vaši zprávu v češtině pravděpodobně zahodilo do koše.

Dnešní díl bude svým způsobem od těch předchozích trochu odlišný. Objeví se v něm totiž tipy týkající se Windows XP. Dnes je penetrace tohoto OS dostatečně vysoká na to, abychom věnovali odpovídající prostor právě jemu. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Ikony složek

(Windows XP) Tento tip nepatří mezi obtížné, nicméně uspokojí uživatele toužící po vlastním osobitém vzhledu Windows XP. A to bez pomocných aplikací, pouze vlastním přičiněním. Jak již název napovídá, budeme se zabývat úpravou ikon. Jednak těch obyčejných, náležících každému odkazu na pracovní ploše, pak ale také úpravou těch systémových, například ikony složky.

Změna ikony u prostého odkazu se provádí naprosto shodně jako změna systémové ikony složky. U systémových ikon pouze máte v nabídce více možností nastavení plynoucích právě z jejich systémovosti. Poklepejte na zvolenou ikonu na pracovní ploše pravým tlačítkem a v kontextovém menu zvolte Vlastnosti. Pokračujte na záložku Zástupce, kde poklepejte v dolní části na tlačítko Změnit ikonu. Toto je samozřejmě jednoduchý a známý postup, nicméně vaše aktivita zde nekončí. Ikony jsou obsaženy v galeriích reprezentovaných soubory s příponou DLL. Mezi nejznámější patří soubor moricons.dll, který najdete ve složce Windows, a soubor shell32.dll, který se nachází tamtéž, ale hlouběji, ve složce System32. Obě galerie obsahují více ikon, z nichž si můžete vybrat. Windows XP ovšem umí zobrazit jako ikonu i obyčejný obrázek ve formátu BMP. V dialogu výběru ikony zvolte tlačítko Procházet a v následujícím notoricky známém dialogu vyberte ve spodní kolonce Soubory typu možnost Všechny soubory. Poté vyhledejte váš oblíbený BMP obrázek a můžete jej vložit k příslušnému odkazu jako ikonu.

U systémových ikon je situace poněkud odlišná. Jestliže máte na ploše ikonu složky (odkaz na složku), poklepejte na ni opět pravým tlačítkem myši a stejně jako v předchozím případě zvolte Vlastnosti. V následujícím dialogu pokračujte na záložku Vlastní nastavení. Na této záložce najdete vše podstatné. V dolní části opět můžete vybrat libovolnou ikonu, buď z knihoven, nebo ve formátu BMP. Stačí poklepat na tlačítko Změnit ikonu. Druhou možností je vybrat přímo inkriminovaný obrázek, v tomto případě pro ikonu složky (tlačítko Zvolit obrázek). Nové nastavení potom můžete aplikovat pouze na základní složku, ale také na ostatní složky v roletovém výběru v horní části záložky. Záleží jen na vás.

Obnovení systému

(Windows XP) Obnovení systému se stalo jednou z hlavních novinek Windows XP. Velkou bolestí starších verzí Windows byla jejich občasná nutná reinstalace. Pokud jste často měnili používaný software, případně rádi zkoušeli shareware a freeware programy z různých CD, museli jste cca 1x ročně Windows vyčistit, případně kompletně přeinstalovat. Každý nově instalovaný program totiž zcela neohroženě dokázal přepisovat existující systémové knihovny, a tak vážně narušoval stabilitu systému. Po jeho odebrání navíc zůstávaly (a zůstávají) odkazy v systémovém registru a jeho rostoucí velikost dále zpomalovala chod Windows. Obnovení systému sice většinu z výše uvedených chyb neodstranilo, nicméně umožnilo proti nim postavit obranný systém.

Co vlastně dělá funkce obnovení systému? Její podstatou je vytvoření takzvaného bodu obnovení, ve kterém si Windows XP zálohují kompletní systémové soubory a zmrazí tak v určitém bodě svůj stav (z hlediska ovladačů hardwaru i programového vybavení). Uživatel pak klasickým způsobem "dál devastuje" svůj operační systém, nicméně se může kdykoliv vrátit právě k danému bodu obnovení. Body obnovení lze vytvářet podle libosti a je možné jich udržovat i několik současně.

Funkci obnovení je nutné nejprve aktivovat. Jděte do menu Start a zvolte položku Nápověda a odborná pomoc. Zde vyberte z menu úkolů volbu Vrátit změny v počítači pomocí nástroje Obnovení systému. Jestliže je tento nástroj aktivní, budete moci vrátit stav Windows ke zvolenému bodu obnovení, v opačném případě dojde k aktivaci funkce a nabídce vytvoření nového bodu obnovení. Jeho tvorbou vás provede přehledný pomocník. Nejprve zvolíte název bodu obnovení (např. "Nyní to ještě funguje") a poté už jen kliknete na tlačítko Vytvořit. Záloha systému samozřejmě zabere určitou dobu a místo na vašem pevném disku. Osobně si ale myslím, že to určitě stojí za to.

Vlastní Outlook Express

(OE 5 a vyšší) V tomto seriálu bylo o takzvaném malém Outlooku napsáno již mnohé. Přesto jsme se nikdy výrazně nezabývali samotným vzhledem tohoto programu. Většina uživatelů jej používá ve standardním nastavení, které rozhodně není špatné, ba právě naopak, nicméně Outlook může vypadat i naprosto odlišně. Záleží jen na vašem vkusu.

Veškeré změny se nastavují velmi přehledně v jednom jediném dialogu. Spusťte Outlook Express. Základní rozložení Outlooku je velmi přehledné. V horní části najdete seznam došlé pošty, v levé části pak menu ikon a případně seznam složek. V pravé dolní části se pak nachází okno náhledu aktuální zprávy. V roletovém menu Zobrazit ale najdete dialog Rozložení, v němž máte možnost tento standardní vzhled od základu předělat. V horní části jsou k dispozici jednotlivé komponenty (nebo objekty, jak chcete), které může OE nabídnout k zobrazení. Jednoduchou volbou vyberte ty pro vás zajímavé, ostatní se potom zobrazovat vůbec nebudou. Tlačítkem Upravit panel nástrojů pak lze pozměnit i ikony, nacházející se v OE pod standardní lištou s roletovými menu. V druhé části dialogu můžete nastavit podokno náhledu zpráv. Nově přibyla možnost zobrazit ho jakoby na výšku vedle seznamu přijatých zpráv, podobně jako to nyní standardně umožňuje Outlook z Office 2003. Pohrát si můžete i se záhlavím zpráv.

Výsledný vzhled Outlooku pak může být od standardního nastavení naprosto odlišný a pro vaši práci tedy efektivnější.

Otravné skripty

(IE 6) Jelikož je Internet Explorer součástí Windows, distribuovanou přímo na vaše "oblečená" PC, využívá jej pro prohlížení internetu stále ještě velká většina jeho uživatelů. Při surfování pak často narazíte na stránky se špatně provedenými nebo špatně interpretovanými skripty. Pokud se tak stane, začne vás IE bombardovat vyskakujícími okny, kde vás informuje o chybě v provádění daného skriptu a nabízí zcela nesmyslně jeho ladění. To samozřejmě velká většina automaticky odmítá, protože nedisponuje potřebnými znalostmi. A pokud ano, zvolí pro ladění skriptu téměř jistě jiný způsob.

Naštěstí se lze poměrně snadno inkriminovaného okénka zbavit. Spusťte IE a jděte do roletového menu Nástroje. Zde zvolte položku Možnosti Internetu a pokračujte na záložku Upřesnit. Zde přejděte až do sekce Prohlížení a najděte položku Zobrazovat oznámení při každé chybě ve skriptu. Tuto položku deaktivujte, vše potvrďte a restartujte IE. Okna se již při další chybě skriptu zobrazovat nebudou.

Proměnné

(Windows 2000/XP) Vzpomeňte nyní na staré časy DOSu, potažmo pak Windows 95 a 98, která vlastně stále byla jen nadstavbou dvojice systémových souborů io.sys a msdos.sys. V této dnes již neuvěřitelně vzdálené době existovalo něco, čemu se říkalo Systémová proměnná. Tato proměnná se definovala zpravidla v souboru autoexec.bat a sloužila k nastavovaní jak systémových, tak vlastních parametrů operačního systému. Přestože dnešní standardní uživatel Windows proměnné už běžně nenastavuje, neznamená to, že by byly zcela nepotřebné. Právě naopak. I moderní OS typu Windows XP proměnné používají.

Jsou vesměs dva způsoby, jak systémové proměnné zobrazit a jak s nimi pracovat. První je čistě textového charakteru a provádí se na příkazovém řádku. Jděte do menu Start a zvolte položku Spustit. Do příkazového řádku napište cmd a potvrďte. V následném okénku zobrazíte příkazem set seznam proměnných. Jednotlivě je pak můžete modifikovat opět příkazem set s příslušným názvem proměnné a jejího parametru (například set PROMPT=$p). Všimněte si, že proměnných systému je poměrně mnoho. Nikam tedy od dřevních dob DOSu nezmizely. Příkazové okno ukončíte příkazem exit.

Druhý způsob je v dnešní době pohodlnější, neboť vám umožní pracovat s proměnnými v přehledném grafickém dialogu. Jděte do menu Start a zvolte Ovládací panely. V nich poklepejte na ikonu Systém a v následujícím poměrně rozsáhlém dialogu vyberte záložku Upřesnit. Na ní v dolní části poklepejte na tlačítko Proměnné prostředí. V horní části dialogu potom uvidíte seznam proměnných, vázaných na aktuálního uživatele. Tyto uživatelské proměnné můžete modifikovat a také přidat nové. V dolní části pak vidíte seznam těch systémových, kterých je podstatně více. Opět je můžete mazat, upravovat nebo přidávat nové. U systémových proměnných samozřejmě postupujte nanejvýš opatrně. Mohli byste ohrozit funkčnost Windows, kterou by řešil pouze restart. Proměnným zdar!

Tipy pro MS Office

Chytrý Excel

(Excel 2000 a výše) Zkušeným uživatelům Excelu se předem omlouvám za pro ně notoricky známou chytrou funkci Excelu, nicméně se ve své praxi stále setkávám s velkým množstvím začátečníků, kteří o níže uvedeném nemají ani ponětí.

Excel umí mnoho věcí, není to totiž zdaleka jen nástroj na tvorbu tabulek, v první řadě je to velmi výkonný tabulkový kalkulátor. Tvorba samotných tabulek tvoří ve skutečnosti jen jakýsi doplněk (pro přehlednou vizualizaci dat), který je však základem klasické kancelářské práce. Vytváření graficky pestrých tabulek je práce zdlouhavá a mnohdy rutinní, proto uživatel ocení každou pomoc, kterou mu Excel nabídne ve formě automatické funkce. A jednou z nich je i doplňování buněk v seznamu, ať už číselném, nebo textovém.

Jestliže chcete vytvořit tabulku, kde je na jedné ose seznam dnů v týdnu, měsíců v roce, nebo prostě jen čísla od jedné do deseti, neztrácejte čas ručním vytvářením. Excel to dokáže za vás. Stačí mu jednoduše naznačit. Pokud chcete například vytvořit seznam dnů v týdnu, napište prostě do první buňky Pondělí a do druhé Úterý. Tím Excelu sdělíte, co po něm chcete. Poté jen obě buňky označte a všimněte si v pravém dolním rohu bloku malého tenkého černého křížku. Chytněte za něj levým tlačítkem myši a táhněte ve směru dalších dnů v týdnu. Excel sám začne doplňovat příslušné dny, jak jdou za sebou. Totéž můžete provést pro měsíce v roce. Excel potřebuje vždy alespoň dvě buňky "nápovědy" a pak již pokračuje sám v naznačeném trendu. Řadu čísel vytvoříte prostým zapsáním prvních dvou (např. jedničky a dvojky) a Excel opět pokračuje. Napsat můžete i čísla s nějakým krokem (např. deset a potom dvacet), Excel potom pokračuje s nastaveným krokem dál (např. třicet, čtyřicet). Skutečně to funguje a u dlouhých tabulek to značně ušetří čas i námahu.

Seznamů, které Excel rozpozná, je mnoho a nejedná se pouze o dny v týdnu nebo měsíce v roce, proto doporučuji před každým otrocky vytvářeným seznamem nejprve vyzkoušet "co na to řekne Excel se svou chytrostí".

Dnes jsme poněkud pominuli tipy pro MS Office a úplně jsme zapomněli na velikonoční vajíčka. Příště se to pokusíme napravit.

Intertipy

Po velmi krátké měsíční přestávce máte před sebou další neméně krátký úvodník. A s ním i pokus o velmi krátké zhodnocení současné situace kolem internetu. Od posledního úvodníku se mnoho nezměnilo a internetová veřejnost se rozhodně masivně nerozšiřuje. Při pohledu na zahraniční stránky (zejména americké) mám obavy, aby nám v blízké budoucnosti neujel vlak. Můžeme se totiž záhy ocitnout v situaci, kdy si bez rychlého internetu nenakoupíme, nepustíme televizi a neposlechneme rádio. Tato "nemohoucnost" by nás snadno mohla odstavit v rychle se rozvíjející IT společnosti na "druhou kolej". Snad se tak nestane!

Dnešní internetové tipy budeme po delší době orientovat na grafické nástroje a programy. Začneme tím nejznámějším, Adobe Photoshopem.

Photoshop Tutorials

http://www.adobe.com/products/tips/photoshop.html

Začneme u samotného tvůrce Photoshopu, Adobe. Na firemních stránkách najdete velmi dobře zpracované tipy a triky. Jedná se o návody, kde jste krok za krokem vedeni za účelem vytvoření nějakého zvoleného grafického prvku. Stránky s tipy lze rozdělit na dvě části. V první naleznete jen několik velmi podrobných a výborně zpracovaných postupů, po krátké a jednoduché registraci se dostanete do podstatně rozsáhlejší části obsahující i krátké tipy. Najdete zde samozřejmě další kvantum návodů, popisů filtrů, jak pro začátečníky, tak pro pokročilé uživatele. Stránky jsou součástí velkého firemního webu, a proto zde najdete obvyklé podpůrné nástroje ve formě zasílání novinek či vyhledávače. Vše anglicky.

List of Photoshop Tips

http://www.mccannas.com/pshop/photosh0.htm

Tato stránka je vzorem jednoduchosti a funkčnosti. Jednoduchost a prosté použití textového seznamu je v tomto případě velmi přehledné, nevýhodou je nemožnost se zobrazenými daty cokoliv provádět, vyhledávat, třídit apod. Jednotlivé tipy jsou zpracovány také jednoduše, ale přehledně, jsou doplněny ilustrační grafikou. Tipy jsou určeny pro začátečníky i pokročilé uživatele a týkají se pouze starších verzi Photoshopu. Postupy v tomto programu se ale příliš nemění, takže tento fakt není na škodu. V dolní části pak přece jen najdete pár hypertextových odkazů. Jednak je to návštěvní kniha, sloužící pro vaše vyjádření k obsahu stránek, jednak pak odkaz na titulní stránku, kde získáte přístup k dalším článkům a návodům nejen o Photoshopu. K dispozici je i archiv tipů 911 Graphics (známé číslo krizové linky v USA). Nic více, nic méně. Anglicky.

Photoshop Tips and Tricks

http://www.graphic-design.com/Photoshop/Tips/index.html

Další stránka věnovaná výhradně Adobe Photoshopu. Stránka je rozdělena na několik základních částí, výše uvedený odkaz směřuje na tipy a triky. Jedná se o dobře zpracovaný a graficky povedený seznam odkazů na jednotlivé tipy. Ty jsou zpracovány pomocí textu a grafiky. Jsou přehledné a popisné i pro uživatele začátečníky. Druhou částí webu jsou návody a postupy. Netýkají se jen Adobe Photoshopu, ale i dalších známých grafických programů. Zpracovány jsou podobně jako tipy, pouze formou "step-by-step" návodů ke konkrétním akcím. V menu nacházejícím se v pravé části stránek pak najdete i další odkazy, kde na vás čekají opět návody, postupy a tipy. Forma všech příspěvků je velmi podobná. Již tak velmi bohatý obsah stránek můžete pomocí přehledného formuláře rozšiřovat o vlastní příspěvky. Chybí zde vyhledávač. Anglicky.

EyeWire Photoshop Tips

http://www.eyewire.com/tips/photoshop/index.htm

Po grafické i obsahové stránce velmi slušně provedená firemní stránka s tipy nejen pro Photoshop. Celá část s tipy a triky je rozdělena do čtyř sekcí reprezentovaných přehlednými záložkami. První se zabývá samotným Photoshopem a obsahuje seznam jednotlivých tipů. Každá položka je reprezentovaná krátkým grafickým náhledem a anotací. Tipy jsou provedeny výborně, autoři použili jak přehledně strukturovaný text, tak i doplňující obrázky. Další sekce obsahují obdobné seznamy pro jiné grafické aplikace, speciálně pro design jako obor a takzvané mini tipy. Mini tipy jsou velmi pěkně zpracované kartičky, vždy s malým obrázkem a krátkým popisem dané funkce grafického programu. Zájemci mohou navštívit i další součásti webu EyeWire, zabývající se taktéž grafikou a obsahující mnoho informací z tohoto oboru. Vyhledávač je k dispozici. Vše v angličtině.

PhotoShop 5.5 Tips and Tricks

http://www.geocities.com/SiliconValley/Way/9571/

Soukromá stránka věnující se pouze a výhradně Photoshopu ve verzi 5.5. V úvodu vás autor informuje o aktuálních novinkách, poté můžete přesunout pozornost do levé části na velmi obsáhlé menu. Základem je seznam tipů a triků. Jednotlivé tipy mají převážně podobu textu s občasným ilustračním obrázkem. Další položku menu tvoří zásuvné moduly. Jedná se o souhrn dostupných modulů s odkazy na příslušné stránky, kde je možné je získat. Stránka s filtry asi patří k těm zajímavějším, filtry lze stáhnout. Následuje seznam volně dostupných písem, galerie a odkazy na další stránky s podobnou tématikou. V menu dále najdete možnost přihlášení do diskusního fóra, vlastní uživatelský chat a návštěvní knihu, nabízející možnost kladné i záporné kritiky. Není toho málo a je to všechno v angličtině.

Carlvolk Photoshop Tips

http://www.carlvolk.com/photoshoptips.asp

Opět poněkud komerčnější stránky s několika desítkami tipů a triků pro Adobe Photoshop. Již na začátku tohoto krátkého odstavce mohu prozradit, že kromě samotných tipů nenajdete na stránkách nic dalšího. Jednotlivé tipy jsou velmi podrobně popsány a občas protkány ilustrační grafikou. Neexistuje vyhledávání ani řazení do skupin. Jediné, co na stránkách najdete, jsou odkazy na další weby s podobným zaměřením. Vše přehledně a anglicky.

Photoshop Café

http://www.photoshopcafe.com

Po grafické stránce mírně extravagantní, po obsahové velmi povedená stránka o Adobe Photoshopu. Hlavním orientačním bodem je přehledné menu v levé části stránek. V něm nalezne odkazy na návody, postupy a tipy pro Photoshop. Obsah přesně odpovídá názvu sekce, návody jsou rozsáhlejší, tipy a triky zase poněkud kratší (ale je jich více). Obojí je doplněno množstvím ilustrační grafiky. Specialitou je složka jediného přispěvatele nazvaná přiléhavě Actions. Ta obsahuje popis některých pokročilých technik Photoshopu. Doplňkem je pak seznam odkazů na stránky s podobným zaměřením, recenze knih, diskusní fórum nebo volná galerie obrázku. Zajímavé je i CV autora stránek, které najdete pod tlačítkem e-mail. Stránka bohužel zcela postrádá vyhledávač. Vše anglicky.

Tímto odkazem se dnes rozloučíme, příště se budeme věnovat dalším používaným grafickým nástrojům.

§§§§§


Rychlokurz - UltraISO 6.1

Karel Šredl

04P0665

Šikovný nástroj pro každého s vypalovačkou(CD)

Tak vás opět vítám u dalšího dílu z řady Rychlokurzů. Musím říci, že tentokrát pro vás redakce připravila program, který se okamžitě zařadil mezi mých TOP 10 (a to jsem co se týče nového softwaru poměrně konzervativní). Aplikace normálně patří do kolonky placených, ale vy ji dostanete jako vždy zdarma.

UltraISO je určen pro práci s takzvanými obrazy CD. Obraz CD je vlastně otisk (1 : 1) do souboru(ů) na pevném disku. Tento otisk můžete díky našemu programu upravit a následně opět vypálit na CD. Takto si lze na CD s instalací vašeho oblíbeného programu "dohrát" nejnovější updaty, doplnit plug-iny a rozšíření prostě vyrobit si CD na míru. Upravený obraz však nemusíte hned vypalovat na CD-R. Můžete třeba použít přepisovatelné médium nebo otisk připojit do systému jako tzv. virtuální mechaniku (o tom později).

Instalace

Instalace je příjemná, neboť celá probíhá v českém jazyce. Opět se jedná o instalaci typu [Další>] ... [Instalovat] > [Dokončit]. Prostě chybu neuděláte, ponecháte-li vše při instalaci na implicitních hodnotách. Po instalaci se navíc program automaticky spustí. Takže se na něj podívejme.

První spuštění registrace

Ihned po spuštění budete vyzváni k zadání registračních údajů do formuláře. Zadejte tedy:

Registration name: PC WORLD readers

Registration code: 6B47-EA2D-5E2E-BE4D

Program vás upozorní, že ověření proběhne při příštím startu programu, a ukončí se. Jak se dá očekávat, ikona pro spuštění na nás čeká v nabídce Start > Programy > UltraISO > UltraISO. Pokud jste registrační údaje opsali správně, mělo by se před vámi objevit hlavní okno uživatelského rozhraní.

Práce s UltraISO

Jak vidíte, ovládání, všechna menu a dialogy jsou kompletně lokalizovány do češtiny, což je věc nadmíru příjemná. Hlavní okno je rozděleno na dva panely nad sebou: horní ukazuje obsah souboru s obrazem CD, dolní pak obsah našeho pevného disku. Každý panel má navíc vlevo sekci s adresářovou strukturou a vpravo seznam souborů v aktuálně zvoleném adresáři. Tolik tedy na úvod, více napoví obrázek.

Vytvoření obrazu z CD

Nyní si povíme, co vlastně s programem můžeme dělat. Asi nejčastější akcí bude vytvoření obrazu CD z nějakého vzoru (totéž platí pro disketu nebo DVD). Máme tedy cédéčko (nezáleží na tom, zda hudební nebo s vaší oblíbenou hrou) a chceme jeho obraz uložit na disk. Vložíme ho tedy do mechaniky a v programu zvolíme z menu Nástroje > Vytvořit obraz CD [F5]. V dialogu zadáte ODKUD (zde vybereme odpovídající CD mechaniku) a KAM (tedy nějaký soubor s příponou ISO, BIN, NRG, IMG, CCD...). Rozdílné přípony znamenají různé nativní formáty vypalovacích programů. Například NRG = Nero, CCD = Clone CD. Formáty jsou srovnatelné, takže si vyberte buď podle svého vypalovacího softwaru, nebo zvolte některý univerzální (ISO, BIN). Máte-li vyplněno, stiskněte tlačítko [Vytvořit]. Data se začnou z CD načítat do souboru a vy budete informováni o průběhu přenosu i o tom, za jak dlouho vytváření obrazu skončí.

Po skončení budete mít na disku identický obraz onoho CD. Co s ním? Buď ho můžete vypálit, nebo ho specializovaným programem připojíte jako virtuální mechaniku. Originální médium tak ochráníte před případným poškozením a navíc bude přenos dat z takového virtuálního CD mnohonásobně rychlejší. Jakým programem lze takové virtuální CD připojit? Je jich spousta, ale z vlastní zkušenosti mohu doporučit Alcohol 52% (zdarma V PC WORLDu 4/2004) nebo oblíbenou free utilitu DaemonTool (http://www.daemon-tools.cc).

Úprava obrazu

Pakliže potřebujete v obrazu CD něco pozměnit, doplnit či smazat, může vám při tom UltraISO výrazně pomoci. Vlastně umožní s obrazem pracovat jako s běžným obsahem pevného disku (jen si je třeba zvyknout, že nahoře máte obraz CD a dole průzkumníka). Nejprve soubor s obrazem načtěte: z menu Soubor zvolíte Otevřít [CTRL+O] a najdete požadovaný soubor. Jeho obsah se zobrazí v horním panelu. Kopírování z/do obrazu CD se snadno realizuje metodou táhni a pusť, nežádoucí soubor jednoduše vymažete tím, že ho vyberete a stisknete klávesu [Delete] (nebo na něj kliknete pravým tlačítkem myši a zvolíte Vymazat). Nový adresář vytvoříte kliknutím na ikonu.

Zde je potřeba podotknout jednu věc: jakékoli změny v souboru s obrazem CD se do něj zapíší až ve chvíli, kdy kliknete na ikonu nebo stisknete CTRL+S. Až v tuto chvíli se do souboru zapíše vámi pozměněný obsah.

Úprava obrazu CD však nespočívá pouze v přidání či odebrání několika souborů a adresářů. Tzv. image (čti imidže) neboli obrazy mají několik specifických vlastností, souvisejících s jejich věrným odrazem obsahu CD médií. Takže kromě nastavení parametrů formátu souborového systému CD (menu Soubor > Vlastnosti nedoporučuji měnit) jde hlavně o nastavení zaváděcího bloku. Tento termín jednoduše řečeno vyjadřuje, zda bude CD bootovatelné či nikoli. Bootovatelný zaváděcí sektor lze jednoduše extrahovat z libovolného bootovatelného obrazu CD (otevřete ho CTRL+O a v menu Zaveditelný zvolte Uložit zaváděcí soubor). Pokud jste takový obraz ještě nevytvořili a máte bootovatelné médium (např. instalační CD s Windows 98), vložte je do mechaniky, stiskněte F5 (Nástroje > Vytvořit obraz CD) a v dialogu zatrhněte volbu Vyjmout zaváděcí obraz. Zaváděcí sektor uložíte do souboru s příponou BIF. Odtud ho můžete přidávat do svých obrazů CD (menu Zaveditelný volba Nahrát zaváděcí soubor). Avšak tak jednoduché to zase není. Zaváděcí sektor je malinká část, která bootovacímu procesu řekne, jaké soubory z CD zpracovat dále. Takže pro úspěšné vytvoření bootovacího média nestačí zkopírovat pouze zaváděcí sektor, ale je nutno přidat i patřičné soubory se systémem. Nelze zde bohužel popsat obecný postup vytvoření bootovacího média. Nejlepší je vyjít z nějakého existujícího a v něm vymazat instalaci, ponechat systém, změnit config.sys a autoexec.bat, atd. Každopádně to znamená spoustu experimentů a rozhodně doporučuji sehnat si co nejvíce rad a informací.

Transformace obrazu

Jak bylo již řečeno, existuje několik formátů obrazů CD (ISO, BIN, NRG, IMG, CCD...). Nedomnívám se, že by některý z nich byl lepší či horší. Avšak tím, že existují, nám mohou způsobit jisté potíže pokud třeba váš vypalovací program nebude umět s daným typem obrazu pracovat. Je-li tomu tak, UltraISO vás z problému vytáhne. V menu Nástroje vyberte volbu Převést [F6] a do dialogu vyplňte zdrojový obraz (i více najednou), cílový adresář pro umístění transformovaných obrazů a formát, do něhož se mají převést. Pak už stačí jen kliknout na tlačítko [Převést] a za chvíli je vše hotovo.

Závěr

Prostřednictvím UltraISO se vám do rukou dostává opravdu šikovný nástroj, který je téměř nezbytný pro každého, kdo vlastní vypalovačku nebo používá některý z nástrojů pro virtuální mechaniky. Práce s ním je jednoduchá a přímočará, žádné přebytečné dialogy ani jiné podobné "brzdy". Je to zkrátka aplikace, kterou jistě časem oceníte!

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Síť pro každý stůl - Síťová zařízení domů a do kanceláře přehled první(CD)

Patrik Malina

04P0680

Po určité přestávce se v tomto i v některém z příštích článků vrátíme k možnostem hardwaru pro malé sítě, tedy především pro domácnosti a kanceláře. Dominujícími trendy jsou především co největší integrace, využití širokopásmového přístupu a nasazení Wi-Fi.

Když jsme se především v minulém a tomto roce zabývali "krabičkami" pro připojování malých sítí, naší snahou bylo především zařídit připojení k širokopásmovým internetovým službám či "rozchodit" Wi-Fi síť tak, abychom mohli začít využívat její základní možnosti. Technologie ADSL se však již poměrně silně prosadila, bezdrátový provoz podle norem 802.11 je samozřejmostí a objevily se i novinky jako CDMA, takže je na čase pohovořit o komponentách, jež v integraci služeb či rozšiřování možností postoupily dále. Na následujících stranách vám přinášíme přehled některých řešení, jež jsou zajímavá buď celkovou koncepcí, nebo nabízenými možnostmi.

Telefonujeme po internetu

Dostatečná šířka pásma a aktuální vývoj služeb na tuzemském trhu (např. Fayn.cz) učinily z přenášení hlasu po internetové síti (VoIP) zajímavou a prakticky dostupnou alternativu k tradičnímu telefonování. Protože je možné získat účet u provozovatele, jenž dokáže zajistit propagaci našeho internetového telefonního čísla i do veřejné sítě, můžeme také plně využívat zařízení se zabudovanou hardwarovou podporou těchto technologií. Mezi jejich společné vlastnosti patří přímé vstupy pro analogové telefonní přístroje, což velmi zvyšuje komfort využívání podobných služeb a významně odlehčuje samotným PC v síti, jež řešily kódování hlasu. Pochopitelným důsledkem je definitivní řešení problému, jak "protlačit" složitě komunikující protokoly VoIP přes běžně používané personální či jiné základní firewally, což museli uživatelé obvykle řešit při použití nevybaveného hardwaru. Míra integrace postoupila již tak daleko, že není problém domácí připojení k ADSL lince realizovat za splitterem jedinou "krabičkou", která zahrnuje jak modem, tak přepínač, router a jednoduchou telefonní ústřednu. Hardwarová implementace osvobozuje běžná PC od zbytečných úkonů a uživatelům se malé sítě mnohem snáze konfigurují.

Zpřístupněme data

Dalším významným trendem, a to jak při používání lokálních bezdrátových sítí, tak širokopásmového internetu, je snaha nabídnout uživatelům co nejsnazší sdílení datových zdrojů a různých forem multimediálního obsahu. Do této kategorie jistě náleží "datové křižovatky", díky nimž lze k jedinému routeru/modemu připojit především pomocí rychlého rozhraní USB 2.0 datová úložiště v podobě externích disků. Takto nabízený prostor lze uživatelům nabízet jak v lokálním segmentu, tak na internetu, typicky ve formě tradičního FTP přístupu. V lokální síti pak řada uživatelů ocení podobnou možnost pro síťové tiskárny, avšak větší popularitě se těší nasazení webových kamer pro on-line snímání a přenos obrazu do vnitřní i internetové sítě. Scénáře s domácími dohledovými systémy, ovládanými pomocí webového rozhraní, jsou realitou i v amatérských podmínkách a klíčovou výhodou je opět snadná konfigurace, přenesení strojové zátěže na dedikovaný hardware a dobré možnosti využití.

Řídíme pásmo

Pro nasazení v obou výše zmíněných případech začínají být stále citelnější absence funkcí pro aktivní ovlivnění a řízení využívané šířky pásma jednotlivými aplikacemi. Mnoho vylepšení směřuje právě tímto směrem a řada zařízení již nabízí vybavení pro zaručení určité kvality služeb (QoS), ačkoliv způsoby implementace se dosti různí. Většinou však lze zajistit kritickým aplikacím dostatečnou propustnost či eliminovat nežádoucí aktivity typu agresivních P2P spojení. I zde je klíčovou výhodou přesunutí řešení z PC na externí hardware, neboť obdobné aplikace pro Windows vyžadují ovladače sahající hluboko do běžícího jádra, což často znamená značnou nestabilitu či podivné chování. Přinejmenším hardware podporující VoIP je dnes možné běžně zakoupit s odpovídající možností řídit dostupnost potřebného pásma, a to uživatelsky pochopitelným způsobem.

Na co dojde později?

Nezanedbatelným trendem je samozřejmě snaha o zvyšování bezpečnosti domácích či malých firemních sít, takže jedním z nejzásadnějších témat jsou podpora virtuálních privátních sítí a jejich možnosti. V některém z příštích pojednání se tedy zaměříme na nabídku zařízení, jež dokáží sestavovat bezpečné tunely mezi pobočkami či vzdálenými uživateli, povíme si o protokolech, které jsou k dispozici, zmíníme se také o výkonnosti hardwaru, jenž musí takto šifrovat "na plný výkon". Právě z důvodu práce na dalším přehledu jsme tato témata zde zatím pominuli a necháváme si je v zásobě na příště. Zachovejte nám přízeň!

Fritz!Box Fon

Fritz!Box Fon

+ koncepce, výbava, kabely

- horší orientace při konfiguraci

Zapůjčila firma: HSF Telekomunikace, s. r. o.

Cena vč. DPH: 7 960 Kč

EUSSO Multimedia Security Center

EUSSO Multimedia Security Center

+ množství funkcí, VPN

- nic podstatného

Zapůjčila firma: Vanet, s. r. o.

Cena vč. DPH: 4 660 Kč

D-Link DCS-900 Internet Camera

(http://www.dlink.cz)

Webová kamera od známého výrobce je specializovaným zařízením, jak se patří: jde o mechanicky jednoduché, konstrukčně přiměřeně odolné a na umístění nenáročné řešení pro zpřístupnění živého snímání obrazu v reálném čase na internetových stránkách. Cílem bylo umožnit co nejsnazší nastavení a funkcionalitu. Kamerka dovoluje snímat obraz ve dvou základních rozlišeních (320 x 240, 640 x 480), disponuje pěti úrovněmi komprese a lze ji přimět ke snímání od 1 po 20 snímků za vteřinu, což pro zamýšlený účel jistě dostačuje. Především si ji lze představit jako sledovací zařízení v malé kanceláři, domácnosti, na chodbách apod. Zabudovaný webový server nenabízí příliš možností konfigurace: vybírat můžeme ze způsobu přehrávání obrazu (Java, ActiveX prvek) v prohlížeči a také lze zvolit netradiční číslo TCP portu, ale zbytek nastavení se týká prakticky jen IP adresace a registrace DNS jména. Pro určité řízení přístupu je zde alespoň implementována kontrola přístupu na bázi přihlašovacích jmen a hesel, ovšem bez ochrany jejich přenosu. V zájmu snadné úvodní konfigurace je přiložena jednoduchá aplikace, silnější stránkou je pak software pro paralelní sledování více kamer a nahrávání přenosů na disk.

+ snadná obsluha, paralelní sledování

- jen základní zabezpečení

Zapůjčila firma: D-Link, Česká republika

Cena vč. DPH: 6 500 Kč

D-Link DCS-5300W SecuriCam

(http://www.dlink.cz) V našem přehledu jsou zařazeny hned dvě kamery značky D-Link tato představuje řešení, jež bychom mohli označit jako výborně propracované. Z názvu je patrné, že je určena především k automatizovanému sledování a následnému přenosu či záznamu zaznamenaných dat. Kromě ethernetového rozhraní a dvou Wi-Fi antén najdete na masivním podstavci také vstup pro externí mikrofon, jenž může nahradit ten zabudovaný, a také výstup obrazu na televizi. Kamerka je umístěna na otočném držáku, který lze orientovat kolem celé svislé osy a také ve smysluplném rozsahu osy vodorovné. Síťová konfigurace dovoluje nejen specifikovat umístění webového serveru, ale také zprovoznit bezdrátový přístup, jenž nabízí standard 802.11b s variantou "Turbo". Škoda, že zabezpečení bezdrátu je pouze na úrovni WEP. Mnohem zajímavější jsou možnosti pro odesílání kontrolních snímků na poštovní či FTP server. Dosti zábavy si užijete také při nastavení kvality snímaného a odesílaného obrazu, kde je k dispozici barevný i černobílý přenos, stejně jako několik úrovní datového toku. Parádní je dálkově řízená navigace polohy kamery nebo funkce pro generování událostí při detekci pohybu. K dispozici je též IR dálkový ovladač.

+ množství funkcí, sledování událostí

- chabá plastová konstrukce

Zapůjčila firma: D-Link, Česká republika

Cena vč. DPH: 21 700 Kč

DrayTek Vigor 2600V

(http://www.attel.cz) V našem časopise jsme se výrobkům DrayTek věnovali již několikrát a i tentokrát je třeba konstatovat, že se jedná o hodnotné zařízení se všemi potřebnými funkcemi. Písmeno "V" naznačuje, že jde o varianty pro telefonii VoIP, a přesně tomuto účelu jsou možnosti přístroje podřízeny. Zjednodušeně řečeno jde o ADSL modem, router a přepínač s hardwarovou podporou pro internetovou telefonii. Základem je vstup ADSL linky přímo ze splitteru (Annex A i B), dále zde najdete čtyři ethernetové porty 10/100, USB rozhraní pro síťový tisk a hlavně pak dva vstupy pro analogové telefonní přístroje (RJ-11). Funkční možnosti jsou tradičně velmi široké, nastavit lze prakticky cokoliv. Zabudovaný firewall nabízí pokročilou filtraci, přizpůsobení služby NAT, definování demilitarizované zóny či filtrování obsahu a základní IDS. Velmi dobrá je implementace virtuálních privátních sítí, nechybí definování VLAN v lokálním segmentu či ověřování RADIUS. Přenos VoIP je řešen pomocí protokolu SIP, Vigor má integrováno několik volitelných kodeků a pro spolehlivý přenos hlasu nabízí vymezení šířky pásma QoS, včetně pěkného monitorování. Díky všestrannosti a možnostem nastavení pro VoIP se jedná o velmi dobré zařízení.

+ široké konfigurační možnosti

- nic podstatného

Zapůjčila firma: AtTel Bohemia, s. r. o

Cena vč. DPH: 12 140 Kč

ASUS WL-HDD 2.5

(http://www.joyce.cz) Známý výrobce zvolil pro označení zde popisovaného zařízení jednu z logických možností: proč v síti sdílet celý počítač, když mohu soubory prostě umístit na "trošku chytřejší" pevný disk? Pokud bychom řekli, že se jedná jen o dobře zabalený hard disk, určitě bychom dobře vymyšlenému zařízení mírně křivdili. Celkovou koncepci název vystihuje přesně. Cílem je sdílet v lokálním síťovém segmentu diskový prostor, a to jak klasicky po ethernetu (jeden port 10/100), tak pomocí Wi-Fi (802.11b nebo 802.11g). Ačkoliv jsme krabičku obdrželi se založeným 40GB diskem, jistě není problém si do odpovídajícího šasi umístit požadovanou kapacitu. Zajímavou možností je také konektor USB, kam je možné připojit přenosná paměťová zařízení, z nichž je následně obsah automaticky přenesen na pevný disk. Samotný diskový prostor lze dělit na oddíly a zpřístupnit tradičním sdílením ve Windows nebo službou FTP. Slušná je také výbava pro komunikaci Wi-Fi. Použití obou standardů (b a g) je samozřejmostí, ale nechybí ani WPA-PSK pro bezpečnější přenosy. Zařízení může fungovat jako přístupový bod, ale také bridge či člen distribuované sítě WDS. Najdete zde filtrování MAC adres, ale i pokročilé ladění komunikace rámců.

+ režimy Wi-Fi

- jen jeden ethernetový port

Zapůjčila firma: Joyce ČR, s. r. o

Cena vč. DPH: 3 677 Kč (bez disku)

ASUS WL-500g+CDMA

(http://www.joyce.cz) Z označení tohoto zařízení je patrné, proč jsme ho do přehledu zařadili. Dodavatel se rozhodl, že v souvislosti s aktuálním stavem nabídky internetového připojení v tuzemsku implementuje podporu pro přímé napojení na modem mobilní technologie CDMA v pásmu 450 MHz, kterou v současnosti provozuje společnost Eurotel. Bez speciální podpory se jedná jen o tradiční broadband router, firewall a přepínač s podporou bezdrátových lokálních sítí. Rozhraní WAN je ethernetové, tedy pro zapojení do ADSL či kabelového modemu, k dispozici jsou čtyři porty 10/100 ethernetu a anténa pro Wi-Fi 802.11g. Port USB je možné využít k rozšíření funkcionality o datové úložiště, webovou kamerku nebo právě pro napojení na WAN linku v podobě CDMA modemu. Nechybí mírně archaický paralelní tiskový port. Zařízení je dobře vybaveno. Filtrování provozu lze podrobně nastavit, bezdrátový segment můžete ochránit i nejpokročilejšími postupy pomocí RADIUS serveru, problémem není virtuální demilitarizovaná zóna či podrobné nastavení služby NAT. Překvapila nás implementace dvou nezávislých DHCP serverů pro ethernetový a Wi-Fi segment. Sdílení diskového prostoru pomocí FTP je možné ochránit přístupovými účty.

+ CDMA port, bezpečnostní volby

- nic podstatného

Zapůjčila firma: Joyce ČR, s. r. o

Cena vč. DPH: 3 855 Kč

3COM OfficeConnect Wireless Travel Router

(http://www.3com.cz) Než uvidíte toto zařízení, možná budete pochybovat o "cestovním" využití, jež mu dal výrobce do názvu. Avšak první vyzkoušení "udělátka", jež není ani větší, ani těžší než krabička cigaret, vás přesvědčí, že toto je opravdu model na cesty. Tím spíše, že výrobce do krabice přibalil vkusné transportní pouzdro. Zajímavá je již samotná koncepce: maličký router nabízí čtyři funkční režimy, které se nastavují hardwarově na boční stěně, a dovoluje tak dokonale využít pouhé dvě rozhraní, z nichž to druhé je zabudovaná Wi-Fi anténa. Ethernetový port může sloužit jako cesta do širokopásmového internetu či LAN (ADSL, kabel, režim Router) a bezdrátoví klienti pak získají adresy od zabudovaného DHCP serveru, zatímco mód AP pracuje mezi ethernetovou LAN a bezdrátem jako transparentní bridge. Varianta Client spouští funkci klientského bezdrátového adaptéru. Poslední režim je ryze konfigurační. Přes své kapesní provedení nabízí router základní možnosti zabezpečení, různé varianty připojení WAN sítí, virtuální demilitarizovanou zónu a rychlejší Wi-Fi 802.11g včetně zabezpečení WPA-PSK. Jde o velmi kompaktní a dobře vymyšlené řešení, které lze rychle a bezproblémově používat v terénu.

+ velikost, koncepce

- chybí aut. hledání SSID sítí v klient. režimu

Zapůjčila firma: 3COM, pobočka Praha

Cena vč. DPH: 8 600 Kč

§§§§§


Jak se nese hlas po síti - Internetová telefonie se pomalu rozmáhá

Vojtěch Bednář

04P0678

Používáte internetovou telefonii? Možná, že přímo tento pojem zní zatím ještě docela cize, ale názvy jako Skype nebo Microsoft NetMeeting už určitě ne. A co možnost komunikace hráčů v síťových počítačových hrách? Jak to všechno funguje? Jak je možné v reálném čase prostřednictvím počítačové sítě nebo internetu přenášet hlas?

Na internetu a v počítačových sítích vůbec existují z hlediska jejich časové relevance dva typy přenášených informací. Vždy je lepší, když se samotný přenos dat z bodu A do bodu B uskuteční co nejrychleji, ne vždy je ale právě tato rychlost, přesněji zpoždění mezi časem, kdy informace opustila místo, odkud byla vyslána, a kdy dorazila k příjemci, naprosto určující pro to, aby daná služba nebo funkce mohla fungovat. Například protokoly pro přenos souborů (FTP), webových stránek (HTTP) a e-mailu (SMTP) mohou fungovat v podstatě nezávisle na čase, protože pokud mezi odesláním požadavku uplyne alespoň taková doba, která se vejde do stanoveného timeoutu, je vlastně jedno, kdy je daná informace doručena (z hlediska samotného fungování služby) důležité je, že doručena je. V případě, že není, požádá se o ni prostě znovu.

Data v reálném čase

Pak ale existují takové aplikace, u kterých na čase přenosu informací záleží. Jsou to ty, u nichž je nutné komunikovat v reálném čase. Především se jedná o takové, které pracují s některým z typů proudových (streamovaných) dat. Nejčastější proudová data, s nimiž se můžeme setkat, jsou obraz a zvuk. U nich záleží nejen na přenosu v reálném čase, ale také na dodržení pořadí přenesené informace. Nikdo by přece nechtěl, abyste se od toho, kdo vám telefonuje, dozvěděli nejdříve pointu vtipu a pak jeho začátek. Hlas ovšem není jediným typem proudově přenášených dat, přesto je v současné době využíván stále více i v domácím prostředí.

Internet telefonování nepřeje

Rozmach využívání internetu a počítačových sítí pro přenos hlasu přinesl na jednu stranu zcela novou dimenzi těchto služeb, na stranu druhou ale také nemalé množství problémů. Většina moderních sítí (internet nevyjímaje) pracuje na principu paketové komunikace. Data, která je potřeba po síti přenést, jsou rozdělena na menší části, takzvané pakety. Tyto části mohou, ale nemusí obsahovat informaci, odkud pocházejí, vždy "vědí", kam míří, tedy co je jejich cílovou stanicí. Strana, která pakety vysílá, a ta, která je přijímá, jsou pak odpovědné za správné rozdělení informace a její následné správné "složení" dohromady. Specifikem internetu je, že v okamžiku, kdy je kterýkoliv paket odesílán, není zcela jasné, jakou cestou se dostane ke svému příjemci. Internet byl koncipován jako redundantní síť, a proto není možné jednoznačně stanovit cestu, kterou bude určitý paket přenášen.

Telefonování po síti vyžaduje z hlediska přenosu jednu věc: aby bylo možné zaručit, že data představující hlas budou přenášena obousměrně mezi dvěma body v takřka reálném čase a zároveň v dostatečné kvalitě. Nedojde tedy k převrácení pořadí paketů, do kterých je hlas rozdělen, nedojde k příliš velkému zpoždění přenosu, nebude často docházet ke ztrátám paketů. To vše přitom musí probíhat současně s procesem kódování a dekódování hlasu na obou komunikujících stranách tak, aby lidé, kteří spolu fyzicky komunikují, o celé poměrně složité infrastruktuře, jež se mezi nimi nachází, pokud možno vůbec nevěděli.

Právě takové komunikaci internet příliš nepřeje, protože na ni není konstruován. Stabilita přenosu dat byla při jeho stavbě upřednostněna před plynulostí. Výsledkem bohužel je, že data, jež potřebují být přenášena proudově, tím dosti trpí a musí kvůli nim vznikat speciální technologie, které pak dodatečně umožňují doplňovat do síťové infrastruktury to, co původní autoři zapomněli implementovat, přesněji co neimplementovali, protože s tím vlastně ani původně nepočítali.

Jak probíhá telefonování po síti

Internetový nebo vůbec síťový telefon se na první pohled vůbec nemusí odlišovat od toho klasického. Může mít sluchátko, klávesnici, displej, pouze místo aby byl připojen do klasické analogové telefonní sítě, je součástí sítě datové. Buď prostřednictvím běžného ethernetu (telefon má vlastní port), nebo jako hardwarový doplněk osobního počítače či jiného, například přenosného zařízení. Nesmíme zapomenout také na čistě softwarové telefony. Běžné počítače mají již dávno výbavu nezbytnou pro to, aby se mohly stát plnoprávnými telefony. Mají zvukový adaptér, který je schopen samplovat, tedy digitalizovat zvuk, jenž přichází z vnějšího zdroje, typicky z mikrofonu, zároveň mohou přehrávat digitální zvuk, který přichází v datové podobě. Většina zvukových adaptérů, tedy karet nebo kodeků, jež jsou součástí základních desek moderních PC, pracuje v plně duplexním režimu. Ten sice není nezbytnou podmínkou elektronického telefonování, nicméně je jeho velmi důležitým předpokladem, zejména pokud chceme telefonovat dostatečně rychle a v dostatečné kvalitě. Digitalizovaný zvuk je pomocí speciálního kodeku komprimován a pak odesílán příjemci. Současně jsou přijímány pakety od druhé strany. Ty jsou dekódovány, kontrolovány opravným algoritmem a převáděny na hlasová data. Stejný kodek, který se stará o kompresi zvuku, jej následně i dekomprimuje a pomocí výstupního mechanismu, zvukového adaptéru převádí do slyšitelné podoby. Výsledkem je, že vnímáme zvuk a současně druhý telefonující vnímá nás.

Pokud pro IP telefonování používáme obyčejný počítač a čistě softwarové prostředky (ICQ, Skype), pak se často můžeme setkat s nedostatky, které plynou z použití takových prostředků. Speciální jednoúčelové telefony nabízejí mnohem větší komfort použití, ale jsou samozřejmě dražší a v mnoha případech je jejich použití v domácím prostředí také obtížnější. Některé z nich jsou totiž technicky vzato samy o sobě jednoúčelovými počítači, s jejichž pomocí je možné telefonovat, ale také provádět i další věci, posílat e-maily, krátké textové zprávy, nebo například používat jednoduché internetové nebo síťové aplikace.

Aby bylo vůbec možné telefonovat a přenášet hlas, musí být mezi oběma (nebo více) komunikujícími stranami navázáno datové spojení. V případě klasického telefonování známe číslo které identifikuje stanici, s níž chceme komunikovat. Podobný identifikátor musí být přiřazen každému uzlu, který se chce účastnit komunikace i v datovém prostředí. Většinou se jedná o IP adresu, ta ale nemusí být pro každý síťový prvek stále stejná, a tak se používají i jiné typy identifikace: speciální čísla, jednoznačné určující řetězce, je dokonce možné přiřadit elektronickému datovému uzlu klasické telefonní číslo, jaké známe z běžných telefonů nebo z mobilních sítí (některé firmy, které nabízejí IP telefonii, to dokonce již i u nás běžně dělají). Komunikace musí být nějak iniciována k tomu se používá technologie nazvaná adresářová služba. Tato služba je zodpovědná za udržování seznamu všech účastníků určitého systému a za schopnost tyto účastníky dohledat. Každý účastník má do adresářové služby přístup a díky tomu může navazovat spojení s jinými účastníky (protože ví, kde je má hledat) a také může být sám nalezen (je uveden v adresáři společně se svým identifikátorem a aktuální IP adresou místem, kde jej lze v internetu nebo v místní síti najít).

Ještě dříve, než začne hovor po síti, tedy než kodeky začnou digitalizovat a kódovat váš hlas a přenášet jej druhé straně, se musí komunikační aplikace, telefony nebo počítačové programy "domluvit" na tom, jak vlastně budou komunikovat. Určí si jednak optimální kompresní protokol (kodek), dále pak protokol pro kontrolu chyb na základě dostupného propojení, přesněji na základě toho, jaká je prostupnost komunikační trasy mezi oběma komunikujícími stranami. Ve firmách, které mají vlastní síťovou infrastrukturu, se pro tuto komunikaci často používají speciální prvky, o nichž ještě bude řeč, nicméně v prostředí klasické IP sítě je nutné několikrát zjistit, jaká je vlastně přenosová kapacita jednotlivých stran, jak průchodná je cesta mezi nimi a podle toho vybrat vhodný kodek. Různé algoritmy pro kompresi hlasu vyžadují různě silný datový tok, to znamená potřebují dosahovat různé komunikační rychlosti mezi dvěma body. Požadovaný datový tok je obvykle v určitém vztahu s kvalitou komunikace, přesněji řečeno s kvalitou zvuku, který z IP telefonu nakonec zazní. A tak je rozhodování ještě o něco komplikovanější.

Podstatný je také algoritmus, který má za cíl chránit navázanou komunikaci před chybami. Nejčastějšími chybami u proudové komunikace (jíž přenos hlasu je) jsou zpožděné, nedoručené nebo přehozené pakety. První typ vytváří nepříjemné zvukové ozvěny, druhý zapříčiňuje nevybavení části hovoru a tedy "chybějící" informaci, kterou je nutné odeslat znovu za cenu opakování chyby číslo 1. Přehozené pakety vnášejí do celé komunikace zmatek. Je nutné je identifikovat a pozdržet do okamžiku, než na ně přijde řada, avšak pouze za předpokladu, že všechny předchozí jsou k dispozici. To všechno musí probíhat tak rychle, aby si lidé, kteří spolu telefonují, vůbec neuvědomovali, že někde pod jejich uživatelským rozhraním dochází ke kódování a dekódování dat, k nepřetržitému opravování chyb, k udržování spojení a mnoha dalším podobným operacím, jež mají za cíl zajistit dostatečný komfort při práci s jejich telefonní aplikací, ať je to náš dobře známý program Skype, nebo například funkce hlasového chatu v nějaké on-line hře.

VoIP a bezpečnost

Z předchozího vyplývá, že přenos hlasu po internetu není právě jednoduchou a primitivní záležitostí. Protože jsou ale data tvořící hlas přenášena po síti, do které má každý v podstatě neomezený přístup, je nějakým způsobem nutné zajistit i jejich bezpečnost. Jak to ale udělat, jestliže samotná komunikace představuje poměrně velké množství značně náročných operací, které je potřeba provádět současně?

Nejklasičtějším přístupem je on-line šifrování hovoru. Komprimovaná data jsou ještě před odesláním do sítě zašifrována některým ze symetrických šifrovacích algoritmů, které podporují proudové šifrování. Když dorazí na místo, dochází k jejich dešifrování a až následně jsou dekomprimována a překládána zpět na hlas nebo na vstupní zvukovou informaci. Takové šifrování je běžné i v některých telefonních sítích, avšak má své nedostatky. Komunikující strany si musí bezpodmínečně vyměnit klíče, jejichž prostřednictvím je šifrování prováděno, a až na základě těchto klíčů pak komunikovat. Výměna klíčů je poměrně složitou záležitostí, protože se musí provést tak, aby nikdo nemohl přenášené klíče odposlechnout.

Autentizace a šifrování je věda a dá se říci, že například ani technologie mobilních telefonních sítí, které používáme každý den, tuto otázku zcela nevyřešila. Hovory v GSM, které se (pouze v některých ohledech) technologiím VoIP podobají, jsou kódovány, ale pouze v jednom úseku svého průběhu, totiž ve "vzdušné" části, mezi telefonním aparátem koncovým zařízením a základovou stanicí mobilního operátora (BTS).

Použití meziprvku

Síťová telefonie může být realizována, pokud se jedná o komunikaci dvou prvků, z nichž oba jsou součástí stejného typu sítě, dvěma způsoby. Buď přímým propojením, což je běžnější, nebo prostřednictvím speciálního meziprvku (brány). Ten je vsazen mezi oba účastníky komunikace a může mít několik různých úkolů. Prvním z nich je funkce transparentního přemostění mezi aplikacemi založenými na různých standardech. Brána tak slouží vlastně jako jakýsi překladač komunikace různých klientů nebo různých přístrojů, které pracují na protokolech, jež mezi sebou nejsou standardní cestou záměnitelné. Další možná činnost prvku zařazeného mezi účastníky je zajištění vyšší bezpečnosti nebo například znemožnění přímé identifikace jednotlivých prvků (členů) mezi sebou navzájem. Meziprvek také může monitorovat nebo zaznamenávat provoz. Tato činnost bývá vykonávána pro potřeby majitele komunikační sítě, pro archivaci hovorů ve firmách a z mnoha jiných důvodů.

Přítomnost meziprvku je ovšem nutná tam, kde je potřeba, aby spolu komunikovaly velmi odlišné systémy v různých sítích. Například když chceme telefonovat z IP telefonu nebo on-line aplikace na klasické telefonní číslo, které se nachází ve veřejné síti. To se přitom používá nejen ve firmách, ale například také při laciném telefonování do zahraničí. Brány jsou obvykle poměrně složitými počítači, vybavenými speciálními aplikacemi a určenými přímo k této činnosti. Pokud jsou nezbytnou součástí sítě, je na ně kladen požadavek schopnosti nepřetržitého provozu a také aby byly schopny realizovat i další služby VoIP sítě. Například fungují jako adresářové servery, zabezpečují výměnu klíčů a zprostředkování kompatibilního šifrování, ověřují jednotlivé klienty a zabraňují tomu, aby se do sítě nepřipojil někdo, kdo k tomu není oprávněn, navícpak vykonávají další, podobné činnosti.

Kde internet nestačí

Předchozí technologie jsou použitelné pro "běžné" VoIP, jaké můžeme používat doma. Mnoho firem a institucí se ale již rozhodlo, že své komunikační systémy z větší části nebo zcela převede na IP technologii. V mnoha ohledech je taková komunikace totiž jednodušší a lacinější než stavba klasické telefonní sítě a její propojení s běžnými prostředími tedy s pevnou sítí a s mobilními komunikačními sítěmi. VoIP nabízí možnost integrace v rámci stávající síťové infrastruktury, která se používá pro jiné účely, pro klasický provoz počítačové sítě, internet, sdílené aplikace a další běžné služby. Tam, kde se realizuje velké množství hovorů prostřednictvím IP systémů, se začínají projevovat bolesti, o nichž jsme se zmínili v úvodu tohoto článku. Tedy, nepřipravenost klasické IP struktury pro přenos hlasu a její nedostatky. Proto se ukázalo, že pro masivní podporu telefonování, ale také například videokonferencí je potřeba implementovat mimo jiné specializovaný hardware a software, tedy kompletní systém umožňující VoIP telefonování na podnikové úrovni (call manager, IP telefonní přístroje, infrastruktura).

Zajímavým trendem poslední doby je, že některé firmy, tradiční výrobci síťových prvků, se snaží integrovat hlasové funkce i do takových zařízení, které pro ně nejsou primárně určeny. Se specializovanou podporou VoIP se tak můžeme setkat v síťových přepínačích, směrovačích, firewallech a především pak v kombinovaných systémech, které se snaží do jednoho fyzického balení integrovat více než jednu výše zmíněnou funkci. Bohužel i přes tuto snahu existuje celá řada praktických problémů, především ve vzájemné kompatibilitě mezi takovými zařízeními. Existuje sice poměrně slušná standardizace většiny procesů souvisejících s hlasovou komunikací, nicméně standardy nejsou vždy dodržovány, respektive jsou rozšiřovány o různé proprietární doplňky, které mají zvyšovat jejich výkonnost, ve skutečnosti nicméně vedou spíše ke ztrátě kompatibility a možnosti spolupracovat s jinými zařízeními, byť velmi podobného typu.

Konjunktura VoIP

Přenos hlasu po IP síti je v současné době ve fázi poměrně radikální konjunktury, i když velcí výrobci a vizionáři v oblasti technologií si již uvědomují, že tato technologie má své možnosti a limity dané principy, na nichž je provozována. Jednoduchý program, který můžeme používat doma pro komunikaci se sousedem nebo s kamarádem u vzdáleného počítače je, i když využívá obdobných technologií, pouze chabým odleskem mnohem složitějších systémů, jaké najdeme ve spletité síťové infrastruktuře podniků. Zcela specificky se pak s VoIP můžeme setkat tam, kde bychom ji vůbec nečekali. Totiž v případě úplně obyčejných veřejných telefonních sítí, pokud chceme telefonovat do zahraničí, na velkou vzdálenost atp. Právě tam totiž často dochází k překladu modulovaného zvuku na přenos typu VoIP a jeho dálkové vedení pomocí veřejné datové sítě. Má to totiž své velké výhody, především je využití internetu opravdu podstatně lacinější, než by bylo budovat vlastní, velmi složitou komunikační infrastrukturu.

S internetovou telefonií se tak můžeme setkat v desítkách různých, často velmi odlišných nasazení, nicméně i přes svou složitost je zde od toho, aby nám v první řadě kvalitně a dlouhodobě sloužila. To podstatné, (konec konců bez ohledu na množství technologií a protokolů nacházejících se pod povrchem) je, abychom se vždy v dobré kvalitě dovolali, abychom slyšeli toho, koho chceme slyšet a aby nám spojení nepadalo.

Slovníček

Pakety jednotky informace (datové balíčky), na něž jsou rozdělena data putující internetem i jinými typy sítí.

Timeout limitní čas. Pokud se transakce nerealizuje ve stanovené době, považuje se za zrušenou. Nejzazší doba, jak dlouho lze na něco čekat.

TTL Time to Live. Maximální doba, po kterou může informace putovat sítí, aniž by byla prohlášena za "mrtvou" a vymazána, přesněji vyřazena z komunikace. TTL má na internetu bránit vzniku "bludných paketů".

Reálný čas (Realtime) znamená, že mezi odesláním a přijetím informace musí uplynout co nejkratší úsek a současně musí být zachováno pořadí informací. Jde o rychlý přenos a zpracování dat a transakcí, jakmile nastane událost. Je protikladem zpracování a přenosu dat v dávkách.

Proudová data (Stream) jsou ta, u nichž zásadně záleží na pořadí přenesených informací. Přenášejí se jako "proud" informací.

VoIP Voice over IP je souhrnný název technologií, které se používají pro přenos hlasu po internetu, přesněji řečeno prostřednictvím protokolu IP.

Zajímavé adresy

http://www.skype.com

http://www.fayn.cz

http://www.ieee.org

http://www.cisco.cz

§§§§§


Internetové superpočítače

Vojtěch Bednář

04P0676

Každý počítač, který stojí doma nebo v kanceláři a je alespoň příležitostně připojený na internet, se může stát lehce superpočítačem. Tedy přesněji řečeno jeho částí. Může být prvkem systému distribuovaného počítání. Co to je? Jak to funguje a jak je možné toho využít? Mohu nějak přispět k vyřešení nějaké úlohy prospěšné celému lidstvu? Pokud vás zajímají otázky související s distribuovanými výpočetními systémy a pokud byste rádi viděli takový systém i u vás doma v pokoji, pak čtěte dál.

Distribuované počítání je poměrně starou technologií, přesněji řečeno technologickou koncepcí, jak řešit složité problémy, především matematického charakteru. Pokud máme například rovnici, jejíž řešení je velmi náročné, nebo sled postupů, jež je třeba extrémně mnohokrát opakovat, pak čelíme klasickému problému svěřovanému superpočítačům.

Byl jednou jeden superpočítač

Superpočítač v původním slova smyslu je strojem s enormním výpočetním výkonem a ohromnou pamětí, který je již od počátku konstruován pro řešení tohoto typu problémů. Tato konstrukce sice způsobuje, že takový stroj ztrácí většinu vlastností typických pro obyčejné, kancelářské či domácí počítače nebo dokonce servery, nicméně to je oběť, kterou je potřeba přinést zpracovávání velice složitých úloh. Typicky si takový počítač představujeme jako stroj zvící jednoho fotbalového hřiště. Superpočítače v novějším pojetí již nejsou monolitním systémem, jako tomu bylo dříve, i když rozměr basketbalového hřiště ani zdaleka neztratily. Místo toho jsou tvořeny velkým množstvím desek, z nichž každá je technicky vzato počítačem sama o sobě. Obsahuje totiž základní sběrnici, procesor, část paměti a komunikační prvky, které ji propojují s ostatními částmi celého zařízení. Výsledkem je, že výpočetní kapacita takové desky je propojena s výpočetní kapacitou všech ostatních a vzniká zařízení, které se opět navenek chová, jako by šlo o jediný počítač, nicméně v něm dochází ke slučování výkonu všech komponent, které jej tvoří.

Superpočítač je, jak již doufejme vyplynulo z jeho popisu, nesmírně složitou a proto i nesmírně drahou záležitostí. Takové stroje se až na výjimky nestaví sériově. Každý je vlastně originálem, který je konstruován některou ze specializovaných firem na zakázku pro každého jednotlivého zákazníka zvlášť. Zákazníky, kteří si mohou podobné stroje dovolit, jsou především vlády, armády, některé vysoké školy a instituce, které potřebují vysoký výkon k provozování své činnosti, například řízení leteckého provozu nebo meteorologická služba. Jinak řečeno, superpočítač je vynikající věc, ale ani omylem není pro každého. Kromě toho jsou tyto stroje také mimořádně náročné na provoz, investice do jejich stavby a oživení nejsou všechno. Superpočítače potřebují obrovské množství elektrické energie. Kromě toho musí být chlazeny, protože provozem velkého počtu výpočetních jednotek s vyšší výkonností než běžné PC vzniká velké množství zbytkového, odpadního tepla. Až donedávna musely být (a některé musejí být dodnes) umisťovány do speciálního prostředí, kde se dbalo a dbá na velmi nízkou míru prašnosti, na čistotu ovzduší a na striktně udržovanou teplotu. Potřebují také specializovanou obsluhu náročnost a tedy i cena jejich údržby je ve srovnání s klasickým stolním PC nesrovnatelná. To ovšem ještě ani zdaleka nejsme u otázky cenové náročnosti softwaru pro takové přístroje. Základní operačním systémem jsou různé specializované verze UNIXu, na nichž běží zvláštní aplikace určené pro úlohy, kvůli nimž byl daný počítač sestaven. Jejich administrace se sice podobá řízení běžných unixových systémů, nicméně je ve skutečnosti mnohem náročnější, jak z hlediska nároků na erudici obsluhy, tak i z hlediska samotného řídícího a programovacího prostředí.

Rozdělená úloha

Již poměrně dávno přišel kdosi s myšlenkou, jak vyřešit úlohy určené pro superpočítače i bez jejich asistence. Byla to vlastně z nouze ctnost, ale znamenala počátek nápadu, který pak našel své naplnění až s masivním nasazením internetu. Tímto nápadem bylo suplovat funkci superpočítače v "moderním" pojetí, tedy složeného z velkého množství relativně menších jader v síti vytvořené z obyčejných počítačů. Klíčovou podmínkou je, aby obrovskou úlohu, která stojí na začátku celého procesu, bylo možné rozdělit na velké množství relativně jednodušších úloh. Jednodušších v tom smyslu, že jejich výpočty je možné provést pomocí zařízení o běžně dostupné výpočetní síle v rozumném čase několika hodin, maximálně několika desítek hodin čistého početního výkonu, při zatížení daného stroje blížícímu se maximu jeho možností. Ne všechny úlohy určené pro superpočítače (jež se ve výsledku mohou chovat jako jediná logická jednotka) lze takto upravit, nicméně ty typické, postavené na velkém počtu opakování relativně konstantní úlohy, takto možné přepracovat je. Dalším krokem je vytvoření systému, jenž umí "porcovat" výchozí úlohu na ony menší části a prostřednictvím nějakého komunikačního média, obvykle počítačové sítě (ale není to podmínkou), ji distribuovat obyčejným počítačům. Ty pak úlohu prostřednictvím speciálně naprogramované aplikace, tzv. klienta distribuovaného počítání, v nastavené době, tedy tehdy, nejsou-li právě používány pro něco jiného, řeší. Jakmile je počítačem uzlem sítě distribuovaného počítání jednotlivá úloha dokončena, je její výsledek pomocí stejného média, jakým byla získána vstupní data, opět předán distribučnímu systému, který se postará o jeho správné zařazení do kontextu ostatních výsledků. Jakmile je tato operace provedena, zajistí odeslání dalšího zatím nezpracovaného balíku dat uvolněnému uzlu.

Protože v takovém prostředí záleží vlastně jen na výkonu distribučního systému a mimo něj mohou na jednotlivých úlohách zcela nezávisle na sobě pracovat stovky, tisíce a miliony samostatných a různě výkonných jednotek, je tak vlastně možné dosáhnout nejen početní síly blížící se superpočítačům, ale výkonnost mnohých z nich dokonce i několikanásobně překročit. Jak ale přinutit majitele, správce klasických počítačů, obyčejných PC, aby se tohoto účastnili? Snadno. Žádné obyčejné PC není využíváno po celou dobu, kdy je zapnuto. V naprosté většině případů má systém definovaný spořič obrazovky, který je aktivován po určité době neaktivity, tedy pokud je zřejmé, že u stolního počítače už několik minut nesedí uživatel, nebo na tomto počítači nic nedělá. V takovém případě se spouští rybičky v akváriu, elegantní geometrické tvary nebo sled kreslených vtipů a výpočetní výkon stroje je bez užitku. Právě v tomto okamžiku ale může být aktivován systém distribuovaného počítání.

Již před lety byly provedeny pokusy spočívající ve vytvoření jakéhosi amatérského superpočítače tak, že bylo například v univerzitní tělocvičně sesíťováno několik stovek klasických PC a pomocí speciálního softwaru bylo dosaženo koordinace jejich činnosti. Systém, který vznikl, se sice superpočítačům podobal, ale pravá síť distribuovaného počítání to nebyla, protože o všechny tyto stroje se bylo nutné starat.

V souvislosti s rozvojem internetu a jeho proniknutím i do běžných domácností a na méně náročná a zatížená pracoviště se pro systémy distribuovaného počítání otevřelo nové pole působnosti, na němž mohou teprve předvést vše, co doopravdy umí. Projekt Seti@Home se dnes stal již legendou. Kromě něj ale existuje množství dalších, podobných systémů, které se zabývají jinými, rovněž velmi složitými úkoly z oblasti biologie, fyziky, medicíny, ale také například kryptografie. Díky systémům distribuovaného počítání se staly služby superpočítačů dostupnějšími než dříve a mohou být tudíž nasazeny i pro takové úlohy, které by, ač jsou zajímavé, nikdo nikdy na klasickém superpočítači nepustil prostě proto, že jsou pro něj spekulativní a poněkud zbytečnou záležitostí jejich okamžitý potenciální přínos nemusí být nutně roven vynaloženým nákladům.

Superpočítač versus distribuované počítání

Co je to superpočítač?

- jedno speciální zařízení pro extrémně náročné výpočty,

- může být složen z množství menších "jader", tedy z malých počítačů,

- používá speciální verze obvykle UNIXových systémů,

- jeho součástí je speciální software,

- jedná se o náročnou a velmi drahou záležitost.

Co je to distribuované počítání?

- vyřešení úlohy pro superpočítač tím, že jeúloha rozdělena na větší množství malých úkolů,

- tyto "malé úkoly" mohou řešit i standardně výkonné stanice propojené sítí,

- na těchto stanicích je instalován speciální software,

- jednotlivé úlohy jsou přidělovány jednotlivým stanicím distribučním centrem,

- výsledky jsou pak předávány zpět do distribučního centra,

- jednotlivé stanice či prvky sítě distribuovaného počítání, která tak vzniká, mají různý výkon a kapacitu, jsou schopny zpracovávat výsledky svých částí výpočtu s různou frekvencí,

- protože tak ale činí současně, může síť o několika tisících uzlů vygenerovat během krátké doby několik tisíc hodin čistého výpočetního času, který by se na jednom stroji vytvářel velmi dlouho,

- výsledkem je tak vyřešení srovnatelně těžké úlohy jako pro superpočítač, a navíc v krátkém čase.

Zajímavé systémy distribuovaného počítání

Seti@Home

http://setiathome.berkeley.edu

Seti@Home je nejstarším nepřetržitě běžícím globálním projektem distribuovaného počítání. Smyslem tohoto projektu je pomocí analýzy rádiových signálů získávaných prostřednictvím radioteleskopu v Arecibu v Novém Mexiku hledat možné stopy mimozemské inteligence, přesněji její snahy komunikovat s naší civilizací. Seti@Home bylo založeno univerzitou v Berkeley, nicméně na jeho provozu se podílí řada velkých společností, které tímto způsobem testují svůj hardware i software v podmínkách největšího systému distribuovaného počítání na světě. Je v provozu již čtyři roky a zřejmě ještě v provozu nějakou dobu bude, nicméně žádné signály, které by k nám vysílal E.T., se prozatím nepodařilo objevit, byť existují vážní kandidáti z některých částí hvězdné oblohy.

Evolution@Home

http://www.evolutionary-research.org

Tento projekt se podobá předchozímu pouze svým názvem, jeho smyslem je totiž něco zcela odlišného. Účelem je zjistit, jak funguje matka příroda, konkrétně evoluce. Pomocí speciálních simulátorů jsou zde s využitím počítačů dobrovolníků simulovány procesy, ke kterým docházelo v přírodě po miliony let. Díky tomu je možné lépe pochopit v mnoha ohledech vývoj života na Zemi a v důsledku toho i potenciálně na jiných místech této a jiných slunečních soustav. Protože evoluce je nesmírně složitým procesem, je stejně složité i její matematické modelování, které se opět děje pomocí speciálního klienta určeného pro několik různých systémových platforem.

Nedostatkem tohoto systému je menší míra automatizace než v případě Seti@Home, mnoho věcí je zde nutné dělat ručně, především se pak jedná o dodávání dalších pracovních jednotek. Také samotná aplikace není tak hezká a jak se můžete přesvědčit z obrázku, běží v konzolovém režimu. Přesto dělá velmi zajímavou práci její výsledky na internetu vás mohou přesvědčit.

Climate Prediction

http://www.climateprediction.net

Také projekt Climate Prediction patří stejně jako předchozí do rodiny systémů enviromentálního počítání. Účelem v tomto případě není pochopit fungování evoluce, ale pokusit se předpovědět vývoj klimatu na příštích padesát let. Data jsou sbírána na základě současných globálních map světového klimatu a analyzována s ohledem na různé možné tendence a směry vývoje. Výsledkem tohoto procesu má být dosažení přehledné a dynamické mapy vývoje planetárního klimatu v perspektivě následujících padesáti let. Klient funguje jako spořič obrazovky, nabízí možnost výběru projektu (a nejen to), je poměrně obsáhle konfigurovatelný, má integrovanou službu zasílání zpráv uživatelům a několik dalších užitečných funkcí. Bohužel, čas od času ve Windows XP/SP2 padá nebo má tendenci fungovat nekorektně, což je škoda.

Stavba urychlovače částic

http://stephenbrooks.org/muon1

Z enviromentálních věd se přesuňme na chvíli do oblasti techniky. Nejmodernější fyzika vyžaduje nejnovější vybavení. Jeho konstrukce již dávno není jen otázkou inženýrů, ale i superpočítačů. V rámci projektu MUON1 se můžete účastnit vývoje urychlovače částic, který je konstruován opět pomocí dobrovolnických počítačů po celém světě. Jedná se o docela zajímavý a ve světle hledačů mimozemšťanů nebo evoluce mnohem praktičtější projekt, který však také vyniká poměrně velkými ambicemi konstrukce funkčního urychlovače. Bohužel, s klientem tohoto systému jsme měli trochu problémy. Pokud byste si jej chtěli vyzkoušet, doporučujeme určitou opatrnost, nicméně na Windows typu NT jej lze docela dobře zvládnout.

Hledání léků

http://www.find-a-drug.org

Hledání léků je projekt, který se pomocí služeb distribuovaného počítání snaží přispět k nalezení léků na běžné, avšak smrtelné a zničující choroby, jako je například malárie a další. Je provozován nezávislou neziskovou skupinou. Zajímavostí je, že Find-a-Drug se mimo jiné snaží najít i kvalitnější protilátky proti jedům a toxinům, které by mohly být potenciálně využity teroristy pro bioteroristické útoky. Projekt je rozdělen do několika dílčích částí, v rámci kterých se pracuje na jednotlivých úkolech. Smyslem je analýza velmi složitých molekul a jejich možných kombinací. Klient tohoto systému má standardní instalátor pro systém Windows. Jeho konfigurace je spojena s jednoduchou registrací. Ovládání klienta je realizováno přes ikonku v systémové oblasti Windows a přes okno, na němž je také zobrazována grafika, funkce systému je jinak řízena zcela automaticky. Nedostatkem byla v tomto případě kromě místy pochybné stability také skutečnost, že systém dokázal velmi rychle spotřebovat veškerý výpočetní výkon i poměrně silného počítače za jeho plného chodu, a tak bylo nutné jej ručně pomocí správce úloh "usměrnit". Nakonec se to ovšem podařilo, a tak mohlo distribuované počítání hledání léků probíhat relativně bez problémů.

Výběr je větší

Představili jsme pět projektů distribuovaného počítání, nicméně jich existuje mnohem více. Za pozornost stojí mimo jiné ještě například jeden, který se pokouší odhadovat sekvence lidského genomu z již známých částí a výrazně tak napomoci poznání genetické stavby člověka a vlastně i dalších živých organismů (http://www.grid.org/ projects/ hpf).Pomoci hledání léků se snaží i jeden z projektů Standfordské univerzity (http://cmgm. stanford. edu/~cparnot/xgrid-stanford/ index.html). Jiným zajímavým pokusem je snaha počítat proteinové sekvence pomocí projektu Predictor@ Home (http://predictor.scripps. edu). Zajímavostí tohoto projektu je, že rozměrově se jedná o jednoznačně největšího klienta pro distribuované počítání, s nímž se můžete dnes na veřejném internetu setkat (jeho provoz zabere něco přes sto megabajtů na pevném disku). Zajímavé je i to, že tento systém používá standardizovanou platformu (tj. klient server) pro distribuované počítání, s níž se je možné setkat i u dalších podobných projektů.

Možnosti distribuovaného počítání na internetu

V současné době existují díky internetu desítky sítí distribuovaného počítání. Některé z nich jsou určeny pro širokou veřejnost, jiné pracují pouze v daném prostředí, například ve školách, nemocnicích nebo společnostech, které tak efektivně využívají volného času a prostředků svých počítačů k pozitivním účelům. Některé z veřejně dostupných sítí jsou dobrovolnou záležitostí a každý uživatel, který se těchto projektů účastní, tak činí vědomě bez nároku na odměnu. Existovaly ale i takové, které slibovaly za investované hodiny procesorového času zaplatit určitou finanční částku. Sítě jsou realizovány jako spořiče obrazovky (i v tomto ohledu bylo průkopníkem Seti@Home), nicméně mohou fungovat i nepřetržitě jako jeden z procesů hostitelského počítače. V minulosti se objevila přinejmenším jedna síť (Altnet), která fungovala na spywarovém základu. Jejím klientem se stal každý, kdo si nainstaloval výměnný program KaZaA Media Desktop (plnou, nikoliv pirátskou "Lite" verzi) a byla určena k prodeji výpočetního času svých členů třetím stranám. Přestože oficiálně tato síť nebyla použita a její klienti dnes slouží k něčemu jinému (šíří prostřednictvím KaZaA chráněný obsah, soubory vybavené zlatou ikonkou), ukázala i ona možnosti distribuovaného počítání v kombinaci s jinými technologiemi, v tomto konkrétním případě s malwarem, tedy s nežádoucím softwarem bundlovaným sponzorskou formou s jinými aplikacemi.

Co tedy potřebuji, pokud chci pracovat v distribuční síti?

Pokud máte dojem, že váš počítač většinu svého času zahálí a pouze živí více či méně nudný spořič obrazovky, pak není důvod, proč byste se nemohli stát aktivním prvkem některé ze sítí distribuovaného počítání. Co k tomu potřebujete? Nic zvláštního, vlastně jen základní věci:

- dostatek výpočetního výkonu, procesor Intel PII a vyšší, Celerony, včetně kompatibilních,

- operační systém Windows konfigurovaný tak, že v době, kdy běží spořič obrazovky, nefunguje na pozadí jiná služba, která by podstatným způsobem konzumovala výkon (například nepřetržitý antivirový skener, nekonečná optimalizace disku či trvale využívaný server),

- minimální připojení k internetu, nemusí být trvalé (i když pro lepší výsledky se pochopitelně doporučuje) pro stahování zdrojových balíčků dat a odesílání výsledků,

- alespoň přibližnou představu, čemu vlastně byste chtěli výkon svého PC věnovat (na výběr je stále poměrně dost různých projektů),

- konfiguraci nastavenou tak, aby se systém aktivoval po rozumné době neaktivity počítače, přesněji neaktivity jeho hlavních aplikací.

Ještě je třeba říci, že existují placené systémy distribuovaného počítání. Nicméně není u nich příliš dobré počítat s nějakým horentním výdělkem, protože tak vysoký početní výkon, aby výdělku dosáhl, našinec stejně v naprosté většině případů nesežene, a pokud ano, pak je pravděpodobné, že by náklady v konečném důsledku bohužel byly vyšší než možný zisk.

Podívejte se na seznam aktivních projektů

http://www.aspenleaf.com/distributed/distrib-projects.html

Tipy pro vás

Už jste si vybrali systém distribuovaného počítání, který vám vyhovuje? Nyní pro vás máme několik tipů, kterých je moudré se držet (ale v žádném případě to není povinné).

- Nechte svůj počítač pracovat nepřetržitě. Neustálý provoz PC nijak nevadí a rychleji dosáhnete zajímavých výsledků.

- Nechte systém distribuovaného počítání běžet kdykoliv, kdy je to možné, ale jen tak, aby vás jeho činnost nijak neomezovala při práci. Pamatujte, že to je sekundární úloha vašeho počítače a jako takový byl i navržen. Nemá smysl kvůli němu omezovat práci nebo hru a stavět vlastní počítač jen kvůli takovému systému mohou pouze ti největší nadšenci (ačkoliv i takoví zde jsou).

- Nepoužívejte současně více než jeden systém. Smysl by to mělo jedině v případě, že byste měli opravdu extrémně rychlý počítač, který by neměl co dělat. A to nepředpokládáme.

- Pravidelně sledujte novinky. Navštěvujte web provozovatele systému distribuovaného počítání, pročítejte si, na jakých úkolech se momentálně pracuje či momentálně pracujete, jak je celá věc daleko a co vše ještě zbývá vypočítat. Vyplatí se to.

- Pokud je to možné, nechte se zapsat na newsletter. Budete tak pravidelně informováni o novinkách. I to velmi oceníte.

Distribuované počítání představuje velmi zajímavou oblast využívání internetu a elektronické komunikace v moderním světě vůbec. Pokud se pro ně rozhodnete, můžete se stát součástí obrovského a potenciálně užitečného systému. Pouze je potřeba si opatrně a dobře vybírat a kvůli jedné aplikaci navíc rozhodně nepřestat dodržovat zásady bezpečného používání počítače a výměnných komunikačních systémů, jimiž aplikace pro distribuované počítání prakticky vzato jsou. Je třeba si také uvědomit, že jde o aplikace, které fungují nepřetržitě, využívají výkon počítače a mají přístup k jeho obsahu stejně jako ke komunikaci s internetem. Instalujte jen to, čemu důvěřujete.

§§§§§


Stěhování národů - Uživatelé výměnných sítí se stěhují k eD2K

Vojtěch Bednář

04P0634

Používáte výměnné sítě? A pracujete s těmi "globálními"? Pokud ano, pak jste si možná všimli pozvolného přelévání uživatelů (a obsahu) mezi těmito sítěmi. Ještě donedávna se dalo říci, že největším výměnným systémem podle počtu uživatelů i množství obsažených dat je síť KaZaA a ostatní pracující s protokolem FastTrack. Nicméně časy se mění.

Výměnné (častěji P2P) sítě slouží od doby svého masového rozšíření k výměně dat mezi svými uživateli. Předmětem těchto dat jsou počítačové aplikace, multimédia a v menší míře dokumenty. Protože tato data, méně kulantně řečeno, představují obvykle pirátské kopie programů, filmů a hudebních nahrávek, není se co divit, že mnozí jejich existenci nevidí rádi.

V současné době existují dva typy výměnných sítí. Jsou to spojité a nespojité systémy. Příkladem druhého z nich, tedy systému nespojitého, je u nás velmi populární Direct Connect. Tento systém je tvořen samostatnými nepropojenými buňkami utvořenými okolo centrálních systémů, tedy HUBů. Uživatelé v jednotlivých buňkách mohou pracovat pouze s daty jiných uživatelů stejných buněk. To přináší svá omezení, ale také výhody především v redundanci. Ukončení provozu jednoho HUBu tedy neomezí chod ostatních.

Naproti tomu spojité sítě jsou tak říkajíc globální. Obvykle jsou založeny na principu samoregulace. K jejich provozu jsou kromě klientů a počítačů uživatelů potřeba určité servisní body, něco jako HUBy. Funguje v nich ale určitá inteligence, která víceméně autonomně rozhoduje o tom, co bude řídícím bodem a co podřízeným. Tyto sítě, mezi něž řadíme především FastTrack a Gnutellu ve své původní i "nové" G2 verzi, tvoří v současné době špičku technologií pro sdílení dat.

Kolik nás je?

Vzhledem k historickému vývoji mají nejvíce uživatelů globální sítě. Pokud používáte například KaZaA, iMesh nebo cokoliv jiného pod sítí FastTrack, pak víte, že klient pravidelně ukazuje počet uživatelů a aktuální množství dat, která síť tvoří. Toto číslo je ale poměrně nepřesné.

Jestliže můžeme hovořit o nepřesnosti v případě FastTracku, který má k měření velikosti sítě přímo funkci, pak u jiných systémů je toto ještě mnohem problematičtější. Nicméně existují hodnoty, které bychom spíše než statistickými informacemi mohli nazvat různě silně kvalifikovanými odhady. Má to několik důvodů. Jednak velikost jednotlivých globálních sítí se prakticky neustále mění, což je dáno jejich samotnou náturou (množství dat) a počtem uživatelů, dále pak mimořádnými a nezamýšlenými jevy, s nimiž se sítě setkávají. Zde jde především o vytváření krátkodobých regionů tedy částí sítí, které jsou po určitou dobu nebo i trvale (avšak to jen na něčí zásah a záměrně) odpojeny od hlavního oceánu sítě. Takové části pak z pohledu velkých sítí nelze do statistiky zahrnout (není jak), a proto v ní chybí. Pokud bychom se o měření rozsahu výměnného systému pokusili bez nich, pak se nám bude síť jevit mnohem menší, než ve skutečnosti je. Přesto pokud bychom chtěli odhadnout počet uživatelů na hlavních výměnných (globálních) systémech, dostaneme se k velmi přibližnému číslu šesti až sedmi milionů. Je třeba uvažovat i o náhodných uživatelích a o poměrně vysokém počtu uživatelů duplicitních, tedy takových, kteří využívají služeb více než jedné výměnné sítě.

Problémy při zjišťování počtu uživatelů výměnných systémů:

- Neustále se měnící množství lidí i dat.

- Krátkodobé odloučení částí sítě.

- Chyby při výpočtech, duplicity.

- Výpočet náročný na čas, změny před jeho dokončením.

Stěhování národů

Uživatelé výměnných sítí se čas od času stěhují. Tím nemyslíme v prostoru, nýbrž mezi jednotlivými sítěmi. Vypnout jednoho klienta a aktivovat jiného není nikterak náročnou věcí, nicméně to představuje přesunutí konkrétního člověka se všemi jeho sdílenými daty z jednoho systému pod jiný. V posledních měsících je pozorovatelný v souvislosti s tímto stahováním zajímavý jev. V oblasti globálních konvenčních sítí totiž dochází k postupnému odlivu uživatelů sítě FastTrack (čili programů KaZaA, iMesh a zejména KaZaA Lite) ve prospěch klientů sítě eDonkey 2000 (zkráceně eD2K) a dalších. V průběhu října došlo dokonce k tomu, že odhadovaný a tedy velmi nepřesný počet uživatelů eD2K přesáhl počet uživatelů FastTracku. Jedno malé a bezvýznamné číslo, řeklo by se. Nicméně toto číslo může ve vývoji a provozu výměnných sítí znamenat totéž, ne-li více, než znamenalo kdysi odpojení systému Napster. Nevěříte? Pokud sdílíte a stahujete, pak čtěte dál.

Koncepční rozdíly

Síť FastTrack měla několik dobrých důvodů, proč se stala nejpoužívanější. Její protokol je velmi dobře promyšlený. Postupný vývoj jej dovedl do bodu, kdy byly největší problémy a rizika úspěšně eliminovány. Síť je plně distribuovaná, což znamená, že nemá žádné centralizované body. Každý uživatel může mít jeden ze tří statutů. Buď je běžnou součástí sdílející a stahující data, nebo je uzlem udržujícím index informací a zajišťujícím vyhledávání, nebo je uzlem, který se stará o řízení provozu a regulaci sítě. Každý klient může být v roli kteréhokoliv z těchto uzlů a každému klientovi je jeho role přidělena na základě aktuálních potřeb sítě a jeho vlastních možností. Výsledkem pak je hladká spolupráce a koherentnost sítě. Další zajímavou funkcí FastTracku je jeho schopnost zabraňovat vzniku bublin, tedy osamocených prvků a částí systému. Jinými slovy, ať je to jakkoliv veliké, neustále to drží pohromadě.

Rankování uživatelů, s ním spojené přidělování možnosti prohledávat a dále pořadí ve frontách stahování je také určitou formou řízení provozu v síti a jejího udržování v optimální kondici. Přestože právě tato funkce je nyní u FT potlačována díky masivnímu rozšíření cracknutých klientů, má stále svůj význam.

Společnosti Sherman Networks, která KaZaA (a technicky vzato celý FastTrack) provozuje, se v poslední době podařilo vyklouznout z několika soudních sporů s dodavateli zábavních obsahů, přesněji s jejich zástupci. A tak by se zdálo, že promyšlená a nejrozšířenější síť má před sebou pouze pozitivní budoucnost, paradoxně podporovanou i existencí nelegálních klientských aplikací. Přesto její populace poslední dobou klesá a na vrcholek slávy se pomalu, leč jistě dostává donedávna poměrně neznámý hráč. Systém eD2K.

eDonkey

eDonkey je výměnná síť vyvinutá týmem MetaMachine. Její technologie zdaleka není tak dokonalá jako je tomu v případě FastTracku. Technicky vzato se jedná o centralizovanou síť velmi podobného typu, jakou býval v dobách své největší slávy a proslulosti Napster. To znamená, že síť je rozdělena na klienty a na servery. Klienti předávají serverům své seznamy sdílených souborů a ty potom servery používají pro vyhledávání, zatímco samotný přenos souborů se realizuje metodou P2P. eD2K umožňuje soubory dělit, stahovat z různých zdrojů i od těch, kteří daný soubor ještě nemají úplně celý, což urychluje především šíření novinek (ale znamená podobně jako v případě BitTorrentu i určitá rizika). Centralizace umožňuje dále poměrně přesný výpočet počtu uživatelů on-line i množství jejich dat. Vyhledávání je efektivnější než v případě například Gnutelly, nicméně i přes systém serverů se pohybuje na jen o něco málo vyšší úrovni než je tomu u FastTracku.

Zásadním nedostatkem centralizovaného řešení výměnné sítě je již od dob Napsteru riziko vypnutí serveru. Síť bez systému serverů nemůže existovat, sama se (na rozdíl od FT nebo Gnutelly) bez existence serverů z jednotlivých klientů nespojí. Přesto vyřadit eD2K z provozu podobným způsobem, jako k tomu kdysi došlo v případě Napsteru (také Audiogalaxy a dalších), nelze.

Autoři se totiž rozhodli k rozumnému kroku a dali zdrojové kódy serverového softwaru volně k dispozici. V důsledku toho vzniklo několik variant jak serverů, tak i klientů a podpora eD2K byla postupně integrována i do multiplatformních výměnných klientů jako jsou Shareaza, GiFt a další.

Původní eDonkey klient, který je i dnes využíván, obsahuje sponzorovaný software, nicméně na rozdíl od jiných klientů není jeho instalace nezbytnou podmínkou pro zprovoznění. Jiná varianta, eMule, je pak k dosažení zcela bez dalších přídavných komponent a poskytuje přitom lepší funkčnost i stabilitu. Všech výhod eD2K je možné nicméně využívat i s univerzální Shareazou v kterékoliv z posledních verzí.

To byl základní popis velmi dlouho nekorunovaného krále výměnných systémů, sítě FastTrack, a jeho nástupce eD2K. Z technického popisu vyplývá, že dokonalejší je FastTrack nespoléhající se na dobrovolníky, kteří na svých strojích zprovozní serverový software, aby bylo možné síť uvést do provozu, že jej propojí s jinými servery, aby nedošlo ke vzniku osamocených bublin. Relativní výhody centralizovaného řešení jsou totiž při porovnání s plně distribuovanou sítí víceméně marginální, protože například vyšší rychlost hledání v serverové síti je snadno nahraditelná kontinuálním vyhledáváním v síti decentralizované.

Přes to všechno se FastTrack dostává postupně do pozadí a z eD2K a jejich klientů se stává nejvyužívanější výměnný systém na světovém internetu i přes nedostatky, které tato síť přináší. V průběhu října 2004 se její obsah pohyboval okolo 2,3 milionů uživatelů, s FastTrackem v těsném závěsu. Lze přitom kvalifikovaně předpokládat, že nástup eD2K ještě neskončil a že tato síť bude FastTracku i nadále přinejmenším po nějakou dobu úspěšně ukrajovat z jeho koláče dat i uživatelů. Čím je to ale způsobeno? A jaké jsou možné následky pro komunitu sdílející a stahující soubory z výměnných systémů po celém světě? Na tyto a další otázky se v následující části pokusíme odpovědět, i když v mnoha ohledech může jít spíše o pokusy o argumentovatelná proroctví.

Obsah zůstává stejný

Jediné, co se na výměnných sítích za poslední asi čtyři roky podstatným způsobem nezměnilo, je jejich obsah. Filmy, hudba ve formátu MP3 a podobných, nejnovější verze softwaru. O legalitě těchto dat ve vztahu k autorským právům jejich tvůrců a majitelů nemusí být (a nejsou) nejmenší pochybnosti. Nicméně i přesto se sdílení účastní miliony lidí po celém světě i se svou technikou a činí tak dobrovolně. Změna technik využívaných ve výměnných sítích přichází nejčastěji současně s různými protiakcemi zaměřenými na potlačení těchto sítí. Pokusy ochránců autorských práv především na americkém kontinentě, ale i v Evropě zabránit existenci výměnných sítí a dosáhnout jejich zákazu kromě Napsteru vesměs ztroskotaly. Uživatelé se přesunuli od centralizovaných k distribuovaným systémům. Nyní se ovšem, pravděpodobně v důsledku technického vývoje polodistribuovaných systémů, obracejí opět jinam a eD2K je toho důkazem.

Jak v libovolné síti narůstá množství lukrativního obsahu, stoupá i počet jejich uživatelů a naopak. To znamená, že jakmile je příliv jednou nastartován, bude pokračovat víceméně automaticky, přesně totéž platí i opačným směrem. Pokud tedy jakoukoliv síť začnou uživatelé se svými daty mohutně opouštět, je málo možností, jak tomu zabránit nebo jak tento jev zpomalit. FastTrack je v poslední době mimo jiné sítí, na níž se šíří množství virů a tzv. fake souborů. Tedy takových, které obsahují bezcenná, případně jiná data, než se uvádí v jejich popisu. To vede ke značné inflaci provozu sítí je přenášeno mnoho informací, aniž by měly pro ty, kteří je sdílejí a stahují, cenu, dochází ke znehodnocení. Navíc je ještě obtížné zajistit, aby byly falešné soubory v případě zachycení označeny a vyřazeny z dalšího provozu.

eD2K umožňuje mnohem lépe soubory popisovat na základě jejich kontrolních součtů a nikoliv jen označení. Stačí pak znát patřičný hash a bez ohledu na to, jak se daný balík dat jmenuje nebo jak je popsán, bude nalezen. To zároveň umožní negativní selekci falešných souborů a práci pouze s těmi, které jsou, opět pomocí kontrolních součtů, ověřené. V několika posledních měsících došlo k vypnutí několika serverů eD2K, které představovaly podstatná místa této sítě. Nicméně byly nahrazeny jinými na jiných místech a síť jako celek díky tomu dále funguje (fungovala by i jinak). Mnohem menší množství falešných souborů i virů a především dokonalejší prostředky proti nim jsou podstatným argumentem pro "elektronického osla" a jeho varianty oproti klasické KaZaA a jejím upraveným a ne vždy zcela funkčním verzím.

Nelze vypnout?

Když jsme se zmínili o tom, že plně distribuovaný systém typu sítě FastTrack nelze vypnout, pak je zde třeba říci, že to neplatí tak doslova. Jednou z vlastností protokolu je schopnost vynutit si verzi klienta. Poté, co spustíte svůj KMD nebo jiný klient sítě FT, je nalezen nejbližší nadřízený uzel a je k němu vyslán požadavek na vaše připojení. Součástí tohoto požadavku je mimo jiné i verze a označení klienta, který se o připojení pokouší. Pokud se číslo generace tohoto klienta shoduje s požadavky supernodu, pak je klient připojen. V opačném případě (typicky starý klient) je jeho připojení odmítnuto. Minimální verze klienta je do sítě distribuována a pohybuje se pouze po supernodech. To znamená, že každý nadřízený uzel, pokud dostane instrukci o aktuálně minimální verzi, si ji zapamatuje a dále ji distribuuje dalším známým superuzlům.

K čemu je to dobré? Za normálních okolností se jedná o jeden z prostředků, jak udržet síť konzistentní. Nicméně pokud by FastTrack začal vynucovat novou generaci klienta například proto, aby se ze sítě odstranily hacknuté verze (Kazaa Lite KPP a jí podobné), mohlo by to podkopat fungování celého systému. Sherman právě z tohoto důvodu, ač nerad, pirátské verze svých klientů stejně jako pokusy o adaptaci jiných aplikací na FastTrack v tichosti trpí, dobře si totiž uvědomuje, co by mohlo být pokusem o restriktivní zásah způsobeno. Nicméně možnost tohoto zásahu nad celou sítí stále ještě, podobna proslulému Damoklovu meči, visí. Riziko, že by došlo k rozpojení podstatné části oblíbené sítě tak momentálně není nijak vysoké, nicméně existuje.

Konvergující svět

Jedná z věcí, kterým FastTrack jakožto proprietální rozhraní nepřeje, je integrace do multiplatformních klientů (o nichž jsme již hovořili). Právě tyto multiplatformní klientské systémy se však v současné době stávají jádrem mnoha výměnných sítí. Zatímco předchozí období bylo jistým momentem "rasismu", kdy každý uživatel mohl z rozličných důvodů užívat jen jeden systém, nyní je jich integrováno do jednoho klienta více, navíc poměrně nenásilným způsobem. Výsledkem je vyšší funkčnost, ale současně i větší handicap ryze proprietárních systémů tedy KaZaA a iMeshe. Uzavřený protokol totiž nelze korektně implementovat (ačkoliv pokusy o to se objevily a objevují), nicméně otevřít jej nelze prostě proto, že by tím mohla být spuštěna katastrofa masivní rozšíření silně modifikovaných klientů a s tím související znehodnocení funkcí jako hodnocení souborů a uživatelů či přidělování práv ve frontách do té míry, že by se síť postupně stala nepoužitelnou. Předchozí řádky mohou vyvolat dojem, jako bychom síť FastTrack i s jejími přednostmi a nedostatky odepisovali a odesílali do pekla výměnných systémů hned za Napsterem. To pochopitelně není pravda. FastTrack je stále druhým nejrozšířenějším systémem. Jeho střední velikost překračuje dva miliony uživatelů a množství sdílených informací je rovněž nemalé. Přes své nedostatky, přes poměrně velké množství falešného obsahu a přes skutečnost, že se jeho pomocí šíří některé i záměrně napsané škodlivé kódy, je a ještě nějakou dobu přinejmenším bude ve svém sektoru velmi významným hráčem. Pravdou ale, vzhledem k výše uvedeným skutečnostem, je i to, že jeho postupný ústup byl pravděpodobně již nastartován a nebude jednoduché jej zastavit. Uživatelé budou postupně ze sítí KaZaA a iMesh odcházet za vidinou lepšího obsahu k eD2K i dalším sítím. FastTrack tak bude ztrácet uživatele i data. Zároveň s tím by však měl klesat i podíl falešného obsahu. Je tak docela dobře možné, že pokud se velikost sítě sníží, dojde zároveň k jejímu pročištění, k navýšení množství platných dat a v konečném důsledku k nastartování jejího dalšího růstu. Tato perioda ovšem může též trvat několik let a vůbec nemusí vypadat tak, jak zde bylo popsáno.

Konsekvence změny

Ústup FastTracku ve prospěch multiplatformních sítí (samotný eD2K je zároveň často distribuován s plně decentralizovanou sítí stejných autorů Overnetem) a multiplatformních klientů může mít za následek pozitivní vývoj dalších sítí. Multiplatformní klient totiž nejen stahuje data ze všech systémů, ke kterým je připojen, ale současně i se všemi těmito systémy sdílí. V důsledku toho znamená přechod kteréhokoliv klienta Kazaa Lite na Shareazu vlastně zmenšení FastTracku o jeho data, ale zároveň navýšení eD2K, Gnutelly G2 a alternativně i Gnutelly G1 o tento obsah, jenž je vlastně sdílen ne jednou, ale dvakrát až třikrát. Vzhledem k tomu, že přenosové možnosti jednotlivých sítí se liší mimo jiné i podle místních podmínek, se může stát, že obsah, který je v některých oblastech prostřednictvím eD2K nedostupný, se stává dostupným pomocí sítě Gnutella a pochopitelně také naopak. Optické (a statistické) zvětšení více sítí o de facto duplicitní data tak paradoxně nemusí být na škodu věci, protože sice přinese větší množství informací stejného obsahu, ale zároveň zajistí jejich lepší dostupnost. To je nedůležité v případě aktuálních dat, novinek, které jsou přístupné ve velkém množství kopií, nicméně se jedná o zajímavou vlastnost u takových informací, které je možné považovat za raritní, u nichž existuje velmi malé množství zdrojů.

Závěrem: sdílení a...

Předchozí článek si kladl za cíl doložit jeden zajímavý jev. Pokud jste se i vy rozhodli přestěhovat svá sdílená data z KaZaA třeba na eMule nebo Shareazu, stáváte se také účastníky tohoto procesu. Jestliže tak neučiníte, vězte, že stěhování národa sdílečů bude pravděpodobně stejně pokračovat a nakonec možná donutí k pohybu i vás. Je třeba říci jednu důležitou věc. Jestliže zde hovoříme o sdílení, klientech, protokolech a podobně, hovoříme zásadně o technologiích. Tyto technologie jsou samy o sobě přísně neutrální. Výměnný klient umí nabízet a stahovat, ale za to, že nabízený nebo stahovaný materiál neporušuje zákon, odpovídá výhradně jeho uživatel. Odpovídáte za to vy.

Organizace, které se pokouší bránit práva hudebníků a filmařů, ale také třeba softwarových tvůrců proti sdílečům, se prezentují velmi nešťastným způsobem a je to jen jejich chyba. Nicméně jsou v právu, a to je skutečnost, kterou ani zde není možné opomenout. Existují různé (velmi protichůdné) názory na to, jaký má sdílení dat vliv například na prodej kompaktních disků, digitální hudby v elektronických obchodech nebo na návštěvnost kin. Žádný výzkum v tomto směru ovšem není argumentem, který by nelegální sdílení a stahování dat ospravedlňoval. Odpověď na otázku, zda využívat nebo nevyužívat P2P sítě a zda stahovat či nestahovat data, záleží vždy na konkrétním uživateli člověku. Bez ohledu na to, jakou technologii se rozhodne používat a jaké procesy probíhají v jejím pozadí.

eD2K vs. FastTrack eD2K vs. FastTrack

eD2K vs. Napster

eD2K

- MP3, filmy, ISO

- více serverů po celém světě, centrální seznam

Napster

- primárně MP3

- centrální serverový systém

§§§§§


Motorola V547

Hynek Vácha

04P0681

Při honbě za rychlejšími mobilními daty se operátoři předhánějí ve spouštění vylepšených či úplně nových technologií. Je však pravidlem, že takové vylepšení sítě se neobejde bez výměny telefonních přístrojů nebo dokonce pořízení úplně nového zařízení (CDMA Eurotelu). EDGE, který spustil T-Mobile, vyžaduje zase výměnu mobilního telefonu. Nabídka telefonů přímo od operátora se zatím omezuje na telefony Nokia, což trochu znevýhodňuje zastánce jiných značek. Tuto situaci by měl poněkud vylepšit příchod Motoroly V547, která je první telefonem této značky na našem trhu. Již podle označení (V) je celkem jasné, že se jedná o véčko. Kdo zná ovládání Motorol ještě z dob, kdy u nás GSM začínalo, bude příjemně překvapen, protože zde se již setkáme s velmi intuitivním ovládáním. Základ ovládacích prvků tvoří čtyřsměrová klávesa, která slouží pro pohyb v grafickém menu. Díky véčkové koncepci je k dispozici poměrně velký displej. Právě velký displej a nové grafické menu přináší ovládání srovnatelné s konkurencí. Kromě technologie EDGE, která pro nás byla stěžejní a je nutno říci, že je implementována dobře, nás potěšily široké možnosti propojení telefonu s počítačem. K dispozici je zde kromě USB kabelu a infračerveného portu i Bluetooth, což ocení uživatelé, jimž záleží na mobilitě.

Kromě těchto funkcí, jež ocení všichni uživatelé s potřebou komunikovat, disponuje tento telefon samozřejmě i množstvím funkcí, které jsou pro telefony vyšší třídy zcela běžné. Nebudete tedy ochuzeni ani o možnost focení, zasílání e-mailů, MMS zpráv i dalších

více či méně důležitých funkcí. Značnou podporu získala i multimedia. Můžete si tedy skládat vlastní melodie nebo je přenést z počítače, případně nahrát vlastní video. Pro organizaci vašeho času pak je k dispozici kalendář s přehledným měsíčním zobrazením.

Tato Motorola může směle konkurovat ostatním na trhu dostupným telefonům podporujícím EDGE. Asi nepřesvědčí zaryté zastánce Nokií, že je tím nejlepším, ale to je velice těžký úkol.

Motorola V547

+ podpora EDGE

+ možnosti propojení s jinými zařízeními

- přehledné ovládání

- nemožnost zapnout telefon, je-li nejprve zapojen do nabíječky

Cena: zatím není stanovena

K testu zapůjčila firma: Motorola, http://www.motorola.cz

§§§§§


Edge pro notebooky přichází

Hynek Vácha

04P0682

PCMCIA karta Sony Ericsson GC85 se má objevit již počátkem příštího roku

Od spuštění EDGE u T-Mobilu ještě neuplynulo příliš času, ale jeho dostupnost je již celkem slušná pokud hovoříme o velkých městech. Ale co je pro uživatele ještě zajímavější, zpoplatnění přenosů pomocí EDGE je v současné době (a bude tomu tak až do konce března příštího roku) na stejně cenové hladině jako připojení pomocí GPRS. Vlastníte-li tedy odpovídající mobilní zařízení, můžete si užívat rychlý mobilní přenos za velmi příznivých podmínek. Právě dostupnost mobilních přístrojů, podporujících EDGE, však představuje určitý problém. T-Mobile například v době vzniku tohoto článku nabízel pouze čtveřici telefonů značky Nokia. Patříte-li tedy mezi zastánce jiných výrobců, mnoho důvodů k radosti nemáte. To by se však mělo změnit již počátkem příštího roku, kdy se na trhu objeví PCMCIA karta GC85 z produkce společnosti Sony Ericsson.

Kartu dostanete v praktickém plastikovém obalu, který skrývá vlastní kartu (uloženou v dalším pouzdře, jež ji má chránit při transportu) s anténou, manuál a CD s ovládacím programem a ovladači. Uložení karty v lehkém hliníkovém pouzdře je velmi praktické, nebudete se o ni totiž muset při transportech mimo notebook bát. Než začnete kartu používat, musíte provést několik jednoduchých úkonů. Prvním krokem je nainstalování ovládacího programu do počítače. To je nutné provést ještě před vložením karty do PCMCIA slotu. Budete-li nedočkaví a kartu vložíte dříve, instalace neproběhne správně a budete muset začít znovu a to podle doporučeného postupu, který je popsán jak v manuálu, tak na papírku, přiloženém ke kartě. Po instalaci ovládacího programu si připravíme kartu vložíme do ní kartu SIM a pak již nic nebrání jejímu vsunutí do počítače. Jakmile tak učiníte, karta je rozpoznána a jsou doinstalovány potřebné ovladače. Pro dokončení instalace zbývá jen připojit anténu, kterou je zase kdykoli možné odpojit. To je výhodné hlavně při přesouvání notebooku, protože zamezíte poškození konektoru nebo vlastní antény. Ta je totiž jedinou částí, která přečnívá přes půdorys notebooku.

Když je karta správně nainstalována, stačí spustit Wireless Manager, jehož prostřednictvím se s kartou pracuje. Trochu nás zamrzela absence výstupu na sluchátka, protože se tedy musíme spokojit s datovými přenosy z karty si nezavoláme. Při příchozím hovoru na tuto kartu uslyší volající obvyklý vyzváněcí tón, ale vy na příchozí hovor upozorněni nebudete. Vlastní datové přenosy však fungují naprosto bez problémů. Dokonce i přes to, že software ke kartě nebyl v době testování ještě lokalizován do češtiny, proběhlo zprovoznění pro T-Mobile naprosto bez problémů. O vše se postaral velmi intuitivní průvodce, v němž byl předem vyplněn dokonce i APN řetězec. Stačilo tedy vědět, že se uživatelské jméno a heslo ponechává prázdné, jinak bylo nutné jen potvrdit všechna předpřipravená nastavení. Vzhledem k tomu, že jsou podporovány datové přenosy, není překvapením možnost odesílat zprávy SMS, které jsou vlastně také přenosem dat. K těmto účelům se hodí telefonní seznam na SIM kartě, který lze pomocí Wireless Manageru editovat.

Posouzení přenosové rychlosti není rozhodně snadná věc. Karta pracuje ve třídě 10 tedy 4 + 2 timesloty v GPRS i EDGE. Jsme-li v místě pokrytém signálem EDGE, můžeme dosáhnout přenosové rychlosti okolo 240 kb/s. Pokud tuto oblast opustíme, je nám k dispozici klasické GPRS. Maximální dosažitelná rychlost je tedy závislá hlavně na parametrech mobilní sítě v lokalitě, z níž se připojujeme. Vyšší rychlosti jsou podmíněny dostupností signálem EDGE a rozumným vytížením sítě. Při testování po Praze se průměrná rychlost pohybovala okolo 180 kb/s.

GC85 bude představovat velmi zajímavé řešení pro uživatele, kteří potřebují rychlá a mobilní data. Podle informací od výrobce by v době, kdy bude karta v prodeji, měl být k dispozici ovládací program i v české verzi. Další vylepšení pak má přinést ještě kombinaci EDGE a Wi-Fi. Doufejme, že karta bude dostupná co nejdříve, protože pouze konkurence může stlačit ceny zařízení podporujících EDGE na rozumnou úroveň.

PC karta Sony Ericsson GC85

+ snadná instalace

+ rychlá mobilní data

- nemožnost uskutečnit hlasová spojení

Cena vč. DPH: 7 990 Kč až 8 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony Ericsson, http://www.sonyericsson.cz

§§§§§


PowerNet se rozbíhá - přenos dat po elektrických rozvodech právě přichází do módy

David Zavadil

04P0684

Technologii PowerNet nemusíme dlouze představovat, proto jen krátce. Tato technologie slouží k vytvoření ethernetové sítě přes stávající rozvody 220 V. Řešení sítí prostřednictvím elektrických rozvodů, které jsou téměř všude k dispozici, má ohromný potenciál využití, vycházející z faktu, že není třeba budovat nové datové sítě a nejsou tedy třeba stavební úpravy a zásahy.

Technologie umožňuje běžnou síťovou spolupráci, sdílení souborů, aplikací a širokopásmového přístupu k internetu. Dalšími jednoduše realizovatelnými možnostmi jsou např. přenos VoIP telefonie, přenos dat pro multimediální aplikace (hlas, audio, video), přenos dat pro billing (účtování), přenos dat pro bezpečnostní systémy atd.

Technologie PowerNet má široké uplatnění především pro svoji jednoduchost implementace a rychlost realizace. Nachází své místo především ve firmách typu advokátních kanceláří, ekonomického poradenství, účetnictví, lékařské praxe, v hotelech, ve výstavnictví, v bytech a domech pro řešení SOHO, v historických prostorách, kde je zákaz jakýchkoliv stavebních úprav, a samozřejmě i v domácnostech.

Vlastní technologické řešení je založeno na čipsetu, který využívá principu OFDM (Orthogonal Frequency Division Multiplexing). Základní charakteristikou použitého čipsetu je schopnost dosahovat rychlosti datového toku až 14 Mb/sec. Adaptery jsou schopeny pracovat ve funkci BRIDGE a propojit klasickou sítí LAN s PowerNet sítí. Technologie podporuje protokoly přenosu TCP/IP, NetBEUI a IPX/SPX. Vysoká úroveň spolehlivosti a bezpečnosti systému je dána implementací šifrování 56bitovým kryptografickým klíčem.

Testy prokázaly schopnost síťové spolupráce sítě PowerNet s existujícími sítěmi realizovanými technologií strukturované kabeláže, avšak za určitých předpokladů. Přímá spolupráce je možná pouze se sítěmi menšího rozsahu. Tento rozsah výrobce doporučuje omezit na 16 PC včetně PC ve vlastní síti PowerNet. Pro rozsáhlejší sítě je nutno PowerNet síť propojit s klasickou sítí prostřednictvím routeru. V tomto případě obě sítě spolupracují naprosto spolehlivě.

MicroStar HomePlug Adapter EC14H

Zařízení EC14H slouží k vytvoření ethernetové sítě přes stávající rozvody 220 V. Jedinou podmínkou pro úspěšné propojení je mít elektrické zásuvky propojeny, tj. měly by se nacházet na jedné fázi. Adaptéry mají dosah do 300 m (v závislosti na kvalitě rozvodů a rušení). Sada obsahuje dva adaptéry HomePlug s rozhraním Ethernet port (RJ-45, MDI/MDI-X), dále dva UTP kabely pro propojení adapteru a vašeho počítače (konkrétně vaší sítové karty, nemusí se jednat jen o počítač, ale také například o tiskárnu či jiné sítové zařízení z Ethernet portem RJ-45), manuál v českém jazyce a instalační software včetně potřebných ovladačů.

Přenášený tok dat se moduluje na maximálně 84 nosných frekvencích zvolených z kmitočtového rozsahu od 4 do 21 MHz. V reálném čase řadič vyhodnocuje, které kanály je nejvýhodnější využít, aby bylo minimalizováno zkreslení, odrazy a optimalizován odstup signálu od rušení a podle výsledků automaticky optimalizuje vlastní přenos. Home-Plug je schopen korigovat nejrůznější výpadky v elektrickém vedení, rychlost se většinou pohybuje do několika Mbit/s. Samozřejmě čím jsou přístroje dále od sebe, rychlost přenosu postupně klesá. Maximální přenosová rychlost může teoreticky dosáhnout až 14Mb/s.

Software je jednoduchý a přehledný. Veškeré funkce jsou snadno dostupné a jejich nastavení je snadné a rychlé. Zařízení by mělo pracovat i bez instalace softwaru. Pokud jej nainstalujeme, získáme několik užitečných funkcí. Můžeme například vytvořit síťová hesla pro jednotlivé adaptéry. Poněvadž vlastně ani přesně nevíme, kam až se po vedení 220 V data dostanou (do všech bytů v domě, či do domů v ulici, či někam úplně jinam), jsme rádi, že je data možné vyměňovat pouze mezi našimi adaptéry.

MicroStar Home Plug EC14H

+ snadná instalace

- absence ovladačů pro jiný OS než Windows

- nízká přenosová rychlost (ve srovnání s běžným 100Mb ethernetem) Cena vč. DPH: 4 400 Kč (sada 2 kusů)

K testu zapůjčila firma: Levi International, http://www.levi.cz

§§§§§


Poznejte nebezpečnou poštu

Vojtěch Bednář

04P0677

Tento článek je návodem, jak poznat e-mail, jehož odesílatel vás chce podvést, okrást nebo zavirovat. Možná, že již tato krátká věta vás zcela odradí od jeho přečtení, ale přemýšlejte. Proč se neustále šíří e-mailové viry? Proč se daří okrádat uživatele pomocí falešných nabídek slev nebo zisků z mrtvých účtů? Je to právě proto, že jsou lidé ochotni uvěřit. a kliknout.

Elektronická pošta, neboli e-mail je jedna z nejstarších a dodnes nejoblíbenějších služeb celosvětové sítě internet. Je to off-line služba, což neznamená nic jiného, než že komunikace se neodehrává v reálném čase. Od okamžiku, kdy napíšete a odešlete e-mail, může uplynout i několik desítek hodin, než dorazí příjemci, a také několik desítek hodin, než si jej tento příjemce přečte.

Proč právě e-mailem

Není tedy možné bezprostředně ověřit, zda je ten, kdo se vydává za odesilatele, skutečně odesilatelem elektronického dopisu, zda je tento dopis určen pouze vám nebo ještě někomu dalšímu (existují sice standardní pole určující příjemce a příjemce kopie, ale ta se dají obejít), odkud ve skutečnosti přišel a velmi často ani není jasné, co je doopravdy jeho obsahem.

Původní elektronická pošta, která obsahovala de facto jen text, byla v tomto ohledu transparentnější, nicméně byla ochuzena o velký počet dodatečných funkcí, které jsou dnes pro

e-maily typické. Díky použití HTML ve zprávách, přikládání různých typů souborů a díky propojování obsahu ve zprávě elektronické pošty s obsahem, jenž se nachází například na nějakém serveru, bylo například umožněno posílat hezké a barevné bulletiny či pohlednice, nebo realizovat prostřednictvím elektronické pošty různé služby, které jsou běžně zajištěny prostřednictvím pošty konvenční. Nicméně se také objevilo mnoho rizik; dodnes někteří "uživatelé" stále používají e-maily proto, aby obelhali a okradli své oběti, slušné uživatele celosvětové sítě. Podmínky a technický stav e-mailové komunikace jim v tom velmi nahrávají.

Přestože prakticky každá zpráva, která elektronickou poštou v typickém, alespoň částečně zabezpečeném prostředí projde, je obvykle několikrát kontrolována antivirovým systémem a přestože jsou dnes tyto systémy velmi sofistikované a pravidelně aktualizované, největším rizikem, s nímž se může počítač a jeho obsah díky e-mailu setkat, je paradoxně uživatel. Přes futuristické vize automatických červů nebo podvodů je to totiž právě on, kdo musí skočit na cizí podfuk a obvykle něco udělat bohužel i přes péči toho nejdokonalejšího kontrolního a ochranného systému, který si můžete představit.

Co všechno škodí

Existuje několik různých druhů nebezpečných

e-mailů, které se od sebe odlišují tím, o co usilují, jakých technik používají a pro koho jsou určeny, tedy kdo bude jejich potenciální obětí.

E-mailem se šířící červy byly až donedávna bez výjimky specifické tím, že existovaly jako přiložený soubor v konvenční zprávě elektronické pošty. Tento soubor musel uživatel nějakým způsobem otevřít, což se neprovede automaticky, ale obvykle po kliknutí na ikonku přílohy a většinou ještě vybráním ze seznamu. Protože posílat v příloze spustitelné soubory se velmi rychle ukázalo jako příliš nápadné a snadno odhalitelné, začaly se červi všelijak maskovat. Obvykle tím, že samy sebe vydávají za jiný typ přílohy, než jakým ve skutečnosti jsou. Původní červi ve spustitelných souborech (angl. executable, proto .exe) také byly obvykle značně veliké. Pro uživatele, který má omezenou velikost přílohy danou nastavením své schránky nebo pro člověka s pomalým připojením k internetu bylo obtížné takovou zprávu vůbec stáhnout. Proto se škodlivé kódy začaly měnit z podoby klasického spustitelného souboru do mnohem menší a pohodlnější formy skriptů. Napomohlo jím v tom také to, že moderní e-mailové klienty, hlavně drtivě převažující Outlook/Outlook Express, disponují, respektive disponovaly bohatými možnostmi vykonávání různých typů skriptů a operací prostě jen na povel obsahu doručené e-mailové zprávy.

To jsou tedy červi, jimi však výčet všeho zlého, co může e-mailem přijít, zdaleka nekončí. Stálé nebezpečí představují zprávy rozesílané masově různými individui po celém světě s cílem získat z uživatelů příjemců nějaký užitek. Nejčastěji jsou okradeni o peníze, identitu nebo alespoň o čas. Především se jedná o klasický podvod "nigerijského dopisu", který z příjemce vyláká finanční částku s vidinou bohatého zisku a pak mu samozřejmě jakýkoliv zisk odepře. Další populární zlodějnou je zejména v poslední době phishing, tedy podvrhování zpráv, které jakoby pocházely z různých důvěryhodných míst, z bank, softwarových firem, portálů. Zatímco cílem scamu a nigerijských dopisů je vylákat z oběti peníze, v případě phishingu jde především o osobní data o čísla kreditních karet (a v konečném důsledku o peníze), dále pak o přihlašovací údaje, jména a hesla pro různé internetové ale i jiné služby. Může se jednat o e-mail, ICQ, o nejrůznější další místa, která jsou obvykle chráněná nějakým způsobem autentizace a dostupná pouze oprávněným uživatelům, zatímco jejich zpřístupnění komukoliv jinému může pro pravého uživatele představovat v lepším případě problém, v tom horším pohromu znamenající ztrátu peněz, jiných prostředků nebo prostě jen velmi důležitých informací představujících například jeho on-line identitu.

Výčet nekončí

Ani tím ale výčet možných typů podvodů prostřednictvím e-mailu nekončí, protože elektronická pošta je pro podobné aktivity přímo stvořená. Především je velice jednoduché jejím prostřednictvím odeslat zprávu. SMTP server, který je k tomu potřeba, se dá velmi jednoduše naprogramovat a poté, co se připojí k internetu, může rozesílat velké množství zpráv na různé adresy. Také získat e-mailové adresy není příliš obtížné. V minulosti autoři různých více či méně podvodných zpráv nebo jen masových komerčních sdělení procházeli ručně webové stránky nebo diskuze, hledali v nich adresy a ty pak zadávali do svých systémů. V poslední době tuto práci za ně udělají automaty a takřka každý červ, který infikuje váš počítač, je schopen velice spolehlivě najít všechny adresy, jež jsou na něm uloženy i v případě, že by vás vůbec nenapadlo, že by tam snad mohly vůbec být.

E-mailovou komunikaci je obtížné filtrovat. Přestože techniky, které mají rozpoznat legitimní komunikaci od různých podvodů a od spamu, tedy nevyžádané pošty, jsou stále inteligentnější, odfiltrovat vše nebezpečné se nedaří a není pravděpodobné, že by se to někdy vůbec stoprocentně podařilo. Neexistuje také jednoznačná identifikace odesilatelů a příjemců elektronické pošty. Všechny prozatímní pokusy zavést něco tskového ve standardizované podobě až doposud zkrachovaly a jednotlivá proprietární řešení jsou dobrá pouze pro omezený, většinou spíše malý okruh uživatelů v menších organizacích nebo v relativně uzavřených celcích.

Jak se v tom vyznat

Pokud používáte elektronickou poštu s antispamovým filtrem a kvalitní, aktualizovaný antivirový program, jste ve výhodě. Většina závadné komunikace se totiž do vaší složky s doručenou poštou vůbec nedostane a pokud ano, tak obvykle již vybavena patřičným upozorněním, tedy že nejde o legitimní zprávu, ale s největší pravděpodobností o pokus o podvod. Pokud ale nějaká zpráva filtrem projde až k vám, existuje vyšší pravděpodobnost, že se jedná o zprávu nesmírně mazanou a velmi vychytralou, tedy i přes všechna opatření se paradoxně zvyšuje šance, že na ni skočíte, uděláte to, co podvodník chce. Jak rozeznat takovou závadnou komunikaci od té, která je v pořádku, si ukážeme v jiné části tohoto článku. Kupodivu, to není příliš obtížné a občas se stačí pořádně zamyslet nad poštou, kterou dostáváme a na kterou často nějakým způsobem reagujeme ještě dříve, než bychom si ji pořádně přečetli a pochopili. V konečném důsledku, se taková zbrklost pak obrátí v náš neprospěch.

Závěrem

Odesílání a přijímání elektronické pošty se pro většinu lidí stalo naprosto přirozenou věcí. Tento vztah k elektronické poště je také příčinou toho, že se z tohoto nástroje stal jeden z nejsnazších způsobů šíření virů. Hromadné používání spustitelných dodatků, jakými jsou například filmy, kreslené klipy a jiné multimediální programy umožnilo snadné šíření nebezpečného kódu elektronickou poštou. Doufáme, že výše uvedené zásady zacházení s e-mailem, se vám pevně vryjí do paměti.

Jak rozeznat nebezpečný e-mail od neškodného

Pro práci s elektronickou poštou používáme program Outlook 2003 s aktivovaným antispamovým filtrem. Máme antivirus, který kontroluje veškerou příchozí poštu a je považován za důvěryhodný (řekněme Nod32). V naší složce "Doručená pošta" právě přistál e-mail. Jak máme poznat, zda se jedná o běžnou zprávu, která byla skutečně určena nám, a nikoliv o něčí podlý pokus nás podvést? Snadno. Zkusme se na zprávu pořádně podívat.

Krok 1: Od koho to je?

Zpráva může být v zásadě dvojího typu, pokud jde o uváděného odesilatele:

- odesilatelem je někdo, koho znám (běžně mi píše),

- odesílatele elektronicky neznám (běžně mi nepíše), ale mohl by mi napsat,

- odesílatele vůbec neznám (nevím o koho jde).

Pokud je proklamovaným původcem e-mailu někdo, koho znám nebo někdo, koho znám a zatím s ním nejsem v elektronickém kontaktu, tedy mohl by mi napsat e-mail, nabízí se otázka: odpovídá další obsah, především předmět a text e-mailu tomu, co bych od tohoto člověka mohl očekávat? Především, je e-mail v jazyce, který mohu předpokládat u toho, kdo tvrdí, že jej odeslal? Nebývá zvykem, aby se mnou kolegové nebo spolužáci komunikovali anglicky. Ještě nepravděpodobnější je to pochopitelně hebrejsky, nebo rusky. Platí tedy: Odpovídá předmět e-mailu a jeho tělo předpokládanému původci? Nezapomeňte ale na to, že mnoho virů, ale i spammerů se může vydávat za někoho, koho znáte.

V případě, že odesilatele vůbec neznám a tedy není možné spoléhat na porovnání obsahu s tím, co bych od tohoto člověka očekával, zajímá mne rovnou obsah.

Krok 2: Co mi chce?

Přeskočíme předmět e-mailu jako takový a podívejme se na jeho text. Za předpokladu, že textu rozumím, tedy že je v jazyce, který ovládám, přečtu si jej, aniž bych otevíral přílohu. Pokud je text e-mailu v HTML a Outlook mi oznámil že nestáhnul další komponenty, přečtu si co nejvíce toho, co přečíst lze, ale na nic neklikám a nic nestahuji. Z hlediska běžného textového obsahu jsou nejnebezpečnější zprávy, ve kterých se po mně chce, abych:

a)jakýmkoliv způsobem otevřel přílohu e-mailu:

- odkazuje na dokumenty, které jsou přiloženy,

- slibuje vtipnou animaci,

- obrázek populární herečky nahoře bez,

- nabízí aktualizaci softwaru,

- nabízí zajímavou utilitu nebo jakýkoliv program,

- cokoliv, co má obecnou platnost, bez udání upřesnění toho, co v příloze je.

b)explicitně požaduje, abych otevřel odkaz v e-mailu:

- na stránku se zajímavým vtipem,

- se slevovým kupónem do hypermarketu nebo obchodu,

- s informací pro zákazníky, dodavatele apod.

c)požaduje "doplnění informací":

- buď prostřednictvím otevření stránky,

- nebo po spuštění programu v příloze e-mailu,

- odpovědí na e-mail,

- jakkoliv jinak.

"Doplnění informací" je nebezpečné hlavně v případě, pokud se jedná o taková data, která jsou nebo by i potenciálně mohla být soukromé povahy. Platí to i v případě, že s tím, kdo e-mail odesílá, přesněji se za něj vydává, nejsem explicitně domluven na tom, že mu takové informace tímto způsobem poskytnu.

d)Požaduje abych poskytnul pomoc:

- ve jménu boha nebo jiné autority,

- lidem, kteří nemohou opustit svou vlast (typicky africké země),

- umožnil převést peníze,

- nebo cokoliv jim podobného,

- fungoval jako prostředník.

Reakce na e-mail, který splňuje poslední (4.) bod, je jistým skokem na nigerijský podvod. Jeho odesilatel vůbec nemusí být z Nigérie, ale jak přesvědčila poslední aféra, klidně se může vydávat za Švýcara.

Obecně platí, že NIKDO, kdo vám kdykoliv vystavil jakékoliv přihlašovací údaje za jakýmkoliv účelem, je NIKDY nebude po vás chtít zpátky. Pokud e-mail odkazuje například na stránky, které vypadají jako eBay a na těchto stránkách bude přihlašovací formulář pro "ověření" identity, loginu a hesla, aniž jste si takový e-mail vyžádali, nebo k němu dali sami podnět například aktivací účtu, pak vězte, že se jedná o podvod. To neznamená, že stránky s tímto podvodem nebudou vypadat velmi profesionálně a skoro by se chtělo říci "téměř jako ty pravé".

Krok 3: Jak to říká?

Obsah předmětu (subjektu) e-mailu jsme schválně nechali až nakonec. Autoři nebezpečných zpráv vyvinuli velmi širokou škálu různých způsobů, jak vytvářet předměty takovým způsobem, aby nebylo možné je jednoznačně a rychle identifikovat. Některé z předmětů jako

Hi,

Re: Hi,

Your Software

a další se staly natolik "profláknutými", že je možné zlou zprávu rozpoznat jen na základě jejich přečtení. Mnoho jiných je ale stále dostatečně důvěryhodně vypadajících, aby na ně potenciální uživatel skočil a četl dále. S určitou měrou zobecnění platí že to, co není v mém rodném jazyce nebo v tom jazyce, v němž běžně dostávám e-mail, je podezřelé. Pokud takový e-mail dostanu je nejlepší jej vymazat bez přečtení (a bez otevření).

Někteří červi mohou s velkou měrou úspěchu kopírovat předměty již odeslaných zpráv, zvláště v případě, že používáte starší verze Outlooku. V tom případě si lze všimnout toho, že text e-mailu je v rozporu s předmětem, že jde o něco úplně jiného, že se liší v použitém jazyce nebo třeba jen slohu. Dále je v textu i předmětu dobré dávat obzvláště pozor na ty zprávy, které:

- jsou napsány více než jedním jazykem,

- pokud jsou napsány jazykem, který znám, pak pozor na ty, jež působí dojmem "strojového překladu". Tedy neskloňují, jejich obsah budí dojem, že je pouze mechanicky skládán z jednotlivých slov za sebe. Jedná se o častý rys virů.

Krok 4: Otevřít?

Předchozí kroky se týkaly zpráv, které jsou zobrazeny v náhledovém okně poštovního programu. Některé komponenty ale v případě Outlooku v tomto náhledovém okně prostě zobrazit nelze a tak je nutné zprávu otevřít. Pokud doručený e--mail budí z jakéhokoliv z předchozích důvodů nebo třeba jenom intuitivně dojem, že není právě seriózní, neotevírejte jej v plném okně doručené zprávy, pokud možno nedávejte povel ke stahování dalšího HTML obsahu, neotevírejte žádnou přílohu žádného typu, neklikejte na žádný odkaz, který v takovém e-mailu najdete a e-mail pokud možno ihned vymažte.

Jak se dostal až k nám?

Úspěšně jsme tedy identifikovali a odstranili nebezpečnou zprávu. Přestože je možné, že nám ji poslalo skutečné trpící dítě v Angole nebo někdo, kdo nám chtěl poskytnout spoustu peněz, učinili jsme tak s nejlepší vůlí se ochránit před drtivou převahou těch ostatních, tedy podvodníků. Jak se to ale mohlo stát? Jak mohlo dojít k tomu, že se nebezpečná zpráva dostala až k nám? Je to poměrně snadné. Antivirový software se vyznačuje určitou dobou potřebnou k aktualizaci a určitým nastavením. Je velmi pravděpodobné, že v období mezi aktualizacemi nebude schopen identifikovat nákazu, kterou už je jeho novější verze schopna odhalit. To platí zejména tehdy, je-li naše politika aktualizací benevolentnější. Také antispamové filtry nejsou nejdokonalejší. Každé jejich nastavení raději propustí zprávu, u níž si není systém jednoznačně jistý, že nejde o nevyžádanou poštu, než aby ji zahodilo do příslušné složky nebo dokonce úplně odstranilo z počítače pryč. Mnoho regulérních zpráv také ke svému správnému fungování potřebuje skripty, které mohou ty zlé různým způsobem zneužívat. A tak je dost možné, že se zpráva, která je nějakým způsobem nebezpečná, dostane až k nám. To bohužel platí i pro některé zprávy, které jsou opatřeny elektronickými certifikáty, neboť i takový Spam již byl zaznamenán.

Svět výjimek

Všechno, co jsme zde popsali, je tak trochu relativní a na všechny zprávy je nutné pohlížet z kontextu toho, komu přicházejí. Je pravděpodobné, že například humanitární pracovník bude dostávat čas od času e-maily z Angoly, je docela možné, že člověk zabývající se softwarem bude mít v příloze pravidelně zdrojové kódy programů nebo přímo spustitelné soubory, je jisté, že obchodník zabývající se webem dostane mnoho zpráv s přiloženými odkazy kamsi na internet, marketingový manažer pak zase e-maily, v nichž budou dokumenty s aktivním skriptováním. Z tohoto pohledu se také musíme na všechna předchozí pravidla o tom, co je a co není bezpečné, dívat a nebrat je jako nějaký nezpochybnitelný fundament. Přesto je při jejich dodržení možné, že se pro nás elektronická komunikace stane, byť za cenu jisté podezíravosti v každodenním životě, o něco bezpečnější. Systémy, které nás mají chránit před nebezpečnou poštou, antivirové aplikace, firewally, antispamy jsou sice velmi účinnými řešeními, nicméně jejich funkčnost má svá omezení. A je smutným pravidlem, že se přes ně dostane to, co je paradoxně nejvíce nebezpečné. Závěrem si připomeňme, že není nejlepší nápad otevírat vše, co nám elektronickou poštou přijde, klikat na všechny odkazy, ukládat všechny doručené přílohy. Většinou může být výsledek přesně opačný, než bychom si přáli. Pokud ovšem dojde například k nekorektnímu vyhodnocení obsahu e-mailu, je možné označit jeho původce za důvěryhodného prostřednictvím ručního nastavení klienta nebo e--mailového systému.

Na druhé straně je ale také dobré kontrolovat činnost samotných ochranných opatření. Čas od času je vhodné se podívat do složky určené pro nevyžádanou poštu, zda náhodou nebylo odstraněno něco, co jsme ve skutečnosti potřebovali, zda nedošlo k nechtěnému označení za virus něčeho, co jsme skutečně očekávali, či zda některý kamarád nebyl nechtě prohlášen za spammera. Přestože k tomu dochází poměrně zřídka, je to možné. Základní pravidlopřes tuto kulturní a uživatelskou relevanci e-mailové komunikace však v dnešní době zní: není vhodné důvěřovat všemu, protože přehnaná důvěra vede pomalu, ale jistě do pekel.

Typy nebezpečných e-mailových zpráv

1. Červi

- mohou být přílohou zpráv (nejčastěji),

- mohou být také hypertextovým odkazem ve zprávách,

- jejich distribuce je velmi jednoduchá.

2. Spam

- nevyžádaná pošta, nemusí nutně znamenat podvod,

- obvykle reklama na různé zboží nebo služby.

3. Hoax

Řetězový dopis, obvykle není příliš nebezpečný. Typicky vypadá jako "když tuto zprávu pošlete deseti lidem, zachráníte jeden život".

4. Scam

-několik typů e-mailů, asi nejznámější je "nigerijský podvod",

- cílem je příjemce zprávy nějakým způsobem okrást, nebo jej poškodit.

5. Phishing

Snaha vylákat podvodným e-mailem přihlašovací jména a hesla k různým službám, k elektronickému bankovnictví a podobně.

On-line identita

On-line Identita je vše, co vás identifikuje na internetu jako osobu a co je s vámi nějakým způsobem svázáno. Typicky se jedná o přihlašovací jména do různých informačních systémů a s nimi související hesla. Postiženy mohou být různé chaty, diskusní servery, vaše schránka elektronické pošty, ICQ, číslo internetového telefonu. Ztrátu identity "tvrdšího" ražení pak představují úspěšné krádeže certifikátů pro podepisování elektronické pošty nebo pro přihlašování se do různého druhu zabezpečených aplikací, především bank a s nimi souvisejících systémů.

Co vám e-mailem NIKDY nepřijde

Žádná firma nikdy nerozesílá elektronickou poštou aktualizace svého softwaru. Jednu dobu se internetem šířil červ hrající si na e--mail od Microsoftu, který sliboval nejnovější bezpečnostní záplatu. Vypadal skoro jako webová stránka této firmy se soubory ke stažení a žádal o otevření přílohy. Microsoft vám NIKDY nepošle žádný spustitelný soubor v příloze, ani formou přímého odkazu. Všechny jeho bulletiny jsou podepsány pomocí programu PGP a tyto podpisy je vždy možné dostatečným způsobem ověřit. Microsoft (ani jiná seriozní společnost) vám také nikdy nepošle nevyžádaný e-mail, proto pokud vám e-mailem přijde "nejnovější patch", bez váhání a hlavně, bez otevření jej vymažte.

Elektronický štít

Před nevyžádanou a nebezpečnou poštou nás chrání:

- antivirus na poštovním serveru,

- antispamový filtr na poštovním serveru,

- antispamový filtr v klientu elektronické pošty,

- antivirový systém v přijímajícím počítači,

- v některých případech firewall přijímajícího počítače,

To znamená, že v optimálním případě máme pět ochranných vrstev. Nicméně ani těchto pět vrstev nestačí a i přes ně může projít pošta, která je tím či oním způsobem nebezpečná. Jak takovou poštu poznat a eliminovat, jak se nenechat nachytat? Není to kupodivu příliš obtížné.

Přesto naprostá většina úspěšných pokusů o podvod, krádež dat nebo o zavirování počítače může být přičtena na vrub chybě uživatele a nikoliv selhání ochranného systému.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák

04P0683

Po poměrně dlouhé odmlce v první polovině letošního roku se nyní na trhu objevují další a další Motoroly zaměřené jak na nenáročné, tak i na movitější uživatele. Obzvláště novinka E398 má šanci na velký úspěch. Spolu s dvěma Motorolami se tentokrát zběžně podíváme i na inovaci populárního P900.

Motorola V180

Když jsme vám před dvěma měsíci představovali Motorolu V220 jako první low-endové véčko tohoto výrobce, rozhodně nešlo o počin ojedinělý. Spolu s tímto telefonem se totiž na trhu objevila i Motorola V180, která je zaměřena na ještě méně náročnější uživatele. Jde o na první pohled nenápadné véčko s dvěma displeji, z nichž ten vnější je monochromatický, dvouřádkový a slouží k zobrazování základních informací. Vnitřní je barevný se schopností zobrazit až 65 000 barev a s rozlišením 128 x 128 pixelů. Mezi současnými telefony sice nepatří mezi špičku, ale to u low-endového telefonu asi jen málokdo čeká. Ovládání telefonu je podobné jako u ostatních véček Motoroly, tedy přes kolébku, kontextové klávesy a tlačítko s přístupem do menu. Telefon je relativně rychlý a k práci s ním nelze mít větší výhrady. Funkce Motoroly V180 jsou určeny pro standardního uživatele a tak nepřekvapí, že telefon nenabízí žádné převratné technologické zázraky ani standard modelů vyšších tříd, ale kvalitně provedené základní funkce. Mezi ty patří vícepoložkový adresář s kapacitou tisíc záznamů, krátké, rozšířené i multimediální zprávy, podpora prediktivního psaní iTAP, užitečný kalendář, Java, polyfonní vyzvánění i z MP3 souborů a jednoduchá konektivita přes klasický mini USB konektor. Velikou devizou je i nadstandardní výdrž telefonu, která hravě předčí jakýkoliv jiný telefon na trhu. Při zhruba 20 minutách hovoru denně je Motorola V180 schopna zůstat na přijmu i déle než týden.

Motorola E398

Po trojici véčkových telefonů společnosti Motorola se nám do ruky opět dostává jeden z modelů klasické konstrukce. A není to mobil ledajaký, protože i když na první pohled vypadá spíše jako mobil pro mladé, jde o telefon univerzální, určený jak pro pracovně vytížené uživatele, tak pro "hračičky". Telefon je vybaven velmi kvalitním displejem s rozlišením

176 x 220 obrázkových bodů a také dvojicí stereofonních miniaturních reproduktorů, přes které můžete poslouchat MP3 skladby. Ovládání má na svědomí joystick, kontextové klávesy a tlačítka pro přijetí a ukončení hovoru. Verze pro T-Mobile má navíc jednu klávesu pro snadný přístup na t-zones. K ovládání telefonu nelze mít žádné výtky a stejně kvalitní je i menu, které lze navíc do značné míry upravovat. Bohužel rychlost odezvy byla v některých případech poměrně pomalá. Funkční výbava telefonu je jedním slovem překvapující. Standardní funkce zřejmě nikoho neohromí, ale přítomnost takových věcí jako Bluetooth, e-mailový klient, MP3 přehrávač či blesk fotoaparátu rozhodně ano. Navíc vnitřní paměť telefonu (5 MB) lze rozšířit o kapacitu výměnných paměťových karet Trans Flash, přičemž ve standardní výbavě bude karta s kapacitou 64 MB. Pokud bychom telefonu chtěli něco vytknout, pak jen zmiňovanou rychlost odezvy, odesílání SMS zpráv s diakritikou a vyhledávání v adresáři jen podle prvního písmene. Tyto slabší stránky ale možná přebije cena telefonu, která je vzhledem k funkcím velmi atraktivní.

Sony Ericsson P910i

Chytrým telefonům se na těchto stránkách příliš nevěnujeme, neboť na malém prostoru lze jen stěží popsat veškeré přednosti a funkce telefonu. Přesto v případě modelu Sony Ericsson P910i uděláme výjimku. Jde totiž o vylepšenou verzi velmi populárního telefonu a tak se zaměříme spíše na vylepšení a shrnutí funkcí. Inovovaný model se od svého předchůdce příliš neliší ani vzhledem, ani rozměry a hmotností, zlepšení se ale dočkal displej, který při stejných proporcích a rozlišení zobrazí až 262 000 barev. Z hlediska "hardwaru" je také největší změnou přítomnost QWERTY klávesnice umístěné na vnitřní straně flipu. Ta, ač na první pohled vypadá velmi malá a stěží použitelná, notně zlepší práci při psaní zpráv, ale také v textovém editoru a vůbec celkově při manipulaci s telefonem. Vnitřní změny se týkají především podpory paměťových karet Memory Stick Duo s vyšší kapacitou, zvětšení vnitřní paměti telefonu, oficiální lokalizace do českého jazyka (lze stáhnout z webových stránek výrobce), lepší softwarové výbavy a doladění některých funkcí. Bohužel nový P910 převzal od svého předchůdce i některé neduhy. Těmi jsou především chybějící profily a místy i složitost nastavení. Navíc je třeba podotknout, že telefon nedisponuje tolika inovacemi, aby stávající uživatelé P900 své mobily za novinku vyměňovali. Sony Ericsson P910 tak spíše osloví zájemce o nový smartphone, neboť je to bez pochyb jeden z nejlepších na trhu.

§§§§§

$$$$$


Software


Uspořádejte si archiv - Srovnávací test aplikací pro katalogizaci dat(CD)

Marcel Flídr

04P0669

Každý, kdo si vede archiv svých dat (audio, video, zálohy, dokumenty...), se určitě dříve nebo později ocitne v situaci, kdy v něm bude potřebovat něco najít. Pokud celý archiv tvoří několik málo souborů, asi to nebude problém. Jestliže je však potřeba najít konkrétní dokument, který může být na některém z dvaceti CD, může se jednat o nelehký úkol.

Abyste se podobným komplikacím vyhnuli, přinášíme test aplikací, které usnadní evidenci dat na různých médiích (CD, DVD, ZIP, atd.) a zejména pak jejich vyhledávání podle zadávaných kritérií. Vybrali jsme několik nejznámějších a nejpoužívanějších programů a podrobili je krátkému testu.

Součástí článku je také srovnávací tabulka, obsahující kromě základních údajů (autor, cena atd.) a celkového hodnocení také informaci o podpoře médií, z nichž je program schopen automaticky načítat data. Dalším podstatným hodnotícím kritériem byla schopnost programů automaticky získávat dodatečné informace ze zpracovávaných souborů (ID3 tagy u MP3 skladeb, EXIF data u digitálních fotografií, načtení označení skladeb na audio CD z CDDB databáze apod.). U testovaných programů jsme rovněž hodnotili možnosti tisku a exportu informací z katalogu médií.

Advanced Disk Catalog 1.51

Autor: ElcomSoft Co. Ltd.

Program je k dispozici jako shareware s omezením na maximálně pět disků v jedné databázi (katalogu). Standardní instalace obsahuje i český jazykový soubor.

Jednoduché hlavní okno je běžným způsobem rozděleno na dvě části (vlevo adresářová struktura, vpravo obsah aktuální složky). Jednotlivé přidané svazky se rovněž zobrazují ve stromu jako složky. K ovládání lze použít panel nástrojů, který obsahuje téměř všechny příkazy dostupné přes nabídky.

Ještě před vlastním přidáváním médií do katalogu je vhodné přejít k nastavení možností programu, protože ve výchozí konfiguraci je vypnuta velká část použitelných funkcí. Jedná se například o automatické načítání informací ze zvukových souborů (MP3 apod.) nebo prohledávání archivů, včetně samorozbalovacích.

Do katalogu lze začlenit pouze celá média (CD, DVD, logický nebo síťový disk, disketu) bez možnosti vybrat konkrétní adresář nebo soubor. Každému přidanému svazku zadá uživatel jméno, kategorii a komentář. Kromě jména jsou tyto vlastnosti aplikovatelné i na všechny soubory a složky na daném médiu.

Pro práci s plným katalogem jsou k dispozici různé funkce. Vyhledávat soubory a složky lze podle několika kritérií, například text ve jménu nebo v komentáři, kategorie, datum nebo velikost. Výsledek hledání je možné uložit do textového souboru. Zvláštní varianta hledání najde všechny duplicitní soubory v katalogu. K výstupu nashromážděných informací nabízí Advanced Disk Catalog jak export, tak sestavy. Bohužel výstup obou nástrojů je poměrně triviální, bez podstatných možností nastavení. Exportovat sice lze do několika formátů databáze (CSV, XML, DBF), jediným výstupem sestav je však pouze textový soubor, který má navíc dost nešťastně zvolenou strukturu.

Výsledný dojem z ADC je rozporuplný. Množství nabízených funkcí není špatné, jejich provedení však mohlo být výrazně lepší. Částečná nepromyšlenost a nedotaženost tak řadí tuto aplikaci v našem testu do lepšího průměru.

Catalog Max 1.64

Autor: LionMax Software

Hodnocení tohoto sharewarového nástroje bude velice rychlé. Až na pár drobností totiž nedisponuje žádnou z testovaných funkcí.

Hlavní okno je opět rozděleno na levou (stromovou) a pravou (obsahovou) část. Do katalogu lze přidat jakýkoliv disk nebo složku. Takto zpracované médium může být zařazeno do jedné z několika kategorií a může mu být přiřazen komentář. Dopsat poznámky k jednotlivým složkám nebo souborům však možné není. Aplikace dokáže pracovat s archivy, ovšem pouze ve formátu ZIP.

Vyhledávání v katalogu je omezeno pouze na hledání textu ve jménech složek a souborů. Jediným poměrně kvalitně zpracovaným (možná právě proto v testovací verzi zakázaným) nástrojem je tisk sestav. K dispozici jsou čtyři předdefinované typy reportů, každý z nich může být vytvořen v některém z formátů HTML, CSV nebo TXT. Modifikovat vzhled reportů však není možné.

Po otestování aplikace Catalog Max nezbývá než konstatovat, že jde o velmi jednoduchou utilitu, která plní jen ty nejzákladnější funkce a rozhodně nestojí za případnou investici do plné verze.

CDTree 3.1.3 Standard/Professional

Autor: VB Knovledge Solutions

Na rozdíl od předchozích programů představuje CDTree velmi kvalitní a propracovanou aplikaci. Distribuována je ve dvou variantách. Verze CD-Tree Standard je volně dostupná, má však omezenu většinu sofistikovanějších funkcí. Plně funkční verze CDTree Professional je shareware.

Kromě běžného rozdělení pracovní plochy podle vzoru Exploreru může uživatel pracovat také v jiném režimu. V něm kromě jednotlivých zpracovaných médií vidí také jejich obsah a u zvoleného souboru i popis.

Přidávat lze do katalogu data z jakéhokoliv disku nebo složky. Každé médium, složka nebo soubor může mít přidělenu doplňující informaci. Verze Professional je schopna pro soubory některých formátů (MP3, audio CD) načítat tyto informace automaticky. Rovněž podpora zpracovávání archivů ZIP je aktivní pouze v placené verzi.

Program nabízí funkci ReScan, aktualizující data již dříve přidaná do katalogu. Při jejím testování se však choval poněkud zvláštně a aktualizovaná data zobrazoval pouze někdy, zřejmě v závislosti na zvoleném rozložení pracovní plochy.

Vyhledávání v katalogu je pouze textové, kromě standardních zástupných symbolů je možné specifikovat parametry též pomocí spojek AND a OR.

Jako první aplikace v našem testu disponuje CDTree přímým tiskem sestav. V omezené verzi je k dispozici tisk adresářové struktury s možností definovat, zda tisknout i jména souborů, případně další vlastnosti položek katalogu. Plná verze umožňuje kromě toho také tisk obalů na CD nebo DVD a export databáze do několika formátů (včetně HTML a XLS).

CDTree je rozhodně zajímavý nástroj, který méně náročnému uživateli velice dobře poslouží i ve své volně dostupné podobě. Je škoda, že většina pokročilejších funkcí je dostupná pouze v placené verzi.

Disclib 1.0.4.36

Autor: Lyrasoftware

Autoři freewarového projektu Disclib se omezili pouze na implementaci těch nejzákladnějších funkcí. Součástí instalace je i česká jazyková verze, který by však zasloužila doplnit, neboť mnoho textů zůstává i po jejím aktivování v angličtině.

Orientace a pohyb v pracovním prostředí uspořádaném do standardního dvoupanelového rozložení jsou jednoduché a přehledné. V pravém okně se u zpracovaných složek a souborů nacházejí všechny dostupné informace, včetně komentářů. Aplikace však nedokáže, s výjimkou souborů MP3, automaticky zjišťovat doplňkové informace. Co však program zvládá, je zpracování souborů uložených v archivech RAR nebo ZIP.

Souborům, stejně jako složkám nebo celým svazkům lze přidělovat uživatelem zadané kategorie. Definování kategorií i některých dalších volitelných parametrů je řešeno poněkud zvláštně. V dialogovém okně pro správu kategorií je pouze textové pole a chvíli trvá, než uživatel pochopí, že Disclib pracuje s každým řádkem v tomto poli jako s jednou kategorií.

Podobně nestandardně je vyřešeno i nastavování vlastností jednotlivých objektů v katalogu. Ať již uživatel označil jako aktivní disk, složku nebo soubor, zobrazí se pro úpravu vlastností vždy stejné dialogové okno, se záložkami pro jednotlivé typy objektů. To vede někdy k situacím, kdy uživatel může zadat informace, které pak nelze na danou položku v katalogu aplikovat.

Poměrně kvalitně je řešeno vyhledávání v katalogu. Jednotlivá kritéria lze vhodně kombinovat, parametry hledání i výsledek lze uložit. Disclib nedisponuje nástrojem pro tisk sestav, umožňuje pouze export katalogu do textového souboru s nastavením typů informací, které se mají ukládat.

Disclib je jednoduchý prográmek, který si neklade za cíl stát se mezi katalogizačním softwarem hvězdou. Postačí začínajícímu uživateli k jednoduché správě katalogu médií a umožní mu rychlé a snadné vyhledávání.

Disc Explorer Professional v3.60.01

Autor: Tomáš Jelínek

Ač by se to možná podle názvu na první pohled nezdálo, jedná se o českou aplikaci českého autora. A je to aplikace více než podařená. Pokud jste měli někdy nějakou představu o tom, co by měl katalogizační program umět, Disk Explorer Professional to určitě zvládne. A umí toho ještě mnohem víc.

Už na první pohled se program liší od předchozích aplikací v testu množstvím nabízených funkcí, rozsahem menu i organizací pracovní plochy. Ta totiž obsahuje mimo dvou obligátních oken se stromovou strukturou a obsahem aktuálně vybrané složky ještě další dvě okna. V jednom se zobrazují komentáře (zadané uživatelem nebo generované automaticky) k vybraným souborům a ve druhém náhledy souborů v závislosti na jejich formátu.

Ukládání náhledů grafických a video souborů, stejně jako automatické načítání komentářů k souborům mnoha jiných formátů se řídí použitými filtry. Standardně se načítají informace například ze spustitelných souborů, audio souborů (MP3, WMA, MOD, S3M...) nebo video souborů. Pokud to uživatel při načítání média požaduje, mohou se filtry aplikovat i na soubory uvnitř archivů. Program rovněž dokáže zjistit informace o audio CD v databázi CDDB. Filtry jsou modulární a na webových stránkách programu je k dispozici i nástroj pro vytváření vlastních specializovaných filtrů.

Velice podrobně je možné konfigurovat přidávání nových jednotek do databáze katalogu. Například je k dispozici editor tzv. profilů, neboli skupin souborových filtrů. Jimi lze řídit načítání a zpracování složek a souborů při importu. Zajímavá je také možnost načítat data z FTP serveru. Tato schopnost spolu s volbou pro zahrnutí obsahu souborů do databáze posouvá DEP za hranice katalogizačního SW. Podobně kvalitně jako import dat je propracováno i vyhledávání v katalogu. Vyhledávat lze podle textu (jak v názvech, tak v komentářích), podle data nebo času, podle atributů atd. Parametry hledání, stejně jako jeho výsledek, mohou být uloženy do textového souboru nebo jako nová kategorie v katalogu.

Jedinou drobnou kaňku na jinak skvělé aplikaci představuje absence funkce přímého tisku sestav z katalogu. Místo něj nabízí program speciální export do několika formátů. Zejména export do HTML je udělán velice dobře a při exportu celé databáze jsou přes internetový prohlížeč dostupná všechna podstatná data, včetně komentářů a náhledů.

Pokud patříte mezi náročné uživatele, kteří od katalogizačního softwaru vyžadují maximální možnou funkčnost, přehlednost, efektivitu při vyhledávání a konfigurovatelnost, je pro vás Disk Explorer Professional tou správnou volbou. Na druhou stranu by se začínající uživatel mohl v nepřeberném množství funkcí poněkud hůře orientovat.

InsideCAT Lite Edition 2.50

Autor: Víctor García Tascón

Podle popisu na domovské stránce vypadá InsideCAT jako velmi kvalitní aplikace s množstvím funkcí a schopností. V praxi však uživatel zjistí, že některé avizované funkce pojal španělský autor poněkud zjednodušeným způsobem.

Program například slibuje podporu automatického načítání popisů z multimediálních souborů a obrázků. Ne že by tomu tak vůbec nebylo, ale třeba pro fotografie ve formátu JPEG načte pouze několik základních informací (rozměry a barevnou hloubku) a údaje EXIF ignoruje. O něco lepší je situace při zpracovávání hudby ve formátu MP3. K formátům, z nichž aplikace extrahuje více či méně využitelné informace, patří DOC, DOT, WAV, AVI a ještě několik dalších.

Všechny údaje, uložené u souboru nebo složky v katalogu, se při procházení zobrazují v pravém okně standardního dvoupanelového uspořádání. Ke všem položkám je možné přidat vlastní komentář, marně jsme však pátrali po funkci začlenění různých složek nebo souborů do uživatelsky definovatelných kategorií.

Při načítání dat do katalogu program podle zvolené jednotky automaticky detekuje typ média. Podle něj má pak svazek přiřazenu ve stromu katalogu ikonu, což mírně usnadňuje orientaci. Během testování program tvrdošíjně odmítal načíst audio CD, s jinými médii (síťové disky, jednotlivé složky, CD, DVD...) jsme problémy nezaznamenali.

Vyhledávací nástroj v základním provedení umožňuje pouze zadání textu a jeho hledání ve jménech a popisech katalogových položek. Po zapnutí rozšířených voleb se zobrazí celá škála parametrů. V tomto režimu lze vyhledávat podle všech vlastností a atributů, které aplikace u katalogizovaných položek eviduje. Export výsledků hledání, stejně jako jakýkoli jiný výstup z katalogu, je možný pouze do textového souboru.

Celkový dojem z aplikace InsideCAT není špatný. Škoda jen, že autor zvolil neobvyklou cestu právě u funkcí, u nichž by uživatel čekal a uvítal standardní chování a využitelnost.

Visual CD 1.9

Autor: Budy Setiawan Kusumah

Netradičním pojetím katalogů nás překvapila aplikace Visual CD. A nebylo to překvapení příliš příjemné. Program totiž pracuje tak, že do jednoho katalogu (souboru na disku) uloží vždy pouze data z jednoho zpracovaného média (CD, DVD, složky apod.). Pro každou zpracovanou jednotku má uživatel tedy vytvořen jeden katalog. Není možné současně prohlížet více katalogů.

To s sebou ovšem přináší další komplikace. Například rozčlenění médií do kategorií je v podstatě možné pouze vytvořením struktury na disku a uložením vytvořeného katalogu do příslušné složky. Podobně komplikované je to také s vyhledáváním ve zpracovaných datech. Nejdříve je totiž nutné v příslušném dialogu v aplikaci vybrat z disku soubory katalogů, v nichž se má vyhledávat. Parametrem pro hledání může být text, velikost souboru nebo datum jeho modifikace.

Visual CD dokáže načítat data ze všech typů médií, automaticky umí zpracovat informace z MP3 souborů a archivů, uživatel může zadávat textové komentáře k souborům i složkám. Nabízí i funkci aktualizace katalogu, ta však v testované verzi nefungovala pro složky umístěné na jiném logickém disku než C.

Zvolená koncepce práce s katalogy se promítla i do tisku a exportu dat. Obě funkce pracují vždy jen s jedním katalogem, což není ideální. Pomocí speciální utility lze sice exportovat více katalogů, ale je to zdlouhavé a zbytečně komplikované. Export je sice zpracován bez možnosti konfigurace, ale nabízí formáty HTML, RTF, TXT a CSV. Tisku by prospěla před samotným vytištěním katalogu možnost náhledu.

Součástí aplikace Visual CD je i několik doplňkových utilit, mimo jiné například generátor náhledů nebo funkce pro rozdělení souborů na několik částí o zadané maximální velikosti. Využitelnost těchto nástrojů je ovšem poněkud diskutabilní a rozhodně nemůže vyvážit hlavní nedostatek programu, jímž je nelogické a neefektivní zpracovávání katalogů do samostatných souborů.

Wherelslt? 3.62

Autor: Robert Galle

Při hodnocení Disk Exploreru Professional jsme uvedli, že program nabízí všechny funkce, které bychom od aplikace tohoto typu čekali. Nyní, při popisu WhereIsIt, musíme konstatovat, že má funkcí několikanásobně více. Program skutečně dokáže naprosto vše a ještě navíc mnoho činností, které by uživatele ani nepadlo vyžadovat. Česká jazyková lokalizace není součástí instalace programu, ale je třeba ji samostatně stáhnout z domovské stránky WhereIsIt.

Načítat se mohou data z libovolných médií, včetně síťových disků. Při načítání lze data zpracovávat některým z mnoha desítek plug-inů, které provádějí například generování náhledů a zjišťování různých informací z grafických souborů v několika formátech (včetně např. AutoCad DWG nebo Corel Draw CDR), automatické načítání informací z CDDB databáze pro audio CD, extrahování dostupných popisů ze souborů MP3, získávání detailních informací z dokumentů MS Office, PDF, WordPerfect atd. Tyto data dokáže zjišťovat i ze souborů v archivech všech běžně používaných formátů.

Zpracované disky, složky i soubory lze doplnit uživatelským komentářem a přiřadit do jedné nebo i několika různých kategorií. K procházení katalogem se používají běžná dvoupanelově rozložená okna. K vyhledávání slouží propracovaná funkce, umožňující zadat mnoho různých kritérií a jejich kombinací s využitím logických spojek.

Stejně jako všechno ostatní, naprosto precizně vytvořen je také modul pro tisk a export. Kromě přímého tisku může uživatel exportovat data z katalogu do některého z nabízených formátů (HTML, RTF, XLS, CSV, atd.). Jako jediná aplikace v našem testu nabízí WhereIsIt plnou konfigurovatelnost vzhledu a obsahu tiskové sestavy.

Otestovat a popsat tuto aplikaci v celé šíři jejích funkcí a schopností by vydalo na slušnou knihu. Dovolíme si pochybovat o tom, že by někdo vůbec dokázal všech nabízených možností využít. A to je také jediná výtka, kterou k programu WhereIsIt máme. Aplikace nabízí tak podrobné možnosti konfigurace, že by se mnohými z nich zabýval snad jen počítačový fanatik. Pro běžného pokročilého uživatele by bylo příjemné, kdyby si mohl program přepnout do jednoduššího prostředí, v němž by se dalo rozumně pracovat. V podobě, jak je program vytvořen, by totiž pro samé konfigurování a přizpůsobování mohl uživatel zapomenout, co vlastně chtěl udělat.

Hodnocení

Na závěr testu malé hodnocení. Potěšilo a překvapilo nás, že všechny testované aplikace mají nápovědu. Standardem sice i nadále zůstává angličtina, ale to se asi hned tak nezmění. Přesto by i uživatel se základními znalostmi angličtiny neměl mít s používáním uvedených programů žádný problém. Většina z nich pracuje velice podobně, vzhled vytvořených katalogů, způsob jejich procházení a editace, stejně jako postup vyhledávání již mají svoje standardy, kterých se autoři aplikací drží.

Zdá se, že u katalogizačního softwaru platí více než u některých jiných typů programů, že freewarové produkty se nemohou poměřovat s těmi placenými. Na druhou stranu je potřeba určit, co uživatel od takového programu očekává. Pokud nepotřebuje zpracovávat stovky cédéček s nepřeberným množstvím různých dat a jejich formátů, ale chce si jen udělat pořádek ve svém domácím archivu, určitě si dokáže vybrat odpovídající aplikaci i mezi těmi zdarma dostupnými.

Doufejme, že vývoj na poli freewarových produktů se nezastaví a že je jejich autoři zdokonalí zejména v oblasti automatického načítání dodatečných informací ze zpracovávaných dat. Vylepšit by se rozhodně mohly i výstupy, zejména přímý tisk vytvořených katalogů.

§§§§§


Na stříbrných kotoučích

Kateřina Švejdová, Pavel Tůma

04P0662, 04P0669

Expresní italština

Multimediální kurz je založen na nejnovější učebnici italštiny Espresso nakladatelství Max Hueber, která byla upravena pro výuku pomocí počítače a rozšířena o další cvičení. Balení obsahuje 4 CD (instalační + začátečníci, středně pokročilí a pokročilí), což zahrnuje 185 hodin intenzivní výuky, přes 1 030 stran textu, 855 cvičení, více než 5 500 nových slovíček a frází a 1 460 obrázků a fotografií. Součástí balení jsou i sluchátka s mikrofonem.

Nejsnadnější je při výuce postupovat podle předem připraveného výukového plánu; lekce a stránky lze ovšem vybírat i podle vlastního uvážení. Jednotlivé položky kurzu jsou mezi sebou důsledně provázány, takže když děláte cvičení, můžete se jedním klepnutím myši podívat na gramatický výklad nebo související úlohy. Pokud třeba nepochopíte, jak doplnit cvičení, je zde snadno dostupná nápověda, navíc lze učivo opatřit vlastními poznámkami. Probraná látka je označována, takže je možné svůj postup kontrolovat a upravovat v přehledném seznamu.

Rovněž slovník je dobře propojen s ostatními komponentami kurzu, mimo jiné nabízí seznam slov, která mají k aktuálnímu heslu nějaký vztah (synonyma, opozita, fráze atd.). Mezi okny slovníku a vlastní učebnice lze snadno přepínat a přizpůsobovat jejich velikost pro souběžné studium. Nejsnadnější je ovšem vyhledávání nových slov metodou Click&See, kdy ve cvičení kliknete na nový termín a zmáčknete klávesu Alt, kterýžto úkon vyvolá okno s překladem.

K efektivnímu opakování italských termínů a frází slouží metoda Re-Wise, jež z uživatelem vložených slovíček připravuje testy. Pokud jste opakované slovíčko zapomněli, zařadí ho brzy znovu, naopak správné odpovědi otestuje v delším časovém horizontu.

Nezbytným prvkem výuky jazyka je nácvik správné výslovnosti. Pomocí zobrazených hlasových křivek se můžete naučit mluvit tak, aby vám rozuměli i rodilí mluvčí.

Kurz používá technologii rozpoznávání řeči IBM ViaVoice a díky ní je možné nejen aplikaci, ale i řadu cvičení ovládat hlasovými povely v italském jazyce.

Italština ESPRESSO

+ metoda Re-Wise

+ možnost tvořit vlastní poznámky

+ výborná volba papírové předlohy/učebnice

Producent: LANGMaster International, s. r. o..

Žánr: výuka italštiny

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 2 499 Kč

K recenzi poskytla firma: LANGMaster International, s. r. o.

Branická 107, Praha 4, http://www.langmaster.cz

Angličtina v nedbalkách

V životě miminka je snad více milníků než v životě dospělého člověka. Pořád se něco slaví. Začíná to početím a pokračuje narozením, prvním posazením, prvními krůčky, prvními zoubky a v neposlední řadě také prvním slovem. Všichni okolo se sázejí, jaké slovo ten prcek vypustí ze své bezzubé tlamičky. Bude to máma, nebo snad dostane přednost táta? Ono nakonec vydá nějaký neurčitý zvuk jako "tůtů", ke všeobecné radosti osazenstva domácnosti je z toho auto a za vsazené peníze se samozřejmě uspořádá oslava. Co už se ale zaručeně neslaví, jsou první slova v cizím jazyce. Mám teď na mysli angličtinu, němčinu nebo francouzštinu, to už je jedno. A také nezáleží na tom, jestli se dítě nějaké slovíčko naučí doma nebo ve škole. Na obou místech se totiž děti díky společnosti Terasoft mohou setkat s CD-ROMem nazvaným Moje první anglická slova. Pochází z řady Začínáme s... a je určen hlavně pro ty nejmenší.

Tento produkt se netají svým zaměřením na určitou věkovou skupinu, a tak jde stranou veškerá gramatika a poučky a do popředí se jasně derou důležitá slovíčka. Jelikož je jich na začátek poměrně dost, jsou rozdělena do tematických skupin. Najdeme tu např. rodinu, barvy, číslice, oblečení, zvířata, jídlo, ale i třeba školu nebo dopravní prostředky. Slovní zásoba odpovídá zhruba prvnímu roku výuky angličtiny na základních školách. Samotný program je rozčleněn do tří modulů. Ve všech najdeme stejné obrázky a tudíž i stejná slovíčka, liší se však stylem procvičování. V tom prvním, výukovém, se děti pokusí vštípit si do paměti anglická slovíčka a jejich výslovnost podle obrazové předlohy. Zde se ještě na chyby nehledí. Druhý modul již je testovací a spočívá v přiřazování slov odpovídajícím obrázkům. Na obrazovce se hledané slovo objeví napsané, rodilý mluvčí jej vysloví a na malém žáčkovi je, aby kliknul na správný obrázek. Třetí modul je podobný, jen s tou obměnou, že si dítě vybere slovíčko ze seznamu a k němu znovu přiřadí odpovídající obrázek. Při testování se navíc po každém okruhu slovíček zobrazí hodnotící tabulka, kterou je možno vytisknout. Stejně můžete naložit s přehledem všech výsledků v jednotlivých testech.

Je to až příliš jednoduché, řeknete si. Ale já k tomu dodám, že je to také levné a podle mého názoru efektivnější než nějaký obrázkový slovník, který by vás stejně nestál o tolik méně. Pro úplná mrňata, která si na počítač ještě ani nesáhla, to sice není, ale čerství předškoláci a hlavně školáčci by mohli pochytit leccos, co se jim bude ve škole později hodit.

Začínáme s angličtinou Moje první slova

+ hezké obrázky

+ namluveno rodilým mluvčím

- stále stejné obrázky ve všech modulech

Producent: Terasoft

Žánr: výuka angličtiny

Jazyk: český a anglický

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 199 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

Český jazyk v jedné krabici

Jazyk český je jazykem velice složitým. Mnoho dětí školou povinných se snaží proniknout do všech jeho zákoutí, ale ne všem se to daří ke spokojenosti učitelů. Ačkoli se objevuje stále více výukových pomůcek, běžně se stane, že ani dospělý člověk se nevyhne nějaké "hrubce". Některé z těchto pomůcek pocházejí také z dílny firmy Terasoft, která se pyšní řadou TS Český jazyk. Na obalech jejich produktů je uvedeno, že je užívá více než pět tisíc škol v České republice. Asi tomu tak bude, nevím... ze základní i střední školy jsem už nějaký ten pátek pryč.

A když už se něco tak dobře prodává, proč nepřipravit výhodný balíček? A tak spatřila světlo světa velká modrá krabice s názvem TS Český jazyk 1-4, která ve svých útrobách skrývá celkem čtyři disky. Jejich podtituly zní Pravopis, Jazykové rozbory, Diktáty a konečně Pravopisná cvičení. Každý asi tuší, o čem jednotlivé programy budou, ale stejně si je popíšeme. Pod slovem pravopis se skrývají oblíbená vyjmenovaná slova, psaní s/z nebo "ě", podstatná a přídavná jména, shoda přísudku s podmětem, spodoba nebo druhy slov. Jazykové rozbory naznačují, že bude řeč o podmětu, přísudku, přívlastku a jiných větných členech, ale najdeme tu i úkoly zaměřené na interpunkci nebo slovesa. Diktáty jsme snad všichni svorně ve škole nesnášeli, takže víme, o co jde. Výběr tří stovek diktátů na chvíli jistě vydrží. Je možné je vyplňovat na obrazovce, vytisknout nebo psát čtený text, který je ale opravdu svižný. Já jsem tedy psát nestíhal. Číslo čtyři mají pravopisná cvičení, což je vlastně mluvnice brouka Koumese, se kterou jste se již na těchto stránkách mohli setkat. Tento program je zaměřen na další procvičování všech jazykových jevů a je navíc doplněn o interaktivní hru namluvenou Jiřím Lábusem. Ta před hráče staví problémy, které je možné vyřešit pouze pomocí znalosti naší mateřštiny. Všechny aplikace mají několik věcí společných. Program je možné přizpůsobit věku dětí, přičemž na své si přijdou již druháčci (horní hranici bych raději nestanovoval). Obsahují spousty mluveného slova v případě špatné i správné odpovědi se dozvíte, proč tomu tak je. Všechny programy v sobě mají zabudovány tiskové moduly určené pro tvorbu pracovních listů. Můžete si vybrat látku, její zaměření a vše si vytisknout, a to včetně tisku správných odpovědí.

Využití v domácnostech je jednoznačné zlepšení školních výsledů a tím i pravopisných dovedností. Dovedu si představit i to, jak by se tento produkt dal zneužít, ale nebudu raději nikoho navádět. Dobré známky si všichni musejí zasloužit. Pokud snad máte doma školou povinné dítě, určitě s tímto balíčkem programů neprohloupíte. Ušetříte a navíc se budete moci těšit z dobrých známek v žákovské knížce.

TS Český jazyk 1-4

+ čtyři v jednom

+ tiskové moduly

+ neomezeno věkem

- občas se opakující cvičení

- komentář začne být časem dost otravný

Producent: Terasoft

Žánr: výuka českého jazyka

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 1 499 Kč,

jeden díl samostatně za 630 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

Španělština pro začátečníky

Výjimečně tuto recenzi začínám psát ještě dříve, než rozbalím krabičku s diskem. Ze španělštiny totiž ovládám pouze několik frází, které jsem se navíc naučil bez znalosti jakýchkoli gramatických pravidel a výslovnosti. Na úvod vám tedy mohu říci jenom to, že tento CD-ROM vytvořila společnost EuroTalk Interactive a na český trh jej dodává Terasoft. Jedná se o výukový software pro úplné začátečníky a já jsem zvědav, kam mě moje první setkání s tímto jazykem zavede a kolik si z něho odnesu. Právě vkládám disk do mechaniky a výuka začíná...

Po hodině studia bych se asi do Španělska bez slovníku vydat nemohl, ale hrdě prohlašuji, že jsem se pár slovíček naučil. Některá jsou podobná výrazům z jiných světových jazyků a těch "pár" zbylých (asi jich budou tisíce) se dá naučit. Ale dost teorie. Raději vám povím, co jsem našel pod stříbrným povrchem tohoto disku. Nejprve budete dotázáni na svůj mateřský jazyk, pak na jméno, pod nímž se budete učit a na jehož konto se vám budou postupně přičítat body. Ty budete dostávat za soutěže, a když dosáhnete určitého počtu, získáte diplom. K tomu se ještě dostaneme, nyní již k obsahu. Tím jsou slovíčka, slovíčka a zase slovíčka a jako doplněk pár důležitých frází, bez nichž se na cestách po španělsky mluvících zemích neobejdete. Slova jsou rozdělena do tematických okruhů a je celkem jedno, do kterého z nich se pustíte. Pokud pojedete po směru hodinových ručiček, pak ovládnete první důležitá slova, jídlo, barvy, fráze, tělo, čísla, čas, nákupy a státy. Pod každou možností se skrývá pět sekcí. V první můžete procvičovat slovíčka tak, že uvidíte slovo v češtině, ve španělštině a fotografii. Ve druhé budete trénovat výslovnost nahráváním sebe sama a porovnáním s rodilým mluvčím. Ve třetí a čtvrté sekci přichází na řadu testování nově nabytých znalostí a právě zde získáváte ony důležité bodíky do svého znalostního portfolia. I když se "Lehké hry" a "Těžké hry" ve všech okruzích tváří stejně, nakonec zjistíte, že pokaždé budete testováni jiným, nutno podotknout celkem zábavným způsobem. Zahrajete si ruletu nebo budete zapichovat špendlíky do mapy. Prostě žádné nudné biflování slovíček. Ještě jsem zapomněl na poslední možnost, kterou je tisk obrázkových slovníků. To asi když vás rozbolí oči z koukání do monitoru. Výukou vás budou provázet dva rodilí mluvčí muž a žena, což pro někoho ještě přitažlivost tohoto disku zvýší.

Sám za sebe musím říci, že mě toto první oficiální setkání se španělštinou ani v nejmenším neodradilo. Pokud tedy chcete s tímto jazykem začít nenásilnou formou a v teple domova, zkuste to jako já. Adios, amigos!4

Naučte se španělsky

+ rozdělení na okruhy

+ nahrávací studio

+ bodový systém

- bez gramatiky

Producent: Terasoft

Žánr: výuka španělského jazyka

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 599 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

§§§§§


Velmi zajímavá šelma

Martin Lér

04P0615

Mac OS X 10.3 Panther jak vypadá nejnovější systém pro počítače Apple?

Mac OS X 10.3 Panther je již třetím "velkým" updatem operačního systému Mac OS X od uvedení verze 10.0 v březnu 2001. Přechod z Mac OS na Mac OS X představoval velmi důležitý krok, který nahradil již přesluhující systém, postavený na základech z počátku 80. let, a přinesl uživatelům moderní operační systém s plným preemptivním multitaskingem, ochranou paměti, podporou více uživatelů a dalšími funkcemi. To vše na tradičním UNIXovém základu (který je paradoxně ještě starší, UNIX se vyvíjí od roku 1969). Daní za přechod byly změny ve způsobu ovládání, absence některých funkcí, dočasná nekompatibilita s řadou aplikací či vyšší systémové nároky.

Finder, Exposé a další

Tradičním správcem souborů v Mac OS X je Finder, který se ve OS X 10.3 dočkal poměrně zásadních vylepšení. Kromě nového grafického vzhledu (broušený kov) se objevil především Sidebar, boční lišta, která standardně zobrazuje připojené pevné a síťové disky či odkazy na domovskou složku a její podsložky. Do lišty lze umístit cokoliv dle přání uživatele, ať je to síťový disk, složka nebo aplikace, které tak vždy budou rychle po ruce. Příjemnou funkcí je integrování vyhledávání přímo do okna Finderu pro jednoduché nalezení objektu podle jména stačí pouze zvolit oblast, kde se má hledat (celý počítač, domovská složka, zvolený objekt) a zadat část jména. Finder od zapsání prvního písmene začne vyhledávat a postupně zužuje počet výsledků podle dalších písmen. Pro komplexnější vyhledávání (podle typu souboru, data vytvoření apod.) lze zobrazit i samostatné vyhledávací rozhraní.

Staronovou vlastností jsou visačky, funkce dobře známá v Mac OS od počátku 90. let každému objektu lze ve Finderu přiřadit barevnou visačku, jejíž pomocí lze odlišit např. soubory či složky k různému použití, nebo si jen zjednodušit navigaci mezi soubory a "vypíchnout" ten důležitý. Podle visaček lze objekty v okně řadit, vyhledávat apod., takže není divu, že právě na tomto systému řada uživatelů, pracujících s větším objemem souborů, založila své pracovní postupy.

Jelikož se Apple tradičně snaží být v oblasti grafického rozhraní napřed, přinesl Panther funkci zvanou Exposé, která výrazně zjednodušuje práci s okny zobrazených aplikací. Exposé nabízí tří hlavní způsoby fungování. V první variantě vezme okna všech aplikací, která jsou pravě viditelná, a rozmístí je pomocí animace ve zmenšené podobě po celé obrazovce. Díky tomu lze snadno přecházet z jedné aplikace do konkrétního okna jiné aplikace a lze při tom využívat i funkce táhnout a pustit. Druhá varianta provádí totéž, ale pouze s okny v rámci právě aktivní aplikace. A třetí funkce velmi rychle "schová" všechna okna za okraj obrazovky a umožní tak pohled na pracovní plochu. Na první pohled Exposé nabízí drobné vylepšení, které však výrazně zjednodušuje používání řady aplikací. Drobností je proti tomu nová podoba přepínání přímo mezi aplikacemi pomocí klávesové zkratky Jablko-Tab, kdy se uživateli zobrazí elegantní poloprůhledné okno.

Příjemnou novinkou, které se zákazníci dožadovali, je rychlé přepínání mezi uživateli s počítačem sice může pracovat pouze jeden, ale je možné přihlásit více uživatelů a rychle mezi nimi přepínat. Není tedy nutné, aby se syn doma odhlásil, když se otec chce podívat na poštu.

Aplikace, aplikace...

Mac OS X 10.3 je vybaven řadou aplikací, které spolu tvoří základ "digitální domácnosti" podle vize Applu má být počítač doma především komunikačním a mediálním centrem. A tak zde najdeme například program iChat AV, instant messenger kompatibilní se systémem AOL (a v podstatě i s ICQ, byť ne přímo).

Významnou součástí jsou takzvané iLife aplikace sada čtyř programů: iTunes, iPhoto, iMovie a iDVD. iTunes (ty jediné jsou k dispozici na webu Applu zdarma a existují i pro Windows) představují velmi příjemný program pro správu digitální hudby. iPhoto je určen pro všechny fotoamatéry a slouží ke správě digitálních fotografií. iMovie nabízí totéž pro digitální video velice jednoduchý střih ve formátu DV. Fotografie, hudbu a film lze nakonec spojit do DVD v programu iDVD.

Zajímavým zlepšením prošla aplikace Preview systémový prohlížeč obrázků, který však kromě bitmapových formátů dobře pracuje také s PDF. Umožňuje ho velmi rychle prohlížet, vyhledávat atp. A pokud někdo potřebuje otevřít soubor z Wordu, aplikace TextEdit podporuje kromě standardního RTF rovněž formát DOC, byť zatím bez podpory obrázků nebo vložených tabulek.

Panther je připraven i pro práci na internetu (také jako server, součástí instalace je webový server Apache a FTP server), základními nástroji jsou Safari a Mail. Zatímco u aplikace Mail je určení jasné (jedná se o poměrně sofistikovaný nástroj pro práci s elektronickou poštou, včetně zabudovaného spam-filteru), Safari je webový prohlížeč Apple. Je postaven na jádře KHTML prohlížeče Konqueror a je to další důkaz symbiózy open-source prostředí v Mac OS X. Prohlížeč nedisponuje tolika funkcemi jako např. Mozilla, ale podpora technologií CSS2 či XHTML se rychle zlepšuje a Apple navíc aplikaci tradičně zabalil do velmi příjemného rozhraní.

Pro správu času je v Pantheru k dispozici iCal na první pohled jednoduchý, na druhý pohled poměrně propracovaný nástroj, který je sice primárně zaměřen jednouživatelsky, ale umožňuje snadno publikovat data na internetu či naopak data z cizích kalendářů z internetu získávat. Pomocí dalších nástrojů dovoluje (byť proti Exchange relativně omezené) sdílení kalendářů mezi uživateli. Správu kontaktů obstarává Address Book, který opět na první pohled může zmást jednoduchým rozhraním, ale nabízí přístup k LDAP adresářům či výměnu dat s Exchange serverem.

Oba dva programy "zastřešuje" iSync ten podporuje celou řadu mobilních telefonů, PDA a telefony založené na systému PalmOS a také iPody, dovoluje synchronizovat data z kalendáře a kontaktů do programů iCal a Address Book (v případě iPodů jen z počítače na iPod). Díky propracované podpoře Bluetooth, obsažené přímo v Mac OS X, lze používat synchronizaci s mobilem velmi snadno a rychle což je něco, s čím uživatelé jiných operačních systémů nezřídka zápasí.

Kromě toho je se systémem dodávaná cela řada dalších aplikací a utilit. Pro uživatele UNIXu je asi základní Terminal, který poskytuje plný přístup k místnímu shellu (a ten je skutečně plně vybaven), Apple dodává Panthera také s podporou X-Window, takže lze snadno provozovat i aplikace napsané pro jiné UNIXové operační systémy.

Síťování

Mac OS X je poměrně aktivním síťovým "občanem", a tak podporuje kdejaký protokol a službu. Samozřejmostí je podpora pro IPv6, VPN přes IPSec či PPTP, pro autentifikaci lze využívat LDAP či AD servery, jako klient se může připojit k serverům podporujícím AFP, NFS a SMB (Samba). Tisknout lze na široké spektrum tiskáren, kromě toho má Apple vlastní protokol Rendezvouse (nyní se chystá z právních důvodů přejmenování), který umožňuje zapojení zařízení a aplikací do sítě s nulovou konfigurací. Díky tomu uživatel uvidí ostatní uživatele iChatu na lokální síti, tiskárnu bude možné používat okamžitě po připojení k síti bez nutnosti další konfigurace apod. Pro připojení k internetu lze použít rovněž celé spektrum technologií každý Mac obsahuje modem a ethernet, podporu pro Wi-Fi a Bluetooth, použít lze např. i CDMA připojení od Eurotelu. Někdy se u GSM modemů objevují problémy s modemovými skripty pro GPRS, ale díky uživatelům na internetu se daří i tyto problémy vyřešit. Jak již bylo řečeno, součástí systému je i Apache (vč. PHP), FTP server a další služby pro sdílení. Počítač lze také chránit pomocí zabudovaného firewallu. A pokud někomu snad standardní možnosti nestačí, může se pustit do příkazové řádky a podle libosti konfigurovat, případně instalovat další UNIXové aplikace.

Lokalizace

Jelikož Apple nemá v ČR vlastní zastoupení a podpora se realizuje prostřednictvím místního distributora, není forma lokalizace tak ideální, jak bychom si možná představovali. Ovšem lokalizační tým se činí a na serveru Apple.cz uveřejňuje pravidelně lokalizace updatů a dalších nových záplat. Lokalizovaný je tedy kompletní systém bez nápovědy, včetně iLife aplikací. Ve zkratce se dá říci, že systém lze bez problémů provozovat i s anglickým rozhraním, ale pokud se uživatel smíří s tím, že bude aktuální updaty instalovat ručně a s odstupem několika týdnů po uvedení, může relativně bez problémů používat českou verzi (bohužel, některé aplikace jsou díky "péči" svých programátorů napsané tak, že s aktivní lokalizací nepoběží). A díky podstatě Mac OS X lze snadno mezi českým a libovolným dalším jazykovým rozhraním přepínat. Bohužel, jedním ze základních nedostatků Mac OS X na českém trhu je poměrně malý podíl lokalizovaných a původních českých aplikací. Na trhu chybí lokalizovaná MS Office (je však možné používat lokalizovanou OpenOffice) a také např. výběr programů pro účetnictví je chudší.

Bezpečnost

Krédem poslední doby je bezpečnost a zde lze bez diskuse konstatovat, že Macy jsou na tom výrazně lépe než počítače vybavené systémem MS Windows. Samozřejmě jedním z výrazných faktorů je nízký podíl na trhu s operačními systémy (security by obscurity), ale i přesto se Macům bezpečnostní skupiny věnují a hledají chyby. Ty se mohou nacházet jak v UNIXovém základu, tak v nadstavbách, vytvořených Applem.

Závěr

Mac OS X je operační systém, který posunul uživatele Maců po cestě od oblíbeného a přítulného, leč stařeckými chorobami trpícího Mac OS směrem k výkonnému a stabilnímu operačnímu systému. Verzi 10.3 Panther lze považovat za již poměrně vyzrálý systém s řadou funkcí, které mohou uživatelé jiných systémů jen závidět. Nelze však pochybovat o tom, že obsahuje ještě řadu problémů, jež musejí vývojáři Applu vyřešit. Pro uživatele Maců to je jednoznačně pokrok a pro uživatele ostatních systémů určité lákadlo, jak dělat věci jinak a v mnoha směrech jednodušeji a příjemněji.

Mac OS X 10.3 Panther

+ robustní UNIXový systém s komfortním grafickým rozhraním

+ vysoká bezpečnost před viry, červy a trojskými koni, šířenými mezi uživateli Windows

+ široká podpora vývojářů (Adobe, Macromedia, Microsoft a další)

+ iLife

- vysoká cena (každý velký update 129 USD)

- mírné problémy s komplikovanější instalací lokalizace

- malá podpora lokálních výrobců softwaru

- hardwarové nároky (nepodporuje stroje s rokem výroby před 1998, pro rozumnou práci vyžaduje hodně RAM a výkonnou grafickou kartu)

- podporuje pouze počítače Apple

K recenzi poskytla firma: CompuSource, s. r. o., Bělehradská 68, Praha 2, http://www.compsource.cz

Cena: 5 120 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Opevněte se! Norton Personal Firewall 2005 pro začátečníky i pokročilé

Jan Povolný

04P0667

Každá softwarová společnost zabývající se bezpečností na PC má ve své nabídce ucelený balík aplikací od prostého antiviru po pokročilé nástroje pro ochranu vašeho soukromí. Nejinak je tomu u proslulého "žlutého" Symantecu. Ochranu má u něj na starosti Norton Personal Firewall 2005, jemuž se budeme podrobněji věnovat právě nyní.

Instalace probíhá obvyklým způsobem. Jako ostatní produkty Symantec je nutné i Personal Firewall aktivovat přes internet. Funkce firewallu jsou velmi přehledně soustředěny do jednotného řídícího centra, vyvedeného ve firemní žluté. Při prvním pohledu narazíte na šikovné tlačítko, jehož pomocí jedním klepnutím "zavřete bránu" do internetu (potažmo jakékoliv sítě). Zastavíte tak veškerou příchozí i odchozí datovou komunikaci. Opětovným poklepáním vše uvedete do původního stavu. Užitečné je to třeba v případě, kdy potřebujete ze sítě zmizet a nechcete nebo nemůžete zasahovat do systémového nastavení.

Základem řídícího centra je záložka Status and settings, monitorující běh jednotlivých součástí firewallu a umožňující jejich nastavení. První je položka Security, která celý firewall aktivuje nebo deaktivuje. K dispozici máte také spuštění bezpečnostního testu na internetu. Stěžejní je samotný Personal Firewall jeho možnosti nastavení jsou nejrozsáhlejší. Na první záložce najdete tři předdefinované úrovně zabezpečení, které lze snadno modifikovat. Druhá záložka je aplikační. Je na ní několik profilů nastavení (na jiném místě je lze přidat i smazat), jejichž součástí jsou editovatelné seznamy aplikací vašeho PC společně s jejich právy pro přístup na internet. Pro samotné síťové rozhraní pak vybíráte již hotový profil, což je velmi rychlé a praktické. Alternativou pro začínající uživatele je v tomto případě Automatic Program Control, který sám vyhodnocuje bezpečnost aplikací a určuje jejich přístupová práva automaticky. Záložka Networking umožňuje právě volbu konkrétního profilu pro jednotlivé sítě. Ty jsou detekovány automaticky, nechybí ale možnost jejich manuálního zařazení do seznamu. Záložka Advanced pak dovolí pokročilým uživatelům volně definovat jednotlivá pravidla paketového filtru, opět pro každý profil zvlášť. Další součástí Norton Personal Firewallu je Intrusion Detection (detekce průniku). Ta se snaží vaše PC ochránit před častými útoky z internetu. K tomuto účelu používá aktualizovaný seznam typů průniků, jehož jednotlivé položky lze odebírat a přidávat. Intrusion Detection dokáže po uplynutí volitelného časového intervalu zablokovat veškerou komunikaci s útočící IP adresou. Seznam blokovaných adres lze modifikovat a povolit tak opět komunikaci s některými PC. Novinkou Norton Personal Firewallu je Privacy Control. K dispozici jsou opět předdefinované úrovně ochrany. Pomocí formuláře můžete sami programu sdělit důvěrné informace, které nebude nikdy posílat do internetu. Podle úrovně ochrany jste pak informováni o každém pokusu komunikujících aplikací o poslání soukromých dat. Úrovně je opět možné modifikovat podle vlastních představ. K dispozici máte i seznam problematických webů s možností jejich povolení nebo úplného zákazu. Užitečným doplňkem celé sady je funkce Ad blocking, blokující pop-up okna vašeho prohlížeče. Opět můžete aplikovat pravidla na předlouhý seznam známých reklamních webů.

Personal Firewall dokáže zobrazit podrobnou statistiku jednotlivých sledovaných činností (počet cookies, pokusů o průnik apod.), obsahuje také výborně provedený prohlížeč informačních logů. Standardním doplňkem všech aplikací Symantecu je LiveUpdate, který má na starosti automatickou aktualizaci dat i produktu samotného.

Norton Personal Firewall dokáže díky své rozmanitosti efektivně ochránit začátečníka i pokročilého uživatele. Velmi užitečná je funkce rychlého blokování veškeré datové komunikace. Za zmínku stojí i možnost časově omezené deaktivace všech součástí firewallu. Lze třeba na pět minut vypnout Intrusion Detection, který se po uplynutí této doby opět sám zapne. S Norton Personal Firewallem jste v dobrých rukou.

Norton Personal Firewall 2005

+ volitelná dočasná deaktivace funkcí

+ tlačítko Block Traffic/Allow Trafic

+ možnosti nastavení pravidel filtru

- neexistující lokalizace

K recenzi poskytla firma: Symantec

Bucharova, 2, Praha 5

http://www.symantec.cz

Cena: 2 350 Kč (bez DPH)

§§§§§


Důkladná ochrana soukromí - Acronis Privacy Expert Suite 7.0 CZ

Marcel Flídr

04P0668

Máte obavy, že ve vašem počítači někdo slídí a hledá vaše data, osobní údaje či zkoumá vaši aktivitu na internetu? Nebo jste méně paranoidní a pouze máte lepší pocit, když po vás na počítači nezůstanou nechtěné stopy? Pak je Privacy Expert Suite ze softwarového portfolia Acronis ta pravá aplikace pro vás.

Jak již název napovídá, jedná se o aplikaci, která má za cíl chránit soukromí uživatele a jeho privátní data. Hlavní činností je mazání stop po práci uživatele z disku počítače. Nejedná se však o pouhé odstranění seznamu naposledy spouštěných aplikací nebo otevíraných dokumentů, ale mezi mnoha dalšími funkcemi se kromě jiného nabízí smazání historie internetového prohlížeče (a to jak IE, tak Mozilly nebo Netscapu), odstranění cookies nebo dočasných souborů. Aby byl uživatel chráněn i před případnou snahou o obnovení smazaných souborů, lze při jejich odstraňování využít některý z implementovaných zaručených algoritmů pro destrukci dat.

Práce s Privacy Expertem je intuitivní, snadná a přehledná. Doporučujeme však důkladně sledovat dotazy a dialogová okna, která program zobrazuje. Případné nechtěné překlepnutí by totiž mohlo mít pro uživatele fatální důsledky. Destrukční metody využívané pro odstraňování dat jsou opravdu velmi kvalitní.

Všechny činnosti programu se ovládají z jednoho grafického hlavního okna. Jsou rozděleny do tří kategorií. Systémové komponenty slouží např. k čištění dočasných souborů, k vymazání seznamu hledaných souborů nebo počítačů, seznamu spouštěných aplikací a otevřených souborů. Uživatel si také může sám definovat seznam složek, které se mají mazat. Na systémech Windows 9x program nabídne také smazání záložních kopií registru.

Internetové komponenty pracují s daty prohlížečů www stránek a klientů elektronické pošty. Odstranit lze kromě jiného cookies, cache prohlížeče, historii navštívených stránek, data zadávaná do polí formulářů na stránkách nebo zprávy a kontakty elektronické pošty.

Poslední skupinou jsou spyware komponenty. Kromě detekce a likvidace špionážních kódů slouží také k obnově nastavení domovské nebo vyhledávací stránky www prohlížeče a k odstranění nežádoucích adres ze seznamu důvěryhodných internetových serverů.

U každé položky může uživatel zobrazit kliknutím pravým tlačítkem myši kontextovou nabídku. Obsahuje příkazy pro spuštění, vytvoření plánu spouštění (např. vždy při spuštění nebo vypnutí počítače), přejmenování a konfigurování položky. Možnosti modifikace chování jednotlivých funkcí nejsou nijak komplikované a zahrnují vše podstatné.

Aby nemusel uživatel spouštět samostatně jednotlivé komponenty, jsou připraveny čtyři zastřešující ikony. Vždy jedna pro každou skupinu komponent a globální nástroj, který umožňuje konfigurovat a spustit všechny činnosti najednou.

Kromě samotného Privacy Expertu má uživatel k dispozici také několik dalších utilit. Ty lze spouštět buď samostatně, nebo z nástrojové nabídky hlavního okna aplikace. Patří mezi ně obligátní blokování pop-up oken nebo čištění odkládacího souboru systému Windows. Nejradikálnější metodu pak představuje vytvoření bootovací diskety, která zajistí kompletní a neobnovitelné smazání všech diskových oddílů počítače.

Jediná naše výtka k aplikaci se týká absence detailního popisu odstraněných souborů v logu provedených činností. Příkladem může být odstranění spywaru, kdy je sice uveden název odstraněné aplikace, chybí ale informace o skutečně smazaných souborech. Nejedná se však o nijak závažný nedostatek, který by ovlivnil celkově velice dobrý dojem z celého programu.

Acronis Privacy Expert Suite je pro uživatele, kteří aplikaci tohoto typu hledají, nepochybně trefou do černého. Svou práci dělá velice kvalitně, nabízí dostatečné a účelné možnosti konfigurace. Našince navíc potěší lokalizace aplikace i uživatelské příručky do češtiny, i když se překladatelé místy nevyhnuli překlepům a příručka neobsahuje informace o všech nabízených funkcích.

Acronis Privacy Expert Suite 7.0 CZ

+ zaručené destrukční algoritmy

+ konfigurovatelnost

- lokalizace do češtiny

- absence podrobných informací o odstraněných souborech

K recenzi poskytla firma:

Zebra systems, s. r. o.

Spartakovců 3, Ostrava-Poruba

http://www.zebra.cz

Cena: 1 232 Kč (vč DPH)

§§§§§

Za lepší digitální fotografie - Zoner PhotoStudio 7 Professional

Patrik Malina

04P0670

Společnost ZONER Software se stala již tradičním invexovým "tahákem" pro uživatele digitální fotografie a i letos představila novou verzi svého primárního produktu pro práci s grafickým materiálem. V souladu s postupným rozšiřováním možností došlo k zásadnímu kroku v podobě přejmenování, ovšem po stránce funkčnosti se jedná o víceméně evoluční proměny. V následujících odstavcích se vám pokusíme předat zkušenosti s některými z nových funkcí.

Začněme od píky, tedy importem obrázků. Jako uživatele přístrojů od Canonu nás potěšila podpora zdrojových souborů v formátu RAW. Ty lze nejen prohlížet v podobě náhledů s EXIFem, ale také importovat a prostřednictvím speciálního filtru upravit, tedy doostřit, vyrovnat "bílou" a uložit třeba jako 16bitový TIFF. Jde o velice příjemnou novinku, i když při změně parametrů filtru se náhled generuje poměrně pomalu. Při základní práci s náhledy jsme ocenili ještě další věc, ač možná drobnou: kontextové menu na pravém tlačítku myši je uspořádáno jinak a pracuje se s ním o dost lépe. V případě konverze z RAW formátu nás však zarazilo, že nemůžeme nastavit kvalitu cílového JPEG formátu. Není jasné, zda se jedná o vlastnost knihovny Canonu či aplikace samotné, ale JPEG soubory mají zhruba jen čtvrtinovou velikost než výsledky převodů v jiných aplikacích.

Přejděme k organizaci materiálu, kde byly vyslyšeny hlasy uživatelů a objevila se mimo jiné velmi důležitá možnost organizovat klíčová slova do stromové hierarchie. Přiřazovat je můžete i tažením myši. Dále nás potěšila funkce hodnocení obrázků "bodovacím" systémem, což zásadně usnadňuje prohledávání. Poměrně progresivní funkcí je začlenění digitálního podepisování souborů. Obrázky je možné opatřit signaturou, aby bylo kdykoliv v budoucnu možné ověřit autenticitu souboru a kontrola podpisu fungovala korektně. Z hlediska ochrany identity souborů jde jistě o velmi zajímavou možnost a potěšilo nás, že program okamžitě nalezl a dokázal použít již existující certifikáty ve Windows.

Již z nového názvu je patrné, že autoři se snaží aplikaci posouvat od prohlížeče k editoru, a proto se na ni podívejme z této stránky. Ke korekcím na padající linie a horizont přibyl pokročilejší nástroj pro úpravu perspektivy, jenž poskytuje při opatrném použití velmi slušné výsledky především díky tomu, že zdrojový obrázek "uchopíte" pomocí 4 bodů. Pokročíte-li při zásazích dále, asi vás potěší výběr části obrazu pomocí lasa či magické hůlky, takže nemusíte zůstat u obdélníkových ploch, a při pokusech o záchranu špatně exponovaných snímků můžete vyzkoušet "digitální blesk", tedy jakési dodatečné prosvětlení. Ovšem zde buďte obzvláště střídmí a opatrní. Připomeňme také nový filtr pro míchání barevných kanálů, a na závěr jedno varování ohledně editace: pokud budete používat kombinovanou úpravu obrazu a funkci vyrovnání histogramu, nečekejte vždy dobré výsledky. Pro nás byla tato funkce u fotografií s bleskem či ne zrovna ideální expozicí nepříjemným překvapením.

Tvůrci programu si již tradičně zakládají na publikační části, v níž jsme ocenili především tisk dynamicky sestavovaných stránek. Spojení nové možnosti indexprintu s exportem do PDF je opravdu užitečné, řadu uživatelů jistě zaujme třeba tvorba kalendářů, i když ji asi nevyužijí příliš často. Dejte jen pozor při ručním vkládání snímků do šablony, nám se několikrát podařilo bez varování potisknout drahý fotopapír šedými rámečky.

Zoner PhotoStudio 7 se bezesporu vydal dobrým směrem a mnohé se zlepšilo, přibyly cenné funkce, popis řady novinek se sem samozřejmě nevešel. Buďte ale při práci stále ve střehu, neboť občas vás může něčím zaskočit.

Zoner PhotoStudio 7 Professional

+ konverze z RAW

+ korekce perspektivy

+ tisk náhledů

+ digitální podpis

- velice pomalý start aplikace

- automatické vyrovnání histogramu

K recenzi poskytla firma: ZONER software, s. r. o., Koželužská 7, Brno

http://www.zoner.cz

Cena: 2 399 Kč

§§§§§

$$$$$


Hardware


Záplava sedmnáctek Test třiceti sedmnáctipalcových LCD displejů(CD) I

Michal Bareš

04P0689

Tentokrát jsme shromáždili tři desítky 17" LCD displejů. Snažili jsme se pokrýt co největší část současné nabídky, ale zároveň jsme stanovili

maximální počet zařízení dodaných jedním výrobcem na dva kusy. Přesto doufáme, že vám tento test pomůže lépe se orientovat mezi množstvím

nabízených modelů.

V testu jsme se soustředili především na funkčnost a kvalitu zobrazení jednotlivých displejů, popisovali jsme možnosti připojení, nastavení a polohování displejů, ale zaměřili jsme se rovněž na kvalitu zobrazení. Měření kvality zobrazení je tak trochu bruslení na tenkém ledě setkáváme se zde s řadou faktorů, které mohou ovlivnit výsledný obraz displejů, vždy záleží na osobním posouzení a kvalitě zraku testera. V neposlední řadě jsme se vždy setkali pouze s jedním testovaným kusem displeje, takže nemůžeme vyloučit, že se na startovní čáře testu neobjevil poškozený nebo nefunkční kus. Kontrolu fukčnosti modelu zasílaného do našich testů jsme, jako vždy, nechali na výrobci, koneckonců je to v jeho zájmu. Během testu jsme pojali podezření o vadném kusu pouze u jednoho displeje z produkce iiyamy, který vykazoval ohromné množství vadných minipixelů.

V testu jsme použili vlastní testovací obrázky a schémata, ale spolehli jsme se rovněž na pomoc dvou specializovaných aplikací, konkrétně na programy DisplayMate Multimedia with Motion (www.displaymate.com) a PassMark (http://www.passmark.com). Prvně jmenovaný program je bohužel dostupný pouze v komerční verzi, takže si jej nemůžete otestovat stažením z internetu, ale řadu informací o kvalitě zobrazení lze zjistit i z Pass-Marku, který existuje ve volně dostupné zkušební verzi. Oběma výrobcům děkujeme za poskytnutí plné testovací verze. Pomocí zmíněných programů jsme ověřovali různé schopnosti monitorů, hlavní důraz jsme ale kladli na práci s barvami, se šedivoou paletou a na schopnost zobrazení extrémních odstínů bílé a černé barvy, s nimiž má řada displejů potíže a při jejichž zobrazování si někdy nečestně vypomáhá. Zvláště u displejů disponujících pouze analogovým připojením jsme se zaměřili na moaré a chyby fáze, a také na schopnosti autokorekce těchto neduhů, které jednotlivé monitory nabízejí. Důležitým údajem jednotlivých monitorů je rovněž doba odezvy, ale tu lze v dnešní době, kdy se tato rychlost u většiny displejů pohybuje v oblasti 8-16 milisekund, velmi špatně měřit pouhým okem a bohužel jsme v době testování neměli k dispozici potřebné hardwarové sondy. I tak však doufáme, že v testu najdete informace, které vám při možném výběru displeje pomohou.

Acer AL1715

Acer dávno nedominuje trhu jen v oblasti notebooků, ale i v prodeji LCD displejů, neboť u nás dnes nese každý čtvrtý prodaný kus právě tuto značku. Design AL1715 je příjemný svou strohostí, jedná se o displej bez zbytečných příkras, na jehož zadní straně najdeme pouze analogový vstup, audiovstup, zdířku integrovaného napájení a otvor pro Kensington Lock. Podstavec umožňuje pouze naklápění dopředu a dozadu. Na předním panelu jsou reproduktory, vypínač a čtveřice tlačítek pro práci s OSD. To je přehledné a snadno se ovládá, v políčku věnovaném barevným teplotám se však dočteme pouze o chladnějším a teplejším nastavení, proto doporučujeme vlastní nastavení v poměru RGB 50/50/50. Při testu kvality obrazu jsme objevili kombinaci velmi dobrých výsledků s celkem špatnými. Mezi ty lepší patří věrné podání šedé palety bez příměsí jiných odstínů, pravidelné barevné přechody, vyrovnané podsvícení (pouze malý náznak světlejší skvrny pod horní lištou) a rozumná odezva. Zklamal test moaré, které bylo mezi nejhoršími v testu, automatika si nedokázala plně poradit s korekcí fáze. Vady se projevovaly nejen u jemných černobílých čar, ale i u RGB linek a bohužel i u vzorce s tlustšími čarami.

Cena vč. DPH: 9 740 Kč

Acer AL1721

Vyšší třídu 17" kategorie představuje Acer AL1721, který se od předchozího monitoru v mnohém liší. Nabízí plnohodnotnou možnost manipulace s displejem, tedy změnu výšky, natočení a vyklápění, ale již ne rotaci do režimu portrét. Na zadní straně panelu najdeme analogový i digitální videovstup, audiovstup, zdířku pro napájení z externího adaptéru a otvor pro Kensington Lock. Přední strana panelu nabízí pohled na pětici diod, z nichž ta hlavní, indikující zapnutí přístroje, má bohužel zářivě modrou barvu a není pro práci v zatemněné místnosti nejlepší. Pod nimi se na spodní hraně nachází odpovídající pětice tlačítek. Menu je shodné jako u AL1715 kromě dostupnosti nastavení ostření a fáze v digitálním režimu. Přínos digitálního připojení je opravdu znát. Při něm totiž tento displej podal jeden z nejlepších výkonů v testu. Oceňujeme výtečnou práci s extrémními odstíny bílé a černé, při nichž zvládal vysoké rozsahy, výborné palety šedé i ostatních barev, žádné moaré a vynikající čitelnost textu. V tomto případě není co vytknout, snad jen drobné světlé skvrny podsvícení na horní straně displeje a modré stíny na straně spodní. Ty ale mohou být způsobeny právě onou nešťastnou modrou diodou indikující zapnutí monitoru.

Cena vč. DPH: 11 400 Kč

ADI A710

ADI A710 disponuje pouze analogovým videovstupem, má integrované reproduktory a integrovaný napájecí adaptér. Design je neutrální s poměrně úzkým rámečkem na bocích a pěticí ovládacích tlačítek uprostřed spodní části předního panelu. Možná až přílišná snaha o uživatelskou přívětivost OSD menu se zde projevuje označením barevných teplotních profilů, kde místo hodnot v Kelvinech najdeme pouze položky "do červena" a "do modra". Kromě automatického nastavení obrazu nabízí i možnost automatické úpravy barev. Podstavec dovoluje pouze naklápění displeje směrem k uživateli a od něj, výškové ani rotační nastavení k dispozici není. Díky automatickému nastavení barev se dopracoval k dobrým výsledkům při zobrazování krajních odstínů bílé, kde dokázal rozlišit ještě 253. odstín. Při práci s černou však ani automatika nepomohla a vzdal to u 6. nejtmavšího. Zpočátku jsme zaznamenali problémy s mapováním pixelů a fází, ale po opětovné aplikaci autokorekce se tento nedostatek podařilo téměř odstranit. Přechod šedé palety je rovnoměrný, ale místy se objevoval hnědý nádech. Podsvícení displeje je na slušné úrovni s výjimkou asi dvoucentimetrového světlejšího pruhu při horním okraji obrazovky.

Cena vč. DPH: 11 680 Kč

AOC LM727

Jediný pouze analogový displej v testu s maximální možností manipulace a nastavení včetně natočení na výšku do režimu portrét. Kromě analogového videovstupu najdeme na zadní stěně audiokonektor, napájecí konektor (adaptér je integrovaný) a otvor pro uchycení Kensigton Locku. Ovládací prvky menu jsou situovány na pravé straně displeje a vstoupíme jimi do intuitivního menu, jež lze ovládat snadno a bez dlouhého učení. Najdeme zde i tlačítko automatického nastavení obrazu a vypínač se žlutou nerušivou diodou. První testy po automatickém nastavení ukazovaly problém s mapováním pixelů a fází, projevující se efektem podobným známému moaré. Po opětovné aplikaci automatické korekce (tentokrát přímo na problematickém obrazci) se však problém vyřešil a výkon displeje tak zůstal bez vážnějších prohřešků. Při přechodu palety šedé jsme sice zaznamenali lehký nádech zelené a fialové, ale byl pouze nepatrný. Velmi se nám líbila práce s nejtmavšími odstíny černé (displej dokázal odlišit maximální odstín černé) a ani práce s bílou nebyla špatná. Barevné přechody jsou standardní, stejně tak podsvícení displeje, které sice ukazuje světlejší šmouhu na horním okraji, ale ta je vidět pouze v zatemnělé místnosti při promítání černé obrazovky. Displej nám do testu dodaly firmy 100 Mega a Levi International.

Cena vč. DPH: 9 115 Kč

Atec NeoView AL170

Jedná se o jednoduchý LCD displej pro všeobecné použití. Ve stejném kabátu se vyrábí i v provedení s TV tunerem a digitálním vstupem, ale námi testovaná verze disponuje pouze analogovým videovstupem. Na odvrácené straně najdeme vstup pro integrované reproduktory, které nejsou na první pohled vidět. Podstavec umožňuje pouze základní natáčení dopředu a dozadu. Pod displejem se nachází osm tlačítek, k ovládání OSD menu stačí používat jen jejich levou část. Ovládací menu je strohé, nabízí pouze dvě pozice pro uložení nastavení teploty barev, které nejsou ani nijak popsané. Napravo od středu se nacházejí tlačítka pro přímé ovládání hlasitosti, automatické nastavení obrazu a vypínač s tlumenou žlutou diodou. Praktické testy obrazu nedopadly špatně vyzdvihnut můžeme například rovnoměrné podsvícení vykazující pouze drobné světlejší skvrny při horním okraji displeje, velice hezky zvládnuté automatické nastavení, které nedovolilo vzniknout moaré ani fázovým chybám, solidní rozpoznávání tmavých odstínů a o něco horší, ale stále použitelné rozpoznávání odstínů bílé. Šedá paleta nesla u tmavšího spektra jemný nádech zelené, ale byla rovnoměrná, stejně jako barevné přechody.

Cena vč. DPH: 9 930 Kč

Belinea 10 17 15

Poměrně decentní monitor bez výstřelků, zaměřený především na funkčnost. Analogový signál je veden napevno připojeným kabelem, a tak na zadní straně zbývá pouze napájecí konektor, zvukový vstup a otvor pro Kensington Lock. Možnosti manipulace jsou minimální, lze jej pouze naklápět dopředu a dozadu. Přední strana se může pochlubit poměrně tenkým rámečkem, šesticí ovládacích tlačítek, vypínačem se žlutozelenou dioodou, která zbytečně neoslňuje, a dvěma reproduktory. Menu je jednoduché, oceňujeme hlavně dvojí funkci tlačítka Select, které po opětovném zmáčknutí funguje jako Escape. Nastavení teploty barev má dva přednastavené režimy a jeden uživatelský. Automatická korekce si vcelku dobře poradila s problémy způsobenými časováním a fází, zůstal jen jemný náznak v nejobtížnějším obrazci. Bohužel ale nebyla tak úspěšná při zobrazení extrémních odstínů bílé a černé, s nimiž si monitor tolik nerozumí v obou případech zanedbal a slil posledních přibližně sedm odstínů. S tím souvisí pravidelné, ale rychlé upadání barevných přechodů do tmavé. Pochválit můžeme rovnoměrné podsvícení.

Cena vč. DPH: 9 450 Kč

Belinea 10 17 35

O něco málo dražším, ale řádově vybavenějším modelem Beliney je typ 10 17 35. Kromě digitálního vstupu disponuje i analogovým, navíc i integrovanými reproduktory. Napájení je řešeno integrovaným adaptérem. Podstavec umožňuje rotaci displeje na výšku i výškovou korekci monitoru a jeho naklápění, neumí se však otáčet do stran. Vpředu je umístěna čtveřice tlačítek OSD a vypínač s decentní a nevtíravou zelenou diodou. Překvapení nás čeká v menu, které je opravdu velmi strohé. Při digitálním provozu v něm nenajdeme ani možnost volby přednastavených barevných teplot, ani možnost ruční korekce barev po složkách RGB. Setkáme se v něm pouze s nastavením kontrastu, jasu a jazyka OSD. Hlasitost se reguluje přímo tlačítky pro posun v menu. Kvalita obrazu je v případě geometrie a moaré bezproblémová, hůře se automatická korekce vyrovnala s nastavením rozdílu krajních odstínů bílé a černé, jimž bylo třeba pomoci ručním doladěním jasu a kontrastu. Poté displej zvládl tři odstíny od konce bílé a dva odstíny od úplné černi. Podsvícení displeje je vyrovnané s jemnými světlými skvrnami u horního a spodního okraje. Barevné přechody včetně palety šedé jsou pravidelné a čisté, celkově ale o něco studenější.

Cena vč. DPH: 11 150 Kč

Benq FP71E

Benq nedávno uvedl novou řadu displejů s reakční dobou 8 ms, ale do uzávěrky se nám je nepodařilo získat. Monitor disponuje digitálním i analogovým vstupem, má integrované reproduktory a vestavěný napájecí adaptér. Stojan dovoluje pouze naklánění dopředu a dozadu. Tlačítka ovládání OSD jsou umístěna na spodní hraně a při čelním pohledu nejsou patrná, velmi rušivě působí svítící semafor okolo vypínače, který má při provozu ostře modrou barvu. Menu vypadá jednoduše, ale kvůli minimálním rozestupům tlačítek a jejich ne zrovna čitelnému označení je navigace pomalá a zbytečně složitá. Navíc zde chybí tlačítko pro automatické nastavení a při digitálním připojení není tato volba dostupná ani v menu. Přesto je obraz displeje dobrý, dokáže oddělit krajní odstíny černé (až do 2) i bílé (253), přechod šedé palety je bez duchů a barevných artefaktů, podsvícení je až na svislý světlejší pruh v levé čtvrtině obrazovky rovnoměrné, moaré zde není a velmi příjemná je i rychlost vykreslování bodů. V porovnání s dalším Benqem je však o dost dražší a nabízí slabší výbavu. Cenově se navíc blíží levnějšímu modelu Eizo.

Cena vč. DPH: 13 055 Kč

Benq FP783

Kombinaci zajímavého designu, bohaté výbavy a vynikající obrazové kvality přináší displej Benq FP783. Jedná se o model s 12ms odezvou, který je v balení dodáván s odpojitelným modulem s reproduktory, připravenými k jednoduché montáži na spodní hranu monitoru. Ve výbavě jsme objevili i naklápěcí USB kameru, kterou lze zasadit do USB portu uprostřed vrchní hrany. Na levém boku se nalézá další dvojice USB portů, která z něj dělá rovněž praktický USB hub. Ovládací tlačítka OSD jsou umístěna netradičné na pravém boku. Pohled na zadní stranu odhalí pod krytem umístěný analogový i digitální vstup videosignálu, zdířku pro napájení a vstup pro USB kabel z PC. Možnosti manipulace jsou omezeny na naklánění dopředu a dozadu. Obraz nás velice potěšil, zvláště pak práce s extrémními odstíny bílé a černé, které byly téměř dokonalé (u obou scházel k čitelnosti maxima pouze jeden stupeň na škále 0-255). Na digitálním připojení se obraz obešel bez moaré, přechod šedé palety měl patrný jemný nádech zelené a fialové, barevné přechody byly vyhovující, jen by mohly být o něco rovnoměrnější. Zaměření displeje podtrhuje i jednoduchost menu, kde je barevná teplota označena jako "do červena" a "do modra".

Cena vč. DPH: 12 800 Kč

Eizo FlexScan L550

Monitory Eizo dlouhodobě představují naprostou špičku a jak je vidět v případě tohoto displeje, nemusí se vždy jednat o cenově nedostupná zařízení. FlexScan L550 je zajímavý hned v několika ohledech. Jako inovaci prezentuje výrobce osazení novým typem podstavce, který lze složit a vytvořit tak naprosto kompaktní displej. Pravda ale také je, že nový podstavec představuje spíše zadní podpěrku a neumožňuje kromě naklápění displeje žádnou další manipulaci s monitorem. Další, a tentokrát opravdu funkčně zajímavou věcí je světelný senzor, který má za úkol automaticky regulovat jas a kontrast displeje v závislosti na osvětlení. Na zadní straně najdeme analogový i digitální vstup a napájení (není třeba externí adaptér). Geniálně jednoduché je menu OSD, které je nejlépe uspořádaným a nejsnazším řešením v testu. Displej jako první v testu zdolal všechny úrovně bílé, v černé ale skončil na hodnotě 253, což je jinak vynikající výsledek. Barevné přechody včetně šedivé palety, moaré, čitelnosti textu, rychlosti zobrazování a geometrie nedovolují žádné výhrady. Podsvícení je rovnoměrné, avšak při horním okraji je přeci jen znát světlejší proužek. to je však jen drobnost u jinak skvělého displeje.

Cena vč. DPH: 14 800 Kč

Eizo FlexScan L568

Od předchozího modelu se FlexScan L568 liší podstavcem, umožňujícím všechny možné úpravy polohy displeje, tedy naklápění dopředu a dozadu, výškovou korekci, otáčení monitoru i otočení displeje na výšku do polohy "portrét". Při pohledu do specifikací nás ohromí maximální hodnota kontrastního poměru a 10bitová gama korekce, která umožňuje jemnější zobrazení barevných tónů. Na zadní straně nás nepřekvapí analogový a digitální vstup, napájecí konektor (adaptér je integrovaný) a otvor pro Kensington Lock. Velmi tenký rámeček okolo displeje skrývá 9 tlačítek pro manipulaci s OSD, volby režimů a další funkce. Ikony na tlačítkách jsou pouze protlačené, takže nejsou moc vidět, zato nijak neruší, což nelze tak úplně prohlásit o modře svítivé diodě. Součástí dodávky je software pro nastavení a ovládání displeje z počítače. Nadšení z předchozího modelu jsme sdíleli i v tomto případě s tou výjimkou, že barvy byly ještě dokonalejší, plnější a v barevných přechodech se najednou projevily mezery dříve testovaných displejů. Tam, kde i na našem referenčním displeji Samsung SyncMaster 193P již byly odstíny černé, na Eizu se stále objevovala barva. Hledat vady bylo zbytečné, obraz tohoto displeje nemá v testu soupeře.

Cena vč. DPH: 20 200 Kč

Fujitsu Siemens Computers P17-1A

Písmeno A naznačuje, že se jedná o analogový displej. Kromě této nevýhody se jedná o skvěle propracované zařízení je sice o něco robustnější, ale díky tomu a solidnímu podstavci nehrozí nechtěné překlopení monitoru. Otočný podstavec umožňuje vyklápění displeje dopředu a dozadu, ale hlavně nabízí možnost velkého výškového přizpůsobení, jež je navíc snadné a lze jej provést jednou rukou. V této kategorii stále není běžná možnost otočení displeje na výšku, ale P17-1A tuto vlastnost nabízí. Natočení displeje se hodí již při připojování kabelů, jelikož videoport je spolu s napájením a audiovstupem umístěn pod mřížkou zadního krytu a není snadno přístupný. Na zadní straně se rovněž nachází zámek Kensington Lock. Z přední strany jsou vidět reproduktory, čtveřice tlačítek s vypínačem a výstup pro sluchátka. Žlutá stavová dioda naštěstí není přehnaně svítivá a neruší uživatele ani při nočním provozu. Z hlediska kvality obrazu chválíme skvělou práci s černou a bílou barvou, především vysokou čitelnost krajních odstínů (v bílé dokázal rozlišit ještě odstín 253 a v černé skončil rovněž 2 body pod absolutním maximem). Přechod černobílé palety je rovnoměrný a bez náznaku barevných nádechů. Přechody červené, zelené a modré barvy jsou vyvážené. Podsvícení je rovnoměrné, ale nepotěšilo nás viditelné moaré.

Cena vč. DPH: 12 947 Kč

GigaByte GD-1703DP

Za kovově lesklou plastovou maskou se skrývá vcelku příjemný displej s pouze digitálním vstupem. Na zadní straně je vedle tohoto konektoru dvojice cinch kabelů pro přívod zvukového signálu, což je s ohledem na kvalitu a velikost integrovaných reproduktorů možná až zbytečná výbava, obyčejný jack by stačil. Napájení je řešeno externím adaptérem a nechybí ani otvor pro uchycení bezpečnostního lanka. Na přední straně se uprostřed nacházejí čtyři tlačítka ovládání OSD a vypínač, vedle nějž je miniaturní žlutá nerušivá dioda. Ovládací tlačítka jsou opatřena těžko čitelnými symboly, samotné OSD je kruhové a nabízí možnost volby z teplé a studené barvy i podporu uživatelského nastavení jednotlivých kanálů RGB. Podstavec umožňuje pouze naklápění dopředu a dozadu, natáčení displeje či úpravu výšky již ne. Při zkoumání obrazu jsme v přechodové paletě šedé objevili náznaky lehce zelených a fialových pruhů. Prověrka schopnosti zobrazování velmi temných a velmi světlých odstínů černé a bílé ukázala, že displej se kloní spíše ke straně bílé, kterou zvládá do úrovně 253, přičemž černé odstíny končily 4 stupně před maximem. Potěšilo nás celkově vyvážené barevné vyznění.

Cena vč. DPH: 10 680 Kč

HP 1702

HP plánuje zanedlouho uvést novou řadu LCD displejů, takže do testu dorazil starší low-endový model HP1702. Jako jeden z mála má displej napevno připojený analogový videokabel, vedle nějž se nachází pouze konektor pro integrovaný napájecí adaptér a otvor pro Kensington Lock. Na čelní straně displeje s poměrně tenkým rámečkem se nacházejí tři ovládací tlačítka OSD menu a vypínač s nenápadnou diodou. Rádi zde pochválíme jednoduchost ovládání menu, k němuž v tomto případě stačí pouhá tři tlačítka. V jednoduchosti je krása. Použitý stojan se sice snadno skládá, ale umožňuje pouze naklánění displeje dopředu a dozadu, což je i v oblasti levnějších 17" displejů naprosté minimum. Na druhou stranu v této kategorii nebývá zvykem dobře zpracované CD se softwarem a ovladači. Při praktickém provozu jsme zaznamenali rezervy při práci s maximálními odstíny spektra černé a bílé barvy, kde k maximu scházelo zobrazení šesti, respektive čtyř odstínů. Podsvícení je přijatelně rovnoměrné, nicméně zanechává světlejší skvrny u spodní hrany displeje a výrazněji osvětluje spodní polovinu plochy. Celkové vyznění barev je studenější, jejich přechody jsou ve středních tónech čisté, ale u krajů se mírně slévají.

Cena vč. DPH: 11 290 Kč

IBM ThinkVision L170

Design LCD monitoru ThinkVision je již u IBM nějaký pátek zavedený a charakterizuje jej černá barva, vlnovitá linie ovládacích prvků a tvar podstavce. Co se použitého panelu týká, jedná se o starší technologii, která neaspiruje na nejkrásnější obraz v testu, ale je určena spíše pro každodenní kancelářskou práci. K ní se lépe hodí nejen díky použitému analogovému připojení, ale také malými možnostmi pohybu. Rotace, natáčení do režimu "portrét" i výškové nastavení totiž není možné. Na zadní straně se kromě analogového portu nachází už jen napájecí zdířka vedoucí k integrovanému adaptéru a otvor pro připojení bezpečnostního lanka zabraňujícího krádeži displeje. Na přední straně L170 se vlní zmíněná pětice ovládacích tlačítek, které zprostředkovávají přístup do obsažného a dobře ovladatelného menu, kde například v položce natavení barevné teploty obrazu nalezneme přednastavené hodnoty počínající již na 3 500 K. Kvalita obrazu odpovídá staršímu panelu a čitelnost textu byla jedna z nejlepších v testu. Analogové připojení může za jemné moaré a fázový posun, který se po aplikaci automatické korekce sice zlepšil, ale stále byl na určitých obrazcích patrný. Přechod šedé palety byl lehce dohněda.

Cena vč. DPH: 9 900 Kč


Záplava sedmnáctek Test třiceti sedmnáctipalcových LCD displejů(CD) II

iiyama ProLite E430T

První displej od firmy iiyama, který dorazil k testu, nese označení ProLite E430T a trochu vybočuje z řady. Hlavně tím, že obsahuje i samostatný TV tuner, pomocí nějž lze na displeji snadno sledovat televizní vysílání. Tento test nebyl vypsán pro LCD TV, a tak se budeme věnovat pouze "monitorové" části tohoto stroje. Příjem počítačového signálu je zde pouze analogový, na zadní straně se kromě něj nacházejí konektory scart a pro anténu, dále zvukový vstup z PC a napájení z externího adaptéru. Na čele panelu najdeme 7 tlačítek ovládání OSD a jednu sice malou, ale jasně svítivou modrou diodu, dva reproduktory a IrDA přijímač pro dálkové ovládání. Možnosti pohybu displeje jsou omezeny pouze na naklápění dopředu a dozadu. I když je obraz analogový, musíme tento displej pochválit nejen za věrnost barev a čistotu jejich přechodu (v paletě šedé byl sotva znatelný odstín fialové), ale hlavně za výbornou funkci automatického systému dolaďování, díky níž si dokázal poradit jak s moaré, tak s nastavením fáze. Kvalita hraničních odstínů bílé a černé jej řadí ke špičce, v obou případech chyběl pouze jediný odstín. Potěšila nás rovněž věrnost tělových odstínů. Pokud máte zájem o kombinaci analogového displeje a LCD televizoru a jste ochotni za ni zaplatit přes 18 000 Kč, můžeme vám produkt s klidným svědomím doporučit.

Cena vč. DPH: 18 258 Kč

iiyama ProLite E435S

Již po vybalení z krabice nás potěšila nízká hmotnost 3,5 kg z monitoru činí nejlehčího účastníka testu, na pohled to však není ani vidět. Poměrně robustní panel má na zadní straně vstupy pro digitální i analogový videosignál, zvukový vstup a konektor pro napájení z externího adaptéru. Podstavec s praktickým odkládacím prostorem na tužky dovoluje pouze naklápění displeje dopředu a dozadu. Na přední straně se nachází šest ovládacích tlačítek OSD, integrovaná dioda ve vypínači je miniaturní a nijak neruší. Menu je po kratším seznámení příjemné a nabízí mimo jiné tři možnosti přednastavené teploty barev, sRGB a uživatelské nastavení. Obraz displeje je vynikající, přechody barev jsou přesné a rovnoměrné, a to samé platí i o šedivé paletě, která neobsahuje žádné barevné příměsi. Dobré hodnoty dosáhl při práci s černou, kde skončil 2 body od maxima, ale při extrémních odstínech bílé nám k dokonalosti chybělo rovných 7 odstínů. Silnou stránkou je dobrá odezva a kvalitní obraz, ale zklamání jsme se dočkali v testu vadných bodů, které nebylo možné ani spočítat, tmavá obrazovka připomínala hvězdnou oblohu. Body jsou velice malé, takže neruší, ale množství ukazovalo pravděpodobně na vadný monitor.

Cena vč. DPH: 13 686 Kč

LG Flatron L1730P

Jedná se o displej podporující jak analogové, tak digitální připojení videosignálu. Určení naznačuje možnost postavení displeje na výšku do polohy "portrét". Podstavec dále umožňuje natáčení celého monitoru a jeho naklánění dopředu a dozadu, bohužel chybí možnost výškové korekce. Zepředu nejsou patrné žádné ovládací prvky ty jsou skryté na pravé straně dolní hrany monitoru a mají podobu velice drobných tlačítek, jejichž nahmatání není vždy přesné. Pochvalu si zaslouží opravdu miniaturní žlutozelená dioda, která při noční práci uživatele vůbec neoslňuje. Menu je graficky pěkné, pohyb v něm však není kvůli malým tlačítkům právě pohodlný. Zaujala nás položka nastavení teploty barev, která je řešena skokovým posuvníkem a nabízí čtyři přednastavené režimy a uživatelskou volbu. Z hlediska kvality obrazu nás nepotěšila absence automatického nastavení v digitálním režimu bez manuální úpravy jasu a kontrastu jsme nebyli schopni rozlišit úrovně bílé od odstínu 248, po úpravě jsme se dostali až na hranici 252. odstínu. Práce s černou byla o poznání lepší, hned napoprvé zvládl druhou nejtemnější rovinu černé. Úpravu by zasloužil i přechod šedé palety, kam se přimíchaly odstíny fialové, zelené i hnědé.

Cena vč. DPH: 11 990 Kč

NEC AccuSync 72VM

Tento model NEC nese označení AccuSync 72VM. Jedná se o analogové zařízení konektor pro připojení signálu najdeme na zadní straně spolu spolu s napájením (integrovaný adaptér), vstupem pro audio a otvorem pro Kensigton Lock. Přístup k videokonektoru je snadný, ale prostor pod ním je omezený, takže kabel je třeba těsně za konektorem ohnout. Fakt, že displej patří spíše do nižší kategorie, podtrhuje i stojan, který neumožňuje vůbec žádné natáčení či naklápění displeje. OSD je překvapivě bohaté a díky automatickému nastavení jasu, kontrastu i geometrie je analogový obraz příjemně čistý. Bohužel i u tohoto monitoru se projevují nedostatky při práci s maximálními odstíny bílé a černé u obou barev splývá posledních pět úrovní odstínů v jednolitou bílou či černou. Barevné přechody jsou standardní a nevykazují odchylky, stejně jako přechodová stupnice šedi, kde je ale vidět drobný náznak fialové a zelené. Žádný výrazný problém jsme nezjistili u kontroly moaré. Nebýt absence možnosti výškového, stranového a úhlového nastavení, hodnotili bychom jej jako velmi povedený. Obraz je čistý a potěší především kancelářské uživatele pracující převážně s textem. Pro grafickou práci jej ale nedoporučujeme.

Cena vč. DPH: 11 400 Kč

NEC MultiSync 1770NX

Vyšší třída tohoto modelu je znát i z výbavy, která zahrnuje všechny potřebné kabely a software pro nastavení a ovládání displeje pomocí PC. Na zadní straně najdeme digitální i analogový vstup, napájení (integrovaný adaptér), výstup DC a Kensington Lock. V tomto případě nabízí stojan možnost výškového, směrového i bočního nastavení displeje a k dokonalosti chybí jen možnost převracení do režimu portrét. Rámeček je velice slabý, což se ale neprojevilo negativně na kvalitě podsvícení. To je rovnoměrné, nepatrná světlejší stopa je patrná pouze u horního okraje. Ovládání OSD (u NECu přezdívaného OSM) lze provádět buď pomocí tlačítek podsazených pod spodní okraj monitoru, nebo pomocí dodávaného programu NaViSet. Ten obsahuje i položku s diagnostickými obrazci. Rozhodne-li se uživatel pracovat s obrazem pomocí tlačítek, najde přehledné a obsažné menu řízené joystickem a trojicí tlačítek. Výrobce asi spoléhá na přirozenou kvalitu displeje, protože automatické nastavení obrazu sice funguje, ale k dokonalosti je třeba je trochu poupravit. To se týká hlavně schopnosti práce s extrémními odstíny černé, které jsme museli nastavovat ručně. Bílá byla čitelná do úrovně 253, šedá paleta stejně jako barevné přechody byly rovnoměrné a bez příměsí odstínů.

Cena vč. DPH: 17 360 Kč

Neovo X-17AV

Neovo X-17AV poněkud vybočuje z řady testovaných monitorů. Kromě plnohodnotného provozu coby obrazové výstupní jednotky PC totiž může díky konektorům S-Video a CVBS sloužit i pro zpracování signálu z videa či kamery. Odlišný je i na pohled a na omak, jeho tělo je kovové. Samotný displej je překryt antireflexním skleněným filtrem. Kromě zmíněných vstupů disponuje analogovým i digitálním konektorem. Stejně jako monitor je i podstavec vyroben z kovu, avšak umožňuje jen klopení a nikoliv výškové či rotační nastavení. Na čelní straně displeje nenajdeme žádné ovladače, ty jsou skryty na pravém boku a umožňují přístup do přehledného a barevného menu, které sice nabízí několik předvoleb barevné teploty, ale nepočítá s automatickým nastavením obrazu. V digitálním režimu jsme se bez této funkce obešli, obraz byl kvalitní a vylepšení nepotřeboval. Barvy byly živé a prokreslené, ale nejlepší výsledek nás čekal při zobrazení krajních odstínů černé a bílé, kde Neovo dosahovalo až na samotný okraj spektra a řadilo se tak k nejlepším v testu. Vynikající byly i ostatní parametry včetně podsvícení, které bylo vyrovnané, snad kromě slabé světlejší dráhy mezi levým spodním a pravým horním okrajem displeje.

Cena vč. DPH: 14 890 Kč

Orion plus 7002L

Podrobnou recenzi této novinky jsme zveřejnili nedávno, přesto jsme ji však zařadili i do přehledového testu. Jedná se o levnější variantu, která disponuje pouze analogovým vstupem a audiovstupem pro integrované reproduktorky. Přední část panelu obsahuje čtveřici tlačítek OSD a vypínač s diodou, která nevadí při práci ve tmě. Menu je vcelku snadno ovladatelné, nabízí dobrou škálu možností včetně časování, fáze, dvou režimů teploty barev a jednoho uživatelského a automatického nastavení bílé a černé. Podstavec umožňuje pouze naklápění displeje dopředu a dozadu, jiné možnosti nenabízí. Kvalita zobrazení je vzhledem k low-endové pozici displeje překvapivě dobrá. Po automatickém nastavení obrazu a automatickém nastavení bílé a černé se neprokázaly výraznější závady. Monitor dobře zvládá práci s nejtmavšími odstíny černé (dokáže rozlišit až odstín 3), a při práci s bílou se vzdal až při odstínu 252. Přechodová paleta šedé ukázala čisté odstíny bez příměsi jiných barev, i když v temnějších částech bylo patrné slévání jednotlivých odstínů. Podsvícení je rovnoměrné s jemným pruhem na horním okraji. Analogový obraz nevykazoval moaré ani problémy s fází.

Cena vč. DPH: 10 100 Kč

Philips 170B

Obrazový signál lze do tohoto displeje vysílat analogově i digitálně. Vzhledem k tomu, že do monitoru jsou integrovány dva reproduktory, nepřekvapí ani vstup audiosignálu na zadní straně. Monitor je umístěn na kruhovém podstavci a lze s ním manipulovat dopředu a dozadu a v rozsahu několika centimetrů i výškově. Ovládání OSD je řešeno šesti tlačítky na přední straně panelu pod displejem. Jeho princip není těžký, ale zmátlo nás tlačítko OK, které slouží pro vstup do nabídek, ale nikoliv do jejich položek. V digitálním režimu jsme zaznamenali nulové moaré, po připojení na analogový výstup však byly interference poměrně výrazné. V OSD lze nastavit barevné podání na úrovni 6500 a 9300 s možností uživatelského nastavení a volby sRGB. Po automatickém nastavení se nám barvy jevily o něco teplejší a obraz byl posunut jemně do červena. Práce s extrémními odstíny bílé nebyla nijak oslňující, poslední odstín, který displej zobrazil, byl na hodnotě 249, monitor si tedy 6 zbývajících odstínů slil do čisté bílé. O něco lépe na tom byla práce s černými extrémy, kde se pohyboval v normálu, ale ne na špičce. Oceňujeme dodávaný software, který přináší snadnou možnost kalibrace i pro méně zkušené uživatele.

Cena vč. DPH: 11 900 Kč

Prestigio P176

Již na první pohled sází tento displej hodně na design. Je sice pouze analogový, ale jeho pořizovací cena byla v době uzávěrky o něco vyšší než u vybavenějšího, ale běžně vypadajícího modelu P179. Výrobce zde zvolil podobný postup jako Sony displej překrývá pololesklá skleněná vrstva, takže opticky vypadá větší než opravdu je (výrobce tvrdí, že toto řešení šetří zrak). Stojan tvaru bumerangu umožňuje pouze pohyb dopředu a dozadu a velice malý (několikacentimetrový) výkyv do stran. Pod displejem se nachází 7 ovládacích tlačítek OSD (tlačítko Auto chybí, možnost je třeba zvolit z menu) a opět nenápadná dioda. Ovládání OSD nám připadalo zmatené a nepomohlo ani "uživatelsky přívětivé" označení barevné teploty jako "warm". Z hlediska kvality obrazu máme velké výhrady k práci s extrémní bílou a černou. V případě černé dokáže monitor interpretovat pouze 248. úroveň z 255stupňové škály a v případě bílé nám dokonce testovací rozmezí ani nestačilo. Šedivá paleta se jevila rovnoměrně, ale vykazovala duhové barevné nádechy. Přechody jednotlivých barev byly normální. Podsvícení se díky skleněnému krytu zdá rovnoměrnější, ale přesto vykazovalo v horní části displeje skvrny. Celkově bychom tento displej doporučili hlavně pro zájemce upřednostňující design před výkonem.

Cena vč. DPH: 10 220 Kč

Prestigio P179

Tento výrobek představuje v současnosti nejvyšší model 17" řady oblíbených displejů. Nabízí plnohodnotnou výbavu v podobě jak analogového, tak digitálního připojení a ozvučení dvěma malými reproduktorky. Kabely se připojují zezadu pod odnímatelný kryt. Jeho sejmutí otevírá pohled na vnitřnosti displeje, takže doporučujeme kryt po připojení kabelů opět namontovat. Podstavec umožňuje natáčení doleva a doprava, a také dopředu a dozadu. Výškového nastavení či možnosti otočení displeje do režimu portrét se nedočkáme. Menu nastavení obrazu je vcelku přehledné a ovládá se čtyřmi tlačítky umístěnými pod displejem. Potěšila nás stavová dioda, která je sice umístěna uprostřed pod displejem, ale svítí měkce, takže vám na sítnici svůj obtisk nevypálí. Velmi příjemně nás tento displej překvapil při práci s nejtemnějšími a nejsvětlejšími odstíny černé a bílé, kde byl naprosto na stejné úrovni jako např. Benq FP783, tedy u obou hodnot jeden stupeň od teoretického maxima. Podsvícení vykazuje na horním a spodním okraji viditelné světlejší skvrny, barevné přechody jsou rovnoměrné a pravidelné, celkově jsou však po automatickém nastavení barvy příliš živé a je třeba je trochu upravit. Moaré jsme nezaznamenali.

Cena vč. DPH: 10 080 Kč

Samsung SyncMaster 173P

Na tento displej jsme byli velice zvědaví, jelikož se jedná o menšího bratra našeho referenčního displeje, který používáme při testu LCD displejů pro srovnání. Zajímalo nás také přímé porovnání tohoto Sync-Masteru s Eizem L568. Tento monitor k nám přišel v prudce elegantním rudém provedení, jehož design zepředu neruší žádná tlačítka, pouze dotykový vypínač s ostrou (tedy poměrně rušivou) modrou diodou. Všechny kabely (analogový i digitální videovstup, napájecí zdířka pro externí adaptér) vedou do zadní části nohy podstavce, takže při manipulaci s monitorem nepřekážejí. Podstavec umožňuje měnit všechny polohy, tedy náklon, výšku i boční rotaci displeje a samozřejmostí je i možnost postavit displej na výšku do režimu "portrét". Poměřování s Eizem L568 dopadlo také velmi dobře. Kvalita geometrie, moaré, přechodu stupnice šedé a práce s extrémními detaily bílé (Samsung rozlišil odstín 254) a černé (rozlišil odstín 3) je bezvadná. Podsvícení je u Samsungu o trochu lepší, Eizo vykazovalo jemné světlejší diagonální pruhy, Samsung zůstal až na jemnou světlou skvrnu v pravém horním rohu jednolitě černý. Eizo má však navrch v zobrazení barev.

Cena vč. DPH: 19 950 Kč

Samsung SyncMaster 710T

Levnější z dvojice displejů Samsung nese označení SyncMaster 710T. Jedná se sice o levnější model, ale jeho možnosti připojení (analogový i digitální vstup), nastavení podstavce (výšková, boční i naklápěcí korekce) a dokonce schopnost natáčení displeje na výšku jej řadí na úroveň dražšího bratra. Na předním panelu najdeme šestici tlačítek OSD. Vedle nich je umístěná drobná zelenožlutá dioda, která nevadí při práci ve tmě. Menu je přehledné, práce s ním není nijak nepříjemná, ale k eleganci a jednoduchosti ovládání Eiza L550 má daleko. Po instalaci ovladačů a barevného profilu lze nainstalovat i řadu aplikací pro snazší kalibraci a nastavení jedná se o jednoduché a praktické utility MagicTune, MagicBright a MagicSpeed. Test kvality obrazu ukázal, že displej má celkově vysokou úroveň, cenově srovnatelné Eizo L550 je na tom však o něco lépe. V rozlišení extrémních detailů černé byl LCD panel skvělý (dokázal rozlišit odstín 2), v oblasti práce s bílou už nebyl tak dokonalý (252 odstínů). Barevné přechody jsou bezchybné, při testu šedé se velmi slabě objevil nádech zelené a fialové. Podsvícení obrazovky je příkladné. Na testovaném monitoru byl bohužel vidět jeden nepříjemně svítící vadný bod.

Cena vč. DPH: 13 256 Kč

Sony SDM-HS74P

Tento monitor patří mezi trojici, která je v našem testu vybavena antireflexním krytem displeje. Technologie nazvaná X-Black má za úkol vylepšit jas, což ocení především uživatelé, kteří na tomto displeji chtějí přehrávat video. Na podrobnější rozbor této technologie zde není prostor, proto se místo popisu studených katod a vrstev o šířce čtvrtiny vlnové délky světla raději podíváme, jak funguje v praxi. Displej je na pohled atraktivní, čehož důkazem je i ocenění iF Design Award Winner 2004. Na jeho zadní straně se skrývá analogový i digitální vstup a konektor napájení (interní adaptér). Na straně čelní nenajdeme tlačítka žádná, ta jsou umístěna vpravo vespod, stejně jako u displeje LG. Originální je zde tlačítko regulace intenzity podsvícení, které nabízí provoz v jednom ze čtyř přednastavených modů (Low, Middle, High a User). Při testu jsme zjistili, že automatické nastavení displeje spolupracuje nejlépe právě s nejvyšší úrovní podsvícení, u nižších úrovní se často projevuje moaré a nerovnoměrnost barevných přechodů, zvláště pak šedé palety. Výborně si displej poradil s temnými a světlými odstíny černé a bílé, za což může zřejmě právě technologie X-Black. Po instalaci doporučujeme provést reset továrního nastavení, což je pravděpodobně to nejlepší nastavení, jehož lze dosáhnout.

Cena vč. DPH: 17 990 Kč

Teac S1702C

Designově zajímavě řešený monitor, jehož veškeré ovládání i konektory jsou umístěny do kruhovitého podstavce. V jeho zadní části najdeme analogový i digitální vstup signálu, konektor pro připojení externího napájecího adaptéru a vstup audiosignálu. V přední části podstavce pak nalezneme vypínač (bohužel svítí zářivě modře a při práci za tmy dost ruší) a čtyři dotyková místa pro ovládání menu OSD. Jedná se o zajímavé řešení, ale pokud máte na stole nepořádek a padají vám věci na podstavec, bude se vám neustále objevovat OSD. Pohyb a orientace v něm je snadná. V digitálním režimu nefunguje funkce automatického nastavení. Zajímavě je řešeno umístění reproduktorů, které vedou ze spodní hrany displeje do strany. Možnosti manipulace jsou bohužel omezeny pouze na výkyv dopředu a dozadu. Obraz nás příjemně překvapil, zvláště pak skvělá šedá paleta i rovnoměrné barevné přechody. Vzhledem k tomu, že jsme nemohli změnit poněkud teplejší barevnou paletu (nedostupné menu), nemůžeme hodnotit ani věrnost tělových barev. Při testu jsme zjistili minimální moaré, viditelné při určitých úrovních šedé, podsvícení obrazu je rovnoměrné, zaznamenali jsme v něm ale skvrny na horní a dolní straně obrazu.

Cena vč. DPH: 11 320 Kč

Yüsmart 178MP

Pod značkou Yüsmart dorazil k testu analogový displej, jehož hlavní výhodou se na první pohled zdála být nízká pořizovací cena. Po skončení testu můžeme konstatovat, že se jedná o zařízení, které kromě nižších pořizovacích nákladů nabízí i poměrně vysoký výkon. Na odvrácené straně displeje se kromě analogového vstupu nachází audiokonektor pro přívod zvuku do vestavěných reproduktorků. Videokabel je k monitoru připevněn a nelze jej odpojit. Manipulaci lze provádět pouze nakláněním dopředu a dozadu, výškový pohyb není podporován. Ovládání OSD je snadné a potěšila nás v něm přítomnost třech přednastavených schémat teploty barev (5400, 6500, 9300 K) a jedné uživatelské volby. V menu je též položka Sharpness, do ní jsme se však nemohli dostat. Automatické nastavení funguje spolehlivě, čitelnost textu byla velmi dobrá, stejně jako téměř nepatrné moaré. Výborně si umí poradit se škálováním černé, kde se vyrovná nejlepším v testu, bohužel u odlišení nejsvětlejších odstínů bílé už má určité mezery. Podsvícení je rovnoměrné, podání tělových barev je neutrální až chladné. Displej lze doporučit pro domácí uživatele, kteří nevyžadují digitální kvalitu a hledí na pořizovací náklady.

Cena vč. DPH: 8 469 Kč

§§§§§


Test desek pro AMD I

Petr matuška

04P0688

Třináct nových základních desek pro procesory AMD(CD)

Minulý měsíc jsme si vzali na mušku základní desky s novou paticí Socket 775 pro procesory Intel. V tomto vydání našeho časopisu se budeme věnovat motherboardům pro procesory AMD.

Vstupním kritériem do testu se přitom stala podpora patice Socket 754 a novější a zároveň perspektivnější Socket 939. Obě patice jsou určené pro procesory AMD Athlon 64, do Socketu 754 lze osadit i levnější variantu procesoru AMD Sempron, naproti tomu nejvýkonnější varianty procesorů Athlon 64 FX je možno umístit pouze do motherboardů se Socket 939. Na trhu jsou v současné době k dispozici i další dva sockety, konkrétně Socket A pro starší AMD Athlon XP a Socket 940, určené převážně pro serverové procesory AMD Opteron. Pro domácí uživatele nejsou základní desky s těmito paticemi perspektivní a v našem testu jsme se jim proto nevěnovali.

Ke vzájemnému porovnávání jsme získali celkem jedenáct základních desek od výrobců Abit, Albatron, Asus, FIC, MSI a Soltek. Motherboardy byly osazeny hned několika čipovými sadami od firem VIA, nVidia a ATI. Neopakovala se tedy situace z minulého měsíce, kdy jsme mohli upozornit čtenáře jen na desky s dvojicí čipových sad od jediného výrobce. Jedním z důvodů, proč jsme zařadili nejdříve test motherboardů pro procesory Intel, byl fakt, že v době testu nebyly k dispozici některé čipové sady, které jsme měli možnost otestovat tento měsíc. Čekání se vyplatilo a nyní vás můžeme seznámit s naprostými novinkami, které podporují mimo jiné i novou sběrnici PCI Express. Jedná se konkrétně o zcela nový čipset nForce4 od firmy nVidia, zastoupený v našem testu ve dvou variantách standardní a verzi SLI. Oba dva jsou určeny pro Socket 939 a již při svém uvedení měly ambice na pomyslný výkonnostní trůn. Verze SLI k tomu navíc přidává i podporu spojení grafického výkonu dvou grafických karet. V současné době podporují tento způsob práce grafické karty firmy nVidia. Spočívá ve fyzickém propojení dvou naprosto stejných grafických karet můstkem. Čipová sada se pak stará o rozdělení zátěže na obě dvě karty rovnoměrně. Další novinkou je první čipová sada od společnosti ATI, konkrétně ATI RADEON Xpress 200P, umístěná na základní desce MSI RS480M2. Mezi ostatní čipové sady, na nichž byly postaveny základní desky v testu, jsou nForce3 v provedení nForce3 250Gb a nForce3 Ultra, a další od firmy VIA, jmenovitě VIA K8T800 a VIA K8T800 Pro. Desky osazené těmito čipsety podporují starší grafický port AGP 8x, jsou připraveny na osazení externích karet určených pro sběrnici PCI a využívají operační paměti typu DDR a rychlosti DDR333 a DDR400. Nejmodernější čipsety nepřinášejí podporu DDR2, jako tomu bylo u procesorů Intel. I náš minulý test prokázal, že výkonnostní nárůst při použití DDR2 oproti starším pamětem DDR byl zanedbatelný a leckdy byla základní deska s DDR2 pamětí pomalejší. Je vhodné zmínit i fakt, že v dnešní době jsou paměti DDR2 řádově o desítky procent dražší než rychleji taktované operační paměti typu DDR se stejnou kapacitou. Zřejmě i na základě těchto skutečností se firma AMD rozhodla vydat cestou zlepšení práce se současnými paměťovými moduly a nevyužívá v testech pomalejších pamětí DDR2.

Použité technologie

Na následujících řádcích budeme věnovat pozornost jednotlivým platformám. Socket 754 najde v současné době uplatnění v levnějších počítačích a je vhodný pro uživatele, kteří upřednostňují výhodný poměr výkonu a ceny. Tato situace je zapříčiněna několika faktory. Za prvé to je fakt, že pro Socket 754 jsou určeny procesory AMD Sempron nástupci velmi oblíbených procesorů AMD Duron které jsou cíleny na méně náročné uživatele. Neobsahují některé velmi užitečné technologie, o kterých se zmíníme později. Za druhé je to absence paměťového řadiče uvnitř procesoru podporující duální přístup do paměti. To má za následek daleko nižší propustnost operační paměti, následně celého systému a nižší maximální kapacitu operační paměti, kterou je systém schopen alokovat. Na všech základních deskách se Socketem 754 byly k dispozici tři paměťové sloty, které ovšem pojmou jen 2 GB při osazení dvou slotů paměťmi typu DDR400, nebo 3 GB osazené ve třech slotech paměťmi typu DDR333. Tento fakt je zachycen i v přiložené tabulce, údaje jsou převzaty z manuálů dodaných k základním deskám. Základní desky se Socketem 939 naopak plně podporují paměťový režim DualDDR, který přináší až dvojnásobnou datovou propustnost oproti procesorům Socket 754. I maximální použitá velikost operační paměti je dvakrát vyšší přesně 4 GB při použití operačních pamětí typu DDR400.

Pocesory AMD Athlon 64/FX podporují 32bitové i 64bitové instrukční sady (AMD64), technologii HyperTransport, integrovaný řadič paměti DDR, disponují výkonnou vyrovnávací pamětí, technologií 3DNow! Professional a plnou podporou instrukcí SSE2, Cool\n\Quiet a Enhanced Virus Protection. Pod označením AMD64 můžeme hledat skloubení architektury x86 s plnou podporou 64bitových instrukcí. Uživateli se tak naskýtá velmi dobrá možnost upgradu systému a výkonu bez nutnosti kupovat nový hardware. Momentálně si může vybrat mezi 32bitovými systémy MS Windows a Linux a mezi 64bitovou verzí některých distribucí Linuxu nebo betaverzí MS Windows XP 64bit Edition. Konečná verze této edice Windows, a s ní i uvedení ostatních programů podporujících 64bitů, je očekávána na konci prvního pololetí roku 2005. Teprve s vydáním nového operačního systému bude možné zcela využít potenciál, který v sobě ukrývají procesory AMD Athlon 64. To ale neznamená, že v 32bitových systémech nemají tyto procesory co říci, ba právě naopak. Prakticky ve všech oblastech si tato platforma ve výkonnostních testech drží první místo. Napomáhají tomu i další technologie jako HyperTransport a integrovaný řadič paměti DDR. HyperTransport je jakousi obdobou systémové sběrnice, kterou známe například od platformy Intel. Pracuje na frekvenci 1600 MHz a v současné době i na 2000 MHz, což představuje šířku pásma mezi procesorem a systémem 9,6 GB/s, respektive 13 GB/s. HyperTransport je vysoce výkonný způsob propojení systémů, v němž se podařilo odstranit úzká místa na vstupu/výstupu systému, zvýšit šířku pásma a snížit čekací dobu (latency). Integrovaný paměťový řadič významně snižuje čekací dobu při komunikaci procesoru s operační pamětí. V současné době jsou podporovány paměti typu DDR do maximální frekvence 400 MHz, a to včetně podpory ECC. Kromě instrukční sady AMD64 jsou přítomny ještě sady speciálních instrukcí 3DNow! Professional a SSE2, které pomáhají zvláště při zpracování multimediálních aplikací a her. Jednou z novinek je i Cool\n\Quiet systém pro optimalizaci výkonu procesoru. Tento systém pracuje tak, že v případě nevyužití plného výkonu procesoru, například při psaní textu ve Wordu, přehráváníhudebních souborů MP3 nebo při přehrávání DVD filmů, se sníží jeho frekvence a potažmo i napětí. Zmenšení výkonu snižuje odpadní teplo, klesá tedy teplota procesoru a ten nemusí být chlazen větrákem pracujícím ve vysokých otáčkách. Nižší teplota prospívá samotnému procesoru a chlazení může obstarat i tišší větrák na chladiči. Nedávno uvedené nové revize procesorů AMD Athlon 64 s jádrem vyrobeným 90nm technologií mají tak malý ztrátový tepelný výkon, že v určitých případech může být použit i pasivní chladič procesoru. Poslední technologie -Enhanced Virus Protection se týká ochrany systému před napadením škodlivým kódem. K jeho aktivaci je však potřeba operační systém MS Windows XP se Service Packem 2.

Jak jsme testovali

V době testu jsme neměli k dispozici procesory pracující na stejné pracovní frekvenci jako Intel v předchozím porovnání. Vzhledem k zaměření na motherboardy s čipovou sadou Socket 754 jsme se rozhodli pro použití cenově dostupného procesoru AMD Athlon 64 3200+. Pro Socket 939, profilovaný pro výkonnější sestavy, jsme sáhli po procesoru AMD Athlon 64 3800+. Operační paměť měla vždy velikost 1024 MB, používali jsme dva moduly firmy Mushkin s časováním CL2, konkrétně 2-3-3-5. V případě Socketu 754 byly osazeny ve slotech DIMM1 a DIMM2, pro Socket 939 jsme využili režim DualDDR se 128bitovým přístupem. Ne všechny operační paměti lze pro popsanou konfiguraci bezproblémově použít. Na problémy jsme narazili při testu s moduly firmy Corsair XMS 512 MB, 400 MHz, CL2, které nebyly schopny pracovat na deklarované frekvenci a časování. Bez snížení časování na CL3 a frekvenci 333 MHz nebyl systém schopen rozpoznat režim DualDDR a celkovou kapacitu jeden GB operační paměti (jednalo se o dva konkrétní kusy nelze proto zřejmě odsoudit celou řadu pamětí tohoto výrobce). U ostatních testovaných pamětí se žádné problémy neprojevily. Pro AGP 8x jsme zvolili grafickou kartu Gigabyte s GPU nVidia GeForce 6800 a 128MB pamětí GDDR3, pro PCI Express x16 ATI RADEON x700 také se 128MB paměti. Tyto grafické karty bohužel nejsou výkonově srovnatelné, proto jsou výsledky v grafických testech a hrách jen orientační. Zbytek testovací sestavy byl stejný jako v minulých testech 2x SATA disk Seagate 120 GB 8 MB cache, DVD mechanika Toshiba 16x, pro chlazení procesoru jsme použili chladič dodávaný v boxovaném balení spolu s procesory. Jako operační systém jsme zvolili anglickou verzi MS Windows XP Professional s nainstalovaným Service Packem 2. Všechny testy probíhaly v rozlišení 1024 x 768 bodů, byly použity ovladače dodané výrobcem základní desky na přibaleném CD. Pro test jsme použili klasickou sadu testovacích aplikací a her, počínaje BAPCO SysMark2004 SP2, přes testovací programy firmy FutureMark, SiSoft Sandra 2004 SP2, AquaMark3, Aida32, hru Doom3 a program pro převod DVD do daného formátu DVDShrink. Výsledky testů najdete v tabulce.

Postřehy a poznámky

Během testů, zvláště při instalaci operačního systému, jsme prakticky vyzkoušeli pozici uživatele, který si přinese domu základní desku a chce si ji nainstalovat. Ukázalo se, že základní deska s jinou čipovou sadou a jiným řadičem pevných disků není bez poměrně rozsáhlých úprav registru operačního systému schopna pracovat s operačním systémem nainstalovaným na jiném motherboardu. Uživatel proto při nákupu desky musí počítat s novou instalací systému. Ve většině případů bude potřebovat i ovladače pro řadič pevných disků, zvláště má-li disk připojený přes rozhraní SATA. Tyto ovladače jsou k dispozici na dodávaném CD nebo na internetových stránkách výrobce, ale problém spočívá v tom, že instalátor vyžaduje drivery na disketě! Bez nich nemáte možnost operační systém Windows XP nainstalovat. Jediná firma MSI dodává ke svým výrobkům i disketu s těmito ovladači, a to u všech svých výrobků. Ostatní výrobci spoléhají na to, že buď uživatel bude instalovat systém na ATA disk ovšem bez podpory systému RAID, nebo že si disketu s drivery sám vytvoří např. firma Asus nabízí tuto možnost hned při vložení CD s ovladači. Naskýtá se ovšem otázka, jak si s tímto problémem poradí uživatel, který počítač k dispozici nemá, a tudíž si disketu s ovladači vytvořit nemůže. Podobný problém mohou řešit i uživatelé, jež disketovou jednotku v počítači vůbec nemají (u nových počítačů není konfigurace bez FDD žádnou výjimkou). V testu jsme instalovali systém na disk SATA připojený na SATA1 konektor. Ve většině případů bylo nutné nainstalovat ovladač z diskety, protože jinak systém nerozpoznal pevný disk a ukončil instalaci Windows XP. Jedinou výjimku tvořila deska MSI RS480M2, na které se nám nepodařilo nainstalovat systém žádným způsobem. Museli jsme si proto vypůjčit pevný disk ATA a připojit ho k ATA-133 rozhraní. Po nainstalování systému a nahrání ovladačů z CD již systém bez problémů fungoval i na SATA disku. Další poznámka patří instalaci chladiče: firma AMD v této oblasti zaznamenala veliký krok směrem dopředu na všech základních deskách kromě jedné byl instalován držák pro chladič procesoru, s nímž je následné osazení chladičem otázkou několika málo sekund. V nejnovějších verzích dodávek boxovaných procesorů AMD jsou přibaleny chladiče, jež nepotřebují k instalaci žádný nástroj (např. šroubovák). Chladič se jen uloží na správné místo a uživatel jednoduše otočí páčkou, která jej pevně přichytí k patici procesoru (odpadá zde riziko poškození).

Doporučení do budoucna

Z pohledu poměru výkonu a ceny v současné době vyhrává kombinace základních desek pro Socket 754, protože na ně lze ve všech případech osadit procesory AMD Sempron. Toto řešení je levné, přesto dostatečně výkonné a v krátké budoucnosti nabízí dostatečné možnosti upgradu na plnohodnotný 64bitový procesor AMD Athlon 64. V delším časovém horizontu však mohou být možnosti upgradu podstatně omezeny, neboť k současným procesorům pro Socket 754 nepřibudou žádné další (rychlejší). AMD totiž bude výkonnější procesory Athlon 64 uvádět pouze pro patici Socket 939. Nejvýkonnějším procesorem pro tuto patici Socket 754 zřejmě zůstane nedávno uvedený Athlon 64 3700+. Uživatelé, kteří si chtějí v současné době pořídit nový procesor a v budoucnu hodlají využívat výhody 64 bitů, ať sáhnou raději po základních deskách s paticí Socket 939. Novější patice má proti starší kolegyni několik výhod, například podporu dvoukanálového přístupu do paměti. AMD zároveň předpokládá využití této patice v horizontu několika let. Rozhodování při výběru správné čipové sady není jednoduché. K tradičním výrobcům nVidia a VIA se přidal další hráč firma ATI, známá hlavně z oblasti grafických karet. Prvním kritériem výběru základní desky je bezesporu použitý Socket. Hned v závěsu za tímto rozhodnutím stojí výběr čipové sady: v našem testu to byly ATI Radeon Xpress200P, nVidia nForce3 250, nVidia nForce3 250Gb, nVidia nForce4, nVidia nForce4 SLI, VIA K8T800

a VIA K8T800 Pro. Čipové sady ATI Radeon

Xpress200P a nVidia nForce4 jsou určené pro novou sběrnici PCI Express, ostatní využívají pro připojení grafické karty starší port AGP 8x. Nástupem PCI Express x16 se AGP 8x posouvá do pozice dosluhujícího zařízení, na něž bude stále obtížnější sehnat v budoucnu grafickou kartu s nově uvedeným GPU. Na druhou stranu má uživatel alespoň možnost výběru mezi novou moderní sběrnicí, pro kterou si ale bude muset pořídit s nákupem základní desky i novou grafickou kartu, nebo starším APG 8x portem, pro nejž je vhodný i původní grafický adaptér. Nejnovější čipsety využívající PCI Express mají přeci jen před svými staršími kolegyněmi mírný výkonnostní náskok. Při použití AGP 8x je uživatel při výběru ve složitější situaci: čipové sady nVidia nForce3 jsou v zásadě stejně výkonné jako čipsety od firmy VIA, rozdíly jsou v možnostech přetaktování procesoru. Pro tyto operace jsou vhodnější základní desky s čipovými sadami od firmy nVidia.

Výsledky testu

I přes počáteční problémy s instalací operačního systému u několika základních desek lze říci, že všechny motherboardy v našem testu dopadly velmi dobře. Po celou dobu testování se neprojevily jakékoliv náznaky nestability, nekompatibility či jiné obtíže. Celkově lze prohlásit, že lépe v testu dopadly základní desky určené pro procesory se Socketem 939. Pomohl k tomu hlavně fakt, že procesory do této patice mohou využívat dvoukanálový přístup do paměti a tím velmi zrychlí operace prováděné mezi procesorem a pamětí. Vítězem celého testu v kategorii Výkon/cena se tak stala základní deska s podporou právě tohoto Socketu. Nejvyšší výkon v testu předvedla základní deska MSI K8N Neo4 s čipovou sadou nVidia nForce 4 a přestože na její pořízení je třeba vynaložit více finančních prostředků, rozhodli jsme se ji udělit naše ocenění TOP PRODUKT. Tato deska má vše, co bude uživatel v průběhu minimálně dvou dalších let potřebovat. Asus přišel o prvenství paradoxně díky technologii AI NOSt a faktu, že samotná deska je dražší než ostatní. Technologie AI NOSt se stará o automatické přetaktování systému a při jejím vypnutí jsou defaultní hodnoty systému nastaveny na hodnoty pomalejší. Vývojoví pracovníci předpokládají, že každý uživatel si tuto funkci zapne a tím dosáhne proklamovaného účinku funkce přetaktování. Základní desce Gigabyte GA-K8NXP-9 zase vítězství překazilo strohé nastavení funkcí v BIOSu. Ovšem po skončení testu byla vydána nová verze BIOSu pro tuto desku, která přináší některá nová nastavení, jaká jsme v původní verzi hledali marně. V kategorii Vybavení jsme udělili ocenění TOP PRODUKT základní desce Asus A8N-SLI Deluxe nejen za nadprůměrnou přidanou výbavu, ale i za použití nejmodernějšího čipsetu s podporou technologie SLI pro propojení dvou grafických karet a tedy zvýšení grafického výkonu celého systému.4 0688/BAM o

ABIT KV8-Pro

Základní deska Abit KV8-Pro je určená pro procesory AMD s podporou Socket 754 a je osazená čipovou sadou VIA K8T800 Pro. V krabici jsou uloženy další dvě menší krabičky s příslušenstvím. V první jsou manuály k základní desce, mGuru manuál, příručka podrobně a přehledně popisující instalaci základní desky, CD s ovladači a potřebným softwarem a jedna disketa s ovladači interních řadičů pro instalaci MS Windows. V druhé krabici najdeme po jednom kabelu FDD a ATA-100 ve speciální, místo šetřící úpravě, dva SATA kabely a jednu napájecí SATA redukci. K základní desce se mohou připojit zařízení pomocí těchto konektorů: PS/2, jeden COM, jeden LPT, čtyři USB 2.0, dále objevíme jednu 10/100Mbitovou síťovou kartu a vstupy a výstupy ze zvukové karty, včetně dvou optických. K dispozici jsou dva ATA-133, jeden FDD a dva SATA řadiče. K instalaci grafické karty slouží jeden slot pro AGP 8x, pro ostatní zařízení je připraveno pět klasických PCI slotů. Rozložení komponent na základní desce je klasické, jedna část čipové sady je chráněna pasivním chladičem, druhá nikoliv. Pro paměti jsou zde přichystány dva sloty, které pojmou paměti typu DDR s frekvencemi 266/333/400 MHz do celkové kapacity 2 GB. Velmi užitečnou pomůckou je dvoumístný alfanumerický integrovaný displej, informující uživatele o aktuálním stavu desky při bootování. V nastavení BIOSu jsou k dispozici všechny potřebné volby včetně funkcí pro manuální změny frekvence i násobitele procesoru, napětí CPU, pamětí a čipové sady. Nezkušeným uživatelům vyjde vstříc integrovaná technologie mGuru. Ta se kompletně stará (v případě vyšších požadavků na výkon) o zvyšování frekvence u procesoru a následné zvýšení napětí, to vše bez aktivní účasti uživatele. Pomocí této vymoženosti lze dosáhnout při přetaktování velmi dobrých výsledků.

Cena vč. DPH: 3 233 Kč

Albatron K8Ultra-V Proll

Základní deska z dílen firmy Albatron K8Ultra-V ProII je osazená čipovou sadou VIA K8T800 Pro a je určena pro procesory AMD s paticí Socket 754. Deska má standardní rozložení součástek a velikost ATX. Mezi konektory najdeme jeden PS/2, jeden LPT a COM, dva USB 2.0 a jeden port k GBit síťové kartě. Nescházejí ani vstupy/výstupy z osmikanálové zvukové karty. Mechaniky lze připojit k jednomu FDD, dvěma ATA-133 a dvěma Serial ATA-150. Externí karty se mohou instalovat do jednoho AGP 8x portu a do šesti PCI slotů. Pro operační paměti jsou připraveny pozice, které pojmou až 3 GB paměti typu DDR. Čipová sada je chlazena pasivním chladičem, o zvukový výstup se stará čip VIA VT1720, připojení Firewire IEEE1394 má na starosti VIA VT6307 a gigabitové síťové spojení obstarává čip Marvel MV8001. Další příslušenství tvoří dva ATA-100 kabely spolu s jedním FDD, jeden SATA, záslepka se čtyřmi USB 2.0 porty a druhá záslepka se dvěma konektory IEEE 1394, redukce napájení mezi klasickým Molex konektorem a SATA napájením, krytka základní desky a třetí záslepka s dalšími vstupy/výstupy, analogovými i digitálními, z integrované zvukové karty. Nechybí ani opět velmi dobře zpracovaný a podrobný manuál a CD s ovladači. Bonusem je CD s plnými verzemi programů k přehrávání DVD a k práci s digitálním videem InterVideo DVD4 a InterVideo WinRip2, spolu s barevným průvodcem instalace základní desky, kde jsou rozepsány všechny potřebné úkony k úspěšnému provedení instalace motherboardu. Na desce se dále nachází systém BIOS Mirror Function k ochraně před poškozením BIOSu a Voice Genie signalizace stavu desky pomocí hlasového výstupu. BIOS umožňuje rozsáhlá nastavení všeho, co využije i velmi pokročilý uživatel, a to včetně uzamčení frekvence AGP/PCI, což se hodí při přetaktování systému.

Cena vč. DPH: 3 128 Kč


Test desek pro AMD II

Asus A8N-SLI Deluxe

První základní deska od firmy Asus je osazená čipovou sadou pro procesory AMD s podporou Socket 939, a to konkrétně čipem nVidia nForce4 SLI, který je nejvýkonnější variantou nového čipsetu. Přídomek Deluxe v názvu je na místě, deska nabízí uživateli prakticky vše, co si jen může přát. Z konektorů to jsou PS/2, 1x LPT, čtyři USB 2.0 a dvě Bitové síťové karty nVidia a Marvell. Výstupy z integrované zvukové karty Realtec ACL850 jsou jednak analogové, je zde i jeden optický a jeden koaxiální. Místo se ještě našlo pro jeden Firewire port IEEE1394. Ze slotů pro externí karty jsou připraveny pro použití dva PCI Express x1 a tři klasické PCI, pro grafickou kartu jsou k dispozici hned dva PCI Express x16 sloty. Ty se mohou osadit ve dvou režimech single nebo SLI. Mechaniky může uživatel připojit k jednomu FDD, dvěma ATA-133 a čtyřem SATA-300 řadičům. Na desce jsou ještě další čtyři konektory pro připojení SATA disků, které mají schopnost vytvořit systém RAID 0,1, 01 a 5. Rozmístění integrovaných komponent je klasické, paměťové moduly typu DDR je možné vložit do čtyř slotů s celkovou kapacitou až 4 GB a využitím DualDDR režimu. Čipová sada je osazena aktivním chladičem a zvyšuje tím stabilitu systému. S deskou se dodává i příslušenství v podobě jednoho FDD, dvou ATA-100, osmi SATA datových kabelů, tří napájecích SATA redukcí, dále pak různé záslepky: jedna s dvěma USB 2.0 porty, druhá s dvěma USB 2.0 porty a jedním GAME/MIDI konektorem, třetí s Firewire IEEE1394, čtvrtá s COM portem a pátá se dvěma SATA konektory pro externí připojení mechanik. K dispozici je i SLI můstek. Manuál s dodanými CD je u Asusu samozřejmostí. BIOS je přehledně navržen a najdete v něm všechna důležitá nastavení. Pro zvýšení výkonu se přímo nabízí systém AI, implementovaný do všech základních desek Asus.

Cena vč. DPH: 6 193 Kč

Asus A8V Deluxe/WiFi-G

Druhá základní deska Asus je A8V Deluxe/Wifi-G, určená pro AMD Athlon 64 Socket 939 a osazená čipovou sadou VIA K8T800 Pro. V balení se ukrývá příslušenství: jeden FDD, dva ATA-100, čtyři SATA kabely, dvě redukce napájení SATA/Molex, záslepka s Firewire IEEE 1394, druhá se dvěma USB 2.0 konektory spolu s Game portem. Dále tu najdeme PCI síťovou kartu s podporou protokolu 802.11b/g Wi-Fi. Ani na manuálech Asus nešetřil, a proto zde najdeme obšírný manuál s popisem instalace základní desky a druhý popisující funkce a nastavení Wi-Fi karty. Přiložena jsou tři CD, první s ovladači a programy k základní desce, druhé s ovladači k Wi-Fi kartě a třetí obsahuje plnou verzi DVD přehrávače InterVideo WinDVD. Na samotné desce naleznete PS/2 konektor, po jednom COM a LPT, čtyři USB 2.0, jeden port IEEE 1394, jednu gigabitovou síťovou kartu a analogové/digitální vstupy a výstupy ze zvukové karty. V okolí procesoru je nainstalován držák chladiče, takže nebude problém jej nasadit. Čipová sada je osazena pasivním chladičem. Čip, starající se o zvukový výstup, je Realtek ALC850 s podporou osmi kanálů, síťová karta je řízena čipem Marvell 88E8001. Operační paměť DDR může uživatel vložit až do čtyř slotů, přičemž celková kapacita může být 4 GB a paměti mohou být osazeny v režimu DualDDR. Na desce se dále nacházejí čtyři porty SATA, dva konektory ATA-133 a jeden FDD. V BIOSu najdete všechna nastavení, která jsou potřeba. Asus do tohoto motherboardu integroval mnoho technologií AI BIOS, AI Audio Technology, Q-Fan 2, CrashFree BIOS, POST Reporter, MyLogo2, CPU Parameter Recall, Multi-language BIOS a několik dalších. Systém automatického přetaktování je jen třešnička na dortu.

Cena vč. DPH: 4 730 Kč

Asus K8N-E Deluxe

Poslední výrobek firmy Asus má označení K8N-E Deluxe a je osazen čipovou sadou nForce3 250Gb. Je určen pro procesory AMD Athlon 64. V balení kromě samotné základní desky nalezneme dva ATA-100, jeden FDD a čtyři SATA kabely, dvě redukce napájení na SATA mechaniky, záslepku s Firewire IEEE1394 a druhou záslepku s Game portem a dvěma USB 2.0 konektory. Asus nezapomněl ani na manuál v anglickém jazyce, ani na průvodce sestavením celého počítače, CD s ovladači a na bonusové balení programu InterVideo WinDVD. Na samotné desce najdete PS/2 konektory k připojení klávesnice a myši, 1x COM, čtyři USB 2.0, jeden Firewire IEEE1394, jeden konektor Gbitové síťové karty a analogové a digitální vstupy/výstupy ze zvukové karty. Mechaniky se mohou připojit k jednomu FDD, dvěma ATA-133 a šesti SATA-150 konektorům. Zvláštností je, že dva SATA konektory jsou netradičně umístěny mezi paticí pro procesor a AGP slotem pro grafickou kartu. Součástky jsou na desce rozmístěny přehledně, okolo patice pro procesor byl umístěn držák pro chladič. Pro operační paměti jsou připraveny tři sloty, které pojmou paměti typu DDR. Maximální kapacita osazených modulů může být 3 GB. K rozšíření lze základní desku osadit grafickou kartou pro již zmíněný port AGP 8x, dále je k dispozici pět PCI slotů. BIOS využívá všech možností, které nabízí čipová sada, ochuzeni nebudete o nastavení napětí CPU, čipsetu a pamětí, o možnost zvýšení frekvence procesoru a jiné. K naprostému uživatelskému komfortu je zde k dispozici technologie AI BIOS, která má na starosti správu tří technologií Q-Fan starající se o optimální chlazení, CrashFree BIOS zabraňující následkům po poškození BIOSu a POST Reporter, který oznamuje stav základní desky při bootování. Všechny ostatní features jsou stejné jako u předchozího modelu.

Cena vč. DPH: 4 361 Kč

FIC K8-800T

Základní deska od firmy FIC je určená pro procesory AMD Ahtlon 64 podporující Socket 754, osazená je čipovou sadou VIA K8T800. Připojit k ní můžete klávesnici a myš pomocí konektorů PS/2 a čtyř USB 2.0, nechybějí však ani dva porty COM a jeden LPT, síťová karta 10/100 MBit a analogové vstupy/výstupy ze zvukové karty. Mechaniky máte možnost připojit k jednomu FDD, dvěma ATA-133 a čtyřem SATA konektorům. Rozložení komponent je klasické, čipová sada je ukryta pod mohutným pasivním chladičem. Pro operační paměti typu DDR jsou připraveny tři sloty, kam lze umístit paměti do kapacity 2048 MB, použít ovšem nelze režim DualDDR. Na desce nebyl nainstalovaný držák pro chladič procesoru, který se na některých jiných deskách nacházel. V balení najdete anglický manuál, barevnou příručku, nechybí ani CD s ovladači a programy potřebnými pro bezproblémový chod počítače. Pro další připojení příslušenství jsou k dispozici tři záslepky jedna se dvěma USB 2.0 porty, druhá se dvěma porty Firewire IEEE 1394, třetí je rozšíření vývodů zvukové karty o optický výstup a o zbývající konektory jack, jejichž pomocí rozšíříte zvukový výstup ze zvukové karty na 5.1. Pro mechaniky jsou připraveny dodávané kabely FDD, ATA-100 a jednoho SATA. Potěší i přítomnost převodníku mezi klasickým napájecím konektorem Molex a novým konektorem umístěným na nových mechanikách SATA. Základní deska je vybavena přehledným BIOSem, ve kterém se uživatel neztratí a jednoduše dohledá potřebné funkce. Vedle nastavení integrovaných komponent a komplexního řešení pro monitorování celého systému jsou zde k dispozici změny hodnot napětí procesoru a operačních pamětí, nastavení násobitele a rychlosti systémové sběrnice. Radost zajisté udělá i možnost nastavení AGP lock.

Cena vč. DPH: 2 929 Kč

Gigabyte GA K8NSNXP

Základní deska Gigabyte GA-K8NSNXP je osazena čipsetem nVidia nForce3 250 a je určena pro procesory AMD s podporou Socket 754. Na motherboardu najdete následující konektory: PS/2, dva COM, jeden LPT, čtyři USB 2.0, dvě síťové karty (z toho jedna Marvell 8001 je Gbitová) a analogové vstupy/výstupy ze zvukové karty. Mechaniky lze připojit k jednomu FDD, dvěma standardním ATA-133 řadičům. Navíc jsou zde další dva ATA-133 RAID řadiče spolu s čtveřicí SATA-150. Externí karty lze osadit do jednoho APG 8x a pěti klasických PCI slotů. Čipová sada byla chlazena aktivním větrákem, pro operační paměti jsou přichystány tři sloty s možností osadit až 3 GB paměti typu DDR. Jak je u základních desek Gigabyte dobrým zvykem, byl i tento model osazen dvěma BIOSy pro případ, že by jeden z nich byl napaden škodlivým kódem, popřípadě poničen špatným updatem. Mezi příslušenstvím se nachází FDD, dva ATA-100 a dva SATA kabely, dvě napájecí redukce pro SATA mechaniky, záslepka s dvojicí USB 2.0 a dvojicí Firewire IEEE1394 konektorů, druhá záslepka se dvěma USB 2.0, třetí s audio konektory, doplňující audio výstup na 7.1, a to včetně digitálního výstupu. Čtvrtá záslepka je vhodná pro externí připojení SATA disků obsahuje dva SATA konektory a jeden napájecí Molex konektor. Poslední přídavnou věcí dodávanou k motherboardu je tzv. K8 DPS karta Dual Power Systém, která stabilizuje napájení CPU. Z manuálů je k dispozici podrobný průvodce k základní desce, další vysvětluje funkci SATA RAID, třetí příručka popisuje nastavení GigaRAID. Pochválit musíme i barevně zpracovaný postup instalace celého počítače. V BIOSu se nacházely všechny potřebné funkce, které využijí i zkušení uživatelé.

Cena vč. DPH: 4 869 Kč

Gigabyte GA-K8NXP-9

Další základní deska od firmy Gigabyte GA-K8NXP-9 byla osazena nejnovější čipovou sadou nVidia nForce4 a může být použita pro procesory AMD Athlon 64 s podporou patice Socket 939. Na základní desce jsou integrovány porty PS/2, jeden COM a jeden LPT, čtveřice USB 2.0 konektorů, dvě Gbitové síťové karty jedna od samotné firmy nVidia, druhá s čipem Marvell, sada analogových vstupů/výstupů ze zvukové karty a dva koaxiální výstupy. Mechaniky máme možnost připojit k jednomu řadiči FDD, dvěma řadičům ATA-133, čtyřem SATA a konečně k poslední čtveřici SATA RAID. Všechny SATA řadiče podporují nejnovější verzi přenosovou rychlost 3 Gbit/s. Externí karty můžeme připojit k jednomu slotu PCI Express x16, dvěma PCI Express x1 a třem klasickým PCI slotům. Rozvržení desky je klasické, okolo patice pro procesor je nainstalovaný držák pro chladič, čipová sada je chráněna aktivním větrákem. Deska přijme operační paměti typu DDR až do rychlosti 400 MHz, maximálně do čtyř slotů a s celkovou kapacitou 4 GB, s možností využití 128bitového přístupu do paměti DualDDR. Nechybí zde ani klasická funkce Gigabyte DualBios. BIOS desky je obsáhlý, ovšem chybějí zde některá důležitá nastavení, například nastavení frekvence a napětí procesoru. Testovaná deska byla dodána s první verzí BIOSu, po dokončení testu jsme byli informování, že novější verze již potřebné funkce obsahuje. Příslušenství je dodáváno stejné, jako k předchozí desce: jeden FDD, dva ATA-100 kabely, dva SATA kabely spolu s napájecí redukcí k mechanikám SATA, jedna záslepka s dvěma USB 2.0 a dvěma Firewire IEEE 1394 konektory, druhá s audio výstupy, třetí s dvěma USB 2.0 konektory a čtvrtá je tzv. K8 DPS karta, starající se o stabilizaci napájení procesoru. Nechybí ani velmi dobře zpracované manuály.

Cena vč. DPH: 5 176 Kč

MSI K8N Neo

Prvním zástupcem firmy MSI je základní deska MSI K8N Neo, osazená čipovou sadou nVidia nForce3 250Gb. Je určená pro procesory AMD podporující Socket 754. Na základní desce jsou PS/2 konektory spolu s jedním COM a jedním LPT, čtyři USB 2.0, gigabitová síťová karta, port Firewire IEEE 1394 a sada digitálních a analogových vstupů/výstupů ze zvukové karty. Layout desky je podobný jako u její sestřičky MSI K8N Neo2, patice pro procesor je posunutá ke středu základní desky, na uvolněném místě se vyjímají tři sloty pro moduly operační paměti typu DDR s celkovou maximální kapacitou 3 GB. Externí karty se dají připojit k jednomu AGP 8x portu a pěti PCI slotům. Mechaniky lze připojit k dvojici ATA-133 a čtveřici SATA-150 konektorů, nechybí ani jeden FDD k připojení disketové mechaniky. Právě ten byl ale umístěn až na samém spodku základní desky, mohl by tedy být problém k němu připojit u větších skříní disketovou mechaniku. Mezi příslušenstvím se nachází jeden ATA-100 kabel spolu s jedním FDD, oba dva z hlediska místa v úsporném provedení. Nechybí jeden SATA kabel, redukce napájení Molex/SATA a záslepka s dvojicí USB 2.0 konektorů a čtyřmi diodami, oznamujícími stav systému při bootování. V krabici najdeme manuál, který je ovšem poněkud strohý, a disketu a CD s ovladači. K nezbytné výbavě všech desek MSI patří propracovaný systém LiveUpdate2, který se stará o aktuálnost BIOSu a všech ovladačů potřebných pro bezproblémový chod základní desky. Na desce byl přítomen systém automatického přetaktování celého systému, Speedster. Ten se stará nejen o přetaktování procesoru a sběrnice, ale i o vyladění napětí čipové sady a pamětí. Technologie PowerNow a LifeNow mají naopak na starosti chlazení a ochranu procesoru před přehřátím.

Cena vč. DPH: 2 737 Kč

MSI K8N Neo2 Platinum

Druhá deska od MSI nese označení K8N Neo2 Platinum, je určena pro procesory AMD Athlon 64 s podporou Socket 939 a je osazena čipovou sadou nVidia nForce3 Ultra. V krabici se nachází i příslušenství, jmenovitě FDD a ATA-100 datový kabel v kulaté úpravě, dva SATA kabely, napájecí SATA redukce a záslepka se dvěma USB 2.0 konektory a čtveřicí signalizačních diod. V dodávce jsou i podrobné manuály, disketa a CD s ovladači k základní desce. Motherboard má nezvyklé uspořádání integrovaných prvků, patice procesoru je posunuta směrem k AGP portu a nad ní je čtveřice slotů pro operační paměti. Lze použít až čtyři moduly typu DDR, celková kapacita může být 4096 MB, využít lze paměťový režim DualDDR pro zvýšení paměťové propustnosti. Přídavné karty je možné zasunout do jednoho AGP portu a pěti PCI slotů. Čipová sada je chlazena aktivním větráčkem. Externí periferie lze připojit prostřednictvím PS/2 konektorů, jednoho COM a LPT portu, čtveřicí USB 2.0, nebo pomocí portu Firewire IEEE1394. K dispozici jsou i dvě gigabitové síťové karty. Na zadní straně počítače bude vyveden i digitální výstup a analogové vstupy/výstupy ze zvukové karty. Mechaniky máte možnost připojit k čtveřici SATA, jednomu FDD a dvěma ATA-133 konektorům. Osmikanálová integrovaná zvuková karta je ovládána čipem Realtec ALC850, síťové karty mají čip Marvel 88E1111 a Realtek 8110S. Provedení BIOSu je příkladné, z důležitých nastavení systému nic nechybí. Deska MSI je vybavena technologií BuzzFree, LifePro, PowerPro a Speedster. Mají na starosti automatické zvýšení výkonu systému v případě potřeby, ale i snižování teploty procesoru v době, kdy systém není plně vytížen.

Cena vč. DPH: 4 641 Kč

MSI K8N Neo4

Základní deska MSI K8N Neo4 osazena čipovou sadou určenou pro procesory AMD Athlon 64 konkrétně nVidia nForce4 je určena pro procesory AMD s paticí Socket 939. Nová čipová sada přináší podporu nové sběrnice PCI Express pro procesory AMD Athlon 64 a tak zde najdeme jeden PCI Express x16 a dva PCI Express x1 sloty, doprovázené čtyřmi klasickými PCI. Příslušenství můžeme připojit ke konektorům PS/2, 1x COM, 1x LPT, 1x Firewire IEEE 1394 a čtyřem USB 2.0. Nad nimi je dvojice vývodů síťové karty, z nichž jedna je klasická 10/100 Mbit a druhá 1000 Mbit. Nechybí ani obvyklá sestava audio vstupů/výstupů včetně digitálního. K připojení mechanik jsou zde připraveny dva konektory ATA-133 spolu s FDD a dále osm Serial ATA řadičů, rozdělených do dvou částí. Operační paměti typu DDR lze osadit až do čtyř slotů s možností využít režim DualDDR, který podporuje čipová sada nForce4 spolu s procesory určenými do patice Socket 939. Čipset je chráněn proti přehřátí aktivním chladičem. V BIOSu desky společnosti MSI jsme se setkali s funkcemi automatického přetaktování či nastavení napětí a rychlosti procesoru, čipové sady a pamětí. Přístupný je i vlastní systém přetaktování, o který se stará hned několik utilit, dodávaných přímo MSI. Za zmínku jistě stojí i velmi užitečná funkce MSI Live Update, která kontroluje a automaticky porovnává instalované ovladače, BIOS a ovládací programy všech zařízení se značkou MSI. Tato funkce je dostupná u všech produktů MSI. K desce je dodáváno standardní příslušenství, mezi které můžeme zařadit FDD, dva ATA-100 a čtyři SATA kabely. Komunikaci s externími zařízeními zajišťují záslepky se dvěma USB 2.0 a dvěma Firewire IEEE1394, respektive čtyřmi USB 2.0 porty. Manuály jsou propracovány podrobně a přehledně.

Cena vč. DPH: 5 438 Kč

MSI RS480M2

Poslední motherboard od firmy MSI je osazen čipovou sadou ATI RADEON XPRESS 200P a je připraven pro procesory AMD Athlon 64 s podporou Socket 939. Základní deska v provedení miniATX nabízí dva PS/2 konektory spolu s jedním LPT, čtyři USB 2.0, nad nimi jeden Firewire 1394 a jeden výstup ze síťové karty, která dokáže s okolím komunikovat rychlostí 10/100 MBit/s. Rozložení integrovaných součástek je standardní, okolo patice pro procesor je držák pro bezpečné uchycení chladiče procesoru, pro operační paměti typu DDR jsou připraveny čtyři sloty, které lze osadit paměťovými moduly až do celkové kapacity 4 GB. Jedna část čipové sady je kryta pasivním chladičem, druhá chlazena není. Grafickou kartu lze umístit do jednoho slotu PCI Express, pro ostatní karty jsou připraveny tři obyčejné PCI sloty. Mechaniky se mohou připojovat prostřednictvím FDD a dvojice ATA-133 řadičů, k nimž jsou k dispozici čtyři konektory SATA-150. Mezi příslušenstvím jsme našli jeden FDD, dva ATA-100 a čtyři SATA kabely, záslepku se dvěma USB 2.0 porty spolu se dvěma Firewire IEEE1394, dále pak druhou se dvěma USB 2.0 konektory. Manuál MSI byl zpracován velmi dobře, uživatel může využít i příručky pro snadnou instalaci základní desky se všemi kroky potřebnými k správnému osazení počítačové skříně. V BIOSu se zákazník nesetká s množstvím voleb, ale spíše se základním orientačním přehledem hodnot. Není zde ani zmínka o jakékoliv možnosti přetaktování systému, ani o nastavení napětí na procesoru, pamětech a čipové sadě. Ani nastavení operačních pamětí není nijak rozsáhlé: měnit lze pouze frekvence a časování CL. I zde je k dispozici uživatelům připojeným k internetu funkce MSI Live Update, která hlídá aktuálnost BIOSu základní desky, dále pak možnost aktualizace ovladačů pro všechny produkty firmy MSI.

Cena vč. DPH: 2 915 Kč

Soltek SL-K8AN2E-GR

Jediný zástupce základních desek od firmy Soltek je model SL-K8AN2E-GR, který je osazen čipovou sadou nVidia nForce3 250Gb. Deska spolupracuje s procesory podporujícími Socket 754. V balení naleznete motherboard, dále dobře zpracovaný manuál, příručku popisující software dodávaný na CD, jeden kabel FDD, jeden ATA-100 v kulatém provedení, dva SATA kabely s velmi prakticky řešenou koncovkou a napájecí redukci pro SATA mechaniky. CD s ovladači a přidaným software PC-Cillin 2004, VirtualDrive 7, RestoreIt! 3 Lite, PartitionMagic 6 SE, DriveImage 4 doplňují dvě diskety s ovladači řadičů nVidia RAID a Promise FastTrak, které se hodí při instalaci operačního systému. Na samotné základní desce se nachází PS/2 konektor, dvojice COM portů a jeden LPT, čtyři USB 2.0 zásuvky, jedna 1000MBit/s síťová karta a analogové vstupy/výstupy ze zvukové karty. K desce lze připojit mechaniky k jednomu ATA-133 řadiči, dvěma ATA-133 RAID konektorům, čtyřem SATA a jednomu FDD. Externí karty lze vložit do jednoho AGP 8x a do pěti klasických PCI slotů. Rozmístění integrovaných komponent je v tomto případě poněkud odlišné od ostatních desek, sloty pro operační paměti jsou netradičně na pravé straně desky. Dva sloty umožňují osadit maximálně 2048 MB operační paměti typu DDR s frekvencí 266/333/400 MHz. Firewire IEEE1394 bohužel k této základní desce nepřipojíte, protože chybí konektor v masce, ale také konektor na základní desce. Chlazení čipové sady obstarává pasivní chladič, okolo patice pro procesor se nachází držák pro chladič. BIOS je přehledně zpracován, výrobce však méně myslel na uživatele, kteří si pohrávají s myšlenkou na přetaktování. Nenabízí totiž změny napětí čipové sady a operačních pamětí.

Cena vč. DPH: 2 509 Kč

§§§§§


1 500 lumenů od ASKu - test přenosného DLP projektoru ASK Proxima C110

Jaroslav Kasal

04P0702

AASK Proxima C110

+ služby

+ ovládání přístroje

- rozlišení SVGA

Cena vč. DPH: 41 650 Kč

K testu zapůjčila firma: AV Media, http://www.avmedia.cz

ASK Proxima s modelovým označením C110 je datový projektor určený pro firemní i domácí využití. Jeho rozměry jsou 249 mm (šířka) x

x 106 mm (výška) x 327 mm (hloubka) a váží 3,1 kg. Díky těmto parametrům lze výrobek zařadit do kategorie přenosných osobních projektorů.

Při vývoji zařízení C110 se konstruktéři spolehli na ověřenou technologii DLP (Digital Light Processing). Projektor je proto vybaven čipem DLP s úhlopříčkou 0,55". Nativní, tedy fyzické rozlišení projektoru je SVGA 800 x 600 bodů. Vyšší grafický režim XGA je do nativního rozlišení v reálném čase přepočítáván. Stejně je tomu i v případě zobrazování nižších grafických režimů, např. 640 x 480 bodů.

Zařízení ASK Proxima působí velmi elegantně. Černá barva projektoru sluší, oblé tvary rovněž. Na čelní straně produktu se nachází objektiv, který je vybaven dvojicí otočných kroužků. První slouží k řízení optického zvětšení obrazu, druhý je určen pro ostření.

Produkt je vybaven projekční lampou s výkonem 200 W, která ve spolupráci s čipem DLP a objektivem dokáže generovat obraz světelným tokem o síle 1 500 ANSI lm. Kontrastní poměr je u projektoru ASK Proxima C110 udáván hodnotou 2 000:1. Nutno dodat, že při praktických testech byl obraz příjemný. Projekční lampa uvnitř výrobku by měla vydržet asi 3 000 hodin.

Na horní stěně projektoru je umístěno ovládání. Naleznete zde dvanáct šikovných tlačítek. Slouží k řízení všech funkcí projektoru, nechybí ani rychlé volby pro seřízení lichoběžníkové odchylky obrazu (Keystone), nastavení šablony obrazu (presets), nastavení zdrojového signálu, automatické nastavení obrazu (Auto Image) či ovládání hlasitosti. Pochválit musíme také dálkový ovladač IrDA. Je navržen tak, aby uživatel mohl ovládat projektor skutečně intuitivně.

Na zadní straně výrobku je možné nalézt celou řadu konektorů. Nechybí rozhraní DVI, které podporuje jak analogový signál VGA, tak digitální přenos. Pro připojení kontrolního monitoru lze použít konektor VGA (D-Sub 15pin) s označením Monitor Out. Pokud budete chtít k projektoru připojit zdroj videosignálu, např. videokameru, videorekordér nebo DVD přehrávač, lze využít zdířku S-Video nebo standardní žlutý cinch (RCA).

Vzhledem k tomu, že datový projektor je osazen jen malým reproduktorkem, na zadní straně zařízení jsou umístěny zvukové konektory. Dvojice zdířek cinch (RCA) slouží pro připojení stereo audio vstupu. Výstup je realizován v podobě 3,5mm konektoru jack (standardní výstup pro sluchátka). Pokud budete chtít využít miniaturní reproduktor s výkonem 2,5 W, je dobré vědět, že je pouze mono a stačí maximálně k ozvučení malých zasedacích místností (například pro nouzové ozvučení prezentace). Pro sledování filmů je v každém případě nevyhovující. V tomto případě je samozřejmě vhodné využít externí reproduktorovou sestavu s více reproduktory.

§§§§§


Kino od Umaxu - domácí projektor UMAX compact LE107+

Jaroslav Kasal

04P0707

UMAX compact LE107+ představuje druhou generaci projektorů, založených na technologii DLP, které tato firma nabízí. Produkt je určen pro uživatele, kteří jej budou moci přes den využívat v pracovním prostředí a večer jim poslouží jako zdroj zábavy při sledování DVD filmů, televizního vysílání, případně při jiném mediálním využití.

Výrobci projektoru využili jako základní kámen čip DLP (Digital Light Processing) s úhlopříčkou 0,5 palce. Škoda je, že nativní rozlišení je pouze SVGA, tedy 800 x 600 bodů. Vyšší rozlišení (např. XGA) se do nativního v reálném čase přepočítává.

Zařízení je vyrobeno v reprezentativním stylu. Černá barva mu sluší, oblé tvary rovněž. Spodní strana výrobku je vybavena trojicí nožiček, z nichž ta přední je výškově nastavitelná (lze ji vysouvat), takže lze pohodlně zvolit příslušný náklon projektoru pro nasměrování na projekční plochu. Pravou zadní nožičkou, která je upevněna na závitu, lze jemně korigovat nerovnosti podložky. V čelní stěně produktu je umístěn objektiv vybavený dvojicí otočných kroužků. Jeden slouží k řízení zvětšení obrazu (zoom), druhý je určen pro ostření. Podle nastavení zvětšení obrazu a vzdálenosti projektoru od projekční plochy lze generovat obraz o velikosti 0,8 až 6,5 m. Rozměrově větší obraz však vyžaduje optimální světelné podmínky, ideální je pak zatemnění.

Produkt je vybaven projekční lampou s výkonem 200 W, která ve spolupráci s čipem DLP a objektivem dokáže generovat obraz světelným tokem o síle 1 600 ANSI lm. Při testech jsme zkoušeli sledovat obraz i při běžném denním osvětlení. Byl i tak dobrý a poměrně kontrastní. Ostatně kontrastní poměr je u tohoto DLP výrobku výrobcem udáván jako 2 000 : 1. Dobrá je i životnost projekční lampy, která by měla vydržet až celých 4 000 hodin provozu.

Za zmínku stojí i ovládání celého zařízení, které je umístěno na horní straně projektoru. Zde se nachází celkem dvanáct tlačítek. Slouží pro plnohodnotné řízení všech funkcí projektoru, nechybí ani rychlé volby k užitečným funkcím pro seřízení lichoběžníkové odchylky obrazu (Keystone), nastavení šablony obrazu (Presets), nastavení zdrojového signálu, automatické nastavení obrazu (Auto Image) či ovládání hlasitosti. Dálkový IrDA ovladač je také navržen s rozmyslem. Na rozdíl od mnohých jiných výrobců dokázal Umax vzít v úvahu i praktické potřeby uživatelů a navrhl dálkový ovladač i celý navigační a ovládací OSD (On Screen Display) systém logicky a přehledně.

I v možnostech připojení nás výrobek Umax mile překvapil. Na zadní straně výrobku je možné nalézt celou řadu konektorů. Začněme rozhraním DVI, které podporuje jak analogový signál VGA, tak i digitální přenos. Pro připojení kontrolního (náhledového) monitoru můžete použít připravený konektor D-Sub 15pin (VGA) s označením Monitor Out. Jestliže budete chtít k projektoru připojit i zdroj videosignálu, např. videorekordér nebo DVD přehrávač, máte k dispozici zdířku pro S-Video i standardní žlutý Cinch (RCA). Pokud váš přehrávač podporuje obě rozhraní, je výhodnější využít kvalitnější přenosový standard S-Video.

Vzhledem k tomu, že je projektor osazen jen malým reproduktorkem, jsou na zadní straně zařízení k dispozici i zvukové konektory. Dvojice zdířek Cinch (RCA) slouží pro připojení stereofonního vstupu. Výstup je realizován v podobě 3,5mm konektoru jack. Integrovaný reproduktor je mono s výkonem 2,5 W. To sice není mnoho, ale pro nouzové ozvučení prezentace postačí. Pro sledování filmů je samozřejmě vhodné využít domácí reproduktorovou sestavu s prostorovým zvukem.

Při praktickém testování jsme byli s výkonem projektoru spokojeni, pouze interní větráček by mohl být tišší, zvláště pak v případě, kdy používáte režim s vysokou svítivostí lampy a větrací systém zvýší otáčky.

UMAX compact LE107

+ pěkný obraz

- nativní pouze SVGA

- hlučnější ventilátor

Cena vč. DPH: 47 588 Kč

K testu zapůjčila firma: Umax, http://www.umax.cz

§§§§§


Velký výkon ve velkém těle

Tomáš Jirásko

04P0694

AMD v současné době na poli desktopových procesorů značně znepříjemňuje život Intelu, nicméně v oblasti notebooků je přístrojů vybavených "zeleným" procesorem jako šafránu. Je to logické, neboť AMD prostě nemá "skutečný" mobilní procesor, schopný konkurovat Pentiu M toho se možná dočkáme někdy v polovině roku 2005. A tak naprostá většina notebooků osazených procesorem AMD jsou kategorie DTR, kde i konkurence využívá desktopové procesory. Do skupiny těchto notebooků patří i Acer Aspire 1524WLMi, jehož konfigurace slibovala značný výkon.

U notebooků kategorie DTR nikdo neočekává, že půjde o nějaké drobečky, a tak vzhled 1524 není překvapením. Rozměry jsou 361 x 292 x 47 mm a hmotnost 3,7 kg. Testovaná verze byla osazena procesorem AMD Athlon 64 3400+ a 512 MB RAM (2 x 256 MB), 15,4" WXGA monitorem o rozlišení 1 280 x 800 bodů, grafickou kartou nVidia GeForce FX Go5700 s 64MB VRAM, 60GB HDD, DVD?RW, 10/100/1000 LAN a WLAN 802.11 b/g.

Samotné provedení nás nenadchlo. Designérům se prostě nechtělo přemýšlet, a tak sáhli po osvědčeném a již používaném housingu. Ovšem jedna změna se přece jen objevila, a to čtečka paměťových karet. Na samotném notebooku je uvedena konfigurace s touto čtečkou, po několika minutách jejího hledání jsme na tom ale nebyli se sebevědomím nejlépe. Naštěstí nás napadlo znovu se porozhlédnout v dodávaném příslušenství, a vida: byla na světě. Acer totiž u tohoto modelu čtečku neintegruje, ale dodává ji v provedení pro PC Card. Důvod je jediný: snížení výrobních nákladů i problémů s poruchovostí. Prodejce vám samozřejmě bude tvrdit, jak je skvělé, že můžete čtečku použít i v jiném počítači, ovšem v praxi tolik lidí s PC Card slotem v desktopu neznáme, ani jedinců s dvěma notebooky není přehršel. Další výhodou z hlediska výrobce je, že "picmici" lehce ztratíte a budete si muset koupit jinou.

Naší oblíbenou činností, při níž notebookům ukazujeme, zač je toho loket, je testování odolnosti víka displeje. U kategorie DTR jsme o něco tolerantnější než u ostatních notebooků, neboť se nebudou tolik přenášet. I díky tomu můžeme prohlásit víko u 1524 za vyhovující. Ovšem na pravidelné cestování to není, neboť se při silném rovnoměrném tlaku na střed přece jen mírně poddá a rovněž bodové údery na střed zvládá s obtížemi. Nicméně tento notebook skutečně není na cesty, a tak hlavním parametrem, který u tohoto notebooku rozhoduje, je hrubý výkon a obraz.

Osazení desktopovým čtyřiašedesátibitovým procesorem Athlon na frekvenci 2,2 GHz samozřejmě zajišťuje tomuto notebooku vysoký výkon, což se potvrdilo i v našem systémovém testu. Dosažením 168 bodů v SYSMarku 2004 tento model nijak nezaostal za svým shodně osazeným desktopovým protějškem, 182 bodů v subtestu zaměřeném na 3D tvorbu odpovídá přibližně 128MB Radeonu 9800Pro v desktopu Intel Pentium 4E 2,8 GHz/1MB L2/800 s 1 GB RAM. U takto výkonných strojů však může být určitým problémem odvod tepla.

Z tohoto hlediska je celková hmota notebooku výhodou, neboť umožňuje uspokojivě vyřešit chlazení a odvod tepla. Pouze v power režimu stolní počítač/kancelář, kdy systém neupravuje frekvenci a napájení procesoru podle aktuálních potřeb aplikací, pracuje větráček téměř nepřetržitě, což pro uživatele znamená sice snesitelnou, přesto zvýšenou a patrnou hlučnost.

Kvalita obrazu a displeje odpovídá prodejní ceně, širokoúhlý formát přijde vhod při sledování DVD, celkové podsvětlení je průměrné, vykreslení odstínů černé pak poměrně kvalitní. Při testování výdrže jsme z notebooku vymáčkli čas 2 hodiny 20 minut, což je na DTR s AMD v našich testech velmi dobrý výsledek.

Acer v podobě modelu Aspire 1524 přinesl na trh klasickou náhradu stolního počítače, od které prostě nemůžete očekávat převratné technologické novinky, ale zajistí vám jistotu přebytku výkonu i do budoucna.

Acer Aspire 1524

+ výkon

- PC Card čtečka

Cena vč. DPH: 47 580 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


S šuplíkem na cestách

Jaroslav Kasal

04P0708

External Enclosure GL811 IDE externí obal pro pevný disk

Objemy dat, která potřebují uživatelé přenášet, výrazně narůstají. Tato skutečnost je vidět na každém kroku. Poskytovatelé internetového připojení zvyšují propustnost sítě a snaží se uspokojit stále náročnější zákazníky. Donedávna využívané diskety jsou již mrtvou vzpomínkou na zašlé časy a mnohdy dnešní nároky neuspokojí ani přenosné flash disky, CD-R nebo dokonce DVD-R či DVD+R média. V tomto případě nezbývá než vzít celý pevný disk a vydat se s ním na cestu. Nicméně co si budeme namlouvat: pokud se pravidelně potřebujete nořit do útrob svého PC a dolovat z něj harddisk, abyste jej znovu u klienta či jinde znovu pracně připojovali se šroubovákem v ruce, asi vás toto řešení nijak zvlášť nenadchne. Z tohoto důvodu existují obaly a pouzdra na klasické (původně) interní pevné disky, které představují poměrně levné a jednoduché řešení pro přenos vysoké diskové kapacity se snadnou konektivitou.

Mezi přenosná pouzdra na disky patří i novinka, kterou jsme si zapůjčili na test. Konkrétní model, který jsme dostali do rukou, se jmenuje External Enclosure GL811 IDE. Je vyroben v elegantním stříbromodrém provedení se zaoblenými hranami. Nutno dodat, že design se tvůrcům skutečně povedl (na rozdíl od některých dřívějších modelů, které nebyly vzhledově příliš atraktivní).

V čelní straně vidíme dvojici LED kontrolek, které červeným a zeleným svitem indikují stav, v němž se aktuálně produkt nachází. Zadní strana obsahuje malou kulatou zdířku pro připojení externího napájecího adaptéru a klasický hranatý USB konektor. Posledně zmíněné rozhraní slouží pro komunikaci s PC. Při přenosu dat lze využít jak přenosového režimu USB 1.1, tak rychlého USB 2.0. Samozřejmě pokud je vaše PC vybaveno vysokorychlostním USB standardem. Pokud ano, budete moci přistupovat k datům na pevném disku až rychlostí 480 megabitů za sekundu, což je v přepočtu cca 60 MB/s. Skutečná rychlost přenosu bude tedy limitována pouze maximální fyzickou rychlostí pevného disku, který do chytrého pouzdra umístíte. Elektronika integrovaná uvnitř podporuje všechny klasické pevné disky s rozhraním ATA. Konkrétně produkt zvládne ATA/33, ATA/66 a ATA/100, výjimku tvoří pouze ATA/133. Vzhledem k dodržení zpětné kompatibility je zřejmě možné připojit i starší přenosový standard PIO, ale takový disk v současné době asi jen málokdo využívá. Jestliže naopak budete chtít vložit do pouzdra produkty společnosti Maxtor podporující ATA/133, bude se přenos realizovat rychlostí ATA/100.

Při praktických testech produkt se choval velmi ukázněně. Pevný disk lze do pouzdra poměrně jednoduše vložit a dokonce není nutné brát do ruky ani šroubovák. Šikovné záklopky se postarají o vše. Pod Windows 98 je nutné využít k instalaci přiložené CD s ovladači. Pokud však využíváte novější operační systémy (Windows 2000 a XP), pak si instalace, která proběhne na pozadí (bez nutnosti vkládat CD do mechaniky), ani nevšimnete. Operační systém sám nalezne nově připojené zařízení a na liště se objeví ikonka informující o připojeném externím hardware. V seznamu disků následně již uvidíte nové výměnné médium. Pokud je váš disk v šuplíku rozdělen na více oddílů (partitions), objeví se ikonek (představujících jednotlivé diskové oddíly) ve Windows příslušný počet a všechny sekce jsou správně dostupné.

Jestliže budeme chtít hledat i negativa, musíme zmínit možné problémy s větráním. Model pouzdra, který jsme testovali, není vybaven větráčkem, tudíž není příliš vhodné do pouzdra vkládat velmi výkonné disky, které produkují příliš mnoho tepla. Za určitých podmínek totiž může dojít k přehřívání a ke špatné funkčnosti vloženého disku. Nicméně při našem testování jsme žádný problém s teplotou nezaznamenali. Jestliže však budete potřebovat do pouzdra vložit extrémně výkonný disk, jistě nebude na škodu podívat po modelu "šuplíku" s aktivním chlazením.

Celkově hodnotíme přenosné pouzdro na IDE disk jako povedený produkt, který nabízí šikovné řešení pro přenášení velkých objemů dat mezi počítači. Uživatele jistě potěší i vzhledově povedený stojánek, který umožňuje produkt umístit na pracovním stole tak, aby nezabíral zbytečně mnoho místa a přitom vypadal elegantně.

External Enclosure GL811 IDE

+ snadná instalace

- absence aktivního chlazení

Cena vč. DPH: 1 190 Kč

K testu zapůjčila firma: M & M, http://www.mm-trade.com

§§§§§


Externí zvukový box

Jaroslav Kasal

04P0701

Sound Blaster Live! 24-bit External (SB0490)

Společnost Creative zřejmě není nutné dlouze představovat. Vždyť tato firma měla ve své době v kategorii zvukových karet prakticky monopolní postavení. Ostatně na zvukových kartách jiných výrobců se ještě poměrně dlouho objevovaly nápisy typu: "Sound Blaster compatibile", "SB Pro compatibile" a podobně.

Dnes je situace jiná a ani vícekanálové zvukové karty nepředstavují luxusní zboží a nadstandard, ale běžnou záležitost. Dokonce natolik, že integrovanou zvukovou kartu obsahuje téměř každý motherboard. Výrobci zvukových karet se proto zaměřili na výrobu high-endových řešení. Ta přinášejí uživatelům více služeb než integrované zvukové karty, často také na vyšší úrovni. Příkladem vyšší kategorie zvukové karty by měl být i produkt z rodiny Sound Blaster Live! s dovětkem 24-bit External a modelovým označením SB0490.

Zařízení má podobu malé krabičky s pěkným vzhledem. Vrchní část obalu je vyrobena ve stříbřité barvě, spodní polovina v černé. Na horní straně se nachází dvě zapuštěná otočná kolečka pro řízení hlasitosti zvukového výstupu a vstupu. Přední strana je vybavena audio konektory pro připojení sluchátek a mikrofonu. Zde je také umístěna zdířka optického výstupu, dvě kontrolní LED diody, tlačítko s označením CMSS a přijímač dálkového IrDA ovladače. Kromě těchto prvků obsahuje produkt (na zadní stěně) i konektory pro připojení analogové reproduktorové sestavy až do standardu 5.1 a digitální výstup SPDIF.

Pro komunikaci externí zvukové karty s PC slouží standard USB, doporučeno je využít vysokorychlostní USB 2.0, které zaručuje dostatečnou propustnost zvukových dat. Pokud budete chtít využívat starší USB 1.1, můžete při přehrávání ve vyšší kvalitě nebo při náročnějších operacích zaznamenat problémy.

Řídit lze zvukovou kartu několika způsoby. K dispozici jsou softwarové ovladače, přímé ovládací prvky na těle produktu (např. aktivace CMSS nebo nastavení hlasitosti) a IrDA dálkové ovládání.

Zvuková karta standardně podporuje vzorkovací frekvenci zvuku až do 96 kHz. Bitové rozlišení zvuku je podporováno do 24 bitů. Se všemi staršími standardy, tedy jak s osmibitovým, tak s šestnáctibitovým zvukem, si karta samozřejmě také poradí. To samé platí i pro nižší vzorkovací frekvenci.

Z norem, které prosazuje přímo společnost Creative, podporuje externí karta EAX Advanced HD a efekty EAX ve verzi 1.0 a 2.0. Certifikaci THX, kterou je vybaven např. produkt Creative Blaster Audigy 2 ZS Notebook, tento produkt nedisponuje.

Bezesporu zajímavá je technologie CMSS. Umožňuje v reálném čase přesměrovat obyčejný stereofonní zvuk (např. skladbu v MP3) do prostorového ozvučení. Aktivní technologie CMSS poměrně příjemně rozloží nahrávku tak, aby dobře zněla i z šestice připojených reproduktorů (tzv. Up-Mix). Je zřejmé, že CMSS nemůže doplnit chybějící kanály zcela věrně, nicméně výsledek je rozhodně příjemnější, než poslouchat běžnou neprostorovou nahrávku v obyčejném stereu na dvou reproduktorech.

Externí produkt je možné doporučit především v případech, kde vám nevyhovuje běžná integrovaná zvuková karta (nebo přímo chybí) a do útrob PC není možné na sběrnici PCI přidat novou. Příkladem může být např. notebook. Zde navíc potěší, že se výrobek spokojí s napájením z USB portu a nevyžaduje žádný externí zdroj energie.

Sound Blaster Live! 24-bit External (SB0490)

+ zajímavé služby

- pořizovací cena

- nemá certifikaci THX

Cena vč. DPH: cca 1 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative, http://www.cz.europe.creative.com

§§§§§


Mrňavý projektor Panasonic

Jaroslav Kasal

04P704

Ultrapřenosný projektor Panasonic PT-LM1E nabízí především malé rozměry a nízkou hmotnost

V oblasti prezentační techniky se stále něco děje. Svědčí o tom i nový výrobek společnosti Panasonic. Nese modelové označení Panasonic PT-LM1E a patří do kategorie ultra přenosných datových projektorů. Uživateli nabízí především příjemně malé rozměry a nízkou hmotnost. Nejdelší strana projektoru (v tomto případě šířka) dosahuje hodnoty 257 mm. Hloubka je 209 mm a výška pouhých 59 mm. Hmotnost produktu (1,6 kg) jistě také nejednoho manažera potěší. Zvlášť pokud se musí po služebních cestách trmácet vyzbrojen notebookem a současně i projekční technikou.

Panasonic PT-LM1E je založen na technologii LCD a nabízí nativní (pracovní) rozlišení SVGA, tedy 800 x 600 obrazových bodů. Výkon projekční lampy je 130 W. Ve spolupráci lampy s optickou soustavou a třemi LDC panely dokáže produkt generovat obraz světelným tokem 1 200 ANSI lm. Každý z trojice integrovaných LCD panelů disponuje úhlopříčkou 0,55".

Projektor je vybaven krytem stříbřitě kovové barvy. Vzhled sice není nijak inovativní či supermoderní, nicméně nepostrádá eleganci a je nasnadě, že se mnoha firemním uživatelům zalíbí. Na horní straně produktu lze nalézt zapuštěné ovládací prvky. Mezi ně patří dvojice otočných kroužků, které slouží pro nastavení ostrosti a zvětšení obrazu (zoom). V jejich blízkosti jsou umístěna i tlačítka pro zapnutí a vypnutí projektoru, volbu vstupního signálu a také tlačítko pro automatické seřízení parametrů obrazu. Zajímavé je, že na tomto místě nenaleznete prvky pro vstup, pohyb v menu či přímou volbu parametrů. Všechny tyto služby jsou totiž zpřístupněné formou zajímavého joysticku, který tvůrci umístili na zadní stranu projektoru. S pomocí tohoto nástroje se lze poměrně intuitivně (jednoduchým vychylováním nebo stisknutím malé páčky) pohybovat v grafické nabídce služeb a volit všechny dostupné parametry. Tlačítko v těsném sousedství má za úkol rychle zobrazit nebo skrýt grafickou nabídku OSD (On Screen Display).

Zadní strana výrobku nabízí konektory: je zde klasický VGA vstup (D-Sub 15pin), kulatý S-Video vstup a běžný žlutý cinch (RCA) pro připojení kompozitního videa. Zvuk je možné zapojit pomocí dvojice cinch zdířek (2x RCA).

Z interní nabídky funkcí lze zmínit několik zajímavostí, např. skutečnost, že i po náhlém odpojení projektoru od elektrické sítě nezůstane zahřátá projekční lampa bez chlazení. Při testu jsme zjistili, že i po vytažení síťové zástrčky se větráček točí dál, teprve po vychladnutí lampy se automaticky vypne. Sympatická je také možnost přístroj zablokovat heslem nebo korigovat lichoběžníkové zkreslení obrazu jak ve vertikální, tak v horizontální rovině (funkce Keystone). Podle výrobce je projektor vybaven i technologií, která automaticky vyhodnocuje obraz a optimalizuje intenzitu světelného toku podle promítané scény.

Při testech jsme zaznamenali poměrně příjemný obraz, který svou intenzitou postačí pro menší zasedací místnosti ve firmách či v domácím prostředí. Do větších prostor se produkt nehodí. Nevýhodou zařízení je také nativní rozlišení SVGA, které neumožňuje plnohodnotně předvádět firemní prezentace ve standardnějším XGA režimu. Oproti tomu sledování filmů z DVD disků je s projektorem Panasonic výrazně příjemnější.

Otázkou tak zůstává, zda tento projektor i přes své klady dokáže v dnešní konkurenci i přes poměrně příjemnou cenu zaujmout dostatek zájemců.

Panasonic PT-LM1E

+ systém ventilace

+ rozměry

- rozlišení SVGA

Cena vč. DPH: 35 581 Kč

K testu zapůjčila firma: AV Media, http://www.avmedia.cz

§§§§§


Fotoaparát s muzikou- BenQ DC S40 s rádiem a přehráváním MP3

Václav Maletínský

04P0691

Levný digitální fotoaparát BenQ DC S40 se v mnohém zařízením dostupným na našem trhu vymyká. Kromě fotografování totiž uživateli nabídne i poslech rádia nebo přehrávání MP3 souborů. Fotografové, kteří již mají s digitálními přístroji nějaké zkušenosti, nad ním zřejmě budou ohrnovat nos. Každé zařízení, které kromě zachycení snímků poskytuje i jiné funkce, je pro ně podezřelé. Za určitou zvrácenost považují fotoaparáty zabudované do mobilních telefonů, jistě by si nekoupili ani MP3 přehrávač s megapixelovou vestavěnou digitální kamerou. Fotoaparát si přece chtějí koupit kvůli focení, budou zkoumat jeho rozlišení, nastavení předvoleb a kvalitu výsledných obrázků. Zcela jinak ale může na testovaný přístroj pohlížet student, který má omezené finanční zdroje a rád by "zabil co nejvíc much jednou ranou". Třeba jej potěší, že za částku nepřesahující 6 000 Kč získá digitální fotoaparát, který mu bude hrát jeho oblíbené MP3 písničky. A když se oposlouchají, může ještě přepnout výběr na FM rádio.

Benq DC S40 nabízí objektiv s ohniskovou vzdáleností 35-104 mm (přepočet na kinofilm) a světelností F2,8/F4,8, 4MP snímač (maximum 2 848 x 2 136 bodů), trojnásobný optický a čtyřnásobný digitální zoom a vestavěnou 16MB paměť. Přístroj s vnějšími rozměry 98 x 63 x 40 mm se díky zdrsněným výstupkům na přední straně dobře drží, průhledový hledáček a blesk vestavěný nad objektivem mají zaoblené hrany, aby ladily s kulatými rohy fotoaparátu. Malá lampička na přední straně pomáhá přesnějšímu ostření při horších světelných podmínkách. Ovládací prvky jsou přehledně uspořádány vedle výklopného (neotočného) náhledového 1,5" displeje, na ovládání a pohyb v menu si však uživatel musí zvyknout. Například zoom se mění pohybem ve směru nahoru nebo dolů, zatímco většina fotoaparátů nabízí směry vlevo a vpravo). Fotoaparát je vybaven audio/video výstupem, do něhož se zapojují sluchátka s vestavěnou anténou, konektorem USB 1.1 a malým napájecím konektorem. Tlačítko spouště na horní straně je nezvykle velké, má však příjemně krátký chod a dostatečný odpor pro "namáčknutí" při zaměřování. Reproduktor pro přehrávání hudby nebo zvukových poznámek je umístěn vedle spouště. Spodní část fotoaparátu je vyhrazena pro společný kryt Li-Ion baterie a volitelné paměťové SD karty. Závěrka pracuje v rozmezí 1/30-1/1 000 sekundy, automatické bodové nebo středové ostření si poradí s objekty vzdálenými od 15 (režim makro) nebo 50 cm do nekonečna. Pro blesk lze volit mezi plnou automatikou, redukcí červených očí a režimy vypnuto nebo zapnuto. Výsledné snímky neovlivňuje jen přisvětlení bleskem či nastavení rozlišení (1, 2, 4 nebo interpolovaně 6 MP), ale také správný výběr scény (7 voleb včetně sportu a protisvětla) nebo vyvážení bílé barvy v pořadí automatika, denní světlo, zamračeno, žárovka a zářivka. Přístroj nedisponuje velkým rozsahem citlivosti, nabízí jen automatickou volbu a ISO 100 a 200. Vyšší volba je občas doprovázena nepříjemnými barevnými artefakty, zvláště při zhoršených světelných podmínkách. Volby scénických režimů a vyvážení barev naopak ovlivní obraz příznivě a Benq DC S40 si dobře poradil s interiérovými snímky pod žárovkami nebo zářivkami. Zamračené počasí mu také dělá dobře, naopak výrazně přesvětlené snímky získá uživatel, který fotografuje v protisvětle. Určité korekce lze provést změnou expozice s využitím skokového posunu o 0,5 EV v rozsahu ?2 EV. Funkcím rádia a přehrávání MP3 jsme se věnovali spíše okrajově. Rádio nabízí běžný FM rozsah 87,5-108 MHz a pro MP3 soubory musí být v paměti nebo na paměťové kartě vytvořen adresář MP3, do něhož se písničky kopírují. Všechny soubory musí být uloženy v jediném adresáři, jinak je přehrávač nenajde. Kopírování souborů není kvůli USB 1.1 rozhraní právě svižné. Písničky nelze vymazat z menu fotoaparátu, ale jen prostřednictvím připojení k počítači. Dodávaná sluchátka patří spíše k průměru, výstup na fotoaparátu je bohužel řešen pomocí kratšího jack konektoru.

BenQ DC S40

+ pořizovací cena

+ doplňkové hudební funkce

- kvalita snímků v protisvětle, barevný šum při vyšším ISO

Cena vč. DPH: 5 800 Kč

K testu zapůjčila firma: BenQ,

http://www.benq.cz

§§§§§


Detektivní klávesnice - Microsoft Optical Desktop with Fingerprint Reader

Jaroslav Kasal

04P0705

Mnozí uživatelé počítače již vědí, že zřejmě nebude existovat odvětví IT, kam by společnost Microsoft nechtěla vstoupit. Výjimkou není ani výroba hardwarových periferií k PC. Mezi poslední přírůstky do právě zmíněné kategorie patří i produkt s označením Optical Desktop with Fingerprint Reader. Spíše než o jeden výrobek se jedná o komplet, který tvoří drátová klávesnice a bezdrátová myš.

Námi testovaná klávesnice byla vyrobena v kovově tmavé barvě s černými klávesami. Ty nám sice trochu připomněly zašlé časy osmibitových počítačů značky Atari 800XL, ale jinak je design laděn futuristicky a je přitažlivý. Pro uživatele je připraveno 104 kláves a nechybí ani spousta multimediálních tlačítek. Čím je však celá klávesnice a potažmo i sada zajímavá, není ukryto v klávesách, ale v červeně orámovaném oválném prvku umístěném vlevo od "klaviatury". Jedná se o snímač otisku prstů. Jeho použití je jednoduché, stačí přiložit palec (nebo jiný prst) na průhledný plastový kryt snímače a je to. Samozřejmě to dělejte pouze v případě, kdy potřebujete zpřístupnit heslem chráněnou oblast v PC nebo na internetu. Poměrně široké možnosti využití snímacího zařízení nabízí aplikace Password Manager 1.0, kterou naleznete na přiloženém CD. Druhé CD obsahuje ovladače pro samotnou klávesnici (IntelliType Pro 5.2) a myš (IntelliPoint 5.2).

Druhým produktem sady Optical Desktop je myš Wireless Optical Mouse 2.0. Jedná se o radiově komunikující optickou myš, napájenou dvojicí běžných tužkových baterií. Nevýhodou je, že produkt není vybaven akumulátory, který by šly dobíjet přímo v myši (například vložením do kolébky), na druhou stranu je zde implementována technologie úspory energie, díky níž by myška měla vydržet na jeden pár baterií až půl roku. Výhodu oproti tomu představuje otočné rolovací kolečko. To je umístěno klasicky místo prostředního tlačítka, kde mimo jiné supluje i jeho funkci. Na rozdíl od běžných rolovacích koleček je možné tento model naklánět i do stran. Lze tak v rámci aktivního okna (např. otevřeného dokumentu, obrázku, www stránky atd.) realizovat jak vertikální, tak i horizontální posun. Myš se jevila jako poměrně dobře funkční. Pouze ze subjektivního pohledu nám rolovací kolečko při otáčení připadalo zbytečně "tuhé".

Jedná se o zajímavé a pro řadu uživatelů rozhodně praktické zařízení, využijí jej ale pouze zájemci, jejichž počítač pracuje s operačním systémem Windows XP, nižší verze oken ani jiné operační systémy nejsou podporovány.

Microsoft Optical Desktop with Fingerprint Reader

+ snímač otisků

- pouze pro Windows XP

- nemožnost dobíjet baterie přímo v myši

Cena vč. DPH: 2 825 Kč

K testu zapůjčila firma: Microsoft, http://www.microsoft.cz, http://www.mysarna.cz

§§§§§


Pátá generace Wolframu

Jaroslav Kasal

04P703

Praktický test nového PDA PalmOne Tunsten T5

Pokud se rozhodujete, zda konečně nastal čas odložit papírový zápisník s tužkou a místo něj se chcete vyzbrojit některým z chytrých elektronických pomocníků, jistě vás potěší uvedení zbrusu nového PDA (osobního datového asistenta) na český trh.

Zařízení pochází z vývojové laboratoře společnosti palmOne a nese označení Tungsten T5. Osobní asistent navazuje na úspěšné předchůdce z řady Tungsten, novým potenciálním vlastníkům nabízí opět o něco lepší služby a vyšší výkon.

Produkt je vyroben ve stříbřitě kovové barvě a s velmi atraktivním designem. Na rozdíl od původní verze Tungsten T není tento výrobek vybaven vysouvací spodní částí, což někteří uživatelé přivítají, jiní možná ne. Při testování se nám zdála pevná konstrukce bez mechanických dílů praktičtější, i když je rozměrově trochu větší. Nedílnou součástí celého PDA je i vyztužený kožený kryt přední strany, kryje tedy především displej a ovládací prvky. Je odklopný a jeho vzhled je taktéž povedený. Drobnou nevýhodou je nemožnost jeho výměny za jiný, neboť je k PDA přichycen pevně.

Rozměry Tungstenu T5 jsou 121 mm (výška) x

x 78 mm (šířka) x 15 mm (tloušťka) a hmotnost činí 146 gramů. Dominantním prvkem celého zařízení je bezesporu displej. Zabírá téměř celou přední stěnu a nabízí rozlišení 320 x 480 obrazových bodů a 65 536 zobrazitelných barev. Displej je typu TFT a kvalita zobrazení je skutečně velmi dobrá. Na displeji lze bezproblémově sledovat i fotografie v poměrně vysokém rozlišení nebo dokonce i animace a skutečné filmy!

Srdcem PDA je procesor Intel XScale ARM. Jeho pracovní frekvence je v T5 nastavena na rychlost 416 MHz. Pro ukládání dat je osazen Tungsten T5 pamětí typu Flash s celkovou kapacitou 256 MB. Z tohoto množství je uživateli dostupných 160 MB v podobě interního záznamového média (tedy jako "pevný disk"), 55 MB slouží coby operační paměť pro spuštěné aplikace. Zbytek ze zmíněných 256 MB je určen pro potřeby systému.

Pokud by se našel náročný uživatel, jemuž by datový prostor nepostačoval, není nic jednoduššího než zasunout do slotu v PDA rozšiřující paměťovou kartičku typu SD (Secure Digital) či MMC (Multi Media Card).

Komunikaci uživatele s osobním asistentem zajišťuje především pero (stylus) a doteková obrazovka. Větší pohodlí umožňuje pětipolohové tlačítko pod displejem a další čtveřice tlačítek s rychlými volbami, které se nacházejí rovněž pod displejem. Pro vkládání textu do aplikací je možné využít jak služeb důmyslného systému Graffiti 2, tak virtuální klávesnice, kterou je velmi jednoduché kdykoliv vyvolat pomocí systémových voleb.

Vzhledem k tomu, že je vybaven operačním systémem Palm OS verze 5.4, funguje T5 velmi svižně a na rozdíl od některých jiných platforem nabízí výkon a současně široké možnosti personalizace. Uživatel má k dispozici mnoho možností, jak svého osobního pomocníka vyšperkovat a nastavit podle svých přání a představ. Volby se zdaleka netýkají pouze možnosti nastavit si pro různá okna nabídek své vlastní fotografie. Tungsten toho zvládne mnohem více. A díky mnoha aplikacím, které jsou již přímo součástí systému, nebo pomocí přídavných modulů je možné tento malý nástroj využívat jako velmi silnou zbraň. Nativní formát Word a Excel je již dávno standardem, pohodlné psaní a přijímání e-mailů rovněž. Problémem není ani přeměnit PDA v chytré fotoalbum nebo ve výkonný MP3 přehrávač (na sluchátkovém výstupu je dokonce kvalitní stereo signál). A pokud budete trochu šikovní, můžete do útrob PDA či na externí paměťovou kartičku nahrát třeba i celý film. Pokud vás zajímá spíše čtení, jsou pro vás dostupné aplikace jako např. E-Reader nebo Adobe Acrobat Reader pro operační systém PalmOS. Knihy a dokumenty tak mohou obsahovat tisíce stránek a vložené obrázky.

Pomocí rozhraní IrDA a Bluetooth 1.1 můžete být také ve spojení se světem. Odesílání a přijímání SMS zpráv přes váš mobil je snadné, stejně jako například brouzdání po internetu. Pokud se nebudete chtít připojit s využitím zmíněných bezdrátových rozhraní, můžete využít i standard USB a konektory. Přes USB lze dokonce nejen synchronizovat veškeré informace a provádět zálohy a přesuny dat, ale lze využít i speciální režim Drive Mode. V tomto módu simuluje Tungsten T5 výměnný USB disk, vy pak můžete z Windows velmi jednoduše a pohodlně přistupovat k celému datovému obsahu PDA. Dokonce i bez jakýkoliv nainstalovaných ovladačů na připojeném PC.

Nová verze Tungstenu se bohužel neobešla bez určitých vad na kráse. Trochu nám chybí funkce digitálního hlasového záznamníku a vibračního vyzvánění. Nelze opomenout ani fakt, že se v této verzi změnil konektor, takže majitelé starších datových a napájecích kabelů a kolébky (pozor, ta není nově u Tungstenů T5 součástí dodávky) mají smůlu.

Sečteno a podtrženo, nový Tungsten T5 toho umí již od přírody velmi mnoho a nabízí silný výkon a užitečné služby, ale stále ještě má nějaké mušky. Mimochodem, při současném kurzu dolaru je jeho oficiální cena 399 USD (bez DPH) velmi výhodná.

PalmOne Tungsten T5

+ nabídka služeb

+ výkon

+ parametry

- absence diktafonu a vibrací

Cena vč. DPH: cca 11 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Palmone, http://www.palmone.com

§§§§§


Je libo třešničku? Test stolního počítače FOX Factor X

Petr Matuška

04P0698

Takto by se dalo odpovědět na otázku, co tomuto počítači chybí. Jediné, co nám při práci s tímto počítačem chybělo, byla totiž třešnička na pomyslný dort. Sestava nás překvapila nejen svým výkonem, výbavou, vzhledem, ale i precizností výběru komponent a hlavně kvalitou provedení samotného počítače na tu jsme si ale u Fox Computers již zvykli. Ale k tomu se dostaneme později. Celý počítač se dodává ve veliké krabici, není to tedy rozhodně žádný střízlík. V balení se nachází samotný počítač, klávesnice, myš, manuál k základní desce, CD, disketa s ovladači a přenosný Flash disk s kapacitou 128 MB, sloužící jako náhrada za chybějící disketovou mechaniku. Počítačová skříň, v níž jsou komponenty uloženy, je prakticky navržena s ohledem na fakt, že bude sloužit pro výkonný počítač. Najdeme zde na vrchní i spodní části otvory pro odvod teplého vzduchu a rovněž dvě pozice pro osazení napájecích zdrojů. V případě testovaného PC byla obsazena jen jedna, a to horní. Skříň je celá černá, veškeré ovládání se nachází na přední straně v podobě ovládacích panelů. Svrchní část je rozdělena na několik dílů, v horním jsou tlačítka pro spuštění a reset počítače, spolu s diodami indikujícícmi aktivitu počítače a činnost pevných disků. Nalevo od nich nalezneme sadu portů jeden Firewire IEEE 1394, vstup pro mikrofon, výstup pro sluchátka a čtveřici USB 2.0 portů. Pod tímto boxem je displej zobrazující informace o teplotě a otáčkách chladiče procesoru, grafické karty, pevných disků a teplotě uvnitř skříně. Na levé straně je umístěn reproduktor, na pravé ovládací mechanizmus, pomocí něhož lze nastavovat údaje na displeji. Zajímavou funkcí je i změna podsvícení displeje, které si může uživatel vybrat. V panelu pod displejem se nacházejí tři analogové ukazatele budíky, které mají za úkol informovat o aktivitě levého/pravého kanálu zvukové karty a činnosti pevného disku. Nechybějí ani ovladače hlasitosti pro každý kanál zvlášť. V další části následuje DVD mechanika a pod ní tlačítko ovládající podsvícení analogových ukazatelů. Na přední straně skříně se ještě nachází ukazatel příkonu. Srdcem celého počítače není nic jiného než nejrychlejší procesor pro osobní počítače firmy AMD konkrétně Athlon 64 FX-55. Ten byl umístěn na základní desce K8N Neo2 Platinum, osazené čipovou sadou nVidia nForce3 Ultra, podporující operační paměti typu DDR s maximální frekvencí 400 MHz a s celkovou kapacitou paměti 4 GB. V počítači byl přítomen 1 GB operační paměti ve dvou modulech, které byly zapojeny do rychlejšího režimu toku dat DualDDR s časováním CL2. Na procesoru byl umístěn mohutný chladič Silencer 64 Ultra TC, jenž účinně pomáhá promyšlenému systému chlazení celého počítače v odvodu přebytečného tepla, kterému je nápomocen i externí větrák umístěný na zadní straně case a 400W zdroj s velkým ventilátorem, umístěným vespod. Grafika GeForce 6800 Ultra v portu AGP 8x byla ta nejvýkonnější, která byla v době testu k dispozici s 256 MB paměti GDDR3. Uživatel dále může osadit přídavnými kartami tři PCI sloty. Zvukový výstup zprostředkovával integrovaný čip Realtek ALC850, o připojení k síti se staraly dvě integrované síťové karty, z toho jedna Marvell byla gigabitová. Na zadní straně je kromě těchto konektorů možné připojit zařízení ke čtyřem USB 2.0 portům, jednomu Firewire IEEE 1394, jednomu COM, jednomu konektoru LPT a jednomu PS/2. O data se starají dva pevné disky Maxtor 6Y160M0 DiamondMax Plus 9, každý s kapacitou 160 GB, 8MB cache, s rychlostí 7 200 otáček za minutu, připojené přes rozhraní SATA a spojené do systému RAID 0. Optická duální vypalovací mechanika pochází od firmy LG, zvládá zápis a přepis na všechny dostupná média CD-R, CD-RW, DVD+R/RW, DVD-R/RW, DVD+R DL a DVD-RAM. Disketová mechanika nebyla přítomna, v dnešní době již není (kromě zavedení ovladačů pro RAID při instalaci Windows) nezbytně nutná. Místo toho Fox Computers nabízí v příslušenství USB Flash disk s kapacitou 128 MB, podporující rychlost USB 2.0. Po otevření skříně nás velmi překvapila kvalita zpracování celého počítače a to v dobrém slova smyslu. Na českém trhu byste hledali opravdu dlouho, než byste objevili výrobce počítačů, který by uměl sériově dodávat takto kvalitně sestavené počítače. Všechny kabely rozvedené uvnitř počítačové skříně byly svázány a umístěny tak, aby nijak nepřekážely proudění vzduchu. I po pečlivé fyzické kontrole jsme nezjistili v instalaci a uchycení komponent žádné nedostatky. Jak jsme již naznačili, i systém chlazení je velmi dobře vyřešen. Pro pohodlí uživatele je připravena možnost regulovat otáčky jak na chladiči procesoru, tak i u grafické karty. Za předvedený výkon celé sestavy, vyváženost a hlavně za perfektní výrobní zpracování jsme se rozhodli udělit tomuto počítači naše ocenění TOP PRODUKT.

PC pro sledování filmů

+ výkon

+ kvalita zpracování

- cena

Cena: vč. DPH: 90 300 Kč

K testu zapůjčila firma: Fox Computers, http://www.foxpc.cz

§§§§§


Hořčíkový cestovatel - ultrapřenosný notebook Fujitsu Siemens Lifebook P7010

Tomáš Jirásko

04P0693

Vždy je radost dostat do ruky perfektně zhotovený a designovaný kousek, jakým je i subnotebook Fujitsu Siemens Lifebook P7010. Ten je jako celá tato větev notebooků určen především na cesty, a tak nepřekvapí, že před výkonem byla upřednostněna výdrž na baterii a nízká hmotnost. Tělo notebooku je tak zhotoveno z hořčíkové slitiny a doplněno tvrdým plastem. Notebook je postaven na platformě Centrino, tentokrát s využitím nízkonapěťového ULV Pentia M 713 (jádro Banias) s frekvencí 1,1 GHz, doplněného 512 MB RAM, což jej staví podle výsledku testů na úroveň 2,5GHz P4. Bohužel paměť zabírá oba paměťové sloty (2 x 256 MB), což není pro uživatele nejšťastnější řešení, pokud se rozhodne paměť rozšířit. Jako úložiště dat slouží 60GB disk (4 200 otáček za minutu).

Samotný notebook má rozměry 261 x 199 x x 35 mm a hmotnost 1,5 kg, podařilo se do něj vměstnat i modulární šachtu pro optickou mechaniku v našem případě DVD/CD-RW lze ji ovšem také využít pro připojení druhé baterie a prodloužit tak výdrž notebooku, která s jednou baterií dosáhla v našem testu hodnoty lehce nad pět hodin. Nad touto šachtou, kterou nalezneme na levém boku, je umístěna čtečka CF karet a slot PCMCIA (PC Card), vedle nich pak nalezneme konektor modemu. Do pravého boku jsou vyvedeny dva USB porty společně se sluchátkovým výstupem a vstupem pro mikrofon. Na stejné straně nalezneme pod odklopnými kryty ukrytý ethernetový konektor, FireWire, S-Video a rovněž VGA výstup. Na přední straně vlevo je umístěn vypínač Wi-Fi rozhraní (Intel PRO/Wireless 2200BG) a čtečka MemoryStick/MMC/SD karet.

Použitá klávesnice je vybavena menšími klávesami než klasické notebooky, standardem je vzhledem k malému prostoru i přístup k Home, End, PgUp, PgDn pouze přes funkční klávesu. Touchpad je posunut mírně doleva.

Víko je dostatečně tuhé a poskytuje displeji dodatečnou ochranu i při velmi drsném zacházení. Nyní se však dostáváme k nejdiskutovanější části tohoto notebooku (alespoň v naší redakci) 10,6" širokoúhlému XGA displeji Crystal View s rozlišením 1 280 x 768 pixelů. Pravdou je, že tento displej má díky vynikajícímu jasu, kontrastu i úhlům pohledu skvělou čitelnost, ale jelikož nejsme zrovna fandové technologie X-Bright od Sony, nebudeme ani tentokrát mlčet. A proč do toho taháme Sony X-Bright? Protože technologie označovaná u FSC jako Crystal View je v podstatě totéž. Kromě vynikajícího obrazu se totiž tento "skleněný" displej leskne a odráží dopadající světlo. Při zvlášť nepříznivých podmínkách se v něm navíc vidíte. Na druhou stranu není u takto malé plochy displeje tento jev tak zřetelný, jako u 17" a 19" monitorů. Tato technologie bez diskuze v základu přináší vynikající obraz, avšak z našeho hlediska je kvůli lesklému povrchu natolik kontroverzní, že si ji buď zamilujete, nebo začnete nenávidět.

Použitá integrovaná grafická karta Intel 82852GM (Intel Extreme Graphics 2) je pro tuto kategorii typická a využívá až 64 MB sdílené paměti. Pro "kancelařinu", hry v pracovní době a sledování videa na cestách je naprosto dostačující, čemuž odpovídají i použité reproduktory s dobře prokresleným zvukem, i když celkově nižším výkonem.

V modelu P7010 získá uživatel ideální přístroj na cesty, jemuž však vzhledem k jeho ceně dosti nelogicky chybí implementace bluetoothového rozhraní. Výkon notebooku však plně odpovídá jeho technické specifikaci, navíc se při zachování malé hmotnosti nemusí kupující vzdát optické mechaniky. A tak rozhodnutí, zda přístroj koupit či nikoliv, závisí na tom, zda je pro vás použitý displej přijatelný.

Fujitsu Siemens Lifebook P7010

+ hmotnost, rozměry, výdrž na baterie

- Crystal View

- absence Bluetooth

Cena vč. DPH: 76 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Fujitsu Siemens Computers, http://www.fujitsusiemens.cz

§§§§§


Test multifunkčního zařízení Olivetti d-Copia 16MF

Václav Maletínský

04P0692

Multifunkční zařízení Olivetti d-Copia 16MF je vhodné pro tisk a kopírování dokumentů až do formátu A3. S volitelnou výbavou navíc umožňuje i vícestránkové kopírování, faxový provoz nebo skenovaní do počítače a zároveň podporuje i oboustranné zpracování dokumentů. Standardně vybavený stroj d-Copia 16MF pracuje rychlostí 16 stran A4 nebo 8 stran A3 za minutu, tisková mechanika přitom nabízí hardwarové rozlišení 600 x 600 dpi a maximální nastavení 1 800 x 600 dpi s pomocí vyhlazování hran. Deskový skener (v testu byl příplatkový model se zabudovaným podavačem vícestránkových dokumentů) je při kopírování v nastavení 300 ppi stejně rychlý jako tiskárna, v nižším rozlišení 200 ppi by byl schopen dosáhnout i výkonu 20 stran A4 za minutu. Bez volitelného rozšíření však zákazník takovou rychlost využít nemůže a přístupná pro něj nebude ani maximální hardwarová volba 600 ppi. Při kopírování si ale může vybrat druh dokumentu, s nímž pracuje. Podle předlohy nastaví funkci na snímání textu, snímání textu s obrázkem, nebo zvolí režim pro práci s fotografií. Text je převáděn na papír černobíle, kombinace textu a grafiky nebo fotografie jsou zhotoveny ve stupních šedé barvy. Multifunkční produkt svým výkonem napověděl, že jeho základem je rychlá kopírka a tiskové funkce byly na přání zákazníků dodány dodatečně. Při kopírování totiž na zhotovení prvního výtisku vystačí s polovinou času nutného pro tisk dokumentu zaslaného z počítače. Tiskové emulace PCL6, PCL 5e, KPDL3 (PostScript3 kompatibilní), Line Printer, IBM Proprinter X24E, Diablo 630 nebo Epson LQ-850 užitkovou hodnotu přístroje podstatně zvyšují, avšak rychlostí na digitální kopírku nestačí. Tyto informace se rýkají jen sledování rychlostí prvního výtisku, respektive první kopie. Celostránkovou grafiku je možné při kopírování získat za 5,7 až 5,9 sekundy, zatímco tisk textového nebo grafického souboru trvá 9 až 13,7 sekundy. Jiná je situace u rychlosti opakování, která i při tisku dosáhne deklarovaného maxima 16 stran A4 za minutu (nebo polovičního množství ve dvojnásobném formátu). Olivetti d-Copia 16 MF je dodáván se zásobníkem pro formát A3 nebo A4, do něhož se vejde 300 listů papíru. Automatický podavač snímaných dokumentů může pracovat až s 50 listy, výstupní zásobník stačí k uložení 250 výtisků. Za příplatek lze dokoupit spodní přihrádky i boční zásobník pro média vyšší gramáže, celkový počet založených médií tak může být zvýšen až na 1 250 listů. Připojení k počítači nebo do počítačové sítě je realizováno prostřednictvím rozhraní USB 2.0, paralelním připojením IEEE-1284B nebo síťovou zásuvkou 10/100. Srdcem přístroje se stal procesor Power PC 750CXr s frekvencí 300 MHz. Na základní desce jej doplňuje 64-320 MB operační paměti. Programové vybavení je zpracováno v češtině a vyhoví operačním systémům od Windows 95 na PC nebo MacOS 9.1 či novější na Applech. K dispozici jsou i ovladače pro Unix a Linux, samozřejmostí je podpora všech běžných síťových protokolů.

Olivetti d-Copia 16 MF není žádný drobeček, který se vejde na květinový stolek v kanceláři. Jeho rozměry jsou 574 x 593 x 502 mm a hmotnost dosahuje 41 kg. Cena testovaného zařízení s duplexním modulem a podavačem předloh se vyšplhala až na 73 185 Kč, provozní náklady se při dlouhodobém užívání pohybují na hranici 0,34 Kč. Měsíční zatížení výrobku by nemělo překročit 20 000 výtisků A4. Všechny ceny jsou uvedeny včetně DPH.

Olivetti d-Copia MF-16

+ provozní náklady

+ snadná obsluha

- pořizovací cena

Cena vč. DPH: 73 185 Kč

K testu zapůjčila firma: Complet, http://www.complet.cz

§§§§§


Hudba za běhu - test MP3 přehrávače MSI MEGA Player 521

Tomáš Varoščák

04P0696

Portfolio produktů MSI z kategorie spotřební elektroniky se rozrůstá. Nejnovější MP3 přehrávač s označením MEGA Player 521 je určen především pro aktivní uživatele, konkrétně pro ty, kteří propadli kouzlu běhání. Jak je vidno, tato kategorie se do hledáčku výrobců dostává čím dál tím častěji. Stačí si jen vzpomenout na nedávno recenzovaný přehrávač Philips.

MEGA Player 521 se ostatním přehrávačům od MSI příliš nepodobá, nejvíce shodných rysů nalezneme asi při srovnání s modelem 515. Jedná se především o tvarovou podobnost a také o identickou technologii displeje. MEGA Player 521 používá displej zobrazující inverzně, tj. barevně na černém pozadí. Výhodou tohoto typu displeje je lepší čitelnost a nižší spotřeba elektrické energie.

Rozměry a hmotností patří přehrávač kamsi k průměru této kategorie a použité materiály odpovídají jeho zaměření. Pogumovaný povrch pravděpodobně vydrží hrubší zacházení, než by vydržel plast či slabý kov. Ovládání přehrávače obstarává joystick a tři tlačítka. Je poměrně snadné a nebýt pomalejších reakcí, nebylo by po této stránce přehrávači co vytknout.

Funkce, které tento produkt uživateli nabízí, se příliš nevymykají standardu, jenž bychom očekávali. MEGA Player 521 lze použít jako přenosný USB disk s kapacitou 256 MB, s podporou rozhraní USB 2.0 a bez nutnosti instalace ovladačů (vyjma Windows 98, Me a méně běžných OS). Dále lze jeho prostřednictvím poslouchat hudbu, a to ve formátech MP3 a WMA, přehrát lze i formát WAV, ale pouze přes volbu nahrávání. Formát Ogg MEGA Player 521 nepřehraje, stejně jako nezobrazí české znaky. Podpora ID3 Tagů je pouze minimální, neboť displej ukazuje pouze názvy skladeb. S adresáři si přehrávač rozumí také pouze napůl, neboť skladby v nich sice najde, nicméně je zobrazuje pouze všechny dohromady. Podle adresářů je naopak možné listovat při tvorbě playlistu, což je rozhodně pohodlnější.

Další funkcí, která určitě mnohé potěší, je přítomnost přijímače radiových vln na frekvenci FM. Ten nabízí celkem 15 předvoleb pro naladěné stanice, automatické ladění mu však chybí. Jak již je u dnešních MP3 playerů zvykem, nechybí možnost pořizovat nahrávky, a to jak z rádia, tak prostřednictvím vestavěného mikrofonu přímo z okolí. U nahrávek lze nastavit tři stupně kvality.

Poslední dvě funkce jsou spíše okrajové: stopky s klasickým počítáním, ale i s funkcí minutky (odpočítávání), a krokoměr. V tomto módu dokáže přístroj podle pohybu (měl by být upevněn na paži) zaznamenávat počet kroků. Pokud vložíte údaje o své hmotnosti a délce kroku, pak spočítá i spálené kalorie.

MEGA Player 521 se dodává s lehce podprůměrnými sluchátky (klipy), látkovým pouzdrem, které ale mohlo být vymyšleno lépe, dvěma pásy k připevnění přehrávače na paži, s USB prodlužovací šňůrou a s praktickým zhruba 2 centimetry dlouhým konektorem do standardního USB. Na CD se nalézá aplikace nutná pro budoucí možný upgrade firmwaru, manuál a Acrobat Reader. Přehrávač je poháněn vestavěným lithium-ionovým akumulátorem s kapacitou 420 mAh, který je možné nabíjet jak z USB, tak pomocí speciálního adaptéru.

Patříte-li mezi sportovněji laděné uživatele a hledáte dobrý MP3 přehrávač, který by vás při tělovýchovných aktivitách doprovázel, pak lze tento model společnosti MSI doporučit. Je totiž jednoduchý, malý, lehký a zřejmě i odolný. Má sice své mouchy a pro někoho i malou kapacitu, mezi obdobnými přehrávači však rozhodně bude patřit k těm kvalitnějším.

MSI MEGA Player 521

+ rozměry, odolnější konstrukce

+ OLED displej, USB 2.0

- chybějící OGG

- nedokonalé ID3 Tagy a čeština

Cena vč. DPH: 4 165 Kč

K testu zapůjčila firma: LEVI International, http://www.levi.cz

§§§§§


Barevná laserová tiskárna Minolta magicolor 5430DL

Václav Maletínský

04P0690

Nová jednoprůchodová barevná tiskárna se v nedávné době objevila v nabídce společnosti Konica Minolta. Její magicolor 5430DL zákazníkům slibuje rychlost opakování 20 stran A4 za minutu při barevném i černobílém zpracování dokumentů a rozsah tiskových rozlišení od 600 x x 600 dpi do 2 400 x 600 dpi, jehož je dosaženo pomocí technologie FINEART. Model 5430DL tiskne novým polymerovým tonerem, který by společně s vylepšenou automatickou kalibrací barev a podporou barevných profilů měl být zárukou přesného barevného podání. Programové vybavení je připraveno pro operační systémy Windows od verze 98 SE a porozumí si i s Mac OS 10.2 nebo vyšším. Tiskárna je vybavena USB 2.0 portem a současně také ethernetovým připojením 10/100BaseTX, s nímž komunikuje v rámci počítačové sítě. Spodní zásobník papíru s kapacitou 250 listů je možné volitelně rozšířit o dvě zásuvky na 500 archů A4 a celkovou kapacitu založených papírů tak zvýšit až na 1 250 listů. Horní výstup je připraven k uložení 250 výtisků. Mezi příslušenství za příplatek patří i duplexní modul pro oboustranný tisk. Ovládací panel s alfanumerickým displejem v podstatě navazuje na předchozí typy barevných laserových tiskáren Minolta. Displej informuje o stavu spotřebního materiálu a po stisku centrálního tlačítka pro vstup do menu s následným listováním pomocí směrových šipek znázorňuje údaje o nastavení tiskárny a umožňuje měnit konfiguraci. K dispozici je samozřejmě také interní webová stránka, v níž se změny nastavení provádějí pohodlněji. Ovladač tiskárny v operačním systému nabízí tři stupně pracovního rozlišení, změny tiskových médií, úpravy formátu a orientace papíru a možnost výběru barevného nebo monochromatického tisku. Textové dokumenty, PDF soubory s grafikou, rozdílné fonty a barvy písma při testu nečinily tiskárně žádné problémy. Celostránková grafika byla vytištěna s perfektním pokrytím, barvy však byly teplejší. Ovladač tiskárny obsahuje i nástroje pro vlastní nastavení barev a uživatel si může drobné odchylky rychle upravit a vše uložit do vlastního profilu. Rychlost opakování 20 stran za minutu platí pro všechna nastavení (600, 1 200 i 2 400 dpi), jednotlivé volby ale ovlivní rychlost prvního výtisku. Textový černobílý dokument tiskárna zpracovala za 8,9 sekundy, kombinaci textu a písma za 9,2 sekundy černobíle a 11,2 až 12,4 sekundy barevně. Celostránkovou grafiku formátu A4 jsme monochromaticky vytiskli za 9-17 sekund, při použití barev se časový úsek prodloužil na 19-23 sekund. Vektorovou grafiku dokázala tiskárna zhotovit o 4 sekundy rychleji. Velmi dobrého výsledku dosáhla Minolta magicolor 5430DL při tisku 27stránkového PDF souboru, který barevně zhotovila za 1 minutu a 37 sekund. Spokojeni jsme byli i s tiskem 16 fotografií A4, které jsme získali za 1 minutu a 42 sekund ve standardním nastavení a za 2 minuty a 28 sekund v maximální kvalitě. Při tisku jsme narazili jen na jediný problém tiskárna si moc dobře nerozuměla s nehlazenými médii vyšší gramáže. Podporuje sice tisk na papír v hustotě až 210 g/m2, nastavení typu papíru v ovladači zpomalí jeho posun (pro lepší přichycení toneru), ale u běžných kancelářských čtvrtek zůstávaly ve větších plochách světlejší skvrny. Tiskárna je v současné době v prodeji za 35 680 Kč. Náklady na černobílý tisk s pokrytím 5 % jsou 0,73 Kč, barevný dokument s pokrytím 20 % lze vytisknout za 3,23-4,40 Kč. Záleží na tom, zda budete nakupovat tonery samostatně, nebo dáte přednost nákupu celé sady za výhodnější cenu. Všechny ceny jsou uvedeny včetně DPH.

Minolta magicolor 5430DL

+ kvalita a rychlost tisku

+ provozní a pořizovací náklady

+ snadná konfigurace

- problémy s tiskem na papír vyšší gramáže

Cena vč. DPH: 35 680 Kč

K testu zapůjčila firma: Konica Minolta, http://www.minolta.cz

§§§§§


Multimediální krabička na cesty

Lubor Jarkovský

04P0699

Test osobního přehrávače s možností přehrávání videa i hudby iRiver PMP-140

Vývojáři iRiveru opět dokazují, proč jejich společnost patří do špičky výrobců přenosných přehrávačů. Jejich nejnovější HDD jukebox PMP-140 se 40GB diskem totiž nepřehrává jen kompresní audioformáty, ale i video. Tentokrát není iRiver první, kdo by na trh uvedl přenosný přehrávač komprimovaného videa, ale nabízí oproti stávající konkurenci něco navíc.

Krabička plná zábavy

Poměrně těžký, ale stále elegantní přístroj připomínající designem malé herní konzole jako SEGA Game Gear, nabízí obrovské množství funkcí. PMP-140 přehrává audiosoubory ve formátech MP3, WMA, WAV a ASF, dále disponuje tunerem, diktafonem a umožňuje nahrávání jak z tuneru, tak prostřednictvím line-in vstupu. Kromě toho je možné jej připojit přímo k fotoaparátu či jinému MP3 přehrávači a zkopírovat z nich data. Jelikož je v zařízení k dispozici displej, je dobré, že si zkopírované fotografie z můžete hned prohlížet. Poslední a pro tento produkt hlavní funkcí je přehrávání videosouborů. Podporovány jsou formáty MPEG, ASF a AVI. V případě AVI musí být záznam komprimován pomocí nejpoužívanějších kodeků DivX a XviD. Seznam funkcí je úctyhodný a až neuvěřitelný. Jak se ale osvědčil nový iRiver v praxi?

Video na prvním místě

Celý přístroj je konstruován tak, aby sledování filmu bylo co nejpohodlnější. Další výše zmíněné funkce jsou v podstatě jen doplňkové a pokud na ně kladete hlavní důraz, měli byste se rozhodně podívat po jiném přístroji, který není tak objemný a těžký.

Tvar i provedení jsou přizpůsobeny sledování filmů. Jukebox disponuje 3,5" aktivním displejem schopným zobrazit až 260 tisíc barev, integrovaným reproduktorem a dokonce i televizním výstupem. Větší rozměry a váha jsou určitou daní za možnost přehrávání videa. Nemá na ně vliv samozřejmě pouze větší displej a integrovaný pevný disk, ale také větší baterie, která musí celý přístroj napájet.

Přehrávání filmů v DivXu a XviDu není bezproblémové, protože většinu se nám nepodařilo okamžitě spustit. Nejprve jsme je museli konvertovat v dodávaném softwaru, doba opětovného kódování videa je různá a záleží na výkonu počítače, může trvat 2 až 4 hodiny. Tento fakt možná velkou část zákazníků odradí, ale bohužel se s ní nedá nic dělat. Pro soubory AVI existují jasná pravidla, jaké maximální rozlišení či datový rok videa/zvuku je možný (podporuje jen zvuk v MP3 a WMA, s AC3 či DTS nepočítejte). Pokud se soubor jen v jedné z těchto tří položek liší, nebude přehrávání v pořádku, s největší pravděpodobností se nespustí vůbec a přístroj ohlásí chybu. Proto byste se měli před koupí připravit na zdlouhavé konvertování filmů. Tím nás PMP-140 značně zklamal, protože ve chvíli, kdy neumožňuje okamžité spuštění většiny videosouborů, ztrácí jeho hlavní funkce na použitelnosti. To už je podobné, jako byste si film konvertovali a přehrávali na PDA.

Přehrávání jako takové už je ovšem skvělé. Lze zobrazit důležité informace o videu i zvukové stopě, přístroj má funkci resume, podporuje i české titulky ve formátu SMI (lze je konvertovat v dodávaném softwaru z běžných .srt i .sub). Jediná výtka směřuje k ovládání, které je za prvé poněkud složité, o čemž hovoří i to, že výrobce přidal na přístroj tlačítko "Help", a za druhé uživatele ruší neustálé zobrazování M3U listů (které si přístroj sám vytváří) při přechodu zpět z obrazovky přehrávání. Místo toho, aby se zobrazil stromový výpis adresářů, vždy na vás vybafne seznam souborů, které jsou ve frontě.

Další funkce

Jukebox podporuje Mass Storage, a tak se přihlásí do systému jako výměnný disk. Kopírování jakýchkoliv dat z počítače probíhá přes USB 2.0 (naměřili jsme rychlost až 10 MB/s) přímo v rozhraní Windows. Druhý mini USB port je ve verzi 1.1 a slouží k připojení dalších zařízení, jako kupříkladu digitálního fotoaparátu. Kopírování je pohodlné a je podobné jako na jukeboxech série H300. Ale pozor! Přístroj podporuje jen některé značky a některé modely. Proto si určitě před koupí vyzkoušejte v prodejně nebo zjistěte u výrobce, zda bude PMP-140 spolupracovat právě s vaším foťákem. Prohlížet lze pouze obrázky ve formátech JPEG a BMP.

Rozvádět zde podrobně funkce MP3 přehrávače, diktafonu či tuneru nemá smysl. Kromě zobrazení většího množství informací najednou a efektnější obrazovky pro přehrávání totiž PMP-140 nenabízí oproti již recenzovanému jukeboxu H320 nic nového. Dokonce u něj jedna zásadní funkce, kterou se iRiver u jiných produktů chlubí, chybí tento přístroj s aktuálním firmwarem nepodporuje Ogg Vorbis.

Baterie

Na jedno nabití můžete sledovat video asi 4 hodiny a pokud se spokojíte pouze s funkcí audiopřehrávače, přístroj vydrží až 10 hodin. Není to mnoho, ale je třeba si uvědomit, že 3,5" displej přece nějakou energii spořádá.

Výbava

Bohaté příslušenství je u iRiveru tradicí a ani tento model není výjimkou. Kromě standardních položek, jimiž jsou síťový adaptér, CD, sluchátka či USB kabel, tu najdete videokabel pro spojení s TV, tvrdé pouzdro, linkový kabel a redukci pro USB kabel.

Vyplatí se?

Multimediální iRiver je určitě skvělou hračkou: přehraje video, dokáže zobrazit české titulky, lze z něho spustit záznam na televizoru a nabízí i další zajímavé funkce v oblasti audia. To jsou zcela jasné klady. Pak tu ale ještě máme určité zápory, především nemožnost přehrávat většinu souborů bez časově náročné konverze ve speciálním softwaru. Vzhledem k tomu, že tento přístroj je určen především pro přehrávání videa, nelze nad touto věcí jen tak mávnout rukou. S ohledem na cenu, která překračuje hranici 20 000 Kč, je tak jasné, že se vyplatí koupi tohoto přístroje pečlivě uvážit. Prvotní nadšení totiž může rychle vystřídat hořké zklamání. Pokud se tedy rozhodnete počkat na nějakého nástupce, s nímž bude práce v oblasti videa jednodušší, určitě neprohloupíte.

§§§§§


Premiéra notebooku MSI

Tomáš Jirásko

04P0695

MSI Megabook M510A první notebook této značky na trhu

Uplynulých několik měsíců přineslo doslova záplavu levných a někdy skutečně i cenově výhodných notebooků. Na trhu se objevily značky, o nichž jsme před rokem neměli tušení, že vůbec existují, a jejich agresivní cenová politika slavila úspěch. Jasným důkazem je nárůst prodejů přenosných počítačů v regionu střední a východní Evropy, Středního východu a Afriky, kdy podle zprávy IDC zaznamenal trh notebooků meziroční nárůst 74 %, což by bez cenově dostupných přístrojů nebylo možné. A tak kdo dnes nemá ve svém portfoliu notebooky, jako by nebyl. Mezi značky, které si toto jasně uvědomují, patří i MSI, která je uživatelům známá především coby výrobce základní desek a grafických karet.

Jako penetrační model zvolila tato společnost pro český trh fullsize notebook označený Megabook M610A (329 x 280 x 33 mm, 3,1 kg), který by měl oslovit právě uživatele citlivého na poměr výkon/cena. Jako základ tohoto modelu byla zvolena osvědčená a uživatelsky oblíbená platforma Intel Centrino, využívající v tomto případě procesor Intel Pentium 725 (1,6 GHz, jádro Dothan). Velikost dodávané operační paměti je s ohledem na dosažení nižší celkové ceny notebooku pouhých 256 MB, což se samozřejmě projevilo ve výkonnostních testech. I když dosažený výsledek 108 bodů v aplikačním testu SYSmark není na dodávanou sestavu nijak zahanbující a reflektuje použité komponenty, z hlediska potřeb uživatele a hlavně operačního systému doporučujeme její zvětšení. A to buď ihned při objednávce nebo dodatečným zakoupením paměťového modulu (So-DIMM). Naše redakce předpokládala s ohledem na zkušenosti s podobnými konfiguracemi výsledek mezi 105-110 body a notebook nás tedy z tohoto hlediska nezklamal. Ekvivalentně výsledek testu odpovídá desktopu v konfiguraci Intel Celeron 2,4 GHz, 512 MB RAM, ATI Radeon 9600 128 MB DDR. Z hlediska vyváženosti návrhu má na celkové dobré vyznění vliv i použití diskrétní grafiky ATI Mobility Radeon 9700 s 64 MB RAM. Použitý displej nabídne uživateli přiměřený obraz s nativním rozlišením 1 024 x 768 bodů. Jeho podsvícení je na tuto kategorii notebooků dobré, podobně je tomu s kontrastem. Vyznění barev je posunuto mírně do teplejších odstínů. V testu výdrže na baterii jsme z notebooku vyždímali 3 hodiny a 22 minut námi očekávaný a požadovaný výsledek byl 3:15.

Housing displeje je vyroben z dostatečně tuhých plastů a celková pevnost odpovídá potřebám každodenního používání, včetně odvodu tepla. Megabook 510 je proveden celý v šedé barvě, která zároveň s povrchovým provedením minimalizuje vznik otěrů a škrábanců. Toto hodnocení se vztahuje i na víko displeje, které je dostatečně tuhé a jeho odolávání postupnému tlaku i jednotlivým bodovým úderům jej řadí mezi lehce nadprůměrné modely. S víkem je spojena i jedna drobnost, a to možnost "personalizace" notebooku. Do víka lze totiž zasunout libovolný obrázek či fotografii o velikosti A4. I proto je otvírání zámků displeje umístěno nikoliv čelně, ale na pravém boku. Na to si sice chvilku zvykáte, ale poté je toto řešení alespoň z našeho pohledu uživatelsky příjemnější než klasické dva čelní zámky.

Jako úložiště dat slouží 40GB pevný disk, k dispozici je i čtečka 4v1 (MMC/SD/MS/SM) a slot PCMCIA (typ II). V námi testovaném modelu bylo na místě optické mechaniky kombo CD-RW/DVD. Konektivitu s okolím zajišťují porty RJ45 (Ethernet) a RJ11 (modem) společně s bezdrátovým rozhraním standardu IEEE802.11b/g. A samozřejmě nemůže chybět pro "fulsize" klasická sestava portů 1x paralelní, 1 x 15pinový D-Sub, 1x IEEE1394, 1x mikrofonní a 1x sluchátkový (oba umístěny neergonomicky vzadu), 3x USB 2.0 (jeden na pravém boku) a 1x S-Video. Uživatel má k dispozici i čtyři funkční tlačítka umístěná okolo vypínače nad klávesnicí. Ta má klasické rozmístění i velikost. Její zdvih i odpor vyznívají neutrálně a i při několikahodinové práci nepůsobí nepříjemně.

MSI 510A představuje univerzální model pro širokou skupinu uživatelů. Nedostatek, který spatřujeme v malé operační paměti, je plně vyvážen osazením výkonné grafiky. Paměť u notebooku totiž rozšířit lze, s grafikou již nic nenaděláte. Celkově však jde o vyvážený model, kdy za své peníze dostáváte odpovídající hodnotu.

MSI Megabook 510A

+ výkonná grafika

- malá operační paměť

Cena vč. DPH: 40 460 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, http://www.levi.cz

§§§§§


OLED, ePapír a 3D - pohled na nejnovější trendy z oblasti displejů, elektronického papíru a 3D

Thomas Jungbluth

04P0706

Spektrum současných displejů sahá od minidisplejů o velikosti kreditní karty s vysokým rozlišením až po 80" plazmové monitory. Nové technologie a postupy ale umožňují proniknutí do dalších, nových oblastí využití.

V segmentu stolních počítačů na trhu dominují na rozdíl od stavu před několika lety displeje typu TFT. Firma Merck, jejíž tekuté krystaly se nacházejí ve dvou třetinách všech prodaných displejů na světě, slavila na letošní konferenci SID (Society for Information Display) sté výročí zahájení výroby. Masový nástup LC-displejů není nutně spojen pouze se sofistikovanými metodami výroby. U stolních počítačů nebylo použití displejů TFT technicky nezbytné, ovšem mnohé produkty jako digitální kamery či mobilní telefony by bez současných zobrazovacích technologií z hlediska své funkce a formy nemohly existovat. Především v mobilní oblasti se vedle tradičních displejů z tekutých krystalů etabluje relativně nová technologie OLED.

Úsilí o velké úhlopříčky představuje jeden z primárních cílů výrobců. Na bázi technologie OLED jsou dnes k vidění pouze studie s většími úhlopříčkami. U přístrojů na bázi plazmy však Samsung letos se svým 80" modelem ukázal, kam až sahají technické meze. Zároveň tento výrobce představil i přístroj TFT s úhlopříčkou o délce 57".

Organické displeje

Při výrobě obzvláště malých displejů přestali někteří výrobci používat dosavadní techniku Liquid-Crystal a vsadili na organické materiály. Tzv. Organic Light Emitting Displays, ve zkratce OLED, umožňují vysoká rozlišení na nejmenším prostoru. Technologický princip je založen na polymerových řetězcích, které pod proudem vysílají světlo. Tak je možné vyrobit displeje s rozlišením VGA, které nejsou větší než kreditní karta. To umožňuje například výrobu displejů digitálních kamer či mobilních přehrávačů, schopných zobrazit velké množství detailů.

Použití OLED je vhodné všude, kde jsou potřeba vícebarevné displeje v malém formátu. Možné a v některých případech již praktikované nasazení technologie OLED představuje oblast mobilních telefonů, PDA či osobní automobily. Sony plánovalo již v září roku 2004 zahájení výroby PDA Clie na bázi technologie OLED. 3,8" displej zvládá 266 144 barev v rozlišení 480 x 320 pixelů a je zhruba 2 milimetry silný.

Displejové brýle je možné pomocí OLED realizovat stejně. Poslední předvedené modely poprvé dovolují zřetelné zobrazení detailů, snadno čitelný je dokonce i text. Modely, které doposud na trh dodávaly Olympus a Sony, se vzhledem k rozlišení hodily maximálně pro obrázky.

Firmy, které za technologií OLED stojí především Philips a Epson však plánují nasazení této technologie nejen u mobilních přístrojů. Věří, že u využití, kde doposud převládala technika LC, se organické displeje prosadí. Philips to demonstroval pomocí 13" prototypu s polymerovou technikou LED, který poskytoval rozlišení 576 x 326 obrazových bodů. Tato část byla vyjmuta z 30" displeje s rozlišením 1 365 x 768 pixelů (WXGA).

Výhody technologie OLED

Pro použití OLED místo LCD hovoří hned několik důvodů: organické displeje jsou snadno zhotovitelné v principu může potřebné prvky vytvořit na folii i příslušným způsobem vybavená inkoustová tiskárna. Philips Research předvedl jednoduchou výrobu prostřednictvím pokročilého inkoustového procesu tisku, který má čtyři tiskové hlavy po 256 piezotryskách. Každý subpixel (R, G, nebo B) je vytvořen z několika vrstev. Systém tak dokáže vyrobit displeje s úhlopříčkou až 24 palců. Epson dokonce představuje technologii, která je schopna vytvořit úhlopříčku až o délce 40 palců.

Prototyp s fluorescenčními organickými materiály by mohl podle názoru koncernu být komerčně využíván od roku 2007. Epson využil zkušenosti z tiskové techniky, aby překonal hlavní problém výroby OLED: nanesení organické vrstvy na substrát TFT.

Oproti klasickým displejům LC nabízí OLED několik technických výhod, z nichž nejdůležitějšími jsou větší úhel pohledu a velmi rychlý reakční čas. Hodnoty úrovně černé a kontrast jsou stejně dobré. Tento typ zobrazovačů navíc nepotřebuje nasvícení pozadí, což umožňuje výrobu extrémně tenkých displejů. Technologie OLED tedy zároveň vytváří základ pro flexibilní displeje. Philips počítá s prodejem prvních přístrojů zhruba v horizontu pěti let, Epson by chtěl začít s televizory na bázi OLED již v roce 2007.

3D technologie

Trojrozměrné zobrazení objektů: mnozí ho spojují s převráceným červeno-zeleným zobrazením, brýlemi a neodmyslitelnou bolestí hlavy. To se ovšem týká dosud používaných technik. Mezitím však výrobci vyvinuli metody, které umožňují prostorové zobrazení bez dalších pomocných prostředků. Využívá se při tom rozdílných technik.

Výrobci dávají před displej čočkový filtr, aby obě oči dostávaly patřičné obrazové informace zleva i zprava. Tento filtr pak rozdělí obrazové informace, které jsou vyzařovány společně. Na 3D řešeních pracuje například Philips, Kodak, Sharp a německá společnost SeeReal.

Kodak řeší tento problém pomocí otvoru, který funguje jako jakási špehýrka. Nepoužívá žádné programy specializované na 3D zobrazování, nýbrž generuje obraz z běžné 2D předlohy.

Od Philipsu zase pochází studie 3D displeje, který je založen na technologii čoček. Výrobce používá speciální realtime-software, aby přepočítal 2D obrazy do trojrozměrného zobrazení. K tomu dochází například tehdy, je-li aplikace přehrávána na přístroj, a to bez přídavných programů. Podle údajů Philipsu je možné jako displeje použít běžné LCD a OLED. Trojrozměrné zobrazení není omezeno pouze na jednoho pozorovatele, nýbrž může být vnímáno několika osobami najednou. Speciální technika Lenticular zabraňuje na kraji obrazu zobrazení pruhů, které připomínají moaré. Philips toto řešení předvedl na 8" displeji, pro větší úhlopříčky se prý s touto technikou ještě nepočítá. Z možných použití výrobce jmenuje trojrozměrné zobrazení map v navigačních systémech.

U Sharpu zase řešení 3D vychází z převodu programů a materiálů. Na technické prezentaci předvedl Sharp notebook s integrovaným 3D displejem a uživatelský přístroj, na němž se promítaly speciálně upravené filmy, například "Stuart Little".

3D s interakcí

Německý výrobce SeeReal je více zaměřen na profesionální sektor. Firma nabízí větší množství displejů. Modely C-i a C-s navíc obsahují i dvě digitální kamery. Model C-i rozpozná oči pozorovatele a podle toho nastaví zobrazení pixelů a tím i Sweet Spotu. Sweet Spot je oblast, v níž oči optimálně zaznamenávají trojrozměrné zobrazení. Uživatel se tak může pohybovat sem a tam, aniž by se mu trojrozměrný obraz ztratil. U varianty C-s zase uživatel nosí značku, podle níž displej rozpozná jeho polohu. Toto řešení je vhodné hlavně pro méně nasvícené okolí.

Oba modely mají úhlopříčku o délce 18,1 palců a pracují s rozlišením 1 280 x 1024 obrazových bodů. Momentálně nabízí SeeReal 3D displeje s úhlopříčkou až 20 palců. Taková technika samozřejmě něco stojí cena přístroje přesahuje 10 000 eur. Tyto displeje nacházejí využití v medicíně, ve výzkumu a v oblasti CAD.

Elektronický papír

I když elektronická kniha eBook ve své původní formě větší úspěch nezaznamenala, téma elektronického papíru je dnes aktuálnější než kdykoliv předtím. Sony již prezentuje své varianty čtecího přístroje: s vysokým rozlišením a ostrými černými liniemi na sněhobílém pozadí. V současné době jsou výrobci schopni zobrazit bílé pozadí bez odpovídajícího podsvětlení.

Tito výrobci používají elektroforetické displeje (Electrophoretic Image Display, krátce EPID). Elektricky nabité barevné částice jsou uzavřeny v dielektrické (nevodivé) substanci a pohybují se podle výše napětí nahoru a dolů. Čím je napětí vyšší, tím více částic se nachází na horní straně a ovlivňuje zobrazení. Tímto způsobem se dají vytvořit displeje s vysokým rozlišením až 160 dpi. EPID si uchovávají svoji strukturu i po odpojení napětí. U nepohyblivých obrazů může displej z hlediska proudu operovat obzvlášť úsporně.

Jako první přístroj na této bázi předvedla firma E-Ink zařízení Electronic Book Reader EBR-1000EP od Sony. Reader pracuje v rozlišení 800 x 600 obrazových bodů při šestipalcové úhlopříčce. Přístroj zvládá vedle černé a bílé i čtyři stupně šedi.

EBR-1000EP váží pouze 190 gramů a není větší než normální kniha. V základní variantě (10 MB) pojme až dvacet elektronických knih.

Flexibilní displeje

Philips jde ještě o krok dál. Na bázi organických polymerů by chtěl za pár let nabízet čtecí přístroje s flexibilními displeji. Představuje si, že by se elektronické displeje daly vyklopit z držáku o velikosti mobilu.

Philips představil první vzorky již v tomto roce. Výrobce věří, že provozuschopné kompletní přístroje budou k dispozici v roce 2005. Otázku ceny těchto produktů nechává společnost Philips zatím otevřenou. Flexibilní displeje umožňují využití i v oblasti automobilů. Displejové moduly by mohly být upraveny na přístrojové desky.

Privacy Filter

U notebookových, stolních a televizních displejů se jako hlavní argument prodejnosti zmiňuje co největší úhel pohledu. Avšak zrovna u stolních a notebookových displejů může být vhodný pravý opak. U notebooku jde například o to, aby člověk sedící vedle vás v letadle nemohl bez problémů číst obsah obrazovky. Totéž může platit pro oblasti, kde jsou displeje vzhledem k velkému provozu návštěvníků stále na očích.

Společnost 3M nabízí takzvaný Privacy Filter. Ten by měl omezit oblast viditelnosti na 60 stupňů. Pro notebooky jsou filtry k dostání ve velikostech od 13 do 15 palců, u stolních přístrojů nabízí 3M filtry o úhlopříčkách 15, 17 a 18,1 palce.

Na podobném filtru pracuje i Toshiba. Zde by mělo být možné úhel pohledu interaktivně ovlivnit uživatelem podle toho, zda je obsah určen pro více osob či nikoliv. Toshiba přitom využívá závislost mezi směřováním molekul u displejů LC a úhlem náhledu.

Skenující displej

Toshiba představila také prototyp skeneru System-on-Glass, který vyvinula společně s firmou Matsushita. Předloha je zde položena na displej a v několika minutách je pak načtena. Prototyp s úhlopříčkou 3,5" pracuje v rozlišení QVGA (320 x 240 obrazových bodů), zobrazení probíhá pomocí 260 000 barev. 2D senzor integrovaný v LCD panelu pracuje s identickým rozlišením. Co se barevné hloubky týče, výrobce udává fotografickou kvalitu. TFT panel spočívá na technologii LTPS (Low Temperature Polysilicon). Toshiba Matsushita Display Technology představila jednobarev-nou verzi v roce 2003.

Využití skenujícího displeje spatřuje výrobce jak v podnikovém, tak i v soukromém sektoru. Dal by se využít například pro rychlé načtení osobních dokladů nebo rozeznání otisků prstů. Stejně tak by bylo možné pomocí displeje přenést osobní mapy navigačních systémů do PDA. O této možnosti a jejím uvedení na trh však výrobce zatím žádné údaje neposkytl. Prototyp měl spíše demonstrovat využití technologie LTPS.

Výhled

Nové a vylepšené technologie displejů znamenají nové možnosti: od výřezu v krytu mobilu o velikosti nehtu na palci až po obří monitor pro domácí kino. Zda a případně jaká technologie se v kterém segmentu prosadí, závisí na více faktorech: jak rychle ji výrobci produkci jednotlivých displejů zvládnou a kdy ji dodají na trh a za jakou cenu. Poptávka bude bezesporu vysoká. Především u mobilních přístrojů budou generační cykly stále kratší. Technologie jako UMTS sice nabízí nová využití, ale koncová zařízení musí odpovídajícím způsobem držet krok. Totéž platí pro elektronický papír, kdy tuto technologii dokáží akceptovat teprve skutečně flexibilní koncová zařízení. Jak tomu ale bývá, mnohé technické vymoženosti se na trhu jako konkurenceschopné produkty neobjeví.

§§§§§


Grafická karta bez tajemství

David Čepička, Michael Schmelzle

04P0663

Rozumíte všem pojmům okolo grafických karet?

"Displacement Mapping" nejvyšší čas zjistit, co to znamená. Každý, kdo čte technické informace o své grafické kartě, často rozumí snad jen spojkám a předložkám. V tomto článku vám všechny důležité funkce vysvětlíme jak obrázkem, tak slovem.

Nejen náruživí hráči počítačových her při nákupu nové grafické karty často narazí na výrazy typu High Dynamic Range. Velmi oblíbené jsou i nicneříkající superlativy, jako "CineFX 3.0 Engine působivé kinoefekty proti síle myšlenky". Dnes si stručně vysvětlíme, co se za těmito slovy skrývá, a vy se můžete sami rozhodnout, zda by vám nestačil třeba jen "CineFX 2.0 Engine".

Základy

Ve své podstatě jsou úplně všechny novější grafické karty uspořádány stejně: jejich srdcem je čip, často nazývaný Graphic Processing Unit (GPU). Moderní GPU obsahují až 222 milionů tranzistorů.

1.Shader

GPU moderních karet má k dispozici dva typy shaderů. Vertex Shader vytváří z mnohoúhelníků trojrozměrné objekty, umisťuje je do prostoru a stará se o světelné efekty. Pixel Shader u trojrozměrných objektů definuje barvu a průhlednost všech obrazových bodů, a tím abstraktnímu objektu jakoby vdechuje život. Firma nVidia používá u svých novějších grafických čipů Geforce 6800 (Ultra) Shader Model 3.0, nazývaný CineFX 3.0 Engine. Naproti tomu ATI používá u Radeonu X800(XT) ještě specifikaci 2.0. Která verze je lepší? Výhodou standardu 3.0 je jeho teoreticky neomezená flexibilita. Zatímco Shader 2.0 např. obarvuje mnohoúhelníky jen předem stanovenými barvami, dokáže Shader 3.0 barvy dynamicky měnit v závislosti na úhlu dopadajícího světla. Standard 3.0 podle Microsoftu plně využívá až DirectX 9.0c. Navíc se nesmí zapomenout na to, že zdrojový kód 3D programu musí dynamické možnosti, které standard Shader 3.0 nabízí, podporovat. Takové programy jsou i dnes stále poměrně vzácné. Počítá se, že programátoři naplno využijí možností standardu 3.0 až v průběhu příštích měsíců.

2.Pipelines a tvorba obrazu

Oba již zmíněné druhy shaderů jsou umístěny v pipelines grafického čipu. A právě pipelines mají na starosti tvůrčí práci shaderů a počítají (neboli renderují) z nich jednotlivé obrazy tím, že stanoví rozmístění a barvu každého bodu na monitoru. Celý výpočet trvá jen zlomek vteřiny a velmi dobře ilustruje výpočetní výkon dnešních GPU, které jsou v mnoha směrech komplikovanější než hlavní procesory počítačů. Paměťový řadič grafické karty pak pošle vytvořený obrázek do operační paměti grafické karty a teprve potom na obrazovku. Obecně platí, že čím vyšší je frekvence GPU a počet pipelines, tím rychleji grafický čip obrázek renderuje. Čím vyšší je frekvence paměti a čím propustnější je paměťová sběrnice karty, tím více informací dokáže řadič paměti zpracovat.

3D funkce

Technický pokrok se u žádné počítačové komponenty neprojevuje tak zřetelně jako právě u grafických karet. Hnacím motorem jsou v tomto případě především požadavky hráčské obce. Důsledkem je skutečnost, že výrobci grafických čipů přicházejí v půlročních intervalech se stále novými funkcemi. Naproti tomu to zpravidla trvá jeden až dva roky, než se objeví 3D aplikace, které jsou tyto nové funkce schopné využít. V následujících odstavcích vám nabízíme objasnění významu těch nejdůležitějších, popřípadě nových funkcí grafických karet.

3.Alpha Blending

Slouží ke správnému zobrazení průhledných objektů jako jsou okna nebo vodní plochy. Přitom každý obrazový bod dostane ke své hodnotě pro barvu přiřazenu ještě hodnotu Alpha, která vyjadřuje míru transparentnosti (průhlednosti).

4.Anizotropní filtrování

Umožňuje ostřejší zobrazení povrchové struktury (textury) u velmi vzdálených 3D objektů. Podle typu grafické karty lze nastavit stupeň kvality od 2x do 16x. Ovšem i tady platí, že čím vyšší kvalita, tím vyšší jsou i nároky na výkon GPU.

5.Anti-aliasing

Vyhlazení hran zjemňuje u přímých linií rušivé schodovité (zubaté) efekty a "třpyt" hran při trhavých rychlých pohybech kamery. Existují dva druhy anti-aliasingu: prvním je Edge Anti-Aliasing, kdy grafický čip vyhlazuje pouze hrany dvou sousedních polygonů nebo jejich textur, Full Screen Anti-Aliasing (FSAA) pak vyhlazuje hrany v celém obrazu.

Tuto funkci nastavujete v ovladačích grafické karty a 3D programech. V závislosti na typu karty lze nastavit kvalitu vyhlazování od dvoupo šestnáctinásobnou. S rostoucím rozlišením obrazovky se schodovité efekty i lesk hran snižují. Obecně platí, že čím vyšší je úroveň anti-aliasingu a rozlišení, tím vyšší bude kvalita obrazu a současně porostou nároky na výkon GPU.

6.Bump Mapping

Vytváří na hladkém povrchu trojrozměrný efekt, pokud na nějakém 3D objektu leží textura, která má vrhat stín.

7.Clipping

Clipping šetří grafické kartě práci tím, že před zobrazením 3D objektu vypočítá všechny jeho neviditelné plochy.

8.Lens Flares

Pokud dopadne paprsek světla na nějaký optický systém, např. na čočku dalekohledu, pak tato funkce spočítá fyzikálně přesně kruhový nebo hvězdicový efekt odlesku a oslnění.

9.Displacement Mapping

Vývojáři používají tento typ textury, aby dodali trojrozměrnému obrazu krajiny zdání výšek a hloubek. Všechny povrchové struktury jsou přitom neustále ve vzájemné interakci s okolím: mohou vrhat vlastní stíny a měnit formu např. pokud dojde k výbuchu sopky. Shader Model 3.0 je dokonce schopen zobrazení v reálném čase.

10.Environment Bump Mapping

Tento texturový efekt dodává do 3D objektů další povrchovou strukturu, aby se tyto objekty vůči svému okolí fyzikálně správně zrcadlily. Používá se třeba u vody nebo skla či lesklých povrchů obecně.

11.High Dynamic Range

Umožňuje při nastavení světlosti objektu poněkud lepší možnost odezvy. Pokud např. stojí pozorovatel v nějakém tmavém prostoru, do něhož otvorem proniká sluneční světlo, pak tmavé oblasti místnosti už nejsou tmavé jako v noci, nýbrž získají i v detailech světlejší nádech.

12.Mip Mapping

U této techniky existují určité textury ve více stupních kvality, přičemž to, jak kvalitní textura se použije, závisí na vzdálenosti objektu od pozorovatele.

13.Morphing

Jeho pomocí se dá 3D objekt plynule přeměnit na jinou formu.

14.Motion Blur

U rychle se pohybujících 3D objektů simuluje mírné rozostření, které známe z reálného světa.

15.Multitexturing

Místo jedné povrchové struktury se při použití funkce Multitexturing přiřadí 3D objektům několik textur. Např. kovový sud má jednu texturu pro svůj typický vzhled, druhá dodává sudu patinu rzi a třetí simuluje vlastnosti odrazu, které se získají z kombinace obou předcházejících textur.

16.Perspective Correction

Pro pozorovatele se povrchové struktury ve trojrozměrném prostoru jeví jako zkreslené, pokud postupujete shora směrem dolů. Funkce Perspective Correction tento efekt napodobuje takovým způsobem, že reprodukuje textury špatně z hlediska výpočetního, ale správně z hlediska perspektivy.

17.Procedural Texturing

Tento typ textury je ideální pro zobrazení 3D objektů, jejichž povrchová struktura se neustále mění, což je třeba příklad vody. Zde se nepoužívají žádné předem připravené textury, ale povrch se neustále dynamicky ve správný čas přepočítává.

18.Real Time Shadows

Objekty, které vrhají stín, vypadají ve virtuálním trojrozměrném světě daleko realističtěji. Při použití funkce Real Time Shadows lze stíny počítat v reálném čase. Do výpočtu jsou přitom zahrnuty prakticky všechny změny objektu, a tím i změny osvětlení. Funkce Multiple Real Time Shadows zohledňují při výpočtech stínů změnu umístění většího počtu pohybujících se objektů.

19.Textura

Jedná se vlastně o dvojrozměrný obrázek, jenž propůjčuje abstraktnímu 3D objektu povrchovou strukturu. I pohybující se dvojrozměrný objekt se dá použít jako textura, např. proto, aby simuloval obrazovku zapnuté televize.

20.Komprese textur

Čím vyšší je rozlišení textury, tím realističtěji 3D objekt vypadá. Aby textury v paměti grafické karty nezabíraly příliš místa, popřípadě aby bylo okamžitě k dispozici větší množství textur, používají moderní 3D aplikace komprimované textury. Vcelku samozřejmou podmínkou je, aby GPU i DirectX podporovaly metody komprese textur. Nejpoužívanějšími metodami přitom jsou S3TC a DXTC. U karet ATI generace Radeon X je poměrně novou metodou 3DC, což je velmi účinná kompresní metoda, kterou bohužel DirectX 9.0c nepodporuje.

21.Ultra Shadow I a II

Technologie výpočtu stínů v reálném čase od firmy nVidia šetří výpočetní kapacitu tím, že počítá stíny, vržené pouze objekty v zorném poli pozorovatele. Ultra Shadow II rozšiřuje verzi I o další specialitu: programátoři mohou pomocí této funkce stanovit v prostoru virtuální hranice, v nichž budou zdroje světla ovlivňovat stín jednotlivých objektů.

22.Z-Buffering

Tato funkce porovnává informace o hloubce barev u těch obrazových bodů, které mají v dvojrozměrném prostoru stejnou pozici. Může tak všechny body, které nejsou pro pozorovatele v trojrozměrném prostoru viditelné, vyčlenit a vůbec je na monitoru nezobrazit.

§§§§§

$$$$$


Knihy


Knižní novinky

Patrik Malina

04P0663

Digitální fotografie ve Photoshop Elements

Móda digitální fotografie udeřila plnou silou, a proto není divu, že tato představovaná kniha na první pohled není žádnou výjimkou, ale spíše dalším řadovým kusem. Na druhou stranu svým způsobem z řady vybočuje, a to především díky zvolenému námětu: dosažení mistrovství při editaci a retuši snímků je demonstrováno na programu, který řada rádoby odborníků řadí mezi nástroje "pro malé děti".

Autor přitom nemá zapotřebí se zahazovat s nepodstatnými věcmi. Je autorem řady zdařilých publikací o práci s digitálními fotografiemi, jež jsou právě zaměřeny na Photoshop jako na pomůcku profesionálů. O to cennější je fakt, že takto erudovaný tvůrce představuje potenciálním zájemcům aplikaci, jejíž možnosti dokáže náležitě využít a demonstrovat.

Publikace je postavena na Kelbyho zavedeném schématu, jemuž přesně odpovídá zvolená forma: stručně by se dalo říci, že bez velkého řečnění přistupujeme přímo k práci. Text je členěn do zcela konkrétních postupů, jež směřují v podstatě krok za krokem od výchozího materiálu k cílové, zamýšlené podobě obrázků. Průměrně zdatný uživatel počítače vše bez obtíží zvládne, neboť postupy jsou doprovázeny na každém kroku obrázky, které demonstrují prováděné akce. I způsobem sazby vše připomíná spíše bohatě vymalovaný filmový scénář než ucelenou učebnici.

Autor průběžně představuje nejdůležitější pracovní postupy, prací se soubory v prohlížeči počínaje. Postupně přijde řeč na umění správně snímky oříznout, dále se seznámíme s eliminací šumu a úpravami expozice, opatrně se pokusíme upravit barevnost a seznámíme se s mocným nástrojem maskou. V další části následují praktičtěji orientované návody, jako retuš portrétů či lidských postav, ale nechybí ani ukázka divočejších efektů, odstraňování vad či doostřování.

Kniha je podle našeho názoru přínosná ze dvou důvodů. V první řadě máte opravdu velkou šanci se mnoho užitečného naučit. A zároveň také titul jasně naznačuje, že při troše šikovnosti lze nástroj za dostupnou cenu bohatě využít a že Photoshop Elements tedy nejsou nepoužitelnou hračkou, jak lze často zaslechnout.

Autor: Scott Kelby

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 280

Doporučená cena: 390 Kč

Microsoft Excel 2000, 2002, 2003

Využití makrojazyka pro automatizaci úloh a rozšíření stávajících možností patří k tradiční problematice, po níž sahají uživatelé, kteří překonali běžně dostupné nástroje kancelářských aplikací. Jednou z nejlogičtějších voleb pro realizaci pokročilejších scénářů je tak v Excelu jazyk Visual Basic for Applications, o němž pojednává tato kniha. Autor sestavil materiál, zachycující ono rozmezí mezi prvním nesmělým záznamem makra a jeho zkusmou analýzou na jednom konci a laděním pokročilejších rutin na konci druhém. V první řadě je potřeba zdůraznit, že sobě ani čtenářům neukrojil zbytečně velký krajíc, ale jasně se zaměřil na přesně dané téma, díky němuž budete schopni ze "svého" Excelu dostat více.

Kniha samozřejmě není určena pro začátečníky v oblasti práce s kancelářskými programy. Opravdu, tuto látku už musíte chtít pochopit, takže bez motivace se do ní nepouštějte. Skladba kapitol docela dobře sleduje "vývojářské" úsilí mnoha samouků. Začneme záznamem prvních sekvencí, jež mohou naznačit, jak vše funguje, následuje základní vysvětlení principů práce s hotovými programovými komponentami objekty, a další kapitola je již věnována zevrubnému výkladu jazyka VBA.

Druhá polovina brožury je věnována znatelně praktičtějším postupům. Autor se zaměřil na oblasti, jež mají v Excelu praktické opodstatnění. Velmi podrobně je popsána práce s objektem Range, tedy oblastí vyznačených buněk, dále s listy a sešity Excelu a v závěru dojde i na základy řízení celé aplikace. Z volby doprovodných příkladů, (či spíše jejich fragmentů), je patrné, že autor naznačuje především možnosti automatizace pomocí VBA a nepouští se do rozsáhlejších projektů, jež by uvedly další, velmi pokročilé výpočetní možnosti. Cílem je skutečně seznámit čtenáře se základy a připravit je na běžnou práci při zápisu jednoduchého kódu.

Kniha je vhodným průvodcem pro každého, kdo se v Excelu pokusí překročit uživatelskou hranici. Je na škodu, že místy převažují spíše referenční informace, ale pozorný zájemce si nad plynulejším výkladem jistě poradí.

Autor: Jaroslav Černý

Vydavatelství: Grada Publishing,

Praha, 2004

Počet stran: 187

Doporučená cena: 189 Kč

Fotografujte profesionálně! Techniky digitální fotografie

Jak jsme již zmínili na jiném místě této knižní dvoustrany, s publikacemi o digitální fotografii se roztrhl pytel, nově uváděné tituly je potřeba lákavě odlišit. Bezpochyby i proto nám zde představená kniha naznačuje ambice na profesionální zvládnutí řemesla fotografie. Ačkoliv by trocha skromnosti neškodila, jde rozhodně o cestu dobrým směrem. Pokud autorka spojuje pojem profesionalismu s dobře technicky zvládnutým řemeslem, pak je název zvolen přiléhavě. Nečekejte tedy nic zásadního o profesionalizaci, jako jsou záludnosti podnikání, autorské právo či návody, jak se focením uživit. Cílem publikace je představit postupy a techniky, jež vás posunou o krůček blíže k řemeslně dobře odvedené práci, za níž se nebudete muset stydět ani v případě, že do vybavení nehodláte investovat polovinu ročního platu.

První část knihy je zaměřena na základní prostředky pro dosažení digitálního snímku. I když se jedná spíše o zběžný přehled, mohla si autorka bezesporu některé pasáže odpustit: tak jako tak nejde o čtení pro úplné začátečníky, takže proč opakovat věci, jež zájemce jistě načerpal z jiné publikace? V části druhé pak konečně přichází to, nač zájemci čekají. Fotografka zde zařazuje typické "komerční" formáty a postupy, jež vedou k jejich zvládnutí. Postupně je vysvětleno pořizování památečních portrétů, základní reklamní fotografie spotřebních předmětů, makrofotografie, ale také snímání architektury či tvorba panoramatických krajinných celků. V závěru nesmí chybět počítačová cesta obrazu, tedy úpravy barevnosti, tisk či prezentace a distribuce na internetu. Autorka nám představuje jak postupy běžnější a známé, tak některé zajímavosti, do nichž jsme se třeba nepustili jen proto, že nám chyběl kousek nápaditosti či odvahy.

Pokud zůstaneme při zemi, musíme říci, že kniha nepřináší žádné "tajné znalosti profesionálů", ale slušnou kolekci postupů, jak dobře ovládnout základní řemeslo. Může vás navést k tomu, jak pracovat s hlavními okolnostmi, díky nimž snímek získá svůj charakter. Za získanou jistotu to stojí!

Autor: Julie Adair King

Vydavatelství: Grada Publishing,

Praha, 2004

Počet stran: 207

Doporučená cena: 249 Kč

Stavíme si bezdrátovou síť Wi-Fi

Vzhledem k tomu, jak výrazným a rychle se vyvíjejícím fenoménem bezdrátové sítě jsou, je s podivem, že toto je teprve třetí kniha, jež se věnuje výhradně tomuto tématu. Po kvalitním dílku Patricka Zandla vsadil nakladatel na překlad poměrně čerstvé knihy a výsledkem je podrobný průvodce především pro začátečníky a mírně pokročilé.

Náplň publikace je výrazně prakticky orientována a i množství obrazového materiálu naznačuje, že cílem je uživatele zbavit zbytečného ostychu ze zavádění bezdrátových síťových zařízení. Cílem bylo poskytnout v podstatě podrobný návod to naznačuje i úvodní kapitola pro nedočkavce, s jejíž pomocí lze vše "rozchodit" poměrně rychle, pokud se něco nezadrhne.

Zbytek knihy je přeci jen podrobnější a čtenář má šanci získat podrobnější představu o celé technologii. Jedna kapitola je věnována teoretickým základům Wi-Fi, další rozboru používaného hardwaru, v následujících částech je již pojednáno o konkrétnějších konfiguracích. Autor začíná modelem propojení dvou PC, posléze pak představuje sdílení internetové konektivity pomocí lokální wi-fi sítě. Po jedné stati je také věnováno bezpečnostním nastavením a pokročilým architekturám s přístupovými body. Samotný závěr knihy popisuje bezpečný přístup k internetu a síťovým souborovým a tiskovým službám, což s Wi-Fi v praxi těsně souvisí.

Jak už jsme naznačili, kniha není pro pokročilé a znalce. Nenajdete zde scénáře pro velké firemní sítě, ani bezpečnostní řešení na bázi protokolu 802.1x, jde skutečně o kapitoly pro uživatele a tvůrce menších sítí v domácnosti či malé kanceláři. Nepříjemným důsledkem je místy opravdu drastické zjednodušení, takže třeba IP adresaci v jedné z prvních kapitol lze čistě na základě četby pochopit stěží. Na druhou stranu zde najdete detailní postupy při instalacích a konfiguraci a fotografie a ilustrace jistě pomohou každému začátečníkovi. Velkým přínosem jistě bude i podrobnější pojednání o míře zabezpečení při použití technologií WEP a WPA, na druhou stranu celá jedna monotematická kapitola o bezpečnostním softwaru nejmenovaného výrobce je možná zbytečná.

Autor: Thomas KÖhre

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 295

Doporučená cena: 299 Kč

Linux pro administrátory Windows

Přestože je to na první pohled tak jasné, zřejmé, až do očí bijící, stále to je spíše výjimkou. Velmi významná část uživatelů a administrátorů operačního systému Linux se rekrutuje z řad správců Windows, ať již jsou příčiny jakékoliv, a proto je logickou cestou popsat přechod na novou platformu z pohledu někoho, kdo udělal stejnou zkušenost. Že by se pravověrní z obou táborů báli? Minasiho a Yorkova kniha je výjimkou potvrzující pravidlo.

Již z názvu je jasně patrné, že autoři vsadil na výbornou příležitost, jež se zde nabízí. Obeznámení s Linuxem se v této knize neodehrává na zelené louce, ale vychází z reálné situace, kdy znalec důvěrných zákoutí Windows chce zjistit, proč a jak by měl správně využít možností Linuxu. Tvůrci vsadili na co nejtěsnější analogii: ať již hovoří o uživatelských účtech, souborovém systému, síťových službách či instalaci, nebrání se přímému porovnávání obou platforem, ovšem ne s cílem pokořit soupeře či evangelizovat nevědomé, ale prakticky poradit! Autoři knihy, především Minasi, vložili do textu tradiční scénář umím Windows a chci se naučit více, pak tedy logicky Linux!

Látka postupně zahrnuje nejběžnější administrátorské úkony. Je zde řeč o instalaci, provozu s grafickým rozhraním, a bez základní správy uživatelských účtů a práci s diskovým prostorem. Nechybí samozřejmě základní kapitoly pro hrubou orientaci a překonání ostychu při práci na konzole, ale ambicí tvůrců je přimět nás až k základní konfiguraci běžných síťových služeb. Výsledkem poctivého studia a zkoušení různých postupů je právě onen pocit, že jste sice přeborníky na servery Windows, ale umíte si půjčit "od sousedů" to, co zvládají opravdu dobře, a přitom si základní věci nakonfigurujete sami. Autoři se rovněž důkladně zabývali otázkou, co a jak z obou světů úspěšně propojit lze a co prozatím ne.

Jde o zajímavou a přínosnou knihu bez předsudků. Nemusíte se bát zavádějících informací, podělili se o ni znalci obou platforem, kteří mají své zkušenosti a z nich plynoucí rady pod kontrolou. Zkrátka, proč se nenaučit něco nového?

Autor: Mark Minasi, Dan York

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 504

Doporučená cena: 499 Kč

aawk & sed: příručka pro dávkové zpracování textu

Nepředpokládám, že by po této knize sáhl někdo úplně náhodou. A kdyby přece, jistě nebude očekávat, že dvě jména s malými písmeny označují třeba domácí mazlíčky (ačkoliv tak jeden můj kamarád svá zvířátka opravdu pojmenoval). Dostává se vám možnosti poodhalit místy až démonizovanou sílu nástrojů pro hromadné zpracování textových vstupů pomocí skriptů. Doporučuji se před startem zhluboka nadechnout.

"Příkazy" linuxového shellu awk a sed jsou účinnými prostředky, jejichž zvládnutí ovšem evidentně vyžaduje zvýšené úsilí. Autor knihy vychází z předpokladu, že váš zájem je opravdu neotřesitelný, neboť jinak si nelze tempo výkladu vysvětlit: od počátku je nasazen drtivý rytmus, vyžadující výhradní pozornost a soustředění nad každým řádkem, a to nejen v případě příkladů, ale též "vysvětlujícího" textu. Tvůrce knihy neúprosně dodržuje některá pravidla: jednou řečené je považováno za zvládnuté a tedy samozřejmé, jeden dobrý příklad vydá za stránku zbytečných řečí. Jenže jej musíte pochopit, jinak nemá smysl pokračovat.

Když pominu úvod, kniha má pouze dvě očekávané části. Program awk je představen nejdříve formou velmi rychlého přehledu, posléze znovu důkladně vyložen s dodržením formalit o syntaxi a všech možnostech, následně je ospravedlněno jeho použití sadou složitějších příkladů. Druhá část, věnovaná sedu, má strukturu ještě prostší a přímočařejší. Pochopitelně ani zde nechybí sada typických příkladů nasazení.

Jak jsem naznačil, kniha je určena pokročilejším uživatelům především na UNIXových platformách. Pokud vám nečiní problémy práce s shellem či psaní jednoduchých prográmků v C, je to jenom dobře, budete volněji dýchat a snáze chápat. Ani tak se nejedná vysloveně o čtení do autobusu, neboť autorova snaha vyjadřovat se místy dosti úsporně vás může přivádět k zoufalství. Velmi cenné jsou četné ukázky a příklady, od nejjednodušších po celostránkové výpisy složitějších řešení, nad nimiž strávíte s různorodými pocity dlouhé minuty. Já často obdivoval ukrytou eleganci nebo nechápavě zíral.

Pokud víte, k čemu to budete potřebovat, kupujte!

Autor: Helmut Herold

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 254

Doporučená cena: 297 Kč

§§§§§

iRiver PMP-140

univerzální multimediální jukebox

funkce USB host

problémy s přehráváním videa

neumí přehrát Ogg Vorbis a zobrazit text

Cena vč. DPH: 20 990 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, www.fast.cz


1/2006

$$$$$


Novinky


Krátké zprávy

Interoute v Praze

Společnost Interoute, majitel a provozovatel nejhustěji propojené hlasové a datové sítě v Evropě, oznámila otevření nového centra podpory zákazníků v Praze.

V novém pražském centru bude pracovat 150 odborníků v oblasti služeb zákazníkům a prodeje, kteří se budou zpočátku soustředit na zákazníky ve střední a východní Evropě a na dalších rozvíjejících se trzích. Existující centrum služeb zákazníkům v Ženevě se bude soustředit na zavedené trhy a na nový byznys společnosti Interoute v oblasti hostingu. Interoute zachová provozní centrum v Londýně. Ve své vlastní síti další generace nabízí Interoute celou řadu špičkových telekomunikačních produktů, například službu Arena, což je nejúspěšnější evropská platforma pro ob

chodování se službami VoIP, první evropskou službu ethernetové sítě VPN a vyspělou hostingovou platformu.-CZ

Brave mění majitele

Společnost BGS Retail, s. r. o., člen holdingu BGS LEVI Group, a. s. a dceřinná firma společnosti LEVI International, a. s., odkoupila značku Brave od společnosti AAC Czech, a. s. Značka Brave je jednou z nejsilnějších značek počítačů v České republice podle množství prodaných počítačů. V loňském roce se v České republice pod značkou Brave prodalo 34 000 kusů počítačů.

Česko-slovenský holding BGS Levi Group, a. s., je s obratem téměř 9 miliard Kč v roce 2004 jedním ze dvou největších IT distributorů na česko-slovenském trhu. Koupě značky Brave je dalším krokem k naplnění strategie holdingu, kterou je získání vedoucí pozice na česko-slovenském trhu v IT distribuci. Strategií BGS Retail, s. r. o., je dále dodávat počítače pod značkou Brave do obchodních řetězců a dealerského kanálu. Výrobu a marketingovou podporu značky bude zajišťovat mateřská společnost Levi International, a. s. Do konce roku bude nabídnuto několik skladových modelů Brave a jedné výrazné novinky s příchutí Windows XP Media Center se dočkali zákazníci obchodního řetězce Makro ještě letos.

V prvních měsících roku 2006 budou dostupné také konfigurovatelné sestavy. BGS Retail s.r.o. získala ochrannou známku Brave a získala tak práva k jejímu výhradnímu užívání. Odkoupením ochranné známky Brave nepřebírá společnost BGS Retail s.r.o. žádné závazky společnosti AAC Czech a.s. týkající se obchodních vztahů.-CZ

Karneval triple-play

"Kabelový operátor Karneval nabídne během roku 2006 plnohodnotný triple-play velkoplošně," řekl Robert Gardner, generální ředitel Karneval Media. S triple-play budou moci zákazníci využívat výhod konvergovaných služeb video, data a hlas dostupných z běžné kabelové zásuvky. Triple-play by měl nabídnou dle vyjádření společnosti video, internet a telefonické služby za nejnižší ceny na trhu. Zákazníci dostanou navíc vyúčtování těchto služeb na jediném výpisu a současným odběrem vícero služeb ušetří stovky korun měsíčně. Prioritou je nyní však úspěšný start a prodej služeb digitální televize, které odstartovali ve vybraných částech sítě Karnevalu během prosince. Po uvedení DigiTV ve vybraných částech sítě bude služba postupně dále rozšířena do všech oblastí. Karneval je první společností v tuzemsku, která zahajuje komerční vysílání digitální televize. Digitální telefonické služby představí Karneval během prvního čtvrtletí 2006. Telefonické služby Karnevalu dovolí zákazníkům stále užívat jejich současné telefony a telefonovat tak, jak jsou zvyklí, přes zásuvku kabelové televize. -CZ

Studie BSA a IDC poukazuje na zisky z omezení pirátství

Přiznejme si to, většina domácích uživatelů počítačů v ČR vnímá softwarové pirátství jako něco normálního a jde vcelku o běžnou cestu, jak si pro domácnost opatřit nejnovější software a hry. Nebudeme se nyní pouštět do debaty staré jako samotný software, kde je vlastně vina (a rozhodně to nejsou pouze, jak se s oblibou říká, socialistické návyky), ale podívejme se, jak situaci vidí BSA tedy organizace, která se do našeho povědomí zapsala spíše kontroverzními akcemi a represí a je vnímána společností daleko negativněji než samotní piráti, jimž by měla svou činností (osvěta, lobbying) ztěžovat život.

Snížení celosvětové míry softwarového pirátství z dnešních 35 procent o 10 procentních bodů by mohlo během čtyř let vést k vytvoření 2,4 milionů nových pracovních míst, zvýšení hospodářského růstu o 400 miliard amerických dolarů a ke zvýšení daňových výběrů o 67 miliard amerických dolarů. Uvádí to studie zveřejněná organizací Business Software Alliance (BSA).

Výzkum provedený společností International Data Corporation (IDC) dospěl k závěru, že každý pokles softwarového pirátství o jeden procentní bod by mohl přinést globální ekonomice 40 miliard dolarů. To by v důsledku vedlo k celosvětovému nastartování růstu odvětví informačních technologií.

Studie, kterou zadala organizace BSA, je dostupná on-line na adrese http://www.bsa.org/ idcstudy a je jedinou studií svého druhu, která hodnotí vliv snížení míry softwarového pirátství na IT sektor v 70 zemích celého světa. Zároveň upozorňuje na výhody, které by těmto zemím plynuly z omezení pirátství a propagace ochrany duševního vlastnictví. IT průmysl se svými 1,1 milionu firem a 11 miliony zaměstnanců přináší každoročně 900 miliard dolarů na daních a přispívá téměř 1,7 bilionu dolarů k celosvětovému ekonomickému bohatství. Podle IDC je softwarový průmysl ve zvýšené míře motorem růstu IT sektoru. Růst počtu pracovních příležitostí v IT sektoru v posledních čtyřech letech celkem 2,8 milionu pracovních míst v letech 2000 až 2004 je bezezbytku tvořen nárůstem pracovních míst souvisejících se softwarem. V období 2004 až 2009 bude softwarový sektor vytvářet nové pracovní příležitosti i nové společnosti rychleji než jakýkoliv jiný segment IT průmyslu.

Hlavní zjištění

Potírání softwarového pirátství může zrychlit růst IT: I když IDC v současnosti předpokládá do roku 2009 růst globálního IT sektoru o třetinu, snížení softwarového pirátství o 10 procentních bodů by mohlo tento růst zvýšit na 45 procent. V Číně se do roku 2009 předpokládá růst IT sektoru o 85 procent, a to i přesto, že míra softwarového pirátství zde dosahuje 90 procent. Nicméně snížení pirátství o 10 procentních bodů by mohlo zrychlit růst IT v Číně na 209 procent což je 124procentní rozdíl.

Nižší míra softwarového pirátství zvyšuje přínosy IT. Studie zjistila, že existuje nepřímá úměra mezi mírou softwarového pirátství v dané zemi a velikostí jejího IT sektoru, který ovlivňuje HDP. Čím nižší je míra softwarového pirátství, tím vyšší jsou přínosy IT včetně vybraných daní. Jedenáct zemí s největšími IT sektory v této celosvětové studii mělo průměrnou úroveň softwarového pirátství 29 procent o šest procentních bodů méně, než je 35procentní vážený celosvětový průměr. Patří k nim Singapur, Švédsko, USA, Velká Británie, Švýcarsko, Dánsko, JAR, Lucembursko, Finsko, Austrálie a Nový Zéland.

Země s nejvyšší mírou softwarového pirátství mohou získat nejvíce: Čína, Rusko, Indonésie, Vietnam, Kazachstán, Ukrajina a Srbsko a Černá hora, kde softwarové pirátství přesahuje 80 procent, by zaznamenaly podle globálního průzkumu největší přínosy. Rusko by při snížení své 87procentní míry pirátství o 10 procentních bodů zaznamenalo čtvrté největší zvýšení HDP a jeho IT sektor by se během čtyř let ztrojnásobil ze stávajících 9,2 miliardy dolarů na 30 miliard dolarů.

Regionální závěry

Evropská unie: EU představuje celosvětově druhý největší IT sektor hned za severní Amerikou. IT sektor EU má objem 311 miliard dolarů a dává práci 365 tisícům firem, které zaměstnávají téměř 2,5 milionu IT pracovníků. Odvětví přináší každý rok vládám na daních 268 miliard dolarů. Pokud by se podařilo snížit míru softwarového pirátství ze současných 35 procent o 10 procentních bodů, IT sektor Evropské unie by mohl do roku 2009 vzrůst o dalších 88 miliard dolarů, přinést 25 miliard na daních a vytvořit 155 tisíc nových pracovních míst v IT.

Severní Amerika: Severoamerický IT sektor je při velikosti 423 miliard dolarů největším na světě. Tvoří ho 325 tisíc firem, které zaměstnávají tři miliony lidí a generují 425 miliard daňových příjmů. Pokud by se zde podařilo snížit stávající 22procentní míru softwarového pirátství o 10 procentních bodů, IT sektor by mohl do roku 2009 vzrůst na 587 miliard dolarů a zaměstnávat téměř 3,6 milionu pracovníků.

Asie-Tichomoří: IT sektor v asijsko-tichomořské oblasti už přinesl hmatatelné výsledky. Během posledních čtyř let přibylo 880 tisíc pracovních míst a objem tohoto odvětví se zvýšil na 195 miliard dolarů ročně. Při ekonomickém stimulu v podobě snížení zdejší 53procentní míry pirátství o 10 procentních bodů by mohl místní IT sektor vytvořit v letech 2006 až 2009 o 3,5 milionu pracovních míst více více než všechny ostatní regiony dohromady.

Latinská Amerika: Navzdory tomu, že se jedná o oblast s nejvyšší mírou softwarového pirátství ze všech, zvětšil se IT sektor v Latinské Americe na 25 miliard dolarů, zaměstnává téměř 600 tisíc osob a na daních ročně přináší 6,9 miliardy dolarů. Pokud by se v této oblasti snížila míra softwarového pirátství ze současných 66 procent o 10 procentních bodů, sektor by se mohl do roku 2009 zvětšit na 41 miliard dolarů a vytvořit více než 230 tisíc nových pracovních míst.

Střední východ & Afrika: IT sektor na Středním východě a v Africe je malé, ale rostoucí průmyslové odvětví, kde působí 32 tisíc firem zaměstnávajících více než 220 tisíc lidí a přinášejících ročně 6,6 miliardy dolarů na daních. Při 10bodovém snížení místní 58procentní míry softwarového pirátství by IT sektor mohl do roku 2009 dosáhnout objemu 27,5 miliardy dolarů, vytvořit 95 tisíc nových pracovních míst a vést k hospodářskému růstu v hodnotě 5,4 miliard.

Kromě přehledu ekonomických přínosů, kterých může být dosaženo zvýšenou ochranou duševního vlastnictví a omezením softwarového pirátství, navrhuje rovněž zmíněná studie zemím, které se chtějí těšit z ekonomických výhod, následujících pět kroků:

- Aktualizovat státní zákony o autorských právech, aby implementovaly závazky Světové organizace pro ochranu duševního vlastnictví (World Intellectual Property Organization, WIPO).

- Vytvořit účinné mechanizmy vymáhání práva tak, jak to požaduje Světová obchodní organizace (WTO) včetně přísných protipirátských zákonů.

- Vyčlenit na řešení tohoto problému vládní zdroje, včetně státních jednotek pro ochranu duševního vlastnictví, nadnárodní spolupráce a většího počtu školení zaměřených na vymáhání práva.

- Zlepšit vzdělávání veřejnosti a její povědomí o problematice.

- Jít příkladem tím, že veřejný sektor bude používat pouze legální software.

A co Čechy?

Zatímco IDC odhaduje růst českého IT sektoru do roku 2009 na 47 procent, snížení míry pirátství o 10 procentních bodů by mohlo vést k 58procentnímu růstu.

IDC odhaduje, že za českým IT sektorem nyní stojí 6 400 firem, které dávají práci 56 tisícům zaměstnanců, do státní kasy z něj ročně plyne 823 milionů dolarů. Tuzemský softwarový průmysl je ohodnocen na 2,7 miliardy dolarů. Studie poukazuje, že snížení tuzemského pirátství o 10 procentních bodů v rozmezí let 2006 a 2009 by mohlo přinést:

- Odhadovaný růst tuzemského IT sektoru by do roku 2009 stoupl z 47 na 58 procent a zvýšil hodnotu odvětví na 4,3 miliardy dolarů.

- Vzniklo by 2 900 nových dobře placených pracovních míst v oblasti IT.

- Přírůstek k domácímu HDP by mohl činit 951,9 milionu dolarů.

- Dalších 96,2 milionu dolarů by se mohlo objevit ve formě daňových odvodů.

FW se zřejmě loučí

Rozhraní FireWire (původem od Applu) bylo světu poprvé představeno v roce 1993 na veletrhu Comdex. Apple totiž dříve nedotknutelný FireWire přestává integrovat do svých nových zařízení (iPod Nano, Intel iBooks apod.), což bude s nejvyšší pravděpodobností znamenat, že se s tímto rozhraním již brzy oficiálně rozloučíme. O tom, že tyto spekulace nejsou tak úplně liché, hovoří i zdroje blízké samotnému Applu.

Mobil pozná obličej

Nový patent společnosti Oki (u nás známé především jako výrobce tiskáren) zajistí, že mobilní telefon bude prostřednictvím vestavěného fotoaparátu schopen bezpečně rozpoznat, kdo chce s přístrojem pracovat. Technologie FSE (Face Sensing Engine) zvládne během 280 milisekund identifikovat obličej osoby, která právě s mobilním telefonem manipuluje. Pokud se jí nepodaří k získaným informacím přiřadit žádnou z databáze povolených tváří, okamžitě zablokuje veškeré funkce, jež by mohly být cizí osobou zneužity. V praxi FSE funguje tak, že si "pamatuje" nejrůznější parametry lidského obličeje, zaměřuje se zejména na proporce mezi jeho jednotlivými částmi, všímá si i různých detailů. Dokáže se však hravě přizpůsobit stavu, kdy se daná osoba směje nebo naopak pláče, případně má nový účes. FSE by mohlo znamenat průlom v oblasti zabezpečení mobilních zařízení, neboť většina již integrovaný fotoaparát obsahuje, a tak by v ideálním případě stačilo dodat patřičné softwarové vybavení. Společnost Oki si jako poměrně smělý cíl stanovila prodej pěti milionů licencí v příštích dvou letech. Budeme se zájmem sledovat, zda se jí tento závazek podaří splnit.

CDMA posiluje signál

Eurotel pokračuje ve svém plánu postupného zlepšování kvality datové sítě CDMA. Během listopadu byly nové základnové stanice postaveny v lokalitách Brno (2x), Příbor, Uničov, Ostrava (3x), Volyně a okolí, Nezvěstice a okolí (okres Plzeň-Jih). Tento krok hodnotíme veskrze kladně, neboť se ukazuje, že Eurotel myslí na CDMA i ve chvíli, kdy má spoustu starostí se zaváděním hlasových služeb 3G.

Jak si stojí GSM?

Podle údajů asociace 3G Americas (www.3gamericas.org) tvoří zákazníci se službami založenými na sítích skupiny GSM asi 77,6 % z celkového objemu trhu s mobilním telefonováním a přilehlými datovými službami. Na konci třetího čtvrtletí 2005 telefonovalo (či stahovalo data) prostřednictvím GSM, GPRS, EDGE či UMTS více než 1,6 miliardy zákazníků, což je přibližně jedna čtvrtina současné celosvětové populace. Meziroční nárůst mezi třetími kvartály let 2004 a 2005 činil neuvěřitelných 384 milionů zákazníků. Další statistický údaj říká, že dnes na naší planetě existuje ve 212 státech nejméně 670 mobilních operátorů z rodiny GSM. Z této skupiny alespoň 100 operátorů komerčně provozuje nadstavbu EDGE, dalších více než 80 sítí tuto technologii momentálně testuje. Rovněž UMTS zaznamenává v poslední době obrovský boom, zatímco v roce 2004 se počet uživatelů této technologie blížil číslu 11 milionů, dnes bychom jich napočítali nejméně trojnásobek.

Číslo mobilu ve Zlatých stránkách? Děkuji, nechci!

Mobilní operátoři v České republice dnes evidují přes 11 milionů zákazníků. Ve Zlatých stránkách se mají postupně objevovat čísla těch tarifních zákazníků mobilních operátorů, od nichž operátor dostane výslovný souhlas. Ten však dodnes dalo jen asi 30 tisíc z nich, což znamená pouhá 2 % z celkového objemu tarifních zákazníků v ČR. T-Mobile měl původně v úmyslu zahrnout do telefonních seznamů veškerá čísla tarifních zákazníků, kteří se proti tomuto kroku výslovně nepostaví, ale nakonec se musel podřídit interpretaci zákona ze strany ministerstva informatiky, jež nařizuje, aby byli do seznamů zařazeni pouze zákazníci, kteří si to přejí. Eurotel i Oskar Vodafone se k této formě řešení odhodlali již dříve, jejich zákazníci se do seznamů zařazují pouze na základě výslovného souhlasu.

Chystá Vodafone dvojčata?

Ze zákulisí operátora Vodafone k nám pronikly spekulace o připravovaném spuštění dalšího bratrského mobilního operátora v Německu, kde již ale jedna pobočka Vodafone působí. Koncepční název tohoto projektu je Tango, přičemž centrální vedení Vodafone má již údajně zpracovány i konkrétní plány a ke spuštění tím pádem může dojít prakticky kdykoliv. Ptáte se, co si od toho Vodafone slibuje? Tango by mělo být určeno pro méně majetné zákazníky, čemuž by odpovídala nabídka služeb i cen. Tango by se jakožto virtuální operátor zaměřil na vychovávání zákazníků k samostatnosti (správa účtu přes internet apod.), díky čemuž by ušetřil na provozu infolinky a podobných výdajích (něco podobného známe i z našich luhů a hájů pod názvem Oskarovo Po svém). Samotný Vodafone by se následně mohl zaměřit na majetnější klientelu a vybudovat si image "luxusního operátora".

Jak běží Flarion?

Na serveru www.dsl.sk se objevily první praktické testy datové technologie Flarion, kterou provozuje slovenský T-Mobile pod názvem "Rýchly internet". Tato služba s pokrytím přibližně 22 % obyvatel Slovenska staví na technologii mobilního připojení k internetu pomocí FLASH-OFDM (Fast Low-latency Access with Seamless Handoff Orthogonal Frequency Division Multiplexing) od společnosti Flarion. Sada testů prokázala, že průměrná rychlost downloadu v tomto testu činila 680 kb/s (85 kB/s), odezva dosáhla hodnoty 53 ms.

Eurotel TIP končí

Eurotel plánuje v průběhu roku 2006 definitivně ukončit provoz analogové sítě Tip, která v jeho režii běžela na bázi technologie NMT již od roku 1991. Pásmo 450 MHz tak bude plně k dispozici datové službě CDMA. Stávajícím zákazníkům využívajícím hlasové funkce Eurotel Tip operátor automaticky nabídne možnost zvýhodněného přechodu k sítím GSM, kdy při podepsání smlouvy na dobu určitou získají zdarma tarif Max nebo dostanou dotovaný telefon za symbolickou 1 Kč.

SMS do zahraničí s ST

Majitele pevných linek na Slovensku možná potěší zpráva, že Slovak Telecom s platností od 25. 11. 2005 umožnil svým zákazníkům posílat zprávy SMS do zahraničí. Cena za odeslání SMS v rozsahu 160 znaků činí 3,80 Sk (4,52 Sk s DPH). Slovak Telecom dále uvedl, že počet uživatelů jeho sítě vybavených přístroji s podporou zasílání SMS již překročil hranici 50 000.

Volání zdarma u Orange

Líbilo by se vám volat v následujících 15 měsících do sítě Orange každý den od 8 do 18 hodin zdarma? Akční nabídka Orange to umožní těm zákazníkům, kteří si do 1. ledna 2006 aktivují paušální program "Paušál 499 Sk" s úpisem ("Dodatek k zmluve") alespoň na jeden a čtvrt roku. Operátor stanovil měsíční limit FUP ve výši 2 000 minut (tedy více než hodina bezplatného telefonování do Orange denně). Po překročení této hranice bude zákazníkovi odeslána informační SMS, v případě opakovaného porušení pravidel může Orange volání zdarma omezit. Hovory do cizí sítě jsou v rámci této nabídky zpoplatněny sazbou 4,50 Sk za minutu mimo špičku a 6,90 Sk ve špičce, odeslání zprávy SMS přijde ve všech časových pásmech na rovné 2 Sk. Uvedené ceny nezahrnují DPH.

Panasonic dává sbohem GSM

Panasonic oznámil, že se již nadále nehodlá zabývat výrobou mobilních telefonů pro sítě GSM, přičemž toto rozhodnutí odůvodnil dlouhodobě nízkým tržním podílem a také špatnými finančními výsledky v posledních letech. Jako náhradní produkční program zvolil Panasonic mobilní telefony pro sítě třetí generace (3G), což je oblast, která momentálně zažívá obrovský celosvětový boom. Časem bychom se podle dostupných informací mohli od tohoto výrobce dočkat i nějakého zajímavého smartphonu s nově vyvinutým operačním systémem na bázi Linuxu.

Po třetí minutě až do března

Speciální nabídka Eurotelu s názvem Dlouhé hovory, v jejímž rámci mohou všichni jeho zákazníci volat po třetí minutě zdarma, byla prodloužena do konce března. Pro pořádek připomeňme, že volání do vlastní sítě je tímto příznivým způsobem účtováno vždy, pro hovory na pevnou linku platí pouze ve všední dny od 19 do 7 hodin nebo také o víkendech či svátcích. Za volání do ostatních sítí v ČR si operátor vždy účtuje běžné hovorné. Více informací o aktivaci a konkrétních provozních podmínkách hledejte na www.eurotel.cz.

Reagují na e-maily?

Agentura United Interactive (www.unitedinteractive.cz) provedla porovnání úrovně kvality e-mailové komunikace českých mobilních operátorů. Výsledný index ERI vyjadřuje schopnost testovaného subjektu reagovat na e-mailové dotazy, přičemž se hodnotí zejména rychlost a kvalita odpovědí. Pokud by testovaný subjekt reagoval naprosto ideálně, mohl by u ERI dosáhnout maximální hodnoty 100, to se však žádnému z testovaných operátorů nepovedlo. Z trojice tuzemských bijců si tentokrát v ringu nejhůře vedl Oskar Vodafone, jenž dosáhl na index 76,5 ERI. Druhé místo obsadil T-Mobile s výsledkem 86,6 ERI, konečně pomyslný vavřín získal Eurotel za svých 91,2 ERI. Průměrná hodnota ERI u českých operátorů dosáhla při tomto srovnávacím testu hodnoty 84,8 bodů, což znamená celkové zlepšení úrovně e-mailové komunikace asi o 1,3 procentního bodu v porovnání se stejným testem provedeným v únoru 2005.

Eurotel představil 3G

K oficiálnímu spuštění sítě Eurotel 3G (technologie UMTS), v jejímž rámci mohou uživatelé využívat výhod videotelefonie, rychlých datových přenosů a celé řady dalších příbuzných služeb, došlo podle plánu 1. prosince 2005. Zjistili jsme, že operátor nabídne zajímavé zaváděcí ceny za videohovory (1 Kč/min) a že data přenesená prostřednictvím sítě UMTS budou v plné míře dostupná i majitelům tarifů Data Nonstop. Více o 3G od Eurotelu hledejte na jiném místě tohoto časopisu. Další zajímavou informací, bezprostředně související s tou předchozí, je spuštění speciální verze portálu Live! na adrese http://3g.eurotel.cz (pozor, funguje pouze na novějších typech mobilních telefonů s podporou 3G). Eurotel se zde snaží nabídnout obsah, který dá konečně technologii 3G technologii smysl ať již se bude jednat o zpravodajský portál iDnes, kamery zachycující dopravní situaci na krizových úsecích dálnic, 24hodinové vysílání hudební televize Óčko nebo propracované Java hry s velikostí nad 200 kB, vždy přinese toto řešení třetí generace o něco více komfortu než standardní GSM s nadstavbou GPRS nebo EDGE. Eurotelu se navíc podařilo nabídnout zajímavé zaváděcí ceny, a tak si dokážeme živě představit, že by s projektem 3G Live! mohl zaznamenat skutečný úspěch. Podmínkou je však dlouhodobé udržení poplatků za služby na úrovni dostupné řadovému spotřebiteli a zároveň agresivní cenová politika v oblasti dotací telefonních přístrojů s podporou 3G, bez jejichž rozšíření existence portálu postrádá smysl.

Hledáte svůj Strop?

Nově spuštěný FlexiStrop od Oskar Vodafone zajistí, že svůj účet za mobilní služby budete mít ještě více pod kontrolou. Díky této bezplatné službě si můžete v Samoobsluze nastavit libovolnou nejvyšší částku, kterou chcete měsíčně provolat. Konkrétní hodnotu FlexiStropu lze nastavit v celých stokorunách již od 100 Kč, horní výši omezuje pouze výše volacího limitu daného zákaznického účtu. Po provolání 50 % stanovené částky odešle Oskar Vodafone zdarma na dané telefonní číslo informační SMS. Jakmile je překročen limit v plné výši, operátor další odchozí volání okamžitě zablokuje, příchozí hovory a SMS ale samozřejmě omezeny nejsou. V případě potřeby je možné SIM kartu snadno odblokovat, k tomu je však třeba znát heslo do internetové samoobsluhy. Díky svým vlastnostem se Flexistrop hodí zejména pro použití v malých a středních firmách, kde je nutno účinně omezovat útratu zaměstnanců, případně pro usměrnění přespříliš upovídaných potomků. Pokud se vám zdá, že jste o něčem podobném u Oskara již dávno slyšeli, máte pravdu, služba FlexiLimit se FlexiStropu v mnoha ohledech podobá, ovšem s tím rozdílem, že nedokáže po vyčerpání paušálního "kreditu" volání zablokovat, má pouze informativní charakter. Vedle těchto dvou kontrolních nástrojů mohou zákazníci Oskar Vodafone používat i Chytrý přehled, jenž v případě potřeby formou SMS informuje o aktuálním počtu provolaných minut, poslaných SMS, zbývajících volných minut apod.

Největší továrna na PDP

Panasonic oficiálně otevřel novou továrnu na výrobu plazmových televizorů (PDP) v Japonsku. Nový závod se nachází v městě Amagasaki v prefektuře Hjógo na západě Japonska a provoz zde byl zahájen s dvouměsíčním předstihem oproti plánu, aby bylo možné uspokojit rychle rostoucí poptávku po velkých plasmových televizorech ještě na letošním předvánočním trhu.

Nová továrna je největším výrobním závodem na PDP na světě. Továrna již dosáhla výrobní kapacity 125 000 kusů měsíčně a přispěla k celkovému zvýšení produkční kapacity firmy Panasonic v oblasti plasmových televizorů na 300 000 kusů měsíčně, včetně produkce dvou továren v Ósace a jedné v čínské Šanghaji. Až v březnu 2007 začne třetí továrna pracovat na plný výkon a bude produkovat 250 000 přístrojů měsíčně, přesáhne celková kapacita firmy Panasonic 5 milionů plasmových televizí ročně. Společnost Panasonic tak bude disponovat největší výrobní kapacitou v oblasti plasmových televizí, což jí umožní udržet si v tomto tržním segmentu dominantní postavení.

Nadace Eurotel

Nadace Eurotel dnes vyhlásila čtvrtého nositele Ceny Nadace Eurotel. Stal se jím projekt rodinného dětského domova s chráněným bydlením pražské diecéze Církve československé husitské. Cena Nadace Eurotel je vyvrcholením grantového řízení. Představuje speciální bonusové ocenění ve výši 1 milion korun pro novátorský projekt, který správní radu nadace zaujal svou snahou změnit společenské standardy. V grantovém řízení rozděluje Nadace Eurotel neziskovým organizacím z celé ČR každoročně 10 milionů korun. Od svého založení věnovala na podporu znevýhodněných dětí již více než 55 milionů korun.

Pražská diecéze Církve československé husitské usiluje o vytvoření dětského domova s kapacitou 8-9 dětí v podmínkách, které se co nejvíce blíží prostředí rodiny. Cílem dětských domovů rodinného typu je navodit pocit klidu, důvěry a bezpečí a tím napomáhat tomu, aby se děti vypořádaly s prožitými bolestnými zážitky, samy nacházely správné postoje a hodnoty, učily se nést odpovědnost za své jednání a dodržovat dohodnutá pravidla. Pro děti, které dosáhnou plnoletosti, bude v Dubenci k dispozici chráněné bydlení s kapacitou 2-5 míst. Chráněné bydlení je přestupní stanicí, která pomáhá mladým lidem připravit se na samostatný život. V dětských domovech žije v České republice přibližně 7 000 dětí. Až na výjimky se jedná o velké ústavy s kapacitou 30-50 míst. Po dosažení plnoletosti opustí dětské domovy okolo 500 mladých lidí ročně.

Cena Nadace Eurotel je udělována od roku 2002.

Jejími držiteli jsou: Sdružení Borůvka Borovany (2002), které se zaměřuje na poskytování odlehčovacích (respitních) služeb pro rodiny s dětmi s těžším zdravotním postižením. Sdružení tak snižuje pravděpodobnost umístění dětí do ústavů sociální péče. Respitní pobyty představují úlevu pro rodiče, umožňují dětem zůstat v domácím prostředí, vyrůstat se sourozenci, chodit do školy a navázat přátelství s lidmi bez postižení.

Sdružení SK Kontakt z Karlových Varů (2003) za projekt rehabilitace prostřednictvím plavání "Jedeme dál, naskočte si." Tento projekt je zaměřen na rozvoj fyzických schopností dětí znevýhodněných zdravotním postižením, dává jim šanci zažít úspěch.

Sdružení STŘEP (2004), jež poskytuje od roku 1997 sociální služby rodinám s dětmi, které jsou v důsledku nejrůznějších obtíží ohrožené odebráním z rodin nebo soud o jejich odebrání již rozhodl, ale je v jejich zájmu, aby se do kvalitativně lepšího rodinného prostředí mohly vrátit. Jeho programy vznikly jako reakce na vysokou institucionalizaci péče o sociálně znevýhodněné a zanedbávané děti a na absenci sociálních služeb, které by v rámci sociálně-právní ochrany státu pomáhaly dětem zlepšit podmínky v jejich rodině.

Vedle grantového řízení a Ceny Nadace Eurotel rozděluje nadace také tzv. dlouhodobou podporu. Nadační příspěvek po dobu dvou let má možnost získat nestátní nezisková organizace, která získala grant od Nadace Eurotel ve dvou po sobě následujících ročnících grantového řízení nebo je držitelem Ceny Nadace Eurotel. Cílem těchto dvouletých grantů je podpořit stabilitu financování neziskových organizací a zajistit tím kontinuitu kvalitním projektům, které významně pomáhají znevýhodněným dětem. Letos Nadace Eurotel takto rozdělila 1 milion 200 tisíc korun mezi 10 nestátních neziskových organizací.

Nové flashe

Micron Technology a Intel Corporation oznámili uzavření dohody o založení nové firmy na výrobu NAND flashových pamětí pro oblast spotřební elektroniky, výměnných datových médií a kapesních komunikačních zařízení. Nový výrobce, jenž byl nazván IM Flash Technologies, spojí výrobní technologie, majetek, znalosti a rozsah výroby, které společnosti Intel a Micron potřebují k úspěchu na rychle rostoucím, vysoce konkurenčním a stále významnějším trhu s flashovými pamětmi NAND.

Nová firma využije zkušenosti s vysoce efektivní výrobou produktů NAND společnosti Micron a technologii víceúrovňových buněk a další inovace v oblasti flashových pamětí pocházejících od společnosti Intel. Souběžně se smlouvou o společném podnikání uzavřely společnosti Intel a Micron také samostatnou dlouhodobou dohodu se společností Apple, která ihned projevila o velkou část produkce NAND flashových pamětí z IM Flash Technologies zájem.

Zimní sjízdnost republiky

Řidiči budou dostávat informace přímo do svého vozidla. Takový projekt představili na tiskové konference v Ostravě místopředseda vlády a ministr dopravy Milan Šimonovský se svou kolegyní, ministryní informatiky Danou Bérovou. Už letos však mohou řidiči využít jiné novinky: zveřejňování aktuálních a ověřených informací o zimní sjízdnosti a uzavírkách na internetovém Portálu veřejné správy. Tyto informace od letošního listopadu zveřejňuje Národní dopravní informační centrum, které pro tyto účely vzniklo v Ostravě. Shromažďují se v něm údaje od 800 mobilních dispečerů z celé ČR. Oba ministři teď usilují o to, aby se tyto ověřené informace dostaly přímo k řidičům v silničním provozu.

"Prvním krokem je podepsání smlouvy s Českým rozhlasem, který se zavázal, že tyto dopravní informace bude předávat svým posluchačům," uvedl ministr Šimonovský. Český rozhlas tak vedle pravidelné Zelené vlny a informací od dobrovolných dopravních zpravodajů bude prostřednictvím svých vysílačů šířit datový signál RDS-TMC. V případě dopravní nehody či kolony na dálnici dostane řidič, který jede po této dálnici nebo v její blízkém okolí, informaci přímo do svého vozu. Musí však být vybaven speciálním navigačním přístrojem, který se prodává spolu s autorádiem. Cena tohoto přístroje se dnes pohybuje v řádu desítek tisíc korun. Předpokládá se ale, že po zahájení vysílání ověřených a autorizovaných informací, a tedy rozšířením jeho možností využití služby dynamické navigace, cena přístrojů nepochybně klesne, takže by jím v budoucnu mohli být vybaveni všichni řidiči.

Množství informací se bude postupně rozšiřovat. Od února by měl začít fungovat monitorovací a informační systém na dálnici D1. Do začátku roku zde budou nainstalovány čtyři kamerové systémy a čtyři proměnné informační cedule, a to zejména v úseku vedoucím přes Vysočinu. Postupně se kamery a cedule budou instalovat na dalších dálnicích a silnicích. Všechny dopravní informace se pak budou shromažďovat a ověřovat v Národním dopravním informačním centru v Ostravě. "Řadu dopravních informací mají k dispozici státní instituce, jakými jsou policie, hasiči či správa silnic. Tyto údaje se však v minulosti vzájemně neověřovaly a zůstávaly uvnitř rezortů, nefungovala výměna ani publikování pro veřejnost. Nyní mají řidiči všechny informace dostupné na jednom místě a online v elektronické podobě," vysvětluje ministryně informatiky Dana Bérová význam společného projektu. Zimní zpravodajství, informace o uzavírkách a dopravních omezeních jsou společně s aktuálními meteorologickými předpověďmi dostupné na Portálu veřejné správy http://www.portal. gov.cz a dále na webu ministerstva dopravy http://www.mdcr.cz a Ředitelství silnic a dálnic http://www.rsd.cz.

ATI snižuje náklady

Kanadská společnost ATI, známá především díky výrobě 3D grafických čipů a čipsetů základních desek, oznámila, že se jí podařilo u některých svých produktů snížit výrobní náklady. Zatímco dříve byl jeden čip X1600XT prodáván za 75 USD, nyní přijde na 62 USD, což znamená slevu ve výši asi 17,5 %. Mezi další zlevněné čipy patří např. X1600PRO (nyní za 45 USD), X1300PRO (s cenou 34 USD za kus) a konečně X1300LE (nová cena 25 USD).

Vzducholoď studentů ČVUT

U příležitosti konání 2. ročníku Philips International Jazz Festival se nad Kongresovým centrem Praha vznášela během sobotního večera 5. listopadu 2005 osvětlená 6 metrová dálkově řízená vzducholoď se samonosnou konstrukcí, kterou sestrojila skupina 11 studentů strojní fakulty ČVUT sdružených pod názvem AirshipClub.com. Unikátní projekt si klade za cíl najít širší uplatnění moderní univerzální dálkově řiditelné vzducholodě v běžném životě. Jedinečnost projektu, který vedle RDC (Research and Development Center) a Ústavu přístrojové a řídicí techniky Fakulty strojní ČVUT podpořila také společnost Philips Česká republika, spočívá v možnosti provozu vzducholodě bez vizuálního kontaktu s použitím GSM komunikace. V současné době sdružení spolupracuje například s VŠCHT a Českou Zemědělskou Univerzitou na možnosti snímkování polí a zemědělských porostů. Zajímavé je např. použití termovize k měření zaplevelení či napadení porostů. Projekt Vzducholoď byl využit i pro téma doktorské práce, v níž je řešena otázka automatického rozpoznávání náledí a vlhkosti na vozovkách s využitím optických metod. Další člen týmu Petr Mareček pro změnu pracuje na doktorské práci na téma detekce vzniku požárů.

Bomby na netu

Společnost Internet Security Systems (ISS), jeden z dodavatelů řešení preemptivního zabezpečení pro Internet, zaznamenala na webu nárůst stránek s extrémistickým a ilegálním obsahem. Podle společnosti ISS vzrostl počet internetových hostitelů poskytujících tento obsah během posledního roku na 188 000. To odpovídá více než 16 milionům samostatných internetových stránek. V kasselském centru pro zpracování dat společnosti ISS pracuje tisíc počítačů, které soustavně procházejí Internet a vyhledávají nové webové stránky. Každý den jsou nepřetržitě a automaticky analyzovány a klasifikovány obrázky, grafika a texty nalezených internetových zdrojů. V současnosti je zaznamenáno více než 5 miliard internetových stránek a obrázků. Společnost ISS ukládá obsah do filtrační databáze. Tato databáze obsahuje 60 milionů položek a jde tak o nejaktuálnější, nejefektivnější a nejvýkonnější internetový filtrační seznam na světě. Každá stránka s nežádoucím obsahem je zařazena do jedné z 60 tématických kategorií od domácího bankovnictví, nakupování na Internetu, přes hudbu a sport, až po zbraně, extrémistické stránky a nabídky zaměstnání. Tato klasifikace umožňuje uživatelům filtračního seznamu přizpůsobit přístup k Internetu tak, aby odpovídal jejich způsobu využití obsahu. Společnost ISS filtrační databázi denně dynamicky aktualizuje a doplňuje až o pět milionů stránek a obrázků.

Netgear powerline

Netgear ohlásil uvedení nové řady vysokorychlostních produktů typu powerline nové generace na trh. První produkt svého druhu v odvětví Netgear 85 Mbps Wall-Plugged Ethernet Switch (XE104) nabízí až šestkrát vyšší propustnost než stávající produkty typu powerline HomePlug 1.0 a navíc nabízí čtyři vestavěné porty pro souběžné připojení více zařízení navzájem propojených sítí. Tato jednotka, která je určena k zapojení do zdi, umožňuje vysoce kvalitní vysokorychlostní širokopásmové připojení kdekoliv v domácnosti, aniž by bylo nutná kabeláž mezi pokoji, a to dokonce i v takových oblastech, kde není dostupná bezdrátová síť. Díky změně elektrické zásuvky na čtyřportové připojení typu Fast Ethernet (10/100 megabitů za sekundu) prostřednictvím produktu 85 Mbps Wall-Plugged Ethernet Switch mohou zákazníci rychle a snadno získat síťové řešení disponující rychlostí a porty nezbytnými k podpoře rostoucího počtu síťových zařízení v digitální domácnosti.

Rok v PC: Carly odešla, AMD je na křížové výpravě a Dell zpomaluje

Trh osobních počítačů v poslední době neprávem získal nálepku zralého, stagnujícího segmentu informačních technologií. Pravda, základní koncept PC je přes dvacet let starý a není s ním spojen onen prudký módní efekt, kdy se dalo rychle zbohatnout, ale i rychle zkrachovat. Stolní počítače jsou zkrátka běžnou výbavou mnohých stolů, to však neznamená, že by vývoj ustrnul a na trhu se neděly zajímavé události. Podívejme na chronologicky na některé z nich:

Únor: Rada ředitelů společnosti Hewlett-Packard propustila dosavadní generální ředitelku Carly Fiorinu, strůjkyni historické fůze HP s Compaq Computer. V oficiálním prohlášení stálo, že vedení společnosti by rádo dalo přednost více praktickému řediteli, který by se věnoval každodennímu chodu společnosti. Jak je v USA zvykem, dostala i Carly Fiorina bohaté odstupné, konkrétně 21 milionů dolarů. Carly Fiorina opustila velkou společnost finančně, tržně i teritoriálně která je druhá nejlepší v mnoha oborech, včetně PC. Její zásluhy jsou nesporné, byla však kritizována za snobské způsoby vedení, zatímco společnost trvale ztrácela na postupujícího konkurenta Dell. V březnu přišel nový CEO Mark Hurd, který ponechal HP beze změn, až na 15 000 propuštěných.

Duben: Společnosti AMD a Intel vypustily svoje první dvoujádrové procesory (dual-core). Vědomi si toho, že vývoj rychlých jednojádrových procesorů je silně bržděn produkovaným teplem a omezeními v možnostech chlazení, spojili se procesoroví vývojáři se svými serverovými kolegy, aby výrazně pokročili ve vývoji zdvojených procesorů. Cesta Intelu ke dvojitému procesoru byla plná úskalí, vedoucí vývojového týmu zmínil, že první dvoujádrový procesory byl zkonstruován překotně tak, aby stihl soutěžit s konkurencí AMD. Koncem roku je stav na americkém trhu zhruba vyrovnaný, což je pro Intel, doposud dominantního na poli procesorů, dosti nezvyklý a jistě nepříjemný pocit.

Červen: Apple Computer ohlašuje, že bude využívat procesory Intel, a to začátkem příštího roku. Tímto by mohlo dojít ke konci éry, kdy byl Apple oddělen od zbytku trhu osobních počítačů. Představitelé Applu odůvodňují tento krok tím, že budoucí plány Intelu nabízejí procesory s lepším poměrem výkonu ku spotřebě než procesory od IBM PowerPC. Očekává se, že Apple využije dvoujádrové procesory Intel Pentium M pro své nové notebooky a Mac mini PC a nakonec převede své stolní počítače Power Mac na instrukční sadu x86.

Červen: Společnost AMD žaluje Intel pro porušování protimonopolních zákonů. Kromě toho zahájila proti svému konkurentovi energickou veřejnou kampaň, ve které obviňuje Intel z autorství smluv s prodejci počítačů, kde byla marže z prodeje procesorů Intel vázána na objem nakoupených procesorů AMD. Zástupci Intelu to ostře odmítli a prohlásili, že budou u soudu v Delaware tvrdě hájit svou pozici. Konec sporu se očekává na konci roku 2006 a mezi předvolanými svědky budou významné osobnosti IT průmyslu, mj. Michael Dell a Carly Fiorina.

Listopad: Dell hlásí druhé ztrátové čtvrtletí v řadě, tímto skončil jeho prudký růst započatý v tzv. "post dot-com era", tedy v období po splasknutí bubliny podnikání v internetu, kdy investoři nalévali spoustu peněz do společností s pochybným podnikatelským plánem, jejichž hodnotou byla často právě jen přípona com. Rozhodně se však nejedná o krizi, jen se nepodaří dosáhnout výnosů plánovaných pro rok 2006 ve výši 60 miliard dolarů. Společnost vidí příčiny poklesu v celkovém pádu poptávky na americkém spotřebitelském trhu, avšak někteří analytikové vidí příčinu v rychle rostoucích nákladech souvisejících s expanzí společnosti na nové světové trhy, kdy společnost upřednostňuje model přímého prodeje koncovým zákazníkům.

A několik IT výroků roku

"Asi jsem nebyl ten správný chlapík pro místo prezidenta společnosti s 90 000 zaměstnanci a náš tým proto nepracoval příliš dobře." Steve Case, bývalý prezident AOL Time Warner, komentuje zjevnou skutečnost, že spojení American Online a Time Warner vedlo k velkému zmatku (13. ledna).

"Nedávali jsme pozor, nechali jsme se rozptýlit všemi těmi lidmi s piercingem a modrými vlasy." Larry Singer, viceprezident, globální informační systémy v Sun Microsystems, vysvětluje skutečnou příčinu, proč společnost ztratila během dot-com éry náskok (12. září).

"K čertu s nano. Co sakra nano dělá? Kdo potřebuje poslouchat tisíc písniček?" Člověk z Motoroly rozčilující se nad tím, že nový hudební přehrávač od Apple zastínil slavnostní uvedení nového mobilu Motorola Rokr (23. září).

"Vím, na co se asi ptáte: Je za tím vším bizarním chováním posledních šesti měsíců, té horečky v nakupování ostatních společností, nějaké strategie, nebo je Oracle prostě Oracle?" Prezident Oracle Charles Philips (zatím to vypadá spíše na druhou možnost, 18. dubna).

"Společnost velká jako tahle... si musí utřídit priority. Ve Spojeném království tomu říkáme ,zákon malinového džemu\: Čím rozestřenější je kultura, tím je tenčí." Howard Stringer, když se stal šéfem Sony. Také mluvil o čaji s královnou a její poznámce, že dálkové ovladače Sony mají "příliš mnoho šipek" (23. červen).

"Vidíme spoustu možností, co by Google mohl či nemohl dělat. Když si přečtete dnešní noviny, kromě léčby rakoviny může Google dělat všechno." Steve Ballmer, Microsoft CEO, snažící se předstírat, že nesleduje orlím zrakem konkurenci 24 hodin denněa sedm dní v týdnu (19. října).

"Vím, co nevím a dodnes neznám technologii a neznám účetnictví a finance." Bernie Ebbers, bývalý CEO společnosti WorldCom, hájící se před soudem během přelíčení o skandálních podvodech této firmy. Nakonec byl shledán vinným a odsouzen ke 25 rokům ve věznici, odvolal se (1. března).

Levný Walkman

Uvedení nového přehrávače Network Walkman na japonský trh bylo ve znamení milého překvapení, a to příznivé ceny, rozhodně nižší, než jaká byla očekávaná. Modely série A jsou k dostání ve výbavě s flashovou pamětí i s pevným diskem, cena se pohybuje v rozmezí 10 až 44 dolarů.

Nejvýraznější cenový rozdíl je však patrný ve flashové sérii přehrávačů

A-600, která je přímým konkurentem Apple iPod nano, kde ceny jednotlivých verzí, lišících se kapacitou 0,5-2 GB, jsou nejméně o 40 dolarů nižší, než se čekalo. Za pozornost jistě stojí, že nový Apple iPod nano byl slavnostně představen veřejnosti jen o několik hodin dříve, než tak učinila Sony se svými walkmany řady A.

2GB NW-A608 je již k dostání a aktuální cena se pohybuje kolem 20 dolarů, přitom ještě v září Sony předpokládala cenu 27 dolarů. Pro srovnání iPod nano ve 2GB verzi stojí zhruba 17-18 dolarů.

Sony, podobně jako mnohé další japonské společnosti, nevyhlašuje oficiální maloobchodní cenu, místo toho upřednostňuje předpokládanou koncovou ("street price"). Podle Sony je tedy současný rozdíl ve výsledné ceně způsoben chybným odhadem, nižší cenu však lze vysvětlit i snahou Sony získat větší podíl na trhu, na který potom dodá i dražší verze svých přehrávačů.

Nižší ceny činí přehrávače řady A konkurenceschopnějšími, například hi-endový 20GB NW-A3000 stojí 27 dolarů, což je zhruba stejně jako Toshiba X20 Gigabeat, rovněž nedávno uvedený na trh.

Sony zdůrazňuje vysokou výdrž baterií nových přehrávačů vzhledem k jejich celkovým rozměrům. U flashových modelů by měla baterie za optimálních podmínek vydržet až 50 hodin. Toto také Sony podpořila některými bizarními marketingovými akcemi, například 50hodinovým výstupem tří tanečníků.

Odkaz: http://www.sony.com

Notebook bez HDD

Japonský NEC zahajuje prodej notebooku bez pevného disku pro podnikové zákazníky, kteří disk nepotřebují, resp. je pro ně z nějakého důvodu nežádoucí. PC Parafield byl vyvinut jako náhrada za současné obdobné systémy, tzv. thin-client. Kombinuje vysokou rychlost, bezpečnost a možnost použití na libovolném místě.

Běžné přenosné počítače mohou také pracovat kdekoli, ale představují bezpečnostní riziko, protože mohou být ukradeny či ztraceny. Současná thin-client řešení toto nebezpečí eliminují napojením počítače na podnikovou síť, toto připojení však není vždy k dispozici.

NEC se tedy pokouší využít předností obou systémů a vyhnout se jejich slabým stránkám. Operační systém a běžné programy jsou uloženy ve flash ROM paměti, takže PC Parafield může pracovat i bez připojení na síť. ROM paměť není klasická volně přepisovatelná flash, podobá se paměti BIOS má tedy omezenou možnost změny dat. Jako pracovní úložiště dat funguje RAM, která je vyprázdněna při vypnutí počítače. Objeví-li se potřeba uložit nějaká data, nabízí se síť nebo USB disk.

Zvnějšku vypadá PC Parafield jako standardní laptop velikosti B5 a jeho vybavení je běžné, až na zmíněnou absenci disku. Základem je procesor Pentium M frekvence 1,73 GHz, systém Windows XP, ROM o velikosti 3 GB pro systém a aplikace, 512 MB RAM. Obrazovka je běžná 12,1" XGA 1 024 x x 768. Hmotnost činí 1,3 Kg, k dostání je za 3 750 dolarů.

Podle NEC by v konečném důsledku měl být Parafield PC levnější než dřívější thin-system notebooky, protože společnosti nebudou muset vytvářet širokou síť a výkonné servery.

JVC MiniDisc přehrávač

Nejnovější MiniDisc přehrávat společnosti JVC je skutečně vytrvalý kousek. Malý XM-C37 zvládne až 55 hodin přehrávání, popřípadě 105 hodin v long play módu, což je pořádný rozdíl v porovnání s konkurencí, obvykle nabízející 10-20 hodin. Po 20 minutách nabíjení je možné hrát ještě 15 hodin. Samozřejmě je to výzva pro konkurenci, nicméně nyní je XM-C37 z hlediska výdrže jednička, s cenou 170 dolarů.

Odkaz: http://www.jvc.co.jp

Seiko Spectrum

Možná jste, jako většina, spokojeni se svými náramkovými hodinkami, ale možná chcete něco extra a běžné "extra" hodiny ukazující tep a teplotu vám už nestačí, potom jsou právě vám určeny hodiny Seiko Spectrum. Mají to být první náramkové hodinky s ohebným displejem, který se přizpůsobí vaší ruce. Je jisté, že ohebné displeje budou nalézat ve spotřebitelských výrobcích stále větší uplatnění. Pokud je tedy chcete, raději si pospěšte, Seiko vyrábí prvních 500. Cena odráží cílený luxus 2 200 dolarů.

Odkaz: http://www.seikowatches.com

Sharp W-Zero3

Na trhu PDA (kapesní počítače) dochází v poslední době ke změnám, což platí zvláště pro Japonsko, kde se PDA vlastně doposud řádně neuchytily. V tomto smyslu je pro někoho překvapením a pro někoho logickým krokem, že společnost Sharp představila nové PDA W-Zero 3 vybavené systémem Windows Mobile 5.0. Displej je 3,7" VGA (640 x 480), který je vhodný pro prohlížení webu instalovaným plnohodnotným webovým prohlížečem, samozřejmostí je Wi-Fi. Mezi podporované možnosti patří telefonování prostřednictvím japonské sítě Willcom PHS (Personal Handyphone Service), v jiným podmínkách to lze například přirovnat k mobilnímu internetovému telefonování přes internet. Dokonce ještě před začátkem prodeje se lidé na nové PDA zapisují do pořadníku,.

Odkaz: http://www.willcom-inc.com

Tenká jako papír

Vývojoví inženýři japonské společnosti NEC sestrojili ohebnou baterii, slabší než jeden milimetr, která navíc může být nabita za třicet sekund.

Společnost NEC označuje svůj výrobek jako "radikální organickou beterii", mj. protože obsahuje pro životní prostředí méně škodlivé látky něž tradiční dobíjecí baterie. Co se týče rychlosti nabíjení, při předváděcí akci byl článek dobit na 80 % za 30 s. Samotný předváděcí kousek je velký zhruba čtyři centimetry čtvereční a byl připevněn na destičku velikosti kreditní karty. Po nabití mohl článek zhruba 20 minut napájet integrovanou "LED" diodu.

Tato baterie byla vyvinuta pro použití v oblastech jako je rádiová identifikace RFID (Radio Frequency Identification), kdy může potřebné přístroje (konkrétně aktivní RFID karty) napájet až po dobu několika týdnů. Většina dnešních RFID karet nebo etiket jsou pasivní zařízení, neschopná sama o sobě vysílat data. Fungují, když jsou v blízkosti rádiové čtečky, což znamená, že pracují na vzdálenost několika centimetrů. Naproti tomu aktivní štítky fungují jako miniaturní rádia a jsou schopné přenosu dat na větší vzdálenost.

Podle současných plánů společnosti NEC není komerční využití tohoto vynálezu aktuální, natož pak úvahy o ceně vše záleží na budoucím vývoji.

Tato milimetrová baterie není prvním počinem NEC na poli radikálních organických baterií, větší verze podobné baterie byla představena již dříve a mluví se o ní jako o možném budoucím nouzovém zdroji energie pro osobní počítače, protože je schopna po krátkou dobu dodávat velké množství energie. Při testu napájela baterie počítač 15 sekund, což by stačilo na překonání energetického výkyvu v síti, není však jisté, zda by to stačilo pro uložení dat. Tato konkrétní baterie byla sestavena ze čtyř článků, každý o rozměrech 55 x 43 x 5 mm, což jsou zhruba 3-4 kreditní karty. Každý článek vážil 20 gramů.

Grafická paměť Hynix

Hynix Semiconductor, druhý největší jihokorejský výrobce paměťových čipů, uvedl na trh doposud nejrychlejší paměťový čip určený pro grafické karty. GDDR4 znamená Graphics Double Rate 4 z toho plyne, že se jedná o jeden stupeň vyšší paměť něž současné nejvýkonnější užívané GDDR3. Čipy jsou vysokopropustné DRAM paměti, schopné zpracovat množství herních grafických dat dosud nevídanou rychlostí, údajně by se měla rychlost zpracování zvýšit až na dvojnásobek. GDDR4 jsou zároveň vhodné pro 64bitové zpracování dat.

Hynix GDDR4 čipy pracují s rychlostí přenosu 2,9 Gb/s a mohou zpracovat 11,6 GB dat za sekundu. První vzorky by se měly v nejbližší době dostat k zainteresovaným osobám, tedy klíčovým zákazníkům a odborným novinářům. Hromadná výroba započne v první polovině roku, do poloviny léta by měla být rychlost zpracování dat zvýšena na 14,4 Gb/s. Doposud nejrychlejší čipy měly nejvyšší rychlost přenosu 1,6 Gb/s. Pro Hynix je zejména důležité, že nyní získal před svým největším konkurentem, společností Samsung, náskok. První Samsung GDDR4 byl 256MB modul s rychlostí 2,5 Gb/s, z hlediska hustoty i rychlosti menší než nyní vydaný Hynix. Odpověď Samsungu na sebe jistě nenechá dlouho čekat, neboť již dříve ohlásil, že do konce roku zvýší rychlost GDDR na 2,8 Gb/s. Internetové stránky ostatních hlavních výrobců pamětí zatím neobsahují informace o chystané výrobě GDDR4, ale jistě se jich brzy dočkáme.

Eizo S2410W

Po nedávno uvedeném 21" širokoúhlém monitoru S2110W uvedl Avnet na trh novou 24" verzi tohoto širokoúhlého multifunkčního LCD pod označením Eizo S2410W.

Model S2410W, stejně jako monitor S2110W představuje nově vyvinutý širokoúhlý panel s 24" úhlopříčkou a technologií S-PVA se systémem přímého podsvětlení displeje pro zdvojnásobení maximálních hodnot jasu. Díky vysokému jasu/kontrastu, velmi krátké době odezvy a širokým úhlům pohledu bude vhodný nejen pro zpracování pohyblivého videa a animace, ale pomocí 14bitové gama korekce se bude hodit rovněž pro zpracování digitální fotografie nebo návrhové systémy CAD/CAM a monitorovací pracoviště.

Model S2410W byl navržen zejména pro GIS, hráče, videoeditaci a rovněž jako druhá TV pro domácnost. Přímým systémem podsvětlení umožňuje optimální nastavení jasových a kontrastních poměrů pro 2 základní režimy využití práce v režimu PC umožňuje změnu jasu v rozsahu 40 až 250 cd/m2 při zachování kontrastního poměru 400 : 1, což je optimální pro profesionální práci s barevnou fotografií. Práce v režimu TV umožňuje změnu jasu v rozsahu 80-500 cd/m2 při zachování kontrastního poměru 1 000 : 1, což je pro sledování pohyblivého videa optimální.

Odkaz: http://www.eizo.cz

§§§§§


Hlídejte si výkon svého PC – CD a DVD příloha

Jan Šplíchal

05P0741

Akce a novinky na CD

Každý počítač, na kterém se často instalují nové programy nebo mění nastavení, případně který se často používá pro práci s různými druhy informací, bude dříve nebo později potřebovat nástroje pro zajištění stálého vysokého výkonu. Sada tří aplikací od společnosti PGWARE slouží k udržení počítače s operačním systémem Windows v provozu a dobré kondici. Programy PC Medik, Throttle a GameGain jsou samostatnými nástroji, ale je možné je používat i jako integrovanou prevenci a ochranu výkonu počítače. V části Novinky je připraveno aktuální číslo Abíčka, časopisu, jenž potěší zejména příznivce platformy Linux. Rovněž zde najdete software vztahující se ke článkům uvnitř čísla. Společnost Microsoft uvolnila v listopadu pouze jednu záplatu pro systémy Windows. Pro systém Windows XP ji najdete na CD, jako vždy v rubrice Novinky. Pro ostatní edice Windows je umístěna v sekci Servis.

Software

V části Komerční software máte možnost získat s 10% slevou oblíbený vektorový grafický editor Zoner Callisto 5. Jeho nejnápadnější novinkou je rozšíření tiskových a exportních možností pomocí intuitivních průvodců. Kromě toho program umožňuje i plnohodnotný export dokumentů do formátu PDF, který je vhodný pro jejich sdílení, zasílání elektronickou poštou či jako výstupní podklad pro tiskárny. Méně zkušení uživatelé ocení galerii návodů.

Společnost Eddica vám nabízí EuroWord software zaměřený na výuku slovní zásoby cizích jazyků podle vašeho výběru. EuroWord je velmi efektivní nástroj i proto, že uživatel má k dispozici slovíčka (ale i fráze, případně příkladové věty) kdykoliv u sebe, jen v závislosti na tom, jaký technický nástroj má právě po ruce (počítač, audio přehrávač, MP3 player nebo pouze papír). Euroword není překladový slovník, je to slovník vašich slovíček, která se chcete naučit.

Téma CD je věnováno softwaru pro údržbu a sledování systému počítače. Nechybí monitorovací utility, diagnostické nástroje a programy pro čištění a úpravy Windows. Ashampoo WinOptimizer Platinum Suite 3.0 obsahuje 12 výkonných nástrojů pro čištění, ladění a optimalizaci vašich Windows. AutoRuns 8.3 je utilita zobrazující seznam programů spouštěných při startu počítače nebo přihlášení do systému. Belarc Advisor 7.0.20.2 vytvoří podrobné informace o instalovaném softwaru a hardwaru. Program má jednoduchou instalaci, po které ho stačí spustit a v okně prohlížeče uvidíte přehled veškerého instalovaného softwaru, hardwaru, ale i licencí programů. FreeRAM XP Pro 1.40 slouží k defragmentaci a čištění fyzické paměti RAM. Zároveň dohlíží, aby spuštěné aplikace využívaly paměť korektně a aby ji zbytečně nezaplňovaly a používali v minimální možné míře swapovací soubor. O všech provedených změnách vede podrobný záznam. Kromě toho nabízí řadu dalších rozšiřujících funkcí, jako například vypnutí, restart odhlášení počítače, tichý chod v system tray se zobrazováním volné paměti či automatický update z internetu. V sekci Vyzkoušejte si naleznete nejen již dříve zmiňovaný software k článkům uvnitř čísla, ale také například utilitu Error Guard, jež patří do kategorie ochránců počítače před škodlivými vlivy, které mohou nepříznivě ovlivnit chod počítače, především stabilitu systému a rychlost. Error Guard je specializovaný na systémové registry, ve kterých kontroluje záznamy a označuje určité položky přímo jako škodlivé (Critical) nebo rizikové (High risk). Weather Watcher 5.6.2 je šikovná utilita, která v system trayi zobrazí aktuální teploty ve vámi zvoleném městě, kdekoliv na světě. Po otevření zjistíte např. tlak vzduchu, sílu větru, vlhkost vzduchu atd. Program si také z internetu stáhne 10denní předpověď pro zvolenou oblast. XNeat 2 rozšiřuje možnosti oken aplikací v systému MS Windows XP. Po instalaci vám přibudou v titulní liště okna každé aplikace tři nová tlačítka. Objeví se hned vedle stávajících tlačítek určených k minimalizaci a maximalizaci okna aplikace. Tlačítko Send To Tray způsobí minimalizaci okna do ikony aplikace, tu umístí do pravé části této lišty mezi stávající ikony spuštěných aplikací. Druhé z nových tlačítek (Roll Up/Down) minimalizuje okno do titulní lišty, přesněji řečeno ponechá z okna pouze titulní lištu.

Rubrika Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Jmenujme tedy Audiograbber 1.83 pro kódování MP3 formátu přímo z CD nebo z WAV (ten dokáže grabovat z CD). V programu lze využívat i externí encodery, jako je například L3enc Fraunhofer. Program spolupracuje s databází informací FreeDB, dokáže downloadovat i uploadovat. Pomocí Audiograbberu lze nahrát WAV i z kazety nebo LP a pak z nich vytvořit MP3 formát. FileZilla 2.2.17 je výkonný open source FTP/SFTP klient, vybavený mnoha funkcemi a možnostmi. Jeho součástí je site manažer pro správu FTP účtů a nástroj pro udržení připojení: Download Queue. Podporuje firewally a připojení přes proxy, SSL a zabezpečení Kerberos GSS. Tiny Firewall 2005 Standard Edition vás ochrání nejen před napadením z internetu, ale i z lokální sítě.

Komunikace a Hardware

Tato sekce nabízí dva prohlížeče, nástroj pro telefonování po internetu a program pro sdílení dat. Firefox 1.5 CZ je malý a rychlý moderní prohlížeč s jednoduchým ovládáním a bohatou nabídkou funkcí, založený na kvalitě zobrazovacího jádra Gecko z Mozilly. Mezi jeho nejzajímavější funkce lze řadit tabbed browsing neboli rychlé prohlížení více stránek v jediném okně, blokování pop-up oken a přizpůsobitelné lišty nástrojů. Tato edice obsahuje nový download manager a off-line mód pro procházení stránek. Opera 8.51 je oproštěna od reklam a registračního formuláře, což ji řadí do kategorie freewarových aplikací. Jedná se o velmi rychlý a výkonný prohlížeč webových stránek pro internet i intranet, navíc se sympatickým uživatelským prostředím. Integrovány jsou nástroje pro vyhledávání, blokování pop-up oken, Instant Messaging a čtení diskusí, poštovní klient s automatickým tříděním pošty a filtrem nevyžádaných zpráv. Skype 1.4.0.84 je nástroj pro telefonování po internetu. Umožňuje bezplatné volání z jednoho počítače na druhý. Potřebujete jen solidní připojení, mikrofon a reproduktory. Navíc je Skype posunut spíše do pozice Instant Messengeru, můžete tedy vyhledávat v seznamu registrovaných uživatelů, vytvářet si seznam přátel a navíc přímo z programu i klasicky chatovat bez mikrofonu. Veškerá komunikace pomocí tohoto produktu je šifrována. DC++ 0.674 umožňuje peer-to-peer sdílení adresářů na místních a mapovaných discích s jinými uživateli prostřednictvím TCP/IP sítě. Integrován je vyhledávač, filtr či veřejný a soukromý chat.

V rubrice Hardware naleznete aktualizované ovladače grafických karet firmy ATI, postavených na čipech Radeon. K dispozici jsou verze pro nejpoužívanější operační systémy od Windows 98 po Windows XP. Aby nepřišli zkrátka ani uživatelé karet nVidia, naleznou zde nejnovější ovladače ForceWare pro Windows XP s označením 81.95.

Z obsahu DVD

Opět přicházíme s možností zakoupení našeho časopisu s DVD přílohou. Abychom vám usnadnili orientaci v dosti velkém počtu programů, rozdělili jsme DVD do několika tematických sekcí. Mezi hlavní software, jenž by vám neměl uniknout, patří sada utilit společnosti PGWARE, které slouží k zajištění stálého vysokého výkonu PC, a kurzy angličtiny English in Action: Pop Stars od firmy LANGMaster. Nechybějí ani servisní balíčky pro Windows, Office a Internet Explorer 6. Nově jsme přidali servisní balíček pro Windows 2003. Více informací o těchto produktech naleznete v rámečcích.

Audio

Ať již počítač potřebujete k práci nebo se u něj pouze bavíte, hudba může vaši práci či odpočinek zpříjemnit. V této části naleznete software pro přehrávání, konverzi a správu audio souborů na PC. Za zmínku stojí přehrávač a mixer TPlayer 1.0 R10, podporující soubory MP3, WMA, OGG a WAV. S ním lze libovolně mixovat skladby, aby byl přechod co nejplynulejší. Pro vytvoření kompletního přehledu vašich multimediálních souborů dobře poslouží Media Catalog Studio Lite 4.4. Obsahuje spoustu pokročilých nástrojů pro další práci s hudebními soubory i zvukovými CD. Nechybí ani klasika mezi přehrávači, Winamp, opět v nové edici 5.112. Pokud často posloucháte internetová rádia a hledáte nástroj, se kterým byste si mohli skladby uložit na PC, nepřehlédněte Streamripper 1.61.17, doplněk pro přehrávač Winamp, který vám tuto možnost nabízí.

Domácnost a kancelář

Do této části jsme umístili programy, často používané na PC nebo při práci v kanceláři. Naleznete zde například v současnosti prakticky nepostradatelný nástroj Adobe Reader 7.0.1 CZ k prohlížení souborů ve formátu PDF. Connection Meter 6.1.9f slouží pro kompletní správu telefonického připojení k síti internet. Umožňuje detailní monitorování průběhu připojení a především odpovídajících nákladů, ale také např. dokáže ušetřit finance pomocí funkce odpojení před dalším impulzem apod. Verdict FREE 1.1 je jednoduchý anglicko-český slovník usnadňující práci každému, kdo potřebuje rychlý překlad. Od jiných slovníků se liší tím, že jej můžete pevně umístit podél pravého okraje obrazovky, aby nepřekážel při práci. MyWake-UpTunes 1.47 je unikátní nástroj, který se postará o příjemný začátek každého dne. Hlavní funkcí programu je buzení pomocí oblíbených MP3, video klipů, televize či rádiové stanice.

Komunikace

Sekce Komunikace zahrnuje programy, které vám usnadní pohyb v prostředí internetu, umožní kontrolu využití telefonického i pevného připojení nebo vám pomohou zvýšit bezpečnost počítače. S editorem BlueVoda Website Builder 7.6 se stává tvorba www stránek velmi jednoduchou. Stránku vytváříte metodou drag and drop prostě vybíráte komponenty z nástrojové lišty a přímo je vkládáte do stránky. K rychlému návrhu stránky je připraveno mnoho různých šablon. LeechGet je jeden z nejlepších a nejpoužívanějších stahovacích manažerů, kterému lze jen málo co vytknout. Mezi další funkce patří FTP klient, automatický download, obnova přerušených downloadů, automatické odpojení či vypnutí počítače. DC++ CZ 0.674 umožňuje peer-to-peer sdílení adresářů na místních a mapovaných discích s jinými uživateli prostřednictvím TCP/IP sítě. Integrován je vyhledávač, filtr, i veřejný a soukromý chat. Vybírat můžete i mezi ochrannými prostředky. Naleznete zde Kerio Personal Firewall 4.2.2, Tiny Personal Firewall 6.5.86 a ZoneAlarm 6.1.737.

Multimédia

Tato sekce se točí nejen okolo úprav digitálních fotografií. Z programů pro práci s nimi jmenujme například ACDSee 8, rychlý a výkonný prohlížeč grafických souborů se zobrazováním obrázků ve vysoké rozlišovací schopnosti. Slouží také k organizování a hledání grafických souborů v archivech. FastStone Image Viewer 2.28 zvládá všechny běžné operace, které se provádí s obrázky: změna velikosti, přejmenování, ořezávání, nastavení barev, vkládání vodoznaků, stínové efekty, rámování obrázků atd. Pro příznivce 3D modelování a animací v reálném čase je připraven 3D Canvas v nové edici 6.5.1.0. Mezi jeho základní nástroje patří deformace, modelování, vybarvení 3D objektů či inverzní kinematika. Ignition 2.9.1.51 je CD/DVD vypalovací optimalizér, který vám pomůže ušetřit místo na médiích. S tímto programem efektivně data zorganizujete a ušetříte místo i peníze. SilentNight Micro CD Burner 4.1.1 je praktický a výkonný nástroj pro vypalování dat na CD a DVD disky. Program není nutno instalovat a lze jej uložit na jedinou disketu. Podporuje i tvorbu ISO snímků.

Systém

Tato část obsahuje programy a utility, jež vám mohou pomoci kontrolovat, upravovat a nastavovat celý systém či měřit výkon sestavy. Advanced WindowsCare 1.5 slouží ke kontrole Windows a opravě jejich chyb. Dokáže systém optimalizovat na vyšší výkon. Kontrola systému neobsahuje jen jednoduchou revizi registrů, ale hloubkovou analýzu jeho součástí. Detekuje části zpomalující systém nebo ohrožující jeho stabilitu. Opravuje blue-screen chyby a upravuje restoration funkce. Starter 5.6.1.45 je utilita pro snadnou správu služeb a programů spuštěných při startu systému. Mimo jiné také spravuje a monitoruje služby běžící na pozadí systému. Notebook Hardware Control 1.9 beta 03 dokáže monitorovat teplotu notebooku. Kromě toho dokáže měnit i frekvenci procesoru, čímž pomůže ke snížení otáček ventilátoru a celkové hlučnosti. Monitorovat lze i stav akumulátoru.

Video

Při současném výkonu počítačů není problém použít počítač pro přehrávání filmů či pro jejich editaci. V této sekci naleznete nejen nenápadně vypadající, ale i přehrávač videoformátů. BSPlayer 1.36, ale i například CloneDVD sloužící k zálohování DVD filmů na DVD+R/W, DVD-R/W média. Je-li třeba, nabídne vám program vypuštění zvukových stop, bonusů nebo kompresi filmu. DivX Play Bundle 6 je kvalitní přehrávač multimediálních souborů, obsahující všechny verze originálních kodeků DivX. DVD Region+CSS Free 5.9.6.0 je zase nástroj, který umožní sledovat DVD ze všech regionů na DVD mechanikách s ochranou regionů (RPC2). Nyní umožňuje přehrávat a zálohovat i chráněná zvuková CD.

Zábava

Protože člověk nemůže jen pracovat, ale musí si občas i odpočinout, jsou programy této sekce věnovány relaxaci. Najdete zde tedy několik her, které by vám mohly zpříjemnit volný čas strávený u počítače. Mezi ty nejzajímavější patří hra Becher Islands. Ve hře Rybář se vžijete do role rybáře, který musí s malým obnosem založit rybník. Nejprve nakoupíte ryby a krmení, což obojí stojí peníze, a poté, když ryby vyrostou, je začnete lovit na zakoupenou návnadu. Za každý odchycený kousek dostanete finanční prémii, takže je nutné dobře hospodařit a hlavně se nedostat do minusu. Postupným kupováním nových druhů ryb si z rybníku vytvoříte docela slušnou farmu.

Nepřehlédněte na CD

Firefox 1.5 CZ

Malý a rychlý moderní prohlížeč s jednoduchým ovládáním a bohatou nabídkou funkcí.

MS Windows Antispyware

Program pro boj proti spywaru který dokáže odstranit a chrání tak počítač proti nové nákaze.

Tiny Firewall 2005 Standard

Tento program vás ochrání nejen před napadením z internetu, ale i z lokální sítě.

RadLight 4 Final

Multimediální přehrávač určený hlavně k přehrávání DivX videa s titulky.

Advanced WindowsCare 1.5

Program pro kontrolu Windows a opravy chyb v nich.

Weather Watcher 5.6.2

Utilita, která vám v system trayi zobrazí aktuální teploty ve vámi zvoleném městě, kdekoliv na světě.

SilentNight Micro CD Burner

Praktický a výkoný nástroj pro vypalování dat na CD a DVD disky.

Adobe Reader 7.0.1 CZ

V současnosti prakticky nepostradatelný nástroj k prohlížení souborů ve formátu PDF.

TypingMaster Typing Test 6.3

Soubor her a testů, které mají prověřit vaši schopnost psaní na stroji.

Kjofol 2000 Beta

MP3 přehrávač s podporou playlistů a IRC přehrávání. Samozřejmostí je možnost skinů.

VLC Media Player 0.8.4

Multimediální přehrávač hudebních a video formátů, schopný přehrávat také streamované video.

Ignition 2.9.1.51

CD/DVD vypalovací optimalizér, který vám pomůže ušetřit místo na vašich médiích.

Becher Islands

Přeprava zboží, hledání ztracených turistů nebo přeprava potápěčů k vraku lodi.

ErrorGuard 2.5.0

Tato utilita patří do kategorie ochránce počítače před škodlivými vlivy.

Zoner Callisto

Nová verze oblíbeného vektorového grafického editoru, představená na loňském Invexu, zaznamenala mnoho vylepšení. Nejvýraznější novinkou je rozšíření tiskových a exportních možností pomocí intuitivních průvodců. Kromě toho program umožňuje i export dokumentů do formátu PDF, který je vhodný pro jejich sdílení, zasílání elektronickou poštou i jako výstupní podklad pro tiskárny. Málo zkušení uživatelé ocení novou galerii Návodů. Další novinkou je integrace pokročilého editoru fotografií, odvozeného z programu Zoner Photo Studio 7. Ten nabízí širokou škálu možností úprav importovaných fotografií přímo v dokumentu Zoner Callista. Pomocí editoru lze odstranit vady fotografie, upravit její barevnost a expoziční parametry, doplnit fotografie o efekty a další. Zoner Callisto také obsahuje ukázkové šablony a návody, které umožní i začátečníkům pracovat s programem hned z úvodní obrazovky. Společně s programem navíc uživatelé získávají i program Zoner GIF Animátor 5 s řadou nástrojů pro tvorbu animovaných souborů GIF, odlehčenou verzi programu pro prohlížení, zpracování a archivaci fotografií Zoner Photo Studio 7 Classic a kompletní sbírku více než 6 000 vektorových obrázků České kliparty 1 až 3. V časopise naleznete na tento produkt slevový kupón ve výši 10 %.

Eddica EuroWord

EuroWord je software zaměřený na výuku vaší vlastní slovní zásoby. Je to velmi efektivní nástroj i proto, že uživatel má k dispozici slovíčka (ale i fráze, případně příkladové věty) kdykoliv u sebe v závislosti na tom, jaký technický nástroj má právě po ruce. (počítač, audio přehrávač, mp3 player nebo pouze papír). Euroword není překladový slovník, je to slovník vašich slovíček, které se chcete naučit. Je založen na jednoduché myšlence naučit se slovní zásobu, se zaměřením na nová nebo problémová slovíčka metodou drilu, tzn. neustálým opakováním a prověřováním, jestli slovo dostatečně znáte, abyste ho mohli aktivně používat. EuroWord můžete používat: v počítači, v CD přehrávači nebo mp3 playeru (jedním z výstupů Eurowordu je možnost vytvářet si ze všech nebo jen z problémových slovíček vlastní zvukové soubory z ozvučených lekcí), v tištěné podobě (dalším výstupem je možnost vytisknout slovíčka ve formátu A4 nebo ve formátu oboustranných výukových kartiček). Výrobce programu, společnost Eddica, spol. s. r. o podporuje EuroWord doplňkovými službami, zejména pak možností dokoupit si didakticky sestavené a profesionálně ozvučené výukové lekce a dále pak ozvučením slovíček na přání uživatele. (Součásti verze basic jsou 3 ozvučené lekce, které si pomocí importu můžete vložit do programu.)

Langmaster English in Action: Pop Stars(DVD)

English in Action: Pop Stars je program zaměřený na poslech a porozumění mluvenému slovu prostřednictvím živých videonahrávek pořízených britskou televizní stanicí SKY NEWS. Zájemci o tento hlavní světový jazyk zde tak mají příležitost ke kontaktu s angličtinou v podání známých osobností z oblasti populární hudby. Jejich mluva je převážně neformální s použitím slangových výrazů a blíží se tak běžně používané angličtině, která se od té v Čechách vyučované značně liší. Jak již bylo řečeno, stěžejní částí produktu jsou videoklipy a s nimi spojená cvičení. K prohlížení nahrávek slouží vestavěný přehrávač, který umí kromě běžných funkcí (přehrávání, pauza, převíjení) také zopakovat aktuální frázi, zobrazit textový přepis aktuální části projevu, dokonce obsahuje i nástroj na trénování výslovnosti (můžete porovnat vlastní výslovnost s originálem). Následují cvičení v části Preview, která ověří, zda a jak jste řeči porozuměli. Nejprve odpovídáte na otázky jednodušší (myšlenka celého projevu) a postupně se otázky komplikují (dotazy na konkrétní části). Pokud jste snad při poslechu něco "nechytli", můžete to napravit v sekci Listening Practice, která slouží k detailnějšímu poslechu nahrávky. V pravé části obrazovky si přitom můžete nechat zobrazit doslovný přepis projevu nebo jen krátká, dlouhá či obtížná slova. Další výukovou aktivitou je Writing Practice, kde si samozřejmě procvičíte psanou formu angličtiny. U obou výše zmíněných cvičení mohou začátečníci využít překlady obtížných slov nebo celých vět. Poslední velmi obsáhlou sekcí jsou Excercises. Zde se nachází kolekce úkolů, jejichž cílem je procvičit jazykové konstrukce a gramatiku obsaženou v ukázce. Vyzkoušíte si tu překlady, slovní spojení, pořadí slov ve větách a další gramatické jevy, nebo oblíbený diktát. Zároveň vás chceme upozornit na cenově výhodné vánoční komplety výukových programů LANGMaster rovnou pod stromeček! Informace o vánočních kompletech najdete na stránkách www.vanocnikolekce.cz a www.langmaster.cz. Těšit se můžete na slevy až 2 046 Kč! Bonusy zdarma či dárky od firmy O\Neill, U.S.A.!

§§§§§


Listopad 2005: Mezinárodní rozměr

Jiří Peterka

05P0739

V polovině listopadu vyvrcholilo celosvětové fórum o informační společnosti (WSIS). Žádnou zásadní změnu ale nepřineslo. To na českém trhu elektronických komunikací došlo k další konsolidaci, skrze akvizice Contactelu, Nextry a Telenor Networks, které pro GTS Noveru koupila její mateřská GTS Central Europe. Český Telecom v listopadu konečně nabídl režim FRIACO, ale od ÚOHS dostal rekordní pokutu ve výši 205 milionů.

Listopad byl měsícem, kdy v Tunisu vyvrcholil dvouletý Světový summit o informační společnosti (WSIS, World Summit on Information Society). Svolala jej Mezinárodní telekomunikační unie (ITU), coby odborná agentura Organizace spojených národů, kvůli řešení aktuálních otázek kolem internetu a tzv. informační společnosti. Konkrétních bodů jednání bylo více, ale největší pozornost se soustředila kolem dvou otázek:

l tzv. Internet governance, neboli "vlády nad Internetem,"

l kolem Fondu solidarity, přes který by bohatší země financovaly rozvoj informační společnosti v zemích třetího světa.

Zajímavé je, že ani v jedné z těchto oblastí nedošlo k žádnému zásadnějšímu posunu. Fond solidarity byl sice ustaven, ale bohaté země do něj nepřispívají. Raději volí tradiční formy pomoci zemím třetího světa, nejspíše kvůli obavě z toho, že by neměly žádný vliv nad skutečným využitím Fondu. V oblasti "vlády nad Internetem" se nakonec také nic nezměnilo. Nadále ji bude držet ve svých rukou organizace jménem ICANN (Internet Corporation for Assigned Numbers and Names), která je sice soukromým subjektem, zastupujícím více různých subjektů, ale je stále značně pod vlivem USA (a je nevýdělečnou organizací podle práva státu Kalifornie). Snahy odejmout vládu nad internetem z rukou ICANNU a svěřit je do rukou nějaké "více mezinárodní" organizace, nejlépe spadající přímo pod spojené národy či Mezinárodní telekomunikační unii, se nakonec nerealizovaly. Země světa i nejrůznější organizace, které nejsou v ICANN zastoupeny, se ale změny nedočkaly. Vše zůstává při starém a je to tak asi dobře. Když něco funguje, není příliš rozumné to měnit.

A tak mediálně nejviditelnějším výstupem celého dvouletého a dvoufázového summitu o informační společnosti se nakonec stalo něco úplně jiného. Jakýsi "počítač pro chudé děti", který v závěru summitu představila nevládní iniciativa OLPC (One Laptop Per Child). Jde o skutečně inovativní notebook, s výrobní cenou do 100 USD, který by byl distribuován dětem z chudých zemí, např. v Africe. Ti by jej pak mohli používat i místo učebnic, které jim leckdy úplně chybí. Kromě řady zajímavých vlastností je tento notebook charakteristický i způsobem svého napájení: aby byl použitelný i v místech bez dostupné elektřiny, je vybaven i klikou. Stačí chvíli točit, a pak je možné s ním pracovat.

Dvojitá akvizice

Mezinárodní rozměr měly i akvizice, ke kterým došlo v závěru roku v České republice. V rychlém sledu za sebou koupila společnost GTS Central Europe, se sídlem v Nizozemí a s kořeny v Rusku (vlastní ji společnost Antel Holding, sama vlastněná skupinou Menatep) celkem tři tuzemské společnosti, a k tomu ještě dvě slovenské. Největší akvizicí byla koupě Contactelu od dánského TDC (které bylo záhy samo prodáno). K tomu pak GTS CE záhy přikoupila od norského Telenoru také jeho dvě dceřiné společnosti se sídlem v ČR: Nextra Czech Republic (zabývající se poskytováním služeb koncovým zákazníkům), a Telenor Networks (poskytující služby jiným operátorům, na velkoobchodním principu). Jelikož norský Telenor chtěl prodat tyto dvě společnosti pouze v jednom balíku s jejich sestrami na Slovensku, koupila rovněž GTS CE.

Všechny tři české společnosti, zakoupené ze strany GTS CE (tj. Contactel, Nextra a Telenor Networks), by měly být integrovány do české dcery GTS CE, kterou je společnost GTS Novera (vzniklá již dříve, spojením původního GTS Czech a další akvizice, Aliatelu). Tím GTS Novera dále naroste a zvýší svou sílu ještě více se "odpoutá" ostatním alternativním operátorům, a ještě více se přiblíží Českému Telecomu, kterému bude moci o to důstojněji konkurovat.

Konečně FRIACO

V polovině listopadu, ve vší tichosti přišel Český Telecom s velkoobchodní nabídkou režimu FRIACO (Flat Rate Internet Access Call Origination). Tedy s paušálním zpoplatněním internetové originace, jak se v odborné terminologii říká tomu, kdy alternativní operátor vede hovor svého zákazníka nejprve skrze síť Českého Telecomu, teprve pak skrze svou síť. Podstatné ale je, jakým způsobem mu za to platí. Až dosud to bylo po skutečně provolaných minutách, což alternativní operátory nutilo zpoplatnit koncové zákazníky také po minutách (v rámci služeb na bázi tzv. volby operátora). Teprve režim FRIACO, po kterém alternativní operátoři volali tak dlouho, umožní i jim zavedení paušálních tarifů pro koncové zákazníky.

Stejně tak to ale může být jen jakási předehra k tomu, aby sám Český Telecom mohl zavést internetový dial-up za paušál a nebyl přitom obviněn z toho, že zneužil své dominantní postavení a nedal stejnou možnost i svým konkurentům. Ti ale, do poloviny prosince s žádným vlastním paušálem na bázi režimu FRIACO nepřišli.

Pokuta pro Český Telecom

Když už jsme u Českého Telecomu: 24. listopadu mu ÚOHS, již v čele s novým předsedou Martinem Pecinou, napařil rekordní pokutu ve výši 205 milionů za vázání volných kreditů ve svých měsíčních paušálech. Vlastně to ale bylo jen druhoinstanční potvrzení předchozího prvoinstančního rozhodnutí z května 2005. Telecom se hned nechal slyšet, že to nenechá jen tak a půjde k soudu. Má přitom v ruce jeden velmi zajímavý argument: zavedení oněch volných kreditů do měsíčních paušálů mu v roce 2002 formálně nařídil sám telekomunikační regulátor (Český telekomunikační úřad). A teď mu za to jiný regulátor (ÚOHS) napařil pokutu.

§§§§§


uWízlo W paWučině

Pavel Kreuziger, Čestmír Žák

05P0738

Víte o nové stránce na internetu? Zašlete nám odkaz na adresu: pawucina@idg.cz

http://www.rodina.cz

Pod adresou se skrývá "každodeník" o dětech a rodičích. Je zde všechno možné, co vás zajímá v souvislosti se založením rodiny nebo jejím úspěšným zvládáním. Pokud jste opravdu v úzkých, není nic jednoduššího než poslat dotaz odborníkovi v oboru logopedie, psychologie, alergií a podobně. Můžete se radit i třeba s rodiči, kteří mají více zkušeností. Sekce jsou rozděleny podle stáří dítěte, rady zde začínají tím, co dělat před narozením dítěte, pokračují péči o novorozence, batole. Rovněž se můžete podívat na akce pro rodiče a děti. Chcete-li se zbavit nepotřebného kočárku či hračky, nebo takové věci potřebujete, navštivte místní bazar.

http://www.csfd.cz

Je to s trochou nadsázky možná to poslední, co zbylo z federace s našimi východními sousedy česko-slovenská filmová databáze. Kromě novinek v kinech, v televizi a na DVD nebo archivu filmů je tu i perlička pro kinofily biografie slavných herců a režisérů, českých i světových. Najdete zde 200 tisíc filmů v databázi, kolem 13 000 i s obsahem, na českém internetovém poli se jedná o server tematicky nejobsáhlejší. Můžete se i zaregistrovat, což otevírá možnost vytvořit si svou vlastní filmotéku, prodat či koupit nějaké DVD či videokazetu nebo diskutovat s ostatními uživateli. Zvolené filmy můžete hodnotit a přidávat vlastní komentáře.

http://www.golias.cz

Nově spuštěný server je zaměřen na rady a informace z oblasti audia/videa, mobilní technologie a filmu. V jednotlivých oborech se orientuje hlavně na recenze různých zařízení a jejich porovnávání, uživatel si potom na základě zde uveřejněných údajů může udělat vlastní úsudek o sháněném artiklu a podobné výrobky různých značek srovnávat na základě toho, které parametry mu vyhovují. Avšak server se nesnaží pomáhat pouze při výběru a nákupu různých přístrojů a příslušenství, ale i při jejich instalaci a provozu. Taktéž zde najdete obsahy různých časopisů zabývajících se danou problematikou. Je tu i speciální rubrika pro novinky. V sekci Servis je k dispozici on-line fotosběrna, rady pro spotřebitele, bazar DVD, mobilů, počítačů atd., praktický slovník pojmů i archiv obsahu časopisu Stereo&Video. Po kliknutí na ikonku Zajímavé odkazy se zobrazí reference nejen na výrobce spotřební elektroniky, setříděné podle abecedy.

http://www.rastaman.cz

Nejen pro vyznavače rasta kultury, ale i pro ty, kteří by se o tomto tématu chtěli něco dozvědět, je k dispozici stránka rastaman.cz. Tento server je hlavně o muzice stylu reggae a ska, jsou zde pozvánky na koncerty a upoutávky na nová alba. Přečíst si můžete recenze na tento hudební styl, ale i články na jiná témata. Zajímavostí je anglický výkladový slovníček jamajských výrazů v místním dialektu zvaném "patois". Ve fóru se můžete zapojit do diskusí především o již zmiňované muzice, ale i o filozofii rastafariánství. Je tu i bazar. A pokud byste třeba toužili po něčem novém, řekněme třeba po nějakém tričku s trikolórou (samozřejmě jamajskou nebo etiopskou) nebo po reggae či ska, není nic jednoduššího, než navštívit místní e-shop. A co nenajdete na rastaman.cz, najdete v odkazech. Nakonec si ještě přečtěte pár informací o "mekkách" rastafariánů, Etiopii a Jamajce.

http://www.drogy-info.cz

Asi nejobsáhlejší českou webovou stránku o drogách najdete na této adrese. Web je projektem Národního vzdělávacího střediska pro drogy a drogové závislosti, zřízenho vládou pro lepší informovanost veřejnosti o problematice drog a účinnější obranu proti těmto látkám. Autoři nehovoří pouze o drogách ilegálních, ale zabývají se i těmi povolenými a bohužel hojně užívanými, které mnozí za drogy už ani nepovažují. Kromě popisu vzhledu, účinků či rizik jednotlivých narkotik jsou na serveru umístěna znění zákonů a vyhlášek. Zajímavou součástí webu jsou interaktivní dotazníky, jejichž pomocí zjistíte, zda jste závislí na cigaretách, alkoholu, ale třeba i na patologickém hráčství. Pokud by vám v těchto testech vyšla pozitivní závislost (což je samozřejmě negativní záležitost), nabízí se zde různé metody pomoci a podpory, například odkazy na české on-line drogové poradny.

http://www.mapy-pruvodce.cz

Chystáte se do nějaké více či méně obvyklé destinace a nemůžete sehnat mapy či průvodce, které by vyhovovaly vašim představám? Takovým jako vy by se mohla hodit právě tato stránka. V nabídce jsou produkty 14 různých společností, mezi jiným atlasy, autoatlasy, mapy měst, mapy pro cykloturisty, lyžaře, turistické mapy, vodácké mapy a další. Také si tady můžete objednat turistické průvodce, a to nejen v češtině, ale často i v angličtině i z toho důvodu, že průvodce po mnohých zemích zatím bohužel v našem jazyce ještě nevyšly. Dalším artiklem je cestovatelský časopis Země světa, koupit si můžete i něco z archivu starších čísel. Pro ty, kteří chtějí krásy světa obdivovat v teple domova, je připraveno několik "pohyblivých obrázků" na DVD (včetně těch s technikou IMAX) i VHS, a také několik knih, plných fotografií z nejkrásnějších míst světa.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Windows XP: Konečně bezpečná

David Čepička, Thorsten Eggeling, Andreas Kroschel a Christian LÖbering

05P0709

Zabezpečte svůj počítač pomocí zdarma dostupných utilit!(CD)

"Zapněte bránu firewall, nainstalujte všechny dostupné aktualizace, používejte nejnovější verzi antiviru!" Kolikrát už jste něco podobného slyšeli? A kolikrát jste si tato slova vzali k srdci? V tomto článku vám předvedeme několik triků, jak pomocí pouhých čtyř zdarma dostupných utilit snížíte nebezpečí napadení počítače na minimum!

Ve vašem počítači je k dispozici řada preventivních prostředků a obranných mechanismů, o nichž by měl každý uživatel minimálně vědět. Přesto stále dochází k napadení počítačů různými viry nebo červy, i když by tomu tak vůbec nemuselo být. V tomto článku vám prozradíme tipy pro zajištění bezpečnosti vašeho počítače, které vám do značné míry usnadní život. Pomocí čtyř zdarma dostupných utilit minimalizujete možnost napadení počítače a zároveň odstraníte všechny škodlivé programy, které se snad již ve vašem počítači vyskytují.

V první části vám představíme správce úloh, který můžete nastavit tak, že většinu nepovolených programů odstraníte z operační paměti pouhým stisknutím tlačítka myši. Viry a červy, kteří se ve vašem počítači již rozšířili, je nutné co nejrychleji zlikvidovat, a to nejlépe pomocí antivirového a antispywarového programu. Nabídneme vám dva nástroje pro Windows, které na rozdíl od mnohých specializovaných utilit zvládají následující dva úkoly týkající se bezpečnosti počítače na výbornou. Prvním z nich bude utilita pro kontrolu programů, které se spouštějí při startu Windows objevíte všechny chtěné i nechtěné položky, umožňující spuštění toho či onoho programu a budete moci libovolnou z nich deaktivovat.

Stejně tak důsledné bude i vyřazení nezvaných hostů díky důkladnému nastavení přístupových práv do systému. Škodlivé programy se snaží napadat důležité oblasti operačního systému, ale ty se dají chránit příslušným nastavením přístupových práv. Nabídneme vám utilitu, která toto nastavení umožní provést velmi pohodlně a jednoduše.

Nejdůležitější ze všeho je na nejvyšší míru omezit možnost napadení systému. Existují například tak jednoduché možnosti jako vypnutí zobrazování e-mailů ve formátu HTML nebo přechod na jiný internetový prohlížeč než Internet Explorer. Nejúčinnějším prostředkem je zablokování přístupu k jednotlivým portům zvnějšku. I to se dá zařídit velmi jednoduše pomocí utility, kterou vám rovněž v tomto článku představíme.

Kombinací zabezpečení formou instalování aktualizací, firewallu a antivirového programu můžeme ve spojení s našimi utilitami získat velmi dobře zabezpečený systém. Naše tipy jsou určeny pro operační systémy MS Windows 2000 a XP, tipy v druhé části článku také pro systémy MS Windows 98/ME.

Kontrola běžících procesů pomocí nástroje pcwListkill

1. Základy: procesy a aplikace

Viry, červi a spyware nic nezmohou, pokud leží na pevném disku a nejsou aktivováni. Každý program, ať užitečný nebo škodlivý, se aktivuje až v okamžiku, kdy se dostane do operační paměti, čímž se spustí jako proces. Bez procesů by se na žádném počítači na světě nedalo provozovat nic. Jsou základem pro správnou funkci operačního systému a spouštění aplikací. Úlohy pak představují uspořádané řady procesů, které vyžadují již spuštěné jádro systému jako interpreter a to poskytuje právě operační systém.

Z praktického hlediska jsou všechny ve Windows běžící a pro Windows napsané aplikace, ať ty užitečné nebo škodlivé, úlohami. Když například úloha aplikace typu červ přepíše soubor BOOT.INI, čímž poškodí systém tak, že se Windows již příště nespustí, je to zjevně špatná úloha. Pokud na druhou stranu instalujete do počítače další verzi Windows, pak úloha představující instalaci Windows upraví soubor BOOT.INI tak, aby bylo možné při spuštění počítače vybrat, který z obou operačních systémů se má spustit. Tady se jedná zjevně o prospěšnou úlohu.

Z pohledu operačního systému se provádí v obou případech to samé úprava souboru BOOT.INI. Možnosti výrobců antivirových programů jako specialistů jsou velmi omezené. V první řadě musí reagovat na jednoznačně identifikované a již známé hrozby, teprve pak vylepšují heuristickou analýzu umožňující odhalit škodlivý software zde vycházejí většinou ze statistických dat. V praxi není vždy jednoduché správně rozhodnout například úkol aplikace Wscript, který má modifikovat registr Windows, by mohl být virem a z preventivních důvodů by se mělo jeho spuštění zablokovat. Tato úvaha je sice na jednu stranu správná, ale na druhou stranu přesně nevíme, zda se skutečně jedná o virus.

2. Prospěšné procesy: správce úloh systému Windows

Správce úloh zobrazuje a spravuje všechny běžící úlohy v systémech Windows. Nejrychleji jej vyvoláte stiskem klávesové zkratky <Ctrl><Alt><Delete>. Na záložce Procesy vidíte jak prospěšné, tak škodlivé procesy, a to s názvy souborů. Pokud si libovolnou položku označíte klepnutím pravým tlačítkem myši, můžete proces ukončit příkazem Ukončit proces z kontextového menu. Pokud se bude jednat o škodlivý proces, zůstane sice na pevném disku, ale prozatím alespoň nebude škodit. Pokud se spustil při startu Windows jak tomu často bývá, bude jeho řádění učiněna přítrž alespoň pro právě spuštěnou instanci Windows.

Pro správnou funkci Windows XP jsou naprosto nepostradatelné následující procesy: Csrss, Lsass, Services, Smss, Svchost (několik instancí) a Winlogon. Díky existenci ochranných mechanismů správce úloh neumožní tyto procesy ukončit. Další možností, jak odhalit škodlivé procesy běžící na vašem počítači, je záložka Uživatelské jméno, kterou zobrazíte pomocí menu Zobrazit/Vybrat sloupce.

Většina škodlivých programů se jednoduše spouští v kontextu aktuálního uživatele, tedy v účtu právě přihlášeného uživatele, s přístupovými právy platnými pro tento účet. Z toho vyplývá, že položky Local Service, Network Service a System ve sloupci Uživatelské jméno ukazují na systémové procesy Windows. Toto třídění však není docela korektní, jelikož řada tvůrců virů služby, které jsou nutné pro jejich provoz, skrývá pod položku System.

Pokud chcete v případě nouze některý proces násilím ukončit, pak je vhodným řešením právě Správce úloh. Ale jakmile se pokusíme procesy jednoznačně identifikovat nebo pokud budeme chtít ukončit několik procesů současně, dostaneme se snadno na hranice schopností tohoto programu. Ale ani již zmiňované ochranné mechanizmy nejsou při svém rozhodování, zda je možné proces ukončit nebo ne, dostatečně průkazné. Pokud například libovolnou aplikaci přejmenujete na WINLOGON.EXE, nebude ji možné ukončit, protože se stejným názvem se spouští pro systém nepostradatelná komponenta WINLOGON.EXE.

3. Lepší řešení: White List Killer

Vzhledem k tomu, že nelze v principu rozlišit, zda se v systému Windows jedná o proces škodlivý nebo prospěšný, snažili jsme se najít řešení, jak si přece jen nějak pomoci. Nabízíme vám proto německou utilitu PCWLISTKILL.EXE, kterou naleznete i na našem CD. Je určena pro Windows 2000 a XP a s její pomocí vytvoříte seznam všech procesů, jimž povolíte spuštění. Všechny ostatní úlohy, které na této "bílé listině" nebudou, opět klepnutím myší z operační paměti odklidíte. Pro první použití doporučujeme čistý systém, na němž jsou instalovány pouze ty nejnutnější aplikace. Utilitu spustíte pouhým poklepáním na spouštěcí soubor. V horní polovině okna následně uvidíte všechny úlohy, které aktuálně na vašem systému běží. Vedle jména souboru a cesty k němu se také ukazuje kontrolní součet pro daný soubor (CRC32). Kombinace těchto tří údajů daný proces jednoznačně identifikuje. Kontrolní součet CRC32 se počítá při každém spuštění pro úlohu vždy znovu. Ve spodní polovině okna se pak nacházejí úkoly, jimž chcete jejich běh dovolit. V tomto seznamu jsou při prvním spuštění uvedeny pouze pro systém kritické a nepostradatelné procesy. Pokud chcete do tohoto seznamu umístit další úkoly, spusťte danou aplikaci, například Firefox nebo Word, pak klepněte v utilitě na tlačítko Aktualisieren a poklepejte v horní polovině okna na novou položku. Další možností je použít tlačítko Prozess erlauben. Pokud zapomenete nějaký proces označit, objeví se dialogové okno, do něhož budete moci zadat cestu k souboru aplikace.

Obráceně je to stejně jednoduché. Pokud budete chtít nějaký proces zakázat jednoduše ve spodní části okna na položku v seznamu poklepete, čímž ji ze seznamu odstraníte.

Jakmile skončíte všechny úpravy v seznamech, klepněte na tlačítko Aktualisieren, čímž znovu v okně aplikace zobrazíte všechny spuštěné procesy. Klepnutí na tlačítko Kill ukončí všechny procesy, které nejsou v seznamu povolených aplikací nebo jejichž kontrolní součet CRC32 nesouhlasí.

Upozornění: Po instalaci aktualizací nebo Service Packů se kontrolní součty systémových procesů změní, i když k žádnému napadení počítače nedošlo. Jde totiž o to, že při aktualizaci systému se často nahrazují systémové soubory novějšími verzemi, čímž se změní i jejich kontrolní součet. V tomto případě odstraňte všechny starší položky ze seznamu způsobem, který jsme popsali výše, a přidejte položky nové.

Tlačítko Konfig.weg slouží ke kompletnímu vymazání obsahu bílé listiny. Při dalším spuštění utility se načtou všechny pro operační systém nepostradatelné procesy znovu a zobrazí se ve spodní části okna aplikace, stejně jako při prvním spuštění programu.

Kontrola na startovní čáře

4. Automatické spuštění programů ve Windows

Každý škodlivý program se nejprve zkouší dostat do takové pozice, aby se automaticky spouštěl při startu Windows a Windows tuto snahu paradoxně podporují existencí řady možností, jak toho dosáhnout. Doposud se nám podařilo ve všech verzích Windows napočítat celkem 30 možností, kam je možné takové položky umístit. Není divu, že škodlivé programy, které jste pomocí Správce úloh nebo utility PCWLISTKILL odstranili z paměti, se zpravidla při dalším spuštění Windows objeví znovu. Úklid v operační paměti je tedy pouze prvním prostředkem v nouzi. Pokud chcete škodlivý program ze svého počítače dostat úplně, musíte kromě prvního kroku učinit ještě druhý najít v systému místo, odkud se škodlivý program spouští, a odtud jej odstranit. Bohužel ručním prohledáváním to jde jen velmi obtížně.

Nejčastěji používaná místa, kam se škodlivé soubory umisťují, jsou tato:

1. Složka Po spuštění v nabídce Start.

2. Klíč registru s názvem: Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run.

3. Klíč registru s názvem: Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run.

Kromě toho jsou možná další umístění:

1. Umístění určené pro skripty správců systému %windir%\System32\GroupPolicy\Machine\Scripts\Start-up.

2. Položka Userinit v klíči registru Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows NT\CurrentVersion\Winlogon, kde se standardně nahrává grafické rozhraní představované souborem EXPLORER.EXE, avšak mohou se zde spouštět i další programy.

3. Položka BootExecute v klíči registru Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Control\SessionManager. Tuto položku mohou tvůrci virů libovolně rozšiřovat, protože většinou každý z nich ovládá tzv. Native Code, který se uplatňuje před zavedením 32bitového jádra systému.

Většina škodlivého softwaru se pro jistotu zapisuje na více míst současně. Pokud uživatel přehlédne byť jen jedno umístění, najde je v operační paměti při příštím spuštění znovu.

Upozornění: Směle můžeme prohlásit, že neexistuje ani jeden proces, který by byl ve zmíněných umístěních nepostradatelný. Přesto je dobré při zkoumání obsahu výše zmíněných položek uvažovat s rozmyslem. Jsou zde totiž programy, které spouští antivirové programy či podporují automatické aktualizace různých programů. Ty by se samozřejmě odstraňovat neměly.

5. Nedostatečné příslušenství Windows

Firma Microsoft nabízí (z hlediska možnosti kontrolovat v předchozím tipu zmíněná místa, odkud se dají automaticky spouštět různé programy), jen velmi málo prostředků. Uživatelé pracující ve Windows 2000 nejsou vybaveni vůbec ničím, ve Windows 98/ME a ve Windows XP je k dispozici alespoň systémová utilita MSCONFIG.EXE, jež dokáže zjistit, které položky, spouštějící se po startu Windows, se nacházejí v kterých umístěních. Tuto utilitu spustíte klepnutím do nabídky Start/Spustit a zadáním příkazu msconfig do políčka Otevřít. V okně programu Nástroj pro konfiguraci systému se přesuňte na záložku Po spuštění. Zde uvidíte všechny programy, které se při startu Windows spouštějí. Zrušte zatržítka u všech položek, u nichž nechcete, aby se při startu Windows spouštěly. Provedená nastavení potvrďte stiskem tlačítka OK.

Utilita MSCONFIG.EXE sice neukazuje všechna umístění pro automatické spouštění programů, ale na druhou stranu má jednu výhodu, např. oproti našemu nástroji PCWAUTOSTART.HTA1.2.HTA, že zde deaktivované položky zůstávají, tudíž je můžete později v případě potřeby znovu aktivovat.

6. Univerzální nástroj pro kontrolu automatického spouštění programů

Díky utilitě PCWAUTOSTART1.2.HTA, kterou naleznete na našem CD, vám bude stačit několik klepnutí myší, abyste se dozvěděli, odkud se který program spouští. Pokud budete chtít, budete moci odpovídající položku i odstranit. Oproti starší verzi se tento skript vylepšil o klíč BootExecute. Můžeme možná trochu neskromně potvrdit, že žádná jiná utilita neposkytuje lepší informace o umístění položek, spouštěných při startu Windows.

Utilitu spustíte poklepáním na soubor a po jejím spuštění skript prohledá 22 klíčů v registru, pět souborů a tři složky, v nichž zkoumá, jaké položky nebo zástupci aplikací, které se mají automaticky spouštět při startu Windows, se tam nacházejí. Pokud je hledání úspěšné, ukáže se nejprve umístění dané položky. Po ukončení prohledávání uvidíte v horní části dialogového okna všechny klíče registru a také cesty ke složkám a souborům. Jakmile na některou z vyobrazených položek klepnete, zobrazí skript ve spodní části dialogového okna aplikace, které se z tohoto místa spouští. Chcete-li jednotlivé aplikace z tohoto místa odstranit, umístěte zatržítko vedle programu a stiskněte tlačítko Odstranit. Hned poté se skript znovu automaticky inicializuje a ukáže vám opět aktuální stav systému.

Všechny aplikace, ať škodlivé či užitečné, zůstávají samozřejmě při těchto akcích nedotčeny, ve skutečnosti se totiž odstraňuje jen možnost jejich automatického spouštění.

PCWAUTOSTART1.2.HTA však neumí pouze uklízet, ale dokáže ve Windows 2000 a XP rovněž zabránit možnému umístění dalších nechtěných programů do daných složek. Potřebujete pouze práva správce k systému, diskový oddíl se systémem souborů NTFS a v systému správně nainstalovanou utilitu SUBINACL.EXE (najdete ji i na našem CD).

Pokud všechny výše uvedené podmínky splňujete, klepněte na tlačítko Oprávnění. Tím odeberete uživateli a systému oprávnění Zapisovat do všech položek v registru a pro všechny soubory do složek, jejichž obsah se načítá při startu Windows. Důsledkem tohoto kroku bude to, že žádná aplikace, kterou sami spustíte, ani ta, kterou se do systému instaluje v důsledku například aktualizace systému, se sama nebude moci stát aplikací, jež se bude automaticky spouštět při startu Windows.

Toto nastavení je hlubokým zásahem do operačního systému, proto byste jej měli používat s rozmyslem.

Budete-li chtít někdy v budoucnu umožnit zápis do všech míst, kam patří odkazy na soubory, které se mají při startu Windows spustit, stačí znovu použít naši utilitu. Po novém klepnutí na tlačítko Oprávnění se pro všechna výše zmíněná umístění nastaví úplný přístup pro všechny soubory.

Méně práv, více bezpečnosti

7. Správce versus uživatel

Windows NT 4, 2000 a XP, která se instalují na pevný disk se systémem souborů NTFS, můžeme považovat za bezpečný systém. Ostatně Windows NT byla původně určena pro nasazení na serverech, popřípadě pracovních stanicích ve firmách a umožňují nastavit pro každého uživatele různou úroveň přístupových práv. Jsou-li tato práva správně nastavena, nemají šanci ani škodlivé programy, ani nepovolaní uživatelé, takže se o svá data nemusíte vůbec bát. Za vyšší bezpečnost systému ale uživatelé platí vyšší složitostí systému. Aby se uživatelé zejména Windows XP vyhnuli potenciálním problémům při práci, pokud by byli přihlášeni jako uživatelé s omezeným oprávněním, pracují raději přihlášení jako správci systému se všemi přístupovými právy. Tím ale získávají úplný přístup ke všem prvkům systému i viry, červi a další druhy škodlivých programů, takže mohou nakládat se systémem prakticky jak chtějí. Také i když používáte firewall a antivirový program, které zabraňují řadě škodlivých programů v přístupu do systému, je nejjistější surfovat po internetu nebo pracovat přihlášený pod účtem s omezenými právy. Toto je tím nejjistějším řešením, jak se chránit před škodlivými programy. Účty s omezeným oprávněním nemají mimo jiné právo zapisovat do složek Windows a Program Files a rovněž nemají právo ke čtení dat jiných účtů. Pokusy škodlivých programů zapisovat do systémových souborů, pokud jste přihlášeni pod účtem s omezeným oprávněním, pak vycházejí do prázdna.

Proto každý, kdo používá na počítači pouze několik programů, by měl vždy používat účet s omezeným oprávněním. Uživatel, který často instaluje nejrůznější aplikace, se však často dostane do úzkých řada programů totiž vyžaduje pro instalaci práva správce systému a pak nezbývá, než pracovat pod účtem správce.

V tomto konfliktu mezi zabezpečením počítače a komfortem při práci však existuje jeden velmi zajímavý kompromis. Můžete pracovat přihlášení jako správci systému, přesto lze surfovat na internetu s omezenými právy. Jde to ale i jinak: můžete pracovat přihlášeni jako uživatel s omezenými právy, přesto můžete z tohoto účtu instalovat programy s právy správce systému.

8. Užitečná utilita RUNAS.EXE pro Windows

Windows XP nabízí pro případ zmíněný v minulém tipu utilitu RUNAS.EXE. Jedná se o program běžící na příkazovém řádku, který dokáže spustit aplikace pro Windows i mimo prostředí kontextu uživatele, tedy aniž byste se museli odhlašovat z účtu, pod nímž právě pracujete. Podobnou funkci mají i položky vyvolané z kontextového menu u souborů EXE nebo zástupců k těmto typům souborů jedná se konkrétně o položku Spustit jako. U zástupců programů existuje ještě jedna možnost, jak spustit aplikaci pod jiným typem oprávnění. Klepněte pravým tlačítkem myši na ikonu zástupce, z kontextového menu vyberte položku Vlastnosti a přesuňte se na záložku Zástupce. Zde klepněte na tlačítko Upřesnit. V obou případech zadáváte uživatelské jméno a heslo. Windows tyto údaje standardně neukládají a při každém spuštění programu je musíte zadat znovu. Prázdná hesla nejsou povolena.

RUNAS.EXE zachází ve Windows XP Professional ještě o krok dále. Nabízí totiž přepínač, s jehož pomocí můžete přihlašovací údaje uložit (Windows XP Home tento přepínač ignoruje). Zadejte na příkazový řádek např. tento příkaz:

runas /user:<uživatelské jméno> /savecred "<název programu>"

Výraz <název programu> nahraďte úplnou cestou ke spouštěcímu souboru aplikace. Nyní stačí zadat heslo pouze jednou, Windows při příštím přihlášení použijí toto zadané a uložené heslo.

9. Ještě lepší utilita PCWRUNAS.EXE

Naše utilita PCWRUNAS.EXE, kterou najdete na našem CD, pracuje podobně jako aplikace zmíněná v předchozím tipu. Pracuje na příkazovém řádku, ukládá přihlašovací heslo, čímž umožňuje spouštění programů bez zadávání dalších údajů. Navíc tato utilita funguje i ve Windows XP Home a ve Windows 2000. Typický příkaz může vypadat kupříkladu takto:

pcwrunas /u martin /p tajne /cmd explorer.exe

Výše uvedený příkaz spustí program EXPLORER.EXE v kontextu uživatele Martin s heslem tajne.

Po instalaci programu PCWRUNAS.EXE najdete na svém pevném disku ještě jednu utilitu PCWRUNASGUI.EXE. Ta vám umožní pohodlně vytvářet zástupce programů, s jejichž pomocí budete moci spouštět programy v účtu s omezenými právy nebo jako správce systému. A aby nikdo nepovolaný nemohl zjistit heslo správce systému, utilita tento parametr, který se musí zadat pro PCWRUNAS.EXE na příkazovém řádku, jednoduše šifruje. Pro šifrování používá algoritmus Blowfish (další informace na http://www.schneier.com/blowfish.html) a je tedy velmi obtížné toto heslo zjistit. Teoreticky by se toto heslo dalo odhalit, protože k šifrování pomocí PCWRUNAS.EXE žádné heslo nepotřebujete.

Abychom celou akci co nejlépe zabezpečili, použijeme jako heslo kontrolní součet spustitelného souboru a sériové číslo pevného disku. Tím zajistíme, že námi vytvořeného zástupce nebude možné použít ani na jiném počítači, ani ke spuštění jiného programu.

V dialogovém okně PCWRU-NASGUI si vyberte v poli Dateiname: jméno programu, který chcete spouštět. Poté zadejte přihlašovací údaje, jméno zástupce a klepněte na tlačítko ébernehmen. Parametry pro PCWRUNAS.EXE se objeví v políčku oddělené středníkem. Zde je můžete popřípadě upravit.

Po klepnutí na tlačítko Shortcut vytvoří program zástupce a umístí jej na pracovní plochu. Poklepáním pak spustíte program pod jiným uživatelským jménem a heslem.

Pro kontrolu přístupových práv instaluje do systému instalační program PCWRUNAS.EXE panel nástrojů pro Internet Explorer a Průzkumníka Windows (jedná se o knihovnu PCWPRIVILEGIEN.DLL) tento panel nástrojů zobrazíte pomocí menu Zobrazit/Panely nástrojů/pcwPrivilegien. Pracujete-li jako správce systému, uvidíte červený varovný symbol a tlačítko Administrator. Po stisku tlačítka se otevře okno s informacemi o příslušnosti k uživatelské skupině a informace o právech uživatele, pod jehož účtem se program spouští.

Porty a služby

10. Riziko jménem otevřené porty

Pokud některá ze služeb Windows nechá některý z portů otevřený, může počítač přes ně přijímat požadavky klientů, zpracovat je a odpovědět na ně. Pokud například zadáte v internetovém prohlížeči internetovou adresu http://www.pcw.cz, pošle prohlížeč přes port 80 na náš server následující příkaz:

get / http/1.0

Náš počítač naslouchá na portu 80, rozpozná výše uvedený příkaz a jako odpověď zašle vašemu počítači úvodní internetovou stránku našeho časopisu. Pokud byste stejný požadavek zaslali počítači svého kolegy, k němuž jste připojeni pomocí sítě LAN, pak vám určitě neodpoví, jelikož na něm neběží služba webového serveru a port 80 je uzavřený.

Otevřené porty představují nebezpečí pouze tehdy, pokud je program, který odpovídá, poškozený. V již zmíněném neškodném případě dojde nejspíše k zatuhnutí programu. V nejhorším případě povolí počítači, který na port přistupuje, podstrčit nějaký škodlivý program nebo dokonce získat přístup k celému systému. Například celá řada webových serverů povoluje nahrávání obrázků. Pokud je webový server špatně nastavený, může kupř. povolit, aby se dal na něj poslat nejen soubor obrázku, ale také například spustitelný soubor. Zároveň se dá cílová složka na webovém serveru nastavit tak, aby se nacházela v systémové složce. Měli byste se tedy postarat o to, aby na serveru běžely jen ty nejnutnější služby a připojení, zvláště v případě telefonického připojení.

Firewall (někdy se používají anglické výrazy Personal nebo Desktop Firewall), jakým je kupříkladu ten, který je součástí Windows XP, dokáže mimo jiné i blokovat aplikace, které chtějí navázat připojení proti vaší vůli. Účinnost ochrany firewallem je ale omezena tím, že se jedná o program, který by sám měl být chráněn. Proto je ve své podstatě daleko bezpečnější uzavřít všechny porty ještě dříve, než bude muset firewall něco ve vašem počítači řešit.

11.Nepohodlné utility pro správu služeb Windows

Co se týče možnosti vypnutí nepotřebných služeb, pak Windows 2000 a XP nabízejí následující nástroje: konzolu Služby (nabídka Start/Spustit/services.msc), Síťová připojení, Editor registru a utility NETSTAT.EXE a SC.EXE (ta je k dispozici pouze ve Windows XP), pracující na příkazovém řádku. Dále vám pomohou některé internetové služby, například ta na adrese portscan.winboard.org, která pokud budete chtít prozkoumá váš počítač a zobrazí výsledky. Při tomto testu se například dozvíte, které porty jsou na vašem počítači otevřené. Pokud chcete zjistit, které aplikace používají který port, otevřete program Příkazový řádek a v něm zadejte příkaz netstat -ab. V poli Místní adresa vidíte vždy číslo portu nebo název odpovídající služby. Dále můžete vidět název programu se všemi k němu příslušejícími částmi, tedy soubory EXE a DLL. Dané aplikace můžete následně ukončit pomocí Správce úloh.

Pokud se v seznamu objeví úloha SVCHOST.EXE, jedná se o službu Windows, která se dá konfigurovat pomocí konzoly Služby nebo souboru SC.EXE. Název služby zjistíte tak, že v Editoru registru vyhledáte v klíči Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Services název souboru knihovny DLL a potom v levém sloupci zjistíte, ke které službě nalezená DLL knihovna patří. V konzole Služby pak můžete danou službu ukončit, pozastavit nebo alespoň nastavit její spuštění na automatické nebo ruční.

Služby jako například Vzdálené volání procedur (RPC) se vůbec ukončit nedají. V takových případech se můžete spoléhat pouze na to, že se služba objeví ve vlastnostech telefonického připojení na záložce Sítě. Odstraněním zatržítka před službou odstraníte vazbu k telefonickému adaptéru sítě. Pokud se vazba ke službě nedá nakonfigurovat ani tady, pak pomůže už jen utilita SC.EXE. Pomocí příkazu:

sc config rpcss start=disabled

tuto službu přece jen zastavíte.

Prostředky Windows jsou v podstatě schopné služby operačního systému řídit a upravovat, ale je to značně namáhavý a nevděčný podnik, zvláště když jsou na sobě jednotlivé služby navzájem závislé.

12. Superdávkový soubor SVC2KXP.CMD

Dávkový soubor SVC2KXP.CMD, který najdete na našem CD, využívá pouze prostředky, které jsou součástí Windows. Když se podíváte na jeho obsah, zjistíte, že obsahuje přes 1 000 řádků kódu, jejichž účelem je uzavření všech otevřených portů a vypnutí všech nepoužívaných služeb.

SVC2KXP.CMD po spuštění nabízí výběr ze tří úrovní zabezpečení systému, které vyberete stiskem odpovídajícího čísla na klávesnici. Úroveň 1 ponechává všechny funkce sítí ve Windows beze změny a zavře všechny ostatní porty. Dále zastaví služby jako je Kurýrní služba, Distributed Transaction Coordinator (MSDTC) a Centrum zabezpečení. Nastaví skript tak, že nebude možné nastavovat IP adresu prostřednictvím služby DHCP, ukončí se tedy i služba DHCP. Služby jako Automatické aktualizace nebo Plánovač úloh budou běžet dále beze změny.

Úroveň 2 deaktivuje vše kromě podpory sítí ve Windows. Díky tomu jsou uzavřeny všechny porty. Tato možnost se hodí pro jednotlivé počítače s připojením k internetu.

Nejradikálnější je úroveň 3. V ní se zastavuje co nejvíce služeb mimo jiné všechny služby úrovní 1 a 2, dále Brána firewall/Sdílení připojení k internetu, DCOM, Automatické aktualizace a Plánovač úloh. Toto nastavení je vhodné pro počítač, na kterém se budou například učit začátečníci surfovat na internetu. Automatické aktualizace bude muset provádět správce počítačů ručně.

Při každé změně uloží utilita starou konfiguraci služeb ve formě souboru REG do složky ntsvcfg.

Pokud stisknete klávesu 4 (možnost Restore), obnovíte starou konfiguraci. Dále vám doporučujeme zálohovat složku ntsvcfg, která se vytvořila při prvním použití utility. Ta obsahuje výchozí konfiguraci před prvními úpravami služeb. Po každé změně doporučujeme restartovat počítač, a to i tehdy, pokud vás o to dávkový soubor vysloveně nežádá.

Kromě již zmíněných čtyř položek menu nabízí utilita ještě další parametry /relan a /default, které můžete používat pouze prostřednictvím příkazového řádku (například svc2kxp /default). Varianta /relan bude vhodná, pokud budete chtít vypnutou podporu sítí ve Windows znovu zapnout a zapomněli jste si vytvořit záložní soubory. Přepínač /default nastaví konfiguraci do původního stavu před prvním použitím dávkového souboru. Rychlou nápovědu ke všem možným volbám získáte pomocí příkazu svc2kxp /?.

SVC2KXP.CMD zálohuje nejen starou konfiguraci, ale po každém spuštění vytváří přesný obraz o tom, co je třeba vědět o způsobu spuštění každé služby, stejně jako její aktuální stav. Je dobré při novém spuštění skriptu vědět, zda se mezitím něco nezměnilo ať ručním nastavením nebo díky automatickým aktualizacím. V tom případě dávkový soubor neukáže žádný výběr z menu, ale zobrazí hlášení: Checking for modified services... failed services maybe modified! [E]valuate. Stiskem klávesy <E> můžete zobrazit změny nebo pomocí konzoly Služby nastavení služeb upravit.5 0709/OK o

Procesy z technického hlediska

Aby se mohl z nějakého programu na pevném disku stát proces, je nejprve nutné zdrojový kód souboru nahrát do operační paměti. Ukazatel ve zdrojovém kódu pak prozradí procesoru, kterou oblast operační paměti má zpracovat. Z paměti se pak zdrojový kód nahrává do vyrovnávací paměti procesoru a pak předává dekodéru instrukcí, který říká procesoru, co má vlastně dělat a jakou instrukci zpracovávat. Dále putuje do řadiče procesoru a provede se v jádru procesoru.

Nečinné procesy systému

Správce úloh systému Windows ukazuje vždy u položky Nečinné procesy systému (Idle), že spotřebovává prakticky celý výkon procesoru. Ve skutečnosti se jedná pouze o jediný proces, který sčítá všechny prostředky, které jsou v daném okamžiku volné. Součet celkového vytížení procesoru tedy dává 100 procent.

Falešné procesy

V seznamu pořízeném pomocí utility PCWLISTKILL.EXE nemají škodlivé programy, které se tváří jako systémové procesy, žádnou šanci. Naše utilita identifikuje všechny procesy na základě jejich cesty a jednoznačného kontrolního součtu.

Run, Run, Run...

Prakticky všechny škodlivé programy se ve Windows spoléhají na funkci automatického spouštění. Aktuálně na špici žebříčku nejčastěji se vyskytujících virů je W32/Netsky-P. Jedná se o červa hromadně se šířícího pomocí elektronické pošty, který se kopíruje do složky Windows jako soubor FVPROTECT.EXE a v registru Windows si zajistí automatické spuštění tak, že se umístí do klíče HKLM\Software\

Microsoft\Windows\

CurrentVersion\Run\

Norton Antivirus AV. I názvy souborů systémových procesů v klíči Run jsou přinejmenším podezřelé. Zkuste vyhledat

několik typických názvů souborů v položkách zajišťujících automatické spuštění programů při startu Windows a prověřte je v některém ze seznamu virů, které najdete například na stránkách výrobců antivirových programů. Uvidíte, že se trefíte.

Ovladač jako škodlivý program?

Teoreticky můžeme uvažovat i o tom, že by se škodlivé programy mohly naprogramovat i jako ovladače. Mělo by to několik výhod ovladače potřebují neomezený přístup do systému a jako jediné programy dokáží přímo komunikovat s hardwarem počítače. V praxi však tato myšlenka nemá žádný význam. Za prvé by bylo třeba uživatele donutit k tomu, aby souhlasil s tím, že se do systému instaluje nepodepsaný ovladač, ačkoliv právě žádný hardware neinstalujete. Chyba při běhu programu by pak měla daleko osudovější důsledky. Pokud by došlo k zatuhnutí programu, vyvolal by špatně fungující ovladač modrou obrazovku a tím by se stal rychle nápadným.

SUBINACL.EXE: přidělování práv pomocí příkazového řádku

Utilita SUBINACL.EXE pochází z Resource Kitu pro Windows Server 2003 a slouží k přidělování přístupových práv souborům, složkám či klíčům registru. Náš skript PCWAUTOSTART1.2.HTA tuto utilitu potřebuje k tomu, aby mohl odepřít nebo přidělit právo zapisovat do všech umístění, kam se mohou dávat soubory, které se mají automaticky spouštět při startu Windows. Archiv s programy stačí stáhnout a instalovat. Po instalaci vyhledejte soubor SUBINACL.EXE a zkopírujte jej z instalační složky do složky Windows.

Přepnutí uživatele

Ve Windows XP můžete místo našich utilit RUNAS.EXE či PCWRUNAS.EXE využít pro spuštění programů pod jiným uživatelským účtem také funkci rychlého přepnutí uživatelů. Nejprve poklepejte v nabídce Start/Ovládací panely na ikonu Uživatelské účty a zde vytvořte nový účet s omezeným přístupem. Poté klepněte na nabídku Start/Odhlásit a na položku Přepnout uživatele, přihlaste se do systému. Všechny již spuštěné programy běží dále na pozadí. Stejným způsobem se poté vrátíte zpět do účtu správce počítače.

Účet s omezeným oprávněním

Internetový prohlížeč spuštěný přes utilitu PCWRUNAS.EXE zablokuje přes 90 procent všech útoků škodlivých programů. Několik příkladů: červ W32/Mydoom, šířící se elektronickou poštou, zruší možnost spojení se všemi internetovými stránkami výrobců antivirových programů úpravou souboru Hosts (podle vzoru 127.0.0.1 avp.com). Trojský kůň typu Backdoor s názvem W32/Rbot-AMR se zase zapíše do prakticky všech klíčů Run v registru Windows. Červ W32/Zafi-B se zkopíruje do složky System a zapíše se do klíče Run, zatímco varianta W32/Mytob-BE ukončí běh každého antivirového programu. Všechny tyto typy útoků by však předem ztroskotaly na účtu s omezeným oprávněním.

Průzkumník Windows

Pomocí utilit RUNAS.EXE či PCWRUNAS.EXE se bohužel nedá spustit v kontextu jiného uživatelského účtu jeden z nejčastěji používaných programů Průzkumník Windows. Grafické rozhraní Průzkumníka (shell) představované souborem EXPLORER.EXE nastavuje pracovní plochu a hlavní panel, běží tedy neustále na pozadí operačního systému. Při dalším spuštění Průzkumníka se program nespouští znovu, ale pouze se vytvoří nová instance tohoto programu se stejnými přístupovými právy. Prozradíme vám ale jeden trik, s jehož pomocí se vám přece jen podaří spustit Průzkumníka dvakrát. Spusťte soubor IEXPLORE.

EXE jako jiný uživatel. Do panelu Adresa následně zadejte příkaz C: a potvrďte zadání stiskem klávesy <Enter>. Tím přeměníte program Internet Explorer na Průzkumníka Windows. Další možností, pokud se přihlásíte jako uživatel s omezenými právy, je klepnutí v Průzkumníku do menu Nástroje/Možnosti složky na záložku Zobrazení a umístění zatržítka před položku Spouštět okna složek jako samostatné procesy. Tato možnost na druhou stranu klade větší nároky na velikost operační paměti.

Mozilla a ostatní

Podobně jako Průzkumník Windows se chová i Mozilla, Firefox či Thunderbird ty se také dají spustit pouze jednou. Spuštění programu pod jiným uživatelským účtem tedy vytvoří pouze novou instanci již běžícího programu se stejnými právy. Pokud tedy budete chtít spustit některý z těchto programů pomocí utilit RUNAS.EXE nebo PCWRUNAS.EXE pod jiným uživatelským jménem, je třeba zmíněné programy kompletně ukončit včetně pomocných programů, umožňujících jejich rychlé spuštění.

Nedostatek v zabezpečení I

Při spuštění utility RUNAS.EXE od Microsoftu s přepínačem /savecred se v systému s více uživateli musíte mít na pozoru. Windows ukládají heslo a umožňují tím každému uživateli nejen přístup k danému programu, ale ke všem ostatním programům. Přepínač /savecred tedy používejte pouze tehdy, pokud budete například chtít z účtu správce spustit internetový prohlížeč pod účtem s omezeným oprávněním.

Nedostatek v zabezpečení II

Jakmile spustíte nějaký program prostřednictvím utilit RUNAS.EXE nebo PCWRUNAS.EXE v účtu s omezeným oprávněním s oprávněním správce, získá takový uživatel přístup ke všem funkcím systému. Stačí klepnout do menu Soubor/Otevřít (pokud je k dispozici). Uživatel v tomto malém okně Průzkumníka získá přístupová práva k celému obsahu pevného disku. Pomocí kontextového menu pak můžete spustit například Průzkumníka Windows a tím pádem i libovolný další program.

Panel nástrojů Privilegien

Pomocí panelu nástrojů Privilegien (PCWPRIVILEGIEN.DLL) můžete zobrazit příslušnost k uživatelské skupině a přístupová práva k systému. Seznam všech možných položek a jejich popis naleznete na internetové adrese www.microsoft.com/resources/documentation/

Windows/XP/all/reskit/

e n-us/Default.asp?url=/

resources/documentation/

Windows/XP/all/resk it/

en-us/prnd_urs_mhnn.

asp.

Co jsou porty?

Aplikace, které nabízejí své služby v počítačové síti, uskutečňují nabídky pomocí jistých charakteristik, které nazýváme porty. Například webový server odpovídá na dotazy na portu 80, server elektronické pošty přijímá vaše e-maily na portu 25. Uzavření portu tedy jinými slovy znamená ukončení programu nebo odepření přístupu do sítě pro danou aplikaci.

Co jsou služby?

Službou je v určitém smyslu slova každý program, který poskytuje funkce, jež následně využívají jiné aplikace, a to místně nebo přes síť. Windows chápou tento pojem poněkud úžeji a rozumí pod ním všechny takové programy, které běží na pozadí a nepotřebují žádnou interakci od uživatele. Přehled všech služeb na počítači vám poskytne konzola Služby, která je součástí sady pro správu počítače. Například trojští koně se rádi instalují jako služby, aby umožnili přístup k vašemu počítači přes internet.

Co jsou vazby?

Pokud nějaká služba nabízí své funkce prostřednictvím síťového připojení, hovoříme o vazbě na toto připojení. Počítač je tedy tím více zabezpečen, čím méně vazeb jednotlivé služby vytvářejí. Například služba pro sdílení souborů a tiskáren je obecně napojena pouze na síťovou kartu, ale kupříkladu ne na telefonní adaptér. Sdílení tedy platí pouze pro místní počítačovou síť, ale ne pro internet.

SVC2KXP.CMD pro systém Windows 2000

Ve Windows 2000 se utilita SC.EXE pracující na příkazovém řádku, která je potřebná pro správnou funkčnost skriptu, nevyskytuje. Skript SVC2KXP.CMD tuto skutečnost zjistí a pokud jste připojeni k internetu, potřebný soubor si sám stáhne.

§§§§§


Za systém čistší...PCMEDIK, GAMEGAIN a THROTTLE tři utility pro zrychlení počítače(CD)

Karel Šredl

05P0711

Vítejte po měsíci u dalšího Rychlokurzu. Bude v jedné věci netradiční dnes popisovaný program totiž není jen jeden, jsou to rovnou trojčata. Tři utility, které si jsou podobné jako vejce vejci. Všechny mají jeden účel vyladit specifické části systému na co nejvyšší a nejspolehlivější výkon. Představme si tedy PCMedik, GameGain a Throttle.

Instalace

Instalace všech tří nástrojů je standardní instalační program od uživatele nevyžaduje nic jiného než klikání na tlačítko [Next>] s jedinou výjimkou, kdy je třeba potvrdit licenční ujednání zaškrtnutím I accept the ageement. Poslední dva kroky představuje spuštění vlastní instalace tlačítkem [Install] a její ukončení tlačítkem [Finish]. Na závěr se instalovaný program automaticky spustí.

Throttle

Ačkoli se tento nástroj jmenuje Throttle, což přeloženo z angličtiny znamená škrtidlo, hrdlo či škrtící klapka, jeho úkolem a posláním je takové škrtidlo odstranit a dovolit vám jízdu "at the full throttle" (na plný plyn). Utilita dokáže vyladit nastavení systému tak, abyste ze svého modemu vytáhli maximum a připojení k internetu bylo co nejrychlejší. Všechna nastavení probíhají v počítači není tedy třeba kooperace internetového poskytovatele ani jiné třetí strany, což některé nástroje pro zrychlování internetu vyžadují. Na druhou stranu je tato nezávislost i jeho mantinelem dokáže vyladit váš systém, ale pokud je "úzké hrdlo" někde jinde, Throttle vám s ním rozhodně nepomůže.

Práce je velmi jednoduchá, ostatně stejně jako se všemi třemi nástroji. Po spuštění ([Start] >> Programy >> Throttle >> Throttle) se otevře hlavní a vlastně jediné okno.

Jak vidíte na obrázku, v pravém sloupci máme opět možnost nastavit základní parametry:

lOperační systém, nainstalovaný na vašem počítači.

lTyp modemu, který používáte. Nebojte se, nemusíte nikde štrachat a hledat přesný typ, Throttle se spokojí s obecnými údaji. Pokud se tedy stále ještě připojujete přes vytáčenou telefonní linku, zadejte 14,4/28,8/33,6/56 K Modem. Vlastníte-li o něco modernější digitální linku ISDN, zadejte ISDN Modem... atd.

Nakonec nastavte úroveň optimalizace posunutím posuvníku na hodnotu Fastest (proč se spokojit s Fast, když můžeme mít Fastest, že?). Při nastavování úrovně optimalizace vás může Throttle přerušit upozorněním, že na internetu našel novější verzi programu.

Pokud chcete novější verzi instalovat, můžete kliknout na tlačítko [Yes]. Ale pozor! Ačkoli bychom očekávali automatickou instalaci, ve skutečnosti vás tlačítko přesměruje na stránku výrobce a nechá vás stáhnout novější instalační soubor. Vy pak musíte ještě uzavřít aktuálně spuštěný program Throttle, vrátit se ke části věnované instalaci a program znovu nainstalovat. Novější verze je už ovšem placená, takže raději klikněte na [No].

Další kroky jsou jednoduché: stiskněte tlačítko [GO] a proběhne nastavení systému. Nakonec budete vyzváni k restartu počítače, aby se provedená nastavení mohla aktivovat. A to je vše. Pokud se budete chtít vrátit k výchozímu nastavení, stačí kliknout na tlačítko [Restore], program vrátí vše do původního stavu.

GameGain

Tento nástroj je vzhledově téměř úplně shodný s předchozím. Jediný rozdíl spočívá v tom, že, místo typu modemu se program ptá na typ procesoru. Jak zjistíme typ svého procesoru? Klikněte v Ovládacích panelech ([Start] >> Ovládací panely) na ikonu Systém, v záložce Obecné v sekci Počítač se pak dozvíte vše potřebné. GameGain nabízí tři varianty Intel, AMD nebo Unknown/Other pro procesory jiných značek (popř. nejsme-li schopni zjistit, jaký procesor je v našem počítači).

Stejně jako v předchozím případě spustíme optimalizaci kliknutím na tlačítko [GO]. A co konkrétně program dělá? Podle informací výrobce se zaměřuje na optimalizaci paměti, systémových zdrojů a dalších systémových nastavení. To vše proto, aby vaše hry běžely rychleji a plynuleji.

PCMedik

Poslední z naší trojice prográmků je vzhledově identickým dvojčetem předchozího. Opět je třeba zadat operační systém a typ procesoru. Opět nastavíme pomocí posuvníku vyšší hodnotu (a opět odpovíme [No] na dotaz, zda chceme instalovat novější verzi). I tentokrát spustíme optimalizaci tlačítkem [GO]. V tomto případě se proces zaměřuje spíše na nastavení, která ovlivňují stabilitu vašich Windows.

Závěr

Dnešní tři utility patří do kategorie specializovaných jednoduchých programů. Po jejich aplikaci nečekejte nějaké zázraky z trabanta formuli neudělají. Dokáží však napravit některá slabá místa, která by vaší práci zbytečně zdržovala. Vzhledem k tomu, že jsem při jejich použití ani jednou nezaznamenal problémy, je mohu jen doporučit.

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows tipy & triky. Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Jan Povolný

05P0716

Po měsíci se opět shledáváme u dalšího dílu seriálu tipů a triků pro Windows. Přestože jsou za dveřmi Vánoce a nemilosrdně se blíží začátek nového roku, měl by se i tento úvodník tradičně věnovat jen a jen Windows. Microsoft v příštím roce představí evoluční verzi Vista a již dnes je k dispozici Beta1 pro testování, stačí se zaregistrovat. Vývojáři tohoto softwarového giganta se však zaměřují i na jiné oblasti. V poslední době se velmi úspěšně prosazují v mobilních telefonech a dalších jednoúčelových zařízeních. Vzhledem k obecnému trendu směřujícímu k elektronické domácnosti je to dobře zvolená strategie. Hlavním konkurentem na tomto poli je pro Microsoft (nikoliv) překvapivě opět Linux. Souboj těchto dvou OS tak rozhodně ani v budoucnu nezmizí. Těžit z něj však budou právě jejich uživatelé.

Tipy pro Windows

Tiskněte z Windows do DOSu

(Win XP) Dnešní díl tipů a triků začneme podle mého názoru velmi užitečným příspěvkem. Je všeobecně známo, že s přechodem Microsoftu na Windows řady NT v domácnostech (právě prostřednictvím Windows XP) se uživatelé definitivně vzdali prostředí MS-DOS, které je od té doby reprezentováno pouze aplikací Příkazový řádek. Ta je však pouhou náhražkou původního textového operačního systému. Spolu se zmizením DOSu však nezmizely staré dosové aplikace, které je nutno ve Windows XP dále provozovat (například zaběhlé účetní programy). Jejich konfigurací jsme se zabývali v jednom z minulých dílů, nikdy jsme však nemluvili o možnostech tisku. Těm budou náležet následující řádky.

Prvním způsobem, jak docílit bezchybného tisku z dosové aplikace je nastavení této možnosti již při instalaci tiskárny ve Windows. Pokud instalujete USB tiskárnu, upozorní vás průvodce na možnost tisku z dosových aplikací, která zajistí mapování tiskárny na virtuální paralelní port (LPT), jenž sloužil k připojení tiskáren dříve. Jestliže tiskárnu na LPT máte, pak není problém a tisk by měl fungovat bez větších obtíží.

Nepomůže-li předchozí nastavení nebo program nechce tisknout ani na tiskárnu připojenou přímo na paralelní port, můžete zkusit tisknout dokument přes soubor. V dosové aplikaci vyberte správnou tiskárnu a je-li to možné, proveďte tisk do souboru (u aplikací pro Windows je tato možnost přítomná téměř vždy, důležité je vybrat ovladač tiskárny, na které se bude poté dokument tisknout). Docílíte tak vytvoření souboru s příponou PRN (pravděpodobně) ve zvolené složce na vašem pevném disku. Poté stačí spustit Příkazový řádek a vepsat:

copy nazev_souboru.prn lpt1

Za předpokladu, že je vaše tiskárna připojena na prvním paralelním portu (LPT1), se soubor PRN potom vytiskne přímo na zvolenou tiskárnu.

Bohužel (nebo bohudík) je dnes poměrně nezvyklé vlastnit klasickou LPT tiskárnu, obecně se dnes téměř všechny tiskárny, zvláště pak ty levnější, připojují právě na port USB. Potom však výše uvedený příkaz nebude fungovat, Příkazový řádek totiž žádný port USB nezná. I tato situace však má řešení. Stačí opět mapovat příslušný USB port na klasický virtuální LPT. Předpokladem tohoto mapování je však sdílení tiskárny v počítačové síti. Mapováním se totiž této jakoby síťové tiskárně přiřadí paralelní port LPT, na který poté tisknete stejně, jako jsme to ukázali v předchozím případě. Tiskárna pak může být připojena i k jinému PC, pokud jste s ním spojeni počítačovou sítí. Sdílení tiskárny provedete jednoduše v menu Start Nastavení Tiskárny a faxy. Zde vyberte svoji tiskárnu, poklepejte na ni pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolte Sdílení. V následujícím dialogu potvrďte váš zájem sdílet tiskárnu a vepište do kolonky jméno, pod nímž se bude v síti vyskytovat. Vše potvrďte a následujícím příkazem aktivujte mapování. To provedete opět v Příkazovém řádku takto:

net use lpt1 \\nazev_pc\sdilena_tiskarna /persistent:yes

Nazev_pc reprezentuje jméno vašeho počítače, které zjistíte v menu Start Ovládací panely Systém na záložce Název počítače. Sdilena_tiskarna je potom vámi zvolené jméno tiskárny, které jste vyplnili výše. Správné zadání příkazu vám Windows zřetelně potvrdí a jeho úspěšné provedení lze zkontrolovat vypsáním všech síťových spojení příkazem:

net use

Ten aplikujete opět v Příkazovém řádku. Poté stačí zopakovat příkaz copy uvedený výše a dokument bude automaticky přesměrován na odpovídající tiskárnu.

Odesílejte skupinově

(Outlook Express 5, 6) Elektronická pošta byla od začátku hlavním hnacím motorem internetu. A je jím dodnes, i když se její primární určení posunulo od prostých textových zpráv k prostředku pro kompletní výměnu informací, a to zdaleka nejen textových. I proto je používání e-mailu základním prostředkem komunikace pro internetové profesionály i začátečníky. Následující tip předvede, jak si práci s e-mailem trochu ulehčit. Je určen začínajícím uživatelům, pokročilejší níže popisovanou funkci jistě znají dokonale.

Větší firmy, které provozují řádově desítky navzájem do sítě propojených PC, často využívají takzvané groupwarové řešení pro výměnu zpráv a dokumentů (dat obecně). Příkladem může být například server Exchange nebo produkt Lotus Notes. Jestliže posíláte poštu v těchto systémech, neřešíte obvykle problémy s adresami nebo distribučními seznamy (tedy skupinou adres, na kterou posíláte určité specifické zprávy). Ty jsou totiž v systému již vytvořené a každý uživatel je používá automaticky. Jinak je tomu doma, kdy součástí firemní sítě nejste a navíc nemáte z finančních důvodů ani potřebný software. Přesto lze vytvářet jak seznamy adres, tak i distribuční seznamy, tedy skupiny uživatelů. Vše v Outlook Expressu, který dostanete přibalený přímo ve Windows.

Z menu Start Programy spusťte Outlook Express a jděte do roletového menu Nástroje. Zde spustíte poklepáním na Adresář samostatnou aplikaci, schraňující pod Windows vaše kontakty. Ty mohou být sdílené nebo lokální. V roletovém menu Nástroje (u aplikace Adresář) zvolte položku Účty. V následujícím dialogu lze přidat adresu internetového LDAP serveru s kontakty (např. firemními). Ty se potom objeví v seznamu jako sdílené. Pomocí tlačítka Nový lze samozřejmě přidat kontakty vlastní. S kontakty lze však provádět mnoho dalších užitečných věcí. Jednotlivé uživatele můžete třídit do vlastních složek, které vytvoříte v menu Soubor. Pokud chcete rozesílat shodné e-maily několika osobám, např. rodinnou fotografii, můžete v menu Soubor vytvořit skupiny, do nichž myší jednoduše vložíte jednotlivé kontakty a vytvoříte tak opravdové distribuční seznamy. Výhodou je, že jeden kontakt lze bez problémů umístit do více skupin. Při psaní zprávy pak vybere z adresáře celou skupinu (uvozenou znakem +) a zprávu pak odešlete všem členům najednou.

Celý Adresář, včetně vašeho členění a skupin, je uložen v jednom souboru s příponou WAB (Windows Address Book). Jeho umístění se dozvíte poklepáním na položku O programu Adresář v roletovém menu Nápověda. Tento soubor lze libovolně sdílet a kopírovat, dokáží s ním pracovat i jiné instance programu Outlook Express na jiných počítačích.

Pojmenujte Internet Explorer

(Win 9x s IE) Výsledek dosažený editací systémového registru při tvorbě tohoto triku není zrovna oslnivý, ale představuje opět ukázku toho, co všechno lze v registrech pozměnit. Okno Internet Exploreru obsahuje v horní části modrou lištu (případně jinou, podle vašeho barevného nastavení) a v ní titulek okna (Window Title). Ten je standardně nastaven na prázdnou hodnotu a na webových stránkách se mění podle HTML tagu <title>. Jestliže chcete definovat titulek okna podle vašeho gusta, aby zůstal vždy přítomen, čtěte dále.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CURRENT_USER Software Microsoft Internet Explorer Main, kde hledejte položku Window Title. Pokud ji nenaleznete, je třeba ji vytvořit ručně. Poklepejte pravým tlačítkem do volného prostoru pravé části regeditu (ve složce Main) a zvolte vytvoření Nové textové (řetězcové) hodnoty. Tu nazvěte právě Window Title. Poté na ni znovu poklepejte, tentokrát již levým tlačítkem myši, a vepište libovolný text. Ten se bude po ukončení regeditu zobrazovat v každém novém okně Internet Exploreru.

Tipy pro MS Office

Hrátky s datem

(Excel 2003) První tip dnešní sekce věnované MS Office je určen spíše pro hravé uživatele, ale často se může hodit i při běžné kancelářské práci. Pohrajeme si totiž s časem a datem, resp. s pravidly pro jejich zobrazení v jednotlivých buňkách.

Je zcela běžné zapisovat do buněk informace o datu. Pokud je vepíšete, Excel sám pozná jeho typ a pokud jej nepozná, můžete ho sami vybrat z kontextového menu. Stačí na příslušnou buňku poklepat pravým tlačítkem myši a zvolit Formát buňky. Standardní vzhled data je pak ve formátu den, měsíc a rok. Nyní si představte situaci, že byste rádi zobrazili místo celého data pouze měsíc nebo jen den, nebo naopak jenom rok. Přitom byste ale dále chtěli mít v buňce celé datum a nikoliv jen tu část, kterou chcete vidět. Pomocí jednoduchého triku to lze snadno zařídit.

Mějme hypoteticky v buňce datum 1. 1. 2006. Poklepejte na buňku pravým tlačítkem a z kontextového menu vyberte položku Formát buňky. V ní pokračujte na záložku Číslo, kde definujete datový typ. Ze seznamu vyberte položku Vlastní a do kolonky Typ v pravé části dialogu zadejte příslušné znaky pro daná zobrazení. Jejich přehled najdete v tabulce (pro daný příklad 1. 1. 2006).

Po zadání správného typu se v buňce zobrazí jen ta část data, kterou si přejete zobrazit. Při poklepání na buňku však na stavovém řádku uvidíte stále celé zadané datum, tedy o něj nepřijdete. Podobné hrátky se zobrazením, i když v menší míře, lze provádět i s časem. Zkuste a uvidíte.

Trasuji, trasuje, trasujeme

(Excel 2003) Excel je velmi silným výpočetním nástrojem, i když jej k tomuto účelu používá jen menší část uživatelů. Přesto v něm lze spočítat i komplikované úlohy. Díky rostoucímu počtu funkcí a rozsahu hodnot, s nimiž Excel dokáže pracovat, se rozvíjí i funkce spojené s kontrolou výpočtu a jeho trasováním. V Excelu 2003 je už systém kontroly poměrně propracovaný a my si v následujícím tipu nastíníme, jak jej používat.

Mějme modelový příklad excelovského dokumentu s velkou tabulkou a spoustou výpočtů, které zpravidla generují další výpočty atd. až k finálnímu číslu, umístěnému tradičně kdesi v pravé dolní části našeho dokumentu. Považujme toto číslo za správné. Nyní změňme podle potřeby původní vstupní hodnoty (tradičně někde v horní levé části dokumentu), případně obohaťme náš dokument nějakými novými. Při špatné konstrukci výpočtu se nám snadno stane, že místo výsledku obdržíme chybovou hlášku nebo nesmyslné číslo (druhého případu si ani nevšimnete, ale váš šéf již ano). Při komplikovaném sledu hodnot ve výpočtu se taková chyba hledá velmi obtížně. Je proto snazší využít nástroje skryté v roletovém menu Excelu.

Konkrétně se jedná o roletku Nástroje, ve které najdete položku Závislosti vzorců. Název napovídá mnohé. Existuje hned několik možností, jak závislosti v dokumentu zobrazit. Označte konkrétní buňku (obsahující např. chybný výsledek), k níž se má trasování vztahovat, a poté zvolte ve výše uvedeném menu možnost Předchůdci pro zobrazení všech předchozích závislostí vedoucích k označené buňce. V opačném případě zvolte pro zobrazení všech následujících výpočtů možnost Následníci. Pokud jste z vašich výpočtů obdrželi místo čísla jen chybovou hlášku, zkuste použít funkci Najít chybu, jež vám automaticky zjistí, ve které z předcházejících buněk došlo k nesmyslnému výpočtu. Jestliže funkci trasování použijete častěji, vyplatí se zvolit možnost Panel nástrojů, kdy jsou vám pak všechny předchozí funkce k dispozici v malém plovoucím panelu.

Trasováním dnešní díl tipů a triků pro Windows a Office zakončíme. Jistě jste si všimli absence velikonočních vajec neboli Easter Eggs. Současní vývojáři pravděpodobně postrádají smysl pro humor v míře, v jaké ho měli jejich předchůdci. Proto i nových nápadů a skrytých veselostí najdete v nových verzích softwaru čím dál méně. Snad se to zlepší s dalším dílem našeho seriálu, kdy si zase nějaké to vajíčko ukážeme. Příště se těším opět na shledanou.

Intertipy

Ačkoliv se blíží svátky klidu, míru a pohody, situace mezi poskytovateli připojení k internetu se dále přiostřuje. Při sledování večerních pořadů na našich hlavních českých televizních kanálech tak získáte zajímavý dojem, že nejprodávanějším artiklem není prací prášek, ale připojení pro Karla s Hynkem kdesi na statku. Pominu-li podle mého názoru celkem vtipný obsah televizního šotu, musím konstatovat, že se poskytovatelé pokouší více či méně úspěšně zasáhnout všechny skupiny obyvatelstva a prezentují připojení k internetu jako něco zcela běžného a obyčejného. A toto konstatování je velmi, velmi příjemné.

Dnešní tipy a triky nezabloudí k žádnému z produktů Microsoftu, ale přímo ke konkurenci, tentokrát od firmy Sun. Kancelářský balík OpenOffice.org si totiž získává po světě stále více příznivců a bere uživatele právě rodině MS Office System, což mohlo znít uším pravověrných stoupenců Microsoftu ještě před rokem jako pohádka. Zapněte své prohlížeče (mnohé z nich taktéž nepocházejí od MS) a jdeme na to.

OpenOffice Tips

http://www.openofficetips.com

Ačkoliv byste mohli propadnout myšlence, že tento web je kompletní databází tipů pro OpenOffice.org, opak je pravdou. Najdete zde pouze informace o jeho výpočtové části, tedy OpenOffice Calcu, alternativě k MS Excel. To však nebránilo autorům v profesionálním pojetí celých stránek. V úvodu jste proto zavaleni výčtem tipů posledního aktuálního dne, které jsou obohaceny výborně provedenou ilustrační grafikou. V pravém sloupci pak najdete kalendář, pomocí něhož se přenesete do libovolného jiného dne, index všech tipů a triků, nezbytný vyhledávací nástroj, archiv tipů, chronologicky seřazený a rozdělený na měsíce v roce, rychlý přehled posledních tipů ve formě hypertextových odkazů a v neposlední řadě také index tipů, tentokrát dělený podle kategorií. Za všechny jmenujme Function Tips nebo OpenOffice Basic. Vše je zpracováno ve velmi přehledném layoutu, anglicky.

OpenOffice FAQs

documentation.openoffice.org/faqs/index.html

V druhém tipu tohoto čísla se podíváme přímo ke tvůrci kancelářského balíku, firmě Sun. Ačkoliv to z názvu nemusí být přímo patrné, věřte, že v podání Sunu jsou FAQ (často kladené dotazy) přesným obrazem tipů a triků. Tentokrát opět výborně zpracovaných a rozdělených podle samotných součástí kancelářského balíku. Snadno tak najdete hned na úvodní stránce požadovanou FAQ Collection (jak se skupina tipů nazývá) pro každou aplikaci zvlášť a k tomu ještě tipy pro práci s balíkem obecně a tipy pro instalační proces. Tvorby tohoto druhu dokumentace se navíc můžete sami zúčastnit vložením nějakého vlastního postřehu. V kolekcích jsou tipy přehledně číslovány a vždy v indexu doplněny krátkou anotací pro lepší orientaci. Zřídka je použita ilustrační grafika. Nechybí samozřejmě fulltextový vyhledávač. Z každé části FAQ vede přímý odkaz na oficiální dokumentaci produktu, která je taktéž výborně provedena. Kromě klasické nápovědy najdete na stránkách dokumentace sekce How-To, které se zabývají řešením konkrétních problémů, nebo připravené šablony pro všechny součásti balíku. K dispozici jsou i tutoriály ve formátu SWF (Flash) a obecná výuková videa (taktéž SWF).

OOExtras

ooextras.sourceforge.net/downloads/czech/

Extras pro OpenOffice.org jsou projektem, který se snaží sdružit aktivity jednotlivých autorů v jeden celek. Jeho cílem je vytvořit databázi šablon a plug-in modulů od jednotlivců, kteří se rozhodli sdílet své výtvory i s ostatními uživateli OO.org. Výše uvedený odkaz směřuje přímo na stránky české sekce. Šablony se totiž pro jednotlivé země dosti liší, je logické, že oficiální dokument bude v různých zemích odlišný. Česká sekce bohužel obsahuje pouze dva příspěvky pro OO Calc, nic vám však nebrání navštívit i ostatní země a poohlédnout se po nějaké užitečné šabloně u nich. OOExtras však nenabízejí jen šablony, najdete zde např. i grafické prvky pro vaše budoucí multimediální prezentace, které jsou jistě jazykově a místně naprosto nezávislé. Česky i anglicky.

OpenClipart

openclipart.org

Anglický výraz klipart snad nemusím nikomu představovat, slovíčko Open pak značí příslušnost k rodině OpenOffice.org a zároveň významově i k open source obecně. Na výborně provedené stránce tak nenajdete nic více, ale ani nic méně než solidní knihovnu vektorové grafiky pro využití nejen v produktech tohoto kancelářského balíku. Na úvodní stránce však musíte nejprve prostudovat novinky a pomocí odkazu v levém sloupci také informace o daném projektu. Stěžejní je však vyhledávač a přímý odkaz na knihovnu klipartů v horní horizontální liště. Jednotlivé obrázky jsou rozděleny do mnoha témat, od Animals až po Unsorted. Témata obsahují samozřejmě pouze rastr zmenšenin, na které je nutné poklepat a dozvědět se tak více o velikosti a možnostech downloadu. I když pojem zmenšeniny zde vzhledem k vektorové povaze poněkud ztrácí smysl. Vše velmi přehledné a anglicky.

OOMacros

http://www.ooomacros.org

Další z povedených "open" projektů sdružený okolo OpenOffice.org. Tentokrát se jedná o velmi rozsáhlou databázi maker. Na výše uvedeném odkazu najdete především projektové informace, pro konkrétní makra musíte vybrat jeden z odkazů na horizontální liště. Makra jsou velmi jasně rozdělena na ty "pro uživatele" a "pro vývojáře". Na liště najdete i odkaz na formulář, pomocí něhož lze přidat vlastní makra. Vlastní makra jsou seřazena pouze podle abecedy a najdete je na jedné společné textové stránce obsahující také index, který se přece při pohybu po dlouhém dokumentu hodí. To je vše. V angličtině.

KnowledgeBase

mindmeld.cybersite.com.au/index.php

Databáze vědomostí týkajících se OpenOffice.org. Je to možná příliš honosné, nicméně naprosto pravdivé označení. Na úvodní stránce najdete obrovský vyhledávač, do kterého stačí zadat slovo nebo text, který vás zajímá, a budete zahlceni množstvím odkazů na příspěvky s tímto textem. Vyhledávač vás přímo vyzývá k zadání konkrétní otázky (doporučuji angličtinu), nikoliv ke shluku klíčových slov. Databází lze samozřejmě i procházet. Bohužel se tak děje bez jakéhokoliv logického řazení, takže je to práce nadmíru obtížná. Nechybí ani možnost přidání vlastního příspěvku a obohacení celého kolosu. Zkuste a uvidíte

§§§§§


Důležité maličkosti:Video, zvuk & foto. Poznejte nové možnosti práce s multimédii(CD)

David Čepička, Tobias Weidemann

05P0708

Jste šťastným majitelem digitálního fotoaparátu? Máte doma na počítači sbírku souborů s hudbou či videem? Pak jste se určitě někdy ocitli v situaci, kdy jste se možná bez úspěchu potýkali s problémy při práci s multimediálními soubory. Svět multimédií je totiž daleko komplikovanější, než se může na první pohled zdát. V tomto článku vám poradíme, jak se problémů při práci s multimédii zbavit.

K počítači, který stojí ve vašem obývacím pokoji, všechno umí a zvládne jej obsluhovat i ten, kdo počítačům vůbec nerozumí, vede dosti dlouhá cesta. Důvodů, proč není práce s multimediálními soubory na PC vždy tak jednoduchá, je několik. Může se jednat kupříkladu o formáty, které nejsou navzájem kompatibilní, chybějící kodeky nebo o příliš vysoké hardwarové nároky. Pokud však znáte ten správný trik, je práce s aplikacemi pro video, zvuk či obrázky daleko jednodušší, než by se mohlo na první pohled zdát.

Zvuk na PC

Používání počítače pro práci s hudbou už není takovou zvláštností, jako tomu bylo dříve. Díky vítěznému tažení formátu MP3 se počítač stal vhodným zařízením i pro ukládání a přehrávání zvukových souborů. Přesto dokáže mnohem více, než přehrávat vámi vytvořené nebo z internetu stažené MP3 soubory. V této části se dozvíte, co všechno můžete s počítačem v oblasti zvuku provádět.

1.Last FM: přizpůsobivé rádio

Hledání hudby podobného žánru

Program, který splní vaše přání

Problém: I když na internetu existují tisíce rozhlasových stanic, stále se vám nedaří najít žádnou, která hraje váš oblíbený žánr.

Řešení: V tomto případě vám pomůže zdarma dostupná internetová služba Last FM. Po registraci na stránkách www.last.fm si na internetových stránkách můžete stáhnout přehrávač Last FM Player, příp. jej naleznete na našem CD. Program je určen pro Windows NT4, 2000 nebo XP. Po instalaci zadejte do programu název vašeho oblíbeného interpreta či hudební skupiny. Program je založen na myšlence, že uživatel, který má rád určitého interpreta, často poslouchá i další umělce, jež hrají podobný žánr. Nejedná se ale o podobnost hudby ve smyslu podobnosti zvuku a rytmu, jako je tomu např. u programu Soundslike. Pokud zadáte v programu Last FM jméno interpreta nebo skladatele, vybere utilita nějakou skladbu a přenáší ji do vašeho počítače. Pomocí tří tlačítek pak máte možnost rozhodnout, jestli chcete vybranou skladbu poslouchat nebo chcete přehrávat další. Drobnou nevýhodou tohoto programu je skutečnost, že sice můžete začít přehrávat následující skladbu, pokud se vám ta vybraná nelíbí, pohyb v rámci přehrávané skladby ale z technických důvodů možný není, i když je v programu ukazatel znázorňující již přehraný úsek skladby.

Last FM sleduje na pozadí všechna vaše rozhodnutí týkající se přijetí nebo odmítnutí skladby. Na základě analýzy těchto údajů se snaží vytvořit váš profil a poskytovat vám hudbu, kterou posloucháte nejčastěji. V průběhu času takto vytvořený profil poskytuje velmi slušné výsledky. Pokud sdílíte počítač s jinými uživateli, pak byste si i z tohoto důvodu měli dávat pozor na to, abyste se vždy přihlašovali pod správným uživatelským jménem.

Program pracuje zvláště při zadání známých hudebních skupin velmi přesně a napomůže vám i při odhalování nových, často velmi zajímavých hudebních žánrů. Kromě možnosti zadávání jednotlivých interpretů můžete určit i další klíčová slova, např. hudební žánry, a to ve formě tzv. tagů. Při vývoji této aplikace však budou muset programátoři ještě pořádně zapracovat, protože se při běhu programu vyskytuje spousta chyb. Při našem testování se kupříkladu ne vždy podařilo přehrát další skladbu v pořadí nebo bylo potřeba přehrávání několikrát spustit znovu.

Celá služba se financuje prostřednictvím reklamy a odkazů vedoucích k internetovému obchodu Amazon (http://www.amazon.com). Odkazy na stránky s reklamou se ale objevují pouze v jednom rozumně velkém okně, takže je uživatel nemusí neustále zavírat. Další zajímavostí je to, že se u řady alb zobrazuje i obal CD a pokud sem klepnete myší, dozvíte se, které skladby se ještě na albu vyskytují a které patří u uživatelů mezi nejpopulárnější. Na internetové adrese http://www.last.fm/help/player naleznete kromě instalačního souboru pro Windows také verzi pro počítače, na nichž nemáte práva pro instalaci aplikací. Tak můžete Last FM používat např. i na počítači ve škole nebo v internetové kavárně.

2.Jeden pro všechny: konverze takřka všech formátů

Jedno rozhraní, spousta kodeků

Všeuměl pro vaše CD

Problém: Kdo chce získat skladby z hudebních CD, zpravidla potřebuje několik různých programů. Záleží totiž na tom, co s takto získanými daty bude chtít dále dělat. Jednou z možností je uložit skladbu do bezztrátového formátu, aby se zachovala co nejvyšší kvalita nahrávky bez ohledu na velikost výsledného souboru, další možností je úspornější formát pro audiopřehrávač a konečně je zde i možnost konverze dat z CD do nejrozšířenějšího formátu, který by přečetl každý (zpravidla se jedná o formát MP3). Moc by se vám hodilo, pokud by se všechny zmíněné formáty daly pořídit prostřednictvím jednoho programu.

Řešení: Hvězdou mezi programy pro získání dat z hudebních CD je utilita Dbpoweramp Music Converter, který naleznete i na našem CD. V základní verzi sice program dokáže vytvářet pouze soubory ve formátu MP3 a WAV, na druhou stranu se takřka všechny ostatní existující formáty do programu dají doinstalovat pomocí zásuvných modulů (plug-inů). Dbpoweramp zná všechny, ať se jedná o AAC, FLAC, MP3 Pro, OGG Vorbis, Real nebo WMA. Nejprve byste se měli podívat do centra kodeků programu na adrese http://www.dbpoweramp.com/codec-central.htm, kde naleznete všechny potřebné informace pro integraci libovolného kodeku do programu. Po restartu aplikace pak budete mít nový kodek k dispozici v rozbalovacím menu. Pokud již máte v systému nějaký kodek nainstalovaný, pak je možné jej použít i v programu Dbpoweramp, a to jednoduše tak, že přiřadíte odpovídající multimediální soubory programu Dbpoweramp. Konverze souborů se ale nemusí provádět pouze prostřednictvím spuštěného programu. Další možností je klepnout na soubor pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vybrat položku Convert to.

3.FLAC nový a lepší zvukový formát

Bezztrátový formát

Instalace pluginů

Problém: Mnozí uživatelé vypalují svá CD se zvukovými soubory ve formátu FLAC. Přesto Winamp 5 odmítá ve standardním nastavení soubory přehrát.

Řešení: FLAC je zkratka slov Free Losless Audio Codec. Jedná se o formát, který je na rozdíl od velmi populárního MP3 bezeztrátový. Bude se tudíž hodit zvláště těm, kdo mají své soubory později znovu v úmyslu vypálit na CD. Další výhodou formátu FLAC je fakt, že se jedná o volně šiřitelný produkt, takže odpadá placení jakýchkoliv poplatků za jeho využívání. Tato skutečnost by mohla povzbudit všechny výrobce dnes tak rozšířených MP3 přehrávačů k tomu, aby tento formát do svých výrobků zabudovali. Průkopníkem v tomto oboru je již dnes např. firma Rio Karma (www.rioaudio.com), která podporu formátu FLAC již nabízí.

Co se týče velikosti souborů, není v tomto ohledu FLAC nijak zajímavý v porovnání s formáty MP3 či OGG jsou soubory FLAC logicky mnohem větší. Vzhledem k tomu, že FLAC používá pro zadávání informací uváděných v ID3 tagu stejný jazyk jako OGG Vorbis, je vhodným formátem i pro archivaci a katalogizaci vašich audionahrávek. Existuje zde také možnost vytvořit ze souborů FLAC komprimované soubory ve formátu OGG, které se následně dají použít právě v přenosných přehrávačích. Všechny technické údaje k formátu FLAC naleznete na adrese flac.sourceforge.net.

V části věnované stažení souborů najdete program ve verzích vhodných pro různé operační systémy, dále plug-iny pro nejznámější přehrávače jako jsou Winamp, Nero Media Player nebo Foobar 2000. Možná nejjednodušším řešením bude instalace softwarového balíčku FLAC Installer, který naleznete i na našem CD. Při instalaci pak můžete zrušit ty komponenty, které nebudete potřebovat. Pokud při instalaci necháte vše na standardním nastavení, nastaví se Winamp jako výchozí program pro přehrávání souborů ve formátu FLAC.

TV/Video

Díky možnosti příjmu televizního signálu v digitálním formátu a také díky DVD přehrávačům se role počítače posouvá směrem k roli řídícího prvku v domácnosti, umístěného v obývacím pokoji. Avšak i ten, kdo zatím nemá možnost příjmu signálu přes kabel, satelit či DVB-T, zde najde vhodné tipy.

4.Hudební DVD v autorádiu

Včetně možností střihu

Jednoduché snímání zvukové stopy

Problém: Vlastníte-li DVD se záznamem koncertu své oblíbené skupiny, nelze z něj získat zvukovou stopu obvyklým způsobem; musíte nejprve obejít ochranu proti kopírování (ačkoliv ve své podstatě je chráněn hlavně obrazový materiál, nikoliv zvukový). Pak teprve můžete hudbu z vašeho DVD disku za nějž jste zaplatili poslouchat i jinde než doma u televize.

Řešení: Možná vás hned napadne možnost, jak to zařídit přehrát DVD na počítači v interní DVD mechanice a zvukovou stopu zachytávat ze zvukové karty. Toto řešení je bohužel spojeno se ztrátou kvality, kterou poznáte při poslechu na každém kvalitnějším přehrávači. Daleko lepší je, pokud vlastníte dobrý HiFi DVD přehrávač, který připojíte kvalitním kabelem ke zvukové kartě. A ještě lepší než pozlacený kabel je kabel digitální, který připojíte do patřičné zdířky SP/DIF na zvukové kartě (samozřejmě pokud takovou zdířku má).

Nyní můžete např. prostřednictvím utility Audiograbber, kterou naleznete i na našem CD, zachytávat zvukový signál. Otevřete dialogové okno pro nahrávání (klepnutím do menu File/Line in sampling). V dialogovém okně, které se nyní otevřelo, vidíte mimo jiné i nastavenou hlasitost zařízení, z něhož budete nahrávat, a třeba i zatížení procesoru. Najdete zde i všechny základní ovládací prvky. Praktickou funkcí (zvláště pro hudební DVD, u nichž je mezi jednotlivými částmi několik sekund ticha) je možnost automatického provedení střihu. Právě zde zadáte, zda se mají jednotlivé skladby po ukončení automaticky oddělit a také jak citlivě má program přitom postupovat, tedy jak velká úroveň zvuku znamená začátek přehrávání další skladby. U disků, které obsahují mluvené slovo, se dá určit interval (např. 15 nebo 30 minut), po jehož uplynutí se automaticky začne nahrávat do nového souboru. To se hodí kupříkladu tehdy, pokud budete vytvořené soubory přehrávat na MP3 přehrávači a nechcete uvnitř jednotlivých souborů dlouho hledat konkrétní místo, které budete chtít právě přehrát.

5.Odstranění loga televizní stanice z nahrávky

Pryč s nápisy

Plug-in pro Virtual Dub na našem CD

Problém: Kopírování chráněných DVD s filmy je zákonem zakázáno. Co ale zakázáno není, je nahrávání a archivování TV pořadů na pevný disk nebo DVD. Je to vlastně obdoba nahrávek na videokazetách. Co však u podobné nahrávky někomu může vadit, je logo televizní stanice, které se objevuje v rohu a které bude chtít odstranit. Nicméně je dobré zvážit, zda se opravdu chcete raději dívat na rozmazanou skvrnu než na logo TV stanice, na něž jste v podstatě zvyklí a prakticky je nevnímáte. Ale proti gustu...

Řešení: Nejprve z nahrávky pořízené pomocí televizní karty odstraňte reklamy, potom se postarejte o logo televizní stanice. Vzhledem k tomu, že se logo nachází vždy na stejném místě, vystačíme si bohatě s jednoduchým plug-inem pro Virtual Dub. Program naleznete na našem CD, stejně jako plug-in LOGOAWAY.VDF. Jedná se vlastně o filtr, který přidáte do složky Plugins programu Virtual Dub. Aby byl plug-in aktivní, spusťte Virtual Dub znovu, otevřete nahraný film a v menu Video klepněte na položku Full Processing Mode. Dále klepněte v menu Video na položku Filters a stiskněte tlačítko Add, následně pak tlačítko Load. Nyní vyberte soubor s filtrem Logoaway a klepněte na tlačítko Otevřít. V dialogovém okně nyní vyberte položku logoaway v4.01 a potvrďte výběr klepnutím na OK. Nyní se objeví dialogové okno doplňku, kde stiskněte postupně tlačítka Show Preview a Solid Fill. Prostřednictvím položky Logo Border Position vyberte na snímku umístění loga, parametrem Logo Border Size políčko pro logo zvětšíte na takovou velikost, až bude logo úplně zakryté. Pomocí tlačítka XY si ověřte svůj výběr a nakonec nastavení potvrďte pomocí OK. Stejným způsobem můžete odstranit i reklamy nebo běžící titulky na spodní části okna snímku, kam je stále častěji umisťují zejména soukromé televizní kanály.

6.Nahrávání nejen internetových streamů

Nafilmujte obsah monitoru

Rychlý počítač je nezbytností

Problém: Většina videa z internetu se z důvodů technických omezení nedá nahrávat do vašeho počítače přímo. Každý, kdo chce vidět upoutávku na nový film nebo se chce ještě jednou podívat na sportovní přenos vysílaný na internetu, má smůlu, zvláště tehdy, pokud už soubor s filmem není na internetu k dispozici.

Řešení: Nafilmujte si jednoduše obsah svého monitoru! Ale ne kamerou, nýbrž pomocí speciální utility, která snímá obsah monitoru a bez ztráty kvality vše ukládá na disk. Jedním z nejlepších programů pro tento účel je snadno ovladatelný Hypercam, který najdete na našem CD. Původně sloužil k nahrávání výukových materiálů ve formě videa či vytváření prezentací programů. Utilitu můžete testovat bez časového omezení, všechny filmy takto pořízené však obsahují upozornění, že byly vytvořeny neregistrovanou verzí programu.

Hypercam má naneštěstí dosti vysoké nároky na hardware počítače, zejména na procesor a operační paměť musíte totiž vlastnit počítač s procesorem taktovaným minimálně na 2 GHz a operační paměť o velikosti aspoň 512 MB. Čím více, tím samozřejmě lépe.

Kromě toho se ujistěte, že u programu pro přehrávání takto pořízených snímků nemáte povolenou funkci Overlay (prokládání) a zrušte všechna nastavení, která urychlují zobrazování videa. V případě Windows Media Playeru 9 a 10 klepněte proto do menu Nástroje/Možnosti a na záložce Výkon nastavte posuvník v poli Akcelerace videa co nejvíce vlevo. Dále stiskněte na stejném místě tlačítko Upřesnit a zde zrušte zatržítka u všech položek v poli Akcelerace videa.

Podobné funkce existují i u přehrávačů Real Player či Quicktime i v tomto případě je třeba všechny podobné funkce vypnout. Přesný postup se dozvíte na internetových stránkách http://www.hyperionics.com. Tímto způsobem se dají pořídit i legální kopie DVD disků, neboť v tomto případě zaznamenáváte pouze přehrávaný film a nepotřebujete prolamovat žádnou ochranu proti kopírování u DVD disků. Tento postup bohužel nefunguje tehdy, když přehráváte DVD pomocí programu Windows Media Player. Kromě toho se na internetu vyskytují zprávy, že některé starší grafické karty tuto funkci vůbec nepodporují.

Fotografie

Digitální fotoaparát vlastní dnes skoro každý počítat můžeme i fotoaparáty, které jsou součástí mobilních telefonů. Bohužel další zpracování snímků často vyvolává více stresu než fotografování samotné.

7.Plug-iny Photoshopu v jiných programech

Použití filtru 8BF

Integrování do programu Irfan View

Problém: Adobe Photoshop je vynikajícím nástrojem pro úpravu obrázků. Je to především díky standardizovaným filtrům ve formátu 8BF, které zvládají i velmi složité úlohy. Některé z těchto filtrů jsou k dispozici ke stažení na internetu zdarma. Přes nesporné kvality programu je však jeho cena okolo 25 000 Kč pro příležitostného uživatele pravděpodobně těžko akceptovatelná.

Řešení: Standardizované plug-iny s filtry mají, jak jsme již zmínili, příponu 8BF. Dají se však použít i v jiných programech, např. i ve freewarové utilitě Irfan View, kterou nabízíme i . Z všeho nejdříve ale musíte instalovat balíček plug-inů pro tento program. I tento balíček naleznete na našem CD. Dejte pozor na to, aby verze instalovaného balíčku odpovídala verzi programu Irfan View, pro níž je určena. Nyní zkopírujte všechny plug-iny, které chcete používat, do složky Irfanview\Plugins\Adobe 8BF. Nakonec je třeba jednotlivé filtry aktivovat, a to v menu Obrázek/Efekty/Filtry 8BF.

V programu Irfan View musíme dát pozor na některá omezení. Jde o to, že program byl původně určen pouze pro prohlížení obrázků, tudíž má jen omezené možnosti týkající se jejich úpravy. V tomto případě často lépe uspějete s nějakým placeným programem. S plug-iny z Photoshopu však můžete pracovat i v programech Photo Impact 11 (http://www.ulead.com) či Corel (dříve Jasc) Paint Shop Pro 10 (http://www.corel.com). Celou řadu zdarma dostupných plug-inů naleznete na adresách http://www.photo-plugins.com a http://www.thepluginsite.com. Tam objevíte kupříkladu Harry\s Filters, což je sbírka 55 zdarma dostupných filtrů.

8.Problémy s programem Adobe Photoshop

Náročná aplikace

Optimalizace správy paměti

Problém: Adobe Photoshop pracuje velmi pomalu a vaše příkazy vykonává se znatelným zpožděním. I když zrovna žádná data neukládáte, pevný disk pracuje na plné obrátky.

Řešení: Jen málo aplikací vyžaduje tolik operační paměti jako Adobe Creative Suite, a to i přesto, že firma Adobe už do verze 2 implementovala několik optimalizačních mechanismů. Pracujete-li s některou aplikací formy Adobe, vyplatí se mít minimálně 512 MB volné operační paměti. Jen tak budete moci pracovat plynule. Dále se bezpochyby vyplatí mít v programu Photoshop aktivovanou vlastní správu paměti. Klepněte v menu Edit na položku Preferences a tam na Memory&Image Cache. Zde zadejte, jak velké množství paměti se má pro Photoshop rezervovat. Standardně je zde nastaveno 50 procent, což je prakticky vždy příliš málo. Optimální hodnota leží mezi 60-80 procenty. Vyšší hodnotu ale nenastavujte, jinak by ostatní aplikace na vašem počítači nemusely pracovat korektně.

Dále byste měli věnovat pozornost cestě pro odkládací prostor. Právě do této mezipaměti se budou ukládat data, která právě nejsou v operační paměti zapotřebí. Jako odkládací prostor se dají definovat až tři diskové oddíly. Doporučujeme vybrat diskové oddíly s největším množstvím volného místa a určitě je ze všeho nejdříve defragmentovat. Diskový oddíl, na němž je nainstalován operační systém, byste pro odkládání souborů používat neměli.

9.Lepší fotografie díky datům EXIF

Soubory EXIF prozradí mnohé

Informace o fotografiích z programů na prohlížení obrázků

Problém: Každý, kdo vlastní několik digitálních fotoaparátů nebo si vyměňuje fotografie s jinými uživateli, často přesně neví, odkud daný snímek pochází nebo s jakými nastaveními byl pořízen. Ale přesto by se vám tyto informace hodily, třeba abyste se mohli při budoucím fotografování vyvarovat chyb, které jste na snímcích udělali.

Řešení: Digitální fotografie vám o sobě prozradí daleko více, než byste si mysleli. Jak je to možné? Za všechno mohou metadata ve formátu EXIF, která lze jednoduše načíst. Stačí klepnout na soubor obrázku pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vybrat položku Vlastnosti a dále stisknout tlačítko Upřesnit na záložce Souhrn. Na tomto místě naleznete data EXIF pro daný obrázek např. typ fotoaparátu, jímž byl snímek pořízen, ohniskovou vzdálenost, dobu expozice a také datum pořízení snímku, které obecně nemusí souhlasit s datem jeho vytvoření. Pokud se teprve učíte fotografovat, mohou být pro vás zdrojem poučení, jak příště pořídit lepší snímky, zejména hodnoty délky expozice, režimu blesku či údaje o cloně.

Pokud chcete své snímky důkladně analyzovat a poučit se z chyb, potřebujete program, který dokáže data EXIF zobrazit v přehledné formě. Jedním z nich je kupříkladu Exif Viewer, který naleznete i na našem CD. Program důkladně analyzuje jednotlivé snímky a umožňuje srovnání až s osmi snímky, které uspořádá vedle sebe a u každého z nich zobrazí jejich parametry. Dále je možné zobrazená data exportovat do Excelu a také je k dispozici možnost hromadné změny jmen souborů, dat vzniku souborů a dat pořízení snímků.

Náročnost tipů

Úroveň 1 Jednoduché tipy, které nevyžadují žádné větší úsilí ani znalosti.

Úroveň 2 Tipy pro pokročilé, vyžadují se znalosti práce v registru.

Úroveň 3 Složitější tipy, vhodné pouze pro velmi zkušené uživatele. Jejich nesprávné provedení může mít za následek poškození systému!

Několikanásobné využití MP3 encoderu

Řada programů pro zpracování nebo konverzi hudebních souborů vyžaduje instalování externího MP3 encoderu. Ten totiž kvůli problémům s licencováním není standardních součástí těchto programů. Velmi dobrou službu vám v této oblasti poskytne zdarma dostupný a vskutku povedený Lame Encoder. Stačí jej pouze stáhnout z internetu a v programu pro konverzi hudebních souborů zadat umístění souboru LAME_ENC.DLL. Zmíněný encoder se dá použít u několika programů současně a stejně tak se dá použít i v případě, kdy je v programu přítomen encoder od jiného výrobce. Stačí to jen vyzkoušet.

Nastavení větší hlasitosti přehrávání DVD

Každý, kdo používá pro přehrávání DVD program Power DVD, se zřejmě setkal s následujícím problémem: u mnoha DVD je při přehrávání prostřednictvím dodaného kodeku i při nastavení maximální úrovně hlasitosti síla zvuku vycházejícího z reproduktorů příliš slabá. Hlasitost můžete zvýšit pomocí programu VLC Media Player, který naleznete i na našem CD. Jedná se o zdarma dostupný přehrávač DVD. V něm lze hlasitost přehrávání nastavit až na dvojnásobek normální hodnoty.

Kopie DVD včetně menu

Několik DVD filmů v rozumné kvalitě na jednom DVD disku toho dokáže docílit program Rat DVD. S jeho pomocí lze snížit množství dat na (nešifrovaném) filmovém DVD disku na pouhý 1 až 2 GB, a to včetně menu a bonusů. Pro přehrávání (ovšem ne vždy spolehlivé) můžete použít Windows Media Player 9 nebo 10. Při komprimaci dat z DVD samozřejmě dochází k odpovídající ztrátě kvality. Takto upravené filmy se ale v nejhorším případě dají později převést zpět do původního formátu a znovu vypálit na DVD (pochopitelně nikoli v původní kvalitě). Využití a vlastně samotná existence této aplikace jsou poněkud sporné, ale opět platí, že proti gustu...

Sledování televize na internetu

Každý, kdo hodně cestuje, často postrádá televizi. Nahradit mu ji může internet. Např. na stránkách Cinestrada.net (http://www.autostradanet.com/cinenet.htm) naleznete seznam mezinárodních televizních stanic, které vysílají přes internet. Vzhledem ke stále rostoucímu počtu uživatelů byste měli vždy nejprve vyzkoušet stream určený pro standardní (pomalé) připojení. Bude-li se vám tento stream přehrávat plynule, má smysl vyzkoušet, jak se bude přehrávat stream určený pro širokopásmové připojení.

Automatické otáčení

Pokud si chcete prohlížet v televizi fotografie nebo pokud je chcete použít v nějaké internetové prezentaci, pravděpodobně se ocitnete před problémem s formátováním, protože fotky nasnímané na výšku se zobrazí otočené o 90 stupňů. Je-li takových snímků velké množství, je docela otravné, pokud musíte každý ručně otáčet. Některé fotoaparáty sice mají speciální senzor, který pozná, zda se fotoaparát otočil o 90 stupňů. Tato informace se pak objeví v datech EXIF. Některé programy, např. Corel (dříve Jasc) Paint Shop Pro X, který je na trhu s grafickými programy novinkou, dokáže zmíněná data načíst a automaticky obrázek zobrazit ve správné pozici.

Jak usvědčit zloděje vašich obrázků

Stále více uživatelů používá na svých internetových stránkách fotografie, jejichž autorem je někdo úplně jiný ovšem aniž by autora obrázků požádali o svolení. Ten ale obvykle svoje autorství prokazuje jen obtížně. To se však může změnit. Zkuste použít digitální vodoznak, s nímž dovede pracovat většina programů pro úpravu obrázků. Skrytý vodoznak vám pomůže usvědčit zloděje vašich snímků, viditelný vodoznak např. ve tvaru nápisu přes snímek pak prakticky znemožní použít takové snímky k jiným účelům.

§§§§§


Zařízení pod kontrolou - DeviceLock 5.72 systém řízení přístupu na externí zařízení

Jan Povolný

05P0714

Na světe stále existuje dostatek lidí, kteří vás chtějí připravit o data pouze pro vlastní zábavu. I proto je dnes k dispozici množství nejrůznějšího bezpečnostního softwaru, většinou se shodnými nebo podobnými funkcemi. DeviceLock je ovšem svým zaměřením spíše výjimečný a rozsahem chráněných zařízení poměrně ojedinělý.

Vzhledem k povaze programu spustíte DeviceLock pouze pod Windows řady NT/2000/XP (včetně serverových variant). Instalace probíhá standardním způsobem a uzurpuje na vašem pevném disku pouze několik málo desítek megabajtů. Hlavním posláním DeviceLocku je ochrana externích zařízení, připojovaných na kratší nebo delší dobu k vašemu PC. V praxi se jedná o vše, co lze vložit do USB, COM, LPT nebo FireWire portu, případně do optických mechanik typu CD-ROM. Kompletní řízení přístupu pro vás poté zajistí právě DeviceLock.

Spojovacím prvkem celé sady drobných utilit je DeviceLock Manager. Dostupný je ve dvou variantách, Základní a Enterprise. První z nich je určena pro ovládání zařízení lokálního počítače, druhá pak, doplněná o příslušné funkce, poslouží správci jako nástroj pro konfiguraci portu v celé síti. Základem obou je seznam dostupných portů dané stanice (síťové), pro které definujete přístupová práva. Politika přidělování oprávnění je založena na uživateli, vždy tak definujete omezení pro zvoleného uživatele nebo skupinu. Kromě standardních forem typu čtení/zápis lze nastavit i dobu přístupu nebo interval, kdy je dané zařízení pro uživatele dostupné (den v týdnu, hodina atd.). Vše se provádí pomocí přehledných dialogů a změny jsou platné okamžitě.

V případě zařízení USB se však nemusíte omezit pouze na jednotlivé uživatele. DeviceLock vám umožní vytvořit takzvaný USB WhiteList, což není nic jiného než seznam zařízení ve vašem USB portu, která počítač za definovatelných podmínek přijme. Tento seznam interaktivně vytváříte spolu se zařízeními (např. USB flash disky), jež do portu vkládáte. V případě verze Enterprise lze takto povolit zařízení na všech počítačích v síti. Pro ostatní je k dispozici známý systém veřejného a privátního klíče, k jehož generování poslouží utilita Certification Generation Tool. Snadno tak vygenerujete i klíč pro počítač, který se v lokální síti nevyskytuje. Poté stačí např. telefonicky předat příslušný kód a uživatel si vygeneruje na lokálním PC vlastní klíč, který mu umožní zařízení používat. Zařízení s přenosným klíčem se shromažďují v Temporary White Listu, který nabídne správci i případnou volbu délky platnosti kódu (např. 30 minut).

Práci s DeviceLockem vám zpříjemní další dostupné utility. Patří mezi ně funkce Batch Permissions, která správci umožní tvorbu sady oprávnění, aplikovatelné na celé skupiny počítačů v síti. DeviceLock umí komunikovat pouze anglicky, potěší proto možnost nastavení textové informace, která se zobrazí např. při neoprávněném přístupu na zařízení. Užitečná je i funkce Flush Buffers, provádějící vyprázdnění paměťových bufferů s oblibou používaných právě při práci s přenosnými zařízeními typu USB. Program běží pod Windows jako služba (Service), tedy generuje na příslušné místo velmi podrobný log o své činnosti. Najdete jej společně s ostatními ve standardním Prohlížeči událostí.

Přestože je dnes k dispozici hned několik programů na ochranu dat USB flash disku, žádný z nich ani zdaleka nedosahuje kvalit a komplexnosti DeviceLocku. Díky své pestrosti je DeviceLock vhodný pro standardního uživatele s vlastním PC i pro pokročilého administrátora pracujícího s několika desítkami počítačů v lokální síti. V domácnosti zajistí bezpečnost dat před nezvanými uživateli, jimiž mohou být i všetečné děti, ve firmě pak poslouží jako dozor nad přenášenými daty a ostatními externími zařízeními.

DeviceLock 5.72

+ možnosti nastavení práv pro jednotlivá zařízení

+ (Temporary) USB White List

+ Enterprise Manager

- není lokalizován

K recenzi poskytla firma: JIMAZ, s. r. o.

http://www.jimaz.cz

Cena: 958 Kč (bez DPH)

§§§§§


Poštovní server trochu jinak...Merak Mail Server 8 variabilní řešení pro operační systémy Windows i Linux

Jan Povolný

05P0715

Dnes již není neobvyklé, vlastní-li rodina více než jedno PC (aby mohl živitel rodiny nerušeně pracovat, bývá nucen zakoupit počítač svým všetečným dětem). Ta jsou zpravidla propojena do domácí sítě a pokud vlastníte i dobré připojení k internetu, nic nebrání pořízení vlastní domény a provozování takových aplikací, jako je poštovní server. Na trhu jich existuje mnoho (MS Exchange, Novell Mercury), Merak Mail Server má však velkou výhodu ve své variabilitě. Můžete jej nasadit ve firmě s tisícem e-mailových schránek, stejně jako doma se dvěma. Merak Mail Server (dále jen MMS) je navíc dostupný kompletně v češtině.

MMS je multiplatformní aplikací, kterou spustíte pod Windows i Linuxem. Nejlevnější verze Lite je omezena počtem e-mailových schránek (12) a obsloužíte s ní jedinou doménu. Standard i Professional umí pracovat s libovolným počtem schránek i domén, u obou je pak k dispozici i webové rozhraní (WebMail). Nejdražší verze Professional navíc obsahuje podporu pro více procesorů, rychlejší správu operační paměti a ODBC. MMS neplní pouze funkci pošťáka. Součástí balíku je antivirová a antispamová podpora, server pro Instant Messaging, listserver, vlastní WWW server a nástroje pro podporu groupwaru. Veškerá nastavení se provádějí v administrátorském rozhraní, které je dostupné v aplikační i webové formě. Lze jej zobrazit ve třech módech: začátečnickém, pokročilém a volitelném. Módy se od sebe liší počtem zobrazených konfiguračních dialogů. Součástí "adminu" je i sada průvodců, kteří provedou začátečníky hlavními konfiguračními procedurami (přidání domény nebo uživatele apod.). Díky existenci webového rozhraní ovládnete MMS snadno i na dálku.

Prvním konfiguračním krokem je nastavení účtu správce systému a definice domény. Jako vzor pro začínající uživatele poslouží připravená demo-doména. Pro příjem pošty můžete využít protokol POP3 nebo IMAP4, díky existenci WebMailu lze vyzvedávat zprávy i přes HTTP. Odchozí poštu lze odesílat přímo nebo pomocí takzvaného "smart hosta", tedy nadřazeného pošťáka, kterému ji předáte k doručení. Veškerá komunikace s webovým rozhraním je tradičné kódována pomocí TLS/SSL. Vestavěný antivir lze spouštět plánovaně v určité dny, jeho součástí je i definice IP filtrů. Nechybí ani možnost filtrace příloh podle typů souborů apod. Antispam obsahuje volně definovatelný baynesiánský filtr, samotnou kontrolu pak zajišťuje známý spamassassin. Vzhledem k existenci webového e-mailového rozhraní najdete v MMS i povedený webový server s vlastním interpreterem PHP. Podporovány jsou i virtuální weby. Nedílnou součástí balíku je podpora groupwaru, která je realizována pomocí ODBC. Kontakty lze zase získat z libovolného LDAP serveru. Tvůrci vytvořili i vlastní IM server postavený na kódu známého Jabberu. Díky zvolené technologii jsou podporovány nejpoužívanější protokoly jako je ICQ, Yahoo, MS Messenger a další.

Nebylo by serveru bez podrobného logování všech informací. Nechybí náhledy do front odchozí a příchozí pošty. V seznamu najdete i graficky znázorněné průtoky dat, uživatelské i celkové. V přehledné tabulce je k dispozici statistika průchodu zpráv, zachycených spamů, virů a mnoha dalších informací. Evidujete se i počet připojení na server a jejich aktuální status. Informační část MMS je skutečně výborně propracovaná. Veškerá data MMS najdete ve zvolené složce vašeho pevného disku a stejně snadno je i zálohujete. Obsah schránek lze také exportovat a importovat, použije se však pouze vlastní formát dat, takže tuto možnost pravděpodobně využijete pouze pro přenos z MMS do MMS.

Merak Mail Server 8 je ve své nejdražší verzi zdatným soupeřem všech velkých poštovních serverů. V nižších verzích pak výborně poslouží v menších firmách nebo domácnostech s vlastní doménou. Jeho výhodou je vnitřní rozmanitost a přístupnost pro začátečníky i pokročilé.

Merak Mail Server 8

+ čeština

+ Windows i Linux

+ přidaná hodnota ve formě WWW serveru nebo listserveru

- pády administratorského rozhraní

K recenzi poskytla firma:

ZONER Software, s. r. o., http://www.zoner.cz

Cena: viz http://www.icewarp.cz

§§§§§


Stále dobrý antivirus. Norton AntiVirus 2006 CZ přesně to, na co jste zvyklí

Patrik Malina

05P0712

V zaběhnutém kolotoči antivirových programů zaujímá pevnou pozici tradiční produkt společnosti Symantec, jehož noví uživatelé už asi stěží rozpoznávají, odkud že se vzalo to jméno Norton... Legendární značka i tentokráte přináší jemné inovace.

Od samotné koncepce antiviru v zásadě asi nelze očekávat převratné změny. Tomu odpovídá i vývoj tohoto softwaru, jenž je u nejznámějších výrobců dosti podobný. Symantec používá svůj antivirus jako základní kámen pro mozaiku dalších aplikací, a toto se v nové verzi projevilo hned v několika směrech.

V první řadě podléhá neustálému vývoji grafické uživatelské rozhraní. Jakýmsi hlavním vstupním bodem je Norton Protection Center, jehož ovladatelnost a přehlednost se v posledních verzích stále zlepšovala. S jistotou lze říci, že zde uživatel vidí opravdu důležitá upozornění a podružné informace jsou potlačeny. Na druhou stranu, pokud si zákazník koupí jen antivirus, možná jej bude trochu mrzet, že některé volby jsou nedostupné, neboť mu chybí další kus skládačky.

Další plíživou proměnou je prorůstání funkcí antiviru s ochranou operačního systému. Symantec se pokusil přenést odpovědnost za automatické aktualizace i do ovládacího rozhraní svého bezpečnostního centra. Koneckonců, proč ne: antiviru uživatelé většinou věří, operačnímu systému často méně, tak proč to nevyřešit takto?

Z hlediska funkcionality je Norton AntiVirus tím, na co jsou uživatelé zvyklí. V první řadě automatickou ochranou za běhu, o níž pečuje funkce Auto-Protect, posilována je ale postupně obrana před špionážním softwarem a různými červy. Standardem je pak kontrola poštovních zpráv přicházejících i odeslaných. K jemnému, ale přece jen postupnému zlepšování dochází v oblasti konfiguračních možností. Řadu parametrů dříve nebylo možné ovlivnit. Pokud máte třeba potíže s abnormálně důslednou aktivitou antiviru, potěší vás dobře propracovaný systém zavádění výjimek, díky nimž můžete ochránit jinak potřebné soubory před nelítostnou likvidační procedurou. Počítáte-li se mezi pokročilé uživatele, oceníte jistě při objevení se hrozby možnost vyčkat na vaše rozhodnutí o osudu podezřelého kódu.

Potěšující také je, že Symantec nadále pokračuje v ochraně aplikací pro zasílání rychlých zpráv, ačkoliv nabídka tří položek, mezi nimiž chybí ICQ, není nejobsáhlejší. Mezi velice pěkně zpracované části pak patří plánování kontroly na požádání. Ačkoliv zde nedochází k nijak výrazným změnám, jedná se určitě o nadprůměrně dobře ovladatelnou komponentu. Vytvořit nové, přehledné úlohy je snadné, rozhraní je pochopitelné a uživatel si bez obtíží sestaví vlastní harmonogram.

Podíváme-li se na Norton AntiVirus zevnitř, pak evolucí prochází i technologie, nazývaná Bloodhound. Jejím úkolem je provádět kvalifikované odhady, které podezřelé soubory by mohly být dosud neznámým červem či jinou hrozbou. Analýza zohledňuje řadu parametrů a je škoda, že uživatel může pouze vybrat jednu ze tří úrovní citlivosti tohoto mechanismu.

Norton AntiVirus je v zásadě tím, za co se vydává: spolehlivým antivirem, podporovaným dobře fungujícími aktualizacemi, s přístupným a použitelným ovládáním a dobře zpracovanou nápovědou. A v neposlední řadě je rovněž zázemím, třeba v podobě internetové databáze informací.

Norton AntiVirus 2006 CZ

+ přehledné ovládání

+ spolehlivost

+ plánování akcí

+ protokol činnosti

- místy stále malé možnosti konfigurace

K recenzi poskytla firma: Symantec, http://www.symantec.cz

Cena: 1 390 Kč (bez DPH)

§§§§§


Schopný přehrávač. RadLight 4 Pro přichází nový král?

Pavel Tůma

05P0706

Multimediální přehrávač RadLight je na trhu již od roku 2001. Za tu dobu se stihl na pomyslném žebříčku přehrávačů dostat hodně vysoko a nyní by se ve svojí čtvrté verzi při troše štěstí mohl dostat až na vrchol. Tedy mezi elitu v této kategorii, kterou představuje WinAmp 5 nebo oblíbený BSPlayer. Stejně jako jeho rivaly, i RadLight je možné získat v plně funkční freeware verzi (tentokrát konečně bez otravných reklam), nebo ve verzi Professional, která v sobě skrývá pár vylepšení. Je už jenom na vás, jestli se spokojíte se standardní funkčností, nebo budete chtít investovat do vyšší kvality.

Pryč jsou časy, kdy tento program přehrával pouze DivX video. Nyní pohodlně spustíte i oblíbené MP3, WMA či OGG. A pokud něco přehrávat neumí, klidně k tomu využije kodeky ostatních aplikací instalovaných na vašem počítači. Jedná se o modulární systém, takže si můžete vybrat, co chcete zrovna vidět. Pokud posloucháte audio, není potřeba mít zobrazené okno pro video. Když se díváte na film, nepotřebujete playlist. Pokud si libujete v nejrůznějších skinech, pak pro vás mám dobrou zprávu. Skinovat můžete dosytnosti, stačí jen navštívit stránky výrobce. Pro "old school" uživatele, kteří barvičky a oblé rohy nemají moc v lásce, je připravena verze programu nápadně připomínající starý Windows Media Player.

Čím déle se na RadLight dívám, tím více nacházím společných rysů s již zmíněným WinAmpem. Takže pokud se vyznáte v ovládání WinAmpu 5, poradíte si i s RadLight. Samozřejmě jsou tu i některé odlišnosti. Hodně bodů získá Rad-Light oproti konkurenci za skvělou práci s playlistem. Na něm je totiž možné vytvářet neomezené množství záložek, a tak není problém mít neustále načtené obrovské množství hudby, rozdělené třeba do jednotlivých hudebních stylů. Na další záložku si "nasázíte" soubory s videem a máte domácí počítačovou audio-videotéku jedna báseň. Dále je tu OSD (On Screen Display), tedy ovládání na obrazovce, kdy se vám objeví všechny důležité ovládací prvky přímo v obraze videa. Hodí se to, pokud se díváte na film ve full screen módu. Stačí najet kurzorem myši na příslušné místo a ovládání se objeví.

U přehrávání hudby není příliš co vylepšovat, u videa však každý uživatel přivítá možnost nějakým způsobem povýšit obraz, zvuk a nejlépe oboje najednou. RadLight se může pyšnit obojím. Se zabudovanými efekty je možné zesílit nebo úplně odebrat dialogy, zesílit zvuk ještě o dvacet procent nad maximální hlasitost vašich komponent nebo zapnout simulaci prostorového zvuku na dvou reproduktorech. Nejvýraznějším vylepšením obrazu je pak možnost zapnout dvojnásobné rozlišení, které vyhladí OSD a hlavně titulky, což uvítají (kromě všech ostatních) hlavně uživatelé s LCD obrazovkami. Mimochodem aplikace podporuje nejen běžné formaty titulků, ale např. i SSA nebo VobSub bez nutnosti externího filtru.

Nebudu vám vnucovat názor, že RadLight je lepší než jeho přímá konkurence. Každý využívá program, který mu nejvíce vyhovuje, a proto je pro daného uživatele nej... vždy něco jiného. Mohu pouze konstatovat, že se jedná o software, který si poradí s čímkoli, co mu předhodíte, a to v uživatelsky velice příjemné formě. Vyzkoušejte a uvidíte. Já osobně si ho nechám.

RadLight 4 Pro

+ playlist se záložkami

+ podpora mnoha formátů

+ modularita

+ zvukové efekty

K recenzi poskytla firma: RadLight, http://www.radlight.net

Cena: 35,64 EUR (přibližně 1 035 Kč vč. DPH)

§§§§§


Spolupráce na vyšší úrovni

Pavel Korec

05P0713

Macromedia Dreamweawer 8

Program Dreamweaver získal již od první verze v roce 1977 vedoucí místo mezi profesionálními programy pro tvorbu webových prezentací a tuto pozici si nejen udržuje, ale díky komfortní spolupráci s bitmapově orientovaným programem Fireworks a animačním Flashem právě v této osmé verzi výrazně posiluje. Bylo by rovněž těžké hledat srovnatelný produkt jak z hlediska uživatelských možností a efektivity práce, tak i kvality (nejen HTML) kódu.

Množství a zacílení inovací Dreamveaveru se mi zdá v době, kdy řada softwarových firem své produkty spíše oprašuje, aniž by k nim přidávala pro běžnou práci užitečná vylepšení (zvláště pak to platí pro ty, kteří jsou na vrcholu), výjimečné. Vylepšený je samotný editor kódu s kontrolou pro různé internetové prohlížeče; máte možnost updatu webového serveru zabezpečeným FTP protokolem a ukládání na pozadí. Kód je nadmíru přehledný, můžete snadno vkládat komentáře a skrývat ty části, ve kterých momentálně nepracujete. Samostatnou kapitolu tvoří široká a uživatelsky příjemná tvorba CCS stylů. Už to není jen o slepém programování, ale o efektivním využívání práce na dřívějších projektech a spolehlivé vizuální kontrole.

Velký význam má též flexibilní využívání XML dokumentů a částí. Před časem jsme se v jednom projektu rozhodovali, zda pro generování stránek použít komerční editor nebo naprogramovat jednoúčelovou aplikaci. Byl jsem odpůrce "práce na koleně", ale nyní bych s Dreamweaverem měl podstatně více argumentů. Nyní se snadno přejímají a lépe kompilují i práce vytvořené jinými programy. Dříve mi při použití Macromedia Flashe dělalo potíže začlenění hotových animací do webových stránek. Nyní to jde rychle a bez problémů. Detailní práci usnadní možnost zvětšení na 6 400 % (i když tato proklamovaná inovace mi vedle ostatních připadá nevýznamná) a použití vodících linek. Bylo by obsáhlé vypočítávat všechna malá vylepšení, která však v souhrnu dělají z Dreamweaveru (před nímž jsem dříve měl jako neprogramátor značný respekt) příjemného přítele. Potěšila mě například možnost nastavení filtru pro vkládání textu z aplikací Office (stupidně vždy a všude vkládám texty z MS Wordu do Notepadu a odtud pak přes schránku do web editorů).

Pro efektivitu práce má velký význam použití částí kódu (i designu), které jste vytvořili dříve v rámci jiného projektu či jiné zakázky. Zde je Dreamweaver skutečně vítaným pomocníkem. Zkusil jsem předělat starý projekt (z verze 4) do jiného layoutu šlo to snadno. Je možné převzít existující statické stránky a předělat je do moderní víceúrovňové prezentace. Díky použití template, široké vizuální kontrole (např. CCS stylů) a uživatelské přístupnosti se nejedná o program jen pro profesionály z agentur a studií, ale využití nalezne i u firem, které mají vlastní pracovníky (nebo pracovníka) pro tvorbu tištěných a internetových prezentací.

Fireworks 8

Domnívám se, že Fireworks byl profesionální veřejností jako bitmapový editor dosti opomíjen. I já jsem z něho využíval jen nástroj na tvorbu menu pro webové prezentace vytvořené všelijakými "frontovými pagy". Čas strávený učením nových věcí je drahý a vzácný, pokud bříška vašich prstů srostou třeba s Adobe Photoshopem do té míry, že kurzorem ve Windows pohybuje jen vaše představa, těžko akceptujete nějakého jiného prostředníka. A to i přesto, že disponuje některými zdokonalujícími prvky a možnostmi. Pokud však přece jen zvolíte alternativu, pak očekáváte, že bude stejně disponovaná jako váš oblíbený nástroj. Každou odlišnost i kdyby byla světovým úspěchem považujete za slabost a hrubé zanedbání standardu, na který jste si zvykli.

Co je nového? Výrobce uvádí zrychlení práce až o 85 %, zejména u velkých souborů, což nemohu posoudit, protože výkon mého PC se změnil přece jen o něco razantněji. Pro pružnou práci je důležitý FTP klient a díky funkci check-in/check-out může na projektu pracovat více lidí, aniž by hrozilo riziko přepsání.

V oblasti bitmapové grafiky přibylo několik bitmapových efektů, ale jejich paleta se přece jen nevyrovná nabídce Adobe Photoshopu či Corel Photo-paintu. Můžete však připojit jejich plug-iny (v jednom umístění) a po restartu aplikace je bezpečně používat. Přes fotografie můžete kreslit kvalitními tlakově senzitivními nástroji, nebo můžete retušovat barvu či červené oči. Významná je možnost doladit kvalitu písma a použití bezproblémových vícejazyčných znakových sad UNICODE. Pro web je opravdu užitečná možnost přidat do fotografie gradient barvy s procentuálním zeslabením. Automatické geometrické tvary s vodícími body a lepší možností výplně barvou, gradientem nebo texturou usnadní a zrychlí náplň grafického layoutu. Největší výhodou je ovšem spolupráce s Flashem a Dreamweaverem, což ocení majitelé balíku Studio 8. V něm vytvořené menu a grafika při importu neztrácí ze své kvality nic. Oproti starším verzím, které jsem používal dříve, se mi nyní zdá práce ve vrstvách přehlednější a logičtější. Myslím, že Fireworks 8 si nyní zaslouží pozornost nejen jako skvělý tvůrce CCS menu, ale i jako webovému designu nejbližší, efektivní a logicky stavěný editor.

Contribute 3

Přiznám se, že jsem minulým verzím Contribute nevěnoval pozornost možná proto, že buď si stránky vytvoříte sami, nebo zadáváte práci a veškeré úpravy studiu. Contribute je revoluční v tom, že update obsahu ponechává tomu, kdo obsahu nejlépe rozumí tedy pracovníkům firmy. Grafické studio připraví layout, vytvoří první verzi webu, a další změny mohou uživatelé realizovat sami. Když uvážím, jaké nebetyčné náklady představuje vývoj databázových publikačních nástrojů, školení uživatelů a jak obtížná práce to je, pak mi podobná varianta připadá dobře použitelná i pro firmy se značně rozsáhlou prezentací. Podporuje kupříkladu administraci skupin autorů a schvalování dokumentů před prezentací. Stejný software jako pro firmu s tisícem zaměstnanců je pak použitelný i pro update jediné elegantní prezentace živnostníka. Důležité je, že dokáže rovněž měnit obsah stránek vytvořených moderními nástroji.

Flash Paper 2

Součástí Contribute je aplikace Flash Paper 2, která v podobě tiskového driveru slouží k převodu tisknutelných (Office) dokumentů jak do PDF, tak do formátu Flashe. To je něco, o co jsem se dříve s nepatrným úspěchem (díky těžko čitelným malým True-Type fontům) snažil v případě CorelDRAW. Nečekejte, že drobný text ve Flashi bude stejně ostrý jako na obrazovce MS Wordu, ale stránka s 12bodovým písmem vypadá i na 15" monitoru dobře a hlavně je správně česky. Správně česky byl i výstup ATM fontů do formátu Flash (nikoli však do PDF, ale k tomu existují lepší utility). A pro ilustraci, text tohoto článku byl v obou případech komprimován na necelých 70 kB!

Závěrem

Studio 8, balík programů, které samy o sobě stojí za pozornost, není jejich pouhým součtem, ale současným využitím aplikací Flash, Dreamweaver, Fireworks na straně designu a Contribute na straně aktualizace obsahu představuje pro internetové prezentace něco nového. Napadá mě, že jako Macromedia Flash změnil celý internet (ale ani já nejsem šťastný z toho množství vyskakujících reklam), tato čtveřice díky své spolupráci zřejmě ovlivní budoucí tvář netu i samotný byznys tvorby stránek ještě více. Snad nejvíce mě zaujalo, jak se rozšířilo využití programů pro různé skupiny uživatelů.

Macromedia Studio 8

Dreamweawer

+ PHP5 a ColdFusion MX7

+ CCS styly

+ XML

+ práce s kódem

Fireworks 8

+ nové funkce a efekty

+ práce ve vrstvách

+ použití v Dreamweaveru

Contribute 3/FlashPaper 2

+ bezvadný výstup textu do PDF

- ostrost a sytost menších fontů

K recenzi poskytla firma: Digital Media, s. r. o., http://www.digitalmedia.cz

Cena: 30 470 Kč (bez DPH)

§§§§§


Počítačové viry známé a neznámé

Petr Nádeníček

05P0734

2. díl E-mailový červ, starý dobrý známý

Pokud alespoň občas používáte elektronickou poštu, jistě jsou e-mailoví červi vaši staří dobří známí. Určitě jste se již někdy setkali s podezřele vypadajícím e-mailem, který obsahoval přiložený soubor a text (nejspíše v angličtině), jenž se vás snažil přesvědčit, abyste jej spustili. Pokud jste se tímto způsobem už někdy nechali zmást a přiložený soubor spustili, pravděpodobně se vaše PC stalo domovem minimálně jednoho škodlivého kódu a zdrojem dalších infikovaných e-mailů předávaných všem, jejichž e-mailové adresy byly tehdy na disku k dispozici.

Pokud chcete proniknout e-mailovým červům takříkajíc "pod kůži", určitě se vám některé informace uvedené v tomto článku budou hodit.

Co to vlastně je?

Jako e-mailového červa označujeme škodlivý kód, který nepotřebuje hostitelskou aplikaci a ke svému šíření zneužívá prostředky elektronické pošty. Bez čeho se ale typický e-mailový červ neobejde, je "spolupráce" uživatele. Ten totiž většinou musí červa z přiloženého souboru spustit nebo alespoň infikovaný e-mail otevřít, aby se červ mohl spustit sám automaticky např. pomocí bezpečnostní díry.

Kolik jich je?

Není tomu tak dávno, kdy byli e-mailoví červi naprosto dominantním druhem škodlivých kódů. Statistiky z let 2001 až 2003 ukazují, že představovaly asi 80 až 90 % celkového objemu veškerých škodlivých kódů. Tato jejich naprostá převaha kulminovala někdy v roce 2004, od té doby jsou již poněkud na ústupu. E-mailoví červi ale svoje "místo na výsluní" neopouštějí. V porovnání s jinými druhy škodlivých kódů je jich stále více než dost...

Co se výskytu e-mailových červů týká, zajímavé údaje najdete například na www.messagelabs.com nebo na www.virovyradar.cz. Statistiky Messagelabs vycházejí z velice slušného vzorku dat, který pochází od řady velkých firem a korporací, jejichž poštovní servery tato firma chrání. Je ale třeba podotknout, že jiné než e-mailem šířené škodlivé kódy zde nenajdete a tato statistika je tedy do jisté míry zkreslená. Podobně je na tom Virový radar, který údaje pro svoji statistiku bere z freemailového serveru Seznam.cz.

Cesta k dokonalosti

Schopnosti a možnosti e-mailových červů jsme na vlastní kůži poznali už někdy v roce 1999. Jedním z prvních škodlivých kódů, který se opravdu masivně šířil prostřednictvím elektronické pošty, byla v březnu uvedeného roku Melissa. Jednalo se o makrovirus, který dokázal infikovat wordovské dokumenty. Šířil se pod rouškou souboru LIST.DOC, který obsahoval přístupová hesla některých webů s poněkud "choulostivým" obsahem. Pokud sexu chtivý uživatel neodolal a infikovaný dokument otevřel, došlo k nakažení jeho počítače a rozeslání tohoto dokumentu na prvních padesát kontaktů z adresáře poštovního klienta.

Daleko známější kauzou spojenou s e-mailovými červy byl notoricky známý LoveLetter (alias ILoveYou, Lovebug...), který se na internetu poprvé objevil v květnu roku 2000. Jednalo se o poměrně jednoduchý univerzální škodlivý kód vytvořený ve VBS, původem z Filipín. Neměl problémy s lokalizovanými verzemi operačních systémů, s jazykovými bariérami ani s různými verzemi operačních systémů. Text infikovaného e-mailu byl vytvořen přesně v duchu zásad sociálního inženýrství. Dvojité přípony přiloženého souboru (LOVE-LETTER-FOR-YOU.TXT.vbs) si uživatel buď nevšimnul, nebo se mu díky nastavení Windows (nezobrazovat přípony souborů známých typů) vůbec nezobrazila. Jako jeden z mála e-mailových červů s sebou LoveLetter nesl také škodlivou rutinu mazal soubory s obrázky ve formátu JPG a JPEG, čímž zarmoutil mnohé jejich sběratele. Jeho rozšíření po celém světě trvalo asi tři hodiny. Inu, každý chtěl vědět, proč ho někdo, často naprosto neznámý, tak miluje...

E-mailoví červi známí v počátcích své krátké historie ke svému šíření zneužívali takřka výhradně prostředky e-mailového klienta, instalovaného na infikované stanici. Kontakty shromážděné v rámci tohoto klienta byly často jediným zdrojem adres dalších potencionálních obětí. Postupem času se e-mailoví červi od této závislosti oprostili. Nejprve se naučili hledat e-mailové adresy v souborech různých typů na disku infikovaného počítače, posléze do své výzbroje přibraly i vlastní jednoduché poštovní klienty (tzv. SMTP motory), jejichž prostřednictvím nyní infikované soubory nejčastěji rozesílají.

E-mailový červ současnosti

Dnešní typický e-mailový červ se vyznačuje řadou charakteristických vlastností. Šíří se pomocí infikovaného e-mailu, jehož text je vytvořen v souladu se zásadami sociálního inženýrství. Tento e-mail v podstatě vždy obsahuje falešnou adresu odesílatele. Červ jednoduše dosadí některou z adres nalezených na disku infikovaného počítače. Dnes už tedy nemá absolutně žádný význam odpovídat na infikované e-maily upozorněním, že je odesílatel infikovaný. Stejně tak se nemusíte divit, pokud vám přijde infikovaný e-mail od vás samotných. E-mailový červ může kromě "standardní" zdvojené přípony používat i velký počet mezer mezi "falešnou" a "skutečnou" příponou, což má podobný efekt, jako když je systém nastaven na nezobrazování přípon souborů známých typů.

Poslední dobou se stále častěji setkáváme s tím, že soubor s červem je jaksi navíc "zabalen" v ZIP archivu, který může být šifrován heslem. Tímto úhybným manévrem se snaží zkomplikovat práci antivirovým programům, kontrolujícím elektronickou poštu na serverech, a zvýšit tak svoje šance na úspěšné proniknutí k adresátovi. Navíc mu to poskytuje další prostor pro využití sociálního inženýrství: "...posílám ti něco tajného, tak jsem to raději zašifroval...". Názorně je vývoj této metody vidět u jednotlivých variant červů Bagle. Ten se nejprve šířil jako "klasický" spustitelný soubor. Pozdější varianty už začínají využívat ZIP archiv. Od verze F už Bagle používá archiv zajištěný heslem, uvedeným v textu e-mailu, od verze N pak archiv zajištěný heslem, přičemž toto heslo je vloženo v e-mailu jako obrázek.

V praxi je až nevídané, v kolika procentech případů tento jednoduchý trik funguje vzpomeňte si třeba na epidemii e-mailového červa Mydoom v lednu roku 2004. Ten v době vrcholící epidemie představoval asi 95 % všech zachycených e-mailových infiltrací a byl zdrojem desetiny veškerého světového e-mailového provozu. Mydoom s přehledem překonal předchozího rekordmana Sobig.F. Přitom by ale úplně stačilo, kdyby se uživatelé zamysleli nad logikou věci: "Proč je heslo, které je klíčem k tajným informacím, uloženo ve stejném e-mailu, kde se nachází i šifrovaná příloha? Není to podezřelé?"

Sociální inženýrství

Jako sociální inženýrství označujeme soubor technik, kterými se např. hackeři snaží uživatele přesvědčit, aby spustili nějaký soubor, sdělili jim informace o konfiguraci PC, řekli jim svoje heslo apod. Je to metoda, která umožňuje získávat informace cestou nejmenšího odporu místo pracného hledání si o ně útočník prostě řekne. Jinak řečeno: "Amateurs hack systems, professionals hack people" (volně přeloženo: "Amatéři se nabourávají do systémů, profesionálové se nabourávají přímo do lidí").

Útočníci se snaží zneužívat zejména faktory, jako je stres (mám tady na drátě zákazníka...), nebezpečí (mám podezření na útok...), změna identity (tady náměstek ředitele...), důvěryhodná činnost (opravujeme vaši počítačovou síť a...) atd. Tyto útoky jsou velmi nebezpečné zejména proto, že mohou přijít prakticky odkudkoliv, útočník bývá obvykle dobře připraven a samotný útok je velmi často přizpůsoben konkrétnímu cíli.

SMTP motor

Označení komponenty, která má na starosti odesílání e-mailu pomocí Simple Mail Transfer Protokolu. U e-mailových červů se jedná o velice jednoduché nástroje, které dokáží realizovat pouze nezbytné služby.

VBS

Visual Basic Skript jednoduchý skriptovací programovací jazyk. Aby škodlivý kód vytvořený pomocí VBS fungoval, musí operační systém obsahovat komponentu Windows Scripting Host, která je součástí operačních systémů počínaje Windows 2000 a Windows 98, nebo může být nainstalována současně s balíkem Office 2000 či prohlížečem Internet Explorer od verze 5.

Co je správně "červi" nebo "červy"?

Také nevíte, podle jakého vzoru skloňovat "počítačového červa"? Přestože všechny dosavadní jazykové příručky charakterizují slovo "červ" jako podstatné jméno rodu mužského životného, je třeba přihlédnout k tomu, že tyto příručky zatím neuvažují o "počítačovém červu". V tomto významu je skloňování slova "červ" rozkolísané, podobně jako např. u slova "počítačový agent" (v množném čísle "počítačoví agenti" i "počítačové agenty"). Neměli bychom tedy především směšovat životnost a neživotnost a správně psát např. "sužují nás počítačoví červi" (podle vzoru pán) nebo "sužují nás počítačové červy" (podle vzoru hrad). (Podle odpovědi na dotaz položený Ústavu pro jazyk český.)Další typickou vlastností dnešního e-mailového červa jsou pokusy o maskování instalace do infikovaného systému. Pěkným příkladem je třeba e-mailový červ Swen, který se maskuje za bezpečnostní aktualizaci Microsoftu. Kromě vhodně formulovaného a graficky velmi zdařile vyvedeného e-mailu používá několik dialogových oken, simulujících instalaci domnělé bezpečnostní záplaty. Zajímavé je, že se do systému skrytě instaluje i tehdy, pokud uživatel "aktualizaci" v prvním dialogovém okně červa ukončí.

Pokud je e-mailový červ spuštěn, první věc, kterou zpravidla podnikne, je kopírování svých souborů na disk počítače (zpravidla někam do systémových adresářů Windows). Aby byl následně spouštěn současně s operačním systémem, vytváří si v systémovém registru klíče, které to zajistí.

Když se červ v systému zabydlí, začíná provozovat další činnosti. Jednou z nich je sbírání adres využitelných k dalšímu šíření. Zpravidla skenuje obsah všech lokálních disků a hledá soubory s určitými příponami, u nichž je pravděpodobné, že mohou obsahovat e-mailové adresy (HTML, HTM, TXT, DOC, RTF, WAB apod.). Někteří červi dokáží využít i nalezená doménová jména (třeba aec.cz) a zkoušejí je doplňovat různými jmény do formy e-mailové adresy (georg@aec.cz). Poměrně rozšířenou funkcí je filtrování nalezených e-mailových adres tak, aby se mezi adresáty infikovaných e-mailů nedostaly např. antivirové firmy, administrátoři, univerzity apod.

Jak jsem si už uvedli, červi dříve zneužívali k rozesílání infikovaných e-mailů přímo e-mailového klienta na infikované stanici. Dnes už se tento způsob vyskytuje jen sporadicky. Drtivá většina červů disponuje vlastním SMTP motorem, s jehož pomocí obsah infikovaných e-mailů generuje a rozesílá.

Pokud se již e-mailovému červu podaří systém infikovat, snaží se v něm udržet co nejdéle a zůstat utajen. Proto zpravidla podniká některé aktivní kroky směřující proti antivirovým programům, případně proti dalším bezpečnostním aplikacím. Snaží se ukončovat jejich spuštěné procesy, maže jejich klíče v systémovém registru nebo přímo soubory na disku, prostě "otupuje jejich zbraně". Případně může blokovat některé součásti systému, které by mohly jeho existenci ohrozit (např. editor registru).

A aby toho nebylo málo, velmi často se navíc ještě snaží na infikovaný počítač instalovat další škodlivé kódy typu zadní vrátka, trojský kůň, keylogger apod., případně z něj dokáže udělat tzv. zombie, tedy počítač zneužitelný na dálku pro šíření spamu nebo jiné nelegální činnosti. E-mailový červ tedy přestává být primárním cílem svého tvůrce a je využíván "pouze" jako prostředek pro šíření jiných škodlivých kódů, které jsou často daleko přesněji cíleny na konkrétní oběť.

A co dál?

Předpovídat nejbližší vývoj e-mailových červů je poměrně obtížné. Můžeme očekávat, že s tím, jak se neustále zdokonalují antivirové nástroje pro ochranu elektronické pošty a kontrolu jejího obsahu, bude úspěšnost této formy škodlivých kódů postupně klesat. Jejich autoři budou zcela jistě hledat způsoby, jak tato úskalí obejít (důkazem je např. používání šifrovaného archivu ZIP), s určitostí ale nelze odhadnout, do jaké míry se jim to bude dařit.

E-mailoví červi již zenitem své "kariéry" pravděpodobně prošli. Jejich technologie se nijak výrazně nevyvíjí, ani neabsorbuje žádné výrazné novinky. Jednotlivé exempláře si jsou podobné jako vejce vejci. Možná to bude znít poněkud troufale, ale pokud si e-mailoví červi chtějí svoji "pozici na trhu" udržet, budou se muset inspirovat např. u síťových červů a začlenit do svého repertoáru třeba využívání bezpečnostních děr.

Doufejme ale, že se tak nestane a my se v budoucnu budeme moci při užívání elektronické pošty cítit relativně bezpečně...

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Pavel Tůma, Ivan Štromer

05P0705, 05P0706

Konfabulator 2.1.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.konfabulator.com/download

Také patříte mezi uživatele PC, kteří občas naříkají, že jim na ploše chybí ta či ona důležitá informace? Pak vám musíme říci, že naříkáte zbytečně, protože na internetu se dá najít mnoho aplikací, které se o to umí postarat. Jednou z takových je Konfabulator, který pod svá křídla sdružuje užitečná rozšíření plochy, v tomto případě nazvané widgets. Takový widget může být například budík, kalkulačka, ukazatel signálu Wi-Fi, digitální či analogové hodiny. Zobrazit lze i systémové prostředky jako zátěž procesoru nebo zaplnění paměti či koše. Vlastní okénko mohou mít také nejčerstvější zprávy z burzy cenných papírů nebo informace o aktuálním počasí včetně předpovědi. Tvořivosti se meze vůbec nekladou, takže na internetu naleznete všechna možná i nemožná rozšíření. Dokonce se jedná o otevřený formát, při troše trpělivosti pro vás tedy za čas nebude problém vytvářet vlastní widgets.

Konfabulator využívá všechny výhody moderní grafiky a není tak svázán hranicemi oken. Widget může být kulatý, hranatý, zaoblený, průhledný jaký si ho uděláte, takový bude. Podpora skinů je samozřejmostí, není proto problém střídat vzhledy jako ponožky.

Na závěr jedna důležitá informace. Tuto aplikaci si užijí nejen uživatelé systémů Windows 2000 a XP, ale také "jablíčkáři", kteří mají na svém miláčkovi nainstalovaný Mac OS X 10.2 a vyšší.

Pracovní kalendář 2.0.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://ussoft.hyperlink.cz

Pracovní kalendář je elektronickou formou stejného kalendáře, který najdete ve většině papírových diářů a mohl by se stát neocenitelným pomocníkem při plánování rozdělení směn pro jednotlivé pracovníky ve vaší firmě. Program obsahuje možnost neomezeného počtu uživatelů (směn) a jejich individuálních nastavení. Jednoduše lze nastavit libovolné barevné palety pro směny, jejich délky přes pracovní týden a jiné délky v sobotu a neděli, dovolené, atd. Program je vcelku jednoduchý, ovládání je trochu dřevěné, ale to se při troše cviku poddá. Aplikace je připravena pro použití u nás i na Slovensku, umožňuje totiž nastavit svátky obou států.

Medium Crawler 1.1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://mediumcrawler.voldrich.net

Jestli stejně jako já patříte k lidem, kteří kvůli úspoře místa vypalují své MP3 sbírky na DVD, jistě se vám někdy podařilo některé album vypálit na více médií. Při velkých objemech dat tomu prostě sami nezabráníte, je tedy dobré se spolehnout na nějaký software. Jedním z takových, který vám ve vašich médiích obecně udělá pořádek, by mohla být aplikace Medium Crawler. Slouží právě ke katalogizaci dat uložených na externích médiích (CD, DVD a jiných výměnných médiích).

Práce s programem je více než jednoduchá. Vložíte médium do mechaniky a necháte jej načíst. Aplikace si při tom uloží veškeré potřebné informace o médiu a jeho obsahu (názvy a strukturu adresářů, názvy a velikost souborů). V těchto informacích pak lze bez problémů vyhledávat a jediné, co musíte udělat pro co nejrychlejší nalezení nějakého souboru, je poctivě pojmenovávat média stejnými jmény, pod jakými jste je uložili do počítače. Pak je hledání otázkou chvilky. Seznamy je možné zobrazit v HTML nebo exportovat a importovat do/z XML. Není tak problém je třeba vystavit na internetu.

Program využívá stejnou grafiku jako Windows XP, díky tomu vypadá jako by byl odjakživa jejich součástí. S ovládáním nebudete mít problém, navíc se s vámi Medium Crawler bude bavit česky. Celý je postavený na technologii .NET, takže pokud se rozhodnete jej vyzkoušet, nezapomeňte si opatřit .NET Framework, nejlépe přímo ze stránek Microsoftu.

mTorrent 1.2.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.utorrent.com

Pokud máte doma internet primárně kvůli stahování více či méně legálního softwaru, jistě jste už někdy narazili na výraz "torrent". Tyto malé soubory je možné najít na různých místech sítě a následně je využít ke stahování s nimi spojených dat. K tomu však potřebujete nějaký program, který si se soubory s příponou TORRENT poradí, tedy tzv. BitTorrent klient. Jedním z nich je i představovaný uTorrent. Značka "mikro" v názvu znamená, že program byl vytvořen s důrazem na velikost (v tomto případě malou) samotného programu a na jeho nízké systémové nároky. Při malé spotřebě však nabízí stejné funkce jako jeho mohutnější konkurenti. Můžete využít vícenásobné stahování, přidělování priority jednotlivým souborům, omezení rychlosti uploadu i downloadu obecně i jednotlivě nebo obnovení stahování při jeho přerušení. To vše umí program o velikosti 105 KB (!), který při vytížení zabere přibližně 6 MB RAM.

Samotné stahování s mTorrentem není problém. Jednoduše najdete torrent soubor, načtete jej a stahování samo začne. Ze začátku to však chce si trochu pohrát s nastaveními. Všemožných zaškrtávátek je v menu opravdu hodně a u většiny je dobré vědět, co znamenají. Aplikace sice nemá nápovědu, ale pokud navštívíte sekci FAQ (často kladené dotazy) na stránkách výrobce, budete o něco chytřejší.

1\st ZipCommander

Licence: freeware

Domovská stránka: http://zipcommander.com

1\st ZipCommander je zajímavý produkt, který v sobě skrývá archivační program pro náročné uživatele a navíc zastoupí internetový prohlížeč, RSS čtečku i správce souborů. To vše v jednom okně, které je v plném módu rozděleno na čtyři části.

Hlavní funkcí je, jak z názvu již vyplývá, archivace a komprimace. Aplikace si poradí s archivy ACE, ARC, ARCEXE, ARJ, ARJEXE, BH, BHEXE, CAB, ENC, GZIP, HA, JAR, LHA, LHAEXE, LZH, LZHEXE, MSGZ, PAK, PAKEXE, RAR, RAREXE, TAR, UUE, XXE, Z, ZIP, ZIPEXE, ZIPMV, ZOO a ZOOEXE. Při tom zachovává všechny přednosti jednotlivých formátů umí archivy rozdělovat, ochránit heslem, zvolit metodu komprimace aj. Hotové archivy lze komfortně spravovat. Můžete mazat části archivu, přidávat soubory, vše díky vlastnímu oknu opravdu jednoduše. Navíc aplikace pracuje velmi rychle, občas mi subjektivně připadala rychlejší než WinZip nebo WinRar, ale to byl možná pouze pocit.

Jak jsem se již zmínil, je tento program jakýmsi hybridem mezi archivačním programem a internetovým prohlížečem. Nejspíše autorům připadalo, že když hledáte na internetu nějaké archivy, chtěli byste si je ve stejném programu rozbalit. Ať už to mysleli jakkoli, prohlížeč se sice tváří jednoduše, ale disponuje deseti záložkami pro souběžné surfování na více stránkách a pokročilými funkcemi nastavení. Součástí prohlížeče je i jednoduchá RSS čtečka, která je dnes už téměř standardem. Surfovat nemusíte pouze v malém okénku, jelikož je možné okénko roztáhnout přes celou obrazovku. To samé lze provést i s ostatními okny. Přednastavených rozložení oken je připraveno celkem sedm.

Error Guard 2.5.0

Licence: freeware/shareware, 29,95 USD

Domovská stránka: http://errorguard.com

Jak již název napovídá, utilita Error Guard patří do kategorie ochránců počítače před škodlivými vlivy, které mohou nepříznivě ovlivnit chod počítače, především stabilitu systému a rychlost. Specializuje se na systémové registry, v nichž kontroluje záznamy a označuje určité položky za přímo škodlivé (Critical) nebo rizikové (High Risk). Před spuštěním kontroly lze vybrat až 13 okruhů kontroly a zadat vytvoření zálohy s možností zpětné obnovy. Během detekce zůstane seznam všech okruhů viditelný, což uživateli umožní jednotlivé volby v průběhu procesu zapínat, resp. vypínat. Na konci je uživateli předložen seznam všech chyb, které Error Guard detekoval, s nabídkou jejich opravy. Odstraní škodlivé záznamy v registrech nebo ovladače aplikací, které se nepoužívají, stejně jako programy, které se při spouštění počítače zbytečně načítají. To je užitečná funkce, která citelně přispěje ke zkrácení doby startu systému.

Freewarová verze bohužel provede pouze kontrolu počítače, abyste mohli provádět i opravy, bude muset zaplatit 29,95 USD.

TreeSize Free 1.77

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.jam-software.com/freeware/index.shtml

I sebevětší pevný disk se jednou zaplní, avšak utilita TreeSize se vám pokusí s uvolněním drahocenného místa na disku pomoci. Po spuštění z kontextové nabídky složky nebo disku vám ukáže velikost této složky včetně jejích podsložek, až na úroveň souboru. Složku můžete rozbalit a uvidíte velikost každé podsložky. Výsledky lze vytisknout.

Freewarová verze zobrazí velikosti složek a souborů přímo u položek (názvů souborů a složek), uspořádaných ve stromové struktuře. Více očekávat nelze. Avšak investujete-li 38 dolarů, obdržíte TreeSize Pro skutečně profesionální úrovně. Údaje o velikostech poskytuje nejen v číselných hodnotách, ale znázorňuje je i graficky sloupcovými a koláčovými grafy, rovněž udává alokované a volné místo, datum posledního přístupu k disku, počet souborů na disku, jméno uživatele, NTFS kompresi, a další. Pomůže vám s úklidem disku: odstraní staré, nepoužívané, velké a dočasné soubory. O své činnosti poskytuje podrobné zprávy, které lze tisknout či exportovat do Excelu, HTML, XML a ASCII. Uložený soubor XML může být porovnán s aktuální verzí větve souborového systému, přičemž TreeSize Pro zobrazí rozdíly, aby bylo vidět, které složky od té doby zvětšily svůj objem. Rozšíří standardního Průzkumníka o sloupec, jenž ukazuje velikost složek. Umožňuje plánovaná skenování disků, multithreading, filtraci skenování (určité složky a soubory), tisk obsahu adresářů včetně ikon, síťovou podporu a mnoho dalšího.

XNeat 2.0.2

Licence: shareware, 24,50 USD

Domovská stránka: http://xneat.com/index.htm

XNeat 2 je jednoduchá utilita, rozšiřující možnosti oken aplikací v systému Windows XP. Po instalaci se v titulní liště okna každé aplikace objeví tři nová tlačítka hned vedle stávajících pro minimalizaci a maximalizaci. Tlačítko Send To Tray způsobí minimalizaci okna stejně jako standardní tlačítko, jen s tím rozdílem, že místo do střední části hlavního panelu minimalizuje okno mezi tlačítka stále spuštěných programů (tray) v pravé části panelu. Druhé z nových tlačítek, Roll Up/Down, minimalizuje okno na hlavní panel, přesněji řečeno ponechá z okna pouze titulní lištu. S ní můžete myší pohybovat po ploše podle libosti. Třetí tlačítko Always On Top zajistí, že vybrané okno nebude na obrazovce překryto jinými okny. Zcela výjimečnou funkcí je Transparency průhlednost. Ve spojení s tlačítkem Always On Top uvidíte okno aplikace stále zobrazené, ale díky průhlednosti nepřekáží (vhodné např. pro chat). Míra průhlednosti je nastavitelná: klikněte pravým tlačítkem na lištu okna a v místním (kontextovém) menu příkazem Transparency vyberte hodnotu průhlednosti v procentech. Kontextové menu současně obsahuje ekvivalentní příkazy všech tlačítek XNeatu.

Po zaplacení sharewarového poplatku přestanete být obtěžováni vyskakovacím okénkem, které se zobrazí vždy, použijete-li některou z funkcí programu. Navíc obdržíte další šikovnou vlastnost přeskupování ikon stále spuštěných programů v pravé části hlavního panelu metodou drag and drop, což Windows standardně neumožňují.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Ideální konfigurace DSL

Annette Kniffler, Margit Kuther, Thomas Rau, Michal Bareš

05P0733

Na internet rychle a bezpečně přes DSL připojení(CD)

DSL se ideálně hodí pro připojení několika počítačů k internetu najednou. U některých nabídek přidávají ISP router "zdarma". Podívejme se tedy, jak jej správně nakonfigurovat, aby byla zajištěna správná rychlost a hlavně bezpečnost celého připojení.

DSL je rychlé. Pro jediný počítač jsou jeho vysoké přenosové rychlosti téměř zbytečné. Skutečného vytížení přípojky DSL dosáhnete až zapojením několika počítačů zároveň. Nejlépe to lze provést pomocí hardwarového routeru. V současnosti doporučujeme verzi WLAN, díky níž snadno zprovozníte domácí síť s připojením na internet bez použití kabelů. Rychlost DSL je jedna věc, konfigurace routeru je jiná. Abyste počítače připojili k internetu rychle, ale také bezpečně, potřebujete trochu znalostí z oblasti sítí. Automaticky toho totiž v této oblasti tolik nefunguje. Hlavně v případě konfigurace firewallu, směrování portů nebo DHCP serveru. Takové pojmy odradí většinu uživatelů od toho, aby router nastavili samostatně. Defaultní nastavení bezpečnosti však často brání tomu, aby se za routerem daly hrát on-line hry nebo využívat výměnné sítě.

Instalace

Po aktivaci služby jste si domů přinesli balík se splitterem a routerem. Zapojení hardwaru předvedeme na případu AVM Fritzbox WLAN 7050, který jsme si pro tento případ vybrali jako referenční kus. U jiných přístrojů budete postupovat velmi podobně.

1.Nastavení přístupu k DSL

Ke zprovoznění přípojky DSL potřebujete odpovídající hardware. K připojení domácí počítačové sítě na DSL potřebujete splitter, modem a navíc i DSL router na zřízení lokální sítě (Local Area Network, LAN).

V případě bezdrátové LAN (Wireless LAN, WLAN) si ušetříte tahání kabelů mezi přípojkou DSL, routerem a zasíťovanými počítači. Všechny počítače, které chcete propojit bezdrátově, však musejí zvládat WLAN. Můžete je vybavit adaptérem WLAN pro rozhraní USB nebo variantami pro PCI či PC-Card.

Základní stanici radiové sítě představuje Access Point. Některé přístroje kombinují router, Access Point a DSL modem. K těm patří i AVM Fritzbox WLAN 7050.

DSL přes satelit

Není-li DSL ve vašem okolí dostupné, pak by se alternativou pro vaše širokopásmové připojení mohlo stát satelitní připojení (někdy označované jako T-DSL). V České republice je tento typ pro domácí uživatele bohužel dostupný pouze v jednosměrném, respektive "hybridním" provedení, kdy je downstream ze satelitu velmi rychlý, ale požadavky se do internetu vysílají jiným způsobem, tedy buď pomocí klasického dial-upu, nebo pomocí GPRS. Nabízí jej například společnost PragoNet.

2.Instalace splitteru

Prvním krokem je zapojení splitteru. Ten rozděluje datový proud mezi DSL a telefonní přípojku, abyste mohli například zároveň surfovat a telefonovat. Nejprve odpojte kabel od účastnické přípojky. Vezměte kabel, který náleží ke splitteru, a zapojte ho do zástrčky splitteru nadepsané ATM. Druhý konec kabelu přijde do prostřední zásuvky telefonní přípojky (F). Splitter připevněte na zeď až poté, co nainstalujete všechny komponenty. Jinak byste ho museli opět v případě, že budou kabely příliš krátké, sundávat.

3.Instalace DSL hardwaru

V balení najdeme vedle DSL komponent i instalační CD. To vám krok za krokem ukáže, jak máte hardware nastavit. Spusťte CD v počítači, který budete chtít propojit s routerem. V našem případě s AVM Fritzbox WLAN 7050.

Krok 1: Modem DSL připojte do elektrické sítě. Rozsvítí se stavová LED dioda Power.

Krok 2: Modem DSL spojte s DSL splitterem. Zapojte DSL kabel do DSL zástrčky modemu a do zdířky splitteru nadepsané DSL. Propojte kabelem splitter s účastnickou přípojkou.

Nyní si vezměte kabel se zakončením RJ45, jež bývá rovněž součástí dodávky. Jeden konec zapojte do zástrčky označené ISDN/analog, druhý konec pak do zástrčky terminátoru.

Pokud máte naopak kombinaci s analogovou telefonní přípojkou, zapojte kabel do adaptéru RJ45/účastnické přípojky. Ten zase spojte s analogovou zástrčkou ve splitteru. Na Fritzboxu pak můžete provozovat analogová a koncová zařízení ISDN. U DSL routerů, které tuto možnost nenabízejí, se zařízení většinou připojují k účastnické zástrčce splitteru.

Pomoc při instalaci DSL

Pokud není průvodce instalací součástí zakoupeného balíčku DSL, podívejte se na webovou stránku vašeho ISP, nebo se obraťte na jeho servisní středisko.

Provozovatelé DSL

Někteří provozovatelé nabízejí pro začátečníky kompletní nabídky, od přípojky k DSL až po router. Uživatel se za to musí upsat na určitý čas provozovateli služby a jeho tarifům. Existuje několik modelů poplatků, které se většinou liší podle rychlosti linky a spotřeby dat. Situace se v této oblasti ale rychle mění, proto doporučujeme před pořízením služby prohlédnout internetové stránky nejdůležitějších poskytovatelů. Užitečné informace a srovnání tarifů rovněž naleznete na stránkách http://www.dsl.cz.

4.První spojení s počítačem

Pokud je váš router DSL nakonfigurován, většinou automaticky naváže spojení s počítačem. V opačném případě vidíte na ikonce síťového připojení na stavové liště červený křížek. U bezdrátového připojení spočívá problém většinou v tom, že Access Point například Fritzbox WLAN pracuje šifrovaně. Klíč, který naleznete na spodní straně Fritzboxu, musíte zadat do ovládacího softwaru Fritzboxu a adaptéru WLAN počítače. Do ovládacího softwaru se dostanete tak, že kliknete na ikonu síťového připojení na stavové liště.

Konfigurace

Když spojíte router se splitterem a počítačem, musíte ho nastavit. Do konfiguračního menu se dostanete přes prohlížeč, tedy třeba přes Internet Explorer.

5.Konfigurace routeru přes prohlížeč

Do prohlížeče zadejte IP adresu routeru, například 192.168.2.2. IP adresu naleznete v příručce nebo přímo na zařízení. Pak následuje zadávání hesla. Většinou výrobce v továrním nastavení žádné heslo nepožaduje, takže se prostým kliknutím na OK dostanete dál. Pokud tomu tak není, měli byste heslo najít v příručce. Ihned při prvním nastavení routeru heslo změňte, nebo zadejte nové (viz bod 11).

Pokud se konfigurační menu neobjeví ani po aktualizaci prohlížeče pomocí klávesy F5, vyzkoušejte, zda je kabel LAN správně napojen na router a počítač. V případě WLAN prověřte, jestli funguje bezdrátové spojení (menu Bezdrátová spojení). Pokud tomu tak je, vyzkoušejte na příkazové řádce ping <IP adresa routeru>. Tak zjistíte, zda existuje spojení TCP/IP mezi počítačem a routerem. Zkontrolujte rovněž, zda firewall instalovaný na počítači dovoluje prohlížeči navazovat spojení ven. A konečně musíte nastavit prohlížeč tak (minimálně kvůli konfiguraci routeru), aby ovládal javascript. V Internet Exploreru to provedete následovně: Nástroje/Možnosti Internetu/Zabezpečení/Vlastní úroveň./Aktivní skriptování/Povolit. U Firefoxu to provedeme přes Nástroje/Možnosti/Webové stránky/Aktivovat JavaScript.

Restart routeru

Pokud router konfigurujete přes prohlížeč, ukládá se nastavení do firmwaru. Aby si router všechno zapamatoval, musíte ho restartovat (tlačítko doporučujeme podržet alespoň 10 sekund). Počítač tak ztratí spojení s routerem, ale po maximálně třiceti vteřinách by mělo být opět navázáno.

Oddechový čas

Pokud počítač po určité, vámi určené době, neposílá na internet žádná data nebo žádná neočekává, měl by router on-line spojení ukončit. U většiny routerů nebyl tento timeout v minulosti spolehlivý. To se dá většinou napravit updatem firmwaru přes webovou stránku výrobce.

6.Nastavení on-line spojení s routerem

Nyní vás konfigurací provází buď nějaký průvodce, nebo musíte jít do menu obvykle nazvaného Nastavení připojení k internetu či Internet Access. Některé routery nabízí seznam provozovatelů, ze kterého si můžete vybrat toho svého. Router pak automaticky zanese protokol nebo mód přenosu dat. Pokud se váš provozovatel v seznamu nenachází, zvolte Ostatní poskytovatelé nebo jméno zadejte ručně. Router by měl se standardním nastavením fungovat na DSL přípojkách většiny ISP. Nakonec zadejte uživatelské jméno a heslo pro přístup k DSL. Obojí jste dostali od svého provozovatele.

Konfigurace se v routeru ukládají. Než zařízení věnujete někomu jinému nebo prodáte, měli byste jej vrátit na tovární nastavení (konzultujte s příručkou!).

Používáte-li router pro přístup k internetu, nesmí být ani na počítačích v síti aktivní dálkový přenos dat. V Internet Exploreru musíte mít v okně Nástroje/Možnosti Internetu/Připojení označeno Žádná připojení.

7.Určete, kdy bude router on-line

V menu se většinou nalézá i možnost, pomocí níž určíte, kdy má router spojení s internetem navázat nebo ukončit. Vhodné nastavení závisí také na zvoleném tarifu. Možnosti Stálé připojení nebo Dlouhodobě udržovat připojení k internetu byste měli zvolit v případě, že máte paušální neomezený tarif. V tomto případě zůstane router stále připojen k internetu a při vynuceném odpojení, které u většiny provozovatelů probíhá každých 24 hodin, se opět sám přihlásí. Případně se nabízejí i možnosti jako Auto-Reconnect nebo Keep-Alive.

Pokud aktivujete možnost Spojení podle potřeby nebo Automaticky připojovat, připojí se router, jakmile například otevřete prohlížeč. To je sice velmi pohodlné, ale může se stát, že připojení aktivují programy mimo vaší kontrolu. Například antivirový sotfware, který hledá updaty, nebo Windows Media Player, který chce nahrát potřebné kodeky. Abyste snížili náklady za on-line připojení, nastavte v možnosti Odpojit po XX minutách nejlépe číslo mezi pěti a deseti. Po této době router ukončí připojení k internetu, pokud neprotékají žádná data. Zadáním hodnoty 0 tuto funkci deaktivujete.

Nejjistější, ale zároveň nejzdlouhavější je ruční ovládání připojení k internetu. Pokaždé byste totiž museli přes prohlížeč zobrazit konfigurační menu routeru (viz bod 5). Často spolu s se službou dostanete i ovládací program, který provádí připojování a odhlašování od internetu pomocí ikonky na spodní liště.

Používání

Hraní her na internetu skýtá s DSL velkou zábavu, především pokud máte aktivován interleaving neboli Fastpath. Tento způsob přenosu využívají hlavně hráči on-line her. Snižuje totiž ping, tedy dobu, kterou data potřebují pro cestu od odesílatele k adresátu a zpět. Díky tomu mají hráči lepší možnosti reakce. U některých poskytovatelů je Fastpath standardně aktivován, jinde je tato funkce za příplatek.

Díky vysoké rychlosti DSL jsou mezi uživateli DSL v oblibě i aplikace Peer-To-Peer. Když se připojujete přes router, musíte však ještě překonat několik překážek.

Past v podobě NTP serveru

Mnoho routerů zjišťuje aktuální čas přes NTP server (Network Time Protocol). Pokud není NTP server dosažitelný, může to u časově omezených tarifů způsobit vysoké náklady. V konfiguračním menu pod položkou Čas nebo Časový server proto nastavte nějaký bezpečně dosažitelný NTP server.

8.Konfigurace routeru pro on-line hry

Nejlépe si zahrajete on-line, když ponecháte bezpečnostní funkce routeru otevřené pouze tak, že povolíte spojení s jedním herním serverem a nevyžadovaná data zablokujete. V konfiguraci routeru naleznete odpovídající možnosti většinou v menu NAT, Port Forwarding nebo Virtual Server.

NAT: Pomocí Network Adress Translation (překladač síťových adres) chrání router počítač před útoky z internetu. Když se router připojí, bude mít jen jednu IP, která je přístupná z internetu. Počítač nebo počítače za routerem pracují s privátními IP adresami, zvenčí neviditelnými. Když požaduje jeden z počítačů data z internetu, nahradí router jeho privátní IP adresu svou vlastní. Navíc zaznamená, ze které privátní IP adresy požadavek pochází, aby mohl data správně přenášet. Pokud router narazí na nevyžádaná data, zahodí je. Vzhledem k tomu, že hry a výměnné sítě často posílají i nevyžádaná data, nebude pak připojení navázáno.

Některá zařízení disponují výběrem konfigurací pro určité aplikace či některé hry. Pokud je zde vaše hra uvedena a vy si jí vyberete, zanese router automaticky potřebné informace o protokolu a portech.

V opačném případě musíte zadat jméno služby, kterou nemá firewall filtrovat. Nejlépe název hry. Navíc musíte zadat IP adresu nebo MAC adresu herního počítače (Media Access Control, viz část "Síťové pojmy" na straně 66). Pokud herní počítač získává IP adresu přes DHCP (Dynamic Host Configuration Protocol) od routeru, bude se při každém restartu měnit. Proto raději použijte MAC adresu, která zůstává stejná. Pokud to tedy vaše konfigurační menu dovoluje. Nebo můžete na routeru DHCP vypnout a zadávat IP adresu ručně (viz bod 16).

Nakonec musíte do položky Externí port nebo Veřejný port vypsat porty, které hra při navázání kontaktu s routerem používá.

Porty: Zjistíte, že několik programů najednou vyměňuje data přes jedno připojení k internetu. Některé aplikace mají porty určené přesně. Webový prohlížeč se například připojuje přes HTTP na portu 80. Použitý port se odlišuje podle přenosového protokolu. Jedná se buď o TCP/IP (Transmission Control Procotol/Internet Protocol) nebo UDP (User Datagram Protocol). Freeware Tcpview (na CD, v angličtině) ukazuje všechny spojené porty.

Např. hra Counter-Strike využívá porty 1 200, 27 000 až 27 015, 27 020 až 27 039 a 27 040 a 27 041. Informujte se o tom buď v příručce hry, nebo na internetových fórech, která se touto hrou zabývají. Jako dobrá poradna slouží například webová stránka www.portforward.com/cports.

htm. Do položky Interní port nebo Privacy port zanesete stejná čísla. Pokud budete chtít provozovat vlastní herní server, musíte případně otevřít i další porty. Nezapomeňte udat, zda bude datový provoz probíhat přes TCP/IP (Transmission Control Procotol/Internet Protocol) nebo UDP (User Datagram Protocol).

Dávejte však pozor na to, že přes tyto otevřené porty se váš počítač stane snadno napadnutelným. Praktické řešení spočívá v tom, že je možné port forwarding kliknutím myši v konfiguraci routeru zase deaktivovat, jakmile ho nebudete potřebovat. Pokud na herním počítači běží i firewall, musíte i zde hře spojení povolit.

9.Používání routeru u výměnných sítí

Podobně jako u on-line her může router bránit užívání výměnných sítí. U většiny sítí pouze nestahujete, ale nabízíte i soubory k downloadu. Kvůli tomu musí ostatní uživatelé získat přístup i na váš počítač, čemuž správně konfigurovaný router brání. Když se například na serveru Edonkey nedostane ke klientovi, který běží na jednom počítači v síti, obdržíte tzv. Low-ID. To pak znamená, že se váš oslík bude plazit jako šnek.

K překonání problémů s připojením u aukcí postupujte analogicky s konfigurací her (viz bod 8). V routeru musíte otevřít porty, které sítě k přístupu na PC potřebují, aby se data dostala až do počítače. U Edonkey se jedná například o porty 4 662 (TCP) a 4 672 (UDP), u Kazaa (Lite) je to port 1 214 a u Bit Torrentu port 6 881.

10.Nenáročné nastavení routeru

Pokud router podporuje protokol Universal Plug and Play (UPnP), mělo by se připojení k on-line hrám a výměnným sítím automaticky navázat. Pokud ovšem i ony podporují UPnP. Jedná se například o multiplayerové hry, které podporují rozhraní Direct Play, UPnP stejně jako bittorentový klient Azureus.

V konfiguraci routeru v menu, kde nastavujete port forwarding, naleznete odpovídající možnosti jako UPnP nebo Aktivovat služby UPnP (viz bod 8). Pokud váš router možnost UPnP neovládá, dá se to vyřešit updatem firmwaru. Informujte se na webových stránkách výrobce, jestli jej nabízí. UPnP musí být aktivní i na počítači, který odpovídající spojení inicializuje. Ve Windows XP jej nainstaluje pomocí Ovládacích panelů, položka Přidat nebo odebrat programy, Přidat nebo odebrat součásti systému, Síťové služby, Technologie Universal Plug and Play.

Zvýšené pohodlí jde ale bohužel na úkor bezpečnosti, neboť UPnP představuje oblíbený cíl útoku hackerů. Navíc se vůbec nedá kontrolovat, který program právě otevírá jaký port. Počítač tedy pravidelně zabezpečujte pomocí updatů Windows a deaktivujte službu, jakmile ji nepotřebujete (přes Ovládací panely, Nástroje pro správu, Služby).

Někteří výrobci dodávají i dodatečné bezpečnostní nástroje. U routerů AVM se program Fritz-DSL Protect stará o to, aby uživatel musel kliknutím myši explicitně povolit otevření portu, který hra přes UPnP požaduje.

Bezpečnost

Přístupem k internetu pronikne celý svět až k vám domů. Dostanete se sice k požadovaným informacím, ale zase vám hrozí viry a útoky hackerů. To vyřešíte odblokováním nezvaných hostů.

11.Zadejte systémové heslo

Přes software routeru řídíte datový přenos k počítačům v síti. Nepověření uživatelé by proto neměli získat přístup do konfigurace, kde by mohli například deaktivovat šifrování. Jednu překážku vytvoříte tak, že zadáte (nové) heslo (viz bod 5). Může být alfanumerické a obsahovat nejméně šest znaků. U některých routerů naleznete i položku jako Automatické odhlašování. Tady můžete zadat, za jakou dobu se konfigurační menu automaticky odhlásí. Pokud neočekáváte, že by se k routeru připojovala vzdálená síť, měli byste odpovídající funkci Remote Management nebo Vzdálená správa vypnout.

12.Ochrana proti útokům

Svůj systém musíte chránit proti útokům. K tomu slouží firewall, který je integrován v každém routeru a nabízí následující možnosti:

- Řízení přístupu: Spojení ven z vaší sítě povolte co nejméně aplikacím. K těmto programům patří například antivirový software, který hledá pravidelně updaty na stránkách výrobce.

- Ochrana před hackery: Aktivujte možnost DoS (Denial of Service). Tím zabráníte tomu, aby váš systém někdo ochromil.

- Zamítnutí pingů: Zabráníte, aby někdo váš počítač v síti vystopoval. Pingy jsou malé jednotky informací, které jsou odesílány, aby hledaly počítače v síti. Odpovídající možnost se nazývá -Zamítnutí pingu z WAN.

- Veďte si log: Ten zapisuje všechny procesy ve firewallu. S těmito informacemi pak můžete konfiguraci firewallu stále vylepšovat.

13.Sledujte, kdo se kdy připojuje

Internet nevyužíváte pouze vy, ale například i vaše děti. A ty by měly přes vaše počítače smět surfovat jen v určitých časech. U většiny routerů tuto funkci aktivujete pod možností jako Bezpečnost, Kontrola přístupu nebo Řízení přístupu.

U routeru Sinus 1054 DSL kliknete v nabídce Řízení přístupu na položku Funkce filtru a zvolíte Dovnitř. Nyní můžete provádět změny. Nejprve zadejte počítač, jehož se bude omezený přístup týkat. Uveďte jméno počítače, například Pepa. Do políčka IP adresa napište IP adresu počítače Pepa. U routeru Sinus 1054 DSL ji získáte třeba přes Log DHCP Server. Kvůli časové kontrole musíte nejprve definovat obecně platný časový kontingent. Naleznete jej například v menu Firewall, Časové úseky.

U jednotlivých dnů týdne určíte začátek a konec plánovaného využívání internetu. Nazvěte ho nějakým jménem, třeba Děti. Nyní přidělte tento časový kontingent počítači Pepa. Vraťte se k bezpečnostnímu menu klienta Pepa a v položce Termínová pravidla pro počítač Pepa zvolte možnost Děti. Pak se podívejte po možnostech jako Zamknout a www. Aktivujete je zaškrtnutím. Pepa teď bude moci na internet pouze ve stanovených časech.

14.Zablokování přístupu na webové stránky

V menu pro časovou kontrolu přístupu definujete i webové stránky, které mají být zamčené. V konfiguraci routeru hledejte možnost jako Zamknout URL (internetová adresa), většinou se nachází v menu Firewall. Chcete-li zablokovat například fiktivní adresu blabla, musíte u této možnosti zadat URL http://www.blabla.cz.

Zpravidla nemusíte zamykat pouze jednotlivé stránky, ale můžete zadávat i klíčová slova. Pokud chcete například zabránit přístupu na stránky, které obsahují slovo jako "domácí úkoly, řešení", musíte jej zanést u URL jako Klíčové slovo. Abyste přiřadili zamčené stránky počítači Pepa, vrátíte se do řízení přístupu klienta Pepa a zaškrtnete možnost www s URL.

Domácí síť

Ve většině domácnostní se dnes vyskytuje více počítačů. Počítač v pracovně, herní PC dětí, příp. i notebook. Všechny tyto počítače se dostávají na internet přes jedno DSL připojení. Je praktické, když si mohou navzájem vyměňovat soubory nebo společně využívat periferní zařízení jako třeba tiskárny.

15.Správné zapojení domácí sítě

Když chcete propojit více než dva počítače, potřebujete centrální rozdělovač sítě hub nebo switch, pokud chcete síť propojit pomocí kabelů. V případě bezdrátového spojení potřebujete Access Point. U většiny routerů bývá switch již integrován, většinou se čtyřmi síťovými přípojkami. Pokud je váš router neobsahuje, musíte si pořídit vlastní. Podle počtu přípojek ho pořídíte již za několik stokorun. Navíc budete samozřejmě potřebovat odpovídající LAN kabel (Cat5 se zástrčkou RJ45).

Pokud váš router podporuje WLAN, slouží jako Access Point bezdrátové sítě. Počítače v síti musíte ještě vybavit WLAN adaptéry (viz bod 1), buď ve formě USB rozšíření, nebo jako PCI karty.

16.IP adresa pro každý počítač v síti

V síti se počítače dorozumívají mezi sebou a s routerem pomocí protokolu TCP/IP. Pakety TCP/IP obsahují kromě dat i informace o odesílateli a adresátovi. I to je důvod, proč potřebuje každý počítač v síti vlastnit jednoznačnou IP adresu. Nejjednodušší je způsob, kdy router nebo v případě sítě bez routeru Windows přidělují adresy dynamicky. Pro tento způsob aktivujte v konfiguraci routeru funkci DHCP Server a zasíťované počítače podle toho nastavte. Dynamické IP adresy budou rozděleny při každém startu znovu. Kvůli hledání závad nebo kontrole se pro menší sítě hodí spíše pevné přidělení IP adres. V kontextovém menu LAN (pod položkami Ovládací panely, Síťová připojení) zvolte Vlastnosti. Jděte na záznam Použít následující adresu IP a zadejte požadovanou IP adresu ze soukromého rozsahu. Adresy 192.168.0.0, 192.168.0.255 a interní IP adresu routeru byste neměli přiřazovat žádnému počítači.

U Masky podsítě zadejte 255.255.255.0, u Výchozí brány použijte interní adresu routeru. Při prvním testu domácí sítě však můžete tento údaj zatím vynechat.

17.Rychlé vystopování chyb sítě

Domácí síť je nyní připravena na první test funkčnosti. Na jednom počítači otevřete příkazovou řádku a zadejte příkaz ping, následovaný IP adresou dalšího počítače v síti, tedy například ping 192.168.0.5. Pokud dostanete odpověď, je vše v pořádku a můžete pokračovat bodem 18. Odpověď Vypršel časový limit žádosti znamená, že musíte hledat chybu. Určitě jste neudělali překlep? Ještě jednou zkontrolujte přidělené IP adresy. Dále se přesvědčte, zda jsou všechny kabely správně zapojené a jestli nejsou někde poškozené.

Podívejte se do správce zařízení na položky WLAN nebo LAN. Neměli by se zde objevit žádné vykřičníky. Pokud přece, pak přeinstalujte ovladače nebo si stáhněte z webové stránky výrobce aktuální. Některé síťové karty jsou vybíravé, co se umístění v PCI slotu týče. Můžete zkusit vložit kartu do jiného PCI slotu.

Používáte-li WLAN, přesvědčte se, zda u všech komponent souhlasí SSID a šifrování WEP. U počítačů, které spolu nechtějí komunikovat, zkuste vypnout firewall, nebo na zkoušku povolte, aby počítač směl odpovídat na příchozí dotazy ping. U firewallu ve Windows XP se Service Packem 2 to provedete způsobem: Ovládací panely/Centrum zabezpečení/Brána Firewall systému Windows/Upřesnit/Protokol ICMP/Nastavení/Povolit příchozí zprávy s požadavkem na odezvu.

WEP, WPA a AES

WEP (Wired Equivalent Privacy) používá k šifrování dat stále stejný klíč. Jeho délka je 64 nebo 128 bitů, tedy desetimístný nebo šestadvacetimístný hexadecimální kód (0 až 9, A až F). Klíč je snadno prolomitelný, protože se stále opakuje.

WPA (Wi-Fi Protected Access) je bezpečnější než WEP. Mění totiž šifrování každého datového paketu a zahrnuje i MAC adresu odesílajícího zařízení. AES (Advanced Encryption Standard) představuje v současné době nejbezpečnější ochrannou techniku. Nejen kóduje data, ale také zabraňuje změně datových paketů.

18.Zařízení sítě pod Windows

Pokud domácí síť funguje na úrovní TCP/IP, přichází na řadu další krok v podobě nastavení konfigurace Windows.

Abyste viděli všechny počítače v síťovém okolí Windows, musí patřit v rámci lokální sítě (LAN) do stejné pracovní skupiny. Jejich jména zadejte na všech zasíťovaných počítačích v následujícím menu: Ovládací panely/Systém/Název počítače/Změnit/Pracovní skupina. V tomto menu vidíte i položku Název počítače, jež vám dovoluje počítačům přidělit jména.

19.Sdílení souborů a tiskáren v síti

Když počítače úspěšně propojíte, mohou si vzájemně vyměňovat soubory a připojovat se ke společné tiskárně. Tedy za předpokladu, že jste správně nastavili sdílení.

Ve Windows XP kliknete pravým tlačítkem na složku, kterou chcete sdílet. Zvolíte Sdílení a zabezpečení/Sdílení/Složka sdílená v síti. Složce zároveň přidělte název pro sdílení. Větší možnosti nabízí Windows XP Pro, pokud deaktivujete položku Použít jednoduché sdílení souborů (Ovládací panely/Možnosti složky/Zobrazení). Nyní můžete omezit počet uživatelů, připustit jen některé a určit práva na čtení/zapisování, případně i heslo pro sdílenou složku. Sdílet se samozřejmě dají i tiskárny. PC, na které je tiskárna napojena, však musí běžet, tedy alespoň pokud nepoužijete nějaké alternativní řešení (viz rámeček na této straně).

V menu Ovládací panely/Tiskárny a faxy zvolte tiskárnu, kterou hodláte sdílet. V kontextovém menu pak klikněte na možnosti Sdílení/Sdílet tiskárnu.

Windows nyní instalují ovladače tiskárny na připojené počítače. Sdílená tiskárna se na všech počítačích objeví se symbolem sítě.

Pokud by to na všech počítačích nefungovalo, musíte ovladač nainstalovat ručně. V menu tiskárny vyberte možnost Přidat tiskárnu. V následujícím průvodci označíte instalaci síťové tiskárny a zadáte jméno, potažmo IP adresu počítače, na který je tiskárna napojena. Po dokončení se ovladače automaticky nainstalují přes síť.

20.Hledání a řešení chyb ve Windows

První rada v případě, že síťové okolí ani přes správnou instalaci nefunguje, zní: "čekejte". Síti totiž chvíli trvá, než všechny počítače zjistí, jak to se sdílením vypadá.

Případně musíte vypnout všechny služby důležité pro LAN, které byly aktivní na samostatných počítačích. Jedná se především o služby Computerbrowser, Služba pracovní stanice a Server.

U různých verzí Windows spočívá většinou problém v tom, že jednotlivá PC pracují jiným způsobem. Např. chcete spojit počítač A s počítačem B. Na počítači B běží Windows XP Pro nebo 2000. Na počítači B pak musí existovat stejný uživatelský účet, pomocí kterého se přihlašujete na počítač A. U XP Pro dokonce i se shodným heslem.

Na počítači B tedy musíte nastavit účet a heslo v nabídce Ovládací panely/Uživatelské účty. Následně přiřadíte účet sdílené složce Sdílení/Oprávnění, nebo musíte povolit přístup na tento počítač přes účet hosta.

DSL: na internet vysokou rychlostí

DSL (Digital Subscriber Line) je digitální přenosovou technologií, která využívá měděný drát telefonního vedení k většinou asynchronnímu provozu (ADSL). Ten spočívá v rychlejším přenosu dat u downloadu než u uploadu. Vyšší objem dat u downloadu odpovídá nárokům většiny uživatelů internetu. Další výhodou DSL je skutečnost, že můžete surfovat a telefonovat zároveň, aniž by si obě komunikační cesty vadily. Při telefonování totiž využíváte pouze část širokého pásma, zbytek zabírá DSL.

Dynamické služby DNS

Pokud se chtějí uživatelé dostat na PC ve vaší síti, které slouží jako FTP nebo webový server, musí znát IP adresu routeru. Server ve vaší síti disponuje pouze soukromou IP adresou odstíněnou od internetu, na kterou router přesměruje dotazy určené pro server. Většina poskytovatelů však pokaždé přiděluje novou veřejnou IP adresu. Adresa, pod kterou je váš router a tedy i server dosažitelný, se tedy stále mění. Výjimku tvoří případ, kdy si za pevnou IP adresu připlatíte.

Nejpohodlněji se tyto problémy řeší přes nějakou dynamickou DNS službu jako třeba Dyndns (http://www.dyndns.org). Server je pak stále dosažitelný pod jedním jménem, třeba http://mujserver.dyndns.org. Pokud váš router dynamickou DNS podporuje, najdete odpovídající menu v konfiguraci. Zde zadejte poskytovatele služby DNS a všechny související informace jako uživatelské jméno, heslo a jméno hostitele. Router po každém startu nahlásí novou IP adresu na Dyndns. Služba vás pak spojí s jménem, pod nímž zůstane server dosažitelný.

Síťové pojmy

MAC adresa:

Pomocí MAC adresy (Media Access Control) lze jednoznačně identifikovat jakoukoliv síťovou komponentu (například síťovou kartu a s ní i PC, ve kterém je instalována), a to ať se nachází kdekoliv na světě. Síťová zařízení se navíc rozlišují podle IP adresy, jež má délku 32 bitů a numerické označení typu 217.111.81.80.

Na internetu musí tato adresa být celosvětově jednoznačná. V lokální síti přidělíte počítačům soukromé adresy, většinou z oblasti od 192.168.0.0 do 192.168.255.255. IP adresu počítače zjistíte příkazem ipconfig /all v příkazové řádce.

DHCP

Přes DHCP (Dynamic Host Configuration Protocol) získají počítače zapojené do sítě IP adresu přidělenou od centrálního serveru. Může se jednat o router, který s DHCP pracuje (možnost DHCP Server je aktivována), nebo určitý počítač pod Windows v síti. DHCP ulehčuje konfiguraci především ve větších sítích, protože pak nemusíte IP adresy zadávat na každém počítači ručně.

URL

Zadáním Uniform Resource Locator, například http://www.pcworld.cz, do vašeho prohlížeče se dostanete k souborům na internetu, v tomto případě na webovou stránku.

IP adresa routeru

Když chcete například zkontrolovat, zda váš FTP server funguje, musíte se do vaší sítě dostat přes internet. K tomu ovšem potřebujete aktuální IP adresu routeru, pokud ovšem nepoužíváte službu s dynamickým DNS (viz rámeček na straně 65). Aktuální adresu zjistíte z konfigurace routeru, většinou v menu Status. Externí IP adresa se dá najít i prostřednictvím určitých webových stránek. Zadejte například http://www.whatismyip.com nebo http://www.meineipadresse.de.

Ping

V příkazové řádce se tímto povelem dá vyzkoušet, jestli funguje spojení s určitou IP adresou. Přijímač by měl na odeslaný paket reagovat přiměřenou odezvou.

Hackeři rádi využívají příkazu ping k vyhledání nechráněných počítačů. Z tohoto důvodu se dají firewally nastavit tak, aby ignorovaly pakety s požadavky na odezvu. Příkazem ping je možné změřit čas, který datový paket potřebuje k cestě k adresátovi a zpět.

Služby Windows

Služby Windows spustíte a ukončíte v menu Ovládací panely/Nástroje pro správu/Služby.

Účet hosta

Windows 2000 a XP Pro přístup na síť přes účet hosta většinou neumožňují. Každý uživatel sítě musí mít účet na počítači, na který se chce dostat. Když chcete umožnit přístup všem uživatelům, musíte aktivovat účet hosta tak, že ho vyjmete ze seznamu uzamčených účtů. V nabídce Ovládací panely/Nástroje pro správu/Místní zásady zabezpečení/Místní zásady/Přiřazení uživatelských práv dvakrát klikněte na Odepřít přístup k tomuto počítači ze sítě a odstraňte účet hosta z tohoto seznamu.

Tisk v síti: hardwarové alternativy

Pokud je síťová tiskárna připojena k počítači, musí být tento stále v provozu, aby mohla tisknout i ostatní PC v síti. Tiskárna schopná práce v síti nepotřebuje připojení k počítači. Rozhraním LAN jsou však vybaveny spíše kvalitní a dražší tiskárny (od 8-10 000 Kč). Jako alternativa se nabízí Printserver, který pořídíte zhruba za 2 500 Kč. Toto zařízení rozšiřuje vybavení tiskárny o síťové rozhraní. I některé routery disponují USB nebo paralelním portem, do něhož můžete zapojit tiskárnu.

Servery pro soubory a e-maily v domácí síti

Mít doma server? Na první pohled to vypadá přehnaně, ale když se nad tím zamyslíme, může být velmi užitečný. Pomocí různých nástrojů můžete z normálního PC s operačním systémem Windows udělat server. Můžete tak známým umožnit přístup k určitým souborům přes internet nebo rozdělovat v rámci LAN e-maily.

Nastavení routeru

Router nastavte jako virtuální server (Možnost Virtuální server v menu Síť nebo NAT). Přímému přístupu na síť totiž NAT standardně brání (viz strana XX). Zadejte port, na kterém router přijímá dotazy z internetu k odpovídající službě. Pro FTP například TCP port 21. Navíc zadejte IP adresu a port síťového PC, které má soužit jako FTP server (například 192.168.1.3, port 21). Na ten bude router posílat dotazy, které na port 21 dorazí. Nakonec byste měli zřídit službu DNS.

Nastavení FTP serveru

Pomocí FTP serveru umožníte externím uživatelům ukládání a stahování souborů. Na počítači, který má fungovat jako FTP server, instalujte freeware Cesar-FTP. Nejprve vytvořte složku pro soubory, které chcete sdílet. V Cesar-FTP založíte uživatelský účet kliknutím na třetí ikonu zleva a příkazem Add User. Jejich práva můžete omezit zadáním loginu a hesla. Přes File Access Rights se dostanete do manažeru souborů, kde přetáhnete nově vytvořenou FTP složku do spodního okna. Kliknutím na semafor vlevo spustíte FTP server.

Mailserver

Interní mailserver umožňuje rozesílání e-mailů ve vlastní síti LAN, aniž by bylo nutné on-line připojení k internetu. Navíc vyzvedává poštu všech uživatelů sítě a dává je lokálně k dispozici. Z různých druhů softwaru můžete použít třeba Ham-ster Clasic. V menu Configuration/Accounts & Passwords založíte uživatelské účty pro přístup z lokální sítě do Hamstera. V poštovním klientovi jako třeba Outlook Express zadáte IP adresu počítače s Hamsterem jako POP3 a SMTP server. Jako přístupové údaje poslouží uživatelské jméno a heslo pro přístup do Hamstera.

§§§§§


Pracujte efektivněji. Bližší pohled na KVM switch D-Link DKVM-KU

Petr Matuška

05P0719

Mnozí z vás to jistě už zažili na vlastní kůži dva počítače, na kterých potřebujete nutně pracovat zároveň, ale máte k dispozici pouze jednu sadu klávesnice/myši a hlavně jeden displej. Co teď? Můžete buď každou chvíli prohazovat všechny konektory až do omrzení, nebo můžete využít služeb některého z přepínačů KVM.

Jedním z možných adeptů je model DKVM-2KU vyráběný společností D-Link. Jedná se o jednu ze základních verzí přepínačů tohoto výrobce, určenou pro rozdělení jednoho vstupu do dvou výstupů. uživatel má k dispozici po jednom konektoru PS/2 pro klávesnici a myš, jeden analogový VGA konektor a jeden USB ve verzi 2.0. Připojení ke dvěma počítačům obstarávají bohužel napevno přichycené kabely, obsahující výše zmíněné konektory. Proč bohužel? Jednoduše proto, že kabely sice na sobě mají relativně silnou ochrannou vrstvu, ale při dlouhodobém používání hrozí jejich překroucení a poškození, zvláště pak při neustálém přepojování. Uvítali bychom na přístroji pouze konektory a možnost připojení kabelů zvlášť. Kabely navíc nejsou nejdelší, měří pouze 1,8 metru, takže délka maximálního rozpětí mezi dvěma počítači je omezena na zhruba 3,5 metru, což by v některých případech mohlo vadit.

Přepínání signálů má na starosti jedno aktivní tlačítko na těle přístroje, které však natvrdo přepne všechny vstupy a porty na druhý počítač. Pomocí až šesti předem definovaných softwarových kláves lze nastavit i několik módů, ve kterých si můžete vybrat, jaké konektory mají být stále aktivně připojené k prvnímu počítači a při tom pracovat s druhým PC. Typickým příkladem je připojení pevného disku přes USB rozhraní, který tak může zůstat připojen k tomu počítači, který s ním zrovna aktivně spolupracuje. Zvědaví jsme také byli na fakt, zda bude KVM switch pracovat s klávesnicí a myší připojenými do portu USB. Není tomu tak, k bezproblémovému provozu potřebujete opravdu klávesnici a myš s PS/2 konektorem. S několika modely Logitech a Microsoft jsme měli problém i s pouhou redukcí USB na PS/2, protože občas po přepnutí nefungovala myš. Při dlouhodobé práci jsme zaznamenali ještě jeden zajímavý fakt signál vysílaný z klávesnice a myši byl mírně zpožděný a proložený milisekundovými prodlevami, takže při stisku jedné klávesy se celá řádka zaplnila znaky pomaleji než při klasickém připojení klávesnice přímo do počítače. S kvalitou VGA signálu jsme byli spokojeni, stejně jako s tímto switchem celkově. Má svá omezení, pokud je však dodržíte, budete odměněni bezproblémovým chodem přístroje.

DKVM-2KU

+ pracuje tak, jak má

- při přepnutí hlasitě pípá

- napevno připojené kabely

Cena vč. DPH: 1 500 Kč

K testu zapůjčila firma: D-link, http://www.d-link.cz

§§§§§


Dvě utržená sluchátka. Test dvou bluetoothových headsetů od Logitechu

Petr Matuška

05P0721

S produkty společnosti Logitech se na našich stránkách setkáváte většinou v sekci věnované hardwaru. Bezdrátová handsfree sluchátka však patří spíše mezi komunikační produkty, a tak vám na tomto místě představujeme dva nové modely, které jsme nedávno obdrželi k testování.

Prvním z nich je model Logitech Mobile Express Headset, určený především pro začínající uživatele. Jedná se o bezdrátový set klasické konstrukce, kdy samotný přístroj překryje část ušního boltce a na uchu jej drží spona vedená vzadu. Není se co divit, celý set váží i s integrovanou Li-Ion baterií pouhých 16 gramů, což se ale na druhou stranu nepříznivě projevuje na stabilitě sluchátka připadalo nám poněkud vachrlaté. Příjemněji se bude nosit ženám s menšími boltci, ovšem my jsme měli při běžném používání problémy s prudkými pohyby a při předklonech. Interní baterie dokázala živit bezdrátové handsfree po dobu až pěti dní v režimu standby a tři hodiny při nepřetržitém hovoru. Obě uvedené hodnoty jsou bohužel nižší než ty oficiálně uvedené, což je s přihlédnutím k pořizovací ceně tohoto handsfree ještě pochopitelné. K ovládání slouží již tradičně dvě tlačítka, informace poskytuje jedna modrá LED dioda.

Druhým přenosným handsfree Logitech je model Mobile Traveller. Jedná se o luxusnější model, který míří o něco výše než předchozí produkt. Jeho konstrukce je na první pohled bytelnější, doplněná o několik funkcí, které ocení náročnější zákazník. První z nich je ochrana před silným větrem, znepříjemňujícím poslech, která se snaží automaticky odfiltrovat rušivé elementy, pronikající skrz integrovaný mikrofon. Z osobní zkušenosti musíme uznat, že tato technologie do jisté míry odstraní nepříjemné ruchy a hovor je i při silném větru pro obě strany srozumitelný. Druhou fukcí, která stojí za pochvalu, je multifunkční LED dioda, svítící několika barvami podle aktuálně prováděné funkce. Hmotnost handsfree je opět 16 gramů, díky lepší konstrukci však na uchu drží výrazně lépe. Avšak ani tento model není dokonalý část, která se vkládá do blízkosti ucha, má doslova obří rozměry a mnoha uživatelům může být jeho nošení nepříjemné. Výdrž byla o několik desítek procent vyšší než u modelu Mobile Express.

Obě dvě sluchátka mají společnou podporu bezdrátového přenosu dat pomocí technologie Bluetooth, na rozdíl od dosud testovaných výrobků však ve verzi 1.2, která zaručuje spolupráci s více zdroji signálu. Vyzkoušeli jsme spojit postupně obě dvě sluchátka s mobilními telefony Siemens SX1, Nokia 6230i, chytrým telefonem MDA II a nakonec i s počítačem. Použitá verze Bluetooth 1.2 se však neprojevila na délce dosahu, která byla shodně u obou sad mezi čtyřmi a pěti metry viditelné vzdálenosti.

Mobile Express Traveller

+ poměr výkon/cena

- pouze pro větší uši

Cena vč. DPH: 1 899 Kč K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.cz

§§§§§


Bezpečně po drátech i bez nich

Joel Snyder, Michal Bareš

05P0720

Při testování bezdrátového firewallu Check Point VPN-1 Edge W jsme se zaměřili na funkce, které zaujmou hlavně správce podnikových sítí: na bezdrátovou funkcionalitu, VPN, QoS (kvalita služeb), dostupnost a správu.

Edge W obsahuje škálovatelnu verzi firewallu Check Point NG 5, je vybaven šesti 10/100Mb/s porty (jeden je určen pro připojení k internetu), dvěma bezdrátovými anténami a sériovým portem, který je možné použít pro správu zařízení nebo pro vytáčené připojení. Může podporovat až sedm bezpečnostních a IP routovacích zón, případně 10 zón při použití 802.1q VLAN tagů.

Oproti předchozí verzi je nejdůležitějším rozšířením bezdrátová podpora 802.11b/g s volitelným režimem "Super G". Ačkoliv Edge W zajistí bezdrátové části sítě kvalitní zabezpečení WPA Personal (částečně sdílených autorizačních klíčů) a WPA Enterprise, Check Point v této oblasti nenabízí mnoho funkcí. Bezdrátové připojení například nelze použít pro internetový uplink, pro bezdrátově připojené uživatele je dostupná jediná bezpečnostní identifikace a jedna bezpečnostní zóna.

Základní konfiguraci zvládnete ve webovém prohlížeči za pár minut. V pokročilém nastavení lze přehledně definovat pravidla řízení provozu v síti, překlad adres (NAT) či podobu garantované kvality služeb QoS. Edge W je rovněž možné obsluhovat prostřednictvím příkazového řádku, přes port konzoly nebo přes síťové připojení.

Pro rozsáhlejší instalace nabízí Check Point tzv. SmartCenter, centralizovaný systém správy, který řídí a distribuuje jednotná pravidla firewallu na jednotlivá Edge W zařízení. Vyzkoušeli jsme rovněž připojení k Check Point Service Center, kde je k dispozici aktualizace firmwaru, filtrování obsahu a antivirová služba. Prostřednictvím aplikace SmartCenter a jiných nástrojů pro správu je v síti možné spravovat stovky, dokonce až tisíce Edge zařízení.

S růstem zájmu o VoIP se stalo důležitým tématem řízení kvality služeb (QoS). Ačkoliv pro Edge W tento termín obecně přiřadit lze, není zatím příslušnými technologiemi příliš bohatě vybaveno. Check Point QoS umožňuje značení (tagování) paketů a řízení šířky pásma. Test vzájemného sdílení DSL linky pro hlasový provoz prostřednictvím SIP protokolu a masivního stahování servisních balíčků Microsoftu nedopadl příliš dobře. V odchozím směru sice Edge W dokázal vyčlenit stabilní 64Kb/s pásmo a zaručit kvalitní hlasový provoz, avšak v případě příchozích dat byla kvalita nižší. S Edge W se snadno připojíte ke všem VPN od Check Pointu. Tuto část jsme testovali na firewallu Check Point NG, přičemž tunel se nám podařilo sestavit během několika sekund. Velmi elegantní je možnost dynamického sdílení síťové konfigurace v rámci architektury Check Point VPN. V praxi to znamená, že Edge W není potřeba nijak konfigurovat, stačí pouze nastavit IP adresu VPN serveru a způsob autorizace.

Pro vzdálený přístup a spojení se stávajícími klienty Check Point (Windows i Mac) obsahuje Edge W VPN server. Zařízení má rovněž "interní" VPN server, který lze využít k povinné autorizaci a pro šifrování provozu interních uživatelů ještě před otevřením jejich spojení do vnější sítě. Tato funkce najde uplatnění především u bezdrátového připojení, kde představuje alternativu k WPA zabezpečení.

Edge W rovněž obsahuje antivirovou kontrolu a filtrování URL adres. Nicméně viry jsou odhalovány pouze v rámci SMTP a POP protokolů, zatímco IMAP a Webmail zůstávají bez povšimnutí.

Zařízení rovněž disponuje řadou funkcí vysoké dostupnosti, které jsou obvykle k dispozici pouze ve větších firewallech. Dokáže mimo jiné řešit selhání připojení WAN jeden z ethernetových portů lze nastavit jako druhé odchozí připojení k internetu. Edge W je nejužitečnější v prostředí orientovaném na privátní sítě VPN, kde má Check Point největší zkušenosti.

Check Point VPN-1Edge W

+ vzdálený VPN-1 Edge W

- není up-link po Wi-Fi či DSL

Cena vč. DPH: od 23 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Your System, http://www.yoursystem.cz

§§§§§


Bezpečně k aplikacím i datům. Citrix Access Gateway přístupová brána pro fajnšmekry

Michal Bareš

05P0718

Bezpečné připojení vzdálených uživatelů k podnikovým zdrojům řeší řada IT manažerů lokálně distribuovaných firem. Dnešní uživatelé však mají stále vyšší nároky. Osvícené firmy se snaží podporovat zaměstnance, kteří pracují více doma než v kanceláři. Dále mají zájem , aby k jejich zdrojům měli přístup obchodní partneři (skrytí za vlastní firewallovou ochranou) a také vzdálení ad-hoc uživatelé. Ti všichni žádají snadný a co nejméně technicky omezený přístup k síťovým zdrojům.

Společnost Citrix uvedla nedávno na trh zařízení Access Gateway, jenž je alternativou k IPSec a tradičním SSL VPN řešením. IPSec, L2TP či PPTP poskytují přístup a šifrování na síťové vrstvě, zatímco SSL VPN umožňují přístup a šifrování na aplikační úrovni. Obě technologie mají svá pro i proti, a tak záleží na rozhodnutí firem, jaké řešení nakonec zvolí. Access Gateway přebírá prvky obou technologií.

Citrix Access Gateway má na starosti přístup z jednoho místa k libovolným informačním zdrojům. Výhodou je, že pracuje přes jakýkoliv firewall a podporuje veškeré aplikace a protokoly včetně IP telefonie. Zařízení lze spravovat prostřednictvím webového klienta s automatickou aktualizací. Podporuje rovněž dodržování bezpečnostních standardů podniku pomocí klienta blokujícího červy a integrovaného skenování koncových bodů. Uživatel za klientským počítačem spouští Aceess Gateway Agenta ze zabezpečené Web URL, nebo použije zástupce na ploše. Access Gateway ověří uživatele po zadání jména a hesla, v případě úspěšného ověření dochází k ukončení úvodní komunikace a veškerá následující interakce s privátní sítí je zachycována a přeposílána přes bezpečný tunel do Access Gateway.

Klientská aplikace se automaticky stahuje a aktualizuje, a tak se uživatelé nemusí učit ovládat klientský software. Vzdálení uživatelé mají k dispozici přístup ke stejným aplikacím, jako by byli fyzicky připojeni v lokální síti. Když uživatel přejde na jiné místo nebo k jinému zařízení, případně pokud ztratí spojení, stále zapnutý přístup jej automaticky rekonektuje k jeho aplikacím a dokumentům. Navíc se při použití volby Advanced Access Control zobrazuje každému jeho obvyklé uživatelské rozhraní. Klient Access Gateway skrývá adresové schéma interní sítě, což ve spojení s řízením rozdělení tunelu blokuje proniknutí běžných síťových červů. Další bezpečnost zajišťuje kombinace skenování koncových bodů při přihlášení i v průběhu připojení. Díky Advanced Access Control může oddělení IT nejen povolovat přístup ke konkrétním aplikacím, ale může také řídit, co je uživatel oprávněn s informacemi dělat. Například podle typu přístupového zařízení nebo místa připojení lze definovat, zda může pracovník informace pouze zobrazit, nebo je i tisknout či ukládat na lokální zařízení. Citrix Access Gateway představuje zajímavé řešení pro zajištění vzdáleného přístupu k aplikacím a datům. Uplatnění najde především ve větších firmách, ale nejmenší licence je už na 5 připojení (cena za jednu licenci činí necelé 3 000 Kč). S ohledem na cenu hardwaru je to však spíše teoretická spodní hranice.

Citrix Access Gateway

+ funkce, výbava

- cena

Cena vč. DPH: 75 700 Kč

K testu zapůjčila firma: Citrix, http://www.citrix.com

§§§§§


Tomové na sedadle spolujezdce .Tomtom GO 700

Michal Bareš

05P0722

O navigaci prostřednictvím GPS píšeme pravidelně. Většinou se však zaměřujeme na řešení komunikující s PDA či mobilními telefony a na samostatné "jednoúčelové" navigátory narážíme jen zřídka. Novinku z produkce společnosti Tomtom, která na konci roku vstoupila na český trh, jsme měli možnost otestovat ještě před jejím uvedením a nutno přiznat, že nás nadchla a po zásluze si odnáší ocenění časopisu PC WORLD.

Tomtom uvedl dvě novinky z oblasti automobilových GPS systémů, konkrétně modely GO 500 a 700. Lépe vybavené zařízení GO 700 jsme měli možnost otestovat, na levnější model se podíváme příště.

Řidiči měli dodnes možnost si buď pořídit vestavěný GPS systém od výrobce vozidla, který však je dost drahý a leckdy nebývá vybaven nejlepšími mapami, nebo se spolehnout na kombinaci PDA s GPS přijímačem a mapami třetích stran. GO 700 se pohybuje někde mezi těmito hranicemi. Jedná se o samostatnou krabičku s 3,5palcovým TFT displejem o rozlišení 320 x 240 bodů a barevnou hloubkou 4 096 odstínů. Dodává se spolu s držákem na přední okno, nabíječkami do sítě i do auta, cestovním pouzdrem, dálkovým ovládáním, USB kabelem, softwarem pro připojení k počítači a dokumentací.

Na rozdíl od řešení využívajících PDA je instalace a rozběhnutí GO 700 opravdu hračka a lze ji zvládnout doslova během minuty. Stačí zařízení dobít, zapnout, nastavit jazyk rozhraní, jazyk hlasové navigace (podporuje samozřejmě češtinu) a formát času, rychlosti a vzdáleností. Hned poté je systém připraven na první jízdu. Před ní doporučujeme nastavit domácí adresu tak, abyste ji cestou domů nemuseli pokaždé zadávat ručně. Teď stačí vyjet.

V modelu GO 700 se nachází kompletní nabídka map Tomtom, tedy kromě České republiky můžete vyjet do Polska, Německa, Rakouska, Švýcarska, Beneluxu, Francie, Itále, Španělska, Portugalska, Velké Británie (bez Irské republiky) a celé Skandinávie. Chybí bohužel Slovensko, a zbytek východní a jihovýchodní Evropy, ale přinejmenším na doplnění o Slovensko se již pracuje a mělo by být do roka hotové. Mapy jsou uloženy na interním 2,5GB pevném disku, takže je dostatek místa pro další rozšiřování i pro aktualizace. Uvnitř krabičky je i vestavěná Li-Ion baterie, jež vydrží podle našich zkušeností mezi 6-10 hodinami, takže zařízení můžete nosit i u sebe. O vše se stará 400Mhz procesor ARM920T, kterému sekunduje 64 MB paměti, veškeré přepočítávání trasy je tedy opravdu rychlé (rychlejší než u kombinace map Tomtom 5 a Palm Tungstenu T5). O kvalitní komunikaci se satelity se stará 12kanálový integrovaný přijímač.

Navigaci umístíme na nastavitelný držák (na okně drží dobře, ani jednou nám nespadl) a ovládáme ji buď dotykovým displejem, nebo dálkovým ovladačem. Při nastavení cílové adresy pak vybereme stát, město, ulici a směrové číslo. Při testu v Praze jsme byli navýsost spokojeni se znalostí jednosměrných uliček, ale existující směrová čísla občas Tomtom odmítl. Nicméně kvalita pokrytí jak Prahy, tak celé republiky je špičková. Vyzkoušeli jsme to díky funkci plánování tras, při níž je možné zadat adresu imaginárního výletu, celou si ji prohlédnout (včetně "průjezdového" pohledu) a naplánovat zajímavé zastávky. Bohužel v ČR zatím nefunguje systém hlášení aktuálního stavu dopravy pomocí GPRS komunikace přes mobilní telefon. V zemích, kde to funguje, se tak snadno můžete vyhnout zácpám.

Tomtom GO 700 obsahuje několik velmi příjemných funkcí navíc. Potěšila nás automaticky upravovaná hlasitost navigace podle rychlosti auta (rychlost automobilu není defaultně zobrazována v hlavním okně, ale lze ji tam snadno přidat). Skvělou funkcí je i možnost používat navigaci jako bezdrátovou handsfree sadu v kombinaci s bluetoothovým telefonem. Můžeme do ní dokonce nahrát vlastní telefonní seznam, takže máme i obrazový přehled, kdo volá. Na displeji se zobrazují i SMS zprávy, ale bohužel jsme nenašli možnost, jak je z přístroje později smazat.

Tomtom GO 700 by si zasloužil mnohem delší recenzi, ale na další funkce se zaměříme při testu modelu 500. Co dodat? Není sice úplně levný, ale je levnější než doplňková navigace nového vozu a cenově srovnatelný s nákupem PDA, bluetoothového přijímače, sady map a handsfree. Navíc se skvěle a snadno ovládá, jednoduše instaluje a dobře vypadá.

Tomtom GO 700

+ jednoduchost řešení

+ kvalita a pokrytí map

+ funkce

- občas se odpojuje handsfree

Cena vč. DPH: cca 21 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Tomtom

http://www.tomtom.com

§§§§§


Přehlídka moderních webových prohlížečů

Vojtěch bednář

05P0726

Jak fungují internetové browsery a který z nich je nejlepší?

Používáme je každý den. Mnoho uživatelů je považuje za jedinou tvář internetu. Je jich hodně, ale jména jen několika z nich se vybaví i méně znalým surferům. Některé jsou lepší, jiné horší, záleží na tom, zda od nich požadujete jednoduchost, bezpečnost či systémovou nenáročnost.

Řeč je samozřejmě o webových prohlížečích neboli browserech. Které aplikace jsou v současné době nejlepší, nejperspektivnější, nejpoužívanější? Čtěte dál a dozvíte se nejen jak fungují, ale také co je na které z nich dobrého a co špatného.

Webový prohlížeč je aplikace, která slouží v první řadě k zobrazování obsahu hypertextových dokumentů. Ty jsou uloženy na serverech připojených k internetu a dány k dispozici uživatelům. Hypertextové dokumenty používají celou řadu dalších technologií k rozšíření svých možností, jako je formátování textu, práce s grafikou a obrázky, možnost využití formulářů a interakce s nimi a podobně. Ačkoliv uživatel počítače pracuje s webovou stránkou nebo aplikací, je to právě prohlížeč, díky čemu může tyto věci používat.

Kde se vzal webový prohlížeč?

Existují věci, které používáme každý den a vlastně se ani nepozastavíme nad tím, odkud se vzaly. Jednou z nich je webový prohlížeč. První byl vytvořen vědcem Timem Bernersem-Lee v roce 1990 a jmenoval se WorldWide Web (www, skutečně šlo o název prohlížeče). Původním účelem nebylo, aby se tento program stal univerzální branou do nekonečného moře informací. Měl posloužit jako nástroj pro snazší práci s telefonním seznamem v institutu CERN (běžné prostředky si s ním pro jeho značnou rozsáhlost už moc nevěděly rady). Program umožňoval zobrazit dokumenty vytvořené jinými uživateli s použitím hypertextu (Berners-Lee patřil ve své době k popularizátorům této technologie) a umístěné na jejich počítačích. Co však dodalo nové myšlence ten pravý šmrnc a nakonec vedlo k jejímu celosvětovému rozšíření, byly obrázky. Přesněji, možnost doplnit je do hypertextového dokumentu. Prvním prohlížečem, který odstartoval boom webu, byl NCSA Mosaic. Z něj více nebo méně vycházejí všechny ostatní v současné době existující programy a velmi často jej najdeme dokonce i v jejich copyrightech. Od času Bernersova WorldWide Webu se prohlížeč ve svém jádru podstatně změnil. Některé části ale zůstaly prakticky nedotčeny, základní ovládání a navigace je prakticky stále táž bez ohledu na to, jaký konkrétní program používáme a jak je starý. Přesto se nad původním WWW a NCSA Mosaic již dávno zavřela hladina zapomnění. Podívejme se nyní, které nejdůležitější události v historii webových prohlížečů od onoho roku 1990 po současnost proběhly a jak formovaly vývoj dnes jedné z nejpopulárnějších komunikačních technologií.

První oficiální verze NCSA Mosaic 1.0 byla uvedena v září roku 1993. Mark Andreesen, vedoucí vývojového týmu, Mosaic posléze opustil a založil si vlastní firmu Netscape. Ta o rok později vydala svůj vlastní prohlížeč nazvaný Navigator. Ve stejné době vzniká na základě licence společnosti Spyglass inc (což byla komerční pobočka NCSA a univerzity v Illinois) Microsoft Internet Explorer. Ten je poprvé uveden v rámci doplňujícího balíčku pro Windows 95 a od verze Windows 95OSR1 se stává standardním prohlížečem. Polovina devadesátých let je současně i počátkem dalšího nejznámějšího prohlížeče zvaného Opera. Opera vzniká původně jako projekt v rámci společnosti Nortel, ale brzy se osamostatňuje jako soukromá společnost.

Netscape Navigator byl z hlediska distribuce komerčním produktem, zatímco Internet Explorer standardní součástí operačního systému, který dobývat svět. Je třeba říci, že v počátcích byl IE oproti konkurenci včetně NCSA Mosaic poměrně málo kvalitní a použitelný. Jeho autoři ale udělali kus práce a od verze 1.0 po 3.0 (který byl první standardně integrovaný do Windows) IE zásadně vylepšili. Podpora víceméně proprietárních technologií umožňujících například provoz aplikací v rámci webové stránky pak pro Internet Explorer představovala určitou výhodu, zejména když ji začali ve velkém využívat autoři webů.

Ke konci devadesátých let minulého století existovala rozšířená domněnka, že uživatelské rozhraní PC (GUI) bude v dohledné době, čímž se myslel cca rok 2002-2004, plně nebo alespoň z velké části nahrazeno webem. Kdyby se tak stalo, byl by prohlížeč a související technologie nejdůležitější komponentou každého uživatelského počítače. Pravděpodobně pod dojmem této vize došlo k urychlení vývoje Internet Exploreru v Microsoftu a jeho následné takřka naprosté prosazení ve světě webových prohlížečů. Internet Explorer 4.0 byl instalován s Windows 98 a obsahoval podporu v té době jedné z nejperspektivnějších funkcí webu tak zvaných "push kanálů". Další verzi jste mohli najít ve Windows 2000 a zatím poslední Internet Explorer 6.0 je standardní součástí Windows XP. Ta jsou na trhu od roku 2001 a prohlížeč je od té doby pouze aktualizován a záplatován. Na vývoji další verze (7.0) se sice pracuje, její uvedení se očekává v průběhu příštího roku, zřejmě až spolu s následující verzí Windows.

Netscape jako ve své době nejdůležitější prohlížeč začal v důsledku bezplatně a hlavně bezpracně dostupného Internet Exploreru ztrácet na důležitosti. Postupně byl dán k dispozici zcela zdarma a nakonec firma uvolnila jeho zdrojový kód. Tento kód se stal základem prohlížečů Mozilla (Mozilla byl původně název pracovních verzí Netscapu). Vývoj tohoto prohlížeče převzala skupina dobrovolníků sdružených v neziskové organizaci. Přestože se jí poměrně dlouho nedařilo příliš dobře, v roce 2002 byla vydána Mozilla Internet Suite 1.0, což bylo pokračování původního Netscapu (firmu v roce 1998 koupila America OnLine). Důležitější než vývoj přímého pokračovatele Netscapu se ale ukázal jeden z vedlejších produktů, zjednodušená verze prohlížeče nazvaná Phoenix (později Firebird, ještě později Firefox). Poté, co v roce 2004 vyšla první oficiální verze Mozilly Firefox, stal se tento prohlížeč po letech první vážnou konkurencí prakticky monopolnímu Internet Exploreru.

Další významný hráč na poli webových prohlížečů, norská Opera, se během svého vývoje nikdy nestal tak široce používaným, jako byl a je IE, byl NC a nyní je Firefox. Částečně za to mohla i skutečnost, že šlo o komerční a vždy placenou aplikaci. Teprve v roce 2005 Opera Software tento program uvolnila, tedy přinejmenším jeho stolní verze, jako freeware. Všeobecně ale panuje přesvědčení, že k dalšímu většímu rozšíření Opery nedojde.

Kromě výše jmenovaných existovaly a existují ještě desítky dalších prohlížečů. Důležitý je například Konqueror, vytvořený jako součást projektu KDE, patrně nejpopulárnějšího grafického rozhraní v unixových systémech a v Linuxu. Jeho jádro je, podobně jako u Mozilly, základem dalších prohlížečů na různých platformách. Samotná aplikace pak slouží ve svém přirozeném prostředí, tedy v KDE, jako univerzální prohlížeč, souborový manažer a navigátor v takřka jakémkoliv obsahu.

MS Internet Explorer

URL: http://www.microsoft.com/windows/ie/

Současná verze: 6.0SP2

Jádro: Internet Explorer

Platforma: Windows, Windows Mobile, Mac OS

Microsoft Internet Explorer 6 je nejrozšířenějším webovým prohlížečem. Je standardní součástí Windows XP a starší verze v jiných vydáních Windows je na něj možné aktualizovat. Internet Explorer je pouze prohlížeč. další části jako poštovní klient nebo instant messanger je možné instalovat s ním formou samostatných programů. Vyznačuje se velmi jednoduchým ovládáním a takřka stoprocentní kompatibilitou. Mnoho webů je vytvořeno pouze pro něj a s jinými prohlížeči spolupracuje špatně. To se týká především složitějších aplikací, elektronického bankovnictví a podobně.

Z uživatelského hlediska Internet Explorer neobsahuje některé funkce, které jsou v současnosti v jiných produktech běžné. Sem patří například procházení webu v panelech, kvalitní správce stahování nebo pokročilé nástroje pro ochranu soukromí a zabezpečení. Některé z nich byly do Internet Exploreru integrovány v rámci aktualizace SP2 pro Windows XP. Jiné je možné doplnit díky rozšířením pocházejícím jak od Microsoftu, tak i od dalších dodavatelů. Existují dokonce prohlížeče, které funkčně vzato pouze rozšiřují Internet Explorer (o nich bude ještě řeč). Ovládání a vzhled jsou založeny na tradici NCSA/Netscape. Kvůli značné rozšířenosti je Internet Explorer častým terčem červů a dalších škodlivých kódů, šířících se internetem. Microsoft jako vydavatel jej proto pravidelně aktualizuje. Jedná se ale pouze o opravy známých nedostatků. Od začátku roku 2005 se po více než tříleté odmlce pracuje na verzi 7.0, která by měla spatřit světlo světa příští rok, v současné době existuje její betaverze. Vydání Internet Exploreru 7.0 bude představovat zatím největší aktualizaci tohoto programu v současném desetiletí.

Největší předností IE je kompatibilita s naprostou většinou webů a aplikací. Na systémech Windows je Internet Explorer, hlavně díky použití standardních komponent operačního systému velice rychlý. Největším nedostatkem je již uvedená bezpečnost a některé funkční vady. V jedné instalaci Windows nemůže být více než jedna verze Internet Exploreru. Nainstalovaný IE prakticky nelze degradovat na předchozí verzi. Program je k dispozici zdarma na stránkách výrobce, vlastnictví určité verze může být podmínkou při používání některých programů v operačním systému Windows. Najdeme jej také v systémech Microsoft Windows Mobile, pro kapesní počítače a existuje pro operační prostředí MacOS, kde býval před uvedením produktu Safari standardním prohlížečem.

Prohlížeče a jejich výskyt

Výskyt jednotlivých prohlížečů na webu, jejich "tržní podíl" se měří velmi obtížně, nicméně na to existují docela spolehlivé nástroje. Podle jednoho z nich, systému Onestat vypadala situace v listopadu 2005 na webu následovně:

1. Microsoft IE 85.45 %

2. Mozilla Firefox 11.51 %

3. Apple Safari 1.75 %

4. Netscape 0.26 %

5. Opera 0.77 %

Přestože jednoznačně nejpoužívanějším prohlížečem zůstává Microsoft Internet Explorer, jeho konkurence, zejména Mozilla Firefox pozvolna, leč nepřetržitě sílí. Rozšíření prohlížeče Safari společnosti Apple je dáno v prvé řadě rozšířením samotné platformy Macintosh počet Maců představuje jasně danou hranici maximálního počtu prohlížečů Safari. Naproti tomu Opera a Firefox, společně s dalšími produkty Mozilla Foundation/Corporation jsou multiplatformní a omezení jednoho typu počítače a systému jako u Safari či Internet Exploreru jejich vývoj nelimituje. Netscape je pak prohlížeč, který z původního Navigátoru zdědil již prakticky jen název jde o jinou aplikaci s jinými vlastnostmi a funkcemi. Do budoucna se očekává, že se bude počet instalací Firefoxu dále zvyšovat a to zejména na úkor Internet Exploreru. Počet dalších prohlížečů je bezvýznamný.

Konqueror

URL: http://www.konqueror.org/

Současná verze: 3.4

Jádro: KHTML Platforma: Unix, Linux

Konqueror není standardním webovým prohlížečem, ale jedná se spíše o univerzální aplikaci pro správu informací. Nejde ale ani o klasický komunikační balík. Jeho hlavní funkcí je samozřejmě zobrazování webových stránek, poslouží však i pro správu souborů a lze jej využít i jako prohlížeč různých typů obsahu. Jeho základem je jádro KHTML, jenž bylo pro Konqueror původně vyvinuté.

Vzhledově se Konqueror podobá jiným prohlížečům, totéž platí i pro jeho chování. Obsahuje funkce procházení v panelech a nabízí i dobrou úroveň zabezpečení. Kvůli mladšímu jádru je se staršími webovými stránkami a aplikacemi méně kompatibilní než Internet Explorer a Mozilla a jejich deriváty. Konqueror najdete standardně předinstalovaný v operačních systémech, které používají grafické prostředí KDE. Za určitých okolností je možné jej spouštět v systémech i mimo samotné prostředí KDE, nicméně původně jde o jeho základní součást. Jádro KHTML je použito i v dalších prohlížečích a dále jej vyvíjí nejen tvůrci Konqueroru, ale i autoři těchto nástrojů (viz Safari).

Konqueror se může řadě uživatelů zdát hůře ovladatelný než prohlížeče založené na Mozille. To je způsobeno, i přes standardní ovládací prvky hlavně víceúčelovým pojetím aplikace. Existuje také v mobilní verzi určené pro přenosná zařízení. Jeho největší předností, společně s operačními systémy, ve kterých se vyskytuje, je poměrně vysoká úroveň bezpečnosti, která je daná nejen sofistikovaným jádrem, ale logicky rovněž relativně malým tržním podílem mezi webovými prohlížeči, což z něj činí méně nápadný cíl nenechavých tvůrců malwaru.

Konqueror neobsahuje standardní součásti komunikačních balíků jako jsou poštovní klient nebo aplikace pro Instant Messaging. Zaměřením na správu souborů a zobrazování obsahu je mezi ostatními prohlížeči do jisté míry unikátem. Lze jej ale díky tomu používat pro efektivní stahování souborů z internetu i pro jejich nahrávání na weby. Mimo prostředí KDE a unixových systémů včetně Linuxu se ale s Konquerorem příliš nesetkáte. Jeho rozšiřování o doplňky je možné, nicméně v obecně rozšířených verzích nebývá příliš praktikováno. Mnozí uživatelé Linuxu a KDE používají Konqueror výhradně jako správce souborů a pro práci s webem instalují Mozilla Suite, Firefox, přípdně jiný alternativní webový prohlížeč. Využití Konqueroru je tak, i přes nesporné technické přednosti jeho jádra, spíše sporadické a většinu úspěchu sklízí spíše jeho deriváty než samotný prohlížeč. Stejně jako u jiných "zákaldních" prohlížečů je možné v prostředí s naisntalovaným Konquerorem využívat jeho jádra pro zobrazení HTML v jiných aplikacích.

Mozilla Suite

URL: http://www.mozilla.org/

Současná verze: 1.7.12

Jádro: Gecko

Platforma: Windows, UNIX, Linux a další

Mozilla Suite je přímým pokračovatelem původních aplikací Netscape Navigator/Communicator. Jedná se o mnohofunkční komunikační balík. Základem je prohlížeč postavený na jádře Gecko. Balík dále obsahuje editor stránek, poštovní klient, program na chatování pomocí protokolu IRC, adresář a několik dalších nástrojů. Suite je kmenovým produktem Mozilla Foundation, ale společnost se rozhodla v jeho vývoji nepokračovat a soustředit se na modernější programy Firefox a Thunderbird. Díky práci nadšenců a vzhledem ke všeobecné oblíbenosti ale vývoj Suite pokračuje i nadále.

Prohlížeč Mozilla Suite představuje díky jádru Gecko standard v oblasti kompatibility a základ celé platformy. Ve srovnání s IE v něm není možné provozovat některé aplikace. Část webů, vytvořená speciálně pro Internet Explorer, vypadá díky odlišnostem jádra Gecko více nebo méně odlišně. Mozilla Suite obsahuje standardně funkci procházení v panelech, správce stahování a pokročilé funkce zabezpečení. Oproti Internet Exploreru je na operačních systémech Windows výrazně pomalejší jak při startu, tak při načítání stránek. Spotřebovává více systémových prostředků a paměti. Je ale bezpečnější a méně náchylná k virovým/červovým infekcím. Totéž se týká také integrovaného poštovního klienta a nákaz šířených e-mailem.

Ovládání prohlížeče v Mozilla Suite je díky společným základům podobné jako v Internet Exploreru a je rovněž velmi jednoduché. Řadě uživatelů ale Internet Explorer vyhovuje více. To je dáno kromě jiného jeho větším rozšířením. U mnoha domácích uživatelů je Mozilla Suite postupně nahrazována Firefoxem, s nímž je kompatibilní. To však platí spíše na platformě Windows, než na ostatních podporovaných operačních systémech. Mozillu je možné do počítače, na rozdíl od Internet Exploreru instalovat, inovovat a mazat prakticky bez omezení. Může být nastavena jako výchozí prohlížeč. Je možné ji rozšiřovat dostupnými doplňky a stala se i základem pro další programy. Z Mozilly Suite vycházely například starší verze komerčního Netscape vydané po uvolnění zdrojových kódů původní aplikace a některé komerční nástroje. Jádro právě z tohoto programu najdeme také v některých groupwarových aplikacích. Budoucnost Mozilla Suite je ale v současné době spíše nejasná.

Nejpoužívanější parsery:

Microsoft Trident.

Jádro Internet Exploreru. Jeho zpracování webových stránek a aplikací představuje de facto standard ve svém oboru. Ostatní prohlížeče se, byť k Tridentu existují značné výhrady co se akceptování webových standardů týče, snaží přiblížit jeho fungování. Hlavním důvodem je, že většina webů je stále ještě optimalizovaná pro Internet Explorer. Jádro je dostupné libovolné aplikaci ve Windows. Pro programátora je jednoduché je použít, takže základní webový prohlížeč na něm lze naprogramovat celkem triviálně. Jádro IE je také využíváno mnoha dalšími programy, například pro generování uživatelského rozhraní, pro zobrazení HTML kódu v dokumentech, v e-mailu a podobně. Lze je využívat libovolnou aplikací, avšak ke zdrojovým kódům tohoto jádra není volný přístup.

Mozilla Gecko.

Gecko je hlavní alternativou k Microsoftu. Na rozdíl od předchozího jádra jde o multiplatformní program. Gecko může běžet ve Windows, v Unixu, Linuxu, v mobilních operačních systémech. Všude tam, kde je spuštěno, zobrazuje web stejně, což je značná výhoda. Jeho kompatibilita je v současné době na velmi dobré úrovni, existuje poměrně málo situací, kdy Gecko nějakou aplikaci není schopno zpracovat. To se týká především stránek využívajících ovládací prvky ActiveX a některé standardy v podání Microsoftu. Některé stránky mohou být zobrazeny jinak než v jiných prohlížečích, to je ale obecná vlastnost rozdílných jader. Gecko najdeme v Mozilla Suite, ve Firefoxu a v dalších prohlížečích značky Mozilla. Dále v současném Netscapu a některých jiných programech. Podobně jako Trident může být i Gecko integrováno do aplikací ve Windows i v jiných systémech. Prakticky se ale této možnosti využívá mnohem méně než v případě jádra Internet Exploreru. Gecko je otevřená technologie s volně dostupnými zdrojovými kódy.

KHTML.

KHTML je základem výše zmíněného zmíněného prohlížeče Konqueror. Oproti dvěma předchozím jádrům jde o jednodušší software. To se projevuje nižší kompatibilitou prohlížeče se světem WWW. Pro svou jednoduchost a větší přehlednost je toto jádro, postavené rovněž jako opensource, v poslední době využíváno jako základ jiných webových prohlížečů. Na KHTML je například vystavěn prohlížeč Safari, který je standardně předinstalovaný v počítačích s operačním systémem MacOS X. Jádro KHTML byl vybráno i pro prohlížeče určené do mobilních telefonů. Z toho vyplývá, že než aby bylo KHTML využíváno v celku, stává se základem pro další vylepšování a rozšiřování ze strany autorů prohlížečů.

Tato tři jádra tvoří základ světa webových prohlížečů. Většina ostatních programů je postavena na některém z nich. Z toho vyplývá, že podle toho, jaké jsou vlastnosti každého z uvedených jader, budou vypadat i vlastnosti konkrétního prohlížeče, co se funkcionality a kompatibility týče. Každý prohlížeč může obsahovat další funkce, které s jádrem buď nesouvisí (kromě toho, že je více, nebo méně využívají), nebo které jeho možnosti nějak rozšiřují. Pokud dojde k větší akumulaci těchto funkcí v rámci jednoho programu, stává se prohlížeč komunikačním balíkem.

Komunikátory

Název Komunikátor poprvé použilo Netscape pro jednu z posledních generací svého původního softwaru. Označení znamená, že se v příslušném produktu kromě prohlížeče ukrývá ještě řada dalších funkcí. Tradičně základní z nich je e-mailový klient a adresář. Následují různé podpůrné programy. Mezi ně se řadí například jednoduchý editor webových stránek, možnost psát si různé poznámky, čtečka RSS kanálů nebo diskuzních skupin. Komunikátor může obsahovat nástroj pro Instant Messaging, organizátor dokumentů, nástroj pro PIM (správu osobních informací, typicky kalendář a úkolovník), stejně tak jako zabudovaný IRC chat a podobně.

Protiváhou komunikátorů jsou jednoduché prohlížeče s minimem dalších funkcí (ale s možností instalace dalších funkcí formou doplňků). Výhoda komunikátorů spočívá ve vysoké integraci jednotlivých částí. Díky tomu je možné z jednoho místa používat mnoho služeb bez potřeby přepínání do jiných aplikací. Snáze se také většinou vyhledává v informacích, snáze se různé informace propojují. Nevýhodou komunikátorů je obecně větší spotřeba paměti, procesorového času a fakt, že v počítači jsou často funkce, které jsou sice užitečné, ale které nechcete nebo nemůžete využívat. Jejich absence, jednoduchost a rychlost jsou právě přednostmi jednoúčelových prohlížečů.

Obsah a obal webového prohlížeče

I když na různých platformách existují desítky prohlížečů, ve skutečnosti je jich pouze několik. Prohlížeč se de facto skládá ze dvou součástí. Viditelnou z nich je uživatelské rozhraní tlačítka, adresní řádek, prostor pro vykreslování stránek. Pod touto uživatelskou částí, která může být obohacena o další funkce se nachází to nejdůležitější. Vykreslovací jádro, neboli parser. Webové stránky jsou v současné době velmi komplikovaným propletencem různých standardů a souborových formátů. Jejich korektní zobrazení není hračka a naprogramovat jádro prohlížeče, které to dokáže představuje velmi tvrdý oříšek. Proto autoři řady prohlížečů místo toho, aby se pokoušeli o vytvoření vlastního parseru daleko častěji využívají služeb již existujících jader. Základny hlavních prohlížečů jsou přitom dostupné poměrně liberálně. Nejvýznamnější jádra je možné používat oficiálně a s podporou originální dokumentace. Podívejme se nyní na ta hlavní z nich.

Mozilla Firefox

URL: http://www.czilla.cz

Současná verze: 1.0.7

Jádro: Gecko

Platforma: Windows, Unix, Linux, mobilní zařízení

Mozilla Firefox je prohlížeč, který původně vznikl jako alternativa k příliš těžkopádnému nástroji Mozilla Suite. Jeho základem je jádro Gecko. Firefox podporuje procházení v panelech a obsahuje propracovaný systém zabezpečení. Prohlížeč lze skinovat (měnit jeho vzhled) a díky velmi propracovanému systému je možné jej rozšiřit o další funkce a komponenty. V základní podobě neobsahuje prakticky žádné doplňky, nicméně jeho dovybavení je velmi jednoduché.

Firefox má správce doplňků, vzhledů a stahování, které vycházejí ze stejného designu a jsou tudíž snadno použitelné i pro začátečníka. Jeho vzhled i kompatibilita jsou na všech podporovaných platformách velmi podobné. V poslední době ale dochází k porušení důvodu, pro který Firefox původně vznikl projevují se opět vysoké nároky na systémové prostředky hostitelského počítače.

Díky jádru Gecko je možné s Firefoxem prohlížet většinu současných webů, nicméně existují výjimky aplikace, které na Firefoxu nefungují buď vůbec, nebo jen velmi špatně, případě dochází k nevhodným posunům v jejich zobrazení. Autoři řady webů je ale přepracovávají tak, aby s tímto prohlížečem fungovaly a dokonce i služba Windows Live od Microsoftu bude zřejmě existovat i ve verzi pro Firefox.

Mozilla Firefox je v současnosti nejoblíbenější alternativní prohlížeč a číslo dvě po Microsoft Internet Exploreru. V době uzávěrky připravovaná verze 1.5 by měla přinést nové funkce, ale také vylepšení v oblasti stability a zabezpečení. Kolik z toho se nakonec podaří splnit, je otázkou. Firefox je základem pro další prohlížeče, byť se nejedná o kořenový produkt své platformy. Na jeho kódu je založen například současný multijádrový nástroj Netscape (nemá s původní verzí této aplikace již prakticky nic společného). K dispozici je velké množství vzhledů a doplňků různé kvality. Stejně tak existují i komerční produkty vycházející z Firefoxu a množství "domácích" neoficiálních verzí.

Díky rozšířenosti panují obavy o bezpečnost prohlížeče, jelikož již bylo objeveno několik poměrně závažných chyb. Do budoucna se očekává vznik červů a dalších škodlivých kódů určených pro Firefox, se zárodky spywaru se je možné setkat již nyní. Některé z těchto kódů mohou být multiplatformní a využívat prohlížeč bez ohledu na operační systém, na němž je aktuálně provozován.

Opera

URL: http://www.opera.com

Současná verze: 8.5

Jádro: samostatné, podobné KHTML

Platforma: Windows, Unix, Linux, mobilní zařízení

Opera je multiplatformní víceúčelový komunikační balík. Přestože se jedná o jeden z nejstarších prohlížečů, nikdy nedoznal širšího rozšíření. V roce 2005 byla licence tohoto programu změněna, a tak je Opera pro hlavní platformy k dispozici zdarma (dříve za ni bylo nutné zaplatit, nebo existovala jako sponzorovaný software zobrazující reklamy).

Opera se chlubí tím, že jde o nejrychlejší prohlížeč. Z hlediska zpracování stránek funguje skutečně velmi rychle. Web je možné zobrazovat standardně v panelech, ale ovládání se poněkud vymyká zažitým konvencím. V jedné aplikaci (a v jednom uživatelském rozhraní) je kromě prohlížeče integrován také poštovní klient, čtečka RSS, možnost dělat si k navštíveným stránkám poznámky a množství dalších, více či méně užitečných funkcí. Tyto funkce navzájem spolupracují, pro mnoho běžných úkolů tak není nutné opouštět prohlížeč. Některé verze Opery obsahovaly také podporu Instant Messagingu. V současnosti v programu najdeme hlasové ovládání, spekuluje se o možnosti jeho rozšíření, respektive upgradu na groupwarového klienta.

Naproti tomu možnosti rozšíření Opery, přesněji množství dostupných doplňků, jsou oproti konkurenčním prohlížečům relativně malé. Je možné měnit vzhled, chování prohlížeče zůstává i při různých nastaveních sice intuitivní, ale ne právě typické. V oblasti kompatibility patří Opera mezi ty slabší prohlížeče, především kvůli malému množství optimalizovaných webů. Mnoho webových aplikací nefunguje nebo funguje nekorektně, množství webů se zobrazuje špatně. Pro zvýšení kompatibility je Operu možné "maskovat" za jiný prohlížeč, typicky Microsoft Internet Explorer. Bohužel tato činnost v některých případech vede k jejímu selhávání.

Opera je ideální kioskový prohlížeč, tedy nástroj určený na počítače používané velkým množstvím uživatelů. Vyznačuje se poměrně dobrou úrovní zabezpečení i tím, že na něj prakticky neexistují specializované viry (to se ale časem může změnit). Vzhled a chování komunikátoru na různých platformách je v podmínkách pracovního PC příkladně stejné (Opera na Linuxu je zcela totožná s Operou na Windows). Stejně tak kvalitní je i instalace a administrace prohlížeče. Očekávaná verze 9 by měla přinést především vylepšení v oblasti kompatibility, to totiž Opera potřebuje zdaleka nejvíce. Problémem je také stabilita (zejména na Windows).

Maxthon Tabbed Browser

URL: http://www.maxthon.com/

Současná verze: 1.95

Jádro: Internet Explorer (částečně Gecko)

Platforma: Windows

Maxthon představuje uživatelské rozhraní nad jádrem Internet Exploreru. Původně vznikl jako snaha doplnit do Internet Exploreru verze 6 to, co mu velmi dlouhou dobu chybělo. Tedy podporu procházení v panelech, zabezpečení, ochranu před vyskakovacími okny, spywarem a další nástroje. Poté, co byla část těchto funkcí dodána do Internet Exploreru v jeho aktualizacích, Maxthon (dříve MyIE2) ztratil část svého smyslu. Autoři ale pokračovali ve vývoji a světlo světa spatřil velmi zajímavý program.

Přestože je Maxthon stále založen na jádře Microsoft Trident a tedy pevně vázán na Windows, lze v něm, podobně jako u Netscape Browseru, zobrazovat stránky také s využitím konkurenčního jádra Gecko. Uživatel má k dispozici pestrou řadu funkcí zvyšujících bezpečnost a rozšiřujících možnosti konfigurovat a přizpůsobovat prohlížeč. Součástí instalace Maxthonu jsou Roboforms, což je systém inteligentního vyplňování formulářů na webu a bezpečného zapamatování hesel. Fungovat ale bude i bez tohoto doplňku. Podobně je instalován i systém, který pomáhá filtrovat reklamy a další nevyžádané prvky ve webových stránkách. Prohlížeč obsahuje nástroje pro snadnou správu oblíbených položek, zjednodušené procházení a práci s "guesty", která se vyskytuje i u jiných aplikací. Vizuálně Maxthon vychází z Internet Exploreru a je určen především jeho uživatelům. Používá se jednoduše, i když někomu se může ve srovnání s IE zdát o něco komplikovanější (to je dáno nesrovnatelně širší nabídkou funkcí prohlížeče). Maxthon dovoluje měnit vzhled a je kompatibilní s rozšířeními určenými pro Internet Explorer. To znamená, že některé nástrojové lišty pro IE fungují rovněž v něm.

Po stránce kompatibility Maxthon odpovídá mateřskému Internet Exploreru (nebo Gecku, jeho podpora ale není dokonalá). Přesto ne všechny aplikace určené pro Internet Explorer fungují i v něm zcela bez problémů. Celkově lze říct, že jde o prohlížeč, který je ideální alternativou Internet Exploreru pro ty uživatele, kteří jej z důvodu kompatibility s používanými aplikacemi nemohou opustit a nechtějí používat dva různé programy. Největší nevýhodou Maxthonu je občasná nestabilita v některých verzích (je velmi těžké odhadnout, které jsou a které nejsou bezproblémové). Otazník také visí nad jeho dalším osudem, až Microsoft uvede dlouho očekávaný IE 7. To je ale prozatím hudba vzdálené budoucnosti. Pokud používáte Windows jako hlavní operační systém, rozhodně si Maxthon stáhněte a vyzkoušejte. Jedná se o užitečnou aplikaci, vhodnou zejména pro skalní uživatele Internet Exploreru 6.

Lynx

URL: http://lynx.isc.org/

Současná verze: 2.8.5

Jádro: vlastní, textový prohlížeč

Platforma: Windows, DOS, UNIX/Linux

Lynx je další specialitou ve světě webových prohlížečů. Jedná se o multiplatformní nástroj, který je určen pro textové terminály s velmi omezenými nebo prakticky žádnými grafickými schopnostmi. Díky tomu je schopen zobrazovat webové stránky pouze v textu, bez obrázků a dalších prvků. Tento přístup vyžaduje úpravu stránek, které by prostým vypuštěním grafiky byly nečitelné nebo nepoužitelné. Lynx je schopen většinu webů zjednodušit a zobrazit takovým způsobem, že lze získat základní informace a provádět navigaci dokonce i tehdy jsou-li informace ukazovány výhradně v textové podobě. Mohou jej také využívat postižení lidé, protože textový obsah se snáze převádí na syntetickou řeč.

Lynx vznikl původně jako prohlížeč pro unixové systémy. Postupně se ale objevilo několik verzí pro jiná operační prostředí, a tak se s ním lze setkat například v Microsoft DOSu nebo ve Windows, stejně jako v Linuxu. Praktický význam tohoto prohlížeče je v dnešní době minimální, nicméně se jedná o velmi zajímavý technický kousek a jeho schopnosti mohou být využity i v jiných prohlížečích nebo technologiích pro zpřístupnění dat.

Jádra a prohlížeče

Je velmi komplikované určit, kolik webových prohlížečů doopravdy na světě existuje. Kromě těch nejvýznamnějších, kterým jsme se věnovali v tomto článku, jsou ještě desítky dalších. Vzhledem ke snadné dostupnosti jader není problém, aby si svůj vlastní browser naprogramoval prakticky každý, kdo je schopen triviálním nástrojem ve Windows postavit základní aplikaci a využít služeb operačního systému objektu typu ActiveX. Díky tomu existuje moře malých prohlížečů, které využívají ať již jádro Internet Exploreru, nebo Mozilly, ale ve své podstatě obsahují jen několik málo funkcí navíc. Tyto prohlížeče najdeme snadno, ale v praxi je jen málo z nich použitelných pro reálný život.

Podstatně horší je to s vývojem vlastního parseru. Několik firem se v minulosti pokusilo vytvořit vlastní renderovací jádro prohlížeče. Některé z těchto jader jsou základem aplikací, hlavně firemních, ale vždy žijí z podmínky, že se v nich zobrazují pouze optimalizované a pokud možno jednoduché stránky. Na práci s "divokým" webem je reálné použít některé ze zde uvedených tří veřejných jader (Trident, Gecko, KHTML) nebo prohlížeč typu Opera. Všechna tato jádra jsoui přes své dílčí nedokonalosti a vady schopna pracovat s většinou stránek a veřejných aplikací tak, že je zobrazí korektně, nebo alespoň přibližně správně. To druhé často uživateli stačí. Pravděpodobnost, že by se v dohledné době objevilo nějaké další, zcela nové jádro prohlížeče, je malá, a tak i když nepochybně vzniknou další "browsery", v tom jak zobrazují web se něco podstatným způsobem změní jen velmi těžko.

Apple Safari

URL: http://www.apple.com/safari/

Současná verze: 2.02

Jádro: KHTML

Platforma: MacOS X

Prohlížeč Safari hraje dnes na platformě Mac asi tutéž roli, co Internet Explorer ve světě systému Microsoft Windows. Jedná se o víceméně jednoúčelový prohlížeč, který je standardně dodáván s operačním systémem MacOS X. Jak jsme již zmiňovali, jeho základem je jádro KHTML, s nímž jsme se setkali už u aplikace Konqueror. Prohlížeč využívá renderovacího jádra, které je z KHTML odvozeno, a společnost Apple se s vývojovým týmem KHTML již jednou dostala do konfliktu ohledně jeho implementace, konkrétně při navracení provedených oprav zpět do původního kódu prohlížeče.

Safari je vyvíjen s maximálním důrazem na kompatibilitu. Byl prvním veřejně dostupným prohlížečem, který splnil velmi náročný test Acid2. Faktem ovšem je, že ani na něm některé specializované aplikace nefungují. Rozšíření Safari stojí a padá s rozšířením počítačů Macintosh, které zejména v našich končinách není právě největší. Z toho vyplývá, že část webů se Safari nespolupracuje dostatečným způsobem.

Ovládání prohlížeče je macovsky jednoduché. Základní navigační prvky kopírují ostatní programy podobného typu. Safari obsahuje integrovanou čtečku RSS a je provázáno se systémem Apple Quicktime. Zajímavá a velmi praktická je funkce "soukromého surfování", kdy prohlížeč nezaznamenává žádné informace o navštívených webech. V posledních verzích se vývojáři společnosti Apple také snažili vyřešit jeden ze zásadních problémů, a to rychlost, respektive výkon prohlížeče. Safari neobsahuje další funkce navíc, ty jsou ponechány na ostatních programech součástech MacOS X. Ty se s ním ale mohou integrovat a využívat jeho jádro.

Safari se stalo výchozím nástrojem pro práci s webem poté, co Apple odvrhl macovskou verzi Internet Exploreru. Ten byl dříve na počítačích Macintosh instalován ve verzi pro jejich operační systém. Stejně tak existovala i verze browseru Netscape. Společně s přechodem Apple na platformu Intel se objevily spekulace o možnosti, že by v budoucnu mohlo existovat také Safari pro Windows. Tyto domněnky jsou ale nepotvrzené a spíše nepravděpodobné. Na MacOS X je možné Safari alternovat jinými prohlížeči, například produkty Mozilla, vesměs ale nic takového není potřeba (Mozilly na MacOS moc rychle nefungují). Safari poskytuje sice základní, ale dostatečné možnosti a většina webů na něm funguje spolehlivě.

Netscape Browser

URL: http://browser.netscape.com/ns8/

Současná verze: 8

Jádro: Hybrid Internet Exploreru a Mozilly

Platforma: Windows

Prohlížeč Netscape má s původním Netscape Navigatorem společnou už jen část názvu. Aplikace vyvíjená pro systém Windows je hybridním nástrojem založeným částečně na portování jádra Internet Exploreru a částečně na Gecku od Mozilla Foundation. Díky tomu je možné v rámci jedné fyzické aplikace zobrazovat stránky v IE i v Mozille. Základem kódu samotného prohlížeče se stal software Mozilla Firefox a hybridní přístup (později zavedený i do dalších prohlížečů) byl zvolen hlavně pro dosažení optimálního poměru mezi kompatibilitou a bezpečností.

Netscape zobrazuje korektně všechny weby, které fungují ve Firefoxu, a je schopen pracovat i s většinou aplikací vytvořených pro Internet Explorer (ne se všemi). Jeho uživatelské rozhraní je v základním provedení netypické některým lidem dělá potíže se v něm zorientovat. Lze ho ale konfigurovat do přijatelnější podoby.

Některá nastavení Netscapu se provádějí automaticky ze serveru. To vyvolává otázky ohledně dodržování soukromí prohlížečem, k nimž dále přispívá nejasné licenční ujednání. V Netscapu bylo krátce po uvedení objeveno několik závažných bezpečnostních nedostatků. Další může tento prohlížeč přebírat jak z Mozilly Firefox, na níž je založen, tak i z Internet Exploreru, jehož jádro využívá. Výkon aplikace není nejvyšší a rychlost její odezvy je poměrně malá, zejména ve srovnání s Internet Explorerem.

Netscape je pouze prohlížeč, prakticky bez dalších rozšiřujících funkcí. Idea dvoujádrové aplikace je, jak se ukázalo, velmi pozitivní vůči uživateli, ale problematická z hlediska programátorské práce. Grafické rozhraní programu může být rozšiřováno o aktivní prvky, které se samy aktualizují (záleží na nastavení, ale uživatel jich na výběr mnoho nemá). Prohlížeč si tak do jisté míry může v rámci operačního systému "žít vlastním životem". Jeho celkové zaměření je určeno především pro uživatele z anglosaských zemí. V našich končinách se s moderním Netscapem příliš nesetkáte.

Ještě před uvedením tohoto prohlížeče byl proprietární Netscape založen na kódu systému Mozilla Suite. I v současnosti se ještě používají některé verze této starší generace. Uživatelé se vesměs shodují na tom, že byla i přes nižší kompatibilitu lepší než ta současná.

Vyberte si...

Pro uživatele, který pokud jde o software v počítači nepodléhá žádnému administrátorovi, nadiktované firemní politice nebo nutnosti využívat určité webové aplikace je nejlepší, pokud si prohlížeč vybere na základě vlastního zhodnocení. Nejlepší je vyzkoušet si jich co nejvíce a nakonec se rozhodnout pro jeden, který je za daných podmínek nejlepší. Při větším počtu programů totiž přepínání mezi nimi práci spíše brzdí, než aby ji napomáhalo. I to je ale relativní. V organizacích, kde se vytváří společná politika pro IT a software, se prohlížeč vybírá obvykle na základě kritérií kompatibility s používanými aplikacemi. Dalším kritériem bývá jeho bezpečnost, dostupnost a náročnost na administraci/správu. Hráčem s největšími šancemi v takových případech zůstává Internet Explorer, ale mnoho firem a úřadů nasazuje Mozillu Firefox. Je zajímavé, že firemní "přechod na Firefox" může být motivován nejen snahou o bezpečnost a výkon. Může to být také jeden z prvních přípravných kroků při převádění firemní IT infrastruktury z operačního systému Microsoft Windows na Linux nebo například na Solaris.

Ať už se rozhodnete pro jakýkoliv prohlížeč, nejdůležitější je stále jedno. A to, aby vám sloužil a představoval pomůcku při práci a zábavě. Ne přítěž, ne zbytečné riziko, ne aplikaci, která je nad vaše síly komplikovaná a s níž pořádně neumíte zacházet. V takovém případě by se totiž úplně převrátil základní smysl webových prohlížečů. Totiž umožnit jednoduchou a přehlednou práci s velkým množstvím dostupných informací. V původní podobně s telefonním seznamem CERNu, nyní s celosvětovou pavučinou.

Existuje univerzální prohlížeč?

Tuto otázku si klade nejeden uživatel internetu a webu. Odpověď je ale poněkud skeptická. Bylo by to hezké, ale není to reálné. Každý existující program má své přednosti a své nedostatky. Nedá se říct, že by některý z nich svými vlastnostmi předčil ostatní do míry, kdy by se o nich dalo hovořit jako o horších. Vůbec nic s tím nemá společné reálné rozšíření prohlížečů. Internet Explorer je nejpoužívanější na platformně Windows nikoliv proto, že by byl nejlepší, ale proto, že je zde výchozí a není třeba ho doinstalovávat. Podobně je to i se Safari na MacOS X, nebo s Konquerorem v KDE.

Sympatickou úchylkou, která se vytvořila na systémech s Windows jsou prohlížeče kombinující dvě jádra: typicky Internet Explorer a Gecko. Tento netradiční přístup vede ke zvýšení kompatibility, a při rozumně vyřešené otázce přepínání mezi jádry také ke zvýšení atraktivity příslušného programu. Na druhou stranu ale tyto programy trpí různými nedostatky a potenciálně se mohou nakazit i chybami a bezpečnostními mezerami prohlížečů, jejichž jádra využívají. V neposlední řadě pak mohou být pro mnoho uživatelů poněkud zmatené (což je případ hlavně Netscape Browseru).

I přesto je výhodnější a pro uživatele pohodlnější vsadit pouze na jeden webový prohlížeč. Lidé, kteří nechtějí, nebo nemohou používat Internet Explorer, se velmi často uchylují k Firefoxu. Je to především proto, že kombinuje jednoduchost obsluhy, dobrou kompatibilitu a relativní rychlost. Neobsahuje ani zdaleka tolik funkcí jako Opera, s níž sdílí vlastnosti víceplatformního programu, lze jej ale rozšiřovat pomocí velkého počtu různých doplňků. Ve srovnání s Operou je také pomalejší, avšak na druhou stranu rozšířenější.

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí. Část X. Řízení přístupu klasifikace, řešení kolizí a propustnost

Jiří Peterka

05P0727

Lokální počítačové sítě (sítě LAN) mají na rozdíl od většiny rozlehlých sítí (sítí WAN) systematickou topologii, například do kruhu, do stromu či ve tvaru sběrnice. Pro vzájemnou komunikaci svých uzlů přitom používají přenosové médium, které je společně sdíleno více uzly. To umožňuje, aby vysílání jednoho uzlu přijímaly třeba všechny ostatní uzly najednou. Problém ovšem nastává v případě, pokud by chtělo vysílat více uzlů najednou. Pak musí nastoupit někdo či spíše něco, co zajistí, že se ze všech zájemců vybere jeden a pouze on pak bude vysílat. To je podstata řízení přístupu.

U rozlehlých sítí (sítí WAN) už jejich samotný název naznačuje, že jednotlivé uzly asi budou více vzdáleny od sebe a tak se pro jejich vzájemné propojení používají spíše dvoubodové spoje, vedené tak, jak je to ekonomicky i realizačně nejsnazší a nejefektivnější. Výsledek pak obvykle připomíná nějaký obecný graf, bez pravidelné (systematické) struktury. V případě lokálních sítí (sítí LAN) však bývá situace diametrálně odlišná. Geografická blízkost uzlů sítí LAN umožňuje jejich propojení nějakým systematickým způsobem například do kruhu, do hvězdy či stromu, do sběrnice atd. s využitím takového přenosového média, které má sdílený charakter. Tedy média, které je využíváno více uzly současně. Například k tomu, aby se vysílání jednoho uzlu šířilo k více uzlům (ať již jako tzv. broadcast, tedy ke všem dostupným uzlům, nebo jako tzv. multicast, jen k některým z dostupných uzlů).

Systematická topologie a sdílené médium mají i další výhody, ale také své nevýhody. Tou největší je zřejmě nutnost řídit přístup ke společně sdílenému přenosovému médiu, pro potřeby vysílání. Jak už jsme si řekli, současný příjem je možný a je dokonce jednou z hlavních předností společně sdíleného přenosového média. Ovšem současné vysílání dvěma či více uzly už žádoucí není a je třeba se ho vyvarovat. Ne snad proto, že by současným vysíláním mohlo dojít k nějakému fyzickému poškození přenosového média. To nikoli.

Někdy k současnému vysílání přece jen může dojít, pak se hovoří o tzv. kolizi. Při ní dochází k "promíchání" jednotlivých vysílání, která už pak zase nejdou zpětně "oddělit od sebe". Kolizím je tedy dobré se vyhýbat, předcházet jim nebo je úplně vyloučit. Tím, kdo by to měl zajistit (resp. "to, co by to mělo zajistit"), jsou tzv. přístupové metody, anglicky access methods, plným jménem: metody přístupu ke sdílenému médiu.

Klasifikace přístupových metod

Už z pouhé zmínky o kolizích lze vytušit, že přístupové metody mohou pracovat různým způsobem a vycházet z různých principů. Například podle toho, jak se chovají vůči kolizím, je lze dělit na přístupové metody:

- zcela vylučující kolize (CA, collision avoidance),

- detekující kolize (CD, collision detection),

- bez detekce kolizí.

Například metody detekující kolize (CD) se obvykle snaží nějak předcházet jejich výskytu, ale nejdou až tak daleko, aby je vyloučily zcela. Takže kolize mohou přesto nastat a metody s přívlastkem CD je dokáží detekovat a následně i řešit (postarat se o nápravu). Jak záhy uvidíme, přístupová metoda, používaná v oblíbeném Ethernetu, je právě tohoto typu.

Jiné přístupové metody naopak fungují striktně v tom smyslu, že žádné kolize nepřipouští. Obvykle to souvisí i s další jejich vlastností, kterou je řízený (deterministický) charakter. Takové deterministické přístupové metody mají "vše pod kontrolou" a výsledek jejich působení je vždy možné předpovídat (na základě znalosti výchozího stavu). Alternativou k nim jsou neřízené, alias nedeterministické přístupové metody, které při svém rozhodování používají nějaký náhodný prvek. Pak ale jejich výsledek nelze přesně předpovídat (a ze stejné výchozí situace mohou vzniknout různé výsledky). Například již zmiňovaná přístupová metoda Ethernetu je nedeterministická.

Abychom se v tom ale vyznali: přístupové metody lze dělit podle různých kritérií. Jedním z nich je celkový přístup ke kolizím, podle něj se přístupové metody rozpadají na metody vylučující kolizi (CA, collision avoidance), detekující kolizi (CD, collision detection) a bez detekce kolizí. Dalším možným kritériem je již zmiňovaná existence náhodného prvku při rozhodování podle něj se přístupové metody dělí na:

- deterministické (řízené),

- nedeterministické (neřízené).

Ještě dalším kritériem pak je to, zda přístupová metoda předpokládá existenci nějakého centrálního prvku (centrální autority, arbitra), který by sám realizoval veškeré rozhodování podle pravidel příslušné přístupové metody a ostatním uzlům říkal, co a jak mají dělat. Podle toho se pak přístupové metody dají dělit na:

- centralizované (s centrálním prvkem, resp. centrální autoritou),

- distribuované (bez centrální autority).

Ani tím se však možnosti klasifikace přístupových metod nevyčerpaly. Ještě dalším možným dělením je to, zda se uzel, usilující o vysílání, nejprve snaží detekovat, zda po společně sdíleném přenosovém médiu právě probíhá nějaké vysílání. Říká se tomu "příposlech nosné", anglicky carrier sense (CS). Pokud je příposlech nosné používán a uzel zjistí, že právě vysílá někdo jiný, do přenosu sám nevstupuje, aby jej nenarušil. U metod bez detekce nosné se uzel na právě probíhající vysílání neohlíží. Pak ale hrozí nebezpečí, že někomu "skočí do řeči" (naruší právě probíhající vysílání kolizí).

Důležité také je, že všechna výše uvedená dělení jsou na sobě nezávislá. Takže třeba přístupová metoda, používaná v Ethernetu (viz dále) je nedeterministická, distribuovaná, s detekcí kolizí (CD) a s detekcí nosné. Jmenuje se konkrétně CSMA/CD, což zdůrazňuje i její hlavní vlastnosti.

Centralizované metody

Než se ale pustíme do zřejmě nejznámější přístupové metody CSMA/CD, používané v Ethernetu, zastavme se nejprve u toho, jak mohou vypadat centralizované přístupové metody. Musí mít nějaký centrální prvek, který nějakým způsobem "přiděluje slovo" jednotlivým uzlům sítě pro potřeby vysílání. Může to dělat i aniž by se snažil nějak zjistit, zda vysílat skutečně chtějí nebo nikoli toto právo jim pak jednoduše přiděluje nejspíše nějak cyklicky, aby se dostalo postupně na všechny uzly. Inteligentnější je ale varianta, kdy se centrální autorita zajímá o to, kdo a jak chce vysílat a právo vysílat přiděluje pouze tomu, kdo o něj má zájem.

O existenci zájmu se centrální autorita může dozvědět dvěma principiálně odlišnými způsoby:

- na základě výzev (anglicky: polling), kdy se sama pravidelně dotazuje uzlů, zda nechtějí vysílat,

- na základě žádostí, kdy uzly samy žádají centrální autoritu o právo vysílat.

V obou případech je ale "s agendou zjišťování zájmu" spojena nemalá režie, buď ve formě samostatných vedení (pro žádosti či výzvy), nebo alespoň ve formě části přenosové kapacity sdíleného přenosového média, pro daný účel vyhrazené. Výhodou centralizovaných přístupových metod je naopak velká pružnost v rozhodování centrální autority. Ta může používat prakticky libovolný algoritmus pro své rozhodování a dokonce jej může i průběžně měnit, například v závislosti na stavu sítě a průběhu komunikace.

Konkrétním příkladem z praxe může být kabelový internet, přesněji způsob přenosu dat v kabelových sítích na bázi standardu DOCSIS. Zde je vždy určitý počet modemů zapojen "do skupiny", v jejímž rámci sdílí jeden společný přenosový kanál pro oba směry komunikace. K celé skupině kabelových modemů je pak přiřazen jeden prvek CMTS (Cable Modem Termination System). Ten řídí veškerou komunikaci v rámci skupiny na dopředném kanále (směrem ke kabelovým modemům) vysílá vždy pouze on sám. V opačném směru může standardně vysílat vždy jen ten kabelový modem, kterému "udělí slovo" CMTS.

CMTS tedy plní roli centrální autority a zájem jednotlivých kabelových modemů o vysílání (na zpětném kanále) zjišťuje pomocí speciálního rezervačního rámce, který "nechává kolovat" (rozesílá po dopředném kanále a přijímá po zpětném kanále). V tomto rezervačním rámci může každý jednotlivý kabelový modem vyznačit svůj zájem o vysílání a následně mu CMTS ve vhodnou dobu udělí slovo. Představu zachycuje obrázek.

Poněkud odlišným způsobem je řešena centralizovaná přístupová metoda v sítích 100VG-AnyLAN. Ty svého času velmi propagovala firma Hewlett-Packard, společně s IBM, dokonce se původně snažila je prosadit jako 100megabitovou verzi Ethernetu. Nakonec se tak nestalo, právě kvůli tomu, že technologie 100VG-AnyLAN používá jinou přístupovou metodu než klasický Ethernet. Jde o metodu nazývanou Demand Priority, využívající stromovitý charakter kabeláže. Podstatné je zde to, že každý uzel má k dispozici (jen a jen pro sebe) svou samostatnou přípojku k nejbližšímu nadřazenému rozbočovači (tzv. hubu). Takže pokud právě sám nevysílá nebo něco nepřijímá, může tuto svou přípojku využít k tomu, aby požádal svůj nadřazený rozbočovač o právo vysílat. Všechny rozbočovače dohromady (ve vzájemné součinnosti) pak plní roli centrální autority a podle momentální situace udělují žadatelům (koncovým uzlům) právo vysílat.

Distribuované metody

Centralizované přístupové metody mají své výhody, ale i své nevýhody. Největší nevýhodou je asi to, že centrální autorita představuje příslovečné single point of failure, neboli jedno místo, jehož vyřazením (poruchou, závadou atd.) je vyřazena z provozu celá síť. Tuto nevýhodu naopak nemají distribuované metody, které nemají žádnou centrální autoritu a uplatňování pravidel přístupové metody "rozkládají" rovnoměrně mezi všechny uzly. Jinými slovy: když zde není žádná centrální autorita, musí se uzly domluvit mezi sebou distribuovaným způsobem. Činí tak na základě pravidel, které musí korektně dodržovat všechny uzly. Ve svém vzájemném souběhu pak tato pravidla naplňují příslušnou přístupovou metodu.

I distribuované (decentralizované) přístupové metody se přitom mohou dělit na řízené (deterministické) a neřízené (nedeterministické) s tím, že obě tyto dílčí varianty mají smysl. Naopak u centralizovaných přístupových metod měly smysl spíše jen deterministické přístupové metody (zatímco nedeterministické by nepřinášely oproti deterministickým žádnou výhodu). U distribuovaných metod však nedeterministické metody smysl mají. To proto, že jejich implementace může být výrazně jednodušší (lacinější) než implementace deterministických metod. Lze to ostatně demonstrovat na příkladu Ethernetu, který používá distribuovanou a nedeterministickou přístupovou metodu a jeho implementace je relativně velmi jednoduchá. Naproti tomu například síť Token Ring používá distribuovanou a deterministickou přístupovou metodu a její implementace je kvůli tomu složitější. S tím pak souvisí i komerční úspěšnost Ethernet je dnes mnohem rozšířenější než Token Ring.

Token Passing, aneb předávání peška

Popišme si nejprve jednu deterministickou a distribuovanou přístupovou metodu, která se v praxi používá poměrně často. Jmenuje se Token Passing a její hlavní princip naznačuje už její jméno: existuje zde "něco", čemu se v angličtině říká token a co má význam jakéhosi oprávnění, povolení apod. Někdy se tomu česky říká také "pešek", což zase naznačuje způsob manipulace s tímto tokenem: jednotlivé uzly si jej postupně předávají, podle určitého pořadí. Toto pořadí musí mít charakter logického kruhu, aby pešek obíhal pořád dokola. Když se zajistí, že obíhat bude vždy jen jeden pešek, pak s ním lze vyřešit i problém přístupu ke sdílenému médiu:

právo vysílat bude mít ten, kdo má právě ve svém držení peška, až své vysílání skončí, předá peška dalšímu uzlu v pořadí (v logickém kruhu). Důležité je, že metoda Token Passing vyžaduje logický kruh, definující způsob předávání tokenu (peška) mezi jednotlivými uzly. To ale nemusí nutně znamenat, že fyzická topologie sítě, kde je tato metoda použita, musí být také kruhová. Ostatně na obrázku je znázorněna sběrnicová topologie jako u sítí Token Bus. Pravdou ale je, že v praxi se metoda Token Passing používá nejčastěji v sítích, které skutečně mají kruhovou topologii (například v sítích Token Ring a FDDI).

CSMA/CD přístupová metoda Ethernet

Pojďme nyní již k tomu, co je pro dnešní praxi asi nejzajímavější k přístupové metodě CSMA/CD, používané v Ethernetu. Jak jsme si již naznačili, patří mezi:

- distribuované přístupové metody (nemá žádného centrálního arbitra,

resp. centrální autoritu, která by vše řídila),

- neřízené (nedeterministické) přístupové metody (proto, že při rozhodování jednotlivých uzlů se v jisté situaci uplatňuje náhodný prvek),

- přístupové metody využívající příposlech nosné (CS, carrier sense) jednotlivé uzly tedy před začátkem vlastního vysílání poslouchají, zda právě nevysílá někdo jiný,

- přístupové metody s detekcí kolize (CD, collision detect) v Ethernetu může ke kolizím docházet, ale ty jsou následně detekovány a řešeny.

Praktické fungování přístupové metody CSMA/CD, používané v Ethernetu, si můžeme přiblížit následovně:

- Uzel, který má zájem vysílat, nejprve použije příposlech nosné (CS). Pokud zjistí, že právě nikdo nevysílá, může začít vysílat sám.

- Pokud však uzel zjistí přes příposlech nosné, že právě někdo vysílá, čeká, až toto vyslání skončí (tedy stále sleduje průběh vysílání přes příposlech nosné). Jakmile vysílání skončí, uzel začne vysílat sám. Důležité je, že přes uvedené dva body a zejména pak přes příposlech nosné (CS, carrier sense) se zájemci dokáží vyvarovat toho, aby někomu "skočili do řeči" (narušili nějaké již probíhající vysílání). Tím je výrazně snížena pravděpodobnost výskytu nežádoucích kolizí. Bohužel ale není zcela eliminována, a to je nutné náležitě zdůraznit. I přes toto chování jednotlivých uzlů může ke kolizím stále docházet. Možné příčiny jsou dvě, ukazuje je rovněž obrázek.

Méně častou příčinou je souběh dvou uzlů. Může se totiž stát, že se dva uzly ve stejnou dobu rozhodnou, že začnou vysílat. Oba zjistí, že žádné vysílání právě neprobíhá, a tak začnou vysílat samy.

Častějším důvodem pro vznik kolizí je jiná situace: dva nebo více uzlů se rozhodnou začít vysílat v době, kdy právě probíhá nějaké jiné vysílání. Všichni to zjistí, a tak spořádaně počkají na konec tohoto vysílání ale pak začnou vysílat všichni najednou. A dojde ke kolizi.

Řešení kolizí v Ethernetu

Co ale s kolizí dál? Jak se má zachovat uzel v situaci, kdy zjistí, že jeho vysílání se dostalo do kolize s vysíláním jiného uzlu?

Pravidla fungování Ethernetu říkají, že v takové situaci hlavně nesmí zpanikařit a okamžitě přestat vysílat. Pak by se totiž mohlo stát, vzhledem ke konečné rychlosti šíření signálu po sdíleném médiu a jeho nenulové délce, že by tuto kolizi jiné uzly nemusely korektně zaregistrovat. Proto musí uzel kolizi ještě naopak "utvrdit" a po předepsanou dobu naopak ještě vysílat. Teprve pak může uzel začít kolizi řešit. Optimálně tak, aby se ze všech uzlů, které se kolize zúčastnily, vybral jeden a ten získal právo vysílat. Jenže k tomu by se uzly musely mezi sebou umět domluvit kolik jich je, které to jsou atd., a pak mezi sebou jednoho vybrat.

To ale není možné. Uzly, které se setkaly v kolizi, o sobě neví. Ani netuší, kolik jich je zda dva (což je minimum pro kolizi jako takovou), nebo více. Nemají k dispozici žádný mechanismus, jehož prostřednictvím by se vzájemně domluvili. Proto to řeší tak, že se spolehnou na náhodu. Vygenerují náhodné číslo z určitého intervalu a na dobu danou tímto číslem se odmlčí (teprve pak zkouší vše znovu). Spoléhají se přitom na to, že jim pomůže právě náhoda že se různé uzly odmlčí na náhodnou dobu, poté se při dalším pokusu o vysílání již do kolize nedostanou a odvysílají svá data. Představu ilustruje další obrázek. Pravdou je, že takto využitý prvek náhody obvykle pomůže a uzly už se znovu do kolize nedostanou. Jenže problém je v tom, že to není zaručeno. Může se stát, že se uzly odmlčí na stejnou dobu (oba si náhodně zvolí stejnou dobu). Nebo, což je pravděpodobnější, se oba odmlčí na různě dlouhou dobu, ale pak stejně musí čekat, až skončí nějaké právě probíhající vysílání, a tak se znovu dostanou do kolize. Pokud ovšem náhoda v prvním kole nepomohla, není nutné ji hned zatracovat. Výhodnější je náhodě pomoci, aby měla větší šanci se projevit. Přístupová metoda CSMA/CD, používaná v Ethernetu, to řeší následovně: interval, ze kterého se vybírá náhodná doba odmlčení, se při každém neúspěšném pokusu zdvojnásobuje. Dělá se to celkem 16x, teprve pokud se to ani na šestnáctý pokus nepodaří, přístupová metoda to vzdá a ohlásí neúspěch.

Propustnost řízených a neřízených metod

Pravdou je, že zvětšování intervalu, ze kterého se náhodně volí doba pro odmlčení, snižuje pravděpodobnost výskytu následných kolizí. Na druhou stranu ale ani tento postup negarantuje, že k následným kolizím vůbec nedojde. V praxi je to sice velmi málo pravděpodobné, ale přesto se něco takového může stát: může dojít k tomu, že díky nedeterminismu (náhodnému prvku) v přístupové metodě CSMA/CD se konkrétní uzel nedostane vůbec "ke slovu" (nezíská přístup ke sdílenému médiu za účelem vysílání). Stejně tak ani není možné garantovat, že se ke slovu dostane nejpozději za nějakou konkrétní dobu T. Opět to lze slíbit jen s nějakou pravděpodobností, relativně vysokou, ale nelze to garantovat. Naproti tomu u řízených (deterministických) přístupových metod obecně lze zaručit, že se nějaký uzel dostane "ke slovu". Obvykle se i ví, za jak dlouho. Například u sítí s metodou Token Passing záleží jen na tom, kolik uzlů je v logickém kruhu a jak dlouho si každý uzel smí peška ponechat.

Pro praxi to má jeden velmi významný důsledek: Ethernet, který nedokáže nic garantovat, se nedá použít tam, kde je nutná garantovaná odezva sítě v reálném čase. Tedy například ve výrobě, při řízení výrobních procesů apod. Zde jsou nutné lokální sítě s řízenými přístupovými metodami. Naproti tomu v běžném kancelářském prostředí minimální (ale ne zcela nulová) pravděpodobnost, že se něco nepřenese včas, vůbec nevadí. Zde naopak Ethernet se svým nedeterminismem drtivě vítězí, protože je jednodušší a lacinější. A také je vlastně rychlejší, protože se nemusí zabývat mnoha složitostmi, na které naopak musí pamatovat sítě s řízenými přístupovými metodami.

Obecně přitom platí, že vytížení (celková propustnost) sdíleného přenosového média závisí nejen na použité přístupové metodě, ale také na intenzitě provozu. Není asi těžké nahlédnout, že při větší zátěži (při větší četnosti požadavků od jednotlivých uzlů na vysílání) bude pravděpodobnost výskytu kolizí růst, a to i kolizí následných. V praxi to dokonce vypadá tak, že od určitého okamžiku se s růstem zátěže propustnost dokonce zmenšuje, právě kvůli kolizím a kvůli tomu, že režie spojená s jejich výskytem a řešením začíná převažovat. Ukazuje to ostatně i obrázek, na kterém je názorně vidět, jak se při rostoucí zátěži (na ose X) chová neřízená přístupová metoda (například metoda CSMA/CD Ethernetu) a jak se (obecně) chová řízená přístupová metoda. Pro ní celková propustnost, měřená ve využití sdíleného média pro "užitečné" přenosy, neklesá, ale asymptoticky se blíží k ideálním 100 %. Je ovšem nutné doplnit jednu velmi důležitou poznámku: při použití neřízených (nedeterministických) metod se předpokládá jejich využití v méně zatížených sítích. Tedy tam, kde je intenzita požadavků jednotlivých uzlů na vysílání relativně nízká. Na obrázku odpovídá tmavší šrafované části. "Křivka vytíženosti" se tedy ani nedostane k tomu, aby se začala lámat.

Podvrstva MAC

Na samotný závěr si ještě řekněme jednu důležitou věc: kde vlastně jsou všechny přístupové metody implementovány? Na které vrstvě v rámci sedmivrstvého modelu ISO/OSI?

Pokud by to mělo být na linkové vrstvě, pak by už bylo pozdě. Linková vrstva, která zajišťuje přenos celých (linkových) rámců, už musí mít přístup ke sdílenému médiu vyřešen. Takže přístupové metody musí být implementovány pod linkovou vrstvou. Analogická úvaha, byť s opačným znaménkem, platí i pro vrstvu fyzickou: jelikož přístupové metody potřebují ke svému fungování vysílat do sdíleného média jednotlivé bity, musí být implementovány nad fyzickou vrstvou.

Jenže mezi fyzickou a linkovou vrstvou referenčního modelu ISO/OSI už žádná další vrstva není. Autoři RM ISO/OSI přitom ani nepočítali s tím, že by nějaké přístupové metody museli implementovat, protože předpokládali spíše existenci rozlehlých sítí, bez sdílených přenosových médií. Když se pak objevily i sítě lokální a s nimi potřeba přístupových metod, už se jim nechtělo zvyšovat beztak vysoký počet vrstev a vložit mezi fyzickou a linkovou vrstvu ještě jednu další vrstvu. A tak to vyřešili zajímavým "kompromisem" původní linkovou vrstvu rozdělili na dvě podvrstvy:

- vyšší podvrstvu LLC (Logical Link Control), která zajišťuje úkoly celé původní linkové vrstvy,

- nižší podvrstvu MAC (Media Access Control), na které jsou implementovány dnes popisované přístupové metody.

§§§§§


Mobilní telefony

Tomáš Varoščák

05P0728

Sony Ericsson Z520i

I když Sony Ericsson nepatří mezi tradiční výrobce véček a v jeho nabídce nenaleznete tolik mobilních telefonů této konstrukce, kolik nabízejí jejich konkurenti, přesto věnuje vyklápěcím mobilům čas od času pozornost. Jeho poslední novinka s označením Z520i je s ohledem k designu a výměnným krytům určena především mladším uživatelům, telefon ve variantě s šedým krytem však může oslovit i konzervativnější zákazníky.

Dominantním prvkem vnějšího pláště modelu Z520i je robustní kloub, díky jehož "tuhosti" lze telefon otevřít jedním prstem jen s vypětím všech sil, dále externí displej s rozlišením 80 x 101 bodů, schopný zobrazit až 4 096 barev. Nemůže chybět ani mírně vystouplá čočka fotoaparátu, která se kvůli absenci krytu velmi snadno zanese prachem. Ale jak jsme řekli, velkou část předního a prakticky celý zadní kryt lze vyměnit.

Vnitřek telefonu nabízí podle očekávání především klávesnici a displej. Ten je aktivní, má rozlišení 128 x 160 pixelů a dokáže zobrazit až 65 000 barev. Tyto hodnoty sice nejsou nikterak světoborné, ale vzhledem k ceně telefonu je displej spíše nadprůměrný a jeho kvality zvýrazňuje také použitá grafika. Ovládání telefonu je podobné jako u předchozích véček tohoto výrobce, starají se o něj především kontextové klávesy a čtyřsměrný kříž. Práce s ním je díky srozumitelnému systému ovládání, velkým a od sebe dostatečně odděleným klávesám a rychlosti odezvy příjemná. Jedinou výtku si zaslouží umístění tlačítka aktivujícího funkci fotoaparátu na boku přístroje. Při práci s telefonem se totiž až příliš často stává, že jej omylem stisknete.

Pokud si něco opravdu zaslouží pozornost, pak je to především funkční výbava telefonu. U podobného modelu bychom očekávali standardní funkce a nějaké multimediální drobnůstky navíc, ale Sony Ericsson Z520i nabízí poměrně velkou kapacitu interní paměti (16 MB), podporu souborů MP3 a možnost použít je jako vyzvánění, dále pak velmi kvalitní kalendář a poměrně překvapivě i Bluetooth.

Sony Ericsson Z520i

Mobilní telefon ve stylu "véčka" z dílen Sony Ericsson. Poměrně elegantní zástupce střední třídy se solidní výbavou, fotoaparátem a bluetoothem.

Tech. zpracování:3

Funkční výbava:4

Výrobce: http://www.sonyericsson.cz

Cena vč. DPH: 6 199 Kč

Nokia 6060

Není tomu tak dávno, co jsme se pozastavovali nad tím, že snažit se v dnešní době uvést na trh mobilní telefon véčkové konstrukce bez externího displeje je poměrně riskantní krok, který se u uživatelů nemusí setkat s příliš kladnou odezvou. V případě mobilního telefonu Nokia 6060 ale musíme být o něco opatrnější. Telefon je totiž na první pohled velmi sympatický, elegantní a přítomnost vnějšího displeje by s velkou pravděpodobností narušila kompaktní vzhled předního krytu. Je tedy spíše na každém z uživatelů, aby posoudil, zda je mu milejší designově vydařený mobil s indikační diodou, nebo displej pohodlně zobrazující základní informace o telefonu. Zajímavým a pro mnohé uživatele pozitivně vnímaným prvkem je absence integrovaného fotoaparátu. Chybějící tlačítka po stranách telefonu se v případě absence vnějšího displeje jeví jako logický fakt, ale alespoň jedno pro ztlumení vyzvánění by se hodilo. Vnitřní displej Nokie 6060 je vzhledem k ceně relativně kvalitní, jde o aktivní TFT s rozlišením 128 x 160 pixelů, který dokáže zobrazit až 65 000 barevných odstínů. Ovládání má na starosti čtyřsměrná kolébka, dvě kontextové klávesy a samozřejmě standardní klávesnice. I když tlačítka nemají vysoký zdvih a nejsou od sebe ani výrazněji oddělena, pracuje se s nimi bez sebemenších problémů, stejně jako s ostatními ovládacími prvky. Reakce telefonu jsou relativně svižné, menší prodleva se objevuje vždy při přechodu z klidového stavu.

Funkce telefonu sice nejsou tak bohaté jako u véčka Sony Ericsson Z520i, ale standardní výbava bude většině uživatelů, kterým by tato Nokia mohla padnout do oka, postačovat. Pokud bychom chtěli z výbavy něco kritizovat, pak to jistě "schytá" nízká kapacita adresáře, pomalé GPRS, absence e-mailového klienta, chybějící port IrDA nebo miniaturní interní paměť.

Nokia 6060

Další "véčko" v dnešním přehledu, tentokrát od Nokie. Telefon oslovuje širší cílovou skupinu a osloví hlavně uživatele, kteří si nepotrpí na pseudostylové a prakticky nepoužitelné módní telefony.

Tech. zpracování:3

Funkční výbava:2

Výrobce: http://www.nokia.cz

Cena vč. DPH: 3 899 Kč

Siemens C75

Jedním z posledních modelů řady 75 německého výrobce, na který se podíváme, je novinka střední třídy označená obligátním písmenem C. Telefon je po stránce designu na rozdíl od předchozích modelů výrazně decentnější, na první pohled uživatele zaujme především dominantní displej na přední straně telefonu. Ostatní prvky jako ovládání, klávesnice či čočka fotoaparátu jsou relativně nevýrazné a konstrukcí, tvarem či barevným provedením nijak nevyčnívají. Zmíněný displej má rozlišení 176 x 132 bodů, dokáže zobrazit až 65 000 barevných odstínů a je aktivní. Ovládání telefonu má na starosti především joystick a kontextové klávesy, způsobu ani rychlosti nelze rozhodně nic vyčítat. Snad jen po estetické stránce by joystick nemusel být tak povadlý a klávesy by mohly být rovnoměrněji podsvícené.

Funkční nabídka nového Simensu C75 je oproti konkurenci relativně bohatá. Nabízí obsáhlý adresář s možností ukládání více údajů k jednomu jménu, všechny druhy zpráv včetně e-mailů, a to s českou T9 bez diakritiky, integrovaný fotoaparát s rozlišením 640 x 480 pixelů a možností snímat i videosekvence (rozlišení 128 x 96 pixelů), hry, Javu, doplňkové funkce (kalkulačka, konvertor jednotek, hlasový záznamník, stopky) a samozřejmě nechybí ani GPRS či IrDA port. Co naopak u takovéhoto telefonu postrádáme, je MP3 vyzvánění.

Na rozdíl od předchozích modelů céčkové řady je Siemens C75 výrazně konzervativnější, díky absenci barev, výměnných krytů či MP3 vyzvánění pravděpodobně neosloví tolik mladých uživatelů jako jeho předchůdci. Bodovat by ale naopak mohl u starších uživatelů, kteří preferují střídmost, vyžadují doplňkové funkce a nechtějí utrácet za modely vyšší třídy. I těm by však mohlo vadit nepevné usazení zadního krytu, který často pod rukama vrže.

Siemens C75

Designem stále ještě střízlivý a funkčně orientovaný německý Siemens. Nevnucuje se trendovým vzhledem, podporuje hovor a data, ale kromě fotoaparátu víc nepřináší.

Tech. zpracování:2

Funkční výbava:3

Výrobce: http://www.siemens.cz

Cena vč. DPH: 3 799 Kč

Nokia 2652

Nokia je mezi výrobci mobilních telefonů známá jako designový inovátor. Ne že by snad v jiných oblastech nebyla schopna přijít s něčím novým, ale na rozdíl od ostatních se nebojí experimentovat, jde-li o tvary či barvy telefonů. Je jasné, že inovace se ne vždy setkají s pochopením a oblibou, ale u modelu 2652 je jejich míra pro běžného uživatele ještě únosná.

Konstrukce telefonu vychází z předchůdce 2650, je tedy opět véčková. Zvláštnost přístroje spočívá v odlišně řešeném systému kloubu a v absenci zřetelného odlišení horní a spodní části telefonu při jeho otevření. Vnitřní část mechanismu je totiž zakryta pružnou gumou a telefon působí jednolitým dojmem. Poněkud zpátečnická, ale vzhledem k ceně je pochopitelná nepřítomnost vnějšího displeje. Tento fakt jistě část potenciálních zájemců odradí, ale pokud se spokojíte se zvukovou a světelnou (diody pod klávesnicí) indikací příchozích hovorů a zpráv, nemusí vám absence vnějšího displeje tolik vadit. Pokud ale Nokia za něco zaslouží kritiku, pak je to za šetření na vnitřním displeji. Ten je při rozlišení 128 x 128 a schopnosti zobrazit pouze 4 096 barevných odstínů navíc pouze pasivní, tudíž velmi pomalý. Ani klávesy telefonu bohužel nejsou žádná sláva, a to ať již mluvíme o ovládacích prvcích, nebo o klávesnici.

Svými funkcemi se Nokia 2652 v tomto segmentu zřejmě neztratí. Nabízí totiž základní funkce, tedy adresář (kapacita je pouhých 300 jmen), textové a multimediální zprávy, jednoduchý kalendář a nezbytné doplňky jako hry, kalkulačku a stopky. K dispozici je samozřejmě Java a GPRS, chybí ale možnost propojit telefon přímo s počítačem. Během užívání Nokie 2652 jsme narazili ještě na dva další problémy. Tím méně závažným a hůře odhalitelným je, že telefon se při přijetí SMS zprávy při vyzvánějícím budíku zasekne, tím druhým pak je o něco slabší příjem signálu.

Nokia 2652

Další generace "bezkloubového véčka" od Nokie. Někoho tento styl možná zaujme, ale nám se moc nelíbí. Navíc se v určitých případech zasekává a má horší příjem signálu.

Tech. zpracování:2

Funkční výbava:2

Výrobce: http://www.nokia.cz

Cena vč. DPH: 3 299 Kč

§§§§§


Elektronické komunikace: ohlédnutí za rokem 2005

Jiří Peterka

05P0725

Přehled hlavních událostí, které hýbaly telekomunikačním trhem za uplynulý rok

V oblasti elektronických komunikací přinesl rok 2005 celou řadu významných, ba přímo přelomových událostí. Asi největší změny se odehrály v legislativě, dále pak ve vlastnictví tuzemských pevných i mobilních operátorů. Pozadu ovšem nezůstalo ani uvádění nových technologií a služeb.

Ohlédnutí za telekomunikačním trhem v roce 2005 asi není možné začít jinak než konstatováním, že tento trh k 30. 4. 2005 zanikl a místo něj se zrodil trh nový, tentokráte označovaný jako "trh elektronických komunikací". Důvodem bylo nabytí účinnosti nového zákona č. 127/2005 Sb. o elektronických komunikacích, a to k 1. 5. 2005. Měli jsme jej mít už o rok dříve, v okamžiku našeho vstupu do EU ale vše se jaksi zpozdilo.

Co přinesl nový zákon

Nový zákon č. 127/2005 Sb. implementoval do našeho právního řádu nový evropský regulační rámec, týkající se nejen telekomunikací, ale také sféry médií, alespoň v podobě rozhlasového a televizního vysílání. Proto také onen terminologický posun od "telekomunikací" k "elektronickým komunikacím".

Jenže s novým zákonem k nám nepřišla jen nová terminologie, ale také nová "pravidla hry", týkající se prakticky všeho. A tak se například všechny dosavadní individuální a generální licence začaly měnit na individuální a všeobecná oprávnění. Jenže největší změny nás asi teprve čekají. To proto, že regulátor má povinnost nejprve provést zevrubnou analýzu tzv. dílčích trhů (tedy jednotlivých zajímavých oblastí celého trhu elektronických komunikací) a pak rozhodnout, zda mají či nemají být nějak regulovány. Dokončení analýz relevantních trhů má nastat do 1. 2. 2006, takže hodnotit je budeme moci zase až za rok, v ohlédnutí za rokem 2006.

Předsmrtná křeč

Ovšem ještě než nový zákon nabyl k 1. 5. 2005 účinnosti, došlo na naší (tehdy ještě) telekomunikační scéně k celé sérii významných změn. Regulátor, tedy Český telekomunikační úřad, stačil ještě na poslední chvíli, a hlavně ještě podle "starých pravidel hry" (podle původního zákona č. 151/2000 Sb.) vydat za jediný den tolik rozhodnutí, kolik jich předtím nevydal snad ani za celý rok. Těchto pět rozhodnutí (a jeden dodatek) ještě stihlo významně ovlivnit dění na naší telekomunikační scéně.

Konec internetu zdarma?

Z negativních dopadů "regulační smršti", která nás potkala těsně před účinností nového zákona, je vhodné zmínit například drastické snížení terminačních poplatků za vytáčený přístup k internetu (tzv. dial-up). Podle všech ekonomických propočtů to mělo znamenat definitivní konec modelu "internet zdarma", kdy uživatel platí jen za provolané minuty (a internetový provider se živí právě z terminačních poplatků, které dostává od Telecomu).

I přes hlasité protesty některých providerů však model "internet zdarma" v roce 2005 nezahynul. Ale moc životních sil už nemá.

Konec ADSL přes propojení

Dalším z negativních dopadů bylo rozhodnutí regulátora o tom, že při propojení ADSL je nutné platit Telecomu poplatek ve výši 158 Kč za využití tzv. nadhovorového pásma. Všechny nabídky alternativních operátorů, založené na ADSL propojení, to rázem zbavilo konkurenceschopnosti a ještě důsledněji vehnalo alternativní operátory a internetové providery do rukou Českého Telecomu a přeprodeje jeho velkoobchodních služeb. Jedním z důsledků je pak značná unifikace všech ADSL služeb na infrastruktuře Českého Telecomu.

Ještě že se začíná slibně rozvíjet alespoň zpřístupnění místní smyčky (LLU, Local Loop Unbundling) a skrze něj i alternativní možnosti ADSL. I tak ale má Český Telecom stále výrazně dominantní postavení na trhu xDSL v ČR kolem 80 procent a dále jej upevňuje. To je podstatně více než je průměr celé EU, kde podíl tzv. inkumbenta naopak klesá s tím, jak roste konkurence na trhu.

Kritika od EU

Za roční zpoždění nového zákona nás EU pochopitelně nepochválila. Naopak v roce 2005 zahájila vůči ČR hned několik tzv. infringement procedures za nedodržení závazků plynoucích z členství v Unii při přebírání jejího acquis. Kromě průtahů se samotným zákonem jsme tak museli vysvětlovat například to, proč u nás nebyla ještě zavedena přenositelnost čísel v mobilních sítích. Nebo proč ještě nemáme telefonní seznamy účastníků všech operátorů, včetně těch mobilních.

Když koncem roku 2005 vydala organizace ECTA (Evropská asociace kompetitivních komunikací) hodnocení toho, jak dobře jsou příslušné národní trhy regulovány v jednotlivých členských zemích EU, skončili jsme nevalně čtvrtí od konce.

Otevření pásma 5 GHz

Mezi regulačními změnami, které přinesl rok 2005, se však našly i některé pozitivní věci. Například vydání nové generální licence (vlastně už "všeobecného oprávnění") pro pásmo 2,4 GHz a nově také pro pásmo 5 GHz. Právě v těchto dvou bezlicenčních pásmech jsou totiž používány oblíbené bezdrátové technologie jako Wi-Fi či WiMAX. A tak zejména otevření pásma 5 GHz i pro venkovní přenosy hodně pomůže rozvoji bezdrátového internetu. Však také ihned začal doslova závod operátorů a providerů o to, kdo jako první nově zpřístupněné frekvence v tomto pásmu obsadí. Stále totiž platí pravidlo, že v případě vzájemného rušení má přednost ten, kdo začal vysílat jako první (a nově příchozí, který jeho vysílání ruší, musí přestat).

Nástup internetové telefonie

Rok 2005, spíše jeho druhá polovina, se nesl v duchu výrazného nástupu internetové telefonie. Troufnu si prohlásit, že šlo o "rok, kdy internetová telefonie zvítězila" ve svém boji o místo na slunci a hlavně na trhu elektronických komunikací.

Po dřívějších prvních pokusech, které stále ještě nedosáhly potřebné vyzrálosti a "masovosti", se internetová telefonie konečně stala běžnou komoditou. Začala ji nabízet řada středních, menších až úplně malých providerů. Služby jako VOIPEX, ha-loo, 802.cz, Fayn, TelefoNet a další se začaly vzájemně předhánět ve svém boji o zákazníka.

Objevily se nabídky bez měsíčních paušálů jen za minutové hovorné, nebo naopak nabídky jen za paušál bez minutového hovorného, a to po celý den. K něčemu takovému se Český Telecom neodhodlal ani v roce 2005. Sám nabídl volání za paušál jen mimo špičku.

3G, alias UMTS

Když už jsme u "nástupů" během roku 2005, nelze nezmínit ani naše mobilní operátory. Dva z nich, Eurotel a T-Mobile, totiž ještě v loňském roce spustili své mobilní sítě třetí generace, alias UMTS. Zajímavé ale je, že přitom zvolili dosti odlišné přístupy.

T-Mobile si odpustil snahy o hledání nějakých "killer aplikací" (přelomových 3G služeb, které by nalákaly zákazníky) a zaměřil se na poskytování co nejrychlejšího přístupu k internetu. Vybral si k tomu méně rozšířenou technologii UMTS-TDD, kterou nasadil nejprve v Praze a teprve v roce 2006 ji bude rozšiřovat i do dalších částí ČR.

Eurotel naopak vsadil na klasické řešení

jak v oblasti technologií (UMTS-FDD, resp. WCDMA), tak i v oblasti služeb, a nabízí například videohovory, TV do mobilu a další služby. I on ale začal jen v Praze, další rozšiřování dostupnosti chystá až pro rok 2006.

Digitální vysílání

Rok 2005 byl také rokem, kdy bylo u nás spuštěno digitální vysílání. Pravda, experimenty s digitálním vysíláním běžely již od roku 2000, ale řádnému vysílání stále bránila absence zákonné úpravy. Ta neexistuje dodnes a na poslední chvíli byla dokonce vyňata z již připraveného zákona o elektronických komunikacích. Ani do konce roku 2005 se poslanci nedokázali shodnout na tom, jak by nová právní úprava digitálního vysílání měla vypadat.

A tak 21. 10. 2005 začala vysílat (řádným, nikoli experimentálním způsobem) jen jedna ze tří sítí pozemních digitálních vysílačů, provozovaná společností České radiokomunikace. Vlastně už jen "Radiokomunikace".

Nicméně nejpozději do roku 2012 by i u nás mělo skončit veškeré analogové vysílání a pokračovat by už mělo jen vysílání digitální. Právě tak totiž rozhodli v Bruselu.

Akvizice a konsolidace

Rok 2005 se také nesl ve znamení malých i velkých akvizic. Jednu z nich jsme vlastně již zmínili: České radiokomunikace koupila společnost JTR Management a později přejmenovala na "Radiokomunikace".

Zdaleka největší akvizicí roku 2005 však byl (do)prodej státního podílu v Českém Telecomu ve výši 51,1 procent. Ve výběrovém řízení nakonec nabídla nejvíce španělská Telefónica, která také majoritu v Českém Telecomu následně získala a v průběhu roku 2005 se v něm také skutečně "ujala vlády". Ovšem s žádnými zásadnějšími změnami jeho fungování ještě v roce 2005 nepřišla. Možná v roce 2006.

Další velkou akvizicí byl prodej našeho nejmladšího mobilního operátora jménem Oskar do rukou britského giganta Vodafone. I zde však byl rok 2005 spíše ve znamení "přebírání vlády" a zásadnější změny nás asi čekají teprve v roce následujícím. To by se už také měla změnit "přechodná" značka Oskar/Vodafone na definitivní Vodafone.

Jak to ale bude v případě Eurotelu, který společně s Českým Telecomem získali Španělé, nebylo v roce 2005 ještě jasné zůstane Eurotelem, nebo se přejmenuje na MoviStar? Nebo třeba na O2 (který Španělé mezitím také koupili)?

Konečně nakupovat se v roce 2005 vydala i společnost GTS, přesněji její mateřská GTS Central Europe. Těsně před koncem roku 2004 přikoupila k původnímu GTS Czech tuzemský Aliatel, jejich spojením vznikla nová GTS Novera. A v závěru roku 2005 si GTS CE plácla s dánským TDC na prodej Contactelu. Také ten by měl být integrován do GTS Novery.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Novinky pro rok 2006

Eric Hellweg

05P0688

Nová verze Windows, různé webové služby, DVD pro vysoké rozlišení

Příští rok by měl přinést spoustu technologických novinek a vylepšení. Očekávají se například pokročilé webové aplikace a nástroje, které mají přispět k dalšímu stírání rozdílů mezi prací na vlastním počítači a na internetu. Na trh by měla přijít nová generace DVD, umožňující nahrávání ve vysokém rozlišení. Širokoúhlé LCD monitory budou nadále zlevňovat, nové typy nabídnou díky pokročilým technologiím podstatně kvalitnější obraz. A nesmíme zapomenout ani na dlouho očekávanou novou verzi Windows s označením Vista.

a cestě k těmto novinkám nás ale ještě může čekat pár nepříjemných hrbolů a výmolů. Mezi výrobci DVD zuří obvyklá válka o formát příští generace, nová verze Windows bude zase vyžadovat hodně nadupaný počítač. Rovněž cena nových monitorů bude zpočátku přesahovat finanční možnosti běžných uživatelů. Náš článek proto berte jako stručný přehled novinek, který vám umožní vybrat si, co budete v příštím roce potřebovat.

Nová okna

Nová verze Windows se od dosavadní podoby tohoto operačního systému na pohled vcelku výrazně liší. Ještě důležitější jsou ale její skryté prvky.

Před více než deseti lety představila firma Microsoft s velkou pompou operační systém Windows 95. V reklamní kampani k tomu vyhrával hit Rolling Stones s názvem Start Me Up. K nové verzi, která by se na trhu měla objevit koncem roku 2006, by se jako doprovodná píseň nejlépe hodila skladba Security (Bezpečnost) od Etty Jamesové.

"Systém Vista charakterizují především tři hlavní prvky bezpečnost, bezpečnost a bezpečnost," tvrdí Laura DiDiová, analytička společnosti The Yankee Group. Microsoft se své zákazníky snaží skutečně ze všech sil chránit před všudypřítomnými viry, červy a dalšími útoky, které jsou v posledních letech stále nebezpečnější.

Bylo by ale chybou domnívat se, že se nová Windows skutečně soustředí jen na bezpečnost a další oblasti opomíjejí. Majitelé nového systému jistě ocení například vylepšené herní funkce, lepší vyhledávání, přepracované grafické rozhraní, podporu televize s vysokým rozlišením a další multimediální prvky. Vista je navíc prvním operačním systémem od Microsoftu pro širokou veřejnost, který pracuje s 64bitovými aplikacemi. Nový operační systém ve spojení s moderními výkonnými procesory zrychlí hry, zvýší výkon počítače a zajistí vyšší úroveň bezpečnosti.

Bližší podrobnosti o systému Windows Vista zatím neznáme, světem koluje jen spousta nepotvrzených dohadů. Podle některých z nich by se systém Vista měl dodávat v sedmi různých verzích od jednoduché a levné varianty se základními komponentami, až po drahou profesionální verzi plnou multimediálních prvků. Tuto variantu ale nepovažují všichni za ideální. "Pokud Microsoft skutečně vypustí systém Vista do světa v sedmi verzích, spoustu uživatelů to spíše zmate," obává se Rob Enderle, hlavní analytik společnosti Enderle Group.

Pro uživatele Windows je bezpečnost velmi důležitá, žádný jiný systém totiž není tak častým cílem nejrůznějších útoků. Vista se jim hodlá bránit pomocí nejrůznějších způsobů. Jedním z nich je vylepšená možnost tvorby omezených uživatelských profilů s nízkou úrovní práv uživatel například bude moci stáhnout z internetu ovladače grafické karty, ale zároveň nebude smět instalovat aplikace. V předchozích verzích Windows toto nastavení ovládali pouze správci sítí.

Systém také dokáže automaticky šifrovat všechna data na pevném disku. Podle Laury DiDiové je to vůbec poprvé, co Microsoft podobnou bezpečnostní úroveň ve svých produktech nabízí. Vista také dokáže různé aplikace a komponenty vzájemně izolovat, pokud se tedy virus dostane do počítače například přes Internet Explorer, nenapáchá tolik škody v celém operačním systému. "Tím se do značné míry snižuje nebo dokonce úplně eliminuje riziko spojené s používáním Exploreru," tvrdí DiDiová. "Systém přinejmenším nebude tak zranitelný."

Systém Windows je v posledních verzích také poněkud pozadu v prohledávání obsahu počítače, skvělou aplikaci určenou k tomuto účelu naopak nedávno představil konkurenční Google. "Prohledávání obsahu počítače je dlouholetou slabinou Windows," potvrzuje Enderle. Systém Vista ovšem nabízí mnohem lepší vyhledávací nástroj než dosavadní verze, navíc s vylepšeným grafickým rozhraním. Pokud Windows Vista skutečně nabídnou většinu z toho, co jejich výrobci slibují, co lze vyčíst z betaverze a o čem se hovoří na internetových fórech, bude se jednat o velmi podstatné vylepšení nejoblíbenějšího operačního systému. Zatím se nová verze tváří velice slibně.

PC pro Windows Vista

Příprava

Skutečné nároky nového operačního systému zatím neznáme, následující konfigurace by ale snad měla stačit.

1. Paměť 2 GB RAM.

2. 64bitový procesor.

3. Grafická karta PCI Express, min. 128 MB RAM.

4. Pevný disk S-ATA s technologií NCQ.

5. Monitor s ochranou proti kopírování HDCP (kvůli kompatibilitě s vysokým rozlišením filmů).

Blu-Ray vs HD-DVD

Prý se konečně můžeme těšit na novou generaci DVD. Nákup nového přehrávače bohužel komplikuje nepříjemná válka formátů.

Milovníci filmů na DVD v poslední době doslova vrní blahem obchody jsou plné levných disků, z nichž nejlacinější atakují magickou hranici stokoruny, přehrávač lze běžně pořídit za dva tisíce. Vývoj v oblasti digitálních videodisků se ale nezastavuje a brzy bude všechno jinak. Opakuje se tak historie z počátku 80. let, kdy všichni spokojeně poslouchali hudbu na magnetofonových kazetách, došlo ale k vynálezu CD a všechno bylo jinak. Dnes už si písničky z kazety pustí málokdo a není vyloučeno, že se za pár let budeme se stejnými pocity dívat na tradiční DVD.

V čem spočívá hlavní změna? Příští generace DVD, která se v roce 2006 objeví na americkém trhu, bude kompatibilní s televizí s vysokým rozlišením neboli s HDTV. Nové formáty Blu-ray a HD-DVD umožní sledování i nahrávání obrazového záznamu v dosud nepoznané kvalitě. V obou formátech bude zároveň možné uložit na jeden disk mnohem více dat než v současnosti. Disky Blu-ray nabídnou kapacitu 25 či 50 GB, disky HD-DVD 15 či 30 GB, záleží na tom, zda se bude jednat o jednovrstvá nebo dvouvrstvá média. Kapacita 25 GB pojme dvouhodinový záznam v kvalitě HDTV nebo celých 13 hodin záznamu v současném rozlišení. Na velkokapacitní disk se tedy pohodlně vejde celý film v nejvyšší kvalitě a ještě zbude dost místa na bonusy.

Jenže podobně jako u mnoha jiných nových technologií i tady narážíme na některé nepříjemné překážky. Největší z nich je skutečnost, že zmíněné dva formáty nelítostně soupeří o ovládnutí trhu a o vzájemné kompatibilitě nemůže být řeč. Film uložený v jednom z těchto formátů tedy půjde přehrát jen v určitých přehrávačích. Hlavní filmová studia a velcí výrobci elektroniky se už rozdělili do jednotlivých táborů a válka začala. Majitelé první generace přehrávačů Blu-ray si tak z velkých filmových hitů budou moci naplno vychutnat třeba první díl Letopisů Narnie z produkce Disneyho studia, který u nás právě přichází do kin. Pokud ale zatouží po filmech Bournův mýtus nebo Riddick: Kronika temna, mají smůlu tyto tituly patří společnosti Universal, zaslíbené formátu HD-DVD.

Podle mnoha pozorovatelů zatím v prvním kole vítězí Blu-ray s větší kapacitou disků, silnějším zázemím výrobců a intenzivnějším marketingovým plánem. Formát HD-DVD měl přijít na trh koncem roku 2005, jeho nástup se ale odsouvá na první polovinu příštího roku, což může znamenat výraznou konkurenční nevýhodu. Jednu výhodu ale formát HD-DVD má rozměry disků jsou stejné jako u tradičních DVD a výroba prázdných médií i přehrávačů bude proto o něco levnější než u tenčích disků Blu-ray. Autoři technologie HD-DVD doufají, že většina výrobců zabere právě na nižší náklady.

S válkou formátů to ale snad přece jen nebude tak horké, jak to vypadá pro jednostrannou podporu jednoho či druhého standardu se rozhodlo jen několik studií. Zároveň lze předpokládat, že pokud jeden z formátů jednoznačně zvítězí, začnou ho okamžitě používat všichni výrobci.

Potenciální zájemci by si měli všímat i toho, jak se vybraný formát staví k ochraně obsahu kupovaných nosičů. Blu-ray i HD-DVD podporují systém elektronické ochrany dat AACS, který umožňuje pořizování omezeného množství kopií originálních disků pro vlastní potřebu nebo pro účely zálohování. V současné době ale mezi oběma standardy existuje jeden rozdíl obsah HD-DVD disků lze kopírovat jen na nosiče tohoto formátu, Blu-ray toto omezení nemá. Žádný z výrobců zatím není ochoten hovořit o cenách přehrávačů příští generace, analytici ale odhadují průměrné ceny prvních verzí zhruba na

1 000 USD. Na konci roku 2006 by tyto počáteční ceny měly výrazně klesnout, částečně jako důsledek představení nové herní konzoly Sony PlayStation 3. Tato konzola počítá s využitím formátu Blu-ray a její cena by neměla přesáhnout 500 USD. Pro novou generaci digitálních videodisků by tak nová konzola měla znamenat totéž, co znamenal legendární předchůdce PlayStation 2 pro původní DVD cena přehrávačů tehdy výrazně klesla.

Web nové generace

Již brzy budou k dispozici rychlé webové stránky nabízející stejné funkce jako aplikace instalované na pevném disku vašeho počítače.

"Být na internetu" znamená pro většinu lidí otevřít prohlížeč a stahovat obsah webových stránek. To se ale může brzy změnit na stránkách se začínají objevovat pokročilé aplikace podobné těm v počítači. Jejich masivní nástup je jednou z očekávaných událostí roku 2006.

Podobně jako u jiných převratných technologií je i zde zatím leccos zamlženo oparem dohadů, což se týká i souhrnného názvu nových služeb. Někdo používá termín Web 2.0, jiní hovoří o "otevřeném API" a narážejí tím na sdílení základního programového kódu, tzv. aplikačního programového rozhraní (Application Program Interface). Podle kódovací technologie, která mění způsob práce prohlížeče s daty na stránce, se nový standard často označuje jako Ajax čili Asynchronous JavaScript and XML. Na jméně ale tolik nezáleží, důležité je, že v roce 2006 by se měla objevit spousta nových webových aplikací založených na této technologii.

Některé z nich už možná znáte. Na populární stránce Widgetgallery.com (dříve Konfabulator) lze stáhnout více než tisícovku malých aplikací, které se instalují do počítače, jsou však založeny na JavaScriptu a XML, podobně jako mnoho webových stránek. Některé z nich ke svému chodu potřebují stálý přísun webových dat. Příkladem může být malý slovníkový applet, který vyhledává zadané výrazy v rozsáhlých databázích a tezaurech na webu. Další podobnou aplikací je třeba ovladač webové kamery ve vybrané lokalitě.

I webové aplikace určené pro práci s elektronickou poštou s úspěchem využívají technologie Ajax. V tradičních webových e-mailových klientech uživatel klikne na tlačítko a tím ze serveru stáhne celou novou stránku. Aplikace založené na nové technologii ovšem stahují jen potřebná data a okamžitě je aktualizují, poštovní klient tedy například může stahovat hlavičky nových zpráv, zatímco uživatel již čte přijatou poštu. Služba Gmail, kterou provozuje Google, umí díky technologii Ajax zobrazit zprávy v řazení podle vláken, díky nové technologii jsou k dispozici i vyskakovací hlavičky nových zpráv s prvními řádky textu. Webové poštovní klienty založené na technologii Ajax v současné době testují Microsoft i Yahoo.

Dalším populárním produktem "nového webu" je aplikace Google Maps. Díky technologii Ajax může uživatel pohybovat mapou kterýmkoli směrem pouhým kliknutím a tažením myši. Google udělal ještě další krok a otevřel mapové aplikační programové rozhraní veřejnosti, což umožňuje programátorům přidat k aplikaci vlastní funkce. Autoři stránek HousingMaps. com tak do map od Googlu například doplnily polohy jednotlivých ubytovacích zařízení.

Zatím samozřejmě není důvod odepisovat klasické programy instalované na pevný disk každý nemá k dispozici dostatečné připojení. David Feldman, analytik společnosti IDC, tvrdí: "Kvalita připojení je pro mnoho webových aplikací limitujícím faktorem, u nějž smělé plány narážejí na tvrdou realitu. Pro složitější výpočetní nebo grafické operace se navíc webové aplikace příliš nehodí." Jenže nikdo naštěstí nemusí volit výlučně mezi webovými a desktopovými programy rostoucí počet webových aplikací v roce 2006 je prostě jen velezajímavým osvěžením stávající nabídky.

Osobní diář na webu

Stává se vám, že si potřebujete rychle zapsat nějakou poznámku nebo úkol? Pak by se vám mohla hodit aplikace BackPack (www.backpackit.com), která je založená na technologii Ajax a umožňuje velmi rychlé zadávání a stahování dat. Poznámky lze zapisovat velmi rychle v mnoha šikovných formátech. Představte si například, že si zrovna vzpomenete, že za dvacet minut musíte volat obchodnímu partnerovi. V takovém případě stačí do programu BackPack napsat příslušnou poznámku a k ní přidat kód "(+20)". Za dvacet minut vám program pošle e-mail nebo zavolá na vaše telefonní číslo, aby vám úkol připomněl.

Displeje: rychlejší, jasnější, širší

Kvalitní displeje nejvyšší třídy jsou stále jasnější, širokoúhlé modely neustále zlevňují a navíc jsou rychlejší.

Kdo se v roce 2006 chystá koupit nový displej, má se nač těšit. Kvalita obrazu se odvíjí od ceny špičkou v současné nabídce je model SpectraView LCD2180WG značky NEC, podsvícený LED diodami, který nabízí ohromující kontrast, jas i barvy, stojí ovšem přes 200 000 korun. Ani běžní smrtelníci si však nemusejí zoufat, k dispozici bude spousta rychlých širokoúhlých modelů.

V celosvětovém měřítku se již v roce 2003 prodalo více LCD displejů než klasických CRT monitorů. Hlavním argumentem pro LCD byla samozřejmě úspora místa. Vzhledem k odlišnému způsobu zobrazení barev ale LCD displeje nejsou tak jasné jako klasické monitory, což se v současné době výrobci snaží řešit pomocí různých systémů zvýšení jasu. "Spousta lidí dává díky jasným, sytým a věrným barvám stále přednost CRT technologii," tvrdí Rhoda Alexander, ředitel výzkumu monitorů ve firmě iSuppli.

Kromě vyššího jasu nabízejí LCD displeje podsvícené LED diodami věrnější barevné podání. Diody totiž díky vyšší kvalitě podsvícení generují bohatší barevné spektrum. "Současné LCD displeje dovedou zobrazit jen 70 % standardního barevného podání," komentuje tuto skutečnost analytik společnosti IDC Bob O\Donell. "Podsvícení LED diodami umožňuje standardní podání překonat a dostat se na úroveň vysokého rozlišení." To znamená, že monitor zobrazí barvy přesně podle skutečnosti, nikoli s obvyklým třicetiprocentním úbytkem. Podle Rhody Alexandra z firmy iSuppli je rozdíl obrovský: "Když se člověk poprvé podívá na displej podsvícený LED diodami, zatají se mu dech."

Displeje s podsvícením ale pochopitelně stojí spoustu peněz a nelze očekávat, že by v roce 2006 zlevnily. Ceny se většinou snižují hlavně tlakem konkurence a ta novém trhu zatím prakticky neexistuje, proto pro zlevnění není důvod. "Firmy musí napřed získat zpět náklady vložené do výzkumu a vývoje," vysvětluje Alexander. "Na výraznější zlevnění se proto můžeme těšit až v roce 2007."

Pokud tedy displeje podsvícené LED diodami přesahují vaše finanční možnosti, doporučujeme zaměřit pozornost spíše na levnější širokoúhlé LCD displeje. Ty čeká v roce 2006 velký nástup. Uplatní se v kancelářích, v tabulkových editorech dokáží zobrazit více sloupců a podle mnoha prodejců na nich lze pracovat s dvěma dokumenty programu Microsoft Word otevřenými vedle sebe. Podle Rhody Alexandra z firmy iSuppli ovšem taková práce vyžaduje minimální úhlopříčku 23-24 palců.

Uživatelé širokoúhlých LCD modelů jistě ocení zprávu, že se v příštím roce výrazně zkrátí odezva displejů. V roce 2004 činila běžná odezva 25 milisekund, dnes se zpravidla setkáváme s hodnotami 12 nebo i 8 ms. Tyto hodnoty budou v roce 2006 nadále klesat. Změnu uživatelé ocení zejména při přehrávání filmů nebo hraní her. Zobrazení pohybu bude plynulejší a bez nepříjemných "duchů".

Jak klesají ceny širokoúhlých monitorů

Širokoúhlé televize a monitory v roce 2006 opět výrazně zlevní. Graf znázorňuje průzkum trhu, který podnikla společnost iSuppli.

Průměrná cena v obchodech

Plazmové HDTV, úhlopříčka 106-109 cm

LCD TV, úhlopříčka 100-111 cm

LCD TV, úhlopříčka 77-82 cm

LCD monitory, úhlopříčka 58-61 cm

Čtvrtletí

Údaje o LCD TV s úhlopříčkou 100-111 cm převzaty z průzkumu společnosti Display Search.

Bezdrátové připojení vždy a všude

Dálkové bezdrátové připojení se blíží, na opravdu funkční verzi si ale ještě nějakou dobu počkáme.

O bezdrátových sítích se dnes hovoří na každém kroku, to ale bohužel nemění nic na skutečnosti, že stále dá dost práce najít veřejný přípojný bod. Od příštího roku by to ale mělo být mnohem jednodušší firma Intel totiž představí svou technologii WiMax, umožňující bezdrátové připojení na velké vzdálenosti. Podle mluvčího společnosti Intel je WiMax teoreticky schopen přenést signál až na vzdálenost 80 kilometrů, v praxi zvládne zhruba polovinu.

Má to ale jeden háček v první verzi se bude jednat o tzv. pevný WiMax. Vysílač vyšle signál a router WiMax jej přijme, přípojný bod Wi-Fi jej ale dokáže odeslat pouze do běžné padesátimetrové vzdálenosti. Jedinou opravdovou výhodou první verze je tak možnost zbavit se přívodního kabelu do domácnosti. První routery podporující systém WiMax už jsou na trhu, další by se měly představit v příštím roce. V průběhu roku 2007 by ovšem měl být konečně k dispozici tzv. mobilní WiMax notebooky s příslušným vybavením budou moci přijímat signál rovnou z vysílačů, což znamená rychlé připojení k internetu kdekoli v dosahu tohoto signálu.

Do té doby budou zájemci odkázáni na pevnou variantu. Tu jistě ocení především obyvatelé měst a obcí, které na svém území zřídily plošný signál Wi-Fi.

Bezdrátové připojení na velkou

vzdálenost současnost

Pokud se nemůžete dočkat spuštění rychlého bezdrátového připojení na velkou vzdálenost, plánovaného na rok 2007, můžete využít například nabídek společností Cingular, Sprint či Verizon. Všechny nabízejí připojení rychlostí 400, resp. 700 kb/s (záleží na technologii) a jejich služby fungují v řadě velkých měst. K jejich využití je zapotřebí zakoupit speciální modem. Alternativou jsou notebooky, které mají tento modem přímo v základní výbavě, například Lenovo ThinkPad Z.

Apple: Intel Inside

V roce 2006 pravděpodobně dojde ke spojení dvou dříve neslučitelných světů na trhu se mají objevit počítače, na nichž poběží Windows i MacOS.

Uživatelé počítačů již dlouho hledají ideální kombinaci, spočívající ve výtečném softwaru firmy Apple ve spojení s vysokým výkonem procesorů značky Intel. V roce 2006 by se jejich sen měl splnit.

Když v červnu 2005 firma Apple oznámila, že opouští procesory IBM PowerPC a nahradí je modely od Intelu, začalo se mluvit o možnosti vybavit výkonné značkové PC operačním systémem MacOS X. K tomu ale nedojde, aspoň ne oficiálně ze strany Apple. Firma pravděpodobně hodlá vydat novou verzi operačního systému určenou přímo pro počítače s procesorem značky Intel. Lze tedy očekávat, že se výkon počítačů značky Apple v blízké době výrazně zvýší, zejména u notebooků. Hlavním problémem čipů značky IBM, který dříve bránil růstu výkonu, byly obtíže s chlazením, díky nimž počítače značky Apple jen těžko držely krok s PC. Díky novým procesorům tento problém nyní zmizí.

Přesto se nedá očekávat, že by se na trhu v dohledné době objevily počítače Apple vybavené operačním systémem Windows. To je přece jen příliš odvážná představa. Příští verzi operačního systému MacOS s pracovním názvem Leopard lze očekávat zhruba ve stejné době, kdy Microsoft představí Windows Vista. Vzhledem k tomu, že obě platformy poběží na stejných procesorech, můžeme se těšit na vyostření války mezi Apple a Microsoftem. Budou-li oba operační systémy využívat stejný procesor, je patrně jen otázkou času, než někdo vyrobí počítač s Windows i MacOS dohromady. Když byl na tuto možnost dotázán generální ředitel společnosti Apple Steve Jobs, odpověděl, že jeho firma nic podobného vyrábět ani podporovat nebude, vzápětí ale dodal: "To ale neznamená, že se o kombinaci Mac a Windows nepokusí někdo jiný. Je to velmi pravděpodobné."

Nová generace herních konzolí

Náruživí hráči už mohou trénovat palce rok 2006 bude herním konzolám zaslíbený.

Pro milovníky her máme velmi dobrou zprávu od roku 2001 se na trhu herních konzol taková událost, jakou čekáme v příštím roce, neudála. Během roku totiž čekáme zásadní novinky jak od Sony (PlayStation 3), tak od Nintenda (Revolution). Když k tomu přičteme Xbox 36 od Microsoftu, který se na trh dostal v listopadu 2005, je jasné, že se svět mobilních her začal točit o něco rychleji, než bylo v poslední době zvykem. Tak trochu připomíná politiku zhruba každé čtyři roky si zákazníci volí jednu z platforem, kterou až do vydání příštích verzí používají.

Podle mnoha expertů má nejvyšší šanci na vítězství PlayStation 3, která by se měla objevit na jaře. Xbox 360 bude ale velice těžkým soupeřem jak pro svůj několikaměsíční náskok, tak i proto, že jej Microsoft vybavil velmi slušnou řádkou nových her.

Nintendu je v tomto souboji předem určena role "třetího vzadu", rozhodně jej ale nedoporučujeme podceňovat konzola Revolution přináší několik velmi významných inovací. Týkají se především systému ovládání. Nový ovladač vypadá jako běžné dálkové ovládání k televizi a stejným způsobem se také drží v ruce. Jeho skrytou předností je ovšem soustava pohybových senzorů, které možnosti ovládání v mnoha případech zásadním způsobem rozšiřují. Pokud na Revolution pracujete například se simulátorem muškaření, můžete ovladačem škubnout podobně jako skutečným rybářským prutem. To je samozřejmě mnohem příjemnější než mačkání tlačítek. Další výhodou konzoly Revolution je možnost stáhnout a hrát jakoukoli hru z katalogu firmy Nintendo, včetně her určených pro původní model Nintendo Entertainment System z roku 1985. Pravda, zpětnou kompatibilitu nabízejí i Sony a Microsoft, v obou případech lze ale využít jen hry určené pro předchozí generaci konzol.

Výpočetní a grafický výkon všech tří konzol je velmi vysoký, nejméně dvě z nich se svými parametry blíží běžným počítačům. PlayStation 3 i Xbox 360 podporují vysoké rozlišení HDTV, firma Nintendo zatím tuto podporu u konzoly Revolution neohlásila. Všechny tři modely nabízejí vysokorychlostní připojení k internetu.

Co se týče výbavy a cen, jsou u modelu Xbox 360 k dispozici dvě varianty. Základní verze Xbox 360 stojí 399 USD, kromě doplňkových hardwarových prvků (výměnné kryty apod.) v ní najdeme externí pevný disk a "stříbrné" předplatné internetové herní služby, umožňující chatování s ostatními hráči, výměnu hlasových a textových zpráv a přístup k obsahu systému Xbox Live Arcade. Levnější variantou (299 USD) je tzv. Xbox 360 Core System, který se skládá pouze ze základního hardwaru (chybí předplatné internetové služby a pevný disk). Sony ani Nintendo své ceny zatím neoznámily.

Co se základních technických parametrů týče, nabízejí konzoly od Sony i Microsoftu shodně vícejádrový procesor s frekvencí 3,2 GHz, model Nintendo Revolution je vybaven procesorem IBM Broadway. Výkon procesoru je 35x, resp. 15x vyšší než u přímých předchůdců, což znamená ostřejší a čistší obraz a rychlejší překreslování.

Vypadá to velmi zajímavě. Kdo s nákupem herní konzoly dokáže ještě chvilku počkat, udělá dobře. A pokud se náhodou podobnému pokušení ze všech sil bráníte a přitom vás mobilní hraní neodolatelně přitahuje, budete to mít zanedlouho ještě mnohem těžší.

Xbox 350

Pokud si chcete koupit herní konzolu nové generace a nechce se vám čekat až do léta, jedinou možností je Xbox 360. Doporučujeme nešetřit a pořídit si plnou verzi za 399 USD, je mnohem lepší než "odlehčená" varianta, jež je o 100 USD levnější. Obsahuje totiž navíc pevný disk, bezdrátový ovladač a videokabel pro přenos obrazu ve vysokém rozlišení. Celková hodnota těchto komponent je ve srovnání s cenovým rozdílem mezi oběma typy zhruba dvojnásobná.

§§§§§


Tucet všeumělů. Přehled inkoustových multifunkčních produktů(CD)

Václav Maletínský

05P685

Nové all-in-one zařízení z našeho testu možná někomu z vás pomohou splnit předsevzetí trávit méně času prací a více se starat o své koníčky, přátele nebo rodinu. Můžete s nimi totiž hodně práce udělat rychleji.

Produkty, které vám na následujících stránkách představíme, v sobě spojují tiskárnu, skener, někdy fax či čtečku paměťových karet digitálních fotoaparátů. Můžete s nimi proto snímat a převádět dokumenty, kopírovat je nebo převádět do digitální podoby, odesílat je faxem či e-mailem. V testu se nám sešlo dvanáct zajímavých multifunkčních zařízení, postavených na inkoustové tiskové technologii. Předností tohoto řešení je podpora barevného kopírování nebo tisku, u základních modelů potěší nízká pořizovací cena, doprovázená bohužel vyššími provozními náklady. Část výrobků disponuje portem PictBridge pro přímý tisk snímků z digitálních fotoaparátů. Toto řešení je rychlé a spolehlivé, nenabízí však mnoho možností pro úpravy fotografií. Dražší modely nabídnou rychlejší a levnější provoz a kromě PictBridge také samostatnou práci s digitálními snímky z paměťových karet fotoaparátů. Nemusí být při práci připojeny k počítači a jednoduché úpravy fotografií (otočení, výřez, zvětšení, někdy i úpravy červených očí, umístění více fotografií na jeden list papírů) i jejich tisk zvládnou samostatně. Zákazníka může potěšit i skutečnost, že all-in-one produkty se čtečkami paměťových karet stálé častěji podporují funkce "proof-sheet", při nichž jsou náhledy jednotlivých snímků z karty vytištěny na papír, na něm uživatel zaškrtne svůj výběr a výtisk položí na sklo skeneru. Při skenování multifunkční produkt zaškrtnutou "objednávku" přečte a samostatně vytiskne požadované obrázky. Toto řešení se nejdříve objevilo u výrobků společnosti HP, v současnosti na něj narazíme také u produktů Brother, Canon, Epson i Lexmark. Dalším společným rysem většiny produktů je konstrukce tiskových hlav s oddělenými inkoustovými zásobníky. V některých případech jsou oddělené barvy umístěny v tiskové mechanice, jindy v těle produktu. V obou případech ale řešení se samostatnými barvami přispívá k úspornému provozu. Zákazník totiž vyměňuje jen tu kazetu s barvou, která právě došla, a nemusí se obávat, že se zbavuje nespotřebovaného inkoustu, jak tomu bývá u sdružených cartridgí.

Čím nás výrobci ohromí?

Brother do testu poslal levný výrobek s množstvím funkcí, jehož předností jsou i malé vnější rozměry. Canon vsadil na jedno levné řešení a dvojici výborně vybavených, ovšem dražších produktů. Nezastírá fakt, že jeho produkty jsou konstruovány zejména pro rychlý tisk a kopírování, nebojí se ale ani práce s digitálními fotografiemi, případně s diapozitivy a negativy. Dražší výrobky Canonu jsou vybaveny čtečkami paměťových karet, z nichž je možné skutečně jen číst data, ale bohužel na ně nelze zapisovat. Domácímu uživateli tento fakt bude zřejmě vadit, korporátní zákazník, který dbá na zabezpečení své sítě, ale s tímto řešením bude spíše spokojen. Epson se prezentoval dvojicí levnějších produktů, které se hodí do studentského pokoje a překvapí kvalitními zabudovanými skenery. Hewlett-Packard nám doručil jeden výrobek pro práci s kancelářskými dokumenty a trojici zařízení s barevnými displejem a podporou samostatného tisku fotografií. Pochválit musíme zejména množství funkcí, které jsou při práci s digitálními snímky podporovány, trochu skepse se objeví při hodnocení kvality tisku černobílých grafických dokumentů jen s použitím černého inkoustu. HP zákazníka tlačí k použití všech barev, a to nejen u barevného tisku, ale také v šedé škále. Výtisky vytvořené tzv. kvalitním černým tiskem jsou podstatně lepší a vykazují plynulejší přechody odstínů. Lexmark pro test připravil dva výrobky se stejnou tiskovou hlavou, ale jinou výbavou. První se o podporu digitální fotografie příliš nezajímá, druhý je naopak vybaven malým, přesto velmi kvalitním displejem pro samostatnou práci s paměťovými kartami.

Cenový rozptyl nových zařízení je tentokrát poměrně značný, nejlevnější produkt je nabízen za 2 735 Kč, nejdražší za 12 990 Kč. Stejně jako v mnoha předchozích testech ani tentokrát cena přesně nevystihuje kvalitu tisku, ale spíše jeho rychlost a další funkce výrobku. Na všech produktech můžete zhotovit pěkné fotografie, kopie nebo barevně věrné výtisky. Někdy za pár sekund, jindy za několik minut.

Jak jsme testovali

Všechny produkty jsme postupně připojili k běžnému počítači s procesorem Athlon XP 2600+, s 512 MB operační paměti, vestavěnou grafickou kartou a systémem Windows XP SP2 Professional. Při tisku jsme sledovali dobu zpracování textových a grafických souborů i fotografií, tištěných na speciální média. Během kopírování jsme zjišťovali dobu potřebnou ke zhotovení kopií v různých předvolbách. U skenování jsme měřili dobu práce, ale také barevnou věrnost skeneru. Naměřené údaje najdete ve zveřejněných tabulkách, poznatky z testování ve statích k jednotlivým zařízením.

Nevyhýbejte se barvě

Máte nějaký závažný důvod, proč se tvrdošíjně snažíte náhled dokumentů tisknout nebo kopírovat jen v monochromatickém režimu? Častou odpovědí na takovou otázku zřejmě bude tvrzení, že monochromatický tisk šetří barvy, které jsou dražší. Mnoho zákazníků se může rozčilovat, že při monochromatickém tisku chtějí využívat jen černou inkoustovou kazetu. U tiskáren HP tedy místo volby "kvalitní černobílý tisk" používají položku "tisk s použitím jen černého inkoustu". Tisk se samostatným černým inkoustem je o několik sekund rychlejší, nebude však levnější. Výrobky ostatních společností v náhledové nebo střední kvalitě tisku používají pro zpracování dokumentu jen černý inkoust, ale pro vysokou kvalitu občas také sáhnou po ostatních barvách. I v těchto případech uživatel použitím černého inkoustu šetří čas, ale ne svou peněženku. Zdá se vám to nepravděpodobné? S tužkou v ruce nebo kalkulačkou na stole (či na pracovní ploše Windows) snadno dojdete k "překvapivým" výsledkům. Jen ve dvou případech u zařízení společnosti Epson jsou náklady na celostránkové 100% pokrytí velmi podobné pro barevný a černobílý tisk či kopírování. Ve všech ostatních případech je použití barev výrazně levnější, rozdíly se pohybují od 2,40 do 17 Kč (!!!) včetně DPH. Buďte tedy chytřejší, nedávejte prodejcům peníze za černý inkoust zbytečně. Místo toho si přece můžete koupit něco jiného, zajímavějšího nebo důležitějšího.

Speciální tisková média

Co by to mohlo být? Třeba potahované papíry nebo lesklé či matné fotopapíry. Říká se, že je lepší jednou něco vidět na vlastní oči, než si o tom stokrát nechat vyprávět. A právě o kvalitě výtisků nebo kopií toto rčení platí bezezbytku. Tisk na běžné kancelářské papíry vypadá sice dobře, ale použití speciálních tiskových médií dokáže grafické výstupy pozvednout na výrazně vyšší úroveň. Potahované listy, které jsou matné a mají pro inkousty lepší savost, přitom nestojí tolik. Prodávají se v průměrné cenové relaci 2,50 Kč za list A4 a tiskový výstup na nich je mnohem lépe prokreslený. Pro tisk fotografií jsou určeny speciální lesklé či matné fotopapíry. Někdo dá přednost matnému materiálu, protože na něm nejsou při prohlížení snímků vidět odlesky světla a nezůstávají na něm viditelné stopy otisků prstů po prohlížení. Jiným zákazníkům vyhovují lesklé papíry, které pro ně vypadají stejně jako "klasické fotografie". Zbývá dodat, že fotopapíry se vyrábějí v různé gramáži, čím vyšší je gramáž, tím kvalitnější, ale také odolnější snímky (odolnost proti vyblednutí vlivem světla nebo vzdušné vlhkosti) získáte. Pro běžné snímky postačují materiály s gramáží 170-210 g/m2, pro trvanlivější uchování volte gramáž 230 g/m2 a více. Výrobci tiskáren vyvíjejí samozřejmě papíry jen pro své výrobky, kontrolují světlostálost na kombinací vlastních papírů a inkoustů. Pokud zvolíte pro tisk jiné materiály, může dojít k posunu barev, ale také ke snížení odolnosti. I při výběru papírů byste měli postupovat s rozvahou. Mnoho výrobců dodává speciální sety, v nichž jsou kromě papírů i nové inkoustové zásobníky. Tyto nabídky jsou skutečně výhodnější než samostatný nákup papírů a inkoustů, můžete ušetřit i několik stovek korun.

Brother MFC-210C

Společnosti Brother se do velmi malého multifunkčního zařízení s oddělenou tiskovou hlavou a samostatnými inkoustovými zásobníky podařilo zapracovat nejen čtečku paměťových karet, ale také barevný fax 14 400 b/s s vnitřní pamětí pro 170 stránek. Automatický spodní podavač má kapacitu 100 listů, do výstupu nad ním se vejde 50 výtisků. Inkousty jsou umístěny na pravé straně výrobku a blízko nich je (hluboko v těle zařízení) ukryta i zásuvka USB 2.0. Ovládací panel s dvouřádkovým alfanumerickým displejem slouží k nastavení i ovládání přístroje, menu je v češtině a je snadno pochopitelné. Dodávané programové vybavení pokrývá širokou škálu kancelářských činností WIA a TWAIN rozhraní skeneru, PaperPort pro správu dokumentů, OCR k rozpoznávání znaků, průvodce faxem, řízení přístroje z pracovní plochy počítače, import fotografií z paměťové karty. Při kopírování lze měnit měřítko v rozsahu 25-400 %, kvalitou práce vyhovuje střední nastavení, obdobně to platí i pro tisk dokumentů. Jen při použití lesklých papírů doporučujeme nejvyšší volbu. Brother nenabízí pro své tiskárny vlastní fotopapíry, v testu se nejlépe osvědčily materiály HP, na nichž nedocházelo k barevným posunům. Model MFC-210 C potěší svoji pořizovací cenou, nabídkou funkcí i vyváženými provozními náklady.

Rychlost tisku:3

Rychlost kopírování:4

Přesnost skeneru:2

Provozní náklady:4

Cena vč. DPH: 3 653 Kč

Canon Pixma MP150

První z výrobků společnosti Canon dovede tisknout, kopírovat a skenovat, není vybaven čtečkou karet, ale PictBridge portem pro přímý tisk z digitálních fotoaparátů. Zadní podavač papíru nabízí prostor pro uložení 150 listů formátu A4, přední výklopný výstup by měl pojmout 50 výtisků. Při testu nás překvapil velmi přesný skener, jehož průměrná hladina šumu i nízká barevná odchylka může konkurovat i podstatně dražším zařízením. Méně radosti přinesla poměrně hlučná mechanika skeneru, může se však jednat o chybu jediného testovacího kusu. Canon Pixma MP150 nabízí základní panel s malým jednomístným numerickým displejem, na němž lze zadat jen 9 kopií stejného originálu. Monochromatické zpracování dokumentů je výrazně rychlejší než použití všech barev. Produkt se dodává se samostatným černým zásobníkem a barevnou sdruženou cartridgí, jejich výtěžnost není nijak vysoká a při praktickém používání doporučujeme použití větších volitelných zásobníků inkoustu, s nimiž také mírně klesnou provozní náklady. Právě ty jsou u testovaného zařízení významnou překážkou používání. Ve srovnání s ostatními produkty je totiž provoz Canonu Pixma MP150 výrazně dražší, a to jak v černobílém, tak i barevném provozu. Mezi výhody zařízení naopak patří velmi nízká pořizovací cena, jedna z nejnižších v našem testu i na trhu.

Canon Pixma MP500

Druhá Pixma v našem testu patří do vyšší střední třídy multifunkčních zařízení. Její ovládací panel tvoří kromě ovládacích tlačítek také středový výklopný barevný displej s úhlopříčkou 6,3 cm. Na displeji lze zobrazit snímky z karty uložené v některém slotu ve spodní části tiskárny, slouží ale také pro nastavení kopírování. Canon Pixma MP500 je velmi rychlým kancelářským produktem s podporou tisku digitálních fotografií, tisková hlava nese pět samostatných zásobníků normální i fotografické černé barvy, azurového, purpurového a žlutého inkoustu. Produkt pracuje i samostatně bez připojení k počítači, informace o stavu spotřebního materiálu jsou zobrazovány na displeji, po otevření krytu tiskové hlavy signalizuje blikání zásobníků, že v nich dochází inkoust. Testovaný výrobek je vybaven zadním a spodním podavačem papírů s kapacitou 100 a 150 listů, v každém podavači může být uložen jiný typ tiskových médií, k přepínání mezi nimi slouží tlačítko na produktu i volba v ovladači v operačním systému. Kromě běžných médií může produkt potisknout také CD nebo DVD disky se speciálním povrchem. Cena zařízení přesahuje 8 000 Kč, nízké provozní náklady ale prvotní investici velmi rychle vyrovnají. Díky IrDA portu můžete na zařízení tisknout i z mobilních telefonů nebo PDA.

Rychlost tisku:5

Rychlost kopírování:5

Přesnost skeneru:5

Provozní náklady:5

Cena vč. DPH: 8 190 Kč

Canon Pixma MP800

Další výrobek společnosti Canon využívá stejné oddělené zásobníky inkoustu jako model MP500, jeho tisková mechanika pracuje ještě rychleji a výrazně tak celkovou dobou tisku překonává všechny ostatní produkty v testu. Ovládací panel je uspořádán podobně jako u Pixmy MP500, ovšem výklopný barevný displej má úhlopříčku 8,9 cm. U obou produktů nás potěšil rychlý firmware, který nezdržoval práci s fotografiemi. Naopak zklamala čtečka karet, která pouze čte, ale nepodporuje zápis z PC nebo ze skeneru. Canon Pixma MP800 jde s nabídkou funkcí dále než konkurenční zařízení. Standardně je vybaven duplexním modulem pro oboustranný tisk a ve víku skeneru je zabudována prosvětlovací jednotka pro práci s transparentními předlohami, tedy diapozitivy a negativy. Přínosem je i podpora dávkového skenování předloh, při jediném náhledu je možné vybrat čtyři diapozitivy nebo 6 negativů, nastavit různé úpravy obrazu a rozlišení a skener vše postupně provede. Při práci s transparentními předlohami překvapila krátká doba skenování (v nastavení 3 600 ppi jen cca 2 minuty), stejně jako velmi kvalitní fotografie, vytvořené právě z diapozitivu nebo negativu. V nabídce jsou navíc i korekce vyblednutí obrazu a projasnění obličeje, které přispívají k bezvadnému podání. Vážnější překážkou nákupu zřejmě i tentokrát bude cena výrobku.

Rychlost tisku:5

Rychlost kopírování:5

Přesnost skeneru:5

Provozní náklady:5

Cena vč. DPH: 10 990 Kč

Epson Stylus DX3850

Epson v minulosti trochu podcenil zájem spotřebitelů o multifunkční produkty s kvalitním skenerem a některé předchozí výrobky se potýkaly s určitými problémy v barevném podání. Nový model DX3850 a další zástupce s označením DX4850 však naznačují, že výtky zákazníků si Epson vzal k srdci a v mnohém se zlepšil. Jen stěží bychom jinak vysvětlili fakt, že nejlevnější zařízení v testu je vybaveno skenerem s nejnižší barevnou odchylku. TWAIN ovladač navíc dokáže pracovat ve třech režimech, které vyhoví začátečníkům, pokročilým i profesionálům. K naprosté spokojenosti by tak zákazníkovi stačil jen rychlý a kvalitní tisk. Jenže v této oblasti nebudou jeho prosby zcela vyslyšeny. Epson Stylus DX3850 je vybaven oddělenými barevnými zásobníky a tiskovou hlavou s velmi nízkým počtem trysek (90 pro černou a 29 pro každou zbývající barvu CMY). Ta postačuje pro práci s kancelářským papírem nebo potahovanými listy, ale ne zcela vyhoví tisku na speciální fotopapíry, na nichž se objevuje velmi jemné, přesto rušivé vroubkování. Malý počet trysek navíc výrazně ovlivňuje dobu zpracování tisku nebo kopírování (u kopií je k dispozici jen jeden stupeň kvality a rychlosti), a proto tento model patří k nejpomalejším v testu. Škoda, že náklady na provoz nekopírují výhodnou pořizovací cenu.

Rychlost tisku:2

Rychlost kopírování:3

Přesnost skeneru:5

Provozní náklady:3

Cena vč. DPH: 2 735 Kč

Epson Stylus DX4850

Druhá novinka společnosti Epson je o jeden a půl tisíce dražší, ale při provozu podstatně rychlejší. Stejně jako model DX3850 disponuje vstupním zásobníkem pro 100 listů papírů, nabízí ale více funkcí a díky rozšířenému ovládacímu panelu je i snáze ovladatelná. Model DX4850 disponuje čtečkou paměťových karet, z nichž pomocí funkce proof-sheet může tisknout fotografie i bez připojení k počítači, k dispozici je i PictBridge k přímému propojení s digitálním fotoaparátem. Skener výrobku pracuje ve vyšším optickém rozlišení, v mnoha úlohách je přesný, ale zároveň pomalý. Nejmarkantnější to bylo při práci s fotografií 13 x 18 cm, snímané v rozlišení 1 200 x 1 200 ppi doba skenování byla v našem testu nejdelší. Během kopírování lze vybírat ze dvou nastavení standard je vhodný pro práci s kancelářským papírem, photo využijete při kopírování fotografií. Při tisku dokumentů si uživatel může vybrat z pěti nastavení, tři jsou určeny pro běžné listy a dva pro lesklé fotopapíry. Kvalita tisku je lepší než u modelu DX3850, rychlost se ve srovnání s firemním souputníkem také zvýšila, ale výrobek stále mezi sprintery nepatří. Zákazníky přesto může potěšit, že v nízkém pracovním rozlišení tento stroj pracuje ustálenou rychlostí, která je shodná pro černobílý i barevný tisk.

Rychlost tisku:3

Rychlost kopírování:3

Přesnost skeneru:5

Provozní náklady:3

Cena vč. DPH: 4 354 Kč

HP Officejet 5610

Podle názvu tohoto zařízení by měl zákazník uhodnout, že patří do menší kanceláře, kde zvládne spoustu nudných činností. Je to v podstatě tak, model 5610 není určen pro "hraní" s fotografiemi, chybí u něj PictBridge i čtečka karet. Zato nabízí kopírování, skenování ze skla i z víceúčelového automatického podavače, tisk dokumentů a jejich odesílání faxem. K nastavení slouží dvouřádkový alfanumerický displej, doprovázený na stranách numerickým číselníkem a tlačítky pro zadávání rychlých voleb jednotlivých činností. Spodní automatický podavač je určen pro 100 listů papíru formátu A4, výstup nad ním má poloviční kapacitu. Automatický podavač předloh ve víku skeneru pojme až 25 stran originálu, které lze odeslat faxem, skenovat nebo kopírovat. HP Officejet 5610 má dva tiskové zásobníky, v prvním je umístěn černý inkoust, ve druhém jsou sdruženy odstíny CMY. Při prodeji je zařízení dodáváno s nízkokapacitními cartridgemi, v provozu lze místo základní černé použít větší zásobník, s barvou ale žádná kouzla uživatel neudělá. Podporován je jen zásobník s nízkým objemem a tedy s nízkou výdrží. Provozní náklady jsou na přijatelné úrovni, výhrady máme spíše k rychlosti kopírování a zpracování tiskových úloh, neboť ta rozhodně nepatří k výrazným kladům testovaného výrobku.

Rychlost tisku:2

Rychlost kopírování:3

Přesnost skeneru:3

Provozní náklady:4

Cena vč. DPH: 5 626 Kč

HP Photosmart 2575

Po čistokrevném kancelářském produktu se podíváme na zástupce výrobků HP, který se k fotografiím na paměťových kartách digitálních fotoaparátů rozhodně nechová macešsky. Model Photosmart 2575 je vybaven výklopným displejem s úhlopříčkou 6,4 cm, umístěným společně s ovládacími prvky na pravé straně zařízení. I bez připojeného počítače může zařízení tisknout fotografie z pamětí umístěných ve vestavěném čtecím zařízení, podporován je i tisk z USB flashdisků, případně přímo z připojeného digitálního fotoaparátu. Kromě statických snímků si tento stroj poradí i s tiskem částí videosekvencí. Nelze s ním sice vybírat určité obrázky z videa, ale lze zpracovat náhled 9 snímků, které o obsahu sekvence informují. Všechny Photosmarty v našem testu plně podporují technologii proof-sheet. Model 2575 je vybaven spodním 100listovým podavačem a výstupním zásobníkem pro 50 výtisků. Černý inkoustový zásobník na tiskové hlavě doplňují sdružené náplně azurové, purpurové a žluté barvy, volitelně lze vybrat i zásobníky s vyšší kapacitou, jejichž použití příznivě ovlivní provozní náklady. Místo černého zásobníku lze také použít fotokazetu, přístroj pak pracuje se šesti barvami. Výrobek není výrazně rychlý, jeho nejslabší částí se zdá být skener s poměrně vysokou barevnou odchylkou.

Rychlost tisku:4

Rychlost kopírování:3

Přesnost skeneru:3

Provozní náklady:5

Cena vč. DPH: 6 690 Kč

HP Photosmart 3210

Další produkt s logem HP nese označení 3210 a patří společně s vybavenějším sourozencem 3310 k tomu nejlepšímu, ale zároveň i nejdražšímu, co může společnost HP zákazníkovi nabídnout. Jestliže jsme v úvodu uvedli, že se Canon orientuje spíše na rychlé kancelářské produkty s doplňujícím tiskem fotografií, pak se sluší dodat, že HP postupuje zcela opačně. Konstrukce multifunkčních produktů je podřízena samostatné práci s fotografiemi nebo videozáznamem a tisk běžných kancelářských dokumentů je určitým doplňkem, který prostě tato zařízení umí také. Skener modelu Photosmart 3210 je výrazně kvalitnější než u zařízení s označením HP 2575 nebo HP 5610, přesto se nevyrovná konkurenčnímu Canonu nebo Epsonu. Systém šesti oddělených inkoustových zásobníků byl převzat od nových tiskáren Photosmart, přináší rychlejší tisk, lepší barevné podání, ale také problémy s tiskem monochromatických dokumentů při nastavení s použitím jen černého inkoustu. Při něm dochází ke slití tmavších odstínů (od cca 70 %) a můžeme jen doporučit, aby se uživatelé tomuto nastavení vyhnuli. U mnoha multifunkčních produktů lze vyklápět jen barevný displej, u HP 3210 se vyklopí i čelní panel, v němž je displej umístěn. Chcete-li utratit peníze za multifunkční přístroj pro práci s fotografiemi, může být Photosmart 3210 výbornou, i když drahou volbou.

Rychlost tisku:5

Rychlost kopírování:4

Přesnost skeneru:4

Provozní náklady:5

Cena vč. DPH: 9 990 Kč

HP Photosmart 3310

Po modelu 3210 jsme se mohli seznámit i s výkonnějším výrobkem s označením Photosmart 3310. Z hlediska technologie tisku, tedy využití šesti samostatných inkoustových zásobníků, oddělené tiskové hlavy a přesunu inkoustu pomocí systému hadiček, jsou si tiskárny podobné, rozdíly proto musíme hledat jinde. Při prvním pohledu na oba stroje upoutá pozornost větší displej modelu 3310. Má totiž úhlopříčku 9,1 cm a oproti 6,4 cm dříve popsaného typu 3210 vypadá skutečně obrovsky. Rozdílné je i víko skeneru, v němž je zabudován prosvětlovací adaptér pro snímání diapozitivů nebo negativů (oproti Canon Pixma MP800 je však HP Photosmart 3310 výrazně, někdy až 3x pomalejší). Obě zařízení s počítačem komunikují prostřednictvím rozhraní USB 2.0 a ethernetového připojení, k oběma lze volitelně dokoupit Bluetooth adaptér. Větší 3310 podporuje i faxový provoz a standardně nabízí také Wi-Fi připojení pro bezdrátový tisk z počítačů i PDA. Společným rysem produktů je spodní automatický podavač papíru pro 100 archů formátu A4, samostatná přihrádka pro 30 fotopapírů 10 x 15 cm i senzor automatického rozpoznání papíru. Zákazníky bezpochyby potěší úsporný provoz multifunkčních zařízení a možnost přenosu dat z paměťových karet na USB flashdisky. Méně radosti budou mít z ceny téměř 13 000 Kč.

Rychlost tisku:5

Rychlost kopírování:4

Přesnost skeneru:4

Provozní náklady:5

Cena vč. DPH: 12 990 Kč

Lexmark P4350

Představením Lexmarku P4350 se od finančně náročnějších produktů vrátíme do "levnějších krajů". Novinka Lexmarku si rozhodně nedělá zálusk na nejdražší produkt v testu a přestože je oproti HP 3310 její cena třetinová, má zákazníkovi také co nabídnout. Nevelký multifunkční stroj s drobným, ale výborně prokresleným displejem s úhlopříčkou 4,3 cm, modře podsvícenými tlačítky a podavačem pro 100 listů A4 se za nabízené služby nemusí stydět. PictBridge port i čtečka paměťových karet pomůže při přímém tisku digitálních fotografií, k dispozici jsou funkce skenování, kopírování i tisku z připojeného PC. Problémem využití tohoto stroje není kvalita, ale spíše rychlost, s níž se k finálnímu výtisku nebo sejmutému dokumentu uživatel dostane. U skeneru nám nejvíce vadilo velmi loudavé tempo v maximálním testovaném rozlišení, které bohužel významně přispívá i k výraznému zpomalení zpracování kopií. Ani barevná odchylka se nepohybuje na hranicích, které bychom mohli propagovat. Tisk fotografií vybraných na displeji proběhne bez problémů, listování mezi snímky je ale díky nesvižnému firmwaru velmi zdlouhavé. Patříte-li mezi trpělivé uživatele, pak vám žádný z uvedených poznatků nemusí vadit. Na kvalitní výtisk si prostě jen počkáte o něco déle než u dražších zařízení.

Rychlost tisku:3

Rychlost kopírování:4

Přesnost skeneru:3

Provozní náklady:3

Cena vč. DPH: 3 569 Kč

Lexmark X3330

Posledním zařízením v našem přehledu je druhá novinka od Lexmarku, model X3330. Pro práci s digitálními fotoaparáty je vybaven portem PictBridge, bez připojeného PC zvládne tisk z fotoaparátu a samozřejmě kopírování. Po připojení k počítači lze použít i skener a tisknout textové a grafické dokumenty. Přestože skener pracuje ve shodném rozlišení jako u modelu P4350, je jeho práce rychlejší, přetrvávají však problémy s průměrnou barevnou odchylkou. Oba Lexmarky pracují s dvojicí inkoustových zásobníků, v prvním je samostatný černý inkoust (volitelně fotokazeta s odstíny cmk), ve druhém pak společně umístěné barvy CMY). K dispozici jsou zásobníky malé nebo velké kapacity, vyšší kapacita je při nákupu dražší, ale v celkových nákladech podstatně výhodnější. Na nezvyklé problémy jsme narazili u testu volitelné fotocartridge. Postupně jsme vyzkoušeli dva původní a dva nové zásobníky, z této čtveřice jen jeden fungoval správně, tedy tak, že u něj nedocházelo k výpadkům barvy díky ucpaným nebo nefunkčním tryskám. Nepomohlo přitom ani opakované čištění pomocí utilit programového vybavení. Nelze však vyloučit, že se jednalo o problém jen jedné výrobní šarže. Barevné cartridge ani černé inkoustové kazety podobné problémy při testu neměly. Jejich použití v kombinaci s fotografickým papírem přináší velmi dobré výsledky.

Rychlost tisku:3

Rychlost kopírování:3

Přesnost skeneru:3

Provozní náklady:3

Cena vč. DPH: 2 974 Kč

§§§§§


Sedmnáct palců to je velikost roku 2005.

Tomáš Jirásko, Petr Matoušek

05P0686

Právě takové rozměry měly nejprodávanější LCD monitory. A není se čemu divit. Nejlevnější displeje bylo možné koupit již za osm tisíc korun českých, nejdražší se ovšem vyšplhaly až na dvojnásobek.

K tomu přidejme ve vyšší cenové hladině ještě multifunkční displeje s integrovanými TV tunery, vezměme v potaz počet značek na našem trhu a snadno dojdeme k více než stovce modelů v prodeji v jednom okamžiku. Zde si prostě musel vybrat každý. V prosinci jsme se proto rozhodli připravit rychlý průřez nabídkou trhu a výsledkem je tento přehledový test.

Nepůjde o klasický test s dlouhými rozbory popisujícími jednotlivé modely, ale o rychlé seznámení a všeobecné zhodnocení jednotlivých displejů. Zároveň doufáme, že si uděláte představu o tom, co by váš vysněný monitor měl umět, ale i kolik vás tahle "legrace" bude stát. I mezi monitory většinou totiž platí rockefellerovské "nejsem natolik bohatý, abych si mohl dovolit kupovat levné věci", nebo si vzpomeňte na šimkovské "nechci slevu zadarmo". Vše totiž něco stojí a člověk brečící nad tím, že na výhodném "akčním modelu" za pět tisíc se mu špatně hraje akční hra, sklidí spíše smích protihráčů než politování nad vlastní nerozumností. Tím nechceme říci, že levné monitory jsou špatné jenom se prostě hodí na určitý druh činností, na něž jejich technické a technologické parametry dostačují. Při výběru si tedy předem důkladně rozmyslete, co od displeje očekáváte. Naprostá většina 17palcových displejů používá panely s technologií TN. Ty se díky omezením při zobrazení barevné škály nehodí pro profesionálnější práci s obrazem, nicméně většina ostrostí obrazu vyhovuje plně pro kancelářské aplikace a nasazení v domácnostech. Jelikož hraní se stalo již standardní výplní volného času, požadavek potomka po rychlém displeji je motivován tímto fenoménem. A nebojte se mu vyhovět. I na těchto displejích si bezproblémově poradí s programy nutnými pro školní výuku/přípravu či vyhledávání informací na internetu. Pokud se domníváte, že zakoupením pomalejšího TN displeje omezíte jeho koníček, mýlíte se. Vaše dítě hrát stejně bude, pouze si díky některým chybám obrazu zkazí oči.

V přehledu se objeví i trojice displejů s integrovaným TV tunerem. I když jejich zobrazovací možnosti jsou odpovídající a srovnatelné s normálními displeji, pro televizní obraz doporučujeme zvolit raději větší úhlopříčku.

Základní informace o monitoru jsme soustředili do hvězdičkového hodnocení, monitory jsme podle jejich specifikací rozdělili do segmentů (kancelář, hry) a kromě celkového hodnocení kvality obrazu je uvedeno i hodnocení v rámci jejich segmentu. Tedy tři hvězdičky pro monitor, u kterého je uveden segment malých a domácích kanceláří, neznamená, že kvalita obrazu odpovídá tříhvězdičkovému hernímu monitoru.

Acer AL1722hs

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: kancelář

Tento panel je reprezentantem toho, jak by měl z hlediska konstrukce vypadat dobrý kancelářský monitor. Jeho výhodou jsou vynikající možnosti polohování včetně pivotu a obrazové podání, které je na dobré úrovni. Monitor si díky 8ms odezvě slušně poradil i s přehráváním videa, nicméně při vyšších hodnotách nastavení obrazu je patrný lehký posun barevného vyznění do fialové, což je typická vlastnost TN panelů. Při běžném zatížení jsou však barevné přechody plynulé a monitor je pro hraní her použitelný.

Acer Ferrari F17

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: LCD s TV

Spojení Aceru s maranellským mustangem nepřineslo pouze notebooky, ale k uživatelům míří nyní i displeje s tímto logem. Acer pro model F17 zvolil koncepci TV displeje, a tak u tohoto prémiového modelu sice chybí výraznější možnosti polohování, zato v něm nalezneme TV tuner. Obrazová kvalita je dobrá, vyladění TV stanic s využitím kabelové televize proběhlo rovněž dobře. Displej je vybaven dostatečným počtem vstupů včetně SCARTu. Možnosti jeho využití jsou omezené. Pro multimediální nasazení, např. pro celodenní práci s textem, bychom tento model nedoporučili.

Asus MM17T

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: domácnost

I když si tento monitor v zobrazení šedé škály vedl dobře, v případě palety RGB již není nadšení na místě. Tmavě tónované scény nejsou dostatečně vykreslené, základní barvy oproti tomu působí velice světle. Omezené jsou i možnosti polohování. Monitor se tak zahalil do šedé mlhy průměru, kdy pro každou z oblastí, pro něž je možné monitor použít, existují v tvrdé konkurenci přijatelnější modely. Rozhodně nejde o displej použitelný jako univerzální řešení pro zpracování textu je akceptovatelný, u her zaostává v podání tmavé, snad pouze přehrávání videa je oblast, kde se "najde".

Acer AL1751As

Obraz ve skupině: 4

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:4

Vhodné pro skupinu: hry

Tento model používá jako nejsvrchnější vrstvu v současnosti tolik oblíbené "sklo", takže vyznění černé barvy je na TN panel velice slušné, nicméně od lesklého povrchu se mohou odrážet vnější světelné zdroje. Monitor a kvalita obrazu vyhoví i základním potřebám pro domácí úpravu fotografií a lze na něm sledovat i filmy. Koncepčně je však určen hráčům a zde podává i nejlepší výkon. I v nejnáročnějších akčních hrách poskytuje velice dobrý obraz včetně nočních a tmavých scén, bez výrazného slití odstínů. Pro kancelář jej pro lesklý povrch nedoporučujeme.

AOC LM728

Obraz ve skupině: 4

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:4

Vhodné pro skupinu: kancelář

Pokud se rozhodujete, jaký monitor koupit a nechce se vám obcházet řadu obchodů a porovnávat jednotlivé obrazy, nabízí tento model od AOC určitou jistotu. Zde jde o koupi z rozumu. Ani v jednom z ohledů neposkytuje špičkové hodnoty, ovšem nespokojenost není na místě. Jeho obrazové podání je sice průměrné, nicméně dostačující jak pro segment SOHO, tak i pro hráče. Nehodí se samozřejmě pro práci s obrazem, nicméně odezva dovoluje v klidu shlédnout nějaký

DivX či DVD film. LM728 je zkrátka dobrý monitor za přijatelnou cenu.

Asus PM-17TU

Obraz ve skupině: 4

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: hry

Třímilisekundový monitor je tvrdou konkurencí pro rychlé displeje Benq. Obrazové podání vychází u těchto souputníků na podobné úrovni, při přímém porovnání obou modelů je na tom Asus v některých ohledech i lépe (zobrazení tónů šedé škály). Konkurencí je i pro Acer AL1751, kdy oslovuje shodnou cílovou skupinu hráče. Barevné podání je díky leštěnému displeji velice kontrastní, při shodném nastavení jasu však působí barvy oproti podobným displejům přepáleně. Pro Asus hovoří i politika nulové tolerance vadného světlého bodu týká se i subpixelů.

Benq FP71GX

Obraz ve skupině: 4

Obraz celek: 2

Poměr výkon/cena:4

Vhodné pro skupinu: hráči

Již definovaná 4ms odezva jasně předurčuje, pro jaké uživatele je displej určen pro hráče. Celkové vyznění barev je studenější, což se samozřejmě podepsalo na sytosti barev. Nicméně při hraní her se tyto neduhy vizuálně setřou díky všeobecnému tmavšímu vyznění většiny her. Jen málokterý hráč nebyl přinucen u svého monitoru výrazně zvyšovat jas (upravovat hodnoty gama křivky). Lze jej samozřejmě využít i jako domácí monitor, neboť pro přípravu práce např. do školy je stále ucházející, shlédnout na něm lze i filmy a videoklipy.

Benq FP72V

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:2

Vhodné pro skupinu: domácnost

Jde o jasně multimediální model, kdy "standardní" TN matici nahradil PVA panel a na výsledném obrazu se to projevilo k lepšímu. Panel je bohužel uschován pod leštěnou vrstvou odrážející okolní světelné zdroje. I když nedosáhne kvalit FSC P19-2, je FP92V s kontrastním poměrem velice dobře zobrazujícím displejem, s pěkným podáním barev. Integrované reproduktory předznamenávají dobrou reprodukci DVD filmů. Bohužel díky relativně vysoké základní odezvě 25ms není monitor ideální pro hraní akčních her jako Quake 2, ale příznivci strategických her či RPG nemusí mít obavy.

Belinea 101720

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: domácnost

Model 101720 si vedl podstatně lépe něž jeho chudší příbuzný a mile nás překvapil. Jde o dobře vybavený displej, u kterého nalezneme i USB hub. Barevné podání je dobré, displej mírně ztrácí díky menší úrovni jasu, nicméně jeho kontrastní poměr 600 : 1 se na výsledném obraze odrazí pozitivně. Výsledný obraz patří sice k průměru, nicméně v kombinaci s celkovou konstrukcí a vybaveností jde v rámci nízkorozpočtových monitorů o dobré univerzální řešení domácího monitoru. Při koncové ceně 8 700 Kč jde o zajímavý výrobek pro uživatele, kteří si dražší monitor nemohou dovolit.

CTX F733

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: domácnost, kancelář

Mírně znepokojivá byla stabilita displeje, tedy spíše jeho podstavce s krátkou základnou do písmene X. Po obrazové stránce byl tento model lepší, než jsme očekávali. Podsvětlení se ukázalo jako ustupující až téměř u okrajů, což představovalo nějakých 5 % displeje. Horší je to již s úhly pohledu osoba sedící vedle vás aktuální dění na obrazovce nevidí nejlépe. Barvy působily kontrastně a nasyceně, ovšem monitor si posouvá celé spektrum mírně do červena. F733 lze tedy doporučit jako monitor pro SOHO, pro hry kupte raději jiný model.

Eizo L578

Obraz ve skupině: 5

Obraz celek: 4

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: hry, univerzální

Jste-li náruživý hráč, pak je model L578 tím pravým displejem. Nabízí zajímavou odezvu 12 ms, při testu jsme ovšem nezaznamenali potíže ani u her jako Quake 4 či Doom 3. Obrazové podání, nasycení barev i jejich kontrast patří v testu mezi nejlepší. Samozřejmě každá legrace něco stojí a L578 se cenově vyhoupne na úroveň levného 19" displeje. Vzhledem k jeho ceně bychom uvítali pivot, i reproduktory by mohly znít "lépe a radostněji". Díky poskytovanému výkonu je monitor vhodný pro veškeré oblasti nasazení, včetně domácí úpravy videa a fotografií.

Belinea 101711

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 1

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: kancelář

Pouze D-Sub konektor, navíc integrálně spojený s monitorem to není kombinace, kterou bychom milovali. Jde o známku, že se výrobce snaží na daném modelu ušetřit co nejvíce. Belinea nás překvapila slušnou plynulostí barevných přechodů, ale díky matici je vyznění barev šedavé a monitor určitě není vhodný pro hraní her. I když je deklarován jako 12ms, objevilo se v případě herních testů výraznější zpoždění a u přehrávání videosekvencí došlo ke "slití" šedé plochy. Monitor je vhodný pro kanceláře a firmy, kdy jeho vlastnosti nejsou požadované činnosti na překážku.

Iiyama proLite H431S

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:2

Vhodné pro skupinu: hry, kancelář

Univerzální monitor s příjemným kontrastním vykreslením a jasným barevným podáním. Svými parametry je předurčen do role univerzálního domácího displeje, kdy jeho parametry umožňují bezproblémové sledování jak DVD titulů, tak i DivX filmů. Monitor je rovněž díky slušné ostrosti a vykreslení fontu vhodný pro práci s textem, slušný obraz poskytuje i při hraní her, včetně těch akčních. Trávíte-li větší množství času hraním her, může být tento model jednou z alternativ k vysloveně kancelářským monitorům.

Eizo M1700

Obraz ve skupině: 4

Obraz celek: 4

Poměr výkon/cena:4

Vhodné pro skupinu: kancelář, domácnost

Monitory Eizo patří v našich testech obvykle k těm nejlepším, ale bohužel zároveň i nejdražším monitorům. Je tomu tak i v tomto testu. M1700 je monitor, který by měla mít na svém stole většina lidí využívajících kancelářské aplikace. I když jde stále o TN displej (s vylepšenou technologií), barevné vyznění bílé a ostrost textu musí většině uživatelů vyhovovat. Monitor si dobře poradí i s vykreslením šedé škály, což je obvykle pro většinu modelů kámen úrazu. K naprosté spokojenosti s tímto displejem chybí pouze nižší pořizovací cena.

FSC ScenicView B17-2

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 2

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: kancelář

Vezměte displej z modelu T17-2 a stojan z P17-2 výsledkem je B17-2. Hezká skládačka s cílem nabídnout cenově přijatelné řešení s výhodami dobré polohovatelnosti, nicméně neodrazující výslednou sumou. Po obrazové stránce tak B17-2 využívající TN panel nikdy nemůže dosáhnou kvalit P17-2. I ve srovnání s modelem T17-2 (jemuž je obrazově blízký) jde o zajímavější řešení pro segment SOHO i samotné rodiny. Přesto i zde jako primární oblast nasazení vidíme kanceláře, ve větším měřítku pak jako základní monitor ve firmách.

Iiyama proLite X436S

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: domácnost

Tento model sice nenabízí výškovou nastavitelnost, ale nahrazuje to slušným obrazovým výkonem ve hrách a kancelářských aplikacích. Displej nemá dnes tolik módní "leštěný" povrch a i když nedisponuje řešením "glare", podporujícím subjektivně lepší zobrazení černé, je jeho vykreslení s těmito modely srovnatelné. I přes dobrý kontrast je výsledná barevná škála lehce posunuta do červena. Při běžné práci i při hrách však není tento jev z hlediska běžného uživatele patrný. Tento model je slušným řešením pro oblast domácností jako monitor pro každou příležitost.

FSC Scaleoview T17-2

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 2

Poměr výkon/cena:2

Vhodné pro skupinu: domácnost

Tento model zastupuje v nabídce Fujitsu Siemens segment domácích monitorů. I když by měl i díky 8ms odezvě tomuto segmentu odpovídat, jeho vybavení pouze D-Sub konektorem (VGA) jeho využitelnost z našeho hlediska omezuje na brouzdání internetem, psaní domácích úkolů apod. Pro hraní totiž považujeme za nutnost DVI konektor. Takto i díky studenějšímu podání barev vychází pro T17-2 zařazení do segmentu SOHO, tedy domácích kanceláří, nikoliv univerzálního monitoru pro celou rodinu zde raději volte model B17-2.

FSC ScenicView P17-2

Obraz ve skupině: 4

Obraz celek: 4

Poměr výkon/cena:4

Vhodné pro skupinu: univerzální

Podobně jako její větší bratr P19-2, který jsme dříve ocenili za obrazové vlastnosti i celkovou konstrukci, si ani tato "zmenšenina" nevede nijak špatně. Ostatně těží ze shodného designu, využívajícího výborný S-PVA panel. P17-2 je díky dobrému obrazovému podání, vykreslení a nasycení barev v podstatě univerzálním řešením, za které si ovšem uživatel musí připlatit. Je ideální jak pro celodenní práci s kancelářskými aplikacemi, pro hraní i jako studentský "CAD" monitor, i když zde je omezujícím faktorem jeho velikost.

LG M1701A-BMB

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:4

Vhodné pro skupinu: LCD s TV

Tento displej dorazil do testu jako poslední, naštěstí pro něj mu však předvedené výkony zaručily daleko lepší konečné umístění než to startovní. Multimediální displej je přímým a jasným nebezpečím pro Acer Ferrari F-17. I zde proběhlo naladění programů na integrovaném tuneru bezproblémově. Obrazový výkon panelů je přibližně stejný, žádný se nevyhnul občasným artefaktům rozkladu obrazu. Máte-li raději přesycené podání "japonské televize", zvolte LG, pro méně jásavé, ale stále dobře podané barvy dejte přednost Aceru.

Neovo M17

Obraz ve skupině: 2

Obraz celek: 2

Poměr výkon/cena:2

Vhodné pro skupinu: domácnost

Když to nejde jinak, upoutejte aspoň vzhledem. To si zřejmě řekli tvůrci tohoto monitoru, neboť po obrazové stránce toho monitor mnoho nenabídne. Disponuje sice řadou režimů, ovšem ani jeden z nich neskryje průměrné podání černé a celkově nevýrazné nasycení barev. Subjektivně na nás barvy působily efektem "kouřmo". Monitor je tak vhodný pro kancelářské aplikace/internet, lze na něm sledovat i video, nicméně pro hry se nehodí. Omezené jsou i možnosti polohování. Ani ovládání tlačítky seskupenými do kruhu není nejergonomočtější.

Lenovo ThinkVision L170m

Obraz ve skupině: 4

Obraz celek: 2

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: kancelář

I když tento monitor nabízí díky integrovaným reproduktorům (se slušným zvukem) zajímavý design, jeho určení se od strategie řady Thinkvision mnoho neliší. Monitor je použitelný především pro kancelářské aplikace, protože disponuje pouze D-Sub konektorem, DVI chybí. Kvalita obrazu je průměrná, ale pro daný segment naprosto vyhovující. Po celodenní práci s textem a dalšími dokumenty jej můžeme označit jako vyhovující, neboť disponuje rovnoměrným podsvětlením. Uživatelsky příjemné je i celkové ovládání displeje. Omezené jsou bohužel možnosti polohování.

Sony MFM-HT75W

Obraz ve skupině: 4

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:2

Vhodné pro skupinu: LCD s TV

Pro tento širokoúhlý monitor se hodí spíše označení "dětská" televize. Displej vybavený TV tunerem a sadou konektorů pro pohodlný vstup audioa videosignálu nabídne z hlediska IT využití pouze průměrné hodnoty. Jde o stylovou univerzální záležitost do dětského pokoje nebo na kancelářské stoly tam, kde se pracuje hluboko do noci aktuální zpravodajství nebo průběžné sledování zápasu díky funkcím jako je PIP přijde jistě vhod. Na profesionálnější využití (celodenní práce s textem apod.) se však i díky lesklé ploše displeje nehodí.

Sony SDM-HX75

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: domácnost

Stylový displej vybavený reproduktory je dobrým řešením jak pro domácnost, tak i kanceláře. Poskytovaný obraz lze označit jako lepší průměr, barevné podání se nijak nevymyká dané kategorii. Lehké problémy se samozřejmě vyskytují ve světlých odstínech šedé. Při přehrávání DVD byl obraz stabilní, bez tvorby artefaktů. Tento monitor je tak dalším z řady dobře navržených modelů, odpovídajících svému segmentu, který ovšem uživatele nemůže ničím překvapit ani zklamat. Výrobce prostě říká: podívejte, my je děláme také. Jeho volbou rozhodně nemůžete nic zkazit.

Neovo E17DA (R12)

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: domácnost

Opět jeden panel s horšími možnostmi polohování. Pro kancelářské aplikace to nepředstavuje až takový problém, ovšem pořídit si takový monitor pro domácnost není nejšťastnější. Je to škoda, protože tento panel má dobré podsvětlení a jeho odezva je pro sledování filmů rovněž dostatečná. V akčních hrách jako Half-Life 2 však náročného uživatele uspokojit nemůže. Vykreslení barev je slušné, určité problémy se objevily v nelineárním zobrazení šedé škály. Nicméně za své peníze stále dostáváte to, za co platíte a z dvojice Neovo je tento jasně lepší volbou.

Philips 170C6FS

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 2

Poměr výkon/cena:2

Vhodné pro skupinu: domácnost

Byť jde o základní model Philipsu, nezaujal nás tento displej pouze svým designem. Díky vybavení pouze D-Sub konektorem se sice jeho využitelnost omezuje na oblast malých a domácích kanceláří, nicméně přes nižší teoretické hodnoty je jeho obraz pro práci s textem velice příjemný. Pokud tedy nepatříte mezi hráče, je tento model z hlediska obrazového výkonu vhodným řešením pro kancelářské aplikace a toulky internetem, což je i slušnou nasyceností barev a překvapivě dobrou odezvou v šedé škále.

Yusmart 178QP

Obraz ve skupině: 3

Obraz celek: 1

Poměr výkon/cena:4

Vhodné pro skupinu: kancelář

Yusmart 178QP a Belinea 101711 jsou jedna duše a jedno tělo. Oba monitory se od sebe liší pouze jinak řešenými plasty, proto momentální volba, který z nich zakoupit, je čistě věcí aktuální ceny. Ani tento monitor se nezbavil výraznějšího zpoždění u her, ovšem u videosekvencí si poradil s posunem šedé škály o trochu lépe a nedošlo k tak výraznému slití, což může být způsobeno i chybou konkrétního kusu dříve hodnocené Beliney. Monitor ovšem stále zůstává vhodný pouze jako nízkorozpočtová záležitost pro kanceláře.

Samsung 930BF

Obraz ve skupině: 4

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:4

Vhodné pro skupinu: hry

I když by samozřejmě tento monitor bylo možné využívat pro kancelářské aplikace, jeho jasnou cílovou skupinou jsou hráči. Obrazový výkon ve hrách Quake 4 a F.E.A.R. je velice uspokojivý, ani při vysokých detailech nedocházelo ke ghostingu, u videosekvencí se zdařile vyhnul artefaktům. Vykreslení barevné škály vychází mírně do studena, celkový obraz je dobře kontrastní. Školákům to samozřejmě nijak nebrání v uspokojivém zpracování domácích úloh. Celkový výkon monitoru nás pak vedl k udělení ocenění PC WORLD TOP PRODUKT.

Sony SDM-X75K

Obraz ve skupině: 4

Obraz celek: 3

Poměr výkon/cena:3

Vhodné pro skupinu: kancelář

Sony si u tohoto displeje odpustilo použití vlastní technologii X-Black a i když to zastánci tohoto řešení neradi slyší, výslednému obrazu to jenom prospělo. Samozřejmě základem je dobře kontrastní matice, podsvícení a se vším ruku v ruce kráčející nasycení barev. Tento monitor je ideální pro celodenní práci s textem, celkové podání obrazu je na danou třídu vyvážené a pro oči příjemné. Monitor navíc díky implementaci technologie KVM umožňuje přímo připojit USB klávesnici a myš a ovládat tak 2 počítače. I proto jej oceňujeme jako TOP PRODUKT PC.

§§§§§


Deset mýtů o HDTV. Na televizi s vysokým rozlišením se všichni těší, její příchod provází mýty

Yardena Arar

05P687

Plazmové televize vypadají v obchodech nádherně a lákají diváky jasným obrazem, mají ale velmi krátkou životnost. Všechny programy ve vysokém rozlišení jsou stejně jasné a mají stejně kvalitní obraz. Všechny programy a filmy na DVD vypadají v nejvyšším rozlišení 1080p vždy lépe než v nižším standardu HDTV 720p.

Možná jste již podobná tvrzení také slyšeli. Jde o několik z mnoha polopravd, pověstí a mýtů, které vypadají nevinně, při výběru nové televize mohou ale člověka nepříjemně zmást. Neinformovaný zákazník může jejich vinou zaplatit mnohem vyšší cenu za přístroj, jehož výhody prakticky nevyužije.

S mýty se nejlépe bojuje pomocí faktů, proto jsme oslovili několik špičkových odborníků na HDTV (High-Definition TV, televize s vysokým rozlišením). Měli za úkol vyjmenovat a uvést na pravou míru nejčastější mylná tvrzení, která nástup HDTV provázejí, ať se již tyto pověsti týkají signálu, hardwaru nebo jiných oblastí. Výsledkem je článek nabitý fakty, které čtenářům poradí, co opravdu mohou od HDTV očekávat a co nikoli.

1. "Stačí správná televize, nic jiného k vysokému rozlišení nepotřebujete."

Ani náhodou! Pokud si opravdu chcete užít vynikající obraz a prostorový zvuk 5.1, který k vysokému rozlišení patří, potřebujete toho mnohem více. Televize s podporou HDTV (tj. přístroj schopný přijmout obrazový signál v HD formátu a zobrazit jej s rozlišením nejméně 720 řádků v režimu progresivního scanu nebo neprokládaného videa) je jen jednou z nutných součástí výbavy.

Především je zapotřebí, aby samotný pořad byl natočen ve vysokém rozlišení. To nemusí být pravda ani v případě, kdy to o pořadu tvrdí reklama. Bjorn Dybdahl, majitel obchodu se špičkovou audiovizuální technikou v San Antoniu v americkém Texasu, tvrdí, že již viděl spoustu sportovních přenosů údajně ve vysokém rozlišení, které se ovšem v tomto rozlišení vysílaly jen částečně, protože ho při natáčení podporovaly jen některé kamery. Totéž platí pro některé oblíbené seriály, například Zákon a pořádek, který je známý i u nás. Nové díly se natáčejí ve vysokém rozlišení, ty starší se ale pouze interpolují z původního formátu 4 : 3. Výsledek není nijak ohromující.

Dále je nutné, aby program ve vysokém rozlišení vysílala stanice, z níž jej vzduchem, kabelem či přes satelit přijímáte. U některých programů lze najít poznámku "vysoké rozlišení v případě dostupnosti signálu". To ale neznamená, že s vysokým rozlišením pracuje každý vysílač.

Ke zpracování signálu s vysokým rozlišením potřebujete HD přijímač. Televizi s vestavěným digitálním tunerem ATSC stačí k zobrazení terestricky šířeného signálu s vysokým rozlišením dobrá anténa. Zkratka ATSC znamená Advanced Television Standards Committee, tedy výbor pro stanovení televizních norem. Tento výbor definoval 18 formátů digitální televize, z nichž jen 6 je považováno za formáty vysokého rozlišení. Navzdory rozšířenému mýtu neexistují antény sloužící výhradně pro příjem signálu s vysokým rozlišením, jeho příjem zajišťují běžné antény. Pokud televizní přístroj nabízí funkci PiP neboli obraz v obraze, lze v tomto režimu využít vysoké rozlišení jen tehdy, je-li televizor vybaven dvěma tunery ATSC.

Není-li televizor vybaven tunerem ATSC, je k příjmu HD signálu zapotřebí set-top box nebo HD box dodávaný poskytovatelem kabelového nebo satelitního signálu. S televizí, která musí být samozřejmě s HD signálem kompatibilní, je nutno tento box propojit přes digitální výstup. "Mnoho lidí si pořídí televizor kompatibilní s vysokým rozlišením a HD box a diví se, že vysoké rozlišení nefunguje, když pro připojení boxu k televizi použijí analogový konektor," vysvětluje Jeff Cove, viceprezident společnosti Panasonic pro technologie.

A konečně je zapotřebí naladit televizní tuner na kanál, na kterém se skutečně vysílá signál s vysokým rozlišením. Analogové vysílání místních vysílačů většinou toto rozlišení nepodporuje, na čemž nic nezmění ani nejmodernější domácí výbava.

2."Čím větší obrazovka, tím lepší obraz."

Větší neznamená automaticky lepší, zejména pokud obrazovku sledujete zblízka a vidíte každý pixel. Pokud máte HDTV obrazovku s formátem 720p, doporučujeme ji sledovat minimálně ze vzdálenosti rovné dvojnásobku úhlopříčky.

Zároveň ale nedoporučujeme sledovat televizi z příliš velké dálky, mizí tak výhody vysokého rozlišení. "Často je rozlišení televize vyšší než rozlišení lidského oka," tvrdí Larry Weber, předseda společnosti zvané Society for Information Display, která sdružuje výrobce displejů. Pokud se na televizi díváme ze tří metrů, není oko schopné rozeznat menší než milimetrové pixely, pokud tedy z této vzdálenosti sledujeme obrazovku s úhlopříčkou 94 cm, není rozdíl mezi normálním a vysokým rozlišením příliš viditelný.

Kvalita obrazu závisí také na obsahu vysílání. Obrazovky digitálních televizí mají pevný rastr, počet jejich pixelů se tedy nemění a obraz se musí rozlišení obrazovky přizpůsobit. Obraz je pochopitelně nejkvalitnější, pokud jeho základní rozlišení odpovídá rozlišení obrazovky. Proto také současná DVD s rozlišením 480 řádků v režimu progresivního scanu vypadají lépe ve formátu Enhanced Definition TV (EDTV) než na HDTV EDTV má stejné rozlišení 480 pixelů, při zobrazení na HDTV se obraz musí přizpůsobit rozlišení 720 pixelů nebo 1 080 pixelů podle typu televizoru. Tento proces většinou probíhá formou softwarové interpolace.

Samozřejmě to funguje i naopak pokud sledujeme záznam v rozlišení HDTV na televizi třídy EDTV, musí se obraz opět interpolovat, aby se vešel do nižšího rozlišení. Pokles obrazové kvality je zejména u velkých obrazovek vcelku patrný.

3."Čím vyšší rozlišení v rámci HDTV, tím kvalitnější obraz."

Většina televizorů třídy HDTV nabízí v současnosti formát 720p, někteří výrobci už ale představily i obrazovky s rozlišením 1 080 pixelů (jedná se o LCD nebo projekční televize typu LCD, LCoS nebo DLP). V současné době ještě nejsou na trhu plazmové obrazovky se standardem 1080p, ačkoli někteří výrobci začínají o jejich nástupu hovořit. Každopádně lze očekávat, že plazmové modely svou kvalitou současné televize s rozlišením 1080p výrazně překonají. Program ve vysokém rozlišení se ale dnes vysílá pouze ve formátech 720p a 1080i, formát 1080p zatím čeká na své praktické uplatnění vzhledem k příliš velkému objemu přenášených dat. Filmy v rozlišení 1080p budou jistě za čas k dispozici na optických médiích, jenže dokud se velká filmová studia nedohodnou na formátu příští generace DVD (Blu-ray nebo HD-DVD), asi se nových záznamů nedočkáme.

Skutečnost, že ve formátu 1080p zatím není co vysílat či promítat, je také hlavním důvodem absence většího množství televizorů s tímto rozlišením na trhu. Firmy, které již televize se standardem 1080p prodávají, argumentují, že mnohé stanice již vysílají v rozlišení 1080i a že takový záznam vypadá na televizi s 1080p lépe než na obrazovce standardu 720p, neboť není třeba tak rozsáhlá interpolace. (Nesmíme ale zapomenout, že v takovém případě je naopak zapotřebí interpolovat záznam v 720p na rozlišení 1080p.) I v tomto případě je zapotřebí vzít v úvahu rozlišovací schopnost lidského oka kvalitnější rozlišení 1080p postřehnete pouze z extrémní blízkosti nebo na hodně velké obrazovce.

4."Milovníci plynulého vykreslování pohybů u CRT televizorů mají při přechodu na HDTV smůlu."

Ale vůbec ne. Na trhu je řada CRT televizorů kompatibilních s vysokým rozlišením a pokud se pro ně rozhodnete, ušetříte spoustu peněz, jsou totiž mnohem levnější než LCD a plazmové modely podobné velikosti. Jen samozřejmě odpadá výhoda tenkého a elegantního přístroje. Pokud se této výhody nehodláte vzdát, nezapomeňte, že LCD obrazovky mají s vykreslováním pohybu opravdu někdy problémy, což je způsobeno místy hodně pomalou odezvou. U plazmových televizorů a technologie DLP tyto potíže odpadají.

5."Plazmové obrazovky do roka zničí vypálení."

Od doby, kdy jsme se s plazmovými obrazovkami setkávali jen na letištích, se jejich kvalita neporovnatelně zvýšila. Efekt vypálených míst, kdy se na obrazovce objevovaly "duchy" objektů, které z obrazu již ve skutečnosti zmizely, tedy dnešní televize již dávno netrápí.

Životnost dnešních obrazovek činí podle výrobců zhruba 60 000 hodin. Pokud by si tedy někdo pouštěl televizi 8 hodin denně 365 dní v roce, vydržela by mu přes 20 let. Stejnou životnost dnes výrobci udávají i u LCD a CRT televizí posledně jmenovaný typ je přitom na zmíněný efekt náchylný stejně jako plazmové modely, při zobrazení totiž také používá fosforovou technologii.

Co se změnilo? Směs fosforu a plynu v nových plazmových obrazovkách riziko vypálení výrazně snižuje, do některých televizorů výrobci navíc instalují speciální software, jehož pomocí lze tomuto efektu předcházet. "Pokud se nebojíte vypálení u CRT, nemusíte se ho bát ani u plazmy," tvrdí již citovaný Larry Weber z organizace Society for Information Display.

6."Jasné LCD obrazovky nabízejí nejlepší obraz a mají mnohem menší spotřebu energie než plazmové a CRT televize."

Jistě, LCD obrazovky jsou velmi jasné. To je velká výhoda, díváte-li se na televizi v osvětlené místnosti. Pokud ale rádi sledujete filmy spíše v šeru nebo ve tmě, na vysokých hodnotách jasu patrně tolik nezáleží a mohou vám tak lépe vyhovovat plazmové nebo CRT modely s lepším zobrazením barev a plynulejším překreslením pohybu.

Zajímavé údaje o spotřebě nabízí studie japonské organizace Green Purchasing Network, jejímž cílem je propagace ekologicky šetrného zboží. Podle této studie je spotřeba energie u plazmových, LCD a CRT obrazovek v praktickém provozu stejná. Nastupující generace LCD obrazovek s podsvícením pomocí LED diod nabídne mnohem lepší barevné podání než současné modely, přitom ale spotřebuje zhruba dvojnásobné množství energie.

7."Ten obraz je tak skvělý, že je zbytečné utrácet ještě za profesionální kalibraci."

Další z oblíbených mýtů. Všichni dobře víme, že prodavači televizorů v obchodech s elektronikou většinou nastavují jas na nejvyšší hodnoty, aby nalákali zákazníky. Doma ale televizi sledujeme většinou v šeru nebo ve tmě a příliš jasná obrazovka může působit až rušivě. U čerstvě zakoupených televizorů není výjimkou ani nepřesné barevné podání. Správná kalibrace tak pomůže téměř každému přístroji. Profesionální kalibrační technik má k dispozici nástroje sloužící k nastavení parametrů, k nimž se běžný majitel televize nedostane (což je jedině dobře, protože by s nimi většinou stejně neuměl správně pracovat). Profesionální kalibrace ale není levná, alternativou jsou proto různé kalibrační programy, běžně dostupné ve speciálních obchodech.

8."Všechny programy v rozlišení HDTV vypadají stejně dobře."

Ani to bohužel není pravda. Ve skutečnosti jsou všechny programy ve vysokém rozlišení do jisté míry komprimované některé více, některé méně.

Každá televizní stanice má podle platných předpisů dostatek vlnového prostoru k tomu, aby vysílala cca 19 megabitů dat za vteřinu. Nikdo ale neříká, že se tento prostor nemůže rozdělit mezi více programů. Stanice proto mohou programy ve vysokém rozlišení komprimovat tak, aby mohly vysílat několik programů souběžně. Této technologii se říká multicasting.

Standard ATSC počítá s podporou kódování videa ve formátu MPEG2, neříká ale nic o stupni možné komprese. Vysílání nekomprimovaného videosignálu ve formátu MPEG2 vyžaduje rychlost 885 Mb/s (rozlišení 720p), resp. 995 Mb/s (1080i). Podle odborníka na HDTV Petera Putmana ovšem televizní stanice nemohou v praxi zajistit vyšší datovou propustnost než 18 Mb/s. Pokud tedy vysílají na dané frekvenci pouze jeden program, musí jej při standardu 720p komprimovat v poměru 49 : 1, při standardu 1080i dokonce v poměru 55 : 1.

Pokud stanice zároveň s HDTV programem vysílá stejný pořad i ve standardním rozlišení, klesá maximální datová propustnost pro HDTV signál na 13-14 Mb/s, pokud jsou programy ve standardním rozlišení dva, zbývá na HD signál maximálně 13,5 Mb/s, což vyžaduje kompresi v poměru 66 : 1. Při tak silné kompresi nevyhnutelně dochází ke vzniku obrazových artefaktů, kterých si na malé CRT obrazovce nevšimneme, na velkých plochých panelech s pevným rastrem ale ano. Mezi tyto artefakty patří například tzv. komáří šum, který se projevuje malými tečkami okolo hlav postav, případně efekt připomínající makrobloky, k němuž dochází při hraní náročných pohybových her na počítačích s nízkým grafickým výkonem.

Stupeň komprese programů na vybrané stanici lze odhadnout podle toho, zda tato stanice používá multicasting. Obecně se ale dá říci, že satelitní a kabelové programy ve vysokém rozlišení bývají komprimovány silněji než terestrické vysílání. Kabelové a satelitní společnosti mají sice k dispozici rychlejší datové toky než terestrické vysílače, zároveň ale vysílají mnohem více programů, nemluvě o dalších službách (připojení k internetu apod.). Společnost Dish Network už oznámila, že z kapacitních důvodů postupně zcela přejde na efektivnější formát MPEG4. Někdy se program komprimuje ještě dříve, než ho zpracuje vysílač například placené televizní stanice Discovery, ESPN nebo HBO komprimují programy samy a kabelovým či satelitním poskytovatelům je dodávají již v komprimované podobě.

9."Na televizi s vysokým rozlišením nelze sledovat běžné programy."

Také toto tvrzení je přinejmenším silně přehnané. Jistě, programy ve standardním rozlišení vypadají na obrazovce s vysokým rozlišením vždy hůře než HD programy důvodem je interpolace, o níž jsme již hovořili. Výrobci HD televizorů se ale snaží své přístroje standardnímu rozlišení co nejlépe přizpůsobit, což se jim se střídavými úspěchy daří. Pokud tedy na HD televizi hodláte sledovat standardní vysílání, což je v našich krajích zatím nutností, doporučujeme obraz předem vyzkoušet.

10."Až se u nás kompletně přejde na digitální vysílání, nebude mi analogová televize k ničemu."

Tento problém s tematikou HDTV přímo nesouvisí, přesto se jedná o velmi častý mýtus. Ano, až naše televizní vysílače plně přejdou na digitální vysílání, nebude možné chytat signál běžnou analogovou anténou jako dosud, situaci však vyřeší relativně levný set-top box. Kabelové a satelitní přijímače to nijak neovlivní, o konverzi se postará poskytovatel signálu. Na analogové televizi ale samozřejmě nebude fungovat HDTV.

V článku jsme se pokusili vysvětlit několik nepravdivých tvrzení týkajících se HDTV, k pokrytí celé problematiky bychom ale potřebovali mnohem větší prostor. Poslední rada je proto nejdůležitější: než si některý z přístrojů vyberete, dobře se informujte, co všechno umí, jaké problémy vás eventuálně čekají a zda by neodvedl lepší práci některý z konkurenčních modelů. A nevěřte všemu, co vám budou říkat prodavači.

Jaká je situace v ČR?

Česká republika si na své HDTV ještě počká. Předpoklad naší veřejnoprávní televize pro spuštění HDTV, pokud vše půjde dobře, je rok 2010. Vzhledem k mnoha investicím do vysílací struktury je však zároveň nepravděpodobné, že bychom se s pozemním šířením signálu HDTV setkali před tímto datem. Do té doby bude již k dispozici i dostatečný programový fond pořadů právě ve formátu HDTV. Již dnes se ve vysokém rozlišení natáčejí například seriály Bazén (Prima) nebo Pojišťovna štěstí (Nova). Pokud budete v nejbližší době chtít sledovat pořady v HDTV, máte jedinou možnost satelit.

§§§§§


Cesta na trůn. Nová generace GPU ATI Radeon dlouho očekávané trio

Lukáš Erben

05P0691

První herní či chcete-li konzumní grafické akcelerátory se před deseti lety zrodily na rýsovacích prknech společností či designérů, kteří se do té doby věnovali profesionálním grafickým obvodům pro pracovní stanice zejména Silicon Graphics. Ať už to byli 3D Labs s čipem Game Glint nebo nově vznikající firmy jako 3Dfx a nVidia, které zakládaly skupinky zaměstnanců odcházející přímo z SGI a dalších společností. Díky omezením daným technologiemi dostupnými ve druhé polovině devadesátých let se tyto firmy při návrhu prvních herních 3D akcelerátorů soustředily na pevnou implementaci základních funkcí pro 3D rendering. S postupujícím vývojem se ale architektura "konzumních" 3D akcelerátorů pro PC začala stále více vracet ke svým kořenům na pracovních stanicích nejprve schopností manipulovat s vlastními 3D modely (funkce Transformation & Lightning, poprvé implementovaná u grafického procesoru nVidia GeForce GTS v roce 2000) a poté plnou programovatelností jednotek pro geometrii (vertex shader) a povrchy (pixel shader) nejprve v celočíselném režimu (GeForce 3 a Radeon 8500), později v plovoucí desetinné čárce (GeForce 6 a Radeon X1000).

Grafický hardware tak uzavřel pomyslný kruh. Výkonné grafické stanice jsou totiž v současné době stále častěji špičková PC, osazená grafickým hardwarem, jež byl původně vyvinut pro počítačové hráče (profesionální karty mívají odlišné ovladače a případně některé drobné úpravy). Přestože výrobci mikroprocesorů a grafických procesorů dodávají specializovaný hardware určený pro segment pracovních stanic, ve skutečnosti se jedná o stejný hardware, který je osazován do výkonných herních PC a naopak. Procesory Xeon se tak proměnily v Pentium Extreme a grafické karty Radeon jsou prodávány s drobnými úpravami BIOSu a ovladačů jako řada FireGL. Při pohledu na nové generace grafických karet si je nutné uvědomit důležitý fakt: nejedná se jen o hardware určený pro hraní akčních her či realistických simulací, ale o obvody, které lze využít pro profesionální účely při vizualizaci, renderingu, CAD/CAM a v neposlední řadě i pro negrafické specializované výpočty v oblastech jako je aplikovaná genetika či dokonce relační databáze. Právě nové generace grafických procesorů, mezi něž pochopitelně patří i Radeon X1000, totiž nabízejí vysoký výpočetní výkon a flexibilní architekturu s možností psaní komplexních programů pro stínovací jednotky včetně větvení. Věnovat se proto podrobněji jejich architektuře rozhodně není od věci.

Přestože nové karty ATI byly ohlášeny již počátkem října, odložili jsme náš podrobný test až do lednového čísla. Důvod je jednoduchý: ATI sice uvedlo současně sedm modelů grafických karet postavených na jádrech R520, RV530 a RV515, zpočátku byly ale v prodeji jen některé z modelů, zatímco ty ostatní se na trh (a v případě nejvýkonnější varianty i do naší redakce) dostaly až v průběhu listopadu. Na vině jsou pochopitelně výrobní kapacity partnerů jako je TSMC, kteří čipy ATI produkují zpočátku bude výroba zaměřena především na dražší hi-end modely a levné čipy, které lze produkovat ve velkých objemech, zatímco GPU střední třídy se na trhu objeví jako poslední. Ostatně uvedení celé nové řady se oproti původním plánům značně opozdilo zejména díky problémům s novým výrobním procesem.

ATI se při uvedení nové řady grafických karet poučilo z úspěšného postupu konkurenční řady GeForce 6. Všechny nové modely z řady Radeon X1000 vycházejí ze společné architektury a nabízí stejnou sadu funkcí (zejména plnou podporu DirectX 9.0c), ale pochopitelně s odlišným výkonem. Díky modulárnímu designu vlastních grafických procesorů je přitom možné snadno přidávat či odebírat jednotlivé výpočetní jednotky (obvody pixel shader, vertex shader a texturovací jednotky jsou nezávislé a nadále netvoří rigidní grafické potrubí), a tak snadno vytvářet nové verze čipů. Čipy R520, RV530 a RV515 se liší právě počtem specializovaných obvodů jako jsou shadery či texturovací jednotky a odlišují se pochopitelně i pracovní frekvencí GPU a RAM. Modulární koncepce navíc umožnila, aby od sebe byly odloučeny texturovací jendotky (potrubí), které jsou zodpovědné za hrubý vykreslovací výkon grafického čipu, a stínovací jednotky (tzv. shadery), které hrají důležitou roli zejména u nejnovějších her s pokročilými efekty. ATI se tak u nových čipů soustředilo právě na shadery teoreticky by to mělo znamenat výhodu u náročnějších her, které se objeví v budoucnu (ze současných titulů by bylo možné jmenovat Fear či Quake 4). Výsledky testů v současných a zejména starších hrách ale díky tomu dopadají hůře zejména u GPU střední a nižší třídy, které pohánějí modely X1600 a X1300. Pravdou ale je, že pouhé čtyři texturovací jednotky u modelu X1600 nepostačují konkurenční karty i modely předchozí generace mívají spíše dvojnásobek.

Architektura čipů R5xx má, jak už jsme zmínili, několik společných prvků: podpora DirectX 9.0c včetně shader model 3.0, značná modulárnost, oddělení pixelových potrubí od stínovacích (shader) jednotek a celkový posun směrem ve výkonu stínovacích obvodů na úkor hrubého rastrovacího výkonu (fillrate). Mezi nejdůležitější nové prvky patří již zmíněná podpora shader modelu 3.0 (SM3). Grafické čipy již dlouho obsahují více než jen soubor několika rychlých rasterizačních a celočíselných vektorových jednotek, které jsou schopny provádět jednoduché maticové výpočty s vektorovou grafikou a následně ji "plnit" texturami, jako tomu bylo u grafických karet, které podporovaly sedmou generaci Direct X. S příchodem DirectX 8 se objevily obvody pro úpravy a stínování vektorových modelů (vertex shader) a efektové operace s jednotlivými body obrazu (pixel shader) jde o specializované, plně programovatelné obvody, které dokáží zpracovat geometrická a obrazová data masivně paralelním způsobem. První a druhá generace shaderů měla ale značná omezení jednotky pracovaly zcela či alespoň částečně v celočíselném režimu a nezvládaly ani základní větvení algoritmů (for, if, else). Aplikace složitých algoritmů či postupná aplikace několika efektů vyžadovala celočíselná zaokrouhlení, čímž dochází k nepřesnostem ve výpočtech. Pixel Shader jednotky třetí generace (PS 3.0) již pracují plně ve dvaatřicetibitovém FP režimu s podporou větvení kódu. To umožňuje psaní kvalitnějších a komplexnějších efektových algoritmů a navíc otevírá možnosti využít GPU i pro některé specifické výpočty. Taktéž jednotky vertex shader jsou vybaveny vylepšenými obvody pro kontrolu toku instrukcí a dat samotné programy pro jednotky vertex shader pak mohou mít až 1 024 instrukcí. Významnou novinkou je ultra threading dispatch processor (UTDP), který má na starosti zásobování pixel shaderů daty a instrukcemi. Jde o to, že některé instrukce mohou být zdrženy, než jim jsou přiřazena data, což zpomaluje běh celého GPU. UTDP umožňuje rozdělit práci na mnoho miniaturních vláken (threads), která jsou zpracována paralelně je-li tedy třeba dodat instrukcím v některém z vláken data, jsou mezitím zpracovávána ta ostatní. Podobné obvody existovaly i v předchozích generacích GPU, nová generace v čipech R5xx ale používá vlákna obsahující pouze 16 pixelů, kterých může být současně rozpracováno až 512 (u X1800), respektive 128 (u X1600 a X1300). Pixel shader programy při použití PS 3.0 bývají často větveny a různé efekty jsou následně aplikovány jen na některé pixely. Je-li v takovém případě možné při větvení pracovat s menším počtem pixelů (pouze 16, místo stovek u předchozích generací GPU), probíhají výpočty mnohem efektivněji. Samotné pixel shader jednotky jsou organizovány do bloků po čtyřech, podobně jako u předchozích čipů ATI. Každá jednotka přitom může zpracovat během jediného cyklu až 6 instrukcí.

Významné úpravy byly provedeny i na paměťovém řadiči. Hlavním problémem hi-end karet s 256bitovým paměťovým rozhraním je totiž velké množství "drátů" (minimálně 256) mezi GPU a paměťovými čipy. Takový počet elektrických vedení vyžaduje složité PCB s pěti či dokonce osmi vrstvami, což výrobu grafických karet značně prodražuje. ATI se rozhodlo použít "kruhový" paměťový řadič, jehož fyzická architektura by se asi nejlépe dala přirovnat k městským dopravním okruhům (ty řeší obdobný problém jak dostat co největší množství aut z/do různých částí města). Hlavním dopravním kruhem je v tomto případě 512bitová kruhová sběrnice (256 bitů v každém směru), která má čtyři dopravní "uzly", z nichž každý komunikuje se dvěma paměťovými moduly pomocí dvou 32bitových rozhraní. Dopravní uzly mohou komunikovat mezi sebou (pomocí zmíněné 512bitové sběrnice, která je přímo v GPU), přijímat povely či data od paměťového řadiče a odesílat požadovaná data z RAM do cache pamětí, které jsou k nim přirazeny. Případný požadavek na data z grafické RAM tak předá paměťový řadič uzlu, v jehož paměti se data nachází. Ten je následně uloží do cache paměti, která je nejblíže obvodům, jež si data vyžádaly buď do některé z "vlastních" cache pamětí, nebo je po okruhu pošle uzlu, jehož paměti cache jsou blíže "cílové adrese" uvnitř čipu. ATI se pomocí nového řadiče snaží minimalizovat paměťovou latenci tedy dobu, po kterou musí obvody v GPU čekat na potřebná data, a to na úkor celkové propustnosti. To je sice v rozporu s dosavadním přístupem (pro výkon GPU byla v případě RAM nejdůležitějším faktorem propustnost), složitější pixel shader programy s větvením a cykly (a tedy i častějšími přístupy do paměti) by ale do budoucna mohly právě takovouto architekturu využít mnohem efektivněji. ATI se v případě paměťového řadiče opět soustředilo zejména na optimalizace důležité pro hry, které intenzivně využívají stínovacích jednotek.

Jednou z novinek, které představila nVidia u GeForce 7800, je technika vykreslování HDR (high dynamic range) tedy obrazu s vysokým dynamickým rozsahem. HDR je důležité z hlediska kvality obrazu; umožňuje totiž mnohem výraznější vykreslování barevných odstínů a vyšší barevnou dynamiku. V praxi to znamená, že světlé i tmavé scény jsou živější či barevnější a u tmavých scén lze lépe vnímat různé detaily. Nyní tedy s HDR přichází i ATI, a to dokonce v kombinaci s antialiasingem (což GeForce 7800 nenabízí). Mezi další novinky v oblasti kvality obrazu patří kvalitnější anisotropické filtrování přesněji "area aniso", kdy se anisotropické filtrování počítá odlišnými metodami pro blízké textury (euklidovský model výpočtu vzdálenosti: ÷ x2 + y2 + z2) a pro vzdálenější textury (zjednodušený výpočet vzdálenosti s konstantou a: ax + by + cz). nVidia sice podporovala metodu přesnějšího výpočtu již u GeForce FX, používala ji ale pro celou scénu, což nadměrně zatěžovalo GPU.

Poslední zásadní novinkou, kterou přinášejí karty z rodiny Radeon X1000, je podpora "platformy pro video" AVIVO, kterou společnost ATI ohlásila s předstihem před uvedením nových grafických karet. AVIVO tvoří jednak karta pro digitalizaci videa (ATI Theater 550) a grafické karty s podporou AVIVO tedy libovolného modelu z řady Radeon X1000. Zatímco karta pro digitalizaci je vybavena theater čipem pro kompresi MPEG-2 v reálném čase, úlohou grafických karet je urychlit transkódování (tedy převod mezi formáty) a dekódování (přehrávání) i těch nejnáročnějších druhů videa počínaje MPEG-2 a MPEG-4 či DivX, přes WMV9, VC-1 až po H.264 používaný pro HDTV formáty, který nedokáží současná CPU dekódovat v reálném čase. AVIVO obvody ale mají rovněž vylepšené funkce De-Interlacing a Scaling, což by se mělo projevit na kvalitnějším přehrávání běžných formátů jako je DVD či DivX a zobrazování TV signálu. Výhodou AVIVO je i podpora dvou DVI výstupů dual-link. K jedné kartě je tak možné připojit současně dva LCD displeje s vysokým rozlišením či LCD s vysokou barevnou hloubkou 10bit či 16bit na kanál (30bit, respektive 48 bit RGB).

Radeon X1000 v praxi

Jakkoliv fantastická je technologie, kterou ATI pro novou řadu grafických karet Radeon vyvinula, podstatná jsou především fakta o výkonu nových grafických karet ve hrách a testech. Podívejme se tedy na jednotlivé modely podrobněji. Výkon jsme se rozhodli komentovat jen stručně nejlepší obrázek si vytvoříte podle vlastních výsledků testů, které jsme prováděli na sestavě s procesorem AMD Athlon 64 X2 4800+, základní deskou Gigabyte GA-8N-SLI Royal, 2 x 512 MB DDR Corsair 400 a dvěma pevnými disky Seagate s kapacitou 160 GB. K testům byl potřeba výkonnější zdroj, a proto jsme zvolili 550W model od společnosti Realpower.

Radeon X1800

Nástupce modelů X800 a X850 má konkurovat kartám GeForce 7800 GT a GTX spadá tedy do nejvyšší výkonnostní kategorie s prodejní cenou (přinejmenším zpočátku) nad hranicí deseti tisíc Kč. Prozatím je k dispozici ve dvou variantách: X1800XT s 512 MB RAM a pracovní frekvencí 625/1500 MHz (GPU/RAM), a X1800XL s 256 MB RAM a frekvencí 500/1000 MHz. Obě karty používají nejvýkonnější variantu GPU R5xx tedy R520, která má 8 vertexových a 16 pixelových potrubí (konkurenční GeForce 7800 jich má 24) a 16 texturovacích jednotek. Zatímco Radeon X1800XL byl v prodeji již v průběhu října, výkonnější varianta XT se do obchodů dostala až koncem listopadu. Radeony X1800XL a XT jsou důstojnými konkurenty GeForce 7800GT a GTX s jedinou výjimkou. Velmi drahá 512MB varianta GeForce 7800 GTX je ve většině testů rychlejší. Je ale pravděpodobné, že ATI uvede ještě výkonnější verzi "platinum", aby dorovnalo náskok konkurence. Cenově jsou modely X1800 XL srovnatelné s GeForce 7800 GT (od 11 000 Kč s DPH), v případě XT je situace pro ATI o něco méně příznivá karty se prodávají o cca 1 500 Kč více než konkurenční GeForce 7800GTX. V cenové relaci 15-16 tisíc Kč s DPH to ale není zas tak zásadní rozdíl.

Radeon X1600

Radeon X1600 by měl nahradit modely X700, X800 a X800 GT a konkurovat především GeForce 6600GT a nejlevnějším verzím GeForce 6800. ATI nabízí dvě varianty: X1600 XT s GPU pracujícím na 590 MHz se 128 či 256 MB RAM a frekvencí 1,38 GHz (cena v době uzávěrky byla přibližně 6 000 Kč za 256 MB verzi) a X1600 Pro s grafickým procesorem 500 MHz a se 128 či 256 MB RAM na 780 MHz (výkonnější verze by měla stát přibližně 4 500 Kč s DPH). Karty jsou postavené na čipu RV530, který má pět vertexových a dvanáct pixelových jednotek, ale pouze čtyři texturovací jednotky právě malý počet texturovacích jednotek může být podle našeho názoru jednou z příčin nekonzistentního výkonu. Drobným problémem Radeonu X1600 je, že v mnoha situacích je jen o málo rychlejší než GeForce 6600GT (nezřídka je ale i pomalejší), ovšem při o poznání vyšší ceně ta v případě varianty XT dosahuje téměř ceny nejlevnějších karet GeForce 6800, které jsou obvykle výkonnější. Je ale téměř jisté, že po novém roce se ceny srovnají a budou odrážet reálný výkon karet bude-li cena X1600XT srovnatelná s GeForce 6600GT, dali bychom kartě ATI rozhodně přednost, mimo jiné i díky dvěma DVI výstupům, které by mohly být u X1600 standardem (jen doufáme, že karty nabízené na trhu budou mít odlišné ventilátory a chladiče než referenční modely, jež nám zaslalo ATI ty jsou totiž prakticky u všech modelů nepříjemně hlučné).

Radeon X1300

Radeon X550 sice ATI v segmentu levných karet zachránil před fiaskem (modely X300 jsou pro hráče téměř nepoužitelné), uvedení novinky podporující moderní technologie ale bylo s ohledem na možnosti konkurenční GeForce 6200 nevyhnutelné. Nové modely X1300 jsou osazeny GPU RV515 se dvěma vertexovými a čtyřmi pixelovými jednotkami, čtyřmi texturovacími jednotkami a budou dodávány ve třech variantách: X1300 PRO s GPU 600 MHz a 256 MB RAM na 800 MHz (3 500 Kč s DPH), X1300 s frekvenci 450 MHz a 128 či 256 MB RAM na 500 MHz (3 100 Kč s DPH) a konečně X1300 HyperMemory (cca 2 200 Kč s DPH) s grafickým procesorem na 450 MHz a pouhými 32 MB rychlé lokální RAM (1 GHz), které jsou doplněny využíváním systémové RAM přes sběrnici PCI Express. Ve srovnání s předchozí generací levných karet Radeon X300 či GeForce 6200 si Radeon X1300 Pro vede výtečně, zásadním problémem ale je, podobně jako u X1600, její cena. X1300 Pro totiž konkuruje spíše modelům GeForce 6600, se kterými je výkonnostně pouze srovnatelný. Volba bude tedy závislá spíše na vašich preferencích, případně na podpoře novinek jako je AVIVO. Nejlevnější varianty s řešením Hypermemory se patrně dočkáme až v příštím roce.

§§§§§


Zářící barvy venku i uvnitř

Lukáš Jonák

05P0690

Tentokrát si v sekci Ladíme vzhled a výkon předvedeme, jak je možné vnitřek i vnějšek vaší počítačové skříně prozářit barvami. Existuje několik možností, jak toho dosáhnout. Jednou z nich je použití přímých barevných světel a ultrafialově aktivních barev a právě o těchto možnostech si dnes řekneme více.

Počítače dnes již nejsou luxusem, ale nezbytnou součástí našeho života, přesto většina zejména starších modelů vypadá jako nevýrazná šedá krabice. S takovým vzhledem nejsou mnozí uživatelé spokojení a snaží se svůj počítač od ostatních odlišit. Proto se před několika lety tchajwanská společnost Sunbeamtech rozhodla vyrábět počítačové doplňky, zaměřené právě na estetický vzhled, a během několika měsíců se tento trend rozšířil po celém světě. Velká většina šikovných ručiček vylepšuje svůj počítač metodou co dům dal, to ale nic nemění na faktu, že prodejnost podobných doplňků je stále vyšší a vyšší. Mezi nejčastěji prodávané doplňky patří již zmiňovaná světla.

Pro řádné vizuální vylepšení vašeho stávajícího počítače je nezbytně nutné mít uvnitř počítačové skříně dostatek místa pro manipulaci s tuningovými doplňky. Neměli byste zapomenout ani na to, že uvnitř skříně musí být dostatečný prostor pro cirkulaci vzduchu, který jednak ochlazuje počítačové komponenty, jednak odvádí od zdrojů světla teplo a tím prodlužuje jejich životnost.

Přídavná světelná zařízení se na našem trhu prodávají v několika podobách: neony, lasery, stroboskopy, LED diody a patřičně podsvětlené datové kabely. Nejvíce používané jsou neony především díky velké škále doplňků, které lze k tomuto osvětlení připojit. Jako příklad si můžeme uvést třeba zvukový senzor pro snímání zvuku a následné osvětlování do rytmu hudby. Neony se prodávají ve dvou velikostech, 15 a 30 centimetrů, a v několika barevných provedeních, mezi nimiž se nejvíce osvědčila modrá, červená, zelená, oranžová a zlatá. Neony je také možné zakoupit s několika typy příměsí nejrozšířenější jsou plastové bubliny nebo magnetická lanka.

Další možnou variantou vizuálního zkrášlení je laserové osvětlení. To spočívá v malé krabičce s rozměry 7,5 x 3 centimetry, která vysílá paprsky v pravidelném obrazci nebo zcela náhodně kolem sebe v úhlech od nuly do třiceti stupňů. K dostání jsou pouze ve čtyřech barvách modré, červené, zelené a kombinované. Předností tohoto typu osvětlení je přesnost paprsku a vzdálenost, na kterou je možné paprsek rozeznat.

Velkým konkurentem laserového osvětlení je stroboskopické světlo, které má daleko větší možnost osvítit a prozářit celý prostor počítačových skříní včetně velkých bigtowerů. Výhodou stroboskopického světla může být i to, že se nemusí použít nutně pouze uvnitř case, ale dá se umístit i do exteriéru a s jeho pomocí tak můžete vytvořit svou "soukromou diskotéku". Stroboskopy se prodávají pouze v bílé, červené a zelené.

Další z možností, jak osvětlit skříň, je zakoupení datových kabelů, do nichž výrobce integroval zdroj světla ve formě LED diod nebo světelné trubice. U těchto výrobků se můžete setkat snad se všemi možnými barvami a provedeními, záleží pouze na vašem vkusu, po kterém konkrétním modelu sáhnete. Všechna zařízení je možné napájet přes klasický konektor MOLEX, nemusíte se tedy bát, že byste si museli kupovat externí napájecí zdroj. Ostatně ani přemrštěného účtu za elektřinu se obávat nemusíte, všechny tyto komponenty vám "seberou" maximálně desítky wattů.

Jednou z posledních možností barevného oživení vaší počítačové skříně jsou takzvané UV aktivní barvy, které září pod speciálním ultrafialovým světlem. Tato možnost je velmi oblíbená u hardcorových hráčů, kteří neváhají vyladit svého plechového miláčka až na naprosté maximum, a zároveň je vhodná pro uživatele, kteří pracují s počítačem v šeru a mají ho v úrovni očí. S UV aktivní barvou se můžete setkat například na výrobcích některých značek základních desek v našich končinách lze bez rozmyšlení jmenovat sérii motherboardů s označením LanParty od DFI a také na již zmíněných datových kabelech. Pokud však již máte vybavení PC, které neodpovídá vašim nárokům, můžete si ho vhodně doplnit pomocí speciálních UV aktivních barev, prodávaných v několika velikostních baleních a barevných provedení. Tyto barvy je možné nanést takřka komkoliv kam fantazie dovolí, barvy jsou k dodání ve spreji, v plechovce a také ve fixech. Předností této varianty je fakt, že nejste omezeni nákupem konkrétní značky výrobků, můžete si takto upravit cokoliv a jakýmkoliv způsobem.

A jak zařídíte viditelnost těchto barev, ať již z výroby nebo vlastnoručně vytvořené? Potřebujete k tomu zdroj UV světla, nejraději ve formě trubice, která lze připojit na konektor typu MOLEX. Alternativou pak může být UV lampa s klasickým připojením do sítě 230 V. Pro porovnání k nasvícení klasické počítačové skříně bohatě postačí dvě UV trubice či jedna UV lampa.

Závěr

Pokud jste se rozhodli pořídit si jednu z popisovaných možností osvětlení vašeho case, mějte na paměti, že při použití intenzivního běžného osvětlení nebudete mít ani po zapnutí UV trubice pocit dobře odvedené práce. Pro tyto experimenty jsou vhodné málo osvětlené místnosti, kde všechny UV aktivní barvy teprve vyniknou.

UV aktivní prvky vhodné pro použití v počítači

Pro dokonalý dojem z použití světelných trubic a neonů doporučujeme následující možnosti: trubice typu Sunbeam Computer Light Kit nemontujte přímo k průhledným částem, ale je dobré je umístit kamkoliv za kovovou část počítačové skříně, k čemuž slouží suché zipy dodané v balení. A to z toho důvodu, aby byl osvětlený co největší prostor uvnitř skříně a zároveň aby trubice uživatele při přímém pohledu na case neoslňovala. Celkový dojem z osvětlení se tímto způsobem zefektivní, světlo intenzivněji září do prostoru skříně a ven se dostává pouze několik málo paprsků.

Velmi zajímavého efektu můžete dosáhnout zapojením dvou až čtyř trubic do citlivého zvukového invertoru, který snímá okolní zvuk a podle jeho intenzity pouští do trubic různě vysoké hodnoty proudu. Celá počítačová skříň je osvětlena tím více, čím hlasitěji si pouštíte hudbu. Pro opravdu úchvatný zážitek doporučujeme použít dvě oddělené soustavy trubic se dvěma rozdílnými snímači, které pak umístěte co nejdál od sebe a docílíte tak mnohdy zajímavých světelných efektů.

Pokud vás však již klasické UV aktivní trubice omrzely, dají se na trhu sehnat i modifikace, mezi které patří trubice s bublinkami uvnitř nebo s drátkem uvnitř. Prvně zmiňovaný typ vylepšených trubic v sobě ukrývá malé bublinky, přes které vyzařované světlo neprojde a výsledný efekt je ještě zajímavější než u klasické trubice. Druhou modifikací je trubice s uvnitř umístěným kovovým drátkem, ve kterém se po zapnutí začne budit elektromagnetické pole, což má za následek kmitavý pohyb samotného drátku a velmi hezký světelný efekt. Velmi podobný pohyb lze sledovat při přehrávání skladby pomocí Windows Media Player se zapnutými vizuálními efekty.

Samostatnou kapitolou je použití základní desky s natřenými částmi UV aktivní barvou již z výroby, jak jsme zvyklí především u motherboardů značky DFI a řady LanParty UT. Díky těmto základním deskám získáte důstojný podklad pro své pojetí vizuálního vzhledu svého počítače. Zářit na vás budou nejen sloty pro externí karty PCI A PCI Express, ale také patice pro procesor a operační paměti, v neposlední řadě pak také konektory pro připojení pevných disků a FDD mechanik. Nezanedbatelnou výhodou použití takto upravených motherboardů již z výroby je zaručená funkčnost a nemusíte se bát jakéhokoliv poškození motherboardu UV aktivní barvou a následného problému při reklamaci.

Nakonec bychom se chtěli zmínit o životnosti těchto komponent, protože ta není neomezená, stejně jako u klasických zářivek či světelných zdrojů. Výrobci udávaná maximální výdrž činí 2 000 provozních hodin, mnohé výrobky však již po několika stovkách hodin přestávají podávat takový výkon, jaký měly po zakoupení. Posledním údajem pak může být přehled cen, za které si tato a mnohá jiné vylepšení můžete pořídit. Cena jednotlivých trubic začíná na hranici 100 Kč včetně DPH a pokračuje přes výše jmenované doplňky až po samostatné základní desky, které se dají sehnat za cenu okolo 5 000 Kč. Vše záleží pouze na vašem estetickém cítění a potřebě "vypiplat" svůj počítač až k dokonalosti.

§§§§§


Chlaďte efektivně

Petr Matuška

05P0689

V druhé části našeho seriálu se opět vrátíme k chlazení, tentokrát z jiného úhlu pohledu. Předvedeme si čtyři způsoby, jak cíleně snížit teplotu na tepelně nejvíce namáhaných místech počítačové skříně.

Chlazení pevného disku

Fakt, že vysoká teplota neprospívá žádné počítačové komponentě, není snad potřeba opakovat. Vysoká teplota může nejen komponentu poškodit, ale u některých výrobků můžete přijít i o drahocenná data, která mají často několikanásobně vyšší hodnotu než celé zařízení. Tím samozřejmě jednoznačně myslíme pevný disk, proto bychom doporučovali věnovat jeho chlazení alespoň stejně velkou pozornost jako chlazení procesoru nebo grafické karty. Pevné disky lze chladit několika způsoby. Nejjednodušší je umístit je tak, aby okolo něj proudil čerstvý vzduch procházející celou počítačovou skříní (o tomto způsobu jsme psali v jednom z minulých dílů Ladíme vzhled a výkon). Když však není tento způsob k dispozici, nabízejí se další možnosti.

První z nich je umístit na pevný disk speciální box obsahující jeden nebo dva ventilátory, které s velkou účinností odvádějí přebytečné teplo pryč od samotného pevného disku. Výkon těchto dvou ventilátorů je dostatečný, například při 5 000 otáčkách za minutu námi testovaný model dosáhl průtoku vzduchu 9,1 CFM, což by mělo stačit i na ty nejvýkonnější modely pevných disků s 7 200 ot./min a 16 MB cache, nebo na top modely s 10 000 otáčkami za minutu. Jedinou nevýhodou může být hlasitost ventilátorů, která u takto koncipovaných chladičů často dosáhne dosti slyšitelné hranice 30 dB. Odměnou může však být ochlazení disku v našem případě z 43 stupňů Celsia na velmi dobrých 35 stupňů.

Druhým způsobem, jak ochladit pevný disk, je použití přídavných panelů do 3,5" a 5,25" pozic. Jejich funkce je obdobná funkci předního ventilátoru v počítačové skříni vhání do skříně vzduch a jeho proudění ochlazuje nejen disky, ale i další komponenty. Za mřížkou a zábranou proti vnikání prachu jsou v naprosté většině ukryty dva ventilátory, jejichž napájení se připojuje na klasický konektor Molex. Velikost osazených ventilátorů je 40 x 40 x 20 mm, pohybují se rychlostí od 3 000 do 6 000 ot./min, což znamená výsledný průtok vzduchu 5-6,5 CFM. Toto řešení se nám zdálo efektivnější při provedení ve velikosti 3,5", kdy teplota klesla na 33 stupňů Celsia, u provedení 5,25" bylo dosaženo "jen" 36 stupňů Celsia. Výhoda takového řešení spočívá v nižší hlučnosti, nevýhodou zejména levnějších variant jsou méně kvalitní větráky, které často již po několika desítkách hodin začínají dávat svou přítomnost hlasitě najevo.

Další komponenty, jež vysloveně vyžadují chlazení, jsou přídavné karty do slotů PCI a PCI Express grafické, zvukové, televizní a jiné karty. Zvláště u VGA a TV tunerů je zřetelný nárůst teploty okolí, což nemusí prospívat komponentám v jejich nejbližším okolí. Pro odstranění tohoto problému si můžete zakoupit speciální chladiče, které umístíte do volného slotu vedle problematické karty, tento chladič bude odvádět teplo z počítačové skříně pryč. Nasávání teplého vzduchu se realizuje ze strany chladiče a jeho odvod je efektivně vyřešen pomocí záslepky, která se připevňuje k počítačové skříni.

Posledním typem ochrany před nežádoucím teplem jsou pasivní chladiče pro operační paměti. Tuto ochranu využijí především uživatelé pamětí typu DDR, ale na své si přijdou i vlastníci novějších DDR2, zvláště při vyšších frekvencích. Instalace tohoto chladiče je vcelku snadná stačí opatrně rozevřít pasivní kryt a nasadit jej na operační paměť. Rozdíly u takto chráněné paměti jsme popsali v testu pamětí, tak jen zopakujeme, že teplota při stejných frekvencích poklesla z 38 na 33 stupně Celsia.

Rada na závěr? Do chlazení se opravdu vyplatí investovat, počítač se vám pak odvděčí delší životností.

Výrobky do testu zapůjčily společnosti ABI, s. r. o., http://www.abi.cz, Czech Computer, s. r. o., http://www.czechcomputer.cz, 100Mega Distribution, s. r. o., http://www.100mega.cz.

§§§§§


Bezdrátová prezentace od Aceru. Acer WP100 bezdrátový přenos obrazu z jakékoliv zobrazovací jednotky

Jaroslav Kasal

05P0704

V poslední době se na trhu stále častěji objevují datové projektory vybavené bezdrátovou síťovou kartou, s nimiž lze provádět prezentaci z notebooků bez omezení kabeláží. S vlastním bezdrátovým řešením přichází na náš trh i společnost Acer. Nenabízí přímo projektor s podporou Wi-Fi, ale externí modul, který lze připojit nejen k jednomu konkrétnímu datovému projektoru, ale obecně k jakékoliv zobrazovací jednotce, vybavené vstupem typu VGA nebo DVI.

Na test jsme si vypůjčili nejen samotný modul Acer WP100, ale kompletní řešení, v němž byl kromě modulu ještě projektor Acer PD-100 a notebook Aspire 1650. Notebook výrobce vybavil procesorem Intel Pentium M 740 s pracovní frekvencí 1,7 GHz (2 MB L2 cache), pamětí o kapacitě 512 MB (2x 256 MB DDR II) a grafickou kartou ATI X300 (64 MB). Pro naše účely zmiňme ještě fakt, že přenosný počítač byl vybaven displejem s nativním rozlišením XGA (1 024 x 768 bodů), operačním systémem Windows XP Home Edition a samozřejmě nezbytnou bezdrátovou síťovou kartou standardu Wi-Fi. Projektor PD-100 je vzhledově atraktivní prezentační zařízení. Disponuje technologií DLP (Digital Light Processing) a projekční lampou o výkonu 200 W. Integrovaný DMD čip s úhlopříčkou 0,55" nabízí nativní rozlišení SVGA (800 x 600 bodů), což plně dostačuje pro potřeby videa v režimu PAL i NTSC. S trochou omezení lze v tomto rozlišení provozovat i prezentace, např. s využitím aplikace Microsoft PowerPoint a podobně. Projektor generuje obraz se světelným tokem o výkonu 2 000 ANSI lm. Na projektoru je sympatický nejen světelný výkon a vysoký kontrastní poměr 2 000 : 1, ale i rotační filtr se čtyřmi barevnými segmenty. Standardní složky RGB doplňuje bílá část. V menu je možné volit stupeň využití bílého segmentu v rozsahu 0 až 10.

Samotný bezdrátový modul se připojuje přímo ke vstupu zobrazovací jednotky, v našem případě k projektoru PD-100. Pokud není zařízení vybaveno konektorem DVI (tak jako v našem případě), lze použít redukci s koncovkou VGA. Modul je nutné připojit ke zdroji energie buď pomocí napájecího adaptéru, nebo speciálním kabelem, jímž lze propojit modul s projektorem. V takovém případě musíte samozřejmě vlastnit projektor, který je napájecím výstupem 5 V vybaven.

Překvapilo nás, že modul je s nasazenou redukcí pro VGA poměrně dlouhý a může díky své hmotnosti namáhat vstupní konektor zobrazovacího zařízení. V některých případech je možné modul pomocí ohebného kloubu ohnout a opřít o stůl, ne vždy je to však díky orientaci VGA nebo DVI konektoru v zobrazovací jednotce možné.

Instalace bezdrátového řešení není nijak složitá. Stačí připojit modul k projektoru a ovladače bezdrátové karty notebooku, potažmo operační systém Windows oznámí nalezení bezdrátové sítě v dosahu. Pokud se k síti AcerWirelessGateway připojíte a otevřete běžný internetový prohlížeč, Automaticky se objeví obsah generovaný bezdrátovým modulem WP100. Aby se tak stalo, je nutné mít notebook (v době instalace) odpojený od dalších síťových připojení. V internetovém prohlížeči stačí jednoduše kliknout na instalační soubor obsahující software a potvrdit spuštění instalační aplikace. Po úspěšném zavedení ovladačů se v systému objeví nový virtuální monitor a utilita, umožňující nastavovat parametry bezdrátového přenosu a využívat jednoduché funkce (např. zmrazení obrazu, Freeze, nebo dočasné vypnutí, Hide). Pokud chcete využívat na prezentačním notebooku souběžně i internet, lze toho docílit připojením síťového kabelu přímo do připraveného konektoru typu RJ45 na těle bezdrátového modulu. Budete-li potřebovat bezdrátově přenášet i audio, najdete na modulu 3,5mm konektor a vše zařídíte propojením výstupu se zvukovým vstupem projektoru.

Testovaný komplet produktů dokázal přenášet data do vzdálenosti cca 10 metrů, ve větší vzdálenosti signál slábl a počet přenesených snímků za sekundu znatelně klesal až do ztráty spojení. Na těle modulu je připraven konektor pro přídavnou anténu (není součástí balení), s jejímž využitím bude velmi pravděpodobně bezdrátový dosah vyšší. Při přenosu obrazu jsme zkoušeli zobrazit jak animované prezentace, tak i video v celoobrazovkovém režimu. V průměru jsme zaznamenali přenosový výkon cca 4 až 10 snímků za sekundu podle náročnosti zobrazované scény, nastavení barevné hloubky přenosu a rozlišení (SVGA, XGA, SXGA). V každém případě lze říci, že pro plnohodnotné sledování titulů DVD a podobně toto řešení vhodné není. Naopak pro prezentace v PowerPointu (i s použitím drobných animací a animovaných efektů) stačit bude. Kvalita přenosu zvuku není zrovna na nejvyšší úrovni, občas jsme zaznamenali přerušovanou interpretaci (zadrhávání). Naopak sympatické je, že lze provádět upgrade firmwaru bezdrátového modulu nebo lze pomocí obslužného programu dálkově řídit nastavení některých modelů projektorů značky Acer. Pochválit lze i provedení virtuální obrazovky. Přenos se neomezuje pouze na zrcadlení obsahu hlavního monitoru notebooku (či stolního PC), ale je možné nastavit i rozšíření pracovní plochy o nový virtuální monitor. V praxi pak může uživatel zobrazovat na projektoru jiný obsah než na svém hlavním displeji.

Acer bezdrátová prezentace

+ bezdrátová komunikace

+ instalační software v projektoru

- mechanické provedení

- rychlost přenosu

Cena vč. DPH: 7 128 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


První základna pro CrossFire. Motherboard DFI UT RDX200 CF-DR s podporou dvou grafických karet ATI

Petr Matuška

05P0698

Společnost DFI se začíná více soustřeďovat na produkci základních desek pro AMD, a proto asi mnohé z vás nepřekvapí fakt, že byla jednou z prvních na našem trhu, která nabídla motherboard postavený na čipové sadě ATI Radeon Xpress 200 CrossFire a jižním můstku ATI SB450. Deska je určena pro použití s procesory AMD Athlon 64, FX, X2 a AMD Sempron, všechny pracující v patici Socket 939, k dispozici má čtyři sloty pro paměti typu DDR s možností práce ve 128bitovém režimu Dual Channel, dva sloty PCI Express x16, jeden PCI-E x1 a tři klasické PCI sloty. Sloty pro grafické karty mohou pracovat ve dvou režimech single VGA, kdy má jeden slot celých 16 linek, nebo CrossFire, kdy je do každého slotu "puštěno" linek 8. Jižní můstek poskytuje podporu pro dva kanály ATA 133, čtyři porty Serial ATA včetně RAID 0 a 1, rovněž pak osm portů USB 2.0, z toho šest vyvedených. Na desce jsou dále přítomny i rozšiřující řadiče Silicon Image Sil 3114 pro připojení dalších čtyř SATA konektorů, bohužel stále jen s rychlostí 1,5 Gb/s a bez podpory NCQ, řadič Firewire 1392a VIA VT6307, dvě 1 000 Mbit/s síťové karty Marvell, z toho Marvell 88E8053 připojený přes rozhraní PCI Express, a zvukový procesor Realtek ALC882, umístěný na přídavném modulu zvaném Karajan Audio Module, díky němuž se snaží výrobce minimalizovat ruchy způsobené integrovanými čipy. Zvuková karta splňuje specifikaci High Definition Audio a zvládá 7.1 kanálový výstup, nechybí ani S/PDIF-in/out interface. Jak bývá u motherboardů řady LanParty zvykem, patřičná pozornost je věnována chlazení integrovaných komponent. Severní můstek je osazen aktivním chlazením, jižní je pak ponechán na pospas pasivnímu chlazení. Ochrany se dostalo rovněž mosfetům, které jsou chlazeny malými hliníkovými bloky.

Výbavu základní desky tvoří jedno CD a FDD s ovladači, krytka portů, dvojice PATA a Serial ATA kabelů včetně redukcí k napájení, které jsou potaženy UV aktivní barvou. Stejnou UV aktivní barvou jsou natřeny všechny sloty PCI Express, PCI a Serial ATA konektory, které při vhodném nasvícení svítí. Výbava BIOSu je jako vždy na velmi dobré úrovni, nalezli jsme zde snad všechny myslitelné položky pro přetaktování a ladění výkonu. Co se týče výkonu desky, inovovaná čipová sada ATI podávala výkony zhruba o 10 procent nižší než konkurenční nForce4 SLi, zvědaví jsme však byli především na stabilitu a bezproblémový chod desky. Zde jsme ale narazili na problém zvaný jižní můstek z nám neznámého důvodu sáhlo DFI při návrhu desky po "firemním" ATI SB450 místo po v mnoha ohledech lepším, ale hlavně kvalitnějším čipu od ULI. Díky tomu deska nepodporuje SATA 3Gb/s a dokonce ani technologii NCQ, vyskytují se problémy s USB 2.0 a během testů jsme zaznamenali několik náhodných restartů systému. Zlepšení se snad dočkáme s příchodem nového BIOSu. Na druhou stranu hráči vyžadující CrossFire nemají v současné době možnost pořídit si lepší desku s ATI čipsetem než je tato, a proto rádi zaplatí i velmi nadsazenou cenu. Všem ostatním bychom ale doporučili motherboard s osvědčeným čipsetem nForce4.

DFI UT RDX200 CF-DR

+ "CrossFire ready"

- nepodporuje SATA 3 Gb/s, NCQ

- přetrvávající problémy jižního můstku

Cena vč. DPH: 6 599 Kč

K testu zapůjčila firma: Ridea Distribution, s. r. o., http://www.ridea.cz

§§§§§


Dvě žhavé novinky v korejské stáji. PMP iRiver U10 a flash MP3 iRiver H10 dobrý zvuk a k tomu české menu

Lubor Jarkovský

05P0692

Těsně před Vánocemi nám české zastoupení iRiveru poslalo k otestování dva zbrusu nové produkty. Prvním je portable media player, neboli přenosný multimediální přehrávač označený jako U10, druhým potom zmenšenina známého mikrojukeboxu H10, přístroj nazvaný H10 Junior.

iRiver U10

Dlouho očekávaný multimediální přehrávač korejských mágů dorazil i na český trh a naše dychtivé ruce se nemohly dočkat, až budou konečně tento roztomilý a funkcemi nabitý přístroj držet. PMP přehrávačů už je v současnosti na trhu celá řada a samotný iRiver už také nějaký na svém kontě má, ale prozatím se vždy jednalo přístroje, jejichž použití v praxi pokulhávalo. iRiver U10 měl přinést drobnou revoluci a my jsme pro vás zjistili, zda se tak skutečně stalo.

Přehrávač o velikosti pouzdra na cigarety upoutá snad pozornost každého, komu se dostane do zorného pole. Nejprve si vás získá svým rozměrným TFT displejem (2,2 palce) s rozlišením 320 x 240 bodů a schopností zobrazit až 264 tisíc barev, avšak pokud mu věnujete více pozornosti, zjistíte například, že se prakticky veškeré ovládání provádí mačkáním displeje. To tu opravdu ještě nebylo. Základní úkony kromě změny hlasitosti, zapínání/vypínání a změny polohy zobrazení jsou prováděny pomocí stisku jednoho z okrajů přední strany U10. Celý přístroj je vyroben z tvrdého plastu, ale nemusíte se bát, žádný lacině vyhlížející obal vás nečeká. Velikost jeho vnitřní paměti typu flash je 1 GB.

Po spuštění vás přivítá velmi pěkně vypadající menu, tvořené seznamem položek. Volit můžete mezi přehráváním hudby, poslechem rádia, nahráváním (hlas, rádio), prohlížením obrázků, sledováním videa, čtením textových dokumentů a hraním flashových her. V hlavním menu se ještě nachází nastavení budíku, spuštění browseru všech nahraných souborů a obligátní položka "Nastavení". Ano, nikoliv "Settings", protože firmware přístroje byl kompletně lokalizován. Jak vidno, nová hračka z Koreje má co nabídnout.

Nyní něco málo k některým z funkcí: nejčastěji bude bezesporu většina uživatelů přístroj používat pro přehrávání hudby. iRiver vsadil na systém řazení podle ID3 tagu, který má své jasné slabiny, ale jelikož je přítomen i průzkumník, nelze výrobci nic vytknout. Ovládání přehrávání je pomocí čtyř dotykových stran displeje pohodlné, i když se samozřejmě s klasickým joystickem srovnávat nemůže. Ale vzhledem k tomu, že se jedná o univerzální systém určený k práci s řadou různých funkcí, nemůžeme proti němu říci křivé slovo. Podporovány jsou kompresní formáty MP3, WMA, ASF a OGG. Druhou funkcí, která vyčnívá nad ostatními, je přehrávání videa. V této oblasti si to u nás iRiver trochu rozházel svým příliš stručným manuálem, v němž je pouze řečeno, že video musí být ve formátu MPEG4, mít maximální rozlišení 320 x 240 (15 fps) a zvuk v MP3 s konstantním datovým tokem 128 kbps (44,1 kHz). Že by ale dodal software pro transkódování či alespoň doporučil nějaký program, to už ne. Ale nemusíte se bát, řešení situace je velice snadné. Stačí si stáhnout program iRiverter z iriverter.sourceforge.net, nainstalovat ho, nastavit použití Archos Gmini a upravit manuálně volby pro transkódování podle výše vypsaných parametrů. Během dvaceti minut budete mít na svém počítači video plně kompatibilní s U10.

Novinka ve stáji slavné korejské společnosti nás celkově nezklamala a jako vůbec první PMP přesvědčila, že tento typ přehrávače má opravdu budoucnost. Zamrzí jen nutnost mít nainstalovaný systém Windows XP, s tím je spojeno i přihlášení přístroje coby přehrávače medií (nikoliv externího disku) a nemožnost nahrávat data v různých průzkumnících. Naopak potěšující je výdrž integrované baterie, při přehrávání hudby může překonat hranici 25 hodin, u videa dosáhne 5 hodin.

iRiver H10 Jr.

Možná si ještě někteří z vás vzpomenou na test harddiskového jukeboxu H10 od společnosti iRiver, kterým nás tehdy Korejci příliš nenadchli. Jeho největší slabinou byl poměrně nekvalitní displej (při srovnání s jinými produkty této značky) a nedokonalé dotykové ovládání. Ještě před Vánoci se objevila na trhu zmenšená verze původního H10, která nese přízvisko Junior a skrývá v sobě 1GB flashovou paměť. Na designu samotného přístroje ani na rozvržení tlačítek si nic nezměnilo. Menší osvěžení paměti ovšem nikomu neuškodí, a tak se pojďme v rychlosti podívat, jak player vypadá.

Zhruba polovinu jeho přední strany tvoří LTPS LCD displej o velikosti 1,2 palce (260k barev), který díky menší velikosti vypadá mnohem lépe než displej použitý v harddiskovém H10. TFT LCD displeji z modelu U10 se ovšem rovnat rozhodně nemůže má nižší jas, o maličko hrubší rastr a horší podání barev. Pod displejem se nacházejí dvě tlačítka pro potvrzení a návrat, přičemž mezi nimi se dolů k okraji přístroje vine dotyková plocha, určená ke změně hlasitosti a pohybu v nahraném obsahu a položkách menu. V případě tohoto přehrávače se nám zdálo toto ovládání velmi povedené. Může za to zřejmě menší velikost výrobku.

Přehrávač se do systému přihlásí stejně jako U10, tedy v podobě přehrávače médií (nutnost mít WinXP), čímž nás iRiver opět nepotěšil. Lepší by bylo, kdyby zůstal u svého file manageru či UMS firmwaru. Nahrávání dat je svižné, díky rychlé paměti a rozhraní USB 2.0. Pokud použijete pro kopírování písniček Windows Media Player 10, seřadí se skladby podle ID3 tagů a můžete je také podle nich vyhledávat. Pokud zvolíte rychlejší cestu přetahování složek, musíte použít pro vyhledání jednotlivých skladeb integrovaný browser. Trošku nešikovné je, že musíte hudbu nahrávat do složky Music, která odmítne přijmout jakýkoliv jiný soubor (kromě obrázků). Data mají svou vlastní složku.

Přístroj disponuje i dalšími funkcemi, jako nahrávání hlasu či pořizování záznamu z line-inu, ale pohříchu mu chybí FM tuner. Zvukově se projevuje velmi nadprůměrně a vyznačuje se skvěle vyladěným ekvalizérém, speciálně upraveným pro kvalitní dodávaná sluchátka. To ostatně platí i pro model U10.

Souhrnně vzato, iRiver H10 nás potěšil a trochu napravil pověst ne zcela zdařilé řady. Být jen o něco menší, aby se dal velikostí srovnat například s řadou iFP-900, mohli bychom ho doporučit všema deseti.

iRiver H10

+ kvalitní displej

+ ovládání

+funkční výbava

- velikost

Cena vč.DPH: 6 990 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, a. s., http://www.iriver.cz

§§§§§


DLP projekce pro náročné diváky. Projektor Benq PE8720 nadstandartní kvalita, za kterou musíte skutečně hodně zaplatit

Jaroslav Kasal

05P0697

Produkt Benq PE8720 není žádné trpasličí zařízení, jeho rozměry 492 x 195 x 393 mm i hmotnost 9,5 kg jsou na poměry dnešních projektorů spíše nadstandardní. Pomyslné srdce zařízení představuje širokoúhlý DMD (Digital Micro-Mirror Device) prvek typu DarkChip3 s úhlopříčkou 0,8". Výrobcem čipu je samozřejmě společnost Texas Instruments. Nativní rozlišení zobrazovacího prvku dosahuje nižšího standardu HDTV, tedy 1 280 x 720 obrazových bodů. Pro generování světelného toku je využito projekční lampy o síle 250 W. Celkový světelný výkon dosahuje hodnoty 1 000 ANSI lm. Pokud se vám tento údaj zdá na dnešní poměry nízký, je třeba si uvědomit, že zařízení je určeno do rukou náročných příznivců kvalitního videa, tudíž se předpokládá kvalitní zatemnění projekční místnosti. Díky světelnému výkonu, čipu DarkChip3 a technologii SensEye naopak vyniká kontrast obrazu. Výrobce udává bezesporu neuvěřitelný kontrastní poměr 10 000 : 1. V praxi jsme testovali projektor především při sledování DVD titulů. Kvalitu obrazu, barevné a kontrastní podání můžeme pochválit. Samozřejmě pro plnohodnotné sledování obsahu projekce je zatemnění místnosti žádoucí. Projektor se vám pak odvděčí v podobě velmi pěkného obrazu, který je možné (díky velkému množství interních voleb zařízení) barevně doladit zcela podle nejnáročnějších požadavků. V menu nechybí možnost korigovat jednotlivé složky RGB, volit profil z připravených šablon, řídit teplotu barev a mnohé další.

V přední části zařízení se nalézá masivní objektiv s možností optického zoomu (max. 1,35x). Celý objektiv je možné naklápět (Lens Shift) a tím posouvat obraz po plátně ve vertikálním směru. Funkce nahrazuje starší digitální službu Keystone, nicméně protože je korekce u projektoru PE8720 řešena opticky, nedochází k úbytku kvality generovaného obrazu. Pokud patříte mezi pohodlnější uživatele, jistě vás potěší, že ovládání optického zvětšení obrazu, služby Lens Shift i ostření je řízeno plně motorově a s velkou jemností nastavení. Tyto služby, jakož i různé další je možné řídit jak přímo na těle produktu, tak s využitím dálkového IrDA ovladače.

Z hlediska konektivity je projektor rovněž zajímavý. Trochu nás zarazilo, že zařízení neobsahuje obvyklý konektor VGA (D-Sub 15pin), nicméně jeho absenci lze snadno pochopit je totiž primárně určen pro video. Nicméně lze použít redukci a využít jako zdroj signálu PC nebo Macintosh. Pro připojení zdrojů obrazu obsahuje projektor konektor RCA (kompozitní video), S-Video, trojici RCA pro přenos RGB signálu a dokonce i pět konektorů typu BNC (oddělené složky RGB a samostatná horizontální a vertikální synchronizace). Pokud patříte mezi znalce, bezesporu oceníte i přítomnost moderního digitálního standardu HDMI, který se začíná objevovat i v nových domácích HDD videorekordérech, DVD přehrávačích a podobně. Projektor nabízí množství kvalitních funkcí, jeho cena ho však pro mnoho domácích uživatelů činí nedostupným. Je otázkou, zda se naleznou zájemci, kteří budou ochotni za nadstandardní služby zaplatit po čertech nemalé peníze.

Benq PE8720

+ vysoký kontrast obrazu

+ služby projektoru

+ rozlišení HDTV

- pořizovací cena

Cena vč. DPH: 231 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Benq,

http://www.benq.cz

§§§§§


MP3 na cestu autem. Autorádio Orava AR-105 pro MP3 z CD, USB a SD

Jaroslav Kasal

05P0695

Máte ve svém automobilu autorádio, které již dosluhuje? Pokud hledáte modernější náhradu s podporou MP3 skladeb uložených na CD, USB disku nebo SD paměťové kartě, můžete zvolit autorádio Orava AR-105 s odnímatelným čelním audiopanelem. Na jeho zadní straně najdete kulatý konektor antény, 20pinový konektor a pojistku 15A. Obdélníkový konektor slouží pro připojení kabelu zakončeného dvojicí standardních ISO zásuvek a dvojicí RCA zdířek (stereofonní výstup pro další zvukové výstupy).

Čelní odnímatelný panel je vyroben v lehce futuristickém designu, který trochu škodí rozložení ovládacích prvků. Při praktickém testování nám chyběla jasně definovaná tlačítka Play, Pause a Stop, přesto jsme si po delším používání rádia na logiku ovládání docela zvykli. Je škoda, že na velký displej se vejde jen osm písmen textu. Zvláště názvy písní se tak zobrazují ve třech a více částech. Stejný problém nastává při výběru MP3 skladeb či aktivního adresáře a podobně. Světle modré podsvícení displeje naopak působí sympaticky.

Autorádio nabízí klasické služby s příjmem v pásmech FM a AM/MV. Přijímací část dokáže zpracovávat i signál RDS. Díky tomu pracuje rádio se službami: PI (identifikace programu), PS (název programu), AF (alternativní frekvence), TP (dopravní programy), TA (dopravní zpravodajství), PTY (vyhledávání podle typu programu), EON (informace z další sítě) a CT (nastavení hodin z údajů RDS).

K přehrávání CD disků (včetně CD-R a CD-RW) slouží slot ukrytý pod audiopanalem. Pro zpřístupnění štěrbiny slouží tlačítko Open (odklopí přední panel). Produkt Orava AR-105 podporuje jak standardní formát Audio CD, tak i MP3 (32-320 kbit/s). Protože však výrobce chce oslovit i pokrokové uživatele, disponuje produkt rovněž slotem na paměťovou kartu SD/MMC a dokonce i USB konektorem. Otvor pro zasunutí paměťové kartičky se nachází atypicky v horní straně čelního audiopanelu, USB zdířka pak v pravé přední části panelu.

Přehrávání z CD médií, paměťové karty i z USB flashdisku bylo v rámci testů bezproblémové, je možné vybírat i adresáře pro přehrávání. Pro ovládání přehrávání však opět platí, že by mohlo být navržené o něco přehledněji. Na druhé straně potěší podpora zobrazení tagů ID3 (verze 1.0 a 1.1), informací v rámci MP3 skladeb nebo přímé vyhledávání názvu skladby.

Orava AR-105

+ USB, slot na SD/MMC

+ služby

- ovládání, displej

Cena vč. DPH: 3 999 Kč

K testu zapůjčila firma: Orava, http://www.orava.info

§§§§§


Chladný Holanďan. HDD jukebox Philips HDD6320 zvuky ukryté v kovu

Lubor Jarkovský

05P0693

Nový výrobek od Philipsu nabízí zajímavou kapacitu 30 GB úložného prostoru. Masivní a vcelku těžký přehrávač (150 g) má celou spodní část vyrobenou z broušeného kovu. Naopak přední část je klasicky plastová, i když velmi dobře imituje sklo a působí úžasně jednoduše a elegantně. Marně budete na přehrávači hledat tlačítka pro ovládání, po bližším průzkumu objevíte jen On/Off, spojené s Hold a Volume. Jinak nic. Až po spuštění přístroje se vše objasní, když se rozzáří pod barevným LCD displejem (64k barev) jasnou modrou barvou ikony. Philips se rozhodl jít cestou originality a udělal z prakticky celé přední části přístroje dotykovou plochu. Příjemné je, že svítí pouze aktivní tlačítka, což ve výsledku znamená úžasně přehledné ovládání vždy jsou totiž zvýrazněna jen ta, která lze v danou chvíli použít. Ještě musíme separátně pochválit plochu určenou pro scrollování. Při přejíždění nahoru a dolů se světlo pod ní pohybuje těsně za prstem a proces vyhledávání skladeb je tak doplněn o velmi efektní prvek.

Trochu horší už je to s hudbou, kterou přístroj podporuje pouze ve formátech MP3 a WMA, spustit lze i WAV. Citelně chybí FM tuner, ale opomenut nebyl alespoň záznam hlasu a nahrávání přes line-in. K zahození rozhodně není funkce pro zobrazování obrázků, které vypadají na kvalitním displeji opravdu pěkně a lze je spustit i ve slideshow. Přímé připojení jukeboxu k digitálnímu fotoaparátu ale možné není. Dále zamrzí absence podpory pro přehrávání videa. HDD6320 se s 2palcovým displejem doslova nabízí pro sledování videa na cestách. Obzvlášť, když má v sobě ukryt 30GB pevný disk. Zvukově nám přehrávač neučaroval, neboť pěkně vypadající sluchátka (pecky) nehrají nijak božsky, i když jejich vzhled dává tušit, že by mohly, ani ekvalizér toho mnoho nevylepší. Při použití pořádných sluchátek s mušlemi se zvuk dostane o třídu výše, ale zdá se, že problém asi nebyl pouze v dodávaných peckách.

Po připojení k USB se jukebox ve Windows XP přihlásí jako přehrávač médií a není nutné instalovat žádný další software. Hudbu lze přenášet přetahováním přímo v Exploreru či pomocí Windows Media Playeru 10. Pokud vám ani jeden z těchto způsobů nevyhovuje, můžete si z přibaleného CD nainstalovat hudební manažer. Přenos dat probíhá samozřejmě přes USB 2.0, a to ve velmi vysoké rychlosti (díky použití harddisku).

Na jedno nabití vydrží hrát přístroj něco kolem 15 hodin, výrobce udává jako maximum 18 hodin, a tak si lze vzít nový Philips i na delší cestu. My bychom si ho určitě vzali, protože se nám líbil. Přestože má výrobce stále ještě co vylepšovat, jedná se o kvalitní přístroj, který je k dispozici za slušnou cenu.

Philips HDD6320

+ kvalitní displej

+ kovové provedení

- hmotnost

- neumí přehrávat video, nemá FM tuner

- pouze podpora Windows XP

Cena vč.DPH: 8 390 Kč

K testu zapůjčila firma: Philips Česká republika, http://www.philips.cz

§§§§§


Barevné "zrcátko". HDD MP3 přehrávač Sony NW-A1000

Lubor Jarkovský

05P0694

Nové modely MP3 Sony NW-A1000 s 6GB miniaturním diskem a o něco dražší NW-A3000 s diskem o kapacitě 20 GB se objevily na předvánočním trhu. Přístroje upoutají především svým zevnějškem, konkrétně přední stranou tvořenou barevným reflexním sklem, pod kterým se nachází osmiřádkový inverzní displej. Dolní část přehrávačů je věnována trojici tlačítek nezbytných pro ovládání většiny funkcí. Na dolní hraně potom naleznete port pro připojení USB kabelu, na té horní pak sluchátkový výstup, kombinovaný s výstupem pro dálkové ovládání (není v základním příslušenství) a tlačítko Hold. Na pravé straně je umístěn ještě jezdec pro nastavení hlasitosti, který nám nepřišel nejlépe provedený. Nejen se neposunuje pohodlně, ale především dochází při jeho přidržení k lehkému zpoždění a ještě vteřinu poté, co ho váš palec pustil, se hlasitost mění. Po spuštění přístroje nás uvítalo menu silně připomínající nabídku známou z telefonů Sony Ericsson. Vzhledem k tomu, že nám systém devíti ikon zpřístupňujících určité funkce či další podmenu vyhovuje, nemůžeme v tomto případě Sony nic vytknout. Přehrávač nás překvapil i svými funkcemi. K zahození určitě není ekvalizér se čtyřmi přednastavenými režimy a dvěma uživatelskými, různá nastavení pro přehrávání (např. přehrávání všech písniček z určitého roku), rozsáhlé pop-up menu zobrazitelné ke každé písničce, možnost vytvoření seznamu stovky nejoblíbenějších skladeb i snadné vyhledávání pomocí počátečních písmen názvu interpreta, alba nebo písně. V těchto směrech Sony boduje, přesto bychom uvítali i další drobnosti (hodiny, timer, budík či českou lokalizaci).

Systém kopírování není, jak už je u Sony zvykem, otevřený. Je proto nutné instalovat dodávaný software Connect, který nahradil kontroverzní SonicStage. Přestože není Connect takové monstrum, neprojevil se jako stabilní software, protože se vícekrát zhroutil. Přístroj přímo podporuje jen MP3 a firemní ATRAC, do něhož je nutné konvertovat například i WMA.

Celkově se nám NW-A1000 velmi líbil, ale uvítali bychom lepší příslušenství. Funkcí má přehrávač dost, ale proč chybí FM tuner či nahrávání hlasu, je nám záhadou. Stejně tak nechápeme cenovou politiku Sony. Za 20GB model zaplatíte jen o 1 600 korun více než za 6GB, Pokud vás tedy přehrávač zaujal, poohlédněte se spíše po modelu NW-A3000.

Sony NW-A1000

+ vzhled, ovládání

- slabší příslušenství

- problémy se softwarem

Cena vč.DPH: 7 890 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia Pro, http://www.sonystore.cz

§§§§§


Chcete kvalitní obraz? Sony DCR-PC1000E kvalitní objektiv a trojice CMOS

Jaroslav Kasal

05P0696

Digitální kamera Sony CDR-PC1000E má rozměry 54 x 117 x 102 mm a hmotnost 400 g bez baterie a 470 g s akumulátorem a miniDV kazetou. Nejvýraznější část zařízení představuje robustní objektiv (1,8/2,77-27,7) Carl Zeiss Vario-Sonnar T s desetinásobným zvětšením obrazu. Potěšilo nás, že údaj o optickém zoomu se potvrdil v testech, zaujala nás i automaticky řízená krytka čočky, která v klidu samočinně zakryje objektiv. Je trochu škoda, že objektiv není vybaven i ostřícím kroužkem, který nahrazuje méně standardní rolovací válečky na levé stěně produktu.

Sony DCR-PC1000E nabízí (díky použití trojice snímacích prvků CMOS) na své malé rozměry skutečně překvapivě dobrý obraz, a to i za zhoršených světelných podmínek. Uživatele potěší i integrované služby, např. Zebra (zobrazení přeexponovaných míst v rámci záběru), histogram na displeji, podpora pro připojení čtyřkanálového prostorového mikrofonu, sympaticky zpracovaná podpora pro vyvážení bílé nebo přepnutí do režimu Easy (jednoduchá obsluha kamery). Náročnější zákazníky zaujme možnost pořizovat progresivní záznam, tedy 25 plných snímků za sekundu. Velmi se nám líbil i nadstandardní systém ostření v menu. Po aktivaci služby Spot Meter si stačí na dotekové obrazovce vybrat místo, ťuknout a kamera sama přesně zaostří na požadovaný prostor. K dispozici je však i automatický a manuální režim ostření. Samotné ovládání kamery je řešeno pomocí uváženě rozmístěných ovládacích tlačítek, rolovacího kolečka (válečku) a dotekové 2,7" LCD obrazovky s poměrem stran 16 : 9 (123 200 bodů). Nejdříve jsme byli k dotekovému systému trochu skeptičtí. V "terénu" nepůsobí otisky prstů na obrazovce dobře a při práci je uživatel nucen aktivovat displej, který je energeticky náročnější. Ovládání je ale pohodlné a mnoho uživatelů jej jistě uvítá. Ve výčtu funkcí kamery nesmíme zapomenout na integrovaný slot pro paměťovou kartu Memory Stick Duo. Fotografovat lze s rozlišením obrazu až 1 920 x 1 440 pixelů, ve zhoršených podmínkách pomáhá integrovaný blesk. S počítačem zařízení komunikuje přes IEEE 1394 pomocí rozhraní USB (ideálně verze 2.0). Vzhledem k tomu, že je kamera vybavena jak digitálním, tak analogovými vstupy, je možné ji využívat pro převod analogových záznamů (např. ze staré kamery nebo z VHS) do digitální podoby či přímo do počítače. Potěší i příslušenství v podobě kolébky s konektory, do níž lze kameru umístit a pak snadno pracovat s obrazem. Při natáčení mohou mít problém uživatele s větší dlaní kamerka je malá a její úchop bude vyhovovat spíše ženám. Druhým záporem může být její pořizovací cena, i když je vzhledem k mnoha funkcím zařízení pochopitelná.

Sony DCR-PC1000E

+ 3CMOS, kolébka

+ užitečné služby

- ergonomie, pořizovací cena

Cena vč. DPH: 34 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony, http://www.sony.cz

§§§§§


Elegantní barebone. Shuttle XPC SN26P méně častá podoba domácího PC

Petr Matuška

05P0702

Když jsme komukoliv z redakce ukázali nový barebone systém Shuttle XPC SN26P, byl mile překvapen jeho tvarem, velikostí, hmotností, ale hlavně provedením. Rozměry tohoto drobečka činí 325 x 220 x 210 mm, hmotnost je 5,8 kg. Není se čemu divit stylově zpracovaný konzervativní vzhled a kombinace černého lesklého a matného povrchu celého boxu nenechají nikoho na pochybách, že se jedná o skutečný skvost. To ostatně potvrdí následující pohled pod kapotu Shuttle kdo by si myslel, že do takto malého prostoru není možné vtěsnat ty nejnovější technologie, velice by se mýlil. Základní deska Shuttle FN26 využívá čipové sady nVidia nForce4 SLi ve verzi pro procesory AMD a patici Socket 939, což umožňuje práci procesorů AMD Sempron, Athlon 64, FX a dvoujádrových procesorů X2. Jak je patrné z výše popsaných specifikací, na uživatele čeká další lahůdka v podobě dvou slotů PCI Express x16 pro dvě grafické karty nVidia v režimu SLi. Jak jsme se mohli přesvědčit, není problém osadit nejvýkonnější model Athlon 64 FX 57 a ani dvě karty 7800 GTX ve SLi zapojení. Otázka chlazení je u takto koncipovaného počítače zřejmě to nejdůležitější, protože ve stísněném prostoru je jen velmi málo místa pro samovolný rozptyl tepla produkovaného jednotlivými komponentami. Chlazení začíná již samotnými otvory po stranách na nejvíce citlivých místech, jako je umístění grafických karet či procesoru. O chlazení procesoru se stará masivní chladič využívající čtyři HeatPipe trubice, masivní žebrování a jeden ventilátor, který zároveň vhání do case studený vzduch. Ve směru toku vzduchu je i chladič čipové sady, rovněž osazen ventilátorem, na zadní straně jsou pak nad 350W zdrojem dva ventilátory, odvádějící teplý vzduch pryč. Do okamžiku prvního spuštění počítače naprostá idylka. Jenže po zapnutí PC jsme si najednou připadali jako uprostřed ruzyňského letiště v době přistání dvou až tří letadel najednou. Hluk vydávaný chladičem CPU byl naprosto zoufalý, budil ovšem dojem, že pracuje opravdu důkladně. Dokázal tak chladit procesor i při nejvyšším zatížení na relativně slušných 51 stupňů Celsia. Abychom byli zcela objektivní, ve velmi propracovaném BIOSu lze nastavit i režim minimální hlučnosti za cenu zvýšení teploty CPU, kdy chladič pracuje jen po nezbytně krátkou dobu a snižuje tak intenzitu vydávaného hluk. Při dlouhodobé zátěži se emitované teplo všech komponent projevilo na teplotě krytu barebone, jenž byl teplý na dotek, ovšem na funkčnost a stabilitu celého systému neměl tento fakt žádný vliv. Jediným problémem by mohla být nespolehlivost pevného disku vlivem dlouhodobého působení vysoké teploty uvnitř case.

Multimediální výbavu barebone tvoří DVD vypalovací mechanika LG usazená ve speciálních kolejničkách, nad ní usazené čtečky paměťových karet, které jsou přístupné na horní straně přední masky počítače. Na zadní straně Shuttle jsou k dispozici klasické konektory 4x USB 2.0, jeden Firewire IEEE1392a, dvojice PS/2 konektorů, jedna gigabitová síťová karta RJ45, 7.1kanálový výstup ze zvukové karty VIA Envy24PT včetně optických výstupů a neočekávaně také jeden sériový port. Výbava však není u tohoto typu zařízení vše, a proto jsme důkladně prozkoumali také možnosti BIOSu a jeho nastavení. Zde jsme nalezli mnohé funkce šité na míru právě tomuto barebonu, avšak nechyběly ani ty klasické, jako nastavení časování pamětí a různé možnosti přetaktování procesoru. Z hlediska uživatelské přívětivosti přístroje byla asi nejdůležitější záložka PC Health Status, ve které šlo velmi podrobně nastavit možnosti instalovaných ventilátorů a jejich chování v závislosti na teplotě vzduchu uvnitř case. Po pečlivém nastavení se nám podařilo provozovat PC s relativně snesitelným hlukem, zvláště s přihlédnutím k použité konfiguraci.

Nelze než konstatovat, že s patřičným peněžním obnosem si můžete dopřát tu nejvýkonnější sestavu, jakou lze v současné době pořídit, a to vše v balení, které rozhodně neurazí. Ba naopak, přitáhne k vašemu počítači ještě větší pozornost. Daní za tento komfort je již zmíněná vysoká hlučnost a přece jen vyšší teplota vnitřních komponent, která se časem může projevit na stabilitě a bezproblémovém chodu sestavy.

Shuttle XPC SN26P

+ možnost použití nejmodernějších technologií

- opravdu vysoká hlučnost, cena

Cena vč. DPH: 19 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Fox Computers, s. r. o., http://www.foxpc.cz

§§§§§


Serial ATA na cestách. Externí box pro 3,5" pevné disky s rozhraním SATA

Petr Matuška

05P0700

Přenášení dat pomocí pevných disků ukrytých v externích pouzdrech je stále populárnější, jen málo pouzder však podporuje disky s rozhraním Serial ATA. Právě tuto mezeru jsme se rozhodli zaplnit recenzí externího boxu společnosti Raidsonic s modelovým označením ICY BOX IB-351St-US. Jeho základem je ukrytá elektronika, zajišťující komunikaci s okolím pomocí jednoho USB 2.0 portu a překvapivě také pomocí Serial ATA konektoru. Napájení je řešeno pomocí přibaleného externího zdroje, schopného pracovat s napětím 100 V až 240 V, pro komfortní zapínání je na boxu integrováno spínací tlačítko. O ochranu pevného disku se starají dva hliníkové kryty, které jsou mezi sebou spojeny čtveřicí umělohmotných průhledných sloupků, mezi nimiž se nacházejí děrované plechy pro lepší chlazení disku. Disk je po zapojení do konektorů potřeba uchytit čtveřicí šroubků ke spodní straně krytu. Externí box pojme jakýkoliv klasický 3,5" pevný disk s rozhraním Serial ATA, omezení se netýká žádné současně dostupné kapacity. Testy jsme provedli s pevným diskem Seagate Barracuda 7200.8 s kapacitou 400 GB a podporou technologie NCQ. Disk se choval při připojení přes rozhraní USB 2.0 nebo Serial ATA naprosto korektně, šly s ním provádět všechny klasické operace včetně formátu a instalace operačního systému. Jediným rozdílem mezi rozhraními byla přenosová rychlost, která u USB 2.0 dosáhla hodnoty 22 MB/s při zápisu i čtení, zatímco při přenosu dat přes rozhraní Serial ATA se přenosová rychlost disku pohybovala okolo 45 MB/s. Přístupová doba se již tolik nelišila 16 ms u USB 2.0 oproti 13 ms u Serial ATA připojení. Jistě si nyní říkáte, proč je integrováno rozhraní SATA, které se využívá pouze uvnitř počítače? S boxem se totiž dodává i záslepka s vyvedeným konektorem SATA, která se umístí do zadní části počítačové skříně. Přes ní a dodaný kabel pak budete mít možnost připojit disk k rychlejšímu rozhraní. V balení se kromě samotného boxu dodává ještě externí napájecí zdroj, sada šroubků na připevnění pevného disku k boxu, záslepka s datovými kabely a nakonec i malý stojánek, pomocí něhož můžete stabilně provozovat box ve svislé poloze. Oproti minule testované verzi chybí (naštěstí) kýčovité modré podsvícení celého boxu, a tak jedinou známkou aktivity jsou dvě signalizační LED diody ON/OFF a aktivita disku. Za bezchybnou práci boxu během testů, snadnou obsluhu a také díky integraci Serial ATA rozhraní jsme se rozhodli udělit tomuto výrobku ocenění TOP PRODUKT.

ICY BOX IB-351St-US

+ připojení USB 2.0 i Serial ATA

+ bezproblémová podpora všech SATA disků a kapacit

- nutnost externího napájení

Cena vč. DPH: 1 527 Kč

K testu zapůjčila firma: Bostar, s. r. o., http://www.bostar.cz

§§§§§


Obraz na plotnách. Rekordér Benq DE350 zachyťte si vysílání na pevný disk

Jaroslav Kasal

05P0701

Moderní videorekordéry již neukládají obraz na kazety VHS, ale využívají DVD nosiče nebo pevný disk. Jedním z těchto produktů je i Benq DE 350, vyrobený v šedostříbrné metalické barvě. Hrany produktu jsou zaoblené, design se celkem povedl, rozměry zařízení jsou 430 x 59 x 330 mm, hmotnost činí 5,3 kg. Přední strana výrobku obsahuje zásuvku pro DVD média a osm chromovaných tlačítek. První tlačítko zleva slouží jako vypínač, následující pak k ovládání vysunutí/zasunutí nosiče DVD. Další volí pracovní režim (pevný disk nebo DVD). Zbývající prvky slouží pro přehrávání a spuštění záznamů, rychlý pohyb v rámci nahrávek, pro aktivaci pauzy a funkce stop. Na přední straně produktu je možné vidět informační displej a výklopný panel, obsahující konektory pro připojení externích zdrojů signálu. Popiskem Cam 1 je označen kompozitní vstup pro video (žlutý konektor RCA) a dvojice zvukových vstupů (levý a pravý zvukový kanál). Rozhraní jsou určena pro připojení analogových kamer. Hned v sousedství je možné najít malou zdířku DV (IEEE 1394) s označením Cam 2. Konektor je vyroben v malém 4pinovém provedení. S pomocí digitálního rozhraní je možné k DE 350 připojit digitální zařízení, nejčastěji zřejmě digitální kameru. Je pravda, že tyto produkty vždy obsahují i analogové výstupy, nicméně standard IEEE 1394 zajistí kvalitnější přenos záznamu. Na zadní straně produktu majitel nalezne anténní vstup a výstup, dvojici zástrček SCART, kompozitní výstup pro video v podobě žluté zdířky RCA, trojici RCA zdířek pro výstup komponentního RGB obrazu a kulatý konektor S-Video. Komponentní signál přitom nabízí nejvyšší přenosovou kvalitu obrazu. Podpora zvuku spočívá ve stereofonním 2x výstupu (2x RCA), nechybí digitální (RCA) a optický (SPDIF) výstup.

K testu jsme získali zařízení se 160GB diskem pro cca 34 hodin záznamu v nejvyšší obrazové kvalitě. Rozličné modely DE 350 mohou nabídnout i disky s kapacitou 250 GB nebo 400 GB (až 85 hodin HQ záznamu). Pro ukládání záznamu na DVD lze použít nosiče typu DVD+R a DVD+RW. Benq dokáže číst i DVD-R, DVD-RW a CD. Obvyklá je dnes i podpora skladeb ve formátu MP3. Ovládání produktu bude vyhovovat spíše počítačově orientovaným uživatelům. Některé funkce jsou dostupné možná až zbytečně zdlouhavým procházením menu. Určitě je škoda, že zařízení nepodporuje funkci ShowView. Naopak se nám líbila služba TimeShift, která v podání Benqu pracovala velmi dobře.

Benq DE350

+ pořizovací cena

+ služba TimeShift

+ vstup DV

- chybí funkce ShowView

- systém ovládání

Cena vč. DPH: 14 700 Kč

K testu zapůjčila firma: Benq, http://www.benq.cz

§§§§§


Novinky u společnosti nVidia. Představení grafických karet GeForce 7800 GTX 512 a GeForce 6800 GS

Petr Matuška

05P0703

Neutuchající boj výrobců grafických čipů ATI a nVidia získal vydáním další generace grafických čipů obou soupeřů nový impulz. V červnu to byla nVidia, v říjnu pak ATI se svou řadou Radeon X1x00. Všichni netrpělivě čekali na posledně jmenovaný okamžik, protože měla být představena i vlajková loď společnosti ATI, kterou do té doby představoval model Radeon X850 XT PE. Stal se jím Radeon X1800 XT, jehož podrobný test naleznete na předchozích stránkách. Společnost nVidia, vědoma si konkurence grafické karty postavené na tomto čipu, již delší dobu připravovala výkonnější variantu 7800 GTX, neoficiálně označovanou podle staršího značení jako 7800 Ultra. Nestalo se tak, nVidia se držela nově zavedené konvence a svou nastávající vlajkovou loď pojmenovala 7800 GTX 512. Proč tomu tak bylo, jaké novinky přináší tento model a hlavně jakého výkonu u něho lze dosáhnout si popíšeme na následujících řádcích.

nVidia GeForce 7800 GTX 512

Jedinou "viditelnou" změnou oproti verzi 7800 GTX je dvojnásobná kapacita paměti, kterou je grafická karta osazená. Místo 256 MB je nyní k dispozici rovných 512 MB. Toto však není jediná změna, kterou lze na referenční kartě nVidia nalézt. Na rychlost samotné grafické karty má vliv více než dvojnásobná kapacita paměti, zvýšení frekvencí grafického jádra a hlavně pamětí. Takt GPU se zvýšil ze standardních 430 MHz u verze GTX na 550 MHz u verze GTX 512, což se, jak se můžete přesvědčit dále nebo na fotografii, neobešlo bez následků na designu karty. Velmi zajímavým a takřka nečekaným tahem bylo i razantní zvýšení frekvence pamětí, které nyní pracují místo 600 MHz (1 200 MHz DDR) na úctyhodných 850 MHz (1 700 MHz DDR), což se jednoznačně pozitivně projevilo na paměťové propustnosti, která dosáhla hranice 54,4 GB/s. Tím však výčet novinek pomalu končí kromě upraveného chlazení karty, které je nyní dvouslotové a využívá k rozvodu tepla čtyři HeatPipe trubice a opravdu velký ventilátor. Jako grafické jádro je stále použito G70 a s ním související podpora funkcí a technologií za všechny jmenujme podporu SM verze 3.0, Direct X 9.0c, pokročilé funkce antialiasingu, celoobrazovkové vyhlazování, Ultra Shadow a v neposlední řadě Intelli Sample 4.0. Ani počet Pixel Pipelines a Vertex Shader se nezměnil je jich stále 24, respektive 8. Zásadní změna se tedy nekonala, nová karta využívá pouze vyšší frekvence GPU a pamětí (1,1 ns DDR3 se 256bitovou sběrnicí). Cena této karty byla stanovena v přepočtu na 15 500 Kč, za tu ji bohužel v našich končinách nebude možné sehnat, mimo jiné proto, že vyšla pouze omezená edice těchto karet. Výkonnostní rozdíl můžete sami posoudit v tabulce, ovšem poměr výkon/cena je tu opravdu neuvěřitelný! Bohužel!

nVidia GeForce 6800 GS

Společnosti nVidia nezapomíná ani na méně movité uživatele, a tak nás poslední dobou zásobuje stále novými kartami, které jsou pouze upravenými verzemi již vydaných modelů. Nejinak tomu je u nově představeného modelu GeForce 6800 GS, který se řadí mezi GeForce 6800 a 6800 GT. Nová karta je založena na upraveném jádře NV42, které vychází z NV41, ale je vyrobeno 110nm technologií místo 130nm jako u předchozích modelů, obsahuje 12 Pixel Pipelines a 8 Vertex Shader, tedy stejně jako model 6800. Rozdílná je frekvence GPU a pamětí, které nyní mají 425 MHz/500 MHz (1 000 MHz DDR) oproti 325 MHz/350 MHz (700 MHz DDR), použité paměti jsou typu GDDR3 a jsou připojené na 256bitovou paměťovou sběrnici. Použité technologie i podporované features jsou stejné jako u 6800 nebo u verze GT podpora SM3, DirectX 9.0c, Intelli Sample 3.0 a mnoho dalšího. Tento model je nasazen přesně do stejné kategorie jako konkurenční ATI Radeon X800 GT/GTO a měl by být o něco málo dražší v závislosti na použitých pamětech a kapacitě. Karta by měla být na trhu stát okolo 6 000 Kč, měla by být k dostání již nyní.

Postřehy z testování

Nezmínili jsme se ještě u obou karet o spotřebě a hlučnosti chlazení. GeForce 6800 GS má podle nVidia maximální spotřebu 70 W, 7800 GTX 512 pak vcelku "slušných" 110 W. O to překvapivější je hlučnost chlazení u 6800 GS je znát pokrok, ventilátor je tišší, o to větší překvapení jsme však zažili při prvním zpuštění GeForce 7800 GTX 512. Karta byla téměř nehlučná! Otáčky instalovaného chladiče nedosahovaly 1 000 ot./min, což stačilo na odvod tepla od GPU, ovšem v okolí pasivních chladičů bylo tepla až běda. Mimochodem obě dvě karty jsou daleko tišší než referenční vzorky nových Radeonů X1300, X1600 a X1800. A jako samozřejmost již bereme u obou dvou grafických karet podporu režimu SLi.

§§§§§


Více hlav ví více. Test dvoujádrového procesoru AMD Athlon 64 X2 3800+

Petr Matuška

05P0699

Dvoujádrové procesory jsou k dispozici na našem trhu již nějaký ten měsíc a my uživatelé jsme si na jejich přítomnost víceméně zvykli. Dosud představené modely se vyznačovaly především výkonem v aplikacích optimalizovaných na použití dvou jader a relativně vysokou cenou, takže se v běžné domácnosti objevovaly pouze vzácně. To se pokusila prolomit společnost Intel se svým modelem Pentium D 820, který zaujal především velmi nízkou cenou (s ohledem na fakt, že se jedná o dvoujádrový procesor). Na to zákonitě musela zareagovat i společnost AMD, protože jí v nabídce takto profilovaný procesor chyběl a modely 4200+, 4400+, 4600+ a 4800+ byly cenově od zmíněného Pentia D 820 dosti daleko. Reakcí na tuto situaci bylo uvedení modelu AMD Athlon 64 X2 3800+, dvoujádrového procesoru založeného na jádře Manchester. Tento model je vyroben 90nm výrobní technologií Silicon on Insulator (SOI), obsahuje 154 milionu tranzistorů, je vybaven 128bitovým paměťovým řadičem DDR a určen je pro patici Socket 939. Za zmínku jistě stojí i maximální spotřeba procesoru, která činí 89 W. Každé jádro procesoru má k dispozici 64 kB datové, 64 kB instrukční cache první úrovně a zároveň 512 kB exkluzivní cache druhé úrovně tedy cache, do níž se neukládají hodnoty a údaje obsažené v L1 cache. Mezi podporované a integrované funkce patří HyperTransport, pracující na frekvenci 2 GHz a nahrazující FSB, podpora instrukčních sad x86, 3DNow!+, SSE, SSE2 a SSE3, instrukční sady AMD64 zajišťující podporu 64bitových operačních systémů a aplikací, v neposlední řadě také technologie Cool\n\Quiet. Pracovní frekvence procesoru AMD Athlon 64 X2 3800+ je 2 000 MHz, tedy stejně jako u jednojádrového modelu Athlon 64 3200+. Na výkonu procesoru je patřičně znát jeho relativně nízká frekvence, v aplikacích (zejména hrách a starších programech, primárně využívajících pouze jedno jádro) podává procesor naprosto shodné výsledky jako model 3200+, výkonnostní nárůst je však znatelný zejména u aplikací využívajících dva procesory nebo u více spuštěných aplikací najednou. Dobrým příkladem může být sada testů SYSmark 2004 SE, kde je v některých aplikacích patrný nárůst výkonu až o 90 procent. Stejně tak je patrný rozdíl při současném zapnutí dvou programů na komprimaci videa (DVD Shrink) a audia (Lame 3.98) celkový čas potřebný na provedení dvou úloh spuštěných po sobě byl 21 minut a 42 sekund, zatímco pokud byly úlohy spuštěny najednou, celkový čas zpracování činil pouhých 16 minut a 34 sekund. Pokud tedy hodláte využívat aplikace, které jsou optimalizované pro práci dvou a více procesorů, dáváte přednost platformě AMD a zároveň požadujete přiměřenou cenu, model AMD Athlon 64 X2 3800+ může být tou pravou volbou. Jako vyloženě nevhodný se nám tento procesor jeví pro náruživé hráče, i jeho poměr výkon/cena je horší než u procesoru Intel Pentium D 820. Na druhou stranu pro tento procesor nemusíte pořizovat zcela novou základní desku, v naprosté většině případů stačí pouze update BIOSu.

AMD Athlon 64 X2 3800+

nejlevnější "dualcore" AMD

není potřeba nová základní deska

horší poměr výkon/cena než u konkurence

Cena vč. DPH: 11 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Fox Computers, s. r. o., http://www.foxpc.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy


Recenze knih

05P0729, 05P0730, 05P0731, 05P0732

Total Commander

Správce souborů používají počítačoví profesionálové již téměř dvacet let. Od uvedení slavného Norton Commanderu, první aplikace tohoto typu, se jich na světě objevilo velké množství, ale po "Nortonovi" snad žádný správce nedosáhl věhlasu Windows Commanderu, později přejmenovaného na Total Commander. Od uvedení Windows 98 a širokého rozmachu počítačové "gramotnosti" používá značné procento uživatelů ke správě souborů nástroje Windows, především Průzkumníka, v němž ale soubory spíše hledáme, než nacházíme. Pro čtenáře, kteří neznají Total Commander a chtějí svoji práci na PC výrazně urychlit, je tedy určena právě tato kniha.

Po úvodu do historie správců souborů se autor v několika krátkých kapitolách věnuje popisu souborového a adresářového systému (celkem zbytečná, ale pro začátečníky asi užitečná část), instalaci Total Commanderu a základní orientaci a ovládání programu klávesnicí a myší.

Výukové části se věnují kapitoly 4-10, v nichž se od základních a nejpoužívanějších funkcí (kopírování a přesun souborů a práce s adresáři) posouváme přes složitější techniky práce se soubory (změna atributů, úprava souborů, práce s příkazovým řádkem) až po personalizaci Total Commanderu, vyhledávání a hromadné přejmenovávání souborů a práci s komprimovanými soubory. Poslední tři kapitoly jsou věnovány náročnějším uživatelům, kteří budou správce souborů využívat i pro práci na síti a na internetu. Total Commander totiž představuje účinný nástroj pro práci s FTP a pro vzájemné propojení počítačů kabelem (dříve hojně používaný LapLink).

Kniha je napsaná neutrálně a připomíná spíše učebnici, kombinovanou s nápovědou k programu. Chybí v ní výrazněji vyznačené tipy a triky, užitečné návody a vůbec prvky zvyšující interakci mezi autorem a čtenářem. Na druhou stranu ale není zbytečně upovídaná a obsahově ji nemáme co vytknout. Oceňujeme rovněž kompletní seznam klávesových zkratek, jenž se nachází v dodatku. Kdyby byl řešen formou vyjímatelné tabulky nebo plakátu, byli bychom ještě spokojenější, ale to je opravdu drobnost. Knihu doporučujeme začátečníkům, kteří to s počítači myslí do budoucna vážněji.

Nakladatelství:Computer Press

Počet stran: 114

Cena: 97 Kč

333 tipů a triků pro Linux

Na trhu se objevuje stále více knih o operačním systému, který se stal legendou a dokázal, že nadšení a vůle programátorů z celého světa může ohrozit i neotřesitelné postavení gigantických monopolů. Ano, řeč je o Linuxu.

Bohužel však u nás stále chybí kniha, která by uživateli tohoto systému ulehčila život a předala mu cenné rady, jak jej efektivně využívat. Nestačí jen číst manuály, je důležité s ním pracovat a poznávat jeho silné i slabé stránky. Proč však objevovat už objevené? Tato kniha si klade za cíl seznámit čtenáře s triky, které mu umožní nazírat na Linux z jiné perspektivy. Ne jako na nepřítele, ale jako na spojence.

Autoři se věnují mnoha oblastem, které s Linuxem souvisí a názorně ukazují, jak je možné zefektnit práci s jednotlivými nástroji a dosáhnout tak lepších výsledků. Naučíte se řešit problémy a především porozumíte systému. Kniha 333 tipů a triků pro Linux je výběrem toho nejcennějšího z know-how českých administrátorů. Autoři představují plejádu užitečných, v praxi často málo známých či nechtěně opomíjených možností a předkládají krátká řešení zdánlivě složitých problémů. V souladu s převládajícím využitím Linuxu a potřebami jeho uživatelů tak nejvíce tipů naleznete z oblasti administrace serveru, efektivního využití příkazové řádky, práce s rozsáhlejšími daty za pomoci skriptů, zjišťování stavu systému, zajištění maximálního zabezpečení a reakce v případě jeho napadení.

Ověřené rady a návody ukáží, jak dosáhnout optimálního výkonu, stanou se rádcem v případě havárií, problémů s konfigurací a bezpečnostních průniků a ušetří vám čas věnovaný pokusům, studiu objemných publikací nebo provádění málo efektivních postupů. Dozvíte se například, jak zasahovat do tiskové fronty, jak prohledávat komprimované soubory, najdete zde tipy pro práci s e-maily v klientu Mutt, zjistíte, jak vytvořit lokální zrcadlo webových stránek nebo jak využít Linux jako směrovač routeru.

Knihu není potřeba číst od začátku do konce. Díky řazení podle témat snadno naleznete tipy, které se vám hodí. Jsou různě náročné, většina z nich však nevyžaduje více než běžné znalosti v příslušné oblasti.

Autor: Martin Kysela,

Ivan Bíbr, Pavel Janík

Vydavatelství: Computer Press

Počet stran: 167

Doporučená cena: 169 Kč

Active Directory

Když Microsoft představil Windows 2000, nejdůležitější změnu znamenalo začlenění Active Directory. Spolu s mnoha výhodami i nadále představuje tvrdý oříšek pro síťové a systémové administrátory při návrhu, implementaci a podpoře. První vydání této knihy, bestseller Windows 2000 Active Directory od nakladatelství O\Reilly, pro ně znamenalo velkou pomoc. Překlad druhého vydání vyšel s názvem Active Directory pro Windows 2000 a Windows Server 2003.

Nová verze Active Directory, která se dodává s Windows Server 2003, nabízí přes sto nových či vylepšených funkcí a autor zde podává řešení některých složitějších problémů. Těm, kterým nestačí referenční dokumentace firmy Microsoft, pomáhá tato kniha porozumět problematice opravdu do hloubky. Vedle technických detailů implementace Active Directory popisuje několik nových a pozoruhodně vylepšených kapitol četné funkce, které byly aktualizovány nebo přidány do Windows Server 2003, stranou nezůstávají ani nová programovací rozhraní schopná je řídit. Po přečtení knihy vám nebude cizí protokol LDAP (Lightweight Directory Access Protocol), replikace multi-master, Domain Name Systém (DNS), zásady skupiny, Active Directory Schema ani různá další témata.

Autoři jsou prvotřídní odborníci s řadou praktických zkušeností, a to jak z prostředí velkých vývojjových firem (Cisco a Microsoft), tak z akademického prostředí.

Tato kniha je určena všem administrátorům Active Directory, ať spravují jeden server nebo multinacionální systém s tisíci serverů. I když třeba již vlastníte první vydání, v této knize najdete spoustu nového materiálu, který se zabývá mnoha novými funkcemi ve Windows Server 2003. Zjistíte, že pro nejlepší využití knihy budete potřebovat server s Windows Server 2003 a Resource Kit, abyste mohli zkoušet různé příklady, jež jsou podrobně popisovány. Jestliže nemáte zkušenosti s VBScriptem, což je skriptovací jazyk, který je popisován v části III, nevadí. Syntaxe je jasná a neměli byste mít s jejím pochopením při užití principů skriptování v ADSI, ADO a WMI problémy. Pro ty, kteří chtějí ovládnout VBScript lépe, jsou v knize uvedeny odkazy k příslušným internetovým adresám a knihám.

Autor: Robbie Allen,

Alistair G. Lowe-Norris

Vydavatelství: Grada

Počet stran: 440

Doporučená cena: 499 Kč

Naučte se programovat!

Znalosti programovacích jazyků či alespoň jejich základů by bezpochyby měly patřit ke "standardní výbavě" zkušených uživatelů PC. Schopnost vytváření algoritmů, základní znalosti programátorské syntaxe či schopnost pracovat s objektově orientovaným programováním je dobrým odrazovým můstkem například pro pokročilou prací s aplikacemi Office či tvorbu vlastních webových stránek. Překlad knihy Francise Glassborowa Naučte se programovat je přitom určen těm, kdo doposud s programováním neexperimentovali a provádí tak čtenáře teorií a praxí programování od těch nejelementárnějších základů.

Autor se zaměřil především na programování v C++, který je dnes obecně nejpoužívanějším programovacím nástrojem a zároveň se jedná o dobrý startovací bod pro studium dalších jazyků a nástrojů jako je Java či Python. Právě zaměření na C++ by mohlo nabízet srovnání především se slavnou učebnicí Teach Yourself C++ in 21 days, která má oproti Naučte se programovat jednu zásadní výhodu: je na internetu k dispozici zdarma (byť pouze v angličtině, například na http://newdata.box. sk/bx/c/). Je ale třeba si uvědomit, že zatímco Teach Yourself C++ je zaměřeno spíše na ty, kdo již mají s programováním alespoň nějaké zkušenosti, Naučte se programovat pracuje se čtenářem pomalejším tempem a pozvolna jej uvádí do světa programování. Tomu odpovídají i nástroje a programy na přiloženém CD, mezi nimiž nechybí například jednoduché vývojové prostředí Quincy či knihovny autora, určené pro snazší programování grafického uživatelského rozhraní Windows.

Kniha používá poměrně netradiční řazení kapitol a oblastí poměrně záhy učí čtenáře pracovat s GUI či obrazem, zatímco z hlediska C++ poměrně významné oblasti jako třídy, objektové funkce či dědičnost jsou použity často až v pozdějších kapitolách (a pouze v jednoduchých příkladech). Tento postup má zjevně jediný cíl: udržet pozornost nováčka a odměnit jej co nejdříve "viditelnými" výsledky. Po zvládnutí knihy se čtenář sice nestane schopným programátorem, ale získá základní výbavu a chuť pro vlastní programátorské experimenty a případné studium další náročnější programátorské literatury.

Autor: Francis Glassborow

Nakladatelství: Grada

Počet stran: 400

Cena: 459 Kč

§§§§§


1/2007

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Tomáš Jirásko, Václav Maletínský, Ousmane Keita

060P0600

HD kamery Panasonicu

Panasonic dodržel svůj slib daný na letošním veletrhu Ceatec, že do konce roku začne s prodejem kamkordéru HDC-SD1. Jedná se o miniaturní digitální kameru, která nahrává video ve vysokém rozlišení přímo na SD paměťovou kartu. Video formát je AVCHD, tedy takový, aby bylo možné HD video uložit na pevné disky. SD karta o kapacitě 4 GB stojí

kolem 200 dolarů a lze na ní uložit přibližně 90 minut videa při datovém toku 6 Mbits (megabitů za sekundu). Video je kvality 1 080i, i jako "interlaced scanning", tedy prokládaný režim, což je o stupeň nižší kvalita než maximální 1 080p (progressive scanning). Pro vysokou kvalitu záznamu je za čočkou umístěn 3CCD senzor. http://www.panasonic.com

Apple dodává MacBook Pro

Sortiment MacBooků se rozrostl o přístroje s procesory Intel Core 2 Duo, jejichž upgradované konfigurace jsou již nyní dostupné. Nové čipy znamenají, že nejnovější MacBooky jsou až o 25 procent rychlejší než jejich předchozí generace. Nové laptopy stále nabízejí všechny atraktivní vymoženosti známé z modelů první generace, jako například vestavěné kamery InSight, síťový adaptér MagSafe nebo iLife \06. Sortiment zahrnuje tři modely, z nichž dva jsou bílé o frekvenci 1,83 GHz a 2,0 GHz a jeden černý o frekvenci 2,0 GHz. http://www.apple.cz

Solární nabíječka Sanyo Eneloop

Nabíjecí baterie se staly zase o něco šetrnějšími k životnímu prostředí, a to díky uvedení nabíječky Eneloop od firmy Sanyo na trh. Společnost v tomto přístroji využívá solární panel vlastní výroby a tři Li-Ion baterie. Princip je jednoduchý: solární panel průběžně nabíjí Li-Ion baterie, které potom mohou rychle předat svoji energii jedné až čtyřem bateriím neloop AA nebo AAA. V nabíječce je také možné libovolně kombinovat baterie obou druhů, specialitou je pak USB konektor, přes který je možné nabíjet USB přístroje! V Japonsku je Eneloop k dispozici již od poloviny listopadu za cenu okolo 20 000 jenů. Sanyo přichází na trh ještě s ohřívačem rukou, který stejně jako nabíječka obsahuje Li-Ion baterie. Podle společnosti se ohřívač stane pro studená zimní rána nenahraditelným.

http://www.global-sanyo.com

Mobilní služby za letu

Emirates Airline se zapojily do projektu mobilních služeb za letu. Společnost z Dubaje se snaží o spuštění této služby na palubě jednoho ze svých Boeingů 777 v prvních měsících roku 2007, za předpokladu, že obdrží potřebnou koncesi. AeroMobile se tak stává druhým poskytovatelem mobilních služeb na palubách letadel po firmě OnAir, která vznikla smlouvou mezi společnostmi Airbus SAS a SITA, poskytovatelem IT služeb pro dopravu. Už v roce 2005 podepsaly spolupráci s OnAir dopravci British Carrier BMI a TAP-Air Portugal, a to v podobě systému textových zpráv a hlasových služeb, kteří však rovněž čekají na potřebné schválení. Vedoucí evropští činitelé oznámili, že mají zájem o schválení používání daných mobilních zařízení v letadlech, zatímco společnosti, odpovědné za radiovou komunikaci a letovou bezpečnost v USA, pokračují v přezkoumávání technologie. Řada expertů se navíc obává možného rizika ovlivnění komunikačních systémů letadel.

Sony Vaio G lehký jako pírko

Pokud zvednete nový notebook od Sony s označením Vaio G, budete asi překvapeni. Se svými pouhými 898 gramy je mnohem lehčí, než byste očekávali při pohledu na laptop vybavený 12,1palcovým displejem. Sony tvrdí, že jde o nejlehčí notebook ve své třídě a s největší pravděpodobností má pravdu. Tajemství je částečně ukryto v karbonovém těle. Sony už dříve využívalo karbon pro pasivní chlazení procesorů a grafických karet ke snížení jejich velikosti a váhy. Podle výrobce pojede Vaio G na plně nabitou baterii celých šest hodin a bez poškození přežije pád ze stolu. K notebooku je dodáván síťový adaptér, který je stejně lehký a tenký jako přístroj samotný. Nové Vaio G je v Japonsku v prodeji od prosince. Firma Sony zatím neprozradila, kdy začne s jeho prodejem mimo domovinu. http://www.vaio.sony.co

Ultraodolný subnotebook NEC

Chcete-li skutečně odolný notebook, pak by vás mohl zajímat zvláštní model společnosti NEC. Hoďte ho na zem, strčte do mrazáku, polijte ho "Shield Pro" FC-N21S to přežije. Nebo by alespoň měl. Podle oficiální specifikace by měl být odolný vůči prachu, velkým teplotním rozdílům (-20 až 50 stupňů), vodním kapkám to ovšem za podmínky, že je zavřený a vypnutý. Co vás možná upoutá více než uváděná odolnost, je otočný displej s úhlopříčkou 12,1". Lze říci, že ani "Shield Pro" nepřežije vše, ale hodí se například do průmyslových provozů či pro osoby se sníženou opatrností při zacházení s výpočetní technikou. Uvnitř tiká procesor Intel Core Solo s frekvencí 1,2 GHz, k pevnému disku můžete přidat 8GB flash disk bez pohyblivých součástí. Cena se v závislosti na konfiguraci pohybuje od 2 165 do 2 600 dolarů.

Citibank Biometrics

Citibank Singapur nabízí zákazníkům nový způsob, jak platit za nákupy či jak uhradit účty mohou používat místo kreditních karet otisky prstů. Služba ovšem zatím není pro každého, týká se držitelů platinových karet, ke kterým si mohou navíc pořídit biometrické placení. Ačkoli se o výhodách biometrických systémů identifikace osob ví již dávno a plány pro jejich uplatnění v bankovní bezpečnosti rozpracovalo více společností, toto je první případ na světě, kdy nějaká banka převedla tento systém do praktického tržního využití.

Singapur je plný majetných a v technologiích zběhlých zákazníků a trh s kreditními kartami dosáhl bodu, kdy už je není skoro komu nabízet. Mnoho obyvatel má tři i více karet, vysoká konkurence stlačila ceny této služby na minimum, jakýkoli konkurenční náskok se tedy hodí. Jedním z marketingových triků, jak přimět zákazníky více používat kreditní karty, jsou například 10% slevy na večeři ve vybraných restauracích při platbě kartou jisté značky. Konkurenční výhodou pro Citibank má být nová možnost použití biometrických prvků k ověření plateb, aniž by zákazník s sebou musel nosit platební karty. Metoda to ovšem má být zatím doplňková, neočekává se, že by v brzké době nahradila tradiční způsob placení. Prozatím je možné takto platit jen v několika místních obchodech, kavárních a zábavních podnicích přece jen místa, která navštěvují držitelé platinových karet, nejsou žádné supermarkety. Citibank tuto novinku zamířil na zákazníky ve věku 25 až 34 let.

Pro Citibank provozuje biometrický systém společnost Pay By Touch ze San Francisca. Registrace je možná je v několika singapurských pobočkách ve speciálním stánku, zákazník musí mít platné foto, sedmimístné potvrzovací číslo a samozřejmě otisk prstu. Tento projekt je pro banku zkušební, pokud se osvědčí, ostatní pobočky, zejména ty asijské, jistě budou následovat a možnost platit pomocí otisku prstu zařadí do nabídky svých služeb. Nemusí to trvat dlouho, a bude to možné i u nás.

Apple iStyle

Společnost iStyle otevřela ve středu 22. listopadu 2006 v Praze v Revoluční 3 (vedle obchodního domu Kotva) ve 14:30 hodin největší obchod Apple Premium Reseller iStyle v České republice. Apple iStyle Praha se stal vůbec největším autorizovaným obchodem, který nabízí kompletní portfolio produktů značky Apple na českém trhu.

Slavnostního otevření obchodu se jako patron zúčastnil hudebník, skladatel a vůdčí osobnost skupiny The Ectasy of St. Theresa Jan P. Muchow, který zde v české premiéře oficiálně představil nejmenší digitální hudební přehrávač na světě iPod shuffle a předvedl tvorbu a míchání hudby v aplikaci GarageBand, která je součástí balíku aplikací pro digitální životní styl iLife \06. Na přilehlém venkovním prostranství měli zákazníci navíc i možnost vyzkoušet propojení iPodu s audio systémem vozu Škoda Roomster.

Apple Premium Reseller je koncept obchodů Apple, které provozuje třetí strana a postupně nahrazuje stávající obchody Apple Center. Do budoucna budou fungovat pouze tři typy obchodů autorizovaných společností Apple. Obchody, které přímo provozuje Apple Computer, nadále ponesou název "Apple Store". Obchody provozované třetí stranou, zpravidla některým z největších dealerů na daném území, ve vlastním kamenném obchodě designovaném společností Apple budou fungovat pod názvem "Apple Premium Reseller". Ostatní autorizované obchody se nadále jmenují "Apple Authorised Reseller".

Exchange Server 2007

V prosinci oznámil Microsoft, že dokončil vývoj nové verze svého Exchange serveru. Společnost dále uvedla, že tento produkt již uvedla do výroby. Na webu společnosti jsou potom k dispozici další informace a technické zdroje. Členové vývojářského týmu píší o softwaru rovněž na svém blogu www.msexchangeteam.com. Hlavní oblasti, na něž se Microsoft soustředil, představuje vylepšení bezpečnosti a podpora mobilních uživatelů. Co se týče oblasti bezpečnosti, nové implikované prvky ochrany zahrnují možnost zákazníka objednat buď komplexní antivirový software, nebo sdílenou verzi. Jako část nové Client Access License (CAL) pro tento produkt si zákazníci mohou pořídit antivirový systém Antigen for Exchange nebo službu Exchange Hosted Filtering v balíku s Exchange CAL. Nový software umožňuje uživatelům posílat šifrované e-maily mezi servery, na nichž je spuštěn. V předchozích verzích musela být kvůli tomu dodatečně spuštěna zvláštní instalace, která to umožňovala.

http://www.microsoft.com/exchange

Čipy Marvell mohou zrychlit mobilní internet

Společnost Marvell Technology Group spustila výrobu řady čipů, které mohou výrazně zrychlit surfování po webu na mobilních telefonech a které znamenají první provedení XScale procesorů, jež firma získala od Intelu. Gary Forni, jeden ze zástupců firmy, řekl, že nové čipy PXA 300, PXA 310 a PXA 320 s kódovým označením "Monahan" v sobě kombinují dost koňských sil na to, aby zvládly přehrávání multimédií a mobilní internet, a zároveň měly dostatečný účinek pro zachování dlouhé životnosti baterie. Nový produkt může pomoci firmě Marvell získat větší podíl na trhu hardwaru používaného v mobilních telefonech, smartphonech, GPS navigačních jednotkách a další spotřební elektronice. Společnost už prodává čipy pro PDA společnosti Hewlett-Packard a mobilní telefony společnosti Motorola, Nokia a Samsung. Společnost Marvell se rozhodla koupit jednotky Intel XScale, aby je mohla kombinovat s jinými svými nabídkami, a potom prodávat tyto kompletní platformy designérům mobilních telefonů. Marvell odkoupil divizi vyrábějící XScale v tomto roce od Intelu, se záměrem vyrábět ucelená mobilní řešení, která bude moci nabídnout přímo telekomunikačním společnostem. http://www.marvell.com

AcerPower M8

Společnost Acer představila řadu počítačů AcerPower M8. Nový počítač s vysokým výkonem a užitnou hodnotou představuje řešení pro malé a středně velké podniky, které potřebují univerzální a výkonné pracovní nástroje pro kancelářské použití s vynikající grafikou a snadnou obsluhou. Modely jsdou osazeny procesory AMD (Athlon 64 X2 Dual Core, Athlon 64 či Sempron).

Archivace pro malé a střední firmy

Brněnská firma CoNet, specializující se na datová uložiště, přináší na český trh novinku archivační a zálohovací automat "MiniArchiv" CDS-10. Je zvláště vhodný pro malé a střední společnosti, kterým tak za atraktivní cenu pod 40 tisíc Kč vč. DPH poprvé přináší možnost plně automatické a tedy i spolehlivé archivace a zálohování. Data jsou na základě uživatelem stanovených kriterií automaticky v síti vyhledávána (úplná archivace, inkrementální nebo diferenciální) a pak vypalována na CD nebo DVD. Zařízení obsahuje až 100 disků, vypalovačku a tiskárnu. K počítači nebo serveru je připojeno pomocí USB rozhraní. Toto zařízení na rozdíl od archivace na magnetické pásky ukládá data nesmazatelně a disky navíc plně automaticky popíše, takže není problém je zpětně vyhledat. Popis disků může být i ve formě čarového kódu pro snazší evidenci a vyhledávání. Důležitá je také možnost zotavení po ztrátě dat (data recovery). http://www.conet.cz

USB na SATA i IDE

Adaptér vhodný pro všechny IDE, ATAPI a SATA zařízeni najdeme v nabídce společnosti Krup. Baleni dodávané na náš trh obsahuje vlastní zařízení, redukci na 2,5" pevné disky, napájecí adaptér 220 V, datový kabel SATA, napájecí kabel SATA a CD. Zařízení je schopné pracovat i s napájením přes USB konektor, takže externí napájecí adaptér využijete pouze v případě, kdy se tato energie projeví jako nedostatečná (starší USB konektory, hůře navržené základní desky atd.) Softwarové vybavení je dostupné zatím pouze pro Windows 98SE/ME/XP/2000/2003.

http://www.krup.cz

Samsung Q1 ultramobile PC

Další výrobek od firmy Samsung se svým vzhledem neliší od předchozího modelu řady Q1, ale poslední dvě verze těchto ultramobilních počítačů přinášejí nové procesory a nové ceny. První z těchto přístrojů nese označení Q1-Pentium, běží v něm procesor Intel Pentium M 723 1 GHz , druhý je potom typ Q1b, který je založen na procesoru C7 1 GHz od společnosti VIA. Původní Q1, jenž byl s velkou slávou oficiálně představen v březnu 2006 na veletrhu Cebit v Německu, běžel na procesoru Intel Celeron M o frekvenci 900 MHz. Q1-Pentium má harddisk o velikosti 60 GB a 1 GB paměti, zatímco slabší Q1b má 40GB disk a paměť 512 MB. Ostatní konfigurace je obdobná jako u původního modelu. Cena Q1-Pentium činí asi 1 250 dolarů, Q1b je potom k sehnání za 900 dolarů. Zatím bohužel jen ve Spojených státech.

http://www.samsung.com

Nintendo Wii jde do prodeje

Bitvu na poli videoher nové generace v závodu tří herních konzol zahájil prodej zařízení Wii od společnosti Nintendo ve Spojených státech a Kanadě (a později v Japonsku). Prodej konzoly Wii, za kterou stojí Nintendo, dosáhl během prvních dvou dnů na trhu v Japonsku čísla 372 tisíc kusů. Prodejní čísla jsou mnohem vyšší než u konkurenční Playstation 3 od firmy Sony, přestože tato čísla nemůžeme brát zatím za přímou známku úspěšnosti. Obě konzoly totiž byly vyprodány a nižší číslo prodaných kusů u Playstation 3 (88 400) je důsledkem nižší počáteční distribuce Sony. Wii soupeří o prvenství právě s Playstation 3 a Xbox 360 od Microsoftu v soutěži, která není jen o grafickém výkonu a testování her, ale prověřuje též odlišnou představu Nintenda, o čem všem je herní konzola. Nintendo se snaží o získání nových hráčů a označuje Wii, které postrádá high-end grafiku, jako konzolu, u níž se zabaví celá rodina. Centrem této strategie je "Wii-mote", dálkové ovládání na televizi, které umožňuje snímání pohybu. Především u bojových her, kde jsou motorické snímače v ovladačích schopny kopírovat pohyb s "tonfou", jde o skvělý zážitek. Wii obsahuje rovněž službu Wii Channel, která automaticky stahuje zprávy a počasí a lze se její pomocí připojit k internetu s využitím prohlížeče Opera.

http://www.nintendo.com

Dva displeje v notebooku

Asustek Computer se pochlubil prvním notebookem používajícím SideShow malý displej umístěný na víku displeje, který umožňuje uživatelům pracujícím s Windows Vista kontrolovat příchozí e-maily a další informace bez klasického bootování systému. Asus W5Fe využijí především uživatelé, pro něž je důležité mít přehled o příchozí komunikaci, ale zároveň potřebují dosáhnout co nejvyšší výdrže na baterii tedy nepracovat s plně nabootovaným systémem. Samozřejmě to také znamená navýšení ceny podobného řešení. V případě W5Fe uvádí společnost PortalPLayer, která SideShow pro Asiatek navrhla, že jde o zvýšení oproti standardnímu notebooku asi o 30-40 dolarů. SideShow pracuje tak, že periodicky probouzí hybernovaný počítač a kontroluje data uložená v programech systému Windows Vista. Poté počítač opět uspí. Notebook by se měl objevit na trhu v prvním čtvrtletí roku 2007.

http://www.asus.com

Vodě odolný disk IOData

Také se vám stává, že se právě koupete a přepadne vás neodolatelné nutkání mít u sebe všechna svá důležitá data? Ať již jde o rodinné fotografie, hudební nahrávky zbožňované skupiny či kompromitující materiály na vašeho šéfa, i ve vaně je můžete mít při sobě díky novému vodotěsnému disku IOData. Jde o jednpalcový mikrodisk ve vodě a nárazu odolném pouzdru, který se k PC připojuje přes USB 2.0 port. V nabídce jsou verze s kapacitou 8 GB a 12 GB za 135, resp. 180 dolarů.

http://www.iodata.com

Palm představuje Treo 680

Společnost Palm již představila nový smartphone Treo 680, který nahrazuje starší model Treo 650. Treo 680 je k dispozici buď exkluzivně zákazníkům americké společnosti Cingular za cenu asi 200 dolarů, nebo jako odblokovaná verze za cenu dvojnásobnou. Přístroj nabízí e-mailové a webové služby prostřednictvím vysokorychlostní datové sítě EDGE. Uživatelé mohou psát pomocí podsvícené QWERTY klávesnice nebo dotykového displeje o rozměrech 320 x 320 pixelů. Treo 680 používá operační systém Palm OS, který je kompatibilní s širokou škálou aplikací určených pro výrobky společnosti Palm. Oproti předchozím modelům Treo nemá model 680 anténu, trčící na vrchní straně přístroje. Obsahuje vylepšenou radiofrekvenční citlivost pro lepší výkon. Součástí telefonu je také port pro rozšíření paměti, kompatibilní s kartami SD/MMC/SDIO a s podporu Bluetooth. Kromě nového kabátu dostal typ 680 rovněž vylepšené uživatelské prostředí, které pro navigaci vyžaduje méně "kliků" na klávesnici než předchozí přístroje, včetně nové nabídky oblíbených zkratek. Na zadní straně přístroje je digitální fotoaparát pro fotografie o rozměrech 640 x 480 pixelů.

http://www.palm.com

TurboLinux Wizpy

TurboLinux je společnost známá především vývojem linuxových distribucí, ovšem proč své znalosti nezužitkovat i na jiném poli? Nový MP3 přehrávač Wizpy jistě potěší srdce nejednoho technického nadšence. Kromě přehrávání MP3 a AAC zvládá i méně obvyklé Ogg, zobrazuje obrázky a přehrává videa formátu Divx. A k tomu překvapení partition s nainstalovaným operačním systémem TurboLinux Fuji, což znamená, že ho stačí připojit k USB portu a můžete nabootovat do Fuji a používat instalované aplikace či přistupovat k datům na pevném disku. Hmotnost činí velmi nízkých 60 gramů, k dostání bude v prvním kvartálu roku 2007, cenové údaje zatím neznáme.

Nový handset Skype nepotřebuje PC

Dánská společnost začala prodávat handset s bezdrátovým telefonem, který je kompatibilní se Skypem a nepotřebuje ke svému provozu počítač. Základní stanice pro DualPhone 3088 se připojí jak k internetu pro hovory pomocí Skype, tak k tradiční analogové telefonní lince pro hovory uskutečňované pomocí veřejné telefonní sítě. Výrobce, RTX Products A/S, tvrdí, že jde o první handset, který je možné připojit ke Skypu bez nutnosti existence PC. Jediná podmínka pro využívání tohoto zařízení je, že je internetové připojení stále zapnuto, Připojení, které se automaticky po určité době neaktivity vypíná, je pro účely této služby nevhodné. Handset má barevný displej, na kterém je zobrazen aktuální status kontaktů Skype. Po vybrání kontaktu se uživatel může rozhodnout, zda s danou osobou využije volání Skype nebo tradiční pevné linky. Samozřejmostí je podpora Skype PC Calls, SkypeOut, SkypeIn a Voicemailu. Jeho cena byla stanovena na 159 euro.

http://www.telestore.dk

PlayStation 3 se představuje, davy šílí

Týden po uvedení na trh v Japonsku na počátku listopadu se nová herní konzola od Sony představila i ve Spojených státech a třech dalších zemích. A téměř ihned začala poptávka vysoce převyšovat nabídku. Mnoho obchodních řetězců zastavilo přijímání rezervací už týdny před začátkem prodeje, zařízení se prodávalo v internetové aukční síni eBay za více než 2 000 dolarů, což je cena asi třikrát vyšší než oficiální prodejní hodnota 599 dolarů. Poptávka po konzole je velká, protože Sony nemá dostatek diod s modrým laserem, které jsou jednou z hlavních součástek mechanik Blu-ray. Bez těchto diod není konzola funkční. Firma kvůli tomu musela snížit počáteční produkci z odhadovaných dvou milionů na 500 tisíc kusů. Odhaduje se však, že v počátečních dnech nebyla schopna zajistit ani tento počet. Existují zprávy o ojedinělých případech násilí, které se objevilo ve frontách čekajících na odstartování prodeje. V jednom bostonském obchodním domě musela zasáhnout policie, když jeho ochranka ztratila kontrolu nad davem asi 400 lidí. http://www.playstation.com

Přehrávač Zune zaplavil obchody v USA

Konkurent přehrávačů iPod od Applu zaplavil obchody ve Spojených státech v polovině listopadu, právě uprostřed předvánoční nákupní horečky. Avšak přestože byl vypuštěn na trh jako první z hlavních očekávaných produktů Microsoftu, tedy ještě dříve než Windows Vista a Microsoft Office, analytici nepředpokládají, že by Zune pozici iPodu mezi americkými spotřebiteli nějak ohrozil. Mezi hlavní lákadla nového přístroje (oproti iPodu) patří přijímač FM a bezdrátové schopnosti, které umožňují uživatelům posílat hudbu a další multimédia z jednoho přístroje na druhý. Podle odborníků však paradoxně více ovlivní volbu zákazníků (alespoň v USA) první ze dvou prvků rádio. Microsoft svůj výrobek představil na koncertě v Seattlu, na který se osobně dostavil Bill Gates, který se snažil poukázat právě na bezdrátový přenos dat. Kapacita nového multimediálního přehrávače je 30 GB, přičemž jeho cena se na americkém trhu pohybuje okolo 250 dolarů. Zákazníci Microsoftu mají možnost stahovat hudební soubory ze specializovaného webu Zune Marketplace, fungujícího na podobném principu jako Apple iTunes. Dokonce i ceny jsou srovnatelné jedna skladba vyjde uživatele na 99 centů.

http://www.microsoft.com

Sony Walkman S700 series

Sony se pokouší se svou novou sérií přehrávačů Walkman zpochybnit nadvládu firmy Apple a jejích iPodů na trhu s přehrávači, a to hlavně díky novým technologiím, které řada S700 využívá a mezi něž patří hlavně systém redukce a rušení nežádoucích hluků. Systém je založen na mikrofonu zabudovaném do sluchátek (což znamená, že bude fungovat pouze s originálně dodanými sluchátky) a je naladěný tak, aby rušil nízkofrekvenční hluk často přítomný v dopravních prostředcích, jako je vlak nebo letadlo. Dva další prvky, které jsou oba nezávislé na sluchátkách, zahrnují "clear stereo" (systém oddělující pravý a levý kanál a zabraňující jejich prolínání) a "clear base", který zlepšuje odezvu basů. Baterie u přehrávačů vydrží až 50 hodin, přístroje dovedou zobrazit obal alba na malém barevném OLED displeji. Paměť se u přístrojů řady S700 pohybuje ve velikostech 1, 2 a 4 GB, v Japonsku stojí mezi 18 000 a 29 000 jeny.

http://www.sony.com

Pleo vzkřísil dinosaury

Pleo není jen tak obyčejný robotický dinosaurus. Nejen, že pláče, když dostane vynadáno, třese rukou a vrtí ocasem jako pes, ale také díky svému jedinečnému open-source operačnímu systému umožňuje technicky zdatnějšímu uživateli vytvářet stále nová vyjádření pocitů a nové pohyby, které potom může sdílet s jinými majiteli těchto robotů. Pleo byl vytvořen do podoby týden starého Camarosaura, plaza, který v období jury obýval obrovské kapraďové lesy Severní Ameriky, jeho velikost se zhruba rovná velikosti tlusté kočky. Má 6 mikroprocesorů, z nichž hlavní je 32bitový ARM 7, dále to jsou čtyři 10bitové procesory Toshiba a jeden 8bitový čip. Pyšní se také 38 senzorickými čipy, které zaznamenávají příkazy, detekují obraz kvůli vyhodnocení možností pohybu (robot nenarazí do zdi ani nespadne ze stolu) a dále reagují na dotek.

http://www.ugobe.com

Dunnová popírá vinu

Patricia Dunnová, bývalá předsedkyně představenstva Hewlett-Packard Co., se necítí být vinna ve čtyřech obviněních, spojených se špionážním skandálem představenstva HP. Dunnová se na chvíli objevila u soudu v San José, a to kvůli tomu, že si objednala vyšetřování, jež by identifikovalo členy představenstva, kteří případně mohli vyzradit výsledky jednání představenstva médiím. Podle obvinění podaných kalifornským vrchním státním zástupcem používali soukromí vyšetřovatelé (najatí HP) falešné záminky pro získání přístupu k telefonním záznamům členů představenstva, zaměstnanců HP a novinářů, což je podle práva státu nelegální. Obvinění proti Dunnové zahrnují užívání falešných a podvodných záminek k získání důvěrných informací z veřejných služeb, neoprávněné užívání počítačových dat, krádež identity a konspiraci. Stejná obvinění byla vznesena proti Kevinu Hunsakerovi, bývalému vedoucímu právníkovi HP, který popřel svou vinu již dříve.-Tji

AllPeers 0.60

Společnost AllPeers představila novou verzi softwaru AllPeers 0.60. Software je zdarma ke stažení na www.allpeers.com. AllPeers, jehož mottem je "sdílej přesně to co chceš, s kým chceš soukromě a bezpečně", je rozšířením internetového prohlížeče Firefox. Nabízí v současnosti nejefektivnější a nejbezpečnější způsob sdílení souborů jako jsou fotografie, videozáznamy nebo podcasty s kamarády a rodinou, bez omezení velikosti souborů a nutnosti nahrání souborů na server. Oproti svým předchůdcům nabízí AllPeers 0.60 vylepšené uživatelské rozhraní, které mimo jiné umožňuje snadnou a rychlou komunikaci s přáteli pomocí chatu a vkládání komentářů k jednotlivým sdíleným souborům. Další novinkou je import kontaktů například z Outlooku, Gmailu, Yahoo, Hotmailu.-Tji-

McAfee SiteAdvisor Plus

Společnost McAfee představila nástroj pro ochranu před nebezpečnými webovými stránkami McAfee SiteAdvisor Plus. Vychází ze zdarma dostupného McAfee SiteAdvisoru (www.siteadvisor.com), plug-inu pro Internet Explorer nebo Firefox, který vás upozorní, nacházíte-li se na nebezpečném webovém serveru, varuje před stažením nebezpečného souboru a dohlíží, zda odesíláte data z webového formuláře bezpečně. Ve verzi Plus je navíc k dispozici Link Checker, který upozorní na podezřelé odkazy už ve vyhledavači jako je Google, jeho tzv. chráněný mód vás automaticky přesměruje do bezpečné zóny, kdykoli se váš browser chce připojit na potenciálně nebezpečné stránky. Konečně SiteAdvisor dokáže včas upozornit i na to, máte-li se stát obětí phishingu.

§§§§§


ITU Telecom World 2006

Čestmír Žák

06P0599

Akce Telecom World 2006 pořádaná organizací ITU (International Telecommunication Union) se letos konala od 4. do 8. prosince v Hongkongu. Hlavní heslo celého veletrhu znělo "living the digital world" organizátoři jím chtěli vyjádřit potřebu přibližování technologií směrem k uživatelům v oblasti dostupnosti a ovladatelnosti. Většina oznámených a předvedených novinek se stavu mobilní komunikace v Česku sice bezprostředně nedotkne, ale mohou nám alespoň ukázat, kam se bude sféra telefonie ubírat v budoucnosti. Abyste si mohli udělat o náročnosti a rozsáhlosti projektu lepší představu, uvedeme zde údaj, týkající se příkonu elektrické energie pro potřeby veletrhu, ten totiž podle odhadu pořadatelů spotřeboval 350 tisíc kilowattů, což například odpovídá spotřebě státu Wyoming v USA.

Obří displej od NECu

Máte-li v oblibě telefony s výjimečně vysokým rozlišením displeje, pak vaše srdce zřejmě zaplesá při pohledu na špičkový NEC N903i. Ten dostal do vínku 2,5" TFT displej s rozlišením VGAplus (690 x 480 pixelů), což je podle všeho dosud nejvyšší hodnota použitá u mobilního telefonu. Aby nebylo hi-tech technologie málo, vězte, že se navíc jedná o displej dotykový. Třímegapixelový fotoaparát již dnes potkáte poměrně běžně i v Evropě, inženýři společnosti NEC však tentokrát zapracovali spíše na kvalitativních parametrech: optiku totiž vybavili autofokusem a stabilizací obrazu. Jako třešničku na dortu přidává NEC N903i integrovanou satelitní navigaci, čtečku čárových kódů či automatické rozpoznávání tváře. O něčem podobném si v Evropě necháme ještě pěkných pár let jenom zdát.

Pět oken za lacino

Čínský výrobce elektroniky Amoi Electronics představil při příležitosti Telecom Worldu smartphone postavený na softwaru Windows Mobile 5.0. Výhodou tohoto přístroje bude především nízká cena, ta by se měla pohybovat kolem 250 dolarů (5 300 Kč), což je řádově o desítky procent méně, než za kolik srovnatelné zařízení nabízejí konkurenční firmy. Amoi E72 vyhovuje standardu GSM, na nějž napojuje další datové služby, zejména pak GPRS a EDGE. Srdcem celého zařízení je čip OMAPV1030 od Texas Instruments, jenž díky nízkým pořizovacím nákladům výrazně napomohl dosažení příznivé ceny. Amoi hodlá v nejbližší budoucnosti nabízet celkem tři další podobné produkty, o těch však bližší informace zatím bohužel nemáme.

Budoucnost pro Čínu

Čínský výrobce telekomunikační techniky, společnost ZTE, se na veletrhu blýskl mobilním telefonem s kombinovanou podporou jak sítí GSM, tak i specifických čínských 3G sítí typu TD-SCDMA (Time Division Synchronous Code Division Multiple Access), jejichž čas však teprve přijde v současnosti totiž v Číně stále ještě kraluje GSM. Produkt s označením U80 disponuje vnitřním TFT displejem s rozlišením 176 x 220 pixelů při schopnosti zobrazit až 262 000 barev, vnější CSTN displej je na tom s parametry o něco hůře (96 x 64 obrazových bodů). Výbava dále zahrnuje megapixelový fotoaparát, k jehož možnostem patří i nahrávání videa.

Rychlejší data pro 3G

Samsung a LG na ITU představili novou 3G mobilní datovou technologii HSUPA (High Speed Downlink Packet Access). Ta by se podle všeho mohla stát vývojovým nástupcem WCDMA (Wideband Code Division Multiple Access), všeobecně známé 3G technologie, vyznačující se v základní verzi rychlostí dat v obou směrech 384 Kb/s. Potenciál WCDMA v některých oblastech již dnes zvyšuje HSDPA (High Speed Downlink Packet Access), jenž dokáže pracovat s downloadem až do rychlosti 3,6 Mb/s. Nově vyvinutá technologie HSUPA však vylepšuje upload, a to na velmi slušných 1,5 až 2 Mb/s, přičemž inženýři z laboratoří LG tvrdí, že časem by mohlo být teoreticky dosaženo až 5,8 Mb/s. V praxi se s HSUPA setkáme již v průběhu roku 2007, Samsung totiž již nyní plánuje implementaci potřebné infrastruktury do sítí Orange a dalších operátorů.

LG se zaměří na WiMax

Rok 2007 se pro LG ponese v duchu mobilní odnože technologie WiMax (nyní download až 10 Mb/s, počítá se ale s rychlostmi až kolem 40 Mb/s), na níž tato společnost plánuje postavit celou škálu produktů a urychleně je uvést na trh. Nejdříve budou uvedeny dva přístroje na bázi Windows Mobile 5.0, a to Tablet PC s označením XNote C1, a PDA pojmenované jako KC1. Další novinky budou následovat později, ve vývoji je nyní například koncept ultramobilního PC s technologií WiMax, s tímto produktem se ale podle vyjádření výrobce setkáme nejdříve v roce 2008.

Japonec bez klávesnice

Japonský výrobce NEC přivezl na veletrh mobilní telefon N6206 vyznačující se tím, že mu zcela chybí hardwarová klávesnice, jako komunikační rozhraní totiž uživatel používá výhradně dotykový displej (240 x 320 bodů, 65 tisíc barev). Čísla i písmenka lze stylusem psát jak přímo, tak i výběrem ze šablony. Velký důraz klade výrobce na integrovaný hudební přehrávač, pro data je připraveno místo na kartu typu microSD. Absence Bluetooth by byla dnes již neodpustitelná, stejně tak nemůže chybět ani integrovaný fotoaparát.

Čokoláda našla nástupce

Telecom World 2006 konečně ukázal dva nástupce populárního stylového telefonu LG Chocolate, jenž mezi uživateli proslul zejména díky ovládání pomocí dotykových senzorů místo klasických tlačítek. LG U830 s véčkovou konstrukcí se sice ve většině parametrů ponese v podobném duchu jako první "čokoláda", ale jako novinku nabídne možnost používání tzv. MegaSim karty, což je upravená karta SIM s pamětí až 1 GB (tento koncept pochází od společnosti M-Systems). Za přímého nástupce původního Chocolate bychom označili druhý představený telefon, KE800 Chocolate Platinum, u nějž výrobce pouze mírně upravil původní design a přidal některé funkce, jež původnímu modelu chyběly.

Sluchátko do lebky

Japonský operátor NTT DoCoMo nás příjemně překvapil sluchátkem Sound Leaf, které běžně používaný reproduktor nahrazuje technologií vibrací. Stačí zařízení přitisknout k čelisti, načež vibrace putují lebkou a "zhmotní se" jako sluchový vjem (princip tzv. Rinneho testu). Podobné sluchátko se osvědčí zejména v hlučném prostředí, pomoci však může i starým lidem se zhoršeným sluchem.

§§§§§


Čtyřhlavá saň od AMD

Petr Matuška

06P0598

Naskytla se nám unikátní příležitost osahat si čtyřjádrové řešení společnosti AMD jako první v ČR. Nejedná se však o čip se čtyřmi jádry, jak by mohl napovídat titulek, ale o systém osazený dvěma dvoujádrovými procesory AMD plánuje uvedení čtyřjádrových procesorů až v roce 2007.

o redakce se nám dostal jeden z prvních systému AMD Quad FX ve střední Evropě vzhledem k tomu, že se jedná o technologické preview a nikoliv o hotovou sestavu, rozhodli jsme se vyčkat s podrobnými testy a využít této příležitosti spíše k podrobnému seznámení s novou architekturou, které nám i tak umožnilo vytvořit si podrobný obrázek o hi-end řešení AMD Quad FX (dříve známe coby 4 x 4) i důkladný odhad výkonu, možností a výhod celého systému.

Základem celé platformy je, jak jinak, základní deska a potažmo čipová sada. Ta nepochází z dílny AMD, ale od společnosti nVidia jedná se o novou nForce 680a. Z hlediska výbavy a funkcí se patrně jedná o nejlepší čipset, který lze v současné době koupit. Nabízí totiž práci se čtyřmi sloty pro PCIe grafickou kartu s konfigurací PCI Express linek 16x, 8x, 16x a 8x, dále 12 konektorů Serial ATA 3Gb/s, jeden PATA 133/100 a dvě gigabitové síťové karty. nvidia těchto téměř neuvěřitelných specifikací ale dosáhla malým trikem: pod označením nForce 680a se totiž skrývají dva plnohodnotné čipsety nForce 590 SLI (odtud tedy podpora výše zmíněných funkcí), propojené sběrnicí HyperTransport. Takové uspořádání je ostatně pro dvouprocesorové řešení, kterým platforma Quad FX je, patrně nezbytné. Celý čipset spravuje dvojici patic LGA 1207FX, které jsou určeny výhradně pro řešení QuadFX (nelze do nich osadit procesory AMD Opteron). Jak jsou přesně zapojené obvody na základní desce dobře vystihuje obrázek.

Obě dvě čipové sady jsou propojené pomocí sběrnice HyperTransport s prvním CPU, ke kterému je připojeno další CPU taktéž sběrnicí Hyper Transport, ale také i samostatná operační paměť DDR2, neboť jako u všech procesorů postavených na mikroarchitektuře AMD K8, i tyto procesory obsahují integrovaný paměťový řadič. Celý systém tak má vlastně dva procesory se dvěma paměťovými řadiči a dvěma sadami RAM pamětí. Co se týká samotných procesorů, patří do rodiny FX, vzhledem k tomu, že jsou určeny pro novou patici, tvoří novou řadu 7X. Momentálně jsou dostupné ve třech variantách: AMD Athlon 64 FX-70, FX-72 a FX-74, které se od sebe liší pouze pracovní frekvencí od 2 600 MHz přes 2 800, MHz až po 3 000 MHz. Každý z procesorů obsahuje dvě jádra, z nichž každé má vlastní L2 cache o velikosti 1 MB. Pracovní napětí procesorů je 1,35-1,4 V, pracovní teplota se při plném zatížení pohybuje okolo 60 stupňů Celsia a TDP jednoho procesoru je rovných 125 W. Procesory lze zakoupit pouze v sadách po dvou (při osazení pouze jednoho CPU by celá platforma Quad FX ztrácela smysl) v cenách od 599 dolarů za sadu FX-70 až po "obvyklých" 999 dolarů za nejvýkonnější sadu FX-74.

Jaké jsou hlavní přednosti řešení Quad FX? Především je to výrazně vyšší celková propustnost systému než u konkurenčního čtyřjádrového řešení Intel to souvisí se dvěma paměťovými řadiči. Dále možnost osadit dvě grafické karty nVidia do režimu SLI s plnými 2x 16 PCI Express linkami a navíc ještě použít další dvě grafické karty (celkem lze tedy využít až osm DVI výstupů) a v neposlední řadě použít až 12 pevných disků s možností zapojení do RAID 0, 1, 5 a 10 s možností vytvoření více různých polí na jednom řadiči. Největší proklamovanou výhodou tohoto systému pak má být bezproblémový přechod na osm jader v jednom systému v době, kdy budou k dispozici čtyřjádrové verze procesorů FX pasující do patice LGA 1207FX.

Mezi hlavní nevýhody pak musíme zařadit zejména spotřebu takového systému udávaných 125 W TDP se vztahuje pouze na jeden procesor a dvojice CPU v systému Quad FX má celkové TDP neskutečných 250 W. Nepříjemné je také omezení dvou párů slotů DDR2 RAM v dohledné době tedy nebude možné osadit více než 4 GB RAM na procesor. Chybí též podpora ECC pamětí využívaná v pracovních stanicích a serverech Quad FX tak nelze využít pro stavbu skutečné pracovní stanice či serveru (u nichž jsou výrazně vyšší požadavky na stabilitu a spolehlivost). Celkové pořizovací náklady se díky ceně základní desky (zhruba 11 000 Kč) a dvěma sadám pamětí vyšplhají taktéž poměrně vysoko.

Pro koho jsou tedy systémy Quad FX určeny? Podle společnosti AMD to budou takoví uživatelé, kteří potřebují co nejvyšší hrubý výkon sestavy (například na renderování, kompilace a jiné náročné aplikace), zároveň chtějí zpracovávat více náročných úloh najednou a občas si zahrají nějakou tu počítačovou hru v extrémním případě vše současně. Máme pocit, že je na místě otázka, zda vůbec dokáže uživatel obsluhovat tři a více věci najednou a/nebo při tom ještě hrát nějakou náročnou počítačovou hru (nehledě na fakt, že i RAID 0 vytvořený ze dvou WD Raptor 150 GB nestihne včas dodávat potřebná data pro více než dvě diskově náročné aplikace najednou). Ideálními zákazníky pro nákup Quad FX by mohli být herní vývojáři, ale i ti, kdo pracují doma s 3D vizualizací či střihem videa a rádi zabrousí třebas i ke hrám.

Jak si stojí (prozatím) výkonnostně Quad FX oproti konkurenčnímu čtyřjádrovému řešení Intelu? Při spuštění klasických testů si vedl o něco hůře než srovnatelná sestava s Core 2 Extreme QX6700, nicméně ve zpracování několika dosti náročných úloh najednou ukázal systém Quad FX svou sílu a konkurenci ze stáje Intel překonal. Na více informací o platformě a podrobné rozebrání výkonnostních testů si však musíte počkat do doby, než se nám dostane do rukou finální verze Quad FX v ideálním případě v podobě sestavy nabízené na našem trhu. Doufáme, že to bude velmi brzy.

§§§§§


Hrajete hry na mobilu?

Čestmír Žák, tomáš Jirásko

06P0597

Výsledky celosvětového výzkumu provedeného společností Nokia ukazují, jaké návyky mají hráči her v mobilních telefonech. Pokud průměrný uživatel spustí na mobilu hru, bude ji následně provozovat asi 28 minut. Nejvášnivější hráči žijí podle průzkumu v Indii, kde střední doba hraní hry dosahuje dokonce 39 minut. Přes 80 % dotázaných respondentů uvedlo, že na mobilním telefonu hrají hry každý týden, třetina z nich dokonce denně. Nejdůležitějším parametrem, podle nějž hráči posuzují kvalitu her, je jejich grafické zpracování. Co se týče místa, kde se mobilní hry nejčastěji hrají, zde vede domácí prostředí (62 %) před dopravními prostředky (61 %) a čekáním (56 %).

O2 budete Nejbližší?

Patříte-li mezi zákazníky O2, kteří využívají nejen mobilní telefony, ale i pevnou linku od tohoto operátora, můžete si aktivovat službu O2 Nejbližší. Ta vám umožní vytvořit k pevné lince skupinu až čtyř mobilních čísel v síti O2, v jejímž rámci si budou všichni účastníci volat zdarma. Měsíční paušální poplatek (ve výši 300-500 Kč bez DPH v závislosti na počtu uživatelů) za tuto službu bude účtován pouze na vrub majitele pevné linky, ostatní účastníci skupiny neplatí nic. Za nevýhodu O2 Nejbližší ovšem považujeme fakt, že koncept volání v rámci skupiny zdarma se aplikuje až po provolání volných minut. Službu lze aktivovat od 1. 12. 2006 do 28. 2. 2007.

Dobijte si Twist

Majitelé předplacených karet Twist od T-Mobile mají od začátku prosince možnost dobíjet kredit v některém z více než 1 100 bankomatů České spořitelny. Ta se tak nyní staví po bok bank, v nichž bylo Twist možné dobíjet již dříve (ČSOB, Komerční banka, Poštovní spořitelna, Volksbank, Euronet a Citibank). Připomínáme, že v bankomatech lze kredit na kartě navýšit různými částkami v rozmězí od 200 do 9 999 Kč.

Dálnice za Benefit

Věrnostní program Benefit od O2 nabízí paušálním zákazníkům možnost získat za 2 500 naspořených Benefit bodů dálniční známku pro rok 2007 (pro vozidla do 3,5 tuny). Odměnu lze objednat na lince *11, známka vám bude zaslána na vaši adresu doporučenou poštou.

Premium SMS s padesátníky

Službu Premium SMS vám jistě nemusíme dlouze uvádět, jde o SMS zprávy zpoplatněné vyšší než běžnou sazbou, jejichž odesláním můžete platit za různé služby, nebo případně hlasovat v anketách či odpovídat v soutěžích. Sedmimístné číslo, na něž takovou SMS odesíláte, se vyznačuje tím, že jeho poslední dvojčíslí udává cenu zprávy, např. XXX YY 30 by odpovídalo textové zprávě zpoplatněné 30 Kč. Nyní se do provozu nově zavádí i čísla osmimístná, jež v sobě budou mít zabudovanou haléřovou složku, např. číslo XXX YY 015 bude znamenat, že za textovku zaplatíte 1,50 Kč. V nové osmimístné variantě Premium SMS se zatím objevují tři hodnoty 1,50 Kč, 3,50 Kč a 20,50 Kč. Nevylučujeme ale, že se jejich počet bude s rostoucími nároky zákazníků i poskytovatelů služeb dále zvyšovat.

Vánoční t-zones

Portál t-zones nabízí v předvánočním období ke stažení javovou hru Turbo Camels Xmas, lákavou závodní plošinovku. Samotná hra je zdarma, platí se pouze za stažená data. Vánoční tematiku na t-zones reprezentuje kolem 200 pohlednic, 100 tapet, operátor pochopitelně nezapomněl ani na vyzváněcí melodie a další multimediální obsah.

O2 má Dlouhý víkend

Akce Dlouhý víkend, v jejímž rámci mohou noví zákazníci u operátora O2 získat na šest měsíců až jeden rok volání do vlastní sítě od pátku do neděle zdarma, se nyní nově vztahuje i na stávající klienty, kteří do konce prosince prodlouží svou paušální smlouvu nejméně o dva roky. Dlouhý víkend lze získat také k předplacené kartě či pevné lince, konkrétní podmínky hledejte na webu operátora http://cz.o2.com.

Dobíjejte u pokladny

Síť míst, kde lze dobít kredit na vaší předplacené SIM kartě (a nezáleží na tom, zda spadáte pod T-Mobile, Vodafone nebo O2), se nedávno rozrostla o pokladny hypermarketů Globus. Proces dobíjení vypadá tak, že si nejdříve vyberete kupón vašeho operátora v hodnotě, o niž chcete kredit navýšit. Ten je následně zpracován platebním terminálem, načež jste vyzváni k tomu, abyste na numerické klávesnici zadali svoje telefonní číslo a potvrdili výši kreditu. Jako bonus získají zákazníci O2 a T-Mobile do konce ledna k dobíjené částce 10 % navíc.

Trh s mobily roste

Společnost Gartner, zabývající se tvorbou analýz a prognóz trhu, oznámila výsledky svého rozboru, podle nějž se v roce 2007 prodá celkem 1,1 miliardy mobilních telefonů. Letos to přitom bylo odhadem asi 960 milionů, v roce 2005 se mobilů prodalo 817 milionů. Nárůst poptávky mají na svědomí zejména trhy v Africe a Asii, kde v poslední době dochází k masivnímu mobilnímu boomu.

Vodafone: přijďte se sklouznout

Již tradičně připravuje Vodafone v centru Prahy (na Ovocném trhu) a Ostravy (na Jiráskově náměstí) stylovou zimní atrakci, a sice volně přístupnou ledovou plochu. Až do 1. ledna si lze vyzkoušet své bruslařské umění na kluzišti s rozměry 30 x 14 metrů, k dispozici bude rovněž půjčovna bruslí (pro zákazníky Vodafone zdarma, pro ostatní za 30 Kč), úschovna zavazadel a jukebox.

T-Mobile má nejvíce zákazníků

Na pozici operátora s nejvyšším počtem zákazníků opět dochází ke střídání, do čela se totiž na konci třetího kvartálu dostal T-Mobile s 4,823 mil. zákazníků, jež v nekonečném souboji "o prsa" předstihl O2 (4,760 mil. zákazníků). Třetí je Vodafone, jemuž k témuž datu patřila přízeň 2,26 mil. klientů. V průběhu prvních devíti měsíců roku 2006 se k T-Mobile přidalo přes 188 tisíc nových zákazníků a jeho tržby se zvýšily o 5,5 % na 21,6 miliardy Kč.

O2 bude vracet záruky

Telefónica O2 s účinností od 5. 12. 2006 přestává požadovat zaplacení jednorázové záruky spojené s novou aktivací paušálně placených mobilních služeb. V průběhu prvního čtvrtletí 2007 také dojde k postupnému navrácení dříve vybraných záloh, a sice ve formě přeplatku na faktuře či přímým vrácením na účet zákazníka. Dále ruší společnost Telefónica O2 vybírání shodných záruk od obyvatel Evropské unie, kteří mají v Česku trvalý pobyt, pracuje se i na snižování vstupních záruk pro cizince s jiným druhem oprávnění k pobytu. Za novým opatřením stojí členství společnosti Telefónica O2 ve sdružení SOLUS, jež zpracovává informace o průbězích leasingu, úvěrů a dalších vybraných služeb poskytovaných spotřebitelům, což umožňuje filtrovat problematické zákazníky se špatnou platební morálkou.

Co přináší třetí mušketýr?

Slovensko se pomalu, ale jistě připravuje na vstup třetího operátora, O2, do komerčního provozu. Jako první služba bude připravena předplacená karta, za niž zákazníci zaplatí pouze hodnotu kreditu, tedy 50 Sk. Ta nabídne volání do vlastní sítě za 2 Sk, podmínkou je, že se zákazník předem zaregistruje jako zájemce o využívání prepaid služby (na webu nebo infolince 800 02 02 02), a to do konce ledna 2007. Již od prvního dne provozu sítě mají být v síti O2 k dispozici datové služby EDGE a GPRS, dodavatelem většiny síťové infrastruktury se stala společnost Nokia. Prodejní místa O2 budou zahrnovat jak klasické kamenné prodejny, tak i síť doprovodných distribučních kanálů ve formě hypermarketů či pump, v dnešní době samozřejmě nelze zapomenout ani na internet.

Nástupce legendy

Pokud toužíte vyměnit svou oblíbenou Nokii 6230i za novější mobil podobného ražení, mohl by vás zaujmout nově představený model s označením 6300. Tento telefon klasické konstrukce a střídmého elegantního vzhledu s hmotností pouhých 91 gramů a tloušťkou 13,1 mm disponuje velkým displejem (s QVGA rozlišením), ergonomickou klávesnicí a jednoduše pochopitelným menu. Výbava zahrnuje 2Mpx fotoaparát s možností pořízení videozáznamu, podporu paměťových karet, EDGE, Bluetooth. Chybět pochopitelně nemůže ani přehrávač hudby a vestavěné FM rádio. Na jedno nabití by měl přístroj vydržet až 14 dnů v pohotovostním režimu, nebo 3,5 hodiny hovoru. Výrobce si od modelu 6300, jenž se na trhu objeví v prvním čtvrtletí 2007 (za cenu mírně přesahující 8 000 Kč), slibuje velký úspěch, očekává totiž, že se zařadí mezi nejprodávanější telefony stáje Nokia.

§§§§§


CD/DVD příloha časopisu

Jan Šplíchal, Libor Vacata

06P0596, 06P0594

Systém

PartitionMagic 8.0

PartitionMagic vám pomůže vytvořit, smazat, změnit velikost, přesunout, spojit a konvertovat oddíly pevného disku bez poškození vašich dat, která se disku nacházejí. Rovněž umožní instalaci a spouštění více operačních systémů na jednom počítači.

nLite 1.2 beta

Odebrání určitých komponent MS Windows (například prohlížeč Internet Explorer) nepředstavuje pro méně zkušené uživatele jednoduchý úkol. Tento program vám pomůže s odstraněním problematických součástí MS Windows.

Smart Recovery 4.5

Program Smart Recovery vyhledává na vašem pevném disku smazané soubory a obnovuje je. To ovšem platí pouze za předpokladu, že do sektorů, v nichž jsou části odstraněných souborů, ještě nebyla zapsána jiná data.

Téma DVD

Editace hudby

Traktor DJ Studio 2.6

Profesionální nástroj pro tvorbu hudby. Mixovat lze skladby ve formátu WAV, MP3, AIF, společně s klasickými audio CD. Aplikovat můžete rovněž mnoho efektů. Program obsahuje i vizualizaci pro usnadnění mixování.

Music Fans Factory 9.2.1

Aplikace obsahuje pět nástrojů pro práci s audio soubory. Umožňuje nahrávání a konverzi hudebních souborů, vypalování audio CD, mixování hudby... Podporuje formáty WAV, PCM, MP3, WMA, OGG, AAC a další.

Virtual DJ Studio 4.8

Virtual DJ Studio je nástroj pro domácí diskotéky a karaoke párty. Kromě tvorby a přehrávání hudby umožňuje například prohlížení videa, snímků, editaci ID3 tagů, vytváření playlistů a mnoho dalšího.

Komerční software & slevy

Adobe Audition 2.0

Hrajete na nějaký hudební nástroj nebo zpíváte a chcete své hudební nápady zaznamenat? Nebo chcete nahrát své vlastní CD a hrát při tom zvlášť na různé nástroje? Chcete smíchat speciální skladby nebo znělky z několika audio souborů a mít absolutní kontrolu nad tím, co vytváříte? Adobe Audition je poloprofesionální zvukový editor pro záznam a úpravu zvuku. Záhy zjistíte, že pro nahrání CD nepotřebujete několik muzikantů, ale vystačíte si sami. Program má tři hlavní režimy: Wave Editor (pro editaci jednoho souboru), Multitrack (vícestopé nahrávání) a CD Project (sestavení a vypálení audio CD).

Na tento produkt nabízíme slevu, s níž činí jeho cena 12 499 Kč. Ušetříte tak oproti běžnému nákupu 3 126 Kč!

1) Ujistěte se, že jste připojeni k internetu.

2) Vyhledejte příslušný program na http.//www.sw.cz (http://www.sw.cz/multimedia/mp3-a-audio/mp3-a-audio-nastroje/cooledit-20-win-ret-ie/)

3) Klikněte na tlačítko Přidat do košíku.

4) Klikněte na tlačítko Vložit slevový kupon, vložte SWAdobeAudio a potvrďte Aktivovat kód.

5) Stiskněte tlačítko Pokračovat a vyplňte své kontaktní údaje.

6) Překontrolujte objednávku a potvrďte tlačítkem Potvrdit objednávku.

Studujte Cisco Networking Academy a vyhrajte multimediální ukázky

Textová část časopisu PC WORLD je v každém díle doplněna multimediální prezentací učebních textů. Úroveň svých znalostí z dané kapitoly si vždy máte možnost ověřit v testu, který jsme pro vás na CD připravili. Pak již velmi snadno odpovíte na soutěžní otázku, která je připravena na www.pcworld.cz. Ze správných odpovědí tři vylosujeme a výherce obdrží předplatné časopisu PC WORLD a Wireless-G notebook adaptér od společnosti Linksys.

K obsahu PC WORLDu

Ccleaner 1.34.047

Nástroj pro práci s registrem a pro úklid ve vašich Windows. Vysype koš, vymaže historii a cookies v Internet Exploreru, smaže historii naposledy otevřených a spouštěných souborů či nepotřebné a nepoužívané systémové soubory. Díky těmto operacím optimalizuje výkon vašeho OS.

IE View 1.3.1

Stále ještě existuje mnoho webových stránek napsaných pouze pro Internet Explorer, které se v prohlížeči Firefox špatně zobrazují. Problém můžete vyřešit instalací doplňku IE View, který umožní otevírání takových stránek pomocí Firefoxu.

Tweak UI XP 2.10

Řada funkci se ve Windows dá používat jen obtížně, protože k nim musíte přistupovat prostřednictvím registru, nebo nejsou přístupné vůbec. Utilita Tweak UI XP umožňuje tyto funkce využívat pohodlně a přináší i něco navíc.

Zabezpečení

Sunbelt Kerio Personal Firewall 4.3.268

Výkonný firewall pro ochranu vašeho počítače před přístupem z internetu a pro kontrolu programů, jež přes internet komunikují. Úroveň ochrany systému můžete upravit prostřednictvím řady nastavení. Jednotlivým aplikacím lze rovněž povolit nebo zakázat přístup k internetu.

CryptoExpert 2006 6.6.7

Aplikace CryptoExpert vytváří virtuální disky, kde lze uchovávat data chráněná šifrováním. Virtuální disk je zobrazován jako logická jednotka, označená písmenem. S chráněnými složkami a soubory pak lze pracovat klasicky.

Spyware Terminator 1.6.0.824

Účinný nástroj pro odstranění spywaru ze systému a pro ochranu systému v reálném čase. Program odstraňuje nejen spyware, ale také malware, adware, viry typu hijack a další škodlivé programy.

GameStar Gothic 3 a další hratelné demoverze

Alpha Prime

Tým Black Element Software nedávno dokončil kvalitní sci-fi akční střílečku Alpha Prime a krátce po vydání vydal i hratelnou demoverzi, která je na našem DVD. Demo obsahuje dvě herní úrovně z plné verze první level Základna a třetí level Sklady. Na ukázce se přesvědčíte o vysoké kvalitě grafického zpracování a plně interaktivního herního prostředí, v němž lze veškeré předměty posouvat nebo rozbíjet, a pokud je hlavní hrdina unese, může s nimi házet nebo je přerovnávat.

Gothic 3

Třetí pokračování vynikajícího fantasy RPG Gothic z dílny německého vývojářského studia Piranha Bytes se konečně dostalo na pulty obchodů. Prostřednictvím hratelné ukázky se do rozsáhlého středověkého světa můžete ponořit i vy. Čekají vás rozhovory s několika NPC postavami, tvrdé souboje s nepřáteli, v nichž řinčí zbraně a magie prýští proudem, i plnění několika questů. Vše se odehraje v lokacích Ardea, Reddock a Kap Dun, kde se seznámíte s frakcemi rebelů a orků.

Tom Clancy\s Splinter Cell: Double Agent

Tajný agent Sam Fisher se vrací na scénu. Společnost Ubisoft totiž nedávno vydala další pokračování oblíbené akční herní série Tom Clancy\s Splinter Cell, tentokrát s podtitulem Double Agent. V novém dílu nechybí nic z toho, na co jste byli zvyklí v předchozích titulech očekávejte tedy opět tiché infiltrování nepřátelských objektů, nehlasné odstraňování hlídek, využívání různých převleků a vůbec všechno, co mají tajní agenti v náplni práci. V hratelné demoverzi si vyzkoušíte herní úroveň nazvanou Okhotsk.

Audio-video

ALSong 1.52

Přehrávač MP3 skladeb s možností zobrazení textu přehrávané písničky. Text lze najít a přiřadit pomocí integrovaného vyhledávače. Program obsahuje i ekvalizér a umožňuje poslech internetových rádií.

Pocket DVD Wizard 2006 4.7 Program vám pomůže upravit DVD filmy aby je bylo možné shlédnout na Pocket PC, na přenosném přehrávači nebo na zařízení používajícím Windows CE. Konvertuje DVD, MPEG a AVI soubory.

Avi2DVD 0.4.4 beta

Aplikace pro konverzi DivX souborů do některého z formátů, které přehraje libovolný DVD přehrávač. Jedná se o freeware, který zpracuje soubory AVI, MKV nebo OGM tak, aby odpovídaly formátu DVD, VCD nebo SVCD. To vše poměrně jednoduše na pěti záložkách, které jsou postupně seřazeny od zvolení zdrojového souboru až po konverzi.

Domácnost a kancelář

Mozilla Sunbird Alpha 0.3a2

Aplikace Mozilla Sunbird zahrnuje funkce kalendáře, plánovače a organizéru. Program umožňuje podrobné plánování včetně automatických připomínek, stejně jako export a import dat ze souborů. Připomínka může být zaslána i na zadanou e-mailovou adresu.

AbiWord 2.4.6

Malý, ale plnohodnotný textový procesor. Umožňuje základní formátování písma, zarovnávání odstavců, kontrolu pravopisu, import dokumentů Word 97 a RTF, export do RTF, textu, HTML a LaTeXu, nabízí interaktivní pravítka a zarážky, styly a další.

Connection Meter 6.5.2f

Program pro kompletní správu telefonického připojení k síti internet. Umožňuje nejen podrobné monitorování průběhu připojení a především odpovídajících nákladů, ale dokáže také šetřit peníze pomocí funkce odpojení před dalším impulzem.

Komunikace

FileZilla 2.2.29

Výkonný open source FTP/SFTP klient, vybavený mnoha funkcemi a možnostmi. Součástí je site manažer pro správu FTP účtů a nástroj pro udržení připojení Download Queue. Podporuje firewally a připojení přes proxy, zabezpečení SSL a Kerberos GSS.

Voice Mail Compressor 2.20

Chcete-li posílat vzkazy e-mailem, využijte k tomu nástroj Voice Mail Compressor, který spolupracuje s nejpoužívanějšími klienty elektronické pošty. Namluvený vzkaz můžete uložit ve formátu WAV nebo MP3, přičemž velikost souboru závisí na použitém kodeku a jeho nastavení.

DC++ 0.698

Nová edice programu, který umožňuje peer-to-peer sdílení dat na místních a mapovaných discích s jinými uživateli prostřednictvím TCP/IP sítě. Integrován je vyhledávač, filtr i veřejný a soukromý chat.

StudioLine Photo Basic 3.10 Organizuje archivy a vylepšuje snímky některým z řady efektů a filtrů. Nabízí prohlížení formou prezentace nebo uveřejnění na webu, snadné vyhledávání a tisk. Podporuje import snímků všech populárních formátů.

Multimédia

JAlbum 6.5.4

Nástroj pro tvorbu webových fotogalerií. Přesunutím složky s fotografiemi do programu, se automaticky vytvoří HTML stránky s náhledy fotografií nebo prezentací snímků formou slide show a aplikace řady efektů.

IrfanView 3.99

Šikovný program pro práci s grafikou. Obsahuje všechny funkce, které jsou pro správu obrázkových souborů potřebné. Podporuje neuvěřitelné množství grafických formátů, umožňuje i přehrávání zvukových souborů a CD. Jako další výhody lze uvést podporu rozhraní Twain, tvorbu náhledů HTML či konverzi do mnoha formátů.

Zadarmo: Paragon Drive Copy 8.0 Personal Special Edition

V tomto čísle vám zdarma nabízíme produkt, který vám jistě přijde vhod, až budete potřebovat kopírovat data či celý systém ze starého disku na nový, nebo pokud se rozhodnete zálohovat svá data na druhý pevný disk. Program je pro plné využívání nutné registrovat! Spusťte instalační EXE soubor, stiskněte tlačítko Next>. V dalším kroku potvrďte licenční ujednání, objeví se registrační dialog. Kliknutím na odkaz http://registration.paragon-software.com/dcse (nebo kliknutím na Registration) otevřete internetovou stránku, kde je třeba se zaregistrovat. Povinná pole jsou Email, First name, Last name, Country, Language avšak nejdůležitější je e-mailová adresa, neboť na tu vám přijde požadovaný licenční klíč. Po jeho přijetí vyplňte UserName a Serial Number údaji z e-mailu. Poté lze produkt neomezeně používat.

Hlavní okno programu nabízí na levé straně seznam úkonů, které je možné s programem provádět, vpravo pak přehledné informace o vašich pevných discích a jejich diskových oddílech. Kopírovat můžete celý disk nebo jen vámi zvolený diskový oddíl. Pokud chcete tento software používat pro zálohování dat na druhý záložní disk, je možné tyto akce automatizovat pomocí funkce plánování. Máte-li podezření, že s vaším diskem není něco v pořádku, můžete jej prověřit. Program totiž také nabízí funkce pro ověření integrity souborového systému a kontrolu povrchu disku.

Zadarmo: Langmaster Mean City /DVD

Tento měsíc jsme pro vás připravili zábavnou výuku anglického jazyka prostřednictvím plné verze multimediální hry Mean City. Tato zdařilá učební pomůcka je vhodná pro široké spektrum žáků od dětí po dospělé. Výuka se proměňuje v jakousi adventuru, tedy dobrodružnou hru, jejíž výsledek neurčuje množství zlikvidovaných virtuálních nepřátel, ale zvládnutí naprosto reálných situací.

Samotný úvod, v němž hráč student přilétá do Mean City letadlem jako výletník, je doprovázen hypotetickými televizními zprávami o situaci ve městě. Pokud dobře nezachytíte obsah, jen velmi těžce budete nadále luštit smysl svého počínání. Výukové prostředky, jež jsou k dispozici (možnost opakování scén, slovníček), vás samozřejmě do děje vrátí. V podobně nenásilném duchu si počínáte v průběhu celé výuky v restauraci skládáte rozstříhaný jídelní lístek, v bance trénujete číslice před výměnou šeků za hotovost, odpovídáte na otázky v hotelu či taxíku nebo popisujete místnímu policistovi podezřelé osoby. Realistický průběh návštěvy Mean City samozřejmě doplňují zcela běžné komplikace, takže počítejte s návštěvou hotelu nebo restaurace. K dispozici jsou rovněž pomůcky jako mapa města, mobilní telefon, klíče či vizitky.

Scénář příběhu může občas zavést návštěvníka Mean City do svízelných situací. Velmi snadno se můžete po slovním konfliktu s policistou dostat do vězení či při chybném rozluštění trasy další cesty skončit na místním hřbitově po přejetí elektrickou lokomotivou. Veškeré okolnosti dobře podporují hlavní, mírně detektivní dějovou linii, v níž je vaším úkolem osvobodit město před šílenou učitelkou angličtiny, která terorizuje místní občany.

§§§§§

$$$$$


Hardware


SUPER technologie budoucnosti. Více jader, terabyty dat, HD obraz,

neomezený internet

Christopher Null

06P0568

40 % čtenářů uvádí, že do pěti let budou užívat spíše jiné zařízení než osobní počítač

(zdroj: http://pcworld.com)

V souvislosti s očekávanými průlomovými technologickými řešeními, jež představují například rychlejší vícejádrové procesory, lze předpokládat, že domácí PC budou plnit stále více různých úkonů. Je nasnadě, že se v budoucnu objeví v mnoha rozměrech, v různých tvarech a barvách.

sobní počítače (PC) zítřka budou muset ve svém zápase o místo ve středu vašeho technologického kosmu čelit neskonale větší konkurenci než kdykoli předtím. To ovšem neznamená, že by osobní počítače postupně zcela ztratily svůj význam takový scénář rozhodně nehrozí. Do budoucna budou mít svůj význam jak moderní přenosné notebooky, tak i stávající stolní PC stanice.

Na obzoru se rýsují procesory se čtyřmi a časem i více jádry, pevné disky s obří kapacitou, externí grafické karty i větší a cenově dostupnější displeje. Zatímco některé z těch nejlákavějších prvků, jako například 20TB jednotky (mechaniky) nebo ohebné rozměrné displeje s úplnou škálou barev, jsou zatím v nedohlednu, jiné sci-fi produkty již klepou na dveře. Například notebooky příští generace s odnímatelnými minidispleji.

Osobní počítače: forma určovaná funkcí

Vývoj počítačů směřuje k převratným změnám designu jako například v případě osobních počítačů typu Media Center a systémů Shuttle. Je přitom zajímavé, že ještě před pár lety by bylo nemyslitelné, aby mohl celý počítač vypadat jako komponenta z odvětví spotřební AV elektroniky. Také by málokdo čekal, že se objeví produkty jako například laptop firmy Acer s 20,1palcovým monitorem (hmotnost 7,8 kg) nebo model XPS M2010 společnosti Dell (hybrid mezi notebookem a stolním počítačem s 20,1palcovým monitorem). Tyto systémy, které původně působily jako kuriozita, se začínají některým uživatelům jevit v poněkud jiném světle.

Společnost Dell ovšem uvádí, že jakkoliv jsou designy typu M2010 zajímavým experimentem, nelze je tak docela považovat za perspektivní řešení. Klasické stolní počítače z trhu jen tak nezmizí. Na nově vznikajících trzích, například v Číně, by poptávka po levných PC měla i nadále zůstat silná.

Přes snahy, které představovala například iniciativa společnosti Intel Viiv, jejímž cílem byla standardizace multimediálních prvků osobních počítačů, mají někteří odborníci na tuto problematiku odlišný pohled. Nedomnívají se, že domácí počítač musí vypadat příliš elegantně. Naopak je možné, že bude schován ve sklepě, ve skříni a uživatel o něm vůbec nebude vědět. Příští generace bezdrátových technologií umožní získat přístup k jakémukoliv typu média kdekoliv v domě. Nebude nutné, aby byl osobní počítač pro zábavní účely umístěn vedle televize.

Analytická firma Gartner předpokládá, že budoucí vývoj mobilních osobních počítačů se bude ubírat po dvou liniích. První bude zastoupená ultramobilními počítači s hmotností do 1,8 kg a notebooky s 15 až 17palcovými monitory. Do druhé kategorie budou spadat zařízení s vyšší hmotností (3,6 kg až 4,5 kg), která budou napájená především z rozvodné elektrické sítě.

Platforma notebooků Centrino čtvrté generace, vyráběných společností Intel a plánovaná na začátek roku 2007, by měla disponovat až několika gigabajty rychlé paměti typu flash NAND. Podle předpokladů by měla umožnit výrazně rychlejší start počítače i spouštění aplikací.

I další technologické novinky budou usnadňovat uživatelům život s počítačem. Kupříkladu funkce SideShow v systému Windows Vista umožní výrobcům notebooků umístit na odklápěcí kryt informační displej (ne úplně nepodobný externímu displeji u tzv. "véčkových" mobilů). Chcete zjistit, zda vám přišel nový e-mail? Žádný problém. Není potřeba notebook otvírat a startovat. Stačí se podívat na informační LCD. Technologie Preface společnosti Portal Player, jejíž uvedení na trh je avizováno na první polovinu roku 2007, bude koordinovaná s funkcí SideShow a nabídne odnímatelný displej nebo PDA, jež bude možné používat nezávisle na notebooku.

Pokud jde o perspektivu přesahující horizont několika následujících let, prosazuje se nápaditý design. Čipy by mohly být integrovány do nábytku nebo dokonce do látky: představte si PDA nebo mobilní telefon, který je součástí rukávu vaší košile.

Nejoblíbenější zlepšení osobních počítačů mezi čtenáři: holografické displeje

(zdroj: průzkum veřejného mínění pcworld.com)

Co přijde po systému Windows Vista?

Výkonný ředitell společnosti Microsoft Steve Ballmer se vyjádřil v tom smyslu, že společnost "již nikdy nehodlá vyvíjet další verzi Windows pět let." Pokud to je pravda a pokud je časové rozpětí mezi uvedením hlavních verzí Windows pro spotřebitele na trh nějakým měřítkem, nástupce Windows Vista, který byl pracovně nazván Vienna (Vídeň), by bylo možné očekávat v roce 2010 nebo 2011.

Zlepšení rozhraní, které čtenáři očekávají nejvíce: více dotykových displejů

(zdroj: průzkum veřejného mínění pcworld.com)

Operační systémy: přichází Vista... a dále se vyvíjí

Uvedení nové verze operačního systému Windows Vista se v české verzi dočkáme zřejmě v březnu 2007. Jakým způsobem změní dosavadní fungování světa Windows?

Podle Microsoftu lze zlepšení rozdělit do tří hlavních kategorií. První a nejevidentnější je grafika. Na rozdíl od systému XP dokáže Vista používat GPU (Graphic Processing Unit) počítače současně pro vícenásobné úlohy. To je aspekt, který má klíčový význam, protože uživatelské rozhraní Aero systému Vista je na grafiku náročné a vývojáři vůbec poprvé budou mít možnost používat mnohem snáze vyspělou grafiku i mimo rámec her.

Vista pravděpodobně změní situaci i v oblasti řízení informací a ukládání dat. Skutečnost, že systém XP postrádá pro tyto účely adekvátní nástroje, podnítila boom na trhu se softwarem pro úpravu fotografií. Nástup Visty ovšem naznačuje, že firma Microsoft se snaží prozatímní náskok konkurence vyrovnat. Uživatelé mohou příznakem označit fotografie s klíčovými slovy nebo s jinými metadaty a fotogalerie systému Vista výrazně zjednoduší vyhledávání vašich snímků.

K dalším zlepšením patří funkce integrovaného "sledování spolehlivosti", která dokáže formou grafu znázornit přehled stability vašeho systému. Pokud zaznamenáte hlášení o změně spolehlivosti, můžete si ověřit, k jakému konkrétnímu problému došlo a v jakém okamžiku. Z této analýzy se můžete i jako nepříliš zkušený uživatel snadno poučit.

CPU: čím více jader, tím více muziky

Během několika málo let získají zřejmě procesory typu AMD Athlon X2 a Intel Core 2 Duo statut kuriózního přežitku. Proces vývoje vícejádrových technologií se dal totiž značně do pohybu. Intel již vytvořil prototypové čipy s osmi jádry, které při testování fungují dobře. Potenciálně lze uvažovat až o tisících jader. Jde o to, najít řešení, které je praktické. Kupříkladu procesory Intel Xeon s duálními CPU (s celkovým počtem čtyř jader) jsou už nějakou dobu na trhu. Společnosti Intel i AMD chtějí masově prodávat čtyřjádrové CPU, tzv. quad-core. Čip typu Kentsfield společnosti Intel bude uveden na trh do konce roku, zatímco čip společnosti AMD, známý pod názvem K8L, je plánovaný na polovinu roku 2007. Technologie společnosti AMD 4 x 4 slibuje systém, který se spolehne na dva čipy Athlon 64 FX. Omezujícím faktorem vícejádrových technologií je zatím především software, který není příliš často optimalizovaný pro více jader. Jinými slovy, rozdělení úloh mezi dvě nebo dokonce čtyři procesorová jádra není až tak extrémně složité, ale pokud bude potřeba rozložit běh aplikace na desítky či stovky programových proudů, bude to oříšek hodný skutečných programátorských mistrů.

Již dnes je jasné, že se vývoj nezastaví a my se budeme moci těšit na zrychlení výkonu vlivem například osmijádrových procesorů. Společnost Adobe uvádí, že většina jejich aplikací již dnes obsahuje programové části, které jsou schopny využívat více jader. Ostatně Adobe již delší čas dokáže využívat výhod CPU s podporou technologie HT (HyperThreading) i přímo dvoujádrových procesorů. Adobe si v této oblasti věří a je přesvědčena, že pro ní nebude problém využívat i mnohem vyšší počet integrovaných jader.

Velký krok vpřed ve schopnosti souběžného zpracování dat pravděpodobně přispěje i ke zlepšení umělé inteligence. Podle společnosti Intel bude například umělá inteligence nepřátel v počítačových hrách na neuvěřitelně vysoké úrovni. Cizí postavy se budou chovat zcela realisticky a přirozeně. Doslova donutí hráče, aby je považoval za skutečné postavy, kryl se a přemýšlel o každém svém kroku a pohybu. Je zřejmé, že vysoká umělá inteligence se neuplatní pouze v zábavním průmyslu, ale i jinde. Uživatel bude moci například vybírat z tisíců fotografií a videí lidi, určitá pozadí nebo dokonce konkrétní výrazy ve tváři. Při tom všem mu bude pomáhat vyspělá počítačová inteligence.

Překážky bránící vyšší rychlosti

Již v minulosti se ukázalo, že zvyšovat pracovní frekvenci procesoru nelze do nekonečna. Ukázalo se, že jedno extrémně výkonné jádro procesoru se přehřívá a budoucnost je v rozložení do více samostatných jader, která spolu dokáží spolupracovat. Takováto architektura se osvědčuje nejen ve stolních počítačích, ale i v noteboocích, kde mohou být nyní energeticky méně náročné čipy s více jádry. Celkový výkon notebooku může být přitom mnohem vyšší než v minulosti.

Společnost AMD tvrdí, že v budoucnu bude velmi důležitá mobilita IT produktů. Z tohoto důvodu cítí, že převzetí společnosti ATI (výrobce grafických karet) je klíčový krok. V 80. letech minulého století měly modely 286 a 386 matematické koprocesory mimo procesor. Nakonec se ukázalo, že je nezbyté je integrovat přímo do procesoru. AMD se domnívá, že stejný osud čeká 3D grafické akcelerátory, které se nyní nacházejí vždy samostatně na grafické kartě nebo na základní desce.

Podle AMD lze v budoucnu očekávat, že miniaturizace bude v tomto odvětví tak pokročilá, že i zařízení typu PDA budou moci nabízet vyspělou grafiku a 3D animace v kvalitě, jak je známe zatím jen z výkonných PC herních stanic.

Hlavní překážky bránící větší výkonnosti počítačů je třeba hledat na základní desce: šířka pásma paměti musí dramaticky růst, aby udržela krok s CPU, a dokonce i vstup/výstup pevného disku bude muset zvládat rychlejší přenosy dat. Dokonce i internetové připojení se musí vyvíjet, aby stačilo vyšším nárokům moderních aplikací.

V současné době se zdá, že je ideální doba, aby začaly vznikat mnohojádrové procesory. Uvidíme časem, nicméně zatím není známá žádná překážka, která by bránila vytvoření mnoha malých jader, která budou tvořit celkový procesor.

Pevné disky by se do roku 2010 mohly prodávat za méně než 0,10 dolarů za 1 GB

(zdroj: Bill Healy, člen vedení společnosti Hitachi)

Bezdrátová technologie WIMAX

Přestože technologie WiMax (Wi-Fi kombinované s univerzálním signálem pro mobilní telefony) se na trhu prosazovala pomalu, společnost Sprint Nextel si ji nyní vybrala jako bázi pro svou síť 4G. Firma má v úmyslu zahájit zkušební provoz do roku 2007. Chce nabízet rychlosti pro stahování dat až 4 megabity za sekundu a poskytnout hodlá tuto službu do roku 2008 celkovému počtu 100 miliónu uživatelů.

LCD monitory: větší, s vyšším jasem a za nižší ceny

Výrazným trendem jsou v současnosti LCD monitory s větší úhlopříčkou. Jejich cena postupně klesá. Společnost iSupply uvádí, že

78 % monitorů prodaných v roce 2005 bylo 17palcových, případně s menší úhlopříčkou obrazu. Avšak předpokládá se, že do roku 2010 budou takovéto monitory zastoupeny pouze z 20 %. Rozlišení obrazu bude také růst. Přestože pouze 4 % dnešních monitorů nabízí rozlišení vyšší než SXGA (1 280 x 1 024 bodů), iSupply uvádí, že se tento poměr zvýší do roku 2010 až na 23 %.

25palcové obrazovky a větší by se rovněž měly stát běžným zbožím. Kromě toho by se díky LED technologiím měl zlepšit systém podsvícení displejů a tím i kvalita zobrazení. A co nově vznikající technologie, jako například organické svítivé diody OLED a tekutý krystal na křemíkovém podkladu (Liquid Crystal on Silicon LCoS)? Obě tyto technologie najdou uplatnění ve specifických segmentech trhu: OLED jistě u malých displejů, například u MP3 přehrávačů a fotoaparátů, LCoS si také najde své místo. V každém případě lze očekávat, že LCD monitory budou mít na trhu dominantní postavení minimálně příštích pět let. Jsou cenově dostupné a zatím více než vyhovující.

Flexibilní displeje, které lze ohýbat nebo svinout, a také produkty s elektronickým inkoustem, si rovněž najdou své místo na trhu (například jako cenovky v regálech v obchodech s potravinami, které lze okamžitě a snadno aktualizovat, a podobně).

Grafika: nejenom pro ty, kdo hrají hry

Zdá se, že hledání stále kvalitnější (výkonnější) grafiky pro osobní počítače nemá žádné hranice. Výrobci GPU jsou v současné době plně vytíženi podporou nového standardu DirectX 10. Očekává se, že společnosti nVidia a ATI přejdou na GPU, jež využívají tzv. architekturu Unified Shader (architektura jednotných shaderů), obsahující proudy (linky pro výpočty, ve kterých jsou zřetězeny instrukce). Tyto jednotky bude možné využívat poměrně univerzálně. Budou moci podle potřeby zpracovávat pixely, geometrii nebo dokonce kód fyziky. Budoucí GPU budou hromadit stále větší počet těchto proudů a budou schopny předvádět fantastické věci. Může také dojít k většímu rozšíření specializovaných karet pro herní fyziku (jako akcelerátor Ageia Phys X), které doplní vaši běžnou grafickou kartu. Trh rovněž brzy rozhodne, zda je optimálním způsobem, jak řešit zpracování fyziky her, GPU nebo přídavný (sekundární) procesor.

Produkty jako nVidia Quadro Plex mohou naznačovat budoucí směřování trhu: zařízení v hodnotě 17 000 dolarů a více představuje systém externí grafiky, který dokáže provádět až 80 000 početních operací za sekundu. To je přibližně desetkrát více než je kapacita současných nejdokonalejších grafických karet pro osobní počítače. Experti jsou přesvědčeni, že příští generace grafických karet by mohla mít spotřebu okolo 200 wattů.

Další zajímavou technologií se zabývá firma Adobe. Používá tzv. GPGPU (General Purpose Computing on Graphics Processors), tedy využívá GPU pro akceleraci videa, prolínaček v reálném čase a podobně. Využívá prostě fantastický výkon GPU, nikoli však pro hry, ale pro seriózní práci s grafikou.

Ukládání dat: terabyty a vyšší hodnoty

Společnost Hitachi se jednou vyjádřila v tom smyslu, že pokud budou současné trendy pokračovat, mohl by do roku 2025 standardní 3,5palcový pevný disk obsahovat až 20 TB dat.

Faktorem, určujícím bezprostřední nárůst kapacity, je technologie kolmého magnetického záznamu (Perpendicular Magnetic Recording), která překonává omezení klasického podélného magnetického záznamu a dokáže soustředit mnohem větší objem dat do výrazně menšího fyzického prostoru. První pevné disky, které používají technologii kolmého magnetického zápisu, byly již minulý rok uvedeny na světový trh. Konkurenční výrobce disků Seagate se nechal slyšet, že všechny jejich připravované pevné disky budou tuto technologii používat.

Nástup technologie magnetického záznamu za pomoci vyšší teploty (Heat-Assisted Magnetic Recording, HAMR) se očekává až na začátku dalšího desetiletí. S pomocí této technologie by mělo být možné využívat pro záznam materiály, které budou schopny udržet vyšší hustotu záznamu. Ještě vzdálenější perspektivou jsou tzv. strukturovaná média (Patterned Media), která se zříkají jednotné vrstvy ve prospěch izolovaných "ostrůvků" materiálu, jež nejsou ve vzájemném fyzickém kontaktu. Budoucnost optického ukládání dat je mnohem méně jasná. Současné soupeření mezi optickými disky Blu-ray Disc a HD DVD nepřineslo doposud vítěze. Je jasné, že pro uživatele by byl vždy lepší jen jeden ucelený standard.

Jednou z možností modernizace flash médií, která se zatím nabízí, by mohl být tzv. systém Ultradense Probe Storage. Tuto technologii vyvíjí společnost Seagate. V budoucnu by díky ní mohlo být možné uložit na médium velikosti SD karty až neuvěřitelných 10 GB dat.

Budoucnost mobilů

Mobilní telefony se zmenšují a jsou stále všestrannější

Telefon zítřka: sklapni ho a jdi

Dotkni se a mluv

Ubik od firmy Frog Design je koncipován jako přehrávač hudby, her, videa a současně videotelefon. Jeho ikony a řídicí prvky jsou citlivé na dotyk a mění se podle použité aplikace.

Mysli lehce

Když je uzavřený, vypadá Ubik jako kosmetická pudřenka.

Sklapni ho, slož ho

Flexibilní displej Ubik nepotřebuje žádné rozměrné zadní prosvětlení, takže když je mobil otevřený, je silný jen asi půl centimetru.

Rychlost je jen začátek

Telefony se stanou víceúčelovými zařízeními, trvale připojenými k síti.

SÍTĚ: Za pár let budou mobilní telefonní sítě přenášet data rychlostí v řádech megabitů za sekundu a budou schopné pracovat s technologiemi jako WiMax, Wi-Fi nebo DVB-H a další.

MOBILY: Můžeme se těšit na elegantní design (jaký má např. Ubik od firmy Frog Design, vlevo), na delší životnost baterie, podporu elektronického placení a pokročilé grafické schopnosti, které umožní plynulé sledování televize i hraní videoher, obdobně jako na plnohodnotném hracím automatu či konzole.

KAMERY: Připravme se nejen na vysoké rozlišení (8 megapixelů a více), ale i na odpovídající schopnost zpracovávat obraz tedy takovou, jakou se vyznačují soudobé digitální videokamery.

Pohyblivá síť: umožnit hladký přístup k internetu

GSM, CDMA, Wi-Fi, WiMax: cožpak se bez nich nemůžeme obejít? Díky IMS (IP Multimedia Subsystem) můžeme. Nyní testovaná síťová technologie IMS umožní, aby se jakékoli datové pakety ať už hlasové volání či video, hudba, HTML apod. hladce pohybovaly z jedné sítě IMS na druhou. Pomocí IMS budete moci jak telefonovat, tak i sledovat placené televizní kanály na integrované obrazovce v telefonu nebo i na připojené externí velké obrazovce. Také bude možné (samozřejmě zabezpečeně) sdílet kontakty z libovolného osobního počítače, připojeného k síti, nebo ze svého mobilu. Ovšem všechny výhody se plně projeví až tehdy, když se IMS začne široce využívat, což bude ještě několik let trvat.

Naše děti budou vyprávět svým dětem o tom, že na televizi se dalo dívat jen pomocí bedýnk v obýváku

(Rob Scheible, ředitel IMS/Multimedia, Nortel)

Ničím neomezený internet

Rychlejší připojení, obousměrné komunikace, služby 4G

Alan Stafford

Příští generace internetu nebude jen snáze přenosná a více personalizovaná, tedy lépe šitá na míru vašim osobním potřebám. Využije také lépe lidský potenciál a umožní, abyste se zaměřili přesně na to, co hledáte.

S webem se nejčastěji zachází tak, že používáte již vyzkoušené, ověřené odkazy: "Klikněte zde a my vám ukážeme další stránku." Ale v budoucnosti bude on-line připojení založeno na rychlé, obousměrné komunikaci, jejíž počátky se rodí již dnes. Nové technologie nám brzy poskytnou svižný nepřetržitý přístup na web kdekoli a kdykoliv. Budeme svědky inovativních webových aplikací, které umožní dostat se k informacím z libovolného místa a nerušeně spolupracovat s kolegy na celém světě. Lidé získají větší možnosti, když se připojí on-line než aby pouze četli zprávy, budou spíše sami o sobě dávat vědět světu. Nové servery a služby nabídnou informace zaměřené přesně na uspokojení vašich potřeb, takže servery zaměřené na všechny lidi bez rozdílu budou čím dál tím vzácnější.

Rychlejší širokopásmové připojení

Co bude následovat poté, až se vysokorychlostní připojení a mobilní telefonie přes internet stanou běžnou záležitostí?

Koncem roku 2007 firma Sprint/Nextel zkušebně uvede na trh mobilní službu WiMax (vysokorychlostní bezdrátovou technologii), s cílem získat 100 miliónů zákazníků už v roce 2008. Služba "4G", která bude existovat spolu se současnou mobilní sítí 3G provozovanou touto společností, bude nabízet downstream 2 až 4 megabity za sekundu a upstream 500 kilobitů za vteřinu. Podle všeho bude 4G síť rychlejší než jakákoli dosavadní mobilní služba. Vysoký výkon budete moci využívat jak v pohodlí domova, tak i třeba při jízdě automobilem a podobně.

Zpočátku bude služba fungovat pouze na hybridních WiMax mobilech a noteboocích. Postupně se zřejmě čipy WiMax rozšíří do nejrůznějších druhů zařízení, včetně stolních počítačů, routerů a MP3 přehrávačů.

V první fázi vývoje budou vaše telefonní hovory zřejmě přenášeny stávajícími mobilními sítěmi daného poskytovatele. Ještě nějaký čas se jistě budou stavět sítě 3G. Budou se používat především pro specifické aplikace a rovněž jako záloha 4G sítí.

Ovšem pro zákazníky, kteří nejsou stále na cestách a chtějí ještě vyšší přenosový výkon, bude do budoucna zřejmě nejvýhodnější připojení k optické vysokorychlostní síti. Výkony takových sítí jsou již dnes skutečně nadstandardní. Není problém, aby optická přípojka nabídka 50 Mb/s downstream a 5 Mb/s upstream tedy mnohem vyšší přenosové rychlosti, než jakými disponuje stávající DSL technologie.

Web se pouští do práce

Stále se objevují další a další webové služby, které napodobují aplikace stolního počítače, ale přitom běží pouze v okně prohlížeče. Avšak webové aplikace, které jednou budete používat, se budou orientovat spíše na produktivitu a mobilitu než jen na to, aby vám nabídly funkce, na jaké jste zvyklí ze svého desktopu.

Společnost Gogole se orientuje na internetové a webové služby. Tvrdí, že webové aplikace jsou skvělé především v situacích, kdy chcete sdílet a spolupracovat. Oproti tomu se společnost Adaptive Path zaměřuje na webové poradenství. Firma prorokuje, že příští fáze webových aplikací se bude orientovat na praktické použití. Na věci, o nichž se zbytek světa z toho či onoho důvodu chce dozvědět a být s nimi v kontaktu. To bude platit nejen pro mladé, kteří mají dostatek času, ale i pro všechny starší generace.

Obchodní webová aplikace Coghead byla vyvíjena od roku 2003 a bude uvolněna na trh v nejbližších dnech. Je to webová aplikace, jejíž potenciál vypadá velmi slibně a která neprogramátorům umožní, aby si sami vytvořili vlastní zákaznické aplikace, sloužící třeba ke kontrolování seznamu inventárních položek, s tím, že data budou ukládána pouze on-line na straně serveru. Aplikace bude zaměřená na drobné a střední podnikatele a na ty, kdo mají alespoň základní technické dovednosti například na uživatele, kteří dokáží vytvářet makra v Excelu, pracují s aplikacemi typu MS Access nebo Adobe Dreamweaver.

Další webovou aplikací, která odráží tento trend směrem k produktivitě, je weSpendMoney. Má být spuštěna před koncem roku a je to jedna z prvních aplikací, která by ukládala finanční údaje zákazníků výlučně on-line na rozdíl od tradičnějších desktopových aplikací jako Intuit Quicken či Microsoft Money. Jeden z vývojářů této aplikace uvádí, že budoucí verze tohoto produktu uživateli umožní, aby si prohlížel údaje i na miniaturní obrazovce svého mobilního telefonu s aktivovaným přístupem k webu.

Společným rysem webových aplikací je důraz na mobilitu. Nastane doba, kdy bude možné vyspělejší aplikace, třeba Google Earth, pouštět na zařízeních tak miniaturních, jako je mobilní telefon. Uživatelé budou moci vyhledávat či spolupracovat mezi sebou daleko efektivněji a nebudou přitom závislí na tom, kde se zrovna nacházejí.

Další novinkou bude systém umožňující pracovat prakticky odkudkoliv. Jako příklad lze uvést server Kayak.com (server s webovou aplikací sloužící lidem k nákupu letenek) nebo VideoEgg (ten pomocí plug-inů komprimuje video, čímž omezuje zdlouhavé odesílání dat způsobené pomalými internetovými linkami).

Servery pro vytváření sítí společenských vztahů jako MySpace jsou obrovské, ale servery, které nejsou vyhrazené jen společenským účelům, budou využívat vazby mezi lidmi k řešení i dalších problémů. Zdá se, že servery, jež využívají sociální vazby, se zapojí do globálního internetového systému. Pomůže uživatelům snadněji se kontaktovat s lidmi, kteří mají stejné zájmy, ale jsou od vás na míle daleko. Jako příklad zde může sloužit Last.fm a Pandora: ty nabízejí hudbu, která se vám líbí. Přitom však okamžitě vyhodnocují vaše hudební preference a pak na základě toho nabízejí i písničky dalších umělců, kteří by se vám mohli rovněž zamlouvat. Tyto servery vám rovněž umožní vyhledat a spouštět internetová "rádia", jež vytvářejí další uživatelé se stejným zaměřením jako vy. Další podobný server Soundflavor má být spuštěn v budoucnosti.

Inteligentní vyhledávače

Většina vyhledávačů řadí podle jednoduchého klíče: výsledky se třídí podle oblíbenosti. Tyto hrubé nástroje jsou ovšem postupně doplňovány lepšími systémy. Do budoucna je žádoucí, aby server zcela pochopil záměry uživatele vyhledávací služby. Většinou se systémy spoléhají pouze na shodu v klíčových slovech, ale to není moc. Úkolem je zjistit, co přesně uživatel chce a má na mysli.

Microsoft je další společností, která mohutně investuje do vyhledávacích technologií. Obří společnost pracuje na různých technologiích, jež by překonaly dosavadní princip strohých výstupů z vyhledávacích serverů. Kupříkladu pokud někdo vloží do vyhledávací služby slovo "Jaguár", je dobré, pokud se objeví nápověda s dotazem, zda má uživatel na mysli "auto" nebo "velkou kočkovitou šelmu žijící v pralese". Umělá inteligence je pro takovéto služby velmi žádoucí.

Vyhledávače mohou poskytnout lepší, více personalizované výsledky díky tomu, že k výsledkům připojí lepší zdroje informací. Také je potřeba, aby vyhledávače pracovaly i s informacemi ze sociálních sítí. Často chtějí lidé kontakty na osoby v blízkém okolí bydliště, chtějí získat reálné informace o zkušenostech lidí z konkrétního města a podobně. Vyhledávání pomocí sociálních sítí se brzy rozšíří i do jiných oblastí. Většina video serverů nabádá toho, kdo na ně umisťuje klipy, i toho, kdo si je prohlíží, aby připojili svůj komentář. Za nějakou dobu, zvláště pokud jde o video, vznikne sociální zpětná vazba, kdy lidé budou běžně komentovat video dalších lidí. Tak získáte soubor užitečných (vyhledávatelných) charakteristik, potvrzených danou komunitou lidí.

Tato zpětná vazba pomůže hledajícímu člověku k tomu, aby získal více personalizované výsledky vyhledávání. Google by měl v budoucnu při používání vyhledávače lidem pomáhat více, a to aktivní nabídkou například: "Zdá se, že zkoušíte ten a ten druh hledání; zde se dovíte, jak na to."

Naproti tomu Microsoft aktuálně vytváří mechanismus pro oboustrannou zpětnou vazbu, jež se bude uživatelů ptát, jak moc jsou pro ně výsledky vyhledávání užitečné a nakolik jim pomohly.

Jak Microsoft, tak Google se shodují v tom, že se vyhledávače musí zaměřit na optimalizaci výstupů z hledání a na správnou interpretaci výstupních informací. Většina vyhledávacích serverů má mnoho sekcí, které čerpají z dílčích databází. Například Google má jeden náhled pro webové servery, jiný pro zprávy a ještě jiný pro obrázky. Do budoucna by vývojáři chtěli najít způsob, jak všechny tyto sekce užitečně propojit.

Obyčejní lidé budou mít větší vliv

I s přiškrcenou kapacitou přenosu dávají lidé na YouTube každý den okolo 65 000 nových videí. Více než 52 miliónů blogů pokrývá všechna témata, od nejlepších hamburgerů po poslední finanční skandály. Připadá vám to úžasné? Amatéři budou mít již brzy k dispozici nová místa k publikování svých výtvorů, a to jejich vliv ještě posílí.

Podívejte se na některé aktivity, které se snaží ovlivňovat veřejné mínění. GIYUS.org, koalice židovských a proizraelských organizací, je první nátlaková skupina používající Megaphone, bezplatnou systémovou utilitu, která v té podobě, v jaké ji implementovala GIYUS.org promptně upozorňuje na články na internetu, o nichž je tato koalice přesvědčena, že jsou tak či onak protiizraelské. Více než 20 000 uživatelů této utility může kliknout na takové upozornění, hned se dostanou na server, který publikoval daný článek, a tam k němu mohou vyjádřit své námitky. GIYUS.org nevlastní technologii Megaphone, ale potvrdila, že tvůrce softwaru, dosud anonymní, jej už brzy nabídne dalším skupinám tak, aby ho mohly využívat.

Jednou z organizací, které bedlivě sledují politický život, je nadace Sunlight Foundation (http://sunlightfoundation.com). Disponuje obrovským počtem dobrovolníků, kteří se snaží dosáhnout toho, aby nedocházelo k tvz. earmarkingu, tedy ke specifickému způsobu financování lokálních projektů z veřejných prostředků, jež může Kongres Spojených států vyčlenit na konkrétní účel v dané lokalitě. Přitom mohou politici určit agentuře, která je pověřena realizací příslušného projektu, jak přesně musí tyto prostředky alokovat. Nadace vyhledává na Google Maps místa, kde dochází k takovému způsobu financování: identifikovala již 1 800 takových projektů v celkové hodnotě víc než 500 milionů dolarů. Dobrovolníci kliknou na mapku a díky tomu objeví projekty tohoto typu v místě svého bydliště. Poté kontaktují svého poslance s otázkou, zdali daný projekt podpořil. Konečným cílem dobrovolníků je tlačit na lobbyistické skupiny v parlamentu pomocí technologie a díky ochotě tisíců lidí.

Někteří publicisté se domnívají, že amatérští a profesionální novináři mohou spolupracovat a vytvořit díky tomu lepší reportáže, než jaké by vznikly, pokud by každá z těchto skupin pracovala samostatně. Někdy se amatéři dostanou k informacím až nečekaně rychle a velmi rychle o něčem napíšou reportáž. Nicméně velkou roli přitom hraje náhoda: píšou prostě o tom, co vidí bezprostředně kolem sebe nebo s čím se setkají. Tím vzniká spousta užitečného materiálu na téma, co se kde aktuálně děje. V budoucnu by měl fungovat server NewAssignment.net, jehož cílem bude spojit úsilí amatérů a profesionálů. Účastníci budou předkládat návrhy, diskutovat a vyhledávat náměty na články; profesionálové pak vybrané náměty dotvoří do finální podoby.

Web se bude nadále vyvíjet a měnit podle potřeb lidí nejen profesionálů a odborníků, nýbrž každého, kdo má nějaký názor a vůli se prosadit.

Nejbližší budoucnost Webspendmoney:

Tato nová webová aplikace vám umožní sledovat svůj účet a zaznamenávat veškeré finanční transakce pomocí nepřetržitého okamžitého přístupu z libovolného prohlížeče, aniž potřebujete jakoukoli synchronizaci.

Nejbližší budoucnost Pandora:

Tento server používá velmi sofistikované označování (tagging) a zaznamenává vaše reakce na hudbu tak, abyste si mohli sami založit personalizované internetové "rádio", které můžete sdílet se svými přáteli.

Naším konečným cílem je zatlačit na lobbystické skupiny v parlamentu

(Zephyr Teachoutouvá z nadace Sunlight, která používá webové aplikace a sociální sítě k dohledu nad Kongresem Spojených států

Čtyři trendy, které mohou ohrozit nový internet

Potenciál webu je nevyčerpatelný, následující čtyři problémy by však opravdu mohly napáchat pořádné škody.

Konec neutrality internetu: Kongres USA vyhodnocuje návrh, zda by velké telekomunikační společnosti měly mít právo nechat si platit za to, že svým uživatelům zaručí rychlejší přístup k internetu. Ovšem jakmile telekomunikační giganty dostanou tuto příležitost, budou to mít (podle kritiků tohoto návrhu) malé, inovativní nové firmy hodně těžké, pokud nebudou chtít být vytlačeny obřími společnostmi jako Microsoft a Google, které si budou moci dovolit platby za rychlý přístup.

Stížnosti na porušování autorského práva: Reportér, který zachytil zmlácení Rodneyho Kinga, v srpnu žaloval YouTube za to, že někdo vystavil toto video na server. Universal Music Group zvažuje žalobu na YouTube a MySpace za to, že tam někteří uživatelé umisťují video chráněné autorskými zákony. Odstraníte-li tyto kanály, snadno přijdeme o zásadní výstupy důležité pro veřejné mínění a veřejnou diskusi.

Obavy o bezpečnost: Rychlost, s níž zákazníci přecházejí na internetové bankovnictví, se snížila, a to zejména proto, že mají obavy z nedostatečného zabezpečení. Banky zkoumají nové možnosti, například to, že by používaly bezpečné RSS, což by umožnilo dostávat oznámení o pohybech na úvěrové kartě ovšem banky samy mají obavy ze zavádění takových služeb. Dokud nebude web bezpečnější, tyto problémy zůstanou nedořešené.

Nevyhovující spojení: Rychlost upstreamu je stále značně omezená, čímž se uploadování například videa a podobných objemných dat stává časově neúměrně dlouhou záležitostí. Navíc použitelná mobilní vlnová pásma jsou stále velmi drahá a mnozí operátoři možnosti přístupu na web nepříjemně omezují.

§§§§§


Blu-ray versus HD DVD

Jaroslav Kasal, Lukáš Erben

06P0569

HD filmy přicházejí do PC ve vašem okolí

Slyšeli jste již spoustu teoretických zvěstí o tom, jak budou HD filmy ve vysokém rozlišení skvělé a jak bude úžasné je sledovat? Určitě ano.

Je dokonce pravděpodobné, že jste v některé z prodejen s plazmovými a LCD televizory shlédli předváděcí demonstrační ukázky HD spotů.

icméně vždy šlo pouze o speciálně připravené demonstrační HD sestavy a sledovali jste maximálně krátké snímky s reklamní tematikou. Nám se na přelomu listopadu a prosince naskytla unikátní příležitost vyzkoušet oba formáty na PC v praxi, a to hned na třech sestavách. První je HTPC sestava Comfor pro domácí kino s mechanikou Blu-ray (Sony), další spoléhá na konkurenční formát HD DVD (poněkud nezvykle v notebookovém provedení, vestavěném v redukci pro klasickou šachtu ani zde se zjevně nejedná o zcela "standardní" řešení). Třetí soutěžící dorazil v podobě masivního laptopu Toshiba. I ten je vybaven mechanikou HD DVD a navíc i rozměrným displejem s rozlišením 1 920 x 1 200. Ano, čtete správně, notebook má skutečně displej s takovým rozlišením, na kterém je možné přehrávat video v nativním HDTV formátu s rozlišením 1 920 x 1 080 bodů! Raději se jej ale nepokoušejte příliš často přenášet. Všechny tři systémy spojuje kromě podpory HD filmů též grafické řešení v podobě GPU Nvidia GeForce 7600, vybaveného technologií PureVideo HD.

Nástup HD

HDTV (High Definition TV) a HD Video jsou standardy, jejichž úkolem je nahradit stařičký PAL v Evropě a NTSC za velkou louží nabídnout lepší kvalitu obrazu a zároveň sjednotit standardy. Je tedy nezbytné, aby nabízel takové vlastnosti, které uživatele přesvědčí, že mají investovat do nového televizoru s podporou HDTV. Realita bohužel vychází ze zmíněných prastarých norem a povoluje několik variant. Zachována zůstala možnost záznamu v prokládaném režimu, existují ale i dva režimy progresivní podle toho se varianty odlišují písmenky "i" nebo "p". Stejně tak zůstaly zachovány různé snímkové rychlosti 25 fps (snímků za vteřinu) a 30 fps. A aby toho nebylo málo, nabízí HDTV standard dvě rozlišení, nižší označované obvykle jako HD (1 280 x 720) a vyšší nazývané většinou Full HD či True HD, tedy plné či skutečné HD (1 920 x 1080). Nižší se využívá prakticky výhradně v progresivním režimu, zatímco u vyššího je používán jak prokládaný 1 080i, tak progresivní 1 080p režim. Zajímavé je, že vůbec první specifikace analogového HDTV z roku 1986 (to se nakonec v Evropě nedostalo přes fázi experimentálního vysílání) počítala s maximálním rozlišením 2 048 x 1 152 bodů.

Kvalita filmů v HD

Jak bylo právě vysvětleno, i filmy v nižší normě HDTV (s rozlišením filmového políčka 1 280 x 720) nabízejí 2,2x větší počet obrazových bodů než standardní rozlišení PAL. Pokud budete sledovat film ve vyšší normě HDTV (kterou můžeme skutečně považovat za plnohodnotné HDTV), obsahuje obraz dokonce 5x více bodů detaily jsou v takovém případě srovnatelné s průměrnou digitální fotografií. Kvalita filmů pochopitelně není podmíněná pouze rozlišením, ale také použitou kompresí (kodekem) a kvalitou původního filmového či video záznamu. Rozdíl v kvalitě lze na papíře poznat jen stěží oproti klasickému DVD se ale rozhodně jedná o nesrovnatelně větší pokrok, než jaký představovalo DVD vůči VHS videokazetě.

Blu-ray vs HD DVD

O pozadí a technologii obou nových optických formátů jsme již psali v PC WORLDu 10/2006, tentokrát tedy provedeme pouze stručnou technickou rekapitulaci. Na Blu-ray je možné uložit na jednojednovrstvé a jednostranné médium 25 GB dat, v současné verzi Blu-ray jsou již podporovány i dvouvrstvé disky (Dual Layer) s celkovou kapacitou 50 GB. Norma pro Blu-ray dovoluje ukládat video ve formátech MPEG-2, H.264/AVC a VC-1. Audio je povoleno ukládat v normách PCM, Dolby Digital, DTS, Dolby Digital Plus, Dolby TrueHD a také DTS HD. Blu-ray disky i zařízení mohou používat speciální verzi jazyku Java (tzv. BD-J), díky níž lze vyrábět i interaktivní obsah. Stávající jednovrstvé a jednostranné HD DVD nabízí kapacitu 15 GB. Na dvouvrstvý (Dual Layer) HD DVD disk se vtěsná 30 GB dat nižší kapacita je patrně nejpodstatnější nevýhodou tohoto formátu. Do budoucna možná vznikne i třívrstvý standard s kapacitou 45 GB. HDTV video lze na HD DVD disky ukládat ve shodných kodecích s Blu-ray, totéž platí o zvukové stopě. HD DVD nabízí programovatelnou technologii pro interaktivní obsah nazvanou "iHD Interactive Format", zkráceně "iHD". Je to technologie derivovaná ze systémů jako jsou XML, CSS a HTML a zřejmě i JavaScript. V podstatě se tedy jedná o dva velmi podobné formáty, které se liší pouze záznamovou kapacitou.

Comfor X-Play Blu-ray

Systémy Comfor X-Play jsou na našem trhu bezpochyby nejprodávanějšími sestavami HTPC, tedy počítači pro domácí kino s operačním systémem XP Media Center. Není tedy divu, že jedním z testovaných systému byla právě druhá generace X-Play, vybavená Blu-ray mechanikou Sony BDRW BWU-100A. Konfigurace výkonného PC pro domácí kino dále obsahovala procesor Intel Core 2 Duo 6600 s pracovní frekvencí 2,4 GHz, 1 024 MB paměti a pevný disk Western Digital WDC WD3200KS o kapacitě 320 GB. Grafická karta nVidia Geforce 7600GT nabízí jak klasický výstup DVI-I, tak HDMI s podporou HDCP. DVI výstup na grafické kartě podle všeho HDCP nezvládal, neboť při pokusu přehrát film na 24" LCD Samsung (ten HDCP disponuje) se objevila chybová hláška, zatímco když jsme PC propojili pomocí HDMI s HD projektorem, vše fungovalo bezchybně. Dlužno ovšem podotknout, že sestava byla spíše předsériovým vzorkem a je téměř jisté, že Comfor případné mušky před uvedením konečných verzí vychytá.

Ochrana Nákaza HDCPPod označením HDCP se ukrývá slovní spojení "High-Bandwidth Digital Content Protection". Trochu krkolomně lze název přeložit jako: "Digitální ochrana obsahu s vysokým datovým tokem". Ve své podstatě jde o ochranu obsahu (nejčastěji komerčních filmů) před nelegálním použitím. Ve skutečnosti se jedná o systém, který komplikuje život zejména těm, kdo si HD filmy koupí a chtějí je využívat legálně. Abyste mohli sledovat chráněné filmy v HD rozlišení na obrazovkách s digitálním vstupem, je nutné, aby jak vaše grafická karta, tak i zobrazovací jednotka podporovaly HDCP kódování. To znamená, že si možná budete muset koupit nejen novou grafickou kartu, ale i LCD monitor, protože dokonce většina v současné době prodávaných modelů HDCP nemá. V případě Windows XP nelze film při absenci HDCP na grafické kartě a monitoru přehrát vůbec, u nových Windows Vista by se měl film zobrazit pouze v nízkém rozlišení. Ti, kdo si HD filmy nekoupí, ale prostě stáhnou z internetu, si nemusí dělat těžkou hlavu HDCP ochrana u nich obvykle nehrozí.

Co je potřeba pro HD filmy

Pokud chcete začít přehrávat HD filmy na svém domácím počítači, budete potřebovat jediné: výkon. Zatímco při sledování klasického DVD je třeba za vteřinu zobrazit cca 10 milonů pixelů, u HD formátů je to 50-60 milionů. Dvoujádrový procesor s pracovní frekvencí alespoň 2 GHz je tedy téměř nutností. Pokud chcete spoléhat na klasické procesory s jedním jádrem, doporučujeme volit model s pracovní frekvencí 3,4 GHz (respektive značení 3400+ u Athlon 64) a více. Dvoujádrové řešení je ale přece jen lepší, neboť PC pak dokáže i během přehrávání HD filmu relativně svižně reagovat na případné požadavky uživatele a neskolí ho kdejaká úloha běžící na pozadí. Pro plynulé přehrávání je potřeba mít i dostatek operační paměti ideálně 1 024 MB. Protože jsou originální HDTV filmy na discích HD DVD a BD chráněny nakaženy technologií HDCP, budete potřebovat i kvalitní grafickou kartou s podporou HDCP na digitálním výstupu DVI či HDCP (prvně jmenovaný je vhodný pro monitory, druhý pak pro LCD a PDP televizory optimální je mít kartu s oběma výstupy podporujícími HDCP), minimálně 256 MB videopaměti a technologií urychlující dekódování HD videa (momentálně v této oblasti vede nVidia se svým PureVideo HD, ATI nabízí alternativu v podobě Avivo). Konečně pokud si hodláte kupovat originální HD filmy, musíte se vybavit příslušnou mechanikou HD DVD či Blu-ray a LCD monitorem s podporou HDCP. Ideální je pochopitelně 24" displej s nativním rozlišením 1 920 x 1 200, na němž bez problému přehrajete formát 1 080p. Pro přehrávání filmů v HD rozlišení je nutné sehnat nejen hardware, ale i softwarový přehrávač. Tedy aplikaci, která se bude o přehrávání videa starat. Mezi ověřené přehrávače patří například produkt Cyberlink PowerDVD 6.5. Existuje jak ve verzi, která podporuje Blu-ray disky, tak i v modifikaci pro přehrávání HD DVD. Samozřejmě, že obě verze přehrávače dokáží přehrávat i klasické DVD tituly. Dalšími alternativami jsou Nero ShowTime a speciální verze WinDVD.

nVidia PureVideo HD

Hardwarová podpora pro dekódování HD filmů, kterou nabízí pro svá moderní GPU společnost nVidia, dokáže v grafickém procesoru urychlit přehrávání hned několika formátů používaných pro HD filmy: MPEG2 HD, H.264 a WMV. Vzhledem k tomu, že je celá technologie plně programovatelná, není problém, aby se pomocí aktualizace naučil váš systém hardwarově akcelerovat zcela nové formáty, které by se mohly v budoucnu objevit. Technologie však zvládá mnohem více než jen tupé dekomprimování videa. Promyšlený systém umožňuje pracovat s videem i mnohem pokročilejším způsobem. V reálném čase je možné na video aplikovat filtry pro vylepšení kvality zobrazení. Jmenovat můžeme například pokročilý způsob odstranění prokládání (deinterlacing), korekci artefaktů, chyb v poškozeném videu, velmi kvalitní přepočet velikosti videa v okně, pokročilou korekci barev a podobně. Je celkem jasné, že v procesoru grafické karty, který je navržen především pro práci s grafikou a videem, je více než dostatek prostoru a výkonu i pro nejnáročnější operace mnohem více než dokáže nabídnout standardní CPU, které je již tak zatěžováno načítáním dat z média, správou operačního systému a podobně. S pomocí PureVideo je možné plynule přehrávat HD video i na počítačích se "slabším" CPU, na kterých by jinak nebylo vůbec možné HD video plynule zobrazit. Začíná se vám technologie PureVideo líbit? Není divu, skutečně dokáže mnoho. Uplatní se dokonce i při přehrávání standardního DVD videa, kdy dokáže velmi dobře akcelerovat MPEG2. Realitu si ověříte snadno, stačí zapnout nebo vypnout HW akceleraci v přehrávači a podívat se na vytížení systému. Při přehrávání HD videa je možné ušetřit třeba i 40 či 50 % výkonu CPU (záleží na typu grafické karty a výkonu CPU v PC). Rozdíl je navíc patrný i v samotné kvalitě obrazu, který se nám s PureVideo HD zdál lépe prokreslený a s plnějším barevným podáním.

Pokud chcete začít technologii PureVideo HD používat, budete muset investovat do grafické karty nVidia (ideálně řady nVidia Geforce 7xxx, případně nové 8xxx) a softwarového HD/BD přehrávače spolupracujícího s PureVideo HD.

§§§§§


TOP Produkty 2006. Nejlepší "železo" a software uplynulého ročníku

Václav Maletínský

06P0566

Rok se sešel s rokem, Vánoce jsou za dveřmi, a proto jsme si vyhradili trochu prostoru pro ty nejlepší z nejlepších. Dali jsme hlavy dohromady, zalistovali všemi čísly ročníku 2006 a připomeneme vám všechny produkty, které v našem časopisu získaly ocenění TOP Produkt.

Nechceme se doširoka rozepisovat o každém z nich, skutečně jen stručně obrázkem a krátkým textem popíšeme, co a za co jsme ocenili. Některým skupinám zařízení se na našich stránkách vedlo velmi dobře, jiné se mezi elitou ocitly jen sporadicky. Nejlépe na tom byly základní desky, které v několika přehledových testech a krátkých článcích získaly osm ocenění. Se sedmi tituly se mohly pochlubit přenosné počítače, procesory a LCD panely. Na nedostatek zájmu si zřejmě nebudou stěžovat ani výrobci a prodejci grafických karet, počítačových skříní či fotoaparátů, neboť shodně získali šest TOP Produktů. Pět zajímavých zařízení jsme našli mezi tiskárnami a pevnými disky, čtyři ocenění si odnesly MP3 přehrávače a trojici vítězů jsme vybrali mezi datovými projektory, navigačními přístroji, bluetothovými sluchátky a bezdrátovými sety klávesnic a myší. Dvojici oceněných jsme ještě našli mezi multifunkčními zařízeními a DVD-RW mechanikami a zbývající diplomy jsme rozdali těm, kteří nás zaujali jen jednou. Jednalo se o softwarovou ochranu proti virům a škodlivým programům, externí box pro HDD, PDA zařízení, skener, DECT telefon, KVM switch, externí televizní kartu a router. Celkem jsme v uplynulém ročníku ocenili 85 produktů a jak jste se v předchozím popisu mohli přesvědčit, jejich zastoupení v kategoriích bylo velmi rozmanité. Odráželo jak zájem firem účastnit se testů v našem časopise, tak zájem čtenářů a zákazníků, protože jste to právě vy, kdo ovlivňuje nabídku a poptávku, ceny na trhu, omezení výroby některých zařízení (CRT monitory, CD mechaniky, ale také skenery) a naopak akceleraci jiných počítačových komponent (procesory, grafické karty) nebo celků (notebooky, MP3 přehrávače). Vývoj jde nezadržitelně kupředu a časy, kdy se povedený výrobek hřál na výsluní zájmu zákazníků několik let, jsou nezadržitelně pryč. Nové produkty jsou rychlejší, nabízejí nové funkce, vyšší kapacitu pamětí, úložného prostoru, zároveň se mění jejich designové zpracování. Často jsou kvalitnější než jejich předchůdci, a to je velmi dobrá zpráva. Zákazník si za stejné peníze může odnést lepší zboží než dříve, může vybírat z mnohem bohatší škály zařízení, přizpůsobit požadavky svým finančním možnostem, lépe odhadnout využitelnost produktu. Přesto nemá v ruce všechna esa. Nemůže se spolehnout na to, že nový počítač, LCD panel, přehrávač hudby či filmů vydrží beze změn několik dlouhých let a pak jej velmi výhodně prodá, nebo že za dva tři roky bez problémů spustí nový operační systém, hru či program. Protože za dva nebo tři roky bude IT technologie zase mnohem dále.

Kam ten svět spěje... Mimochodem, právě to se můžete dozvědět i na dalších stránkách našeho časopisu.

LCD Samsung Syncmaster 930BF nás na přelomu roku 2005 a 2006 oslovil svým vyváženým grafickým podáním a relativně rychlou odezvou, vhodnou nejen pro sledování filmů, ale i hraní počítačových her.

Dalším oceněným panelem se stal LCD Sony SDM-X75K. Upoutal nás dobrým kontrastem a rovnoměrností podsvícení. Díky rozbočovači KVM a pěknému vykreslení písma je ideálním displejem pro kanceláře.

Canon Pixma MP800 představovala na začátku roku 2006 zajímavé multifunkční řešení, které kromě skenování, tisku a kopírování běžných odrazových předloh nabízelo i pokročilé funkce práce s diapozitivy a negativy.

HP Photosmart 3310 rovněž nabízel množství funkcí pro práci v kanceláři, k tisku, kopírování a snímání dokumentů přibylo i použití faxu a oblibu si získal díky pokročilým funkcím přímého zpracování fotografií z paměťových karet.

Externí box ICY BOX IB-351St-US byl prvním USB 2.0 a Serial ATA boxem pro pevný disk na našem trhu. Přestože je nyní situace poněkud odlišná, stále představuje zajímavou alternativu, neboť nabízí dvojici komunikačních rozhraní.

Navigační systém Tomtom GO700 jakoby předznamenal rozmach navigace pro automobily, jízdní kola i pěší turistiku. Nejednalo se o nejlevnější řešení, avšak zákazník při koupi získal velmi obsáhlé mapové podklady Evropy.

DVD vypalovačka LG GSA-2166D zaujala podporou formátů, příjemnou pořizovací cenou a externím USB provedením. Navíc je příjemné, že lze mechaniku vyjmout z externího pouzdra a používat i jako interní IDE zařízení.

Plextor PX-750A patřil ve své době mezi špičkové produkty na trhu DVD mechanik. Produkt se může pochlubit především podporou pověstných PlexTools a nadstandardními službami pro nejnáročnější uživatele.

Luxusní hliníkovou počítačovou skříň Akasa AK-BKCSE jste si v lednu 2006 mohli pořídit za cca 2 850 Kč. Nyní je její cena překvapivě o několik stokorun vyšší. Nákup se však stále vyplatí.

O něco levnějším modelem byl Chieftec LCX-01B-B-SL, prodávaný v době testu za 2 411 Kč (nyní 3 100 Kč). Potěšil nás decentním vzhledem, vhodným k použití v kanceláři nebo jako pracovní stanice.

Thermaltake Tenor VB2000SNS se nám líbil proto, že se skvěle hodil pro využití při stavbě multimediálního domácího počítače s Windows XP MCE. Jeho cena klesla z původních 2 946 Kč na podstatně příjemnějších 2 290 Kč.

Mezi základními deskami s integrovanou grafikou se nám líbil model DFI 945G-TMFG, a to pro široké možnosti využití a pro podporu dvoujádrových procesorů CPU Intel Pentium D. Její nákup můžeme doporučit i nyní.

Druhá testovaná deska pocházela od výrobce procesorů a nesla označení Intel i915G Luxemburg. V současnosti se její nákup již nevyplatí, protože na trhu jsou výkonnější a lépe vybavené modely s čipsety Intel G965.

Epox BT-DG07A+ byl jedním z prvním Bluetooth donglů na trhu s podporou rychlejšího USB rozhraní verze 2.0. Vyšší přenosová rychlost nebyla jen teoretickou záležitostí, i v praktických testech jsme ověřili trojnásobné zrychlení.

Pevný disk Maxtor DiamondMax 10 6V300F0 nabízel v době testu nadstandardní kapacitu 300 GB, vysoký výkon a současně i špičkovou cenu přepočtenou na GB datového prostoru (13,48 Kč/GB).

Samsung SpinPoint SP2514N dokázal, že mohou existovat IDE (PATA paralelní ATA) disky se skvělým výkonem. Tento disk porážel v testu nejen SATA/150 produkty, ale dokonce i (tehdy) nejmodernější SATA/300 harddisky.

Produkt Western Digital Raptor WD1500 AHFD je rozený dravec. Hnací motor unáší jeho plotny rychlostí 10 000 otáček za minutu a sám harddisk představuje nejvýkonnější SATA produkt na trhu je ideální do super-výkonného diskového pole.

Černobílá stránková tiskárna Dell 1710n porazila v testu mnoho konkurentů díky velmi zajímavé pořizovací ceně a nízkým provozním nákladům. Líbivý stroj v černostříbřitém designu potěšil zákazníky nejen výkonem, ale i vzhledem.

Ani Xerox Phaser 3425 se při testu tiskáren se síťovým připojením nenechal zahanbit a sekundoval Dellu 1710 v rychlosti zpracování úloh, nízkými provozními náklady a téměř dumpingovou cenou vlastního produktu i příslušenství.

AMD Athlon 64 X2 3800+ byl v době testu (březen 2006) nejlevnějším dvoujádrovým procesorem společnosti AMD, kterým zůstal do současné doby. Jeho nákup je díky razantnímu poklesu ceny na cca 3 500 Kč výhodný.

Levným ekvivalentem od největšího producenta procesorů pro PC byl při testu Intel Pentium D 820, stejně jako procesor AMD zaznamenal tento produkt výrazné snížení ceny na současnou hranici 2 900 Kč.

PDA Asus MyPal 636 si s konkurencí poradil celkem snadno. K vítězství v testu stačilo předvést solidní výdrž baterií, jasný displej se správným barevným podáním a vestavěný GPS přijímač, který rozšířil funkce o navigaci.

Grafickou kartu Asus EAX1600XT Silent jsme prověřili v krátkých testech. Co karta za uplynulých devět měsíců ztratila při porovnání s nynější konkurencí na výkonnosti, dohání vtipně řešeným účinným tichým chlazením.

Na letní sezónu jsme se připravovali společně s fotoaparátem Canon PowerShot S80, který si dobré postavení na trhu vydobyl ostrou kresbou fotografií, malou chromatickou aberací a dobře řešeným ovládáním.

V testu se zaskvěl také Kodak EasyShare P880, určený pro náročnější uživatele. Jako jediný mezi konkurencí nabízel ultraširoké ohnisko, podporu formátu RAW, pořízené snímky navíc potěšily malým šumem.

Datový projektor Acer PD725P nabízel ve své době excelentní světelný výkon 3 600 ANSI lm a přitom i přijatelnou pořizovací cenu. Projektor je velmi dobrý i dnes, nabízí jak analogové VGA, tak digitální rozhraní DVI.

Dell PD5100MP je datový projektor pro náročné uživatele. Vyznačoval se širokou konektivitou (5x BNC, VGA, DVI, HDMI), nabídkou služeb (např. informační LCD) a především vysokým rozlišením obrazu 1 400 x 1 050 pixelů.

Nec LT 380G s vysokým výkonem 3 300 ANSI lm je jedním z projektorů, který nabízí PCMCIA rozhraní a podporu pro bezdrátovou prezentaci. Dále pak nabízí například softwarové dálkové ovládání z PC přes LAN a podobně.

Acer TravelMate 8204WLMi nyní již na pultech prodejen zřejmě neseženete, před letní sezónou ale představoval ukázku plně vybaveného přenosného počítače pro profesionální uživatele.

Lenovo ThinkPad T60p jsme ocenili jako pracovní stanici s téměř bezkonkurenčním výkonem pod rozhraním Open GL. Mezi přenosnými počítači zaujal i díky vynikajícímu zobrazovacímu panelu IPS.

AcerTravelMate 2423WXMi představoval ve své době velmi levný notebook se základní výbavou. Průměrný výkon byl vyvážen zajímavou pořizovací cenou a kompaktními rozměry.

Cenový bestseller roku 2006 Intel Pentium D805 byl a nadále zůstává nejlevnějším dvoujádrovým procesorem pro stolní počítače na našem trhu. Za nízkou cenu se ale nesmíte podivovat nad vyšší spotřebou a jen běžným výkonem.

Mezi levnými digitálními fotoaparáty jsme ocenili Casio Exilim Z120, protože nabídl přes svůj průměrný vzhled množství funkcí, přehršel motivových programů a velmi rychlé reakce.

Konkurenční Olympus SP-350 si TOP Produkt odnesl za vynikající funkční vybavení, českou lokalizaci a tlačítko Guide, které začínajícího fotografa provede nástrahami správného nastavení pro získání dobrých snímků.

Ricoh Caplio R30 exceloval poměrně dlouhým zoomem a ultraširokým ohniskem. Pochvalu si zasloužil za velmi dobré vyvážení bílé, brilantní měření expozice a slušné fotografie, které ani při použití ISO 800 nebyly příliš zašuměné.

Ostrý obraz jsme v letním dvojčísle ocenili, zbýval tedy dobrý zvuk. Mezi hudebními MP3 přehrávači bez HDD jsme jako zajímavý produkt vybrali Emgeton E5 Cult, který sice nepatřil k těm nejmenším, ale dobře a dlouho přehrával oblíbené hity.

Další oceněný model iAudio U3 pocházel ze skupiny multifunkčních přehrávačů, protože kromě zvuku dokázal zákazníka potěšit i přehráváním videa a obrázků. Kromě dobrého zvukového výstupu nás zaujal také kvalitní displej.

Mezi MP3 přehrávači s pevným diskem zabodoval Philips HDD1620, neboť zákazníkovi nabídl přehrávání mnoha hodin hudby a prohlížení fotografií. Velmi silnou stránkou produktu bylo celkové zpracování a povedený design.

Letním králem multifunkční MP3 scény se stal výrobek iAudio A2 30 GB. Zdánlivě nadbytečnou kapacitu pevného disku stačilo zaplnit hudbou a filmy a najednou bylo možné strávit prázdniny se sluchátky na uších a očima na kvalitním displeji.

O tom, že se skenery ještě nepodařilo pomocí AIO produktů zcela vytlačit z trhu, nás přesvědčil Epson Perfection 4490 Photo. Doporučili jsme jej jako ideální nástroj pro práci v kanceláři i s fotografiemi, a trváme na tom i dnes.

Počítačová skříň Foxconn DH-839 nás zaujala svými minimalistickými rozměry a výborným řešením rozmístění komponent. Představovala velmi zajímavý produkt pro stavbu tichého multimediálního počítače.

Fotoaparát Samsung Pro 815 překvapil nejen kvalitou pořízených obrázků, ale také možnostmi nastavení, výbavou a dvojicí displejů pro zobrazení scény nebo snímků, doprovázených průhledovým hledáčkem.

Panasonic KX-TCD340CET patřil v testu bezdrátových DECT přístrojů k těm nejvybavenějším, příkladem je například přítomnost záznamníku integrovaného přímo do základny telefonu.

Aten CS-1762 na první pohled zaujal profesionálním vzhledem a kovovou konstrukcí. Ve své kategorii je navíc skvěle funkčně disponován, nabízí podporu DVI-I, přepínání USB a zvuku, s redukcemi zvládne i rozhraní HDMI.

V přehledu základních desek pro procesory AMD nás zaujala trojice produktů. ASUS M2N32-SLI Deluxe získal ocenění především za pasivní chlazení obou částí čipové sady a za bezchybnou stabilitu a vynikající výkon.

Druhá oceněná deska nese označení Gigabyte GA-M59SLI-S5 a líbilo se nám především její výborné vybavení, usnadňující snadné rozšíření, včetně možnosti použít až tři VGA karty do PCI Express x16 slotů.

WinFast 6100M2MA-8EKRS2H, vyrobený společností FoxConn, stále nabízí vynikající poměr výkonu a ceny při zachování velmi dobré stability. Deska nabízí řešení vše v jednom najdeme na ní tedy integrovanou grafickou kartu.

Pevný disk Seagate Barracuda 7200.10 ST 3320620AS vykázal v našich testech harddisků nadprůměrný výkon, kapacitu 320 GB a navíc i skvělou cenu v rámci přepočtu za 1 GB datového prostoru.

Zařízení Western Digital Caviar SE16 WD 5000KS vykázalo v testu skvělý výkon při zápisu i čtení. Navíc nabízí skutečně excelentní kapacitu 500 GB. Zajímavý je disk i tím, že během kopírování dat příliš nezatěžuje CPU.

Přestože se již nejedná o nejvýkonnější model grafické karty na trhu, stále ještě je nVidia GeForce 7950 GX2 velmi dobrou alternativou k současným high-end kartám. Její výhoda spočívá v propojení dvou GPU.

LED barevná jednoprůchodová tiskárna OKI C5600n získala ocenění za předvedenou rychlost a kvalitu tisku, připojení pomocí USB 2.0 a síťového kabelu, nízkou pořizovací cenu a lákavé provozní náklady.

Bluetrek X2 od společnosti ComDis je ideální volbou sportovního bezdrátového headsetu. Pohodlně sedí na uchu, netlačí, je pogumovaný a odolný vodě. Patrně nejzajímavější je ale jeho sympatická cena, nepřesahující 1 400 Kč.

Jabra JX10 od společnosti GN Netcom je komfortní přístroj, který sice není zrovna levný, nicméně se v testu blýskl skvělou kvalitou přenášeného hlasu. Vyniká rovněž malou velikostí a hmotností.

Sony Ericsson HBH-GV435 je jedním z těch objemnějších a těžších headsetů, nicméně na uchu drží pevně. Jeho předností je jednoduché ovládání a především výraznější výdrž na baterii.

Základní deska Gigabyte GA-965P-DQ6 si stále drží primát ve snadném přetaktování. Její součásti byly navrženy tak, aby zvládly i podstatné zvýšení frekvence procesoru a pamětí proto je velmi oblíbena při tuningu PC.

Intel Desktop Board D946GZIS je i v současné době nejlevnějším řešením pro procesory Intel Core 2 Duo, na němž je použita integrovaná grafická karta. Jako jedna z mála oceněných desek je vyrobena ve formátu Micro ATX.

Mezi 19" panely se s velmi nízkou 2ms odezvou představil ve velmi dobrém světle Benq FP93GX. Hráčská komunita při používání displeje ocenila rovněž vyznění barev a optimalizovanou řídící elektroniku.

Eizo S1931 SH patři mezi profesionální displeje, které nabídnou dobrou kvalitu obrazu, rychlou odezvu a velmi dobré možnosti nastavení i polohování. Jako univerzální displej je vhodný i pro domácí použití

Třetí oceněný produkt v testu, NEC MultiSync 1990SXi, je jasnou volbou profesionálních uživatelů CAD/CAM/CAE/GIS, neboť jim díky matici IPS může nabídnout přesné a kontrastní zobrazení čárové grafiky a přechodů v barevných tónech.

Genius TVGo DVB-T31 od společnosti Genius byl ve své době jedním z mála TV DVB-T tunerů, které dokázaly správně zobrazit češtinu i v okně EPG informací. Navíc byl produkt cenově velmi atraktivní.

Asus WL-500gP nebyl sice vybaven technologií chytrých antén, ale aplikace BroadRange a AfterBurner umožnila tomuto Wi-Fi routeru dosažení slušných výsledků v testu propustnosti. Router je však nejzajímavější bohatou funkční výbavou.

Multimediální přenosný počítač Acer Aspire 9513WSMi může díky použité výkonné grafické kartě s kapacitou 512 MB RAM, jasnému displeji a předvedenému výkonu dobře nahradit běžný stolní počítač.

Toshiba Qosmio G30 je v současnosti multimediálním skvostem mezi notebooky. Uživateli nabízí dobré reproduktory, možnost přehrávat formát HD-DVD nebo naladit TV vysílání v analogovém i digitálním pásmu.

Fujitsu Siemens Celsius H240 je bezkonkurenční řešení pro profesionální uživatele, které podobně jako dříve uváděný notebook Lenovo ThinkPad T60p poslouží vektorové grafice a jejímu zpracovnání.

Konkurenčním produktem s nižším výkonem, ale také nižší pořizovací cenou se pro Celsius H240 stal HP Compaq nw9440, který své zákazníky dokáže přitáhnout plnohodnotnou klávesnicí a širokoúhlým displejem.

V testu procesorů jsme ocenili vždy dvojici produktů. AMD Athlon 64 X2 3600+ EE je zástupcem výkonnější kategorie dvoujádrových procesorů, jež jsou mezi zákazníky oblíbené zejména pro zajímavou pořizovací cenu.

AMD Sempron 64 3400+ je oproti modelu X2 3600+ EE přibližně dvakrát levnější, nicméně svým výkonem postačuje pro běžné kancelářské aplikace a je prvním v modelové řadě AMD Sempron s technologií Cool`n`Quiet.

Ani společnost Intel se za své výrobky nebude stydět, při testu se nám líbilo velmi výkonné řešení Intel Core 2 Duo E6300, které i nyní ztělesňuje nejlepší poměr výkonu a ceny, jež je na trhu k dispozici.

Intel Celeron D 352 je prvním low-endovým procesorem společnosti Intel, vyráběným 65nm výrobní technologií. Uživateli přináší dvojnásobnou L2 cache, tím pádem i vyšší výkon, nižší spotřebu i snížení vyzařovaného tepla.

Nová digitální zrcadlovka Canon EOS 400D s větším snímačem a výměnnými objektivy ukázala svoji sílu a výdrž ve Středočeské kotlině, později také v pouštích Ománu i na studených kanadských pláních. Všude pracovala bez problémů.

TomTom GO 910 od společnosti RRC patří mezi dnešními navigacemi k absolutní špičce. V základním balení přístroj nabízí kvalitní mapové podklady celé Evropy a USA, jež jsou v něm obsaženy na velkokapacitním disku.

Symantec Norton Internet Security 2006 od společnosti Symantec ČR zaznamenal nejlepší výsledky v testu komplexních bezpečnostních balíčků. Nejvíce přitom zaujal firewallem a skvělou detekcí adwaru.

K testu grafických karet jsme se vrátili i na konci ročníku 2006. Sapphire X1600XT Ultimate jsme doporučili pro nejvyšší výkon v dané kategorii (karty do 3 500 Kč) a skvěle vyřešené chlazení pomocí heat-pipe.

Foxconn FV-N76TM2D2 si ocenění odnesl díky dostatečnému výkonu, který zákazníci mohou získat za přijatelnou pořizovací cenu. V běžném rozlišení zpřístupňuje moderní grafiku i cenově senzitivním uživatelům.

Třetí oceněnou kartou v testu byla absolutní novinka Gigabyte RX195P256D-RH, jež nabízela nejnovější grafické jádro společnosti ATI, vyráběné 80nm technologií. Netradičně byl pojat chladič s vějířovitým žebrováním.

Potřebujete malou, rychlou, barevnou inkoustovou tiskárnu s dvojicí podavačů, duplexním zpracováním dokumentů, s možností potisku CD a zpracování digitálních snímků z fotoaparátu? Pak je jasnou volbou Canon Pixma IP 4300.

Konkurenční HP OfficeJet Pro K550dtwn v minulém měsíci drtil konkurenci vysokou rychlostí barevného tisku, velkým počtem uložených médií, konektivitou a ve srovnání s ostatními produkty i směšně nízkými provozními náklady.

Klávesnice kompletu Genius ErgoMedia R800 nás zaujala ergonomicky prohnutým tvarováním klaviatury a rovněž rolovacím kolečkem, zapuštěným v těle klávesnice. Kolečko dokáže zvýšit efektivitu práce.

Desktop Logitech Cordless Desktop LX710 Laser lze pohodlně nastavovat a nabízí zajímavé klávesy jsou přímo určené pro využití s multimediálními přehrávači a je zde i tlačítko pro službu VoIP.

Logitech diNovo Cordless Desktop for Notebooks je bezesporu zajímavý desktop. Numerická část klávesnice tvoří samostatný bezdrátový blok, který je možné využívat i jako samostatnou kalkulačku.

Grafická karta nové generace GeForce 8800GTX je tím nejlepším, co v současné době můžete od společnosti nVidia získat. Nabízí podporu Direct X 10, implementovanou akceleraci fyziky a brutální výkon.

Dell Ultrasharp 2407WFP nám ukázal, jaké LCD monitory se budou na stolech uživatelů objevovat již v roce 2007. Velká úhlopříčka, podpora HDCP, množství vstupních portů a snadná polohovatelnost.

Samsung Syncmaster 244T nabízí podobné využití jako Dell 2407WFP, neboť jejich panely pocházejí ze stejné továrny. Kvalita zobrazení je téměř totožná, rozdíly jsme našli ve výbavě a pořizovací ceně.

Micro ATX počítačová skříň Silverstone SST-SG01S Evolution ve velmi líbivém stříbřitém provedení zaujme nejen svým profesionálním zpracováním, ale také snadnou instalací komponent a hliníkovou konstrukcí.

MyGuide SilverGuide 5000 NAV je v současné době jednou z nejlepších autonavigací, která kromě skvělého mapového podkladu ukrývá širokou funkční výbavu. Např. jde o integrovaný modul TMS-RDS pro příjem dopravních informací.

§§§§§


nVidia ráda Intel. Nová čipová sada nForce 680i SLI pro procesory Intel Core 2

Petr Matuška

06P0570

Spolu s novou supergrafikou GeForce 8800 GTX, kterou jsme vám představili již v minulém čísle, uváděla nVidia i některé další produkty ve vřavě kolem G80 ale tyto novinky snadno zapadly, a tak se k novému čipsetu vracíme až nyní v podrobném testu.

nForce 680i SLI je určen těm nejnáročnějším uživatelům, kteří chtějí postavit výkonné (herní) PC s procesorem Intel. Nový čipset sice podporuje kompletní řadu intelovských procesorů počínaje Celeronem D, přes Pentium 4 a Pentium D, na rovinu si ale řekněme, že jako hráči či nároční uživatelé byste museli trpět závažnou mozkovou dysfunkcí, abyste zvolili cokoliv jiného než Core 2 Duo, Core 2 Extreme či čtyřjádrový Core 2 Quad. Systémová sběrnice může pracovat v základním nastavení na frekvenci 533, 800, 1 066 a nově i na 1 333 MHz, čímž se snaží nVidia avizovat podporu pro budoucí verze procesorů Intel. Záměrně jsme napsali "v základním nastavení", neboť celý koncept tohoto čipsetu vychází z toho, že uživatel nezůstane u základní frekvence FSB, ale naopak se pokusí dostat ze svého procesoru co nejvíce. Při našich testech jsme měli možnost otestovat procesor Core 2 Duo E6300 pracující na frekvenci 7 x 266 MHz = = 1 862 MHz, na kterém jsme dosáhli maximální frekvence FSB místo klasických 1 066 MHz celých 1 835 MHz. Horním limitem byly přitom spíše možnosti CPU při běžném chlazení deska by podle všeho zvládla ještě vyšší frekvence. Proto jsme vyzkoušeli též procesor Core 2 Extreme, kde jsme snížili násobitel na 7 a díky maximálnímu stropu CPU, který je daleko výše než u E6300, jsme dosáhli efektivní frekvence FSB 2 096 MHz (ve skutečnosti se jedná o 524 MHz QDR), což je naprosto vynikající výsledek.

Mezi další funkce čipové sady patří vylepšený paměťový řadič DDR2, který zvládne nejen standardní frekvence 400, 533 a 667 MHz, ale dokáže obsloužit paměti tikající na frekvencích 800, 1 066 a dokonce i 1 200 MHz. Podporovány jsou též EPP verze pamětí s vyšší spolehlivostí a stabilitou. Další zajímavostí čipové sady je přítomnost 46 PCI Express linek, které lze rozdělit na 16, 16, 8, 1, 1, 1, 1, 1, 1, z čehož vyplývá podpora tří slotů PCI Express x16 (z toho dva mají plných 16 PCI Express linek a je možné v nich použít SLi režim a třetí slot, pracující pouze s 8 linkami, sloužící případné třetí grafické kartě v systému). Dále nabízí čipová sada šest Serial ATA 3 Gb/s konektorů s NCQ technologií a možností RAIDu 0, 1, 5 a 10, dvě gigabitové karty nVidia, deset USB 2.0 portů a až 5 PCI slotů.

Zaujaly nás též některé technologie, které mají zlepšit komfort při hraní her: FirstPacket technology zaručuje, že počítač odešle vždy jako první datové pakety síťové hry a až poté přiřadí prioritu jiným síťovým protokolům, jako je FTP přenos, http stahování nebo PO3/SMTP. DualNet označuje podporu propojení obou dvou síťových karet s routerem a zaručuje vyšší datovou propustnost, technologie LinkBoost má za úkol usnadnit a umožnit snadné přetaktování sběrnice grafické karty nVidia, pokud je k dispozici. Poslední zajímavou funkcí je nTune, což je program umožňující přetaktování a přednastavení systémových hodnot FSB, paměti a čipsetu přímo z prostředí Windows, který taktéž zastává funkci monitoru systému.

Všechny tyto funkce a technologie jsou zajímavé a v mnoha případech užitečné, ale pro celkový dojem ze základní desky postavené na tomto čipsetu hraje klíčovou roli stabilita systému. Tak se bohužel ukázala být Achillovou patou referenční desky. Podařilo se nám sice dosáhnout extrémních hodnot při přetaktování CPU, ale na druhou stranu deska neprošla testem stability ani v základních hodnotách a standardní konfiguraci. Vzhledem k tomu, že se jednalo o první vzorek, zatím upustíme od celkového hodnocení to provedeme až na základě desky ze sériové výroby. První kusy by se měly objevit v obchodech v nejbližší době.

Z hlediska výbavy a parametrů představuje nVidia nForce 680i SLI vynikající počin, který jistě osloví všechny PC nadšence, lačnící po vyždímání maxima výkonu. Nezbývá než doufat, že prodejní verze základních desek s nForce 680i budou z hlediska stability plně odladěny. Pro méně náročné bude k dispozici levnější model 650i SLI, případně mohou zůstat u osvědčeného a prověřeného čipsetu Intel P/G965.

nForce 680i SLI

+ hard-core přetaktování podpora Quad core

+ FSB až 1 333 MHz, paměť až 1 200 MHz

+ stabilita referenční desky, cena

Cena vč. DPH: 7 000 Kč

K testu zapůjčila firma: nVidia

http://www.nvidia.com

§§§§§


Intel G965: géčko pro Core 2

Petr Matuška

06P0571

Co přináší nový čipset Intel se s grafickým jádrem GMA X3000?Petr Matuška

ři uvedení procesorů Intel nové generace jsme se jen povrchně zmínili o nových čipových sadách, které doprovázely uvedení Core 2. Byla to jednak čipová sada P965 pro klasické stolní počítače a Q965 pro kancelářská PC s technologií vPro. Čipset G965, obsahující spolu s nejmodernějšími technologiemi též integrované grafické jádro, se ale poněkud opozdil nyní máme konečně příležitost podívat se na posledního člena rodiny x965.

Čipová sada Intel je už tradičně rozdělena na dvě části tzv. severní a jižní můstek. V severním můstku je integrován inovovaný dvoukanálový řadič operační paměti DDR2 s podporou modulů s frekvencí až do 800 MHz a rozhraní PCI Express x16, umožňující použití samostatné grafické karty, a konečně též integrované grafické jádro Intel Graphics Media Accelerator X3000. V jižním můstku se nachází řadič USB 2.0 s možností vypnutí konkrétních portů, šest PCI Express x1 linek pro připojení přídavných karet a zařízení (jedna je obsazena gigabitovým síťovým rozhraním), Serial ATA II řadič se šesti porty a podporou NCQ technologie, Intel Quiet System Technology a rozhraní pro připojení HD Audio zvukové karty. Ti pozornější z vás si jistě všimli, že oproti čipsetu i945 přibyla podpora 800MHz pamětí, naopak úplně zmizela podpora kodeku AC\97 a zcela chybí řadič ATA mechanik. Poslední nedostatek řeší výrobci (spolu se samotným Intelem) integrací přídavného čipu, zajišťujícího právě podporu klasických ATA mechanik drtivá většina DVD vypalovaček je totiž stále k dispozici pouze v provedení ATA. V době testu tedy nešla na takto vybavenou základní desku instalovat jakákoliv distribuce Linuxu a to jen protože nebyl do systému integrován ovladač externího řadiče. MS Windows XP SP2, stejně jako nová verze Vista, již podporu SATA rozhraní obsahují a instalace tak obvykle probíhá bez jakéhokoliv problému.

Nejdůležitější částí nového G965 je pochopitelně integrované grafické jádro X3000. Jedná se o výrazný krok vpřed ve srovnání s jádry 900 a 950, použitými u předchozích generací "G" čipsetů Intel. Grafické jádro plně podporuje DirectX 9.0c, tedy podporu Shader Modelu 3, HDR a OpenGL 1.5 jinak řečeno, poradí si i se sexy rozhraním Aero v novém systému Windows Vista. Novinkou je též technologie Intel Clear Video, která napomáhá plynulejšímu a kvalitnějšímu zobrazení přehrávaného videa. Jedná se o obdobu technologií AVIVO (AMD/ATI) a PureVideo (nVidia). Intel Clear Video nabízí funkce Enhanced HD Playback pro urychlení přehrávání HD videa při nižší zátěži procesoru, Sharper Image Quality pro co nejlepší kvalitu přehrávaného obrazu, Precise Color Control pro snadnou správu barev a Advanced Digital Display Support, která má na starosti snadné ovládání více monitorů. Nechybí ani plná podpora rozhraní HDMI, zahrnující HD formáty 720p, 1 080i a 1 080p. Technologicky se tak jedná o velmi dobře vybavený čip, jeho skutečný 3D výkon ale není výrazně vyšší než u předchozí generace GMA 950 postačí tak prakticky jen pro hraní starších her v nižším rozlišení (800 x 600). Mezi hlavní limitující faktory patří sdílená videopamět (alokovaná z RAM), ale i celkový výkon vlastních GPU odvodů.

Nová čipová sada je určená pro procesory Intel řady Celeron D, Pentium 4, Pentium D, Core 2 Duo a Core 2 Extreme tedy v podstatě pro všechny CPU Intel, které lze v současné době zakoupit. Podpora nových čtyřjádrových CPU závisí víceméně na výrobci samotné desky, zda osadí odpovídající napěťový obvod, řídící napětí procesoru. Čipset umí pracovat s frekvencemi FSB 533, 800 a 1 066 MHz a jeho součástí je i zlepšení práce s operační pamětí DDR2 s názvem Intel Flex Memory Technology. Tato technologie přibližuje výkon paměťového subsystému dosavadní špičce čipsetu Intel i975X, jak jsme se mohli přesvědčit v testech propustnosti paměti. Co se týká možných variant, lze sehnat model se základním řadičem SATA nebo s rozšířenou verzi s aktivní technologií Intel Matrix Storage, umožňující pracovat s poli RAID 0, 1, 5 a 10. K testům jsme měli zapůjčenu základní desku Intel DG965WH WestChester, jež představuje to nejlepší, co může čipset G965 nabídnout. Deska odpovídá specifikacím pro multimediální domácí sestavy Intel Viiv. Při srovnání s předchozí generací i945G byly patrné výkonnostní rozdíly pouze díky podpoře rychlejší paměti DDR2 800 MHz, pokud jsme použili při testech moduly pracující s 667 MHz, byly výkonnostní rozdíly téměř zanedbatelné.

Samotný čipset přináší především podporu nových procesorů Core 2 a modernizované integrované grafické jádro s podporou Shader Model 3 (to se s příchodem Windows Vista stává naprostou nezbytností) a urychlením přehrávání HD videa. Celkově je tedy vhodný nejen pro stavbu nových sestav s Core 2 Duo, ale též pro levnější sestavy se staršími procesory Intel Pentium/Pentium D a Celeron D. Cena základních desek G965 je totiž jen o málo vyšší než v případě i945G.

Intel G965

+ Clear Video, podpora Core 2 a 800MHz DDR2 pamětí

- chybí ATA řadič

Cena vč. DPH: 3 500 Kč (deska Intel DG965WH)

K testu zapůjčila firma: Intel,

http://www.intel.com

§§§§§


Wi-Fi pro domácnost. Router s mnoha funkcemi AirLive WMM-3000R

Jaroslav Kasal

06P0583

V malých firmách a ostatně i v domácnostech se často sejde více než jeden počítač. Je naprosto logické, že si pak uživatelé chtějí postavit malou síť, v níž by mohli nejen kopírovat data mezi jednotlivými počítači, ale také sdílet připojení k internetu. K tomuto účelu se hodí malý a cenově dostupný router. Pokud potřebujete do sítě připojit i notebook, s nímž chcete operovat po celém bytě, je výhodné zakoupit router vybavený i technologií Wi-Fi tedy kombinaci, kterou mnozí výrobci označují jako "domácí bránu". Jedním z takových produktů je i výrobek společnosti Ovislink s označením AirLive WMM-3000R.

Kompaktní bezdrátový router s rozměry 160 x 115 x 30 mm a hmotností 210 g potěší již při vybalení povedeným designem v modré barvě. Praktické informační kontrolky umístěné na čelní hraně tradičně informují o stavu zařízení zda je aktivní, zda jsou připojeni klienti LAN, jakou rychlostí a zda se právě přenášejí data. Čtveřice RJ-45 konektorů pro připojení síťových zařízení LAN (počítačů, ale například též síťových disků) je tradičně umístěna na zadní straně přístroje. Pátý konektor slouží pro připojení WAN tedy internetového připojení (obvykle jej zapojíte na kabelový či ADSL modem, případně do domovního LAN rozvodu). Pro bezdrátovou komunikaci standardem Wi-Fi 802.11b/g je zařízení vybaveno dvojicí antén, které lze díky šroubovacím konektorům nahradit výkonnějšími či směrovými alternativami. Výhodou WMM-3000R je rovněž podpora technologie MIMO-G, jež zajišťuje nižší útlum signálu vlivem vzdálenosti od routeru (v porovnání s produkty, které MIMO nepodporují). V praxi jsme router zkoušeli jak přímo v redakci, tak i v běžném panelákovém bytě, kde se nachází mnoho rušivých elementů (železobetonové překlady, zapnuté domácí elektrospotřebiče atd.). Bez jakéhokoliv problému jsme se mohli s bezdrátově připojeným notebookem pohybovat po celém bytě 3+1 bez poklesu kvality signálu i bez snížení přenosové rychlosti. Všude po bytě (dokonce i za zdmi) jsme měli k dispozici připojení s výkonem 54 Mb/s. Samozřejmě, je potřeba upozornit, že výsledný datový přenos nezávisí pouze na routeru, ale i na integrované Wi-Fi kartě v notebooku. Pokud bude karta nekvalitní a s nízkým dosahem, pak vám nepomůže sebelepší bezdrátový produkt.

Router se konfiguruje zcela klasicky pomocí webového prohlížeče. Zařízení podporuje veškeré technologie, na něž si jen vzpomenete (DHCP, PPTP, L2TP, PPPoE, statické adresy, WINS, WPA, WPA2, WEP, DMZ, XR, Wake-On-LAN, 802.11e a WMM Wi-Fi MultiMedia atd.). Pro nejnáročnější uživatele nechybí ani ochranný (konfigurovatelný) systém Firewall s možností zasílat upozornění správci sítě e-mailem.

Airlive WMM-300R

+ duální anténa

+ dokumentace v češtině

+ technologie MIMO

Cena vč. DPH: 2 052 Kč

K testu zapůjčila firma: 100MEGA Distribution, http://www.100mega.cz

§§§§§


Asus Silent Square Pro. Jak si mezi obřími chladiči povede nový model Asus?

Petr Matuška

06P0585

Většina procesorů se dnes prodává v "tray" balení, obsahujícím též příslušný chladič přesto jsou speciální tiché (a obvykle poměrně rozměrné) samostatné chladiče stále populárnější. Nabízejí totiž nejen nižší hlučnost, ale často i lepší parametry chlazení. Bezmála 750gramový obr Asus Silent Square Pro je určen pro odvádění tepla od všech v současné době dostupných procesorů a patic (AMD socket 754, 939 i AM2, pro Intel je to Socket 478 a LGA775). Konstrukce je založena na dvou žebrovaných dílech (hliníkové plátky), spojených pěti Heat-Pipe trubicemi, které odvádějí teplo z masivního výměníku uchyceného na procesoru. Jedná se o konstrukci připomínající například populární Arctic Cooling Freezer. Silent Square Pro může při letmém pohledu budit dojem, že se jedná o pasivní chladič, pravda je ale taková, že mezi dvěma žebrovanými díly je ukryt 90mm ventilátor, který zajišťuje velmi účinný odvod tepla. Umístění ventilátoru mezi dvoje žebrování však zvyšuje hlučnost proudícího vzduchu a chladič je proto vybaven manuálním regulátorem, umožňujícím plynulé nastavení otáček.

Účinnost chladiče jsme zkoušeli jak na systému s Core 2 Duo, tak na nové patici AMD AM2, přičemž instalace na LGA775 se nám zdála o něco jednodušší a časově méně náročná. Druhým nejdůležitějším parametrem chladičů CPU je po jejich hlučnosti účinnost. Na referenční sestavě Intel se nám podařilo stáhnout teplotu CPU při minimálních otáčkách na 50 stupňů Celsia, při polovičních otáčkách, kdy byl chladič již lehce slyšitelný, dosáhla teplota procesoru 46 stupňů, na plný výkon 2 500 ot./min pak 44 stupňů Celsia. V porovnání s boxovaným chladičem Intel se při nižších otáčkách jedná o podprůměrný výsledek, při středních a vyšších pak jasně předčí tento chladič až o 6 stupňů. Arctic Cooling Freezer 7 Pro na tom byl vždy o něco lépe, a to včetně hlučnosti v nízkých otáčkách. Zdá se, že "Freezer" je pro ostatní výrobce nepřekonatelným soupeřem jak z hlediska účinnosti a úrovně hluku, tak z pohledu ceny. Za Silent Square totiž zaplatíte více než dvojnásobek doporučili bychom ho tedy spíše majetným, ticha lačným uživatelům, kteří chtějí mít ve skříni nejen účinný, ale také vizuálně zajímavý chladič.

Asus Silent Square Pro

+ výkonné řešení při vyšších otáčkách

- hmotnost

- cena

Cena vč. DPH: 1 400 Kč

K testu zapůjčila firma: Asus CZ

http://www.asus.cz

§§§§§


AVerTV TV Hybrid+FM PCI. Cenově dostupný TV tuner s DVB-T příjmem a FM rádiem

Petr Matuška

06P0585

S příchodem Vánoc stoupá už tradičně zájem o nejrůznější doplňky, periferie a rozšiřující karty mezi ty v současné době nejpopulárnější patří bezpochyby hybridní TV tunery. Jedná se totiž o poměrně elegantní způsob, jak do obýváku, ložnice, pracovny či dětského pokojíčku "vpustit" vysílání DVB-T. AVerTV TV Hybrid+FM PCI je přídavná karta pro PCI sběrnici, vybavená jak analogovým, tak digitálním tunerem a přijímačem FM rádia. Kromě klasických anténních vstupů pro TV a FM signál je vybavena i jedním S-Video AV vstupem.

Vzhledem k tomu, že výrobce označuje digitální část TV přijímače jako kompatibilní s Windows XP Media Center Edition, rozhodli jsme se kartu otestovat jak s dodávaným softwarem, tak se systémem MCE. V případě programové výbavy dodávané s kartou, kterou jsme testovali jako první, doporučujeme nejprve provést aktualizaci jak ovladačů, tak softwaru pro sledování televize. S původními verzemi z přiloženého CD je totiž chod karty nespolehlivý, pomalý a obraz trpí chybami. Po aktualizaci jsme však byli naprosto spokojeni, ať už se jednalo o práci s analogovým TV nebo FM tunerem nebo s digitálním DVB-T signálem. Analogový TV signál lze ukládat do mnoha video formátů, jejichž dostupnost je dána instalovanými kodeky (mezi ty vyzkoušené patří MPEG2, DivX, Xvid a WMV) a také výkonem vaší sestavy, digitální pak pouze do formátu MPEG2, ve kterém je ostatně vysílán. Pokud kartu plánujete pro použití do MCE systému, musíte se smířit s omezením na DVB-T část tuneru. Karta totiž není osazena hardwarovou kompresí MPEG2, kterou MCE pro práci s analogovou TV vyžadují. V MCE bohužel nelze využívat ani analogový FM tuner rádio lze v tomto případě naladit pouze v digitální formě (v našich končinách nesmyslně umístěné do jednoho multiplexu s TV signálem) v kolonce Televize. Na práci s tunerem si je třeba zvyknout, protože má pomalejší odezvy a přepnutí kanálu trvá někdy až několik sekund. Připojení zvuku je realizováno pomocí interní propojky TV a zvukové karty, potřebný kabel však není součástí dodávky. Naopak v balení naleznete dálkový ovladač (bohužel nekompatibilní s MCE), FM anténu a několik redukcí. Za zmínku stojí jistě podpora HDTV rozlišení, funkce TimeShift a teletextu. Za nevýhody zase považujeme nutnost propojení zvuku interním kabelem, neboť ne všechny integrované zvukové karty mají tento konektor k dispozici, nutnost upgradu ovladačů a pomalejší odezvu.

Hybridní tuner AverTV sice nemůže konkurovat například modelům značky Hauppage vybavením, kompenzuje to však výrazně nižší cenou. Jestliže chcete hybridní řešení pro systém XP MCE, je asi lepší si připlatit a zvolit například zmíněný Hauppage (který bude mít mimo jiné i MCE kompatibilní dálkový ovladač), pokud ale sháníte jednoduché a cenové dostupné řešení pro klasické stolní PC, je AverTV TV Hybrid+FM dobrou volbou.

AVerTV TV Hybrid+FM PCI

+ podpora pro DVB-T i analog

+ cena

- pro MCE pouze digitální příjem

- pomalejší odezva

- nutnost upgradu ovladačů

Cena vč. DPH: 1 910 Kč

K testu zapůjčila firma: BGS Levi

http://www.bgslevi.cz

§§§§§


DVD přehrávač s technologií HDMI. Biostek XE-320Pro podporuje DVD i MPEG-4 a nabízí digitální výstup

Jaroslav Kasal

06P0582

Základním problémem klasických DVD přehrávačů je skutečnost, že vezmou kvalitní digitální obraz filmu na DVD či v MPEG4, převedou ho do analogového PAL signálu (v lepším případě do RGB složek na SCART výstupu) a pošlou na vaši zbrusu novou plazmovou či LCD televizi. Biostek XE-320Pro je jiný.

Plochý a kompaktní (430 x 38 x 230 mm) DVD přehrávač vypadá elegantně a modré podsvícení krytu u výsuvného CD/DVD vozíku působí rovněž zdařile. Pouze oranžově svítící LCD displej by možná vypadal lépe, pokud by byl zcela grafický a ne pouze segmentový. Nicméně i takto hodnotíme vzhled přehrávače kladně. Odlišný názor však máme na dálkový IrDA ovladač. Je vyroben v podobě bílé krabičky s mnoha malými kulatými tlačítky. Na jednu stranu je hezké, že ovladač nabízí mnoho funkcí, nicméně je pravda, že díky množství prvků je ovládání nepřehledné (naopak na přehrávači samotném výrobce tlačítky možná až příliš šetřil). Rozmístění tlačítek bychom si dokázali představit přehlednější, pozitivem je, že tlačítka ve tmě alespoň fosforeskují.

Na DVD přehrávači Biostek XE-330Pro je velmi sympatické, že nepřehrává pouze standard-ní DVD video a CD audio nosiče, ale poradí si i s mnoha dalšími multimediálními záznamy. Zařízení pracuje s následujícími AV formáty: DVD Video, DVD Audio, CD Audio, Video CD. Poslouchat lze i hudbu ve formátu MP3, OGG, WAV, WMA. Video lze mít uložené nejen v normě MPEG-2 ve standardním formátu DVD Video, ale můžete přehrávat i soubory DivX nebo XviD či přímo soubory MPEG-1 či MPEG-2. Jak je u DVD přehrávačů již dobrým zvykem, podporuje XE-320Pro kódování zvuku typu Dolby Digital a Dolby Pro-Logic II. Pokud chcete prohlížet fotografie uložené na CD nebo DVD médiu, je to rovněž možné. Zařízení dokáže dekódovat formát JPEG i Photo CD.

To nejzajímavější ale naleznete poněkud netradičně na zadní straně přístroje. Vedle myriády tradičních audio a video konektorů (kompozit a komponent video, SCART, S/PDIF audio a 5.1 audio) totiž výrobce zařadil i moderní digitální rozhraní HDMI (480p, 576p, 720p, 1 080i), schopné přenášet v digitální podobě jak obraz, tak zvuk. HDMI se již etablovalo jako standard pro připojení LCD a PDP televizorů (navíc jej lze pomocí redukce připojit i na některá rozhraní DVI a naopak) a jeho použití v DVD přehrávačích je jen logickou předzvěstí příchodu nové generace přístrojů podporujících HDMI Blu-ray a HD DVD či nových konzol.

Při praktickém testování jsme vyzkoušeli nejen klasické filmy určené pro tuzemský trh, ale rovněž i DVD zakoupené v Asii. Nosič nesl video ve formátu NTSC (DVD region 9), který přehrávači nečinil nejmenší problémy. Jestliže tedy hledáte univerzální stolní DVD přehrávač, vhodný pro moderní LCD a PDP televizory či digitální projektory, je Biostek XE-320Pro vhodným kandidátem.

Biostek XF-320Pro

+ podpora formátů

+ konektivita

+ OSD menu v češtině

- design dálkového ovladače

Cena vč. DPH: 2 249 Kč

K testu zapůjčila firma: Acomp, http://www.acomp.cz

§§§§§


Zábava na cestách. Multimediální přehrávač Genius MP-2501

Jaroslav Kasal

06P0580

Pokud patříte mezi moderní uživatele a chcete mít navíc své oblíbené multimediální záznamy stále při sobě, určitě již nějakou dobu pokukujete po některém z kapesních AV přehrávačů. S příslovečnou troškou do mlýna v této oblasti přišla i společnost KYE Systems, prodávající pod značku Genius. Novinka nese označení Genius MP-2501 a svému majiteli nabízí až neobvykle mnoho služeb.

Rozměry černého kapesního přehrávače jsou příjemně malé (18 x 68 x 81 mm) při hmotnosti pouhých 95 gramů (včetně interního akumulátoru). Design přehrávače se nám nezdá být příliš nápaditý, návrháři si mohli se vzhledem "vyhrát" trochu více. Naše výtka se týká jak vzhledu přístroje, tak (a vlastně především) osmi tlačítek v jeho okolí. Nicméně je pravda, že pro mnohé z nás jsou služby, které zařízení uživateli nabídne, mnohem důležitější než vzhled.

Přehrávač je vybaven barevným LCD displejem s úhlopříčkou 2,5" a překvapivě vysokým rozlišením 960 x 640 obrazových bodů. Jemný obraz si vychutnáte především při prohlížení fotografií, které jsou na malé obrazovce skutečně pěkně prokreslené. V případě videosekvencí je přístroj bohužel limitován maximálním rozlišením 640 x 480 bodů. To v praxi znamená, že sice můžete video sledovat v celoobrazovkovém režimu, nicméně ne s kvalitou takříkajíc "pixel to pixel". Zvuk je možné poslouchat buď v připojených sluchátkách, nebo pomocí dvojice malých reproduktorků, které jsou zapuštěny v zadní stěně zařízení a lze je vyklopit směrem do stran. Jejich zvukový projev pochopitelně neoplývá věrností, ale vynahrazuje to překvapivě výraznou hlasitostí.

Uvnitř zařízení se nachází titěrná paměť s kapacitou 128 MB. Pravdou je, že i rychlovarné konvice a mixéry dnes mívají větší paměť a zejména při pomyšlení na MPEG4 video v rozlišení 640 x 480 bodů lze prohlásit, že přehrávač v podstatě interní paměť nemá. Na-štěstí nechybí slot pro SD kartu, s jehož pomocí můžete kapacitu rozšířit až na o poznání příjemnější 4 GB (kartu musíte pochopitelně dokoupit zvlášť, přičemž v budoucnu jistě budou dostupné SD karty i ve větších kapcitách). Data se kopírují pomocí standardního rozhraní USB 2.0, přičemž přehrávač funguje jako prostý přenosný disk s adresářovou strukturou, do níž je třeba nahrát příslušné zvukové a filmové formáty. Video lze přehrát ve formátu ASF (komprese MPEG-4), hudbu pak v tradičním MP3 a WMA, fotografie jsou pochopitelně podporovány jako JPEG. Pro pohodlnější převod videa je na CD připraven konvertor (nejpohodlnější by pochopitelně bylo, kdyby konverze nebyla vůbec zapotřebí). Z funkcí, které často překvapivě chybí i u o poznání dražších přístrojů, lze jmenovat možnost připojení AV zařízení (např. videokamera, videopřehrávač) a možnost digitalizace videa přímo v MP-2501. Jde to i opačným směrem a filmy uložené v přehrávači lze pustit na televizi (případně v hledáčku kamery vybavené AV vstupem, není to ale příliš pohodlné). Výrobce integroval dokonce i FM rádio s možností nahrávání (sluchátka fungují jako anténa, zvuk ale může být reprodukován i hlasitě) a poměrně dobrou kvalitou záznamu. Další bodík si Genius zaslouží za integrovaný mikrofon a funkci diktafonu či za menu přístroje v rodném jazyce, výklopnou opěrku (aby mohl přehrávač stát na stole) a za možnost spravovat soubory uvnitř zařízení (mazat, kopírovat, atd.). Nemůžeme se ale zbavit pocitu, že větší radost by nám udělala podpora nativních formátu DivX či XviD, komfortnější ovládání (tlačítka na bocích jsou poněkud matoucí) a patrně bychom si rádi nějakou tisícovku připlatili za alespoň malinký, třeba jen 20GB interní harddisk.

Jestliže tedy hledáte všestranný a relativně levný kapesní audio/video přehrávač a nevadí vám (de facto) absence interní paměti či nemožnost přehrát bez konverze DivX, zkuste se v obchodě s Geniusem MP-2501 chvíli pomazlit.

Genius MP-2501

+ rozlišení displeje

+ mnoho funkcí

+ české menu

- nepřehrává vyšší rozlišení videa než 640 x 480 bodů

- ovládání, nemá interní paměť

Cena vč. DPH: 3 600 Kč

K testu zapůjčila firma: Genius, http://www.geniusnet.com

§§§§§


Rychlý, kancelářský, multimediální - Acer pro domácnost, FSC do práce a Tecom pro nejnáročnější

Petr Matuška

06P0575

Počítačové sestavy jsou leitmotivem předvánočních počítačových nákupů. Zatímco ve firmách se uvažuje o tom, jak před koncem roku snížit daňový základ (a druhotně usnadnit zaměstnancům práci díky rychlejšímu HW), v rodinách orodují ratolesti za nákup nového herního stroje (který koneckonců možná také sníží daňový základ tatínkově živnosti či firmě). Rozhodli jsme se tedy, že vám v těsně předvánočním čase přineseme pohled na tři zajímavé sestavy, určené pro kancelář (FSC Esprimo E), domácnost (Acer Aspire T180) a nejnáročnější hráče (Tecom Intel Core 2 Extreme QX6700).

Acer Aspire T180

Počítačová sestava dodaná společností Acer se již podle ceny zaměřuje na koncové uživatele, toužící po nenáročném počítači s dostatečným výkonem pro běžné domácí úkony, jako je zpracování dokumentů, grafů a obrázků. Základem je jednojádrový procesor AMD Sempron 3400+, pracující v patici AM2 a doplněný 512 MB operační paměti DDR2. Velikost pevného disku připojeného k rozhraní Serial ATA 3Gb/s činí 250 GB, zbytek výbavy PC tvoří grafická karta GeForce 7300SE se sdílenou pamětí až 512 MB, DVD vypalovačka s podporou všech dostupných DVD formátů a čtečka paměťových karet devět v jednom. Nechybí ani obyčejná klávesnice a kuličková drátová myš v černé barvě. Z hlediska softwaru byl počítač vybaven nadprůměrně: kromě operačního systému Microsoft Windows XP Home Edition v českém jazyce je dodáván ještě balík Microsoft Works, antivirový programu Norton Antivirus, přehrávač PowerDVD, zálohovací systém Acer Recovery a několik drobností, jako různá nastavení firemní grafiky, pozadí a spořiče a aktivování spořícího režimu Cool\n\Quiet. Počítačová sestava si bez problémů poradí s přehráváním multimediálního obsahu MP3, DivX nebo DVD s možnosti vyvedení signálu na větší obrazovku ve formě klasické nebo LCD TV, stejně tak je vhodná k prohlížení webových stránek, k úpravě fotografií či jiné, méně náročné činnosti. Pokud však chcete sáhnout po náročnějších úlohách, jako je hraní aktuálních počítačových her nebo zpracování videa, budete již výkonem této sestavy omezeni. Hry si sice díky podpoře DirectX 9.0c zahrajete, ovšem vždy ve velmi nízkém rozlišení a nízké kvalitě textur, komprimace videa je také možná, ale čas dokončení se neúměrně protáhne. Pokud bychom měli něco této sestavě vytknout, byl by to nízký výpočetní a grafický výkon, poměrně hlučný pevný disk, který rozhodně budete za tiché noci při plném provozu slyšet, a dosti nepříjemné hučení ventilátoru napájecího zdroje. To je jakoby duté, takže se rozléhalo na pracovním stole velmi daleko a během několika desítek minut nám začalo dosti vadit. Co se týká ostatního provedení, jedná se o standardně zpracovaný počítač společnosti Acer s dostatečně dimenzovaným chlazením. Kromě hlučíčího zdroje jsme se bohužel několikrát setkali se stavem, kdy po zapnutí systém zůstal stát na úvodní stránce BIOSu a počítač byl "mrtvý". Abychom jej donutili pracovat, bylo nezbytné několikrát za sebou PC resetovat po několika pokusech sestava jakoby nic naběhla bez jediného problému. Stabilita systému při práci ve Windows byla ovšem vynikající.

Za cenu lehce přesahující hranici 15 000 Kč tak získáte vyváženou PC sestavu, vhodnou na běžnou domácí práci a s dobrou možností upgradu (lepší procesor, více paměti, výkonnější grafická karta atp.), dojem však bohužel kazí pár neduhů jako zmíněný hlučný zdroj nebo neposlušnost při startu. Odvažujeme se tvrdit, že to poslední se dá odstranit aktualizací BIOSu, hlučnost ventilátoru ve zdroji pak může být kusovou vadou a rozhodně nic nezkazíte, když si PC necháte před koupí předvést a poslechnete si jej. Vzhledem k ceně si totiž Aspire T180 pozornost a případnou návštěvu obchodu zaslouží.

FSC Esprimo E 5916

Druhou sestavou, která dorazila do našeho vánočního testu, je model z řady Esprimo od společnosti Fujitsu-Siemens Computers. Jedná se o kancelářskou sestavu založenou na platformě Intel, přesněji řečeno na Intel vPro. Toto označení napovídá, že se jedná o platformu zaručující jisté standardy v oblasti správy a detekce hardwaru, které by měly síťovým administrátorům především ve středních a velkých firmách ušetřit mnoho námahy a času, potažmo celkových nákladů na provoz IT. Téma vPro jsme již nakousli v souvislosti s uvedením procesorů Core 2 Duo a nyní je na místě tyto údaje doplnit. Základem sestavy vPro je čipová sada Intel z řady "Q" (například Q965 AMT u testované sestavy FSC Esprimo) v kombinaci s procesorem Core 2 Duo. Během testování sestavy Esprimo jsme měli možnost vyzkoušet hlavní lákadlo vPro dálkovou správu a musíme uznat, že společnost Intel učinila v oblasti vzdálené správy hardwaru obrovský pokrok. Pomocí vPro se totiž můžete připojit přes protokol TCP/IP přímo k danému počítači a řídit jeho činnost již od prvotní detekce systému během bootování. vPro tak umožňuje plnohodnotnou práci, jako byste byli fyzicky přítomni u daného PC. Můžete si procházet nastavení BIOSu, volit z nabízených variant při samotném bootování nebo se připojit a pracovat na již běžícím OS. K tomu všemu stačí jen patřičně vybavené počítače vPro, software a připojení daného počítače k napájení a síti. Když se podíváme blíže na samotné "železo" Esprima E, zjistíme, že se jedná o počítač ve formátu Small Form Factor, vybavený procesorem Core 2 Duo E6300 a 512 MB operační paměti. Provoz takovéhoto PC je velmi tichý, stěžovat jsme si nemohli ani na jeho stabilitu, stejně jako na podaný výkon. Integrovaná grafická karta sice netrhá rekordy, nicméně na kancelářskou práci je více než postačující. Mile nás překvapil samotný hrubý výkon sestavy, poukazující jednoznačně na velmi dobrou optimalizaci systému a aktuální ovladače. Pořizovací cena sice není nízká, ale pokud plánujete ve firmě použít těchto přístrojů více, úspora nákladů na správu může při správném využití možností vPro přesáhnout cenové navýšení oproti podobně koncipovaným sestavám bez vPro. Ve standardní výbavě je kromě klávesnice a myši také operační systém Windows XP Professional. Ač technologie vPro nepatří mezi ty, které byste využili doma či v malé kanceláři, sestava Esprimo E 5916 dobře ukazuje, kam směřují podniková PC.

Tecom Workstation

To nejlepší nakonec právě toto rčení velmi dobře vystihuje nejvýkonnější stolní počítač, jaký si můžete v současné době na našem trhu pořídit. Jedná se o sestavu se čtyřjádrovým procesorem Intel Core 2 Extreme QX6700, doplněným čtyřmi 1GB moduly operační paměti DDR2 800 MHz s podporou ECC, to vše usazené v nové revizi základní desky Intel Desktop Board s označením D975XBX2. Ta se liší od předchozí verze víceméně pouze napěťovým regulátorem CPU, který umožňuje podporu čtyřjádrových procesorů. Jak jsme upozorňovali v úvodním článku o quad-core procesorech, k plnému využití takto výkonného CPU je potřeba volit ostatní komponenty tak, aby vhodně doplňovaly možnosti PC a nebrzdily jej zejména ve hrách a graficky náročných aplikacích či při práci s diskem.

Tecomu v tomto směru opravdu nelze nic vytknout: diskové pole sestávající ze čtveřice pevných disků Western Digital Raptor 74 GB v poli RAID 10 (dva disky jsou spojené do RAID 0, další dva je zálohují pomocí zapojení RAID 1) nabízí jak vysokou rychlost, tak i bezpečnost. O dostatečný grafický výkon je postaráno díky dvojici AMD ATI Radeon X1950 XTX. Výrobce nabízí v alternativní konfiguraci též profesionální karty nVidia Quadro, s nimiž se ze sestavy stává skutečná pracovní stanice. Námi testovaná konfigurace potěší naopak nejnáročnější příznivce multimédií a počítačových her. Kompletní sestava je usazena do celohliníkové skříně Cooler Master Mystique, jejíž recenzi jste si mohli přečíst v minulém čísle PC WORLDu. Dílenské zpracování je na vysoké úrovni, datové a napájecí kabely jsou uvázané k sobě tak, aby zabíraly co nejméně místa, a přídavné ventilátory odvádějí přebytečné teplo pryč ze skříně to vše si zaslouží pochvalu. Nejpodstatnější je ale v případě hi-end sestav podaný výkon, a ten je vynikající. Vskutku byste v současné době stěží hledali na našem trhu výkonnější systém. Výkon procesoru byl znát nejen na obvyklé sadě testů, projevil se také při kódování videa pomocí programu Dr.DivX 2.0 a zároveň puštěných dalších aplikacích (byť využívajících pouze jedno vlákno). Odezva systému při spuštění více úloh najednou byla znatelně rychlejší než u dvoujádrového CPU, ovšem i zde byl hlavním limitujícím faktorem pomalý přísun dat z pevných disků (navzdory rychlému poli RAID 10 s disky Raptor). Naše jediná výtka směřuje k chlazení procesoru osazen je totiž pouze boxovaný chladič Intel. Problémem není v tomto případě hlučnost (na tu se u extrémně výkonných PC přece jen hledí o něco méně), ale spíše chladící výkon, který je o poznání nižší než u chladičů s technologií heat-pipe (cena chladiče by se přitom v sestavě doslova ztratila). Když už je řeč o ceně: ta je přiměřená použitým technologiím, nic to ale nemění na skutečnosti, že obyčejný smrtelník si nejspíše nechá zajít chuť a pořídí si raději auto nebo kuchyňskou linku. Systém ale není jen výkonnou herní stanicí, ale jak jsme již naznačili, může být chápán i jako klasická výkonná pracovní stanice.

Acer Aspire T180

+ nízká cena, vyladěný systém

- hlučný zdroj

Cena vč. DPH: 15 400 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

FSC Esprimo E 5916

+ vPro technologie, zpracování

- hlučný zdroj

Cena vč. DPH: 26 000 Kč

K testu zapůjčila firma: FSC, http://www.fujitsu-siemens.cz

Tecom

+ čtyřjádrový procesor Intel, výkon

- chlazení CPU

Cena vč. DPH: 99 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Tecom, http://www.tecom.cz

§§§§§


Povedený kompromis - 22" širokoúhlý LCD monitor společnosti Viewsonic nabízí velký obraz za málo peněz

Tomáš Jirásko

06P0576

Dvacet dva palců to je rozměr úhlopříčky obrazovky, při kterém má cenu začít uvažovat o pořízení širokoúhlého monitoru. Dostáváte totiž monitor, jehož rozměr obrazovky na výšku je téměř shodný s 19palcovým displejem (rozdíl je okolo 0,5 cm) a díky větší šířce je daleko vhodnější pro práci s několika okny, editaci dvou stránek dokumentu ve Wordu i pro sledování širokoúhlých filmů. Vertikální rozlišení 1 050 bodů je pak o něco vyšší než u klasických devatenáctek, horizontálních 1 680 bodů představuje více než 30% nárůst. Celková plocha je pak 1 680 x 1 050/

/1,76 megapixelu, oproti 1 280 x 1 024/1,3 megapixelu u 17" či 19" LCD.

Viewsonic VX2235wm představuje ovšem určitý kompromis. Nabízí uživateli zajímavou plochu v poměru 16 : 10, integrované reproduktory, ale samotný displej využívá matici s technologií TN, což přesnosti barev věru nepřeje. Na druhé straně to umožňuje rychlou odezvu panelu, která je výrobcem udávána na 5 ms. Na první pohled zde tedy máme typický herní displej, použitelný i pro sledování filmů, navíc s cenou, která bude pro řadu domácností snadno akceptovatelná.

V základní testu jsme se již tradičně zaměřili na podání barev. Displej je vybaven jak VGA, tak i DVI konektorem. D-Subu se obvykle mnoho nevěnujeme, protože analogový přenos obrazu prostě musí vést k jeho degradaci, navíc mezi v současnosti nabízenými kartami nenaleznete model, kterým by neměl alespoň jeden DVI výstup. TN displeje samozřejmě mají díky použité zobrazovací technologii problémy s podáním syté černé a s černobílou škálou celkově, ani tento model není výjimkou. V testovacím obraze došlo u několika přechodů k proužkování a podobně si displej vedl i v případě barevné stupnice. Důležitější je však jeho chování při běžném provozu. U her se díky ditheringu a slušné odezvě projevila dobrá práce řídící elektroniky displeje a i při akčních titulech jako HF2 či Battlefield 2142 si displej dokázal dostatečně poradit s "ghostingem" tvorbou duchů při rychlém pohybu. Pěkné čitelnosti dosáhl i v případě malých fontů, takže se hodí pro práci s textem i rozsáhlými tabulkami. Hůře si vedl v případě filmů, kdy jsme se několikrát dočkali slití odstínů tmavých (nočních) scén a několika artefaktů u rychlých scén. Nelze ovšem říci, že by svojí "chybovostí" vybočil z běžného průměru jde prostě o daň zvolené technologii a uživatel by měl počítat s tím, že je nižší cena displeje něčím vykoupena. Svou roli hrál i relativně nízký jas špičkový výkon je 280 cd/m2, v praxi se pohybuje okolo 250 cd/m2, což v kombinaci s na tuto třídu vysokým kontrastem 700 : 1 vytváří sice dobře vykreslený, ale ve výsledku spíše "měkký" obraz. Displej má rovněž omezené možnosti polohování uživatel může ovlivnit pouze sklon displeje, s ohledem na velikost pracovní plochy je horší polohovatelnost zanedbatelná.

Viewsonic VX2235wm nabízí vcelku zajímavý kompromis pokud potřebujete pracovní displej a 19" plocha vám již nevyhovuje, je jeho výhodou oproti 23/24palcovým modelům cena, musíte se ale smířit se slabšími stránkami použitého panelu TN. VX2235wm je přiměřenou nabídkou pro uživatele, kteří operují s omezeným rozpočtem a přesto chtějí velkou obrazovku. Je přirozenou volbou i tam, kde je primární elektronikou televizor, ale třeba ratolesti již sledují "diviksy" na počítači a raději by do pokoje za stejnou cenu pořádný LCD monitor než televizi. Je škoda, že pro takové využití neosadil výrobce i další vstupy zejména S-Video a HDMI.

Viewsonic VX2235wm

+ úhlopříčka, reproduktory

+ cena

- barevná přesnost

- pouze DVI a D-Sub

Cena vč. DPH: 12 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Viewsonic

http://www.viewsonic.cz

§§§§§


Bezdrátový rozvod hudby - Logitech Wireless DJ Music System rozehraje celý byt

Petr Prošek

06P0572

Společnost Logitech nám k testu poskytla nový bezdrátový hudební systém, s nímž můžete jednoduše vyřešit problém propojení stolního počítače či notebooku s jakýmkoliv hudebním stereo systémem nebo multimediálními reproduktory s vlastním zesilovačem zejména v situaci, kdy jsou dále od sebe či dokonce v jiné místnosti.

Logitech je známý svými hi-tech hračičkami, jejichž nová generace pravidelně každý podzim zaplavuje trh. Mezi letošními novinkami naleznete i tento bezdrátový hudební systém, vyznačující se jednoduchým zapojením a slušným dosahem i v případě, že mu do cesty postavíte masivní cihlovou zeď. Bezdrátový přenos funguje na proprietární technologii Music Anywhere, jejíž specifikace drží Logitech tajnůstkářsky pod pokličkou. Vlastní instalace je velmi jednoduchá: do USB portu vašeho počítače zapojíte vysílač (USB Music Transmitter), reproduktory či stereo systém propojíte s přijímačem (Music Receiver/Dock) a podstoupíte instalaci softwaru Logitech StreamPoint. Úspěšné spojení signalizuje rozsvícení modré diody na obou částech přístroje, a přehrávání může začít. Kvalita zvuku nás příjemně překvapila nedočkáte se sice absolutně věrného zvuku, ale s hudební reprodukcí budete nejspíše spokojeni.

Je třeba zdůraznit, že dodávaný software podporuje pouze tři softwarové přehrávače Windows Media Player, Apple iTunes a Musicmatch Jukebox. Pokud tedy používáte jiný, budete se bohužel muset přizpůsobit. Je možné, že se časem dočkáme rozšíření, ale v současné době si budete muset vystačit s těmito kousky. Logitech Wireless DJ Music System totiž řídíte stylovým dálkovým ovladačem (přijímač rovněž plní funkci stojánku a nabíječky), který se zmíněnými přehrávači komunikuje. Na jeho modře podsvíceném LCD displeji jsou zobrazeny i seznamy skladeb přenesené z PC. Nechybí ani playlisty, řazení podle autora (skupiny), hudebního žánru a dalších měřítek. Za zmínku stojí i funkce DJ List, s níž si bez přerušení reprodukce můžete upravovat seznam preferovaných a aktuálně přehrávaných skladeb. Nový hudební systém podporuje nejrozšířenější formáty (např. MP3, AAC a WMA) a zvládá rovněž internetová rádia nebo poslední dobou tolik oblíbené podcasty. Ovladač by, pravda, mohl být o něco menší rozměry jsou ale daní za rozměrný displej a velká tlačítka. V dnešním věku doslova chorobné miniaturizace vám ovladač s rozměry 57 x 210 x 15 mm doslova vyrazí dech.

Pochvalu si naopak zaslouží dosah Music Anywhere, kterým jsme byli mile překvapeni. Po zkušenostech se starším Logitech Wireless Music System for PC jsme nepředpokládali, že bychom s novým hudebním systémem uspěli i mezi cihlovými zdmi. Počítač s vysílačem tedy můžete mít v jedné místnosti a ve druhé místnosti o 10 metrů dále umístit reproduktory s přijímačem. Na větší vzdálenost už ale přece jen přenos občas zaškobrtne výrobce sice slibuje dosah až 50 metrů, na ten bychom ale spoléhali pouze v případě přímé viditelnosti. Zajímavá je též možnost pořízení přídavných přijímačů (zhruba 2 000 Kč za jeden), s jejichž pomocí pak můžete pouštět hudbu z PC až v deseti různých místnostech. Vskutku stylové a elegantní řešení, které ale ve větším bytě už trochu leze do peněz.

Logitech Wireless DJ Music System

+ velmi jednoduché zapojení

+ podpora internetových rádií

+ pohodlné ovládání

- velký dálkový ovladač

- vyšší cena

- malý počet podporovaných softwarových přehrávačů

Cena vč. DPH: 6 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech

http://www.logitech.com

§§§§§


Na cesty v plné zbroji. Subnotebook Toshiba Satelite Pro U200

Tomáš Jirásko

06P0584

Toshiba Satelite Pro U200-182 je plně vybaveny subnotebook, který ocení především uživatelé trávící množství času na cestách. U této kategorie toho mnoho nového vzhledem k limitujícím rozměrům i hmotnosti vymyslet snad ani nejde, a tak před sebou máme klasický notebookový obdélník konzervativního vzhledu.

Za základ samozřejmě slouží platforma Centrino Duo, v případě modelu U200-182 osazená procesorem Intel Core 2 Duo T5600 (1,82 GHz), 512 MB RAM a 80GB pevným diskem. Ve výbavě nalezneme i Blutooth, samozřejmostí je adaptér bezdrátové sítě 802.11g i konektor pro LAN a modem. Na pravém boku je umístěna optická mechanika DVD?RW DL2. Vybavení je doplněno nezbytnou čtečkou SD/MS/xD karet, společně s trojicí USB portů. Externí videovýstup je zastoupen D-Sub konektorem.

Z hlediska výkonu nás Toshiba díky procesoru Core 2 Duo nenechala na pochybách, že tento model je (s upgradem paměti) připraven a schopen pracovat i s novými Windows Vista. Výsledek přes 220 bodů v našem systémovém benchmarku BAPCo2004SE je pro všechny jeho uživatele více než optimistickou zprávou mějte na paměti, že u notebooků se u tohoto testu zřetelně projevuje vliv integrované grafiky a pomalejšího pevného disku (5 400 otáček za minutu).

Jelikož jde o cestovní notebook, je samozřejmě limitována i velikost jeho displeje, zde 12,1palcovou úhlopříčkou. Jedná se o širokoúhlý (1 280 x 800 pixelů) typ TruBrite, což je označení starého známého glare povrchu. Právě ten bude především rozhodovat o tom, zda si notebook koupíte či nikoliv, a to podle toho, zda jste schopni lesklý displej akceptovat či nikoliv. Především ti z nás, kteří jsou vybavení brýlemi, by měli trvat na předvedení a vyzkoušení notebooku v praxi. Nezapomeňte, že jde v podstatě o další optickou vrstvu (tou první jsou samozřejmě brýle) a ne pro každého je toto řešení ideální. Použití "kontroverzního" glare povrchu na druhou stranu nabízí pěkné kontrastní zobrazení i při nižším jasu. Během testu výdrže na baterii, kdy notebook necháváme zpracovávat běžnou kancelářskou agendu při jasu displeje okolo 60 cd/m3, jsme dosáhli času 4 : 38, což je velmi pěkný výsledek.

Důležitým parametrem je u této kategorie také hmotnost. Satelite Pro U200 samotný váží 1,9 kg, pokud započteme i externí napájecí adaptér, zvýší se hmotnost na 2,4 kg. Je zřejmé, že na danou kategorii a účely nejde zrovna o anorektika, i když se stále pohybuje pod 2,5 kg, což je jak fyzická, tak psychologická hranice, kterou je uživatel ochoten při častém cestování snášet. Více než důraznou protiváhou je v případě tohoto modelu velmi příznivá cena.

Toshiba Satelite Pro je výkonný notebook za přijatelnou cenu pro všechny uživatele, pro něž je práce na cestách druhou přirozeností. Jde o vyvážený návrh, který své případné chybičky vyvažuje zajímavou cenou a technologicky postačuje i na novou generaci Windows.

Toshiba Satelite Pro U200

+ cena

+ výkon, výdrž

- celková hmotnost

Cena: 33 000 Kč (street price)

K testu zapůjčila firma: Toshiba

http://www.toshiba.cz

§§§§§


Malý a velký Foxconn. PC skříně Foxconn potěší zejména ty, kdo hledají kvalitu za velmi rozumnou cenu

Petr Matuška

06P0578

Pokud se rozhlédnete na trhu počítačových skříní a vybíráte si zejména podle ceny, jistě vám neuniknou modely společnosti Foxconn, mezi něž se řadí i novinky, na které jsme se podívali tento měsíc.

Foxconn TLM-624

TLM-624 je počítačová skříň formátu mATX. Na první pohled je patrný příbuzenský poměr s počítačovými skříněmi, které jsme již v testu měli přední masce dominuje stříbrná část, přecházející od spodní části přes boky až na horní stranu, přičemž vnitřek je vyplněn černými záslepkami otvorů pro mechaniky. Vedle nezbytných tlačítek pro zapnutí a reset je na přední straně ještě dvojice USB a audio konektorů. Uvnitř skříně se nachází prostor pro dvě 5,25" mechaniky, dvě 3,5" FDD nebo čtečky paměťových karet a celkem pět vnitřních pozic pro pevné disky. Před nimi je prostor pro osazení jednoho ventilátoru o maximálním průměru 120 mm. Druhé místo pro přídavný ventilátor, které se nachází na zadní straně skříně v úrovni patice procesoru, je z výroby osazeno 80mm větrákem s možností regulace otáček. Součástí výbavy je i základní model napájecího zdroje s výkonem 450 W, který se hodí pro nenáročné kancelářské či domácí použití, pro náročnější uživatele bychom s ohledem na jeho vyšší hlučnost a menší počet napájecích konektorů a chybějící napájení pro grafickou kartu doporučili zakoupení kvalitnějšího samostatného stroje. Vzhledem k nízké ceně skříně musíte počítat s nižším komfortem při instalaci komponent mechaniky a disky je třeba přichytit klasickými šroubky, což komplikuje zejména jejich případnou výměnu, pokud se, podobně jako my, v PC často "hrabete". Na druhou stranu i přes malé rozměry skříně 450 x 180 x x 360 mm se v ní dalo během instalace snadno manipulovat s jednotlivými díly, a to včetně základní desky. Celkově lze skříň označit jako standardně vybavenou a zpracovanou v kombinaci ocelového plechu a plastu. Skříň samotná tak odvádí teplo pouze v omezené míře a pro dostatečné chlazení je třeba zajistit bezproblémový oběh vzduchu pomocí ventilátorů. To ale nic nemění na celkově dobrém dojmu, který v nás skříň TLM-624 zanechala jde o vcelku kvalitní model s pevnou konstrukcí a umírněným designem.

Foxconn TLA+490

Druhá počítačová skříň patří mezi klasické velké skříně formátu ATX s rozměry 490 x 190 x x 430 mm. Model TLA+490 je opět navržen spíše pro méně náročné uživatele, kteří se rozhodují především podle ceny. Přesto má tato skříň určitou nadstandardní výbavu, která usnadní její používání. Hlavním vylepšením je "bezšroubkový" způsob uchycení optických, FDD a HDD mechanik, realizovaný pomocí plastových úchytů z vnější strany místa usazení. Jako plus jsme ohodnotili také systém přichycení přídavných karet k tělu počítačové skříně, neboť je realizován plastovou úchytkou, běžnou spíše u dražších skříní. Subjektivně ale máme dojem, že materiál těchto částí je o něco méně odolný než u dražších modelů a zejména při častém použití může dojít k jeho poškození (několikatýdenní trápení v testech ale přečkal bez úhony). Vedle plnohodnotné desky ATX můžete pochopitelně skříň osadit též modely mATX, spolu s až čtyřmi DVD nebo jinými 5,25" mechanikami, dvěma 3,5" mechanikami s čelním panelem (FDD nebo čtečky paměťových karet) a celkem až šesti pevnými disky. Pevné disky je možné usadit libovolně vysoko, což je výhodné v případě, že použijete přídavný ventilátor pro ochlazování HDD a zároveň pro vhánění čerstvého vzduchu do skříně. Ventilátor si však budete muset dokoupit, na rozdíl od instalovaného 80mm větráku umístěného na zadní straně, který je součástí standardní výbavy skříně. Skříň je dodávána buď bez zdroje, což hodnotíme jako jednoznačné plus, neboť to umožňuje výběr optimálního modelu vyhovujícího vašim potřebám, nebo za výhodnou cenu v kombinaci se zdroji 300 až 450 W. Celá skříň je vyrobena z 0,5 mm tlustého plechu, zaručujícího dostatečnou torzní pevnost a stabilitu při přenášení. Design čela je spíše strohý (což opět hodnotíme spíše jako plus) naleznete zde pouze dva USB porty a tlačítka power a reset s obvyklými diodami. S ohledem na velmi přijatelnou pořizovací cenu se jedná o nadprůměrně zpracovanou skříň s jednoduchou instalací komponent stejně jako v případě menšího modelu je ale třeba zajistit dobrý přívod a odvod vzduchu pro adekvátní chlazení.

Foxconn TLM-624

+ formát mATX, střízlivý design, torzní pevnost

- hlučnější ventilátor a zdroj

Cena vč. DPH: 1 200 Kč

Foxconn TLA+490

+ jednoduchý design, fantastická cena

- horší odvod tepla

Cena vč. DPH: 575 Kč (bez zdroje)

K testu zapůjčila firma: SWS, a. s. http://www.sws.cz

§§§§§


Duální HDD rekordér Sencor. HDD/DVD rekordéry Sencor si rozumějí s vysíláním DVB-T

Lukáš Erben

06P0587

Uplynul přibližně rok od doby, kdy jsme vás seznámili s HDD rekordérem Sencor z řady SHR-7xxx. Nová "devítková" řada vychází z obdobného designu, nabízí ale řadu technických novinek a vylepšení.

Nový rekordér Sencor SHR 9116T má víceméně identické rozměry a hmotnost (420 x 44 x

x 336 mm, 4,5 kg) i design. V čelní stěně byl posunut ovládací prvek a tlačítka byla nahrazena miniaturním praktičtějším joystickem. Zmizelo též nepříjemně výrazné osvětlení ovládacího prvku, takže přístroj vás během nočního provozu již nebude oslňovat. Většinu rozhraní převzal přístroj od svého předchůdce. Na zadní stěně tedy naleznete dva konektory SCART (jeden výstupní a druhý i s funkcí vstupu pro nahrávání), kompozitní, komponentní a S-Video výstup, kompozitní a S-Video vstup kombinovaný se stereo zvukovým vstupem, digitální koaxiální a optický zvukový výstup a 5.1 zvukový výstup. Na čelní stěně se pak nachází další A/V vstup, i-link/firewire rozhraní pro videokameru a nově též USB port pro připojení USB flash disků. Je škoda že výrobce nezahrnul též rozhraní pro digitální přenos obrazu (nejlépe HDMI) ale to už si opravdu trochu vymýšlíme.

Další novinky se pochopitelně nacházejí "pod kapotou" vedle větších pevných disků (řada 9xxx je nabízena v kapacitách 160, 250 a 400 GB) je to především nová optická mechanika, schopná zaznamenat na disky DVD?R a DVD?RW (předchozí modely zvládly zápis pouze na plusové disky). Zachována pochopitelně zůstala podpora formátu DivX. V oblasti nových funkcí nás nadchla zejména možnost editace tedy hrubého sestřihu nahrávek přímo v přístroji či možnost vystřihnout reklamy. Samozřejmostí je 5 režimů nahrávání v kvalitách od SP až po SLP, milým zpestřením pak třeba časovač či možnost zamknutí disku.

Instalace přehrávače je poměrně snadná díky hybridnímu tuneru podporujícímu jak klasické analogové PAL vysílání, tak DVB-T byste měli naladit signál prakticky všude. Kanály lze přeřazovat a přidělovat jim jména (přístroj se snaží název načíst automaticky i u analogových programů z informací obsažených v teletextu). Pro DVB-T vysílání je k dispozici sedmidenní programový průvodce přístroj pochopitelně komunikuje kompletně v češtině. Kvalita záznamu záleží zejména na kvalitě analogového signálu či na šířce pásma digitálního signálu. My jsme byli na kvalitním analogovém kabelu i DVB-T s nahrávkami velmi spokojeni.

Doposud jsme na nový hybridní HDD rekordér Sencor pěli chválu, je tedy na čase zaměřit se na podstatné nedostatky. Asi jedinou zásadní slabinou přístroje je (i přes mistrné zvládnutí českého jazyka v menu) ovládání. Menu jsou nepřehledná, nelogicky řazená a přepínáte se mezi nimi pomocí tlačítek dálkového ovládání, která se především ze začátku snadno pletou. Dokonce ani s manuálem při ruce není život s tímto HDD rekordérem snadný a nemohli jsme se zbavit pocitu, že některé funkce pracují jinak, než je v něm popsáno. Například OTR (one touch recording), které by při každém stisknutí tlačítka REC mělo přidat +15 minut k nahrávacímu času, se po druhém stisku vypnulo. Nepodařilo se nám také odhalit, jak nastavit kvalitu záznamu při rychlém nahrávání (u plánovaného/časovaného nahrávání to problém nebyl). Plynulosti a logičnosti ovládání nepomáhají ani někdy dosti dlouhé odezvy.

Pokud se dokážete sžít s poněkud krkolomným systémem menu (s pomocí manuálu se vám to nejspíše nakonec podaří), je Sencor SHR-9116T výborným sluhou. Díky možnostem střihu záznamu či vystřihnutí reklam umožňuje pohodlný převod pořadů z interního pevného disku na DVD média. Vestavěný digitální tuner navíc umožňuje špičkovou kvalitu záznamu DVB-T vysílání a činí nákup DVB-T set-top boxu zbytečným. Jako počítačoví maniaci sice preferujeme řešení typu media center, ale nebráníme se ani mnohem kompaktnějším a o poznání levnějším HDD rekordérům, třeba jako je tento model od Sencoru.

Sencor SHR-9116T

+ podpora DVB-T

+ střih záznamu

+ bohatá výbava

- nepřehledné menu a ovládání

- pomalejší odezva

Cena vč. DPH: 11 990 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, a. s.

http://www.sencor.cz

§§§§§


Postavte si stylové HTPC. Silverstone SST LC20S-M krása není jen hloubka leštěného hliníku

Lukáš Erben

06P0586

Stáváme se na nich pomalu, ale jistě závislí. Řeč je o skříních a zdrojích Silverstone, které jsme měli doposud možnost testovat. Snad ani jednou se nám nestalo, že bychom nebyli nadmíru spokojeni, a to je podezřelé. Ani v případě modelu SST-LC20S-M (zkráceně LC20) tomu bohužel či spíše bohudík není jinak.

Zatímco v minulém čísle se kolega Matuška rozplýval nad elegancí, krásou a inteligencí, s níž je sestrojena kompaktní mATX skřín SG01S-W, tento měsíc jsme se podívali na šroubek stylové skříni vhodné pro stavbu HTPC, tedy PC pro domácí kino. Desktop formát, čili poloha vleže s šířkou nepřesahující 430 mm, což je rozměr standardních Hi-Fi komponent, je tím nejpřirozenějším a nejlogičtějším formátem pro HTPC. Výhodou je možnost osadit do něj klasickou ATX desku a při dostatečné výšce šasi i výkonnou grafickou kartu a špičkový procesor spolu s účinným a tichým chlazením. Přesně těmto požadavkům odpovídá i stylová LC20. Výrobce nabízí skříň ve dvou barevných variantách stříbrné (leštěný hliník a lakovaná ocel) a černé (lakovaný leštěný hliník a lakovaná ocel). Kromě toho můžete zvolit, zda skříň zakoupíte s multifunkčním LCD displejem a dálkovým ovládáním, či v provedení "holobyt". Doporučujeme první variantu, která je sice dražší, ale také o poznání stylovější a působivější.

Čelní stěna je vyrobena z 8 mm silného leštěného hliníku a kromě hlavního vypínače a alfanumerického displeje (zmíněná volitelná výbava) se na ní nachází dvojice dvířek. Za většími jsou ukryty dvě šachty 5,25", za menšími pak jedna šachta 3,5", audio in/out, USB a Firewire konektory). Kromě těchto pozic pro mechaniky a disky jsou uvnitř skříně ještě dvě klece schopné pojmout až šest pevných disků, spolu s ventilátory pro jejich dostatečné chlazení. S kapacitou klecí to ale není tak jednoduché použijete-li jen trochu výkonnější grafickou kartu, musíte se s jednou z klecí rozloučit, neboť pevné disky i grafika současně se do skříně nevejdou. Reálná kapacita interních 3,5" pozic jsou tedy spíše tři pevné disky. To je ale jediná podstatná výtka, kterou ke konstrukci skříně máme. Zdroj je umístěn poněkud netradičně nalevo od základní desky, přičemž vzduch je nasáván i vyfukován mimo prostor skříně. Zdroj tak nemůže napomáhat cirkulaci vzduchu ve skříni, což ale paradoxně není na škodu, protože se tím často omezují možnosti chlazení samotného zdroje a vytváří se v kombinaci s dalšími ventilátory nežádoucí víry. Ve skříni nebyly standardně osazeny žádné větráky což je vlastně spíše plus, neboť si můžete sami vybrat, zda zvolíte extrémně tiché (naše volba) či spíše ty výkonné. Dva ventilátory pro nasávání vzduchu lze umístit do klecí pro pevné disky, dvě pozice pro 80mm ventilátory vyfukující vzduch jsou na klasickém místě vedle procesoru (u desktop skříně vlastně spíše za procesorem). Další pozice pro ventilátor je napravo od procesoru v místech, kde obvykle odsává vzduch zdroj. Celkově jsou pozice pro ventilátory umístěny velmi promyšleně a umožňují efektivní a zároveň tiché chlazení drtivé většiny komponent. Jediný stísněný prostor vznikl mezi zdrojem a šachtou pevných disků a to zejména díky velkému počtu kabelů, vedoucích z výkonného 560W zdroje (ten Silverstone prodává samostatně).

Skříň jsme při zkušební "vestavbě" použili pro konstrukci modelového systému AMD Live! s procesorem Athlon 64 X2 5000+, deskou MSI K9-A

Platinum, jedním diskem, grafickou kartou Radeon X1800XL, a DVD vypalovačkou. Instalace komponent byla vcelku bezproblémová, pouze při zapojování konektorů základní desky bylo třeba podrobně pročíst návod pro správné zapojení čelního displeje, který komunikuje prostřednictvím USB rozhraní s operačním systémem a umožňuje zapínání PC dálkovým ovládání. Pro dobré proudění vzduchu je ale skutečně nezbytná perfektní organizace kabeláže. Osadili jsme tři 80mm ventilátory Xsilence 19dBA a chladič Arctic Cooling Freezer 64 (ten se vešel s rezervou několika milimetrů), s nimiž se vše dostatečně chladilo při minimální hlučnosti. Po instalaci systému Windows XP bylo už jen třeba doinstalovat ovladač integrovaného displeje a dálkového ovládání. Multifunkční displej v čelní stěně dokáže zobrazit jak informace o stavu systému, tak názvy právě přehrávané hudby či filmů (spolupracuje například s přehrávači Windows Media Player a Winamp), čas či upozornění na příchozí poštu. Po vypnutí PC zůstává bohužel displej vždy aktivní a zobrazuje pouze základní pozdrav "Welcome iMON Home Theater PC", což může zejména ve tmě obtěžovat. Dálkové ovládání lze poměrně podrobně konfigurovat, přičemž mezi základními profily je pochopitelně možnost ovládat aplikaci Media Center.

HTPC skříň Silverstone nás nadchla svým vzhledem, dobrým vnitřním uspořádáním, výbavou a špičkovým zpracováním. Jedinou výhradu máme k nemožnosti využít jednu z klecí pro pevné disky, osadíte-li výkonnější (a tedy rozměrnější) grafickou kartu. Menší smutek vyvolala prodejní cena, jedním dechem ale dodáváme, že pokud si potrpíte na funkčnost i stylový vzhled a špičkové zpracování, jedná se o celkem výhodný "kauf".

Silverstone SST LC20S-M

+ stylový vzhled, špičkové zpracování

+ pojme ATX desku

- uvnitř je místy těsno, cena

Cena vč. DPH: 5 765 Kč

K testu zapůjčila firma: TN Trade, http://www.tntrade.cz

§§§§§


Casio třikrát jinak. Malý, menší a ještě menší digitální kompakt

Viktor Huňáč

06P0579

Modelová řada Casio Exilim už má tradici a mezi mnohými uživateli si získala značnou oblibu. Zpravidla se jedná o tenké stylové fotoaparáty se zajímavým designem a příjemnou nabídkou funkcí, zejména pro nenáročné či sváteční fotografy. V současné době se na trh dostává trojice novinek, vesměs s rozlišením 7 megapixelů a optikou s trojnásobným zoomem, jehož rozsah odpovídá 38-114 mm u klasického fotoaparátu.

Casio Exilim Z70

Mezi současnými uživateli kompaktů se patrně najde jen málo lidí, kterým by se model Z70 na pohled vysloveně nelíbil. Je malý a tenký, přitom ale nepůsobí nijak extravagantním dojmem a ocení ho tak milovníci fotoaparátů coby módních doplňků i konzervativnější uživatelé, pro něž jsou dnešní stylové kreace někdy až příliš divoké.

Ovládání všech nových modelů řady Exilim je víceméně stejné. V podstatě vše se ovládá přes menu, samostatným tlačítkem lze spustit jen režim Best Shot, což není nic jiného než poměrně rozsáhlá sbírka tradičních i méně tradičních motivových programů. Model Z70 jich nabízí hned tři desítky, velkou předností jsou vysvětlivky programů s názornou ukázkou na displeji. Jinak lze přímo ovládat jen režimy blesku a také jednu vybranou uživatelskou funkci, kterou můžeme přiřadit k levé a pravé směrové šipce na navigační kolébce. Škoda, že tyto funkce nejsou alespoň dvě, pro každou šipku jedna takto musíme do menu opravdu hodně často. Na rozdíl od druhých dvou typů není Exilim Z70 vybaven asistenčním přisvícením, což dosti výrazně snižuje jeho schopnosti při fotografování v šeru. Fotoaparát ale zato reaguje příjemně rychle. Při namáčknutí spouště se na displeji objeví základní expoziční hodnoty (clona a čas), takže dopředu víme, zda máme šanci udržet snímek ostrý.

Určitým problémem minulé generace Exilimů byly nepříliš zdařilé snímky se slitou kresbou bez výraznějších detailů. Z70 si v tomto ohledu vede docela dobře, jen místy zlobí automatické vyvážení bílé některé fotografie z exteriéru jsou laděny hodně do modra. Zato nás velmi potěšila absence chromatické aberace.

Casio Exilim Z700

Ze všech tří nových Exilimů vypadá Z700 nejméně stylově a navenek trochu připomíná fotoaparáty o jednu či dvě generace starší. Jenže vzhled není vše a toto Casio nabízí mnohé jiné výhody. Mezi ně patří větší displej (6,9 cm oproti 6,4 cm u Z70), ovládání zoomu prstencem okolo spouště (rychlejší a hlavně ergonomicky mnohem příjemnější než tlačítka u ostatních dvou modelů) a především oranžové asistenční přisvícení, díky němuž můžeme se Z700 fotografovat i v takřka naprosté tmě. Automatické ostření v takovém případě chvilku trvá, zato je ale velmi spolehlivé. Uživatelské rozhraní se v porovnání se Z70 v podstatě neliší, jen přibylo pár motivových programů. Největší pochvalu ale Z700 zaslouží za kvalitu fotografií. Těžko říci, čím to je (patrně softwarovým zpracováním obrazu ve fotoaparátu, snímač a optika se u jednotlivých modelů prakticky neliší), ale snímky z tohoto modelu mají jasně nejlepší a nejostřejší kresbu s velmi slušným zobrazením detailů, dokonce i v pozadí mimo hloubku ostrosti. Na první pohled tak připomínají spíše výstupy z podstatně dražších kompaktů než z předchozí generace Exilimů. Jistou daní za ostrost a kvalitu kresby je ojedinělý výskyt chromatické aberace na širokém ohnisku, ten lze ale vzhledem ke kvalitám snímků tolerovat.

Casio Exilim S770

Třetí Casio na rozdíl od modelu Z700 sází jednoznačně na exkluzivní vzhled. Štíhlé provedení, zajímavé rozložení tlačítek a velký širokoúhlý displej s úhlopříčkou 7,1 cm tomu se tedy říká první dojem. Velmi příjemné je i uspořádání displeje: když fotografujeme v plném sedmimegovém rozlišení s běžným poměrem stran 4 : 3, lze v nepoužité části displeje zobrazit panel nástrojů s nejčastějšími fotografickými funkcemi a ovládání je tak velmi jednoduché a intuitivní.

Celé to má ale jeden háček stylovost zvítězila nad ergonomií na celé čáře a při fotografování tak místy trpí prsty. To se týká hlavně zoomování příslušná tlačítka by si opravdu zasloužila vzhledem k pozici spouště lepší polohu. Pochvalu zato zaslouží spolehlivé asistenční přisvícení, automatické ostření se v podstatě nemýlí a funguje o něco málo rychleji než u Z700.

Ovšem kvalitou snímků S770 na druhé dva modely, především na Z700, bohužel nestačí. Jako u jediného z nových Exilimů se tu projevuje bývalá výrazná nectnost této řady, totiž sklon k rozmazávání kresby a k mizení drobných detailů. Patrně za to může výrazná redukce šumu, kterého je opravdu relativně málo i při ISO 400 (více Casia nenabízejí), ale ostatní dva typy na tom se šumem nejsou o tolik hůře a z hlediska kvality kresby výrazně vedou.

Casio Exilim Z70

+ povedený a uměřený design

+ netrpí chromatickou aberací

- nemá asistenční přisvícení

Cena vč. DPH: 6 990 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, s. r. o.

http://www.fastcr.cz

Casio Exilim Z700

+ velmi slušná kvalita snímků

+ spolehlivé asistenční přisvícení

+ povedená ergonomie

- pro někoho méně stylový design

Cena vč. DPH: 8 990 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, s. r. o.

http://www.fastcr.cz

Casio Exilim S770

+ velmi stylový design

+ širokoúhlý displej s panelem nástrojů

- problematická ergonomie

- horší kvalita fotografií

Cena vč. DPH: 8 790 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, s. r. o.

http://www.fastcr.cz

§§§§§


Usadí se na váš monitor. Webová kamera v podobě opeřence ViewMate Pro W5202

Jaroslav Kasal

06P0577

Viewsonic má ve svém znaku trojici pestrobarevných a vcelku roztomilých opeřenců (pro zájemce o zoologii dodáváme, že se jedná o vážně ohrožený druh amadina Gouldové, pocházející ze severní Austrálie). Designéři se zřejmě i proto rozhodli vyrobit webovou kameru ViewMate Pro W5202 v unikáním provedení. Výsledkem jejich snahy je fakt, že celá kamera tvarově připomíná blíže nespecifikovaného opeřence, sedícího na bidélku. Kameru s fixní optickou soustavu a malým vestavěným mikrofonem lze natáčet v horizontálním směru v rozsahu 360 stupňů. Vertikálně ji lze naklápět v rozsahu 65 stupňů. Je škoda, že nelze nastavit kameru tak, aby vás zabírala z pracovního stolu z podhledu. Naopak velmi dobře se váš "ptačí kamarád" usadí na horním okraji monitoru Na vrchní části kamery se nachází tlačítko, po jehož stisknutí se objeví na vašem monitoru menu, ve kterém lze vybrat aplikaci, v níž budete chtít zpracovávat obraz z kamery.

Instalace ovladačů ke kameře i doprovodného softwaru není nijak složitá. Pouze se budete muset zorientovat v anglickém prostředí, protože software český jazyk neovládá. S pomocí ovladačů je možné využívat jak klasické služby (např. pro odstranění blikání obrazu vlivem svítících zářivek v místnosti), tak i některé vcelku neotřelé. Mezi ně lze zařadit kupříkladu "Face Tracking" (zaměřování obličeje) nebo speciální filtry (výstupní video z kamery bude obohacené o vloženou grafiku např. novinový text, vánoční tematiku a podobně). Podle výrobce dokáže kamera snímat obraz až v rozlišení 1,3 MPx. V praxi lze pořizovat fotografie v režimu 1 280 x 1 024 bodů. Video je možné ukládat s rozlišením 640 x x 480 bodů. Kvalitu obrazu však hodnotíme i přes tyto příjemné teoretické údaje jako průměrnou. Kamerka se měla dostat do českých obchodů zřejmě na konci listopadu či začátkem prosince.

ViewMate Pro W5202

+ cena

+ integrovaný mikrofon

- podstavec kamery

- objektiv

Očekávaná cena vč. DPH: 857 Kč

K testu zapůjčila firma: Viewsonic, http://www.viewsonic.cz

§§§§§


HDD BOX All-in-one. Nová verze externího HDD boxu s čtečkou paměťových karet

Petr Matuška

06P0573

Společnost Raidsonic se zaměřuje na řešení pro interní i externí ukládání dat s několika HDD boxy a rámečky jsme vás již v minulosti seznámili. Nový model externího HDD boxu Icy Box se od těch předchozích liší především integrací čtečky paměťových karet a USB hubu.

Icy Box IB-360UHR-B-BL (Raidsonic by mohl v nezapamatovatelných názvech soutěžit snad jen s Foxconnem) slouží primárně jako externí box pro 3,5" pevné disky s rozhraním ATA 33/66/100/133 stačí ho osadit libovolným ATA diskem (při testech jsme vyzkoušeli kromě aktuálních disků také stařičký Seagate s kapacitou 800 MB), který se vám možná povaluje doma po upgradu PC. Všechny testované pevné disky fungovaly bez problémů, přenosová rychlost byla u novějších modelů omezena rychlostí samotného rozhraní USB verze 2.0, které ale přesto v reálných podmínkách dokázalo přenést data z pevného disku do počítače úctyhodnou rychlostí až 31 250 kB/s. Vzhledem k požadavkům 3,5" pevných disků není možné řešit napájení pomocí USB, součástí dodávané výbavy je tak i externí napájecí zdroj. Nový zakulacený design opticky celý box zmenšuje, inovován byl i systém uchycení pevného disku. Hlavní novinkou je ale pochopitelně integrovaná čtečka paměťových karet s podporou 40 formátů (mimo jiné Compact Flash I i II, XD, SMC, MS, MS Duo, SD, MMC) a dva rozšiřující USB 2.0 konektory. Ty lze využít pro rozšiřující moduly jako je flash disk nebo je lze použít pro jakékoliv jiné zařízení USB. Po připojení boxu k počítači se detekují všechny sloty pro paměťové karty a přidělí se jim písmena, stejně jako samotnému pevnému disku. Ovladače pro bezproblémový chod jsou potřeba pouze pro systém MS Windows 98 a ME, u novějších systémů tomu tak není jsou součástí systému. Co se týká provedení, externí box je téměř celý vyroben z hliníku, který velmi účinně pomáhá k odvodu tepla produkovaného diskem. Součástí balení je již zmíněný napájecí zdroj, USB kabel a sada šroubků pro instalaci pevného disku. Ta zabere sotva pár minut: je potřeba pouze připojit datový a napájecí kabel k disku a ten následně přišroubovat.

Z hlediska funkčnosti není tomuto výrobku co vytknout, funguje přesně tak, jak má. Přidaná hodnota v podobě čtečky paměťových karet je pak příjemné zpestření. Co jsme si ovšem velmi oblíbili, byl USB hub na přední straně boxu. Byl totiž vždy nablízku v případě, kdy jsme potřebovali s USB portem pracovat. Jedná se o elegantní a prostorově úsporné řešení, za tento komfort ale zaplatíte ve srovnání se standardními modely ICY Box bezmála dvojnásobek. Prozatím je bohužel v prodeji pouze verze pro klasické ATA disky.

HDD BOX All-in-one

+ čtečka paměťových karet, USB hub

- prozatím není verze pro SATA disky

Cena vč. DPH: 1 600 Kč

K testu zapůjčila firma:

Bostar, http://www.bostar.cz

§§§§§


Zabavte své ruce. Nejužitečnější herní periferie a doplňky pro PC (CD/DVD)

Lukáš Erben

06P0567

Nejběžnější herní periferií při hraní na PC je klávesnice, společně s myší. Jedná se o flexibilní kombinaci, s níž zvládnete prakticky libovolnou hru. Jsou ale situace, kdy jsou alternativy typu joystick, gamepad či volant přece jen lepší, pohodlnější či příjemnější volbou.

avíc existují i speciální klávesnice a myši, které ocení zejména nároční hráči. Na přelomu roku jsme připravili už tradiční kombinaci testů a přehledu těch nejužitečnějších a nejzajímavějších herních periferií. Trochu netradičně se tentokrát podíváme i na periferie, které jsou primárně určeny pro běžnou práci, ale hráčům budou (s jistými omezeními) rovněž vyhovovat.

Joysticky, volanty, gamepady a další herní doplňky se od ostatních periferií a hardwaru vůbec překvapivě liší dobou, po kterou zůstávají v prodeji. Zatímco běžný hardware a komponenty obvykle po roce nahradí nové modely či generace a některé periferie si na trhu pobudou až dva roky, ty nejúspěšnější herní doplňky se často prodávají roky tři nebo čtyři. Výborným příkladem může být úspěšný volant Logitech MOMO Racing, který byl uveden již na sklonku roku 2002 a dodnes se úspěšně prodává. Mezi "držáky" patří ale i mnohé joysticky a gamepady Logitech, Genius či Saitek. Protože se nám zdá zbytečné opakovat poněkolikáté recenze těchto produktů, ale zároveň by byla škoda ty nejzajímavější z našeho přehledu vypustit, připomeneme je slovem i obrazem. Nejprve se ale budeme věnovat novinkám a produktům, které mají v přehledu herních zařízení premiéru.

Logitech G-25

Novou řadu špičkových herních periferií, kterou Logitech představil v minulém roce v podobě myši G5/G7 a klávesnice G15, doplnil letos na podzim špičkový závodní volant. G25 je jakousi fúzí toho nejlepšího, co Logitech nabídl před pěti lety v podobě volantu MOMO Force a mladšího Driving Force Pro, který je určen výhradně majitelům Playstation 2. Z modelu MOMO Force zdědil nový volant především precizní mechaniku a provedení v kombinaci kovu a kůže, z Driving Force pak byl převzat systém otáčení o 900 stupňů, kopírující volanty v klasických silničních vozech. G25 je ale více než kombinací dvou klasických volantů řízení klasického auta je totiž konečně zkopírováno do puntíku: výrobce osadil spojkový pedál a do balení přidal pětirychlostní řadící páku.

Samotný volant není příliš rozměrný (zejména při srovnání se staršími modely Logitech MOMO), jeho zpracování ale působí velmi kvalitním a robustním dojmem. Kombinace leštěné oceli a kůže na volantu samotném a páčkách řazení je prostě fantastická. Velmi dobře je zpracován modul řadící páky, který je od volantu oddělen, takže jej můžete instalovat vpravo či vlevo, podle toho, s jakým druhem řízení jste zvyklí jezdit (osobně se domnívám že řazení levou rukou je mnohem pohodlnější, bude v tom asi ale hrát roli i několik desítek tisíc mil najetých po silnicích Albionu). Pokud vám snad klasické řazení nevyhovuje, můžete pochopitelně volant používat v režimu sekvenčního řazení (pomocí páček nebo řadící páky přepnuté do sekvenčního režimu). Pro ovládání dalších funkcí ve hrách jsou k dispozici dvě tlačítka na postranních ramenech volantu, osm tlačítek na modulu řadící páky a konečně směrový kříž, umístěný taktéž u řadící páky. Za naprosto famózní si dovolujeme označit pedály jsou těžké, takže dobře sedí na podlaze, dostatečně velké i pro dospělou nohu velikosti 45 a mají výrazný odpor, který je u plynového pedálu přirozeně nejmenší a u brzdy největší.

Celá sada je pochopitelně určená zejména příznivcům závodů v klasických silničních vozech, volant je ale poměrně univerzální a lze jej přednastavit pro pohyb v omezeném rozsahu, vhodnější pro závody okruhových speciálů. Příznivci F1 z něj asi příliš nadšeni nebudou, ale vzhledem k tomu, že F1 se na PC díky nesmyslné exkluzivitě, kterou FIA poskytla SONY, zhruba od roku 2001 neobjevuje, je to vlastně vcelku jedno. Vlastně není! G25 totiž můžete používat jak na PC (ve Windows XP či Vista), tak i na Playstation 2 pokud na tom tedy opravdu trváte, F1 s ním hrát můžete. G25 má vlastně jediný neduh, který stojí za zmínku: cenu. Šest a půl tisíce skutečně není lidovka, na druhou stranu ale za své peníze dostanete skutečně špičkový doplněk herního PC. Ocenění PC WORLD TOP Produkt je v tomto případě prostě nevyhnutelné.

Genius Navigator 535

Na herní hlodavce se v minulosti zaměřoval prakticky výhradně Logitech a Saitek, spolu s občasnými příspěvky Microsoftu, či specialitami jako Razer. Tchajwanská společnost KYE systems, která prodává pod obchodní značkou Genius, ale v poslední době taktéž "vystrkuje růžky" a nabízí pokročilé herní periferie. Myška Navigator 535 je vybavena laserovým optickým senzorem "herní" úrovně s rozlišením výborných 2 000 dpi (současné maximum 3 200 dpi nabízí myš od Saiteku). Výrobce udává odezvu 1 ms, ale již první testy odhalily, že skutečnost je o fous horší i hodnota kolem 2 ms je ale stále výtečná a drtivé většině hráčů postačí.

Samotná myš je navržena univerzálně pro leváky i praváky. Ergonomie tudíž není na tak vysoké úrovni, přesto je poměrně dost uživatelů, kteří preferují právě tento design Navigator 535 je i tak vcelku ergonomický a padne dobře do ruky. Univerzálnost myši potvrzuje též zdvojení postranních tlačítek, která jsou jak na levém, tak na pravém boku. Kromě hlavních a bočních tlačítek je myška vybavena klasickým kolečkem a třemi prosvícenými tlačítky pro změnu rozlišení v krocích 800 dpi, 1 600 dpi a 2 000 dpi. Kvalita laserového snímače je perfektní během testování jsme nezaznamenali žádná zadrhnutí či výpadky, a to ani na nepřátelském povrchu černé lesklé desky našich pracovních stolů. Na přiloženém CD se nachází program Agama, umožňující konfiguraci tlačítek a způsobu fungování myši. Zajímavé přitom je, že podobně jako u myšek Saitek i Navigator 535 má vlastní paměť, do níž jsou nastavení uložena, takže není třeba spouštět konfigurační program vždy při startu myši. Pokud ji připojíte k jinému PC, pamatuje si předchozí nastavení. Jediné, co nelze konfigurovat, jsou tlačítka pro změnu rozlišení, jejichž funkce je daná napevno.

Genius Navigator 535 patří mezi nejlevnější laserové myšky a je rozhodně nejlevnějším herním hlodavcem. Nejbližší v řadě je Logitech G3, za kterou zaplatíte o cca 400 Kč více. Pokud tedy chcete pro hraní přesnou a rychlou drátovou myš za přijatelnou cenu a nevadí vám oboustranná ergonomie, je Navigator 535 výbornou volbou.

Genius TwinWheel FF

V oblasti volantů se KYE Systems v poslední době doslova překonávají v uvádění novinek. Do našeho testu dorazil model TwinWheel, určený pro PC a Playstation/Playstation 2, ještě před uzávěrkou se ale v obchodech objevil další model označovaný jako Trio Racer FF, který kromě PC a PS/PS2 dokáže komunikovat i s konzolou XBOX.

TwinWheel FF představuje typickou ukázku cenově dostupného volantu s technologií Force Feedback. Za 1 300 korun získáte volant, který není ani ocelový, ani kožený, nemá nejspíše ani odolná ložiska, ale to neznamená, že se s ním výborně nepobavíte. Rozsah otáčení činí přibližně ? 100 stupňů (při otáčení doleva je kupodivu rozsah o něco větší) jedná se tedy o klasický volant. Pedály nepůsobí příliš robustně, jsou ale zpracovány pěkně a mají dostatečně vysoký zdvih a vejde se na ně i obutá dospělácká noha. Force Feedback funguje uspokojivě, stejně jako ostatní výbava, kterou tvoří zejména čtyři funkční tlačítka na věnci volantu a dalších osm, která najdete spolu se směrovým křížem na ramenech.

Pokud hodláte využívat volant spíše příležitostně a nemáte extrémní nároky, bude vám TwinWheel FF sloužit výtečně. Pokud navíc máte též Playstation 2, jedná se o perfektní univerzální řešení za doslova lidovou cenu.

Genius MaxFire G-12PS

Bezdrátový gamepad MaxFire G-12PS je dalším příkladem vcelku úspěšného snažení KYE Systems na trhu herních periferií. Design ovladače vychází z klasického DualShock gamepadu Sony, což je s ohledem na jeho popularitu a všestrannost jistě dobře. MaxFire Libre je ostatně, podobně jako TwinWheel FF, určen pro použití jak s PC, tak s PS2. Bezdrátový vysílač má na jednom konci konektory pro herní port PS2, na druhém USB B zdířku, do které se zapojuje kabel z PC. Zařízení používá přenos RF technologií na frekvenci 2,4 GHz s udávaným dosahem 10 metrů my bychom byli konzervativnější a pro naprosto plynulý provoz bychom se drželi spíše do vzdálenosti 5 metrů od vysílače.

Gamepad samotný je napájen čtyřmi AA bateriemi, což mu sice dosti přidává na hmotnosti, je to ale nezbytné s ohledem na integrovanou vibrační technologii. Během několika hodin hraní se nám bohužel nepodařilo zjistit výdrž baterií, pokud ale hodláte používat gamepad často, bude určitě rozumné pořídit nabíjecí baterie (v balení jsou klasické alkalické). Počet a rozložení tlačítek vychází z ovladače DualShock je tu tedy směrový kříž, čtyři hlavní a čtyři doplňující funkční tlačítka a dva mini-joysticky, plus tlačítka pro výběr hry a přepínání režimu na PS2.

Logitech G11

Herní klávesnice G15 byla i nebyla pro Logitech úspěchem. Na jednu stranu nabídla bohatou výbavu a klasické rozložení kláves, spolu s rozsáhlým blokem programovatelných tlačítek, podsvícením, ovládáním multimédií a velkým výklopným LCD displejem. Na stranu druhou je přece jen poměrně drahá a výklopný displej byl možná až zbytečným luxusem. Logitech se rozhodl nabídnout levnější alternativu, která je až na zmíněný displej prakticky identická. G11 je tedy tradiční klávesnicí s klasickým rozložením kláves tak, jak jej IBM zavedlo již v polovině osmdesátých let. Nechybí tu pochopitelně základní klávesy Windows či ovládání multimédií a hlasitosti. V levé části se nachází 3 x 6 programovatelných kláves, které lze navíc přepínat třemi tlačítky do různých režimů (stejně jako u G15). G11 tedy, podobně jako její starší a luxusnější sourozenec, zabere poměrně dost místa na stole. Podsvícení je opět možné zapnout ve dvou úrovních intenzity a patrně i díky němu není klávesnice lokalizována do češtiny polepky či klasické gravírování laserem by tak jako tak pomohlo pouze zčásti, protože české popisky by stejně nebyly podsvíceny. To je jediný zásadní nedostatek, který ale možná (podobně jako my) nevnímáte, protože umíte psát "poslepu". Jinak je G11 výtečná klávesnice pro náročné hráče, kteří hledají kombinaci zcela klasického rozložení tlačítek spolu s dostatečným počtem programovatelných kláves.

Pro práci i zábavu

Jestliže používáte PC převážně jako pracovní nástroj, ale občas si také rádi zahrajete, nemusíte nutně kupovat blikající, barvami oplývající a často poněkud obskurně vyhlížející herní periferie. Existují i různá "civilní" řešení, která vyhoví i požadavkům náročnějších hráčů. Obvykle ale nejsou vhodná pro takzvaný "progaming" tedy herní soutěže a "profesionální" hráče. V této skupině jsme nominovali především produkty, s nimiž máme sami z dlouhodobého používání dobré zkušenosti.

Logitech MX3000

Bezdrátová sada klávesnice a myši MX3000 patří už více než rok mezi bestsellery. Důvodem bude nejspíše kombinace stylového designu, výborná funkčnost klávesnice i myši a konečně i vcelku přijatelná cena. Samotná klávesnice vychází z novějšího rozložení a upravených funkčních kláves. Blok kláves Home/End/PgUp/PgDn/ Delete je přeskupen "na výšku", klávesy F1-F12 lze přepínat do režimu MS Office. Zachováno ale bylo jejich seskupení po čtyřech a odděleny jsou i klávesy Insert a Print Screen MX3000 tak můžete po kratším tréninku používat s Total Commanderem a podobnými aplikacemi. Myriádu multimediálních tlačítek a samostatné skrolovací kolečko lze využít v některých hrách a taktéž částečně přeprogramovat. Bezdrátová myš je blízkou příbuznou MX400 a MX600 sdílí s nimi identický design a ergonomii, na rozdíl od MX400 má ale trojici tlačítek +/-/zoom. Z hlediska hraní nabízí dostatečnou přesnost i přijatelnou odezvu, pro rychlé akční hry bychom ji ale přece jen nedoporučili. Při dlouhém hraní může být navíc problém ve vysoké hmotnosti kvůli dvěma AA bateriím, které myš napájejí. Pochvalu si celá sada naopak zaslouží za slušný dosah (zhruba 3 m), díky kterému nemusíte příliš řešit pozici bezdrátového vysílače.

Herní evergreeny

Tyto herní periferie a doplňky jsme již v PC WORLDu v minulosti (často vzdálené) recenzovali, jsou ale stále v prodeji a zaslouží si vaši pozornost. U mnoha z nich navíc během měsíců a let prodeje cena poklesla na velmi přijatelnou úroveň.

Logitech MOMO Racing

Snad žádný jiný herní volant nevydržel na trhu déle než čtyři roky v nezměněné podobě. MOMO Racing sice nedosahuje kvalit a zejména odolnosti staršího MOMO Force (jeho výroba skončila v roce 2002), je ale také o poznání levnější a užijete si s ním prakticky stejně dobře. Nenabízí sice takové vychytávky jako nový G25, jestliže ale chcete kvalitní volant za přijatelnou cenu, jedná se i po čtyřech letech stále o výbornou volbu.

http://www.logitech.com

Cena s DPH: 3 690 Kč

Saitek X52 Flight Control System

Fantastická sada přesného programovatelného joysticku a plynové páky pro nejnáročnější virtuální piloty byla do prodeje uvedena taktéž před drahnou dobou a stále slaví úspěchy. V posledních dvou letech se objevilo několik výtečných simulátorů, v nichž je můžete využít. Český distributor nabízí do 31. 12. 2006 zajímavou slevu, tak si pospěšte. Vhodné především pro opravdové piloty-fajnšmekry!

http://www.saitek.cz

Cena s DPH: 3 900 Kč

Logitech Force 3D Pro

Pokud patříte mezi příznivce akčnějších (převážně vesmírných) simulátorů a oceníte spíše pohodlí a příjemné vrnění a komíhání force feedback páky, pak má pro vás ten správný evergreen Logitech. Force 3D Pro se prodává více než dva roky a stále patří mezi to nejlepší, a to z hlediska ceny i kvality. Pilotům-fajnšmekrům orientovaným na realistické simulátory v tomto případě spíše nedoporučujeme.

http://www.logitech.com

Cena s DPH: 830 Kč

Logitech WingMan Rumblepad II

Tradiční gamepad Logitechu s populárním designem DualShock II, který proslavila konzole Sony PlayStation je na trhu již čtvrtým rokem. Kombinace klasického směrového kříže, osmi akčních tlačítek a dvou minijoysticků, které fungují v plném rozsahu 360 stupňů, nabízí dostatek možností pro hraní akčních či sportovních her a možná i některých akčních simulátorů. Vestavěná vibrační odezva vás navíc vtáhne do hry ještě o něco více. Gamepad lze připojit i ke starším PC se systémem Windows 98.

http://www.logitech.com

Cena s DPH: 730 Kč

Genius SpeedWheel 3

Levněji už to jde jen stěží. Speed Wheel 3 za necelých 700 korun nenabízí extrémní robustnost ani luxusní zpracování, kov či kůži o silové zpětné vazbě "ForceFeedback" nemluvě. Svou práci jako jednoduchý volant pro hraní závodních her ale odvede. Pokud chcete své ratolesti věnovat volant, který může bez obav "ničit", je SpeedWheel 3 ideální. Je to taková Fabia Junior: jezdí, zatáčí, ale zázraky nečekejte. Genius nabízí i levnější verzi SE bez pedálů u níž se plyn a brzda regulují pomocí páček u volantu.

http://www.100mega.cz

Cena s DPH: 690 Kč

Logitech G5 Laser Mouse

Za více než rok, který uplynul od uvedení myšky G5, byl tento hlodavec překonán konkurencí v oblasti citlivosti i odezvy. Stále se ale jedná o špičkovou a hlavně o stylovou herní myšku s geniálním systémem výměnných závaží pro dokonalé vyvážení, které ocení zejména příznivci akčních her. Za své parametry se ale nemusí stydět ani dnes: 2 000 dpi, 6,4 megapixelu/s, max. rychlost 1,65 m/s a zrychlení až 20 G. S váhou pouhých 116 g (bez závaží) navíc patří mezi ty nejlehčí. Tvarem a celkovou ergonomií je ale vhodná výhradně pro praváky.

http://www.logitech.com

Cena s DPH: 1 600 Kč

§§§§§


Nechte Windows pracovat za vás. Řekněte počítači, jaké operace má provádět automaticky! CD/DVD

David Čepička, Tobias Weidemann

C06P0555

Vytváření záloh, nahrávání filmů, odstraňování stop po vaší práci na počítači - nejen tyto, ale i další operace dokáže počítač provést bez vaší pomoci. Na následujících řádcích vám ukážeme, jak můžete nastavit Windows tak, aby pracovala za vás.

Když se to vezme kolem a kolem, jsou tu počítače od toho, aby lidem maximálně usnadnily práci. Existuje však celá řada operací, které musíte provádět pravidelně, a to buď každý den, nebo každý týden. Ruku na srdce, kolikrát jste již na nějaký takový úkol jednoduše zapomněli? Není nic horšího, než když potřebujete soubor ze zálohy, kterou jste měli pravidelně provést, ale zapomněli jste na ni.

V tomto článku si ukážeme, které úkoly můžete bez obav svěřit někomu jinému totiž vašemu počítači! Ať se jedná o defragmentaci disku, odstraňování stop po surfování na internetu nebo mazání dočasných souborů, synchronizaci obsahu internetových stránek nebo o spuštění či vypnutí počítače všechny tyto úkony zvládne systém Windows úplně sám.

Některé úlohy se dají nastavit tak, aby se prováděly naprosto automaticky za pomoci nástrojů integrovaných v operačním systému, pro jiné budeme potřebovat pomocné utility, které však budou zpravidla dostupné zdarma.

Upozornění: U některých tipů bude třeba provést několik dodatečných úprav, například použít skriptovací jazyk Auto It.

A jak je dobrým zvykem, najdete všechny utility, jež v tomto článku představíme, na našem CD.

1)Mnohostranná funkce:Naplánované úlohy

Co obtěžuje: Spoustu utilit spouštíte pravidelně pouze ručně. Docela vás to otravuje a kromě toho často zapomenete takovou úlohu spustit.

Jak to zautomatizovat: Ve Windows je možné v podstatě naplánovat spuštění prakticky libovolné aplikace, a to ať se jedná o spuštění jednorázové či pravidelné. Slouží k tomu aplikace Naplánované úlohy, kterou najdete v nabídce Start/Všechny programy/Příslušenství/Systémové nástroje. Jen tuto aplikaci spusťte. Pokud vlastníte počítače již nakonfigurovaný od výrobce, je docela možné, že na tomto místě již naleznete řadu úloh, které jsou nastaveny tak, aby se automaticky spouštěly v určitých časových intervalech.

Když poklepete na ikonku Přidat naplánovanou úlohu, objeví se průvodce. V něm ze všeho nejdříve zadáte, kterou aplikaci budete chtít spouštět. Pokud se v seznamu ta vaše nenachází, stiskněte tlačítko Procházet a vyhledejte spustitelný soubor požadované aplikace. V následujících dialogových oknech pak zadáte, jak často a kdy chcete úlohu spouštět. Kromě přesných časových údajů máte možnost nastavit spuštění úlohy při každém přihlášení nebo při každém spuštění počítače. Nakonec je nutné zadat heslo pro přihlášení do vašeho uživatelského účtu, aby se zajistilo, že případné změny v nastavení spuštění úloh bude moci provádět pouze oprávněný uživatel. Zadání hesla sice nemá vůbec smysl v okamžiku, kdy na počítači pracuje pouze jeden uživatel, nicméně se nijak obejít nedá. Pokud se přihlašujete jako uživatel bez hesla, je nutné v Ovládacích panelech poklepat na ikonku Uživatelské účty, vybrat tam příslušný účet a nastavit pro něj heslo.

Automatické přihlášení: Abyste nemuseli při každém spuštění počítače zadávat přihlašovací heslo, nainstalujte si zdarma dostupnou utilitu Tweak UI XP, kterou nabízíme i na našem CD. V ní klepněte na položku Logon/Autologon a do příslušných políček zadejte uživatelské jméno a heslo. Nakonec umístěte zatržítko před položku Log on automatically at system startup.

Zkopírování naplánovaných úloh na jiný počítač: Pokud instalujete nový operační systém, ušetříte spoustu práce tím, že všechny naplánované úlohy jednoduše zkopírujete z jednoho počítače do druhého. Postup je velmi jednoduchý: označte jednu nebo třeba všechny úlohy, které chcete kopírovat, a z kontextového menu vyberte položku Kopírovat. Nyní můžete tyto úlohy zkopírovat do libovolné jiné složky, jakoby se jednalo o soubory nebo složky. Můžete je tedy uložit třeba i na vyměnitelný disk USB.

Nezapomeňte, že takto zkopírované úlohy závisí na aplikacích, které na cílovém počítači vůbec být nemusí, nebo se mohou nacházet v úplně jiné složce. Jedná se zejména o aplikace, které nejsou standardními součástmi Windows u naplánovaných úloh, které se těchto aplikací týkají, pak musíte na novém počítači provést odpovídající úpravy nastavení.

2) Automatické odstraňování již dokončených úloh

Co obtěžuje: Seznam naplánovaných úloh se v aplikaci Naplánované úlohy neustále plní novými a novými položkami, protože již provedené úlohy se automaticky neodstraňují. To je problematické zejména v případě, kdy plánujete takové úlohy, které se mají provést pouze jednou. V přeplněném seznamu úloh pak snadno ztratíte přehled.

Jak to zautomatizovat: Pro správu seznamu naplánovaných úloh vám nabízíme utilitu pcwDoneTasks, kterou naleznete na našem CD. Jedná se o dávkový soubor, který načítá pomocí utility Schtasks, jež pracuje na příkazovém řádku, v aplikaci Naplánované úlohy všechny již provedené úlohy a ty potom odstraňuje. Abyste mohli seznam již provedených úloh mazat pravidelně, stačí dávkový soubor pcwDoneTasks jednoduše umístit do aplikace Naplánované úlohy, kde naplánujete spuštění tohoto souboru jednou za týden nebo za dva týdny. Další možností je umístění souboru do složky Po spuštění. Co se týče programu Schtasks, jde o obslužnou aplikaci, která je součástí Windows XP Professional s instalovaným Service Packem 2. Ve Windows 2000 sice tento soubor nenajdete, ale přesto jej můžete do systému integrovat, a to následujícím způsobem. Zkopírujte soubor do složky Windows, otevřete jej v hexadecimálním editoru a nahraďte bajt s hodnotou 75 (hex) na adrese E3F8 hodnotou EB.

3)Spuštění počítače a nahrávání videa

Co obtěžuje: Když si budete chtít přes televizní kartu nahrát do počítače nějaký film, nesmíte zapomenout nahrávání spustit a samozřejmě musíte mít počítač spuštěný. Nyní byste chtěli zajistit nahrávání filmů automaticky.

Jak to zautomatizovat: V případě, že máte skříň počítače se zdrojem typu ATX, můžete počítač spouštět i na dálku, popřípadě můžete zajistit spuštění počítače v určitou hodinu. Zdroje typu ATX jsou dnes v naprosté většině počítačů, protože se do počítačů montují minimálně 10 let. Nesmíte ale zapomenout zapnout síťový vypínač na zdroji počítače.

Probuzení počítače v určitý čas: Pracujete-li ve Windows XP, můžete vytvořit podle tipu 1 novou naplánovanou úlohu. Nezáleží přitom vůbec na tom, jaký program budete v této úloze spouštět použít můžete např. Kalkulačku nebo Poznámkový blok. Spuštění programu v tomto případě slouží jen jako zástěrka, která má zajistit zapnutí počítače. V tomto případě je v zadání úlohy nejdůležitější čas spuštění.

Po vytvoření nové naplánované úlohy na ni poklepejte. Objeví se dialogové okno s upřesňujícími možnostmi dané úlohy. Na záložce Úloha umístěte zatržítko před položku Spustit pouze pokud jste přihlášeni a na záložce Nastavení umístěte zatržítko u položky Probudit počítač k provedení této úlohy.

Probuzení počítače prostřednictvím počítačové sítě: Počítač lze probudit i přes počítačovou síť, ale pouze v případě, kdy váš počítač a síťová karta podporuje funkci Wake on LAN. Přitom se musí síťová karta v úsporném režimu počítače napájet elektrickým proudem, a to buď speciálním kabelem pro Wake on LAN, nebo pomocí slotu PCI (od verze PCI 2.1 a vyšší).

Poklepejte proto v Ovládacích panelech na ikonu Systém a na záložce Hardware stiskem stejnojmenného tlačítka spusťte Správce zařízení. Zde vyberte ze seznamu síťovou kartu a na záložce Řízení spotřeby umístěte zatržítka před položky Povolit zařízení probouzet počítač z úsporného režimu a Povolit probouzet počítač z úsporného režimu pouze řídícím stanicím. Od této chvíle pak budete moci spustit počítač pomocí jiného počítače, na němž je nainstalována aplikace pro vzdálenou správu a tedy i pomocí aplikace Naplánované úlohy, kde nastavíte čas spuštění počítače k provedení nějaké úlohy.

Ostatní záležitosti, tedy vlastní nahrání pořadu zajistíte pomocí programu pro ovládání videa či televize na televizní kartě. Nezapomeňte, že se počítač musí spustit o několik minut dříve, než začne samotné nahrávání videa.

4) Vypnutí a restartování počítače

Co obtěžuje: Při provádění úkolů, které trvají delší dobu, sice můžete počítač bez obav nechat bez dozoru, nicméně vypnutí nebo restartování počítače musíte provést zase vy. Nebylo by proto od věci, pokud by se počítač dokázal po dokončení úkolu sám vypnout nebo restartovat.

Jak to zautomatizovat: Existuje celá řada programů, které vypnutí počítače po ukončení jejich činnosti přímo nabízejí. Patří sem kupříkladu programy pro vypalování CD nebo DVD, programy pro stahování souborů z internetu nebo třeba programy pro výměnu souborů na internetu. Používáte-li proto program, po jehož ukončení budete chtít počítač vypnout, prověřte nejprve, zda nějakou takovou funkci sám o sobě nenabízí. Pokud tomu tak není nebo pokud takové funkci nedůvěřujete, můžete vyzkoušet aplikaci Naplánované úkoly, kde zadáte novou naplánovanou úlohu (viz tip 1). Spouštěným programem bude v tomto případě rutina pro vypnutí počítače, která je přímou součástí Windows. Najdete ji ve složce C:\Windows\System32 jako soubor SHUTDOWN.

EXE. V upřesňujících nastaveních úkolu zadejte na záložce Úloha do políčka Spustit následující příkaz: C:\Windows\System32\Shutdown.exe -s -f -t 01 Parametr -s zajistí vypnutí počítače, parametr -f vynutí ukončení všech spuštěných úloh bez jakéhokoliv varování a konečně parametr -t 01 zajistí zahájení vypínání počítače za 1 sekundu. Na tento parametr nesmíte zapomenout, protože jinak by počítač čekal, až mu dáte k vypnutí pokyn. Pokud budete chtít počítač pouze restartovat, použijte místo parametru -s parametr -r (od slova Restart).

5) Úprava funkce obnovy systému

Co obtěžuje: Při standardním nastavení vytvářejí Windows XP každých 24 hodin novou zálohu všech důležitých systémových souborů, ovladačů a položek registru. Nicméně vzhledem k tomu, že na počítači neustále něco zkoušíte, potřebovali byste, aby se vytváření bodů obnovení provádělo častěji, abyste případně mohli počítač co nejrychleji vrátit do původního stavu. Naopak na vašem notebooku byste zase chtěli přesný opak, tedy aby se funkce Obnovení systému spouštěla co možná nejméně často.

Jak to zautomatizovat: Vše zařídíte vhodnou úpravou nastavení v registru. Spusťte Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Local_

Machine\Microsoft\Windows NT\CurrentVersion\SystemRestore. Zde najdete položku RPGlobalInterval, kterou poklepáním otevřete. V poli Číselná soustava klepněte na položku Desítková. V poli Údaj hodnoty se objeví hodnota 86400, což je číslo udávající počet sekund v jednom dni. Namísto tohoto údaje můžete zadat například číslo 7200 pak se bude bod obnovení vytvářet každé dvě hodiny.

Nicméně vám nedoporučujeme vytvářet body obnovení příliš často tato operace totiž spotřebovává velké množství systémových prostředků. Navíc se spouští pouze tehdy, pokud běží počítač nějakou dobu nevytížený. Pokud budete tuto funkci chtít úplně vypnout, abyste například na svém notebooku šetřili baterii, můžete tak učinit v Ovládacích panelech poklepáním na ikonku Systém a poté v následujícím okně přesunutím na záložku Obnovení systému. V případě potřeby je možné na stejné záložce v poli Nastavení jednotky omezit místo, které se pro funkci Obnovení systému vyhradí, a to pro každou diskovou jednotku zvlášť.

6) Pravidelné vytváření vlastních záloh

Co obtěžuje: Chtěli byste si pravidelně vytvářet zálohy určitých souborů, složek nebo diskových oddílů na vašem pevném disku tak, že je zkopírujete na jiný disk. Jedná se však o dost nezáživnou práci, a proto byste chtěli, aby tuto operaci prováděl počítač za vás.

Jak to zautomatizovat: Velmi podrobné možnosti nastavení nabízí program pro zálohování s názvem Sync Back, kterým nabízíme i na našem CD. Tato utilita dokáže synchronizovat i ta data, která se současně nachází třeba na notebooku a na stolním počítači, a to tak, aby se na obou počítačích vždy nacházely stejné soubory.

Dále si můžete vybrat, zda chcete zálohovat pouze jednotlivé podsložky nebo naopak všechny podsložky dané složky. Kromě toho si můžete nastavit, zda má při synchronizaci program přepisovat starší verze souborů novějšími nebo menší soubory se stejným jménem soubory většími. Kopírovaná data je možné testovat a zabalit do formátu ZIP, pokud například chcete vytvořenou zálohu vypalovat na CD nebo DVD.

Utilita dále disponuje filtrem, který umožňuje zálohovat pouze určité formáty souborů nebo pouze soubory určité velikosti. Sync Back dále nabízí podporu práce v počítačové síti a podporu protokolu FTP, takže můžete zálohy umístit i v počítačové síti. Jedná se o velmi bezpečné řešení, když chceme zálohu vypalovat. Na druhou stranu fakt, že je vytvořená záloha dostupná přes síť, zároveň představuje i bezpečnostní riziko.

Do programu Sync Back se dají integrovat i další programy, které se mají spustit před nebo po zrcadlení souborů typickým případem jsou programy pro šifrování nebo antivirové programy.

Pro automatizaci zálohování použijeme opět aplikaci Naplánované úlohy, tentokrát ale naplánujeme úlohu prostřednictvím aplikace Sync Back. Utilita totiž dokáže přenést všechny v ní naplánované úlohy do aplikace Naplánované úlohy ve Windows. Po vytvoření profilu poklepejte na položku profilu a v levém sloupci stiskněte tlačítko Když. Sync Back vytvoří v aplikaci Naplánované úlohy novou úlohu a zobrazí její dialogové okno. Nyní na záložce Plán upřesněte spuštění úlohy a na záložce Úloha stiskem tlačítka Nastavit heslo zadejte heslo správce počítače.

7) Automatická defragmentace disku

Co obtěžuje: Pravidelné provádění defragmentace disku má smysl i dnes, kdy jsou v počítačích disky s donedávna nevídanou kapacitou. Silně fragmentovaný disk (tedy disk, kde jsou jednotlivé soubory doslova rozkouskovány na velký počet částí) totiž neúměrně zatěžuje čtecí hlavičku disku. Na tuto pro většinu uživatelů nepříjemnou povinnost však často zapomínáte a chtěli byste ji automatizovat.

Jak to zautomatizovat: Pravidelné provádění defragmentace disku můžete naplánovat definováním nové úlohy s pravidelným opakováním, a to podle návodu v tipu 1. Pokud tuto utilitu, která je standardní součástí Windows, v seznamu aplikací nenaleznete, pak ji najdete ve složce C:\Windows\System32 jako soubor DEFRAG.EXE. Bohužel nestačí pouze tuto aplikaci umístit do seznamu naplánovaných úloh, jelikož se při jejím spuštění objeví okno, které vyžaduje od uživatele zadání upřesňujících údajů. Proto je třeba při vytváření naplánované úlohy v posledním kroku průvodce umístit zatržítko před položku Po klepnutí na tlačítko Dokončit upřesnit vlastnosti této úlohy. Poté je třeba na záložce Úloha v poli Spustit nahradit výraz končící slovem defrag.exe například výrazem defrag.exe c:, pokud chcete defragmentovat jednotku C:.

Automatické plánování defragmentace lze daleko pohodlněji ve Windows 2000 a XP nastavit pomocí sharewarového programu Ashampoo Magical Defrag. Tento program naleznete i na našem CD. Bez omezení jej můžete používat 10 dní a pokud se bezplatně zaregistrujete, získáte zkušební registrační klíč, který tuto dobu prodlouží o dalších 30 dní. Program pracuje neviditelně na pozadí, a to vždy ve chvíli, kdy je počítač nevytížený. Navíc utilita pracuje nezávisle na právě přihlášeném uživateli a dokonce i tehdy, kdy na počítači není vůbec nikdo přihlášen. Práva administrátora tedy potřebujete pouze při její instalaci.

8) Ovládání programů pomocí klávesových zkratek

Co obtěžuje: Některé internetové stránky byste chtěli otevírat v různých prohlížečích. Navíc rádi spouštíte několik programů současně a velmi vás obtěžuje, kolik klepnutí musíte provést, než máte k dispozici vše, co budete potřebovat.

Jak to zautomatizovat: Stisky kláves, pohyby a klepání myší můžete nahradit klávesovými zkratkami, pokud použijete utilitu Auto Hotkey, kterou naleznete i na našem CD. Konkrétně například po stisku některé z funkčních kláves F1-F12 lze nastavit, aby se otevřelo několik prohlížečů s různými internetovými stránkami a k tomu aby se spustilo několik programů a nastavilo několik funkcí. Stačí použít několik příkazů z jednoduchého skriptovacího jazyka, jehož použití naleznete v on-line dokumentaci na internetových stránkách programu. Program Auto Hotkey toho ale dokáže daleko více. Například zkratky: pro program není problém převádět některé vámi definované zkratky na úplné výrazy. Jako konkrétní příklad poslouží třeba zkratka h:w, kterou program automaticky převede na http://www. Dále není problém předefinovat nové klávesové zkratky třeba kvůli tomu, že používáte jinou znakovou sadu.

Z vytvořeného skriptu lze vytvořit spustitelný soubor EXE, který pak můžete spustit i na počítačích, kde program Auto Hotkey není nainstalovaný. V tipu 9 vám představíme utilitu Auto-It, s níž je popisovaný program do verze 2 kompatibilní.

9) Důkladné testování internetových anket

Co obtěžuje: Chtěli byste si otestovat, zda internetová anketa na vašich stránkách správně funguje a zda třeba správně počítá klepnutí na jednotlivé položky ankety. Je k tomu nutno provést řadu stereotypních klepnutí či pohybů myší. Nedalo by se toto testování nějak zjednodušit?

Jak to zautomatizovat: Pro úkoly tohoto typu je jako stvořená utilita Auto-It, kterou vám nabízíme na našem CD. Jedná se o freewarový program, který má svůj vlastní skriptovací jazyk. Utilita dokáže opakovat posloupnosti stisknutých kláves, pohybů a klepnutí myší, a to kolikrát chcete. Auto-It dokáže rovněž přistupovat k registru Windows, přesouvat či měnit velikost oken.

Skriptovací jazyk je velmi podobný programovacímu jazyku Basic a s pomocí dokumentace, která je součástí programu, se jej snadno naučíte. Ale i tak budete schopni napsat složitější skripty až po několika hodinách studia. Pro utilitu je k dispozici i soubor nápovědy, ale bohužel pouze v angličtině. Jste-li již s programováním jako takovým obeznámeni, pak využijete zejména seznam klíčových slov a příkazů. Vhod vám možná přijde i diskusní fórum věnované utilitě Auto-It, které najdete na internetových stránkách projektu.

Psaní skriptů: Pro psaní skriptů vystačíte s libovolným textovým editorem a rutinou Auto-It Windows Info, která se do počítače dostane při instalaci programu. V ní najdete vhodné popisky ke všem položkám pracovní plochy a k souřadnicím, které program pro práci s pracovní plochou používá.

Součástí instalace programu Auto-It je i utilita Aut2exe, která dokáže převést skripty vytvořené v programu Auto-It do formátu EXE, takže je můžete spouštět i na počítačích, kde není program nainstalovaný. Tyto soubory se rovněž dají zakomponovat do dávkových souborů.

Pomocí programu Auto-It se dají spouštět i makra, k dispozici bohužel není žádný nástroj pro nahrávání maker. Přesto existuje celá řada nástrojů pro nahrávání maker, které využívají skriptovací jazyk programu Auto-It. S výhradami lze doporučit třeba utilitu Auto-It Recorder, která je šířena pod hlavičkou Open Source a najdete ji i na našem CD. S výhradami ji doporučujeme proto, že se v ní vyskytují chyby. Pokud se například při spuštění programu objeví upozornění na chybějící knihovnu DLL, pak si na pracovní ploše vytvořte zástupce souboru EXE. Program se totiž kvůli chybně vytvořenému zástupci z nabídky Start občas nepodaří spustit.

Upozornění: Nenechte se svést k tomu, abyste tímto způsobem upravovali výsledky internetových anket nebo abyste takto zajišťovali dostatečný počet klepnutí na reklamní proužky na internetových stránkách. Zejména u systémů, kde se platba za reklamu odvozuje od počtu klepnutí, se zaznamenává, odkud klepnutí na reklamu přišlo. Pokud se zjistí, že řada klepnutí na reklamu přichází ze stejné IP adresy, pak reklamní systém předpokládá, že se někdo pokouší neoprávněně s reklamou manipulovat a na tuto skutečnost upozorní. V konečném důsledku by to mohlo vést až k vašemu vyloučení z reklamního systému.

10) Automatické stahování internetových stránek

Co obtěžuje: Máte na internetovém místě kolekci svých internetových stránek a chtěli byste jejich obsah pravidelně automaticky stahovat, abyste měli na počítači zálohovánu vždy jejich nejnovější podobu.

Jak to zautomatizovat: Pro automatické stahování kolekce internetových stránek použijeme utilitu Wget, kterou naleznete i na našem CD. Jedná se o jednoduchou rutinu, která se dá snadno integrovat i do složitějších skriptů. Wget nabízí velmi pozoruhodnou paletu nejrůznějších funkcí. Ovládá se pouze prostřednictvím příkazového řádku. Seznam všech dostupných parametrů získáte pomocí příkazu wget -h.

Na následujících řádcích použijeme fiktivní internetové místo na adrese www.mojestranka.xx. V praxi místo ní samozřejmě použijete skutečně existující internetovou adresu, popřípadě rozšířenou o podsložku. Celou kolekci internetových stránek z internetového místa stáhnete a uložíte do stejnojmenné složky ve složce programu Wget pomocí příkazu: wget -m http://www.mojestranka.xx Na disk se však při této operaci dostanou pouze soubory ve formátu HTML. Parametr -m je odvozen od slova mirror (zrcadlení), vytváří tedy obraz internetového místa.

O něco složitější je následující příkaz:

wget -H -r -level=1 -k -p -t 10 http://www.mojestranka.xx &

Tento příkaz říká, že má Wget rekurzivně (tedy přes všechny složky) stáhnout všechny stránky počínaje stránkou zadanou v příkazu (parametr -r), a to včetně všech ostatních stránek, na které je na dané stránce vytvořen odkaz (-H). Stažení těchto stránek bude probíhat pouze do první úrovně (-level=1).

Odkazy na jiné stránky budou fungovat (parametr -k) i ve stažené podobě výchozí stránky (www.mojestranka.xx) a stejně tak se zobrazí i veškerý obsah stránek (obrázky apod.), který se na těchto stránkách vyskytuje (parametr -p pocházející ze slovního spojení "Page Requisites"). Pokud se připojení ke stránce nepodaří, pak se program požadovaný obsah pokusí stáhnout celkem desetkrát (-t 10). Znak & na samém konci příkazu pak upřesňuje, že má stahování stránek v programu Wget probíhat na pozadí.

Upozornění: U rozsáhlejších webových míst, popřípadě blogů obsahujících velké množství odkazů na jiné stránky byste zadáním podobného příkazu prakticky okamžitě stáhli na pevný disk velké množství souborů. Proto nikdy nezapomeňte na omezení množství stahovaných souborů zadáním úrovně, do níž se mají stránky stahovat.

Pro zautomatizování stahování zadejte příkaz Wget do aplikace Naplánované úlohy, a to způsobem, který jsme popsali v tipu 1. Jako program, který se má spustit, zadejte soubor WGET.EXE s příslušnou cestou ke složce, kde se soubor nachází, a upravený příkaz s parametry pak zapište do políčka Spustit na záložce Úloha v dialogovém okně, které se objeví při poklepání na naplánovanou úlohu.

11) Nahrávání oblíbeného seriálu pomocí Bit Torrentu

Co obtěžuje: Vzhledem k tomu, že nemáte v době, kdy běží váš oblíbený seriál, zrovna čas, stává se docela často, že hodně dílů propásnete. Nyní byste chtěli propásnutý díl seriálu stáhnout pomocí Bit Torrentu, ale zjistili jste, že je docela obtížné jednotlivé díly na internetu vyhledat.

Jak to zautomatizovat: Počítač vám může ulehčit práci i v tomto případě. Budete potřebovat libovolného klienta pro Bit Torrent a utilitu Ted, která je distribuována pod hlavičkou Open Source a kterou najdete i na našem CD. Ještě něco málo k názvu programu. Slovo Ted je zkratkou slov Torrent Episode Downloader. Program sleduje zadané kanály RSS, které zobrazují příspěvky ze známých internetových míst s torrenty. Kvůli autorským právům lze samozřejmě stahovat pouze takové pořady, u nichž je jasné, že vlastník díla takové stahování povolil. Při prvním spuštění programu zadáváte, kam se mají stahované soubory na počítači ukládat a nastavujete, že se má spustit standardně nastavený klient pro práci s torrenty. Stiskem tlačítka New Show zadáte, který seriál budete chtít nahrát.

Pokud budete chtít nahrát díl seriálu, který se v seznamu nenachází, pak budete potřebovat jiný, vhodnější kanál RSS. Ten získáte prostřednictvím vyhledávače. Jedním z nich je vyhledávač na internetové stránce torrentspy.com. Zde klepněte na odkaz Advanced Search a zadejte název seriálu. Ve výsledcích vyhledávání (Search Results) pak naleznete odkaz na kanál RSS, který přenesete do programu Ted. Nyní můžete nechat stáhnout všechny dostupné odkazy na seriály, nebo pouze některé či pouze ty nejnovější. Po stisku tlačítka New Show můžete v dialogovém okně, které se objeví, nastavit na záložce Filters minimální velikost souboru, která zajistí, aby se nestahovaly kdejaké soubory, obsahující pouze ukázky ze seriálů. Mimoto můžete pro vyhledávání zadat upřesnění pomocí klíčových slov, například formát, v němž mají být seriály nahrány.

12) Odstranění stop po vaší práci na počítači

Co obtěžuje: Na vašem počítači pracuje i někdo jiný. Kvůli zachování soukromí byste rádi zanechali po své práci na tomto počítači co nejméně stop. Není ale nic příjemného vždy po sobě vše po každém ukončení práce likvidovat.

Jak to zautomatizovat: Pro úklid na počítači existuje řada utilit, které tuto práci automaticky udělají za vás. Jednou ze zdarma dostupných a přitom výkonných utilit je program Ccleaner, který nabízíme i na našem CD. Program nabízí možnost individuálního nastavení jak pro Windows samotná, tak pro různé seznamy naposledy používaných programů, dokumentů a webových míst. Dokáže odstranit například stopy po vaší činnosti v MS Office, Internet Exploreru, Firefoxu a některých dalších aplikacích. Ccleaner umožňuje i správu souborů cookies, kde si můžete nastavit, které soubory cookies se nemají odstraňovat, což se hodí třeba u internetových obchodů, jež na základě cookies rozpoznají, že jste již jejich obchod navštívili a jsou tedy schopni na základě vašich údajů a zvyklostí schopni nabídnout to zboží, které by vás mohlo nejvíce zaujmout.

Automatický úklid systému nastavíte tak, že v menu nalevo stisknete tlačítko Možnosti a následně tlačítko Nastavení a umístíte zatržítko před položku Spustit Ccleaner při zapnutí počítače. Obvykle stačí u položky Secure Deletion vybrat možnost Normal file deletion. Druhou možnost Secure file deletion byste měli vybrat pouze v případě, kdy chcete, aby se utilitou smazaná data nedala v žádném případě obnovit. V tomto případě máte možnost vybrat několik metod mazání souborů, přičemž u té nejdůkladnější NSA zabere úklid daleko nejvíce času. Na druhou stranu odstraní soubory a poté místa, kde byly uloženy, přemaže náhodnými bity tak důkladně, že by se smazané soubory daly obnovit nanejvýš ve specializovaných laboratořích pro záchranu dat.

13) Odstranění stop po vaší práci v jiných aplikacích

Co obtěžuje: Program Ccleaner nedokáže odstranit stopy po vaší práci ve všech aplikacích. Proto potřebujete nástroj, který toto dokáže a který se dá nastavit zcela podle vašich představ.

Jak to zautomatizovat: Takovým rozšiřitelným programem pro ochranu vašeho soukromí může být utilita Ii System Wiper, kterou nabízíme . Lze ji podobně jako Ccleaner spustit při startu Windows. Nevýhodou je skutečnost, že pro nejčastěji používané aplikace nabízí méně možností konfigurace než Ccleaner. Na druhou stranu lze funkčnost programu jednoduše rozšiřovat pomocí plug-inů. Jedná se o několik KB velké soubory s příponou IIV, které se dají vytvářet a upravovat prostřednictvím vestavěného editoru, ani k tomu nepotřebujete žádné speciální znalosti programování. Jednoduše zadáte, jaké soubory má utilita odstraňovat a kde se tyto soubory nachází. Tyto informace získáte buď sami z vlastní zkušenosti, nebo se můžete podívat do diskusních fór věnovaných vámi používanému programu. Pro často používané aplikace jsou již plug-iny předem vytvořeny součástí instalace programu Ii System Wiper je 60 plug-inů pro různé aplikace.

TIP: Pokud by vám některý plug-in nefungoval, je nejpravděpodobnější příčinou chybně uvedená cesta pro instalaci programu. Stačí ji proto v samotném plug-inu jednoduše opravit.

Stručně

Automatické provádění úloh ve Windows

Spousta operací, které musíte na počítači provádět pravidelně, se dá automatizovat. Ušetříte tím spoustu klepnutí myší, ale hlavně nemusíte na provedení těchto operací vůbec myslet - počítač je totiž provede za vás. Kromě operací, které vám navrhneme v tomto článku, samozřejmě dokáže počítač automaticky provádět spoustu dalších úkolů.

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows

Jan Povolný

C07P0558

Drsná zima si zatím dává na čas, a proto není jisté, zda se právě vy uchýlíte s oblíbeným časopisem do pohodlného křesla a pustíte se po měsíční přestávce do čtení tipů a triků pro Windows. Pokud tomu tak přesto je, věnujme několik minut ticha odcházejícímu leaderovi na poli domácích operačních systému, Windows XP, a tleskejme nastupujícímu králi Windows Vista, i když prozatím pouze v anglické mutaci.

První informace se již objevily a opravdu se je na co dívat. Doufejme však, že nám nová verze nepřinese pouze nový vzhled a vyšší komfort ovládání. S jejím nástupem jsou však spojeny první problémy. Na internetu se již objevily falešné servery pro aktivaci hromadných licencí Vista, možná se tedy krátce po uvedení dočkáme změn v aktivačním softwaru.

Dnešní díl opět výrazně nevybočí z tradičního pojetí našeho seriálu a najdete v něm zástupce všech tří sekcí. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Buďte velcí

(Windows XP) Windows XP s konečnou platností přestávají být poslední v řadě a brzy se stanou předposledními. Přesto se dnes jedná o nejrozšířenější verzi operačního systému Microsoftu. V posledním roce došlo také k obrovskému nástupu LCD panelů, plně nahrazujících standardní CRT monitory, které obhájily svou pozici snad jen v grafických studiích. Tyto dvě zdánlivě nesouvisející okolnosti generují drobný problém, na který narážejí někteří uživatelé a který se pokusíme v tomto tipu vyřešit.

Velké LCD panely dnes cenově výrazně konkurují těm menším a přinášejí s sebou na desktop nebývale jemné rozlišení. Jaké je však překvapení méně zdatných uživatelů v okamžiku, kdy se na toto jemné rozlišení podívají a po zkušenostech s velkými monitory vidí titěrné písmo a ikony. Automaticky pak mění rozlišení směrem dolů, kde jsou však opětovně šokováni rozmazaným desktopem. Každý LCD panel má totiž pouze jeden nativní rastr, který odpovídá skutečnému počtu bodů, všechny ostatní se pak jeví neostře. Windows XP však obsahují zřídkakdy používané funkce, které vám z této šlamastiky pomohou při zachování vysokého nativního rozlišení vašeho LCD. Nastavte směle nativní rozlišení vašeho panelu a na chvíli ignorujte titěrné ikony. Poklepejte pravým tlačítkem na pracovní plochu a z kontextového menu zvolte položku Vlastnosti. V následním dialogu přejděte na záložku Vzhled. Povšimněte si roletky Velikost písma a vyberte z ní písmo větší než stávající. K dispozici máte tři předvolené varianty, možná vám bude vyhovovat právě jedna z nich. Pokud tomu tak není, nechte roletku být a poklepejte na tlačítko Upřesnit v pravé dolní části záložky. V tomto okně získáte možnost podrobně definovat velikost všech objektů ve Windows XP. Poklepejte na zvolený text nebo část okna v horní části dialogu a v dolní potom vyberte potřebné hodnoty. Druhým způsobem je využití roletky Položka, kde vyberte zvolený objekt a opět změníte jeho velikost nebo barvu. Takto můžete zvětšit jak ikony na ploše, tak i jejich popisky, písmo v menu Start a mnoho dalších položek při zachování vysokého rozlišení vašeho LCD.

Systémová disketa

(Windows XP) Badatelsky založení uživatelé starších verzí Windows jistě vědí, co je to systémová disketa. V dřevních dobách (tedy před několika lety) jsme ji často používali pro opětovné a nutné reinstalace Windows 95 nebo 98. Systémová disketa obsahuje soubory nutné pro start operačního systému. Starší verze Windows načítaly tyto soubory před vlastním startem (systém MS-DOS) a až poté se fakticky zobrazilo grafické uživatelské rozhraní. Od nástupu Windows 2000 a potažmo Windows XP žádný MS-DOS neexistuje a systém už disketu nevyužije. Přesto ji však lze i v těchto verzích OS vyrobit a použít ji například pro opravu nebo instalaci starších Windows 98. Jak to provést si ukážeme v následujícím odstavci. Na rozdíl od starších verzí je příprava systémové diskety ve Windows XP poměrně intuitivní záležitostí. Jděte do menu Start a zvolte položku Tento počítač (totéž lze vybrat přímo na pracovní ploše). Vložte do mechaniky disketu, nemusí být prázdná, počítejte však s tím, že všechna data na ní budou smazána. Poklepejte pravým tlačítkem na jednotku diskety (disketa 3,5 palce) a z kontextového menu vyberte položku Naformátovat. V následujícím dialogu je opět několik možností týkajících se formátu diskety, podstatná je však sekce Možnosti formátování, kde musíte zvolit Vytvořit spouštěcí disketu MS-DOS. Po zkopírování příslušných souborů je využitelná třeba pro reinstalaci starších Windows 98.

Odesílejte skupinově

(OE 5, 6) Elektronická pošta byla od začátku hlavním hnacím motorem internetu. A je jím dodnes, i když se její primární určení posunulo od prostých textových zpráv k prostředku pro kompletní výměnu informací, a to nejen textových. I proto je používání e-mailu základním prostředkem komunikace pro internetové profesionály i začátečníky. Následující tip předvede, jak si práci s e-mailem trochu ulehčit. Je určen začínajícím uživatelům, pokročilejší níže popisovanou funkci jistě znají dokonale.

Větší firmy, které provozují řádově desítky PC navzájem propojených do sítě, často využívají takzvaného groupwarového řešení pro výměnu zpráv a dokumentů (dat obecně). Příkladem může být například Exchange server nebo produkt Lotus Notes. Jestliže posíláte poštu v těchto systémech, neřešíte obvykle problémy s adresami nebo distribučními seznamy (tedy skupinou adres, na kterou posíláte určité specifické zprávy). Ty jsou totiž v systému již vytvořené a každý uživatel je používá automaticky. Jinak je tomu doma, kdy součástí firemní sítě nejste a navíc nemáte z finančních důvodů ani potřebný software. Přesto lze vytvářet jak seznamy adres, tak i distribuční seznamy, tedy skupiny uživatelů. Vše v Outlook Expressu, který dostanete přibalený přímo ve Windows.

Z menu Start Programy spusťte Outlook Express a jděte do roletového menu Nástroje. Zde spustíte poklepáním na Adresář samostatnou aplikaci schraňující ve Windows vaše kontakty. Ty mohou být sdílené nebo lokální. V roletovém menu Nástroje (u aplikace Adresář) zvolte položku Účty. V následujícím dialogu lze přidat adresu internetového LDAP serveru s kontakty (např. firemními). Ty se potom objeví v seznamu jako sdílené. Pomocí tlačítka Nový lze samozřejmě přidat kontakty vlastní. S kontakty lze však provádět i další užitečné věci. Jednotlivé uživatele můžete třídit do vlastních složek, které vytvoříte v menu Soubor. Pokud chcete rozesílat shodné e-maily několika osobám, např. rodinnou fotografii, můžete v menu Soubor vytvořit skupiny, do nichž myší jednoduše vložíte jednotlivé kontakty a vytvoříte tak opravdové distribuční seznamy. Výhodou je, že jeden kontakt lze bez problémů umístit do více skupin. Při psaní zprávy pak vyberete z adresáře celou skupinu (uvozenou znakem +) a zprávu pak odešlete všem členům najednou.

Celý Adresář, včetně vašeho členění a skupin, je uložen v jednom souboru s příponou WAB (Windows Address Book). Jeho umístění zjistíte po poklepání na položku O programu Adresář v roletovém menu Nápověda. Tento soubor lze libovolně sdílet a kopírovat, dokáží s ním pracovat i jiné instance programu Outlook Express na jiných počítačích.

Tipy pro MS Office

Trasuji, trasuje, trasujeme

(Excel 2003) Excel je velmi silným výpočetním nástrojem, i když jej k tomuto účelu používá jen menší část uživatelů. Přesto v něm lze spočítat i komplikované úlohy. Díky rostoucímu počtu funkcí a rozsahu hodnot, s nimiž Excel dokáže pracovat, se rozvíjí i funkce spojené s kontrolou výpočtu a jeho trasováním. V Excelu 2003 je už systém kontroly poměrně propracovaný a my si v následujícím tipu nastíníme, jak jej používat.

Představte si příklad excelovského dokumentu s velkou tabulkou a spoustou výpočtů, které zpravidla generují další výpočty atd., až k finálnímu číslu, umístěnému tradičně kdesi v pravé dolní části našeho dokumentu. Předpokládejme, že toto číslo je správné. Nyní změňme podle potřeby původní vstupní hodnoty (tradičně někde v horní levé části dokumentu), případně obohaťme náš dokument nějakými novými. Při špatné konstrukci výpočtu se snadno stane, že místo výsledku obdržíme chybovou hlášku nebo nesmyslné číslo (druhého případu si ani nevšimnete, ale váš šéf již ano). Při komplikovaném sledu hodnot ve výpočtu se taková chyba hledá velmi obtížně. Je proto snadnější využít nástroje skryté v roletovém menu Excelu.

Konkrétně se jedná o roletku Nástroje, ve které najdete položku Závislosti vzorců. Název napovídá mnohé. Existuje hned několik možností, jak závislosti v dokumentu zobrazit. Označte konkrétní buňku (obsahující např. chybný výsledek), ke které se má trasování vztahovat, a poté zvolte ve výše uvedeném menu možnost Předchůdci pro zobrazení všech předchozích závislostí vedoucích k označené buňce. V opačném případě zvolte Následníci pro zobrazení všech následujících výpočtů. Pokud jste z vašich výpočtů obdrželi místo čísla jen chybovou hlášku, zkuste použít funkci Najít chybu, která vám automaticky zjistí, ve které z předcházejících buněk došlo k nesmyslnému výpočtu. Jestliže funkci trasování použijete častěji, vyplatí se zvolit možnost Panel nástrojů, kdy jsou vám pak všechny předchozí funkce k dispozici v malém plovoucím panelu.

Obrázky trochu jinak

(MS Word) MS Word patří mezi nejpoužívanější textové editory na světě. Má sice silné konkurenty, přesto vytváří standard vzhledu a způsobu práce pro mnoho dalších podobných programů. V poslední verzi dokáže jakžtakž pracovat i s formátem XML, jehož použití povede v budoucnu ke zlepšení výměny dat mezi různými aplikacemi a napříč jejich formáty. Přes fakt, že je Word notoricky známým editorem, jej většina uživatelů používá velmi povrchně. Následující tip proto bude pro některé z vás notoricky známým faktem, pro jiné pak zajímavým návodem na zlepšení vzhledu dokumentu.

Řeč bude o práci s vloženou grafikou, která může být původní ze souboru na vašem pevném disku, nebo předhotovená z knihovny klipartů, kterou obdržíte jako součást Wordu. Spusťte MS Word a jděte do roletového menu Vložit. Toto menu je jakýmsi centrálním bodem pro vkládání čehokoliv do Wordu. Zvolte položku Obrázek a vyberte, zda vložíte grafiku vlastní, nebo tu již hotovou z knihovny klipartů. Vložte požadovaný soubor.

Obrázek se po vložení jeví jako obecný objekt, nemá tedy definovanou polohu v dokumentu, což dokazují černé čtverečky, jimiž je obehnán. Prvním krokem by mělo být právě určení jeho polohy. Klepněte na něj pravým tlačítkem a zvolte Formát obrázku. V následném dialogu máte možnost změnit většinu jeho parametrů. Podstatná je záložka Pozice. Na ní definujete vlastní umístění grafiky a pokud jej vyberete, změní se černé čtverečky na bílá kolečka. Je to důkaz, že nyní lze s obrázkem v textu pohybovat. Zvolte pozici Za textem a jděte na záložku Obrázek. Zde se zaměřte na sekci Ovládání obrazu a zkuste si pohrát s nastavením jasu a kontrastu. Docílíte tak snadno vytvoření vodotisku (ve spojení s polohou Za textem). Pokud se podíváte na záložku Velikost, budete moci přesně definovat rozměr obrázku přímo ve zvolených jednotkách nebo v procentech z původní velikosti. Tento způsob je přitom mnohem užitečnější než roztahovaní obrázku myší. Vždy totiž víte, jak je obrázek veliký, případně jak jste jej zvětšili nebo zmenšili a můžete totéž aplikovat i na ostatní grafiku v dokumentu.

Možnosti manipulace s grafikou jsou ve Wordu skutečně rozmanité, využijte je naplno.

Easter Eggs

Pinball

(Windows XP) Ano, v dnešním dílu nevynecháme ani velikonoční vajíčka. Zde máte jedno z nich. Určitě znáte poměrně povedenou hru 3D Pinball, která je dostupná přímo ve Windows XP. Tato hra je překvapivě zábavná, přesto však poměrně nelehká. Autoři ale pojedli při jejím vytváření vtipnou kaši a přidali do ní tradiční kódy pro snadné dohrání a dosažení maximálního skóre. Jestli jste již vyčerpali všechny možnosti, můžete se k těmto nečestným praktikám směle uchýlit.

Jděte do menu Start Programy Příslušenství Hry a spusťte 3D Pinball. Zvolte podle libosti ovládání, přejděte do režimu plné obrazovky a spusťte hru. Před samotným vystřelením kuličky napište na klávesnici text hidden test. Poté budete moci pohyb kuličky ovládat myší a snadno ji dostanete tam, kam potřebujete. Po stisku klávesy h dosáhnete maximálního skóre. A to se vyplatí.

Intertipy

Po uplynulém měsíci se opět potkáváme u dalších internetových odkazů, které dnes věnujeme hledání velikonočních vajec, neboli Easter Eggs.

Než se pustíme do samotných odkazů, věnujme trochu času tradičnímu úvodnímu zamyšlení. To dnešní by se mohlo opět točit kolem zlepšující se internetové situace na českém trhu. Vůdčí český operátor totiž zvýšil limity na tradičních ADSL rychlostech a brzy se tak můžete dočkat obdobného kroku i u takzvaně předprodávajících operátorů. Tento vcelku logický krok jistě potěší náruživé internetové uživatele, kteří se nespokojí s pouhým prohlížením webových stránek. Další měsíce pak s námi zůstane proklínané i chválené ministerstvo informatiky, jehož zánik se po neúspěchu v parlamentu odsouvá na neurčito. Těžko hodnotit, zda je to pro český internet krok prospěšný, nebo naopak ubíjející. Buďme optimisté.

The Easter Eggs Archive

http://www.eeggs.com

Jeden z největších existujících archivů Easter Eggs na světovém internetu vás určitě neoslní grafickým zpracováním ani designem, obsahuje však mnoho tisíc legrácek a fint autorů nejrůznějších multimediálních děl, od televizních seriálů, přes tituly DVD až po námi hledané počítače. Nechybí ani triky schované v knihách nebo hudbě. Samotné počítače jsou rozděleny do několika dalších kategorií, jako jsou např. Aplikace, Hry, Hardware, Operační systémy nebo položka Jiné, kam autoři umístili příspěvky jinam nezařaditelné. Tipy a triky v kategoriích se dále tematicky dělí, k jednomu tématu tak můžete nalézt více triků. Jsou zpracovány převážně textově a obsahují kromě hodnocení i diskusi, ve které často uživatelé doladí detaily triku, případně doplní možnosti jeho provedení. Portál obsahuje nezbytný vyhledávač a umožňuje i vkládání nových příspěvků. Nechybí ani odkazy na diskusní fóra, žebříčky oblíbenosti tipů a další drobné služby. Vše anglicky.

Vaječné nebe

http://www.eggheaven2000.com

Nebe všech tipů a legrácek najdete právě na výše uvedeném odkazu, který reprezentuje další obrovský portál triků ze všech možných oblastí multimedií. Stránka je sice poněkud staršího data, nicméně obsahuje stovky příspěvků a popravdě řečeno, dříve provozované aplikace obsahovaly mnohem více skrytých zákoutí než ty současné. Designově příliš nevyvedená, ale přehledná stránka vás v úvodu přivítá přehledem kategorií, do kterých jsou triky rozděleny. Za všechny např. Aplikace, Grafika, Hudba, DVD, Programování a mnoho dalších. Jednotlivé triky jsou zpracovány opět převážně textovou formou a opět obsahují hodnocení, které napoví, nakolik se jedná o výmysl autora. Stránka obsahuje ihned v úvodu nezbytný vyhledávač. Tipy je možno vkládat pomocí přehledného formuláře a nejlépe hodnocené příspěvky lze zobrazit přednostně. Stránka obsahuje i Easter Eggs FAQ, který odpovídá na několik otázek ohledně tohoto tématu. Vše v angličtině.

Software Tips and Tricks

http://www.softwaretipsandtricks.com/eastereggs/

V dalším odkazu opět navštívíme velký portál, který se věnuje nejen velikonočním vajíčkům. Design a ergonomie jsou na slušné úrovni, autoři pouze poněkud neodhadli množství modré barvy. Důležitá je však přítomnost triků, které najdete v hojném množství i zde. V úvodu vás autoři seznámí s pojmem Easter Egg, poté již nabídnou samotné triky, rozdělené do několika kategorií. Za všechny jmenujme operační systémy nebo aplikace pro DTP. V těchto kategoriích najdete další rozdělení do sekcí, převážně podle typu aplikace. Triky jsou opět zpracovány hlavně textově, tentokrát však chybí veškeré přidané funkce ve formě hodnocení nebo něčeho podobného. Za povšimnutí jistě stojí vertikální menu v levé části stránek, na kterém najdete odkazy na tipy a triky pro operační systémy, včetně Windows Vista. Pod každým odkazem se v podstatě skrývá nový portál se spoustou informací, neváhejte proto a odkazy navštivte. Stránky obsahují nezbytný vyhledávač a mnoho diskusních skupin, jejichž aktuální příspěvky jsou obsahem pravého vertikálního sloupce. V levé dolní části pak najdete slovníček počítačových a internetových pojmů, přehled souborových koncovek nebo knihovny užitečných programů pro Windows. Vše v angličtině.

DVD Easter Eggs

http://www.dvdeastereggs.com

Jak již název napovídá, zabývá se tato stránka pouze triky pro DVD. Její provedení je oproti předchozím odkazům na vysoké grafické i ergonomické úrovni. V úvodu jste zavaleni novinkami ze světa DVD filmů, jedná se výhradně o postřehy autora, nehledejte zde tedy renomované články profesionálních novinářů. Hlavním orientačním bodem je pak horizontální menu, zakončené nezbytným polem pro vyhledávání. Jelikož se zde bavíme o filmových DVD, zvolili autoři naprosto logické rozdělení triků podle názvu díla, ve kterém se vyskytují. Pod odkazem Easter Eggs tak najdete abecedu, která vám po zvolení příslušného znaku zobrazí seznam titulů s vlastními triky. Ty jsou zpracovány pouze textově, obsahují kromě jiného i kompletní informace o vlastním filmu. Triky je možné i hodnotit a od toho se pak odvíjí jejich umístění v žebříčku oblíbenosti. Kromě samotných tipů najdete na webu diskusní filmová fóra, často kladené dotazy ze světa DVD nebo třeba zajímavé kopie článků světových zpravodajských serverů o některých filmových titulech. Vše anglicky.

Movie Web

http://www.movieweb.com/dvd/eggs/

Movie Web je portálem o filmu a DVD. Tomu odpovídá jak jeho vzhled, tak i obsah. Výše uvedený odkaz však směřuje do míst, které vyhovují zaměření dnešního vloženého dílu. Najdete zde totiž desítky triků obsažených na discích DVD. Ty jsou opět logicky členěny podle prvního písmene v názvu díla, které je obsahuje. Stačí zvolit příslušný znak a dostane se vám velmi přehledné matrice s jednotlivými DVD tituly včetně zobrazení bookletu. Samotné triky jsou čistě textového charakteru a nelze je nijak hodnotit. Sami je však můžete přidávat jak k existujícímu, tak k novému titulu. Zobrazené triky lze také okamžitě odeslat na zvolenou e-mailovou adresu. Zbytek portálu stojí jistě rovněž za návštěvu - pokud ovládáte angličtinu.

§§§§§


Paragon Drive Copy 8.0 - Personal Special Edition

Karel Šredl

C07P0557

Vítejte u dalšího dílu Rychlokurzu. Každý měsíc vám přinášíme něco nového, něco, co by vám mohlo být užitečné, co nevyžaduje k použití dvouměsíční intenzivní školení a co vás nebude stát "majland". Dnes je to program, který přijde vhod právě tedy, když budete potřebovat kopírovat svá data a celý systém ze starého disku na nový, nebo pokud se rozhodnete zálohovat svá data na druhý pevný disk. Program není vůbec složitý, vůbec se ho nemusíte obávat. K čemu ale spoustu řečí, pojďme se na něj podívat.

Instalace

Instalace probíhá, jak se sluší a patří na současný moderní program, formou průvodce ostatně jak brzy zjistíte, celý program je průvodci přímo prošpikován.

? Spusťte instalační EXE soubor, stiskněte tlačítko Next>.

? Potvrďte licenční ujednání, Yes.

? Objeví se registrační dialog. Kliknutím na odkaz http://registration.paragon-software.com/

dcse (nebo kliknutím na Registration otevřete internetovou stránku, kde je třeba se zaregistrovat. Povinná pole jsou Email, First name, Last name, Country, Language avšak nejdůležitější je e-mailová adresa, neboť na tu vám přijde požadovaný licenční klíč.

? Vyplňte UserName a Serial Number údaji z e-mailu a klikněte na Next>.

? V dalším kroku definujeme instalační adresář (opět doporučuji ponechat přednastavenou hodnotu), stiskněte Next>.

? Zaškrtněte Yes, I want to install for all users, pokud chcete program instalovat pro všechny uživatele PC.

? Pojmenujte složku pro menu Start (můžete ponechat přednastavené), stiskněte Next>.

? Vše je připraveno k instalaci. Kopírování souborů začne po stisknutí Next>.

? K dokončení instalačního procesu už nyní schází jen restart počítače. Ukončete a uložte veškerou rozdělanou práci, zaškrtněte Yes, I want to restart my computer now a klikněte na Finish. Počítač bude restartován.

První spuštění

Pokud vše proběhlo bez problémů, v menu Start přibude složka Paragon Drive Copy 8.0 Personal Special Edition a v ní pak zástupce programu Paragon Drive Copy. Klikněte na zástupce a spusťte program.

Před sebou vidíte hlavní okno. Vlevo je seznam úkonů, které je možné s programem provádět, vpravo pak přehledné informace o vašich pevných discích a jejich diskových oddílech. Popišme si nyní, co vlastně program dokáže.

Kopie celého disku

Začneme kopírováním celého disku na jiný disk. Kliknutím na volbu Copy Hard Disk spustíte průvodce, který vás provede nastavením.

? [Next>]

? Vyberte disk, který chcete kopírovat (tedy zdrojová data). Kliknutím na něj ho označíte (bude mít oranžové obrysy). Stiskněte Next>.

? Vyberte cílový harddisk (kde chcete vytvořit kopii dat). Je potřeba upozornit, že veškerá data na cílovém disku budou vymazána, takže si důkladně ověřte, že na disku nemáte nic důležitého. Stiskněte Next>.

? Nastavte volby kopírování:

- Copy all sector, one to one - Tato volba způsobí, že bude vytvořena naprosto stejná kopie zdrojového disku. Budou tedy kopírována data i z nepoužitých sektorů. Celé kopírování potrvá déle, ale kopie bude naprosto přesná budete tedy moci např. obnovovovat smazané soubory.

- Remove free block from partitions -Odstraní zbytečné prázdné místo, které může být na zdrojovém disku mezi diskovými oddíly. Ušetříte tím místo.

- Copy data and resize patritions proportionaly - Pokud si koupíte větší disk a tímto způsobem tedy přenášíte data na nový, může se vám tato volba hodit, neboť zachová rozložení oddílů na disku, jen je proporcionálně zvětší.

- Perform Surface Test -Provede test povrchu disku, zkontroluje každý sektor a pokud detekuje nějaký problém, zapíše sektor jako poškozený. Systém se mu potom bude vyhýbat a na toto místo nebude zapisovat data.

- Verify Writing -po každém zapsání dat zkontroluje, zda byla zapsána správně. Pokud si nejste jisti stabilitou vašeho harddisku, čili váš disk obsahuje již nějaké špatné sektory, pak je vhodné tuto volbu zapnout. Sice poměrně výrazně zpomalí celý proces kopírování, ale budete mít jistotu, že vaše data budete schopni po kopírování přečíst.

? Na další stránce uvidíte přehledně, jak bude vypadat výsledný stav. Pokud jste zaškrtli proporcionální kopírování, máte v tomto kroku navíc možnost pomocí posuvníku nastavovat a naopak zkracovat diskové oddíly.

? Stiskněte Next>.

? Ještě jednou se rozmyslete, zda na cílovém disku nemáte důležitá data. Pokud jste si jisti tím, co chcete udělat, zvolte Yes, apply the changes physically a stikněte Next>.

Nyní začne proces kopírování. Pokud kopírujete disk, na kterém máte právě otevřené soubory, budete upozorněni, že disk je právě používán. Můžete buď:

- Manually close used files and retry the operation - Uzavřít všechny programy a zkusit to znovu kliknutím na slovo retry.

- Confirm restart of your computer - Pokud uzavření všech programů nepomůže, bude třeba restartovat počítač. Uložte si tedy rozdělanou práci a klikněte na slovo restart.

- Cancel the operation - Můžete rovněž přerušit operaci.

Poznámka: Všiml jsem si, že pokud jsem posuvníkem změnil proporcionalitu cílového disku, program vyžadoval restart. Pokud jsem ponechal posuvník na 100 %, restart nebyl potřeba a kopírování začalo ihned. Pokud si tedy nechcete přidělávat starosti restartem, proporcionalitu nepoužívejte.

Pokud bude třeba jít cestou restartu počítače, stane se následující uvidíte spuštění systému, jak jste zvyklí, ale místo Windows se objeví okno Paragon Drive Copy. Zde máte ještě poslední šanci stisknutím tlačítka Esc operaci přerušit. Pokud tak neučiníte, kopírování začne. Nechte vše doběhnout do konce. Poté se spustí Windows.

Pokud restart nebyl zapotřebí, začne kopírování okamžitě. Doba kopírování závisí na nastavených volbách a na velikosti harddisku. Po dokončení se objeví okno Completing the Copy Hard Disk Wizard a kliknutím na Finish proces ukončíte.

Kopie diskového oddílu

Kopírování diskového oddílu je velmi podobné. Tentokrát začneme s volbou Copy Partition. Opět nás povede průvodce.

? Stiskněte tlačítko Next>.

? Nyní označíme diskový oddíl, který chceme kopírovat. Stiskněte Next>.

? Teď musíme najít a označit místo, kam danou kopii umístit. Máme zde možnost zaškrtnout volbu Copy partition with resize a tím dát najevo, že není potřeba místo na celý diskový oddíl, ale jen na data a cílový diskový oddíl může být menší. Nyní kliknutím označte disk, kam budete chtít data překopírovat, a program vám ve spodním okně ukáže seznam míst na disku, kam lze diskový oddíl překopírovat. Pokud označíte disk, kam se data nevejdou, bude v dolní části okna svítit nápis The Wizard did not find any free entries of requested size on this disk. Takže hledejte a zkoušejte - pokud naleznete to správné místo, kam se data vejdou, stiskněte Next>.

? Teď je možné upravit velikost nově vzniklého diskového oddílu s kopírovanými daty. Vyzkoušejte posuvníky, v horní části pak ihned vidíte výsledný stav. Jakmile budete spokojeni s výsledkem, klikněte na Next>.

? Poslední krok je souhlas s tím, že program může začít kopírovat. Označte Yes, apply the changes physically a stikněte Next>.

Opět platilo, že pokud jsem cílový diskový oddíl zmenšoval, musel jsem restartovat počítač. Pokud jsem ponechal diskový oddíl v původní velikosti nebo jsem jej dokonce zvětšil, pak kopírování začalo okamžitě.

Plánování

Pokud chcete tento program použít pro zálohování dat na druhý záložní disk, pak by bylo vhodné tyto akce automatizovat. K tomu slouží volby začínající slovem Schedule... Jako naprosto ideální se mi jeví naplánovat si jednou týdně zálohu ve chvíli, kdy se spouští systém. Jak na to? Klikněte na Schedule Hard Disk Copy nebo Schedule Partition Copy. Následujte kroky popsané v předchozích kapitolách. Posledním krokem je nastavení, kdy tuto akci spustíte. Možnosti jsou:

? Once - Jednorázově v určený čas.

? At System Startup nebo At Logon - Při startu systému nebo při přihlášení do Windows. Rozdíly mezi těmito možnostmi jsou dva. Za prvé se liší okamžikem spuštění At System Startup se spouští během startu Windows, zatímco At Logon až po přihlášení do Windows. Za druhé u At System Startup nebude zobrazen průběh kopírování - start Windows bude prostě trvat déle.

- On every logon - Záloha se provede při každém přihlášení.

- On next logon and then delete the task - Záloha se provede jednorázově při přihlášení a poté bude tento úkol vymazán.

- On logon with the interval of X days - Při přihlášení s periodou X dní (toto je i má volba).

- Daily, Weekly, Monthly - (Denně/týdně/měsíčně) v určený čas.

Aktivní a připravené naplánované úlohy najdete na záložce Scheduled Tasks.

Kontrola disku

Jako další šikovnou vlastnost programu můžeme využít kontrolu filesystému a povrchu disku. Máme-li podezření, že s našim diskem není něco v pořádku, můžeme nechat disk prověřit. Ve spodní části hlavního okna najdeme graficky zobrazené diskové oddíly odpovídající diskům v systému. Klikněte ne nějaký oddíl pravým tlačítkem a z menu můžete zvolit:

? Check File System Integrity (ověřit integritu souborového systému) - tato akce se doporučuje obzvláště po nestandardních restartech nebo při náhlém vypnutí počítače (například po výpadku proudu). Systém totiž z důvodu urychlení práce s počítačem využívá tzv. cache (čti "keš"). Tato funkce opravdu výrazně urychluje plynulost práce s počítačem, ale při náhlém pádu způsobuje nekonzistence v souborovém systému překřížené soubory, chybné délky souborů atd. Většinu z těchto nepříjemností dokáže vyřešit právě kontrola integrity.

? Test Surface (kontrola povrchu) - někdy se na povrchu disku může vyskytnout chyba a způsobí, že data zapsaná do tohoto místa nebude možné načíst nebo budou načtena chybně. Pomocí této kontroly můžete takové chybné sektory vyhledat a označit je jako chybné. Chybné sektory potom systém ignoruje a nepoužívá je. Bohužel poruchy povrchu disku mívají nepříjemnou vlastnost, že se v průběhu času šíří na další sektory. Pokud se vám tedy na disku začnou objevovat takové chyby, je čas pomýšlet na nákup nového disku.

Závěr

Program Paragon Drive Copy v této verzi (Personal Special) je verzí zaměřenou na kopírování diskových oddílů a celých pevných disků. Vyniká především příjemným zevnějškem a pohodlným ovládáním, hlavně však funkce, pro které je navržen, plní beze zbytku. A vzhledem k jeho ceně je poměr cena/výkon velmi příznivý.

§§§§§

$$$$$


Software


DUEL: Internet Explorer 7 vs. Firefox 2

David Čepička, Edward N. Albro, Erik Larkin

C07P0563

Nová verze webového prohlížeče Internet Explorer 7 přináší zásadní změny a vylepšení. Firefox ve verzi 2 si i přes skromnější upgrade oproti Internet Exploreru stále drží v obecných rysech svoji poměrně silnou pozici.

Právě nyní je ta nejvhodnější doba poslat svůj starý internetový prohlížeč na zasloužený odpočinek. Firmy Microsoft a Mozilla, tvůrci internetových prohlížečů, které jsou hlavními aktéry v nadcházející válce prohlížečů, přišly totiž v říjnu prakticky ve stejnou dobu s nejnovějšími verzemi internetových prohlížečů - Internet Exploreru (pro Windows XP) a Firefoxu. Oba produkty si beze sporu zaslouží pozornost, přičemž Internet Explorer 7 od minulé verze Internet Exploreru 6 pokročil o velký kus vpřed, zatímco Firefox v nové verzi 2 se stává stále mohutnější aplikací.

Firefox 2 v porovnání s předchozí verzí 1.5, která byla uveřejněna před rokem, neprošel žádnou výraznější změnou. Bylo provedeno pouze několik dílčích změn a vylepšení, které současné uživatele Firefoxu nijak nemile nepřekvapí. Mezi nejvýraznější novinky patří integrování nástroje proti phishingu, ostatní změny spočívají víceméně ve vylepšení stejných funkcí, které byly k dispozici již ve verzi 1.5 a jež jsou nově součástí i Internet Exploreru 7. Konkrétně verze 2 Firefoxu vylepšuje prohlížení internetových stránek v záložkách, nabízí podporu kanálů RSS a rovněž vylepšuje správu doplňků. Bohužel i dnes na internetu ještě naleznete spoustu stránek napsaných pouze pro Internet Explorer, které ve Firefoxu 2 zrovna nijak báječně nevypadají. Tento problém ale můžete vyřešit instalací doplňku, který umožní takovou stránku zobrazit v Internet Exploreru naším oblíbeným doplňkem pro tyto případy je IE View, který naleznete na našem CD, popřípadě si jej můžete stáhnout na internetové adrese https://addons.mozilla.org/firefox/35 (ie_view-1.3.1-fx+mz.xpi, 61,4 KB). Na našem CD naleznete i samotný Firefox 2, popřípadě si jej můžete stáhnout na internetové adrese www.

czilla.cz jako soubor Firefox Setup 2.0.exe o velikosti 5,44 MB. Microsoft se svým Internet Explorerem zašel ve srovnání s minulou verzí prohlížeče o hodný kus dále. Není ani divu, vždyť předchozí verze Internet Exploreru 6 spatřila světlo světa už v roce 2001. Internet Explorer 7 tak představuje pokus o kompletní předělávku minulé verze a o odstranění všech jejich nedostatků. Nelze pominout zcela nové uživatelské rozhraní s podporou prohlížení stránek v záložkách, integrovaný panel pro vyhledávání na internetu a podporu kanálů RSS. Součástí prohlížeče je i nástroj bojující proti phishingu a snaha o maximální zabezpečení jako reakce na zdánlivě nekončící záplatování Internet Exploreru 6. Microsoft v nejbližší době nabídne možnost stažení nové verze Internet Exploreru prostřednictvím funkce automatických aktualizací, my vám jej nabízíme na našem CD, popřípadě si jej můžete kdykoli stáhnout z internetové adresy

www.microsoft.com/cze/windows/ie/downloads/default.mspx jako soubor IE7-WindowsXP-x86-enu.exe o velikosti 14,8 MB. V době psaní článku byla k dispozici pouze anglická verze prohlížeče, časem se prohlížeč objeví i v české jazykové mutaci. Internet Explorer 7 pro Windows Vista se objeví společně s uvedením operačního systému Windows Vista do prodeje pravděpodobně v prvních měsících roku 2007.

V tomto článku porovnáváme důležité vlastnosti a funkce konečných verzí obou prohlížečů (Internet Explorer ve verzi 7.0.5730.11 a Firefox ve verzi 2.0).

Prohlížení internetových stránek v záložkách

Zcela nový vzhled Internet Exploreru 7 má do jisté míry připomínat styl nového operačního systému Windows Vista. Tlačítka Zpět, Vpřed a Oblíbené včetně panelu Adresa jsou vtěsnány do dvou horních řádků. Kromě těchto prvků ve zmíněných dvou řádcích naleznete nové textové pole, které slouží k vyhledávání zadaného výrazu na internetu. Internetový vyhledávač si přitom můžete sami zvolit. Nikde již neuvidíte klasické menu s položkami File, Edit či View známé z Windows XP (nicméně toto menu se dá zobrazit, pokud budete chtít). Novinkou jsou dlouho očekávané záložky, které se dají uspořádat podle libosti. Výhodou záložek je skutečnost, že v jednom okně prohlížeče pak můžete zobrazit současně několik internetových stránek.

Další vymožeností je ukládání relací: při zavírání okna prohlížeče se objeví dialogové okno, které vám nabízí zapamatování všech otevřených záložek. V tom případě se při příštím otevření prohlížeče zobrazí stejný obsah záložek jako při předchozí relaci. Je to možná drobnost, kterou záhy určitě shledáte při každodenním používání prohlížeče jako velmi užitečnou.

Jednotlivé záložky se však neumisťují pouze do jednoho řádku, ale mohou se objevit prakticky kdekoliv. Pokud je záložek otevřených několik, mohou se zobrazovat ve zmenšené podobě. Pokud se chcete mezi jednotlivým záložkami přesouvat, můžete buď přímo klepnout na danou záložku, nebo stisknout malé tlačítko se symbolem čtyř čtverečků vlevo od první záložky, které zobrazí v dočasném okně náhledy všech otevřených záložek, včetně jejich obsahu. Klepnutím na odpovídající náhled se zobrazí příslušný obsah záložky.

Další možností, jak vybírat mezi jednotlivými záložkami, je výběr ze seznamu otevřených záložek. Tento seznam se zobrazí po klepnutí na tlačítko šipky, které se nachází vlevo od první záložky.

Práce se záložkami ve Firefoxu 2 se od starších verzí v několika věcech odlišuje, nicméně oproti Internet Exploreru to lze vnímat jako posun o krok dále. Například můžete Firefox nastavit přímo tak, aby si vždy zapamatoval pro příští otevření svoji poslední relaci. U Internet Exploreru je nutné, jak jsme se již zmínili, při zavírání pokaždé tuto skutečnost potvrdit v dialogovém okně, které se objeví právě při zavření okna prohlížeče. Ve Firefoxu je také možné znovu otevřít kteroukoliv záložku buď prostřednictvím menu Historie, nebo klepnutím pravým tlačítkem na otevřenou záložku.

Podobně jako Internet Explorer má i Firefox u každé záložky tlačítko, které umožňuje záložku zavřít. Na rozdíl od Internet Exploreru Firefox neumožňuje zobrazovat náhledy obsahu jednotlivých záložek.

Lepší správa kanálů RSS

Kanály RSS nabízí elegantní způsob, jak rychle zkontrolovat aktualizace stránek a popřípadě diskusní příspěvky z různých internetových míst, aniž byste je museli všechny navštěvovat. Podpora kanálů RSS je v Internet Exploreru 7 naprostou novinkou, ve Firefoxu 2 byla pak tato podpora vylepšena.

Pokud v Internet Exploreru navštívíte stránku, která nabízí podporu kanálů RSS, pak se vpravo od záložky aktivuje odpovídající ikona. Po klepnutí na tuto ikonku zobrazíte nejnovější titulky z daného kanálu společně s možností odběru novinek tohoto kanálu. Pokud se přihlásíte k odběru, můžete vše zkontrolovat prostřednictvím tlačítka kanálů v novém centru oblíbených položek (Favorites Center). Na stejném místě naleznete i seznam všech navštívených stránek. Není bohužel možné rychle zobrazit obsah vlákna, aniž byste v Internet Exploreru otevřeli stránku odpovídající danému vláknu. To ale v zásadě odporuje původnímu smyslu kanálů RSS, protože daný kanál navštívíte obyčejným prohlížením internetové stránky. Firma Microsoft tvrdí, že je to tak uděláno schválně. Podpora kanálů RSS je v Internet Exploreru minimální, protože je zamýšlena jako platforma pro budoucí aplikace typu čteček kanálů RSS.

Pokud ve Firefoxu 1.5 použijete Live Bookmarks, pak si můžete vytvořit odkaz na kanál RSS a pak si můžete nechat zobrazit najednou všechny titulky kanálů. Pokud na nějaký titulek klepnete, přesunete se na stránku s příslušným obsahem, zatímco když klepnete na odkaz, který otevírá vlákno samotné, uvidíte pouze nesrozumitelný kód HTML. Firefox 2 obsah vlákna zobrazuje ve srozumitelné formě a mimoto nabízí celou řadu dalších šikovných nastavení týkajících se práce s kanály RSS. Proto se můžete bez obav přihlásit k odběru kanálů vedoucích k osobním blogům, můžete odebírat Google Reader, stránku My Yahoo nebo používat samostatnou čtečku kanálů RSS, i když tyto čtečky nemusí vždy pracovat se všemi kanály.

Bezpečnější surfování po internetu

Oba prohlížeče disponují funkcí, která chrání proti phishingu, tedy proti zrádným internetovým místům, které se snaží od uživatelů zjistit jejich přihlašovací jména a hesla k různým internetovým službám. Ve Firefoxu tato ochrana spočívá v porovnávání internetových míst se seznamem (černou listinou) míst, která jsou označována jako phishing. Internet Explorer naproti tomu spoléhá na analýzu každého internetového místa. Tato analýza se pokouší varovat před každou otevřenou stránkou, jež by mohla potenciálně představovat nebezpečí tohoto druhu, a to i když se nevyskytuje na žádné černé listině, jako v případě Firefoxu. Jedná se o přístup podobný tomu, který v současnosti používá většina balíčků zaměřujících se na zabezpečení počítače.

Podle zaměstnanců Microsoftu v Redmondu hledá Internet Explorer v adrese URL nebo v obsahu stránky znaky, které jsou pro phishing typické. Adresy podezřelých míst pak odesílá na server Microsoftu, kde se porovnávají s černou listinou. Pokud se zkoumaná stránka na černé listině již nachází, pak Internet Explorer zobrazení takové stránky zablokuje. V opačném případě se stránka zobrazí. Jedná-li se o stránku neznámou, objeví se pouze varovné hlášení. Podle tvrzení Microsoftu je cílem ochrana soukromí uživatelů adresy URL, které tímto způsobem od uživatelů obdrží, se v žádném případě nikde neukládají.

Testování obsahu stránky (oproti spoléhání se pouze na data obsažená v černé listině) není vůbec špatný nápad, jelikož stránky obsahující phishing se obvykle vyznačují velmi krátkou dobou existence, popřípadě se jejich adresy po získání několika obětí rychle změní, a to ještě dříve, než se dostanou na černou listinu.

Firefox ve standardním nastavení porovnává internetová místa se seznamem na černé listině přímo na vašem počítači nedochází tedy v žádném případě k odesílání adres URL, které jste navštívili, někam do internetu. Pokud se takové podezřelé místo představující phishing objeví, zobrazí se varování. Nicméně místo tohoto způsobu stačí použít Google, kam zadáte adresu URL, kterou chcete navštívit, a v tomto vyhledávači se provede porovnání adresy URL zadané stránky s černou listinou Googlu, která je aktualizována mnohem častěji. Google v žádném případě nespojuje informace, které takto získá, s vašimi osobními údaji, na druhou stranu adresa URL, popřípadě jiné informace odeslané Googlu mohou obsahovat osobní údaje, které mohou být součástí záznamů, jež si Google pořizuje.

Co se týče zabezpečení v Internet Exploreru 7, pak se samozřejmě nejedná pouze o nástroj proti phishingu. Např. funkce Delete Browsing History odstraňuje dočasné soubory, cookies, historii, data formulářů či hesla, a to buď všechny údaje současně, nebo každý typ zvlášť je to ostatně podobné jako ve Firefoxu 1.5. Nová je funkce Fix Settings for Me, která vás varuje v okamžiku, kdy nastavíte úroveň zabezpečení na takovou, kterou Microsoft vnímá jako rizikovou.

Microsoft rovněž vylepšil zacházení s prvky ActiveX, vylepšil jejich programový kód a změnil zásadním způsobem jejich architekturu, jež by měla minimalizovat počet oblastí, které by mohli případní hackeři zneužít.

Obecně vzato obsahuje nový Internet Explorer daleko více bezpečnostních záplat než nová verze Firefoxu. Jistě, toto záplatování bylo naprosto nevyhnutelné, a to kvůli značně děravému Internet Exploreru 6 včetně záplat, které byly nutné, aby se zabránilo možnostem řízeného stahování, jež zaplňovalo váš počítač malwarem při návštěvě podezřelé stránky.

Firefox samozřejmě rovněž trpí bezpečnostními trhlinami, nicméně Mozilla je při vydávání záplat daleko rychlejší.

Bezpočet doplňků

Uživatelé Firefoxu mají možnost vybrat si z celé řady zdarma dostupných doplňků, které rozšiřují prohlížeč o množství dalších funkcí: rozšířenou podporou kanálů RSS počínaje přes rozšíření týkající se zabezpečení prohlížeče až k blokování reklamy. To vše přitažlivost Firefoxu v očích uživatelů jednoznačně zvyšuje. Internet Explorer 7 na to reaguje integrací nového správce doplňků a zřízením speciální stránky na adrese ieaddons.com. Na této stránce bude Microsoft tyto doplňky podporovat a distribuovat.

Nicméně od Microsoftu to stejně nic světoborného není. Jednotlivé doplňky sice můžete ve správci doplňků v Internet Exploreru povolit, zakázat nebo odstranit, bohužel není při provádění těchto operací nijak vstřícný. Správce doplňků totiž neposkytuje žádné popisy doplňků. Pokud tedy chcete zobrazit všechny nainstalované doplňky, musíte se prodrat čtyřmi různými seznamy, z nichž ani jeden není právě přátelský. Konkrétně se jedná o tyto seznamy: seznam doplňků, které máte právě nainstalovány v Internet Exploreru, seznam doplňků, které Internet Explorer používá, doplňky, které ke spuštění nepotřebují žádné povolení a seznam stažených prvků ActiveX (32bitových). Pokud navíc chcete libovolný doplněk aktualizovat, pak musíte ručně zjistit, zda je dostupná nová verze doplňku a pokud ano, musíte si jej ručně stáhnout.

Naproti tomu správa doplňků ve Firefoxu 2 je vyřešena daleko lépe, protože v tomto prohlížeči je integrován vylepšený správce doplňků, který v jednom okně umožňuje spravovat všechny doplňky a motivy vzhledu. Stejně jako v předchozích verzích obsahuje každý doplněk ve správci doplňků svůj vlastní popis a tlačítko Vyhledat aktualizace umožní rychle zkontrolovat dostupnost nové verze doplňku.

Možná si řeknete, že by vůbec nebylo špatné vybavit si prohlížeč všemi možnými doplňky, ale na druhou stranu pokud si do prohlížeče nainstalujete příliš mnoho doplňků, zjistíte, že to zpomalí práci kvůli vyššímu zatížení operačního systému.

Uživatelé Firefoxu si stěžovali na velkou spotřebu systémových prostředků a Mozilla z toho obviňovala právě nainstalované doplňky. Co se týče Firefoxu 2, pak Mozilla tvrdí, že tento program spotřebovává daleko menší množství systémových prostředků než předchozí verze Firefoxu 1.5.

Co nejpohodlnější upgrade

Při instalaci nové verze Internet Exploreru (představuje přibližně 15 MB velký instalační soubor) bude rovněž probíhat kontrola aktualizací a poté se spustí i utilita pro odstranění škodlivých programů distribuovaná Microsoftem. Tato utilita provede kontrolu systému na možnou přítomnost virů. Při prvním spuštění Internet Exploreru se zobrazí stránka, která vás vyzve k nastavení výchozího internetového vyhledávače a zeptá se vás, zda chcete povolit ochranu proti phishingu. Nový Internet Explorer uloží všechny vaše staré internetové odkazy a do nové verze přebere některá nastavení, včetně vámi nastavené úrovně zabezpečení pro práci s cookies. Ostatní nastavení budou konfigurována do výchozího stavu. Při našich testech změnil Internet Explorer 7 námi nastavenou úroveň nastavení Vlastní v nové verzi na výchozí úroveň Medium High. Pokud jsme však ve staré verzi Internet Exploreru nastavili úroveň Vysoká, pak ji ale nová verze Internet Exploreru po instalaci ponechala.

Microsoft mimo jiné tvrdí, že se Internet Explorer 7 nebude pokoušet změnit vámi nastavený standardní prohlížeč, pokud jím není právě Internet Explorer. Také by podle Microsoftu neměl spotřebovávat více systémových prostředků než minulá verze prohlížeče.

Instalační soubor Firefoxu 2 je mnohem menší, jeho velikost je něco málo přes 5 MB a zdá se, že při svém běhu skutečně spotřebovává méně systémových prostředků než Internet Explorer. Při našich rychlých testech obsadil Internet Explorer 7 spuštěný okamžitě po instalaci, kdy jsme v něm nechali zobrazit tři stránky v záložkách, 80 MB operační paměti. Za stejných podmínek Firefox obsadil pouze 58 MB operační paměti. Jinak je výkon obou prohlížečů srovnatelný.

Při instalaci Firefoxu se zobrazí vyskakovací okno, které kontroluje dostupnost aktualizací doplňků a motivů, jež byly instalované v předchozí verzi, a testuje, zda jsou kompatibilní s novou verzí prohlížeče. Doplňky uživateli hojně používané se aktualizují často, u ostatních se jejich aktualizace pohybuje řádově v týdnech. Pokud máte v prohlížeči nainstalovaný doplněk, který je s novou verzí prohlížeče nekompatibilní, pak upgrade prohlížeče proběhne bez problémů, nicméně nekompatibilní doplněk bude deaktivován až do doby, dokud se neobjeví jeho nová verze, kompatibilní s novou verzí prohlížeče (kontrolu dostupnosti doplňku můžete kdykoliv provést ručně ve Správci doplňků stiskem tlačítka Vyhledat aktualizace.

Firefox zachovává odkazy a většinu nastavení z verze 1.5 vč. hlavního hesla (tzv. master password) pro všechny přihlašovací údaje uložené v prohlížeči a standardně nastavený styl písma. Při testech se bohužel vůbec nepřenesla nastavení cookies, ale to bylo kvůli našemu speciálnímu nastavení (nemohli jsme povolit u internetových stránek používání cookies do té chvíle, dokud jsme neodstranili cookies těchto stránek, vytvořená při používání předchozí verze prohlížeče). Náš typ nastavení však ve verzi 2 neexistoval.

V nové verzi prohlížeče naleznete některá nastavení pod různými položkami dialogového okna Možnosti. Například nastavení hesel nyní naleznete pod položkou Zabezpečení, zatímco v předchozí verzi se toto nastavení nacházelo pod položkou Soukromí.

Válka prohlížečů může začít

Internet Explorer 7 obsahuje řadu dalších vymožeností, jako je možnost rychlého zvětšení obsahu stránky či podpora pokročilého programování internetových stránek. Tyto funkce, společně se skutečně razantním vylepšením prohlížeče jako takového mohou zpomalit nebo dokonce zastavit odliv uživatelů od Internet Exploreru k Firefoxu.

Porovnáme-li, co se stalo na poli prohlížečů během minulého roku, kdy byly na trhu prohlížeče betaverze Firefoxu 1.5, Internet Exploreru 7 a Opery 9, můžeme konstatovat, že Mozilla do jisté míry předběhla Microsoft tím, že stihla do dnešního dne vyprodukovat verze Firefoxu 1.5 a 2, zatímco Microsoft pouze dokončil verzi Internet Exploreru 7 a Opera zůstala ve verzi 9.

Který z prohlížečů tedy používat? Pro uživatele, jež dosud používali Firefox 1.5, nebude přechod na verzi 2 představovat žádnou velkou změnu, protože dostanou prohlížeč obohacený o velké množství funkcí, aniž by si museli zvykat na něco úplně jiného.

Uživatelé zvyklí na Internet Explorer na tom jsou podobně: Internet Explorer 7 díky spoustě novinek představuje daleko lepší prohlížeč než Internet Explorer ve verzi 6.x, i zabezpečení nové verze prohlížeče je na takové úrovni, že není skutečně žádný důvod, proč na novou verzi prohlížeče nepřejít.

Nicméně i přes všechny novinky Internet Exploreru je Firefox lepším prohlížečem. Uživatelé Internet Exploreru si alespoň zpočátku stejně budou muset zvykat na přece jen trochu odlišný vzhled, a to může nahrávat do karet Firefoxu, na který by právě tito uživatelé mohli přejít. Všichni pak můžeme sledovat, jak se za pět let bude Internet Explorer 8 opět snažit dohnat náskok, který si před ním za tu dobu pravděpodobně ostatní pružnější prohlížeče vytvoří.

Internet Explorer 7 i Firefox 2 si zaslouží pochvalu

Internet Explorer 7 představuje oproti starší verzi Internet Exploreru 6 skutečně vydatnou změnu k lepšímu. Vylepšení integrovaná do Firefoxu 2 nás ale přesvědčila daleko více.

Firefox 2

http://www.czilla.cz

Nové funkce

Ukládání relací; vylepšená podpora kanálů RSS spočívající v nových možnostech pro přihlášení k odběru příspěvků a zobrazení kanálů; menší spotřeba systémových prostředků; nový správce doplňků a motivů; možnost jedním klepnutím vrátit zpět akci uzavření záložky; integrovaná kontrola pravopisu.

Prvky pro důkladnější zabezpečení

Vestavěná utilita bojující proti phishingu, která využívá černou listinu vytvářenou a upravovanou Googlem.

Konečné rozhodnutí

Nová verze Firefoxu nepředstavuje žádné zásadní změny, ale zdokonaluje jej v dobrém slova smyslu. Samotný prohlížeč je skutečně skvělý a v plné kráse se předvede až poté, co do něj doinstalujete užitečné doplňky a motivy.

Internet Explorer 7

http://www.microsoft.com/cze/windows/ie/downloads/default.mspx

Nové funkce

Záložky; ukládání relací; redukované rozhraní; základní podpora kanálů RSS; správce doplňků; zvětšení obsahu stránky při prohlížení; vylepšená podpora webových standardů.

Prvky pro důkladnější zabezpečení

Vestavěná utilita bojující proti phishingu, která využívá černou listinu a analýzu webových míst od Microsoftu; velmi jednoduché vyčištění historie navštívených stránek a cookies; varování před nastavením příliš nízké úrovně zabezpečení; vylepšené zacházení s prvky ActiveX.

Konečné rozhodnutí

Internet Explorer 7 představuje skutečně zásadní vylepšení oproti Internet Exploreru 6 a vytváří z něj skutečně příjemný a prakticky použitelný prohlížeč. Na druhou stranu například funkce jako správa doplňků a podpora kanálů RSS, které Mozilla ve Firefoxu pouze dotahuje k dokonalosti, jsou v Internet Exploreru zatím pouze v plenkách.

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Ivan Štromer

C07P0554

IZArc 3.6.1260

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.izarc.org

Program IZArc autora Ivana Zacharjeva je určený pro archivaci souborů a složek. Disponuje moderním a snadno použitelným rozhraním. Jeho velkou předností je podpora velkého počtu archivačních formátů (7-ZIP, A, ACE, ARC, ARJ, B64, BH, BIN, BZ2, BZA, C2D, CAB, CDI, CPIO, DEB, ENC, GCA, GZ, GZA, HA, IMG, ISO, JAR, LHA, LIB, LZH, MDF, MBF, MIM, NRG, PAK, PDI, PK3, RAR, RPM, TAR, TAZ, TBZ, TGZ, TZ, UUE, WAR, XXE, YZ1, Z, ZIP, ZOO). Aby toho nebylo málo, najdete v programu i podporu pro CD a DVD formáty ISO, BIN, MDF, NRG, IMG, C2D, PDI a CDI, přičemž nabízí i vzájemnou konverzi. Program IZArc je vybaven řadou pokročilých nástrojů pro práci se soubory a archivy, jako např. vytváření samorozbalovacích archivů a naopak (převedení samorozbalovacích archivů na standardní archivy), opravy poškozených archivů, ochrana archivů 256bitovým šifrováním pomocí algoritmu AES, podporuje kódování UU, XX a MIME. Do existujících archivů je možné přidat další soubory, stejně jako ty nepotřebné z nich vyjmout. Přímo z prostředí programu IZArc lze archiv zobrazený v okně poslat jako přílohu e-mailové zprávy. Stávající archivy lze testovat na integritu, rovněž k nim můžete připojit poznámky. Příjemná je integrace do prostředí Windows, která umožňuje vytvářet nebo rozbalovat archivy přímo z kontextových menu souborů, bez nutnosti spustit předtím IZArc. Disponuje nástroji pro vyhledání v archivu, o jednotlivých souborech vám pak podá podrobné informace (cesta, velikost, kompresní poměr atd). IZArc dokáže rozdělit velké soubory na menší části, aby mohly být uloženy na diskety a jiná výměnná média. Rozdělené části pak samozřejmě umí spojit do původního celku. Zapnete-li v nastavení IZArc antivirovou kontrolu a definujete vnější antivirový program, bude IZArc archivy prověřovat na přítomnost virů. Jako příjemný doplněk (který je dnes však už téměř standardní výbavou) se jeví multijazyková podpora. V nabídce najdete 52 jazyků, mezi nimiž nechybí čeština. Svými vlastnostmi a pokročilými funkcemi může být IZArc silným konkurentem legendárního archivačního programu WinZip, některým uživatelům může dokonce vyhovovat více.

VisDir Free Disk Space Finder 1.5

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.sb-software.com/visdir/

"Visual Directory Explorer jsem si napsal proto, aby mi pomáhal uklízet pevný disk," píše na své webové stránce autor programu Scott M. Baker. Visual Directory Explorer vám prozradí, které složky využívají místo na disku vašeho počítače a jak. Tyto informace program zobrazuje formou grafu. Kliknete-li v levém okně na určitou složku, pak, obsahuje-li podsložky, je okamžitě zobrazí v pravém okně ve zvoleném formátu grafu. Jako formát grafu lze vybrat buď koláčový, nebo sloupcový, přičemž u sloupcového můžete navíc volit mezi vodorovnou a svislou orientací. Koláčový graf má zase tu přednost, že chcete-li získat stejné informace o podsložkách určité složky, nemusíte ji hledat ve stromové struktuře celé složky v levém okně, ale přímo v grafu kliknete na výseč, která tuto složku představuje. Takto se lze proklikat až na konec větve členité struktury určité složky. Chcete-li se poté pohodlně vrátit do kořenové složky této větvě, pouze kliknete na tlačítko Up v pravém horním rohu okna grafu.

Visual Directory Explorer je velmi jednoduchá, nenáročná aplikace, ale pracuje opravdu rychle: načítání a zobrazování potřebných informací provádí skutečně okamžitě. Pracuje však pouze se složkami, na poskytování informací o souborech není stavěná. Neobsahuje ani žádné nástroje pro správu složek a souborů. Chcete-li se zobrazenými složkami a soubory pracovat, nabízí Visual Directory Explorer tlačítko Explore-Dir (v levém dolním rohu okna grafu), které zobrazí Průzkumníka Windows s otevřenou vybranou složkou. V Průzkumníku pak můžete provádět všechny běžné operace. K dispozici máte ještě tlačítko Copy-Dir (v pravém dolním rohu okna grafu), jímž zkopírujete cestu celé složky do systémové schránky.

Visual Directory Explorer pracuje v operačním systému Windows verzí 95, 98, ME, NT, 2000 a XP.

Smart Data Recovery 3.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.smartpctools.com/data_recovery/index1.html

Smart Data Recovery z dílny americké firmy Smart PC Solutions Inc. je freewarový program, sloužící k obnovení smazaných dat z libovolného typu záznamových médií. Obnovuje data z pevných disků, flash disků, disket, záznamových karet digitálních fotoaparátů, zařízení USB, paměťových karet, PC karet, multimediálních karet, digitálních bezpečnostních karet apod. Hravě obnoví smazané soubory kancelářského balíku MS Office, obnovit dokáže i grafické soubory (obrázky, fotografie), audio soubory včetně formátu MP3, poradí si s archivy ZIP a to dokonce i v případě, kdy je poškozená tabulka FAT.

Ke své činnosti program nepotřebuje rozsáhlou paletu nástrojů, ani bůhvíjaké znalosti: prostě v okně programu vyberete disk (zařízení, kartu), z nějž chcete data obnovit, a stisknete tlačítko Browse. Poté vyberete konkrétní složku a v pravém okně, v němž se zobrazily všechny smazané soubory vybrané složky, označíte pomocí zatržítek ty, které si přejete obnovit. Nyní už jen stačí kliknout na tlačítko Recovery a jste zachráněni: smazané soubory se objeví ve složce, kterou jste definovali dříve (tlačítkem Options) pro uložení obnovených souborů. Odtud je pak můžete překopírovat standardními postupy do místa, kde se původně nacházely (nebo kamkoli potřebujete).

Smart Data Recovery pracuje v těch verzích operačního systému MS Windows, které podporují souborové systémy FAT a NTFS (NT, 2000, XP a 2003).

Free FTP Manager 2.2.14b

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.freeftpmanager.com

FTP klientů byla vytvořena celá řada. Každý program má samozřejmě jinou kvalitu, a tak je třeba, jako u všech programů, zkoušet a vybrat ten, který bude nejvíce vyhovovat našim představám. Pokud jste se ještě nesetkali s programem Free FTP Manager, je to další aplikace, kterou je dobré vyzkoušet. Přestože tento FTP a SFTP klient pochází ze skupiny freewaru, z hlediska výbavy funkcemi a ovládání patří k těm lepším.

Free FTP Manager má příjemné rozhraní, je rychlý, spolehlivý a umožňuje obousměrný přenos souborů mezi místním počítačem a vzdáleným serverem. K tomu používá techniky na vysoké úrovni, čímž zaručuje maximální možnou bezpečnost pro vaše přenosy. Z vyspělých vlastností programu lze jmenovat schopnost nastavit přenosovou rychlost, podporuje pokročilou autentizaci Kerberos GSS, přenos komprimovaných souborů (pro servery, které tento rys podporují) a má schopnost automatizovaného přerušení a obnovení připojení. V konfiguraci přenosu umožňuje podrobné nastavení přístupu FTP (proxy, firewall apod).

Software je lokalizován do řady běžných jazyků. Na webové stránce slibují autoři 13 jazyků včetně češtiny, v nastavení samotného programu však nabídka jazyků obsahuje pouze sedm položek. Mezi těmi chybějícími je bohužel i čeština. Free FTP Manager pracuje v operačním systému Windows ve verzi 95, 98, 98 SE, ME, NT, 2000 a XP.6 0554/OK o

Malé utility s atraktivním vzhledem to jsou widgety. Jedná se o velmi užitečné pomocníky, používané původně ve světě počítačů značky Apple. V současnosti se však stále více prosazují i ve Windows. V tomto článku vám přinášíme výběr z těch nejlepších widgetů, které jsou v současné době k dispozici.

§§§§§


Malé utility s atraktivním vzhledem

David Čepička, Tobias Weidemann

C07P0556

Widgety jsou z hlediska funkčnosti vlastně velmi primitivní utility, protože dokáží vykonávat zpravidla pouze jednu činnost. Zato ji ale zvládají naprosto bravurně. Jejich specialitou je možnost nastavení průhlednosti a většinu z nich díky neotřelému vzhledu poznáte na první pohled.

Firma Apple hromadně integrovala widgety do svého operačního systému již ve verzi 10.4. Uživatelé Windows tyto drobné utility prozatím teprve objevují a zdá se, že ani u nich se neobejdou bez rostoucího zájmu.

Každý widget běží na nějakém enginu, což je zvláštní druh běžící rutiny (programu). Takových rutin je celá řada, proto i tady platí úsloví, že není widget jako widget. Například systém Kapsules (na internetové stránce www.kwidgets.com) umožňuje spustit widgety vytvořené v prakticky jakémkoliv z aktuálně používaných skriptovacích jazyků. Dalším takovým systémem je i Samurize, který je z grafického hlediska velmi sympatický, bohužel jeho konfigurace je relativně složitá.

I pro Operu: Nedávno se objevily i widgety, které bude podporovat zdarma dostupný prohlížeč Opera. Vzhledem k tomu, že se zatím jedná o úplnou novinku, je jejich nabídka velmi skromná. Několik takových velmi slibných widgetů je však již k dispozici (viz internetovou stránku http://widgets.opera.com) a určitě se k nim někdy v budoucnu vrátíme.

Nejrozšířenější jsou widgety od Yahoo

V tomto článku si představíme ty nejlepší widgety od Yahoo. Jsou založeny na enginu s názvem Konfabulator. Tento engine dokáže spravovat běh souborů s příponou widget.

Požadavky na systém: Pro zprovoznění těchto widgetů je nutné nainstalovat tzv. Yahoo Widget Engine 3.1.4. Najdete jej na našem CD, popř. na internetu na adrese http://widgets.yahoo.com jako soubor widgetsus.exe o velikosti 10,6 MB. Engine běží ve Windows 2000 s nainstalovaným Service Packem 3, popřípadě ve Windows XP minimálně s nainstalovaným Service Packem 1.

Widgety spotřebovávají díky svému grafickému designu významnější množství systémových prostředků. Proto byste měli widgety od Yahoo spouštět na počítači s procesorem taktovaným minimálně na 2 GHz, s operační pamětí o velikosti alespoň 512 MB a s grafickou kartou s pamětí alespoň 128 MB. Jen tak vám spuštěné widgety nebudou brzdit ostatní spuštěné aplikace samozřejmě v této minimální konfiguraci předpokládáme, že budete mít spuštěný pouze jeden widget. Teoreticky by bylo možné na počítači spustit více enginů zároveň, ty by ale celkem spotřebovaly příliš velké množství systémových prostředků. Některé widgety potřebují pro svoji správnou činnost aktivní připojení k internetu, odkud přes kanály RSS stahují potřebná data. Co se tedy týče připojení k internetu, ideální je připojení typu DSL s tarifem omezeným objemem dat, popřípadě připojení bez jakéhokoliv omezení.

Obrovský výběr: Na internetové stránce s galerií widgetů (www.widgetgallery.com) najdete nepřebernou nabídku widgetů, které můžete začít okamžitě v počítači používat. V současné době je jich přes 3 200. Widgety, které jsou určeny pro Windows, mají příponu widget. Widgety s příponou sit ve Windows použít nelze jsou určeny pro počítače Mac.

Vedle obrovského počtu použitelných widgetů má engine od Yahoo ještě další výhodu: samotné widgety se v něm dají velmi jednoduše instalovat a jejich běh zatěžuje operační systém poměrně málo.

Bezproblémová instalace enginu a widgetů

Po spuštění instalace budete dotázáni, zda si kromě enginu budete přát navíc instalovat Yahoo Toolbar nebo Yahoo Central. Bez obav můžete zatržítko před těmito položkami odstranit, protože ani jedna z komponent není pro spuštění widgetů nutná. Navíc pokud kteroukoliv komponentu nainstalujete, nemůžete si být nikdy jisti, zda některá z nich neodesílá na servery Yahoo nebo někam jinam vámi zadané výrazy pro vyhledávání nebo nějaká jiná data.

O čtyři klepnutí později se vám pokusí Yahoo vnutit svůj portál jako vaši budoucí domovskou stránku a rovněž se bude snažit nastavit internetový vyhledávač Yahoo jako výchozí. I v tomto případě doporučujeme všechna zatržítka odstranit. Po instalaci při prvním spuštění enginu zobrazí program několik zkušebních widgetů a prozradí vám, že do počítače do složky My Widgets ve složce Dokumenty umístil na dva tucty widgetů.

Až po odpovědi na dotaz: U každého widgetu, který spustíte poprvé, se engine zeptá, zda chcete widget povolit. Toto dotazování má zabránit tomu, aby se do systému pokud možno nedostal žádný widget, který by vašemu systému škodil. A vskutku jsme zatím nezaznamenali, že by se díky nějakému widgetu dostal do systému trojský kůň nebo spyware.

V enginu pro widgety se sice dají nastavit i jiné jazyky než angličtina, nicméně překlady nejsou úplné. Celá řada popisků a spouštěcích obrazovek je v angličtině. Možnosti konfigurace jednotlivých widgetů jsou také téměř vždy v angličtině.

Naprogramujte si svůj vlastní widget!

S trochou úsilí si samozřejmě můžete zkusit naprogramovat pro engine Yahoo svůj vlastní widget, popřípadě zkusit některý z widgetů sami upravit podle svého. Každý widget se skládá z vlastní aplikace, napsané v Javascriptu, a z vloženého kódu v jazyce XML.

Velmi podrobný návod se šablonami widgetů a s mnoha tipy naleznete na internetové stránce http://widgets.yahoo.com/workshop. Najdete zde mimo jiné i 300stránkovou příručku ve formátu PDF. Tato příručka obsahuje všechny příkazy Javascriptu a jazyka XML.

Any Currency Converter 3.8

Zobrazení aktuálního kurzu měn

Any Currency Converter zdaleka není vhodný pouze pro zaměstnance bank a pracovníky na burze. Widget zobrazuje vzájemný kurz až čtyř měn současně. Síla utility nespočívá jen v jejím atraktivním vzhledu, ale i v její funkčnosti. Obsahuje totiž přes 130 různých měn a cen drahých kovů. Prostřednictvím tlačítek se šipkami se dají různým způsobem vzájemně přepočítávat kurzy měn v opačných směrech. Pro zobrazení kurzů widget chytře používá čtyři různé databáze. Jeho nedostatkem je fakt, že pokud chcete spočítat vámi zadanou částku v různých měnách, pak widget použít nemůžete a výpočet si musíte provést sami.

Download: http://widgets.yahoo.com/gallery/view.php?widget=37390 a na našem CD (Any_Currency_Converter.widget, 78 KB)

MDJ Toolbar 1.1

Vytvoření ikonek á la Mac OS

Tento widget umožní jednoduše vytvořit panel nástrojů s nejrůznějšími ikonami, kterým se pak přiřadí různé akce jako například otevírání často používaných složek, souborů či internetových stránek. Ze všeho nejdříve je nutné nastavit pozadí, potom velikost a nakonec průhlednost jednotlivých ikonek. Pro vytvoření ikonek lze použít obrázky ve formátu BMP, GIF, JPG nebo PNG. Po provedení všech potřebných nastavení můžete na záložce Permissions přidání nebo odebrání ikonek zakázat.

Download: http://widgets.yahoo.com/gal-lery/view.php?widget=39637 a na našem CD(MDJToolbar.widget, 122 KB)

Free Space 1.2.0

Správa pevného disku

Widget Free Space vás informuje o tom, kolik máte na pevném disku volného místa. Tuto informaci zobrazuje widget o velikosti pouhých 41 KB buď jako konkrétní číslo, nebo v procentech. V konfiguraci widgetu mimo jiné můžete zadat, které diskové jednotky se mají v okně widgetu zobrazit a jak často se mají zobrazované údaje aktualizovat. Podle našich zkušeností bohatě postačí interval pěti až deseti sekund. Na záložce Colors pak můžete nastavit styl zobrazení a použité barvy.

Download: http://widgets.yahoo.com/gallery/view.php?widget=37849 a na našem CD (freeSpace.widget, 41 KB)

Micro Player 1.3

Jednoduchý přehrávač hudby

Každý kus prostoru na pracovní ploše má svoji cenu, a proto může být skutečně minimalistický přehrávač hudby Micro Player tím pravým, protože obsahuje skutečně jen základní ovládací prvky pro přehrávání hudby a posuvník pro regulaci hlasitosti. Pomocí tohoto widgetu se dají přehrávat libovolné hudební soubory či složky obsahující hudbu, lze také přehrávat hudební CD. Pokud widget zrovna nepotřebujete, stiskněte jednoduše tlačítko pro zapnutí či vypnutí a přehrávač se minimalizuje do podoby malého kulatého knoflíku. Klepnutím na šipku v pravé části panelu se zobrazí název přehrávané skladby. V nastavení widgetu lze nastavit nejrůznější vzhledy.

Download: www.jv.com.ar a na našem CD(microPlayer.widget, 368 KB)

Mini Calc 1.0

Jednoduchá kalkulačka

Na provádění výpočtů není vždy třeba vědecká kalkulačka. Widget Mini Calc není nic jiného než jednoduchá, nicméně velmi šikovná kalkulačka, kterou navíc můžete stiskem tlačítka vpravo nahoře snadno minimalizovat. Kalkulačka zvládá skutečně jen ty nejzákladnější matematické operace a výpočty s procenty. Čísla lze zadávat buď na numerické klávesnici, nebo pomocí myší přímo na tlačítka ve widgetu. Nezajímavá není ani existence jednoduché paměti pro ukládání čísel.

Download: www.jv.com.ar a na našem CD(miniCalc.widget, 284 KB) Network

Monitor 1.3.1

Sledování serverů

Pomocí widgetu Network Monitor můžete sledovat stav až šesti serverů. Widget k tomu používá jednoduchý příkaz ping. Mimoto je možné sledovat díky funkci Net-SNMP i teplotu systémů. Pokud si zřídíte účet na internetové stránce www.clickatell.com, můžete varovná hlášení při překročení teploty nebo při vypnutí serveru postoupit dále. Naprostá většina událostí se zaznamenává do souboru. Interval provádění kontroly serverů určujete sami.

Download: http://widgets.yahoo.com/gallery/view.php?widget=39983 a na našem CD (Network_Monitor.widget, 298 KB)

Sleep Timer 1.1

Vypnutí počítače

Stahujete-li nějaký objemný soubor, avšak náhle musíte od počítače na delší dobu odejít, můžete pomocí widgetu Sleep Timer nastavit, za jak dlouho se má počítač vypnout. Stačí do nastavení widgetu zadat čas v minutách a rozhodnout, zda se po uplynutí zadaného času má počítač vypnout, restartovat či uvést do úsporného režimu. Existuje zde dokonce i možnost odhlášení uživatele. Klepnutím na symbol postele se velikost widgetu zmenší a zobrazuje se pouze čas, jak dlouho bude ještě počítač spuštěn.

Download: http://widgets.yahoo.com/gallery/view.php?widget=37352 a na našem CD (Sleep_Timer.widget, 84,3 KB)

Mini-Netstat 2.1.1

Sledování provozu v počítačové síti

Pokud vám připadá surfování na internetu už zase nějak pomalé, pak by vás určitě zajímalo, kolik dat vlastně vaším připojením skutečně prochází. Widget Mini-Netstat vám rychle poskytne informace o aktuálním množství odeslaných a přijatých dat. Pokud připojením právě žádná data neprotékají, může se nastavit, aby byl widget průhledný. Ve widgetu se skrývá ještě jedna zajímavá funkce. Pokud přes něj přejedete myší, zobrazí se údaje o celkovém množství přijatých a odeslaných dat od posledního resetování počítadla, což je užitečné zejména pro připojení omezená objemem přenesených dat.

Download: http://widgets.yahoo.com/gallery/view.php?widget=37468 a na našem CD (miniNetStat.widget, 29 KB)

Say it 1.1

Hlasový výstup na počítači

S hlasovým výstupem se na počítačích experimentuje již řadu let, zatím s různými výsledky. Widget Say it představuje milou drobnou utilitu, která čte text a jako hlasový výstup používá reproduktory počítače. Stačí do políčka zadat text a stiskem tlačítka Say it widget zadaný text přečte. Widget bohužel čte věty pouze monotónním umělým hlasem s anglickou výslovností. Doinstalováním dalších kodeků se dá nastavit výslovnost v jiném jazyce, například v němčině.

Download: http://widgets.yahoo.com/gallery/view.php?widget=39755 a na našem CD (Say_it!-win.widget, 90,4 KB)

Smarter Stickies 1.3

Zobrazování štítků s poznámkami

Patříte-li mezi uživatele, kteří si bez nejrůznějších papírků a štítků s poznámkami nedovedou vůbec svůj život představit, pak určitě musíte mít widget Smarter Stickies. Tento widget totiž vytváří virtuální štítky, u nichž můžete nastavit velikost a následně je umístit libovolně po pracovní ploše monitoru. Na přání dokáže widget v určitém čase příslušný štítek s poznámkou zvýraznit to abyste nějakou událost nepromeškali. Pro lepší používání nabízí widget funkci prohledávání a používání klávesových zkratek.

Download: http://widgets.yahoo.com/gallery/view.php?widget=39887 a na našem CD (Smarter_Stickies.widget, 46,7 KB)

Sys Monitor 1.2

Zobrazení systémových informací

Sys Monitor je velmi praktický widget, který zobrazuje spoustu zajímavých informací o vašem počítači, například zatížení procesoru či operační paměti, velikost odkládacího souboru, stav baterií vašeho notebooku, popřípadě nastavenou úroveň hlasitosti. Nelze pominout ani informaci o vnitřní a vnější IP adrese, čas uplynulý od spuštění počítače apod. V nastaveních widgetu se dá určit, které hodnoty chcete mít trvale zobrazeny. Widget však reaguje na některých počítačích se zpožděním.

Download: http://widgets.yahoo.com/gallery/view.php?widget=38929 a na našem CD(Sys_Monitor.widget, 145 KB)

Wifi Watcher 1.0

Sledování úrovně signálu

Wifi Watcher ukazuje sílu signálu bezdrátové sítě Wi-Fi. Vzhled widgetu je docela staromódní, protože připomíná staré ukazatele, používané před několika desítkami let. Widget načítá i název připojení k bezdrátové síti. Kromě možnosti nastavení průhlednosti se dá zadat i barva a typ písma. Od jiných widgetů se liší minimální reakční dobou, proto si velmi snadno všimnete, pokud signál bezdrátové sítě zeslábne. Widget tedy poslouží i k testování vaší bezdrátové sítě a umožní vám tak zamyslet se nad tím, jak signál vylepšit.

Download: http://widgets.yahoo.com/gallery/view.php?widget=36973 a na našem CD (Wifi_Watcher.widget, 38 KB)

Universal Converter 1.0.4

Převody jednotek

V celém světě se pro stejné veličiny stále používají různé jednotky, ať se jedná o naprosto odlišné jednotky délky, plochy či rychlosti používané ve Velké Británii nebo o jednotky hmotnosti používané například v USA. Pro převod jednotek se skvěle hodí widget Universal Converter, který dokáže převádět mezi různými jednotkami jedné veličiny. Stačí zadat hodnotu, jednotku, která k této hodnotě patří, a nakonec jednotku, na níž chceme číselnou hodnotu převést. Widget minimalizujete klepnutím.

Download: http://widgets.yahoo.com/gallery/view.php?widget=38252 a na našem CD (Universal_Converter.widget, 88 KB)

Widget Watch 1.1

Jednoduché stopky

Widgetů, které ukazují čas, je mnoho, nicméně Widget Watch je jedním z nejjednodušších a nejzdařilejších. Jedná se o simulaci stopek s možností záznamu mezičasů. Mezičasy se ukládají stiskem tlačítka Lap a stopky mezitím běží dále. Nastavení widgetu se provádí prostřednictvím kontextového menu. Dá se zde posuvníkem určit velikost a průhlednost widgetu. Jednotlivým událostem se pak dají přiřadit zvuky ve formátu WAV.

Download: http://widgets.yahoo.com/gallery/view.php?widget=39627 a na našem CD(WidgetWatch.widget, 422 KB)6 0556/OK o

§§§§§


Co je mezi vámi a viry?

Patrik Malina

C07P0561

Grisoft patří v oblasti bezpečnostních programů bezpochyby k nejznámějším hráčům, tedy přinejmenším prostřednictvím aplikace, na jejíž poslední vydání jsme se dnes zaměřili. Z hlediska výbavy zahrnuje AVG Anti-Virus dnes typickou sadu nástrojů. Základem je služba, běžící na pozadí operačního systému pro kontrolu v reálném čase, tzv. rezidentní štít. Ve srovnání s konkurencí patří tato část antiviru mezi poměrně dobře ovladatelné, neboť k dispozici je základní škála voleb uvolňujících či zpřísňujících režim kontroly. Pomocí mechanizmu "tento typ souboru je snadno nakažlivý" lze seznam potenciálních podezřelých doplnit, avšak definice je provedena na základě přiřazených přípon, což jistě není příliš obtížné obejít. Na druhou stranu je jistě dobrý nápad zachovat výchozí nastavení zapnutou kontrolu souborů bez explicitní přípony a také heuristickou analýzu pro dodatečné prověřování. Má-li však uživatel větší obavy, může jednoduše zapnout rezidentní ochranu všech souborů a také dodejme, že lze některé potřebné adresáře naopak výslovně vyjmout z dosahu antiviru. Jako opravdu skromná nám však připadala volba Kontrolovat potenciálně nežádoucí programy. Žádná další možnost pro užší specifikaci takových programů totiž není k dispozici přesněji řečeno, lze vyrobit jakousi "generální výjimku", ovšem jen pro specifické soubory a ne pro jejich typy či skupiny.

Druhou nezbytnou součástí klasického antiviru je samozřejmě stroj pro plánované kontroly a skeny "na požádání". Příjemným překvapením je samotný plánovač úloh, s jehož pomocí lze připravit i poměrně komplikované schéma pro kontrolu počítače. V úvahu se bere nejen čas spuštění, ale také právě přihlášený uživatel, neprovedené úlohy je možné odložit na pozdější dobu. Kromě toho lze samozřejmě naplánovat sledování aktualizací. V programu je předem připravena sada úloh, jejichž počet lze dále rozšiřovat v prostředí zvaném Manažer testů prostým kopírováním s dodatečnou úpravou parametrů. Avšak pouze část z nich lze takto modifikovat, neboť tyto jsou připraveny jako "uživatelské" lze tak definovat i velmi propracované sady a ve spolupráci se zdařilým plánovačem rozložit v různých podobách na delší období.

Třetí hlavní součástí je mechanismus kontroly elektronické pošty, který se dodává v podobě několika modulů při testu jsme použili univerzální variantu (ostatní pro klienty Eudora, MS Outlook či The Bat nám nepřišly vhodné). Komponenta pracovala poměrně svižně a nezpůsobovala ani při stahování enormního množství nových zpráv (počítáno na stovky, včetně objemných příloh) zbytečné zadrhávání či hromadění. Možnosti konfigurace testů se v tomto případě omezují na rozhodnutí o osudu příloh či zabalených archivů souborů, na druhou stranu lze přijímání určitých příloh úplně zakázat, opět v závislosti na typu přípony určující charakter souboru.

Za zmínku bezesporu stojí některé další "drobné" součásti. Slušné možnosti nastavení nabízí test "na požádání", jehož spuštění je integrováno do grafického rozhraní Windows (nabídky na pravém tlačítku myši). Uživatelské rozhraní je o něco uměřenější a když program ovládáte, nevypadá to už jako "u kolotočů" samá fangle, křiklavé barvy... Celkový dojem je velmi dobrý, program je určitě vhodným řešením přinejmenším pro domácí počítače (podporu pro rozsáhlé sítě jsme tentokrát neprověřovali).

AVG Anti-Virus 7.5

+ uživatelské rozhraní

+ výchozí nastavení

+ plánovač úloh

+ kontrola pošty

- nastavení potenciálně nebezpečných programů

K recenzi poskytla firma: AVG

http://www.avg.cz

Cena: 980 Kč (bez DPH)

§§§§§


Když sourozenci dospějí

Patrik Malina

C07P0562

Společnost AVG se stala dodavatelem integrovaným bezpečnostních řešení poměrně nedávno, a proto jsme byli velmi zvědavi na aktuální podobu balíku Internet Security. Pamětníci jistě správně tuší, že označení verze 7.5 odkazuje především na aktuální verzi zařazeného antiviru, neboť ostatní součásti jsou bezesporu mladšího data. A protože antivirus samotný je poměrně dobře známý a navíc je jeho recenze zpracována samostatně, budeme se věnovat především ostatním součástem celé sady.

Zřejmě nejbližší logické rozšíření výše zmíněné antivirové součásti představuje v této kolekci Anti-Spyware, tedy bojovník se špionážním softwarem. Bohužel, kromě tvrzení centrálního ovládacího programu, že je tento díl skládačky přítomen, uživatel nemá prakticky žádnou možnost modifikovat jeho prohledávací schopnosti a možnosti, což je poměrně frustrující. Jak jsme zjistili při dalším průzkumu, antivirus samotný pracuje v porovnání s jeho samostatně dodávanou verzí víceméně v nezměněné podobě.

Dalším organickým doplněním antivirové kontroly je komponenta Anti-Spam. Protože základní kontrola pošty v antiviru fungovala velmi plynule a rychle, byli jsme zvědavi na změnu výkonnosti po spuštění tohoto rozšíření, avšak žádná katastrofa se nekonala. Průběžná kontrola operační systém nijak extrémně nevytěžovala, na druhou stranu jsme postrádali funkce typu "tady je hromada spamu a nauč se, že tohle nechci přijímat". Dnes již obvyklá úvodní učící procedura není k dispozici, což je škoda. Možnosti nastavení antispamu v nás vyvolaly mírně rozporuplný dojem na jednu stranu je zde jak dobré základní ovládání pomocí "táhla" pro běžné smrtelníky, tak ultimativní možnost v podobě úpravy podrobného konfiguračního souboru, na straně druhé nám způsob úpravy seznamů povolených a nežádoucích odesílatelů připadal hrubý a spartánský.

Na závěr se zastavme u součásti ryze síťové, kterou je firewall. Tato komponenta se výrazně zviditelnila již při zavádění balíku, kdy jsme prostřednictvím automatizovaného průvodce nechali prozkoumat počítač za účelem rozpoznání aplikací s potenciální "potřebou" síťové komunikace. Již zde existovala možnost zamezit všem nežádoucím programům v síťové aktivitě. Dobrou zprávou pro milovníky podrobných nastavení je, že tento firewall je možné rozpitvat do opravdových podrobností, neméně dobrou zprávou úplně pro všechny je pak skutečnost, že koncepčně je vyveden opravdu kvalitně. Vedle klonování profilů s různorodou sadou parametrů a dobrých možností podrobně definovat jednotlivé oddělené síťové segmenty si mohou pokročilí uživatelé sáhnout až na samotnou podstatu všech pravidel. Na druhou stranu to ale není nezbytné, neboť výchozí konfigurace je dobře použitelná. Mírně matoucí byl však fakt, že v pravidlech se nikde jednoduše nenastavuje pro dané protokoly či aplikace směr komunikace (příchozí, odchozí), který je ve skutečnosti definován pro danou síťovou oblast globálně.

Celkově je dojem z balíku AVG Internet Security mírně rozporuplný. Poměrně účinné a silné součásti, jako je firewall či antispam, jsou doprovázeny nepochopitelně zjednodušeným antispywarem. Je to škoda, neboť jinak jde o zdařilý systém ochrany.6

AVG Internet Security 7.5

+ konfigurace a možnosti firewallu

+ podrobné možnosti konfigurace antispamu

- ohlodaný antispyware

- absence úvodního učení antispamu

K recenzi poskytla firma: AVG

http://www.avg.cz

Cena: 1 260 Kč (bez DPH)

§§§§§


Jurisdicon pro MS Office 2003

Jan Povolný

C07P0512

Obchodní značka Jurisdicon není v podnikatelských kruzích neznámým pojmem. Reprezentuje totiž právní systém obsahující aktualizovaná znění právních předpisů České republiky i Evropské unie. Jeho tvůrce, softwarová firma KAKTUS Software, provozuje již nějakou dobu rozsáhlý internetový portál, který vám za příslušný poplatek umožní tyto právní předpisy prohlížet, vyhledávat v nich a využívat je v dalších aplikacích. Jurisdicon pro MS Office 2003 je novým počinem firmy, přinášejícím výše uvedené informace do prostředí MS Wordu.

Instalace produktu se skládá z několika částí. Nejprve proběhne kontrola přítomnosti MS .NET Frameworku ve verzi 2.0, pokud jej nemáte, lze jej instalovat přímo z distribučního CD. Poté jsou do struktur MS Office kopírovány příslušné XML moduly a na vaší pracovní ploše je vytvořen vzorový prázdný dokument, který je vlastně jen šablonou Wordu s aktivovaným modulem XML.

Jurisdicon pro MS Office 2003 začínáte používat v okamžiku otevření výše uvedené wordovské šablony, která obohatí standardní pracovní plochu o nový panel, umístěný v její pravé části. V tomto panelu najdete hned několik formulářů (kolonek) určených pro různé vyhledávací funkce. První z nich je běžně známý fulltextový vyhledávač, který dokáže zobrazit seznam právních norem podle zadaných klíčových slov. Druhou možností vyhledání informace je volba oblasti, jíž se hledaný výraz týká (např. školství, armáda, banky apod.). Hledat lze také souběžně podle typů právní normy (například zákon, smlouva, vyhláška apod.). Poslední možností je definice identifikačního čísla nebo PSČ pro vyhledání konkrétní firmy z rejstříku firem. Výsledky se zobrazují v pravém panelu a jejich názvy lze přímo vkládat do Wordu. Jestliže chcete zobrazit obsah konkrétní právní normy, otevřete ji ve zvláštním okně (lze opět použít fulltextové hledání) a poté celou normu nebo jen její části vložte do dokumentu Wordu. Nalezené dokumenty jsou navzájem logicky propojeny pomocí hypertextových odkazů, lze tedy bez problémů procházet mnoha dokumenty za účelem nalezení požadovaného výrazu nebo informace.

Jurisdicon pro MS Office 2003 je velmi užitečnou nadstavbou MS Wordu, která poskytne souhrn všech právních norem, doplněný o rejstřík firem, navíc přehledně integrovaný přímo do pracovního prostředí dokumentu. A to vše v elektronické podobě s hypertextovým provázáním. Kromě svižného vyhledávání získáte za úplatu i pravidelnou čtvrtletní aktualizaci.

Jurisdicon pro MS Office 2003

+ integrace v prostředí MS Word

+ množství právních předpisů a norem

+ rejstřík firem

- kolize verzí .NET Framework, s níž si instalátor neporadil

K recenzi poskytla firma:

KAKTUS software, s. r. o., http://www.kaktus.cz

Cena: 2 500 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Ochrana s několika motory

Petr Kefurt

C07P0560

Problematika ochrany PC proti cizím útočníkům a proti "smetí" z internetu jasně ukazuje, že jeden specializovaný prostředek není k ničemu. Neříkáme tím nic nového, kdo problematiku sleduje, ví, že se v PC WORLDu tímto tématem podrobně zabýváme, např. porovnáním výkonů různých ochranných nástrojů. Článek s názvem Bezpečnost především, uveřejněný v listopadovém čísle, přišel v pravý čas, aby upozornil na to, že neexistuje jiná cesta než komplexní řešení.

Měl jsem možnost posoudit řešení firmy AEC, konkrétně balík TrustPort Workstation (2.5.0.922). Z předchozího je zřejmé, že se jedná o několik ochranných modulů, sdružených do jednoho instalačního a ovládacího prostředí. Balík především obsahuje antivirový a antispywarový nástroj TrustPort Antivirus a TrustPort Personal Firewall, o ostatních součástech si pak řekneme více později.

Antivirus

Antivirus nabízí rezidentní ochranu a umožňuje nastavovat skenovací motory. K dispozici jsou čtyři, jež jsou vlastněny různými firmami či jsou od nich licencovány: první je Grisoft, dále Ewido Antispyware (také Grisoft), Bit Defender (SoftWin) a Norman. Lze použít kterékoliv, ať již pro kontrolu na vyžádání či pro rezidentní ochranu.

Zajímavou vlastností je možnost použít tzv. virtuální počítač a v něm sledovat chování kontrolovaného objektu bez obavy, že způsobil nevratné škody. Tímto způsobem lze nalézt i nové či neznámé viry, avšak výrazně se zpomaluje antivirová kontrola. Někdy je výhodnější spouštět kontrolu virů v konzolovém režimu. To nabízí jednodušší spolupráci s jinými aplikacemi, řízení pomocí dávkových souborů, plánování spouštění aplikací atd. Kdo tedy ještě nezapomněl dosové příkazy, má k dispozici AVCC.EXE.

Firewall

Zabudovaný firewall lze v závislosti na znalostech uživatele nastavit na čtyři různé úrovně ochrany: od úplného otevření až po zastavení jakékoliv komunikace. Prostřednictvím filtrů je možné vytvářet sady pravidel v libovolném množství (jednu pro každou IP adresu). Při pokusu o příchozí či odchozí spojení začne firewall prověřovat dostupná pravidla v určité skupině a hledat takové, které může být použito pro dané spojení. Pokud je nalezne, spojení je na základě pravidla povoleno, nebo zamítnuto. Nenalezne-li je, je provedena implicitní akce (blokování spojení). Toto chování lze dále upravovat.

Nastavování firewallu mi připadá zajímavé, neboť usnadňuje orientaci v poměrně složité problematice komunikačních protokolů a kanálů. Orientaci i méně zkušeným usnadní fakt, že vše probíhá v českém prostředí. Pro analýzu problémů se hodí volba Nastavení událostí, kde lze určit, zda bude firewall protokolovat zprávy o událostech a s jakým omezením. Volba je standardně zapnuta.

Další aplikace

Zajímavou aplikací je TrustPort Personal Disk Protection, který nabízí bezpečné uložení souborů a adresářů do zašifrovaných diskových obrazů. Ty pak mohou být kdykoliv připojeny do systému jako virtuální disky a jednoduše odpojeny. Diskové obrazy jsou běžné soubory na disku či na výměnném médiu s kapacitou vyšší než 5 MB (USB disk, ZIP disketa) nebo obrazy jen pro čtení na CD-ROMu. Lze využít např. šifrování dat podle algoritmu AES (Rijndael) s šifrovacím klíčem 256 bitů. Tato funkce je elegantní a jistě užitečná, nicméně měl jsem určité problémy ji zprovoznit. Do obrazu nešlo zapisovat a při experimentech mi dokonce spadla plocha Windows (přestože správce úloh běžel dobře). Nepomohlo ani odhlášení uživatele, vše napravil až restart systému. Poté jsem obraz připojil ručně a virtuální disk běžel tak, jak má. Možná byly špatně nastaveny nějaké výchozí hodnoty manažera. To jsem ovšem již bohužel nezjistil.

Další aplikace TrustPort eSign slouží pro zabezpečení elektronické komunikace pomocí asymetrické kryptografie. Umožňuje tak šifrovat a dešifrovat soubory, podepisovat a ověřovat elektronický podpis. Konečně pak TrustPort Data Shredder slouží k bezpečné a nevratné skartaci elektronických dat.

Závěr

Popisovaný produkt nás zaujal z celé řady důvodů. Představuje komplexní balík užitečných, nebo lépe řečeno nepostradatelných nástrojů. Kromě těch zmíněných obsahuje doplňkové utility jako Statistiku sítě, Traffic Watcher, Ping, WhoIs či Network Geo Client (jejich funkce je zřejmá). Ano, vše lze sehnat jinde, ale tady to je pohromadě.

TrustPort Workstation 2.5

+ vícemotorový "engine"

+ identifikace virů a spywaru

+ důsledná lokalizace

+ přehledné ovládání (zejména v případě firewallu)

- nastavení Disk Protection manažeru

- občasná nedostupnost aktualizačních serverů

K recenzi poskytla firma: AEC

http://www.aec.cz

Cena: 1 699 Kč s podporou na jeden rok

§§§§§


Ochrana ve stylu Vista

Jan Povolný

C07P0559

Symantec se řadí se svým portfoliem "ochranných" utilit mezi ostatními výrobci v tomto segmentu softwarových produktů na samou špici. Jeho Norton Internet Security sbírá jednu cenu za druhou a nejinak je tomu i u nové verze 2007, které budou patřit následující řádky této recenze.

Norton Internet Security 2007 (dále jen NIS 2007) v sobě integruje hned několik i samostatně prodávaných aplikací. Jeho instalace probíhá standardně, novinkou je způsob licencování, kdy si uživatel nekupuje produkt jako takový (lze ho totiž bezplatně updatovat z předchozí verze), ale spíše dobu jeho použití volitelně až pro 3 PC. Tato doba začíná dnem instalace a po jejím uplynutí nelze produkt dále aktualizovat. Další novinkou je vyjmutí několika méně používaných funkcí (antispam, parental control a další) z vlastní aplikace a jejich bezplatná možnost instalace ve formě add-on produktu.

Po instalaci se produkt nejprve aktualizuje a poté integruje do lišty úloh ve formě žluté skvrny, zobrazující úroveň ochrany. Nejviditelnější změnou je jistě samotný vzhled aplikace, který je ve stylu nových Windows Vista. Podobných úprav doznala i logika ovládání celého balíku, která předkládá uživateli pouze nutná nastavení a odkazy, skutečné dialogy s parametry tak budete muset chvíli hledat. Integrované prostředí Norton Protection Center zobrazuje instalované součásti jako samostatné záložky a informuje uživatele o jejich běhu. Protection Center je subjektivně mnohem svižnější než jeho předchůdce.

Základem obranné práce NIS je antivirový program, který si standardně poradí i se spywarem a malwarem. Volitelně je možné zapnout heuristickou analýzu Bloodhound. Nechybí ani on-line kontrola e-mailových zpráv, schopná spolupracovat se všemi známými SMTP klienty. Z instant messengerů se NIS domluví s Yahoo, AOL a samozřejmě MSN. Nechybí ani možnost prověření komprimovaných archivů, kontrolu souborů lze samozřejmě naplánovat, a to i opakovaně. Ze speciálních funkcí jmenujme integrovanou ochranu dokumentů MS Office. Antivirový program úzce spolupracuje s firewallem. Ten je schopen se učit a samočinně přidávat nová aplikační pravidla. Práva pro provoz jednotlivých instalovaných programů lze nastavit i individuálně. Pokud budete dobře hledat, objevíte možnost přesné definice pravidel i na IP vrstvě. Zajímavá je funkce Autoblock, která dokáže zamezit komunikaci s počítači, jež na vás útočí po vámi definovanou dobu. Novým pojmem je také Inspektor zabezpečení, který integruje nejpodstatnější položky nastavení do jednoho dialogu. Vylepšení doznala i detekce Phishingu, tedy falešného obsahu webových stránek. Spolupracuje s Internet Explorerem 6 a vyšším a integruje se do něj ve formě všudypřítomné lišty, informující o nebezpečnosti konkrétní webové stránky. Výrazně vylepšeno bylo protokolování, kterému je věnována celá část NIS. Aplikace loguje veškerý internetový provoz a dokáže z něj generovat i statistiky. Beze změn zůstal LiveUpdate, který je stále velmi pomalý i při stahování a instalaci denních dávek aktualizací.

Norton Internet Security 2007 je souborem utilit, jež každoročně vytvářejí standardy pro své konkurenty. Poskytuje lety prověřené antivirové mechanizmy, nově doplněné o kompletní detekci spywaru. Ve verzi 2007 přináší úplně přepracované uživatelské rozhraní s jednodušším ovládáním, doplněné o nové funkce phishingu nebo obrany proti hackerským PC. Jeho součástí je i firewall s možností nastavení pravidel v aplikační a IP vrstvě. Celý produkt je navíc lokalizován do naší mateřštiny, a to včetně rozsáhlé nápovědy.

Norton Internet Security 2007

+ phishing

+ licencování

+ ový vzhled a ovládání

+ kompletní lokalizace

- skryté možnosti konfigurace pro pokročilé uživatele

K recenzi poskytla firma: Symantec

http://www.symantec.cz

Cena: 2 300 Kč (bez DPH) pro tři uživatele

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Dolujeme e-maily

Vojtěch Bednář

C07P0547

Potřebujete zjistit e-mailové adresy, které jsou na webovém serveru nebo v diskuzní skupině? Nevíte, komu poslat svou reklamu? Rádi byste si vytvořili seznam kontaktů ve firmě, která ho na webu nemá, ale jednotlivé adresy ano? Toužíte znát cizí e-mailové adresy? Máte na ně co poslat? Čtěte dál, tento článek je určen právě pro vás.

Moderní internet má po celém světě stovky milionů každodenních uživatelů. Každý z těchto uživatelů, nebo alespoň drtivá většina z nich, má svou e-mailovou schránku. E-mail potřebujeme nejen pro komunikaci s přáteli, partnery, známými, ale též k práci s desítkami na webu založených aplikací, k možnosti přístupu do uzavřených sekcí mnoha serverů, pro používání desítek a stovek různých služeb. Zkrátka a dobře, bez e-mailu již dnes na internetu nedáme ani ránu. Mnoho uživatelů má dokonce více než jednu e-mailovou adresu.

E-mail je všude okolo nás. Nicméně podobně jako u běžné poštovní adresy, ne vždy je podstatné to, že e-mail někdo má, ale že ho ten, kdo by dotyčnému rád něco poslal, zná. Získat e-mail nějaké konkrétní osoby, která je pro nás právě důležitá, může být veliký problém. Tento problém má několik řešení.

Jedním z nich jsou veřejné adresáře, katalogy e-mailových adres a kontaktů. Ty se ale bůh ví proč příliš neujaly a jejich množství v současné době prudce klesá (na rozdíl od firemních adresářů postavených na identické technologii). Jinou možností jsou speciální služby sloužící k vyhledávání kontaktů a známostí, jako je například LinkedIn. Nicméně pokud skutečně potřebujeme získat konkrétní e-mailovou adresu nebo adresy, čeká nás nejspíše mravenčí práce. Může to být přesvědčování známých hledané osoby, ať adresu poskytnou nebo alespoň naši zprávu přepošlou, nebo odhadování a boj s metodou pokusu a omylu. Obojí může být poněkud potupné a neúčinné.

Některé e-mailové adresy jsou veřejné, protože se vyskytují na webových stránkách nebo na diskusních serverech. Pokud je sháníte, je potřeba projít příslušný server či diskusní skupinu a adresy si odtamtud opsat. To je ale časově náročná záležitost a ne každému může pracné procházení mnoha stránek, případně příspěvků vyhovovat. Proto se vyplatí uvažovat o nějaké možnosti automatizace. Její potřeba se přitom může objevit mnohem častěji.

Dolování e-mailů

E-mailová adresa se v první řadě vyznačuje tím, že má přesně danou syntaxi. Skládá se, jak je všeobecně známo, ze jména uživatele a jeho umístění v rámci domény, pod níž je e-mailová schránka vedena. Obě tyto části jsou odděleny speciálním znakem, To, co se nachází před touto značkou, může být velmi různorodé, avšak bez mezer, bez národních a některých dalších znaků. Za značkou zavináče najdeme doménu, ve které je schránka nebo přinejmenším její adresa umístěna ve standardním tvaru. Nemusí se ale jednat o typickou doménu druhého řádu, a tak může být řetězec za oddělujícím znakem docela dlouhý.

Nabízí se tedy otázka, jak poznat, kde e-mailová adresa začíná a kde končí? Člověk uživatel to pozná zcela intuitivně, ale má-li se něco podobného provádět automaticky, musí být stanovená jasná pravidla Základním takovým pravidlem je, že adresa nemůže obsahovat mezeru. To znamená, že textový řetězec (jakékoliv URL je z hlediska počítače nejprve vždy textovým řetězcem) začíná za mezerou, končí před ni a uprostřed se nachází právě jeden znak "@". Pokud by tomu bylo jinak, nemůže jít o e-mailovou adresu, protože by odporovala základním požadavkům na její tvar.

Samotný tento mechanizmus ale rozhodně nestačí. V dokumentech, ve zdrojových textech, méně často na webových stránkách se mnohokrát vyskytují řetězce, které sice výše uvedeným podmínkám vyhovují, ale e-mailovými adresami ve skutečnosti nejsou. Proto je potřeba automatickou detekci upřesnit a nejsnazší cestou, jak to udělat, je postupovat odzadu. Jak jsme si řekli, za oddělujícím znakem "at" se musí nacházet doména. Domény mají standardizovaný tvar s tím, že je potřeba je číst odzadu dopředu, tedy zprava po zavináč. Jako první, úplně vpravo, se nachází doména nejvyšší úrovně, pod níž spadá cokoliv podřazeného. Tedy generická doména .com .net .org a podobně, nebo doména národní, tedy .cz .pl a tak dále. Pokud řetězec na pravé straně od zavináče končí označením generické domény a před ním se nachází tečka, pravděpodobnost, že jde o platnou e-mailovou adresu, se mnohonásobně zvyšuje. Stále to ale neznamená, že je hledání úspěšné: získaný řetězec je potřeba otestovat na přítomnost neplatných znaků. Nejsou-li přítomny, máme text, který může být e-mailovou adresou, respektive jako e-mailová adresa je syntakticky správný. Jak ale zjistit, zda daná adresa skutečně existuje? Že nejde například o ukázkovou adresu jmeno@subdomena.domena.cz? I zde existují řešení. První možností je oddělení doménové části e-mailové adresy, v tomto případě subdomena.domena.cz. Tuto doménovou část je možné použít jako argument při regulérním dotazu do DNS. Odpovědí na tento dotaz může být, že zadaná doména neexistuje (v tom případě nemůže existovat ani příslušný e-mail), nebo že existuje. Pak přichází v úvahu i existence příslušné e-mailové adresy. Ani v případě, že daná e-mailová schránka v doméně není, to neznamená, že zpráva na ni poslaná nikomu nepřijde. Mnoho poštovních serverů je totiž nastaveno na takzvaný e-mailový koš. Pokud server přijme zprávu odeslanou na libovolnou adresu, na níž ale není registrována schránka, nepošle e-mail zpět jako nedoručitelný, ale přepošle jej na stanovenou skutečnou schránku. Administrátorům to umožňuje používat pro komunikaci ve skutečnosti neexistující schránky s tím, že třídění podle příjemců není prováděno poštovním serverem, ale e-mailovým klientem příjemce, případně jinou aplikací.

Výše uvedené představuje základ technologie pro dolování e-mailových adres z webových stránek. Aplikace, která slouží k získávání e-mailů, musí v první řadě umět procházet obsah, v němž se předpokládané adresy nacházejí. U webových serverů jsou to HTML stránky a odkazy na nich, u konferencí pak příspěvky, v případě aplikací pro procházení souborové struktury pak různé typy datových souborů, s nimiž se program na cílovém, prohledávaném, záznamovém médiu může setkat. Spektrum možností je velmi bohaté, nicméně zůstaňme u webových stránek.

Každý prohledávací program musí mít určitý výchozí bod, místo, odkud hledání zahájí. Tímto výchozím bodem je obvykle kořenové URL zadaného webového serveru. Pokud prohledáváme servery bez ohledu na jejich konkrétní adresu (což je úplně nečastější v případě rozesílání nevyžádané pošty), pak může jako výchozí bod posloužit vyhledávač stránek, třeba Google se zadaným dotazem. Obecnost, respektive konkrétnost tohoto dotazu určuje, jak úzce zaměřené adresy objevíme.

Aplikace prochází HTML strukturu tak, jako by to dělal obyčejný webový prohlížeč. Narazí-li na řetězec, který by mohl být e-mailovou adresou, podrobí jej výše uvedeným testům, aby zjistila, zda se skutečně jedná o e-mail. Pokud ne, pokračuje dále. Pokud ano, je e-mailová adresa poznamenána a rovněž se jde dále. V případě, kdy program narazí na odkaz na jinou stránku, postupuje dále podle svého nastavení stejně, jako by postupoval webový prohlížeč, kdyby uživatel na daný odkaz kliknul. Načte tedy stránku, která se nachází za tímto odkazem, a na ní pak hledá dál. Toto je možné díky povaze hypertextu a internetu provozovat teoreticky do nekonečna. Protože nekonečno je skutečně jen teoretický pojem, jsou vyhledávací aplikace vybaveny několika nástroji na to, jak se ve správný okamžik zastavit. Prvním z nich je uživatelské, případně profilové nastavení maximální hloubky od výchozího bodu, tedy nastavení počtu odkazů, kterými může program maximálně projít, aniž by se vrátil do nadřazené úrovně. Jde o základní, ale velmi striktní nastavení. Pokročilejší možností je schopnost aplikace detekovat "konec" webu, tedy místo, kde se ztrácí původní kontext a další obsah již bude pravděpodobně zcela jiného charakteru. Tato vlastnost je velmi cenná v případě, kdy se v jedné doméně nachází několik různých typů obsahu, například prezentace více firem, což není nijak neobvyklý jev.

Výsledky

Výše popsané postupy a technologie nepředstavují zcela vyčerpávající seznam způsobů, jak z webového serveru vydolovat e-mailové adresy, nicméně by měly stačit pro základní orientaci v tom, jak se taková činnost dělá. Výsledkem skenovaní aplikace je z hlediska uživatele, který chce vytvořit adresář adres například v nějaké firmě, kompletní seznam e-mailů, které jsou na různých stránkách téhož serveru uvedeny. Z tohoto seznamu by bylo nejlepší nějakým způsobem odfiltrovat adresy, které jsou příliš obecné nebo obecně nevybírané. Příkladem takové adresy je "generická" webmaster@domena.cz, na kterou pošle e-mail skutečně jen málokdo. Podobně na tom bývá info@doména.cz a několik dalších. Skutečnou hodnotu tedy mají jen ty adresy, které směřují ke konkrétním pracovištím, nebo ještě lépe ke konkrétním jednotlivcům. Jejich identifikaci je možné částečně automatizovat, nicméně závěrečná kontrola a přiřazení položkám adresáře zatím zůstává vždy na živém člověku.

V další části textu naleznete recenze několika aplikací, určených pro operační systémy MS Windows. Některé pro svůj provoz vyžadují další software, obvykle webový prohlížeč, který je v OS implicitně přítomen.

Atomic E-mail Hunter

Program Atomic E-mail Hunter (www.massmailsoftware.com/extractweb) je typickým příkladem softwaru určeného k extrakci e-mailových adres z webových serverů. Po instalaci, která se provádí standardním způsobem, je uživateli zobrazeno hlavní okno programu. Do jeho "adresního řádku" je možné zadat URL, jestliže chceme hledat na konkrétním serveru, nebo klíčové slovo. V tom případě program nejprve zavolá vyhledávač a následně začne procházet ty weby, které zadaný vyhledávač po dotazu vrátí. Lepší zkušenosti přinesl postup po konkrétních doménách.

Aplikace umí vcelku inteligentně identifikovat e-mailové adresy a následně je zobrazovat včetně jejich majitelů. Jména spojená s adresami ale nejsou identifikována vždy zcela správně a program má evidentní problémy s některými druhy kódování češtiny. Tato skutečnost jeho použitelnost značně snižuje.

Získané e-mailové adresy je možné exportovat do oblíbených aplikací nebo uložit do souboru. Technicky nejužitečnější je patrně možnost exportu do aplikace MS Excel nebo do nějaké kompatibilní, data jsou pak nejlépe využitelná dalšími programy.

Program přímo neobsahuje možnost ověření platnosti nalezených adres, nicméně je možné je ověřit pomocí jiného produktu stejného výrobce. Tato aplikace ale musí být instalována samostatně. Možnosti exportu jsou omezeny neregistrovanou verzí, nicméně program je stále dobře použitelný. Snadno se ovládá a umožňuje základní nastavení důležitých parametrů. Poslouží dobře pro seznámení se s aplikacemi tohoto typu, nicméně je škoda, že v něm nenajdeme některé další funkce, především již zmiňované ověřování nebo možnost vytisknout si seznam adres. Na druhé straně ale platícího zákazníka Hunter potěší možností filtrovat adresy podle zemí jejich registrace, což může být velmi užitečné.

Program je vytvořen jako komponenta širšího balíku, který má sloužit pro "e-mailový marketing", a tak další funkce najdeme v jeho jiných součástech. Takto je též nutné jej chápat.

Atomic E-mail Logger

Atomic E-mail Logger (www.massmailsoftware.com) je další aplikace ze stejného balíku jako výše uvedený E-mail Hunter. Na rozdíl od něj není posláním tohoto programu procházet webové servery, ale extrahovat e-mailové adresy z objektů v souborové struktuře na zadaném umístění. Program umí procházet soubory různého typu a hledat v nich výskyty e-mailů. Je velmi rychlý a spolehlivý, nicméně ani on adresy neověřuje. Hodí se v případě, kdy hledáme adresu, která by se mohla nacházet například v mezipaměti webového prohlížeče nebo jiné aplikace a nachází se zde v nezašifrované podobě. Může být propojen s nástrojem pro ověřování platnosti adres. Možnosti exportu jsou víceméně stejné jako u E-mail Hunteru, navíc má možnost pracovat se schránkou operačního systému. Ačkoliv je E-mail Logger chápán jako doplňková aplikace, jeho skutečná užitečnost může být daleko větší, zejména pokud dojde na dohledávání ztracených či na neznámé místo poznamenaných adres. Jeho občasné použití pro pevný disk počítače využívaného podřízenými pak někdy přináší velmi zajímavá zjištění. Velkou výhodou je, že program je možné doplnit o moduly, které rozšiřují jeho možnosti. Může pak procházet například archivy či jiné typy souborů, které nejsou běžným způsobem čitelné. Omezení neregistrované verze je o něco méně striktní než u E-mail Hunteru, takže celková použitelnost aplikace je vyšší, byť se jedná o demonstrační verzi. Doporučujeme vyzkoušet.

Visual E-mail Searcher

Klasická aplikace (ke stažení na www.newprosoft.com) slouží k extrahování e-mailových adres ze zadaného umístění a chlubí se vysokou mírou jednoduchosti a uživatelské přívětivosti. Jednotlivá hledání jsou utříděna do jakýchsi "projektů", což umožňuje mít jich v aplikaci současně uloženo více a seznam získaných adres případně průběžně aktualizovat. Každý takový projekt může obsahovat jednu nebo více domén s tím, že i zde je možné propojení s vyhledávacím strojem na internetu.

Postup prohledávání jednotlivých serverů je zobrazován v duchu názvu aplikace velmi přijatelným způsobem, a to tak, že uživatel nejen ví, co program již udělal, ale i to, co teprve dělat bude. Díky tomu je možné prohledávání zastavit dříve, než by se například dostalo do problematického nebo nesmyslného místa. Výsledky hledání jsou zobrazovány ve standardní tabulce, existuje i možnost náhledu. Export je možný pouze do textového souboru (Visual E-mail Searcher nespolupracuje s kancelářskými, ani s jinými programy). Uložení projektů je pak možné pouze v registrované verzi aplikace.

Problematickým místem je (kromě sharewarového omezení programu) také jeho nastavení. To je poněkud nestandardní a ačkoliv se jedná pouze o několik položek, jejich špatná volba může značně ovlivnit kvalitu nalezených výsledků. Naproti tomu velmi vysoko lze hodnotit jinak příjemné rozhraní a grafický výstup z prohledávacího algoritmu. Nalezené

e-mailové adresy mohou být tříděny podle různých kritérií s tím, že optické třídění se promítne i do způsobu, jak jsou pak exportovány. To poněkud usnadňuje jejich načtení jinými programy, především těmi pro rozesílání pošty a vytváření seznamu kontaktů. Pozitivní vlastností je také možnost uživatelsky nastavit filtrované (tedy ne hledané) e-mailové adresy a také slova, případně ignorovaná URL. Ta jsou v aplikaci již částečně přednastavena, nicméně je lze podle potřeby konfigurovat. Visual E-mail Searcher je rozhodně užitečný nástroj, který stojí za vyzkoušení, případně i za zakoupení.

Advanced E-mail Extractor

Tato aplikace (www.mailutilities.com/aee/?faee_280) se základními ovládacími prvky i funkcí velmi podobá ostatním programům pro extrakci e-mailových adres. I přes slovo "pokročilý" v názvu ale nabízí pouze základní možnosti. Pracuje s "projekty" s tím, že současně může být otevřený jen jeden. Pro každé hledání je možné nastavit zadanou maximální hloubku i inteligentnější variantu setrvání v rámci jediného webového serveru. Program je schopen procházet servery s omezeným uživatelským přístupem za předpokladu, že před spuštěním procházení zadáte přihlašovací údaje, které jsou serveru následně odeslány.

Kladnou vlastností je schopnost na požádání vyhledávat e-maily i v lokálních souborech (jinde jsou na to potřeba programy dva). Zjištěné e-maily s názvy jejich vlastníků lze spravovat pouze základním způsobem, možnosti filtrace jsou mizivé. Naproti tomu lze volit, v jakých souborech a doménách nemají být e-mailové adresy hledány, rovněž lze nastavit "maskování" programu za některý z používaných webových prohlížečů.

Export získaných dat je možný jednak do běžného souboru, jednak do aplikace Microsoft Excel. Obě tyto varianty jsou ale v demoverzi programu potlačeny, což ji činí poněkud nepoužitelnou.

Advanced E-mail Extractor obsahuje některé zajímavé funkce, ale vcelku se jedná spíše o horší aplikaci, která nemůže svou kvalitou prohledávání ani svými možnostmi soupeřit s výše představenou konkurencí a slouží spíše pro porovnání možností.

Super E-mail Extractor

Super E-mail Extractor (www.flashe-mailcast. com) je velice rychlým a zdařilým programem svého druhu. Jeho základní možnosti jsou stejné jako u dalších programů tohoto typu. Stačí tedy zadat klíčová slova pro vyhledávací server nebo URL adresu výchozího bodu procházení, a můžeme začít. Vyhledávací algoritmy jsou optimalizovány na provoz při více spuštěných vláknech. To může zatížit jak hostitelský počítač, tak připojení k internetu, nicméně to rovněž vede k velmi efektivnímu a hlavně rychlému hledání ve značném objemu dat.

Vyhledávací stroj zobrazuje nejen identifikované e-mailové adresy, ale také domény, které vyhledávač navštívil, a fyzické adresy stránek, na nichž byly e-maily objeveny. Uživatel tak má neobyčejně podrobný přehled o činnostech programu i o tom, kde tyto činnosti vykonával.

Super E-mail Extractor dále obsahuje neobvykle podrobné nastavení vyhledávání, které ale není potřeba konfigurovat, pokud výslovně nepožadujete jeho změnu. Umí se připojit pomocí separátního proxyserveru, což může pomoci při maskování činnosti aplikace, k dispozici je rovněž funkce pro nalezení nejvhodnějšího proxyserveru na internetu. Vyhledané výsledky jsou složitelné ve formátu textového souboru (v demoverzi blokováno).

Ačkoliv tento program neobsahuje žádné speciální vizuální šperky nebo dodatečné funkce, jeho použitelnost je velmi vysoká, zejména díky použitému vyhledávacímu systému a především pak díky možnostem jeho bohaté konfigurace. Pokud hledáte něco vskutku účelného a přitom z hlediska činností programu přehledného, zaměřte svou pozornost právě tímto směrem.

Power E-mail Extractor

Tento program (tecsoftware.biz/extractor.htm) se od výše uváděných programů výrazně liší. Odlišnost spočívá v jeho specifickém zaměření. Není totiž určen k extrahování adres e-mailů z webových serverů, ale z diskusních skupin. Díky tomuto specifickému zaměření a vysokému stupni optimalizace může být mnohem úspěšnější než ostatní aplikace. Program pracuje vždy s aktuálním seznamem diskusních skupin. Aby bylo možné vyhledávat adresy podle zaměření jejich uživatelů, je před jejich extrahováním nutné definovat, ve kterých diskusních skupinách mají být hledány. Aplikace obsahuje funkci prohledávání názvů jednotlivých skupin podle klíčových slov.

Samotná extrakce e-mailů je spolehlivá, ale poměrně náročná na čas a prostředky počítače. U každé adresy je informace nejen o osobě, která je pod ni uváděna, ale také o skupině, v niž se příspěvek s touto adresou objevil, a o datu jeho výskytu. Díky tomu je možné eliminovat příliš staré a tedy již zřejmě neaktuální e-mailové adresy. Export objevených adres se děje do textového, respektive CSV souboru s tím, že formát tohoto souboru se dá uzpůsobit požadavkům aplikace, která pak bude data importovat.

Power E-mail Extractor je aplikací, kterou lze jen stěží srovnávat s ostatními sběrateli adres. Díky úkroku jejích autorů od webu do skupin je po všech stránkách efektivnější než prohledávače webů. Na druhé straně ale může najít pouze ty e-mailové adresy, pod nimiž byly v diskusních skupinách vystaveny příspěvky, takže obrovské množství e-mailů nenajde. Stejně tak je nepoužitelná pro stavbu adresáře, nicméně kdo chce rozesílat reklamní e-maily, ji využije opravdu dosytnosti.

Extract E-mail Adressess from Multiple Web Sites

Vedle ostatních uváděných programů působí tento (www.sobolsoft.com) tak trochu jako špatný vtip, ale ukažme si jej také. Velmi jednoduchý nástroj umí procházet seznam zadaných webových stránek a extrahovat z nich e-mailové adresy. Proces extrakce je bezproblémový, výsledky lze ukládat buď jako textový soubor, nebo jako hodnoty oddělené čárkou. Program neobsahuje žádné možnosti nastavení a jeho schopnost vyhledávání e-mailů je obecně velmi nízká. Demonstrační verze trvale zobrazuje velmi protivné okno, během testování dokonce došlo třikrát ke zhroucení aplikace. Doporučujeme se této aplikaci vyhnout.

Jak si vybrat?

Dobrý nástroj pro extrakci e-mailových adres by měl mít tyto funkce:

? Schopnost zaměřit se na konkrétní server a zůstat na něm.

? Možnost používat vyhledávací stroje pro "zaměření" serverů podle klíčových slov.

? Podrobné nastavení procházení a vyhledávacího nástroje.

? Možnost filtrovat nalezené adresy podle zadaných klíčových slov.

? Možnost odstranit ze seznamu nepoužitelné adresy.

? Funkci kontroly platnosti adres.

? Maximální informování uživatele o probíhajících akcích.

? Možnost pracovat přes vnější proxy server.

? Export dat ve formátu CSV a ve formátech kancelářských aplikací.

Žádný ze zde uváděných programů nedisponuje všemi těmito funkcemi. Některé z nich, třeba Atomic E-mail Hunter nebo Super E-mail Extractor, se jim blíží, nicméně ani ty nejsou dokonalé. Neobjevili jsme žádný program, který by byl zcela zadarmo a kupodivu ani žádnou podobnou aplikaci pro systémy GNU/Linux. Těžko soudit, čím to může být.

Pokud ale hledání e-mailů představuje váš denní chléb, patrně si ze zde představené nabídky vyberete. Mnoho aplikací je kvalitních a investice ve výši řádově desítek dolarů či eur za jejich licence se při určitých okolnostech mohou vyplatit.

Závěr

Ačkoliv je možné vyhledávače e-mailových adres používat k různým účelům, jeden, který se přímo nabízí, je spam. Mějme na paměti, že posílání nevyžádaných obchodních sdělení je v této zemi nelegální a může být postihováno. Na hledání e-mailů samozřejmě není nic špatného, ale na posílání nevyžádané pošty určitě ano. Ostatně, kdo ji nechce dostávat, neměl by ji ani posílat.

Jak se bránit

Z předchozího textu vyplývá, že jakmile umístíte na web jakoukoliv e-mailovou adresu, je možné tuto adresu automaticky vyhledat. To má své výhody, ale i nevýhody. Například stačí, aby adresu zaznamenal (indexoval) jediný prohledávací stroj a může se ocitnout na distribučním seznamu mnoha tisíc spammerů, kteří si katalogy adres vzájemně prodávají nebo vyměňují. Média s aktuálními, tedy platnými e-mailovými adresami jsou vůbec v jistých kruzích lukrativní zboží, a to je skutečnost, kterou je vhodné mít na paměti. Existuje nějaká cesta, jak se před automatickou detekcí adresy bránit? Samozřejmě ano, cest je dokonce několik.

První a nejsnazší možností je ukládat e-mailové adresy na web v takové podobě, která je čitelná pro člověka, ale ne pro automatizovaný systém. Triviálním příkladem je vložení dodatečných mezer před a za oddělující znak, zavináč. Taková adresa pak nevypadá jmeno@domena.cz, ale jmeno @domena.cz. Rozdíl je pro uživatele stěží postřehnutelný, ale skener ostrouhá. Nevýhodou ovšem je, že laičtí uživatelé mají tendenci adresu zapisovat přesně tak, jak ji vidí, což vede k chybám. Navíc, je-li adresa na stránce odkazem, pak tento odkaz musí obsahovat e-mail v platném znění a je tedy opět snadno čitelný.

Jinou možností je neumisťovat odkaz na

e-maily na svou stránku vůbec a samotné adresy udělat odhadnutelnými. K jejich interpretaci je ovšem potřeba znát pravidla pro tvorbu adresy, viz výše, ale též se orientovat v tom, co je na stránce. Místo pepik@server.cz zkrátka umístíme pepik (at) server (tecka) cz. Tento řetězec nemá pro automat vůbec nic společného s e-mailovou adresou, bohužel pro laického uživatele také ne. Skenovací program je navíc bohužel možné upravit tak, aby podobným šifrám rozuměl, i když se jeho úspěšnost patrně značně sníží.

Nejdokonalejší možností ochrany je uvádět e-mailovou adresu ne jako text, ale jako obrázek. Uživatel nepozná rozdíl, obrázek miniaturních rozměrů se dá do stránky vložit tak, že je opticky k nerozlišení od textu. Aby bylo možné ho přečíst automatem, musel by mít integrovanou podporu technologie OCR, která se používá ve skenerech. Tuto podporu je možné úspěšně obejít tím, že obrázek bude mírně zdeformovaný, nebo jej doplníme o šum. Originální metodou je pak uvedení e-mailové adresy v převráceném pořadí. Bohužel, tyto metody ochrany jdou opět jednak proti laickému uživateli, jednak zvyšují technickou náročnost obzvláště v případě, mají-li být generovány automaticky.

Nástroje pro automatické hledání e-mailových adres a ochrana před nimi jsou dvě spojené nádoby. Na rozdíl od ochrany před viry a škodlivými kódy, kde kompromisy neexistují, je ale v tomto případě vždy třeba najít nějakou mezní míru zabezpečení. Tato míra se hledá s ohledem na možnosti redakčního systému na serveru, s ohledem na to, jací uživatelé jej navštěvují, kolik těch uživatelů je, jaké jsou jejich předpokládané odborné vědomosti. Obecně platí, že nemá smysl snažit se zbytečně zabezpečit adresy na serveru, když se stejně dají indexovat jinde, rychleji a lépe. Stejně tak platí, že není potřeba používat automatizovaný nástroj na zjišťování několika adres, které by jinak šly snadno (a bez rizika chyby) opsat nebo získat jiným způsobem.

Slovníček

URL - Uniform Resource Locator řetězec ukazující na zadané umístění (prostředek).

Spider - část programu, která prochází webové stránky a indexuje jejich obsah, vyhledává e-maily.

Proxy - server, který v případě vyhledávacích aplikací tvoří meziprvek mezi programem a internetem. Umožňuje zamaskovat jejich činnost.

User Agent - řetězec, který program posílá webovému serveru. Typicky identifikuje název a verzi použitého prohlížeče, taktéž umožňuje maskování.

Spam - označení pro nevyžádanou poštu, obchodní sdělení, nebo dokonce pokusy o on-line podvod, případně napadení počítače, při kterých je použito elektronické pošty jako komunikačního média.

Anti-spam - automatizovaný filtr, který na zákaldě podrobné analýzy určuje, zda e-mailová zpráva je nebo není spam a pokud je, tak ji dokáže místo doručení k uživateli zahodit, případně vrátit jako nedoručenou. V současnosti jsou tyto filtry integrovány do prakticky všech poštovních serverů.

E-mailový koš - funkce, která e-mail, jež je směrován do neexistující schránky v existující doméně, přesměruje na přednastavenou adresu. Momentálně je velmi oblíbená správci některých serverů. Rozdělování e-mailů přesouvá ze serveru na uživatele, respektive jeho poštovní aplikaci.

§§§§§


Jak se kradou bankovní hesla

Patrik Malina

C07P0550

Co myslíte, že je největším nebezpečím pro počítačové soukromí? Červi, šířící se pomocí poštovních programů? Bezpečnostní slabiny v populárních aplikacích? Nebo neustále odkládaná instalace záplat operačního systému? A co třeba bezprostřední záznam stisků vaší klávesnice? Pokud jste o něčem takovém nepřemýšleli, možná vás tento článek překvapí.

Přestože by se mohlo zdát, že nejnebezpečnější postupy a technologie ze zásoby kyberzločinců musí být, obzvláště v současné době, zároveň těmi nejsložitějšími a nejpropracovanějšími, pozastavíme se v tomto článku přinejmenším u jedné výjimky z tohoto pravidla. Ukážeme si, že i na tomto poli může zvítězit jednoduché řešení, pokud je použito na správném místě a za příznivých okolností. Podloudné přímé zaznamenávání stisků kláves osobních počítačů nebo též keystroke logging (zkráceně keylogging) je totiž technikou stále živou a nesmírně aktuální.

Realizace této špionážní aktivity je naplněním ne jediné, ale hned několika prostých myšlenek. V první řadě, sledování stisků kláves míří přímo k podstatě věci: pokud uživatel počítače používá hesla, různé kódy PIN a všelijaké kontrolní řetězce, může být softwarová ochrana v operačním systému sebelepší a stejně bude neúčinná. Jednotlivé stisky jsou totiž zachytávány těsně "po svém narození" dávno předtím, než je aplikace či funkce operačního systému stihnou zpracovat. Druhá myšlenka s tím těsně souvisí: přes všemožné futuristické vize i experimenty je klasická klávesnice s tlačítky a připojením pomocí kabelu drtivě nejrozšířenějším vstupním zařízením pro zápis alfanumerických znaků. A proto tedy téměř vše tajné či privátní projde doslova našimi prsty, ihned poté kabelem mezi klávesnicí a skříní PC a následně jednotným rozhraním pro komunikaci počítače s touto běžnou periferií.

Z dalších pomocných okolností zmiňme třeba argumenty z oblasti zvané sociotechnika (též social engineering). V praxi kupříkladu řada aplikací či přímo operační systém dokáže nabídnout alternativu riskantního přenosu stisků klávesnice pomocí vyobrazení klávesnice s možností stisků kláves pomocí myši, avšak pro nepohodlnost tuto variantu málokdo používá. V rozsáhlých firemních prostorách, často zcela otevřených volnému průchodu (open space), je pak jen málokdy uplatňována důsledná kontrola hardwarových zapojení u tak "primitivních" zařízení, jakými jsou klávesnice. V neposlední řadě pak nesmíme zapomínat na pocit falešného bezpečí, který je vytvářen všemožnými programy pro zabezpečení privátních dat máme pocit, že když je něco chráněno při zápisu "hvězdičkami" nebo je blokováno pro zaslání pomocí internetového formuláře, je to v bezpečí.

Při hodnocení zvrhlé krásy a jednoduchosti techniky keyloggingu nesmíme opomenout v počítačovém světě velmi tradiční parametr, označovaný jako "poměr cena/výkon". Jinými slovy, proč dlouhé týdny a měsíce prolamovat firewally, hackovat různé aplikace, klást všemožné rafinované síťové pasti či krást notebooky a analyzovat jejich disky, když umístění vhodného hardwarového keyloggeru (viz dále) je tak snadné, levné a dokonale účinné?

Naměkko aneb softwarové keyloggery

Tradičním řešením podloudného snímání kláves je instalace špionážního softwaru přímo do prostředí operačního systému. Okolnosti a potenciální nebezpečí se mohou velmi lišit v závislosti na způsobu, jak je tento software proveden. Těsně souvisí mimo jiné s oprávněními uživatele, jenž na daném počítači pracuje.

Jednou z možností je instalace špionážního softwaru ve formě klasické služby operačního systému Windows. Tento způsob se často využívá v případě, že sledování stisků klávesnice je součástí všestrannějšího monitorování aktivity uživatele, často za zcela "legálním" účelem odhalení nekalých aktivit pracovníků ve firemním prostředí. Jednou z nevýhod takovéhoto přístupu je nutnost odepřít uživateli práva lokálního administrátora příslušného počítače, aby nemohl sledovací software odstranit.

Mnohem pokročilejší a také nebezpečnější cestou je implementace v podobě zákeřné komponenty, zvané rootkit. Tato veskrze neblahá forma útoku funguje na principu doplnění operačního systému o speciální dodatečný ovladač, jenž pracuje s ostatními ovladači hardwaru a některých programů (personální firewally, antivir apod.) v tzv. režimu jádra. Zásadní výhodou je, že program v této situaci může zcela krýt svou činnost a naprosto nerušeně provádět sledování aktivit včetně stisků kláves, aniž by bylo možné jej běžnými technikami rozpoznat či odstranit. Navíc má přístup prakticky ke všem pohybům dat v operačním systému, takže ho mechanizmy utajení v různých aplikacích nijak nemohou omezit. Je důležité si uvědomit, že nepozorované zavedení takovéhoto softwaru je poměrně snadné, pokud jako uživatelé disponujeme na svém počítači právy lokálního administrátora.

Právě zmínka o uživatelských oprávněních nás dovádí k důležitému aspektu, jímž je způsob zavedení programu typu keylogger na cílový počítač. Jde-li o "legální" cílenou aktivitu v podání majitele či provozovatele počítače (kupříkladu ze strany zaměstnavatele), běžné instalaci nic nebrání. Administrátor prostě aplikaci nainstaluje a nastaví hlavní parametry (kam se budou data ukládat, jak budou chráněna). Jsme-li však útočníky, stojí nám v cestě řada překážek, neboť potřebujeme uživatele donutit, aby instalaci sám spustil a navíc musíme spoléhat na to, že bude mít dostatečná oprávnění. Právě zde je účinným lékem nepřihlašovat se pro běžnou síťovou práci (brouzdání po internetu, čtení pošty, stahování souborů) se silnými administrátorskými právy. Klasickým mechanizmem nákazy je totiž spuštění útočného skriptu na neznámé webové stránce, instalace naprosto neznámého softwaru pochybného původu či povolení běhu programu s reklamními informacemi (adware). Velmi běžnou metodou šíření je rovněž červ v elektronické poště.

FakeGINA

Klasický představitel a v podstatě školský příklad podvržené části operačního systému s cílem zaznamenat citlivé údaje. Tento proslulý program představoval spíše poukaz na nedostatek v návrhu zabezpečení OS Windows a pracuje na principu záměny úvodní přihlašovací obrazovky Windows na platformě NT (přesněji NT 4.0 a 2000). Zachycuje komunikaci mezi procesem Winlogon a grafickým dialogem při zápisu hesla uživatelského přihlášení (GINA), který je útočníkem podvržen. Výhodou je přímý zápis hledaných údajů do souboru na disk, nevýhodou pak aktuální nepoužitelnost, neboť výrobce zareagoval přepracováním bezpečnostních mechanizmů. Nicméně jde stále o krásnou ukázku principu i jeho realizace.

PC Acme

http://www.softsecurity.com/

Tradiční zástupce skupiny programů pro "vnitrofiremní špionáž" či sledování aktivity uživatelů v monitorovaném pracovním prostředí. Sledování stisků klávesnice je jen malou součástí funkcionality tohoto softwaru umí kupříkladu zachytit přenosy dat ve schránce Windows, otevírání oken, práci s aplikacemi atd. Buďte si jisti, že pokud toto váš zaměstnavatel používá, je lepší si soukromé aktivity nechat na doma. Bez zajímavosti není ani fakt, že stejná společnost nabízí i programy pro anti-keylogging, tedy odhalování špionážního softwaru tohoto druhu.

Bez kompromisů aneb hardwarové štěnice

Ne nadarmo jsme hardwarové provedení myšlenky keyloggingu označili oním neblaze proslulým názvem přesnější označení si totiž jen stěží lze představit. Hardwarový keylogger si lze snadno představit jako zcela obyčejný konektor, často k nerozeznání podobný od běžného (pravého) konektoru, jímž je klávesnice ve skutečnosti k osobnímu počítači připojena. Toto zařízení o velikosti do 10 cm je vybaveno příslušnými zásuvkami na obou stranách, takže je lze velmi snadno a rychle nasadit na běžnou klávesnici vlastně jako bezkonfliktní "mezikus", přes nějž posléze protéká veškerý komunikační signál. Uvnitř takovéto plastové "redukce" se pak samozřejmě ukrývá to nejdůležitější detektor přenášených signálů, jenž odečítá zasílané stisky kláves a ukládá je do zabudovaného paměťového modulu. Z vnitřní paměti lze pak kdykoliv v budoucnu záznam vydolovat, obvykle pomocí společně dodávaného speciálního programového vybavení.

Hardwarové řešení nabízí hned několik zásadních výhod. V první řadě je umístěno tak blízko zdroji, jak je to jen možné. Nic jiného nestojí v cestě a nelze stisky kláves odfiltrovat či ukrýt, pakliže má klávesnice běžně fungovat. Nejsme závislí na operačním systému a jeho bezpečnostních mechanizmech, nic takového nám nepřekáží. Další výhodou je způsob jeho použití. Ačkoliv nutnost fyzického umístění (zapojení) svádí k domněnce, že jde o nešikovné řešení, opak je často pravdou, neboť propracovaná a funkční distribuce pomocí internetu může znamenat mnohem komplikovanější postup. Zde je totiž potřeba chápat rozdílné cílové skupiny: zavedení hardwarového keyloggeru na domácí počítač je jistě značný problém a zde nám spíše poslouží softwarový červ, neboť cena privátních dat na domácím stroji většinou za vloupání do bytu a následnou instalaci štěnice nestojí. Na druhou stranu scénář "šikovného uklízeče" (viz rámeček) napovídá, že se jedná o problém velkých a složitých firemních prostředí.

Významným faktorem je zde určitě již zmiňovaný poměr cena/výkon. Koupě takového zařízení přijde na několik desítek dolarů. I když přičteme náklady na umístění na správné místo (rozuměj třeba úplatek správné osobě), stále se jedná o velmi levný způsob útoku na potenciálně velmi cenná a hlavně čistá tajná data.

KeyGhost

http://www.keyghost.com/

Jeden z typických produktů hardwarového keyloggingu, jenž splňuje typické požadavky: kapacita paměti postačuje na statisíce stisků, montáž je jednoduchá a stav po instalaci není pro běžného uživatele nijak nápadný. Výrobce dodává varianty pro různé typy klávesnic (USB, PCI) a jeho stránky stojí rozhodně za shlédnutí.

Buďte ostražití

Přestože technika keyloggingu vypadá hrozivě (a hrozivá skutečně může být), dodržováním některých běžných zásad se lze řadě potíží vyhnout. Pokusíme se zde navrhnout několik hlavních pravidel, na něž se vyplatí myslet.

? Při využívání veřejných počítačů předpokládejte, že vás někdo odposlouchává. Tato mentální bariéra vám zabrání zadávat citlivá hesla či kódy PIN na fyzicky nekontrolovatelném počítači. Výjimkou mohou být hesla časově omezená či jednorázová - pokud však o něčem takovém slyšíte poprvé či netušíte, zda něco takového využíváte, buďte paranoidní a žádné citlivé informace nepoužívejte.

? Naučte se používat pro brouzdání po nebezpečných webových stránkách uživatelský účet bez správcovského oprávnění. Čím méně podezřelého softwaru nainstalujete, tím větší naději na udržení čistoty máte.

? Používejte personální firewall a antivir, dokáží řadu aktivit zachytit a rozpoznat. Firewall může "ulovit" keylogger během snahy odeslat posbírané sekvence znaků do internetu svému "majiteli".

? V pracovním, resp. firemním prostředí se naučte být mírně paranoidní. Zběžná kontrola připojení klávesnice k počítači trvá asi 10 sekund a je opravdu jednoduchá. Pokud se bojíte sledování ze strany zaměstnavatele, nechte prostě soukromé aktivity na doma, neboť bez totální kontroly nad počítačem (tedy bez práv administrátora) si nebudete jisti, co na stroji opravdu běží.

Syndrom internetového kavárenského povaleče

Máte dosud pocit, že žádný z předložených argumentů není dosti závažný? Pak zkuste uvážit následující situaci. Navštěvy internetových kaváren, veřejných počítačových učeben ve školách či stejně volně dostupných míst v knihovnách či na úřadech je stále obvyklejší. Přitom nad těmito počítači nemá uživatel absolutně žádnou kontrolu jak po stránce fyzické (hardwarové), tak programové (softwarové), a nemůže nijak ovlivnit možnosti sledování jeho aktivity. Přesto řada z návštěvníků těchto míst využívá takovéto naprosto nedůvěryhodné počítače k internetovým transakcím při nakupování, prohlížení bankovních účtů či zasílání jiných nesmírně citlivých dat. Aplikační zabezpečení na úrovni internetového prohlížeče či použití kombinace třeba s mobilním telefonem a zabezpečenými SMS je nám pak pochopitelně úplně k ničemu, když čísla kreditních karet, kódy PIN a spoustu hesel zadáváme pomocí absolutně nekontrolovatelné klávesnice do stejně podezřelého operačního systému. Ruku na srdce, kam a jak odvážně jste se někdy ve škole či kavárně připojili?

Dobře motivovaný uklízeč

Naprosto klasickým odstrašujícím příkladem využití technologie hardwarového keyloggeru je jeho nasazení v prostředí velkých firem, jejichž prostory projdou během dne i noci stovky lidí, mezi nimiž se často najde řada potenciálních útočníků. Fyzická ostraha firemních otevřených prostor (open space) a kanceláří většinou není schopna zajistit, že návštěvy, noční uklízeči či jiný příležitostný personál nezůstanou sami a budou vždy pod kontrolou. Navíc je zde výrazně snížena možnost fyzické kontroly počítačů, mimo jiné díky jejich enormnímu množství. Velmi snadno si tak lze představit scénář, kdy potenciální útočník po jistém období monitorování situace kupříkladu kontaktuje někoho z uklízecí čety a po příslušném stručném proškolení a poskytnutí finanční motivace zajistí zapojení kolekce keyloggerů na správná místa, stejně jako po určitém shromažďovacím období jejich následný sběr. Řada výhod je na straně útočníka: nic neprovádí osobně a je tedy chráněn před polapením, rutinní kontrola "čistoty" hardwaru prakticky nikde neexistuje, umístěné štěnice jsou nenápadné a nijak neovlivňují práci běžných uživatelů. I v případě špatné funkčnosti některého z nich dokáže použití větší kolekce určitá data zajistit. A co více, motivovat "prostředníka" z řad příležitostného personálu je většinou neskonale snazší než inscenovat funkční útok po síti.

Zajímavé odkazy

Stránky věnované technikám zvaným obecně rootkit s řadou zajímavých článků, odkazů a praktických ukázek k experimentům či testům.

? http://www.keylogger.org/ - Přehledové stránky s recenzemi a ukázkami programů pro tajné sledování aktivity na počítačích, včetně keyloggingu.

? http://www.anti-keyloggers. com/ - Stránky vznikající ve spolupráci s jedním z výrobců softwaru, jehož cílem je naopak detekce podloudného softwaru. Kromě nabídky komerčních programů je dobrou ukázkou trendů na trhu s tímto softwarem.

? http://www.netadmintools.com/art 215.html - Velmi podrobný a specializovaný článek o podstatě odchytávání signálů z klávesnice na počítačích třídy PC. Podrobnosti na úrovni assembleru pro PC. PIN a spoustu hesel zadáváme pomocí absolutně nekontrolovatelné klávesnice do stejně podezřelého operačního systému. Ruku na srdce, kam a jak odvážně jste se někdy ve škole či kavárně připojili?

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí

Jiří Peterka

P07P0548

Dnešní Ethernet už není tím, čím byl při svém vzniku. Z původních deseti megabitů za sekundu zrychlil na desetinásobek, a ani to ještě zdaleka není jeho poslední slovo. Dokázal se také přizpůsobit různým druhům kabeláže a současně si zachoval své základní vlastnosti, kterým vděčí za rozhodující část svého úspěchu. Konkrétně svou jednoduchost, přímočarost a otevřenost. V neposlední řadě si ponechal i své původní jméno, na které si lidé už zvykli. Ale málem to dopadlo jinak, protože o šanci stát se "stomegabitovým Ethernetem" svého času soupeřily dvě různé vývojové verze.

První část "životního příběhu" Ethernetu, kterou jsme si popisovali v předchozím dílu tohoto seriálu, se nesla ve znamená rychlosti deseti megabitů za sekundu. S těmi Ethernet původně začínal a dosahoval jich ještě na koaxiálním kabelu. Tedy na médiu, které bylo už svou fyzikální podstatou sdílené, protože jednotlivé uzly se připojovaly přímo k němu a společně využívaly jeho přenosovou kapacitu. Proto potřeboval ještě nějakou přístupovou metodu, která by řídila přístup jednotlivých uzlů ke společně sdílenému médiu. Konkrétně by řešila situaci, kdy chce více uzlů začít vysílat současně.

Tvůrci Ethernetu se nakonec rozhodli pro nedeterministickou přístupovou metodu, kterou pojmenovali CSMA/CD. Nedeterministická je kvůli tomu, že při souběhu více žádostí o vysílání po společně sdíleném médiu si jakoby hodí kostkou a nechá vyhrát toho žadatele, na kterého se usměje štěstí. Proto také Ethernet nedokázal žádnému uzlu skutečně garantovat, že se někdy dostane ke slovu a bude moci svá data odvysílat. Statisticky to funguje bez problémů, ale třeba pro řízení výroby, kde je zapotřebí odezva v reálném čase, se Ethernet nehodil a dodnes nehodí. Zato v kancelářích, domácnostech apod. jednoznačně zvítězil.

Z koaxu na twist

Nedeterministická metoda CDMA/CS zůstala Ethernetu i poté, co z koaxiálního kabelu (ať již "tlustého" či "tenkého") přesedlal na kroucenu dvoulinku (anglicky: twisted pair, zkráceně jen "twist"). Šlo o poměrně významnou změnu, už jen kvůli tomu, že kroucená dvoulinka už není sdíleným přenosovým médiem, ale naopak médiem plně vyhrazeným. To proto, že na kroucené dvoulince nejde dělat odbočky, a tak ji lze použít pouze k propojení dvou uzlů mezi sebou.

Původně sběrnicová topologie Ethernetu, pocházející z dob použití koaxiálního kabelu, se tak s příchodem kroucené dvoulinky změnila na hvězdicovitou, resp. stromovitou kdy se jednotlivé koncové uzly paprskovitě (stylem "do hvězdy") napojovaly pomocí kroucené dvoulinky na vhodnou "krabičku" (rozbočovač, anglicky: hub). Ta měla na starosti to, co původně zajišťoval koaxiální kabel jaksi "sám od sebe", skrze svůj sdílený charakter. Tedy rozvedení přenášených dat ke všem uzlům ve svém dosahu. Nyní musel potřebné "rozvedení", resp. "rozbočení" zajistit elektronickou cestou právě rozbočovač.

Rozbočovač ale nemá přesně předepsáno, jakým způsobem vlastně "rozbočuje". Možností je více a jednou z nich je to, že se bude chovat jako opakovač (anglicky: repeater). To znamená, že každý ethernetový rámec, který přijme z kteréhokoli ze "svých" segmentů, okamžitě rozešle ("zopakuje") i do všech segmentů. Tím pak fakticky (znovu)vytváří původní sdílený charakter propojení celé skupiny uzlů, neboli emuluje chování koaxiálního kabelu.

Jinými slovy se zde začíná lišit fyzická topologie, která už je hvězdicovitá, resp. stromovitá, od topologie logické, která popisuje způsob fungování. Tato logická topologie je stále sběrnicová, jako u původního koaxiálního Ethernetu.

Jde vlastně o určitou disproporci, která byla při svém vzniku motivována snahou nijak neměnit fungování desetimegabitového Ethernetu. Současně jde i o určité "plýtvání", protože potenciál v podobě vyhrazeného charakteru kroucené dvoulinky zde nebyl vůbec využit. Místo toho bylo celé nové řešení, postavené již na kroucené dvoulince, degradováno na úroveň původního koaxiálního Ethernetu.

Z deseti na sto: dvěma způsoby

Nevyužitý potenciál kroucené dvoulinky však přišel na řadu, jakmile se začalo uvažovat o prvním zrychlení Ethernetu, a to z původních 10 megabitů za sekundu hned na desetinásobek, na 100 megabitů za sekundu. Právě tehdy se objevily dva fundamentálně odlišně přístupy, z nichž jeden se snažil tento potenciál využít, zatímco druhý o to neusiloval.

Hlavní rozdíl mezi oběma přístupy by se dal asi nejlépe charakterizovat jejich přístupem k rozsahu změn. Jeden přístup, který prosazovalo konsorcium Fast Ethernet Alliance z USA (vzniklo v roce 1993), zastával názor, že jedinou změnou má být samotné zrychlení na desetinásobek, zatímco všechno ostatní má zůstat jako u původní desetimegabitové verze. Tedy včetně původní přístupové metody CSMA/CD, šité ještě na míru koaxiálnímu kabelu.

Naopak druhý proud, reprezentovaný hlavně firmou Hewlett-Packard, na to šel jinak. Snažil se nejen zrychlit, ale i nahradit všechno to, co se ukázalo jako ne zcela optimální, respektive mohlo být řešeno jinak díky změnám v topologii sítě. A to včetně přístupové metody CSMA/CD, která byla "šitá na míru" původnímu koaxiálnímu kabelu a nyní mohla být nahrazena jinou přístupovou metodou.

Ethernet "se změnami"

Pravdou je, že řešení firmy HP se jevilo jako propracovanější a efektivnější. Předpokládalo použití zcela nové přístupové metody s názvem "Demand Priority", která již funguje deterministicky a dokáže garantovat právo k vysílání.

Na rozdíl od metody CSMA/CD, jež je distribuovaná a nemá žádný centrální prvek, je Demand Priority naopak centralizovanou přístupovou metodou. O tom, kdo a kdy bude vysílat, zde rozhoduje "nejvyšší" rozbočovač, ve spolupráci s ostatními rozbočovači (ve smyslu uspořádání "do stromu", viz obrázek). Využívá se při tom toho, že každý jednotlivý uzel má svůj spoj k nejbližšímu rozbočovači jen a jen pro sebe, může po něm tak posílat i své případné žádosti o vysílání.

Rozbočovačům pak stačí jen pasivně čekat, až je koncové uzly samy a explicitně požádají o právo vysílat. Následně se rozhodují podle všech takto obdržených žádostí a mohou dokonce brát v úvahu i různé priority. Odsud celá přístupová metoda Demand Priority získala i své jméno (anglické: "demand" znamená žádost).

Vítězí "Ethernet beze změn"

Standardizační skupině IEEE 802.3, která se Ethernetu věnuje, se v jednu chvíli (v roce 1992) sešly na stole oba návrhy na stomegabitový Ethernet verze "se změnami" i verze "beze změn". Oba se přitom shodně označovaly jako "Fast Ethernet" (doslova: rychlý Ethernet) a oba aspirovaly na to, aby právě ony byly standardizovány jako nová stomegabitová verze Ethernetu. Jenže uspět mohl jen jeden návrh.

Standardizační komise nakonec vybrala za vítěze verzi "beze změn", která kromě samotného urychlení ponechávala všechno tak, jak to fungovalo již u desetimegabitové verze. Neměnila tedy ani přístupovou metodu CSMA/CD. A nejspíše právě to rozhodlo, protože samotné standardy od IEEE nemohly používat jméno Ethernet (registrované jako obchodní známka Xeroxu), a tak používaly označení "sítě s přístupovou metodou CSMA/CD". Pokud by nyní tuto přístupovou metodu vyměnily za jinou, prý by to už nebyl původní Ethernet. Vida, jaké aspekty také rozhodují o úspěchu či neúspěchu nových technologií.

Ovšem ani verze "beze změn" neskončila někde v šuplíku. Skupina 802.3 věnovaná Ethernetu tuto verzi sice odmítla pasovat na stomegabitový Ethernet, ale současně ji doporučila ke standardizaci jako zcela novou linkovou technologii. Za tímto účelem pak v rámci společnosti IEEE (Institute of Electrical and Electronics Engineers) vnikla zbrusu nová standardizační skupina, IEEE 802.12, která vydala v červnu 1995 návrh "se změnami" jako svůj standard.

Na trh se pak tato technologie dostala pod názvem 100VG ANyLAN, kde číslo 100 představuje nominální rychlost v megabitech za sekundu a VG je zkratka od Voice Grade (indikující schopnost nové technologie fungovat nad páry kroucené dvoulinky, určené původně pro přenos hlasu v rámci telefonní sítě). Dovětek "AnyLAN" pak naznačoval, že už nešlo jen o "nástupnickou technologii" Ethernetu, ale současně i Token Ringu. To už bylo v době, kdy se k firmě HP, jež návrh prosazovala, mezitím připojilo i IBM. To hledalo vhodného "rychlejšího nástupce" svého Token Ringu a našlo jej právě v této nové technologii

IEEE 802.3u

Zpět ale k vítězi, kterým se stal návrh stomegabitového Ethernetu "beze změn". Ten byl vydán jako nový standard (IEEE 802.3u) doslova jen pár dní po standardu IEEE 802.11 (100VG AnyLAN), a to stále v červnu 1995. Následně se začal poměrně rychle prosazovat do praxe.

Jeho nástupu pomohlo i to, že k jedné změně (kromě zvýšení rychlosti) přece jen došlo. Konkrétně přibyly mechanismy, umožňující automatickou detekci rychlosti (deset nebo sto megabitů). Díky tomu pak výrobci mohli uvést na trh produkty v podobě sítových karet, různých přepínačů, opakovačů atd., které se dokázaly samy přizpůsobit oběma dostupným rychlostním verzím. To následně značně usnadnilo migraci z desetimegabitového na stomegabitový Ethernet.

100BaseT

Nový stomegabitový Ethernet, souhrnně označovaný také jako 100BaseT, pokrývá stejné vrstvy a podvrstvy jako jeho desetimegabitový předchůdce 10 BaseT. Tedy celou fyzickou vrstvu a podvrstvu linkové MAC vrstvy. Nově však u něj došlo k určité diferenciaci v rámci fyzické vrstvy, která se pro potřeby tohoto standardu také rozdělila na dvě podvrstvy:

? Vyšší podvrstvu, nezávislou na přenosovém médiu (Medium Independent Interface, MII), sloužící hlavně jako jednotné rozhraní k nižší podvrstvě. Toto nové rozhraní mj. nahradilo dřívější rozhraní AUI (Attachment Unit Interface), které existovalo u desetimegabitové verze (ale nepovažovalo se za samostatnou vrstvu).

? Nižší podvrstvu, závislou na přenosovém médiu (Physical Layer Device, PHY). Na této úrovni je realizováno vše, co je závislé na konkrétním přenosovém médiu od kódování jednotlivých bitů až po elektrické parametry signálů atd.

Smysl tohoto rozdělení ilustruje další obrázek, který ukazuje, jak nižší fyzická podvrstva (závislá na médiu) může být řešena jako samostatný konstrukční celek (tak zvaný transceiver) a může být připojena k univerzální síťové kartě. Stejně tak dobře ale může být transceiver integrován přímo na síťové kartě, která je pak ale použitelná jen pro jedno konkrétní přenosové médium.

100Base TX, T4, FX a T2

Jednotlivé varianty podvrstvy PHY samozřejmě musely být také vhodně standardizovány, aby si konkrétní produkty rozuměly mezi sebou (byly vzájemně kompatibilní a vzájemně interoperabilní). Samotný 100BaseT je proto jen jakýmsi zastřešením, pod nímž jsou "schovány" jednotlivé dílčí varianty řešení, využívajících různé druhy přenosových cest:

? 100BaseTX: umožňuje použití dvou párů kroucené dvoulinky kategorie 5 (tedy dimenzované do 100 MHz).

? 100BaseT4: umožňuje použití starší a lacinější kroucené dvoulinky kategorie 4 (dimenzované do 10 MHz), ovšem s tím, že pro každý jednotlivý uzel jsou zapotřebí čtyři páry kroucené dvoulinky.

? 100BaseFx: umožňuje použití dvou optických vláken.

Způsob, jak uvedené dílčí standardy řeší přenos dat rychlostí 100 Mbit/s po kroucené dvoulince či po optice, určitě také stojí za zmínku. Na rozdíl od desetimegabitového Ethernetu už zde nejde o kódování Manchester, jež pracuje jen se dvěma "polohami" signálu (např. + a ), který je skutečně vysílán do přenosového média. Místo toho pracují se signálem, který nabývá tří možných "poloh" (+, 0, -). Jde tedy již o signál ternární, nikoli binární, který se sice hůře detekuje, ale na druhou stranu na sebe dokáže "naložit" více bitů. Každá jednotlivá změna totiž může reprezentovat více než jeden bit, jako u původního Manchesteru.

Díky této "fintě" s kódováním MLT-3 lze pak vystačit při přenosu i se signálem, který má podstatně nižší (čtvrtinovou) frekvenci, a tudíž podstatně méně vyzařuje a ruší své okolí.

Na druhou stranu je kvůli větší robustnosti ve skutečnosti přenášeno více bitů, než kolik by bylo nezbytně nutné. Určitá redundance v podobě "bitů navíc" pak zlepšuje možnosti detekce signálu. Například u varianty 100BaseTX, pro dva páry kroucené dvoulinky, se vždy čtyři bity doplní o jeden další bit na pětici bitů, ta se pak skutečně odesílá. Vlastně se jednotlivé čtveřice bitů nahrazují vybranými pěticemi, a to tak, aby mezi pěticí bitů bylo co možná nejvíce jedničkových bitů. Označuje se to jako kódování 4B/5B, které se používá i u varianty 100BaseFx (využívající optických vláken).

V případě varianty 100BaseT4, která vyžaduje čtyři páry "horší" kroucené dvoulinky kategorie 3, se používá ještě jiné kódování, označované jako 8B/6T. To proto, že vždy osm bitů je kódováno pomocí šesti změn přenášeného signálu. Vše zde funguje tak, že se celý "datový tok" jakoby rozkládá do tří párů kroucené dvoulinky a přenáší se vždy jen jedním směrem. Tím se dosahuje dalšího snížení frekvence signálu, aby jej "unesla" i starší a lacinější dvoulinka kategorie 3 s horšími přenosovými vlastnostmi. Čtvrtý pár pak slouží pro indikaci kolize pro potřeby přístupové metody.

Techniky kódování signálu, které byly k dispozici v době vzniku stomegabitového Ethernetu, se v mezidobí neustále zdokonalují. Časem proto mohla vzniknout i varianta 100BaseT2, která si je schopna vystačit jen se dvěma páry kroucené dvoulinky "starší" kategorie 3. Ale tato verze se v praxi příliš nerozšířila. Jednak proto, že přišla na svět relativně pozdě, ale určitě také proto, že kroucená dvoulinka kategorie 5 mezitím zcela převládla, a to na úkor starší dvoulinky kategorie 3.

Opakovače a maximální dosah

To, že si výsledná verze stomegabitového Ethernetu ("beze změn") ponechala přístupovou metodu CSMA/CD, se promítlo i do maximálního dosahu jednotlivých kabelových segmentů. V zásadě tak stále platí, že kvůli korektnímu fungování této přístupové metody je nutné, aby případnou kolizi zaznamenaly všechny uzly nejpozději za určitou konkrétní a pevně danou dobu. Právě to je jednou z hlavních překážek, která brání libovolnému zvětšování tzv. kolizních domén (jako oblastí, v jejichž rámci musí být každá kolize šířena). Tedy souvislých kabelových segmentů i soustav těchto segmentů, propojených na úrovni fyzické vrstvy, pomocí opakovačů.

Druhou hlavní překážkou jsou obvodové vlastnosti přenosového média, především pak útlum a zkreslení. I kvůli nim nesmí být souvislé kabelové segmenty příliš dlouhé.

V případě desetimegabitového Ethernetu (ve variantě 10BaseT a tedy s využitím kroucené dvoulinky) je maximální délka souvislého kabelového segmentu 100 metrů, s tím, že tato vzdálenost je ovlivněna především obvodovými vlastnostmi použité kabeláže. Druhá překážka, v podobě nutnosti rozšířit kolizi nejpozději v určitém konkrétním čase (51,2 mikrosekundy), se u desetimegabitového Ethernetu projevuje až při spojování jednotlivých segmentů pomocí opakovačů (do tzv. kolizní domény).

Výsledkem je pravidlo označované jako "pravidlo 5-4-3", které říká, že propojeno smí být nejvýše 5 segmentů pomocí 4 opakovačů, ale jen 3 z těchto segmentů smí být "obydlené" (tedy na ně mohou být připojeny nějaké uzly). Představu ukazuje další obrázek.

V případě stomegabitového Ethernetu zůstávají obě překážky zachovány, ale přece jen zde dochází k určitým kvantitativním změnám. Jde zejména o desetinásobné zrychlení, resp. zkrácení doby, kterou zabere přenos jednoho bitu. Dopady se projevují hlavně na maximálním počtu opakovačů, které lze použít v rámci jedné kolizní domény. Naopak obvodové vlastnosti se u jednotlivých kabelových segmentů z kroucené dvoulinky ještě neuplatňují, a tak je jejich maximální délka stejná jako u desetimegabitové verze: 100 metrů. V případě optického segmentu (s mnohovidovým vláknem) jde o 412 metrů.

Dva druhy stomegabitových opakovačů

Než si řekneme, jak je to s maximálním počtem opakovačů u stomegabitového Ethernetu, musíme nejprve vše ještě trochu zkomplikovat. Konkrétně tím, že stomegabitové opakovače mohou být dvojího druhu, podle toho, jaké varianty kabelových segmentů propojují.

Jedna varianta opakovačů, označovaná jako "třída I" (Repeater Class I), dokáže mezi sebou propojit ethernetové segmenty různého typu kabeláže (například 100BaseTx a 100BaseT2, a podobně). Jenže takový opakovač má "hodně práce" s překódováváním jednotlivých bitů, a tak na něm vzniká relativně velké zpoždění (odpovídající cca 140 bitům). Proto smí být v celé kolizní doméně nejvýše jeden.

Druhá varianta stomegabitových opakovačů, označovaná jako "třída II" (Repeater Class II), může propojovat pouze segmenty se stejným typem kódování jednotlivých bitů. Tedy například segmenty 100BaseTX mezi sebou, segmenty 100BaseFX mezi sebou či segmenty 100BaseT4 mezi sebou, případně i segmenty 100BaseTX a 100BaseFX (vzájemně). Nikoli ale "křížem" mezi různými způsoby kódování, například mezi segmenty 100BaseFX a 100BaseT4, jako to umí opakovač třídy I. Zde by totiž bylo nutné jednotlivé bity z jejich kódování "vybalovat" a překódovávat a přitom by vznikalo již příliš velké zpoždění.

Na druhou stranu opakovače třídy II mají podstatně méně práce, resp. jsou schopné fungovat mnohem rychleji. Díky tomu smí být v kolizní doméně i dva. Jejich propojení zase nesmí být delší než 5 metrů.

Ani možnost použít jeden opakovač třídy I (Class I) či dva opakovače třídy II (Class II) však neznamená, že maximální dosah je vždy dán součtem maximálních délek dvou či tří kabelových segmentů. Není tomu tak proto, že při použití opakovačů se již začínají významně projevovat omezení, daná nutností rozšířit kolizi po celé kolizní doméně. Jak ukazuje následující tabulka s konkrétními dosahy, v případě použití kroucené dvoulinky je ještě možné dosahy sčítat. Ovšem jakmile použijeme optické segmenty, začnou se maximální dosahy dokonce zkracovat, a to i oproti jednomu souvislému segmentu!

Pokud bychom se například pokoušeli propojit dva optické segmenty pomocí opakovače třídy I, mohla by výsledná soustava dosahovat maximálně 272 metrů, zatímco jednotlivý optický segment může mít délku až 412 metrů. Zde tedy využití opakovačů prakticky ztrácí smysl.

§§§§§


Maximum bezpečnosti pro WLAN

Andreas Helmiss

C07P0551

Díky WLAN můžete dát sbohem změti kabelů: získáte bezdrátový přístup na internet a můžete své počítače propojit do sítě. Hackeři však znají celou řadu triků, jak se i touto cestou dostat k vašim datům nebo třeba surfovat přes vaši linku. Ale stačí několik nastavení, která vám pomohou se chránit.

Instalace WLAN je velmi jednoduchá - pokud se držíte nastavení výrobce routeru a síťové karty. Do takové sítě je pak ovšem také velmi snadné se nabourat. Koneckonců vše funguje bezdrátově. Když je síť nechráněná, může se na ni napojit kdokoliv v dosahu přístupového bodu nebo routeru. Může být pak docela k vzteku, když je váš sjednaný objem dat vyčerpaný hned na začátku měsíce, protože váš přístup používá i soused. Mnohem horší následky to má v případě, kdy někdo přes váš přístup na web stahuje ilegální data. Pak by se mohlo stát, že jednoho dne budete muset vysvětlovat policii, že nemáte ani tušení, kdo tato data přes váš účet stahoval. A kdo by si přál, aby někdo jiný, nějaký nezvaný host, si četl spolu s ním právě otevírané stránky? Určitě byste si rádi ponechali pro sebe i data pro přístup do banky a do aukcí Ebay stejně i číslo kreditní karty je určeno jen pro on-line obchod, ve kterém nakupujete. Měli byste tedy využívat všechny funkce, jimiž můžete svou síť chránit před vniknutím neoprávněného uživatele.

Vysvětlíme si proto konkrétně, jak musíte síť nastavit, abyste znemožnili hackerům prohlížet si vaše PC nebo jim zabránili používat vaše internetové připojení.

Útoky hackerů

1. Riskantní základní nastavení

Výrobci to hackerům v základní konfiguraci přístupového bodu, respektive routeru dosti usnadňují: většinou není aktivní žádné šifrování. Identifikátor Wi-Fi sítě (SSID: Service Set Identifier) je nastaven na Default, popřípadě na jméno výrobce. IP adresy, které zařízení přidělují, se pohybují v rozsahu 192.168.0.0 a 192.168.0.255, ačkoliv je k dispozici mnohem větší rozsah od 192. 168.0.0 do 192.168.255.255. Chce-li někdo nezvaný proniknout do sítě, nemusí tedy ani zkoušet mnoho kombinací, obzvláště když zná standardní rozsahy adres rozšířených routerů. Kromě toho síť při počátečním nastavení akceptuje všechny síťové karty, protože autentizace na bázi MAC adres je vypnutá. Pokud ji aktivujete, mají k síti přístup jen ty počítače, které se předtím jednoznačně přihlásily.

Jestliže ponecháte tato standardní nastavení, pak se vaše síť stane snadnou kořistí i pro amatérské hackery. O změně konfigurace své WLAN tak, aby byla bezpečná, se dočtete dále.

2. Sniffery

Hackeři mají k dispozici velmi bohatý arzenál rafinovaných nástrojů, s nimiž mohou zahájit útok na vaši síť. Obzvláště tehdy, když sdílíte síť s více uživateli, je velmi užitečné pomocí těchto nástrojů sám vyzkoušet, zda je proti útokům dostatečně chráněná.

Existují programy zvané sniffery, jež vyhledávají sítě WLAN, odposlouchávají je a rovněž dekódují WEP šifrování. Příklady podobných programů jsou Wellenreiter (www.wellenreiter. net) nebo Kismet (www.kismetwireless.net). Oba nástroje běží pod Linuxem a fungují jen s některými profesionálními bezdrátovými kartami mimo jiné Proxim Orinoco 11b/g PC Card Gold World, D-Link DWL-G650 nebo Cisco Aironet Cardbus Adapter.

Sniffer pro Windows se jmenuje Netstumbler (www.netstumbler.com) a funguje s mnoha běžnými kartami. S podobným nástrojem je hračkou identifikovat WLAN a získat podstatné informace, jako je například SSID.

3. Dlouhé uši

Hackeři většinou nepracují s drobnými standardními anténami mobilních karet WLAN, nýbrž používají směrové antény, které mají podstatně větší dosah. Proto není vaše síť bezpečná například dokonce ani tehdy, když se svým notebookem nechytnete WLAN už na zahradě.

Zesilovací anténa za pomoci snifferu vyhledá sítě WLAN na kilometry daleko (např. anténa D-Link ANT-24-2100 se ziskem 21 dB). Pro hackera tedy není žádný problém zabývat se vaší sítí v autě dole na ulici.

I když někdo nechce investovat peníze do drahé antény, může si směrovou anténu opatřit jinak. Na internetu je možné najít v angličtině návody na amatérské sestrojení směrových antén například na www.turnpoint.net/wireless/cantennahowto.html a www.nodomainname.co.uk/ cantenna/cantenna.htm.

4. WEP přináší málo užitku

Váš router nabízí mimo jiné šifrování WEP. Ale tento standard je již dávno prolomený. Pokud má útočník možnost odposlouchat dostatečné množství dat z určité WLAN, může vypočítat používané heslo - například pomocí nástroje Airsnort pro Linux a Windows (http://airsnort.shmoo. com, funguje jen s určitými profesionálními kartami WLAN). A když má hacker klíč, jsou mu dveře vaší sítě otevřeny dokořán. Neboť nyní může zcela jednoduchou analýzou zaznamenaných datových paketů získat informace o systémech, podílejících se na provozu sítě. Pokud se nejedná o příliš komplexní síť, je přístup do ní relativně snadný. Hacker nastaví vlastní počítač na IP adresu, která se v odposlouchávaném toku dat nevyskytla, takže je pravděpodobně volná, ještě rozluští masku podsítě (ta je většinou "255. 255.255.0"), a je v síti. Potom se dostane rovněž k dalším heslům například k vašim údajům pro přístup na Ebay.

Podle frekvence výskytu určitých paketů a jejich vlastností (používané protokoly a porty) může hacker kromě toho usoudit, jaká je funkce jednotlivých síťových počítačů, skrytých za rovněž zaznamenanými IP adresami. Podrobnosti najdete v tabulce na straně 100. Čím více toho vetřelec ví, tím cíleněji může vést další útoky například na poštovní nebo souborový server.

Jak učinit síť WLAN bezpečnou

5. Aktualizujte firmware

Ať již svůj router vlastníte delší dobu nebo jste si právě koupili nový obstarejte si v každém případě aktuální firmware. Nejbezpečněji update provedete přes drátový přístup k internetu (přes kabel).

Upozornění: U mnoha zařízení vede nahrání nového firmwaru ke ztrátě dosavadních nastavení. Proto provádějte update u nového počítače ještě před podrobným konfigurováním sítě. Při pozdější aktualizaci byste si měli udělat několik poznámek o struktuře.

6. Chraňte router

Nejbezpečněji si síť nakonfigurujete při kabelovém propojení. Přinejmenším jedno PC byste přitom měli spojit s routerem síťovým kabelem: pak můžete deaktivovat bezdrátovou konfiguraci zařízení a zamezit přístupu ke konfiguračnímu menu zvenčí. Pouze když má někdo přístup k vašemu PC, může například nenápadně změnit povolený rozsah IP adres (viz bod 8 níže).

7. Pryč se standardy

Při zřizování WLAN byste měli změnit původní konfiguraci zařízení. Pokud ponecháte hesla (bod 11) a SSID od výrobce, nemusí útočník hledat dlouho (bod 1). Ten, kdo zná SSID, se může spojit s routerem. Zvolte proto takový znakový řetězec, jež se nedá prolomit slovníkovým útokem. Měl by mít alespoň devět znaků a sestávat z písmen a číslic - maximální délka je 32 znaků.

Dále v routeru vypněte funkci SSID broadcasting (někdy místo toho musíte aktivovat "protected/hidden SSID"). Jinak je zařízením pravidelně vysílán identifikátor SSID. To sice činí zapojení nových počítačů pohodlnějším, avšak zároveň servíruje hackerům informace takříkajíc na stříbrném podnose. Proto si SSID raději poznamenejte a zadávejte ho v případě potřeby ručně. Pak se již totiž při instalování v seznamu dostupných WLAN nezobrazí.

8. Používejte méně časté IP adresy

Běžně se lokální síť provozuje s IP adresami 192.168.xxx.xxx. Výrobci podle toho nastavují svoje produkty - většinou dokonce pro mnohem menší adresní prostor 192.168.0.xxx.

Tím zase o něco zjednodušují práci hackerům. Měli byste se proto od tohoto kvazistandardu zřetelně odlišit a svoji síť trochu schovat. Neboť existuje ještě druhý adresní prostor, který je pro soukromé IP adresy povolený - tedy adresy, které se neobjevují na internetu: 10.xxx.xxx.xxx. Tento adresní prostor se využívá mnohem méně - a má tu výhodu, že poskytuje 256krát více adres. To pro nezvané hosty znamená mnoho práce s vyhledáváním.

Můžete nastavit router například na adresu 10.34.76.98 a jednotlivým počítačům přidělit IP adresy 10.34.76.100 až 10.34.76.126. Přinejmenším ti hackeři, kteří mají naspěch, už vaši síť nenajdou.

9. Deaktivujte DHCP

Standardně jsou routery nastaveny tak, že přidělují IP adresy z předem zvoleného rozsahu (bod 8) automaticky přes DHCP. To znamená: zařízení se ohlásí routeru a přes DHCP dostane přidělenu IP adresu, kterou může používat až do svého vypnutí. Server DHCP se tedy automaticky stará o to, aby žádná IP adresa neexistovala dvakrát. To celou věc zjednodušuje - ovšem i pro vetřelce: kartě WLAN se přes DHCP přidělí funkční IP adresa a je jedno, zda karta patří vám nebo hackerovi před domem.

Přidělte proto počítačům v síti WLAN pevné IP adresy a deaktivujte DHCP v routeru. Tím útočníkovi podstatně zkomplikujete proniknutí do své sítě, dokonce i samotná analýza struktury pro něj bude výrazně složitější, neboť hacker potřebuje volnou a použitelnou IP adresu ve vámi povoleném rozsahu adres v příkladu z bodu 8 jsou to adresy od 10.34.76.100 do 10.34.76.126.

Pokud však router novým zařízením v síti WLAN žádnou IP adresu nepřidělí, musí útočník nejprve vyhodnotit velké množství datových paketů, aby zjistil, kterou IP adresu by mohl používat. Pravděpodobnost, že hacker proto potáhne znuděně o dům dál, je vysoká. Jestliže totiž použije adresu, která je již obsazena běžícím počítačem, provoz v síti se naruší. Odposlech však není možný nebo je možný jen s velkými obtížemi, protože není jisté, který z dotyčných počítačů se stejnou IP adresou datový paket směrovaný na tuto adresu nyní obdrží.

10. Kontrolujte MAC adresy

Jsou-li ve vaší WLAN zapojena stále stejná zařízení, můžete jako další bezpečnostní mechanizmus bez omezení pohodlí aktivovat autentizaci na bázi MAC adres. Každé aktivní síťové rozhraní, například u routeru, síťové karty, karty WLAN, printserveru nebo přístupového bodu, má celosvětově jednoznačný identifikátor: adresu MAC (Media Access Control). U síťových karet ve Windows ji najdete pod Start, Nastavení, Síťová připojení. Klikněte pravým tlačítkem myši na síťové připojení a zvolte Stav, záložku Podpora, Podrobnosti. Hledaná informace je uvedena pod fyzickou adresou ve tvaru xx-xx-xx-xx-xx-xx.

Poté, co jste aktivovali autentizaci, zapište do konfigurace routeru MAC adresy zařízení, kterým chcete spojení povolit.

Chcete-li zjistit výrobce určitého zařízení například kvůli aktualizaci firmwaru zadejte MAC adresu na webové stránce www.techzoom.net/mac/index.asp tam hledanou informaci najdete.

Zkušení hackeři mohou pro útoky příslušnými nástroji a komponentami použít jinou MAC adresu než tu stanovenou takzvaný MAC spoofing. Přesto však tímto ochranným mechanizmem práh pro proniknutí do své sítě o něco zvyšujete koneckonců musí hacker nejprve zjistit, které MAC adresy jste zapsali.

11. Dokonalé heslo

I když heslo je pouze jednou z překážek, neměli byste to potenciálním vetřelcům usnadňovat ani v tomto bodě.

Heslo, které je příliš jednoduché, je rychle překonáno. Aby představovalo dobrou ochranu proti hackerským pokusům, nesmí být příliš krátké. Měla by se v něm vyskytovat velká a malá písmena i číslice. Ale komplikované heslo si možná nezapamatujete a poznamenané na papír také nepatří k nejbezpečnějším řešením. Existuje ovšem užitečný trik: větu si lze zapamatovat snadněji než kryptickou kombinaci písmen. Ten, kdo sestaví heslo z počátečních písmen nějaké věty, na snadno zapamatovatelných místech použije velká/malá písmena a zvláštní znaky a navíc některá písmena nahradí číslicemi, udělá pro svoji bezpečnost skutečně hodně. Pokud si přitom vytvoříte určitá pravidla, můžete si výsledek i dobře zapamatovat. Například místo předložky "pro" použijte číslici 4 vždyť anglické "for" zní skoro stejně jako "four". Podobně to platí pro "pět" a "5" (například "Z5" jako "zpět") nebo "jeden" a "1".

Případně se inspirujte tvarem písmen. Například můžete nahradit "E" číslicí "3", "S" pětkou nebo písmeno "l" číslicí "1".

Příklad "rd5Hj4hpF!" vychází z věty "Rozluštit dobře sestavené heslo je pro hackera pořádná fuška!". Povolte prostě uzdu fantazii. Důležité je, abyste nepoužili žádné přísloví nebo oblíbený citát to by bylo opět příliš jednoduché.

Úplná věta jako heslo však také není vhodná i když je pak heslo mnohem delší neboť věty lze snadno rozluštit přes slovníkové útoky.

12. Zašifrujte síť pomocí WPA

Poté, co jste si vymysleli bezpečné heslo, si ještě musíte zvolit správné šifrování. WEP není bezpečným řešením (viz bod 4) bez ohledu na to, jak složité je heslo. V současné době je za bezpečný považován standard WPA/WPA2 (Wi-Fi Protected Access), pokud heslo není triviální a je dostatečně dlouhé. Mělo by mít alespoň 30 znaků.

WPA(2) má však jednu nevýhodu: bezpečné zašifrování spojení snižuje jeho přenosovou rychlost a vyžaduje od připojených PC větší výkon. Protože se u WLAN ale téměř vždy jedná o internetové spojení, nehraje to v praxi skoro žádnou roli pouze když chcete přenést z jednoho PC na druhé extrémně velké množství dat, musíte čekat déle. Pro tento případ se ale vyplatí se alespoň krátkodobě připojit k "drátové" síti switch a kabely pro připojení PC stojí dohromady okolo 1 500 Kč. Protože drátové spojení není závislé na radiovém signálu, nelze je ani odposlouchávat a při zaručených 100 Mb/s jde o velmi rychlý přenos dat. A potřebnými připojovacími zdířkami jsou moderní notebooky a PC stejně vybaveny.

13. Používejte firewall

Ve většině routerů je integrována funkce firewallu, kterou byste měli rovněž aktivovat. Tímto způsobem může router odvrátit nejčastější útoky z internetu sám. Vždyť i ostatní počítače ve vaší síti jsou vystaveny útokům, které jsou vedeny přes internet. A firewall routeru proti nim poskytuje obzvláště spolehlivou ochranu.

14. Povolte jen to nejnutnější

Nastavte firewall tak, aby povoloval jen ta spojení, která skutečně potřebujete. Spojení PC se službami na internetu fungují přes určité identifikátory, jež se nazývají porty. Například webový server odpovídá na dotazy na portu 80, poštovní server přijímá e-maily na portu 25. Když některý port uzavřete, zabráníte přístupu k této službě v síti. Rovněž škůdci, například trojští koně, potřebují porty pro vytvoření spojení z vašeho PC na internet. Nebo jsou řízeni přes otevřené porty zvenčí.

Informace o tom, které porty musíte mít stále otevřené a které byste měli zavřít, najdete v tabulce dole. Používáte-li programy, jež potřebují další porty, musíte je ve firewallu otevřít. Jak to celé funguje si ukážeme v bodě 15 o protokolu Bit Torrent pro sdílení souborů.

15. Bit Torrent za firewallem

Jestliže chcete stahovat z internetu velké soubory, například volně dostupné filmy nebo distribuci Linuxu, nabízí se protokol Bit Torrent a pro něj určený klient (www.bittorrent.com,

5,7 MB). Využívá ho i oblíbená on-line hra World of Warcraft, aby bylo možné efektivně distribuovat záplaty o velikosti několika stovek MB. Problém je v tom, že za standardně konfigurovaným firewallem nefunguje Bit Torrent vůbec nebo jen velmi pomalu. Aby Bit Torrent mohl běžet plným tempem - rozuměj maximální rychlostí dostupného internetového spojení - musíte firewall nejprve vhodně nastavit. Port 6969 musí být otevřený v obou směrech. U hry World of Warcraft to platí pro port 3724. Tyto porty slouží pro komunikaci s tracker serverem, který koordinuje stahování. V obou případech musíte dále otevřít pro oba směry porty 6881 až 6889, přes něž probíhá vlastní výměna dat.

Všechny porty musíte pomocí port forwardingu vždy přesměrovat na IP adresu počítače, který chcete pro Bit Torrent nakonfigurovat. Fungování port forwardingu je popsáno v manuálu k routeru. Přikážete tak firewallu, aby všechny příchozí datové pakety pro tyto porty přesměroval na PC s uvedenou interní IP adresou.

Nezapomeňte, že PC, z něhož chcete Bit Torrent používat, musí při každém spuštění obdržet stejnou IP adresu, protože jinak byste museli firewall po každém dalším startu PC znovu nastavovat. Informace o tom, jak a které IP adresy byste měli pro manuální přidělování používat, najdete v bodech 8 a 9.

Sledování sítě WLAN pomocí Kismetu

Pro vyhledání případných bezpečnostních děr ve své WLAN můžete použít například distribuci linuxu WarLinux (sourceforge.net/projects/warlinux/). Ústředním nástrojem linuxového systému je sniffer s názvem Kismet, zmíněný v bodu 2 (GPL software, v anglické verzi, www.kismetwireless.net). Po spuštění vás WarLinux uvítá úvodním textem, který obsahuje seznam podporovaných čipových sad pro WLAN. Když do notebooku vložíte kartu PCMCIA, objeví se ihned hlášení, zda byl váš hardware pro WLAN rozpoznán. To platí rovněž pro vaši kartu PCI, kterou potřebujete k desktopu.

Použití Kismetu: Spusťte Kismet přes příkazový řádek příkazem stejného jména (malými písmeny). Program odposlouchává všechny sítě WLAN nalezené v okolí a sestavuje seznam rozpoznaných routerů WLAN. Tak můžete například zjistit, zda je váš identifikátor SSID (bod 1) skutečně skrytý. Kismet ho v takovém případě zobrazuje jako Hidden. Rovněž rozesílané datové pakety, které Kismet nalezne, se označují jako šifrované nebo nešifrované.

Detektivní práce: Program dále odhaluje pokusy o vniknutí do sítě, slouží tedy jako Intrusion Detection System (IDS). Například vás upozorní, když se do vaší sítě pokouší dostat hacker s programem Wellenreiter (bod 1). Objeví se pak toto hlášení: Wellenreiter probe detected from <MAC adresa útočníka>.

Podpora: Stisknutím klávesy <H> vyvoláte nápovědu k programu. Rozsáhlou dokumentaci k nástroji najdete na webové stránce Kismetu. Tento program rovněž obsahuje většina aktuálních distribucí Linuxu, například Ubuntu a SuSE.

Port forwarding - jak to funguje

Jestliže přistupujete do internetu - přes směrovač (router), můžete k němu připojit - v rámci WLAN nebo kabelem několik PC nebo notebooků. Při přihlašování k internetu dostane router od vašeho internetového providera přidělenu IP adresu, která je v daný okamžik celosvětově jedinečná. Počítače, které router spravuje, mají naproti tomu interní IP adresy, jež platí pouze v síti. Když některý z těchto síťových počítačů vyšle požadavek na data z internetu, poznamená si router jeho interní IP adresu. Díky tomu může data přijatá z internetu příslušnému počítači bez problémů předat.

U speciálních služeb - například u protokolu Bit Torrent pro sdílení souborů nebo u VolP telefonátů - to nefunguje: tady dostává router z internetu datové pakety, o které předem žádný ze síťových počítačů nežádal.

Pro vyřešení tohoto problému existuje takzvaný port forwarding (přesměrování portů). Jednoduše řečeno, jde o nastavení, na kterou interní IP adresu má router přesměrovávat pokusy o kontakt, které přicházejí z internetu na určité porty routeru. Tímto nastavením je počítač v síti dosažitelný z internetu.

Některé služby probíhají jen přes stanovené porty- například webový protokol HTTP komunikuje přes port 80 (viz tabulku na konci článku).

Upozornění: Port forwarding byste měli používat opatrně čím více portů otevřete, tím děravější je ochrana poskytovaná bránou firewall na routeru. Neboť pokud není pro určitý port forwarding aktivován, ignoruje firewall pokus o kontakt z internetu - nepovolený přístup není možný.

§§§§§


Smartphone od Sony Ericssonu

Libor Vacata

C07P0553

Sony Ericsson má v současné době v nabídce dva vysoce kvalitní "chytré telefony". Kromě luxusního a drahého modelu P990i stojí za povšimnutí i odlehčená varianta M600i. Překvapí vás nejen svou účelnou funkčností, což se mimo jiné vyznačuje např. absencí fotoaparátu, pro pracovní využití nadbytečného, ale rovněž bezvadným konstrukčním řešením.

Na první pohled a uchopení do ruky vás jistě potěší malá velikost přístroje, která není mezi smartphony příliš obvyklá. S rozměry 107 x 57 mm a tloušťkou pouhých 15 mm se může srovnávat s mnoha běžnými telefony a nošení v kapse kalhot je velmi pohodlné. Telefon je vyroben z kvalitního plastu a přes svou nízkou hmotnost (112 g) působí poměrně bytelně. Zařízení je dostupné v černé a sněhobílé barvě, přičemž obě varianty mají po bočním okraji elegantní stříbrný pruh. Přední straně pochopitelně vévodí velký dotykový TFT displej s rozměry 39 x 52 mm a rozlišením 240 x 320 bodů. Jak je u většiny modelů Sony Ericsson obvyklé, obraz displeje je špičkový potěší vás zejména barevné podání, dostatečný kontrast a perfektní čitelnost.

Pod displejem vás nepochybně překvapí netradiční alfanumerická klávesnice. Základ tvoří v podstatě klasické rozložení QWERTY, avšak jedno kolébkové tlačítko slouží vždy pro napsání dvou písmen, podle toho, na jakou stranu jej vyklopíte. Mělo by tedy stačit položit prst na tlačítko a jeho nakloněním na levou či pravou stranu napsat příslušné písmeno. Skutečnost je však taková, že při snaze o rychlejší psaní, obzvlášť se silnějšími prsty, toho lze dosáhnout jen velmi těžko. Na klávesnici si tak budete muset docela dlouhou dobu zvykat, nicméně po osvojení správných "triků" budete schopni psát celkem svižným tempem. Na pravém boku přístroje naleznete ještě tlačítko pro rychlý přístup k internetovému prohlížeči a vedle něj slot pro paměťovou kartu Memory Stick Micro. Na opačné straně se nachází tlačítko pro návrat a nad ním kolečko jog dial, známé ještě z modelů samostatné značky Sony. Představuje šikovného pomocníka pro rychlé listování v menu, otevírání položek či regulaci hlasitosti. Co však chybí docela, jsou funkční klávesy pro přijímání/odmítání hovorů tyto činnosti musíte provádět pouze na dotekovém displeji (na něm jsou naštěstí příslušná políčka vymezena dostatečnou velikostí, tudíž lze hovory ovládat i prstem). Tyrkysový stylus je poněkud nepochopitelně zasunut v levém horním rohu přístroje, což pro praváka při držení telefonu v levé ruce představuje nepohodlné vytahování "tužky" přes hranu.

Smartphone je pochopitelně přizpůsoben zejména pracovnímu využití. Sony Ericsson opatřil tento model novým operačním systémem Symbian 9.1 s uživatelským prostředím UIQ 3.0, což zaručuje komfortní ovládání pomocí rozbalovacího kontextového menu. Rozmístění ovládacích prvků na hlavní obrazovce umožňuje snadný přístup k nejpoužívanějším funkcím (volání, posílání zpráv, ale i připojení, kalendář či správce úkolů). Za zvláštní připomenutí určitě stojí odkaz v pravém horním rohu, vedoucí k užitečnému správci úkolů. Zde naleznete seznam naposled použitých nástrojů, hlavní nabídku, nabídku aktivit a především záložku se seznamem aplikací aktuálně spuštěných na pozadí. Díky této nabídce lze využívat plnohodnotného multitaskingu, kdy si třeba od psaní SMS zprávy odskočíte do správce souborů nebo kalendáře.

Mezi hlavní kancelářské funkce smartphonu patří prohlížeč PDF, poznámkový blok, správce úkolů a především aplikace QuickOffice. Ta umožňuje prohlížení a rozsáhlou editaci souborů ve formátech MS Word, Excel a PowerPoint. Pohodlí při práci zajišťují rovněž funkce zobrazení dokumentu na celou obrazovku nebo na šířku. Kromě kancelářského softwaru můžete samozřejmě pracovat i s on-line nástroji. V první řadě se jedná o kvalitní internetový prohlížeč Opera ve verzi 8.60, jenž nabízí množství pokročilých funkcí, včetně otvírání nových oken do záložek. Dále je zde standardní e-mailový klient, umožňující správu libovolného počtu účtů připojených pomocí protokolů SMTP, POP3 a IMAP. Aplikace umožňuje omezování stahování na hlavičky zpráv, e-maily do určité velikosti nebo počtu, lze v ní nastavit automatickou kontrolu příchozích e-mailů. Jedinou velkou nevýhodou modelu M600i v datové oblasti je absence EDGE a zejména Wi-Fi.

Jako telefonní přístroj nabízí M600i standardní funkce včetně pokročilé správy kontaktů, polyfonních a MP3 vyzvánění, slovníku T9 (při psaní zpráv potěší možnost kreslit znaky stylusem na displeji nebo zobrazení klasické klávesnice) apod. Chybí pouze vyzváněcí profily (telefon umožňuje jenom přepnutí do tichého režimu), což může pro někoho představovat dosti zásadní nedostatek. Díky přiloženým sluchátkům využijete přistroj také jako solidní MP3 přehrávač (rádio ovšem chybí) s nastavitelným ekvalizérem, nebo přehrávač videa ve formátech 3GP a MP4. Pro práci či zábavu máte k dispozici 80 MB vnitřní paměti a přiloženou paměťovou kartu s kapacitou 64 MB.

Sony Ericsson M600i

+ velikost a pevná konstrukce

+ kvalitní dotykový displej

+ Quickoffice, Opera a MP3 přehrávač

- absence EDGE a Wi-Fi

- chybí vyzváněcí profily

- nutnost takřka neustále používat stylus

Cena včetně DPH: 11 390 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony Ericsson,

http://www.sonyericsson.cz

§§§§§


Garmin Nüvi: víc než navigace

Lukáš Erben

C07P0564

V minulém a předminulém čísle PC WORLDu jsme pro vás připravili dvoudílný test přístrojů pro satelitní navigaci. Ten potvrdil, že tento trh je u nás už velmi vyspělý a je z čeho vybírat. K testu všech navigačních přístrojů jsme se snažili přistupovat jako běžný uživatel prostě jsme je zapnuli, provedli základní nastavení a vydali se na cesty. Nejinak tomu bylo u modelů Garmin Nüvi, které se ale od ostatních liší způsobem, jak pracují s mapovými podklady.

Navigace Garminu jsou totiž navrženy tak, aby mohly pracovat s libovolnými mapovými daty počínaje klasickými mapami pro silniční navigaci, přes mapy turistické až po námořní či letecké. Dokáží díky tomu pracovat s několika mapami pro dané území současně a právě zde jsme při testu učinili ošidnou chybu. Český distributor Garminu totiž přístroje standardně vybavuje dvěma mapami jednak evropskou, obsahující podrobnou mapu Česka, okolních států či celé Evropy (v závislosti na modelu) a pak také takzvanou "topo" mapou České republiky jedná se o velmi podrobnou mapu, která kombinuje navigovatelnou silniční síť s turistickou mapou. Přístroj sice může pracovat s oběma mapami současně, klasická navigační mapa Evropy (případně Česka a okolních států) má ale vyšší prioritu a je-li aktivní, tak "topo" mapu prostě překrývá. Český distributor na nutnost správného zapnutí mapových podkladů upozorňuje, přesto potřeba vypnout hlavní navigační mapu, chcete-li pracovat s podrobnější mapou České republiky, není zprvu úplně zřejmá. Nesprávný způsob práce s mapami způsobil, že jsme přístroje, či přesněji řečeno mapy Garminu vyhodnotili jako nedostatečně podrobné zejména v menších městech. Ve skutečnosti je pravdou opak speciální "topo" mapa České republiky obsahuje nejen velmi podrobnou silniční síť ve městech a dokonce i v mnoha obcích, ale také množství údajů, které ocení zejména pěší turisté a cykloturisté (jedinou konkurencí v této oblasti je sada smart maps určená pro PDA ty si ale musíte zakoupit samostatně a jejich funkčnost je omezena na čistě turistické využití).

Za chybu, která významně ovlivnila hodnocení značky Garmin v posledních dvou číslech PC WORLDu, se touto cestou omlouváme jak společnosti Picodas Praha, která v ČR Garmin zastupuje, tak i všem našim čtenářům. Modelu Garmin Nüvi 300 jsme se na základě nově zjištěných skutečností rozhodli udělit ocenění TOP Produkt, neboť nabízí výborný poměr ceny a užitné hodnoty. Pochvalu si zaslouží i všestranný a bohatě vybavený Nüvi 660 s širokým displejem.

Aktuální ceny

Garmin Nüvi 300

Cena s DPH: 8 700 Kč

Garmin Nüvi 660

Cena s DPH: 17 990 Kč

K testu zapůjčila firma:

Picodas Praha, s. r. o., http://www.garmin.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy


Naučte se fotografovat dobře s filtry

Patrik Malina

C07P0497

Nyní již poměrně obsáhlá a zajímavá řada brněnského nakladatele pokračuje knihou, na kterou se mnozí zájemci o aktivní fotografii (autora sloupku nevyjímaje) výslovně těšili. Autorova erudice a pověst prakticky vylučuje jakoukoliv ztrátu soudnosti, příznivci vylepšování, pozměňování a interpretace reality prostřednictvím magie fotografických filtrů získali silného spojence.

Zpočátku je třeba zdůraznit, že tvůrce knihy v žádném případě neustrnul u technokratického řečnění. Publikace zahrnuje nezbytné technické minimum, objasňující princip účinku a hlavně způsob praktického použití různých skupin filtrů, ovšem těžištěm celé látky je tvůrčí využití technických možností k naplnění autorova záměru.

Kniha je nahrubo rozdělena v podstatě v souladu s postupy, podle nichž se fotografické filtry používají. Nesmí tedy chybět stať na populární téma polarizace, praktický a názorný je oddíl o tvorbě přechodů a vyrovnávání jasů, pro řadu čtenářů bude možná překvapením též kapitola o převodu barev na černobílou škálu. Některé části jsou posunuty spíše směrem k experimentu či hravosti: infračervená fotografie je jistě jen výjimečně výhradní specializací nějakého fotografa a řadu speciálních filtrů budeme asi chápat jako hříčku či zpestření. Vedle cenné kapitoly o barevně vyvažujícím filtrování (chápáno též jako posun bílého bodu) pak nesmí chybět popisy a ukázky technik praktického použití či možností simulace v prostředí grafických editorů.

Buďme však spravedliví a pokusme se též o nějakou výtku. Mírným zklamáním je podle našeho názoru kapitola o filtrech pro černobílou fotografii, přesněji řečeno o filtrech pro interpretaci barevné reality v odstínech šedé. Ačkoliv i zde jsou příklady perfektně připravené, mohly být určitě četnější a výmluvnější. Pestřejší demonstrace na různých typech scén by jistě neškodila.

Jednoznačným kladem je špičková kvalita ukázkových fotografií, které nejen skvěle demonstrují využití popisovaných technických možností, ale především naznačují, že autor neexperimentoval nazdařbůh, ale sledoval jasný záměr. Radost pohledět.

Autor: Lee Frost

Nakladatelství: Zoner Press, Brno, 2006

Počet stran:160 na křídě

Cena: 390 Kč

§§§§§


Jak jsem fotografoval zvířata

Patrik Malina

Jednou z nejsympatičtějších věcí na edici "Naučte se" pro fotografy všeho druhu je, že nakladatel neváhá oslovit autora či autorský kolektiv z nejpovolanějších. Tato publikace je zářným příkladem, neboť v tuzemsku takových fotografů zvířat, jako je tvůrce této knihy, mnoho nemáme. Myslíte-li to s fotografováním fauny opravdu vážně, můžete načerpat zkušenosti z kvalitního zdroje.

Celý svazek je krásnou ukázkou naplnění zásady, že diskutovat o fotografování má smysl pouze nad fotografiemi. Látka je rozčleněna do osmi kapitol, z nichž pouze ta první Jak na to je obecnějším výkladem s důležitými radami z oblasti fotografování zvířat. Všechny další oddíly jsou již sestaveny podle pevného schématu: jednotlivé konkrétní tipy jsou číslovány a veškerý text je spjat se zcela specifickými doprovodnými snímky. Fotografický materiál lze sice koncepčně pokládat za didaktickou pomůcku, avšak díky skutečnosti, že snímky jsou většinou vyvedeny přes větší část stránky, jedná se svého druhu vlastně o jedinečnou galerii zdařilých záběrů.

Kapitoly v podstatě pokrývají nejdůležitější situace, do nichž se fotograf může dostat, případně které si sám pro dosažení cíle zvolí. Od pořizování snímků ve volné přírodě přes napůl umělé prostředí zoologických zahrad se dostaneme k fotografování ve studiu a práci s bleskem. Opravdu poutavá a mistrovská je část o "portrétování" zvířat.

Výklad v podobě doprovodného textu ke snímkům poskytne dostatek zajímavostí pro různorodé zájemce. Ryze technické reference o způsobu pořízení záběrů zahrnují typ použitého aparátu, objektivu i filmového materiálu (ano, většina snímků byla pro účel tisku skenována) a také parametry expozice (čas, clona). Samotný autorův komentář pak naopak přináší řadu autentických zkušeností, zmíněny jsou okolnosti pořízení snímků a často nelehká cesta k jeho pořízení. Nepodceňujte však soustředění na každé slovo - místy až lyrický text je neočekávaně prokládán zcela konkrétními doporučeními či popisem různých triků, jež byly použity. Co může být lepší inspirací a povzbuzením než seznámení s prací jednoho z těch nejlepších?

Autor: Vladislav T. Jiroušek

Nakladatelství: Zoner Press, Brno, 2006

Počet stran: 144 na křídě

Cena: 324 Kč

§§§§§


Osvědčené efekty ve Photoshopu

Patrik Malina

Jen málokterý autor dokáže vytěžit tolik z portfolia jednou zpracované látky, jako se to daří populárnímu tvůrci této knihy o Photoshopu, navíc v dokonalé formě. Několik Kelbyho publikací bylo již představeno i na tuzemském trhu a máte-li možnost nahlédnout postupně do několika z nich, musíte ocenit dvě věci: dobře vedený výklad a schopnost vytěžit z nasbíraných zkušeností maximum.

Zřejmě pověstná všestrannost programu samotného vede chvilkami k dojmu, že některé tipy a triky jste už někde viděli. Jinak je publikace totiž orientována poněkud jiným směrem než u nás dosud vydané Kelbyho tituly. Od specializace na digitální fotografii se zde posouváme spíše k možnostem zcela volné transformace obrazové reality, s cílem vyrobit cokoliv, od špičkové reklamní plochy po nerozeznatelnou, tajemnou mystifikaci.

Koncepce a rozvržení látky jsou pro autora naprosto příznačné a skvělé. V zavedeném schématu nalézáme výstižné názvy jednotlivých postupů, jejich bezvadný popis a názornou, dostatečně výmluvnou ukázku. Velmi motivující je uzavřenost jednotlivých tipů vždy je přesně určen zamýšlený cíl a navazující kroky vedou bezpodmínečně k výsledku, který autor vytyčil. Chcete dokonalý ohňostroj? Nebo třeba žluté nalepovací poznámkové štítky jako živé? Pak mne sledujte, dělá se to takto!

Pokud trochu přivřeme oči, je snadné uvěřit, že Kelby ovládá celou čarodějnickou kuchařku. Bravurně vás provede světem fint a triků, jež přinesou tolik známé výsledky z plakátů a reklamních stránek: úpravy textů, vylepšení portrétních fotografií, působivé rámování či barevná kouzla různého druhu. Tato sbírka je sice uspořádána do kapitol, ale jde spíše o formální vodítko, jak různorodou kolekci třídit. Název přesně vystihuje, co měl autor v úmyslu: z neuvěřitelného množství možností a potenciálu Photoshopu vybral zaručené a časem prověřené (a často též "provařené") efekty. Jeho vtipný a dostatečně kritický výklad však jasně dává pocítit, že si je problému přiměřené volby určité techniky naprosto jasně vědom. Bude-li čtenář pozorný, hodně se přiučí, ale také může rozpoznat, se kterými "zaručenými" kousky je lepší být opatrný.

Autor: Scott Kelby

Nakladatelství: Computer Press, Brno, 2006

Počet stran: 374 na křídě

Cena: 429 Kč

§§§§§

$$$$$


Gamestar


Krátké zprávy z herního světa

Gears of War

Objeví se konzolový hit i na PC?

Konzola Xbox 360 už útočí na peněženky hráčů i v Česku a jejím silným spojencem je i několik velice kvalitních her. Asi největší rozruch panuje kolem střílečky Gears of War, která je zejména po vizuální stránce opravdu špičkovým titulem. Jde o střílečku s chytlavým singleplayerovým příběhem i zábavným režimem pro více hráčů, syrovou a brutální atmosférou i skvěle navrženými mapami.

Příběh začíná čtrnáct let poté, co podivná humanoidní rasa Locust v podstatě vyvraždila téměř celé lidstvo. Hlavní hrdina se stane členem zbytků hnutí odporu, pokoušejícího se o zničení mohutného podzemního komplexu, který je domovem nepřátel. Samozřejmostí je různé futuristické vybavení, včetně brnění ve stylu Fallout, rozmanitých hi-tech zbraní či třeba malého robota, schopného hackovat počítače.

Gears of War, jak již bylo naznačeno, zatím existuje jen ve verzi pro Xbox 360, ale v médiích se objevilo několik náznaků, že by se tento titul mohl objevit i na PC. Podobný osud konec konců postihl třeba i slavnou akci Halo, vlajkovou loď prvního Xboxu. V době uzávěrky tohoto čísla bohužel nebylo k dispozici oficiální vyjádření Microsoftu, ale náš subjektivní názor je, že se Gears of War dříve či později na PC objeví.

Více informací ze světa počítačových her naleznete na www.gamestar.cz

Kolekce klasiky

Levné hry od Cenegy

Zlevněné edice kvalitních starších her jsou už několik let spolehlivým prodejním artiklem a své nové želízko v ohni má i distribuční společnost Cenega Czech. Nová edice Kolekce klasiky stojí 249 Kč, respektive 299 Sk, a obsahuje několik let staré, vesměs "áčkové" tituly, jako je například Operace Flashpoint či Mafia. Nechybí ani celé série (ovšem prodávané za výše zmíněnou cenu jako jeden produkt), kupříkladu Syberia 1+2, Deus Ex Anthology, Hitman Anthology, Thief Anthology či Commandos Anthology. Aniž bychom chtěli dělat edici reklamu, musíme říci, že pořídit za necelých "dvěstěpade" třeba trojici stealth-akcí Hitman: Codename 47, Hitman: Silent Assassin a Hitman: Contracts se vám obvykle nepoštěstí ani v bazaru...

Colin McRae: DIRT

Něco pro fandy rallye

Závodní série Colin McRae od společnosti Codemasters se již brzy dočká dalšího přírůstku. Nový kousek s podtitulem DIRT je vyvíjen pro PC konzoly nové generace (Xbox 360 a PlayStation 3) a poběží na speciálním novém, stále ještě vyvíjeném enginu Neon. Podle slov vývojářů se díky tomuto enginu bude hra moci pochlubit podrobnými modely aut, rozpohybovaným prostředím plným nejrůznějších efektů, dokonalým ovládáním vozu a promyšlenými částicovými efekty (kouř, déšť), které by měly brát v úvahu směr a sílu větru. Fanoušky by měl potěšit rovněž model poškození, počítající s rozbitelnými okny, zohýbanými plechy a další změnami, které auto při neopatrné jízdě a kolizích prodělá. Fajnšmekry jistě potěší, že po mnoha různých tratích v rozmanitém prostředí budou moci prohnat kolem čtyř desítek licencovaných vozů.

Ratatouille

Virtuální hlodavec od Disneyho

Kreslené postavičky známé z kin a televizních obrazovek se na monitorech počítačů objevují stále častěji. Dalším přírůstkem do této početné rodinky bude mlsný a věčně hladový krysák od Disneyho. Animovaný film Ratatouille, na němž se v tuto chvíli pracuje ve studiích vyhlášeného Pixaru, vypráví o francouzském hlodavci jménem Remy, který si na rozdíl od ostatních krys libuje ve vybraných pochoutkách. Restauratéři ho pochopitelně ve svých podnicích nevidí rádi, jenže touha po dobrém jídle je natolik silná, že překoná i strach ze záhuby, a tak se Remy vydává vstříc nebezpečí do spižíren luxusních pařížských restaurací. Film by měl být uveden do kin během léta roku 2007, podobně jako stejnojmenná hra.

Ta momentálně vzniká díky vydavatelům z THQ a bude se samozřejmě točit kolem úplně stejné zápletky. Žánrově půjde o akční adventuru plnou různých miniher (jako je například příprava jídel), podobně jako v relativně nedávno vydané gamesce Garfield 2. Hra by měla být k dispozici pro PC i většinu herních konzol.

Immortal Throne

Pokračování RPG řežby Titan Quest

Akční RPG Titan Quest, označované jako "Diablo v antickém prostředí", sklidilo u hráčů i v herních magazínech velmi dobré hodnocení a není tedy divu, že se jeho autoři rozhodli zapracovat na jeho pokračování. Datadisk s názvem Immortal Throne by měl vyjít počátkem roku 2007 a jeho hlavní těžiště bude zasazeno do podsvětí, do temné říše, které vládne bůh Hádes. Všichni fanoušci původní hry se mohou těšit na spoustu nových zbraní, dovedností, kouzel a samozřejmě i nepřátel. Výrazným obohacením pak budou nové specializace, které rozšíří řadu možných profesí o dalších osm tříd.

Destination: Treasure Island

Slavný Ostrov pokladů ve virtuální podobě

Dobrodružný román Ostrov pokladů sice už dnes není mezi dospívající generací takovým hitem, ale dříve narození tento příběh od Roberta Louise Stevensona znají jistě dobře. Knižní předloha se dočkala několika filmových a televizních adaptací, nyní francouzští Kheops Studios pilně pracují i na jejím převedení do světa nul a jedniček.

Hra Destination: Treasure Island by měla být klasickou adventurou s různými rébusy a logickými hádankami, podobně jako třeba slavná série Atlantis. Děj není pouhým přepsáním románu, ale spíše jeho doplněním a rozvinutím. Zápletka se točí kolem pokladu na Smaragdovém ostrově, o kterém se mladý Jim Hawkins dozví díky vzkazu od samotného Johna Silvera...

Autoři slibují bohaté exotické prostředí tropického ostrova, interaktivní inventář, spoustu zajímavých rébusů a také postavy dobře známé z knižní předlohy: kromě Jima Hawkinse se totiž můžete těšit třeba i na kapitána Flinta a další provařené postavy.

Carnage

Brutální závody blízké budoucnosti

Carnage titul chystaný britskou společností NiceTech představuje brutální destrukční závody, připomínající mix mezi Destruction Derby, Carmageddonem a podobnými. Jde o zábavu, kterou se budou v nedaleké budoucnosti bavit lidé z celého světa, o zábavu, která bude přenášena televizníma kamerami, a hlavně o zábavu, kolem níž se točí velké peníze. Nejde vlastně o závody v pravém slova smyslu, spíše o vražednou střílečku, v níž jsou ozbrojená auta pouze prostředkem k likvidaci soupeřů.

Vývojáři kladou důraz na multiplayer, ovšem kupodivu ne pouze na instantní boje několika jednotlivců, ale o komplexnější zábavu ve stylu masivně multiplayerové hry Auto Assault. Hra by měla obsahovat různé herní režimy včetně těch týmových/kooperativních, a rovněž různé turnaje, žebříčky a podobné vylomeniny.

The White Council

Další hra na motivy Pána prstenů

Společnost Electronic Arts vlastní licenci na knižního i filmového Pána prstenů a není vůbec divu, že z ní chce vyždímat maximum. Vždyť se jedná o jeden z nejpopulárnějších příběhů posledních let a navíc o námět, který lze zpracovat na mnoho způsobů. Akčních a strategických titulů jsme si užili dost, nyní se chystá titul z žánru, který je pravděpodobně všem fanouškům fantasy nejbližší RPG.

Jde o titul The Lord of The Rings: The White Council, tedy Pán prstenů: Bílá rada. Hra byla sice ohlášena již v létě, nicméně více informací se objevilo poměrně nedávno. Titul by měl být inspirovaný Pánem prstenů spíše volně. Nebude tedy nijak přímo navazovat či kopírovat známé události, ale spíše vychází z Tolkienova světa jako takového. Děj se tedy samozřejmě bude odehrávat ve Středozemi, ale sto let před Válkou o prsten, tedy před filmovými (knižními) událostmi. Jádro příběhu bude spjato s Bílou radou, v níž zasedají mimo jiné i Gandalf či (tehdy ještě nezkažený) Saruman, nicméně mělo by se jednat o hru plnou volnosti, podobně jako u série The Elder Scrolls či Gothic, ve které by hráčům nemělo nic bránit v prozkoumávání světa na vlastní pěst, plnění nepovinných úkolů či prolézání zatuchlých kobek plných nestvůr, ale i pokladů.

Díky slušné míře nespoutanosti si hráči budou moci i hlavního hrdinu vypiplat k obrazu svému. Nejen, že si na začátku vyberou mezi několika rasami (člověk, elf, trpaslík a hobit), ale na jejich výběru bude záviset i vzhled hlavního hrdiny a hlavně jeho profese či specializace. Navíc jak je dnes již ve většině propracovaných RPG dobrým zvykem dojde i na nebojové činnosti, jako je třeba výroba různých předmětů či míchání lektvarů. Během dobrodružství zavítáme do různých více či méně známých koutů Středozemě a samozřejmě budeme mít co do činění s legendárními tvory a příšerami, třeba s enty nebo trolly. Hra by měla vyjít koncem roku 2007, a to nejen pro osobní počítače, ale i pro next-gen konzoly Xbox 360 a PlayStation 3.

Seznam výherců soutěží z čísla 12

Soutěž BENQ 4

?19" LCD monitor BenQ FP93G

Ivana Růžičková, Pražská 2254, 269 01 Rakovník

?Fotoaparát BenQ DC C530

Miroslav Hopjan, Tišnovská 32, 613 00 Brno

?Balíček médií BenQ

Stanislav Sušinka, Sofijská 21, 04013 Košice, SR

Soutěž LOGITECH 4

?Harmony 525

Jan Přibyl, Lidická 72, 252 68 Středokluky

?G7 Cordless Laser Mouse

Lenka Dvořáková, Sládkova 439/II, 377 01 Jindřichův Hradec

?Wireless Headphones for PC

Zuzana Kovácsová, Belanská 575/18, 033 01 Liptovský Hrádok, SR

§§§§§


Preview

Stranglehold

John Woo je ikonou akční zábavy a pokud svým jménem zaštítí nějaký projekt, obvykle se dostaví solidní komerční úspěch.

Pánové z firmy Midway to dobře vědí, a tak se jménem tohoto slavného chlapíka v souvislosti s chystaným titulem Stranglehold ohánějí, seč jim síly stačí. A co víc: John Woo nebude jedinou slavnou persónou, spjatou s touto akční hrou. Ještě ve větší míře propůjčí Strangleholdu svojí tvář herec Chow Yun Fat (a neříkejte, že ho neznáte jde mimo jiné o hlavního protagonistu populárního a oceňovaného filmu Tygr a drak). A to doslova Chow Yun Fat, respektive jeho virtuální dvojník totiž bude hlavním hrdinou zmiňovaného akčního titulu. A půjde přímo o ztvárnění hlavní postavy z dalšího poměrně úspěšného akčního snímku, titulu Hard Boiled z roku 1992, na který děj hry nepřímo navazuje.

Znalci akčních snímků tedy už tuší, že hlavním hrdinou ztvárněným právě Chow Yun Fatem bude inspektor Tequila. Příběh začíná v Asii, konkrétně v Hongkongu, kde se Tequila připlete do války triád, a to tak, že mu neřádi z jednoho z těchto gangů unesou dceru. Pátrání a hlavně krvavá cesta za záchranou milované ratolesti zavede Tequilu i do Ameriky a je jasné, že jeho cesta nebude lemována rozkvetlými jabloněmi, ale mrtvolami těch, kteří se mu postaví do cesty.

Autoři se snaží přenést do hry co nejvíce filmové atmosféry. Nejde přitom jen o speciální efekty a již zmíněného "licencovaného" hrdinu, takřka filmový zážitek by měl být umocněn například velmi úsporným enginem, kdy by na monitoru mělo být poměrně málo "rušivých" elementů, a také jednoduchým a intuitivním ovládáním. To by mělo být minimalizováno na pohybové klávesy a dvě akční tlačítka, přesto autoři slibují vysokou interaktivitu prostředí a přirozené jednání hlavního hrdiny. Je tedy otázka, jak bude v tomto ohledu hra nakonec vypadat je dost dobře možné, že mezi několika málo ovládacími klávesami bude prostě univerzální tlačítko, které bude na předem připravených místech nabízet spuštění různých akcí. Uvidíme.

Každopádně už nyní víme, že hlavní protagonista za sebou bude nechávat pořádnou spoušť. Interaktivita prostředí totiž v akčních hrách znamená zejména jeho zničitelnost: rozstřílená okna, omlácená zeď, díry po kulkách v podlaze i ve stropě... to vše by mělo dodat hře pořádně vyšponovanou atmosféru. O uvěřitelnou fyziku se postará Havok, v současné době asi jeden z nejlepších fyzikálních enginů, základem hry pak bude engine Unreal 3, což by měla být další záruka kvality.

Stejně jako v dnes již legendárním titulu Max Payne, i zde bude možné využít variaci na "bullet time", tedy zpomalení času a proměnu tohoto "rozvláčného" režimu ve střelnici. Kromě toho se bude Tequila postupně učit různé speciální pohyby, které si v ničem nezadají s akrobatickými kousky třeba v Matrixu; různé otočky a střelba z krkolomných pozic se budou ovšem velice hodit, jelikož nepřátelé obvykle budou mít mnohonásobnou přesilu. Mrtvoly nešťastníků, které svými zbraněmi přemístíte do věčných lovišť, pak budou "vybaveny" vychytaným rag-doll efektem, což znamená, že se budou kácet k zemi podle toho, jak a kam je zasáhnete. Společně s již zmiňovanou zničitelností prostředí by mohly tyto speciality zajistit opravdu veselou akční atmosféru.

Kromě singleplayerového příběhu autoři myslí i na ty hráče, kteří nejraději střílí po svých kamarádech. Alespoň virtuálně. Připraven je proto režim až pro osm hráčů, přičemž by to mělo být opravdu "maso".

Na český trh hru uvede distributor Electronic Arts, a to (snad) již během prvního čtvrtletí roku 2007. K dispozici by měly být verze jak pro PC, tak pro next-gen konzoly Xbox 360 a PlayStation 3.

§§§§§


Xbox 360 v Česku

Třetího listopadu se nová konzola od Microsoftu, Xbox 360, oficiálně objevila také v našich skromných luzích a hájích. A to, stejně jako ve zbytku světa, ve dvou různých verzích.

Za 8 999 Kč dostanete základní balení, tzv. Core systém, za 11 990 Kč pak verzi Premium (mimo jiné) s důležitým 20GB harddiskem. Ten slouží jako úložný prostor třeba pro ukládání vašeho postupu v hrách, navíc si díky němu máte kam stahovat další nejen herní obsah, přístupný přes pokrokovou a stále se zlepšující službu Xbox Live.

Xbox Live nabízí například možnost stahování demoverzí her na vyzkoušení zdarma, trailerů, ale také filmových a hudebních klipů, přičemž tato nabídka se má výhledově rozrůst o exkluzivní obsah v podobě televizních seriálů či filmů v rozlišení HD (high definition). V rámci on-line dispozic konzoly Xbox 360 se pamatovalo na různé formy komunikace mezi hráči, ať již textové či verbální. Xbox Live slouží i pro hraní vybraných titulů on-line, ale v tomto případě už musíte sáhnout pro nějaké drobné do kasičky.

Xbox 360 v současné chvíli registruje k sedmi milionům prodaných kusů hardwaru a Microsoft odhaduje, že ke konci roku 2006 by toto číslo mělo narůst až na 10 milionů. Svůj dílčí podíl na něm může mít i Česká republika, kde Microsoft hodlá konzolu podpořit lokalizačními aktivitami. Kromě manuálů se mluví i o připravovaných hrách s českými titulky (za všechny lze uvést originální dětskou hříčku s názvem Viva Piňata) či o Xbox 360 magazínu. Sluší se předeslat, že pro maximální zhodnocení výkonnostních kvalit Xbox 360 potřebujete adekvátní televizi (HDTV, resp. HD ready), podporující vyšší grafické standardy této konzoly. Teprve pak lze totiž docenit vizuální zpracování her jako je taktická akce Ghost Recon Advanced Warfighter, epické RPG The Elder Scrolls IV: Oblivion či aktuálního akčního hitu Gears of War.

Žánrový výběr na Xbox 360 je sice bohatý, ale první pohled naznačuje, že se vesměs jedná o multiplatformové tituly. Tedy hry, které najdete jak na jiných konzolách (jako je nejrozšířenější PlayStation 2), tak na PC. Pomineme-li skutečnost, že např. výše zmíněný Ghost Recon Advanced Warfighter je zdaleka nejlepší právě ve verzi pro Xbox 360 a že se této rovnici přibližuje stále více her (jako je NHL 07 od EA), pro tento i příští rok tu je k vidění rozhodně zajímavá nabídka exkluzivních hitů. Máme zde komiksový Crackdown, žánrově zařaditelný do stejné kategorie jako populární Grand Theft Auto. Dále pak kultovní Sonic the Hedgehog nebo oddychový beachvolejbal s pohledem na lepé dívčí křivky v Dead or Alive: Xtreme 2. Na rok 2007 je nachystaná závodní simulace ve Forza Motorsport 2, konkurence pro Gran Turismo, mrazivě akční Lost Planet nebo mnohoslibné RPG od mágů z Bioware Mass Effect. A v neposlední řadě pokračování kultovní FPS Halo s pořadovým číslem tři. Titulů, na které by bylo vhodné upozornit, je samozřejmě mnohem více. Berte tento rychlý průřez jako upoutávku naznačující, že Xbox 360 je konzola pro starší a zkušenější hráče, kteří se však mohou odreagovat i u herní klasiky.

V rámci Xbox Live tu je totiž k vidění, resp. ke stažení kupa jednoduchých herních hříček, vedle nichž se dobře vyjímají také některé retro kusy z herní minulosti jako Street Fighter, Mortal Kombat nebo klasická 2D střílečka Contra od Konami. Všechny tituly nabízené pod visačkou Xbox Live Arcade si můžete v jakési testovací verzi stáhnout zdarma a po vyzkoušení za malý poplatek odemknout. Tato knihovna se přitom pravidelně rozšiřuje a kdo ví, kdy se v ní objeví váš oblíbený titul z časů herního mládí.

§§§§§


Hra měsíce

Splinter Cell: Double Agent

Sam Fisher je známý drsňák, který problémy řeší nejen svaly, ale i rozumem a různými technickými vymoženostmi. Tenhle chlapík je zpátky a s ním přichází... ani ne tak zákon, jako spíše další povedený špionážní thriller.

Řada Splinter Cell je synonymem špičkových stealth-akcí a nový - v pořadí již čtvrtý díl na tomto faktu rozhodně nic nemění. Hlavním hrdinou je opět Sam Fisher, v prvním díle strojový agent, později s náznaky lidskosti a charakteru, nyní chladnější než kdy jindy. Sam, poznamenaný životní tragédií, konkrétně smrtí milované dcery, přijímá od své agentury téměř sebevražednou misi. Jako dvojitý agent proniká do teroristické organizace John Brown\s Army, aby zlikvidoval její vedení a překazil ďábelské plány.

Samotné příběhové kampani předchází výuková mise, ve které se hráči Splinter Cellem dosud nepoznamenaní seznámí se všemi fígly a triky, ostřílení špióni si pak osahají pár nových pohybů, které Double Agent přináší. Infiltrace do Armády Johna Browna začíná fingovaným uvězněním a poté společným útěkem, při kterém je Samovým společníkem jistý Washington, jeden z členů zmíněné teroristické organizace.

Jednotlivé mise, které pro vás autoři připravili, jsou poměrně rozmanité, ale (opět) bohužel do značné míry lineární. Tedy alespoň co se designu týče. Replayabilita je však zajištěna asi největší vychytávku čtvrtého dílu představuje stupeň náklonnosti JBA a vašeho skutečného zaměstnavatele. Jasně, postřílet nevinné civilisty může teroristům imponovat, ale tajná agentura, za niž ve skutečnosti kopete, z vás radost mít nebude... Každopádně pokud své chování příliš polarizujete na jednu či druhou stranu, hra končí. Musíte tedy udržovat vratkou rovnováhu, snažit se plnit vedlejší úkoly pro tu či onu stranu a neustále balancovat na ostří nože.

Další novinkou je občasná přítomnost parťáka do nepohody. Nejlépe ho využijete jen ve skriptovaných okamžicích (kdy vám třeba pomůže vyšvihnout se na vysokou zeď), v běžných situacích je lepší jeho křemíkový mozek příliš nezatěžovat. To však rozhodně neznamená, že by umělá inteligence vašeho parťáka byla špatná, to ne jen je prostě nejlépe použitelná na předem připravených místech ke společné akci. Samozřejmě, úplně jinou úroveň dostává kooperace v multiplayerových režimech, kde spolu mohou spolupracovat živí hráči.

Dost často si samozřejmě budete muset poradit sami. Sam je přece jen vlk samotář a i v Double Agent se obvykle musí spoléhat na sebe. Agent pochopitelně disponuje celou škálou akrobatických triků, leckdy hraničících s nemožností, nápomocné jsou mu i různé technické hračičky (i když ty jsou k dispozici možná méně často než v předchozích dílech). Jak už bylo řečeno, většina lokací je značně lineární, nicméně obvykle nechává na hráči, jak si poradí třeba se strážemi můžete se kolem nich proplížit ve stínu, sejmout je, nebo třeba vyhodit pojistky a v nastalé tmě proklouznout dál. Samozřejmě, vaším největším kamarádem je tma, takže osvětlených scén si příliš neužijete. Je to škoda, jelikož grafika je opravdu povedená, ale hráči většinou na své okolí stejně budou hledět přes speciální Samovu optiku, nabízející termovizi a další módy. I tak si ale vychutnáte skvělou hru světla a stínu, povedené částicové efekty a další libůstky.

Kromě PC hry jsou k dispozici i další verze, vlastně pro všechny "velké" konzoly současnosti, tedy pro Xbox, Xbox 360, PlayStation 2, Wii a GameCube. I když se hry pro jednotlivé platformy od sebe liší technickým zpracováním a mírně i hratelností, můžeme bez skrupulí říci, že Splinter Cell: Double Agent je vynikající hrou, patřící ke špičce mezi stealth-akcemi a zároveň k nejpovedenějším hrám roku 2006.

§§§§§


Recenze

Gothic 3

Otevřený svět, různé frakce a zájmové skupiny, bitky v reálném čase, zajímavý vývoj postavy a spousta dovedností nejen bojových to jsou některé důvody úspěchu výše zmíněných her. Gothic 3 byl proto velice očekávaným titulem a už předem byl pasován do role vyzyvatele geniálního TES IV: Oblivion o post nejlepšího RPG roku 2007.

I když děj třetího dílu nepřímo na předchozí události navazuje, nebudou ani hráči série doposud neznalí ztraceni; jde totiž o pokračování nepřímé. Hlavní hrdina a jeho přátelé připlouvají po minulých dobrodružství k domovským břehům Myrtany, hlavního kontinentu celé říše. "Home, sweet home," chtělo by se říci... ovšem není tomu tak. Myrtana úpí pod nadvládou orků, kteří většinu území kromě severského domova Nordmarů a pouštní země obývané Hashishiny momentálně ovládají.

V království rozvráceném válkou však stále existují ostrůvky svobody, místa rebelského odporu proti dobyvatelům. Na první pohled se zdá, že hlavní hrdina musí být tím dobrodějem, který povstalcům pomůže a Myrtanu osvobodí... jenže nebyl by to Gothic, aby vám nenabídl možnost volby. Nemusíte se přidat "k té správné" straně, ale můžete chaotickou situaci využít ke svému prospěchu nebo se dokonce dát do služeb orků. Orkové zde totiž nejsou nemyslící bestie, vraždící vše živé jde sice o výbojné a drsné, ale relativně civilizované kmeny, kteří vyznávají kromě jiného i bojovnickou čest.

Není to jen taková omáčka kolem, ale má to přímý vliv i na vaše možnosti. Chcete třeba osvobodit lidského otroka, který dře na farmě ovládané orky. Můžete samozřejmě zkusit jeho věznitele porubat, ale mají přesilu... co třeba pohovořit s jejich vůdcem a vyzvat ho na souboj? Pokud ho porazíte, otroka vyhrajete. V soubojích proti lidem či orkům si navíc můžete vybrat, zda poraženého nepřítele necháte po nějaké době zase vstát, nebo ho dorazíte. Je přitom jasné, jaký dopad bude mít tato volba na vaše vztahy s danou frakcí.

Volnost, volnost, volnost to je hlavní zaklínadlo této hry. Každý se asi pustí do plnění úkolů a bude postupně stoupat po žebříčku důležitosti u rebelů či orků, ale můžete se také jen tak flákat krajinou, lovit zvěř na maso a kůži, sbírat byliny, řezat bandity... Postupem času si samozřejmě vylepšujete své dovednosti, kdy kromě rozličných bojových stylů a technik můžete také vyrábět různé předměty nebo míchat magické lektvary.

Pocit skutečného života ve fantastickém světě ještě umocňuje chování jeho obyvatel. Většina z nich má svůj denní rytmus ráno vstane a došourá se třeba do svého obchůdku, přes den stojí za pultem a příležitostně něco sní, večer zajde do hospody. Bohužel ale existují i výjimky: některé postavy jsou prostě "zaseknuté" na nějakém místě a AI neoslní ani v případě postav, které vás občas někam doprovázejí jejich výběr trasy bývá minimálně zvláštní. Dost podivný je i neskutečně malý počet ženských postav, děti snad v celé hře neuvidíte vůbec. Na druhou stranu, pokud se přes tyto neduhy přenesete, čeká vás opravdu strhující dobrodružství.

Samozřejmě vás čeká nejen spousta rozhovorů a prozkoumávání krajiny, ale také bojů. Bitky jsou vyřešeny v reálném čase, přičemž použijete levé i pravé tlačítko myši a navíc můžete kombinovat i různě silné údery. Boje jsou tak poměrně akční, někdy však jejich výsledek neodpovídá kvalitě hlavní postavy a soupeře...

Technické zpracování je hodně povedené, i když zároveň je nutné dodat, že hra je dosti náročná na hardware potřebujete ještě silnější mašinu než třeba v případě konkurenčního Oblivionu. Potěší ale hlavně uvěřitelný design světa, propracované modely postav a pěkné textury. Zamrzí různé drobné chybičky ve hře, ale naštěstí nejsou až tak zásadní, aby vás odradily od hry. Takže vzhůru do Myrtany!

Nemusíte se přidat "k té správné" straně, ale můžete chaotickou situaci využít ke svému prospěchu nebo se dokonce dát do služeb orků.

Hodnocení

8.5

Výrobce: Piranha Bytes

Vydavatel: JoWood

Distributor v ČR: SeVeNM

Lokalizace: titulky

Cena: 999 Kč

Multiplayer: ne

Need for Speed: Carbon

Sérii Need for Speed zná snad každý, kdo někdy alespoň zběžně slyšel něco o počítačových hrách. Arkádová závodní řada od společnosti Electronic Arts získala během posledních dílů silně "tuningovou" fazónu a aktuální díl v tomto trendu pokračuje.

Letošní kousky ze stáje EA se bohužel vesměs nesou v opakování již použitých nápadů a výjimkou není ani Need for Speed: Carbon. Do značné míry se tu opakují prvky použité v posledních dvou hrách této řady tedy v titulech Underground 2 a Most Wanted. Hlavní hrdina přichází do města Palmont City a jeho hlavním cílem je ovládnout město; ne jako starosta či král podsvětí, ale jako nejuznávanější a nejvlivnější závodník.

Nelegální závody probíhají bohužel jen v nočních hodinách, přičemž postupné zdolávání soupeřů přináší peníze a hlavně zvyšující se prestiž. Vítězstvím nad šéfy konkurenčních gangů si pak postupně podmaňujete město, přičemž v ovládaných čtvrtích je snazší třeba pořídit nové díly do svých plechových miláčků. Vozů je opravdu požehnaně, kolem padesáti typů, a jsou rozděleny do tří kategorií Muscle, Exotic a Tuner. Ať už dáte přednost jakékoliv, budete si moci při jejich "vytunění" vychutnat zajímavou novinku. Tou je funkce Autoscuplt, která umožňuje v reálném čase měnit jednotlivé části vozu a vymodelovat si své káry přesně podle svých představ. Což je fajn.

I když spoustu času strávíte v garáži a obchodech, hlavní náplní hry je samozřejmě jízda jako taková. Samozřejmě můžete volně jezdit po slušně, i když nijak vyloženě převratně navrženém městě, ale hlavně se určitě co nevidět pustíte do jednotlivých závodů. Jejich variabilita bohužel není nijak převratná, skoro bychom až řekli, že v tomto směru se jedná o krok zpět. Na rozdíl od dřívějších dílů zde totiž nenajdete třeba oblíbený režim Drag, čili jízdu na relativně rovné trati, kdy hráč ovlivňuje jen přejíždění z pruhu do pruhu a koncentruje se zejména na co nejrychlejší start a plynulé řazení. Naopak další netradiční mód Drift zůstal zachován, i když doznal některých změn. Jde o jízdu smykem po vybrané trati, respektive okruhu, kdy dostává hráč body za počet a délku smyků. Jeho cílem je samozřejmě získat vyšší skóre než jeho soupeři. Princip zůstal zachován, nicméně ovládání se trochu změnilo a správné smyky je potřeba znovu natrénovat. Základní závodní režimy, jako je třeba Sprint nebo časovka, samozřejmě ve hře najdeme.

Přírůstkem mezi režimy závodů je Duel, který je spojen s dalším proklamovaným lákadlem jízdou v kaňonech obklopujících město. Ve dvoukolovém duelu proti sobě stojí dva závodníci, přičemž jeden z nich má na startu menší náskok a druhý se ho snaží co nejtěsněji držet. Ve druhém kole se role otočí a na konci závodů se bodově ohodnotí, kdo byl lepším stíhačem. Vzhledem k tomu, že se závodí na poměrně úzkých serpentinách, to není žádná legrace; navíc v dřívějších dílech série Need for Speed nerozbitná svodidla, o které se dalo v duchu arkádového závodění vesele odrážet, v tomto režimu tak pevná nejsou a neopatrná jízda může lehce skončit vyhlídkovým letem na dno kaňonu. Nechybí samozřejmě ani honičky s policií.

Zajímavou novinkou je management týmu. Hráč může s rostoucí prestiží najímat různé parťáky, kteří mu mohou pomoci v závodech i mimo ně. Při samotné jízdě může využít služeb skauta, který poradí nejkratší cestu nebo se snaží znepříjemnit život vašim soupeřům, a tahouna, který pro vás zase vytvoří vzduchovou kapsu a může vás tak chvíli "táhnout". Kromě toho mohou někteří členové vašeho týmu pomoci třeba k levnějším náhradním dílům v obchodech.

Grafické zpracování je rozhodně nadprůměrné, nicméně ani v této oblasti se nejedná o vyloženou revoluci. Při pohledu na Carbon se nám opět spíše vybavují starší díly. Celkově lze o hře říci, že se znovu jedná o příjemné arkádové závodění, které ovšem kromě možnosti vytvoření závodnické party a "promakaného" modelování vozu nepřináší až tolik nových nápadů, jak bychom si přáli.

Hodnocení

7.6

Výrobce: EA Black Box

Vydavatel: Electronic Art

Distributor v ČR: EA Czech

Lokalizace: titulky

Cena: 1 499 Kč

Multiplayer: ano

Pro Evolution Soccer 6

Život je samé dilema. Volíte Losnu, nebo Mažňáka? Topolánka, nebo Paroubka? Fandíte Spartě, nebo Slavii? A máte raději sérii FIFA, nebo Pro Evolution Soccer?

Řada Pro Evolution Soccer žoviálně zvaná PES - je tradičně zaměřená na trochu náročnější a zkušenější hráče než její konkurence z dílen Electronic Arts. A toto zásadní odlišení zůstává zachováno i letos, i přes určité přibližování dvou velkých rivalů.

Pro Evolution Soccer se oproti loňskému ročníku dočkal mírného zrychlení a "zakčnění", ale stále zůstává realistickým simulátorem nejpopulárnější kolektivní hry na světě. Hráči samozřejmě disponují celou řadou pohybů, kliček, nahrávek a střel některé z nich vám opravdu přejdou do krve až po pár odehraných zápasech. Pouze praxí (ve hře je mimochodem velice pěkně zpracován tréninkový mód) získáte ten správný grif, který je potřeba k poražení velmi dobře hrajícího počítačového protivníka.

Šestý ročník přináší několik změn například účinnější skluzy nebo benevolentnější rozhodčí a celkově lze říci, že většina z nich představuje krok kupředu. Nalezneme zde ale i pár chyb, třeba dost nešťastné vyrážení balónů brankářem. Zcela nepochopitelné je pak krkolomné nastavování ovládacích prvků, kdy se autoři vůbec neobtěžují přizpůsobit tuto proceduru hráčům na PC. Dobře známá a často diskutovaná je i absence licencí na skutečná jména a vzhled jednotlivých hráčů. Alespoň, že většina národních týmů odpovídá skutečnosti, s klubovými týmy je to pak horší. Můžeme však očekávat, že se brzy objeví fanouškovské modifikace, které tento nedostatek napraví.

Grafika je opět hezčí a podrobnější nežli loni, potěší hlavně velké množství rozmanitých animací, kdy i v podobných situacích uvidíte stále nové a neokoukané pohyby hráčů. Autoři mysleli samozřejmě i na příznivce multiplayeru, i když je pravda, že oficiální servery nejsou příliš stabilní. I tak se ale jedná o jednu z nejlepších fotbalových her, která se kdy objevila na trhu.

Hodnocení

8.7

Výrobce: Konami

Vydavatel: Konami

Distributor v ČR: CD Projekt

Lokalizace: manuál

Cena: 1 299 Kč

Multiplayer: ano

Neverwinter Nights 2

Oblíbené stolní RPG Dungeons and Dragons se již nějakou dobu na počítačové scéně neobjevilo. Až nyní se snaží o nápravu nový fantasy titul Neverwinter Nights 2 od ostřílených hochů z Obsidian Entertainment.

Neverwinter Nights 2 je čistokrevnou fantasy záležitostí, v níž se hlavní hrdina či hrdinka vydává za tajemstvím magického artefaktu, po němž pasou temné síly. A určitě ne proto, aby si ho vystavili doma ve vitríně... Výprava má zpočátku zjistit, o co vlastně jde, časem se ovšem vcelku předvídatelně změní v boj proti zlu, které hrozí zahubit celou říši.

V úvodu hry je potřeba vytvořit svého virtuálního avatara. Pravidla D&D jsou v tomto směru do hry implementována skutečně výborně: můžete si tak vybrat mezi několika fantasy rasami, od malého hobita až po mohutného půlorka, dokonce včetně některých subdruhů: třeba při výběru elfa si můžete vybrat temného elfa, neboli drowa. Následuje volba povolání, kterých je skutečně požehnaně. Kromě klasických bojovníků, zlodějů, kněží či třeba kouzelníků jsou k dispozici i profese ze třetí edice D&D, tedy mnich, čaroděj a barbar, nově i "Warlock", tedy černokněžník.

Po těchto základních volbách již hráče čeká rozdělování bodíků mezi vlastnosti, dovednosti a speciální schopnosti. A rovněž volba vzhledu postavy. RPG nadšenci si jistě tvorbu postavy náležitě vychutnají, méně zkušení hráči mohou použít funkci "Recommended", která provede výběr za ně.

Příběh začíná v nenápadné vesnici a je relativně klasický, na druhou stranu je zpestřen mnoha vedlejšími nepovinnými úkoly, z nichž mnohé mají více řešení. Dočkáte se i značně nelineárních (alespoň na první pohled) rozhovorů, ve kterých uplatníte některé vyjednávací dovednosti postavy pokud bude váš hrdina vybaven vysokou mírou diplomacie, ukecáte třeba za splnění nějakého úkolu vyšší odměnu.

Postupem času se k vám do party přidají různí další hrdinové, třeba nabručený trpasličí válečník, tajemná elfí druidka či čarodějka, vykázaná z magické akademie. Všechny své hrdiny můžete přímo ovládat, hrabat se v jejich inventářích či třeba zvolit, jaká budou používat kouzla. Větší parta se bude zatraceně hodit, jelikož vaše dobrodružství rozhodně nebude procházkou růžovým sadem. Nebezpečí číhá všude a o boj nebude nouze. Nepřátel na vás čeká dost a dost, ať už půjde o otravné bandity, o nemrtvé, šourající se po starobylých kobkách, či o různé fantaskní nestvůry.

Bitvy jsou řešeny výborně, stejně jako v předchozím díle Neverwinter Nights nebo třeba v dnes již legendárním RPG Baldur\s Gate. Řež sice probíhá v reálném čase, ale hráč může boj kdykoliv pohodlně mezerníkem pozastavit, rozmyslet si situaci a rozdat svým svěřencům příkazy. Bojovníka například pošlete přímo proti nepřátelům, zlodějka bude protivníky ostřelovat lukem, kouzelníkovi zadáte, jakými kouzly má soupeři zatopit a druidka se postará o léčení spolubojovníků... Boje jsou celkově velmi kvalitní součástí hry; jsou nejen samy o sobě zábavné a vyžadují určitou dávku taktiky, ale jsou i dobře dávkované. Nevalí se na vás tisíce tupých nepřátel jako v hrách typu Diablo, ale ani se nestane, že byste se dlouho nudili a nenamočili své meče v krvi nestvůr.

Ve hře najdete celou řadu předmětů a kouzel; postupem času se hrdinové vylepšují, osvojují si nové schopnosti a z počátečních zelenáčů se stávají ostřílení veteráni. Čeká na ně spousta bitek, ale i truhlic s poklady, nebezpečných pastí, postav, které jsou ochotny obchodovat nebo se podělit o informace či zadat úkol... A také celá řada vychytávek, jako je třeba výroba vlastních lektvarů či artefaktů, vybírání kapes spořádaným spoluobčanům a mnoho dalšího. Grafické zpracování je pěkné, ale přeci jen nedosahuje kvalit titulů Oblivion a Gothic 3. Konec konců stejné je to i při hodnocení hry jako celku.

Nepřátel na vás čeká dost a dost, ať už půjde o otravné bandity, o nemrtvé, šourající se po starobylých kobkách, či o fantaskní nestvůry.

Hodnocení

8.2

Výrobce: Obsidian Entertainment

Vydavatel: Atari

Distributor v ČR: SeVeN M

Lokalizace: manuál

Cena: 1 199 Kč

Multiplayer: ano

Sid Meier´s Railroads!

Kdo ze skalních hráčů by neznal ikonu počítačové zábavy, Sida Meiera, tvůrce (mimo jiné) geniální Civilizace. Tenhle chlapík je pořád ve formě a aktuálně se podílel na budovatelské strategii z oblíbeného "vláčkařského" prostředí.

Doba jde nezadržitelně kupředu a s ní i odklon od "hardcore" pojetí počítačových her a jejich postupné otevírání širokým masám. Titul Railroads! to jen dokazuje. Sice myšlenkově navazuje na perly typu Railroad Tycoon, ale stavění železnic a řízení obchodních i provozních záležitostí souvisejících s dopravním impériem nabízí ve zjednodušeném a stravitelném kabátku.

Railroads! je samozřejmě hlavně o budování tratí a nádraží, o kupování lokomotiv a zřizování co nejvýhodnějších obchodních cest, které vám zajistí pěkný přísun virtuálních peněz. Svět, respektive jeho části, které jsou pro vás připraveny v několika scénářích, se postupně vyvíjí, města rostou, potřeby obyvatel se mění... a vy samozřejmě musíte pružně reagovat na poptávku a produkci jednotlivých sídel. Nemá asi smysl dovážet do provinčního městečka automobily, ale ve velkoměstě vám utrhají ruce. Hra pokrývá poměrně široký časový úsek, a tak se vyblbnete s prvními parními lokomotivami i se současnými hi-tech stroji. Během hraní se postupně objevují nové a nové technologie a je na vás, abyste vhodně investovali do jejich nákupu. Ovládání je jednoduché, navíc se všemu lze naučit ve výukovém režimu. Pro fanoušky budovatelských strategií je možná "přístupnost masám" až na škodu, běžný hráč si ale skutečně užije.

Trojrozměrná grafika je opravdu krásná, ale také poměrně náročná na výpočetní výkon stroje. Vše je animované a roztomilé, jen mraky zakrývající krajinu při nejvyšším oddálení kamery jsou trochu otravné. Railroads! vcelku nepřináší nic nového, ale pro hráče, kteří si nepotrpí na podrobné statistiky a nepřeberné strategické možnosti, je velmi příjemnou budovatelskou hrou. A samozřejmě i pro všechny vláčkaře.

Hodnocení

7.0

Výrobce: Fixaris

Vydavatel: Take 2

Distributor v ČR: Cenega Czech

Lokalizace: manuál

Cena: 999 Kč

Multiplayer: ne

ArmA: Armed Assault

Dnes již poměrně letitá Operace Flashpoint je bezesporu jednou z nejslavnějších českých her a perlou mezi vojenskými simulacemi vůbec. Po dlouhém čekání se její příznivci konečně dočkali nepřímého pokračování. ArmA: Armed Assault je konečně na pultech obchodů.

Příběhová kampaň, hlavní náplň hry, vás zavede jako více méně obyčejného amerického vojáka na ostrov Sahrani, který má úctyhodných 400 kilometrů čtverečních. Kampaň nabízí povinné i vedlejší mise, přičemž v rámci jednotlivých kapitol si lze někdy vybrat, jaké úkoly budete plnit. Velká volnost je charakteristická stejně jako v Operaci Flashpoint i v samotných misích. Žádné ohraničené území, žádné předem připravené koridory, prostě vymodelovaná krajina, waypointy, úkoly... a postup je na vás.

Z OF si konec konců ArmA bere i mnoho dalších principů. Třeba postupné povyšování z řadového vojáka na velitele družstva takže zatímco zpočátku vám vaši nadřízení svými rozkazy "radí", později si užijete i týmové taktizování a rozdávání rozkazů svým spolubojovníkům. A že je souhra opravdu důležitá ArmA opravdu není střílečka, ve které byste vydrželi několik dávek z kulometu, ale velmi realistická simulace, v níž obvykle platí rovnice "jedna rána a s pánem bohem". Umělá inteligence spolubojovníků i nepřátel je docela slušná, ale nikoliv dokonalá, chybičky se prostě najdou. Samozřejmě, že kromě běhání po svých budete moci zasednout i do jednoho z mnoha vojenských strojů, i když jejich ovládání není příliš povedené.

Graficky je hra docela fajn, ovšem jen pokud máte opravdu hodně rychlý počítač. V opačném případě si budete připadat jako v několik let staré hře. OF engine je tu sice inovovaný, ale jeho jádro přece jen už něco pamatuje. ArmA pochopitelně myslí i na multiplayer a hlavně na fanouškovskou komunitu, která se nejspíš podobně jako v případě OF postará díky přiloženému editoru o mnoho add-onů, modifikací a přídavků. ArmA není špatná hra, ale je určená hlavně ostřílenějším hráčům, začátečníky příliš neosloví.

Hodnocení

7.4

Výrobce: Bohemia Interactive

Vydavatel: Idea Games Distributor

Distributor v ČR: Idea Games

Lokalizace: kompletní

Cena: 999 Kč

Multiplayer: ano

Guild Wars: Nightfall

MMORPG Guild Wars má jednu obrovskou výhodu, která ji odlišuje od 99 % her tohoto žánru. Na rozdíl od World of Warcraft, Star Wars Galaxies, Everquest II a dalších titulů totiž hráči žijící v tomto virtuálním světě nemusí platit měsíční poplatky. A to je skvělé! Není to skvělé?

Provozovatelé serverů samozřejmě z něčeho žít musí; kromě údržby železa a celého zázemí totiž směřují své úsilí i na postupné vydávání menších či větších patchů a přídavků. Proto zatím razí politiku "každý půlrok nový datadisk", tedy v podstatě novou hru, z jejíchž prodejů opět naplní své kapsy. Šest měsíců je pryč a po asijsky laděném přídavku Factions tu máme Nightfall, inspirovaný arabským a africkým světem.

Nightfall je opět snad-alone datadisk. To znamená, že i ti, kteří nemají předchozí díly, si jej mohou nainstalovat a spustit. Pokud již ale váš elektronický miláček na svém disku skrývá Guild Wars nebo Factions, budete moci všechny světy propojit a se svými hrdiny procestovat a prozkoumat všechny doposud vytvořené říše.

První viditelné novinky si všimnete již při tvorbě postavy: ano, opět tu máme dvě nová povolání, obě pochopitelně v mužském i ženském provedení. Dervish sice na první pohled připomíná mírumilovného kněze oděn pouze v roucho či lehké brnění třímá v ruce egyptskou mytologií zavánějící zbraň podobnou kose nicméně na svaté řeči si příliš nepotrpí. Jde totiž o nelítostného bijce, který svojí strašlivou zbraní vesele kosí nepřátele jak obilí. Samozřejmě ovládá různé speciální údery, ale také modlitby Země a Vzduchu, které mu umožní třeba regenerovat zdraví nebo zranit kolem stojící protivníky. Druhou novou profesí je Paragon. Nejde ani o mistra děsícího své nepřátele pokladními doklady, ani o výsadkáře, jak by se snad podle názvu mohlo zdát, ale o jakousi obdobu klasického fantasy paladina. Jedná se o vůdce, který je vhodnější spíše do party než do samostatného boje umí totiž své spolubojovníky podpořit různými bojovými pokřiky a podobnými kejklemi. Navíc dokáže protivníky správně popíchnout svým vrhacím kopím.

Hlavním lákadlem je pochopitelně celý nový svět Elona, inspirovaný jak už bylo naznačeno výše africkou a arabskou kulturou; jde o určitou variaci na Pohádky tisíce a jedné noci. Tento svět samozřejmě skrývá nový příběh, při jehož naplnění se hráči budou prokousávat mnoha úkoly a dvaceti velkými příběhovými misemi. Na ty je samozřejmě dobré vyrážet v partě s dalšími hráči, případně s najatými žoldáky "henchmany". Nightfall však v tomto ohledu přináší další možnost, která hru posouvá trochu blíže k singleplayerovým RPG, v nichž hráč ovládá celou partu dobrodruhů. S postupným plněním některých úkolů se totiž k hlavní postavě budou přidávat další hrdinové, které lze brát na nebezpečné výpravy s sebou.

Tito hrdinové se přitom od běžných anonymních NPC henchmanů zásadně liší postupně je totiž vychováváte. Získávají totiž (stejně jako hlavní postava) zkušenosti a postupují na vyšší úrovně, přičemž jim můžete zvyšovat základní atributy a také vybírat, jaké dovednosti budou v bojích používat. Také jim můžete vylepšovat vybavení: vkládat do brnění runy (to se jim ovšem jinak vylepšuje automaticky s postupem na vyšší levely) a vyzbrojit lepšími nástroji pro odeslání nepřátel do věčných lovišť.

Hra samozřejmě obsahuje celou řadu dalších novinek. Samozřejmostí jsou nové dovednosti, neokoukané předměty i dříve nevidění zvířecí společníci pro rangery. Dost času jistě strávíte i zvyšováním přízně jednotlivých komunit (obdoba sbírání bodů u Kurzicků nebo Luxonů ve Factions), proměnou prošly i některé herní mechanizmy, například přehlednější "rozebírání" předmětů na jednotlivé magické komponenty či suroviny. Grafické zpracování je stále skvělé a líbivé, přičemž stupeň optimalizace je velmi slušný. Už teď jsme zvědavi, čím nás vývojáři překvapí v dalším datadisku.

S postupným plněním některých úkolů se k hlavní postavě budou přidávat další hrdinové, které lze brát na nebezpečné výpravy s sebou.

Hodnocení

8.5

Výrobce: ArenaNet

Vydavatel: NCSoft

Distributor v ČR: CD Projekt

Lokalizace: manuál

Cena: 999 Kč

Multiplayer: pouze multiplayer

Caesar IV

Caesar je nejen profláknutá historická postava, která má k senátu snad ještě negativnější vztah než většina Čechů, ale také oblíbená série budovatelských strategií.

Konkrétně strategií, zasazených - světe, div se - do prostředí starověkého Říma. Po opravdu dlouhé odmlce jsme se konečně dočkali čtvrtého dílu. Základní herní princip je pochopitelně stejný, to není žádné překvapení. Hráč se vžije do role vládce provincie nejprve zapadákova, kde dávají lišky dobrou noc, postupem času důležitějších a významnějších měst a musí dbát o její rozkvět, blaho obyvatel a v neposlední řadě i o plnění požadavků Říma.

Pro vybudování fungující metropole a přilákání a udržení spokojených lidiček musíte dbát o dostatek obytných domů, o zajištění vody, práce, jídla, kultury, svatostánků... Prostě klasika. Obyvatelé vaší malé říše jsou nově rozděleni do tří sociálních skupin, přičemž každá třída má jiné požadavky a nároky. S lidičkami si vůbec užijete více než v minulých dílech, to i díky vylepšené umělé inteligenci a nebo třeba tomu, že můžete jednotlivé občany sledovat a zjišťovat jejich nálady.

Důležitý je i obchod, jelikož některé komodity prostě nevyprodukujete, ani kdybyste se rozkrájeli. Trochu hloupé ovšem je, že pro každou obchodní cestu je nutné postavit samostatnou budovu. Tento fakt zamrzí o to více, že hrací plocha je ve většině provincií poměrně malá a každá budova navíc zabírá drahocenný prostor. Čas od času vás budou obtěžovat barbaři nebo jiní nesnášenliví sousedé, ale boj (naštěstí) není hlavní náplní hry. Nájezdníky lze navíc uplatit, což je zajímavá varianta zejména pro pacifisty. Caesar IV je jako první v rámci série zpracován ve 3D. U některých her může být přechod od 2D ke třem rozměrům na škodu, ale u Caesara se celkem podařil. Grafika sice vyloženě neoslní, ale je velmi slušná. A to vlastně platí o celé hře. Potěší kompletní lokalizace do češtiny.

Hodnocení

7.5

Výrobce: Centauri Production

Vydavatel: Idea Games

Distributor v ČR: Cenega Czech

Lokalizace: kompletní

Cena: 559 Kč

Multiplayer: ne

Ro(c)k podvraťáků

Počítačové hry na motivy Pána prstenů, Jamese Bonda, Matrixu či jiných provařených filmů a knih nejsou ničím zvláštním; licencované tituly se již staly neodmyslitelnou součástí zábavního průmyslu. Ale česká hra vytvořená podle českého snímku, to je docela rarita.

Abychom byli přesní, Ro(c)k podvraťáků je dokonce úplně první počítačovou hrou podle českého filmu. Stejnojmenný snímek, který se na sklonku podzimu dostal do kin, je třetím (a údajně posledním) společným projektem režiséra Karla Janáka a idolů teenagerů Vojty Kotka a Jirky Mádla. Po Snowboarďácích a Rafťácích se kamery ostříleného týmu zaměřily na členy amatérské hudební kapely, kteří si na novou aparaturu chtějí vydělat únosem psa jistého bohatého mafiána...

Snímek sklízí rozporuplné kritiky a počítačová hra rozhodně není lepší než filmová předloha. Jde o jakýsi mix střílečky a automobilových závodů; ve třech různých režimech hráči závodí a případně ničí různými zbraněmi namontovanými na svých vozech soupeře. I když se budete prohánět v několika různých prostředích, poměrně brzy zjistíte, že hra se vlastně pořád opakuje. Její náplň zkrátka začne být po pár jízdách docela stereotypní. A nezachrání to ani jakýsi tuning automobilů, díky kterému si své káry můžete vylepšovat o různé kousky: kromě "seriózních" zbraní se najdou i lehce úchylné věcičky, jako třeba vrhač tenisových míčků.

Grafika nijak neoslní, i když vyloženě ošklivá není. Pro fandy snímku je určitě příjemný fakt, že hlavní postavy jsou dabovány příslušnými herci, potěší je jistě i zařazení některých filmových scén jako pojítko mezi jednotlivými částmi hry. V této souvislosti musíme upozornit na to, že celá hra je prošpikována nepříliš slušnými výrazy, které se sice k atmosféře Podvraťáků hodí, nicméně určitě hru posouvají do skupiny titulů nevhodných pro malé děti.

Hodnocení

5.0

Výrobce: Centauri Production

Vydavatel: Idea Games

Distributor v ČR: Cenega Czech

Lokalizace: kompletní

Cena: 559 Kč

Multiplayer: ne

Battlefield 2142

Battlefield už má za sebou ledacos. Vyzkoušeli jsme si boje za druhé světové války i v konfliktech současnosti, nyní se podíváme do neradostné budoucnosti.

Neradostné proto, že hra popisuje novou dobu ledovou, dobu, kdy po celosvětové apokalypse zbytky lidstva soupeří o drahocenné zdroje i území s relativně snesitelnými podmínkami. Proti sobě stojí Evropská unie a Panasijská koalice, přičemž rozložení sil trochu připomíná nevraživost "Západu" a "Východu" v období studené války... jen s tím rozdílem, že zde k otevřenému přímému konfliktu skutečně dojde.

BF 2142 je samozřejmě stejně jako jeho předchůdci určen hlavně pro multiplayerová klání týmů. Výstroj a výzbroj je pochopitelně futuristická, i když v podstatě stále platí podobná účinnost zbraní, ale v realističtějších kulisách; jen zbraně i pancíře jsou prostě silnější, ale pravidla a logika hry jako taková zůstává zachována. O poznání více "hi-tech" působí různé dopravní a bojové prostředky, v čele s obřím robotem á la Mechwarriors.

Kromě různých novinek v oblasti vybavení a bojových vehiklů potěší i zbrusu nový herní režim. Nese jméno Titan a úkolem znepřátelených stran je zničit stejnojmennou obří loď. Kromě klasického boje ve stylu režimů Conquest tak vojáky čeká i průnik do samotných útrob lodi a přestřelky v úzkých interiérech.

Battlefield 2142 je spíše akce než věrná simulace, což vůbec není na škodu. Hra má rychlý spád a je ještě o něco přístupnější než předchozí díly; mimo jiné i proto, že přináší intuitivnější ovládání dopravních prostředků. Dalším krokem vpřed je propracovanější systém bonusů a vývoje postavy. Graficky se jedná o velmi dobrý titul, i když při nejvyšších nastaveních je k plynulému chodu potřeba opravdu kvalitní herní stroj.

Hodnocení

8.0

Výrobce: Dice Stockholm

Vydavatel: EA Games

Distributor v ČR: Electronic Arts ČR

Lokalizace: manuál

Cena: 1 499 Kč

Multiplayer: ano

Football Manager 2007

Fotbalové manažery jsou příjemným zpestřením her se sportovní tematikou. Zvláště v posledních letech máme v této oblasti počítačové zábavy velmi slušný výběr.

Titul od partičky Sports Interactive patří k těm nejlepším a ani letošní ročník není výjimkou. Jejich tradičně velmi silnou stránkou je obrovské množství týmů a hráčů: v titulu Football Manager 2007 najdeme téměř sto dvacet fotbalových soutěží, včetně první a druhé české fotbalové ligy! A jistě sami víte, že to hned tak nějaký titul nenabízí. Výběr týmu, pro který budete jako trenér a manažer dýchat, je tedy opravdu široký. Na vaší volbě přitom do značné míry závisí i herní styl, respektive starosti a cíle, kterými se budete zabývat. Předposlední mančaft ze třetí anglické ligy se bude snažit udržet někde v polovině tabulky a vystačí si s malinkým rozpočtem, pokud se ale chopíte vedení barcelonského velkoklubu, nebudou po vás jeho akcionáři požadovat nic menšího než postup do finále Ligy mistrů a domácí titul...

Samozřejmě, že čím větší klub, tím štědřejší rozpočet a vyšší příjmy sponzorů můžete očekávat. V takovém Liverpoolu si prostě můžete dovolit i nákup těch největších hvězd... Kvalitní hráči ale sami o sobě mužstvo nespasí. Musíte taktizovat co se sestavy i rozestavení týče, vymýšlet taktiku, zadávat individuální pokyny podle příštího soupeře a tak dále. Taktická část je opět velmi propracovaná, ale přesto vás čeká ještě mnohem víc práce. Musíte se starat o tréninkové zatížení, komunikovat s hráči, odpovídat na otázky novinářů...

Grafické zpracování je jednoduché a úsporné, ale plně funkční. Zápasy jsou znázorněny spíše schematicky, ale naprosto přehledně. Football Manager 2007 je opět vynikající titul, jedinou výtkou by snad mohl být malý počet vylepšení oproti předchozímu ročníku.

§§§§§


10/2005

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Borland

dává na trh novou verzi programovacího prostředí pro vývoj podnikových aplikací v jazyce Java - JBuilder 2006. Obsahuje nové možnosti poskytující vývojovým týmům účelnější spolupráci v reálném čase (bez hledu na geografické hranice). Vývojáři získávají možnosti rovnocenné spolupráce, integrovanou podporu životního cyklu aplikací pro správu požadavků, správu zdrojového kódu a testování unit. Navíc společnost Borland oznámila novou verzi svého produktu Optimizeit, tedy sady nástrojů určené pro řízení výkonu aplikací, která nyní představuje nejnovější řešení pro odhalování a odstraňování problémů výkonu aplikací typu J2EE.-OK

Humusoft

uvádí na trh České a Slovenské republiky novou verzi Femlabu, který vyvíjí švédská společnost Comsolab. Femlab umožňuje modelování a simulaci fyzikálních procesů popsaných parciálními diferenciálními rovnicemi s následným řešením metodou konečných prvků. Vedle řady nových vlastností se objevuje také nové jméno programu - Comsol Multiphysics 3.2. S novou verzí je na trh poprvé uveden samostatný nástroj ComsolScript pro rychlé zadávání a modelování úloh z příkazové řádky. K dalším novinkám patří CAD Improt Module, jenž dovoluje načítat geometrické modely vytvořené v různých systémech CAD, nebo samostatná aplikace pro pohyblivé konstrukce a ALE (Arbitrary Lagrangian-Eulerian).-OK

Symantec a Sygate

oznámily, že podepsaly dohodu o zakoupení společnosti Sygate Technologies Symantecem. Její technologie doplní řešení společnosti Symantec v koncových bodech a umožní vytvořit komplexního řešení zabezpečení. Očekává se, že koupě bude uzavřena krátce po obvyklém schvalovacím procesu ze strany regulačních orgánů.-OK

Nová VIA pro Pentium 4

Společnost VIA na začátku září ohlásila novou čipovou sadu VIA P4M800 Pro, určenou pro low-endové sestavy s procesory Intel Pentium 4 a Intel Celeron D osazené v patici LGA775. Základem tohoto čipsetu bude integrovaná grafická karta S3 Graphics UniChrome Pro, schopná pracovat v maximálním rozlišení 1 600 x 1 200 a využívající k práci sdílené operační paměti do kapacity 128 MB. Grafické jádro pracuje se 128 bity na frekvenci 200 MHz a mělo by výkonnově dostačovat na nenáročné 3D aplikace. Slíbená je i podpora přehrávání formátu HD video s rozlišením 1 080 pixelů. Nebude chybět ani podpora rozšíření v podobě jedné AGP 8x grafické karty. Další zvláštností je možnost použití operačních pamětí DDR nebo DDR2 - čipová sada spolupracuje s oběma typy, na výrobci desky pak bude, pro jakou technologii se rozhodne. Frekvence podporovaných pamětí je 266,333 a 400 MHz u DDR a 400 a 533 u DDRII. Čipová sada bude dodávána s jižním můstkem VIA VT8723R, který se bude starat o zvukový výstup - VIA Vinyl Audio 5.1 nebo VIA Vinyl Gold Audio 7.1, připojení rozhraní ATA/133 a SATA s podporou RAID 0,1,10 a JBOD, gigabitovou síťovou kartu VIA Velocity a podporu až osmi portů USB 2.0. O připojení jižního můstku se bude starat firemní V-Link technologie, pracující s přenosovou rychlostí až 533 MB/s. První základní desky založené na tomto novém čipsetu by měly být k dispozici již v průběhu září, kompletní nabídka výrobců by měla být k dispozici v průběhu října.-OK-

§§§§§


Starého psa novým kouskům nenaučíš?

Tomáš Jirásko

C05P0555

Od 1. srpna v ČR působí Lenovo Czech Republic, tedy reprezentant značky, která od IBM převzala její divizi osobních počítačů. Podívejme se, co to přinese koncovému uživateli. Lenovo se totiž profiluje jako společnost uživatelsky zaměřená. Dle informací, které jsme dostali na zářijové tiskové konferenci, to ovšem nebude nic moc.

Do Lenova automaticky (a samozřejmě) přešli titíž lidé, kteří působili v IBM ČR, a úkol prvního roku konsolidace musí být i laikovi jasný - udržet zisky. Proto se nám dostalo stále zdůrazňovaného ujištění, že zákazníci budou jednat i nakupovat u stejných lidí jako dosud, i servis a distribuční kanály zůstanou nezměněny.

V podstatě se tedy pouze vyměnilo logo a jede se dál. Pokud jste se těšili, že si koupíte levnější ThinkPad, prozatím zřejmě zapomeňte. I když by mělo být Lenovo v cenové politice flexibilnější než IBM, či vlastně přesnější bude formulace, že se o to pokusí, o koncového uživatele, zdá se, v tomto okamžiku nikdo nestojí. Nejmarkantnější je přetrvávání starých časů u servisního zajištění. Zatímco IBM/Lenovo je schopno zajistit pro firemního uživatele standardně servis NBD - servisní zásah ukončený do příštího pracovního dne (a dle dohody i rychleji), normální uživatel na tento komfort prostě nárok nemá,. Lenovo tak nevypadá zrovna dobře vedle konkurenta, jakým je Dell. Ten se sice profiluje v ČR jako korporátní dodavatel, ale servis NBD poskytuje i lidem "z ulice" (dle modelu již v ceně nebo možnost dokoupit). Skutečnost, že se někdo věnuje i "plebs", však řediteli Lenova přišla zřejmě natolik kacířská, že se nám pokusil tvrdit, že to není pravda. Jedinou novinkou u Lenova tak jsou předváděcí centra - ThinkCentre. Ta by se měla objevit ve velkých městech ČR. Nejsou provozována ovšem přímo Lenovem, ale ve spolupráci s místním obchodním partnerem. Doufejme tedy, že se nedočkáme podobné situace jako u IBM, která měla pro zvědavce připraven jeden model z řady R, a úsměv pokud jste chtěl jako jednotlivec vidět i některý jiný,

Nadějí pro domácího uživatele zůstává, že i i české Lenovo hovoří o portfoliu SOHO/Home PC, mobilních telefonů, MP3 přehrávačů apod. Doufejme, že mezi kalkulacemi, jak se protlačit v tendru státní správy, nahlédne někdo i do tohoto katalogu a pár věcí objedná.

§§§§§


Křišťálový disk 2005

Jubilejní 15. ročník soutěže Křišťálový disk reaguje na vznik veletrhu Digitex rozšířením počtu kategoií. Křišťálový disk, nejprestižnější soutěž exponátů v historii veletrhu Invex a v letošním ročníku i Digitex slaví letos patnáctileté jubileum. Během doby své existence prošla řadou změn a úpravou kategorií, které reagovaly na rozvoj IT trhu a pozici Invexu. Letos přichází v inovované podobě s pěti kategoriemi:

1. kategorie "Profesionální hardware" (počítače, pracovní stanice, periferní zařízení a speciální hardware pro profesionály)

2. kategorie "Profesionální software" (informační systémy, systémový software a programové prostředky pro provoz firem, vývoj a údržbu IT)

3. kategorie "Komunikační technologie" (síťové a komunikační služby a zařízení)

4 kategorie "Technologie pro digitální domácnost. " (spotřební elektronika, mobilní zařízení a produkty z oblasti IT pro koncové uživatele)

5. kategorie "Software pro domácnost, zábavu a vzdělávání"

Křišťálový disk je tradiční a prestižní soutěž, která zviditelňuje a oceňuje nejlepší exponáty veletrhů. Firmy své produkty nominují zároveň s přihláškami na veletrh a hodnotí je "Akademie informačních a komunikačních technologií". V první kole se podílejí na hodnocení exponátů také zástupci oborových asociací, médií a auživatelské sféry. Vyhlášení nominovaných produktů proběhne na tiskové konferenci týden před zahájením veletrhu. Ceremoniál jejich představení a vyhlášení do slavnostního zahajovacího večera první den veletrhu ve společenské aréně.

Atraktivní mezi přihlášenými produkty může být nový Wi-Fi VoIP telefon pracující s protokolem SIP v2 představený společností Zyxel. Ideální telefon pro telefonování přes internet. Dále internetové bezpečnostní brány od stejné společnosti.

V soutěži bude i kapesní PDA - iPAQ hw6515 s aplikací Dynavix od Telematik software, který na sebe strhnul pozornost již s příchodem prvních obrázků a technických informací. Má plnohodnotnou klávesnici, podporuje EDGE, nechybí fotoaparát a má integrován navigační přijímač GPS.

O Křišťálový disk se bude ucházet i nejlehčí tablet PC s nejvyšší výdrží baterií na trhu - ThinkPad X41 Tablet, který představí společnost Lenovo.

"Na veletrhu Digitex představíme absolutní novinku, LCD televizní přijímač LC-65GE1 s úhlopříčkou 65 palců a rozlišením 1 920 x 1 080 bodů", uvedl o novince z dílny Sharp Yoshitaka Tamura, prezident Sharp Electronics pro střední a východní Evropu.

Nehmotným, ale velmi zajímavým uchazečem o Křišťálový disk se stane "Největší internetová síť v ČR poskytující internet zdarma". Internetová síť Městské části Praha 5 s minimální přenosovou rychlostí 64 Kb/ps umožňuje připojení zdarma všem, kteří jsou v jejím dosahu. Své produkty do Křišťálového disku zcela jistě přihlásí firmy od nichž se očekává představení novinek právě na veletrhu Invex - Digitex, jako je například Canon, Eurotel, T-Mobile.

§§§§§


Canon v parku

Zachovat jedny z posledních původních přírodních celků u nás, zlepšovat genetický a reprodukční potenciál živé přírody, monitorovat ji, archivovat a vzdělávat veřejnost prostřednictvím médií. To jsou hlavní úkoly správ národních parků České republiky, které byly za tímto účelem založeny.

Podobnost skutečně jen čistě náhodná. A přesto.

V r. 2002 podepsala společnost Canon CZ, s. r. o., se všemi čtyřmi národními parky v České republice dlouhodobou smlouvu o vzájemné spolupráci a oficiálně se tak stala "Generálním partnerem národních parků ČR".

Důvodem tohoto kroku je snaha konkrétními činy naplňovat ideu celosvětové firemní filozofie Canonu  Kyosei - s jejím hlavním posláním - harmonicky žít a pracovat, napříč všemi společnostmi, pro společné dobro, tedy s maximálním respektem k životnímu prostředí.

Environmentální chování se prolíná řadou oblastí působení společnosti Canon - od vytvoření systému totální cirkulace produktů, zahrnujícího vývoj, výrobu a prodej, po navrhování produktů šetrných k přírodě či dodržování přísných mezinárodních norem ISO pro správu životního prostředí. Od r. 1988 je Canon důležitým sponzorským partnerem světové nadace WWF (World Wildlife Fund), bojující za záchranu divoké přírody a podílí se na některých dalších sociálně prospěšných projektech.

Jasným důkazem sdílení této nadnárodní filozofie společnosti Canon CZ, s. r. o., je zmíněná partnerská spolupráce s národními parky, která spočívá zejména v pravidelné materiální a finanční podpoře činnosti národních parků.

Vedle fotoaparátů řady PowerShot získaly NP i digitální tříčipovou kameru formátu Mini DV i finanční granty na specifické projekty.

§§§§§


Eurotel vám pohlídá auto

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

C05P0563

Od prvního října se u Eurotelu zabydlela nová služba nazvaná Car Control. Jedná se o systém vzdálené kontroly vozu prostřednictvím GPS, přičemž k dispozici jsou i nejrůznější statistiky o poloze, aktuální či průměrné rychlosti apod. Zavedení Car Control do firemních struktur dává nový rozměr možnostem kontroly zaměstnanců, kteří často bez potřebného povolení používají služební automobily i k soukromým účelům. Eurotel tvrdí, že se mu při zkušebním provozu této služby podařilo ušetřit až 20 % nákladů na provoz firemních vozidel. Operátor je v případě zájmu schopen evidovat a vyhodnocovat rovněž informace o doplňování pohonných hmot (platí pro CCS, Benzina a Shell). Ovšem CarControl v žádném případě nelze chápat jako zabezpečovací zařízení, již vzhledem ke zranitelnosti GPS technologie. Do konce roku lze Eurotel Car Control pořídit za zvýhodněné zaváděcí ceny. Operátor dává zákazníkům na výběr z tarifů Standard (měsíční paušál 356 Kč), Profit (rovněž 356 Kč měsíčně) a Extra (951 Kč za měsíc). Jednotlivé tarify se od sebe liší jednorázovým poplatkem za nákup GPS jednotky a za instalaci zařízení plus software. Více informací získáte na webu http://www.eurotel.cz/carcontrol.

Pozor, Oskar šíří EDGE

Oskar na počátku prázdnin oznámil, že jeho signál pro datovou technologií EDGE již pokrývá více než 20 % populace ČR. Mezi zatím poslední města pokrytá Oskarovým EDGE se zařadily např. Pardubice, kde je signál dostupný asi pro 70 % obyvatel. K rychlejšímu šíření zmiňované služby přispívá zajisté i fakt, že funkci rychlých datových přenosů EDGE již podporuje více než třetina mobilních telefonů v Oskarově nabídce.

Eurotel má e-shop

Na internetové stránce http://eshop.eurotel.cz naleznete nově otevřenou internetovou prodejnu Eurotelu. Po provedení krátké registrace zde můžete nakoupit cenově zvýhodněné Go SIM karty, Go kupony a Go sady, v nabídce nechybí ani mobilní telefony a příslušenství. Na webu je k dispozici rovněž anglická verze a srozumitelná nápověda. Dopravu zboží k zákazníkovi (formou dobírky) zajišťuje externí kurýrní služba, poštovné a balné je přitom zcela zdarma.

Telefonování s Gigabytem

Gigabyte, jeden z předních výrobců základních desek a dalších počítačových komponent, se vrhá do vývoje vlastních mobilních telefonů. První představený mobil z jeho produkce nese název g-X5 a charakterizovali bychom jej nejlépe jako "vysouvací vajíčko", vybavené kvalitním displejem (176 x 220 pixelů, 260 tisíc barev), bezdrátovou technologií Bluetooth, infraportem, 64hlasou polyfonií či slotem na paměťovou kartu miniSD. Přístroj je zatím dostupný pouze na domácím (tchajwanském) trhu, o případné expanzi do Evropy zatím nemáme žádné zprávy.

Největší továrna na mobily

Neustále se zvyšující poptávka po mobilních telefonech nutí výrobce k postupnému rozšiřování produkčních kapacit. Největší továrna (rozkládající se na ploše cca 65 000 metrů čtverečních) určená výhradně k výrobě mobilů je situována do oblasti Tchien-t'in v Číně a patří do impéria korejského Samsungu. Jen v roce 2004 vyjelo z výrobních linek této továrny přes 49 milionů mobilních telefonů, její postupné rozšiřování ale povede až k očekávané produkci okolo 80 milionů telefonních přístrojů v roce 2010.

150 MMS od T-Mobile

T-Mobile přichází se zajímavou nabídkovou akcí, jejímž hlavním úkolem je popularizace mobilního telefonu Sony Ericsson D-750i. Jde o telefon vycházející z modelu K750i, odlišnost obou přístrojů spočívá především v designu, nabídka funkcí je prakticky totožná. Pokud si tento mobilní telefon pořídíte, získáte 150 zpráv MMS zdarma (3 měsíce po 50 MMS). Nabídky mohou využít noví zákazníci, kteří se operátorovi upíší na dva roky k některému z tarifních programů. V ideálním případě je možné Sony Ericsson

D-750i získat již za 3 999 Kč, ale tuto cenu operátor podmiňuje pravidelnou měsíční útratou ve výši alespoň 2 380 Kč.

Pozor na staré telefony

Všichni majitelé starších bezšňůrových (ne mobilních!) telefonů by měli následujícímu příspěvku věnovat maximální pozornost. Z materiálů uvolněných ČTÚ vyplývá, že od 1. 1. 2006 dojde k zákazu používání starých bezšňůrových telefonů, jež odpovídají specifikacím CT1, CT1+ a CT2. Ty se u nás nesmějí prodávat již od roku 2003, ale až dosud pro ně platila provozní výjimka. Důvodem tohoto opatření je, že starší typy těchto přístrojů používaly frekvence blízké pásmu GSM, jež je dnes plně vyhrazeno pro mobilní telefony. Povolenými standardy budou v ČR od uvedeného data již pouze DECT a CT0-CZ. Více informací hledejte na http://www.ctu.cz.

T-Mobile - každá druhá SMS zdarma

T-Mobile připravil pro své zákazníky zajímavou podzimní akci, v níž nabízí dvě zprávy SMS za cenu jedné. Zvýhodnění je dostupné jak pro zákazníky s tarifem, tak i s předplacenou kartou Twist, konkrétní podmínky se ale u obou případů mírně liší. Zákazníkům s paušálem postačí, když v období platnosti akce (od 1. září do

31. října) pošlou aktivační SMS ve tvaru "SMS A 2" na číslo 4603, dalším způsobem, jak získat 50% slevu na SMS, je zavolání na Zákaznické centrum T-Mobile (4603). Po vyčerpání volných SMS (pokud je u svého tarifu máte) vám následně bude operátorem účtována pouze každá druhá SMS. U předplaceného Twistu uvedená akce začíná 1. října (ukončení je předběžně plánováno na březen příštího roku) a v případě zájmu o zmíněnou slevu na SMS bude třeba se zapojit do programu Twist Bonus (k tomu postačí, když budete pravidelně každý měsíc dobíjet kredit určitou částkou). Zkrátka přijdou pouze majitelé speciálních tarifů Twist Home a Twist Student, jichž se program Bonus netýká. Zvýhodnění se z pochopitelných důvodů nevztahuje na SMS zaslané na zahraniční telefonní čísla, Premium SMS zprávy (hlasování v soutěžích, dárcovské SMS apod.), netýká se ani obsahových služeb (odeslání či přijetí SMS Info).

Eurotel Spolu - nové slevy

Nová služba "Spolu" od Eurotelu přináší zákazníkům možnost ušetřit 25 % při komunikaci až se třemi vybranými telefonními čísly v rámci ČR. Pro majitele předplacených karet Go platí uvedená sleva pouze na hovorné, u paušálních programů se týká i odeslaných SMS a MMS. Jednou v kalendářním měsíci je možné službu aktivovat bezplatně, za další aktivaci zaplatíte podle sazebníku Eurotelu 95 korun včetně DPH. Zrušení služby a přidání dalšího čísla na slevu je vždy zdarma. Měsíční poplatek za používání služby činí pro paušály 24 Kč (28,60 Kč s DPH), Go zákazníci zaplatí 29 Kč včetně 19% DPH. Eurotel Spolu lze aktivovat pomocí SMS (o jejím formátu se dočtete na http://www.eurotel.cz), na infolinkách (*11 nebo *88) nebo přímo v některé z kamenných prodejen tohoto operátora.

100 SMS pro studenty

Cenově zajímavý studentský tarif Pohoda od Eurotelu bude nyní ještě výhodnější. Pokud si jej aktivujete v období od 1. 9. do 31. 10., získáte za paušální poplatek 178,50 Kč (s DPH) měsíčně 40 volných minut do všech sítí, 100 volných SMS kamkoli do ČR a po dobu 6 měsíců jako bonus ještě 100 SMS do sítě Eurotelu. K tarifu Pohoda můžete navíc získat mobilní telefon za přijatelnou cenu.

Orange rozdává minuty a SMS

Zákazníci, kteří mají v dohledné době zájem o pořízení některého z tarifů 50+SMS, 60, 60uni, 80my, 90+SMS, 120, 250, SMS 500 a SMS 2000, by měli vědět, že mají při podepsání "Dodatku k Zmluve o pripojení" možnost od Orange získat až 1 000 volných minut a 1 000 SMS do vlastní sítě zdarma (platí ve špičce i mimo ni). Podmínkou je, že musí tento bonus vyčerpat do konce roku 2005. Zdá se samozřejmé, že k čerpání bonusových minut a SMS dochází až po spotřebování příslušných volných jednotek u paušálního programu. Aktivační poplatek je po dobu trvání akce snížen na 299 Sk s DPH, administrativní

poplatek při přechodu z Prima karty na tarif činí

119 Sk s DPH.

T-Mobile mění svůj Club

Slovenský T-Mobile upravuje podmínky související s jeho věrnostním programem Club. Již od roku 1998 mohou zákazníci tohoto operátora za telefonování a posílání SMS získávat body, jež později využijí k získání dárkových předmětů, služeb nebo mobilních telefonů. Od nynějška lze body získávat i za příchozí hovory ze všech ostatních sítí na Slovensku i ze zahraničí. Převodní poměr přitom činí 1 bod za každé 2 minuty příchozích hovorů. Členem T-Mobile Clubu se smí stát každý, kdo používá některý z tarifů a v posledních třech měsících uhradil faktury v termínu splatnosti. Ani zákazníci s kartami Easy však nezůstávají mimo hru, neboť jsou pro ně připraveny atraktivní slevy u partnerů T-Mobile Clubu.

Dobrá zpráva pro Twistaře

T-Mobile byl v ČR až donedávna posledním mobilním operátorem, který při ztrátě SIM s předplacenou službou nenabízel možnost vyrobení duplicitní karty se stejným číslem. Každý z nás, kdo alespoň jednou měnil telefonní číslo, ví, kolik nepříjemností tento úkon doprovází. Je nutné neprodleně informovat všechny rodinné příslušníky, známé a přátele, díky čemuž nás tato "kosmetická změna" může ve finále přijít docela draho. T-Mobile proto vychází zákazníkům vstříc a dává k dispozici své značkové prodejny, kde vám po předložení dokladů ke kartě SIM vystaví její plnohodnotný duplikát, stará SIM je následně automaticky deaktivována. Cena služby činí 476 Kč, ale v případě, že zákazník doloží ztrátu policejním protokolem o odcizení, bude výměna provedena zdarma.

§§§§§


GeForce 7800GT

Lucie Zákravská

C05P0561

Ještě neuběhly ani dva měsíce od představení nové generace grafických karet nVidia, a již tu máme další přírůstek do rodiny GeForce 7. Je jím model nVidia GeForce 7800GT, lehce modifikovaný čip G70. Oproti plně vybavenému čipu 7800GTX tak chybějí čtyři pixel pipelines, celkový počet aktivní pixel pipelines je tedy u 7800GT 20. Podobně je upraven i počet Vertex Shaderu, kdy je k dispozici pouze sedm, což je o jeden méně než u plnohodnotného čipu. Protože takto upravená karta by podávala pouze o něco málo nižší výkon než současná vlajková loď, výrobce se rozhodl i ke snížení taktovacích frekvencí grafického procesoru a pamětí. Frekvence jsou tak stanoveny na 400 MHz pro grafické jádro a celých 1 000 MHz pro paměti typu GDDR3. Tím všechny změny končí, ostatní parametry jsou totožné s modelem 7800GTX - výrobní technologie čipu je 110 nm, počet tranzistorů 302 milionů, Vertex i Pixel Shader verze 3.0, plná podpora DirectX 9.0c a OpenGL 1.5, dvojice RAMDAC převodníků pracujících na frekvenci 400 MHz a v neposlední řadě také podpora technologií UltraShadow, Transparent AA a Intelli Sample 4.0. Zachována byla i velikost chlazení, které je realizované pomocí jednoslotového řešení, a také nižší spotřeba oproti minulé řadě GeForce6. Dostupnost karet postavených na novém grafickém čipu v České republice je plánována již v průběhu září 2005 a předpokládaná cena by neměla přesáhnout 12 500 Kč včetně DPH.

§§§§§


IFA 2005

Alexandr Radecký, John Blau

C05P0559

IFA (Internationale Funkausstellung) je největší evropský mezinárodní veletrh spotřební elektroniky, který se konal v Berlíně ve dnech 2.-7. září. Veletrh je uspořádán každé dva roky a poskytuje prostor pro prezentaci technologických novinek, stávajících produktů, navazování obchodních vztahů, programy jak pro odborníky, tak pro laiky.

Zájem veřejnosti o podobné akce roste úměrně s tím, jak se stírá rozdíl mezi spotřební elektronikou a informačními technologiemi.

Hlavními oblastmi výstavy byly televize, video a související příslušenství, počítačový hardware i software, hi-fi, zařízení pro navigaci, digitální foto a kapesní hudební přehrávače, mobilní komunikace, telekomunikace, internet, satelitní a pozemní širokopásmový přenos dat, sítě, bezpečností zařízení atd. I z toho je vidět, jak široký záběr IFA má. My vám postupně představíme to nejzajímavější, co bylo na veletrhu k vidění.

Začátek IFA, druhého největšího německého veletrhu, se datuje více než 80 let zpět, kdy se Německo začalo objevovat jako podstatná síla v mladém oboru spotřební elektroniky. Slavnostní otevření prvního veletrhu provedl Albert Einstein, tehdy ještě působící v Německu, zvláštní pozornost mu byla věnována ve výstavě organizované Institutem Maxe Plancka.

Začátek veletrhu můžeme označit jako "digitální dominance", kdo chtěl najít něco analogového, musel se hodně snažit. Vše je digitální, nejnovější generace LCD a plazmových obrazovek, televize s vysokým rozlišením (HD-TV), mobilní telefony s příjmem televizního signálu a super multi-formátové HD DVD vypalovačky.

Úvod vlastně již naznačil, ve znamení čeho IFA 2005 proběhl: zejména HDTV, technologie, která v plánech existuje již více než dvacet let, jejíž rozvoj byl však bržděn vysokou cenou některých podstatných součástek. To se však změnilo, důkazem byly i cenově dostupné HDTV sestavy různých výrobců a přítomnost řady evropských stanic, vysílajících v HD kvalitě.

Další atrakcí byly mobilní telefony, schopné přijímat televizní signál a samozřejmě ho zobrazovat. Jak Siemens, tak Nokia předvedly své favority v této kategorii DVB-H (Digital Video Broadcast-Handheld). Součástí těchto prezentací byly i dva výzkumné ústavy, podílející se na vývoji DVB-H, a to Heinrich-Hertz Institut a Institut informačních technologií Fraunhofer, který je známý především jako tvůrce kódování MP3.

Mobilní telefon Samsung se 3GB minidiskem je ideální pro náruživé hráče her a hudební fanoušky, jako operační systém slouží MS Windows Mobile. A nyní některé novinky podrobněji:

3D televize Grundig

Ve spolupráci s menšími společnosti vzniká model trojrozměrného televizního vysílání, tedy ne jen lokálního 3D videa, takového, že divák nebude potřebovat speciální brýle, natož pak například přilbu, pohodlí diváka je prvořadé. Přímo při prezentaci byl použit záznam z utkání amerického fotbalu, kdy jeden z hráčů, obklopen obránci, vyhodil míč směrem ke spoluhráči a diváci měli dojem, že míč vyletí z obrazovky a přeletí přes jejich hlavy. Ačkoli rozlišení nebylo perfektní, rozhodně ne na úrovni HDTV, i tak byl dojem ohromující. Plány společnosti počítají s tím, že půjde--li vše bez problémů, začne první německé 3D televizní vysílání již v první polovině roku 2007. Přítomný technik zároveň zdůraznil, že jsou si vědomi prostoru pro zlepšování rozlišení a ostrosti zobrazení, zejména s ohledem na plazmové obrazovky a HDTV systémy.

Videokamera Panasonic velikosti dlaně

Velikostně ji lze přirovnat k rozměrům sevřené pěsti, jedná se o výkonnou kameru SDR-S100 společnosti Matsushita, prodávající své výrobky pod obchodním názvem Panasonic. Nová malá videokamera má být vlajkovou lodí řady SD kamer, alespoň tak to velkoryse tvrdil aktivní mluvčí společnosti. Rozměry videokamery jsou skutečně minimální:

50 x 97 x 80 mm, hmotnost bez baterie jen 243 g. Jako paměťové médium slouží paměťové karty SD (Secure Digital), což je nutné vzhledem k uchování malých rozměrů, zároveň tím však zákazník přichází o možnost využít například mikro disk, tedy médium s lepším poměrem ceny za megabajt. Na trh budou uváděny přístroje vybavené 2GB SD kartou. SDR-S100 využívá čočky Leica Dicomar se stabilizátorem obrazu, video je ukládáno do formátu MPEG-2 při poměru stran 16/9, tedy jako širokoúhlá televize. Fotografie mohou být pořizovány až v rozlišení 3,1 megapixelu.

Projektor Epson

Na IFA se denně prezentují nové a nové výrobky, pro mnohé je to první oficiální "představení" veřejnosti. Takovou show uspořádali i lidé ze společnosti Seiko Epson a předvedli prototyp mini projektoru velikosti pohlednice. Jeho rozměry činí 10,3 x 13,8 cm, váží pouhých 500 g. Místo žárovky využívá pro zobrazování světelné diody (LED), což vede k nižší spotřebě, delší provozní době a odpadá i nutnost přístroj "nahřívat", obraz je k dispozici okamžitě po zapnutí přístroje. Optický systém je postaven na vlastní technologii Epson 3LCD, která spočívá ve využití tří HTPS LCD panelů (high-temperature polysiliconic LCD), každý pro jednu ze základních barev světelného spektra (RGB). 3LCD představuje konkurenci pro převládající metodu DLP (Digital Light Processing) společnosti Texas Instruments, jejich střetnutí se odehrává zejména na poli projektorů a projekčních televizí s vysokým rozlišením. Kromě této zajímavosti nechybělo domácí kino Epson, tedy velký HDTV televizor a patřičné příslušenství.

Philips ostrý jako břitva

"Kdo uvidí, ten uvěří," říká pravidlo dobrého obchodu. Toho se při prezentaci svých výrobků drželi lidé z Philipsu. Velký dojem na mnoho návštěvníků udělal perfektní obraz nejnovější HDTV televize Philips nebo domácí bezdrátové hudební centrum (jukebox), umožňující kopírovat svižně z vložených CD hudbu na disk, a tu vysílat po celém domě, samozřejmě různé skladby do každé z maximálních pěti příjmových stanic.

Dalším z výrobků Philipsu je méně honosný, o to však přístupnější přenosný hudební přehrávač GoGear s pevným diskem o maximální kapacitě 30 GB. Přístroj je zaměřen na lidi, kteří se věnují intenzivním pohybovým činnostem. Přítomný tanečník předváděl, jak perfektně přístroj drží na pásku, za trikem i na čelence,

Dual-view LCD Sharp

Společnost Sharp nedávno začala masově vyrábět nové LCD displeje, schopné najednou zobrazit více druhů informací v závislosti na tom, z jakého směru se na ně uživatel dívá. Lze to přirovnat k různým prostorovým pohlednicím, kdy kupříkladu postavičky mění tváře v závislosti na úhlu pohledu, jen je vše mnohem sofistikovanější. A samozřejmě IFA je výborným místem pro zviditelnění, kromě ukázek představitelé Sharpu ohlásili prvního odběratele těchto vylepšených LCD, kterým je General Motors. Evropská divize této společnosti, Adam Opel, hodlá DV LCD testovat v karavanech Vectra, konkrétně levá část displeje zobrazuje navigační systém pro řidiče, zatímco pravá část slouží pro zobrazování DVD filmů pro zbytek osazenstva vozu. Nový typ LCD je postaven na řadě patentovaných technologií, jednou z nich je způsob vrstvení takzvaných "palaxních bariér" na běžný TFT LCD displej (TFT = Thin-Film Transistor). Tato a další technologie umožňují dual-view LCD obrazovce vysílat světlo zároveň doleva a doprava, tedy dva obrazy zároveň. Japonský výrobce na IFA předvedl také svůj nový 4GB MP3 přehrávač se zajímavým názvem HR-MB35. Podporuje soubory MPC, WMA a WAV a slibuje 18 hodin přehrávání na jedno nabití. Samotný přístroj by pravděpodobně vzbudil mnohem méně pozornosti, nebýt toho, že jím Sharp vybavil sličnou Miss IFA.

Kapesní kamera Archos

Miniaturizace je prostě v kurzu, jako by se IFA točila jen kolem tohoto tématu. Není to jen záležitost asijských výrobců, což dokládá i francouzská společnost Archos s výrobkem Gmini 402, kamerou a přehrávačem videa a zvuku v jednom. Hmotnost přístroje je 160 g, rozměry 106 x 60 x x 17,5 mm. Gmini 402 nabízí od všeho trochu, kamera zvládne nahrávat video v rozlišení 640 x 480 a uloží ho až 50 hodin na mini disk o kapacitě 20 GB ve formátu MPEG-4 SP. 2,2" LCD displej slouží k ovládání přístroje i k přehrávání záznamů, jeho rozlišení je 220 x 176 pixelů.

§§§§§


Elpida DDR3 paměti

Alexandr Radecký

Společnost Elpida Memory dokončila první paměťové čipy, využívající technologii DDR3. Jako obvykle má nový standard přispět ke zvýšení výkonnosti osobních počítačů, zejména v oblasti multimediálních aplikací. Vyšší výkon je dosažen razantním zvýšením rychlosti, kterou paměť komunikuje s ostatními částmi počítače. V současnosti nejrozšířenější paměti DDR jsou taktovány na rychlostech kolem 400 MHz, pokročilejší a stále populárnější DDR2 vyžívají frekvence 400 až 800 MHz, ačkoli ty nejrychlejší jsou k vidění spíše výjimečně. Nejnovější DDR3 paměti od Elpidy pracují s rychlostí 1 300 MHz.

Příznivou změnou je nižší provozní napětí DDR3, 1,5 V oproti 1,8 V u pamětí DDR2. Ačkoli nominální rozdíl se zdá být malý, je to jeden z příspěvků k delší výdrží baterií mobilních zařízeních, v nichž se s použitím nových pamětí rovněž počítá. A samozřejmě má menší nároky na chlazení, což jistě ocení i uživatelé stolních počítačů. Japonská společnost Elpidy není první, kdo ohlásil vývoj DDR3 čipů, již dříve se nechali slyšet zástupci Samsung Electronics, že vytvořili 512MB DDR3 paměti na frekvenci 1,06 GHz.

512MB DD3 paměti Elpida budou k dispozici k testování začátkem roku 2006, po této fázi se přikročí ke komerčnímu nasazení, což se očekává někdy v polovině roku, ovšem v závislosti na předpokládané spotřebitelské poptávce to může být o něco dříve či později. V delší perspektivě se počítá s čipy o vyšších kapacitách, tedy 1 a 2 GB.

§§§§§


Zoner Photo Studio

Jan Šplíchal

C05P0560

Společnost Zoner Software reaguje na nové trendy v oblasti digitální fotografie, stejně jako na náměty, připomínky a přání uživatelů svých produktů a představuje zcela novou edici Zoner Photo Studio 8. Nové nástroje, filtry a funkce ocení nejširší spektrum uživatelů digitálních fotoaparátů.

Oproti starší verzi 7 přibyla dlouho očekávaná funkce skládání panoramatických fotografií. Ta poskytuje komfortní a plně automatický proces spojování snímků v několika jednoduše pochopitelných krocích. Kreativní uživatelé zajisté ocení možnost tvorby tzv. anaglyfů, obrázků, které jsou při pozorování pomocí speciálních brýlí s červeno-modrými skly viditelné jako prostorové. Jejich tvorba je velice jednoduchá, výhodou je automatické nalezení společných bodů, a tím přesné složení stereoskopického obrazu.

Vylepšení se dále týkají práce s informacemi EIF, práce s galerií HTML, podporující nově stromovou strukturu a automatické synchronizace, přibyly nové efekty, PDF promítání obrázků s přechodovými efekty, byla rozšířena podpora formátů RAW a vylepšena práce s některými podtypy bitmapových formátů. Kromě funkčních novinek bylo také podstatným způsobem optimalizováno jádro programu, čímž došlo k urychlení řady operací, jako například načítání obrázků, aplikace filtrů nebo start samotného programu. Výrazně však byly sníženy především paměťové nároky a optimalizována byla i práce v síti. Změn doznalo i samotné grafické prostředí, které umožňuje částečně převzít nastavení z operačního systému. Zoner Photo Studio 8 bude k dispozici jako obvykle ve třech funkčně odstupňovaných verzích, označovaných Professional, Home a Classic a určených pro různé skupiny uživatelů. Součástí verze Professional bude navíc kniha "Zoner Photo Studio 8 - kouzlo digitální fotografie" a brýle pro prohlížení stereoskopických obrázků.

§§§§§


Září 2005: nové možnosti

Jiří Peterka

C05P0558

Regulátor konečně otevřel pásmo 5 GHz,na které se hned vrhli bezdrátoví provideři. Eurotel představil své plány s mobilní sítí UMTS. V ČR se poprvé objevilo ostré triple play. Pro certifikát k elektronickému podpisu můžeme chodit už i na poštu.

K prvnímu září 2005 nabylo účinnosti dlouho a toužebně očekávané rozhodnutí ČTÚ, umožňující využívat pásma 2,4 a 5 GHz na bezlicenčním principu. Tedy bez individuálního oprávnění, resp. licence. Skutečně nově se ale otevřela pouze část pásma 5 GHz, zatímco pásmo 2,4 GHz bylo možné používat bez individuální licence již dříve. A také se hodně využívalo, zejména pro oblíbené Wi-Fi. Dokonce se používalo tak moc, že to někde bylo až na závadu, hlavně u "vnějších sítí" (mimo budovy). Například ve městech se čím dál tím častěji stávalo, že jedna veřejná Wi-Fi síť rušila jinou. Ovšem bezlicenční pásmo pásmo 2,4 GHz je relativně úzké, a tak provozovatelé těchto sítí neměli kam utéci (na co přeladit), aby se vzájemně již nerušili.

Teď ale budou mít šanci v pásmu 5 GHz, s Wi-Fi na bázi standardů 802.11h. Zde již je prostoru o poznání více, i když samozřejmě také ne neomezeně mnoho. Navíc i zde platí obvyklé pravidlo, podle kterého má při případném rušení přestat ten, kdo začal vysílat později. Takže hned od

1. září začala nová bezdrátová bonanza - zejména různí provideři začali co nejrychleji obsazovat nově otevřené frekvenční kanály.

Eurotel a jeho plány s UMTS

Český T-Mobile dal již v červnu najevo, jakým způsobem hodlá využít svou licenci pro mobilní sítě 3. generace alias UMTS: zkombinuje ji s licencí, kterou krátce předtím získal v pásmu 872 MHz, a ještě v letošním roce spustí první část své nové mobilní sítě, která bude čistě datová. Navíc poněkud netradiční, protože bude využívat ve světě méně obvyklé řešení na principu tzv. časového duplexu (TDD, Time Division Duplex). To Eurotel představil svou "UMTS vizi" až počátkem září, a tato se liší od představ českého T-Mobile. Eurotel totiž sází na jistotu a chce nasadit "klasické" UMTS technologie, jaké používají operátoři i v sousedních zemích, resp. v celé Evropě. Na rozdíl od T-Mobile tak bude mít mnohem více možností k nabídkám roamingu, a stejně tak bude moci využít podstatně bohatší nabídku koncových zařízení (mobilních telefonů 3. generace). Navíc ve své síti 3. generace alias UMTS sází kromě rychlých datových přenosů také na hlas, a dokonce i na video. Hodlá tedy lákat zákazníky například na možnost videohovorů.

Teď ještě aby o takovéto videohovory vůbec měl někdo zájem. Když budete chtít s někým mluvit na dálku, po telefonu, budete ho chtít při tom také vidět? Nebo jinak: budete chtít být sami viděni? Co když zrovna nebudete upraveni, vhodně oblečeni, nebo se budete nacházet někde, kde zrovna nechcete být vidění?

První ostré triple play v ČR

Triple play, v doslovném překladu "trojí hra", označuje v telekomunikačním žargonu kombinaci tří služeb: hlasových, datových a obrazových. Nebo, chcete-li to jinak: je to kombinace telefonu, Internetu a televize, a to na jedné společné přípojce, s jedním poskytovatelem, a tudíž i s jedním účtem.

V ČR takovéto "triple play" už dlouho slibují subjekty, jako je Český Telecom (kterému chybí přidat TV) či kabeloví operátoři UPC a Karneval (těm zase chybí přidat telefon). Jak to tak ale v životě chodí - tak dlouho pouze slibují, až je předběhne někdo úplně jiný, třeba i skoro neznámý.

Přesně tak to skutečně dopadlo, když první ostré Triple Play v ČR ohlásil malý regionální provider jménem Mattes AD, prozatím jen v lokalitách Frýdek-Místek a Frýdlant nad Ostravicí. Pouze v těchto lokalitách totiž má svou vlastní infrastrukturu na optických vláknech, která má dostatečnou kapacitu pro přenos televizního vysílání po datové přípojce (po protokolu IP).

Zákazníci Mattes AD se zatím mohou dívat jen na několik málo programů a pouze na svém počítači (zatím ještě ne na klasické televizi). Je to ale první vlaštovka, a určitě po ní budou následovat další. Jen není stále jasné, kdy a kdo to bude.

Pro certifikát už i na poštu

Používání elektronických podpisů u nás zrovna moc nebují. Snad se i rozrůstá, ale poněkud pomaleji, než by bylo záhodno. Názory na příčiny se ovšem různí. Někdo tvrdí, že je to cenou certifikátu, který je nezbytnou ingrediencí každého elektronického podpisu. Takový certifikát, který je nezbytný pro komunikaci s úřady, stál až dosud přes 700 Kč.

Jiné názory zase poukazují na to, že jde jen o jednorázový výdaj, a že po zakoupení certifikátu je možné vytvářet tolik elektronických podpisů, kolik hrdlo ráčí, a již zcela zdarma. A že podstatná není ani tak jednorázová cena certifikátu, jako možnost využít elektronický podpis k něčemu smysluplnému, co ušetří čas, námahu, peníze apod. A toho zatím opravdu není moc, i když i zde už existují první vlaštovky. Jde například o možnost podávat on-line různá daňová přiznání. Od roku 2006 to pak bude možnost vést celé správní řízení také v elektronické podobě.

Ovšem i zastánci argumentu, že na vině je cena certifikátu, se nyní dočkali. Česká pošta totiž získala potřebnou akreditaci k tomu, aby její certifikační autorita mohla vydávat tzv. kvalifikované certifikáty. Tím padl dosavadní monopol I.CA, a rázem poklesla i cena.

§§§§§


uWízlo W paWučině

Pavel Kreuziger

C05P0557

http://www.mig21.cz

V dnešním světě kompjůtrů, ju tru tru. fandové kapely Mig 21 si tuhle písničku určitě pamatují. A protože v dnešním světě kompjůtrů je tedy potřeba mít i vlastní webovou prezentaci, pustili se do ní i Jiří Macháček se svojí partou, a dá se říct, že docela úspěšně. Prezentace je vyvedená ve flashi, a to velice originálně. Jen se zkuste podívat třeba na peepshow (pouze pro starší 18 let), černou skříňku nebo počasí. Pobavíte se i při pohledu do jejich minulosti. Samozřejmostí jsou ukázky z tvorby v MP3 formátu.

http://www.meteopress.cz

Počasí si s námi někdy dokáže pořádně zavtipkovat. Abychom však pokud možno předešli často i nepříjemným překvapením, které nám občas připravuje, máme zde meteorology. A ti s námi komunikují především než prostřednictvím médií, tedy i internetu. Ale víte, kde tam hledat o počasí ucelené informace, tedy nejen pár zmínek o tom, jak bude zítra? Z českých serverů toho nabízí nejvíce právě tento. Na úvodní stránce naleznete aktuální změny v počasí nejen v Česku, ale i v Evropě a ve světě.

http://www.beremese.cz

Každý z vás už určitě zažil nějakou svatbu. Ať už tu svoji, nebo svých příbuzných či přátel. Pokud jste na tuto rodinnou oslavu dosud pohlíželi pouze z pozice hosta, připadá vám nejspíše jako jedna z nejhezčích událostí v životě. Pokud jste se však již někdy účastnili příprav, víte, že řádně naplánovaná a nachystaná svatba stojí spoustu nervů a úsilí. Co takhle se těchto starostí vyvarovat? Můžete zkusit třeba tuto stránku. Její autoři ji rozdělili do čtyř základních bloků. Prvním z nich jsou fotoalba, ve kterých jsou většinou fotografie ze svateb již uskutečněných. Poté následuje blok diskusí, kde starší a zkušenější radí, jak se na den D připravit co nejlépe. Třetí sekcí jsou články, ve kterých se například dozvíte, jak na svatbu pohlíží stát či jak zorganizovat například svatební obřad nebo hostinu.

http://www.victorie.cz

Pod touto adresou se nachází Victorie, český internetový magazín pro ženy, jejich muže a všechny, kdo mají rádi dobrou zábavu na internetu. Tolik úvodní motto autorů. A co je tou dobrou zábavou myšleno? V první řadě je to pár rubrik, které najdete v jakémkoliv tištěném časopise pro ženy, zde jen za jejich čtení nemusíte platit. Jedná se třeba o rubriky věnované dietě a hubnutí, zdravé výživě, kosmetice, horoskopům, cvičení, sportu a dalším. Na hlavní stránce v pravém menu se můžete zasmát náhodnému vtipu, pod ním je seřazeno několik zajímavých adres určených nejenom ženám. Součástí webu je i seznamka, ve které nemusíte hned nutně hledat partnera, ale i kamaráda či kamarádku. Pokud se potřebujete svěřit s nějakým problémem můžete se zapojit do diskusí.

http://www.veteran.cz

Jak je již z názvu serveru patrné, bude zde řeč o historických vozidlech. Hned na úvodní stránce vlevo je menu Inzerce, ve kterém můžete prodat či koupit jakéhokoliv veterána nebo náhradní díly na něj. Na téže stránce napravo můžete kliknout na seznam odcizených veteránů a případně i pomoci při jejich hledání. V článcích se kromě dokumentací ze srazů dozvíte něco z historie, v sekci jak na to zase najdete informace, jak se stát členem Veterán klubu, nebo si můžete stáhnout potřebné dokumenty k oficiálnímu přihlášení svého plechového miláčka jako historického vozidla. V sekci odkazy najdete přes 300 tipů na weby týkající se veteránů, mezi jinými například weby fanklubů jednotlivých značek a typů. V kalendáři si můžete nalistovat "veteránskou" přehlídku

http://www.zvedavec.org

Tento politicky nekorektní webzine je psán pouze v českém jazyce, ale sídlo jeho redakce se nachází překvapivě v Kanadě. Nabízí v mnoha ohledech zajímavý pohled na události, které v této době hýbou světem. Ve stálých rubrikách čtenáři najdou komentáře a názory na aktuální dění u nás nebo v zahraničí, nechybí ani názory samotných čtenářů. Další rubrika, čtení z klasiky, je plná poutavých ukázek naší i zahraniční prózy. Mezi ostatními sekcemi najdeme pohledy z Evropy nebo fejetony a kritické články na okraj. V zajímavých odkazech si můžete kliknout na cokoliv se vám zlíbí, pro zasmání jsou k dispozici humorné články a anekdoty. Samozřejmě nesmějí chybět zprávy a informace ze země původu, tedy z Kanady. A pro krajánky dokonce i něco adres a telefonů.

§§§§§


IDF 2005: Intel chladný a tichý

Lukáš Erben

C05P0554

Loňské podzimní IDF bylo tak trochu předzvěstí toho letošního. Intel začal vážně hovořit o tvorbě platforem po vzoru Centrina, připustil, že mikroarchitektura P4

nemá příliš růžovou budoucnost, a šuškalo se o tom,

že budoucí desktopové procesory nejspíše převezmou klíčové prvky architektury Pentia M.

A jak se spekulovalo, tak se také stalo. Mezi klíčové novinky totiž patří ohlášení nové architektury pro mobilní, stolní a serverové procesory, která - světe div se - do značné míry vychází z mobilních procesorů pohánějících platformu Centrino. Nová mikroarchitektura (Intel prozatím neuvedl žádné oficiální ani kódové označení) je podle Intelu mixem Pentia M (Banias) a Pentia 4/Pentia D/Xeon (Netburst). Skutečnost je ale spíše taková že se jedná o modernizované jádro mobilní architektury doplněné o různá "Téčka" a technologie, které doposud Intel protlačoval ve stolním a serverovém segmentu tedy HT (Hyper-Threading), VT (virtualizace), LT (La Grande), EM64T (64 bitů), rychlá sběrnice a dvouči vícejádrová architektura. Pro Intel poměrně nové je také pojetí architektury jako energeticky optimalizované - o MHz a frekvenci již pochopitelně není řeč, namísto toho se Intel soustředí na pojem výkonu na watt spotřebované energie. Nám se v souvislosti s tím chce zvolat: KONEČNĚ! Tepelné emise posledních generací Pentia 4 byly totiž naprosto neúnosné a spotřeba, produkce tepla a s tím související rozměrné a hlučné systémy chlazení představovaly pro stolní PC a jejich majitele v posledních letech doslova muka. Stolní PC s procesory Intel tak konečně také budou chladná a tichá :-).

Trojjediná architektura

Nová architektura bude rozdělena do tří platforem. Procesory pro mobilní platformu jsou označovány kódovým názvem Merom - počítá se u nich se dvěma jádry (budou ale patrně existovat i levnější verze s jedním jádrem) a sdílenou L2 cache pamětí. Rodina stolních procesorů nese kódové označení Conroe a počítá se u ní se dvěma jádry (respektive jedním u levných variant) a různými kapacitami sdílené L2 cache. Konečně serverové procesory nesou prozatím označení Woodcrest a Whitefield - budou vyráběny ve verzích se dvěma (Woodcrest) či čtyřmi jádry (Whitefield) a širokou škálou velikostí L2 cache. Soudě podle uveřejněných informací budou čtyřjádrové procesory v podstatě jen dvěma dvoujádrovými čipy v jednom pouzdře (tak trochu ve stylu Pentia D). Intel uvádí též srovnání budoucích procesorů co do "tepelné efektivity" (výkon na watt) se současnými - ta by měla být u jednotlivých skupin procesorů zhruba 3-5krát vyšší. V případě stolních procesorů je cílovou hodnotou TDP 65W, což je 2krát méně než u současných hi-end procesorů (Conroe ale zároveň nabídne vyšší výkon), u serverových procesorů by měla být TDP o 40 % nižší. V případě mobilních Meromů zůstanou hodnoty TDP zachovány, výkon by měl ale výrazně narůst. Všechny čipy budou vyráběny technologií 65 nm.

Čas zkrátit potrubí

Vedle výrazně vyšší energetické efektivity jsou dalšími důležitými novinkami zejména výkoné "OOO" (out of order) jádro, které je postaveno na kratším (a tedy efektivnějším) instrukčním potrubí se čtrnácti kroky (původní architektura NetBurst měla 20 kroků, procesory Prescott dokonce 30!). Jádro je zároveň "širší" (může zpracovat paralelně 4 běhy instrukcí) a má rozšířené buffery. Dalším významným krokem vpřed je sdílená L2 cache a s ní související změny dvoujádrové architektury - procesory budou komunikovat v rámci čipu a nebudou k tomu, na rozdíl od Pentia D, využívat vnější sběrnici, která je ve srovnání s procesorovými jádry velmi pomalá. Nové procesory by se měly objevit v prodeji ve druhém pololetí příštího roku - nejprve půjde o mobilní Merom, stolní Conroe a serverové Woodcrest. Konečně čtyřjádrové procesory Whitefield jsou plánovány až na rok 2007.

Yonah - na půl cesty

Ještě před uvedením nové mikroarchitektury ale Intel plánuje jednu zajímavou novinku: třetí generaci mobilní platformy Centrino označovanou jako "Napa". Její součástí budou jednak dvoujádrové procesory Pentium M "Yonah", ale také nová mobilní varianta čipsetu Intel 945 Express "Callistoga" s výkonnějším grafickým jádrem a konečně i inovovaný Wi-Fi modul Intel Pro 3945ABG. V případě procesorů Yonah je ale podstatné, že s ním Intel počítá nejen pro mobilní, ale i pro stolní a zejména multimediální PC pro domácnost - trvalo to víc než dva roky, než Intel vyslyšel volání po oficiální podpoře Pentia M ve stolních počítačích. V souvislosti s novými mobilními procesory a čipsety se Intel v rámci IDF zmínil i probíhajícím výzkumu a vývoji v oblasti baterií - díky novým modelům baterií Panasonic by měla kapacita akumulátorů narůst v příštím roce o 30 % až na 2,9 Ah. Intel nadále věří, že se podaří splnit plán "8 v \08", tedy osmihodinovou výdrž baterie u přenosných počítačů coby standard již v roce 2008. Snaha je to jistě chvályhodná, nezbývá ale než připomenout, že s uvedením druhé generace Centrina "Sonoma" se výdrž baterií vzhledem k předchozímu čipsetu spíše razantně snížila.

Benchmarky namísto frekvence

V souvislosti s novou mikroarchitekturou vyvstává jedna bolestivá otázka: Jak jednoduše porovnávat budoucí procesory mezi sebou? Již dnes ostatně nehraje roli jen frekvence, ale také počet jader, šířka a frekvence paměťové sběrnice a velikost cache. Zejména při prodeji koncovým zákazníkům je přitom možnost snadného srovnání výkonu doslova klíčová. Intel se rozhodl pro řešení formou speciální sady benchmarků a testů označované jako Digital Home Capability Assesment Tool, kterou firma plánuje uveřejnit během letošního podzimu. Jedná se v podstatě o sadu benchmarků, které měří výkon PC sestavy s ohledem na využití v domácnosti (tedy přehrávání či streamování HD videa, hry, kódování videa a hudby apod.). V případě audio-video testů aplikace ověřuje, nakolik je PC k podobnému účelu vhodné, v případě her se pak jedná o sadu testů, která měří průběžně rychlost (snímky za vteřinu) a zhodnocuje nejen průměrné, ale i minimální hodnoty. Podstatné je, že tyto testy by patrně v budoucnu měly fungovat jako nástroj pro porovnávání výkonu procesorů a sestav - například i při prodeji PC. Není pochyb o tom, že testy byly vybrány s ohledem na procesory Intel a nebudou patrně vhodné pro srovnání s konkurenčními CPU (podobně jako stařičký iComp index) - jedná se ale o krok správným směrem, který umožní uživatelům při nákupu smysluplně porovnat kupříkladu plnohodnotné CPU typu Pentium 4 s procesory Celeron, pracujícími na podobné frekvenci. Nezbývá než doufat, že výrobci procesorů nebo výrobci sestav se časem dohodnou na univerzálním způsobu, jak porovnávat označovat výkon bez ohledu na použitý typ procesoru. Ten bude sice nutné s ohledem na vývoj hardwaru a aplikací čas od času modernizovat - byl by to ale nejspravedlivější způsob srovnávání konkurenčních CPU i celých sestav.

Intel VIIV

Centrino je fenomén, který vedení Intelu nedá spát. V době, kdy se vlastní novinky ve stolním a serverovém segmentu příliš nedařily (ano máme na mysli Prescott) a konkurence naopak útočila tu cenou, tam výkonem a vše završila geniálním 64bitovým marketingovým tahem na branku, byla mobilní platforma Centrino lázněmi, ba přímo oázou klidu, kam se rozmrzelý management Intelu mohl uchýlit za účelem zotavení. Intelu mobilní trh patří - o tom nemůže být pochyb. A stejně tak nemůže být pochyb o tom, že úspěch Centrina nebyl dán jen geniální architekturou, ale také brilantním nápadem stvořit platformu - hardwarový (a vlastně i trochu softwarový) balíček označený modro-červeným logem, které zaručuje výkon, funkčnost, kompatibilitu a stabilitu. Své odhodlání aplikovat v budoucnu podobný postup jako v případě Centrina: tedy navrhovat platformy namísto samostatných procesorů a čipsetů i v dalších segmentech IT deklaroval Intel již před rokem. Na letošním IDF se tehdejší plány zhmotnily v podobě duhového loga, které vizuálně možná až příliš připomíná spotřební IT brand Sony Vaio a jehož výslovnost je pro našince zcela nepochopitelná: Intel VIIV [:vájv].

V případě VIIV jde ale Intel o poznání dál než u Centrina. Zatímco specifikace Centrina zahrnují prakticky výhradně hardware (procesor, čipset, síťové a Wi-Fi rozhraní plus příslušné ovladače), VIIV zahrnuje specifikace hardwaru, periferií a softwaru, a diktuje tak výrobcům domácích PC poměrně přesně, co mohou a nemohou. Důvody jsou ale zřejmé: VIIV směřuje zejména do oblasti zábavy a spotřební elektroniky, kde jsou kvalitní standardy velmi důležité, neméně důležitou roli zde ale hraje též cena a snadná dostupnost (zdá se, že na to Intel občas pozapomíná). Hardwarové specifikace VIIV zahrnují pět položek: ;dvoujádrový procesor Pentium D, Pentium Extreme či Pentium M (Yonah v budoucnu ale možná budou zahrnuty i některé procesory s jedním jádrem), dále síťový adaptér Intel (nikoliv však Wi-Fi), Intel HD Audio spolu s dostatečným počtem výstupů a konečně dálkový ovladač podporující Windows XP Media Center Edition a pracující s Media Center rozhraním. Softwarové požadavky pak zahrnují vedle originálních ovladačů Intelu operační systém Windows XP Media Center (PC musí plně podporovat všechny funkce systému včetně TV tuneru), síťový software Intel pro práci s VIIV síťovými zařízeními a konečně software Intel Integrated Media Server. Zajímavá je povinná podpora funkce Instant on/off - tedy okamžitého "vypnutí" pomocí dálkového ovladače, při kterém se vypnou pouze indikační diody a displej, nikoliv PC samotné - to nadále normálně pracuje.

Podobně jako Centrino ani VIIV není produkt, ale obchodní značka - její životnost tak daleko přesahuje životnost procesorů, čipsetů či síťových adaptérů, které jsou její součástí. Podobně jako se Centrino dočkalo omlazení ve formě hardwarové platformy Sonoma, i VIIV bude v budoucnu omlazováno či rozšiřováno o nové specifikace. Koneckonců Intel již na počátku devadesátých let pochopil význam úspěšné obchodní značky "Pentium", která už dávno nemá nic společného s pátou generací x86 procesorů, pro niž byla původně vybrána (v tomto směru se ostatně poučilo i AMD a zachovává úspěšný Athlon). Uvedení platformy VIIV je dobře promyšleným krokem, který může na jednu stranu pomoci standardizovat multimediální PC pro domácnost (a usnadnit tak jeho rozšíření), zároveň se ale jedná o velkou hrozbu pro konkurenci Intelu. VIIV je obchodní značkou, a pokud se jej Intelu podaří marketingově prosadit, tak jako se tomu stalo u Centrina, budou procesory jiných výrobců (či spíše jiného výrobce) doslova "mimo hru". Zákazníci totiž budou chtít VIIV, nikoliv multimediální PC - a VIIV může být osazeno pouze procesorem Intelu. Geniálně jednoduché, jednoduše geniální.

Navrch huj, uvnitř fuj

V souvislosti se specifikací VIIV máme ale subjektivní pocit, že Intel jde možná přece jen za hranici toho, co je jako definice platformy přijatelné či vítané - a riskuje tak efekt "zpětného zášlehu". S ohledem na požadavky použití Intel HD Audio či Integrated Media Server se spíše než o model jedná o diktaturu, kterou nepřijmou zejména příznivci špičkové a věrné reprodukce. Kvalita reprodukce a resamplingu u HDA má daleko k dokonalosti a software IMS obsahuje bezpečnostní prvky DLNA, které automaticky konvertují audio a video z původních "populárních" formátů, jako je CDDA či MP3, do DLNA formátu, který umožňuje data "bezpečně" přenášet do kapesních zařízení či po domácí sítí. Spíše než o bezpečnost uživatele ale v tomto případě jde o ochranu tučných kont asociací RIAA a MPAA - tedy o omezení nakládání s digitálními audio a video záznamy (duplikace, šíření). VIIV je tak trochu navrch huj a uvnitř fuj, nedivili bychom se ale, kdyby se Intelu a Microsoftu podařilo DLNA prosadit - pro běžné uživatele je to totiž technologie do značné míry transparentní a umožňuje jim použít digitalizovanou hudbu a video, které už mají, zároveň ale omezí či zpomalí jejich další šíření.

Mithosis a další drobnosti

Podzimní IDF odhalilo pochopitelně i množství dalších více i méně významných technologických střípků a konceptů. Mezi diskutované technologie patřil pochopitelně WiMax, další zlepšování funkčnosti Wi-Fi (Intel v této oblasti nově spolupracuje se společností Cisto) či virtualizační technologie a automatizovaná správa systémů. Za pozornost stojí jistě i projekt Mithosis, který by mohl umožnit efektivnější využití dvoujádrových procesorů pomocí několika spekulativních vláken (threads), vytvořených z kódu, který je původně určen pro zpracování jedním vláknem. Za pozornost stojí i plány Intelu integrovat do jediného BGA pouzdra vedle mobilních procesorů též northbridge čip a CMOS napěťový regulátor, který díky rychlejší odezvě umožní nižší ztrátové emise tepla v procesoru a prodlouží výdrž baterie. Překvapivě ticho bylo kolem nového standardu pro PC skříně - BTX je u výrobců a integrátorů podle všeho obzvláště nepopulární a Intel se podle všeho nesnaží jej za každou cenu prosazovat. Stalo se už tradicí předvádět i nové praktické způsoby využití výkonných mikroprocesorů - tentokrát byl předveden Diamond Project - softwarový systém pro interaktivní prohledávání dat, který je kupříkladu schopen třídit či vyhledávat v mezi stovkami fotografií na základě společných obrazových prvků.

§§§§§


Prohraný boj o softwarové patenty a jeho dopad na bezpečnost

Vojtěch Bednář

C05P0553

Počátkem července tohoto roku Evropský parlament velkou většinou hlasů odmítl směrnici, která měla umožnit patentovatelnost počítačově implementovaných vynálezů. Kauze, která zmítala nejen evropským světem informačních technologií, se přezdívá "softwarové patenty". Jaký bude její dopad na bezpečnost informačních systémů a jejich uživatelů?

Politici podnikatelům

Odpůrci směrnice, která měla v této oblasti harmonizovat právo členských států EU, prohlašovali, že by vedla k patentovatelnosti softwaru na úrovni algoritmů. Kdokoliv by si tak mohl registrovat postup, který je obecně využíván velkým množstvím různých systémů, a pak požadovat poplatky po každém, kdo by chtěl jeho algoritmus využít.

Naproti tomu zastánci směrnice argumentovali, že zavedení patentovatelnosti počítačových vynálezů prakticky algoritmů potřebují proto, aby mohli chránit svůj vývoj, do kterého investují nemalé částky. Kromě těchto základních argumentů existovalo ještě několik dalších pro i proti zavedení patentovatelnosti softwaru. Jedním z dalších argumentů pro přijetí směrnice byla vyšší bezpečnost proprietálního softwaru, tedy takového, který by byl směrnicí de facto chráněn. Vzhledem k tomuto argumentu se nabízí otázka, jak nepřijetí směrnice ovlivnilo bezpečnost evropského softwaru, softwaru v Evropě? Odmítnutí směrnice bylo jednoznačným vítězstvím lobbistické skupiny, která byla proti patentovatelnosti algoritmů. Tuto skupinu podporovala početná opensourcová komunita, ale také mnoho menších firem z oblasti softwaru a služeb. Znamená to, že tito všichni byli pro potenciální ohrožení zabezpečení systémů?

Co je bezpečnější?

Otázka, zda po stránce bezpečnosti dat, odolnosti vůči napadení a zneužití jsou výhodnější proprietální, potažmo komerční, nebo otevřené (ačkoliv i ty mohou být komerční) systémy a software, je otázkou bez odpovědi. V současnosti tak populární mezery a nedostatky bývají vyhledávány v obou typech softwaru. U proprietálních programů jejich včasná lokalizace a odstranění závisí na dodavateli softwaru nebo jeho partnerech. Po dobu, kdy je případná chyba objevena, ale ještě není odstraněna, vyžaduje vyšší úsilí například její zneužití hackerem. U otevřeného softwaru naproti tomu musí nedostatek vyřešit komunita, která software vytváří, nebo podpůrná firma. Díky otevřenosti platformy může být stejný problém vyřešen více než jedním týmem. Díky tomu se mohou v oběhu objevit dvě i více opravených verzí konkrétního produktu, což může způsobit další problémy. Příkladem této situace je chyba v kompresní knihovně Zlib, používané hojně mnoha softwarovými projekty. Jelikož původní autoři ji nebyli schopni okamžitě řešit, přišli se svou opravou programátoři linuxových distribucí. Záporem bylo, že vzniklo mnoho různých opravených verzí téhož. Ale oprava byla k dispozici okamžitě.

Otázku, zda je bezpečnější otevřený, nebo proprietální software, nelze paušalizovat. Kromě mnoha obecných faktorů záleží vždy na tom, jak je konkrétní aplikace vytvořena a kolik si s ní dali její tvůrci práce. V podstatě tedy platí, že bezpečnější není ani jeden z nich.

Co s tím mají společného softwarové patenty?

Směrnice o patentování počítačem implementovaných vynálezů měla přinést právní omezení využití určitých algoritmů jen pro ty, kteří za ně zaplatí. Kromě zmatku, který by tím mohl potenciálně nastat u množství již existujícího softwaru, je pravděpodobné, že by autoři opensource, ale také komerčního softwaru museli některé věci "znovu vymyslet". To by se týkalo nejen bezpečnosti, ale mnoha dalších prvků, které by byly v určité podobě chráněné patenty. Nutnost nového vytvoření řady komponent nebo dokonce změny některých koncepcí by na bezpečnost softwaru dopadla jak negativně (problematický algoritmus místo kvalitního, který je patentován a nelze jej použít), tak i pozitivně (nový algoritmus bude výhodnější než ten stávající). Lze ale říct, že argumentace výrobců proprietálních řešení proti open source by byla silnější než nyní a opírala by se o prostou nemožnost tvůrců open source používat některé standardní technologie.

Evropský software bez softwarových patentů tedy s největší pravděpodobností nebude ani bezpečnější, ani nebezpečnější, než by byl s nimi. Argumentace o bezpečností byla daleko spíše jen snahou vystrašit zákonodárce, ale totéž dělali i zastánci Evropy bez patentů. Důležité ale je, že nedojde k chaosu a nejistotě, které již nyní používané aplikace některý z patentů porušují nebo nikoliv. A vliv této skutečnosti na bezpečnost softwaru je nepopiratelně pozitivní.

FileMaker 8

Společnost FileMaker, výrobce softwaru pro počítače Apple, představil v pondělí 29. 8. novou řadu programů FileMaker Pro 8. Důraz je kladen zejména na zlepšení uživatelského komfortu ovládání a zvýšení možností sdílení různých formátů, čemuž odpovídá mimo jiné možnost vytvářet dokumenty PDF a Excel. Dosavadní FileMaker Developer byl pozměněn a přejmenován na FileMaker Advanced, ve snaze přiblížit tento high-end produkt širšímu spektru uživatelů. Potěšující pro uživatele předchozích verze programu FileMaker je jistě fakt, že přechod na novější verzi nevyžaduje žádný složitý upgrade nebo konverzi dokumentů vytvořených v předchozí verzi.

§§§§§

$$$$$


CD příloha


MS Windows tisíckrát jinak

Jan Šplíchal

Z obsahu CD

Akce a Novinky

Nebaví vás již standardní grafické rozhraní Windows? S produktem Talisman Desktop 2.0 Lite společnosti Lighttek Software není problém cokoli změnit. Jedná se o jeden z programů kategorie shell replacement - tedy programů nahrazujících standardní systémovou část, která zajišťuje vzhled a chování Windows. Upravovat lze opravdu skoro vše, například hlavní menu, přidat zvuky, změnit obrázek na pozadí či měnit veškeré ikony v toolbaru. Více informací naleznete v rámečku vztahujícímu se k tomuto programu a doporučujeme rovněž pročíst rubriku Rychlokurz, jež se podrobně věnuje práci s touto aplikací. V části Novinky je připraveno aktuální číslo internetového periodika Interval, stejně jako Abíčka, časopisu, jenž potěší zejména příznivce platformy Linux. Rovněž zde najdete software vztahující se ke článkům uvnitř čísla. V srpnu uvolnila společnost Microsoft šest záplat pro systémy Windows a jednu opravu produktu Internet Explorer. Vše jsme pro vás značně zjednodušili, na CD tak naleznete samorozbalovací ZIP archivy obsahující opravy vždy k dané edici Windows. Tyto soubory naleznete v rubrice Servis.

Software

V části Komerční software máte možnost získat e-mailového klienta The Bat! s 20% slevou. Produkt je kompletně lokalizován do češtiny a je dodáván s českou nápovědou. Hlavní důraz výrobce klade na bezpečnost uživatele, na ochranu před viry a také před nevyžádanou poštou. Mezi nejvíce oceňované funkce patří podpora neomezeného počtu účtů, propracovaný filtrovací systém, rozsáhlý systém šablon a maker, podpora velkého množství protokolů a v neposlední řadě i příjemné uživatelské prostředí. Více informací k tomuto programu naleznete v rámečku. Na CD se nachází nejen jeho zkušební edice, ale také například česká a slovenská lokalizace, alternativní ikony či plug-iny. Téma CD je věnováno výběru programů, které by určitě neměly chybět na vašem PC a jejichž nahrání pokládá spousta uživatelů za standardní krok při reinstalaci systému. Jmenujme DVD Shrink 3.2.0.15, nástroj pro snadné zálohování DVD na pevný disk nebo pomocí DVD vypalovačky na DVD-R. Umožňuje i komprimaci DVD a částečnou editaci - například vypuštění některých nechtěných částí filmu (titulky, úvody atd.). Mozilla Thunderbird 1.0.6 je přepracováním poštovní komponenty z aplikačního balíku Mozilla, z níž přebírá většinu dobrých vlastností (bezpečnost před viry, filtrování spamu atd.). Jeho výhodou je menší náročnost, vetší výkonnost a jednoduchost uživatelského rozhraní, ale i obohacení o správu rozšíření (extenzí) či postraní lištu s nejčastěji používaným adresami. Domácí společnost Zoner uvolnila starší edici 5 svého produktu Zoner Media Explorer pro organizování, správu a úpravu digitálních fotografií, a obrázků a vy tak dostáváte zdarma do rukou opravdu zdařilý produkt. Pokud často posíláte textové zprávy pomocí internetových bran, potěší vás program Kubik SMS DreamCom 5.54. Výhodou je, že můžete psát libovolně dlouhé zprávy a odesílat je hromadně. Dalšími neopomenutelnými funkcemi jsou import kontaktů přímo z telefonu, snadná aktualizace programu z internetu, automatické odstranění diakritiky nebo automatické rozdělení jednotlivých zpráv. IrfanView 3.97 je velmi zdařilý program pro práci s grafikou. Obsahuje všechny funkce, které jsou pro správu obrázkových souborů potřebné. Podporuje neuvěřitelné množství grafických formátů, zvukových souborů, přehrávání CD a k ostatním lze stáhnout plug-iny.

V sekci Vyzkoušejte si naleznete nejen již dříve zmiňovaný software ke článkům uvnitř čísla, ale také například Audacity 1.2.3 sloužící k úpravě zvuku. Umožňuje záznam, přehrání a export WAV, AIFF, MP3 a Ogg souborů, jejich kopírování, odstraňování, vkládání, mixáž stop, frekvenční analýzu či aplikaci efektů (zvýraznění basů, odstranění šumů, podpora dalších VST plug-in efektů). ZipGenius 6.0.2.1040 je výkonný nástroj pro kompresi souborů, umožňující kompresi a dekompresi více než 20 různých formátů archivů. Podporuje metodu plug&play a navíc se integruje do kontextového menu. Správa účtů a jejich nastavení je mnohdy zahalena do řady problémů. Pokud patříte k začínajícím administrátorům nebo k těm, kteří by chtěli spravovat několik účtů doma, vyzkoušejte XP-Protector 1.2. Některé televize vysílají také po internetu prostřednictvím streamingu. Aplikace TV 1.1.0 tato televizní vysílání shromažďuje do jednoho programu a organizuje je podle zaměření vysílání (hudba, zprávy, výuka, sport, nakupování) a podle zemí. Díky rostoucím možnostem zálohování a vypalování dat má řada uživatelů již dlouhou řádku CD, a je proto jen otázkou času, kdy se většina z nich pustí do jejich třídění. Disk Explorer Professional si s vašimi kolekcemi fotografií, hudby a filmů poradí. Samotná aplikace slouží jako databáze jakýchkoli médií, a to CD, DVD, disket, FTP serverů, pevných nebo síťových disků. Rubrika Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. O&O Defrag Professional Edition 8.0. 1398 umožní dosažení a udržení nejvyššího stupně výkonu systému PC. Optimalizuje pevné disky pracovních stanic tím, že spojí a seřadí defragmentované soubory, čímž optimalizuje proces přístupu k souborům pro čtení/zápis dat, a výrazně tak zvýší rychlost sytému. MediaMonkey 2.4.2.874 je program pro správu hudebních titulů, přehrávání a konverzi zvukových CD, MP3, WMA, OGG a dalších typů digitálního audia. Umožňuje rovněž záznam zvuku, vyhledávání, přejmenování, editaci tagů a podporuje také CDDB pro získání informací o hudebním titulu z internetu. Pro nastavení skrytých voleb ve Windows a optimalizaci systému slouží utilita Fresh UI 7.42. S ní lze nastavit skryté vlastnosti například u MS Internet Exploreru, MediaPlayeru a u dalších softwarových i hardwarových součástí systému. Connection Meter 6.1.2f je domácí program pro kompletní správu telefonického připojení k síti internet. Nejenže umožňuje detailní monitorování průběhu připojení a především odpovídajících nákladů, ale také například dokáže šetřit pomocí funkce odpojení před dalším impulzem. Samozřejmostí je vždy aktuální nabídka tarifů pro tuzemské podmínky.

Komunikace a Hardware

Tato sekce nabízí tři prohlížeče a FTP/SFTP klienta. Mozilla 1.7.11 CZ je moderní a zajímavý internetový prohlížeč, nabízející řadu užitečných funkcí, které nenajdete v prohlížeči Microsoft Internet Explorer. Uživatelské prostředí lze měnit prostřednictvím skinů, umožňuje zabránit zobrazování nežádoucích pop-up reklam, podporuje současné zobrazení více webových stránek v oknech se záložkami, součástí je poštovní klient, news klient pro používání konferencí a IRC klient pro on-line komunikaci. Do nové edice 8.0.3.3 dospěl také Netscape, obsahující nejen jádro MS Internet Exploreru, ale i Mozilly Firefoxu (Gecko). Jeho výjimečnost spočívá právě v možnosti volby mezi těmito dvěma zobrazovacími jádry, čímž dosáhnete bezproblémového zobrazení stránek. Prohlížeč dále obsahuje integrovanou čtečku RSS kanálů, vlastní portál, nabídku nástrojových lišt a nové bezpečnostní prvky. Podporuje také funkci hodnocení důvěryhodnosti pro jednotlivé weby, na jehož základě poté prohlížeč automaticky nastavuje bezpečnostní pravidla. Tato funkce je založena na seznamu webů, které používají nekalé taktiky, jako je spyware, viry nebo phishing. Amaya 9.2.1 je webový prohlížeč kombinovaný s HTML editorem. Umožní vám i uploadování již vytvořených stránek na webový server. Jedná se o open source projekt pod záštitou konsorcia W3C, které se zabývá standardizací na poli internetu. FileZilla 2.2.15 je výkonný open source FTP/SFTP klient vybavený mnoha funkcemi a možnostmi. Součástí je site manažer pro správu FTP účtů a nástroj pro udržení připojení: Download queue. V rubrice Hardware je přichystán SpeedFan. Jak napovídá samotný název programu, je určen k monitorování rychlosti všech ventilátorů v systému, teploty a napětí komponent počítačů s čipsety podporujícími monitorování hardwaru. Součástí je taktéž sledování teploty pevných disků s podporou S.M.A.R.T, o nichž podává podrobné informace, a regulace otáček ventilátorů v závislosti na teplotě procesoru.

Z obsahu DVD

Opět přicházíme s možností zakoupení našeho časopisu s DVD přílohou. Abychom vám usnadnili orientaci v dosti velkém počtu programů, rozdělili jsme DVD do několika tematických sekcí. Mezi hlavní software, jenž by vám neměl uniknout, patří Talisman Desktop 2.0 Lite, se kterým změníte vzhled vašich Windows takřka k nepoznání a balíky kancelářských aplikací OpenOffice.org. Nabízíme vám horkou novinku, kterou je betaverze 2.0 CZ a pro uživatele, kteří raději sázejí na prověřený software, jsme přidali poslední stabilní edici 1.1.4 CZ. Nechybějí ani servisní balíčky pro Windows, Office a Internet Explorer 6. Nově jsme přidali servisní balíček pro Windows 2003. Více informací o těchto produktech naleznete v rámečcích.

Audio

Ať již počítač potřebujete k práci nebo se u něj pouze bavíte, hudba může vaši práci či rekreaci zpříjemnit. V této části naleznete software pro přehrávání, konverzi a správu audio souborů na PC. Za zmínku stojí přehrávač a konvertor zvukových a video souborů JetAudio Basic 6.2.2. Dokáže přehrávat většinu formátů a jeho součástí je 20pásmový ekvalizér a 20kanálový analyzátor spektra. S tímto programem lze ukládat jednotlivé snímky přehrávaného videa do bitmapových souborů, upravit rychlost přehrávání, přehrávat internetové vysílání rádia, umožňuje rovněž tvorbu zvukových CD a ukládání stop zvukových CD do souborů. Pokud hledáte na systém nenáročný přehrávač, vyzkoušejte @MAX Tray Player 1.01b.  Zobrazí se v systémové liště, a vy tak brzy budete mít pocit, že je odjakživa součástí Windows.

Domácnost a kancelář

Do této části jsme umístnili programy často používané na domácím počítači nebo při práci v kanceláři. Naleznete zde například v současnosti prakticky nepostradatelný nástroj Adobe Acrobat k prohlížení souborů ve formátu PDF. Tento produkt vám nabízíme v poslední lokalizované edici 6.2. Pokud často posíláte textové zprávy pomocí internetových bran, potěší vás program Kubik SMS DreamCom 5.54. Výhodou je, že můžete psát libovolně dlouhé zprávy a odesílat je hromadně. Dalšími neopomenutelnými funkcemi jsou import kontaktů přímo z telefonu, snadná aktualizace programu z internetu, automatické odstranění diakritiky nebo automatické rozdělení jednotlivých zpráv. OfficeFIX 5.01 je balík nástrojů pro opravu poškozených dokumentů aplikací sady Microsoft Office. Pokud Office nedokáže otevřít uložený dokument, OfficeFIX extrahuje zachovalé informace ze souboru a vytvoří nový soubor.

Komunikace

Sekce Komunikace zahrnuje programy, které vám usnadní pohyb v prostředí internetu, umožní kontrolu využití telefonického i pevného připojení nebo vám pomohou zvýšit bezpečnost počítače. Pokud stále hledáte prohlížeč webových stránek, který by vám vyhovoval svými funkcemi a možnostmi, určitě nahlédněte do této části DVD. Na výběr vám zde dáváme prohlížeče Amaya 9.2.1, Firefox 1.0.6, Mozilla 1.7.11 CZ, Netscape 8.0.3.3 a Opera 8.02. Nechybějí však ani programy pro on-line komunikaci, software pro správu telefonického připojení, download manažery či antivirová zabezpečení počítačů.

Multimédia

Tato sekce se točí nejen okolo úprav digitálních fotografií. Z programů pro práci s nimi jmenujme například balíček aplikací 602Photo Suite 4.1, kde najdete souborový manažer umožňující manipulaci se soubory, nástroj pro vytváření webových fotoalb, organizátor digitálních fotografií a konečně editor digitálních fotografií. Nendo 1.5 je balík nástrojů pro modelování a kresbu v 3D. Dostatečně jednoduchý pro začátečníky i dostatečně výkonný pro profesionály. Nabízí řadu různých funkcí pro modelování a interaktivní 3D prostředí pro kresbu. CopyToDVD 3.0.60.114 je nástroj pro snadné zálohování hudby, her a datových souborů. Podporuje řadu formátů a umožňuje i tvorbu zvukových CD. Nechybí ani GIMP 2.2.7, zatím poslední Windows verze populárního grafického editoru pro Linux. Možnosti tohoto programu jsou srovnatelné s populárními komerčními produkty.

Systém

Tato část obsahuje programy a utility, jež vám mohou pomoci kontrolovat, upravovat a nastavovat celý systém či měřit výkon sestavy. Vedle kompletní kompilace ovladačů grafických karet ATI a nVidia zde naleznete také například Konfabulator 2.1.1, výborný software umožňující snadnou tvorbu mini-aplikací (Widgets) s využitím JavaScript a XML. Můžete snadno změnit jejich vzhled, rozvržení i funkčnost. Těmito mini-aplikacemi mohou být například: hodiny, kalkulačka, ukazatel intenzity Wi-Fi signálu, ukazatel kurzu akcií na burzách či panel informující o aktuálním počasí. TweakUI 2.10 je užitečná utilitka, která dokáže přizpůsobit a doladit Windows XP dle vašich potřeb. Umožňuje úpravu systémových nastavení, která jsou ve standardním prostředí Windows nepřístupná. Můžete upravit nastavení myši, Exploreru, hlavního panelu apod.

Video

Při současném výkonu počítačů není problém použít počítač pro přehrávání filmů či pro jejich editaci. V této sekci naleznete nenápadně vypadající, ale velmi výkonný přehrávač videoformátů. BSPlayer 1.36, aplikaci Vidomi 0.469 pro převod DVD do DivX nebo XviD souboru, jejíž součástí je i jednoduchý přehrávač těchto formátů, či nástroje Easy DVD Shrink 3.0.14 a ShrinkTo5 1.5.2 pro snadné zálohování vašich filmů na DVD nebo pevný disk. Vybírat můžete i ze souhrnného balíku všech nejpoužívanějších a nejnovějších video kodeků a audio filtrů: K-lite Mega Codec Pack 1.36, či oblíbeného CodecPacku All in 1 6.0.2.7.

Zábava

Člověk nemůže jen pracovat, musí si občas i odpočinout, proto jsou programy této sekce věnovány relaxaci. Najdete zde několik her, které by vám měly zpříjemnit volný čas strávený u počítače. Mezi ty nejzajímavější patří adventura World War 1990, která vás zavede do smyšlené třetí světové války, jež propukla v roce 1990. Pokud hledáte raději trochu akce, jsou připraveny závody TORCS 1.2.4 či simulátor autodráhy Crazy Race 0.06. Pokud však hledáte zábavu z trochu jiného soudku, Google Earth 3.0.0464 bude možná tím pravým. Jedná se o 3D mapu světa složenou z družicových snímků. Po spuštění je nastaven základní pohled na celou zeměkouli, se kterou lze různě otáčet a přibližovat ji pomocí myši. Na mapě je možné volitelně zobrazit kromě měst i různé podrobnější objekty, jako jsou hotely, banky letiště apod.

Zadarmo: Talisman Desktop 2.0 Lite

Chcete netradiční vzhled, netradiční nástroje a třeba každý měsíc "skoro" nová Windows? Pak zkuste Talisman Desktop. Jedná se o jeden z programů kategorie shell replacement - tedy programů nahrazujících standardní systémovou část, která zajišťuje vzhled a chování Windows. Talisman udělá z vašich Windows (na pohled) zcela jiný systém. Jiný vzhled, jiné chování, vše plně konfigurovatelné. Před vlastním spuštěním programu je však potřeba získat registrační klíč. Ten získáte zdarma na stránce http://www.lighttek.com/demo/ talisman.php vyplněním jména a své e-mailové adresy. Na tu k vám dorazí zpráva s klíčem. Talisman Deskop je schopen fungovat v několika módech. Lze jej mít spuštěný jako běžnou aplikaci, kdy si budete moci program vyzkoušet. Bude-li vám vyhovovat a práce se vám bude líbit, pak máte možnost přejít do módu druhého. V něm však máte jistá omezení (např. nejsou vidět tzv. tray icons, což jsou ikony v systémové liště dole u hodin). Druhou možností je "Shell" mód (tedy mód, ve kterém plně zastoupí Windows shell). Ohledně tohoto módu doporučujeme rubriku Rychlokurz, kde je detailně popsán postup změny.

Hlavní menu je centrem Talismanu a je převážně dostupné kliknutím na tlačítko [Start] (nebo jeho alternativu) nebo kliknutím pravým tlačítkem myši na plochu, případně na jiný neaktivní prvek. "Převážně" proto, že toto se může lišit téma od tématu. Dále zde najdete záložky, pod kterými jsou ukryty například veškeré nainstalované aplikace, seznam právě běžících programů, tlačítko pro rychlý přístup k systémovým položkám a mnoho dalšího. Pokud se vám zvolený vzhled či uspořádání nelíbí, není problém cokoli změnit. Hlavní konfigurační nástroj Talismanu se nazývá TOE, spustíte jej z hlavního menu volbou Properties. V něm lze například změnit hlavní menu, přidat zvuky, změnit obrázek na pozadí či měnit veškeré ikony v levém panelu nástrojů. Opět odkazujeme na rubriku Rychlokurz, kde naleznete pro tyto činnosti podrobný návod. Dalším programem z dílny společnosti Lighttek Software je Alteros 3D, prohlížeč obrázků. Nabízíme vám jej rovněž zdarma v edici 1.0.

OpenOffice.org 2.0 CZ Beta a 1.1.4 CZ

Pokud nechcete utrácet peníze za drahé komerční programy a chybí vám produkt, s jehož pomocí by nebyl problém pracovat s textem či vytvářet tabulky, sáhněte po OpenOffice.org, plnohodnotném kancelářském balíku, který lze provozovat na všech hlavních operačních systémech a platformách. Jeho nepopíratelnou výhodou je, že je zcela zdarma

Obsahuje textový editor Writer, tabulkový procesor Calc, kreslicí nástroj Draw a program na tvorbu prezentací Impress. Podle celé řady novinek, které tato edice obsahuje, to vypadá, že učinila ve svém vývoji pořádný krok dopředu. Tento kancelářský balík bude už v základní instalaci obsahovat výkonný databázový nástroj Open Office Base. Tím se stane naprosto srovnatelným s produkty vydávanými na komerční bázi. Open Office rovněž bude ukládat soubory do nových formátů - starší formáty samozřejmě budou podporovány také. Vzhledem k možnostem našich médií vám na CD nabízíme betaverzi edice 2.0. Na DVD naleznete jak poslední stabilní verzi 1.1.4, která je určena zejména pro uživatele, kteří nemají zkušenosti s instalováním a během programů v betaverzi, tak pro ty zkušenější z vás je zde umístěna rovněž výše zmíněná edice 2.0.

Komerční software & slevy

The Bat!

E-mailový klient The Bat! je kompletně lokalizován do češtiny a je dodáván s českou nápovědou. Hlavní důraz výrobce je kladen na bezpečnost uživatele, na ochranu před viry a také před nevyžádanou poštou. Mezi nejvíce oceňované funkce patří podpora neomezeného počtu účtů, propracovaný filtrovací systém, rozsáhlý systém šablon a maker, podpora velkého množství protokolů a v neposlední řadě i příjemné uživatelské prostředí, které lze dále přizpůsobovat. Program umožňuje prohlížení zpráv na serveru před jejich stažením. Pro bezpečnou komunikaci podporuje program The Bat! šifrovací programy PGP a GnuPG a dále podporuje digitální certifikáty S/MIME pro elektronické podepisování zpráv. Program umožňuje snadný přechod z konkurenčních programů jako Outlook Express nebo MS Outlook. Více informací o funkcích programu The Bat! najdete na serveru http://www.thebat.cz, kde také můžete provést registraci s uplatněním kuponu na slevu ve výši 20 %.

Zadarmo: Servisní balíčky

Protože každý program vytvářejí lidé, je velice pravděpodobné, že se v něm budou vyskytovat větší či menší chyby. Proto se výrobci programů snaží svým zákazníkům poskytnout jakési doplňky k již dříve zakoupeným produktům, aby odstranili nedostatky ve zdrojových kódech nebo doplnili a rozšířili funkčnost programů. V současné době je většina aktualizací produktů od firmy Microsoft dostupná pomocí internetu. Zde jsou nové aktualizace zveřejňovány relativně často, protože se nečeká, až se jich nashromáždí určité množství, které je pak distribuováno jako Service Pack. Tento způsob distribuce je ovšem vhodný zejména pro uživatele s dostatečně rychlým připojením k internetu, protože stahování těchto aktualizací pomocí modemu může být docela drahá akce. To samé platí v případě, že jste se rozhodli přeinstalovat operační systém, ale nechcete přijít o nejnovější aktualizace, které jste si již nainstalovali. Stažení celé sady aktualizací by vám pak zabralo mnoho času i v případě, že máte přístup k rychlému internetovému připojení. Proto jsme se rozhodli vám na DVD, které má pro tento účel dostatečnou kapacitu, přinést servisní balíčky pro většinu produktů z produkce Microsoftu. Na tomto médiu tedy naleznete ucelený přehled aktualizací pro operační systémy Windows NT, Windows 2000, Windows XP a Windows 2003, kancelářské balíky Office 97, Office 2000, Office XP a Office 2003 a dokonce i celou distribuci Internet Exploreru 6, který obsahuje i Service Pack 1. Většina aktualizací je dostupná v české i anglické verzi.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Prolomte každé heslo!

David Čepička, Daniel Behrens

C05P0544

Ochrana před neoprávněným přístupem pomocí hesel je bezesporu věc velmi užitečná. Má snad jen jedinou vadu na kráse - pokud správné heslo zapomenete, rázem se dostanete do prakticky neřešitelných problémů.

Co například dělat, když si přes internet zakoupíte program a nemůžete za nic na světě najít e-mail, v němž byly všechny informace potřebné pro jeho odblokování? Naštěstí vám v tomto článku právě pro takové či podobné situace přinášíme řešení.

Jak nepříjemný asi musí být pocit, když znovu instalujete Windows a najednou nemůžete najít licenční čísla ke všem programům, které jste si poctivě zakoupili. U programů, které jste si pořídili v klasickém obchodě v krabici, jsou licenční čísla většinou napsána na papírovém obalu CD nebo na kartičce. Obojí lze ztratit velmi jednoduše. U softwaru kupovaného prostřednictvím internetu se pak podobný problém objeví tehdy, když se nepodaří nalézt e-mail, v němž byly uvedeny všechny informace potřebné pro aktivaci programu. Taková situace může kupříkladu nastat tehdy, když se vám najednou poškodí pevný disk.

V první části našeho článku vám poradíme, jak se zachovat právě v takových situacích. Do-zvíte se nejen, kde na internetu nalézt licenční čísla, nýbrž i to, jaká právní či bezpečnostní opatření byste měli brát v úvahu.

V další části se budeme zabývat problémem, pokud ztratíte přístupová data k některé z placených internetových služeb. Poradíme vám, jak budete schopni tyto služby zase využívat. Mnohé internetové stránky jsou totiž chráněny tak chabě, že se řada platících zákazníků může cítit poněkud zklamána tím, jak snadné je dostat se k obsahu, za který oni vydávají peníze.

Každý, kdo všechny dokumenty s důvěrnými informacemi opatřuje přístupovým heslem, jedná bezpochyby velmi obezřetně. Jenže pokud heslo zapomene, stojí najednou před zavřenými dveřmi. Budeme se zabývat i řešením tohoto problému.

V článku také zjistíte, jak je snadné zobrazit všechna hesla uložená v počítači. Z tohoto důvodu je nanejvýš vhodné svému operačnímu systému nedůvěřovat. Podrobnější vysvětlení opět uvedeme vzápětí. Nakonec se budeme zabývat zabezpečením bezdrátových sítí, kde uvidíte, jak snadno se do nich dá proniknout, pokud jsou nesprávně nakonfigurovány.

Sériová čísla

Při ztrátě sériového čísla zakoupeného programu byste rozhodně měli nejprve kontaktovat jeho prodejce, popřípadě výrobce. Pokud máte alespoň doklad o zakoupení zboží, pak by získání nového sériového čísla nemělo být problémem. Nárok na nové sériové číslo však nemáte, záleží na dobré vůli toho, kdo vám produkt prodal či kdo jej vyrábí. Často se také stává, že výrobce programu již neexistuje, například proto, že zbankrotoval.

Sériová čísla na internetu

V následujícím seznamu jsou uvedeny internetové stránky, přes něž se dostanete k sériovým číslům pro celou řadu programů. Nezapomínejte na právní a bezpečnostní rizika spojená s prohlížením podobných stránek a popřípadě se stahováním souborů z těchto stránek.

http://www.allseek.info

http://www.astalavista.box.sk

http://www.astalavista.com

http://www.freeserials.com

http://www.serials.ws

http://www.serialsite.com

http://www.t1000.net

1.Nouzové řešení: sériová čísla z internetu

Pokud se vám nepodařilo získat licenční číslo způsobem uvedeným v úvodu nebo pokud chcete program do doby, než toto sériové číslo dostanete, používat, můžete se zkusit na internetu podívat na některé ze specializovaných stránek. Na nich získáte přístupové kódy k celé řadě programů. V mnoha případech se jedná o tzv. Key-Generator, jenž dokáže vypočítat prakticky libovolné množství sériových čísel.

Rozhodně vám při tomto způsobu získávání sériových čísel nedoporučujeme do internetových vyhledávačů typu Googlu zadávat výrazy typu Serials či Cracks a následně přecházet na libovolný z nalezených odkazů. Jakmile se totiž dostanete na některou ze stránek slibujících sériové číslo, můžete si z ní nepozorovaně odnést nepříjemný dáreček ve formě trojského koně, spywaru či dialeru.

Připravili jsme pro vás několik internetových adres, které slouží jako vyhledávače pro získávání sériových čísel. Odkazují zpravidla pouze na stránky, které dodržují to, co slibují - samozřejmě i ony mohou do velké míry sloužit k rozšiřování spywaru.

2. Právní stránka věci: je takové počínání legální nebo ne?

Z právního hlediska je stahování a používání sériových čísel či jejich generátorů záležitostí, která kupodivu není tak jednoznačná, jak by se mohlo na první pohled zdát. Někteří výrobci programů dávají do svých licenčních ujednání větičku, že program smí být používán pouze s registračním číslem, které bylo získáno přímo od nich. Na druhou stranu v případě ztráty sériového čísla však generátor či číslo stažené z internetu používáte vlastně pouze proto, abyste zboží, které jste řádně získali, mohli používat k účelu, pro který bylo vytvořeno. Zkrátka byste nikdy neměli používat takové sériové číslo, které by vám umožnilo využívat funkce programu, k nimž nemáte ve vámi získané licenci k programu oprávnění. Zakoupíte-li si kupříkladu standardní nebo OEM verzi programu pro vypalování, pak rozhodně nesmíte použít žádný softwarový klíč, který by vám umožnil využívat funkce programu v takovém rozsahu, jako je například možné ve verzi Professional. Stejně tak nesmíte pomocí nového sériového čísla prodlužovat období, v němž máte oprávnění stahovat aktualizace daného programu.

3. Pět důležitých tipů pro vaši bezpečnost

Při vyhledávání sériových čísel byste se měli mít na pozoru. Vzhledem k tomu, že stránky poskytující sériová čísla nebo jejich generátory jsou velmi intenzivně navštěvované, nelze se divit, že jejich provozovatelé z nich chtějí mít také nějaký užitek. Například se vám pokouší vnutit spyware ve formě různých panelů nástrojů pro snadné vyhledávání či podobné nástroje. V lepším případě se objeví tzv. upozornění zabezpečení, které nabízí zablokování instalace podezřelého prvku. V horším případě pak spyware využívá bezpečnostních trhlin v Internet Exploreru, aby se mohl nainstalovat, aniž bychom si toho všimli. Pokud se chcete před všemi druhy malwaru účinně chránit, pak dodržujte následující doporučení:

1. Používejte jiný prohlížeč než Internet Explorer, například Firefox 1.0.6 (naleznete jej i na našem CD), a to zvláště pro prohlížení podezřelých stránek. Tento prohlížeč je totiž o něco bezpečnější než Internet Explorer a navíc má v sobě zabudovanou funkci blokování pop-up oken, což je zvláště u stránek pochybného charakteru k nezaplacení. Internet Explorer tuto funkci nabízí pouze ve verzi Windows XP s nainstalovaným Service Packem 2.

2. Nainstalujte antivirový program, který dokáže rozpoznat a zablokovat kromě virů i spyware. Pokud chcete řešení, které vás nebude stát ani korunu, pak vám doporučujeme zdarma dostupný Antivir Personal Edition Classic 6.31, který rovněž naleznete na našem CD. Po instalaci programu a restartu počítače aktivujte ochranu proti spywaru. To provedete tak, že poklepáním na ikonku v pravé části Hlavního panelu otevřete konfiguraci rezidentní ochrany (Antivir Guard) a v následujícím okně klepnete do menu Options/Configuration. Na záložce Unwanted Programs pak umístěte zatržítka před všechny položky kromě položky Games. Tato možnost je k dispozici pouze ve Windows 2000 a XP.

3. Pokud používáte Internet Explorer, pak je nutné jej a ostatně celá Windows udržovat vždy v tom nejaktuálnějším stavu, nejlépe povolením funkce automatických aktualizací Windows 2000 a XP, popřípadě pravidelným stahováním a instalací aktualizací z internetové stránky http://www.windowsupdate.com.

4. Je naprosto nezbytné věnovat při surfování na internetu pozornost dialogovým oknům s názvem Upozornění zabezpečení (v Internet Exploreru), popřípadě Upozornění - Bezpečnost (Firefox). Vždy je třeba stisknout tlačítko Ne, popřípadě Neinstalovat.

5. Pro lepší zabezpečení je vhodné do počítače nainstalovat také antispywarový program, který dokáže pracovat na pozadí, např. Ad-Aware SE Plus.

4. Utility zabraňující povinné registraci programu

Řada programů, které jsou v obchodech běžně k dostání, vyžaduje při instalaci pokud možno ihned nebo nejpozději do několika dnů provedení tzv. aktivace. Pouze po úspěšném aktivování programu je možné jej dále používat. Nejvýraznějším propagátorem tohoto způsobu registrace programů je firma Microsoft, zvláště její operační systém Windows XP. Tuto politiku nyní používá i Symantec se svými produkty Norton.

Zájem výrobce, který se snaží v co největší míře zabránit pirátskému šíření svých produktů, je zcela v protikladu vůči zájmu zákazníka, který oprávněně chce svoje zakoupené zboží používat okamžitě a bez jakýchkoliv omezení - aniž by musel telefonovat na aktivační telefonní linku nebo produkt aktivovat přes internet, zvláště když vůbec netuší, jaká data se při tomto způsobu aktivace z jeho počítače vůbec odesílají.

Na internetu lze nalézt řadu návodů a utilit, jak tuto aktivaci obejít. Z právního hlediska je tento postup přinejmenším sporný, neboť aktivace produktu je součástí licenčního ujednání mezi výrobcem a uživatelem. V následném sporu by pak rozhodnutí, do jaké míry jsou ustanovení v licenční smlouvě platná, náleželo zřejmě pouze soudcům.

Přístup zdarma na placené stránky

Zapomenete-li heslo pro přístup na internetové stránky s placeným obsahem, pak zpravidla existuje možnost jeho zaslání e-mailem. Pokud však tento způsob možný není, nezbývá nic jiného, než kontaktovat provozovatele stránek a doufat, že nějakým způsobem rychle zareaguje. Mezitím můžete vyzkoušet několik triků, pomocí nichž se lze na takové stránky dostat.

5. Deep Link: přístup prostřednictvím URL

Některé internetové stránky s placeným obsahem disponují pouze velmi chatrnou ochranou proti neoprávněnému přístupu. Skrývají totiž placený obsah ve složce, na kterou není nikde možné najít odkaz. Jedinou možností, jak se na takovou stránku dostat, je ze stránky, na které uživatel zadává svoje uživatelské jméno a přístupové heslo. Pak je do této složky po ověření přístupových údajů přímo přesměrován.

Pokud se tedy jednou dozví jméno složky s placeným obsahem, pak si může při dalších návštěvách zadávání jména a hesla ušetřit a dostat se do složky s placeným obsahem přímo. Stačí do internetového prohlížeče pouze zadat adresu ve tvaru http://www.placenastranka.test/tajnaslozka.

Zmíněnou adresu by si rovněž měl uživatel pro jistotu uložit mezi své oblíbené položky. Pokud to neudělá a heslo ztratí, stále ještě zůstává možnost podívat se v prohlížeči do historie, kde se ukládá seznam všech navštívených stránek za posledních 10 až 20 dnů. Další možností je navštívit některou z diskusních skupin na internetu.

6. Spoofing: oklamaný webový server

Když provádíte spoofing, znamená to, že se někomu, v tomto případě webovému serveru, snažíte něco namluvit. Mnohé špatně zabezpečené internetové servery poznají správně přihlášeného uživatele jen podle toho, že se na placené stránky dostal z určité internetové stránky. Informace o tom, z jaké stránky se uživatel na danou stránku dostal, se nachází v parametru Refferer v hlavičce (Header) protokolu HTTP. Pokud uživatel adresu stránky s placeným obsahem zadá přímo, chybí v hlavičce protokolu parametr Refferer a webový server v takovém případě přístup odmítne. Pomocí zdarma dostupných rozšíření prohlížeče se však parametr Refferer dá libovolně měnit, čímž se uživateli otevírá možnost přístupu k placenému obsahu chráněnému právě tímto způsobem. Pokud má uživatel adresy placených stránek v historii prohlížeče, může kteroukoliv z nich zadat jako parametr Refferer a tím se dostane na stránky s placeným obsahem. Ve speciálních diskusních fórech na internetu je možné nalézt řadu adres, které můžete zadat jako parametr Refferer, abyste získali přístup k nejrůznějším placeným stránkám.

7. Přihlašovací údaje pro zdarma přístupné stránky

Služba BugMeNot (česky "Nerozčiluj mě") na internetové adrese www.bugmenot.com nabízí přístupové údaje pro řadu internetových stránek. Jedná se ovšem o přihlašovací údaje ke stránkám, které svůj obsah poskytují zdarma, pouze vyžadují registraci. Vzhledem k tomu, že se jedná o otevřenou databázi, do níž může přispívat skutečně každý, objevují se zde i údaje pro přístup ke stránkám s placeným obsahem.

Služba BugMeNot rovněž nabízí tzv. bookmarklet, tedy jakýsi miniskript pro Internet Explorer. Ten se zabuduje do oblíbených položek. Tato integrace se provede tak, že klepnete na bookmarklet pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberete příkaz Přidat k oblíbeným položkám. Pokud se při surfování dostanete na stránky vyžadující přihlašovací údaje, klepnete na tento odkaz v menu Oblíbené. Otevře se pop-up okno, které zobrazí potřebné údaje, samozřejmě pokud budou v databázi služby BugMeNot k dispozici. Pokud se přihlášení pomocí zobrazených údajů nepodaří, klepněte na položku THIS LOGIN DIDN\T WORK. Pokud má BugMeNot v databázi další variantu pro přihlášení, nabídne další přihlašovací údaje, které následně můžete použít. Pro Firefox je k dispozici plug-in, jenž přihlašovací údaje do příslušných políček automaticky vyplní.

Prolamování hesel

Pomocí hesel chráníte svoje data před neoprávněným přístupem, ale také sami před sebou, pokud správné heslo zapomenete. V takové situaci vám jistě přijdou vhod následující tipy.

9. Zobrazení uložených hesel

Z bezpečnostních důvodů byste ve svém počítači nikdy neměli ukládat žádná hesla. Pokud to však přesto děláte, pak vám to samozřejmě pomůže, pokud některá z nich zapomenete. Předpokládejme, že musíte znovu instalovat Windows - pak potřebujete hesla kupříkladu k tomu, abyste mohli používat internet, chat či elektronickou poštu.

Pokud si na žádné z hesel nedokážete vzpomenout, měli byste si před novou instalací Windows nejprve zobrazit ve stávajících Windows všechna hesla, která jste v tomto systému používali. Pomůže vám k tomu řada freewarových utilit. Například Asterisk Logger, který naleznete i na našem CD, se používá obzvláště snadno. Spusťte jej a následně otevírejte postupně všechny programy, v nichž používáte nějaké heslo. V každé aplikaci klepněte do políčka, v němž je heslo napsáno - nyní v podobě teček nebo hvězdiček. Asterisk Logger se automaticky postará o zobrazení hesla a místo hvězdiček či teček ho zobrazí pomocí písmenek. Tato možnost funguje téměř u všech aplikací, ale ne úplně u všech. Dále tato utilita zaznamenává ve svém aplikačním okně všechny otevřené programy včetně zobrazených přístupových hesel.

Pomocí klávesy <Ctrl> pak můžete označit několik položek současně a pomocí menu File/Save Selected Items je exportovat do textového souboru. Všechny položky můžete označit pomocí klávesové zkratky <Ctrl><A>. Vygenerovaný textový soubor pak uložte na bezpečném místě, aby se k němu nikdo nepovolaný nemohl dostat. Pro zobrazení hesel uložených v Internet Exploreru potřebujete program Protected Storage Passview. K programu existuje i český jazykový modul. Po rozbalení archivu stačí umístit soubor PSPV_LNG.INI do složky, kam byla utilita nainstalována. Oba soubory naleznete na našem CD.

Přístupová hesla pro připojení k internetu v okně Telefonické připojení sítě se dají zobrazit pomocí Asterisk Loggeru pouze ve Windows 95/98/ME. Windows 2000 a XP totiž používají vylepšenou formu skrývání přístupových údajů. V tomto případě musíte použít utilitu Dialupass, kterou opět naleznete na našem CD. Ta rovněž dokáže uložit všechna hesla do textového souboru. Dialupass však korektně pracuje pouze tehdy, pokud jste v systému přihlášeni jako administrátor.

Vzhledem k tomu, že se zmiňované utility často zneužívají pro krádež dat v jiných počítačích, chápou jejich přítomnost některé antivirové programy jako virové nebezpečí a upozorňují na ně.

10. Otevření dokumentů chráněných heslem

Některé programy nabízejí možnost chránit vytvořené dokumenty přístupovým heslem. Nejznámějšími průkopníky tohoto trendu jsou Word a Excel od Microsoftu. Ve verzi 10 (Microsoft Office XP) například naleznete u obou aplikací tuto možnost v menu Soubor/Uložit jako/tlačítko Nástroje/Možnosti zabezpečení. Pokud přístupové heslo k dokumentu zapomenete, můžete pro tento účel použít speciální utility. Často je ale jejich použití možné pouze tehdy, pokud heslo není příliš dlouhé a složité.

11. Další způsoby otevření dokumentů s heslem

Nejdůkladnější metodu pro rozluštění hesla představuje Brute Force. Je to však také metoda nejzdlouhavější. Zkouší totiž všechny možné kombinace písmen až do zadané délky hesla, například od "a" až po "zzzzzzzz". Pokud předpokládáte, že se v hesle objevují číslice, velká písmena, znaky s diakritikou či speciální znaky, je nutné program patřičně konfigurovat, aby zkoušel i kombinace s těmito znaky. V závislosti na délce a složitosti hesla může proces dešifrování hesla trvat až extrémně dlouho.

Daleko rychlejší je prolomení hesla pomocí tzv. slovníkové metody. Vychází z toho, že heslo je pravděpodobně nějaké obvyklé slovo, neobsahující ani číslice, ani žádné speciální znaky. Pro prolomení hesla jsou tudíž testovány pouze výrazy ve slovníku. Doporučuje se vždy nejprve vyzkoušet tuto metodu prolomení hesla a teprve až selže, použít metodu Brute Force.

12. Balíčky programů pro prolomení hesla

Firma Lastbit Software nabízí celou řadu programů pro prolomení hesel, které se dají pořídit buď jednotlivě, nebo jako celý balíček. Moduly Word Password a Excel Password například stojí každý 39 USD, v jednom balíčku nazvaném Office Password pak 59 USD. Pro archivy ZIP chráněné heslem rovněž existují odpovídající utility. Bohužel nepodporují nový způsob šifrování metodou AES, která se používá ve Winzipu 9.0. V balíčku Password Recovery Tools, jenž naleznete na našem CD, umístila firma Lastbit Software demoverze všech svých programů pro lámání hesel. Tyto aplikace však dokáží rozluštit heslo v maximální délce tří znaků.

Dalším výrobcem programů pro prolamování hesel je firma Elcomsoft. Pro Word a Excel nabízí dva balíčky: Advanced Office Password Recovery (v ceně od 30 USD, demoverzi schopnou prolomit heslo v maximální délce čtyř znaků naleznete na našem CD) a Advanced Office Password Breaker (v ceně od 99 USD, demoverzi, která pouze vyhledá šifrovací klíč, naleznete na našem CD). Advanced Office Password Recovery pracuje klasickými metodami Brute Force a slovníkovou metodou. Advanced Office Password Breaker používá novou metodu prolamování hesel, při níž se netestují všechny možné kombinace, nýbrž pouze kombinace z vygenerovaného šifrovacího klíče. Pak je možné na průměrném počítači prolomit heslo pro jeden dokument maximálně za 10 dní, nezávisle na jeho délce či složitosti.

Advanced PDF Password Recovery (v ceně od 30 USD, omezenou demoverzi naleznete i na našem CD ) prolamuje heslo u dokumentů PDF chráněných heslem například proti jejich modifikaci, kopírování a tisku. Pokud se jedná o dokument PDF chráněný heslem proti neoprávněnému otevření, pak je nutné použít program ve verzi Professional Edition (v ceně od 60 USD).

Firma Elcomsoft dále nabízí programy pro prolomení hesel i pro archivy ZIP či RAR, pro dokumenty vytvořené v programech Corel Wordperfect Office, Lotus Smartsuite či pro soubory šifrované v souborových systémech Windows 2000 či XP.

Jak jednoduše získat přístup do sítě WLAN

Hackerům se ještě stále daří snadno pronikat do bezdrátových sítí. Základem pro získání přístupu jsou záznamy veškerého právě probíhajícího síťového provozu. Pokud tedy používáte síť WLAN, měli byste si dávat pozor zejména na následující:

1. Ochrana SSID: Je-li v Access Pointu povolena možnost Skrýt SSID, mohou se k této síti připojit pouze uživatelé, kteří znají tento údaj, jenž daný Access Point identifikuje. Provedením analýzy síťového provozu WLAN útočník může zjistit SSID při komunikaci libovolného počítače s Access Pointem - SSID je při této komunikaci přenášeno nezašifrované.

2. Filtrování MAC adres: Každá síťová karta a každý WLAN-adaptér má svoji adresu, která jej jednoznačně charakterizuje. Této adrese se říká MAC-adresa (Media Access Control). Access Point se dá nakonfigurovat tak, aby povolil připojení pouze od těch zařízení, která mají určitou MAC-adresu. Útočník může opět na základě analýzy síťového provozu tyto MAC-adresy zachytit, neboť jsou posílány nezašifrované. Pomocí speciálních utilit, jako je například Smac 1.2, pak může útočník odpovídajícím způsobem změnit MAC-adresu svého adaptéru WLAN na takovou, aby mu byl přístup k dané bezdrátové síti povolen.

3. Šifrování WEP: U celé řady routerů WLAN je standardně toto šifrování vypnuto. Bohužel toto šifrování vás chrání pouze před těmi hackery, kteří příliš spěchají. Trpělivější hacker, který bude zaznamenávat provoz na takové bezdrátové síti po několik dní, dokáže z těchto záznamů pomocí speciálních utilit jako například Airsnort či Wepcrack klíč WEP spočítat. Pak může bez problémů číst všechna přenášená data a rovněž není problém do takové sítě proniknout. Na snadnosti takového průniku se ve velké míře podílí použitý šifrovací algoritmus, který má svoje slabá místa. Dalším šifrovacím algoritmem je algoritmus WPA, jehož prolomení je daleko těžší. V současnosti používají šifrování WPA prakticky všechny novější WLAN-routery. Bohužel šifrování WPA nepodporují starší systémy Windows, pouze Windows XP se Service Packem 1 nebo 2. Nejvyšší stupeň zabezpečení nabídne až nový standard pro sítě WLAN s názvem 802.11i.

Minitipy

Použití cracku modifikuje software

Při hledání sériových čísel na internetu pravděpodobně narazíte i na tzv. cracky. Mnohé z nich modifikují program takovým způsobem, že se po jeho spuštění přestane zobrazovat výzva pro zadání sériového čísla - programy fungují stejně dobře i bez něho. Jiné druhy cracků zase slouží k tomu, aby obešly časově omezené používání demoverzí, popřípadě aby umožnily používat některé v demoverzích nedostupné funkce. Někteří právní experti jsou toho názoru, že jakákoliv modifikace softwaru je vždy nezákonná, a to i tehdy, když jste daný program řádně zakoupili a crack jste použili jenom proto, že jste ztratili licenční číslo nebo instalační CD s plnou verzí. Proto vám jednoznačně doporučujeme se používání cracků vyhnout. V opačném případě byste se snadno mohli dostat do konfliktu se zákonem.

Buďte neviditelní

Pokud máte špatný pocit, když navštěvujete více či méně pochybné internetové stránky se sériovými čísly - ostatně člověk nikdy neví, jaké informace o vás se dostanou k někomu nepovolanému - pak byste raději měli surfovat anonymně. K tomu účelu vám poslouží utilita JAP, kterou naleznete i na našem CD. Provozovatelé této služby se zavazují, že u žádného uživatele nepovedou záznamy o jeho aktivitách.

Přístupové údaje na dotaz

V Usenetu, což je centrální diskusní fórum, existuje řada diskusních skupin (newsgroups), v nichž lze získat a měnit hesla k různým internetovým službám. Nejjednodušeji se do Usenetu dostanete, pokud použijete vyhledávač Google, kde klepnete na odkaz Skupiny (www.google.com/grphp?hl=cs&tab=wg&q=).

Zobrazení hesel v Internet Exploreru

Asterisk Logger bohužel nefunguje u hesel, která jsou uložena v Internet Exploreru. Z tohoto důvodu stejný autor vytvořil utilitu Protected Storage Passview, kterou naleznete rovněž na našem CD. Ta dokáže zobrazit nejen hesla uložená v Internet Exploreru, nýbrž i hesla zadávaná pro přístup k e-mailovým schránkám přes protokol POP3 v programech MS Outlook či Outlook Express. Podobně jako u Asterisk Loggeru lze jednotlivé položky označit a uložit do textového souboru.

Více anonymity

Pokud se chcete ukrýt v anonymitě nejen při surfování na internetu, nýbrž i při jiných internetových aktivitách, kupříkladu při posílání e-mailů, pak je vám k dispozici služba na stránkách www.findnot.com. Jedná se o placenou službu v ceně 9,95 USD za měsíc. Ta spolehlivě utají jak váš prohlížeč, tak celé internetové připojení. Přitom je daleko rychlejší než JAP.

BugMeNot pro Firefox

Rychlejší přístup ke službě BugMeNot nabízí stejnojmenný doplněk pro Firefox do verze 1.0 a vyšších. Klepněte pravým tlačítkem myši do políčka, kam chcete zadat uživatelské jméno, a z kontextového menu vyberte příkaz BugMeNot. Doplněk se dotáže databáze služby a patřičná políčka pro přihlášení vyplní.

Brute Force jako hra pro dospělé

Chcete-li získat představu o tom, jak dlouho může trvat uhádnutí hesla pomocí metody Brute Force, pak se určitě podívejte na internetové stránky www.lastbit.com/pswcalc.asp, kde najdete Password Calculator. Vycházejme z toho, že vlastníme počítače s procesorem Pentium 4 taktovaným na 2,5 GHz, který dokáže za sekundu prověřit 350 000 až 400 000 kombinací. Pak může lámání hesla trvat dlouhého osm znaků trvat přibližně 7 dnů, ovšem pouze za předpokladu, že heslo obsahuje pouze malá písmena. Jakmile určíme, že heslo může obsahovat i velká písmena, pak se doba potřebná na rozluštění hesla protáhne až na 5 let. Pokud heslo bude dále obsahovat číslice či speciální znaky, pak může uhádnutí hesla trvat několik set let. Heslo z pěti znaků se dá uhodnout už za šest hodin. Tady je názorně vidět, o kolik bezpečnější je používání dlouhých hesel.

Prolomení hesel na zakázku

Ten, kdo na prolomení dokumentu s heslem spěchá, si může nechat otevřít chráněný dokument takříkajíc na zakázku. Služba na internetových stránkách www.passwordnow.com slibuje, že dokáže odstranit ochranu heslem pomocí speciálních algoritmů řádově v minutách. Každý úspěšně prolomený dokument vás však bude stát 35 USD.

IEEE 802.11i/WPA2

Standard IEEE 802.11i pro bezdrátové sítě WLAN, který je také označován jako WPA2, má nahradit stávající metodu zabezpečení WEP (Wired Equivalent Privacy) a rozšířit možnosti nyní používaného způsobu zabezpečení prostřednictvím standardu WPA (Wi-Fi Protected Access) o metodu šifrování AES (Advanced Encryption Standard). V současnosti podporuje standard 802.11i celá řada WLAN-routerů a WLAN-adaptérů, jiná zařízení podporují WPA se šifrováním AES, aniž by byla označena jako zařízení WPA2. Především starší routery a adaptéry však budou mít s tímto standardem problémy. U některých existuje ještě možnost updatu firmwaru. Zda je to i případ vašeho zařízení, nejlépe zjistíte na internetových stránkách jeho výrobce.

§§§§§


Užitečné tipy & triky

Jan Pokorný

C05P0547

Po studeném "letním" srpnu jsme se přehoupli do tradičně horkého září. Spolu s ustupující zimou opět roste i aktivita vývojářů, která byla prázdninovým provozem značně utlumena. Microsoft vydal další kupu opravných balíčků pro Windows XP a snaží se tak dokázat, že to s bezpečností myslí opravdu vážně. Ani konkurence však nespí a těží ze stálého čekání na novou verzi Windows maximum. Apple se svým Mac OS X podporuje procesory platformy x86 a zejména ve Spojených státech by mohl znamenat pro Microsoft na poli operačních systémů konkurenci. Ani alternativní kancelářský balík OpenOffice.org neustrnul na místě a přišel s verzí 2.0, která je vydařená jak vzhledově, tak i funkčně a velmi dobře si poradí i s formáty Microsoftu. Český překlad byl dokončen nedávno, máme se tedy na co těšit.

Dnešní tipy a triky se dotknou opět oblastí operačního systému Windows (vzhledem k vývoji hlavně poslední XP verze) a MS Office. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Skryjte se před (ne)přáteli

(WinXP/Win9x) Nezbytné propojení moderních operačních systémů s počítačovými sítěmi s sebou přineslo i potřebu víceuživatelského přístupu. V praxi to znamená možnost oddělených profilů, kdy se jako uživatel přihlásíte do toho svého a nastavení provádíte takzvaně na "svém písečku". I přes toto oddělení však stále existují případy, kdy v jednom profilu pracuje více uživatelů, nebo používáte starší verze Windows, kde víceuživatelský přístup prakticky neexistuje. Nezapomínejte ani na správce systému, který se dostane vždy a všude. Vaše práce zanechá ve Windows vždy nesmazatelné stopy, v následujícím tipu si tedy ukážeme, jak ty nejzřetelnější odstranit.

Jestliže pracujete ve Windows a používáte různé dokumenty, obrázky a další data, zůstávají po vás stopy v menu Dokumenty (ve WinXP Poslední dokumenty) pod tlačítkem Start. Zde najdete seznam všech otevřených datových souborů, s nimiž jste pracovali. Jak se jich zbavit?

Pomoc je snadná. Odkazy na tyto soubory jsou totiž umístěny ve složce c:\windows\recent (Win9x) nebo c:\Documents and Settings\loginname\Recent (WinXP). Pokud je vymažete (nemusíte se obávat, jde pouze o odkazy, nikoliv přímo o datové soubory) z výše uvedené složky, zmizí navždy i z menu. Vymazání můžete provést v kterémkoliv souborovém manažeru, je zde pouze jeden zádrhel: složka Recent je skrytá, proto musíte nastavit použitého správce souborů tak, aby ji správně zobrazil.

V Průzkumníkovi, který je standardní součástí Windows, provedete odkrytí skrytých složek poklepáním na ikonu Tento počítač. Pokračujte do roletového menu Zobrazit a zvolte Možnosti složky. Přejděte na záložku Zobrazit a zaměřte se na dlouhý seznam voleb v okně Upřesnit nastavení. Zde vyhledejte položku Skryté soubory a zatrhněte volbu Zobrazit všechny soubory.

Dalším místem, kde byste mohli být odhaleni, je položka Spustit v menu Start. Zde je možné snadno zjistit, jaké příkazy byly v průběhu vaší práce spouštěny. Jednoduchou editací systémového registru však lze i tento seznam zlikvidovat.

Spusťte program regedit z menu Start - Spustit (a je to tady). V něm jděte do klíče HKEY_CURRENT_USER  SOFTWARE - Microsoft - Windows - CurrentVersion - Explorer - RunMRU. V tomto klíči uvidíte v pravém okně regeditu seznam všech položek, které si Windows pamatují. Položky jsou řazeny abecedně, každá má přidělené své číslo. Vybrané položky prostě označte a stiskem klávesy Delete je vymažte. Po restartu Windows bude historie dialogu Spustit prázdná (nebo spíše taková, jakou ji zanecháte).

Velmi zajímavá bývá historie surfování po internetu v prohlížeči Internet Explorer. Zejména děti by se měly mít před rodiči při návštěvě některých stránek na pozoru. Zde je nutné vymazat data na dvou místech.

Prvním je vymazání Historie. Internet Explorer (dále jen IE) obsahuje možnost prohlížet historii vašeho surfování po stanovený počet dní zpět. Po dobu těchto dní může každý, kdo přijde k vašemu počítači, sledovat, které stránky jste prohlíželi. Historii si můžete prohlédnout, pokud spustíte IE a stisknete tlačítko Historie na panelu nástrojů. Vymazání historie provedete volbou Možnosti internetu z roletového menu Nástroje přímo v IE. Na záložce Obecné můžete v dolní části dialogu jednak stanovit počet dní, po který se bude historie uchovávat, lze zde také historii příslušným tlačítkem vymazat. Pro "systémové rýpaly" jen doplním, že soubory uchovávající informace o vašem pohybu na WWW najdete ve složce c:\windows\history (Win9x) nebo c:\Documents and Settings\loginname\Local Settings\History (WinXP). Obě jsou stejně jako v předchozím případě skryté.

Druhou stopou, kterou při surfování zanecháte, zůstává fyzické vyprázdnění samotné paměti cache, která uchovává přímo obsah navštívených stránek. Pozor, toto uchovávání není samoúčelné a může částečně urychlit vaše připojení k internetu, neboť při návštěvě stejné stránky není nutné stahovat celou grafiku znovu a je možné využít tu již staženou právě z paměti cache.

Smazání obsahu provedete opět v dialogu Možnosti internetu, který vyvoláte z menu Nástroje v IE. Stačí poklepat na tlačítko Odstranit soubory v sekci Dočasné soubory Internetu. Pod tlačítkem Nastavení ve stejné sekci se skrývá několik voleb, jimiž lze do jisté míry obsah paměti cache regulovat automaticky.

Opět doplním, že soubory z internetu se na pevném disku shromažďují ve složce c:\windows\temporary internet files (Win9x) nebo c:\Documents and Settings\loginname\Local Settings\Temporary Internet Files (WinXP), kde je také můžete vymazat. Složky jsou opět skryté.

Posledním místem, o kterém si v tomto dlouhém tipu řekneme, je historie Windows Media Playeru (dále jen WMP). Stejně jako si IE pamatuje navštívené stránky, pamatuje si WMP všechny multimediální soubory, které jste v něm otevřeli. Jestliže chcete seznam těchto souborů odstranit, opět se nevyhnete drobné editaci systémového registru.

Jděte do menu Start - Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CURRENT_USER-Software-Microsoft-MediaPlayer-Player-RecentFileList. Zde, podobně jako tomu bylo u historie spuštěných příkazů, najdete seznam položek, který můžete libovolně promazat. Každá položka reprezentuje odkaz na jeden otevřený mediální soubor. Položky jsou opět seřazeny podle pořadového čísla. Pro aktivaci je nutné restartovat.

Vybarvěte si Windows

(Win9x/Me) Abychom se nevěnovali pouze Windows XP a jejich rychlosti, ukážeme si teď poměrně snadný tip pro úpravu starších verzí Windows. To je sice nijak nezlepší ani nezrychlí, každopádně vám ale budou připadat přitažlivější. Editaci systémového registru se ale nevyhneme, proto připomínám nutnost provedení zálohy před jakýmkoliv zásahem do této konfigurační databáze.

Přiznejme si, že každý si rád ve volné chvilce vloží na pozadí pracovní plochy hezký obrázek, případně si vylepší vzhled plochy sadou ikon ze seriálu Simpsonovi. Ovšem pomocí standardních oken nejde nakonfigurovat vše, někdy je nutné přejít k editaci systémového registru.

První, co každého v souvislosti s definicí barevných palet napadne, je dialog Nastavení obrazovky. Klikněte pravým tlačítkem na pracovní plochu a zvolte Vlastnosti. Poté se přesuňte na záložku Vzhled, zde můžete libovolně měnit barevné schéma vašich Windows, ať už volbou nějakého přednastaveného schématu nebo výběrem barev pro jednotlivé objekty. Každopádně zde nenajdete úplně vše, změnit se toho dá podstatně více - pomocí editace registru.

Jděte do menu Start - Spustit a spusťte regedit. Pokračujte až do klíče HKEY_CURRENT_USER - Control Panel  - Colors. V tomto klíči po pravé straně najdete dlouhý seznam objektů, u každého z nich je nastavena jeho barva, která se skládá ze tří hodnot rozsahu 0 (černá) až 255 (bílá). Jedná se o klasickou paletu RGB (Red, Green, Blue), takže záleží na vás, jakou kombinaci zvolíte. Změňte barvu objektů, které vás zajímají, a zavřete regedit. Restartujte.

Tipy pro MS Office

Kde že vaše zprávy jsou?

(Outlook 2000/2003) V úvodu dnešních tipů pro MS Office zabrousíme k takzvanému "velkému Outlooku", který je součástí kancelářského balíku a nabízí výrazně lepší funkce než jeho mladší bratříček s přídomkem Express. Řeč bude o zálohování a umístění datových souborů, které Outlook využívá.

Ale pěkně od začátku. Outlook obsahuje dvě komponenty, které se o zálohu vašich zpráv víceméně mohou postarat automaticky. První z nich je archivace zpráv. Její konfigurační dialog najdete v roletovém menu Nástroje pod položkou Možnosti. V ní pokračujte na záložku Jiné, kde naleznete tlačítko Automatická archivace. V následujícím velmi podrobném dialogu máte možnost nastavit archivaci dat podle vašeho gusta. Lze dokonce přímo definovat soubor a složku, kde budou archivované informace uloženy. Lze také nastavit, zda se po archivaci mají smazat z hlavního datového souboru, kterému se tak výrazně ulehčí a který musí Outlook načítat při každém startu (což je vlastně smyslem archivace). Pokud jste připojeni na internet, bude vám nabídnuta ke stažení i komponenta Backup, která v podstatě nedělá nic jiného, než že v určitém časovém intervalu vytvoří kopii hlavního datového souboru a uloží ji na zvolené místo. Tuto operaci však můžete provádět i ručně.

Práce s datovými soubory velkého Outlooku je totiž podstatně jednodušší než u jeho méně složitého bratra. A to i přes fakt, že zde zálohujete podstatně větší množství informací. U Outlooku totiž nepracujeme pouze s e-maily, ale také s kalendářem, úkoly, adresářem a podobně. Naštěstí jsou veškerá data tohoto groupwarového klienta umístěna v jednom jediném souboru s příponou PST. Ten najdete buď ve složce Windows - Local Settings - Data aplikací - Outlook (v případě Windows 98, Me), nebo ve složce Documents and Settings  loginname - Local Settings - Data Aplikací - Outlook (v případě Windows 2000, XP).

Ve výše uvedených složkách najdete více souborů PST. První se vždy jmenuje outlook.pst (pokud jej nenazvete jinak) a jedná se o hlavní datový soubor. Další je pak archivní (zpravidla archiv.pst - záleží na vás) a záložní (backup.pst). Soubory obsahují skutečně kompletní datovou zálohu: jak elektronické pošty, tak kalendáře a ostatních složek Outlooku. Pokud je chcete zálohovat, stačí je prostě kopírovat na bezpečné úložiště.

Tím ale vaše možnosti zdaleka nekončí. Jestliže vám standardní umístění datových souborů nevyhovuje, můžete je snadno výše uvedeným způsobem přemístit jinam, je však o tom nutné informovat samotný Outlook. To provedete opět v dialogu Možnosti z roletového menu Nástroje, a to přímo na záložce Nastavení pošty. Zde je tlačítko Datové soubory, které vám zobrazí přehled stávajícího umístění těchto souborů, jež můžete pomocí tlačítka Nastavení libovolně změnit. Modifikovat lze cestu k hlavnímu i archivnímu datovému souboru. Zajímavostí je, že Outlook jako groupwarový klient dokáže naráz pracovat i s více datovými soubory. Stačí je přidat do seznamu. V dialogu lze objevit i možnost komprimace složek, pokud používáte souborový systém NTFS.

Díky výše uvedeným možnostem můžete jeden datový soubor používat ve více klientech Outlooku. Jestliže používáte ve firemní síti dva počítače (třeba PC a notebook), můžete datové soubory uložit na společné síťové úložiště a načítat je do obou zařízení. Získáte tak jednoduchým způsobem přístup ke shodným datům. Podmínkou je nepoužívat datové soubory Outlook z obou zařízení zároveň.

Z klávesnice rychleji

(Office 2000) Nakonec si ukážeme malý tip pro lepší a rychlejší ovládání aplikací MS Office. Mezi nejčastěji používané funkce při tvorbě dokumentů, například ve Wordu, jistě patří formátování napsaného textu. Změnu jeho velikosti nebo řezu písma však musíte provádět myší v roletovém menu (pokud nemáte definované styly). Podstatně rychlejším způsobem je použití klávesových zkratek. Užitečné je to hlavně v případě, že vás celým dokumentem provází jeden řez písma a vy pracujete pouze s velikostí.

Jestliže chcete označený text zvětšit, stiskněte klávesovou kombinaci CTRL+SHIFT+>. Pro zmenšení potom analogicky kombinaci CTRL+SHIFT+<. Velikost krokuje po dvou bodech, pokud chcete nastavit hodnotu lichou, budete to muset udělat opět myší. Pro změnu písma (fontu) můžete také použít klávesnici. Stačí označit příslušný text a stisknout klávesovou kombinaci CTRL+SHIFT+F, kurzor se přepne do kolonky pro výběr písma a vy můžete kurzorovými klávesami nastavit patřičný font. Poté stačí potvrdit stiskem klávesy ENTER a změna se provede. Zajímavé je chování výše uvedených zkratek v Office 2003. Zatímco volba písma funguje bezchybně, velikost lze pouze zvyšovat.

Easter Eggs

Dnešní díl jako obvykle uzavřeme jedním velikonočním vajíčkem, které vás zajisté potěší. Příště na shledanou.

Multimediální prezentace

(Word 2000) Pro spuštění tohoto velikonočního vajíčka potřebujete Word 2000. Spusťte jej a stiskněte kombinaci kláves Alt+F11, která spustí editor Visual Basic, jenž je obsažen v sadě MS Office 2000.

Pravým tlačítkem poklepejte na lištu s ikonami nástrojů a z kontextového menu zvolte Upravit. Nechte okno úprav lišty otevřené a přejděte do roletového menu Nápověda. Zde poklepejte pravým tlačítkem na položku O aplikaci Microsoft Visual Basic a uvidíte možnost tento název změnit. V podstatě se jedná o přeprogramování nabídky MS Wordu. Přepište název položky na anglické Show VB Credits a zavřete stále otevřený dialog pro úpravu lišty. Poté zvolte už obyčejně z roletového menu Nápověda vaší upravenou nabídku a pokochejte se výkonem programátorů. Tento trik jsem zkoušel na anglické verzi Office 2000 a fungoval bezvadně, na české není ověřený, nicméně by měl být rovněž funkční. Zkuste a uvidíte.

Intertipy

Léto končí, podzim na krku. Zdánlivě pesimistické rčení naopak přináší svěží vzduch do českého internetového prostředí. Kromě nových nabídek ADSL se "pochlapili" také mobilní operátoři a postupně přicházejí s internetovými tarify. Eurotel dokonce nabízí hned několik způsobů připojení, od trochu netypického Wi-FI až po CDMA. Česká republika se také stala hostitelem dvou reality show najednou. Jejich domovské weby nabízejí mnoho multimediálního obsahu, včetně placeného přenosu videa i zvuku. Nyní ale už k samotným odkazům.

Školení MS Office

http://office.microsoft.com/cs-cz/training/default.aspx

Dnešní internetové tipy, věnované nejznámějšímu kancelářskému balíku, začneme velmi zajímavě zpracovanou stránkou přímo z kolekce Microsoftu, tedy samotného výrobce. U tohoto odkazu je zbytečné hodnotit design a přehlednost, obojí je na výborné úrovni. Obsah naznačuje už název stránek. Najdete zde totiž jakýsi portál obsahující velmi slušné možnosti školení. Pod školením si představte rozsáhlý tutoriál, doplněný nejen ilustrační grafikou, ale také videem a někdy i zvukem. Nová školení můžete za určitých podmínek i sami vytvářet. V úvodu vám je nabídnut nejaktuálnější a nejpopulárnější kurz. Další jsou již přehledně rozdělené podle příslušné aplikace z balíku MS Office. Pro každou aplikaci jsou k dispozici řádově desítky kurzů různých délek. Stránky jsou doplněny o galerii klipartů, šablony a další doplňky popisovaného MS Office. K dispozici je i přehledně provedený seznam opravných balíčků (service packs) a dalších užitečností ke stažení. Nechybí ani vyhledávač. Stránky jsou kompletně v češtině.

Tipy a triky pro Office XP

http://www.microsoft.com/cze/office/officexp/using/tips/

Na stránkách Microsoftu ještě chvíli zůstaneme. A to u stránek se skutečnými a nefalšovanými tipy a triky, tentokrát však pouze pro MS Office XP, tedy předposlední verzi balíku. Technickému zpracování stránek opět těžko něco vytkneme, obsahově jsou tipy a triky rozděleny podle jednotlivých aplikací. Zpracování jednotlivých příspěvků je obdobné jako na jiných stránkách Microsoftu. Kromě samotných tipů a triků najdete v levém menu i další doplňky pro tuto verzi Office a několik utilit přímo ze sekce Download. Nechybí ani oficiální popis a představení jednotlivých součástí produktu (dokonce i nově zařazeného Visia, včetně tipů pro něj). Vyhledávač je k dispozici v horní části stránek. Vše hezky česky.

Tipy, makra a skripty

http://www.davidzbiral.webzdarma.cz/pocitac.htm

Stránka poněkud staršího data vzniku, čemuž odpovídá i její zpracování - jen lehce formátovaný text na poněkud nevábném pozadí. Pro nás je ale důležitý hlavně obsah stránky, a ten zajisté stojí za to. V úvodu najdete seznam neaktivních odkazů, který je souhrnem informací na stránce jako takové. Objevíte v něm tipy pro práci s počítačem, které odkazují na velmi rozsáhlý textový dokument s velkým množstvím rad. Následuje podrobný úvod do Visual Basic Skriptu, zejména v souvislosti s kancelářským balíkem MS Office  -opět formou rozsáhlého textu. Ke stažení dostanete k dispozici archiv s hotovými makry pro MS Word. Nechybí ani návod pro úplné začátečníky, jak vlastně stažená makra ve Wordu používat. Předposlední části je odkaz na archiv s velkým množstvím hotových skriptů, které vám práci s MS Office dále usnadní. Jedná se o skutečné lahůdky, jejichž přehled je k dispozici na úvodní stránce. Autor vám nabídne i stažení dalších utilit a přináší ještě několik závěrečných rad. Vše v češtině.

MS Office Tips

http://www.computertips.com/Microsoftoffice/microsof.htm

Z domácích vod se podíváme, co je nového v zahraničí. První stránka bude opět poněkud starší, což se opět odráží i na technologii zpracování a použité grafice. Obsahově je však na velmi dobré úrovni, a proto bychom ji v našem přehledu rozhodně neměli vynechat. Stránka se věnuje kancelářskému balíku obecně a v podstatě na ní kromě tipů a triků nic jiného nenajdete. Tipy jsou nejprve rozděleny podle aplikací v balíku, dále potom podle typu použití. Zpracování jednotlivých příspěvků je převážně pouze textové. Jak už bylo řečeno, nic dalšího vás nečeká. Anglicky.

Exceltips

http://www.exceltip.com

Dá se říci, že Excel je v kancelářském balíku MS Office nejsofistikovanější aplikací. I proto (na rozdíl od jeho kolegů) naleznete na internetu stránky, které se věnují výhradně jemu. Jednu velmi povedenou (po všech stránkách) najdete pod výše uvedeným odkazem. V úvodu vás autor zahrne žebříčky nejčtenějších tipů a jejich kategorií. V přehledném horizontálním menu pak můžete vesele pokračovat na samotné tipy, rozdělené do mnoha skupin, velmi podrobně zpracované, s ilustrační grafikou. Nechybí ani přehled nejznámější literatury o dané problematice, povedené tutoriály a komerční nabídka konzultací nebo kurzů. V závěru jste zváni do vlastního diskusního fóra. Jelikož je dělení tipů do kategorií poměrně nepřehledné, oceníte i fulltextový vyhledávač. Nic více, nic méně. Anglicky.

Excel VBA

http://www.excel-vba.com

Pokud vyslovíme zkratku VBA (Visual Basic for Applications), okamžitě nás napadne spojení s MS Excelem, aplikací, ve které VB využijeme opravdu dokonale. Výše uvedený odkaz směřuje na stránku, která se přesně tímto spojením zabývá. Zpracování sice není ideální, s obsahem však budete jako programátoři spokojeni. Stránka se zabývá zejména výukou VBA, neobsahuje tedy téměř žádné hotové skripty nebo makra. Základem jsou tipy a funkční popis Excelu. Výklad pokračuje přes makra až po články, zabývající se praktickým využitím Excelu ve spojení s databázovými produkty a podobně. Vše je textové a přehledné. Vyhledávač bohužel chybí. Vše v angličtině.

Excel 97

http://www.volny.cz/skumat/

A opět návrat do minulosti. Výše uvedený odkaz vás svým zpracováním nejen vrátí o několik let zpět, ale také do vod českého internetu. Stránky se věnují výhradně Excelu ve verzi 97, nicméně zde podané principy práce se hodí i na novější verze tohoto tabulkového kalkulátoru. Základním navigačním prvkem je levé menu, rozdělené do několika sekcí. Začneme s úvodem, pokračujeme přes sešity a listy, tabulky, formátování tabulek, tisk, tvorbu grafů a skončíme u třídění a seznamů s pokročilými funkcemi. Jednotlivé oddíly jsou dále členěny. Vše zpracováno převážně textově, někdy doplněno ilustrační grafikou. V češtině.

§§§§§


Talisman Desktop

Karel Šredl

C05P0546

Vítejte po prázdninové pauze u dalšího dílu Rychlokurzu. Dnes na to půjdeme zostra. Nudí vás standardní vzhled Windows a chtěli byste jej nějak oživit? Chcete netradiční vzhled, netradiční nástroje a třeba také každý měsíc "skoro" nové Windows? Pak tedy zkuste náš Talisman!

Talisman Desktop je jedním z programů kategorie shell replacement - tedy programů nahrazujících standardní systémovou část, která zajišťuje vzhled a chování Windows. Nebojte se této definice. Talisman udělá z vašich Windows (na pohled) zcela jiný systém. Jiný vzhled, jiné chování, vše plně konfigurovatelné. Podívejme se, co dokáže dnešní účinkující...

Instalace

Spusťte instalační soubor. Prostřednictvím tlačítek [Next>]... postupně projdete základními informacemi o programu, nastavením adresáře, vlastní instalací a nakonec se v menu [Start] > Programy objeví nová složka Talisman 2.0 Lite.

Registrace

Před spuštěním programu je však potřeba získat registrační klíč. Jako čtenáři PC WORLDu jej obdržíte zdarma na stránce www.lighttek.com/demo/talisman.php po vyplnění jména a e-mailové adresy. Na tu vám rovněž dorazí zpráva s klíčem.

První spuštění

Nyní už můžeme program konečně spustit. Do dialogového okna požadujícího registrační klíč vyplňte čísla, která vám dorazila elektronickou poštou. Pokud se nepřeklepnete, objeví se oznámení o úspěšné registraci a otevře se před vámi nový svět.

Módy běhu

Talisman Deskop je schopen fungovat v několika módech.

1. Jako běžná aplikace (sami ho spustíte a sami ho můžete kdykoli vypnout). Tento mód vám dovolí si program vyzkoušet, pokud vám bude vyhovovat a bude se vám práce v něm líbit, pak máte možnost přejít do módu druhého. V něm však existují jistá omezení (např. nejsou vidět tzv. tray icons, což jsou ikony v systémové liště dole u hodin).

2. "Shell" mód (tedy mód, ve kterém plně nahradí Windows shell). Pokud bychom vlastnili standardní (tedy placenou) verzi Talisman Desktopu, pak by přepnutí do tohoto módu byla hračka - stačilo by spustit tzv. "Shell Switcher", který je součástí instalace, a systém kliknutím přepnout. Bohužel tento milý program je nám, majitelům "Lite" verze odepřen, musíme si tedy pomoci jinak. Upozorňuji, že následující postup je určen pro uživatele s vyšší znalostí systému Windows a pokud se na to necítíte, raději řekněte zkušenějšímu kolegovi nebo prostě používejte Talisman v aplikačním módu.

Jestliže používáte Windows XP, Windows NT 4 nebo Windows 2000, spusťe program Regedit (Start > Spustit > regedit.exe). Projděte postupně stromovou strukturou HKEY_CURRENT_USER\

Software\Microsoft\WindowsNT\CurrentVersion\Winlogon a zde dvakrát klikněte na položku shell. Hodnotu explorer.exe změňte na c:\Program Files\Talisman 2.0 Lite\talisman.exe (pokud máte Talisman Desktop nainstalovaný jinde, musíte zadat správnou cestu!). Klikněte na [OK] a restartujte Windows. Po restartu bude Talisman vaším výchozím pracovním prostředím. Návrat zpět je jednoduchý: prostě v registru změníte hodnotu klíče shell zpět na explorer.exe a restartujete systém.

Pokud máte Windows 9x, musíte změnit obsah souboru c:\windows\system.ini. Otevřete ho v Notepadu a najděte sekci [boot]. V ní vyhledejte řádek shell=explorer.exe. Na začátek tohoto řádku vložte středník: ;shell=explorer.exe. Pod tento řádek vložte nový a do něj zapište shell=C:\

PROGRA~1\TALISM~1.0LI\TALISMAN.EXE. Jak vidíte, cestu k souboru je třeba zapsat ve staré dosovské konvenci, a proto buďte velmi opatrní. Nejlépe si operaci předem vyzkoušejte spusťte příkazový řádek a zadejte do něho zmíněnou cestu (např. C:\PROGRA~1\TALISM~1.0LI\TALIS-MAN.EXE). Pokud se spustí Talisman desktop, pak je cesta správná.

Zpět k souboru system.ini: uložte soubor, nepůjde-li uložit, odstraňte ochranu souboru. V průzkumníku na něj klikněte pravým tlačítkem myši a zvolte Vlastnosti, zde zrušte zaškrtnutí atributů Skrytý, Jen ke čtení a Systémový. Pak by opravený soubor mělo být možné uložit. Nyní už schází jen restart. Návrat zpět ke standardnímu vzhledu je analogický. V souboru system.ini odstraňte řádek shell=C:\PROGRA~1\TALISM~1.0LI\TALISMAN.EXE a z řádky ;shell=explorer.exe smažte středník. Restartujte.

Talisman je nyní nastaven jako výchozí a zcela tak zastoupil běžné prostředí vašich Windows. Nemusíte se ničeho obávat - tato změna je vratná a kdykoli se lze vrátit k vašim starým (okoukaným) Windows.

Základní úkony

Protože vzhled, chování i práce aplikace jsou značně závislé na vybraném tématu (o tom přece Talisman Desktop je), popíšeme si téma základní, pojmenované trefně "default".

Ať už je Talisman spuštěný v módu aplikace (klikli jste na ikonu Talismanu v menu [Start] > Programy > Talisman) nebo jste Talismanem nahradili implicitní shell Windows (podle předcházejícího popisu), v obou případech před sebou máte dosud nepoznaný systém. Pro začátek stačí seznámení s Hlavním menu.

Hlavní menu přestavuje jakési centrum Talismanu a je převážně dostupné kliknutím na tlačítko [Start] (nebo jeho alternativu) nebo kliknutím pravým tlačítkem myši na plochu, případně na jiný neaktivní prvek. "Převážně" říkám proto, že toto se může u různých témat lišit. V našem případě vypadá hlavní menu jako na obrázku.

Nové téma

Jak můžete získat a nainstalovat nějaké nové téma? Snadno!

Navštivte některou z následujících stránek (výčet není úplný, na internetu jich určitě najdete více).

www.lighttek.com/themes/themes.php

www.skinz.org/skins.phtml?category=54

skins.deviantart.com/themes/talisman2

Vyberte si téma, které vás zaujme, a klikněte na "download". Stáhněte komprimovaný soubor a uložte jej k sobě na disk. Tento soubor je potřeba rozbalit do podadresáře s názvem nového tématu, v adresáři c:\Program Files\Talisman 2.0 Lite\themes. Pokud máte nějaký dekomprimační nástroj, pak jej použijte, jak jste zvyklí. Pokud máte Windows XP, můžete použít vestavěný dekomprimátor. Uchopte soubor pravým tlačítkem myši a přetáhněte ho do adresáře s tématy. Tam jej upusťte a z menu vyberte volbu Extrahovat. Opět stačí klikat na tlačítko [Další>] až do posledního [Dokončit].

Nyní zbývá nové téma aktivovat. Klikněte tedy pravým tlačítkem na plochu, zvolte Themes a v podadresáři vyhledejte své téma. Klikněte na něj a vyberte jeho miniaturu. Jako mávnutím kouzelného proutku se vše změní a vy si můžete začít zvykat na nový vzhled.

Nastavení

Hlavní konfigurační nástroj Talismanu se nazývá TOE, spustíte jej z hlavního menu volbou Properties. Jak vidíte na obrázku, je rozdělen na dvě konfigurační oblasti - System a Objects. System provádí nastavení základních systémových objektů, Objects pak obsahuje nastavení všech ostatních nainstalovaných objektů. Souhrn takových nastavení tvoří celé téma.

Podrobný popis rozhodně přesahuje rozsah tohoto článku, proto si zde ukážeme jen několik jednoduchých změn.

1. Změna hlavního menu: V TOE klikněte na záložku System a zvolte položku Main Menu. V pravé části okna vidíte seznam položek hlavního menu tak, jak jsme si je popsali už dříve. V jednotlivých sloupcích máme postupně ikonu Icon, text Caption a příkaz Command String, který se má provést po kliknutí na danou volbu. Volby lze v rámci menu přesouvat nahoru či dolů pomocí tlačítek a . Novou položku přidáte ikonou , naopak aktuální řadek s volbou smažete pomocí . Pokud chcete změnit text u volby, prostě klikněte do patřičné buňky a text přepište. Ikonu změníte podobně jednoduše kliknete do buňky ve sloupci Icons, zvolíte a najděte patřičný obrázek. Změny se projeví po stisknutí tlačítka Redraw (Překreslit). Takto lze úplně od základu předělat celé hlavní menu.

2. Přidání zvuků: Nastavení zvuků k jednotlivým systémovým akcím provedete v TOE > System > Sounds.

3. Změna obrázku na pozadí: Většina témat poskytuje jednoduchý způsob změny pozadí ve výchozím tématu se panel nástrojů pro práci s pozadím zobrazí kliknutím na . Vypadá takto a hned první ikonou si vybíráte obrázek na pozadí. Pokud však chcete univerzální postup, otevřete TOE a v sekci Objects vyberte hned první položku seznamu desktop0. Zde můžete změnit obrázek (Picture), jeho umístění (Centered = doprostřed, Tiled = dlaždice, Stretched = roztáhnout...) a spoustu dalších věcí.

4. Změna ikony v levém panelu nástrojů: Jistě jste si všimli, že ve výchozím menu je v levé části panel nástrojů rozdělený do několika sekcí (Main, Office, Games, Music, Pictures, Misc) a v každém z nich je připraveno několik ikon. Ty vám ale nemusí vyhovovat. Zkusme tedy jednu z nich změnit. Vyberte např. panel Pictures, v něm pravým tlačítkem klikněte na My Video a zvolte Properties. Otevře se TOE a v něm budou zobrazeny informace o ikoně My Video. Popisek My Video jsem nahradil svým programem - "BS Player", v sekci Command: jsem kliknul na ikonu , zvolil Filename (neboť chci vybrat soubor) a vyhledal bsplayer.exe - viz obrázek. Nakonec stačí kliknout na Redraw a všechny změny se aktivují.

Závěr

Talisman Desktop určitě dokáže úžasné věci, změní vaše Windows k nepoznání. Pokud si z nepřeberného množstí nabízených témat vyberete to své, pak jistě oceníte půvab takové aplikace.

URL: http://www.lighttek.com/talisman.htm

Applications - Zde je seznam nainstalovaných aplikací (tedy vlasně obsah původního menu [Start] > Programy).

TaskList - Zde najdete seznam spuštěných programů (tedy to, co je ve standardních Windows ve spodní liště).

Minimize All - Příkaz pro minimalizaci všech oken (rychlý způsob, jak se dostat k ploše). Stejný efekt má ve výchozím tématu kliknutí na tlačítko vedle tlačítka Start.

Find Files - Otevře dialog pro hledání souborů (původní [Start] > Hledání).

Run - Otevře dialog pro spuštění programu (původní [Start] > Spustit).

Themes - Výběr nainstalovaných témat. Najděte si v seznamu téma, jež zrovna odpovídá vaší náladě, a kliknutím na miniaturu je aktivujete.

System Folders - Rychlý přístup k systémovým složkám.

Help  - Menu s nápovědou (volba Obsah).

Quick Launch - Menu s panelem "Snadné spuštění"

Settings - Menu s přístupy k nastavení programu, tématu a objektů na obrazovce.

New - Vytvoření nového objektu, menu... atd.

Properties - Spuštění hlavního konfiguračního nástroje (viz Nastavení).

Shutdown - Vypnutí či restart počítače.

§§§§§

$$$$$


Software


To nejlepší z Open Source 2005

David Čepička, Tobias Weidemann

C05P0543

Existují programy, které jsou nepochybně kvalitní, přesto za ně ale nemusíte platit. Často nabízejí dokonce více než komerční programy. Ano, jedná se o programy šířené pod hlavičkou Open Source. Zkuste i vy využít aplikace, do nichž profesionální programátoři vložili své vědomosti a zdarma je poskytli jiným!

Není asi málo uživatelů, kteří všechny programy, jež mají na svém počítači, získali legálně. Vzhledem k tomu, že žijeme v době, kdy se na uživatele nelegálně vlastněných programů doslova pořádají hony, není od věci přemýšlet nad otázkou, jak veškerý software na počítači legalizovat. Vy, kteří se hrozíte sumy peněz, kterou budete muset vydat za legalizaci svých programů, nebojte se! Nemusí vás to stát ani korunu. Řešením je přechod na programy šířené pod hlavičkou Open Source. O co jde? Jedná se o programy, jež jsou vyvíjeny různými komunitami. Jejich členové poskytují své vědomosti ostatním členům zdarma. Často se jednotliví programátoři znají pouze z internetu. Tímto způsobem vznikají nejen malé utilitky, nýbrž i celé kancelářské balíky, jejichž typickým představitelem je Open Office. Rovněž internetový prohlížeč Firefox, který se během několika posledních měsíců postaral ve světě počítačů o pořádný rozruch, je jedním z projektů Open Source. Většina programátorů zveřejňuje své programy právě pod licencí GNU-GPL, tzn. General Public License. Tato licence umožňuje uživatelům programy nejen volně kopírovat a dále šířit, mohou je téžlibovolně modifikovat a ve změněné formě distribuovat, a to i za peníze. Jediným pravidlem, které musí být zachováno, že se samotným programem musí být šířen i jeho zdrojový kód, popřípadě musí být zdarma k dispozici někde na síti.

To nejlepší ze světa Open Source

Vybrali jsme pro vás ty nejzajímavější projekty ze světa Open Source a rozdělili jsme je do dvou částí. V tomto čísle vám představíme první, v příštím čísle pak najdete druhou. Všechny programy naleznete na našem CD, zdrojové kódy jednotlivých aplikací (často v několika různých verzích) se pak nacházejí na internetových stránkách, které vám samozřejmě prozradíme také. Uvidíte, že pro téměř každou oblast, kam počítače zasahují, se najde minimálně jeden program šířený pod hlavičkou Open Source - ať se bude jednat o program pro vytváření archivů, přehrávání multimediálních souborů nebo třeba o kancelářský balík. Pokud bude některá utilita potřebovat pro svůj běh speciální rutiny, bude to u programu výslovně uvedeno a vše potřebné bude přibaleno na našem CD. V naprosté většině případů však budou splněny všechny předpoklady pro to, abyste mohli zdarma dostupný software začít okamžitě používat.

Open Office: další generace

Jak již bylo řečeno, představíme vám na následujících stránkách to nejlepší ze světa Open Source a rovněž vám nabídneme pohled na přepracovaný kancelářský balík Open Office. Řada připravovaných novinek potěší určitě nejen uživatele, kteří tento kancelářský balík s úspěchem používají, ale možná přesvědčí i neústupné příznivce sady Microsoft Office Open Office vyzkoušet. Například instalace databázového stroje bude nyní patřit ke standardně instalovaným součástem, zatímco dříve musela být instalována dodatečně.

Podporu programů Open Source hledejte na internetu

Nejen podnikatelé, ale i řadoví občané mají proti programům Open Source stále výhrady, a to v oblasti týkající se podpory produktů. Tento problém je nasnadě, jelikož v případě potíží se nelze obrátit na konkrétní osobu či vytočit telefonní číslo, kde by problém pomohli vyřešit. On-line komunity jsou však často daleko angažovanější a kompetentnější než mnohá centra telefonické podpory mamutích softwarových společností. Hledáte řešení pro nějaké speciální použití daného programu nebo máte problém s programem ve spojení s nějakým méně obvyklým hardwarem? Nezřídka najdete v internetové komunitě někoho, kdo se už se stejným či podobným problémem setkal a vyřešil jej. Pak zajisté pomůže i vám. Diskusní skupiny na internetu většinou komunikují anglicky, u rozšířenějších produktů jako je kupříkladu Open Office či Firefox se dají nalézt i diskusní fóra v češtině.

Dalším dobrým argumentem pro používání volného softwaru je jeho nekomerční nasazení. Při jeho dalším vývoji tak hrají roli prim zejména technické argumenty, nikoliv ty ekonomické. Internetové komunity zveřejněním svých produktů nevydělávají žádné peníze, naopak vždy žádají o finanční příspěvky, aby mohly pokrýt náklady třeba na provoz vlastních serverů. Proto se i program, který je zaměřen pouze na úzkou skupinu uživatelů se specifickými požadavky, může dále rozvíjet i tehdy, kdy by byl pro výhradně ekonomicky uvažující firmu již dávno nezajímavý.

7-Zip 3.13

Archivační program podporující řadu formátů

Download: http://www.7-zip.orgn

Název a velikost souboru: 7Z426.EXE, 1,01 MB na našem CD

OS: Windows 95/98/ME, NT, 2000 a XP

Jazyk: česky

Co umí: Posíláte-li prostřednictvím elektronické pošty velké množství dat rozsáhlejšímu okruhu adresátů nebo posíláte-li e-mail s přílohou kolegovi pomocí modemu, určitě se vyplatí použít program pro vytváření komprimovaných archivů. Na rozdíl od populárního Winzipu či Winraru je program 7-Zip zdarma a je ho možné dále nastavovat a rozvíjet přesně podle vašich požadavků. 7-Zip podporuje při komprimaci vedle všudypřítomného formátu ZIP rovněž formáty TAR, GZIP nebo BZIP2. Dekomprimovat pak můžete archivy ARJ, RAR a CAB. Pokud budete komprimovat soubory v jeho vlastním formátu 7Z, dosáhnete při stejné rychlosti komprese o něco lepšího kompresního poměru než při použití klasického formátu ZIP.

Ke každému vytvářenému archivu můžete přidávat vlastní komentář, čehož lze využít například pro připomenutí, o kterou verzi komprimovaného souboru či složky se jedná. Formát 7Z je podporován i jinými archivačními programy, takže si můžete být určitě jisti tím, že archiv budou moci používat i ostatní uživatelé.

Jak funguje: V menu Nástroje/Možnosti klepněte na záložku Systém. Zde můžete nastavit, které přípony souborů budou automaticky asociovány s programem 7-Zip. Pokud se tak nestalo automaticky, můžete na záložce Jazyk vybrat češtinu, čímž se přepnete do českého rozhraní. 7-Zip pak můžete používat buď jako souborového manažera, nebo jako archivační program. Uživatelské rozhraní programu je o něco horší než to, na jaké jste zvyklí, pokud používáte Winzip či podobné programy.

Panel nástrojů, umístěný pod jednotlivými položkami menu, umožní přímý přístup k nejdůležitějším funkcím programu. Je zde například volba Test, pomocí níž můžete otestovat, zda je daný archiv úplný a bez chyb. Soubory archivů, které často používáte, můžete vložit do seznamu Oblíbené (maximálně 10 položek). Dostanete se k nim pohodlně i pomocí klávesových zkratek <Alt><0>-<9>. Velmi praktická je klávesová zkratka <F9>, která nám umožní rozdělit jedno okno programu do dvou, v nichž se následně můžete volně pohybovat.

Eraser 5.7

Dokonale odstraní všechny soubory z disků

Download: http://www.heidi.ie/eraser

Název a velikost souboru: ERASER57SETUP.ZIP, 2,68 MB na našem CD

OS: Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP

Jazyk: anglicky

Co umí: Kdo si někdy koupil nějaký již používaný pevný disk a pokusil se na něm spustit některou z utilit pro obnovu souborů, možná nám dá za pravdu, že prakticky ve většině případů se na něm dá najít množství soukromých dat předchozího majitele. Ne všichni totiž vědí, že samotné odstranění složky či souboru ve Windows nestačí. Odstraní se jím totiž pouze zástupce mazaného objektu v systému souborů, samotný soubor na disku zůstává dále. Je to jako když vytrhnete z knihy stránky s obsahem - sice musíte chvíli hledat, ale požadovanou kapitolu nakonec stejně najdete. Utilita Eraser se postará o to, aby se soubory a složky skutečně trvale odstranily a aby se celý disk úplně vyčistil. Pro tento účel je k dispozici několik strategií. Jako první se nabízí jednoduchá metoda spočívající v přepisu celého disku náhodně generovanými nulami a jedničkami. Druhá metoda US-DoD-522022-M přepisuje obsah disku třikrát až sedmkrát, podobně jako mazání disku založené na Guttmannově algoritmu, které obsahuje 35 přepisů. I takto smazaná data by se podle všeho ještě dala obnovit ve speciálních laboratořích zabývajících se záchranou dat - cena obnovy souborů by se však pohybovala řádově v desetitisících až statisících korun, což zřejmě žádný normální člověk podnikat nebude.

Jak funguje: Stisknutím klávesové zkratky <Ctrl><N> vytvořte nový úkol a zadejte, který disk nebo který soubor budete chtít trvale odstranit. Prostřednictvím záložky Schedule můžete určit, kdy má být úkol vykonán, například každý pátek v 15 hodin nebo třeba při každém spuštění počítače.

Metodu odstraňování souborů určíte pomocí klávesové zkratky <Ctrl><E>. Utilita rozlišuje mezi mazáním souborů a přepisováním volného místa na disku. Tím se zabrání opětovnému obnovení těch souborů, které byly předtím ve Windows odstraněny obvyklou cestou. V systémech Windows 95/98/ME byste se pak měli ještě přesvědčit, že budou smazána nejen samotná data, ale i jména souborů.

Gaim 1.1.4

Umožňuje komunikovat s uživateli pomocí několika různých služeb

Download: http://gaim.sourceforge.net

Název a velikost souboru: GAIM-1.4.0.EXE, 6,57 MB na našem CD

OS: Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP

Jazyk: česky

Co umí: Gaim je program typu Instant Messenger, který podporuje několik protokolů. Ve stejném rozhraní tak můžete využívat účty pro komunikaci přes ICQ, Yahoo, MSN, popřípadě IRC a zároveň můžete být přihlášeni do několika sítí. Kromě toho je zde rovněž zabudována podpora starších protokolů jako Gadu-Gadu, Jabber či SLIC. Velkým kladem je velmi jednoduché ovládání, protože používání všech funkcí je intuitivní.

Gaim v rámci doplňkových služeb nabízí funkci přenosu souborů a individualizované oznámení o nepřítomnosti, samozřejmě pokud jej daná služba podporuje. Gaim vás rovněž může upozorňovat, jakmile se uživatel, se kterým chcete komunikovat, přihlásí nebo odhlásí. Komunita, která Gaim vyvíjí, je velmi aktivní a pravidelně zveřejňuje opravy všech chyb, které se v programu objeví.

Jak funguje: Už při instalaci programu si vyberete, jak má program vypadat. Při prvním spuštění byste měli věnovat pozornost konfiguraci programu. Tady si můžete nastavit, které klávesové zkratky mají být aktivovány a které zvuky či druhy písem budete používat. Pokud používáte připojení přes proxy server, právě zde zadáváte potřebné údaje o jeho konfiguraci. V menu Plugins můžete do programu integrovat a aktivovat řadu doplňků. Standardně je k dispozici 13 plug-inů, další naleznete na internetové adrese gaim.sourceforge.net/plugins.php.

U každého účtu můžete na jeho spouštěcí stránce nastavit, zda chcete být připojeni (a viditelní) a zda vás má program při spuštění automaticky přihlašovat. Psaní zpráv je velmi jednoduché. Můžete používat písmo v různých velikostech, k dispozici je možnost formátování - lze nastavit barvu písma, je možné psát tučně či kurzívou. Pomocí menu můžete do zpráv vkládat řadu smajlíků.

Health Monitor 2.1

Kompletní analýza systému

Download: http://healthmonitor.sourceforge.net

Název a velikost souboru: HEALTHMONITOR_2.1STABLE.ZIP, 391 KB na našem CD

OS: Windows 2000 a XP

Jazyk: anglicky

Co umí: Health Monitor je utilita, která provádí podrobnou diagnostiku vašeho systému, takže může být užitečná při správě, sledování či optimalizaci vašeho počítače. Program kupříkladu způsobí poplach, pokud je třeba operační paměť počítače zaplněna více, než jste určili, nebo když na pevném disku zbývá příliš málo místa. Stejně tak může testovat výkon vašeho procesoru. Utilita rovněž sleduje, zda se na jednotlivých pevných discích nebo v určitých souborech prováděly nějaké změny. Přitom program rozlišuje podle názvu souboru a jeho velikosti, dále podle atributů souboru, poslední změny a některých dalších kritérií. Disponuje rovněž řadou síťových funkcí. Prostřednictvím funkce Check Custom se dají do programu integrovat vlastní skripty, takže utilitu můžete rozšířit o celou řadu dalších funkcí.

Jak funguje: Po instalaci je nutné provést konfiguraci programu. Na záložce Notification Rules můžete například zadat, kdy chcete zobrazovat zprávy o systému. Smysluplné jsou hodnoty v intervalu 6 až 12 hodin. Program po uplynutí zadaného intervalu buď vytvoří v předem zadané složce textový soubor, nebo vás informuje e-mailem, popřípadě SMS. Posílání zpráv elektronickou poštou samozřejmě předpokládá aktivní připojení k internetu, oznamování přes SMS funguje pouze tehdy, pokud máte modemovou kartu GSM. Ke každé funkci pak zadáváte časovou periodu, po jejímž uplynutí se mají kontroly provádět.

Vlastníte-li méně výkonný počítač, nedoporučujeme nastavovat provádění kontrol příliš často, neboť výkon počítače se při kontrole systému rapidně snižuje. Pokud chcete získat přesné údaje o výkonu procesoru, je nutné jej prověřit zvlášť pečlivě - v tomto případě nejlépe pomocí parametru Accurate. Tuto kontrolu však stačí provádět skutečně jen jednou za čas. Program vyžaduje nainstalované rozhraní Microsoft .NET Framework 1.1, které můžete stáhnout ze stránek Windows Update (update.microsoft.com).

Media Portal 0.1.0.10

Udělá z vašeho počítače multimediální centrum

Download: mediaportal.sourceforge.net

Název a velikost souboru: MEDIAPORTAL_0.1.3_SETUP.ZIP, 25,6 MB na našem CD

OS: Windows XP

Jazyk: anglicky

Co umí: Tato všestranná utilita dokáže spravovat filmy, zvukové nahrávky a obrázky, na pracovní ploše zobrazuje příspěvky z kanálů RSS a dokáže také nahrávat filmy na pevný disk, přičemž využívá zabudovanou funkci Time-Shifting. Tato funkce zajistí, že pokud se při sledování filmu musíte vzdálit, můžete se po návratu dívat dále přesně od místa, kde jste film přestali sledovat - takže o nic nepřijdete. Ani přeskakování reklam není pro tento program problém. Velmi praktická je i podpora infračerveného dálkového ovládání, které můžete připojit k počítači přes port USB. Systémové požadavky na počítač jsou: procesor o frekvenci minimálně 1,4 GHz, 256 MB RAM, grafická karta využívající technologie DirectX 9.0 a operační systém Windows minimálně se Service Packem 1.

Seznam všech podporovaných televizních karet (analogové, DVB-T, -C a -S) najdete na internetové adrese mediaportal.sourceforge.net/requirements.html.

Jak funguje: Po spuštění programu se objeví průvodce, který vám ve 14 krocích pomůže provést základní konfiguraci. Nejprve budete mít možnost nastavit jazykové rozhraní (české bohužel chybí) a následně si vyberete jeden ze čtyř vzhledů. První dva vzhledy jsou prakticky totožné se vzhledem Windows XP Media Center. Dále určíte složku, do níž se budou ukládat filmy, zvukové nahrávky a obrázky. Nezapomeňte u elektronického průvodce programem (EPG) - krok 9 - nastavit správné časové pásmo (středoevropské) a potom EPG aktualizujte.

V kroku 11 naplánujte vhodný interval spuštění a ukončení programu, abyste nepropásli například začátek a konec kriminálního filmu - přišli byste pak o to, kdo je vrahem. Rovněž zrušte možnost automatického mazání souborů.

Při dalším spuštění aplikace Media Portal testuje, zda jsou nainstalovány kodeky pro všechny používané multimediální formáty. Pokud tomu tak není, budete na tuto skutečnost upozorněni. Všechny chybějící kodeky máte možnost následně prostřednictvím odpovídajících odkazů nainstalovat.

Open Office 1.1.4 & 2.0

Náhrada kancelářského balíku Microsoft Office

Download: http://www.openoffice.cz

Název a velikost souboru:

OOO_1.1.4_WIN32INTEL_INSTALL_CS.ZIP,72,2 MB (verze 1.1.4) OOO_1.9.122_WINDOWS_INSTALL_CS.EXE,80 MB (verze 1.9.122)na našem CD

OS: Windows 98/ME, NT4, 2000 a XP

Jazyk: česky

Co umí: Na Open Office upozorňujeme ve spojení s programy Open Source zvláště rádi. Snad žádný jiný projekt nebyl vyvíjen s takovým úsilím a nadějemi jako právě tento. Před nedávnem se objevila betaverze Open Office 2.0, která však je zatím označována spíše číslem 1.9.122. Podle celé řady novinek, které obsahuje, to vypadá, že učinila ve svém vývoji pořádný krok dopředu. Tento kancelářský balík bude už v základní instalaci obsahovat výkonný databázový nástroj Open Office Base. Tím se stane naprosto srovnatelným s produkty vydávanými na komerční bázi. Open Office rovněž bude ukládat soubory do nových formátů - starší formáty samozřejmě budou podporovány také. Co se týče kompatibility, i zde se toho událo mnoho. Problémy s otevíráním souborů vytvořených ve Wordu, Excelu apod. by měly nyní být výjimkou, ovšem dosáhnout stoprocentní kompatibility se asi nikdy nepodaří.

Jak funguje: Při instalaci ponechte standardní nastavení, může se totiž stát, že budete potřebovat podporu pro mobilní zařízení, která se při tomto druhu instalace instaluje také. Asociaci souborů typu DOC, XLS či PPT s programem Open Office byste měli nastavit pouze tehdy, pokud nemáte v počítači Microsoft Office. Pak se budou tyto soubory otevírat vždy právě v programu Open Office. Při prvním spuštění se vás program zeptá, zda se chcete zaregistrovat. Registrace je dobrovolná a přinese informace o novinkách, týkajících se tohoto programu. Uvědomte si, že při stažení verze 2.0 (1.9.122) se jedná o betaverzi, takže se při jejím běhu mohou vyskytovat chyby. Ty můžete nahlásit například na internetové adrese klub.openoffice.cz/hlasenichyb. Pokud se chcete vyhnout neočekávaným zatuhnutím systému nebo jiným problémům, pak byste měli instalovat verzi 1.1.4, dokud se neuvolní stabilní verze 2.0. Obě verze však můžete používat paralelně vedle sebe a nezávisle na sobě.

PDF Creator 0.8.0

Okamžitá tvorba dokumentů ve formátu PDF

Download: sourceforge.net/projects/pdfcreator

Název a velikost souboru: PDFCREATOR-0_8_0_GNUGHOSTSCRIPT.EXE,7,21 MB na našem CD

OS: Windows 98/ME, NT4, 2000 a XP

Jazyk: anglicky

Co umí: Formát PDF se vyvinul do podoby standardu, který zajišťuje stejné zobrazení dokumentů nezávisle na operačním systému. Přesto asi málokdo z nás, kdo potřebuje vytvořit dokument PDF, by byl ochoten zaplatit několik tisíc korun za aplikaci Adobe Acrobat. Program PDF Creator je však zadarmo. Utilita nainstaluje tiskový ovladač, přes který vytvoříte dokument ve formátu PDF prakticky z libovolné aplikace. PDF Creator bohužel nedisponuje žádnou ze speciálních funkcí Acrobatu.

Jak funguje: Instalace programu je velmi jednoduchá. Instalační soubor již obsahuje upravenou verzi nástroje Ghostscript 8.14, který je nutný pro vytvoření souborů PDF, dále postscriptový tiskový ovladač a všechny potřebné runtime-soubory. Trochu času zabere ladění programu. Spusťte ho a v menu Tools vyberte položku Options. Tady můžete například určit kvalitu, v níž budou dokumenty ukládány. Pokud chcete dosáhnout minimální velikosti souborů PDF, zatrhněte na záložce Compression všechna zatržítka a u každé položky nastavte volbu Automatic.

Pokud budou dokumenty PDF určeny k tisku, měli byste na záložce Colors nastavit barevný modul CMYK. Barevný modul RGB je naproti tomu vhodný tehdy, potřebujeme-li minimální velikost souboru a chceme dokument umístit na internet. Výslednou velikost lze rovněž minimalizovat, pokud snížíme rozlišení. Pakliže budeme dokumenty tisknout, mělo by být rozlišení nastaveno bez ohledu na výslednou velikost souboru minimálně na 600 dpi. Chcete-li do dokumentu umístit upozornění na autorská práva, popřípadě nějakou svoji autorskou značku, můžete použít volbu Use standard autor v položce Document.

Další informace

Na internetových stránkách http://www.sourceforge.net naleznete celou řadu otevřených projektů pro vývoj softwaru, většina z nich se však zabývá vývojem programů, které mají úzce specializované využití. Mějte na paměti, že ne všechny programy jsou skutečně po technické stránce dokonalé, proto nemusí vždy fungovat bezchybně.

Audacity 1.2.3

Dobrý editor zvuku

Download: http://audacity.sourceforge.net

Název a velikost souboru: AUDACITY-WIN-1.2.3.EXE, 2,34 MB na našem CD

OS: Windows 98/ME, 2000 a XP

Jazyk: anglicky

Audacity je vícestopý editor zvuku, disponující celou řadou efektů a filtrů pro vylepšení kvality nahrávky. Velmi snadno lze nastavit například úroveň hlasitosti, zvýraznit vybraná frekvenční pásma nebo odfiltrovat šumy. Program podporuje po celém světě rozšířený standard VST plug-inů, díky čemuž lze jeho možnosti dále rozšiřovat. Na rozdíl od mechanických nahrávacích zařízení můžete nastavit výšku zvuku a rychlost nahrávání jednotlivých stop nezávisle na sobě, a to bez ztráty kvality záznamu. Informace a podporu k programu můžete najít na diskusním fóru na adrese: lists.sourceforge.net/lists/listinfo/audacity-users.

Azureus 2.3.0.4

Program pro sdílení souborů ve výměnných sítích

Download: http://azureus.sourceforge.net

Název a velikost souboru: AZUREUS_2.3.0.4_WIN32.SETUP.EXE, 6,55 MB na našem CD

OS: Windows 98/ME, NT4, 2000 a XP

Jazyk: česky

Jedním z nejoblíbenějších systémů pro sdílení a výměnu souborů je bezesporu Bit Torrent. Hodí se zejména pro výměnu velkých souborů, takže v tomto systému můžete nalézt třeba nejnovější linuxové distribuce. Pokud použijete jako klienta program Azureus, který je šířen jako Open Source, podaří se vám dosáhnout daleko vyšší přenosové rychlosti než při použití kteréhokoliv jiného klienta. Je to dáno optimální konfigurací klienta Azureus, která tímto způsobem zaručuje maximální možné využití kapacity výměnné sítě. S žádným jiným klientem tuto optimální konfiguraci neprovedete tak snadno jako právě s Azureem. V menu Tools najdete položku Nastavení, můžete zde rovněž spustit průvodce, který méně znalým uživatelům usnadní používání tohoto programu. Při konfiguraci zadáváte mimo jiné způsob připojení k internetu a cílovou složku pro stažené soubory.

Flask-Mpeg 0.7.8.39

Program pro konverzi videa

Download: http://flaskmpeg.sourceforge.net

Název a velikost souboru: FLASKMPEG_078_39.ZIP, 916 KB na našem CD

OS: Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP

Jazyk: anglicky

Flask-Mpeg dokáže převádět soubory MPG pořízené třeba videokamerou do komprimovaného formátu AVI. Filmy na DVD, chráněné proti kopírování, se bohužel tímto programem zpracovávat nedají. Pokud však chcete konvertovat soubor videa z DVD, otevřete soubor IFO, který obsahuje metadata k souborům VOB uloženým zpravidla ve složce Video_TS. V následujícím dialogovém okně pak vyberete, kterou zvukovou stopu či titulky potřebujete, samotnou konverzi spustíte pomocí tlačítka Flask this DVD.

U jednotlivých souborů MPG například z videokamery pak postačí otevření souboru a spuštění procesu konverze.

§§§§§


Microsoft Office 12: Máte v Kanceláři všechno?

Patrik Malina

C05P0545

Možná jste již dávno ztratili orientaci, možná je vám to vlastně jedno: vždyť pokud používáte MS Office 2000, MS Office XP nebo produkty balíku Office 2003 System, většinou si asi vystačíte s tou troškou funkcí, jež se za léta proměnily pramálo. A co populární formát PDF? Že jej znáte, je pravděpodobné, ale asi netušíte, kdo jej vyvinul a spravuje. Nebo je to jinak? Víte snad dokonce, s jakou verzí Office pracujete? A víte, že výsledkem vývoje by v příštím roce měl být "Office 12", souborový standard Metro a grafický editor Acrylic? Pojďte se podívat, co se chystá!

Situace na trhu s kancelářským softwarem mírně připomíná zákopovou válku - vzájemně válčící strany se tu rychlejším, tu pomalejším postupem dopracovaly do fáze, kdy bojují o zájem svých stávajících zákazníků (je třeba je udržet) či konkurenčních (nezbývá než je "přetáhnout" mezi své). Výchozí pozici mají všichni velmi slušnou: MS Office je bezesporu vítězem marketingovým, Open Office boduje jako "alternativa" a chlubí se nespornými kvalitami. Ostatní výrobci tu a tam něčím zajímavým překvapí, zatímco udržují běžné funkce na dostačující úrovni. Navzdory této situaci, kdy munice pro velkolepé přestřelky je poskrovnu, kráčí vývoj vpřed. Společnost Microsoft nadále nenápadně pokračuje v nastoupené cestě a vylepšuje svůj Office, na druhou stranu se však pokusila před časem zaútočit a otevřít novou "válečnou frontu". Na novinky ze tří oblastí se nyní podíváme blíže.

Opravdu konečně XML?

Pokud bychom na tomto místě stručně napsali, že jednou z nejzajímavějších novinek v Office 12 bude ukládání dokumentů do formátu XML, pozornější čtenáři a poučenější uživatelé by nás měli za blázny. A řekneme-li, že se jedná možná o jednu z nejpodstatnějších změn, bude nás mít za šílence i zbytek uživatelské obce! Takže, je to opravdu tak horké?

Po stránce technologické se samozřejmě o žádnou převratnou novinku nejedná. Samotný jazyk XML, jenž slouží k popisu datových struktur, je letitým pamětníkem a Microsoft jej poprvé zavedl do balíku Office ve verzi 2000. Tehdy bylo cílem podpořit export dokumentů do podoby webových stránek. K popisu složitých struktur třeba ve Wordu jazyk HTML zcela nevyhovoval, a tak tvůrci řádně popustili uzdu fantazii a použili tvárný XML. Zůstalo však u této prezentační funkce a Office XP neznamenaly žádný výrazný posun vpřed. V balíku Office 2003 se však objevuje aplikace InfoPath a jazyk XML již je jejím vnitřním základem, což je dáno jednak způsobem jejího použití, jednak zřejmě budoucími záměry tvůrců.

S chystaným balíkem Office 12 by však měla přijít zásadní změna. Souborové formáty, jež jsou odvozeny od jazyka XML, se stanou výchozím způsobem ukládání dokumentů v programech Word, Excel a Power Point! Pokud stále není tato změna zřejmá, připomeňme, že stávající formáty .doc, .xls či .ppt tak budou po více než deseti letech poslány do zálohy, aby nepřekážely dalšímu vývoji. Software je bude nadále schopen využívat, ale pokusíte-li se uložit nový dokument, výchozí variantou bude formát na bázi XML.

Proč jde o tak výraznou změnu? Stávající formáty (.doc, .xls, .ppt) jsou tzv. binární, což znamená, že kromě speciálně přizpůsobených aplikací je nic jiného nedokáže zpracovat. Důsledkem této koncepce je smutný svět, jak jej známe: z poškozeného dokumentu něco zachráníte jen zázrakem (přestože třeba 99 % dat je v pořádku), různé verze dokumentů se chovají nevyzpytatelně a výrobci konkurenčního softwaru jsou vystavováni neustálému tlaku díky nedokumentovaným změnám a modifikacím, jež znemožňují kloudně soubory zpracovávat. Nová podoba, označovaná jako MS Office Open XML Formats, by mohla situaci od základu změnit. Jakýkoliv vytvořený dokument bude přístupný v univerzálně čitelné formě, a to pomocí libovolné aplikace pro čtení souborů. Ostatní výrobci budou moci snáze upravit své technologie tak, aby editace mimo MS Office byla na špičkové úrovni. Mnohem důležitější však je, že dokument již nebude nic skrývat - při důsledné kontrole se nestane, že třeba spolu s textem či tabulkami odešlete i nežádoucí privátní data. Ačkoliv se bezesporu jedná o výrazný posun vpřed, je třeba upozornit na jednu "vývojovou" souvislost: výše popsanou "revoluční" koncepci využívá třeba balík Open Office již řadu let a Microsoft k němu přistoupil po letech obhajování problematické pozice binárních formátů.

Za velmi zajímavým technologickým vývojem, souvisejícím s XML, však nalezneme neméně interesantní "politické" pozadí. Společnost Microsoft je proslulá svou taktikou bránit binární formáty a jiná vlastní "neprůhledná" řešení, takže k takto zásadnímu kroku musela existovat silná motivace. Jedním z důvodů je jistě pád do vlastní pasti: ačkoliv stávající formáty byly po léta propagovány jako výborná možnost vzájemné spolupráce aplikací, i samotní tvůrci zřejmě dospěli k závěru, že to není úplně pravda. I programy od Microsoftu spějí k větší integraci a XML je cestou, jež tomu má napomoci. Binární varianty uložení dokumentů prostě ztratily opodstatnění.

Další důvod pro změnu je o něco spekulativnější, ovšem možná velmi blízký realitě. Zástupci řady státních institucí po celém světě stále častěji prosazují v úřednických postupech použití otevřených formátů dokumentů, což jediné může zajistit průhledné toky dat mezi občany a státní správou a svobodnou volbu aplikace pro úpravy. A protože Microsoft je tradičním dodavatelem pro "státní správu", kde jde o hodně peněz, nechce zřejmě udělat tragickou chybu v podobě setrvání u starých pozic a zavřít si tak do této oblasti dveře. Výsledkem je naděje pro občana, že přes vysokou penetraci produktů Microsoftu na úřednických počítačích bude moci psát své dokumenty v editoru jakéhokoliv výrobce bez rizika, že úřad takové podání zamítne jako technologicky nekompatibilní.

Odkazy: Stránky o využití XML v Office 12

http://www.microsoft.com/office/preview/default.mspx

Pojedete v Metru?

Když Microsoft nedávno nejen zmínil, ale i předvedl svou nově vyvíjenou technologii Metro (přesněji XPS Print path), uživatelé tradičních kancelářských aplikací si toho většinou vůbec nevšimli. Proč také, když se předvádění konalo na konferenci zaměřené na vývoj hardwaru? Přesto se jedná o novinku, která by se mohla prosadit právě v oblasti "kancelářské" práce s dokumenty, a proto se na ni podíváme blíže.

Formát Metro by se měl stát novým způsobem popisu tiskových stránek dokumentů. Mezi jeho význačné vlastnosti patří především to, že není určen k přímé komfortní úpravě (editaci), ale měl by naopak sloužit k uchování, přenosu a prohlížení vyhotovených stránek v cílové grafické podobě. Technologie je založena rovněž na principech XML a takto sestavené dokumenty by měly s sebou nést kompletní popis stránek tak, aby žádné cílové zařízení nemohlo žádoucí podobu znetvořit. Jistě jde o velmi potřebnou věc, a to obzvláště ve věku internetu a desítek různorodých platforem...

Připomíná vám předchozí odstavec něco? Pokročilejší uživatelé jistě zavětřili, že něco podobného zde přece už řadu let máme! Formát Metro skutečně sleduje nápadně podobné či stejné cíle jako existující, nesmírně populární technologie PDF. Také se po zveřejnění a předvedení vzedmula první diskusní vlna, označující Metro za potenciálně silného konkurenta PDF. Takové úvahy mají své částečné opodstatnění: Metro totiž najdeme v příštím roce v novém operačním systému Windows Vista (dříve Longhorn), a to nejen jako hračku pro distribuci dokumentů po internetu. Microsoft se totiž po dlouhých letech rozhodl změnit způsob zpracování tiskových dat ve Windows a nový formát je středobodem nového kolotoče: data z jakékoliv aplikace by měla být převedena do "univerzálního" Metra a poté zaslána na fyzickou tiskárnu. I tohle se vám zdá povědomé? Samozřejmě, v současném světě zastává obdobnou funkci třeba standard PostScript. Proto tedy předvádění na hardwarovém fóru, proto obavy a spekulace řady komentátorů - pokud se k tomuto záměru přikloní výrobci tiskových zařízení a připraví stroje, jež budou schopné přímo pracovat s formátem Metro při tisku, může spanilá jízda nového standardu začít. Přestože Microsoft opět nic zásadního neobjevil, ale zpracoval existující koncepce do vlastní podoby, jde bezesporu o velmi zajímavou novinku.

Kolem Metra panuje řada nejasností a jednou z nich je podpora na různých platformách. Pokud nebude k dispozici alespoň prohlížeč, použitelný mimo systém Windows Vista, na revoluci a svržení PDF do hlubin zapomnění to prozatím nevypadá. Stejně tak zůstane výraznou nevýhodou i omezení na "všechna" Windows, neboť PDF dnes přečteme na široké paletě zařízení s různými operačními systémy. Přesto by se mohlo jednat ve světě výhradních uživatelů Windows o výraznou změnu, z jejichž kancelářských aplikací budou vycházet proudy dokumentů v Metru, i když to ještě chvilku potrvá.

Odkazy: Nejčastěji kladené dotazy o Metru

http://www.microsoft.com/whdc/device/print/metro_FAQ.mspx

Specifikace a referenční dokumentace Metra http://www.microsoft.com/whdc/device/print/metro.mspx

Další pokus o grafiku

Do třetice se pozastavíme u oblasti, v níž Microsoft již jeden pokus učinil, ovšem výsledek si vyžádal minimálně toto chystané "druhé podání". Pamatujete si grafický editor Photodraw, jenž byl součástí balíku Office 2000? Poměrně těžkopádný nástroj se v nebývale tvrdé a neúprosné konkurenci grafických programů neprosadil a tvůrci z Redmondu na chvíli v této oblasti ustoupili do pozadí. Svěží vítr přinesl letos nově chystaný nástroj s kódovým názvem Acrylic, který lze dokonce stáhnout v podobě testovací verze a podrobněji vyzkoušet.

Ve srovnání s výše zmíněným tristním pokusem vypadá tato aplikace o poznání nadějněji. Mezi zajímavé prvky patří snaha alespoň mírně setřít rozdíl mezi vektorovou a bitmapovou grafikou, což dobře odpovídá tradičním snahám Microsoftu odstavit uživatele od technologických podrobností. V prvních náznacích je patrná snaha o podporu zavedených formátů (Adobe Photoshop, Illustrator, PDF...) a také zde najdete známé tvůrčí prostředky jako vrstvy, štětce, výplně, gradienty atd. Ani zde tedy nenajdeme příliš originality - koneckonců základ aplikace byl zakoupen od jiné firmy. Snahou je nabídnout uživatelům nástroj, jenž v portfoliu dosud chyběl. Úspěšnost jeho prosazení bude, jak jinak, svázána především s cenovou dostupností a zvoleným způsobem distribuce, neboť byla nastoupena technologicky vyhovující cesta.

Odkazy: Domovská stránka editoru Acrylic

http://www.microsoft.com/products/expression

Těšíte se?

Možná to vypadá, že v oblasti aplikací pro "kancelářské" nasazení není nic nového, co by se dalo vyvíjet, neboť vše už existuje a nic nového nepotřebujeme. Novinky firmy Microsoft jakoby tuto pravdu potvrzovaly, ačkoliv je svým absolutním vyjádřením nesmyslná: XML jako nativní formát tu už máme, PDF úspěšně táhne publikačním světem a kvalitních grafických programů pro každého je přehršel. Přesto redmondským stálo za to namířit úsilí tímto směrem, takže minimálně můžeme očekávat zajímavé konfrontace.

§§§§§


Prvotřídní přehrávač

Jan Povolný

C05P0549

InterVideo WinDVD patří na poli přehrávačů medií mezi ostřílené mazáky. A to i přes existenci poměrně bohaté a úspěšné konkurence. V poslední sedmé verzi s sebou opět přináší mnoho novinek, nejen těch vizuálních.

WinDVD je distribuován ve dvou verzích. Gold a Platinum. Rozdíly mezi nimi jsou minimální, doporučuji navštívit stránky výrobce, kde je vše popsáno v přehledné tabulce. Verze Gold postrádá některé kodeky, chybí jí také integrovaný klient UPnP, který umožňuje sdílet mediální soubory mezi uživateli po internetu.

Prostředí programu je první velkou změnou, na kterou narazíte. Jeho hodnocení je samozřejmě subjektivní záležitostí. Vévodí mu hlavní okno, ve kterém se standardně zobrazuje video, při přehrávání zvuku pak volitelná vizualizace. V dolní části najdete hlavní ovládací prvky společně s konfiguračními tlačítky. Vpravo je další panel se specifickými funkcemi WinDVD, o kterých se zmíníme dále. Dolní i pravý panel je možné od hlavního okna oddělit a používat jako plovoucí.

WinDVD nepřehrává jen DVD, snadno si poradí i s ostatními formáty. Z těch méně standardních nechybí podpora AC3, MPEG4/H.264, DivX, AAC, 3GP, úspěšně otevřete rovněž formáty Quicktime nebo RealPlayer. Samozřejmostí je podpora titulků. Program si bez problémů poradí s jinými regiony. Od konkurentů se liší hlavně přidanými funkcemi. První z nich je Quick Clip. Umožní vám v jakémkoliv okamžiku nahrát z DVD krátký videoklip ve formátu animovaného GIFu, který lze přímo z WinDVD zaslat e-mailem vašemu partnerovi nebo přátelům. Capture zase na požádání uloží libovolný záběr obrazu. V průběhu přehrávání lze do stopy vkládat záložky (Bookmarks) a později se tak snadno přesunout na zajímavé scény promítaného filmu. Přidané funkce jsou nepřetržitě k dispozici v pravém panelu, včetně přehledných náhledů.

Samostatnou kapitolou je konfigurace video a audio složky. Základem je definice počtu a rozložení reproduktorů, u každého lze nastavit hlasitost a zpoždění. Podporovány jsou všechny varianty Dolby včetně technologie Virtual Speaker, která úspěšně vytváří prostorový efekt i s pouhými dvěma reproduktory. Nechybí tradiční SRS Surround. K dispozici je i DSP s předdefinovanými módy ekvalizéru (rock, pop, classic atd.). Jestliže vám chybí subwoofer, můžete nízké frekvence LFE nasměrovat do okolních reproduktorů. Simulace různých prostředí (Enviromental sound) a funkce odfiltrování hlasu (Karaoke) jsou jen pověstnou třešničkou na dortu. Podobné "orgie" nastávají i u konfigurace videa. Během přehrávání DVD i obyčejného videosouboru můžete měnit jeho rychlost (funkce TimeStretch). Audio složka je synchronizována podle nastavení videa automaticky, v praxi tak lze shlédnout dvouhodinový film třeba za pouhých 90 minut. WinDVD podporuje formát HDTV, umí také přepočítat poměry stran obrazu ze standardních 4 : 3 na 16 : 9. Lahůdkou je funkce TrimensionDNM. Po jejím zapnutí (a bliknutí monitoru) uvidíte mnohem ostřejší a jasnější obraz než před tím. Skutečně to funguje. Mezi další možnosti patří korekce barev, jasu a kontrastu. K dispozici je několik videoefektů pro modifikaci obrazu. Tvůrci WinDVD mysleli i na uživatele přenosných počítačů a naučili přehrávač šetřit energii. Mobile Technology Park vám umožní definovat využití operační paměti nebo stanovit minimální potřebné nabití baterií.

WinDVD je opravdu podařený přehrávač, který směle konkuruje integrovanému Windows Media Playeru. Největší přidanou hodnotu nabídne při přehrávání DVD disků, pohodlně v něm však shlédnete i klasické video nebo si poslechnete hudbu. Vše podtrhuje výborný vzhled a propracované ovládání, stejně jako svižný běh celé aplikace.

InterVideo WinDVD 7 Platinum

K recenzi poskytla firma: InterVideo, Inc., http://www.intervideo.com

Cena: 49,95 USD

§§§§§


Bezedná inspirace

Pavel Korec

C05P0550

Existuje mnoho programů, které jsem si oblíbil, nejraději ale mám PAINTER. Je vzrušující, tvůrčí a ve svobodě grafického projevu nevyčerpatelný. A i když dnes tlakově senzitivními tužkami a štětci (rozumějte virtuálními nástroji pro grafický tablet, s nimiž můžete malovat a kreslit na obrazovku podobně jako opravdovými štětci na papír či plátno) disponuje více grafických programů, nikdy se mi s nimi nedařilo tak, jako s právě s tímto. Corel PAINTER je malovací a kreslicí program pro uměleckou tvorbu či kreativní návrhy tiskovin. Disponuje třiatřiceti tužkami, štětci, špachtličkami, pery, křídami a jinými důmyslnými nástroji. Každý z nich má pak nepřeberně stylů a nastavení a za každým z nich se skrývá jiná originální technika. Přestože pro praktickou práci využiji obvykle jen dva nebo tři nástroje, lákají mě nové programy, rád obdivuji důmysl jejich tvůrců a nechávám se překvapit zajímavými efekty. V tom byl PAINTER vždy v popředí. A nyní?

Co je nového?

Na první pohled vůbec nic! V zajímavé rozkládací krabici se skrývá jedno CD a jakýsi manuál, v němž se dočtete o historii programu a seznámíte se s těmi nejzákladnějšími vlastnostmi a nástroji. Pokud ovládáte třeba Adobe Photoshop, rychle se vyznáte i v Painteru. Avšak začínající uživatel se musí podívat na CD, kde najde PDF dokument s podrobnou příručkou.

V knížce jsem zprvu žádné převratné novinky neobjevil. Co je u vás nového? Věnovali jsme se rychlosti a stabilitě. Hmm... to by měla být snad povinnost! Nebo ne? Všimněme si, že řada výrobců komerčních programů předpokládá, že se vybavíte nadprůměrně výkonným počítačem a na úkor uživatelů stále zvyšuje požadavky na výkon procesoru - zřejmě si tím zjednodušuje vývoj. Musím tedy opravdu ocenit, že významná firma věnovala energii zrychlení svého programu. Potěší to majitele slabších počítačů, ale nejen je! Sebevětší výkon u grafických programů rychle ztratíte (s druhou mocninou), jakmile potřebujete pracovat s velkým plátnem. Pokud jste někdy v Painteru malovali olejem a otravovalo vás vykreslování stopy náročného štětce se zpožděním, nyní možná zažijete pocit bezprostřední tvorby. Zvlášť výrazně je znát zrychlení u rozpíjející se vodové barvy. Nastavil jsem rozpíjení barev na maximum a sledoval, jak se mi před očima mísí a prolínají barevné skvrny.

Stabilita také není k zahození. Kdysi byla jedna verze PAINTERu přeložena ze strojového kódu Macintoshe přímo do intelovské sady - PAINTER vynikal nad ostatní programy stabilitou, až na několik způsobů, jimiž bylo možné dosáhnout velmi nepříjemného zatuhnutí Windows. Verzi IX se mi shodit nepodařilo - a to jsem si hrál s plovoucí maskou o délce hranice mnoho tisíc pixelů. Program se sice zpomalil, ale vydržel.

Co se ještě objevilo příjemného? Do výčtu vylepšení patří rychlé vytvoření plátna s vazbou na Clon (ihned můžete obkreslovat na pauzák), automatické ukládání číslovaných verzí postupujícího díla, uživatelské přiřazení kláves rychlé volby, podpora nastavení pro více uživatelů, dáreček v podobě sedmi laboratoří úchvatných efektů KPT, nastavitelná rychlost přehrávání videa, nový umělecký štětec. Tvorba a nastavení štětců je přehledná a rychlá. Nyní lze s použitím míchaných barev na paletě (nebo originálních barev) malovat skoro jako skutečným olejem. Při přerušení práce si také nemusíte zapisovat nastavení štětců, program si je pamatuje.

Velká řada užitečných vlastností pochází již z minulých verzí. Alespoň některé bych připomněl: ukládání s konverzí do RGB nebo CMYKu, color management, funkce FADE, která po aplikaci efektu vrátí určitě procento z předchozího obrázku (lze tak docílit jemného vyladění všech efektů), od originálu nerozeznatelný dřevoryt, efekty v podobě plovoucích vrstev a mnohé jiné. Je mi jen líto, že až na nastavení rychlosti přehrávání nebyla tvorba kreslených filmů v nové verzi PAINTERu nijak vylepšena (uvítal bych lepší práci s vrstvami, průhled z vybraného místa apod). Ach, jak by to bylo krásné!

Corel PAINTER IX

K recenzi poskytla firma: Corel Corp., http://www.corel.com

Cena: 4 500 Kč (bez DPH)

§§§§§


Bojujete se spamem?

Jan Povolný

C05P0548

WordPerfect (jak již název napovídá) reprezentoval před mnoha lety špičkový textový editor a není třeba jej sáhodlouze představovat. Pod křídly Corelu byl znovu vzkříšen a vrací se jako kompletní kancelářský balík WordPerfect Suite. Jeho součástí je i e-mailový klient WordPerfect Mail, kterému bude patřit následující recenze.

V poslední době zažíváme návrat elektronické pošty zpět na web ve formě propracovaných uživatelských rozhraní a velkoobjemových poštovních schránek. Přesto se Corel rozhodl rozšířit pole desktopových e-mailových klientů vlastním výrobkem, snažícím se překonat ostatní v místě jejich největších slabin. A daří se mu to docela úspěšně.

Bohužel budeme muset začít poněkud negativně. Po obvyklém instalačním procesu má totiž WordPerfect Mail (dále jen WP Mail) zásadní problém se spuštěním pod Windows XP v české verzi. Při prvním spuštění se snaží o neúspěšné vytvoření datové složky ve vašem profilu a vůbec nenaběhne. Příčinou je pravděpodobně diakritika v názvu složky Data aplikací, kterou WP Mail nahrazuje nesmyslným znakem. Ve Windows 98, kde se tato složka nazývá postaru Application Data, problémy nenastaly a WP Mail funguje, jak má. Na webu výrobce zatím žádné informace ani aktualizace k dispozici nejsou. Uvidíme, zda bude vydána oprava. Po instalaci jste vyzvání k volitelné aktualizaci aplikace po internetu, která je poté prováděna s železnou pravidelností a lze ji korigovat poklepáním na novou ikonu v Ovládacích panelech.

WP Mail rozhodně není jen poštovní klient. Obsahuje také kalendář, vlastní adresář a čtečku RSS. Vzhledem se nijak neliší od "velkého Outlooku", jednotlivá okna lze navíc libovolně přemísťovat. Základním kamenem je jistě e-mailový klient. Poradí si bez problémů s protokoly POP3 a IMAP4. Zajímavostí je vytvoření takzvaného Alias účtu, jímž získáte možnost odeslat poštu z jakoby existujícího účtu se specifickou e-mailovou adresou. Pro každý účet lze definovat vlastní SMTP server, nebo jej můžete nastavit centrálně (obvykle totiž používáte pouze jeden). Samozřejmou nutností je schopnost programu importovat zprávy a nastavení pošty ze všech důležitých konkurenčních klientů včetně obou Outlooků (u velkého i se záznamy v kalendáři), Netscapu, Eudory nebo ze standardního mboxu. Přijaté zprávy můžete třídit do libovolných složek s pomocí vlastních pravidel, lze je navíc barevně odlišit nebo jim přiřadit prioritu. Seznam barev (témat) i seznam priorit je modifikovatelný. Zprávy lze také řadit do threadů podle předmětu. Nechybí ani automatické podpisy a možnosti zálohování. O antispamovou kontrolu se stará velmi propracovaný externí modul SAproxypro. Dokáže se učit i automaticky aktualizovat. Nechybí možnost vytváření blacklistů a whitelistů i vlastních filtrů. Výsledky můžete statisticky analyzovat.

Další součástí WP Mailu je Kalendář. Opět se svým vzhledem téměř neliší od konkurenčních produktů. Kalendářů můžete mít více, poté je přepínáte v roletovém menu. K dispozici jsou denní, měsíční a roční náhledy, jednotlivé události lze libovolně opakovat, upozornění probíhá vizuálně nebo zvoleným zvukem ve formátu WAV. Zajímavostí je možnost připojení k externímu kalendáři ve společném úložišti, který je ale nutné nejprve exportovat do souboru s příponou ICS.

S elektronickou poštou je pevně spjatý modul Kontaktů. Opět jich můžete mít více sad, samozřejmostí je jejich řazení do skupin. O jednotlivých kontaktech lze uchovat velmi mnoho informací, které jsou v základu rozděleny na elektronické (internet) a obyčejné (poštovní adresa, telefon a podobně). Kontakty lze exportovat do datového CSV souboru nebo do formátu VCF. Poslední článkem mozaiky je čtečka RSS, kombinovaná s klientem pro diskusní skupiny. Konfigurace RSS je snadná, stačí prosté zadání správného URL a zvolený feed se sám objeví ve stromu složek. K dispozici máte velké množství již předdefinovaných amerických zpravodajských serverů. Konfigurace diskusních skupin spočívá v prostém nastavení filtru, který příslušné zprávy řadí do vlastní složky. Standardní USENET chybí.

Celým WP Mailem vás provází výborný a rychlý vyhledávač, který umí výsledky a poslední hledání uchovat ve formě virtuálních složek. Horší je to již s rychlostí aplikace postavené na Javě. V porovnání s Outlookem nabízí WP Mail kvalitnější antispamovou kontrolu a navíc čtečku RSS, která v Outlooku zcela chybí. Schází mu naopak některé groupwarové funkce, včetně samostatně zpracovaných úkolů a poznámek. Jestliže hledáte alternativního poštovního klienta s kalendářem a dobře zpracovaným adresářem, který si poradí i s datovými soubory Outlooku a navíc sám pracuje s daty ve standardním přenositelném formátu, může být pro vás WP Mail dobrá volba. Pokud se ale bez kalendáře obejdete, najdete na trhu povedenější produkty, které navíc pořídíte zcela zdarma.

WordPerfect Mail

K recenzi poskytla firma: Corel Corp., http://www.corel.com

Cena: 69 USD

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Martin Kovář, Ivan Štromer

C05P0541;C05P0542

365dní 3.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://365dni.sms.cz

Nestíháte v záplavě reality show své oblíbené pořady? Zapomněli jste si koupit televizní program? Chcete vědět, co právě dávají v televizi? 365dní na vaše otázky odpoví. Jedná se o aplikaci, která poskytuje aktuální TV nabídku a obnovuje se během připojení k internetu. Proč 356dní instalovat? Obsahuje řadu vylepšení navíc. Okamžitě umí zobrazit to, co se hraje v televizi, dopředu upozorňuje na vybraný pořad nebo zobrazuje jen ty pořady, které jste si určili. V případě, že dojde ke změně v televizním programu, zaznamená ji také. Samozřejmostí je vyhledávání. K tomu, abyste mohli program 365dní začít využívat, je nutné se zaregistrovat pomocí SMS.

Google Earth 3.0

Licence: freeware (ke stažení na domovských stránkách), Google Earth Plus shareware (20 USD)

Domovská stránka: http://earth.google.com

Chtěli byste vidět Zemi z vesmíru? Rádi cestujete nebo sníte o místech, která byste chtěli poznat? Pak rozhodně není nic jednoduššího než nainstalovat Google Earth - 3D mapu složenou z družicových snímků. Tu Google koupil jako aplikaci Keyhole a vydal pod vlastním názvem. Keyhole sloužil k zobrazování satelitních snímků na počítači uživatele. Po prvním spuštění Google Earth uvidíte celou zeměkouli z výšky několika tisíc mil, lze s ní otáčet a přibližovat ji pomocí myši. Na mapě si poté můžete zobrazit různé objekty, a to nejprve hranice států, silnice, banky, letiště nebo nemocnice. Při tomto přibližování dochází k postupnému zaostřování, které je závislé na rychlosti internetového připojení, neboť program si potřebná data automaticky stahuje. V nejnovější verzi došlo k upřesnění některých údajů, mezi podrobnějšími snímky je i část Prahy. Ty mají rozlišení 70 cm/pixel. Při tomto rozlišení lze už vidět např. auta na silnicích. Spolu s Prahou bylo na tuto hodnotu navýšeno více než 30 měst. Lokality ve Spojených státech však mají rozlišení vyšší, 30-15 cm/pixel. Zajímavostí je poté Google Mountain View Campus, který disponuje rozlišením 2,5 cm/pixel. Cestovatelé kromě přesných tras ocení i funkci Measure, která slouží k měření vzdáleností na mapě. Google Earth dále umožňuje prohlížení krajin a plánování povrchových úprav, a to dokonce pomocí zeměpisných souřadnic. Získané informace lze uložit nebo odeslat e-mailem.

CDCheck 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://fusion.zejn.si

Poškrábali jste si CD nebo DVD, na kterém máte důležitá data nebo své oblíbené písničky? Chcete vše zachránit? Podle výrobců je životnost vypálených médií údajně až padesát let, u lisovaných je to věčnost. Ale co když dojde náhodou k jejich poškození? S vadnými médii si bezesporu poradí CDCheck. Nepočítejte s tím, že je tento nástroj všemocný, a pokud je médium opravdu ve velmi špatném stavu, neporadí si s ním ani on. Jedná se o jednoduchou utilitu pro diagnostiku chyb na CD médiích, jak jistě vyplynulo z předchozího popisu problému. Program CDCheck kontroluje především čitelnost z CD, a předchází tak zbytečné ztrátě uložených dat. Kontroluje se binární konzistence mezi dvěma adresáři, kdy se zobrazuje také rychlost čtení. Navíc je tento nástroj v češtině, čímž se usnadní jeho ovládání. Nejprve si u CD zvolíte automatickou detekci, která zjistí, zdali se při čtení média nevyskytují chyby. Na konci tohoto testování získáte podrobné informace, neboť CDCheck zjišťuje integritu souborů, kontroluje CRC, porovnává soubory a vytváří kontrolní součty (HASH) a samozřejmě je opravuje. Pomocí jednoduchých algoritmů je tak vytvořen otisk souboru.

IrfanView 3.97

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.irfanview.com

Většina počítačových uživatelů bezesporu zná tuto užitečnou utilitu, které patří k nezbytným pomocníkům pro správu a editaci grafických souborů. Její výhodou je bezplatné používání pro nekomerční účely a řada funkcí, které si popíšeme dále. Jednotlivé snímky umí program editovat samostatně, přičemž je můžeme oživit různými efekty. Nezbytnou součástí je úprava sytosti barev, jasu a kontrastu. Majitelé digitálních fotoaparátů jistě ocení možnost odstranění efektu červených očí. V případě správy souborů je lze hromadně přejmenovávat nebo upravovat jejich velikost. Součástí programu IrfanView je souborový manažer, s jehož pomocí všechny tyto operace provedete. Pokud byste se chtěli svým blízkým pochlubit, můžete využít možnost tvorby samospustitelných slideshow. Lze je spouštět i na počítači, kde není IrfanView nainstalovaný. S tímto programem si v HTML vytvoříte jednoduchou stránku, jejímž výsledkem bude webové album. Dále je nezbytné zmínit podporu skenovacího rozhraní TWAIN, přehrávání CD nebo konverzi řady souborů, přičemž podporuje i animované GIFy. V nejnovější verzi se poté setkáte s podporou ukládání PNG, vylepšeným dialogem pro tisk, podporou více monitorů nebo automatickým otočením podle informací z EXIFu. Byly přidány nové klávesové zkratky a řádkové příkazy.

XP-Protector 1.2

Licence:shareware (25 USD)

Domovská stránka:http://dolinaysoft.com/czindex.htm

Správa účtů a jejich nastavení je mnohdy zahalena do řady problémů.Pokud patříte k začínajícím administrátorům nebo k těm, kteří by chtěli doma spravovat několik účtů, vyzkoušejte XP-Protector. Tento nástroj významně rozšiřuje možnosti správy účtů o osobní nastavení práv uživatelů k souborům nebo složkám, případně o sledování jejich činnosti. S programem dále můžete tyto účty mazat. Pokud spravujete síť ve větší společnosti, rozhodně uvítáte funkci pro omezení doby přihlášení uživatele nebo pro zakázání přístupu k nastavení systému nebo mechanikám CD-ROM. Poradíte si také se surfováním v pracovní době, a to opět zákazem nebo omezením stahovaných dat.

MP3 Player Morpher 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://mp3-player.audio4fun.com/clone-CD.htm

I přestože každý uživatel má svůj oblíbený MP3 přehrávač, na který nedá dopustit, bezesporu stojí za to zmínit se o dalších konkurentech. MP3 Player Morpher umí přehrávat a konvertovat audiosoubory s možností nahrávání z různých audiovstupů. Podporuje běžné hudební formáty jako MP3, WMA nebo WAV. Vedle těchto funkcí umožňuje grabování a vypalování CD, editaci MP3 souborů, nastavení vlastních efektů nebo vytváření vlastních bookletů a popisků CD. Hudební fajnšmekři ocení řadu možností pro práci se zvukem, jako jsou změna tempa a frekvence. Zvukovou kvalitu lze ovlivňovat prostřednictvím ekvalizéru.

Disk Explorer Professional

Licence: freeware pro nekomerční použití

Domovská stránka: http://www.tjelinek.com

Díky rostoucím možnostem zálohování a vypalování dat má řada uživatelů již dlouhou řádku archivních CD a většina se pustila i do jejich třídění. Pokud chcete mít ve svých médiích pořádek, pravděpodobně jste již využili nějakého šikovného softwarového pomocníka. Pakliže zatím pátráte po vhodném nástroji, stáhněte si Disk Explorer Professional. Samotná aplikace slouží jako databáze jakýchkoli médií - CD, DVD, disket, FTP serverů, pevných nebo síťových disků. Jak již napovídá samotný název, její prostředí je podobné Průzkumníku. Program čte kompletní adresářové struktury včetně archivů a samorozbalovacích souborů, pro vyhledávání jsou k dispozici pokročilé funkce. Umí automaticky vložit do databáze popisky ze souborů, filtrovat grafické soubory a vytvořit na ně náhled, zjistit informace o zvukových formátech, a to i o modulech vytvořených trackery. Užitečnou funkcí je posílání databáze e-mailem, kdy ji můžete upravit tak, aby ostatní viděli opravdu jen to nejdůležitější.

B.File 3.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.sweb.cz/jsperl/index.htm

Zálohování dat je nedílnou součástí práce všech, kteří vědí, že i počítače "mají své dny". Nevyhnou se mu ani správci sítí. Nástroj BFile slouží ke kompletní záloze dat jak na lokální stanici, tak na síťovém počítači, přičemž zálohu lze samozřejmě komprimovat. Kopírování nebo komprimace probíhá podle předem stanovených pravidel. Program lze použít také jako časovač, kdy se může hodit pro spouštění různých procesů. Ve vlastnostech si lze zvolit zálohování všech dat nebo jen změn, jednosměrnou či obousměrnou synchronizaci souborů. Nastavit lze také filtry, automatické mazání záloh, odeslání e-mailem nebo logování všech operací do souboru. Pro usnadnění práce slouží prohlížeč záloh, tvorba samorozbalovacích modulů nebo generátor adresářové struktury. Nejnověji byl přidán prohlížeč zálohovaných souborů, rovněž byl změněn vzhled notifikačního dialogu.

DoubleKiller 2.0.0.95

Licence: freeware

Domovská stránka: http://bigbangenterprises.de/en/index.htm

DoubleKiller prohledá pevný disk, určitou složku nebo i více složek a vyhledá v nich totožné soubory pomocí kontrolního součtu CRC32 nebo tím, že prostě porovnává jejich názvy. Vyhledá duplikáty podle jakékoli kombinace názvu, podle velikosti, data modifikace a obsahu. Rozsah vyhledávání můžete omezit zadáním masky, a to jak ve smyslu včetně (pouze MPG, pouze soubory určité velikosti, s určitými atributy apod.), tak ve smyslu vyjma (skryté nebo systémové apod). Vyhledané soubory můžete vybrat a následně odstranit. Pracovní prostředí Double Killeru je rozděleno na čtyři pracovní stránky opatřené záložkami. Nejdůležitější je stránka Scan Options, na níž se definují složky a kritéria pro porovnávání. Stránka je členěna do čtyř sekcí, první Directories pro definování složek, druhá File names pro definování masek, třetí File attributes pro definování atributů, čtvrtá File size pro stanovení velikosti souborů. Stránka Comparison Options slouží pro upřesnění rozsahu vyhledávání, Common Options obsahuje doplňková nastavení (jazyk, barvy ikon v seznamu duplicit). Volba Save settings in registry na této kartě uloží vaše nastavení do registru (DoubleKiller neprovádí žádné zápisy do registru bez povolení uživatele).

Když je všechno vhodně připraveno, stačí kliknout na tlačítko Run a vyhledávání začne. Po dokončení se zobrazí stránka se seznamem všech duplicitních souborů. Ten lze třídit podle hlaviček sloupců a exportovat jej do textového souboru nebo tabulkového procesoru.

Autoři DoubleKilleru nabízejí za 14,95 EUR verzi Pro, která obsahuje pokročilé volby pro každé definovatelné kritérium (např. porovnání jen části názvu souboru nebo jeho obsahu). Dále v seznamu složek umožňuje přechodně vyřadit položky z prohledávání, velikost souborů a filtrace atributů jsou jemněji nastavitelné, dovolí kontrolovat soubory podle názvu, cesty, data nebo velikosti a nabídne uspořádat a přeskupit funkce umožňující automaticky kontrolovat např. nejstarší informace o každém souboru. DoubleKiller nezatěžuje systém, dokonce ani nepotřebuje být instalován: je tvořen jediným souborem EXE.

File Smile 4.0.42

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.filesmile.com

File Smile je jedním z mnoha správců souborů proWindows. Nesnaží se nahradit pokročilé správce, chce jen nabídnout některé neobvyklé funkce a vlastnosti. Tou nejvýznamnější je možnost zobrazit obsah až pěti složek najednou, každou v samostatném okně, ve svislém nebo vodorovném vzájemném uspořádání. Obarvení názvů je další významnou vlastností, jejíž pomocí lze vzájemně odlišit různé soubory pro různé účely. Složky lze opatřit záložkami (bookmarky) a pak mezi nimi jednoduše přepínat. File Smile obsahuje nástroj pro porovnání obsahu složek, je vybaven rozšířenou filtrací a volitelně zobrazuje údaj o velikosti podsložek složky. Dále dovoluje export seznamu souborů ve formátu CSV.

Absolute StartUp Manager 5.0.0.5

Licence: shareware 19,95 USD

Domovská stránka: http://www.fgroupsoft.com

Během startu vlastního systému se spouštějí i některé další aplikace, které pracují na pozadí, monitorují různé činnosti počítače nebo operace, které provádějí uživatelé. Některé z těchto aplikací však mohou být dosti náročné na systémové prostředky, jiné nemusejí být stoprocentně kompatibilní se systémem. Ty pak způsobují konflikty a při startu počítače vznikají problémy. Absolute StartUp Manager byl vyvinut k tomu, aby uživatel získal nad startem Windows plnou kontrolu. Je vybaven pokročilými vlastnostmi a nastaveními, které umožní sledovat startovací proces a zasahovat do něj. Hlavní okno sestává z několika záložek, které obsahují seznam aplikací, souborů nebo určitých údajů, jež mají vztah ke startu systému. Např. záložka StartUp zobrazuje všechny programy, které se spouštějí při startu, a přidá k nim další důležité informace (jako např. nezbytný - zbytečný). Všechny záložky umožňují editaci, můžete tedy jednotlivé aplikace či soubory dočasně deaktivovat nebo i trvale odstranit ze seznamu. Přitom je lhostejné, zda jsou spouštěny ze startovací složky STARTUP, ze systémového registru nebo z WIN.INI.

StartUp Manager je vybaven inteligentním monitoringem, který zjišťuje všechny změny v startovacím schématu a informuje o nich. Umožňuje spravovat i uživatelská spouštění aplikací ve Windows 2000 a XP. Nabízí rozšířené volby startu - lze nastavit spuštění určité aplikace pouze v určitých dnech, v určitý čas, k časově řízenému spouštění programů můžete použít plánovací utilitu integrovanou ve Windows. Nastavit lze i různé doby zpoždění startu jednotlivým aplikacím, a docílit tak jejich postupné spouštění.

StartUp Manager chrání před viry a spywarem, dokáže odstranit poškozené programy, vytváří zálohy konfiguračního souboru, umožňuje export seznamu ve formátu HTML.

Smart Wedding 4.0

Licence: shareware 34,99 USD

Domovská stránka: http://www.smartwedding.com

Pro ty vás, kteří počítač používají pro plánování všech svých činností, je připraven program Smart Wedding, kanadské firmy Smart Wedding, Inc. Byl tvořen pro plánování svatby. Svatba je určitě jedním z nejkrásnějších dnů života člověka, je ale také dnem zároveň dosti stresujícím: nezapomněli jsme na nic, byly rozeslány všechny pozvánky, máme všechno nakoupeno, připraveno? A co prsteny, fotograf...? Smart Wedding vám pomůže svatbu naplánovat od úplného počátku až po onen slavnostní den, a to skutečně na profesionální úrovni. Je do detailu sestaven tak, aby se nemohlo zapomenout opravdu na nic, co se svatbou souvisí. Proto se vám určitě nestane, že byste zapomněli pozvat někoho důležitého, že jste pro někoho nezajistili ubytování, neodhadli finanční rozpočet. Program je rozdělen do devíti oddílů, přičemž každý je specializovaný na určitý okruh svatby. Guest List Manager (Seznam hostů) je jedním z nejdůležitějších bodů plánování svatby. Do tohoto okna si budete zapisovat všechny osoby, které chcete pozvat na svatební hostinu. Můžete vytvořit různé kategorie, jako např. rodina nevěsty, rodina ženicha, přátelé nevěsty, přátelé ženicha, spolupracovníci nevěsty, společní přátelé atd., můžete vytvořit i zvláštní skupinu významných hostů. Lze rovněž specifikovat určité osoby s určitými funkcemi (řidič, bavič). Tzv. přespolním hostům můžete připsat údaje týkající se ubytovacích a dopravních požadavků. Při sestavování seznamu hostů lze kontaktní údaje importovat z adresáře Windows a z Outlooku.

Events (Události) - jak nezapomenout na všechny ty schůzky, na prsteny, zkoušky u švadleny, loučení se svobodou? Do tohoto oddílu si zapíšete události, které se konají ještě před svatbou. Pro všechny lze vytvořit vlastní menu. Task List (Úkoly) - podrobný seznam úkolů se stanovenými daty a jmény odpovědných osob (kdo co zajistí). Evidence, která má zamezit hádkám ve svatební den. Budget (Rozpočet, náklady) - automatický návrh rozpočtu, podrobný a přesný rozvrh nákladů, odhadní ceny, skutečné ceny, termíny plateb. Seznam prodejců a dodavatelů, kteří zajišťují vaší svatbu zbožím chcete-li komukoli z nich zavolat, stačí kliknout myší. RSVP Manager (Přehled o pozvaných hostech) -pokud jste na svatbu pozvali spoustu lidí, může být obtížné udržet si přehled o tom, jaká má kdo přání či požadavky. S pomocí Smart Weddingu to zvládnete lehce: mějte pro každého hosta zvláštní kolonku. Tam zapište, jaké si daná osoba vybrala jídlo, kde má zajištěno ubytování či jaké má požadavky na dopravu. Program je také schopen statisticky rozdělit účastníky akce včetně přehledu o rozeslaných pozvánkách, odpovědí od obeslaných, přislíbených účastech nebo přehledu celkového počtu objednaných jídel. Reception Seating Manager (Zasedací pořádek) - organizuje rozsazení hostů u svatebního stolu, jmenovky a čísla stolů. Gift Tracker (Dárky) - seznam obdržených dárků a dárců, evidence odeslaných poděkování. Každý svatební dar zaslouží písemné poděkování. Stationery Wizard (Tisk) - pomocí Smart Wedding si sami vytisknete obálky, štítky, jmenovky či čísla stolů. Reports (Přehled) - souhrnný přehled toho, jak postupují přípravy vaší svatby. Seznam hostů, rozpočtové a nákupní informace, zasedací pořádek, ubytování, doprava, akce, seznam dokončených úkolů. Všechny seznamy a přehledy se dají vytisknout.

Smart Wedding je sice určen pro plánování svatby, ale šikovní uživatelé jej jistě dokáží využít i pro plánování jiných událostí podobného charakteru.

§§§§§


Počítáme s krtečkem

Pavel Tůma

C05P0540

do by neznal známého krtečka z Večerníčků nebo z knížek pro malé děti! Krteček a kalhotky nebo Krteček a autíčko. Vedle maxipsa Fíka, včelky Máji nebo motýla Emanuela je jistě jednou z nejoblíbenějších postaviček pro děti. Toho se pokusilo využít nakladatelství Alter při zpracovávání matematiky pro předškoláky a prvňáčky, která se jmenuje Krtečkova matematika - počítáme do šesti. Kdo ví, proč zrovna do šesti, ale předškoláci se asi nesmějí přepínat. Děti předškolního věku jsou zvláštní a náročnou skupinou počítačových uživatelů, které se musí vždy vše do nejmenšího detailu vysvětlit a je třeba je navést až ke správnému řešení. Dále musí být uživatelské rozhraní dostatečně jednoduché a srozumitelné, aby si děti mohly hrát i bez asistence dospělých, a také dostatečně barevné, aby žáček fascinovaně koukal na obrazovku a počítal s chutí co nejdéle. Při splnění těchto šanci má multimediální výukový program nárok na úspěch. Podívejme se tedy, jak si na tomto poli vede Krtečkova matematika.

Program se dělí na dvě části, my se nejprve podíváme na vlastní matematiku. Po spuštění programu na děti vykoukne poněkud nepřehledné okno, rozdělené na dvě poloviny jako kniha. Vpravo jsou soustředěny všechny ovládací prvky a zadání úkolu, vlevo jsou samotné úlohy, většinou jich je více. "Méně někdy znamená více" a v tomto případě to platí dvojnásob. Když si však přečtete nebo vyslechnete první úkol, zjistíte, že je vlastně zapotřebí přítomnost některého z rodičů, pak už jde složitější ovládání stranou. Všechny úlohy jsou srozumitelně a dostatečně pomalu namluveny, takže je snad děti pochopí. Nezřídka je v zadání obsažena také nápověda. Navíc jsou obvykle úkoly typu "klikni na jablíčko, přesuň se kurzorem na strom a klikni na něj tolikrát, abys vložil pět jablíček", takže vlastně nikterak složité. Barviček si dětské oči užijí dosytnosti, navíc na ně bude z obrazovky mávat nejen krteček, ale i myška, žabky nebo ježeček, který zde vystupuje jako ten nejmoudřejší a nejpovolanější k vyhodnocování vyplněných úkolů. V druhé části čeká na děti několik matematických pětiminutovek, kdy každá obsahuje dvacet příkladů na sčítání a odčítání. Děti si je mohou zkoušet nanečisto v režimu Trénink, nebo Naostro bez možnosti oprav.

Ať chtějí nebo ne, děti se musí nějakým způsobem naučit počítat. A proč neusnadnit přechod ze školky do školy nějakým zábavným způsobem? U Krtečkovy matematiky asi budete, díky složitějšímu ovládání, sedět se svým dítkem společně, ale aspoň s ním strávíte více času. Takže učení zdar, matematice zvlášť!

Krtečkova matematika

Distributor: ALTER, s. r. o.

Žánr: výuka matematiky

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/NT/XP

Cena: 800 Kč jednouživatelská verze, 2 400 Kč multilicence (slevy viz http://www.alter.cz)

K recenzi poskytla firma: ALTER, s. r. o., Nad Pahorkem 403/24, 141 00 Praha 4, http:/www.alter.cz

§§§§§


Čeština pro druháčky

Pavel Tůma

CD-ROM Český jazyk 2 je úplnou novinkou z nakladatelství Alter. Novinka je dokonce tak horká, že se mi do rukou dostala teprve testovací verze. Avšak ve chvíli, kdy budete číst tuto recenzi, by snad měla oficiální verze spatřit světlo světa a vyrazit do obchodů. Český jazyk s číslovkou dvě je nejmladším bratříčkem šestky a sedmičky (viz recenze v tomto čísle) a odpovídá látce druhého ročníku základní školy - opět se jedná o rozšířenou elektronickou verzi tištěných učebnic a pracovních sešitů. Druháčci ještě nejsou příliš světa znalí, a proto se na ně musí pomalu a hlavně jde o to, udržet jejich pozornost. Jak se to podařilo tomuto výukovému programu? Na to se podíváme v následujícím odstavci.

Uživatelské rozhraní je v podstatě stejné jako u ostatních produktů. Na horním okraji okna sedí nástrojová lišta s ovládacími prvky, graficky přizpůsobená malým dětem. Nalevo najdete barevný obsah (tematicky řazené celé učivo 2. ročníku ZŠ), uprostřed je velké pracovní okno pro zadávání úkolů, v režimu Trénink pak napravo přibude ještě jedna lišta plná černobílých obrázků zvířátek. Ta se v případě správných odpovědí postupně vybarvují. Žák druhé třídy je vůbec druh člověka neposedného, kterého zajímá všechno ostatní, kromě toho, k čemu ho chceme přinutit. Pokud jej tedy hodláme něco naučit, musí to být rozhodně proloženo nějakou hrou a motivačním prvkem. Právě proto je snad každým druhým, maximálně třetím cvičením obrázkové puzzle, motivací jsou již výše zmíněné vybarvující se obrázky. Jestli to bude stačit, ukáže jen praxe. Vyučovaná látka je samozřejmě přizpůsobena věku uživatelů. První kapitola je pouze opakováním prvního ročníku a spíše než o vyučování tu jde o zábavu a otevření mozkových závitů po prázdninách. Jsou tu doplňovačky, přesmyčky, hádanky nebo třeba básničky. Při dalším postupu učebnicí se sice zábava pomalu vytrácí a ustupuje gramatice, ale nikdy nezmizí úplně. Jednotlivá cvičení začínají většinou poslechem krátkého příběhu, od něhož se pak odvíjejí jednotlivé úlohy, jako je doplnění vynechaných písmen, aby slova dávala smysl, nahrazování slov slovy podobného významu atd. Vždy záleží na tom, jestli jsou procvičována podstatná jména, spojky, předložky nebo další učivo, které by měl druhák zvládnout. Na začátku jsem zmínil tréninkový režim. V něm je možné plnit úkoly na přeskáčku a uživatel se hned dozví, jestli odpověděl správně nebo jestli se musí opravit (třeba i s použitím nápovědy). Oproti tomu v režimu Naostro už žádná nápověda nepomůže, každý se musí spolehnout na svůj vlastní mozek a několikrát si úlohu zkontrolovat, než ji odevzdá.

Školní rok začal celkem nedávno, a tak byste se mohli zamyslet nad tím, jestli by právě Český jazyk 2 nebyl správným ozvláštněním výuky, ať už ve škole, nebo v domácích podmínkách. CD-ROM obsahuje přes 180 výukových stránek a přes 80 obrázků puzzle, jeho náplň tedy vydrží na celých deset měsíců. Pokud má váš druháček mladšího sourozence, můžete program ještě využít v budoucnu.

Český jazyk 2

Distributor: ALTER, s. r. o.

Žánr: výuka češtiny

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 940 Kč jednouživatelská verze, 2 400 Kč multilicence (slevy viz http://www.alter.cz)

K recenzi poskytla firma: ALTER, s. r. o., Nad Pahorkem 403/24, 141 00 Praha 4, http://wwww.alter.cz

§§§§§


Čeština pro vyšší ročníky

Pavel Tůma

Na základních školách se učitelé snaží vštípit svým žákům všechny potřebné znalosti ohledně našeho mateřského jazyka. Čeština má však spousty záludných gramatických zákoutí, a tak se občas stane, že žáci opustí školu, aniž by si byli jisti správným pravopisem. Naštěstí však kromě učebnic a nezábavných učitelů existují produkty, které se snaží výuku ozvláštnit a co nejvíce zjednodušit. V následující recenzi si představíme další program nakladatelství Alter, jehož produkty mají v této rubrice, pokud se nepletu, svoji premiéru. Jedná se o výukové programy českého jazyka pro šestý a sedmý ročník základní školy. Jsou zpracovány na základě odpovídajících tištěných učebnic nakladatelství Alter a teoreticky by je mohly plně zastoupit.

S instalací, kterou se stačí jen proklikat, by nikdo neměl mít problémy, a tak se můžeme podívat, co na těchto stříbrných kotoučích najdeme. Ještě malá poznámka na okraj: oba produkty jsou funkčně totožné, liší se pouze obsaženou látkou. Uživatelské prostředí je zpracováno velice přehledně. Všechny ovládací prvky najdete na nástrojové liště v podobě ikon. Na nějaké menu zapomeňte, není vůbec potřeba. V levé části obrazovky se nachází obsah veškeré dostupné látky k procvičení (jde o náplň na celý příslušný školní rok). Hlavní pracovní okno je samozřejmě věnované jednotlivým praktickým cvičením. K jejich vyplnění je možné používat myš, u některých cvičení je možné odpovědi zadávat přímo pomocí klávesnice. Programy disponují dvěma módy: prvním je Trénink, jehož název myslím dostatečně vypovídá o jeho funkci. Program kontroluje odpověď, jakmile ji zadáte, v případě špatné odpovědi následuje vysvětlení chyby a možnost se opravit. Pokud nevíte, můžete kdykoli využít nápovědu, která procvičovaný jev ozřejmí a pomůže v nesnázích. Oproti tomu režim Naostro už chyby neodpouští. Vyhodnocení obdržíte po odevzdání celého cvičení a o nápovědě si můžete nechat jenom zdát. Rozpracovaná, hotová i vyhodnocená cvičení je možné uložit, v obsahu jsou pak podbarvená šedou barvou, v případě vyhodnocených cvičení je připojeno i bodové ohodnocení. Hlavně pro pedagogy je připravena možnost jednotlivá cvičení vytisknout a předložit svým žákům jako test. Možný je i export do formátu RTF, se kterým si pak poradí např. MS Word. Látka obou disků je opravdu rozsáhlá, cvičení jsou rozmanitá. Najdete zde slovní rozbory, větné členy, souvětí, pravopisná cvičení i diktáty. Vyjmenovat všechno procvičované učivo by zabralo celou stranu a je to určitě zbytečné. V Alteru jistě věděli, co dělají, a tak mohu s klidným srdcem říci, že zde najdeme všechno, co by měl každý šesťák či sedmák umět. Na závěr se sluší říci, že se jedná opravdu o čistě výukové tituly, takže na nějakou zábavu můžete hned zapomenout. Svoji funkci, tedy naučit děti českou gramatiku, však dokáží splnit na jedničku s hvězdičkou, a to je přesně to, o co všem učitelům ve školách jde.

Český jazyk 6 a 7

Distributor: ALTER, s. r. o.

Žánr: výuka ČJ

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 940 Kč jednouživatelská verze, 3 600 Kč multilicence (slevy viz http://www.alter.cz)

K recenzi poskytla firma: ALTER, s. r. o., Nad Pahorkem 403/24, 141 00 Praha 4,

http://www.alter.cz

§§§§§

$$$$$


Komunikace

Jedeme rychleji a MIMO!

Michal BareŠ, Yardena Arar

C05P0538

Nejnovější produkty využívající technologii Wi-Fi nabízejí rychlejší přenos dat a dokáží pracovat na větší vzdálenost než dříve. Na šest takových zařízení jsme se podívali zblízka.

Bezdrátové sítě zase fungují rychleji než dřív. V tomto roce se na trhu objevila řada produktů využívajících nové anténní technologie, umožňující rychlejší přenos dat a lepší pokrytí, než jaké umožňovaly tradiční standardy 802.11a, b nebo g. Tyto novinky by měly zaujmout především uživatele pravidelně přesouvající větší objemy dat v rámci místních sítí nebo ty, kteří si stěžují na špatnou dostupnost a malý dosah přípojných bodů.

Nová anténní technologie dostala označení MIMO - anglicky multiple in, multiple out. Produkty využívající tento systém totiž zvyšují datovou propustnost a pokrytí pomocí většího počtu inteligentních antén, optimalizují tedy datové přenosy v závislosti na aktuální poloze klientského zařízení. Starší Wi-Fi produkty šíří signál všemi směry bez ohledu na to, kde se nachází zařízení přijímající signál. Výrobci produktů MIMO se předhánějí v superlativech a vychvalují vyšší výkon svých novinek, jejichž teoretická maximální propustnost činí až 108 megabitů za vteřinu. V praxi se tyto hodnoty budou pochopitelně pohybovat na mnohem nižších úrovních, přenos bude ale i tak rychlejší než u dosud nejlepšího standardu 802.11g, jehož propustnost v teoretické rovině rovněž dosáhla 108 Mb/s.

Pro testování jsme vybrali pět produktů založených na technologii MIMO - ve všech případech šlo o tzv. komba, tedy routery s příslušnými PC kartami. Každé kombo využívá některou ze tří vzájemně si konkurujících technologií. Modely Belkin Wireless Pre-N, Linksys Wireless G-Broadband a Netgear Pre-N jsou založeny na technologii Airgo True MIMO. Router Netgear RangeMax využívá technologii Video54 BeamFlex s Wi-Fi čipem Atheros Super G, který byl rovněž základem produktů standardu 802.11g. Poslední model D-Link Super G MIMO využívá rovněž čip Super G, ovšem v kombinaci s technologií Atheros Smart Antenna. (Rozdíly v jednotlivých technologiích popisuje rámeček s názvem Technologie MIMO zevnitř.)

Pro srovnávací účely jsme do testu zařadili i jedno kombo, které technologií MIMO vybavené není. Model U.S.Robotics Wireless MaxG místo toho využívá méně nákladná vylepšení předchozích standardů, například zesílený signál a citlivější přijímač.

Rychlost a dosah produktů jsme testovali na malou, střední i velkou vzdálenost v domě v místě, kde žádná jiná Wi-Fi síť nebyla detekována. Během testování jsme do sítě na krátkou vzdálenost zapojili i standardního klienta 802.11g, abychom vyzkoušeli jeho vliv na výkon zařízení. Tím jsme test přizpůsobili reálným podmínkám, v sítích MIMO se totiž jistě objeví i nějaké standardní Wi-Fi zařízení.

Test odhalil, že žádný z produktů či technologií MIMO není jednoznačně lepší než ostatní. Na malou a střední vzdálenost se vítězem stal trochu paradoxně jediný model bez této technologie, tedy zařízení značky U.S.Robotics. Na velkou vzdálenost se ovšem technologie MIMO osvědčila, model U.S.Robotics tuto část testu naopak ani nedokončil. V tomto případě se nejlépe vedlo modelům s technologií Airgo, tedy značkám Belkin, Linksys a Netgear. Z toho vyplývá, že lidé využívající především připojení na krátkou vzdálenost mohou bez potíží zůstat u standardních technologií, technologie MIMO se naopak hodí pro zvýšení vzdálenosti a pokrytí. S ohledem na další atributy, především cenu, funkce a technickou podporu výrobce, jsme celkové vítězství nakonec dali kombu Belkin Wireless Pre-N.

Fakta o technologii MIMO

Pokud uvažujete o přechodu na MIMO, je dobré vědět několik věcí. Produkty vybavené touto technologií jsou především velmi drahé, v porovnání se zařízeními předchozí generace mohou stát i více než dvojnásobek. Za druhé se většina současných klientů MIMO vyrábí pro notebooky a touto technologií zatím nejsou vybaveny žádné periferie. Za třetí se vyšší rychlost projeví pouze u datových přenosů uskutečněných v rámci místní sítě - internetové přenosy tedy technologie MIMO nezrychlí. Současné broadbandové připojení přitom v nejlepších případech dosahuje rychlosti v řádu megabitů za vteřinu, což zvládne i pomalejší standard 802.11g.

Za čtvrté můžeme narazit na nečekané problémy při streamingu videa, především ve vysokém fullscreenovém rozlišení. Na malou vzdálenost sice lze dosáhnout rychlosti okolo 19 Mb/s, což je požadovaná hodnota pro bezproblémový streaming v tomto rozlišení, pokud ale v síti dojde k jakýmkoli dalším aktivitám, lze při přenosu videa očekávat obtíže. Lepší to patrně bude se streamingem DVD, hudby, televizního vysílání se standardním rozlišením a s hlasovým přenosem přes internet (VoIP). Těmto médiím totiž postačuje propustnost do 10 Mb/s.

A konečně je třeba mít na paměti, že současné technologie MIMO nejsou provázány se žádným standardem a po zpřístupnění budoucího standardu 802.11n s ním nebudou kompatibilní. Výrobci používají různé proprietární technologie a nejrůznější vylepšení rychlosti, pokrytí se proto plně neprojeví v sítích využívajících technologii jiných výrobců, případně starší zařízení stejných výrobců. To vypadá jako vážný nedostatek, skutečnost ale naštěstí není tak zlá. Všechny testované produkty jsou kompatibilní se současným vybavením třídy 802.11g a 802.11b, v režimu 802.11g jsou kompatibilní i navzájem. Díky novým anténám pak nabízejí alespoň částečné zlepšení výkonu i v sítích s vybavením předchozích generací.

Zařízení standardu 802.11n se navíc ještě minimálně rok velmi pravděpodobně v běžné distribuci neobjeví. Současné produkty MIMO by navíc měly s budoucími zařízeními třídy 802.11n spolupracovat bez problémů díky zpětné kompatibilitě 802.11n se standardem 802.11g. Pravda, jejich rychlost zůstane omezena na úrovni 802.11g, to by ale výkon produktů s 802.11n nemělo zhoršit.

Výsledky testu

Pokud nepotřebujete bezdrátovou síť s velmi širokým dosahem a záleží vám spíše na rychlosti, doporučujeme ušetřit a pořídit si normální kombo. V testech na malou a střední vzdálenost U.S. Robotics jednoznačně zvítězil, průměrná rychlost downloadu a uploadu činila 33,1 Mb/s, resp. 27,8 Mb/s. V testu na malou vzdálenost jsme umístili router s PC kartou zhruba dva metry od sebe ve stejné místnosti. Na tuto vzdálenost se nejméně osvědčily modely s technologií Airgo - propustnost modelu Netgear Pre-N činila pouhých 15,9 Mb/s. Podle našich výsledků blízké umístění PC karty k routeru nesvědčí žádnému z produktů MIMO. V našem minulém testu Wi-Fi zařízení, v němž se technologie MIMO ještě neobjevila, dosáhl router Buffalo Technology průměrné propustnosti 27,6 Mb/s, což je jen o málo nižší hodnota než 33,1 Mb/s modelu U.S.Robotics.

Mnoho uživatelů kombinuje technologii MIMO se staršími zařízeními. Z tohoto důvodu jsme podnikli druhou sérii testů na malou vzdálenost, tentokrát s klientem standardu 802.11g připojeným k síti. Výkon modelů Belkin, D-Link a Linksys zůstal víceméně beze změn, ostatní zařízení se mírně zpomalila, například průměrná propustnost modelu U.S.Robotics klesla ze 33,1 na 28,1 Mb/s. V tomto ohledu se nová zařízení markantně lišila od předchozích produktů MIMO, jejichž výkon výrazně klesl ve chvíli, kdy se k síti připojilo zařízení bez proprietárních výhod dané technologie.

V síti s routerem MIMO jsme nezkoumali rychlost ani pokrytí standardní karty 802.11g , nevíme tedy, jak rychle by v některé z těchto sítí pracoval běžný notebook vybavený Wi-Fi kartou, ani jaký by měl dosah. V jednom z minulých testů jsme nicméně zjistili, že se dosah běžných karet standardu 802.11g výrazně zvětšil. Z toho vyplývá, že k dosažení vyššího výkonu by měl stačit upgrade routeru.

V testu na střední vzdálenost jsme přestěhovali notebook do ložnice, nacházející se dvě místnosti od pokoje s routerem. Mezi oběma zařízeními se nacházely předměty běžné domácí výbavy, vzdálenost činila asi 10 m. Výkon zařízení poklesl oproti testu na krátkou vzdálenost jen minimálně. Vítězství patřilo opět modelu U.S. Robotics, nejhůře (stejně jako v předchozím případě) dopadla zařízení s technologií Airgo. Na vůbec posledním místě skončil Netgear Pre-N s propustností pouhých 15,1 Mb/s.

Výsledky se ovšem téměř dokonale obrátily, když jsme vynesli notebook ven z domu a pokusili se připojit z okraje zahrady na vzdálenost zhruba 30 m. Dosavadní outsider mezi routery, model Netgear Pre-N, rázem podal nejlepší výkon ze všech, totiž 15,3 Mb/s. Hned za ním se umístila další dvě komba s technologií Airgo, Belkin a Linksys. Naopak premiant malých a středních vzdáleností U.S.Robotics zcela vyhořel a test nedokončil. Pokud tedy uživatelům záleží zejména na pokrytí a dosahu signálu, lze jednoznačně doporučit technologii Airgo. Možná se divíte, jak je možné, že jsme se během testování ani vzdáleně nepřiblížili teoretické maximální propustnosti 108 Mb/s. Jedním z důvodů byly obvyklé obtíže provázející téměř každé testování Wi-Fi zařízení - signál totiž ruší nejrůznější interference jako předměty, rádiové vlny nebo dokonce vlivy počasí. Na rychlost připojení má vliv i umístění daného zařízení čím větší vzdálenost dělí router a PC kartu, tím větší rozdíly jsme zaznamenali mezi novou technologií a standardním systémem 802.11g. Posledním důvodem je pak skutečnost, že výrobci často při testování svou síť nezabezpečí, zabezpečení totiž snižuje rychlost. My jsme naproti tomu použili bezpečnostní technologii WPA, kterou sami čtenářům doporučujeme (viz rámeček Wi-Fi a bezpečnost).

Routery vybavené čipy Atheros Super G, tedy Netgear RangeMax a D-Link Super G, používají ke zvýšení rychlosti a dosahu svých produktů poněkud kontroverzní technologii, které se říká channel bonding.

Jak tato technologie funguje? Ve standardech 802.11b a g se používá vždy jeden z jedenácti kanálů na frekvenci okolo 2,4 GHz. Z těchto jedenácti kanálů jsou jen kanály 1, 6 a 11 umístěny dostatečně daleko od sebe, aby mohly být použity všechny najednou, bez vzájemných interferencí. Díky těmto třem neinterferujícím kanálům si zařízení využívající standard 802.11x dokáží poradit s interferencemi okolních bezdrátových sítí. Pokud tedy jedna síť používá kanál 1, může sousední síť bez potíží přeskočit na kanál 6 či 11.

Výbava využívající technologii channel bonding této situace využívá a zvyšuje svou datovou prostupnost tím, že obsadí všechny tři neinterferující kanály a znemožní k nim při přenosu dat přístup jiným sítím. Pochopitelným důsledkem je pak zpomalení sousední sítě. Tento problém nabývá tak výrazných rysů, že sdružení Wi-Fi Alliance odmítlo nadále udílet certifikáty produktům, které využívají channel bonding v přítomnosti jiných sítí.

Všechny produkty jsme testovali v základním nastavení, v němž je většina lidí používá. Router Netgear RangeMax ovšem i v tomto nastavení praktikoval channel bonding bez ohledu na přítomnost sousední sítě, dokud jsme do sítě nepřidali klienta, který channel bonding nevyužíval. Jinými slovy RangeMax channel bondingu automaticky v přítomnosti sousední sítě nezanechá, což nepovažujeme za ideální kolegiální chování.

Podle zástupců společnosti Netgear už firma na tuto skutečnost zareagovala a základní nastavení routeru RangeMax bylo změněno, aby se při detekci sousední sítě channel bonding deaktivoval. Již teď je ale jasné, že se na pulty obchodů dostalo určité množství routerů s původním nastavením, což tomuto modelu v našem testu několik bodů ubralo.

Uživatelské zkušenosti

Výrobci Wi-Fi zařízení dělají vše pro jednodušší ovládání svých produktů. Nejlepší kombinaci jednoduchého nastavení, dokumentace a technické podpory nabídl z testovaných modelů Linksys, pochvalu ale v tomto směru zaslouží i ostatní typy.

Způsob instalace se model od modelu liší. Typy Belkin, Linksys a Netgear RangeMax se instalují pomocí průvodce, který se pokouší detekovat stávající nastavení širokopásmového modemu, aby uživatel nemusel tyto hodnoty zadávat ručně. Během testování ovšem žádný z průvodců nepracoval bezchybně. Automatické nastavení Linksysu je určeno uživatelům s jediným počítačem a širokopásmovým modemem. Nám to vyhovovalo, ovšem při přechodu ze starého routeru by nastavení nefungovalo. V takovém případě je zapotřebí příslušné hodnoty změnit.

Router značky Belkin zase nerozpoznal nastavení naší pevné IP adresy. Instalace modelu Netgear RangeMax trvala neobvykle dlouho a navíc zastavila činnost aplikace Wireless Zero Config (WZC), která spravuje konektivitu Wi-Fi. Bez WZC jsme nedokázali ani detekovat dostupnou síť, natož se k ní připojit. Podle zástupců společnosti Netgear šlo o chybu firmwaru, která byla mezitím odstraněna.

Při instalaci ostatních zařízení asistoval průvodce, uživatel nicméně musel ručně zadat údaje o širokopásmovém připojení - uživatelská jména a hesla, pevné IP adresy a další údaje potřebné k ověření totožnosti u providera. Průvodci fungovali bezchybně, což ale nemění nic na tom, že ruční zadávání takové spousty dat není příliš pohodlné. Máte-li domácí síť nebo o ní uvažujete, doporučujeme si dopředu sepsat všechny konfigurační údaje o širokopásmovém připojení (poskytne vám je provider) a mít je při případném upgradu po ruce.

Po nastavení pracovaly jednotlivé modely podobným způsobem, ačkoli se jejich podoba typ od typu často výrazně liší. Router Netgear Pre-N je velký, připomíná spíše zařízení do kanceláře než do domácnosti, přitom působí křehce - když nám upadl z třicet centimetrů vysoké pohovky na podlahu, oddělily se dvě ze tří antén. Stříbrný model značky Linksys vypadá jako rekvizita ze sci-fi filmu, Netgear RangeMax zase nemá externí antény - o přítomnosti sedmi integrovaných antének svědčí jen kruh modrých diod na krytu. Blikání diod signalizuje konfiguraci antén a hledání signálu. Některým uživatelům se to jistě zalíbí, jiným nikoli.

Další vlastnosti

Většina testovaných routerů MIMO se dodává s velmi podobnou hardwarovou výbavou. Všechny modely nabízejí čtyři síťové porty a port pro připojení k širokopásmovému kabelovému nebo DSL modemu. Všechny jsou vybaveny resetovacím tlačítkem, které vrátí router do továrního nastavení, a síťovým (ethernetovým) kabelem, jenž je zapotřebí pro prvotní nastavení. Jediným nadstandardním prvkem je vestavěný tiskový USB server, jímž je vybaven model U.S. Robotics. Díky němu mohou přístroje připojené do sítě tisknout dokumenty na USB tiskárně.

Softwaru je v základních výbavách pomálu, většinou jde jen o zkušební verze bezpečnostních a filtrovacích aplikací. Firmware funguje u většiny modelů bezchybně. Všechny testované přístroje nabízejí vestavěný konfigurovatelný firewall, přesto kvůli maximální bezpečnosti doporučujeme instalovat ještě externí typ. Všechny také podporují překládání pro síťový provoz webových serverů a dálkovou správu pro změny nastavení síťových parametrů z počítače mimo domov. U všech routerů najdeme i filtry bránící v přístupu na síť nezvaným návštěvníkům, stejně jako zařízení pro blokaci internetových stránek s nežádoucím obsahem či adresou. Všechny modely také podporují připojení VPN. Podporu nejnovější bezpečnostní technologie WPA2 (viz rámeček Wi-Fi a bezpečnost) však najdeme jen u routeru značky U.S. Robotics.

Cena většiny produktů zhruba odpovídá běžným zvyklostem. Pokud nejste spokojeni s dosahem své bezdrátové sítě a rychlostí datového přenosu, může být nová technologie Wi-Fi docela dobrým řešením.

Quality of Service (OoS)

Čím více přístrojů v síti máte, tím více budou soupeřit o kanály na rádiových vlnách. Pak je velmi pravděpodobné, že se pokus o odeslání velkého souboru e-mailem dostane do konfliktu s kolegovým telefonátem přes internet.

Řešením může být technologie nazvaná Quality of Service (QoS), umožňující definovat priority činností souběžně probíhajících v síti. Lze například stanovit, že volání přes internet (VoIP) má vždy přednost a žádná jiná činnost ho nesmí přerušit. Ačkoli se zatím čeká na certifikaci zvláštního standardu pro QoS (802.11e), společnost Ubicom už představila proprietární technologii StreamEngine, která je na QoS založená. V současné době je tato technologie k dispozici v produktu Hawking HBB1 Broadband Booster, v nejbližší době se dostane na trh stejně vybavený D-Link Broadband Internet/VoIP Accelerator.

Podle zástupců společnosti Ubicom technologie StreamEngine automaticky upřednostňuje VoIP, pak následují hry, streaming videa a sdílení souborů. Uživatelé mohou nicméně toto pořadí podle libosti změnit.

Wi-Fi lokátory

Wi-Fi lokátor je zařízení, které uživatelům šetří spoustu času - nemusí vytahovat notebook, aby viděli, zda se nacházejí v dosahu přípojného bodu. Malý přístroj umí detekovat a ohlásit přítomnost sítě 802.11b či 802.11g. Některé lokátory dovedou určit i intenzitu signálu a zabezpečení sítě. V březnovém čísle jsme se věnovali lokátorům značek Canary, Kensington a Smith Micro. Novinkou na trhu je lokátor firmy Hawking Technology s označením HWL1 za 33 USD. Stačí přidržet tlačítko Locate, vyklopit výkonnou anténu a sledovat, zda pětice modrých diod ohlásí přítomný signál. Přístroj rozezná i šifrování WEP, WPA a WPA2.

Lokátor se dobíjí přes USB port počítače, po připojení zároveň slouží jako Wi-Fi adaptér. Součástí je proprietární bezdrátová utilita firmy Hawking pro přihlášení k dostupným sítím, tato aplikace nám ale vypověděla službu. Pomohl až standardní průvodce Windows Wireless Network Setup Wizard.

Technologie MIMO zevnitř

Všem systémům založeným na použití více antén se souhrnně říká MIMO, tím ale jejich shodné znaky víceméně končí.

Standardní Wi-Fi 802.11g

Antény na zařízeních s technologií 802.11g posílají a přijímají data ze všech směrů na jednom z jedenácti kanálů na frekvenci 2,4 GHz.

Airgo Networks True MIMO

Zařízení: Routery Belkin Wireless Pre-N, Linksys Wireless-G Broadband + SRX, Netgear Pre-N Wireless

Chování v testu: Nejstabilnější a na velké vzdálenosti i nejrychlejší systém.

Technologie True MIMO patentovaná společností Airgo Networks je založena na tzv. prostorové vícecestné povaze rádiových vln. Produkty s touto technologií používají zároveň dva vysílače, vysílající dva oddělené datové toky po jediném kanálu s frekvencí 2,4 GHz. Při příjmu dekódují tyto oddělené datové toky tři antény a spojují je v jediný tok. Přídavné antény a další vylepšení zvyšují rychlost přenosu a pokrytí pro zařízení bez technologie True MIMO, které by jinak nemohly výhody prostorové vícecestné technologie využít.

Atheros - technologie beamforming

Zařízení: Router D-Link Super G MIMO Wireless

Chování v testu: Nejlepší výsledky jsme zaznamenali na střední vzdálenost.

Pokud produkt používá technologii zvanou beamforming, směruje vysílač datové toky přímo na antény přijímače. Produkty MIMO značky D-Link používají inteligentní anténní čipy značky Atheros, díky nimž lze využít beamforming v čipu Atheros Super G. Antény detekují polohu klienta a odpovídajícím způsobem nasměrují datový tok.

Video54 BeamFlex

Zařízení: Router Netgear RangeMax Wireless

Chování v testu: Nejrychlejší přenos dat ze všech technologií MIMO na střední vzdálenost, celkové výsledky nestálé.

Tento produkt používá technologii BeamFlex Smart MIMO. Obvyklé externí antény byly nahrazeny sedmi integrovanými typy, které lze zapnout v různých kombinacích a optimalizovat tak přenos dat na základě polohy klientských zařízení a případných překážek v okolí. Antény a optimalizovaný software jsou výhodou i pro klientská zařízení.

Karty zvyšující dosah

Cenově dostupnou alternativou k drahému routeru MIMO je PC karta zvyšující dosah signálu. Nahrazuje vestavěnou Wi-Fi kartu notebooku v síti 802.11b nebo g. Podívali jsme se na aktuální verzi jednoho z nejlepších modelů na trhu, HWC54D Hi-Gain Wireless G-Laptop Card od firmy Hawking Technology.

Wi-Fi a bezpečnost jako předchozí typ rozšiřuje i HWC54D dosah signálu pomocí výklopné směrové antény. S touto kartou se nám podařilo připojit se k routeru Belkin Wireless Pre-N na dobrých 30 metrů přes několik zdí, což je minimálně 10-12 m za hranicí maximálního dosahu běžného standardu 802.11g. Nová karta nabízí navíc podporu zabezpečení WPA a diody indikující intenzitu signálu (podobně jako lokátor Wi-Fi téhož výrobce). Za 45 USD je to velmi šikovný způsob, jak většit pokrytí svého stávajícího routeru.

Wi-Fi a bezpečnost

Přinášíme krátký přehled tří aktuálních bezpečnostních standardů Wi-Fi. Mějte na paměti, že celkové zabezpečení sítě nemůže být účinnější než nejbezpečnější standard podporovaný všemi zařízeními v síti. Nejrozšířenější je v současné době standard WEP.

WEP (Wired Equivalent Privacy)

Tento standard lze snadno prolomit, přesto nadále patří k nejpoužívanějším. Podporuje ho totiž každé Wi-Fi zařízení na trhu, neboť byl součástí základní výbavy technologie 802.11b. Jeho podporu najdeme i v nejmodernějších zařízeních, například v přehrávačích pro streaming médií. Dokud Wi-Fi produkty nezačnou ve velkém podporovat spolehlivější standardy, bude WEP jedinou alternativou hlavně pro domácnosti. Lepší něco nežli nic.

WPA (Wi-Fi Protected Access)

Pokud je to možné, doporučujeme používat standard WPA-PSK (WPA se sdíleným klíčem - alternativou je podniková varianta, ta ale vyžaduje ověření identity). WPA-PSK využívá stejné technologie šifrování jako WEP, tedy RC4, aplikuje ji ale jiným a bezpečnějším způsobem - díky matematické analýze pozná, zda se s klíčem nakládalo neoprávněně. Všechny produkty v našem testu tento standard podporují.

WPA2 (Wi-Fi Protected Access2)

Nejvyšší stupeň zabezpečení poskytuje nový standard 802.11i, známý též jako WPA2. Šifrovací technologii RC4 nahradil sofistikovanější systém AES. Hardware s technologií WPA nelze bohužel snadno upgradovat na WPA2, potřebujeme speciální čip. WPA výrazně zpomaluje síť a pro mnoho domácích uživatelů a malých firem je až příliš efektivní. Z testovaných produktů podporoval tento standard jen router U.S. Robotics (v testu jsme ale kvůli rovným podmínkám stejně použili standard WPA).

§§§§§


Statické stránky jsou mrtvé

Vojtěch Bednář

C05P0483

Vytvářet stránky nebo vlastní časopis psaním HTML kódu v poznámkovém bloku je nemoderní a pomalé. Manažer správy obsahu udělá veškerou práci za vás.

Systémy pro správu obsahu, tzv. "content managery", jsou aplikace běžící na webových serverech díky skriptovacím jazykům. Jejich úkolem je vytvářet a spravovat dynamickou webovou prezentaci, nebo například časopis.

Klasický web se skládá ze stránek vzájemně propojených odkazy. Přidáváme-li další stránku, musíme ji vytvořit v nějakém HTML editoru a nahrát na server. Chceme-li se na ni pak dostat z hlavní stránky, musíme upravit a opět na server updatovat i samotnou hlavní stránku. Web pak není nic jiného než shluk stránek tohoto typu s velmi omezenými možnostmi.

Dynamický web má obsah svých stránek uložený v databázi. Pokud si uživatel, který na něj zavítá, chce některou z nabízených stránek otevřít, je pro něj vytvořena tak říkajíc na zakázku. Systém, který se stará o správu webu, nejprve najde příslušný obsah, spojí ho se šablonou a výsledek pošle uživateli jako stránku. Uživatel rozdíl mezi statickým a dynamickým webem nevidí. Z pohledu majitele tohoto webu se však jedná o obrovský rozdíl.

Dynamický web se udržuje nesrovnatelně lépe než statický. Pro zadávání nových textů není třeba znát HTML kód ani vlastnit žádný editor, stačí webový prohlížeč. Stránky mohou obsahovat množství aktivních prvků jako ankety, diskuze, hodnocení a podobně. Tyto prvky navíc není nutné vkládat a udržovat pomocí složitých kódů - vše je snadné a přehledné. Pokud je na stránkách třeba něco měnit, lze to snadno provést hromadně, stejně lze přidávat další zdokonalující funkce. Jednoduše řečeno, dynamické weby s manažery obsahu přibližují publikování na webu obyčejnému uživateli bez rozsáhlých technických znalostí a bez softwarového vybavení. Navíc si to může dovolit každý.

Zadarmo a za peníze

Existují komerční i opensourcové aplikace. Ty komerční představují především komplexní redakční aplikace, jejichž cena licence se běžně pohybuje v řádu desítek tisíc korun a nezřídka se dodávají na speciální objednávku zákazníků.

Na druhé straně je k dispozici množství opensourcových systémů pro správu obsahu, které jsou vyvíjeny ve spolupraci komunity tvůrců i uživatelů. Od administrátorů webů pochází připomínky k fungování těchto aplikací a na jejich základě probíhá další vývoj. Přestože nedosahují kvality profesionálních redakčních nebo portálových systémů, lze je použít jak pro soukromé stránky, tak i k vytvoření a spravování firemního webu. Ve většině případů stačí varianta, kterou můžeme označit jako "zadarmo".

Serverová aplikace

Systém pro správu obsahu Drupal najdete na webové adrese www.drupal.org. Jedná se o aplikaci, která ke své činnosti vyžaduje prostor na webovém serveru (pokud má fungovat na internetu, musí jít o veřejně přístupný webový server). Nezbytnou podmínkou pro korektní činnost systému je účet v SQL Serveru, kam budou ukládána veškerá data, a podpora jazyka PHP. Z SQL serverů jsou podporovány MySQL a PostgreSQL. Tyto podmínky splňují prakticky všechny komerční hostingy, založené na platformě UNIX. Kromě nich je ale možné systém uvést do provozu i na některých bezplatných hostingových službách, například na českém serveru Web Zdarma (www.wz.cz).

Samotný systém pro správu obsahu má podobu archivu, který stáhnete z webu jeho tvůrců. Po rozbalení musíme změnit parametry konfiguračního souboru a následně adresář s komponentami systému nahrát na server pomocí FTP klienta. V administraci SQL serveru vytvoříme datové tabulky, které Drupal potřebuje mít přístupné ještě před prvním spuštěním. Chcete-li, můžete si stáhnout a nahrát na server rovněž českou verzi uživatelského rozhraní.

Vytváříme časopis

Po prvním spuštění systému, tedy po otevření první stránky na serveru, je třeba vytvořit uživatelský účet správce. Může jej vytvořit kdokoliv, a proto je tak vhodné učinit okamžitě po nahrání systému na server.

Ovládání systému pro správu obsahu probíhá ze stejných stránek, které vidí návštěvníci. Je-li však přihlášen administrátor, má k dispozici více položek. Web se skládá z modulů, které návštěvníci mohou, ale nemusí vidět. V jeho nastavení lze vybrat, které z nich jsou přístupné pro kterého návštěvníka, lze definovat například i to, aby anonymní (nepřihlášení) uživatelé nemohli hlasovat v anketě nebo komentovat články.

Pokud jde o vzhled a grafickou podobu časopisu, Drupal nabízí několik základních šablon či témat. Z webu je možné stáhnout další témata, ale lze vytvořit i svá vlastní. Uživatelé, kteří budou oprávněni vkládat obsah, nemusí (na rozdíl od statických prezentací) přistupovat k jeho fyzické vrstvě nebo používat k úpravám aplikace instalované na počítač. A může jich být neomezené množství.

Konkurence

Existují další podobné systémy, namátkou třeba PHP Nuke či jeho česká verze United Nuke (www.openland.cz). Výhodou Drupalu je ale jednoduchost, uživatelská nenáročnost a celková "přítulnost". Existují lépe vybavené systémy pro správu obsahu, ale chcete-li jednoduchý, přehledný, maximálně užitečný a přitom otevřený systém, můžeme Drupal vřele doporučit.

Drupal

Drupal - content manager, systém pro správu webového obsahu. Jeho pomocí je možné vytvořit a spravovat interaktivní webovou prezentaci nebo časopis bez znalosti HTML, FTP apod. Drupal je opensourcová serverová aplikace. Ke své činnosti vyžaduje server s podporou PHP a MySQL. Existuje česká verze, stejně jako množství doplňků, grafických vzhledů a vylepšení.

+snadné použití

+opensource koncepce

+množství doplňků

-nevhodné pro větší weby

-méně pokročilých funkcí

-nemá reklamní systém

Cena vč. DPH: zdrama ke stažení z webu

URL: http://www.drupal.org

§§§§§


Ochraňte displej svého mobilu

Lucie Zákravská

C05P0537

Daleko jsou doby, kdy nebylo potřeba chránit displeje mobilních telefonů, protože byly malé a hluboce zapuštěné do těla mobilního telefonu. Proto jim nehrozilo takové poškození, jakému jsou vystaveny dnešní veliké zobrazovací jednotky. Chránit se lze v zásadě dvěma způsoby - buď použitím ochrany celého mobilu v podobě nejrůznějších pouzder a obalů, nebo se postarat o relativní bezpečí samotného displeje ochrannou fólií. A právě tento typ ochrany jsme měli možnost vyzkoušet. Jednalo se o univerzální ochranné fólie Screen Protector. Mezi sebou se liší pouze rozměry fólie, optimalizovány jsou v současné době na modely Nokia Series 40 - všechny s displejem s rozlišením 128 x 128 obrazových bodů, dále pro chytré telefony řady 60 a pro značky Siemens, Sony Ericsson a Alcatel. Rovněž se dají koupit univerzální velikosti s rozměry 5 x 6 cm a 6 x 7 cm. Fólie by měly sloužit k ochraně displeje přístroje proti nepříznivým podmínkám používání mobilního telefonu, jako je mechanický oděr, chemické poškození nebo ochrana před ultrafialovým zářením. Nás ale především zajímala funkce ochrany displeje před mechanickým poškozením. Před samotnou instalací je potřeba pořádně očistit a odmastit displej tak, aby jeho povrch byl hladký a nebyly na něm žádné nečistoty, ty by v pozdější fázi mohly způsobit nehezké bubliny, kvůli nimž ztratí fólie rychle na účinnosti. Samotné nanesení fólie je musíme provádět s nejvyšší opatrností a řídit se přesně dle návodu. Nám se osvědčil způsob nanesení fólie ze shora dolů s průběžným upravováním a vyhlazováním vzduchových bublinek. Po přiložení je potřeba fólii pečlivě přitisknout na displej a snažit se co nejvíce odstranit přebytečný vzduch. pokud se to nepodaří ihned, nechte fólii 24 hodin usadit, měla by sama přilnout k displeji.

Při prvním přikládání na telefon Siemens S55 se nám aplikace nepovedla a museli jsme proceduru opakovat. Na zbytek telefonů - Siemens SX1, Sony Ericsson T630 a Nokia 6230i a 6681, se nám už povedla napoprvé. Mechanickou odolnost jsme otestovali při celotýdenním nošení telefonu v kapse spolu s klíči. Po týdenním testu můžeme konstatovat, že fólie ochránila displej před poškrábáním velmi dobře. I přes nešetrné zacházení nebyla práce s telefonem a displejem jakkoliv ovlivněna, průhlednost zůstala vynikající. Fólie se dodávají v balení po dvou kusech spolu s českým návodem.

Screen Protector

Cena vč. DPH: 89 Kč K testu zapůjčila firma: Screen Protector, http://www.screenprotector.cz

§§§§§


Vaše síť pod lupou

Martin Kybal

C05P0535

Přednedávnem jsme měli možnost otestovat produkt firmy Fluke, která se specializuje na profesionální nástroje určené pro analýzu stavu a provozu v sítích. Jedním z nich je zařízení EtherScope Network Assistant. Podívejme se, jaké služby může síťovým administrátorům nabídnout.

Přístroj velikosti malého tabletu (váží jen 0,9 kg a jeho rozměry jsou 20 x 16,5 x 5 cm) je vybaven odolným krytem, dotykovým displejem a řadou konektorů. Je to vlastně malý přenosný počítač, uvnitř kterého pracuje operační systém Linux, na němž běží různé aplikace. Hlavní z nich je určena pro monitorování a vyhodnocování stavu sítě, do níž je Assistant připojen. Děje se tak pomocí konektoru RJ-45, přístroj zvládne média 10BASE-T, 100BASE-TX, a 1000BASE-T. Po zapojení do sítě začne probíhat vyhodnocování provozu i počítačů a aktivních prvků, které v síti fungují. U každého zařízení se získají informace o IP adrese, MAC adrese, odezvě, provozovaných protokolech a službách. U aktivních prvků pak i jejich typ, rychlost jednotlivých portů a celková zátěž. Při komunikaci se switchem dokáže odhalit i v síti provozované VLAN skupiny a zobrazit jejich strukturu a hosty, kteří do nich patří.

EtherScope rovněž přehledně zobrazuje probíhající síťovou komunikaci. Sestaví reporty o používaných protokolech, sítích a podsítích, adresním prostoru, množství přenášených dat atd.

Samozřejmostí je kontrola všech typů síťových kabelů a měření jejich délky, útlumu, zkratů nebo přerušení včetně vzdálenosti, v jaké se chyba nachází.

Další z činností, kterou přístroj zvládá, je jak měření zatížení sítě v reálném čase, tak záznam historie. Jsou generovány grafy, které přehledně zobrazují naměřená data a s jejichž pomocí může administrátor rozeznat úzká hrdla v síti nebo určit stanice vytvářející největší zátěž. Další pomoc nabízí EtherScope formou rad. Dokáže detekovat duplicitní IP adresy, potíže v provozu DHCP serveru přidělujícího adresy, stanice zařazené do VLAN a nabízí doporučení při odstraňování problému. Součástí výstupů jsou přehledy a reporty ve formátu XML. K přístroji je možné připojit externí klávesnici a myš, k dispozici je také slot CompactFlash pro paměťové karty, na které je možné ukládat naměřené údaje nebo zachycený síťový provoz. K běžnému ovládání slouží dotykový barevný LCD panel. EtherScope je napájen z vestavěné baterie, k jeho dobíjení slouží externí adaptér.

Fluke EtherScope toho umí hodně a nabízí funkce v pěkném instantním balení. Zájemci za to však musejí pořádně zaplatit. Ponechme stranou úvahy, že podobné služby by pravděpodobně z hardwarového hlediska zvládl jakýkoliv notebook (pokud bychom trvali na dotykovém displeji, jednalo by se o Tablet PC). Linux nestojí skoro nic a je možné sehnat i levné aplikace měřící síť. Toto zařízení je však určeno pro profesionály, jejichž čas je drahý a nechtějí ztrácet čas laděním a řešením problémů. Výpadek sítě a čas, který zabere detekce problému, také nebývá levný. V každém případě je však cena na úrovni, kterou většina lidí vyslovuje pouze šeptem.

Fluke EtherScope Network As.

Cena vč. DPH: 189 000 Kč K testu zapůjčila firma: Nextlan, http://www.nextlan.cz

§§§§§


Co nejlevněji na Wi-Fi

Michal Bareš

C05P0536

I když se připojení na internet prostřednictvím "velkých" poskytovatelů stává stále dostupnější, existuje řada uživatelů, kteří se z toho či onoho důvodu chtějí připojit prostřednictvím Wi-Fi. Na rozdíl od velkých a leckdy až příliš zkostnatělých poskytovatelů má komunální připojení na Wi-Fi prostřednictvím zájmových skupin nebo malých lokálních poskytovatelů řadu výhod. Těmi nejdůležitějšími jsou nízká cena (popřípadě vyšší rychlost za srovnatelnou cenu s ADSL), většinou příjemný a vstřícný přístup připojující strany a většinou i absence omezujících "férových uživatelských politik". Lze říci, že nízké jsou i náklady na pořízení potřebného hardwaru.

Většinou se v recenzích věnujeme nejnovějším, a proto i dražším zařízením, ale tentokrát jsme udělali výjimku a podívali se na dvě Wi-Fi zařízení, které sice jsou sice na trhu již delší dobu, ale zato jsou levné a svůj účel pohodově splní. K nim jsme měli zapůjčenu panelovou 7dB anténu. Kromě antény je k připojení třeba bezdrátová karta nebo Access Point - v našem případě jsme se podívali na starší bezdrátový Access Point OvisLink WL-1120AP a na PCI kartu Minitar MNW2BPCI. Obě zařízení podporují pouze starší standard 802.11b, ale vzhledem k tomu, že je budeme používat pouze pro připojení nezasíťovaného počítače k internetu, není rychlostní omezení nijak na škodu, jelikož málokdo disponuje internetovou konektivitou vyšší než 11 Mb.

OvisLink WL-1120AP funguje bez problémů. V balení dostanete modrou krabičku, adaptér a oddělitelnou anténku (2 dBi). Manuál je pouze v elektronickém PDF souboru na CD, a to v krátké a delší podobě. Na přiloženém CD však nenajdete žádnou utilitu pro sledování dostupnosti a síly Wi-Fi signálu.

Místo odpojitelné anténky jsme do konektoru RSMA připojili panelovou anténu a AP jsme připojili k počítači prostřednictvím jednoho ze dvou 10/100Mb LAN portů. Veškeré nastavení se provádí klasicky ve webovém rozhraní po zadání adresy 192.168.100.252, když síťové kartě přiřadíme adresu z poolu, tedy 192.168.100.xxx a hodnotu masky podsítě nastavíme na 255.255.255.0. Pokud jste access point předtím připojovali na jiný počítač s jiným nastavením, je třeba jej resetovat. Úplný reset se podle návodu provede cca 10sekundovým stisknutím tlačítka reset, avšak v reálu je třeba toto tlačítko přidržet mnohem déle. Webové rozhraní je standardní a nastavují se v něm všechny parametry AP.

I když je OvisLink pomalejší, než moderní zařízení s 802.11g, na druhou stranu nabízí bezproblémovou kompatibilitu. Jeho výkon 18 dB stačí pro každou bežnou domácnost.

Kromě access pointu jsme vyzkoušeli i jednodušší řešení pro uživatele, kteří vlastní stolní počítač a chtějí jej co nejjednodušeji připojit do stávající Wi-Fi sítě. Je jím PCI karta Minitar MNW2BPCI. Ta rovněž nabízí pouze standard 802.11b, a proto se hodí hlavně pro připojení k internetu, ale není již tak vhodná pro výměnu obsáhlejších dat v rámci domácí či firemní sítě.

Součástí dodávky je kromě karty s oddělitelnou anténkou stručný papírový a obsáhlý elektronický manuál. Na přiloženém CD naleznete kromě ovladačů pro všechny typy Windows i drivery pro Linux. Po instalaci je k dispozici i konfigurační utilita nabízející lepší přehled o funkcích a dostupnosti a kvalitě signálu.

Obě zařízení patří již tak trochu do počítačového důchodu, ale jsou plně funkční a představují jednu z nejlevnějších možností připojení stolního počítače k Wi-Fi síti. Uvedené ceny platí pro kombinovaný balíček daného zařízení se 7dB panelovou anténou.

Ovislink AirLive WL-1120AP

Cena vč. DPH: 1 890 Kč

K testu zapůjčila firma: Vanco net,

http://www.wifishop.cz

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí

Jiří Peterka

C05P0531

Naše dnešní povídání o přenosových technikách začneme tím, co jsou duplexní a simplexní přenosy. Rozdíl mezi nimi spočívá v tom, zda jsou data přenášena jen v jednom směru (pak jde o simplexní přenos), nebo v obou směrech (pak jde o duplexní přenos).

S tím úzce souvisí i pojmy jako kanál a okruh, které nepochází tolik ze světa počítačových sítí, jako spíše ze světa telekomunikací a spojů. Jako kanál se označuje taková přenosová cesta, která je pouze jednosměrná (dá se tedy využít pouze k simplexním přenosům). Naproti tomu okruh již je obousměrný, umožňuje duplexní přenos.

Simplex, semiduplex

Příkladem čistě simplexního přenosu může být televizní a rozhlasové vysílání. To klasické (analogové) sice místo digitálních dat přenáší pouze analogový signál, ale i tak názorně ilustruje podstatu "simplexu": přenos probíhá jen jedním směrem, ke koncovým příjemcům. Stejně je na tom i nastupující digitální televizní vysílání, u něhož již lze hovořit o přenosu dat. Pozemní (i satelitní) digitální vysílání, řešené na bázi standardu DVB-T (resp. DVB-S pro satelit) totiž také počítá jen se simplexním přenosem.

Pokud se tedy v souvislosti s digitálním vysíláním hovoří o interaktivitě a interaktivních službách, jako například o možnosti on-line hlasování, nakupování či třeba čtení e-mailů, pak musí být použit ještě nějaký "externí" přenosový kanál, umožňující přenos v opačném směru, od diváka k tomu, kdo programy připravuje a vysílá. Může to být v zásadě jakýkoli kanál - třeba telefonický (vytáčené připojení k internetu), mobilní GPRS, ADSL apod.

Přenosy, které již fungují oběma směry, ale v každém z nich jiným způsobem, se obecně označují jako semiduplexní, někdy také jako asymetrické - ale to není příliš šťastné. Toto adjektivum se častěji používá k vyjádření rozdílu v rychlostech přenosu v obou směrech a nikoli v technice přenosu, resp. druhu použitého přenosového kanálu.

Plný duplex, poloviční duplex

I v případě obousměrných přenosů připadají v úvahu různé varianty, mezi nimiž je třeba rozlišovat. Někdy je totiž komunikace v obou směrech sice možná, ale nikoli současně. To je případ tzv. polovičního duplexu, který umožňuje v každém okamžiku přenášet jen jedním směrem. Je to analogie železniční tratě s jednou kolejí - vlaky po ní mohou jezdit oběma směry, ale nikoli současně.

Naproti tomu varianta, kdy je možné přenášet oběma směry současně, je označována jako tzv. plný duplex. V rámci analogie s železnicí by to dopovídalo dvojkolejné trati.

Ještě ale k terminologii: někdy se lze i v češtině setkat s anglickými názvy "half-duplex" (poloviční duplex, zkráceně poloduplex), a "full duplex" (plný duplex).

Duplexní a poloduplexní přenosy

Důležité je rovněž si uvědomit, že různé varianty "duplexů" se nemusí týkat pouze schopností přenosových médií a cest (resp. okruhů, v terminologii spojů) jako takových. Mohou vypovídat také o tom, jak jsou tyto schopnosti využívány pro konkrétní přenosy. Například můžeme mít přenosovou cestu, která je sama o sobě plně duplexní. Z nějakého důvodu ji ale budeme využívat pouze poloduplexně. To znamená, že nad plně duplexní přenosovou cestou budou probíhat pouze poloduplexní přenosy.

Dělat to obráceně, tedy realizovat plně duplexní přenosy nad poloduplexní (či dokonce jen simplexní) přenosovou cestou není v principu možné. Lze to ale snadno obejít: stačí vzít dvě přenosové cesty (ať již poloduplexní či plně simplexní) a každou z nich používat pro přenos jedním směrem.

Příkladem mohou být přenosy po optických vláknech, které jsou (bez dalších opatření) pouze simplexní. Stačí ale použít jedno vlákno pro každý směr a je možné realizovat plně duplexní přenosy.

Channel bundling

Další oblíbenou technikou, která souvisí s přenosovými kanály a jejich "duplexností", či spíše "simplexností", je jejich slučování, resp. skládání (známější spíše pod anglickým výrazem "channel bundling", případně "channel bonding"). Jde o to, že v praxi nemusíme mít vždy k dispozici takový přenosový kanál, který by svými parametry (hlavně rychlostí, resp. přenosovou kapacitou) odpovídal potřebám zamýšlených přenosů. Někdy ale můžeme získat takových kanálů více a používat je souběžně. Vlastně z nich jakoby složíme jeden větší (širší, resp. rychlejší) přenosový kanál, který bude našim potřebám stačit. Právě tomu se říká "channel bundling".

V praxi se s takovýmto spojováním kanálů můžeme setkat například u přípojek ISDN. Ty nabízí přenosové kanály (kanály B, fakticky jde o obousměrné okruhy) o rychlosti 64 Kb/s. Pokud nám tato rychlost nestačí, můžeme je spojovat (na principu channel bundlingu) do větších celků, odpovídajících celistvým násobkům. Vezmeme tedy vždy patřičný počet jednotlivých kanálů a používáme je jako jeden výsledný (sloučený, "bundlovaný") kanál. Pozor ale na to, že právě u ISDN přípojek je použití jednotlivých kanálů standardně zpoplatněno, a to samostatně. Takže když použijeme n kanálů současně, platíme n-krát více!

Jiným příkladem mohou být mobilní sítě GSM. Ty vlastně také nabízejí dílčí přenosové kanály (byť se jim říká timesloty, časové sloty, viz dále), v každém z nich lze dosáhnout určité přenosové rychlosti (standardně buď 9,6 Kb/s v případě Oskara a T-Mobile, 14,4 Kb/s u Eurotelu). Chceme-li dosáhnout vyšší rychlosti, např. v rámci služeb GPRS, musíme použít více takových dílčích kanálů (timeslotů) současně. Kolik jich skutečně využijeme, záleží na více faktorech: na tom, zda je mobilní síť má momentálně k dispozici, zda je provozovatel sítě (operátor) ochoten je uvolnit (resp. přidělit více timeslotů stejnému uživateli) a také zda je naše mobilní zařízení schopné pracovat s více timesloty současně. Když se dočtete, že nějaké zařízení podporuje GPRS se 4 + 2 timesloty, znamená to, že může využít nejvýše 4 timesloty pro přenosy ze sítě a nejvýše 2 pro přenosy opačným směrem (do sítě).

Multiplex a inverzní multiplex

Techniku slučování kanálů (channel bundlingu) si můžeme představit jako řešení problému s neexistencí dostatečně velkého (širokého) přenosového kanálu. Místo něj se tedy použije patřičný počet menších (užších) kanálů, mezi něž se celkový datový tok rozloží.

V praxi ale často nastává přesně opačný problém: máme jeden větší (širší) přenosový kanál a potřebujeme jej rozdělit na několik dílčích částí, které by se chovaly jako samostatné a na sobě nezávislé kanály. Tedy tak, aby po nich bylo možné přenášet několik zcela samostatných a na sobě nezávislých datových toků.

Řešení právě popsaného úkolu (rozdělení jednoho přenosového kanálu, případně okruhu, na více částí) se obecně označuje jako "multiplexování", resp. multiplex. Jeho představu obecně naznačuje obrázek, který jej dává do protikladu s již popsaným slučováním kanálů (channel bundlingem). Snad je z nákresu dostatečně zřejmé, proč se technice slučování kanálů někdy říká také inverzní multiplex.

Frekvenční multiplex

Realizace multiplexu, neboli rozdělení jednoho přenosového kanálu na více samostatně využitelných částí (kanálů), může být v praxi provedena různými technikami, resp. postupy. Ty přitom mohou mít jak analogový, tak digitální charakter.

Příkladem analogové techniky multiplexu je tzv. frekvenční multiplex (anglicky FDM, Frequency Division Multiplexing). Lze si jej představit tak, že na každém ze vstupních kanálů je analogový signál posunut do jiné "frekvenční polohy" (do jiného rozsahu frekvencí), a to tak šikovně, aby se žádné polohy vzájemně nepřekrývaly. Pak je možné takto frekvenčně posunuté signály jednoduše sečíst (sloučit) do jednoho "širšího" signálu, a ten přenést přes dostatečně "široký" přenosový kanál. Na druhé straně se pak provede obrácený postup: jednotlivé dílčí signály se od sebe oddělí a vrátí do původní frekvenční polohy (do svého původního frekvenčního rozsahu). Představu ilustruje obrázek.

V praxi ovšem frekvenční multiplex není příliš výhodný právě kvůli tomu, že jde o analogovu techniku - různé frekvenční posuny, vzájemné slučování a následné oddělování nejsou nikdy ideální a vždy určitým způsobem znehodnocují přenášený signál. Jde jen o míru tohoto znehodnocení, ostatně jako u všech analogových technik.

V minulém dílu tohoto seriálu jsme si ukazovali ještě jednu variantu analogového multiplexu - multiplex vlnový (WDM, Wavelength Division Multiplexing). Byl založen na tom, že přes jedno optické vlákno se přenášelo více "svazků" světla, každý o trochu jiné frekvenci. Každý se choval samostatně (jako samostatný přenosový kanál). V zásadě tedy šlo o specifickou variantu frekvenčního multiplexu.

Časový multiplex

Z digitálních technik multiplexu je asi nejčastější multiplex časový (anglicky TDM, Time Division Multiplexing). Můžeme si ho představit tak, že rozděluje jeden "širší" přenosový kanál v čase - vždy jej na krátký časový úsek (časový slot, timeslot) přidělí celý jednomu vstupnímu kanálu, na další krátký časový úsek (časový slot) jej svěří jinému vstupu, a tak stále dokola.

Pokud tato představa není zcela srozumitelná, lze si pomoci analogií s vláčkem a vagónky: přes "širší" přenosový kanál, který je dělen v čase pomocí časového multiplexu, projíždí nekonečně dlouhý vláček. Má nekonečně mnoho vagónů, které jsou všechny stejně velké (uvezou stejně velký náklad) a jsou pevně přiřazeny jednotlivým vstupům. Například tak, že první vstupní kanál má vyhrazeny vagóny č. 1, 3, 5, 7, druhý vagóny č. 2, 6, 10, 14 a třetí vstup pak 4, 8, 12 atd.

Rozdělení může být libovolné - ale s důležitým dovětkem, že je pevně dáno a předem známo. Příjemce tedy nemusí nikdy přemýšlet o tom, komu patří obsah určitého vagónu (časového úseku, resp. slotu). Jelikož zná příslušnou konvenci, okamžitě ví, na který výstup má předat jeho obsah (vagónu, časového úseku, timeslotu).

Rozdělení celkové přenosové kapacity (přidělení všech vagónů nekonečně dlouhého vláčku) přitom nemusí být vůbec rovnoměrné. Časový multiplex může rozdělovat celkovou přenosovou kapacitu "širšího" přenosového kanálu na různě velké části (různě velké dílčí přenosové kanály). Stále však platí, že toto rozdělení je pevně dáno a nemění se v čase.

Statistický multiplex

Fixní a v čase neměnný způsob rozdělení přenosové kapacity u časového multiplexu může být jak výhodou, tak i nevýhodou. Výhodou je v situaci, kdy jednotlivé vstupy generují rovnoměrné datové toky, bez významnějších odchylek v čase. Pak skutečně má smysl a je efektivní rozdělit celkovou přenosovou kapacitu na příslušný počet částí a toto rozdělení dále neměnit.

Jinak je tomu ale v situaci, kdy se objemy dat, procházející přes jednotlivé vstupy, v čase významněji mění a kolísají. Problém nastává, když je skutečný objem dat k přenesení menší, než se původně očekávalo (a odpovídá rozdělení pomocí časového multiplexu). Pak totiž zůstává část přidělené kapacity nevyužita a není možné ji přenechat jinému vstupu, který by ji naopak naléhavě potřeboval, protože potřebuje přenést naopak více dat.

Pokud je třeba reflektovat měnící se zátěž (datové toky) na jednotlivých vstupech a podle ní průběžně upravovat rozdělení celkové přenosové kapacity na příslušný počet částí, už je nutné místo časového multiplexu použít multiplex statistický (anglicky STDM, Statistical Time Division Multiplexing). Jeho podstatu si lze přiblížit tak, že každý časový úsek (resp. vagón, v analogii se železnicí) nemá pevně a dopředu určeno, jaký náklad bude přenášet. Místo toho může být přidělen podle okamžité potřeby tomu vstupu (dílčímu přenosu), který jej právě potřebuje.

Má to ale jeden závažný důsledek: příjemce se už nemůže spoléhat na to, že zná konvenci o rozdělení celkové přenosové kapacity a tudíž dopředu ví, komu patří obsah příslušného časového úseku (timeslotu, vagónu). Místo toho musí u statistického multiplexu každý časový úsek sám o sobě a explicitně říkat, jaký obsah přenáší. Spolu s "užitečnými" daty tak musí nést nějakou režijní hlavičku, ve které je potřebná informace o příslušnosti dat obsažena.

Kolísání objemu dat na jednotlivých vstupech, se kterým si statistický multiplex dokáže poradit (zatímco časový nikoli), může mít velmi racionální původ. Jde zejména o použití různých kompresí, které mají co nejvíce zmenšit objem dat, určených k přenosu. Například při přenosu zvuku (hlasu) či obrazu je úspěšnost komprese (a s ní i velikost komprimovaných dat) závislá na dění na scéně, resp. na průběhu zvuku. Naproti tomu bez použití komprese by generovaný objem dat byl stejný, bez ohledu na to, co se na scéně právě děje, zda právě někdo mlčí či naopak mluví atd.

Ve stručnosti proto lze konstatovat, že časový multiplex je vhodný pro nekomprimované přenosy, zatímco statistický je vhodný pro přenosy využívající komprese dat.

Kódový multiplex

Pro úplnost se musíme zmínit ještě o dalším druhu multiplexu, jímž je multiplex kódový (CDM, Code Division Multiplexing). Jeho princip si lze nejlépe představit na příkladu rádiových přenosů s několika na sobě nezávislými vysílači a přijímači, přičemž všechny tyto přijímače a vysílače využívají stejný rozsah frekvencí. Vše pak funguje tak, že každý vysílač svá data nejprve vhodně zakóduje a pak rovnou vysílá, na stejné frekvenci jako ostatní vysílače. V éteru pak sice dochází ke "smíchání" všech takto vysílaných signálů, ale důležité je, že není nevratné. Naopak, každý přijímač by měl být schopen z přijaté "směsi" extrahovat právě to, co vyslal konkrétní vysílač, jehož data chce přijímat. Představu ilustruje obrázek, který znázorňuje různé signály (složky) prostřednictvím barev.

Vysvětlení toho, proč je "smíchání" jednotlivých signálů v éteru vratné a jak lze následně extrahovat z výsledné "směsi" jednotlivé složky, je poněkud komplikovanější a vydalo by spíše na samostatný článek. Ve stručnosti si ale můžeme naznačit, že vše je skryto ve způsobu, jakým jednotlivé vysílače kódují vysílaný signál, resp. data. Musí být použito specifické kódování (u každého vysílače jiné), které příjemci umožní provést opačný postup (dekódování) a díky němu získat ze "směsi" požadovanou původní složku či složky. Proto také označení "kódový multiplex".

Kódový multiplex má jednu zajímavou vlastnost, kterou je vhodné zde zmínit. Pokud je použit pro rádiové přenosy, jak jsme si právě naznačili, je velmi šetrný vůči přírodním zdrojům, konkrétně použitým frekvencím. Například frekvenční multiplex s nimi naopak spíše plýtvá, protože když posouvá jednotlivé složky (dílčí přenosy) do různých frekvenčních poloh, musí mezi nimi dělat i určité nenulové odstupy, aby se vzájemně neovlivňovaly a bylo možné je od sebe zase správně oddělit. Frekvenční multiplex vlastně přenáší svou režii do vyšší spotřeby frekvencí. Těch je ale od přírody málo, a tak je nutné s nimi hospodařit co nejefektivněji.

Naproti tomu kódový multiplex "pouští" všechny dílčí přenosy (složky) do jednoho (a tudíž stejného) frekvenčního pásma, kde dochází k jejich vzájemnému smíchání. Režie, která je spojena s jejich opětovným oddělením, jde ale na vrub výpočetní kapacitě jednotlivých odesilatelů a hlavně příjemců. Oni musí provést příslušné dekódování. K tomu potřebují příslušnou výpočetní kapacitu (procesor, paměť atd.). Ovšem výpočetní kapacita, na rozdíl od frekvencí, je prakticky libovolně "nafukovatelná" - lze ji přidávat podle potřeby a její cena navíc postupně klesá.

Multiplex jako metoda řízení přístupu

Kódový multiplex je tedy šetrný vůči vzácným přírodním zdrojům (frekvencím). To je důvod, proč je s oblibou používán i v situaci, kdy určitý počet stanic soupeří o využití jednoho společného přenosového kanálu. K tomu dochází například v mobilních sítích, protože jejich provozovatelé (mobilní operátoři) dostali ve svých licencích k dispozici jen určitý omezený rozsah frekvencí (frekvenčních kanálů), které smí využívat. Proto se operátoři snaží využívat jednotlivé frekvenční kanály opakovaně a kvůli tomu rozdělují svou síť na buňky

V počítačových sítích se data přenášejí mnoha různými způsoby a s využitím různých technik. Některé přenosy jsou například plně duplexní, zatímco jiné jen simplexní. A jak postupovat, pokud potřebujeme rozdělit jeden přenosový kanál mezi více dílčích přenosů? Jaké techniky multiplexu se k tomu používají?

Konkrétně český regulátor (Český telekomunikační úřad) vyčlenil pro potřeby mobilních sítí GSM určitý rozsah frekvencí v pásmu 900 MHz (a později i v pásmu 1 800 MHz). Tento rozsah frekvencí pak rozdělil, na principu frekvenčního multiplexu, na jednotlivé frekvenční kanály, vždy o šířce 200 kHz. Celkem jich takto v pásmu 900 MHz vzniklo 124. Regulátor dal každému z mobilních operátorů určitý počet - viz obrázek.

Pro nás je ale v tuto chvíli podstatné něco jiného: i v rámci každé buňky jsou frekvenční kanály určitým způsobem sdíleny jednotlivými mobilními stanicemi (terminály), resp. rozděleny mezi ně. A k tomu je již využit multiplex časový. Když vše hodně zjednodušíme, každý frekvenční kanál je v GSM rozdělen pomocí časového multiplexu na 8 časových slotů (timeslotů). Představu ilustruje další obrázek.

Mobilní telefony v sítích GSM pak při telefonování využívají vždy jeden timeslot pro přenos (digitalizovaného lidského hlasu) v jednom směru, a jeden timeslot pro přenos v opačném směru. Jak jsme již uvedli, pro datové přenosy se může využívat i více timeslotů současně.

Síť GSM tedy využívá techniky časového multiplexu k řízení přístupu svých stanic ke společnému přenosovému médiu, v podobě příslušného frekvenčního kanálu. Kvůli tomuto konkrétnímu využití, pro potřeby řízení přístupu (anglicky Access Control), se pak také hovoří o řízení přístupu na bázi časového multiplexu (zkratka TDMA, Time Division Multiple Access), nebo o řízení přístupu na bázi frekvenčního multiplexu (FDMA, Frequency Division Multiple Access).

Ovšem GSM není jediný standard pro mobilní sítě, který se používá. Existují i jiné, využívající pro sdílení přenosového média (frekvenčních kanálů) a řízení přístupu jednotlivých stanic úplně jiné metody než časový multiplex, resp. TDMA. Zejména v zámoří jsou oblíbené mobilní sítě, využívající k danému účelu techniky kódového multiplexu. Ten je při daném využití (pro potřeby řízení přístupu) již označován jako CDMA (Code Division Multiple Access). Snad netřeba připomínat, že i v ČR máme jednu CDMA síť - provozuje ji Eurotel, v pásmu 450 MHz, a to výhradně pro datové přenosy (nikoli pro hlas).

TDD a FDD

Na závěr se musíme zmínit ještě o jedné související technice, a to o technice tzv. duplexingu. Jak už její název napovídá, jde o způsob, jak je v bezdrátových sítích řešena komunikace v obou směrech. Základní možnosti jsou dvě, ilustruje je další obrázek.

· Technika tzv. frekvenčního duplexu (FDD, Frequency Division Duplex) předpokládá, že pro každý ze směrů jsou použity samostatné (a tudíž různé) frekvenční rozsahy. Takto je to řešeno například v GSM, kde je fakticky vyhrazeno 2 x 124 frekvenčních kanálů: 124 v pásmu 890-915 MHz pro tzv. uplink (směr od mobilního terminálu do sítě) a 124 v pásmu 935 až 960 MHz pro opačný směr, tzv. downlink.

· Technika tzv. časového duplexu (TDD, Time Division Duplex) předpokládá, že pro komunikaci v obou směrech se používají stejné frekvence, ale střídavě v čase. Každý timeslot je vždy použit pro přenos jedním směrem, ale další timeslot již může být využit pro přenos opačným směrem.

Zajímavé je, že obě tyto techniky nejsou zcela rovnocenné, pokud jde o jejich vhodnost pro potřeby datových služeb. V případě hlasových služeb ještě nikoli, protože zde je "spotřeba" přenosových kapacit v obou směrech v zásadě stejná. V případě datových přenosů bývají požadavky asymetrické, konkrétně vyšší ve směru downlinku (od sítě k uživateli) a nižší v opačném směru. Technika frekvenčního duplexu, v jejímž rámci by pro oba směry byl vyhrazen stejný počet frekvenčních kanálů, by pak nebyla nejvhodnější. Naopak technika časového duplexu umožňuje rozkládat celkovou přenosovou kapacitu mezi oba směry podle momentálních potřeb.

§§§§§


Jak vám šlape internet?

Vojtěch Bednář, Michal Bareš

C05P0532

Už se vám někdy stalo, že jste měli dojem, že vaše domácí připojení k internetu je nesnesitelně pomalé,ač platíte poskytovateli horentní sumy? Už jste si zanadávali na pomalé stahování souborů nebo problémy s on-line hrami? Pojďme se podívat, jak je to s rychlosti internetu,z čeho se vlastně skládá a jak ji můžeme měřit.

Rychlost připojení k internetu je dnes jedním z nejdůležitějších parametrů, o které se zájemci o připojení k internetu zajímají a stejně tak je to hodnota, kterou nejvíce využívají marketingová oddělení internetových poskytovatelů. Dokonce se stále stává, že rychlost bývá vyvyšována nad jiné, mnohdy důležitější parametry.

Ale ani samotná rychlost udávaná v kilobitech/megabitech maximální propustnosti linky k uživateli a od něj není jednoduchým a jediným parametrem. Skládá se přinejmenším z několika dalších prvků.

Není rychlost jako rychlost

Údaj o rychlosti připojení k internetu tak, jak se s ním setkáváme v reklamách, je do značné míry vágní. Představuje nejvyšší teoretickou propustnost daného typu připojení. U DSL služeb to mohou být řádově až megabity za sekundu. Tím se ovšem myslí kapacita uživatelské linky daná použitou technologií.

Reálně se propustnost linky a maximální rychlost přenosu dat přes ni může výrazně odlišovat v obou směrech, obvykle ovšem směrem dolů. To je dáno několika faktory, které mohou ono líbivé číslo dosti drsným způsobem zkrátit. Patří mezi ně mimo jiné:

· Systém vyhrazeného/sdíleného zajištění konektivity do sítě.

· Definice minimální a maximální propustnosti

· Míra nadužití (agregace) linky.

· FUP (Fair Use Policy).

· Asymetrie připojení.

· Technické limity použitého zařízení.

· Limity konektivity operátora.

· Hardwarové a softwarové limity na straně klienta.

Jen málokteré připojení máme skutečně pouze pro sebe. Většinou se o danou kapacitu dělí více uživatelů, nebo dokonce více místních sítí. Hezkým příkladem jsou metody mobilního bezdrátového přístupu (tj. u nás především GPRS/ /EDGE a CDMA), kdy se reálná rychlost linky mění v závislosti na tom, kolik uživatelů je v dosahu dané základnové stanice. Uživatelé sdílejí její kapacitu připojení, a tím je určována i jejich reálná rychlost.

Podobný způsob se využívá i pro připojení prostřednictvím "vylepšené" telefonní linky, tedy pomocí služeb typu xDSL (u nás opět v asymetrické variantě ADSL). Více klientů v tomto případě sdílí pevně stanovenou míru konektivity do sítě. Samotné rozdělení jednoho pásma mezi více uživatelů není problém, pokud uživatelé linku "nespotřebují". Například výběr pošty prostřednictvím protokolu POP3 nebo surfování na webu ji tolik nezabere. Přenosová kapacita je o dost vytíženější při sledování streamovaných médií. Aby mohlo stramování fungovat, musí totiž být mezi serverem a klientem vytvořeno stálé připojení o určité kapacitě. Pak tedy dochází k jeho trvalé alokaci v neprospěch ostatních členů sítě.

Vůbec největším "žroutem" jsou výměnné sítě a agenti pro stahování velkých souborů. Tyto systémy vyjma alokace kapacity linky rovněž generují provoz související s jejich vnitřní údržbou. Při použití P2P si síť předává navzájem množství informací mezi jednotlivými klienty, a tak dochází k vytváření velkého počtu spojení o malé kapacitě, čímž se zahlcuje připojení i v případě, že celkový součet rychlosti downloadu ani zdaleka nedosahuje mezní kapacity dostupné propustnosti.

Výsledkem může být, že zatímco jeden klient v rámci sdílené linky intenzivně torrentuje, dalším nemusí pořádně fungovat základní služby včetně mailu. Poskytovatelé internetu to pak využívají jako vhodnou záminku pro zavádění tzv. Fair Use Policy (FUP). Je primárně určena k omezení limitu přenášených dat, přičemž poskytovatelé internetu předpokládají, že běžný uživatel nedokáže při "obyčejné" práci s internetem překonat určitou hranici datového přenosu.

Zcela typickým opatřením aplikace FUP je například násilné snížení maximální rychlosti připojení viníka. To se obvykle děje jednou ze dvou metod. Buď dochází k "tvarování provozu", kdy jsou uživateli zpožďovány pakety na jeho rozhraní, nebo jsou tyto pakety rovnou zahazovány.

Otázkou samozřejmě je, co znamená "obyčejná" práce, zda se vztahuje například na čím dál oblíbenější hraní on-line her či přenosy videa či po ftp. Myslíme si, že slibovat například 2Mb připojení s tím, že při jeho plném využívání překročíte limit daný FUP za dva dny, je minimálně klamavá reklama. Rozhodně to není fér v případech, kdy FUP zavede poskytovatel jednostranně bez změny smlouvy a maximálně o tom chudáka uživatele informuje. Před podepsáním smlouvy o dodávce internetu si tedy pečlivě prozkoumejte zvláště část věnovanou FPU a v případě, že ve smlouvě není, informujte se o tom, zda se ji poskytovatel nechystá aktivovat. Jinak se totiž z vašeho 2Mb připojení po pár hodinách plného provozu stane drahý, ale pomalý drát s přenosovou rychlostí poštovních holubů. Nezbude vám pak než velkou část měsíce klečet na pomalém hrachu a čekat, až se nad vámi poskytovatel s přelomem měsíce, v lepším případě po týdnu, ustrne a opět otočí kohoutkem.

Například společnost UPC se svým internetem Chello stáhne své připojení "plus" po překročení 40GB měsíčního limitu na ubohých

56 Kb/s. 4megabitová linka umožňuje stahování dat přibližně rychlostí 400 KB/s, takže teoreticky při plném přenosu je kapacita daná FPU (40 GB) vyčerpána již za 28 hodin stahování.

Pokud jde o odezvu, tak rychlost připojení k internetu tak, jak bývá uváděna, také nemá nic společného s realitou. Některé metody připojení (týká se to všech mobilních, a v počátcích také například kabelové televize, smrtelně tím trpí například přenos dat prostřednictvím satelitu) se sice holedbají vysokou rychlostí, ale současně dlouhým reakčním časem. Pojem "rychlost" tak dostává zabrat především v případě, kdy bychom chtěli hrát zmíněné on-line hry, nebo při telekonferencích v reálném čase. Dlouhá reakční doba na druhou stranu nevadí službám pro stahování souborů nebo výměnným sítím a textové komunikaci prostřednictvím aplikací pro Instant Messaging či chat. Jen málokterá z u nás běžně užívaných metod přístupu na internet je symetrická. Naprostá většina je představována asymetrickými linkami. Co to znamená? Že maximální, ať už konstrukční či omezená rychlost připojení se ve směru k uživateli a od něj liší. Aby mohl internet fungovat, musí být všechny jeho prvky připojeny obousměrně. V praxi je ale situace taková, že mnohem více využíváme služby převážně stahující data než takové, které data odesílají (to pochopitelně neplatí v případě, kdy bychom chtěli doma provozovat jakýkoliv server, a také v případě výměnných sítí, kde je optimální poměr staženého k odeslanému 1:2). Pro většinu uživatelů je však rychlost stahování dat důležitější.

Většinu typů připojení lze v jednom směru urychlit za cenu snížení maximálního výkonu ve směru opačném a právě tohoto jevu asymetrická připojení využívají. ADSL tohoto principu využívá asi nejokatěji, ale setkat se s ním můžeme stejně u mobilních připojení, u bezdrátových sítí ale například i u 56Kb modemu (rychlost uploadu je pouze 33,6). Asymetrie připojení má přitom výrazný vliv na kvalitu jeho použití v případě, že užíváme službu, která si tohoto rozdílu "všimne". Tedy takovou, jež určuje typ připojení podle pomalejšího z obou směrů komunikace.

Posledním parametrem rychlosti připojení k síti, o kterém se zmíníme podrobněji (i když jich existuje ještě řada), je postavení ISP, tedy firmy, která vám přístup k internetu zajišťuje. Technickým prostředkem jsme totiž připojeni právě k ISP, ale tento operátor musí být nějakým způsobem spojen s okolním světem - tedy přímo nebo přes další subjekty do internetu, do některé z hlavních linek tvořících páteř celosvětové sítě. Na úrovni ISP tak dochází k vyššímu typu sdílení připojení - všichni zákazníci se jednoduše musí podělit o jeden koláč.

Kromě rychlosti linky, kterou ISP disponuje, rozhoduje o dosažených výkonech také jeho umístění. Nebýt například českého peeringového centra (NIX), tak by i prosté otevření webu umístěného na českém serveru trvalo uživateli v síti jiného provozovatele kořenové linky velmi dlouho. V prostředí internetu je propojeno vše se vším, ale ne všechny cesty jsou stejně dlouhé. A i když existují centra jako NIX, často se můžeme setkat s tím, že propojení mezi dvěma body, které jsou od sebe fyzicky nedaleko, může vést přes polovinu zeměkoule. Navíc po stezkách mnohem pomalejších. I na internetu platí, že reálná rychlost je dána vždy bodem nejužšího hrdla.

Jak si změřit připojení?

Především je naivní domnívat se, že všechny parametry svého připojení můžeme shrnout do věty "mám doma megabit", aniž bychom se dopustili stejného zjednodušení, jakého se dopouštějí ISP ve svých reklamách. Měřit můžeme jednotlivé veličiny, ale informace o těchto veličinách je velmi důležitým a užitečným vodítkem, pokud si chceme udělat celkový obraz o tom, "jak rychle nám to vlastně šlape".

Odezva běžně používaných serverů

Ve Windows se nachází příkaz "ping". Je založen na odesílání požadavku stanovenému serveru a následném čekání na jeho odpověď. Výsledkem operace je čas (v milisekundách) potřebný pro cestu paketu k serveru a zpět od něj - zpracování příkazu vzdáleným serverem také vyžaduje určitý čas, ale ten je vzhledem k technice moderních zařízení irelevantní. "Pingováním" běžných serverů můžeme zjistit mnohé: jak prostupná je cesta mezi těmito servery a námi. Pokud zjišťujeme odezvu lokálního serveru poskytovatele, pak se dozvíme mnohé o obsazení naší lokální linky. Nejzajímavější je ale porovnat dvě hodnoty pingu získané z relativně blízkého a vzdálenějšího serveru. Z jejich poměru totiž můžeme usoudit na obsazení "vnitřní" a "vnější" linky našeho poskytovatele. Hodnoty jsou nejvýhodnější v okamžiku, kdy jsou nejnižší.

Doba potřebná pro překonání datové trasy mezi dvěma objekty je užitečnější jako vodítko k vlastní rychlosti v případě, kdy víme, jak dlouhá cesta byla doopravdy překonána. Pro tyto případy je vhodný další příkaz ve Windows (řady NT). Jmenuje se "tracert (IP serveru)" a zobrazí nám jak délku "cesty" k zadanému bodu, tak trasu této cesty. Jak jsme si dříve řekli, tato trasa se může velmi výrazně lišit u různých ISP (za určitých okolností i v rámci jediného) a má tak podstatný vliv na celkový výkon našeho připojení.

Jaké servery pingovat?

Pro zjištění prostupnosti místní trasy doporučujeme zkusit nadřízený objekt vlastního ISP. To nám řekne, jak dlouho trvá dostat se "ven". Pokud chcete znát "běžnou rychlost", pak zkuste některý oblíbený webový server (u nás seznam.cz, v zahraničí třeba yahoo.com). Existují i specializované servery, které najdeme například na univerzitách. Stejným způsobem můžeme testovat i počítače v místní síti, pingový server je jakýkoliv stroj v rámci internetu, ale ne všechny nám musí nutně odpovědět.

Použití speciálních nástrojů.

Kromě příkazů ve Windows existují i speciální nástroje, které plní podobný účel. Součástí Norton SystemWorks je například aplikace Norton System Doctor. Ta měří množství parametrů počítače s Windows a jedním z parametrů, na které se umí soustředit, je právě zjišťování prostupnosti sítě. NSD umí zobrazit výsledné časy serverů několika různými formami, z nichž asi pro uživatele nejzajímavější je obligátní ručička tachometru nebo vyplňující se graf. Existuje samozřejmě množství dalších nástrojů na měření odezvy serverů, stačí se podívat po internetu. Moc pěkný a zadarmo je například program PPing tools.

Jak jsme na tom s průtokem?

Maximální rychlost připojení dobře zjistíme tak, že se pokusíme stáhnout velký soubor z dostatečně stabilního zdroje, který od nás není v infrastruktuře sítě tolik vzdálen. Většina download managerů a dokonce i ty, které jsou součástí prohlížečů a operačních systémů, umí zobrazit informaci o tom, jak rychle je přenášen stahovaný soubor v aktuálním vlákně. Jestliže je to možné, nastavíme vlákno tak,aby využívalo maximální dostupnou rychlost a současně utlumíme ostatní aplikace používající internet. Dozvíme se, jakou rychlost při stahování lze vyvinout. Kumulovaná varianta tohoto testu, tedy využití více vláken, může však vést k určitému rozostření výsledků. Použití více vláken totiž může být v konečném důsledku až kontraproduktivní.

Co lze rovněž snadno zjistit, je celkové množství dat, která projdou našim připojením. Operační systémy obsahují nástroje určené k měření využití sítě. V moderních Windows se k nim dostaneme tak, že vyvoláme správce úloh (ve většině případů po stisknutí Ctrl+Alt+Del). Ve Správci úloh se nachází záložka Sítě s grafem znázorňujícím připojení. Tento "metr" je ale velice nepřesný, ukazuje přibližné hodnoty a navíc ještě v procentech využití síťového adaptéru. Pro skutečné měření aktuálního průtoku sítí se příliš nehodí.

Naštěstí ale existují alternativy. Jednou z nich je již zmiňovaný Norton System Doctor, jde to ovšem i zadarmo. Konkrétně doporučujeme utilitku RxTx, která vám formou jednoduchého grafu ukáže, kolik dat právě protéká vaším síťovým rozhraním, i to, jakého maxima se podařilo dosáhnout. Podobné měření mají integrovány i aplikace pro použití výměnných sítí, například oblíbená Shareaza. Jako měřič ovšem může fungovat kupříkladu i známý a používaný program Net Limiter, nebo dokonce administrační rozhraní některých firewallů a síťových adaptérů, především u bezdrátových sítí. Zkrátka a jednoduše, možností je mnoho.

Měření z webu

Kromě aplikací existují i speciální weby určené k měření rychlosti, respektive odezvy a maximálního průtoku naší linkou. Asi nejoblíbenějším a v tuzemsku nejpoužívanějším je server DSL.CZ, který může kromě toho nabídnout i statistické informace o rychlosti českého internetu a mnoho dalších, doplňujících a bezesporu užitečných dat. Jak postupovat při jeho použití? Jednoduše. Nejprve vypněte aplikace, které komunikují prostřednictvím internetu a spotřebovávají výkon vaší linky. Pak otevřete v prohlížeči, pokud možno v jeho jediném okně, adresu www.dsl.cz a v menu vlevo vyberte položku Speedmeter (přímý odkaz na měření by byl http://www.dsl.cz/rychlost.php). Následuje proces testování prostupnosti vašeho připojení, který trvá několik okamžiků. Délka měření se liší v závislosti na několika různých faktorech. Po dokončení se opět načte titulní stránka serveru, přičemž v její pravé části se nachází (poloreklamní) budík, který vám po napínavém stoupání ukáže rychlost. Je potřeba opět dodat, že se jedná o orientační, velmi orientační hodnotu a že hodnoty zjištěné tímto serverem se mohou i v poměrně krátkých časových úsecích lišit. To ale patří mezi jeho vlastnosti a je s tím potřeba počítat.

Jak používat ping ve Windows

· stiskněte tlačítko start

· vyberte položku Spustit

· zadejte "cmd" a potvrďte dialog

· použijte ping (název serveru), tracert (název serveru)

Nástroje

Řadu užitečných nástrojů k měření rychlosti připojení naleznete na našem CD nebo na stránce: http://lists.gpick.com/pages/Bandwidth_Tools.htm

§§§§§


Snadná práce s Linuxem

Vojtěch Bednář

C05P0528

S operačním systémem Linux se v různých distribucích a podobách setkává stále více bežných kancelářských uživatelů PC. Umíte v něm pracovat se základními komunikačními službami? Pokud ne, naučíme vás to.

Jádro operačního systému Linux, jehož první verzi na počátku devadesátých let vytvořil Linus Torvalds během studií na univerzitě v Helsinkách, bylo původně jen studentským pokusem, ale položilo základ nového operačního systému. Systém, který je na něm založen, mohl na rozdíl od tradičního unixového prostředí fungovat bez problémů na počítačích s obyčejnými procesory třídy x86, tedy na běžně dostupných PC a laciných serverech. Právě na serverech se uchytil více a na ně se soustředil jeho další vývoj.

V průběhu devadesátých let bylo možné se s Linuxem setkat na běžném stolním počítači prakticky jen na univerzitách a u technických nadšenců. Přestože po necelých deseti letech vývoje již Linux obsahoval grafické uživatelské rozhraní (GUI), napodobující některé funkce z Microsoft Windows a některé další z desktopových systémů pro UNIX, jeho využití pro normální kancelářskou práci, brouzdání na internetu nebo hraní her bylo přinejmenším velice omezené. To se ale mělo změnit.

Na konci devadesátých let a počátkem nového milénia nastala, především v USA, tzv. "dot-com horečka". Finančníci tehdy investovali do velké řady firem, které své podnikání chtěly založit na webových a komunikačních službách. Tyto firmy musely fungovat s pokud možno co nejmenšími náklady, proto se snažily šetřit mimo i na operačních systémech, k čemuž se Linux přímo nabízel. Vývoj desktopu, tedy sady funkcí potřebných k tomu, aby byl Linux použitelný na běžném počítači a k běžným činnostem, dostal silný impulz.

Dot-com horečka skončila v roce 2001 pádem většiny malých firem a poklesem indexu technologické burzy Nasdaq. Několik z těchto společností přežilo a existuje dodnes (jako třeba Google, Amazon či Yahoo!), většina však skončila v propadlišti dějin. Vývoj Linuxu, který byl díky nim urychlen, se s koncem tohoto období poněkud zpomalil, ale rozhodně nezastavil. Jestliže však tento operační systém byl s obtížemi vhodný pro běžnou práci již před začátkem zmíněného boomu, po něm se z Linuxu stal naprosto použitelný operační systém.

V rozdílnosti je síla

Linux je vyvíjen jak celosvětovou komunitou dobrovolníků, tak rovněž komerčními (i nekomerčními) společnostmi. Pod jejich hlavičkou vznikají nejznámější distribuce. Distribuce není nic jiného než jádro samotného operačního systému a další součásti nutné pro to, aby systém bylo možné používat. Nebudeme zde podrobně vysvětlovat, jak přesně Linux "uvnitř" funguje, musíme se však zmínit o tom, že aby bylo možné v jeho prostředí surfovat po internetu, je zapotřebí několika fungujících součástí. Nejnižší a základní je jádro operačního systému, které se stará o jeho řízení a o komunikaci s okolím. Nad tímto jádrem funguje grafický server, nejčastěji xFree86, říká se mu také X Server, který jednoduše řečeno "kreslí okna".

Nad tímto serverem se nachází správce oken - windowmanager. Z původních jednoduchých správců se v současnosti staly komplexní balíky různých aplikací a podsystémů, které toho dělají mnohem více, než k čemu byly původně určeny. Mezi nejoblíbenější správce oken patří systémy nazvané Gnome (www.gnome.org) a KDE (www.kde.org).

Za předpokladu, že všechny výše uvedené součásti fungují bez problémů, je možné s Linuxem (správné označení je GNU/Linux) pracovat podobně jako s Windows nebo Mac OS. Prakticky všechny funkce se ovládají myší a pomocí ikonek, roletových menu, tlačítek a oken.

Během posledních několika let byl vývoj desktopových systémů na Linuxu nasměrován tak, že s klasickou vstupní a výstupní metodou, tedy s textovým terminálem neboli shellem, se běžný uživatel bez administrátorských ambicí vůbec nesetká. Všechny části systému nebo alespoň nejčastěji používané programy jsou navíc přeloženy do češtiny, což práci s nimi dále zjednodušuje.

Jak jsme již řekli, existuje celá škála různých distribucí Linuxu. Čím se tyto distribuce od sebe odlišují? Prakticky ve všech najdeme stejné základní (výše popsané) komponenty. Rozdíly jsou tak hlavně v dalších, přibalených programech, v nastavení systému a v jeho konfiguraci. Odlišná bývá také grafika, nápověda, podpora a mnoho technických jednotlivostí, které se schovávají "pod kapotou" systému. I přes tyto rozdíly ale lze říci, že jednotlivé distribuce si jsou z hlediska uživatele ve většině funkcí a vlastností velmi podobné, což nám umožní popis komunikace v tomto prostředí zobecnit. Níže uvedené příklady předvedeme sice na systému SUSE Linux, který v současné době vlastní společnost Novell, přesto programy a postupy, které zde najdete, platí prakticky pro všechny další distribuce tohoto operačního systému (tedy pro Mandrake, RedHat, Debian atd.).

Proč se tím zabývat, když máme Windows?

Hlavně proto, že je zadarmo, ale vážně. Linux již dávno není jen systémem pro počítačové nadšence. Pokud si jej nenainstalujete doma a nezačnete používat sami, je dost možné, že vás k tomu dříve nebo později někdo donutí. Řada firem a institucí Linux na svých pracovních počítačích zkouší a postupně nasazuje do provozu. Můžeme se s ním setkat na školách, v bankách a často i ve státním sektoru. Vlády některých zemí jej částečně z finančních důvodů a částečně proto, že se chtějí chránit před monopolním postavením Microsoftu, nasazují na své úřady. Jedná se o nástup, který je trvalý, ale zatím málo viditelný. Doba, kdy se s Linuxem setkáme například na pracovním počítači, který nám přidělí zaměstnavatel, nemusí být ani příliš vzdálená, proto je vhodné naučit se s ním včas zacházet a hlavně se ho přestat bát.

Linux a internet pro laiky

Počítač může být k internetu připojen buď prostřednictvím nějakého komunikačního zařízení typu modem, nebo prostřednictvím místní sítě. Rozdíl je v tom, že spojení prostřednictvím sítě většinou není nutné iniciovat - vytáčet. Jakmile takový počítač spustíte a přihlásíte se k němu, máte k dispozici síť a tudíž i internet. Modemové spojení, ať je realizováno pomocí telefonní linky, bezdrátového nebo kabelového adaptéru, je potřeba vytvořit - vytočit. Ve Windows k tomu dochází obvykle automaticky v okamžiku, kdy je vyžadováno připojení k síti, nebo pokud je spuštěn patřičný program - vytáčecí skript, který připojení provede.

Analogicky je tomu i v desktopových počítačích s OS Linux. Zatímco pevné připojení k internetu je k dispozici neustále a de facto záleží jen na aplikaci, která je bude používat, vytáčené připojení je potřeba nějakým způsobem udržovat v činnosti a řídit. K tomu slouží buď nastavení systému, nebo specializovaná aplikace. Obvyklejší bývá použití jednoduchého programu, který se o vytáčení a řízení připojení v grafickém prostředí Linuxu bude starat.

Samotné komunikační aplikace můžeme rozlišit do dvou kategorií. První z nich tvoří ty, které jsou v Linuxu i Windows prakticky stejné, nebo velmi podobné. Mezi ně patří některé webové prohlížeče, programy pro elektronickou poštu a další.

Druhou kategorii tvoří programy specifické pro Linux, respektive pro operační systémy unixového typu. Když pomineme aplikace, které běží v terminálu, jedná se o různé komunikační nástroje, klienty Instant Messagingu, ale také poštovní programy a webové nástroje. Řada z těchto aplikací je v současnosti vytvořena tak, aby se podobala programům Windows a co nejvíce napodobovala jejich chování a ovládání. Není tak problém se v Linuxu naučit pracovat například s univerzálním klientem elektronické pošty, který je vytvořen pouze pro něj, jestliže už umíte pracovat s Microsoft Outlookem nebo s podobnou aplikací.

Co je předinstalováno a co budeme muset doplnit?

Jednotlivé distribuce se odlišují tím, co v nich již najdeme předem nainstalováno. Webový prohlížeč představuje standardní základ, bez něhož si není možné žádnou distribuci představit. V drtivé většině případů najdeme v čerstvě nainstalovaném operačním systému hned několik prohlížečů. Jejich použití se odvozuje od toho, pro jakého správce oken se rozhodnete, ačkoliv ve většině případů jsou schopny fungovat i v jiném než v tom svém "domácím". Něco podobného platí i pro poštovní programy, v omezené míře i pro nástroje Instant Messagingu. V následující části se podíváme na nejobvyklejší komunikační programy používané v systémech typu Linux. Probereme:

· vytáčené připojení k internetu (QInternet),

· prohlížení webu (Mozilla Firefox, Konqueror),

· práci s elektronickou poštou (Mozilla Thunderbird, Novell Evolution),

· práci s Instant Messagingem (Gaim).

Připojení k internetu

Jedním z jednoduchých a přitom užitečných dial-up manažerů pro Linux je program QInternet. Jeho základní okno je tvořeno jediným jednoduchým tlačítkem, jež slouží k navazování (a ukončování) připojení a současně funguje jako indikátor stavu tohoto připojení. Pokud je aplikace nakonfigurovaná, stačí pro navázání spojení jednou klepnout na řídící tlačítko. Ikonka na něm se změní, což značí, že proces připojování byl aktivován. Další změna pak již znamená, že připojení je navázáno nebo že došlo k nějaké chybě.

Konfigurace programu se provádí po klepnutí pravým tlačítkem myši do jeho okna. V nabídce je možné vybrat, co přesně chcete nastavit. QInternet je použitelný pro jakékoliv vytáčené připojení, od klasického přístupu pomocí modemu, přes kabelové a speciální modemy až po bezdrátová připojení (GPRS, CDMA), pokud k nim pro vaši distribuci Linuxu neexistuje samostatný software.

Jakmile je připojení navázáno, QInternet zobrazuje jeho stav. Z kontextového menu je možné zobrazit rychlost aktuálního připojení a jeho vytížení. Klepnutím na stejnou ikonu, tedy do hlavního okna aplikace, dojde k ukončení stávajícího připojení. Pokud ukončíte aplikaci, budete dotázáni, co se má stát se samotným připojením (zda má být ukončeno nebo zachováno).

Prohlížení webu v Linuxu

Prohlížečem, který v současnosti můžete najít v mnoha distribucích Linuxu, je starý známý Mozilla Firefox. Ačkoliv se používá také balík Mozilla Application Suite, Firefox se stal druhým nejpoužívanějším webovým klientem v prostředí operačních systémů MS Windows a tato skutečnost silně napomohla jeho rozšíření pod operačními systémy typu Linux.

Firefox v Linuxu vypadá a chová se prakticky stejně jako na Windows. Má své záložky, panely prohlížeče a má také české menu (lokalizovaná verze je k dispozici na adrese http:// www.czilla.cz/download/). Je třeba mít na paměti, že tento prohlížeč musíme čas od času aktualizovat, v nejlepším případě stažením nové verze a novou instalací. Jakmile je Firefox jednou v provozu, lze jej používat způsobem, který je obvyklý ve Windows. Ve verzi pro Linux funguje korektně většina funkcí, klávesových zkratek, ale také podpora zobrazení většiny stránek, jež fungují ve verzi pro Windows. Jestliže vaše distribuce Linuxu nemá potíže se zobrazováním češtiny, nebude je mít ani Firefox.

Na druhou stranu se ale musíme připravit na několik odlišností. Většině uživatelů se Firefox na Linuxu zdá pomalejší než na Windows. Déle může trvat jeho start, ale také načítání stránek a zobrazování obsahu (což je dáno odlišnou systémovou architekturou). V praxi se již vyskytly potíže s některými rozšířeními a dokonce i grafickými tématy. Problematické může být také zobrazování češtiny na některých webových stránkách.

Stejně jako ve Windows, i na Linuxu funguje Firefox jako panelový prohlížeč, tedy aplikace, která je schopna zobrazovat obsah webu v panelech v rámci jediného okna. Jestliže je ale otevřeno více oken, může docházet k nestabilitě prohlížeče (pod některými verzemi SuSe, ale také Mandrake Linuxu). Situace, kdy prohlížeč přestane reagovat, se v Linuxu řeší podobně jako ve Windows, tedy nouzovým ukončením její činnosti.

Existují i jiné prohlížeče než Mozilla Firefox. V mnoha distribucích se lze setkat s balíkem Mozilla Application Suite. Ten byl sice oficiální nadací Mozilla de facto ukončen, jeho vývoj ale pokračuje dále pod názvem projekt Seamonkey (najdete jej na adrese http://www.mozilla.org/projects/seamonkey/).

Specifikem Linuxu, respektive grafického prostředí KDE, je webový prohlížeč Konqueror (www.konqueror.org). Tento prohlížeč je ve skutečnosti multifunkčním nástrojem, jenž slouží pro práci s různými typy obsahu, podobně jako je Internet Explorer univerzálním správcem Windows. V systému KDE se Konqueror používá jako výchozí správce souborů, archivů, ale také jako webový prohlížeč. Faktem je, že neposkytuje tak širokou škálu kompatibility jako produkty společnosti Mozilla nebo některé další komerční prohlížeče. Lze jej však použít k surfování po většině stávajících webových serverů a k používání velké části aplikací. U některých stránek však mohou nastat problémy s jeho kompatiblitiou, přesněji s tím, jak je zobrazován obsah serverů nebo jak se program chová v některých aplikacích. Konqueror je jednodušší než například Firefox (pokud jde o vnitřní provedení, ne z hlediska dalších funkcí), jeho jádro KHTML se stalo základem prohlížeče na počítačích Apple Macintosh. Konqueror standardně najdete ve všech instancích KDE, kde má implicitně umístěnou ikonku ve spodní liště systému. Kromě těchto prohlížečů existují i další, přesněji řečeno existuje mnoho dalších webových programů pro Linux. Liší se od sebe technologickou úrovní, původem, licencí, ale také dostupností podpory různých jazyků a kompatibilitou. Vzhledem k tomu, že jak Konqueror, tak Mozilla (Firefox) jsou prohlížeči s otevřeným zdrojovým kódem, existuje množství přepracovaných verzí a derivátů, s nimiž je možné se setkat jak pod Linuxem, tak i pod dalšími operačními systémy.

Kudy na poštu

Webovému prohlížeči Mozilla Firefox většinou sekunduje Mozilla Thunderbird. I tuto aplikaci najdeme pro Linux v české verzi, a to na adrese http://www.czilla.cz/download/. V případě Thunderbirdu je ale v současné době (léto 2005) třeba zapomenout na instalátor. Program však stačí stáhnout (ve formátu archivu .tar.gz, který je běžně rozpoznáván a zpracováván souborovými manažery i grafickým prostředím), rozbalit a spustit. Chování Mozilly Thunderbird je v Linuxu podobné jako u Firefoxu. Prakticky vše, na co jste zvyklí z prostředí Windows, je možné používat i v prostředí KDE či Gnome. To se týká i přenosu nastavení, složek, češtiny a podobně. Mozilla Thunderbird může spravovat více poštovních účtů, je kompatibilní s nejčastěji používanými servery typu POP3 a IMAP, umí korektně pracovat s přílohami v e-mailech a zvládá off-line režim. Co je však v poslední době velmi důležité, obsahuje adaptivní filtr nevyžádané pošty, který je schopen po určitém "zaučení" rozpoznávat spam.

Mozilla Thunderbird je ale v prostředí Linuxu spíše alternativou než protežovaným hlavním poštovním programem. Thunderbird vzniknul jako opensourcová reakce na program Outlook Express a kopíruje většinu jeho funkcí. Nejbližším příbuzným pro Linux je poštovní aplikace Kmail, vyvíjená jako výchozí klient pro grafické prostředí KDE. Kmail (jeho stránka se nachází na adrese http://kmail.kde.org/) je plně vybaveným klientem, který je naprogramován "do dvojice" s prohlížečem Konqueror. Nechybí mu podpora základních standardů, umí pracovat s textovými i s formátovanými e-maily, s přílohami. Značnou výhodou oproti Thunderbirdu je skutečnost, že Kmail není potřeba stahovat a instalovat do operačního systému, protože v rámci KDE je jeho součástí. Ani jemu nechybí podpora práce se servery typu IMAP a může být počeštěn.

Nedostatkem Kmailu je (v některých verzích byla) stabilita. Poštovní klient nejen padal, ale míval tendenci zapomínat obsah již stažených zpráv. Problémy se vyskytly také s tříděním doručených zpráv a se složkami na IMAP serverech. Nevýhodou Kmailu je i to, že je pro Linux, respektive pro KDE (které může fungovat na libovolném operačním systému UNIX) specifický, zatímco předchozí Thunderbird je více multiplatformní.

Předchozí dvě aplikace byly "pouze" poštovními klienty. Ve Windows je velmi používanou aplikací Microsoft Outlook. Na rozdíl od verze Express je Outlook více než jen e-mailovým klientem. Umí pracovat s kalendářem, úkoly, poznámkami, projekty atd.

Analogií plného Outlooku v prostředí Linux byla aplikace Ximian Evolution. Tento program, podobně jako Outlook, kombinuje funkci poštovního klienta, kalendáře a klienta, který může pracovat společně s groupwarovým serverem pro koordinaci týmové spolupráce.

Evolution (který nyní patří společnosti Novell) můžete najít ve většině moderních distribucí Linuxu, kde bývá výchozím poštovním klientem v rozhraní Gnome. Je možné jej ale provozovat i pod KDE a dalšími windowmanagery. Na rozdíl od předchozích programů poskytuje mnohem komplexnější paletu služeb, které jsou navázány na práci s e-mailem a se skupinovými systémy. Evolution není potřeba do Linuxu instalovat. Pokud umíte pracovat s aplikací Microsoft Outlook, budete schopni pracovat i s ním. Totéž se týká konfigurace a základního nastavení účtů, složek a pravidel. Pokud jde o kombinaci prohlížeč/poštovní klient, je Evolution samostatnou aplikací, která se hodí spíše k Mozilla Suite. Tento prohlížeč ale obsahuje vlastní poštovní program. Mezi nevýhody Evolution patří opět horší stabilita v některých verzích a v našem prostředí i problematická podpora češtiny.

Komunikujte instančně

Používáte-li ICQ, pak v prostředí Linuxu jistě oceníte podobnou aplikaci. Jednou z nich je program Gaim, který funguje jako brána do ICQ a AIM sítě (a několika dalších). Domácí stránky tohoto projektu najdete na adrese http://gaim.sourceforge.net/. Gaim bývá často předinstalováván do linuxových distribucí, a proto jej obvykle není třeba stahovat a samostatně uvádět do chodu.

Filozofie této aplikace je jednoduchá: poskytovat přístup k sítí Instant Messagingu s minimem uživatelských znalostí. Pokud do přihlašovacího dialogu zadáte své číslo v systému ICQ a heslo, aplikace vás během několika okamžiků nejen přihlásí, ale stáhne i váš seznam kontaktů. Veškerá práce s programem je k nerozlišení od klasického ICQ. Je ale potřeba upozornit na skutečnost, že ne všechny služby je možné s programem Gaim používat stejně jako s ICQ. Většina lidí využívá program Instant Messaging především pro komunikaci prostřednictvím textových zpráv, což funguje bezproblémově. Ale s posíláním pohlednic, s VoIP komunikací a dalšími akcemi podobného druhu mohou být problémy. Předností Gaim je především vysoká stabilita a spolehlivost, uživatelsky se skládá z několika tlačítek, které mají jednoznačný význam a není potřeba jej nijak složitě konfigurovat.

Nebojte se Linuxu

Komunikační programy, jež jsme právě popsali, představují minimální základ každého uživatele internetu. Tedy práci s webem, elektronickou poštou a Instant Messagingem. Existuje množství dalších aplikací - jak těch specifických, tak známých z prostředí Microsoft Windows. Snažili jsme se zde ukázat ty nejznámější, základní a nejsnáze použitelné.

Dá se říci, že pokud umíte s internetem pracovat ve Windows, naučíte se to i v Linuxu. Nejčastější potíže, ke kterým může dojít, jsou nekorektně zobrazené webové stránky, nefunkční aplikace (ty, které jsou svázány s programem Internet Explorer nebo se systémem Windows) nebo jen částečné překlady grafického rozhraní komunikačních programů. I to ale pro většinu uživatelů představuje jen několik kosmetických nedostatků, které se na samotném používání Linuxu jako kvalitního, snadno dostupného a hlavně vždy legálního operačního systému neprojeví.

Více o Linuxu najdete na: www.root.cz - server věnovaný Linuxu a opensource www.abclinuxu.cz - další zajímavý informační zdroj.

Nebojte se jiných verzí

Aplikace pro Linux se většinou vyvíjejí rychle. Dochází k průběžnému vydávání nových verzí a díky tomu i k jejich proměňování. Něco, co zde bude popsáno, nemusí již za několik měsíců úplně platit, ale princip většinou zůstává podobný. Důležitým elementem práce s dále uvedenými programy je vždy tak trochu i experimentování. Můžeme vám však doporučit se tohoto experimentování nebát, jen málokdy může znamenat ztrátu nebo poškození dat či operačního systému.

Slovníček

· Desktopový počítač - stolní počítač, používaný pro kancelářskou činnost, pro domácí práci nebo pro hraní her.

· Pevné/vytáčené připojení pevné připojení je realizováno pomocí místní sítě. Počítač "má" internet neustále. Vytáčené je potřeba nějak spustit (vytočit). Zdaleka nemusí jít jen o modem.

· Window Manager - původně jen správce oken fungující "nad" X Serverem. Dnes se jedná o komplexní balíky.

· X Server - část operačního systému typu UNIX, která se stará o vykreslování grafiky a interakci s uživatelem v grafickém režimu.

§§§§§


Interface plný informací

Vojtěch Bednář, Michal Bareš

C05P0529

Žil byl jeden uživatel, který dostal dobrý nápad, když se díval na to, jak je možné měnit vzhled oblíbeného hudebního přehrávače. Co kdyby bylo možné skinovat libovolnou informaci, libovolný program? Začal tedy přesvědčovat softwarové inženýry, aby mu s tím pomohli. Nikomu se do toho nechtělo, až najednou se to stalo.

Pokud vám předchozí řádky připadaly trochu jak úvod komiksu, nejste vůbec daleko od pravdy. Autor aplikace, která vám po prvních několika minutách bude připadat naprosto úžasná, totiž na svých webových stránkách pojal historii jejího vývoje právě jako komiks. Nástroj jménem Konfabulator má s komiksem skutečně mnoho společného. Kromě toho, že je hezký, je ovšem i velmi užitečný.

Co to je a jak to funguje?

Používáte-li počítač delší dobu, pravděpodobně jste přišli na to, že existují v podstatě dva typy programů. První jsou programy víceúčelové a složité, s velkým množstvím různých funkcí a ovládacích prvků - například textový nebo tabulkový editor, program na úpravu obrázků či samotný program na tvorbu programů. Pak jsou ale i programy jednoduché, víceméně jednoúčelové. Mezi ně patří například hodinky, kalkulačka nebo okno s aktuální předpovědí počasí. Tyto aplikace spouštíme obvykle tehdy, pokud potřebujeme konkrétní informaci nebo službu.

Konfabulator je prostředí, které funguje jako hostitelský rámec právě pro tyto jednoduché, jednoúčelové aplikace. Filozofií je, že analogové hodinky, seznam posledních zpráv nebo například kalkulačka mohou v počítači běžet neustále, protože nikdy nevíme, kdy je budeme potřebovat. Jakmile se tak stane, měl by existovat způsob, jak potřebnou funkci co nejsnadněji přenést do popředí bez minimalizace "velkých" programů. Až její potřeba pomine, mělo by být stejně snadno možné ji zase skrýt. Jestliže znáte funkci Dashboard, která je součástí poslední verze operačního systému Mac OS X, pak víte, že tyto jednoúčelové funkce se zde jmenují widgety (věcičky). Pokud vám chyběly ve Windows, nezoufejte. Konfabulator je v systému viditelný jen minimálně, projevuje se ikonkou v systémové oblasti Windows. Nabízí několik voleb pro práci s widgety a speciální prostředí nazvané Konsposé. Toto prostředí je vlastně druhou plochou, zobrazující výhradně aktivní widgety.

Stažení a instalace

Konfabulator v aktuální verzi je možné bezplatně stáhnout z adresy www.konfabulator.com. Donedávna šlo o placený produkt, který existoval jak v omezené bezplatné demoverzi, tak v plné verzi pro registrované uživatele. Později byl výrobce zakoupen portálem Yahoo!, došlo k zásadní změně a aplikace je dnes dostupná zdarma. Instalační balíček má v provedení pro Macintosh necelých 6 MB, ve verzi pro Windows pak zhruba 9 MB.

Konfabulator nevypadá zrovna standardně. Designem, funkcemi i koncepcí se od Windows liší. Poznáte jej podle ikony v oznamovací oblasti operačního systému. Klepnete-li na ní, zobrazí se kontextové menu s volbami a právě otevřenými funkcemi. Pomocí volby Recent Widgets je možné vrátit se k nedávno otevřenému widgetu, submenu Widget Preference pak ukazuje volby jednotlivých spuštěných "věciček". Speciální položkou je Konsposé, tedy už zmiňovaná plocha obsahující pouze widgety. Můžete ji spustit kliknutím na položku z menu Konfabulatoru či volitelnou horkou klávesou (nastaveno F8).

Při instalaci je ve složce přihlášeného uživatele vytvořena podsložka My Widgets. Ta obsahuje několik zajímavých widgetů, na nichž si můžete činnost tohoto systému vyzkoušet. Pro jeho plné využití ale doporučujeme navštívit on-line galerii na www.widgetgallery.com, můžete tam najít třeba webové kamery přenášející obraz z Aljašky.

Widget se skládá z jediného souboru s příponou .widget. Jeho instalace se provádí otevřením tohoto souboru, ve většině případů to znamená, že na něj stačí dvojitě kliknout myší. Po nainstalování se zobrazí okno příslušného widgetu, ten začne fungovat. Většina z nich vyžaduje připojení k internetu. Pokud používáte osobní firewall, pak je nutné, abyste nově otevřeným widgetům povolili provoz. Konfabulator ani widgety se totiž obvykle nenacházejí v seznamech aplikací, které jsou firewally automaticky rozpoznávány.

Odinstalace a management Widgetů

Instalované widgety najdeme v adresáři My Widgets. Úplně je lze odinstalovat jejich vymazáním z této složky. Počet současně otevřených widgetů je omezen pouze velikostí plochy a pamětí počítače. Nejsou obvykle náročné na síťový provoz, horší je to s pamětí. I ty nejjednodušší spotřebují několik megabajtů RAM. Ve správci procesů Windows je najdeme pod společnou položkou Konfabulator, ale jejich uzavírání pomocí správce se nedoporučuje - použijte standardní funkci, která by měla být součástí každého widgetu. Je potřeba upozornit na to, že pouhé přesunutí některého z widgetů do pozadí, na Konsposé, neznamená jeho uzavření a uvolnění obsazované paměti. Jediné, čeho tím dosáhnete, že příslušný widget zmizí z obrazovky.

Co je v pozadí?

Konfabulator funguje na principu tzv. frameworku. To znamená, že hlavní aplikace dává své funkce k dispozici jednotlivým widgetům, ty na nich pak zcela závisí. Výhodou tohoto přístupu je jednoduchá možnost vytvoření widgetů a jejich následná multiplatformnost. Na každém operačním systému, pro nějž existuje kompatibilní framework (Konfabulator), budou fungovat kompatibilní widgety. Logickým nedostatkem je, že widget je z principu pomalejší než aplikace operačního systému, neboť mezi fyzickým počítačem a ním je vložená další vrstva, kterou je právě framework. Vzhled widgetů je založen na Javascriptu, jenž zjednodušuje jejich tvorbu a zpřístupňuje ji i neprofesionálním programátorům.

Nabídka věciček

Doporučovaná galerie widgetů obsahuje více než tisíc různých "aplikací", seřazených podle skupin. Ne všechny jsou použitelné s Konfabulatorem pro Windows, ale rozhodně jich je velká většina. U některých widgetů je dále možné, že vzhledem k vývoji aplikace najdete takové, které budou požadovat nejnovější software.

Ne všechny rovněž nabízejí stejnou kvalitu, stejnou kompatibilitu a funkčnost. I když je to nepravděpodobné, může špatně naprogramovaný widget ohrozil stabilitu Konfabulatoru a v krajním případě celého operačního systému, stejně jak tomu bývá u každého chybně napsaného kódu. V praxi se však s problémem nebo pádem Konfabulatoru nesetkáme často, mnohem častější je již uvedený problém, kdy systém konzumuje většinu operační paměti hostitelského počítače. Jste-li tedy omezeni operační pamětí, rozmyslete si jaké widgety si na plochu umístíte. V tomto případě rozhodně doporučujeme praktický indikátor ukazující okamžité vytížení operační paměti.

Konfabulator je užitečný

Vlastníte-li počítač s trvalým připojením k internetu a procházíte-li často množství informačních zdrojů, pak vřele doporučujeme Konfabulator alespoň vyzkoušet. Kouzlo Dashboardu již není přístupné jen uživatelům Macintoshů, ostatně sám Apple ve svém posledním systému de facto Konfabulator opsal. Software je zdarma, v současné době neobsahuje žádný spyware ani reklamní moduly. Konfabulator přichází s jednotným formátem jednoúčelových aplikací a nástrojů i na plochu obyčejného PC, a v tom spočívá jeho hlavní výhoda.

Co je Konfabulator?

Konfabulator je prostředí, které vytváří podmínky pro práci widgetů (česky by to znamenalo "věcičky", proto nebudeme tento termín překládat). Widgety jsou okna fungující na ploše vašich Windows. Mohou obsahovat různé informace a funkce, nejčastěji však stahují zajímavá data z internetu. Widgety lze díky Konfabulatoru snadno programovat, tisíce jich můžete stáhnout z internetu. Fungují ve Windows a v Mac OS. Pokud chcete pracovat jen s widgety, lze pomocí funkcí Konfabulatoru potlačit plochu se všemi okny a zobrazit výhradně je.

Kde jej stáhnout?

Konfabulator najdete na adrese www.konfabulator.com. Widgety lze stahovat volně z internetu, nejvíce jich najdete na www. widgetgallery.com. Konfabulator funguje spolehlivě v nových Windows, je vhodné mít více paměti a připojení k internetu, bez něj totiž většina widgetů ztrácí smysl.

Analogové hodiny

Jsou standardní součástí Konfabulatoru. Vypadají elegantněji než ty standardní z Windows, ovšem nevýhodou je, že pokud je nenastavíte do úplného popředí obrazovky, nemusíte je vidět. V konfiguraci je několik možností nastavení ručiček a barev. Implicitní nastavení je ale do té míry univerzální, že je možné ho nechat v původní podobě. Tyto hodiny jsou v podstatě základním widgetem, který ponechá v provozu snad každý uživatel Konfabulatoru.

Předpověď počasí

Rovněž standardní modul, nazvaný The Weather. Nezbytnou podmínkou pro jeho úspěšné zprovoznění je výběr kódu města, pro nějž chcete znát předpověď. Neznáte-li kód, je možné zadat pouze název, tato metoda ale není spolehlivá. Z Česka je k dispozici několik největších měst (Praha, Ostrava, Plzeň), nicméně jejich počet stále stoupá. Předpověď počasí vyžaduje neustálé připojení k internetu. Některé starší verze trpěly zajímavou vadou: v některých regionech včetně naší republiky ukazovaly chybně den a noc, tento bug je však již opraven.

Přehled PIM

Používáte-li Outlook jako plánovací kalendář a úkolovník, pak možná oceníte tento předinstalovaný widget. Je schopen zobrazovat aktuální události a úkoly ze souboru PST, bez nutnosti maximalizace Outlooku a aktivace příslušné funkce či položky Dnes. Widget je schopen rychlého skoku na libovolné datum, pomocí šipek v jeho spodní části lze provádět ruční přesun mezi jednotlivými dny. Konfigurace nabízí různé další možností nastavení. Aby mohl přehled PIM fungovat, musí být Outlook spuštěn, uživatelům Macintoshů se nabízí možnost zobrazování dat z jejich kalendáře iCalu. Zde je ale potřeba specifikovat umístění kalendáře s daty.

Síťová pilulka

Widget Net On je určen ke sledování stavu sítě především na přenosných počítačích, využijete jej ale i na desktopu. Ukazuje, zda je připojení k místní síti aktivní nebo nikoliv. Pokud ano, je pilulka zelená, pokud ne, tak červená. Zdánlivě jednoduchá funkce nahrazuje hledání ve složce síťová připojení, navíc nezabírá mnoho paměti. Doporučujeme k vyzkoušení.

Akcie Online

Chcete mít neustálý přehled o akciovém trhu? Pokud ano, pak právě pro vás je určen widget zobrazující aktuální kurzy akcií na burze, včetně jejich vývoje. Seznam je předdefinován a lze jej upravovat a přidávat další položky. Vyhledávání funguje v rámci světových trhů, díky tomu je možné najít dokonce i některé obchodované české firmy.

Hledání s Yahoo!

Jelikož se portál Yahoo! stal majitelem systému Konfabulator, nemůže v základní nabídce widgetů chybět. Funguje zcela intuitivně, po zadání řetězce do políčka stačí potvrdit klávesou Enter a otevře se webový prohlížeč i s výsledky. Zajímavostí tohoto widgetu je, že jej lze konfigurovat i pro jiné vyhledávače, takže pokud vám Yahoo! nevyhovuje, je možné změnit jej například na Google.

Komu to patří?

Konfabulator býval komerčním projektem, v současnosti je ale k dispozici zcela zdarma. Jeho vlastníkem je portál Yahoo! Vývoj aplikace dále pokračuje, je neustále doplňována o další funkce a neustále vznikají i nové widgety.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák, Adam Pecháček

C05P0533;C05P0534

Tentokrát se podíváme na zoubek sympatickému low-endu značky Sony Ericsson, dalšímu z véček od Siemensu, který se neustále drží svého pro některé uživatele nesympatického designu, nebude chybět ani high-end v podání Nokie 6681, která naopak z bláznivých designových trendů vybočuje svou jednoduchostí.

Nokia 6681

Finský lídr mezi výrobci mobilních telefonů již několikrát dokázal, že chytré mobily s operačním systémem Symbian prostě umí. Ani v případě novinky s označením 6681 tomu není jinak. Telefon je na první pohled relativně velký, ale tak tomu u chytrých telefonů bývá a na vině je jistě i rozměrný displej, který uživatelé rádi ocení. Design telefonu je střídmý a nebudí roztodivnými tvary a jinými výstřelky tak velkou pozornost jako jiné modely tohoto výrobce včetně nepřímého předchůdce s označením Nokia 6630. Dominantním prvkem přední strany je rozměrný displej s rozlišením 176 x 208 obr. bodů, který zobrazí až 262 000 barevných odstínů. Co do kvality, jde o jeden z nejlepších displejů mezi současnými mobily, i když nárůst počtu barevných odstínů není na první pohled tak markantní, jak by se mohlo laickému uživateli zdát. V levém horním rohu nad displejem se nachází čidlo, jenž podle okolního světla automaticky upravuje intenzitu podsvícení. Odvrácená strana telefonu je zdánlivě prostá, po odsunutí krytky se však objeví čočka integrovaného fotoaparátu a také se automaticky spustí aplikace pro fotografování. Na bocích Nokie 6681 jsou umístěna tlačítka pro vypnutí a zapnutí telefonu a přístup k hlasovým záznamům a pak krytka slotu pro paměťovou kartu. Horní hrana pak ukrývá reproduktor hlasitého odposlechu, který nám ale nepřišel kvůli směřování zvuku příliš chytře řešený. Ovládání telefonu je řešeno především pětisměrnou kolébkou, která je sice relativně malá, ale tvarem ideální pro bříško palce, a kontextovými klávesami. Nelze mu nic vytknout, snad jen rychlejší reakce telefonu by byly pro uživatele příjemnější. Uvnitř Nokie 6681 jsou ukryty standardní funkce, jaké nacházíme u naprosté většiny mobilních telefonů, a samozřejmě i funkce, se kterými se můžete setkat pouze u mobilů s operačním systémem Symbian. Očekávat tedy můžete vícepoložkový telefonní seznam, jehož kapacita je omezena jen množstvím volné paměti, dále jsou k dispozici klasické textové i multimediální zprávy včetně e-mailového klienta a kalendář s jedním velmi užitečným vylepšením. Touto praktickou novinkou je skutečnost, že veškeré události týkající se dnešního dne se zobrazují v přehledu přímo na pohotovostní displej telefonu.

Další výbavu komunikátoru tvoří drobné utility, jako jsou kalkulačka, budík, konvertor měn a řada dalších, které ne každý využije, ale občas přijdou vhod. Chybět nemohou ani funkce spojené s multimediálními vlastnostmi telefonu, především s jeho integrovaným fotoaparátem o rozlišení 1 280 x 960 obr. bodů, což je běžněji řečeno 1,2 megapixelu. Mezi zmíněnými multimediálními funkcemi najdete utility na prohlížení fotografií a videa a jejich editaci či rychlý tisk. S využitím telefonu v kancelářském prostředí pak souvisí aplikace Quickword, Quickpoint či Quicksheet, jejichž možnosti jsou poměrně patrné podle názvu. V telefonu nechybí ani prohlížeč PDF souborů od společnosti Adobe.

Co se týče dalších funkcí Nokie 6681, musíme poznamenat, že vzhledem k osazení Symbianem vždy do jisté míry závisí na aplikacích, které si do telefonu nainstaluje sám uživatel, neboť samotný operační systém je víceméně neměnný. Pro dodatečně instalované přídavné aplikace je určena nejen interní paměť telefonu, která není největší, ale hlavně teoreticky neomezený prostor na paměťové kartě typu RS-MMC. Ta je umístěna, jak jsme již uvedli výše, na boční hraně telefonu a lze ji vyjmout i za chodu.

Pokud bychom měli s ohledem na funkčnost Nokii za něco pokárat, pak by naše výtky směřovaly k absenci rádia a zcela určitě musíme odsoudit nelogické omezení délky záznamu pořízeného diktafonem, který z nějakého důvodu omezil výrobce na pouhou jednu minutu. Naopak plusem telefonu je v každém případě jeho výbava, která obsahuje kromě standardních náležitostí i USB čtečku paměťových karet a datový kabel pro připojení k PC.

Výrobce: Nokia

Cena vč. DPH: 13 999 Kč

Sony Ericsson J300i

Ze zcela opačné strany spektra mobilních telefonů než první testovaný model od Nokie pochází tato novinka společnosti Sony Ericsson. Její mobil J300i totiž není určen milovníkům nejmodernějších technologií a manažerům, neoplývá zázračnými funkcemi, přesto jde o zajímavý telefon, který by neměl být přehlížen.

Jednoznačně největším tahákem tohoto mobilního telefonu je bezesporu jeho design. Sony Ericsson J300i sice na první pohled nezapře příslušnost k low-endovému segmentu a při uchopení rychle identifikujete plast, z něhož je vyroben, na druhou stranu je potřeba designéry pochválit, že doslova vytěžili z minima maximum. Telefon i přes výrazné barevné provedení vypadá vcelku vesele a příjemně a poutko, do nějž je protažen stříbrný lem na bocích, slouží nejen k uchycení pásku, ale také jako anténa a zarážka pro prst, jenž tak pohodlně vklouzne do prohlubně nacházející se na zadní straně. Díky tomu telefon pěkně vypadá a navíc se i velmi příjemně drží v ruce. Škoda jen, že při tom trochu vrže.

Displej telefonu patří v této kategorii k průměru a při rozlišení 128 x 128 bodů zobrazí až 65 000 barev. Je bohužel pasivní a taktéž nepříliš kontrastní. Ovládání telefonu má na starosti pětisměrný joystick spolu s dvěma kontextovými klávesami, klávesou pro návrat a korekčním tlačítkem. Spolupráce s nimi je relativně slušná, mějme však na paměti, že probíhá podle kritérií určených pro tuto cenovou skupinu. O poznání horší je to však s numerickou klávesnicí. Jednotlivá tlačítka by mohla být lépe ohraničena a oddělena od ostatních, aby se nestávalo, že omylem stisknete více tlačítek najednou nebo úplně jinou klávesu. Rychlost odezvy při práci s telefonem je příjemně vysoká a mohly by ji závidět i telefony za více než pětinásobnou cenu.

Pokud je něco, čím tento telefon a obecně telefony této kategorie nepřekvapí, pak jsou to rozhodně funkce. Sony Ericsson J300i nabízí standardní vícepoložkový adresář s kapacitou 510 čísel, standardní textové, multimediální i e-mailové zprávy, budík, kalendář, poznámky, ale i Javu, GPRS, a dokonce MP3 vyzvánění. Potěšující je také kapacita interní paměti, která dokáže pojmout přes 10 MB dat.

Výrobce: Sony Ericsson

Cena vč. DPH: 3 399 Kč

Siemens CF75

Mobilní telefony véčkové koncepce se pomalu, ale jistě zabydlují i v nabídce evropských výrobců. Dalším důkazem této skutečnosti a faktu, že přehlížet tuto kategorii v jejích počátcích bylo možná chybou, dokazuje novinka německého Siemensu - další véčko, tentokrát s označením CF75. Stejně jako předchozí vyklápěcí modely Siemensu se i novinka designem výrazně odlišuje od asijské konkurence. Zatímco především Samsung a LG sázejí na oblé tvary a kvalitní multimediální funkce, Siemens je konzervativnější a jeho telefony včetně nového modelu se vyznačují ostřejšími hranami a decentnější barevnou kombinací. Samotný Siemens CF75 je vcelku nenápadný a kompaktnost přední strany s pasivním displejem o rozlišení 96 x 64 obr. bodů a 4 096 barvami narušuje pouze čočka fotoaparátu umístěná u jeho pravé spodní hrany. Po rozevření telefonu zjistíte, že ani uvnitř se žádné překvapení nekoná. Rozestavení kláves je pravidelné, nikde žádná přebytečná barva nebo designový prvek. Provedení je zkrátka německy efektivní a strohé. Vnitřní displej bohužel nepatří mezi ty nejkvalitnější s nimiž se můžeme setkat. Při rozlišení 128 x 160 pixelů nabízí sice 65 000 barev, je ale pouze pasivní, což je znát bohužel nejen na přímém slunečním světle. Drobnou výtku bychom směřovali také ke grafice hlavního menu, kde jednotlivé ikonky působí příliš kostrbatým dojmem. Telefon se ovládá prostřednictvím čtyřsměrné kolébky a několika kláves zasazených pod kloubem telefonu. Systém ovládání je relativně dobrý, stejně jako rychlost odezvy. Horší je to již s oddělením jednotlivých kláves, které jsou možná až příliš ploché, bez výraznějších předělů. Konstrukce tohoto Siemensu je sice pevná, kryt baterie ale při manipulaci s telefonem nepříjemně vrže.

Funkční výbava Siemensu CF75 uživatele nepřekvapí, ale ani jej neurazí. Je zaměřena na pokročilejší zájemce, kteří kromě telefonování a psaní SMS zvládnou i komunikaci prostřednictvím e-mailu či instalaci a používání javových aplikací. Chybět samozřejmě nemůže jednoduchý organizér, budík a další funkce. Vestavěný fotoaparát má velmi nízké rozlišení a trh již v současnosti v tomto ohledu nabízí mnohem více.

Výrobce: Nokia

Cena vč. DPH: 4 999 Kč

Agile Messenger

Již název prozrazuje, že se jedná o program pro komunikaci (jako je například ICQ či Miranda). Hned na úvod řekněme, že jde o jeden z těch lepších, který zaujme především cenou a schopnostmi. Ať jste vlastníkem účtu MSN, AOL, Yahoo, ICQ či XMPP, pokaždé můžete využít Agile Messenger - podporuje totiž všechny výše zmíněné servery. Nemusíte se bát ani zadávání kontaktu, program je totiž stáhne z vašeho komunikačního serveru, a vy tak ušetříte čas. Chcete-li kamarádovi, který je právě on-line, poslat fotku, není nic jednoduššího, než se připojit, vyfotit scénu a odeslat. Nebo se vám už nechce psát? Není problém, jednoduše namluvíte vzkaz, odešlete a pokud má váš kolega zvukovou kartu, zpráva se mu přehraje. Program má též rozsáhlou historii, takže pokud rádi vzpomínáte, můžete si vše zpětně přečíst. Podporováno je pět nejdůležitějších stavů: dostupný, pryč, nedostupný, neviditelný a off-line. Všechny tyto funkce zaberou okolo 1 MB paměti z vašeho smartphonu. Milé je i to, že pro program existuje čeština (http://nokiamania.mobilmania.cz/content/view/45/2/).

Odkaz: http://www.agilemobile.com

PDF+

Pokud rádi čtete elektronické knihy, máme pro vás přijatelnou náhradu stolního Acrobat Readeru. PDF+ totiž dokáže zobrazit všechny soubory ve formátu elektronických knih (pdf), ať se již jedná o manuál, obrazový román či skenovaný dokument. Přístup má jak do paměti telefonu, tak do paměťové karty, takže je jedno, kam knihu umístíte. Samotná aplikace z koláče paměti "ukousne" 730 kB, což je velikost menší e-knihy. Ovládání je jednoduché - po stisknutí levého navigačního tlačítka se objeví nabídka funkcí. Ty nejzajímavější jsou hledání slov, přiblížení (lze zadat maximálně hodnotu 400), zarovnávání na obrazovku (což je společně s režimem celé obrazovky k nezaplacení), otáčení obrazu a záložky. Po delším používaní určitě přijdete na to, že hvězdičkou posunete stránku o řádek níže a mřížkou se pohybujete po řádku (druhá rada neplatí při zarovnání na obrazovku). Pro pohyb dokumentu se dají též použít směrová tlačítka, další klávesy už bohužel žádné funkce nemají. Program odradí především svou cenou a některé možná i velikostí, ale jestli se bez knih neobejdete, bude pro vás jako dělaný.

Odkaz: http://www.symbianforum.cz

ActiveDesk

Ti z vás, kteří používají Pocket PC, si určitě zvykli na úvodní obrazovku Dnes (Today). A právě na tu se snažil autor navázat a vytvořil téměř identický program Active Desk pro symbianovské telefony. Po krátké instalaci (522 kB) se na displeji telefonu ve čtyřech řádcích zobrazí položky z kalendáře, poznámek, zpráv a odkaz na položku "oblíbené". U prvních tří položek je navíc zobrazen počet úkolů nebo nových zpráv. Pokud na nějaký údaj kliknete, zobrazí se podrobnější informace - u kalendáře čas a datum schůzky, u poznámek splnění úkolu a ve zprávách je zobrazena statistika příchozích a odchozích SMS, MMS a e-mailů. Po grafické stránce je program povedený. Každá položka má vlastní tapetu a na úvodní obrazovce jsou ikony programů. Ovládání je naprosto jednoduché. Pod volbou "options" najdete několik možností jak vytvořit údaje do kalendáře a zpráv. Další nastavení jsou už jen pro zpestření, například nahrání loga operátora z libovolného obrázkového souboru. Program je zatím nabízen v anglickém jazyce, ovšem svou praktičností potěší nejednoho manažera.

Odkaz: http://www.chytrymobil.cz

Mosquitos

Interaktivních multimediálních her využívajících ke hraní fotoaparát je stále jen pomálu. Náplň hry je v podstatně banální, ovšem dosti zábavná. Na začátku si vyberete ze čtyř typů hry a pak už jen střílíte na prolétající komáry. Jako pozadí se použije právě fotoaparátem snímaná scéna. Vypadá to tedy, jako by opravdu kolem vás komáři poletovali. Tento nepříjemný hmyz pak zasáhnete libovolnou číselnou klávesou nebo potvrzovacím tlačítkem joysticku. Levým funkčním tlačítkem nabíjíte (po nabití máte k dispozici 8 nábojů) a pravým ukončíte program. Ve vrchní informační části displeje je zobrazen počet nábojů, čas a množství komárů, které jste už stihli zneškodnit. Kolega, který tuto hru hrál ve městě, se stal středem pozornosti několika kolemjdoucích a policistů. Proto bychom nedoporučovali akční způsob hry někde ve společnosti. Ještě jedno důležité upozornění pro všechny, kdo stahují nelegální verze programů právě v této hře bývá vir, který pak odesílá SMS zprávy zpoplatněné vysokou taxou, ovšem jen v případě, pokud je hra "cracklá".

Odkaz: http://mobil.stahuj.cz

Slovník

Už se vám někdy stalo, že jste nutně potřebovali přeložit anglické slovíčko do češtiny, ale žádný slovník nebyl po ruce? To můžete změnit pomocí velkokapacitního anglicko-českého/česko-anglického slovníku. Jeho databáze obsahuje 16 303 slov, 7 122 unikátních anglických a 8 591 českých výrazů. Slovník je plně lokalizován, takže si budete připadat jako doma. Po nainstalování (150 kB) je dostupná nabídka překladů, nastavení, statistik a dalších. V nastavení je poprvé potřeba určit, zda se má slovo (pokud není v databázi) vyhledat přes w@p (jedno slovo max. 3 kB), nebo se k internetu nepřipojovat vůbec. Další nastavení je pak typ vyhledání - buď slova stejně začínající, nebo shodná. Jakmile vše nastavíte, můžete se pustit do překladů. Hledání v databázi nezabere víc než 5 sekund, takže se k výsledku dostanete brzy. Jakmile ale použijete hledání přes internet, může se stát, že budete čekat i půl minuty (v případě dial-upu), proto doporučujeme spíše GPRS/EDGE. Za tuto užitečnou aplikaci se platí, ale časem poznáte, že to nejsou vyhozené peníze.

Odkaz: http://slovnik.zcu.cz

Caveman X-Mas

I když do Vánoc zbývá ještě dost času, připravili jsme pro vás logickou hru Caveman X-Mas, odehrávající se v zasněženém prostředí. Existuje i v různých verzích pro PC, takže ji možná budete znát. Jejím cílem je posbírat všechny dárečky a pak projít bránou do dalšího kola. V tom vám ale brání kamenné koule a malé nestvůrky. Může se tak stát, že si balvany zatarasíte cestu a po setkání se s příšerkou "zemřete". Nestvůrky se lze zbavit jen tak, že na ní ten balvan hodíte. Veškeré ovládání zajistí směrové tlačítko, nebo klávesy 2, 4, 6, 8 pro pohyb, číslice 5 vám ukáže malou mapku. Všechna kola, které úspěšně dokončíte, se ukládají, takže po vypnutí a opětovné zapnutí telefonu se opravdu vrátíte tam, kde jste skončili. Hru doprovází i jednoduché (vysoké a hlasité) tóny, které lze ovšem vypnout. V nabídce je i položka vibrace, která ale na testovaných telefonech Nokia 3650 a Sony Ericsson K700i nefungovala. Aplikace s uživatelem komunikuje pouze v angličtině, což bývá poměrně obvyklé. Ovšem dokáže hráčům po dokončení některých obzvláště těžkých kol zvýšit sebevědomí.

Odkaz: http://freegame.m-game.cz

Nokia 7260

Pokud se vám Nokia 7260 líbí, nemusíte váhat, neboť vás svými funkcemi asi nezklame. Jestli ale styl tohoto telefonu není vašim gustem, pak se mu obloukem vyhněte. Při bližším setkání vás totiž ničím výrazně nepřekvapí.

Nokia 3230

Nokia 3230 představuje kompromisní řešení, kdy za výhodu operačního systému zaplatíte určitým omezením multimediálních funkcí, vynuceným snahou dosáhnout co nejnižší ceny.

Motorola Razr V3

Exkluzivní telefon, který můžete pořídit za rozumnou sumu a u něhož jsou použity špičkové materiály, perfektní design a má sexy proporce. Bohužel není tak chytrý, jak je krásný.

Palm Treo 650

K titulu nejdokonalejšího smartphonu mu chybí pouze pár drobností. S ohledem na cenu MDA Compact bychom ale váhali, zda za roztomilé Treo 650 utratit osmnáct tisíc korun. S dotovanou cenou ale stojí za zvážení.

Sony Ericsson K750i

Konzervativně laděný a funkčně výborně vybavený mobilní telefon, který osloví každého příznivce této značky a všechny, kteří chtějí co nejkvalitnější integrovaný fotoaparát.

Samsung SGH-D500

V současné době nejlépe vybavený Samsung je zároveň zástupcem konstrukčně zajímavé skupiny tzv. vysouvacích telefonů. Z jeho vlastností stojí za zmínku Bluetooth, megapixelový fotoaparát a 96 MB paměti.

Nokia 6230i

Elegantní, dobře vybavená a za přijatelnou cenu. Nokia 6230i zřejmě starší Nokii 6230 z kapes uživatelů nevypudí, ale u těch, kteří se po novém telefonu právě teď poohlížejí, rozhodně šanci má.

Sony Ericsson K300i

Nebýt velké konkurence v cenově výhodnějších starších mobilních telefonech tohoto výrobce, určitě by se novinka s označením K300i velmi dobře prodávala. Takhle o tom lze úspěšně pochybovat.

Eurotel Dataphone III

Hledáte-li přístroj, který vám umožní být kdekoliv a kdykoliv plně v kontaktu s vaší kanceláří či zákazníky, pak vězte, že Eurotel Dataphone III dokáže splnit takové požadavky prakticky do puntíku.

Nokia 6021

Elegantní a konzervativní model určený těm, kteří si nepotrpí na přílišné zvuky, barvy a zbytečné funkce. Tuto skupinu uživatelů potěší s takovou jistotou, s jakou ostatní bude odpuzovat.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Notebooky do 25 tisíc Kč

Tomáš Jirásko

C05P0499

Notebooky se pomalu, ale jistě stávají spotřebním zbožím, což dokazuje meziroční nárůst prodejů i etablováni řady značek v obchodních řetězcích. Zde se ovšem neprodávají ty nejšpičkovější modely, pozornost míří na levná řešení s cenou okolo 25 000 Kč včetně DPH. A právě na tento segment jsme se zaměřili i my.

Dvacet pět tisíc korun je jedním z psychologických stropů kupujícího. Podvědomě neutrácíte tolik, jako kdybyste si zvolili notebook za třicet tisíc, to už je přece jenom trochu moc. Zároveň jistě při této ceně nekupujete žádný brak či pouhopouhý psací stroj. Tedy alespoň se o tom řada kupujících vnitřně přesvědčuje při pohledu na ceny jiných notebooků, kde se cifry pohybují mezi 15-18 tisíci. Jaká je však pravda a co za své peníze můžete požadovat? V podstatě si stačí udělat jakýsi průměr z notebooků v tomto testu - očekávat byste měli levnější procesor typu Celeron (1,5 GHz) či Sempron (1,8 GHz), bezpodmínečně 512 MB operační paměti, 60GB pevný disk, DVD vypalovačku s podporou dvouvrstvého zápisu. Displej záleží na vašem vkusu, ovšem vždy půjde o monitor s XGA rozlišením. V případě, že potřebujete Wi-Fi rozhraní, pravděpodobně se to dotkne velikosti pevného disku. Výdrž baterie by se měla pohybovat okolo 2,5 hodiny. Za 25 tisíc toho ovšem mnoho nenaděláte s hmotností. Slitiny hořčíku a titanu jsou vyhrazeny jinému segmentu a ty ostatní něco váží. Přijatelná hmotnost u těchto notebooků je 2,8 kg, k tomu přidejte okolo 400 gramů, pokud s sebou nosíte napájecí adaptér.

V případě nákupu věnujte pozornost poskytovaným zárukám a jejich typu. Rovněž neuškodí informovat se na cenu baterie. Ta patří mezi spotřební materiál a záruka na ní je tedy omezena. Nepočítejte s tím, že vám původní baterie vydrží více než rok. Výrobci šetří, kde se dá, a ani u daleko dražších modelů není výjimkou, že se s baterií rozloučíte po půl roce intenzivního používání. Prodejce by vám měl být schopen sdělit, pro kolik nabíjecích cyklů se s danou baterií počítá, pokud ne, máte odhadem tak 9 měsíců, než se baterie odporoučí.

Acer Aspire 3003WLMi

Aspire 3003WLMi je typickou ukázkou notebooku cenové kategorie, které se věnujeme v tomto testu. Na návrhu je patrná jasná snaha ušetřit každou korunu, ale přitom nabídnout uživateli konfiguraci, která by jej alespoň něčím upoutala, a notebook tak nezapadl do průměru. Tím světlým bodem je výkon. Acer osadil tento model mobilním Sempronem a jeho implementace na čipset SiS M760GX, doplněný o grafický akcelerátor SiS 300 Mirage se povedla. Notebook se tak usadil na prvním místě z hlediska celkového systémového výkonu. Cenou za vyšší výkon je nižší výdrž na baterii, zvláště když výrobce sáhl skutečně po té nejslabším co trh nabízí (2 000 mAh). To ovšem uživatelům, pro které je tento model určen, vadit nebude. Acer si u levnějších modelů oblíbil širokoúhlé displeje. Ten použitý zde patří z hlediska svítivosti k těm lepším, zbývající parametry zapadají do průměru. Kapacita disku 60 GB s doublelayerovou vypalovačkou je na tuto třídu dobrá nabídka, osazení Wi-Fi rozhraním se stává již standardem. Mírně překvapí absence portu pro S-Video. Acer nabídl v podobě tohoto notebooku základní smysluplnou konfiguraci, pod kterou by uživatel neměl při koupi notebooku jít.

Cena vč. DPH: 24 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer Czech Republic

Acer TravelMate 2413WLMi

O TM 2413WLMi můžeme říci, že jde o variaci na stejné téma, jako je Aspire 3003, tentokrát ovšem pod modrou vlajkou. Jako základ je použit Celeron M, využívající jako jeden ze dvou novější sadu Intel 915 společně s grafikou GMA900. Díky této kombinaci nabízí ve srovnání s modelem A3003 ve výdrži na baterii 25 minut navíc. I když jde o jinak taktovaný procesor (1,5 vs. 1,8), projevuje se u procesorů nevyužívajících průběžnou změnu frekvence lepší řešení powermanagementu u modelů s intelovskou platformou. I v tomto případě jde o notebook se širokoúhlým displejem. TM2413 je sice osazen výkonnějším pevným diskem i rychlejší operační pamětí, nicméně osazení ostatními komponentami je z uživatelského hlediska podobné (u TM2413 chybí SPDIF). Z přímého srovnání obou modelů tak vychází jako lepší volba Aspite3003, který sice vydrží na baterii méně, ovšem z hlediska celkového poměru výkon/cena je lepším řešením. Housing notebooku je vzhledem k jeho velikosti dobře vyřešen, poskytuje na všech kritických místech dostatečnou pevnost. Pro jeho volbu oproti A3003 tak hovoří o něco lepší podání displeje, menší zahřívání a celková hlučnost.

Cena vč. DPH: 24 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer Czech Republic

Asus A3521LUH

Asus A3521LUH je nejméně výkonným notebookem v tomto testu. Může za to zejména osazení pouhými 256 MB operační paměti, což je pro provoz Windows XP, které jsou se systémem dodávána, naprosto nevyhovující pro cokoliv kromě hraní Solitairu. Asus jinak nabízí velice dobře vyřešený a ergonomický housing, který poskytuje tomuto modelu dobrou ochranu. Displej patří k průměrným modelům - neurazí, ani nenadchne. Rovněž kombinace staršího čipsetu Intel 855 a novějším Celeronem M zrovna neprospěla výdrži na baterii - čas 1:38 je vysloveně zklamáním, a to i přes osazení nízkokapacitní 2 200mAh baterie. V notebooku nalezneme podobně jako u většiny zbývajících modelů dvouvrstvou DVD vypalovačku. Ostatní vybavení lze pokládat za určitý standard v této třídě, potěšitelná je přítomnost Wi-Fi. Oproti ostatním modelům však nabídne i paralelní port a IrDA. Jako jediný model má integrovanou kameru. Po tomto modelu sáhnou uživatelé, kteří potřebují notebook občas přenášet - v podstatě jde o náhradu průměrného kancelářského desktopu, čemuž odpovídá i cena.

Cena vč. DPH: 23 770 Kč

K testu zapůjčila firma: Asus

Testujeme

Pro testy celkového výkonu používáme aplikační benchmark Bapco SYSmark 2004SE, který celý systém zatěžuje spouštěním standardních programů (Word, Excel, Acrobat, Photoshop, Dreamweaver, VirusScan apod.), nikoliv syntetickými úlohami, s nimiž testování provádí Sandra, PCMark či podobné aplikace. Jedná se sice o časově zdlouhavější testovací postup - v řádech hodin, oproti minutám či desítkám minut u syntetických aplikací, výsledkem je ovšem daleko přesnější informace o možnostech a chování přístroje při skutečném používání. Předností tohoto aplikačního benchmarku je i skutečnost, že Bapco je neziskové sdružení pro vývoj testů, jehož členy jsou mezi jinými AMD, Atheros, ATi Technologies, ARCintuition, Dell, Hewlett-Packard, Intel, Microsoft, nvidia či Seagate.

Volba padla na tento benchmark i přes existenci podobného benchmarku Bapco MobileMark, určeného přímo pro notebooky. Ten sice obsahuje podobné rutiny, včetně testu výdrže na baterii, protože však SYSmark využíváme i pro testy desktopů, dostáváte tak výsledná čísla pro přímé srovnání výkonnosti notebooků proti stolním sestavám.

Pro testování výdrže provozu na baterie využíváme vlastních rutin, které procesor zatěžují jak matematickými operacemi, tak zpracováním textu či emulací četby. Celkově používáme agresivně nastavené testovací podmínky, kdy jsou notebooky zjednodušeně řečeno na úrovni až přibližně 45-55 % své svítivosti, v případech špatně podsvětlených displejů však může jít až o 70-100 % této hodnoty. Cílem je zachovat relativně dobrou čitelnost, při zachování stejné svítivosti (cd/m2) i kontrastu u všech notebooků. Podobně je nastaven způsob přístupu na disk, jeho hibernace, využití stránkovací paměti systému i vyrovnávací paměti samotného disku. V praxi je tak možné dosáhnout i lepších výsledků při použití více ztmaveného displeje apod. Proto jsou v řadě případů naše hodnoty nižší než údaje výrobců a samozřejmě se liší i od řady jiných testů. Důležitým hlediskem pro naše potřeby i vaši orientaci je dosažení kontinuity a srovnatelnosti - proto je tato metodika již přes 7 let naší ustálenou a osvědčenou praxí.

Fujitsu Siemens Amilo A1640

Tento model je v nabídce Fujitsu Siemens zaměřen především na domácí uživatele, čemuž odpovídají i "drobnosti" v jeho výbavě. Kromě širokoúhlého displeje s poměrem stran 16 : 10 jde především o digitální audio SPDIF, integrovanou čtečku karet, S-Video výstup a ovšem i o absenci bezdrátového rozhraní, což může být pro řadu uživatelů citelná ztráta. Potřebám domácího uživatele vyhovuje i zařazení DVD vypalovačky s podporou dvouvrstvého zápisu. Aby výrobce zajistil u tohoto modelu výrazný výkon, který domácí uživatel očekává (při stálém tlaku na co nejnižší cenu v tomto segmentu), vsadil na mobilní Sempron. Odměnou za to je z hlediska celkového výkonu systému druhé místo v našem testu. Zaplatil za to však snížením výdrže baterie na 2 hodiny, kdy vzhledem k použité baterii (4 400 mAh) jde o výsledek na Sempron přijatelný, obecně však očekáváme čas minimálně o 15 minut lepší. Použitý displej nepatří k nejhorším a svým kontrastem i úhly pohledu se zařadil mezi průměr v tomto testu. Šasi notebooku je dostatečně pevné i v oblasti displeje a mělo by ochránit notebook proti většině "šťouchanců".

Cena vč. DPH: 24 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fujitsu Siemens

Fujitsu Siemens Amilo Pro V2030

Modely Amilo Pro představují jakýsi průnik mezi "domácími" Amily a "profesionálními" Lifebooky tohoto výrobce. Uživateli se dostává do ruky velice povedený a vyvážený univerzální mix za přijatelnou cenu. Designově velice pěkně zpracovaný notebook, jehož základem je využití černé barvy, doplněné šedými/stříbrnými detaily, budí dojem přenosného počítače vyšší cenové kategorie než skutečně je. Ve výbavě naleznete jak bezdrátové rozhraní, tak DVD vypalovačku s podporou zápisu na dvouvrstvá média. Malou vadou na kráse je absence integrované čtečky paměťových karet, na druhou stranu nalezneme u V2030 mini FireWire. Použitý displej má velice pěkné podsvětlení a kontrast. Mezi testovanými notebooky nepatřil k nejvýkonnějším, nicméně u této kategorie nepředpokládáme nasazení pro vysoce náročné aplikace. Dosažený výkon je naprosto dostačující pro běžné kancelářské aplikace a uspokojující pro náhledovou práci s grafikou (letáky, inzeráty apod.) či domácí úpravu fotografií. Notebooky FSC v testech vždy patří ve své třídě mezi ty vytrvalejší, tomuto hodnota 2 hodiny a 27 minut, dosažená v naší testovací rutině, zajistila v kombinaci s celkovou vyvážeností návrhu ocenění PC WORLD Top Produkt.

Cena vč. DPH: 24 170 Kč

K testu zapůjčila firma: Fujitsu Siemens

LEO SmartBook 8952XHi

Tento notebook patří do řady Leo H 89C, která je podobně jako několik soupeřů v oběhu již dlouho. Důkazem je čipset Intel 855GME s grafikou Extreme 2. Jeho přítomnost ovšem prospěla výdrži, kdy notebook běžel na baterii téměř dvě a půl hodiny, což je v daném segmentu velmi slušný výsledek. Celkovému výkonu systému také výrazně pomáhá 512 MB RAM i rychlý a tedy relativně výkonný pevný disk. Právě na tomto modelu je zřetelný (srovnáme-li jej s Asusem) nárůst výkonu díky zvětšení RAM, a to i přes mírně slabší procesor Lea. Hodně nešikovně je vyřešeno umístění USB konektorů. Jsou nejen v bloku 2 x 2, ale navíc je výrobce umístil na zadní straně. Přístup k nim, pokud chcete připojit pouhý flash disk, není zrovna ideální. Uživatelsky vděčná je však velikost 80 GB u pevného disku. Přítomnost Wi-Fi není stále v tomto segmentu standardem, o to více kvitujeme jeho osazení. Displej již pamatuje řadu modelů, ale stále je schopen poskytnout obraz na slušné úrovní. V každém případě však uživatel dostává přístroj osazený veškerým potřebným vybavením za přijatelnou cenu.

Cena vč. DPH: 22 991 Kč

K testu zapůjčila firma: AAC Czech

Prestigio Nobile 159W

Stopadesátdevítka je v portfoliu Prestigia levným multimediálním notebookem. Podobně jako ostatní notebooky této značky je dispozici k ve verzi bez operačního systému, což je první krok na cestě k nižší ceně. Nenechte se rovněž splést označením, Nobile 159W existuje i jako Centrino, ovšem tato levná verze má místo Dotjanu uvnitř 1,5GHz Banias, na místě grafického akcelerátoru sedí Intel Extreme Graphics 2. To se samozřejmě výrazně podepsalo na výkonu, který lze u takového notebooku očekávat. Širokoúhlé varianty obvykle poskytují dobrý grafický výkon, ovšem tento model patří i z hlediska celkového výkonu systému mezi slabší. Ani s výdrží na tom není nijak slavně, čas na baterie se pohyboval okolo 2 hodin. I když je notebook rozměrný, nelze jej vzhledem k malé kapacitě pevného disku (40 GB) považovat za náhradu desktopu. Z běžných portů mu však nechybí žádný podstatný - ve výbavě naleznete dokonce i S-Video a SPDIF. Kamenem úrazu je (jako u řady levných modelů) použitý displej. I když je vyhovující, v konkurenci se "značkovými" modely v tomto testu zaostává - především v oblasti kontrastu. Na druhou stranu nabídne kromě Wi-Fi vše, co běžný uživatel potřebuje, při dobrém poměru cena/výkon.

Cena vč. DPH: 23 930 Kč

K testu zapůjčila firma: Prestigio

Prestigio Nobile 1510

Tento model představuje to, co by měl uživatel za své peníze dostat a co ve většině případů rovněž očekává. Nobile 1510 je jako jediný postaven na čipsetu Intel 915, což se odráží na jeho vyváženém vyznění jak v absolutním výkonu, kdy se zařadil do výkonnější poloviny modelů, tak ve 2. místě ve výdrži na baterii. Navíc nechybí bezdrátová síť, DVD-RW s podporou dvouvrstvého zápisu, S-Video, FireWire a podobně. Housing notebooku je průměrný, rozhodně nejde o designový zázrak. Notebooku Nobile 1510 při tažení naším testem nebylo uděleno vyšší ocenění kvůli jeho relativně slabšímu displeji, který - i když dosahuje stále přijatelných hodnot - se nemůže srovnávat s displeji u FSC, Toshiby či Aceru. Právě on je komponentou, na níž se výrobce rozhodl pravděpodobně jak ušetřit, tak získat citelnou úlevu ve spotřebě. Displeje totiž představují z hlediska power managementu kritickou oblast a o něco horší vyznění je přijatelnou cenou za zvýšení výdrže. Uživatelé notebooků v této cenové hladině totiž o něco horší vyznění očekávají jako splátku za nižší cenu. Pro řadu uživatelů bude rozhodující i skutečnost, že Prestigio neváhá dodat své modely bez operačního systému a tím rovněž snížit cenu.

Cena vč. DPH: 24 883 Kč

K testu zapůjčila firma: Prestigio

Toshiba Satellite L10-202

Satellite je z dílenského provedení i designu velice pěkně zpracován. I jde o nejlevnější kousek této značky, stále potvrzuje, že Toshiba notebooky uměla a umí - i když vždy za vyšší cenu než konkurence. Tomu odpovídají i vnitřnosti, kdy se sice Toshiba snažila dostat na co nejnižší cenu, ovšem na první pohled to vypadá, že konfigurací pověřila strýčka Skrblíka. Čipset i852GM, který již ledacos pamatuje, lze v rámci šetření pochopit, ovšem nabídnout uživateli 256 MB RAM pro provozování Windows XP chce hodně vysokou teplotu nebo velkou lačnost po jeho penězích za dalších 256 MB. Osazení pouhým combem je pak z tohoto pohledu provokací. Zlepšení nálady se dostaví s pohledem na velice pěkný displej s dobrým kontrastem i podsvětlením, radost však vzápětí zkazí absence bezdrátového rozhraní. Veškerá šetrnost vede k jedinému cíli - vysoké výdrži na baterii, kdy L10-202 s časem přes 3 hodiny bezpečně vítězí nad ostatními . Přitom systémový výkon řadí tento model do středu výsledkové tabulky. Satellite L10-202 je notebook vhodný pro všechny, kteří potřebují delší čas výdrže na baterii v pěkném obalu.

Cena vč. DPH: 23 788 Kč

K testu zapůjčila firma: Tech data

§§§§§


Desky pro AMD

Petr Matuška

C05P0498

Měsíc je za námi a po minulém testu desek pro procesory Intel přinášíme přehled toho nejlepšího, co si můžete dopřát pro procesory AMD Athlon 64, uložené v patici Socket 939.

V našem testu jsme se stejně jako minule zaměřili na nejnáročnější motherboardy daného výrobce. Podmínkou byla spolupráce s procesory AMD Socket 939, s plnou podporou dvoujádrových procesorů AMD - Athlon 64 X2, rozhraní pro grafické karty PCI Express x16 a co největší výbava dané desky. Počet základních desek od každé značky jsme omezili tentokráte pouze na jednu. Kromě modelů s čipsetem nVidia jsme do testu na poslední chvíli měli možnost zařadit i zcela novou revizi čipové sady ATI Radeon Xpress 200P, prezentovanou základní deskou Sapphire. Bohužel se jednalo o předprodukční vzorek, a tak samotná deska trpěla ještě několika neduhy. Naznačila ovšem, že potenciál v novém čipsetu ATI rozhodně je.

Zaměření testu

Test probíhal zcela identicky jako u základních desek pro Intel, proto budete moci bez problémů porovnat výsledky obou platforem navzájem. Testovací metodiku a přesnou konfiguraci navíc naleznete na jiném místě tohoto čísla, kde podrobně popisujeme testovací metodiku a přesnou redakční konfiguraci testovacích počítačů. Navíc jsme otestovali, jak si poradí desky s různými typy a druhy pamětí, a zda jsou připraveny k práci s dvoujádrovými procesory. Testy všech základních desek probíhaly se zapnutou funkcí automatického přetaktování, když byla k dispozici.

Jak test dopadl?

Prvním poznatkem byl fakt, že všechny testované modely s čipsetem nVidia jsou připravené na práci s dvoujádrovými procesory. U naprosté většiny desek je k tomu ovšem potřebný update BIOSu. Druhé zjištění se týká pamětí, použitých při testu. S naší trojicí zástupců - Mushkin Black, CL 2,5, 466 MHz, Corsair Twinx XMS CL 2, 400 MHz a Legend, CL 3, 400 MHz - pracovaly všechny desky bezchybně a bez jakékoliv nutnosti dodatečného nastavení. Z vlastních zkušeností ovšem víme, že situace není s jinými typy pamětí takto růžová, proto se při nákupu nové desky a pamětí řiďte doporučením a tzv. compatibility listem výrobce. Třetím výsledkem plynoucím z testu byl fakt, že pouze dvě základní desky (Asus A8N-SLI Premium a DFI LanParty UT nF4 SLI-DR) dokázaly stabilně provozovat procesor AMD Athlon 64 4000+ na frekvenci vyšší než 2 800 MHz, což jsme zkoušeli nastavit u každé desky - výsledky naleznete v tabulce.

Je vůbec vítěz?

Ano, nás test má dva oceněné vítěze. Prvním je již zmiňovaná deska Asus A8N-SLI Premium, a to za nejlepší automatické přetaktování a nejvyšší výkon v testu. Druhé ocenění TOP PRODUKT si odnáší motherboard MSI K8N Diamond-54G za nejlepší výbavu. Tím ale naše doporučení nekončí - můžete si vybrat i z ostatních motherboardů, které jsme označili jako bezproblémové a s naší testovací konfigurací zcela stabilní. Jedná se o modely Abit Fatality AN8 SLI, DFI LanParty UT nF4 SLI-DR, Epox 9NPA+ Ultra, Gigabyte GA-K8NXP-SLI a WinFast NF4UK8AA-8EKRS. Pokud sáhnete pří výběru nové desky po těchto produktech, zásadní chybu neuděláte.

Abit Fatal1ty AN8 SLI

Společnost Abit vyslala do tohoto testu svého zástupce v podobě modelu Fatal1ty AN8 SLI, založeného na čipové sadě nVidia nForce4 SLI. Na první pohled zaujme netradiční uspořádání integrovaných součástek a netypicky řešené chlazení kondenzátorů poblíž procesoru. Jak bývá u desek Abit zvykem, zvuková karta s čipem Realtek ALC850 je umístěna na přídavné kartě PCI-E x1, která má zabránit přílišnému rušení zvukového signálu ze strany integrovaných komponent. Kromě zvukové karty se nachází na desce i jedna integrovaná síťová karta nVidia s maximální rychlostí 1 Gb/s a čip ITE, zajišťující podporu pro dva porty FireWire IEEE 1392a. Nižší výbavu desky plně kompenzuje dodaný panel do pozice 5,25 palce, na kterém se nachází velký displej, oznamující všechny důležité hodnoty počítače, porty USB 2.0, FireWire, konektory pro sluchátka a mikrofon a nakonec tlačítko na přímý reset CMOS paměti motherboardu. Velkým plusem je umístění displeje na motherboard, zobrazujícího aktuální stav při bootování, bezproblémová podpora dualcore, snadnost updatu a nastavení BIOSu pomocí dodávané utility, aktuálnost a podpora 64bitových ovladačů na webu, pokárání si deska zaslouží za absenci přídavného SATA řadiče a za nižší výbavu a chybějící porty LPT/COM.

Cena vč. DPH: 6 900 Kč

Albatron K8SLI

Základní deska společnosti Albatron K8SLI využívá ke své práci čipovou sadu nVidia nForce4 SLI a nabízí tak dva sloty pro grafické karty PCI Express x16. Pro další použití jsou k dispozici dva sloty PCI-E x1 a dva PCI, čtveřice konektorů USB a porty LPT a COM. Na netradičně malý rozměr PCB desky výrobce ještě vtěsnal jednu Gbitovou síťovou kartu Vitesse CIS8201, integrovanou zvukovou kartu Realtek ALC655, dvojici ATA/133 a čtveřici SATA II konektorů. Výbava BIOSu je na dobré úrovni, přetaktování procesoru a operačních pamětí by nemělo představovat problém. Zajímavou funkcí může být pro pocit bezpečného updatu BIOSu přídavný modul, na kterém je umístěn záložní BIOS. Samotný update je možné provádět stejně jako na základní desce DFI pouze z prostředí DOSu, což může být pro někoho omezující. Výbava desky je víceméně základní, uživatel v ní nalezne pouze několik datových kabelů ATA a Serial ATA. Co se týká stability a provozu, s dodaným základním BIOSem verze 101 byla deska nestabilní a podávala nižší výkony než její soupeři. Ani podpora dualcore nebyla přítomna. Update na aktuální verzi 110 již přinesl podporu dualcore a zlepšení stability, ovšem nárůst výkonu byl jen nepatrný.

Cena vč. DPH: 4 046 Kč

ASRock K8 Combo-Z

Základní deska ASRock K8 Combo-Z nesplňuje všechny parametry, přesto jsme se rozhodli ho do testu zařadit. Motherboard je založen na čipové sadě ULi M1689 a podporuje obě patice procesorů AMD Socket 754 i Socket 939. Deska tak nabízí ojedinělou možnost upgradu, což s sebou nese jistá omezení. Největším z nich je nutnost výběru procesoru pomocí jumperů, další pak potřeba vložit paměťové moduly do správných slotů, v neposlední řadě musíme počítat s nižším výkonem, daným použitým čipsetem. Ovšem po zvládnutí těchto nástrah a nutném upgradu BIOSu budete odměněni stabilním provozem a díky podpoře výrobce také velkým množstvím podporovaných procesorů včetně nejnovějších dualcore a revize E6. Ve výbavě se nachází integrovaná zvuková karta Realtek ALC850, 10/100 Mbitová síťová karta, dva ATA/133 a dva SATA řadiče. Chybí port FireWire, rozhraní PCI Express x16 a x1 (místo nich je použité starší řešení pomocí portu AGP a PCI sběrnice) a aktivní chlazení čipové sady. Tato deska není určena všem, ale nabízí zajímavou alternativu díky možnosti pozdějšího využití patice Socket 939.

Cena vč. DPH: 2 150 Kč

Asus A8N-SLI Premium

Vlajková loď společnosti Asus nese název A8N-SLI Premium a je založena na čipové sadě nVidia nForce4 SLI. Pro rozšíření desky jsou k dispozici dva sloty PCI Express x16, po jednom PCI-E x1 a x4 a nakonec tři klasické sloty PCI. Osadit lze až čtyři moduly DDR s celkovou kapacitou 4 GB a rychlostí odstupňovanou až do 600 MHz. Pro připojení zařízení poskytuje deska dvojici ATA/133 konektorů spolu s čtveřicí SATA II, všechny připojené k čipové sadě. Pro maximální rozšíření je integrován přídavný řadič Silicon Image 3144R, pracující se čtveřicí SATA konektorů a dovolující konfiguraci RAID 0,1 5 a 10. K odlišnostem od ostatních desek patří chlazení čipsetu pomocí HeatPipe, automatická volba režimu SLi a zejména dokonale zpracovaný BIOS, ve kterém jsou všechna potřebná nastavení. Za zmínku stojí i pomocné technologie starající se o bezpečnost, stabilitu a bezproblémové přetaktování, jako AI N.O.S., Q-Fan2 nebo Asus CrashFree BIOS2. Během práce s touto deskou jsme nezaznamenali žádné problémy, update BIOSu i test dvoujádrového procesoru proběhl na jedničku. Plusem hodnotíme také aktuální verze ovladačů na webových stránkách, a to včetně 64bitových.

Cena vč. DPH: 5 742 Kč

DFI LanParty UT nF4 SLI-DR

TOP model společnosti DFI mezi základními deskami pro procesory AMD představuje LanParty UT nF4 SLI-DR. Tento motherboard je svým zaměřením určen pro velmi náročné uživatele, kterým nabízí prakticky vše, co současná deska nabídnou může. Díky čipové sadě nVidia nForce4 SLI umožňuje práci dvou grafických karet najednou v režimu SLi, bezproblémově podporuje dvoujádrové procesory a díky přidanému řadiči Silicom Image 3114 lze na desce provozovat pevné disky v režimu RAID 0,1,5 a 10. Nechybí ani zvuková karta Realtek ALC850 umístěná na přídavném Karajan audio modulu, který má za úkol snížit hladinu šumu, k dispozici jsou dvě Gbitové síťové karty nVidia a Marvell, připojit můžete i digitální kameru s rozhraním FireWire IEEE 1392a, díky integrovanému čipu VIA VT6307. Netradiční pojetí motherboardu podtrhuje absence sériového a paralelního portu na základní desce, manuální přepínání režimu SLi pomocí jumperů a vizuálně zajímavá úprava kabelů a součástek boardu, které jsou potaženy UV aktivní barvou. Stabilita desky, stejně jako výbava BIOSu je naprosto špičková, podpora výrobce na webových stránkách je velmi dobrá, k dispozici jsou aktuální ovladače pro 64bitový systém Windows a BIOSy.

Cena vč. DPH: 5 500 Kč

Epox 9NPA+ Ultra

Další základní deskou v testu byl zástupce Epox 9NPA+ Ultra. Tento model je vybaven čipovou sadou nVidia nForce4 Ultra, což naznačuje použití pouze jednoho slotu PCI Express x16 pro grafickou kartu. Mezi obvyklou výbavu patří dva porty ATA/133, čtyři SATA II, tři sloty PCI Express x1 a tři klasické PCI. Dále na desce najdeme integrovanou síťovou kartu Vitesse s maximální rychlostí až 1 Gbit/s, zvukový výstup má na starosti čip Realtek ALC850, nechybí ani integrovaný čip VIA VT6307, zajišťující až dva výstupy pro rozhraní IEEE 1392a FireWire. Konektor ovšem není integrován, k rozšíření je nutné použít přídavný bracket. Velmi příjemným zjištěním byl fakt, že na desce je integrován displej, který zobrazuje stav desky při bootování. S tím se pojí i další užitečná věc - tlačítka pro snadné spuštění a reset počítače, které se hodí především náročným uživatelům. Výbava desky je minimální, za zmínku stojí dodaný šroubovák, na druhou stranu výbava BIOSu je dostatečná - naleznete zde vše, co je potřeba k přetaktování CPU a pamětí. Podpora dualcore, stabilita a aktuálnost ovladačů na stránkách výrobce je dobrá, vytknout bychom mohli snad jen umístění napájecího konektoru desky, který je nešetrně umístěn až za paticí pro CPU.

Cena vč. DPH: 4 756 Kč

Gigabyte GA-K8NXP-SLI

Motherboard s označením GA-K8NXP-SLI je to nejlepší, co si můžete od Gigabyte pro platformu AMD dopřát. Je založen na čipové sadě nVidia nForce4 SLI a má k dispozici dva sloty PCI Express x16 pro grafické karty. Pro další rozšíření deska nabízí dvojici slotů PCI Express x1, dva PCI a celkem čtyři sloty pro operační paměti. Na boardu dále jsou dva ATA/133 a jeden FDD řadič, čtyři SATA II a další čtyři SATA konektory připojené k externímu řadiči Silicon Image 3114, na uživatele čekají dvě Gb síťové karty (Marvell a nVidia), 7,1 zvuková karta Realtek ALC850 a FireWire IEEE 1392b (díky čipu Texas Instrument). Tradičně jsou na desce umístěné dva BIOSy pro případ, že by jeden byl poškozen, stejně jako stabilizátor napětí CPU, který slouží zároveň jako signalizační zařízení. Výbava desky byla velmi slušná - rozhodně potěší přídavná karta Wi-Fi 802.11b/g v podobě PCI karty. V BIOSu jsme nalezli mnoho užitečných položek pro přetaktování procesoru a sběrnice, nicméně nastavení pamětí je v BIOSu záludně schováno pod kombinací CTRL+F1. Stabilita desky byla vynikající, stejně jako bezproblémová podpora dualcore, možnost updatovat BIOS z prostředí Windows a aktuální ovladače a BIOS na stránkách výrobce.

Cena vč. DPH: 4 600 Kč

MSI K8N Diamond-54G

Diamantová edice společnosti MSI vždy znamená něco extra. Je tomu i v tomto případě, kdy základní deska osazená čipovou sadou nVidia nForce SLI umožňuje práci dvou grafických karet v režimu SLi a nabízí náročnému uživateli integrovanou zvukovou kartu Creative Sound Blaster Live 24-bit, umožňující kvalitní poslech 7.1 kanálového audia s podporou Dolby Digital. Dále je možné na desce nalézt tři klasické sloty PCI, PCI Express x1 je zastoupen pouze ve formě sdíleného místa s PCI-E x16. Z hlediska mechanik máte na výběr mezi dvěma konektory ATA/133, čtyřmi Serial ATA II a dvěma přídavnými SATA, díky externímu řadiči Silicon Image 3132. K dispozici je také dvojice Gbitových síťových karet nVidia a Marvell. S původní verzí BIOSu v 1.0 nebyla deska schopná pracovat s dualcore, problémy měla také s rychlostí pamětí. Po updatu díky MSI Live Update! na verzi 1.6 již bylo vše v pořádku. Jedinečnost této desky dotváří i výborná výbava včetně kombinované Wi-Fi + Bluetooth karty, množství kabelů a bracketu a aktivní chlazení mosfetů poblíž procesoru. Deska na nás udělala výborný dojem, a to svojí stabilitou, možností přetaktování, utilitou MSI Live Update! a výbavou, proto jsme jí udělili ocenění TOP PRODUKT.

Cena vč. DPH: 5 474 Kč

Sapphire Radeon Xpress 200P

Jediná základní deska s čipovou sadou ATI Radeon Xpress 200P byla od společnosti Sapphire. Osazený čipset je v nové revizi, která by měla řešit problémy a neduhy těch předchozích, jako rychlost portů USB 2.0, problémy s prací SATA řadiče a stabilitou. K testování jsme měli předprodukční vzorek, u kterého byla většina těchto věcí v pořádku, ovšem zásadním problémem byla vysoká teplota čipové sady, způsobující nízkou přenosovou rychlost pevného disku. Čipset byl osazen pouze pasivním chladičem, což se jistě ve finální verzi změní. Tento fakt ovlivnil zejména výsledky syntetických testů, v reálných testech her si vedla deska poměrně dobře. Na motherboardu se nachází kromě slotu Socket 939 a čtyř slotů pro paměti ještě jeden PCI Express x16, dva x1 a dva PCI sloty, pro připojení mechanik je připraven jeden FDD, dva ATA/133, čtyři SATA a dva přídavné SATA II konektory - díky řadiči Silicon Image 3132. Dále na desce najdete osmikanálovou zvukovou kartu Realtek ALC880, jeden FireWire IEEE 1392a díky čipu VIA VT6307 a gigabitovou síťovou kartu Marvell. Výbava BIOSu je dostačující. Nebýt nepovedeného chlazení čipsetu, mohla by tato deska směle konkurovat ostatním motherboardům s čipsetem nVidia.

Cena vč. DPH: 4 000 Kč

WinFast NF4UK8AA-8EKRS

Se základní deskou WinFast NF4UK8AA-8EKRS, vyrobenou společností Foxconn, jste se již na stránkách PC WORLDu setkali v krátkých testech, proto jen zrekapitulujeme základní fakta: deska je postavená na čipové sadě nVidia nForce4 Ultra, nabízí tedy pouze jeden slot PCI Express x16 pro grafickou kartu. Pro další rozšíření jsou připraveny dva sloty PCI Express x1 a hned čtyři klasické PCI. Pro připojení pevných disků a optických mechanik jsou k dispozici dva konektory ATA/133, čtyři Serial ATA II a jeden FDD. Na motherboardu se nachází jedna integrovaná síťová karta Vitesse CIS8201, pracující až rychlostí 1Gb/s, o zvukový výstup se starala 7.1 zvuková karta zastoupená čipem Realtek ALC850, komunikační I/O rozhraní měl na starost čip ITE IT8712F-A. Na své si přijdou i příznivci digitálních kamer díky vyvedenému portu FireWire IEEE1392a. Svou výbavou je tato deska určena především méně náročným uživatelům, protože dodané příslušenství je pouze základní a možnosti nastavení BIOSu jsou minimální - základní funkci pro zvýšení frekvence zde najdeme, ovšem je osamocena. Stabilita základní desky je výborná, podpora dualcore taktéž. Jediná výtka tak patří nevhodně zvolenému chlazení čipové sady, které bylo v testu jedním z nejhlasitějších.

Cena vč. DPH: 2 968 Kč

§§§§§


Souboj obrů nVidia

Lukáš Jonák, Petr Matuška

C05P0500

V tomto přehledovém testu se podíváme na zoubek čtyřem grafickým kartám s čipy nVidia 7800GTX v různých provedeních.

Jako srovnání jsme na konec zařadili grafickou kartou GeCube s grafickým čipem konkurenční společnosti ATI Radeon X850 XT, která představuje nejvýkonnější dostupné řešení ATI a má v tomto testu sloužit k porovnání výkonu.

Zjišťujeme shody a rozdíly

Nejdůležitějším kritériem byl samozřejmě výkon karty. V úvahu jsme rovněž vzali přiloženou výbavu, protože jak se ukázalo v praktických testech, karty se mezi sebou liší v podstatě jen touto výbavou. Nezapomněli jsme ani na ohodnocení a posouzení chlazení, teploty grafického čipu a vydávaného hluku, produkovaného chladícím systémem. Test byl proveden na redakční sestavě AMD, jejíž přesnou konfiguraci naleznete v jiném článku v tomto čísle, který se zabývá testovací metodikou a použitým hardwarem. Testovali jsme v syntetických benchmarcích FutureMark 3DMark 2003, 2005 a v aktuálních hrách Doom3, Half-Life2 a Battlefield 2. Pro názorné předvedení dostupného výkonu jsme testovali v několika rozlišeních, použili jsme rovněž čtyřnásobné celoobrazovkové vyhlazování, které v kombinaci s již zmíněným vysokým rozlišením testuje výkon grafických karet naplno. V nízkých rozlišeních se totiž u takto výkonných karet nemusí jejich vysoký výpočetní výkon projevit.

Přestože tři ze čtyř karet byly až na nálepky chladiče naprosto totožné, nějaké rozdíly se mezi nimi našly. Nevýraznějším rozdílem ve výkonu se mohla pochlubit grafická karta Gainward, která mělo o něco zvýšenou frekvenci grafického procesoru, než doporučuje výrobce NVIDIA. Výsledky ostatních karet byly vcelku rovnocenné, rozdíly odpovídaly statistické chybě měření. O tom, jakou kartu si vybrat, většinou rozhoduje cena a/nebo přidaná hodnota grafických karet v podobě plných her a aplikací. Nejlepší poměr výkon/cena v testu nabízela karta Forsa GeForce 7800 GTX.

SLi - kombinace dvou karet 7800GTX

Petr Matuška

Jak jsme uvedli minule, grafické karty nVidia GeForce 7800GTX rovněž podporují režim spolupráce dvou grafických karet SLi. Protože výsledky dosahované samostatnou kartou jsou více než dobré (při použití vyššího rozlišení a zapnutí celoobrazovkového vyhlazování), nejen my jsme byli zvědaví, jak si povedou tyto karty ve zmíněném režimu.

Abychom dosáhli maximálních možných výsledků, karty jsme, jako v minulém případě, otestovali na zapůjčeném počítači společnosti Fox Computers, v němž byl umístěn nejnovější a nejrychlejší procesor společnosti AMD Athlon 64 FX-57, pracující na frekvenci 2,8 GHz a obsahující 1 MB cache druhé úrovně. Použili jsme základní desku Asus A8n Premium, pracující s čipovou sadou nVidia nForce4 SLI. Nechyběla ani dvojice operačních pamětí DDR400 Mushkin Black o celkové kapacitě 1 024 MB, zapojené do 128bitového režimu Dual DDR. O rychlý přísun dat se starala dvojice pevných disků Western Digital Raptor, zapojených v RAID 0 a pracujících s 10 000 otáčkami za minutu. Tato sestava nám poskytovala jistotu maximálního výkonu a měli jsme tak možnost změřit výsledky grafických karet, které nejsou rušeny nedostatečným výkonem jednotlivých komponent.

K dispozici máte srovnání s výsledky dvojice grafických karet Asus Extreme N7800GTX, a to jak v režimu SLi, tak i samostatně, dále jsme pak měli možnost změřit výsledky na grafické kartě Asus, která obsahovala dva grafické čipy NVIDIA GeForce 6800GT v režimu SLi. Nakonec přinášíme srovnání s naší referenční testovací kartou ATI RADEON X800XL 256 MB GDDR3.

V syntetických testech jako 3DMark 2003 a 2005 je nárůst výkonu v zapojení SLi u karet 7800GTX opravdu razantní. Ve vysokých rozlišeních a zapnutém celoobrazovkovém vyhlazování zaznamenáváme až 100procentní nárůst výkonu. U herních benchmarků je vidět, že v nízkých rozlišeních a bez zapnutého vyhlazování jsou výsledky SLi mírně pod hodnotami samotné karty, situace se ovšem rychle obrací při stoupajícím zatížení grafických karet. Všechny výsledky naleznete ve vložené tabulce. Nemůžeme si odpustit připomínku k energetické, ale zejména k finanční náročnosti tohoto řešení. Pořízení dvou grafických karet s grafickým procesorem 7800GTX vyjde minimálně na 30 000 Kč s DPH, k tomu je nutné připočítat velmi výkonný procesor, minimálně 1 GB operační paměti s časováním CL2, výkonné disky a také výkonný napájecí zdroj, který by neměl mít méně než 550 W. Nabízí se otázka, zda vůbec někdo hraje hry v rozlišení 1 600 x 1 200 se čtyřnásobným vyhlazováním, aby si musel kupovat dvě karty, nebo se jedná čistě a pouze o marketingový tah výrobce, aby nalákal zákazníky na své výrobky. Je na každém, zda se rozhodne si takovouto sestavu pořídit či nikoliv.

Na čem testujeme? Pohled na testování hardwaru

Kvůli rostoucímu počtu žádostí o přesnou konfiguraci testovacích počítačů v redakci PC WORLDu jsem se rozhodli představit vám kompletní seznam komponent, které používáme pro testování.

Procesory:

· AMD Athlon 64 4000+, 2,4 GHz, 1 024 kB L2 cache, Socket 939, jádro San Diego

· AMD Athlon 64 X2 4800+, 2,4 GHz,2 x 1 024 kB L2 cache, Socket 939, jádro Toledo

· Intel Pentium 4 560, 3 600 MHz,1 024 kB L2 cache, LGA775, jádro Prescott

· Intel Pentium D 820, 2 800 MHz,2 x 1 024 kB L2 cache, LGA775, jádro Smithfield

Základní desky:

· AMD: Gigabyte GA-K8NXP-SLI, čipová sada NVIDIA nForce4 SLI, DDR 400 MHz paměti

· Intel: Asus P5WD2 Premium, čipová sada Intel i955X, DDR2 533,667 MHz paměti

· Intel: Intel Comanche Creek BLK uATX,čipová sada Intel i915G, DDR2 533 MHz paměti

Operační paměti:

· DDR - 2 x 512 MB Mushkin Black, PC3700, 466 MHz, CL 2,5

· DDR2 - 2 x 512 MB Corsair Twinx XMS, PC2-4300, 538 MHz, CL 3

· DDR2 - 2 x 512 MB Corsair Twinx XMS2, PC2-5400, 675 MHz, CL 4

Grafické karty:

· ATI Radeon X850 XT Platinum Edition, PCI Express x16, 256 MB GDDR3

· Sapphire ATI Radeon 850XT, PCI Express x16, 256 MB GDDR3

Chladiče procesorů:

· AMD: Akasa AK-913

· Intel: Arctic Cooling Freezer 7, 4x HeatPipe

Napájecí zdroje:

· Enermax Noisetaker EG701AX-VE 600W

· CoolerMaster RealPower RS-550-ACLY 550W

Optické mechaniky:

· DVD-ROM LG GDR-8163B 16x 52x

Pevné disky:

· l2x Seagate Barracuda 160GB S-ATA150, 7200RPM, NCQ 9ms,8 MB Cache

Komponenty zapůjčily společnosti:

· Asus CZ, http://www.asus.cz

· AMD Czech, http://www.amd-czech.cz

· Bostar, s.r.o., http://www.bostar.cz

· ELAP, s.r.o., http://www.elap.cz

· FOX Computers, http://www.foxpc.cz

· Intel Czech, http://www.intel.com

· KVAZAR-MICRO s.r.o., http://www.kmczech.cz

· 100MEGA Distribution, s.r.o., http://www.100mega.cz

Jak testujeme?

Stěžejním benchmarkem, jenž má při posuzování výkonu pracovních stanic, procesorů, základních desek a notebooků hlavní slovo, je sys-témový aplikační benchmark BAPCO SYSmark 2004 SE, který komplexně posuzuje výkon celé testované sestavy. Použity jsou aplikace Adobe After Effects 5.5, Adobe Photoshop 7.01, Adobe Premiere 6.5, Discreet 3ds max 5.1, Macromedia Dreamweaver MX, Macromedia Flash MX, Microsoft Windows Media Encoder 9, Network Associates McAfee VirusScan 7.0 a WinZip 8.1. SYSMark 2004 SE je tvořen dvěma částmi tvorbou internetového obsahu a kancelářskými aplikacemi. V první části je systém testován několika programy pro tvorbu internetového obsahu a internetové prezentace, včetně 3D modelování objektů. Druhá část je zaměřena zejména na kancelářské aplikace Microsoft Office, konkrétně pak na práci ve Wordu, Excelu a poštovním klientu Outlook, dále pak na práci s PDF soubory a rozpoznáváním testu. Výsledkem je celkové skóre, vytvořené průměrem z jednotlivých částí testu.

Pro doplnění přehledu výkonu komponent používáme k testům programy Everest k zjištění propustnosti pamětí, Super PI k porovnání výkonu procesoru, HD Tach3 k porovnání výkonnosti pevných disků, DVD Shrink, Lame 3,97 k porovnání výkonu v práci v multimédii, sérii syntetických benchmarků společnosti FutureMark grafické 3DMark 2003, 2005 a aplikační PCMark 2005, nechybějí ani zástupci aktuálních her Half-Life 2, Doom3 a Batlefield 2. V testech počítačových sestav a základních desek se objevuje i starší hra Return To Castle Wolfenstein, na které se velmi dobře projevuje celková datová propustnost systému.

Stabilita počítačových sestav a základních desek je ověřována dlouhodobým testem, kdy sestava musí vydržet běžet bez problému minimálně 48 hodin v kuse.

Speciálně k měření výkonu pevných disků využíváme služeb programu tecBench Disk Bench-mark, který komplexně testuje pevný disk. Výstupem jsou data o celkové přenosové rychlosti, přenosové rychlosti v závislosti na umístění hlaviček na disku a samozřejmě také přístupovou dobu.

Pro testy operačních pamětí používáme speciální program tecMem Memory Benchmark, který velmi podrobně prověřuje přenosovou rychlost a přístupovou dobu operačních pamětí.

Monitory testujeme kromě hardwarového vybavení i softwarem DisplayMate.

Více podrobností se dozvíte při každém velkém testu, v němž podrobně popisujeme použitou metodiku.Petr Matuška, redakce

§§§§§


Ladíme výkon pevných disků

Petr Matuška, Lucie Zákravská

C05P0503

V tomto článku věnovaném ladění vzhledu a výkonu počítače se zaměříme na ukázku, jak jednoduše zvýšit přenosovou rychlost diskového subsystému díky využití systému RAID. V druhé části si popíšeme, jak správně vybrat počítačovou skříň s ohledem na chlazení komponent, a to včetně popisu instalace a správného umístění přídavných ventilátorů.

Každý uživatel osobního počítače (kromě velmi starých systémů XT, kde byly použity pouze disketové mechaniky) má v útrobách svého počítače minimálně jeden pevný disk. Pevný disk slouží k uschování dat v případě, kdy je počítač vypnut a třeba odpojen od sítě elektrického napájení. Nevýhodou pevných disků oproti operačním pamětem jsou velmi vysoké přístupové doby, během nichž je schopen disk lokalizovat a zpracovat data. Tento čas se jmenuje přístupová doba a pohybuje u pevných disků od 10 ms u těch velmi rychlých až k 20 až 30 ms u starších modelů. U operačních pamětí jsou tyto časy o řád nižší, dalším důležitým faktorem pro výkon pevného disku jsou otáčky ploten, které dělí běžně dostupné pevné disky do tří kategorií - 5 400 ot./min, 7 200 ot./min a 10 000 ot./min. Čím vyšší otáčky, tím nižší přístupová doba disku k datům a tím vyšší přenosová rychlost, jakou dokáže pevný disk posílat vyžádaná data sběrnici. Přenosová rychlost současných disků se pohybuje od 35 MB/s až do 60 MB/s u špičkových modelů. V tomto článku se nebudeme zabývat otázkou počtů ploten či tepelnými ztrátami, jde nám hlavně o výkon disků z hlediska přenesených MB za sekundu.

Mnohé z vás již určitě při téměř nekonečném nabíhání operačního systému, nějakého programu, aplikace nebo oblíbené hry někdy napadlo: proč je ten systém tak hrozně pomalý? Je to v naprosté většině pomalou přenosovou rychlostí pevného disku, popřípadě vysokou přístupovou dobou. Tento problém si naštěstí uvědomili výrobci komponent, zejména základních desek a přídavných řadičů, kteří již nějakou dobu integrují do svých výrobků technologii převzatou ze serverových platforem - systém RAID.

RAIDím, RAIDíš, RAIDíme...

Zkratka RAID znamená Redundant Aray Of Inexpensive Disks, což by se dalo přeložit jako "záložní pole levných disků". Technologie RAID funguje tak, že shromažďuje jednotlivé pevné disky do jakýchsi logických jednotek, které podle zvoleného módu způsobí zvýšení bezpečnosti, zvýšení přenosové rychlosti nebo kombinace obojího. Systémy RAID se dříve používaly výhradně v serverech, postupem času se však začaly normálně používat i v běžných osobních počítačích.

Možností, jak nastavit pole RAID, je několik vše záleží na podpoře výrobce. Nejrozšířenějšími módy jsou RAID 0 označovaný jako Stripping, RAID 1 označovaný jako Mirroring, jejich kombinace RAID 10 a RAID 5. Existují však i další módy, RAID 2, 3, 4 a 6, ovšem jejich použití v běžných PC je možné pouze se speciálními řadiči.

RAID 0 má za úkol zvýšit přenosovou rychlost pevných disků tak, že ukládá data střídavě na první a na druhý disk. Názornou ukázkou je ilustrační obrázek, kde je zobrazen RAID 0 se čtyřmi pevnými disky. Znázorňuje to, že každý blok dat je uložen na jiný disk a tudíž se celková doba potřebná k uložení a načtení výrazně sníží. K RAID 0 jsou potřeba minimálně dva pevné disky, použít se ovšem dají i čtyři. Z hlediska velikosti, rychlosti a výbavy je dobré použít disky se 7 200 ot./min a minimálně 8 MB cache. Velikost disků by měla být identická, není však podmínkou. Celkové pole RAID 0 bude mít celkovou velikost dvojnásobku použitého menšího pevného disku. Pro naprosto bezproblémovou práci doporučujeme použít dva (čtyři) zcela identické pevné disky. Na rozhraní ATA nebo SATA v tuto chvíli nezáleží, výrobci umožňují provozovat RAID na ATA i SATA řadičích - někteří dokonce i mixovaně. Naproti tomu přístupová doba disků, ač by se zdálo, že bude nižší, zůstane v nejlepším případě stejná, v horším případě bude o 1 ms vyšší než při použití jednoho disku. Zásadní nevýhodou tohoto řešení je nižší spolehlivost - v případě, že se jeden z pevných disků jakkoliv porouchá, přijdete o všechna data, nikoliv jen o polovinu. Proto se toto řešení nehodí pro systémy, od nichž se vyžaduje 100procentní spolehlivost nebo trvalé zachováni dat.

RAID 1 je opakem předchozího pole a má za úkol maximálně zvýšit bezpečnost dat. V tomto případě totiž disky tvoří pole, které se označuje jako Mirroring. Princip je jednoduchý - při použití dvou disků je jeden pevný disk přesným obrazem druhého (zrcadlem)- odtud přenesený název Mirroring. Data systém ukládá současně na oba dva disky, tento způsob tedy zvyšuje spolehlivost systému. V případě, že je potřeba vyměnit jeden či druhý disk z důvodu poruchy nebo plánované údržby, stačí jeden odpojit a systém zůstane plně funkční se zbývajícím diskem - pouze bez možnosti zálohy. Po opětovném připojení druhého disku systém řadiče sám zařídí, aby se data aktualizovala tak, aby na obou discích byla aktuální. Disky tak lze použít kdykoliv samostatně, aniž by byla omezena jejich funkčnost. Nevýhodou tohoto řešení je fakt, že rychlost disků zůstává stále stejná (velikost i rychlost se řídí vždy menším/pomalejším diskem zapojeným v RAID 1) a k dosažení určité kapacity jsou potřeba dva pevné disky, které zvyšují pořizovací náklady. Ovšem ani tento způsob není zcela bezpečný, protože o data můžete přijít například při poškození napájecího zdroje a následném "odpálení" obou disků.

RAID 10 (někdy také označován jako 0/1) je kombinací předchozích dvou polí RAID a má za úkol zvýšit jak přenosovou rychlost systému, tak zajistit jeho relativní bezpečnost. Proto je k použití systému RAID 10 potřeba čtyř, nejlépe identických pevných disků, kdy dva pracují v režimu RAID 0 (Stripping) a druhá dvojice se stará o jejich zrcadlení (Mirroring). Výhody tohoto řešení jsou nasnadě - rychlost, relativní bezpečnost. Nevýhoda spočívá v počtu disků, které jsou potřeba, a v jejich pořizovací ceně.

RAID 5 je posledním polem, o kterém se dnes zmíníme. Jde do jisté míry o vylepšení RAID 10, a to tím způsobem, že k poli RAID 0 je připojen ještě jeden disk, který se využívá k ukládání paritních informací. Pokud je jakýkoliv disk poškozen, systém se nezhroutí, může být za chodu vytažen a nahrazen jiným. Jediným znakem toho, že je něco v nepořádku, je dočasný pokles výkonu, protože se potřebná data dopočítávají pomocí paritních informací. Výhodou tohoto pole je rychlost, bezpečnost a nižší náklady na pořízení. Nevýhodou zůstává fakt, že mnoho výrobců zatím RAID 5 neintegrovalo a nabízejí pouze RAID 0,1 a 10.

Jak na RAID prakticky?

Otestovali jsme dané možnosti polí RAID na základní desce ASUS A8N SLI Premium, a to jak na přídavném řadiči Silicon Image 3114, tak na integrovaném nVidia. Mimo jiné jsme měli možnost otestovat, zda má v současné době z hlediska výkonu smysl pořizovat si SATA II nebo ne. Pevné disky jsme použili referenční 160GB Seagate Barracuda 7200.7 ST3160827AS, pracující rychlostí 7 200 ot./minutu, vybavené 8MB cache, dodané společností Kvazar-Micro (www.kmczech.cz).

Pro zprovoznění RAID pomocí přídavného Silicom Image je potřeba daný řadič v BIOSu povolit. Poté vypněte počítač a připojte k SATA konektorům disky - je jedno, jaké si vyberete, musejí být ovšem připojené k vybranému řadiči - a počítač spusťte. Při nabíhání by se měly detekovat pevné disky, vidět by měly být ve druhé obrazovce, hned po úvodním rozpoznání procesoru a pamětí. Nyní jsme stiskli kombinaci kláves CTRL+S a dostali se do hlavního menu RAID řadiče. Zde se nachází šest položek, z nichž jsou nejdůležitější první dvě - Create a Delete RAID set. Pomocí první se diskové pole vytvoří, druhou se maže. Po výběru první volby se zobrazí seznam podporovaných RAID polí. V našem případě to jsou RAID 0, RAID 1, RAID 5, RAID 10, Spare Drive a JBOD (Single). Chceme jako ukázku vytvořit RAID 0 - tak ho zvolíme. V následujícím okamžiku se objeví na displeji výběr z automatické či manuální volby - to se týká možnosti nastavení velikosti jednoho bloku dat - s hodnotami od 8 kB do 128 kB. Výběr záleží pouze a čistě na využití pole - pro operační systém a práci s malými soubory vyberte 8 kB, pro práci s videem a velkými soubory zvolte 128 kB. Pokud si nejste jistí, vyberte automatiku. Dále potvrďte vypočítanou velikost pole a uložte nastavení pomocí kláves CTRL+E. Nyní je vytvořeno pole RAID 0, které se navenek chová stejně jako jakýkoliv jiný pevný disk, připojený na externí řadič. Prvním krokem každopádně musí být formát.

Stejným způsobem lze nastavit RAID pole 1,5 nebo 10. Postup se bude lišit pouze minimálně.

Ještě několik upozornění: jakýmkoliv nastavením pole RAID přijdete automaticky o všechna data, která jsou na použitých pevných discích. Ztráta dat rovněž hrozí při změně nastavení jednotlivých typů polí RAID. A poslední rada na závěr - pokud si vytvoříte pole RAID, budete muset použít k bezproblémové instalaci operačního systému ovladač řadiče, který naleznete na stránkách výrobce, nebo který bude dodaný společně se základní deskou.

Výsledky

Při použití RAID 0, RAID 10 či RAID 5 dojde k nárůstu přenosové rychlosti diskového pole oproti použití jednoho disku, zároveň se ovšem nepatrně zvýší přístupová doba. Při práci s velkými soubory, při jejich editaci a kopírování může být přínos těchto polí až dvojnásobný, rozdíly jsou ovšem patrné také při startu a při práci se systémem a různými aplikacemi. Z hlediska bezpečnosti je RAID 0 nejvíce náchylný na ztrátu dat - jakákoliv chyba jakéhokoliv disku znamená ztrátu dat. RAID 5 je na tom o poznání lépe, zde systém vydrží výpadek jakéhokoliv disku.

RAID 1 je zaměřen na bezpečnost dat a umožňuje zachovat data i při kolapsu jednoho z pevných disků v poli. Jeho nevýhodou je nulový nárůst přenosové rychlosti a nepatrné snížení přístupové doby.

Výsledky testů naleznete v tabulce, kde můžete porovnat integrovaný NVIDIA řadič s přídavným Silicon Image 3114. Z výsledků jasně vyplývá, že pokud máte možnost použít nové disky s NCQ nebo přenosovou rychlostí 300 MB/s, použijte vždy řadič SATA II, protože jinak bude výkon zbytečně snížen. Testovací disky v RAID 0 připojené na řadič nVidia podávaly výborný výkon a měly by stačit každému, kdo požaduje vysokou přenosovou rychlost diskového subsystému.

§§§§§


Chlazení počítače pomocí vhodně zvolené skříně

Petr Matuška, Lucie Zákravská

C05P0502

Již dlouhou dobu se v našich recenzích počítačových sestav zaměřujeme na chlazení - toho jste si jistě již všimli. Jak vypadá ideální počítačová skříň vám sice neporadíme, za to však můžeme pomoci při výběru a následné instalaci dodatečného odvětrání počítačové skříně. A právě toto bude náplní dnešní druhé části sekce Ladíme vzhled a výkon.

Vše začíná u počítačové skříně

Z pohledu chlazení u počítačových skříní platí: čím větší, tím lépe. Je totiž velmi důležité, aby uvnitř počítačové skříně bylo dostatek volného prostoru k průchodu vzduchu. U case typu mikro a mini ATX je tento prostor značně omezen, nehledě na to, že stále většina prodejců počítačových sestav nechává datové kabely uvnitř case volně a nestará se o jejich upevnění. Ty se tak stávají jedním z hlavních nepřátel v boji s odvodem teplého vzduchu.

Za vhodné skříně považujeme typy Midi, Middle a Big Tower, navzájem se lišící počtem volných 5,25" pozic a tím daným celkovým vnitřním prostorem. Typ Midi má obvykle tři volné 5,25" pozice, typ Middle má o jednu více, tedy čtyři, poslední zmiňovaný typ Big Tower jich má pět a více.

K otázce dobře vybrané počítačové skříně jistě patří i napájecí zdroj. V našem dnešním povídání upustíme od potřeby výkonného zdroje a soustředíme se na hlučnost a odvod tepla. V naprosté většině levnějších skříní se nalézá zdroj, který je po grafické kartě nejhlučnějším činitelem celé počítačové sestavy. Navíc není prakticky řešen odvod tepla, takže v mnoha případech nezbývá než si pořídit zdroj jiný, tišší a lépe navržený. Kromě dostatečného výkonu by měl mít jeden až dva ventilátory, z toho jeden umístěný na spodní části, kudy lze odsávat teplý vzduch produkovaný procesorem.

Dobře navržená počítačová skříň by měla obsahovat minimálně dva otvory na přídavné ventilátory, a to na přední straně v dolní části, kde je plánované umístění pevných disků. V těchto místech je obvykle připraven prostor pro umístění chladiče s rozměry 80 x 80 mm, v některých skříních mohou být i dva nad sebou. Tímto místem by měl být do počítačové skříně nasáván čerstvý studený vzduch z místnosti, v níž počítač stojí. Proud vzduchu by měl pokračovat přes pevné disky, které by neměly být umístěné příliš blízko sebe, ale měly by mít mezi sebou odstup minimálně jednoho volného místa - právě kvůli dobrému odvodu tepla. U moderních disků s vysokými otáčkami a velkou hustotou zápisu, které mohou dosáhnout při dlouhodobém zatížení vysoko přes 50 stupňů Celsia, se tento způsob montáže může projevit stálým ochlazením pevných disků až na 32 až 35 stupňů Celsia. Pevné disky by se za to měly odvděčit tím, že se prodlouží jejich životnost a sníží se procento výskytu náhodné poruchy a následné ztráty dat.

Druhý otvor by měl být umístěn na zadní straně počítačové skříně pod napájecím zdrojem (za předpokladu klasického rozmístění komponent a umístění napájecího zdroje nahoře v case), v úrovni umístění procesoru a chladiče na něm. Zde by v dnešní době měl být v lepším případě připraven otvor pro osazení ventilátorem 120 x x 120 mm, u některých modelů a u starších case to může být pouze ventilátor s maximálním rozměrem 80 x 80 mm nebo 92 x 92 mm, popřípadě dva nad sebou. Zde se kloníme k použití jednoho 120 x 120 mm, protože při srovnatelných otáčkách nabízí vetší průchod vzduchu nebo stejný objem při nižších otáčkách.

U nejnovějších počítačových skříní se začínají objevovat i další prvky, které mají pomáhat chlazení. Jedním z nich je i tzv. boční tunel, vedoucí přímo k chladiči procesoru a zajišťující přímý odvod tepla od procesoru směrem z počítačové skříně. Těchto tzv. tunelů využívají zejména výrobci počítačových skříní pro procesory Intel Pentium 4, které jsou již dlouhou dobu známé vysokými hodnotami ztrátového tepla, vysokým zahříváním. Tento tunel může být podpořen ještě dalším ventilátorem, který se stará o odsávání teplého vzduchu od procesoru.

Dalším velmi užitečným doplňkem počítačové skříně jsou otvory v místech rozšiřovacích karet PCI, AGP 8x, PCI Express x1, x4 a x16. Ty pomáhají k přísunu studeného vzduchu do prostoru karet.

Hlučnost vs. účinnost

Velmi ožehavou otázkou týkající se chlazení počítače se čím dál více stává hlučnost. V podstatě jde o přímou úměru - čím více máte v počítači chladičů a čím mají více otáček, tím lépe se realizuje odvod teplého vzduchu z case, ale tím vyšší je i hlučnost celé sestavy. V případě, že jste se rozhodli mít dostatečné chlazení počítače, vybírejte komponenty - v tomto případě máme na mysli ventilátory, napájecí zdroje a chladiče procesorů - s nízkou hodnotou produkovaného hluku. Maximální hlučnost jednotlivých ventilátorů by neměla přesáhnout 20 dB, u dražších 120 x  1 120mm ventilátorů je dokonce udávaná maximální hodnota okolo 13 dB, což je opravdu téměř nehlučný chladič. Mnoho dnes dostupných chladičů má třípinový napájecí konektor, který umožňuje monitoring otáček a u některých základních desek dokonce i jejich regulaci. Této výhody můžete například využít u motherboardů DFI řady LanParty, které nabízejí velmi podrobné nastavení jednotlivých napájecích konektorů.

Reálné testy

Jak jsme se zmínili v minulém čísle při testu základních desek pro procesory Intel, dostatečné chlazení bylo jedním z nejdůležitějších parametrů, bez kterého by nemohl test v parných letních dnech proběhnout. Proto jsme se rozhodli při současném testu základních desek pro procesory AMD vyzkoušet a naměřit hodnoty teploty procesorů a pevných disků jak v normálním stavu, kdy jsme měli komponenty usazené v řádně větrané počítačové skříni, tak i ve stavu, kdy byly všechny ventilátory odpojené a pracoval pouze chladič procesoru. Počítačová skříň byla vždy pečlivě uzavřena a testy probíhaly přes den v neklimatizované místnosti s běžnou pokojovou teplotou. Teplotu procesoru a pevného disku jsme měřili pomocí softwarové utility SpeedFan 4.25, kterou naleznete na internetových stránkách http://www.almico.com/sfdownload.php, popřípadě na našem CD, dále jsme měřili teplotu uvnitř case. Hodnoty jsme zaznamenali ve třech okamžicích - 5 minut po startu počítače, kdy byl naprosto v klidu, dále pak po pěti minutách plné zátěže, poslední hodnota byla měřena po dvou hodinách neustálého zatížení počítačové sestavy. Výsledky naleznete v přiložené tabulce. Jak se dalo očekávat, nižší teplota všech měřených veličin byla zaznamenána u počítačové skříně se zapnutými přídavnými ventilátory. Za zmínku stojí dramatický pokles teploty pevného disku, který po dvou hodinách nepřetržité práce v nevětraném case měl teplotu 52 stupňů Celsia, zatímco v chlazené skříni dosahovala jeho teplota sotva 34 stupňů Celsia. Obdobně na tom byla teplota procesoru a celé počítačové skříně.

Jaké je tedy naše doporučení?

Pokud si přejete prodloužit životnost svého plechového miláčka nebo pracovního nástroje, rozhodně investujte do kvalitní počítačové skříně nebo do přídavných ventilátorů. Určitě se vám to vyplatí.

Počítačovou skříň CoolerMaster Centurion S nám k testům zapůjčila společnost FOX Computers, http://www.foxpc.cz. Pevné disky Seagate zapůjčila společnost Kvazar-Micro, http://www.kmczech.cz.

§§§§§


LCD Benq FP72V

Jaroslav Kasal

C05P0527

Kvalitních LCD panelů lze na trhu zakoupit celou řadu, ale jen málo z nich se dodává s malou USB kamerou, kterou lze připojit do připraveného konektoru uprostřed horní stěny monitoru - tedy nad obrazovku. Zajímavý design LCD monitoru Benq FP72V některé uživatele osloví a jiní jej odsoudí. Panel je zhotoven v kombinaci stříbřitošedé a černé barvy, monitor má zaoblené tvary, nápadné jsou dva reproduktory, neoddělitelně zavěšené po obou stranách obrazovky.

LCD panel Benq nabízí obrazovku s úhlopříčkou 17" a nativní rozlišení SXGA (1 280 x 768 bodů). Při praktickém testování se nám barevné podání obrazu líbilo. Pouze vrchní vrstva zobrazovacího stínítka by mohla být méně reflexivní. Naopak mnoha uživatelům přijde vhod automatické optické čidlo. Nachází se v levé části horního okraje monitoru, jeho posláním je sledovat intenzitu osvětlení v místnosti a v návaznosti upravovat podsvícení displeje tak, aby byl z hlediska jasu vždy správně vyvážený. Funkci nejvíce oceníte v noci, pokud v místnosti zhasnete hlavní zdroj osvětlení. Systém automaticky upraví jas obrazovky na příjemnou hodnotu. Technologie pracuje poměrně spolehlivě, nicméně i přesto jí lze příležitostně zmást. Pokud dojde k zastínění snímacího prvku, např. osobou stojící v pozadí, lze po několika sekundách pozorovat nežádoucí změnu jasu. Přesto však hodnotíme přítomnost čidla jako příjemnou záležitost. Pokud jí nepřijdete na chuť, lze službu v menu deaktivovat nebo změnit monitorovací režim čidla (tři módy).

Na produktu najdete celkem sedm tlačítek. Slouží k zapnutí a vypnutí monitoru, vyvolání automatického seřízení obrazu (iKey), rychlou volbu režimu (film, standardní režim atd.) a hlasitost zvukového výstupu. Další tlačítko vyvolá službu časovač (Timer). S jeho pomocí lze (přístupovým heslem) omezit dobu, kterou budou moci vaše děti trávit u počítače. Následující ovládací prvek slouží pro zobrazení nabídky Light Senzor (volba režimu optického čidla). Zbývající tlačítka slouží pro vyvolání OSD menu (Enter) nebo pro odchod z právě aktivního menu (Exit). OSD menu je graficky pěkně navržené a přehledné.

Pokud budete chtít využívat i doplněk v podobě webové kamery, je nutné propojit monitor s počítačem nejen rozhraním VGA či DVI, ale i USB kabelem. Uživatel tímto krokem získá i další tři USB zdířky. Na přiloženém CD se nacházejí ovladače k monitoru i ke kameře, která bude dostupná ze všech aplikací spolupracujících s běžnými webovými kamerkami. Kameru lze odpojit od monitoru a připojit přímo k počítači. Zařízení je vybaveno objektivem s manuálně otočným ostřícím kroužkem, mikrofonem a indikační LED diodou. Nastavovat polohu kamery lze ve dvou stupních volnosti (horizontální a vertikální rotace). Najít optimální polohu pro snímání tedy není žádný problém. Dodávaný software Ampcam nehýří pokročilými funkcemi a v mnoha případech je lepší sáhnout po jiné freewarové aplikaci.

Celkově lze produkt Benq FP72V hodnotit jako zajímavý LCD monitor, přinášející rozšíření standardních služeb o USB kameru. To je s ohledem na stále početnější skupinu uživatelů internetu a IP telefonie docela chytrý nápad.

LCD Benq FP72V

Cena včetně DPH: 12 775 Kč

K testu zapůjčila firma:

Benq, http://www.benq.cz

§§§§§


DVD/HDD rekordér za dobrou cenu

Tomáš Jirásko

C05P0518

Posledním modelem, který v našem testu sloužil jako důkaz umění Panasonicu v oblasti konvergence spotřební elektroniky a IT, byl před několika měsíci skvostný DVD/HDD rekordér DMR-500E s LAN portem. Bohužel byla astronomická i jeho cena, a tak samozřejmě přišla chvíle nabídnout cenově přijatelnější model. Na trhu se tak objevil Panasonic Diga DMR-EH60 s 200GB diskem, ořezaný o většinu špičkových parametrů DMR-E500. Jako první samozřejmě padl za oběť konektor RJ-45, patrný je i přechod z pětikánálového na dvoukanálové řešení u DTS Adolfy Digital dekodéru. Změny se samozřejmě nedotkly oblasti ochrany autorských práv, takže na kopírování filmu z DVD na pevný disk zapomeňte, k tomu slouží pro uživatele počítače DVDShrink nebo některá sofistikovanější řešení. Jejich použití pro vytvoření záložní kopie je jednodušší a hlavně rychlejší než propojování klasických stolních DVD přehrávačů a rekordérů. V tomto má IT navrch a žádné konvergenční řešení (cenově přijatelné) z dílen výrobců spotřební elektroniky tomu nemá šanci čelit. DMR-EH60 se dočkal i citlivějšího a přesněji ladícího tuneru. Na druhou stranu zatímco si E500 při testech poradil i se signálem z klasického téčka (oblíbené řešení, pokud nechcete instalovat druhou zásuvku pro rozvod kabelové televize), u EH60 se objevil již po několika metrech zvukový šum. To není samozřejmě pro přístroj mínus, spíše si řada uživatelů musí uvědomit, že kvalitní obraz i zvuk si žádá své.

Pro záznam jsou k dispozici čtyři režimy lišící se datovým tokem, z nichž lze přinejhorším dosáhnout při plném využití kapacity disku až 355 hodin záznamu. Naopak v režimu XP se tato doba výrazně zkrátí, ovšem zvuk lze zaznamenat i v digitálním nekomprimovaném formátu PCM. Panasonic však vždy do dobrého světla staví enkodér MPEG2. Především VBR (variabilní datový tok) je velice účinný a přesný, včetně okamžitého zvýšení datového objemu. Ze zkušebního záznamu na optické médium je patrná preciznost průběžného dopočítání celkového objemu.

Primárním záznamovým médiem je samozřejmě pevný disk o kapacitě 200 GB. Sekundární média představují disky DVD-RAM, DVD-R, DVD+R a DVD-RW. Média DVD+RW dokáže E60 pouze přehrávat, což platí i pro formáty DVD-Video, DVD-Audio (2.1), CD, CD-R/RW a soubory JPEG, MP3/CD, MPEG2. WMA a MPEG4 soubory nezvládne. Na přední straně přístroje je k dispozici i čtečka SD karet.

Pokud však nepatříte mezi horlivé vyznavače záznamu svých příhod na kameru, je pro vás tento model relativně zbytečný. Pro běžné každodenní nahrávání je v prodeji i levnější verze DMR-EH50, byť s menší kapacitou pevného disku (80 GB), bez iLInku (FireWire), ale o 4 tisíce levnější, bereme-li v úvahu doporučené ceny. Ostatní hlavní a technické parametry obou modelů jsou shodné. DMR-EH60 nabídne uspokojivou sestavu konektorů: kromě dvojice SCARTů na zadní straně nalezneme i komponentní videovýstup, S-Video i RCA video vstup i výstup. Je zde i digitální i analogový audiovýstup. Na přední straně jsou klasické konektory, běžně využívané pro připojení videokamery: DV IN (IEEE1394, iLink) a S-Video, společně s RCA videovstupem.

Panasonic Diga DMR-EH60

Cena včetně DPH: 20 995 Kč

K testu zapůjčila firma: Panasonic ČR,

http://www.panasonic.cz

§§§§§


Malý chytrý přehrávač

Jaroslav Kasal

C05P0517

Zařízení Teac SHOWME HD-15TV na sebe bere podobu malé (162 x 112 x 29,5 mm) elegantní krabičky. Hmotnost činí pouhých 200 g (bez zasunutého pevného disku). Produkt obdařili vývojáři zaoblenými hranami, stříbrnou barvou a poměrně elegantním designem. Ve vrchní stěně zařízení se nalézají ovládací prvky. Jsou zde celkem tři tlačítka a miniaturní joystick, který je možné vychylovat do čtyř základních směrů a mačkat pro potvrzení voleb. Standardní tlačítka nabízejí služby Home, Setup a Stop. Další funkce jsou přístupné v grafickém menu. Pro ovládání zařízení je možné použít kromě zmíněných prvků i IrDA dálkový ovladač. Ten navíc nabízí i mnohé další zrychlené volby, např. přímý výběr pracovního režimu (video, fotografie, hudba), volbu výstupního zařízení, opakování přehrávání, hlasitost výstupu a podobně.

Zadní strana produktu obsahuje konektory pro připojení zobrazovací jednotky a případně i zvukové aparatury. Rovněž zde naleznete přepínač pro volbu normy výstupního signálu. Na výběr máte standard PAL a NTSC. V naší republice a ostatně v téměř celé Evropě je vhodné přepnout do polohy PAL. Zobrazovací zařízení lze připojit s využitím několika standardizovaných rozhraní. K dispozici je žlutý konektor RCA (cinch) pro přenos kompozitního videa, kulatá zdířka S-Video nabízí vyšší přenosovou kvalitu obrazového výstupu a nechybí ani modrý VGA výstup (D-Sub 15 pin). Poslední konektor umožňuje připojit chytrou krabičku k počítačovým CRT monitorům, LCD displejům, plazmovým obrazovkám nebo datovým projektorům. V případě, že vaše zobrazovací zařízení zvládá více typů propojení, je z hlediska kvality přenosu nelepším řešením využít kabel VGA nebo kabel VGA s redukcí na RGB - 3 složkové RCA (cinche). Teprve ve chvíli, kdy není toto řešení dostupné, využijte méně kvalitní standard S-Video. V nejhorším případě využijte RCA (cinch) obsahující kompozitní signál. Zvukový výstup zařízení ShowMe byl navržen v podobě konektoru jack 3,5 mm (běžný výstup, jaký lze vidět u počítačů, discmanů, mp3manů a podobně). Připojit je samozřejmě možné nejen sluchátka, ale i stereofonní reproduktory. Je trochu škoda, že zařízení nepodporuje digitální výstup zvuku SPDIF, který by mohl nabídnout i prostorové ozvučení 5.1. Samozřejmě za předpokladu, že by byl záznam uvnitř zařízení uložen ve formátu AC3 nebo obdobném.

Samotný přehrávač ShowMe není vybaven interním diskem, jak by se dalo předpokládat. Tvůrci šli na věc trochu jinak a raději vybavili produkt slotem. Nachází se uprostřed vrchní části ShowMe a lze do něj zasunout externí pouzdro obsahující 2,5" pevný disk (standardní disky, které se využívají u notebooků). My jsme testovali verzi ShowMe vybavenou externím modulem s kapacitou 40 GB. Výhodou externího diskového řešení je snadné připojení pouzdra k PC. Stačí pouze propojovací USB kabel.

Kromě pevného disku je možné zobrazovat záznamy i z paměťových karet. Pro tento účel najdeme (v čelní stěně) sloty pro SD, MMC, MS, SM a CF média. Z karet i externího disku je možné zobrazovat videa ve formátu MPEG 1/2, DiVX MPEG-4, WMA, MP3, Motion JPEG. Jak je vidět, ShowMe je skutečně šikovný přehrávač. Dokonce zobrazuje i titulky k filmům (např. *.srt), které objeví ve shodném adresáři s filmem a automaticky je aktivuje.

Přestože je ShowMe již dnes velmi chytrý produkt, je na něm stále co vylepšovat. Například je škoda, že titulky nezvládají české znaky, chybí automatická detekce výstupního zařízení a lépe propracované OSD menu. Rovněž je škoda, že VGA výstup podporuje pouze frekvenci 50 nebo 60 Hz a nízké PAL (720 x 576) či NTSC (640 x 480) rozlišení obrazu. Jinak však ShowMe představuje příjemný a praktický produkt.

Teac SHOWME HD-15TV

Cena včetně DPH: 5 760 Kč

K testu zapůjčila firma: Elap, http://www.elap.cz

§§§§§


Data kdekoli a kdykoli

Petr Matuška

C05P0509

Současné nároky na velikost přenášených dat rapidně stoupají a tuto situaci lze řešit mnoha způsoby. Jedním z nich je pořízení externího boxu na pevný disk. Nejrozšířenějšími modely jsou boxy pro 2,5" a 3,5" disky. Pro obě velikosti pevných disků jsme testovali externí boxy ICY BOX společnosti Raidsonic Technology.

2,5" ICY BOX IB-251

Externí box s označením IB-251, určený pro pevné disky o velikosti 2,5", byl dodán doslova v luxusním provedení. Základem je umělohmotný vnitřek s elektronikou, na němž jsou umístěny dva kryty z nerezavějící ušlechtilé oceli, které jsou pokryty ozdobnými ornamenty. Kryty se upevňují čtyřmi miniaturními šroubky, pro jejichž snadné uchycení se dodává i malý šroubovák. Přichycení disku je realizováno pouze připojením k datovému kabelu vedoucímu k elektronice a z druhé strany zasunutím do molitanového lože, takže při řádném upevnění krytů šroubky nehrozí uvnitř boxu jakýkoliv jeho pohyb. Zařízení se připojuje k počítači pomocí jednoho datového kabelu USB 2.0, k napájení slouží druhý kabel USB, který se zapojí do speciálního otvoru určenému pro napájení boxu. V našich testech nedokázal box pracovat jen s jedním zapojeným datovým kabelem, vždy bylo nutné zapojit i kabel pro napájení. K dispozici jsme měli dva pevné disky o kapacitě 40 GB, s rychlostí otáčení ploten 4 200 a 5 400 ot./min, přenosová rychlost u obou se pohybovala na hranici 23 MB/s, přístupová doba byla 14 a 11 ms. Hmotnost boxu bez pevného disku je 136 gramů. Součástí balení je rovněž ochranné pouzdro disku, hadřík, návod a CD s ovladači.

3,5" ICY BOX IB-351U-BL

Druhý box s označením IB-351U-BL je určen pro klasické 3,5" pevné disky s kapacitou od 4 do 250 GB, pracující s rozhraním ATA100/133. Box se připojuje k počítači pomocí USB 2.0 kabelu, o napájení se stará externí zdroj, který je součástí dodávky. Upevnění pevného disku je podobné jako u předchozího modelu - ze stran je přidržen bočními stěnami, horní stranu tvoří hliníkový kryt, který je pomocí šroubků připevněn ke zbytku konstrukce. Čtyři šrouby bez gumových podložek bohužel zanechávající po odmontování na plátu nehezké stopy. Celková hmotnost je oproti IB-251 mnohem vyšší, neboť 402 g váží samotný box a 234 gramů napájecí zdroj (nezapočítáváme hmotnost vlastního pevného disku). Externí box má však i dobré vlastnosti - bezproblémovou instalaci a připojení k počítači za chodu, dostatečný odvod tepla, dodaný stojánek pro svislé umístění boxu a v neposlední řadě také efektní zdůraznění práce pevného disku díky LED diodám, které při práci pevného disku blikají. Box se tak může stát příjemným a účelným doplňkem počítačové sestavy.

Každý výrobek nabízí uživatelům něco navíc. 2,5" box nízkou hmotnost a možnost připojení k PC bez externího napájecího zdroje, ovšem tyto výhody jsou vyvážené vyšší pořizovací cenou pevného disku. Druhý 3,5" box zase nabízí vyšší hmotnost a nutnost externího napájení, pořizovací náklady jsou ovšem nižší.

2,5" ICY BOX IB-251

Cena včetně DPH: 777 Kč

K testu zapůjčila firma: Bostar, s. r. o., http://www.bostar.cz

3,5" ICY BOX IB-351U-BL

Cena včetně DPH: 1 145 Kč

K testu zapůjčila firma: Bostar, s. r. o., http://www.bostar.cz

§§§§§


Povedená webová kamerka

Jaroslav Kasal

C05P0522

Vysokorychlostní internetové připojení přestává být luxusem. Dokonce i v běžných domácnostech se objevuje rychlé připojení s využitím technologie ADSL, kabelové televize či mikrovlnného rozvodu. Není se proto co divit, že roste zájem i o IP telefonii a jednoduše řečeno o cenově dostupnou komunikaci po internetu. Pro tuto skupinu zájemců připravila firma Logitech novou webovou kamerku. Oficiální značení produktu je Logitech QuickCam communicate STX plus a výrobci ho primárně navrhli pro komunikační internetové aplikace (MSN, AIM, Yahoo! Messenger).

Produkt QuickCam STX plus vychází volně ze svého předchůdce QuickCam plus. Na rozdíl od něj je však stávající model STX výrazně vylepšen. Hlavní přínos představuje výbava v podobě snímacího obrazového čipu. S ním dokáže produkt zachytávat video o rozlišení až 640 x 480 pixelů. Fotografie lze vytvářet dokonce až v rozlišení 1 280 x 960. Doprovodný software QuickCapture označuje nejvyšší snímací režim jako megapixel a v dokumentaci dokonce jako 1,3 megapixel. Nutno podotknout, že rozlišení 1,3 MPx se dosahuje až interpolací, nikoliv nativním rozlišením snímacího prvku. Nicméně i přesto můžeme kvalitu fotografií i videa pochválit. Zvlášť pokud budeme brát v potaz kvalitu nabízenou konkurenčními webovými produkty. Pokud jste se v minulosti náhodou potkali s předchůdcem QuickCam communicate, upozorňujeme, že kvalita obrazu je u modelu STX skutečně výrazně vyšší.

V originálním balení objevíte kulatou kamerku s cca 1,8 m dlouhým připojovacím USB kabelem a sluchátka s integrovaným mikrofonem. Dále jsou k dispozici dva podstavce. První je vyroben v jednoduchém až strohém stylu. Nabízí kuželovitý tvar se sníženou výškou. Využijete jej, pokud budete chtít kameru položit na stůl nebo na horní stěnu rozměrově většího CRT monitoru. Pokud vám standardní stativ nebude vyhovovat, sáhněte po zajímavě koncipovaném alternativním stojánku, jehož předností je ohebnost. Lze jej velmi jednoduše přizpůsobit okraji LCD monitoru, plochého displeje notebooku a podobně. Protože je stativ potažen gumou, nehrozí, že by mohlo dojít k mechanickému poškození (např. poškrábání nebo odření) produktu, na který stativ s kamerou zavěsíte.

Kameru jsme vyzkoušeli v praxi a s výsledky jsme byli spokojeni. Pouze nás překvapilo, že služba Logitech VideoCall for broadband, kterou by mělo být možné zdarma stáhnout a provozovat, není úplně jednoduše dostupná. Logitech ji totiž oficiálně na našem území nenabízí. Přesto ji lze získat, pokud na stránkách www.logitech.com vyberete jinou lokaci než ČR (např. Německo). Pak bude možné aplikaci stáhnout, nainstalovat i aktivovat. V případě, že budete chtít využívat jiné, rozšířenější komunikační aplikace (např. MSN, AIM, ICQ atd.), nepocítíte vůbec žádnou komplikaci.5

Logitech QuickCam communicate STX plus

Cena včetně DPH: 1 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.cz

§§§§§


Vychytralý ovladač

Jaroslav Kasal

C05P0510

Máte ve svém bytě televizor? Dozajista ano. Videorekordér a DVD přehrávač? Pravděpodobně rovněž. A co reciever, satelit a věž? Pokud patříte mezi náročnější příznivce audia a videa, tak také. V každém případě je pravděpodobné, že ve vaší domácnosti máte alespoň dva, tři nebo čtyři dálkové IrDA ovladače. Je logické, že naučit se s nimi zacházet není pro každého člena rodiny zcela triviální záležitostí. Zvláště v případě, pokud je pro sledování filmu na DVD potřeba zapnout nejen samotný DVD přehrávač, ale i reciever s připojenou prostorovou reproduktorovou sestavu 5.1. Navíc je potřeba zapnout televizor, plazmovou obrazovku nebo projektor. V dnešní přetechnizované době je nutné pro pohodlné sledování titulů na DVD provést přibližně tři až čtyři úkony se stejným počtem rozdílných dálkových ovladačů. Jinou sérii úkonů musíte vykonat pro sledování satelitního programu, analogového pozemního televizního, kabelového nebo pozemního digitálního vysílaní. Pokud budete chtít poslouchat hudbu nebo rádio na připojeném recieveru, budete potřebovat další ovladače. Udržet v hlavě spoustu voleb, které ovladače nabízejí, není jednoduché. Z tohoto důvodu se na trhu objevuje další dálkový ovladač. Nemusíte se bát, je pouze jeden, ale plnohodnotně nahradí všechny ostatní. Dokonce je nejen nahradí, ale naučí se za vás, co vše je potřeba nastavit, když chcete sledovat filmy na DVD, poslouchat hudbu atd.

Produkt společnosti Logitech nese označení Harmony 675 Advanced Universal Remote. Je vyroben v masivním provedení a s poměrně zdařilým designem. Horní strana produktu obsahuje velké množství tlačítek a navíc i šestiřádkový informační displej, který je velmi přínosným prvkem. Samotné používání dálkového ovladače je především díky němu velmi příjemné. Orientaci zlepšuje i nápověda, kterou lze aktivovat stiskem tlačítka Help.

Zařízení se k PC připojuje pomocí kabelu USB. K vlastnímu nastavení ovladače slouží webové rozhraní, které představuje největší slabinu celého systému. Architektura rozhraní nutí uživatele být stále on-line, přičemž rychlost odezvy na vaše požadavky není nijak vysoká. Systém vás pomocí dotazů a nabízených odpovědí provází celým nastavením. Bohužel co se zdá být v počátku velmi příjemné, se časem jeví jako zdlouhavé a nekonečné procházení webových stránek, které dokáže uživatele přivést k nepříčetnosti. Zvlášťě pokud věci rozumí a rád by provedl změny efektivně. Při komunikaci s webovým rozhraním působí problémy jako vždy i Windows XP SP2, které se snaží bránit stahování informací ze serveru. Přestože je webové rozhraní zvoleno nešťastně, nabízí Harmony 675 skutečně velmi široké možnosti nastavení. Ovládat lze nejen televizory, DVD přehrávače, DVD rekordéry, videorekordéry, satelity, ale i recievery, digitální přijímače, herní konzoly, počítače, domácí systémy (např. osvětlení, klimatizace) a mnohé další, kombinované zařízení typu DVD+Video, DVD+TV nevyjímaje. A samozřejmě pokud vlastníte originální IrDA ovladač od daného zařízení, není problém, aby se jeho příkazy Harmony naučil. U většiny audio a video produktů lze samozřejmě stáhnout IrDA povely přímo z internetu. Následně lze naprogramovat prakticky neomezené množství maker, které se ovladač naučí. Stačí je navolit na PC a uložit pomocí USB do zařízení.

Logitech Harmony 675

Cena včetně DPH: 4 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.cz

§§§§§


Pomocník k prezentaci

Jaroslav Kasal

C05P0513

Patříte mezi časté uživatele prezentační techniky a už vás nebaví během výkladu odbíhat k notebooku a ťukat do myši pokaždé, když potřebujete zobrazit další snímek? Pokud ano, jistě vás zaujme následující recenze produktu společnosti Logitech.

Logitech Cordless 2.4GHz Presenter je malý a na první pohled docela nenápadný předmět. O to výraznější je však pomoc při prezentaci, kterou nabízí. Zvláště pokud prezentujete na zobrazovacím zařízení (např. na projektoru, velké plazmové obrazovce a podobně), které nedokáže vlastním IrDA ovladačem řídit spuštěnou prezentaci na připojeném počítači.

Cordless 2.4GHz Presenter zakoupíte v průhledném plastovém pouzdře, které kromě vlastního ovladače obsahuje i tištěný instalační leták v mnoha jazycích, záruční informace a pěkné pouzdro. Instalační pokyny obsahují i českou verzi, tudíž se angličtiny neznalí uživatelé nemusejí ničeho obávat. Navíc samotná instalace představuje zcela triviální záležitost. Na všech moderních operačních systémech (např. Windows 2000, XP) nejsou potřeba vůbec žádné ovladače.

Malý bezdrátový přijímač je šikovně ukryt uvnitř produktu. Stačí jej vyjmout a připojit do portu USB. Následně systém detekuje ovladač typu HID a tím je instalace dokončena. Stačí spustit aplikaci MS PowerPoint a v ní otevřít prezentaci. Pak již není nutné na klávesnici vůbec sahat.

Do ruky příjemně padnoucí ovladač dokáže radiově ovládat prezentaci na velmi dlouhou vzdálenost. My jsme vyzkoušeli skutečně rozlehlou místnost a nezaznamenali jsme nejmenší problém. Navíc není zařízení ani nutné namířit směrem k přijímači, dokonce není ani potřeba, aby byl přijímač přímo viditelný. S pomocí tlačítek bezdrátového ovladače lze listovat v prezentaci vpřed, zpět, je možné emulovat stisk klávesy F5 (spuštění prezentace) nebo ESC (ukončení prezentace). Také je možné aktivovat funkci Blank (černá obrazovka), která místo aktivního snímku zobrazí přes celou obrazovku černou plochu. Dalšími tlačítky lze řídit hlasitost počítačového audio výstupu. Pro náročnější uživatele je připraveno laserové ukazovátko a displej s nastavitelným časovým odpočtem. Tlačítkem Timer jednoduše nastavíte délku prezentace a vibrační signál vás dvě minuty před koncem nastaveného limitu diskrétně upozorní. Další vibrace pak zaznamenáte po vypršení přiděleného času. Odpočet lze samozřejmě sledovat i na displeji.

Logitech Cordless 2,4GHz Presenter

Cena včetně DPH: 2 390 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.cz

§§§§§


Potřebujete výkon?

Petr Matuška

C05P0514

S příchodem nové generace grafických čipů nVidia se mimo jiné rozrostly i požadavky na napájení počítače. Při plném osazení počítače dvěma grafickými kartami GeForce 7800GTX, jedním výkonným procesorem, minimálně 1 GB paměti a dvěma pevnými disky se dostanete na vysokou hodnotu příkonu. Společnost EnerMax však s takovou zátěží počítala, a tak dnes máme možnost otestovat jeden z jejich nejnovějších přírůstků do řady napájecích zdrojů. Jedná se o model Noisetaker 600W a jak již samotný název naznačuje, maximální výkon by měl činit 600 W. Tento zdroj je určen pro počítačové sestavy s procesory Intel Pentium 4 i AMD Athlon 64, zvládající i nejvýkonnější modely jednotlivých značek. Splňuje specifikaci Intel ATX 12V v2.0 a mimo to podporuje i formát BTX a EPS12v, což zaručuje jeho univerzální nasazení. Výstupy ze zdroje jsou rozdělené do tří kanálů - první má na starosti napájení samotné základní desky, a to formou 24pinového konektoru, který lze rozdělit na klasické 20 + 4 piny. Druhý kanál má na starosti napájení procesoru 12 V pomocí osmipinového konektoru, ke kterému je dodaná redukce na klasický čtyřpinový, dále jsou k dispozici šestipinové konektory pro napájení grafických karet. Ve zbývajícím třetím kanále je pět kabelů, pomocí nichž lze připojit až sedm mechanik s Molex konektorem, čtyři SATA a dvě FDD mechaniky. Všechny kanály jsou jištěny mimo jiné přepěťovou, proudovou výkonovou a tepelnou ochranou, které by měly spolehlivě ochránit počítačové komponenty proti poškození vlivem nestability v elektrické síti. 12V větev zvládne proudové zatížení až 23 A a 3,3V a 5V kombinovaný výkon může přesáhnout bez problémů hranici 220 W. Velmi zajímavým počinem výrobce je systém chlazení zdroje, kdy jsou použity dva ventilátory, zadní lze regulovat ručně, spodní je řízen základní deskou. V našich praktických testech zdroj předvedl, že si hravě poradí i s nejvýkonnější současnou sestavou a díky svým parametrům jistě vyhoví i následující generaci počítačů. Otázka hlučnosti je zde druhořadá, ale i tak se dá říci, že hluk nijak nepřesahuje standard současných napájecích zařízení. K hojnému rozšíření tohoto zdroje do domácností bude tedy bránit pouze jeho vysoká cena, ospravedlněná ovšem nabízeným výkonem a možnostmi.

EnerMax Noisetaker EG701AX-VE 600W

Cena včetně DPH: 5 600 Kč

K testu zapůjčila firma: FOX computers, s. r. o., http://www.foxpc.cz

§§§§§


Luxusní přehrávač

Petr Matuška

C05P0515

Vezmete-li do ruky přístroj Olympus, téměř jistě to bude digitální fotoaparát nebo záznamník. Zkušenosti se záznamem zvuku se společnost Olympus rozhodla využit i při vývoji MP3 přehrávače m:robe R-100 se zabudovaným 5 GB pevným diskem. Přístroj s rozměry 90 x 52 x x 14,9 mm a s hmotností 100 g je připraven k uložení až 1 200 skladeb ve formátu MP3 s podporou bitrate 16-320 kbit/s a WMA Windows Media Audio formátem s rozsahem 32-192 kbit/s. Formát OGG ani WAV podporován není. Ovládání je řešeno velmi netradičně, na přístroji jsou pouze dvě tlačítka - Power pro zapnutí a vypnutí a Hold pro uzamčení přehrávače. Ostatní tlačítka jsou červeně podsvícené dotykové destičky. Šestice funkčních "tlačítek"ovládá pohyb vlevo, vpravo, nahoru a dolu, vstup do menu a Play/Stop. Používání těchto tlačítek není zpočátku příliš příjemné, postupně si však zvyknete. K orientaci v přístroji slouží monochromatický LCD displej s úhlopříčkou 1,7 palce. Na něj se vejde až 8 řádek textu, lze u něho měnit kontrast i intenzitu podsvícení. Reprodukce je velmi kvalitní, čemuž pomáhá systém několika přednastavených módů ekvalizéru, mezi něž patří režimy Techno, Rock, Classic a jiné, a velmi kvalitní sluchátka. K dispozici jsou samozřejmě i přehrávací módy jako opakovat, opakovat vše, náhodný výběr a výběr z jednoho adresáře. Na maximální pohodlí uživatele je zaměřena i správa skladeb, s možností výběru podle názvu autora, názvu alba a jednotlivých skladeb. Komunikace s počítačem, nahrávání a současně dobíjení vnitřní baterie probíhá pomocí dodaného USB kabelu. Přehrávač se bohužel nechová jako externí USB disk, pro komunikaci je potřeba nainstalovat dodaný software, který zároveň skladby i třídí a zařazuje podle vybraných parametrů. O integrované baterii jsme se již zmínili má kapacitu 700 mAh, její nabíjení netrvalo déle než tři hodiny, doba neustálého přehrávání přesáhla deset hodin. V příslušenství naleznete kromě USB kabelu i napájecí kabel s kolébkou pro přehrávač, sluchátka bílé barvy a ochranný obal přístroje. Ten je bohužel skutečně zapotřebí, protože povrch přehrávače je velmi náchylný na poškrábání. Celkově se jedná o zajímavý produkt, který nadchne svým vzhledem a reprodukcí hudby, ovšem za cenu nestandardního ovládání a slabé ochrany displeje.

Olympus m:robe MR-100

Cena včetně DPH: 7 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Olympus CNS, http://www.olympus.cz

§§§§§


Projektor nižší střední třídy

Jaroslav Kasal

C05P0521

Na českém trhu je k vidění celá řada datových projektorů. Některé jsou výkonné, nabízejí silný jas, vysoké rozlišení obrazu a jsou drahé, jiné nabízejí skromnější služby, ale jejich cena je o poznání nižší. Pokud patříte mezi uživatele, kteří nepotřebují extrémně výkonný projektor s nadstandardními funkcemi, možná vás zaujme Epson EMP-S3. Jedná se totiž o projektor nižší třídy, který disponuje technologií LCD.

Datový projektor je vyroben ve středně velkém provedení. Nepatří tedy mezi miniaturní zařízení (jako např. Ask M1), ale i tak jej lze poměrně snadno přenášet. Disponuje rozměry 246 x 327 x 86 mm (bez vysunutých nožiček). S maximálně vysunutými opěrkami může výška projektoru narůst na 98 mm. Hmotnost činí 2,5 kg.

Kryt zařízení je vyroben z plastu, přičemž horní díl je stříbrný a spodní černý. Design lze hodnotit jako průměrný. Na vrchní stěně projektoru se nacházejí ovládací prvky. Pochválit můžeme přítomnost tlačítka Help, které dokáže na projekční stěně zobrazit nápovědu. Škoda, že projektor nekomunikuje s uživatelem v českém jazyce. Další tlačítka slouží pro vypnutí/zapnutí zařízení, vstup do OSD menu, pro potvrzení volby (Enter), zrušení volby (Esc), nastavení funkce keystone (lichoběžníkové zkreslení) a ovládání digitálního zvětšení obrazu. V přední části zařízení se nachází objektiv s ostřícím kroužkem. Druhý otočný prvek pro řízení optického zvětšení obrazu však budete hledat marně, což považujeme za největší slabinu jinak docela přátelského projektoru. Digitální zvětšení obrazu totiž vždy výraznou měrou deformuje promítaný obraz a snižuje tím jeho kvalitu.

Uvnitř datového projektoru se nachází projekční lampa UHE, nabízející výkon 135 W. Zobrazovací technologie je vybavena trojicí dílčích LCD displejů s rozlišením SVGA, tedy s maticí 800 x

x 600 bodů. Celkový světelný výkon projektoru má hodnotu 1 600 ANSI lm (v ekonomickém režimu 1 400 ANSI lm). Při testu jsme se zaměřili na kvalitu obrazu. Pro menší místnosti je jas dostatečný a barevné podání pěkné. Nepříliš příjemný je však viditelný rastr mezi obrazovými body. Tento neduh se však u levnějších LCD projektorů vyskytuje zcela běžně.

Zadní strana přístroje patří konektorům. K dispozici jsou rozhraní VGA, S-Video a RCA (kompozitní video žlutý cinch). Potěší přítomnost výstupu VGA pro připojení kontrolního (náhledového) monitoru. S pomocí USB kabelu je možné řídit dálkovým ovladačem i prezentaci na PC a díky přítomnosti dvojice zdířek RCA lze využít i malý interní reproduktor uvnitř projektoru.

Epson EMP-S3

Cena včetně DPH: 25 585 Kč

Cena projekční lampy: 8 806 Kč

K testu zapůjčila firma: AV Media, http://www.avmedia.cz

§§§§§


Zajímavé MP3 řešení od Philipsu

Lubor Jarkovský

C05P0507

Zdálo se, že v oblasti MP3 přehrávačů se už prakticky mnoho nového nedá vymyslet. Barevné displeje už tu máme, FM tunery jsou dnes standardní výbavou, nahrávání hlasu rovněž, stejně jako linkové vstupy. Nizozemský Philips se rozhodl místo vymýšlení nových funkcí pustit do vývoje nové koncepce a vytvořil zmenšený boombox, který by si jeho majitel mohl vzít s sebou prakticky všude, aniž by řešil jeho váhu či velikost. Miniaturní hrací skříňka PSS110 vypadá prakticky jako klasický jezevčík, má na stranách dva reproduktory, uprostřed je displej. Přístroj je vyroben z plastu, což může někoho na první pohled odrazovat od koupě, ale bílé provedení působí velmi elegantně a nám se boomboxík celkově líbil. Ovládací prvky jsou rozmístěny na přední a horní straně přístroje, přičemž nám na nich nejvíce vadil odpor, který kladly při stisknutí. Tlačítka, kterých by se stačilo jednoduše dotknout, by byla pro ovládání poměrně lehkého přístroje daleko lepší. Velmi často se vám může totiž stát, že při stisknutí tlačítka přehrávač posunete. Zadní strana jezevčíka je vyhrazena krytu, pod nímž se skrývá řada konektorů, jmenovitě line-in, USB, vstup pro síťový adaptér, vstup pro anténu a sluchátkový výstup.

Philips PSS110 je MP3/WMA přehrávačem s integrovaným tunerem. Pro dobrý příjem rádia je nutné zapojit dodávanou anténu v podobě štíhlého drátku, který není nutné ani celý rozmotávat (zaleží samozřejmě na síle signálu). Nahrané skladby jsou, jak už je u Philipsu zvykem, řazeny podle ID3 tagu a nemá cenu se nad tímto systémem znovu rozčilovat. Pro nezasvěcené čtenáře ale přece jen rychlé vysvětlení: pokud nahrajete do přehrávače hudební soubory, systém přístroje je automaticky třídí a vy je v přehrávači vyhledáváte podle interpreta, hudebního žánru či například alba. Většina vlastníků MP3 sbírky nemá ovšem všechna alba vybavena korektními ID3 tagy (jedna písnička může být například s interpretem "The Beatles" a jiná s "Beatles"), což způsobí nehorázný nepořádek v celém řazení. Daleko lepší je řešit výpis hudby pomocí stromového systému adresářů.

Když už jsme u nahrávání komprimované hudby, je třeba poznamenat, že PSS110 je vybaven jen 256 MB paměti (jiná verze se zatím nedělá) a pomalým USB 1.1. Malá paměť a zastaralá verze USB dělají z přehrávače produkt určený pro rok 2003, nikoliv 2005 - současný přenosný boombox by měl mít určitě minimálně 1 GB paměti, rychlé USB 2.0 považujeme za úplnou samozřejmost. V tomto směru Philips příliš nechápeme.

Dobrou zprávou určitě je, že se holandský výrobce rozhodl zbavit vlastního nepříliš vydařeného softwaru pro kopírovaní hudby a vsadil na vyzkoušený Music Match Jukebox. Program umožňuje všechny základní operace. Nahrané soubory sice nelze přesouvat zpět do počítače, ale stačí v systému zobrazit skryté složky a po pár kliknutích se vychytralý uživatel do paměti přehrávače stejně přes Windows Explorer dostane.

Zvukově se Philips PSS110 projevuje skutečně nadprůměrně a je schopen zaplnit hudbou i středně velký pokoj. Nás překvapil především svými hutnými basy, které se při použití zvýrazňovače DBB stávaly někdy až příliš hutnými. Celkově je proto novinka od Philipsu bezesporu zajímavým osvěžením oblasti MP3 playerů, ale my bychom si určitě počkali na verzi s větší pamětí. Doufejme, že ji Philips v dohledné době představí.

Philips PSS110

Cena včetně DPH: 4 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Philips Česká republika, http://www.philips.cz

§§§§§


Projektor domů i do kanceláře

Jaroslav Kasal

C05P0516

Projekční technika prožívá boom. Pořizovací ceny se nacházejí na velmi příjemných hodnotách a služby, které projekční technika nabízí, jsou pro mnoho uživatelů velmi přínosné. Zájem o projektory je znatelný jak ve firmách, tak i v domácnostech. Snadno přenosný projektor značky Benq PB2250 lze s úspěchem využívat v obou segmentech.

Benq PB2250 je vyroben v podobě mobilního zařízení. Hmotnost dosahuje příjemných 1,9 kg, rozměry činí 238 (šířka) x 86 (výška) x

x 180 mm (hloubka). Svým vzhledem zařízení zapadá do celé produktové řady projektorů Benq PB. Tělo produktu je vyrobeno v kombinaci stříbrné a šedé barvy. Lze prohlásit, že PB2250 působí sympatickým dojmem.

V přední horní části výrobku najde uživatel dva zapuštěné otočné kroužky. První slouží pro manuální nastavení optického zvětšení obrazu. Rozsah zoomu je 1 až 1,22 : 1. Druhým kroužkem je možné promítaný obraz ostřit. Vyjma otočných prvků obsahuje horní stěna produktu i tlačítka. Čtyři rychle zpřístupňují hlavní funkce: vypnutí/zapnutí, vstup do menu, automatické seřízení a výběr vstupního signálu (počítač, S-Video). Čtyřpolohové tlačítko v podobě kříže umožňuje pohodlný pohyb po obrazovkovém menu OSD a lze s ním jednoduše nastavovat dílčí hodnoty jednotlivých položek (například digitální keystone, intenzitu jasu atd.).

Grafické menu navrhli vývojáři poměrně dobře. Pohyb po menu je jednoduchý, intuitivní a všechny volby lze jednoduše kontrolovat. Volby jsou řazeny do několika základních obrazovek (záložek). Potěší fakt, že vykreslování menu je svižné a pohyb v něm rovněž.

Někteří uživatelé budou zřejmě postrádat možnost nastavovat intenzitu jednotlivých základních složek R, G, B (červená, zelená, modrá). Jinak jsme v menu nic zásadního nepostrádali. Naopak potěší volba šablony, která rychle přizpůsobí zobrazení konkrétnímu použití projektoru. K dispozici jsou optimalizované režimy pro prezentaci, hraní her na PC, sledování filmů, televizního vysílání, hraní na konzolách s analogovým videovýstupem. Samozřejmě, že spořiví uživatelé najdou i ekonomický režim, který dokáže prodloužit životnost projekční lampy ze standardních 2 000 hodin až na 3 000 hodin provozu.

Uvnitř projektoru PB2250 je nasazena technologie DLP (Digital Light Processing). Srdce představuje čip DMD (mikrozrcátkový digitální systém), který disponuje rozlišením 1 024 x 768 bodů, tedy standardem XGA. Zobrazovací technologie DLP dokáže ve spolupráci s 200W projekční lampou a optikou generovat obraz se světelným výkonem 2 200 ANSI lm.

Zadní stěna produktu obsahuje konektory pro připojení externích zdrojů obrazu a zvuku. K dispozici je rozhraní VGA, které zvládá standardní analogový RGB počítačový signál i režim komponentního videa. Pro komponentní RGB připojení např. DVD přehrávače je ovšem nutné použít speciální redukci. Kromě VGA konektoru obsahuje projektor i rozhraní S-Video a vstup kompozitního videa (žlutý RCA). Pro audio je připraven konektor jack 3,5 mm. Tento vstup použije majitel zařízení spíše jen výjimečně, protože integrovaný malý reproduktor o výkonu 1 W nenabízí příliš komfortní zvuk. Jinak lze produkt pochválit, nabízí příjemné služby za příjemnou pořizovací cenu.

Benq PB2250

Cena včetně DPH: 35 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Benq, http://www.benq.cz

§§§§§


Minijukebox Sony s velkou pamětí

Lubor Jarkovský

C05P0508

Japonský velikán Sony odolával formátu MP3 velmi dlouho, ale jak se ukázalo, politika namířena proti požadavkům spotřebitelů je dlouhodobě neudržitelná, i když firma čestně hájila autorská práva hudebníků. Nakonec tedy vstoupilo do světa MP3 i Sony a v současné době nám představuje zbrusu nový model v již etablované řadě svých harddiskových MP3 jukeboxů.

NW-HD5 působí na první pohled jako jeden z miniaturních jukeboxů, jejichž paměť se pohybuje kolem hodnoty 5 GB, ale zdání v tomto případě klame, protože nový krasavec od Sony disponuje integrovaným diskem o velikosti 20 GB (dražší model 30 GB). Bez problémů ho tedy můžete používat jako osobní hudební knihovnu, hodí se i k přenášení velkých objemů dat z počítače do počítače. Přístroj se prodává ve třech barevných provedeních (bílá, černá, červená), a to dokonce i na našem trhu, což je poměrně příjemné překvapení. Poměrně strohý design výrobku je pro Sony typický a NW-HD5 je zářným příkladem, že známé rčení "v jednoduchosti je krása" opravdu platí. Přístroji vévodí na přední straně sedmiřádkový inverzní displej, pod nímž se nacházejí veškerá tlačítka ovládání (kromě tlačítka Hold, které je na horní straně vedle sluchátkového výstupu, a krytu, který skrývá vstup pro USB a síťový adaptér).

Hudba se do přehrávače kopíruje pomocí známého a proklínaného softwaru SonicStage. Odporný softwarový mamut od Sony, který se rozplácne ve vašem systému a zamoří registry, je pomalý a po vizuální stránce efektní program, ale většinu jeho funkcí stejně nepoužijete. Nepříjemné je na používání SonicStage především to, že se hudba při kopírování kóduje, aby ji nebylo možné z přehrávače dostat do jiného počítače. Přenos dat je kvůli tomu velmi pomalý. Nemusíme snad připomínat, že ve Windows si s přenosem hudby ani neškrtnete, tedy ne úplně: na přehrávač zobrazující se jako externí disk lze nahrát cokoliv včetně hudebních souborů, ale systém přístroje tyto skladby samozřejmě vůbec nezobrazí. Stěžovat se musíme opět na systém řazení skladeb, který je stejný jako u recenzovaného Philipsu PSS110. Opět se tedy hudba zobrazuje podle informací ID3 tagů a pro většinu uživatelů to znamená neskutečný nepořádek v nahraném obsahu.

Podporované formáty jsou MP3, WMA, WAV a samozřejmě ATRAC3 i ATRAC3plus. Poslední dva jmenované jsou výsledkem vývoje v laboratořích Sony a nabízejí nejlepší poměr "kvalita zvuku/velikost souboru". Jelikož se ale nejedná o otevřený systém, můžete vytvářet ATRAC jen v SonicStage a nikde jinde. Při přehrávání hudby se na hlavní obrazovce zobrazuje příjemně rozsáhlé množství informací - název skladby, album, interpret, hudební žánr, typ souboru, datový tok, číslo skladby, čas a samozřejmě stav baterie. Vše je přehledně uspořádáno a orientace na displeji je rychlá. Menu je řešeno stromovým systémem a kromě řady různých funkcí nabízí i pro Sony nezvykle širokou paletu úprav ekvalizéru.

Sony NW-HD5 je po konstrukční stránce velmi vydařený přístroj, který jeho výrobce opět poškodil softwarovými omezeními a zařadil ho tím mezi zcela průměrné produkty dané kategorie. Ani disk s velkou kapacitou, malé rozměry, design či velmi kvalitní reprodukce - nic z toho nemůže NW-HD5 pomoci se vymanit ze smrtícího stínu jménem SonicStage.

Sony NW-HD5

Cena včetně DPH: 9 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia Pro

http://www.sonystore.cz

§§§§§


Interní televizní karta

Jaroslav Kasal

C05P0512

Značku ATI není třeba představovat. Její grafické akcelerátory se těší značné popularitě u hráčské obce. Dnes však nebude řeč o grafických kartách, k testování jsme totiž získali TV tuner. Zařízení nese označení ATI Theater 550 PRO.

Produkt je vyroben v podobě malé karty, určené k integraci do útrob počítače. Komunikace s PC probíhá po sběrnici PCI. Veškeré klíčové komponenty, které lze na kartě nalézt, nesou označení ATI, ať již samostatný tuner televizního vysílání nebo základní čip. Pokud budete na produktu hledat dalšího výrobce, objevíte pouze značku Samsung - ta dodala do tuneru paměťový čip.

Instalace zařízení je snadná. Stačí kartu zasunout do volného PCI slotu a zapnout počítač. Z instalačního CD lze snadno instalovat ovladače i obslužnou aplikaci PowerCinema. Tuner umožňuje (s využitím externí antény) přijímat signál jak z analogového pozemního vysílání (běžné TV vysílání), rádiových stanic, tak i z kabelových TV rozvodů. Z tohoto důvodu je zadní strana produktu osazena dvojicí anténních konektorů. V ovladačích stačí zvolit, který vstup bude aktivní. Kromě těchto VF signálů je možné zpracovávat i nízkofrekvenční videosignál z S-Video nebo RCA (kompozitní video) konektoru. Pro připojení zařízení (např. kamery nebo videorekordéru) je možné využít speciální adaptér. Ten je vyroben v podobě fialové krabičky obsahující vstup pro S-Video, kompozitní video a dvojici RCA pro připojení stereofonního audiosignálu. Adaptér lze díky dlouhému kabelu umístit např. na pracovní stůl.

Hlavním lákadlem ATI Theater tuneru je hardwarová akcelerace formátu MPEG-2. Zachytávané video lze ukládat přímo do formátu MPEG-2, aniž by bylo nutné zatěžovat procesor počítače. Je nasnadě, že kvalita záznamu je dobrá a nehrozí, že by uživatel mohl zaznamenat výpadky snímků vlivem přetížení systému. Kvalitě přijímaného vysílání pomáhá pokročilý 3D hřebenový filtr, který lze častěji vidět u luxusnějších televizorů než u tunerů.

Výraznou slabinou produktu je doprovodný software. Někteří uživatele se s ním možná spokojí, ale spíše něž o malý a šikovný ovládací program se jedná o aplikaci v podobě mediálního centra, což nepovažujeme za optimální. Postrádali jsme například možnost zobrazovat video ve volitelném okénku v rohu monitoru a podobné užitečné služby. Rovněž zamrzí, že celá aplikace je doslova líná a měnit volby (např. region země atd.) je extrémně nepohodlné. Některé uživatele naopak možná potěší správa mediálních souborů nebo služba videorekordéru. Jiné zamrzí, že doprovodnou aplikaci zatím není možné nahradit programovým vybavením třetích stran (například DScaler atd.).

ATI Theater 550 PRO

Cena: pro ČR doposud nestanovena

K testu zapůjčila firma: ATI, http://www.ati.com

§§§§§


Sound Blaster X-Fi

Lukáš Erben

C05P0523

Co mohou ve věku intelovského HD Audio či čipů VIA Envy 24 nabídnout zvukové karty běžnému uživateli? Odpověď na tuto otázku představuje nová řada zvukových karet z legendární rodiny Sound Blaster.

Díky odlišným požadavkům uživatelů se trh s PC zvukem v posledních asi pěti letech poměrně výrazně segmentoval na integrovaný zvuk (zvukové čipy/kodeky) na základních deskách, herní zvukové karty (prakticky výhradně SoundBlaster Live! a Audigy) a poloprofesionální či profesionální zvukové karty a externí zvukové moduly (Creative E-Mu, M-Audio, Terratec, Audiotrak apod.). Integrovaný zvuk ale za poslední rok učinil výrazné pokroky - zejména díky technologii Intel High Definition Audio a čipům Via Envy 24, které nabízejí kvalitnější reprodukci a částečnou podporu herních standardů. Nejvýznamnějšímu (a de-facto jedinému) dodavateli zvukových karet pro herní sestavy, společnosti Creative, zbyly v podstatě jen dvě možnosti: vzdát se trhu samostatných zvukových karet nadobro, nebo uvést skutečně technicky vyspělou novinku. Firma Creative se rozhodla pro druhé řešení a nová řada zvukových karet Sound Blaster X-Fi je výsledkem právě tohoto rozhodnutí. Jak jsme již zmínili v sekci novinek v minulém čísle, karty X-Fi jsou postaveny na novém zvukovém procesoru stejného jména, který obsahuje 51 milionů tranzistorů a nabízí výkon přesahující 10 000 MIPS. Vysoký výpočetní výkon využívají karty X-Fi nejen pro dobré 3D efekty ve hrách, ale především pro kvalitní mixování a reprodukci. V případě X-Fi ale se ale výkonný zvukový procesor využívá nejen ke kvalitní konverzi a věrné reprodukci. Výkonné SRC a DSP obvody totiž umožňují aplikovat nejrůznější "triky" zvukového postprocessingu v reálném čase. Klíčové jsou v tomto případě funkce Crystalizer a CMSS-3D - podívejme se na ně tedy blíže.

24bitový Crystalizer

Úlohou "krystalizéru" je zlepšit během reprodukce subjektivní vnímání dynamiky a zvukového detailu. Jedná se o postup, který používají moderní nahrávací studia při zpracování starších i nových nahrávek - v případě X-Fi je ale prováděn v reálném čase. Jde v podstatě o kompresi dynamických pasáží a zvýraznění určitých frekvencí na základě analýzy vstupního signálu, kterou provádí DSP procesor v reálném čase. Výrobce ve svých materiálech tvrdí, že 24bitový Crystalizer dokáže "vylepšit reprodukci MP3 tak, že hudba zní lépe než na původním CD". To je pochopitelně bohapustá lež. Pravda je taková, že Crystalizer skutečně dokáže zdůraznit dynamiku a zvukový detail - což ocení zejména majitelé běžných počítačových reproduktorů. Na špičkových monitorech či kvalitních reproduktorech (cenová relace 20 000 a více) může sice Crystalizer zlepšit subjektivní dojem při poslechu méně kvalitních MP3 skladeb, v případě kvalitních nahrávek na CD či v MP3 ale může mít na kvalitu reprodukce i negativní vliv (zvuk je příliš agresivní). To ale nic nemění na faktu, že pro běžné uživatele PC či hráče je Crystalizer fantastická funkce, která skutečně subjektivně zlepší dojem z reprodukce hudby či filmového zvuku.

Creative CMSS 3D

Technologie CMSS byla poprvé představena u zvukových karet Live!, kde byla použita zejména pro reprodukci stereofonního signálu na čtyřech či šesti reproduktorech. U karet Live! a Audigy byla využívána i pro simulaci prostorového zvuku na stereofonních sluchátkách. Právě využití DSP pro sluchátkovou reprodukci bylo u X-Fi značně přepracováno a vylepšeno. Subjektivně můžeme potvrdit, že CMSS 3D Headphone představuje viditelný krok vpřed. Zejména reprodukce stereofonního signálu u starších nahrávek je příjemnější, kvalitnější je ale i vykreslení prostoru v případě filmů a her. CMSS 3D funguje s klasickými stereofonními sluchátky rozhodně lépe než drtivá většina "5.1" sluchátek. Mezi další funkce CMSS 3D patří pochopitelně upmix stereo signálu na čtyři a více reproduktorů či remix DTS či DD (5 či 6.1 na 7.1 a naopak).

A EAX?

X-Fi pochopitelně podporuje všechny dosavadní standardy EAX a dokáže zpracovat ještě sofistikovanější efekty a zvuková prostředí. Zatímco SB Live! mohl modelovat pouze jedno zvukové prostředí a Audigy rozšířila jejich počet na čtyři, X-Fi zvládá až osm zvukových prostředí současně. Nejpodstatnější novinkou, která by měla oslovit zejména nejnáročnější hráče, je lokální "zvuková" paměť X-RAM, do níž je možné uložit zvukové efekty v dekomprimované podobě, nebo jí použít pro uložení hudby. X-RAM tedy může urychlit běh her tím že odlehčí procesoru či RAM.

Uživatelský komfort

Nové karty X-Fi dostaly rovněž vylepšenou sadu aplikací a zejména nové ovládací rozhraní, které funguje ve třech režimech: Audio Creation Mode, Entertainment Mode a Gaming Mode. V každém režimu jsou k dispozici odlišné ovládací prvky - Audio Creation nabízí podrobné nastavování mnoha parametrů, Entertainment je spíše jednoduchý a přehledný, konečně herní režim umožňuje rychlé nastavení prostorových reproduktorů a dalších parametrů důležitých pro hry.

Sound Blaster X-Fi dokazuje, že zvukové karty mají stále co nabídnout. Základní varianta bude pro většinu uživatelů díky ceně nejatraktivnější. Creative ale jasně směřuje čtyři verze karty ke skupinám uživatelů, o kterých jsme hovořili již v úvodu: běžní uživatelé PC, hráči, audiofilové a poloprofesionální hudebníci. Časem se jistě dočkáme též produktů z profesionální řady E-Mu, postavených na procesoru X-Fi.

Sound Blaster X-Fi

Cena včetně DPH:

X-Fi Xtreme Music: 3 500 Kč

X-Fi Platinum: 6 000 Kč

X-Fi X-Fi Fatal1ty FPS: 8 500 Kč

X-Fi Elite Pro: 12 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative Labs, http://www.creative.com

Varianty X-Fi

X-Fi Xtreme Music

Základní balení obsahuje pouze samotnou kartu X-Fi se "standardními" převodníky. Karta není osazena X-RAM, nabízí ale možnost rozšíření o interní či externí box se vstupy, výstupy a senzorem dálkového ovládání. Interní konektor je kompatibilní s předchozími verzemi Live! Drive či Audigy "Drive" a dalšími variantami přídavných konektorů. Na zadním panelu karty je analogový výstup 7.1, mutlifunkční jack (line/mic in či digitální rozhraní - to lze přepínat v ovládacím panelu karty) a konektor pro nový typ externího I/O boxu. Parametry karty jsou 109 dB SNR na všech kanálech a frekvenční odezva 10 Hz až 46 kHz, respektive až 88 kHz ve stereo. Karta má plnou podporu ASIO 2.0, v programovém vybavení je ale pouze základní sada aplikací a utilit od Creative. Nejlevnější varianta X-Fi by měla stát asi 3 500 Kč s DPH (časem se ale jistě objeví levnější OEM verze).

X-Fi Platinum

Platinová edice už tradičně obsahuje interní modul se vstupy a výstupy (digitální, analogové, MIDI), dálkové ovládání a certifikát THX. Z hlediska parametrů (SNR, THD) se ale jedná o stejnou kartu jako u předchozího modelu, včetně přibaleného softwaru. Cena verze Platinum by měla být zhruba 6 000 Kč včetně DPH.

X-Fi Fatal1ty FPS

Verze určená především náročným hráčům je v podstatě Platinum, doplněné o 64MB X-RAM, za kterou si připlatíte zhruba 2 500 Kč (prodejní cena bude tedy přibližně 8 500 Kč). Nakolik se tato investice vyplatí, bude jasné až ve chvíli, kdy se objeví větší počet her podporujících X-Ram. Pravdou ale je, že první benchmarky, které byly uveřejněny, ukazují, že X-Ram může hru "urychlit" o 10 i více procent.

X-Fi Elite Pro

Nejluxusnější verze X-Fi uspokojí jak hráče, tak ty, kdo chtějí hudebně tvořit či alespoň špičkově reprodukovat. Elite Pro používá vylepšenou verzi karty s DAC převodníky z profesionálních karet E-Mu. Hodnota SNR je tak 116 dB, o něco lepší by měla být i frekvenční odezva a dynamika. Na kartě nechybí ani X-RAM (opět 64 MB). Velkým lákadlem je externí jednotka s možností regulovat funkce jako je Crystalizer, EAX či CMSS a připojit i tak netradiční "periferie" jako gramofon či elektrická kytara. Ve výbavě je pochopitelně též dálkové ovládání a sada poloprofesionálních programů pro práci se zvukem a hudbou: sekvencer Cubase LE, editor WaveLab Lite a Amplitube LE. Na Elite Pro si ale budete muset připravit zhruba 12 000 Kč včetně DPH.

§§§§§


Natoč to a vypal

Jaroslav Kasal

C05P0511

Dnes by už málokdo uvažoval o koupi analogové kamery, tedy alespoň pokud se budeme pohybovat v oblasti malých spotřebních kamer pro domácí použití. Každý dnes ví, že digitální záznam má oproti analogové verzi mnoho výhod. Ne každý ale ví, že digitální kamery nemusí nutně využívat pro záznam pouze standardizované miniDV či Digital8 kazety. V případě kamery Hitachi DZGX20 vsadili její tvůrci na záznamovou jednotku v podobě vypalovací DVD mechaniky.

Kamera je skutečně miniaturní. Vývojáři obdařili produkt rozměry 51 mm (šířka) x 90 mm (výška) x 137 mm (hloubka) a hmotností cca 480 g (bez baterie). Tvary jsou přitažlivě zaoblené a kombinace stříbrné a černé barvy kameře bezpochyby sluší. Zkrátka a dobře: kamera působí sympaticky, je skladná a elegantní.

Uvnitř výrobku se nalézá CCD čip s rozlišením 2,12 MPx. Snímaný obraz se zpracovává do podoby videa s rozlišením 720 x 576 bodů, se snímkováním 25 fps. Obrazová část je obohacena o zvukovou stopu a celek se v reálném čase ukládá na povrch optického disku. Vzhledem k tomu, že tvůrci potřebovali zachovat malé rozměry zařízení, není možné využívat mechaniku pro standardní DVD disky s průměrem 12 cm, ale pouze pro média s průměrem 8 cm. Optická záznamová jednotka si poradí s médii typu DVD-RAM a DVD-R. Zcela jistě je škoda, že se podpora netýká i osmicentimetrových kotoučů standardu DVD-RW.

U běžných digitálních kamer se využívá k záznamu kódování typu DV. Jinak je tomu ale u kamery Hitachi DZGX20. Na rozměrově malé médium se totiž nevejde tolik dat jako na běžnou digitální pásku typu miniDV nebo Digital8. Vývojáři si proto museli vypomoci jinak. Záznamy se ukládají ve standardu MPEG-2, který umožňuje data lépe komprimovat, ovšem při zachování dostačující kvality. Za tuto skutečnost se však platí. Pozdější zpracování formátu MPEG-2 má mnohem vyšší nároky na výpočetní výkon PC. Zvláště při náročnějším střihu materiálu je nasnadě, že MPEG-2 není úplně vhodným formátem. Nízká kapacita osmicentimetrového média se projevuje i na délce záznamu, který je možné na jeden kotouč vtěsnat. Pokud nastavíte nejvyšší kvalitu záznamu (nejnižší kompresní poměr Extra Fine Quality Mode), budete moci na disk uložit pouze asi 36 minut. Ve střední kvalitě (Fine Quality Mode) pak přibližně hodinu, v nízké kvalitě (Standard Quality) 120 minut. Kromě videozáznamu je samozřejmě možné pořizovat i fotografie ve vysoké kvalitě. Mimo jednotky DVD můžete využít i kartu SD (Secure Digital), kamera totiž obsahuje i slot pro toto médium. Při fotografování jistě mnoho uživatelů ocení i integrovaný blesk, který se nachází na pravé straně objektivu. Samotná optika je robustní a umožňuje vyšší průchodnost světla, než mohou obvykle nabídnout konkurenční miniaturní kamery s menším průměrem objektivu.

Produkt není vybaven analogovými vstupy, ale nabízí výstup v podobě S-Video, kompozitní video a navíc i zdířku USB pro připojení k PC. Jako bonus lze uvést i poměrně zajímavý software pro zpracování pořízeného materiálu do podoby DVD Video disku (DVD Movie-Album a DVDfunStudio).

Hitachi DZGX20

Cena včetně DPH: 34 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Hitachi, http://www.hitachi.cz

§§§§§


Server v každé domácnosti?

Petr Matuška

C05P0505

S testy serverových procesorů se na stránkách časopisu PC WORLD nesetkáváte příliš často. Je to tím, že podobné procesory jsou určené pro jinou kategorii zákazníků a obvykle je k těmto procesorům potřeba pořídit i speciální komponenty - za všechny uvedeme příklad operačních pamětí s ECC algoritmem. Ovšem koncem srpna 2005 se vše změnilo, serverová divize společnosti AMD totiž vypustila do světa řadu serverových procesorů Opteron, pracujících v patici Socket 939 a hlavně nevyžadujících ke své práci registrované paměti s podporou ECC. K testům jsme dostali procesor AMD Opteron 144, vycházející z řady Opteron 1xx, podporující pouze jeden procesor v systému. Pracovní frekvence čipu je 1,8 GHz, vyrovnávací paměť první úrovně činí 128 kB, rozdělených na 64 kB pro data a 64 kB pro instrukce. Druhá úroveň paměti cache má velikost rovných 1 024 kB a pracuje na plné frekvenci procesoru. Další parametry jsou velmi obdobné procesorům Athlon 64 - výrobní technologie, kterou byl procesor vyroben, je 90 nm, frekvence HyperTransport, nahrazující klasickou sběrnici Front Side Bus, má hodnotu 1 000 MHz, napětí procesoru se liší podle konkrétního kusu a pohybuje se v rozmezí 1,35 V až 1,4 V. Maximální provozní teplota procesoru je 71 ?C, udávaný příkon činí 67 W.

Procesory Opteron procházejí náročnějšími testy než klasické desktopové procesory, proto je u nich vysoce pravděpodobné, že jejich frekvenční maximum není na dané frekvenci, ale leží o mnoho desítek až stovek MHz výše. Vše záleží stejně jako u desktopových modelů na jednotlivém kusu. Procesor lze použít pro práci v základních deskách s paticí Socket 939, což je výrazná změna oproti starším modelům, určeným pouze pro "serverovou" patici Socket 940. Dalším výrazným rozdílem je fakt, že tento procesor pro práci nepotřebuje drahé operační paměti ECC. Tudíž jej lze provozovat prakticky v jakékoliv desce Socket 939. Samotná společnost AMD ovšem nedoporučuje používat tento procesor bez registrovaných ECC pamětí, protože bez nich se zvyšuje riziko ztráty informací a dat v důsledku chyb klasických pamětí. My jsme měli možnost procesor testovat na dvou základních deskách, které jsme použili v testu motherboarů AMD, a to na ASUS A8N-SLI Premium a Gigabyte GA-K8NXP-SLI. V obou deskách se procesor tvářil jako neznámý procesor, ovšem frekvence, velikost L2 cache a jiné parametry byly systémem MS Windows XP rozpoznány bez problémů, což nám potvrdil i program CPU-Z, který dokonce správně identifikoval procesor jako AMD Opteron 144 pro patici 939.

Instalace systému a testovacích aplikací proběhla v naprostém pořádku, stejně jako všechny redakční testy. Jejich výsledky si můžete prohlédnout v přiložené tabulce. Výkonnostně si procesor vedl lépe než jeho kolega AMD Athlon 64 3000+, který pracuje na totožné frekvenci, ale využívá dvojnásobně nižší paměti L2 cache. Právě díky vyšší vyrovnávací paměti může v některých testech a aplikacích podávat Opteron 144 vyšší výkon než klasický Athlon 64 3200+, pracující na frekvenci 2 000 MHz. Citelnou nevýhodou procesoru oproti klasickým AMD Athlon 64 je absence technologie Cool´n´Quiet - spořícího režimu, který v době nižšího vytížení procesoru snižuje frekvenci a napětí procesoru a tím snižuje jeho tepelné ztráty a teplotu. Tato technologie je nahrazena serverovou variantou nazvanou PowerNow!, která ovšem během testů nefungovala díky nepřipravenosti základních desek. Teplota během zátěžových testů nepřesáhla hranici 50 ?C. Jasným cílem vývojářů AMD bylo vypustit do světa serverový procesor, který měl být konkurencí výrobkům Intel. Ovšem při návrhu ceny byli tak razantní, že ji nasadili o několik desítek korun nižší, než kolik stojí frekvenčně srovnatelný Athlon 64 3000+, ten má ovšem pouze 512 kB L2 cache. Uniká nám tedy smysl vypuštění takovéhoto procesoru, kdy se pro firemní použití důrazně doporučuje použití ECC pamětí a normálnímu uživateli přinese tento produkt vyšší výkon za srovnatelnou cenu. Roli tedy pravděpodobně má hrát cenová dostupnost motherboardů s paticí 939.

Celkově se jedná o procesor určený pro firemní použití s využitím nižších cen operačních pamětí a základních desek s paticí 939, ovšem pokud zůstane cena srovnatelná s modelem AMD Athlon 64 3000+, může se velmi rychle zabydlet u počítačových nadšenců (a nejen u nich) díky lepšímu poměru výkonu a ceny. Tento fakt by mohl velice výrazně ovlivnit prodejnost modelů Athlon 3000+ a 3200+, nehledě na rychlejší modely AMD Sempron, které nabízejí za méně peněz daleko nižší výkony.

AMD Opteron 144

Cena včetně DPH: 4 510 Kč

K testu zapůjčila firma: FOX Computers, s. r. o., http://www.foxpc.cz

§§§§§


Výkonné řešení

Václav Maletínský

C05P0525

Multifunkční zařízení společnosti Xeroxu je určeno pro pracovní skupiny menší a střední velikosti. Mezi jeho přednosti patří snadná obsluha a vysoký výkon 24 barevných nebo monochromatických výtisků či kopií. Pracovní rozlišení tiskárny s vyhlazováním hran odpovídá třídě 2 400 x 600 dpi, k dispozici jsou přitom ovladače PCL5c a PostScript 3. Při kopírování zařízení pracuje s hardwarovým rozlišením 600 x 600 dpi. Skener může pomocí automatického podavače předloh za minutu v nízkém rozlišení sejmout až dvacet stránek formátu A4, přičemž při jediném průchodu snímá obě strany předlohy. K dispozici je samozřejmě také pracovní skleněná plocha formátu 210 x 297 mm. Skenování lze řídit jak z pracovní plochy počítače, tak z ovládacího panelu multifunkčního produktu, je možné skenovat do schránky i na kterýkoliv síťový počítač, neboť mezi komunikační rozhraní Xeroxu C2424 patří jak USB 2.0, tak i ethernetová zásuvka. Přístroj je vybaven rychlým procesorem PowerPC 500 MHz a 256 nebo 512 MB operační paměti s volitelným rozšířením na 1 GB. Standardně je vybaven i 40GB pevným diskem pro ukládání tiskových úloh a snímaných dokumentů. Výrobek proto nabízí i pokročilé funkce zabezpečeného tisku nebo snímání, uživatel proto nemusí mít strach, že se k jeho důvěrným datům dostanou nepovolané osoby. Xerox WorkCentre C2424 je vybaven multifunkčním podavačem papíru pro 100 listů formátu A4, spodním zásobníkem pro 525 listů stejného formátu a duplexním modulem pro oboustranný tisk. Výstup potištěných materiálů postačuje pro uložení 250 výtisků.

Průvodce instalací modelu C2424 pomůže uživateli zprovoznit přístroj připojený USB kabelem nebo pomocí síťové zásuvky, nabídne zavedení ovladačů pro tiskárnu i skener, usnadní instalaci programů ScanSoft PaperPort SE 9.0 pro správu dokumentů a OCR aplikaci OmniPage SE 9.0. K ovládání a konfiguraci může posloužit přehledný panel přístroje s monochromatickým grafickým centrálním displejem. Na levé straně panelu jsou umístěny přepínače režimů skenování a kopírování, doplněné o stavové informační diody, na protilehlé straně je číselná klávesnice pro zadání počtu kopií nebo změnu měřítka při zmenšení nebo zvětšení originálu. Volba kvality kopie je dostupná v menu přístroje, v nabídce jsou čtyři nastavení rychlosti a kvality.

Při testu jsme sledovali rychlost tisku i kopírování. Doba zpracování prvního výtisku monochromatického dokumentu s textem, textem a grafikou nebo celostránkovou grafikou kolísá mezi 5,6-15,4 sekundami v závislosti na zvoleném režimu tisku. U barevného zpracování dokumentů se časy pohybovaly v rozmezí 6,8-28,4 sekundy. Kvalita dokumentů byla výborná nebo velmi dobrá u použití všech barev a při nastavení HQ/Photo nebo Enhanced. Jen průměrná naopak byla při nižších volbách rozlišení v barevném tisku a při černobílém tisku grafických prací. Zrnitost monochromatických obrázků je nezvykle vysoká a uživatel bude moci samostatný černý tuhý inkoust použít jen pro tisk textu (ten je i v nízkých nastaveních přesný), nebo pro náhledové výtisky. Rychlost kopírování je stejná při černobílém i barevném provozu, stránka formátu A4 může být podle nastavení kvality zhotovena za 14-20 sekund. Šest stran stejného formátu jsme z multifunkčního zařízení získali za 56 sekund. Skener, který je v zařízení zabudován, není výjimečně rychlý. Náhled dokumentu A4 jsme získali za 23 sekund, monochromatický nebo barevný obraz A4 v rozlišení 300 ppi byl k dispozici za 23-37 sekund. Fotografie 13 x 18 cm v barvě a nastavení 600 ppi byla sejmuta za 38,8 sekundy. Velmi světlé a velmi tmavé odstíny skener zachycuje s problémy, barevná shoda dosáhla jen průměrných hodnot. Deklarovaná rychlost tisku a kopírování 24 stran A4 za minutu překvapivě platí pouze pro náhledový režim. V dalších režimech Standard, Enhanced a HQ/Photo postupně klesá na 18, 12 a 6 stran A4 za minutu. Pro bezchybný tisk grafiky můžeme doporučit minimálně nastavení Enhanced, světlejší tisky dokumentů s barevným písmem a jednoduchými logy jsou v rozumné kvalitě jsou v dispozici i ve standardní volbě.

Mnoho zákazníků dokáže Xerox WorkCentre C2424 oslovit rychlostí a kvalitou barevného tisku, další jistě uvítají výrobek s vysokým měsíčním zatížením 85 000 výtisků A4. Budoucí uživatelé by si měli uvědomit, že model C2424 je především multifunkčním řešením pro práci s barvou, monochromatický tisk nebo kopírování jsou pro něj spíše okrajovou záležitostí. Zákazníky potěší náklady na černobílý provoz 0,52-0,73 Kč pro pokrytí 5 %, méně již 3,47-3,76 Kč pro barevné pokrytí 20 %. Mnoho diskusí zřejmě proběhne kolem pořizovacích cen produktů, které se podle stupně výbavy pohybují od 97 do 146 tisíc Kč včetně DPH.

Xerox Workcentre C2424

Cena včetně DPH: 97 000-146 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Xerox, http://www.xerox.cz

§§§§§


Čtyři funkce pro malou kancelář

Václav Maletínský

C05P0526

Druhým multifunkčním zařízením, které vám v našem časopise představíme, je Epson AcuLaser CX11NF. Základní informace o této novince jsme přinesli již v červnovém čísle, s testem jsme museli počkat až na dobu, kdy první výrobky dorazí na náš trh. Před popisem naměřených výsledků si ale ve stručnosti připomeňme základní technické údaje. Na pulty prodejen se dostávají produkty s kódem CX11N a CX11NF. Oba jsou založeny na čtyřprůchodové barevné laserové technologii tisku s rychlostí opakování 25 stran A4 za minutu černobíle a 5 stran A4 za minutu barevně. Kromě tisku mohou snímat dokument a kopírovat, model CX11NF je přizpůsoben i pro faxový provoz. Komunikaci s počítačem zajišťuje USB 2.0 kabel a ethernetová zásuvka 10/100 Mbit/s. Ovládací panel s centrálním pětiřádkovým displejem, numerickou klávesnicí a tlačítky pro volbu pracovních režimů výrobce umístil před horní výstupní podavač. Práce se zařízením je díky přehledným prvkům rychlá, konfigurace při zapojení do sítě přehledná, přesto i tentokrát doporučíme nastavení vlastností přístroje pomocí vestavěného webového rozhraní. Tiskárna pracuje s maximálním uváděným rozlišením 2 400 dpi, jehož je dosaženo pomocí funkcí RIT (Resolution Improvement Technology). Deskový skener nad tělem tiskárny může nabídnout hardwarové rozlišení 600 x 600 ppi a interpolované rozlišení 9 600 x 9 600 ppi. Ve víku skeneru je zabudován i automatický podavač předloh pro práci s vícestránkovými dokumenty. Procesor nového all-in-one produktu pracuje na frekvenci 192 MHz, paměť má kapacitu 128 MB a volitelně je možné doplnit další moduly až na celkových 576 MB. Základní vstupní zásobník pro 180 listů lze za příplatek rozšířit o druhou zásuvku pro 500 archů A4, k výrobku je možné získat i spodní kabinet s kolečky. Výstup s kapacitou 250 výtisků nelze dále měnit. Maximální měsíční zatížení by nemělo překročit 45 000 výtisků.

Technické údaje i výsledky našich testů naznačují, že Epson AcuLaser CX11NF je určen pro zákazníky, kteří rychlejší tisk a kopírování v monochromatickém režimu občas doplní pomalejším, přesto velmi precizním barevným zpracováním dokumentů. Při použití černého toneru se doba prvních výtisků pohybovala v rozmezí 9,7-10,5 sekundy, použitím všech zásobníků CMYK došlo ke zpomalení na 18,8-19,5 sekundy. Kontrolní dokument 27 stran PDF jsme ve standardním nastavení barevně vytiskli za 5 minut a 31 sekund. Kvalitou černobílého i barevného tisku jsme byli velmi příjemně překvapeni. Potěšila nás i možnost manuálního vyvážení barev pro kopírování předloh, která mnoha srovnatelným zařízením na trhu chybí. Kopírování jednostránkové předlohy nabízí tři základní režimy rychlosti a kvality, nejrychlejší nastavení je vhodné pro kopie písemností a zabere 12,2 sekundy, nejpomalejší vyhoví požadavkům na přesné kopie fotografií a je o 6 sekund pomalejší. Obdobná nastavení se objeví i při barevném kopírování, při němž lze kopie získat za 29 sekund při náhledové nebo střední kvalitě a za 1 minutu a 18 sekund v maximálním nastavení. Při snímání dokumentů z automatického podavače jsme zkopírovali 6 barevných stran ve standardní kvalitě za 1 minutu a 40 sekund. Skenování patří k poměrně silným stránkám multifunkčního produktu, náhled stránky A4 je možné získat za 6 sekund, barevný obrázek stejného formátu v rozlišení 300 ppi pak za 14,4 sekundy. Fotografii 13 x 18 cm jsme skenovali v nastavení 75, 300, 600 a dosáhli jsme časů od 6,5-18,3 sekundy. Vyšší nastavení 1 200 ppi již dobu snímání prodloužilo na 1 minutu a 14 sekund. Skener netrpěl výrazným posunem barev a díky vyššímu pracovnímu rozlišení je vhodný i pro základní grafické práce. Celkové hodnocení produktu vyzní poměrně kladně. Epson CX11NF je víceúčelový kancelářský pomocník, který potěší příznivou pořizovací cenou 28 890 Kč včetně DPH. Je však třeba mít na paměti, že je prodáván se startovacími barevnými tonery se sníženou kapacitou (1 500 výtisků). Běžně jsou k dispozici i zásobníky s výtěžností 4 000 Kč. Při jejich použití klesnou náklady na barevný tisk z hrozivých 6,21 Kč na 4,36 Kč pro stránku s pokrytím 20 % (5 % pro každou barvu CMYK). Monochromatický tisk je ve všech případech stejně nákladný a vychází na 0,76 Kč při pokrytí stránky A4 5 % černého toneru.

Epson AcuLaser CX11NF

Cena včetně DPH: 28 890 Kč

K testu zapůjčila firma: Epson, http://www.epson.cz

§§§§§


Velkoplošný tablet

Viktor Bocan

C05P0519

Každý, kdo pustil počítač, zkoušel Malování. A kdo tvrdí, že ne, tajně si ho pouští dosud!

Určitě si každý z vás na počítači někdy kreslil. Myší. Jenže doba kráčí vpřed mílovými kroky a věci, potažmo periferie, které byly donedávna určeny striktně profesionálům a do drahých studií, se dostávají mezi široké masy, ať už mluvíme o laserových tiskárnách nebo webových kamerách. Nebo o tabletech. Ano, jestli rádi kreslíte a nemáte tablet, zaspali jste dobu! A to dokonce tu, kdy si kdokoliv může za pár korun pořídit i zařízení veliké a na pohled luxusní. Takové, jako je Trust 1200-V2.

Oproti jiným tabletům v této cenové kategorii (tj. pod 3 000 s DPH) totiž nabízí plochu, na kterou si snadno (pod průhlednou fólii) vložíte předlohu velikosti A4, kreslit po ní pak můžete perem s 512 stupni přítlaku a třemi tlačítky, nebo lehce chudou myší s klasickými dvěma tlačítky a kolečkem. Obojí je pochopitelně bezdrátové a myš nemá žádnou vlastní optiku nebo mechaniku, čili bez podložky (tabletu) nefunguje. Na tablet jsme pro účely recenze přešli z klasického "domácího" Volita a musíme říci, že přechod to byl částečně radostný, částečně bolestný. Pero je napůl kovové a navíc obsahuje baterii, takže je docela těžké a neforemné, myš naopak droboučká a tlačítka tuhá. Rozhodně zapomeňte na to, že zahodíte normální myš, tu budete muset používat dál, dokonce bychom řekli, že tu "tabletí" odložíte do zásuvky a už nevytáhnete. Na pero se zvyknout dá, ale i tak nás po delší práci bolela ruka, což u kreslení docela vadí. Skvělá je naopak veliká kreslící plocha a přídavné funkce, která mačkáte perem (jako softwarová "tlačítka" přímo na ploše). K tabletu dostanete Corel Art Dabbler - kreslící program "na doma" - a to je celé. Resumé? Domů je to možná příliš velké a těžké, do práce zase příliš laciné, jestli ale hledáte něco mezi, stojí Trust 1200-V2 minimálně za osahání. Za tu cenu, no nekupte to.

Trust Wireless Scroll Tablet 1200-V2

Cena včetně DPH: 2 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Trust, http://www.trust.com

§§§§§


MP3 brýle Oakley

Lubor Jarkovský

C05P0506

V recenzi MP3 jezevčíka Philips PSS110 jsme psali, že pomalu, ale jistě výrobcům docházejí nápady, jak přijít s originální funkcí či provedením MP3 přehrávače. Společnosti Philips se to podařilo, ale není sama, protože známý výrobce kvalitních (slunečních) brýlí a oblečení Oakley se vrhl do světa elektroniky a vytvořil první sluneční brýle s integrovaným MP3 přehrávačem.

Mohlo by se zdát, že u naprosté novinky zůstane výrobce u jednobarevného provedení a jedné velikosti paměti. Oakley je však Oakley, a tak máme na výběr Thump s paměťmi o velikostech 128, 256 a 512 MB. Dále jsou brýle k dispozici v několika barevných provedeních, na našem trhu se prodávají Matt Black a Red Camo 128 a 256 MB. Na globálních internetových stránkách Oakley naleznete samozřejmě větší množství barevných variací, český trh se ale dočkal jen těch výše uvedených. Ještě je třeba doplnit, že na českém trhu jsou u 256MB verzí polarizovaná skla, zatímco u 128MB nikoliv.

Samotné brýle jsou vyrobeny ze speciálního materiálu Oakley O Matter, který se používá k výrobě brýlí pro atlety a jiné sportovce. O Matter se podle oficiálních informací vyznačuje vysokou odolností proti poškození a především nízkou hmotností. Posuďte sami, celé Thump váží jen 52 gramů. Přestože nás Oakley přesvědčuje o úžasnosti materiálu, z něhož tyto i další klasické sluneční brýle vyrábí, na nás působil O Matter svým vzhledem jako obyčejný plast.

MP3 přehrávač je rozložen do obou stran v nožičkách, na jedné se nachází zapínání/vypínání a tlačítka pro posun vpřed a vzad ve skladbách, na druhé potom ovládání hlasitosti. USB port pro spojení s počítačem je poměrně šikovně umístěn v části se zapínáním a není prakticky vůbec vidět. Sluchátka se dají vysouvat a zasouvat, aby sedla do uší na jakékoliv hlavě. Pokud chcete používat Thumpy doma či v době, kdy venku nesvítí slunce, lze skla odklopit, ale doporučujeme brýle takto nosit pouze v případě, že jste někde v divočině, kde není živá duše. Kdo odklopí skla mezi lidmi, automaticky bude ocejchován jako exot či v horším případě jako ufon.

Nyní něco ke schopnostem přehrávače a kvalitě poslechu. Nahrávat do interní paměti můžete přes rychlé USB 2.0 MP3, WMA (DRM) a WAV, a to i ve složkách. Posun vpřed je možný pouze v rámci skladeb, složky jsou přehrávány za sebou podle abecedy. S výdrží baterie to nijak slavné není, po hodinovém nabíjení vydrží brýle hrát asi 4 hodiny, po třech hodinách doplňování energie zhruba 6 hodin. Zvukově se projevují Oakley Thump velmi dobře a navíc ze sluchátek nebolí uši, protože se pecky jen lehce zasouvají dovnitř.

Tato úžasná hračička nás nadchla a nebýt přemrštěné ceny, ihned bychom si ji pořídili. Když uvážíme, že průměrné klasické sluneční brýle od Oakleyho stojí asi 5 tisíc, tento výrobek by určitě neměl stát více než 10 tisíc. Ke všemu je v základním příslušenství dodáván jen USB kabel.

Oakley Thump

Cena včetně DPH: 12 990 Kč (128 MB), 16 990 Kč (256 MB, polarizované)

K testu zapůjčila firma: Hořák Trading, a. s., http://www.oakley.cz

§§§§§


Nové počítače pro nový školní rok

Petr Matuška

C05P0504

Začátek školního roku je vždy doprovázen zvýšeným zájmem o nové počítačové sestavy. Ratolesti si je žádají zejména za účelem výuky nebo zpracování domácích úkolů, všichni ale víme, že se na novém počítači nebudou jen učit, ale bude sloužit jako multimediální centrum pro celou rodinu. Jednou z možností, jakou počítačovou sestavu vybrat, je počítač Kvazar Media. Jedná se o model založený na platformě Intel Pentium 4, konkrétně vybavený procesorem Intel Pentium 4 506, pracujícím na frekvenci 2,67 GHz s rychlostí sběrnice FSB 533 MHz a 1 MB vyrovnávací paměti L2 cache. Procesor je uložen v základní desce Intel Vanguard BLK-mikro ATX, osazené čipovou sadou Intel i915G s jižním můstkem ICH6. Jak je z názvu patrné, přítomna je integrovaná grafická karta Intel Graphics Media Akcelerator 900, využívající k provozu sdílenou paměť systému až do velikosti 64 MB. Operační paměť typu DDR je zastoupena dvěma 256 MB moduly, zapojenými ve 128bitovém režimu DualDDR. Pro uchování dat je použit pevný disk Seagate ST3120827AS, pracující s rozhraním SATA, který má kapacitu 120 GB a využívá technologii NCQ. Neodmyslitelnou součástí počítačových sestav je již delší čas vypalovací mechanika zvládající zápis na CD/DVD média, nejinak je tomu i u této sestavy - počítač je vybaven optickou mechanikou LG, schopnou zpracovat i média ve formátu DVD-RAM. Nechybí ani disketová mechanika. Celý komplet je umístěn v počítačové skříni In-Win V564 v černostříbrném provedení, vybavené přídavným tunelem k CPU pro lepší odvod teplého vzduchu. Systému chlazení pomáhal jeden ventilátor s rozměry 92 x 92 mm, umístěný na zadní straně case, který vyhání teplý vzduch z počítačové skříně ven. Mezi dodaným příslušenstvím se nachází 17" LCD displej Samsung 710V s rozlišením 1 280 x 1 024 obrazových bodů, kontrastem 450 : 1, svítivostí 280 cd a rychlostí 16 ms, bezdrátový set Chicony multimediální klávesnice a počítačové myši s optickým snímáním. Vysílač bezdrátového setu se připojuje do rozhraní USB, minimální dosah klávesnice činí dva a půl metru, u optické myši pak jeden a půl metru, takže se nemusíte bát umístit vysílač někam, kde nebude překážet. Multimediální výbavu tvoří s již zmíněnu vypalovací mechanikou ještě integrovaná zvuková karta High Definition Audio, postavená na zvukovém čipu Realtek ALC860 a zvládající současně zpracovávat a reprodukovat dvě oddělená zvuková vlákna pro nezávislý poslech hudby ve dvou místnostech. Do multimediální výbavy pak patří rovněž soustava reproduktorů Inspire 2.1 T3000, pracující se dvěma satelity a jedním subwooferem o celkovém výkonu 70 W, vše provedené v příjemné černé barvě. Integrována je i interní čtečka paměťových karet, určená pro sedm nejrozšířenějších formátů včetně jednoho portu USB 2.0, další dva USB 2.0 porty jsou vyvedené spolu s audio konektory na přední straně case. Zajímavým doplňkem je i analogový televizní tuner Pinnacle PCTV Media Center 100i ve formátu interní PCI karty. Provedení uvnitř case je na vysoké úrovni, kabely jsou úhledně upravené a schované tak, aby nebránily průchodu čerstvého vzduchu skříní. Softwarové vybavení počítače představuje pouze operační systém Microsoft Windows XP Home CZ s nainstalovaným opravným balíčkem Service Pack 2, a to včetně plně nainstalovaných ovladačů všech zařízení. Jediné dodané CD obsahovalo ovladače základní desky Intel, tudíž nebyla přítomna žádná pomocná utilita pro snadné obnovení systému s minimálním přispěním uživatele. Vybavení BIOSu je dáno použitím firemní základní desky Intel, neumožňuje tedy jakékoliv nadstandardní možnosti v podobě zvýšení frekvence procesoru nebo pamětí. Sestava byla relativně tichá, zejména díky nepřítomnosti externí grafické karty a téměř nehlučnému chodu pevného disku, při přehrávání filmů v pozdních nočních hodinách by vás jistě rušit neměla. Celková stabilita počítačové sestavy Kvazar Media byla nadmíru dobrá, počítač prošel náročným redakčními testy bez ztráty kytičky. Možnosti rozšíření jsou určené použitým formátem základní desky, kdy zbyl jeden volný slot PCI Express x1 a jeden klasický PCI, na zadní straně jsou pak volné čtyři USB 2.0 konektory, 10/100 Mbit/s síťový konektor a po jednom LPT a COM portu, port FireWire IEEE 1392 chybí. Do počítače je možné přidat pouze jednu mechaniku DVD nebo druhý pevný disk, tento fakt ale nemusí mnoha uživatelům vadit, protože testovaná sestava je navržena vhodně a reálné rozšíření přichází v úvahu pouze v podobě přidání operační paměti, popřípadě výměně nebo přidání druhého pevného disku. Výkonnostně na tom byl počítač s přihlédnutím k použití integrované grafické karty GMA900 velmi dobře, jakákoliv multimediální činnost by neměla činit této sestavě větší obtíže. Potěšujícím faktem byla i přítomnost 128MB Flash paměti a pěti médií DVD-R. Jediným záporem celé sestavy tak zůstává absence konektoru FireWire a slotu PCI Express x16 pro rozšíření grafické karty.

Kvazar Media

Cena včetně DPH: 25 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Kvazar-Micro, s. r. o., http://www.kmczech.cz

§§§§§


Velký a nádherný

Tomáš Jirásko

C05P0520

Po panelech s úhlopříčkou přes 21 palců nebývá v našich končinách příliš velká sháňka. Okruh uživatelů, kteří potřebují monitor zvící servírovacího stolku není velký a obhájit náklady na jeho pořízení se podaří pouze zlomku z nich. I tak se ovšem najdou obory lidské činnosti, kde jsou monitory těchto velikostí nepostradatelné - architekti, grafici, konstruktéři, ale i cifršpióni nebo pracovníci velínů. Ovšem nabídka na našem trhu není zrovna bohatá, v podstatě se omezuje pouze na značky představující technologické nebo ekonomické lídry odvětví. Jedním z prvních monitorů o velikosti 23" na našem trhu byl více než před rokem Philips Brilliance 230W5BS (250 x

x 452 x 548 mm, 9 kg). Ovšem na jeho výkonu to není patrné a i když jde o relativně starší produkt, je stále nepříjemnou konkurencí ostatním monitorům této kategorie. Philips jako jeden z výrobců panelů (LG/Philips), které využívají i další značky, totiž těžil ze své zkušenosti jak s výrobou, tak i vývojem technologie IPS a na tomto monitoru je to znát. Displej poskytuje kvalitní rovnoměrně podsvětlený obraz o rozlišení 1 920 x 1 200 pixelů, se svítivostí 250 cd/m2, kontrastním poměrem 500 : 1 a úhly pohledu 176/176, s dobrým barevným podáním i vykreslením. Při testovací sekvenci se ovšem u přehrávání scén s extrémně rychlým přechodem barevných vrstev (fotbal, hokej) projevil očekávaný lehký ghosting. Monitor je totiž deklarován s 16ms odezvou, pokud se tedy výrobce chtěl vyhnout barevné degradaci, muselo se to zákonitě u těchto testovacích sekvencích projevit. U klasické počítačové animace, výkresů, prezentací i krátkých spotů jsme však tento jev nezaznamenali. V možnostech displeje je i PIP (Picture In Picture). Toto okno může mít tři velikosti a lze jej umístit na libovolné místo na ploše. Omezující je u Philipsu nemožnost polohovat displej výškově, nicméně my jsme během testování nepocítili potřebu displej v tomto směru nastavovat, vše jsme řešili naklopením displeje ve vertikální ose. Pod tmavým krytem je ve středu přední strany schována dvojice USB portů a univerzální čtečka paměťových karet (CF I/II, SM/MMC, SD, MS, MS Pro, MicroDrive). Třetí port je ukryt na zadní stěně displeje. Pro vstup videosignálu lze využít jak analogový konektor D-Sub, tak digitální DVI-I. Philips nabídne i funkci SmartManage pro dálkovou správu monitoru, jsou v něm integrovány i reproduktory. V případě dvěstětřicítky dostáváte na stůl solidní model, s dobrým podáním barev, jen za mírně vyšší cenu, než by se dalo očekávat.

Philips Brilliance 230W5BS

Cena včetně DPH: 44 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Philips Česká republika, http://www.philips.cz

§§§§§


Supertichý 300W zdroj

Michal Bareš

C05P0524

Existují různé druhy zdrojů. Odlišují se nejen výkonem, ale i hlučností. Samozřejmě, že dostatečný výkon je důležitý, při stavbě počítače je s ním třeba počítat pro zajištění výkonnostní rezervy. Dnes ale stále více uživatelů kromě výkonu sleduje i hluk. V luxusnějších počítačích většinou najdeme tzv. tiché zdroje s větším, pomalejším a zároveň tišším větrákem. Pro fajnšmekry a příznivce kvalitního PC tuningu však existují i zdroje s nulovou hlučností, které neobsahují řádné pohyblivé součásti a jsou chlazeny pasivně.

Přesně takový tichý zdroj jsme obdrželi k testování od společnosti Amacrox, jež se specializuje na vývoj a výrobu "vychytaných" zdrojů, větráků, skříní a dalších PC drobností.

Pod mřížováním Calmeru se skrývá trojice červených chladicích bloků a potřebná elektronika na dvoustranné bezpečnostní PCB desce. Děrovaná mřížka obepíná kromě strany, jež přilne ke straně počítačové skříně, celý zdroj. Na zadní straně pak najdeme podsvícený vypínač a napájecí konektor. Kabely vedoucí ze zdroje jsou spojeny a umožňují tak lepší manipulaci a cirkulaci vzduchu uvnitř skříně. Na jejich konci nalezneme konektor pro napájení základní desky (20+4) a CPU, dále čtveřici klasických 4pinových konektorů (mají křidýlka pro lepší zapojování a vypojování), dvojici SATA konektorů a jedno napájení floppy diskety. Kvůli rozměrnému pasivnímu chlazení je hmotnost zdroje o něco vyšší, než je zvykem - činí úctyhodných 2,2 kg.

Calmer je kompatibilní s nejnovějším standardem Intel ATX 12V V2.0 a je opatřen řadou certifikátů. Přestože disponuje "jen" 300 watty, jeho efektivita je 89 % a oproti běžným zdrojům má ušetřit až 84 wattů za hodinu, což je při neustálém chodu počítače téměř 730 kWh za rok. Při přibližné průměrné ceně 3 Kč za 1 kWh pak může roční úspora přesáhnout až 2 000 Kč. Obsahuje též ochranu před přepětím, přehřátím, přetížením a obvody pro zajištění stability zdroje OVP, OCP a SCP. Maximální proud činí +3,3V 20A, +5V 20A, +12V1DC 8A, +12V2DC 14A, -12V 0,3A, +5VSB 2,0A.

V praxi jsme zdroj zkoušeli v několika sestavách v různém stupni uzavřenosti skříně. Je opravdu nehlučný a ani v uzavřené skříni s procesorem Intel Pentium 4 Extreme Edition 3,4 GHz se nepřehříval. Stabilita zdroje je rovněž výborná. Jedinou nevýhodou je opět cena, jež je výrazně vyšší než u hlasitějších zdrojů.

Amacrox Calmer

Cena včetně DPH: cca 3 600 Kč

K testu zapůjčila firma: Amacrox,http://www.amacrox.com

§§§§§

$$$$$


Knihy


Hacking - umění exploitace

Patrik Malina

C05P0530

Asi to vypadá velmi nepatřičně: hacking je přece umění na hranici možného pro originálně myslící bytosti, jež dokáží z ničeho vytěžit maximum, ne disciplína pro každého začátečníka! Správný hacker přece vše najde na internetu a zbytek si odvodí či domyslí... Přesto vycházejí knihy, jako je tato, jež se pokoušejí něco alespoň naznačit. A nejsou k zahození!

Pokud jste propadli iluzi, že stát se hackerem (rozuměj umělcem technického) je otázkou výukových materiálů, pak je tahle příručka výbornou léčebnou kůrou. Autor se pokusil o nástin několika aspektů této zájmové činnosti a pokud nejste opravdovými zájemci (myšleno v nejsilnějším smyslu slova), pak vás jeho látka brzy omrzí. V neposlední řadě je dobré upozornit, že autor upřednostňuje jako ukázkové prostředí systém Linux, jehož architektura je referenčním materiálem.

Nejde o začátečnické povídání - pokud nemáte podrobnější představu o jazyce C a nikdy jste si alespoň nezkusili pohrát s assemblerem, jedná se o nesnesitelně abstraktní hmotu. První část knihy je zaměřena na oblast programování, cílem výkladu je naznačit cestu k tvorbě exploitů, tedy kódů k průniku do operačního systému. Jen tak mimochodem zde získáte související informace o práci s pamětí a o strukturách, jako je zásobník volání. Pokud se v architektuře nevyznáte více, utonutí je vždy otázkou okamžiků.

Další výraznější celek je zaměřen na síťování, ani zde autor nesnižuje nasazenou laťku. Výklad se po stručném úvodu ponoří do hlubin síťové komunikace, z níž ční ukázky různých softwarových nástrojů, doprovázené věrnými druhy v podobě skriptů v jazyce Perl. Tedy další prověrka vašich kompetencí! Pokud jste vydrželi do konce, poslední kapitola se věnuje šifrování, dostane se vám jak koncepčních poznámek, tak ukázek praktického prolamování. Jazyk C je i zde vaší pravou rukou! Není nám známo, zda mysl hackera musí být vedle originality zároveň rozpolcena, ale tato kniha ledacos naznačuje. Nemáte-li zábrany, hledáte-li inspiraci a nebojíte se využít opravdové programátorské prostředky v podobě výše zmíněných jazyků, určitě do ní nahlédněte!

Autor: Jon Erickson

Vydavatelství:

Zoner Press, Brno, 2005

Počet stran: 263

Doporučená cena: 225 Kč

§§§§§


Digitální fotografie  - 100 praktických návodů

Patrik Malina

Čím více je problematika digitální fotografie obří módní vlnou, tím více knih s často prapodivným způsobem zpracování se v záplavě nových titulů objevuje. Ačkoliv máte dojem, že látku již nelze zpracovat jinak, čas od času se objeví titul jako tento. A nastane příjemné překvapení.

Jakýmsi jednotícím znakem této zajímavé publikace je jednoznačně pevný řád a autoři dodržují určité zásady, díky nimž je zaručena především dobrá orientace čtenáře. Sazba stránek striktně sleduje jednotnou šablonu, na níž si rychle zvyknete každá dvojstrana je jakýmsi uzavřeným tématem. Neznamená to však, že by tím tvůrci látku považovali za vyčerpanou, neboť právě ona skromnost je spíše pobídnutím či náznakem k další práci. Druhou ctností je pravidlo o přiměřeně dlouhém výkladu. Zásada, že jeden obrázek vydá za mnoho stran textu, je uplatňována ukázkově. Ačkoliv řadu fotografií, jež slouží jako příklady určitých postupů, je možné označit jako nijak výjimečné, díky perfektnímu zasazení do kontextu poslouží svému účelu výborně.

Přidržíme-li se blíže obsahu, pak se jedná v podstatě o základní učebnici fotografování. Příjemné je, že zhruba třetina kapitol není o technice a přesných postupech, ale o umění dívat se a přemýšlet o fotografovaných obrazech. Technické minimum pro ovládnutí přístroje najdete samozřejmě hned v první části, hned druhý oddíl však nabádá k přemýšlení nad náměty a kompozicí. Pak opět trochu techniky - expozice a její úpravy - a vzápětí poměrně tvůrčí materiál v podobě tématu o hloubce ostrosti. A cyklus pokračuje dále: práce se světlem a bleskovými zařízeními je vystřídána tvůrčí prací se scénou a různými ukázkami originálních přístupů. Závěr však vyznívá jednoznačně ve prospěch softwarových nástrojů a technologie tisku získaných snímků.

Jak koncepce formálního zpracování, tak struktura kapitol a zařazovaných témat svědčí o vytříbené pedagogické ruce. Pakliže hledáte ukázku materiálu pro začátečníka, tady je: neomrzí sáhodlouhými výklady, opakovaně posune správným směrem, nabídne náměty pro přemýšlení a tvůrčí pohled. Vřele doporučujeme! Autor: Gregory Georges

Vydavatelství:

CP Books, Brno, 2004

Počet stran: 226

Doporučená cena:299 Kč

§§§§§


Pasti a propasti jazyka C++

Patrik Malina

Přestože knih o programování je na trhu obrovské množství, jen málo z nich lze označit za opravdovou klasiku či výjimečně originální počin. Pokud se omezíme na měřítko tuzemské, je výběr o to skromnější, ovšem u následujícího titulu nemusíte váhat ani na okamžik. Kniha proslulého pedagoga z ČVUT byla skvělá již při svém prvním vydání, a protože je důsledným inovátorem, nebojte se investovat své peníze ani podruhé: látka byla přepracována, podstatně rozšířena a doplněna o řadu dalších jemných odstínů.

Ani při tomto "druhém podání" se nijak nemění základní koncepce: nejde o žádnou učebnici jazyka C++, ale o sbírku výborně demonstrovaných chyb, k nimž programátora svádí samotná syntaxe či třeba podobnost a propletenost s "Céčkem". Pokud jste ani jeden z uvedených jazyků prozatím neovládli alespoň na základní úrovni, půjde o příliš specializovaný humor, ale knihu není špatné odložit na později. Mimochodem vám poslouží jako výborný referenční materiál pro sebehodnocení, neboť se stoupající obtížností ukázek budete zřetelně cítit, kde jsou prozatím vaše hranice.

Látky se však není třeba obávat. Autor vše vysvětluje, a pokud se C++ učíte, postupně bezpochyby lstivé konstrukce rozpoznáte a doceníte rafinovanost tohoto čtiva. Není přitom rozhodující, jestli to bude trvat půl roku nebo dvě sezony, protože nejde o román: čtení s přestávkami vás nijak neochudí o souvislosti. Naopak se domníváme, že řadu témat je dobré nechat uležet a navštívit opakovaně.

Jednotlivé kapitoly nemá smysl vyjmenovávat, takže jen poznamenejme, že autor oproti první edici přidal třeba šablony a jejich knihovnu STL a posvítil si na podporu češtiny. Tradiční lahůdkou jsou kapitoly o ukazatelích nebo rozdíly mezi C a C++, naopak mezi novější pojednání patří kupříkladu chyby při objektovém návrhu. Celkově kniha pokrývá široké spektrum problémů, do nichž v bažině jménem C++ můžete snadno zapadnout.

V českém jazyce zřejmě nevyšla kniha srovnatelné koncepce a kvality provedení zároveň. Mimo jiné proto, že napsat ji dobře nemůže úplně kdokoliv.

Autor: Miroslav Virius

Vydavatelství: CP Books, Brno, 2005, 2. vydání

Počet stran: 375

Doporučená cena:349 Kč

§§§§§


Photoshop CS rychlými kroky

Patrik Malina

Ke knihám s podtituly "snadno a rychle" má autor tohoto sloupku výraznou nedůvěru, a to ne zcela bezdůvodně: řadě dovedností se prostě bez námahy nenaučíte, a nabízí-li někdo opak, vypadá to podezřele. A v případě tak komplikovaného nástroje, jakým Photoshop je, je to obzvláště na pováženou! A přesto to nemusí dopadnout špatně, jak naznačuje tento titul.

Kniha není zase až tak tenká, jak na první pohled vypadá. Díky netradičnímu formátu obsahuje poměrně dost studijního materiálu. Přesto je jasné, že se někde muselo šetřit, neboť Photoshop je velmi rozsáhlý. Výsledkem je kuchařka, jež dává za pravdu svému názvu a čtenář přichází o jakési filozofické pozadí. Můžeme se tedy naučit, jak používat užitečné nástroje, avšak ambice na pochopení rozsáhlejších souvislostí ponechejte při čtení či přesněji prohlížení někde stranou. Publikace je vlastně knihou základních kouzel. Seznámíte se (vysloveně prakticky) s nejběžnějšími postupy a máte šanci vstřebat řemeslnou část práce s programem. Pozastavíme-li se u konkrétní náplně, pak jde o dílko pro začátečníky. Najdete zde vysloveně základní postupy, zaměřené na uchopení nejzásadnějších nástrojů Photoshopu. V první části jde o běžné ovládání programu jako takového, následuje kapitola o práci se soubory a posléze již tradiční trojice výběry-vrstvy-cesty. Následuje téměř povinné pojednání o retušování a barevných úpravách, dále přijdou na řadu textové efekty a také trochu tisku a publikování. Na závěr čekají užitečná makra.

Předností knihy je bezesporu názornost. Ta je podporována v první řadě přiměřeným množstvím textu, dále slušně provedenou sazbou stran a většinou dostatečně velkými a názornými obrázky. Cílem je zde, zcela bez obalu, zvládnutí postupů - tomu je podřízeno vše.

Publikace je slušně zpracovanou příručkou základního ovládání Photoshopu. Jedná se o holou kostru mechanických postupů s minimem doprovodné informace, což ovšem nemusí být na závadu: tak rozsáhlý program prostě potřebuje při snaze zvládnout jeho zákoutí oporu a takováto kniha začátečníkům či svátečním uživatelům jistě poslouží.

Autor: kolektiv

Vydavatelství:

Grada Publishing, Praha, 2005

Počet stran: 247

Doporučená cena: 349 Kč

§§§§§


PHP 5 Moduly, rozšíření a akcelerátory

Patrik Malina

Technologie PHP si již vybudovala natolik pevnou pozici, že není problém sehnat základní učebnici i pokročilejší materiál. I nakladatel tohoto titulu již má ve své nabídce několik soust pro tvůrce v PHP, ovšem tímto titulem zašel za hranici, již se ostatní dosud báli překročit. Proto kniha stojí minimálně za bližší prozkoumání.

Na prvním místě je třeba bez příkras varovat všechny zájemce, že toto opravdu není učebnice pro začátečníky a mírně pokročilé. Autor zde nevyučuje programování pomocí PHP, ani neukazuje možnosti tohoto skriptovacího jazyka jako takového. Co více, samotného kódu zde najdeme střízlivé množství. Cílem je představit podpůrné technologie, rozšiřující moduly a případně velmi pokročilé techniky, jež jsou s některými doplňujícími komponentami spjaty.

Veškerá látka je striktně rozdělena do pěti tematicky uzavřených kapitol. První z nich pojednává o tradičně silné zbrani PHP, jíž jsou přístupy do databáze. Představeny jsou dvě koncepce a autor zde především demonstruje možnosti odstínění od různorodých databázových rozhraní. Ve druhé kapitole je pojednáno o formulářích HTML, což je opět všem zájemcům o PHP každodenním chlebem, a i v tomto případě narazíte na odvozené techniky, využívající šablony či modul HTML_QuickForm.

Ve třetí kapitole je zařazeno moderní programátorské téma - zpracování a využití strukturovaných dokumentů XML. Řeč je nejen o parsování, a to různými způsoby, ale pěkně zde autor předkládá koncepce vzdáleného volání procedur jak na bázi XML RPC, tak protokolu SOAP. Že vás nenapadlo něco takového v PHP ani psát? Kapitola čtvrtá je zaměřena na pokročilé síťování a najdete zde odesílání pošty a citlivou otázku ověření uživatelů, závěrečný oddíl je zaměřen ladění a optimalizaci výkonu.

Kniha zavede velmi pokročilé zájemce o PHP do oblastí, u nichž ostatní učebnice tradičně končí. Žádné otravné úvody, žádné primitivní příklady, ale od počátku pořádná práce! Jde o skok rovnýma nohama k pokročilým možnostem a obzvláště třetí část obsahuje velmi zajímavý materiál k náročnějším experimentům. Autor: David Sklar

Vydavatelství: Zoner Press, Brno, 2005

Počet stran: 341

Doporučená cena: 269 Kč

§§§§§


Programování v Excelu 2000,2002, 2003

Patrik Malina

Jazyk Visual Basic a jeho odnože jsou stejně staré jako věčná diskuse, zda se jedná o zločin na čistotě programátorského řemesla či o užitečnou pomůcku pro tvorbu aplikací do Windows. Pokud zůstanete věrni oblastem, kde má třeba Visual Basic for Applications jisté opodstatnění a pevné mantinely, můžete jej ocenit. Třeba když vylepšujete možnosti Excelu.

Předkládaný materiál navazuje ve svém výkladu na tradiční možnosti Excelu vytvářet makra pro řadu automatizovaných operací. Autor se zaměřil na využití VBA pro typické i méně běžné úlohy a naznačuje, jakým směrem se může ubírat snaha o co nejlepší využití samotné aplikace.

Kniha určitě není určena úplným začátečníkům, kteří o Visual Basicu jen něco zaslechli. Hned v první kapitole budete vrženi tváří v tvář událostmi řízenému programování, což není pro slabší povahy dobrý začátek. Určitá základní znalost objektových přístupů a logiky událostí tedy není k zahození. Rovněž zde nehledejte ani základní pohyb v editoru či popis běžné syntaxe.

Vedle již zmíněných událostí v Excelu najdete v knize dalších devět kapitol s pokročilými tématy. Pokryt jsou jak tradiční disciplíny ve Visual Basicu, tedy grafické ovládací komponenty a prvky formulářů nebo nabídky a panely s pracovními nástroji, tak programové ovládání grafů či ne zcela jednoduchou problematika práce s externími soubory. Vedle příznačných možností práce s databázemi a seznamy, kde je Excel jako doma, vám autor ukáže i vytváření vlastních doplňků či extrémní polohu v podobě volání funkcí API operačního systému, čímž se dostává na samé hranice možností VBA.

Přestože v knize najdete řadu příkladů a ukázek kódu, v některých místech by jistě stálo za úvahu nahrazení obrovských přehledových tabulek názornějšími materiály. Ani zde nebyla podle našeho názoru důsledně uplatněno pravidlo, že materiály z nápovědy není třeba přepisovat a tisknout, takže kniha obsahuje třeba zbytečné reference na objektový model. Publikací o programování Excelu není až tak mnoho, tahle je sympatická svým pokročilým zaměřením beze snahy opět omílat základy.

Autor: Jaroslav Černý

Vydavatelství:

Grada Publishing,Praha, 2005

Počet stran: 227

Doporučená cena: 199 Kč

§§§§§


10/2006

$$$$$


Novinky


Redakční blok

06P044

Tomáš Jirásko, Čestmír Žák, Alexandr Radecký

Televize přes pevnou

Láká vás představa digitální televize, která by prostřednictvím pevné linky stahovala nejen běžné vysílání klasických televizních kanálů, ale i takové pořady, jaké byste právě v daném okamžiku chtěli vidět? Pokud ano, vězte, že O2 vám tuto možnost nabízí již dnes, přičemž tato služba nese prostý název O2 TV (čteme "ou tů tý ví"). V jejím archivu se momentálně nachází přes 250 filmů různých žánrů a mnoho dalších pořadů. K provozu je nutné pořízení speciálního modemu a set-top boxu, což je zařízení, jehož vstup tvoří datový proud z ADSL linky, výstup zase televizní obraz (SCART). S O2 TV se zatím setkáme pouze v krajských městech (celkově asi u 1 milionu pevných linek), postupně se s ní ale budeme potkávat i v menších sídlech. Na kolik celá tato legrace přijde? V případě, že máte zřízen ADSL internet od O2, bude vám za základní programovou nabídku účtováno 449 Kč, pokud ADSL od tohoto operátora nepoužíváte, počítejte s cenou 548 Kč měsíčně. K tomuto paušálu je ale nutné připočíst i poplatky za jednotlivé filmy, jejichž cena se v závislosti na konkrétním titulu pohybuje od 11 do 83 Kč. Aby se služba lépe zabydlela v domovech zákazníků, přichází O2 s reklamní akcí, trvající do konce října, v jejímž rámci jsou ceny aktivace, pronájem set-top boxu a paušální poplatek sníženy na 1 Kč. Podrobnější informace hledejte v patřičné sekci přímo na nových webových stránkách operátora http://www.cz.o2.com.

Zavolejte policii SMSkou

T-Mobile se spolu s pražskou policií zasadil o zřízení "Linky tísňového volání pro neslyšící", což je služba, díky níž lze získat pomoc policie odesláním textové zprávy. Po odeslání SMS na telefonní číslo 603 111 158 s popisem místa, kritické události a času se tato informace okamžitě dostane na centrálu, kde je zpracována a policie ihned vyšle příslušnou pomoc. Tuto službu hodnotíme velmi kladně, neboť poslouží nejen hlasově i sluchově postiženým spoluobčanům, ale může se hodit i v situaci, kdy uskutečnění krizového telefonátu nepřichází z důvodů bezpečnostních či jiných v úvahu.

Benq-Siemens ještě půl roku

Dočasná obchodní značka Benq-Siemens, jejímž účelem je zastřešení přechodu mobilní divize Siemensu pod křídla společnosti Benq, měla původně existovat jen do konce roku 2006. Vedení společnosti se však rozhodlo tuto lhůtu nejméně o půl roku prodloužit. Jako důvod bylo přitom oficiálně označeno zpoždění některých klíčových modelů mobilních telefonů. Připomeňme, že se snahou o propagaci této značky je v poslední době spojeno i sponzorování legendárních fotbalových klubů Real Madrid a Bayern Mnichov.

Nejmenší modul pro Wi-Fi

Společnosti Sharp se podařilo vyvinout značně miniaturizovaný (8,0 x 7,6 x 1,3 milimetrů), avšak funkčně plnohodnotný modul Wi-Fi. Minimalizována byla rovněž spotřeba energie, novinka se totiž pochlubí odběrem pouhých 0,3 mW v pohotovostním režimu. Modul si najde uplatnění zejména v mobilních telefonech, kapesních počítačích a dalších mobilních zařízeních.

Žiletka s tetováním

Motorola se nehodlá jen tak vzdát svého nejúspěšnějšího modelu mobilního telefonu, a tak se snaží legendární "žiletku" Razr V3 doslova resuscitovat všemi možnými i nemožnými způsoby. Po nedávném uvedení nových barevných variant (růžová, zlatá, světle modrá apod.) nyní došlo i na "tetování". Pokud se tak před Vánoci v obchodě potkáte s černou Motorolou Razr V3, na jejímž krytu je laserem bíle vykreslen čínský drak, budete již vědět, že se jedná o napodobeninu tetování Ami Jamese, což je americká televizní hvězda, proslulá právě četnými kresbami na kůži.

Nabijte to s Vodafone

Na konci letních prázdnin přišel Vodafone s novými tarify Nabito, které přinášejí v našich končinách dosud nevídaný systém účtování služeb. V principu se jedná o paušální programy, kde platíte každý měsíc stejnou základní sumu, kterou můžete podobně jako předplacený kredit libovolně rozdělit mezi volání a SMS. Na výběr máte z částek od 100 Kč přes 300 Kč a 600 Kč až po vysoké tarify za 1 000 Kč a 1 800 Kč. Předplacené "kredity" plně korespondují s názvy tarifů Nabito 100, Nabito 600 apod. Textové zprávy jsou u všech těchto programů zpoplatněny shodně částkou 1 Kč, minutová sazba za volání se pohybuje od 5,50 Kč u Nabito 100 až po 2,90 Kč u Nabito 1800. Účtování dalších služeb, jako např. datové přenosy, se provádí nad rámec předplaceného paušálu. Ceny uvádíme bez 19% DPH, více informací hledejte na http://www.vodafone.cz.

Bavte se s T-Mobilem

Tarif Student od T-Mobile se přejmenoval na Bav se a přináší nyní více volných SMS za stejnou cenu. Zatímco dříve dostali studenti za paušální poplatek 226 Kč měsíčně 50 volných minut na volání po celé ČR a 30 SMS do vlastní sítě, nyní mohou poslat až 100 SMS do všech sítí, přičemž počet volných minut zůstává nezměněn. Důvodem je, zdá se, silná konkurence ze strany Eurotelu (či dnes již spíše O2) a jejich Pohody. Tarif Bav se si může pořídit každý, kdo spadá do věkové skupiny od 6 do 23 let, smlouva se uzavírá na dobu určitou (jeden nebo dva roky). Do konce září platí akce, v jejímž rámci získají noví zákazníci zdarma 300 minut na volání do sítě

T-Mobile, existuje přitom jediné omezení, a sice že tyto volné minuty je nutné vyčerpat v průběhu jednoho roku. V případě provedení objednávky přes internetovou prodejnu T-Mobile (http://shop.client.tmo.cz) přidá operátor zdarma dalších 100 SMS měsíčně do všech sítí. Zákazníci starší 12 let navíc mohou získat kartu Alive, jež je opravňuje k získání slev v restauracích, obchodech či rekreačních střediscích.

Vodafone už není jednička

Nadnárodní skupina Vodafone se zřejmě dostává do čím dál tím větších problémů, svědčí o tom mimo jiné postupné prodávání jednotlivých operátorů. Po březnovém odprodeji ztrátové pobočky v Japonsku nyní přišel na řadu operátor Proximus v Belgii, kde měl Vodafone 25% podíl. Kupujícím se stane belgická společnost Belgacom Mobile, dohodnutá cena činí asi 2 miliardy eur. Vodafone tak definitivně přichází o nálepku největšího světového operátora, přičemž jeho místo s radostí zaujímá čínský gigant China Mobile s 255 miliony zákazníků.

§§§§§


IFA 2006

Lukáš Erben, Bohumil Herwig

06P0443

Berlínský veletrh spotřební elektroniky IFA se pomalu, ale jistě stává evropskou protiváhou amerického CES. Jeho načasování těsně před začátek podzimní sezóny je naprosto ideální pro připomenutí toho nejzajímavějšího, co bude nabízeno během podzinu a zimy, navíc nabízí last minute možnost pro představení novinek. Většina výrobců bohužel této možnosti nevyužila a celý veletrh se tak nesl především ve znamení záplavy LCD a PDP televizorů  především nových HD modelů s vysokým rozlišením.

Druhým leitmotivem byl pak nesmyslný souboj "formátů budoucnosti", tedy HD-DVD a Blu-ray. Celkový dojem byl navíc poněkud utlumen nepřítomností tří významných hráčů: Sony, Panasonic a Thompson se rozhodli veletrh víceméně ignorovat, dlužno podotknout, že ke své škodě, neboť o to větší publicitu získal především Samsung, spolu s LG, Sharpem a dalšími. Naopak poněkud netradičně se letos IFA zúčastnily některé značky ze světa IT vedle výrobců jako je ACER, kteří svými produkty "fušují" do řemesla zavedeným CE značkám, byly k vidění expozice Nero či Canopus a zejména stánek AMD, věnovaný technologii AMD Live!

AMD Live! MCE2

AMD svou expozicí AMD Live! tak trochu zachraňovalo kůži celému konceptu MCE, neboť stánek Microsfotu v hale 26 bylo poměrně snadné přehlédnout. Technologie Live! urazila od svého ohlášení v první polovině letošního roku značný kus cesty a velká část jejích komponent je již plně funkční (což si můžete mimochodem sami ověřit, neboť příslušný software je možné zdarma stáhnout ze stránek http://www.amdlive.com).

Koncept AMD Live! lze chápat jako sadu nástrojů a rozšíření, které usnadňují budování, používání a správu multimediálního "obsahu" tedy především hudby a videa v domácnosti, spolu s možností kdykoliv a odkudkoliv se k tomuto "obsahu" připojit. AMD Live! chápe PC či spíše výkonnou HTPC sestavu jako mediální server, který může být umístěn kdekoliv v domácnosti a sloužit současně jak pro streamované přehrávání filmů či hudby na nejrůznějších přístrojích, tak pro běžnou práci. Minimální specifikace pro AMD Live! kompatibilní sestavu rozhodně nejsou skromné (minimem je dvoujádrový procesor Athlon 64 X2 4200+, platforma AM2, 1 GB RAM a operační systém Windows XP MCE 2005). Na rozdíl od konkurenční platformy VIIV se AMD soustředí spíše na minimální specifikace a programovou výbavu, která usnadní nastavení a práci s hudbou a filmy, než na podporu nejrůznějších omezujících technologií pro ochranu digitálního obsahu. Vedle samotného PC tvoří Live! čtyři volitelné aplikace AMD Live!: Entertainment Console, Compress, Network Magic a Media Vault.

Entertainment Console nabízí možnost streamování živého či nahraného televizního vysílání do libovolného zařízení s aplikací media player (PC, Notebook, Mobil či PDA), synchronizaci videa a hudby v PC, telefonu či PDA a vzdálené ovládání PC či set-top boxu. Své filmy či hudbu tak můžete sledovat skutečně prakticky odkudkoliv, jak nám zástupci AMD předvedli přímo u stánku, kdy se s notebookem prostřednictvím Wi-Fi připojili ke svému domácímu PC (to bylo umístěno daleko za Atlantikem), spustili Media Center a bez potíží streamovali přehrávanou hudbu (v překvapivě dobré kvalitě) a dokonce i video(v kvalitě spíše přijatelné). Sestava AMD Live! spolu s příslušným softwarem totiž komprimuje streamovaný zvuk a obraz tak, aby bylo možné jej přenést a přehrát v zařízení, ze kterého se připojujete. Program AMD Live! Compress slouží k úspoře diskového prostoru při ukládání nahraného televizního vysílání v aplikaci XP Media Center, Network Magic nabízí velmi snadnou správu zabezpečení domácích drátových a zejména bezdrátových sítí. Konečně Media Vault je bezplatnou službou AMD pro zálohování digitálního obsahu (v řádu desítek GB) na on-line

serveru.

Mezi zařízení, která lze v kombinaci s AMD Live! PC využít, patří nejen notebooky, jiná PC či kapesní počítače, ale též konzola XBOX 360, která může fungovat jako set-top-box, či moderní typy DVB-S a DVB-T přijímačů jako je World Sat DDReamX5, který je vybaven ethernetovým portem a může tak fungovat jako set-top-box. Přesto je právě tato oblast tedy dostupnost vhodného a cenově dostupného příslušenství, jako jsou zařízení set-top-box s ethernetovým rozhraním jednou z možných překážek.

BD a HD-DVD: samé špatné zprávy

Přestože DVD rekordéry již překonaly většinu vzájemných nekompatibilit mezi formáty +R/RW a -R/RW, jejich prodeje spíše stagnují. Zdá se, že magie kolem finalizace standardů a mnoha přinejmenším zpočátku vzájemně nekompatibilních formátů stačí k tomu, aby toho měli kupující dost. Výrobci se ale ani tentokrát nepoučili, a tak zjevně budou mít podobné problémy i v budoucnu. U DVD pro vysoké rozlišení (HDDVD neplést s názvem s "pomlčkou", což je formát) je to totiž ještě horší! Boj mezi HD-DVD a Blu-ray bude podle analytiků znamenat podstatně nižší zisky, než s jakými se počítalo. Podívejte se s námi: VHS/BETAMAX, CD/MINIDISC/DAT, DVD-Audio/SACD, DVD+R/DVD-R, BD/HD-DVD kolikrát se bude podobná situace ještě opakovat?

Výrobci spolu s filmovými studii navíc "přehodnotili priority", a tak se na poli HDDVD většinou nejdříve dočkáme klasického DVD kolotoče nejprve budou uvedeny přehrávače a rekordérů bude minimum, posléze (velmi pomalu, pomaloučku) budou následovat rekordéry a rekordéry v domácích kinech v jedné krabici, kterých ostatně není mnoho ani v současném světě DVD. Pokud jde o ten s vyšším rozlišením, jeden rekordér zrovna uvedla pro japonský trh Toshiba. Na veletrhu IFA ovšem nebylo z této oblasti k vidění prakticky nic jen přehrávače. Samsung BD-P1000, který se bude u nás prodávat za zhruba 32 000 Kč, přijde zanedlouho na náš trh možná dokonce v balení s prvním Blu-ray filmem podporujícím češtinu, což nejspíše bude Šifra mistra Leonarda. Zprávu ale nemáme stoprocentně potvrzenou, byť pochází z dobrého zdroje. Toshiba přivezla na IFA přehrávač HD-E1 (ohlašované ceny se velmi liší, většinou se mluví o částce kolem 900 euro), který je pochopitelně z ranku soupeřícího formátu HD-DVD.

A aby se situace ještě více zkomplikovala, první přístroje, přesněji jejich předsériové vzorky, hlásí komplikace na obou stranách fronty, tedy u Blu-ray i HD-DVD. Všemu pak dává korunu oznamovaná nekompatibilita vypalovacích mechanik (podle prvních zpráv se zdá, že ty pro Blu-ray budou mít zakázáno přehrávat filmy s ochranou!) a operačního systému Microsoft Vista. Jasné je jediné: ve finále to budeme my, zákazníci, kdo všechny přehmaty a nesmysly v té či oné formě zaplatí. HDDVD (bez ohledu na formát), či spíše HD záznam jako takový má rozhodně budoucnost naše rada je jednoduchá: s výběrem a koupí HD přehrávačů či rekordérů nespěchejte, dokud nebude jasno ve formátech a kompatibilitě. Je ostatně možné, že nejlepším médiem pro HD záznam bude nakonec pevný disk.

LCD a PDP: dospívání

Při letmém pohledu na záplavu plochých televizorů by se mohlo na první pohled zdát, že se všichni výrobci rozhodli přejít na plazmovou technologii. Ve skutečnosti se ale v drtivé většině případů jednalo o LCD panely osmé generace, které se již kvalitou obrazu mohou měřit s moderními PDP obrazovkami: vysoký kontrast, živé barvy a perfektně ostrý obraz i při rychlém pohybu. Nové panely mají nejen vysoké rozlišení HD (720 řádek) či Full HD (1 080 řádek), rychlou odezvu (4 ms), ale především kvalitní barevné podání a vysoký kontrast. Kvalita obrazu je zvyšována jak pomocí filtrů, které minimalizují odrážené světlo (například Samsung Filter Bright Plus) a zvyšují tak kontrast, tak i rychlejší odezvou spolu s technikami, které eliminují rozmazávání obrazu při pohybu (Pixel Plus u Phillipsu, Active Vision M100 u Toshiby). Velikost LCD panelu roste taktéž závratným tempem Philips předváděl LCD televizor z řady Ambilight s úhlopříčkou 100", tedy přes 2,5 metru. Kromě technologií LCD a PDP výrobci i nadále pracují s projekčními technologiemi DLP či LCD (kupříkladu Samsung předváděl první LED DLP projekční televizor), klasickými projektory, mezi nimiž nás zaujal model LG určený pro montáž na stěnu, či tenkými CRT televizory s komponentním vstupem, jež též podporují HD rozlišení. Kromě televizorů byly u některých stánků k vidění i klasické LCD monitory, mezi nimiž nás zaujal zejména širokoúhlý LG Flatron L226WT s rozlišením 1 680 x 1 050, 5ms odezvou a velmi vysokým kontrastem 3 000 : 1. Velmi zajímavý byl i Flatron M4200D, určený pro 3D projekci. Trojrozměrný dojem byl téměř dokonalý, bohužel vzniká jen v poměrně malém úhlu několika stupňů a jen v určité vzdálenosti od obrazovky.

V případě HD televizorů není tím nejpalčivějším problémem technologie, ale především obsah. Pořídíte-li si v současné době HD televizor, jen stěží pro něj u nás naleznete skutečné využití. Kabelové či pozemní HD vysílání je u nás spíše hudbou budoucnosti (po nedávném soudním rozhodnutí se zdá být hudbou budoucnosti dokonce i rozvoj standardního digitálního vysílání). Vzhledem k již zmíněným nejasnostem okolo HD formátů (Blu-ray, HD-DVD), absenci rekordérů a nesmyslným cenám přehrávačů není jasná ani budoucnost HD filmů a na české satelitní vysílání v HD formátu si patrně také ještě nějaký rok počkáme. Na jednu stranu tak není důvod s nákupem nových plochých HD televizorů spěchat, na stranu druhou nemá v současné době smysl pořizovat zejména zastaralé plazmové obrazovky s rozlišením pouhých 480 řádek.

iPod: mánie nekončí

Přestože samotný Apple výstavu IFA zcela ignoroval, iPod byl doslova všudypřítomný: množství nejrůznějších příslušenství a dokovacích rozhraní šlo do desítek. Podporu iPodu jsme zaznamenali jak u výrobců nejrůznějších kompaktních hi-fi a lifestyle přístrojů (Tivoli, Emerson, NextBase), tak u gigantů jako je Yamaha, která nabízí iPod dokovací stanici pro své AV zesilovače, či u japonské audiofilní značky Sannsui, jejíž iPod modul pro lampové zesilovače vypadal tak trochu neskutečně. Rozhraní pro metrosexuální MP3 přehrávače nechybělo dokonce ani u autorádia Becker Mexico, které je určeno pro majitele luxusních historických vozidel. Když už jsme nakousli téma autorádií, je na místě uvést, že právě auto HiFi tvořilo nezanedbatelnou část IFA se svou troškou přispěl nejen zmiňovaný Becker, ale zejména Clarion, Harman/Kardon, JBL a Intimity. Expozice auto HiFi koneckonců sousedily se sály, kde byly k vidění značky spíše audiofilní: KEF, Pure Acoustics, Magnat, Beyerdinamic či Marantz.

Designová mánie

Ve světě nudných černých a stříbrných obrazovek a levného domácího kina se stále častěji objevují výrobci, kteří sází především na odvážný design. Je smutné, že podobné přístroje v Electrowordlu či Datartu nezahlédnete právě veletrhy jako je IFA patří mezi vzácné příležitosti, kdy můžete shlédnout nejen tradiční, ale i neotřelé designy. Nás zaujaly například přístroje Tivoli Audio, kombinující umírněný retro design s moderní technikou a překvapivě kvalitním zvukem. Úsměv vyvolávají rádia Teac, která dovádějí termín "retro" za hranice extrému (nechybí jim ovšem USB rozhraní) či Baronie rádia Sonoro, tónovaná do fantastických pastelových barev. Poměrně širokou nabídku retro rádií přestavila dokonce i značka Clatronic, pod kterou si většina z nás představí spíše varné konvice. Vůbec asi největší přehlídku (ne)vkusu ale nabídla expozice HANNSpree, s LCD televizory zabudovanými do modelů požárních aut či stylizovanými do akrylátové žáby, ale i s rozsáhlou řadou velkých LCD televizorů.Lukáš Erben, Bohumil Herwig

Berlínský veletrh spotřební elektroniky IFA se pomalu, ale jistě stává evropskou protiváhou amerického CES. Jeho načasování těsně před začátek podzimní sezóny je naprosto ideální pro připomenutí toho nejzajímavějšího, co bude nabízeno během podzimu a zimy, navíc nabízí "last minute" možnost pro představení novinek.

Většina výrobců bohužel této možnosti nevyužila a celý veletrh se tak nesl především ve znamení záplavy LCD a PDP televizorů především nových "HD" modelů s vysokým rozlišením.

HD Ready či Full HD?

Protože stále mnoho lidí nemá v tomto termínu jasno, podívejme se, co vlastně logo HD Ready představuje a co znamená. Dne 19. ledna 2005 organizace EICTA (www.eicta.org, European Information & Communications Technology Industry Association), což je sdružení evropského informačního a komunikačního průmyslu, oficiálně ohlásila evropskou specifikaci HDTV a zároveň stanovila pravidla pro používání jí zavedené značky "HD ready", určené pro nejrůznější zobrazovací zařízení. Aby například televizor splňoval parametry potřebné pro udělení tohoto loga, musí mít minimální rozlišení 1 280 (horizontálně) x 720 (vertikálně) obrazových bodů (tzv. 720p), což znamená, že je vyšší než u běžného PAL vysílání formátu 4 : 3, které máme doma (720 x 576 pixelů), a to o více než dvojnásobek.

Pokud uvidíte na výrobku logo HD Ready, můžete po něm bez obav sáhnout, protože říká, že přístroj splňuje všechny potřebné náležitosti pro příjem vysílání ve vysokém rozlišení (HDTV) a vy tak budete bez problémů kompatibilní s nedalekou budoucností. Takový televizor je navíc připraven pojmout i další zdroje signálu jako DVD přehrávače a rekordéry typu HDDVD, stejně jako herní konzoly podporující některý z jeho formátů.

Aby to ale nebylo úplně jednoduché, je tu ještě další logo, "Full HD". V praxi jde o to, že výrobce jako obvykle překvapilo, jak rychle se vyvíjí hardware (o poklesu cen ani nemluvě), takže najednou se objevila potřeba označit (a odlišit) výrobky, které vyhovují plnému HDTV rozlišení, jež činí 1 920 x 1 080 bodů (označují se také jako 1 080i).

§§§§§


Games Convention 2006

Lukáš Erben

06P0443

Výstavnictví ve městě, které ještě před dvěma desítkami let hrdě vystavovalo pryskyřicové a plechové dvoudobé skvosty z automobilek ve Zwickau a Eisenachu, prošlo zásadní proměnou.

Nový veletržní a výstavní areál Leipziger Messe sice nemůže rozlohou či kapacitou konkurovat například výstavišti v Hannoveru či v Berlíně (a vlastně ani tomu brněnskému), na druhou stranu je ale navržen velmi kompaktně a inteligentně a pro zhlédnutí i relativně velké akce nemusíte nachodit dvacet jarních (CeBit) či třicet podzimních (Invex) kilometrů. Potřebám herních vývojářů, vydavatelů a distributorů navíc jeho kapacita více než postačuje.

Organizátorům Games Convention se podařilo poměrně chytře vyřešit snad všechny nejpalčivější problémy herních výstav, známé zejména z londýnského ECTS a americké E3 Expo. Tím největším je bezpochyby otázka, jak dostatečně oddělit profesionály a odborníky, kteří na podobnou akci směřují za účelem sjednání obchodů, a laickou veřejnost, sestávající v případě herních výstav převážně z teenagerů. V případě GC je výstaviště striktně rozděleno na relativně klidnou a tichou "business" část a na hlučné haly, kde se odehrává show pro herní veřejnost. Schůzky, jednání či prezentace za zavřenými dveřmi tak probíhají mnohem kultivovaněji, než tomu bývalo v případě E3 či ECTS. Hlavním důvodem, proč jak veřejnost (odborná i laická), tak vystavovatelé označují GC za herní výstavu budoucnosti, je jednoznačně cena. Poplatky za výstavní prostory i vstupné jsou několikanásobně nižší a někteří vystavovatelé se dokonce vyjádřili v tom smyslu, že do budoucna pro ně představuje GC mnohem zajímavější volbu než E3, jehož rozsah byl ostatně pro příští rok značně omezen. Je tedy možné, že GC v budoucnu do značné míry nahradí E3 to je zajímavá zpráva zejména pro české příznivce her a herního byznysu, neboť výlet do Lipska vyjde o poznání levněji než transatlantický let do země (ne)svobody.

Dobrou zprávou je, že GC se zúčastnili tři největší hráči konzolového světa, tedy Nintendo, Microsoft a Sony. Špatnou zprávou je, že ani jedna z firem to tak úplně nezvládla. První v pořadí byla tisková konference Microsoftu, která se odvíjela okolo několika klíčových témat: tím prvním byly prodeje nové konzoly XBOX 360, které dosáhly od uvedení hranice 5 milionů kusů, z nichž 1,3 milionu připadá na evropský trh. Jistě úctyhodný výsledek, který mírně kalí pouze fakt, že letitá konkurenční PS2 za stejnou dobu prodala několikanásobek. Jenže Microsoft to nevzdává a hodlá se Sony zatočit tak, že XBOX oficiálně uvede na nové trhy. Po dlouhých pěti letech se tak dočkají i Češi, Poláci, Slováci a Maďaři, neboť 3. listopadu bude XBOX 360 (a vlastně i původní XBOX) poprvé oficiálně uveden do prodeje ve středoevropském regionu. Dlužno podotknout, že přinejmenším ve třech z těchto čtyř zemí nasadil pro Microsoft distribuční laťku již před lety poměrně vysoko svým neoficiálním importem Electroworld a jsme tedy zvědavi, zda se Hrabošům z Redmondu podaří v dostupnosti, cenách a marketingovém rozpočtu překonat zkušené harcovníky ze skupiny Dixons. Další "dobrou" zprávou je získání exkluzivní licence na sérii FIFA na 12 měsíců. Jinými slovy: hrajete-li rádi F1 i FIFA, budete si díky sportovním demencím, pardon licencím muset do prasátka nastřádat na XBOX 360 i Playstation 3. Druhá část tiskové konference byla věnována dalšímu letitému fenoménu: Windows Vista. Měly by být podle všeho tou vůbec nejlepší herní platformou (pochopitelně za předpokladu, že se někdy podaří vytvořit finální build), a to zejména díky tomu, že na nich poběží nový Flight Simulator X, Halo 2, AOE 3 a neodmyslitelné datadisky pro Zoo Tycoon. Předpokladem pro jejich bezproblémové spuštění z rozhraní Aero (hry samotné budou mít patrně požadavky mnohem skromnější) ve Windows Vista jsou pochopitelně 2 GB RAM, dvoujádrový procesor a 512MB grafická karta, ale to jsou drobnosti, které nestojí za zmínku. Když o tom tak přemýšlíme, jediné, co stojí za zmínku a připomenutí, je fakt, že nové DirectX 10 budou k dispozici pouze pro Vistu vskutku decentní a nenápadný způsob, jak donutit hráče, aby odevzdali nějakou tu stovečku eur právě Billovi a Stevovi.

Tiskovou konferenci Nintenda zahájil obligátní videotrailer s dětmi, hrajícími si s kapesní konzolou DS Lite. Jsou tak veselé, krásné, šťastné, spokojené nelze se ubránit myšlence, že rovnováhu by dodalo snad jen pár záběrů jejich kamarádů z utečeneckých táborů v subsaharské Africe. Po poněkud širokém a důkladném historickém úvodu, který připomínal spíše zahájení konference o retrogamingu, neboť řeč přišla na starý dobrý NES a GameBoy, se Nintendo konečně dostalo k odhalování zásadních novinek. Tou nejvýznamnější je podle Nintenda růžová verze DS Lite, která bude patrně bojovat o titul konzolová demence roku s růžovou verzí Playstation 2. Mezi klíčové části prezentace Nintenda patřila i demonstrace jednoduchosti ovládání nové konzoly WII, která by jistě dopadla na jedničku, nebýt toho, že figuranti vůbec netušili, kterou že postavu to vlastně ovládají. Mezi závěrečné perličky tiskové konference pak patří deklarované úspěchy DS: kupříkladu přes 35 procent kupujících je starších 35 let a starších kupujících je navíc rok od roku více. (Nebo by to mohlo být tak, že hry hrají ve velké míře stále ti samí uživatelé, jen se jim nějakým zázrakem podařilo od poloviny osmdesátých let o nějakých dvacet let zestárnout. Demografie je prostě záludná.)

Když o tom tak uvažujeme, Sony, které jako jediné nepořádalo tiskovou konferenci a nepokoušelo se ohlásit či uvést žádnou zásadní novinku, se tak docela elegantně vyhnulo trapasům. Tedy pochopitelně až na trapas zvaný PS3. Ta byla sice k dispozici ve více či méně funkční a finální podobě v zákulisí, veřejnosti ale opět nebylo předvedeno nic uchvacujícího (pomineme-li PS2 a jejího kapesního souputníka PSP). Jedinými faktickými novinkami tak zůstaly doplňky pro PSP kapesní Playstation byla ostatně pro Sony hlavním tahounem.

Nejúchvatnější prezentaci nových i stávajících her předvedli už tradičně hoši z EA jejich kruhová projekce, známá již z loňské a letošní E3, byla na GC v plné parádě a předváděla ukázky z nových NFS, Medal of Honor či Crysis. Mezi další zajímavé hry patřily bezesporu chystané hity Spore, Medieval II, Dark Messiah, Battlefield 2142 či Command and Conquer 3. Většinu z nich bylo možné vyzkoušet či alespoň shlédnout u stánků vydavatelů tedy za předpokladu, že jste měli chuť a náladu tu a tam čekat ve frontě či se probojovat k PC. To ale nic nemění na skutečnosti, že pro příznivce počítačových her a konzol bylo a do budoucna jistě i bude GC v saském Lipsku unikátní příležitostí, jak vyzkoušet připravované hry a okusit atmosféru skutečného herního veletrhu. Naše doporučení na příští rok tak zní: vyzkoušejte GC na vlastní kůži!

Pong.art

Paradoxně největší zalíbení jsme ve výstavních halách nenalezli v žádném z připravovaných megahitů pro PC či konzoly, ale v expozici věnované úsvitu počítačových her spolu s projektem pong.art. Mezi skvosty expozice patřil bezesporu prototyp vůbec první herní "konzoly" Odyssey, sestrojený Ralphem A. Baerem již v druhé polovině šedesátých let (bylo možné shlédnout dokonce původní videozáznam, na němž Baer předvádí, jak prototyp funguje). Vedle prototypu byl vystaven i sériový exemplář, uvedený na trh společností Magnavox v roce 1972. K vidění ale byly i další historické stroje (Pong, Apple II či Blip), které spojovalo jediné téma: první videohra, která dobyla svět: Pong. Jednoduchý virtuální tenis byl představen v rámci projektu pong.art v nejrůznějších variantách počínaje lidským pongem (zde ovládáte virtuální pálky běháním po malém hřišti) přes pong mechanický, akustický, až po pong cyklistický.

§§§§§

&&&&&


Hardware


Kam usadit Core 2 Duo? Základní desky pro (nejen nové) procesory Intel (CD/DVD)

Petr Matuška

06P0403

Od uvedení nové generace mikroprocesorů společnosti Intel uplynula již nějaká doba, a tak jsme se rozhodli ověřit, jak se s tím dokázali vypořádat výrobci základních desek. Do testu jsme zařadili základní desky podporující procesory Core 2 Duo (včetně verze Extreme), maximální počet modelů jsme omezili na dva od každého brandu.

Opět, podobně jako v minulém testu, jsme rozdělili desky do dvou kategorií podle jejich zaměření. Do první jsme nominovali takové, které by měly sloužit jako vlajkové lodě daného výrobce nebo v době testu představovaly nejvybavenější modely výrobce na trhu, druhá kategorie byla otevřena všem ostatním.

i946G, P965, i975X a nForce 4 SLI x16 pro Intel

Toto jsou všechny čipové sady, které jsme měli možnost spatřit na všech dvanácti základních deskách v testu. Nejlevnější řešení čipová sada Intel i946G byla jako jediná vybavena integrovanou grafickou kartou a i přes své nedostatky a nižší výkon v testech si uplatnění zejména díky nízké ceně jistě najde. Dalším čipsetem v testu byl model P965, což je nejnovější zástupce společnosti Intel. Jeho přednosti představuje kromě deklarované podpory Core 2 Duo šest portů SATA 3 Gb/s, až deset USB 2.0 portů s možností vypnutí jakéhokoliv z nich (zejména z důvodu ochrany dat), podpora systémové sběrnice FSB pracující na 1 066 MHz a operačních pamětí DDR2 800 MHz, řadič kompatibilní s AHCI, v čipsetu integrovaná Gbit/s síťová karta a technologie Intel Fast Memory Access, zvyšující výkon a propustnost operačních pamětí. To celé přibližuje výkon nových čipsetů high-endovému 975X, jenže díky pokročilejší výrobní technologii a novým funkcím budou čipsety P965 o mnoho levnější nežli 975X. Samotný čipset Intel 975X je tu již nějakou dobu a představuje to nejlepší, co si v současné době můžete z výkonnostního hlediska přát. Oproti P965 má navíc možnost osadit paměti s ECC ochranou a dělit PCI Express linky napůl a tím umožnit práci dvou grafických karet ATI v režimu CrossFire (podpora SLi od nVidie je podle našeho názoru pouze otázkou času). Posledním zástupcem byl čipset společnosti nVidia s podporou SLi režimu při 2x 16 PCI Express linkách. Tento čipset je starý již nějaký ten pátek, stále obsahuje chyby a není až tak stabilní, jak by bylo záhodno. Do testu jsme bohužel nesehnali čtyři nové čipové sady pro procesory Intel, protože reálně dostupné budou až po vydání tohoto čísla. Jsou jimi Intel G965 na chlup stejný čipset jako P965, obohacený o integrované grafické jádro GMA X3000. Z neintelovských čipsetů je to pak zástupce ATI se svým čipsetem RS600, který je obdobou AMD čipsetu RS690, dále pak dvojice čipsetů společnosti nVidia s označením nForce 570 SLI a nForce 590 SLI.

Nové desky samozřejmě nezapomínají na podporu starších procesorů, a tak kromě desek s čipsety Intel 975X (chybí podpora procesorů Celeron D) si můžete být jisti, že v nových deskách budou pracovat i jakékoliv jiné procesory Intel s paticí LGA775. Jsou jimi procesory Intel Celeron D s FSB 533 MHz, se stejnou frekvencí FSB i procesory Intel Pentium 4 řady 5xx, s 800MHz systémovou sběrnicí jsou pak podporovány jednojádrové procesory Intel Pentium 4 a dvoujádrové procesory Intel Pentium D. Nesmíme zapomenout ani na 1 066MHz FSB procesory Extreme Edition, jejichž podpora však přísluší každému výrobci, není to pravidlem. Samozřejmostí jsou zcela nové Intel Core 2 Duo a Core 2 Extreme s 1 066MHz FSB. U některých desek (zde ABIT a Gigabyte GA-965P-DQ6) se výrobce chlubí i podporou čtyřjádrového procesoru Intel, plánovaného na konec tohoto roku.

Co si pořídit k Intel Core 2 Duo?

Na tuto otázku by bylo velmi jednoduché odpovědět v případě, že bychom nebyli omezeni rozpočtem jednoznačná volba by padla na model Gigabyte GA-965P-DQ6. Tato základní deska snad kromě možnosti využít výkon dvou grafických karet spojených do jednoho (ATI CrossFire nebo nVidia SLi) nabídla absolutně vše, co bychom od nové základní desky měli očekávat. Pasivní chlazení čipsetu a zajištěný odvod tepla od důležitých součástí desky, podpora budoucích čtyřjádrových procesorů, dva BIOSy integrované na základní desce jeden primární a jeden záložní, dále pak možnost uložit BIOS na CD a na pevném disku, možnost připojení až čtyř SATA mechanik externě, speciální obvod pro ještě stabilnější napájení CPU a operačních pamětí, nové typy kondenzátorů s polymerovým organickým dielektrikem zvyšujícím stabilitu a zejména životnost samotné desky, v neposlední řadě pak také integrovanou zvukovou kartu Realtek ALC888 DD s plnou podporou Dolby Digital (Dolby Digital Live) a DTS. Když se k tomu navíc přidala i bezchybná stabilita a opravdu vynikající výkon v přetaktování, nezbylo nám nic jiného než udělit této desce ocenění TOP produkt.

Druhé ocenění získala základní deska vyrobená společností Intel s čipovou sadou i946G. Tato deska formátu mikroATX si díky své výbavě, rozměrům a zejména ceně přímo říká o umístění do kancelářských sestav postavených nejen na nových procesorech Intel Core 2 Duo. Vždyť za necelých 2 500 Kč včetně DPH nabízí téměř vše, co ostatní desky kromě možnosti přetaktování. A ruku na srdce, kolik z vás využije podporu 800MHz operačních pamětí DDR2, která této desce chybí a díky čemuž dosáhla v našich testech nižšího skóre? Při použití 533 MHz nebo 667 MHz se z hlediska výkonu z této desky stává naprosto rovnocenný konkurent. A chybějící podpora rozhraní Firewire IEEE1392a se dá buď vyřešit nákupem jiného (dražšího) modelu, nebo dokoupením přídavné karty. Podle našeho názoru ale Firewire nemá v kancelářském prostředí uplatnění.

Z dalších desek bychom chtěli vyzdvihnout model Intel Desktop Board D975XBX, který dosáhl v našich testech nejlepších výsledků a díky kvalitě zpracování a podpoře bychom ji doporučili jako stabilní základ pro výkonné pracovní stanice a malé servery. Pro uživatele toužící po co největším výkonu za málo peněz doporučujeme model Gigabyte GA-965P-DS3, jenž se svými možnostmi přetaktování blíží oceněnému modelu.

ASUS P5B Deluxe/Wifi-AP

První základní deskou v našem testu je model společnosti ASUS s označením P5B Deluxe/Wifi-AP. ASUS u tohoto modelu opět vsadil na maximální výbavu a funkčnost, a proto vybavil desku novou čipovou sadou Intel P965 spolu s jižním můstkem ICH8R. Ten umožňuje, jak napovídá samotné označení, použít až šest pevných disků v zapojení RAID 0, 1, 5, 0+1 a JBOD, a to i s více RAID poli najednou. K dispozici je i jeden PATA konektor, jeden SATA On the GO, jeden interní SATA a to vše díky přídavnému řadiči JMicron JMB361. Motherboard dále nabízí dva dlouhé sloty PCI Express x16 (ovšem bez podpory SLi nebo CrossFire), jeden PCI Express x1 a tři PCI sloty, opomenuty nejsou ani dvě síťové karty, Firewire IEEE 1392a a pasivní chlazení čipsetu severní můstek je opět chlazen díky trubici Heat Pipe, přenášející teplo do pasivního chladiče. Přímo na desce také najdete integrovanou kartu Wi-fi IEEE 802.11 b/g, která může sloužit i jako AP. K designu desky ani k provedení není u tohoto modelu co namítnout, naopak musíme pochválit osmifázové napájení procesoru. Zajímavostí této základní desky může být i použitý integrovaný zvukový čip ADI AD1988B, zajišťující osmikanálový zvukový výstup. Hlavní přednost tohoto motherboardu vidíme v možnostech přetaktování, čemuž je podřízeno téměř vše od technologií zajišťujících co nejlepší výsledky přetaktování až po funkce zvyšující stabilitu. Napětí procesoru lze měnit již po 0,00625 V, napětí pamětí a čipsetu po několika krocích, frekvence FSB lze nastavovat od 100 do 400 MHz, operační paměti lze provozovat až na 1 066 MHz a PCI Express sběrnici bylo možné nastavit až na hodnotu 150 MHz. Při přetaktování si vedla velmi dobře, výkon při defaultních nastaveních také nebyl špatný, stabilita výborná, ale přesto nebyla deska tím nejlepším, co můžete v testu potkat.

Výkon:4

Výbava:5

DFI Infinity 975X/G

Na model DFI Infinity 975X/G se těšila ta část naší redakce, která měla v rukou výborné modely LanParty pro AMD. Nadšení však snižoval fakt, že tato deska má být první po dlouhé době, kdy se DFI věnovalo víceméně jen deskám pro AMD procesory. A jak se nám líbil model Intimity 975X/G? Základem je čipová sada Intel i975X, doplněná o starší, nicméně stále výborně sloužící jižní můstek ICH7R. Na první pohled "obyčejná" základní deska ukrývá několik příjemných a užitečných zpestření v podobě pasivního chlazení čipsetů, dvou slotů pro grafické karty PCI Express x16 s možností využít režimu CrossFire (2x osm linek), po jednom PCI-e x4 a x1 slotu, na DFI překvapivě nechybí LPT konektor a možnost vyvést dva COM porty externě. Pro snadné přetaktování je integrován speaker a dvě tlačítka, díky nimž lze počítač snadno zapínat a resetovat. Layout je navržen decentně, počítá se s rozměrnou grafickou kartou, a tak není obsazeno místo vedle hlavního PCI-e x16 slotu, jenže jak jsme už byli u několika desek v testu svědkem, napájecí konektory jsou nesmyslně umístěné v přední části boardu, kde nutně vadí při osazování ostatních komponent a mohou bránit ventilátoru chladiče CPU. Příslušenství k desce je minimální, o to více se mohou těšit uživatelé na možnosti přetaktování, které jsou opravdu bohaté a mohou se rovnat pouze základní desce Gigabyte GA-965P-DQ6. Po chvilce nastavování jsme byli schopni dosáhnout frekvence FSB přes 400 MHz. S výkonem základní desky jsme byli spokojeni, podávala nadprůměrné výsledky a není potřeba se bát, že by jakkoliv brzdila vaši sestavu. Nebýt nepovedeného umístění napájecích konektorů, vyšší ceny neopodstatněné přidanou hodnotou a občas až mnoha podrobných nastaveními v BIOSu, v nichž se začátečník může ztratit, aspirovala by tato deska jednoznačně na ocenění.

Výkon:5

Výbava:3

Gigabyte GA-965P-DQ6

Nejlepší deskou byl model GA-965P-DQ6 vyrobený společností Gigabyte. Základem je čipová sada Intel P965 + ICH8R, na desce jsou k dispozici dva PCI Express x16 sloty, z nichž první je plnohodnotný: 16 PCI Express linek, v druhém jsou zapojené pouze čtyři linky. Čipset P965 totiž neumí dělit linky, a tak na něm nelze rozjet SLi nebo CrossFire režim. Použití dlouhého slotu má tu výhodu, že do něj můžete vložit jakoukoliv kartu. Základní předností desky jsou kondenzátory v pevném obalu, přinášející delší životnost a vyšší stabilitu desky. Velkým plusem je systém chlazení čipsetů a okolních součástek, neboť zde byla použita technologie Heat Pipe, spojující oba čipsety a chlazení mosfetů. Odvod tepla je vyřešen elegantně, neboť ať umístíte ventilátor CPU jakkoliv, vždy z něho bude vycházet proud vzduchu přes pasiv, který se tím bude ochlazovat. Layout desky je propracovaný, oproti levnějšímu modelu je konektor ATA umístěn na schůdnějším místě, stejně tak je k dispozici konektor Firewire IEEE1392a. Protože na desce není umístěn konektor eSATA, mezi bohatým příslušenstvím najdeme několik záslepek s možností vyvedení dvou konektorů SATA a jednoho napájení k externímu připojení SATA disků. Výkon desky byl srovnatelný s ostatními modely s čipsety P965. Co však tuto desku činí výjímečnou, je výkon při přetaktování CPU dostali jsme se bez problémů na hranici 450 MHz FSB a museli jsme proto použít 1 066 MHz operační paměti. Ocenění TOP produkt si deska zaslouží i přes vysokou cenu a přes drobnost, že na ni nelze instalovat (nebo s velkými obtížemi) chladič CPU, využívající k uchycení destičky na spodní straně boardu. Zde je totiž pasiv odvádějící teplo od čipsetu a patice CPU.

Výkon:4

Výbava:5

Intel Desktop Board D975XBX

High-endovým zástupcem Intelu nemůže být nic jiného (žádný jiný model Intel nenabízí) než model Desktop Board D975XBX s kódovým označením Bad Axe. Při nákupu dbejte na to, abyste dostali revizi 304 a vyšší, nižší nepodporují díky jinému napěťovému regulátoru CPU nové procesory Core 2 Duo. Tato deska je určena zejména pro použití v pracovních stanicích a malých serverech. Začít můžeme třeba chlazením: obě části čipsetu jsou chlazeny velkými pasivními chladiči, také na chlazení mosfetů okolo patice CPU se nezapomnělo. Deska nabízí tři sloty PCI Express x16, s možností využít u grafických karet ATI na prvních dvou režim CrossFire v režimu 2x 8 PCI Express linek, třetí slot je připraven obsloužit jak další grafickou kartu, tak i menší kartu PCI-e x4 nebo x1, doplňkem jsou pak dva PCI sloty. Pro připojení pevných disků je k dispozici jeden PATA a čtyři SATA 3Gb/s porty, vyvedené z jižního můstku ICH7R. Navíc jsou na desce (díky řadiči Silicon Image 3132) další čtyři SATA 3 Gb/s porty. Na všech konektorech SATA lze provozovat RAID 0, 1, 5, 0+1 a JBOD. Deska zvládne stejně jako všechny modely s čipsetem i975X až osm GB operačních pamětí DDR2, případně i s korekcí ECC. Oficiálně je podporována frekvence pamětí pouze 667 MHz, v BIOSu však snadno nastavíte 800 MHz. Nechybí ani port LPT a COM, Firewire IEEE 1392a a jedna 1 000 Mbit/s síťová karta. Spolu s deskou dostanete mnoho kabelů a příslušenství, CD s ovladači a softwarem, konečně pak diskety s ovladači SATA řadičů. Výbava BIOSu je minimální, jedinou "ladící" funkcí je ono zmíněné zvýšení frekvence pamětí. Tuto desku můžeme doporučit pro profesionální použití a všude tam, kde je vyžadován výkon a zejména stabilita systému. Takovým uživatelům nebude vadit vyšší cena tohoto motherboardu a absence jakýchkoliv utilit pro přetaktování.

Výkon:5

Výbava:4

MSI 975X Platinum Powerup Edition

Vlajkovou lodí MSI pro procesory Intel Core 2 Duo se stal model 975X Platinum Powerup Edition, osazený high-endovým čipsetem Intel i975X, doplněným o jižní můstek ICH7DH. Layout desky je podobný tomu referenčnímu, pouze napájecí konektor procesoru je nesmyslně umístěn blízko přední strany základní desky. Čipsety jsou osazené pasivními chladiči, které jsou uchycené na úhlopříčných stranách, takže nejsou úplně stabilně přichycené. Výtku bychom mířili také k vysokým kondenzátorům poblíž patice CPU, o které jsme několikrát během instalace chladiče zavadili. Nepříjemný byl i fakt, že konektory pro grafické karty nemají žádné zarážky ani jiné úchyty. Do budoucna je také škoda, že nebyl integrovaný PCI Express x4 slot, ale pouze dva x1. Příjemným zjištěním je osazení dvou ATA a celkem pěti Serial ATA konektorů, připojených jednak k jižnímu můstku, jednak k přídavnému řadiči JMicron JMB361. Všechny tyto konektory jsou umístěny u zadní strany, takže jsou snadno použitelné a kabely se nemusí táhnout přes celou šířku skříně. Jelikož se jedná o nejdražší model společnosti MSI, je tato deska vybavena všemožnými funkcemi a technologiemi, usnadňující uživatelům jak správu, tak i přetaktování. Naší oblíbenou utilitou je MSI Live Update 3!, díky které se z internetu stáhnou aktuální ovladače, programy a utility. S touto deskou jsme také díky technologii Dual CoreCell dosáhli velmi dobrého výsledku při přetaktování procesoru. Deska nepatří mezi absolutní špičky v oboru, nicméně ostudu rozhodně neudělá. Ani z pohledu stability není tomuto modelu co vyčítat, během našich zátěžových testů jsme nenarazili na jediný problém. Škoda jen, že takto vybavená základní deska stojí bezmála 6 000 Kč. Že by tento model znamenal obrat k produkci kvalitních a hlavně stabilních motherboardů se značkou MSI?

Výkon:5

Výbava:4

ABIT AB9 Pro

Příznivci společnosti ABIT budou potěšení pouze napůl, protože jejich oblíbená značka je zastoupena jen jedním modelem. Je jím motherboard AB9 Pro určený pro "masy", a proto je zařazen do nižší kategorie. High-end model v podobě Fatal1ty nebyl v době testu k dispozici. Ale zpět k AB9 Pro základním kamenem této desky je čipová sada Intel P965 doplněná o jižní můstek ICH8R, což zaručuje nejnovější technologie v podobě podpory procesorů Core 2 Duo, Intel Fast Memory Access pro rychlejší přístup do paměti a mimo jiné i 800MHz paměti DDR2. Na desce se nachází šest SATA 3 Gb/s konektorů vyvedených z čipsetu a další tři díky přídavnému řadiči JMicron JMB361, k němuž je připojen i jeden PATA a jeden eSATA konektor pro připojení externích zařízení. Rozmístění komponent je bezproblémové, nekonfliktní, obě části čipsetu jsou chlazeny pasivně, ze severní části je odváděno teplo pomocí jedné trubice Heat Pipe. Jako již tradičně tu chybějí porty LPT a COM, navíc na desce chyběl konektor PCI-e x4, který se bude jistě v budoucnu hodit pro možné rozšíření. Zpracování desky se nám nezdálo úplně dokonalé, zejména uchycení chlazení čipsetu a mosfetů bylo provedeno velmi ležérně, pro odchýlení stačí velmi malý tlak. Výbava BIOSu je dostatečná, funkce pro přetaktování jsou k dispozici, s deskou jsme nedosáhli těch nejlepších výsledků jak v možnosti přetaktování, tak ve výkonových testech. K tomu se přidala již tradičně malá výbava, výsledný dojem nespravila ani stoprocentní stabilita motherboardu. Spořivé uživatele nepotěší ani dosti vysoká cena a je možné, že použité technologie jako Silent QTES, mGuru či informační displej na desce nebudou stačit k tomu, aby se zákazníci pro tuto desku rozhodli.

Výkon:4

Výbava:3

ASUS P5N32-SLI SE Deluxe

Pro milovníky režimu SLi dvou grafických karet nVidia a příznivce nových procesorů Intel Core 2 Duo byla k dispozici pouze jediná základní deska. Bohužel se jednalo o starší čipset nVidia nForce 4 SLI X16 pro Intel, novější 570 SLI a 590 SLI nebyly v době testu k dispozici. Deska nabízí dva sloty PCI Express x16, každému je přiděleno plných 16 linek. Oproti starším revizím desek s těmito čipsety přibyla podpora procesorů Intel Core 2 Duo, nic jiného se však nezměnilo. Stále se jedná o čipovou sadu, která není zcela bez chyb společnost ASUS sice zapracovala na stabilitě, nicméně při našich zátěžových testech jsme se přesvědčili o ne zcela bezproblémovém chodu desky. Po několika hodinách náročných testů se motherboard sám od sebe opakovaně restartoval a nesplnil tak náš test stability. Ani výkon nebyl oproti novým čipsetům kdovíjaký, deska se zařadila do spodní části výkonnostní tabulky. Nicméně i na tomto modelu jsme našli několik věcí, které nás potěšily za prvé to byla možnost maximálního rozšíření vedle již zmíněných grafických slotů jsou k dispozici ještě dva PCI, dva PCI Express x1 a jeden PCI Express x4, čtyři interní a jeden externí 3Gb/s SATA konektory. Jak jsme u desek této značky zvyklí, uživatel nepřijde ani o paralelní, sériový a Game port. Výbava je srovnatelná s jinými modely s označením Deluxe, v BIOSu jsou všechny potřebné funkce pro přetaktování, nicméně nepodařilo se nám dosáhnout těch nejlepších výsledků. Tento model bychom doporučili pouze uživatelům, kteří si chtějí stůj co stůj pořídit Core 2 Duo a k tomu provozovat dvě grafické karty v režimu SLi, a nechtějí čekat. Kdybyste totiž počkali necelý měsíc, na trhu budou základní desky s novými čipsety nVidia, které by měly být v mnohém lepší než jejich starší verze.

Výkon:3

Výbava:4

Biostar TForce P965 Deluxe

Jediným zástupcem společnosti Biostar v našem testu základních desek pro procesory Intel Core 2 Duo je model TForce P965 Deluxe. I zde vsadil výrobce na nejnovější čipset společnosti Intel P965 a k němu připojil jižní můstek ICH8R podporující RAID 0, 1, 5, 0+1 a JBOD zapojení. Na první pohled působí deska velmi stroze, nicméně to nejdůležitější se zde najde šest konektorů Serial ATA 3Gb/s, není opomenut ani jeden PATA konektor díky přídavnému řadiči VIA, po jednom slotu PCI Express x16, x4 a x1 včetně tří PCI, na přední straně se nachází šest USB 2.0 konektorů, jedna síťová karta, COM port a konektor pro připojení LPT. K dobru musíme přičíst ještě pasivní chladiče, které jsou však malé a během testů se dosti zahřívaly, dále pak dvě tlačítka pro snadný start a reset PC. Tím však výbava desky končí, pokud byste hledali přídavný SATA řadič nebo Firewire IEEE 1392a, byli byste zklamáni. Kromě absence Firewire nám vadilo také umístění napájecích konektorů motherboardu a procesoru, které jsou umístěné skoro až na přední straně a k nim vedoucí kabely nám dost překážely. Pokud osadíte chladič CPU tak, že má ventilátor blízko konektorů, může se stát, že mu budou bránit v otáčení. Překážet vám bude jistě i dlouhá grafická karta díky ní nebudete moci přidávat či odebírat operační paměti, aniž byste kartu vyňali. Naopak výbava přidaná k desce je zajímavá, naleznete zde mimo klasických datových kabelů i nabíječku z USB pro mobilní telefony s několika koncovkami a drátové handsfree. Stabilita motherboardu se s použitím nové verze BIOSu razantně vylepšila. Deska i přes dobrou výbavu BIOSu funkcemi pro overclocking není příliš vhodná pro přetaktování CPU, nepřekonali jsme hranici 316 MHz FSB. Navíc tento model neoslní ani nízkou cenou, neboť pořízení takovéto desky vyjde na bezmála 4 800 Kč.

Výkon:4

Výbava:4

Foxconn P9657AA-8EKRS2H

Značka Foxconn je zastoupena pouze v jedné kategori jde o nejvybavenější model P9657AA-8EKRS2H s novou čipovou sadou Intel P965, spolu s jižním můstkem ICH7R. High-end model s čipsetem i975X a podporou Core 2 Duo se nám do uzávěrky testu nepodařilo sehnat. Základní deska nabízí uživateli všechny sloty PCI Express ve všech provedeních x16, x4 a x1 spolu se dvěma klasickými PCI sloty, dále pak šest portů SATA 3Gb/s, plus jeden eSATA pro externí použití, nechybějí ani klasické COM a LPT porty, sada čtyř USB konektorů a osmikanálový výstup ze zvukové karty Realtek ALC883. Layout desky je vcelku povedený, komponenty a porty jsou rozmístěny přehledně, příjemným plusem je použití pasivního chladiče na čipsetu a ochrany konektorů pro připojení externích portů USB a Firewire IEEE 1392a. Naopak nepovedené se nám zdálo rozmístění a počet kondenzátorů, které se mohou při manipulaci s deskou snadno poškodit, a opět, jak jsme již viděli několikrát v našem testu, napájení procesoru umístěné u přední strany základní desky. Přibalené příslušenství je jen základní, u desky nenajdete více než jeden kabel FDD, ATA a SATA, manuál a CD s ovladači a programy. Co se týká softwarového vybavení, zaujala nás utilita FOX ONE, jež má na starosti monitoring systému, napětí, frekvence a otáček všeho, co v počítači je. Dá se využít i k přetaktování procesoru a operačních pamětí přímo z prostředí Windows, nicméně deska není stavěná na vysoké frekvence, a proto se nám nepodařilo dosáhnout FSB více než 300 MHz. Výbava BIOSu je standardní, naleznete zde utility pro taktování CPU i pamětí. Stabilita tohoto modelu byla bezchybná, a tak díky nižší ceně bude jistě prodávaným modelem.

Výkon:4

Výbava:3

Gigabyte GA-965P-DS3

Základní deska Gigabyte GA-965P-DS3 je založena na čipové sadě Intel P965, kterou doprovází jižní můstek ICH8. Podle označení se jedná o motherboard určený do mainstreamového segmentu, nicméně je vybaven technologiemi, za které by se nestyděly ani mnohé konkurenční high-end desky. V první řadě se jedná o novinku obsaženou ve vybraných nových deskách Gigabyte pevné celokovové kondenzátory zajišťující delší spolehlivost a životnost, vyšší stabilitu, jež mají umožnit vyšší míru přetaktování. Z hlediska stability a možnosti přetaktování dosáhl tento model jen o 10 procent nižších výsledků než nejlepší model v testu, což byl sám o sobě velmi dobrý výsledek. Stabilita byla vynikající, výkon desky v základním nastavení byl srovnatelný s konkurenčními modely. Design modelu GA-965P-DS3 vychází z vyšší série a tudíž jedinou připomínku bychom měli k umístění PATA konektoru na spodní straně desky, protože při použití mechaniky ATA se kabel potáhne zbytečně přes celou PC skříň. Pochvalu si zaslouží pevné uchycení pasivních chladičů na obou částech čipsetů, stejně jako jistící páčka na VGA slotu a umístění napájecích konektorů tak, aby do nich vedoucí kabely nevadily. Nižší cena tohoto modelu je vykoupena malým vybavením, což se projevilo absencí řadiče Firewire IEEE1392a a portu PCI-e x4, pouze čtyřfázovým napájecím konektorem CPU a jen základním příslušenstvím dodaným k desce. Výbava BIOSu je, jak jsme se již zmínili, téměř dokonalá, tato deska je zkrátka připravena pro všemožné přetaktovávací experimenty, pro plnohodnotné zkoušení však není na desce jakýkoliv ukazatel stavu a tlačítka pro rychlý start/reset systému. Mnoho uživatelů bude s touto deskou spokojeno, my bychom však zvolili model s integrovaným řadičem Firewire. Vadit by mohla i vyšší cena desky, jež je určena pro mainstream.

VVýkon:4

Výbava:3

Intel Desktop Board D946GZIS

Druhý MB vyrobený společností Intel je určen pro kancelářské nasazení. Nabízí totiž základní minimum, které je vyžadováno od pracovního počítače, a zároveň podporuje ty nejnovější technologie a nestojí mnoho. Základem je čipset Intel i946 doplněný jižním můstkem ICH7 a k našemu překvapení také integrovanou VGA kartou GMA 3000. Tato grafická karta je v upravené verzi založena na GMA X3000, objeví se v nejbližších dnech a přinese podporu nejnovějších technologií pro přehrávání videa. Pro kancelářské použití jsou tyto funkce zbytečné, a proto považujeme zvolenou verzi za plus. Pokud by vám kdykoliv tato grafika nevyhovovala, je možné ji vyměnit za jakoukoliv jinou. Co dále nabízí tento motherboard? Pro rozšíření jeden slot PCI Express x1 a dva PCI (více se nemůže podařit vtěsnat na rozměr desky 244 x 244 mm formát microATX), čtyři konektory SATA 3 Gb/s bez podpory RAID, čtyři USB 2.0, COM i LPT port, jeden ATA konektor a pouze dva banky pro operační paměti DDR2. Ty mohou pracovat na maximální frekvenci 667 MHz, od čehož se v podstatě odvíjí i nižší výkon základní desky v testech u všech modelů pracovaly paměti na frekvenci 800 MHz. K dispozici je také zvuková karta SigmaTel STAC9227 se třemi konektory, tudíž s podporou "pouze" šesti kanálů. Jak je u Intelu dobrým zvykem, čipset je chlazen velkým pasivním chladičem. Layout desky je vynikající, stejně jako stabilita motherboardu. Co nám tedy vadilo? Největším nedostatkem byla absence Firewire, dále pak nižší výkon, nejnutnější výbava a nulová podpora pro přetaktování, což na druhou stranu hravě vynahradí pořizovací náklady samotné desky. Zejména díky předvedené stabilitě, poměru výkon/cena, výbavě v podobě integrované grafické karty a podpoře procesorů Core 2 Duo udělujeme tomuto motherboardu ocenění TOP Produkt.

Výkon:3

Výbava:2

MSI P965 Neo-F

Model společnosti MSI určený pro "obyčejné" smrtelníky (zejména cenou) byl v testu zastoupen s označením P965 Neo-F. Je založen na novém čipsetu Intel P965 spolu s jižním můstkem ICH8, což dává tušit, že nebude k dispozici funkce RAID pro konektory Serial ATA. Uživatel za necelých 3 500 Kč dostane motherboard, který je vybaven jedním PCI Express x16 konektorem, dvěma x1 a třemi PCI, celkem pěti Serial ATA konektory a jedním PATA díky přídavnému řadiči JMicron JMB361, nechybějí ani COM a LPT. Čipsety jsou skryty pod pasivními chladiči a bohužel stejně jako u některých modelů je napájení umístěné u přední strany a kabely k nim vedoucí značně znepřehledňují celou počítačovou skříň, nehledě na fakt, že zabraňují průchodu vzduchu a odvádění tepla pryč. Ve výbavě desky se nachází pouze základní příslušenství datový kabel k FDD, jednomu ATA a SATA zařízení, na základní desce jsou sice integrovány COM a LPT porty, osmikanálová zvuková karta, ale chybí konektor Firewire IEEE 1392 pro připojení digitální videokamery a jiných přístrojů. I na výbavě BIOSu je znát, že tato základní deska patří do kategorie těch levnějších nabízí jen základní funkce jako změna frekvence nebo napětí procesoru a pamětí. Během testů se ukázalo, že tato deska není stavěná pro ty nejlepší výsledky ohledně přetaktování procesoru, při standardních frekvencích však podávala vyrovnaný výkon prakticky se nelišící se od stejně vybavených kolegyň. Asi největším problémem u tohoto modelu základní desky byla její nestabilita během testů se náhodně resetoval počítač a deska nezvládla ani test stability. Doufáme, že nový BIOS problémy se stabilitou zmírní a umožní tak desku smysluplně používat.

Výkon:4

Výbava:2

§§§§§


Devatenáctipalcové LCD panely. Monitor domů nebo pro vaši kancelář? (CD/DVD)

Tomáš Jirásko

06P0404

S nadcházejícím novým školním rokem řada z nás či našich potomků s nástupem studijních povinností zjišťuje, že nový počítač bude prostě nezbytností. Ovšem více než výsledky vybraného počítače v různých benchmarcích či směšných kalkulacích ohledně toho, kolik by stálo, kdyby byl procesor o 200 Mhz rychlejší, by vás měl zajímat především displej.

Ten totiž nebude mít životnost stejnou jako vámi používaný stroj, který může projít řadou upgradů, ale po celou dobu užívání budou jeho charaktericky stejné nebo se budou pomalu stářím zhoršovat. Obvykle displej kupujeme s výhledem na čtyři roky jeho setrvání na našem stole a musíme si uvědomit, že to budou především naše oči, které to "odnesou" nejvíce. I když se o LCD tvrdí, že poskytují stabilnější obraz než CRT, protože neblikají, řada levných řešení si na vás dokáže připravit vlastní zbraně, kdy nedokonalosti ve zpracování obrazu vedou v podstatě ke stejnému třesu a podobě. Jde o neduhy, které má odchytit elektronika panelu. Ta však mnohdy nestačí na realizaci požadavků přicházejících z grafické karty a dochází k degradaci obrazu, ghostingu, moare a dalším nepěkným věcem na úrovni, kterou si při běžném provozu neuvědomujeme, ale náš organismus tyto věci přesto zasahují.

Proto jsme požádali firmy působící na našem trhu o zaslání modelů, u nichž věří, že jsou pro jejich zákaznický segment tím pravým. Jedinou podmínkou byla přítomnost konektoru DVI, protože naprostá většina testu probíhala samozřejmě přes něj. U D-Sub totiž dochází samozřejmě již z podstaty technologie přenosu signálu k degradaci obrazu a pouze hodně staré grafické karty nabízejí pouze ten. I v případě, že se rozhodnete koupit nejlevnější displej na trhu, měl by mít DVI konektor. Věřte, že špatný obraz přes DVI znamená tragický obraz přes D-Sub. Do testu se sešla různorodá směsice displejů, jejichž typičtí uživatelé jsou dosti odlišní. Veškerá naše hodnocení v testech jsou vztažena k rozdílnosti cen a především k jednotlivým uživatelským skupinám tedy segmentu, pro který je monitor určen. Levný TN panel nebude nikdy dosahovat kvalit průměrného MVA panelu, podobné rozdíly (byť zrcadlově) platí pro rychlost odezvy apod. Proto je v textu vždy uvedeno, v jakém segmentu vidíme využitelnost displeje, subjektivní hodnocení je činěno s vědomím a znalostí případné konkurence a modelů, které jsou dostupné na trhu nebo přímo v testu. Kvalitu obrazu hodnotíme absolutně, avšak s uvedením kvalit displeje ve své skupině. I když ne všechny displeje v textu lze označit za vynikající, můžeme po ukončení testu, kdy jsme řadu dalších displejů viděli na prodejních místech apod., prohlásit, že se v testu sešlo to lepší, co lze na našem trhu pořídit.

Z dvacítky testovaných displejů nás svými vlastnostmi zaujaly tři Benq FP93GX samozřejmě svoji rychlostí odezvy při přijatelné barevné odchylce jako ideální herní počítač pro "-náctileté", kdy jim bude naprosto postačovat pro jejich studijní potřeby a především pro chvíle, kdy počítač slouží jako zdroj zábavy (stále platí ono známé: kdo si hraje, nezlobí). Eizo FlexScan S1931 jsme vybrali jako univerzální model pro všechny, kteří musí s počítačem pracovat delší čas a je samozřejmě naprosto ideálním řešením i do domácnosti. Byť jde především o "pracovní" displej (vaše oči vám budou za tuto volbu děkovat), lze jej využít samozřejmě i pro multimediální aplikace. Špičku, která je určena především jako profesionální řešení pro CAD/CAM aplikace (a tudíž i pro studenty oborů jako konstrukce, architektura apod.), představuje v tomto testu NEC MultiSync 1990Sxi.

Acer AL1923

Na první pohled AL1923 naznačoval, že se Aceru podařilo navrhnout nejen levné, ale i technologicky zajímavé řešení. V monitoru totiž použil Premium MVA panel, což je v záplavě jeho TN modelů přece jenom výjimka. Odezva ovšem není u těchto displejů úplně ideální, takže pro hraní akčních her se nehodí, ale po barevné stránce je na tom samozřejmě lépe než TN panely. Především černá a tmavé odstíny jsou u tohoto modelu zobrazeny dobře, což obrazu prospěje při sledování filmů. Dobře vykresleny jsou i detaily, ovšem samotné podání barev není ideální, takže pro vážnější grafiku je nevhodné, domácí snímky na tom však můžete risknout. Acer neopomenul vybavit tento model pivotem, takže se můžeme těšit ze značné volnosti při polohování. Do tenkého rámečku jsou bohužel integrovány i reproduktory, které díky poskytnutému prostoru musejí být tak malé, že jejich použitelnost je minimální. Navíc si to vyžádalo upuštění od designově čistého obdélníku a rámeček je u ovládacích prvků znatelně širší. Reproduktorky tak jsou spíše úletem konstruktéra než smysluplným řešením hudbu na tom rozhodně poslouchat nelze, o herních a filmových efektech nemluvě. AL1923 můžeme označit jako monitor pro celou rodinu.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Acer AL1951Ds

Další model z řady rychlíků (udávaná odezva 2 ms), jehož jediným skutečným účelem je umožnit zastřelit nepřítele dřív, než zmizí "duchové" na jeho monitoru. V praxi se totiž využití 2ms displejů vyplatí pouze hráčům, ostatní v klidu vydrží s 6-8ms variantami TN panelů. Ona rychlost není samozřejmě výhodná proto, že by jakýkoliv hráč byl schopen vnímat 2ms události, ale že ve výsledku sled těchto zobrazení dokáže odstranit právě ghosting, vznikající pomalou odezvou displeje na požadavky kladené na něj grafickými kartami a aplikacemi. Pozorovatelné zlepšení je možné vysledovat i u filmů, v zahraničí je to zřetelnější díky HD filmům a pořadům, nicméně cenou za tuto rychlost je totální nevhodnost těchto displejů pro jakoukoliv práci s grafikou stejné je to i u AL1951Ds. Barevné podání i přechody barevné škály jsou nekontinuální, vznikají zřetelné proužky. O barevné přesnosti nelze mluvit, i když obraz vypadá pěkně. Jde o podobný efekt jako u televizorů. Pleťová barva neodpovídá, nicméně obraz se i přesto líbí. Mnohdy působí lepším dojmem než reálné vykreslení. AL1951Ds uspokojí hráče, lze na něm ve volném čase sledovat filmy a pokud člověk ušetří nějakou chvilku, zvládne bez problémů i nějaké školní úlohy.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: dobrý

AOC 193FW

Širokoúhlý displej sice může dávat naději na pěkný obraz, ovšem zdání klame. Ne že by tento displej byl špatný, ale použité součástky jej jasně předurčují spíše do role dělníka než umělce. AOC zvolilo TN panel, takže na nějaké vážné hrátky s grafickými programy zapomeňte. Devatenáctipalcové širokoúhlé displeje jsou navíc z našeho pohledu stále malé. To, co uživatel získává na šířce, ztrácí viditelně na výšce, což pro práci s textem není právě ideální. Jedinou výhodu tohoto řešení zřetelně pocítí pouze lidé pracující s tabulkovým procesorem a rozsáhlými tabulkami. Marketingově jsou samozřejmě širokoúhlé displeje propagovány jako ideální pro sledování filmů, nicméně u tohoto monitoru tomu brání jeho nepříliš přesvědčivé výsledky v testech zobrazení odstínů šedi i barevné škály, kde se displeji podařilo vyrobit řadu přechodových pruhů. Vzhledem k ceně (i na internetu) patří tento displej k levným variantám, a tak mu tyto vady nelze ani vyčítat, spíše jsme je očekávali. 193FW je vhodný pro nasazení v kancelářích nebo provozech, které využijí poměr stran 16 : 9. Rovněž o něm lze samozřejmě uvažovat, pokud z jakéhokoliv důvodu potřebujete širokoúhlý displej a nechcete utrácet horentní sumy.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

AOC LM928

S modelem LM928 jsme se na našich stránkách již setkali a od té doby se v našich názorech na něj mnoho nezměnilo. Výrobce si je vědom, že v cenovém souboji se tento model s TN panelem střetne s řadou dalších, a tak se soustředil na design. Matice je zasazena do rámu, jehož řešení (navíc v kombinaci s tmavým panelem) na první pohled vzbuzuje (i díky skleněnému derivátu) dojem technologicky vyspělejšího monitoru. Ovládací prvky usazené na pravé straně rovněž nepředstavují v této kategorii typické řešení. Po obrazové stránce je na tom displej podobně jako jeho souputníci. Černá barva je sice světlejší, ale díky technologickým vylepšením je pro většinu populace přijatelná. Barevná škála je samozřejmě posunuta, šedé odstíny dopadají standardně větší bloky se v krajních tónech šedé slévají. U přehrávání DVD a při hrách je patrné, že jde o 8ms panel, ovšem i když je rychlost zpracování signálu dobrá, barvy přece jen působí mdle a nenasyceně. AOC LM928 je vhodný pro normální hráče díky své odezvě, kdy zároveň barevná škála dostačuje pro potřeby her a barevná stálost a přesnost není primárním požadavkem. Vyhoví i pro kancelářské potřeby, kde je díky dobrému kontrastu text pěkně čitelný i bez agresivního přesvětlení displeje.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: dobrý

Belinea 10 19 20 (v111919)

I když to její zástupci neradi slyší, Belinea není zrovna značka, u které hledáte špičkové technologie. Spíše očekáváte její souboj s displeji, jejichž kupující jsou velice citliví na cenu. Ovšem v nabídce nalezneme i několik modelů, které jsou zajímavé i pro uživatele náročnější na obraz. Důkazem, že Belinea umí, je model 101920, osazený MVA panelem, byť nikoliv tím nejšpičkovějším. Stále je na hony vzdálen obrazovému výkonu, který podal levnější model 10 19 25, o němž bude řeč dále v testu. Belinea si při testu obrazového výkonu vedla velmi dobře, stálost obrazu byla velice pěkná, škála šedé přes DVI vstup byla vynikající, u D-Sub se objevila běžná vada v podobě mírné obrazové degradace, ale ta je u tohoto vstupu typická pro 90 % LCD. Zkušenější uživatele zamrzí absence 5 500 K v hodnotách menu displeje, nicméně je možné využít uživatelského nastavení. Monitor je proveden jako pivot, je vhodný pro obecné použití, vyhoví i běžnému hráči, hardcore pařani se ovšem musí poohlédnout po něčem jiném buď s rychlejší odezvou zaplacenou degradací obrazu, nebo něčím patřičně dražším. Rozdíl mezi modely 10 19 20 a 10 19 25 je cca 2 000 Kč, ale jde rozhodně o rozumně vynaloženou částku. Koupi tohoto modelu zvažte.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Belinea 10 19 25

Tento model lze označit za chudšího bratříčka Beliney 10 19 20. Při srovnávání obou modelů, ke kterému nutně muselo dojít, jasně na body vítězí 10 19 20, pro který hovoří použití technologicky lepšího panelu z hlediska barevného podání, navíc chybí pivot. Tyto neduhy rozhodně nespraví přítomnost USB portu, který má Belinea 10 19 25 oproti 10 19 20 jaksi navíc. Ani po obrazové stránce na tom monitor není zrovna nejlépe, a to ani ve srovnání s ostatními modely používajícími TN panely. Při testu se objevily zřetelné problémy se šedou škálou, u DivX filmů bylo patrnější slévání odstínů. V případě klasických DVD filmů nesedělo podání černé, byť bereme v úvahu technologická omezení těchto panelů a neočekáváme zázraky. Nicméně obraz a výsledky zobrazení testovacích obrazců a sekvencí nás rozhodně nepotěšily. Je patrné, že cílovou skupinou tohoto modelu budou zřejmě domácí uživatelé či kanceláře, ovšem pracovat s ním bychom rozhodně osm hodin v kuse nechtěli. Vhodný je z našeho hlediska pro surfování internetem a pro balík Office. Hráče může oslovit slušnou odezvou a degradace barev u her zde není tak kritickým faktorem, aby odradila od koupě. Rozhodně doporučujeme si připlatit a koupit model 10 19 20.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: dobrý

Benq FP93GX

FP93GX je díky své rychlosti především displejem pro hráče. I když si u tohoto monitoru výrobce pohrál s elektronikou, posun u přesnosti barevné škály je v testu patrný. Proto u tohoto LCD zapomeňte na myšlenku použít jej jako primární pro grafické aplikace. Z hlediska odezvy je ideální pro přehrávání filmů zvláště u akčních a rychlých scén, kdy ho degradace obrazu způsobená ditheringem řadí ve srovnání s většinou displejů používajících TN panel k lepšímu průměru. Výrobce samozřejmě u tohoto modelu udává špičkovou odezvu 2 ms GTG (šedá/šedá), musíme si ovšem uvědomit, že tato odezva není měřena podle normy. Inu, cena za vysokou rychlost u tohoto displeje je vysoká a ocení ji skutečně pouze hráči. I když displej trpí klasickými neduhy TN panelů v zobrazení šedé škály, vedl si poměrně dobře z hlediska barev. Neznamená to však, že zvládne úplně všechno: upravovat barevné podání fotografií před vytištěním bychom si na něm netroufli, protože je monitor spíše přesytí. Na pohled ale působí pro běžného uživatele příjemně (podobně jako japonské televize). Díky eliminaci ghostingu, dosažené rychlou odezvou, monitor doporučíme hráčům nebo pro sledování DVD. "Usedlejším" uživatelům padne spíše FP93G.

Kvalita obrazu:2

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Benq FP93V

Model FP93V navrhl Benq na míru pro Mac mini, který se vejde přímo na podstavec monitoru, ale ani příznivci PC o tento monitor nejsou ochuzeni. Jako rozhraní je použit samozřejmě D-Sub i DVI. Monitor je osazen standardním TN+F panelem a po obrazové stránce se příliš nevymyká podání modelu FP92V. Benq se stále drží "amatérského" značení teploty obrazu položky jsou možná pro snadnější orientaci nezkušených uživatelů označeny jako "do modra, do červena a normální". Kvalitou zobrazení je na tom vzhledem k faktu, že jde o TN panel, výrobek poměrně dobře. Napomáhá tomu především ono "leštění" displeje, které v roli barevného optického filtru zvyšuje relativně kontrast i nasycení barev. Problém to ovšem přináší při zobrazení krajních odstínů černé a bílé, kdy dochází k výraznému slití v krajních tónech. Zobrazení textu bylo ostré, s dobrými přechody mezi tmavými a světlými částmi, podsvícení displeje je rovnoměrné. Displej má velice dobré možnosti polohování a lze jej tak označit za univerzální volbu, která sice není bombou, ale v žádné oblasti nepřináší výraznější zklamání.

Kvalita obrazu:2

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: dobrý

Dell UltraSharp 1907FP

Víceúčelový displej v nabídce Dellu je na našem trhu určen především pro kancelářské použití, na ostatních trzích je nabízen i jako alternativa herního monitoru. Dell osadil tento displej TN maticí, takže barevná přesnost není ideální. Ovšem z hlediska poskytovaného kontrastu, ostrosti textu i rovnoměrnosti podsvícení jde o jeden z displejů vyčnívajících z šedé masy současné nabídky, kdy dnes "branduje" kdekdo. Matice je velice příjemná pro celodenní práci a kus, který jsme měli k dispozici, netrpěl ani klasickým neduhem TN matic přesvětlením. Dell si zachoval tvář při zobrazení šedé škály, kdy si ve srovnání s podobně technologicky řešenými displeji vedl velmi dobře. U barevné škály to bylo horší a viditelné problémy měl displej při DVD sekvencích, v nichž jsou sluneční paprsky či výrazně jemné stíny. Tam prostě technologie TN panelů nestačí. Na našem trhu tento model vůči konkurenci decimuje vyšší základní cena, ale pokud u Dellu nakupujete, víte, že málokdy to je skutečně za ceníkovou sumu. Díky systému přímého prodeje je vám obchodník schopen nabídnout i přijatelnější cenu. Každopádně Dell je z hlediska svého výkonu dobrou volbou pro kancelářské aplikace, vše je ale otázkou ceny.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: dobrý

Eizo M1950

Multimediální řešení s integrovanými reproduktory osadilo Eizo panelem S-PVA, takže o jeho určení nemůže být nejmenší pochybnosti sledování multimediální produkce a jako "náhledový" displej pro videotvorbu. Relativně rychlá odezva ve středních tónech, udávaná na 8 ms, je schopna v kombinaci s použitou elektronikou odstranit i ghosting, ke vzniku artefaktů došlo pouze výjimečně. Displej je určen především pro domácí použití. Samozřejmě s těmito parametry ale uspokojí i hráče. Skalním pařanům, vyžadujícím skutečně bezprecedentní odezvu, však přece jenom doporučíme 2ms panely navíc je jejich cena obvykle nižší než u M1950, kterého je pro ně vlastně škoda. Z hlediska barevného podání je na tom tento model hůře než S1931, nicméně displej si vede srovnatelně v oblasti šedé škály a podrobností vykreslení. Použité reproduktory jsou dobré, mírné problémy jsme zaznamenali u některých her využívajících 3D zvuk, ovšem zde je otázka, zda důvodem není spíše software než displej samotný. Ze zvukového hlediska je na tom lépe Philips 190G6. Pokud hledáte pouze displej na hry, je Philips kombo vhodnější z hlediska komplexnosti, M1950 jej trumfne po obrazové stránce.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Eizo S1931 SH

Byť se S1931 může jevit jako nástupce S1910, není tomu tak. S1910 i přes dřívější datum svého narození poskytuje lepší barevnou přesnost než S1931. S1931 je jinak klasickou ukázkou designu typického pro Eizo, využívající tenký rámeček a pivot. Barevná škála nenesla stopy degradace, přechody mezi odstíny nejevily výrazné stopy. Totéž lze říci i o zobrazení šedé a displej poskytl velice dobrou stálost obrazu i přes konektor D-Sub. Pouze v jedné části testu se u rychlých scén displeji "zadařilo" u některých sekvencí při rychlém sledu tmavých a světlých ploch vytvořit několik artefaktů. V celkovém kontextu však šlo o jedinou větší chybu, u další sekvence bylo vše v pořádku. Jako průměrným hráčům nám chování displeje vyhovovalo i pro hraní akčních her. Eizo S1931 naše očekávání nezklamalo, poskytlo dobrou kvalitu obrazu, rychlou odezvu a dobré možnosti nastavení a polohování. Je ideální jako profesionální kancelářské řešení, hodí se pro poloprofesionální grafiku a pokud si chcete udělat radost, i jako displej pro domácnost. Jeho koupí rozhodně nebudete zklamáni.

Kvalita obrazu:4

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: vynikající

Fujitsu Siemens ScenicView P19-2

P19-2 je již stálým účastníkem našich testů 19" displejů. Společnost FSC svoje modelové řady příliš neobměňuje, ale vždy se jim podaří navrhnout alespoň jeden model, který je konkurenceschopný déle než rok od svého uvedení. Tím je v dnešní době P19-2 a FSC vcelku oprávněně sází na tento bestseller. Podobně jako některé starší modely, které se účastní tohoto testu, i P19-2 získal v době prvního testu naše ocenění a věru není proč na našich názorech mnoho měnit. Barevné podání displeje je stále dobré, mírná nerovnováha se podobně jako u řady dalších displejů objevuje v oblasti šedých odstínů, avšak není to při běžném užívaní patrné při práci nejde o rušivý faktor. Obraz je velice kontrastní, velmi dobře vykreslený. I přes horší odezvu je díky kvalitě obrazu stále dobrý i pro hry (u HF2 je však již dýchavičný), byť se s ním přece jen počítá především pro kanceláře. Při porovnání se současnou konkurencí je zřetelné technologické stárnutí i v oblasti sledování DVD filmů, kdy má displej oproti novějším souputníkům vyšší responzi. O displeji lze stále uvažovat také jako o levnějším displeji pro CAD aplikace. Díky dobře navrženému podstavci nabízí P19-2 vynikající výškovou nastavitelnost i možnost polohování.

Kvalita obrazu:4

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Hewlett-Packard L1955

Ani model HP L1955 není pro naše čtenáře neznámý. Je to téměř rok, co jsme jej testovali, a po roce si můžeme za dobrou práci poklepat na rameno. L1955 jsme ocenili naším Top Produktem a po roce můžeme konstatovat, že jsme (i podle ohlasů uživatelů, kteří si pochvalují tento model z hlediska barevného podání) nešlápli vedle. Podsvětlení displeje je rovnoměrné, s přijatelnou intenzitou vzhledem k udávaným hodnotám 250 cd/m2 a kontrastním poměrem 1 000 : 1. Pouze v okrajích je lehce znatelný jeho pokles, což při běžné práci není zřetelné. Obraz poskytovaný přes digitální vstup je stabilní, vykreslení a barevné podání je velice dobré. Monitor si dobře poradí i s videosekvencemi. Matice displeje mírně zaváhala až při testovací rutině s rychlým vykreslováním drátěného modelu, v běžném provozu jsou však takové chyby nepostřehnutelné. Na analogovém vstupu je kvalita obrazu horší. Je patrný lehký ghosting a příznivě nedopadá podání šedé škály. OSD menu je intuitivní a přehledné, nabízí tradiční značení barevné teploty v 9 300 K, 6 500 K a sRGB, k dispozici je i uživatelské nastavení.

Kvalita obrazu:4

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Iiyama ProLite E1900S

Model, se jako řada podobných opírá především o svoji rychlou odezvu, kterou výrobce udává na 5 ms. Tyto časy jsou samozřejmě u všech ideální, v praxi jsme někde jinde, ale faktem je, že již 12ms panely jsou pro lidské oko naprosto dostačující. Vše další je otázkou techniky a jejích omezení, kdy řada vizuálních chyb vzniká spíše díky nekompatibilitě než naší schopnosti cokoliv postřehnout. Model E1900S je postaven jako univerzální displej, jehož nasazení je možné jak v domácnosti, tak kanceláři. Při celodenní práci je jeho matice velice příjemná pro oči, zobrazení písma je ostré a bílá barva při všech teplotách nepůsobí výrazně zamlženým či naopak bodavým dojmem. I zde nalezneme základní neduhy technologie, které při běžné práci dokázal výrobce relativně úspěšně eliminovat. Displej určitě není řešením pro náročné hráče, ale jde o solidní stroj, který, pokud jste si vědomi jeho technologických omezení, vaše nároky uspokojí. I zde musíme říci, že jde o to lepší, s čím se v dané kategorii můžete na trhu setkat. Nejste-li si jisti, jak vybírat, podívejte se na tento model a berte jej jako základ pro porovnání.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: dobrý

LG Flatron L1970HR

Po používání a testech L1970HR je jeho umístění velmi zřetelné domácnosti, a to především mladší generace nebo hráči. Displej má velice rychlou odezvu 2 ms, což v praxi představuje časy okolo 6 ms pro akční tituly naprosto k nezaplacení. Bohužel právě díky TN technologii, která umožňuje dosáhnout rychlé odezvy, dochází k degradaci obrazu. Displej se musel hodně namáhat při zobrazení krajních odstínů šedé a z toho plynulo i problematické vykreslení detailů u tmavších scén. I u barevné škály docházelo k tvorbě proužku u přechodu mezi některými barvami. To je ovšem známý nešvar použité TN technologie. Rozhodně tak displej nelze doporučit k nějaké výraznější práci s grafikou. Na tomto displeji bychom se ani nepokoušeli upravit fotografie před odesláním do fotoalbu. Především nasycení barev prostě nebude odpovídat na fotografii tomu, co vidíte na obrazovce. Díky vysokému kontrastu lze na displeji vcelku pohodlně sledovat i filmy, kdy si rychlá odezva mnohdy poradí s degradací obrazu. Ne že by ji vylepšila, ale "rychlá" elektronika dokáže naše oko ošálit. Pro celodenní nasazení na běžném pracovišti bychom ho nezvolili pro jeho menší možnosti nastavení, malé fonty (pod 6 bodů) nejsou zobrazeny ideálně.

Kvalita obrazu:2

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: dobrý

NEC MultiSync 1990SXi

Devadesátková série (xx90xx) patří do skupiny displejů, které výrobce nabízí profesionálním uživatelům, a tak jsme od monitoru očekávali hodně. V podstatě se jedná o jediný "profi" displej v testu. Verze SXi je osazena S-IPS panelem, což je základ dobrého obrazového výkonu. Gradient šedé je u displeje vykreslen skvěle, rovněž barevná přesnost odpovídá požadavkům předpokládaných uživatelů. Důležitější je však detailnost vykreslení. Jak písmo, tak především linky jsou vykresleny ostře, bez degradace. Model 1990SXi využívá 12bitovou interní korekci, zpřesňující tradiční 8bitovou definici barev vzhledem k nastavené barevné teplotě. S-IPS displej má odezvu 18 ms. Pro nestandardizované měření šedá-šedá jsou samozřejmě tyto hodnoty výrazně nižší. Možnosti polohování nemůžeme označit jinak než slovem vynikající, rovněž OSD menu a nastavení barev jsou na vysoké úrovni včetně softwaru Neviset a programu GammaComp. Z našeho pohledu jde o jasnou volbu v případě základního displeje pro CAD/CAM aplikace. Samozřejmě to něco stojí, ale pokud LCD používáte k vydělávání peněz, jde o rozumnou investici, která vás odmění stabilním, podrobně vykresleným obrazem. Lze jej doporučit i pro domácí práci s grafikou, pokud pro vás nejsou dostupné/potřebné profi modely ColorEdge či SpectraView.

Kvalita obrazu:5

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: vynikající

NEC MultiSync 195VXM+

Nec se snaží tento produkt profilovat jako špičkový kancelářský displej, ovšem chování alespoň námi testovaného modelu nás zcela nepřesvědčilo. Displej spíše zapadl mezi řadu podobných řešení ostatních výrobců. O tom, že jde o model, se kterým se spíše počítá pro nasazení v kancelářích úředníků, vypovídá i design. I když je displej udáván jako 8ms, při přehrávání filmů se mu podařilo vytvořit slití tmavých ploch u scén, u statických obrazců monitor "zaproužkouval" v barevné škále u přechodů oranžová/červená. Při zobrazení fotografií se nám však překvapivě dostalo pěkného výsledku, barvy byly sice přesycené, nicméně detaily byly krásně patrné i u složitějších motivů. Barevná přesnost je z hlediska profesionálů naprosto mimo, domácí uživatel (který si upravuje fotografie) může pro domácí tisk fotografie s trochou praxe dosahovat přijatelných výsledků. V každém ohledu je displej určen především pro kanceláře, díky dobrému podsvětlení a ostrosti písma je pro úředníka ideální, otázkou zůstává, zda se tato investice vyplatí. Řada uživatelů totiž raději v tomto segmentu zvolí degradaci obrazu a nižší pořizovací cenu.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:2

Hodnocení ve své třídě: vynikající

Philips 190G6

Tento monitor je netypickým zástupcem LCD. Jde o kompletní multimediální řešení, kdy má displej kromě integrované čtveřice reproduktorů v balení přibalen i subwoofer. Na první pohled ideální řešení pro multimediální nadšence, ovšem pár chyb přece jen odhalíme. Po obrazové stránce, kdy monitor používá TN panel s rychlejší odezvou, si vede na tuto kategorii velice dobře. I známé problémy s odstíny šedé/černé Philips kompenzuje velice dobře a barevné podání je na tuto třídu monitorů velice zdařilé. Displej exceluje v možnostech propojení kromě USB hubu je zde velké množství konektorů pro vstup signálu a díky implementaci HDMI se může monitor pyšnit značkou HD Ready. Z globálního hlediska podává ve své kategorii (TN panely) nadprůměrný obrazový výkon. Dodávaný subwoofer je pro běžného uživatele dostačující, v mezních hodnotách však přestává zvládat basy a zvuk je hodně degradován jako ozvučení domácí párty stylem "volume max" nevhodné, pro sledování filmů, fotbalu a pro hry slušné. Displej můžeme doporučit jako multimediální řešení do teenagerovských pokojů, kdy zabijete mnoho much jednou ranou. K dispozici je i dobrý software pro práci se zvukem a profily SoundAgent 2.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:2

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Prestigio P392

Model P392 z nabídky Prestigia je typickým zástupcem výrobků určených pro kancelářské prostředí. Jeho řešení je jasně směřováno do tohoto segmentu, a to včetně obrazového výkonu a mechanického řešení. Při testech barevné věrnosti toho displej moc nepředvedl a jeho potíže se jasně projevily nejen při zobrazení šedé škály, ale i při práci s barevnou fotografií i u přehrávání DVD filmů. Při práci s textem ovšem tento monitor působí svým stabilním obrazem velmi příjemně to je výsledkem kombinace relativně nízkého kontrastního poměru (500 : 1) a maximální svítivosti 500 cd/m2 (při provozu spíše 450 cd/m2). Písmo je jasné, dobře vykreslené. Zde si monitor tedy svoje místo na stole zaslouží. Pokud u tohoto monitoru zmíníte slovo grafika, tak pouze pro schvalovaní koncepčních návrhů a dalších činností spojených s běžným provozem. Barevnou přesností námi testovaný kus rozhodně netrpěl. Pro jiné nasazení o tomto displeji však raději neuvažujte, v domácnosti byste byli zklamáni už pro omezené možnosti polohování a horší úhly pohledu. Technologické belhání a z něho plynoucí omezení na kancelářské použití je však u tohoto monitoru vyváženo nízkou cenou.

Kvalita obrazu:2

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Sony SDM-E96D

Nekonvenčně působící design Sony SDM-E96D je pěkným počinem, nicméně zbavuje tento displej možnosti polohování, které je tak omezeno na naklonění displeje pozicováním zadní opěry. Je samozřejmě určen především domácnostem a jako stylové řešení do kanceláří. Již materiály výrobce upozorňují na plochy stojanu, které jsou ideální pro přilepení post-itů a uložení psacích potřeb. Naštěstí to není hlavní předností tohoto monitoru, konstruktérům se totiž podařilo při honbě za co největším "officespacem" nějak umístit do té krabice i TN panel, a tak se na monitor dá i dívat. I v tomto displeji však nalezneme TN panel, který byť zaručuje rychlou odezvu okolo 8 ms a umožňuje tak na displeji pohodlně sledovat i skrolující text s kursy akciového trhu, přece jen pro vážnější práci u počítače to není z ergonomického hlediska přímo to pravé ořechové. Dokážeme si však představit, že po připojení některé herní konzoly se z něj může v rodině stát velmi žádané zařízení, neboť Sony se podařilo u tohoto panelu velice dobře zvládnout nešvary TN panelů a jeho výkon patří z hlediska toho, co tato technologie umožňuje, k nadprůměrným.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:2

Hodnocení ve své třídě: dobrý

§§§§§


Kolik vám to žere? Ušetříte koupí LCD panelu nebo nového procesoru?

Lukáš Erben

06P0406

Uvažovali jste někdy, kolik spolyká vaše PC za rok elektřiny? Kolik ušetříte, pořídíte-li si LCD monitor místo mohutného a hladového CRT či notebook místo stolního počítače?

Spočítat reálnou spotřebu PC a jeho periferií není úplně jednoduché. To, že máte v počítači zdroj s maximálním výkonem 350 W, neznamená, že PC polyká 0,35 KW za každou hodinu provozu. Zdroj v PC totiž dodává proud podle požadavků komponent (procesor, grafická karta, disky, základní deska, RAM, optické mechaniky a periferie). Ani ty nejsou stálé a značně se liší podle míry zatížení píšete-li ve Wordu, brouzdáte na webu či pracujete s tabulkami, je spotřeba PC (zejména podporuje-li snižování frekvence CPU) výrazně nižší než při sledování DVD či hraní her. Spotřebu PC nelze spočítat tabulkově prostým součtem spotřeby jeho komponent mimo jiné i proto, že nezanedbatelnou roli hraje též účinnost zdroje. V něm při převodu napětí a proudu pochopitelně dochází ke ztrátám a záleží na jeho kvalitě, či přesněji účinnosti, jak velké takové ztráty jsou. Běžné levné zdroje mívají účinnost často jen okolo 75 %, kvalitnější modely se pohybují na úrovni 80 % a nejnovější "zelené" zdroje pak dosahují účinnosti nad 85 %. Pojďme se blíže podívat, jak jednotlivé komponenty a periferie PC ovlivňují jeho spotřebu.

Procesor

Jeden z nejvýznamnějších konzumentů energie v moderním PC je právě procesor. Zejména Pentia 4 a Pentia D, ale též výkonné modely Athlon 64, 64 X2 a FX dokáží při plné zátěži zkonzumovat přes 100 W, naopak levné a pomalejší procesory jako je AMD Sempron či poslední generace Celeronu se spokojí s méně než polovinou. Při běžné práci s PC je ale procesor naplno zatížen jen občas z hlediska spotřeby jsou proto nejzajímavější procesory, které dokáží snížit svou pracovní frekvenci v okamžiku, kdy nejsou naplno vytíženy. Při snížení frekvence dochází pochopitelně k razantnímu snížení spotřeby CPU (a druhotně též k menšímu zahřívání). Snižování frekvence přitom podporují všechny "mobilní" a drtivá většina moderních "stolních" procesorů AMD Sepron (počínaje modelem 3000+), AMD Athlon 64, 64 X2 a 64 FX, Intel Pentium D (řada 9xx) a Intel Core 2 Duo.

Základní deska

Motherboard patří už tradičně k těm méně významným konzumentům. jeho energetické nároky se obvykle pohybují maximálně v řádu několika desítek wattů (včetně RAM). Mohou být o něco vyšší v případě, kdy je v čipové sadě integrováno též grafické jádro. Stavíte-li ale PC s co nejnižší spotřebou, je vhodné zvolit základní desku s modernější čipovou sadou a zároveň skromnější výbavou taková obvykle spolyká méně energie.

Grafická karta

Nejúspornějším řešením bývá obvykle grafický adaptér integrovaný v čipové sadě základní desky jeho spotřeba se pohybuje kolem 10 W. Jedná se ale pochopitelně též o nejpomalejší řešení a vzhledem ke spotřebě a ceně levných samostatných grafických karet příliš neušetříte. Na druhou stranu karty střední třídy bez problémů spolykají při hraní i přes 50 W a spotřeba hi-endových modelů se často pohybuje okolo 100 W a někdy i výše (pochopitelně pouze při plné zátěži tedy během hraní). Jestliže máte v PC dvě takovéto grafické karty v konfiguraci SLi či CrossFire, stoupá spotřeba doslova raketovým tempem.

Pevný disk

Spotřeba pevného disku závisí na rychlosti otáčení a případně na počtu ploten u menších a pomalejších modelů či mobilních disků se jedná jen o několik wattů, ani u serverových disků ale obvykle spotřeba při vyhledávání dat, čtení či zápisu nepřesáhne 20 W. Disky mají největší odběr při startu (až 35 W). Spotřeba pevného disku tak hraje roli spíše v případě, pokud jich máte v PC více. Kupříkladu diskové pole RAID se dvěma SATA disky Seagate Barracuda ATA V (ty patří mezi větší žrouty) spotřebuje při "volnoběhu" 20 W a při vystavování hlav až 27 W. Překvapivě menší spotřebu mají rychlé disky WD Raptor (8 W na disk při volnoběhu a 8,5 W při čtení či zápisu).

DVD/CD vypalovačka

Podobně jako u většiny ostatních komponent, i v případě CD a DVD vypalovaček se spotřeba významně liší v závislosti na provozu. Je-li mechanika v pohotovosti, je její spotřeba zanedbatelná, při čtení se pohybuje zhruba okolo 5-10 W, nejvyšších hodnot dosahuje při roztáčení disku a vypalování, přičemž maximum se obvykle pohybuje kolem 25 W. Vzhledem k tomu, že většina z nás vypaluje jen občas, nejedná se z hlediska energetických nákladů o významnou položku.

Ostatní komponenty a periferie

Běžné PC obvykle neobsahuje mnoho dalších komponent, které by mohly zásadně zvýšit jeho spotřebu. Mezi ty, jež stojí za zmínku, patří samostatné zvukové karty a TV tunery, jejichž spotřeba se obvykle pohybuje do 10 W. Drobná rozhraní a periferie jako klávesnice, myši či joysticky nehrají v případě spotřeby PC prakticky žádnou roli. Velký význam ale hrají monitory a v případě intenzivního provozu dokonce i tiskárny, zejména ty laserové, jejichž spotřeba se během tisku snadno vyšplhá na hranici 1 000 W nebo dokonce za ni.

Monitory

Klasické skleněné monitory patří mezi nejvýznamnější žrouty energie. 19"monitor spotřebuje při provozu běžně 90-150 W, 17" modely pak zhruba 70-120 W a dokonce i malé 15" monitory spolykají okolo 60-80 W. Pořídíte-li si namísto 19", 20" či 22" CRT monitoru rozměrově odpovídající LCD (tedy 17" až 20"), činí rozdíl ve spotřebě nejčastějí 80-100 W. Za tři roky provozu v pracovním prostředí (8 hodin denně, 240 dní v roce) činí rozdíl v provozních nákladech při současné ceně elektřiny bezmála 2 500 Kč. Při intenzivním domácím používání (5 hodin denně, 300 dní v roce) je to bezmála 2 300 Kč.

Notebook vs. PC

Asi největší rozdíl ve spotřebě je mezi stolním PC a notebookem. Notebooky jsou navrhovány pro provoz na baterie a všechny jejich komponenty procesorem a základní deskou počínaje a displejem konče jsou proto připraveny s ohledem na co nejmenší spotřebu. Přenosné počítače přitom dokáží funkčností a výkonem bez problému konkurovat běžným kancelářským či domácím multimediálním PC. Nedostatky jako o něco vyšší pořizovací cena či minimální možnosti rozšíření a upgradu jsou vyváženy nejen mobilitou tedy možností používat notebook na více místech, ale ve velké míře i úsporami. Ty mohou za tři roky provozu činit zhruba tři až šest tisíc korun (viz tabulku a grafy).

Nenápadný žrout

Uvažovali jste někdy o tom, kolik vaše PC, ale i další spotřebiče zkonzumují v režimu standby tedy v době, kdy jsou připojeny do zásuvky a nejsou zapnuty? Drtivá většina moderních elektronických přístrojů v dané situaci vykazuje minimální spotřebu obvykle v rozmezí 1-10 W. Může se to zdát jako nepodstatná maličkost, jenže když sečtete všechny standby žrouty v domácnosti, možná se dopracujete k zajímavým číslům. Dejme tomu takové stolní PC. Jeho standby spotřeba spolu s monitorem činí zhruba 10 W. Připočtěte další periferie jako je tiskárna či skener a snadno se můžete dostat na 15 či 20 W soustavné spotřeby i v případě, kdy je PC vypnuto. Pokud používáte PC průměrně třeba čtyři hodiny denně, zbývá dvacet hodin znásobeno odběrem 15 W a 365 dny vychází spotřeba 460 Kč za rok. Podobně přitom fungují mnohé spotřebiče domácím kinem a televizorem počínaje a digitální mikrovlnou troubou konče.

Jak ušetřit?

Mezi velké omyly patří tvrzení, že stará PC spotřebují zaručeně méně proudu než ta nová. Opak je pravdou, jak jsme si ostatně vyzkoušeli při porovnání dvou sestav: staršího PC s procesorem Athlon XP 2600+ a IGP čipsetem nForce 2 a novější sestavy s procesorem Sempron 2800+ na platformě nForce 410 s přibližně srovnatelným výkonem. Zatímco starší sestava potřebovala pro běh "naprázdno" (brouzdání na webu, MS Word a podobně) 95 W, novější PC si vystačilo s pouhými 52 W. O poznání výkonnější (byť již dva roky staré) XPC Shuttle SN85G s procesorem Athlon 64 3200+ a grafickou kartou Radeon 9800 XT si pak při běhu naprázdno (a aktivovaném úsporném režimu CPU i grafické karty) vystačilo s pouhými 85 W, což je o 10 W méně než v případě starého kancelářského PC. Pokud byste tedy upgradovali ze starého kancelářského PC s 19" CRT monitorem, jehož celková spotřeba je přibližně 205 W, na novější sestavu se 17" LCD displejem a celkovou spotřebou okolo 85 W, činí rozdíl neuvěřitelných 120 W. To představuje při běžném využití v kancelářském provozu v horizontu 3 let bezmála 3 000 Kč.

Vezmeme-li v potaz cenu upgradu, nemusí se jednat až tak o zásadní úsporu, jsou ale situace, kdy změnou nastavení ve Windows či volbou jiných komponent již při výběru PC můžete ušetřit stovky až tisíce korun ročně. Uvažujete-li o koupi procesoru, je lepší zvolit novější revize vyráběné pokročilejší technologií, neboť tyto procesory mají při stejném či vyšším výkonu obvykle nižší spotřebu. Typickými příklady jsou Pentium D řady 8xx oproti úspornější řadě 9xx či novým čipům Core 2 Duo rozdíl ve spotřebě činí u srovnatelných procesorů často až 40 W, což za tři roky provozu představuje přibližně tisíc korun investice do modernějšího (a zároveň i dražšího) procesoru se tak může z velké části vrátit.

I u svého osobního počítače ale můžete udělat pro úsporu energie mnohé, jak jsme se přesvědčili například u staršího Shuttle SN85G4. Aktivace funkce Cool\n\Quiet v kombinaci s utilitou SpeedSwitch XP dokázaly snížit frekvenci z původních 2,2 GHz na 1 GHz, a tedy i spotřebu procesoru Athlon 34 3200+ o více než 30 W. Dalších 15 W jsme pak ušetřili pomocí utility ATI Tool, která umožnila snížit frekvenci GPU a RAM grafické karty téměř na polovinu což je stále více než dostatečná rychlost pro běžnou práci či sledování filmů. Spotřebu počítače jsme tak snížili o úctyhodných 45 W, a to představuje úsporu zhruba 350 Kč ročně (v závislosti na intenzitě používání PC). Je pravděpodobné, že podobných úspor můžete na svých počítačích docílit také.

Kolik stojí elektřina?

Na vcelku triviální otázku bohužel neexistuje stručná a triviální odpověď. Ceny elektřiny se liší podle výrobních a distribučních společností tedy podle sazeb za vlastní elektřinu plus sazeb za její distribuci. Ty se navíc zásadně liší podle zvoleného tarifu (který si obvykle domácnosti a firmy vybírají v závislosti na tom, zda elektřinu používají pouze pro běžný provoz spotřebičů a svícení, nebo elektřinou též topí (ať už akumulačně, přímotopem či tepelným čerpadlem). Naším cílem nebylo porovnávat ceny různých sazeb či v různých krajích, pro zjednodušení jsme tedy zvolili tarif určený především pro domácnosti, které elektřinu využívají pouze pro svícení a provoz běžných přístrojů. Jedná se konkrétně o "pražský" Komfort Klasik 24 s distribuční sazbou D01d, určenou pro menší odběry. Celková cena za spotřebovanou KWh je v tomto případě 4,21 Kč. Je třeba zdůraznit, že rozdíly v provozních nákladech v závislosti na spotřebě PC a periférií jsou nejvyšší právě u tohoto tarifu a v případě, že bydlíte v domácnosti, která využívá jinou tarifikaci, mohou být vlastní náklady i jejich rozdíly poloviční a v některých případech ještě menší.

Otestujte si sami

Pokud vás zajímá, kolikpak že konzumuje právě vaše PC, není nic snazšího, než si za několik stokorun pořídit přístroj pro měření spotřeby, který dokáže zjistit jak aktuální odběr připojených zařízení, tak sečíst spotřebovanou energii. V prodeji je například v internetovém obchodě Conrad.cz. Při měření spotřeby ovšem můžete také ušetřit PRE (Pražská Energetika) nabízí svým zákazníkům jeho zapůjčení zdarma (více na http://www.pre.cz).

§§§§§


Ve znamení High Definition. Máme vysoké rozlišení již na dosah? (CD/DVD)

Jaroslav Kasal

06P0405

V posledních měsících se o zkratce HD hovoří ve světě IT i mezi příznivci audio a video techniky stále častěji. Dokonce i v naší spící Evropě se tento pojem začíná přetřásat stále intenzivněji a mnoho prodejců by rádo lepilo samolepky s označením HD i na ztvrdlé rohlíky, aby se jim je podařilo lépe prodat. V současné době jsme všichni ve velkém očekávání.

Blízká budoucnost přinese mnoho nejrůznějších produktů, které mají s označením HD alespoň něco málo společného. Potenciál HD je v mnoha směrech velký, záleží však na tom, kdy se ho dočkáme a především v jaké podobě. Rozdílné názory na HD nemají pouze uživatelé, ale i obří firmy, které nové technologie a produkty vyvíjejí. Ostatně s tím vším vás seznámíme v našem článku, věnovaném pojmu "High Definition".

Co znamená zkratka HD

Samotné označení HD znamená v anglickém jazyce "High Definition". Do češtiny lze výraz přeložit jako "vysoká definice, ostrost, jakost". Ustálenější český překlad je však spíše "vysoké rozlišení". Výraz HD vychází z původní zkratky HDTV, která označuje High Definition Television či High Definition TV (televize s vysokým rozlišením obrazu). Zkratka HD se dříve používala prakticky výlučně ve spojení s rozlišením obrazu (například u plazmových televizorů). Dnes se však toto označení používá v širším pojetí. Příkladem může být existence moderního záznamového formátu pro optická média standardu HD DVD. Zkratka opět využívá líbivých písmenek HD a znamená "High Definition extension of DVD optical discs" nebo se vykládá také zkráceně: "High Definition DVD". Jak je vidět, označení HD je skutečně atraktivní. Pokud si náhodou vzpomenete na staré 3,5" a 5,25" diskety, jistě si také vybavíte, že některé nesly rovněž označení HD. V tomto případě však šlo o zkratku "High Density" (vysoká hustota magnetického záznamu), nikoliv o naše "moderní" HD, které se váže především k vysokému rozlišení obrazu, případně k vysoké kvalitě zvuku. Ve spojitosti s HD však nesmíme zapomenout ani na standard HDMI (High Definition Multimedia Interface), který definuje digitální protokol pro přenos HD obrazu i audiosignálu v jednom jediném kabelu.

"HD ready" dobrý trik

Vzhledem k tomu, že se pojem HD stal mezi uživateli známým, je jasné, že se mnoho výrobců a prodejců snaží toto označení propašovat na nemálo nových produktů, které se zabývají audiem nebo videem. Velmi příznačné jsou v tomto směru produkty označené logem "HD ready" (připraveno pro HD). Prakticky ve všech případech se jedná pouze o informaci, že je k zařízení sice možné připojit HD signál s vysokým rozlišením obrazu, nicméně samotná projekce nebo zobrazení bude probíhat ve standardní kvalitě (tedy často v bídném rozlišení PAL nebo NTSC). Jediné, co tedy produkt dokáže je, že degraduje HD video do nižšího nativního rozlišení, které již dokáže zařízení zobrazit. Extrém pak je, pokud velkoplošná obrazovka disponuje doslova mizerným rozlišením na úrovni 640 x 480, případně 854 x 480 bodů a nese hrdě logo "HD Ready" nebo dokonce "HD". Ve skutečnosti by se neměly produkty s 480 řádky na evropském trhu vůbec objevit, jsou totiž určené výhradně pro země, kde je standardem norma NTSC. Produkty jsou tak špatné, že nedegradují pouze HD video, ale dokonce i prachobyčejný signál PAL (který má nativně 576 řádek). Za skutečné HD bychom měli považovat minimálně rozlišení nižšího standardu HDTV tedy 1 280 x 720 a více. Pokud má zobrazovací zařízení (např. plazmová obrazovka, LCD panel nebo projektor) nižší fyzickou rozlišovací schopnost než uvedený nižší standard HDTV, je zcela k ničemu, že má produkt digitální vstup DVI či HDMI. V tomto případě lze chápat zkratku HD trochu hanlivě jako "Hlavně Drahé".

Občas je na trhu s videokamerami možné vidět, že jsou výrobci či obchodníci skuteční šprýmaři. Téměř by se dalo říci, že balancují na hraně klamu a šalby. Je to ve chvílích, kdy potenciálním zákazníkům tvrdí, že jejich videokamery nabízejí: "obraz zaznamenaný na DVD nosič v kvalitě blízké HD". Přitom je ovšem fyzické rozlišení obrazu pouze "ušmudlaný PAL". A ten je navíc ještě rozmazaný nevalně provedenou změnovou kompresí MPEG-2 s nízkým datovým tokem. To, že laciná optická soustava handycamové kamery měla už z výroby nižší rozlišovací schopnost než je režim PAL, snad není ani nutné zdůrazňovat.

HD displeje a projektory

Pokud si budete chtít pořídit velkoplošnou obrazovku, je samozřejmě nejvýhodnější vybírat mezi produkty, které nabízejí nativní rozlišení HDTV. Je totiž jasné, že jak digitální televizní pozemní, tak i satelitní a kabelové vysílání začne v budoucnosti nabízet pořady v kvalitě HDTV (nejčastěji 1 920 x 1 080i). V HDTV rozlišení se budou také ukládat i filmy na nové generace disků Blu-Ray a HD DVD. Pokud si tedy pořídíte displej s nižším rozlišením, nebudete si moci plnohodnotně vychutnat kvalitu obrazu. Navíc je také pravda, že každé přepočítávání obrazu z jeho nativní podoby do jiné kvalitě zobrazení rozhodně neprospívá. V dnešní době patří mezi nativní HDTV plazmové displeje např. Pioneer PDP-5000EX s fyzickým rozlišením 1 920 x 1 080 a úhlopříčkou obrazu 50". Za nativní HDTV zařízení lze považovat i zpětný 46" projekční televizor Samsung SP46L6HX, který nabízí nižší standard HDTV s rozlišením 1 280 x

x 720 bodů. Shodné rozlišení obrazu nabízejí i klasické HDTV projektory, založené na technologii LCD či DLP. Mezi 3x LCD projektory s HDTV rozlišením patří např. produkt Hitachi PJ-TX200. Zástupcem DLP HDTV kategorie může být kupříkladu domácí videoprojektor Benq PE7700, i ten nabízí nativní rozlišení 1 280 x 720 bodů.

Vzhledem k tomu, že není výjimkou, když chtějí majitelé využívat displeje i ve spojitosti s PC, objevilo se na trhu mnoho displejů z řad plazem i LCD panelů, které nabízejí nativní rozlišení 1 280 x 768 bodů. Výhodou řešení je, že na takovém panelu lze sledovat kvalitně jak nižší standard HDTV, tak provozovat standardní rozlišení XGA (1 024 x 768) nebo rozšířený mód WXGA (1 280 x 768). Lepší displeje je dokonce možné nastavit tak, aby v režimu HDTV zobrazovaly obraz 1 : 1 bez vertikálního "natahování" obrazu na celou plochu displeje, které může působit rušivě. Na horním a spodním okraji obrazovky se proto jednoduše několik řádek nepoužije (768 720 = 2 x 24 linek). Naopak v režimu XGA se objeví černé nevyužité bloky po stranách obrazu. Obdobně lze sledovat i standardní televizní vysílání ve formátu 4 : 3. Takové displeje, které dokáží nabídnout různé režimy pro různá využití, jsou v dnešní době velmi přínosné. Naopak za holý nesmysl je nutné považovat tvrzení výrobců a prodejců, kteří se v reklamních kampaních vytahují, že jejich obrazovky zvládají zobrazit desítky až stovky miliard různých barev a odstínů. Pokud opomineme "drobný" fakt, že lidské oko nedokáže takové množství barev ani zdaleka rozlišit, je nutné se zamyslet nad tím, kde by se takové množství barev ve standardním, ale i v HDTV obrazovém signálu vůbec vzalo. Každý videosignál, který se dostane k divákovi do jeho televizoru, je předtím mnohokrát převáděn, digitálně zpracováván, komprimován a dekomprimován. Neexistuje tedy ani stín pochybnosti, že by se obrazový signál mohl dostat k zobrazovací jednotce ve vyšší barevné hloubce než 24 bitů tedy 16,7 milionu barev. A to je ještě teoretické maximum. Dokonce ani dnes rozšířená verze HDMI 1.2 neumožňuje přenos obrazu s vyšší barevnou hloubkou než 24 bitů. Výrobci se samozřejmě hájí tím, že panely interpolují přechody mezi jednotlivými barevnými pixely a sám televizor je podle nich malý kouzelník, který s pomocí (zřejmě zázračných) filtrů dokáže barvy v reálném čase domýšlet. Toto vysvětlení je, samozřejmě, nepříliš přesvědčivé. Stejně jako když barevné podání obrazovek s 24bitovým režimem a vyšším porovnáte v reálném provozu.

Válka formátů

Aby se mohly HD filmy rozšiřovat mezi diváky, nestačí pouze HDV nebo HDTV kamery a digitální HDTV televizní vysílání (snad se ho i v Evropě také někdy ve větší míře dočkáme). Domácí uživatelé potřebují komfort v podobě HD přehrávačů a rekordérů, které budou v budoucnu s HD kamerami, HD displeji a HDTV televizním vysíláním komunikovat. Protože je však HDTV video velmi náročné na datovou kapacitu, je už dlouhou dobu jasné, že standardní DVD disky jsou jako nosiče zcela nedostačující. Protože velké firmy již dávno vědí, že se velkokapacitní záznamová média uplatní jak pro domácí audio a video segment, tak i v odvětví výpočetní techniky, snaží se na trhu již dnes urvat co největší sousto. Nejlepším řešením pro výrobce pak je prosadit svou technologii jako standard.

Souboje navzájem nekompatibilních formátů nejsou na světě ničím novým. Už před více než čtvrt stoletím byl sveden krvavý boj mezi zastánci analogových kazet VHS a Betamax. Před pár lety pro změnu existovaly válečné tábory zastánců technologie DVD+R, DVD-R a případně i DVD-RAM. Jejich snahou bylo prosadit na trhu především vlastní záznamový formát. Samozřejmě, že zcela bez ohledu na to, který z formátů je lepší a pro uživatele výhodnější.

V dnešním boji postupují některé firmy tvrdě, jiné chytře. Mezi ty vychytralé patří společnosti, které jsou členy obou znesvářených táborů a jsou zaregistrovány v obou asociacích propagujících stěžejní technologie Blu-ray a HD DVD.

Technologie Blu-ray

Za technologií Blu-ray stojí především společnost Sony. Kvůli podpoře Blu-ray však vznikla celá organizace s názvem "Blu-ray Disc Association". Vyjma Sony sdružuje i další významné firmy, vyskytuje se zde například Dell, HP, Matsushita (Panasonic), Hitachi, LG, Samsung a další. Nechybí ani obří producenti filmů jako např. Twentieth Century Fox, Walt Disney Picture nebo Warner Home Video.

Samotný název záznamové technologie je odvozen od použitého laseru, který disponuje na rozdíl od DVD kratší vlnovou délkou 405 nm s modrofialovou barvou. U DVD je barva laseru červená a vlnová délka delší (650 nm). Kratší vlnová délka umožňuje vytvářet hustší zápis na povrch optického disku. V případě technologie Blu-Ray je možné uložit na jedno jednovrstvé a jednostranné médium 25 GB dat. V současné verzi Blu-ray jsou již podporovány i dvouvrstvé disky (Dual Layer) s celkovou kapacitou 50 GB. Na takové médium je možné uložit třeba až 9 hodin HDTV videa nebo přes 20 hodin běžného záznamu ve formátu PAL nebo NTSC.

Na rozdíl od běžných DVD Video disků povoluje norma pro Blu-ray ukládat video na povrch média ve více formátech. Konkrétně se bude využívat MPEG-2, H.264/AVC a také kodek společnosti Microsoft s označením VC-1 (odvozený od WM9). Audio bude povoleno ukládat rovněž ve více různých formátech. Zmínit lze například již používané PCM, Dolby Digital, DTS. Nově přibude Dolby Digital Plus, Dolby TrueHD a také DTS HD.

Aby nebylo novinek málo, budou Blu-Ray disky i zařízení podporovat speciální verzi jazyku Java. Její název je BD-J. Díky této technologii bude možné vyrábět interaktivní obsah na discích. Dokonce je pravděpodobné, že bude možné provádět dodatečný upgrade již zakoupeného disku (např. přes internet), teoreticky by mohlo být možné třeba dodatečně si stáhnout opravu pro vadné titulky u filmu, rozšířit menu filmu o další informace a podobně. Konkrétní možnosti BD-J zatím nejsou zcela známé a není vyloučeno, že nové verze Blu-ray doznají určité změny. To samé se týká i výsledné kapacity disků Blu-ray. Již v současné době totiž společnost TDK vyrobila experimentální šestivrstvý disk Blu-ray s kapacitou 200 GB.

Technologie HD DVD

Velkým konkurentem disků Blu-ray je tzv. HD DVD. Dříve se tato technologie označovala jako AOD ("Advanced Optical Disc"), později ji však tvůrci přejmenovali na dnešní název HD DVD ("High Definition DVD"). Jedním z hlavních propagátorů HD DVD je společnost Toshiba a Memory-Tech. Mezi další zastánce patří například Microsoft, Intel, Nec, Canon, HP, Hitachi a další, či producenti filmů jako např. Universal Pictures nebo Paramount Home Entertainment. Technologie HD DVD využívá pro zápis laser s vlnovou délkou 405 nm. Zapisuje se tedy, jako v případě Blu-ray, rovněž modrým laserem. Oproti diskům Blu-Ray však HD DVD nenabízí při jednovrstvém zápisu 25 GB datového prostoru, ale pouze 15 GB. Na dvouvrstvý (Dual Layer) HD DVD disk se pak vtěsná 30 GB dat. V poslední době se hovoří i o tom, že nový standard HD DVD bude oficiálně podporovat i třívrstvá média, která by měla pojmout až 45 GB dat. Evidentně jde o snahu dohnat kapacitní náskok konkurenční technologie Blu-ray.

HDTV video bude na HD DVD disky možné ukládat ve více formátech, než povoluje standardní DVD disk. Konkrétně se hovoří o kodecích shodných s Blu-ray, tedy o MPEG-2, VC-1 a H.264/AVC. Zvuk bude možné směřovat do formátů PCM, Dolby Digital, DTS a nově i do Dolby Digital Plus, Dolby TrueHD a DTS HD.

Protože i HD DVD disky musí umět nabídnout interaktivní obsah, je i zde přítomna programovatelná technologie. Na rozdíl od Blue-ray to však není Java, ale speciálně vyvinutý systém, nazvaný "iHD Interactive Format". Je to technologie derivovaná z ověřených systémů jako jsou XML, CSS a HTML a zřejmě i JavaScript.

Standard HDMI

Zkratka HDMI označuje "High Definition Multimedia Interface". Česky řečeno: rozhraní pro přenos multimediálního obsahu s vysokým rozlišením (nebo kvalitou, chcete-li). Navržené bylo přesně pro potřeby přenosu HD videa. Jeho velkou výhodou je skutečnost, že digitální přenos probíhá nekomprimovaně tedy v nejvyšší možné kvalitě. Navíc HDMI nepřenáší pouze obraz, ale i zvuk. Od verze HDMI 1.2 zvládne dokonce až osmikanálové prostorové audio. Propojení nejrůznějších zařízení je proto velmi jednoduché, stačí je spojit jediným kabelem a vše je hotovo. Dnes existuje již specifikace pro verzi HDMI 1.3, která dále rozšiřuje možnosti tohoto standardu a navyšuje datovou propustnost. Mezi novinky verze 1.3 patří například přenos zvuku v normě Dolby TrueHD nebo DTS-HD, bude podporována i vyšší barevná hloubka. Stávající verze HDMI podporují 24bitovou hloubku barev. Až se začne rozšiřovat HDMI 1.3, bude možné přenášet video až v 30, 36 a dokonce 48bitové hloubce. Taktéž by se měl objevit mini konektor pro připojení digitálních videokamer.

HDAVI Control

HDMI lze dokonce využít i pro další služby, nejen pro přenos obrazu a zvuku. Například Panasonic řeší pomocí HDMI datovou komunikaci mezi jednotlivými komponentami v rámci domácího kina. Uživatel například pouze zapne rekordér a video samo pochopí, že divák potřebuje zapnout i připojený televizor. Rekordér tedy nečeká, až uživatel nalezne další dálkový ovladač od televizoru a zapne jej, ale automaticky televizor zapne sám a nastaví jej pro příjem obrazu z rekordéru. Komponenty propojené pomocí HDMI s podporou tzv. HDAVI Control mohou uživateli výrazně usnadnit ovládání celého domácího kina. Alespoň tak by to mělo být.

Ochrana HDCP

Pod označením HDCP se ukrývá slovní spojení "High-Bandwidth Digital Content Protection". Trochu krkolomně lze název přeložit jako "digitální ochrana obsahu s vysokým datovým tokem". Ve své podstatě jde o ochranu obsahu (nejčastěji komerčních filmů) před nelegálním použitím. HDCP se může uplatňovat jak ve spojitosti s HDMI, DVI, tak i dokonce s nejnovějším standardem UDI. Ochrana HDCP by se měla objevit nejen u domácích kin, ale i v počítačové branži. Už nový operační systém Windows Vista bude ochranu práv s využitím HDCP velmi důkladně řešit.

HD na herních konzolách

HD se nebude prosazovat pouze na poli filmové zábavy a v oblasti standardních počítačů. Existuje přece mnoho hráčů, kteří si chtějí na svých konzolách užít také video a hry ve vyšším rozlišení, než nabízí zastaralý PAL nebo NTSC. Z tohoto důvodu se výrobci snaží uvést na trh co možná nejvýkonnější konzolu, která by dokázala na výstupu generovat obraz v rozlišení HD nebo lépe HDTV. Samozřejmě, že je přitom nejvhodnější, aby bylo zařízení vybaveno i optickou mechanikou, která bude umět využívat disky s vyšší kapacitou, než má DVD. Lze to využít nejen k tomu, aby se mohlo z optických disků přehrávat HDTV video, ale rovněž aby mohly hry obsahovat více grafiky, audia, videa a podobně.

V současné době jsou ve hře především dvě dlouho očekávané konzoly. První představuje Sony Playstation 3, která bude vybavena optickou mechanikou Blu-ray a verze "Premium", bude obsahovat i HDMI výstup (s podporou až 1 920 x 1 080) pro video a hraní her ve vysokém rozlišení.

Společnost Microsoft stojí pro změnu za výtvorem zvaným Xbox. Nová verze Xbox360, která by se měla v blízké budoucnosti objevit na trhu, měla být původně vybavena mechanikou HD DVD, nicméně podle posledních informací tomu tak nebude. Pro hry i video bude stále spoléhat na standardní DVD jednotku a případně pevný disk. Časem by se měla na trhu objevit (zřejmě externí) HD DVD mechanika, kterou by si mohli majitelé Xbox360 dokoupit. Grafický výstup však bude podporovat HDTV výstup (až 1 920 x 1 080) již od počátku.

Co ukáže budoucnost

Zatím je jasné, že standardem v oblasti HD bude bezesporu do budoucna nativní formát obrazu HDTV. Také je nasnadě, že rozhraní HDMI bude i nadále rozšiřováno jako standard pro přenos digitálního HD. Otázkou je, zda se nezačne prosazovat i nový konkurenční standard UDI (Unified Display Interface) či zda se neprosadí nová vylepšená verze DVI.

V oblasti plazmových obrazovek a LCD velkoplošných televizorů a displejů budou k vidění čím dál tím častěji nativní HDTV produkty, nabízející skutečné HDTV (někdy označované jako "True HDTV") s rozlišením 1 920 x 1 080 bodů. Dnes jsou zatím tyto obrazovky extrémně drahé, nicméně do budoucna budou jejich ceny klesat.

Na trhu se již dnes začínají objevovat první produkty využívající Blu-ray disky Jak v oblasti výpočetní techniky v podobě optických zapisovacích mechanik, tak v domácím segmentu. V něm se začnou nejdříve objevovat přehrávače Blu-ray a následně i Blu-ray rekordéry. Obdobně tomu bude i s konkurenčním formátem HD DVD. Válka formátů bude zřejmě trvat do nasycení trhu, obdobně jako tomu bylo při souboji DVD-R a DVD+R. Nakonec je vcelku možné, že se objeví duální mechaniky a produkty, které budou moci číst a dost možná i zapisovat oba zatím nesmiřitelné konkurenční formáty. Docela možná, nicméně nepříliš pravděpodobná je i varianta, že by se mohly na světovém trhu objevit nová HD optická média. Například asijské standardy jako FVD (Finalized Versatile Disc), HVD (High Definition Versatile Disc), HDV (High Definition Digital Video) nebo podobné. Nejpravděpodobnější však je, že se světově rozšíří pouze některá z budoucích verzí Blu-ray a HD DVD s více vrstvami, vyšší kapacitou a rozšířeným interaktivním obsahem.

V každém ohledu je jasné, že technologie nebude zpočátku zcela bez problémů, stejně tomu bylo u prvních generací DVD mechanik. Až časem začnou být produkty připravené pro praktický provoz a na trhu bude i dostatek HDTV filmů, konzolových her a snad konečně i plnohodnotné digitální televizní vysílání v normě HDTV. To vše nás v běžném životě ale jen těžko potká dříve než za několik dlouhých let.

Norma HDTV

Striktní norma HDTV definuje několik dílčích standardů. Především určuje, že film bude obsahovat buď 30 nebo 25 snímků za sekundu. To vychází ze stávajících televizních norem PAL (25 snímků za sekundu např. Evropa) a NTSC (30 snímků za sekundu např. USA nebo Japonsko). Rozlišení filmů ve standardu HDTV může činit buď 1 280 x 720 obrazových bodů, nebo 1 920 x 1 080 obrazových bodů. Přitom je možné, aby byl obraz buď progresivní (progressive, 25 plných snímků za sekundu), nebo prokládaný (interlaced, 50 půlsnímků za sekundu). Nejustálenější formáty jsou dnes 1 920 x x 1 080i (prokládaný) a 1 280 x 720p (progresivní). Přítomnost prokládaného režimu v normě HDTV se může zdát na první pohled trochu podivná, protože moderní ploché displeje (plazmy, LCD televizory, datové a video projektory) dnes pracují v progresivním režimu, a proto tyto produkty složitě převádějí obraz do progresivní podoby, aby je zobrazily. Nicméně v době, kdy byla norma ustanovena, tomu bylo jinak. Navíc podle některých odborníků má i dnes prokládaný režim v některých ohledech co říci. Z hlediska příznivců počítačů však bude spíše převládat zájem o progresivní režim (obvykle u herních konzol a PC) v co nejvyšším rozlišení, tedy v normě 1 920 x 1 080p. Ta je však velmi náročná na hardware, který s tímto formátem pracuje, ať už se jedná o záznam (například HDD rekordér či HDTV kamera) nebo zobrazování (např. HDTV panel nebo digitální projektor).

Norma HDV

Za normou HDV stojí obří společnost Sony. Formát HDV vznikl z jediného důvodu. Amatérští a nezávislí kameramani, kteří finančně nedosáhnou na drahé kamery s profesionálním záznamem v HDTV rozlišení, nejsou spokojeni s kvalitou standardního rozlišení PAL (prokládaný záznam 720 x 576 bodů při 25 snímcích za sekundu) nebo NTSC (prokládaný záznam 720 x 480 bodů při 30 snímcích za sekundu). Protože si Sony uvědomilo, že je na světě dost zájemců o malé konzumní kamery (handycamy) s vysokým rozlišením obrazu, uvedlo formát HDV. Formát je navržen tak, aby se pro záznam mohlo využít levných komponent a relativně nízkého datového toku, a přitom bylo možné zaznamenat video v HD, nikoliv však v poctivé normě HDTV. Rozlišení obrazu je u HDV konkrétně 1 440 x 1 080i (prokládaný záznam). Na rozdíl od nativního 16 : 9 HDTV, které již moudře využívá pixelů s poměrem stran 1 : 1 (shodný poměr stran pixelů mají počítačové monitory, datové projektory...) muselo HDV využít nesymetrické rozměry zobrazovacích bodů (tzv. "anamorfní zobrazení"). V režimu 4 : 3 je sice poměr pixelů (tzv. Pixel Ratio) reálně 1 : 1, nicméně v rozlišení 16 : 9 se musejí pixely roztáhnout do obdélníků s poměrem stran 1,3333 : 1. Kupříkladu norma 4 : 3 PAL při standardním zobrazení má poměr každého pixelu 1,0667 : 1 a při širokoúhlém zobrazení (16 : 9) pak 1,4222 : 1. Pokud si vaše střižna s formátem HDV rozumí nebo se v této problematice sami vyznáte, není nijak velký problém s takovým formátem obrazu pracovat. Větší nevýhodou HDV je fakt, že se využívá nejčastěji ve spojení s kompresí založenou na algoritmu MPEG-2, která není pro zachytávání hrubého videomateriálu příliš vhodná. Důvod, proč se používá, je zřejmý vysoká změnová komprese obrazu zabezpečuje nízký datový tok, který lze snadno ukládat na levné záznamové amatérské nebo poloprofesionální jednotky. Konkrétně se v konzumním segmentu využívají páskové mechaniky s kazetami miniDV (např. kamera Sony HDR-HC3E) nebo dnes dokonce i malá DVD média (např. kamera Sony HDR-UX1E, záznam AVCHD) či přímo pevný disk (kamera Sony HDR-SR1E, záznam AVCHD).

Mezi HDV kamerami poměrně vyniká model pro náročnější nezávislé tvůrce. Za produktem stojí společnost Canon a zařízení nese označení Canon XL-H1. Kamera nabízí objektiv i funkce vyšší třídy než levné konzumní kamery. Nezávislé filmaře může potěšit např. Gen Lock, vstup Time Code, velký výměnný objektiv a v neposlední řadě i HD SDI profesionální obrazový výstup. Zařízení ukládá data buď na miniDV pásku ve formátu MPEG-2 (MPEG-2 Transport Stream), nebo lze ke kameře připojit profesionální záznam pracující s HD SDI. Druhá možnost samozřejmě zaručuje mnohem vyšší kvalitu záznamu. Nicméně je také finančně náročnější. Ostatně hodnota samotné kamery je cca 300 tisíc korun. Levnější HDV řešení se pak nabízí v podobě kamery Sony HDR-FX1. Její cena je asi 100 tisíc korun. Nejlevnější HDV kameru Sony HDR-HC3E pořídíte kolem 35 000 Kč, samozřejmě však nenabízí takové funkce jako profesionální a podstatně dražší kamery.

§§§§§


Chladič Evercool WC-601. Překvapil svými rozměry, ale nepotěšil celkovým výkonem

Petr Matuška

06P0424

Příchod nových procesorů vždy způsobí, že se na trhu objeví mnoho nových výrobků, profitujících z čerstvých novinek. Mezi takové počítačové komponenty jistě patří i chladiče procesorů, a tak se není čemu divit, že jich bylo poslední dobou vyrobeno mnoho. My jsme si pro test vybrali model u nás téměř neznámé značky Evercool s označením WC-601. Tento chladič procesoru je určen pro všechny typy patic, a to díky variabilnímu systému uchycení, které lze bez větších problémů během několika minut zaměnit. Pro patice procesorů AMD jsou připravena klasická očka k přichycení k motherboardu, pro procesory Intel s paticí LGA775 a 478 je k dispozici systém upevnění založený na šroubovacím mechanizmu. Před instalací základní desky je potřeba vložit dospodu destičku se čtyřmi hroty, na které se po připevnění desky nasadí chladič a přiloženými šrouby se napevno přichytí a upevní. Samotné upevnění dá docela zabrat i zručnému uživateli, díky velkému rozměru žebrování chladiče je k těmto úchytům jen omezený přístup. Samotný chladič se skládá ze tří měděných trubic Heat Pipe, vyvedených po obou stranách chladiče a odvádějících teplo od samotného procesoru do hliníkového žebrování, složeného ze 47 ploten. O chlazení se navíc stará jeden 92mm ventilátor s dvoustupňovou regulací otáček a malé čerpadlo se zásobníkem tekutiny, která koluje uvnitř trubic Heat Pipe. Právě tato funkce měla být tím, co by chladič povyšovalo nad ostatní, nicméně z výkonnostního hlediska podával WC-601 při nastavení nižší rychlosti otáčení ventilátoru podprůměrný výkon a byl dokonce o šest stupňů Celsia horší než boxovaný chladič Intel. Teplota při zatížení totiž vystoupala až na 56 stupňů Celsia, v klidu dosáhla 43 stupňů. Při tomto režimu byl chladič téměř neslyšitelný a tudíž vhodný pro jakékoliv multimediální použití tam, kde je potřeba ticho. Při vyšších otáčkách se chladící výkon zvýšil, maximální teplota procesoru dosáhla 45 stupňů, avšak hluk vydávaný ventilátorem byl již slyšitelný a rušil při práci i při sledování videa. Výkonem jsme byli zklamáni, protože od chladiče s rozměry 130 x 126,5 x 165 mm a hmotností přesahující 950 gramů jsme očekávali daleko více. Díky vysoké hmotnosti máme i přes celkem rozměrnou plochu na zadní straně boardu trochu obavy i z možného poškození základní desky. Jedinou výhodou tak zůstává nízká hlučnost při nízkých otáčkách ventilátoru.

Evercool WC-601

+ tichý chod

- hmotnost, malá účinnost

Cena vč. DPH: 1 020 Kč

K testu zapůjčila firma: Bostar, s. r. o., http://www.bostar.cz

§§§§§


Paměti s rychlostí blesku. Nejvyšší výkon? Ano, ale za skutečně vysokou cenu

Petr Matuška

06P0413

V aktuálním čísle jsme se rozhodli otestovat, kam až sahají možnosti základních desek pro procesory Intel a vyzkoušeli jsme také, jak pracuje levný procesor Intel Core 2 Duo E6300. Pokud přemýšlíte stejně jako my o možnosti přetaktování tohoto procesoru, nutně musí vaše myšlenky zabloudit i k pořádným a kvalitním operačním pamětem. Abychom měli dostatečný prostor pro přetaktování, vybrali jsme si z nabídky společnosti GeIL jejich aktuální model s označením GeIL PC2-8500 DDR2 1066 PLUS Dual Channel Kit. Sáhli jsme po variantě 2 x 512 MB, k dispozici je však i varianta 2 x 1 024 MB. Jedná se o operační paměti typu DDR2, určené jak pro systémy Intel, tak AMD. Pro platformu Intel mají maximální garantované parametry PC2-8500 DDR2 1 066 MHz při časování CAS 5-5-5-15, pro procesory AMD jsou pak k dispozici vyšší hodnoty PC2-9600 DDR2 1 200 MHz při časování CAS 4-5-5-10. To nám však nezabránilo, abychom se paměti nepokusili provozovat i na nižších frekvencích a hlavně časování, podařilo se nám dosáhnout časování CL3 při 800 MHz a 2,1 V. Frekvence byla tedy více než dostatečná, musíme ale podotknout, že k jejímu dosažení a stabilnímu provozu je potřeba nastavit napětí až 2,4 V. O chlazení paměťových čipů se staral hliníkový kryt, určený k odvádění tepla pryč od čipů. My jsme vyzkoušeli paměti v základních deskách Gigabyte GA-965P-DS3 (platforma Intel) a ASUS M2N32-SLI Deluxe (platforma AMD AM2), v obou dvou fungovaly bez jakýchkoliv problémů na všech deklarovaných frekvencích. Uživatel ovšem nesmí zapomenout zvýšit napětí pamětí, protože bez toho se při vysokých frekvencích chovají nestabilně. Vyzkoušeli jsme frekvence 533, 667 a 800 MHz při časování CL 3,4 i 5, 1 066 MHz a 1 200 MHz při časování CL 5. Z hlediska propustnosti operačních pamětí jsme si jen potvrdili fakt, že pro procesory Intel je důležitá frekvence a již méně časování pamětí, pro procesory AMD je to přesně naopak. Nejvyšší propustnosti jsme samozřejmě dosáhli při frekvenci 1 200 MHz, ale při té nefungovaly paměti na Core 2 Duo stabilně, proto uvádíme hodnoty 10 378 MB/s při čtení a 5 147 MB/s při zápisu u frekvence 1 066 MHz a časování CL5. Je to vynikající výsledek pro ty, kdo neváhají za operační paměti utratit pomalu tolik jako za levnější procesor. Získají tak několik snímků za sekundu navíc nebo jim aplikace budou pracovat o několik procent rychleji. Pro všechny ostatní jsou dostatečné kvalitní 667MHz paměti, které vyjdou na sotva polovinu ceny této sady. Ale výkon těchto pamětí je opravdu vynikající.

GeIL PC2-8500 DDR2 1066 PLUS Dual Channel Kit

+ výkon, možnost nízkého časování

- cena

Cena vč. DPH: 6 950 Kč

K testu zapůjčila firma: 100MEGA Distribution, s. r. o., http://www.100mega.cz

§§§§§


Velmi levné "očko". Webová kamera VideoCAM GF112

Jaroslav Kasal

06P0426

Společnost Genius stojí za novou webovou kamerou s označením Genius VideoCAM GF112. Jedná se o sympaticky malý produkt. Rozměry zařízení jsou pouze 31,5 x 81 x 59,5 mm. Na první pohled vypadá kamerka velmi povedeně, alespoň pokud hodnotíme vzhled. Rovněž podstavec můžeme pochválit. Kamerku s ním lze položit na standardní podložku (například na pracovní stůl či CRT monitor), nebo ji můžete jednoduše a rychle připevnit na horní okraj LCD plochého panelu nebo displeje od notebooku. Tělo kamery lze otáčet a natáčet ve dvou osách, přičemž do stran lze její hlavou rotovat až o 360 stupňů. Vertikálně je možné naklápět kameru v rozsahu 120 stupňů. Pohyb v obou osách se provádí manuálně (mírně skokově). Výhodou systému je, že správně nastavená kamera drží ve své pozici a samovolně se (například tíhou USB kabelu) nesklápí a podobně. V přední části zařízení se nachází malý objektiv s otočným (manuálně nastavitelným) ostřícím kroužkem. Na horním okraji produktu je možné nalézt malé tlačítko. Jeho stiskem se aktivuje služba pro snadné fotografování. Ihned po stisknutí spouště se na obrazovce objeví okno "SnapShot Reader", ve kterém si lze právě pořízenou fotografii prohlédnout, otáčet jí (0, 90, 180 a 270 stupňů) a samozřejmě je možné ji i uložit do souboru.

Instalace USB kamery je zcela standardní. Nejprve uživatel nainstaluje ovladače z přiloženého CD a následně zasune USB kabel od kamery do volného portu v PC. Restart počítače není nutný. Doprovodný software Genius VideoCAM je vyroben jako jednoduchá aplikace, která nabízí základní služby. Uživatel nalezne funkce pro natáčení videa, pořizování fotek a službu monitor (pro detekci pohybu např. pro hlídání kanceláře v době vaší nepřítomnosti).

Kamera disponuje fyzickým rozlišením 352 x x 288 bodů (cca 100 K pixelů). Kvalitu obrazu považujeme spíše za průměrnou či lehce podprůměrnou tedy alespoň pokud srovnáme obraz s dražšími modely, které nabízejí fyzické rozlišení 640 x 480 bodů. Druhým neduhem kamery je absence interního mikrofonu. To v praxi znamená, že pro plnohodnotnou konferenci (např. v MSN) potřebujete nejen samotnou USB kameru, ale i další přídavný mikrofon, který bude připojený do vstupu zvukové karty vašeho PC nebo notebooku. Na druhé straně je však nutné vzít v potaz, že pořizovací cena kamery je i tak velmi, ale velmi příjemná.

VideoCAM GF112

+ design a podstavec

+ kvalita obrazu

- chybí mikrofon

Cena vč. DPH: 329 Kč

K testu zapůjčila firma: Genius, http://www.geniusnet.com.tw

§§§§§


SoundGraph iMON. Multimediální centrum snadno a rychle, potřebujete jen ty správné nástroje

Lukáš Jonák

06P0422

V tomto testu si předvedeme tři modely multifunkčního dálkového ovládaní, které usnadní práci s počítačem a navíc mu dodá multimediální jiskru.

IMON software

Hlavním přínosem celého zařízení je samozřejmě přehledný a rychle ovladatelný manažer všech medií, která jsou ve vašem počítači k dispozici. V praxi to vypadá tak, že po instalaci, spuštění ovládacího programu a kliknutí na složku Hudba se načtou veškeré zvukové soubory, které jsou uloženy kdekoliv na pevném disku. V manažeru je také funkce TV, díky níž se rychle připojíte k televizním kanálum bez dalších obslužných programů, samozřejmě je nutné mít v počítači instalovanou televizní kartou. Po připojení k internetu se zpřístupní funkce aktuálního zpravodajství z domova i ze světa. Ovladačem je také možné ovládat systémové složky a internet, diky tomu můžete z pohodlí svého křesla brouzdat na internetu nebo si dopisovat s přáteli.

Dálkové ovládání

Ovladač je rozdělen do tří částí horní a spodní část funguje stejně jako například dálkové ovládání od přehrávače DVD či televize, najdete zde tlačítka pro posun videa, ovládání hlasitosti nebo přepínaní jednotlivých televizních programů. Střed ovladače je určen pro pohyb v systému, stisknutím přepínacího tlačítka se z ovládání stane myš nebo klávesnice, díky které můžete psát stejným systémem jako na mobilním telefonu.

Výrobce nabízí šest druhů přijímačů podle cenové dostupnosti, dodávaný software je u každého modelu stejný. Výjimku tvoří pouze rádiový přijímač, který má odlišný tvar dálkového ovládaní, ale funkce zůstávají stejné. Níže si přiblížíme tři zástupce této řady a vysvětlíme rozdíly mezi nimi.

iMON Knob

Tento model je určen pro externí použití, do volného USB slotu pouze zasunete infračervený přijímač, který na sobě má i ovadání hlasitosti. Dosah zařízení činí cca 15 metrů. Externí verze je o poznání levnější než interní, protože postrádá komunikaci mezi napájecím zdrojem a základní deskou. Odpadá tedy možnost zapnutí počítače čí restartu pomocí dálkového ovládání. Externí přijímač také postrádá jakýkoliv informační panel, což neznamená v tomto případě nic strašného, protože všechny informace jsou zobrazeny přímo na vašem monitoru.

iMON VFD

Interní přijímač lze umístit do volné 5,25" pozice počítačové skříně. Jeho instalace je složitější než u externí verze, protože pro správnou funkci je nutné propojit panel se základní deskou i napěťovým zdrojem. Díky tomu je možné počítač zapnout pouhým stisknutím tlačítka Power na dálkovém ovladači. Přijímač je vybaven VFD displejem, na kterém se zobrazují informace o příchozím e-mailu, systémové informace, novinky, počasí nebo grafický ekvalizér. Ani zde nechybí přímo na panelu ovládaní hlasitosti. Zařízení opět komunikuje pomocí infračerveného paprsku, dosah přijímače je cca 15 metrů. Nevýhodou tohoto provedení je fakt, že pokud vlastníte počítačovou skříň s uzavíratelnými dvířky, tak tento model pro vás není vhodný z důvodu neprostupnosti signálu. Je škoda, že na toto výrobce nemyslel a nedal tomuto přijímači přímo do kolébky rádiový příjem.

iMON 2,4G DT

Poslední z řady testovaných kusů je přijímač, který se zapojuje do PCI slotu a komunikuje s dálkovým ovladačem pomocí bezdrátové technologie rádiového přenosu s frekvencí 2,4 GHz. Díky tomu se vzdálenost ovladače a přijímače posouvá až na 30 metrů. Tato varianta postrádá jakékoliv další doplňky, jako ovládaní hlasitosti či informační panel.

Závěr

Rozhodnutí, který model je ten nejlepší, už necháme na vás, protože záleží pouze na vkusu každého, co mu nejvíce vyhovuje. Nám vyhovoval model 2,4G DT, protože byl schopen pracovat na vysokou vzdálenost i přes velké množství překážek a navíc není přeplácaný všemožnými LED diodami, které ovšem čím dál tím více uživatelů vyhledává.

SoundGraph iMON

iMON Knob

+ snadná instalace

+ rozsah přijmu signálu 360 stupňů

- absence informačního panelu

Cena vč. DPH: 1 724 Kč

iMON VFD

+ přehledný informační panel

+ spuštění počítače pomocí DO

- omezení funkce při uzavřených dvířkách

Cena vč. DPH: 2 736 Kč

iMON Knob 2,4G DT

+ perfektní rozsah signálu

+ instalace do PCI

- absence informačního panelu

Cena vč. DPH: 2 462 Kč

Vše k testu zapůjčila firma: Eurocase,

http://www.eurocase.cz

§§§§§


Supertenký projektor. Casio XJ-S35 drobný profesionál pro vaše prezentace

Jaroslav Kasal

06P0417

Patříte mezi příznivce moderní projekční techniky a miniaturizace? Pokud ano, pak si dozajista oblíbíte nový DLP datový projektor společnosti Casio. Známý výrobce totiž na trh v nejbližší době uvede zcela nový ultramobilní datový projektor pro nejnáročnější uživatele. Nám se v předstihu podařilo získat na testování předprodukční vzorek, jakých se pohybuje po světě pouze několik. Oficiálně by se mělo zařízení XJ-S35 objevit na českém trhu v průběhu podzimu. Nicméně již nyní vás můžeme seznámit s prvními praktickými zkušenostmi a poznatky, které jsme získali při testování "továrního prototypu".

Již na první pohled je projektor Casio XJ-S35 zajímavý. Podle našeho názoru se design vývojářům povedl. Produkt nabízí malou hmotnost 1,8 kg a velmi netradiční rozměry 43 (výška) x 269 (šířka) x 199 (hloubka) mm. Zvlášť výška 43 mm stojí za pozornost. Díky ní a celkově kompaktním rozměrům je možné produkt velmi snadno přibalit do brašny k notebooku na pracovní cestu.

V levé přední části zařízení se nachází objektiv, který museli výrobci speciálně navrhnout tak, aby jej bylo možné do tenkého produktu vtěsnat. Ostatně miniaturizaci se nevyhnula ani samotná 200W projekční lampa a celá optická soustava. Jak se zdá, vývojářům se práce povedla. Svědčí o tom i fakt, že společnost Casio si chce patentovat celkem tři technologie, které se vztahují právě k tomuto digitálnímu projektoru. První technologii představuje již zmíněný miniaturní optický systém, druhou projekční lampa s vylepšeným směrováním vyzařovaného světla. Poslední technologie se týká speciálně navrženého chladícího systému, který odvádí teplo z projektoru přední stěnou ta je osazena důmyslným rozptylovým odvodem. V těle projektoru se navíc nachází netradiční horizontálně orientovaný větrák s velkými lopatkami a nízkými otáčkami.

Datový projektor generuje obraz s využitím prvku DMD (úhlopříčka 0,6") s poměrem stran 4 : 3. Nativní rozlišení zobrazovacího prvku je 1 024 x 768 bodů, tedy standard XGA. Ve spoluprací s projekční lampou nabízí projektor příjemný světelný výkon 2 000 ANSI lm.

Zadní stěna produktu obsahuje rozhraní VGA, RCA (kompozitní video) a USB. Je trochu škoda, že zde nenalezneme moderní DVI nebo HDMI. Zvukem se projektor taktéž nezabývá. Naopak velmi potěší služby, které nabízí USB. Z připojené USB klíčenky (Flash Disk) lze prezentovat obrázky a fotografie ve formátu JPG, BMP a dokonce i video ve formátu MJPEG a MPEG-4. Obrázky lze dokonce spouštět v režimu prezentace (slideshow), přičemž je možné nastavit i efekt přechodu (posun, jednoduché prolnutí a podobně). Na ještě náročnější uživatele čekají dva USB Wi-Fi moduly, s jejichž pomocí je možné propojit projektor s PC bezdrátově a prezentovat na dálku bez propojovacího VGA kabelu. Bohužel tuto funkci jsme nemohli prakticky vyzkoušet, protože v době testování ještě nebyl uvolněný obslužný software.

Při praktickém testování se nám produkt líbil. Potěšila nás služba pro automatické vyrovnání lichoběžníkového zkreslení obrazu (Keystone), motorově řízený zoom a ostření, velký rozsah optického zvětšení obrazu (až 2x) a samozřejmě i již několikrát zmíněná nízká tloušťka produktu. Mezi neduhy lze zařadit relativně vyšší provozní hluk, zahřívání v přední části projektoru a absenci digitálního vstupu obrazu.

Casio XJ-S35

+ rozměry

+ prezentace z USB, bezdrátová prezentace

+ optický zoom

+ motorově řízené ostření a zoom

- absence DVI, HDMI

- vyšší hlučnost

Cena vč. DPH: 65 450 Kč

K testu zapůjčila firma: AV Media, s. r. o., http://www.avmedia.cz

§§§§§


Napájecí zdroj pro nejnáročnější - SilverStone ZEUS ST85ZF taková malá a výkonná elektrárna

Petr Matuška

06P0408

V minulém čísle jste se mohli dočíst o napájecím zdroji s nominálním výkonem 650 W. Pro aktuální číslo jsme však šli ještě dál a sáhli jsme po ještě výkonnějším napájecím zdroji, mimo jiné schopným obsloužit najednou až čtyři výkonné grafické karty. Pokud se ptáte, co to musí být za výkon, aby se výrazně lišil od minulého, jedním dechem dodáváme, že 850 W. Nač je potřeba tak obrovský výkon zdroje? Nespornou výhodou tohoto zdroje je právě přítomnost čtyř napájecích konektorů, což se hodí zejména v serverech a výkonných pracovních stanicích s více osazenými grafickými kartami s potřebou externího napájení. K dalším konektorům patří 24pinový napájecí kabel základní desky, doplněný osmipinovým a redukcí na 4 piny, napájením procesoru, dále pak máte možnost připojit ke zdroji až šest mechanik s konektorem Molex a šest s konektorem SATA. Zajímavými údaji jsou i jednotlivé proudové charakteristiky, jež jsou u +3,3 V 24 A, u +5 V pak až 30 A, na každé větvi vedoucí do grafické karty až 18 A. Pro doplnění ještě uveďme hodnotu maximálního odběru +3,3 a +5 V, která nesmí přesáhnout 180 W, a hodnotu kombinované zátěže +12 V, která nesmí přesáhnout 840 W a 70 A. Tyto hodnoty jsou mírně horší než u minule testovaného napájecího zdroje AKASA, nicméně jsou naprosto dostatečné a nemusíte se bát jejich překročení. Na ochranu počítačových komponent jsou integrovány do zdroje funkce ochrany proti přepětí, proudové ochrany, dále pojistka proti zkratu a ochrana před během naprázdno. Účinnost zdroje se udává od 80 do maximálně 87 procent, hmotnost je 3 kg a rozměry 150 x 86 x 180 mm. Práce se zdrojem probíhala bez větších problémů, u menších počítačových skříní by mohla znamenat problémy délka zdroje, která je nadstandardní. S prací SilverStone ZEUS ST85ZF jsme byli více něž spokojeni, na jednom počítači jsme měli zapojený jeden Radeon X1900 XTX spolu se dvěma GeForce 7950 GX2, k tomu dva pevné disky a mechaniku DVD, počítač pracoval naprosto stabilně a spolehlivě. Nijak zásadně nám nevadil ani hluk produkovaný 80mm ventilátorem, umístěným na zadní straně zdroje, jeho hlučnost se udává nad 23 dB. Základním nedostatkem tohoto zdroje nutno poznamenat, že zřejmě jediným je jeho cena. Ta totiž jistě bude přesahovat v našich končinách hranici 5 000 Kč, což téměř vylučuje jeho použití v "normálních" stolních PC. Nic jiného se mu však vytknout nedá.

SilverStone ZEUS ST85ZF

+ výkon

+ možnost napájení až čtyř grafických karet

- cena

Cena vč. DPH: cca 5 000 Kč

K testu zapůjčila firma: SilverStone, http://www.silverstonetek.com

§§§§§


Intel Core 2 Duo v Česku. Přinášíme testy prvních PC sestav postavených na procesoru Intel Core 2 Duo

Petr Matuška

06P0407

Minulý měsíc jsme vám představili zcela nové procesory z dílny společnosti Intel, založené na mikroarchitektuře Intel Core. Vše podstatné jsme o nich již napsali a v dnešním přehledu si názorně ukážeme, jaké počítačové sestavy jsou schopni dodat čeští výrobci. K testu jsme získali jeden stroj s procesorem Core 2 Duo E6700, jeden s E6600 a jeden s E6300. Pojďme se podívat, co můžeme od takovýchto počítačů očekávat.

Vahal Studio

První počítačová sestava, kterou vám představíme, je počítač od společnosti Vahal, patřící do řady Studio. Tato série se vyznačuje zejména vysokým výkonem, což dokazuje i aktuálně testovaný model osazený nejvýkonnějším běžně dostupným modelem Intel Core 2 Duo E6700. Jedná se o procesor se 4 MB sdílené L2 cache, systémovou sběrnicí pracující na 1 066 MHz a celkovou frekvencí 2 670 MHz. CPU je usazeno do základní desky vyrobené taktéž společností Intel, v modelu Desktop Board D975XBX. Jako operační paměť byly zvoleny hned čtyři 512MB moduly DDR2 667 MHz, čímž dosáhla celková kapacita 2 048 MB a vhodně tak doplnila velmi výkonný procesor. Aby toho nebylo dost, data byla uložena v poli RAID Stripping, složeném ze dvou pevných disků WD Raptor (150GB kapacita, 16 MB cache a 10 000 ot./min). Tuto sestavu doplňuje grafická karta s GPU nVidia GeForce 7600 GT, vypalovací mechanika LG a "povinná výbava" ve formě klávesnice, myši a operačního systému MS Windows XP Professional. Sestava byla nainstalována v počítačové skříni In-win s netradiční vizáží, což naštěstí nemělo na funkčnost PC vliv. Ke zpracování bychom měli jen jednu poznámku k chlazení procesoru byl použit pouze originální boxovaný chladič Intel. Ne že by nepodával dostatečné výkony, finální revize B2 Intel Core 2 Duo totiž "topí" daleko méně než předprodukční vzorky, nicméně i přes pokročilý management otáček ventilátoru vydával při plném zatížení nehezký hluk. Vzhledem k použití grafické karty 7600 GT jsme tuto sestavu považovali spíše za přístroj pro náročné plnění pracovních úkolů než jako herní stanici. Díky osazenému procesoru, ale také díky RAID 0 poli a 2 048 MB operační paměti dosáhla tato sestava vynikajícího výsledku v programu SYSmark 2004 SE, který přesáhl hranici 400 bodů v celkovém skóre. Méně příznivou zprávou je cena sestavy, která činí 47 433 Kč. Inu, za vysoký výkon se musí zaplatit i v době Core 2 Duo.

HAL3000 PHANTOM iAlien GT

Druhou počítačovou sestavou s Core 2 Duo vyrobenou v Česku je HAL3000 PHANTOM iAlien GT, vyrobený společností 100Mega Distribution. Srdcem tohoto počítače je procesor Intel Core 2 Duo E6600, pracující na frekvenci 2,4 GHz, ostatní parametry má naprosto stejné jako výše popisovaná E6700. I v této sestavě bylo osazeno 2 048 MB operační paměti DDR2 667 MHz, data byla uložena na pevném disku WD2500KS s kapacitou 250 GB, použitá základní deska byla vybavena čipovou sadou Intel P965. Díky velké výbavě a zejména použité grafické kartě MSI NX7900GT-VT2D256E osazené výkonným čipem GeForce 7900 GT se nám tato sestava jevila jako vhodná pro použití v domácnosti náruživého hráče. Výkon procesoru je vzhledem k použité konfiguraci více než dostatečný, zaujme i nainstalovaný TV tuner AverTV Hybrid. Sestava dosáhla sice o něco málo nižšího výsledku než Vahal, nicméně uživatel také zaplatí za takto vybavený stroj nižší částku přesně 42 697 Kč včetně DPH.

LYNX MS PowerMedia E6300

Třetí počítačovou sestavou využívající nový procesor Intel Core 2 Duo je LYNX MS PowerMedia E6300, vyrobený společností BGS Levi. Tento počítač je zaměřen zejména na příznivou cenu, zároveň je však vybaven vším potřebným pro běžný počítač do domácnosti. Základem je procesor Intel Core 2 Duo E6300, což je v současné době nejlevnější varianta procesoru nové mikroarchitektury. Tento procesor je na rozdíl od dvou předchozích vybaven pouze 2 MB sdílené L2 cache. Doplněn je základní deskou Asus P5B, využívající nejnovějšího čipsetu Intel P965 a dvojicí operačních pamětí DDR2 667 MHz o celkové kapacitě 1 024 MB. Multimediální výbavu tvoří čtečka paměťových karet, DVD mechanika LG s možností zápisu a grafická karta MSI NX7600GS-T2D256EH, osazená GPU nVidia GeForce 7600 GS. Přesvědčili jsme se, že i takto vybavená sestava za necelých 25 000 Kč může podávat velmi dobré výkony, i když ani tomuto počítači se nevyhnul problém s nadměrnou hlučností chladiče procesoru. Se stabilitou jsme byli velmi spokojeni.

Jak se zdá, čeští výrobci (alespoň ti velcí) jsou na nadcházející období Core 2 Duo dobře připraveni. Během testů jsme nezaznamenali žádné problémy s nestabilitou systému, z velké části na tom ale má podíl použití kvalitních, tudíž dražších komponent. Procesory Core 2 Duo prokázaly, že jsou dostatečně výkonné i pro ty nejnáročnější aplikace, kterými jsme je zatížili. Na počítačích jako takových by se dalo jistě najít několik drobností, které by nám vadily, nicméně s přihlédnutím k faktu, že výrobci měli na zhotovení a otestování platformy minimálně času, vedli si dobře. Jsme ochotni tolerovat i výběr nepříliš nápaditých počítačových skříní (kromě společnosti Vahal, u které jsme zase měli problém s až přílišnou extravagancí v podobě tří zářivě svítících modrých LED diod). Co nám vadilo úplně nejvíce, byl fakt, že všechny sestavy byly osazeny originálními chladiči Intel, které sice zvládají nevelké tepelné vyzařování nových procesorů Intel Core 2 Duo, při vysoké a dlouhodobé zátěži ale jsou nuceny zvýšit otáčky ventilátoru a tím pádem se rapidně zvýší hlučnost celé sestavy. Třeba se ale jednou dočkáme doby, kdy si sami výrobci uvědomí, že nejen výkon, ale i zpracování a hlavně dostatečné chlazení a tichý provoz může k zvýšení prodeje jejich výrobků jen přispět.

Vahal Studio

+ nejvýkonnější řešení v rozumné cenové kategorii

+ použitá základní deska Intel DB 975XBX

- vyšší cena

Cena vč. DPH: 47 433 Kč

K testu zapůjčila firma: Vahal, s. r. o., http://www.vahal.cz

HAL3000 PHANTOM iAlien GT

+ kombinace výkonného CPU a GPU

- vyšší cena

Cena: vč. DPH: 42 697 Kč

K testu zapůjčila firma: 100Mega Distribution, s. r. o., http://www.100mega.cz

LYNX MS PowerMedia E6300

+ příjemná cena a dostatečný výkon pro domácnost

- podcenění chlazení skříně

Cena vč. DPH: 25 585 Kč

K testu zapůjčila firma: BGS Levi, a. s.,

http://www.lynx.cz

§§§§§


Eurocase MC 3D01. Menší skříň vhodná i pro "velký" počítač

David Zavadil

06P0411

Eurocase MC 3D01 je ideální microtower pro vytvoření malého elegantního počítače či domácího multimédiálního centra. Zajímavý je jednak tím, že ačkoliv je malý (šířka, hloubka, výška: 140 x 445 x 360 mm), zvládne i výkonné procesory s jádrem Prescott (napájecí konektory 20 + + 4 + 4 pin), ale hlavně nabízí možnost osadit i full ATX základní desky se sedmi sloty plné velikosti, což je v této kategorii naprosto ojedinělé. Navíc rozšiřující karty mohou být plné výšky, a tak snad jediné omezení spočívá v možnosti osazení nejvýše dvou pevných disků. To ovšem neodradí ty uživatele, kteří se svým počítačem rádi experimentují. Ti mohou obětovat jednu 3,5" pozici určenou pro disketovou mechaniku nebo jednu 5,25" pozici pro redukci z 5,25" na 3,5", do které lze umístit další disk či jiné zařízení.

Skříň je vyrobena z plechu o síle 0,8 mm, takže zaručuje dostatečnou pevnost a stabilitu při umístění jako microtower i jako desktop. To vám dává flexibilní možnosti umístění v individuálních prostorových podmínkách. Dovnitř skříně můžete umístit téměř libovolnou základní desku (snad kromě těch specializovaných serverových), od flex ATX přes micro ATX až po full ATX. Na přední straně jsou k dispozici dvě otevíratelné 5,25" pozice pro optické mechaniky, jedna otevíratelná 3,5" pozice pro disketovou mechaniku nebo čtečku paměťových karet. Při instalaci do 5,25" pozice nebudete potřebovat žádný šroubovák či klíč, vše je vyřešeno jednoduchým zasunutím do upevňovací kolejnice. Další výhodou je otevíratelný čelní panel, pod kterým se skrývají konektory pro sluchátka, mikrofon, 2x USB 2.0 konektor a FireWire IEEE1394. Napájecí zdroj je 300W, má 20/24 pinový konektor (20 + 4 + 4), takže je použitelný i pro napájení nejnovějších základních desek. Jelikož má tato skříň na rozdíl od ostatních zdroj umístěný v přední časti, doporučujeme pro snížení hlučnosti použít zdroj s ventilátorem umístěným v jeho spodní části (například Eurocase EC 350W, ATX-20, 24pin, P4,12cm, super silent, CE).

Boční panel nad procesorem je děrovaný, což umožňuje nasávat chladný vzduch zvnějšku skříně. Na zadní straně jsou pro lepší proudění vzduchu ve skříni instalovány dva 60mm přídavné větráčky s 3pinovými konektory pro připojení k základní desce, což umožňuje sledování jejich otáček a případnou regulaci (pokud to základní deska podporuje). Ve spojení s "inteligentní" základní deskou tak dokážete vytvořit výkonný počítač, který při přehrávání filmů a hudby ztichne.

Eurocase MC3D01

+ rozměry

+ možnost desky (flex ATX, micro ATX, full ATX)

- ventilátor zdroje

Cena vč. DPH: 1 416 Kč

K testu zapůjčila firma: Eurocase, http://www.eurocase.cz

§§§§§


TV a DVD na cesty a do obýváku

Tomáš Jirásko, Václav Maletínský

06P409

Obraz na cestách

Na přenosný DVD přehrávač Sencor SPV 7702T s 18cm úhlopříčkou obrazovky není těžké si rychle zvyknout a co víc, rychle si ho oblíbit. Základní vlastností přístroje je přehrávání formátů a médií MPEG4, DVD, DVD+R/RW, SVCD, CD-DA, CD-R/RW, MP3 s JPEG.

I když by hlavní prací tohoto přehrávače mělo být přehrávání filmů, z 90 % jsme ho využívali pro možnost příjmu televizního signálu. Vždyť kolik za den sledujete DVD filmů? Ovšem ČT24 můžete mít zapnutou celý den jako zpravodajský kanál a přitom se plně nevěnovat obrazu. Kromě "komerčních" formátů zvládne přehrávač i Xvid a DivX, včetně podpory českých titulků, ovšem u těchto "zálohovacích" formátů nemáte vždy zaručeno, že půjdou přehrát záleží samozřejmě na zvoleném kodeku a pokud dělalo rip nějaké nemehlo, budete mít problémy přehrát jej na počítači, natož na stolním či přenosném přehrávači. DVD mechanika se vyznačuje mírně vyšší hlučností, což je ovšem při sledování filmů překryto zvukovým doprovodem.

Pěkným počinem u tohoto přístroje je tedy vestavěný duální televizní tuner. Část pro příjem DVB-T pracuje s kódováním MPEG2 MP@ML (MainProfile at MainLevel) s rozlišením 720 x 576 obrazových bodů, televizní formáty, které přístroj podporuje, jsou PAL BG/DK/I a SECAM DK, což je pro naši republiku i Evropu dostatečné. SPV 7702T zvládá i český teletext v DVB-T.

I když má obrazovka úhlopříčku pouze 18 cm, poskytuje pěkný obraz i odezvu. I letící míč při fotbalovém utkání a nyní i pohyb puku je na ní pěkně viditelný, což svědčí o rychlé odezvě. Ani při připojení na kabelovou televizi se neobjevila výrazná degradace obrazu, viditelně rušící artefakty jsou při sledování spíše výjimečnou záležitostí. Neznamená to, že se neobjevují, nicméně nedokonalost oka a malá obrazovka ve výsledku znamenají, že je nevnímáte a neruší vás při sledování. U DVD se díky stabilnějšímu/rychlejšímu datovému toku občas setkáte se "zamrznutím" obrazu a následným skokem v čase. Nejde však o nic vážného nebo často se opakujícího. Takové chování se totiž vyskytuje v malé či vyšší míře i u dalších modelů a značek na trhu.

Výrobce uvádí výdrž akumulátoru dvě hodiny při sledování pořadů přes digitální vysílání, naštěstí můžeme konstatovat, že tato hodnota byla alespoň v případě našeho přístroje hluboce podceněna. V naprosté pohodě jsme takto sledovali celý fotbalový přenos (90 + 15 minut) i následné sportovní studio (přes 60 minut). Záleží samozřejmě na momentální kvalitě signálu, ale i tak můžeme říci, že při běžně nastaveném jasu má tento přístroj výdrž 3-4 hodiny. K vyšším časům se dostaneme, pokud snížíme hodnoty nastavení displeje. Podobný čas platí i pro příjem analogového signálu.

Kromě antény upevněné na akumulátoru, který je možné od přístroje oddělit, má přehrávač i standardní anténní konektor, k němuž se dá připojit i kabelová televize.

Při přehrávání DVD filmů nás překvapil netypický rozptyl časů, v jednom případě jsme dosáhli 1 hodiny 46 minut, po nabití přístroj hravě dosáhl téměř tří hodin, aby následující den, opět po nabití, skončil na hodnotě 2 hodiny a 21 minut. Výrobce udává čas okolo 2 hodin 30 minut jde tedy o průměrný čas, opět záleží na momentální "náladě" přístroje i počasí vysoké letní teploty, kdy jsme testovali, samozřejmě mohou chování elektroniky ovlivnit.

Samotné ovládání přístroje působí první den mírně chaoticky, ovšem s praxí přichází i pochopení. Největším problémem je zapamatovat si, které tlačítko zobrazí dané menu (přehled programů, nastavení displeje apod.) a zda se má chvíli pro jeho zobrazení držet, zda volbu potvrdit nebo počkat, až menu samo zmizí. Tam, kde jsme zvyklí naši volbu potvrzovat, stačí, že navolené hodnoty ponecháme a menu se samo uloží. Při pokusu o potvrzení tak zpočátku často některé tlačítko zmáčknete a nastavení se neprovede.

Vestavěné reproduktory jsou dostačující, jejich výkon lze přirovnat k přenosnému rádiu, které máte v pokoji nebo které si s sebou berete v sobotu do garáže, když jdete "opečovat" své auto či motorku. Praktickým řešením je dvojice 3,5mm jacků pro připojení sluchátek. Na zadním sedadle automobilu tak může být od dvojčat klid (pokud se nebudou hádat, co se bude sledovat) a navíc neuslyšíte již mnohdy nenáviděné hlasy jejich kreslených hrdinů. Přehrávač se i pro takové chvíle dodává s CD, na němž najdete množství her, které jsou známé z dob osmibitů.

Sencor SPV 7702T

+ duální TV tuner

+ výdrž baterie

- hlučnější motorek DVD

Cena vč. DPH: 6 500 Kč (průměrná cena na internetu)

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, http://www.sencor.cz

Televize do obýváku

Sencor SLT 2002 je na rozdíl od modelu 7702 nepřenosným zařízením. Jedná se o televizi s LCD panelem o úhopříčce 20" (51 cm) a jen VGA rozlišením 640 x 480 obrazových bodů. Plochou televizi s vnějšími rozměry 580 x 480 x 80 mm a hmotností 8 kg si ve svém bytě dokáže představit spousta zákazníků, před nákupem je však třeba si důkladně rozmyslet, zda nižší cena produktu vyváží některé jeho nedostatky. Pozorovací úhly LCD panelu 160 stupňů horizontálně a 120 stupňů vertikálně jsou mezi levnými produkty obvyklé, kontrast 500 : 1 a jas 450 cd/m2 také nepřekvapí. Kvalita obrazu však díky přepočítávání signálu PAL na nižší rozlišení VGA občas pokulhává. Tohoto faktu si všimnete zejména v případě, že jste někdy v minulosti mohli spatřit i jiné LCD televize, pracující ve vyšším rozlišení. Při dlouhodobém sledování v rozmezí několika týdnů si však i na takový obraz bez problémů zvyknete. Výhodu mají zákazníci, kteří kupují televizi místo starého dosluhujícího CRT přijímače s rozpadlými barvami nebo chybnou geometrií obrazu, v nevýhodě jsou majitelé LCD panelů u osobních počítačů, kteří budou kvalitu obrazu srovnávat právě s takovým produktem. Televizor s LCD obrazovkou Sencor SLT 2002 je určen pro příjem signálů v normách PAL, SECAM BG/DK/A2/NICAM, je vybaven vstupy 2x SCART, AV, PC a SVHS a výstupem pro audio. Jazykově méně vyspělé zákazníky potěší české menu a český teletext, který nemá problémy s naší diakritikou. Pro uživatele, kteří hůře vidí a neradi luští malá písmenka v nabídkách nebo v názvech programů, je tato televize pravým požehnáním. Font písma v menu i názvech či číselných označeních televizních stanic je skutečně velký a je snadno čitelný i ze vzdálenosti 5 metrů. Někoho potěší i fakt, že při přepínání naladěných kanálů zůstane označení sledovaného programu zobrazené po dobu dvou sekund a nemusí luštit drobné logo televizní stanice. Tato skutečnost však naopak nevyhoví těm televizním divákům, kteří jsou zvyklí rychle listovat v nabídce nahoru či dolů a jen podle obrazu vybírat pořad, na který se budou dále dívat. Televizor je vybaven grafickým ekvalizérem pro uživatelské nastavení barev, obsahuje hodiny s časovačem zapnutí a vypnutí, automatické vypnutí a "dětskou pojistku" pro zablokování kanálů s nevhodným obsahem (rodiče tak dětem zamezí sledovat například erotické kanály a děti rodičům odepřou zpravodajství s hádkami politiků o ministerské posty, jejichž sledování by mohlo vážně ohrozit jejich duševní rovnováhu). Ozvučení televize obstarávají stereofonní vestavěné reproduktory 2 x 3 W, jejichž zvuk je celkem dobře slyšitelný v běžné místnosti s rozlohou do 25 m2. Pokud nechcete rušit okolí, můžete do konektoru na boku přijímače připojit i stereofonní sluchátka s 3,5 mm jack konektorem. Sencor SLT2002 je v prodeji za částku nepřesahující 20 000 Kč. V různých akcích se dá sehnat i za 15 000 Kč či méně a v takovém případě se její nákup celkem vyplatí.

Sencor SLT 2002

+ dobře čitelné a přehledné menu

- pomalé přepínání kanálů

Cena vč. DPH: 19 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, http://www.fastcr.cz

§§§§§


Čtyři grafické čipy nVidia v akci - Quad SLi aneb dvakrát 7950 GX2 v praxi

Petr Matuška

06P0427

Několik dní po uzávěrce minulého čísla k nám do redakce přišla druhá grafická karta GeForce 7950 GX2 od společnosti Point Of View a my jsme tak mohli vyzkoušet, jak pracují dvě takovéto karty dohromady. Použili jsme jedinou v dané chvíli dostupnou základní desku pro Intel Core 2 Duo s podporou SLi režimu: ASUS P5N32-SLI SE Deluxe. Je sice vybavena starší čipovou sadou nVidia, nicméně disponuje dvěma sloty PCI Express x16 s plnými 16 linkami. Pro testy jsme využili aktuálně uveřejněné ovladače podporující Quad SLi, které jsou od srpna volně k dispozici na stránkách http://www.nvidia.com.

Jaký je náš pocit z tohoto "nadupaného" systému? Quad SLi je v současné době pro herní využití víceméně zbytečné, protože s použitím čtyř jader se dostává ke slovu problém "lagování", což dosti snižuje výkon. V tabulce můžete nalézt výkon jak samotné karty Point Of View 7950 GX2, tak i výsledek v Quad SLi. Pro hráče bychom tedy dvě podobné karty nedoporučili, s jed-nou získají výkon pouze o několik procent nižší. Quad SLi však nalezne užitečné uplatnění v profesionální oblasti, kdy se využije výkon čtyř GPU pro nejrůznější výpočty a rendering. Zde může dosáhnout nárůst výkonu oproti jedné kartě 7950 GX2 až 80 procent. Tato hodnota platí pouze, když programy využijí výpočetní sílu GPU kdyby záleželo na propustnosti pamětí, ta zůstává stále stejná a zde se výkon nezvyšuje. Pokud tedy aplikace potřebuje spíše vysokou propustnost pamětí, nepočítejte s výrazným nárůstem výkonu. Pokud toužíte jako herní maniak po Quad SLi, připlaťte si raději za výkonný procesor a ostatní komponenty, stačit by vám měla pouze jedna karta 7950 GX2. Nebo jiné, třeba konkurenční řešení (například Radeon X1950 XTX s GDDR4 paměťmi).

Quad SLi

+ hrubý výkon GPU

+ pro profesionální použití

- cena, nízký nárůst výkonu ve hrách

Cena vč. DPH: 2x 16 659 Kč

K testu zapůjčila firma: SWS, s. r. o., http://www.sws.cz

§§§§§


Silverstone NT06 Nitrogon CPU chladič pro megalomany

Lukáš Erben

06P0416

Na první pohled byste to asi neřekli: SilversNtone NT06 Nitrogon je chladič procesoru. Už jsme zažili ledacos. Osmi i devíticentimetrové ventilátory, nejrůznější turbíny a změti heatpipe trubic ale 120mm ventilátor s mohutným chladičem odpovídajících rozměrů, to tu ještě nebylo. Silverstone se rozhodl vyvinout skutečné "nukleární hovado" mezi chladiči. Jenže vzhled je ale jedna věc a funkce druhá. Jak si tedy NT06 vede v reálném životě?

Chladič je konstruován, podobně jako mnoho jiných současných modelů, za použití trubic heatpipe, které odvádějí teplo z výměníku na procesoru do mohutného hliníkového žebrování. Hmotnost celého monstra díky tomu zůstala více než přijatelná. Vlastní chladič a ventilátor se navíc nachází poměrně vysoko nad paticí procesoru, což má za následek výtečné ochlazování komponent základní desky. Obrovské rozměry ventilátoru ale bohužel neumožňují použití klasických přívodů pro sání vzduchu ke chladiči a mohou komplikovat řešení cirkulace vzduchu ve skříní zkrátka a dobře se jedná o chladič určený pro majitele rozměrnějších skříní (do těch opravdu těsných by ostatně mohl být problém jej vůbec vměstnat). Součástí balení je aretační sada pro všechny dnes používané patice (754/939, 775, M2) ta vyžaduje demontáž stávajících úchytů pro chladič a/nebo zadní aretační destičky a jejich nahrazení systémem určeným pro NT06.

Bylo to právě při instalaci aretačního mechanizmu NT06, kdy jsme narazili na první problém. Chladič totiž vyžaduje instalaci speciální kovové destičky na zadní stěně základní desky my jsme si jako první vybrali desku Gigabyte GA-965-DQ6, která má ale na zadní straně součást systému pasivního chlazení a s instalací chladiče NT06 jsme tak bohužel pohořeli. Dlužno podotknout, že podobné případy jsou spíše vzácností a na drtivou většinu desek chladič nainstalujete bez větších problémů. Po instalaci chladiče stačí připojit regulační potenciometr pro nastavení otáček (s ohledem na hlučnost a výkon chladiče doporučujeme použít nejnižší nastavení).

A jak je to s chladícím výkonem? Chladič jsme testovali na platformě Intel Core 2 Duo, která sice není největším producentem tepla, ale přesto dokáže občas při zátěži slušně zahřát. Ve srovnání se standardním chladičem Intel je NT06 výrazně výkonnější a tišší, ve srovnání s naším referenčním Arctic Cooling Freezer ale už obr Silverstone tak dobře nevypadá teplota procesoru byla o jeden až dva stupně vyšší (v obou případech při minimálních otáčkách a tedy i minimální hlučnosti). NT06 sice umožňuje ruční zvýšení otáček a i účinnosti chlazení, obří ventilátor je ale pak vskutku nepříjemně hlučný.

Existuje tedy důvod, proč si místo relativně levného "mrazáku" od Arctic Cooling zvolit právě Silversone NT06? Odpověď zní: ano. Zejména v případě, pokud chcete přetaktovat PC zvyšováním frekvence FSB, je NT06 velmi atraktivním řešením, neboť výtečně chladí nejen procesor, ale prakticky všechny komponenty na základní desce i paměti RAM.

SilverStone NT06 Nitrogon

+ tichý, výtečně chladí komponenty základní desky

- vyšší cena, chladící výkon při tichém provozu by mohl být lepší

Cena vč. DPH: cca 1 500 Kč

K testu zapůjčila firma: SilverStone,

http://www.silverstonetek.com

§§§§§


WD Passport Pocket 6GB - Elegantní vzhled, zajímavý software a dobrý úložný prostor

Jaroslav Kasal

06P0420

Mnoho uživatelů často řeší otázku, jak co nejpohodlněji přenášet větší množství dat (například na pracovní cestě). Mnozí s úspěchem využívají přenosné USB flash disky nebo ukládají data na DVD. Je však pravda, že média DVD nejsou příliš spolehlivá a jejich používání není pro mnoho uživatelů ideálním řešením. Flash disky (někdy také označované jako USB klíčenky) jsou mnohem praktičtější, nicméně někdy ani ony náročnějším uživatelům nestačí. Pokud patříte mezi tuto skupinu, pak vás zřejmě osloví nový produkt společnosti Western Digital s označením WD Passport Pocket, který nabízí velmi příjemný datový prostor o kapacitě 6 GB.

Zařízení má podobu skutečně malé elegantní krabičky o rozměrech 9,5 x 61,1 x 45,7 mm. Velikost přenosného disku lze snadno přirovnat k malé krabičce od zápalek. Hmotnost je pouze 50 g. Z hlediska vzhledu nelze produktu nic vytknout. Zařízení vypadá velmi elegantně. Uživatele potěší i šikovně vyřešený výklopný USB port. Při přenášení disku jej lze zcela uschovat v těle produktu. Pro připojení "datové krabičky" k PC stačí jednoduše USB konektor vyklopit a zasunout jej do příslušné zdířky v počítači. Přenosný disk lze používat ve spojitosti s mnoha operačními systémy. Výrobce oficiálně uvádí Windows 98 SE/ME/2000/XP a Mac OS 9.2 a Mac OS X 10.2.8 nebo novější. Pro starší operační systémy (typicky Windows 98SE) je zapotřebí instalovat softwarový ovladač. Moderní operační systémy již žádnou instalaci nepotřebují a disk je podporován zcela nativně.

Uvnitř produktu se nachází malý 1palcový pevný disk, který je při provozu unášen miniaturním hnacím motorkem rychlostí 3 600 otáček za minutu. Zařízení může s počítačem komunikovat přes standard USB 2.0 i starší verzi USB 1.1. Pro plnohodnotné využití produktu je samozřejmě vhodnější využívat vysokorychlostní USB 2.0.

Produkt jsme vyzkoušeli v praxi a rovněž jsme jej otestovali našimi softwarovými nástroji. V testovací aplikaci Sisoftware Sandra 2007 jsme naměřili celkový přenosový výkon (Drive Index) na úrovni 6 804 KB/s. Tato hodnota představuje na poměry miniaturních výměnných zařízení příjemný výkon. Maximální propustnost sběrnice (10,5 MB/s) jsme změřili v aplikaci HD Tach RW. Ve stejné aplikaci jsme zjistili i přístupovou dobu 23,8 ms (včetně načtení obsahu sektoru). V praxi nabízí disk uživateli 5,7 GB datového prostoru.

Velmi zajímavý je doprovodný software pro synchronizaci dat v počítači. Aplikace se spouští přímo z disku a není nutné ji instalovat. Jednoduchý průvodce zajistí rychlou a snadnou zálohu dokumentů, které vyberete. Vytvářet lze profily pro zálohy a automatickou a užitečnou synchronizaci. Výhodou je také skutečnost, že zálohovaná data jsou bezpečně zakódována a tudíž ochráněna před zneužitím. Pokud nechcete používat připravený zálohovací systém, lze samozřejmě produkt provozovat i v klasickém režimu jako standardní výměnný USB disk.

WD Passport Pocket 6GB

+ rozměry a kapacita 6 GB

+ zálohovací software

- poměr ceny za gigabyte prostoru

Cena vč. DPH: 2 300 Kč

K testu zapůjčila firma: Western Digital, http://www.wdc.com

§§§§§


Gigabyte se Silent-Pipe II. Kdo jednou pozná ticho, nechce už nic jiného

Petr Matuška

06P0418

O čem je vlastně v nadpise řeč? O grafické kartě společnosti Gigabyte vybavené pasivním chlazením druhé generace, zvaným Silent-Pipe II. Proč právě pasivní chlazení? Jednoduše proto, aby byl váš počítač co nejméně slyšet a zároveň abyste si oproti řešení s integrovanou grafickou kartou mohli dopřát své oblíbené hry v nějakém rozumném rozlišení a úrovni detailů. S kartou GV-NX76T256D-RH si budete moci zahrát i řadu aktuálních her v dostatečném rozlišení, neboť základ tvoří grafický procesor nVidia GeForce 7600 GT, doplněný o 256 MB paměti GDDR3. Grafické jádro G73 je vyrobeno 90nm výrobní technologií a obsahuje 12 pixel pipelines a 5 vertex shaders, jeho frekvence je 560 MHz. Paměť GDDR3 má velikost 256 MB, pracuje na frekvenci 700 MHz (1 400 Mhz DDR) a ke grafickému procesoru je připojena přes 128bitovou sběrnici. Ta sice snižuje propustnost pamětí, ale i tak svým výkonem dohání modely řady GeForce 6800 a díky pokročilejším funkcím jádra řady 7x00 je mnohdy i předhání. Největším lákadlem této karty je již zmíněné pasivní chlazení, což znamená, že na něm nenajdete jediný ventilátor. Aby bylo GPU dostatečně chlazeno, jsou z měděného pasivu na GPU vyvedeny dvě Heat Pipe trubice jedna směřuje na druhou stranu karty, kde je žebrování pomáhající rozptýlit přebytečné teplo. Druhá trubice Heat Pipe vede na přední stranu, kde je v druhém slotu umístěno další žebrování. Síla tohoto systému se v praxi projeví pouze tam, kde má uživatel zajištěn dostatečný průchod vzduchu v počítačové skříni, který odvádí teplo pryč. My jsme ocenili zejména výtečný nápad umístit žebrování na zadní část grafické karty, díky čemuž může teplo volně stoupat směrem vzhůru do míst, kde obvykle bývá umístěn ventilátor nebo alespoň napájecí zdroj s vsáváním zespodu. Při našich testech jsme dosáhli ve větrané skříni teploty, která byla jen o několik stupňů vyšší než na totožné kartě, vybavené obyčejným chlazením. Výbavu grafiky tvoří jako u všech modelů řady GeForce 7x00 podpora Direct X 9.0c, OpenGL 2.0, Shader Model verze 3.0, Pure Video, přehrávání a dekomprimace HD videa a v neposlední řadě také SLi můstek pro zapojení dvou karet do režimu SLi. V balení se nalézá ještě CD s plnou verzí hry Serious Sam II, ovladače, 2x DVI to VGA, SVideo kabel a manuál. Práce s touto kartou byla bezproblémová, přes pokročilejší architekturu má v porovnání se svým předchůdcem GeForce 6600 GT v maximálním zatížení téměř stejnou spotřebu pohybující se na hranici 200 W. Z pohledu výkonu tato karta stačí na jakoukoliv dnešní hru, u těch náročnějších je pouze potřeba snížit detaily nebo rozlišení karty. Cena je díky pasivnímu chlazení o trochu vyšší než u konkurenčních modelů, ovšem ticho, které karta "produkuje", stojí rozhodně za připlacení.

Gigabyte GV-NX76T256D-RH

+ tichý chod

+ výkonná grafika pro obyčejné hráče

- nutnost cirkulace vzduchu v počítačové skříni

Cena vč. DPH: 4 969 Kč

K testu zapůjčila firma: T. S. Bohemia, a. s., http://www.barbone.cz

§§§§§


Luxusní záležitost- Radeon X1950 XTX a CrossFire verze

Petr Matuška

06P0419

Jak jsme v minulém čísle slíbili, přinášíme testy zcela nových grafických karet ATI Radeon X1950, konkrétně verzí XTX a CrossFire. Oba modely jsou založené na grafickém jádře R580+, což je de facto ten samý čip, použitý v modelech X1900 XT a XTX. Jeho předností je 8 vertex a 48 pixel shaderů, plná podpora Shader Model verze 3.0, HDR, Direct X 9.0c a OpenGL 2.0, vyroben je 90nm výrobní technologií. Proto mu zůstaly některé nepříliš chvályhodné vlastnosti. Je to zejména počet tranzistorů, který je doslova ohromující 384 milionů je opravdu hodně a samotný čip tak stojí nemalý peníz. Navíc tolik tranzistorů u sebe dokáže při plné zátěži vyzářit velké množství tepla, proto je nutné i u této karty použití doslova obřího chladiče. Právě nový chladič je jediným na první pohled viditelným rozdílem od řady X1900 k chlazení je použita technologie Heat Pipe, tvar ventilátoru je jiný, větší a navíc je celá karta potažena plastovým obalem, zaručujícím průchod vzduchu přesně tam, kde je potřeba. Účinnost chlazení se zlepšila, GPU je o několik stupňů chladnější, než jsme byli zvyklí. Navíc nyní klesla hlučnost v klidovém stavu pod slyšitelnou hranici, při nejvyšším zatížení je slyšet pouze jemné ševelení lopatek ventilátoru. Jedinou výraznou změnou nového modelu je použití 512 MB zcela nových pamětí GDDR4, pracujících na frekvenci 1 000 MHz (2 000 MHz DDR). Reálný nárůst výkonu je ponechán pouze na zvýšení propustnosti pamětí, protože frekvence GPU zůstala na stejných 650 MHz jako u X1900 XTX. V našich testech jsme zaznamenali nárůst v průměru o jednotky procent při běžných rozlišeních, nejvíce se tato karta může uplatnit ve vysokých rozlišeních, minimálně 1 600 x 1 200, nebo při zapnutém vysokém stupni vyhlazování. V těchto případech může nárůst výkonu oproti X1900 XTX činit až 15 procent.

Pokud vám nestačí výkon jedné karty, máte možnost pořídit si tzv. master kartu X1950 XTX CrossFire Edition, která má stejné parametry jako samostatná X1950 XTX, včetně frekvencí GPU a MEM, díky níž snadno spojíte výkon těchto karet dohromady. My jsme vyzkoušeli i tuto variantu a musíme konstatovat, že pokud nehrajete na displeji s rozlišením minimálně 1 600 x 1 200 nebo si nevychutnáváte 16násobné vyhlazování kombinované s HDR, rozdíl oproti stejnému "kombu" X1900 nepoznáte. Ideálním partnerem tak bude základní deska s čipsetem Intel i975X (2 x 8 PCI Express linek bohatě stačí a desky jsou obecně stabilnější než ekvivalenty s chipsety ATI Xpress) a procesor Intel Core 2 Duo nebo Extreme, taktovaný na vysoké frekvenci. Jinak nemáte možnost potenciál grafických karet s GDDR4 využít. Na druhou stranu se jedná o řešení, které předčí řešení Quad SLi společnosti nVidia.

Posledním kritériem je cena podobného řešení při ceně okolo 17 000 Kč včetně DPH za jednu kartu velmi rádi doporučíme pro "obyčejné" uživatele karty z řady X1900, které s příchodem nového krále zlevní, a ne o málo.

Radeon X1950 XTX

+ tichý chod, výkon

- cena, malé využití mimo her

Cena vč. DPH: 17 000, 34 000 Kč

K testu zapůjčila firma: ATI, http://www.ati.com

§§§§§


Zázrak, kam se podíváš - ATI All-In-Wonder 2006 téměř ideální řešení pro HTPC sestavy

Lukáš Erben

06P0415

Řada grafických karet All-in-Wonder je v prodeji již desátým rokem. Snad proto se ATI rozhodlo označit evropský model určený zejména pro sestavy HTPC přídomkem 2006.

"Dvatisícešestka" může při prvním zkoumání překvapit, ba přímo zarazit relativně slabým grafickým jádrem. ATI se kartu rozhodlo osadit nejlevnější řadou GPU Radeon X1300 je tedy jasné, že tato karta nesměřuje do PC herních fanatiků, kteří chtějí rovněž sledovat televizi, ale spíše do sestav pro domácí kino. Fandy multimedií a HTPC sestav nadchne kombinace grafické karty s podporou DirectX 9.0c, analogového i digitálního TV tuneru a FM rádia za vcelku atraktivní cenu. O něco méně je asi nadchne osazení čipu Rage Theater 200, který bohužel nepodporuje hardwarové kódování do formátu MPEG-2. Karta tak vlastně nesplňuje základní požadavky Windows XP MCE (které hardwarový MPEG-2 enkodér vyžadují) výrobce to ale elegantně obešel speciálními ovladači, které enkodér simulují pomocí procesoru a některých funkcí GPU. Pro sledování či záznam televizního signálu budete potřebovat minimálně 3GHz procesor (nebo ekvivalent), což není málo celá procedura instalace také není úplně triviální a vyžaduje stažení speciálních ovladačů pro XP Media Center ze stránek ATI.

"Grafická" část AIW 2006 je taktována na úrovni karet Radeon X1300, ve většině případů ale asi nebude problém přetaktovat na úroveň Radeonu X1300 Pro, tedy 600/400 MHz místo původních 450/400 MHz.

Na druhou stranu se nabízí otázka, zda tak chcete učinit, protože ATI přinejmenším u referenčního designu použilo mizerný a při vyšších otáčkách relativně hlučný chladič (který lze za zhruba 500 Kč nahradit například tichým řešením od Primecooler). Kvalita obrazu u analogového i digitálního televizního signálu zaslouží pochvalu nepříjemné jsou jen zmíněné vyšší systémové požadavky, chcete-li pro sledování TV použít Media Center z Windows XP místo programu Multimedia Center, který nabízí ATI. I aplikace MMC má ale své nedostatky, například zpoždění a vyšší zátěž CPU a disku díky funkci TV-On Demand, kterou z nepochopitelných důvodů nelze u některých verzi MMC vypnout.

Jde tedy o to, nakolik všechny části AIW 2006 využijete. Jestliže chcete v PC jak jednoduchou grafickou kartu, tak analogový a digitální TV tuner a FM rádio a nechcete osadit dva až tři sloty současně, jedná se o perfektní řešení. Na druhou stranu za podobnou sumu můžete mít jak samostatnou grafickou kartu, tak TV tuner s hardwarovým MPEG-2 kódováním a podporou MCE (dost možná i s certifikovaným DO). Je zkrátka a dobře velká škoda, že se ATI rozhodlo ušetřit na čipu Theater 550, který by z AIW 2006 udělal skutečně všestranné řešení bez nutnosti používat výkonné CPU. Možná, že lepší označení by v tomto případě bylo Almost-All-in-Wonder.

ATI All-in-Wonder 2006

+ kombinace GPU, analog + digital TV a FM rádia

+ malé rozměry a nízká spotřeba

- chybí MPEG-2 enkodér

Cena vč. DPH: cca 4 500 Kč

K testu zapůjčila firma: ATI Technologies, http://www.ati.com

§§§§§


Domácí 5.1 audio systém - Genius SW-HF5.1 5000 - rozvibrujte svůj byt i sousedova okna

Jaroslav Kasal

06P0421

Pokud se zrovna rozhlížíte na trhu po pěkně vyhlížejících a přitom cenově dostupných dřevěných reproduktorech, možná vás zaujme produkt s označením SW-HF5.1 5000 od společnosti Genius.

Sestava reproduktorů pro prostorové ozvučení se skládá ze čtyř malých satelitů, centrálního reproduktoru, subwooferu, malého dálkového IrDA ovladače, manuálu a propojovacích audio kabelů. K dispozici je kabel (na obou stranách) zakončený šesticí RCA (pro připojení k DVD přehrávači nebo domácímu recieveru), kabel zakončený na jedné straně konektorem jack 3,5 mm a na opačném konci dvojicí RCA (pro připojení stereo zařízení, např. herní konzoly, MP3 nebo DVD přehrávače) a jeden disponující rozhraním mini DIN (G9) a trojicí kolíků jack 3,5 mm (slouží pro připojení ke zvukové 5.1 kartě v PC).

Instalace reproduktorů není nijak složitá, satelity stačí rozestavit po místnosti a pěticí audio kabelů propojit s masivním basovým reproduktorem. Ten obsahuje i další konektory, sloužící k jednotnému připojení reproduktorové sestavy ke zdroji zvukového signálu. Podle typu zdrojového zařízení si vyberete, jaký audiokabel použijete. Samozřejmě, že je možné reproduktory připojit současně k více audiozařízením. Pak lze s pomocí tlačítek na těle basového reproduktoru volit aktivní vstup. To samé lze pohodlně provádět i na dálku i pomocí malého IrDA ovladače. Hlasitost, výšky, basy a vyvážení předních a zadních reproduktorů lze nastavit i na těle subwooferu. Se systémem ovládání jsme byli spokojeni. Uživatele potěší i systém otočného kolečka, které řídí hlasitost je totiž vybavené malým motorkem. Pokud vypnete sestavu, hlasitost se automaticky nastaví na nulu. Po opětovném zapnutí se opět pomalu zvýší na přednastavenou hodnotu. Pokud řídíte hlasitost pomocí dálkového ovladače, otočné kolečko na basovém reproduktoru se rovněž otáčí. Uživatel má tedy vždy přehled o aktuálním stavu a možném rozsahu zesílení. Při testech nás pouze mrzelo, že po restartu reprosestavy se hlasitost automaticky nevrátí do poslední nastavené pozice, ale vždy do výrobou přednastavené hladiny. Za druhou chybičku považujeme dvě příliš intenzivní modré LED diody na těle basového reproduktoru, které mohou (zvláště při nočním provozu) citlivější diváky sledující film rušit.

Celkový výkon sestavy je 150 W RMS, což je pro většinu domácích uživatelů dostatečná hodnota. V praxi jsme byli se sestavou v podstatě spokojeni, náročnější zákazníci ale budou postrádat digitální vstupy zvuku. Tento fakt však vyrovnává příznivá pořizovací cena.

Genius SW-HF5.1 5000

+ design

+ ovládání

+ pořizovací cena

- bez digitálního vstupu

- intenzivní LED

Cena vč. DPH: 2 999 Kč

K testu zapůjčila firma: Genius, http://www.geniusnet.com.tw

§§§§§


Autorádia Sencor. Dopřejte si trochu hluku na svých cestách automobilem

Václav Maletínský

06P0412

Testům autorádií se na stránkách našeho časopisu věnujeme zřídka, zpravidla jen v případě, že nás produkty zaujmou svými užitnými vlastnosti. Dvojice zajímavých zařízení mezi takové výrobky podle našeho názoru patří.

Prvním produktem, který se ocitl v přístrojové desce testovacího automobilu, byl Sencor SCD 5255MR. Rádio je určené pro příjem FM signálu a uživatel si může do jeho paměti uložit 18 stanic. Výstupní výkon 4 x 50 W lze pomocí ovládacích tlačítek podle chuti rozdělit mezi přední a zadní stereoreproduktory. Kromě příjmu rádiového vysílání je autorádio vybaveno mechanikou pro přehrávání Audio CD, CD-R a CD-RW disků, štěrbina mechaniky je umístěna za výklopným a vyjímatelným čelním panelem. Funkce autorádia odpovídají současnému standardu (PTY, AF, TA, PI, PS), možnosti připojení pomocí ISO konektoru také. Rádio je vyrobeno v černém provedení s modrým podsvícením tlačítek a bílým písmen na displeji, na trhu je k dispozici i stříbrná verze Sencor SCD 5155. Zmíněné informace jsou pro někoho možná velmi zajímavé, nás však v testu nezaujaly tolik jako parametry přehrávání MP3 souborů, uložených na SD/MMC kartě nebo USB disku. Právě sloty pro zmíněná paměťová média tento produkt odlišují od ostatních levných výrobků, a proto jsme jim věnovali zvýšenou pozornost. U několika dříve testovaných či zakoupených zařízení s SD/MMC čtečkou nebo USB konektorem jsme naráželi při provozu na drobné problémy. Autorádia staršího data výroby občas nedokázala udržet informace o skladbách uložených na paměťových kartách či USB discích po vypnutí a opětovném zapnutí, nezobrazovala ID3 tagy skladeb a vylučovala tak vyhledávání v adresářích nebo mezi skladbami. Sencor SCD5255 MR naštěstí takovými problémy netrpí. Dokáže si pamatovat pozici i poslední přehrávanou skladbu nejen v případě přepínání mezi rádiem, CD mechanikou (s audio CD nebo s MP3 skladbami na CD-R/RW), USB diskem i SD nebo MMC paměťovou kartou, ale informace si uchovává i při vytažení a opětovném zasunutí paměťového média. Navíc zobrazuje ID3 tagy skladeb z USB, CD i SD/MMC a pomocí hlavního otočného ovládacího prvku umožňuje i vyhledávání skladeb podle jejich pořadí nebo názvu. Vyhledávání podle názvu není sice díky postupnému zadávání jednotlivých písmen nijak rychlé, ale funguje. Mezi skladbami lze přeskakovat buď po jednotlivých písničkách, nebo po desítkách (stiskem kláves 5 a 6). K posunu se u CD, USB i SD/MMC používají stejné ovládací prvky autorádia, došlo tedy ke změně proti dříve prodávaným výrobkům (například Hyundai CRM 1033U), které pro přehrávání a posun MP3 na USB nabízely menší samostatná tlačítka. USB konektor je možné využít i pro přehrávání písniček uložených na přehrávači s pevným diskem, u velkokapacitních zařízení však může dojít k problémům s větším počtem než 1 000 skladeb, které je sice možné postupně přehrát, ale nelze v nich (od čísla 1001) vyhledávat.

Druhý výrobek, s nímž jsme se při provozu mohli seznámit, pochází od stejného výrobce, ale nese označení SCD 6105 BMR. Jeho výkonové parametry jsou v podstatě shodné s modelem 5255 MR, není ale vybaven pozicemi pro USB či paměťové karty. Mechanika pro přehrávání Audio CD nebo CD-R/RW disků s MP3 soubory je ukryta za odnímatelným panelem, zhotoveným ve stříbřitém designu s přepínatelným modrým nebo červeným podsvícením ovládacích prvků. Písmo na displeji je znovu bílé na černém pozadí, displej však doplňují modročervené značky jednotlivých funkcí autorádia. Jako v případě modelu 5255, i u rádia 6105 se na displej vejde jen 8 alfanumerických znaků. Delší názvy se proto zobrazují postupně: číslo skladby, název alba a název písně. Při instalaci znovu využijete běžný ISO konektor, montáž proto zvládne i méně zkušený zákazník. Zajímavostí tohoto produktu je podpora komunikace Bluetooth, díky níž lze s rádiem propojit většinu běžných mobilních bluetoothových telefonů. Na zadní straně autorádia je speciální konektor, do něhož se připojí kabel dálkového ovládání hovorů. Ovladač si ve vozidle můžete připevnit třeba na přístrojovou desku, k zrcátku či sluneční cloně. Při používání rádia v kombinaci s telefonem je nejprve třeba obě zařízení spárovat, po tomto úkonu je již možné přijímat nebo odmítat hovory prostřednictvím dálkového kabelového ovladače. Mikrofon zabudovaný v ovládání je poměrně citlivý, dokáže v běžném provozu zachytit hlas na vzdálenost do 120 cm. Pomocí klipu si můžete ovládání připnout například ke košili, pak vás bude samozřejmě slyšet lépe. Reproduktory telefonu jsou v případě propojení s rádiem nahrazeny reproduktory zabudovanými ve vozidle, z nichž se ozývá jak vyzvánění při příchozím volání, tak i hlas volajícího. Při telefonním hovoru se samozřejmě reprodukovaná hudba z rádia nebo CD ztiší. Při nákupu tohoto výrobku ušetříte peníze, které byste jinak obětovali například na pořízení vestavěné handsfree sady.

Sencor SCD 5255 MR

+ přehrávání z paměťových médií

+ dobrý poměr výkonu a ceny

- stručný displej

Cena vč. DPH: 2 890 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, http://www.fastcr.cz

Sencor SCD 6105 BMR

+ Bluetooth připojení mobilních telefonů

+ dobrý poměr výkonu a ceny

- stručný displej

Cena vč. DPH: 3 690 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, http://www.fastcr.cz

§§§§§


Genius TVGo DVB-T31. Digitální televize v podání značky Genius

Jaroslav Kasal

06P00423

Digitální televize zajímá stále více českých diváků. Je proto logické, že se na našem trhu objevuje stále větší počet produktů, které umožňují sledovat DVB-T pozemní vysílání. Set-Top-Box TVGo DVB-T31 společnosti Genius je vyroben v podobě ploché krabičky o rozměrech 252 x 155 x 43 mm. Barva produktu je černá a design můžeme hodnotit jako střídmý, nicméně slušivý. Kromě samotného zařízení nalezne majitel v originálním balení i další příslušenství. Tvoří jej napájecí kabel, AV propojovací kabel typu SCART, tištěný manuál, dálkové infračervené ovládání a dvě baterie typu AAA pro jeho napájení. Společnost Genius je třeba pochválit i za českou verzi uživatelské příručky.

Přední stěna TVGo DVB-T31 obsahuje tři kulatá tlačítka. Slouží pro vypnutí a zapnutí přístroje a přepínání aktivního kanálu. Na zadní straně je možné nalézt veškeré základní konektory. Konkrétně zde uživatel objeví anténní vstup a výstup, dvojici SCART, samostatný analogový výstup zvuku (2x RCA) a nechybí ani optický výstup SPDIF. Pro servisní účely je připraven sériový port. Posledním konektorem je zdířka pro připojení napájecího kabelu. Možná je trochu škoda, že zadní stěna neobsahuje samostatný výstup pro RGB (3x RCA) kompozitní video a S-Video. Nicméně je pravda, že z univerzálního rozhraní SCART lze tyto výstupy jednoduše dostat pomocí příslušné redukce. Ostatně využívat přímo SCART je pro drtivou většinu uživatelů nejvhodnější řešení.

Instalace zařízení je jednoduchá. Stačí produkt připojit k elektrické síti, externí anténně a samozřejmě i ke klasickému televizoru nebo k jiné zobrazovací jednotce (například plazmové obrazovce, projektoru). Tím je hardwarová instalace hotová.

Obrazovkové OSD menu lze provozovat v češtině, přičemž nás velmi potěšilo, že přístroj dokáže správně zobrazovat veškeré české znaky. A to nejen v menu, ale i v programových informacích tzv. systému EPG (elektronický průvodce programy). Ovládat zařízení, které dokáže nabídnout plný český servis a EPG popisky, je skutečný luxus! Obrazovkové menu je podle našeho soudu zvládnuté dobře. Celé zařízení jsme ovládali intuitivně a ani jednou jsme nemuseli sahat po tištěném návodu. Pokročilejší uživatele navíc potěší, že přístroj zvládá nejen základní, ale i pokročilé funkce. Pro ilustraci lze uvést: oddělený režim digitálního rádia a televize, volby audio kanálů, oblíbené skupiny programů, dětský zámek, časovač a další.

Genius TVGo DVB-T31

+ plná podpora češtiny

+ správná diakritika v OSD, přehledné EPG

+ 2x SCART, SPDIF

- nemá samostatný konektor pro RGB S-Video a Cinch

Cena vč. DPH: 1 520 Kč

K testu zapůjčila firma: Genius, http://www.geniusnet.com.tw

§§§§§


Kingston s frekvencí 800 MHz. Operační paměti pro náročné uživatele

Petr Matuška

06P0425

S přechodem procesorů společnosti AMD na operační paměti DDR2 se konečně rozhýbal trh i v této oblasti. Nám se podařilo získat k testování nejnovější model operačních pamětí DDR2 Kingston z řady HyperX, frekvencí 800 MHz a s velmi nízkým časováním CL4. Nejzajímavějším údajem je právě nízká hodnota časování, která se zřídkakdy objevovala u nejpomaleji taktovaných pamětí DDR2 533 MHz, natož aby byla k dispozici u paměťových modulů pracujících na 800 MHz. Potřeba nízkého časování je dána nároky procesorů AMD, které právě z tohoto faktu těžily u předchozí generace pamětí. Ty oficiálně pracovaly na daleko nižší frekvenci až 400 MHz, ale nejvýkonnější modely dosahovaly časování CL2, což bylo velmi důležité pro výborný výkon těchto procesorů. Právě v těchto stopách se zřejmě rozhodla jít společnost Kingston. Námi testované paměti jsou určeny pro čipové sady řady NVIDIA 5x0, která umožňuje automatickou detekci a nastavení takto nízkého časování. Paměti v základních deskách vybavených těmito čipsety pracovaly na jedničku, automaticky bylo detekováno správné časování, čítající frekvenci 800 MHz a samotné cykly 4-4-4-12. Paměti jsme také zkoušeli zapojit do systému Core 2 Duo, prezentovaného základní deskou Intel Desktop Board 975XBX, ten však s nimi odmítl spolupracovat, nebo v lepším případě jsme museli předem nastavit časování 5-5-5-16, automatická detekce selhala. Co se týká výkonu operačních pamětí, nižší časování je znát zejména v aplikacích přistupujících do operační paměti, výsledky v programu Everest jsou průměrné, přenosové rychlosti oproti pamětem s časováním CL5 o 300-400 MB/s vyšší. Konkrétní výsledek je 7 896 MB/s při čtení a 7 534 MB/s při zápisu dat. Paměti se dodávají v dvojbalení, tedy to označuje se výslednou kapacitou, ale jsou v něm dva naprosto shodné moduly vhodné pro bezproblémovou práci v režimu Dual Channel. My jsme vyzkoušeli 2 GB kit, tudíž jsme měli dva moduly o kapacitě 1 GB. Jako ochrana paměťových čipů proti teplu sloužil pasivní chladič, umístěný na horní části modulu. Tyto paměti bychom doporučili náročným uživatelům se systémem AMD AM2 a čipovou sadou nForce 5. Řešení s nForce 5 a procesory Intel jsme neměli možnost vyzkoušet, ale podle výrobce by ve funkčnosti neměl být problém. Ostatní si musí vybrat jinou sérii, protože tato by nemusela na jiných čipsetech fungovat.

Kingstone HyperX

+ nízká latence, 800 MHz frekvence

- pouze pro čipsety nForce 5

Cena vč. DPH: 4 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Kingston, http://www.kingston.com

§§§§§


ICY BOX IB-851. Hledám, hledám konektory... je to minulost?

Petr Matuška

06P0414

Pro náruživé multimediální uživatele jsme si tentokrát připravili velice zajímavou novinku ICY BOX IB-851. Jedná se o panel o velikosti 5,25", určený pro instalaci na přední stranu počítačové skříně. Nabízí všechny počítačové konektory, jaké jsou v současné době potřeba. Na spodní straně najdete tři vstupy pro kabely s konektorem jack s funkcemi audio výstupu, linkového nezesíleného výstupu a vstupu pro signál z mikrofonu. Nad nimi se nachází jeden Serial ATA port, jedno USB 2.0 a konektor Firewire IEEE 1392a. Celou pravou stranu pak obsadila čtečka paměťových karet, zvládající formáty Compact Flash typu I a II, MD, SM, SMC, MMC, RS-MMC, SD, Mini SD, MS, MSS, MS Magic Gate, MS-Duo, Memory Stick PRO, Memory Stick PRO Duo, xD. Čtečka je uložena v pouzdře, z něhož se dá během jedné sekundy vyjmout a použít jako externí čtečka bez nutnosti připojení k hlavnímu panelu. Instalace tohoto zařízení není složitá, jen potřebujete mít dobře dokumentovány všechny potřebné porty na základní desce, kam se propojovací kabely připojují. Ty jsou popsány tak, aby uživatelům instalaci usnadnily na nejvyšší možnou míru, přesto bychom ocenili, kdyby byly kabely od audia spojené v jeden celek a zabránilo se tím špatnému zapojení. Z hlediska obslužnosti míříme ještě jednu výtku k použití klasického USB kabelu k internímu připojení čtečky, protože takový kabel je nutné vést přes celý vnitřek PC, vystrčit ho a zapojit do vnějších konektorů. Stejně řešeno je i připojení konektoru Firewire na panelu tento způsob zapojení je opravdu velmi nešikovně proveden. Panel se dodává ve stříbrném provedení, v balení jsou i další tři barvy přední části (černá, bílá a modrá), takže se bude hodit na většinu PC skříní. S tímto panelem se nám kromě nepříjemnosti se zapojením konektorů pracovalo dobře, ocenili jsme zejména Serial ATA konektor a přenosnou čtečku paměťových karet. Škoda, že už se nevešel napájecí konektor pro SATA disky. Snad v příští verzi.

ICY BOX IB-851

+ výbava

+ možnost externího použití čtečky karet

- vnitřní připojení konektorů USB a Firewire

Cena vč. DPH: 1 020 Kč

K testu zapůjčila firma: Bostar, s. r. o., http://www.bostar.cz

§§§§§

&&&&&


Jak na to


Power-Pack pro Windows XP - sada výkonných utilit pro váš systém (CD/DVD)

David Čepička, Tobias Weidemann

06P0432

Windows pomalu, ale jistě přicházejí do let a zdá se, že přestávají stačit požadavkům svých uživatelů. Chybí v nich totiž celá řada velmi praktických funkcí, které každý uživatel od moderního operačního systému automaticky očekává. V tomto článku vám ukážeme, jak svůj operační systém pomocí zdarma dostupných utilit vybavit tak, aby se nemusel před operačními systémy nové generace typu Windows Vista stydět.

Přesný termín uvedení nové verze Windows pod názvem Vista v současnosti nezná snad ani sám Bill Gates. Kdysi se hovořilo o létě roku 2006, pak o předvánočním období a nyní Microsoft mluví o prvním čtvrtletí roku 2007. Není pochyb o tom, že uživatelé na tento nový operační systém čekají s napětím, neboť Windows XP přece jen v mnoha bodech za Linuxem, Mac OS a dalšími operačními systémy zaostávají. Přesto nemusíte čekat na to, až se nová verze Windows objeví velké množství funkcí je možné do systému doplnit, a to zdarma. V tomto článku vám ukážeme, jak už dnes můžete svá Windows rozšířit a vytvořit z nich vskutku moderní systém. Přesto je vhodné dodat, že námi představované utility vám přinesou spoustu výhod nejen ve Windows XP, ale dají se využít i ve starších verzích. Většinu utilit pak naleznete, jak je naším dobrým zvykem, i na našem CD.

Nástroje z dílny Microsoftu

1. Rozšíření možností Windows: Tweak UI

Celá řada funkci se ve Windows dá používat jen velmi obtížně, protože k nim musíte přistupovat prostřednictvím registru, některé nejsou přístupné vůbec. Utilita Tweak UI XP, kterou naleznete i na našem CD, umožní takové funkce využívat velmi pohodlně a přináší i něco navíc. Díky ní mohou měnit řadu detailů v konfiguraci Windows i méně zkušení uživatelé. Velmi praktickou je např. funkce X-Mouse, která umožňuje, aby se okno ve Windows aktivovalo vždy, jakmile přes něj přejedete ukazatelem myši. V menu Explorer/Shortcut zase nastavíte, zda se vůbec mají zvýrazňovat zástupci programů a pokud ano, jakým způsobem. V menu Explorer/Colors zase můžete nastavit barvu, jakou mají Windows zobrazovat např. šifrované soubory. V menu Explorer/Command Keys můžete zadat klávesovou zkratku, kterou budete moci spouštět některé aplikace, například Kalkulačku či textový editor. Tato funkce se vyplatí, pokud podobné nástroje používáte velmi často a nechcete je spouštět z pracovní plochy nebo prostřednictvím nabídky Start.

2. Změna aktivního okna s náhledem: Alt-Tab Replacement

Mezi aktivními a neaktivními aplikacemi se dá přepínat například pomocí klávesové zkratky <Alt><Tab>. Bohužel při tomto způsobu přepínání se zobrazují pouze ikony otevřených aplikací. Máte-li třeba otevřeno více oken aplika-ce nebo dokumentů Office, rychle ztrácíte přehled o tom, co se v každém okně nachází. Nástroj Alt-Tab Replacement, který naleznete na našem CD, rovněž zobrazí ikonky spuštěných aplikaci, ale navíc poskytne náhled okna, do něhož se klávesou <Tab> přepínáte. Drobným nedostatkem je fakt, že pokud je aplikace minimalizovaná, zobrazuje se pouze horní proužek okna.

Tato funkce se v pokročilejší formě objeví ve Windows Vista a bude součástí Internet Exploreru 7, kdy se budou místo ikon otevřených aplikací zobrazovat přímo náhledy jejich oken. Tato funkce však také obsazuje část paměti grafické karty, aby se mohl zvláště u Internet Exploreru 7 trvale aktualizovat obsah náhledu.

3. Synchronizace souborů: Sync Toy

Utilita Sync Toy, kterou nabízíme i na našem CD, se bude hodit zejména majitelům digitálních fotoaparátů, PDA a notebooků. Usnadňuje totiž synchronizaci, kopírování či přesouvání souborů, protože celou řadu úkolů provádí zcela automaticky. Tím zabraňuje problémům a zmatkům, které mohou snadno nastat, pokud provádíte synchronizaci ručně.

Používání programu je skutečně velmi jednoduché: pomocí průvodce určíte dvě složky, jejichž obsah chcete porovnat, a následně se rozhodnete, které soubory budete chtít odstranit, přejmenovat nebo ponechat. Abyste tuto utilitu mohli používat, musíte mít instalované rozhraní .NET Framework. Instalační soubor naleznete i na našem CD. Pokud toto rozhraní není ve vašich Windows instalováno, můžete tak buď učinit sami, anebo můžete využít toho, že instalace rozhraní je součástí instalace utility Sync Toy.

Bezpečnost systému

Z hlediska bezpečnosti učinila Windows XP podstatný krok dopředu. Uveřejněním Service Packu 2 došlo k integraci nových funkcí a k utěsnění závažnějších bezpečnostních trhlin. Nicméně pro některé účely se stále ještě hodí využít externí programy. Týká se to zejména slabé ochrany soukromí, která řadě uživatelů vadí. Na následujících řádcích vám proto poradíme, jak odesílání dat z našeho počítače zamezit.

4. Zabraňte odesílání informací z Windows XP: XP Antispy

Jak jste asi již sami zjistili, Windows XP jsou co se týče odesílání informací o vašem systému neobyčejně sdílná. A to ať se jedná o odesílání chybových protokolů, které vznikají při zatuhnutí systému, na server Microsoftu, nebo o dotazování na dostupnost aktualizací. Existuje řada uživatelů, kterým takové chování vadí možná hlavně proto, že nevědí, jaká data se vlastně při komunikaci s internetovými servery z jejich počítačů vlastně přenáší. Na pomoc jim přichází utilita XP Antispy, kterou naleznete i na našem CD. Jedná se o skutečně všestrannou utilitu, která nabízí více než 50 různých funkcí, jež se dají nastavovat podle přání uživatelů. Je kupříkladu možné zakázat vyhledávání aktualizací, firewall integrovaný ve Windows s nainstalovaným Service Packem 2, dále funkci automatického spouštění CD nebo třeba službu indexování souborů.

Jako novinku nabízí aktuální verze i možnost vypnutí pro někoho možná obtěžující kontroly legálnosti Windows (tzv. WGA Check). Tato funkce hlásí všechny verze Windows, které nemají platnou licenci a vybízejí uživatele, aby si ji obstarali. Není přitom vůbec známo, zda se na server Microsoftu skutečně nepřenáší žádná osobní data, jak Microsoft sám prohlašuje. Tato funkce utility XP Antispy bude tedy zajímavá pro všechny, kdo kladou zvlášť velký důraz na svoje soukromí. Tip: Komu se nechce procházet všechny možnosti programu, může si vybrat některý z předdefinovaných profilů nebo si může některý profil upravit a uložit jej jako svůj vlastní.

5. Zabraňte odesílání informací i pro starší verze Windows: Safe XP

Podobné funkce jako předcházející utilita nabízí i program Safe XP, který rovněž naleznete na našem CD. Jedná se o freeware, který zabraňuje kontaktování serverů Microsoftu při vyhledávání aktualizací nebo při odesílání chybových zpráv. Název by sice mohl napovídat, že se jedná o utilitu pouze pro Windows XP, ale kupodivu tomu tak není, protože program je určen i pro starší verze Windows 95/98/ME či 2000. Některé možnosti programu však nejsou pro tyto verze k dispozici.

Tento program navíc umožňuje odstranění jednotlivých položek či složek z nabídky Start. Vysvětlující texty jsou sice velmi stručné, ale výstižné. Dostanete se k nim stiskem tlačítka Help.

6. Šifrování dat: True Crypt

Chcete-li chránit některé soubory, složky nebo dokonce celé diskové oddíly před zvědavými zraky ostatních uživatelů, jedním z nejspolehlivějších řešení bývá šifrování. Co se týče šifrování souborů, v této oblasti mají ještě Windows XP co dohánět, a to zvláště v oblasti šifrování "On the fly", kdy se data šifrují, popřípadě dešifrují hned při ukládání, popřípadě při otevírání, takže uživatel získává dojem, jako by pracoval se zcela normálním diskem. Jednoduché řešení, které dělá přesně to, o čem se zmiňujeme výše, představuje utilita True Crypt, kterou naleznete i na našem CD. Program vytváří jeden, popřípadě několik virtuálních disků, které mají přiřazeno svoje vlastní písmeno. Každý takový disk ukládá do tzv. souboru kontejneru. Šifrovaný disk můžete používat v libovolných aplikacích jako každý jiný pevný disk k ukládání či otevírání souborů. Stačí k tomu zadat vámi nastavené přístupové heslo, kterým daný disk zpřístupníte. Šifrování probíhá prostřednictvím 256bitových algoritmů a je dostatečně bezpečné. Konkrétně máte na výběr 11 různých šifrovacích algoritmů.

Uživatelské rozhraní je v angličtině, nicméně je možné doinstalovat i češtinu český jazykový modul naleznete rovněž na našem CD. Stačí pouze zkopírovat soubor LANGUAGE.CS.XML do složky, v níž máte utilitu instalovanou, a v menu Settings zvolit položku Language.

Šifrování dat probíhá tak, že se při něm na disk nikdy neodkládají žádná dočasná data. Nicméně nezapomeňte, že spousta aplikací, s nimiž pracujete, vytváří dočasné soubory, které samozřejmě šifrovány nejsou. Chcete-li proto svá data chránit skutečně důsledně, pak se soubory pracujte pouze ve složce chráněné utilitou True Crypt.

7. Obnovení souborů: Restoration

Asi téměř každému z nás se podařilo omylem na počítači smazat nějaký soubor, který se následně nepodařilo najít ani v Koši systému Windows. Pokud taková situace nastane, pak se nejedná o nic dramatického, neboť Windows ve skutečnosti soubory neodstraňují, ale pouze označí takové místo na disku jako volné. Data smazaného souboru se tak dají bez problémů obnovit během okamžiku, pokud jej nepřepíší data jiného souboru. Prostřednictvím freewarové utility Restoration, kterou naleznete na našem CD, svá omylem smazaná data zachráníte. Po spuštění nejprve utilita vyhledává smazané soubory a zobrazuje počet clusterů. Poté se rozhodujete, které soubory chcete obnovit. Například u textových souborů se často vyplatí pokusit se o obnovu i v případě, pokud byla nějaká část dat souboru přepsána jinými daty.

Na druhou stranu možnost obnovení již smazaných souborů zároveň představuje i bezpečnostní riziko. Proto byste například v internetových kavárnách před tím, než odejdete, měli všechny vámi vytvořené soubory skutečně pečlivě smazat. I v tom vám utilita Restoration pomůže. Jednoduše vyhledáte všechny obnovitelné smazané soubory a poté je prostřednictvím menu Others/Delete completely nevratně odstraníte.

Správa souborů

V Průzkumníku Windows chybí funkce, které jednoznačně usnadňují práci se složkami a soubory. Často se jedná o velmi jednoduché záležitosti, bez nichž pokud si na ně zvyknete už nebudete moci být.

8. Úklid disku: Folder Size

Možná to znáte také ať je disk sebevětší, stejně na něm máte málo místa. Pokusíte se tedy o úklid. Spustíte Průzkumníka Windows, který vám maximálně prozradí, kolik je na disku volného místa. Bohužel vám již nepomůže při vyhledávání té složky, která z kapacity disku zabírá nejvíce, protože neumožňuje zobrazit, jaká je velikost jednotlivých složek i s jejich podsložkami. Tento problém odstraňuje program Folder Size, který je distribuován pod hlavičkou Open Source. Naleznete jej i na našem CD. Bohužel je určen pouze pro Windows ve verzích 2000 a XP. Po instalaci programu je nutné jej v Průzkumníku aktivovat. Otevřete tedy Průzkumníka Windows a vyberte jako typ zobrazení Podrobnosti. Nyní v menu Zobrazit klepněte na položku Zvolit podrobnosti a v dialogovém okně klepněte na utilitou Folder Size přidanou položku Folder Size. Současně klepnutím na položku Velikost, která tam byla již při instalaci Windows, deaktivujete sloupec Velikost, který pochází z Windows. Tím zajistíte, že se i kdykoliv příště dozvíte nejen to, jak velké jsou jednotlivé soubory, ale uvidíte i velikosti jednotlivých složek. Nyní ještě můžete případně změnit pořadí sloupců stačí pomocí myši přetáhnout hlavičku sloupce na vámi požadované místo. Nakonec klepněte v menu Nástroje/Možnosti složky na záložku Zobrazení a zde stiskněte tlačítko Použít pro všechny složky, čímž nastavíte tento vzhled pro všechny složky otevírané v Průzkumníku.

Při prvním otevření složky si možná všimnete, že nějakou chvíli potrvá, než utilita spočítá a následně zobrazí velikosti všech složek. Nicméně Folder Size si zjištěné hodnoty zapamatuje, takže je při příštím otevření složky budete mít okamžitě k dispozici.

9. Odstraňování duplicitních souborů: Doublekiller

Počítač v kanceláři, notebook, počítač v obývacím pokoji, externí pevný disk všude se vyskytují soubory se stejnými názvy, ale v různých verzích. Proto si nejste vůbec jisti, zda skutečně pracujete právě s tou neaktuálnější. Nástroj Aktovka, který je ve Windows, vám však nevyhovuje, popřípadě se vám zdá práce s ním příliš složitá. Utilita Doublekiller, která je pro soukromé použití zdarma a kterou vám také nabízíme i na našem CD, zaručí, že budete mít k dispozici vždy pouze tu nejaktuálnější verzi souboru. Utilita se při zjišťování aktuální verze orientuje nejen podle názvu, ale v případě potřeby i podle velikosti, data změny souboru či kontrolního součtu CRC. Při vyhledávání verzí souborů lze tuto operaci omezit velkostí souborů, formáty souborů (například omezením na soubory DLL nebo soubory archivů). Až nastavíte všechny parametry pro porovnávání pomocí položky Options, spustíte porovnávání stiskem tlačítka Run. Duplicitní soubory se zobrazí pod sebou. Můžete se sami rozhodnout, které soubory si chcete ponechat a které se mají odstranit. Pokud vám to místo na disku dovolí, nemusí se duplicitní soubory hned odstraňovat, ale lze je uložit do libovolné složky. Tak zajistíte, že budete mít pro případ, že byste se při rozhodování zmýlili, odpovídající zálohu souborů.

10. Změna časového razítka: Ninotech Date Edit

Soubory mohou samy hodně prozradit o tom, jak vznikaly lze totiž poměrně snadno zjistit datum vzniku souboru, popřípadě datum jeho poslední změny či posledního otevření. Toto tzv. časové razítko se však dá jednoduše změnit. Stačí k tomu utilita Ninotech Date Edit, kterou vám nabízíme i na našem CD. Instalace utility však probíhá poněkud odlišně, než jsme zvyklí. Rozbalíte soubory z archivu ZIP do libovolné složky, poté klepnete v této složce pravým tlačítkem myši na soubor DATEEDIT.INF a z kontextového menu vyberte příkaz Nainstalovat.

Po instalaci naleznete v kontextovém menu souborů položku Edit Date. Tímto příkazem může měnit datum vzniku, datum poslední změny nebo datum posledního přístupu. Pokud v Průzkumníkovi označíte více souborů nebo třeba všechny soubory ve složce, můžete u nich nastavit u všech současně totožné datum. Ve Windows NT, 2000 a XP můžete navíc měnit časové razítko i u složek. Tip: Pokud při změně data u složky povolíte položku Recurse item(s), pak se toto datum změní i u všech souborů a podsložek v této složce.

11. Konverze: Omniformat

Nachází se na vašem pevném disku dokumenty Office, soubory s filmy či obrázky v různých formátech? Ke konverzi mezi formáty většinou potřebujete řadu rozličných utilit. A právě tady vám dozajista pomůže utilita Omniformat, která je vhodná pro převod mezi více než 75 formáty: převádí obrázky na text a pracuje i se soubory ve formátu PDF. Podporuje mimo jiné formáty HTML, DOC, XLS, PPT, PDF, XML, JPG, GIF, TIF, PNG, PCX, soubory Photoshopu a soubory faxů, Postscript a formáty AVI či MPEG. V menu Options naleznete řadu funkcí pro jednoduché upravování souborů například lze nastavovat odstín, sytost, světelnost či velikost obrázků. Před instalací programu je třeba instalovat ovladač pro formát PDF s názvem Pdf995 Printer Driver od verze 7.3 a také k němu příslušný program Pdf995 Free Converter. Oba programy naleznete na našem CD. Jen tak můžete využít funkce pro úpravu formátu PDF. Pokud jste již nainstalovali pro formát PDF jiný ovladač, pak jej sice k tomuto účelu použít nemůžete, ale zároveň se nemusíte bát, že by docházelo ke konfliktům. Tip 1: Vlastníte-li starší počítač s operační pamětí menší než 512 MB a plánujete provádění rozsáhlejších konverzí, během nichž budete chtít dělat na počítači i něco jiného, pak v menu Memory Usage vyberte položku Middle, popřípadě Low.

Tip 2: Na internetových stránkách programu Omniformat naleznete velmi praktický plug-in pro OCR, který můžete použít při převodu textu v souborech obrázků do textového formátu.

Poznámka: Všechny tři utility v tomto tipu jsou financovány reklamou a jsou v těchto verzích zdarma. Verze bez reklam lze koupit za 9,95 dolarů.

12. Sledování procesů: Who Lock Me

Soubory, k nimž ještě stále přistupuje nějaká aplikace, se ve Windows odstranit nedají. Nepříjemné je, že se vám zobrazí hlášení, že nelze soubor odstranit, nicméně už se nedozvíme, která aplikace odstranění souboru brání. Pomůže nám ale utilita s názvem Who Lock Me, kterou najdete i na našem CD. Jedná se o zdarma dostupnou utilitu, která rozšíří kontextové menu souboru o stejnojmennou položku, prostřednictvím níž námi požadovanou informaci získáme. Kromě toho se zobrazí přesná cesta k souboru, a tak můžete případně odpovídající proces ukončit. Utilita je určena pro Windows NT4, 2000 a XP, ovšem ne vždy pracuje korektně, protože se stále jedná o betaverzi. My jsme konkrétně narazili na problémy při použití ve Windows XP, instalovaných na virtuálním počítači vytvořeném prostřednictvím programu VM-Ware.

Sledování počítače

Rádi byste věděli, co všechno se na vašem počítači děje. Windows však v tomto ohledu příliš sdílná nejsou. Pomocí dodatečných utilit získáte o aktuálním vytížení a stavu vašeho systému daleko lepší přehled.

13. Zobrazení systémových souborů: Coolmon

Existuje celá řada utilit, které dokáží zjistit a následně zobrazit informace o operačním systému. Ale už daleko méně je takových, které tyto informace zobrazují tak přehledně a tak neobvyklým způsobem, jako freewarový program Coolmon. Tento velmi šikovný program, který mimochodem spotřebuje jen minimum systémových prostředků, samozřejmě naleznete i na našem CD. Coolmon přesně zobrazí jen to, co chcete a nic navíc. Prostřednictvím kontextového menu, vyvolaného klepnutím pravým tlačítkem na ikonu v pravé části Hlavního panelu, si můžete nastavit, které informace chcete zobrazit, a to konkrétně pomocí příkazu Display Items. Mimo jiné zde máte možnost zobrazovat zatížení procesoru, obsazení operační paměti či zaplnění pevného disku, dále aplikaci, která v daném okamžiku nejvíce systém zatěžuje, teplotu procesoru, stav nabití baterie, IP adresu či jiné informace týkající se zapojení do počítačové sítě. Texty popisující zjištěné údaje se dají upravit, takže v nich můžete použít i české výrazivo. Nastavení si pak můžete uložit prostřednictvím příkazu Export.

Vzhled je rovněž možné upravit po klepnutí pravým tlačítkem na ikonu v pravé části Hlavního panelu. Chcete-li, aby byla utilita co nejméně nápadná, vyberte z menu Layout položku Transparent Background a poté ze stejného menu položku Display Processor Usage in Icon. Kromě toho můžete nastavit parametr Alpha-Transparency. Tím nastavíte průhlednost písma.

V menu Config zadáváte, zda se má utilita spouštět zároveň s operačním systémem. Vlastníte-li starší počítač s malou operační pamětí a zdá se vám, že Coolmon jeho výkon snižuje, pak v menu Config zvyšte u položky Update Interval počet milisekund, po jejichž uplynutí se budou zjišťovat a počítat nové hodnoty.

14. Zobrazení technických informací o počítači: SIW

Jaký mám ve svém počítači hardware? Jaké mám nainstalovány ovladače? Které procesy jsou právě spuštěny a jak velké množství systémových prostředků spotřebovávají? Na tyto otázky vám Windows poskytnou velmi chabé odpovědi, a to kvůli nedostatku vhodných nástrojů. Velmi vhodnou utilitou pro tyto účely je freewarový program SIW (System Information for Windows), který naleznete i na našem CD. Tento program poskytne informace o základní desce a čipové sadě, dále zjistí typ grafické karty, disky instalované v systému, operační systém a všechny instalované aktualizace. Zobrazuje rovněž aktuálně spuštěné procesy a jméno přihlášeného uživatele. V reálném čase poskytuje i informace o aktuálním stavu systému, vytížení procesoru či síťovém provozu.

V menu Tools naleznete několik praktických funkcí, jako například nástroj na prolomení hesel v systémech Windows 98/ME a program Open Ports, který vyhledává slabá místa a otevřené porty v síti. Pro dálkovou správu je užitečná položka Remote Computer v menu Network, kterou můžete sledovat činnost ostatních počítačů v síti. Program SIW není nutné instalovat, můžete jej tedy nosit neustále s sebou, například na přenosném disku USB. Můžete tak program spouštět i na počítačích, na nichž nemáte právo nic instalovat to se hodí třeba tehdy, pokud chcete zjistit, proč je počítač, u něhož sedíte v internetové kavárně, tak pomalý.

Programy spouštěné při startu systému

Než se na vašem počítači spustí Windows, může to pěknou chvíli trvat. Nicméně určitě nepotřebujete, aby se při každém startu systému spouštěly úplně všechny aplikace. Prostřednictvím vhodných utilit se dá automatické spouštění programů při startu systému žádoucím směrem ovlivňovat.

15. Nastavení možností automatického spouštění aplikací: Startup Control Panel

Chtěli byste vědět, které programy se spouštějí při startu operačního systému. Bohužel to není zase až tak jednoduché, jak by se na první pohled mohlo zdát. Některé položky se nachází například ve složce Po spuštění (buď se jedná o složku platnou pro aktuálně přihlášeného uživatele, nebo o složku All Users, která platí pro všechny uživatele), jiné se nachází v registru v klíčích Hkey_Current_User nebo Hkey_Local_Machine. Bohužel právě položky v registru není právě snadné upravovat zejména málo zkušení uživatelé mají v této oblasti značné problémy.

Zručným pomocníkem je v této oblasti freewarová utilita Startup Control Panel, kterou naleznete i na našem CD. Ta zobrazí všechny položky umístěné na výše zmíněných místech a zároveň můžete sami rozhodnout, které programy se mají při startu systému spouštět a které nikoliv. Přes kontextové menu určíte, co s jednotlivými položkami provést danou aplikaci můžete buď deaktivovat, nebo zcela odstranit. Pokud tuto položku kompletně odstraníte, pak Startup Control Panel umístí danou položku do vlastního koše pod položku Deleted. Pokud odstraníte nějakou položku omylem, není problém chybu napravit a umístit ji zpět.

Tip: Prostřednictvím položky Send to přemístíte aplikace do jiného profilu, čímž dosáhnete toho, že se dané aplikace nebudou spouštět při přihlášení všech uživatelů, ale jen některých, a obráceně. Pokud tedy bylo spuštění nějakého programu omezeno pouze na některého uživatele, může se právě díky popisované utilitě velmi snadno nastavit jeho spouštění pro všechny přihlašované uživatele.

16. Sledování programů spouštěných při startu Windows: Startup Monitor

Spíše preventivně působí program Startup Monitor, který rovněž naleznete na našem CD. Běží nenápadně na pozadí systému a okamžitě hlásí, jakmile se nějaký program pokusí umístit do složky Po spuštění nebo do podobných klíčů v registru. Máte pak možnost se sami rozhodnout, zda umístění na tato místa umožníte nebo ne. Kromě toho se u podobné aplikace dozvíte přesnou cestu k jejímu spouštěcímu souboru. Startup Monitor se sám spouští při startu operačního systému. Pokud chcete toto automatické spouštění zrušit, naleznete v Editoru registru v klíči Hkey_Local_Machine stejnojmennou položku, kterou můžete odstranit například pomocí programu Startup Control Panel (viz minulý tip). Automatické spuštění však také můžete zajistit, popřípadě zrušit umístěním (odstraněním) položky ve složce Po spuštění v nabídce Start.

Pracovní plocha

Windows XP mají oproti svým předchůdcům z hlediska používání celou řadu předností. Ale i ve Windows XP se dá nalézt několik funkcí, které by se daly bezpochyby vylepšit.

17. Simulování uživatelského rozhraní Windows Vista: Vista Customization Pack

Všichni už netrpělivě očekáváme, až se objeví nová verze Windows s názvem Vista. Pro každého, kdo si chce vyzkoušet nové uživatelské rozhraní již nyní, máme balík Vista Customization Pack. Tato sada, kterou vám nabízíme i na našem CD, obsahuje styly, skiny, témata či tapety podobné těm, jež se objevily právě v betaverzích Windows Vista. K dispozici je i sada přechodových efektů a panelů nástrojů, i když samozřejmě ne v takovém rozsahu jako v nových Windows. Rozšíření pracovní plochy, které najdete v námi popisovaném balíku, je docela slušný tlouštík, zabere totiž na vašem pevném disku více než 120 MB. Jeho instalace trvá přes deset minut a po jejím dokončení je nutné počítač restartovat. Během instalace doporučujeme vypnout antivirový program i firewall.

Upozornění: Při obnovení vzhledu Windows XP vám pomůže rutina pro odinstalování. Při našich redakčních testech však ne vždy pracovala bez potíží. Například některé prvky, které se při instalaci převedly do angličtiny, se při odinstalování nevrátily do češtiny. Proto vám vřele doporučujeme, abyste před instalací vytvořili zálohu systému, abyste se při návratu systému do původního stavu vyhnuli problémům. Program pro odinstalování nenaleznete v nabídce Start, ale pouze v Ovládacích panelech poklepáním na ikonku Přidat nebo odebrat programy.

18. Zřízení virtuální pracovní plochy: Virtua Win

Současné systémy jsou natolik výkonné, že pro ně není problém zvládat několik najednou spuštěných aplikací. O něco horší je to s místem na pracovní ploše, přesněji na monitoru. Uživatelé Windows tak docela závidí uživatelům Linuxu, kteří mají možnost pracovat s několika virtuálními pracovními plochami. Díky nim se dá na jedné pracovní ploše pracovat s aplikacemi Microsoft Office, na druhé můžete pracovat s internetovým prohlížečem a dalšími utilitami, na třetí pracovní ploše zase můžete mít spuštěny programy pro sledování systému. Utilita Virtua Win, která je šířena pod hlavičkou Open Source a kterou naleznete i na našem CD, umožňuje zřídit na vašem počítači s Windows 98/ME, 2000 a XP současně až devět virtuálních pracovních ploch. Při instalaci doporučujeme nastavit, aby se Virtua Win spouštěl při startu systému. Po klepnutí pravým tlačítkem na ikonku nastavíte, jaké další pracovní plochy potřebujete. Příště jednoduše klepnete na ikonku v pravé části Hlavního panelu a vidíte, jaké aplikace máte na daných pracovních plochách otevřeny. Poklepáním na ikonu v pravé části Hlavního panelu se dostanete do menu pro nastavení aplikace. Z celé škály různých nastavení stojí za zmínku možnost zadat klávesovou zkratku, která vám poslouží pro rychlejší přepínání mezi jednotlivými pracovními plochami.

Na další pracovní plochu se automaticky přesunete, pokud přejedete myší přes okraj monitoru. Pokud si na tuto vlastnost nemůžete zvyknout nebo vás to jenom mate, máte možnost tuto funkci deaktivovat na záložce Mouse.

Organizace práce

Pro správu událostí, kontaktů či úkolů řada uživatelů používá Outlook z kancelářského balíku Microsoft Office. Přitom existují stejně schopné zdarma dostupné aplikace, které vám představíme na následujících řádcích.

19. Vedení kalendáře: Sunbird

Mozilla sice vešla do povědomí uživatelů zejména díky svému zdarma šířenému internetovému prohlížeči, nicméně ve své nabídce má i řadu jiných zajímavých programů, například program pro správu kalendáře s názvem Sunbird. Nabízíme vám jej i na našem CD. Jedná se o program, v němž můžete jednoduše a přehledně spravovat různé události. Nás osobně přesvědčil Sunbird svým jednoduchým a intuitivním ovládáním. Pomocí kláves <PageUp> a <Page Down> se přesouváte mezi jednotlivými událostmi, novou událost vložíte prostřednictvím klávesové zkratky <Ctrl><N>, popřípadě poklepáním na datum, kdy má událost začít. Pomocí tlačítek v panelu nástrojů pak přepínáte mezi různými vzhledy kalendáře můžete si zobrazit den, týden, měsíc, popřípadě rok. V menu Nastavení/Zobrazení můžete tato zobrazení upravit podle svého. Můžete si tak nastavit, ve kterých dnech jste v práci, kterým dnem v týdnu má zobrazení kalendáře začínat nebo hodiny, kdy jste v práci.

Je také možné do programu integrovat kalendáře, které se nacházejí na stejném počítači nebo na nějakém počítači v síti, popřípadě na nějakém webovém serveru či serveru FTP. Pokud jste do této chvíle pracovali s kalendářem v Outlooku, pak není problém díky importu, který dokáže načíst data oddělená čárkou, převést data z kalendáře Outlooku do Sunbirdu.

Sunbird má však i svoje slabší stránky, které se projevují zejména tehdy, kdy současně sdílíte jeden společný kalendář s více uživateli. Data zadaná do takového kalendáře se synchronizují pouze při otevírání či zavírání kalendáře, neboť schránka nepodporuje databázové operace.

Tip: Data z kalendáře se dají pomocí dalších utilit a plug-inů synchronizovat s kalendáři v mobilních telefonech.

20. Správa úkolů: Todo List

I pro správu úkolů a projektů existují freewarové utility, takže se nemusíte spoléhat pouze na Outlook. Jedním z nich je freewarový program Todo List, který vám nabízíme i na našem CD. Jedná se o program pro pohodlnou správu vašich úkolů. Jednotlivé položky jsou součástí stromové struktury a ke každému úkolu se dá definovat řada dalších, které s úkolem zadaným na vyšší úrovni nějak souvisejí. Pro úkoly na nižší úrovni se dá nastavit spousta atributů jako priorita, předpokládaná délka trvání, začátek, stav atd. Kromě toho je zde funkce umožňující zadat komentář.

I přes možnost zadání řady atributů je zpětné vyhledávání úkolů velmi snadné, protože máte možnost při vyhledávání použít celou řadu filtrů, například třídění podle priority nebo předpokládaného termínu dokončení. Pokud byste přesto nějakou funkci postrádali, je velká šance, že se vám podaří najít takový plug-in, jenž vám umožní postrádanou funkci do programu doinstalovat. Plug-iny jsou ke stažení na adrese http://www.codeproject.com/tools/ToDoList2.asp. Dobře vyřešená je i funkce pro export dat. Seznam úkolů lze exportovat do formátu HTML, textového souboru nebo do formátu pro tabulkové kalkulátory. Tato data můžete zpracovávat i v jiných aplikacích. Základní nastavení naleznete v menu Tools/Preferences, pro nastavení programu si však vyhraďte dostatek času. Tip: Popisovaný program se dá buď napevno nainstalovat na počítač, kdy pak všechna data zapisuje do registru Windows, nebo jej můžete zabalit například na přenosný disk USB. Potom se vytváří soubor INI, který si můžete bez problémů brát kamkoliv s sebou. Při instalaci je nutné vybrat jednu ze dvou možností my vám doporučujeme využít soubor INI, neboť toto řešení je jednoznačně výhodnější. Všechna nastavení totiž můžete velmi snadno přenést na jiný počítač. Stačí k tomu příkaz Import Preferences v menu Tools.

Více informaci naleznete v PC WORLDu 11.

§§§§§


Užitečné tipy & triky. Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Jan Povolný

06P0434

Počasí nás tento rok skutečně mučí a po nesnesitelných vedrech nastalo období chladu a předčasného podzimu. Konec srpna může mít zcela jistě i příjemnější průběh než ten, který nám příroda podstrčila. Nezbývá než usednout k PC, nejlépe stolnímu (protože vydává více zbytkového tepla) a pustit se do čtení dalšího dílu tipů a triků. Zpravodajské servery postupně překonaly, více či méně úspěšně, letní okurkovou sezónu a není zde nouze o pravé perly. Patří mezi ně i zpráva o úniku kanadských cen nastupujících Windows Vista v retailových (krabicových) verzích. A nejsou vůbec nízké. Základní verze by měla stát kolem osmi tisíc korun, verze Ultimate pak téměř dvojnásobek. Nakolik se tato zpráva bude lišit od skutečnosti, si netroufám posoudit. Verze OEM však budou výrazně levnější, alespoň doufám...

Tipy pro Windows

Heslo a spořič obrazovky

(Win XP/Win 9x) Dnešní díl začneme tipem, který se bude skládat ze dvou částí. V první si ukážeme jednoduchý způsob, jak alespoň trochu zabezpečit přístup k vaší pracovní ploše, ve druhé si ukážeme, jak toto zabezpečení zrušit, pokud se alespoň na okamžik k té ploše dostaneme.

Začneme opět příkladem. Sedíme u svého počítače a tvoříme, pracujeme. Poté vstaneme a chceme si odběhnout pro kávu. Hodilo by se nějakým rychlým způsobem uzamknout pracovní plochu, abychom si byli jisti, že někdo nepovolaný k našemu počítači nepřistoupí a nezmění/nesmaže něco podstatného. Součástí Windows "profesionální řady", tedy Windows NT/2000/XP, již tato funkce je, dostupná pod stiskem kombinace kláves Ctrl+Alt+Delete. Ve Windows 9x ale žádnou takovou možnost k dispozici nemáme. Oba tyto systémy však částečně ochráníme nastavením hesla u šetříce obrazovky. Windows XP toto heslo dokonce převezmou z uživatelského nastavení. Výhodou je automatická aktivace takové ochrany po aktivaci spořiče, která je z principu volitelná.

Poklepejte pravým tlačítkem na pracovní plochu a z kontextového menu zvolte položku Vlastnosti. Jděte na záložku Spořič obrazovky a zaškrtněte políčko Chráněný heslem. U Windows 9x poté stiskněte tlačítko Změnit a dvakrát zadejte vaše heslo. Pak již zbývá nastavit jen typ spořiče a dobu, za kterou se má aktivovat. Po aktivaci spořiče bude nutné pro přístup na plochu zmíněné heslo zadat. Jde o celkem efektivní a přitom automatické zaheslování.

Informace o zaheslování (u Windows 9x i samotné heslo) jsou uloženy na příslušném místě v systémovém registru. Pokud se tedy dostanete k pracovní ploše, můžete poměrně snadno vyřadit ochranu heslem společně se spořičem obrazovky z provozu, aniž byste zadané heslo museli znát. Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. Jděte do klíče HKEY_USERS/Default/Control Panel. Zde vyberte položku Desktop a v pravé části regeditu uvidíte v seznamu hodnotu ScreenSaverIsSecure (u Windows XP) nebo ScreenSaveData (u Windows 9x). Položka je v registru přítomná pouze za předpokladu, že je heslo u spořiče aktivní. Pro deaktivaci ji prostě z registru vymažte a ochrana je odstraněna.

Diagnostikujte pády Windows

(Win XP) Windows a jejich nestabilita. Jeden z nejvíce omílaných pseudoproblémů tohoto operačního systému. V minulosti bylo skutečně problematické udržet systém na úrovni Windows 98 několik let plně funkční a nekolabující. V současnosti je již NT řada Windows podstatně odolnější a správa prostředků v operační paměti propracovanější a bezpečnější. V případě kolize ovladače nebo jiného softwaru běžícího na první vrstvě však může dojít k selhání i dnes. Naštěstí zapíše operační systém informaci o svém pádu do textového souboru a lze ji analyzovat, kdyby...

...kdyby se ve stejný okamžik systém automaticky nerestartoval. Tak je totiž od svého tvůrce a výrobce přednastaven. Následující tip nám ukáže, kde lze toto nastavení změnit. Jděte do menu Start (případně ještě Nastavení) a otevřete Ovládací panely. V nich zvolte klasické zobrazení (v levém horním menu) a ze sady ikon vyberte tu s názvem Systém. V následujícím dialogu pokračujte na záložku Upřesnit a stiskněte tlačítko Nastavení v sekci Spuštění a zotavení systému. Nyní máte před sebou dialog, ve kterém je možné konfigurovat hned několik podstatných věcí. V první řadě zde lze vytvořit několik profilů s rozličným nastavením hardwaru a poté je při startu systému vybírat z textového menu. Popis této funkce je však tématem pro celý článek. Pro nás je podstatnější sekce Selhání systému, kde je možné nechat zapsat informace o chybě do souboru a následně zrušit automatické restartovaní. Informace se tak zapíše a systém se nerestartuje. Uživatel pak může ihned získané informace analyzovat. K dispozici je i dump (kompletní výpis) paměti v požadované velikosti do zvoleného umístění. Vše záleží na vybrané konfiguraci.

Oblíbené export/import

(IE 6) V minulých dílech jsme se často věnovali tipům řešícím zálohování vašeho nastavení ve Windows. V případě jejich nucené reinstalace v důsledku poškození systému pak snadno obnovíte elektronickou poštu, nastavení plochy a další funkce. Podobným způsobem lze ochránit i vaše oblíbené položky.

Při instalaci alternativních prohlížečů (např. Firefox) jste dotázáni na import vašich oblíbených položek z Internet Exploreru. Firefox je poté uloží jako soubor HTML a používá je pro své účely zobrazování. IE sice nepracuje s oblíbenými položkami ve formě HTML, poskytuje však uživateli potřebné nástroje pro jejich export a import.

Spusťte Internet Explorer a jděte to roletového menu Oblíbené. Zde vidíte stromovou strukturu vašich oblíbených položek. Pomocí volby Uspořádat oblíbené položky pak můžete tuto strukturu podle vlastního uvážení modifikovat. Jestliže však chcete uchovat vaše oblíbené položky i po reinstalaci Windows, případně je využít v jiném prohlížeči, exportujte je do vlastního souboru HTML. To provedete v roletovém menu Soubor volbou Import a Export. V přehledném průvodci vyberete možnosti exportu a poté zvolíte, co všechno se má exportovat. Není tak nutné zvolit celý strom, lze vybrat jen některé složky. Na závěr IE vygeneruje strukturovaný soubor HTML a uloží jej na vámi zvolené místo. Tento soubor lze posléze využít mnoha způsoby. V libovolnou dobu jej můžete stejným nástrojem importovat zpět do Internet Exploreru. Nebo jej vystavte na svých webových stránkách a získejte tak rychlý přístup ke svým oblíbeným položkám odkudkoliv ze světa. Snadno jej také zašlete kolegům nebo příbuzným např. elektronickou poštou.

Tipy pro MS Office

Hromadná korespondence

(Word 2003) Ačkoliv je MS Word skutečně masově používaný textový editor, stále v něm nacházíme oblasti, které jsou většině uživatelů zastřené rouškou tajemství. Většina obecně znalých psavců zvládne vytvořit dokument ve formě dopisu nebo strukturovaného životopisu. Nejméně polovina pak umí používat styly tak, aby jim práci usnadnily, nikoliv prodlužovaly. Málokdo si však vyzkoušel i pokročilejší funkce, mezi něž se řadí i hromadná korespondence.

Schopnosti Wordu totiž často sahají poměrně daleko za schopnosti psacího stroje, který většině uživatelů nahrazuje. Hromadnou korespondenci poté využijete hlavně v případě, že chcete distribuovat (například obyčejnou poštou) stejný dokument, který se liší jen v několika zásadních znacích, jakými může být například jméno, oslovení nebo poštovní adresa. Tyto informace lze načítat přímo z existujících databází nebo i ze strukturovaných textových souborů, a poté je automaticky vložit na předem zvolená místa v dokumentu a vygenerovat tak třeba jedinečnou sadu dopisů připravených k odeslání.

Vytvoření hromadné korespondence není zase tak snadnou záležitostí, podstatně jej však ulehčuje nově přítomný průvodce ve Wordu 2003. U starších verzí je však princip podobný, jen ne tak komfortní. Otevřete Word a v roletovém menu Nástroje zvolte položku Korespondence a následně Hromadná korespondence. Otevřete tak výše zmíněného průvodce ve formě vertikálního panelu v pravé části Wordu. Prvním krokem je výběr typu společného dokumentu, v našem případě Dopisy. U dolního okraje poté pokračujte stiskem Další. Nyní musíte vybrat dokument, který bude základem vašeho společného (nebo chcete-li hromadného) dopisu. My použijeme stávající text tohoto článku, je však možné začít vytvářet nový dokument na zelené louce, případně jej otevřít z pevného disku. Dalším krokem je výběr seznamu prvků, které budou v každém dokumentu jiné. V našem případě to budou poštovní adresy jednotlivých příjemců. Ty lze načíst z databáze nebo textového souboru, z adresáře Outlooku, nebo je zadat přímo do formuláře. Posledním krokem je spojení seznamu příjemců se samotným textem dopisu. K tomu je nutné určit, na které místo v textu se informace ze seznamu (tedy poštovní adresa) vloží. Ve Wordu 2003 vám průvodce přímo nabídne několik variant, stačí určit místo a vybrat jednu z nich (např. Blok adresy). Ve starších verzích je nutné bloky vložit ručně výběrem z roletového menu Vložit, volbou položky Pole. Vložená pole (místa, která se poté nahradí informacemi ze seznamu nebo databáze) jsou v dokumentu ohraničena znaky <<, >>. Následuje poslední krok, jímž je výsledné generování dokumentu pro tisk. Potvrzením náhledu pak získáte soubor dopisů lišících se na místě polí poštovními adresami. Stačí jej vytisknout a rozeslat.

Hromadnou korespondenci (v angličtině Mail Merge) lze využit pro spoustu jiných příležitostí. Doporučuji i výborně zpracovanou nápovědu, jež je v anglickém jazyce k dispozici na webu Microsoftu.

Označte své stránky ikonou

(Frontpage) Poprvé se v tipech budeme věnovat poslední součásti MS Office, editoru HTML MS Frontpage. Nezískáte jej sice v základní sadě, po jeho dokoupení se však zařadí mezi ostatní aplikace kancelářského balíku. Následující typ se jen zčásti zabývá editací kódu HTML. Dotkneme se také Internet Exploreru a zobrazení stránek obecně.

Internet je fenoménem současnosti. Pomalu, ale jistě se stal nedílnou součástí našeho každodenního života. Tomu odpovídá i počet stránek, které můžete ve svém oblíbeném prohlížeči zobrazit. V současné době jde jejich počet do stovek milionů. Je stále těžší se zorientovat. Každý prohlížeč obsahuje funkci pro uchování vašich oblíbených webů (bookmarks) tak, abyste si nemuseli pamatovat někdy poněkud nesrozumitelné doménové názvy. A aby byl seznam webů přehlednější, začali je jejich tvůrci označovat specifickou ikonou, která se poté v oblíbených objeví a provází celý web i po jeho umístění např. na pracovní plochu vašeho počítače. V následujícím tipu si ukážeme, jak snadné je takovou ikonu vložit k vaší vlastní stránce. Pokud budete úspěšní, najdete ji poté hned vedle adresy v adresním řádku vašeho prohlížeče.

Nejprve je nutné vytvořit soubor s příponou ICO. Pro tyto účely je vhodné využít některý grafický editor (v mém případě např. stařičký Paint Shop Pro 5) a vytvořit v něm obrázek o správné velikosti 16 x 16 bodů. Poté jej uložte ve formátu ICO s názvem favicon.ico. Název souboru je zkratkou Favorite Icon, neboli ikona pro oblíbené stránky. Výsledný soubor umístěte do složky vašeho webu a připište do HTML souboru příslušné stránky tento řádek:

<link rel="shortcut icon" href="favicon.ico">

Řádek musí být umístěn v hlavičce, tedy někde mezi tagy <head> a </head>. Odkaz na umístění nemusí být jen cesta ve vaší webové struktuře, ale také URL směřující na soubor s ikonou kdekoliv na internetu. Zápis řádku by pak mohl vypadat i takto:

<link rel="shortcut icon" href="http://nejaky.web.cz/favicon.ico">

Nyní vše uložte a načtěte v prohlížeči své stránky. U adresy URL by se měla zobrazit příslušná ikona, která nahradí standardní modré éčko (v případě Internet Exploreru). Pokud potom uložíte stránku mezi své oblíbené, bude jí tato ikona provázet, stejně jako po vytvoření odkazu na pracovní ploše.

Tímto tipem se dnes rozloučíme. Příště se těším opět na shledanou.

Intertipy

Po měsíci studeného čekání máte před sebou opět další dávku tipů ve formě internetových odkazů. Tentokrát se po delší době zaměříme na MS Office, jak v nové, tak i starší verzi. Internetová komunita v ČR se utěšeně rozrůstá, pole prohlížečů se zvětšuje, za humny je jak nový Internet Explorer, tak nový kancelářský balík. Nastartujte své browsery, nažhavte broadbandové linky a jdeme na to.

Office Tips

http://www.fontstuff.com

Stránka poměrně známého autora knih o MS Office, jež najdete v podrobném přehledu i na tomto webu. Střízlivě zpracovaná stránka vám v úvodu nabídne spíše komerční přehled autorových aktivit, v horizontálním menu však najdete i požadované tipy a triky. Ty jsou rozděleny podle jednoduchého klíče daného počtem aplikací v balíku. Ke každé je k dispozici několik dále netříděných tutoriálů. Ty obsahuji pro každého čtenáře více dílčích nápadů na zlepšení práce s vašimi aplikacemi Office. Sekce s tipy doplňují i informace o VBA, nechybí ani download se skripty a jinými zajímavými doplňky pro Office. Zbytek webu tvoří opět převážné komerční aktivity autora, které jsou pro náš účel víceméně nepodstatné. Anglicky.

MS Office Tips

http://www.computertips.com/Microsoftoffice/microsof.htm

Opět menší součást obrovského webu s tipy i triky, věnovaná výhradně MS Office. A opět poněkud staršího data. Hned v úvodu máte před sebou čtyři základní sekce s tipy a triky, rozdělené tematicky podle aplikací, kterých se týkají. V hlavních sekcích pak najdete další členění, například u MS Wordu se tipy dále dělí na týkající se úprav vzhledu a na ty, které se zabývají formátováním textu. Teprve pod těmito podkategoriemi najdete seznamy samotných tipů a triků. Ty jsou zpracovány pouze textově ve stylu krok za krokem. Velmi stručně, výstižně a jednoduše.

Stránce nechybí nepostradatelný vyhledávač, navíc zde najdete i možnost vložení vlastních příspěvků a možnost vyjádření se k již existujícímu obsahu. Vzhledově to celé není příliš podařené, obsahem však zklamáni nebudete. V angličtině.

Linda\s Office Tips

http://www.newbieclub.com/officetips/?buntah

Stránka, která je součástí rozsáhlého webu nováčkovského klubu. Výše uvedený odkaz potom směřuje právě na stránky jednoho ze členů. Najdete zde nijak nečleněné a starší tipy pro MS Office, to jim však nikterak neubírá na atraktivitě. Jednotlivé tipy jsou zpracovány pomocí strukturovaného textu, doplněného ilustračními obrázky. Každému je věnováno dostatek prostoru. Nic více, nic méně. Anglicky.

The Office Letter

http://www.officeletter.com

Velmi rozsáhlý a kvalitně zpracovaný web, věnovaný výhradně dominantnímu kancelářskému balíku. Úvodní stránka má sice poněkud komerčnější charakter, dále však najdete více než 1 000 tipů a triků. Ty jsou rozděleny podle aplikací v balíku a v úvodu jich uvidíte hned posledních dvacet z každé sekce. Tipů mnoho, rad mnoho, vyhledávač, další poradenské služby. Bohužel vše za malý poplatek. Jediné, co dostanete zdarma, je týdenní newsletter s výběrem těch nejzajímavějších tipů. Komerční předplatné je pak ve výši 15 dolarů měsíčně. Anglicky.

Microsoft Office Tips

http://www.mjyonline.com/OfficeTips.htm

Poměrně primitivně zpracovaná stránka, věnovaná nejen tipům ze světa MS Office. Hned v úvodu najdete seznam čtyř sekcí, v nichž je potom k dispozici množství tipů a triků zpracovaných ve formě FAQ otázek a odpovědí. Některé jsou pouze heslovité, jiné zaberou jen několik desítek řádků. Autor se dále věnuje tipům pro XML, programátorskému C++, podstatnou část webu také tvoří tipy pro vytváření webových prezentací. Na stránce dále najdete vyhledávací nástroj a odkazy na další příbuzné weby, řešící podobná témata. Anglicky.

Malek Tips

http://www.mjyonline.com/OfficeTips.htm

Opět výborně provedená stránka autora, jehož jsme v našem seriálu již v minulosti zmiňovali. Jeho web je však dnes úplně přepracovaný, a proto stojí za to jej opět navštívit. Na stránce najdete překvapivě pouze tipy pro MS Word, jinak ale vynechejte obdobné sekce týkající se Windows, Internet Exploreru nebo DOSu. Dozvíte se mnohé. Tipy pro Word jsou dále rozděleny podle verzí tohoto textového editoru, počínaje Wordem 97 a konče Wordem 2003. V těchto podkategoriích již najdete seznam tipů s krátkými anotacemi pro lepší orientaci. Kromě výše uvedeného lze v levém menu objevit odkazy na wordovské tutoriály, elektronické knihy a utility ke stažení. Nechybí ani sekce s novinkami ze světa Windows a Office. Vyhledávač je všudypřítomnou součástí horizontální lišty, samozřejmostí je podpora RSS a klasická objednávka newsletteru. Vše umně zabalené v anglickém jazyce.

Technet Office

http://www.microsoft.com/technet/prodtechnol/office/

default.mspx

I když se mnou nebudou někteří čtenáři souhlasit, nejrozsáhlejší vědomostní základnu o MS Office najdete právě u jejího tvůrce. Nesmíte však hledat na nesprávném místě. Výše uvedený odkaz směřuje na anglicky mluvící sekci rozsáhlého technetovského webu Microsoftu. Zpracování je na špičkové úrovni a nemá cenu se nad ním pozastavovat. Nechybí samozřejmě vyhledávací a jiné podpůrné nástroje. Důležitý je pouze obsah. Úvodní stránka nabízí vše, co se týká přechodu ze starších verzí Office, případně vás seznámí s novinkami ve verzi 2003 (zatím). Levé vertikální menu pak nabídne sekci s donwloady, kde najdete veškeré updaty a service packy, dále nové šablony nebo helpy a tutoriály. Výborná je sekce Community, jejíž obsah vytvářejí samotní uživatelé Office a je tak ve své podstatě nejhodnotnější. Některé součásti webu jsou v češtině, většina však v originále.

§§§§§


ImTOO DVD Ripper - DVD snadno, rychle a bezbolestně (CD/DVD)

Karel Šredl

06P0433

Vítám vás opět u dalšího dílu série Rychlokurzů. Protentokrát se podíváme na zoubek oblasti, do níž se dosud měli odvahu pouštět spíše jen odborníci a tou oblastí je převod DVD filmů do souborů jiných formátů (SuperVideoCD, DivX...). Dnešní program ImTOO DVD Ripper umožní překódování DVD filmu jen pomocí několika kliknutí myší.

Instalace

Jako vždy začneme popisem instalace. Spusťte instalační soubor a bod po bodu projděte instalačním procesem.

lZvolte jazyk instalace (na češtinu bohužel musíme zapomenout, zvolíme tedy English).

- Stiskněte I Agree souhlas s licencí.

- Vyberte komponenty k instalaci (zde jen Full installation plná instalace).

- Vyberte adresář pro instalaci.

- Nastavte složku v menu Start, stiskněte tlačítko Install. Nyní proběhne vlastní instalace.

- Na poslední stránce už jen označte checkbox Run ImTOO DVD Ripper a stiskněte tlačítko Finish.

Po instalaci se ve vašem menu Start > Programy objeví položka ImTOO > ImTOO DVD Ripper. Protože jsme ponechali zaškrtnutý checkbox na poslední stránce instalačního průvodce, program se sám spustí.

První spuštění

Nyní je program nainstalován a je dobré ho hned zpočátku zaregistrovat. Přejděte přes menu Help > Enter Registration Code do registračního dialogu a zde zadejte své jméno, sériové číslo 8A72EC61-A199-48C7-B5F49-C13F-1F8A-2B54 a nakonec kliknutím na OK registraci proveďte. Pokud jste se nepřeklepli, budete odměněni hlášením Registered Successfully (Úspěšně zagistrováno).

Program je nainstalován a zaregistrován, tak se pusťme do práce. DVD Ripper totiž umí převádět DVD disky do jiných videoformátů. Co to znamená? Potřebujete-li např. z vašeho DVD udělat v současnosti oblíbený DivX nebo třeba VideoCD, pak vám k tomu s ImTOO DVD Ripperem stačí jen několik kroků.

Začneme ukázkou převedení DVD do formátu SuperVideoCD to proto, že není závislý na videokodecích, instalovaných na vašem PC. V druhé části si ukážeme převod do mnohem lepšího formátu DivX. Tady se však volby mohou počítač od počítače lišit, protože záleží na nainstalovaných kodecích. Začněme tedy postupně:

- Spusťte program ( > Programy > Imtoo > DVD Ripper > Imtoo DVD Ripper) a do mechaniky vložte DVD.

- Nyní v hlavním okně programu stiskněte . V dialogu vyberete svoji DVD mechaniku a klikněte na OK. Pokud se spletete (nebo v mechanice nebude DVD disk), pak se objeví hláška No IFO file found.

- V hlavním okně nyní vidíte informace o obsahu DVD. Jsou zde jednotlivé součásti disku (tituly), zvukové stopy, titulky. Abychom věděli, co se pod jakým názvem skrývá, můžeme si jednotlivé tituly prohlédnout ve vestavěném náhledovém okně. Zde je nutno říci (a samotný DVD Ripper na to upozorňuje), že program není primárně určený k přehrávání DVD filmů při přehrávání se obvykle "seká" zvuk. Proto se vás při každém přehrání program dotáže, zda raději nechcete zvuk vypnout a ponechat pouze obraz (Do you want disable audio? Ano znamená přehrávání beze zvuku, Ne se zvukem).

- Nyní musíme programu říci, co konkrétně chceme převést. Pokud chceme převést DVD do souboru, pak je dobré převádět jednotlivé části zvlášť hlavní film i jednotlivé bonusy. Jak na to, si ukážeme vzápětí.

Převod DVD filmu do souboru

- V seznamu zaškrtneme pouze ty části, které chceme převést (hlavní film je obvykle ta nejdelší část). Vždy si to ověřte v integrovaném přehrávači, ať máte jistotu. Jednotlivé tituly budou uloženy do cílového adresáře do souborů se stejnými jmény, jaké vidíte v seznamu (tedy Title 01, Title 02...).

- Pro jednotlivé tituly vždy nastavte jazyk zvukové stopy (Audio:), v našem případě Czech. Pokud chcete titulky, vyberte z dostupných (Subtitle:), my nastavíme None.

Nyní je na čase říci, kam chceme výsledek uložit a jak má vypadat.

- V položce Profile: vyberte ze seznamu přednastavených výstupních formátů. My nyní chceme vytvořit SuperVideoCD. Tlačítkem Configure můžeme nastavit specifické volby kodeku ale tentokrát je ponechme tak, jak jsou.

- Volbu Zoom: nastavte na Full (16/9 or 4/3). Touto volbou můžete převádět video mezi širokoúhlým (16/9) a klasickým televizním (4/3) formátem. Volba Full ponechává poměr stran jako u originálu.

- Split: udává, jak velké mají soubory videa být. Pokud chcete nastavit nějakou vlastní velikost, zvolte Custom a klikněte na tlačítko Configure hned vedle.

- Destination: určuje místo, kam bude výsledek uložen. Tlačítkem Browse je jednoduše zadáte.

Nyní je čas k vlastní akci. Stiskněte a proces převodu začne. Ve spodním stavovém řádku uvidíte, jak jste na tom, kolik času ještě zbývá (REMAIN:hh:mm:ss) a jak velký bude výsledek (Out:XX/YYMB XX znamená, kolik dat již bylo zapsáno, YY pak jaká bude celková velikost v megabytech). Jak vidíte, převod videa není ani na rychlých strojích otázka chvilky, takže máte čas minimálně na kafe.

Pokud vše dobře dopadlo, po čase vás program upozorní, že převod skončil. Zkontrolujte výsledek, zda vše dobře dopadlo.

Převod do DivX

Jak již bylo řečeno, DivX je mnohem vhodnější formát než VideoCD (MPEG) a SuperVideoCD (MPEG2). Abyste mohli vytvářet soubory v tomto formátu, potřebujete správný kodek. Stáhnete ho ze stránek www.divx.com/divx/windows/download/index.php nebo ho najdete . Instalace je velmi jednoduchá. Během ní se vám sice program pokusí vnutit instalaci dvou dalších produktů (od Google), ale navzdory tomu, že jsou velmi šikovné, nemám takové způsoby rád. Nyní však chceme jen DivX, takže ponechám zaškrtnutí položek Google Toolbar for Firefox a Google Desktop na vás.

Kodek DivX je tedy nainstalovaný a připravený k použití. Spusťte DVD Ripper a postupujte podle bodů z odstavce Převod DVD filmu do souboru, jen v části Profile: nastavte AVI (DivX, YUV,...) a stiskněte Configure. Nyní můžeme nastavit volby komprimace není to však nutné, kodek funguje s implicitními hodnotami. Nastavování parametrů komprimace videa je opravdu "vysoká matematika", která překračuje rozměr tohoto článku. Obecně lze říci, že hlavní vliv na výslednou velikost a kvalitu DivX videa mají tři volby:

- Rozměr videa (nastavuje se přes Configure >> sekce Export Settings >> Resolution) norma PAL udává rozměry 720 x 576 (program však takové hodnoty zadat nedovolí, protože u DivXu je zvykem volit menší rozměry).

- Bitrate (Configure >> Pass 1/2 settings >> sekce Rate Control >> Bitrate) k výpočtu bitrate můžete použít vestavěnou kalkulačku, dostupnou kliknutím na , která je součástí kodeku DivX.

- Nastavení kvality kódování Ecoderu (Configure >> Pass 1/2 settings >> sekce Encoding presets >> SPEED/QUALITY).

My se pro začátek můžeme smířit s továrními hodnotami ponecháme jednoprůchodové kódování (nezaškrtnuto Enable 2nd) a spustíme proces kliknutím na na našem CD. Výsledkem po určitém čase bude soubor(nebo soubory) AVI.

Ještě lepších výsledků však dosáhneme nastavením dvouprůchodového kódování (2-pass). Za normálních okolností by bylo kódování 2-pass poměrně složité, ale DVD Ripper se nám snaží tuto práci zjednodušit. Stačí tedy zaškrtnout Enable 2nd a v nastavení kodeku (tlačítko Pass 1 settings) nastavit namísto 1-pass hodnotu Mutipass, 1st pass a v Pass 2 settings hodnotu Mutipass, 1st pass. Důležité také je mít v sekci Split: hodnotu Infinite, neboť při víceprůchodovém kódování je obtížné trefit správnou velikost rozdělení souboru při dosažení určité velikosti.

Srovnání výsledků

Abych mohl porovnat kvalitu a velikost souborů SuperVideoCD a DivX, vzal jsem asi 5minutový DVD titul také vám doporučuji pro začátek experimentovat s kratšími tituly a teprve až budete spokojeni, spustit se stejným nastavením převod hlavního filmu.

Testovací DVD soubor (VOB) měl 130 MB. Překódováním na SuperVideoCD se velikost zmenšila na 84 MB. Jednoprůchodový soubor DivX byl jen 28 MB velký. Dvojprůchodový DivX měl 29 MB (tedy asi o 1 MB více). Srovnám-li subjektivně kvalitu výsledků převodu, pak SuperVideoCD a 2-pass DivX byly kvalitativně na stejné úrovni, přičemž DivX byl ale téměř 3x menší. Jednoprůchodový DivX mi připadal v detailech mírně "kostkatý", avšak nebylo to nijak extrémně rušivé. Odborník by správným nastavením parametrů DivX jistě dosáhl ještě lepších výsledků, ale i se základním nastavením jsou DivX videa velmi kvalitní.

Závěr

Převod DVD do formátu DivX může být opravdová věda. Na internetu najdete hned několik stránek, které popisují ta "správná" nastavení parametrů kodeku, aby byl výsledek co nejmenší a nejlepší (pod takovými články pak obvykle bývá diskuse plná opačných názorů a zkušeností). ImTOO DVD Ripper vám umožní převod i bez těchto speciálních znalostí a věřím, že kvalita vytvořených videí vás dostatečně uspokojí.

§§§§§


Turbo Delphi 2006. Programovací prostředí firmy Borland ve zbrusu nové edici DVD

Igor Gottwald

06P0440

Se společností Borland jsme pro naše čtenáře připravili exkluzivní edici špičkového nástroje Delphi pro rychlý vývoj aplikací (RAD). Tato verze, nesoucí označení Turbo 2006, je určena především vývojářům začínajícím nebo pracujícím v konkurenčních prostředích, jako je např. Microsoft Visual Studio, aby si jej bezplatně vyzkoušeli bez výrazných omezení. Jak je dobrým zvykem vývojových nástrojů Borlandu, i aplikace napsané v Turbo Delphi jsou plně funkční a nejsou nijak licenčně omezeny. Jedinou podmínkou je bezplatná registrace vývojového prostředí. Výsledné aplikace jsou určeny pro platformu Win32.

Verze Turbo obsahuje i bohatou podporu pro práci s databázemi. Technologie dbExpress umožňuje připojení k databázím ASA, InterBase a MySQL. Další technologií je BDE, kterou však již společnost Borland nedoporučuje používat a je udržována pouze pro zpětnou kompatibilitu. Poslední možností je dbGo, jež využívá technologie ADO a umožňuje připojení prakticky k libovolnému datovému zdroji prostřednictvím OLE DB nebo ODBC.

Turbo Delphi dokonce umožňuje vytvářet i plnohodnotné programy pro práci s internetem s použitím komponent Indy a tvorbu systémových nebo internetových služeb (Web Services).

Příprava instalace

Aby bylo možné produkt instalovat, je nutné provést základní přípravu počítače. Jde především o instalaci součástí .NET Framework včetně tzv. SDK, .NET J# a podpory Microsoft XML. Nejjednodušší je rozbalit přiložený archiv prereqs.zip do složky (např. na ploše) a postupně spustit jednotlivé instalační balíčky:

1.Microsoft .NET Framework v1.1 Redistributable* (dotNETRedist\dotnetfx.exe)

2.Microsoft .NET Framework v1.1 SP1* (dotNETRedist\NDP1.1sp1-KB867460-X86.exe)

3.Microsoft .NET SDK v1.1 (dotNETSDK\setup.exe)

4.Microsoft Internet Explorer 6 SP1** (IE60SP1\ie6setup.exe)

5.Microsoft Visual J# v1.1 Redistributable (dotNETJSharp\vjredist.exe)

6.Microsoft XML Core Services (MSXML) v4.0 SP2 (MSXML\msxml.msi)

*Komponenta může být též instalována službou Windows nebo Microsoft Update.

**Komponenta je automaticky instalována službou Windows nebo Microsoft Update. Windows XP SP2 provede aktualizaci na Interent Explorer SP2.

Poté již můžeme rozbalit instalační soubory spuštěním programu TurboDelphi.exe. Doporučuji umístit soubory do složky, kterou snadno lokalizujete, např. C:\TurboDelphi. Po rozbalení instalačních souborů se otevře okno s nadpisem Borland Turbo Products, ve kterém je důležitý především odkaz Request an Activation File, odkazující na stránku umožňující získání aktivačních klíčů k Turbo produktům.

Registrace

Důležitým krokem nutným k používání Turbo Delphi je registrace a získání aktivačního klíče. Na stránce, která se otevře z odkazu Request an Activation File (http://www.borland.com/downloads/download_turbo.html), klikněte v tabulce Keys Only na odkaz Turbo Delphi. Poté se otevře přihlašovací stránka, do které vyplňte vaše přihlašovací údaje účtu Borland (Borland Account). Pokud tento účet nevlastníte, zaregistrujte se tlačítkem New User. Po vyplnění všech údajů a založení účtu nebo po přihlášení ke stávajícímu účtu vám bude zaslán aktivační klíč na e-mail, který uvedete v registraci. Ještě před samotným odesláním je možné adresu upravit (tlačítkem Reset). Odeslání žádosti o aktivační klíč provedete klepnutím na tlačítko Submit.

Během několika minut obdržíte e-mailem zprávu s předmětem Borland Product Registration, obsahující v příloze textový soubor. Tento soubor obsahuje aktivační klíč, který je nutné uložit do složky svého profilu. Tato složka se liší podle platformy:

- Windows 95/98 (jednouživatelské): C:\Windows

- Windows 95/98 (víceuživatelské): C:\Windows\Profiles\<jméno uživatele>

- Windows NT: C:\WINNT\Profiles\<jméno uživatele>

- Windows 2000/NT: C:\Documents and Settings\<jméno uživatele>

Instalace

Nyní je možné přistoupit k vlastní instalaci produktu. V okně Borland Turbo Products stiskněte tlačítko Install, nebo (pokud jste si okno zavřeli) vyhledejte složku s instalačními soubory Turbo Delphi a spusťte program Install.exe. Otevře se spouštěcí okno Turbo Delphi CD Browser, ve kterém klepněte na tlačítko Install Borland Turbo Delphi.

Doporučuji především uživatelům bez předchozích zkušeností s Borland Delphi ponechat veškerá nastavení instalátoru ve výchozím nastavení a instalovat kompletní produkt. Vyhnete se tak případným pozdějším komplikacím.

Pokud jste pečlivě provedli přípravu a nainstalovali všechny požadované komponenty, proběhne instalace bez komplikací a program je během několika málo minut připraven k prvnímu spuštění. V opačném případě vás instalátor sám vyzve, abyste chybějící komponenty doinstalovali.

Pokud chcete vyzkoušet relační databázi InterBase, můžete též ze spouštěcího okna Turbo Delphi CD Browser nainstalovat vývojářskou verzi Borland InterBase 7.5.

První spuštění

Před prvním spuštěním doporučuji systém restartovat, obzvlášť pokud jste tak zapomněli učinit po instalaci .NET Framework.

Program se spouští běžným způsobem z programové skupiny Borland Developer Studio 2006 umístěné pod tlačítkem Start. Pokud se při prvním spuštění zobrazí registrační formulář, pak jste zapomněli nakopírovat váš aktivační klíč do složky svého profilu, příp. jste jej nakopírovali do jiné složky. V takovém případě ukončete program a zopakujte registraci.

Jestliže jste provedli vše podle instrukcí, zobrazí se vám pracovní plocha.

Pracovní plocha obsahuje kromě nabídky a lišty nástrojů několik klíčových prvků (viz obrázek):PCW 11.

První aplikace

Nakonec si ještě ukážeme, jak vytvořit jednoduchou aplikaci, která napíše v dialogovém okně nápis "Hello World".

Po spuštění Turbo Delphi poklepejte v paletě nástrojů (Tool Palette) na položku VCL Forms Application. Založí se nová aplikace s jediným prázdným formulářem.

Obsah palety nástrojů se změnil na seznam komponent, které lze do formuláře vložit. Poklepejte na tlačítko TButton. Přibližně uprostřed formuláře se objeví nové tlačítko, pojmenované Button1. Označte jej myší a v inspektoru objektů (Object Inspector) přepište vlastnost Caption na hodnotu Start

Nyní poklepejte na tlačítko. Automaticky se vytvoří kód události OnClick tlačítka Button1. Do připravené metody napište kód: ShowMessage(\Hello World!\);

Všimněte si, že při přepnutí z vizuálního návrhu do kódu nedošlo ke změně aktivního objektu (seznam v horní části editoru), ale pouze se přepnul pohled na objekt z režimu Design na Code (záložky ve spodní části editoru). Zde se nachází ještě záložka History, která umožňuje sledování změn v návrhu i kódu objektu.

Nyní klávesou F9 program zkompilujte a spusťte. Otevře se nové okno s tlačítkem Start. Když na tlačítko klepnete myší, zobrazí se nápis "Hello World!".

Přejeme při experimentování s vysoce výkonným prostředím Turbo Delphi 2006 hodně zdaru!

§§§§§

&&&&&


Software


25 nejúčinnějších bezpečnostních utilit zdarma. Chraňte svůj systém nebezpečí hrozí ze všech stra (CD/DVD)

David Čepička, Arne Arnold

06P0431

Chraňte svůj počítač před nebezpečími z internetu a před příliš zvědavými spolupracovníky. Pomůže vám v tom 25 výkonných, ale hlavně zdarma dostupných utilit, které vám představíme právě v tomto článku.

Krádeži a ztrátě dat můžete snadno předejít, pokud na svém počítači používáte ty správné utility. Připravili jsme pro vás velký balík programů, jejichž úkolem je zlepšit zabezpečení vašeho počítače. Konkrétně se jedná o skupinu 25 programů, z nichž je naprostá většina dostupná zdarma. Prakticky všechny nástroje naleznete i na našem CD, takže je můžete okamžitě vyzkoušet.

Pro základní zabezpečení počítače potřebujete tři utility: antivirový program, který vás ochrání před viry, trojskými koni a další škodlivou havětí, dále firewall, který odráží útoky vedené na váš počítač z internetu, a konečně antispywarový program, jenž likviduje spyware obsahující většinou komponenty, jejichž úkolem je zobrazovat reklamu. Již dlouhou dobu se osvědčuje především kombinace následujících tří programů: Antivir PE Classic 7, Zone Alarm 6.5 Free a Ad-Aware SE Personal 1.06. Všechny tyto aplikace naleznete na našem CD, popřípadě si je můžete stáhnout z internetu na adresách www.free-av.com (ANTIVIR_WORK-STATION_WIN7U_EN_H.EXE, 11,2 MB), www. zonelabs.com (ZLSSETUP_65_731_000_EN.EXE,

13 MB) a www.lavasoft.com (AAWSEPERSONAL.EXE, 2,72 MB). Všechny tři zmíněné utility běží v operačních systémech Windows 98/ME, 2000 a XP.

Antivirový program a spol.: alternativy k osvědčeným programům

Na tomto místě se vám pokusíme představit alternativy ke všem výše zmíněným třem typům utilit. Je sice pravda, že například Zone Alarm patří ke spolehlivým a osvědčeným programům, nicméně existují konfigurace počítačů, na nichž tento firewall nepracuje optimálně.

Pokud patříte k uživatelům, kteří rádi neustále zkoušejí něco nového, pak vás určitě také potěšíme. Na následujících stránkách vám představíme antivirus AVG Anti-Virus Free Edition, firewall Sunbelt Kerio Personal Firewall či antispyware Spybot Search&Destroy.

Chraňte svá data i před ostatními uživateli

Používá váš počítač více osob? Máte podezření, že si některý z vašich kolegů s oblibou prohlíží vámi vytvořené soubory? Málokomu se bude takové jednání pozdávat, proto je nejvyšší čas mu zabránit. Svá data můžete chránit například šifrováním. Nejpohodlnější řešení spočívá ve vytvoření virtuálního šifrovaného diskového oddílu. Přesně to umí utilita True Crypt a dlužno dodat, že to umí snadno a rychle. Je to zřejmě nejjednodušší způsob, jak zajistit, aby vaše důvěrná data zůstala skutečně důvěrnými. Každý, kdo nechává svůj počítač na pracovišti spuštěný i tehdy, když zrovna není ve své kanceláři, určitě přemýšlí, zda by se mu nehodila utilita Stick Security. Tento program u-možní přístup k počítači pouze tomu, kdo vlastní určité datové výměnné médium. Jako nejvhodnější se jeví vyměnitelný disk USB. Počítač se totiž okamžitě zamkne, jakmile disk vytáhnete z portu USB.

Asi málokdo z vás stojí o to, aby vaši kolegové, používající stejný počítač, přesně věděli, které soubory jste otevírali, popřípadě na jakých internetových stránkách jste se pohybovali. Svoje soukromí v těchto případech ochráníte tak, že po sobě zametete stopy prostřednictvím utility Clear Prog.

Utility pro jednoduché zálohování vašich dat

Do našeho bezpečnostního balíčku jsme přibalili i programy pro zálohování dat. Konkrétně třeba utilitu 1st Backup. Tento jednoduchý program pro zálohování zálohuje vaše soubory do jiné složky nebo na jiný disk. Program USB Backup zase zálohuje data z vašeho vyměnitelného disku USB na pevný disk. Stačí tuto utilitu nakopírovat na vyměnitelný disk a poklepáním ji spustit. Za chvíli budou všechna data z vyměnitelného disku zálohována na pevném disku.

Zabezpečení prostřednictvím utilit integrovaných ve Windows a dávkový soubor SVC2KXP.CMD

Instalace dalších programů do systému je pouze jednou z možností, jak se chránit proti škodlivým kódům a útokům z internetu. Nicméně jsme přesvědčeni o tom, že nejlepší ochrana musí vycházet z bezpečného systému jako takového. A pro Windows 2000 nebo XP to platí dvojnásob. Nejprve je nutné utěsnit všechny bezpečnostní trhliny. Pokud zastavíte všechny služby, přes které by mohl útok směřovat, a pokud uzavřete všechny porty, nemá žádný škodlivý kód šanci do počítače proniknout. Nastavení služeb a portů můžete provést například prostřednictvím dávkového souboru SVC2KXP.CMD. I ten vám v tomto článku představíme.

1st Backup 1.1

zálohuje vaše data

Freewarový program 1st Backup vytváří zálohu vašich dat do jiné složky nebo na jiný disk. Při zálohování si můžete vybrat, zda má program případné existující zálohy přepsat nebo je do složky umístit jako dodatečnou zálohu. Průběh zálohování lze plně automatizovat, ale bohužel máte na výběr mezi zálohováním v intervalu dne nebo hodiny. Na ovládání programu si po počátečním seznámení rychle zvyknete. Utilitu není nutné instalovat, po rozbalení archivu ji můžete začít okamžitě používat.

Download: http://www.delphi-soft.de (1ST BACKUP.ZIP, 812 KB)

Cena: zdarma

A-Coder 2 Checksum 1.1.2.1

vytváří kontrolní součty

Pomocí kontrolního součtu si můžete ověřit, zda jste obdrželi skutečně původní soubor a nikoli soubor, který byl někým upravený. Na mnoha internetových stránkách, které nabízejí soubory ke stažení, proto můžete ke každému souboru nalézt právě kontrolní součet MD-5 (Message Digest 5). Po stažení souboru pomocí utility A-Coder 2 Checksum Creator vytvoříte kontrolní součet. Pokud bude vypočtený kontrolní součet souhlasit s kontrolním součtem uvedeným na internetové stránce, můžete si být jisti, že se obsah souboru nezměnil. Utilita dokáže generovat kontrolní součty i na základě jiných algoritmů, jakými jsou například SHA (Secure Hash Algorithm) či Ripe Message Digest. Download: http://www.nettraxx.de.vu (CHECKSUMCREATORSETUP.EXE, 490 KB)

Cena: zdarma

Autoruns 8.53

zobrazí všechny soubory, které se spouští při startu systému

Při startu Windows se nespouštějí vždy jen užitečné programy, ale mohou se mezi ně dostat i programy obtěžující nebo dokonce nebezpečné. Prostřednictvím freewarové utility Autoruns získáte nad programy spouštějícími se při startu systému naprostou kontrolu. Bude vás totiž informovat o všech službách a programech, které se spouštějí společně s Windows. Pakliže mezi položkami objevíte nějakou nežádoucí, můžete její spuštění pomocí této utility okamžitě znemožnit. Navíc utilita zobrazuje i zdrojový kód, který se spouští prostřednictvím Internet Exploreru. Download: http://www.sysinternals.com (AUTORUNS.ZIP, 327 KB)

Cena: zdarma

AV-Disk

čistí počítač zamořený viry

Freewarový program AV-Disk vytváří spouštěcí disketu, která umožňuje vyčistit počítače napadené viry. Nezbytnou podmínkou je to, aby byl na počítači instalovaný nějaký antivirový program, například AVG Antivirus Free. Bohužel je tato utilita určena spíše pokročilým uživatelům, kterým se často podaří vytvořit spouštěcí disketu jen díky tomu, že využijí nápovědu, aby si postup při vytváření diskety modifikovali podle svého. Při našem testování fungovala verze 9.2e hůře než starší verze 8.11 (AVDISK81L.EXE, 178 KB). Obě verze naleznete na našem CD.

Download: http://www.avdisk.org (AVDISK92E.EXE, 604 KB)

Cena: pro soukromé použití zdarma

AVG Antivirus Free 7.1

chrání počítač před viry

AVG Antivirus Free Edition představuje alternativu k oblíbenému antivirovému programu Antivir Personal Edition Classic. AVG Antivirus však na rozdíl od něj nabízí více funkcí, například skenování pro programy pro práci s elektronickou poštou. Menu pro nastavení programu jsou sice uspořádána systematicky, přesto si budete muset na ovládání programu chvíli zvykat. Před používáním utility je nutné se zaregistrovat. Na internetových stránkách programu pak naleznete potřebnou dokumentaci. Download: http://free.grisoft.com (AVG71FREE_405A791.EXE, 16,9 MB)

Cena: pro soukromé použití zdarma

CD-Check 3.1.12.0

zachraňuje data z CD nebo DVD disků

Proveďte kontrolu svých CD nebo DVD disků pomocí utility CD-Check! Pokud program při kontrole nalezne poškozené oblasti, často se mu podaří data z nich zachránit. Utilitu se doporučuje použít v okamžiku, kdy pro čtení CD nebo DVD potřebuje vaše mechanika více času než obvykle nebo když častěji snižuje rychlost čtení. To všechno jsou příznaky poškozeného média. Pokud používáte utilitu pro soukromé účely, je třeba se po 30 dnech na internetu zdarma zaregistrovat. Download: www.kvipu.com/CDCheck (CDCHECKSETUP.EXE, 1,42 MB)

Cena: pro soukromé použití zdarma

Ciphire 1.2.047

šifruje e-maily

Utilita Ciphire automaticky šifruje e-maily. Ovšem pozor: pokud chcete tuto utilitu používat, musí ji mít instalovanou jak odesílatel, tak příjemce zprávy. Instalace a konfigurace programu je díky integrovanému průvodci velmi snadná. Podporuje práci se všemi programy, které pracují s protokoly POP3 a IMAP4. Před odesláním zprávy program Ciphire prostřednictvím databáze na internetu prověřuje, zda má program nainstalovaný i příjemce.

Download: http://www.ciphire.com (CIPHIRE-MAIL-1.2.047.EXE, 8,45 MB)

Cena: pro soukromé použití zdarma

Clear Prog 1.4.1

odstraňuje stopy po vaší práci na počítači

Clear Prog odstraňuje všechny stopy po surfování na internetu a po práci uživatele, rovněž maže všechny ostatní nežádoucí soubory. Použití programu je zvláště vhodné na počítačích, které používá více uživatelů současně. Program dokáže odstranit soubory cookies, obsah složky Historie, dočasné soubory internetu, obsah Koše, dočasné složky Windows a položky automatického vyplňování. V nové betaverzi se dokáže postarat i o odstranění stop po používání v jiných programech, například v Google Toolbar, Real Playeru či Open Office.

Download: http://www.shtools.de (SETUP_CLEARPROG_1.4.1_FINAL.EXE, 245 KB)

Cena: zdarma

Dvdisaster 0.70.1

zachraňuje obsah CD nebo DVD disků

CD nebo DVD, která si sami vypálíte, nevydrží věčně. Mnohé disky už možná po několika měsících vůbec nepřečtete. Proto vám doporučujeme, abyste si svá CD/DVD nechali prověřit právě programem Dvdisaster. Program vytváří a následně ukládá na pevný disk data, potřebná pro opravu chyb na CD/DVD. Obvykle tato data mají velikost okolo 15 % velikosti CD nebo DVD disku. Pokud se někdy stane, že nebudete moci nějaký disk přečíst, pak se vám jeho obsah podaří díky těmto datům obnovit. Download: http://www.dvdisaster.de

(DVDISASTER-0.70.1-SETUP.EXE, 3,26 MB)

Cena: zdarma

Eraser 5.7

spolehlivě odstraňuje soubory

Pokud chcete z počítače odstranit nějaká citlivá data, aby se již v žádném případě nedala obnovit, pak si s prostředky Windows v žádném případě nevystačíte. Pokud použijete program Eraser, smaže data tak důkladně, že je nebudete moci rozumným způsobem nikdy obnovit. Nejjednodušší způsob, jak utilitu použít, spočívá v klepnutí na soubor pravým tlačítkem myši a ve zvolení odpovídající položky kontextového menu. Přitom si můžete vybrat z několika úrovní mazání souboru. Přitom platí pravidlo, že čím je odstraňování pomalejší, tím je účinnější. Download: http://www.heidi.ie/eraser (ERASER57SETUP.ZIP, 2,68 MB)

Cena: zdarma

File Recovery 4.0

obnovuje smazané soubory

Freewarový program File Recovery vyhledává na vašem pevném disku smazané soubory a obnovuje je. To ovšem platí pouze za předpokladu, že do sektorů, v nichž jsou části odstraněných souborů, ještě nebyla zapsána jiná data. Proto platí zásadní pravidlo, že pokud se vám podaří omylem smazat nějaký soubor, je nutné zajistit, aby se na disk následně zapisovalo co nejméně. Proto se vyplatí utilitu File Recovery instalovat do počítače předem a ne až v okamžiku, kdy dojde k nějaké ztrátě dat. Download: http://www.pcinspector.de (PCI_FILERECOVERY.EXE, 5,83 MB)

Cena: pro soukromé použití zdarma

HD Tune 2.52

sleduje stav pevného disku

Program HD Tune se stará o dobrý stav vašeho pevného disku. Tento stav zjišťuje prostřednictvím technologie SMART (Self Monitoring Analysis and Reporting Technology). Je tak možné rychle a jednoduše zjistit všechny informace o vašem pevném disku. Součástí programu je i utilita pro provádění benchmarku, která zjišťuje přístupovou dobu a přenosovou rychlost. Nakonec program HD Tune vyhledává chyby na pevném disku, bohužel je však nedokáže odstranit. Download: http://www.hdtune.com (HDTUNE_252.EXE, 623 KB)

Cena: zdarma

Hijack This 1.99.1

vyhledává spyware v Internet Exploreru

Řada spywaru mění domovskou stránku Internet Exploreru. Takové či podobné škodlivé programy vyhledává utilita Hijack This. Program prohledává počítač a v okně programu pak zobrazí výsledek vyhledávání. V případě potřeby dokáže výslednou zprávu uložit do souboru. Méně zkušení uživatelé však mají zpravidla s interpretováním výsledků programu potíže. Proto můžete obsah souboru zkopírovat na internetovou stránku www.hijackthis.de, která komunikuje také v češtině, a obratem získáte informace o tom, které položky jsou v pořádku a které je nutné odstranit. Download: http://www.merijn.org (HIJACKTHIS.ZIP, 207 KB)

Cena: zdarma

Keepass 1.05

pamatuje si všechna hesla

Mnoho uživatelů používá při přihlašování k nejrůznějším službám stejné heslo jakési univerzální heslo. Úsilí spojené se zapamatováním nejrůznějších hesel za vás převezme utilita šířená pod hlavičkou Open Source s názvem Keepass. Stačí, když si zapamatujete jedno heslo, které se označuje jako Master a umožní vám získat přístup ke všem heslům uloženým v utilitě. Utilita dokáže uložit údaje pro přístup k bankovnímu účtu přes internetové bankovnictví. Můžete si rovněž instalovat český jazykový modul, který rovněž naleznete (CZECH-1.05.ZIP, 15,4 KB) a program tak počeštit. Stačí rozbalit soubor CZECH.LNG do adresáře, kam jste instalovali program, a pak v menu View klepnout na položku Change language. Download: http://keepass.sourceforge.net (KEEPASS-1.05-SETUP.EXE, 970 KB)

Cena: zdarma

McAffee Avert Stinger 2.60

odstraňuje počítačové červy

Freewarový program McAfee Avert Stinger vyhledává ve vašem počítači škodlivé programy a odstraňuje je. Utilita dokáže rozpoznat ty nejrozšířenější škodlivé kódy. Vzhledem k tomu, že nedokáže vyhledat všechny známé viry a neumožňuje sledování systému v reálném čase, nejedná se v žádném případě o náhradu antivirového programu se skenerem a sledováním systému v reálném čase. Utilita je vhodná pro kontrolu počítače, na němž už delší dobu nebyla nainstalována žádná utilita pro ochranu systému. Download: http://vil.nai.com/vil/stinger (STNG260.EXE, 1,09 MB)

Cena: zdarma

PC Security Test 4.5.0

upozorňuje na slabá místa v systému

PC Security Test v menu Proof-Modus ukazuje, jak mohou být viry zákeřné. To je na této utilitě asi to nejzajímavější. Ale jinak se jedná v první řadě o skrytou reklamu na utilitu Viruskeeper, která pochází od stejné firmy. Program PC Security Test ukazuje skutečná a potenciální slabá místa v konfiguraci počítače a následně doporučuje zakoupení programu Viruskeeper, který nás mimochodem při našich testech vůbec nepřesvědčil. Download: http://www.pc-st.com (PCSECURITYTEST.ZIP, 840 KB)

Cena: zdarma

Sandboxie 2.5

chrání počítač před škodlivými kódy

Sandboxie poskytuje libovolným programům (například Internet Exploreru) prostor, v němž si mohou dělat, co chtějí. Jejich činnost nemá v tomto prostoru na provoz počítače žádný vliv. Pokud by se měl například prostřednictvím Internet Exploreru dostat do počítače spyware, pak jej Sandboxie uloží do dočasné složky a poté jej odstraní. Utilita je shareware a po 30 dnech vám připomene, abyste zaplatili registrační poplatek.

Download: http://www.sandboxie.com (SANDBOXIEINSTALL.EXE, 244 KB)

Cena: 20 dolarů (shareware)

Security & Privacy 2.6.2.1

optimalizuje zabezpečení Windows

Utilita Security & Privacy vám pomůže při nastavení zabezpečení mimo jiné i ve Windows a Windows Media Playeru. Program dokáže ukončit všechny nepotřebné běžící služby, které mohou představovat bezpečnostní riziko. Úroveň zabezpečení lze nastavit i pro Internet Explorer či Firefox. Utilita není vhodná pro začátečníky. Pro svou korektní činnost vyžaduje instalaci rozhraní .NET Framework 2.0 (najdete je rovněž jako soubor DOTNETFX.EXE o velikosti 22,4 MB).

Download: http://cmia.sf.net

(SECURITY_AND_PRIVACY_COMPLETE_2.6.2.1_EN_INKL_MFC.ZIP, 151 KB)

Cena: zdarma

Spybot S&D 1.4

odstraňuje adware a spyware

Program Search&Destroy vyhledává na vašem počítači adware a spyware a poté jej odstraňuje. Velmi praktická je funkce imunizace, která zajistí, že Internet Explorer nebude stahovat prvky ActiveX, odpovědné za činnost adwaru a spywaru. Utilitu musíte podobně jako antivirový program aktualizovat přes internet. Pokud se vyskytne v Internet Exploreru spyware, který Spybot nedokáže odstranit, pak zkuste program Hijack This. Download: http://www.safer-networking.org (SPYBOTSD14.EXE, 4,8 MB)

Cena: zdarma

Stick Security 1.7

přístup k počítači přes vyměnitelný disk USB

Pokud chcete během své nepřítomnosti komukoliv znemožnit přístup k počítači, pak se vám určitě bude hodit utilita Stick Security. Počítač bude totiž možné použít pouze tehdy, pokud je připojeno k počítači nějaké vyměnitelné médium, například vyměnitelný disk USB. Jakmile toto médium z počítače vytáhnete, počítač se uzamkne. Upozornění: každý zkušený uživatel, který bude mít k dispozici několik minut času, dokáže tuto ochranu obejít. Nicméně většině lidí dokáže v přístupu k počítači účinně zabránit. Download: http://www.homedomsoftware.de (STICKSECURITY17_EN.EXE, 1,77 MB)

Cena: zdarma

Sunbelt Kerio Firewall 4.3.268

chrání váš počítač

Hledáte-li alternativu k oblíbenému firewallu Zone Alarm a vyznáte-li se dobře v počítačích, pak je pro vás program Sunbelt Kerio Personal Firewall jako stvořený. Utilita umožní nastavit velmi přesně pravidla pro provoz v počítačové síti. Další možností je provozovat firewall v režimu "učení se". Nevýhodou je, že se některá hlášení objevují v angličtině. V žádném případě neinstalujte tento firewall vedle jiného firewallu.

Download: http://www.sunbelt-software.com/

Kerio.cfm (KERIO.EXE, 7,43 MB)

Cena: pro soukromé použití zdarma

Svc2kxp 2.2

ukončuje služby spuštěné ve Windows

Pomocí dávkového souboru SVC2KXP.CMD mohou zkušení uživatelé ukončit zbytečně spuštěné služby. Při každé změně ukládá Svc2kxp starou konfiguraci služeb v exportovaném souboru typu REG, který umisťuje do složky ntsvcfg. Vyberete-li v programu bod 4 (Restore), obnoví se znovu stará konfigurace. Doporučujeme obsah složky ntsvcfg, který vytváří dávkový soubor při prvním použití, zálohovat. Obsahuje totiž konfiguraci služeb v podobě, v níž existovala před použitím tohoto dávkového souboru. Download: http://www.ntsvcfg.de

(SVC2KXP.CMD, 49,2 KB)

Cena: zdarma

True Crypt 4.2a

šifruje diskové oddíly

Citlivá data můžete chránit tím, že je zašifrujete. Pohodlnější je však práce s celými šifrovanými diskovými oddíly. Přesně tuto funkci vám nabízí utilita True Crypt. Pracuje se šifrováním v reálném čase a šifruje celé diskové oddíly, aniž by přitom ukládala na pevný disk nějaké dočasné soubory. Po instalaci se dá prostřednictvím menu Settings/Language stáhnout a instalovat české uživatelské rozhraní. Najdete je i jako soubor LANG PACK-CS0.1.0-FOR-TRUECRYPT-4.2A.ZIP o velikosti 20,7 KB. Stačí obsah archivu rozbalit a umístit do složky, kam jste instalovali Truecrypt. Download: http://www.truecrypt.org (TRUECRYPT-4.2A.ZIP, 1,35 MB)

USB-Backup 1.0

zálohuje data z vyměnitelných disků USB

Vyměnitelný disk možná nepoužíváte pouze jako médium pro rychlý přenos dat, ale třeba na něm soubory přímo upravujete. Pak byste také měli myslet na pravidelné zálohování. Zálohování obsahu tohoto média provedete nejsnáze prostřednictvím utility USB-Backup. Zkopírujte utilitu do kořenové složky vyměnitelného disku. Zálohu vytvoříte tak, že utilitu spustíte a poté klepnete na OK. Pokud se nerozhodnete jinak, soubory zálohy se standardně kopírují do kořenové složky pevného disku C:. Download: http://www.christian-schweizer.de (+USBBACKUP_V1.0.ZIP, 30,9 KB)

Cena: zdarma

XP Antispy 3.96-2

zablokuje odesílání zpráv z počítače

na internetový server Microsoftu

Microsoft v červnu vydal utilitu WGA (Windows Genuine Advantage). Ta kontroluje sériové číslo Windows XP a kromě toho kontaktuje server Microsoftu. Před touto neobvyklou zvědavostí ochrání nová funkce v programu XP Antispy. Samotný program už léta zabraňuje Windows XP, aby odesílala do internetu systémové informace. Tip: při instalaci utility deaktivujte možnost, která do Internet Exploreru integruje odkaz na službu E-bay. Download: http://www.xp-antispy.org (XP-ANTISPY_SETUP-CZECH.EXE, 338 KB)

Cena: freeware

§§§§§


Systémová podpora on-line - Micos HelpDesk 3.6 pro Windows i Linux ve čtyřech jazykových mutacích

Jan Povolný

06P0435

Softwarová společnost Micos Software není na českém trhu žádným nováčkem. S jejím produktem Správce IT jsme se už na stránkách našeho časopisu setkali (recenzi aktuální verze najdete na jiném místě tohoto čísla). Produkty Micosu obecně směřují do firemní sféry. Nejinak je tomu i u HelpDesku, jemuž budou patřit následující odstavce.

HelpDesk je ve své podstatě webový portál, sloužící k evidenci a obsluze definovaných procesů se zaměřením na technickou podporu a správu IT. Je tak výborným doplňkem Správce IT, svého firemního bratra. Na rozdíl od něj však dokáže běžet jak pod Windows, tak i v prostředí dnes populárního Linuxu. V pozadí portálu stojí webový server, který musí podporovat PHP 5. V případě Linuxu se počítá s Apache, ve Windows zastane práci webserveru podporovaný IIS 6.x. Data pak obhospodařuje jeden z trojice MS SQL (verze 2005 Express Edition je součástí dodávky), MySQL a PostgreSQL.

Instalace celého HelpDesku proto probíhá v několika fázích a rozhodně není určena pro začínajícího uživatele. Její složitost je přímo úměrná vašim znalostem a množství hotové práce (pokud již jeden z podporovaných SQL/WWW serverů používáte). K dispozici máte slušné množství nápovědy pro všechny prováděné kroky, a to ve formátu PDF. Pokud vše dopadne podle vašich představ, jste po prvním připojení k portálu vyzváni k zadání základních parametru SQL serveru a po vytvoření databáze také informací o vaší společnosti a prvotním uživateli celého systému.

Jak již bylo řečeno, hlavní pracovní náplní HelpDesku je řešení problémů uživatelů nejen ze světa informačních technologií. Témata mohou být různá, celkově je lze rozdělit na veřejná a neveřejná (ta uvidí pouze řešitelé problémů a sami rozhodnou o jejich zveřejnění). Úvodní stránka pak zobrazuje právě přehled veřejných témat, který lze samozřejmě filtrovat podle zadaných parametrů a prohledávat. Součástí vstupní stránky je i takzvaný systémový monitor, jenž slouží jako vývěska, kterou mohou správci využít k oznámení důležitých aktualizací a jiných pravidelných akcí. Záložka Sestavy slouží uživateli i správci k získání souhrnných informací o řešených problémech. Obsahuje předvolený soubor sestav, což jsou vlastně jen filtry zobrazující data z databáze. Sestavy lze exportovat do PDF pro pozdější tisk a další zpracování. Jádrem portálu je záložka Požadavky. Koloběh požadavků tvoří vlastní podstatu systému. V levém sloupci najdete životopis jednotlivých požadavků a jejich postup celým systémem krok za krokem. Uživatel zde může zadat i nový vlastní požadavek, vše pomocí přehledného formuláře. Velmi přínosná je Znalostní báze. Jedná se o soubor otázek a odpovědí, které mohou být opět veřejné nebo soukromé. Otázky a odpovědi vznikají automaticky z některých vyřešených požadavků, lze je však doplňovat i ručně. Z pohledu administrátora nechybí podrobná správa uživatelů s definicí práv pro přístup do jednotlivých sekcí. K dispozici jsou předem definované skupiny uživatelů.

HelpDesk je kvalitně zpracovaný portál, dostupný ve čtyřech jazykových mutacích. Díky své podstatě nevyžaduje na klientské straně nic dalšího než běžný internetový prohlížeč. Požadavky do něj lze vkládat i pomocí elektronické pošty, stejným způsobem dokáže systém zpětně informovat o jejich řešení. Výhodou je běh na více platformách a povedené intuitivní rozhraní.

Micos HelpDesk 3.6

+ podpora Windows i Linuxu

+ intuitivní zpracování celého portálu

+ čtyři jazykové mutace

- drobné problémy technického charakteru

K recenzi poskytla firma: Micos, s. r. o., http://www.micos-sw.cz

Cena: 340 Kč za 1 licenci (10 50 uživatelů)

§§§§§


Co víc chcete od pošty? Kerio MailServer 6.2.1 další upevňování pozic

Patrik Malina

06P0438

Poštovní server, vyvíjený společností Kerio, si již mezi svými konkurenty vydobyl poměrně pevnou pozici. Vývoj, jímž prošel za období necelého roku od okamžiku, kdy jsme se mu v našem magazínu věnovali naposledy, jasně potvrzuje nastoupený směr. Výrobce nadále pozvolna, ovšem důkladně pracuje na vylepšování zabezpečení, usiluje o bezpodmínečnou kompatibilitu a rozšiřuje možnosti pro vzdálené uživatele tak, aby skutečná mobilita v kyberprostoru nebyla jen planým řečněním. Pojďme se na důležité novinky podívat důkladněji.

Pro pořádek uveďme, že nová verze 6.2 byla oficiálně uvedena v průběhu léta a do okamžiku přípravy článku ještě firma stihla uvést menší aktualizaci 6.2.1. Podívejme se nejdříve na zajímavosti z pohledu koncového uživatele, kde vývojáři paralelně pracují vlastně na dvou řešeních. Jednou z cest pro připojení k serveru je využití poměrně populární klientské aplikace MS Outlook, jíž se snaží výrobce vyjít maximálně vstříc uživatelé mohou sahat po rostoucím množství funkcí pro skupinovou spolupráci, problémem nejsou ani distribuční seznamy, úkoly, sdílené kalendáře či poznámky. Na druhou stranu je průběžně vylepšována komponenta Kerio WebMail, díky níž je možné z běžného internetového prohlížeče přistoupit jako klient nejen do poštovní schránky, ale též k pokročilým funkcím skupinové spolupráce. I touto cestou lze využívat distribuční seznamy pro snadnější odesílání zpráv, vést svůj soukromý kalendář nebo naopak sdílet veřejný diář se svými kolegy. Nezbytnou činností serveru na pozadí je zajištění synchronizace obsahu bez ohledu na typ klientského přístupu, který uživatel aktuálně zvolil.

Druhým význačným trendem při vývoji tohoto poštovního serveru je setrvalé upevňování zabezpečení. Přestože již drahnou dobu dokáže aplikace pracovat vedle zabudovaného antiviru i s dalšími volitelnými (od několika výrobců), byla v poslední verzi rozšířena podpora pro významné specializované antivirové poštovní řešení ClamAV z oblasti volného softwaru.

Palčivým problémem pošty je stále divoce se rozvíjející spamová aktivita, a proto i zde dochází k průběžnému vylepšování. Kontrola a hodnocení nevyžádaných zpráv je nyní rozčleněno do dvou úrovní, což umožňuje dále doručit uživateli sporné e-maily pro důkladnější posouzení, zatímco jednoznačně odhalené spamy zůstávají pozastaveny přímo na serveru a vůbec schránky nezatěžují. Jinými slovy, verdikt může být dvojí: potenciální "škodnou" jen označit či rovnou izolovat. Cílem je ušetřit uživatele opakovaného přístupu do karantény, kde často uváznou i zprávy problematického hodnocení. Při kontrole zpráv rovněž vstupuje do hry nová filtrace s označením SURBL, pátrající po zasílaných odkazech na internetové stránky se závadným obsahem.

Obzvláště komponenta pro klientský přístup pomocí prohlížeče je pěknou ukázkou filozofie výrobce. V souladu s duchem doby byla nasazena populární vývojová technika AJAX s cílem zvýšit uživatelský komfort, zlepšit rychlost odezvy rozhraní a ještě více se přiblížit ideálu "plné" aplikace při zachování kompatibility s několika variantami prohlížeče. Jasně patrná orientace na vybraný klientský software (Outlook) je tak špičkově vyvážena dobrými možnosti alternativního přístupu. Když připočteme řadu drobných vylepšení, jako třeba úpravu instalátorů do formátu MSI (dovolují lepší automatizaci) a třeba úzkostlivě udržovanou kompatibilitu s adresářovými službami (především Active Directory pro Windows), jasně vidíme kvalitní řešení, které má i vedle silných konkurentů zajištěnou budoucnost.

Kerio MailServer 6.2.1

+ kombinovaná antivirová kontrola

+ špičkový webový klient

+ použití filtru SpamAssassin

+ instalace i na Windows XP

K recenzi poskytla firma: Kerio Technologies

http://www.kerio.cz

Cena: 12 500 Kč (bez DPH) pro 20 uživatelů na 1 rok

§§§§§


Hardware i software pod kontrolou - Micos Správce IT 9.06 vylepšený sběr dat a do deseti klientů stále zdarma

Jan Povolný

06P0436

Srávce IT se neobjevuje na stránkách PC WORLDu poprvé. S recenzí jedné z předchozích verzích se naši pravidelní čtenáři již setkali. Micos Software však neusíná na vavřínech a stále pracuje na dílčích zlepšeních, kterým bude patřit tato recenze.

Správce IT je program, který jednoznačně směřuje do firemní sféry, nepředpokládá se tedy jeho instalace na vašem domácím PC. Pro svůj běh potřebuje funkční MS SQL server. Pokud jej nemáte, najdete na instalačním CD předem konfigurovaný MS SQL 2005 Express Edition, který Microsoft distribuuje s jistými omezeními (nevadí pro běh Správce IT) zdarma. Nutností použití MS SQL je dána i platforma, na které jej musíte provozovat. Samotná aplikace Správce IT však žádné speciální požadavky nemá. Lze ji uložit na libovolném místě pod libovolným operačním systémem. Spustíte ji však samozřejmě pouze po Windows. Na druhé straně stojí klientské moduly, které se instalují na sledované pracovní stanice. Tyto moduly poté na požádání zjišťují hardwarovou i softwarovou konfiguraci a ukládají ji do databáze MS SQL. Sběr dat z klientských PC lze zajistit i pomocí skriptů, které dostanete v balíku společně s hlavním softwarem. Skripty jsou dostupné pro všechny verze Windows, Novellu a Linuxu. Přímo se nabízí spustit je např. při přihlášení na novellovský server a provést tak automaticky sken. Instalace programu probíhá v několika fázích a rozhodně není určena pro začínající uživatele. Naštěstí je k dispozici slušná nálož nápovědy ve formě PDF dokumentů.

Nedílnou součástí prvního startu Správce IT je registrace na webu výrobce a konfigurace připojení na nově instalovaný nebo již existující SQL Server. Po úspěšném přihlášení dojde k vygenerování základní databázové struktury a otevření samotné aplikace. Ta se od svého předchůdce příliš neliší. V horní části najdete řadu ikon, jimiž se provádějí veškeré operace. První z nich se jmenuje Vzdálená správa. Slouží k ovládání klientských stanic v síti Windows. Seznam počítačů lze získat buď ze skupiny, nebo z domény, případně skenem zadaného IP rozsahu. Na získané klientské počítače pak snadno na dálku instalujete výše uvedený klientský modul, určíte čas a periodicitu skenu a využijete dalších služeb, které integrovaná dálková správa nabízí (přístup na plochu pomocí VNC, probouzení stanice s aktivním wake-on-lan a jiné). Ikony Počítače, Software, Síťové prvky a Lincence slouží k procházení a úpravě získaných dat v samotné databázi. Správce IT obsahuje připravené číselníky, které však ne vždy pasují na reálné sestavy. Při provádění hardwarového a softwarového auditu se tak nevyhnete ruční editaci a doplnění informací ke každé sestavě. Kromě PC a připojeného příslušenství umožní Správce IT evidovat i ostatní majetek, který nepatří do žádné z kategorií. Se sebranými a upravenými daty teprve budete moci využít hlavní funkce programu. Mezi ně patří hotové formuláře a tiskopisy sloužící k evidenci a pohybu majetku, tiskopisy pro hardwarový i softwarový audit a mnoho dalších sestav (bilance softwaru, přehled nelegálního softwaru atd.). Kvalita dat je však pro jejich plné využití nutnou podmínkou.

Samotná aplikace je víceuživatelská. Správce tak může delegovat některá práva na jiné uživatele. Výrazně se vylepšila editace dat v databázi, která je dnes mnohem příjemnější a rychlejší. Vyladěny byly též skripty sloužící ke sběru dat, které si už např. poradí s více síťovými kartami, případně s více IP adresami jednoho zařízení. Program se dokáže sám aktualizovat z internetu a stahovat tak aktuální číselníky a výstupní sestavy. Správce IT je mocný nástroj, který dokáže plně nahradit jiné systémy pro evidenci a správu majetku. Stěžejní součástí je vylepšený sběr dat (zejména podpora Novellu a Linuxu), jenž po úpravě a doplnění poslouží pro kompletní hardwarový a softwarový audit vaší firmy. Vzhledem ke zvolenému databázovému systému je editace dat oproti minulým verzím snadnější. Micos Software navíc nabízí kompletní aplikaci, omezenou počtem 10 klientských PC, zcela zdarma.

Micos Správce IT

+ množství hotových sestav

+ hotové skripty pro všechny důležité OS

+ do 10 klientských PC je aplikace zdarma

- nic podstatného

K recenzi poskytla firma: Micos Software, s. r. o., http://www.micos-sw.cz

Cena: 290 Kč za licenci (20 50 uživatelů)

§§§§§


Domácí videostudio - MOVAVI Videosuite 3.0 snadná konverze mezi formáty

Vladimír Vondráček

06P0437

Digitální videozáznamy se postupem času z hříčky pro bohaté staly takřka denním chlebem všech: málokdo neví, co je to DVD. Řada domácností je vybavena přehrávačem těchto médií a nový počítač již lze zakoupit bez mechaniky s možností přečíst DVD jen stěží. Spolu s tímto rozmachem přichází oprávněný zájem o možnost se získaným digitálním videozáznamem nějak dále pracovat.

Prakticky pro laiky pak vznikla MOVAVI Videosuite, což je v podstatě sada šesti specializovaných aplikací, sloužících pro jednoduchou práci s digitálním videem. Hned zkraje je ale třeba upozornit na to, že MOVAVI není určeno k nelegálnímu kopírování DVD disků, takže pokud vložíte do mechaniky chráněné DVD, MOVAVI s ním pracovat odmítne.

V opačném případě umožní první ze šestice programů provést konverzi DVD do zvoleného formátu, včetně populárního DivX (tedy dokáže "ripovat" DVD), existuje však možnost provést konverzi i směrem opačným. Parametry konverze lze nastavit poměrně podrobně, závisí ovšem na instalovaných kodecích a na jejich kvalitě. Ty nejsou součástí instalace, MOVAVI ale obsahuje odkazy na internetové adresy, které přísluš-né volně šiřitelé kodeky obsahují. Z DVD tak během několika málo hodin až dní (podle výkonnosti počítače a zvolených parametrů konverze) získáte soubor o požadovaných parametrech. V podstatě podobná je i druhá aplikace, která ovšem optimalizuje video do formátu, vhodného pro mobilní telefony nebo obecně pro kapesní zařízení.

Předchozí kroky připravily příslušně parametrizovaná videodata, v dalším je možné je různě upravovat. K dispozici je šestice efektů (např. přidání šumu do obrazu, převedení z barevného záznamu do stupňů šedi nebo provedení inverze barev), jedenáct filtrů (např. změna kontrastu, jasu, gamma nebo vyvážení barev či jejich teploty). Sadě těchto jednoúčelových manipulací pak sekunduje čtveřice komplexních filtrů. Uvedené možnosti jsou přehledně uspořádány na obrazovce uživatelského rozhraní.

Stejně přehledné jsou pak i další dvě funkce MOVAVI: rozdělení a eventuálně spojování částí záznamů. Tyto dvě součásti fungují jako virtuální střižna již zpracovaného videomateriálu. V posledním kroku je pak možné výsledek předchozích úprav umístit zpět na nějaké médium podle vlastní volby, a to v některém z podporovaných formátů.

MOVAVI je ideální pro občasné úpravy digitálního videa nabízí maximálně zjednodušené rozhraní, které umožní i běžnému uživateli pracovat s videem na počítači. MOVAVI tak nabízí základní funkcionalitu, která je pro neprofesionály podle mého názoru dostačující.

MOVAVI Videosuite 3.0

+ jednoduché ovládání

+ dostačující funkcionalita K recenzi poskytla firma: MOVAVI

http://www.movavi.com

Cena: 59,99 USD

§§§§§


Cesta do Národní galerie? Corel Painter IX.5 nový dokonalý nástroj pro předělávání fotografií

Pavel Korec

06P0439

Program pro kresbu a malování Corel Painter narostl v tomto roce o dvě dosti zajímavé sady inovací (.1 a .5). Je možné zakoupit i přímo verzi IX.5. s výukovým DVD.

Corel Painter je úžasný program pro kreativní práci, bohatý na nepřeberné množství funkcí a možností. Ačkoliv se během svého vývoje značně proměnil a vyrostl, stále ještě má značný potenciál změn. Ne snad proto, že by zaostával za jiným produktem nebo trpěl vážnými nedostatky. Důvodem je skutečnost, že se nechává inspirovat (nebo chcete-li soupeří) s nepostihnutelným množstvím existujících výtvarných technik a stylů, a nejen to i stylů, které v pastelech a štětcích obdoby nemají. To se to inovuje, když je vaším nevyčerpatelným vzorem sama příroda! Ve srovnání s jinými (kreativně slabšími) programy je pak zřejmé, že opravdové napodobení třeba veverčího štětečku není snadné a to, co svede malý žáček, jen co vezme do ruky štětec, zde vyžaduje dokonalé programování, uživatelské prostředí a navíc i umělcovu řemeslnou zručnost.

Snad vás také napadá, proč používat raději Corel Painter než štětce a tužky? Nemyslete hned na obraz v Národní galerii, i když dnes existuje řada umělců, kteří Painterem plní internetové galerie, ilustrují knížky, vytvářejí obaly CD. Držíte-li v ruce tlakově senzitivní pero (přičemž oproti prosté "devítce" využívá tato verze technologii Wacom 6D Art Pen, všímající si nejen pozice, tlaku, ale i náklonu pera ve dvou osách a jeho rotace), můžete ponechat svou ruku, aby sama ztvárňovala vaše představy. Kdykoli můžete svou práci uložit a později se vrátit a pokračovat jinak. Dokážete malovat mnohem rychleji než americkou retuší a pokládat jemné valéry na elektronické plátno. Olejomalba nevyžaduje přerušení a lazury lze nanášet okamžitě. Důvodů je však mnohem více než množností použití.

V nové verzi programu přibyl v podobě interaktivní palety dokonalý nástroj pro automatické přemalování celých fotografií. Maluje s použitím klonované předlohy a vámi vybraným nástrojem, zvolenými a náhodně pozměňovanými tahy štětce. Kdykoli můžete překreslování přerušit, nástroj pozměnit nebo maskovat vybranou oblast a pokračovat dál. Detaily můžete samozřejmě dokreslit ručně a nakonec automaticky aplikovat stylový odstín nebo okraj kresby. Výsledek, který získáte aplikací výtvarných filtrů v běžných grafických editorech, se s dílkem vytvořeným v Painteru nedá absolutně srovnat. S pomocí Painteru lze tak nyní přetvářet fotografie pro použití ve filmech, tiskovinách nebo skicách v práci grafického studia (skica působí často lépe než fotografie, protože ponechává volnost zákazníkově fantazii).

Kromě zmíněné funkce obsahuje 5. verze řadu dalších vylepšení a nástrojů: nová pryž smaže nyní stopy všech nástrojů. Nový nástroj "gumové razítko" provede klonované kopírování bod po bodu. Přibylo 10 nových nástrojů, navržených speciálně pro Wacom 6D Art Pen. Již v updatu na verzi 1 byly další zajímavé inovace: podpora práce na dvou monitorech s MS Windows 2000 a MS Windows XP (na jednom budete mít plátno, na druhém palety). Vylepšení doznal i akvarelový nástroj (výraznější a rychlejší roztékání barvy) bohužel v mém případě byly některé varianty (jedinou) příčinou pádu programu. Vylepšen byl i Airbrush, přibyla podpora kanálů Targa, zoomování Ctrl+/(i když já raději používám kolečko myši, kterou držím v druhé ruce než pero Wacom), realistické roztékání akvarelů kousek přes masku (ale ne dále), s použitím CTRL a ALT můžete bleskurychle změnit velkost štětce (což se hodí).

Vylepšený je export do Adobe PSD a přibyla podpora pro Corel Paint Shop Pro a Corel Photo Album. Uživatelé MAC OS mají k dispozici podporu Apple iPhoto a Mac OS X Tiger.

Tolik z mých dojmů, které jsou jak vidno pozitivní. Jen mírně negativní pocit mám z ceny updatu, která podle mého mínění zcela neodráží poměr nárůstu hodnoty z předchozí verze. Cena balíku (doplněná o výukové lekce na DVD) činí program dobře dostupný komerčním profesionálům i umělcům (výtvarníkům a fotografům). Dovedu si představit, že si v řadě případů úsporou času či materiálu a barev zajistí Corel Painter (a nakonec i update) rychlou návratnost. Amatérský umělec by to však s orientací na digitální kresby musel myslet skutečně vážně. Porozhlédnete-li se po galeriích na webu, objevíte celý svět painterovských děl.

Corel PAINTER IX.5

+ automatické obrazy

+ další nové funkce

+ cena nového programu

- cena upgradu

K recenzi poskytla firma: Corel

http://www.corel.com

Cena: cca 11 000, update 4 500 Kč (bez DPH)

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Ivan Štromer, Pavel Tůma

06P0429, 06P0430

Crypt4Free 4.4.13

Licence: freeware Domovská stránka: http://www.secureaction.com

Počítačová kriminalita se pomalu, ale jistě začíná pěkně rozmáhat, a tak je přece jen lepší některá data do e-mailových příloh nebo dokonce přímo do textu elektronických zpráv nesvěřovat. Problém může být také třeba na pracovišti, kde v době vaší nepřítomnosti může k počítači každý. Pokud se o některá osobní data bojíte, je dobré použít nějaký šifrovací software a znemožnit tak bez znalosti hesla otevření libovolného souboru nebo dokonce archivu ZIP. Výše zmíněnými vlastnostmi disponuje právě představovaný Crypt4Free. Už z názvu je patrné, že za šifrování pomocí tohoto nástroje nezaplatíte ani korunu. Jedná se samozřejmě o freeware, a to poměrně zajímavý.

Předpokládám, že drtivá většina běžných uživatelů PC nikdy žádný šifrovací nástroj nevyzkoušela, ani se o toto odvětví počítačové bezpečnosti moc nezajímala. Těm určitě přijde vhod opravdu jednoduché a přehledné prostředí s tlačítky Zašifrovat a Dešifrovat. Provedení úspěšného šifrování je otázkou několika chvil. Vyberete soubor(y), vymyslíte heslo nebo si jej necháte náhodně vygenerovat a zvolíte, zda se mají šifrované soubory po provedení akce smazat nebo zanechat jak jsou. Velké tlačítko ve spodní části okna pak přímo vybízí ke stisknutí. Samotný proces proběhne během několika vteřin a na určeném místě se objeví soubory s původním jménem a novou příponou AEP. Když se je pokusíte otevřít, zobrazí se varování, které je možné při šifrování ručně specifikovat. Klidně můžete být i sprostí. K šifrování jsou použity algoritmy DESX (128bitový klíč) nebo Blowfish (448bitový klíč). Program umí také pracovat s komprimovacím formátem ZIP, takže není problém zabalit více souborů, archiv zašifrovat a odeslat e-mailem. To Crypt4Free také zařídí za vás. Dokáže otevřít váš poštovní program a vložit zvolený soubor jako přílohu. A pokud byste chtěli zašifrovat i text e-mailu, není to problém. Příjemce pak musí mít instalovaný Crypt4Free a znát potřebná hesla.

Encyklopedie vesmíru 3.0

Licence: freeware Domovská stránka: http://vesmir.slovaknhl.sk

Vesmírná encyklopedie nebyla vždy freewarem, ale stala se jím právě až ve své třetí (aktuální) verzi. Tuto skutečnost jistě uvítali všichni, kdo nejsou zarytými astronomy, ale přesto by se chtěli o vesmíru něco dozvědět. Jedná se o multimediální flashovou aplikaci, která nevyžaduje instalaci, a tak si ji spustíte téměř kdekoli. Když shrneme obsah encyklopedie do čísel, pak vězte, že obsahuje 100 textů v sedmi různých kategoriích, 150 obrázků a 10 vědomostních testů.

O obsahu asi nejvíce vypovídají názvy kapitol Kosmický prostor, Hvězdy, Sluneční soustava, Planety (Pluto je zde ještě zařazeno), Osobnosti, Technika a Historie. V nich najdete informace o vesmíru od dob velkého třesku a prvního rozpínání až po ruské a americké vesmírné programy. Texty jsou doprovázeny obrázky a zajímavými informacemi. Když vás unaví čtení, můžete si otestovat, zda ve vaší šedé kůře mozkové zůstaly nějaké nové vědomosti. Připraveno je deset testů, každý po pěti otázkách.

V uživatelském rozhraní, které je oděno do slušivé vesmírné černi, se rozhodně není kam ztratit. Hlavní kapitoly najdete vždy pěkně navrchu a z jednotlivých témat se dostanete tlačítkem zpět. Pokud by se někdo nechtěl probírat kapitolami postupně, může si v indexu vybrat pouze to, co ho zajímá. Informací je dost a možná ještě více, takže bych tento počin doporučil každému, kde někdy přemýšlel o tom, z čeho je vesmír složen nebo proč planety obíhají kolem Slunce. Na závěr malé upozornění: jedná se o produkt našich východních sousedů, což znamená, že veškeré texty jsou ve slovenštině.

Folder Marker 1.2

Licence: freeware Domovská stránka: http://www.foldermarker.com

Na začátek jedna otázka. Kolik máte na svém počítači adresářů? Desítky? Stovky? Tisíce? Řekl bych, že občas to bývá docela nepřehledné. Pokud si myslíte to samé, mám pro vás pomocníka, který by mohl orientaci v adresářové struktuře výrazně vylepšit. Dejte sbohem standardní žluté (pokud tedy nepožíváte nějaký jiný skin pro Windows) a přivítejte trochu živější barvy.

Folder Marker totiž dokáže obarvit ikony adresářů a dokonce jim nastavit prioritu nebo rozpracovanost. To vše v celém systému. Je jedno, jestli používáte Průzkumníka, Total Commander nebo jakýkoli jiný souborový manažer. Změny se promítnou kamkoli, kde se zobrazuje adresářový strom. Změnu můžete provést přímo v programu tak, že vyberete složku (nebo i více složek), její novou barvu nebo prioritu a změnu aplikujete. Druhou možností je vybrat nový vzhled z kontextového menu, když kliknete na adresář levým tlačítkem myši. Tam se totiž při instalaci přidají příslušné volby. Je pak čistě na vás, který postup budete používat. Pokud by vám nestačily připravené ikony, můžete použít až deset vlastních. Podporované formáty jsou ICO, ICL, EXE, DLL, CPL nebo BMP.

EXPStudio\s Audio Converter Free 2.0

Licence: freeware Domovská stránka: http://www.expstudio.com

Nevím jak vy, ale já mám rád ve své audio sbírce pořádek. Upřednostňuji jeden formát (v mém případě MP3) a když se ke mně nějakým způsobem dostane hudba ve formátu jiném (nejčastěji OGG), tak přemýšlím, jak tento "problém" napravit. Nástrojů pro konverzi formátů komprimované hudby existuje mnoho. Některé jsou lepší, některé horší, nicméně bych vám rád jeden z nich představil. Jeho jméno najdete v titulku tohoto článku a opakovat jej raději nebudu, protože je tak krkolomný, že bych se mi mohly zamotat prsty na klávesnici. Nicméně o co je složitější jeho jméno, o to jednodušší je práce s ním. Ta probíhá v několika krocích. Nejprve vyhledáte na nějakém médiu audio soubory, které byste rádi převedli do jiného formátu (předem upozorňuji, že s Audio CD tu nepochodíte). Následně zvolíte cestu, kam chcete uložit výstup. Krokem třetím je výběr výstupního formátu a jeho kvality pak stisknete tlačítko Convert. A to je vše, přátelé. Chvilku si počkáte, než konverze proběhne, a pak můžete porovnat výsledek s originálem. Možná byste si řekli, že zvuk v obou souborech musí být stejný. Osobně však mohu potvrdit, že v případě některých nastavení to nemusí být pravda a leckdy výstup originál předčí. Neptejte se mě, jak je to možné, ale je to tak.

U softwaru podobného ražení se sluší uvést podporované formáty. Pak tedy vězte, že na vstupu to jsou MPEG Layer-3 (MP3), MP2, MP1, MPEG, Windows Wave format (WAV), Windows Media Audio 7/8/9 (WMA), Ogg Vorbis (OGG), Avi Audio (AVI) a Mpplus (MPC, MP+). A jako výstupní formát pak můžete zvolit MPEG Layer-3 (MP3), MP2, Windows Wave format (WAV), Windows Media Audio (WMA), Ogg Vorbis (OGG) a některé další, o kterých jsem v životě neslyšel. Většinou se jedná o komprimovaný WAV.

Folder Icon Changer 5.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.silvereaglesoft.com

Zajímavou kategorií utilit jsou ty, zpříjemňující prostředí operačního systému. Folder Icon Changer je program, který kromě prohlížení ikon na vašem počítači slouží především k nahrazení standardní ikony složky v operačním systému Windows libovolnou ikonou. Program je vhodný pro uživatele starších verzí operačních systémů, ve kterých se standardními postupy ikona složek změnit nedá (nejnovější verze již podobné změny umožňují). Všechny ikony složek mají v systému Windows přiřazenu jednotnou ikonu (žlutá registrační karta). Tyto ikony však nemusí některým uživatelům vyhovovat, a tak byl pro ně vyvinut program Folder Icon Changer. Ten umožňuje změnit ikonu libovolné složky a nahradit ji libovolnou ikonou, kterou máte uloženou ve svém počítači. Každá složka tak může mít jinou ikonu, což jistě oživí vzhled seznamu složek. Ikony můžete jednak extrahovat ze souborů (EXE, DLL apod.), jednak vybírat jako samostatné soubory (podporuje také formáty BMP, JPG, JPEG a GIF).

Předností programu je opravdu pěkné a příjemné rozhraní. Připomíná prostředí operačního systému Mac OS X. Ovládání je vzhledem k jeho určení a ceně (freeware) velmi jednoduché, avšak bezchybné (jednoduchost eliminuje chyby). Program pracuje v operačním systému Windows verzí 95, 98, NT, Me, 2000, XP a Server 2003.

Xplorer2 Lite 1.5.0.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://zabkat.com

Xplorer2 je souborový manažer, který integruje nejlepší vlastnosti a funkce Průzkumníka Windows ve výkonný balík, se kterým je možné okamžitě pracovat. Po bližším seznámení s programem budete objevovat zcela nový svět. Obsahuje vše, na co si vzpomenete a co potřebujete pro správu souborů na počítači. Má jedinečné vlastnosti, které u žádného jiného správce souborů nenajdete. Je vybaven tolika funkcemi, že už nebudete potřebovat pro práci se soubory další utility.

Takto program Xplorer2 charakterizují jeho tvůrci na svých webových stránkách. Jejich hodnocení však není nadsazené, což jistě potvrdíte, když si program nainstalujete a vyzkoušíte.

Prostředí Xplorer2 je založené na známém dvoupanelovém rozložení: vlevo panel se složkami uspořádanými do stromové struktury (tzv. adresářové okno), vpravo panel zobrazující obsah aktuálně vybrané složky (tzv. souborové okno). Souborové okno lze rozšířit o další okno, takže budete mít k dispozici dvě nezávislá souborová okna. V každém z obou oken můžete mít zobrazen obsah libovolné složky, soubory se mezi oběma okny dají přetahovat myší stejně jako ve známém Total Commanderu. Můžete zobrazit další, čtvrté okno, které slouží k prohlížení obsahu označeného souboru v souborovém okně. Označíte-li multimediální soubor (zvukový a video), můžete jej v tomto okně přehrát.

Program je vybaven nástroji pro všechny operace se složkami a soubory (kopie, přesun, mazání, přejmenování včetně hromadného přejmenování souborů atd.). Dovoluje použít metodu drag and drop. Disponuje širokými možnostmi označování souborů, umožňuje změnit souborové atributy. Soubory v souborových oknech můžete prohlížet v několika zobrazovacích režimech včetně náhledů (miniatur). Ke každému souboru i složce v souborovém okně můžete připsat poznámku. Ta se bude zobrazovat v režimu Podrobnosti, pokud zvolíte zobrazení příslušného sloupce (Komentář). Sloupce k zobrazení v režimu Podrobnosti si můžete vybrat z úctyhodné nabídky 65 položek! Z pokročilých funkcí programu lze jmenovat porovnávání a synchronizaci obsahu složky s možností definovat pravidla synchronizace, pokročilé hledání souborů, filtraci zobrazení seznamu souborů, možnost vytvářet šablony pro uživatelské příkazy a dávkové soubory. Velké soubory můžete rozdělit na několik menších částí a poté je opět spojit pomocí funkce Split & Join. Program obsahuje interní textový editor pro rychlou úpravu textových souborů, umožňuje použít záložky, řadu funkcí lze ovládat z příkazového řádku. Program dovoluje vytvořit klávesové zkratky pro často používané příkazy a také upravit nástrojové lišty. Zvláštností programu je zobrazování bublinové nápovědy u políček formulářů všech dialogových oken, jako návod k jejich vyplnění. Nápověda se zobrazí, jakmile kurzorem myši najedete do políčka. Velmi šikovné a praktické! V programu najdete velmi rozsáhlou podrobnou nápovědu (337 stran ve formátu PDF). Program byl přeložen do14 jazyků, všechny jsou součástí

instalace, během níž se zobrazovací jazyk volí. A pro české uživatele dobrá zpráva v nabídce je i čeština!

Zaplatíte-li autorům 27,90 USD (19,95 EUR), získáte profesionální verzi programu Xplorer2 Pro 1.6.0.1-1. S tou vám přibudou další možnosti a funkce, např. pokročilé hledání souborů včetně hledání textu v souborech, souborů v archivech a ve složkách vzdáleného serveru (FTP), detekce duplicitních souborů s možností jejich odstranění, vytváření skupin souborů bez ohledu na jejich aktuální umístění. Synchronizaci lze provádět včetně podsložek (tzv. hloubková synchronizace), třídit seznam souborů můžete dokonce podle několika sloupců současně. Z těch zajímavých funkcí lze ještě zmínit nastavitelné barevné označení názvů souborů podle typu a dokonce podle určitého textu v souboru, uživatelsky přizpůsobitelné systémové ikony, upravit lze menu a nástrojové lišty, včetně vytvoření vlastních. Nad panely najdete lištu disků, která umožňuje rychlé zobrazení obsahu konkrétního disku.

Ačkoli je Xplorer2 z hlediska objemu funkcí pěkný cvalík, je na spotřebu systémových prostředků nenáročný: pro svůj běh potřebuje jen 750 KB paměti. Program pracuje v operačním systému Windows 95, 98, ME, NT4, 2000, XP a 2003.

Synchronize It! 3.1

Licence: shareware, 19 USD

Domovská stránka: http://www.grigsoft.com

Jednou kategorií z velké rodiny utilit, jejichž účelem je doplnit nebo zlepšit funkce operačního systému, jsou programy pro synchronizaci obsahu složek na počítači. Tyto programy podle obsahu jedné složky (zdrojové) aktualizují obsah souborů v jiné složce (cílové). Vyhledávat ručně, které soubory se ve zdrojové složce a ve všech podsložkách změnily, které přibyly a které byly odstraněny, a poté všechno ručně kopírovat a mazat, je práce velmi zdlouhavá a namáhavá. Synchronizátory tuto práci udělají za vás a za zlomek doby. Porovnají obsah dvou vybraných složek, zjistí rozdíly a nabídnou synchronizaci. Vyspělejší programy dokáží provést i vzájemnou synchronizaci obou složek.

Jedním z této skupiny utilit je program Synchronize It! z dílny Igora Greena a firmy Grig Software. Svou výbavou funkcí a možnostmi nastavení patří ve své kategorii ke špičce. Porovná obsah dvou složek, které jste definovali, a výsledky porovnání zobrazí v okně rozděleném na dvě poloviny. Každá zobrazuje obsah jedné složky. Seznamy tvoří názvy souborů rozdělené do skupin, skupiny odpovídají jednotlivým podsložkám. Prostřednictvím tzv. synchronizačních značek umístěných na svislé liště uprostřed obou oken nabídne program směr kopírování jednotlivých souborů nebo jejich mazání. Synchronizační značky jsou přepínací, což umožňuje směr synchronizace ručně změnit. Pomocí zaškrtávacích políček u názvů souborů můžete jednotlivé soubory ze synchronizace zcela vyřadit. K provedení synchronizace pak stačí jen stisknout tlačítko v okně a během jedné, dvou vteřin je vše hotovo. Program Synchronize It! se může pyšnit schopností porovnat a synchronizovat nejen složky na pevném počítači, ale také složky mezi lokálním počítačem a vzdáleným serverem. K tomu je vybaven protokolem FTP. Synchronize It! dokáže také složky zálohovat do interního archivačního souboru. I tento soubor zvládne aktualizovat a dokonce z něj dokáže vyjímat jednotlivé soubory a ty ukládat na disk k použití. Dokáže však spolupracovat i s běžnými externími archivačními programy, jakými jsou např. WinZip, WinRAR, ARJ apod.

Operace porovnání a synchronizace neprobíhají živelně, ale jsou plně pod kontrolou uživatele: Synchronize It! navíc disponuje řadou nastavení a určení parametrů. Soubory zobrazené v okně výsledků jsou kvůli snadné identifikaci z hlediska shody a rozdílů rozlišeny jinou barvou podkladu celého řádku. Několik tlačítek nástrojové lišty vám umožní tento seznam podle aktuálních požadavků filtrovat. Seznam podsložek v okně je možné rozbalit a sbalit, což umožní sbalit složky, ve kterých nebudete provádět žádné úpravy. Do operace porovnání a synchronizace mohou být zařazeny i podsložky, a to ve třech nastavitelných variantách. Účinným pomocníkem práce programu je filtrace. Vymezíte tak porovnání a synchronizaci jen určitých souborů, a to definováním tzv. masky. Přitom můžete definovat nejen jednotlivé typy (DOC, XLS, PPT), ale i skupiny (my*.doc). Oba typy mohou být použity současně. Výsledky porovnání složek mohou být generovány jako zpráva ve formátu HTML. Samozřejmý je tisk se základními parametry nastavení tisku. Program lze ovládat z příkazového řádku. Synchronize It! bude přínosem pro tvůrce internetových stránek, neboť umožňuje synchronizaci složky lokálního počítače s odpovídající složkou na vzdáleném serveru. Tato synchronizace je umožněna použitím protokolu FTP. Pomocí přídavné funkce Snapshot (Snímek) můžete zjistit, jaké byly v systémové složce OS provedené změny během instalace určitého softwaru. Toho se dosáhne vytvořením speciálního souboru (má příponu PCK). Soubor bude obsahovat seznam všech souborů ve složce se všemi zachovanými souborovými atributy (velikost, datum modifikace atd.). Jestliže pracujete na stejném projektu doma i v zaměstnání a výsledky práce přenášíte mezi oběma místy, přijde vhod jiná funkce, tzv. Package (Balíček). Ta je podobná funkci Snapshot, do balíčku však máte možnost přidávat ke stávajícím souborům další soubory. Odpadá tak nutnost přenášet kompletní obsah složky. A podobně jako u Snapshotu, i balíček vytvoříte synchronizací do nového souboru, zde s příponou PKG. Příjemnou vlastností programu je možnost zvolit zobrazovací font a klávesové zkratky pro ovládání programu. Program umožňuje vybrat z nabídky jazyků zobrazovací jazyk, mezi nimiž najdete i češtinu. Při práci s programem Synchronize It! můžete s výhodou použít jeho "bratra"program Compare It! od téhož autora. Pokud jej máte nainstalovaný, můžete v něm přímo porovnat obsah souborů zobrazených v okně Synchronize It!

ABsee Viewer & Editor 1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.zxt2006.com

ABsee Viewer & Editor je kompaktní, snadno použitelný prohlížeč a editor obrázků. Zajímavostí programu je oddělení obou instancí, neboť editor se spouští v samostatném nezávislém okně. Toto uspořádání dovoluje mít prohlížeč i editor spuštěný najednou a pracovat v obou zároveň. ABsee Viewer & Editor podporuje 50 grafických formátů, rozdělených do osmnácti skupin.

Prohlížeč disponuje čtyřmi typy zobrazení souborů: miniatury (thumbnails), ikony, jednoduchý seznam (bez podrobných údajů) a seznam s podrobnými údaji o souboru. Pro zobrazení náhledů disponuje sadou nastavení (velikost náhledů, barva "diarámečků", volitelný stín kolem rámečků, počet sloupců a řádků). Možnosti výběru (označení) souborů jsou standardní (jeden, všechny, zrušení výběru, inverze výběru). V prohlížeči můžete provádět běžné operace se soubory (přejmenování, kopírování/přesun do jiné složky, mazání, tisk, kopírování/vyjmutí do systémové schránky, vytvoření nové složky). Vybraný obrázek můžete v prohlížeči otáčet a můžete jej přímo z prohlížeče nastavit jako tapetu obrazovky. K tomu je připojeno několik základních nastavení. Jako drobnou nadstavbu jednoduchého prohlížeče bychom mohli považovat funkci Slide. Jedná se o automatickou projekci všech obrázků v aktuální složce. I s touto funkcí jsou spojena určitá nastavení, a sice nastavení délky projekce každého obrázku (v rozsahu 2-10 vteřin) a doby trvání přechodu obrázků prolínáním (v rozsahu 0,3-2 vteřiny).

Editor je vybaven několika základními nástroji pro úpravu obrázků. Nástroj Výběr umožní vybrat oblast ve tvaru obdélník, kruh nebo polygon, k dispozici je ještě nástroj Kouzelná hůlka. Když kliknete do obrázku myší a ponecháte její tlačítko stisknuté, můžete obrázkem pohybovat po ploše okna editoru, podobně jako byste pohybovali papírem po stole. Pokud vám nevyhovuje aktuální velikost obrázku v okně, můžete si ji upravit v rozsahu 10 až 500 %. Editační operace též nepřesahují základní výbavu: změna velikosti, rotace, úprava jasu a kontrastu, barevné složky RGB, úprava HSL, zvýšení ostrosti, solarizace, rozmazání, embosování, odstranění červených očí, inverze do negativu a do stupnice šedé. Příjemná je i funkce Undo a Redo (i když pouze jednostupňová).

ABsee Viewer & Editor nabízí příjemné pracovní prostředí, srozumitelné a jednoduché ovládání, a navíc se hodí pro úplné začátečníky, kteří si netroufnou na "velké" grafické editory.

§§§§§

&&&&&


Komunikace


Někdy je dobré být MIMO - osm moderních Wi-Fi routerů v testu

Aleš Procházka, David Zajíc

06P0399

Z posledního vývoje okolo nového bezdrátového standardu 802.11n je nad slunce jasnější, že takto certifikované produkty budou v budoucnu vybaveny tzv. technologií MIMO (Multiple Input, Multiple Output), tedy více než jedním vysílačem a přijímačem, a tak budou odolávat poklesu rychlosti v případě současného připojení více uživatelů.

Takto vybavené produkty budou v domácím prostředí lépe využitelné například pro bezdrátovou distribuci a sdílení audia, videa a on-line her.

O technologii MIMO a prvních produktech jí vybavených jsme v PC WORLDu psali již koncem loňského roku (10/2005). Jak vypadá situace s těmito a podobnými zařízeními v polovině letošního roku, to se vám budeme snažit přiblížit v testu osmi bezdrátových routerů od šesti předních výrobců, společností Asustek, Belkin, D-Link, Linksys (dnes součást Cisco Systems), SMC a Zyxel.

Testované routery byly všechny shodně vybaveny jedním portem WAN a čtyřmi ethernetovými 10/100Mb/s LAN porty. Bezdrátové části splňovaly specifikace 802.11b a 802.11g, přičemž každá z nich disponovala nějakým rozšířením rychlejšího standardu g (poskytuje pak vyšší propustnost). Zprvu byly produkty nejdříve vybavovány technologiemi jako Afterburner, která je založena na třech technikách tzv. shlukováním paketů (packet bursting), zvětšením délky paketu na 3 000 B (standardně 1 500 B) a kompresí odesílaných dat. Současně (například u Asusu a Linksysu) přibyla technologie BroadRange, která zvyšuje citlivost na signál a dále zvětšuje pokrytí plochy (firemní marketing uvádí až na 300 % tedy zvětšení dosahu o 50 70 %). Ostatní přístroje obsahují obdobné techniky s jinými názvy. Například testované produkty SMC a D-Link osazené čipovými sadami Atheros nabízejí rozšíření 802.11g v podobě Super-G režimů a technologie RangeBooster.

Instalace

Hned na úvod tohoto odstavce musíme konstatovat, že všechna testovaná zařízení se velmi jednoduše instalují. Na přiložených CD-ROMech naleznete průvodce, který vás vcelku rychle provede všemi úskalími konfigurace. Vlastně jenom klikáte myší a wizard udělá vše za vás. Přece jen si zde ale musíme postěžovat na dvě věci. V první řadě málo tuzemských firem poskytuje lokalizaci. Někdy je sice k dispozici hubený český papírový "průvodce", nicméně toho softwarového nabídl "hezky česky" pouze Asus WL-500gP. Další problém nastane v případě, pokud při instalaci routeru nemáte k dispozici širokopásmové (třeba ADSL) připojení k internetu. Průvodci u některých produktů (Belkin, Linksys) po něm automaticky pátrají a pokud ho nenaleznou, instalace jednoduše "zatuhne". Pak vše musíte nastavit ručně. Najdou se však výjimky, opět zde musíme pochválit produkty Asusu.

Zabezpečení

Co by žádných z uživatelů neměl brát na lehkou váhu, je oblast zabezpečení. Nejvíce uživatelů si z Wi-Fi produktů nejspíše pamatuje dnes již poměrně snadno prolomitelné šifrování WEP. V současnosti je plně nahrazováno (i když WEP je stále součástí firmwarů) WPA (Wi-Fi Protected Access) ve verzi 2, které využívá mechanizmy se sdílenými klíči (PSK) a pokročilé šifrovací techniky (například AES). Doplníte-li WPA standardní funkcí filtrování MAC adres, na níž bylo též pamatováno, získáte opravdu dobře chráněnou bezdrátovou síť. Často se objevující možnosti autentizace prostřednictvím 802.1x nebo ověřování vůči serveru RADIUS apod. využijí až zkušení administrátoři, a to pro často vyžadovanou přísnou firemní bezpečnostní politiku.

K bezpečnosti také neodmyslitelně patří funkce firewallu, které je ve všech případech věnována celá sekce konfiguračního menu. Jde zejména o SPI (Stateful Packet Inspection), VPN Pass-through a o překlad adres NAT. Některé z produktů pak nabízejí techniky prevence proti útokům.

Více funkcí...

Kromě výkonu a šíře bezpečnostních funkcí zřejmě uživatele zaujmou některé další zajímavé možnosti. U třech routerů (Asus, Zyxel a D-Link) se můžete setkat s USB portem (V Zyxelu a D-Linku slouží k propojení PC s Windows. Asus WL-500gP nabízí dokonce dva. K prvnímu lze připojit externí pevný disk USB 2.0 a vytvořit tak FTP server se širokými možnostmi řízení pravidel přístupu. K druhému pak můžete připojit webovou kamerku a sledovat obraz v místě instalace, s možností záznamu předdefinovaných časových úseků právě na zmíněný disk. Disk lze ještě do třetice využít pro stahování souborů z BitTorrentů, přičemž přes konzolu Asusu jednoduše zadáte adresu a požadovaný obsah zaparkuje na harddisku bez nutnosti zapnutého PC. V klidu tak můžete za přáteli na flám.

Jak jsme testovali

Všechny bezdrátové routery jsme podrobili náročnému testu propustnosti. Pro tento účel jsme si od firem ke všem produktům taktéž vyžádali bezdrátové protějšky PC Card vybavené odpovídajícími technologiemi, které jsme postupně instalovali do notebooku Lenovo ThinkPad T43. Výsledky uváděné v tabulce v Mb/s jsme získávali prostřednictvím aplikace Chariot, která zásobovala spojení mezi routerem a koncovým bodem v notebooku potřebným množstvím paketů. Měření jsme prováděli v členitých prostorách našich redakčních kanceláří. Nejprve jsme produkty prověřovali na vzdálenost s přímou viditelností, posléze stálo signálu v cestě několik překážek, tedy zdí. Všemi testy prošel nejlépe Asus WL-566gM, jehož nejmodernější technologie MIMO (240MIMO) dosáhla na krátkou vzdálenost propustnosti až 66 Mb/s. Z čelní příčky ho však ani v ostatních testech žádný z testovaných produktů neodsunul (viz tabulku testů).

Asus WL-500gP

Prvním testovaným produktem v abecedním pořadí je Asus WL-500gP, bezdrátový router, který vás na první pohled zaujme stylovým vzhledem. Jako by byl designován pro počítače Macintosh (dokonce i odnímatelná anténa je vyvedená v bílé barvě). WL-500gP sice nenabízí technologii MIMO chytrých antén, nicméně disponuje rychlým bezdrátovým čipsetem (až 125 Mb/s) s technologií Afterburner a BroadRange pro větší pokrytí plochy signálem, a dále s mnoha užitečnými vymoženostmi. Tou první je velmi sofistikovaná instalace prostřednictvím tzv. EZSetupu. Kromě resetu má router na zadní straně ještě jedno tlačítko, které po vyzvání stisknete a wizard pak automaticky vše potřebné detekuje. Mezi nejatraktivnější vlastnosti routeru budou zřejmě patřit dva vzadu umístěné USB 2.0 porty. K nim kromě tiskárny nebo pevného disku (může sloužit jako FTP server) můžete připojit webovou kameru a vzdáleně tak sledovat dění v místě instalace. Z pohledu funkcí zabezpečení musíme konstatovat, že nám nic nechybělo, k dispozici je WPA2 nebo firewall. Na závěr bude asi všechny zajímat cena přístroje: částka pod hranicí 3 600 Kč včetně DPH je podle našeho názoru vzhledem k nabízeným možnostem akceptovatelná.

Výkon:4

Výbava:5

Cena vč. DPH: 3 588 Kč

Asus WL-566gM

Druhý zástupce od Asusu v našem testu WL-566gM jako by předchozímu routeru z oka vypadl. Ze zadní strany mu však místo jedné čouhají tři pevně ukotvené antény. To znamená, že využívá technologii MIMO chytrých antén, v případě tohoto produktu dokonce jde o jeho nejnovější modifikaci s označením 240MIMO (technologie AirGo), která podle propozic výrobce umožňuje dosáhnout přenosových rychlostí až 240 Mb/s. Tolik teorie. Asus WL-566gM se podobně jako WL-500G Premium velmi jednoduše instaluje pomocí EZ Setupu, tato rutina včetně prostředí však v případě tohoto routeru není lokalizována. V testech propustnosti Wi-Fi část WL-566gM doslova excelovala, když jsme na krátkou vzdálenost dosáhli propustnosti 66, respektive 20 Mb/s na 40 m. Skvěle si rovněž vedla v členitých prostorách našich kanceláří (viz tabulku). Z pohledu možností zabezpečení žádná důležitá složka neabsentovala, u Wi-Fi kromě WPA2 nabízí Asus rovněž autentizaci proti serveru RADIUS. To ale ocení zejména podnikoví uživatelé, kterým možná bude chybět funkcionalita bridge. Bohužel Asus WL-566gM v ceně 5 146 Kč včetně DPH není právě levnou komponentou, nicméně pro svou propustnost si svůj okruh uživatelů jistě najde.

Výkon:5

Výbava:3

Cena vč. DPH: 5 146 Kč

Belkin Wireless G Plus MIMO Router

Společnost Belkin nám do testu bezdrátových prvků své produkty poskytuje pravidelně, ani tentokrát neučinila výjimku. F5D9230-4 je dalším z řady bezdrátových routerů MIMO, který zaujme sympatickým vzhledem a přijatelnou cenou. Instalace routeru probíhá pomocí průvodce, kterého naleznete na přiloženém CD-ROM. Bohužel se v rámci instalace pokouší wizard detekovat stávající nastavení širokopásmového modemu. Ten jsme při testování nepoužívali, a tak jsme museli Belkin instalovat ručně. Router je z hlediska funkcí zabezpečení vybaven skvěle, k dispozici máte jak WEP, tak pokročilé WPA 2 s šifrováním AES. Router je nicméně koncipován pro nasazení v domácím prostředí (chybí funkce bridge i klienta), zde pak zamrzí absence QoS, zajišťující lepší fungování on-line her a distribuci audia a videa. V testech dosáhlo zařízení solidních výsledků propustnosti zejména v případě přímé viditelnosti, s dvojitou zdí ve vzdálenosti 14 metrů si zařízení taktéž poradilo. Jako jeden z mála router také dokázal s koncovým bodem komunikovat přes tři "redakční" zdi. Trochu zamrzí funkčnost české podoby webových stránek. Pokud si z ní budete chtít jakékoliv bezdrátové zařízení koupit, máte smůlu, postrádá totiž odkaz na prodejce.

Výkon:4

Výbava:2

Cena vč. DPH: 2 999 Kč

D-Link RangeBooster N 650 Router (DIR-635)

Společnost D-Link do testu poskytla router s označením DIR-635, jemuž výrobce vtiskl přívlastek Range Booster N a řadí jej do produktů typu "draft n": bezdrátová část je tedy realizována na bázi návrhu standardu 802.11n. Router je dále vybaven třemi odnímatelnými anténami, což napovídá, že disponuje technologií MIMO. Instalaci pomocí průvodce jsme nemohli realizovat, CD jsme neměli k dispozici, nicméně "ruční instalace" proběhla hladce. D-Link vyniká možnostmi pro zabezpečení bezdrátové části, i proto se hodí více do podnikového prostředí. Nabízí například volbu WPA Enterprise (standard WPA s autorizací 802.1X) nebo možnost autentizace proti serveru RADIUS. Samozřejmostí jsou už pak firewallové funkce SPI a NAT na ochranu před možnými útoky z internetu. Výrobce router nicméně směřuje do domácností, kde jej s pomocí implementované techniky QoS Engine předurčuje k bezproblémovému provozování on-line her, telefonování po internetu apod. V testech propustnosti patřil router D-Linku na krátké vzdálenosti k nejlepším a právě pro takové použití ho i doporučujeme. Cenu produktu dosahující (bez "pár drobných) 4 tisíc včetně DPH lze označit za přiměřenou.

Výkon:4

Výbava:4

Cena vč. DPH: 3 980 Kč

Linksys WRT54GR

Další testovaný router pochází z dílny společnosti Cisco Systems, která před časem převzala veškeré aktivity firmy Linksys. Model Wi-Fi routeru WRT54GR je podobně jako ostatní produkty v testu vybaven technikou rozšiřující standard 802.11g, který například zaručuje větší dosah. V případě tohoto Linksysu jde o tzv. RangeBooster, technologii chytrých antén MIMO ale nenabízí. V testech se tato technologie projevila konstantní propustností, která v přímě viditelnosti routeru a koncového bodu neklesala pod 30 Mb/s, a to i ve vzdálenosti 40 metrů. Horší to však bylo s propustností, pokud signálu stojí v cestě zeď, výsledky jej odsunuly do spodní poloviny výsledkové listiny (viz tabulku testů). Z pohledu zabezpečení obsahuje tento router velmi bohatou škálu funkcí, i když všechny koncový uživatel potřebovat nebude. Firmware nabízí například WPA2, možnost autentizace proti serveru RADIUS, dále SPI firewall, VPN pass-through apod. Linksys WRT54GR umí také pracovat v režimech bridge a klienta. Linksys WRT54GR můžeme na základě testů doporučit do méně členitých prostor, jeho cena 2 713 Kč je předvedenému výkonu a nabízeným možnostem přiměřená.

Výkon:3

Výbava:3

Cena vč. DPH: 2 713 Kč

Linksys WRT300N

Druhý bezdrátový router Linksysu na první pohled zaujme skladbou antén (viz obrázek), což dává tušit přítomnost technologie MIMO. Podobně jako u D-Linku mu navíc výrobce vtiskl přívlastek "draft N", jeho bezdrátová část je tedy realizována na bázi návrhu standardu 802.11n. Podobně jako v případě předchozího modelu Linksysu, rovněž u WRT300N proběhla instalace pomocí průvodce hladce. Škoda jen, že tato rutina spolu se skvěle zpracovanou dokumentací není lokalizována. Z pohledu funkcí je Linksys WRT300N plně vybaveným zařízením, alespoň z hlediska těch bezpečnostních. Ve firmwaru je opět k dispozici WPA2, SPI firewall, VPN pass-through apod. Na rozdíl od levnějšího bratříčka však nabízí řízení kvality služeb QoS. V testech propustnosti jsme si od tohoto produktu slibovali hodně. Nabídl však jen nepatrně vyšší výkon než zmíněný levnější model s nálepkou Linksys. Vyšší propustnost byla znatelná pouze na velmi krátké vzdálenosti (viz tabulku), což rozhodně nemůže ospravedlnit jeho vyšší cenu. Na tuzemském trhu je tento bezdrátový router k mání za 4 145 Kč včetně DPH.

Výkon:4

Výbava:4

Cena vč. DPH: 4 145 Kč

SMC WBR14T-G

Bezdrátový router SMC WBR14T-G by se měl objevit v zorném úhlu těch uživatelů, kteří si nepotrpí na "kudrlinky", vyžadují rychlé Wi-Fi s kvalitním zabezpečením, a co je důležité, nechtějí z peněženky vytahovat více než dvě tisícovky. SMC WBR14T-G v rámci své bezdrátové části nabízí rozšíření standardu 802.11g označované jako Super-G s maximální teoretickou rychlostí 108 Mb/s. V testech na krátkou i dlouhou vzdálenost si Wi-Fi router vedl slušně, ale za modernějšími zařízeními zaostal (viz tabulku). Ke kladům tohoto řešení patří dále jednoduchá instalace pomocí průvodce na instalačním CD, bohužel chybí jakákoliv lokalizace. Co je pro bezdrátový router v této cenové hladině asi nejdůležitější, jsou již zmíněné možnosti zabezpečení. K dispozici je jak WEP, tak i WPA s AES šifrováním, 802.1x autentizace, samozřejmostí je stavový firewall, zajímavostí pak je intrusion prevention, tedy systém prevence vniknutí. Pokud budete chtít plošně pokrýt firemní kanceláře, může se dále hodit funkce WDS (Wireless Distribution System), která umožní propojení několika přístupových bodů do jediné sítě.

Výkon:3

Výbava:3

Cena vč. DPH: 1 905 Kč

ZyXel P-336M

Poslední z testovaných zařízení pochází z dílny společnosti ZyXel. Jde o model P-336M a firma jím rozšiřuje své portfolio o nejmodernější bezdrátovou technologii pojmenovanou MIMO (Multiple Input, Multiple Output), což v podstatě znamená, že by bezdrátová periferie měla mít více než jeden vysílač a přijímač. MIMO dokáže eliminovat nepříjemný pokles přenosové kapacity v případě, že připojení začne sdílet více uživatelů najednou. Ve spojení s integrovaným Stream Enginem (QoS) dokáže upřednostňovat data citlivá na zpoždění. Tyto vlastnosti tedy využijete, pokud hrajete on-line hry. Super G pak rozšiřuje standard 802.11g a zvyšuje rychlostní maximum bezdrátového přenosu až na 108 Mb/s. Je nutné ale mít na paměti, že k zařízení taktéž potřebujete odpovídající protějšek, tedy stejnými technologiemi vybavenou PCI nebo PCMCIA kartu. Z pohledu zabezpečení bezdrátové části nelze mít k tomuto routeru výhrady. K dispozici je jak jednoduché 128bitové WEP, tak i zajištění prostřednictvím standardu WPA 2 s volitelným šifrováním AES. Router pak ještě poskytuje stavový firewall nebo filtrování adres. V testech se zařízení chovalo příkladně a dosáhlo solidní propustnosti.

Výkon:4

Výbava:4

Cena vč. DPH: 3 894 Kč

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí. Část XVIII: Není most jako přepínač

Jiří Peterka

06P0398

Problematika vzájemného propojování počítačových sítí, tzv. internetworkingu, má celou řadu zajímavých a specifických částí. Jednou z nejatraktivnějších a nejčastěji přetřásaných "podkapitol" je ta, která se zabývá rozdíly mezi mosty (anglicky: bridge) a přepínači (anglicky: switch). Takže v čem se mosty a přepínače vlastně liší a kdy je vhodnější použít most a kdy přepínač?

Abychom správně porozuměli obsahu dnešního dílu, musíme si nejprve stručně zopakovat něco z toho, o čem jsme si povídali minule. Tehdy byla řeč o základech internetworkingu a my jsme se seznamovali s tím, jak se říká propojovacím prvkům v závislosti na tom, na jaké vrstvě fungují:

- opakovač (anglicky: repeater) je to, co propojuje kabelové segmenty na úrovni fyzické vrstvy,

- most (bridge) a přepínač (switch) fungují na linkové vrstvě,

- směrovač (router) funguje na úrovni síťové vrstvy,

- brána (gateway) funguje na aplikační vrstvě.

Sdílená přenosová kapacita

O opakovačích jsme si říkali, že jsou to vlastně jen pouhé digitální zesilovače, které vnímají jednotlivé bity, ale už se nezabývají tím, zda tyto bity nějak patří k sobě (například zda tvoří nějaký linkový rámec). Proto si ani nemají z čeho odvodit, kterým směrem (do kterého segmentu) by konkrétní bity měly být předány a kam by už naopak předávány být nemusely. Opakovače se proto musí chovat ke všem bitům stejně, a to rozesílat je ("opakovat") do všech segmentů, které jsou na ně napojeny.

Takové chování opakovačů má ale zajímavé a významné důsledky. Představme si třeba situaci podle dnešního prvního obrázku, na kterém jsou vyobrazeny dva segmenty po dvou uzlech, vzájemně propojené pomocí opakovače.

Pokud budou v jednom z těchto segmentů vzájemně komunikovat dva zdejší uzly (na obrázku uzly A a B), bude opakovač tuto jejich vzájemnou komunikaci zbytečně předávat také do druhého segmentu. Kvůli tomu už ale v tomto druhém segmentu nebude moci probíhat (ve stejném čase) žádná jiná komunikace. Přesněji: pokud by se ve stejné době pokoušely spolu komunikovat zdejší dva uzly (C a D), jejich data by se "střetla" s daty, které si vzájemně předávají uzly A a B, a všechna přenášená data by se přitom znehodnotila. V Ethernetu se tomu říká kolize.

Praktický důsledek je pak ten, že při propojení pomocí opakovačů se všechny uzly ve všech propojených segmentech společně dělí o dostupnou přenosovou kapacitu. Například u klasického desetimegabitového Ethernetu by to znamenalo, že by se všechny uzly dělily právě o těchto 10 Mbit/s. Na každý "vysílající" uzel, resp. na komunikující dvojici uzlů by tak připadla jen n-tá část takto sdílené přenosové kapacity.

Pamatujme si tedy podstatný závěr: propojení na úrovni fyzické vrstvy prostřednictvím opakovačů vytváří sdílenou přenosovou kapacitu. Segmenty sítě, které takto vznikají, jsou sdílenými segmenty, v nichž se všechny uzly společně dělí o dostupnou přenosovou kapacitu.

Od sdílené kapacity ke kapacitě vyhrazené

Vytvářet sdílené segmenty je relativně nejlacinější (oproti nákladům na propojování na vyšších vrstvách), a to by mohlo svádět k tendenci vytvářet co největší sdílené segmenty (ve smyslu: s co největším počtem uzlů). To má ale zásadní háček, kterým je samotná podstata sdílené kapacity: čím více uzlů se bude dělit o jednu společnou kapacitu, tím hůře, protože pak na každý z nich připadne menší podíl.

Ovšem požadavky, kladené na dnešní počítačové sítě, jsou většinou přesně opačně: aby na každý uzel připadala co největší přenosová kapacita, resp. co největší podíl na dostupné přenosové kapacitě. V optimálním případě by to mělo vypadat tak, aby každá komunikující dvojice uzlů měla jen a jen pro sebe veškerou dostupnou kapacitu, o kterou by se již nemusela s nikým dělit. Například u již zmiňovaného desetimegabitového Ethernetu by to znamenalo, že každá komunikující dvojice by měla oněch 10 Mbit/s jen a jen pro sebe. Pak by se dalo hovořit o tzv. vyhrazené přenosové kapacitě.

Vyhrazená přenosová kapacita je ale něčím, co je vhodné chápat spíše jako jakousi metu či ideální cílový stav. Za určitých podmínek se k němu lze skutečně dostat a záhy si ukážeme jak. Dosažení skutečně vyhrazené kapacity je ale relativně nákladné a zdaleka ne vždy se vyplatí. Proto mají smysl a v praxi jsou dokonce nejvíce rozšířené různé kombinace na pomezí mezi oběma extrémy, mezi sdílenou a vyhrazenou kapacitou. Ty se většinou snaží poskytnout co nejvíce přenosové kapacity (tedy na "vyhrazené" bázi) těm nejvytíženějším uzlům, zatímco ty méně vytížené se naopak musí smířit s menší přenosovou kapacitou na sdílené bázi. V zásadě vždy jde o klasický kompromis mezi cenou a požadovaným efektem.

Zpět ale k mostům a přepínačům: jak si záhy naznačíme, obě tato zařízení už umožňují přecházet od sdílené přenosové kapacity ke kapacitě vyhrazené. A asi nejzásadnější rozdíl mezi nimi je v tom, jak daleko lze s nimi na této cestě dojít. V případě mostů, které jsou historicky starší, lze dojít jen nepříliš daleko. Zato v případě přepínačů lze dojít naopak hodně daleko, v optimálním případě až k samému cíli: ke skutečně plně vyhrazené kapacitě.

Jak zastavit sdílení?

Cesta, vedoucí od sdílené kapacity k vyhrazené přenosové kapacitě začíná u toho, jak propojit mezi sebou dva (či více) sdílených segmentů, ale přitom nevytvořit nový a ještě větší sdílený segment. Jde tedy vlastně o to, jak "zastavit" další sdílení při propojování jednotlivých (sdílených) segmentů.

Snad není těžké nahlédnout, že k takovému propojení už nemůžeme použít opakovače. Důvodem je ne právě optimální chování opakovače, které jsme popisovali výše: opakovač nedokáže rozpoznat, že určitý provoz by mohl zůstat lokální ve "svém" segmentu, a tak jej (zbytečně) šíří i do dalších segmentů. Tím vlastně "zachovává" sdílenou přenosovou kapacitu.

K tomu, abychom dokázali zastavit sdílení přenosové kapacity mezi jednotlivými segmenty, je musíme propojit prostřednictvím inteligentnějšího zařízení, než je opakovač. Musí to být takové zařízení, které již dokáže poznat, odkud data přichází (kdo je jejich odesilatelem) a kam směřují (kdo je jejich příjemcem). Podle toho se pak musí umět správně rozhodnout, jak s nimi naložit.

V úvahu přitom připadají dvě základní možnosti:

- Filtering (filtrování): data mohou zůstat lokální v segmentu, kde vznikla, a nemusí být šířena dále do dalších segmentů. Jinými slovy: taková data může propojovací zařízení zastavit, resp. odfiltrovat a dále se jimi nemusí zabývat.

- Forwarding (cílené předávání): zde již je, na rozdíl od filtrování, zapotřebí data předat dále, do některého z dalších segmentů. Nikoli do všech ostatních segmentů (kterých může být více), ale jen do toho, kde se nachází příjemce dat. Proto se také hovoří o "cíleném" předávání, které vyžaduje, aby propojovací uzel uměl správně identifikovat cílový segment.

Opakovače nemohou zajišťovat ani filtering, ani forwarding už jen proto, že nemají z čeho získat výchozí informace o odesilateli a příjemci. Všímají si jen jednotlivých bitů a na této úrovni skutečně "nejsou vidět" žádné adresy odesilatelů a příjemců, ze kterých by se dalo vycházet.

K tomu, aby propojovací zařízení dokázalo rozpoznat, kdo je odesilatelem a kdo příjemcem konkrétních dat, už musí umět poskládat jednotlivé bity do větších celků (bloků). Nejméně do linkových rámců (anglicky: frames), jak se říká blokům přenášeným na úrovni linkové vrstvy. Musí také rozumět formátu těchto rámců, aby si v nich dokázalo najít adresu odesilatele a adresu příjemce daného rámce. Pak také musí rozumět významu těchto adres (správně je interpretovat). V neposlední řadě musí takové zařízení vědět něco i o svém nejbližším okolí, hlavně ve kterém segmentu se nachází určitý uzel. To je totiž nutné pro možnost cíleného předávání (forwardingu).

Jinými slovy: k zastavení sdílení již potřebujeme propojovací zařízení, fungující (alespoň) na úrovni linkové vrstvy. Tedy buď most, nebo opakovač. Oba druhy zařízení již požadované schopnosti mají.

Stejného efektu, tedy "zastavení sdílení", však dosahují i propojovací zařízení, fungující na vyšších vrstvách. Tedy například směrovače a brány. Ale ty už jsou zaměřeny spíše na jiné úkoly.

Jak funguje most?

Pojďme si nyní ukázat, jak konkrétně dokáží mosty "zastavit" sdílení přenosové kapacity. Představme si to na obrázku, který ukazuje propojení dvou sdílených segmentů, nejprve pomocí opakovače (vlevo), pak pomocí mostu (vpravo).

Předpokládejme dále, že spolu komunikují uzly A a B, které se nachází ve stejném segmentu. Při propojení pomocí opakovače (v levé části obrázku) je tento jejich provoz přenášen opakovačem i do druhého segmentu, kde brání současnému provozu dalších uzlů, resp. spotřebovává i "zdejší" přenosovou kapacitu (protože oba propojené segmenty sdílí společnou přenosovou kapacitu).

Ovšem pokud je pro propojení obou segmentů použit most, provoz mezi uzly A a B se do druhého segmentu již nepřenáší. Most zde aplikuje filtering, protože si dokáže odvodit, že jde o provoz mezi uzly A a B, které se oba nachází ve stejném segmentu (na obrázku vlevo). To pak také znamená, že ve druhém segmentu (vpravo) mohou mezi sebou současně komunikovat uzly C a D a most opět nepropouští jejich vzájemný provoz do prvního (levého) segmentu. Zde jsme tedy již dosáhli vytouženého efektu vyhrazené přenosové kapacity: každá z komunikujících dvojic má k dispozici jen a jen pro sebe celou dostupnou kapacitu. V případě desetimegabitového Ethernetu plných (nominálních) 10 Mbit/s.

Pozor ale na to, že ještě zdaleka nejsme u cíle. Na následujícím obrázku vidíte situaci, kdy ani most nedokáže sdílení zastavit. Stačí k tomu, aby spolu komunikovaly dvojice uzlů, které se nacházejí v různých segmentech. Zde pak most nemá co filtrovat, naopak veškerý provoz musí předávat (forwardovat) z jednoho segmentu do druhého. Zde se opět všechny uzly dělí o jednu společnou přenosovou kapacitu.

K čemu sloužily mosty?

Propojení na úrovni linkové vrstvy, prostřednictvím mostů, tedy nedokáže spolehlivě zajistit efekt vyhrazené přenosové kapacity. Ostatně od mostů se to ani moc neočekávalo. Jak jsme si již uvedli, jsou to relativně starší zařízení, která se používala ještě v době, kdy neexistoval tak velký "hlad po rychlosti" (vyšší přenosové kapacitě) jako dnes.

Byla to doba, kdy sdílené segmenty byly spíše větší (s více uzly) a bylo jich o to méně. Velmi častým případem pak byla potřeba propojit pouze dva takové sdílené segmenty mezi sebou tomu se konstrukce mostů také přizpůsobovala. Typické mosty měly jen dva porty a dokázaly propojit jen dva segmenty. I díky tomu se mohly soustředit na filtrování provozu mezi nimi, zatímco s cíleným předáváním měly minimum práce. Pokud totiž zjistily, že konkrétní rámec nemá zůstat lokální (nemá být filtrován), jednoduše jej předaly do druhého segmentu (a nemusely přemýšlet, do kterého). Proto také nastala již výše zmiňovaná optimalizace mostů na filtering.

Proč jsou zapotřebí přepínače?

S postupem času se ale v počítačových sítích "hlad po rychlosti" prosadil dosti razantně a vyústil mimo jiné i ve zrychlování samotných přenosových technologií. Například Ethernet se díky tomu dočkal stomegabitové verze, posléze i gigabitové atd. Současně se ale začaly hledat i cesty, jak takto nabízenou přenosovou kapacitu co nejefektivněji využít. Tedy cesty k vyhrazení přenosové kapacity místo jejího sdílení.

Postup byl přitom takový, že dřívější velké sdílené segmenty (s velkými počty uzlů) se začaly zmenšovat, aby na každý uzel v rámci segmentu mohl připadnout větší podíl na celkové kapacitě. Obecně se tomuto procesu začalo říkat segmentace, tentokrát ovšem ve smyslu "rozdělování" či "rozčleňování" (na menší části, označované jako segmenty).

Současně se zmenšováním segmentů pochopitelně rostl i jejich počet. Po propojovacích zařízeních se pak požadovalo, aby jich zvládly propojit více než dva, jako to bylo typické pro původní mosty. To dalo vzniknout nejprve "víceportovým mostům" (multiport bridges), které se ale záhy přejmenovaly na přepínače (switches).

Celý tento trend ale měl ještě jeden zajímavý důsledek. Pokud se totiž segmenty zmenšovaly, tedy klesal počet jejich uzlů, bylo čím dál tím pravděpodobnější, že uzly v jednotlivých segmentech budou chtít komunikovat více s uzly, které se nachází v jiných segmentech. Jinými slovy, lokální provoz v rámci segmentů začal klesat, stoupat naopak začal provoz, který bylo třeba předávat z jednoho segmentu do druhého.

To ale změnilo i nároky, kladené na propojovací zařízení. Potřeba filtrování ("nepředávání dále") ustupovala spíše do pozadí, protože k němu docházelo méně častěji. Naopak cílené předávání do jiných segmentů (forwarding) začalo být častější, a tak hodně záleželo na tom, jak dobře a rychle jej přepínač zvládal. Takže zatímco starší mosty byly optimalizovány hlavně na filtering, novější přepínače už musí být optimalizovány na forwarding.

Přepínání alias switching

Proč ale záleží tolik na tom, jak dobře (rychle) přepínač zvládá cílené předávání do jiných segmentů, alias forwading? Souvisí to opět se snahou poskytnout komunikujícím dvojicím uzlů vyhrazenou přenosovou kapacitu, vše ilustruje další obrázek.

Všimněme si na obrázku hlavně levé části, kde spolu komunikují dvojice uzlů, každý z nich se přitom nachází v jiném segmentu. Žádný z nich tedy nesdílí přenosovou kapacitu s žádným dalším uzlem ve svém segmentu. Znamená to pak, že může se svým protějškem komunikovat "plnou rychlostí", s využitím celé dostupné přenosové kapacity?

To ještě záleží na tom, jak funguje samotný přepínač. Pokud "stíhá" předávat všechna data mezi segmenty včas a nemusí je nějak zadržovat či omezovat, tedy pokud nevytváří "úzké hrdlo", pak mají komunikující uzly k dispozici plnou přenosovou kapacitu, odpovídající vyhrazené přenosové kapacitě. Naopak pokud by přepínač "nestíhal", zpomaloval (omezoval) by komunikaci všech uzlů. Záleží tedy na celkové propustnosti samotného přepínače.

Pozor ale na to, že ani dostatečně výkonný a rychlý přepínač ještě nemusí stačit pro dosažení kýženého efektu vyhrazené přenosové kapacity. V předchozím příkladu jsme totiž použili omezující předpoklad, že z každého segmentu komunikuje vždy jen jeden uzel. To ale v praxi nemusí být vždy splněno (viz pravá část obrázku), v příslušném segmentu či segmentech pak stále dochází ke sdílení.

Mikrosegmentace

Naštěstí se ale v procesu segmentace (postupného rozdělování segmentů na stále menší části) dá pokračovat tak dlouho, dokud se segmenty nestanou jednouzlovými (budou obsahovat jen jeden uzel). Tomuto stavu se říká příznačně mikrosegmentace, zřejmě ve smyslu rozdělení na nejmenší možné segmenty.

V případě mikrosegmentace už žádné sdílení přenosové kapacity v rámci segmentu nehrozí, neboť není s kým sdílet. V cestě dosažení plně vyhrazené přenosové kapacity pak stojí už jen dostatečná propustnost přepínače, který jednouzlové segmenty propojuje.

Povšimněme si také toho, že v případě mikrosegmentace (jednouzlových segmentů) už neexistuje žádný lokální provoz, který by se odehrával jen v rámci daného segmentu. Místo toho veškerý provoz směřuje přes propojovací prvek vždy do některého jiného segmentu. To pak také znamená, že propojovací prvek (přepínač) už neprovádí žádný filtering, ale jen forwarding. O důvod více pro to, aby na něj byl optimalizován.

Pokud totiž má přepínač "stíhat" a nemá způsobovat žádné zpomalení, musí být schopen přenášet souběžně veškeré datové toky, které jsou k němu připojené uzly schopné generovat. A to už je zase o dimenzování výkonu (přepojovací kapacitě) přepínače, která ani dnes rozhodně není zadarmo.

Jak tomu bývá v praxi

Když už jsme se dostali k ekonomickým aspektům, chvilku u nich zůstaňme. Právě ekonomické důvody totiž rozhodují o tom, zda možnost dosažení plně vyhrazené přenosové kapacity bude skutečně využita nebo nikoli. Vytváření jednouzlových segmentů je totiž poměrně nákladné (hlavně kvůli ceně dostatečně výkonného přepínače), a tak se používá spíše jen u hodně zatížených uzlů, zejména různých serverů. Naopak pro uzly, generující nižší síťovou zátěž (jakými bývají například různé pracovní stanice), se stále využívá přece jen lacinější sdílení přenosové kapacity, resp. sdílené segmenty s více uzly.

Typické řešení, používané v praxi, naznačuje další obrázek. Ukazuje dva servery, které jsou připojeny přímo na jednotlivé porty (rozhraní) přepínače a tvoří tak jednouzlové segmenty. Na další porty téhož přepínače pak jsou napojeny sdílené segmenty, tvořené určitým počtem pracovních stanic.

Stále tedy jde o určitý kompromis mezi snahou dosáhnout co možná nejvíce vyhrazené přenosové kapacity (pro servery) a nízkými náklady pro připojení pracovních stanic, které musí vystačit se sdílením přenosové kapacity.

Rekapitulace

Zopakujme si na závěr ještě jednou, v čem se mosty a směrovače liší a v čem se naopak shodují.

Společné mají to, že fungují na úrovni linkové vrstvy a při své činnosti se rozhodují podle údajů, dostupných na této vrstvě. Tedy především z linkových adres odesilatele a příjemce. Liší se naopak v tom, co se od nich očekává, na co jsou zaměřeny a optimalizovány. Mosty jsou historicky starší a jsou uzpůsobeny potřebám propojení spíše malého počtu velkých segmentů. Očekává se od nich hlavně to, aby zbytečně nešířily lokální provoz z jednoho segmentu do druhého. Proto jsou optimalizovány hlavně na filtering.

Naproti tomu přepínače jsou novější druh zařízení a očekává se od nich, že umožní rozčlenit síť na libovolně malé segmenty (včetně jednouzlových), a dokáží je propojit a předávat (přepínat) mezi nimi linkové rámce tak rychle, aby se z efektu vyhrazené přenosové kapacity získalo co nejvíce. Proto jsou také přepínače optimalizovány na forwarding, neboli na rychlost cíleného předávání linkových rámců do jiných segmentů.

§§§§§


Špičkové fotografie v mobilech. Test dvou mobilů s 3Mpx fotoaparáty

Libor Vacata, Petr Prošek

06P0397

Aktuálně se podíváme na zoubek dvěma mobilním telefonům, jejichž výrobci sází především na multimediální zábavu a zabudovali do svých výrobků superkvalitní 3Mpx fotoaparáty. Jak Nokia N73, tak Sony Ericsson K800i dokazují, že fotografování na mobilu už není určeno pouze k zachycování momentek z veselých hospodských a jiných akcí. Jejich foťáky totiž dokáží vykouzlit obrázky, jejichž kvalita se lehce vyrovná levným digitálním kompaktům. A právě na fotografování jsme se v testu zaměřili především. Nutno říci, že oba přístroje si v tomto směru vedli na výbornou a výsledné fotografie jsou na poměry mobilních telefonů skvělé. Samotné mobilní vlastnosti přístrojů jsou pak určeny nejen pro pouhé telefonování či posílání SMS zpráv. Samozřejmostí jsou MP3 přehrávače, široké pole datových funkcí a komfortní ovládání. V tomto směru se Nokia více zaměřuje do manažerské sféry, takže na rozdíl od Sony Ericssonu nechybí podpora různých kancelářských aplikací nebo standardu EDGE, což je ovšem vykoupeno vyšší cenou.

Nokia N73

Na luxusní Nokii N73 jsme čekali dlouho a naše tiché prosby byly vyslyšeny. Přestože tímto mobilem zaměstnanci známé finské společnosti tak trochu útočí do vlastních řad, je to atak vcelku vydařený. Ani tento očekávaný nástupce úspěšné Nokie N70 však není bez chybičky a nevyhne se našemu přísnému pohledu.

Nokia N73 zaujme povedeným designem, který nijak nevybočuje z tradičního schématu, přesto je velmi působivý. Mobilní telefon je k dostání ve dvou barevných kombinacích v prvním případě doplňuje stříbrný předek hnědomodrý (švestkový) kryt, ve druhém dochází k mixu bílého předku a červeného krytu. My jsme testovali stříbrnou variantu, jež celkovému vzhledu přístroje padne jako ulitá. Dalším plusem je vcelku příjemná velikost, díky níž N73 osloví i zákazníky, kteří přerostlé modely nemohou ani cítit. S rozměry 110 x 49 x 19 mm se dobře drží a díky hmotnosti 116 g ani nijak zvlášť nezatíží. A kdyby vám tyto proporce nebyly zrovna po chuti, při pohledu na velký a jasný QVGA TFT displej (rozlišení 240 x x 320 pixelů, 262 144 barev) telefonu mnohé nedostatky odpustíte. S úhlopříčkou 2,4 palce (zhruba 6 cm) totiž patří k největším na trhu a i když nenabízí tak vysoké rozlišení jako Nokia N80, vypadá famózně. Musíme si ovšem postěžovat na nepříliš kvalitní krycí sklo, které je velmi náchylné k drobným škrábancům a odřeninám.

Na další nedostatky narazíte ve chvíli, kdy se vrhnete na práci s klávesnicí a malým joystickem, umístěným uprostřed čtveřice funkčních tlačítek. Zatímco na "joy" u Nokie N90 si nemůžeme stěžovat, N73 po této stránce mírně zaostává. Joystick je tuhý (do všech čtyř směrů), což s možností snadného stlačení a potvrzení výběru vytváří přímo smrtící kombinaci. Na podobné problémy narazíte i při používání malé klávesnice, jež postrádá dostatečně zřetelné přechody mezi jednotlivými tlačítky. Kostrbaté ovládání však brzy přejde do krve a vy se s chutí vrhnete na to nejlepší, co Nokie N73 nabízí 3,2Mpx fotoaparát s "optikou" Carl Zeiss, automatickým zaostřováním, dvacetinásobným digitálním zoomem a bleskem. Při pohledu na zadní část přístroje potěší pohyblivá krytka čočky, která tolik chyběla u modelu N80. V porovnání s Nokií N70 nepůsobí tak robustně a velice příjemně se posouvá. I tak by si však zasloužila minimálně poloviční velikost, díky níž by tolik nevyčnívala. Právě její vůle totiž způsobuje, že se při vkládání do kapsy u kalhot občas sama posune, čímž dojde k automatické aktivaci fotografického módu. Tato funkce je za jiných okolností velmi vítaná, ale v tomto případě rozhodně nepotěší.

To ovšem nelze říci o kvalitě fotografií, s nimiž Nokie N73 boduje na celé čáře a za ideálních světelných podmínek se hravě vyrovná nejlevnějším kompaktním digitálním fotoaparátům. Snímky s maximálním rozlišením 2 048 x 1 536 pixelů se stanou chloubou vaší mobilní sbírky a pokud vás nepřekvapí špatné počasí, budete s nimi nadmíru spokojeni. Díky široké škále nastavení, jež je před samotným fotografováním možné velmi jednoduše provádět, začne tento fotomobil pokulhávat až v záběrech větších prostor při špatném osvětlení, kdy vám blesk s maximálním provozním rozsahem jeden metr už nijak nepomůže. A jak vlastně samotné fotografování probíhá? Fotoaparát, s nímž je samozřejmě možné i natáčet vlastní videozáznamy (rozlišení 352 x x 288 pixelů, formáty MPEG-4 a 3GP), jednoduše ovládáte pomocí tří funkčních tlačítek, umístěných na pravém boku přístroje. Jedno funguje jako spoušť (ostření by mohlo být rychlejší), druhým lze zoomovat a třetí poslouží k rychlému přístupu do galerie. Před stisknutím spouště vidíte v pravé části displeje (při fotografování položeného) menu nastavení, jež poté automaticky zajíždí. Zde můžete volit režimy snímání a blesku, samospoušť, sekvenci, kompenzaci expozice, barevný tón a další. Spoustu možností máte rovněž při samotné úpravě již hotových fotografií.

Nokia N73 ale není pouze fotomobil! Kromě tří pásem GSM podporuje rovněž sítě třetí generace (postrádá však Wi-Fi), přináší kvalitní hudební přehrávač, Visual Radio, Quickoffice (formáty Word, PowerPoint a Excel), Adobe PDF a další funkce, jež potěší manažery i obyčejné uživatele. Mobilní telefon můžete propojit s počítačem prostřednictvím USB, Bluetooth či infraportu a jednoduše můžete přenášet soubory a zálohovat je (software PC Suite). Ale vzhledem k tomu, že se v našem testu tentokrát soustředíme hlavně na fotografování, nemůžeme Nokii odpustit pouze zhruba 42 MB volné vestavěné paměti, kterou rozšíříte až koupí podstatně prostornější (a dražší) miniSD paměťové karty.

Sony Ericsson K800i

Zhruba rok trvalo inženýrům ze Sony Ericssonu, než vyrukovali s nástupcem vynikajícího modelu K750i, který díky mnoha nadčasovým funkcím a vlastnostem je i v současné době stále velmi oblíben. "Osmistovka" pochopitelně přináší celou řadu nových i vylepšených funkcí a i přes některé drobné neduhy jistě osloví širokou skupinu uživatelů, podobně jako její předchůdce.

Na první pohled vás jistě zaujme elegantní černostříbrný design, který vlastně představuje modernější variantu zmiňovaného modelu K750i. Nový model je sice o něco větší, avšak nečekejte nic dramatického s rozměry 105 x 47 x 22 mm a hmotností 115 g se stále jedná o malý telefon, který vaší kapsu u kalhot nijak nenadouvá. Přední straně přístroje vévodí vynikající aktivní QVGA TFT displej, jehož parametry (240 x 320 bodů, 262 tisíc barev) jsou stejné jako u luxusního modelu W900i. Po zapnutí telefonu tedy čekejte parádní grafickou podívanou. Pod displejem naleznete hlavní ovládací prvek klasický joystick, s nímž je radost pracovat a na rozdíl od Nokie N73 se nemusíte čertit kvůli přílišné tuhosti nebo že je příliš "zapadlý" do přístroje. Vedle něj jsou umístěny čtyři větší funkční tlačítka, po jejichž stranách se krčí malé klávesy vpravo pro rychlý přístup k internetu a vlevo pro zobrazení šikovného menu činností. Menší problémy mohou nastat při využívání bloku numerických kláves, jejichž stisk je poněkud tuhý a navíc jsou tlačítka dosti titěrná a možná až příliš slitá dohromady. Tlustší a neohrabanější prsty s nimi budou mít sice zpočátku potíže, ale časem si na jistě zvyknou. Na bocích přístroje se ještě nachází tlačítko pro rychlé přehrávání hudby, regulace hlasitosti a spoušť fotoaparátu.

Funkcím modelu K800i jednoznačně dominuje kvalitní 3,2Mpx fotoaparát, s jehož pomocí lze snímat fotky v maximálním rozlišení 2 048 x 1 536 pixelů. Telefon patří mezi prvního zástupce nové řady fotomobilů s označením Cyber-shot, výrobce hodlá s tímto logem uvést na trh celou řadu moderních telefonů. U modelu K800i chrání snímač fotoaparátu poměrně masivní vysouvací kryt, který na zadní straně přístroje ční jako pěst na oko. Navíc nepůsobí zrovna bytelným dojmem a po dvoutýdenním používání se začal mírně viklat. Kromě toho není výjimkou, že se vám při vyndávaní z kapsy samovolně otevře. Samotný fotoaparát a zejména kvalita fotografií ovšem dovolují na tyto neduhy rychle zapomenout. Za optimálních světelných podmínek dokáže automat vystřihnout špičkové obrázky s dobrým barevným podáním. Za šera nebo v tmavších místnostech se pochopitelně kvalita fotografie snižuje a zejména tmavé plochy na okrajích fotografie začínají lehce zrnit. S pomocí kvalitního xenonového blesku však lze tento neduh částečně eliminovat. Blesk funguje buď automaticky, nebo jako předblesk pro potlačení červených očí. Podobně jako u běžných fotoaparátů lze na mobilu nastavovat scény automatický režim, krajina v šeru, portrét v šeru, krajina, portrét, pláž nebo sníh, sport, dokument. Mezi další zajímavé funkce patří snímání BestPic (devět fotografií v rychlém sledu během jedné vteřiny, z nichž si pak vyberete tu, která se vám nejvíce líbí), panoramatické snímání nebo režim měření expozice (klasické plošné nebo bodové), jenž se hodí třeba pro fotografování temných zákoutí. Telefon samozřejmě umožňuje pořizování videozáznamů, ovšem ty díky rozlišení 176 x 144 bodů (poloviční oproti Nokii N73) kvalitou nijak neoplývají.

Sony Ericsson K800i je nejen špičkový fotoaparát, ale především kvalitní mobilní telefon. Perfektní přenos zvuku je samozřejmostí a díky kamerce umístěné na přední straně telefonu lze provozovat rovněž videohovory. S telefonem se dovoláte nejen ve třech pásmech GSM, ale rovněž v sítích třetí generace UMTS. Samotné volání či psaní SMS zpráv je jako u ostatních telefonů Sony Ericsson standardně velmi komfortní, jediná výtka míří k řazení jmen v telefonním seznamu, kde se položky začínající písmenem s diakritikou řadí až na konec. Z datových funkcí chybí pouze podpora EDGE a Wi-Fi. Přístroj je vybaven kvalitním internetovým prohlížečem Netfront a e-mailovým klientem, umožňujícím přepínat až mezi pěti účty.

Přístroj stejně dobře poslouží jako rádio či MP3 přehrávač. Vnitřní paměť telefonu je však stanovena pouze na 70 MB. Je sice větší než u Nokie, nicméně na vytvoření větší databanky hudby nebo i fotografií budete muset dokoupit paměťovou kartu, v tomto případě Memory Stick Micro, která nepatří zrovna mezi nejlevnější.

Nokia N73

+ špičkový 3,2Mpx fotoaparát

+ velký displej

+ podpora 3G

- v základu chybí paměťová karta

- ovládání

Cena vč. DPH: 15 190 Kč

K testu zapůjčila firma: Nokia, http://www.nokia.cz

Sony Ericsson K800i

+ kvalitní displej

+ všestranný 3,2Mpx fotoaparát

+ režim měření expozice

+ cena

- řazení jmen v adresáři

- mrzká kvalita videa

- absence EDGE

Cena vč. DPH: 11 200 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony Ericsson, http://www.sony-ericsson.cz

§§§§§


Nesahejte na to! Vše o nebezpečí, které na vás číhá na internetu

Sascha Zäh

06P401

Oblast zabezpečení je v případě mnohých běžných uživatelů často podceňována, a to i když jsou si vědomi, že je to může v lepším případě připravit o nějaká cenná data. Připravili jsme proto přehled nejzákeřnějších hrozeb a nejdůležitějších pojmů z oblasti zabezpečení počítače a k tomu řadu užitečných rad, které zvýší vaši bezpečnost při pohybu na internetu.

Internet je něco jako minové pole: všude na vás číhá nebezpečí. Ale s trochou opatrnosti a několika bezpečnostními opatřeními jím projdete celkem snadno. Přinášíme vám 26 rad, týkajících se zabezpečení pěkně abecedně seřazené.

Active X

Otevřete-li aktualizační stránku Microsoftu (http://update.microsoft.com), sama automaticky zkontroluje, zda je váš systém Windows aktuální. Umožňuje to Active X. Díky této technologii vyvinuté Microsoftem se dají programy a interaktivní obsahy spouštět přímo na webových stránkách. Jelikož Active X vytvořili tvůrci Windows, podporuje ho pouze Internet Explorer. Jiné webové prohlížeče místo toho používají JavaScript. Obě technologie jsou v zásadě velmi užitečné. Problém je v tom, že jak Active X, tak JavaScript často zneužívají zločinci, kteří by vám rádi do počítače instalovali nějaký zákeřný program.

Jak se chránit: Povolte Active X a Java Script pouze na webových stránkách, kterým plně důvěřujete. Pokud používáte Windows XP se Service Packem 2, je Internet Explorer nastaven již velmi přísně.

Pro zvýšení bezpečnosti doporučujeme pro zónu Internet změnit možnost Skriptovat ovládací prvky Active X označené jako bezpečné z Povolit na Dotázat se. Toho docílíte, když v Ovládacích panelech zvolíte Nástroje/Možnosti Internetu/ Zabezpečení, kliknete na zónu Internet a dále vpravo dole na tlačítko Vlastní úroveň (viz obrázek č. 1). V seznamu pak vyhledáte výše zmíněnou položku Skriptovat ovládací prvky Active X označené jako bezpečné.

Vadí vám neustálé požadavky na zadávání údajů a opakující se varovné hlášky na stránkách, které často otevíráte? Pak internetové adresy takových stránek zadejte v položce Ovládací panely/Možnosti Internetu/Zabezpečení/Důvěryhodné servery/Servery. Pokud pracujete se starší verzí Windows, musíte ještě nastavit zabezpečení v Internet Exploreru.

Kdo pracuje s alternativními prohlížeči, jakým je například Firefox, může si nakonfigurovat spouštění JavaScriptů pod položkou Nástroje/Možnosti/Obsah.

Biometrie

Biometrie slouží k tomu, aby se lidé jednoznačně identifikovali podle typických znaků. K nim patří například otisky prstů, obličej, hlas nebo vlastnosti duhovky. Již dnes existují notebooky nebo externí pevné disky, které se uživateli zpřístupní až po sejmutí otisku prstu.

Cookie

Na rozdíl od svého reálného protějšku nemají virtuální cookies (česky "sušenky") nic společného s jídlem. Jde o malé textové soubory, které jsou schované na webových stránkách a které shromažďují informace o návštěvníkovi. Díky tomu poznají určitého uživatele a při opakované návštěvě ho třeba pozdraví. Bohužel se cookies dají zneužít i k tomu, aby zmapovaly podrobný uživatelský profil.

Jak se chránit: Cookies můžete zablokovat. Tím ovšem přijdete i o některé užitečné funkce. V Internet Exploreru odstraníte již existující cookies přes Nástroje/Možnosti Internetu/Obecné/Vymazat soubory cookie. Navíc se pod záložkou Osobní údaje dá přesně nastavit, jak má program s cookies zacházet (viz obrázek č. 2). Podobné možnosti nabízí také Firefox a Opera.

Červi

Na rozdíl od virů červi neinfikují soubory. Spíše zakládají soubory vlastní nebo přepisují ty, které již existují. Mohou se přitom šířit samostatně, a to nejrůznějším způsobem. Typickou cestou bývá třeba e-mail, Instant Messenger nebo síť. Proto jsou dnes červi mnohem rozšířenější než viry.

Jak se chránit: Stejně jako je tomu v případě virů, tak i proti červům jsou nejlepší ochranou antivirové programy. Zrovna tak je důležité, abychom byli ostražití, kdykoli otevíráme soubory připojené k e-mailu nebo když aktivujeme neznámé programy. Udržujte proto svůj počítač pokud možno co nejčastěji aktualizovaný (pomocí funkce Update). Existuje několik červů, které se dostávají do systému známými dírami v zabezpečení (například ve Windows).

Denial of Service (DoS)

Tento pojem v doslovném překladu znamená "odmítnutí služby". Označuje zvláštní metodu napadení počítače. V případě útoku DoS se síť zahlcuje zbytečnými daty tak dlouho, až se určité (nebo všechny) služby ochromí. Tímto způsobem se dají zlikvidovat celé webové servery. Pokud se tak děje pomocí více počítačů, hovoříme o útoku DDoS (Distributed Denial of Service).

Jak se chránit: Útoky DoS se jen zřídka zaměřují na soukromé uživatele, většinou se orientují spíše na firmy. Nejlepší obranou jsou firewally. Ty zpravidla bývají vybaveny speciální technologií na odražení útoku DoS.

Firewall

Firewall určuje, které programy smějí komunikovat přes které porty mezi vaším počítačem a internetem. Funguje jako jakási pohraniční stráž. Příchozí i odchozí data jsou kontrolována a blokována, pokud nemají proudit z osobního počítače na internet nebo obráceně. Tím zabráníte tomu, aby škodlivé programy nepozorovaně posílaly data na internet nebo si je naopak odtamtud stahovaly na váš počítač. Kromě toho poskytuje firewall ochranu před hackery (počítačovými piráty). Nedovede však váš počítač ochránit před virovou infekcí. Jestliže si stáhnete virus e-mailem a spustíte ho, tento virus napadne počítač navzdory tomu, že je vybaven firewallem. Je tedy zapotřebí mít ještě antivirový program. Firewally existují jak softwarové, tak hardwarové, přičemž vyšší zabezpečení garantují firewally hardwarové.

Hoax

"Nazdar vespolek, máme tu nový virus, který se šíří přes adresář, a ne každý antivirový program ho umí najít. Probudí se za 14 dní po infikování a dá se poměrně snadno odstranit: na pevném disku vyhledejte soubor jdbgmr.exe a vymažte ho. Pokud se vám zmíněný soubor podařilo najít, pošlete prosím tento e-mail všem lidem, kteří jsou uvedeni v adresáři vašich kontaktů, protože virus se šíří právě přes něj." Podobná varování od neznámých lidí i od přátel se v e-mailových schránkách objevují často. Jde o špatný vtip (anglicky hoax). Pokud byste se řídili výše citovaným doporučením, vymazali byste neškodný programový soubor, který najdete téměř na každém osobním počítači. Bohužel se vždy najde celá řada uživatelů, kteří na podobné žertíky naletí a šíří je dál. A tak se hoaxy řetězově šíří a objevují se stále znovu.

Jak se chránit: Buďte zdravě nedůvěřiví, obdržíte-li e-mail, který vás žádá, abyste ho předali co největšímu počtu lidí. To je totiž typický znak hoaxu. Charakteristické je také to, že podobný e-mail varuje před viry nebo jiným nebezpečím. Navíc se tyto e-maily často odvolávají na renomované firmy a organizace, aby si tak dodaly na důvěryhodnosti. Hoax vždy vymažte a nikdy ho neposílejte dál. Jedině tak se dá zamezit jeho šíření. Nejste si jistí, zda jste náhodou nedostali hoax? Pak vám doporučujeme, abyste se podívali na adresu www.tu-berlin.de/www/software/hoax.shtml. Tato stránka obsahuje užitečné informace a podrobnou databanku hoaxů.

IP adresa

Každý počítač potřebuje ke kontaktu s internetem jednoznačnou adresu IP (tedy adresu internetového protokolu). Je to určitý průkaz, podle něhož vás mohou jiné počítače identifikovat. Adresa IP se skládá ze čtyř maximálně trojmístných čísel, oddělených tečkou. Jejich hodnoty se pohybují od 0 do 255. Například webový server časopisu má IP adresu 195.141.85.5.

Existují dynamické a statické IP adresy. Ty první se mění prakticky pokaždé, když se připojíte on-line. Většina soukromých uživatelů má dynamickou IP adresu. Statické adresy naproti tomu zůstávají stále stejné. Často je využívají například webové servery. Pomocí IP adresy lze identifikovat každý osobní počítač, což se nemusí zrovna vždy hodit.

Jak se chránit: Chcete raději surfovat na webu anonymně? Pak vám pomohou tzv. anonymizační služby jakou je například Steganos Internet Anonym nebo ArchiCrypt Stealth.

Junkmail

"Junk" znamená česky odpad. Právě tam patří četné nevyžádané reklamy rozesílané e-mailem (také se jim říká "spam"), které denně zahlcují náš mailbox. Nejen se tím zatěžuje internetový provoz, spam může práci v poštovním programu proměnit doslova v úmornou rozcvičku v klikání a mazání. Přitom se často jedná o nabídky neseriózní či předražené.

Jak se chránit: Na opravdu účinný prostředek proti spamu si bohužel budeme muset ještě počkat. Doposud nejlepším řešením je spamový filtr. Třídí reklamní zprávy a umisťuje je do speciální složky (zpravidla označené "Junk" nebo "Spam"). Poštovní programy jako Outlook nebo Thunderbird obsahují integrovaný filtr (viz obrázek č. 3) a stejně tak ho najdeme v některých dalších e-mailových službách.

Pro jiné aplikace se dá použít bezplatný filtrovací software jako např. Spamihilator. Jako uživatel máte ještě jednu možnost, jak se vyhnout spamu: nikdy nekupujte zboží, které se nabízí v nevyžádaném e-mailu. Tím masové rozesílání reklamy pozbýváj půvab.

Keylogger

Takzvané keyloggery (dalo by se to přibližně přeložit jako "nahrávač klávesnice") jsou velmi nepříjemné a patří do rodiny spywaru. Tito drobní špióni sledují údaje, zadávané přes klávesnici, a předávají je pak třetím osobám. Cíl je jasný: autoři keyloggerů doufají, že se takto dostanou k cenným heslům a uživatelským údajům.

Jak se chránit: Neomalené klávesnicové špióny lze zastavit dvojím způsobem. První možnost představují antispywarové programy jako Spybot nebo Ad-Aware. Více se o nich dozvíte v tomto článku pod heslem Spyware. Za druhé: pomoci vám mohou i antivirové aplikace. Spustí poplach, jakmile se na vašem pevném disku nějaký keylogger zabydlí.

Mazání

Vymazat dokument na osobním počítači vybaveném Windows to je hračka. Prostě ho vyhodíte do koše a ten pak vysypete. A dokument již putuje do věčných lovišť. Jak jednoduché! Ve skutečnosti ovšem soubor v klidu podřimuje na pevném disku a speciální software ho dokáže rychle znovu oživit. Windows mažou pouze odkaz na soubor (tedy spojení se souborem). Teprve po nějaké době se tyto soubory přepíší novými daty. To může být v případě choulostivých dokumentů osudové. Na některých počítačích z druhé ruky se totiž mohou objevit data, o nichž byl předchozí majitel přesvědčen, že je již dávno vymazal.

Jak se chránit: Pokud chcete nějaký soubor z pevného disku důkladně odstranit, potřebujete speciální software. Naštěstí se dá sehnat zdarma. Doporučujeme třeba Easy Eraser (viz obrázek č. 4).

Program se po instalaci zabuduje do kontextového menu. Jestliže pravým tlačítkem myši kliknete na libovolný soubor, objeví se nová položka Bezpečně odstranit. Pokud ji zvolíte, příslušné datové úseky se několikrát přepíší náhodnými vzory a tím se navždy znehodnotí.

Man-In-The-Middle

Česky to znamená "muž uprostřed". Není to název románu o tajném agentovi, takto se označuje zvláštní způsob počítačové špionáže. Man-In-The-Middle je označení pro člověka, který odposlouchává spojení mezi vaším osobním počítačem a serverem, nebo který se toto spojení snaží přímo zneužít.

Jak se chránit: Pro soukromého uživatele nepředstavují útoky od Man-In-The-Middle žádné velké nebezpečí. Vyžadují totiž vysoké výdaje a vyplatí se tedy jen v případě, že cíl útoku odpovídá vynaloženému úsilí. Pro firmu je nejspolehlivější ochranou šifrování.

NTFS streamy

Windows XP, NT, 2000 a Server 2003 používají souborový systém nazvaný NTFS, který podporuje takzvané Alternace Data Streams (ADS). Dají se tak ukládat informace ve skrytých souborech, které jsou spojené s nějakým běžně viditelným souborem. Typickou aplikací tohoto druhu jsou miniaturní obrázky pro vzhled Windows. NTSF streams mají několik záludných vlastností: dají se jen obtížně zobrazit pomocí nástrojů, jimiž disponují Windows. Navíc mohou obsahovat spustitelné soubory. Bohužel tato skutečnost neunikla pozornosti těch, kdo programují viry. Existují škůdci, kteří NTSF streams zneužívají. Jedním z nejznámějších je červ W32.Dumaru.

Jak se chránit: Ačkoli se o tomto nebezpečí ví, stále ještě ne každý antivirový program zvládá ochranu před škůdci v NTSF streams. Nicméně některé produkty se v testech opakovaně osvědčily: sem patří například VirusScan od McAfee a Anti-Virus od firmy Kaspersky.

Omezení práv

Jedním z nejúčinnějších bezpečnostních opatření je práce ve Windows s omezenými uživatelskými právy. Pak lze totiž programy pouze obsluhovat, nikoli však instalovat. Viry ani jiní škůdci tudíž nemají žádnou možnost, jak se ve vašem počítači tajně uhnízdit.

Jak se chránit: Vytvořte si nový uživatelský účet s omezenými právy, ten pak budete používat ke každodenní práci. K tomu ve Windows XP zvolte pod položkou Start/Ovládací panely/Uživatelské účty možnost Vytvořit nový účet. Napište jméno a vyberte v následující obrazovce typ účtu S omezeným přístupem (viz obrázek č.5). Při dalším spuštění počítače se při přihlašování do Windows objeví nový účet.

Otevřené porty

Windows nabízejí řadu síťových služeb, které komunikují s jinými počítači nebo programy na internetu. To probíhá přes takzvané porty. Má to jeden problém: tyto porty jsou standardně otevřené (s výjimkou Windows XP SP2 a Windows Server 2003 SP1). Pokud útočníci objeví v operačním systému nebo v nějakém programu mezeru, mohou se přes otevřené porty vloupat dovnitř PC. To dělá třeba pověstný červ Blaster, který během krátké doby infikoval množství počítačů.

Jak se chránit: Zavřete všechny porty, které nepotřebujete. Nejjednodušší je použít firewall. Ten "ucpe" všechny díry. Jeho pomocí můžete stanovit, které programy smějí na internet a přes které porty. Zní to možná složitěji, než jaké to ve skutečnosti je. Za tímto účelem nabízí většina firewallů velmi užitečné funkce. Ostatně Windows XP s balíčkem SP2 a Windows Server 2003 SP1 jsou vybaveny firewallem, který je standardně aktivovaný (viz obrázek č. 6).

Phishing

Forma podvodu na internetu, která se v posledních měsících silně rozmáhá. Phishing je uměle vytvořená zkratka z anglického "password" (heslo) a "fishing" (česky rybařit). Tím je dobře definován význam termínu: zloději se pomocí phishingu snaží odcizit hesla a přístupové údaje. Proto rozesílají e-maily, které vypadají, jako by pocházely od seriózního a důvěryhodného poskytovatele. Po adresátovi takového e-mailu se požaduje, aby aktualizoval údaje o svém účtu. Má přitom kliknout na jistý odkaz. Ten pak zavede oběť na falešnou webovou stránku, která se podobá originálu.

Jak se chránit: Nejlepším obranným prostředkem proti phishingu je zdravá dávka nedůvěry. Seriózní poskytovatelé svého zákazníka nikdy nenutí k tomu, aby aktualizoval údaje o svém účtu prostřednictvím e-mailového odkazu. Adresa odesilatele se u phishingu často nijak neliší od originálu, protože je možné ji snadno zfalšovat. Totéž platí o odkazu obsaženém v e-mailu. Skutečnou adresu spatříte tehdy, když si necháte zobrazit zdrojový text emailu. V Outlooku stačí kliknout pravým tlačítkem myši na zprávu a zvolit položku Ukázat zdrojový text. Phishingové e-maily často začínají neosobním oslovením (například "Vážený uživateli eBay").

Další pomoc: řada softwarových firem nabízí takzvané antiphishingové panely nástrojů (toolbars), například Star Financ (www.starmoney. de/index.php?toolbar). Ty se zabudují do webového prohlížeče a poté ukazují, jak bezpečná je určitá webová stránka. V nastupující generaci prohlížečů, jako je například Internet Explorer 7 a Firefox 2.0, by již taková funkce měla být standardně obsažena.

Rootkit

Kouzelnické pláště, které vás učiní neviditelným, se nevyskytují pouze v pohádkách: díky takzvaným rootkits se dají hluboko do operačního systému skrýt také soubory, složky, zápisy do registru, probíhající procesy nebo i uživatelské účty. Pomocí nástrojů, které nabízejí Windows, tato skrytá data nenajdete. Nevypátrá je ani leckterý antivirový program. Není tedy divu, že si rootkits tolik oblíbili právě programátoři virů. Mimochodem: termín "rootkits" pochází od lidí kolem Unixu a dal by se volně přeložit třeba jako "bedýnka na nářadí administrátora".

Jak se chránit: Většina dnešních virových skenerů dosud neumí vypátrat data ukrytá pomocí rootkits. Existují ovšem aplikace, které se již dokáží s těmito utajovacími programy vypořádat. Patří k nim například bezplatný Rootkit Revealer od firmy Sysinternals (www.sysinternals. com/Utilities/RootkitRevealer.html). Má ještě pár drobných nedostatků a zobrazuje i elementy, které nejsou ukryté. Nepříjemné je, že nedokáže žádné rootkits vymazat.

Software BlackLight firmy F-Secure je daleko lepší: nejen vyhledá utajovací programy, nýbrž je také promptně zneškodní. Bohužel je BlackLight k dostání jen jako součást Internet Security 2006 od jmenované firmy (www.f-secure. de/blacklight).

Spyware

Termín spyware je složený z anglických slov "spy" (česky "špión") a "software". Tyto zákeřné programy se často instalují tajně, přičemž využívají bezpečnostní nedostatky v prohlížečích (především v Internet Exploreru) nebo se instalují spolu s nějakou jinou aplikací. Poté bedlivě sledují surfovací návyky uživatele, bez jeho vědomí o nich informují třetí osobu a vpašují do počítače příslušnou reklamu. Obzvlášť zákeřné exempláře navíc mění nastavení prohlížeče, nebo dokonce zaznamenávají údaje zadané na klávesnici. Pro klávesnicové špióny se vžilo anglické označení "keylogger".

Spyware se někdy srovnává s adwarem. Adware však bývá spíše neškodný. Vpašuje sice reklamu, ovšem nesleduje uživatele. Výrobci používají tuto metodu k financování bezplatných programů. Třeba norský prohlížeč Opera byl po dlouhou dobu adware.

Jak se chránit: Některé antivirové programy dokáží spyware rozpoznat a odstranit patří k nim například Anti-Virus firmy Kaspersky. Ještě účinnější jsou speciální lovci antispywaru. Ty se zaměřují výhradně na odhalování a odstraňování obtížných špiónů na pevném disku. K nejlepším bezplatným antispywarovým aplikacím patří Spybot Search & Destroy a Ad-Aware SE. Příští verze Windows, zvaná Vista, bude již obsahovat "zabijáka" spywaru (spyware killer), totiž Microsoft Windows Defender. Ten je nyní ještě v testovací fázi, funguje však již velmi dobře (viz obrázek č. 7).

Trojský kůň

Ve světě počítačů není na Trójanech vůbec nic heroického. Tento výraz se používá pro bájného dřevěného koně, který způsobil pád starověké Tróje. Stejně zrádní jsou i jeho virtuální následníci. Tváří se jako neškodné programy, aby se dostali na pevný disk. Tam pak tajně páchají škody: otevřou určité porty, takže se útočníci z internetu snadno dostanou na počítač. Jiné trójské koně zas vynášejí uživatelská hesla.

Jak se chránit: Antivirový program vás může před běžnými trojskými koňmi slušně ochránit. Je přitom důležité udržovat antivirovou ochranu vždy aktualizovanou. Proto neinstalujte žádné programy z neznámých či neseriózních zdrojů. Tak se dá nebezpečí trojského koně výrazně snížit.

Update

Slovem "update" označujeme aktualizaci softwaru. Na rozdíl od takzvaného upgradu nepřináší update žádné větší novinky, ale "jen" drobná zlepšení a opravu chyb nebo optimalizaci zabezpečení (pro tuto optimalizaci se někdy používá označení "patch"). Nicméně pro zajištění bezpečnosti je průběžné updatování počítače mimořádně důležité. Díry v zabezpečení, které update likviduje, bývají totiž zneužívány již záhy poté, co jsou objeveny. Proto byste měli všechny instalované programy pravidelně aktualizovat (viz obrázek č. 8).

Utajený text

Ne každá informace je určena všem. Jak ale zabránit tomu, aby se třeba choulostivý obchodní dokument dostal do rukou neoprávněným osobám?

Jak se chránit: Nejlepší řešení je šifrovat: běžně čitelné informace se přitom změní na zhuštěné, nečitelné znakové sekvence. Takovému tajnému textu pak bude rozumět jen ten, kdo zná šifru.

Na webu je dostupná spousta programů zdarma. Jejich pomocí se dají šifrovat e-maily, jednotlivé soubory, určité segmenty pevného disku anebo kompletní harddisk. Doporučujeme především dva programy: Ciphire Mail (viz obrázek č. 9) a TrueCrypt.

Virus

Virtuální viry jsou téměř tak zákeřné jako jejich reálné protějšky. Pozmění operační systém nebo software, takže v nehorším případě může dojít i k tomu, že se systém zcela znehodnotí a nedá se již použít. Zachránit vás může jen kompletní reinstalace. Na rozdíl od trojských koní nebo počítačových červů proniknou viry do jednoho či do několika souborů. Potřebují tedy hostitele. Nejsou přitom příliš vybíraví: jako takový nositel jim poslouží jakýkoli spustitelný soubor (například .EXE). Jakmile se soubor spustí, automaticky do sebe natáhne virový kód. Vetřelec pak buď rovnou začne páchat škody, nebo se šíří dále.

Jak se chránit: Antivirový program je pro každý osobní počítač naprostou nezbytností. Chrání nejen před viry, nýbrž také před příbuznými škůdci, jako jsou červi a trojské koně. Je důležité, abyste antivirovou ochranu průběžně aktualizovali. Jen tak může antivirový program nové škůdce vyslídit a vzápětí je odstranit. Přistupujte proto k programům a souborům z neznámých zdrojů s notnou dávkou nedůvěry. Je přitom jedno, zda pocházejí z e-mailu, CD či DVD anebo z webu: před jejich spuštěním vždy počítač prověřte antivirovým programem.

XP-AntiSpy

Windows mají povahu upovídané tetičky. Systém totiž neustále komunikuje se servery Microsoftu a sděluje jim nejrůznější údaje. Přitom chybová hlášení v případě zhroucení systému jsou jen špičkou ledovce této komunikační aktivity. I dílčí programy jako Internet Explorer a Windows Media Player si se servery Microsoftu vesele povídají.

Jak se chránit: Pokud vám podobná upovídanost vadí, pomůže vám software XP-AntiSpy (obrázek č. 10). Program brání Windows v tom, aby posílala bez vašeho souhlasu data do Microsoftu. Kromě toho pomocí tohoto programu deaktivujete protivné windowsovské rady v bublinách, jakož i problémové skripty například i Active X. Kvalitní alternativu tohoto programu představuje Xpy, jenž je rovněž bezplatný.

Zombie PC

Zní to jako ze špatného hororu, ale ve skutečnosti se jedná o jedno z nejvážnějších ohrožení, jimž musí dnešní uživatel čelit. Čím dál tím častěji se různí gauneři pokoušejí dostat pod svou kontrolu cizí počítače, a to prostřednictvím rootkits, červů i trojských koní. Pokud se jim to podaří, počítač se promění v takzvané zombie PC. Takový počítač pak lze dálkově ovládnout tak, že třeba rozesílá spam, podniká útoky DDoS nebo šíří počítačové škůdce. Existují již sítě tvořené více než miliónem zombie PC.

Jak se chránit: Záleží většinou na formě infekce, zda se počítačové zombie podaří vrátit pomocí virového skeneru do původního stavu. Dokonce i tehdy, podaří-li se vám škodlivé soubory úspěšně odstranit, může být váš počítač nadále ohrožen: třeba tak, že na pevném disku zůstanou jistá zadní vrátka otevřená. Nejlépe tedy uděláte, když se s celým systémem proměněným v zombie navždy rozloučíte, přičemž si zabezpečíte ty nejdůležitější soubory. Poté kompletně zformátujete pevný disk, nakonec si nově nainstalujete operační systém a potřebný software.

Zdrojový kód

Jako zdrojový kód se označuje člověkem čitelný text, v němž je napsaný program. Skládá se z celé řady instrukcí, které jsou napsané v určitém programovacím jazyku. Kdybychom počítač krmili přímo jen zdrojovým kódem, nerozuměl by mu. Proto se musí nejprve přeložit do strojového jazyka. Této proceduře se v informatice říká "kompilace" ("kompilování"). Pokud k ní dochází přímo při spouštění programu (kódu), hovoříme o "interpretování". Pokud se útočníkovi dostane do ruky zdrojový kód určitého programu, je pro něho daleko snazší najít případné nedostatky v jeho zabezpečení. Naproti tomu kompilovaný, popřípadě interpretovaný program (kód) je pro člověka nesrozumitelný.

Jak se chránit: Jako uživatel v domácnosti nemáte prakticky žádnou možnost bránit se proti zneužití zdrojového kódu. Tomu, aby byl odcizen, musí zabránit samotní výrobci.

§§§§§


Telefonujte zadarmo po internetu. Vše, co byste měli vědět o programu Skype

Vojtěch Bednář, Aleš Procházka, Libor Vacata

06P495, 06P0496

Skype není pouze počítačový program. Za relativně krátkou dobu své existence se tato technologie stala doslova fenoménem. Co to je a k čemu tento užitečný pomocník každého uživatele internetu slouží? Jaká jsou jeho rizika a nedostatky? To vše se dozvíte v následujícím článku.

Někdy na přelomu minulého a tohoto století se internet stal každodenní součástí života uživatelů PC a protože se rychlost a možnosti připojení obyčejných domácností neustále zlepšovaly, přestal komunikaci mezi lidmi postačovat obyčejný e-mail. V té době zažívají svůj boom programy pro přímou komunikaci, takzvaný Instant Messaging (IM). Aplikace IM umožňují především zasílání textových zpráv z počítače na počítač v reálném čase a zjišťování, zda známí uživatelé právě jsou on-line či off-line.

Asi nejpopulárnějším z programů (sítí) IM se rychle stalo ICQ (http://www.icq.com). Jeho autoři, izraelská firma Mirabilis a později AOL, postupem času obohacovali původní program pro ryze textovou komunikaci o další funkce. Jednou z těch nejdůležitějších, ale současně nejproblematičtějších byla možnost telefonování z jednoho programu na jiný. Stejným směrem se vydala také konkurence, zejména v podobě Microsoftu, avšak i její úspěchy byly střídavé. Lákavá funkce telefonování po internetu byla zkrátka vždy pouhým přívěškem základu, tedy textového Instant Messagingu. Tomu odpovídala její kvalita a podle toho se s ní zacházelo.

Zájemcům o "opravdové telefonování" byly určeny pokročilé VoIP aplikace. Přestože nabízely mnohem více možností a volání bylo kvalitnější a stabilnější, laického uživatele, který si "prostě chce popovídat", vesměs neuspokojily. Tak vznikl prostor pro zrod jednoho z fenoménů moderního internetu: univerzálního a hlavně globálního VoIP komunikačního systému, který se jmenuje Skype.

Skype (http://www.skype.com, neoficiální stránky www.skype.cz) je tedy veřejně dostupnou implementací technologie přenosu hlasu po IP síti. Díky svému hojnému rozšíření Skype používají miliony uživatelů přináší univerzálnost a výbornou dostupnost, kromě toho pak nabízí množství doplňujících funkcí.

Předchůdci

Komunikační systém, který používá Skype, vychází z výměnné sítě FastTrack, známé spíše podle svého nejpoužívanějšího klienta KaZaa. FastTrack je decentralizovanou sítí, jež neobsahuje žádné servery, ale veškeré řízení provozu obstarávají její jednotlivé uzly komunikační klienti. Ti se podle svého určení dělí na tzv. nody a supernody. Každý uživatelský program může být povýšen na supernod, jestliže splňuje určité podmínky (rychlost připojení k síti, prostupnost apod.). Supernod pak zprostředkovává komunikaci a "údržbu" sítě. To znamená, že jestliže je vaše KaZaa nebo Skype supernodem, pak počítač, na kterém běží, udržuje celou síť v chodu. Uživatel za normálních okolností nemůže o statutu svého programu rozhodovat. Z toho plyne největší kontroverze společná jak pro KaZaa, tak pro Skype. Totiž prostředky vašeho počítače mohou být využity k přenosu cizích dat, respektive hovorů, a to i těch placených.

Platformy a nároky

Skype funguje v různých operačních systémech a na různých platformách. Existuje verze pro Windows, Mac OS, Linux, ale také například pro Pocket PC a další. Jednotlivé podoby programu se liší svými hardwarovými nároky, jejich funkčnost je ale velmi podobná a jsou vzájemně kompatibilní. Skype tak najdeme na mobilních telefonech, v PDA, noteboocích, běžných PC. Teoreticky lze vytvořit verzi pro libovolný hardware i OS.

Úspěchu Skype se snaží využít mnoho firem, které nabízejí hardwarové příslušenství. Ke Skype lze dokoupit headsety, telefonní sluchátka pro USB i celé "telefony" a množství dalších doplňků, jejichž pomocí můžete nejen uskutečňovat hovory, ale například ovládat program či jiné funkce počítače. Ačkoliv je nabídka v tomto směru velmi bohatá, základním požadavkem pro IP telefonii jsou obyčejné reproduktory a mikrofon. Některé kusy příslušenství fungují i s jinými VoIP aplikacemi, často jsou však vyrobeny pouze pro Skype, což předtavuje značně omezující faktor.

Skype funguje na všech současných PC s nejběžnějšími operačními systémy MS Windows. Základním požadavkem je 400MHz procesor, 128 MB RAM, cca 15 MB místa na disku, zvukový adaptér, reproduktory, mikrofon (nehlasové funkce jsou funkční i bez audiopříslušenství). Kvalita a dostupnost jednotlivých funkcí programu závisí především na rychlosti a prostupnosti připojení k internetu. Pro nehlasové funkce postačuje modem či GPRS, telefonovat lze bez problémů na ISDN lince. Videohovory jsou kvalitní při širokopásmovém připojení a dostatečné propustnosti. Hardwarové i systémové nároky se liší podle toho, jakou verzi a pod jakým operačním systémem právě používáme. Obecně lze ale říci, že Skype je konstruován jako sekundární program jeden z trvale spuštěných procesů, a proto se snaží své potřeby minimalizovat.

Bezpečnost a dostupnost

Komunikace mezi klienty je standardně šifrovaná. Zejména ve svých počátcích Skype proslul tím, že aplikace velmi dobře "prochází" přes firewally a bezpečnostní opatření i tam, kde běžný Instant Messaging (systém okamžité komunikace) odmítá fungovat. Skype neobsahuje spyware, malware či jiné nevítané komponenty. Každý klient ovšem slouží jako řídící prvek sítě, takže prostředky zapojeného počítače "slouží zájmům" ostatních uživatelů.

Se Skype prakticky

První věcí, kterou ke zprovoznění Skype budeme potřebovat, je počítač a připojení k internetu. Skype existuje ve verzích pro Windows (2000 a XP), Linux, Mac OS a Windows CE. Instalační balíček pro nejběžnější Windows XP má asi 10 MB a funguje stejně jako kterýkoliv jiný instalátor.

Po prvním spuštění je potřeba vytvořit uživatelský účet, případně se přihlásit k již existujícímu. Uživatelé jsou v rámci sítě identifikováni svými kontaktními údaji a profily, tedy nikoliv čísly, jako je tomu například u ICQ. Jeden účet je možné využívat z neomezeného počtu počítačů, což je praktické zejména tehdy, když máte Skype nainstalován v práci, doma, v notebooku, v PDA stále jsme k dispozici pod jednou adresou.

Pro komunikaci mezi přáteli vybavenými Skype je potřeba udržovat svůj seznam kontaktů. Do něj lze umístit uživatele nalezené pomocí vyhledávání, které je integrováno do programu. U každého kontaktu se zobrazuje jeho stav a každý uživatel si může vybrat jeden z dostupných režimů přihlášení. Mezi těmito režimy může samozřejmě volit také aplikace.

Voláme, faxujeme

To, co Skype uměl jako první a co umí stále nejlépe, je internetová telefonie. K volání uživateli stačí poklepat na jeho jméno v seznamu kontaktů. Vlastností VoIP telefonie je, že není tak kvalitní ani spolehlivá jako pevná či mobilní síť. Pokud však mají obě protistrany dostatečně prostupné připojení k síti, jsou hovory se Skype naprosto vyhovující a běžný uživatel je od telefonování na mobil rozezná jen stěží. Stejně tak je možné provozovat telekonference a pokud jsme vybaveni webovou kamerou, pak dokonce videohovory. Při nich kromě hlasu vidíte jak osobu, s níž hovoříme (pokud má kameru), tak pro kontrolu i sebe sama. Tato funkce ale není ve Skype dlouho a ještě není zcela dokonalá. Kromě toho, jak jsme již uvedli, obsahuje Skype mnoho funkcí obvyklých pro Instant Messaging: tedy posílání textových zpráv, konferování, výměnu souborů.

Skutečné vytížení možností Skype ale nastane až tehdy, když se rozhodneme zakoupit některou z doplňkových služeb. Tou základní je kredit na účtu SkypeOUT. Umožňuje volat mimo VoIP síť na běžná telefonní čísla, která jsou veřejně dostupná, a to jak na pevné linky, tak i na mobily prakticky po celém světě. V posledních verzích programu se navíc objevila možnost posílat mobilním uživatelům SMS, což je nepochybně zajímavá novinka. Volání se SkypeOUT využijete především tehdy, pokud často telefonujete partnerům nebo známým v zahraničí. Ceny jsou totiž výrazně nižší než u libovolného telekomunikačního operátora, kvalita je pak při dobrém připojení k internetu více než dostačující.

Druhou službou je již popisovaný SkypeIN, tedy vlastní telefonní číslo. Využití této možnosti je pro jednotlivce zatím spíše spekulativní záležitostí, avšak mnohé malé firmy ho už používají. Číslo totiž nemusí být registrováno ve stejné zemi, ve které používáte program, což je výhodné například při provozování linek technické podpory nebo zákaznického centra. Skype se tak může stát vítaným kanálem komunikace se zákazníky.

Všechny výše popsané funkce jsou velmi jednoduché a uživatelsky přívětivé. Ve většině případů stačí pouze klepnout na jméno uživatele a stisknout "zelený telefonek", případně vybrat položku z kontextové nabídky. Stejně jako běžný telefon se Skype chová i při přijímání hovoru.

Aplikace přitom vede záznamy o všech událostech: o uskutečněných i neuskutečněných hovorech a dalších akcích. To je velmi výhodné nejen pro identifikaci zmeškaných volání, ale i pro udržení přehledu o tom, co všechno program dělá, přesněji co je nám ochoten říct.

Skype je konstruován tak, aby na počítači běžel neustále. Aplikace se standardně spouští při startu systému. Díky vlastnostem sítě se na právě spuštěný program lze dovolat až nějakou dobu po jeho registraci. Stejně tak se můžete lidem, kteří vás mají v seznamu kontaktů, jevit opožděně on-line.

Sluchátko na sluchátko

Pro Skype existují speciální telefonní sluchátka a další příslušenství (viz rámeček), které poskytuje uživateli při použití programu větší volnost. Tyto věci nejen nahrazují mikrofon a reproduktory, ale jejich pomocí je možné program i ovládat, volit jeho různé funkce, vytáčet a zavěšovat hovory. Investice do základního modelu představuje v současnosti několik stokorun, avšak existují i mnohem dražší "profesionální" kusy příslušenství. Výběr konkrétního telefonu pak závisí čistě na libovůli a pochopitelně i na možnostech konkrétního uživatele.

Faktem ovšem je, že hardwarová sluchátka, nechceme-li je využívat jako módní doplněk počítače, představují výhodu především pro ty, kdo telefonují skutečně často. Pro obyčejného člověka je jejich přínos viditelně nižší. Nicméně je zase velmi efektní, když místo reproduktorů od počítače zazvoní při příchozím hovoru nefalšovaný telefonní zvonek, ukrytý ve sluchátku vedle klávesnice.

Výhody a nevýhody

Skype je neobyčejně užitečný systém. Jeho funkce a vlastnosti jsou o to praktičtější, čím více uživatelů jeho síť využívá. Vzhledem k tomu, že počet těchto uživatelů se měří desítkami milionů (počítání v programu je díky vlastnostem sítě FastTrack velmi nepřesné), je Skype nejen populární, ale hlavně praktický. Kromě dětsky jednoduchého telefonování z počítače na počítač a služeb Instant Messagingu přitom obsahuje množství dalších vlastností. Je stabilní, spolehlivý, bez škodlivého softwaru. Existuje pro mnoho platforem a díky tomu je možné si jej například neustále nosit v kapse či v batohu, prostě všude, kde je k dispozici připojení k internetu.

Na druhou stranu je to černá skříňka. Nikdo neví, jak doopravdy pracuje, nikdo oficiálně nezná jeho protokol. V poslední době se objevily úspěšné pokusy o narušení sítě (a proniknutí do ni) neautorizovanými klienty. Tyto pokusy mohou mít nedozírné následky pro celý systém, protože alternativní aplikace nepodporují funkci supernodu. Jejich rozšíření může způsobit nestabilitu a v krajním případě prudké snížení použitelnosti Skypu jako celého systému. Přestože se autoři proti takovým pokusům mohou bránit, jejich možnosti jsou omezeny právě tím, že Skype existuje v provedeních pro různé operační systémy a navzájem velmi odlišná prostředí. Budoucnost této velmi populární technologie je tak dnes, v době, kdy zažívá svou největší slávu, krajně nejistá.

Základní služby

- Hlavní službou Skype je hlasová telefonie: možnost "povídat si" mezi dvěma počítači.

- Další funkcí je Instant Messaging. Díky seznamu kontaktů vidíme, zda je uživatel Skype on-line, případně v jakém se nachází režimu obdobně jako např. v ICQ či MSN Messengeru.

- Uživatelům je možné posílat "rychlé zprávy", soubory, případně další objekty. Uživatelé mohou z programu vést textové konference, chatovat.

Pokročilé služby

- Novější verze Skype podporují funkci videohovoru. Pokud máte webovou kameru, můžete vést s kompatibilními klienty videohovor. V porovnání s některým specializovaným softwarem je tato funkce pro laického uživatele pohodlnější.

Placené služby

- Skype je možné využít pro telefonování na běžné pevné nebo mobilní linky. Toto volání je na rozdíl od komunikace mezi dvěma programy placené, ale je provozováno velmi levně, zejména chcete-li volat do zahraničí. Na mobilní telefony je také možné posílat SMS zprávy.

- Program, respektive uživatelské konto je možné asociovat s veřejným telefonním číslem. Tato služba (jmenuje se SkypeIN) je rovněž zpoplatněná. Společně s výše uvedeným voláním (SkypeOUT) mění VoIP aplikaci na plnohodnotný telefon ve vašem počítači.

Zobrazte si obličej volajícího

S uvedením druhé verze komunikačního programu Skype se jeho funkcionalita rozšířila o nesmírně atraktivní videohovory. Pokud tedy tuto vymoženost budete chtít používat, je nutné se poohlédnout po nějaké webové kamerce.

Vybrat tu pravou kameru jistě nebude jednoduché. Na tuzemském trhu je jich k dispozici opravdu široká škála a v podstatě každý významnější výrobce periferií je zahrnul do svého portfolia. V rámci našeho přehledu jsme vybrali dvě věhlasné firmy v tomto oboru Cretive a Logitech a srovnali produkty různých cenových hladin.

Webkamery Logitech nejvyšší kvalita

Hledáte-li opravdu tu nejvyšší kvalitu obrazu a zvuku pro pořádání videohovorů, máme pro vás tip na dvě výtečné webkamery od Logitechu. Nejprve jsme otestovali levnější model

QuickCam Communicate STX Plus, který pořídíte přibližně za 1 500 Kč. Klasický design kulovitého oka se stříbrným pláštěm a černým prostředkem perfektně ladí zejména s černo-stříbrnými LCD panely. A právě pro uchycení na jejich horní hranu je dokonale uzpůsoben lehce ohebný držák na spodku kamery. Přístroj lze ale stejně dobře postavit na stůl nebo položit na klasický CRT monitor. Maximální rozlišení videa, které dokáže kamera zachytit, je velmi slušných 640 x 480 bodů, což však lze podle potřeby snížit i na polovinu. Odezva přenášeného obrazu se sice mírně zpožďuje za skutečným obrazem, ale jinak je video plynulé a velmi kvalitní. S kamerou lze pořizovat také fotografie, jež mohou mít díky softwarové interpolaci rozlišení 1 280 x 960 (1,3 Mpx). Jako spoušť funguje tlačítko na boku kamery. Na horní straně přístroje ještě naleznete šikovnou mechanickou závěrku pro vaše soukromí, s níž v mžiku zakryjete objektiv kamery. Balení navíc obsahuje handsfree sluchátka s mikrofonem, která se nasazují přes hlavu. Kamera nicméně disponuje vestavěným mikrofonem standardní kvality, takže handsfree vlastně ani nepotřebujete.

Jako druhý model od Logitechu jsme prověřili variantu QuickCam Sphere MP, jež je s pořizovací cenou 3 000 Kč nejdražší kamerou tohoto výrobce. Vysokou cenu způsobuje nejen velmi kvalitní snímač videa s rozlišením 1,3 Mpx (snímky s interpolací až 4 Mpx), ale rovněž unikátní funkce hardwarového sledování obličeje. To znamená, že kamera je schopná zaměřit se na vaši hlavu a sledovat váš pohyb vodorovným otáčením (viditelnost 1890) nebo nakláněním objektivu ve svislém směru (1020). Dokonce lze aktivovat sledování dvou i více objektů, přičemž pak se kamera inteligentním způsobem otáčí za registrovaným pohybem. Vedle sebe tedy mohou sedět dva lidé a kamera vždy zabírá toho, kdo právě hovoří. Obě varianty fungují dobře až do chvíle, kdy se začnete pohybovat příliš rychle, kamera se nestačí přesunout a pak už si vás není schopná znovu najít, dokud její pozici v ovládacím programu neresetujete. Vysokou kvalitu videa ještě podtrhuje technologie RightLight 2, což je inteligentní úprava světlosti obrazu. Přístroj je rovněž vybaven vestavěným mikrofonem (s funkcí potlačení ozvěn), ovšem už chybí tlačítko pro fotografování i závěrka soukromí. Balení neobsahuje žádná handsfree sluchátka.

Přiložený software je u obou kamer až na detaily stejný po dlouhé instalaci se spustí šikovná lišta s výběrem ovládacích prvků. Kromě manipulace a ukládání videa či fotografií obsahuje možnost nahradit obraz statickým obrázkem pro soukromí či možnost manuální korekce kvality obrazu. QuickCam Sphere MP navíc umí místo vašeho obrazu vykreslit animaci žraloka nebo mimozemšťana, reagujícího na pohyb úst a očí. Obě kamery pak primárně podporují Skype, Windows Live Messenger, Yahoo! Messenger, AIM Triton a Logitech VideoCall.

Webkamery Creative kvalita za rozumnou cenu

V testu jsme měli k dispozici tři modely webkamer od Creativu, které se vyznačovaly solidní funkčností za velmi přijatelnou cenu. Dvě levnější varianty Live! Cam Vista IM a Live! Cam Video IM (cena kolem 700 Kč) byly víceméně totožné s VGA senzorem, umožňujícím zachycování videa v rozlišení 640 x 480, případně 800 x 600 bodů se softwarovou interpolací. Zatímco při nastavení nativního rozlišení kamery přenášejí scénu plynule (s menším zpožděním) 30 snímků za vteřinu, po interpolaci klesne framerate na polovinu a obraz už je příliš trhaný. U obou kamerek si také musíte zvyknout na manuální ostření, které nastavujete pomocí poměrně tuhého otočného kolečka okolo senzoru. K modelu Vista IM výrobce přikládá pouze malý mikrofon, jenž lze připnout např. na límec košile, zatímco u varianty Video IM naleznete v balení celá handsfree sluchátka (špunty do uší). Tento vylepšený model rovněž umožňuje interpolaci snímaných fotografií až na rozlišení 1 280 x 960 bodů (1,3 Mpx), jako spoušť slouží malé tlačítko na vršku přístroje.

Podstatně dražší a kvalitnější webkamerou je model Live! Cam Voice, který pořídíte zhruba za 2 300 Kč. Na první pohled vás zaujme luxusnější provedení, u nějž design černého oválného oka se stříbrným pruhem perfektně ladí s moderními tmavými LCD panely. Manuální ostření je samozřejmě pryč, tudíž se o správné zobrazení scény stará chytrý automat. Kromě toho přístroj obsahuje vestavěný mikrofon, a tak jsou přiložená handsfree sluchátka (opět špunty do uší) skoro zbytečná. Senzor má nativní rozlišení 1,3 Mpx, ovšem při snímání plné velikosti 1 280 x 960 bodů běží video pouze rychlostí 15 snímků za vteřinu, což je příliš málo. Snížením rozlišení na 640 x 480 se framerate zdvojnásobí a obraz je perfektně plynulý a přesný. Softwarovou interpolací lze u fotoaparátu (kamera je vybavena tlačítkem jako spouští) dosáhnout rozlišení až 5 Mpx, avšak kvalita snímků je stejně spíše průměrná a bohužel se vyznačuje prostorovými deformacemi na okrajích. Kamera umožňuje digitální zoom a zapnutí funkce inteligentního sledování obličeje, jež zaměřuje váš obraz na střed, pokud se přiblížíte nebo vzdálíte (ale už nikoli do stran). Výrobce k přístroji přidává bonusový balíček třiceti volných minut na Skypu.

Také u Creativu je přiložený software u všech kamer až na dílčí funkce stejný. V přehledné aplikaci (opět velmi dlouhá instalace) lze pochopitelně ukládat fotografie a nahrávat video. Její součástí jsou však rovněž pokročilejší funkce, jako je zaznamenávání pohybu v monitorované místnosti (včetně možnosti zaslání upozornění e-mailem a nahrání příslušné sekvence), monitorování místnosti vzdáleně přes web (přenáší se pouze dílčí snímky, přičemž lze nastavit interval mezi snímanými záběry/fotkami) nebo zaznamenávání podle časového intervalu a následné přehrání standardní rychlostí (můžete tak např. zachytit rozvíjející se květ). V balíku softwaru ještě naleznete vlastní videochat, ačkoliv kamery samozřejmě podporují všechny oblíbené komunikační nástroje jako Skype či Yahoo! Messenger.

Telefonujte z PC pohodlně

Pro klasické využití současných služeb telefonování po internetu sice postačuje kombinace sluchátek a mikrofonu, nicméně mnoho firem začalo na trh dodávat specializované přístroje. Ty jsou mnohdy totožné s těmi pro klasické pevné linky, jsou ale vybaveny USB rozhraním, jako je to v případě telefonu Well

K-1030B (v tuzemsku ho prodává firma Joyce, www.joyce.cz). Tento USB (1.1) telefon je primárně doporučován pro Skype a s uvedenou službou pracuje po instalování příslušného softwaru, dodaného na přiloženém CD-ROMu. Jeho součástí je taktéž ovladač pro tlačítkovou klávesnici čísla můžete zadávat a vytáčet tak, jak jste zvyklí u svého mobilního telefonu. Ten také přístroj připomíná svým vzhledem a zejména rozměry (122 x 46 x 17). Telefon při volání vyzvání (lze nastavit několik úrovní hlasitosti) a zobrazuje údaje na monochromatickém displeji. USB kabel telefonu má délku 1,5 metru, pro připojení k PC, které máte pod stolem, budete tedy potřebovat prodlužovací kabel. Well K-1030B je k dostání za 844 Kč včetně DPH, což není mnoho, na druhou stranu bychom očekávali například funkci identifikace volajícího, což je běžná libůstka dnešních bezdrátových DECT telefonů, nebo nějakou tu paměť na čísla odchozích nebo příchozích hovorů. Spokojeni jsme ale byli s kvalitou přenosu, hlas volajícího byl jasný a čitelný.

Dalším produktem, který bychom vám chtěli představit, je zařízení s názvem Well PTI-91. Jedná se o gateway, tedy bránu, jež vám umožní telefonování přes Skype pomocí klasického analogového telefonu (viz obrázek vlevo). Stejný telefonní přístroj lze přitom používat pro telefonování jak přes pevnou linku, tak přes službu Skype. Zařízení se, podobně jako výše popsaný telefon, připojuje k PC přes USB rozhraní. Pokud budete mít počítač s programem Skype vypnutý, budete moci volat jen po běžné telefonní lince. Jakmile počítač zapnete a spustí se na něm program Skype, budete moci volit mezi voláním přes Skype nebo po běžné telefonní lince. Well PTI-91 prodává firma Joyce za 1 416 Kč včetně DPH. Na oba produkty se vztahuje dvouletá garance.

§§§§§

&&&&&


Gamestar


Herní sekce

Jiří Sládek

06P0441

Medieval II: Total War

Další strategické orgie

Série Total War patří již od prvního Shoguna mezi nejlepší historické kousky. Aktuálně připravovaný titul Medieval II by měl být dalším krokem kupředu. Grafické zpracování by mělo být jedním z hlavních lákadel autoři hovoří například o tom, že jednotliví vojáci stejného typu se od sebe budou navzájem odlišovat. Kampaň by měla zahrnovat období od jedenáctého do šestnáctého století, setkáme se v ní s jedenadvaceti národy a frakcemi. Většina kampaní by měla být hratelná, a to včetně nových stran, jako jsou například Skoti nebo Portugalci. Propracovanější by měl být i strategický systém, a to zejména v oblasti budování osad a měst, sestavování armád a diplomatických vztahů s ostatními stranami. Vývojáři by chtěli vylepšit umělou inteligenci a přidat spoustu vychytávek, ale zároveň implementovat systém nápověd, díky kterým by hra měla být přístupnější i pro méně zkušené hráče.

Kane and Lynch: Dead Men

Nová akční hra od tvůrců série Hitman

Známé vývojářské studio IO Interactive ve spolupráci s vydavatelskou společností Eidos Interactive připravuje nový akční titul. Hlavní roli budou hrát hned dvě postavy ujetý voják a vyléčený psychopat. Vypadá to jako originální nápad, i když se s podobným konceptem nesetkáváme úplně poprvé; pokud nebudeme počítat různé akce ještě z osmibitů, můžeme jmenovat například aktuálně vyvíjené Army of Two nebo Voodoo Nights. Zde však bude toto "partnerství" okořeněno vzájemnou nenávistí obou mužů a jejich značně neortodoxním pohledem na svět. Ve hře určitě nebude nouze o násilí a akci, navíc s prvky taktiky. Titul je připravován nejen pro PC, ale i pro next-gen konzolu Xbox 360, na trhu by se měl objevit během příštího roku.

Legend: Hand of God

Představení nového akčního RPG

Německé vývojářské studio Master Creating se poměrně nedávno velmi slušně představilo akčním RPG Restricted Area a už chystá nový kousek. Tentokrát nepůjde o titul zasazený do cyberpunkového prostředí jako v minulém případě, ale o čistokrevnou fantasy záležitost. Autoři o svém novém projektu Legend: Hand of God mluví jako o mixu Sacred a Titan Quest, což zní hodně atraktivně, ale samozřejmě se může jednat jen o mediální bublinu. Každopádně je jisté, že se hráč chopí vedení udatného reka, který se pokusí zastavit řádění zlých sil v celé říši. Zajímavě vypadá i informace o tom, že se bojový styl hrdiny bude přizpůsobovat typu a formě protivníka; například v boji s přerostlými potvorami bude sekat svými zbraněmi do výšky nebo se dokonce vyšvihne na jejich záda a zabodne jim meč mezi lopatky. Některé části hry budou náhodně generované, což by mohlo přispět k dobré několikanásobné hratelnosti, důležité lokace však samozřejmě budou vytvořeny napevno. Vydání hry se nedočkáme dříve než příští rok.

The Sims 2: Pets

Další přídavek pro oblíbené Simáky

Není snad komerčně úspěšnější herní série než "simulace života" The Sims a není to jen kvalitou hry a mediální kampaní Electronic Arts, ale i vysokým počtem přídavků k této hře. A titul The Sims 2 se brzy dočká dalšího bude jím datadisk s podtitulem Pets, který do života virtuálních lidiček přinese zpestření v podobě domácích mazlíčků. A nebude se jednat jen o obligátní psíky a kočky, ale i o papoušky a další zvířátka. Na výběr bude celá řada plemen, přičemž svého vlastního mazlíčka si budete moci vytvořit v podrobném editoru, podobně jako kteroukoliv lidskou postavu v The Sims. Zvířata přitom nebudou jen na hraní, ale starost o ně bude komplexní, trochu jako třeba v titulu Nintendogs pro handheld Nintendo DS. To znamená, že domácí mazlíci se budou moci učit různým kouskům a zlepšovat se tréninkem, také jim budete moci pořídit vlastní hračku, pelíšek a další vybavení. Kromě toho budou zvířata vyžadovat i pozornost simáků a pokud se budou nudit, třeba vám zničí zařízení bytu. Datadisk vyjde letos na podzim, a to pro všechny platformy, na kterých je doposud série The Sims k dispozici.

Doom: Peklo na Zemi

Desková hra podle legendární počítačové řežby

Kdo by neznal jednu z nejslavnějších stříleček legendární Doom. Už to bude skoro 13 let, kdy spatřil světlo světa první díl pozdější trilogie. A za ten dlouhý čas nám tato povedená hra zmutovala do několika podob. Na stránkách našich knihkupectví se můžeme například setkat se sérií knížek ze světa Doomu a aktuálně u nás lze pořídit i tzv. "deskový" klon.

Hra je určena pro dva až čtyři hráče. Jeden hráč hraje za vetřelce z vesmíru, ostatní hráči hrají kooperativně proti němu. Herní doba je uváděna v rozsahu cca 2 hodin, což se může hlavně u začátečníků protáhnout. Ale to není na škodu, jelikož tím získáte více kvalitní zábavy. Krabice neobsahuje klasický hrací plán, ale stavební díly, ze kterých si hráči sami vytváří hrací mapy a které se dají podle potřeby scénáře libovolně skládat. Můžete z nich stavět chodby, místnosti, hangáry a ty vybavovat teleporty, větracími šachtami (zvláště oblíbenými u některých vetřelců) atd. Dále zde naleznete spoustu žetonů (munice, brnění, vybavení místností atd.), speciální karty mariňáků a karty vetřelců, šest speciálních kostek pro boj, knihu pravidel, knihu scénářů a v neposlední řadě šedesát šest kvalitně vyvedených plastikových figurek. Tři z těchto figurek jsou mariňáci, ostatní představují rozličné vetřelce. Důležitou částí hry je i kniha scénářů. V základním balení je pět scénářů, které lze hrát samostatně nebo z nich vytvořit kampaň. Každý ze scénářů má jiný cíl, mají vzrůstající obtížnost a mariňáci mohou mezi nimi nejen přenášet zbraně a munici, ale i získávat body za zabité protivníky. Za tyto body pak nakupují munici, brnění, zdraví či zvláštní schopnosti navíc. Další scénáře si pak můžete tvořit sami nebo si je už hotové stáhnout z internetu.

Samotná hra tak trochu připomíná "hry na hrdiny". Jeden z hráčů se stane vetřelcem a jako jediný zná podobu hracího plánu. Ostatní hráči, kteří hrají za mariňáky, postupují od své výchozí pozice a postupně tento plán odhalují i se všemi "překvapeními", které na ně čekají. Každý ze scénářů přesně určuje, jaké úkoly musí mariňáci splnit (uprchnout k hangáru, někoho zachránit apod.) a čeho je třeba dosáhnout, aby mohli zvítězit a popřípadě postoupit do dalšího scénáře kampaně. Hráč hrající za vetřelce se jim v tom samozřejmě snaží zabránit.

Magic: The Gathering

Znáte nějakou hru, kterou pravidelně hrají miliony lidí po celém světě, samozřejmě s výjimkou World of Warcraft? Neznáte? Potom určitě nepohrdnete několika informacemi o Magic: The Gathering, fantasy karetní hře, která už 13 let baví ohromné množství zábavychtivých lidí.

"Magic" vás postaví do role mocného čaroděje, který se v souboji snaží porazit jiného kouzelníka k tomu mu slouží balíček karet (každý hráč má jeden), zobrazujících jednotlivé elementy fantasy světa Magicu. Asi nejdůležitější jsou země, z nichž čerpáte manu, potřebnou k vyvolání všech ostatních karet. Ty představují nepřeberné množství kouzel, očarování, artefaktů a bytostí, s nimiž teprve přichází ta správná zábava: bytosti slouží především k bitvám (ať už přímo se soupeřem nebo s jeho vlastní armádou), ale najdou se i takové, které vynikají zvláštními schopnostmi (podporují své druhy ve zbrani, lízají karty...). Kouzla způsobují všelijaké jednorázové efekty (poškozují soupeře, ničí karty na stole...), očarování mají dlouhodobý (ať už pozitivní nebo negativní) efekt na hru. Artefakty pak představují bájné předměty, silné stroje nebo mocné zbraně.

Zcela zásadním prvkem Magicu je pak rozdělení karet mezi pět základních barev, z nichž každá něčím vyniká a každá naopak v něčem zaostává. Bílá se jako barva dobra soustřeďuje na ochranu hráče a jeho karet, ale má rovněž k dispozici poměrně silnou armádu; od rytířů až po velkolepé anděly. Modrá obvykle preferuje chytrý přístup, a tak sice neoplývá nijak silnými potvorami, zato vyniká v oblasti kouzel, jako je např. lízání karet navíc, zabavování soupeřových karet nebo jejich vracení zpět do ruky. Černá je barvou zla a smrti, a tak znamená především nepřeberné množství zabíjení potvor, ale také zahazování soupeřových karet z ruky či upírské vysávání. K tomu přidává poměrně solidní nestvůry: nemrtvé, krvelačné upíry nebo ďábelské démony. Červená představuje agresivní přístup, její vojáci (goblini, obři, draci...) se tedy soustředí hlavně na útok. Červená kouzla pak reprezentují různé typy blesků a ohnivých koulí. Poslední barva, zelená, ukazuje přírodní stránku nabízí proto celkově velmi silné nestvůry, které navíc podporuje posilovacími kouzly.

S balíky postavenými obvykle z karet jedné až dvou barev se pak soupeři postaví proti sobě a magický souboj může začít! A že o soupeře nebude nouze! V Česku se totiž pořádá velké množství turnajů, navíc ve specializovaných hernách se hráči scházejí prakticky každý den, takže najít si sobě rovného protivníka by nemělo představovat větší problém.

The Rise of the Witch-king

První datadisk ke strategické Bitvě o Středozem 2

Jak se dalo čekat, komerčně úspěšný kousek The Lord of the Rings: Battle for Middle-Earth II se chystá na první expanzi. The Rise of the Witch-king údajně nemusí být finální název, ale to není zase tak důležité. Podstatnější je informace, že tento datadisk vyjde již letos v zimě. Těšit se můžeme na novou hratelnou stranu Angmar a také na tažení, které se bude točit kolem vzestupu čarodějného krále. Samozřejmostí budou nové jednotky, možnost vytvoření trollího hrdiny a nové mapy pro singlei multiplayer.

Theatre of War

Staronová válečná strategie

Realtimových strategií z druhé světové války je na trhu sice už požehnaně, přesto se chystají stále další a další kousky, spadající do tohoto oblíbeného žánru. Jedním z takových projektů s motivem druhé světové je titul Theatre of War, na kterém mimo jiné pracují ostřílení tvůrci úspěšných válečných leteckých simulátorů IL-2 Sturmovik a Pacific Fighters. Vývoj Theatre of War není úplně novou záležitostí na hře se pracuje už delší dobu, ovšem rozpracovaný projekt původně nesl název World War II RTS, respektive Battlefield Command. Každopádně se dočkáme zhruba čtyřicítky misí, mapujících události téměř celého konfliktu konkrétně od roku 1939 až po jaro 1945. Kampaně za Němce, Sověty, Brity a Američany najdeme skoro v každé podobné strategii, ovšem tady se budete moci chopit i vedení polských a francouzských vojsk, což by mohlo být zajímavé zpestření. K dispozici by mělo být několik set různých bojových jednotek, přičemž jednotliví vojáci se budou v rámci RPG vývoje zlepšovat a získávat za své bojové úspěchy i vyznamenání. Autoři slibují, že se bude jednat o taktickou záležitost, takže skutečně půjde o dobře zvolenou strategii a plánování, nikoliv o hromadné označení co největšího počtu jednotek a jejich vyslání přímo na nepřítele. Těšit se můžeme i na multiplayerová klání. Jak to všechno dopadne, zjistíme snad již koncem tohoto roku.

Simon the Sorcerer 4

Kouzelnický učeň opět na scéně

Po trochu rozpačitém třetím díle byl nějakou dobu klid, ale teď se již mladý čaroděj Simon opět hlásí o slovo. Vývojářské studio Silver Style Entertainment pilně pracuje na čtvrtém titulu s touto populární postavičkou v hlavní roli, opět se samozřejmě bude jednat o adventuru. Mělo by jít o klasickou adventuru s různými puzzly a logickými hádankami, přičemž hra poběží na zbrusu novém grafickém enginu. Vydání je zatím plánováno na první čtvrtletí 2007.

Bioshock

Pokusy o vytvoření dokonalé společnosti jsou staré jako lidstvo samo. Realita je však obvykle úplně jiná. Jiná, a velice krutá.

Děj chystané hry Bioshock je zasazen do druhé poloviny dvacátého století. Hlavní hrdina, který jako jediný přežije pád letadla do moře, se už smíří se smrtí v oceánu, když si všimne majáku uprostřed nekonečné masy vody. Samozřejmě k němu doplave a nestačí se divit dostane se totiž do fantastického podmořského města Rapture.

Bioshock je retro sci-fi jak jinak nazvat titul, který je zasazen do alternativní minulosti a zároveň přináší spoustu různých vynálezů a strojů, které nejsou lidstvu k dispozici ani dnes. Herní město Rapture dost možná inspirované fantaziemi Julese Verna totiž bylo vybudováno výkvětem lidské společnosti: špičkoví vědci, myslitelé, umělci, sportovci a filozofové se v něm snažili nalézt ideální místo pro život. Většina z nich v něm ale našla smrt nebo nelidskou mutaci. Idylické město totiž zachvátil boj o zázračnou látku zvanou ADAM, která je lékem na všechny nemoci a navíc prostředkem ke zdokonalení lidských bytostí.

Nyní je Rapture městem duchů, robotů, mutantů a zbytků původních obyvatel. Vy se samozřejmě bude snažit zejména přežít, ale přitom také můžete odhalovat tajemství podmořské říše. V různých počítačích najdete útržkovité informace, které vám pomohou zjistit, co se tu skutečně stalo. Ruiny města obývají různí tvorové; někteří na vás zaútočí na potkání, ale jiní jsou mírumilovní tedy alespoň do té doby, než je napadnete vy. Cestou k cíli by rozhodně nemělo být bezhlavé vyvražďování všeho, na co narazíte, ale spíše kombinace plánovaného postupu, opatrného plížení a využívání speciálních genetických posilovačů. Ty vám umožní například změnit vzhled a podobat se tak tvorům určité skupiny, získat nadlidskou rychlost nebo třeba proti sobě navzájem poštvat dva jiné tvory. Dojde pochopitelně i na přestřelky, ovšem munice bude dost málo, takže se rozhodně nebude jednat o veselou pouťovou střelnici, ale o survival thriller se vším všudy. Od věci nebude ani použití různých prostředků k likvidaci nepřátel například robotů ovládaných pomocí hackovaných terminálů.

Pokud se vyznáte v herní historii, asi si vzpomenete, že studio Irrational, které na Bioshocku pilně pracuje, má za sebou kromě jiného skvělou hru System Shock 2. A nejen druhá část názvu připravovaného titulu by měla být podobná zmíněné sci-fi legendě. V Bioshocku se také dočkáme RPG prvků v podobě vylepšování hlavního hrdiny. Pomocí speciálních zařízení se navíc v některých fázích hry bude možné zásadně proměnit, takže třeba z přímočarého bijce budete moci vytvořit tichošlápka s psionickými schopnostmi.

Silnou stránkou hry by měla být zejména děsivá, tajemná a zároveň pohlcující atmosféra. Ve hře System Shock 2 se autorům tato kombinace skvěle podařila a není proto důvod, aby svůj triumf nezopakovali. Herní svět by navíc měl žít svým životem, jeho obyvatelé údajně budou disponovat vyspělou umělou inteligencí a bude záležet jen na vás, jak se se všemi nástrahami vypořádáte. Většinu situaci bude možné řešit více způsoby a mnohá rozhodnutí hlavního hrdiny ovlivní další průběh hry. Bioshock, který bude v Česku distribuovat společnost Cenega Czech, by měl být o něco snazší a veřejnosti přístupnější než poměrně hardcorový System Shock 2. Těšit se na něj mohou majitelé PC a konzoly Xbox 360. S podmořským světem se ovšem neseznámíme dříve než příští rok.

Prison

Do vězení se asi většina z nás podívala jen ve filmech, ale ti z vás, kteří do báně nakoukli ať už z jakéhokoliv důvodu i ve skutečnosti, asi budou souhlasit s tím, že to není příliš pěkné místo. Běžný žalář má sice daleko k nehezkým filmovým scénám s nepoživatelnou šlichtou, šikanou v celách a nechutnými akcemi ve sprchách, ve kterých hraje hlavní roli mýdlo ležérně pohozené na podlahu. I tak je ale vcelku pochopitelné, že leckterý vězeň touží po jediném pláchnout na svobodu. A to je i námětem hry Prison určené pro mobilní telefony.

Hlavní hrdina je vězněn v žaláři s poměrně volným režimem a rozhodne se prchnout poté, co od spoluvězně dostane mapu k místu, kde je ukryt obrovský lup. Hra je popravdě řečeno velmi naivně koncipována a ač není nezábavná, budete si neustále říkat, že to nebo ono je prostě úplná blbost. Po chodbách se pohybujete mezi strážci stačí do nich nevrazit nebo se nemotat moc blízko a ani si vás nevšimnou. A pokud všimnou, tak je vcelku v klidu utlučete. Samozřejmě i vy utržíte nějakou modřinu, ale všude se povaluje dost jídla, takže energii dočerpáte celkem snadno. K vytoužené svobodě vede řetězec několika úkolů, které plníte pro několik osob velitel věznice chce vodku, kuchař potřebuje donést mýdlo, jinde zas musíte z vězňů vymlátit prachy, které dluží místnímu lichváři. A to je vlastně všechno. Celá hra je neuvěřitelně kraťoučká, lze jí dokončit za pár minut. Stačí obcházet stráže, popřípadě najít včas jídlo. Jiná úskalí na vás nečekají. Graficky se nejedná o žádnou bombu. Tragédie to sice není, ale rozhodně jsme na svých telefonech již mydlili mnohem lépe vykreslené gamesky. Titul Prison prostě není nic moc: na chvíli sice zabaví, ale autoři mohli z námětu útěku z vězení určitě vytřískat mnohem více. Takhle nám nezbývá, než si útěk z káznice vyzkoušet v některé z her na PC nebo herních konzolách, případně někde na náměstí zmlátit deštníkem nic netušícího policistu a pak si vyzkoušet vězeňský život na vlastní kůži. To už ale přece jen zase tolik nedoporučujeme!

Atari Legends

Vývojáři her pro mobily často sahají do dřevních dob elektronické zábavy. Podobnou taktiku zvolili i autoři titulu Atari Legends, kteří připravili hned tři retro arkády v jednom balení. A jedná se o remaky téměř dokonalé kromě stejného námětu jako originály je totiž velice archaické i zpracování jednotlivých hříček. Nicméně to není na škodu, ze hry tak díky tomu dýchá opravdová nostalgie.

První z trojlístku Centipede je klasická jednoduchá střílečka, trochu ve stylu možná ještě známějších Space Invaders, kde hráč ničí nenasytnou housenku, která se vesele prohání po zahrádce a cpe se zeleninou. Není to ovšem tak snadné, protože právě zelenina vám značně omezuje palebnou dráhu a navíc vše komplikují nepříjemní pavouci.

Dalším kouskem jsou legendární Asteroids. Hráč zde ovládá raketku a jeho úkolem je co nejdéle přežít v nebezpečném vesmíru a získat co nejvíce bodů. Na vaše plavidlo mají zálusk asteroidy a létající talíře, které musíte obratně rozstřelovat. Emzáci po vás ovšem střílejí také a asteroidy jsou zase zákeřné v tom, že pokud do nich pošlete projektil, rozprsknou se na dva menší. Raketka se ovládá jednoduše pomocí dvou kláves pro otáčení po a proti směru hodinových ručiček, tlačítka pro spuštění motoru a klávesy pro střelbu. Grafika je opravdu jednoduchoučká až primitivní, vektorové zpracování je opravdu retro se vším všudy.

Poslední hříčka nese název Combat a je jakýmsi soubojem dvou blíže neidentifikovatelných strojů (asi raketek) ve speciální aréně. Vaším úkolem samozřejmě bude zničit protivníka častěji než on vás a získat tak jako první určený počet bodů. Se strojem lze pohybovat podobně jako v Asteroids tedy otáčet se proti nebo po směru hodinových ručiček, rozletět se dopředu a samozřejmě spustit palbu.

Atari Legends sice nepřinášejí nic převratného, na druhou stranu nabízejí hned tři drobné hříčky: ideální soubor při čekání na autobus. Grafika je tak jednoduchá, až je zajímavá a principy jednotlivých her jsou jednoduché, ale osvědčené. Celkově lehký nadprůměr.

Adventure Boy in Zooloo Land

Dobrodružné skákačky jsou poměrně vděčným tématem nejen na herních konzolách a handheldech, ale také na mobilních telefonech. Do této kategorie spadá i nový kousek Adventure Boy in Zooloo Land, v němž se hráč chopí postavičky neohroženého cestovatele Willyho Woodcliffa. Tenhle chlapík, který má odvahu Indiana Jonese a vzhled legendárního lovce Pampaliniho, se pouští do hledání své milované Miss Lynn, kterou má ve svých špinavých spárech typický padouch Gustavo Da Cruz.

Willy se pustí napříč džunglí, jeskyněmi i starobylými chrámy a nezastaví ho žádná překážka. Tedy alespoň pokud se vám hra daří. A věřte, že umřít není zas tak obtížné: na Willyho všude číhají klasické nástrahy, jako jsou jámy s bodci, padající krápníky, jezírka s lávou... Nechybí ani nepříjemní nepřátelé, jako třeba mumie či pavouci a škorpióni. Přes překážky se ovšem můžete ladně přenést skokem v dál a když se chystáte skočit dolů třeba z nějaké skalní římsy, stačí zakleknout a podívat se, co je pod vámi.

Willy se ovšem nemusí nepřátelům jen vyhýbat zbabělými skoky; ve své výbavě má totiž klasický revolver, kterým z různých šmejdů nadělá fašírku. V herních levelech jsou ukryty různé užitečné předměty; například drahokamy zvyšující skóre, ovoce a lékárničky doplňující našemu hrdinovi zdraví a také klobouky, které Willymu přidají extra život, či biče, jež pro změnu na krátkou chvíli učiní dobrodruha nesmrtelným.

Lokace jsou poměrně rozmanité, stejně jako nepřátelé, mezi kterými je i pár extra tuhých bossů, na které je potřeba použít speciální taktiku. Kromě klasického skákání, sbírání předmětů a kosení nepřátel čeká na Willyho i několik projížděk: například v důlním vozíku podle scény z filmu Indiana Jones a Chrám zkázy, nebo na člunu po nebezpečné řece. Adventure Boy in Zooloo Land je hodně chytlavou záležitostí, navíc nabízí tři různé stupně obtížnosti, takže svůj styl hry si najde každý. Výborné je i to, že celá hra je kompletně přeložena do češtiny. Bez přehánění můžeme říci, že tento titul je jednou z nejlepších arkádových her pro mobilní telefony, které se v poslední době objevily.

Fantasy Battle Revenge

Strategie jsou sice poměrně náročným žánrem, ale pro tvůrce her pro mobilní telefony to není zase taková překážka. Všichni stratégové se tak aktuálně mohou těšit z povedeného titulu Fantasy Battle Revenge, který je (velice překvapivě!) pokračováním solidní gamesky Fantasy Battle.

Ve většině strategických her se stateční rekové obvykle snaží rozdrtit zlé padouchy, ale tady se situace tak trochu obrací. Hlavním (anti)hrdinou je totiž temný démon Clay, který se snaží za pomoci temných bojovníků ovládnout celou fantaskní říši. A vy mu v tom budete pomáhat, respektive přímo povedete jeho kroky, stejně jako budete řídit celou armádu Clayových pohůnků.

Fantasy Battle Revenge je klasická tahovka, svým vzhledem trochu připomínající legendární Warlords, známé z počítačů. Hráč se s počítačem střídá po tazích, přičemž v každém kole můžete pohnout se všemi svými vojáky, případně zaútočit na soupeře či seslat nějaké magické zaklínadlo. Jednotliví vojáci a hrdinové se od sebe liší rychlostí (čili kolik čtverců mohou ve svém kole překonat) i útokem některé mohou napadnout jen sousední jednotku, jiné (například střelci) mají delší dosah. Některé jednotky mají i speciální schopnosti: například čarodějové mohou vykouzlit útočné kouzlo a zranit soupeře, nebo naopak léčivým zaklínadlem vyléčit své spolubojovníky. Všechny jednotky mají celou řadu statistik, například obranu, útok či počet hitpointů, liší se samozřejmě i vizuálně. Se získáváním bojových úspěchů roste jednotkám zkušenost a zlepšují se jejich schopnosti. Některým hráčům však může činit problém poměrně zdlouhavý a nepříliš intuitivní tahový systém hry.

Graficky je hra lehce nadprůměrná, krajina je pokryta lesy, horami a dalšími terénními překážkami (které mají i taktický význam, jelikož například zvyšují obranné hodnoty jednotek), vojáci jsou poměrně rozeznatelní jeden od druhého. Celý herní engine je v podstatě stejný jako v předchozím titulu Fantasy Battle. Nejedná se o špatný kousek, ale mohlo to být i lepší.

Někteří indiáni házejí tomahawkem, další střílejí z luku a jiní pijí ohnivou vodu. A někteří zase řežou mimozemšťany, radost pohledět.

Prey

Všechno začíná celkem nevinně v jednom zapadlém baru v indiánské rezervaci. Po kratší hádce se hlavní hrdina Čerokéz Tommy pustí do dvou otrapů, kteří obtěžují jeho přítelkyni. Když je se zadostiučiněním zmydlí hasákem, ještě netuší, že ho čekají mnohem horší nepřátelé.

Invaze z kosmu byla rychlá a účinná, podivní mimozemšťané unášejí stovky lidí a na svých vesmírných plavidlech je rozkládají na části, které už nikdo nedá dohromady tak trochu nám to připomíná román (a také film) Válka světů. Tommy se s pomocí tajemného pomocníka dostane z jejich zajetí a samozřejmě se jejich nechutné plány snaží překazit. A také osvobodit Jane, která byla unesena společně s ním. Na první pohled se jedná o klasickou sci-fi střílečku. Tommy postupně prochází futuristickým komplexem a pomocí bizarních zbraní likviduje nepřátele všeho druhu od masožravých potvor přes humanoidy ve skafandrech až po odporné mutanty. Tommyho arzenál je poměrně zajímavý: kromě hasáku, který ukořistí již na začátku, se mu do ruky dostanou různé střelné zbraně či vrhací výbušniny. Většina smrtících nástrojů nabízí kromě klasického použití i alternativní mód například základní automatickou pušku je možné přepnout do odstřelovacího módu, ve kterém lze na velkou dálku pohodlně zabít běžného nepřítele jednou či dvěma ranami. Zajímavá je i zbraň, kterou lze plnit různými typy střeliva ze speciálních zásobníků roztroušených po celé lodi; některé druhy munice fungují jako rychlopalný plazmomet (nebo něco na ten způsob), další střílí pomalejší, ale o to účinnější projektily, nechybí ani zmrazovací náplň.

Střílení mimozemšťanů a mutantů ve futuristickém prostředí najdeme v každé druhé střílečce zpracované z pohledu vlastní osoby (First Person Shooter), Prey naštěstí přináší i něco navíc. Vetřelecká loď je totiž opravdu podivuhodným místem, kde neplatí klasické fyzikální zákony. Docela dost legrace si tu tedy můžete užít s teleportačními branami a hlavně s proměnlivou gravitací. Tyto efekty zajímavě vypadají a přispívají k lehce úchylné atmosféře hry, dají se navíc využít i pro likvidaci nepřátel. Na práci s portály a změnou gravitace jsou postaveny i situace, ve kterých je potřeba zdolat určité překážky. Během hry párkrát usednete i do futuristického vznášedla, ale na rovinu říkáme, že tyto části jsou spíše slabšími pasážemi než zajímavým zpestřením.

Poměrně zajímavé jsou i Tommyho speciální schopnosti, které si během hry osvojí. Jedná se o takzvané Spritwalk a Deathwalk. První z nich umožňuje opustit fyzické tělo a v duchovní podobě prozkoumávat okolí. Tommy je navíc ve spirituálním stavu schopen používat speciální luk. I když se Tommy nachází v této astrální podobě, může třeba přepínat různé páky nebo stisknout tlačítko terminálu, nezadrží ho však silová pole díky těmto vlastnostem Spiritwalku může náš hrdina leckdy dosáhnout míst, na která se ve fyzickém světě dostat nemůže. Na tomto principu je založeno i několik hádanek typu "jak se ksakru mám dostat dál?" Jedním dechem však musíme dodat, že řešení pdobných problémů je vždy stejné. Autoři možná mohli spirituální formu využít lépe a rozmanitěji. Druhá jmenovaná specialitka Deathwalk je vlastně schopnost zaručující v podstatě nesmrtelnost. Pokud je hlavní hrdina ve skutečném světě usmrcen, dostává se do říše mrtvých a sbíráním energie z kroužících duší si doplňuje zdraví, takže po určité době se opět probere v reálném světě a jatka s mimozemskými agresory se mohou opět rozjet na plné obrátky. Některým hardcorovým hráčům tohle zjednodušení asi bude dost vadit, ale na druhou stranu je díky tomu Prey přístupnější i méně zkušeným virtuálním likvidátorům "šmejdu z vesmíru". A navíc v podstatě odpadá leckdy frustrující opakované procházení stejných (těžkých) lokací, které nám už v leckteré hře mnohokrát zvedlo žluč.

Technické zpracování je opravdu hodně dobré. Grafika je povedená a již zmiňované efekty (gravitace a portály) přispívají k tomu, že budete několikrát ve hře opravdu valit oči. A nejde jen o kvalitu textur a řemeslné zpracování jako takové, ale i o originální design některých lokací na kosmické lodi totiž kráčí ruku v ruce klasické futuristické propriety a podivná biomasa, navíc si vetřelci z naší Země odvážejí na památku domů i celé kusy a další artefakty. Až se budete procházet po otevřeném prostranství a opodál uvidíte ukořistěné dopravní letadlo, částečně obalené cizáckou hmotou, pochopíte. Atmosféra je navíc vybičovaná i morbidními scénami, ve kterých jsou pozemští zajatci vysáváni a drceni různými přístroji. Celý proces "zpracování" vězňů připomíná oblíbené přirovnání z Hvězdné pěchoty mlýnek na maso.

O hudební doprovod se postaral proslulý Jeremy Soule, asi nejznámější herní hudební skladatel (však má za sebou takové kousky jako třeba Oblivion), a je to znát. Audiovizuální stránka hry je zkrátka skutečně špičková. O něco slabší, řekli bychom až tristní, je to s herní dobou. Ta se totiž pohybuje kolem osmi hodin čistého času, a to věru není mnoho. Hra je poměrně snadná zejména díky schopnosti Deathwalk a přístupná i začínajícím hráčům. Po dokončení hlavního příběhu (který je mimochodem docela poutavý) se zpřístupní vyšší obtížnost, která už dá hráčům více zabrat. Po dohrání singleplayerového režimu se ovšem můžete vesele vrhnout na hru pro více hráčů. Mezi nejlepší multiplayerové tituly na herní scéně bychom sice Prey nezařadili, na druhou stranu zážitek při rozstřílení živého protivníka přes teleportační bránu není k zahození. Autoři sice nedotáhli hru k úplné dokonalosti, ale i tak jde o velmi kvalitní akční tituly.

Vetřelecká loď je podivuhodným místem, kde neplatí klasické fyzikální zákony. Dost legrace si tu můžete užít s teleportačními branami a hlavně s proměnlivou gravitací.

FlatOut 2

První FlatOut byl zajímavý hned v několika ohledech. Kromě toho, že se jednalo o opravdu kvalitní závody v lehce brutální podobě s několika ujetými mezihrami ve stylu "hod řidičem do dálky", přišly na náš trh téměř bez jakékoliv mediální kampaně a za neuvěřitelně nízkou cenu. Na FlatOut 2 jsou samozřejmě všichni znalci počítačové zábavy zvědaví o to více a my můžeme hned v úvodu říci, že vývojáři ze studia Bugbear Entertainment opět odvedli výbornou práci.

Základem je samozřejmě opět závodění konkrétně jízda s oprýskanými i nadupanými kárami, které se navzájem rozhodně nešetří. Ten, kdo odhodí soupeře mimo trať nebo za sebou při divoké jízdě nechá takovou spoušť, že se z toho pronásledujícím soupeřům zamotají ruce na volantu, rozhodně nebude penalizován. Naopak, soupeři vám tohle budou dělat také, takže je rozhodně nemá cenu šetřit a jezdit v duchu nesmyslných pravidel fair play. Zatímco v prvním díle těchto bláznivých závodů byla drtivá většina tratí zasazena do přírodních nebo maximálně vesnických lokalit, tentokrát si zajezdíte i ve městech. Závodů na hráče čeká bezpočet, třeba v hlavním kariérním módu si zajezdíte opravdu dosyta, než se všemi tratěmi, rozdělenými do tří kategorií, prokoušete k celkovému vítězství. Kromě klasických (alespoň na první pohled klasických) závodů vás opět čekají minihry, které jsou docela drsné a násilné ale přesto poměrně zábavné. Jde o takové úchylnosti jako třeba rozjetí auta a vymrštění řidiče ze sedadla do co největší výšky či vzájemná řežba všech vozidel známá už z Destruction Derby.

Za dobré umístění v jednotlivých disciplínách získá hráč cenné kredity, které lze investovat do strojového parku může si pak nejen pořídit lepší auťák, ale k dispozici je i celá spousta tuningových vychytávek, díky nimž se může rapidně zvýšit výkon a jízdní vlastnosti vašeho plechového miláčka. Na rozdíl od minulého dílu jste finančně odměňováni i za povedené karamboly či za totální zničení soupeřova vozidla.

Nechybí samozřejmě ani hra pro více hráčů. A to nejen klasickým propojením přes internet, ale i pomocí rozdělené obrazovky (tzv. split-screen), dobře známé už z některých gamesek pro letité osmibitové počítače. Závody samotné jsou samozřejmě hodně arkádové, nicméně i přesto v nich hraje docela významnou roli fyzikální model. Auto nejen nesedí na silnici jak přibité a při neopatrné jízdě se často dostanete do smyku, ale potěší hlavně interaktivní a zničitelné prostředí. Na trati i kolem ní je spousta objektů, které lze zničit či posunout; navíc díky nim můžete zlomyslně trochu blokovat cestu dalším závodníkům. Drsnou závodní atmosféru podtrhuje i fakt, že vývojáři opět zařadili velmi kvalitní destrukční model vozidel, což znamená, že leckdy už v půlce závodu chybí některým autům kusy plechů, dveře rozhodně nejsou bez škrábanců a do cíle dojíždějí spíše kouřící vraky než nablýskané závodní káry. Na velmi dobré úrovni je i technické zpracování jako takové: grafika je líbivá, věrohodná a doplněná o spoustu efektů, jako jsou všelijaké odlesky, stíny apod. K dobrému dojmu přispívá také našlápnutý rockový soundtrack, který obsahuje i některá poměrně zvučná jména, jako třeba Papa Roach či Rob Zombie.

Hlavním krédem autorů je zábava, zábava a zase zábava. Tomu je podřízeno vše. Jak už jsme řekli, hra dobře vypadá a dodejme, že se i výborně hraje. V kariéře pro jednoho hráče se střídají různé typy závodů, u hry vás bude držet i vylepšování vozu a vtipné minihry. Multiplayerový mód pak nabízí zábavu téměř nekonečnou. Drobné mouchy, jako je třeba nepříliš vychytaný model řidiče, nemohou dobrý herní zážitek pokazit. Jde o opravdu povedenou záležitost a doporučit jí můžeme o to více, že je v prodeji (stejně jako první díl) za neskutečně nízkou cenu, navíc s českými titulky. Kéž by takových kousků bylo více!

Kdo odhodí soupeře mimo trať nebo za sebou nechá takovou spoušť, že se z toho ostatním zamotají ruce na volantu, rozhodně nebude penalizován.

Dungeon Siege II: Broken World

Titul Dungeon Siege II byl poměrně povedeným akčním RPG a bylo tedy jen otázkou času, kdy se objeví jeho pokračování. Gas Powered Games nyní přinášejí na trh datadisk, který opět zavede všechny dobrodružně naladěné hráče do fantasy světa Aranna.

Příběh se odehrává po porážce zlého čaroděje Valdise, hlavního padoucha původní hry, ve světě, který je téměř zničený a rozhodně ničím nepřipomíná pohádkové království. Děj začíná rok po bitvě s Valdisem ve vesnici dryád a pokračuje, vcelku nepůvodně, cestou za hledáním mága, který usiluje o vyvolání temného lorda Zaramotha. Toto putování můžete podstoupit s partou dobrodruhů importovanou z Dungeon Siege II, nebo si zvolit nové hrdiny, kteří budou kampaň startovat na 39. úrovni.

Z toho je jasné, že půjde o "hi-levelové" dobrodružství, s mohutnými bitvami, silnými nepřáteli, drtivými kouzly a mocnými magickými artefakty. Pokud se rozhodnete pro nové hrdiny, budete mít možnost vybrat si své svěřence i z jedné nové rasy a dvou nových povolání. Novým národem jsou trpaslíci, dříve nepoužitými profesemi pak "Blood Assasin" a "Fist of Stone". Zatímco krvavý vrah umí střílet a také ovládá zajímavé magické kousky, díky kterým třeba rozpálí krev nepřátel, kamenná pěst zvládá zejména útok na blízko a přírodní kouzla, což z něj dělá bijce vhodného do první linie i zdatného léčitele.

Na hráče samozřejmě čekají nové lokace, a to na čerstvém vzduchu i v zatuchlých dungeonech; kromě hlavního příběhu je připraveno i několik vedlejších úkolů. Velkým zklamáním je však délka hry datadisk vydrží na deset až patnáct hodin herního času, což je na akční RPG hodně málo. Broken World je vůbec o hodně slabší než povedený Dungeon Siege II kromě krátké herní doby je i dost neoriginální, lokace a nepřátelé se opakují a zvláště v závěru hry už v podstatě jde jen o cestu přímo za nosem a kosení desítek nepřátel. Engine je stejný jako v původní hře, a to znamená jediné: tak trochu zastaralou grafiku.

Broken World není úplně špatný titul a příznivci akčních RPG se u něj mohou i nějakou dobu pobavit. Neočekávejte od něj ale zdaleka takovou zábavu jako v případě původního Dungeon Siege II.

Cossacks II: Battle for Europe

Série Cossacks patří v oblasti realtimových strategií k tomu nejlepšímu, a proto se není co divit, že vydavatelé z CDV na nás vypouštějí další datadisk. Titul Battle for Europe je tzv. stand-alone přídavkem, což znamená, že k jeho spuštění není třeba mít nainstalovanou "základní" hru Cossacks II: Napoleonic Wars.

Battle for Europe nepřináší převratné změny v herním systému, ale to vůbec není na škodu, jelikož principy z původních Cossacks fungují více než dobře. Jádrem hry jsou bitvy početných vojsk, ve kterých se najde místo pro pěšáky, jízdu i dělostřelectvo; jednotlivé strany konfliktu mají samozřejmě různé jednotky, přičemž každý národ má své slabé a silné stránky a hraní za jednotlivé strany vyžaduje odlišnou taktiku. Příležitostí k taktizování je přitom dost a dost, od různých obchvatů až po odvážné a rychlé výpady směřující k záboru strategických míst, jako jsou zdroje surovin, tedy zemědělské usedlosti a doly.

Od minulého dílu téměř zůstal nezměněn i herní mód "Battle for Europe", který tak trochu připomíná režim "War of the Ring" z Bitvy o Středozem nebo herní princip série Total War je to zkrátka mix mezi jednoduchým tahovým systémem s globální mapou a jednotlivými scénáři, hranými v reálném čase.

I když jsme se převratných změn nedočkali, samozřejmě se můžeme těšit alespoň z několika dílčích novinek. Těmi nejpatrnějšími jsou tři nové národy; kromě již dříve zařazených Francie, Ruska, Rakouska, Pruska, Británie a Egypta si nově můžete zaválčit i za Polsko, Rýnský spolek a Španělsko. Pro tyto tři nové strany jsou vyčleněny tři komplexní kampaně, čtvrtá pak mapuje postup Napoleona Bonaparta Evropou. Nechybí ani samostatně hratelně mise, a to jak pro jednoho, tak pro více hráčů.

Battle for Europe je lepší než jeho předchůdce, i když nepřináší mnoho převratných změn. Přesto se jedná o kvalitní historickou strategii, navíc za velmi slušnou cenu.

CivCity: Rome

Postupně budete řešit zajištění dostatku

zboží, vylepšení obytných domů na určitou úroveň, stavbu lázní, ale i budování vojenské obrany či systému protipožárních hlídek.

Jak už to tak bývá, na počátku jste vrženi do pozice správce bezvýznamné provincie a řešíte nejzákladnější problémy; zajistit dostatek vytěženého kamení, postavit určitý počet domů nebo zajistit obyvatelům kus žvance. Postupně ale přituhuje a před hráče jsou kladeny stále obtížnější úkoly, třeba plnění náročných požadavků na dodávky určitých komodit Římu. Přitom platí, že v každé provincii vás jich obvykle čeká několik, přičemž ovšem stále pracujete s tím, co jste v minulých zadáních vytvořili a to až do doby, kdy vás nadřízení pošlou na jiné území. Postupně budete řešit zajištění dostatku zboží, vylepšení daného počtu obytných domů na určitou úroveň, stavbu lázní, ale také třeba budování vojenské obrany či systému protipožárních hlídek.

Herní systém je víceméně klasický. Hlavním nástrojem je stavění budov ty jsou rozděleny do ně-kolika tříd (základní, farmy, dílny, kulturní, ochranné a podobně) a samozřejmě nemáte ke všem přístup od začátku, ale dostáváte se k nim až postupem hrou. Stavět lze samozřejmě jen na rovném terénu a můžete si vybrat i to, jakým směrem bude dům orientován. Výstavba probíhá jednoduše konkrétně ihned, bez potřeby nějakých dělníků. Každá budova vás stojí "jen" peníze. Ty můžete získávat půjčkou od senátu (jejich počet je ovšem omezen, v závislosti na zvolené obtížnosti hry), prodejem přebytečného zboží nebo zdaněním obyvatel.

Občané jsou samozřejmě alfou a omegou celého vašeho snažení. Musíte jich mít dostatek, abyste pokryli všechna pracovní místa (ovšem pokud jich máte příliš, budou nezaměstnaní zvyšovat nespokojenost ve městě), a hlavně musíte plnit jejich potřeby. Spokojený občan totiž znamená vyšší daňové odvody do vašeho rozpočtu; nehledě na to, že domácnosti, ve kterých je všeho dostatek, svá sídla zvelebují. A právě určitá úroveň obydlí je často jedním z cílů mise. A jaké že jsou tedy přání a tužby vašich občanů? Poměrně typické pro podobné hry začíná to potřebou mít poblíž obydlí studnu, pokračuje starostí o jídlo, ošacení, nábytek a víno... a nechybí samozřejmě ani požadavky na očistu v lázních, dostatečné kulturní vyžití nebo trochu náboženství. Docela fajn je, že při kliknutí na libovolné obydlí se vám přehledně zobrazí, jaké potřeby domácnosti naplněny jsou a jaké ne (které je tedy nutné uspokojit, aby se domeček změnil v lepší budovu). Spokojenost obyvatel je ovšem ovlivněna i některými faktory, které se týkají celého města například stupeň technické vyspělosti nebo třeba úroveň mezd a pracovní doba (což můžete ovlivňovat na jednoduché škále).

Kromě péče o obyvatele musíte samozřejmě zajistit i chod ekonomiky. Jde o to, zajistit dostatečný přísun surovin do dílen, které produkují výrobky pro spotřebu někdy jde jen o dva stupně (zvířecí farma řezník), jindy o delší řetězec (obilná farma mlýn pekárna). Některé komodity musíte dovážet, k čemuž slouží budování obchodních cest na globální mapě. Ve hře si užijete i trochu výzkumu nových technologií (což v klasických budovatelských strategiích není úplně běžné) každý objev vás stojí nějaké peníze a čas. Výsledkem snažení chytrých hlav je pak třeba bonus k produkci farem, zlevnění některých staveb, vyšší výběr daní a podobně.

Graficky není hra ovšem žádný zázrak. Textury nejsou nic moc a hra prostě nevypadá nijak oslnivě, trochu nešikovná je i kamera, kterou nejde oddálit od země natolik, jak bychom si přáli. Zajímavá je možnost nakukovat do baráčků, ve kterých pak jasně vidíte, jak si jejich obyvatelé žijí, což je celkem fajn. Celkově se jedná o příjemnou strategii, i když na úplnou špičku přece jen nemá.

Devil May Cry 3: Special Edition

Brutální akce Devil May Cry je v konzolovém světě ekvivalentem špičkové zábavy a platí to i pro její třetí díl. Jeho autoři se rozhodli zkusit štěstí i na PC a rozhodli se převést tento titul na domácí počítače. V mnoha ohledech se jim převod podařil zejména atmosféra zůstala zachována.

Jádrem hry je samozřejmě akce, akce a zase akce. Hlavní hrdina bude rubat davy démonických nepřátel, přičemž k jejich likvidaci může použít jak zbraně na blízko, tak střelné pomůcky. A nutno dodat, že zbraně lze vesele kombinovat (čili třeba můžete sekat mečem a zároveň střílet z pistole) a je jich poměrně slušná řádka; ke slovu se dostanou třeba i granátomety a kopí. Výběr zbraní souvisí s volbou specializace hlavního hrdiny, kterou můžete volit vždy před začátkem nového levelu. Od začátku hry budete mít k dispozici čtyři profese, postupem času se zpřístupní další dvě.

Grafické zpracování není na jednu stranu tak podrobné, jak jsme od aktuálních akčních pecek na PC zvyklí, na druhou stranu vše zachraňují zajímavé animace, chytlavé atmosférické filmečky a velmi dobrý soundtrack, míchající celou škálu hudebních žánrů. Filmovou atmosféru šílených akčních filmů dotvářejí i hlášky hlavního hrdiny a různé ujeté scénky. Největší slabinou hry je v podstatě nulová konverze ovládání v praxi to znamená, že bez gamepadu si skoro nezahrajete a Capcom si stejně jako v dalších svých původně konzolových titulech (například v sérii Pro Evolution Soccer) nelámal hlavu ani s intuitivním pohybem kurzoru v menu pomocí myši. A to už zavání lajdáctvím. Nepotěší ani poměrně vysoká obtížnost, která v některých fázích hry vede až k frustraci. Přesto nelze říci, že by se nejednalo o zajímavý titul na své si přijdou ale spíše fajnšmekři.

Rise and Fall: Civilizations at War

Rise and Fall: Civilizations at War je mixem dvou značně rozdílných žánrů realtimové strategie a akční mlátičky. V kampani pro jednoho hráče se můžete chopit Řeků nebo Egypťanů, v multiplayerovém režimu nebo na samostatných mapách můžete do boje vést i Řím a Persii. Mise jsou na první pohled klasické strategické: někdy musíte vybudovat a bránit osadu, jinde se snažíte ztéci nepřátelské pozice. Asi nejkvalitnější a nejpropracovanější částí je dobývání nepřátelských pevností, kdy se soupeř nezdráhá znepříjemňovat vaši situaci například vrháním balvanů ze srázu, a hlavně námořní souboje. Ty nejen skvěle vypadají, ale hlavně nabízejí různé taktické možnosti, od klasických přestřelek lučištníků přes zahákování a řežbu "na férovku" až po potopení nepřátelského plavidla pomocí palubních katapultů nebo lodního beranidla.

Ve většině misí se nevyhnete přepnutí do takzvaného hrdinského módu (v některých scénářích je dokonce nastaven jako primární). V té chvíli se z hry stává akční řežba, ve které se v roli hrdiny oháníte mečem nebo kosíte nepřátelské vojáky lukem s nekonečnou zásobou šípů. Zvláště v této části je vidět chabá umělá inteligence nepřátel, kteří se nechají kosit vaší střelbou a nedělají nic, aby vás zneškodnili nebo alespoň vyhledali úkryt. Mix žánrů je na první pohled zajímavou myšlenkou, jenže problém spočívá v tom, že výsledná směsice není ani špičkovou strategií, ani kvalitní akční hrou. Jedná se zkrátka o kompromis. Navíc oba žánry si jsou tak vzdálené, že mnoho stratégů bude při akčních sekvencích zuřit a naopak arkádově založení hráči se budou při stavění základny nudit a řežba jim bude na poměry akčních her připadat jednoduchá.

Graficky se nejedná o špatné dílo, zamrzí ovšem nepohodlné ovládání kamery, zejména nemožnost dostatečně oddálit pohled pro získání strategického přehledu nad rozsáhlejším územím. Naopak potěší implementace editoru scénářů a kampaní. Celkově se jedná o lehký nadprůměr.

Neverend

Titul Neverend od slovenského studia Mayhem není čistým RPG, ale nabízí i prvky klasických point-and-click adventur. Po herním světě se pohybujete krajinou pokrytou lesy, skálami či různými říčkami a cestami, ve speciálních lokacích vás pak čekají klasické adventurní činnosti. Tím máme na mysli například používání různých předmětů a hlavně dialogy s obyvateli fantaskního světa. Agavaen, hlavní postava příběhu, má leckdy na výběr, jak se v určité situaci zachovat. Můžete tak lidem nezištně pomáhat, nebo za vším vidět jen vlastní prospěch. Podle vílina chování můžete dospět k různým zakončením příběhu.

Ve hře zavítáte například do vojenského ležení, několika měst či tábora komediantů. Kromě mírumilovných obyvatel je ale celá říše samozřejmě obydlena celou řadu krvelačných příšer, divoké zvěře i nebezpečných banditů. Při každém takovém setkání se hra přepne do speciálního bojového módu, v němž se chopíte vedení hlavní hrdinky a případně jejích přátel a v tahovém režimu se pokusíte pobít nepřátele. K dispozici je celá řada zbraní, úderů, ale také kouzel.

Postupem času se hlavní hrdinka zlepšuje; zvyšují se její základní statistiky (síla, obratnost...), ale také dovednosti s různými druhy zbraní a také zběhlost v sesílání útočných, obranných a podpůrných zaklínadel. Mimochodem magie je ve hře zpracována poměrně zajímavě, protože jednotlivá kouzla musíte sesílat pomocí rozmanitých run. Je ale pravda, že pro pohodlnější hráče může být tento systém kouzlení až příliš složitý.

Největší slabinou celého titulu je podprůměrná, chtělo by se říci až archaická grafika. Některé momenty jsou ještě celkem slušné, ale například cestování otevřenou krajinou je opravdu špatné. Smutné je, že i přes několik zajímavých nápadů se Neverend časem stane poměrně stereotypním. Celkově tedy žádná sláva, ač bychom hru od východních sousedů rádi oslavovali.

Hard Truck Apocalypse

Kdo chce být správný chlap, musí řídit náklaďák! A případně ještě vydělat peníze a postřílet pár banditů...

Pamatujete se na dnes již kultovní filmovou sérii Mad Max v hlavní roli s mladým Melem Gibsonem? Tyto snímky nejspíše inspirovaly tvůrce nové hry Hard Truck Apocalypse, ve které se můžete i vy stát řidičem jednoho z mnoha podivných vozidel v nehostinném postapokalyptickém světě.

I když, on ten svět vlastně až tak postapokalypticky na první pohled nevypadá jsou tu totiž zelené lesíky, travnaté kopce, říčky... Ovšem to je jen první dojem, skutečnost tak idylická není. Zbytky lidstva přežívají v jedovatém vzduchu jen díky speciálním celoobličejovým maskám v malých opevněných osadách, postavených z vraků, pneumatik, kusů plechu a vůbec všeho možného.

Jediné spojení mezi těmito ostrůvky civilizace zajišťují řidiči náklaďáků, přepravující různé zboží tam, kde za něj dostanou nejvíc zaplaceno. A jedním z nich je i hlavní postava téhle hry, která kromě honby za mamonem řeší i mnohem osobnější záležitost: pátrá po vrazích svých blízkých. Přitom samozřejmě můžete čile obchodovat, plnit různé úkoly (bohužel vesměs dost jednotvárné) a také hodně a hodně bojovat s piráty silnic, kteří mají zálusk na váš náklad. Ve městech pak můžete doplnit benzín a opravit auto, případně koupit nový vůz či si pořídit lepší zbraně a doplňky. Ve hře se dá celkem dobře orientovat pomocí přehledné mapy, vše důležité se pak automaticky zapisuje do deníku.

Koncept hry rozhodně není špatný, ale k dokonalosti chybí tomuto titulu opravdu hodně. Krajina je poměrně prázdná a hraní časem upadne do stereotypu. A je to o to horší, že umělá inteligence počítačem řízených vozů je tragická nedokáží se ani udržet na rovné silnici. Podivný je i rozpor mezi postapokalyptickým pojetím a už zmíněným zeleným, až idylickým prostředím. Příznivci Mad Maxe se mohou na chvíli pobavit, ale pro ostatní se nejedná o žádný zázrak.

§§§§§


10/2003

$$$$$


Novinky


Pro rychlou práci

Václav Maletínský

c03p0582

Stolní deskový skener Canon CanoScan 3200F může obohatit vaši kancelář nebo domácnost v případě, že sháníte výrobek, se kterým lze snímat odrazové i transparentní předlohy. Maximální rozlišení 2 400 x 1 200 ppi a 48bitová barevná hloubka jsou standardem, který nabízejí i ostatní zařízení na trhu. Canon chce proto zákazníky překvapit rychlostí snímání dokumentů a technologiemi, které pomohou zlepšit výsledek snímání a zvýšit produktivitu práce. První technologie nese označení QARE Level 2 a dokáže zmírnit či odstranit stopy prachu a škrábánců, současně snižuje viditelnou zrnitost materiálu a upravuje vybledlé barvy. Druhá vymoženost Canon MultiPhoto rozezná větší počet snímků položených na skle skeneru a při jediném průchodu CCD prvku zpracuje z každé fotografie samostatný soubor. Rychlost práce zvyšují i tlačítka pro rychlé spuštění skenování, podporu elektronické pošty, kopírování na připojené tiskárně nebo odeslání souboru faxem. Skener bude dodáván s ovladači pro Windows od verze 98 a pro Mac OS 9.1 nebo novější. K počítačům se zařízení připojuje pomocí USB 2.0 rozhraní, je však kompatibilní i se starším univerzálním sériovým portem standardu 1.1. Prosvětlovací jednotka pro práci s transparentními materiály je zabudována ve víku skeneru, předlohy na 1 diapozitiv nebo políčka negativního 35mm filmu jsou součástí dodávky.

Menší a levnější

Václav Maletínský

Na podzimní premiéru se chystá trojice nových černobílých laserových tiskáren společnosti Hewlett-Packard. HP LaserJet 1010, 1012 a 1015 na trhu nahradí dříve prodávané modely 1000W a 1005W. Podle dostupných informací by nové tiskárny měly vynikat zejména rychlým zpracováním prvního výtisku s časy kolem 10 sekund při teplém i studeném startu. Uvedený časový údaj by se přitom neměl výrazně lišit u tisku běžných kancelářských dokumentů nebo celostránkové rastrové či vektorové grafiky. Vnějšími rozměry 370 x 230 x 208 mm a velmi nízkou hmotností budou patřit k nejmenším na našem trhu. Proti svým předchůdcům nabídnou vyšší rychlost opakování, jmenovitě 12, resp. 14 stránek formátu A4, ale také vyšší kapacitu vestavěné paměti 8 nebo 16 MB. Modely HP LaserJet 1010 a 1012 jsou GDI zařízení, závislá na operačním systému Windows, dražší výrobek LaserJet 1015 nabízí i emulaci PCL5e a jeho ovladače jsou určeny také pro platformu Macintosh.

Základní pracovní rozlišení 600 x 600 dpi je u verzí 1012 a 1015 vylepšováno technologií HP REt na třídu 1 200 dpi, kromě vyhlazování hran by se zvýšená kvalita měla projevit také u plynulejších přechodů ve stupnici šedé barvy. Ke změnám dojde i u komunikačních rozhraní. Původní tiskárny HP LaserJet 1000W a 1005W pro připojení nabízely proprietární řešení v podobě speciální zásuvky s USB zakončením. Nové výrobky HP Laserjet 1010 a 1012 zákazníkovi nabídnou standardní univerzální sériový port, model 1015 i paralelní rozhraní Centronics IEEE-1284B a volitelné síťové připojení.

Tiskárny jsou vybaveny čelním podavačem papíru s kapacitou 150 listů a samostatnou zásuvkou pro podávání jednotlivých listů nebo druhým podavačem pro 10 archů médií vyšší gramáže (u HP LaserJet 1015). Výstupní zásobník na horní ploše tiskárny má kapacitu 150 listů papíru. Zjednodušené ovládací prvky v podobě dvojice tlačítek a tří kontrolních diod jsou umístěny na pravé straně výrobku. Informace o provozu a stavu spotřebního materiálu bude možno čerpat z interní webové stránky, stejná strana je určena ke konfiguraci přístrojů. Měsíční zatížení HP LaserJet 1010 by nemělo překročit 5 000 výtisků, dvojice zbývajících produktů může zpracovat o 2 000 výstupů více. Pořizovací ceny nových tiskáren se pohybují v rozmezí od 7 000 do 10 000 Kč.

Odkaz: www.hp.cz

Umax v novém kabátu

Václav Maletínský

Nový stolní kancelářský skener s CCD snímačem a rozlišením 1 200 x x 2 400 ppi se objevil v podzimní nabídce společnosti Umax. Zařízení s vnějšími rozměry 462 x 289 x 61 mm a hmotností 2 kg je vyrobeno z plastů v šedomodré kombinaci barev, víko skeneru svým přední ohybem nezvykle přesahuje až ke čtveřici ovládacích prvků. Ty poslouží pro rychlé spuštění skenování, odeslání snímku elektronickou poštou, faxem, nebo vytištění na připojené tiskárně. Pro komunikaci s počítačem je připraveno USB rozhraní, překvapivě jen ve standardu 1.1. Umax Astra 4600 bude dodáván s českým TWAIN rozhraním pro operační systémy Windows od verze 98SE a s českou dokumentací. K dispozici budou i osvědčené programy pro práci se snímaným materiálem. Patří mezi ně OCR software ABBYY FineReader Sprint pro převod textu do digitální podoby a nástroje pro práci s obrázky Arcsoft PhotoImpression, PhotoBase a PhotoPrinter. Skener bude nabízen ve dvou variantách základní model s prodejní cenou 2 890 Kč a v provedení Silver, které je o 600 Kč dražší, ale obsahuje i program SilverFast SE s pokročilými funkcemi pro úpravy a opravy starších fotografií a podobných obrázků. Za všechny jmenujme například odstranění prachu a škrábanců nebo oživení a vyrovnání původních barev.

Odkaz: www.umax.cz

Canon rozmanitější

Václav Maletínský

V minulém čísle našeho časopisu jsme krátce otestovali tři inkoustové tiskárny společnosti Canon, tentokrát vás seznámíme s dalšími novinkami, s nimiž se výrobce bude ucházet o přízeň zákazníků. Nemůžeme přitom tvrdit, že se jedná jen o drobné kosmetické změny, na pulty prodejen totiž směřuje hned pět nových tiskáren.

Dvojice nejlevnějších zařízení s označením Canon i455 a i475D se objevila velmi nečekaně, na trhu by měla nahradit jen několik měsíců prodávané modely i450 a i470D. Designové zpracování je téměř k nerozeznání, pracovní rozlišení 4 800 x 1 200 dpi také, nezměnil se ani způsob připojení počítače pomocí USB portu. V čem tedy tkví hlavní rozdíl? Tiskárny i455 a i475D již nejsou určeny jen pro přímý tisk z fotoaparátů Canon, ale díky podpoře technologie PictBridge mohou spolupracovat i s digitálními přístroji jiných výrobců. Podporu PictBridge najdeme i u výkonné kancelářské fototiskárny Canon i865. Zařízení, které by podle výrobce mělo za minutu potisknout 23 černobílých nebo 16 barevných stránek A4, je další posilou značky na trhu. Uváděná rychlost tisku, vztažená k práci s běžným kancelářským papírem, samozřejmě při volbě speciálních fotografických listů klesne. Přesto se můžeme těšit, že využití nové technologie Advanced Precision Color Distribution umožní vysokorychlostní obousměrný plnobarevný tisk A4 s rychlostí až 2,3 str./min. Kvalitu tisku bude i tentokrát ovlivňovat dávkování inkoustů v kapkách o objemu 2 pikolitry. Přepracovaný vzhled tiskárny se zkoseným krytem inkoustových zásobníků je velmi líbivý a zařízení se mezi konkurenčními produkty rozhodně neztratí. Patříte-li mezi zákazníky, kteří hledají tiskárnu s větším počtem inkoustových barev a vestavěným barevným displejem, vyhoví vám spíše model Canon i905D. Pracuje se 6 oddělenými inkoustovými zásobníky, dosahuje maximálního rozlišení 4 800 x 1 200 dpi a její paměťové sloty spolupracují s kartami digitálních fotoaparátů CompactFlash, Microdrive, Sony Memory Stick, Secure Digital, Multimedia a SmartMedia. S volitelným adaptérem je možné zpracovat obrázky i z karet MiniSD, Memory Stick xD-Picture. Díky zmíněnému displeji a novým ovládacím prvkům může tiskárna tisknout snímky i bez připojení k počítači, podporuje rovněž přímé propojení s PictBridge kompatibilními fotoaparáty. Poslední novou tiskárnou v nabídce je výrobek, který posunuje hranice barevného fotografického tisku. Canon i965 je totiž prvním zařízením, jež může uživateli nabídnout tisk ve vysokém rozlišení 4 800 x 2 400 dpi. Pro zpracování obrázků využívá šest oddělených inkoustových barev a novou tiskovou hlavu s 3 072 tryskami. Podavače papíru byly u tohoto výrobku rozděleny na prostor pro založení běžných kancelářských listů a samostatnou přihrádku pro karty 10 x 15 cm. Všechny nové tiskárny Canon mohou na média 10 x 15 cm tisknout bez viditelných okrajů. Ceny nových zařízení nebyly v době uzávěrky zveřejněny.

Odkaz: www.canon.cz

§§§§§


Digitál pro amatéry

Michal Bareš

c03p0577

Tento měsíc představila firma Canon dychtivě očekávanou novinku. Je jí první zrcadlovka určená pro náročnější zájemce z řad amatérských digitálních fotografů. Fotoaparát s modelovým označením EOS 300D je zatím nejmenší a nejlehčí digitální náhradou klasických zrcadlovek a obsahuje obrazový snímač typu CMOS o velikosti 6,3 megapixelu, jenž je téměř shodný s tím, který Canon použil v profesionálním fotoaparátu EOS 10D, jejž jsme na stránkách PC WORLDu představili v červnovém čísle.

Základní informací, jež možná nadchne, možná zklame potenciální zájemce je cena, která je určena na 39 990 Kč. Za tuto částku bude možné pořídit tělo fotoaparátu, jež je plně kompatibilní s libovolným objektivem řady Canon EF. Pro uživatele, kteří nedisponují tímto objektivem, je určen "kit", v němž se spolu s digitálním tělem bude dodávat za společnou cenu 42 990 Kč objektiv EF-S 18-55f/3.5-5.6 (ekv. rozsah zoomu 28-90 mm), který bude nabízen pouze s tímto modelem a který není kompatibilní s ostatními těly klasických, ani jiných digitálních zrcadlovek Canon.

Jedním z největší lákadel Canonu EOS 300D je kromě možnosti výměnných objektivů i velice rychlé sedmibodové prediktivní automatické ostření, spolu s možností vyfotit a zaznamenat v rychlém sledu 2,5 snímku za sekundu. O kvalitu snímků se spolu se snímacím prvkem a výkonným objektivem bude dále starat obrazový procesor DIGIC. Doufáme, že již v příštím čísle vám přineseme plnou recenzi tohoto přístroje.

Odkaz: www.canon.cz

Štíhlejší a prostornější

Michal Bareš

Na jaře tohoto roku jsme přinesli test prvního jukeboxu řady Creative Zen. Rodina přehrávačů MP3 skladeb využívajících jako úložného média interní pevný disk je v nabídce společnosti Creative již několik let a jejím prvním členem byl dnes již asi úsměv přinášející Jukebox (ve světě proslavený pod označením Nomad) s kapacitou 6 GB. Ta umožňovala naskládat do (v podstatě kapesního) přístroje o rozměrech 12,5 x 12,5 x 3,7 cm a hmotnosti něco přes 400 gramů celých 100 hodin hudby. Nový model, který představuje v podstatě 5. generaci těchto strojků, má rozměry 11,2 x 7,5 x 2,2 cm a jeho hmotnost činí (včetně baterie) 226 gramů. Obdobným vývojem prošla i kapacita pevného disku, který nyní dokáže na 30 GB uložit až 530 hodin hudby. Od svého prvního předchůdce se tedy Zen NX liší snad ve všem, kromě základní myšlenky, od minulého modelu Zenu jsou však změny spíše kosmetické a nejdůležitější je, že přibylo navíc 10 GB diskového prostoru. Změny se dotkly ovládacích prvků a z otočného, mačkacího kolečka se stalo kývací tlačítko, které se navíc přesunulo z pravého horního boku o několik centimetrů níže. Podle našeho prvního dojmu tato změna není k lepšímu, jelikož potvrzení volby je možné pouze v případě, že tlačítko je zcela v neutrální poloze pokud není, můžete mačkat jak chcete, ale volbu nepotvrdíte. V porovnání s předchozí generací je Zen NX o několik milimetrů štíhlejší a potěší i fakt, že Li-ion baterie vydržela během tří dnů přibližně dvacet hodin přehrávání. Další inovací je použití USB rozhraní verze 2.0, pomocí nějž lze z počítače zkopírovat 700 MB hudby v 200 souborech za přibližně tři minuty. FireWire v námi testovaném modelu již nebylo.

Odkaz: www.creative.cz

§§§§§


Krátké zprávy I

c03p0578

255 let promítání

IBM dnes oživilo trh páskových úložných zařízení uvedením podnikové páskové platformy nové generace IBM TotalStorage Enterprise Tape Drive 3592. Nové úložné řešení je určeno pro zákazníky, kteří potřebují konsolidovat úložný systém a používat jedinou páskovou jednotku pro aplikace náročné na kapacitu a na přístup. S ohledem na vyšší úložné požadavky zákazníků lze řešení IBM Enterprise Tape Drive integrovat s lineárními páskovými knihovnami řady IBM 3494. Poskytuje tak škálovatelnost až do pěti petabajtů uložených informací, což je dostatečný prostor pro uložení filmů na DVD s celkovou dobou přehrávání 225 let. Jednotka je navržena pro použití s páskovou knihovnou IBM 3494, páskovými knihovnami STK nebo jako samostatné "rackové" řešení. Nabízí tak uživatelům ochranu investic, otevřené prostředí a snadnou implementaci. IBM plánuje uvést pro páskovou jednotku 3592 média s technologií jednorázového zápisu a opakovaného čtení (Write Once Read Many, WORM), aby nebylo možné po zápisu přepsat data na kazetách. Tato možnost je zvlášť zajímavá pro zákazníky, kteří potřebují ukládat velké objemy elektronických záznamů kvůli zákonným požadavkům nebo vnitřnímu auditu. Kromě toho má IBM v plánu uvést řadu kazet s různými kapacitami, aby si zákazníci mohli vybrat požadovaný poměr ceny a výkonu.

Intel rozdělil

V zájmu posílení svých pozic ve střední a východní Evropě ustavila společnost Intel Corporation nový CEE region. Ten zahrnuje řadu zemí, které vstupují do Evropské unie v roce 2004 a později. Dosavadní CSEE region (Central & South Eastern Europe) se spojuje s Polskem a pobaltskými státy. Nově ustavený CEE region zahrnuje 15 zemí, a to Českou republiku, Polsko, Maďarsko, Slovensko, Rumunsko, Bulharsko, Chorvatsko, Slovinsko, Litvu, Lotyšsko, Estonsko, Srbsko a Černou horu, Bosnu a Hercegovinu, Makedonii a Albánii. CEE region nově řídí Piotr Pagowski, dříve Country Manager Intel Poland & Baltics. Jeho nová pozice zahrnuje celkovou odpovědnost za všechny aktivity společnosti Intel v regionu, včetně prodeje, distribuce a marketingu. Predrag Jakši, dříve Country Manager Intel Czech Republic & CSEE, se přesunul do ústředí Intel EMEA ve Swindonu (UK), kde zastává pozici EMAR Customer Business Operations Managera.-TJiOdkaz: www.intel.com

První volání 1xEV-DV

Společnost Nokia oznámila, že ve svém centru pro tvorbu produktů technologie CDMA v San Diegu uskutečnila první vysokorychlostní datové volání za pomoci technologie cdma2000 1xEV-DV. Volání o maximální přenosové rychlosti 3.09 Mbps se uskutečnilo mezi zkušebním přístrojem na bázi běžně dostupného telefonu Nokia 2285 vylepšeného o čipovou sadu Nokia 1xEV-DV a základnovým emulátorem 1xEV-DV z produkce Racal Instruments, Wireless Solutions Group. Tato čipová sada jako první na světě podporuje veškeré funkce 1xEV-DV Release C. Technologii cdma2000 1xEV-DV schválila v polovině roku 2002 Asociace telekomunikačního průmyslu (TIA) a Mezinárodní telekomunikační unie (ITU) jako oficiální standard pro sítě třetí generace. Tato technologie, rovněž známá jako IS-2000 Release C, umožňuje maximální přenosovou rychlost (od základnové stanice k telefonu) dvacetinásobně vyšší, než je maximální rychlost, jíž dosahuje dnešní síť CDMA IS-2000 Release 0. Technologie IS-2000 Release C navíc poskytuje běžnou uživatelskou propustnost 1 Mbps na frekvenčním kanálu 1,25 MHz a systémovou prostupnost v rozmezí od 420 Kbps do 1,7 Mbps v závislosti na vytížení sítě a podmínkách přenosového kanálu. -TJiOdkaz: www.nokia.com

Nadace Eurotel

Mezi 48 finalistů z celé České republiky rozdělí Nadace Eurotel v grantovém řízení celkem 11 milionu korun. Z celé ČR se letos do grantového řízení Nadace Eurotel přihlásilo 319 NNO, z toho 48 z regionu Praha a 19 ze Středočeského kraje. Jedná se o organizace, které pracují v oblasti péče o děti a mládež. V každém regionu bude odměněno 6 finalistů. Těm budou uděleny granty v kategorii Velkorozpočtové projekty ve výši 450, 350 a 300 tisíc a v Malorozpočtových projektech 100, 80 nebo 40 tisíc korun. V regionu Praha a ve Středočeském kraji udělí Nadace Eurotel granty v celkové výši dva miliony šest set čtyřicet tisíc korun. Vyhlášeni a rozděleni grantu proběhne na tiskových konferencích přímo v regionech v první polovině října, konkrétně v Praze to bude 30. 10. 2003.-TJi

Océ s Completem

Společnosti Océ-Česká republika a Komplet uzavřely smlouvu o obchodní spolupráci, na jejímž základě se Complet stává strategickým dodavatelem nízkoa středněkapacitní kopírovací a tiskové techniky pro potřeby klíčových projektů, realizovaných firmou Océ-Česká republika. Současně byla mezi oběma společnostmi uzavřena smlouva, na základě které se Complet stává servisním partnerem Océ-Česká republika a přebírá zajištění servisní činnosti na dosud instalovaných nízkokapacitních strojích značky Océ.-TJiOdkaz: www.complet.cz

Nokia se Segou

Nokia a Sega oznámily konečnou dohodu, podle níž Nokia získá podíl ve společnosti Sega.com Inc., dceřiné společnosti Sega. Tato dohoda přispěje ke zlepšení nabídky online her a služeb pro zařízení Nokia N-Gage. Technologie společnosti Sega.com pro zapojení více hráčů se tak nyní stane nedílnou součástí platformy N-Gage. Technologie síťových aplikací společnosti Sega (SNAP), umožňuje vysoký výkon síťových her pro více hráčů, a bude hlavní součástí online her, které zajišťuje obchodní jednotka pro zábavu a média společnosti Nokia Mobile Phones.-TJiOdkaz: www.nokia.cz

Další hráč na trhu

Společnost Vahal dnes oznámila zahájení prodeje notebooků vlastní montáže pod obchodním označením Vahal Marathon. Tyto notebooky využívají nejmodernější mobilní technologie Intel Centrino a při nízké hmotnosti a dlouhé době provozu na baterie (odtud označení Marathon) nabízejí displej s vysokým rozlišením a všestrannou konektivitu: Gigabitový Ethernet, bezdrátovou technologii Wi-Fi, vestavěný modem, 4 porty standardu USB 2.0, rozhraní FireWire (IEEE 1394) a rychlý infračervený port. Vše je doplněno kombinovanou mechanikou DVD/vypalovačkou CD. Notebooky jsou, tak jak je to již obvyklé u zakázkově montovaných stolních počítačů i serverů, velmi pružně konfigurovatelné podle požadavků zákazníka, ať už se jedná o frekvenci procesoru Intel Pentium M, kapacitu pevného disku nebo velikost operační paměti. O kvalitě tohoto řešení svědčí i to, že společnost Intel udělila společnosti Vahal oprávnění používat na počítačích Marathon logo Centrino Mobile Technology. Na notebooky Vahal Marathon je poskytována dvouletá záruka.

Odkaz: www.vahal.cz

"Propojená planeta"

Firma Philips Consumer Electronics, divize společnosti Royal Philips Electronics (AEX: PHI, NYSE: PHG) dnes představila Connected Planet\, strategickou vizi stojící za předvojovým portfoliem spotřebních výrobků a technologií umožňujících spotřebitelům přístup k digitálnímu obsahu, a to z domova i kdekoli jinde.

Na základě otevřených technických norem, jakými jsou například WiFi a UPnP, umožňují výrobky řady Philips Streamium, tvořící základ této strategie propojené planety, bezdrátový přenos obsahu digitálních médií prostřednictvím počítače a prostředí audio/video. TJi

Odkaz: www.philips.cz

NextiraOne sponzorem

Ve spolupráci se společností NextiraOne Czech, která byla hlavním partnerem, proběhla ve dnech 30. června až 1. září mimořádná výstava předního českého výtvarníka Aleše Lamra. Výstavu s podtitulem Duch vane kam chce, kterou pořádala galerie Via Art pod záštitou ministra kultury ČR Pavla Dostála, mohli zájemci shlédnut v Míčovně, v Královské zahradě Pražského hradu. Slavnostního zakončení výstavy, jež proběhlo 1. září v podvečerních hodinách, se vedle výtvarníka Aleše Lamra a Bohuslava Cempírka, generálního ředitele NextiraOne Czech, (viz foto) zúčastnili mj. zákazníci a partneři společnosti NextiraOne. Za celou dobu konání na výstavu zavítalo více než 3 000 návštěvníků.-TJi

LCS Noris Now

Společnost LCS, jedna z nejvýznamnějších softwarových společností v České republice a přední dodavatel informačních systémů pro podniky a organizace všech velikostí, představuje novinku v portfoliu svých informačních systémů LCS Noris Now. Jde o nově koncipovanou variantu známého a úspěšného LCS Noris, která by měla být optimálním řešením pro střední a větší dynamické firmy, jež chtějí okamžitě využívat všech dostupných technologických možností a vytvořit si náskok před konkurencí i předpoklady pro další růst. Navrhovaná verze informačního systému LCS Noris Now je omezena na maximálně 10 konkurenčních uživatelů (pracují v systému současně) a 20 definovaných uživatelů. Předpokládaná cena systému v této podobě dosahuje výše maximálně 1 milionu korun, a to včetně licence, implementace systému a MS SQL. Snížení nákladů na pořízení základní konfigurace systému a zkrácení času potřebného na implementaci se podařilo docílit především předkonfigurováním některých modulů a vytvořením vybrané sady, kterou zákazník dostane za pevně stanovenou cenu. Následně má pak samozřejmě možnost řešení dále rozšiřovat, ale už za odlišných cenových a dodacích podmínek. Celé řešení LCS Noris Now bylo vytvořeno ve spolupráci s firmou Datron. S podnikovým informačním systémem LCS Noris Now se budou moci seznámit návštěvníci mezinárodního veletrhu informačních technologií Invex 2003 v Brně na stánku skupiny LCS v pavilonu V (61).

AutoCont v Národním

AutoCont a Národní divadlo se dohodli na hlubší spolupráci. Společnost AutoCont CZ dnes oznámila, že prodloužila spolupráci s Národním divadlem a i nadále tak bude podporovat českou kulturu. AutoCont CZ se tak rozhodl na základě osvědčené a vzájemně výborné spolupráce, která podpisem nové smlouvy vstupuje již do čtvrté sezóny. Od roku 2001 byl AutoCont CZ Generálním partnerem činohry Národního divadla a pro nadcházející rok se rozhodl podporu české kultuře ještě více rozšířit a stal se Partnerem celého Národního divadla.-TJiOdkaz: www.atcomp.cz

Přestavba dokončena

Český Web dokončil projekt na technické a provozní řešení přestavby webového portálu "Patria Direct", ve kterém mají klienti této společnosti možnost obchodovat s cennými papíry v online režimu. Společnosti Český Web a Patria Direct budou dlouhodobě spolupracovat na dodávkách řešení v oblasti internetových technologií.

Odkaz: www.ceskyweb.com

Decentralizované domény

Společnost Pragonet, součást mezinárodní skupiny T-Systems, oznámila na úterní valné hromadě sdružení CZ.NIC, že byl v pondělí 15. září 2003 v 10:00 zahájen provoz nového decentralizovaného systému pro správu internetové domény .cz. První komerční registrátoři by měli zahájit svojí činnost po testovacím provozu a atestaci v polovině října tohoto roku.Současně se spuštěním nového systému došlo k odstavení původního registračního systému, který provoz domény .cz zajišťoval od roku 1999. Statistiky z prvních 24 hodin provozu nového systému říkají, že došlo jen k mírnému poklesu počtu žádostí o registraci domén či provedení změn u stávajících záznamů oproti dlouhodobým průměrům. Rovněž chybovost žádostí se drží na běžných hodnotách a je dokonce i pod průměrem roku 2002. Za prvních 24 hodin bylo systémem zpracováno 830 žádostí, z toho 325 žádostí vykazovalo chyby nedovolující další zpracování. Společnost T-Systems PRAGONET pracovala na tomto projektu na objednávku CZ.NIC na základě výběrového řízení, které v prosinci 2002 vyhrála. Práce na projektu začaly v lednu 2003 a dokončen byl podle harmonogramu za osm měsíců. Smyslem nového systému je umožnit zahájení činnosti komerčních registrátorů a přispět tak k demonopolizaci registračních služeb v ČR. PRAGONET přizval ke spolupráci jako subdodavatele společnosti ICZ, a. s. a T-Systems Czech, s. r. o., které disponují unikátním know-how v oblasti řešení bezpečnosti systému, vývoje aplikačního programového vybavení a systémové integrace. S provozovatelem původního registračního systému CZ.NIC, společností GTS, a. s., spolupracoval PRAGONET při přípravě podmínek pro migraci dat a zachování kontinuity služeb celého systému a jeho administrativní podpory. Tým administrativní podpory registrace domén firmy GTS byl převzat firmou T-Systems PRAGONET a byl integrován do nově koncipovaného oddělení administrativně-technické podpory nového systému. Vytvoření nového registračního systému je svým charakterem i rozsahem v českém internetu v mnoha ohledech unikátním projektem. Zavedením decentralizovaného systému registrací se Česká republika řadí mezi země, které provozují systém odpovídající nejnovějším trendům vývoje nároků na správu národních domén. Základními principy návrhu systému je nutnost dosáhnout maximální bezpečnosti a provozní stability. Kritérium bezpečnosti je důležité zejména pro průkaznou evidenci a nerušený výkon vlastnických práv držitelů domén. Dosažení vysoké provozní stability, jinými slovy schopnost systému fungovat nepřetržitě za všech předvídatelných okolností, je nutné pro správnou funkci celého českého internetu. Systém totiž mj. zajišťuje, a to na nejvyšší hierarchické úrovni, překlad doménových jmen na IP adresy, podle nichž se pak navigují informace v síti Internet. Těmto kritériím byl podřízen i výběr základních stavebních HW a SW komponentů celého systému.


Krátké zprávy II

Vymyslete heslo

Zcela jistě víte, že pro internetovou komunitu je březen právě ten jejich měsíc. Každý z minulých šesti ročníků projektu Březen měsíc Internetu byl svázán s určitým sloganem. Tentokrát se může stát autorem ústředního hesla měsíce Internetu v roce 2004 kdokoli, kdo se zúčastní soutěže vyhlášené sdružením BMI. Například letos proběhl měsíc Internetu pod heslem Internet bez bariér, předloni Internet JE pro každého, v roce 1999 Internet je vším, čím chcete, aby byl. Kompletní přehled sloganů spolu s dalšími informacemi o soutěži je na stránkách www.brezen.cz . Uzávěrka pro předložení soutěžního návrhu je 30. září. Autor vítězného návrhu bude odměněn částkou 5 000 korun a pozvánkou na všechny akce 7. ročníku Března měsíce Internetu. Půjde například o dětskou konferenci Junior Internet, konferenci INSPO 2004 Internet a informační systémy pro osoby se specifickými potřebami, Internet do škol a co s ním? nebo konferenci ISSS Internet ve státní správě a samosprávě, pořádanou v Hradci Králové, a zahajovací nebo závěrečný večírek.

Odkaz: www.brezen.cz

Internet Gatekeeper

Tomáš Jirásko

Mezi novinkami finské společnosti F-Secure, které uvolnila na trh v poslední době, najdeme také řešení pro antivirovou ochranu vstupních bran do lokálních sítí F-Secure Internet Gatekeeper. Program je zcela nezávislý na firewallu a poštovním serveru. Umí kontrolovat webový provoz (protokol HTTP a FTP prostřednictvím HTTP) a elektronickou poštu (protokol SMTP) a likvidovat v nich počítačové viry a další nežádoucí obsah.

Převážná většina dnešních komplexních škodlivých kódů využívá ke svému šíření nejen elektronickou poštu, ale i webové stránky nebo výměnné P2P systémy a další v minulosti méně obvyklé cesty. V současné situaci se tedy bez automatizovaného systému antivirové ochrany přímo "v první linii" na úrovni vstupní brány do lokální sítě nelze obejít.

F-Secure Internet Gatekeeper dokáže také blokovat nežádoucí obsah, jako jsou např. filmové klipy, zvukové soubory a další data, která se nevztahují bezprostředně k pracovní náplni zaměstnanců. Stejně tak jim lze zamezit v brouzdání po určitých webových stránkách.

Odkaz: www.f-secure.cz

Oranžový Handspring

Tomáš Jirásko

Mobilní operátor Orange, působící i na Slovensku, začal nabízet ve své sítí nový smartphone. Jde o přístroj Handspring Treo 600 s operačním systémem PalmOS5. Stalo se tak dva dny poté, co France Telecom představil Motorolu MPx200 postavenou na platformě Windows Mobile 2003 Smartphone. Nový smartphone stojí mezi 399-459 eury, ve Velké Británii je nabízen za 299,99 GBP.

Nové DVD Musteku

Tomáš Jirásko

Společnost Actebis Computer českému trhu představila dva nové produkty ze světa DVD přenosný DVD přehrávač DVD PL207.

Nový přenosný DVD přehrávač vychází z klasické "notebookové" koncepce. Drobný, lehký a malý přehrávač se sedmipalcovým aktivním TFT displejem neztratíte na žádné cestě. Představte si, že jedete ve vlaku a cesta vás nudí, vytahovat notebook, jehož baterie stejně moc nevydrží, nemá cenu. Ale co takhle drobný DVD přehrávač Mustek, který se vejde pomalu do každé brašny? Na jedno nabití přehraje i delší film, vydrží až 2,5 hodiny v provozu. Zvládá navíc všechny důležité formáty disků, tudíž ho lze využít i jako MP3 přehrávač či přehrávač audiodisků. Podporovanými formáty jsou: DVD, Kodak Picture CD, JPEG, CD, DVD+R, DVD+RW, DVD-R, DVD-RW, MP3, CD-R, CD-RW

Uplatnění najde jistě i v domácnosti, je vybaven 5.1 audiovýstupem, videovstupem i výstupem S -Video (vhodné kupříkladu pro kameru). Nechybí ani sluchátkový výstup pro nerušené sledování v hlučnějších prostorách. Je k němu dodáván miniaturní dálkový ovladač velikosti kreditní karty. DVD PL207 váží pouhých 700 gramů a jeho rozměry jsou 196 x 150 x 28 mm.

Odkaz: www.mustek.cz

Intel IDF

Tomáš Jirásko

Společnost Intel představila produkty, technologie a služby přibližující celé odvětví společnému cíli umožnit spotřebitelům využít digitální obsah kdekoliv, kdykoliv a na jakémkoliv zařízení v domácnosti.

Zanedlouho bude uveden LCD Media Center, což je digitální zábavní zařízení "vše v jednom", na jehož vývoji a uvedení na trh úzce spolupracují společnosti Intel a Gateway. Toto multimediální centrum je postaveno na procesoru Intel Pentium 4 s HT technologií, který umožňuje plynulý a efektivní provoz několika aplikací najednou.

Intel představil i vzorový projekt Intel 815 Digital Set Top Box Reference Design, který by měl zajistit výkonnou platformu pro softwarové dekódování pro levná řešení dodávky videa na vyžádání po širokopásmovém spojení. Tato flexibilní platforma OEM výrobcům umožní rychlé uvedení produktů pro dynamicky se rozvíjející segment "IP video on demand", a to jak pro digitální domácnosti, tak i pro oblast pohostinství. Vzorový projekt rovněž otevírá příležitosti poskytovatelům služeb, kteří mohou nabídnout další služby. Právě poskytovatelé služeb jsou hlavními tahouny tohoto tržního segmentu, jenž zahrnuje přenos hlasu po IP v obytných čtvrtích. Návrh poslouží rovněž pro aplikace, jako jsou síťové rekordéry pro digitální média a osobní videorekordéry.

Společnost Intel dále předvedla novou generaci adaptérů pro digitální média (DMA), což jsou zařízení pro bezdrátový přenos digitálního videa, fotografií a hudby z PC do televize nebo hi-fi soupravy. Mezi DMA zařízení patří iCube Play@TV a Lenovo Media Link.

Ke konstrukci zábavných a snadno použitelných produktů pro digitální domácnost přispějí i další vzorové koncepce a nové technologie. Louis Burns moderoval první veřejnou demonstraci grafiky PCI Express x16, což je standard sběrnice nové generace odpovídající produkty se dostanou do prodeje během roku 2004. Společnost Intel dále oznámila rozměrovou specifikaci BTX (Balanced Technology Extended form factor), dříve známou pod kódovým označením "Big Water". Nová konstrukce umožní výrobu PC s novým designem. Předpokládá se, že BTX během doby nahradí současné základní desky ATX. BTX umožní lepší odvod tepla, různorodější velikosti a tvary, zlepšení akustických vlastností a výkonu sestav což jsou pro moderní počítače směřující do digitální domácnosti klíčové atributy. Zároveň BTX podporuje tradiční rozměry stolních počítačů a rovněž specifikace současných malých PC.

Intel rovněž předvedl technologii rychlého startu (Instant On/Off), která uživatelům umožní pracovat s PC již několik sekund po stisknutí vypínače. V případě výpadku napájení dokáže tato technologie obnovit provoz počítače beze ztráty dat a nutnosti restartu operačního systému.

Jedním z důležitých faktorů uvedení digitální domácnosti do běžného života, bude schopnost sdílet chráněná data mezi různými zařízeními. Firmy z oblasti IT, spotřební elektroniky a zábavního průmyslu věří, že DTCP (Digital Transmission Content Protection) na IP protokolu je správnou cestou k tomuto cíli. Tato technologie správy obsahu byla vyvinuta společnostmi Intel, Hitachi, Toshiba, Sony a Matsushita (Panasonic) a umožňuje přenos zábavného digitálního obsahu mezi domácími digitálními produkty po kabelové i bezdrátové síti. Specifikace DTCP over IP revision .9 je již nyní dostupná na www.dtcp.com. Odkaz: www.intel.com

MyPal A620

Tomáš Jirásko

Asus představil nástupce modelu A600, jenž nese označení A620. Jde o technologického nástupce, kdy při návrhu byl brán na zřetel operační sytém Windows Mobile for Pocket PC 2003 (Pocket PC 2003), který nahrazuje postupně starší Pocket PC 2002. PDA je postaveno na 400MHz procesoru Intel PXA255, disponuje 64MB SDRAM a 32MB Flash ROM pamětí. 3,5" TFT dotekový transreflexivní displej o rozlišení 240 x 320 pixelů zobrazí 65 536 barev. Na rozdíl od A600(SD slot), je A620 vybavena slotem pro CompacFlash karty, pro něž je v současné době k dispozici více rozšiřujících modulů. PDA má samozřejmě IrDA 1.1, zabudovaný reproduktor a mikrofon. Li-Ion akumulátor má kapacitu 1 300 mAh, a jeho provozní doba je dle výrobce 18-19 hodin ve stand-by režimu. Rozměry tohoto přístroje jsou 125 x 76,8 x 13,3 mm, jeho hmotnost činí 141 g.

Odkaz: www.atcomp.cz

Z analogu do digitálu

Tomáš Jirásko

Hewlett-Packard představil DVD Movie Writer dc3000 integrované zařízení typu "vše v jednom", které umožňuje přepis filmů z VHS přímo na DVD. Zařízení lze prostřednictvím standardních rozhraní pro audio a video připojit přímo k videopřehrávači nebo videokameře a záznam nahrát. Poté je nutno je propojit s počítačem s nainstalovaným programem HP Video Transfer Wizard, který uživatele v pěti jednoduchých krocích provede zápisem a authoringem DVD.

Přístroj je dodáván s kompletním programovým vybavením pro střih videa a nabízí vše, co je potřeba ke konverzi videopásků v domácí DVD filmy. Ty lze navíc doplnit o hudbu, titulky, přidat výběr scén a další efekty. Balík obsahuje ArcSoft Showbiz pro capturing videa, authoring DVD disků, střih a foto/video prezentace, muvee autoProducer DVD Edition pro automatizovaný střih obrazu, Veritas RecordNow pro vytváření hudebních a datových disků, Simple Backup pro zálohování dat a CyberLink PowerDVD pro přehrávání DVD.

HP DVD Movie Writer dc3000 nabízí vysokou rychlost zápisu DVD (4x 2,4x 8x). Při rychlosti 4x trvá vypálení 4,7 GB dat na nepřepisovatelný DVD+R disk (ekvivalent 3 hodin digitálního videa) méně než 15 minut. HP dc3000 tedy používá formáty +R/+RW a jeho doporučená koncová cena bude 10 900 Kč (bez DPH).

Odkaz: www.hp.cz

Philips BeDJ

Tomáš Jirásko

Holandská společnost Philips uvedla na trh nový model Philips 530, který je prvním GSM telefonem na světě, pomocí něhož si uživatel může sám pořizovat hudební skladby díky funkci BeDJ.

BeDJ je skladatel v reálném čase a nabízí možnost využít model Philips 530 jako "mixážní hudební pult". Pomocí této funkce mohou uživatelé míchat až devět stop, zvolit si nástroj pro každou hudební stopu, měnit tempo a hlasitost zvuku a podělit se o výsledky své tvořivosti s přáteli pomocí MMS.

Jiný telefon v současnosti dostupný na trhu nenabízí možnost míchání tolika stop spolu se zvuky, které jsou v telefonu standardně nastaveny. Remixy mohou být použity i jako osobní vyzváněcí tóny či upozornění. Speciální polyfonní vyzváněcí tóny a obrázky je možné stahovat z internetové stránky www.club.philips.com a z vlastních stránek operátorů.

K modelu Philips 530 je dodáván jako přídavný modul 360stupňový rotační fotoaparát, který je schopen pořizovat snímky i v noci. Fotky mohou být posílány pomocí MMS nebo infračerveného rozhraní, či ukládány v dynamicky přidělované paměti telefonu. Funkce FotoCall používá obrázky k vytváření vizuálního telefonního seznamu identifikujícího volající nebo kategorie volajících. Když telefon zazvoní, "vidíte", kdo volá. Philips 530 má kovový kryt, jenž je na výběr v průsvitné modré, bílé, zelené, tmavošedé a oranžové barvě. K dostání je i ve výrazném titanovém odstínu. Jeho hmotnost je 92 gramů.

Odkaz: www.philips.com


Krátké zprávy III

VisionBook 675WX

Tomáš Jirásko

Společnost UMAX posílila nabídku v notebookové řadě VisionBook o model 675WX, který vychází z předcházejícího modelu 635SX. Nicméně obsahuje celou řadu prvků, které vytvářejí zcela nový koncept přenosného počítače jako centra domácí zábavy. Nový model by měl potencionálního zákazníka zaujmout především širokoúhlým 17" TFT displejem s rozlišením 1 440 x 900 bodů podporovaným grafikou ATI M9-P s 64 MB paměti. Osazen je procesory Intel P4 až do frekvence 3,06 GHz Hyper-Threading, kdy VisionBook 675WX tak díky použití desktopových procesorů by měl představovat jejich plnohodnotnou náhradu. Přenosnému počítači 635WX nechybí samozřejmě bezdrátové technologie Bluetooth i Wireless LAN, doplněné o kompletní sestavu rozhraní včetně sériového portu, trojice USB 2.0 portů, FireWire, S/PDIF, infračerveného portu, TV výstupu, PCMCIA slotu atd. V základní výbavě najdete videokameru ve víku displeje. Notebook je dodáván s DVD/CDRW nebo DVD-RW v cenách od 54 990 Kč bez DPH, plně vybavený VisionBook 675WX v sestavě s DVD--RW a P4 3,06 GHz+HT, 512 MB, 60 GB HDD, WLAN, BL, Windows XP Home, 17" WXGA, a stojí 97 588 Kč včetně daně.

Odkaz: www.umax.cz

Změny na kabelu

Tomáš Jirásko

Spojené společnosti TESmedia a Intercable CZ představily svoje nové obchodní jméno Karneval. Kromě kabelové televize tato značka zahrnuje i služby připojení internetu po rozvodech kabelové televize. U tohoto vysokorychlostního internetu bude navýšena rychlost současného tarifu 200/100 Kb/s (downstream/upstream) na 600/150 Kb/s. Zvyšuje se i měsíční datový limit, po jehož přečerpání je společnost oprávněna snížit přístupovou rychlost na 64/32 kb/s i když tato záležitost je řešena individuálně, a není toto řešení používáno plošně. Tento limit se zvýší z 5 GB na 20 GB. Jeho účelem by měla být ochrana před zneužíváním tohoto tarifu komerčními subjekty. Uvedené rychlosti jsou oproti ADSL bez agregace, čili zákazníkovi je všeobecně u kabelových televizí poskytnut poměr 1 : 1. Současně se ovšem zvyšují měsíční poplatky za tuto službu o 200 Kč. Samotné připojení k internetu tak bude stát 1 199 Kč měsíčně. Zákazníci za internet zaplatí 1 000 Kč, pokud si objednají i programovou nabídkou Komplet (základní programová nabídka), která stojí 449 Kč.

Do konce tohoto roku bude k dispozici ve více než 180 tisících domácností. Na podzim bude připravena síť v Brně, Ostravě, Mostě a Zlíně. Příští rok bude vysokorychlostní internet dostupný také v Plzni, Chomutově a Ústí nad Labem.

Další poskytovatel tohoto připojení UPC, chystá změny až počátkem či v průběhu měsíce října, přičemž se všeobecně předpokládá dvojnásobné zvýšení rychlosti a dle prvních neoficiálních informací by se to nemělo nijak dotknout současné ceny. UPC se nadále bude soustředit na již pokryté lokality, a pravděpodobně v nejbližší době se tak dalšího rozšíření nedočkáme. I když se cosi proslýchá o strategickém partnerství s některým ze silných zahraničních operátorů.

Odkaz: www.karneval.cz, www.upc.cz

Do profi-kanceláře

Tomáš Jirásko

Nové modely profesionálních kancelářských displejů uvedl na náš trh Acer. Jedná se o 15" LCD displeje AL1521 a AL1531.

AL1531 s šasi z hořčíkové slitiny s tenkým rámečkem nabídne úroveň jasu 250 cd/m2 a kontrastní poměr 500 : 1 při 16,7 milionu barev v rozlišení 1 024 x 768 bodů. Výrobce uvádí 130? úhly pohledu a velmi krátkou dobu odezvy 16 ms. Monitor AL1531 je vybaven analogovým (D-Sub) a digitálním (DVI-D) rozhraním.

AL1521 v kompaktním provedení s digitálním rozhraním nabídne rovněž rozlišení 1 024 x 768 bodů, kontrastní poměr 400 : 1, jas 250 cd/m2 a dobu odezvy 25 ms. Vybaven je jak D-sub, tak i DVI-D rozhraním.

Odkaz: www.acer.cz

LifeBook T3000

Tomáš Jirásko

I když označení T3000 dá vzpomenout spíše na filmová kybernetická monstra, společnost Fujitsu-Siemens ještě nepokročila natolik, aby nám je nabídla na trhu. Pod tímto označením se tak skrývá "pouze" nový LifeBook, tentokráte ovšem v provedení convertible PC, a tak rozšiřuje nabídku Tablet PC, když klasické "dokovací Tablet PC" Stylistic ST4000 zůstává nadále v prodeji. LifeBook T3000 je postaven na technologii Intel Centrino s procesorem Pentium M 1,4 GHz. Je osazen 256 MB DDR operační paměti, 40GB diskem a nabídne 12" displej. Odlišnost modelu T3000D je v nabídce Wi-Fi řešení na standardu 802.11g, nebo Wi-Fi nemusí obsahovat vůbec. Rozměry tabletu jsou 29,1 x 23,6 x 3,6 cm a hmotnost 1,9 kg se standardní Li-ion baterií, jejíž výdrž je okolo 4,5 hodiny práce.

Odkaz: www.fujitsu-siemens.com

IQT terminál naostro

Tomáš Jirásko

Společnost IQ Terminal představila samoobslužný platební a informační terminál společně se zahájením budování jejich sítě. S prvními terminály se setkáte u benzínek OMV do konce roku u padesáti. V příštím roce by mělo celkem přibýt na 1 000 IQT.

IQT terminál představuje unikátní řešení spojující telekomunikační, informační a obchodní služby s možností bezhotovostních platebních operací. Díky otevřenému technickému řešení jsou možnosti terminálu IQT velmi široké a závisí na jednotlivých provozovatelích, jaké služby na svých přístrojích umožní. Prostřednictvím terminálu lze provádět téměř jakékoliv obchodní operace např. koupit si vstupenky, jízdenky, letenky, dovolenou, uzavřít pojištění, a to okamžitě uhradit, samozřejmě poté je vystaven doklad o úhradě, smlouva apod. Z terminálu lze posílat elektronickou poštu, SMS, dobít si mobilní telefon. Umožňuje i klasické bezhotovostní platby, kdy terminál vydá kompletní plnohodnotný platební doklad, a to včetně daňového dokladu. Lze takto kdykoliv zaplatit složenky, protože terminál není vázán otevírací dobou a funguje 24 hodin denně. Bankovním partnerem je v současné době ČSOB, a tak provedené platby jdou na účet ČSOB a odtud jsou převedeny na cílové konto. Platby probíhají odděleně od veřejných sítí a jsou nesrovnatelně bezpečnější než placení přes internet, kdy bezpečnost platebních operací je na úrovni bankomatu, neboť hlavním prostředkem plateb je libovolná platební karta, ovšem provádět lze též mikroplatby a dobít i elektronickou peněženku.

S Ministerstvem informatiky ČR je již projednáno i využití terminálů IQT jako koncových zařízení při realizaci státní informační politiky. Občané tak budou moci získávat informace z portálu veřejné správy, podávat žádosti a platit za služby poskytované veřejnou správou nebo místní samosprávou.

Odkaz: www.iqterminal.cz

Microsoft převlékal

Tomáš Jirásko

Microsoft oživil nabídku myší a klávesnic právě v době, kdy si připomíná 20. let existence své myši. Čerstvý vítr do plachet představuje trojice myší v nových stylových provedeních a barvách. Nové myši by měly již obsahovat nedávno představené řešení "Tilt Wheel Technology", které umožňuje kromě klasického vertikálního i skrolování horizontální. Uživatel bude moci rovněž přepínat mezi jednotlivými okny stiskem kolečka.

Pokroku bylo dosaženo i v životnosti baterií, z dosavadních čtyř až šesti týdnů, by měly nyní vydržet okolo šesti měsíců. Rovněž nové "chytré" receivery redukují interference s ostatními bezdrátovými přístroji. Z představených myší jsou dvě bezdrátové Wireless IntelliMouse Explorer a Wireless Optical Mouse, které mají rovněž nové optické snímače, třetí IntelliMouse Explorer je klasická s kabelem. Nové klávesnice zastupují bezdrátové modely Wireless Optical Desktop Elite, Wireless Optical Desktop Pro, Wireless Optical Desktop a Basic Wireless Optical Desktop, kdy vyšší modely budou dodávány v sadě s Wireless IntelliMouse Explorer.

Odkaz: www.microsoft.com

Multimédia na stůl

Tomáš Jirásko

Aspire 8100XP by měl představovat stolní počítač speciálně navržený pro domácnosti i menší podnikatele, kteří potřebují vybavené zařízení s vysokým výkonem a multimediálními funkcemi tak jej vidí jeho výrobce, společnost Acer. Důraz při návrhu byl kladen na optimální výkon, design a využití i pro multimédia, včetně přístupu na internet.

Domácí stolní počítače Acer Aspire 8100XP jsou osazeny procesory AMD Athlon. Na základní desce je integrován zvuk a grafika, na výběr jsou optické mechaniky: DVD-ROM i CD-RW. Aspire 8100XP je osazován operační pamětí s minimální velikostí 256 MB (rozšiřitelná na 3 GB) a pevnými disky Ultra DMA/66 nebo Ultra DMA/100 s minimální kapacitou 40 GB. Je vybaven čtveřicí USB 2.0 portů (z toho dva na čelním panelu) a dodáván je v provedení minitower. Pro rozšiřitelnost lze použít rozhraní 4x AGP pro grafiky a tři standardní PCI sloty. Sestavu AMD Athlon XP 2200+, 256 MB DDR SDRAM, 40 GB HDD, 16x DVD-ROM,CD-RW, modem, reproduktory, Windows XP Home Edition v české verzi a se zárukou dva roky, pořídíte za 16 990 Kč bez DPH.

§§§§§


MMSky u Oskara

Lenka Karlíková

c03p0579

FotoPošta MMS, MMS Studio a MMS Magazín. Tři služby, které začal svým zákazníkům počátkem září nabízet Oskar. Posílat multimediální zprávy mezi telefony nebo prostřednictvím internetu, tj. obrázky, animace, zvuky a jiné, umožňuje FotoPošta. Cena jedné zprávy je 9,50 Kč bez DPH. Jejich uchovávání poskytuje MMS Studio, které nabízí pro archivaci schránku o velikosti 5 MB, a pokud hledáme zábavu či zprávy, tu zajistí MMS Magazín. Tento bavič a zpravodaj obsahuje kolem sedmdesáti kategorií, kde si lze vybrat ze zpráv, předpovědí počasí, kuriozit, receptů na jídlo a také i erotiky. Všechny služby si může zájemce nejprve vyzkoušet zdarma.

Pokud se rozhodne službu si objednat, je mu po tři měsíce poskytováno 10 MMSek bezplatně. Při volbě FotoPošty bude navíc dostávat dva měsíce každý den jednu zprávu z MMS Magazínu. Oskar při zavedení těchto služeb dále poskytuje výhody potenciálním zákazníkům, kdy Moje MMS je součástí Oskarova dárkového koše, nebo zvýhodnil ceny telefonů, které nabízejí posílání těchto zpráv.

Odkaz: www.oskar.cz

Irfan View 3.85

Lenka Karlíková

Některými oblíbený, jinými zatracovaný freewarový prohlížeč Irfan View se po více než půl roce dočkal nové verze. Irfan View 3.85 podporuje plug-iny pro Adobe, formáty Autodesku (AutoCAD 13 a vyšší verze) DXF a DWG nebo formáty JPM a DDS, nabízí vylepšení v dávkovém zpracování nebo obsahuje nové parametry pro nastavování. Například novou položku nalezneme v Edit menu, kde je nyní i nastavení pro export HTML souborů, a opraveny jsou i některé chyby. Pro nekomerční použití je produkt volně k stáhnutí na domovských stránkách.

Odkaz: www.irfanview.com

Robopes Aibo

Lenka Karlíková

Pes nejlepší přítel člověka. Zdali to lze říct o Aibovi, o tom se můžeme již jen dohadovat. Každopádně patří k jedněm z nejvyvinutějších elektronických hraček, které se vyskytují na trhu. A čím se může nová verze s označením ERS-7 pochlubit? Robotický pejsek zvládá okolo dvou set povelů, má vylepšené infračervené senzory, rychlejší procesor (MIPS R7000 576 MHz) a rozrostla se kapacita operační paměti. Bylo zvýšeno rozlišení digitálních senzorů na 350 tisíc bodů, a jelikož Aibo může také pracovat jako Wi-Fi klient, lze se dívat jeho pohledem třeba na počítačovém monitoru. Aibo také umí se v případě nedostatku energie "zadokovat" k zásuvce a dobít si akumulátor. Po mechanické stránce se nic významného ovšem nestalo, serva zůstala tatáž. Zástupci firmy Sony Electronics uvedli, že pejsek s pamětí 32 MB SDRAM, který váží 1,6 kg, bude schopen napodobovat jednoduché pohyby svého živého vzoru, jako například zvedání kosti, která nyní přibyla mezi jeho hračky. Další záleží již na uživateli, který může libovolně programovat pohyby Aiba.

Odkaz: www.sony.net

Macromedia MX 2004

Lenka Karlíková

Koncem srpna vydala společnost Macromedia novou řadu svých produktů s označením MX 2004, které slouží vývojářům a designerům především pro tvorbu webových stránek a jejich aplikací. Jedná se o nové verze nástrojů Dreamweaver, Flash, Fireworks a FreeHand. Studio MX 2004 je také rozšířeno o aplikaci Flash MX Professional 2004, dále obsahuje program ColdFusion MX 6.1. Dreamweaver, jenž zjednodušuje vývoj webových aplikací, pokračuje v poskytování standardních a serverových technologiích, jako CSS v kombinaci s HTML, FTP nebo ASP .NET. Flash MX je několikrát rychlejší, nabízí prostředí připomínající Visual Basic, podporuje interface založený na časové linii a je vylepšen import z Adobe Illustratoru a z PDF. Předmětem testování je nový přehrávač Flash Player 7.

Odkaz: www.macromedia.com

Pták Bouřlivák 0.2

Lenka Karlíková

Pták Bouřlivák, aneb český název pro Mozillu Thunderbird, je přepracovaná poštovní komponenta z balíku Mozilly. Aplikace je tak míň náročná, výkonnější a především jednodušší. Její uživatelské rozhraní je častým předmětem změn. Poslední verze Thunderbird 0.2 má o 1,5 MB méně než verze předchozí. Vývojáři dále vylepšili výchozí vzhled aplikace, přepracovali dialog nastavení, možnosti přizpůsobení, pracovali na korektoru pravopisu a opravili jiné závažné chyby. Druhá verze tohoto klienta poběží bez problémů spolu s Mozillou nebo Mozilla Firebirdem, kdy je možné profily ukládat do zvláštních adresářů. Při instalaci je však nutné smazat předchozí instalace.

Odkaz: mozilla.org

§§§§§


Krátké zprávy

Ousmane Keita

c03p0580

Convera ScreeningRoom

Společnost INCAD dala na náš trh produkt, jenž je určen především pro televize či videostudia. Dokáže převést videozáznam do digitálního formátu a uložit jej do databáze, k níž lze přistupovat odkudkoli prostřednictvím SR browseru (stačí znát jméno a IP adresu PC). ScreeningRoom je tedy určen pro firmy, které uchovávají ohromná množství videodat, a potřebují bez zbytečných průtahů rychle najít to, co je třeba.-OKOdkaz: www.incad.cz

Norton 2004

Ousmane Keita

Symantec v polovině září ohlásil svůj nový produkt Norton AntiSpam 2004 jehož úkolem je automaticky odfiltrovávat nežádoucí e-maily a blokovat on-line reklamy. Jeho filtrovací stroj má dokázat analyzovat uživatelovu odchozí poštu, a tak se bude, podle slov firmy, schopen naučit, co je a co není spam. Nabídne několik vrstev filtrování, aby omezil výskyt falešných pozitivních detekcí, a dále seznam přípustných odesílatelů znemožní, aby byla žádoucí pošta náhodně označována jako spam. V režimu Trusted Mode budou uživatelé navíc schopni nastavit Norton AntiSpam 2004 tak, aby přijímal poštu pouze od schválených odesílatelů.

A jelikož se v září s produkty Symantecu roztrhl pytel, nové verze s číslovkou 2004 se také dočkal i Norton AntiVirus. Mezi jeho nové vlastnosti patří rozšířená detekce nebezpečí, která nepocházejí od typických virů, ale třeba od spywaru nebo programů monitorujících klávesnici. Dále pak proskenování souborových archivů před jejich rozbalením, a nakonec zavádí stejně jako všechny symantecovské novinky tolik diskutovanou autentizaci `a la Microsoft.

Odkaz: www.norton.com

§§§§§


Nová generace

Tomáš Kuchařík

c03p0581

Maxtor uvedl na trh novou generaci externích pevných disků Maxtor OneTouch, která navazuje na úspěšnou řadu Personal Storage 5000. Je vybavena tlačítkem OneTouch a softwarem Dantz Retrospect Express, a Maxtor OneTouch tak zůstává v současnosti stále jediným pevným diskem na trhu, který nabízí funkci zálohování a obnovy dat pomocí jediného stisknutí tlačítka. Diskové jednotky Maxtor mají kapacitu od 120 do 300 GB. V nové generaci je vylepšena samotná technologie OneTouch, jež kromě okamžitého vytvoření záložní kopie souborů nebo automatické záložní kopie, nabízí možnost tlačítko OneTouch přizpůsobit i pro funkci automatického spouštění. V podstatě tak lze disk používat jako digitální fotoalbum, hudební archiv nebo digitální videopřehrávač.

S integrovaným softwarem Dantz Retrospect Express podporuje Maxtor OneTouch komplexní funkci obnovy systému, tj. v případě nehody může disková jednotka OneTouch provést obnovu operačního systému, aplikací, nastavení, ovladačů a souborů daného počítače. Disk Maxtor OneTouch je také vybaven hlavním vypínačem a možností automatické správy napájení nebo snížení otáček disku pro úsporu energie.

Doporučená koncová cena disku o kapacitě 120 GB a rychlosti 7 200 ot./min. (USB 2.0) je 7 400 Kč, disk o kapacitě 200 GB a rychlosti 7 200 ot./min. (kombinace USB 2.0/FireWire) přijde na 9 900 Kč, cena disku o kapacitě 250 GB a rychlosti 7 200 ot./min. (kombinace USB 2.0/FireWire) je 11 900 Kč, a 300GB disk s rychlostí 5 400 ot./min. (kombinace USB 2.0/FireWire) stojí 13 500 Kč.

Odkaz: www.maxtor.com

Asus A2400L

Tomáš Kuchařík

AT Computers uvádí na trh nový notebook Asus A2400L, jehož hlavní předností by měl být vynikající poměr výkon/cena.

Nový notebook patří do produktové řady A2, a je nabízen s procesory Intel Mobile Celeron s frekvencí 2 GHz, nebo Intel Pentium 4-M s frekvencí až 2,6 GHz. V nabídce je i možnost volby konfigurace dle potřeb zákazníka. Kromě velikosti operační paměti či kapacity pevného disku, může kupující volit i procesory, velikost displeje (14,1" nebo 15"), a samozřejmě optickou mechaniku k dispozici je klasická CD-ROM mechanika nebo kombinovaná mechanika DVD+CD-RW. Samozřejmostí je již zabudovaná síťová karta a modem. Notebook je vybaven všemi dnes používanými typy připojení a rozhraní, včetně FireWire či IrDA. Za zmínku jistě stojí i pětice USB 2.0 portů. Součástí standardní nabídky je USB optická myš s kolečkem a taška na notebook, SW, manuály, operační systém Windows XP a dvouletá záruka. Ceny notebooku začínají na 26 990 Kč bez DPH.

Odkaz: www.atcomp.cz

Sapphire Atlantis

Tomáš Kuchařík

Tato grafická karta pro méně majetné uživatele PC je založena na low-endovém čipu Radeon 9200 od společnosti ATI Technologies, který se tak stal mírnou inovací Radeonu 9000 a Radeonu 9100, a je vybavena 64nebo 128MB pamětí. Karta plně podporuje rozhraní Microsoft DirectX 8.1, včetně pixel shaderů ve verzi 1.4. Podporuje již rozhraní AGP 8x pro novější typy základních desek. Je také vybavena 128MB pamětí na 400 MHz, která je připojena k čipu 128bitovou sběrnicí. Grafické jádro běží na 250 MHz s celkovým výkonem 1 gigapixel za sekundu a je chlazeno pasivním chladičem. Disponuje však také několika vyspělými technologiemi, jako např. Smartshader, Videoshader, Fullstream (použití pixel shaderů na částečné odstranění artefaktů u streamovaného videa s nízkým bitratem), Hyper Z II, Video Immersion II (vysoce kvalitní akcelerace přehrávání DVD filmů). Svým nezanedbatelným výkonem 1,0 GTex/s a 1,0 Gpix/s se řadí mezi karty, které na poli současných her velice dobře obstojí. Nechybí zde televizní výstup, jenž je také řešen pomocí S-Video konektoru, dále standardní CRT, ale i DVI výstup pro moderní monitory s LCD obrazovkou.

Odkaz : www.sapphiretech.com

Hudební studio

Tomáš Kuchařík

Cubase SX a SL jsou nástupci programů řady Cubase VST a jsou doplněny o řadu nových virtuálních nástrojů a efektů pro zpracování audiosignálu nebo MIDI, které je možné připojit přes USB rozhraní či jack. MIDI mohou být velice efektivně editovány také pomocí notového záznamu. Mezi jmenované novinky Cubase SX a SL patří v prvé řadě možnost editace automatické mixáže pomocí grafických značek, MIDI proces v reálném čase, nová řada virtuálních nástrojů, nové virtuální efekty s možností historie editace. To má velký význam především při mixáži, kde se můžeme vracet libovolně o krok zpět. Mezi uživatelsky příjemné změny v prostředí bych uvedl v audiu možnost přehrávat až 200 stop najednou, a možnost konfigurace přizpůsobení vzhledu mixážního pultu. Cubase SX a SL grabují z CD-ROMu a následně je možná editace souboru, dle představ uživatele. S auditem si tak můžeme pohrávat k úplné spokojenosti. U MIDI je tomu podobně. Značných změn se dočkaly např. záznamový mod Cycle (ve smyčce), Mix (přičítání), Overdub (přepis), Step (krok po kroku) a Punch (do a ze střihu ). Uživatelé ocení i přímý přístup k základním MIDI kontrolérům z hlavního aranžovacího okna nebo nový Tempo track, pro jednoduchou editaci tempa skladeb. Dále také podporuje plug-iny Steingerg a Cakewalk. Cubase SX obsahuje rovněž editor smyček a zcela nový 32bitový mixér, přičemž je k dispozici i 5.1 Surround. Nově je zde i videostopa s průběžným náhledem. Nástroje pro tvorbu partitur jsou převzaty z Cubase Score VST 5.1. Cubase je možno instalovat a provozovat na PC s minimálně PIII 500 MHz, 256 MB RAM a kompatibilní zvukovou kartou 44,1 kHz/16 bit. Doporučenými operačními systémy jsou Windows 2000 či XP.

Odkaz: www.mediaport.cz

§§§§§


Zoner sází na komunikaci s uživateli

Patrik Malina

c03p0583

Společnost ZONER software, s. r. o., bezesporu patří mezi nemnohé úspěšné tuzemské firmy, jež se svými produkty prorazily i na zahraničních trzích. Jste-li našimi věrnými čtenáři, asi vám není třeba dlouze představovat grafický vektorový editor Zoner Callisto, či na loňském INVEXu úspěšný a stále se zlepšující Zoner Media Explorer, jehož instalaci naleznete již více než půl roku na každém našem CD. Nejen o zajímavých programech Zoneru jsem si popovídal s obchodním manažerem softwaru pro český a slovenský trh Jaromírem Krejčím. Známe se spolu již delší dobu, proto se náš rozhovor nesl v poněkud méně oficiální rovině.

P. M.: Járo, když jsme se potkali před téměř pěti lety poprvé, žila softwarová divize Zoneru především vývojem Callista, a bezesporu se ještě dlouho poté jednalo o jedničku ve vaší nabídce. Zdá se mi, že od loňska tuto roli přebral Zoner Media Explorer. Co že jste tak náhle vsadili na nového "černého koně"?

J. K.: Přechod rozhodně nebyl tak černobílý, jak by se mohlo zdát. Zoner Callisto je stále oblíbený grafický editor a dobře se prodává. Před dvěma roky se však začala výrazněji etablovat mezi lidmi digitální fotografie, a tak se zrodil nápad zkusit se prosadit v této oblasti. Prohlížeč obrázků již Zoner u Callista měl, a tak k realizaci myšlenky nebylo daleko.

P. M.:Znamená to tedy konec vývoje Zoner Callista?

J. K.: Určitě ne. Jen digitální fotografie dostala momentálně přednost. Svoji roli sehrálo i to, že trh aplikací podobných Zoner Callistu je do značné míry vyčerpaný. Zoner Callisto je dobrým pomocníkem pro graficky laické uživatele, ale jeho rozvoj do podoby, aby se dokázal prosadit i mezi grafiky-profesionály, vyžaduje ještě mnoho práce a do jisté míry je výsledek nejistý. Je zde velmi silná konkurence.

P. M.: V zahraničí se program jmenuje Zoner Draw. Jak se "venku" vůbec prodává?

J. K.: Je to těžký boj o prosazení se na trhu. U nás je značka Zoneru dobře známá, za hranicemi se pak o to více musíme snažit, abychom získali zákazníka. Evropskou distribuci softwaru Zoner zajišťuje francouzský distributor společnost WSKA. V Americe pak působí americký Zoner, Inc. Pro zajímavost Zoner Draw je dnes přeložen do 7 dalších jazyků vedle češtiny a prodává se ve více jak 20 zemích.

Přišly i další zajímavé projekty jednoho dne nám zavolali z Minolty, že hledají program, který by vhodně doplnil nabídku barevných laserových tiskáren pro konkrétní segmenty trhu. Zoner Draw tehdy uspěl a společný produkt se jmenuje Zoner Draw 4 Plus. Ono "plus" znamená určitá zákaznická vylepšení podle požadavků Minolty-QMS a s tiskárnami Magicolor se "plusko" prodávalo po celé Evropě. Ostatně spolupráce s Minoltou, respektive Konikou-Minoltou, pokračuje i nadále. Touto dobou připravujeme nový společný projekt pod názvem Magicolor Image Explorer, což je prakticky Zoner Media Explorer, doplněný o další tiskové šablony a propojený na fotografické technologie Minolty. Na trh přijde již na podzim.

P. M.: Vraťme se k Zoner Media Exploreru. Zmínil jsi na začátku našeho povídání, že projekt programu pro digitální fotografii "dostal zelenou". Jak hodnotíš tento krok po roce?

J. K.: Jsem stále optimista. Rozhodnutí Romana Slavičinského, tehdejšího vedoucího divize softwaru, změnit základní strategii bylo správné. Že se podařilo udělat dobrý produkt ve správnou chvíli, o tom snad svědčí zájem zákazníků a bezmála dvě desítky tisíc prodaných licencí.

P. M.: Járo, řekni, jak se vám daří přesvědčovat zákazníky, že si mají k digitálnímu fotoaparátu koupit další software, když zpravidla s každým přístrojem se už nějaký program na zpracování fotografií dodává?

J. K.: Dobrá otázka! Hodně uživatelů brzo zjistí, že jejich potřeby rostou. Chtějí např. lepší tisk, hromadné zpracování, speciální efekty, poslat fotky do fotosběrny. To jim základní software k foťáku neumožní v takové míře, v jaké by chtěli. Zoner Media Explorer je program, který umožňuje uživateli "digitálu" komplexně zpracovat fotky na počítači. Podařilo se v něm skloubit hromadu užitečných funkcí do jednoho celku, a to má velký vliv na jeho úspěšnost a oblibu.

P. M.: To zní sebevědomě. Boom digitální fotografie si ale uvědomilo více producentů softwaru...

J. K.: To rozhodně. Jen pro představu, na světovém trhu je zhruba stovka aplikací pro "prohlížení nebo archivaci obrázků". Opravdu kvalitních a komplexnějších aplikací je možná do deseti. Cílem Zoneru bylo dostat se do první pětky, a zdá se, že se nám to podařilo. Navíc, na ZME jsou navázané i další služby, jako např. výroba klasických fotografií v tuzemsku. Sázíme také na komunikaci s uživateli. A šestka nabídne ještě mnohem více.

P. M.: Tak to jsi mě překvapil, už se chystá šestka? Kdy bude a na co se mohou uživatelé těšit?

J. K.: Zoner Media Explorer 6 bude hlavním tahákem Zoneru pro letošní INVEX. Tento veletrh představuje ideální příležitost pro představení programu veřejnosti. Na nové verzi pracuje nyní naplno zhruba osm vývojářů a chystáme novinky jako třeba přímé vypalování CD, tvorba samospustitelných alb na CD, archiv off-line médií nebo širší možnosti fotostylizačních funkcí, jako například retušování, odstranění šumu či aberace. Zapracovali jsme i na ovládání programu. Vývoj byl hodně ovlivněn podněty uživatelů, kteří jsou nejcennějším zdrojem inspirace.

P. M.: Ještě jedna osobní otázka na závěr. Vím, že sám na cestách hodně fotíš. Zřejmě jsi tak sám také důkladným testerem vašeho produktu. Prozradíš čtenářům, jaký digitální fotoaparát používáš, než tvé snímky projdou Media Explorerem?

J. K.: Patriku, jestli dovolíš, tak konkrétní značku foťáku z taktických důvodů nezmíním :) Mám zkušenosti s fotoaparáty od více výrobců, každý z nich mě oslovuje určitým modelem a vybral bych si skoro všude. Snad jen prozradím, že jsem vsadil na značkový kompakt, který dobře splňuje moje potřeby focení při outdoorových sportech. Jinak máš pravdu, že ZME pro zpracování používám opravdu intenzivně. Ročně nafotím tisíce fotek, které následně takříkajíc "projdou" ZME. Hodně mi to pomáhá v marketingu, protože sám tak lépe mohu pochopit potřeby zákazníků. Ostatně, v týmu ZME fotí hodně úplně všichni...

P. M.: Járo, díky za rozhovor a těším se na INVEX, kam přivezete novou verzi.

§§§§§


Kdo nakupuje na internetu?

Petra Seitzová

c03p0584

Nákupu zboží nebo služeb přes internet využilo v posledním roce 55 % internetových uživatelů, což znamená více než 1,5 miliónů lidí. Nejžádanějším zbožím zůstávají knihy a časopisy, které si koupilo 35 % internetových nakupujících. GfK Praha letos již počtvrté realizovala rozsáhlý výzkum elektronické komerce s názvem ON-LINE SHOPPING 2003. Informace byly získány od ví ce než tisícovky internetových uživatelů a následně převáženy podle výsledků penetrace internetu. 39 % internetových uživatelů nakoupilo na internetu v posledních 6-ti měsících, 16 % v posledních 7-12 měsících a 11 % více než před rokem celkem má s on-line nákupem zkušenost 66 % internetových uživatelů.

545 tisíc uživatelů si v posledním roce na internetu koupilo knihy nebo časopisy, více než 329 tisíc nakoupilo oblečení a třetí nejnakupovanější kategorií byla výpočetní technika s 308 tisíci nakupujícími. Ze služeb je nejžádanější nákup lístků na kulturu využilo ji 384 tisíc uživatelů, 206 tisíc si přes internet rezervovalo ubytování a 188 si koupilo on-line zájezd. Kdo jsou ti, co na internetu nakupují? Více než polovinu internetových zákazníků (56 %) tvoří lidé do 29 let. Častěji jsou mezi nakupujícími muži než ženy představují 58 % všech nakupujících. Zatímco ženy nakupovaly nejvíce knihy (38 %) a oblečení/obuv (34 %), u mužů byly na prvním místě knihy (32 %) shodně s výpočetní technikou (32 %).Nejoblíbenějším způsobem platby za nákup z internetu zůstává s velkým náskokem před ostatními způsoby nákup na dobírku. Využilo jej 78 % stávajících zákazníků. Druhý nejčastější je osobní nebo telefonický bankovní převod s 16 %, třetí je internetový bankovní převod s 15 %. Současné zákazníky motivuje k nákupu na internetu především rozumná cena zboží a služeb (je důležitá pro 97 % zákazníků), dále to, že na internetu se dají nalézt detailní informace o výrobku (důležité pro 94 % zákazníků) a třetí nejdůležitější je spolehlivost dodávky v termínu (93 %).Naopak největšími překážkami je pro on-line zákazníky obava z nesnadné reklamace (pro 86 %), nedostatečná bezpečnost platebního styku (85 %) a obava ze zneužití informací (79 %).

Ty, co ještě přes internet nikdy nenakupovali, by na tomto způsobu nákupu lákala nejvíc možnost nákupu v pohodlí domova (96 %), dále to, že na internetu je široká nabídka zboží a služeb (84 %) nebo fakt, že nákupy přes internet šetří čas (83 %). Překážkami k on-line nákupu jsou pro dosavadní nenakupující: nemožnost si osobně prohlédnout zboží (87 %), obava z nesnadné reklamace (87 %) a nemožnost si osobně vyzkoušet zboží (86 %).

GfK Praha patří mezi tři největší české společnosti v oblasti výzkumu trhu a veřejného mínění v ČR. Společnost byla založena v únoru 1991 a je součástí skupiny GfK (GfK Group).

Odkaz: www.gfk.cz

Krátké zprávy

Beatles versus Apple

Již potřetí žaluje nahrávací společnost Apple Corps počítačovou firmu Apple Computers. Ta údajně porušila dohodu z roku 1991 o podmínkách distribuce hudby. Apple Computers začala obchodovat ve svém online obchodě iTune s písněmi této nahrávací společnosti. Exbeatles Ringo Starr a Paul McCartney, kteří nahrávací společnost vlastní požadují peněžní odškodnění. Prostřednictvím iTune se prodalo za 5 měsíců přes 10 milionů skladeb. Proto se může Apple Computers spor výrazně prodražit. V minulosti se žaloby týkaly jména Apple, které se může nadále používat jen pro počítačové výrobky. O deset let později Apple Computers tuto dohodu porušili a Beatles dostali tučné odškodné. Paradoxně se na stránkách iTunes neprodávají žádné songy slavné kapely.-PS

Odkaz: www.apple. com

3D bez brýlí

Petra Seitzová

Společnost Sharp 27. října uvede na trh laptopy s trojrozměrným obrazem. Sharp už prodává mobilní telefony s 3D displejem. Úspěch tohoto výrobku inspiroval japonské vývojáře k novému použití takového displeje. Laptop má označení PC-RD3D, a stejně jako mobilní telefony je určen především pro japonský trh. Firma slibuje, že laptop by se měl objevit ještě letos na trhu americkém. Jeho cena se bude pohybovat kolem 3 000 dolarů. Princip 3D obrázku spočívá na dvou odlišných obrazech, vysílaných ve stejný okamžik do pravého a levého oka, a různém zakřivení světelného paprsku.

Odkaz: www.sharp.cz

Jen tři kapky

Petra Seitzová

Již brzy si možná budeme moci díky vědcům ze saint-louiské univerzity připít se svým mobilním telefonem, lépe řečeno s jeho baterií. Týmu Nicka Akerse se podařilo přeměnit biologickou energii na elektrickou. Dlouho si chemici nevěděli rady, jak donutit biologické molekuly vyrábět energii déle než několik dní. Akers použil enzymy a etylalkohol, který reakce v biologické buňce výrazně urychluje. Navíc je velmi snadno dosažitelný. Aby udrželi enzymy ve stabilním prostředí, natřeli buněčné elektrody speciálním pórovitým polymerem, který jim dodává příznivé mikroklima. Díky těmto opatřením produkují biologické články energii nepřetržitě již více než tři měsíce. Tým zatím neusíná na vavřínech. Musí zvýšit efektivnost článků na 500 miliwattů na centimetr čtvereční oproti 2 stávajícím. Pak budou naše mobilní telefony spolehlivě fungovat. Pokud bude výzkum doveden do konce, budeme mít energii pro své přenosné elektronické pomocníky vždy po ruce v každém baru.

§§§§§


Superpočítač NECu

Hynek Vácha

c03p0586

Během října tohoto roku plánuje společnost NEC představení upgradu superpočítače s označením SX-6, který se může pochlubit 13% zvýšením výkonu (oproti svému předchůdci). Zájemce o využití jeho výkonu jistě potěší snížení měsíčního poplatku za jeho pronájem. Jedná se o první významnější upgrade od spuštění tohoto počítače na konci roku 2001. Hlavním strůjcem navýšení výkonu bude výměna procesorů. Pracovní frekvenci těchto speciálně vyvinutých procesorů však NEC nechce prozradit. Pro utvoření představy o výkonu jednotlivých počítačů tohoto produktu je zajímavý výkon ve špičkách zatížení, který může teoreticky dosáhnout hodnoty až 93,3 GFLOPS. Dostatečně rychlý přísun dat má zajistit 128 GB operační paměti, kterou je vybaven každý počítač tohoto kompletu (tedy dvojnásobek původní kapacity). Podle informací NECu již od uvedení do provozu přijali 230 objednávek například od meteorologů, či automobilového a leteckého průmyslu. Pro případné zájemce o využití výpočetní kapacity tohoto superpočítače bude jistě zajímavá i částka, za kterou si ho můžete "pronajmout". Pokud tedy máte dostupných 20 690 USD, nic vám nebrání objednat si na měsíc jeho výkon.

Zoner Media Explorer 6

Hynek Vácha

Díky stále se zlepšujícím digitálním fotoaparátům roste jejich prodej, a i to tlačí jejich ceny níž a níž. Již dávno jsou pryč doby, kdy "digitál" byl jen jakýmsi módním výstřelkem, protože se jeho výstupy ani zdaleka nedaly přirovnat ke klasické fotografii. Kvalita dnešních optických snímačů i použité optiky dostačuje i pro pozdější tisk fotografií. Většina fotek, vytvořených digitálním fotoaparátem, však zůstává pouze v elektronické podobě. Proto je dobré mít nějaký program, který vám umožní fotografie třídit, upravovat, archivovat a později i snadno prohlížet. Jedním z programů, jenž vám všechny tyto funkce poskytne, je též Zoner Media Explorer, který bude v nejbližších dnech dostupný již v verzi 6. V tomto vydání doznal produkt množství vylepšení a úprav. Mezi ty nejzásadnější patří vznik archivu médií, jež vám umožní vytvoření databáze obrázků i s jejich náhledy (jejichž velikost si můžete nastavit), takže získáte komplexní přehled o všech svých snímcích. Jakmile si budete chtít některý z obrázků prohlédnout, budete vyzváni k vložení CD/DVD (samozřejmě pokud fotografie nemáte na pevném disku). Přímo z programu též můžete vypálit vybrané snímky a k nim přiložit prohlížeč. Přibyly také nové filtry pro odstraňování vad obrazu, jako je šum, soudkovitost, a pro vylepšení obrazu, tedy maskování neostrosti či pokročilý převod na stupně šedi. Zajímavé je jistě i "klonovací razítko", jež vám umožní z obrázku odstranit předměty, které jste na něm nechtěli. Z ostatních novinek již jen namátkou například vylepšení informací o obrázku, HTML galerie, úprava teploty barev a další.

Odkaz: www.zoner.cz/zme/

Samsung YP910

Hynek Vácha

Samsung a Roxio spolupracují na vývoji nové řady přenosných audiopřehrávačů, které spojí to nejlepší z obou společností elektroniku Samsungu a známý Napster od Roxia. Toto oznámení přišlo těsně poté, co tyto firmy obdržely certifikát pro nový MP3 přehrávač, který jako záznamové médium využívá pevný disk. Uvedení přehrávače na trh je plánováno na konec tohoto roku, zároveň se spuštěním služby Napster 2.0, která široké veřejnosti umožní koupit a stáhnout hudbu z katalogu čítajícího přibližně 500 000 skladeb. Na naplnění obsahu spolupracuje Roxio s pěti nejvýznamnějšími nahrávacími studii. Vlastní přehrávač Samsung Napster YP-910 by měl obsahovat pevný disk o kapacitě 20 GB, který pojme přibližně 5 000 skladeb ve formátu MP3. Svými rozměry (108 x 70 x 20 mm) a hmotností 60 gramů bude velkou konkurencí pro současné přehrávače obdobné konstrukce (iPod nebo Gigabeat MJ200). Podporované jsou audioformáty MP3 a WMA. Hudbu do přehrávače dostanete přes rozhraní USB. A kdyby vám zrovna náhodou nevyhovovala žádná z nahraných služeb, můžete využít integrovaný FM přijímač. Celkem přijatelná by byla i udávaná doba přehrávání, jež by se měla pohybovat okolo 10 hodin. Skutečné chování přehrávače však zatím můžeme jen odhadovat. Nezbývá tedy než počkat, až se produkt objeví, a pak vyzkoušet jeho parametry.

§§§§§


Krátké zprávy

Čestmír Žák

c03p0587

EIZO prodloužilo

Společnost EIZO věnující se výrobě monitorů,  prodlužuje záruku u svých LCD displejů na 5 let. Delší záruka  se týká LCD obrazovek zakoupených po prvním září letošního roku.-CZOdkaz:  www.eiz

Mobilní svítilna

Čestmír Žák

Mobily z kategorie nejlevnějších  se dlouhodobě prodávají suverénně nejvíce, čehož je si dobře  vědoma i finská Nokia. Mnoha uživatelům totiž z nejrůznějších  důvodů stačí jednoduchý mobil, z něhož se dá volat a psát SMS.  Právě proto firma vyvinula model Nokia 1100 (46 x 107 x 20 mm,  93 gramů), naprosto obyčejný telefon, který bude nad konkurencí  vyčnívat jediným parametrem velice nízkou cenou. Černobílý displej  s rozlišením 96 x 65 bodů vynikne nad svými protivníky snad jen  díky příjemnému světle modrému podsvícení. Ovládání mobilu zajišťuje  pouze jedna funkční klávesa, v tomto ohledu se Nokia rozhodla  k vývojovému kroku zpět. Přímo na pryžové klávesnici se nečekaně  nachází také tlačítko pro vypnutí/zapnutí mobilu, jež byste možná  marně hledali na horní hraně přístroje, kde bývá umístěno u většiny  ostatních Nokií. Jediná funkce, o níž by se dalo konstatovat,  že není úplnou samozřejmostí, je integrovaná lampička s jasným  bílým světlem. Ptáte se na cenu? Nokia slibuje, že půjde o nejlevnější  mobil na trhu...

Odkaz: www.nokia.cz

Nokia 3200

Čestmír  Žák

Tento mobilní telefon nabídne integrovaný fotoaparát a  aplikaci pro pokročilou úpravu fotografií, která využívá uživatelské  rozhraní Nokia Series 40 pro zachycení, úpravu a odeslání MMS.  Nabídne barevný displej s vysokým rozlišením 128 x 128 pixelů.  Zvláštní balení upravitelných krytů, např. "Snowboard", "Street  life" nebo "Urban-chic", nabízejí tematické tapety a vyzváněcí  tóny, které celou sadu doplňují. Tematické návrhy pro telefon  Nokia 3200 budou k dispozici i na internetové stránce Nokia Shop:  www.nokia.com/shop.

Telefon Nokia 3200 je vybaven prohlížečem  stránek ve formátu XHTML, kdy kromě textu mohou tyto služby zahrnovat  také barevné fotografie a snímky. Mezi dalšími funkcemi nalezneme  polyfonní vyzvánění, individualizovaný seznam kontaktů s obrázky  a specifickým vyzváněním vestavěný blesk, zabudované FM rádio  i podporu technologie Java. Nokia 3200 je prvním telefonem společnosti  Nokia, který nabízí upravitelné kryty.

Odkaz: www.nokia.cz

Universal  SIM karta

Čestmír Žák

Společnost T-Mobile začíná postupně  přecházet na nový, pokročilý typ SIM karty, obsahující řadu vylepšení  a podporu všech služeb. Universal SIM funkčně nahrazuje všechny  stávající typy SIM karet (bankovní, Navigator, Profi SIM), a  uživatel tak nyní může používat například službu Navigator, Locator  i GSM bankovnictví najednou. Nová karta disponuje i větší pamětí  pro telefonní seznam, když oproti stávající SIM kartě (200, některé  starší typy SIM dokonce pouze 125 položek) dovoluje 250 záznamů,  a totéž platí i pro ukládané textové zprávy na kartu se vejde  15 SMS.

Nová karta umožňuje nahrání bankovní aplikace dvou bank  namísto jedné. T-Mobile nabízí v nové kartě ovládací menu šité  na míru každé bance zvlášť, a vystihuje tak její nabídku. Pokud  navíc banka rozšíří portfolio služeb, zákazník nemusí nikam docházet  a bankovní menu si může aktualizovat prostřednictvím technologie  OTA. Bohatší je rovněž portfolio služeb dostupných přes SIM Toolkit  menu, a o řadu nových objektů, které lze vyhledávat pomocí mobilního  telefonu, byla rozšířena také služba Navigator. V neposlední  řadě budou moci uživatelé nově přistupovat přímo ze SIM Toolkit  menu do služby SMS Chat. T-Mobile Universal SIM je založena na  platformě Universal Integrated Circuit Card (UICC), vyvinuté  speciálně pro operátory skupiny T-Mobile. Obsahuje šifrovací  algoritmus pro přístup k mobilní síti druhé (GSM) i třetí (UMTS)  generace. Disponuje pamětí 64 kB a podporuje standardy JavaCardTM.

V případě nových aktivací platí paušální zákazník za novou Universal  SIM dle ceníku aktivací, twistový zákazník dle ceny sady; samostatná  Twist karta vyjde na 499 Kč vč. DPH. Za výměnu SIM karty je zákazníkovi  účtováno 400 Kč bez DPH Universal SIM jsou k dispozici pro výměny  již nyní.

Odkaz: www.t-mobile.cz

DVD plus osmička na2

Čestmír  Žák

Plextor přináší zákazníkům hned dvojici DVD vypalovaček  s obdobnými parametry; jednu klasickou interní pro IDE (označení  PX-708A) a druhou externí (PX-708UF), která s počítačem komunikuje  přes rozhraní USB 1.1 nebo 2.0, či FireWire (IEEE 1394). Interní  provedení s rozměry 146 x 41,3 x x 190 mm váží 1,1 kg, externí  varianta s proporcemi 184 x 52 x 265 mm má hmotnost asi 2 kg.  V obou případech se jedná o kombinované řešení určené pro zápis  technologií DVD-R, DVD+R i CD-R. Nejdůležitější vlastností této  dvojice "palíren" je, že zvládají velmi svižné vypalování formátu  DVD+R rychlostí až 8x, což v ideálním případě znamená zápis 10  800 KB/s. Další podporované formáty zápisu: DVD-R 4x, DVD+RW  4x, DVD-RW 2x, CD-R 40x, CD-RW 24x. Čtení disků DVD probíhá 12x,  u CD-ROM pak 40x. Součást produktu tvoří také rozsáhlý balík  hodnotného softwaru PlexTools Professional. Cena 275 eur (9 000  Kč) za PX-708A, resp. 349 euro (11 500 Kč) za PX-708UF je přímo  úměrná kvalitě.

Odkaz: www.servodata.cz

Grafické tornádo

Čestmír  Žák

O tom, že design komponenty může být někdy důležitější než  její výkon, jsme se stačili přesvědčit již několikrát. Společnost  Inno3D však chce nyní dokázat, že lze v jednom celku úspěšně  skloubit pohlednost, výkonnost a slušnou cenu. Již první letmý  pohled na Inno3D Tornado GeForce FX 5900 odhalí výjimečný vzhled  této karty; o chlazení GPU a pamětí se tu totiž stará nekonvenční  chladič ozdobený nepřehlédnutelným logem výrobce. Toto provedení  vám možná trochu připomene některá grafická řešení od Leadteku  či Asusu. Softwarový balík obsahuje plnou verzi hry Commanche  4, dále benchmark FutureMark 3DMark03, InterVideo WinDVD a několik  demoverzí. K dispozici za cenu okolo 360 USD (11 000 Kč).

Odkaz:  www.inno3d.com

S novými mobily upevňuje pozici

čestmír žák

Společnost  Sony-Ericsson se opět vrátila mezi pětici největších výrobců  mobilních telefonů, a nehodlá se této pozice jen tak vzdát. A  tak zrychlila tempo obnovy svých modelů, a zároveň zaplnila mezery  ve své nabídce, když představila hned trojici nových modelů a  něco z příslušenství.

Nabídka low-endových modelů mobilních  telefonů se do konce roku rozroste o model T230, který zvládne  však mnohem více, než byste od přístroje této třídy možná očekávali.  Na barevném displeji s rozlišením 128 x 128 bodů a barevnou hloubkou  4 096 barev se budou dobře vyjímat zprávy standardů MMS i EMS.  Fotografie (až 640 x 480 pixelů) pro posílání MMS lze pořizovat  pomocí přídavného fotoaparátu CommuniCam, a až vás obrázkové  zprávy začnou nudit, můžete se vrhnout do hraní her na platformě  Mophun (Java se zabezpečením autorských práv). Z datových přenosů  zvládá T230 klasické vytáčené připojení (WAP 1.2.1.), GPRS, a  poněkud nečekaně i HSCSD. Nezklame vás patrně ani výdrž baterie,  jež by měla činit 300 hodin na příjmu či 13 hodin hovoru. To  vše při velikosti 101,5 x 43,5 x 19 mm, a hmotnosti 79 gramů.

Vrcholem zářijové prezentace se stal dlouho očekávaný "véčkový",  avšak nikoli "béčkový" model Z600 (GSM 900/1 800/1 900 MHz),  jenž funkčně vychází z vesměs kladně hodnoceného typu T610. Trpí  pravda jistými nedostatky, a sice většími rozměry a lehkou nadváhou  (90 x 48 x 27,9 mm, 110 gramů), ale tyto chybičky jsou bohatě  kompenzovány ostatními vlastnostmi mobilu. Zařízení si můžete  přizpůsobit k obrazu svému nejen pomocí výměnných krytů, ale  i v prostředí telefonu. Aktivní vnitřní displej (128 x 160 obrazových  bodů) podporuje 65 tisíc barev, což oceníte nejen při práci se  zprávami MMS. Momentky s rozlišením 352 x 288 pixelů lze pořídit  foťáčkem nenápadně umístěným na přední straně přístroje. Chybět  nesmí ani černobílý vnější LCD displej s informacemi o volajícím,  času či stavu baterie. Funkční výbava Z600 obsahuje snad vše,  na co si jen vzpomenete: GPRS 4+1, WAP 2.0, polyfonie 32 tónů,  Java/Mophun, IrDA, Bluetooth, propojení s PC přes USB kabel apod.

S posledním z trojice, s modelem Z200, se asi setkáme v obchodech  mírně později, ale i tak jde o model, který bude mít co řící  předvánočnímu trhu. Tento tribandový telefon se totiž příliš  nedrží regulí, podle nichž se ubírají moderní trendy otevíracích  mobilů. Je sice také těžší a větší než obvyklá "véčka" (96,4  x 52 x 25,4 mm, 98 gramů), ale zato má svůj nezaměnitelný styl  a to se dnes cení. Na horní straně přístroje se nalézá neobvykle  rozměrné poutko pro zavěšení na krk, pod ním je umístěn podobně  netradičně pojatý vnější displej kruhového tvaru s analogovými  hodinami. Za lehce nadstandardní můžeme v této cenové třídě označit  rozměrný vnitřní barevný displej (128 x 128 pixelů, 4 096 barev),  a ke spokojenosti budoucích majitelů jistě přispěje i kvalitní  polyfonie se 40 hlasy. Uživatelé chtiví personalizace uvítají  výměnné přední kryty, mobilní hráče pak potěší podpora Javy (Mophun).

V  rámci předvádění novinek veřejnosti se společnost Sony Ericsson  pochlubila i čerstvým příslušenstvím.

Mezi ním nalezneme i sportovní  autíčko na dálkové ovládání, jež řídíte prostřednictvím telefonu  s technologií Bluetooth. Miniaturní automobil s označením Bluetooth  CAR-100 vydrží na jedno nabití (to se provádí přímo z baterie  mobilu) jezdit asi 5 minut a má dosah limitovaný pouze specifikací  bezdrátového standardu Bluetooth tzn. až 10 metrů. Původně se  mělo jednat jen o atrakci pro návštěvníky, ale po velkém úspěchu  se výrobce rozhodl zařadit tento výrobek do své nabídky v limitované  sérii.

I druhé představené příslušenství má co do činění s "modrým  zubem". Sluchátko HBH-200 s hmotností 33 gramů vyniká nad šedým  průměrem zejména tím, že má v sobě zabudovaný LCD displej, na  němž se vám zobrazuje aktuální volající či zmeškané hovory. V  pohotovosti vydrží tato bezdrátová "bondovka" až 70 hodin, maximální  délka hovoru činí 3,5 hodiny.

Fanoušci mobilních her budou okouzleni  příslušenstvím jménem Gameboard EGB-10, které není ničím jiným  než přídavným gamepadem pro budoucí telefony značky Sony Ericsson.  Zatímco na levé straně ovládáte osmisměrnou klávesou pohyb, napravo  mačkáte některé ze čtyř tlačítek určených pro střelbu, skákání  atd. Gameboard využijete například již pro model Z600, do nějž  výrobce nahrál hru V-Rally přejatou z PlayStation 2.

Odkaz: www.sonyericsson.cz

§§§§§


Filmový skener

Jaromír Ožana

c03p0588

Firma Minolta uvedla do prodeje filmový skener Dimage Scan Elite 5400 s optickým rozlišením 5 400 dpi. Toto rozlišení umožňuje zvětšit snímek z 35mm filmu až na formát A1 při rozlišení inkoustové tiskárny 200 dpi. Pro třířadkový CCD snímač tohoto skeneru vyvinula Minolta nový optický systém, který se skládá z 8 prvků ve 4 skupinách. 16bitový A/D převodník umožňuje rozlišení více než 65 000 odstínů v každém ze tří barevných kanálů. Čistotu obrazu je dále možno zlepšit vícenásobným skenováním (až 16x), které eliminuje náhodný šum v tmavých partiích obrazu. Další předností skeneru je vysoký dynamický rozsah D 4,8 (vypočítaný), jenž umožňuje snímání detailů i z velmi tmavých oblastí snímku. Pro potlačení zrna filmu, které již může být při tak vysokém rozlišení viditelné.

§§§§§


uWízlo W paWučině

c03p0589

www.bbarak.cz

Máte-li rádi hudbu a především hip hop, jsou internetové stránky BBaRáK tím pravým pro vás. Pěkně graficky zpracované, pravidelně aktualizované a velmi obsáhlé stránky to je kombinace, která bere vítr z plachet ostatním podobně orientovaným webům. Na tomto webu najdete novinky, recenze, fotoreportáže, rozhovory, informace o živých koncertech, databázi dýdžejů z různých koutů republiky, bazar všeho okolo hudby, chat, diskusní fórum posluchačů hip hopu i elektronický obchod se vším, co se týká tohoto druhu hudby. Jak vidno, tento web má, ač je poměrně hodně specializovaný, širokou nabídku možností.

www.medard-online.cz

Na stránkách naleznete předpověď počasí a dobudoucna se připravuje i předpověď koncentrací některých znečišťujících látek (např. přízemního ozonu). Za celým projektem stojí Ústav informatiky Akademie věd ČR, kdy jádrem systému je numerický předpovědní model počasí MM5 (PSU/ /NCAR) konfigurovaný pro Českou republiku. Na stránce nenaleznete sice kolik stupňů je v tomto okamžku právě u vás, ale dává vynikající celkový přehled o povětrnostní situaci venku sice může být krásně, ale na mapě jasně uvidíte, že za dveřmi je bouřka, Grafické znázornění je vynikající a mapy jsou samozřejmě animované.

www.domena.cz, www.sredo.cz

Zveřejněný ceník CZ.NICu, upravující cenu registrace národních domén, vyvolal spíše rozpaky. Z nového ceníku NICu však jasně vyplývá, že cena domén CZ pro koncové zákazníky nebude výrazně nižší. Situace se nejvíce dotýká poskytovatelů hostingu, kteří patří k největším technickým správcům domén. Cílem iniciativy firem Ignum, Globe Internet a Zoner software je svolání mimořádné valné hromady. Ta by měla změnit stanovy tak, aby ceník schvalovala valná hromada. Následně by se měl projednat nový ceník, který by měl vycházet z reálných nákladů na provoz decentralizovaného systému správy domén. Pozadu nezůstávají ani menší poskytovatelé webhostingu. Mnozí z nich se sdružili pod hlavičkou Sdružení registrátorů domén (SREDO) a založili vlastní web www.sredo.net. SREDO plánuje založit společnost, která se stane akreditovaným registrátorem a která bude nakupovat domény za velkoobchodní ceny.

www.budu.cz

Web je primárně věnován fotografování a jeho hlavním zaměřením je digitální fotografie. Z této oblasti poskytuje Budu.cz informace o světových novinkách, mimo to však nabízí k přečtení rovněž i redakční testy fotoaparátů a příslušenství. Velice pěkná je fotogalerie, v níž najdete mnohdy naprosto skvostné snímky a nejen to, dozvíte se také, za pomoci jakého náčiní vznikly. I tyto stránky disponují diskusním forem, a tak si můžete být jisti, že co nenajdete v článcích, vám pomohou zjistit ostatní uživatelé tohoto webu. Pokud se zajímáte i o filmovou tvorbu, nezapomeňte navšívit sekci Kultura, kde naleznete recenze nových filmů, mnohdy s poměrně velkým předstihem před jejich oficiálním uvedením v kinech. Věnujete-li se fotografii aktivně, zcela jistě se vám budou líbit také různé soutěže, které Budu.cz pořádá.

bydleni.atlas.cz

Stránka bydleni.atlas.cz pomůže uživatelům internetu snadno se orientovat v nových trendech bydlení, a navíc jim poradí při zařizování či opravách bytů. Přijde tak vhod téměř všem, a nikdo, kdo právě řeší otázku svého ubytování, by ji neměl opomenout. Ve speciálním programu si zde můžete nakreslit svůj byt a nanečisto pak zkoušet rozmístění nábytku, vyberete si domácí spotřebiče a techniku, vybavení domácnosti i zahrady, zajímavé doplňky. Získáte informace o stavbě a zahradě, pojištění nebo třeba praktické rady a kontakty na řemeslníky, služby či nejrůznější obchody. Na těchto stránkách prezentují firmy své výrobky, a nechybí ani zajímavé čtení a soutěže. Na Bydleni.atlas.cz lze najít téměř vše, co potřebujete o bydlení vědět. Službu Bydleni.atlas.cz připravuje Atlas.cz ve spolupráci se serverem www.vseprobydleni.cz.

www.akcniceny.cz

Na těchto stránkách získáte informace o speciálních nabídkách a slevových akcích největších obchodních řetězců na českém trhu. Pokud jste příznivci horečnatého nakupování, či pouze "šetřílci", navštivte tyto stránky před svým nákupem a vzhledem k tomu, že akcniceny.cz sledují cenové akce takřka ve všech větších obchodních řetězcích, zcela jistě nebudete zklamáni. Design stránek je jednoduchý a přehledný, svému účelu naprosto vyhovuje. Nově je na stránkách také diskusní fórum, kde můžete diskutovat o různých tématech týkajících se oblasti nakupování, sdělovat si své zkušenosti a obracet se k ostatním návštěvníkům stránek se spotřebitelskými otázkami. Pravidelnou návštěvou těchto stránek získáte přehled výrobků v letákových akcích významných obchodních společností operujících na českém trhu.

MMS na QUICKu

Multimediální zprávy v podobě MMS pohlednice a wallpapery mohou nyní zasílat uživatelé portálu QUICK.CZ na mobilní telefony v síti Eurotelu. Na adrese mms.quick.cz je k dispozici dostatečné portfolio fotografií, animovaných obrázků a pohlednic tematicky rozdělených tak, aby si vybral každý. Takže nyní můžete hravě odeslat vtipné přání k svátku svým známým či lechtivý obrázek kamarádovi pouze několika kliknutími myši pohodlně z domova. Žádná legrace není zadarmo, takže za odeslání jedné ememesky zaplatíte od 14,90 do 29,90 Kč vč. DPH. Tato částka je vám vyúčtována ve vašem telefonním účtu za mobil, případně odečtena z kreditu předplacené karty GO.

A když už jsme u QUICKu, tak portál zahájil pro své uživatele soutěž, kdy do konce roku mohou každý měsíc vyhrát skútr Kentoya, kolo nebo koloběžku.

www.libimseti.cz

Seznamování za pomoci internetu prožívá zlatý věk. To si zcela jistě uvědomili provozovatelé tohoto serveru a provedli malou změnu v systému, která má za cíl odlišit se v přehršli podobných webů na tomto "sajtu" nepodáváte klasické inzeráty, ale vystavujete se na odiv zasláním své fotografie, k níž můžete, ale nemusíte, připojit vnímání sama sebe vyplněním charakteristik v dotazníku a pro upřesnění doplnit krátkým textem. Nemusíte se ale pouze seznamovat, web nabízí i možnost hodnocení vzhledu jednotlivých uživatelů podle fotografie. Chat a diskusní fórum jsou u tohoto typu stránek vítaným a již standardním zpestřením. Fórum má intuitivní ovládání a je založeno na osvědčeném základu programové skupiny phpBB. Chat byl optimalizován především na rychlost přístupu, což by mělo vyhovovat většině uživatelů těchto stránek, i když použitá grafika je tak oproti konkurenci chudší.

www.sport.cz

Internetový portál Seznam.cz a deník Právo představili nový společný projekt sportovní server www.sport.cz. Tento server navazuje na obdobné zpravodajství serveru Novinky.cz a svým návštěvníkům bude přinášet nejnovější zprávy ze světa domácího i zahraničního sportu, roztříděné do tématických rubrik zaměřených na jednotlivá sportovní odvětví jako např. fotbal, hokej, atletika, atd., jejichž rozsah se bude průběžně zvyšovat. Srdcem serveru je animovaná statistická část se zpracováním jednotlivých sportovních výsledků a statistik, které představují nejcennější zdroj informací pro všechny sportovní fanoušky. Tyto informace jsou neustále aktualizovány a svým rozsahem i zpracováním ve flashové technologii nemají na českém internetu zatím obdobu. Obsahovou část serveru Sport.cz zajišťuje redakční tým Novinky.cz, který také navrhl výběr informací a způsob prezentace statistik, jež jsou uživatelům k dispozici.

www.pcarea.org

Na českém internetu se nově objevil web o case-moddingu. Case-modding je obor, který se zabývá úpravami vzhledu nebo funkčnosti skříně osobního počítače. Dosud se články zaobírající se tímto tématem objevovaly zcela ojediněle na ostatních serverech o počítačích, takto koncentrované je však nikde jinde na českém internetu nenajdete. Vzhled těchto stránek je poměrně jednoduchý a je založen jako u mnoha jiných webů na enginu phpNuke. Články bývají poměrně krátké, přesto však vystihnou podstatu úpravy počítače. Fotografií, které jsou tím podstatným, je na PC Area velké množství a zcela jistě vám pomohou úpravu lépe pochopit. Vzhledem k tomu, že se zde objevují především úpravy počítačů, které jsou tvořeny členy fóra Overclocking.cz, najdete na tomto webu hodně inspirace a dobrých nápadů.

www.adra.cz

Internetové stránky neziskové humanitární organizace Adra jsou postaveny na kvalitním enginu phpNuke. Grafika těchto stránek je poměrně jednoduchá, avšak v jednoduchosti je jak známo krása. Desing je proveden v pečlivě zvolených světlých barvách, jež napovídají, že se jedná o profesionálně zpracovaný web. Ovládání je i zásluhou použitého enginu jednoduché a intuitivní, takže na těchto stránkách zcela jistě nezabloudíte. Díky internetové prezentaci umístěné na této internetové destinaci si bez problémů uděláte komplexní představu o činnosti a programech této organizace. Jen pro představu z celé řady aktivit uvádíme starost o vzdělávání v rozvojových zemích, humanitární akce v reakci na katastrofické události, pomoc s rozvojem ekonomiky, potravinovou pomoc, zdravotní péči a další neméně důležité obory činnosti.

www.svethardware.cz

Jeden z nejčtenějších internetových magazínů o osobních počítačích získal nový kabát. Od přechodu na nový redakční systém se očekává zejména zrychlení chodu celého serveru a zároveň přinese nové editační funkce, které ve starém systému již nebylo možné implementovat, čímž zároveň bude zpříjemněna orientace a služby pro návštěvníky tohoto serveru. Za jednu z nejdůležitějších změn, které nový systém přináší, lze považovat výrazné snížení doby potřebné k načítání stránek. Nový design je po grafické stránce dle našeho názoru velmi povedený a příjemný pro oči, kdy ani po dlouhodobém pobytu u monitoru a s tím související četbou vás nebudou oči bolet či pálit, máte-li kvalitní monitor. Úroveň článků na tomto serveru je velice dobrá, zajímavý text si najde snad každý díky velkému záběru a množství autorů.

§§§§§


Videokolekce Adobe

Jan Osten

c03p0590

Adobe přišlo s balíkem, kterému zapálení uživatelé zpracovávající obraz stěží odolají. Sada Adobe Video Collection je k dispozici pro Windows ve dvou verzích Standard a Professional. Verze Professional obsahuje programy Adobe Premiere Pro, After Effects (verze Professional), Adobe Audition, Adobe Encore DVD a Adobe Photoshop 7.0. Verze Standard se liší tím, že obsahuje After Effects (verze Standard) pro základní editaci videa a zvuku, a je z ní vyjmut Photoshop.

V nové verzi byl program Adobe Premiere Pro přepracován tak, aby nabízel možnost střihu v reálném čase, přičemž dle Adobe byl program optimalizován pro systémy založené na procesoru Intel Pentium a běžící na Windows XP. Do skupiny produktů pro digitální video zde přibyl program Adobe Audition jde o vícestopé nahrávací studio, umožňující vytvářet zvuk v profesionální kvalitě. Adobe Encore DVD slouží vytváření i vícejazyčných DVD, s výstupem na všechny zapisovatelné formáty DVD.

Odkaz: www.adobe.cz

AuditPro 3.0

Jan Osten

Firma truconneXion na letošním Invexu představí novou verzi svého programu AuditPro, který se dostal nyní do verze 3.0. Oproti předcházející verzi obsahuje některé nové funkce a především dva nové doplňkové moduly Monitor využití počítačů a Evidenci majetku. AuditPro 3.0 tak kromě správy softwaru a hardwaru umožní sledovat i jejich reálné využívání a rozhodnout, zda uživatel skutečně dané vybavení při své práci skutečně využívá a potřebuje.

Monitor využití počítačů sleduje, které aplikace jsou na počítačích spouštěny, kým, kdy a jak často. Zároveň sleduje a zaznamenává, jak je využíván hardware procesor, paměť, disk, využití sítě, CD-ROM. Nejde pouze o okamžitý obraz, ale o podrobnou dlouhodobou statistiku. Správce sítě tak získá dokonalý přehled o tom, nakolik kdo využívá výkon počítače a instalovaný software. Navíc je možné monitorovat spouštění "zakázaných aplikací", které by zaměstnanci neměli používat.

Evidence majetku umožňuje přes stromovou strukturu sledovat umístění jednotlivých objektů na úrovni budov, vybavení kanceláří, periferních zařízení k počítačům a mobilních telefonů. Systém je univerzální a dovoluje strukturu evidence plně přizpůsobit požadavkům každé organizace. Stromová struktura zobrazení poskytuje přehledný obraz firmy. Jedním pohledem zjistíte, kdo čím disponuje, co je na právě skladě či v opravě. Výstupní sestavy jsou dále zpracovatelné v programech MS Office.

Odkaz: www.auditpro.cz

§§§§§

$$$$$


CD


Pryč s horami papírů! – OCR program Readiris 6.0, balík kancelářských programů EasyOffice a mnohé další … (CD)

Jan Šplíchal

c03p0585

Máte doma hromady papírů s důležitými texty, které byste měli rádi v počítači, ale děsíte se kapacity, jakou by zabraly naskenované obrázky? Zkuste využít služeb programu Readiris 6.0, jejž vám přinášíme v plné verzi. Aby toho ale nebylo málo, přibalili jsme k němu ještě produkt EasyOffice, který patří mezi volně šiřitelné balíky kancelářských programů. Oblíbenou rubriku Téma CD jsme tentokrát věnovali zejména přehrávání filmů na počítači. Na CD však naleznete ještě mnoho dalších zajímavých produktů a programů.

Akce a novinky

Program Readiris 6.0 vám umožní snadno a rychle převést naskenované papírové předlohy do textu. Tím uspoříte kapacity na disku, získáte lepší přehled o tom, co kde máte uloženo již nebudete skladovat stovky obrázků, ale podstatně méně textových souborů. Velkou výhodou je také následná možnost vyhledávání v textu, což vám obrázky ani papír neumožňují. Velice snadno tak získáte elektronický archiv svých dokumentů. Více informací naleznete v rámečku. V Novinkách najdete poslední číslo časopisu Abíčko a výběr nejzajímavějších článků internetového periodika Interval. Vzhledem k tomu, že se v uplynulých dnech našla bezpečnostní díra v jednom z nejpoužívanějších internetových prohlížečů Internet Explorer, naleznete zde také bezpečnostní záplaty pro tento produkt, a to jak pro verzi 6, tak i 5. Své místo zde má doprovodný software k článkům.

Software

V sekci Komerční software naleznete hned několik zajímavostí. První z nich je nejnovější edice vypalovacího programu společnosti Ahead Nero Burning Rom 6, jenž je pro vás připraven v trial verzi, která je funkční do konce měsíce října. Zamezení nežádoucího provozu tedy přístupu na webové stránky, které jsou svým obsahem škodlivé pro výchovu dětí, či nesouvisí s pracovní náplní zaměstnanců je určitě zajímavé téma, a proto zde představíme produkt OrangeBox Web. Domácí společnost SODAT Software přichází se systémem AreaGuard, jenž slouží k ochraně dat jednotlivých uživatelů i firem. Rubrice Téma CD jsme věnovali tentokrát podstatně více místa. Najdete zde proto spoustu softwaru pro přehrávání nejrůznějších videoi zvukových formátů. Mezi ty nejznámější a nejpoužívanější patří zajisté WinDVD Platinum 5, jež v sobě ukrývá mnoho zlepšení oproti svým starším verzím. Klasikou na poli přehrávání je Radlight, který je pro vás připraven v edici 3.03 Special Edition. Nezapomněli jsme ani na nejnovější Code Pack All in 1, jenž nabízí sadu DirectShow filtrů. Pro ukládání DVD do formátů VCD (MPEG1), SVCD (MPEG2) nebo AVI/DivX dobře poslouží produkt Amigo DVD Ripper 2.8.58, nebo FlaskMPEG 0.7.8.39. Pro korekci nedostatků MP3, RealAudio a Windows Media záznamů zvuku určitě stojí za vyzkoušení DFX 6.4, dostupný jak ve verzi pro WinAmp edice 2, tak pro MS Media Player. Část Topware byla s ohledem na Téma CD poněkud zúžena, ale i tak obsahuje poslední verzi výborného programu pro duplikování CD CloneCD 4.2.0.2, software pro kompletní správu telefonického připojení k síti internet Connection Meter, opět v nové verzi 5.4.1f, či vynikající nástroj pro stahování souborů z internetu GoZilla 4.11.39. Za zmínku stojí také Kubik SMS DreamCom pro bezplatné zasílání SMS přes internet, který v poslední době doznal mnoho grafických úprav a vylepšení. Další oddíl našeho CD, s názvem Vyzkoušejte si, obsahuje zejména software vážící se k článkům uvnitř časopisu. Najdete zde tak programy k článku PC WORLD CD Centrum, Windows XXL aneb Používejte operační systém budoucnosti již nyní!, či BIOS pro profíky. Dále zde najdete např. NetRadio 2.0 pro poslech rádií přes internet, mezi jehož výhody patří možnost aktualizace seznamu stanic, nástroj pro kompletní monitorování funkcí základní desky Motherboard Monitor 5.3.4.0, či software pro připojení vašeho mobilního telefonu k PC All Phones Data Suite 3.2. Rubrika Antiviry obsahuje, jako vždy, aktuální definice antivirových aplikací a čerstvé verze plnohodnotných programů, jež jsou zdarma. Jak jsme slíbili v minulém čísle, Servis obsahuje opět nejnovější distribuce bezpečnostních záplat za poslední měsíc. Na výběr zde máte opravy systémů Windows 98, Me, 200 a XP, stejně tak jako záplaty pro MS Internet Explorer 5 a 6.

Komunikace

Asi nejzajímavější částí této rubriky je zatím poslední edice oblíbeného prohlížeče Opera 7.11, jež přináší například zrychlení hledání pomocí funkce Poznámky. Odladěno bylo i přepínání do slideshow modu, či rychlé přecházení vpřed a vzad. Pro příznivce on-line komunikace je připravena Miranda, jejímiž přednostmi jsou nízké nároky na paměť, vysoká rychlost, podpora více protokolů (ICQ, AIM, MSN, Jabber, Yahoo, Gadu-Gadu, Tlen, Netsend, a mnoho dalších), a to, že nevyžaduje instalaci. Pro stahování souborů můžete využít služeb výkonného a rychlého download manageru a FTP klienta LeechGet 2002 1.0 Release 1450. Mozilla Thunderbird 0.2 je přepracováním poštovní komponenty z aplikačního balíku Mozilla, z níž přebírá většinu dobrých vlastností (bezpečnost před viry, filtrování spamu atd.). Jeho výhodou je menší náročnost, větší výkonnost a jednoduchost uživatelského rozhraní, ale i obohacení o správu rozšíření (extenzí) a postraní lištu s nejčastěji používaným adresami.

Doufáme, že se vám bude sbírka programů tohoto CD líbit a že vás zabaví, ukáže vám něco nové, ale také třeba pomůže a usnadní práci.

Zdarma a se slevou na našem CD

Readiris 6.0

OCR program (neboli program pro optické rozpoznávání znaků, tedy převod tištěného textu do počítačové podoby) Readiris od belgické společnosti I.R.I.S. je mezi uživateli již poměrně známý. Edice 6.0 disponuje, na rozdíl od svých předešlých verzí, především rychlejším rozeznávacím enginem (údajně až o 30 %), či rozpoznáváním barevných obrázků, tedy i například textu na barevném pozadí. Produkt umožňuje načítat zdrojové texty buď přímo ze skeneru, nebo ze souborů, u kterých jsou podporovány obvyklé formáty jako je TIFF, JPEG, BMP, či přímo PSD soubory Photoshopu. Lze použít široké spektrum skenerů, program podporuje jak ovládání prostřednictvím TWAIN rozhraní, tak přímo pomocí zásuvných modulů. Při prvním spuštění je potřeba zdroj (skener) vybrat v předvolbách, posléze bude již automaticky volán. Předvolby nabízejí další parametry, například zda bude dokument zpracován barevně, a v jaké hloubce nebo ve stupních šedi, a jakým programům mají být vytvořené soubory přiřazeny. Kromě toho tato lišta obsahuje řadu tlačítek pro další ruční práci s dokumenty, jakými jsou rotace, označování bloků a podobně. Najdete na ní také informace o stavu volné paměti a o parametrech právě převáděného dokumentu. Program nabízí 2 možnosti převedení textu: 1) Plně automatizovanou, kdy stiskem jednoho tlačítka spustíte proces, jenž postupně naskenuje dokument, který je automaticky zanalyzován, rozdělen do oblastí, převeden do textu a zobrazen v defaultní aplikaci obvykle ve formátu RTF a ve Wordu. 2) Ruční převedení, jež zvolíte v případě, že nemáte např. kvalitní předlohu, a program má problémy s rozpoznáním oblastí či písmen. Zde máte možnost rozdělení předlohy do několika oken. Každému z nich lze přiřadit 1 ze 3 typů objektů (text, grafika a tabulky) a následně propojit okna podle posloupnosti, či podle představ uživatele. Důležitou částí OCR systému je schopnost učení se. Pokud není znak určen na 100 %, může ho uživatel nahradit a program tím korigovat. Ten je pak schopen při každém dalším výskytu tohoto těžce identifikovatelného znaku jej nahradit novým. Mohou tak vznikat slovníky znaků, jež lze používat i na další dokumenty. Readiris je velmi dobře použitelný program, který vám několikanásobně zrychlí zadávání textu do počítače a v případě kvalitních podkladů, či vyškolení programu na nízkou chybovost, jsou stránky převedeny velmi rychle a s velmi nízkou chybovostí. Po nainstalování produktu je třeba zadat sériové číslo pro tento produkt, které zní: 53120803, a zdarma se registrovat do 30 dnů na stránkách výrobce. Program vám po vyplnění sériového čísla registraci sám nabídne. Spusťte registraci, potvrďte předvyplněné sériové číslo a pomocí tlačítka nápovědy vedle identifikačního čísla počítače registrujte produkt přes tlačítko odkazující na registrační formulář na internetových stránkách. Potřebné číslo klíče obdržíte na e-mailovou adresu, již jste zadali.

EasyOffice 5.81

EasyOffice patří mezi volně šiřitelné balíky kancelářských programů kompatibilních s obdobnými produkty firmy Microsoft. Tento balík je tvořen textovým procesorem EasyWord, tabulkovým kalkulátorem EasySpreadsheet, programem na tvorbu prezentací s animacemi EasyPresentation, účetním systémem EasyBookkeper, správcem kontaktů a šablon dopisů Easy Contact Managerem, anglicky hovořícím hlasovým modulem ke čtení dokumentů pošty. Zajímavou součástí je rovněž plnohodnotný kompresní program EasyZip, či obdoba účetní kalkulačky se záznamem na papírovou pásku EasyCalculator. Pokud si nejste jisti použitím, či funkcemi tohoto produktu, neváhejte užít vyčerpávající on-line nápovědu a návody. Produkt podporuje tvorbu PDF dokumentů, či kontrolu gramatiky a pravopisu.

Nero Burning Rom 6

Společnost Ahead přichází s novou verzí svého vypalovacího softwaru. V této edici se jedná o jakýsi balík aplikací, skládající se z nástrojů pro přípravu kompilace CD/DVD, editaci videoa audiosouborů a komponenty pro testování a monitorování CD, DVD disků a mechanik. Ke všem programům této distribuce se snadno dostanete pomocí manageru Nero StartSmart. Vypalovací část programu podporuje snad všechny známé diskové systémy počínaje FAT16 přes NTFS a HPFS a konče Linuxem ext2fs. Mnoho převratných změn však od vlastního vypalování nečekejte (ostatně ono se toho již mnoho změnit nedá). Asi největší změnou prošlo grafické rozhraní, které je nyní mnohem barevnější. Co jistě potěší, je rozšíření podpory dlouhých názvů i do systému Joliet a možnost "zamykání" jednotek v Neru i v InCD. Horlivé paliče jistě zaujme možnost vypalování až na 4 rekordéry. Vypalování v této verzi jistě potěší hlavně ty méně zkušené uživatele, protože zde, díky graficky pěkně ztvárněným Průvodcům, může být vypalování opravdu hračkou. Produkt vám přinášíme pro vyzkoušení v trial verzi.

Šifrovací systém AreaGuard

Systém AreaGuard slouží k ochraně dat jednotlivých uživatelů i firem. Data v elektronické podobě jsou snadno dostupná a kopírovatelná na koncových stanicích, serverech, výměnných médiích či záložních kopiích. Bezpečnostní systém zabraňuje jejich zcizení a zneužití šifrováním. Sestává se z těchto modulů: 1) AreaGuard Notes rozšiřuje funkčnost a bezpečnostní mechanismy operačního systému počítačů a pracovních stanic o transparentní šifrování a využití prvků bezpečného hardwaru. 2) AreaGuard Firmwall představuje prostředek umožňující definovat, řídit a sledovat tok dokumentů či libovolných dat v rámci pracovní skupiny či organizace na úrovni jednotlivých aplikací a funkcí operačního systému. 3) AreaGuard Gina nabízí hardwarovou ochranu přihlašovacích informací (jméno, heslo a podobně) pro operační systém i uživatelské aplikace. 4) AreaGuard AdminKit je nástroj pro administraci, konfiguraci a centrální správu bezpečnostního systému AreaGuard. Na tento produkt naleznete slevový kupon v hodnotě 20 %.

OrangeBox Web

Zamezení nežádoucího provozu tedy přístupu na webové stránky, které jsou svým obsahem škodlivé pro výchovu dětí, či nesouvisí s pracovní náplní vašich zaměstnanců a vytrhují je tak od činnosti, kterou by u počítače měli vykonávat, je možné například právě pomocí tohoto programu. Samozřejmostí je možnost nastavení povolených či zakázaných adres, respektive oborů zájmu, jako jsou sex, drogy, kasina a podobné. Nastavitelný je též způsob reakce na požadavek, který je vznesen na takovéto stránky. Webová databáze firmy Cobion je neustále aktualizována o stránky, které se nově objeví na internetu. Licenční číslo pro bezplatný 2měsíční provoz najdete na našem CD.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0546

? Měl jsem dva počítače spojené pomocí síťových karet přímo překříženým kabelem se zásuvkami RJ45. Při zavedení bezdrátového internetu mě firma napojila na místní síť. Jakým způsobem mohu obnovit spojení s druhým počítačem? Jde mi pouze o přenos dat z jednoho na druhý. Mohu instalovat ještě jednu síťovou kartu, nebo musím použít rozbočovač? Internet mohu mít pouze na jednom počítači.

Pokud vám nejde o to mít internet na obou počítačích, můžete použít nějaký levný hub. Z důvodů ceny můžete sáhnout i po nižší rychlosti 10 MB/s, protože dva počítače síť nezahltí a přenos bude téměř bez kolizí a bez nutnosti pakety opakovat. Internet se nezpomalí vůbec, výměna dat mezi počítači sice ano, ale pokud nebudete přesouvat stovky MB, nebudou vám nějaké ty sekundy navíc vadit. Internet budete mít pouze na počítači s přidělenou IP adresou od poskytovatele. Druhý počítač připojte do sítě protokolem Netbios, který musí být nastaven vedle TCP/IP i na hlavním počítači. Tím zajistíte, že se oba počítače budou vidět a přitom nebudou kolidovat na protokolu TCP/IP. Abyste mohl internet provozovat z obou počítačů, musel byste mít malý router, který by převáděl pakety z vaší soukromé sítě s nějakými IP adresami na adresu přidělenou poskytovatelem. Router lze udělat i z hlavního počítače, podmínkou je přidání další síťové karty. Podle operačního systému nastavíte routerování ve vlastnostech TCPIP protokolu. Jelikož se ale jedná o místní bezdrátovou síť, myslím, že byste se mohl s poskytovatelem domluvit o přidělení druhé IP adresy. Tím by odpadly problémy s routerem, ať už externím nebo ve vašem počítači.

? Mám problém v MS Worde 2000. V technických správach používam dokument s titulnou stranou, ktorá má potlačené číslovanie prvej strany. Druhá strana a ďaíšie majú upravené číslovanie tak, aby od tejto strany bolo číslovanie od 1. Použil som formulu: {= {PAGE -1} / {NUMPAGES} -1}. Čiže výsledok je napríklad v dokumente, ktorý má 8 strán: prvá (titulná) bez čísiel, 1/7, 2/7, .... 7/7. Všetko funguje, ako má. Problém je však v obsahu. Tam mi vygeneruje čísla strán tak, že napr. položka obsahu umiestnená na poslednej strane má číslo 8 a nie 7. Detto ostatné strany. T.j. v obsahu čísluje skutočný počet strán (2-8), aj keď číslovanie strán je upravené o jednu stranu menej. Ako upraviť číslovanie v obsahu? Alebo existuje iné riešenie?

Existuje jiné, korektnější řešení. Dokument rozdělíte na dvě sekce pomocí Section break New page (v českém MS Wordu Vložit-Konec-Na další stránce, viz obrázek).

Každá sekce může nést jiné formátování, aniž by se navzájem ovlivňovaly. To platí i pro hlavičku a zápatí, jenomže tam tvůrci MS Wordu defaultně nastavili přenos formátování z předchozí sekce. Abyste dosáhl kýženého efektu, musíte rozpojit návaznost sekcí v hlavičce a zápatí (vymáčknout tlačítko Stejné jako minulé).

Nakonec zrušíte číslování v první sekci a očíslujete sekci druhou od str. 1. První sekce obsahuje první stranu, která je bez čísla, druhá sekce obsahuje všechno ostatní včetně obsahu. Obsah pak bude odpovídat číselnému označení stran. Jen pro doplnění uvedu, že obsah nemusí být nutně součástí druhé sekce, dokument může mít sekcí několik. Kdyby náhodou měla každá sekce své číslování stran od jedničky, bude toto nestandardní číslování přeneseno i do obsahu.

? Pro připojení k internetu používám dial-up připojení. Kvůli kolísající kvalitě mám vytvořena dvě připojení Tiscali a Contactel, a k nim také odpovídající poštovní účty. A zde je kámen úrazu jsem-li např. připojen přes Contactel a stáhnu si poštu i z Tiscali, nastává problém při případné odpovědi. Ponechám-li v kolonce "Odesílatel" svůj Tiscali poštovní účet (protože zpráva mi přišla na Tiscali mailovou adresu), zpráva se neodešle musím buď nastavit Odesílatele přiřazeného k připojení, tzn. Contactel, nebo, trvám-li na tom, abych byl skutečně uveden jako Tiscali odesílatel, musím zrušit připojení Contactel, připojit se přes Tiscali a dotyčnou zprávu odeslat. Můj dotaz tedy zní: lze nastavit Outlook Express tak, aby se přes jedno připojení daly "obhospodařit" všechny poštovní účty, včetně odesílání při zachování odesílatelů?

Obávám se, že to nelze, protože SMTP servery poskytovatelů si už konečně začaly ověřovat pravost uživatele. Klasický SMTP server funguje tak, že jakýkoliv uživatel se k němu může připojit poštovním klientem a odeslat poštu. Ta je zpracována podle hlavičky, a serveru je úplně jedno od koho přišla. Políčko "From" server neověřuje. Tento stav umožňuje snadné zneužití pošty. Pokud vím jak zprávu předat SMTP serveru, mohu do hlavičky napsat cokoliv. Takto např. fungují spamy. Aby se poskytovatelé bránili takovému zneužívání (a přetěžování) svých systémů, vyžadují autentifikaci uživatele na svém SMTP serveru. Nejde samozřejmě jen o vlastní políčko From, autentifikace bývá spojena s účtem uživatele a jeho heslem na přístupovém serveru. Tím znemožní využívání svého serveru jinými klienty než vlastními, kteří jsou u poskytovatele registrováni. S Outlook Expresem to tedy nemá nic společného.

Ohlasy čtenářů

V čísle PC WORLD 6/2003 v rubrike FAQ na strane 53 sa čitateí pýta, ako je možné spoíahlivo skontrolovať pamäť. Mne sa veími osvedčil program Memtest-86 v3.0. Je to program, ktorý sa nabootuje z diskety a poctivo dookola testuje celú pamäť. Keď vám ani po 4 hodinách nevyhlási chyby, je pamäť na 100 % v poriadku. Program je možné získať na adrese: www.memtest86.com Je to freeware, inštalačka vytvorí bootable disketu, z ktorej sa Memtest nabootuje.

Ing. Róbert Barát

Reaguji na dotaz Pavla Štěpána v "Hledáme odpověď", PC WORLD 7-8/2003. Běh dvou systémů najednou dokáže zajistit program VMware Workstation (www.vmware.com). Nainstalujete ho do systému, který používáte. Po spuštění vyberete "New Virtual Machine", a Průvodce vás provede nastavením pro nový systém. Jako další systémy program podporuje DOS, Windows 3.1-XP, Windows Server 2003, Linux, FreeBSD, NetWare. Po vytvoření "Virtual Machine", např. ve Windows 98SE, ji můžete spustit. V okně se objeví bootovací proces jako při spouštění počítače. Můžete nabootovat z diskety, nejlépe však z bootovacího instalačního CD. Zahájíte vlastní instalaci systému. Po úspěšném nainstalování již můžete pracovat ve 2 systémech najednou. VMware Workstation podporuje práci v okně, nebo lze přepnout do plné obrazovky. Je i VMware pro Linux, takže lze mít jako hlavní systém Linux a druhý např. Windows XP.

Michal Vojtěch

? Často odkazujete na program Fdisk. Kde ho mám najít? Hledal jsem jej pomocí funkcí Hledat a Spustit, ale nenašel jsem ho. Mám Windows 2000 a Windows XP Pro.

Program Fdisk je součástí systému Windows 9x a pochází z klasického DOSu. Když si necháte na systému Windows 95 nebo 98 vytvořit spouštěcí disketu, bude na ní i Fdisk. Spouštěcí disketa systému 98 je velmi užitečná a při přípravě instalace by neměla chybět. Systémy Windows NT, 2000 a XP Fdisk nemají, protože mají své správce disků, jež jej nahrazují. Ty jsou však koncipovány jako aplikace Windows, a proto z příkazové řádky nefungují. K přípravě disku (pro jakýkoliv systém) však výborně poslouží zmiňovaná spouštěcí disketa z Windows 98.

? Žádám o zaslání tvaru MS-DOS příkazu s parametrem ve Windows 2000 (například Ping...), aniž by se zavřelo okno příkazového řádku.

Ve Windows 2000 již není možnost nastavit ve vlastnostech "Command Promptu", aby se všeobecně zavíral nebo nezavíral, tak jak tomu bylo ve Windows 9x. Přesto lze docílit toho, aby se daný příkaz vykonal a okno zůstalo na obrazovce. Prostým výpisem nápovědy k příkazu CMD (což je příkazový řádek) syntaxe CMD /? zjistíte, jak je možné běh příkazového řádku řídit. Ve vašem případě si musíte udělat zástupce pro příkazový řádek, který si můžete nazvat Ping, a v jeho poli Target zadejte "C:\WINNT\system32\CMD.EXE /K ping IP_adresa". Parametr /K zajistí provedení příkazu Ping a nezavření okna.

? Používám již delší dobu operační systém Windows XP. Pracuji hodně s obrázky, hlavně fotkami. Mám i složky, kde jsou roztříděné fotky, klidně i 250 v každé. Fotky jsou ve slušném rozlišení, vycházejí asi megabajt na každou. Problém mám v tom, že když tyto fotky vypaluji, většinou zapomenu vymazat databázový thumbs.db soubor. Vadí mi, že tam vůbec je, navíc při těchto velikostech může soubor dosahovat klidně několika megabajtů a to jsou další fotky na CD. Vím, že se nevytvoří, když nezobrazuji miniatury ale to je přece nutnost při práci s fotkami. Nezobrazovat skryté soubory by také problém vyřešilo, ale jelikož také každou chvíli něco dělám v adresáři OS, kde se potřebuji dostat do nějakých i skrytých adresářů a souborů například při záloze zpráv z MS Outlooku a jsem líný pořád přepínat v Možnostech složky zobrazování, také to není řešení mého problému. Existuje nějaký jiný způsob, jak se souboru thumbs.db zbavit?

Tento problém lze řešit buď zcela automaticky, nebo s přispěním uživatele. Automatické řešení předpokládá napsání krátkého programu, který prohledá disk na soubory thumbs.db, tyto smaže a pak teprve spustí vypalovací program. Lze to napsat i jako dávku BAT nebo CMD, ale je to dosti pracné. Poloautomatické řešení je jednodušší a možná i efektivnější. Ne vždy je totiž potřeba před vypalováním mazat uvedené soubory. Toto řešení vyžaduje přípravu několika kroků, které se pak zautomatizují do jediného spouštěcího souboru. Nejprve si vytvořte vyhledávací požadavek a ten uložte do souboru. Dělá se to tak, že v Průzkumníku Hledat poprvé nastavíte co chcete vyhledat a na jakých discích, a spustíte vyhledávání. Když je toto hotové (můžete jej i předčasně zastavit), pomocí menu Soubor-Uložit si uložte vyhledávací dotaz. Doporučuji soubor pojmenovat krátce a uložit jej někam do systému (např. C:\WINNT\hledej.fnd). Nyní máte definovaný požadavek prohledávání, teď je třeba zajistit, aby se na toto prohledání a následné vymazání před vypalováním nezapomnělo. Doporučuji předělat zástupce pro spouštění vypalovacího programu tak, aby před vlastním vypalovacím softwarem byl spuštěn vyhledávací dotaz. K tomu je nutné vytvořit soubor např. smazapal.cmd a do něj napsat START C:\WINNT\hledej.fnd a na druhý řádek START vypalovací program. Nakonec na tento soubor vytvořte zástupce na plochu, a je to. Kliknutím na něj se otevře Průzkumník s přednastaveným vyhledávacím oknem. Musíte jen stisknout Hledat (Search now) a po dokončení vše označit (CTRL+A), stisknout Delete a smazání potvrdit. Zároveň s Průzkumníkem se spustí i vypalovací program. Pokud nebudete chtít prohledávat a následně mazat, Průzkumník jednoduše zavřete. Ještě existuje řešení, které jste naznačil, a sice využít nezobrazování skrytých souborů. K tomu by bylo zapotřebí zjistit, kterým klíčem v registru je zobrazování skrytých souborů řízeno, a pak namísto spouštění hledacího dotazu spustit reg soubor, jenž by upravil patřičnou hodnotu v daném klíči. Kdybyste chtěl později skryté soubory vidět, dal by se udělat i druhý reg soubor, který by je zviditelňoval.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0547

? Zvykl jsem si zadávat do adresního řádku v IE6 jen doménu a poté stisknout CTRL + Enter. Automaticky se mi doplní "www." a ".cz" před a za doménu. U jiných počítačů, které mají stejnou Office (XP), ale jiný OS (Windows 2000 Professional, na mém PC jsou Windows 98), se automaticky nastaví místo domény ".cz" doména ".com". Dá se to nějak přenastavit, aby se automaticky přidávala právě doména ".cz", a ne ".com"?

V editoru registru nalezněte klíč "HKEY_LOCAL_MACHINE\SOFTWARE\Microsoft\Internet Explorer\Main\UrlTemplate". Zde můžete změnit pořadí, v jakém bude Internet Explorer domény vyhledávat.

? Zajímá mne, jakým způsobem je možné zjišťovat počet stažení souborů z internetové stránky, nebo zda v internetu je nějaká služba, která to umožňuje. Počet stažení souborů se nemusí shodovat s počtem navštívení stránky zjišťovaným pomocí počítadla.

Dále bych se chtěl zeptat, zda mi můžete poradit nějaký program na vytváření souborů mp3PRO (ne pouze obyčejné MP3) a zda je někde v internetu dostupný ke stažení. Nikde nic takového nemohu najít. Našel jsem pouze program Thomson mp3PRO Encoder, ale je to demoverze pevně nastavená pouze na 64 KB/s, což je pro kvalitnější hudbu trochu málo.

Co se první části dotazu týče, tak bude nejlepší obrátit se na vašeho providera. Ten bude mít tuto službu nějakým způsobem vyřešenu, pravděpodobně pomocí nějakého Javaskriptu.

Pro ripování MP3 souborů existuje nespočet různých softwarů. Já mám osobně vyzkoušený Audiograbber, který můžete stáhnout na webové stránce www.audiograbber.com-us.net. Je zde ke stažení i soubor s českou lokalizací. Můžete si zde nastavit kvalitu až na 320 Kb/s.

?.Mám procesor Intel Celeron 800 MHz s jádrem Coppermine, přetaktovaný změnou FSB na 920 MHz. Tím však možnosti mého procesoru končí. Proto bych si rád pořídil procesor rychlejší. Buďto Celeron 1,1 GHz, nebo Pentium III. Dnes se však prodávají pouze procesory s novějšímy jádry Tualatin, které podle výrobce moje základní deska nepodporuje. Doslechl jsem se, že procesory s novými jádry používají nižší napájecí napětí než jejich předchůdci. Má základní deska však umožňuje napětí procesoru volně nastavit. Proto by mne zajímalo, zda by neexistovala nějaká možnost, jak novější procesor se stávající základní deskou použít? Popřípadě kde bych mohl procesor se starším jádrem a s větší frekvencí sehnat? (V upgradech BIOSu se výrobce taktéž o možné podpoře nezmiňuje).

Asi vás zklamu, ale změna verze BIOSu váš problém opravdu nevyřeší. Novější typy procesorů podporují jen novější typy základních desek s jiným čipsetem.

Budete-li se chtít vyhnout koupi nového motherboardu, budete se muset podívat do obchodů s bazarovým zbožím.

? Mám takový problém, nebo spíš otázku. Jak jste v minulém čísle testovali LCD panely, tak jsem si pořídil Hansol H750-S. Je vynikající. Když vypnu PC, tak se monitor vypne, ale tak divně bzučí jako při chodu, takže ho raději vypínám. Dělám to správně, nebo ho mám nechat v chodu?

V principu není nutné monitor vypínat. Po vypnutí počítače monitor automaticky přejde do režimu spánku (sleep mode) a čeká na signál od počítače, který jej opět uvede do provozu. Monitor se doporučuje vypínat pouze v případě jeho dlouhodobého nepoužívání.

Ve vašem případě bych však typoval nějakou poruchu, protože monitory bývají za normálních okolností ve sleep modu zcela tiché. Doporučuji váš LCD panel reklamovat.

? Mám bezdrátové připojení k internetu od ČRa Blue Tone, kde je síťový kabel svedený od antény a zařízení do síťové karty v PC. PC je s Windows XP Home, AMD Athlon 2700+, 512 MB RAM, HDD 60 GB a 2 x 60 GB na RAID, grafika Nvidia GeForce4 4200, zvuk SB Audigy, DVD a CDRW, karta pro zpracování videa DV NOW to je ale k mému problému v podstatě bezpředmětné.

Před připojením k Blue Tone jsem měl malou síť dvě PC, malý print server, tiskárnu a switch a připojoval jsem notebook. Připojení k internetu bylo pouze z hlavního PC, přes ISDN. U notebooku mám USB ISDN modem od Microcomu. Potřeboval bych tuto síť zase zprovoznit, ale nechce se mi používat druhou síťovku a trvale zapojené PC. Hledal jsem odpověď a vím, že asi potřebuji router. V tom je ale problém, protože snad u všech routerů, které jsem objevil, včetně přečtení různých diskusí a konferencí, se mluví o připojení ke kabelovému modemu nebo ADSL, ale nehovoří se zde o možnosti připojení k internetu realizovaného pomocí mikrovlnného spoje. Možná se mýlím nebo jsem nepochopil. Můžete mi poradit, jak zprovoznit síť s minimálními náklady, aby bylo možno alespoň z notebooku a hlavního PC přistupovat k internetu?

V podstatě se dá váš problém vyřešit pouze vhodným nastavením síťového prostředí počítačů. Nastavení vaší sítě je třeba uzpůsobit parametrům přípojného bodu. IP adresaci je třeba nastavit stejným způsobem, jak je tomu u AP bezdrátového připojení. Prakticky to znamená, že Access Point (bude mít třeba adresu 192.168.1.1) připojíte spolu se všemi počítači do switche. Počítače nastavíte tak, že IP adresa bude 192.168.1.x, maska podsítě 255.255.255.0 a gateway bude u všech shodná 192.168.1.1. Znáte-li adresy DNS serverů, můžete je nastavit také.

Varianta s routerem by byla bezpečnější, ale myslím si, že pro vaši potřebu bude toto řešení dostatečné.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou zásadní pro správné rozpoznání problému. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, s jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware.

? Při aktivaci DMA ve vlastnostech hard disku nemůžu používat vypalovací mechaniku. Na začátku vypalování počítač zatuhne. Toto se stává i při přehrávání videa, nebo kopírování většího objemu dat. Jestliže DMA vypnu, počítač už netuhne, ale celkově se zpomalí. Při kopírování CD (vypalovací software Nero) se vypalování s aktivací DMA na CD-ROM a vypalovačce také nezdařilo, ale po zapnutí Synchronního přenosu dat ve vlastnostech mechanik bylo vše v pořádku. DMA na CD-ROM a vypalovačce je zapnuté, aby se přenos dat z mechanik na pevný disk zrychlil.

Je možné nastavit počítač tak, aby mohlo být DMA aktivováno i na pevném disku a vše fungovalo tak, jak má? Je chyba v softwaru, nebo je problém v něčem jiném?

Zkuste si stáhnout nové ovladače pro IDE řadič na webu výrobce základní desky.

V případě, že by nové drivery nepomohly, tak se asi jedná o drobnou inkompatibilitu některého ze zařízení se základní deskou. Zkuste třeba odpojit CD mechaniky a nechat zapojený jen disk. Tímto způsobem můžete přijít na chybný komponent vaší sestavy. Nezřídka se stává, že některé vypalovačky nepracují správně a některými typy základních desek.

? Mám bezdrátové připojení k internetu od ČRa Blue Tone, kde je síťový kabel svedený od antény a zařízení do síťové karty v PC. PC je s Windows XP Home, AMD Athlon 2700+, 512 MB RAM, HDD 60 GB a 2 x 60 GB na RAID, grafika Nvidia GeForce4 4200, zvuk SB Audigy, DVD a CDRW, karta pro zpracování videa DV NOW to je ale k mému problému v podstatě bezpředmětné.

Před připojením k Blue Tone jsem měl malou síť dvě PC, malý print server, tiskárnu a switch a připojoval jsem notebook. Připojení k internetu bylo pouze z hlavního PC, přes ISDN. U notebooku mám USB ISDN modem od Microcomu. Potřeboval bych tuto síť zase zprovoznit, ale nechce se mi používat druhou síťovku a trvale zapojené PC. Hledal jsem odpověď a vím, že asi potřebuji router. V tom je ale problém, protože snad u všech routerů, které jsem objevil, včetně přečtení různých diskusí a konferencí, se mluví o připojení ke kabelovému modemu nebo ADSL, ale nehovoří se zde o možnosti připojení k internetu realizovaného pomocí mikrovlnného spoje. Možná se mýlím nebo jsem nepochopil. Můžete mi poradit, jak zprovoznit síť s minimálními náklady, aby bylo možno alespoň z notebooku a hlavního PC přistupovat k internetu?

V podstatě se dá váš problém vyřešit pouze vhodným nastavením síťového prostředí počítačů. Nastavení vaší sítě je třeba uzpůsobit parametrům přípojného bodu. IP adresaci je třeba nastavit stejným způsobem, jak je tomu u AP bezdrátového připojení. Prakticky to znamená, že Access Point (bude mít třeba adresu 192.168.1.1) připojíte spolu se všemi počítači do switche. Počítače nastavíte tak, že IP adresa bude 192.168.1.x, maska podsítě 255.255.255.0 a gateway bude u všech shodná 192.168.1.1. Znáte-li adresy DNS serverů, můžete je nastavit také.

Varianta s routerem by byla bezpečnější, ale myslím si, že pro vaši potřebu bude toto řešení dostatečné.

? Mám PC s procesorem AMD-K6-2 o frekvenci 500 MHz, základní deskou Aristo AM-954, čipsetem VIA Apollo MVP3, grafickou kartou Rendition Verite 2200 (verze BIOSu je Award Modular BIOS v4.51PG).

Můj první problém spočívá v paměti RAM. Mám zapojené dvě paměti. Jedna je 64MB, která je zapojená od doby stavby PC, a druhou, 128MB jsem zapojila v březnu. Paměť však pracuje jen na 128 MB (128MB pracuje jen na 64 MB u prodejce ji otestovali a zjistili, že je v pořádku). V manuálu k desce se však píše, že deska pracuje i s 256MB RAM.

Druhý problém spočívá v tom, že po startu Windows 98SE se mi objeví obrazovka s hlášením "Explorer způsobil chybu stránkování paměti v modulu MSHTML.DLL na 017f:7ad8c285. atď". Po odkliknutí zmizí systrayové ikony a nemůžu otevřít žádné okno, protože se toto hlášení po kliknutí znovu objeví. Po znovunainstalování Windows (tj. naformátování disku a instalaci) fungoval počítač bez tohoto hlášení asi 6 hodin. Momentální stav je takový, že jsem vymazala knihovnu MSHTML a funguje vše, kromě Active Desktopu.

Vaše problémy jsou pravděpodobně spojeny s drobnou inkompatibilitou paměti a základní desky. Jak již bylo několikrát řečeno, vybrat pro základní desku vhodný typ paměti je poměrně velká alchymie. Přestože je paměť v pořádku, nemusí být plně funkční na některých deskách. Doporučil bych vám vyzkoušet jiný typ paměťového modulu od jiného výrobce. Když zvolíte ten správný, využijete plnou kapacitu a zbavíte se i drobných disfunkcí vašeho PC.

§§§§§


Windows XXL – používejte operační systém budousnosti již nyní! I

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Thorsten Eggeling, Andreas Kroschel, Christian LÖbering a David Wolski

c03p0567

To, co Microsoft teprve připravuje, vy můžete mít již nyní, a to zdarma! Ukážeme vám, jaké nové funkce bude obsahovat příští verze Windows zvaná Longhorn, a jak si zmiňovaná vylepšení integrovat do systému již nyní.

Jiný Průzkumník, hezčí uživatelské prostředí, lepší vyhledávání mnoho uživatelů není se současnými Windows XP už kvůli jejich "konfekčnímu" vzhledu spokojeno a zabudovává si do nich řadu dalších sharewarových či freewarových programů. I samotný Microsoft si je toho vědom a chystá se svá nová Windows vybavovat funkcemi, které v nich uživatelé doposud postrádají. Pod prozatímním označením Longhorn se připravuje nová verze Windows, která by se měla objevit s největší pravděpodobností v roce 2005. Celý projekt se zatím nachází ve své rané fázi, ale cesta, kterou se bude ubírat, je víceméně daná, což se dá pozorovat i na již dnes dostupných alfa-verzích. Ty se sice nijak dramaticky neliší od Windows XP, přesto zde lze najít některé novinky, jež rozhodně stojí za povšimnutí. Uživatelské rozhraní je rozhodně funkčnější než u předchozích verzí Windows, přibyla sem nová lišta nástrojů, která umožní rychlejší navigaci mezi prvky systému, ale hlavně Průzkumník Windows bude rozšířen o možnosti vyhledávání a filtrování položek.

Myslíme si, že se určitě vyplatí jednotlivé oblasti Windows trochu podrobněji probrat. Děláme to hlavně s úmyslem, abychom se mohli pokusit nové funkce zabudovat do dnešních verzí Windows. Dozvíte se tedy nejen to, co Microsoft vlastně v nových Windows zamýšlí, nýbrž vám poskytneme užitečná rozšíření pro vaše Windows. Tyto zdarma dostupné utility vám budou běhat nejlépe na systémech s nainstalovanou nejnovější verzí Internet Exploreru.

Systém souborů

Co je nového: K nejzajímavějším novinkám budoucích systémů Windows bezesporu patří Windows Future Storage (Win FS). Ten nahradí dnes používané systémy souborů NTFS a FAT32. Win FS je založen na SQL databázi, jejíž dotazovací funkce byly integrovány právě do prostředí Průzkumníka Windows. To vše by mělo vylepšit organizaci a možnost přístupu k datům. Celá databáze totiž dokáže zobrazit a odfiltrovat všechny požadované soubory, přičemž vůbec nezáleží na tom, na jakém disku či v jaké složce se nachází. Filtrování souborů bude možné podle celé řady kritérií (název souboru, typ, čas vzniku, další informace jako například meta-tagy u MP3 souborů). Otázka fyzického umístění dat pak přestane pro uživatele hrát významnější roli, a to jak při vytváření, tak při přístupu k souboru. Celý systém souborů bude spuštěn na pozadí, takže se uživatel vlastně nebude muset o nic starat.

Již v alfa-verzi Longhornu je mimo jiné zabudována funkce kalendáře, který umožní přístup ke všem souborům vytvořeným v jistém časovém období. Jako takové upozornění na Win FS a jeho možnosti pak slouží například nově vytvořený panel nástrojů na levém okraji okna Průzkumníka Windows. Ten nahrazuje ve Windows XP se vyskytující oblast "Úkoly", sloužící k zobrazování odkazů pro práci se složkami. V Longhornu se na tomto místě vyskytuje zadávací políčko k zadávání výrazu pro vyhledávání (Filter by). V závislosti na obsahu složky se potom objeví další předdefinované filtry, např. "Název souboru" nebo třeba "Žánr", půjde-li o zvukové soubory. Klepnutím na takovou položku se pak obsah okna Průzkumníka omezí skutečně pouze na soubory odpovídající námi zadaným požadavkům.

Vzhledem k tomu, že Win FS může při takovém způsobu dotazování dosáhnout slušných výsledků jen tehdy, jestliže celá databáze bude trvale v operační paměti a bude se neustále aktualizovat, nezbytností se stane počítač s takovým procesorem, operační pamětí a pevnými disky, které tento nápor zvládnou. Win FS totiž bude neustále zaměstnáván katalogizováním všech souborů na pevných discích, jelikož tato operace bude prováděna na pozadí. Testy v naší redakci prováděné na alfa-verzi Longhornu potvrdily fakt, že všechny úkoly prováděné samotným Win FS vyžadují skutečně velmi výkonný hardware.

Na základě zmiňované alfa-verze však nebylo možné konstatovat, zda Microsoft výše popisovanou databázi nechá otevřenou alespoň pro vytváření políček samotnými uživateli. I když na druhou stranu má Longhorn před sebou ještě dva roky vývoje a Microsoft v něm zajisté provede ještě celou řadu úprav.

1 )Pro hledávání systému souborů: INDEX.VBS

Co jde už dnes: Nový systém souborů pro Windows vám samozřejmě nabídnout nemůžeme. Existují však osvědčené způsoby, jak značně zjednodušit přístup k rozsáhlým souborům dat. Skript INDEX.VBS (3,36 KB), který naleznete , vám umožní vyhledávání podle částí názvů souborů, tedy například "dopis 2001". Tento výraz způsobí vyhledání všech souborů, jejichž název obsahuje řetězce "dopis" a "2001".

Jako základ pro vyhledávání dat vždy slouží celý popis cesty, tzn. INDEX.VBS zobrazí podle výše zadaného předmětu vyhledávání i všechny soubory, které se nacházejí v podsložce Moje dopisy (pokud taková složka obsahující řetězec "dopis" existuje) a mají v názvu souboru pouze výraz "2001". Tento způsob vyhledávání podle několika částí jména souborů není v dialogovém okně pro vyhledávání souboru v současných verzích Windows možný. Abyste mohli tímto způsobem nalezené soubory okamžitě otevřít, vytvoří skript ve složce %windir%\Links jejich dočasné zástupce a otevře je v okně Průzkumníka.

Je samozřejmé, že ze všeho nejdříve si potřebuje skript vytvořit seznam všech souborů. Na rozdíl od automaticky aktualizovaného systému souborů si musíte vy sami tento seznam čas od času aktualizovat, pokud jste v prohledávaných složkách provedli nějaké změny. Při prvním spuštění skriptu si toto skript zajistí automaticky, ovšem při dalších spuštěním se vás vždy bude ptát, zda má shromážděná data aktualizovat.

Seznam souborů si můžete vytvořit i ze souborů na několika discích či složkách. Ty si pohodlně zvolíte v dialogovém okně Vyhledat složku. INDEX.VBS si všechny položky seznamu nahraje do operační paměti. Soubor INDEX.LST se bude načítat pouze při spuštění skriptu.

Tato utilita se zvláště hodí pro velká množství dat, která musíte často prohledávat, ovšem která se zase tak často nemění. V opačném případě vyžaduje od vás její použití u průměrného počítače jistou dávku trpělivosti.

2 )Průzkumník v provedení a` la Excel: INDEX.XLS

Co jde už dnes: Na rozdíl od VB skriptu INDEX. VBS, jenž umožňuje vyhledávání pouze podle zadané cesty, nabízí tabulka INDEX.XLS pro přístup k souborům pět důležitých parametrů: Název souboru, složku, velikost, datum posledního přístupu a konečně cestu k souboru. K tomu máte navíc k dispozici všechny funkce pro třídění a filtrování databáze. INDEX.XLS běží v Excelu 97, 2000 a XP, a naleznete jej jako soubor o velikosti 52,5 KB.

I zde je nutno všechny soubory nejprve načíst a čas od času tuto databázi aktualizovat s tím, jak některé soubory odstraňujete a naopak jiné přidáváte. Tuto aktualizaci spustíte prostřednictvím červeného tlačítka v nejhořejším řádku, průběh aktualizace je podobný jako u skriptu INDEX.VBS. Po načtení pak získáte jednoduchého, ale jinak velmi všestranného excelovského Průzkumníka. Pro otevření souboru v nějaké aplikaci stačí poklepat na odpovídající buňku ve sloupci A. Pro současné otevření několika souborů použijte po jejich označení ve sloupci A modré tlačítko v nejhořejším sloupečku. Pozor je však třeba dát tehdy, kdy použijete filtr, protože v tomto případě Excel označuje automaticky i ty buňky, které jsou skryté. Označování skrytých buněk zabráníte označováním souborů se stisknutou klávesou <Ctrl> (místo klávesy <Shift>). Vámi požadované soubory si pak můžete zobrazit přes funkci automatického filtru, který si otevřete pomocí tlačítka se symbolem šipečky (přesně taková se používá pro rozevírací nabídku) v prvním řádku. Při jeho stisknutí se vám objeví seznam všech položek, a právě první tři položky vám umožňují funkci automatického filtrování. Když budete chtít vyhledat nějakou složku, pak použijte tlačítko šipečky ve sloupci B. Po vyhledání složky se vám navíc objeví ještě i soubory, které v této složce leží. Dokonce můžete používat i pokročilejší databázové funkce, jako například "Prvních 10 ...", abyste kupříkladu nalezli ty největší soubory. Také si můžete nastavit svůj vlastní filtr. Excel se svými možnostmi, jako "Má na začátku", "Obsahuje", "Je větší než" apod., vám v tomto případě nabízí tolikero možností, že není takřka možné, abyste nenašli tu svoji. Poklepáním na libovolnou buňku ve sloupci B pak všechny nastavené filtry nebo jejich kombinace odstraníte.

Pravděpodobně jako velmi často používaný filtr bude sloužit tlačítko Hledání řetězců v názvech souborů. Přesně vzato se jedná o pohodlnější přístup k excelovské funkci "Obsahuje".

Do Excelu je možné načíst maximálně 65 000 souborů, větší počet tato aplikace nezvládá. Dalšími omezeními jsou možnost výběru pouze z pěti sloupečků, popřípadě omezenější možnosti pro přístup k jednotlivým souborům.

Relativně jednoduchý zdrojový kód (jedná se o současné použití VBA a VB skriptu) však dovoluje skriptováníznalým uživatelům prakticky libovolné úpravy tohoto souboru. Počítač vybavený systémem souborů FS našeho excelovského Průzkumníka zcela jistě potřebovat nebude, i když pro práci s počtem souborů řádově ve stotisících budete potřebovat minimálně počítač s procesorem o taktovací frekvenci 500 MHz. S takovým nebo lepším počítačem pak budete příjemně překvapeni, jak rychle probíhá načítání dat a hlavně jejich filtrování a třídění.

3 )Větší přehled: Průzkumník s filtrem

Co jde už dnes: vám nabízíme ně-meckou utilitu s názvem PCWBand (PCWBAND.ZIP, 612 KB). Její schopnosti jsou do značné míry srovnatelné s tím, co nabízí funkce filtrování v Průzkumníku operačního systému Longhorn. Pro její instalaci stačí archiv rozbalit do libovolné složky, například do C:\Program Files\PCWBand. Nakonec spusťte dávkový soubor REG.BAT. Nyní si otevřete Průzkumníka a v menu Zobrazit/Panely nástrojů zatrhněte položku PC-WELT.

Nová lišta nástrojů je nyní prakticky neviditelná, jelikož leží u pravého okraje vedle naposledy zobrazené lišty. Přetáhněte lištu PC-WELT myší na vámi zvolenou pozici. V této nové liště můžete uprostřed vidět zadávací políčko pro předmět vyhledávání. Zadejte kupříkladu řetězec ".doc" a stiskněte tlačítko Filter. V Průzkumníku se vám zobrazí pouze soubory s příponou DOC. Tlačítko Select slouží k označení všech těch souborů, jež splňují kritérium zadané pro filtrování. Jestliže pak budete znovu chtít vidět všechny soubory a složky, stiskněte tlačítko Refresh, popřípadě stiskněte klávesu <F5>.

Speciální filtr pro MP3 soubory aktivujete zatržením položky MP3. Pro správné fungování této volby musí být zobrazen panel Adresa a dále funkce úplného zobrazování cesty k souborům (nastavuje se v menu Nástroje/Možnosti složky/záložka Zobrazení/položka Zobrazovat úplnou cestu v adresním řádku). V opačném případě tato utilita cestu k souborům nenalezne. Jestliže jsou všechny výše uvedené podmínky splněny a položka MP3 je zatrhnuta, filtruje PCWBand tyto soubory ne podle názvů souborů, nýbrž podle tagů v ID3V1 formátu obsažených právě v MP3 souborech. Průzkumník Windows zobrazí (nebo označí) pouze ty soubory, které obsahují odpovídající řetězec v tagu Artist, Album, Year či Genre.

Upozornění: PCWBand přísně rozlišuje mezi malými a velkými písmeny, protože pracuje s poměrně složitým vyhledávacím algoritmem. Tuto utilitu můžete rovněž s výhodou použít pro vyhledávání textu v Internet Exploreru. Všechny potřebné informace naleznete v přiloženém souboru PCWBAND.CHM, a to v německém jazyce.

Pro odinstalování programu spusťte dávkový soubor UNREG.BAT a pomocí Editoru registru smažte v registru klíč Hkey_Current_User\Software\PC-WELT\pcwBand.

4 )Jak zjistit obsah textu: Služba Indexing Service a utilita Wilbur

Co jde už dnes: Ve Windows 2000 a XP je pro vyhledávání v textech určena speciální služba s názvem Služba Indexing Service. Ta vám umožňuje komplexní vyhledávání celých textů v dokumentech. Kromě toho je rychlejší ve zpracování dotazů než standardní funkce pro vyhledávání, kterou vyvoláte přes nabídku Start/Hledat. Standardně však tato služba není ani spuštěna, ani nakonfigurována.

Přitom Služba Indexing Service byla jako příslušenství obsažena již ve Windows NT4. Tam byla ještě pod názvem Microsoft Index Server součástí WWW serveru s názvem Internet Information Server. Tady měla úkol umožnit dotazování týkající se obsahu WWW serveru pro internet či intranet. Ve Windows 2000 Microsoft rozšířil server indexování o možnost prohledávání libovolných složek na lokálním pevném disku. Služba Indexing Service však zpracovávala pouze formáty HTML, TXT a soubory Office, jakož i Internet Mail a elektronické zprávy.


Windows XXL – používejte operační systém budousnosti již nyní! II

Tato velmi šikovná, i když opomíjená funkce má na druhou stranu tu nevýhodu, že značně zpomaluje běh celého operačního systému. Proto byste si měli při jejím používání ze všeho nejdříve vytvořit nový katalog, jenž bude obsahovat pouze složky, jejichž soubory musíte velmi často prohledávat. Při vytváření katalogu pak postupujte následujícím způsobem:

1. Klepněte si na nabídku Start/Nastavení/Ovládací panely/Nástroje pro správu/Správa počítače a zde si ve stromové struktuře rozbalením oddílu Služby a aplikace označte položku Služba Indexing Service. Z kontextového menu položky si pak vyberte příkaz Nový/Katalog.

2. V dialogovém okně Přidat katalog zadejte vámi zvolené jméno katalogu, například Můj archiv, a zadejte cestu pro soubory katalogu. Pokud tato složka ještě nebude existovat, Windows ji automaticky vytvoří.

3. Z kontextového menu právě vytvořeného katalogu zvolte příkaz Nový/Adresář a v dialogovém okně Přidat adresář zadejte cestu ke složce, jejíž obsah budete chtít přidat do indexu vyhledávání. Tento krok poté zopakujte pro každou složku, kterou budete později chtít prohledávat.

4. Ve standardním katalogu System je již několik složek pro indexování standardně předvoleno, kupříkladu složka Documents and Settings. Pokud některou z těchto složek budete chtít z indexování vyloučit, poklepejte na ni a v poli Zahrnout do indexu zvolte parametr Ne.

5. Službu spustíte, když ve stromové struktuře označíte položku Služba Indexing Service a v kontextovém menu klepnete na příkaz Spustit.

6. Pokud budete chtít, aby se tato služba v budoucnu spouštěla automaticky, musíte se ve stromové struktuře přesunout na oddíl Služby a v seznamu poklepat na položku Indexing Service. Na kartě Obecné pak nastavte v poli Typ spouštění hodnotu Automaticky.

Po spuštění služby můžete ve struktuře Služby opět vybrat položku Indexing Service. Ve sloupci Stav služby se nejprve objeví termín Spouštění a za chvíli Spuštěno. Počkejte, dokud se neobjeví výraz Spuštěno v tuto chvíli je indexování skončeno. Nyní můžete přes dotazovací formulář zadat dotaz pro vyhledávání. Hledání se dá rozšířit ještě na další typy souborů, pokud je k dispozici odpovídající filtr. Na internetové adrese www.sharepointserver.com/ifilters.html najdete filtry například pro soubory PDF, ZIP, RTF a řadu jiných.

Dalším nešvarem je bohužel to, že samotný formulář pro zadávání dotazů je jen velmi obtížně dostupný, a to právě přes ikonu Správa počítače v Ovládacích panelech. Navíc výsledky vyhledávání standardně zobrazují pouze název dokumentu, jeho velikost, datum vytvoření a cestu. Přesto existuje možnost, jak zmíněný formulář vyvolat rychleji a jak získat více informací o nalezených dokumentech.

Jak již bylo zmíněno, formulář pro zadávání dotazu vyvoláte přes ikonu Správa počítače, když ve stromové struktuře zvolíte v oddílu Služby a aplikace položku Služba Indexing Service a nato vyberete vhodný katalog. Poté ještě musíte klepnout na položku Dotaz pro katalog. Windows pak otevřou HTML soubory CIADMIN.HTM, CIQUERY.HTM a IXQLANG.HTM. Tyto soubory se nacházejí ve složce \Winnt\Help. Vlastní formulář je pak obsažen v souboru CIQUERY.HTM, takže jej můžete snadno otevřít pomocí Internet Exploreru zadáním adresy

file:///<Disková jednotka>:/Winnt/Help/Ciquery.htm#machine=<Název počítače>, catalog=<název katalogu>

Výrazy v hranatých závorkách přirozeně musíte nastavit podle údajů odpovídajících vašemu počítači.

Při zadání dotazu se nemusíte omezovat pouze na výskyt nějakého výrazu v textu, nýbrž lze vyhledávat i podle dalších kritérií, kupříkladu podle autora dokumentu vytvořeného ve Wordu, či podle data vzniku. Tak zadání výrazu #DocAuthor=Pavel Novák vám zobrazí všechny dokumenty, u nichž se zadané jméno ve vlastnostech dokumentu vyskytuje. Podrobnější popis syntaxe dotazů pak můžete najít v on-line nápovědě Služby Indexing Service.

Pokud vám zmiňovaná služba připadá přes všechna možná ulehčení stále ještě poněkud složitá, pak můžete vyzkoušet pro prohledávání textu utilitu Wilbur. Naleznete ji ve verzi 2.1, popřípadě na internetové adrese wilbur.redtree.com. Je určena pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP (WILBUR21B21.ZIP, 1,19 MB). Wilbur vám pomůže pomocí vyhledávání indexů rychle najít vámi požadované textové pasáže například v dokumentech s příponami TXT, HTML, případně souborech vytvořených ve Wordu.

Plex Design

Co je nového: Microsoft si nikdy při uvádění nových verzí Windows nenechal ujít možnost opatřit tyto verze modernějším, a pokud možno neotřelým vzhledem. Ten nejnovější se bude u Windows nazývat Plex a můžete jej obdivovat již v alfa-verzích Longhornu. Jednotlivá menu, titulky oken a dialogy zůstaly světle modré, ovšem záložky jsou zde standardně nastaveny na zelenou barvu.

Co jde už dnes: V tomto případě se nejedná vůbec o nic nového. Stačí jedna změna v souboru UXTHEME.DLL, a nové grafické rozhraní máte i v současných Windows XP. Plex vlastně není nic víc než jeden z takzvaných motivů. Vámi prováděné úpravy vzhledu pomocí těchto motivů jsou však ve Windows XP Microsoftem omezeny. Zmiňovaná DLL knihovna akceptuje změny motivů pouze v případě, kdy je nový motiv digitálně podepsán Microsoftem. Jinak se vám totiž v seznamu možných schémat vůbec neobjeví. Proto v případě, kdybyste si chtěli změnit vzhled svých Windows, pak byste byli za normálních okolností odkázáni na Plus Pack či právě na novou verzi Windows.

Ovšem i toto omezení vytvořené Microsoftem se dá obejít. Hlavní část práce přitom za vás již vykonali tvůrci freewarových aplikací. Budete potřebovat soubory WINXP_THEME_PATCH.RAR (587 KB, pro Windows XP bez nainstalovaného Service Packu 1), popř. THEMEXP_PATCH_2.RAR (567 KB, pro Windows XP s nainstalovaným Service Packem 1). Oba je naleznete , nebo si je můžete stáhnout na internetové adrese winxp.hilfebullet.de, když klepnete na odkaz Databáze a poté na kategorii Windows XP Patches. Archiv si vyextrahujte, ovšem pozor pro extrahování souborů z archivů je třeba použít buď program UNRAR.EXE, či aplikaci Winrar. Ostatní programy nejsou s formátem RAR 3.x kompatibilní! Aplikaci Winrar vám proto přinášíme i ve verzi 3.11, případně si ji můžete stáhnout na internetové adrese www.rar.cz (WRAR311CZ.EXE, 981 KB). Po rozbalení archivu spusťte soubor SETUP.EXE. Konečně po restartu Windows vám budou Windows XP díky modifikaci zmiňované knihovny přijímat i nepodepsané motivy.

Velký výběr motivů naleznete např. na internetové adrese themexp.org. Po klepnutí na odkaz Visual Styles se vám zobrazí možnost výběru asi z 800 schémat, mezi nimi pak naleznete i různé motivy vycházející z Longhornu. Vámi vybrané schéma pak stačí pouze rozbalit do složky %windir%\resources\themes. Poté klepněte pravým tlačítkem myši na pracovní plochu a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Pokud autor vámi vybraného schématu dodal k němu soubor ve formátu *.theme, uvidíte toto schéma na záložce Motivy. Pokud tomu tak není, klepněte na záložku Vzhled a svoje schéma si vyberte pod položkou Okna a tlačítka.

Nedoporučujeme vám však příliš se zabývat stahováním rozličných variant schémat Longhornu, protože řada z nich už s jeho původem moc společného nemá.

Sidebar

Co je nového: Spolehněte se jednoduše na Sidebar je to jakýsi plovoucí panel nástrojů, který se v Longhornu bude vyskytovat na pracovní ploše. Jeho úkolem bude zobrazovat všechny pro vás nepostradatelné informace, případně přebírat provádění úkolů od jednotlivých aplikací tak, aby se mohl zpřístupnit zbylý prostor na pracovní ploše.

Každý, kdo používá Linux, zřejmě zná princip fungování prostředí GNOME a KDE, jejichž panely nástrojů jsou rovněž vystavěny z nejrůznějších miniaplikací. U dosud nejnovější alfa-verze Longhornu je však nabídka přece jen ve srovnání s prostředím Linuxu neporovnatelně slabší k dispozici je zobrazování času, náhled pro obrázky, seznam naposledy spuštěných programů a lišta pro otevření až čtyř virtuálních pracovních ploch, což už tady také jednou bylo. Ostatně celý Sidebar se ukazuje jako velmi málo flexibilní a neschopný z pohledu integrace nových panelů či co se týče reakce na akce typu drag&drop. Do doby, než se nová verze Windows vypustí na trh, budou muset vývojáři ještě celou řadu věcí zlepšit. Ohlas na zabudování Sidebaru byl totiž tak výrazný, jako by se jednalo o klíčovou funkci Longhornu.

1 )Bluebar PC WORLDu: Lišty Longhornu pro všechny

Co jde už dnes: Ve Windows Longhorn dostane Sidebar pouze toto nové jméno a na výběr bude několik různých částí, z nichž si budete moci sami vybrat ty, které v této liště budete chtít mít. Jejich funkce se však nebude nijak významně odlišovat od lišt nástrojů známých ze starších systémů Windows. Prostřednictvím několika triků se i obyčejné panely nástrojů projeví jako dokonalí mistři převleků, neboť se dají s trochou úsilí přeměnit na mnohostranné prvky, které vám budou poskytovat nejrůznější systémové informace. Obecně vzato jsou tyto poměrně rozměrné lišty vhodné samozřejmě pouze pro monitory používající vyšší rozlišení (minimálně 1 024 x 768 bodů), případně při nižším rozlišení a současném použití dvou monitorů.

Internet Explorer přinesl ve své verzi 5 rozšíření obyčejných panelů nástrojů, tzv. Browser Bands. S jejich pomocí se dá libovolný obsah ve formátu HTML zobrazit na pracovní ploše, popř. na Hlavním panelu. Takto vytvořená lišta nástrojů se potom chová jako miniaturní okno Internet Exploreru. Všechno, co dokáže internetový prohlížeč zobrazit, se tedy dá rovněž v takovém panelu ukázat.

Abyste mohli takovým lištám doslova vdechnout život, nepotřebujete kromě HTML dokumentů žádný další software. Požadovaný obsah sami obdržíte prostřednictvím několika úprav v registru Windows jako nové položky v kontextovém menu Hlavního panelu.

Samozřejmě ne každý soubor se hodí pro zobrazování ve formě lišty panelu nástrojů. Nezbytným požadavkem pro to, aby se dal k výše zmíněnému účelu použít je skutečnost, že smí zabírat jen velmi málo místa, neboť umístění lišty se předpokládá k okraji pracovní plochy, kde má být "ukotvena". jsme pro vás připravili balíček s názvem Sidebar PC WORLDu (BLUEBAR.ZIP, 7,51 KB), v němž naleznete několikero předpřipravených HTML souborů, jež jsou speciálně koncipovány pro fungování jako lišty nástrojů. Konkrétně se jedná o lišty zobrazující datum a zadávací políčko k prohledávání prostřednictvím vyhledávače Google.

Ve Windows 2000 a XP máte možnost využít ještě dalších tří nikde nedokumentovaných lišt nástrojů, kterými můžete náš Sidebar obohatit. Umožní vám zobrazit libovolnou složku v Průzkumníku Windows, takže se budete moci rychle přesunout na vámi požadovanou složku, a následným klepnutím si ji můžete otevřít v novém okně Průzkumníka. Další možností je zobrazení položky Oblíbené a konečně lišta umožňující zobrazit kompletní historii Průzkumníka. Na náhradu v Longhornu existující lišty pro prohlížení obrázků jsme záměrně zapomněli, protože si myslíme, že nemá valného smyslu, stejně tak jako na podle našeho názoru velmi předimenzované hodiny v Sidebaru Longhornu. Snažili jsme se totiž upřednostnit funkčnost a účelnost před formou.

Abyste nemuseli upravovat registr Windows pro každou lištu nástrojů zvlášť, připravili jsme pro vás usnadnění ve formě HTA skriptu s názvem BLUEBAR.HTA. Dynamický obsah ve formátu HTML u našich souborů ale vyžaduje nainstalovaný Internet Explorer ve verzi 5.5 a vyšší.

Instalace spočívá pouze ve zkopírování všech souborů Bluebaru do libovolné složky. Nyní spusťte poklepáním skript BLUEBAR.HTA. V seznamu se vám objeví všechny námi nabízené lišty, které můžete pomocí klepnutí myší postupně vybírat. Po skončení výběru klepněte na tlačítko Potvrdit, čímž svůj výběr potvrdíte. BLUEBAR.HTA za vás automaticky provede všechny potřebné úpravy v registru Windows.

Provedené změny nejsou okamžitě viditelné, ze všeho nejdříve je třeba klepnout na volné místo na pracovní ploše a následně stisknout klávesu <F5>, čímž se provede aktualizace pracovní plochy. Po uplynutí několika sekund uvidíte v kontextovém menu Panely nástrojů u Hlavního panelu nové položky.

Vyberte si ze seznamu vámi požadované lišty a přetáhněte je se stisknutým levým tlačítkem myši k okraji pracovní plochy. Ušetříte poměrně hodně místa, když z kontextového menu lišty, které vyvoláte klepnutím pravým tlačítkem myši na lištu, zrušíte zatrhnutí u položky Zobrazit text. Pokud budete později chtít lištu nástrojů nejen odstranit, nýbrž odebrat odkaz na ni i z kontextového menu Hlavního panelu, spusťte jednoduše skript BLUEBAR.HTA, odstraňte zatržítko před požadovanou položkou a stiskněte tlačítko Potvrdit.

Další podrobnosti k těmto poměrně složitým lištám nástrojů získáte z nápovědy. Uživatelé znalí skriptování se mohou navíc dozvědět celou řadu dalších informací z komentářů ve zdrojovém kódu souboru BLUEBAR.HTA.


Windows XXL – používejte operační systém budousnosti již nyní! III

2 )Ještě více Sidebars: Alternativy na internetu

Co jde už dnes: Komu v předcházejícím tipu uvedené naše řešení prostřednictvím prostředků Windows nepostačuje, ten se může na internetu poohlédnout po celé řadě obdobných Sidebars šířených ve formě zdarma dostupných doplňků. V následujících řádcích vám prozradíme některá z nejzajímavějších řešení.

"Codename: Dashboard 1.1": Tento freewarový doplněk zabuduje do systémů Windows Sidebar, podobnou té v Longhornu. Je vhodný pro verze Windows 98 SE a vyšší. Naleznete jej , popř. na internetové adrese www.snpsoftware.com (DASHBOARDSETUP-V11-FRAMEWORK11.EXE, 2,44 MB) Vzhled Dashboardu se nastavuje pomocí skinů.

Aby vám Dashboard vůbec běžel, je třeba mít na počítači nainstalovaný .NET Framework verze 1.1 (viz kapitola Nové programy). Program samotný je aplikace typu Host pro vyměnitelné komponenty, jež poskytují vlastní funkce a obsah. Stáhnutí .NET Framework verze 1.1 představuje balíček o velikosti okolo 23,7 MB, ovšem naleznete jej i . Dashboard vyžaduje ve Windows 98 SE 64 MB RAM, ve Windows XP 128 MB RAM.

Y#z Dock 0.8.1: Uživatelé počítačů MacIntosh si jsou jisti, že Mac-OS X se svou pracovní plochou Aqua by prostředí Windows jenom prospěl. Všichni, kteří se k tomuto názoru připojují, by si měli rozhodně prohlédnout Y#z Dock 0.8.1. Tento Sidebar je určen pro systém Windows XP a naleznete ho , nebo na internetové adrese yz.designtechnika.com/software/yzdock/index_en.html (YZ_DCK0081.ZIP, 833 KB). Při jeho nasazení musí být na monitoru nastavena barevná hloubka minimálně 16 bitů. Freeware nabízí "vodní" efekty v úzkém Sidebaru. K tomu účelu utilita napodobuje z Mac-OS známý "Dock", což je jakási alternativa pro panel nástrojů Rychlé spuštění, která zobrazuje zástupce nejčastěji spouštěných aplikací. Další externí komponenty jsou k dispozici na internetové adrese marvila.freeplace.net .

Celá aplikace je sice ve stadiu beta-verze, ovšem chová se stabilně. Instalační rutina v programu chybí, ostatně pro instalaci stačí pouze soubory v archivu rozbalit do libovolné složky a následně spustit soubor YZDOCK.EXE. Na výběr máte standardně anglickou a japonskou jazykovou mutaci, ovšem dají se najít i další jazyky, kupříkladu jazykový modul s němčinou najdete jako soubor DEUTSCH.ZIP o velikosti 14,5 KB , popřípadě jej lze stáhnout na internetové adrese yz.designtechnika.com/software/yzdock/index_en.html. Soubor s jazykovým modulem (například německý DEUTSCH.LANG) stačí potom zkopírovat do podsložky Languages programu Y#z Dock.

Command Prompt Explorer Bar 1.1: Potřebujete Příkazový řádek stejně tak často jako Průzkumníka Windows? Zmíněný freewarový program, který rovněž můžete nalézt (COMMANDBARSETUP.MSI, 201 KB), vám poskytne obojí současně. Programátor napsal v jazyku C# rozšíření pro Průzkumníka Windows původně jako ukázkový příklad pro komunitu vývojářů (viz internetovou stránku www.codeproject.com). Ten, kdo si tuto utilitu chce stáhnout z internetové adresy www.codeproject.com/csharp/commandbar.asp, neunikne registraci zdarma jako nový člen této komunity.

Přesto ten, kdo nechce mít s programováním absolutně nic společného, se také může z této opravdu vydařené utility těšit. Po jednoduché instalaci máte k dispozici integrovaný Příkazový řádek v Průzkumníku Windows verzí 2000 a XP. Ve formě panelu nástrojů pro pracovní plochu však tento program neběží, dá se použít pouze jako panel nástrojů pro Průzkumníka, takže jej v případě potřeby můžete vyvolat v Průzkumníku přes menu Zobrazit/Panel aplikace Explorer/Command Prompt /Ctrl+M/. Příkazový řádek je pak vždy nastaven na cestě ke složce, kterou máte právě v Průzkumníku označenou. Standardně je zabudovaná i podpora funkcí maker.

Kontrola uživatelů

Co je nového: Správci systémů budou v budoucnu moci přes Ovládací panely zabránit uživatelům bez patřičných oprávnění spustit počítač. Stejně tak bude možné nastavit zákaz spuštění počítače v předem nastaveném časovém intervalu. Ve Windows Longhorn je možné omezit přihlašování určitého uživatele pouze na určité časy. Všechna potřebná nastavení a zákazy spuštění se provádějí velmi pohodlně a přehledně pomocí okna, v němž je kalendář. Další možnost zabezpečení v Longhornu spočívá v tom, že lze nastavit spouštění her a vyhodnocovat obsah internetových stránek na základě věku přihlášeného uživatele. Takže je možné kupříkladu provést nastavení, že náš vlastní potomek bude moci na internetu pouze na ty stránky, jež jsou vhodné pouze pro děti do patnácti let.

1 )Časová omezení: S příkazy net ve Windows 2000/XP

Co jde už dnes: Možnost stanovit funkčně srovnatelná pravidla pro správu počítače je reálná už dnes, a to ve verzích Windows 2000 a XP. Rozdíl spočívá pouze v tom, že v Ovládacích panelech chybí pro pohodlnou obsluhu odpovídající aplet. Proto musíte ve Windows 2000 a XP používat Příkazový řádek. Základním předpokladem ale je to, že do systému musíte být přihlášený jako administrátor. Pro omezení spouštění počítače v určitých časových intervalech použijeme příkaz net user. Tak například příkaz

net user anna /times:Po-Pá,16-20

nastavuje pro uživatelku Anna, že se může do systému přihlásit pouze v pracovní dny (pondělí až pátek) a navíc pouze od 16 do 20 hodin. Časy, kdy se může nějaký uživatel do systému přihlásit, se však dají specifikovat daleko přesněji. Vícero časových intervalů v tomto případě stačí oddělit středníkem. Například příkaz

Po,14-16;Út,14-16;St,14-16

Upozornění: Při zadávání časového intervalu se nesmí používat mezery. Chybné zadání časového intervalu pak povede k tomu, že se zmiňovanému uživateli do systému vůbec nepodaří přihlásit. Proto si v každém případě svoje zadání zkontrolujte pomocí příkazu

net user <uživatelské jméno>

bez dalších parametrů. Pro daného uživatele se vám zobrazí časové intervaly, v nichž mu je dovoleno se přihlásit. Konečně pomocí příkazu

net user <uživatelské jméno> /times:all

všechna nastavená časová omezení můžete opět zrušit.

2 )Zákazy: Jak zabránit spouštění aplikací

Co jde už dnes: Spouštění programů můžete omezit ve všech verzích Windows patřičným zásahem do registru Windows. Spouštění nebo naopak zákaz spuštění programů se však nedá nastavit v závislosti na věku uživatele.

Jak na to? Otevřete si Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\Current Version\Policies\Explorer. Musíte ovšem být přihlášeni jako uživatel, pro nějž mají dále prováděná omezení platit. Vytvořte v klíči Policies podklíč se jménem RestrictRun a v něm vytvořte novou textovou hodnotu se jménem "1". Jako údaj hodnoty zadejte spouštěcí soubor programu, který dovolíte zmiňovanému uživateli spustit (například WINWORD.EXE). Pak postupně vytvářejte podklíče s názvy "2", "3", "4" atd. a každému z nich přiřazujte spouštěcí soubory, které uživateli dovolíte spouštět. Po vytvoření seznamu, odhlášení a následném přihlášení začnou všechna nastavení účinkovat. Všechny programy, jež jste nedovolili spustit (jejich spouštěcí soubory nebyly zapsány do registru), přihlášenému uživateli prostě nepůjdou.

Pro Windows ME, 2000 a XP existuje ovšem i obrácená cesta. Všechny programy je dovoleno spouštět, pokud některý z nich nezakážeme. Postup je v tomto případě obdobný tomu popsanému výše, pouze místo podklíče RestrictRun vytváříme podklíč DisallowRun. Programy, které do tohoto podklíče zapíšeme, spustit nepůjdou.

Všechna tato omezení však obecně nejsou moc spolehlivá a platí pouze pro Průzkumníka Windows. Pokud dovolíte přihlášenému uživateli spouštět program Příkazový řádek (představovaný souborem COMMAND.COM, popřípadě CMD.EXE), pak je možné z něj spouštět všechny programy, na které si on vzpomene. Dokonce i když na počítači dovolíte spustit pouze Word či Excel, zůstává vynalézavějším uživatelům stále ještě možnost spouštět ostatní programy přes makra, anebo název zakázané aplikace jednoduše přejmenovat a takto jej nyní už pod nezakázaným jménem spouštět.

Nejlepší možnosti pro omezení spouštění aplikací mají Windows XP Professional. Tady stačí přes nabídku Start/Spustit zadat do políčka Otevřít: příkaz SECPOL.MSC, čímž se otevřou Místní nastavení zabezpečení, a v levém sloupci klepnout na Zásady omezení softwaru. Je také možné, že budete nejprve muset přes menu Akce/Vytvořit nové zásady tato omezení zinicializovat. To v daném případě poznáte podle varovného hlášení v pravé části okna. Potom klepněte pravým tlačítkem myši na tlačítko Další pravidla a zde zvolte položku Nové pravidlo cesty. Nyní do políčka Cesta zadejte EXE soubory, popřípadě cesty, v nichž nesmí být spuštěn žádný soubor. Položku Úroveň zabezpečení k tomuto účelu nastavte na údaj Nepovoleno. To celé ovšem funguje i pro nastavení úrovně bezpečnosti pro zóny internetu, pokud je stiskem pravého tlačítka myši na položku Další pravidla přidáte do seznamu přes příkaz Nové pravidlo zóny internetu. Zakážete-li tímto způsobem některé adresy na internetu, pak je nadále v Internet Exploreru vůbec neotevřete.

Upozornění: Všechna výše popisovaná omezení má však smysl provádět pouze tehdy, pokud omezovaný uživatel nemá žádná administrátorská práva. V opačném případě se všechna omezení dají stejným způsobem nastavit zpět.

Mini Windows

Co je nového: Dnes již staromódní operační systémy Windows 9x/ME tvoří se svojí spouštěcí disketou na bázi operačního systému MS-DOS, včetně kompletního rozhraní systému MS-DOS, jeden opravdu mohutný záchranný systém. Nové verze Windows nabízejí v nouzi nanejvýš silně omezenou Konzoli pro zotavení, jež ale kromě vlastních příkazů nedokáže spustit žádné externí programy, což je velký nedostatek, který mnozí uživatelé Microsoftu vyčítají. Firma Microsoft tento nedostatek uznala a vyvinula Windows PE (Preinstalled Environment), jakási mini Windows XP s poměrně značným množstvím nejrůznějších funkcí. Windows PE dokáží provádět všemožné operace v souborových systémech FAT i NTFS tak dokáží z těchto systémů číst, kopírovat, mazat, formátovat a vytvářet diskové oddíly. Dále dovolují spouštění skriptů, dávkových souborů a libovolných externích aplikací pro Windows. Windows PE jsou sice již dnes k dispozici, ovšem pouze pro OEM partnery Microsoftu a pro nákupce velkého množství licencí. Co se týče konečného uživatele, ten záchranný systém Windows PE získá až s novými Windows Longhorn.

Co jde už dnes: Praktická Windows PE pro každého přesto existují, i když vlastně neexistují. Jak to vlastně tedy je? Nizozemský vývojář a profesionál v oblasti operačních systémů Bart Lagerweij dal na svých internetových stránkách www.nu2.nu/pebuilder v polovině letošního května k dispozici vylepšenou exkluzivní verzi Windows PE, a to včetně podpory sítí. Microsoft jej údajně "nicely", tedy slušně požádal, aby tuto verzi nazývanou PE Builder okamžitě ze svých stránek odstranil. Právním důvodem byla skutečnost, že tato utilita obsahovala dva originální soubory od Microsoftu. Všechno ostatní prováděl PE Builder prostřednictvím právně nijak nenapadnutelných kopírovacích prostředků. To, že se Lagerweijsův PE Builder Microsoftu vůbec nelíbil, bylo zcela logické, když si uvědomíme, že s jeho pomocí vytvořený bootovací CD disk umožňoval přístup na jakýkoliv počítač běžící v operačním systému NT4/2000/XP bez znalosti přístupového hesla (!), dále pak bylo možné získat přístup ke všem složkám na počítači a provádět s nimi vše podle libosti, takže v důsledku toho všeho došlo při použití zmiňovaného CD disku k vyřazení všech zabezpečovacích mechanismů těchto operačních systémů. Problémy Barta Lagerweijse s Microsoftem mimo jiné mají pro vás čtenáře nepříjemný důsledek, a to ten, že i když tuto konfliktní utilitu máme k dispozici, nemůžeme ji v současné době uveřejnit . Přesto vám v následujících řádcích popíšeme její použití, neboť Lagerweij nyní pracuje na čisté verzi 2, která by se měla každým dnem objevit znovu na adrese www.nu2.nu/pebuilder, kde by měla být volně ke stažení. Vycházíme totiž z předpokladu, že verze 2 se nebude z technického hlediska nijak dramaticky lišit, neboli že se bude chovat obdobně jako nyní již zakázaná verze 1.

Pro vytvoření bootovacího CD disku Windows PE potřebujete počítač, na němž běží Windows XP Professional s nainstalovaným Service Packem 1 a instalační CD disk Windows XP Professional s integrovaným Service Packem 1. První předpoklad nebude činit žádné problémy, horší to bude se splněním podmínky druhé. Nyní se vám pokusíme popsat, jak vytvořit bootovací CD disk Windows XP Professional s integrovaným Service Packem 1, a případně jakým způsobem dále do něj integrovat nejrůznější záplaty (v angličtině nazývané Hotfixes).

Každý Service Pack podporuje zvláštní režim instalace tzv. Slipstream, s jehož pomocí můžete modifikovat původní instalační soubory Windows. Co se týče záplat, pro ty tento režim neplatí a pro jejich integraci je nutno patřičné změny provést ručně. Postup je následující:

Integrace Service Packu 1: Ze všeho nejdříve budete potřebovat instalační CD disk Windows a aktuální Service Pack. Zkopírujte všechny soubory z CD disku do libovolné složky. V případě Windows 2000 spusťte Service Pack s parametrem /s, následovaným cestou k cílové složce s instalačními soubory. Například pro Service Pack ve Windows 2000 bude příkaz znít takto:

w2ksp3.exe /s:<cílová složka>


Windows XXL – používejte operační systém budousnosti již nyní! IV

Pro Windows XP bude příkaz vypadat takto:

XPSP_cs_x86.exe /s:<cílová složka> Cílovou složkou se rozumí složka, do níž

jste předtím nakopírovali všechny soubory z instalačního CD disku. Instalační rutina vás nyní pouze požádá o zadání složky pro dočasné soubory a zbytek pak proběhne automaticky. Takto získáte instalační soubory Windows s integrovaným Service Packem.

Integrace záplat: Přesuňte se do složky s instalačními soubory záplaty a tam se přesuňte do podsložky \I386. Je třeba zdůraznit, že pro nás jsou důležité pouze ty záplaty, které se objevily po uveřejnění posledního Service Packu. Zde v libovolném textovém editoru otevřete soubor DOSNET.INF a do odstavce [OptionalSrcDirs] vložte řetězec svcpack. Potom ve složce \I386 vytvořte novou složku se stejným názvem jako výše uvedený řetězec.

Nyní přijde na řadu manuální práce. Nejdříve musíte všechny soubory záplat přejmenovat tak, aby neobsahovaly ani první podtržítko, ani žádný text za ním. Tak kupříkladu záplata s názvem Q311967_W2K_SP3_X86_CS.EXE dostane po přejmenování název Q311967.EXE. Potom zkopírujte všechny přejmenované soubory do složky \Svcpack. Přesuňte se do této složky a všechny soubory rozbalte to provedete prostřednictvím parametru /x, takže například zadáte příkaz

q3111967 /x

Jako cíl zadejte libovolnou složku pro dočasné soubory. Poté zkopírujte všechny rozbalené soubory zpět k instalačním souborům, a sice podle níže uvedeného vzoru.

Soubory katalogů (s příponou CAT) patří do složky \Svcpack. Všechny ostatní soubory je třeba zkopírovat vždy do té složky, ve které se nacházely na originálním CD disku Windows. Výjimkou jsou soubory: UPDATE.EXE, UPDATE.INF, SPMSG.DLL, SPCUSTOM.DLL, SPUNINST.EXE, UPDATE.VER jakož i soubory v podsložce \Symbols. Celou práci nejlépe provedete pomocí příkazu Xcopy. Předpokládejme, že instalační soubory Windows máme ve složce C:\Wininst a záplaty ve složce C:\Hotfix. Pak použijete příkaz

xcopy c:\hotfix\* c:\wininst \i386 /s /r

Nyní odstraňte soubory vyskytující se dvakrát, nebo spíše zkomprimované původní soubory z instalační složky a podsložek. Použijte k tomu Průzkumníka v zobrazení Podrobnosti a klepněte na sloupec Název souboru. Vždy tam, kde se vyskytuje název souboru lišící se pouze příponou, smažte ten soubor, který obsahuje v příponě podtržítko. Celou operaci potom zopakujte pro všechny podsložky složky \I386.

Pokud teprve kontrolujete dočasnou složku pro záplaty ( v našem příkladu C:\Hotfix) a její podsložky, můžete rychle posoudit podle rozbalených souborů, které soubory se stejným jménem máte v instalační složce hledat.

Po této namáhavé proceduře už stačí pouze smazat soubor SVCPACK.IN_ a vytvořit soubor s názvem SVCPACK.INF, jehož obsah pro Windows 2000 bude následující:

[Version]

Signature="$Windows NT$"

MajorVersion=5

MinorVersion=0

BuildNumber=2195

[SetupData]

CatalogSubDir="\i386\Svcpack"

[ProductCatalogsToInstall]

Q326830.CAT

Q326886.CAT

Q327269.CAT

[SetupHotfixesToRun]

Q326830.EXE /q /n /z

Q326886.EXE /q /n /z

Q327269.EXE /q /n /z

Pokud používáte Windows XP, je třeba je třeba řádky 4 a 5 upravit na

MinorVersion=1

BuildNumber=2600

Od řádku 9 si musíte názvy souborů odpovídajícím způsobem upravit podle názvů souborů vašich záplat. Výše uvedeným způsobem jste si nyní integrovali všechny záplaty, a tyto budou automaticky při příští instalaci Windows do systému zabudovány.

Nyní máte integrovány v instalační složce Windows 2000/XP Service Packy včetně všech záplat. Jak teď vše vypálit na bootovací CD disk?

Pro instalační CD disky používá Microsoft bootovací formát ElTorito. Pro vytvoření vlastního vypáleného bootovacího disku potřebujete pouze složku s instalačními soubory a bootovací sektor originálního CD disku od Microsoftu.

Pro zkopírování bootovacího sektoru vám doporučujeme použít utilitu Bart#s Boot Image Extractor ve verzi 1.0 určenou pro Windows NT4, 2000 a XP. Naleznete ji , popřípadě je možné si ji stáhnout z internetové adresy www.nu2.nu (BBIE10.ZIP, 19,2 KB). Utilita se spouští z Příkazového řádku a jako argument zadáváte pouze písmeno vaší CD-ROM mechaniky (například E:). Příkaz tedy bude znít

bbie e:

Získáte soubor o velikosti 2 KB se jménem IMAGE1.BIN. Pomocí tohoto souboru uděláte ze svého CD disku bootovací. To se dá provést prostřednictvím libovolného softwaru podporujícího vytvoření bootovacího CD disku na základě Image souboru. Jako název Image souboru pro bootovací sektor zadáte IMAGE1.BIN, jako typ emulace zvolíte volbu No Emulation, počet sektorů 4. Jako výrobce udejte firmu Microsoft a systém souborů ISO 9660 s podporou Joliet.

Nejprve CD disk vypalte na CD-RW médium a zkuste z něj nabootovat počítač. Nezapomeňte jako bootovací disk v BIOSu nastavit vaši vypalovačku. Pokud se bootování povede, můžete data vypálit na obyčejný CD-R disk.

Nyní, když je vše připraveno, vložte instalační CD disk s Windows XP Professional s integrovaným Service Packem 1 do mechaniky a spusťte Lagerweijsovu aplikaci PE Builder (ve verzi 1 se jednalo o soubor PEBLDR.EXE). Následně budete vyzváni k zadání písmena jednotky CD mechaniky a složky, v níž máte nainstalovaná Windows. Dále bude utilita potřebovat složku, kde budou umístěny všechny soubory potřebné pro pozdější vytvoření CD disku. Tato složka může obsahovat i další aplikace, které si budeme přát na tento CD disk umístit. Posledním požadavkem bude prostor na disku pro umístění obrazu CD disku (ISO Image). Hotový obraz můžete libovolným programem pro vypalování zkopírovat na CD disk.

Výše uvedeným způsobem vytvořený bootovací CD disk vám umožní přístup na libovolný počítač, na němž běží operační systém Windows. Budete mít sice k dispozici pouze příkazový řádek (bez cesty, bez českého rozložení klávesnice), na druhou stranu ovšem nezanedbatelnou možnost pohodlně spouštět externí aplikace pro Windows.

Nové programy

Co je nového: Windows Longhorn budou prvním operačním systémem, jenž bude mít přímo od výrobce integrovanou podporu pro .NET aplikace. Prostředí označované jako .NET Runtime vám dá k dispozici všechny potřebné programy či knihovny potřebné pro běh libovolné aplikace. Vhodné aplikace pro technologii .NET jsou programátory vyvíjeny pomocí Microsoftem vytvořeného vývojářského prostředí Visual Studio .NET. Takto vytvořené programy mají mimo jiné efektivnější správu paměti a lepší ochranu před přetečením zásobníku (Buffer Overflows). Samotný Microsoft očekává od takto vytvářeného softwaru vyšší stabilitu a lepší ochranu před bezpečnostními děrami. Technologie .NET chce ovšem zatočit i s jiným nešvarem, a to s ledabyle naprogramovanými instalátory. Ty totiž čas od času poškozují funkčnost již nainstalovaných aplikací, či dokonce destabilizují celý operační systém. Bez našeho vědomí totiž samy nahrazují společně používané komponenty (DLL soubory) jejich staršími verzemi, při odinstalování je bez skrupulí odstraní, nebo mažou důležité položky v registru Windows.

U programů založených na technologii .NET budou DLL soubory umístěny ve stejné složce spolu se spouštěcími EXE soubory, čímž budou chráněny před neoprávněným přístupem jiných aplikací. Při společném používání některých komponent budou dodatečně chráněny i konfigurační soubory, tak aby daná aplikace vždy našla jí odpovídající komponenty. Různé verze stejných DLL souborů se tedy budou nacházet v různých složkách. Důsledkem všech těchto úprav bude skutečnost, že programy vytvořené technologií .NET budou zabírat více místa než obyčejně naprogramované aplikace.

Co jde už dnes: EXE soubory vytvořené technologií .NET nemohou běžet na systémech bez nainstalovaného rozhraní .NET Runtime. Ovšem uživatelé Windows 98/ME, NT4, 2000 a XP nemusejí čekat na Longhorn. Svůj operační systém si mohou aktualizovat do nejnovějšího stavu instalací právě tohoto rozhraní. Pro Windows 95 se však žádný update neplánuje.

Nejjednodušším způsobem aktualizace je použití funkce Microsoft Update. V seznamu dostupných downloadů vám Microsoft nabízí i možnost .NET Runtime. Ten, kdo si všechny updaty raději instaluje sám ručně, může využít balíček, který naleznete , případně se též dá zdarma stáhnout na internetové adrese www.microsoft.com/downloads. Jedná se o soubor DOTNETFX.EXE o velikosti je asi 23,1 MB. Mezi jazykovými verzemi si vyberete tu českou a pod políčkem Produkt/Technologie pak položku .Net. Následně klepněte na položku Balíček k opětovné distribuci rozhraní Microsoft .NET Framework verze 1.1.

Nechcete .NET aplikace pouze spouštět, ale chtěli byste se touto technologií dále zabývat a třeba si zkusit napsat i nějaký program? V tomto případě si zdarma stáhněte .NET Framework SDK Version 1.1 od Microsoftu. Vedle překladačů a nejrůznějších utilit je k dispozici celá řada ukázkových programů a velmi podrobná dokumentace k jazykům založeným na technologii .NET. Zmíněnou aplikaci najdete opět na webových stránkách Microsoftu jako soubor SETUP.EXE o velikosti asi 106 MB.

§§§§§


WebMonitor – program, který pozná, kdy se která webová stránka (jež vás zajímá) změnila (CD)

Karel Šredl

c03p0568

Tak vás opět vítám u dalšího, už jedenatřicátého (uffff) dílu Rychlokurzu, aneb seriálu s podtitulem "Snadno a rychle, nejlépe zdarma". I dnes si představíme pomocníka, který nás nebude stát ani korunu, avšak odvede práci k nezaplacení.

Představuji vám WebMonitor, program pro hlídání změn na webových stránkách. Je sice zadarmo, ale k tomu, abyste jej mohli plně využít, budete muset přece jen jistou cenu zaplatit. Tou cenou je sebevzdělání... Budete muset proniknout za pomyslné zrcadlo a zjistit, co se vlastně skrývá pod webovou stránkou, kterou vidíte ve svém prohlížeči, a co znamená HTML.

Instalace

Už jsem to v předchozích dílech několikrát zmiňoval a musím to konstatovat i dnes. Odstavec Instalace je zdá se odsouzen k zániku, neboť drtivá většina popisovaných programů (a WebMonitor není výjimkou) má instalaci typu Spusť \ [Další] \ ... \ [Další] \ [Dokončit]. Není tedy co popisovat, prostě jen odsouhlaste vše, na co se vás program zeptá a neuděláte chybu. Zmiňme tedy v tomto odstavci alespoň to, že licenčně je program freeware ale jak autor podotýká, pouze pro nekomerční účely.

První spuštění

Po prvním spuštění si pravděpodobně všimnete tří věcí. Za prvé vám v systémové liště v pravém dolním rohu přibyla ikonka WebMonitoru, za druhé se objevilo na obrazovce poměrně jednoduché okno aplikace a za třetí si všimnete, že je program anglicky. Ano, nemá českou lokalizaci (alespoň v době psaní článku ji neměl nebo ji zkrátka autor nenašel). Ale myslím, že program je natolik jednoduchý, že vlastně ani ty české nápisy nebudete potřebovat. Podívejme se tedy na první nastavení...

Nastavení

Předem podotýkám, že implicitní nastavení programu je poměrně chytré, takže koho to nebaví, může tento odstavec s klidem přeskočit. My ostatní to jen rychle "prolétneme". Přejdeme tedy do sekce Nastavení (menu Tools \ Preferences... [Ctrl+P]). V levém rámci vidíme seznam možností co nastavit a v pravém pak konkrétní volby pro vybranou kategorii. Následuje výčet voleb, které považuji za potenciálně zajímavé, i s mnou doporučenými hodnotami (to je naznačeno zaškrtnutím mnou preferované volby [X] nebo (o), oproti [ ] ( )).

- Update alerts (Upozornění při změně) v této sekci nastavujeme chování programu při nalezení změny v hlídané webové stránce. Standardně se při ní ozve pípnutí a vyskočí na vás v pravém dolním rohu malé žluté okénko ([X] Display a pop-up alert...) s odkazem na hlídanou stránku. Na něj lze kliknout a stránku si rovnou zobrazit. To malé žluté upozornění standardně po 8 sekundách opět "zaleze" ([X] Automaticaly close alerts after 8 seconds). Ono "pípnutí" se dá vypnout [X] Play a sound..., případně si lze nastavit vlastní zvuk přes (o) Custom sound... Po kliknutí na tlačítko [Browse] vyberete patřičný soubor WAV. Také je při nalezení změny možné nechat spustit nějakou aplikaci ([ ] Run a following command...). Jediné využití této možnosti, které mě napadá, je automatické spuštění webového prohlížeče (nastavení [iexplore %1]).

- Update logging (Záznam změn) zde si můžete nechat ukládat informace o nalezených změnách do souboru pro pozdější využití. Informace mohou být uloženy buď jako čistý text, jako webová stránka nebo ve formátu XML (nebo ve všech třech formátech najednou)

- Connections (Spojení) tady můžeme zvolit, zda si má program sám detekovat připojení k internetu ([X] Automaticaly detect...), nebo zda mu dáme vědět ručně z menu File \ Work offline [F12] ([ ] Manually specify...). Dvěma posuvníky tu také můžeme nastavit "timeouty", tedy časy, jak dlouho bude WebMonitor čekat na spojení a přenos dat.

- Proxy server pokud se k internetu nepřipojujete přímo, ale přes bránu zvanou proxy server, musíte to WebMonitoru sdělit nastavením této sekce. Jak se to dozvíte? Buď se zeptejte vašeho správce sítě, nebo se podívejte na nastavení svého internetového prohlížeče (pro Internet Explorer je to menu Nástroje \ Možnosti Internetu \ Připojení \ Nastavení místní sítě \ sekce Server Proxy).

- Visual settings (Vzhled) zde se dá změnit vzhled hlavního okna, pořadí hlídaných stránek nebo použitý typ písma.

- Web browser (Webový prohlížeč) v této sekci oznámíte programu, kterým prohlížečem má stránku otevřít, pokud třeba kliknete na ono zmíněné žluté pop-up okénko. Buď určíte, že má použít implicitní prohlížeč systému ((o) Use the system default...), nebo vyberete jiný ( ) Specify a web browser.

- Default interval (Implicitní interval) zde nastavíte standardní interval mezi dvěma kontrolami hlídaných stránek.

- Automation (Automatické činnosti) v první sekci nastavujete automatické činnosti, které program provede, aby vám zjednodušil definování nových stránek pro hlídání. Zde doporučuji nechat zaškrtnuté všechny možnosti. Sekce Startup options se nás zeptá, zda WebMonitor spouštět při startu Windows ([ ] Run Webmon when Windows starts) a zda při startu WebMonitoru nadefinované stránky rovnou zkontrolovat ([X] Automatically check when WebMon starts).

- Miscellaneous (Různé) zde stanovíme, zda kliknutím na křížek chceme aplikaci zavřít, nebo jen minimalizovat ([X] Closing list of... znamená pouze minimalizovat, namísto zavřít). Vše ostatní ponechte, tak jak je...

Definice hlídaných stránek

Konečně máme nastavení za sebou a můžeme přejít k tomu nejdůležitějšímu, tedy k definici toho, co vlastně chceme hlídat. Zde se projeví ta pravá síla WebMonitoru. Ono totiž takové hlídání změn na webové stránce není vůbec nic jednoduchého. Většina současných webů je totiž generovaná dynamicky a obsahuje takové věci jako aktuální datum, čas, počítadlo, náhodné reklamy, kdo má dnes svátek atp. Tedy obsah, který se velmi často mění bez ohledu na vlastní datový obsah stránky. Jistě by vás nepotěšilo, kdybyste místo upozornění na novou verzi vašeho oblíbeného softwaru zjistili, že má dnes svátek někdo jiný než včera. Je tedy třeba, programu nejen říci, jakou stránku hlídat, ale také co přesně na ní hlídat, a naopak které změny ignorovat. Jak na to? Pojďme se na to podívat...

Novou stránku do seznamu hlídaných přidáme kliknutím na ikonu . Nejprve se program zeptá na přesnou adresu stránky nejlépe je ji překopírovat z prohlížeče. Např. adresa k rubrice Novinky na stánkách PC WORLDu je http://www.pcworld.cz/pcw.nsf/novinky?openview. Po kliknutí na [OK] se objeví hlavní okno s volbami pro danou stránku.

Program automaticky předvyplní potřebné údaje jako název stránky či interval, jak často stránku kontrolovat. Pokud bychom nyní klikli na [OK], tak by nás upozornil na úplně každou změnu na stránce. Pokud se však na stránku podíváme pozorně, zjistíme, že je zde aktuální datum. WebMonitor by nás tedy upozorňoval každý den, že se na stránce něco změnilo. Měl by sice pravdu, ale nás to nijak neuklidní. Klikněte tedy na tlačítko [Specify content to check].

Zachovejte klid... to, co před sebou nyní vidíte, je ona stránka popsaná v jazyce HTML. Váš prohlížeč totiž dostává webové stránky ve formátu HTML, a jen díky HTML značkám (poznáte je tak, že jsou uzavřeny do lomených závorek <značka>) prohlížeč ví, kterou část textu zobrazit tučně nebo kam vložit obrázek.

Podívejme se zpět na rubriku Novinky. Musíme si nejdříve říci, co vlastně chceme, aby program hlídal. Zřejmě nám jde nejvíce o seznam novinek umístěných v prostředním sloupci (v mém případě to začíná novinkou 06 Slovník na cesty). Nyní se přepneme zpět do programu WebMonitor do HTML kódu. Klikněte na tlačítko [Find] "Najít" a zadejte [06 Slovník]. Ukáže se vám část kódu, kde se popisuje zobrazení aktuálně první novinky o slovníku na cesty. Nyní potřebujeme najít nějakou část HTML kódu před první novinkou, takovou, která by byla jedinečná a která by vždy předcházela první novince (ať už dobudoucna bude jakákoli). A vida! Pár řádků před první novinkou je komentář <!# obsah z <br><center>novinky</center><br>#> (komentář v HTML kódu vypadá vždy jako <! komentář >). Troufnu si tvrdit, že tento komentář i nadále bude uvozovat sekci z novinkami... a to je přesně to, co pořebujeme. Pokud příště nenajdete nějaký podobný komentář, vezměte třeba kus kódu s definicí tabulky <table border="0" cellpadding="2" cellspacing="0"> a podívejte se, zda se tento kód na stránce nevyskytuje někde jinde. Pokud ne, máte šanci, že jste našli onu hledanou značku. Nyní potřebujeme programu říci, že chceme, aby stránku kontroloval až od tohoto místa (a tedy ignoroval změny, které najde v kódu před). Označte onen jedinečný text a v sekci Start Checking "Začátek prohledávání", klikněte na tlačítko [Copy selected text]. Označený text se objeví v poli vedle tlačítka, a hlavně v kódu stránky zčerná text před námi označeným textem. Změny v černém textu budou při kontrole ignorovány. Stejným způsobem budeme postupovat při definici koncové značky. V mém případě jsem za poslední novinkou našel komentář uvozující další sekci <!# obsah k #>, ten jsem označil a v sekci Stop Checking "Konec kontroly" jsem zmáčkl tlačítko [Copy selected text]. Tentokrát zčernal text za označeným komentářem.

Pokud si tedy myslíme, že máme oblast kontroly nadefinovanou správně, stiskneme [OK] a v hlavním okně opět [OK]. V seznamu s hlídanými stránkami máme první položku. Takto si tam můžete přidat stránek kolik chcete. U některých bude stačit nadefinování adresy, u jiných budete muset pracovat i s HTML kódem. Každopádně tuto činost budete pro každou stránku dělat pouze jednou, a o co více si dáte záležet při definici, o to více času vám program ušetří později.

Kontrola stránek

Kontrolu stránek spustíme jednoduše kliknutím na ikonku (nebo se spustí sama v určený čas). Každá stránka ze seznamu bude stáhnuta a patřičná část kódu bude zkontrolována. Pokud se objeví rozdíl, budete upozorněni známým žlutým okénkem, "vykukujícím" v pravém dolním rohu. Pakliže se budete chtít přesunout na změněnou stránku, stačí na něj jen kliknout (nebo dvojklik na záznam v seznamu stránek).

Záznamy v seznamu stránek můžeme upravovat, mazat, resetovat status "nový" a spoustu dalších činností dostupných přes pravé tlačítko myši. Lze je také přeuspořádat pomocí klávesové kombinace ALT+šipky nahoru/dolů.

Závěr

Program WebMonitor svým uživatelům poskytuje dobré možnosti při nastavování, co na stránkách kontrolovat, a co naopak ignorovat. Vyžaduje však naoplátku alespoň základní znalost HTML kódu. To může být proto pro uživatele začátečníka tvrdý oříšek. Pokud však jeho tvrdou slupkou proniknete, najdete sladké jádro v podobě neúnavného pomocníka, který nedovolí, abyste na internetu cokoli nového zmeškali.

Program používám už drahnou dobu, a i když s HTML kódem nemám sebemenší potíže, přesto se těším, jestli se jednou objeví nějaká nová verze, jež mne toho martyria zbaví. Pokud by mi ještě navíc dokázal zvýraznit změny, které se na stránce od poslední kontroly udály, byl bych na vrcholu blaha.

URL: www.markwell.btinternet.co.uk/webmon/

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows I

Jakub Povolný

c03p0569

Další měsíc roku 2003 je za námi, zpět jsou i pozdní dovolenkáři a slunce přestává hřát. Zpět je i seriál s tipy a triky pro Windows plný rad a nápadů nalezených v hlubinách internetu.

V úvodníku tipů se sluší okomentovat situaci na počítačovém trhu. V době, kdy je tento článek vytvářen, končí typická každoroční okurková sezóna, po které nastupují nové hity a produkty hardwarových i softwarových společností. Na podzim se můžeme těšit na komerční prodej 64bitových procesorů od Intelu i AMD, čeká nás definitivně i nová verze MS Office s velmi propracovaným Outlookem. Očekává se velký pokles cen komponentů pro budování bezdrátových sítí, což by mohlo přispět k jejich masovějšímu rozšíření.

I přes přehršel novinek, jejichž tlak se bude do Vánoc už jen stupňovat, používá stále dost uživatelů dnes již zastaralé verze Windows 98/95, zejména kvůli relativní jednoduchosti a nepřeplácanosti, a ve druhé řadě také kvůli rychlosti a nenáročnosti na operační paměť. A právě pro ně jsou určeny další řádky. Přeji příjemné počtení.

l. Tipy pro Windowsl

FixLogon

(Win 95/98) Již mnohokrát jsme na stránkách našeho časopisu řešili problém s nedostatečnou bezpečností takzvaných domácích verzí Windows. Zde stačí pro obejití přihlašovacího dialogu prosté stlačení klávesy Escape, a bezpečnost jednotlivých uživatelů je tatam. Na internetu se samozřejmě objevily možnosti, jak této chybě zabránit. Většinou jsou založené na jedné konkrétní úpravě systémového registru, kterou si zde pro srovnání také uvedeme (jako první příklad), ale která dle mých zkušeností z neznámých důvodů ne vždy funguje dle očekávání. Proto si ukážeme ještě jednu z dalších (určitě ne poslední) možností, jak tento problém vyřešit.

Varianta známá a první na řadě. Otevřete editor registrů regedit z menu Start Spustit. Jděte do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE Network Logon. Zde si budete muset vytvořit novou položku. Poklepejte pravým tlačítkem na pravou část regeditu a zvolte Nový Hodnota DWORD. Nazvěte tuto položku MustBeValidated. Poté na ni znovu poklepejte a změňte její hodnotu na 1. Po této úpravě již nelze obejít dialog přihlášení (většinou).

Další možností, která není tak "čistým" řešením, je jiná úprava systémového registru. Spusťte regedit z menu Start Spustit a jděte do klíče HKEY_USERS .DEFAULT Microsoft Windows CurrentVersion Run. Zde opět poklepejte na pravou stranu regeditu a zvolte Nový Textová hodnota. Tu nazvěte příznačným názvem FixLogon a jako její hodnotu vložte příkaz rundll.exe user.exe,EXITWINDOWS. V tomto případě se Windows po odmítnutí přihlašovacího dialogu automaticky vypnou. Pokud se jako uživatel přihlásíte, tj. budete ve Windows pod jiným profilem než "Default", Windows budou ve své práci pokračovat standardním způsobem.

Jak vidno, druhý způsob situaci neřeší zrovna standardně, je potřeba si dát pozor, abyste se skutečně přihlašovali ve víceuživatelském režimu do svého profilu (každý z uživatelů). Pokud přece jen dojde k problémům a Windows se budou neustále vypínat, stačí stisknout při startu počítače, ještě před startem Windows klávesu F8 a z menu nastartovat do nouzového režimu. V něm můžete pohodlně položku FixLogon ze systémového registru odstranit a vrátit vše do původního stavu.

Zpráva po přihlášení

(Win 98) Tento tip je opět určen uživatelům, kteří se do Windows standardně přihlašují, tj. mají je v síti, nebo lépe, jeden počítač je používán vícero uživateli. Jestliže si tito uživatelé chtějí sdělit nějaký vzkaz ve formě krátkého textu, mají několik možností. První je možnost "žlutý papírek", která je sice stále masově používaná, nicméně zcela nemoderní a ještě máte ulepený monitor. Navíc je takový vzkaz v podstatě veřejnou záležitostí. Další možností je napsat e-mail nebo použít podobnou formu komunikace. Ta ale v některých případech nemusí být dostupná.

Ačkoliv Windows řady 9x nebyla pravděpodobně primárně koncipována jako víceuživatelské systémy, nabízí možnost zanechání vzkazu při přihlašovacím dialogu. Stačí k tomu jednoduchá úprava systémového registru. Tuto formu připomínky lze také (a asi ještě účinněji) použít jako stálé upozornění při startu Windows (například na uvaření ranní kávy, pokud byste zapomněli).

Spusťte regedit z menu Start Spustit a jděte do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE Software Microsoft Windows CurrentVersion WinLogon. Zde poklepejte pravým tlačítkem myši na pravou část regeditu a zvolte Nový Textová hodnota. Tuto novou položku nazvěte LegalNoticeCaption a jako její hodnotu napište text, který se objeví v titulku okna zprávy. Stejným způsobem vytvořte ještě další položku LegalNoticeText, jejímž obsahem bude samotný text zprávy. Ukončete regedit a odhlašte se z Windows. Objeví se vámi definovaná zpráva, která bude čekat na potvrzení, poté se můžete opět přihlásit.

Dočasné soubory

(Win 95/98) Třetím tipem konečně opustíme editaci registrů a vrhneme se do editace jiných, pro systém také velmi důležitých souborů. Je známo, že ve Windows existují dočasné soubory. Je také známo, že někdy nedodrží tuto dočasnost z jejich názvu a obtěžují náš disk po velmi dlouhou dobu. Již dříve jsme uváděli, jak se těchto souborů jednou za čas zbavit a uvolnit si tak místo na pevném disku.

Dočasné soubory se standardně ukládají do složky window\stemp. Stačí tedy tuto složku občas promazat. Ta je umístěna na disku C, tedy na disku s vaším systémem. Na ten se také obvykle ukládá swapovací soubor Windows. Dočasné soubory se nejčastěji tvoří při instalaci nového softwaru, tyto se zpravidla ihned po úspěšné instalaci odstraní. Také náročnější programy, které pracují s velkými objemy dat, vytvářejí mnoho dočasných souborů. Ty potom zabírají vzácné místo a zrovna na systémovém disku, kde je ho nejvíce potřeba.

Jednoduchým řešením je říci Windows, aby veškeré dočasné soubory umístila do jiné složky, nejlépe na jiný disk, kde máte prostoru dostatek. Určení tohoto umístění definujeme v souboru autoexec.bat, který je umístěn také na systémovém disku (zpravidla C) a který se provádí při startu počítače před startem samotných Windows.

Spusťte program sysedit z menu Start Spustit. Tento editor systémové konfigurace vám umožní pracovat se systémovými soubory Windows. Najdete zde i zmíněný autoexec.bat. Pro určení nové cesty do něj vepište tyto řádky:

set tmp = d:\temp

set temp = d:\temp

a tím jste určili cestu pro dočasné soubory do složky temp na disku D. Určení cesty je libovolné a záleží na vás, kam soubory umístíte. Uložte autoexec.bat a zavřete regedit. Po restartu bude změna aktivní.

Automatická instalace

(Win 98) Mnoho z nás už ve svém životě instalovalo Windows 98 na svůj počítač, mnoho z nás to ještě nikdy nedělalo. Třeba proto, že to za nás udělal výrobce počítače. Nicméně Windows 9x obvykle nevydrží více než rok až dva ošklivého zacházení, takže k instalaci dochází poměrně často.

Při ní je ovšem potřeba zadávat mnoho údajů, což znamená být u instalace osobně přítomen. Na pomalejších počítačích, kde se ještě tyto verze Windows používají, to znamená dost velkou časovou ztrátu, kterou lze určitě využít smysluplněji. Proto Microsoft přiložil na instalační CD Windows 98 utilitku MS Batch, jež dokáže pomocí zadaných informací vytvořit konfigurační soubor, který tyto informace předá za vás v průběhu instalace instalačnímu programu.

MS Batch najdete na CD ve složce Tools\Reskit\Batch, kde spusťte setup.exe a nainstalujte program do vašich Windows. Po úspěšné instalaci vám v menu Start přibude odkaz, na který poklepejte. Po spuštění MS Batch máte několik možností. V horní části programu se nachází tlačítko Zjistit, které za vás doplní maximum informací z existující instalace Windows. Jejich kontrolu a případné doplnění můžete provést poklepáním na další tlačítka programu MS Batch. Na vyplnění je toho velmi mnoho. Pokud jste s výsledkem spokojeni, uložte jej pomocí spodního tlačítka Uložit nastavení do souboru inf na předem vybrané místo. Soubor nazvěte např. msbatch.inf.

Tento soubor, obsahující nastavení a informace o vaší instalaci Windows, je vhodné uložit např. na disketu, nebo jiný disk, abyste jej měli k dispozici v případě havárie systému, kdy obvykle po reinstalaci sáhnete. Pokud tato situace nastane, je potřeba, abyste nastartovali z nouzové diskety, případně ze startovacího instalačního CD do systému MS-DOS a spustili program setup "ručně" přímo z adresáře s instalačními soubory. Jako parametr u něj uvedete cestu k souboru msbatch.inf, např. takto:

setup a:\msbatch.inf

Instalační program poté ze souboru použije veškeré dostupné informace a instalace tak proběhne v závislosti na počtu vyplněných informací téměř bez vaší účasti. Soubor msbatch.inf lze samozřejmě sestavit i bez použití utility MS Batch, stačí se podívat na syntax tohoto souboru, který je dobře čitelný.

Easter Eggsl

Solitaire

(Win 95) Pozor, tento trik mi spolehlivě pracoval jen pod Windows 95. Autor triku tvrdí, že je funkční i ve stařičkém Solitaire ve Windows 3.11, nicméně tam jsem jej netestoval.

Spusťte Solitaire a v menu Hra vyberte rozdávání karet po třech (je možnost zvolit rozdávání po jedné, nebo po třech). Můžete zapnout i ukazatel počtu bodů, pokud ho již nemáte zapnutý. Poté napište na klávesnici sled znaků xyzzy a podržte dohromady klávesy CTRL+ALT+SHIFT. Klikněte na balíček karet a budete moci odebírat po jedné kartě. Kombinaci kláves není nutné držet pořád, stačí jen stisknout.

TrueType Credits

(Win 95/98/XP) V úvodu tohoto triku bych rád podotkl, že jsem ho skutečně zkusil ve všech uvedených systémech a všude byl funkční. Nejsem si také zrovna dvakrát jistý, zda se hodí do rubriky Easter Eggs, nebo by měl být spíše uveden společně s tipy pro Windows. Jde totiž částečně o seriozní rozšíření Windows a částečně o legrácku autorů tohoto rozšíření.

Přejděme ale k věci. Ve Windows je přítomno již od instalace velké množství řezů písma, neboli fontů. Tyto fonty používají všechny programy. Tento fakt je asi znám většině uživatelů. Méně je již známo, že fonty mají nějaké další vlastnosti, které lze prohlížet, že některé fonty neobsahují českou diakritiku, a proto s nimi nelze psát česky, atd. Tyto vlastnosti lze v systému Windows snadno prohlížet, a získat tak o každém fontu potřebné informace.

Tyto informace naleznete běžně v Ovládacích panelech pod ikonou Písma (Fonts v anglické mutaci). Zde najdete přehled všech nainstalovaných písem, po poklepání na vybraný řez pravým tlačítkem a volbou Vlastnosti získáte podrobnější informace o umístění souboru písma atd. Jestliže vám existující popis vlastností písma nestačí, nabízí Microsoft na svých stránkách ke stažení knihovnu, která počet záložek v dialogu Vlastnosti u každého písma podstatně rozšiřuje. Popis této knihovny a odkaz ke stažení najdete na adrese www.microsoft.com/typography/property/property.htm?fname=%20&fsiz e=.

Na této stránce se dostanete až k souboru s knihovnou, který nainstalujte. Nemusíte se obávat, instalace ve všech uvedených systémech proběhla bez problémů a nepozoroval jsem ani později žádné komplikace. U Windows 9x budete muset restartovat.

Po instalaci rozšíření si opět v Ovládacích panelech zkuste zobrazit vlastnosti u některého z písem. Uvidíte, že jich je mnohem více. Jejich využití a obsah již nechám na vás, asi by bylo zbytečné zde vše popisovat a komentovat.


Užitečné tipy & triky pro Windows II

Nyní se dostáváme k hranici mezi solidním tipem pro Windows a následujícím trikem. Po úspěšné instalaci rozšíření vlastností fontů od Microsoftu označte font Times New Roman z fontů v dialogu Písma v Ovládacích panelech tak, aby byl vysvícený (podbarvený). Poté stiskněte kombinaci kláves CTRL+SHIFT a poklepejte na zvolený font pravým tlačítkem. Po volbě Vlastnosti z kontextového menu vám v dialogu přibude jedna záložka s názvem "TrueType Credits". Zde najdete informace o autorech, a přes ně také jednu další. Tuto záložku najdete pouze u písma Times New Roman, alespoň mně v žádném z operačních systémů u jiného písma nepřibyla.

V dnešním dílu jsme se věnovali paradoxně rubrikám Windows a Easter Eggs, MS Office jsme dnes nechali bez povšimnutí. Snad to nebylo na škodu celému článku. Příště se těším na shledanou.

Intertipy

Prázdniny už jsou za námi, z dovolených se pomalu navracejí i milovníci zářijového slunce, vysoké teploty konečně polevily a já se těším na zimu (v zimě se samozřejmě budu těšit na ty krásné vysoké teploty, ale to už tak bývá). Před námi je další článek s odkazy na tipy a triky pro Windows na internetu a mně nezbývá, než v několika větách "zhodnotit situaci".

Jednání mezi ZUI, AO a ČTc (plná znění zkratek najdete na internetu) se neubírají vpřed zrovna dravou rychlostí, dokonce to vypadá, že někteří ze zúčastněných záměrně zdržují a tím připravují méně movité uživatele o možnost trávit minuty svého volného času on-line. Uvidíme, jak to celé dopadne. Doufám, že na konci bude stát další produkt do nabídky připojení, paušální dial-up, ať už digitální nebo analogový. Pak se snad přiblížíme i v této oblasti okolní Evropě.

Dnešní internetové odkazy pocházejí kompletně ze zemí českých, budete jim tedy dobře rozumět. Téma jsem nasměroval do oblasti síťové, nebo chcete-li internetové a webové. Přeji příjemné brouzdání.

Rady pro Win 9x

vito15.webpark.sk

Dnešní internetové tipy začneme stránkou v jazyce, kterému všichni rozumíme, ale kterým není naše rodná čeština. Stránka není graficky zrovna excelentní, je ovšem přehledná a všechny tipy jsou umístěny v jednom souboru, což usnadňuje čtení stránky off-line. Po levé straně objevíte odkazy na jednotlivé tipy, pod nimi najdete linky na utility a jiné programy pro Windows. Ačkoliv se to našeho tématu netýká, autor nabízí na svých stránkách i pár melodií pro mobilní telefony. Výtky k obsahu nebo vzhledu potom můžete směřovat na autorův e-mail, který je také přítomen. Tipy pro Windows, nic více, nic méně.

TTU tipy a triky

ttu.wz.cz

Velmi pěkně provedená a přitom jednoduchá a přehledná stránka s velkým množstvím tipů a triků pro Windows 9x. Tipy jsou rozděleny do několika kategorií, z nichž každá představuje fyzicky jednu stránku s mnoha tipy v textové podobě. Jen pro příklad uvedeme dvě kategorie, z nichž první se věnuje rychlosti Windows, druhá potom bezpečnosti. Kromě tipů a triků najdete na stránce i několik velikonočních vajíček, neboli legrácek skrytých ve Windows i v programech pro Windows. Nechybí ani sekce Download, ve které naleznete odkazy na užitečný software. Na stránce vám autor nabízí možnost zasílání novinek ve formě e-mailu, autora můžete také kontaktovat prostřednictvím návštěvní knihy. Vše v češtině.

Tipy pro začínající uživatele

home.pf.jcu.cz/%7Ecapale00/detec_soubory/tipytrik.htm

Tato stránka vám nenabídne nic jiného než čisté tipy a triky pro Windows. Je jich však opravdu velmi mnoho. Tipy jsou textové, nijak neřazené, pouze sestavené v rámci jedné stránky za sebou. K dispozici je seznam odkazů na jednotlivé tipy. Ačkoliv název stránky mluví o tipech pouze pro začátečníky, není tomu tak, je zde pro každého něco. V češtině.

WinSys.cz

www.winsys.cz

Výborný internetový magazín, věnující se Windows po všech stránkách. Úprava i obsah webu jsou na profesionální úrovni a určitě vás nezklamou. Ihned v úvodu vás stránky informují o novinkách ze světa Windows, případně o nových změnách přímo na stránkách magazínu. V levé části potom najdete menu s odkazy na různé sekce s tipy a triky pro Windows, které jsou velmi srozumitelně popsány. Sekcí je celkem dost, za všechny jmenujme jeno Začátečníky, Pokročilé, Systém, nebo Registry. V menu nechybí ani odkazy na informace o knihách popisujících systém Windows, informace o aplikacích pro Windows a nabídka jejich stažení, pokud to nekoliduje s autorskými právy, zajímavá je i sekce jmenující se Návody a rady. Nechybí odkazy na velikonoční vajíčka a mnoho dalšího. Na stránce je i možnost registrace do diskusního chatu, možnost zadat dotaz a dostat kvalifikovanou odpověď, možnost nakoupit knihy o Windows a mnoho dalšího. Vše srozumitelně česky a rychle.

IDNES Technet

technet.idnes.cz/tipyatriky/tipyatriky

I takový mediální kolos, jakým je vydavatel MF Dnes a její internetové verze iDNES, má na svých technicky zaměřených stránkách tipy a triky nejen pro Windows. Stránky jsou samozřejmě velmi dobře a přehledně provedeny. Na výše uvedeném odkazu přímo narazíte na tipy a triky týkající se Windows, ale i dalších aplikací pro ně. Tipy jsou uloženy bez ladu a skladu, nechybí ovšem vyhledávač, kterým si můžete pomoci. Výhodou je, že u každého tipu máte možnost se k němu vyjádřit. Diskuse jsou poměrně bohaté a samotný příspěvek dokáží úplně strhat, či naopak rozšířit o další možnosti. Na stránkách Technetu samozřejmě najdete spoustu dalších rubrik a článků. Za zmínku určitě stojí možnost stažení softwaru pro Windows, nebo třeba možnost zasílání nových článků e-mailem. Užitečný může být i technický slovník. Vyzkoušejte v češtině.

Netface

pc.jim-face.cz/index.php

Tato stránka se primárně věnuje všemu, co souvisí se sítěmi a Windows. Nenajdete tu pouze tipy a triky pro Windows, ale také pro další software a technologie, které souvisí se sítěmi. Nechybí zde rubriky věnující se Delphi, crackingu (zde správně napsáno, prosím, nezaměňujte s hackingem), HTML, Java Scriptu a mnoha dalším. Každá rubrika je doplněna i nabídkou užitečného softwaru. Mezi další služby, jež vám stránka nabízí, patří nezbytný vyhledávací nástroj, SMS brána, Kniha návštěv a katalog WWW, který ale zeje prázdnotou. Nicméně časem se může naplnit. Autor vám nabízí k vyjádření malou anketu, kde máte šanci zhodnotit jednotlivé části stránky. Co do vzhledu toho není moc co vytýkat, web používá klasické rozložení v modré barvě, zpracován je velmi přehledně a profesionálně. Vše česky.

Stanice první pomoci

www.volny.cz/otakarmraz/swPomoc/start.html

Stránka s poněkud strohým designem a neproporcionálním fontem. Zato napěchovaná až po okraj radami a tipy pro Windows 95 a Windows 98. Nenechte se zmást poslední aktualizací, která je více než rok stará, stránky sice nepřinášejí čerstvé novinky, ale ony ani výše uvedené verze Windows čerstvostí neoplývají. Ihned v úvodu vám autor celkem srozumitelně a logicky vysvětlí, co na stránkách najdete, komu jsou určeny a k tomu vám nabídne vyhledávací nástroj. Následuje nabídka s přihláškou do konference o Windows a celá úvodní strana končí jednoduchým navigátorem, jakousi mapou stránek s názvem Kudy kam. V horní části úvodní stránky potom najdete to nejdůležitější menu, ze kterého vedou odkazy do samotných sekcí s tipy a triky. Jednotlivá témata jsou velmi dobře zpracována i pro úplné začátečníky vše je zde podrobně vysvětleno a doplněno i obrázky, pokud to bylo nutné. Krátce řečeno tato, ač graficky strohá, stránka nabídne návštěvníkovi mnoho informací ze světa starších verzí Windows, jejich instalace i úprav, a to vše navíc v češtině.

Tímto tipem se dnes rozloučíme, příště u vloženého článku opět na shledanou.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Přehled hlavních výměnných P2P systémů – sdílené sítě stále straší všechny producenty filmů a hudby I

Vojtěch Bednář

c03p0521

Výměnné systémy jsou jedním z fenoménů internetu poslední doby. Ačkoliv mají mnoho odpůrců, kteří proti nim protestují a dokonce podnikají právní kroky proti jejich fungování, na světě jsou desítky milionů jejich spokojených uživatelů. V tomto tématu se dočtete, jaké výměnné systémy jsou v současné době nejpoužívanější, jak fungují a také jak jich můžete využívat. Můžete si přečíst také něco o úskalích výměnného světa, právních i uživatelských.

Oblíbeným omylem některých odborníků a obchodním tahem společností provozujících výměnné sítě je zaměňování pojmů "aplikace" a "síť". Zatímco výměnná síť je představována souhrnem aplikací pro výměnu a sdílení souborů založených na stejném protokolu, nebo jej alespoň využívajících, aplikace jako taková síť nepředstavuje. Proto neexistuje žádná síť KaZaa nebo třeba Grokster, a už vůbec ne Shareaza. To jsou pouze aplikace zprostředkující služby jedné nebo více sítí. V současné době existuje mnoho protokolů pro sdílení, avšak jen několik z nich lze považovat za velké hráče v pestrém světě výměny souborů. Mezi ně patří FastTrack, Gnutella2, do jisté míry ještě eDonkey a DirectConnect. Mnoho dalších, menších má význam pouze pro omezenou komunitu uživatelů, protože slouží buďto k proprietárním potřebám, nebo jen úzkým skupinám zájemců o určitý druh obsahu.

Jak měřit výměnné sítě?

Existuje několik kritérií, podle kterých můžeme říci, zda nějaká síť nebo klient je nebo není v reálu použitelná a nakolik. Základním kritériem je to, kolik má daná síť uživatelů, a co více, jak velký objem dat tito uživatelé sdílejí. Právě množství souborů a také jejich kvalita jsou klíčové pro správnou funkci výměny, pro snadné hledání a stahování souborů. Většina klientských aplikací velkých výměnných sítí je v současné době vybavena schopností hodnocení obsahu. Každý uživatel může určit, nakolik stažený soubor technicky i obsahově odpovídá tomu, co se původně snažil najít. Některé protokoly umožňují navíc zjistit, kolik uživatelů se na síti v daný okamžik nachází, a jaké množství dat či souborů sdílejí. U jiných je to však technicky nemožné.

Dalším důležitým kritériem je samotný použitý protokol. V současné době existují tři hlavní směry vývoje. Prvním z nich jsou protokoly založené na skupině serverů spravujících index, tedy katalog nabízených souborů spolu s přehledem dostupných zdrojů. Dalším typem jsou sítě zcela decentralizované, bez jakýchkoliv serverů nebo ústředních bodů. Tyto sítě jsou obecně sice méně efektivní při vyhledávání, je však velice obtížné je vypnout a vznikají především jako obrana před odpůrci výměny souborů, hlavně z řad zástupců fonografického a vůbec zábavního průmyslu. Třetí typ pak představují protokoly, které jsou někde na pomezí mezi oběma předchozími. Mohou sice využívat velkých center, v zásadě jsou však na nich nezávislé.

Posledním důležitým kritériem je technologická dostatečnost v rámci některého z výše uvedených řešení. Vytvořit například nový protokol je velice obtížnou záležitostí, a tak i dobré nápady mohou ztroskotat na jejich špatné implementaci.

Použití a rizika výměnných systémů

Základním principem výměnných systémů je "dej a dostaneš". To znamená, že by nemohly fungovat, pokud by od nich uživatelé vyžadovali pouze přísun souborů a sami do nich ničím nepřispívali. U decentralizovaných systémů se participace jednotlivých uživatelů na jejich provozu navíc ještě zvyšuje o podíl na udržení indexu. Ten je totiž, v nepřítomnosti centrálních serverů, delegován do jednotlivých klientů, obvykle asymetricky v závislosti na jejich technickém vybavení a momentální síťové dostupnosti. Každý uživatel by tak v ideálním případě měl být aktivním prvkem sítě, využívajícím jejích možností a zároveň se podílejícím na jejím rozšíření.

Obecně platí, že po nainstalování kteréhokoliv výměnného klienta jsme vyzváni k určení dvou adresářů. První z nich slouží k ukládání stažených souborů. Ten druhý má obsahovat soubory, určené ke sdílení. Je důležité vědět, že sdílet smíme jen takové soubory, k nimž máme oprávnění autora nejen je využívat, ale také dále bezplatně šířit. V opačném případě se uživatel výměnného systému vystavuje riziku trestního postihu, protože může porušovat zákony země, v níž výměnného systému využívá. Faktem, který zde nemůžeme zamlčet ovšem je, že drtivá většina výměnných systémů funguje právě díky masové distribuci neautorizovaného obsahu. Problematika práva a etiky v tomto případě by vystačila na samostatné téma, a koneckonců již zde byla několikrát rozváděna. Nakolik je tato skutečnost závadnou a nakolik se jedná jen o novou formu chápání vlastnictví a obsahu, není možné jednoznačně určit, hranice mezi normálním jednáním a krádeží je příliš tenká.

Jiným problémem je potenciální riziko šíření škodlivých kódů po výměnných systémech. Kromě tradičních virů a červů bylo zachyceno již několik exemplářů, které pro svou distribuci využívaly právě výměnných sítí. I když část aplikací obsahuje primitivní metody ochrany proti zavlečení škodlivých kódů, nebo dokonce vlastní antivirová řešení, je samozřejmostí využívat je společně s vyspělými antivirovými balíky a firewally. Jedině tak lze dosáhnout nejen jisté úrovně bezpečí, ale také anonymity, která je mnoha uživateli výměnných systémů vyžadována.

Co je to regionalizace?

Regionalizace je problém většiny současných výměnných sítí, který vychází z jejich decentralizace. Pokud je seznam souborů udržován mnoha malými body, má konkrétní klient šanci komunikovat jen s některými z nich. V rámci regionů, jež se přibližně kryjí s kontinenty, je pak možné velmi rychle najít takřka jakýkoliv soubor, který je zde sdílen. Problém ovšem nastává v okamžiku, kdy některý klient požaduje obsah, jenž v jeho "domovském" regionu není. Hledání mezi jednotlivými indexovými prvky, huby, supernody, je dlouhé a omezené. V důsledku toho může hledání obsahu, který je na síti reálně přítomen, vést k negativnímu výsledku, a to i po několikerém opakování. Ačkoliv existují způsoby, které mají regionalizaci omezit (například v KL je to možnost měnit aktuální supernode), ve skutečnosti tento problém není ani zdaleka zažehnán a ještě nějakou dobu vážnou potíží zůstane.

Protokol FastTrack

Domovská stránka: www.projectfasttrack.com

FastTrack patří mezi relativně staré výměnné protokoly. Jedná se o komerční řešení, jeho implementace do aplikací podléhá stále licenčním poplatkům. Základním principem FastTracku je vytvoření sítě se dvěma různými typy uzlů.

Tzv. nody, neboli uzly jsou základním prvkem sítě. Jsou to počítače, které nabízejí obsah a také tento obsah stahují. Komunikace probíhá zpravidla obousměrně, nody si ale nedokáží samy najít to, co jejich uživatelé požadují, ani nijak propagovat vlastní obsah přímo jiným nodům.

Druhým prvkem sítě jsou supernody. Jejich úkolem je kromě již zmíněných činností běžných uzlů udržovat seznamy souborů. Každá aplikace využívající FastTrack jako svůj protokol může být jak uzlem, tak i superuzlem. Rozhodování, kterým z těchto prvků bude, je implicitně automatické. Vždy lze manuálně zabránit tomu, aby se určitá instalace stala superuzlem, v některých případech je možné to i vnutit.

FastTrack si udržuje přehled o počtu připojených uživatelů i množství dat, tato statistika je zobrazena v jeho aplikacích. Bohužel, kvůli některým negativním vlastnostem sítě je tato statistika značně nepřesná, v jeden okamžik se na různých místech liší a souvisí s neduhem, který není vlastní jen tomuto, ale i dalším protokolům, tzv. regionalizací, o níž píšeme ve vloženém rámečku.

KaZaa

Domovská stránka: www.kazaa.com

KaZaa Media Desktop (KMD) je nejstarší implementací protokolu FastTrack, v současnosti obhospodařovávanou firmou Sherman Networks. Aplikace je v nynější době již velmi stabilní a spolehlivá. Obsahuje zabudovaný reklamní systém a také druhou, paralelní výměnnou síť Altnet. Ta má sloužit k distribuci placeného obsahu, souborů chráněných pomocí systému Digital Rights Managementu.

V minulosti mohl Altent sloužit i jako základna sítě distribuovaného počítání, založeného na čase a prostředcích počítačů uživatelů výměnného systému, tato funkce však již byla potlačena.

KMD obsahuje vlastní knihovnu lokálních médií s možností jejich třídění podle rozličných kritérií a také přehrávač. Ten je založen na Windows Media Playeru a využívá jeho kodeky. WMP proto musí být přítomen v hostitelském operačním systému.

Bohužel, KMD také obsahuje určitá omezení. Jedná se především o zúženou možnost vyhledávání, počet pokusů, kdy může být zpracován jeden dotaz. Dalším omezením je vytváření front. Každý uživatel má svou participační úroveň. Ta se určuje na základě poměru mezi objemem přijatých a odeslaných dat, svou roli hraje i aktivita uživatele při klasifikaci obsahu (viz výše). Klasifikovaný obsah odesílaný z počítače má proti neklasifikovanému dvojnásobnou hodnotu. Pokud dojde ke konkurenční kolizi, tedy když se jeden soubor z nějakého počítače pokouší stahovat více než jeden uživatel FastTracku, přednost je dána tomu, kdo má vyšší participační úroveň. A to i za cenu odpojení jiného uživatele. Podobná omezení jsou i v systému vyhledávání napříč superuzly.

KaZaa Lite

Domovská stránka: www.k-lite.tk, www.kazaa.cz

KaZaa Lite (KL) vznikla jako odpověď nespokojených uživatelů na politiku Sherman Networks vedoucí k omezování některých možností KMD, a původně především k zavádění reklamních aplikací a spywaru. Jedna se o hack KMD, dnes již ovšem na velice vyspělé úrovni. KL v sobě nemá žádnou reklamu, spyware ani Altnet, vyhledávání obsahu chráněného DRM je tedy potlačeno. Místo toho je zcela neomezeno hledání v síti. KL je v současné době základnou pro množství doplňků, jež je k ní možné doinstalovat, nebo které jsou již obsaženy v základní verzi (edici).

Díky nim je možné například snadno vytvářet URL odkazy na soubory nacházející se ve FastTracku, lépe fungují také náhledy na ještě nestažené soubory. Specialitou je urychlovač, rutina, která periodicky vyvolává u stahovaných souborů dohledávání dalších zdrojů. Tak je možné mnohem rychleji stahovat ta data, jež má na síti pouze malé množství uživatelů, nebo která se nacházejí převážně ve vzdálených lokacích. Také participační úroveň lze obejít, a to hned na dvou úrovních. Jednak klient může nastavit tuto hodnotu na maximálních 1 000 bodů (bůh), a to v současné verzi mnohem méně komplikovaně, než tomu bylo dříve.

Druhou možností, jak do FastTracku pomocí KL zavádět "rovnostářství", je obcházení pořadí. KL lze donutit, aby nepouštěla u nahrávaných souborů uživatele s vyšší participací před ty s nižší. To má své výhody, ale i problematické stránky a použití těchto funkcí nemusí být, zejména k uživatelům klasického KMD, příliš fér.

KL je obecně méně stabilní než KMD. Čas od času u ní dochází k samovolným pádům a také k "zapomínání" spuštěných downloadů. To je zvláště v případech, kdy stahujeme velké soubory, velmi nepříjemná vlastnost. Jako kosmetické vady se v jejím stínu jeví další nedostatky KL, třeba občasné zúžení sloupců v okně s průběhem síťových operací na nulu.

Pokud jde o výběr mezi KL a KMD, pak lze začátečníkům nabídnout jednoznačně spíše KMD, zatímco pokročilým uživatelům sítě zase KL. KaZaa Lite je však počeštěna, a to poměrně velmi dobře. Výběr je tak čistě individuální.

K-Lite codec Pack

Hovoříme-li o KaZaa Lite, pak nemůžeme nezmínit ještě jedno "geniální dítě" jejích tvůrců. Jedná se o balíček kodeků. Na síti FastTrack se mimo jiné nachází velké množství filmů, televizních seriálů a dalšího videomateriálu, včetně značného množství pornografie. Tento obsah je kódován různými kodeky, v poslední době převážně založenými na variacích technologie MPEG4. Pro přehrávání tohoto obsahu je v počítači nutné mít instalován kodek. Kodeků je hodně, instalátorů taky, a tak se spuštění nějakého exotického formátu může stát zdlouhavou a náročnou prací. K-Lite codec Pack je balíček obsahující takřka všechny v současné době využívané kodeky v jediném instalátoru. Existuje v několika verzích, některé bohužel obsahují také pirátské kopie komerčního softwaru, respektive nástroje na obejití jejich ochran. V každém případě ale ta základní stojí určitě za stažení a instalaci.

Protokol Gnutella

Domovská stránka: www.gnutella.com

Gnutella je dítě autora nesmrtelného přehrávače Winamp Justina Frankela (Nullsoft). Jedná se opět o zcela decentralizovanou síť. Původní Gnutella se dnes již používá málo, její místo zaujala aktualizovaná verze protokolu Gnutella2. Tento protokol kromě zdokonalení vzájemné komunikace jednotlivých částí také přináší možnosti maskování P2P komunikace, využití různých transportních vrstev apod. Prvky v síti se v případě tohoto protokolu dělí na lístky "leaves", obsahující jak části indexu, tak i obsah, a "huby", které zprostředkovávají index a také vzájemnou komunikaci jednotlivých lístků. Na rozdíl od FastTracku je Gnutella volně dostupnou technologií, a proto pro ni vzniklo veliké množství různých klientů. U této sítě nelze určit množství připojených prvků, pouze počet těch, se kterými má daný klient v určitý okamžik navázanou komunikaci. Prvky nespolupracují hierarchicky, ale již na úrovni lístků jsou si rovny a huby tvoří spíše podpůrné prvky, než nadřazená zařízení v rámci diverzifikované sítě. Vzhledem k tomu je ovšem komunikace na síti Gnutella relativně pomalejší než na konkurenčním FastTracku.

To, co má G2 navíc, je paradoxně tím, co oproti FastTracku postrádá. FastTrack je totiž vybaven ochranným opatřením. V případě, kdy by bylo hypoteticky nutné vyměnit všechny klientské aplikace, typicky s cílem upgradu na vyšší verzi protokolu, je možné na síť vyslat požadavek, aby klienty vyhovovaly určitému číslu hlavní verze. V případě, kdy by se tak do sítě dostal požadavek na neexistující verzi klienta, FastTrack by prakticky přestal fungovat (celá tato problematika je však o něco složitější, než zde můžeme popsat). Nic takového Gnutella nemá. Síť nejenže nemá své centrum, ale ani vlastníka, její řízení je plně v rukou uživatelů. Možná právě proto v Gnutellu a ne v jiné sítě vkládá mnoho odborníků budoucnost výměnných systémů.


Přehled hlavních výměnných P2P systémů – sdílené sítě stále straší všechny producenty filmů a hudby II

Shareaza

Domovská stránka: www.shareaza.com

Shareaza již byla na stránkách PC Worldu představována, nyní se ale o ní musíme zmínit ještě jednou. Jedná se totiž o nejdokonalejšího klienta pro sítě Gnutella a Gnutella2, který je dostupný. Na rozdíl od jiných neobsahuje již od původní verze žádný spyware, reklamní systém ani DRM. Vzhled aplikace je do jisté míry odvozen od KMD, v poslední době jde ale již svým vlastním směrem. Rozložení jednotlivých částí programu je podobné jako u KMD, přítomna je přehledná úvodní obrazovka typu "today".

Zajímavou a užitečnou vlastností Shareazy je schopnost aktivního prohledávání sítě. Po otevření vyhledávání jsou nejprve nalezeny ty soubory, které jsou dostupné v nejvíce zdrojích, a pak další, mimo jiné podle toho, zda se např. nacházejí za firewallem a podle hodnocení obsahu. Poté, co hlavní hledání skončí a okno zůstane otevřené, aplikace stále prochází síť ve snaze najít další zdroje k již nalezeným záchytům. To velmi usnadňuje stahování "vzácných" souborů, na druhé straně to však vede ke zvyšování zátěže na internetovou linku. Tato zátěž je u všech aplikací typu Gnutella vzhledem k povaze sítě vůbec větší než u FastTracku (kde se koncentruje pouze na superuzly).

Shareaza je hezká aplikace se spoustou technických fines. Jednou z nich je například okno, které lze odloučit od hlavní plochy aplikace a umístit kamkoliv na obrazovku. Tam pak funguje jednak jako ovladač vestavěného multimediálního přehrávače (opět založeného na WMP), jednak, a to je důležitější, jako monitor připojení. V barevném grafu ukazuje, kolik dat se právě stahuje a odesílá, jinými slovy jde o souhrn aktivity na síti. Největším nedostatkem Shareazy je totéž, co postihuje některé verze KL. V případě pádu aplikace, nebo zatuhnutí operačního systému totiž dochází k zapomínání stahovaných souborů. Nedokončený (a nepoužitelný) soubor zůstává na disku, ale Shareaza o něm neví. Soubor je sice možné vrátit zpět do seznamu stahovaných a aktivovat, vyžaduje to však akci, která je mimo možnosti běžného uživatele. Někdy také dochází k "nevysvětlitelným" pádům aplikace, kdy program samotný sice běží korektně, ale všechny jeho ovládací prvky jsou zablokovány a je nutné jej nouzově ukončit.

Protokol e-Donkey

Domovská stránka: www.edonkey2000.com

Tento protokol patří mezi částečně centralizované. Co to znamená? K udržení indexu souborů nejsou využívány přímo počítače uživatelů sítě, ale specializované servery. V případě padlého Napsteru existoval vysoký stupeň centralizace, a proto jej bylo možné snadno vypojit. Naproti tomu e-Donkey je síť založena na množství menších serverů po celém světě. K tomu, aby mohla fungovat, musí každý její klient obsahovat seznam těchto serverů, nebo alespoň adresy několika z nich. Díky přítomnosti serverů je vyhledávání na ED rychlejší a snazší než v případě Gnutelly nebo FastTracku. Samotný přenos souborů se realizuje pomocí techniky podobné FTP, stejně jako tomu bylo u dnes již neexistující sítě Audiogalaxy. e-Donkey je relativně rychlá a výkonná síť, oblíbená především v USA a Kanadě. To také určuje obsah, který na ní můžeme nalézt.

Chcete-li začít e-Donkey využívat, lze nejvíce ze všeho doporučit obrátit se spíše na již zmíněnou Shareazu, než na některý z nativních klientů (jako třeba e-Mule). Ta jej totiž podporuje také společně s možností stahování jednoho souboru z více různých sítí zároveň (s využitím technologie TigerTree). Jedinou zvláštností, kterou lze brát spíše jako vlastnost, než jako nedostatek tohoto systému, je nutnost aktualizovat pokud možno pravidelně seznam serverů. Ty se totiž neustále mění, vznikají nové a zanikají již stávající. Klient se zastaralým seznamem serverů tak sice může sítě bez problémů dále využívat, jeho možnosti jsou však velmi silně omezeny.

Ostatní systémy

WinMX

Domovská stránka: www.WinMX.com

WinMX je specifickou sítí, založenou na sdílení hudby, ačkoliv poslední verze již umožňují pracovat i se soubory jiného typu. Její protokol je založen na OpenNap variantě původního protokolu Napster a je serverocentristická. Klient podporuje jak vlastní technologii WPNP, tak OpenNap servery, kterých stále po světě funguje určité množství. Síť byla koncipována původně výhradně pro sdílení multimediálních souborů. Tato restrikce vedla k vytvoření solidní sbírky hudby, která přetrvává dodnes i po jejím uvolnění. Přenos souborů mezi klienty je poměrně rychlý, vyhledávání také. Bohužel stále ještě dochází k občasným pádům výměnné aplikace, k nestabilitě, a někdy také ke zbytečnému spotřebování veškerých dostupných hardwarových prostředků (zejména na operačních systémech typu Windows NT). Klientská aplikace se svým vzhledem a ovládáním dosti odlišuje od zaběhnutého standardu `a la KMD a trvá relativně déle, než si na její ovládání i zkušený uživatel dostatečně zvykne. Dalším nedostatkem jsou výpadky sítě, její nestabilita a nejasná budoucnost. V každém případě se ale jedná o zajímavou alternativu pro lidi, kteří se zajímají především o sdílení a hledání digitální hudby nejen na síti WinMX, ale také na stále ještě existující skupině výměnných komunit založených na OpenNAP protokolu.

Earth Station 5

Domovská stránka: www.earthstation5.com

Earth Station (ES) je projektem lidí, kteří jej právně umístili do palestinského uprchlického tábora. Díky tomu je tato síť, která se nijak netají tím, že byla vytvořena ke sdílení pirátského obsahu, prakticky nežalovatelná. Klientská aplikace je laděna do hezkého designu kosmické lodi, bohužel tím veškeré pohodlí končí. O topologii sítě není známo prakticky nic bližšího, s výjimkou toho, že umožňuje přenášet data šifrovaně a přes maskující proxy servery.

Tak se i uživatelé sítě stávají prakticky neviditelnými. ES je novým projektem a v tuto chvíli lze jen velmi stěží říct, jaká jej asi čeká budoucnost. Nápad s certifikací (i když ta je v jiné formě přítomna již v Gnutelle), maskováním a šifrováním by dobudoucna mohl být zajímavým. V tuto chvíli však naráží jednak na technické nedostatky samotné aplikace, jednak na malé množství sdíleného obsahu.

MediaSeek

Domovská stránka: www.mediaseek.pl

Před několika lety, po konci legendárního Napsteru, patřila mezi nejdokonalejší výměnné sítě Audiogalaxy. Potomkem, který zbyl po jejím uzavření, je polská síť MediaSeek. Princip je identický jako býval u AG. Program, který slouží ke sdílení a stahování souborů, je jen jakýmsi agentem prostředníkem, s minimem ovládacích prvků. Veškeré řízení provozu a stahování se odehrává v okně webového prohlížeče na stránkách provozovatele serveru. To je velice pohodlné a přináší to jednu velice kladnou vlastnost. Lze nastavovat stahování souborů i do počítače, u něhož právě nesedíme, stačí jen, aby byl zapnutý, připojený k internetu a běžel na něm agent.

MediaSeek není ani zdaleka tak velkou sítí, jakou bývala Audiogalaxy. S jeho funkčností je to taky poněkud sporné. V některých obdobích lze na MS najít velké množství zajímavého obsahu, jindy síť nefunguje vůbec, nebo jen s největšími potížemi. Je tak použitelný spíše jen na pokusné hledání toho, co jinde opravdu nelze nalézt.

BitTorrent Coupling (BT)

Domovská stránka: bitconjurer.org/BitTorrent/download.html nebo www.btsites.tk

BitTorrent je často omylem řazen mezi výměnné systémy, i když jím ve skutečnosti není. Nelze v něm hledat, nelze určit jeho velikost. BT je systém odkazů na soubory, které lze hledat na počítačích podporujících mimo jiné jeho technologii po celém světě. Seznamy odkazů jsou uloženy na speciálních WWW serverech, stačí se třeba jen podívat do Googlu. BT je ideální technologií pro vícenásobné stahování různých souborů, ale za skutečnou P2P síť nemůžeme tuto technologii považovat. Ale určitě stojí za to ji vyzkoušet.

DirectConnect

Domovská stránka: www.dcplusplus.com

DirectConnect (DC) je velmi svéráznou formou výměnného systému. Všechny předchozí byly koncipovány jako velké globální sítě, umožňující svému uživateli najít snadno a rychle jakýkoliv obsah, který se nachází v rámci sítě kdekoliv na světě. DC je jiný. Netvoří jednolitou síť, ale spíše volné sdružení malých, samostatných ostrůvků okolo jednoho silnějšího počítače, hubu. Ten je vlastně centrálním serverem malé P2P sítě, udržujícím její seznam nabízených souborů a umožňujícím vzájemnou komunikaci klientů.

Maximální kapacita takového hubu je dána kapacitou stroje, který jej tvoří. Právě proto je DC ideálním zázemím pro relativně malé komunity uživatelů se zájmem o specifický typ obsahu, jako třeba okrajové hudební žánry. Administrátoři jednotlivých hubů mohou určit, za jakých podmínek je uživatelům, vybaveným standardní klientskou aplikací, umožněn vstup a tedy i sdílení a stahování souborů. Obvykle je takovou podmínkou určité minimální kvantum nabízeného obsahu (typicky v gigabajtech), minimální kapacita přenosové linky a také typ nabízeného obsahu. I když všechny tyto hodnoty lze na úrovni klienta padělat, a tak si vynutit i přístup do těch uzlů, které by jinak byly danému uživatel uzavřeny, v reálu se to příliš často neděje.

Pro vstup do hubu je také nutné znát jeho název nebo IP adresu. I když klient opět obsahuje funkci centrálního adresáře, zdaleka ne všechny huby jsou v něm uvedeny. K jejich adresám se však lze dostat například na různých IRC kanálech, v chatech a podobně.

Morpheus

Domovská stránka: www.morpheus.com

Morpheus je dalším klientem sítě Gnutella (kam utekl od FastTracku). Kdysi se jednalo o aplikaci s velkým potenciálem, ty doby jsou však bohužel již pryč. Používá zastaralý protokol G1, obsahuje spyware, na pomalejších počítačích je takřka nepoužitelný. I když stabilita aplikace je vysoká a její vzhled také patří mezi solidní, celkově vzhledem ke konkurenci není o co stát.

Závěrem

Výměnných sítí existuje velké množství a uživatelů na nich také. Pokud chcete využívat tyto sítě ke své plné spokojenosti a jste laik, obraťte se na KMD nebo Shareazu. Pro odbornější uživatele je vhodnější KaZaa Lite v kombinaci se Shareazou nebo DC++. Hudebním fajnšmekrům poslouží WinMX, experimentátorům všechny ostatní. Sítí je samozřejmě mnohem více, než mohlo být postihnuto v tomto krátkém seznamu, vyčerpávající přehled ale také nebyl jeho cílem.

§§§§§


E-knihy na internetu – čerpejte ze studnice vědění elektronické četby (CD)

Pavel Hrbáček

c03p0522

E-book, česky elektronická kniha. Slovní spojení, které spolehlivě vyvolá odmítavou reakci nejen u skalních bibliofilů. Proč tomu tak je?

Myšlenka elektronických knih se sice již objevila před delší dobou, ale stále jsou považovány za něco, co ve skutečnosti neexistuje, za něco, co je nepraktické a nepotřebné. Většina lidí tak vůbec neuvažuje o tom, že by je sami mohli používat a jsou upřímně překvapeni, když zjistí, že tyto knihy už existují a dokonce i v češtině. Navíc, proč se vzdát něčeho, co funguje, je za rozumnou cenu a umíme to všichni používat. Důvodů pro tento přístup je hned několik. Jistě mezi ně patří určitý osobní vztah, který čtenáři mají k papírovým knihám, dále zakořeněné předsudky o elektronických knihách, ale především většina potencionálních uživatelů ani neví, proč by je vůbec měla chtít. Vždyť čtení na počítači je tak nepohodlné a rychle unaví oči. Vida, hned jsme narazili na jeden ze zmiňovaných mýtů. Čtení elektronické knihy se nerovná čtení na stolním počítači. Tato představa má své historické důvody, protože v počátcích elektronických publikací se s nimi dalo pracovat jen na PC. O něco později se sice objevily specializované přístroje pro čtení. Měly velké displeje, vážily přes kilo a stály více než nový počítač. Protože se masově neujaly, zůstala většina lidí přesvědčena, že pro práci s elektronickými knihami se hodí jen počítač nebo notebook. To však již několik let není pravda. Velmi efektivně a pohodlně se dá číst např. na přístrojích z kategorie PDA.

Porovnání elektronických a papírových knih

Mají však e-knihy vůbec nějaké přednosti v porovnání s klasickou knihou? Odpověď na tuto otázku najdeme tak, že se nejdříve podíváme na požadavky, které čtenáři mají na příjemné počtení. Když pominu kvalitu knihy, tak se chtějí někde pohodlně usadit (případně rozvalit) a knihu si nastavit tak, jak je jim to v dané poloze nejpříjemnější. Také musí být rozumně malá a lehká, aby se dala bez problémů vzít s sebou na cesty.

Oba požadavky splňuje většina PDA, které váží kolem 150 gramů, což skutečně není žádná obtěžující váha. Pokud porovnáme váhu a rozměry jedné knihy s PDA, tak je jejich hmotnost přibližně shodná. V okamžiku, kdy si chceme vzít s sebou knih více, třeba i desítky, tak už je výhoda PDA vidět jednoznačně. Navíc se při čtení nemusíte snažit držet knihu stále rozevřenou a také odpadá listování stránek. Jen si nastavíte vyhovující rychlost rolování textu, a čtete. Další požadavek dobré osvětlení, splňují PDA ještě lépe než papírové knihy. Na rozdíl od papíru jsou jejich obrazovky podsvícené, takže především večer (to pokud čtete např. v posteli před spaním) si nepotřebujete zajistit vhodné světlo. A také nerušíte partnera(ku), jenž může v klidu spát. Když usnete i vy, PDA se po chvíli samo vypne. Autor těchto řádek přiznává, že sám nejdříve zavrhoval představu, že by měl číst delší texty na PDA, ale vlastní praktické zkušenosti jej donutily změnit názor to čtení před usnutím je opravdu lepší. Člověk, který nikdy žádnou knihu na PDA neviděl, si však řekne no dobrá, ale vždyť na té malé obrazovce nemůže být nic kloudného vidět. Důvodem pro tento názor je rozšířená představa, že elektronické knihy vypadají jako soubor PDF pro Adobe Acrobat Reader, tj. stránka je velká jako A4. Taková kniha by se na malém zařízení špatně četla. Jenže pravda je, že klasický PDF soubor nemá s elektronickou knihou zase tolik společného. Na rozdíl od ní je vhodný pro uchování dokumentů určených pro tisk, takže se za každých okolností snaží vypadat co nejvíce jako originál. Elektronická kniha se však chová jinak, text se naformátuje dle rozměrů obrazovky, uživatel smí měnit velikost a typ písma. K dispozici také máte několik záložek a k vybranému textu můžete vložit váš komentář. Některé formáty podporují odkazy, a to jak interní (v rámci stejné knihy), tak i externí do jiných dokumentů.

Formáty a prohlížeče elektronických publikací

Aby nebylo vše jednoduché, existuje na trhu hned několik navzájem nekompatibilních formátů. Pro jednotlivé formáty existují samozřejmě odpovídající prohlížeče, ale ty nemusí být dostupné na všech PDA platformách (PalmOS, PocketPC, Linux, Symbian). Mezi nejznámější patří (Palm) Doc, LIT (Microsoft Reader), Palm Reader, iSillo a MobiPocket. K dispozici je také speciální varianta PDF formátu, určená pro elektronické knihy. Názvy formátů většinou odpovídají i jménům prohlížečů, pro které jsou standardně určeny.

Pro jaký formát knih se rozhodnete, budete především záviset na tom, zda je podporovaný pro operační systém vašeho PDA, a také na tom, jak vám vyhovuje ovládání a vlastnosti jeho prohlížeče. Jak asi již víte, na trhu existuje několik platforem PDA PalmOS, PocketPC, Linux, a klidně k nim můžeme přiřadit i Symbian OS (Nokia). Na každé z nich je k dispozici řada různých produktů, vybírat můžete jak z komerčních, tak i z nabídky freeware.

Nejjednodušším formátem je PalmDoc, který si sice neporadí se složitým formátováním a také neumí zobrazit obrázky, ale je obecně nejrozšířenější a použitelný na všech platformách. Jeho prohlížeče tak existují i pro EPOC a Symbian. Příkladem je produkt Handy Book od Epocware (www.epocware.com), který funguje na telefonech Nokia 9210/9290, Nokia 7650, SE P800 a brzy bude k dispozici i verze pro Nokii 6600. Pro Nokii 7650 dokonce existuje i česká lokalizace programu. Pokud máte přístroj s PalmOS, můžete si zvolit téměř jakýkoliv lepší prohlížeč a určitě bude podporovat i PalmDoc. Velmi dobrý (a zdarma) je program CSpotRun. Má stejné funkce jako komerční produkty nastavení písma, záložky, rolování textu a přitom je to freeware. Navíc existuje i lokalizovaná verze. Na PocketPC můžete použít například program iSillo nebo mikroBook (www.gowerpoint.com). MikroBook je velmi propracovaný program, který pracuje i pod staršími verzemi Windows CE. Vedle PalmDoc umí pracovat i s dalšími formáty: RichText, HTML, jednoduchý TXT. Poměrně rozšířeným prohlížečem je zmiňovaný iSilo (www.isilo.com). Jeho doplněk iSiloX dokáže stáhnout a zpracovat WWW stránky z internetu. Jeho nevýhodou je těžkopádné ovládání vlastního prohlížeče. ISillo dokáže samozřejmě pracovat s PalmDoc i s vlastním formátem a lze jej použít na PalmOS i PocketPC.

Microsoft Reader je standardním prohlížečem pro PDA s PocketPC. Je to velmi pohodlný nástroj, který má všechny myslitelné funkce. Je ho výhodou (pro někoho nevýhodou) je implementace technologie DRM neboli Digital Rights Managementu. Ta umožňuje vydavatelům omezit práci s knihou jen na určité činnosti (nelze z ní třeba kopírovat nebo tisknout) a také zamezit jejímu pirátskému šíření. Knihy v tomto formátu lze číst jen na operačních systémech od Microsoftu.

Zajímavé funkce, např. anotaci textu, nabízí MobiPocket Reader (www.mobipocket.com). Podobně jako iSiloX, i s tímto prohlížečem dostanete desktopovou aplikaci pro stahování WWW stránek informačních kanálů pro off-line prohlížení. Mimo svého formátu, který podporuje formátování, obrázky a odkazy, umí i standardní PalmDoc.

Posledním prohlížečem na PDA, na který se podíváme, je Plucker. Je to rovněž freeware. Součástí programu je opět desktopová část, která umožňuje konvertovat do formátu elektronické knihy soubor uložený na počítači nebo stáhnout WWW stránky. Tomuto prohlížeči je podobný i Opie Reader, který je určen pro Familiar Linux.

Kam se podívat?

No a kde můžete knihy zakoupit či stáhnout? Zřejmě nejstarším projektem zaměřeným na elektronické texty (který přežil až do dnešních dnů) je Projekt Gutenberg. Jeho myšlenka je vcelku jednoduchá shromáždit v elektronické podobě co nejvíce hodnotných knih a dát je zdarma k dispozici uživatelům. Stánky projektu jsou na adrese gutenberg.net.

Nabídka je však omezena na tituly vydané před rokem 1923, na které se nevztahuje americký zákon o copyrightu. Naštěstí i v předcházejících letech žila řada plodných autorů, a tak se dnes můžete začíst do již klasické literatury v originálním znění. Většina je samozřejmě v angličtině, ale v nabídce jsou i texty v němčině, italštině, čínštině, švédštině a další. Vybírat si můžete z 15 jazyků, ale češtinu mezi nimi nehledejte. Pokud se vám však myšlenka projektu zalíbila, můžete se k němu samozřejmě připojit a přidat text některého z českých literárních velikánů. Co se týče vzhledu stránek, design je sice velmi zastaralý, ale v tomto případě určitě platí, že obsah je důležitější než forma. Stažené soubory jsou v textovém formátu, takže s jejich přečtením nebudete mít problémy na žádné platformě.

Pokud hledáte české knihy, určitě nezapomeťe navštívit server PalmKnihy (www.palmknihy.cz). Vzhled stránek je jednoduchý, ale přehledný. Důležitá je hlavně jeho nabídka, která zahrnuje více než 1 500 titulů, a k tomu je zcela zdarma. Jsou zde, podobně jako v Projektu Gutenberg, zastoupena klasická díla (české literatury), ale, po dohodě s autory, také díla nejnovější. Především fanoušky žánru sci-fi potěší poměrně slušná nabídka titulů, publikuje zde např. Ondřej Neff. Server má však mnohem širší záběr krimi, poezie, právo, romány, humor, dětská literatura, atd. Pro snazší výběr jsou k dispozici žebříčky nejstahovanějších knih. Rozmanitá je skladba děl v části nazvané Zlatý fond. Vedle časem prověřených děl, jako je Nová Bible kralická, zde najdete i "trhák" od Milouše Jakeše zvaný Poučení z krizového vývoje. Protože vlastní texty jsou uloženy nejčastěji ve formátech MobiPocket Reader nebo PalmDoc, jsou použitelné na řadě platforem.

Místem, kde najdete spoustu anglických textů zdarma, je www.memoware.com. Stránky také neohromují svým vzhledem, ale orientace v nich je naštěstí jednoduchá. Vedle klasiky se zde nachází i literatura zaměřená na počítače, sport, medicínu, historii a mnoho dalších témat.

Soubory jsou uloženy v různých formátech, včetně TomeRaider (funguje i na SonyEricssonu P800 a Nokii 9210), LIT, PalmDoc, iSillo a dalších. V současné době je v nabídce 15 000 titulů, z toho přibližně 700 z oblasti počítačů, např. příručky k Red Hat 9, učebnice Javy, HTML reference, tipy do Windows, atd.

Udělejte si knihu sami

Na PDA si ovšem můžete číst i vámi vytvořené texty. K tomu potřebujete nějaký nástroj pro jejich tvorbu. K některým z popisovaných prohlížečů je již takový nástroj standardně dodáván. Takto vytvořené dokumenty však nevyužijí všech možností elektronických knih. Proto je lepší použít specializovaný program. Takovým programem je například Palm eBook Studio (www. palmdigitalmedia.com /ebs.cgi) za 30 USD nebo MobiPocketPublisher (www.mobipocket.com) za 150 USD. Pokud potřebujete nástroj, který je zdarma, podívejte na Palm Digital Media, kde najdete javové nástroje DropBook a MakeBook. Ty však, na rozdíl od prvních dvou jmenovaných, nejsou vizuální a tak se budete muset naučit Palm Markup Language (takové jednodušší HTML, specifikaci najdete na stejném serveru) a text upravit v nějakém editoru.

Komerční vydavatelství

Vedle těchto stránek existuje velká řada komerčních elektronických vydavatelství a knihkupectví. Jejich počet je velmi vysoký, vždyť v této oblasti dnes podnikají i tak známé firmy, jako je Amazon.com (www.amazon.com), Barnes & Noble (www.barnesandnoble. com) nebo nakladatelství Penguin (www.penguin.co.uk). Mezi nejúspěšnější patří již zmiňovaný server Palm Digital Media (jen v roce 2001 prodal přes 180 000 kusů) na adrese www.palmdigitalmedia.com. Jím nabízené knihy jsou ve firemním formátu Palm Reader, ale protože jeho prohlížeč je k dispozici i pro PocketPC a Microsoft Windows, nejste při jejich čtení omezeni na jedinou platformu. Vzhled stránek je sice jednoduchý, ale přehledný, a tak se v nich brzy zorientujete. Nabídka titulů je opravdu široká a seznam jejich kategorií má několik desítek položek. Na rozdíl od projektu Gutenberg zde seženete i úplné novinky, které často vycházejí souběžně s jejich papírovou verzí. Ceny komerčních publikací jsou v porovnání s jinými prodejci o něco nižší a většinou pohybují se kolem 12 USD.

Fictionwise (www.fictionwise.com) je další firmou, které se daří na trhu elektronických publikací. Má podobnou filozofii jako Palm Digital Media, a tak se nesnaží vyšroubovat cenu zbytečně nahoru. Její nabídka se dělí na knihy zdarma a komerční tituly. Najdete zde zástupce snad všech myslitelných kategorií literatury v různých cenových hladinách. V průměru se však cena za jednu knihu pohybuje kolem 11 USD. Texty však nejsou vždy k dispozici pro všechny prohlížeče, takže před zakoupením vybraného titulu si nejdříve zkontrolujte, zda jej můžete použít na vašem hardwaru. S volnými texty není problém, ale placené knihy jsou nejčastěji k dispozici jako PDF. Uživatelé Microsoft Readeru (jen pro MS Windows a Pocket PC) si mohou vybírat ze slušné nabídky knih na adrese www.mslit.com. Některé zajímavé tituly jsou dokonce k dispozici zdarma.

I u nás donedávna fungovalo knihkupectví českých elektronických knih s názvem Neknihy (www.neknihy.cz). V době psaní toto článku však již nadále neposkytuje své služby a jeho budoucnost je zatím nejistá. Doufám, že v případě znovuoživení tohoto projektu dojde k výraznému vylepšení vzhledu stránek, který je dnes velmi nepřehledný. Cena 50 Kč za jednu knihu je také v českém prostředí poněkud diskutabilní, a to hlavně v porovnání se serverem PalmKnihy, kde jsou kvalitní texty k dispozici zdarma.

Na závěr jsem si nechal jednu perličku. Je to projekt firmy Beamable (www.beamable.com), která nabízí ke stáhnutí komiksy. Cenu za jednu sérii mají poměrně lidovou okolo 1 USD. Prohlížeč je zdarma k dispozici pro všechny verze MS Windows, dále pro PocketPC, PalmOS a slíbená je i modifikace pro mobilní telefony (J2ME).

§§§§§


Útok internetu na vaše PC - IRC/ICQ/Jabber/WebChat/e-mail/P2P bavte se na internetu s co nejmenším rizikem I

Martin Ignjatovič

c03p0523

Nejen svou prací je člověk živ, a tak spousta uživatelů používá svůj počítač i pro zábavu. Hlavní zábavou na počítačových systémech jsou počítačové hry, avšak ty nejsou hlavním tématem tohto článku. My si povíme o zábavě v síti internet a podíváme se především na rizika, která z ní plynou. Nebudeme zacházet do velkých technických detailů spíše se pokusíme obecně poradit a pojmenovat rizika.

IRC

IRC (Internet Relay Chat) je rozšířen hlavně mezi pokročilejšími uživateli, a zejména mezi uživateli systémů UNIX, Linux. Jeho koncepce je velmi stará, nicméně stále oblíbená a zdokonalovaná. Nejde o IM jako u ICQ, ale o rozhovor více uživatelů (klasický chat). První, co k používání IRC musíte mít, je klientský program. Těch jsou opět desítky, ale mezi nejpopulárnější na platformě Windows patří mIRC. U unixových systémů záleží na každém uživateli, kterému klientskému programu dá přednost, na výběr je jich opravdu hodně. Jmenujme alespoň některé BitchX, Ksirc, Xchat, Irssi atd. Další věcí, kterou musíme znát, je adresa serveru, k němuž se chceme připojit. Většina moderních klientů přichází s vestavěným seznamem světových IRC serverů.

Uživatelé v Česku nejspíš využijí služeb nejznámějších českých IRC serverů, k nimž patří například irc.felk.cvut.cz, irc.i.cz atd. Důležitá u serveru je rovněž znalost portu, na kterém server naslouchá. U většiny serverů jsou to porty 6666-6667, ale existují i servery, které naslouchají na portech 80 nebo 443 (irc.i.cz), což ocení zejména uživatelé schovaní na firewallem. Základem IRC nejsou rovněž nějaké stránky nebo klikací utility, ale příkazy, jimiž se klientský program ovládá. Seznam těchto příkazů a dalších rad a návodů najdete na stránkách www.irc.cz. Mezi další vlastnosti patří přenos souborů nebo soukromý chat. Pokud vytvoříte vlastní místnost, stáváte se zpravidla jejím správcem, jenž má možnosti mnohem větší než uživatel, který se k chatu připojí.

Rizika: Rizik číhajících na uživatele na IRC je opravdu mnoho. Každodenní války různých crackerských a hackerských skupin jsou tu na denním pořádku, takže se není čemu divit, pokud to občas odnesou i nevinní "civilisté". Ti se zpravidla stávají bez svého vědomí prostředkem k útoku na další systém. Rovněž se zde najdou různí škodolibí uživatelé, kteří se baví tím, že útočí na klientské systémy. Je to dáno hlavně tím, že zjistit IP adresu klienta není vcelku problém. Další nebezpečí hrozí rovněž od různých automatizovaných skriptů, jež mohou napadat klientský program či počítač. Šíření nelegálního obsahu (software, video, hry, audio) je také poměrně časté, a ne každý soubor musí být opravdu tím, co požadujete.

Opatření: Nyní již k opatřením na obranu. Vždy si zajistěte, aby váš klientský program byl aktualizovaný. Např. v programu mIRC je objevena bezpečnostní chyba každou chvilkou. Rovněž dobře zabezpečte a aktualizujte svůj systém (tato rada neplatí jen pro IRC). Máte-li na výběr, používejte server, který vám zajistí anonymní přístup, aby nebyla zjistitelná vaše IP adresa. Pokud stahujete software přes IRC, nevěřte slepě názvu souboru, ale proveďte testy (antivirem atd.). Podobně jako u ICQ nevěřte lidem, které neznáte.

ICQ

ICQ je jedním z nejpopulárnějších IM (Instant Messaging) systémů. Používají ho miliony uživatelů po celém světě. Umožňuje toho opravdu mnoho. K popularizaci toho systému přispěla jistě jeho koncepce. Ta je založena na jedinečném číselném identifikátoru, takzvaném UIN. UIN má každý uživatel tohoto systému jedinečné a dá se přirovnat k telefonnímu číslu. Dva uživatelé nemohou mít stejné UIN, přezdívku, pod kterou vystupují, však ano. Centrem všech uživatelů ICQ jsou domovské stránky projektu, jež naleznete na adrese www.icq.com. Zde si můžete založit své konto, ovládat ho, hledat ostatní uživatele, zanechávat jim vzkazy a spoustu jiných věcí. Lze si zde samozřejmě bezplatně stáhnout i klientskou část systému, pomocí níž můžete komunikovat s ostatními uživateli. Klientských programů existuje velice mnoho. Patrně nejpoužívanější jsou klienty ICQ Pro 200x a ICQ Lite. ICQ Pro je oficiální klientský program a poskytuje podporu všech vlastností, které systém nabízí. ICQ Lite je pak jeho odlehčená verze. Populární jsou rovněž programy třetích stran. Klientské programy existují i pro ostatní platformy, jako například LICQ nebo MICQ pro *nixové systémy. Co vlastně ICQ nabízí? Asi nezákladnější a nejznámější funkcí systému je posílání zpráv ostatním uživatelům. Zprávu můžete poslat jakémukoliv uživateli, jehož UIN znáte. Máte rovněž možnost si uživatele, se kterými komunikujete, často přidat do svého Contact Listu. Tak rovněž poznáte, zdali je daný uživatel on-line či ne. K přidání uživatele do Contact Listu zpravidla potřebujete jeho svolení (autorizaci). Systém dále nabízí možnost rozhovoru více uživatelů (chat), posílání souborů, SMS, e-mailů a mnoho dalších. Nyní se podíváme na rizika, která tento systém přináší, a povíme si o opatřeních, jimiž lze tato rizika minimalizovat.

Rizika: Mezi první rizika, se kterými se můžeme u ICQ setkat, je příjem nevyžádaných zpráv. Ty jsou rozesílány pomocí automatizovaných nástrojů, které generují klientská UIN, a na ty pak posílají různé odkazy a zprávy. Nejčastěji se jedná o reklamu nebo odkazy na pornografické a podobné stránky. Dalším rizikem, se kterým se můžeme setkat, jsou útoky na klienta ICQ nebo dokonce na počítač, na kterém klient běží. K úspěšnému provedení tohoto útoku potřebuje znát útočník IP adresu daného stroje. Rozšířeným nešvarem je rovněž zneužívání důvěry ostatních uživatelů a rozesílání souborů s nebezpečným obsahem (viry, backdoory, trojské koně atd.). Nyní se podíváme na to, jak lze takovým rizikům předejít.

Opatření: Klientské programy ICQ obsahují zpravidla nástroje, jimiž lze výše uvedená rizika eliminovat. Zabránit přijmu nevyžádaných zpráv lze celkem snadno v nastavení klienta, kde zvolíme, že nechceme přijímat zprávy z webového komunikačního centra, z e-mailového centra. Můžeme dokonce zvolit možnost, že nechceme přijímat zprávy od uživatelů, kteří nejsou v našem Contact listu, což je velmi užitečná vlastnost. Identifikaci našeho systému podle IP adresy lze rovněž zabránit tak, že zakážeme zobrazovat naši IP adresu.

Pozor, tato možnost nás neochrání v případě, že chceme někomu poslat nebo od někoho přijmout nějaký soubor. Poté již zjištění IP adresy našeho systému nic nebrání. Pokud tuto možnost zvolíte, jsou všechny zprávy posílány přes server systému ICQ. Rovněž doporučuji zapnout. Obrana před soubory se škodlivým obsahem není jednoduchá.

Zde pomůže snad jen vaše obezřetnost. Pokud člověka, se kterým si píšete, dobře neznáte, raději od něj žádné soubory nepřijímejte, hlavně ne soubory spustitelné (exe, vbs, atd.), i kdyby vám váš protějšek tvrdil, jak je takový soubor skvělý a ať jej určitě zkusíte. Zneužívání důvěry patří mezi nejčastější útoky na systémy jednotlivých uživatelů.

Jabber

Jabber je mohutně se rozvíjející IM systém. Je založen na otevřeném zdrojovém kódu a technologii XML. To jej činí velmi populárním a je nasazován i jako podnikový IM systém. Instalace jabber serveru je velmi jednoduchá. Zdrojové kódy získáte na adrese www.jabber.org. Rovněž konfigurace serveru je velmi snadná a provádí se pomocí souboru jabber.xml. Tento soubor je velmi dobře okomentovaný, a není tudíž problém nastavit si jabber podle svých představ. K jabberu existují rovněž i přídavné moduly. Nejpoužívanější jsou jistě konference a jud (jabber users directory). Modul konference umožňuje komunikaci více uživatelů najednou (chat) a modul jud umožňuje vyhledávat uživatele a informace o nich. V neposlední řadě je výhodou jabberu také to, že podporuje SSL. O tom až za chvíli. K připojení potřebujete dvě věci. Jednou z nich je klientský program a druhou server. Klientských programů je opět mnoho, nejlepším na platformě Windows je patrně JAJC či Exodus. Pod *nixovými systémy jsou pak populární PSI, Gabber a další. Čeští uživatelé dají zřejmě přednost serveru jabber.cz. Toto však nejsou všechny funkce, které jabber podporuje. Obsahuje i podporu pro ICQ, AIM a další, takže pomocí jednoho klienta můžete komunikovat s uživateli výše zmíněných služeb. Podmínkou je, aby tyto služby podporoval vámi vybraný server. Jinak lze pomocí jabberu dělat standardní věci, jako vést rozhovor, posílat zprávy a soubory. Uživatelé jsou identifikováni pomocí svého nick name, což je vzhledem k ICQ určitá nevýhoda. Na druhou stanu nemohou existovat dva uživatelé na jednom serveru se stejným nick name. Nyní již k rizikům jabberu.

Rizika: S možnostmi, které jabber nabízí, roste i riziko zneužití. Naštěstí je vše založeno na otevřeném zdrojovém kódu, takže většina chyb je velmi rychle odhalena a opravena. U jabberu hrozí podobná rizika jako u ICQ, a bránit se proti nim lze podobně. Pokud váš server podporuje SSL, určitě jej použijte, protože odposlouchávat komunikaci pomocí různých snifferů není opravdu žádný problém a data jsou velmi snadno čitelná, díky formátu XML.

Opatření: Podobně jako u ICQ nastavte bezpečnostní opatření na maximální možnou míru, dodržujte elementární bezpečnostní zásady a nedůvěřujte slepě cizím lidem. Aktualizace klientských programů a systému jsou opět namístě. Pokud je jabber provozován jako váš podnikový IM systém, mějte na paměti, že vaše data mohou být sledovaná (pokud není použito SSL) a historie zpráv zůstává ve vašem systému. Pokud si toto uvědomíte, předejdete tak mnoha nepříjemnostem.

Web Chat

Webové chaty patří k nejpopulárnějším druhům komunikace mezi uživateli. K jejich využívání nepotřebujete krom webového prohlížeče nic. Je to velmi výhodné v případě, kdy používáte několik systémů a nechce se vám na každý z nich instalovat komunikačního klienta. Webových chatů jsou po síti miliony. Jejich tvorbu zvládne téměř každý programátor, který se zabývá tvorbou webových aplikací. Existují však velké chaty na specializovaných serverech, kde jsou registrovány tisíce uživatelů. Tyto chaty zpravidla neposkytují takové možnosti jako ostatní systémy (výměna souborů atd.), ale nebezpečí zde číhá také. Podíváme se jaké.

Rizika: Rizika, která na nás číhají na web chatu, se mohou lišit a to zejména v závislosti na tom, jaké možnosti chat poskytuje. Jednoduché chaty, jež krom psaní zpráv neumožňují téměř nic, lze označit za poměrně bezpečné, i když ani zde není vyloučena možnost, že někdo objeví bezpečnostní nedostatek systému a ten pak využije ve svůj prospěch. Daleko nebezpečnější jsou špatně (občas záměrně) zabezpečené chaty, jež umožňují interpretaci kódu. Pro zkušeného útočníka pak není problém vložit do svého příspěvku kus škodlivého kódu, který tak může například shodit webový prohlížeč všech uživatelů připojených k této konkrétní stránce. Takovýto škodlivý kód lze aplikovat na aktuální bezpečnostní nedostatky konkrétního prohlížeče a může vést až ke kompromitaci celého systému.

Opatření: Opatření jsou celkem snadná. Vždy mějte aktualizovaný prohlížeč i systém. Dobře si vyberte server, na kterém budete chatovat, a zjistěte si co vše nabízí. Pokud server zobrazuje IP adresy klientských počítačů, měli byste se takovému serveru vyhnout. Rovněž server, který po vás vyžaduje zadání osobních údajů, nepůsobí příliš důvěryhodně (údaje lze samozřejmě zadat falešné).


Útok internetu na vaše PC - IRC/ICQ/Jabber/WebChat/e-mail/P2P bavte se na internetu s co nejmenším rizikem II

E-mail

E-mail používá dnes prakticky každý. Je to nejrozšířenější prostředek komunikace mezi uživateli. Vysvětlování principů a možností by bylo nošením dříví do lesa, a proto se rovnou podíváme na nebezpečí, které nám přes e-mail hrozí.

Rizika: Rizika e-mailu jsou všeobecně známá. Nejčastěji jde o šíření virů, červů a spamu. Bohužel i přes známost těchto rizik a známost protiopatření je e-mail nejčastěji používaným prostředkem pro šíření výše uvedených věcí.

Opatření: Opatření proti virům a červům jsou jednoduchá, a je až s podivem, že se jim v prostředí sítě tolik daří. Zde je uvedeno několik zásad, které vás v 90 procentech případů ochrání před viry a červy.

- aktualizovaný systém

- aktualizovaný poštovní klient

- aktualizovaný antivirový program

- mazání e-mailů s neznámým obsahem

- neotevírání příloh s podezřelým obsahem

Jednoduché, že? Bohužel většina uživatelů nedodržuje často ani jeden z předchozích bodů, a velmi výrazně tak přispívá k šíření této elektronické "havěti".

Obrana proti spamu (nevyžádané poště) tak jednoduchá není a nevyžádaná pošta je noční můrou většiny systémových administrátorů. Pro domácí uživatele, kteří jsou správci svého systému, lze uvést několik zásadních doporučení, jež nebezpečí spamu výrazně eliminují. Tato opatření platí pro případ, že spamem ještě nejste postiženi. Pokud ano, cesta zpět není snadná.

Základním pravidlem je nezveřejňovat svou e-mailovou adresu. Založte si další e-mailovou adresu a tu pak zveřejňujte, třeba při různých registracích, v konferencích atd. Tato adresa by měla být jakousi náhradou. Soukromou adresu používejte opravdu jen soukromě. Bohužel ani to vám nezaručí bezpečí, protože může být tato adresa získána z každého systému, kde je uložena. Rovněž sledování síťového provozu může být pro spamery svatým grálem. Také různé roboty, které prohledávají webové stránky, jsou užitečným zdrojem pro rozesílatele spamu. Pokud se vám i tak stane, že jste zařazen do nějaké databáze a je vám doručována nevyžádaná pošta, máte ještě naději na záchranu. Existují nástroje, pomocí kterých se lze bránit. Například webový prohlížeč Mozilla, respektive její e-mailový klient, má v sobě integrovanou ochranu proti spamu a tato ochrana funguje poměrně spolehlivě. Existují i další prográmky a utility, a záleží jen na vás, které vám budou vyhovovat. Ale i tak je zatěžována vaše přenosová linka. Ochrana proti spamu není vůbec snadná a eliminovat jeho rizika je prakticky nemožné. Pomohla by snad nějaká celosvětová kampaň, ale to je zatím spíše utopie.

P2P

Výměnné systémy peer-to-peer jsou poslední dobou velmi diskutované. Jde zejména o sdílení nelegálního softwaru, videa, hudby a her. Lze zde však najít i velké množství legálních dat, a proto není důvod takové systémy zcela zavrhnout. Tyto systémy jsou navzdory právním sporům, žalobám a výhružkám různých společností stále populárnější. Nejznámější P2P systémy jsou DirectConnect a Kazaa. Existují i produkty dalších společností, ale tyto dva jsou nejrozšířenější. Nebezpečí, které na těchto systémech existuje, je však velmi vysoké.

Rizika: Rizika, která na nás čekají v sítích P2P, jsou značná. Nejenže jejich používáním riskujete žalobu od nějaké společnosti zabývající se ochranou autorských práv (BSA, RIAA atd.), což většinu uživatelů stejně neodradí, ale daleko nebezpečnější je možnost kompromitace systému. Po takovýchto sítích mohou kolovat různé červy, viry atd. Pokud nějaká data stahujete, nikdo vám nezaručí jejich původ a pravost.

Opatření: Rozhodnete-li se nějaký systém P2P používat, dodržujte bezpečnostní opatření. Pokud bezpodmínečně nemusíte, zakažte sdílení dalším uživatelům. Tím nejenže ušetříte svou přenosovou kapacitu, ale zároveň zavřete část vrátek do vašeho systému. Stažené soubory pak důkladně testujte antivirovými a podobnými programy, a nevěřte bezhlavě jejich obsahu. Svůj systém i klientský program udržujte aktualizované.

Nápady, dotazy, návrhy témat, jež vás zajímají a připomínky zasílejte na adresu igm@centrum.cz. Na vaše dotazy k této problematice se pokusíme najít odpovědi.

§§§§§


Mobilporadna – Vy se nás ptáte, my na Vaše dotazy odpovídáme

Josef Kulhavý

c03p0524

? Několikrát jsem se pokoušel na mém mobilu Ericsson T65 nastavit hlasové vytáčení. Vše po určitou dobu funguje bez problémů, ale po několika málo týdnech mě mobil neumí "poslechnout". Mobil mám ještě v záruce. Mám jej poslat do servisu?

Značná řádka mobilních telefonů má v sobě zabudovanou funkci, která umožňuje vytočit telefonní číslo s použitím minimálního počtu tlačítek na klávesnici mobilního telefonu s využitím lidského hlasu. Tato funkce se v současnosti již netýká pouze mobilů vyšší třídy, ale stále častěji je zabudovávána rovněž do levnějších modelů. U mobilů vyšší třídy se dnes běžně setkáváme i s hlasovým ovládáním, které umí oproti hlasovému vytáčení ovládat některé funkce mobilu například zobrazí kalendář, aktivuje vybraný profil vyzvánění, atd.

Před samotným využíváním hlasového vytáčení (nebo hlasového ovládání) je nutné do mobilního telefonu vložit hlasové vzorky a přiřadit je k určenému telefonnímu číslu (nebo příkazu). Vzorky vašeho hlasu (většinou jména osob, funkce, apod.) si mobilní telefon uloží do své vnitřní paměti a při samotném vyvolání funkce hlasového vytáčení je porovná s příkazem, který mobilu nařídíte. Tak například: Máte-li v mobilu uložen příkaz "Jana", na který má mobil reagovat vytočením určené osoby, stačí pro spojení s tímto telefonním číslem stisknout jedinou klávesu pro aktivování funkce hlasového vytáčení a sdělit slovo "Jana" do mikrofonu mobilního telefonu. Pak by měl mobil vytočit žádanou manželku, sestru, spolupracovnici nebo milenku.

V předchozí větě záměrně uvádím slovní spojení "měl by", protože tato funkce má nedostatky, vyplývající z její podstaty. Některé problémy s hlasovým vytáčením lze sice minimalizovat, jiné však nikoliv. Aby mobilní telefon poznal konkrétní příkaz, musí být dva vzorky ten, který je uložen v mobilu, i ten, který mobilu sdělujete co nejvíce shodné. Náš hlas se bohužel mění. Lidské ucho tuto změnu neumí postřehnout, avšak citlivé součástky mobilního přístroje ano. Během čtrnácti dnů až jednoho měsíce se náš hlas změní natolik, že mobil nedokáže náš příkaz přiřadit k žádnému vzorku, nebo jej určí špatně. Východiskem z tohoto problému je opětovné nahrání vzorku do mobilního telefonu každé zhruba dva týdny. Pro minimalizování počtu špatně vykonaných příkazů se taktéž doporučuje nepoužívat vzorky zvukově podobné. Například: "Jana" a "Hana". Pokud přesto chcete mít pro hlasové vytáčení přístupné obě takové spřízněné duše, použijte u jedné z nich zdrobnělinu třeba "Hanička".

? Chtěl bych vyzkoušet konferenční hovor, ale nevím jak na to. Poradíte, prosím?

Konferenční hovor je takový hovor, kdy spolu mohou hovořit více než dva uživatelé telefonu. Praktický význam má tam, kde je potřeba, aby se spolu domluvili tři a více lidí. Například když se chcete domluvit se dvěma svými zaneprázdněnými kamarády, kdy a kde se sejdete. Každý účastník konferenčního hovoru uslyší všechny komunikující uživatele najednou. Takto lze do konferenčního hovoru zapojit maximálně pět osob. Nezapomínejte na to, že jako volající platíte operátorovi za spojení s každým jedním účastníkem konferenčního hovoru. Operátoři umožňují uskutečňovat hovory jak majitelům paušálů, tak předplacených karet, s výjimkou předplacené karty Go společnosti Eurotel.

Vytočte první telefonní číslo (může být v mobilních, pevných, včetně zahraničních sítích) a počkejte na spojení. Hned po navázání sestavte druhé spojení. Tak můžete pokračovat a vytvářet spojení s dalšími přáteli nebo obchodními partnery. Potom v menu svého mobilního telefonu (většinou se pozmění právě pro snadnou manipulaci s mobilem při hovoru) vyberte volbu "Konferenční hovor" nebo "Konference". Všechna vytočená spojení se vzájemně spojí a budete moci komunikovat navzájem. Po stisknutí tlačítka, kterým běžně ukončujete hovor, bude konference se všemi účastníky ukončena zároveň. Pro konkrétní práci při navazování konferenčního hovoru se podívejte do manuálu svého mobilního telefonu.

Se SIM kartou T-Mobile si konferenční hovor můžete taktéž nechat vytvořit pracovníkem infolinky svého operátora. Jemu nahlásíte spojovaná telefonní čísla a čas, ve který chcete konferenční hovor zahájit. Opět platí, že jako ten, kdo konferenční hovor objednal, zaplatíte za spojení mezi vámi a ostatními účastníky hovoru.

? Jak mohu do svého mobilu ukládat své vlastní melodie? Chtěl bych k tomu použít skladatele zabudovaného přímo v menu mobilního telefonu. Mám mobil Nokia 3410.

Mobilních telefonů, které v sobě mají zabudovaného skladatele melodií, je v současnosti naprostá většina. Umožňuje vytvořit pomocí klávesnice mobilu jakoukoliv melodii, tu pak uložit do paměti mobilního telefonu a následně ji používat jako jakoukoliv jinou uloženou melodii k oznámení příchozího hovoru nebo SMS zprávy, nebo jako melodii budíku či upomínky. Dříve výrobci mobilních telefonů zabudovávali do mobilů své vlastní ovládání skladatele melodií, v poslední době, kdy mají nové mobily stále větší a dokonalejší displeje, se stále více využívá notového zápisu, jenž se na displeji přímo zobrazuje.

Nokia 3410 a některé další mobily tohoto výrobce stále ještě disponují Skladatelem, který místo notové osnovy a černých teček s nožičkami používá písmena a čísla udávající výšku a délku tónu. V menu mobilního telefonu vyberte položky "Další funkce" a dále "Skladatel". Vyberte jednu ze sedmi pozic pro uložení vlastní melodie, kterými tento mobil disponuje. Pro snadnější práci doporučuji před samotným vytvářením skladby připravit si notový zápis celé melodie na papír s notovou osnovou. Nyní můžeme přistoupit k samotnému zadávání melodie. Klávesy s čísly 1 až 7 nahrazují noty C, D, E, F, G, A, H. Směrovými šipkami se lze pohybovat v notovém zápisu. Pravá funkční klávesa slouží k mazání noty, která se nachází vlevo od kurzoru. Klávesou s číslem 8 notu zkracujeme, klávesou s číslem 9 notu prodlužujeme, hvězdičkou přecházíme mezi oktávami, křížkem zvyšujeme notu o půltón. Klávesa s číslem 0 slouží jako mezera i tu samozřejmě můžeme klávesami 8 a 9 zkrátit nebo prodloužit.

Pro názornost, jak zanést do mobilního telefonu jednoduchou melodii, si popišme krátký příklad postupně stiskněte následující klávesy:

Nyní celou skladbu zrychlíme pomocí menu "Volby" a položky "Tempo". Doporučuji nastavit "180 dob/min.". Vytvořenou melodii uložte položkou "Uložit". Zvolte pro svou skladbu název a potvrďte. Dále zvolte pozici pro uložení a opět potvrďte příslušným tlačítkem.

? V jednom z předchozích čísel PC WORLDu jsem se dočetl, jak přeposílat z internetu informace o příchozím e-mailu na mobil v SMS zprávách u Eurotelu. Můžete poradit návod, jak nastavit účet u Volny.cz pro operátora T-Mobile?

Abyste mohl být informován o nově příchozích zprávách do e-mailové schránky založené na www.volny.cz, musíte jednak vhodně nastavit filtry pro zasílání kopií na mobilní adresu vašeho telefonu, a zároveň je nutné mít správně zvolené nastavení na serveru www.t-zones.cz.

Zavítejme proto nejprve na portál operátora www.t-zones.cz. Zde se přihlaste k vašemu existujícímu účtu nebo proveďte novou registraci. Pokud nehodláte pracovat s e-mailovými zprávami v prostředí tohoto portálu, doporučujeme v "Nastavení" změnit používanou službu na "MobilePager". Nyní můžeme přejít k vlastnímu nastavení MobilePageru: V hlavní nabídce klikněte na položku "Profil", dále "SMS služby" a "Mobile Pager". Zde zadejte slova, která musí obsahovat hlavička e-mailu (adresa příjemce nebo odesílatele nebo předmět zprávy), aby se e-mail přeposlal (nebo nepřeposlal) na mobilní telefon v SMS zprávě. Pokud ponecháte příslušné pole volné a vyberete vhodnou volbu, budou na váš mobil přeposílány všechny příchozí e-maily. V současné době se stále ještě za přeposílání e-mailů z MobileBoxu na mobil v SMS zprávách neplatí, tento stav však podle slov operátora nebude trvat věčně. Proto můžete použít MobileBox nebo MobileBox Easy a pro ně nastavit příslušné filtry tak, aby na mobilní telefon dorazilo pouze bezplatné oznámení o příchodu nového e-mailu.

Nyní ke druhému kroku: na stránce mail.volny.cz se přihlaste ke svému účtu a vyberte odkaz "Nastavení". V nabídce služeb vyberte "Přesměrování". Do příslušného formulářového okna vyplňte svou mobilní e-mailovou adresu. Ta je ve tvaru něco@t-email.cz, popřípadě něco@click.cz. Políčko "Ponechat kopii na serveru" je nutné ponechat zaškrtnuté, abyste mohli i nadále ke svým e-mailům přistupovat. Tento krok je možné učinit pouze tehdy, jste-li připojeni přes poskytovatele internetového připojení Volný.

? Koupil jsem v bazaru mobil Philips Fisio 820, ale bohužel u něho nebyl český návod k obsluze. Kde ho mohu sehnat?

Prakticky jediným místem, kde je možné sehnat manuály telefonu, pokud není obsažen v balení zakoupeném s mobilem, je síť internet. Našli jsme tu odkaz, na kterém je příručka k mobilu volně dostupná ke stažení: www.manualy.info/down.php?soubor=philips/fisio820-cz.zip. V následující tabulce přikládáme několik dalších stránek, kde lze příručky k mobilním telefonům v češtině sehnat. Příručky jsou až na výjimky ve formátu PDF. Zobrazíte je programem Adobe Acrobat Reader, který je pravidelnou součástí našeho CD. Z tohoto programu je možné jej bez problému i vytisknout. Autoři uvedených stránek vyhledávají nové manuály průběžně, a tak by se nemělo stát, že by nějaký elektronický manuál k mobilnímu telefonu na jejich serverech chyběl a přitom byl přítomný na jiném místě na internetu například na webových stránkách výrobců.

Máte-li další dotazy, posílejte SMS zprávy na naše mobilní telefonní číslo 604 707 349 nebo e-maily do schránky josefkul@t-email.cz. Na vaše dotazy k problematice mobilních telefonů se pokusíme najít odpověď. Rovněž přivítáme tipy na další články, abychom psali o tom, co vás opravdu zajímá.

Každá nota je zapsána třemi znaky příklad: 4c1

4 Délka tónu (1 = nota celá, 2 = nota půlová, 4 = nota čtvrťová, atd.)

c Výška tónu (místo h se zobrazí b, místo mezery se zobrazí znak pomlčky)

1 Oktáva (1 = nejnižší, 3 = nejvyšší)

2 (pro notu d), * (pro zvýšení oktávy), 8 (pro zkrácení noty na osminovou), 0 (pro mezeru), 6, *, * (pro snížení oktávy), 6, 7, 0, 6, 0, 0, 9, 1, *, # (pro zvýšení noty o půltón), 0, 2, 0

Místa, na kterých lze získat české manuály v PDF

www.mobilmania.cz/Download

www.manualy.info

www.gsm4u.cz?rid=262

§§§§§


Co připomněl Blaster? – Virus-nevirus Blaster a jeho poselství, aneb bez personálního firewallu ani ránu I

Patrik Malina

c03p0525

Vedrem vyprahlou a tradičně letně ospalou tuzemskou mediální scénu během srpna nevídaně oživila aférka s výskytem velmi zajímavého červu (nesprávně viru) s názvem Blaster.

Ačkoliv z pohledu zkušeného bojovníka na antivirové scéně se jednalo vlastně o poměrně nevinnou hříčku bez vážných následků, stal se tento prográmek dokonce středem pozornosti redaktorů veřejnoprávní televize(!), což se věru nestává každý den. Velmi příznačným na celé kauze je fakt, že Blaster se stal mediální hvězdou ze zcela jiného důvodu, než by bylo potřeba: jeho útok totiž poukázal na nesmírně závažné okolnosti, o nichž se ovšem v televizi nedozvíte a v novinách nedočtete. V tomto článku se nejen dozvíte, jak vlastně Blaster poukázal na to, že "císař je nahý", ale především se pokusíme podpořit tvrzení, že personální (osobní) firewall není zbytečnost.

Cesta k Blasteru

Začněme letním příběhem, jenž představuje klíčové východisko pro další rady a návody v tomto článku. V průběhu první poloviny léta se výzkumné skupině LSD (The Last Stage of Delirium Research Group) podařil senzační objev v podobě odhalení velmi závažné bezpečnostní díry v útrobách operačních systémů Windows řady NT (tedy především 2000, XP, ale též zcela nových Windows 2003 Serverů). Protože to jsou chlapíci zodpovědní a uvědomili si, jakou potenciální rozbušku drží v rukou, rozhodli se neriskovat a vše neprodleně oznámili výrobci, tedy Microsoftu. V Redmondu jasně chápali, o co jde, a proto se vzápětí (cca po 2 dnech) na oficiálních stránkách www.microsoft.com/security objevilo vydání bezpečnostního bulletinu MS03-026 s potřebnou záplatou pro všechny postižené varianty Windows. To vše se stalo již 16. července 2003!

Protože skupina LSD byla hodně zodpovědná, neumístila na své stránky ani příliš podrobný popis svého objevu, aby jej někdo nemohl využít. Avšak i několik málo informací stačilo řadě zkušených programátorů k tomu, aby se vydali po dobré stopě a díru nalezli. S jistým odstupem se např. čínské skupině www.xfocus.org podařilo mezeru objevit a především vytvořit funkční zdrojový kód programu, jenž dokáže slabosti využít. Od této chvíle již začalo přituhovat, neboť podobný kousek se podařil i jiným tvůrcům a vznikaly základy aplikací, jež spojovalo jediné: utajená cesta do útrob Windows vedla přes objevenou díru. Bohužel, následky se mohly velmi lišit.

V tuto chvíli již nic nestálo v cestě tvůrci Blasteru. Nemusel být extrémně dobrým programátorem, neboť podstatný kus cesty za něj urazili jiní. Stačilo vzít známé ingredience a lektvar dovařit. Zhruba měsíc po uvolnění bezpečnostní záplaty(!) se tedy objevuje Blaster, konkrétní vtělení objevené chyby a začíná kosit uživatele, kteří si mysleli, že se jich problém netýká.

Kudy chodí Blaster?

Co je tedy onou chybou, jež tak snadno propouští Blaster a umožňuje mnohem víc, jak si dále řekneme? Poněvadž je problém komplikovaný, nebudeme zabíhat do přílišných podrobností opravdoví znalci nechť využijí webové odkazy pro detailní reference. Strašidelný potenciál díry spočívá v tom, že spojuje dvě velmi používané technologie ve Windows. Jednou je tzv. DCOM zjednodušeně řečeno se jedná o architekturu programů a jejich komponent, jež dovoluje jejich rozprostření na více počítačů v síti a vzájemnou komunikaci. Druhou technologií je pak síťový protokol RPC, jenž právě dokáže na dálku ony komponenty zavolat a spustit podle potřeby.

Výzkumníci odhalili závažný fakt, že po zaslání specificky poškozených požadavků RPC dojde k tzv. chybě přetečení, jež prostě řečeno donutí DCOM dělat věci, které by neměl. Posléze již stačí zasílat další konkrétní požadavky na útokem obnažené rozhraní, a vzdálený systém je ve vašich rukou.

Aby následující scénář mohl být naplněn, musí cílový počítač, jenž má být obětí, splňovat ještě jednu podmínku. Tou je naslouchání na tzv. portu 135, k čemuž se ještě vrátíme pro tuto chvíli stačí říci, že tato "dvířka" bývají tradičně otevřená, neboť je systém hojně využívá pro běžnou službu sdílení souborů a tiskáren v lokálních sítích. A právě touto skulinou, pokud jste ji "vystavili" navíc ještě do internetu, si k vám Blaster mohl najít cestu. Červ fungoval dosti jednoduše, neboť ze strojů obětí náhodně okukoval v okolních sítích další počítače a otevřené cesty, a tím si hledal nové cíle. Po průniku na další stroj využil protokol TFTP (trošku jednodušší FTP) a s jeho pomocí sám sebe přesunul na vyhlédnutou oběť a infikoval ji. Zde začínalo kolečko od začátku, hledáním nových potenciálních cílů.

Všimněte si jedné zásadní věci: netřeba použít e-mail, netřeba spouštět podezřelou přílohu v poště, netřeba navštívit podezřelou webovou stránku... Stačilo být připojen a nemít záplatu! A následky? Tvůrce byl nesmírně shovívavý, neboť vám "jen" pravidelně nechal restartovat počítač. Jeho citlivost vyzdvihujeme proto, že díky oné chybě mohl naprosto cokoliv, jak uvidíte dále.

Port 135 a spol.

Jak jste jistě postřehli, klíčovým faktem je dostupnost portu 135 a jeho zneužití. O co vlastně jde a proč "to tam ve Windows máte"? Protože se jedná o mnohem obecnější problém a trvale velké nebezpečí, podíváme se na věc podrobněji.

Každý operační systém, jenž komunikuje po síti a využívá protokolovou sadu TCP/IP (stojí na ní celý internet a velká část lokálních sítí), pracuje s tzv. porty. Můžete si je představit jako přívodní roury do vašeho stroje je jich 2 x 65 535 (polovina TCP, polovina UDP) a musí se do nich vejít veškerá komunikace, neboť každá roura buďto přijímá, odesílá nebo naslouchá. Mnoho síťových služeb používá určité očíslované porty (roury), jež jsou dobře známy, aby na nich přicházející klienti snadno nalezli, to co chtějí. Tak služba WWW typicky naslouchá na portu TCP 80, poštovní server na portech 25 TCP či 110 TCP a třeba překlad jmen DNS používají 53 TCP i UDP.

Nedílnou součástí operačních systémů Windows jsou také další služby, jež zajišťují často nezbytné operace. Jednou z nich je i ona zneužitá služba číhající na portu 135 TCP a UDP. Jednoduše řečeno slouží k tomu, aby si vzdálené počítače domluvily další porty, na nichž se budou bavit, právě když použijí třeba protokol vzdáleného spouštění aplikací RPC. Podstatné je, aby port 135 byl např. v lokální síti průběžně dostupný, neboť bez něj vám spousta věcí nebude fungovat, jak by měla. Na druhou stranu, z internetu k vám by měl být striktně nedostupný, neboť představuje nebezpečí a k ničemu kloudnému jej zde nepotřebujete.

Port 135 však není jediným potenciálním problémem. V jeho sousedství číhají další nástrahy v podobě portů 137, 138 a 139. Jsou totiž využívány protokolem NetBIOS, jenž například zajišťuje běžné sdílení souborů a tiskáren v sítích s Windows, což je služba, bez níž si tradiční uživatel nedokáže svou práci představit. Jenže, neopatrně vystavený port 139 do internetu opět představuje smrtící nebezpečí. Řeknete si, proč tolik řečí kolem portů? Protože představují při chybné konfiguraci stálé nebezpečí pro váš systém, a míra ohrožení je ve srovnání s mnoha viry a červy včetně Blasteru nesrovnatelně vyšší.

Proč antivir nestíhá?

Mnozí z vás se jistě pozastaví nad tím, proč zkoumat síťovou komunikaci, když mají antivir, jenž přeci vše řeší! Nemůže být ovšem většího omylu, jak vás nyní přesvědčíme. Antivirový software je jistě velmi důležitou pomůckou, ale proti útokům vůči konkrétním síťovým službám je bezmocný. Důvodem je samotná podstata jeho práce antivir kontroluje podezřelá data, jež dorazila na váš počítač v jakékoliv podobě. Pokud s vámi někdo komunikuje na dálku a vede útok tímto způsobem, antivir nemá co kontrolovat, a proto nemůže nic odhalit. Ano, Blaster byl úspěšně odhalen antiviry, ale pozor: až ve chvíli, kdy už jste byli bezmocnou obětí! Podstatná část útoku proběhla předtím, než se u vás na počítači Blaster objevil a antivirus jej odhalil. Kdyby autor červu byl zlomyslnější, zlikvidoval by váš stroj dřív, než by antivirový software vůbec dostal šanci vstoupit do hry.

Přesvědčivým důkazem budiž navíc fakt, že ani soubor na vašem stroji nemusí být antivirem odhalen. Autor článku si na základě na internetu dostupných zdrojových kódů sestavil prográmek, jenž dokáže vzdáleně připojit příkazovou řádku jakéhokoliv počítače, který naslouchá na portu 135. Ačkoliv jde jen o velmi mírnou modifikaci (ovšem poněkud drsnější) červu Blaster, zachytily jej jen některé antiviry. V den psaní článku (23. srpna), tedy více než 5 týdnů po objevení díry a 3 dny po poslední aktualizaci Live Update, je můj Norton AntiVirus (verze 9.05.15) naprosto v klidu, a ani na přímý dotaz na inkriminovaný soubor nenachází nic podezřelého. Co z toho plyne? Že třeba váš kolega v práci, jehož rovněž chrání tento či jiný antivir, může zneužitím stejného prográmku třeba zlikvidovat vzdáleně váš pevný disk.

Osobní firewall nezbytnost

Z výše uvedených informací jasně vyplývá, že důsledná kontrola toho, co dorazí na váš stroj, nemusí před záškodníky stačit. V současné době se stává samozřejmostí provádění síťové kontroly, a to nejen ve firmách či rozsáhlých sítích, ale především na domácích počítačích připojených do internetu. Pochopitelně si to uvědomují i antivirové firmy, a proto nabízejí krom tradičních antivirů i tzv. osobní či personální firewally najdete je v nabídce zmíněného Symantecu, ale i mnoha jiných výrobců (přehled najdete dále v tomto článku). Důležité je si uvědomit zásadní výhodu a potřebnost tohoto řešení: dnes již nemusí představovat největší nebezpečí soubor či program, který pronikl až na váš počítač, ale velmi zákeřná může být již samotná komunikace s vaším strojem po síti, aniž by byl přenesen jediný ucelený soubor na váš počítač. Kdykoliv stroj spustíte a připojíte k síti, měli byste ve výchozím stavu blokovat všechnu komunikaci s výjimkou té, která je pro vaši práci či zábavu nezbytná. Vámi otevřené kanály by měly být stále pod kontrolou.

Jak personální firewall pracuje?

Aplikace typu personální (osobní) firewall používá ke své práci několik principů, jež si zde popíšeme. Základem jeho činnosti je tzv. paketový filtr, jenž pracuje v podstatě v úloze důsledného vrátného. Jeho rukama na síťovém rozhraní projde každý balíček dat paket a je porovnán se sadou pravidel, načež následuje buďto propuštění, nebo zahození. Mezi tato pravidla patří především směr provozu (odesíláte vy nebo někdo posílá něco vám), dále číslo portu (tedy na jakou službu komunikace míří) a jedinečná identifikace odesílatele a příjemce pomocí tzv. IP (síťové) adresy. Je důležité si uvědomit, že číslo portu je vždy odchozí (tedy odkud jste komunikaci vypustili) a cílové (kam na protějším počítači míříte). Již kombinace těchto parametrů je použitelná pro velmi slušné zabezpečení.

Protože jsou však úskoky útočníků rafinované, umí toho firewally více. Další běžnější možností je kontrola aplikací na vašem počítači, jež chtějí síťové služby použít. Vše objasní příklad: po instalaci firewallu se pokusíte poprvé stáhnout poštu. Tato akce probudí firewall a ten se vás zeptá, zdali tomuto poštovnímu programu na vašem stroji povolíte odpovídající komunikaci. Po souhlasné odpovědi si firewall poštovní aplikaci označí a hlídá, aby se poštu nepokusil poslat jiný program. Navíc vás bude varovat, pokud by došlo ke změně původního poštovního programu (např. pomocí zákeřného červu) a tím vzniklo riziko neautorizované komunikace.

Mezi vlastnosti pokročilejších firewallů patří tzv. inspekce obsahu. Tento postup je používán k prověřování toho, co běžný paketový filtr nezvládne kontroluje samotná data, tedy "náklad", jenž od vás či k vám putuje. Existují totiž způsoby, jak např. pomocí předstírání webové či poštovní komunikace "protlačit" otevřeným kanálem (na neblokovaném portu) něco nekalého. Inspektor obsahu se "koukne dovnitř" a zběžně ověří, zda náklad není škodlivý, a poté vše opět buďto posvětí, nebo zlikviduje.

Osobní firewall v praxi

Pokud si pořídíte aplikaci tohoto jména, dokáže většinou spojit výše popsané funkce dohromady a vytvořit tak silnou bariéru mezi vaším počítačem a okolím. Následující odstavec formuluje obecné postupy při práci s typem programu, jenž se vyskytuje v mnoha podobách dle výrobce. Konkrétní typy najdete v tabulce.

Základním krokem je úspěšná instalace. Pokud nedopadne dobře, raději program odstraňte a zkuste nainstalovat znovu. V opačném případě riskujete, že nebude pracovat správně, takže buďto může "propouštět", nebo naopak blokovat kdeco a shazovat počítač. Po prvním spuštění počítače s osobním firewallem bývá většinou definován výchozí konfigurační stav, který říká asi toto: dovnitř nepouštěj nic, ven pouze to, co uživatel osobně povolí. Pokud je základní ovládání prováděno pomocí "posuvníků" či voleb s označení typu "nízká, střední, vysoká" bezpečnost, nespoléhejte se na tuto informaci a vždy pátrejte, co se za výchozím nastavením skrývá.

Po prozkoumání programu se snažte docílit nastavení, jež jsme zmínili: cestu dovnitř uzavřete, a směrem ven povolte komunikaci např. webovému prohlížeči, poštovnímu programu, FTP klientu či antiviru (pro updatování). Pro další nastavení vřele doporučujeme seznámit se s postupem detailní konfigurace filtrů, jež osobní firewally obsahují. Než povolíte komunikaci dovnitř, měli byste si být jisti, že víte, co pouštíte, jinak vše zamítněte. Dále naleznete tabulku běžných typů služeb a naše doporučení, jak si osobní firewall nastavit. Konkrétní postup nastavení záleží na typu programu, jejž jste zvolili.


Co připomněl Blaster? – Virus-nevirus Blaster a jeho poselství, aneb bez personálního firewallu ani ránu II

Při detailním sestavování vlastního filtru je potřeba si uvědomit některé okolnosti. U čísel portů je důležitý především cílový port, jenž směřuje na určitou službu odchozí port bývá volen náhodně a za běžných okolností bývá vyšší než 10 000. Pokud tedy chcete pustit někoho na svůj počítač např. na program ICQ, jenž čeká na portu 1080, musíte povolit příchozí komunikaci na tomto portu a jako hodnotu pro odchozí port ze vzdáleného počítače ponechat "Any" (cokoliv, nespecifikováno). Podobně od vás ven komunikuje např. webový prohlížeč tak, že odchozí port je náhodný a cílový port na vzdáleném počítači je tradičně 80. V naší tabulce doporučení najdete vždy cílové porty!

Zcela samostatnou kapitolou jsou protokoly pro komunikaci v sítích Microsoftu. Potřebné porty by měly být otevírány jen v lokálních sítích (tedy ne do veřejného internetu!), a navíc ještě pouze pro komunikaci s důvěryhodnými počítači. Protože potřebných portů je mnoho, nabízí většinou osobní firewall volbu typu "lokální sítě Microsoft", kterou spouštějte opravdu jen pro nanejvýš důvěryhodné komunikační protějšky. Nezapomeňte, tudy útočil z internetu Blaster, a jistě jej budou mnohé červy následovat!

Verdikt

Netřeba dále zdůrazňovat, proč je osobní firewall nezbytnou součástí každého počítače, který je připojen do jakékoliv sítě. Na závěr si dovolíme ještě jedno doplnění: neméně důležitou péčí o váš počítač je pravidelné aplikování bezpečnostních záplat z dílny výrobce operačního systému. Pamatujete? Chyba MS03-026 byla opravena v půli července, a až za měsíc červ Blaster udeřil! Máte už potřebnou záplatu? 3 0525/FEL o

Jak nakonfigurovat osobní firewall

Na tomto místě naleznete podrobný návod pro konfiguraci osobního (personálního) firewallu. Pro ukázku jsme vybrali dvě běžně rozšířená řešení: jedním z nich je "Brána firewall pro připojení k internetu", které je nedílnou součástí operačních systémů Windows XP a Windows Server 2003, druhým pak aplikace ZoneAlarm, jež patří mezi nejběžnější řešení, volně dostupná ke stažení z internetu. Předvedené postupy lze (obzvláště dle ZoneAlarmu) velmi podobným způsobem využít i u dalších produktů poměrně podobně se chovají např. Kerio Personal Firewall či Sygate Personal Firewall.

Brána firewall pro připojení k internetu

1) Produkt není potřeba instalovat, neboť je součástí operačních systémů Windows XP/Server 2003. Úvodním krokem pro jeho využití je vstup do rozhraní Síťová připojení, kde zvolíme připojení, které budeme chránit. Typicky je to telefonické připojení sítě, jež používáme ke komunikaci k poskytovateli internetových služeb.

2) U vybraného připojení přejdeme pomocí pravého tlačítka myší na Vlastnosti a zobrazíme kartu Upřesnit. V horní části této karty zapneme osobní firewall zaškrtnutím příslušného pole. Tímto krokem jsme nastavili počítač tak, aby povolil odchozí komunikaci a zabránil jakémukoliv přístupu zvenčí. Chceme-li výslovně povolit vstup určitého typu komunikace směrem z internetu na náš počítač, stiskneme tlačítko Nastavení v dolní části.

3) Na této kartě Služby můžeme povolit základní komunikační protokoly, jež jsou potřebné pro elektronickou poštu, prohlížení webových stránek či využití služby Vzdálená plocha. Parametry na této kartě platí pro příchozí komunikaci a nijak neovlivňují vaši bezpečnost v opačném směru.

4) V tomto rozhraní lze přesně nadefinovat filtr pro konkrétní typ protokolu a číslo portu, na němž komunikace bude probíhat.

5) Na kartě Protokolování zabezpečení lze konfigurovat způsob pořizování záznamu o činnosti firewallu. Tato informace může být důležitá pro případné řešení následků některých útoků.

6) Karta ICMP je určena k detailnímu nastavení specifické komunikace podle stejnojmenného protokolu ICMP. Tato komunikace slouží k diagnostice, např. při použití příkazů Ping či Tracert. Pokud tyto možnosti neznáte nebo jim nerozumíte, pro jistotu služby nepovolujte a prostudujte si nápovědu.

Personální firewall ZoneAlarm 4.0 Freeware

1) Práci s programem Zone Alarm zahájíte jeho instalací.

2) Ihned po prvním spuštění programu aplikace nabídne průvodce pro tvorbu základního nastavení. Máte možnost zkontrolovat výchozí vlastnosti a případně některé parametry upravit.

3) V dalším kroku uživatel definuje způsob, jakým bude ZoneAlarm informovat o své činnosti. Nechcete-li být obtěžováni, lze potlačit zobrazování varovných zpráv.

4) Následující obrazovka nabízí otevření internetové komunikace pro základní aplikace v tomto případě především webový prohlížeč. Pokud se základním výběrem nejste spokojeni, můžete další aplikace přidávat pomocí pokročilého dialogu (Advanced).

5) Pro základní funkci programu jsou všechny podstatné informace zadány, a proto může následovat jeho spuštění.

6) Další možnosti konfigurace jsou dostupné ze základní obrazovky ZoneAlarmu. Na kartě Firewall naleznete základní úrovně zabezpečení ve formě posuvníků, pro dodatečnou konfiguraci zvolte tlačítko Advanced. Ve výchozím stavu je veškerá příchozí komunikace na internetovém rozhraní blokována.

7) Pokud se jakýkoliv neprověřený program pokusí navázat komunikaci, firewall zobrazí varování a dotáže se, zda chcete komunikaci přijmout či odmítnout, a to pouze v tomto případě, nebo ve všech podobných situacích.

Zajímavé adresy

Chyba a záplata MS03-026

http://www.microsoft.com/security/security_bulletins/ms03-026.asp

Stránky skupiny LSD

http://lsd-pl.net/

Stránky čínské skupiny Xfocus

http://www.xfocus.org/

Zavedená čísla portů určitých služeb

ftp://ftp.iana.org/assignments/port-numbers

Stránka o personálních firewallech

http://www.free-firewall.org/

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0526

Tentokrát se podíváme na zoubek novinkám od společností se shodným začátečním písmenem. Zatímco firma Sony Ericsson nám zapůjčila svůj inovovaný low-end, Siemens se blýskl odolným telefonem střední třídy a korejský Samsung do testu dodal svou novinku s označením P400.

Samsung P400

Korejská společnost Samsung se u nás na trhu etablovala jako výrobce kvalitních a atraktivních véčkových telefonů se zajímavými nápady. Ať již šlo o barevné diody či otočný foťák, telefony Samsung se od konkurence vždy něčím lišily.

Ani v případě novinky SGH-P400 tomu není jinak, a přístroj přichází s doslova revoluční technologií otočného displeje. Ten můžete snadno při rozevřeném stavu otočit o 180 stupňů a přiklopit jej zpět. Z vnitřního displeje se tak stane displej vnější, bohužel vyjma fotografování bez přílišných možností využití. Kvalita displeje je vynikající a tento dokáže při rozlišení 128 x 160 pixelů zobrazit až 65 000 barev. Je navíc výborně čitelný jak v místnosti, tak i při ostrém slunečním svitu a ostrém úhlu natočení. Ovládání telefonu vychází z předchozích modelů a je poměrně intuitivní.

Funkcemi telefon rozhodně nepatří mezi špičku, ale nabízí vcelku slušné možnosti. Adresář je schopný pojmout až 1 000 vícepoložkových záznamů a do paměti můžete umístit i 200 SMS zpráv. Pro multimediální MMSky je pak vyhrazeno 700 KB z celkových 3 MB sdílené paměti. Telefon samozřejmě nabízí i organizér, hry a rychlá data GPRS, přičemž spojení s PC lze navázat pomocí infraportu a datového kabelu, který je součástí základního vybavení stejně jako druhá baterie.

Siemens M55

Pokud jste byli zvyklí, že písmeno M označuje u Siemensu modelovou řadu s vyšší odolností proti prachu a vodě, pak na to pomalu zapomeňte. Stejně jako v případě přístroje M50, ani M55 rozhodně nedisponuje takovou ochranou jako telefony ME45 či M35. Snad jen gumový obal, který je součástí základní výbavy, dokáže zabránit poškození při pádu telefonu na zem.

Koncepčně vychází model M55 z manažerského telefonu S55, a je to vidět především na grafickém zpracování a struktuře menu. Displej je na první pohled stejný, ale disponuje vyšším počtem barev a je tedy kvalitnější, což se projeví hlavně při prohlížení obrázků. Ovládání a práce s klávesnicí jsou o poznání lepší nežli u obou předchozích telefonů, a i když zdaleka nejsou dokonalé (třeba malá tlačítka pro přijetí a odmítnutí hovoru), např. psaní SMSek je mnohem snazší.

Co se týče funkční výbavy nabízí telefon adresář s kapacitou 500 vícepoložkových kontaktů včetně fotografií a hlasových jmenovek, paměť na 100 SMS zpráv a samozřejmě i podporu multimediálních zpráv MMS a elektronické pošty. Nechybí ani přehledný organizér s kalendářem, schůzkami, úkoly a poznámkami. Samozřejmostí je přítomnost her a možnost instalace dalších her a programů v jazyce Java. Telefon podporuje paketovou technologii GPRS, spojení s počítačem lze ale navázat díky absenci Bluetoothu a IrDA jen pomocí kabelu. Ten však není v základní výbavě.

Sony Ericsson T310

Minulý měsíc jsme se podívali na zoubek high-end modelu T610 od společnosti Sony Ericsson a tentokrát přišla řada na jeho o něco méně výkonný model s označením T310. Ten je určen především mladším generacím uživatelů a vychází z předešlého modelu trojkové řady. Dalo by se v podstatě říci, že novinka je modelem T300, převlečeným do nového kabátku. Ten především opustil nepříliš zdařilý oválný design a vrátil se ke konzervativnějším tvarům.

Ovládání zůstalo stejné a zajišťuje je joystick, klávesy pro přijetí a odmítnutí hovoru a mazací tlačítko. Žádná změna se nedotkla ani displeje, který při rozlišení 101 x 80 zobrazí pouhých 256 barev. I když se to může zdát málo, v low-endové kategorii prozatím na kvalitnější displeje nenarazíte.

Co se týče funkcí, nabízí T310 identickou výbavu jako jeho předchůdce. Naleznete v něm tedy vícepoložkový adresář s kapacitou 250 záznamů, podporu EMS a MMS zpráv a e-mailového klienta. Nechybí ani rychlá data GPRS a HSCSD a možnost připojit k telefonu fotoaparát a vytvořit nějaké ty snímky. Jediným výrazným rozdílem oproti modelu T300 je přítomnost nových her, z nichž nejzajímavější je asi Tony Hawks Pro Skater. Drobným nedostatkem telefonu je absence kalendáře, který nahrazuje poznámkový blok. Ten ale nemusí všem uživatelům plně vyhovovat.

Motorola C350

Model C350 od firmy Motorola je jedním z nejlevnějších low-endových přístrojů s barev-ným displejem na našem trhu. Je ale s podivem, že mu chybí podpora MMS zpráv, které by uživatelé u barevného displeje jistě uvítali.

Motorola T720i

Upravená verze prvního barevného véčka od Motoroly se může pochlubit především podporou MMS zpráv a přídavným fotoaprátem, má však menší paměť a postrádá mailového klienta.

Nokia 7250

Nástupce netradičně vyhlížejícího modelu 7110 přináší uživatelům krom užitečnějšího rozestavění kláves také integrovaný fotoaparát a vyšší kapacitu sdílené paměti pro aplikace, obrázky a zvuky.

Panasonic GD87

První véčko od Panasonicu přináší velmi kvalitní barevný displej, integrovaný fotoaparát a mailového klienta. Může se tedy hodit jak manažerům, tak i uživatelům, kteří chtějí posílat multimediální zprávy.

Philips Fisio 825

Za velmi nízkou cenu nabízí tenhle mobilní telefon krom barevného displeje a podpory MMS zpráv také manažerské funkce včetně e-mailového klienta, GPRS, Bluetooth a kalendáře.

Samsung A800

Miniaturní véčko od korejského výrobce se bude asi více líbit něžnější polovině populace, ale rozsáhlou paměť, příjemné ovládání a barevný displej ocení jistě i mnoho mužů.

Sharp GX-13

Véčko nesoucí logo operátora Eurotel se může pochlubit špičkovým interním displejem, intuitivním ovládáním a funkcemi, jež využijí jak manažeři, tak uživatelé, kteří se rádi baví.

Siemens S55

Manažerský Siemens S55 nabízí velmi širokou paletu funkcí včetně technologie Bluetooth, zaostává však v kvalitě barevného displeje a má mnohdy až příliš složitou a nelogickou strukturu menu.

Siemens SL 55

Netradiční, velmi atraktivní tvary, a především miniaturní rozměry jsou devizou tohoto stylového přístroje z dílny německého Siemensu. Škoda jen, že některé funkce a vlastnosti nedosahují kvality konkurence.

Sony Ericsson T610

Dokonalou výbavou, velmi vydařeným designem a kvalitním displejem se sympatickým stylem grafiky se může pochlubit nejnovější model od firmy Sony Ericsson s označením T610.

§§§§§


Jaký chat je nejlepší? – test 4 webových chatů na českém internetu

Martin Žemlička

c03p0527

V zářijovém PC WORLDu jsme přinesli velký test českých freemailů, náplní tohoto srovnávacího testu jsou tuzemské webové chaty (čti čety; z angl. to chat povídat, klábosit).Chat je, jak víte, psaný on-line rozhovor dvou a více lidí, kteří jsou v určitou dobu připojeni k internetu a povídají si ve virtuální místnosti. I když srovnání reálného a virtuálního světa většinou pokulhává, můžeme e-mailovou poštu připodobnit k papírovému dopisu a chat k rozhovoru několika lidí na určitém místě.

Rozdíly vyplývají ze samé podstaty těchto komunikačních nástrojů: na e-mail adresát většinou nereaguje okamžitě, ale až když má čas, obsah, případně odpovědi si může rozmyslet, naproti tomu chat umožňuje pružně a rychle reagovat, ale vybírá si daň v podobě nutnosti být přítomen ve sjednanou hodinu na určitém virtuálním místě.

Webový chat je nejjednodušší způsob, jak si virtuálně popovídat. Spoustě lidí vyhovuje, jelikož k používání nepotřebují na rozdíl od videokonferencí či povídání pomocí programů typu ICQ či IRC žádný specializovaný program, stačí libovolný internetový prohlížeč. Další všeobecnou výhodou je snadné ovládání u většiny systémů. Jak to v praxi probíhá? Po přihlášení vstoupíte do tematicky členěné místnosti, ve které si čtete poznámky ostatních diskutujících a sami se aktivně zapojujete do debaty. Příspěvky lze posílat buď všem, nebo pouze vybraným osobám (ostatní text nevidí). Každá místnost má svého správce, který "určuje pravidla hry" a mimo to napomíná či "vyhazuje" neukázněné debatující. Největší slabinou webových chatů tvoří zdlouhavé generování HTML stránek s příspěvky.

Po celém světě jich existují tisíce více či méně kvalitních debatních systémů; jenom v tuzemsku jich najdete bezmála stovku. Vybrali jsme čtveřici, která zastupuje to nejlepší, s čím se lze u nás setkat, a řádně jsme se jí podívali na zoubek. U každé služby uvádíme počet přihlášených uživatelů zjištěný k poslednímu prázdninovému pondělku přesně ve třináct hodin. Vzhledem k tomu, že chatují především mladí lidé, kteří v té době měli prázdniny, berte uvedené údaje jako orientační, i přesto, že jistou vypovídací hodnotu určitě mají.

Xchat.cz

Co se nám líbilo: přehledné rozhraní, dostatečné množství užitečných funkcí, certifikace

Co se nám nelíbilo: některé funkce by mohly být "dotaženější", drobné chybky (viz text)

První z testovaných webových chatů Xchat.cz spadá do rodiny serverů portálu Centrum, a patří k tomu lepšímu, co bylo v tuzemsku dosud vytvořeno. Znáte-li níže zmíněný server chat.xko.cz, jistě si všimnete jisté podobnosti s popisovanou službou. Design a funkčnost jsou dosti podobné. Důvodem jsou nejasnosti při prodeji v září 2000 společnosti Netcentrum (nynější xchat.cz). Prodávající společnost Xland provozuje chat Xko, takže vlastně z jedné služby vznikly dvě, každá pod jiným názvem. Více si o tom můžete přečíst na stránce www.lupa.cz/clanek.php3?show=992.

Ale zpět k Xchatu: na začátku potěší velmi rychlá registrace (v podstatě stačí vyplnit pouze přezdívku a heslo), která je nutností, pokud si na popisovaném serveru chcete povídat, protože prohlídka pro neregistrované neumožňuje posílat vzkazy, slouží jen k nahlédnutí do jednotlivých místností.

Hlavní menu je rozděleno do sedmi hlavních tematických oblastí, na které navazují další místnosti. Grafické zpracování zaslouží absolutorium, decentní design je přehledný a přitom hezký. Ovládání myslím nebude dělat problémy ani začátečníkům, pouze u jednotlivých tlačítek bych uvítal podrobnější ALT text, z některých názvů či piktogramů může být nezasvěcený uživatel zpočátku zmaten.

Při samotném chatování nelze popisované službě moc co vytknout, máte k dispozici snad všechny funkce, které byste mohli kdy potřebovat. Které to jsou? Šeptání, poznámky o jednotlivých uživatelích, grafické emotikony ("smajlíky"), vzkazy (až 1 000 znaků, obdoba e-mailu), jednoduché vyhledávání podle přezdívky či e-mailové adresy, zastavení výpisu textu, ignorace lidí, kteří vás obtěžují, atd.

Správce místnosti může povolit/zakázat šeptání, vyhazovat provinilé uživatele atd. Dostatečné jsou i možnosti individuálního nastavení: počet řádků, velikost a barva písma, směr výpisu a podobně. Pochvalu rovněž zaslouží dobré organizační zázemí (vnitřní správci, kteří řeší problémy uživatelů) a funkce "srazy", jež napomáhá setkání "chatařů" v reálném světě. Při chatování vyvstává již léta problém: je uživatel, který se prohlašuje za ženu, skutečně ženou a naopak? Částečným řešením je tzv. certifikace, při níž kontaktujete pověřeného spolupracovníka daného chatu (v každém větším městě jich je několik), a ten vás na základě dokladu totožnosti zapíše do databáze "ověřených" uživatelů. Získáte zvláštní ikonku, ze které je na první pohled vidět, zda jste muž či žena, a můžete využívat některé doplňkové funkce, jež "běžní" návštěvníci chatu nemají k dispozici. V čem je problém? Certifikovaných uživatelů je žalostně málo. Mimochodem certifikaci mají ve své nabídce pouze Xchat a Chat.xko.cz.

Za roční poplatek 130 korun si můžete koupit tzv. "modrou hvězdičku", díky které budete informování prostřednictvím SMS zpráv o přihlášení určených uživatelů (všichni operátoři vyjma T-Mobilu), a do poznámek zapíšete až 120 přezdívek.

Co se nám nelíbilo? Uvítali bychom jednodušší přidávání "nicků" do poznámek a více V. I. P. chatů (několik měsíců se zde žádný neobjevil). Do informací o uživatelích by také mělo jít vložit malý bitmapový obrázek (viz služba Lidé.cz).

Celkový dojem ze služby Xchat.cz je i přes uvedené připomínky velmi dobrý, díky čemuž získal v testu tak vysoké hodnocení. A abych nezapomněl: během našeho "měření" si v 392 místnostech povídalo 1 764 diskutujících.

Chat.xko.cz

Co se nám líbilo: AgentX, služba To Jsem Já!, velké množství funkcí, neustálý vývoj, certifikace

Co se nám nelíbilo: pro začátečníky složitější ovládání

Jedna z nejstarších služeb (1998) je neustále vyvíjena, díky čemuž patří mezi špičku. Oproti Xchatu obsahuje více funkcí; vzhledem k velké podobnosti si popíšeme pouze odlišnosti. Pro zajímavost: jaká byla návštěvnost pětadvacátého srpna? 994 chatujících ve 116 místnostech.

Uživatele potěší lepší možnosti individuální konfigurace, možnost přidávat grafické smajlíky, a pozor i krátké zvukové WAV soubory (ty pak lze posílat ostatním během chatování, samosebou lze zvukový projev vypnout). Dále máte k dispozici hry, a především výborný je IM klient AgentX (700 KB), jenž umožňuje chatovat na Xku bez nutnosti mít spuštěný prohlížeč.

Nově je spouštěna užitečná služba To Jsem Já! (www.tojsemja.cz), která obsahuje jakési curriculum vitae jednotlivých uživatelů včetně fotografie. Skvělý nápad, jak se o lidech, s nimiž si povídáte, rychle dozvědět více informací. Chyběla nám možnost vyhledávat v zastaveném výpisu textu, pro začátečníky by zprvu mohlo být ovládání složité. Vyjma těchto nedostatků představuje popisovaná služba špičkový webový chat, který kromě jiného obsahuje několik unikátních funkcí.

Lidé.cz

Co se nám líbilo: blogy, snadné ovládání, množství funkcí, stovky grafických smajlíků

Co se nám nelíbilo: chybí certifikace uživatelů, slabá nápověda

Tento chat je poměrně mladý od roku 2001 fungoval na adrese chata.seznam.cz, o rok později získal současnou adresu. Služba Lidé.cz mne už v prvních minutách příjemně překvapila a ve své interní anketě jsem ji pasoval na "medailové" pozice. A nebyl jsem rozhodně sám, společně se mnou chatovalo 1 281 lidí v 224 místnostech.

Pokud znáte Xchat nebo chat z Xka, časem zjistíte, že Lidé.cz nabízejí podobné funkce, ovšem často jsou dovedeny téměř k dokonalosti. (Není divu, tento chat vyvíjeli lidé, kteří dříve programovali zmíněné dva chaty.)

Výhodou popisované služby je integrace do portálu Seznam.cz; podobné uživatelské rozhraní se snadno používá, navíc vám stačí jeden účet pro všechny další služby (e-mail, blog, forum). Nemá smysl vyjmenovávat základní funkce (podrobně jsou popsány v části o Xchatu), zmíníme pouze odlišnosti.

Každý uživatel může mít vedle své přezdívky malou bitmapovou fotografii, což je sice detail, ale o to příjemnější, protože žádná jiná popisovaná služba stejnou funkci nenabízí. Lidé.cz nabízejí neskutečných 1 973 grafických smajlíků, ze kterých si vyberete vašich oblíbených pětadvacet. Výborné jsou i ve světě populární blogy (internetové deníčky), jež byly na server nedávno přidány. Oproti Xchatu je zde lépe řešeno přerušení výpisu textu, především proto, že je přehlednější a lze v něm i vyhledávat. Nechybí ani V. I. P. chaty (např. páni Mlynář, Čtvrtníček, Hřebejk). K záporům služby Lidé.cz patří nedokonalá nápověda, hodila by se i certifikace uživatelů.

Pokec.atlas.cz

Co se nám líbilo: přehledné grafické rozhraní, moderované chaty se zajímavými osobnostmi

Co se nám nelíbilo: zoufale málo funkcí

Možnosti pro chatování na portálu Atlas je kupodivu tristní, což se projevuje i na slabé návštěvnosti (395 uživatelů v 99 místnostech). Na začátek recenze však přísluší zmíněné službě pochvala coby "guest" si můžete vybrat, zda budete vystupovat jako muž či žena. Pokud se rozhodnete pro registraci, může mít váš login pouhý jeden znak (přihlašování probíhá pomocí služby miniPAS, při registraci získáte automaticky e-mailovou adresu).

Samotné prostředí chatovacího okna s velmi jednoduchým designem je přehledné, ovšem funkčně je na tom pouze průměrně. Chybí psaní poznámek, rychlý přechod mezi místnostmi, a v neposlední řadě textové příkazy. Abych jenom nekritizoval: potěšila mne možnost vypnout zobrazování obrázkových emotikomů, které jsou nahrazeny příslušnými ASCII znaky.

Zajímavé jsou "V. I. P. pokecy" se známými osobnostmi v minulosti byli hosty mimo jiné Zdeněk Svěrák, Jan Kraus, Ljuba Skořepová a další. I když, pravda, většina chatů se známými osobnostmi je všude k uzoufání nudná. To ale samozřejmě není chyba provozovatele dané služby.

Celkový dojem z webové chatu portálu Atlas je bohužel pouze průměrný. Sice vám ze základních funkcí nebude chybět žádná, ovšem poté, co si vyzkoušíte Xchat nebo Lidé.cz, začne vám absence pokročilých "nástrojů" chybět. Kladné body získal Atlas za neobvyklé drobnosti a také za on-line V. I. P. rozhovory.

Další české webchaty

Na českém Internetu existuje spousta webových chatů, stačí se podívat například do vyhledávače Seznam (http://dir.seznam.cz/Lide__seznamky__chat/Chatovani/Webove_chaty ). Vaší pozornosti doporučujeme dětský chat Alík (www.alik.cz); špatné rovněž nejsou ani webchaty, o kterých jsme se v našem srovnávacím testu nezmínili: www.blabla.cz, www.gigachat.cz nebo chat.email.cz.

§§§§§


Nechtěné dítě Telecomu? ADSL – služba pro masové rozšíření internetu

Tomáš Jirásko, Hynek Vácha

c03p0528

ČESKÝ TELECOM dnes představil svoji finální nabídku širokopásmového přístupu k internetu, která významně přispívá k rozvoji trhu širokopásmových produktů a služeb v České republice. Společnost zveřejnila nabídku své internetové divize Imaginet pro koncové zákazníky. Širokopásmový přístup k internetu bude nabízen od 3. března 2003 pod názvem IOL Broadband a IOL Broadband Profi.

Tolik z tiskové zprávy Českého Telecomu ze dne 26. února 2003. Z pohledu dnešních dní se však bezesporu jedná o vtip. Při 3,6 milionu obhospodařovaných linek ČTc představuje totiž 10 000 "zástrček" ADSL ubohých 0,28 % linek (šťastným 10 000. připojeným klientem se stala Šárka Veselá z Jihlavy, která byla připojena 4. září 2003 ve 13:44 hodin). Přitom samotný ČTc uvádí na stránkách věnovaných IOL Broadband, že 1 678 tis. tel. linek je v dosahu technologie ADSL, což je 44 % všech telefonních linek provozovaných ČTc a jde o 12 % všech ústředen. Jediné, co se však do této doby významně rozvinulo, je debata okolo ADSL a ČTc vůbec.

Je totiž všeobecně známo, že ADSL je zatím dostupné pouze ve velkých městech. Bez zajímavosti ovšem není výběr lokalit, ve kterých mají uživatelé těchto měst možnost ADSL skutečně získat. Tyto oblasti se hlavně v Praze často překrývají s oblastmi, ve kterých mají obyvatelé zavedenu kabelovou televizi, jejíž rozvody se již celkem dlouhou dobu dají využít i pro připojení k internetu. Při porovnání cen obou možných variant v současné době jasně vyhrává připojení přes kabelovou televizi. Zde je například velice příjemné, že základní nabídka sice s o něco málo nižší rychlostí, která je však pro většinu běžných uživatel internetu u nás zcela postačující se pohybuje okolo 1 000 korun. Tato částka je totiž pro rozpočet značného množství potencionálních zákazníků jakousi magickou hranicí. Přibližně 500 korun měsíčně navíc již leckoho odradí. Cena ADSL totiž není úplně lidová. Za nejlevnější připojení IOL Broadband zaplatíme 1 416,45 Kč (1 349 bez DPH), což představuje 8,29 % průměrné měsíční mzdy (17 084 Kč průměrná mzda 2Q/2003). Velkoobchodní nabídky ostatním operátorům pak byly postaveny tak, že se jejich tarify pro koncové uživatele dosti podobaly, o nějakém vážnějším konkurenčním boji o zákazníka jsme si rovnou mohli nechat leda zdát.

A aby sám ČTc neměl mnoho práce, nabídl tuto technologii v oblastech, ve kterých již existuje alternativní varianta pevného připojení, a samozřejmě za vyšší ceny, aby potenciální uživatelé poznali, že tohle si tedy opravdu objednávat nemají, a náš mocný poskytovatel se nemusel o nic starat a mohl tak v poklidu pozorovat odliv zákazníků, kteří využívají například klasické telefonní služby. Ono se vlastně není kam honit. Ten, kdo přístup na internet opravdu potřebuje, si ho totiž zřídí buďto si objedná pevný okruh (samozřejmě za odpovídající peníze), nebo zůstane na vytáčené lince a pak přece zaplatí podstatně víc, než pokud by využil ADSL, protože při častém využívání vytáčeného připojení ve špičce se poplatky šplhají do závratných výšek.

Navíc ani technické řešení s Dashboardem, který je nyní konečně minulostí, nebylo zrovna nejšťastnější, neboť ČTc prostě chtěl vědět, kdo jeho síť navštěvuje. Jak se později ukázalo, mělo to svůj důvod. Telecom se totiž rozhodl pravděpodobně po delším monitorování provozu zapnout agregaci (overbooking), a asi si nebyl tak úplně jist, co to s jeho sítí provede. I proto byla zřejmě pro jeho spuštění zvolena doba prázdnin, kdy se dalo předpokládat, že mnoho uživatelů je na dovolených, a nějakých zásahů si nemusí všimnout, a až se vrátí, agregace vesele pojede bez nějakých námitek ke kvalitě. Uplatnění agregace však mělo v několika případech za následek naprostou nepoužitelnost této služby, a i když se ozvaly výkřiky, že si za to možná může uživatel sám, ČTc po negativní reakci veřejnosti agregaci utnul. Nicméně tak učinit nemusel, ADSL je služba bez garantované kvality, a tak v podstatě kupujete zajíce v pytli. Celým příběhem o ADSL se rovněž táhne jako tenká červená linie i otázka technologické (finanční) politiky ČTc ADSL vs. ISDN. Zatímco uživatel by uvítal ADSL, je mu vnucováno ISDN. Trochu jsme si lámali hlavu, proč v televizním spotu se jakási dvojice směje svým známým (či co jsou), že oni nemají ještě ISDN. Spíše to totiž připomínalo skrytou reklamu na kouření marihuany, protože pořizovat si ISDN v době, kdy bylo již k dispozici ADSL (ve zbytku Evropy poskytováno jako masová služba), vyžaduje hodně zastřenou mysl. Nyní se bohužel ukazuje, proč tomu tak bylo. Smáli se, neboť již věděli, že se jejich známí ADSL v nejbližší době nedočkají. Proč?

Zapomeňte na odpovědi typu, že množství uživatelů není takové, aby výnosy pokryly náklady. Zapomeňte na ekonomické argumenty, s těmi jde vždy manipulovat dle toho, kdo studii sestavuje, a velice často se tak činí. Můžeme se dohadovat o tom, zda celkově nižší množství zájemců je dáno zatím příliš vysokou cenou, kterou uživatel zaplatí za měsíční paušál, a s jeho snížením by se uživatelská základna rozrostla, a tento výkyv by se pokryl množstvím zákazníků. O tom to není. Nasazení v zahraničí jasně ukazuje, že provozování ADSL, podpořené poskytováním služeb jako video-on-demand, prodejem MP3 hudby apod., je velice lukrativní a ziskovou záležitostí. Jde o podobný model služeb, jako uplatňují mobilní operátoři např. v případě Java her. Příkladem tohoto je Kanada, kde byla u jednoho z operátorů snížena cena o pouhé 4 CAD (cca 20-22 Kč), a nárůst počtu uživatelů se pohyboval v desítkách procent.

Odpověď poskytují reklamní kampaně a jejich zaměření, kdy jasnou snahou Českého Telecomu je prodávat nyní hlavně řešení ISDN. Z jeho pohledu vcelku logická věc, ústředny jsou na provoz ISDN plně vybaveny, dosti koncových zařízení je ve skladech, navíc trh těmito je v podstatě uvolněn. Pokud by však ČTc urychleně přešel na ADSL, výtěžnost těchto investic a nákupů by poklesla. Jde tedy o to, prodat co nejvíce řešení na ISDN, než bude úplně pozdě tedy zajistit další rychlé zisky před plným začleněním do Evropské unie. I proto je zřejmě technologie ISDN emotivně stavěna jako alternativa k ADSL. To je něco, jako kdyby mladoboleslavská automobilka prohlásila, že Škoda 120 je alternativa k Octavii. Snad i proto zažíváme situaci, kdy deset tisíc uživatelů ADSL je spíše "ligou výjimečných", než první vlnou masového zavádění.

Ani státní správa nevychází z kolotoče okolo ADSL s kytičkou. Je pravdou, že se například Ministerstvu informatiky daří zavádět elektronická přiznání daní, ale v okamžiku, kdy jej běžný občan nemá čím odeslat, jde pouze o populismus. Nebo jej má vstrčit do mechaniky a na monitor nalepit známku? Ministr Mlynář tak pouze hořekuje, že nemá na Český Telecom žádné páky, ale nemá náhodou český stát ve společnosti stále majoritu? To, že se nedokáže dohodnout jeden politik s druhým, nikoho nepřekvapuje, ale také nezajímá. Co trochu snahy místo politikaření, a začít plnit sliby? Jenže Telecom je nutné konečně někomu prodat, tak proč vířit prach kvůli několika nespokojencům posečkáme. Takže si ministerstvo objednalo u Českého telekomunikačního úřadu studii, která konečně oficiálně potvrdila to, o čem si cvrlikali už vrabci na střechách ADSL v ČR je drahé a pomalé. A tak Mlynářovi nezbylo nic jiného, než vyzvat ČTc, aby s tím něco provedl. Ten tak zavedl agregaci, zvýšil rychlost, zavedl limity a Fair User Policy, která ve výsledku až tolik férová není. Telecom zde definuje uživatele podle objemu přenesených dat a hovoří o tom, jak by na tom byli špatně ti slušní proti notorickým stahovačům, jež linku prostě plně využívají což je vlastně něco, na co nemají nárok a je třeba jim v tom všemi způsoby zabránit. Bohužel jde o špatně maskovanou snahu vytěsnit "stahovače" do dražších tarifů, než starost o blaho těch slušných uživatelů, kterým stačí Čtc stanovený limit. Ale ani tím se Telecom zrovna "nevytáhl". Nejrychlejší ohlášená nabídka zůstává daleko za možnostmi technologie ADSL (max. 8 MB/s), a i když navýšení přenosových rychlostí je příjemnou změnou, ceny bohužel zůstávají stejné. Navíc se Telecom rozhodl službu ještě dále znepříjemnit. To se tentokrát projeví zavedením měsíčního limitu v objemu přenesených dat u "levných" tarifů. Ten je u tarifu 512/128 Kb/s stanoven na 10 GB, a u 1 024/256 Kb/s jde o 20 GB. Při prvním pohledu se tato hodnota může zdát dostatečná, je ovšem potřeba brát na zřetel fakt, že tento limit je zaveden u permanentního připojení se širokým pásmem, u kterého lze logicky očekávat podstatně vyšší internetový provoz než u vytáčených připojení. Pro porovnání: za tři dny jsme změřili provoz na připojení přes kabelovou televizi, a statistika routeru hovořila za vše 2 GB download, cca 1,1 GB upload. A to jsme nestreamovali žádné rozhlasové vysílání ani zpravodajské šoty televizí, což obvykle činíme.

I když tak Telecom přišel dle svého slibu se změnou v nabídce ADSL, stále citelně chybí tarif optimalizovaný pro běžnou domácnost. Postačujícím by byl právě tarif 192/64 Kb/s, klidně s limitním omezením, ovšem za cenu pod 1 000 Kč. Bohužel toho se zřejmě v nejbližší době nedočkáme, neboť nízkou rychlost má očividně v úmyslu poskytovat nadále jen v případě ISDN 128 Kb/s při sdružení obou kanálů. A to pro rozvoj internetu v České republice není nejpříznivější zpráva. Možná, že jej představí na letošním Invexu, ale se sliby na tarifní levné připojené přichází již několik let.

ADSL versus ISDN

ISDN digitální linka určená pro "integrované služby" umožňuje po jednom vedení přenášet několik typů dat. Využívá komutovaného připojování (vytáčené spojení). Spojení je aktivní jen po určitou dobu, po kterou je též účtováno zákazníkovi. Výhodou proti analogové lince jsou dva datové kanály. To znamená, že na ISDN lze vést dva nezávislé přenosy. Rychlost obou kanálů je 64 Kb/s. Pro rychlejší přístup na internet je za určitých podmínek možné oba kanály spojit, a získat tak přenosovou rychlost 128 Kb/s. Nevýhodou tohoto řešení ovšem je skutečnost, že pak platíte za oba dva kanály (jako byste současně vedli dva odchozí hovory), což je značně finančně náročné.

ADSL opět digitální přenos, který může na jednom vedení koexistovat jak s analogovou, tak ISDN linkou. Opět zde tedy máme dva vzájemně nezávislé datové kanály. Technologie ADSL ovšem umožňuje dosáhnout značně vyšších přenosových rychlostí. Její další výhodou je způsob účtování. Zde se již neplatí za čas strávený na internetu, ale platí se určitý měsíční poplatek (u nižších tarifů se u Telecomu nově bohužel měří množství přenesených dat, a při překročení určité hranice si musíte další data "přikoupit).

§§§§§


WAP zn. Hledám uplatnění – protokol WAP se podle všeho převratným fenoménem nestal …

Vojtěch Bednář

c03p0563

Wireless Application Protocol, tedy WAP, se měl stát fenoménem, převratným způsobem využívání mobilních služeb. Nestal. Dnes je odepisován, ale přesto zůstává stále součástí každého nového mobilního telefonu. Jaké jsou jeho vyhlídky?

Původním smyslem, účelem, za kterým byl WAP vytvořen, bylo přinést na miniaturní displeje mobilních zařízení, především GSM telefonů, ale nejen jich, možnost procházet WWW stránky. Kdyby se pro jejich stavbu používalo pouze triviálního HTML, nebyl by problém při dodržení určitých pravidel zobrazovat stránky i na mobilních zařízeních. Protože však weby přibližně od roku 1998 obsahují mimo jiné množství skriptů, plug-inů a dalších aktivních prvků, staly se závislými na "velkých" počítačích.

K čemu měl WAP sloužit

WAP, přesněji řečeno WML byl konstruován tak, aby zachoval možnosti HTML, avšak přizpůsobil je jednak displejům, absenci barev a nízkému rozlišení, jednak specifikám ovládání mobilních telefonů. K tomu přispěla zásada ukládání odkazů pod sebe, rozdělení stránky do "karet" nebo třeba způsob, kterým se operuje s řezy písma. Stránky měly být malé, svižné, s co největším obsahem podstatných informací bez zbytečného balastu, který má sloužit jen jako vizuální kulisa.

Bohužel, WAP zůstal nepochopen. Místo příchodu nových a zajímavých aplikací se jeho obsahová stránka vydala stejným směrem, jako v počátcích svět "velkého" WWW. Na technickém základu, umožňujícím provozovat složité databáze typu klient/server s minimálními nároky na straně klienta a maximálními možnostmi poskytovat kvalitní služby, vznikla hromada impotentních stránek. Část z nich, když nepočítáme portály mobilních operátorů, byla založena na extrakci obsahu "velkých" webů, jejich úpravě do WML a následném nabízení. To byl ještě lepší případ. Ten horší představovaly mrtvé, pasivní stránky bez života a beze špetky zajímavého obsahu.

WAP byl v době svého počátku pronásledován problémy s připojením. Síť GSM sice uměla sestavit datové spojení o rychlosti 9,6, respektive 14,4 kilobitu za sekundu, avšak tarifikované v závislosti na čase. Při procházení složitými stránkami tak bylo (a stále je) možné utratit nemalé peníze, než se uživatel vůbec dopracuje k tomu, co vlastně chtěl najít. Stránky, které jsou koncipovány tak, aby byly především rychlé, nejsou vizuálně atraktivní. O to v případě WAPu vůbec nejde, ale mnoho tvůrců prezentací a služeb to nepochopilo.

Pozvolný úpadek

Dnes je prohlížeč WAP součástí každého nového mobilního telefonu. Podporuje novější verzi protokolu, obsahuje zabezpečení, cookies, šifrovaný přenos na úrovni stejné nebo podobné té, jakou známe z PC. Technologie připojení GPRS odbourala nutnost platit za minuty on-line, a ceníky snad všech mobilních operátorů nabízejí takové kilobajtové sazby, že využívat WAP například ke čtení zpravodajství je levné. Asi jako odesílání SMS.

Přesto WAP "vypadl" z veřejného povědomí. Prohlížeč je až příliš často mrtvou součástí mobilního telefonu, o kterou jeho majitel projevuje jen minimální zájem. Přitom již zdaleka netrpí problémy svých počátků. Poskytovatelům obsahu, snad s výjimkou technických nadšenců, se WAP nevyplatí. Neochota uživatelů plodí neochotu tvůrců, nedostatek financování, bez vyhlídek na příjmy, bez potřeby tuto technologii využívat.

Lepší časy v nedohlednu?

Tak, jak dochází ke zdokonalování mobilních telefonů, zlepšují se i jejich komunikační možnosti. Nové modely mají barevné displeje. Také rozlišení se počítá nezřídka již ve stovkách obrazových bodů v každém směru. Díky tomu, díky rychlému připojení a modernímu hardwaru lze s mnohem menšími problémy zpracovávat a zobrazovat standardní WWW stránky. Tím se zvolna zužuje již tak malý prostor pro WAP. WWW je levnější, stává se dostupnějším, je to zavedená a široce podporovaná technologie.

Přesto stále existují aplikace, ve kterých by mohl být WAP užitečnějším, efektivnějším a rychlejším řešením. Když pomineme zpravodajství nebo výběr MMS na telefonech, jež tuto službu nativně nepodporují, existuje široká škála různých aplikací, pro které je malé a kompaktní řešení lepší variantou než klasické WWW se všemi jeho doplňky, formáty, protokoly a omezeními.

Asi největší vyhlídkou jsou ony již zmiňované aplikace C/S. WAP může představovat ideální uživatelský frontend tam, kde často dochází ke změně voleb, různým druhům vstupu textu, čísel, přepínačů a také kumulovaných výstupů. Jeho prostřednictvím mohou fungovat konference, expertní systémy, katalogy. Díky podpoře zabezpečení pak samozřejmě i ty aplikace, u nichž dochází k přenosu šifrovaných dat: bankovní systémy, vnitřní portály, či podnikové informační systémy, které využívají internet jako přenosové médium pro provoz samostatného intranetu. Díky své jednoduchosti, zejména v uživatelské vrstvě, může WAP nacházet použití právě tam, kde je potřeba akumulovat výsledky fungování složitého systému do přehledného a malého výsledku. Takového, který se vejde na displej mobilního telefonu, zobrazí se a nabídne několik elementárních voleb, jak pokračovat dále. Je lhostejno, jak komplikovaný a kolikavrstevný systém se k těmto údajům dopracoval, a z kolika zdrojů je musel posbírat. WAP je zde pouze primitivním prostředníkem, který může sloužit pro podporu složitých rozhodnutí.

Není pozdě?

Ne. Pokud si potenciální dodavatelé obsahu uvědomí, že síla WAPu nespočívá v kopírování koncepcí WWW, se kterým nelze soutěžit, mohou vytvářet dále kvalitní služby pro koncové zákazníky. Problém připojení k síti je dnes prakticky vyřešen, problémy s bezpečností, s integritou stránek, se serverovým softwarem také. Jediné, co doopravdy chybí, jsou právě ty dostatečně lukrativní služby, které by donutily zákazníka rozpomenout se, že i v jeho mobilním telefonu se nachází prohlížeč WML stránek a možnost pracovat s internetem i jinak, než jako pouhý modem jako zprostředkovatel komunikace pro jiná zařízení, typicky notebook nebo PDA. Potom by se WAP mohl, i přesto že je dnes zatracován a posílán na smetiště dějin, stát opět funkční, životaschopnou a lákavou technologií. Takovou, která může nabídnout s minimálními investicemi služby s vysokou přidanou hodnotou.

§§§§§

$$$$$


Hardware


PC ve věži, nebo naopak? – MSI Mega PC 651 – kombinace malého kompaktního PC s hi-fi věží, přehrávající MP3 soubory

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0499

Malá kompaktní PC, která jsme si poprvé představili přibližně před 15 měsíci, zatím na českém trhu nezískala tak bouřlivou oblibu jako například ve Spojených státech, a tak jsou k dispozici pouze modely vycházející z konceptu, který jsme vám představili v podobě barebonu Shuttle. Dá se říci, že krom vylepšených čipsetů a podpory nových technologií (USB 2.0, SATA) nepřicházejí zatím na náš trh v podstatě žádné zajímavé inovace. Po firmě Shuttle, která s tímto miniaturním řešením přišla, se podobným směrem vydali i jiní producenti. Ať již šlo o výrobce základních desek a jiných komponent (ECS) či o firmy v tomto segmentu debutující (Creative), nikdo nedokázal svému výrobku vdechnout potřebnou originalitu, a tak se jednotlivá řešení od sebe liší v podstatě jen barevným provedením.

Velmi příjemně nás proto překvapil koncept Mega PC 651 od firmy MSI. Jde o kombinaci malého PC s veškerými náležitostmi, které tato řešení obvykle nabízejí, a hi-fi věže s možností přehrávání MP3 skladeb. Na první pohled se Mega PC 651 odlišuje od konkurenčních produktů především přítomností rozměrného oranžově podsvíceného displeje, na němž se zobrazují informace o přehrávaném disku, naladěné rádiové stanici a hlasitosti. Pokud je zapnuté PC, je podsvícení, stejně jako celá hi-fi část, vypnuté a displej bohužel ukazuje pouze aktuální čas. To je poměrně škoda, neboť mohl být využit pro zobrazování důležitých informací jako je například teplota uvnitř skříně. Pokud spustíte aplikaci MSI Radio, která umožňuje poslech AM/FM rádia, displej se rozsvítí a zobrazí informace o naladěných stanicích. Dalším výrazným prvkem je regulátor hlasitosti, jenž stejně jako displej, další ovládací tlačítka hi-fi části či dálkové ovládání, nemá po spuštění PC žádnou funkci.

Na přední straně Mega PC 651 naleznete kromě displeje a ovládacích prvků hi-fi věže též kombinovanou čtečku paměťových karet, kterou lze vyměnit za disketovou mechaniku, a dále několik konektorů. Ty jsou ukryty pod výklopným panelem na spodní hraně a jmenovitě jde o dva USB a dva FireWire porty, konektory pro sluchátka a mikrofon a SPDIF vstup. Další konektory (2x USB, SPDIF OUT, VGA, sériový, paralelní, síťový, 3x audio, modem a anténní) pak naleznete na zadní straně. Dá se tedy říci, že po stránce konektivity se nemusí Mega PC 651 před běžnými PC a ostatními barebony vůbec stydět.

Nahlédneme-li pod kapotu netradičního PC, zjistíme, že zde již mnoho prostoru na vylepšení není, kdo však bude chtít výkon svého PC zvýšit, bude to mít o poznání jednoduší, nežli u podobných produktů konkurence. Volný AGP a PCI slot i paměťový bank jsou totiž umístěny chytře u kraje základní desky, a tak není při přidávání komponent třeba vymontovat CD mechaniku či jinou součást výbavy.

Výkon sestavy je určen především vybraným procesorem, paměťmi a ostatními komponenty, ale svým způsobem se na něm podílí i čipová sada základní desky. V tomto případě jde o poněkud zastaralý čipset SiS 651 s maximální rychlostí sběrnice 533 MHz a bez podpory AGP 8x či technologie Hyper-Threading. Nejvýkonnější procesor, který lze do této desky vsadit, je Pentium 4 na 2,8 GHz. Ten sice nabízí dostatečný výkon, ale vzhledem k prakticky nemožné výměně desky, představuje maximum, které můžete od této verze Mega PC čekat.

I přes vážné (starší čipset) a drobnější (neaktivní displej, ovládací prvky a dálkové ovládání v PC modu) nedostatky patří Mega PC 651 od MSI mezi nejzajímavější barebony na trhu. Navíc při vypnutí PC může sloužit jako AM/FM přijímač a přehrávač kompaktních disků a MP3 souborů. Prodává se v podstatě pouze jako skříň se základní deskou, veškeré komponenty (procesor, paměti, pevný disk a CD/DVD) si tedy musíte obstarat sami. Samotný skelet prodává firma LEVI za 12 566 Kč, což rozhodně není málo, navíc musíte počítat i s investicí do reproduktorů. Za vynaložené prostředky však získáte kombinaci hi-fi věže a miniaturního PC, která bude na vašem stole rozhodně velmi dobře vypadat.

MSI Mega PC 651

rozměry, design, funkce hi-fi

starší čipset

nevyužité prvky v PC modu

vyšší cena

Cena vč. DPH: 12 566 Kč

K testu zapůjčila firma: LEVI www.levi.cz

§§§§§


Budiž světlo! – Unomat LX 500 GKF set světla pro ateliérovou fotografii

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0500

Máte digitální fotoaparát a používáte jej ve firmě k fotografování zboží do katalogů? Pak jste se určitě setkali s problémem, jak produkty dobře osvětlit. Studiová světla Unomat LX 500 GFK set pro vás mohou být zajímavým řešením.

Zejména firemní zákazníci, kteří si pořizují digitální fotoaparáty kvůli tomu, aby mohli snadněji připravovat a zpracovávat firemní tiskové materiály, katalogy a propagační letáky, se často potýkají s problémem, jak kvalitně a dostatečně osvětlit nejen zboží, ale i třeba modely prezentující jejich produkty. Problémem běžných zdrojů osvětlení je tak nejen malý světelný výkon, ale především malé homogenita toku světla a nevhodná teplota chromatičnosti. My jsme měli možnost si vyzkoušet práci se studiovou sadou, která se skládá ze dvou světel LX500 GKF s výkonem 1 000 wattů, dvojice stojanů, rozptylných deštníků a samozřejmě příslušných žárovek.

Zajímavostí je použití tzv. konverzních filtrů, nanesených chemickou cestou na krycích sklech lamp. Konverzní filtry značným způsobem ovlivňují teplotu chromatičnosti světla generovaného lampami, a tak výsledkem je teplota kolem 5 300 Kelvinů, což odpovídá dennímu světlu. Je tedy velmi jednoduché nastavit digitální fotoaparáty na teplotu denního světla a také lze snadno kombinovat přirozené osvětlení s umělým a účinně i dosvětlovat. Další výhodou takového řešení je i minimální chyba v barevném podání fotografovaných objektů.

Ke stojanům, které však nejsou z těch nejpevnějších, lze mimo standardně dodávaných bílých deštníků přikoupit ještě další příslušenství, mezi něž patří třeba difúzní desky. Stejně tak jejich hlavice jsou univerzální a lze je použít i s dalšími typy světel od Unomatu.

Cenově je tato sada posazena sice v absolutní míře poněkud výše, ale je třeba si uvědomit, že v setu zákazník obdrží vše, co je potřeba k osvětlení scény.

Unomat LX500 GKF set

dostatečný světelný výkon

velká variabilita příslušenství

stojany by mohly být robustnější

Cena vč. DPH: 19 990 Kč

K testu poskytla firma: ExcelFoto www.excelfoto.cz

§§§§§


Repro z Francie – test skoro neznámé dvojice počítačových reprosoustav

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0501

Testy reproduktorů sice nepatří mezi tak častý jev jako články o noteboocích, grafických kartách či tiskárnách, ale čas od času se vám na těchto stránkách snažíme představit zajímavé modely firem specializujících se na ozvučení počítačových sestav. V této recenzi se zaměříme na nabídku neznámého francouzského výrobce Tekuni. Z nabídky, která podle oficiálních stránek Tekuni čítá šest modelů, jsme vybrali 2.1 sestavu pro méně náročné uživatele a 5.1 model Sensation 140.

Symphonie 80

Sada reproduktorů Symphonie 80 představuje v nabídce Tekuni střední třídu a jde o designově zajímavě zpracovaný komplet dvou satelitů a basového reproduktoru. Zatímco oba satelity jsou při rozměrech 115 x 192 x 217 mm oproti konkurenci poměrně dost velké, subwoofer s mírami 232 x 262 x 307 mm patří spíše mezi ty menší. Co se týče barevného provedení, jsou boky reproduktorů matně stříbrné, spodní a vrchní strana je vyvedena v lesklé černé, která působí plastovým dojmem. To je ale pouze klam, neboť oba satelity i subwoofer jsou dřevěné. Součástí výbavy jsou i náhradní látkové kryty.

Zadní strana subwooferu ukrývá ovládací prvky sestavy, dvojici RCA konektorů pro přenos zvuku z PC a zdířky pro kabely spojující subwoofer s oběma satelity. Zatímco přítomnost konektorů zcela odpovídá běžnému standardu, ovládání hlasitosti a regulace výšek a basů jsou umístěny absolutně nelogicky a při každé změně je potřeba vstát a dojít či sklonit se k subwooferu. Málokdo totiž asi postaví basový reproduktor na stůl a zadní stranou k sobě.

Co se týče kvality reprodukce, rozhodně jsme nebyli z této sestavy nijak překvapeni. Zvuk se zdá být příliš ostrý a subwoofer nepodává takový výkon, jaký by se od něj podle papírových parametrů (RMS výkon 2 x 20 + 40 W) dal čekat. Na druhou stranu je třeba si uvědomit, že za cenu pod 3 000 Kč získáváte standardní kvalitu a navíc i zajímavý design. Pokud tedy chcete do koupě reproduktorů investovat podobnou částku, pak pro vás může být tento model vítanou alternativou k nabídce ostatních firem.

Sensation 140

Druhá testována sestava sice nabízí vyšší výkon a šestikanálový zvuk, avšak poněkud zaostává v provedení. Na rozdíl od Symphonie 80 jsou všechny její satelity plastové, a tak i když jde o nejdražší model firmy Tekuni, nelze jednoznačně tvrdit, že jde o high-end produkt. Celá souprava je vyvedena ve stříbrné barvě, a kromě masivního subwooferu (220 x x 350 x 464 mm) a pěti identických satelitů (80 x 165 x 113 mm) obsahuje i veškerou potřebnou kabeláž, stříbrné skládací stojany na zadní reproduktory a dálkové ovládání, umožňující výběr jednoho ze dvou vstupů audiosignálu a regulaci hlasitosti. Stejně jako u předchozího modelu, i Sensation 140 nabízí přenos zvuku mezi subwooferem a satelity po drátech s obnaženými konci a nelogicky umístěné ovládací prvky. Na zadní straně basového reproduktoru můžete regulovat celkovou hlasitost, výšky a hloubky, hlasitost jednotlivých kanálů a vyvážení mezi pravou a levou stranou.

Sestava Sensation 140 rozhodně neboduje po stránce designu, nabízí však šestikanálový zvuk, jehož kvalita je na poměry plastových reproduktorů poměrně vysoká a 140 W celkového výkonu je pro domácí použití zcela postačující. Škoda jen, že umístění ovládacích prvků je (opět) zcela nelogické a že sestava nestojí o něco méně. Konkurence má totiž v tomto segmentu při stejných či nižších cenách mnohem pestřejší nabídku.

Tekuni Symphonie 80

design

zvuk, slabé basy

ovládací prvky

Cena vč. DPH: 2 856 Kč

K testu zapůjčila firma: ProCA, www.proca.cz

Tekuni Sensation 140

6kanálový zvuk

dálkové ovládání

plastové provedení

ovládací prvky

Cena vč. DPH: 5 725 Kč

K testu zapůjčila firma: ProCA www.proca.cz

§§§§§


AMD Athlon 64 FX-51 – první pohled na novou generaci procesorů AMD

Lukáš Erben

c03p0544

Konkurenční boj mezi dvěma největšími výrobci procesorů opět přituhuje společnost AMD totiž uvedla 23. září na trh dlouho avizované procesory Athlon 64 FX (a levnější Athlon 64).

Doposud používaná architektura K7, společná pro všechny starší procesory z řad Athlon a Duron, byla představena v roce 1999 a znamenala pro AMD zásadní zvrat. Společnost se díky procesorům Athlon v krátké době změnila z druhořadého výrobce procesorových "klonů" na technologického leadera: v roce 2000 předstihl Athlon konkurenční Pentium III jak po stránce výkonu, tak i frekvence, a jako první překonal hranici 1 GHz. Procesory Athlon si udržely dobrou pozici i v roce 2001 mimo jiné i díky inovované řadě Athlon XP (a poměrně vysokým cenám systémů postavených na Pentiu 4). V posledním roce ale Athlon XP ztrácel pozice zejména v segmentu výkonných a hi-end PC, a situaci nezachránily ani nové modely s jádrem "Barton", jejichž modelové značení bylo poněkud agresivní a nevyjadřovalo zcela přesně reálný výkon.

Není tedy divu, že architektura K7, sloužící v současné době již pátým rokem, má být v nadcházejících měsících nahrazena procesory z rodiny K8 (které byly dříve svorně označovány kódem Hammer) v segmentu serverů a pracovních stanic se tak stalo již na jaře, kdy byly uvedeny procesory Opteron, nyní jsou na řadě osobní počítače střední a vyšší třídy sem jsou směřovány procesory Athlon 64, respektive Athlon 64 FX.

Počínaje dnem 23. září 2003 tedy AMD nabízí tři řady procesorů s architekturou K8. Tím prvním je již dříve uvedený Opteron, který je ale určen výhradně pro servery a pracovní stanice, a většina uživatelů se s ním tedy nikdy přímo nesetká. Druhým je Athlon 64 FX-51 a s trochou nadsázky by se dalo říci, že se jedná o Opteron pro běžné počítače (rozdíly mezi Opteronem 1xx a Athlonem 64 FX jsou vskutku zanedbatelné procesory dokonce používají stejnou patici a základní desky). Athlon 64 FX je určen pro nejvýkonnější PC tedy pro zkušené uživatele, kteří pracují s 3D grafikou, vizualizací či hrají nejnovější hry. Vzhledem k tomu, že cílovým zákazníkem je uživatel profesionál (jenž má dle názoru AMD o vlastnostech a výkonu jednotlivých procesorů dostatečné informace), nejsou tato CPU označována modelovým číslem (které by mělo vyjadřovat jejich relativní výkon), ale pouze jakýmsi kódem, který se vztahuje výhradně k ostatním procesorům z dané řady procesor v námi testované sestavě tak nese označení Athlon 64 FX-51. Třetí řada procesorů, určená pro počítače střední a vyšší třídy, nese označení Athlon 64 s Opteronem a "FX" sdílí stejné jádro i 1 MB vyrovnávací paměti druhé úrovně, disponuje ale pouze poloviční šířkou paměťového rozhraní (tedy 64 bitů). Athlon 64 díky tomu používá odlišnou patici se 754 piny a nevyžaduje drahé DDR paměti s funkcí ECC. Athlon 64 bude, podobně jako Athlon XP, označován modelovými čísly, která by měla (bez ohledu odlišná tvrzení výrobce) umožnit snadnější porovnání relativního výkonu s procesory konkurence. První dva modely nesou označení 3000+ a 3200+, v době psaní tohoto článku jsme ale bohužel neměli k dispozici výsledky nezávislých testů, a nemůžeme tedy posoudit, nakolik toto značení odpovídá skutečnosti.

Světu IT vládne ruku v ruce s technologií také marketing a to platí i v případě procesorů. A tak zatímco Intel svého času zdůrazňoval, jak nezbytné jsou procesory Pentium 4 pro práci s internetem (což je nesmysl i normálně, v našem světě vytáčeného připojení a počítaných minut či megabajtů dvojnásob), AMD vyrazilo do boje se čtyřiašedesátibitovými slogany, které jsou často neméně úsměvné. Například tvrzení typu "se 64bitovou technologií již nebudou objekty statické: auta se při nárazu skutečně poškodí, do otvoru, který jste vystříleli ve zdi, se vaše postava může i schovat" jsou sice zábavná, v horizontu příštích několika let ale stěží relevantní.

Hlavní výhodou 64bitové architektury (oproti stávajícím 32 bitům) je schopnost adresovat více než 4 GB RAM (a přiřadit jedinému procesu více než 2 GB RAM to je ale omezení Windows). I kdybychom věřili, že podobné efekty závisí na 64bitových procesorech (ony ale ve skutečnosti závisí spíše na grafických procesorech jako je Radeon či GeForce a možnostech herních enginů), k jejich využití může dojít až ve chvíli, kdy budou k dispozici nová WindowsXP pro x86-64, aplikace a hry budou upraveny speciálně pro tuto architekturu a v PC s procesorem Athlon 64 FX (Athlon 64, Opteron) budou běžné alespoň 4, raději ale 8 GB RAM. Nechceme tím snižovat význam technologie x86-64, jež umožňuje snadný přechod od 32bitových PC a operačních systémů k 64 bitům (tento přechod je s ohledem na limit 4 GB RAM bezpochyby nutný a to v poměrně brzké době), pravdou ovšem zůstává, že pro "první generaci" uživatelů Athlonu 64 (FX) bude důležitý především 32bitový výkon.

Neméně důležitou roli bude pochopitelně hrát i cena nových procesorů. Athlon 64 FX-51 se bude zpočátku prodávat nad hranicí 20 000 Kč bez DPH (tedy v podobné relaci jako nejrychlejší Pentium 4), Athlon 64 3200+ bude výrazně levnější zhruba 13 000 Kč bez DPH, tento procesor navíc používá levnější paměti a lze očekávat i nižší cenu základních desek. Ostatně bude to právě "obyčejný" Athlon 64, jenž osloví většinu uživatelů věříme, že test tohoto procesoru se nám podaří připravit do následujícího čísla.

Test počítačové sestavy FOX FX 51

Počítač s procesorem Athlon FX-51, který jsme testovali krátce před jeho oficiálním uvedením na trh, postavila mladá brněnská společnost FOX Computers. Sestava upoutá již na první pohled svým netradičním vzhledem a mnoha úpravami a doplňky, které rozhodně nepatří ke standardní výbavě stolních PC na českém trhu. Hliníková skříň (Cooler Master Centurion), akrylátové boční okno, neonové osvícení "interiéru", panel pro sledování teploty komponent a regulaci několika ventilátorů (AeroGateII) či chladicí šachty pro pevné disky (CoolDrive 3) skutečně nebývají samozřejmostí. Jestliže bychom měli nabídku těchto doplňků označit za nadstandardní, pak práce odvedená při montáži PC zaslouží označení "výborná" zejména zpracování kabeláže nemá na našem trhu konkurenci. Všechny napájecí kabely jsou perfektně složeny, staženy do punčošek a z větší části zataženy za zadní stěnu skříně, plochý IDE kabel je protažen za základní deskou a všechny kabely vedené v hlavním prostoru skříně jsou pečlivě sesvorkovány či upevněny. Teplotní čidla jsou místěna na grafické kartě, šachtě disků, procesoru a zdroji, většina ventilátorů byla nahrazena za speciální tiché typy a celá skříň byla odhlučněna pomocí speciálních pěnových materiálů.

Základní deska ASUS SK8N s výkonnou čipovou sadu nForce 3 PRO společnosti Nvidia disponuje AGP 8x, pěti PCI sloty, SATA Raid řadičem a dvěma páry pozic pro ECC DDR registered paměť. Osazen je 1 GB (2 x 512 MB) ECC DDR 400 RAM, grafickou kartou ASUS V9950 Ultra (v současné době nejrychlejší GPU GeForce FX 5900 Ultra) a zvukovou kartou Audigy 2. Dva disky Seagate Barracuda SATA o kapacitě 120 GB jsou zapojeny v RAID konfiguraci 0, zatímco na klasickém ATA řadiči je připojena kombinovaná DVD+RW/DVD-RW mechanika NEC. Počítač není vybaven disketovou mechanikou, zato ale disponuje čtečkou paměťových karet (MMC, SD, MS, SM, CF) a je k němu dodávána USB "pen drive" o kapacitě 64 MB. Periferie tvoří pouze přesná myš Logitech MX 300 a designová klávesnice CoolerMaster Silver (pokud hodně píšete či hrajete hry, pak byste možná raději volili klasickou AT klávesnici s plnou velikostí a zdvihem kláves i ty existují v černostříbrném provedení). FOX Computers doporučuje coby displej 19" LCD panel Neovo s DVI rozhraním, který je prodáván zvlášť. Volba dalších periferií (reproduktory, vstupní zařízení) je ponechána na vás, což lze u hi-end sestavy jedině ocenit. Softwarová výbava je také celkem puristická (pouze Windows XP Professional), což profesionální uživatelé, kterým je FOX FX 51 určen, spíše ocení (proč platit za zbytečné tuny edutainmentu a sharewaru).

Testování ukázalo, že výborná práce byla odvedena i v oblasti softwarového nastavení a vyladění systém byl zcela stabilní, a během testování nedošlo k pádu Windows ani žádné z aplikací. Výsledky jednotlivých testů dopadly na výbornou: v SysMarku 2001 dosáhl FOX FX 51 rekordního skóre mezi sestavami testovanými v TestCentru IDG: 334 bodů (respektive 376 bodů v Internet Content Creation a 297 bodů v Office Productivity). Ve 3D Mark 2003 dosáhl výtečných 6 215 bodů, ve starším 3D Mark 2001 pak dokonce překročil hranici dvaceti tisíc bodů (přesněji 20 095). FOX FX 51 je ve většině námi provedených testů nejen rychlejší, než námi testované sestavy s nejrychlejším procesor společnosti Intel Pentium 4 3,2 GHz, ale o pár bodů překonal dokonce i oficiální výsledky sestav AMD! Nesmíme také zapomenout, že Athlon 64 FX-51 je první CPU v dané výrobní řadě (zatímco 3,2 GHz P4 je posledním zástupcem řady "Northwood"). Pokud AMD dokáže v nadcházejících měsících uvést i rychlejší varianty procesoru Athlon 64 FX, může během relativně krátké doby získat zpět nedávno ztracenou část trhu výkonných PC.

Nové technologie jsou již tradičně poměrně drahou záležitostí. V případě FOX FX 51 se nám ale cena nezdá příliš přemrštěná, zejména vezmeme-li v potaz kvalitu komponent a preciznost odvedenou při stavbě a ladění počítače. Je pravdou že svým vzhledem a provedením bude vyhovovat spíše počítačovým nadšencům a náruživým hráčům než firemní klientele. A je také pravdou, že jen mizivé procento "domácích" uživatelů může investovat do stolního PC šestimístnou částku (vč. DPH). Když už bychom se ale k podobné investici rozhodli, požadovali bychom za své peníze prvotřídní kvalitu a profesionální úroveň tato kritéria FOX FX 51 rozhodně splňuje.

Komentář k testům

Vzhledem k omezenému času který jsme měli na testování, se nám nepodařilo sehnat shodně konfigurovanou sestavu s procesorem P4 3.2 GHz. Společnost AMD nám poskytla sadu vlastních benchmarků Athlonu 64FX a Pentia 4, z nichž některé uvádíme pro srovnání s výsledky dosaženými na FOX FX 51.

FOX FX 51

vysoký výkon a perfektní stabilita

dokonalé zpracování a vzhled

spíše pro počítačové fanatiky

vyšší cena, nepraktická klávesnice

Cena vč.DPH: 103 570 Kč

K testu zapůjčila firma: FOX Computers www.foxpc.cz

§§§§§


BIOS: přísně tajné – průvodce zákoutími BIOSu a praktické rady pro nastavení (CD) I

David Čepička, Margit Kuther, Michael Schmelzle, Thomas Rau

c03p0545

Cesta ke stabilnímu a rychlému počítači vede přímo přes dobře nakonfigurovaný BIOS. V tomto článku vám ukážeme, jak co nejoptimálněji nastavit základní parametry v BIOSu, a zároveň přidáme několik tipů z profesionálních zdrojů.

Výrobci počítačů při nastavování parametrů v BIOSu sázejí na jistotu jejich cílem je vždy stabilní počítač. Často jsou však až příliš opatrní. V mnoha případech můžete z počítače dostat větší výkon, aniž byste jej nějak poškodili. V Setupu BIOSu, do nějž se dostanete většinou stiskem některé z kláves <Delete>, <F1> či <F2> při spuštění počítače, máte možnost nastavit celou řadu parametrů. Prozradíme vám, které jsou ty správné. Výrobci počítačů a základních desek sice získávají BIOS od stejných producentů, poté jej však konfigurují podle svého uvážení. Proto funkce BIOSu mají často různá označení, schovávají se v různých menu, anebo se pro jistotu některé neobjevují vůbec.

V tomto článku se tedy dozvíte, jak si nakonfigurovat počítač tak, aby běžel stabilně a aby byl dostatečně svižný.

Rychlé bootování

Zapnete počítač a pak si skočíte pro šálek kávy. Ono to totiž nějakou dobu trvá, než se počítač spustí. Nemáte na kávu chuť? Pak si zrychlete spouštění počítače prostřednictvím BIOSu.

1 )Jak spustit počítač rychleji

Funkce: Quick Power On Self Test

Také zvaná: Quick Boot

V menu: Advanced BIOS Features, Boot

Doporučujeme: Enabled

Jakmile BIOS inicializuje hardware vašeho počítače, okamžitě jej důkladně otestuje. Pokud však váš počítač běží stabilně, můžete tento časově náročnější Power On Self Test (POST) prostřednictvím výše uvedené volby zredukovat na minimum. Tímto způsobem získáte zvláště u počítačů s více než 64 MB operační paměti až 1 minutu času. BIOS totiž v tomto případě například netestuje operační paměť třikrát, nýbrž pouze jednou.

Pokud i tak je pro vás bezpečnost a stabilita počítače důležitá, ale přesto chcete čas od času důkladnou kontrolu operační paměti přerušit, učiníte tak stiskem klávesy <Esc> v okamžiku, kdy vidíte na monitoru, že BIOS operační paměť testuje. Stiskem zmíněné klávesy test okamžitě skončí.

2 )Spouštějte počítač pouze ze správného spouštěcího disku

Funkce: First Boot Device

Také zvaná: Boot Sequence

V menu: Advanced BIOS Features, Advanced, Boot

Doporučujeme: HDD-0 nebo C:

Prostřednictvím této volby nastavujete, ve které diskové jednotce má BIOS začít hledat operační systém. Disk s operačním systémem tak musí být nastaven jako první. Obvykle leží operační systém na disku C:, který je připojen jako Master na primárním IDE kanálu. Proto vyberte v BIOSu položku HDD-0 nebo C:, popřípadě název disku. Tuto volbu pak můžete změnit v případě, kdy potřebujete počítač spustit z diskety (volba Floppy nebo A:), CD-ROM mechaniky (CDROM), z pevného disku připojeného přes USB (USB-HDD), či ze ZIP mechaniky (ZIP).

Chcete počítač spustit z nějakého jiného USB zařízení, pro nějž jste ale v BIOSu nenalezli odpovídající volbu? Tato zařízení interpretuje BIOS často jako USB disketové mechaniky, někdy také jako mechaniky ZIP připojené přes USB nebo jako pevný disk připojený přes USB. Odpovídající parametry jsou v tomto případě USB-FDD, USB-ZIP nebo USB-HDD. Ovšem stejně nejlépe vám s identifikací USB zařízení poradí k němu přiložená příručka. Pokud jste ji ztratili a nemůžete najít žádné informace ani na internetu, pak jednoduše postupně vyzkoušejte USB položky v BIOSu pěkně jednu po druhé.

3 )Disketové mechaniky žádnou kontrolu nepotřebují

Funkce: Boot Up Floppy Seek

Také zvaná: Seek Floppy, Floppy Drive Seek

V menu: Advanced BIOS Features, Boot

Doporučujeme: Disabled

Nastavením této volby ušetříte čas, během nějž by jinak BIOS testoval disketové mechaniky. Ty pokud jsou jednou správně nainstalovány, pracují potom většinou bezchybně, rovněž diskety, které do nich vložíte, jsou i bez kontroly systémem interpretovány bez problémů.

4 )Spouštějte Windows tou největší možnou rychlostí

Funkce: IDE HDD Block Mode

Také zvaná: HDD Block Mode Sectors

V menu: Integrated Peripherals

Doporučujeme: Enabled

Spouštění operačního systému obrovsky zatěžuje pevný disk. Dokud se Windows úplně nespustí, je nutno do operační paměti přenést megabajty dat, a to samé se týká i procesoru. Proto průběh spouštění značně urychlíte, pokud dovolíte, aby se data z pevného disku nepřenášela jednotlivě sektor po sektoru, nýbrž rovnou po několika sektorech, nejčastěji po 32 v jednom bloku.

Tímto příkazem však urychlíte pouze start Windows. Pokud je již operační systém spuštěn, potom používá pro tuto funkci pouze svůj vlastní ovladač.

Zvýšení výkonu procesoru

Nové procesory vyžadují stále další nové položky v BIOSu, a to proto, aby se funkce, jež procesory od firem AMD, Intel a dalších nabízejí, daly také v praxi skutečně využít. Jako příklad můžeme uvést funkci Hyper Threading pocházející od Intelu, která způsobuje, že se procesor operačnímu systému jeví tak, jako kdyby byly v počítači přítomny dva logické procesory. Při běhu některých aplikací může tak dojít k výraznému nárůstu výkonu.

5 )Pracujte rychleji s více programy

Funkce: Hyper-Threading

Také zvaná: CPU Hyper-Threading, Hyper-Threading Technology, Hyper-Threading Function

V menu: Advanced BIOS Features, Advanced, CPU Configuration

Doporučujeme: Enabled

U některých procesorů Intel Pentium 4 konkrétně u modelu s taktovací frekvencí 3,06 GHz a při frekvenci FSB (Front Side Bus) 533 MHz a u všech modelů s frekvencí FSB rovnající se 800 MHz zapíná tato volba funkci Hyper-Threading.

Mikroprocesor se pak jeví operačnímu systému ve formě dvou logických procesorů. U některých aplikací, zvláště u těch, které pracují s několika procesy (vlákny Threads) a mohou se tak o tyto procesy podělit, případně při práci s několika programy současně, se tak může výkon značně zvýšit.

Ovšem nestačí pouze mikroprocesor, funkci Hyper-Threading musí podporovat také základní deska. V současnosti tuto technologii podporují čipové sady 875P, 865G, 865PE a 865P od Intelu, stejně jako čipové sady 850E, 845GE, 845E, 845PE, 845G (pouze verze B-Step) a konečně 845GV.

Jestliže jste si zakoupili základní desku vybavenou některou z těchto čipových sad před říjnem 2002, pak v BIOSu položku týkající se zmiňované technologie k dispozici nemáte, můžete ji však získat updatem BIOSu. To samé platí pro čipové sady SIS 655 (B-Step), 648FX, R658 (B-Step), 648 (B-Step), 645DX (B-Step), 651 (B-Step) a M650 (B-Step), stejně jako pro čipovou sadu VIA P4X400. Poslední podmínkou pro fungování technologie Hyper Threading jsou na počítači nainstalovaná Windows XP Home či Professional.

Aktivování funkce Hyper-Threading: Pokud je již položka Hyper-Threading obsažena v BIOSu, pak bude pro tuto technologii při instalaci Windows automaticky přidělen vhodný ovladač. Zmiňovaná technologie totiž potřebuje od Windows nainstalovanou funkci ACPI (viz odstavec Úspora elektrické energie) a dále funkci APIC. APIC (Advanced Programmable Interrupt Controller) totiž ve víceprocesorovém systému organizuje požadavky na přerušení pro jednotlivé procesory.

To, že ovladače skutečně byly nainstalovány, poznáte ve Správci zařízení, pokud si v menu Zobrazit klepnete na volbu Zařízení podle připojení. Tam totiž uvidíte jednu z položek ACPI-Uniprocessor-PC nebo ACPI-Multiprocessor-PC.

Jestliže funkci Hyper-Threading v BIOSu povolíte, uvidíte ve Správci zařízení položku ACPI-Multiprocessor-PC, a pokud klepnete ve Správci zařízení na menu Zobrazit/Zařízení podle typu, pak v bodu Procesory uvidíte zobrazeny dva mikroprocesory.

Instalace podpory pro Hyper-Threading: Komplikovanější to bude v případě, kdy již máte nainstalovaná Windows a nyní si chcete doinstalovat funkci Hyper-Threading prostřednictvím updatu BIOSu. Hyper-Threading můžete jednoduše povolit pouze tehdy, pokud všechny výše uvedené položky ve Správci zařízení máte. Pak Windows pouze naleznou druhý logický procesor.

Pokud však ve Správci zařízení existuje pouze položka Standardní počítač, popřípadě Jednoprocesorový osobní počítač s rozhraním ACPI, musíte v BIOSu nastavit pro funkce APIC a následně ACPI parametr Enabled a znovu nainstalovat systém Windows (viz rámeček Úspora elektrické energie: Jak udržet Windows ve formě). Pokud jste v Setupu BIOSu měli podporu ACPI již povolenou, nezapomeňte před novou instalací Windows povolit v BIOSu rovněž funkci APIC.

6 )Nejvyšší výkon pro váš multiprocesorový systém

Funkce: MPS Version Control for OS

Také zvaná: MPS Revision, MPS Table Version

V menu: Advanced BIOS Features, Advanced, CPU Configuration

Doporučujeme: 1.4

MPS (Multi-Processor-Specification) je jakýmsi standardem pro víceprocesorové systémy, který informuje operační systém o konfiguraci počítače. Většina víceprocesorových operačních systémů, jako jsou kupříkladu Windows 2000, XP a Linux, podporuje rozšířenou verzi MPS 1.4. Proto vám doporučujeme v případě, že používáte některý z výše uvedených operačních systémů, právě zmiňovanou položku.

Verzi 1.4 vlastně podporují i Windows NT4. Ovšem pokud vám velmi záleží na stabilitě systému, doporučujeme vám zůstat raději při MPS 1.1. Ostatní verze Windows víceprocesorové systémy nepodporují, proto tato volba nemá na systém žádný vliv.

Rovněž základní deska, která má patici pouze pro jeden procesor, vám pro něj nabízí podporu Hyper-Threadingu. Jak již bylo zmíněno, chová se systém s procesorem s takto aktivovanou volbou jako počítač se dvěma procesory. V tomto případě je v BIOSu položka MPS Version Control for OS často nastavena napevno na verzi 1.4.

7 )Přetaktování: Stabilní provoz u základních desek s paticí A

Funkce: S2K Bus Driving Strength

V menu: Advanced, Chip Configuration

Doporučujeme: Auto

Tuto položku naleznete v BIOSu u základních desek s paticí A. V případě S2K jde o sběrnici procesoru Athlon. Volba umožňuje řídit intenzitu datových signálů na sběrnici. Síla signálů závisí zejména na uspořádání vodičů na základní desce.

Manuální nastavování má význam pouze v případě, kdy si přetaktováváte systém. Intenzita signálu z tranzistorů se dá měnit prostřednictvím čísla v hexadecimálním tvaru, a to v položkách S2K Strobe P Control a S2K Strobe N Control. Vyšší hodnota parametrů v tomto případě zvyšuje stabilitu systému, jelikož při přetaktovávání se kvalita signálu kvůli kratšímu taktu zhoršuje. Na druhou stranu intenzita signálu nastavená na vyšší hodnotu, než je předepsaná výrobcem, značně zatěžuje jednotlivé komponenty a z dlouhodobého pohledu může celý systém spíše poškodit.

Pro zajímavost srovnatelnou volbu, jež ale řídí signály mezi čipovou sadou a pamětí DDR, naleznete v položce DQS Driving Strength.

Stabilizování operační paměti RAM

Chybná nastavení v BIOSu pro operační paměť jsou často příčinou nestability celého systému. Se správnými parametry problémy s počítačem vmžiku zmizí.

8 )Správné časování pro operační paměť

Funkce: DRAM Timing

Také zvaná: Configure SDRAM by SPD, DRAM Timing Selectable, Memory Detect By, Memory Timing, SDRAM Configuration, SDRAM Controlled By

V menu: Advanced, Advanced Chipset Features; Advanced, Chip Configuration; Advanced Chipset Features

Doporučujeme: By SPD, Optimal, SPD, Yes


BIOS: přísně tajné – průvodce zákoutími BIOSu a praktické rady pro nastavení (CD) II

Pokud se budete řídit našimi doporučeními, převezme BIOS parametry pro časování týkající se daného modulu z komponenty SPD (Serial Presence Detect), kde jsou výrobcem nastaveny.

9 )Procesor a operační paměť na stejné frekvenci

Funkce u (DDR)-SDRAM: CPU: DRAM Clock Ratio

Také zvaná: DDR: CPU Ratio, DRAM Frequency: FSB Ratio, System/DRAM Ratio

Funkce u pamětí Rambus: RDRAM Frequency: FSB Ratio

Také zvaná: System/Rambus Ratio

V menu: Advanced, Chip Configuration; Advanced Chipset Features; Advanced Frequency/Voltage Control

Doporučujeme: Auto, Default

Pokud nesouhlasí frekvence mezi procesorem a operační pamětí, může to mít vliv na stabilitu počítače. Proto je, a zvláště v tomto případě, nejlepší spolehnout se na parametry, jež si BIOS sám nastaví.

10 )Stabilní systém s maximální rychlostí paměti

Funkce u (DDR)-SDRAM: DRAM Clock

Také zvaná: DRAM Frequency, Memory Frequency

Funkce u pamětí typu Rambus: Direct Rambus Clock

Také zvaná: Rambus Channel Frequency

V menu: Advanced, Chip Configuration

Doporučujeme: Auto, By SPD, SPD

Při výše zmíněné volbě přebírá BIOS frekvenci paměti nastavenou výrobcem. Pokud budete používat paměťové moduly rychlejší, než jaké podporuje základní deska (podívejte se do manuálu k základní desce!), musíte si odpovídající frekvenci nastavit ručně.

Plynulejší hry

Grafická karta patří ke komponentám, jež mají rozhodující vliv na celkový výkon počítače. Každá kapička výkonu, kterou z ní dostanete navíc, se okamžitě projeví při práci a hraní her na počítači.

11 )Rychlejší grafika: Optimalizace práce procesoru a grafické karty

Funkce: Video Memory Cache Mode

Také zvaná: Advanced, Chip Configuration

Doporučujeme: USWC

Naše doporučení vede k zrychlení práce v takových grafických aplikacích, jakými jsou například 3D hry. Procesor totiž ukládá data, která by měla být zapisována do paměti grafické karty, do speciální paměti. Tím je umožněno to, že větší množství dat, typicky se jedná o 64bitová, se mohou vmžiku poslat přes sběrnici AGP přímo do grafické karty. Procesor tudíž nemusí tak často věnovat svůj výpočetní čas na zapisování do paměti grafické karty. Na druhou stranu v případech, kdy se do grafické karty posílá v různých okamžicích různě velké množství dat, vede tato volba ke zpomalení rychlosti počítače, neboť data uložená ve speciální paměti procesor posílá až v okamžiku, kdy je jich tam nashromážděno určité množství. Při práci s grafickými aplikacemi jsou zpracovávaná data posílána do paměti vcelku rovnoměrně, takže možnost vzniku nějakých dalších prodlev nehrozí.

Metodu USWC (Uncacheable Speculative Write Combining) by měly podporovat i starší grafické karty, neboť standard VBE 2.0 (VESA BIOS Extension), který je jejím základem, je již sedm let starý. Pokud přesto vyvstanou nějaké problémy, kupříkladu zatuhnutí počítače či černá obrazovka po jeho spuštění, pak stačí změnit zmiňovanou volbu na UC (Uncached).

12 )Grafická karta a operační paměť: Jak urychlit hraní her

Funkce: AGP Aperture Size

Také zvaná: Graphics Windows Size

V menu: Advanced, Chip Configuration; Advanced, Advanced Chipset Features; Advanced Chipset Features

Doporučujeme: 64; 64 MB nebo 128 MB; 128 MB

Množství operační paměti grafické karty, které může operační paměť přímo spravovat, například pro dočasné ukládání textur, závisí na velikosti operační paměti počítače a na velikosti paměti grafické karty. Obecně platí, že by hodnota uvedená v AGP Aperture Size neměla překročit polovinu operační paměti počítače maximální smysluplná hodnota je v tomto případě 128 MB. U starších grafických karet s pamětí 32 MB je výše zmiňovaných 128 MB ideálním nastavením. Pro grafické karty s větší pamětí než 32 MB bohatě postačí nastavení AGP Aperture Size na 64 MB.

Vyladění výkonu pevného disku

V případě pevných disků se v současnosti odehrává řada významných změn. Rozhraní Ultra DMA/133 již není ničím výjimečným, stále více výrobců pevných disků ruku v ruce s výrobci základních desek spoléhá na nové rozhraní Serial ATA. K tomu se dále přidává rozhraní FireWire, které je velmi dobrou volbou pro pevné disky v externím provedení.

13 )Optimální konfigurace pro pevné disky s rozhraním Serial ATA

Funkce: On-Chip-S-ATA

Také zvaná: On-Chip Serial ATA Setting; Serial ATA Controller; On-Chip Serial ATA

V menu: Advanced, Onboard Device Configuration, Onchip IDE (Device); Integrated Peripherals; Integrated Peripherals, Onboard PCI Controller

Doporučujeme: Enabled

Prostřednictvím uvedené volby zapínáte, popřípadě vypínáte řadič Serial ATA. Řada výrobců dnes do svých základních desek rozhraní Serial ATA (S-ATA) integruje. S-ATA je nástupcem dnes již zastaralého paralelního rozhraní (P-ATA) určeného pro pevné disky a různé další mechaniky. Dnes má čipová sada buď přímo zabudovanou podporu protokolu Serial ATA, jako je tomu kupříkladu u čipových sad 875P, 865G, 865P a 865PE od Intelu, případně výrobce dává do základních desek čip Serial ATA produkovaný firmami Promise, popřípadě Silicon Image.

Pokud čipová sada podporuje protokol S-ATA, je v BIOSu dostupná řada položek s názvy jako Serial ATA Port0/Port1 Mode, nebo SATA Port0 Configure as. Jestliže chcete mít v počítači připojená jak zařízení P-ATA, tak i S-ATA, pak právě zde můžete zařízení S-ATA pomocí BIOSu nastavit jako Primary Master/Slave nebo Secondary Master/Slave. Zařízení S-ATA totiž neznají rozdělení na Master a Slave, a proto na nich ani nenaleznete žádné jumpery známé z P-ATA zařízení. V menu nazývaných například ATA Configuration nebo S-ATA/P-ATA Keep Enabled si můžete nastavit, zdali budete chtít používat pouze zařízení S-ATA, nebo pouze P-ATA, či oba dva typy zařízení současně.

Další užitečné volby v BIOSu

Správci sítí mají často starost o to, aby jim uživatelé nezasahovali do vnitřku počítače. Některé verze BIOSu dokážou zajistit také ochranu proti neoprávněné manipulaci. Další užitečná funkce spočívá v informování o chybě v BIOSu prostřednictvím hlasového výstupu, namísto známého klasického pípání.

14 )Ochrana počítačové skříně před neoprávněným přístupem

Funkce: Case Open Warning

Také zvaná: Case Opened; Chassis Intrusion

V menu: HW Monitor, PC Health Status

Doporučujeme: Enabled

Jestliže vlastníte počítačovou skříň, která je vybavena patřičným senzorem, jenž je propojen se základní deskou (konzultujte s manuálem k základní desce nebo k počítači), pak výše zmíněnou položkou můžete kontrolovat, zda byla počítačová skříň otevřena. Pokud ano, tak při spuštění počítače budete upozorněni na tuto skutečnost varovným signálem nebo varovným upozorněním. Také se může v BIOSu nastavit odpovídající položka na upozornění typu Case Opened:Yes. Pokud se tak stane, nezapomeňte tuto položku v BIOSu nastavit zase zpět, jinak by vám při každém spouštění počítače hlásila, že skříň počítače byla otevřena.

Tato ochrana počítačové skříně má smysl zvláště u serverů, jež v nutném případě okamžitě administrátorovi hlásí, pokud někdo skříň u serveru otevře.

15 )Hlasový výstup oproti nesrozumitelnému pípání

Funkce: Speech Post Reporter

Také zvaná: Voice Genie

V menu: Integrated Peripherals; Advanced Speech Configuration; Advanced I/0 Configuration

Doporučujeme: Enabled

Někteří z výrobců základních desek jako Albatron, Asus či Gigabyte vybavují svoje výrobky čipem s hlasovým výstupem. V případě, že se na počítači vyskytne nějaký problém, dozvíte se o něm namísto pípání více či méně srozumitelnými slovy, zda a jaká že to chyba se v systému vyskytla. Jazyk se dá nastavit prostřednictvím softwaru či jumperů na základní desce. Firma Asus dokonce dodává utilitu, pomocí níž si můžete pevně nastavená chybová hlášení nahradit vlastními hlášeními nahranými ve WAV formátu.

Úspora elektrické energie

Lidé, kteří šetří elektrickou energií, chrání vlastní peněženku i životní prostředí. V následujících tipech se dozvíte, jak ušetřit elektrickou energii v případě počítačů.

16 )Účinné šetření elektrickou energií

Funkce: ACPI Function

Také zvaná: ICPA Function

V menu: Power Management Setup, Power Management Features, Power

Doporučujeme: Enabled

ACPI (Advanced Configuration and Power Interface) je nejúčinnější úsporný režim pro osobní počítače. Operační systémy podporující ACPI, mezi něž patří Windows 98 SE, ME, 2000 či XP, kontrolují úplně všechen hardware i software. Vědí takřka o každé aktivitě. Pokud systém zjistí, že nějaké zařízení nebo dokonce celý systém není v danou chvíli potřebný, přepne se toto zařízení nebo celý systém do úsporného režimu.

Windows mohou režim ACPI využívat pouze tehdy, když mají v počítači základní desku, která zmíněný režim podporuje, a když je v BIOSu této desky povolen. Chybí-li položka ACPI v BIOSu základní desky, byla tato deska zhotovena někdy do poloviny roku 1999 a tento režim nepodporuje.

Ovšem i pro starší základní desky existují na internetových stránkách jejich výrobců updaty BIOSu, jež dokáží do nich podporu ACPI zabudovat. Tak například pro řadu základních desek firmy Asus je na internetových stránkách www.asus.com.tw/support/download/download.aspx k dispozici celá řada updatů.

Tak uvidíte okamžitě, pro které základní desky existuje podpora ACPI. Pokud funkci ACPI budete aktivovat v BIOSu až po instalaci Windows, musíte ji dodatečně do operačního systému implementovat. Podrobnější informace naleznete v rámečku Úspora elektrické energie: Jak udržet Windows ve formě.

17 )Maximální úspora elektrické energie při vhodné konfiguraci

Funkce: ACPI Suspend Type

Také zvaná: Sleep State; ACPI Standby State

V menu: Power Management Setup; Power Management Features; Power

Doporučujeme: S1&S3

Výrobci základních desek implementují do BIOSu zpravidla ACPI úsporné režimy, označované jako S1 a S3, někdy také S4. V režimu S1 do úsporného režimu operační systém uvádí pouze procesor, pevný disk a monitor. Všechny ostatní komponenty jsou spuštěny neustále. Spotřeba elektrického proudu zůstává poměrně vysoká.

V režimu S3 (Suspend to RAM, STR) ukládají Windows všechny spuštěné aplikace a soubory do operační paměti dříve, než se vypnou i všechny ostatní komponenty. U volby S4 (Suspend to Disk, STD) se data v operační paměti ukládají na pevný disk. Většina výrobců základních desek však tento režim neimplementuje, protože S4 je identické s režimem spánku (anglicky Hibernation), který je dostupný již ve Windows 98 SE v Ovládacích panelech pod ikonou Napájení, a to nezávisle tom, zda je k dispozici podpora ACPI nebo ne.


BIOS: přísně tajné – průvodce zákoutími BIOSu a praktické rady pro nastavení (CD) III

18 )I u starších počítačů se vyplatí šetřit

Funkce: Power Management/APM

Také zvaná: Power Management Option; PM Control by APM

V menu: Power Management Setup; Power Management Features; Power

Doporučujeme: Disabled při aktivovaném ACPI, jinak Enabled, popřípadě Min Savings

Podporu staršího úsporného režimu APM (Advanced Power Management) vám nabízí prakticky každý BIOS. Jestliže BIOS i základní deska podporují režim ACPI, pak byste měli položku APM nastavit na Disabled. APM totiž pracuje s daleko menší účinností a rovněž méně spolehlivě. V případě APM posílá BIOS systémové komponenty do úsporného režimu. Vzhledem k tomu, že BIOS zdaleka nemá takový přehled jako operační systém, může se stát, že BIOS pošle nějakou komponentu do úsporného režimu, ačkoliv kupříkladu tato nestačila uložit všechna data. Důsledkem je pak zatuhnutí počítače nebo ztráta dat.

Mnohé BIOSy vám pouze nabízejí možnost APM aktivovat nebo zakázat. Některé jiné zase vám dávají na výběr mezi třemi variantami úspory elektrické energie: Min Saving, Max Saving a User Define. V případě položky Min Saving se úsporný režim aktivuje až po jedné hodině nečinnosti, zatímco u varianty Max Saving často už po uplynutí jedné minuty. Pokud zvolíte parametr User Define, můžete si sami rozhodnout, po kolika minutách nečinnosti má BIOS uvést jednotlivé komponenty do úsporného režimu. Doporučujeme vám zvolit variantu Min Savings, protože hardware se v kontinuálním provozu nejméně opotřebovává. Neustálé zapínání a vypínání snižuje životnost komponentů, a úspora peněz za elektřinu je tak daleko menší než cena každé z komponent počítače.

19 )Přijímání faxů přes počítač v úsporném režimu

Funkce: IRQ/Event Activity Detect

Také zvaná: Set WakeUp Events

V menu: Power Management Setup, Power Management Features, Power

Výše zmíněnou funkcí můžete nastavit, který hardware může počítač z úsporného režimu probudit. Pokud máte svůj fax připojený přes počítač, stačí v podmenu této volby vybrat položky Power Up On LAN/Ring, Resume on Ring, popřípadě Ring Wake Up. Potom se pro přijetí faxu počítač z úsporného režimu probudí.

Utajené funkce BIOSu

David Čepička, Richard Coppola

Chybí vám ve vašem BIOSu nějaké další možnosti pro nastavení některých parametrů? Ukážeme vám několik triků a speciálních utilit, s nimiž se dostanete mnohem dále, až k těm nejutajovanějším položkám.

Nahráli jste si tu nejnovější verzi BIOSu pro vaši základní desku, ale přesto vás její výrobce nutí řídit se tím tak nedostatečným a slabým BIOS Setupem. Parametry, o kterých jste doufali, že by se v nové verzi BIOSu mohly objevit, tam zase nejsou. Nejvyšší čas vzít věci pěkně do svých rukou! Věříme, že vám, kteří máte hravou povahu, potřebné základní znalosti týkající se BIOSu a v neposlední řadě rozumnou míru schopnosti riskovat, bude tento článek inspirací k tomu, co byste ještě mohli v nastavení svého počítače vylepšit.

1 )Modbin: Speciální utilita pro BIOS

Pokud má vaše základní deska BIOS typu Award, můžete utajované parametry Setupu BIOSu odkrýt prostřednictvím utility Modbin, určené pro operační systém MS-DOS. Modbin je původem od výrobce BIOSu Award a slouží výrobcům základních desek k tomu, aby si mohli BIOS Setup upravit podle svých požadavků. Na internetu lze najít dvě základní varianty zmiňovaného programu: Modbin pro úpravu BIOSu Award ve verzi 4.x a aplikaci Modbin6 ve verzi 6.

Nejnovější verze Modbinu 4.50.82a fungovala při našich testech ze všech nejlépe. V případě aplikace Modbin6 pracovala jeho starší verze 1.00.38 o něco spolehlivěji ve srovnání s verzí 1.00.48. Modbin6 ve verzi 2.00 Beta vám vůbec nedoporučujeme používat. Pokud výrobce základních desek do konfigurace BIOSu zasáhl příliš, pak už Modbin nedokáže mnoho nastavení ovlivnit -to je příklad mnoha základních desek značky Asus. Nejlepší cestou je ovšem vždy program na dané základní desce vyzkoušet.

2 )Modbin: Jak jednotlivé položky v BIOS Setupu povolit

Použití Modbinu je poměrně riskantní, ovšem může se na druhou stranu vyplatit. Postupujte podle následujících kroků.

Krok 1: Obstarejte si nejdříve od výrobce vaší základní desky ten nejaktuálnější update BIOSu. Tento update, představovaný ve většině případů souborem s příponou BIN, zkopírujte do stejné složky, v níž máte utilitu Modbin. Modbin používejte pouze v čistém MS-DOSu, a nepoužívejte žádné kódové stránky umožňující zobrazovat znaky české abecedy. K tomu účelu stiskněte při spouštění počítače s nainstalovanými Windows 95/98/ME klávesu <F8> a ze startovací nabídky vyberte položku Stav nouze se systémem MS-DOS. V případě počítače s Windows 2000 a XP byste měli počítač spustit ze spouštěcí diskety systému MS-DOS a pracovat na nějakém diskovém oddílu typu FAT. Vhodnou spouštěcí disketu vytvoříte například ve Windows XP tak, když v okně Tento počítač klepnete pravým tlačítkem myši na disketovou jednotku a z kontextového menu vyberete příkaz Naformátovat. V tomto okně zatrhněte položku Vytvořit spouštěcí disketu MS-DOS. Po vytvoření spouštěcí diskety na ní všechny soubory, kromě souborů COMMAND.COM, IO.SYS a MSDOS.SYS, smažte. Práce přímo na disketě je pouze nouzovým řešením, když na počítači nemáte žádný diskový oddíl se souborovým systémem FAT. Práce je totiž v tomto případě zoufale pomalá, a například kvůli kapacitě je v případě Modbinu6 nemožná.

Krok 2: Přesuňte se příkazem cd <složka> do vytvořené pracovní složky s Modbinem a spusťte aplikaci. Ze seznamu, který se nyní objeví, si vyberte ten, který představuje nejaktuálnější verzi updatu BIOSu. V seznamu se pohybujete kurzorovými šipkami a volbu potvrzujete klávesou <Enter>. Vyberte si pomocí kurzorových kláves požadovanou operaci. Tak položka Change BIOS Message vám umožní změnit hlášení objevující se při spouštění počítače, takže snadno svůj modifikovaný BIOS rozeznáte. Velmi zajímavé budou bezesporu i položky Chipset Setup Default (Modbin), popřípadě Edit Setup Screen (Modbin6). Ty vám dovolí určit, které položky mají být v Setupu BIOSu viditelné.

Pro každou potenciální položku v Setupu existují tři možnosti. Přiřadíte-li položce hodnotu Normal, je v Setupu viditelná a editovatelná. Parametr Show only znamená, že položka je viditelná, ale nedá se změnit. Parametr Disable způsobí deaktivaci položky. U Modbinu změníte tyto parametry klávesami <+> a <->, u Modbinu6 se při stisku klávesy <Enter> otevře příslušný dialog.

Upozornění: Kupodivu ne každá volba, která se dá aktivovat, má nějaký výrazně praktičtější smysl i když mezi nimi najdete skutečné perly, jež stojí za pozornost. Tak kupříkladu u základní desky firmy Asus, označené jako A7N8X (BIOS Version 1005), jsme nalezli 28 utajených parametrů. Mezi nimi byly kupříkladu volby umožňující deaktivovat nepoužívané EIDE rozhraní pro ušetření systémových prostředků počítače nebo možnost aktivování funkce IDE Block Modus, jež umožňovala rychlejší práci v MS-DOSu.

U řady dalších verzí BIOSu jsme pomocí Modbinu nalezli možnost deaktivování ACPI. Většina výrobců základních desek se totiž držela doporučení Microsoftu (PC System Design Guide) a tuto volbu pro obyčejné uživatele znepřístupnila. Paradoxem je, že sám Microsoft uvádí, že při problémech s IRQ ve Windows XP se doporučuje právě deaktivování ACPI v BIOSu a nová instalace Windows.

Krok 3: Po modifikaci si svoji práci uložte jakou soubor s příponou BIN, a to v Modbinu přes volbu Update File a v Modbinu6 příkazem File/Save BIOS. Nakonec si zkuste takto upravený BIOS nahrát do počítače.

3 )Editor BIOSu Award: Pro úpravu BIOSu

Zdarma dostupná aplikace Award BIOS Editor sice ještě není úplně hotová, ale již nyní se vyvíjí docela slibně. Utilitu o velikosti 340 KB lze najít na internetu. Sjednocuje v sobě funkce programů Modbin a Cbrom, a to pod jediným velmi komfortním prostředím. V nejnovější verzi můžete kupříkladu mimo jiné vyměnit jednotlivé prvky souboru BIOSu (jako v programu Cbrom), stejně jako v Modbinu změnit popis BIOSu na obrazovce počítače či si nechat zobrazit obrazovku Setupu přímo na obrazovce v okně Windows (jen u BIOSu Award 4.51). Provádění změn v Setupu BIOSu a mnohé další má vbrzku následovat.

Další náhradou aplikace Cbrom je zdarma dostupný Award BIOS Manipulator. Bohužel při našich testech tento software nerozpoznal celou řadu druhů BIOSu. Tuto utilitu můžete nalézt na internetových stránkách sourceforge.net/projects/awardmod. Utilita o velikosti 1,5 MB je určena pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP.

4 )BIOS Patcher: Automatické opravování chyb

Nainstalovali jste si větší pevný disk nebo rychlejší procesor, avšak váš počítač tyto nové komponenty nerozpoznává, popřípadě po spuštění zatuhne. U výrobce základní desky není k dispozici žádný vhodný update. Jestliže ale máte to štěstí, že vlastníte základní desku s BIOSem Award, potřebujete pouze vhodný soubor BIOSu a program BIOS Patcher určený pro MS-DOS. Ten vám pomůže vyřešit vaše problémy vlastními silami. Zmiňovaná utilita vyhledává a opravuje známé chyby. Kromě toho přidává do BIOSu update mikrokódu pro procesory Intel, takže umožňuje podporu více druhů procesorů a zpřístupňuje skryté volby pro jejich přetaktování.

BIOS Patcher naleznete na internetu na adrese rom.by. V současné době je aktuální verze představována souborem BP-4RC_F.RAR. Zde jsou i potřebné soubory CBROM.RAR, LHA.RAR a REAL_MICROCODES.RAR (všechny společně o velikosti 90 KB). Extrahujte všechny soubory do jedné složky společně se souborem BIOSu. Program spustíte podle vzoru <BIOS Patcher> <soubor BIN>. Při této operaci bude starý BIN soubor přepsán souborem novým.

5 )Tip: Zazálohujte si starý BIOS

Potřebujete nějaký soubor BIOSu pro jeho modifikování, ale žádný nemáte? U většiny programů pro flashování (update) BIOSu se před nahráním jeho nové verze stará verze BIOSu načítá ze základní desky a ukládá jako soubor. Často se ale dá uložit verze BIOSu na základní desce, aniž byste museli nahrávat verzi novou záleží přitom na druhu programu pro flashování. Pomocí standardní Flash utility od Awardu vytvoříte kopii aktuálního BIOSu na základní desce příkazem AWDFLASH /PN BIOS.BIN. Soubor BIOSu tak bude uložen do souboru BIOS.BIN.

BIOS pro profesionály

David Čepička, Thorsten Eggeling, Andreas Kroschel

Programový kód můžete v BIOSu měnit a vylepšovat. V tomto článku vám ukážeme, jak do BIOSu integrovat nové funkce a jak vylepšit také jeho výkon.

Do čipu BIOSu na základní desce se vejde maximálně 256 KB dat. U starších počítačů je to dokonce pouze 128 KB, což skutečně není mnoho. A zde je umístěno vše, co počítač ke svému spuštění potřebuje: programový kód pro rozpoznání pevných disků a procesoru, dále možnost výběru bootovacích zařízení, bootovací logo a mnoho dalšího.

V BIOS Setupu si můžete vybírat a měnit konfiguraci těch položek, které vám výrobce základní desky povolil ani o jednu více, ani o jednu méně. Způsob, jak si některé výrobcem zakázané funkce přesto povolit, se dozvíte v článku Utajené funkce BIOSu.

V následujících řádcích se dočtete o funkcích, jež dosud váš BIOS vůbec neobsahuje. Ukážeme vám, jak programový kód BIOSu modifikovat, nebo jak jej rozšířit o další moduly. Jednoduše řečeno se bude jednat o jakési zkrášlovací tipy pro váš BIOS. Vámi vytvořené bootovací logo se postará o rozmanitost a pestrost (viz tip č. 1). Zdá se vám váš počítač příliš hlučný? Co takhle vyndat disketovou mechaniku a pevný disk, a takto uklidněný počítač spouštět přes síť? I v tomto případě vám prozradíme, jak na to (tipy č. 2 a 3).

Všechny níže popisované tipy jsou určeny pro profesionály a všechny ty, co mají v povaze přesnost a preciznost. Není snad třeba zastírat, že při všech manipulacích s BIOSem vždy podstupujete určitou míru rizika. Proto vždy dříve, než začnete kterýkoliv z tipů zkoušet, si bezpodmínečně vytvořte záchrannou disketu a důkladně si ji otestujte, abyste mohli při případných problémech se spuštěním počítače nahrát zpět BIOS původní.


BIOS: přísně tajné – průvodce zákoutími BIOSu a praktické rady pro nastavení (CD) IV

Úprava BIOSu

Programový kód BIOSu nelze upravovat při spuštěném počítači. Upravuje se vždy obraz (Image) BIOSu v tom tvaru, jak jej nabízí výrobce základní desky ke stažení na svých internetových stránkách. Pomocí speciálních utilit si můžete jednotlivé moduly v BIOSu přeměňovat, popřípadě přidávat nové.

1 )Krásnější spouštěcí obrazovka: Změna bootovacího loga BIOSu

Výrobci počítačů nám ukazují, že to jde: Místo nevzhledné černé obrazovky s textem vás počítač pozdraví neotřelým logem. Toto logo pokrývá většinou celou obrazovku, čímž zakrývá řádky s textem tak dlouho, dokud se nezačne spouštět operační systém. Toto logo si můžete nahradit vlastním obrázkem. V případě, že váš BIOS nedokáže zobrazit logo přes celou obrazovku, určitě se dá nahradit alespoň nudně vyhlížející EPA logo v pravém horním rohu obrazovky něčím originálnějším.

Výrobci BIOSu jsou naneštěstí toho mínění, že všechny nástroje pro již zmiňované operace by se neměly konečnému uživateli vůbec dostat do rukou. Z tohoto důvodu nemůžeme v našem časopise uvádět oficiální internetové odkazy pro stáhnutí těchto utilit, ani je nemůžeme umístit na naše CD. Většinu z nich ale naleznete pomocí internetových vyhledávačů.

Soubor s verzí BIOSu obdržíte buď na internetových stránkách výrobce vaší základní desky, případně si jej můžete vytvořit sami z BIOSu ve vašem počítači, a to prostřednictvím programu pro flashování BIOSu (viz článek Utajené funkce BIOSu). Instalace loga BIOSu se provádí rozdílným způsobem, v závislosti na výrobci BIOSu.

Award: V tomto případě se dá bootovací logo do BIOSu přenést pomocí utility Cbrom 2.15 (37 KB) určené výhradně pro tento typ BIOSu. Jako obrázek vám poslouží BMP soubor o velikosti 640 x 464 bodů s maximálně 15 barvami, vytvořený např. ve Windows v programu Malování.

Cbrom funguje jako utilita na příkazovém řádku. Zkopírujte soubor CBROM215.EXE, soubor BIOSu, v našem případě pojmenovaný BIOS.BIN a obrázek, například LOGO.BMP, do stejné složky. Na příkazovém řádku se přepněte do této složky. Po zadání příkazu

cbrom215 bios.bin /d

se vám zobrazí obsah BIOSu. Pokud v něm naleznete položku LOGO Bitmap, pak již BIOS nějaké logo obsahuje. Jeho odstranění provedete příkazem

cbrom215 bios.bin /logo release

Svoje vlastní logo do BIOSu naimportujete příkazem

cbrom215 bios.bin /logo logo.bmp

V případě, že budete chtít nahradit EPA logo, musíte ze všeho nejdříve vědět, o jakou verzi formátu EPA se jedná. Tento formát musíte v každém případě dodržet v parametrech jako jsou výška, šířka a počet barev. K tomu účelu vám nejlépe poslouží program EPA-Coder (je vhodný pro všechny verze Windows, jeho velikost je 159 KB). Logo ze souboru BIOSu dostanete příkazem

cbrom215 bios.bin /epa extract

Získanému souboru přidělte příponu EPA. Takto získaný soubor otevřete pomocí příkazu Open do pravé části okna programu EPA-Coder. Zde se dozvíte rozměry obrázku a odpovídající verzi. Těchto parametrů se musíte při vytváření vlastního loga držet. Pokud tedy má vyextrahované logo rozměry 136 x 84 bodů při 16 barvách a verzi 1.0, pak vytvořte rovněž tak velký obrázek, otevřete jej v levé části okna EPA-Coderu a zkonvertujte jej do formátu EPA, přičemž nezapomeňte nastavit správnou verzi loga. Vše uložte kupříkladu jako soubor MOJELOGO.EPA. Do vašeho BIOSu pak konečně svoje logo integrujete příkazem

cbrom215 bios.bin /epa mojelogo.epa

AMI: Tady je celá záležitost o něco jednodušší, protože se zde nevyskytují problémy s různými verzemi loga EPA. Nejdříve si tedy stáhněte z internetu aplikaci AMILOGO.EXE o velikosti 292 KB, a poté ji rozbalte do libovolné složky. V této složce se pak musí vyskytovat ještě soubor s vaším BIOSem, my jej budeme nazývat BIOS.ROM. Kromě toho budete potřebovat utilitu Amibcp o velikosti 273 KB. I tu rozbalte do stejné složky.

Vaše loga musí zachovávat následující parametry a musí opět ležet ve stejné složce jako ostatní utility. Malé logo EPA musí mít rozměry 88 x 42 bodů při dvou barvách a musí být ve formátu BMP. Logo zobrazované přes celou obrazovku musí mít rozměry 640 x 480 bodů při 16 barvách a musí být uloženo ve formátu PCX. Z rozbaleného souboru AMILOGO.EXE nyní budete potřebovat soubor AMIOLG.EXE, neboť tento program vám přemění BMP soubor do formátu EPA. K tomu účelu zadejte příkaz

amiolg /ilogo.bmp

Zde LOGO.BMP je název souboru a mezi parametrem /i a názvem souboru nesmí být žádná mezera. Amiolg vytvoří obrázek ve formátu EPA s názvem LOGO.BIN. Pomocí příkazů

amibcp bios.rom /d 31

amibcp bios.rom /i logo.bin 31 /m 0000 0000

obrázek integrujete do BIOSu. Logo přes celou obrazovku není nutno nijak zvlášť konvertovat. Do BIOSu jej integrujete přímo přes příkazy

amibcp bios.rom /d 33

amibcp bios.rom /i logo.pcx 33 /m 0000 0000

za předpokladu, že LOGO.PCX je soubor s obrázkem loga.

2 )Spouštění počítače přes síť aneb počítač bez pevného disku

Ten, kdo chce na počítači sledovat filmy nebo poslouchat hudbu, potřebuje tichý stroj. Hlučné větráčky a disky bezesporu kazí zážitek z multimediálních pořadů sledovaných ve vašem obývacím pokoji. Modifikací BIOSu sice počítač neztišíte, ovšem ve vašem počítači vám začne přebývat pevný disk. Poradíme vám totiž, jak do BIOSu zabudovat programový kód, jenž vám umožní bo-otování počítače přes lokální síť (kupříkladu přes Etherboot-ROM-Image). Váš multimediální počítač pak bude data tahat ze serveru umístěného odděleně v místnosti, kde nikoho neruší, například ve sklepě nebo v komoře. Celý koncept je však rovněž vhodný i pro další oblasti použití, při nichž se vyžaduje minimální hlučnost, například kanceláře nebo školní učebny.

Postup: Stáhněte si z internetové stránky www.rom-o-matic.org Etherboot-ROM-Image vhodný pro vaši síťovou kartu. Na WWW stránce si nejprve vyhledejte vámi požadovanou verzi modulu Etherboot a určete si potom typ vaší síťové karty a výstupní formát. Pro BIOS základní desky zvolte formát Binary ROM Image (.lzrom).

Dříve, než celý Image implementujete do BIOSu, měli byste důkladně prověřit jeho funkčnost. Návod naleznete v rámečku Spouštění počítače přes síť: Jak to funguje pomocí diskety. Pokud vše funguje bez problémů, vytvořte si spouštěcí disketu systému MS-DOS a zkopírujte na ni program pro flashování BIOSu a soubor CBROM.EXE (pro BIOS Award), případně AMIBCP.EXE (pro BIOS Ami). Spusťte počítač z diskety a příkazem

cbrom bios.bin /d

zjistěte velikost dostupné paměti v BIOSu. BIOS.BIN je jméno vašeho souboru BIOSu. Pro Etherboot stačí místo o velikosti od 8 do 20 KB. Pokud máte v paměti BIOSu málo místa, můžete nějaký nepotřebný kód odstranit. Tak například příkaz

cbrom bios.bin /logo release smaže bootovací logo z image BIOSu.

Kód pro Etherboot vložíte příkazem

cbrom bios.bin /pci bootimg.lzrom [D000:0]

U síťových karet do slotu ISA použijte namísto přepínače /pci přepínač /isa. BOOTIMG.LZROM je název souboru ROM Image staženého z internetu.

Jestliže vlastníte základní desku s BIOSem Ami, spusťte program AMIBCP.EXE a zvolte položku Load BIOS from Disk File. Tím otevřete Image původního BIOSu. Nyní se přesuňte na položku Edit BIOS Modules. Zde můžete podle potřeby odstranit nepotřebné moduly a stiskem klávesy <Insert> vložit soubor s příponou LZROM. Pomocí klávesy <Esc> se dostanete zpět do hlavního menu. Modifikovaný Image BIOSu pak uložíte přes volbu Save BIOS File to Disk.

Výše zmíněný upravený Image BIOSu pak přeneste na základní desku prostřednictvím vhodného programu pro flashování BIOSu. Nyní už stačí v BIOS Setupu jako bootovací zařízení zvolit síťovou kartu. Po restartu počítače se ohlásí Etherboot, a vy budete moci operační systém spustit přes počítačovou síť.

Upozornění: Pokud již předtím BIOS nabízel přes nějaký modul možnost bootování přes síť, musíte jej odstranit. Teprve potom budete moci používat Etherboot Image.

3 )Počítač v síti: Požadavky na server

Pokud chcete, aby váš počítač připojený k síti dokázal nahrát operační systém umístěný na serveru, musí být splněno několik požadavků. Server musí poskytovat všechny obvyklé síťové služby jako DHCP, DNS, NFS, jakož i FTP, a musí mít operační systém nakonfigurovaný podle klientského počítače. U operačních systémů Windows je toto sice možné, ovšem je to vykoupeno velkou námahou a nutností instalovat další speciální software. Podrobnější tipy k tomuto tématu lze nalézt například na internetových adresách www.nelliott.demon.co.uk/distributed/windows_diskless/how_to_build.html anebo diet-pc.sourceforge.net/setup.html.

Naprosto triviálně se tento úkol provede v Linuxu. Pokud chcete používat nainstalovaný Linux, potřebujete zdarma dostupný software Ltsp (Linux Terminal Server Project), který běží na všech distribucích Linuxu. Přibližně 20 MB velký soubor naleznete na internetové stránce www.ltsp.org. V některých distribucích Linuxu je balíček Ltsp dokonce již obsažen.

Ovšem existují případy, kdy žádný dodatečný software vůbec nemusíte instalovat. Zářným příkladem je nová verze distribuce Knoppix 3.2 o velikosti 716 MB, která je dostupná na internetu na adrese www.knopper.net/knoppix/index-en-old.html. Zde je již všechno, co potřebujete pro spuštění terminálového serveru, nainstalováno předem.

Vložte CD disk do mechaniky serveru, případně nainstalujte Knoppix na pevný disk serveru. V nabídce KDE pak stačí klepnout na ikonku aplikace spouštějící terminálový server a pomocí Průvodce vše správně nastavit. Nakonec stačí spustit klientský počítač. Etherboot automaticky nalezne server Knoppix a spustí operační systém. Konečně tedy budete moci přehrávat filmy nebo pouštět hudbu, případně spouštět na serveru nainstalované programy pro Windows přes příkaz wine, aniž by vás počítač rušil.

Varianty BIOSu

Provádění změn v některých speciálních funkcích BIOSu vyžaduje přesné znalosti softwaru BIOSu. Vy si však můžete spoustu času ušetřit tím, pokud si stáhnete z internetu modifikovaný Image BIOSu již hotový.

4 )Změny v BIOSu: Větší stabilita a výkon

Ten, kdo se dobře vyzná v nesčetných volbách BIOSu, si může kupříkladu prostřednictvím Modbinu vytvořit svoji vlastní variantu BIOSu (viz článek Utajené funkce BIOSu). Ovšem je v mnoha případech daleko jednodušší si modifikovaný soubor BIOSu stáhnout z některé stránky na internetu, samozřejmě v případě, že pro vaši základní desku vůbec existuje. Je logické, že majitelé velmi rozšířených desek jsou v tomto případě ve výhodě. Na internetu můžete najít spoustu stránek zabývajících se různými tipy a informacemi pro to nejoptimálnější nastavení, stejně jako řadu různých utilit či souborů s Image BIOSu ke stažení (viz rámeček Přehled: Ladění BIOSu na internetu). Jako jeden příklad za všechny můžeme uvést základní desku ECS K7S5A (Elitegroup Computer Systems) pro patici A. Konkrétně pro ni můžete na internetu nalézt nové modifikované BIOSy, které zvýší její výkon, stabilizují celý počítač a rozšíří možnosti pro přetaktování. Vzhledem k velmi příznivé ceně této desky a její flexibilitě ji můžeme najít ve velkém množství počítačů.

Na internetové adrese www.k7jo.de můžete vedle oficiálních updatů BIOSu od firmy ECS nalézt i celou řadu neoficiálních modifikací: CheepoBIOS a Honey-X BIOS. Oba umožňují pro účely přetaktování více variant pro nastavení frekvence FSB a možnost změny časování operační paměti, které jsou rovněž důležité pro celkovou stabilitu systému. Další BIOS zase obsahuje dodatečný modul Etherboot pro spouštění počítače pomocí počítačové sítě, jak již bylo psáno v tipu č. 2. Nezapomeňte si však před eventuálním flashováním svého BIOSu přečíst odpovídající návod a ujistěte se, že jste si stáhli Image BIOSu vhodný pro vaši základní desku.

Nepodařilo se vám na uvedených stránkách nic nalézt zrovna pro tu vaši základní desku? Pak zkuste internetový vyhledávač Google, v němž zadejte typ vaší základní desky a klíčové slovo BIOS. Řadu informací o modifikovaných BIOSech a tipů pro vyladění výkonu lze nalézt pro celou řadu základních desek na internetových fórech, jež jsou kupříkladu na adrese www.ocworkbench.com, případně na www.ezboard.com.


BIOS: přísně tajné – průvodce zákoutími BIOSu a praktické rady pro nastavení (CD) V

5 )Vylepšení pro řadič Promise: Systém Raid

Na velkém množství základních desek s podporou funkce Raid se nachází Fasttrack Controller, obsahující odlehčenou verzi BIOSu (tzv. Lite BIOS). Znamená to, že základní deska je sice připravena na podporu funkce Raid, ovšem Lite BIOS jí neumožňuje rozvinout plně svůj potenciál. Pokud se srovnají přídavné karty obsahující řadič Promise s již zmiňovanými na základních deskách, mají přídavné karty podporu pro více funkcí a rovněž větší výkon. Vzhledem k tomu, že řadič na základní desce je z technického hlediska identický s PCI kartou, dá se updatem softwaru BIOSu dostat na stejnou úroveň s přídavnými kartami. K tomu účelu budete potřebovat pouze vhodný modul BIOSu. Jakmile jej integrujete do BIOSu, bude vaše základní deska podporovat jak technologii Raid, tak poskytne všechny další potřebné funkce. Dobrými zdroji pro tento modul jsou například internetové stránky lumberjacker.kettenfett.com, nebo www.tweakhardware.com/raid.

Po stažení potřebného modulu je nejprve třeba modul Raid odstranit pomocí utility Cbrom nebo Amibcp, následně tento nahradit modulem nebo BIOSem staženým z internetu, a nakonec nainstalovat upravené ovladače pro zmíněný řadič. Popisy vhodných modulů a pracovní postup se liší v závislosti na typu základní desky. Z tohoto důvodu vám nyní nemůžeme popsat přesný postup. Ovšem velmi podrobné popisy můžete najít kupříkladu na internetové stránce lumberjacker.kettenfett.com.

6 )Linux a BIOS: Náhrada původního BIOSu

Nikde není pevně stanoveno, že každý počítač musí mít klasický BIOS pocházející od nějakého známého výrobce. Po spuštění počítače se pokaždé bude načítat a posléze se bude zkoušet spustit vše, co se nachází v paměti na adrese F000:FFF0.

Je možné sem umístit jádro operačního systému, čímž se urychlí bootování počítače. Abychom hovořili konkrétněji, vezměme si kupříkladu takový Linux. V něm pro nutné rozeznání a inicializaci hardwaru postačí pouze několik málo ovladačů. Linux tak má výhodu, že prostřednictvím neustále aktualizovaných verzí jádra a ovladačů je daleko lépe připraven na podporu nového hardwaru. Kromě toho je celá řada úkolů, jež BIOS provádí, stejně dobře proveditelná samotným operačním systémem. Při spouštění počítače jak Windows, tak Linux automaticky rozpoznávají nainstalovaný hardware, přidělují systémové prostředky například pro PCI karty a nahrávají potřebné ovladače. Proto se vcelku logicky vtírá myšlenka, zda by se nemohla všechna hardwarová nastavení, která se nyní zapisují do BIOS Setupu, rovněž nějakým způsobem určit nebo nastavit přímo do operačního systému. Pak by se ani nemohla nastavení v BIOSu a parametry, které si může operační systém měnit, dostat vzájemně do konfliktu.

Samotná myšlenka pochází od počítačů bez vlastního pevného disku, které rychle bootují přes síť a běží pod Linuxem. U takového jádra totiž stačí pouze rozpoznání grafické a síťové karty, o zbytek se postará místní síť. Podle prvních informací trvá proces inicializace od zapnutí po nahrání operačního systému pouhé tři sekundy za předpokladu, že klasický BIOS nahradíme BIOSem linuxovým. Ovšem celý projekt je teprve v raném stadiu. Zatím není implementována podpora většiny základních desek, a rovněž jiné operační systémy kromě Linuxu se dají tímto způsobem spouštět jen velmi obtížně, i když s operačním systémem Windows 2000 se to již podařilo.

Aktuální stav celého projektu můžete sledovat na internetových stránkách www.linuxbios.org. Pokrok při nasazení operačního systému Freebios naleznete na internetové adrese freebios.sourceforge.net.

Update BIOSu: Aktualizujte si BIOS v operačním systému Windows

Update BIOSu pod Windows má dvě velmi významné výhody: Zvládne ho provést snad i malé dítě a rutiny, které provedení updatu zajišťují, probíhají pouze se vhodným souborem, na rozdíl od klasicky prováděného updatu BIOSu přes MS-DOS. Takže pokud byste například z nepozornosti chtěli provést update BIOSu se špatným souborem, nebude to mít pro váš počítač žádné fatální následky. Prakticky všichni významnější výrobci základních desek nabízejí pro update BIOSu vedle klasické varianty přes disketu v prostředí MS-DOSu rovněž variantu přes operační systém Windows. Je to určitě chvályhodné, zvláště i proto, že mnoho současných počítačů už nemá zabudovanou disketovou mechaniku.

Update bez MS-DOSu: Jestliže si chcete provést update BIOSu pod Windows u vaší starší základní desky, pak tato možnost silně závisí právě na jejím výrobci. Kupříkladu u společnosti A-Open obdržíte update pod Windows pro celou řadu starších základních desek tohoto výrobce. U firmy Fujitsu-Siemens je k dispozici update pod Windows u většiny základních desek s paticí A nebo 370 a pro všechny základní desky určené pro procesor Pentium 4. Aktualizovat BIOS dokonce můžete u základních desek od Fujitsu-Siemens rovněž pod operačním systémem Suse 7.3 od verze jádra 2.2.14. Od firmy Intel pak je k dispozici tzv. Express BIOS Update pro prakticky všechny základní desky vyrobené po roce 2000.

Nebezpečí updatu BIOSu pod Windows: Pokud vám při nahrávání nové verze BIOSu zatuhnou Windows, pak již počítač nespustíte vždy uvidíte pouze modrou obrazovku. Pak máte na výběr pouze dvě možnosti. Buď se pokusit spustit počítač pomocí záložního BIOSu, který na základní desce mají kupříkladu výrobci A-Open, Asus či Gigabyte, popřípadě využít tzv. Recovery Function, jež je zabudovaná u všech základních desek Fujitsu-Siemens vyrobených od roku 1999.

Druhá možnost spočívá v zaslání takové základní desky přímo výrobci, který čip s BIOSem znovu přeprogramuje. K poplatkům za poštovné si pak ještě připočítejte náklady v ceně 10-40 eur.

Zmírnění rizika: Před vlastním prováděním updatu BIOSu pod Windows bezpodmínečně ukončete všechny na pozadí běžící aplikace, například antivirové programy. Jen tehdy se dá s nejvyšší pravděpodobností předpokládat, že během asi 30 sekund dlouhého provádění updatu BIOSu k zatuhnutí počítače nedojde.

Úspora elektrické energie: Jak udržet Windows ve formě

Pokud váš systém podporuje funkci ACPI (Advanced Configuration and Power Interface), naleznete ve Windows 2000 a XP ve Správci zařízení položku Jednoprocesorový osobní počítač s rozhraním ACPI. V případě Windows 98 SE nebo ME naleznete ve Správci zařízení pod ikonou Systémová zařízení položku ACPI-Bus (Advanced Configuration and Power Interface). Pokud na výše uvedených místech uvidíte pouze položky Standardní PC, popř. Podpora vylepšeného řízení spotřeby, podporuje váš systém pouze režim APM.

BIOS musí podporovat ACPI. Při instalaci Windows 98 SE, ME a 2000 se do systému integrují rutiny ACPI pouze tehdy, když je ACPI povoleno v BIOSu. Instalační program Windows XP se naproti tomu při integraci ACPI orientuje podle interního seznamu kompatibility a podle data vydání BIOSu.

Při nekompatibilním BIOSu se podpora ACPI nenainstaluje. V opačném případě se instaluje podpora pro ACPI u všech BIOSů, jejichž datum je 1.1.1999 a mladší. Je-li nějaký BIOS starší, testuje se jeho kompatibilita. Pokud tento test dopadne úspěšně, instaluje se podpora ACPI, v opačném případě pouze APM.

Dodatečná instalace ACPI. Nahráli jste si BIOS podporující ACPI až po instalaci vašich Windows? Pokud chcete do operačního systému funkci ACPI zabudovat, musíte v případě Windows ME, 2000 a XP provést novou instalaci. Pouze v případě Windows 98 SE můžete implementovat ACPI do operačního systému úpravou registru. Musíme vás však upozornit, že tento krok je poněkud riskantní, neboť při něm dojde k novému rozdělení hardwaru mezi BIOS a Windows. Pokud tato úprava neprojde, bude nutné celý systém znovu nainstalovat, a to přes příkaz setup /p.

Pokud si přesto chcete zkusit integraci ACPI úpravou registru, postupujte následovně: Otevřete si Editor registru a v něm se přesuňte do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Detect. Vyberte z menu Úpravy příkaz Vytvořit/Nová hodnota DWORD. Nahraďte název Nová hodnota #1 jménem ACPIOption a poklepejte na tuto hodnotu. Objeví se okno Upravit hodnotu DWORD. Do políčka Údaj hodnoty zadejte číslo 1. Nyní ukončete Editor registru, restartujte počítač a vložte do CD mechaniky instalační CD Windows. Operační systém si nainstaluje potřebný ovladač.

Pozor na ztrátu dat! Máte ve svém počítači s Windows XP pevný disk s kapacitou více než 137 GB a používáte úsporný režim ACPI? Pak můžete přijít o svá data. Příkaz flush cache, který má za úkol uložit data z paměti cache na pevný disk, nefunguje u velkých pevných disků, jež používají 48bitové adresování. Tento nedostatek řeší záplata o velikosti 398 KB, kterou naleznete na internetové adrese support.microsoft.com/default.aspx?scid=kb;[LN];331958.

Spouštění počítače přes síť: Jak to funguje pomocí diskety

Aplikaci Etherboot můžete také spouštět z diskety nebo z jiného výměnného zařízení, aniž byste museli modifikovat BIOS na základní desce vašeho počítače. Tuto alternativu je vhodné použít, pokud chcete otestovat funkčnost souboru Etherboot Image, dříve než jej integrujete do BIOSu. Hodí se také v případě, kdy se spokojíte pouze se spouštěním počítače z diskety.

Na internetové stránce www.rom-o-matic.org si jako výstupní formát zvolte položku Floppy Bootable ROM Image (.lzdsk) a pomocí utility Rawwrite zapište Image na prázdnou, zformátovanou disketu. Program Rawwrite ve verzi 0.7 najdete , případně na internetu na uranus.it.swin.edu.au/~jn/linux/rawwrite.htm (RAWWRITE0_7.ZIP, 202 KB). Nyní nechte počítač nastartovat z diskety. Etherboot by měl automaticky detekovat síťovou kartu a začít v síti hledat server, z něhož nabootuje.

Update BIOSu: Minimalizujte případné riziko

Update BIOSu, nebo ostatně vůbec jakákoliv modifikace, není tak docela bez nebezpečí ve většině případů to sice probíhá naprosto bez problémů, ale co když se to nepovede? Pak je váš počítač doslova a dopísmene ochromen. Pokud vlastníte základní desku se záložním BIOSem, jste z maléru venku, protože pomocí jumperu nebo klávesové zkratky můžete počítač znovu oživit s jeho pomocí. Dobré vyhlídky máte i v případě, kdy máte základní desku vybavenou bo-otovacím blokem (to zjistíte od výrobce desky), který není poškozen. Pak můžete spustit počítač pomocí speciální záchranné (tzv. Recovery) diskety. V principu se jedná o tento postup:

AMI BIOS: Zkopírujte soubor s BIOSem na prázdnou, zformátovanou disketu a tento soubor přejmenujte na AMIBOOT.ROM. Restartujte počítač a držte stisknutou klávesovou zkratku <Ctrl><Home> tak dlouho, dokud neuslyšíte pípnutí obrazovka zůstává stále černá. Po uplynutí asi 15 sekund byste měli uslyšet čtyři pípnutí oznamující, že přeprogramování BIOSu bylo dokončeno.

BIOS Award: Zkopírujte soubor BIOSu a Flash program na disketu zformátovanou příkazem format a: /s. Vyvořte v textovém editoru soubor AUTOEXEC.BAT, jehož obsahem bude příkaz <Flash program><soubor BIOSu> (např. AWFL816.EXE W6528IMS.BIN), a uložte jej na disketu. Po restartu počítače by se měl BIOS automaticky přeprogramovat. Celá operace by měla být po třech minutách v každém případě hotová.

BIOS Phoenix: Zde musíte nejprve na základní desce dát jumpery do tzv. Recovery Mode. Pak můžete spustit počítač pomocí tzv. Crisis Recovery Disku, jenž provede přeprogramování BIOSu. Zmíněný disk nebo program, jehož prostřednictvím si tuto disketu vytvoříte, obdržíte od výrobce základní desky (na disketě naleznete mimo jiné soubory MINIDOS.SYS a PHLASH.EXE).

V nejhorším případě budete muset nechat BIOS přeprogramovat přímo u výrobce. Pokud vlastníte desku s paticovým čipem BIOSu, pak si tento můžete nechat vyměnit nebo přeprogramovat (cena této operace se pohybuje od 15 do 40 eur). V opačném případě musí jít na opravu celá základní deska a zde je cena plně v rukou výrobce.

§§§§§


Osm statečných – test osmi patnáctipalcových LCD displejů pro kancelář i domácnost

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG, Michal Bareš

c03p0550

Nákup nového monitoru je pro většinu lidí spojen s určitým dilematem. Je třeba se rozhodnout, zda utratit o něco více peněz za LCD displej, nebo ušetřit docela dost prostředků a zůstat u klasického CRT monitoru. Zatímco CRT monitory vítězí na poli zobrazování různých rozlišení, kvality grafiky, úhlů pohledu a ceny, LCD displeje jsou na tom o poznání lépe, když přijde řeč na rozměry a hmotnost, kvalitu zobrazení textu, interference, náklady na provoz, a hlavně s ohledem na zátěž, kterou působí na oči uživatelů.

Pro zájemce o monitor, kteří se přiklonili na stranu technologie LCD a jsou limitování pouze finančními náklady, jsou pak určeny nejlevnější, 15palcové LCD displeje. Oproti minulému roku, kdy byly ploché patnáctky doslova horkým zbožím a občas mizely z pultů rychleji, než je dodavatelé stačili přivážet, můžeme letos vysledovat zvýšený zájem spíše o větší 17palcové LCD monitory, jejichž cena neustále klesá. To však není důvod, proč bychom kategorii nejlevnějších "elcédéček" měli zatracovat, a tak se s námi podívejte na několik novinek, které se v poslední době objevily na trhu.

Společným jmenovatelem všech testovaných monitorů je nativní rozlišení 1 024 x 768 bodů, cena okolo 10-12 000 Kč, a s jedinou výjimkou i analogové připojení k počítači. 15" LCD displeje si většinou vybírají ti uživatelé, pro které je nejčastější činností na počítači psaní textů či tabulek, případně další klasické kancelářské aktivity, jako je komunikace elektronickou poštou a prohlížení internetu. Tyto aplikace lze pohodlně na 15palcovém displeji sledovat i prostřednictvím analogového připojení, na větší úhlopříčky, či na složitější činnosti, spojené s grafikou, ale rozhodně doporučujeme připojení digitální. Co se týče rychlosti displeje, tuto hodnotu udává tzv. "doba odpovědi bodu", neboli Response time. Tento údaj je součtem milisekund, které uběhnou od vyslání požadavku na rozsvícení bodu, přes jeho rozsvícení až do okamžiku, kdy bod úplně zhasne. Čím méně milisekund je k tomuto úkonu potřeba, tím rychleji je monitor schopen měnit obraz. Nejlepší displeje této kategorie se dnes pohybují na době okolo 16 milisekund, ale ve startovním poli lze nalézt i hodnoty dvojnásobné pozor, i doba okolo 35 milisekund umožňuje sledovat filmy či hry, a při obyčejné práci s textovým editorem vás tento údaj v podstatě nemusí zajímat. Neplatí zde nutně rovnice, že čím je monitor rychlejší, tím lepší obraz produkuje. Testované monitory jsou na tom vcelku podobně, i co se týče pozorovacích úhlů. Některé mají sice o pár procent širší viditelnost, ale vzhledem k tomu, že při sezení před monitorem nám bohatě stačí i 90? viditelnost, je třeba i tento údaj brát jako orientační.

Náš názor na jednotlivé displeje, je podložen řadou testů a dlouhodobou uživatelskou zkušeností, ale jak už to bývá, každý monitor je tak trochu unikát. Přečtěte si naše doporučení, ale rozhodnete-li se koupit si nějaký displej, vždy se řiďte vlastním úsudkem. Nekupujte na dobírku, ale běžte tam, kde vám jej předvedou za chodu. Nechte si ukázat přesně ten kus, který jste si dali do košíku, kvalita může být odlišná, a to se týče i počtu a umístění vadných bodů na displeji. Pokud se vám obraz nebude líbit, zkuste se podívat na monitor jiný. S nastavením obrazu se sice dá lecos udělat a kvalita signálu závisí i na grafické kartě, ale když už se rozhodnete investovat do LCD displeje, pak budete chtít kvalitu.

§§§§§


OSM statečných

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG, Michal Bareš

c03p0549

Acer AL1521

Modelem AL1521 společnost Acer do značné míry potvrzuje, proč se stala jedničkou českého trhu. I v případě tohoto LCD displeje se jedná o produkt s dobrou cenou, jež je navíc kombinovaná se zajímavou výbavou. Již při prvním pohledu na tento monitor zjistíme, že se jedná o zařízení s tenkým rámečkem kolem displeje a poněkud nevšedním celkovým designem. Na spodní hraně pod displejem jsou mimo pohled uživatele umístěna čtyři ovládací tlačítka, jejichž popisky se po zapnutí přístroje rozsvítí. Tato kombinace překvapivě není až tak špatnou volbou a zprostředkovává v logicky organizovaném menu poměrně dobrou orientaci. Funkci automatického nastavení obrazu je věnováno samostatné tlačítko, přičemž jeho výsledky jsou relativně dobré. Bohužel však ani po jeho použití nelze dosáhnout úplné čistoty obrazu. Pro účely kvalitního zobrazení je však Acer AL1521 vybaven také digitálním vstupem, což v této cenové hladině působí poměrně překvapivě. Mezi dnes testovanými LCD displeji je tento dokonce jediný, který je digitálním DVI konektorem vybaven. Třešničkou na dortu jsou pak vestavěné reproduktory, takže do kanceláře je tento Acer jak dělaný. Při zpracování například webové grafiky nebo v počítačových hrách ale může zamrzet horší možnost rozlišení jak velmi světlých, tak zcela tmavých odstínů barev. Zdroj je umístěn venku, čemuž vděčí přístroj za svou hmotnost jen 3,7 kilogramu.

Cena vč. DPH: 11 330 Kč

ADI A515

Společnost ADI nabízí dnes mezi 15palcovými monitory hned několik zajímavých modelů, my jsme otestovali typ A515 vyznačující se dobou odezvy pouhých 16 ms. I přesto, že v technických údajích o tomto zobrazovači nalezneme poměrně běžné hodnoty jasu (250 cd/m2) i kontrastu (standardních 300:1), vyznačuje se velmi dobrým a vyrovnaným obrazem. Zejména při testech čitelnosti písma jsme byli velmi potěšeni a vzhledem k tomu, že většina uživatelů používá LCD displej hlavně pro práci s textem, můžeme A515 směle doporučit jako ideální řešení pro kancelářský provoz. Co se týče celkové kvality zobrazení, při testu jsme vypozorovali, že zobrazovací paleta je velmi měkká, s čistými přechody, a skvěle jsou provedeny velmi světlé odstíny barev, i když těm tmavším bohužel nepomůže ani korekce tlačítkem pro kontrast. Ovládání je příjemné a čtveřice tlačítek poskytuje dostatek prostoru pro snadné procházení nabídek menu. Pomocí přímých tlačítek lze ovládat jas, kontrast a vyvolat také automatické nastavení parametrů obrazu. Velký podstavec zaručuje sice stabilitu proti náhodnému převržení, avšak delší a méně stabilní noha nebrání snadnému rozkývání samotné obrazovky, které chvíli trvá, než ustane. S výjimkou zmíněných tmavých odstínů, je to příjemné řešení pro univerzální použití, jež poslouží jak v kanceláři, tak doma.

Cena vč. DPH: 11 740 Kč

BenQ FP581s

Monitor BenQ FP581s patří do nově vznikající skupiny LCD monitorů s dobou odezvy 16 ms, takže se svými parametry hodí nejen na kancelářskou práci, ale jeho hlavní výhody uživatelé ocení především ve hrách či při sledování DVD. Tomu však poněkud brání horší schopnost rozlišovat mezi jednotlivými úrovněmi velmi tmavých odstínů barev. Kvalita obrazu je jinak velmi dobrá, což je podpořeno jasem 250 cd/m2, a zejména pak kontrastním poměrem 450:1. Snad jen rovnoměrnost podsvícení by mohla být o něco lepší. Ovládání monitoru je poměrně dobře řešeno vlastním návrhem menu, rychlými klávesami se lze dostat k ovládání hlasitosti dvojice vestavěných reproduktorů, nastavení jasu a změně kontrastu. Automatické nastavení vyvolává jako už tradičně u BenQu samostatné tlačítko "i key". Celkově působí monitor robustněji, za což může v první řadě široký rámeček v oblasti pod displejem a mohutně koncipovaná opěrná noha. Ta však umožňuje nejen tradiční naklápění obrazu "k sobě" a "od sebe", ale také snadné otáčení do stran. Monitor je k dispozici za poměrně dobrou cenu, která spolu s vysokou kvalitou obrazu dotváří dojem zajímavého produktu, jenž v nabídce současného trhu jen tak nezapadne.

Cena vč. DPH: 11 740 Kč

Fujitsu Siemens ScenicView B15-1

Třída "Business" LCD monitorů společnosti Fujitsu Siemens je v tomto testu zastoupena modelem ScenicView B15-1, zastupujícím designově novou řadu. Samotným vzhledem se tento produkt řadí vůbec k nelépe provedeným monitorům na trhu charakterizují jej čisté linie, ostré hrany a barva kombinující smetanově bílý rámeček se stříbřitými detaily ovládacích prvků. Ty jsou umístěny ve čtyřčlenné skupince klasicky pod displejem, a spolu s nově navrženým menu poskytují dobré možnosti k ovládání parametrů zobrazení a samotného monitoru. V některých okamžicích sice neodpovídají směrové šipky v položkách menu, nicméně jako celek působí nabídky kompaktně a příjemně. Kvalitou obrazu patří Fujitsu Siemens ScenicView B15-1 k naprosté špičce a je schopen nabídnout jak výborně prokreslené písmo, měkký a čistý přechod palety, tak i skvělé možnosti rozlišení velmi světlých i zcela tmavých partií grafiky. Pro základní ozvučení jsou na spodní straně tohoto displeje umístěny dva reproduktory, které sice kvalitou nenahradí externí sestavu, ale například ke kancelářskému použití slouží více než dostatečně. Kromě vysoké kvality obrazu nás potěšil fakt, že i cena tohoto produktu se pohybuje na spodní hranici této kategorie. Díky tomu, že v našem testu prokázal nejen kvalitní obraz, ale může se pochlubit i výbornou cenou, oceňujeme tento displej logem PC WORLD Topprodukt.

Cena vč. DPH: 10 100 Kč

HP L1502

Nové panely HP ve všech variantách úhlopříček obrazovky dodržují jednotný design, a tak i patnáctka se může pochlubit přijatelně širokým rámečkem, který užitnou plochu displeje opticky zvětšuje. HP L1502 patří mezi ty těžší 15palcové monitory a včetně podstavce váží 6,1 kg, za což částečně může vestavěný napájecí zdroj. Kabel pochopitelně analogového rozhraní VGA je napevno zapojen do zadní části monitoru. Kvalita obrazu je podle našich zjištění výborná a s výjimkou šedé palety, do které firmware v určitých odstínech přimíchává lehce žlutý odstín, je vhodná jak pro práci s obrazem, tak ke zpracování textu. I malá písma jsou zobrazena čistě a bez rušivých okrajů. Úhly pohledu v rozmezí 130 ? horizontálně a 100 ? vertikálně jsou ve skutečnosti ještě o něco lepší, neboť výrobce používá přísnější metodiku měření do zachování kontrastu 10 : 1, zatímco někteří jiní výrobci udávají úhly do kontrastu pouze 5 : 1. Ovládání je poměrně příjemné, s rychlým přístupem k automatickému nastavení (pracuje velmi dobře), následné menu je pak rozděleno na "složité" a "jednoduché", v němž chybí některé ne tak často používané volby.

Cena vč. DPH: 11 570 Kč

Neovo F-415

Displej od Neova patří cenově i kvalitativně zhruba do středu nabídky LCD panelů, čemuž odpovídají také naše zjištění z testu. Kvalita obrazu u tohoto monitoru, a zejména jeho čistota je sice poměrně dobrá, ale k naprosté špičce jí ještě nějaký kousek chybí. Také další technické parametry se pohybují zhruba na průměrné úrovni, přičemž zajímavý je především kontrastní poměr, který činí solidních 400 : 1. Pohledové úhly 130 ? horizontálně a 100 ? vertikálně jsou dokladem použití obrazovky typu Coated TN, doba odezvy, která se může dostat až na 35 ms, zřejmě udělá na čele pár vrásek zejména náruživým hráčům. Samotný monitor je poměrně kompaktní a lehký (3,5 kg), a to i přesto, že napájecí zdroj je ukrytý uvnitř. Také tento model je možné velmi snadno připevnit na zeď s využitím otvorů s roztečí 75 mm podle standardu VESA FPMPMI. Celý panel je designován v tmavších barvách, což působí sice stylově, ale při horším osvětlení jdou velmi špatně přečíst popisky jednotlivých ovládacích prvků. Naštěstí jde pouze o čtveřici směrových a jedno funkční tlačítko, které ovládá pseudorotační systém menu.

Cena vč. DPH: 10 730 Kč

Orion 1570A

Na našem trhu poměrně málo známá značka Orion se v tomto testu prezentuje patnáctipalcovým modelem s modelovým označením Orion 1570A, jenž je vybaven vestavěnými reproduktory. Mezi parametry udávané výrobcem patří kontrastní poměr 300 : 1, jas 250 cd/m2 a doba odezvy 25 ms. V praktických testech jsme odhalili problémy s kontrastem, který při jakékoliv hodnotě větší než 40 (ze 100 možných) výrazně omezuje především rozsah rozlišení mezi velmi světlými a tmavými odstíny. Přestože technické materiály zmiňují 16 milionů zobrazitelných barev, prokázal test s paletou částečnou zubatost, takže není vyloučeno, že elektronika panelu barevnou hloubku dodatečně redukuje. Čitelnost textu je poměrně dobrá, a tak se tento monitor hodí především na kancelářskou činnost. Ovládání, realizované šesticí funkčních tlačítek po pravé straně obrazovky a rozsáhlým menu, je poměrně komplikované, naštěstí automatické nastavení fáze je schopno pracovat poměrně důvěryhodně, i když jsme mezi ovládacími prvky neobjevili rychlou klávesu k jeho vyvolání. Zdroj je v případě tohoto displeje řešen externě.

Cena vč. DPH: 11 230 Kč

Proview PS-576

Jeden z nejlépe vyhlížejících monitorů v testu nese (možná poněkud překvapivě) značku Proview a nabízí jak výborný obraz i když s jeho čistotou by se možná dalo ještě něco udělat tak i zajímavé a stylové konstrukční řešení. Opěrná noha, stejně jako zadní stojan jsou kovové, a matně stříbřitá barva vypadá stejně dobře na nich, jako na rámečku samotného monitoru, jehož šířka nepřekračuje 2 centimetry. Výrobce udává dokonce 16ms dobu odezvy, takže lze tento produkt doporučit k univerzálnímu použití jak v kancelářích, tak i domácnostech. Po jemném doladění kontrastu lze dobře rozlišit jak velmi světlé, tak naopak zcela tmavé odstíny, a tudíž nebudou mít problémy ani hráči, ani příležitostní čí dlouhodobí weboví designéři. Ve spodním rámečku jsou navíc vestavěny dva reproduktory, a monitor je možné snadno umístit i na zeď. Ovládání je realizováno opět pseudokruhovou nabídkou, které výborně sekunduje čtveřice navigačních tlačítek pod logem výrobce na dolním okraji panelu. Pokud chcete něco opravdu stylového a nehodláte za monitor vyhodit spoustu peněz, určitě přemýšlejte také o tomto kousku. Má rozhodně co nabídnout.3 0549/BAM o

Cena vč. DPH: 11 390 Kč

§§§§§


Malí siláci – test nejmenších přenosných počítačů na našem trhu

Tomáš Bučina, Testcentrum idg, Michal Bareš

c03p0552

Tentokrát se v našem testu sešla hned pětice strojů, které patří mezi ty nejmenší notebooky, jež se dají na našem trhu koupit. Typickými zákazníky, kteří hledají takové notebooky, jsou uživatelé velmi často cestující spolu se svým přenosným počítačem. Je velký rozdíl, máte-li s sebou nosit 2,5-3 kilogramy běžného notebooku, anebo pokud se váš počítač vejde svou hmotností do 2 kil. Pro další skupinu uživatelů jsou subnotebooky více než pracovním nástrojem spíše stylovým doplňkem, takže ti se chtějí podívat na DVD nebo jednou za čas něco odprezentovat na připojeném projektoru. Všechny tyto skupiny však chtějí stroj, který bude malý a lehký, ale přitom dostatečně robustní, bude mít dobrou výdrž na baterii, a v neposlední řadě mu nebude chybět dostatek výkonu. Právě tyto podmínky dnes nejlépe splňuje platforma Intel Centrino, nebo alespoň integrace procesoru Pentium M.

Ultrapřenosné notebooky v minulosti ukrajovaly jen malé procento z celkového trhu s přenosnými počítači. Ještě před dvěma lety to dokonce vypadalo, že z trhu pomalu úplně zmizí a nahradí je kombinace středního nebo většího notebooku a kapesního PDA. Skrovný zájem o tuto kategorii notebooků byl přičítán několika faktorům malému displeji, pomalejšímu výkonu, slabší výdrži na baterie a omezené skupině zákazníků, kteří u sebe potřebují neustále nosit plnohodnotné PC. Největší překážkou však byla vždy téměř nekřesťanská cena, kterou za miniaturní počítač výrobci požadovali. A to navzdory faktu, že z technologického hlediska neobsahují ultrapřenosné notebooky zas tak moc součástek, které bychom ve stejném provedení nenašli v plnohodnotných noteboocích.

Pevný disk je až na naprosté výjimky stejný, procesor též, displej je dokonce menší, stejně tak i baterie, navíc zde chybí interní mechaniky. Rozdíl je především v základní desce, která může být o něco dražší na výrobu, ale ne zas tak, aby zdvojnásobila cenu celého notebooku. Vychází nám z toho jediný možný důvod, proč jsou nejmenší notebooky těmi nejdražšími zákazník je prostě přesvědčen prodejcem, že platí za exkluzivitu.

Pomalé vymírání malých notebooků však razantně změnil okamžik, kdy firma Intel uvedla na trh technologii Centrino. Jejími výhodami jsou, jednoduše řečeno, menší energetické nároky procesoru Pentium M a možnost bezdrátové komunikace. Notebooky, které se honosí nálepkou "Centrino", musí splňovat tři základní požadavky procesor Pentium M je pouze jednou z nich, stále v nich musí být MiniPCI karta PRO/Wireless 2100 802.11b a čipset Intel 855. O tom, jak se tato technologie uchytila, nejlépe vypovídají údaje poskytnuté největšími světovými výrobci notebooků, které jasně ukazují, že více než polovina zákazníků dnes volí právě tuto platformu s možností bezdrátové komunikace. Minulý rok tuto funkci požadovalo třikrát méně uživatelů než letos.

To, že bezdrátovou komunikaci čeká světlá budoucnost, potvrzuje i nedávný výzkum společnosti Gartner Dataquest, jenž zjistil, že z celkového množství uživatelů vybavených notebookem s technologií bezdrátové komunikace WiFi zatím pouze desetina pravidelně využívá možnost připojit se k veřejnému "hotspot" bodu. Tyto informace hovoří o celosvětové populaci, v českých poměrech to pravděpodobně bude ještě menší množství. V roce 2002 bylo na světě "pouze" 14 000 těchto veřejných přípojných míst, ale podle předpokladu by jich v roce 2008 mělo být 167 000 a jejich služeb by mělo pravidelně využívat přes 35 milionů lidí.

Právě možnosti bezdrátové komunikace posílí zájem o trh s notebooky. Ty se navíc díky Centrinu dočkaly značného zeštíhlení, a to vzhledem k faktu, že procesor Pentium M neprodukuje při činnosti takové množství tepla jak bylo zvykem, a tudíž nepotřebuje velké a těžké chladicí systémy. Díky tomu jsou dnes i "obyčejné" plnohodnotné notebooky o mnoho lehčí a tenčí, než tomu bylo před rokem. Hranice mezi obyčejnými a ultrapřenosnými notebooky se tedy velmi přiblížily, a výsledkem toho bude určitě jak snižování cen těch nejluxusnějších malých notebooků, tak další snižování hmotnosti těch standardních. Jedinou překážkou úplného slití obou kategorií bude nejspíš velikost displeje, protože ne každý asi bude ochoten pracovat pouze na 12,1palcovém zobrazovači. Kdoví, možná ale konečně někdo vyrobí ten skládací displej.

§§§§§


Malí siláci

Tomáš Bučina, Testcentrum idg, Michal Bareš

c03p0551

Acer TravelMate C111TCi

TravelMate řady C110 od Aceru je ve své podstatě konvertibilní Tablet PC, které ale splňuje především hmotnostní a rozměrové podmínky pro zařazení do třídy subnotebooků. V základní výbavě, bez započtení externích jednotek a součástí, váží jen 1,45 kg, což je hmotnost opravdu velmi příjemná i pro delší nošení v zavazadle. Rozměry jsou určeny především 10,4palcovým LCD displejem s rozlišením 1 024 x 768 bodů. Už z podstaty je Tablet PC ovládáno nejen klávesnicí, ale také dotykovým perem přímo na obrazovce. Ta je pokryta senzitivní vrstvou, která bohužel negativně ovlivňuje hlavně kontrast displeje a také částečně jeho jas. I tak si ale TravelMate C111TCi nevede co se týká vizuální stránky výrazně hůře, než jeho konkurence v testu. Použitým procesorem je v tomto případě 1GHz Pentium M ve variantě Ultra Low Voltage se 400MHz sběrnicí a 1MB L2 cache, jak je obvyklé u ostatních Pentií M. Součástí notebooku je také čipová sada Intel 855GM a bezdrátová karta Intel Pro/Wireless 2100, takže na ploše před klávesnicí nalezneme kromě touchpadu se čtyřsměrným ovladačem také logo platformy Centrino. Dvojice konektorů USB 2.0, stejně jako FireWire rozhraní, síťový interface a modem zřejmě nepřekvapí, Bluetooth už možná trochu ano. K jeho zapínání, stejně jako zapínání bezdrátové sítě je určeno jen jediné tlačítko nad klávesnicí, které cykluje mezi různými kombinace zapnutého či vypnutého Bluetooth či WiFi, což není úplně nejpohodlnější. Korporátní zákazníci také ocení nový konektor pro připojení replikátoru portů.

Cena vč. DPH: 81 727 Kč

Dell Latitude X300

Společnost Dell má se subnotebooky doslova letité zkušenosti, a tak lze Latitude X300 charakterizovat jako prověřený koncept bez větších výstřelků. Ke kladům lze určitě zařadit příjemný 12,1" LCD displej s rozlišením standardních 1 024 x 768 bodů (XGA), i když je fakt, že na našem testovacím kusu bylo možné samotné víko notebooku otevírat až příliš snadno a moc se mu držet v požadované pozici nechtělo. Jádrem je Centrino s Pentiem M na 1,2 GHz, které poskytuje vcelku průměrný a také dostatečný výkon, ekvivalentní přibližně stolnímu Pentiu 4 na necelých 2 gigahertzích. Slabší už je ale výdrž baterií, jež dovedou napájet přístroj jen kolem 2 hodin, nicméně alespoň s využitím technologie ExpressCharge je lze opětovně nabít za méně než polovinu tohoto času. Dell nabízí širokou paletu bezdrátových řešení, mezi nimiž nechybí standardní Intel Pro/Wireless 2100 (s ním splňuje notebook certifikaci Centrino) anebo vlastní Dell TrueMobile 1300 WLAN, která však navíc přináší rozšíření o podporu rychlejších bezdrátových sítí standardu 802.11g. Naopak služby těch "drátových" je možné využívat pomocí síťového adaptéru 10/100 Mb/s, a pokud si koupíte dokovací stanici MediaBase, tak i 10/100/1 000 Mb/s. K notebooku je přidávána také externí USB 2.0 jednotka s DVD/CD-RW vypalovačkou, kterou lze ve firemním prostředí svobodně zaměňovat za kompatibilní jednotky pro řady Latitude. Celkově je to tedy velmi povedený a designově příjemný malý notebook, i když zmíněná výdrž na baterie by mohla být delší.

Cena vč. DPH: 82 228 Kč

Fujitsu Siemens Lifebook S6120

S hmotností 1,8 kilogramu patří Fujitsu Siemens Lifebook S6120 mezi ty těžší subnotebooky, ale výrobce naštěstí využil dodatečný prostor uvnitř šasi k zabudování modulární zásuvky, která je standardně využita kombinovanou DVD/CD-RW mechanikou. Takovéto modulární řešení je samo o sobě poměrně podstatnou výhodou oproti konkurenčním produktům, které musí připojení optické mechaniky realizovat externím modulem. Navíc nabízí Lifebook S6120 při zachování přijatelných rozměrů v této kategorii nadstandardní 13,3" LCD panel s rozlišením 1 024 x 768 bodů (XGA), o jehož obraz se stará grafické rozhraní čipsetu Intel 855GM. Jádrem tohoto modelu je stejně jako u dalších produktů v našem testu procesor Pentium M, jenž pracuje tentokrát na frekvenci 1,6 GHz a jemuž sekunduje standardních 256 MB operační paměti DDR. Tato kombinace poskytuje nejen velmi dobrý výkon, ale ve spolupráci s 6článkovou 41Wh baterií dovede udržet přístroj při životě více než 3 hodiny bez externího přísunu elektrické energie. Co se týče komunikačních možností, byl testovaný model mimo WiFi karty od Intelu vybaven také rozhraním Bluetooth s možností selektivního ovládání obou dvou typů připojení. Mezi další interfacy patří vcelku standardní síťový a modemový konektor a dvojice USB 2.0 portů, a zejména pro firemní zákazníky opět podstatný konektor pro připojení replikátoru. Mezi nectnosti tohoto notebooku musíme zařadit absenci signalizačních kontrolek stavu počítače, které by byly viditelné také při zavřeném víku stavový LCD displej nad klávesnicí tuto funkci může zastat pouze stěží. K bezpečnosti naopak přispívá kódový panel hned vedle stavového displeje a čtečka Smart karet.

Cena vč. DPH: 68 088 Kč

HP Compaq nc4000

Čistokrevným představitelem kategorie ultrapřenosných notebooků je zástupce nové mobilní řady společnosti Hewlett Packard, kterým je model nc4000. Při 12,1" displeji (o rozlišení 1 024 x 768 bodů) a hmotnosti 1,58 kg může nabídnout také stylový design a velmi bohatou výbavu. Mezi základní komponenty rozhodující o výkonu patří určitě procesor Pentium M taktovaný na 1,4 GHz spolu s 256 MB paměti, celek pak doplňuje páteř tvořená poněkud netradičně čipsetem ATI Radeon IGP 350M s integrovaným grafickým rozhraním ATI Mobility Radeon. Na Compaqu nc4000 je velmi zajímavě provedena klávesnice s duálním ovládáním kurzoru jak pomocí touchpadu, tak současně i trackpointu. Každý uživatel si tedy může vybrat podle své preference. Nad samotnou klávesnici se navíc nachází trojice QuickLaunch tlačítek (rychlé zamknutí notebooku, ovládání bezdrátového připojení a spuštění prezentačního režimu) spolu se dvěma klávesami na ovládání hlasitosti. Uživatele digitálních fotoaparátů pak určitě potěší vestavěná čtečka na SD/MMC karty, případnou redukcí na druhou z nejrozšířenějších typů karet, tedy CompactFlash, lze snadno za pár stokorun dokoupit do slotu pro PC karty. Pro uživatele, kteří se nejen pohybují v terénu, ale na notebooku občas pracují i v kanceláři, je příjemný také fakt, že ke Compaqu nc4000 lze připojit replikátor portů. Prostřednictvím speciálního konektoru lze připojit i dodatečnou cestovní baterii, která dovede zhruba dvojnásobně prodloužit dobu práce z akumulátorů. Z komunikace stojí za zmínku bezdrátové rozhraní standardu IEEE 802.11 b/g, jehož anténa poskytuje ve své třídě jeden z nejkvalitnějších příjmů signálu, a také gigabitová ethernetová karta.

Cena vč. DPH: 80 720 Kč

Toshiba Portégé M100

Společnost Toshiba patří ke stálicím na notebookovém trhu, a tak není divu, že v její nabídce najdeme dokonce dva modely z kategorie nejmenších notebooků. Tuto třídu už tradičně pojmenovává Portégé, symbolizujíc tak především velmi snadnou přenositelnost. Typ Portégé M100 je osazen procesorem Pentium M řady Low Voltage, který pracuje při plném výkonu na frekvenci 1,2 GHz, a 256 MB paměti rozšiřitelné až na maximální hranici 2 GB. Na pravé straně stroje je ukryta optická mechanika, ovšem vzhledem k ceně celého notebooku nás zaskočil fakt, že se jedná pouze o prostou DVD-ROM jednotku a ne o kombinovanou mechaniku, schopnou i vypalovat disky CD-RW. V případě nutnosti je možné do příslušného prostoru vložit sekundární akumulátor a opět zdvojnásobit dobu výdrže na baterie. Ta za běžných podmínek se standardní výbavou činí velmi dobrých 252 minut. Pochvalu za skvělé provedení si zaslouží klávesnice výborně ovladatelná, s chytře a funkčně rozloženými tlačítky a mnoha dodatečnými funkcemi, skrytými za předřadníkem. Naopak zklamáním je přítomnost pouze trackpointu, oblíbenější touchpad bohužel chybí. Mezi opravdu zkušené výrobce zařazuje Toshibu přítomnost vlastního softwaru, který se stará o účinné šetření elektrickou energií, a systémové správce i uživatele v nouzi potěší také kompletní System Recovery, schopný obnovit havarované Windows XP doslova za pár minut. Cenové srovnání už je obtížnější, neboť Portégé M100 patří k tomu nejdražšímu, co lze na českém trhu pořídit. V každém případě je to za nemalý peníz skutečně odpovídající notebook.

§§§§§


10 giga muziky – iRiver i HP-100 – jeden z nejmenších MP3 přehrávačů na našem trhu s vynikajícím zvukem

Lubor Jarkovský

c03p0553

Korejský výrobce audiopřehrávačů nás v poslední době zásobuje řadou novinek. Ať už se jedná o nového krále discmanů s označením SlimX iMP-550 nebo o novou řadu přehrávačů s Flash pamětí o velikosti až 512 MB, vždy se jeho produkty setkávají se značným úspěchem mezi spotřebiteli. iRiver se může pochlubit příjemným rozhraním pro kopírování hudby, ale i funkcemi, které většina konkurence ignoruje (kupříkladu Sleep, Timer, integrovaný tuner, podpora více formátů atd.).

Na podzim se dostává na český trh první iRiver jukebox s pevným diskem, který nese označení iHP-100. Jeho kapacita je 10 GB, což by se mohlo zdát v době, kdy Creative či Apple operují běžně s 20 či 30 GB, jako celkem málo. I přesto ale 10 GB stačí pro uložení několika stovek hodin hudby a řadě uživatelů tato kapacita bude dostačovat.

Malý krasavec v provedení stříbrném a černém nás potěšil především svou velikostí, iHP-100 je jedním z nejmenších harddiskových přehrávačů, které jsou na našem trhu k dostání. K výhodám navíc patří podpora čtveřice formátů MP3, WMA, ASF a WAV.

V horní části předního panelu najdeme modře podsvícený impozantní sedmiřádkový displej. Díky němu je orientace ve skladbách skutečně snadná a rychlá. Bezprostředně pod ním je umístěn pětisměrný joystick, který plní hned několik funkcí je určen pro brouzdání ve skladbách, v albech a pro změnu hlasitosti. Na pravém boku jsou potom tlačítka pro zapnutí/vypnutí iHP-100, kromě toho také tlačítko Hold a tlačítko pro nastavení přehrávání a spuštění vyhledávače skladeb (podle ID3 tagů). Na levé straně je jediné tlačítko, a to slouží pro sepnutí nahrávání lze nahrávat jak hlasový záznam, tak zvuk z externího zdroje. Přehrávač je totiž vybaven audiovstupem i výstupem v obou případech optickým i analogovým. Při nahrávání se kóduje zvuk automaticky do formátů MP3 či WAV. Kromě toho je také možné použít jako zdroj rádio. Příjem je v pořádku, ovšem při nahrávání přehrávač značně zlobí. Jedná se o chybu ve firmwaru, ta by měla jít odstranit nainstalováním nové verze softwaru, na které iRiver nyní pracuje.

Zvukově se přehrávač projevuje opravdu nadprůměrně, iRiver si ostatně u všech svých výrobků drží laťku hodně vysoko. Při přehrávání na detaily náročného blues rocku Steelyho Dana (MP3, 192 Kb/s) je zvuk skutečně detailní a plný. Žádný šum či zkreslené výšky a basy se nekonají.

Co se týče nastavení přehrávače a jeho funkcí, je samozřejmostí ekvalizér, který zchudl o položku metal ta je např. u discmanu iMP-550 přítomna. Na druhou stranu disponuje surroundovým zvukem SRS a zvýrazněním basů TruBass. V hlavním menu se dále nacházejí položky pro podrobné nastavení displeje či jazyků (jsou podporovány české znaky). S počítačem se "ihápéčko" spojuje přes USB 2.0 a přehrávač se přihlásí jako externí disk. iHP-100 je tedy prvním přehrávačem iRiver, který splňuje standardy Mass Storage, tudíž je možné kopírovat soubory přímo v rozhraní Windows. Žádný další software jako u řady ifp není potřeba. Integrované akumulátory vydrží na jedno nabití zhruba 16 hodin. V příslušenství se nachází kožené pouzdro, pecky, síťový adaptér a dálkové ovládání známé už od discmana SlimX iMP-550. iHP-100 je jedním z nejsofistikovanějších osobních audiopřehrávačů na trhu a určitě si zaslouží pozornost i přes poměrně vysokou cenu 17 990 Kč (Apple nabízí 10GB iPod za cca 15 000 korun).

iRiver iHP-100

kvalitní zvuk, podpora více formátů

velikost

problémy s nahráváním z rádia

cena

Cena vč. DPH: 17 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast, www.fastsro.cz

§§§§§


Nepromokavý fotoaparát – Sony Cyber Shot DSC-U60 – miniaturní vodotěsný fotoaparát se snadným ovládáním

Lubor Jarkovský

c03p0554

Řadu miniaturních kapesních fotoaparátů Sony Cyber Shot nedávno rozšířily nové modely. Modely U10 a U20 byly nahrazeny novějšími typy U30 a U60. U60 ale stojí trošku vedle, protože se vyznačuje skutečně unikátní vlastností je vodotěsný.

Aparát v kombinaci modrého a bílého plastu s CCD o rozlišení 2 megapixely zaujme především tvarem. Je navržen tak, aby ho bylo možné držet jednou rukou, což ocení právě amatérští potápěči, kteří si ho s sebou vezmou do vody. Aby bylo možné hlavní funkce ovládat jednou rukou, je tělo konstruováno pro držení na výšku, kterýžto systém je velice pohodlný. Tělo je lehce skoseno a padne do dlaně jako ulité, ovšem pouze do ruky pravé levák bude mít s ovládáním problémy. Na zadní části pod 1" displejem (64 tisíc barev) se nacházejí všechny ovládací prvky, kromě spoušti, a veškerá nastavení i pohyb v menu lze tedy provádět palcem pravé ruky. Po odklopení dolní části, která je jištěna pojistkou, aby nedošlo k nechtěnému otevření pod vodou, se objeví šedivá dvířka a zdířka pro USB kabel. Pod dvířky je umístěn slot pro Memory Stick či Memory Stick Pro, a úložný prostor pro dvě AAA baterie.

Menu je prakticky stejné jako u dalších modelů řady Cyber Shot U, tvoří ho pouze pár položek, protože miniaturní aparáty této řady neoplývají mnoha funkcemi. U60 je plně automatický digitální fotoaparát a celý proces focení se soustředí pouze do spoustě, přesto lze vybírat ze čtveřice efektů (Solarize, Černobílé foto, Sepia a Negative) či několika režimů blesku včetně redukce červených očí. Právě blesk je trošku slabinou všech modelů U jeho dosah 0,5-1,8 metru jakžtakž stačí pro focení nad vodou, avšak při horších světelných podmínkách pod hladinou jsou fotky v podstatě nepoužitelné.

Snímky jsou ukládány v kompresním formátu JPEG v rozlišení 1 632 x 1 224 bodů. V režimu Burst, kdy je vyfoceno 5 snímků rychle za sebou, je rozlišení 640 x 480 bodů. Stejně jako u předchozích modelů řady U není foťáček vybaven ani optickým, ani digitálním zoomem, což je ale vzhledem k jeho velikosti logické. I když, popravdě řečeno, by se dvojnásobný digitální zoom při rozlišení 2 MP občas uplatnil. Co ale mile překvapí, je rychlost spuštění aparátu, se 128MB kartou nastartuje během tří vteřin a s dodávanou 8MB asi za vteřinu. Bohužel, ukládání fotek už tak rychlé není ve srovnání s modelem U20, který snímek uloží zhruba za jednu vteřinu, potřebuje U60 pro uložení cca vteřiny 2 až 3.

Jak je u digitálních fotoaparátů zvykem, umí U60 točit i video. To se na paměťovou kartu ukládá ve formátu MPEG v rozlišení 160 x 112 bodů a maximální délka klipu je 15 sekund. Kvalita záznamu je tedy značně neuspokojivá.

V počítači se po připojení přes USB 2.0 přihlásí U60 jako výměnný disk. Kopírování fotek je bleskurychlé. Příslušenství není bohaté, potěší ale přítomnost dvou nabíjecích AAA článků spolu s nabíječkou. Baterie se nabíjejí dlouhých 13 hodin, ale "účko" je spotřebuje při občasném použití blesku během jedné hodiny. K aparátu je dodáván řemínek na ruku, USB kabel, CD se softwarem ImageMixer a 8MB Memory Stick.

DSC-U60 dělá za dobrých světelných podmínek celkem pěkné fotky, jakmile se však jen trochu setmí, je naprosto ztracen. Když ale vezmeme v potaz, že je vodotěsný do hloubky 1,5 m, má blesk, USB 2.0 a velice pohodlně se ovládá, nelze ho jen tak odepsat. Pro rodinnou dovolenou u moře je tento model jako stvořený.

Sony Cyber Shot DSC-U60

malý, snadné ovládání

nekvalitní foto při horším světle

nekvalitní video bez zvuku

malá vydrž akumulátorů

Cena vč. DPH: 9 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia Pro, www.elviapro.cz

§§§§§


Černý mistr – Pětimegapixelový kompakt Canon PowerShot G5

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0555

Canon PowerShot G5 patří do třídy poloprofesionálních kompaktů a jeho charakteristikou je mimo černé barvy těla přístroje také pětimegapixelový snímač typu CCD. Objektiv s ohniskovou vzdáleností ekvivalentní 35-140 mm (4x zoom) dosahuje světelnosti F2,0 v režimu širokoúhlého snímání a F3,0 při fotografování s teleobjektivem, což je dobrým základem pro kvalitní a prokreslené snímky. Zpracování pořízeného obrazu řeší, tak jak je už poslední dobou u Canonu zvykem, procesor DIGIC, který se mimo toho stará prakticky o všechny další parametry snímání, ať už jde o měření expozice či scénické programy, a na druhé straně pak i zajišťuje kompresi a záznam na paměťovou kartu. V tomto modelu používá Canon tradiční CompactFlash, přičemž podporovány jsou jak typy I, tak i silnější a kapacitnější II, včetně deklarované podpory disků IBM Microdrive. Vzhledem k maximální velikosti fotografie 2,9 MB v komprimovaném režimu a téměř 6,4 MB při použití režimu RAW, se není čemu divit.

Snímky je možno pořizovat ve čtveřici rozlišení (2 592 x 1 944, 1 600 x 1 200, 1 024 x 768 a také 640 x 480 bodů) a třech úrovních komprese, a pozitivní je určitě fakt, že k jejich zpracování v přístroji dojde v plné velikosti snímače, a až následně jsou zmenšeny před uložením na kartu. Výsledkem je tedy i v nižších rozlišeních brilantní kvalita fotografií.

Canon používá pro výpočet citlivosti metodiku odlišnou od jiných výrobců, takže fotoaparát vizuálně udává nižší ISO, než kolik je ekvivalentní u ostatních přístrojů. V praxi je to patrné např. u ISO 50, kde jsou snímky výborně prokresleny a přitom expozice vychází prakticky stejně, jako u jiných fotoaparátů s nastaveným ISO 100.

Za dobrých i zhoršených světelných podmínek jsou pořízené fotografie barevně neutrální, výborně prokreslené a nemají žádné stopy šumu. Při zvyšování ISO se pochopitelně šum objevuje, ale tento problém není nijak markantní. Patrná je vada chromatické aberace, kdy na rozhraní velmi světlého a tmavého objektu v obraze vzniká modrofialová kontura. Přestože se objektiv skládá z 8 elementů v 7 skupinách, a především dvou asférických čoček, nelze se tomuto jevu u digitálních kompaktů dost dobře vyhnout. Útěchou může být, že problém není vysloveně rušivý a v drtivé většině případů fotografií ani nenastane.

Hlavním ovládacím prvkem je rotační ovladač funkcí na vrchní straně fotoaparátu, kterým lze volit hned mezi dvanácti snímacími režimy. Nechybí plná automatika, tři scénické mody (portrét, krajina, noční portrét), automatika s možností korekcí parametrů (P), preference clony (Av), rychlosti závěrky (Tv), plně manuální režim (M) a dva uživatelské režimy (C1 a C2). V režimu P je možné využít funkce posunu expozice, kdy otočným voličem, umístěným na vrchní straně gripu, lze posunovat rychlost závěrky na obě strany a fotoaparát plynule dopočítává odpovídající clonové číslo. Dalšími režimy jsou Stitch Assist pro tvorbu panoramat a Movie Mode s možností natáčet videa v rozlišení až 320 x 200 bodů s délkou do 3 minut.

Displej na zadní straně je výklopný a otočný a obsahuje všechny údaje o expozici, případně i histogram. Pro případ, že je displej zaklopen a není na něj vidět, má PowerShot G5 vestavěný také monochromatický segmentový stavový displej na vrchní straně, poskytující obdobné informace. Hledáček je průhledový, ovšem zřejmě kvůli zmenšení paralaxy objektivu volil výrobce jeho umístění tak blízko ose přístroje, že v ohniscích ekvivalentních 35-55 mm je samotný objektiv v hledáčku dokonce vidět. To je fakt poměrně nepříjemný a rušivý, takže nezbývá, než trvale používat spíše displej. Se zapnutým displejem a s častým prohlížením pořízených fotografií jsme nafotili více jak 400 (!) snímků, než se ozvalo varování před hrozícím vybitím litihium-iontového článku. To je opravdu excelentní výsledek, který dovoluje vyrazit třeba na víkend bez nabíječky. Výrobce dodává k přístroji nabíječku, která slouží i jako síťový zdroj, přičemž samotný článek je nabíjen přímo uvnitř přístroje.

Hodně diskutovaným momentem je cena. Ta dnes atakuje skoro třicetitisícovou hranici, což rozhodně není málo. Doufejme, že v souvislosti s nástupem nových "levných" digitálních zrcadlovek se 6MP snímači Canon cenu Power-Shotu G5 ještě upraví. Každopádně je to ale přístroj, se kterým zkušenější uživatelé nebudou mít problém pořizovat vynikající fotografie.

Canon PowerShot G5

výborná kvalita snímků

možnosti nastavení, výdrž akumulátoru

cena

v hledáčku je vidět objektiv

Cena vč. DPH: 29 900 Kč

K testu poskytla firma: Canon CZ, www.canon.cz

§§§§§


Když chcete kvalitu – deskový skener Epson Perfection 3200 Photo

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0556

Stolních deskových skenerů, které by vysokým hardwarovým rozlišením mohly konkurovat speciálním zařízením pro snímání diapozitivů a negativů, je na trhu jen několik. K prodejně úspěšným modelům bezpochyby patří Epson Perfection 3200 Photo, který stejně jako ostatní skenery stejné značky zákazníky osloví nejen povedeným designem, ale též výborným výkonem.

Testované zařízení je k dispozici všem uživatelům počítačů PC a Macintosh, jejichž stroje jsou vybaveny rychlým USB 2.0 nebo FireWire IEEE 1394 rozhraním. Pomalejší USB 1.1 dokáže se skenerem komunikovat také, ale při větších objemech dat, jež během snímání ve vysokém rozlišení vznikají, dochází k určitému zpomalení práce. 48bitová barevná hloubka je dnes u skenerů vyžadovaným standardem, maximální hardwarové nastavení 3 200 x 6 400 ppi je naopak výjimečné. Kromě modelu Canon CanoScan 9900F je jiné zařízení zatím nemůže nabídnout. Epson Perfection 3200 Photo je vybaven pro snímání odrazových i transparentních předloh. U prvně jmenovaných je to formát A4. Prosvětlovací jednotka 10 x 23 cm je zabudovaná ve víku a dokáže si posvítit na materiály formátu 10 x 15 cm, zvládne snímání dvou 35mm filmových pásů s celkem 12 políčky nebo zpracuje 4 diapozitivy v rámečku. V dodávaném vybavení nechybí OCR software Presto! ani zajímavý editor Adobe Photoshop Elements. K činnosti skeneru si uživatel může zvolit mezi dvojicí TWAIN rozhraní. Začátečníkům lépe vyhoví Epson TWAIN, který nabídne plně automatický režim práce, v němž skener rozeznává předlohu (obraz, text) a přizpůsobuje optimální rozlišení. Dokáže přitom automaticky aplikovat descreening, vhodný pro snímání novin a časopisů, vyrovnává barvy, jas i kontrast, a s funkcí Skew Detection narovná křivě položenou předlohu. Druhé nastavení Home mode je připraveno pro uživatele, kteří chtějí ovlivnit výsledné rozlišení, i nadále však spoléhají na automatické vyvážení barev. Třetí a zároveň poslední "Professional mode" si od obsluhy nechá líbit cokoliv. Změnu rozlišení, barvy, výběr typu práce podle snímaného materiálu, úpravu a uložení vlastního profilu a mnoho dalších věcí. Epson TWAIN je vhodný pro základní práci s odrazovým materiálem, mocnějším nástrojem je však dodávaný TWAIN SilverFast 6, který kromě vyrovnání barev starších předloh dokáže softwarově zmírnit či odstranit prach a škrábance.

Při testech jsme snímali běžné dokumenty, filmové pásy i diapozitivy, snažili jsme se zjistit, zda toto zařízení může konkurovat speciálním filmovým skenerům. Výsledky byly v mnoha ohledech překvapivé a povzbudivé. Skener dokáže u běžných materiálů za 6 sekund zpracovat náhled A4, v mnoha režimech do 600 ppi mu na práci stačí méně než 26 sekund. Snímání fotografie o rozměrech 13 x 18 cm ve vyšším rozlišení 1 200 ppi jej již zaměstná na 1 minutu a 58 sekund. U transparentních předloh jsou rozdíly mezi nízkým a vysokým rozlišením obdobné. Náhled 12 filmových políček jsme zpracovali za 27 sekund, jediné políčko jsme při nastavení 600 ppi sejmu-li za 26 sekund, v rozlišení 1 200 již za 1 minutu a 15 sekund. Volby 3 200, resp. 6 400 ppi si vyžádají čekání 3 minuty a 38 sekund a 6 minut a 14 sekund. Při práci s diapozitivy je skener rychlejší, náhled 4 snímků trvá jen 23 sekund, jedno políčko jsme při volbě 600 ppi získali za 10,9 sekundy, ve dvojnásobném rozlišení za 30,5 sekundy. Vyšší volby 3 200 a 6 400 ppi nás zdržely 1 minutu a 6 sekund, resp. 2 minuty a 33 sekund. Ke kladům patří vysoká přesnost detailů a výborná barevná shoda s průměrnou odchylkou jen 0,6 delta E a maximální odchylkou 1,8 delta E. Překvapilo nás, že při použití ovladače SilverFast byla maximální odchylka o 1 bod vyšší. Na závěr zbývá odpovědět otázku, zda může konkurovat speciálním filmovým skenerům. Začneme-li srovnání u pořizovací ceny, pak je Epson Perfection 3200 Photo výrazně výhodnější. Také z hlediska max. rozlišení a rychlosti konkurovat může, a pokud bude zákazník pracovat s nezaprášenými a nepokroucenými materiály, bude s výsledky spokojen. Horší je situace u starších filmů, které jsou poškozeny nebo prohnuty. Softwarové odstranění škrábnutí a prachu je časově náročnější a více zdržuje než v případě hardwarového řešení. Pokroucené filmy nejsou uloženy zcela rovnoběžně se snímací CCD mechanikou, a nelze je proto plně doostřit. Potřebujete-li z diapozitivu vytisknout snímek 10 x 15 cm, pak tento problém nemusíte řešit. U výřezů, které budou dále zvětšeny na formát A4, se však absence ručního doostření (řešená u filmových skenerů vertikálním pohybem hlavy) může znatelně projevit.

Epson Perfection 3200 Photo

nízká barevná odchylka

přesnost detailů

rychlost práce ve vysokém rozlišení

Cena vč. DPH: 13 723 Kč

K testu zapůjčila firma: Epson, www.epson.cz

§§§§§


Panel, který nezahanbí – Stylový LCD monitor Fujitsu Siemens SCENICView P19-1

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0557

V záplavě celé spousty LCD monitorů na našem trhu rádi vidíme i produkty, které svou koncepcí či vzhledem vystupují z průměru. Právě tak je tomu u displeje Fujitsu Siemens, jenž nabízí viditelnou úhlopříčku 19 palců a čistý design.

Základem monitoru je panel s fyzickým rozlišením 1 280 x 1 024 bodů, což při zmíněných devatenácti palcích úhlopříčky vytváří bodovou rozteč 0,294 mm. Samotný displej se může pochlubit jak velkou svítivostí (300 cd/m2), tak i vysoce nadprůměrným kontrastním poměrem 700 : 1. Tato dvojice parametrů vytváří dobrý základ pro výbornou obrazovou kvalitu, navíc podtrženou úhly pohledu 170 ? jak v horizontálním, tak i vertikálním směru a dobou odezvy 25 ms.

Signál do monitoru je možno přivádět jak klasickým analogovým VGA rozhraním, tak i DVI interfacem, přičemž oba příslušné kabely jsou v balení přiloženy. Na spodní hraně jsou zároveň integrovány malé reproduktory o výkonu 2 x 1,5 W, jejichž přednes odpovídá zhruba tomu, co se dá od vestavěného zvukového výstupu očekávat. Zvukové orgie se tedy nekonají, ale pro běžné použití například v kanceláři to je řešení vcelku přijatelné.

Fujitsu Siemens přišel v nových řadách displejů SCENICView také s novou koncepcí ovládání, která je opět o něco blíže požadavkům uživatelů. Menu je plně grafické a velmi detailní, zároveň došlo i k úpravám ve významu konfiguračních tlačítek, umístěných v kovovém rámečku na hned pod samotným panelem. Celkově je ovládání rozhodně posunem kupředu, ale v jistých momentech se nelze ubránit nelogičnosti vztahu mezi tlačítkem a pohybem v menu. Každopádně důležité funkce, jako automatické nastavení obrazu v analogovém režimu, přímý přístup k jasu a rychlé ztlumení, jsou přístupné zkráceně, tedy přímo. V menu nalezneme vcelku běžné položky odpovídající víceméně kancelářskému zaměření displeje, dostupný je ale i například barevný prostor sRGB.

Kromě designu, kterému dominují čisté linie a zajímavá barevná kombinace bílé se stříbřitou barvou, stojí za pozornost také stojan, a to nejen svým neotřelým a sympatickým vzhledem, ale především svou funkčností. Dovoluje totiž snadné natáčení obrazovky, její naklápění, výškovou nastavitelnost a rovněž rotaci do režimu portrét a zpět. Přirozeně software Pivot Portrait, zajišťující také odpovídající otočení obrazu ve Windows, je k dispozici na přiloženém CD.

Celkově patří Fujitsu Siemens SCENICView P19-1 ve své třídě vybavením i cenou k lehkému nadprůměru, přičemž uživatelé na něm ocení zejména velmi reprezentativní design a rozsáhlé možnosti manipulace s obrazovkou prostřednictvím multifunkčního stojanu.

Fujitsu Siemens SCENICView P19-1

vynikající design

možnosti nastavení stojanu

velmi dobrý obraz

občas nelogické ovládání

K testu poskytla firma: Fujitsu Siemens Computers, www.fujitsu-siemens.cz

Cena vč. DPH: 23 400 Kč

§§§§§


Druhé Mega od MSI – MSI Mega Stick 1 – kapesní přehrávač MP3 s FM přijímačem

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0558

Při prvním setkání s Mega Stickem 1 jsme byli poněkud zklamáni jeho rozměry. Při srovnání s MuVem NX, s nímž jsme měli tu čest nedávno, působí doslova jako obr je totiž o celých 20 mm delší. Na druhou stranu je však pravda, že disponuje nějakými funkcemi navíc. Větší rozměry způsobují i problémy se zastrkáváním Mega Sticku do předních a běžných zdvojených zadních USB portů, k nimž už jedno zařízení připojeno je. Nejvýraznějším prvkem přehrávače je displej s informacemi o přehrávané skladbě. Ty se zobrazují buď jako název skladby z ID3 tagu, nebo, není-li vyplněn, tak jako dosovský, maximálně osm písmen dlouhý, název souboru. Podpora českých znaků chybí. Krom skladby se na displeji zobrazuje též indikátor baterie, profil ekvalizéru a úroveň hlasitosti. Ta je bohužel indikována jednou až čtyřmi čárkami, což při čtrnácti krocích není moc přesné. Ani počet možných úrovní hlasitosti není vysoký a může se vám stát, že zatímco na jedné úrovni je hlasitost příliš slabá, na další zase příliš vysoká. MuVo NX poskytovalo s dvaceti pěti úrovněmi o dost lepší možnosti nastavení. K displeji se váže ještě jedna výhrada, a to že na světle není téměř vůbec čitelný.

Součástí výbavy přehrávače je krom USB kabelu i poutko k zavěšení na krk. Celkem nepochopitelně do něj ale výrobce integroval i sluchátka, jejichž kvalita, jak už to bývá, není nijak valná. A tak chcete-li použít svá sluchátka, budete si muset sehnat i náhradní šňůru na krk.

Pokud se v něčem Mega Stick 1 výrazněji odlišuje od konkurence, pak je to možnost kvalitnějšího nahrávání zvuku. Zatímco ostatní výrobci nabízejí pouze vestavěné mikrofony, tento přehrávač disponuje i 3,5mm konektorem pro připojení externího mikrofonu. Napájení obstarává jedna AAA baterie, s kterou je Mega Stick 1 schopen přehrávat hudbu až 12 hodin.

Co se týče funkcí, je součástí názvu přístroje také slůvko "5 in 1", což má značit jejich počet.

Základní funkcí je samozřejmě přehrávání hudebních a zvukových souborů. Mega Stick 1 dokáže pracovat pouze s formáty MP3 a WMA. MP3 soubory zvládá jak v nejvyšší kvalitě, tak s varia-ble bitratem. Kvalita zvuku je velmi slušná, je ale potřeba ji posuzovat s kvalitnějšími sluchátky. V pořadí druhou funkcí je FM přijímač, který oceníte až vás budou nudit skladby v paměti. Do paměti lze uložit až deset různých frekvencí. Třetí možností je nahrávání zvuku, jenž je kódován do WAV souborů při sedmi možných stupních kvality. Při 8 000 Hz zabírá minuta prostor zhruba 500 KB, při maximální kvalitě 48 000 Hz zabere 1,5 MB. Tou předposlední je funkce přenosného média k pohodlnému transferu dat. 128 MB stačí pro běžné dokumenty, tabulky a obrázky snad každému. Zařízení funguje bez ovladačů pod Windows 2000 a XP, pro ty ostatní najdete ovladače na CD. Mega Stick 1 sice nepodporuje USB 2.0, ale u kapacity 128 MB se to ještě dá tolerovat. Zatímco zmíněné možnosti se dají počítat jako samostatné funkce, pátá v řadě obstojí jen těžko. MSI totiž jako poslední funkci uvádí výuku cizích jazyků. Do přehrávače si nahrajete správnou výslovnost a poslechem si ji pak osvojíte.

MSI Mega Stick 1 nabízí za cenu 4 270 Kč obvyklé funkce flashových MP3 přehrávačů, něco málo navíc, a v neposlední řadě rovněž značku renomovaného výrobce. Má však také nedostatky, z nichž se snad MSI poučí, a Mega Stick 2 bude těchto chyb a chybiček prost.

MSI Mega Stick 1

FM rádio, konektor pro mikrofon

nastavení hlasitosti podsvícení displeje, rozměry

Cena vč. DPH: 4 270 Kč

K testu zapůjčila firma: LEVI International, www.levi.cz

§§§§§


Tiskárny pro skupinu osob – test dvou rychlých černobílých tiskáren, určených pro práci v počítačové síti

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0559

V krátkém testu jsme proti sobě postavili dvě laserové monochromatické tiskárny, určené pro připojení do sítě. Obě by měly bez problémů sloužit 5-15 pracovníkům, zvládnou vyšší pracovní tempo a rychlostí opakování své uživatele nezdrží ani nezklamou. Základní modely, které si v krátkosti představíme, jsou cenově výhodné, jejich modularita je současně zárukou, že tiskárny porostou současně s rozvojem vaší společnosti.

Brother HL-7050N

První testovaný výrobek pochází z dílen společností Brother. Při provozu dokáže za minutu zpracovat 28 stránek formátu A4 a nabízí čtyři rozlišení od 300 do 1 200 dpi hardwarově. Při tisku standardně využívá PCL6 ovladač nebo firemní postscript BRScript 3, zároveň může emulovat HPGL, IBM Proprinter XL či Epson FX-850. Tiskárna umožňuje tisk z DOSu, současní uživatelé však ocení spíše Windows 95/98/2000/Me/NT4.0 a Mac OS, stejně jako podporu protokolů TCP/IP, IPX/SPX, AppleTalk, DLC/LCC, NetBEUI, DEC LAT, Banyan VINES.

Tiskárna je vybavena procesorem Toshiba TMPR 4995 266 MHz a 32-288 MB paměti. Spodní podavač pro 500 listů formátu A4 je určen pro běžné kancelářské papíry, média vyšší gramáže, štítky či obálky se zakládají do předního výklopného víceúčelového zásobníku. Komunikaci s počítačem zajišťuje paralelní, sériové, USB a síťové rozhraní. Nastavení a konfiguraci tiskárny lze provést na přehledném ovládacím panelu v pravé horní části zařízení. Vestavěný displej textem informuje o probíhajících činnostech, zároveň změnami barevného podsvícení (zelená, oranžová, červená) informuje o stavu výrobku a případných závadách. Tiskárna je určena pro provoz s max. zatížením 80 000 výtisků A4. Takovému výkonu nemusí stačit kapacita podavačů, proto jsou za příplatek k dispozici doplňky v podobě dalších spodních zásobníků pro 1 500 archů papíru, výstupního přihrádkového podavače nebo zadního duplexního modulu pro oboustranný tisk. Dálkovou správu tiskárny zajišťuje interní webová stránka i software BRAdmin Professional, data na volitelném pevném disku lze sledovat pomocí programu Storage Manager. Uživatelům je k dispozici tzv. Status Monitor, který na pracovní ploše informuje o probíhající tiskové úloze.

Při měření prvního výtisku jsme u textových dokumentů naměřili časy 10,5-16,6 sekundy, celostránkovou vektorovou či rastrovou grafiku jsme ve vysokém rozlišení zpracovali za 25,1 sekundy. Testovací soubor o velikosti 27 stran PDF dokázal Brother HL-7050 zpracovat za 1 minutu a 26 sekund s ovladačem PCL a 1 minutu a 34 sekund s BRScriptem. Firemní postscript je výhodnější volbou pro vektorovou grafiku, nemá totiž problémy se zachováním odstínů a přechodů barev. Rychlost opakování 28 stran za minutu zvládne tiskárna i při hardwarovém rozlišení 1 200 x 1 200 dpi. Pořizovací cena 44 774 Kč není nijak přemrštěná, výhodné jsou i provozní náklady 0,43 Kč na stranu A4 se standardním pokrytím 5 %.

Lexmark T630N

Novinka firmy Lexmark se vypouklým, zaobleným tvarem neliší od starších výrobků stejné značky. Výraznou změnou je ale přemístění ovládacího panelu do středu čelního krytu. Alfanumerický displej je proto lépe čitelný, barevné ovládací prvky navíc usnadňují obsluhu zařízení. Lexmark T630N se v základní verzi kapacitou podavačů nevyrovná konkurenčnímu Brotheru, nabízí totiž prostor jen pro 250 listů A4 ve spodním zásobníku a 100 archů se vejde do čelní výklopné přihrádky. I tentokrát jsou však k dispozici doplňkové zásobníky tiskových médií, jež mohou celkovou kapacitu zvýšit až na 3 850 listů. V nabídce nechybí duplexní modul či přihrádkový výstupní zásobník, přídavná skenovací jednotka navíc může změnit tiskárnu v multifunkční víceúčelové zařízení.

Rychlost opakování 33 stran A4 za minutu, uváděná v technické specifikaci, platí pro režimy 300, 600 a Image Quality 1 200 dpi. Plné hardwarové rozlišení 1 200 dpi zpomalí tiskárnu na 17 stran za minutu. Zvolený procesor s pracovní frekvencí 300 MHz a standardně instalovaná paměť 64 MB přispěly k rychlejšímu tisku prvních stran testovacích dokumentů, které jsme získali za 8,7-9,7 sekundy. Plné hardwarové rozlišení ale zpomalilo tisk celostránkové grafiky na 16-25,7 sekundy. Lexmark T630n je dodáván s PCL6 a PostScript 3 ovladačem pro práci ve Windows či Mac OS, na stránkách výrobce jsou lze získat i nástroje pro práci v prostředí Linux, UNIX, Citrix MetaFrame, Novell či IBM. Pro vzdálenou správu nabízí interní webovou stránku i software. Připojení do počítačové sítě zajišťuje vestavěná síťová karta 10/100B, další možnosti komunikace zahrnují USB rozhraní nebo volitelnou sériovou či paralelní obousměrnou zásuvkou. Konkurenční výhodou Lexmarku T630n je bezpochyby vyšší měsíční zatížení, které může dosáhnout až 175 000 výtisků. Méně výhodná je pořizovací cena 50 490 Kč. Uživatelé mohou správným nákupem spotřebního materiálu výrazně snížit provozní náklady. K dispozici jsou totiž zásobníky na 5 000 nebo 21 000 výtisků, u prvního se náklady pohybují ve výši 0,80 Kč na stranu A4, u druhého klesnou na úroveň 0,57 Kč. Všechny ceny jsou uvedeny včetně DPH.

Brother HL-7050

pořizovací cena a provozní náklady

přehledný ovládací panel

kvalita tisku vektorové grafiky s PCL ovladačem

Cena vč. DPH: 44 774 Kč

K testu zapůjčila firma: Brother, www.brother.cz

Lexmark T630n

rychlost prvního výtisku a kontinuálního tisku

čeština v ovládacím panelu

maximální zatížení

provozní náklady

Cena vč. DPH: 50 493 Kč

K testu zapůjčila firma: SWS www.sws.cz

§§§§§


Dvě stříbrné skříně – 3R Systém R101 a R201 – slušná kvalita za slušnou cenu

Michal Bareš

c03p0560

Pěkných skříní není nikdy dost, zvláště když nejsou příliš drahé. Proto nás potěšila nabídka testu dvou takových skříní. Jedná se o modely firmy 3R System, označené R101 a R201.

Model R101 je vyveden ve stříbrném metalickém zabarvení, a i když je jeho přední odklopný panel vyroben z plastu (opět stříbřitého), jeho úprava je pečlivá a nijak nenarušuje "kovový" vzhled stroje. Skříň o rozměrech 200 x 430 x 480 mm je určena pro základní desky až do velikosti plnohodnotné ATX. Kromě hliníku a plastového předního panelu nás case zaujala především černým pruhem, obsahujícím displej a řadu LED diod, a dále oválným blokem ovládacích tlačítek. Displej neukazuje frekvenci procesoru, jak jsme tomu byli zvyklí v dobách, kdy CPU tikalo rychlostmi do 100 MHz, ale mnohem důležitější hodnotu, kterou je teplota naměřená na jednom ze tří tepelných čidel, obsažených ve skříni. Ta jsou na kabelech, takže je lze umístit podle libosti například jedno na procesor, druhé na pevný disk a třetí do volného prostoru. Celá idea této case se vlastně točí okolo teploty kromě čidel totiž nabízí i regulaci otáček větráků, a to buď automatickou, nebo manuální v pěti úrovních.

Otevřeme-li skříň (k tomu není potřeba šroubovák), najdeme uvnitř kromě čtyř pozic pro 5,25palcová a osmi pozic pro 3,5palcová zařízení (jedna směrem ven) i krabičku, obsahující vše, co je třeba k sestavení počítače, včetně šroubováku. Kvalita zpracování je na velmi dobré úrovni, plechy a kostra jsou pevné a neohýbají se, ale hlavně jsou jejich zakončení tupá, takže při této instalaci se rozhodně neříznete. Krytky pro rozšiřující karty jsou snadno demontovatelné, a i tyto hrany jsou tupé. Pro lepší ventilaci vzduchu je do skříně možné vložit 120mm nasávací větrák a 80mm větrák výfukový. V testované sestavě byl navíc umístěn supertichý zdroj s 12mm větrákem směrem dovnitř skříně. Tato kombinace zajistila téměř úplně tichý provoz počítače.

S ohledem na cenu se těžko hledají zápory. Opravdu jen drobnou výtkou je fakt, že pokud vložíte CD mechaniku do nejspodnější pozice, je třeba ji zasunout o pár milimetrů do útrob počítače. Ve výšce ovládání výsuvného vozítka jsou totiž umístěny i klapky přidržující odklopný přední kryt. Při rychlejším zabouchnutí krytu by mohla mechanika vyjet. Zmínit musíme i přední dvojici USB vývodů a krytku pro umístění infraportu.

Druhou testovanou skříní je R201, která je určena pro základní desky rozměrů Micro ATX. Převládající barvou je také stříbrná, v tomto případě je ale kombinována s černým držadlem panelu a modře podsvíceným ozdobným prvkem. Napohled nám toto řešení nepřipadá tak elegantní jako R101, rozhodně však zaujme a není ošklivé. Co se týče konstrukce a provedení, je R201 podobná předchozímu modelu.

3R System R101

panel s displejem

cena, provedení

klapky předního panelu

Cena vč. DPH: 2 390 Kč

3R System R201

cena, provedení

přeplácanější design

Cena vč. DPH: 1 280 Kč

K testu zapůjčila firma: eD\systém, www.edcz.cz

§§§§§

$$$$$


Software


Na stříbrných kotoučích I

Pavel Tůma

c03p0564

Karty a hazard

Už jste někdy utekli od pracovního nasazení k Solitairu nebo jiné karetní hře, když už vás psychické i fyzické vypětí unavovalo? Hráli jste někdy celou noc poker s přáteli a po urputném boji v šest ráno vyhráli celý bank? Byli jste někdy v kasinu vyzkoušet štěstí v ruletě, kostkách nebo black jacku? Jsem si jistý, že alespoň na jednu otázku jste odpověděli ano. A co takhle mít tyto a spoustu dalších podobně zaměřených her doma na jednom CD-ROMu? To byste potom nemuseli nikam chodit a riskovat, že o něco přijdete. Možná vám to může zajistit CD nazvané trefně Karetní a hazardní hry z edice Žolík společnosti Media Trade.

V internetových stránkách se orientuje už skoro každý, a proto byste neměli mít problémy s užíváním ovládacího rozhraní, odkud si můžete vybrat hru podle svého gusta. A vybírat je opravdu z čeho. Hry jsou přehledně rozděleny do šesti kategorií: automaty, black jack, casino, poker (bohužel chybí oblíbený svlékací poker), solitaire, a srdce. Co je jejich obsahem je z jejich názvu asi dostatečně jasné, a tak si budete moci vybrat některý ze simulátorů různých výherních automatů nebo přehršle karetních her. Musím vás však upozornit, že se jako u většiny stejně zaměřených CD jedná spíše o shareware, a sem tam se dá najít nějaký ten program úplně zadarmo. Pokud vás tedy některá z hazardních her chytne tak, že se nebudete moci odtrhnout dokud nevyhrajete dost, musíte si plnou verzi koupit. V menu jsou ještě dvě další položky, na které se teď podíváme blíže. První z nich je tlačítko Pravidla. Zde najdete podrobná pravidla a průběh jednotlivých her, jež jsou na CD obsaženy. Třeba přečtení takových regulí licitovaného mariáše vám zabere pěknou chvilku, a to je pak ještě musíte pochopit a vrýt si je do paměti. Výborný je také popis pokeru ve více jeho variantách. No a poslední možností výběru v menu je položka Různé, pod kterou se schovává pár užitečných programů, jako je ACDSee, WinAmp, WinRAR, WinZIP a několik dalších.

Pokud je někdo z vás gambler, pak by tento CD-ROM mohl být celkem dobrou odvykací kúrou. Anebo, že by to bylo obráceně nejdřív vyzkoušíte a pak půjdete do kasina pokoušet štěstí? V každém případě, hledáte-li malé nenáročné hry na ukrácení dlouhé chvíle, vyzkoušejte těchto pár hazardních.

Karetní a hazardní hry

hry opravdu pro všechny

přehledné rozdělení

převážně shareware

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: soubor her

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší

Cena: 395 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o., Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4, www.mediatrade.com, www.cd-rom.cz

Albert potřetí (a zatím naposledy)

Strýček Albert je zcestovalý podivín, který doma v podkroví ukrývá roztodivné předměty, jež si dovezl ze svých cest. Ze zaprášené truhly jsme již vytáhli dva deníky. Ten třetí, a zatím poslední, nese název Tajuplný ostrov strýčka Alberta. Na své pouti světem totiž Albert jednoho dne ztroskotal na pobřeží neznámého ostrova a chvíli zůstal nedobrovolným trosečníkem. Díky této epizodě jeho života se můžeme vydat na cestu za starodávným indiánským pokladem.

Už po prvním otevření deníku na vás dýchne atmosféra opuštěného ostrova kdesi v tropech. Všude samé pestré barvy, tajemná atmosféra a sem tam nějaká starožitná relikvie, za kterou by se jistě vydala i Lara Croft. Po stránkách občas přeběhne nebo přelétne nějaká potvůrka z říše hmyzu, ale ani o větší zvířata není nouze, takže vaše oči budou v prvním okamžiku přelétat z jedné strany monitoru na druhou. Na začátku cesty je přístupných jen pár stránek, ale další na sebe nenechají čekat a podle toho, jak budete zruční, se začnou objevovat. Obtížnost a zadání "puzzlů" se liší stránku od stránky a nad některými je nutné se pěkně zamyslet a projít všechny ostatní strany. Většina úloh má různá řešení a na žádnou z nich v tomto albu nenarazíte dvakrát, proto se nudit zaručeně nebudete. Při obracení jednotlivých stran si postupně projdete celý ostrov, od písečné pláže až po ohnivý vulkán. V některých momentech je nutné použít batyskaf a prozkoumat mořské dno, nebo sestrojit jednoduché letadlo a podívat se k sousedům na Ďábelský ostrov, který skrývá nejedno tajemství. Z dalších technických vymožeností jmenujme kolesový parník nebo plachetnici. Na cestě za posvátným kamenem vás provází malý robot Albertek, který v případě nesnází poradí jak na věc. Pokud hru dohrajete až do konce, můžete otevřít dveře vaší fantazii a vytvářet si vlastní obrázková alba ze všech předmětů, které po cestě najdete. Ty je pak možné tisknout, abyste se mohli svými výtvory náležitě pochlubit.

Kdybych měl shrnout celou trilogii, pak by to asi byla jen samá slova chvály. Všemi třemi díly se prolíná přitažlivý příběh, jednoduché ovládání a nádherně barevné, interaktivní multimediální prostředí. Vyzkoušejte si na vlastní kůži jakýkoliv díl z trilogie, a jistě mi dáte za pravdu.

Tajuplný ostrov strýčka Alberta

spojení zábavy a výuky

existence různých cest k cíli

rozsáhlost hry

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: výuka a zábava

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší

Cena: 1 190 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o., Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4, www.mediatrade.com, www.cd-rom.cz

Biologie ve slušivém kabátku

Před nedávnem jste si na těchto stránkách mohli přečíst o revolučním výukovém počinu, který do Čech přinesla společnost Media Trade. Jmenoval se Physikus a tak převratný byl proto, že spojoval v jeden celek výuku ne moc oblíbené fyziky a adventuru, která udivovala svým grafickým zpracováním. No, a teď tu máme první mladší sestřičku (další by měla následovat), která si se svým sourozencem rozhodně v ničem nezadá. Jmenuje se Bioscopia a přináší nám výuku biologie tak, jak se ji nikdo z nás rozhodně neučil.

...Kdesi v daleké budoucnosti na přísně utajovaném místě... Ve výzkumné stanici Bioscopia byly prováděny šílené pokusy. Vědci se snažili do čipů strojů pomocí DNA implantovat umělou inteligenci. Ale jak to tak bývá, výtvory se obrátily proti svým stvořitelům. Stroje málem zvítězily, ale na poslední chvíli se podařilo vypnout hlavní reaktor, a robotům tak došla životodárná energie. Po několika letech se na místo vrací mladá badatelka, aby pátrala po stopách tohoto tajemství, avšak je uvězněna uvnitř komplexu a vysílá své poslední volání o pomoc. A tady nastupujete vy jako neohrožený vědec. Budete muset s dívkou navázat kontakt a oba vás dostat z toho podivného místa...

I když se vám při prvním pohledu na graficky nádherně zpracované exteriéry bude zdát, že tenhle úkol nemůže být moc těžký, opak je pravdou. Na cestě vás totiž čeká nejeden zapeklitý úkol. Budete překonávat různé překážky, a když na nějakou narazíte, pak si můžete být jisti, že ji dokážete překonat pouze díky svým znalostem biologie. Ale nebojte se, všechno se dá nastudovat. Tady máte dvě možnosti. Tou první je projít celým kurzem od začátku do konce a dozvědět se tak něco z botaniky, buněčné biologie, zoologie, antropologie nebo genetiky. Tato výuka probíhá mimo hru a nic vás tak netlačí. V klidu se můžete zaposlouchat do česky namluveného odborného výkladu a při tom si pozorně prohlížet obrázky, animace a videosekvence. Další možnost, jak najít odpověď na zapeklité otázky, je přímo ve hře díky všudypřítomným počítačovým terminálům. Po cestě je nutné sbírat různé předměty, které se v dalších fázích hry budou hodit. Ovládání je řešeno pouze myší, klávesnici tentokrát můžete nechat odpočívat. A ještě pro koho je Bioscopie určena pro děti od 12 let a pro všechny dospělé.

Toto spojení dvou odlišných světů výuky a her je v Bioscopii provedeno dokonale. Většinou vás ani nenapadne, že se něco učíte. A tak by to mělo být vždy. Tedy vzhůru do boje, ať slečna nemusí moc dlouho čekat!


Na stříbrných kotoučích II

Bioscopia

spojení zábavy a výuky

grafické zpracování

přitažlivé zpracování výukové látky

občas nepřehledné

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: výuka a zábava

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší, MacOS 8.5 a vyšší

Cena: 1 490 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o., Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4, www.mediatrade.com, www.cd-rom.cz

Kanadské žertíky

Přemýšleli jste někdy nad tím, proč se vlastně kanadské žerty jmenují, tak jak se jmenují? Že by Kanaďané byli tak vtipní? Ať je to jak chce, všichni víme, o co se jedná. Snad každý z nás se stal alespoň jednou obětí takovéto legrácky a každý nějakou tu vylomeninu někomu vyvedl. Vzpomeňme si na dětská léta a na letní tábory nebo jen na každoročního apríla, který je právě k tomuto stvořen. Ale proč o tom mluvím? Třeba proto, že se na toto téma zaměřila spousta šikovných lidí, kteří vytvořili různé zábavné prográmky a utility. A možná také proto, že se na českém trhu objevil CD-ROM od Špidla Data Processing, jenž nese název Kanadské žertíky s podtitulem Legrační havěť a veselé programy.

V několika kategoriích najdete víc než 250 zábavných prográmků, které vám ukrátí pracovní dobu, potěší zrak unavený z neustálé práce v nudném grafickém rozhraní, pomůžou uvolnit nahromaděný vztek nebo si budete moci vystřelit z přátel (i nepřátel). Ale pěkně popořádku. Jak by se vám líbilo, kdyby se vám na monitoru začala objevovat hlášení typu: Váš disk je právě formátován. Nebo: Ve vaší mechanice je příliš mnoho disket. Či dokonce: Externí chyba inteligence nenalezena. A to je výčet těch příjemnějších legrácek. Co kdyby se vám najednou začaly odinstalovávat všechny programy na pevném disku a vy jste museli bezmocně přihlížet, neschopni tuto činnost přerušit? To může být opravdu infarktová situace a když se pak objeví okno, které vám oznámí, že šlo o legraci, tak to s vámi doopravdy "sekne". Méně závadné jsou různé interaktivní spořiče obrazovky. Díky jednomu z nich se budete muset postarat o obrovskou, neustále hladovou tarantuli. V dalším se vám před očima přemění člověk v kočku, orla nebo jiné zvíře. Výběr je veliký a všechny jsou rozhodně vtipnější než standardní létající okna či hvězdy. Poslední položkou v menu jsou virtuální bytosti, rostliny a zvířátka. Tihle všichni vás budou oblažovat svojí přítomností na pracovní ploše. Budou se procházet mezi řádky, létat mezi okny a dožadovat se vaší pozornosti.

Pokud se doma nebo v práci nudíte a hledáte nějaké zpestření a rozptýlení, pak toto CD je určeno právě pro vás a potěší jistě nejen vás, ale i vaše kolegy, kteří se stanou terčem vašich vtipných útoků. Jen pozor na šéfy!

Kanadské žertíky

infarktové žertíky

množství pěkných spořičů

virtuální postavičky

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor programů

Jazyk: český

OS: Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 399 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín, www.spidla.cz

§§§§§


PC World CD Centrum

Martin Koníček, Lenka Karlíková

c03p0565

MirandaPack 03.461

Licence: zdarma GNU/GPLDomovská stránka:  www.mirandapack.com

Na trhu je nyní mnoho aplikací pro rychlé zasílání zpráv (instant messaging). Pro příklad jmenujme ICQ, AOL, Jabber apod. Každý z těchto programů má své výhody i nevýhody. Asi nejznámějším a nejpoužívanějším produktem je program ICQ, vyvíjený společností AOL (dříve Mirabilis). Ten se díky své dlouhé historii již pořádně rozrostl, což zvýšilo nejen jeho užitnou hodnotu, ale také požadavky na výkon počítače. Proto se skupina nezávislých programátorů uchýlila k vývoji volně šiřitelného produktu Miranda, který je nejen velmi rychlý, ale také znatelně modulární. Jeho podstatnou nevýhodou ovšem byla značná komplikovanost a nutnost instalace mnoha doplňků. Tyto nedostatky se pokouší vyřešit tato speciálně navržená distribuce. Je kompletně v češtině a umožňuje vám tento produkt nainstalovat přímo, včetně těch nejoblíběnějších doplňků. Tím získáte stejně mohutný messenger, jako je třeba originální ICQ. Oproti ICQ však vyniká mnohem vyšší rychlostí, češtinou a hlavně absencí reklam. Rovněž máte možnost převodu kontaktů z originálního ICQ do tohoto klonu, a tak není důvod, proč jej alespoň nezkusit.

All Phones Data Suite 3.2

Licence: shareware, 243 Kč

Domovská stránka: www.apds.cz

Vývoj mobilních telefonů jde dnes rychle kupředu, jejich schopnosti se stále zvyšují, a tak se zde přímo nabízí možnost propojení těchto "miláčků" s počítačem. To zpravidla přináší značné výhody ve správě krátkých textových zpráv SMS (textovky můžete psát mnohem pohodlněji na klávesnici počítače). Rovněž můžete pohodlně zacházet s položkami telefonního seznamu (ten se dá nejen snadno aktualizovat, ale také zálohovat). APDS je určen pro majitele telefonů, jež takovouto komunikaci umožňují. Těm tak může ušetřit problémy vzniklé ztrátou kontaktů, které nelze plně zálohovat na SIM kartu (nelze tam uložit např. e-mail, adresu apod.). Stačí pouze dokoupit libovolný datový kabel (popřípadě infraport) a dát se do zálohování, upravování kontaktů a psaní SMS. Celkově ve mě aplikace vyvolala příznivý dojem. Její cena je relativně nízká a program podporuje širokou škálu mobilních telefonů různých značek (jen z těch známějších jsou to Nokia, Sony Ericsson či Alcatel). Trochu mě však překvapila nemožnost práce s kalendářem mobilního telefonu, stejně jako absence podpory.

Nebojte se vyzkoušet - Z každého soudku trochu...

Martin Koníček

V tomto čísle jsme pro vás připravili zajímavé produkty, jež jsou opravdu výjimečné. Například utilita BitTorent dokáže využívat princip sítě P2P ke komerčním a zcela legálním účelům. Sice nenabízí tolik možností, jako sítě Kazaa či Direct Connect, ale o to má vyšší využití ve vnitropodnikových sítí, které potřebují jednoduchý produkt pro distribuované sdílení souborů. Dalším užitečným produktem je utilita Virtual Drive Creator, jež vám ve Windows umožní snadno a rychle vytvořit virtuální disk. Nakonec se podíváme na standardní aplikace jako je Startup Control Center (slouží pro nastavení programů, které se automaticky spustí po startu operačního systému Windows) a utilitu Excel Fix, určenou pro opravu poškozených souborů vytvořených programem Microsoft Excel.

BitTorrent 3.2.1

Licence: freeware

Domovská stránka: bitconjurer.org/BitTorrent

Přetížená počítačová síť a servery, které nestíhají uspokojit požadavky klientů. To je problém, jenž občas čeká každého administrátora a jeho řešení je leckdy nákladné (přidání dalších serverů a zvýšení kapacity sítě) a složité (rozkládání zátěže mezi servery). Proto se v hlavě autora tohoto systémového plug-inu zrodil nápad, jak využít již dlouho známého principu výměnných sítí P2P. A to tak, aby byl prospěšný i v komerční sféře. Princip aplikace BitTorrent je velmi jednoduchý. Produkt se skládá ze dvou částí vlastního klienta a utilitky pro vytváření tzv. torrent souborů, řídících stahování. Pokud začnete s downloadem, je využita i kapacita dalších počítačů v síti k jeho distribuci. V praxi to vypadá tak, že cílový soubor stahujete souběžně od několika dalších, právě připojených klientů, kteří na oplátku kopírují z vašeho počítače vámi již staženou část souboru. Jinými slovy každý klient stahuje určitou část souboru a zároveň jinou automaticky sdílí přes síť P2P.

Virtual Drive Creator 2.0.2

Licence: freeware

Domovská stránka: www.j-a-associates.com

Snad každý uživatel Windows ví, že v tomto systému má každé úložné zařízení přiřazeno alespoň jedno písmeno (např. primární disk má obvykle přiřazeno písmeno C:). Tento způsob má obrovskou výhodu ve své uživatelské jednoduchosti. Právě proto ve Windows vznikla také možnost mapovat virtuální disky, jež ve skutečnosti neexistují (tento způsob pravděpodobně již znáte z připojování síťových disků). Bohužel Windows již standardně neobsahují možnost vytvořit z nějakého adresáře virtuální disk. Tuto funkci postrádají i přesto, že již byla dávno implementována v DOSu. K tomu, abyste mohli z adresářů vytvořit virtuální disk (i bez širších technických znalostí), slouží právě tento produkt. Jeho ovládání je snadno pochopitelné i pro začátečníka a je k dispozici zdarma (nebo komerčně v rozšířené verzi Pro). To, že se jedná o částečně "amatérskou" práci, dokazuje požadavek programu mít nainstalované knihovny Visual Basic Runtime. Komerční verze se od běžné liší tím, že umožňuje ukládat nastavení přiřazení adresářů k virtuálním diskům.

Startup Control Center 1.01

Licence: freeware

Domovská stránka: www.sureshotsoftware.com

Po startu operačního systému Windows se obvykle automaticky spouští několik pomocných utilit a programů, tedy nejen ty, které jsou uloženy v nabídce "Po spuštění". Mnohdy se stává, že uživatelé chtějí spouštění některých z utilit zrušit, ale nevědí jak. Proto byl vytvořen program Startup Control Center, jenž přehledně do stromové struktury tyto aplikace seřadí. Výpis je přehledným zobrazením jména (spolu s ikonou) a příkazu k jeho spuštění (Command line). Díky tomu můžete velmi snadno deaktivovat či znovu aktivovat automatické spouštění jakékoliv aplikace, popřípadě i služby. I když tato utilita působí na první pohled velmi jednoduše, nabízí kromě vysoké přehlednosti také jednu ojedinělou funkci. Tou je možnost vyřadit aplikace, které se mají po startu spustit pouze jednou (Run once), anebo jsou vázány jen na konkrétního uživatele (Current User). To je často využíváno v systému Windows 2000 a XP.

ExcelFIX 3.40

Licence: trial, 89 USD

Domovská stránka: www.cimaware.com

Tato utilita patří k řadě nástrojů, které dokáží obnovit obsah dokumentu vytvořeného v programu Microsoft Excel. To jsme se také pokusili sami ověřit v uměle nastolených podmínkách. Nejdříve jsme vytvořili standardní dokument v Excelu a uložili jej na pevný disk. Poté jsme jej otevřeli v binárním editoru a zcela náhodně zaměnili několik desítek bajtů v souboru (aby byla simulována chyba například vadnými sektory na disketě). Nyní jsme se pokusili dokument znovu otevřít v Excelu, ale to se již nezdařilo. Právě v této chvíli přišla na řadu naše utilita. Nejdříve soubor diagnostikovala, a potom v náhledu zobrazila soubor v obdobném stavu, v jakém byl před poškozením.

§§§§§


PC World CD Centrum

Martin Koníček, Lenka Karlíková

c03p0566

Display Stix 1.3.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.volny.cz/fractalis

Určitě také znáte situaci, kdy jste si něco poznamenali na lísteček a právě nyní, kdy jej potřebujete, není k nalezení. Samozřejmě, že jej po nějaké době najdete pod hromadou jiných poznámek nebo pod stolem, ale až když jej dávno nepotřebujete. Výborným pomocníkem, jenž vám pomůže vyhnout se takovému neustálému hledání, je jednoduchá utilitka Display Stix. Po instalaci, kterou zvládnete během několika okamžiků, můžete již směle psát neomezené množství poznámek. Ovládání a nastavení je také velmi intuitivní. Display Stix se může spouštět ihned po startu Windows, kdy se nám na obrazovce objeví všechny použité přílepky. Ty lze také zobrazovat "navrchu", což ale někdy obtěžuje při práci. Formát textu lístečků se dá měnit pomocí fontů a jejich velikostí. Aplikaci dotváří možnost zadávání upomínek, kdy po nastavení data a času zazní zvukové upozornění. Display Stix ocení také ti, kterým není blízká angličtina, neboť se mohou jednoduše přepnout do češtiny.

ScreenHunter 4.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.wisdom-soft.com/products/screenhunter.htm

Snímání obrazovek dnes patří k běžným činnostem uživatelů počítačů. Nástrojů pro tuto činnost je nepřeberné množství. Záleží především na požadavcích uživatele, které má program splňovat. ScreenHunter od společnosti Wisdom Software je určen i pro začátečníky. Ovládání je intuitivní a používání s sebou nepřináší žádné komplikace. Ikonu, která ukazuje běžící ScreenHunter, uvidíme v systémové liště. Program si nastavíme v jednotlivých listech a poté již můžeme snímat. Umožňuje vytvářet kopie zvolené obdélníkové oblasti, celé obrazovky nebo aktivního okna. Snímek se dá vložit do schránky nebo do souborů formátu BMP, GIF či JPEG, takže svoji činnost nemusíme přerušovat a můžeme snímat libovolné množství objektů. Dále lze také nastavit jméno ukládaného souboru a cílovou složku.

TimeTechnix 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.timetechnix.com/download.shtml

Automatické zaznamenávání času vám může pomoci např. sledovat, jak dlouho se věnujeme té či oné činnosti. TimeTechnix patří k programům, které může využívat několik uživatelů a vzájemně se mezi sebou přepínat. Samotnou instalaci zvládne i začátečník, avšak ovládání vám přejde do krve až po nějaké době používání. Doporučením je určitě prostudovat si dostupné materiály o běhu aplikace. Veškerý popis (v angličtině) je v nápovědě nebo v přiložených textových soborech. Jsou zde uvedeny všechny funkce a postupy, jež jsou vám k dispozici. Každý uživatel, který aplikaci užívá, si může zaznamenávat své jednotlivé projekty a ke každému z nich zobrazovat jednoduché statistiky, a to denní nebo celkové. Tím získá přesné údaje o čase stráveném u počítače, nebo také na jak dlouho svou činnost přerušil. Práce je automaticky každou minutu ukládána do textových souborů, takže uživatel se nemusí obávat ztráty dat. Tento produkt jistě ocení všichni ti, kteří platí zaměstnance za práci vykonanou na počítači.

Kutilem ve Windows - 3 utility, které vám zpříjemní poslech hudby

Martin Koníček, Lenka Karlíková

Hudba patří ke koníčkům, který má snad většina lidí. Přináší oddych a mnohdy se pojí s nezapomenutelnými zážitky. Dnešní téma nám představí malé, ale šikovné pomocníky, kteří zvládají svoji funkci na výbornou. Pořádek ve stovkách MPtrojek zvládne Media Tagger, jenž se může pochlubit svojí všestranností při vyplňování komentářů. Zazpívat si můžeme s utilitou Lyrics Viewer, která scrolluje text písně přesně podle toho, jaké udává tempo náš interpret. Nakonec se v klidu zaposlouchejte do své oblíbené balady, protože počítač za vás uspí Kill Winamp.

Lyrics Viewer 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.giovannisoft.cz/index.php?stranka=prog.php

Zpíváte si rádi při poslechu vašich oblíbených songů, ale potřebujete si někdy přečíst jejich text? Pak máte několik možností, jak dospět k cíli. Text na stránce posouvat pomocí lišt, což je hodně nepraktické, nebo si nainstalovat program, který danou činnost bude vykonávat za vás. K tomu slouží aplikace Lyrics Viewer, jež patří k těm jednodušším a obsahuje pouze základní funkce. Program lze stáhnout jako zip soubor a jeho instalace neobsahuje žádné složité úkony. V samotném produktu se nastavuje cesta k souboru, který obsahuje text písně. Tento soubor však musí být ve formátu *.txt. Dále si nastavujeme cestu k programu, který se bude po startu Lyrics Vieweru spouštět. Na panelu aplikace také udáváme pomocí posuvníku rychlost scrollování textu. Nyní již můžeme program, který poběží nad ostatními aplikacemi, spustit. Jeho ovládání je jednoduché. Pouze pomocí kláves ENTER, PAUSE, šipek doprava a doleva. Jen je potřeba si před jeho používáním přečíst soubor readme.txt, kde jsou všechny možnosti popsány. V opačném případě se pak může produkt zdát nedokončený. Lyrics Viewer určitě stojí za vyzkoušení, i když programů v této oblasti je nepřeberné množství.

Media Tagger 1.3.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.mediatagger.zde.cz

Vlastníte na svém počítači sbírku několika desítek či stovek hudebních souborů, a chtěli by jste si je dát do pořádku? Poté Media Tagger je ten správný pomocník, který můžete volně stáhnout na internetu. Jelikož se jedná o českou aplikaci, s jejím používáním by neměly být problémy. Samozřejmě si uživatel nejprve musí ujasnit několik termínů, které se týkají multimediálních zvukových souborů MP3, VQF, VMA a OGG, jako APE, ID3v1 nebo ID3v2. Media Tagger upravuje právě komentáře souborů. U MPtrojek je to takzvaný ID3 tag, ve kterém jsou uložené informace o daném souboru. V ID3 lze nastavit název a autora skladby, název alba, rok vydání, enkodér, internetovou adresu a další. Většina sběratelů MPtrojek se snaží o vyplňování pomocí dostupných programů, protože ruční vyplňování je především zdlouhavé a málokdo si dokáže představit vypisovat stovky údajů. Tento freewarový program dokáže shodně upravit libovolné množství souborů, dále umí synchronizovat ID3v1 s ID3v2, formátovat velikost písma, přejmenovávat soubory podle tagu, vytvářet playlisty s absolutní nebo relativní cestou, exportovat soubory do Excelu, poznámkového bloku nebo do HTML. Veškeré informace o albech se stahují z www.freedb.cz, kde je internetová databáze FreeDB. Práci s aplikací dále usnadňuje barevné rozlišení, které nám udává, v jakém stavu se nyní nachází mptrojky. Všem, co ještě nemají svůj oblíbený nástroj pro spravování hudebních souborů, mohu Media Tagger vřele doporučit, protože je určitě potěší svou rychlostí, spolehlivostí a hlavně svým příjemným ovládáním.

Kill Winamp 1.6

Licence: freeware

Domovská stránka: www.destruction.nu/kw.html

Většina uživatelů počítačů se jistě někdy setkala s aplikací Winamp, která patří k jedné z nejpoužívanějších při přehrávání hudebních souborů ve formátu MP3. Malým pomocníkem právě tohoto produktu je utilita Kill Winamp. Právě její jednoduchost potěší všechny, jež si ji nainstalují. Samotný název aplikace již napovídá, co můžeme očekávat. Kill Winamp umožňuje automatické vypnutí Winampu nebo celého počítače. Stačí zadat časový limit nebo počet písniček a poté již jen program aktivovat. V rozšiřujícím nastavení lze také zvolit varování 10 sekund před vypnutím. Takže nyní již můžete v klidu poslouchat před spaním své oblíbené skladby, aniž by jste museli vstávat kvůli vypnutí počítače.

§§§§§


Na cestě k tečkované síti – Borland C#Builder velmi detailně propracovaný vývojářský nástroj pro MS.NET

Marcel Skalský

c03p0570

Přibližně před rokem a půl se firma Borland oficiálně přihlásila k podpoře tehdy nastupující technologie Microsoft .NET. Od té doby tato podpora prošla různými peripetiemi v podobě Delphi 7 .NET Preview apod., aby se na počátku letošního léta dočkala konečně správného hmatatelného vyjádření: nového produktu C#Builder.

C#Builder pochopitelně vychází z tradic borlandovských vývojářských nástrojů, takže se jedná o plně grafické dvoucestné vývojové prostředí se zakomponovaným editorem, vizuálními návrháři, kompilátorem, ladicími prostředky a celou řadou dalších pomůcek. Na první pohled je uživatelské prostředí podstatně těsnější a uspořádanější, než jsou zvyklí třeba uživatelé Delphi nebo C++Builderu. Při bližším zkoumání zjistíte, že se prostředí chová podstatně víc kontextově, takže například při přepnutí mezi návrhovým režimem formuláře a editorem zdrojového kódu se změní paleta komponent (nyní nazývána Tool Palette) na paletu šablon kódu (Code Snippets). Příjemné je vytažení nevizuálních komponent do zvláštního panelu, takže už by se vám datové zdroje neměly toulat po formulářích. Samozřejmostí jsou všechny funkce dokončování kódu a in-line nápověd, známé jako CodeInsight.

C#Builder je k dispozici ve čtyřech verzích. Nejnižší z nich nese označení Personal a tvoří jakýsi úvod do programování pro .NET. Vzhledem k mohutné výbavě, jakou .NET framework poskytuje, se jedná o poměrně výkonný produkt, navíc při zakoupení určený i pro komerční vývoj. Druhým stupněm je Professional, vybavený pro vývoj lokálních a vybraných SQL databází i přes takzvaný Borland Dataprovider, který má oproti standardnímu ADO.NET celou řadu výhod je kompatibilní se všemi standardními datovými komponentami, nabízí přístup k více databázím, poskytuje živá data už během návrhu aplikace, a díky jednokrokovému přístupu zjednodušuje portování aplikací na různé databáze.

Třetím stupněm k "vrcholu" je edice Enterprise s plnou podporou vývoje SQL databází a unikátní technologií JANEVA, propojující světy .NET a Java. Technologie JANEVA je novinkou v produkci Borlandu, i když je postavena na osvědčené technologii Visibroker. Jedná se o konverzi datové komunikace .NET do protokolu IIOP se všemi jeho výhodami, čímž jsou překonávána slabá místa řešení komunikace přes webové služby nebo bridge.

Nejdražší verzí je edice Architekt. V době vzniku této recenze ještě nebyl k dispozici, ale z dostupných pramenů je patrné, že přinese hlavně objektové modelování aplikací a přímou implementaci UML modelů do kódu aplikace.

K C#Builderu dostanete navíc další užitečné věci. Zejména vás musím upozornit na produkt firmy ComponentOne, tvořený několika desítkami užitečných profesionálních komponent pro tvorbu WinForms i WebForms aplikací (grafy, datové mřížky, kompresní a reportové komponenty, komponenty pro webové obchody atd.). Jedná se skutečně o gigantickou sadu, kterou mohou uživatelé ostatních nástrojů jenom tiše závidět! Dále pak najdete mimo jiné generátor tiskových sestav Crystal Reports, "zatemňovač" kódu Wise Owl Obfuscator nebo vývojářské edice všech čtyř podporovaných SQL serverů.

Celkově musím říci, že na mě C#Builder udělal už v první verzi velký dojem. Prostředí produktu je skutečně do detailu propracované a dělá se s ním velmi pohodlně. Přechod z ostatních produktů může zpočátku činit drobné problémy, protože se leccos přemístilo jinam (paleta komponent, kontextové editory komponent). Nicméně se díky dobré logice a ergonomii uspořádání dá na vše rychle zvyknout. Pokud jde o problémy a dětské nemoci produktu, určitě na nějaké narazíte. Vždyť se jedná o první verzi. Nicméně se nezdá, že by byly závažné, a navíc Borland uvolnil už během prázdnin první opravu, která řeší problémy vyskytující se zejména v editoru kódu. Takže se dá říci, že vám nic nestojí v cestě k programování pro .NET.

Borland C#Builder

přehledné uspořádání

výborné nástroje

špičková výbava v ceně

kvalitní doplňky a produkty třetích stran

drobné nepřesnosti při editaci kódu

náročná instalace a rozměry produktu

K recenzi poskytla firma: Borland, Francouzská 30, Praha 2

www.borland.cz

Cena: 32 500 Kč (bez DPH) za verzi Professional

§§§§§


Zálohy podomácku – PowerQuest Drive Image 7 – jednoduchá zálohovací pomůcka

Patrik Malina

c03p0571

Pokud na svém počítači provádíte alespoň trošku smysluplnou práci, představuje pro vás zálohování nikoliv možnost, ale nezbytnost. Jedním z důvodů je snaha o zachování možnosti startu systému i po případných katastrofických pádech, druhým pak pochopitelná obava o cenná data. Pokud je přesně toto váš případ a neřešíte veškeré pády pouze novou instalací celého systému, mohl by vás zajímat Drive Image 7.

Pomůcka pochází z dílny zavedeného výrobce a prošla již slušným vývojem. Jedná se o řešení pro "domácí" uživatele, tedy pro zálohování primárně jednoho počítače, čemuž odpovídá nabídka funkcí. Základní koncepce činnosti aplikace je "asymetrická" při provádění záloh umí Drive Image uchopit pouze celý disk nebo oddíl jako celek, a nedovolí vám tedy specifikovat určité složky či soubory. Po vytvoření zálohy máte však následně širší možnosti: lze obnovovat celý disk jako takový, případně vybírat pouze konkrétní soubory a složky (alespoň teoreticky, viz dále). Další možností je obnova celého systémového disku po úplném, likvidačním pádu Windows pomůže vám v tom instalační CD, jež může zapracovat ve funkci bootovacího média a následně ze zálohy obnoví systémový oddíl.

Prvním krokem po instalaci je tvorba potřebných záloh pomocí základního rozhraní aplikace. Jde o uživatelsky snadnou proceduru, neboť je potřeba pouze vybrat zdrojový disk či oddíl a potvrdit v průvodci několik voleb. Vybíráte cíl zálohy, dále míru komprese dat pro šetření místa, kontrolu zálohy po jejím vytvoření, rozdělení na několik menších souborů a též například ochranu heslem. Posléze již program sám zapracuje a sestaví záložní kopii na mém počítači (Athlon 700 MHz, 512 MB RAM, Win XP Professional) trvala záloha 4GB systémové partice na jiný oddíl cca 35 minut a data se "smrskla" na 2 GB (byla zapnuta nejvyšší míra komprese a následná kontrola zálohy). Za důležitý považuji fakt, že průběh zálohování nijak výjimečně nebránil v další práci na počítači, neboť jeho odezva sice byla pomalejší, ale nijak omezující.

Máte-li potřebu více si pohrát s prováděnými operacemi, přepněte si ovládací rozhraní na "Advanced View" (pokročilý náhled) a sestavte si vlastní Backup Job, tedy zálohovací úlohu. Krom již popsaných parametrů máte nyní k dispozici plánování času a data spuštění, a také lze definovat periodicitu, resp. jednorázové provedení např. během nejbližší noci. Časový plán lze u takto sestavené úlohy i dodatečně změnit.

Podobně přímočarý jako tvorba zálohy může být rovněž proces obnovy. Můžete obnovit celý disk na původní místo, ale také přenést existující disk formou zálohy na místo nové, tedy náhradní hardware. Pokud potřebujete obnovit pouze část dat, posloužit by vám měl nástroj Backup Image Browser, což je jakýsi správce archivovaných souborů. Bohužel, s touto pomůckou jsem nic nesvedl, neboť z důvodů mně neznámých prakticky nefungovala (ani na Windows XP, ani na Windows 2000), takže v podstatě 1/3 produktu je k ničemu.

Nástroj Drive Image představuje vhodné řešení pro domácí uživatele, kteří se nehodlají zabývat podrobnostmi zálohovacích strategií. Umožní vám rychle pořídit zálohu celého disku a v případě potíží obnovit pohodlně původní data. Velmi cenná je možnost kompletní obnovy systémového disku s Windows a mezi přednosti aplikace rozhodně patří snadné a přehledné ovládání. Nefunkční prohlížeč zálohovaných souborů však považuji za nepochopitelné a neomluvitelné selhání tvůrců programu.

PowerQuest Drive Image 7

záloha celých disků, oddílů

uživatelské rozhraní

zcela nefunkční Backup Image Browser

K recenzi poskytla firma: PowerQuest

www.powerquest.com

Cena: 1 290 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Nový ”vyměňovač” od Microsoftu – poštovní server Microsoft Exchange Server 2003 Enterprise Edition

Vladimír Vondráček

c03p0572

Z dílen softwarového giganta vyšla nová verze poměrně zaběhlého produktu, a číslovka naznačuje, pro který systém je určena Windows Server 2003. Je sice pravda, že se spokojí i se serverovými Windows 2000, vyžaduje však instalaci nejnovějšího Service Packu 3.

Nová verze se vyznačuje vysokou mírou integrace s ostatními komponenty serverového operačního systému. Pro svoji práci využívá mechanismů Active Directory a DNS, stejně jako příslušných komponent Internet Information Serveru. Konkrétně jde o podporu protokolů SMTP pro přenos pošty a NNTP pro "news" komunikaci.

Celý konglomerát je příkladem ukázkově provázaného stavebnicového systému, využívajícího např. společnou autentifikační platformu pro přístup do Exchange systému i k ostatním službám na serveru spuštěným. Samotný systém Exchange serveru se ovládá, jak jinak, prostřednictvím unifikovaného rozhraní Microsoft Management Console (MMC). Přístup k jednotlivým nastavením je tak zřejmý a naštěstí nevnáší vlastní postupy do zaběhnutých kolejí konfigurace systémových komponent. Pro co nejlepší výsledky práce Exchange serveru je možno velmi detailně konfigurovat jeho chování. Pochopitelně je kladen důraz na zabezpečení komunikace proti nepovolanému vstupu, kromě základních omezení je možné konfigurovat i profily jednotlivých uživatelů včetně přihlašovacích skriptů.

Exchange je samozřejmě primárně určen jako poštovní server a server pro pracovní skupiny (intenzivní spolupráce s aplikací Outlook), jako takový podporuje všechny aktuální poštovní protokoly přenosu elektronických zpráv a "news". Kromě klasického přístupu pomocí e-mailového klienta je možno přistupovat do schránky prostřednictvím webového rozhraní, automaticky generovaného pomocí ASP technologie IIS serveru. Výrobce avizuje kromě vylepšení v oblasti konfigurace i pokrok ve stabilitě a zabezpečení Exchange systému. K tomu je nutno dodat, že konfiguračních možností je poměrně hodně, a dle mého názoru není tak složité něco opomenout nastavit nebo upravit.

Pokud již používáte některou starší verzi Exchange Serveru a pojali jste chuť držet krok s vývojem tohoto produktu, musíte se připravit na drobné potíže s migrací, které jsou ovšem slušně ozřejmeny v doprovodné dokumentaci. A je třeba, jak je již popsáno výše, počítat i s upgradem serverového operačního systému. Doporučen je Windows Server 2003, který je, stejně jako Exchange Server, členem technologie Microsoft .NET. Exchange Server 2003 je prostě důstojným pokračovatelem svých předchůdců, implementujícím nejnovější tendence v dané aplikační oblasti.

MS Exchange Server 2003 Enterprise Edition

škálovatelnost

konfigurační rozhraní

K recenzi poskytla firma: Microsoft, s. r. o. Novodvorská 1010, Praha 4

www.microsoft.cz

§§§§§


Hudební ráj pro nadšence – Audio a MIDI sekvencer Magix Music Studio 7 – laciné řešení pro domácí ”studio”

Vladimír Vondráček

c03p0573

Během testování tohoto produktu jsem si s trochou nostalgie vzpomněl na dobu, kdy jsem recenzoval jeho prapředka s pořadovým číslem tři. A s potěšením musím konstatovat, že se nemění jenom číslovka v názvu softwaru, ale i kvalita a možnosti práce s ním. Nicméně, a to se ne vždy podaří, to dobré z minulých verzí se zachovalo. Se sedmičkou přichází i trochu jiná filozofie, Music Studio 7 je rozděleno na dva programy: MIDI Studio 7 a Audio Studio 7.

První z nich je de facto s malými změnami ekvivalentní minulé verzi. Uvedené změny se týkají spíše designu a ovládání aplikace. Je vylepšeno využití myši a možnosti vlastního notového zápisu. I když nemáte přímo nějaké externí MIDI zařízení, jako klávesy nebo syntetizátor, je možno skládat hudbu přímo v počítači a výsledek generovat prostřednictvím vzorkové tabulky zvukové karty. Aplikace podporuje až tisícovku jednotlivých MIDI stop, což je počet dostačující. Pokud byste ovšem s tímto objemem přece jen nevystačili, verze De Luxe přidává ještě jednou tolik. Podobně rozdělen je počet možných audiostop: 24 standardně a 48 ve verzi De Luxe. Dále je nabízena sada rozmanitých efektů pro úpravy výsledné skladby, nechybí filtry či ekvalizéry pro jednotlivé stopy (neboli virtuální nástroje). Každý, kdo se v hudbě vyzná, může doma za pár chvil zkomponovat i složitou skladbu (pokud máte k dispozici dostatečně rozsáhlou tabulku vzorků, hardwarovou nebo softwarovou). Kromě vlastní tvorby je možné použít i připravené sady základních samplů, případně dokoupit několik dalších CD, na kterých jsou samply tematicky řazeny.

Audio Studio 7 již neposkytuje přímou možnost hudbu vytvářet, slouží k práci s již hotovým digitálním záznamem. Jako zdroj audiodat slouží jednak soubory na pevném disku nebo CD, lze však použít i mikrofon k nahrání vlastní hudby. Nejedná se však o její komponování, pouze o záznam z externího zdroje. Pomocí slušné kolekce filtrů a digitálních efektů lze získaná data prakticky libovolně upravovat, modelovat nebo deformovat. Většina efektů je aplikována "v reálném čase", není třeba čekat, než proběhne příslušná transformace. Celá práce na úpravách je tak nadmíru interaktivní a tím i příjemná. Jediné omezení je v tomto případě výkon počítače, u slabších strojů může docházet ke krátkým prodlevám. Náročnější efekty jsou realizovány off-line metodou, tedy je zastaveno přehrávání vzorku, efekt je aplikován a posléze přehrán upravený záznam. Stejně jako v případě MIDI Studia, i zde je sofistikovaně řešeno ovládání myší. Toto polohovací zařízení může pracovat v různých režimech, které lze velmi jednoduše a rychle přepínat. Je tak dosaženo ještě většího pohodlí ovládání, není tedy již třeba hledat příkazy v zanořených nabídkách. Uživatel může věnovat svoji pozornost pouze vlastní práci.

Konečně je možné pracovat přímo se soubory formátu MP3, jež lze použít jako zdroj zvuku, a lze v něm výtvory i ukládat. Rovněž se oproti minulým verzím zlepšila kvalita tištěného manuálu, který je sice psán stále poněkud rozšafným tónem, po formální stránce je však v pořádku. Vcelku se nejedná o výrazný skok v použité technologii, ale spíše o kvalitativní posun metodou menších, dobře promyšlených úprav designu aplikace a jejích vlastností.

Magix Music Studio 7

podpora formátu MP3

rozdělení do dvou logických celků

K recenzi poskytla firma: TOP Distributor, s.r.o., Slévárenská 20, 709 00 Ostrava-Mariánské hory, www.topcd.cz

Cena: 1 999 Kč (verze De Luxe 3 999 Kč)

§§§§§


Nemějte strach ze lví hřívy! – Corel KnockOut 2 – speciální nástroj pro vymaskování objektů s velmi členitými okraji

Pavel Korec

c03p0574

Přestože profesionální bitmapové editory disponují nástroji na maskování podle barev, či magickými hůlkami s nastavitelnou tolerancí, tak pro opravdu dokonalé vykrytí složitějšího objektu musíte někdy sáhnout po ručním malování, postupovat velmi zvolna a opatrně. Je to práce často na celé hodiny a obsahuje řadu kroků, které vám nedovolují se vrátit, a musíte začínat znovu a od počátku. Pokud například při maskování zvolíte tu příliš silný, tu naopak slabý okraj, ve výsledku se některé detaily a linie téměř nezobrazí, zatímco jiné mají barevný závoj. Rozmazávání na hranicích objektu či odstraňování bílých a černých okrajů, jsou sice účinné metody, ale někdy se nedají s uspokojivým výsledkem použít. Neustále musíte také přizpůsobovat zvětšení a při kresbě na kraji okna zatajit dech. Máte-li již precizně vykrytý objekt, zpravidla ho bez další ztráty věrohodnosti nemůžete použít pro naprosto jinak barevné pozadí, než pro jaké jste ho připravovali. A konečně bez speciální fotografie některé objekty ani vymaskovat nejde. Anebo jde?

Corel KnockOut je program, který vás těchto starostí zbaví. Můžete ho nainstalovat jako "plug-in" do svých Adobe-kompatibilních editorů (např. Adobe Photoshopu, počínaje 5. verzí), Corel Photopaintu, či Corel Painteru, aj. Nenahrazuje však maskování k tomu má příliš specializované nástroje. Řadu maskovacích operací můžete nadále provádět ve svých oblíbených editorech. Kdykoli však potřebujete vykrýt složité okraje (pozadí ve vrstvě), jako jsou třeba vlasy, srst zvířat, tráva, keře či stromy, použijte KnockOut.

Po spuštění plug-inu se objeví jednoduché prostředí s několika typy nástrojů a kontextově citlivou lištou. Pro vykrývání objektů použijete především dva kreslicí nástroje. Tím prvým vyznačíte plochu, která zcela jistě do objektu bude patřit. Druhým pak tu, která tam rozhodně patřit nemá. To znamená, že okraj budoucího objektu vymezíte mezi dvěma (komplanárními) čarami.

Při vytváření křivek můžete použít "kresbu od ruky", nebo kresbu složenou z přímek. Druhá metoda je velmi rychlá a řada uživatelů ji používá i při běžném maskování (zejména pokud nepracují s grafickým tabletem, ale myší) pomocí drobných úseček. Zde však klidně můžete natahovat dlouhé čáry s množstvím ostrých rohů výsledný okraj jimi nebude vůbec ovlivněn! Jde pouze o vymezení ploch dokonalost čar není důležitá.

Práce, která by vám při vykrývání rozčepýřené kštice trvala hodinu, zabere v KnockOutu minutu. Samozřejmě můžete být důkladnější a vytvořit přiblížením linií dokonalý, absolutně realistcký a na pozadí nezávislý objekt. Nakonec stisknete tlačítko a program za okamžik vygeneruje "okraj" v alpha-kanálu. Dlužno dodat, že s vykrývacími křivkami můžete pracovat podobně jako se selekcemi, tj, přidávat je či ubírat (to je úloha kontextové lišty). Pokud program zanechá kolem sebe tu a tam jemné závoje, snadno je odmažete v aplha-kanálu gumou, nebo naopak chybějící části vyplníte štětcem. Zvláštní kreslítko slouží k úpravě (opravám) "bod po bodu".

Někdy je vhodné části vykrývaného objektu jemně rozostřit, zatímco jiné ne. K tomu slouží další "maskovací" nástroj. Plocha jím omezená, a současně omezená vnitřní okrajovou křivkou, bude rozostřena.

Posledním typem nástrojů vytvoříte bleskurychle ostré stíny. Podobně jako v případě vymezení okraje objektu vnější a vnitřní křivkou, nakreslíte i zde velmi rychle přibližný tvar, přičemž program vykreslí objekt, respektive jeho ostrý stín absolutně přesně.

Corel KnockOut je velmi efektivním pomocníkem. Radikálně urychlí výběr objektů a navíc si můžete dovolit použít pro svůj kreativní záměr i fotografií, o nichž byste jinak vůbec neuvažovali. Případně vytvoříte zbrusu nové, intuitivně-realistické scény. Skvělé je, že vykryté objekty s tak jemnými a složitými okraji, jakými jsou vlasy, nebo srst zvířat můžete bez obav podkládat jak černým, tak i světlým pozadím.

Corel KnockOut 2

úspora času, velmi efektivní

rychlé naběhnutí plug-inu

nelze využívat selekcí vytvořených v editorech

K recenzi poskytla firma: Corel, Šaldova 34, Praha 8, www.corel.cz

Cena: 2 150 Kč (bez DPH)

§§§§§


(Webová) grafika pro každého – Ulead PhotoImpact 7 – komplexní grafický editor pro snadnou tvorbu webových stránek

Hynek Vácha

c03p0575

Již celkem dlouho výkon běžného počítače překračuje hranici, kdy jej naprostá většina uživatelů používala jako jakýsi "chytřejší" psací stroj, vytvářela v něm jednoduché tabulky a sem tam vedla účetnictví. Proto je dnes možné na (skoro) každém počítači používat i mnohé další programy, které byly dříve doménou pracovních stanic vzhledem k náročnosti na výpočetní výkon, kapacitu paměti nebo pevných disků. Dnes se můžeme snadno i doma pustit do tvorby či úprav grafiky stejně tak dobře, jako třeba do stříhání videa. A právě různé grafické úpravy jsou dnes, v době internetu, ve středu pozornosti. Jedním z programů, jenž je jako stvořený pro tvorbu webové grafiky, je PhotoImpact od společnosti Ulead (firmy, která je také producentem známého Gifanimátoru a několika programů pro zpracování filmů). Kromě mnoha základních funkcí, jež jsou součástí každého lepšího grafického editoru, jako je množství filtrů, základních operací s obrázkem, štětců, nástrojů pro výběr, či kvalitní historie, totiž obsahuje knihovnu efektů a další nástroje pro usnadnění tvorby webu (vytváření pozadí, tlačítek atd.) a samozřejmě také možnost exportu výsledného obrázku (třeba i přímo na web). Vzhledem k tomu, že většina z vás již s nějakým grafickým editorem zajisté pracovala, zaměřím se na funkce, které tento program činí jaksi výjimečným.

Začít je možné něčím, co by se dalo nazvat knihovnou efektů. Zde naleznete nejrůznější efekty a další "vychytávky", které můžete s obrázkem (nebo textem, částí obrázku...) udělat. Pouhým kliknutím můžete udělat ledový nápis, přidat zajímavě vypadající blesky či obrázek jinak "vyšperkovat". Efektů je zde opravdu mnoho a celkem dost jich je opravdu podařených. Díky nim se i pro graficky méně nadané otevírá možnost vytvořit pěkné obrázky.

Mezi další, pro web velmi zajímavé nástroje patří Component, Button, či Background designer. Těmto částem se nyní budeme ve jmenovaném pořadí věnovat. Pomocí Component designeru si můžeme vyrobit bannery, tlačítka, bullets, ikony a oddělovače (separátory). Práce s ním je velice jednoduchá, stačí si pouze vybrat požadovaný vzhled komponenty a v Průvodci postupně zadat požadované hodnoty. Je to snadná a rychlá procedura s dobrým účinkem.

Velmi podstatnou částí webových stránek jsou jistě tlačítka. Nejdříve si v menu musíme zvolit jeho tvar (podle toho se mění nabízené možnosti). U členitějších kreací si můžeme zvolit tvar, vypouklost, úhel, styl vypouklosti, kontrast, světlo, stín a mezeru. Samozřejmě existuje mnoho dalších nastavení, pomocí kterých můžeme tlačítko dovést k dokonalosti. U tlačítek obdélníkových tvarů se možnosti nastavování mírně liší.

Vytvořit jednolité pozadí zajisté není problém, ale vytvořit pozadí s pěknou grafikou dá mnoho práce, a nejste-li v takovýchto návrzích zběhlí, strávíte tím dost času. Tento Průvodce vám úkol, díky nabídce mnoha variant, značně usnadní. Měnit můžete velikost obrazce (máte možnost nechat zvolený obrázek na stránce opakovat), typ schématu či textury, způsob tvorby pozadí (do obdélníku, do vlnek), hustotu, amplitudu a světlost (resp. tmavost). Konečný výsledek si celý můžete prohlédnout, a jste-li s ním spokojeni, uložit.

Dalším velmi oblíbeným prvkem webů jsou obrázky, které se po přejetí myší změní. I s tímto vám může PhotoImpact pomoci zjednodušením nastavení většiny používaných vlastností (popisek obrázku, cíl odkazu).

Jak jsem již naznačil, jedná se o program, který vám umožní všemožné úpravy grafiky (té webové zvlášť). V mnoha funkcích si PhotoImpact nezadá ani s Adobe Photoshopem.

Ulead PhotoImpact 7

nástroje pro tvorbu webu

vizuální nastavení mnoha efektů

možnost přímého importu obrázku z mnoha zařízení

K recenzi poskytla firma: Ulead, www.ulead.com

Cena: 3 800 Kč (bez DPH)

§§§§§


Jsou vám data drahá? – Dantz Retrospect 6.5 – intuitivní a bezbolestné zálohování

Martin Kybal

c03p0576

Čas od času si každý z nás vzpomene, že by si měl zazálohovat svoje data. Domácí uživatelé mohou spoléhat na štěstí, avšak pro velké společnosti, ale i lékaře nebo živnostníky by se tato sázka mohla stát osudnou. Mnohé odrazuje složitost zálohovacích programů, jejich cena nebo čas, který by museli strávit studiem problematiky. Vhodným nástrojem pro spolehlivé uložení životně důležitých dat by se pro ně však mohl stát Retrospect společnosti Dantz. Program který je vyvíjen od roku, 1989 a nutno podotknout, že roky vývoje jsou na něm znát. Nejdříve se podívejme, v jakých verzích a provedení se nabízí.

Základní variantou je verze Professional, určená k zálohování dat z jednoho počítače lokálně a dvou počítačů prostřednictvím síťových klientů. Small Business Server je určena pro práci na stejnojmenném produktu Microsoftu. Single Server je pak koncipována pro ostatní serverové produkty rodiny Windows. Serverové verze umožňují zálohovat jen místně, nikoli přes klienta. To umí až poslední varianta Retrospect Multi Server -, jež je cílena na větší firmy.

Filozofie

Na Retrospectu je patrné, že si při jeho návrhu dali vývojáři práci, a jejich úsilí se vyplatilo. Ovládání je intuitivní, propracované, a to nejen co se prostředí programu týká. Namátkou zmíním takzvaný proaktivní backup, který dovoluje spolehlivě zálohovat mobilní uživatele počítačových sítí. Uživatel přijede z cest, zapojí notebook do sítě a klient se ohlásí řidicí aplikaci Retrospectu. Ta zkontroluje, na kdy byla záloha plánována, a pokud v té době neproběhla, okamžitě ji zahájí. Další technologií je Disaster Recovery. Název napovídá, že bude zachraňovat situaci v případě havárie. Tato funkce dovoluje vygenerovat bootovací CD, z nějž potom můžeme obnovit poškozený systém prakticky z ničeho. Samozřejmostí je šifrování zálohovaných dat technologií DES, která znemožní jejich čtení v případě ztráty nebo odcizení zálohovacího média.

Možnosti

Data je možné prostě kopírovat z cílového místa na vybrané zálohovací médium. Dále provádí současnou kompresi dat pro zvýšení efektivity a rychlosti. Dokáže vytvářet kompletní zrcadla disků, a to jak lokálních, tak síťových. Může ukládat data do souboru na pevný disk, zálohovací pásky DAT, mechaniky CD-RW, páskové knihovny.

Každý zálohovací program dokáže uložit jen ta data, na která "dosáhne", a to může být u trvale běžících serverů a aplikací někdy potíž. Například takový SQL server si drží své databáze stále otevřené, a operační systém nedovolí jejich čtení jinými programy. Retrospect je proto vybaven širokou řadou zálohovacích agentů, jež dovolují přistupovat i k takto blokovaným souborům. Zpřístupňují data MS SQL Serveru, Exchange nebo obecně otevřené soubory na serverech.

Závěrem

Od předchozí verze 6.0 doznal program změny v uspořádání ovládání, a přibylo několik nových funkcí. Namátkou zmíním možnost dostávat informaci o výsledku zálohování mailem nebo možnost generovat je do podoby HTML stránek. Naopak mne překvapilo, že fira nerozšířila počet zálohovacích agentů. Mohla by přibýt i podpora Linuxu, databází Oracle nebo groupwarových produktů, jako je Lotus Domino.

Dantz Retrospect 6.5

cena

intuitivní ovládání

počet podporovaných zařízení

K recenzi poskytla firma: Quentin, s. r. o., www.quentin.cz

Cena: 3 528 Kč (vč. DPH) za verzi Pro

§§§§§

$$$$$


Knihy


Rozumíme C++ I

Patrik Malina

c03p0519

Pokud neberete do ruky první knížku o programování v C++, možná stejně jako já cítíte jakoby existenci dvou pedagogických táborů: ten bezesporu silnější považuje za základ výuky znalost staršího, tradičního "céčka", od nějž se odráží. Tato kniha patří, a to dosti striktně, na druhý břeh: tvůrci v ní přistupují k C++ bez výše zmíněného předpokladu a snaží se jeho logiku servírovat bez okolků. Pokud neznáte C nebo vás jiná publikace odradila, tohle by mohlo být to pravé.

Přístup autorů pochopitelně není žádný unikát, ale jejich forma se navíc vyznačuje důsledným uváděním příkladů s využitím specifik C++, a to v podstatě od samého počátku knihy. Přesto bude mezi čtenáři jistě spousta těch, kteří C umí. Předně, publikace určitě není úplně pro začátečníky. Pokud jste nikdy neprogramovali, daleko se nedostanete. A látka je pochopitelně logickým pokračováním spíše pro "céčkaře", než pro vyznavače objektových variant Pascalu.

Struktura jednotlivých kapitol je navržena bezesporu na základě bohatých pedagogických zkušeností. Autoři ctí zásady přiměřené délky výkladu, každá stať je zakončena pěknou kolekcí úloh pro samostatné řešení, text je většinou srozumitelný a příkladů není zbytečně moc. Místy jsem měl dojem, že se tvůrci upnuli na některé detaily až příliš, i když se v dalším výkladu téměř vždy ukázalo, že to mělo svůj důvod. Pokud se v této problematice slušně orientujete, nahlédněte třeba na několika místech na práci s různými operátory, možná budete příjemně překvapeni. Totéž platí třeba i u látky o ukazatelích a jejich aritmetice. Na druhou stranu, ačkoliv jde o C++, "třída a spol." není svrchované božstvo a dostane se jí přesně tolik místa, kolik zaslouží.

Myslím si, že kniha je vhodná minimálně pro dvě skupiny lidí. První z nich je, v souladu se záměry autorů, složena ze zájemců víceméně nedotčených C++ a C, ovšem s alespoň základními schopnostmi algoritmizace. Druhou skupinou jsou pokročilejší programátoři, kteří ovšem tento jazyk "přeprali" s knihou, jež v nich zanechala nepříjemné vzpomínky. Zde si můžete spravit chuť. A jedna drobnost: výklad je nezávislý na platformě, na níž C++ proháníte.

Autoři: Andrew Koenig, Barbara E. Moo

Vydavatelství:

Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 387

Doporučená cena: 369 Kč

Návrh programů pomocí vzorů

Patrik Malina

O tom, že nakladatelství Grada dává ve svých edičních plánech prostor i poměrně zásadním počinům z oblasti moderního programování, jste se mohli přesvědčit již v případě knihy o refaktoringu, neboli zjednodušeně znovuvyužívání jednou napsaného zdrojového kódu. Prakticky ve stejnou dobu byla uvedena na trh i tato publikace, zaměřená na návrhové vzory, jež rovněž představují poměrně zásadní myšlenku v oblasti objektově orientovaného návrhu. Přistupme k ní blíže.

Z časového hlediska se nejedná, vzhledem k běhu událostí ve světě počítačů, o žádnou novinku. Kniha je překladem klasického originálu z poloviny devadesátých let a svým způsobem je potvrzením faktu, že velké myšlenky nestárnou zase až tak rychle, tedy alespoň ve srovnání s recyklací různých verzí vývojových nástrojů a prostředí.

Publikací se prolíná několik rovin. V první řadě jde o základní a výchozí dílo do problematiky návrhu "velkého" softwaru pomocí vzorů, anžto je kniha zároveň osobní výpovědí spoluautorů tohoto myšlenkového konceptu. V druhé řadě je svazek vyčerpávajícím přehledem látky jako takové, neboť tvůrci dbali na úplnost a své postupy rozpracovali do této ucelené, uzavřené podoby. V neposlední řadě jde o svého druhu kuchařku, jež však zahrnuje spíše důkladné recepty na přípravu typických složek než celých jídel.

Následuje několik dobře míněných varování. Kniha není v žádném případě pro programátory-začátečníky, ani pro milovníky malých prográmků, jež větší projekty nezajímají. Znalost jazyka C++ je naprosto nezbytná, neboť ten je nástrojem, nikoliv předmětem diskusí, a jste-li vysloveně specialisté na Javu, nečekejte slitování. Případného nedorozumění byste se měli vyvarovat také u příkladů, neboť zde čtete propracovanou látku, jež v autorech dlouho dozrávala, a proto je možno nad všemi promyšlenostmi některých konstrukcí bádat i dlouhé týdny. Nečekejte instantní návody a rychlé akce, ale materiál pro dlouhodobější hloubání.

Ačkoliv je obsah knihy osm let starý a řada věcí doznala vývojových změn, jde o zásadní dílko.

Autoři: E. Gamma, R. Helm, R. Johnson, J. Vlissides

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2003

Počet stran: 386

Doporučená cena: 440 Kč

HTML a XHTML - Začínáme programovat

Patrik Malina

Ačkoliv dnes, v době skriptovaných stránek a dokumentů generovaných na základě databází, je označení tvorby klasických HTML forem jako programování možná trochu troufalé, přináší Grada poměrně aktuální příručku, jež dobře zapadá do zvolené ediční řady. Žádné obavy, spíše než o programování je zde řeč o "tradiční" tvorbě HTML a nově XHTML dokumentů.

Přiměřeně rozsáhlý svazek je možno rozdělit na tři hlavní části. První kolekce kapitol se zabývá "starým dobrým" značkovacím jazykem HTML v ryzí podobě a zahrnuje tradiční začátečnickou problematiku, do níž náleží hypertextové odkazy, seznamy, vkládání obrázků a tabulek. Autor tuto tematiku využívá jako základ pro další postup vpřed, a proto látku v podstatě vyčerpal: nechybí tedy ani rámy, ani formuláře. Následující dvě kapitoly bych začlenil do virtuální druhé části knihy jsou zde vyložena dvě podstatná témata, a to kaskádové styly, kde autor zůstává v mezích formátování dokumentu, a dále DHTML, což je svým způsobem trošku mlhavé označení pro vstup dynamických prvků do tvorby stránek.

Až poslední dvě kapitoly řeší problematiku, jež také dala knize jméno. Řeč je o standardu XHTML, jeho novinkách oproti HTML a také o verzi s označením XHTML 2. Upřímně řečeno, rozvržení kapitol co do poskytnutého prostoru mne vůbec překvapilo. Relativně zastaralému a svým způsobem uzavřenému jazyku HTML je dáno zbytečně moc prostoru, a vylepšení v rámci XHTML by si jistě zasloužila např. více příkladů. Navíc vsuvka v podobě zmínky o DHTML, jež jako jediná řeší dynamické prvky stránek, mi připadá trošku z jiného světa. Samotný výklad autora je poměrně úsporný, v souladu s tematikou je kniha především kolekcí ukázek kódu stránek a příslušných paralel v prohlížeči. I zde tvůrce prokázal slušný cit pro tvorbu příkladů, kód je přiměřeně komentovaný a názorný. S pochopením by ani začátečník neměl mít problémy. Knížka je vhodná pro všechny adepty umění webových technologií. Ačkoliv HTML či XHTML kód je často v menšině, stále je stavebním kamenem a nezbytností. S dalšími publikacemi této edice jde o organický, soudržný celek.

Autor: Slavoj Písek

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2003

Počet stran: 255

Doporučená cena: 249 Kč

WWW pro zelenáče

Patrik Malina

Nakladatelství Neocortex, z jehož dílny vzejde publikace s počítačovou problematikou jednou za dlouhý čas, mne prozatím vždy příjemně překvapilo. Ani tentokrát tomu nebylo jinak, neboť zde představovaná publikace je bezesporu jedním z nejlepších webových slabikářů na našem trhu. Pokusím se vás přesvědčit, že webovou gramotnost můžete získat právě za pomoci této příručky.

V první řadě se domnívám, že autoři velmi přesně odhadli, jaká témata zahrnuje dnešní mírně nadprůměrná znalost webových technologií. Kniha je dobře namíchaným koktejlem, v němž nechybí přiměřená dávka síťových základů, historie internetu a vývoj služby WWW jako takové. Další části knihy však jasně napovídají, že dílko je aktuální a tvůrci reflektují reálný stav věci: poměrně velký rozsah byl dopřán značkovacímu jazyku XHTML, dále zde narazíte na kapitolu o JavaScriptu a závěrečná stať je věnována další skriptovací technologii PHP, jež rovněž umožňuje komunikovat s databázemi. Z výčtu je rovněž zřejmé, že jsou pomocí vhodných příkladů popsány různé typy webových technologií, od základní interpretace dokumentů přes skriptování na straně klienta po dynamické generování webového obsahu na serverech.

Další předností této příručky je velmi praktický přístup. Výklad je protkán desítkami konkrétních příkladů a ukázek, takže vlastně nenarazíte na žádný zbytečně dlouhý kus souvislého textu a můžete experimentovat. Jednotlivé skripty či úseky kódu stránek jsou přiměřeně komentovány a tvůrci vás seznamují s opravdu podstatnými věcmi. Nehledejte zde ovšem podrobnou referenční příručku, neboť text byl připraven s souladu s rčením "chytrému napověz.". Autoři samozřejmě důsledně doplnili seznam studijní literatury a internetové zdroje, takže není problém ve studiu pokračovat.

Kniha je dle mého názoru výbornou vizitkou autorského citu a je znát, že tvůrcům již nějaký ten student prošel pod rukama. Dovedu si publikaci představit jako optimální příručku, doprovázející kursy mírně pokročilých znalostí internetových technologií, která by studentům měla zůstat. Připravte tu knihu dětem do školní brašny.

Autoři: Petr Klán,

Jindřich Jindřich

Vydavatelství: Neocortex, Praha, 2003

Počet stran: 318

Doporučená cena: 249 Kč

Archivace a komprimace dat

Patrik Malina

V začátcích mé práce pro PC WORLD by mne ani nenapadlo, že o takových aplikacích, jako je WinZip, je potřeba psát knihy. Teprve po měsících strávených nad dopisy a e-maily čtenářů jsem pochopil, že čtenářské preference se od mých představ často dosti liší. Zkušený nakladatel ví své, a bezesporu proto tato kniha vychází pro úplné laiky a začátečníky.

Útlá brožurka je zaměřena na poměrně specifickou uživatelskou činnost, jež se za léta strávená se stroji PC plynule proměňuje, avšak rozhodně nemizí. Archivace a komprimace dat je zde představena na uživatelské úrovni v tom nejryzejším smyslu slova autor stručně pojedná o významu a zaměřuje se převážně na praktické ukázka ovládání běžně rozšířeného softwaru. Rozhodně od knihy nic většího neočekávajte, neboť zde nenajdete ani výklad kompresních algoritmů, ani podrobné srovnání výkonnosti či rychlosti různých dostupných aplikací.

Z koncepčního hlediska je kniha pro začátečníka cenná z toho důvodu, že mu předkládá dobré důvody, proč se vůbec zálohování dat věnovat. Argument, že tato činnost má smysl i na domácím počítači, je zde mimo jiné podpořen popisem aplikace Zálohování, dostupné v dnes již běžných Windows XP. Podstatnou část brožurky však tvoří detailní popis dnes velmi populárních a rozšířených archivačních aplikací s grafickým uživatelským rozhraním, kterými jsou WinZip, WinRAR a WinAce. Zde čtenář nalezne návody k použití, popsané metodou krok za krokem, což umožňuje bezproblémové zvládnutí. Výklad je samozřejmě podpořen řadou obrázků a autor se snaží též o vysvětlení základních pojmů a výrazů, jež se v programech tohoto typu běžně vyskytují.

V závěru čtenáři narazí též na popis dnes již nezbytné dovednosti, kterou je vypalování. Myslím, že právě zde autor zbytečně šetřil místem a mohl zmínit více podrobností, protože CD či DVD jsou dnes velmi častá média právě při zálohování domácích uživatelů.

Knížka je určena pro naprosté začátečníky, a pokud jste zběhlí v angličtině a běžně čtete Nápovědu u aplikací, jako jsou WinZip či WinRAR, asi vám nemá co říci.

Autor: Josef Pecinovský

Vydavatelství: Grada Publishing,

Praha, 2003

Počet stran: 116

Doporučená cena: 99 Kč


Rozumíme C++ II

Mistrovství v Oracle

Patrik Malina

Ačkoliv nejsem žádným velkým přeborníkem na databáze, v případě řešení firmy Oracle je mé povědomí alespoň takové, že mě přivádí k určité nejistotě: je vůbec možno tak obsáhlou problematiku zpracovat v jednom uceleném knižním svazku? V posledním roce se na tuzemském trhu několik variant objevilo, a tahle patřila určitě k těm podrobnějším. Pokud se chystáte tématu databází zcela propadnout, pak tudy by mohla vést vaše cesta.

Kniha, přeložená ze zdrojů Oracle Pressu, je uceleným průvodcem správou databázového stroje jako takového. I to je na jednu knížku až až, proto bych rád varoval před tím, že zde nenajdete ani výuku jazyka PLSQL, ani obecné základy návrhu databázových tabulek a jejich propojení. Doslova a do písmene je řeč o tom, jak to všechno "běží na Oraclu". Výchozí částí je tedy Architektura databáze, v níž najdete především výklad o hardwarové konfiguraci, fyzickém uspořádání databáze, popis používaných interních struktur, ale též specifikace běžících procesů. Dále si zde můžete přečíst např. o správě tabulkových struktur.

Druhá, klíčová část zahrnuje kapitoly vysloveně správcovského charakteru. Je zde řeč jak o sledování vývoje aplikací jako takových, tak o správě probíhajících transakcí či optimalizaci využitého místa, tedy poměrně "strojových" záležitostech. Nechybí nezbytné zálohování, obnova a bezpečnostní mechanismy. Třetí část je již poměrně náročná a řeší nasazení v síťovém prostředí, takže dojde na aplikační server, distribuované databáze a opravdu velké implementace.

Ačkoliv Oracle může na mnohé adepty působit mírně démonickým dojmem, s touto knihou lze poměrně úspěšně pracovat a většinu věcí dobře pochopit. Samozřejmě o databázích něco musíte vědět, a to jak trošku z oblasti jazyka SQL, tak i po stránce principu fungování. Výklad není pro vyznavače rychlých řešení, musíte obětovat dostatek času pro soustavnější studium a do textu se ponořit. Ideálně s tužkou v ruce, neboť sazba často vyžaduje "uživatelský zásah". Na druhou stranu, vložený čas a úsilí se vám vrátí, pokud vytrváte, protože v knize je z každé důležité věci alespoň něco. Já bych nepřeskakoval hlavně bezpečnost!

Autoři: Kevin Loney, Marlene Theriault

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 860

Doporučená cena: 1 450 Kč

Síťové technologie CISCO - Velký průvodce

Patrik Malina

Vzhledem k tomu, jakého postavení společnost Cisco v oblastí síťových technologií dosáhla, je opravdu s podivem, že tato publikace je jednou z mála svého druhu. Takto komplexní přehled v českém jazyce byste zřejmě hledali marně, což samo o sobě je již dobrým důvodem ke zvážení koupě. Pokusím se vaše rozhodnutí ještě více ovlivnit.

S mírnou nadsázkou lze říci, že publikace je vlastně přehledem síťových technologií jako takových. Produkty a řešení Cisco jsou dodávány v tak široké škále, že jejich základní popis v podstatě postihuje obecnou síťovou problematiku v dostatečném rozsahu. Autoři tedy předkládají látku popisující současné postupy při budování počítačových sítí a vše demonstrují na kompletních produktových řadách Cisco.

Kniha je rozčleněna na tři základní části. První, relativně krátký oddíl se zabývá historií firmy jako takové, dále zde najdete stručný úvod do síťové problematiky a velmi podrobný a obsáhlý popis certifikačních programů a zkoušek firmy Cisco. Bohužel, především tento úvod je silně poznamenán jakýmsi autorským stihomamem: v řadě odstavců se tvůrci zcela bezdůvodně uchylují k obhajobě různých stanovisek, jež dle mého názoru čtenáře tohoto typu publikace naprosto nezajímají. Naštěstí se tato otevřená a trapná defenziva a obrana Cisca před virtuálními útočníky dalších kapitol tak výrazně netýká.

Druhá část knihy je zaměřena na popis konkrétních skupin zařízení, jež Cisco dodává. Najdete zde základní látku o směrovačích, přepínačích, přístupových serverech a pojednání o kvalitě služeb (QoS). Třetí část je zaměřena na návrh sítí a jejich správu, takže zde narazíte na bezdrátová řešení, směrovací protokoly a nesmírně důležitou tematiku bezpečnosti. Krom výše zmíněného problému jsem narazil na ještě jednu potíž. Při tak ohromném rozsahu informací autoři nedokázali udržet rovnoměrnou náročnost výkladu, takže některá místa vyžadují více předchozích znalostí. Ukázkovým místem s přiměřeně důkladným výkladem i pro začátečníka je třeba IP telefonie, jiná témata tolik štěstí neměla. Jinak jde o velmi cennou publikaci.

Autoři: Toby J. Velte,

Anthony T. Velte

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 759

Doporučená cena: 790 Kč

§§§§§


Internet nejen pro studenty – Jak hledat a najít I

Alexandr Růzha

c03p0520

Proč vydávat velké, tlusté a drahé knížky, když beztak v době svého vydání již mohou být neaktuální, mnohem lepší je poskytovat údaje prostřednictví internetu, jenže tam člověk někdy ne a ne najít to, co zrovna potřebuje. Není tedy nic lehčího, než vydat knihu, která odkazuje na aktualizované zdroje a umožňuje se v nich lépe vyznat. Tou je právě Internet nejen pro studenty.

Z názvu by se bylo možné domnívat, že kniha se orientuje na studenty, což obvykle asociuje vysokoškoláky, na obrázku je naproti tomu předpubertální chlapeček, to inklinuje k základní škole ani jedno není pravdou, protože autoři se zaměřili na pomoc žákům středních škol, konkrétně čtyřletých gymnázií, což ovšem neznamená, že by ji nevyužili i studenti jiných škol, nicméně zde nehledejme specializované odkazy o elektrotechnice, strojnictví či účetnictví. Jakkoli je ovšem primárně kniha určena gymnazistům, své využití jistě najde jak u žáků základních škol, tak pomaturantů studujících i nestudujících, pedagogů, rodičů školou povinných, prostě u každého, kdo hledá strukturované informace na internetu.

Začátek knihy je věnován adresám institucí nejvíce spjatých se školstvím a také základních internetových adresářů škol všech stupňů, pokračuje se všeobecně vzdělávacími stránkami, tedy jak encyklopedie, tak žákovsky svépomocné projekty. Největší prostor je věnován popisu nejzajímavějších projektů a stručného seznamu těch dalších, což vytváří skutečně vyčerpávající zdroj.

Základem jsou stránky k jednotlivým předmětům, a to jak české a slovenské, tak světové a česko-slovenské v cizím jazyce. Zpracovány jsou předměty český jazyk a literatura, šest cizích jazyků, základy společenských věd, dějiny, matematika, informatika, fyzika, chemie, biologie a ekologie, geografie a nakonec estetická výchova, to vše vždy s vyčerpávajícím množstvím odkazů a krátkým, výstižným popisem.

Zvláštní kapitola se věnuje odkazům na stránky věnované studiu v zahraničí a konec, příznačně nazvaný "Po škole", pak brigádám a práci, knihkupectvím, antikvariátům a knihovnám.

Autoři: Jiří Zounek, Rostislav Kříž, Zuzana Kunzová

Vydavatelství: Grada

Publishing, Praha, 2003

Počet stran: 104

Doporučená cena: 99 Kč

Internet nejen pro historiky - Jak hledat a najít

Alexandr Růzha

Historici a učitelé dějepisu patří ke skupině lidí, které bychom obvykle zařadili spíše mezi méně časté uživatele internetu, nicméně jak je vidět i na této publikaci, časy se mění a internet pronikl i do této oblasti života. Ale netřeba se strachovat, nejde o knihu jen pro experty orientaci a nalezení informací usnadní všem, laikům, studentům, pedagogům, milovníkům umění, nakonec i třeba hráčům počítačových her posuzujícím historickou přesnost nové strategické hry.

Úvodem seznamují autoři čtenáře se základními principy vyhledávání na internetu pomocí českých i světových vyhledávačů, samozřejmě s popisem jednotlivých nástrojů. Prvním informačním pilířem při historickém bádaní jsou instituce, resp. odkazy na jejich stránky, tím rozumějme nepřeberné množství knihoven (zde ovšem nezapomeňme na historické zaměření, tudíž například odkaz na Státní technickou knihovnu nehledejme), odkazy na specializované časopisy, vydavatelství, internetová knihkupectví, za pozornost jistě stojí elektronické encyklopedie, archivy, muzea a galerie, a to jak fyzické, tak virtuální a samozřejmě univerzity.

Druhá základní část je pojata chronologicky, tj. v jednotlivých kapitolách pravěk, starověk, středověk, novověk a nejnovější dějiny sumarizuje nejlepší internetové stránky zabývající se danou dobou. Autoři se snažili pojmout co nejvíce českých stránek, nicméně ty nejlepší zdroje jsou často v cizích jazycích, nakonec se ale podle mého názoru podařilo vytvořit celkem vyvážený mix.

Pomocné vědy tvoří nedílnou součást studia historie. Ve třetí části knihy se jedná konkrétně o genealogii (studium rodokmenů) a heraldiku, vexilologii (vlajky států a institucí), paleografii a kodikologii (zkoumání písma), chrononologii, sfagistiku (pečetidla) a numismatiku, tedy členění podobné druhé kapitole, jen časové předmětné třídění nahradilo časové. Závěr stručně nabízí některé obecné zdroje ke studiu.

Hodně adres je doplněno obrázkem stránek, což spolu s přehledným a jasným textem vede k velice pohodlné orientaci v daném tématu.

Autoři: František Stellner, Jaroslav Poláček a kol.

Vydavatelství: Grada

Publishing, Praha, 2003

Počet stran: 112

Doporučená cena: 99 Kč

Skenery a skenování - 2. aktualizované vydání

Alexandr Růzha

Josef Pecinovský patří ke známým a oblíbeným autorům publikací týkajících se světa počítačů, tentokrát se seznámíme s jeho knihou o skenerech a skenování. Pokud jste se s ní již setkali, pak nejde o cestování v čase, nýbrž o druhé vydání aktualizované o nejnovější reálie této oblasti využití počítačů. Autor se vyznačuje přístupným a zábavným stylem psaní, který umožňuje snadno proniknout do tajů skenování i takřka úplným počítačovým laikům knížku využije jak vaše ratolest, co z vás vymámila dnes již cenově dostupný skener, tak třeba manželka, co se dala na fotografii, šéf v práci, za kterého už vás nebaví dělat triviální grafické operace, nebo třeba učitel, který se chce před svými žáky blýsknout graficky vyvedenou písemkou. Mezi požadavky patří znalost základních operací ve Windows a zaměření je na skenery do 5 000 Kč, tj. nečekejte, že zde naberete poznatky pro práci s nejdražším zařízením pro ty nejexotičtější práce s grafikou.

Publikace začíná skutečně od začátku, tj. tím, co to vlastně skener je, k čemu je, k čemu naopak není, typy skenerů, na co se orientovat při koupi, základní software atd. Jakmile už skener máme, ještě připojení, hezky krok za krokem, nejdřív hardware a pak software.

Potom už začíná samotná škola skenování, pěkně "za ručičku" naskenování prvního obrázku, uložení, grafické formáty (ovšem s nepochopitelným opomenutím nejlepšího neztrátového formátu PNG), rozlišení a postup pro nejběžnější typy skenerů HP, Microtek a UMAX. Po základní škole je logicky střední škola skenování, tedy další kapitola, pokročilá nastavení programů, skenování tištěných předloh, úpravy jasu, kontrastu, barev, ořezávaní obrazu.

Následují speciální možnosti skenování, konkrétně diapozitivy, negativy, skenování textu, jeho digitalizace pomocí speciálního programu (OCR). Probíranými programy pro úpravu obrázků jsou MS Photo Editor a Adobe Photoshop, třídění a prohlížení obrázků potom s pomocí populárního ACDSee. Veškeré operace jsou popisovány tak, aby byly srozumitelné běžnému uživateli, přitom nevynechávají podstatné detaily, technické a softwarové pozadí.

Autor: Josef Pecinovský

Vydavatelství: Grada Publishing,

Praha, 2003

Počet stran: 120

Doporučená cena: 99 Kč


Internet nejen pro studenty – Jak hledat a najít II

Outlook v kanceláři

Alexandr Růzha

Outlook v kanceláři s podtitulem "typické činnosti krok za krokem" jasně říká, o čem je, očekáváme práci s MS Outlookem z kancelářského balíku MS Office na základní uživatelské úrovni. Jenže, co je to vlastně ona základní úroveň? A co jsou typické činnosti? Myslím, že se mnou budou mnozí souhlasit, že například nastavení poštovního účtu, resp. přidání nového, zařazení pošty do interního spam filtru, tvorbu filtrů apod. lze pokládat za časté a běžné operace, které by neměly uživateli zůstat utajeny. Naneštěstí právě uvedené se v této publikaci nedozvíte, stejně jako verzi Outlooku, kterou autor popisuje, nejpravděpodobnější se zdá být Outlook 2000.

Spousta prostoru je zde věnována často opomíjeným (a přiznejme si to, ne zrovna často využívaným) funkcím, ale podívejme se na to postupně. Úplný začátek předpokládá již nainstalovaný a přednastavený Outlook, tedy situaci, kdy si k počítači sedá pracovník ve firmě. Seznámí se se základními pojmy co je to panel nástrojů, jak se pohybovat v menu, to vše zakončeno cvičeními tak je tomu u každé kapitoly. Následuje vytvoření nové zprávy, její odeslání, připojení přílohy, využití automatických podpisů, příjem a čtení pošty. Kontakty a vytváření, zobrazování, editace.

A následují ony zanedbávané možnosti: Kalendář, orientace v něm, zapisování událostí do něj, organizace schůzek, velmi podobné využití má nástroj podobně Úkoly, Poznámky a Deník. Tomu všemu je věnováno skutečně mnoho místa. Sedmá kapitola radí, jak si udržet v Outlooku pořádek, popisuje strukturu složek, doporučení, využití kategorií, archivaci dat a tisk dopisů. Nakonec úvod do spolupráce Outlooku s jinými aplikacemi Microsoftu (Internet Explorer, Word, FrontPage), otevírání internetových stránek v aplikaci a hromadná korespondence s použitím Wordu.

Outlook v kanceláři je tedy kniha určená pro nenáročné uživatele, nekladoucí si za cíl nic víc, než s počítačem nějak vyjít, posílat a přijímat zprávy, popřípadě využívat Outlook jako diář a plánovač. Vyvedené je grafické provedení s množstvím obrázků a ukázek, graficky jsou vypíchnuty tipy a poznámky k tématům.

Autor: Rastislav Zedníček

Vydavatelství:

Grada Publishing,

Praha, 2003

Počet stran: 176

Doporučená cena: 149 Kč

Video na počítači

Digitální kamery, TV a zachytávací karty jsou stále častějším vybavením jak profesionálů, tak i amatérů, přičemž samotné nahrávání, zpracování nahrávek, jejich vylepšování, uchovávání a přenos nejsou pro každého jednoduchou záležitostí, a v tomto jistě pomůže právě i kniha Jana Juřici Video na počítači. Netřeba se obávat, že by šlo o složitou publikaci určenou jen expertům, vždyť hned začátek je vlastně slovník základních pojmů a zkratek, následován základy teorie digitalizované formy videa a zvuku, charakteristika video-, audioa obrázkových formátů. Počítač, co ho tvoří a jaká jeho konfigurace se hodí pro digitální video, vše zprostředkováno velice příjemným, přitom odborným stylem výkladu.

Digitálním kamerám, fotoaparátům, videorekordérům a další přístrojům patří čtvrtá kapitola, včetně DVD, zhodnocení jednotlivých systémů, rad a doporučení. Pátá kapitola znamená karty a zařízení pro střih záznamu, tedy například MJPEG střihové karty, DV karty se softwarovým i hardwarovým kodekem, MPEG1 a MPEG2 real-time komprimovací zařízení, doplněno přehledem videostandardů, Video for Windows a DirectShow.

Zřejmě nejdůležitějšími informacemi jsou ty o samotném procesu natáčení, stříhání a úpravě videa, kladen je důraz na osvojení si optimálních postupů filmování prostředí, postav, délku záběrů, optimální zoom, využití digitálních efektů. Obdobný prostor náleží zpracování zvuku, zejména zvukovým kartám, jejich výběru, nutným a doporučeným vlastnostem, nastavení a nahrávání do počítače.

Práce s videem není možná bez střihových programů, autor popisuje ty nejpopulárnější, Video Capture 6 a Adobe Premiere taktéž ve verzi šesté. Postupy s detailními grafickými ilustracemi uvedou do této zdánlivě složité činnosti i začátečníka. Krátce je možno se seznámit se střihem videa na notebooku. Ukládání a konverze video a audiodat není vždy jednoduchou záležitostí, proto desátá kapitola obsahuje jak popis přepisu VHS na SVHS pásku, tak výrobu VCD a DVD disků, kompresi s využitím formátů MPEG1,2 a DivX. Ke knize náleží CD s programy pro editaci videa, naleznete na něm též kodeky, přehrávače, zvukové editory a další utility.

Autor: Jan Juřica

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2002

Počet stran: 198 + CD

Doporučená cena: 229 Kč

§§§§§


11/2004

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Sybase ASE Express Edition

Sybase Software oznámila uvolnění první verze linuxové databáze pro podnikové využití - Sybase Adaptive Server Enterprise (ASE) Express Edition for Linux. Vývojářská komunita i malé firmy tak budou moci stavět, testovat a implementovat nové aplikace bez úhrady licenčních poplatků. Databáze je dostupná bezplatně, ale výhradně pro zákazníky společnosti (není nutné k ní přikoupit žádný další produkt). Je omezena na jedno CPU, 5 GB celkového datového úložného prostoru a 2 GB RAM. Bližší informace naleznete na http://www.sybase.cz/prod/dbase/ase_express.html.-OK

Cena pro Nadaci Eurotel

Společnost Eurotel byla oceněna za výsledky své nadace a za systematický přístup, kterým podporuje činnost nestátních neziskových organizací v regionech celé ČR. Prostřednictvím grantového řízení podporuje Nadace Eurotel každoročně nestátní neziskové organizace pečující o děti a mládež z celé ČR. Letos probíhá již třetí ročník programu Regionální granty, kde bude mezi 48 nestátních neziskových organizací rozděleno 10 milionů korun. Hodnocení projektů je transparentní a jeho důležitou součástí je aktivní zapojení veřejnosti do charitativních aktivit v regionech. Mezi firemními nadacemi je nadace společnosti Eurotel první, která letos přišla s nabídkou víceletých grantů, s tzv. dlouhodobou podporou. Cílem je zajistit větší finanční stabilitu neziskovým organizacím a pokračování kvalitních projektů. Kromě hlavního ocenění Via Bona získal Eurotel bronzovou sošku dárce od Františka Skály a finanční dar ve výši 100 tisíc korun. Sdružení Petit vytváří pro děti s postižením speciální výukové programy a pomůcky pro práci s počítačem. Počítač bývá pro handicapované jedním z mála prostředků ke komunikaci s okolím a je i pomocníkem při vzdělávání a rozvíjení smyslových schopností těchto dětí. Darované prostředky budou použity na výrobu speciálních programů a pomůcek, které budou zdarma poskytnuty rodinám s postiženými dětmi a institucím, které pomáhají dětem s handicapem.

Větší MMS u T-Mobile

Běžný limit velikosti při odesílání zprávy MMS, při němž je ještě garantováno doručení, činil až donedávna u všech českých operátorů rovných 100 kB. Tato hranice vyhovovala i většině mobilních telefonů, jež by z technických důvodů stejně větší multimediální zprávu ani nedokázaly odeslat. Až s příchodem nové generace mobilních telefonů (např. Siemens S65 či Sony Ericsson P900) se věci změnily a tím pádem se okamžitě objevil požadavek i na možnost odesílání MMS s velikostí přes 100 kB. Tady se iniciativy ujala společnost T-Mobile, jež nabídla svým zákazníkům odesílání zpráv MMS ve vlastní síti s horním limitem velikosti 300 kB za stejnou cenu jako "obyčejnou" MMS. Nabídka platí až do konce roku.-CZ-

Zlatá střední cesta

Společnost Ati aktuálně přichází s novou řadou grafických čipů X700 (kódové označení RV410), jež budou určeny pro střední segment trhu. Jedná se o levnější variaci na téma Radeon X800, přičemž prvořadým cílem celé série X700 bude dosažení co možná nejlepšího poměru ceny k výkonu. Seznámíme se celkem se třemi variantami čipu RV410: nejvýkonnějším Radeonem X700 XT (VPU 500 MHz, paměti 1050 MHz DDR), Radeonem X700 Pro (VPU 420 MHz, paměti 864 DDR) jako se středně výkonnou variantou, a konečně i s Radeonem X700 (VPU 400 MHz, paměti 700 MHz DDR), jenž bude bojovat především nízkou cenou. Grafické karty založené na Radeonech X700 se v blízké době chystá produkovat hned celá plejáda výrobců: Abit, Asus, Connect3D, Diamond Multimedia, GigaByte, High-Tech, ITC, MSI, Palit, Sapphire, TuL, Visiontek a Yuan. Pokud máte o některou z karet založených na X700 zájem, přichystejte si částku odpovídající 149-249 USD (3 750-6 700 Kč).-CZ

200 GB na Blu-Ray disku?

Firma Sony se pochlubila novou verzí standardu Blu-Ray. Ten v dosavadní podobě nabízel zápis max. 100 GB dat na jeden optický disk (ve čtyřech vrstvách), v nejaktuálnější verzi je to již 200 GB (tedy 8 vrstev zápisu). Menší problém spočívá v podpoře tohoto standardu, jenž je zatím protěžován pouze Sony a Matsushitou (tj. výrobcem značky Panasonic). Ostatní významní producenti optických zařízení odmítají i přes mohutné přemlouvání ze strany Sony spolupracovat. Zdá se, že formát Blu-Ray to bude mít na trhu ještě hodně těžké, nicméně obrovský vliv Sony ho zřejmě nakonec dokáže prosadit. Prvního významějšího nasazení se technologie Blu-Ray dočká pravděpodobně v připravované konzoli Sony PlayStation 3. -CZ

One Touch II od Maxtoru

Nabídka externích harddisků od společnosti Maxtor se rozrostla o další položku. Disky ze série One Touch II (41 x 140 x 210 mm, 1,38 kg) jsou určeny k zálohování dat, přičemž pro tyto účely disponují speciálně vyvinutým softwarem. Ten například umožňuje vytvářet historické kopie dat na disku, takže uživatel se může v případě potřeby bez větších problémů navrátit do stavu, jaký byl na disku před několika dny (to se hodí zejména při napadení virem nebo při fyzické havárii HDD). S počítačem lze One Touch II propojit přes USB 2.0 či IEEE1394 (FireWire), k rychlejší komunikaci výraznou měrou přispěje rovněž 16 MB integrované cache paměti. Disky jsou zatím k dispozici ve dvou kapacitách - 250GB(7 200 rpm) a 300 GB (5 400 rpm), v následujících měsících se však podle informací výrobce dočkáme ještě dalších kapacitních variant. U varianty s 250 GB byla stanovena cena 330 USD(8 900 Kč), 300GB verze pak případného zájemce přijde na 380 USD (10 200 Kč).-CZ

Přes 10 000 uživatelů

Dosažením hranice 10 000 uživatelů služby Data Expres se na konci měsíce září pochlubila společnost Eurotel. Data Expres je vysokorychlostní mobilní internet realizovaný pomocí 450 MHz sítě CDMA2000 1xEV-DO. Zákazníkům využívajícím tuto službu umožňuje provádět na počítači snadno více činností najednou, dostupnější jsou například také hudba, video i další formy multimediální zábavy z internetu. První uživatele si novinka získala teprve v srpnu letošního roku, z čehož můžeme lehce vypočítat průměrný měsíční přírůstek nad hranicí 5 000 uživatelů. Podobný úspěch sklízel Eurotel již před časem v souvislosti se zprovozněním datového GPRS tarifu Data Nonstop.-CZ

Eurotel - tarif pro studenty

Nový paušální program Eurotel Praktik je určen zejména pro studenty, kteří disponují předplacenou kartou. Za měsíční poplatek 150 Kč bez DPH nabídne tarif Praktik zdarma 100 SMS a 20 volných minut. Po jejich vyčerpání platí sazba na volání 6,78 Kč/min do všech sítí v ČR a 2 Kč/SMS rovněž do celé ČR. Podmínkou získání Praktiku je kromě uzavření smlouvy s Eurotelem na 2 roky také zakoupení dotovaného telefonu (např. Sony Ericsson T105 za 1 Kč). K Praktiku lze dále aktivovat i partnerský program Tandem A, službu Duet nebo Eurotel Star. Studenti, jimž se tato nabídka zalíbila, naleznou více informací na http://www.eurotel.cz nebo na infolince 800/330 011.-CZ

Nokia Game nebude

Pokud jste si v minulých letech zvykli účastnit se pravidelného podzimního klání mobilních fandů (známého pod názvem Nokia Game), budete touto zprávou patrně zklamáni. Nokia se totiž rozhodla tradici jménem Nokia Game přerušit - důvodem má být internetový portál N-Gage Arena (http://arena.n-gage.com), kde soutěže podobného charakteru probíhají po celý rok. Spekuluje se také o tom, že tato změna souvisí s celkovou reformou marketingové strategie finského výrobce.-CZ

Véčka jedou

Z informací pocházejících z výzkumu společnosti Strategy Analytics vyplývá, že mobilní telefony otevírací koncepce ("véčka") dosáhnou v letošní roce výrazného úspěchu - odhaduje se totiž, že obsadí 37 % celkového trhu s mobily (tzn. téměř 400 milionů prodaných "véček" jen za rok 2004). -CZ

Jako vejce vejci

Nokia představila nový smartphone 6670 (109,6 x 53 x 20,9 mm, 118 gramů) vybavený operačním systémem Symbian (Series 60 ve verzi 2.1). Na první pohled byste novinku pravděpodobně jen stěží rozlišili od malinko starší Nokie 7610, s níž má 6670 kromě samotného vzhledu společnou i další charakteristiku - integrovaný megapixelový fotoaparát s možností natáčení videosekvencí. Při podrobnějším zkoumání ale po čase narazíte na první výraznější odlišnost obou přístrojů, jež spočívá v různém rozložení klávesnice.

Vnitřní uživatelská paměť "šedesát šest

sedmdesátky" dosahuje 8 MB, tato hodnota ale není definitivní - lze ji rozšířit paměťovou kartou RS-MMC. Použitý barevný displej je typu TFT, s rozlišením 176 x 208 pixelů při 65 536 barvách. Velký důraz kladl výrobce zejména na manažerské funkce, jejichž výčet je u tohoto modelu opravdu bohatý. Baterie Li-Ion by měla poskytnout dostatek energie na 150-240 hodin stand-by nebo 2-4 hodiny hovoru. Nokia 6670 se bude prodávat přibližně za 15 000 Kč a dočkáme se jí zřejmě ještě do konce letošního roku. -CZ

Další balíčky u Eurotelu

Eurotel začíná svým vybraným paušálním zákazníkům nabízet dva nové speciální balíčky. První z nich, nazvaný SMS Mini, jim přinese za 100 Kč včetně DPH rovných 100 volných SMS. Minuty Mini, což je jméno druhého z balíčků, v sobě za stejnou cenu zahrnuje 33 volných minut na volání do všech sítí v ČR. Tyto balíčky však bohužel nejsou určeny pro všechny zákazníky. Eurotel je dovolí aktivovat pouze těm klientům, jimiž dříve o dané akci dojde informační SMS zpráva. Nabídka balíčků SMS Mini a Minuty Miny platí od začátku října do konce listopadu. -CZ

Český Mobil - nový název

Společnost Český Mobil, provozovatel mobilní sítě Oskar, změnila svůj oficiální název na Oskar Mobil. Od tohoto sjednocovacího kroku si jeho autoři slibují především zlepšení všeobecného povědomí o Oskarově mateřské společnosti. Dříve se totiž stávalo, že si zákazníci nedokázali obchodní jméno Český Mobil s Oskarem vůbec spojit, nyní bude situace o dost přehlednější.-CZ

50 miliónů procesorů

Intel hrdě oznamuje dosažení mety 50 milionů kusů prodaných mikroprocesorů vybavených technologií HyperThreading (HT), jež byla pro použití v desktopovém segmentu představena přibližně před dvěma lety. Připomeňme, že HT umožňuje zároveň zpracovávat dvě odlišná vlákna programu, což dokáže výrazným způsobem urychlit běh některých aplikací. Dnes jsou technologií HT vybaveny prakticky všechny nově prodávané modely Pentium 4.-CZ

Dobrá zpráva

Na mobilních telefonech značky Sony Ericsson (s výjimkou řady P) bývá poměrně často kritizována skutečnost, že dokáží v telefonním seznamu postupně vyhledávat pouze pomocí prvního znaku. Sony Ericsson však chce ukázat, že na ohlasy svých uživatelů slyší, proto po dlouhém naléhání vydává nové firmware pro telefony S700, K700 a K500, v nichž je již zahrnuta podpora postupného vyhledávání jména podle čtyř úvodních znaků. Starších modelů se už změna bohužel asi týkat nebude, a tak nám nezbude než doufat, že společnost Sony Ericsson tuto inovaci zahrne alespoň do všech čerstvě uváděných modelů.-CZ

Jak se daří ATI?

ATI zveřejňuje finanční výsledky za fiskální rok 2004. Celkové prodeje dosáhly téměř 2 miliard USD, což znamená nárůst asi o 43 % oproti stejnému období předchozího roku. Výrazně se dařilo zejména prodejům desktopových grafických karet, kde se silně projevil úspěch rychlé implementace rozhraní PCI Express.-FEL

Kvalitní zvukovka

Creative Technology představuje zvukovou kartu s názvem PCMCIA Sound Blaster Audigy 2 ZS Notebook. Toto zařízení s podporou zvukového výstupu 7.1 vykazuje prakticky shodné charakteristiky jako nedávno uvedená PCI zvukovka Sound Blaster Audigy 2 ZS od téhož výrobce, ostatně posuďte sami: 192kHz vzorkování, EAX 4.0 Avanced HD, Dolby Digital EX, podpora Dolby DTS-ES, certifikace THX apod. Odstup signálu od šumu je udáván v hodnotě 104 dB. Do prodeje se tato PCMCIA zvuková karta dostane za cenu

130 USD (3450 Kč).-FEL

Chello Easy

Společnost UPC Česká republika, a. s., začala nabízet od 1. října novou vysokorychlostní internetovou službu pod názvem chello easy za 466 Kč bez DPH. S DPH to bude 555 Kč. Tato cena je konečná, bez dalších nutných poplatků a nákladů. Rychlost nové služby je přitom 256/64 kb/s, což znamená, že ve své kategorii "light" služeb bude zdaleka nejvyšší. UPC dále k internetu chello easy zdarma nabízí e-mailovou schránku a pět aliasů o celkové kapacitě 10 MB a 5 MB pro webovou stránku.-FEL

ČTc rozšiřuje pokrytí

Seznam 81 nových lokalit s dostupností Internetu Expres zveřejnil Český Telecom na internetových stránkách http://www.internetexpres.cz. Potenciální pokrytí vysokorychlostním internetem se tím zvýší o dalších 100 000 telefonních linek na více než 2 800 000. Službu Internet Expres si tak může objednat již téměř 78 % zákazníků společnosti. Možnost zřízení služby na konkrétním telefonním čísle si lze ověřit prostřednictvím průběžně aktualizované internetové aplikace nebo přes SMS. FEL

§§§§§


Navštívili jsme INVEX 2004

Michal Bareš, Václav Maletínský

C04P0593

Nebývá zvykem začínat článek úryvky tiskových zpráv, tentokrát učiníme výjimku. Oficiální materiály BVV hovoří, že letošní Invex "představí více novinek než v minulém roce, vystavovatelé si pronajali více plochy než vloni a vzrostl také zájem zahraničních firem - jejich počet se zvýšil v letošním roce na 102 vystavovatelů z 20 zemí, Invex se letos rozrostl o 1 pavilon, celkem na 13."

Nezmiňují se však o faktu, že celkový počet vystavovatelů poklesl o téměř 10 procent, alespoň pokud vycházíme z oficiálních údajů loňského a letošního Invexu. Stejně tak mlčí o smutné skutečnosti, že dříve napěchované pavilony C, D a L nebyly obsazeny vůbec a na zbývající výstavní ploše se vystavovatelé ani návštěvníci nijak netísnili. První dva dny veletrhu jsou určeny především pro odbornou veřejnost a další zájemce, kteří jsou ochotni za vstupné utratit 500 Kč, odměnou jim však většinou bývá klidnější atmosféra. Ve zbývajících dnech výstavního týdne však Invex ožije náporem většího počtu návštěvníků.

I když jsme letos nebyli svědky dramatického oživení zájmu o veletrh, nelze pořadatelům upřít snahu o přizpůsobení Invexu současnému stavu IT a změnám ve způsobu prodeje, propagace a komunikace se zákazníky. Veletrh je nově tematicky rozčleněn do čtyř okruhů. Invex Classic pokračuje v tradici minulých ročníků a je určen převážně pro profesionály z oblasti hardwaru, softwaru, reprodukční, prezentační techniky a mobilních komunikací. Invex Business využívají obchodníci k osobním schůzkám směřujícím k domluvení nových aktivit. Invex Home je, jak název napovídá, namířen především na koncové domácí uživatele, kteří se v jeho rámci mohou seznámit s novinkami v oblasti spotřební elektroniky a digitální technologie. Pokračováním minulých expozic Game Hall je Invex Game, v němž (stejně jako vloni) hledají hráči bez rozdílu věku nové herní tituly a mohou se zde osobně střetnout s protivníky z on-line her.

Samostatné expozice velkých a renomovaných značek jsou dnes spíše výjimečné, neboť volí cestu prezentace a oslovení zákazníka prostřednictvím prodejních partnerů. Tento způsob prezentace může být pro určitou skupinu zákazníků přínosem, jelikož v jednom stánku najdou hojnější nabídku více značek, ale pro jiné to znamená bezcílné bloudění pavilony, stejně jako když v hypermarketu hledáte své oblíbené rybičky.

Pokud jste na Invexu byli, můžete následující řádky v klidu přeskočit, viděli jste shodné expozice jako my. V opačném případě vás nyní seznámíme se zajímavostmi, na které jsme narazili. Majitelé předplacených karet Oskar a Eurotel se slzami v očích pokukovali po zákaznících T-Mobilu, jejichž telefony podporují technologii Edge. Tímto signálem bylo totiž pokryto výstaviště i přilehlé městské části. Zájemci o netradiční projekční technologie se shlukovali u stánku AV Media v pavilonu E, v jehož rámci společnost Gali-3D představovala nové technologie v trojrozměrném zobrazování. Canon představil návštěvníkům novou skupinu tiskáren a multifunkčních zařízení Pixma, Lexmark překvapil levnou multifunkční tiskárnou a fototiskárnou s barevnými náhledovými displeji. Pracovníci společnosti Oki s úsměvem vysvětlovali zájemcům, že nízká cena v jejich expozici barevných tiskáren opravdu není překlep. U stánku společnosti Fox Computers jsme měli možnost nahlédnout do útrob počítače osazeného nejnovějším procesorem AMD FX-55 a čipovou sadou nVidia nForce 4. Stejně zajímavý byl i server se čtyřmi procesory Opteron a osmi gigabajty operační paměti.

Milým překvapením byla prezentace produktu Zoner Software, při níž zpěvák Peter Nagy vysvětloval výhody nové verze tohoto grafického produktu. Z jeho slov přitom bylo patrné, že není jen náhodně vybranou celebritou, ale s funkcemi programu je velmi dobře obeznámen a využívá jej i pro úpravy fotografií, jichž je autorem.

§§§§§


Logitech Harmony

Michal Bareš

Společnost Logitech uvedla na evropský trh univerzální dálkové ovládače Harmony. Tyto ovladače jsou schopny ovládat až 15 zařízení najednou a jsou schopné kombinovat infračervené příkazy do jediného příkazu, který se vyšle stiskem jediného tlačítka. Dálkové ovladače Logitech Harmony dovedou ovládat veškeré činnosti díky technologii Smart State Technology, jejíž patentová řízení právě probíhají. Technologie Smart State umožňuje dálkovému ovladači Harmony kdykoli zjistit stav každé z komponent. Když si uživatel zvolí požadovanou činnost, technologie Smart State okamžitě vyhodnotí aktuální stav jednotlivých komponentů, kterých se tato činnost týká, a pak vyšle příslušné příkazy pro spuštění zvolené činnosti. Všechny dálkové ovladače Logitech Harmony jsou programovatelné - programování je založeno na sdílené spotřebitelské databázi na internetu, v níž jsou uloženy profily desítek tisíc typů elektronických zařízení. Během procesu nastavování uživatel jednoduše odpoví na několik otázek týkajících se způsobu propojení a typů jednotlivých komponent jeho systému domácí zábavy. Dálkový ovladač se pak nakonfiguruje stažením veškerých instrukcí pro tuto konkrétní sestavu přes USB port. Internetová komunita uživatelů ovladačů Harmony neustále databázi aktualizuje a tím zajišťuje, aby v ní byly zastoupeny i ty nejnovější a nejsložitější komponenty. Průběh instalace ještě více usnadňuje průvodce, který klade otázky v příslušném jazyce.

Odkaz: http://www.logitech.cz

§§§§§


Palm T popáté

Michal Bareš

Společnost palmOne uvedla na trh novou generaci palmtopu Tungsten s označením T5, sice měla být na řadě "čtyřka", ale ať už kvůli neoblíbenosti číslice 4 v asijských končinách, nebo jako památka na přeskočení celé čtvrté série starých Palmů, nový Tungsten je prostě T5.

Na první pohled můžeme vidět změnu designu řady T. Zmizel charakteristický posuvný kryt ukrývající spodní část displeje, takže nová generace téčka vypadá jako následovník modelu E. Obnažený rotační displej má rozlišení 320 x 480 bodů, procesor Intel Xscale pracuje na 416 MHz a asi nejzajímavější novinkou je paměť o kapacitě 256 MB, z níž k dispozici uživatelům je 215 MB. Praktickou inovací je osazení Tungstenu T5 funkcí "storage class", díky čemuž jej lze použít i jako USB disk. Pokud do něj tímto způsobem navíc uložíme data, s nimiž dokáží spolupracovat aplikace Documents To Go 7.0, lze tato data přímo prohlížet a upravovat na palmu, a to bez nutnosti instalování jakéhokoliv softwaru na straně počítače (tedy pod vyššími operačními systémy než Windows 98). Výhodou flashové paměti je i to, že data uložená v Tungstenu vydrží i v případě vyčerpání veškeré energie.

Tungsten T5 je z hlediska konektivity vybaven technologií Bluetooth, Wi-Fi zde není, ale lze jej dokoupit v podobě Wi-Fi SD karty. Nový je bohužel i port pro připojení datového a napájecího kabelu, takže pokud uživatel vlastní starší doplňky, bude moci využít pouze ty s infračerveným rozhranním. I když je kvůli změně designu Tungsten o něco delší než jeho předchůdce, je zase o něco tenčí a lehčí. Konkrétní údaje pak hlásají 12,1 x 7,8 x 1,5 cm a hmotnost 146 gramů. Navzdory očekávání není T5 osazen operačním systémem PalmOS 6, ale pouze verzí 5.4. Inovace se týkají i dalšího softwarového vybavení, namátkou zmíníme, že k přehrávání videa již není třeba konvertovat soubory Kinomou, prohlížení internetových stránek má místo WebPro na starosti Blazer Browser a o práci s kancelářskými daty se stará již zmíněná 7. generace balíku Documents To Go. Doporučená koncová cena je stanovena na USD 399.

Odkaz: http://www.palmone.com

§§§§§


Placka s terabytem dat

Čestmír Žák

C04P0591

Vědci z londýnské fyzikální univerzity před časem seznámili odbornou veřejnost s projektem MODS (Multiplexed Optical Data Storage), který by mohl znamenat průlom v oblasti záznamu dat na optické disky. Na kulatý disk, vzhledově nepříliš odlišný od klasického CD/DVD, se podařilo vměstnat neuvěřitelný 1 TB dat, což je kapacita odpovídající asi 1430 klasickým CD. Celý technologický zázrak spočívá v tom, že technologie MODS zapisuje data do záznamové vrstvy pod 332 různými úhly, což umožní do stejného množství pitů protokolovat mnohem více informací. MODS se sice v prakticky použitelné podobě na trhu objeví až okolo roku 2010, kdy už budou pravděpodobně pevně ukotveny standardy jako např. Blu-Ray nebo HD-DVD, tím spíše by se však mohlo jednat o jejich zajímavou alternativu.

§§§§§


Plextor umí dvě vrstvy

Čestmír Žák

Světoznámý výrobce optických mechanik, společnost Plextor, představila další dvojici produktů - tentokrát se jedná o DVD vypalovací mechaniky s podporou drtivé většiny vypalovacích standardů, jejichž výčet zahrnuje i technologii Dual Layer (záznam do dvou vrstev, jenž umožní na jednu stranu speciálního DVD zapisovatelného média uložit až 8,5 GB). Výrobce určil těmto velmi úzce příbuzným mechanikám označení PX-716A (interní varianta) a PX-716UF (externí varianta). V nabídce vypalovacích rychlostí u nich najdeme tyto maximální hodnoty: 16x zápis na DVD+R a DVD-R, 4x na DL DVD+R a 48x na CD-R média. Pro přepis platí následující údaje: 8x pro DVD+RW, 4x pro DVD-RW a 24x u CD-RW. Rychlost čtení dosahuje standardních hodnot 16x pro DVD a 48x pro CD. Přístupová doba činí 100 ms pro CD a 150 ms pro DVD. O stabilitu zápisu se kromě technologií proti podtečení bufferu stará ještě8 MB integrované cache. Zajímavostí je implementace technologie Autostrategy, jež díky posuzování kvality vložených médií dokáže optimalizovat zápis na libovolná značková i neznačková média. Bohatý softwarový balíček zahrne případného majitele množstvím užitečných programů a utilit od firem Ahead, Pinnacle, Cyberlink, Sonic a Ulead.

Odkaz: http://www.servodata.cz

§§§§§


CF Extreme III – rychleji

Čestmír Žák

Díky dlouhodobému růstu poptávky v oblasti digitální fotografie se utěšeně rozrůstá i trh s paměťovými kartami. Jeden z jejich producentů, společnost SanDisk Corp., představuje novou sérii paměťových karet CF (přesný název Compact Flash Extreme III), jež se bude ve srovnání s předchozími generacemi vyznačovat výrazným nárůstem rychlostí zápisu i čtení. Konkrétní čísla přitom hovoří o čtení i zápisu rychlostí 20 MB/s. Uvedené paměťové karty budou k dostání v kapacitách od 1 GB (140 USD, 3 800 Kč) do 4 GB (560 USD, 15 100 Kč), jejich uvolnění do prodeje je plánováno na listopad. Oznámena byla také CF (Ultra II) paměťová karta s obří kapacitou 8 GB, jejíž cena by se měla pohybovat kolem 959 USD (25 800 Kč). V nabídce SanDisku se dále objevily také tři nové čtečky paměťových karet pro USB 2.0. Jedná se o modely ImageMate 12-in-1 (34,99 USD, 945 Kč), ImageMate 5-in-1 (19,99 USD, 540 Kč) a ImageMate CF (19,99 USD, 540 Kč). Pro zjednodušení práce do nich výrobce navíc implementoval funkci, jež zajistí, že se po stisknutí jediného tlačítka automaticky zkopírují všechny soubory z paměťové karty do PC.

Odkaz: http://www.sandisk.com

§§§§§


Dell se čtečkou

Čestmír Žák

Společnost Dell vůbec poprvé ve své historii představila desktopový počítač třídy small factor PC, vybavený čtečkou paměťových karet 8-in-1. V modelu Dimension 4700C se výrobci šikovně podařilo skloubit miniaturní rozměry (33 x 35,6 x 10,2 cm) a solidní výkon (Pentium 4 520 na 2,8 GHz, čipová sada Intel 915G, 512 MB RAM DDR-II, 40 GB HDD, DVD-ROM, 17" LCD displej atd.) s další aktuální potřebou trhu, a sice s požadavkem na co nejsnazší manipulaci s výměnnými paměťovými médii. Kompletní řešení Dimension 4700C by tak mělo být uživatelům k dispozici za cenu 1 059 USD (což je v přepočtu asi 28 500 Kč). V obchodní síti se přístroj objeví ještě do konce letošního roku.

Odkaz: http://www.dell.com

§§§§§


Philips Event 2004

Tomáš Jirásko

C04P0587

Nizozemské království je zemí tulipánů, sýrů, herynků, jízdních kol, naším fotbalovým kvalifikačním soupeřem a lidí, kteří se s vámi dají kdykoliv do hovoru. Hlavní město Amsterdam je také sídlem společnosti Philips, kam jsme zavítali na dvoudenní prezentaci spotřební elektroniky.

Living Tomorrow

Začít jsme samozřejmě nemohli ničím jiným, než návštěvou technologického domu, na kterém Philips participuje s několika dalšími společnostmi. V třípatrové budově má návštěvník možnost spatřit, jak si návrháři a inženýři představují vybavení domácnosti za několik let. Některé nápady byly tak překvapivé, že nás napadla kacířská myšlenka, zda jejich autor netráví příliš času pokuřováním rostlin v proslulých amsterodamských coffee shopech. Zkrátka jde o ukázku konvergence IT a spotřební elektroniky, ale také toho, že cesta k plné funkčnosti a reálnému nasazení bude ještě dlouhá.

První místností v bytě bývá předsíň. V té zdejší obyvatel zanese do bytového informačního systému vlastní profil. Pro identifikaci se používá biometrika, takže nepřekvapí, když vás počítač vyzve k předstoupení před kameru. Náš dobrovolník se počítači však zřejmě moc nelíbil, neboť po celém procesu identifikoval našeho slovanského kolegu jako jiného návštěvníka, příslušníka germánského kmene. Úspěšnost rozpoznání se pohybuje nad hranicí 90 %, a nutno říci, že se počítač v dalším průběhu již nemýlil. Celý systém lze podle aplikační úrovně ovládat hlasem nebo prostřednictvím bezdrátových inteligentních ovladačů z řady Pronto/iPronto. S nimi se v rámci koncepce Connected Home, která má za cíl integrovat jednotlivé přístroje do uceleného systému, setkáváme ve využitelné podobě již od roku 2002. Z předsíně jsme se okolo chytré pračky, schopné samostatně rozpoznat druh prádla, zvolit způsob praní i dávkování prášku a poté vše samozřejmě i vysušit, přemístili do kuchyně. S většinou přístrojů v tomto zákoutí jsme se již někdy setkali. Tchyni zastupuje lednice kontrolující podle kódu, zda některá z potravin není prošlá nebo zda nemusí poslat vašemu dodavateli potravin e-mail, že pivo již dochází. Na rozdíl od manželčiny maminky bereme její přítomnost v bytě jako samozřejmost. V rámci propojení všeho se vším však lednice spolupracuje i se sporákem a kuchyňskou deskou, které dominuje smart displej DesXcape s reproduktory. Manželka si tedy mohla odskočit do posilovny, a přesto jsme se dočkali nejenom uvítání od virtuální kuchařky, ale na rozdíl od reality i skutečného zájmu o to, co budeme jíst. Celý systém je samozřejmě od lednice i zásuvek na potraviny v lince informován o tom, jaký je stav zásob, a nabídne podle toho na výběr několik receptů. Samostatně nastaví i správnou teplotu a pohlídá čas, po který je nutné jídlo tepelně zpracovávat. Na člověka tak kromě ochutnávání zbývají pouze funkce "tady podrž, tady přidej".

V rámci "zachování" rodinné pohody se jídlo vydáme zkonzumovat do obývacího pokoje - před televizi a DVD. Tato část je kompletně v podání Philipsu a jednotlivým modelům se budeme věnovat podrobněji o několik odstavců dále. Kromě vizuálního zážitku je v obývacím pokoji kladen důraz i na dostupnost služeb. Přes televizní obrazovku by tak neměl být (a v některých zemích již není) problém objednat interaktivně vstupenky, nákup, dovolenou, prostě na co si jen vzpomenete. Doufejme, že s příchodem digitální televize se těchto služeb dočkáme i u nás a jejich rozsah konečně obohatí jakžtakž fungující teletext. U audiovizuální projekce naštěstí nejsme omezeni pouze komerční nabídkou, ale příležitost dostane i vlastní tvorba. Součástí systému "prodrátovaného domu" je i SPATION (Services Platforms and Applications for Transparent Information management for in-home Networks) - platforma, na níž pracuje Philips se skupinou evropských partnerů. Ta užívá metadata k identifikaci, katalogizaci a celkové správě obsahu domácí sítě - tedy programové nabídky nebo dat uložených jak v počítači, tak i videorekordérech, a samozřejmě set-top boxů, a je schopna pracovat i se streamovanými soubory a přístupem na internet.

Pokud vás zmohlo jídlo nebo jste malátní, tak hurá do sprchy nebo do vany s vířivkou. Všudypřítomné displeje neslouží pouze pro nastavení velikosti bublin a ovládání trysek, ale plní i funkci obrazovky, takže i v koupelně můžete sledovat televizi nebo poslouchat rádio. Nás zaujal především sprchový kout - prosklený tubus, který se po vstupu zavřel. Pokud funguje elektřina, pak lze tubus také snadno otevřít. V opačném případě ale může dojít k nemilému překvapení, neboť mechanické otevření zatím nebylo dořešeno. Stěží jsme z mysli vypudili obraz uvězněného naháče, okolo kterého pomalu stoupá hladina vody. Veseleji vypadá péče o zuby. V koupelně jsou použita zrcadla s integrovaným LCD displejem (Mirror TV), a tak lze při ranní hygieně sledovat třeba televizní program nebo burzovní zpravodajství na internetu. Záleží na vaší volbě a zájmech. Aby děti vydržely u čištění zoubků potřebnou dobu, jsou nově v nabídce kouzelného zrcadla i animované příběhy, které z čištění zubů udělají zábavu.

Z koupelny proběhneme do ložnice, kde se pozastavíme u komody skrývající několik zajímavých věciček. Objevíme zde HeartStart Home Defibrillator, tedy kompaktní domácí defibrilátor divize Medical Systems. Obsluha jen umístí elektrody na správná místa podle vyobrazení lidského těla a stiskne tlačítko start. Tyto zachránce lidských životů můžeme najít i ve vybavení několika leteckých společností.

Některá ze zásuvek by v budoucnu mohla skrývat i bezdrátový monitorovací systém, jehož elektrody lze umístit v podstatě do jakéhokoliv oblečení. Předvedené řešení využilo klasický tkaninový pruh obepínající pas. Systém nyní může okamžitě uživatele varovat před neobvyklou srdeční aktivitou či neadekvátní změnou sledovaných údajů. Veškeré naměřené údaje jsou uchovávány v 64MB paměti, která díky použití nového algoritmu postačuje k uložení dat za tři měsíce. Systém tak může napomáhat i při následné analýze a vyšetření lékařem. Mezi místnostmi nechybí ani pracovna, ale její vybavení se již prolíná se samotnou prezentací, a tak se tedy z tohoto obydlí budoucnosti přesuneme do výstavních prostor, stylově umístěných v bývalé továrně na lodní motory.

East Or West, Home Is Best

Aneb všude dobře, doma nejlépe. Začneme opět bytem, lépe řečeno produkty pro domácí zábavu, tedy oblastí, pro kterou máme v posledních letech ono krásné české označení Home Entertainment. V rámci koncepce, či chcete-li vize Connected Planet doplnil Philips tuto skupinu o několik nosných komponent. Jako vstupní bod poslouží ADSL 515 Wireless Gateway pro přístup do "celého vesmíru a přilehlých prostor". Dále se v nabídce objeví bezdrátový ovladač RC9800i s barevným dotykovým displejem a o zábavu se postarají mikrosystém MCW770 a dva produkty řady Streamium - SL50i Wireless Music Link a 23" FlatTV.

ADSL 515 je klasická internetová brána, v podstatě jde o ADSL modem rozšířený o Wi-Fi standard 802.11b/g. Je vybaven jedním 10/100Mbit Ethernet portem. Představený model však k naší lítosti podporoval pouze

Annex A, přičemž současné nové ADSL přípojky zřizuje Telecom jako Annex B, Pouze některé starší přípojky jsou zřízeny jako Annex A - u zákazníků, kteří nevyužívali ISDN. Na náš dotaz jsme obdrželi odpověď, že není problém dodat model podporující Annex B - záleží pouze na jednotlivých trzích a zastoupení značky, zda je do portfolia zahrnou (v této oblasti má Philips určité vazby s Alcatelem).

Bezdrátový ovladač RC9800i lze s jistou nadsázkou označit za jakési PDA, je vybaven 3,5" dotykovým displejem s rozlišením 320 x 240 pixelů a zobrazením 65 356 barev. Doplňkem jsou integrované reproduktory. Ovladač disponuje univerzální knihovnou infračervených kódů pro řízení více než 1 100 značek spotřebičů a je samozřejmě možné jej další kódy v rozsahu 20-70 kHz a 455 kHz ho "naučit". RC9800i je vybaven Wi-Fi 80.11b a jeho dokovací stanici lze připojit přes USB port. Samotný ovladač dovoluje přehrávat mp3 soubory nebo prohlížet obrázky formátu BMP, GIF a JPEG. Porozumí si nejenom s videorekordérem, DVD playerem nebo audiosystémy, ale dokáže vybírat programy na satelitu nebo TV a přistupovat lze i k souborům na počítači (je možné programovat nahrávání i volit místo uložení na disku). Dále dokáže pracovat s údaji poskytovanými jednotlivými provozovateli, jako jsou programy vysílání stažitelné z internetu apod. Ovládat jím lze i nový MP3 Micro Hi-Fi System s měničem na 5 CD, označený jako MCW770. Tento systém má kromě možnosti přehrávání CD-R/RW především zabudované bezdrátové rozhraní IEEE 802.11b a lze na něm přehrávat soubory přímo z PC. Tyto soubory jsou dosažitelné i přes ovladač samotného mikrosystému. U audia ještě zůstaneme díky Streamiu SL50i. To je rovněž vybaveno bezdrátovým adaptérem 802.11 a umožňuje přijímat a sdílet internetový audioobsah. Jde o služby a stanice jako Live 365.com, Andante, Musicmatch Jukebox, Radio Free Virgin, Playhouse radio a mnohé další. Je možné přiřadit i vlastní streamované stanice a služby. Vrchol současné řady Streamium představuje Flat TV 23iF9946. Tento LCD televizní přijímač je opět vybaven Wi-Fi 802.11g a jeho 58cm LCD S-IPS aktivní TFT displej nabídne 16ms odezvu, rozlišení 1 280 x 768, kontrastní poměr 400:1 a 1760 úhly pohledu. Zabudovány jsou i funkce DNR (Digital Noise Reduction), PIP (Picture in Picture ), PIG (Picture in Graphics), PBP (Picture by Picture). Televizor je schopen pracovat v rozlišeních VGA 640 x 480 až po WXGA 1 280 x 768 pixelů. Mezi podporovanými kodeky a soubory nalezneme MP3, MP3 Pro, PCM, Wave, MPEG1/2/4, DivX, XviD, JPEG, GIF, BMP a PNG. Bohatá je i sbírka konektorů - AV3: S-Video, Video CVBS (mini jack) sluchátka, AVI: AV in, CVI/YPbPr (1fh), Audio, AV2: AV in, S-Video, CVBS, Audio, AV4: HDMI, Digital PC/HD input, Audio, AV5: VGA/RGB, Analog PC/HD (2fh) input a RJ45 Ethernet. TV má i 40 pozic pro rozhlasové stanice. Tímto produktem jsme zabrousili do oblasti televizorů, a tak se nyní podíváme na nabídku v tomto klasickém segmentu.

See Everything

Snad žádný výrobce v současné době neopomíjí Flat TV, tedy televize vybavené LCD displeji, které jsou levnější než jejich plazmové protějšky a jejichž kvalita obrazu doznala během posledního roku značného zlepšení. Nacházejí si tak mezi uživateli stále větší oblibu. Philips nabízí ucelenou řadu zahrnující 14-32" modely. Celkem se jedná zhruba o 10 modelů s různým stupněm výbavy. Nás zaujaly především modely 17PF9946, 23PF9946, 26PF9946 a 26PF9956 vybavené VGA a DVI-D vstupem, které jsou vhodné i pro použití jako standardní monitory.

Oku nadšence však zalahodí především televize vybavené technologií Pixel Plus 2 a Ambilight. Jde o nově představené LCD TV 32PF9986, 37PF9986, 42PF9986, 42PF9966 a 50PF9966. Technologie Pixel Plus 2 upravuje vstupní obraz několika kroky - interpolací obrazových bodů dochází k lepšímu vykreslení detailů a zpřesnění barevných předělů, kdy je v podstatě obrazový segment tvořený např. čtveřicí pixelů shodné barvy rozdělen a výsledná barevnost jednotlivých pixelů záleží i na barevnosti sousedního segmentu. Algoritmem je upraveno i vybarvení lidské pokožky, pomocí dynamického kontrastu jsou světlé partie obrazu ještě více zesvětleny a pro tmavší jsou naopak použity ještě hlubší odstíny. je redukován šum obrazu, upraveno celkové barevné podání, kontrolováno vykreslení horizontálních i vertikálních přímek apod. Výsledný dojem pak může být umocněn využitím Ambilightu. V neaktivním stavu lze tento technologický doplněk použít jako normální osvětlení místo lampiček. V aktivním stavu subjektivně rozšiřuje obrazovou plochu a dodává sledovanému obrazu prostorový dojem. Zadní osvětlení se barevně mění podle aktuálního obrazového děje.

Tak si to asi nahrajme, ne?

Televizory jsou pěkná záležitost, ale mnohdy programová nabídka neodpovídá našemu rozpoložení a vkusu. V těchto okamžicích obvykle sáhneme po videokazetách nebo stále častěji po DVD discích, neboť nabídka a počty zakoupených DVD rekordérů utěšeně rostou. V portfoliu

Philips nalezneme klasické DVD rekordéry, ale našim srdcím jsou bližší samozřejmě ty s integrovaným pevným diskem - bohužel nejsou až tak blízké našim peněženkám. Philips letos na podzim prezentoval hned dvojici DVD/HDD rekordérů - modely DVDR520H a DVDR725H. První z nich je vybaven 80GB pevným diskem a jde řekněme o základní model. Z technologického hlediska je zajímavější DVD725H, neboť kromě 160GB disku podporuje i službu GUIDE Plus+ pro snazší management nahrávání programů. Z hlediska uživatele PC však o velký posun nejde. Rekordéry jsou sice vybaveny iLinkem, tedy FireWirem (IEEE1394), ale jde pouze o vstup. Na využití jako dalšího úložiště nebo na možnost přenést záznam přímo do počítače si vzhledem k obavám z možného zneužívání při porušování autorských práv ještě nějaký čas počkáme.

Kromě těchto modelů se objevil i jeden kombinovaný přístroj DVD+VCR pod označením DVDR630VR. Z přehrávačů jsme si všimli přenosných osobních modelů DVD PET 700 a PET 800, které se liší především velikostí displeje. PET 700 disponuje 7", PET 800 je osazen displejem 8". Oba přehrávají disky DVD, DVD+R a DVD+RW, klasická CD, MP3-CD,CD-R a CD-RW audiodisky, přičemž dokáží zobrazit i JPEG soubory.

PC periferie

Po audiovizuálních hodech jsme se poohlédli po produktech nám nejbližších. Čistě počítačové periferie jsou bohužel u Philipsu celkem na periférii, ovšem i to málo stojí za shlédnutí. V kategorii monitorů nabízí již i na našem trhu modely Brilliance 190 a 230. S modelem 190P jsme se již seznámili během testování (recenze v PC WORLDu 9/2004) a také model 230 sliboval při letmém zkoumání během prezentace naděje na slušný obraz. Tento 23" širokoúhlý displej nabízí rozlišení WUXGA 1 920 x 1 200 bodů, kontrastní poměr 500 : 1 a v jeho výbavě nalezneme integrovanou čtečku SD/MMC, SmartMedia, MemoryStick a CF paměťových karet.

Mezi monitory určené pro domácnost patří designérsky vydařené modely X5 o velikostech 15 a 19 palců. Pěkným počinem je malá externí dvouvrstvá zapisovací mechanika s označením ES8-DVDRWK.

Philips představil i miniaturní fotoaparáty DMVC1300, DMVC300 a DSC2000, které jsou však rozumně prezentovány jako webové kamerky, čemuž odpovídají i jejich parametry. DMVC1300 má rozlišení 1,3 megapixelu, třístovka je klasická VGA kamera (640 x 480 pixelů) a nejvyšší model DSC2000 disponuje rozlišením 2 megapixely a jako jediný používá místo USB 1.1 rozhraní USB 2.0.

Drobnosti pro drobečka

Technika zasáhla i do péče o potomky. Kromě sterilizátorů, dudlíků a dalších drobností je nezbytností i "chůvička". Ta v podání Philipsu nejen přenáší zvuk o několik místností dále, ale dokáže i vytočit telefonní číslo. Zvuk je tak přenášen na libovolný telefon, jehož číslo přednastavíte do základnové stanice. Kromě klasické "walkie-talkie" lze tedy ke kontrole a komunikaci se svým potomkem použít mobilní telefon. Pojďme se tedy podívat na nabídku těchto každodenních doplňků.

Mobilní telefony

Do závěru roku vstupuje Philips s osmi telefony. Jde o "véčka" Philips 639, 650, 655, 659, 855 a "klasiku" Philips 355, 535 a 755. Modely 639, 855, 355 i 535 jsou již v prodeji i na českém trhu, tak se podíváme na ty druhé. Šestsetpadesátka by měla podle prohlášení výrobce vydržet ve stand-by režimu celý měsíc. Kapacita baterie prý stačí na 8,5 hodiny hovoru. Velikost paměti tohoto mobilu je 7 MB.

Philips 655 je tribandové (900/1800/1900 MHz) véčko s integrovanou anténou a velkým zrcátkem pro tvorbu autoportrétu. Podporuje Javu 2.0 i "philipsáckou" vychytávku BeDJ pro komponování melodií. Hlavní displej má rozlišení 128 x 160 obrazových bodů při 65 000 barvách. Sdílená paměť má velikost 7 MB, GPRS je třídy 10. Snímky z integrovaného VGA fotoaparátu lze díky funkci TV SlideShow prohlížet i na televizoru.

Model 659 poznáme podle antény, která není na dnešní dobu kupodivu integrovaná, a podle OLED displeje na vnějšku mobilu. VGA fotoaparát dokáže pořídit sekvenci 8 snímků nebo videosekvenci o délce 60 sekund. SMS, MMS, telefonní seznam i seznam volání lze chránit samostatným heslem. Podpora MMS je však plánována zatím pouze pro čínský trh. Telefon je také vybaven pouze GPRS třídy 10, IrDA ani Bluetooth v telefonu nenaleznete.

Na klasicky provedeném modelu 755 zaujme především dotykový displej. Stylusem lze tak kromě využití klasické on-screen klávesnice dotvářet pořízené fotografie a výsledek odeslat například v podobě MMS.

Zrcadlo, kdo je nejkrásnější?

U MiraVision bych ovšem tuto otázku nepronášel moc nahlas. Mohlo by se přihodit, že odpověď nebude ta, která jest očekávána. MiraVision je komerční označení produktů, které známe z předchozích let jako Mirror TV. Jde o LCD displej integrovaný do zrcadla. Tento rok dostala zrcadla i několik nových rámů a k dispozici jsou úhlopříčky 17" a 23" palců. Jde samozřejmě o rozměr aktivní části displeje. Tato zrcadla nyní nabízejí i některé funkce využitelné v hotelech v rámci jejich informačních systémů (pokojová služba, placené kanály, infoservis). Zrcadla lze samozřejmě využít i k přístupu na internet.

S vyceněným zubem

O amsterodamském nočním životě si jistě přečtete mnohé v jiných a jinak zaměřených časopisech, a tak se budeme raději věnovat ranní očistě, čili produktům, které byly k vidění druhý den. Dopolední část byla věnována hygieně a souvisejícím spotřebičům. Do ruky se nám dostaly nové ultrazvukové kartáčky Sonicare Elite, které jsou zvláště pro lidi trpící krvácejícími dásněmi vhodnější než klasické "štětináče". Nepoužívá se u nich klasická pasta, ale gel, jehož vyměnitelná náplň je v těle kartáčku, přičemž ultrazvuk krásně vyčistí prostor, který je špatně dostupný i při použití mezizubních kartáčků. Na vousy pak pánové mohli použít Cool Skin Shaver, holící strojek s náplní gelu pro holení.

Trochu šokem pro pánský segment byla žehlička Intellicare 8080. K této žehličce patří i prkno, které je schopné vytvořit pod žehleným oblečením vzduchovou vrstvu. Rukáv košile je tedy možné vyžehlit i tak, že jej u manžety utěsníte a necháte rukáv vzduchem stoupajícím z prkna nafouknout. Poté jednoduše vyžehlíte rukáv párou z Intellicare. Tahle legrace vás však v přepočtu vyjde na 10-12 tisíc korun.

Audio

"Velkou" audiotechniku jsme tak trochu opomenuli, neboť tyto komponenty nepatří do segmentu, který patří mezi naše zájmy. Proto jsme se zastavili až u kapesních přehrávačů, postavených okolo flash pamětí, pevných disků a CD-MP3 kotoučů. Rodina produktů využívající paměti flash nese u Philipsu označení Key, doplněné o číslo. Key 011, 013 a 015 jsou audiopřehrávače o velikosti 128, 256 a 512 MB. Key 019 je audiovizuální počin, umožňující kromě přehrávání hudby i fotografování a pořizování videozáznamu. Z harddiskových přehrávačů byl k vidění Micro Audio Jukebox hdd070 s kapacitou 20 GB o hmotností 95 gramů, bohužel vybavený pouze rozhraním USB 1.1. Digital Audio Player SA238 nabídl paměť o velikosti 256 MB a také slot pro SD/MMC karty společně s uživatelsky příjemným přehledovým displejem.

Poslední audiovizuální produkt je určen pro ty sportovněji založené. Jde o kolekci Philips Nike, což jsou MP3 přehrávače s flash pamětí, jehož recenzi naleznete v tomto čísle. Součástí přehrávače je i FM tuner. Zajímavým doplňkem a využitím technologie Bluetooth je PSA260 MP3Run. Jde o kombinaci přehrávače a senzoru, který lze připnout na botu. Snímač nejen shromažďuje hodnoty pro pozdější přenesení do počítače, ale je schopen do přehrávače dodávat údaje o uběhnuté vzdálenosti a rychlosti, které jsou uživateli sdělovány do sluchátek.

Závěr

Výstava předvedla již jasně nastavenou cestu stále bližšího sbližování IT a klasické spotřební elektroniky. Ne vše,o čem jsme se zmínili v tomto článku, jsou žhavé novinky, ale pokud si jednotlivé produkty a technologie složíme dohromady, jak je prezentoval například právě Philips, dostaneme zajímavý obrázek blízké budoucnosti. Uživatelům se totiž dostávají do ruky stále sofistikovanější přístroje nabízející značné množství funkcí, které byly dříve vyhrazeny pouze pro profesionály a jejichž obsluha se může v některých případech stát pro uživatele pořádným oříškem. Naštěstí se většině představených modelů podařilo tomuto nešvaru vyhnout. Nám v této souvislosti přejme, aby se česká ekonomika vzchopila, naše kupní síla se přiblížila průměru Evropské unie a my si tak mohli některé vybavení dovolit považovat za běžnou součást našich domovů.

§§§§§


WD Scorpio

Tomáš Jirásko

Western Digital představil svůj nový 2,5palcový pevný disk WD Scorpio s vysokým výkonem a nízkou spotřebou, určený pro notebooky a další přenosná digitální zařízení. Použitá technologie WhisperDrive společnosti WD s algoritmy SoftSeek se podílí na skutečnosti, že WD Scorpio je nejtišším

2,5palcovým diskem dostupným na trhu bez ohledu na rychlost otáčení. Nejmodernější technologie ShockGuard spojuje vylepšený firmware i hardware pro ochranu mechaniky disku a choulostivého povrchu plotny a díky ní tento pevný disk splňuje nejvyšší specifikace kombinované odolnosti proti nárazu (250 G za provozu a 900 G ve vypnutém stavu) ze všech 2,5palcových disků v této třídě. Další ochranu proti nárazu prostřednictvím uzamknutí hlav disku poskytuje technologie DuraStep Ramp, využívající nejvíce technologicky vyspělé materiály dostupné na trhu a umožňující disku vykonat minimálně 600 000 cyklů zachycení/uvolnění bez poškození. Odolný kryt z nerezové oceli vydrží zatížení přes 2,5 kg - téměř 1,5x více než je obvyklá hodnota, bez omezení pohybu dříku motoru nebo jiných vnitřních součástí. Pevné disky pro mobilní aplikace WD Scorpio jsou nabízeny v kapacitách 40, 60 a 80 GB a jsou vybaveny standardně 2 MB (volitelně 8 MB) vyrovnávací paměti, rozhraním EIDE a mají tříletou záruku. Odkaz: http://www.westerndigital.com

§§§§§


Pět řad SmartBooků

Tomáš Jirásko

Libra Electronics představila novou pětici řad svých notebooků LEO SmartBook. Modelové řady nesou označení 99xx, 89xx, 21xx, 50xx a 11xx. Určení jednotlivých řad je společností charakterizováno jako Dostupná mobilita (řada 99xx), Mobilní kancelář (řada 89xx), Luxusní kancelář (řada 21xx), Mobilita pro náročné (řada 50xx) a Luxusní mobilita (řada 11xx).

Základními parametry jsou u 99xx procesor Celeron/Pentium4, 15" XGA displej, hmotnost okolo 3,5 kg a cena od 23 990 Kč bez DPH. Řada 89xx je charakteristická procesorem CeleronM/Pentium, 15" XGA displejem, hmotností 2,6 kg, bezdrátovým rozhraním, dlouhou výdrží na baterie a cenou od 26 990 Kč bez DPH. Modely 21xx nabídnou procesor CeleronM/PentiumM, 15" XGA displej, nízkou hmotnost (cca 2,4 kg), dlouhou výdrž baterie a cenu od 35 990 Kč bez DPH. Řada 50xx je postavena na technologii Centriono s procesorem Pentium M 1,5 GHz, a disponuje širokoúhlým 15,4" displejem WXGA, Grafickým adaptérem ATI RADEON 9700 128 MB. Cena základního modelu je 39 990 Kč bez DPH. Notebooky řady 11xx jsou osazeny Pentiem M, 12,1" XGA displejem a díky hmotnosti okolo 1,3 kg jsou ideální pro cestování. Ceny u tohoto modelu začínají pro špičkový výkon na 39 990 Kč bez DPH.

Odkaz: http://ww.libra.cz

§§§§§


Vaio do kapsy

Tomáš Jirásko

Společnost Sony představila dvě verze svého nového kapesního přehrávače hlásícího se svým označením spíše k divizi počítačového vybavení této společnosti než k audiovizuální technice. Přehrávač totiž nese jméno Vaio A, pak verze lišící se kapacitou označení VGF-AP1 a VGF-AP1L. VAIO Pocket používá pevný disk s kapacitu k uchování až 10 000 (20 GB) nebo 20 000 (s 40 GB verzí) oblíbených hudebních skladeb. Přístroj je schopen komunikovat s PC a digitálními fotoaparáty přes USB port. Na baterií Sony Stamina vydrží až 20 hodin nepřetržitého přehrávání bez nabití. Přehrávač je vybaven hybridním LCD displejem navrženým tak, aby byl snadno čitelný i v denním světle a nabízel špičkovou barevnou reprodukci uložených digitálních snímků. VAIO Pocket váží přibližně 195 g ve 20GB verzi a 205 g ve 40GB verzi při rozměrech 63,3 x 115,2 mm a tloušťce 20,7 mm (u 40GB verze) a 17,3 mm (20GB verze). Uživatelé mohou přenášet formáty MP3 a Windows formát WMA do přehrávače tak, že budou překonvertovány do formátu ATRAC3plus, což je nejnovější standard formátu ATRAC. Původně byl formát ATRAC vyvinut v roce 1992 jako důvod pro přenos audio CD formátů do přístroje MiniDisc. Systém pracuje na principu odstraňování neslyšitelných zvukových frekvencí z audio signálu, čímž redukuje velikost výsledného souboru bez markantní ztráty zvukové kvality. Výsledkem formátu ATRAC3plus je komprimovaný soubor standardu MP3. Původní systém ATRAC3 umožňoval snížit velikost výsledného souboru o 1/5 své původní velikosti, ale ATRAC3plus dosahuje kompresního poměru přibližně 20x většího než běžné audio CD. Používáním ATRAC3plus formátu může 20 GB VAIO Pocket pojmout maximálně 10 000 zvukových souborů o čtyřminutové délce, nahrané při vysoké kvalitě 64 kb/s.

Odkaz: http://www.sony.cz

§§§§§


DIGA DMR-E500H

Tomáš Jirásko

Tento nejvyšší model DVD rekordéru s pevným diskem je osazen diskem o kapacitě 400 GB a disponuje síťovým rozhraním, takže může spolupracovat s počítačem nebo s jinými kompatibilními AV zařízeními. Základními síťovými funkcemi DMR-E500 jsou "browsing" a "streaming". Browsing umožňuje prohlížení digitálních fotografií (JPEG) a přehrávání videozáznamů (MPEG4) na monitoru počítače. Funkce Streaming naopak slouží k přehrávání souborů uložených v počítači na obrazovce televizoru. Kromě základních síťových funkcí je možné přístroj připojit i do bezdrátové domácí sítě a na internet pro stahování video titulů ve formátu MPEG4. Pro nahrávání nabízí DMR-E500H čtyři režimy, kdy v XP módu se na DVD-RAM disk s kapacitou s 4,7 GB vejde 1 hodina záznamu, ve standardním režimu SP jsou to dvě hodiny, dlouhohrající režim LP nabídne 4 hodiny a poslední režim EP umožňuje nahrát až 8 hodin. Při uložení na pevný disk se bude jeho délka pohybovat podle režimu od 89 do 709 hodin.

Odkaz: http://www.panasonic.cz

§§§§§


Herní tip měsíce - Full Spectrum warrior

Pavel Mondschein

C04P0589

Některé hry dokáží neuvěřitelně dobře klamat tělem. Ačkoliv se titul Full Spectrum Warrior od Pandemic Studios tváří jako klasická 3D akce z third person perspektivy, ve skutečnosti se jedná vlastně o netradiční taktickou strategii. Zapomeňte na to, že byste směrovými klávesami řídili kroky svého "vyvoleného" vojáka a pomocí myši zaměřovali nepřátele a kosili je po tuctech. Při invazi do imaginárního blízkovýchodního Zekistánu vás nic takového nečeká. Pod svou kontrolu totiž dostanete dva sehrané týmy profesionálů, kterým tu a tam ukážete, na jakou pozici se mají přesunout a jaký palebný úhel si mají hlídat. Zbytek už můžete nechat na jejich umělé inteligenci. A světe div se - ono to funguje.

Projekt Full Spectrum Warrior původně vznikal jako trenažér pro americkou armádu a je to na něm znát. Při výcviku není zapotřebí vštěpovat brancům základy "herního skillu" v podobě přesného míření myší a pohybu přes "WASD", takže se zde ničeho takového nedočkáte. Budete se soustředit pouze na taktické povely svým dvěma čtyřčlenným týmům, podrobnosti už necháte na nich. To samé platí o střelbě. Na vás je jen přidělení palebného sektoru, o zbytek se postarají sami vojáci. Ze hry se tak sice trochu ztrácí dynamičnost, která je pro "střílečky" tak typická, ale i tak je Full Spectrum Warrior zábavný a ze zabití každého protivníka budete mít zaslouženou radost.

Celá hra je vlastně jen o jednom jediném - o bezpečném postupu městskou zástavbou. Přebíháte tedy z krytu do krytu, vaši vojáci zaujímají automaticky různé formace a vrcholem vašeho "vstoupení do děje" je určení cíle při házení granátů nebo zaměřování minometné palby či náletu. Mise jsou poměrně lineární - tu a tam sice najdete boční uličku, s jejíž pomocí můžete vpadnout číhajícímu padouchovi do zad, ale každý úkol má vždy jen jedno řešení. Mohlo by se zdát, že toho tedy hra nenabízí tolik, ale opak je pravdou. Platí totiž jedno zásadní pravidlo: jakmile jsou dva členové jednoho týmu zraněni, hra končí. Starostí až nad hlavu tedy budete mít tak jako tak a budete vývojářům vděční, že se vaši vojáci o sebe dokáží postarat sami, zatímco vy řešíte problém, jak se proboha dostat přes tu zatracenou uličku hlídanou raketometčíkem a dvěma samopalníky. Po čase se bohužel dostaví mírný pocit stereotypu. Ačkoliv vás hra zpočátku naprosto uchvátí, zhruba v polovině singleplayerové kampaně začnete brát zdejší herní systém jako samozřejmost a poznáte, že kromě originálního konceptu nemá Full Spectrum Warrior vlastně co nabídnout. Ano, má vynikající grafiku a možnost kooperativního postupu misemi (každý hráč ovládá jeden tým), ale to nedostatek adrenalinu rozhodně nevyváží. Přesto nelze tento titul hodnotit jinak než kladně. Jeho originální zpracování je totiž přesně to, co akční žánr tak dlouho potřeboval. A že se počáteční nadšení časem vytratí? Inu, co se dá dělat. I tak ovšem hru ochotně dotáhnete do úspěšného konce, aniž byste se k tomu museli nutit. A to je v oblasti elektronické zábavy to nejdůležitější.

§§§§§


Kompakt s výdrží

Petr Matuška

C04P0592

Panasonic uvedl na trh nový model z rodiny digitálních fotoaparátů Panasonic LUMIX s modelovým označením DMC-LC80 a objektiv LEICA DC VARIO-ELMARIT. Fotoaparát je osazen CCD prvkem s rozlišením 5 megapixelů. Zkrácená doba mezi stiskem spouště a vlastním záznamem obrazu dovoluje s fotoaparátem DMC-LC80 bez problémů pořizovat i momentky. Díky výborné optice a kompaktním rozměrům je přístroj vhodný pro uživatele, kteří požadují vysoký výkon při zachování snadného ovládání. Ohnisková vzdálenost je ekvivalentní rozsahu 35 až 105 mm u kinofilmového aparátu. Čočky mají speciální antireflexní povrchovou úpravu, která omezuje odrazy a zajišťuje kontrastní a jasné snímky i v nepříznivých světelných podmínkách, například při fotografování v protisvětle. Funkce MEGA BURST umožňuje s aparátem LC80 pořídit sérii až devět obrázků v plné velikosti rychlostí 2,7 snímků za sekundu. K dispozici je devíti přednastavených módů: Macro, Landscape, Night Portrait, Portrait, Normal, Movie, Economy, Playback a mód Simple. Tyto módy automaticky vybírají nastavení, které zajistí v daných podmínkách optimální výsledek. Model se vyznačuje nízkou spotřebou energie a s dodávanými akumulátory je možné pořídit až 420 fotografií, s alkalickými tužkovými bateriemi lze nafotit až 200 snímků na jedno nabití.

Odkaz: http://www.panasonic.cz

§§§§§


Elegantní véčko

Petr Matuška

Siemens představil v kodaňském Centru dánského designu nový model mobilního telefonu vyšší třídy. Siemens SF65 je mobil s SXGA fotoaparátem s rozlišením 1,3 megapixelů, zabudovaným bleskem, čtyřnásobným digitálním zoomem a TFT displejem se 65 000 barvami. SF65 je konstrukčně řešen jako "véčko" s otočným displejem. V horní i spodní části displeje má telefon zabudovaná aktivní tlačítka zajišťující jednoduché ovládání fotoaparátu a zoomu. Kvalitní zvuk telefonu SF65 zajišťuje polyfonní vyzvánění se 64 hlasy a s vlnovou modulací. Telefon s uživatelskou pamětí o velikosti 18 MB a funkcí fotoeditoru umožňuje ukládat obrázky do alba a vytvářet z nich dokonalé fotografie. K dispozici jsou nejrůznější možnosti ukládání, např. 103 obrázků v kvalitě SXGA (320 kB) nebo 300 obrázků ve formátu VGA (60 kB) či 900 obrázků uložených jako tapeta (20 kB). Telefon uživatelům nabízí provozní dobu až 400 hodin v pohotovostním režimu a umožňuje téměř čtyři hodiny hovoru. Siemens SF65 bude v České republice k dostání v lednu 2005 a jeho předpokládaná cena se pohybuje kolem 14 000 Kč včetně DPH. Mobilní telefon SF65 bude součástí zákaznického programu Siemens Mobile Gold Class.

Odkaz: http://www.siemens-mobile.com

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Vylepšete Internet Explorer

Jan Šplíchal

C04P0590

Obohaťte svůj Internet Explorer o šikovného pomocníka pro stahování dat z internetu, využijte nabízenou slevu na produkt a podívejte se do jednotlivých sekcí na CD.

Akce a Novinky

Ztráta spojení byla donedávna při stahování různých dat z internetu častým jevem. Postupem času mimo jiné i tento problém vyřešily download manažery. Program, jenž vám nabízíme, patří právě mezi ně. Mezi jeho výhody patří integrace do Internet Exploreru a celková jednoduchost ovládání. Po instalaci se projeví v podobě dvou nových ikon ve vašem prohlížeči. Více informací naleznete jako vždy v rámečku a v rubrice Rychlokurz. Do sekce Novinky si našlo cestu nové číslo bulletinu zabývajícího se viry a tématikou okolo tohoto problému - AEC Virus Eye. Rovněž časopis Abíčko pro příznivce platformy Linux a internetové periodikum Interval přispěchalo s novými poznatky a informacemi.Nechybí ani excelovské tabulky s přehledem veškerého softwaru, jenž byl na našich CD vydán, a kompletní elektronická podoba časopisu s veškerými materiály od roku 2000. V sekci Servis najdete poslední edici známého přehrávače z dílny Microsoftu -Windows Media Player ve verzi 10, či software pro vzdálený přístup k počítačům - Remote Desktop Connection, jenž doznal významné změny v tom, že byla rozšířena jeho kompatibilita kromě Windows XP i na starší systémy Microsoftu.

Software

V části Komerční software se tentokrát bude o vaši přízeň ucházet moderní antivirový systém Panda Titanium Antivirus 2004 TruPrevent, který detekuje a eliminuje nejen viry, ale i jiné škodlivé kódy a infiltrace. Technologie TruPrevent blokuje neznámé viry a sleduje činnost procesů. Druhým zástupcem této sekce je moderní ekonomický software pro malé firmy - ABRA G2. Jedná se o produkt na vyspělé třívrstvé klient/server technologii se všemi výhodami, které tato technologie poskytuje. Více informací o těchto produktech naleznete v rámečku Komerční software & slevy. Sekce Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Naleznete zde například ACDSee 7.0 PowerPack, rychlý a výkonný prohlížeč grafických souborů se zobrazováním obrázků ve vysoké rozlišovací schopnosti. Slouží také k organizování a hledání grafických souborů v archivech. Jako bonus nabízí i nástroje k vytváření jednoduchých grafických prezentací. Pozornost si zaslouží také profesionální grafický editor Paint Shop Pro 9, jenž vyniká jednoduchým ovládáním a množstvím funkcí pro editaci a tvorbu digitálních snímků. Nabízí řadu funkcí a efektů pro zdokonalení a úpravu fotografií z digitálních fotoaparátů a naskenovaných snímků. Do nové verze pokročil i multimediální přehrávač Blaze Media Pro 5.11, stejně jako Pixia 3.1j, propracovaný kreslící program s velkým množstvím možností, podporou filtrů a dalších efektů. Umožňuje práci s maskami, hladinami, úpravu tvaru kreslicích nástrojů a podporuje nejběžnější techniky k editaci grafiky. Přehrávač Real Player 10.0 pro internetové vysílání je primárně určen k poslechu či sledování průběžně stahovaného audia a videa, ale poradí si i s řadou dalších multimediálních formátů a přehráváním běžných hudebních CD. Neopomněli jsme ani poslední dostupnou verzi osobního firewallu Kerio Personal Firewall 4.1.1, jenž je nově kompatibilní s Service Packem 2 pro Windows XP. Pokud rádi pracujete s fotografiemi, určitě vám přijde vhod Zoner Photo Studio 7, nástupce úspěšné řady známého programu Zoner Media Explorer s velkou řadou nových nástrojů a funkcí. Dokáže fotografie či jiné obrázky načítat z fotoaparátu a skeneru a dále velmi dobře upravovat. Můžete retušovat chyby, upravovat barvy či odstranit zkreslení perspektivy. Velmi dobře funguje hromadné zpracování snímků, jako jsou ořezy, změny rozměrů či převod formátů, velmi kvalitní jsou i možnosti pro tisk či export do PDF. I nejnovější verze Codec Packu All in 1 (6.0.1.9) nabízí pěkně pohromadě - v jednom balíku - sadu DirectShow filtrů potřebných pro přehrávání filmů na počítači. Produkt obsahuje všechny často používané audio a video filtry pro přehrávání DVDripů. Do rubriky Téma CD jsme se pokusili přinést výběr zajímavých programů, které oceníte zejména u vás doma. Active Desktop Calendar 4.4 je plně nastavitelný kalendář, který se zobrazuje přímo na ploše. Na již existující tapetu zobrazí nejen kalendář, ale také oblast, ve které najdete budoucí úkoly a schůzky. Přítomnost programu symbolizuje malá ikonka umístěná na systémové liště, číslo v ní symbolizuje aktuální datum. Poklepáním na ní pak získáte přístup k veškerým nastavením programu. Pokud si nevíte rady s optimálním rozestavěním nábytku, v nabídce jsou hned dva programy zabývající se tímto problémem. 3D WalkAround je vhodný pro zařizování nového bytu, ale i pro bytové úpravy. Můžete přemisťovat předměty, vytvářet vlastní objekty, otáčet je, modifikovat předměty ve 2D a jejich zobrazení ve 3D. Byt 1.40 je co do funkčnosti jednodušší, pomůže vám vytvořit na obrazovce půdorys pokoje a jednotlivých kusů nábytku. Poté lze s každým kusem libovolně posouvat a otáčet ho tak dlouho, až budete s rozmístěním spokojeni. Pokud chcete mít na PC stále aktuální čas, doporučujeme Chronograph Atomic Time Clock 4.1. Synchronizuje lokální čas s atomovými hodinami National Institute of Standards and Technology (NIST) prostřednictvím internetu. Nabízí 3 režimy činnosti (Manual, Periodical, Wait-for-Connection), podporuje připojení prostřednictvím telefonu, HTTP proxy a dokáže pracovat i jako time server pro synchronizaci času v LAN. Kolikrát už se vám přihodilo, že přijdete domů a zjistíte, že jste si zapomněli koupit televizní program nebo že jste zapomněli na svůj oblíbený pořad, či film. TV program 0.9.32, běžící v systém trayi, vám poskytne vždy aktuální televizní program, který se průběžně obnovuje z internetu během vašeho připojení k síti. Navíc obsahuje mnoho funkcí a vylepšení jako například okamžité zobrazení toho, co se momentálně hraje v televizi, upozorňování na vámi vybraný pořad, zobrazení pouze určitého typu pořadů (film, sport), obsáhlé popisky k pořadům. V případě, že televize pořad změní, okamžitě se změní tento pořad i ve vašem programu. Pokud se rozhodujete nad volbou operátora, zkuste využít informací z produktu Tarify 2000 v edici 6.40. Slouží k porovnání výhodnosti všech nabízených tarifů našich tří mobilních operátorů. Podle předpokládaných provolaných minut v daných časech do daných sítí a počtu odeslaných SMS vypočítá, kolik byste zaplatili za jednotlivé tarify. Výsledek lze zobrazit v přehledném grafu. Poweroff 3.0.1.3 je malá utilitka k načasování vypnutí, restartu, odhlášení, přechodu do režimu spánku, uzamčení, Wake-On-LAN, místního nebo vzdáleného počítače v LAN. Podporuje ovládání z příkazového řádku pro použití v dávkových souborech a skriptech. Umožňuje spuštění zvoleného programu nebo upozornění uživatele před provedením akce. Rovněž dokáže počkat na dokončení určitého procesu. Přehrávač multimediálních souborů Nero Media Player 1.4.0.21, je také součástí sady nástrojů Nero Burning Rom a byl uvolněn pro volné používání. Přehrává všechny běžné typy audio i video souborů. Podporuje skiny, tvorbu playlistů, databázi CDDB a mnoho dalšího. Vyzkoušejte si je tentokrát opravdu napěchováno zajímavým softwarem. Namátkou zmíníme BlackICE PC Protection 3.6, osobní firewall pro ochranu PC před útoky z internetu, který monitoruje přenos dat při připojení, hlídá podezřelé aktivity a prověřuje váš pevný disk na výskyt virů. Plusem produktu je, že chrání počítač bez zpomalení výkonu nebo přenosu dat a vyniká jednoduchou instalací a konfigurací. Šikovným pomocníkem, který slouží k prohlížení a formátování tisků, je neobvyklý tiskový driver FinePrint 5.03. Tento program zjednoduší tisk z aplikací Windows, kdy samotný tisk probíhá přes standardní ovladač nainstalované tiskárny. Hlavní výhodou tohoto programu je pak tisk 2, 4 nebo 8 stran na jednom listu papíru, příp. odstraňování grafiky nebo celých stran z tisku. S programem Offline Explorer 3.4 si můžete stáhnout vaše oblíbené WWW a FTP stránky a po odpojení si je v klidu prohlédnout, aniž byste museli neustále myslet na telefonní poplatky za připojení. Frigate 3.26 je dvoupanelový správce souborů s vestavěným textovým editorem a FTP klientem. Program také obsahuje například RTF editor, prohlížeč obrázků, komprimační nástroje, kalkulačku či jednoduchý přehrávač multimediálních souborů. Produkt MOBILedit! Lite 1.75 umožňuje ovládat mobilní telefony z počítače a zlepšit tak možnosti využití telefonu. Po připojení telefonu kabelem, infraportem nebo Bluetooth můžete snadno kopírovat fota z telefonu, nahrávat loga, vyzvánění, MP3 i přenášet v telefonu dokumenty. Dále můžete vytáčet čísla, přijímat a posílat SMS, organizovat kontakty, zálohovat, hlasovat, hrát hry a mnoho dalšího. PowerVCR II 3, který promění váš počítač ve velkou uměleckou dílnu, umožňuje nahrávat televizní programy prostřednictvím karty TV tuneru a ukládat je v VCD nebo DVD kvalitě. Dále umí zaznamenávat videa z řady DV a analogových zdrojů. Nabízí také funkce Instant TV Teplat a Multi-Channel Preview, které umožňují kontrolovat proces nahrávání. Startup Delayer 2.1.10 vám umožní vstoupit do spouštěcího procesu a ovlivnit jej. Vaše úloha spočívá v určení pořadí programů, v jakém se budou při startu systému spouštět. Toto pořadí vytvoříte nastavením doby zpoždění spuštění každého programu vzhledem k systému. Aplikaci Cam2pc 4.4 lze použít pro foťáky a čtečky karet, které se po připojení hlásí jako přepisovatelná zařízení ve Windows a vytvoří si vlastní virtuální disk. Stačí jen k počítači připojit fotoaparát a program začne automaticky kopírovat nebo přesouvat snímky z fotoaparátu do předem zvoleného adresáře. Mnohé uživatele určitě potěší jeho rychlost a také to, že se fotky nebudou ukládat pod neoblíbenými čísly. Před stahováním z fotoaparátu lze nastavit masku, podle které bude program fotky přejmenovávat.

Komunikace a Hardware

Komunikace vám nabízí dva internetové prohlížeče, software pro sdílení dat a klienta pro on-line komunikaci. Maxthon 1.1.039, dříve známý pod názvem MyIE2, je výkonný internetový prohlížeč, postavený na jádru IE (požadován je IE 5.x nebo IE 6.0), ale s mnohem bohatší nabídkou funkcí. Dokáže současně zobrazit několik WWW stránek v jednom okně, podporuje plug-iny a IE extenze, úpravu vzhledu skiny, automatické vyplňování formulářů, automatické rolování stránek, filtrování, omezení reklam apod. Mozilla 1.7.3 je moderní a zajímavý internetový prohlížeč, nabízející řadu užitečných funkcí, které nenajdete v prohlížeči Microsoft Internet Explorer. Uživatelské prostředí lze měnit prostřednictvím skinů, umožňuje zabránit zobrazování nežádoucích pop-up reklam, podporuje současné zobrazení více webových stránek v oknech se záložkami, součástí je poštovní klient, news klient pro používání konferencí a IRC klient pro on-line komunikaci (chat). Miranda IM je klient pro on-line komunikaci. Jeho předností jsou nízké nároky na paměť, vysoká rychlost, podpora více protokolů (ICQ, AIM, MSN, Jabber, Yahoo, Gadu-Gadu, Tlen, Netsend). Nevyžaduje instalaci a vyznačuje se snadnou přenositelností (1 disketa). Nabízí jen nezbytné funkce, ale je snadno rozšiřitelný prostřednictvím řady plug-in doplňků. Miranda splňuje všechny požadavky běžného uživatele a zároveň minimálně zatěžuje počítač a jeho paměť. Využívá sítě uživatelů ICQ, takže je potřeba mít zaregistrované vlastní ICQ UIN. Posledním produktem je Direct Connect ++ 0.4033, umožňující peer-to-peer sdílení adresářů na místních a namapovaných discích s jinými uživateli prostřednictvím TCP/IP sítě. Integrován je vyhledávač, filtr i veřejný a soukromý chat. Do rubriky Hardware jsme pro vás připravili softwarový balík VIA Hyperion 4in1 4.53, v němž naleznete funkce pro optimalizaci činnosti operačního systému Windows na počítačích, jež využívají čipovou sadu VIA a ovladače grafických karet společnosti ATI, které doznaly pro Windows 2000 a XP nové edice 4.9. Ochuzeni ale nejsou ani uživatelé starších systémů. I ti zde ovladače naleznou, a to ve verzi 4.7. Doufáme, že se vám CD bude líbit a naleznete v něm hodně inspirace, zábavy a možnosti vylepšení pro vaše PC. Zachovejte nám věrnost!

Zadarmo: Download Druid 1.0

Určitě si vzpomenete na nedávné časy, kdy neexistovali žádní pomocníci pro stahování dat z internetu a kdy byla hlášení typu "spojení bylo přerušeno" takřka normálním průvodním jevem. Tuto situaci však změnil nástup tzv. download manažerů, kteří mimo jiné další užitečné funkce umí ošetřit právě ztrátu připojení a jeho opětné navázání s tím, že automaticky navážou stahování na již uložená data. Jedním z nich je i Druid 1.0, který se po instalaci integruje do lišty Internet Exploreru (pokud používáte jiný prohlížeč, bohužel budete o funkce tohoto programu ochuzeni, funguje pouze pod IE) v podobě dvou ikon. První nabízí okamžité stahování dat. Nicméně oproti klasickým download manažerům Druid nabízí ke stažení veškeré soubory, jež se právě na aktuálních WWW stránkách nacházejí. Okno je jednoduché a přehledné. Nabízí stromový adresář, ve kterém si zvolíte, kam se mají data ukládat, tlačítka pro tvorbu adresářů, pro označení všech stažitelných souborů a tlačítko pro rychlý přesun do adresáře s daty. Druhá ikonka slouží k zobrazení panelu Druid, ve kterém provádíte veškerá nastavení a kde se také nachází okno Download status, v němž sledujete průběh stahování. Zde máte možnost stahování přerušit, obnovit či přeskočit na další požadovaný soubor. Dále se na tomto místě nachází seznam přípon souborů, s nimiž Druid umí pracovat. Pokud požadujete data, která některou z uvedených koncovek nemají, není nic jednoduššího, než ji do seznamu přidat. Má-li stahovaný soubor stejný název jako soubor nacházející se na disku, máte možnost automatického přidání indexu [1], [2]... na konec názvu souboru (Auto rename). Zajímavá je také volba Try resume, kdy bude Druid předpokládat, že na disku máte část staženého souboru, a pokusí se dotáhnout jen zbývající část. Poslední částí je nastavení (Settings), kde lze zvolit, zda budete stahovat soubory pomocí Download Druidu nebo Internet Exploreru a nastavení proxy serveru (implicitní volba je nejlepší). Pokud je server nedostupný či se na něm požadovaný soubor nenachází, objeví se chybová hláška v Error Logu, jenž je umístěn na samém konci panelu Druid. Pokud vám práce s tímto produktem není stále dostatečně jasná či chcete více informací, doporučujeme přečíst si rubriku Rychlokurz, která je věnována právě tomuto programu.

Komerční software a slevy

Panda Titanium Antivirus 2004 TruPrevent

Moderní antivirový systém nové generace, který detekuje a eliminuje nejen viry, ale i jiné škodlivé kódy a infiltrace. TruPrevent Technologie sleduje činnost procesů a blokuje neznámé viry.

 Automatická detekce a eliminace všech typů virů a škodlivých kódů v souborech a zprávách elektronické pošty, kontrola údajů z internetu (HTTP, FTP).

 Plně automatická průběžná denní aktualizace databáze virů (cca 20 kB denně).

 Detekce malwaru, spywaru, addwaru, dialerů, poplašných zpráv.

 TruPrevent Technologie pro detekci neznámých virů na základě analýzy činnosti procesů a sledování útoků přetečení zásobníku.

 Vysoká rychlost a stabilita. lSlužby: technická podpora, SOS Virus analýza souboru na přítomnost virů, virové alerty.

 Díky technologii SmartClean II dokáže obnovit systémovou konfiguraci po její modifikaci virem.

 Detekce a deaktivace virů v paměti počítače.

ABRA G2

ABRA G2 je špičkový moderní ekonomický software pro malé firmy. I přesto, že je určen pro nejmenší firmy od jednoho do tří počítačů, jedná se o produkt na nejvyspělejší třívrstvé klient/server technologii se všemi výhodami, které tato technologie přináší - stabilita, konzistentnost a bezpečnost uložených dat, otevřenost systému vzhledem k okolním aplikacím. Navíc se ABRA G2 vyznačuje jednotným, velmi snadným a intuitivním ovládáním, a to jak pomocí myši, tak pomocí klávesnice, což u klient/server systémů nebývá vždy obvyklé. ABRA G2 se dodává buď v jednouživatelské, single verzi, nebo v síťové verzi pro nejvýše tři uživatele. ABRA G2 plně pokrývá potřeby typické firmy, která fakturuje, vede sklad a účtuje a navíc nabízí i komfortní řešení maloobchodního prodeje. I pro zákazníky, kteří plánují rozvoj své firmy, je ABRA G2 ideálním řešením. Až se firma rozroste, bez nejmenších obtíží a bez dodatečných nákladů na nové školení lidí a zavádění nových procesů hladce přejde na systém ABRA G3, větší a mocnější sestru ABRY G2.

Nepřehlédněte na CD

Pixia 3.1j

Propracovaný kreslicí program s velkým množstvím možností, podporou filtrů a dalších efektů.

Xara X 1.1d

Profesionální aplikace pro snadnou tvorbu vektorové nebo bitmapové grafiky určené pro web či tisk.

Active Desktop Calendar 4.4

Active Desktop Calendar je plně nastavitelný kalendář, který je zobrazen přímo na ploše.

Zoner Photo Studio 7

Program pro kompletní správu a zpracování digitálních fotografií.

Fine Print 5.03

Šikovný pomocník, který slouží k prohlížení a formátování tisků, je neobvyklý tiskový driver FinePrint.

Mozilla Sunbird 0.2

Sunbird je celkem jednoduchý kalendář, který poskytuje všechny nejdůležitější funkce organizéru.

Frigate 3.26

Dvoupanelový správce souborů s vestavěným textovým editorem a FTP klientem.

BSPlayer 1.02

Nenápadně vypadající, ale velmi výkonný přehrávač videoformátů.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Perfektní počítač za 5 minut I

David Čepička, Richard Coppola, Annette Kniffler, Verena Ottmann, Thomas Rau, Michael Schmelzle

C04P0558

Ve Windows a Office má mnohé svoje pevné místo. Přesto: chtěli byste si něco udělat jinak nebo snad přesunout nastavení počítače na počítač jiný? V našem článku vám ukážeme správný směr a dodáme patřičné utility.

Ve většině starších počítačů, i když se to na první pohled nezdá, se skrývají netušené výkonové rezervy. Někdy stačí investice několika korun, abyste mohli využívat nové možnosti, které se vám následně odkryjí. Řada dříve prakticky neřešitelných problémů se tak stane minulostí. Pomocí našich tipů hravě zvládnete ty nejběžnější problémy, jež vás mohou při práci s počítačem potkat. V případě, že bude potřeba v některém tipu použít nějaký software, žádný problém: řadu užitečných utilit naleznete na našem CD .

Vypalovačka

Filmy, hudba nebo fotografie - to všechno dokáže zapsat na CD či DVD každý lepší vypalovací program. Samozřejmě za předpokladu, že jsou všechna data správně připravena a že vypalovací program je správně nakonfigurován - o to se však musíte postarat sami. Je třeba dávat pozor i při samotném průběhu vypalování.

1.Jak vypálit CD pro CD přehrávač vybavený možností přehrávání MP3

Koupili jste si do auta CD přehrávač, který umí přehrávat skladby i ve formátu MP3, neboť se vám nechce za jízdy neustále měnit CD. Na CD se skladbami v MP3 se vejde asi desetkrát více hudby než na standardní audio CD, a to při srovnatelné kvalitě záznamu. CD se skladbami v MP3 je v podstatě datové CD ve formátu ISO. Dá se pohodlně vytvořit prostřednictvím vypalovacích programů, jako jsou kupříkladu Nero, Win on CD či Easy CD & DVD Creator. Hudbu z obvyklých hudebních CD ale musíte nejprve převést do MP3 (viz tip č. 2). Pokud si chcete být absolutně jisti, že vámi vytvořené CD půjde přečíst bez problémů ve všech přístrojích, pak při nastavování parametrů pro vypalování zapomeňte na multisession, neboť některé z MP3 přehrávačů dokáží rozpoznat a přečíst pouze jednu session. V případě Nera zakážete vypalování multisession v menu Úpravy/Vlastnosti na záložce Sekce, kde zvolíte položku Disk bez vícenásobných sekcí. Nejlepší volbou pro formát souborů bude Joliet, v případě Nera pak ISO.

2.Jak převést hudební skladby do formátu MP3

Na hudebních CD se jednotlivé stopy nacházejí ve formátu podobném WAV. Pro jejich převod do formátu MP3 potřebujete speciální program, který tento úkol zvládne. Některé z vypalovacích programů jej dokonce již mají v sobě zabudovaný. Nero Burning ROM jej například skrývá v menu Vypalovačka/Uložit stopu. Označte ve vypalovacím programu všechny stopy, které budete chtít komprimovat, a jako výstupní formát zvolte položku mp3PRO (*.mp3)- prakticky všechny novější MP3 přehrávače tento vylepšený MP3 formát rozpoznají. Pokud byste přesto trvali na klasickém MP3 formátu, pak stiskněte ve stejném dialogovém okně tlačítko Nastavení a zrušte zatržítko u položky Enable mp3PRO. Ještě zadejte cestu pro uložení komprimovaných souborů a stiskněte tlačítko Spustit. Kromě Nera mají zabudovaný jednoduchý převaděč i Win on CD a Easy CD & DVD Creator.

3.Optimální pořadí: připravte MP3 soubory na vypálení

U CD se soubory v MP3 jsou jednotlivé stopy řazeny abecedně. Přesto existují dva způsoby, jejichž pomocí můžete vytvořit svoje vlastní pořadí, v jakém chcete mít tyto skladby vypáleny. První způsob: dáte každé skladbě název podle vzoru <Album>_<Číslo stopy>, čímž všechny skladby z jednoho alba zůstanou společně a v pořadí, v jakém byly na původním CD. V jednom kroku pak můžete provést konverzi a přiřazení názvu jednotlivým skladbám prostřednictvím utility Cdex, kterou naleznete na našem CD. V ní můžete nastavit strukturu jména přiřazovanou souborům, a to v menu Options/Settings na záložce Filenames pod položkou Filename Format.

Druhý způsob: na CD se soubory v MP3 si vypalte i seznam s pořadím skladeb, v jakém mají být přehrávány. Tento seznam má formát M3U. V případě, že váš přehrávač umí načíst soubory M3U, se přehrávání skladeb bude odehrávat podle údajů v tomto souboru. Tyto drobné soubory vám umožní vytvořit kromě již zmíněného Cdex i Win on CD či Easy CD & DVD Creator.

4.Update firmwaru: všelék na problémy při vypalování

Pakliže má vaše vypalovačka problémy s rozpoznáváním rozličných druhů disků, popřípadě postrádá-li některé z důležitých funkcí, potom často pomůže update jejího firmwaru. Ten najdete na internetových stránkách výrobce vypalovačky. Před provedením updatu však určitě zkontrolujte, zda je stažený firmware skutečně novější než stávající (viz tip č. 5) a zda skutečně řeší vaše problémy s vypalovačkou - i tuto informaci se zpravidla dozvíte na zmiňované internetové stránce. Každý update firmwaru je spojen s jistou dávkou rizika, proto byste jej měli provádět skutečně jen tehdy, pokud z něj něco budete mít. Pokud během provádění updatu dojde k výpadku el. proudu nebo pokud zatuhne počítač, je konec - vypalovačka se pak dá oživit snad jen přímo u výrobce. I z tohoto důvodu se řiďte v případě provádění updatu návodem poskytnutým výrobcem.

5.Zjistěte si verzi firmwaru vaší vypalovačky

Verzi firmwaru, s níž pracuje vypalovačka, obvykle zjistíte pomocí vašeho programu pro vypalování. Nero Burning ROM například ukáže tyto informace v menu Vypalovačka/Zvolit vypalovačku.

6.Jak přenést filmy z DVD na pevný disk

Dříve než budete moci vypálit filmy na CD nebo DVD, měli byste je na vypalování předem připravit. To uděláte pomocí utility, jež dokáže data z DVD načíst a dekódovat. Firma Ahead do svého programu Nero zabudovala legální DVD Encoder Nero Recode 2, se kterým můžete kopírovat, komprimovat a tedy připravit k vypálení obsah umístěný na nechráněných DVD.

Zmiňovaný encoder je obsažen ve verzi Nera 6.3. Pokud vlastníte verzi Nera 6 bez tohoto encoderu - to se týká některých OEM verzí programu, můžete si z internetu stáhnout demoverzi, která jej obsahuje. Nero Recode 2 spustíte přes nabídku Start/Programy/Nero/NeroVision Express 2/Nero Recode.

7.Ať se vámi vypálená CD sama spouštějí

Pomocí malých utilit, jako CD Orc - Menu Orc 6.5, opatříte svá vypálená CD automaticky spouštěcím menu, v němž se vám může zobrazit např. obsah celého disku či vám může být poskytnut přímý přístup k jednotlivým položkám. CD Orc - Menu Orc 6.5 je pro soukromé použití zdarma a při vytvoření spouštěcího menu vás vede krok za krokem. V jednotlivých krocích postupně zadáváte jednotlivé oddíly, vzhled, ikony, soubory či WWW adresy. Stiskem tlačítka Create pak program vytvoří vše potřebné ve "složce Projektu", mimo jiné i pro spuštění potřebný soubor AUTORUN.INF a programové soubory spouštěcího menu. Obsah složky je pak třeba vypálit do kořenového adresáře CD. Běžné menu na CD zabere okolo 10 MB místa.

8.Aby vámi vypálená DVD běžela na všech přehrávačích

Standardy DVD+R a DVD-R jsou kompatibilní s DVD-ROM, takže by je měl přečíst každý novější DVD přehrávač. Skutečnost, že některé starší DVD přehrávače nedokáží přehrát média DVD+R, je způsobena tím, že jakmile na disku rozpoznají typ DVD+R, jednoduše jej odmítnou. Všechny DVD+R vypalovačky od firmy Ricoh a celá řada modelů od firem Benq, Philips a NEC proto nabízejí možnost pozměnit jmenovku médií tak, aby se rozpoznala jako DVD-ROM. V Neru to např. jde zařídit přes volbu Book Type DVD-ROM.

Často jsou problémy s přehráváním způsobeny nedostatečnou kvalitou DVD. Pokud spolu disk a přehrávač neladí, pak je sebelepší médium špatně čitelné nebo není čitelné vůbec. Proto je lepší používat disky, které doporučuje výrobce vypalovačky na svých internetových stránkách v seznamu kompatibilních typů médií.

Digitální fotoaparát

Digitální fotoaparáty jsou v současnosti doslova prodejním šlágrem. Slušně vybavené přístroje lze dnes koupit již od 10 000 Kč. Svět digitálního fotografování nám sice otevírá nové obzory, ale i zde je nutno dávat pozor na některé jeho slabiny.

9.Odstraňte z digitálních fotografií červené oči

Zapomněli jste před fotografováním zapnout funkci Red Eye Reduction, nebo tato funkce funguje špatně, a všichni lidé vypadají na fotkách jako upíři? Červené oči odstraníte velmi rychle pomocí programu Paint Shop Pro 9, popřípadě prostřednictvím jiné aplikace, která dokáže upravovat obrázky. Označte na fotografii co nejpřesněji zornici oka a snižte co nejvíce sytost. V případě Paint Shopu Pro použijte menu Colors/Adjust/Hue/Saturation/Lightness. Nyní jsou oči sice dohněda, ale většinou jsou ještě příliš světlé. Proto posuňte posuvník pro světlost dolů do té míry, až se vám bude výsledek líbit. Nastavené hodnoty pak uložte.

10.Udržujte paměťovou kartu připravenou

Aby paměťový modul při zapnutí fotoaparátu postupně nepotřeboval stále více času pro načtení či uložení snímků, je potřeba na něm pravidelně udržovat pořádek. Platí pravidlo, že byste měli mazat vždy pouze jen poslední snímek, který jste pořídili. Jinak se vám v paměti budou vytvářet volná místa, které však jen zřídka budou mít přesně takovou velikost, aby se do nich vešel snímek nový. Pak se části obrázků budou vyskytovat v různých částech paměti, což zvýší čas potřebný pro jejich načtení či uložení.

11.Formátování paměťového modulu ve fotoaparátu

Pokud váš fotoaparát potřebuje pro ukládání obrázků stále více času, pak je nejvyšší čas modul zformátovat. Ale i jinak se doporučuje formátování provádět pravidelně. Formátování je třeba vždy provádět pomocí prostředků v digitálním fotoaparátu! Všechny přístroje mají k tomuto účelu funkci Format či Formátovat. Formátování pomocí Windows často vede k problémům s kompatibilitou - přitom nezáleží na tom, zda je při formátování modul ve fotoaparátu nebo v externí čtečce karet. Ale nezapomeňte před formátováním všechny obrázky na kartě uložit jinam, neboť při formátování se samozřejmě všechna data na kartě odstraní.

12.Rychlejší nahrávání digitálních snímků do počítače

Většina digitálních fotoaparátů je vybavena zásuvkou USB 1.1, která umožňuje maximální rychlost přenosu 1,5 MB za sekundu. U paměťových modulů s kapacitou 256 MB a více trvá přenos až nesnesitelně dlouho. Pohodlnější a často o polovičku rychlejší je použití čtečky karet připojené přes USB 2.0. Čtečka karet se dá běžně pořídit v prodejnách elektroniky.

13.Šetřete při fotografování energií

LCD displej je sice hlavní výhodou digitálních fotoaparátů, ale spotřebovává příliš elektrické energie. Pokud vám záleží na větší výdrži baterie ve fotoaparátu, používejte při fotografování klasický hledáček a displej zapínejte jen na nejnutnější dobu. Také zapomeňte na prohlížení a posuzování vlastnoručně pořízených snímků přímo na displeji. Své výtvory raději prohlížejte přímo na počítači.

Pevný disk

Aplikace, filmy, MP3 soubory, hry a už zase nám připadá pevný disk malý a začínáme se poohlížet po větším. Když se budete řídit těmi správnými tipy, není instalace nového pevného disku příliš obtížná. Pokud BIOS i Windows rozpoznají veškerou kapacitu disku, pak jej zbývá jen správně rozdělit na oddíly a naformátovat.

14.Jak systém rozpozná plnou kapacitu disku

U pevných disků, jejichž velikost překročí jistou kritickou hranici, jako například 32 nebo 128 GB, nemusí BIOS nebo Windows vždy rozpoznat celou kapacitu disku. Pak pomůže jen update BIOSu základní desky - ten získáte zpravidla na internetových stránkách výrobce vaší základní desky. Pakliže je problém ve Windows, je vhodné nainstalovat nejnovější Service Pack - SP3 pro Windows 2000 a SP2 pro Windows XP. V případě Windows 2000 je potřeba navíc modifikovat registr Windows - v klíči Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Services\atapi\

Parameters je nutno vytvořit hodnotu DWORD s názvem EnableBigLba a přiřadit jí jako údaj číslici 1. Pokud by ani tyto úpravy nepomohly, pak potřebujete kartu s řadičem EIDE, která má vlastní BIOS - například Promise Ultra 100 TX2.

15.Vytvoření diskových oddílů na pevných discích ve Windows XP

Chtěli byste mít na pevném disku jeden oddíl pro data a jeden pro aplikace. Pokud již při nainstalovaných Windows XP budete chtít na nový prázdný disk vytvořit diskové oddíly, poklepejte v Ovládacích panelech na ikonu Nástroje pro správu a zde na ikonu Správa počítače. V levé části okna pak klepněte na ikonu Správa disků. Nyní klepněte na černě vybarvenou oblast Nepřiřazeno pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Nový oddíl. Pak vytvořte rozšířený diskový oddíl, na němž přes pravé tlačítko myši můžete vytvořit libovolně velké množství logických jednotek, z nichž každá bude mít svoje vlastní písmeno. Sem například můžete umístit svoje aplikace a hry.

Upozornění: Pokud později dodatečně změníte velikost vytvořeného oddílu, budou všechna data na něm ztracena - pokud ovšem nebudete pracovat se speciálním softwarem jako je kupříkladu Partition Magic 8.0 od Symantecu (původně od Powerquestu).

16.Vytvoření systému souborů na diskovém oddílu

Abyste mohli na nově vytvořený diskový oddíl ukládat data, je potřeba na disku vytvořit systém souborů. Ten vytvoříte zformátováním disku. Formátování nově vytvořených oddílů provedete ve Správě disků (viz tip č. 17), pokud na diskový oddíl klepnete pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberete příkaz Naformátovat. Jako systém souborů je nejlépe vybrat NTFS, který dovoluje přidělování přístupových práv různé úrovně pro složky a soubory a stejně tak dovoluje naformátování disků větších než 32 GB.

Pokud budete Windows XP na nový disk teprve instalovat, budete muset diskový oddíl vybrat a naformátovat během instalace. Jako formát souborů opět doporučujeme zvolit NTFS.

17.Jak překonat u souborů hranici 4 GB

Pokud máte pevný disk naformátovaný systémem souborů FAT32, pak můžete vytvářet soubory velké maximálně 4 GB. To v současnosti není žádná nepřekonatelná hranice a třeba u videa je tato překážka na obtíž. Windows NT 4, 2000 a XP dokáží takový systém souborů převést bez ztráty dat do formátu NTFS, který podobné omezení nezná. Přesto před převodem doporučujeme pro všechny případy vytvořit zálohu dat. Konverzi souborového systému provedete příkazem

convert <písmeno jednotky>: /fs:ntfs

a řiďte se instrukcemi programu. Takto konvertované disky ale přesto budou v budoucnu pracovat pomaleji než disky, které byly ve formátu NTFS zformátovány hned od počátku. Navíc se na takové disky nedostanete ze systémů Windows 95/98/ME.

18.Pracujte s více operačními systémy současně

Chcete nainstalovat dva operační systémy na jeden počítač - například abyste mohli používat aplikace, jež běží pouze na určitém operačním systému. V tomto případě platí následující zásady: každý operační systém instalujte do zvláštního diskového oddílu. Pokud instalujete dva operační systémy Windows, pak vždy instalujte nejnovější verzi Windows jako poslední - takže například nejprve Windows 98, potom Windows XP. Windows XP automaticky nainstalují bootovací manažer, který vám vždy při spuštění dá na výběr, který z operačních systémů chcete spustit.

Pokud vedle Windows instalujete Linux, pak Linux vytváří bootovací manažer Grub nebo Lilo - ten umístěte nejlépe do MBR (Master Boot Record).

19.Optimální připojení několika disků

Pevný disk EIDE pracuje nerušeně, pokud je na IDE řadiči připojen samotný jako Master. Často je pevných disků tolik, že není možné každý z nich připojit na jeden řadič. Pakliže na jeden řadič připojíte dva disky, je ztráta jejich rychlosti minimální, pokud dáváte pozor na to, aby na jednom řadiči nebyly připojeny disky s Ultra DMA/66 a vyšší a zároveň disky s Ultra DMA/33 a nižší. Jinak pracují oba disky na jednom řadiči v pomalejším režimu. Režim, v němž pracuje váš disk, zjistíte ve Windows XP ve Správci zařízení pod položkou Řadiče IDE ATA/ATAPI. Zde poklepejte na položku Primární kanál IDE nebo Sekundární kanál IDE. Zde se přesuňte na kartu Upřesnit nastavení. Mimochodem: pokud máte na jednom řadiči připojen pevný disk a CD/DVD mechaniku, měl by být pevný disk vždy připojen jako Master.

20.Používejte více než čtyři disky současně

Potřebujete připojit více než čtyři disky IDE, ale na základní desce máte k dispozici pouze dva řadiče, každý pro připojení dvou disků. V tomto případě pomůže vybavit počítač dalším EIDE nebo Raid řadičem ve formě PCI karty.

Řada současných základních desek má již z výroby integrovaný EIDE či Raid řadič, v němž najdete další dvě IDE přípojky.

V čipových sadách 865 a 875 od Intelu je integrovaný řadič Serial ATA. Ve Windows 2000 a XP pak můžete právě sem připojit dva disky s rozhraním Serial ATA. Předpokladem je, abyste měli v BIOS Setupu povolenou v menu IDE Configuration nebo Advanced Chipset Features volbu Enhanced Mode.


Perfektní počítač za 5 minut II

Grafická karta

Dnes už i u levnějších grafických karet můžete najít konektory pro připojení dvou monitorů. Pak se můžete těšit z přehrávání DVD filmů na televizoru nebo si zvětšíte pracovní plochu. Ten, kdo si tento luxus jednou vychutnal, si pak těžko odvyká.

21.Připojte k počítači dva monitory

Prakticky každá modernější grafická karta podporuje připojení dvou monitorů. K tomuto účelu je vybavena dvěma modrými zásuvkami typu D-Sub, nebo jednou zásuvkou D-Sub a jednou zásuvkou DVI-I - ta má podlouhlý tvar, bílou barvu a 29 kontaktů. Řada karet má i dvě DVI-I zásuvky. Pomocí zásuvky DVI-I se jako druhý monitor přímo připojuje TFT panel, který je vybaven digitálním vstupem. Pakliže je ke grafické kartě přibalen adaptér z DVI-I na D-Sub, můžete pomocí této redukce připojit standardní monitor nebo TFT panel s analogovým vstupem. Zmiňovaný adaptér se rovněž dá pořídit v obchodech s výpočetní technikou.

Jako druhý monitor se rovněž dá použít i televizor: ten připojíte buď přes výstup S-Video pomocí většinou černé čtyřpólové zásuvky, nebo pomocí kompozitní koncovky žluté barvy.

22.Rozšiřte pracovní plochu na druhý monitor

Připojením druhého monitoru si rozšíříte velikost pracovní plochy. Pak uvidíte například na jednom monitoru dokument psaný ve Wordu a na druhém můžete pohodlně surfovat pomocí Internet Exploreru. Po připojení druhého monitoru (viz tip č. 23) klepněte pravým tlačítkem na pracovní plochu a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Nyní se přesuňte na záložku Nastavení. V dialogovém okně vidíte dva obdélníky označené čísly 1 a 2. V poli Zobrazení pak vidíte, který monitor má jaké číslo. Umístěte zatržítko před položku Rozšířit plochu i na tento monitor. Pokud klepnete na symbol monitoru pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolíte příkaz Vlastnosti, můžete zde nastavit jeho rozlišení a obnovovací frekvenci.

23.Používejte pomocí speciálního softwaru druhý monitor efektivněji

Funkce Windows umožňující rozšíření pracovní plochy na dva monitory ovšem není zas až tolik ohromující. Daleko více možností nabízí speciální software od výrobců grafických čipů: ATI Hydravision, Matrox Dualhead a Nvidia Nview. Matrox a Nvidia mají software pro podporu více monitorů již integrovaný do ovladačů grafické karty. Bohužel toto není případ firmy ATI. V případě, že vám Hydravision bude u vašeho ovladače ATI chybět, na našem CD tento program naleznete. Tento program pak dokáže nejen rozšířit pracovní plochu na druhý monitor, ale rovněž zobrazit stejný obraz na oba monitory (režim klonování). Kromě toho lze pracovní plochu rozdělit horizontálně či vertikálně nebo stanovit, na kterém monitoru se mají zobrazovat okna nějaké aplikace atd. Pro některé z těchto akcí se rovněž dají definovat klávesové zkratky.

24.Připojte k počítači televizor

Chtěli byste k počítači připojit televizor, abyste si mohli pouštět filmy na DVD. Má-li váš televizor čtyřpólový S-Video vstup, stačí propojit tento vstup s grafickou kartou pomocí dodaného S-Video kabelu. Nabízí-li televizor pouze kompozitní vstup pro FBAS signál, budete potřebovat adaptér, který se obvykle dodává s grafickou kartou. Pro dosažení optimální kvality obrazu by měla mít karta sedmipólový S-Video výstup, který přenáší odděleně signály FBAS a S-Video; v případě čtyřpólového výstupu dochází ke ztrátě kvality.

Řada televizorů má však pouze zásuvku Scart. Pak je třeba takový přístroj propojit s grafickou kartou přes S-Video Scart kabel nebo přes patřičný adaptér. Možná pak získáte pouze černobílý obraz, protože televizor v tomto případě jednoduše nedokáže barevnou složku signálu zpracovat. Pak pomůže pouze SVID adaptér, jenž přemění S-Video signál na signál FBAS.

25. Přehrávání DVD filmů na televizoru v celoobrazovkovém režimu

Chcete na televizi pouštět DVD videa umístěná ve vašem počítači či notebooku, filmy však neběží v celoobrazovkovém režimu. Tento problém řeší ovladače grafické karty, které mají čipy ATI nebo Nvidia, pomocí jediné volby. V případě ATI se jedná o tzv. režim Divadlo. U notebooků jej najdete, když klepnete pravým tlačítkem na pracovní plochu a z kontextového menu vyberete příkaz Vlastnosti. Nyní se přesuňte na záložku Nastavení a stiskněte tlačítko Upřesnit. V následujícím dialogovém okně se pak požadovaná volba nachází na záložce Překrývání. Na stejném místě se nachází tato položka i u stolních počítačů. Zde je navíc tlačítko Možnosti režimu klonu, po jehož stisknutí se dostaneme k požadovaným nastavením.

V případě karet s čipem Nvidia se obdobná funkce s názvem Video přes celou obrazovku nachází na stejném místě ve vlastnostech zobrazení, když se stiskne tlačítko Upřesnit. Pokud by vaše grafická karta takovou možností nedisponovala, je nutno nainstalovat novou verzi ovladačů od výrobce vašeho čipu nebo grafické karty. Navíc je nutno správně nastavit televizní normu PAL-B nebo PAL-G. Tu správnou vyzkoušíte v menu nazvaném Vlastnosti TV.

Úplně dokonalé ale popisované funkce ještě nejsou, neboť režim promítání přes celou obrazovku nepracuje s každým programem pro přehrávání DVD bezchybně. Tak například v našich testech pracovaly nejnovější grafické karty ATI v celoobrazovkovém režimu na televizoru pouze při použití přehrávače Power DVD 5, s verzí 4 se nám to naopak nepodařilo.

TFT panel

Ploché panely šetří místo i elektřinu. U mnoha uživatelů je bohužel pořízení takového zařízení zatím jen toužebným přáním. Pro ty šťastnější nabízíme několik rad pro jeho optimální konfiguraci.

26. Aby nezůstal váš nový panel černý

Když vám nové LCD hlásí Frequency out of range nebo dokonce zůstává úplně černé, je většinou nastaveno na příliš vysokou obnovovací frekvenci. TFT panely jsou totiž daleko vybíravější než obyčejné CRT monitory, často snesou pouze obnovovací frekvenci 60 nebo 75 Hz. Parametry vhodné právě pro váš přístroj zjistíte v příručce, v obchodě nebo v menu přímo na obrazovce. Při spouštění počítače stiskněte klávesu <F8> a v nabídce vyberte položku Nouzový režim, abyste alespoň něco na panelu viděli, až budete nastavovat obnovovací frekvenci. Tu změníte ve Windows XP tak, že klepnete pravým tlačítkem na pracovní plochu a z kontextového menu zvolíte příkaz Vlastnosti. Nyní se přesunete na záložku Nastavení a stisknete tlačítko Upřesnit. Na záložce Monitor pak vyberete ve stejnojmenném poli vhodnou hodnotu obnovovací frekvence. Ve starších verzích Windows se výše zmíněné položky nazývají obdobně. Alternativní možností je instalace souboru INF, dodaného společně s LCD panelem.

27.Optimální nastavení vašeho TFT panelu

Pokud je obraz na vašem plochém panelu rozostřený, pak často nesouhlasí rozlišení nastavené ve Windows s rozlišením, na které je panel stavěný. Ploché panely upřednostňují zpravidla tato rozlišení: 15" 1 024 x 768, 17", 18" a 19" 1 280 x 1 024. Tyto parametry nastavíte ve vlastnostech zobrazení, k nimž se dostanete opět přes příkaz Vlastnosti z kontextového menu pracovní plochy.

Používáte-li analogový výstup z grafické karty, musíte plochý panel patřičně kalibrovat. K tomuto účelu má každý plochý panel ve svém menu možnost automatického nastavení. Působí-li obraz i nadále neklidně, je potřeba jej ručně doladit. Obstarejte si proto nějaký testovací program. My jsme na našem CD připravili sharewarovou utilitu Passmark Monitor Test 2.1. Zde si zvolte testovací obraz moaré a v menu nastavte frekvenci, při níž nebudou vidět žádné svislé pruhy. Pak nastavte horizontální frekvenci na takovou hodnotu, aby zmizely rušivé vlivy ve vodorovném směru.

USB disky

USB disky dnes pomalu, ale jistě vytlačují dříve všudypřítomné diskety. Dokonce ani bootování z USB disku není u většiny počítačů žádný problém. Bohužel jsou jejich schopnosti u počítačů s Windows 98 poněkud omezeny.

28.USB disky ve Windows 98: na co je třeba dávat pozor

Zasunout dovnitř, chvíli počkat a začít pracovat - takto hladce pracují USB disky jen v systémech Windows ME, 2000 a XP. V případě Windows 98 je to ale trochu jinak. Většina USB disků pracuje ve Windows 98 SE, ale pouze pokud je do systému nainstalovaný příslušný ovladač. Ten většinou dodává výrobce USB disku na disketě nebo CD. Někteří výrobci ovladače nahrávají přímo na USB disk, to ovšem uživatelům pracujícím ve Windows 98 není příliš platné, protože se k nim nemohou dostat. Obvykle jsou ovladače k dispozici i na internetových stránkách výrobce USB disků. Ten, kdo ještě pracuje s nejstarší verzí Windows 98, by se měl v každém případě před nákupem USB disku u prodejce či výrobce ujistit, zda příslušný disk na jeho systému poběží - často tomu tak vůbec není.

29.Udělejte si bootovatelný USB disk

Z většiny USB disků se dá spouštět i operační systém. Podmínkou ovšem je, aby BIOS na vaší základní desce nabízel volby jako USB ZIP, USB HDD či USB FDD - která z nich je ta správná, je třeba vyzkoušet. Navíc je nezbytné, aby vaše základní deska při spuštění počítače s USB diskem komunikovala - tady je třeba spoléhat na výrobce základní desky nebo na prachobyčejné štěstí.

Bootovatelný USB disk vytvoříte pomocí bootovací utility dodávané přímo výrobcem USB disku - ovšem ne každý výrobce takovou utilitu poskytuje. Pakliže tento způsob nevyjde, zkuste štěstí s mini Linuxem - kupř. s SPB Linuxem 2, který naleznete na našem CD. Ve Windows zformátujte USB disk se systémem souborů FAT, rozbalte archiv USBBOOT.ZIP na pevný disk a na USB disk. V příkazovém řádku MS-DOS pak nainstalujte operační systém na USB disk pomocí příkazu

install <písmeno USB disku>:

Upozornění: Používáte-li Windows NT4, 2000 či XP, použijte soubor INSTALL.EXE ve složce Spbsetup\WinNT2XP, v případě Windows 9x/ME pak stejnojmenný soubor ve složce Spbsetup\Win9xME.

BIOS

BIOS inicializuje a konfiguruje počítač dříve, než nad ním předá kontrolu operačnímu systému. BIOS můžete konfigurovat pomocí BIOS Setupu. Dříve než začnete v BIOSu cokoliv měnit, doporučujeme vám poznačit si všechna původní nastavení, abyste v případě, že něco nebude fungovat, mohli vše vrátit do původního stavu.

30.Jak se dostat do BIOS Setupu

Abyste se dostali do BIOS Setupu, musíte ve správnou chvíli, krátce po spuštění počítače, stisknout určitou klávesu či kombinaci kláves. Která je ta správná, se dozvíte, pokud budete pozorně sledovat při spouštění počítače monitor. Dávejte pozor na hlášení typu Press DEL to enter SETUP. Jakmile se objeví, pak v tomto případě musíte stisknout klávesu <Del>. Pokud se nic takového na obrazovce neobjeví, nezbývá nic jiného, než zkoušet. Doporučujeme vyzkoušet klávesy <Del>, <F1>, <F2>, <F10> nebo kombinaci kláves <Ctrl><Alt><Esc>.

31.Zastavte rychle mizející hlášení BIOSu

Často hlášení BIOSu zmizí z obrazovky dříve, než si je vůbec stačíme přečíst. Takové těžkosti nám připravují především monitory, které se po spuštění počítače jen velmi pomalu aktivují. V těchto případech pomůže krátce po spuštění počítače stisknutí klávesy <Pause>. Tím pozastavíte start počítače a můžete si v klidu všechna hlášení přečíst a počkat, až se monitor dostane do plného provozu. Potom po stisku libovolné klávesy bude spouštění počítače pokračovat. Další možností je nový restart počítače kombinací kláves <Ctrl><Alt><Del>.

32.Solidní základ: standardní nastavení

Každý BIOS disponuje položkou, která umožňuje všechna nastavení vrátit na takové hodnoty, aby se celý systém choval co nejstabilněji. Tato položka se nazývá Load BIOS Defaults, Load Failsafe Defaults nebo Load Setup Defaults a většinou se nachází buď v hlavním menu BIOS Setupu, nebo pod položkou Exit. Ale pozor! Dříve než nastavíte všechny parametry BIOSu do výchozího nastavení, poznamenejte si všechna aktuální nastavení. Pokud nechcete znovu instalovat Windows, nastavte položky APIC Mode, ACPI Function a Hyperthreading (všechny jsou v menu Advanced, Main nebo Power) zpět na předchozí hodnoty. V opačném případě se budou při dalším spuštění počítače a Windows instalovat ovladače pro všechna nová zařízení, což ve většině případů nekončí dobře. V daném případě doporučujeme vrátit na předchozí vámi nastavené hodnoty i položku USB-Legacy a rovněž pořadí zařízení, z nichž se má zavádět operační systém.

33.Jak si uložit vlastní konfiguraci BIOSu

Vámi provedené změny v BIOSu uložíte, pokud BIOS Setup ukončíte položkou Exit Saving Changes nebo Save & Exit Setup. Řada verzí BIOSu vás nyní vyzve, abyste svoje rozhodnutí potvrdili stiskem klávesy <Y> (Yes). Jestliže stisknete klávesu <Y>, většinou se nestane nic. Důvod je prozaický: BIOS vychází z amerického rozložení klávesnice, u níž jsou klávesy <Y> a <Z> prohozeny. Stiskem klávesy <Y> tak vlastně stisknete klávesu <Z> a PC váš stisk klávesy ignoruje. Proto stiskněte klávesu <Z> a vše bude v pořádku.

34.Nový disk potřebuje nové nastavení

Pokud jste do počítače instalovali nový pevný disk, pak u novějších počítačů stačí v BIOS Setupu povolit automatické rozpoznání disku. Přesuňte se v BIOS Setupu do menu Advanced/Drive Configuration, Main/Standard CMOS Features nebo Standard CMOS Setup. Principiálně lze automatickou konfiguraci disku použít pro všechny kanály - Primary Master, Primary Slave, Secondary Master i Secondary Slave, a to tak, že u nich nastavíte parametr Auto. Ovšem pokud nastavíte pro nepoužívané kanály parametr None, bude se spouštět počítač o něco rychleji.

35.Jak zjistíte výrobce vaší základní desky

Update BIOSu může dodat vašemu počítači nové možnosti a odstranit již známé nedostatky. Nový BIOS ale nezískáte od výrobce BIOSu - nikoli tedy od firem AMI, Award nebo Phoenix - nýbrž přímo od výrobce vaší základní desky. Vyhledejte na jeho internetové stránce update vhodný pro vaši základní desku.

Pokud výrobce své základní desky neznáte, můžete tuto informaci získat pomocí utility Binfo 0.7, kterou naleznete na našem CD .

36.Nakonfigurujte správně pevné disky s rozhraním Serial-ATA

U základních desek s řadičem Serial-ATA mají nastavení BIOSu pro pevné disky EIDE většinou předponu PATA (paralelní), zatímco pevné disky Serial-ATA předponu SATA (sériové). Všechna nastavení byste měli nechat nastavená na parametru Auto.

Často je v BIOS Setupu ještě položka s názvem ATA Configuration nebo podobným, jímž můžete nastavit režim kompatibility řadiče Serial-ATA. Pokud používáte operační systém Windows 2000 nebo XP, zadejte sem parametr Enhanced nebo Native - tím všechny zásuvky nastavíte jako aktivní. V případě jiných operačních systémů budete potřebovat speciální ovladač, který můžete získat na internetových stránkách výrobce vaší základní desky. Pokud žádný ovladač nenaleznete, je zde potřeba nastavit parametr Legacy, pak budete moci používat maximálně čtyři disky.


Perfektní počítač za 5 minut III

Zvuková karta

Zvuková karta je jedním z téměř nepostradatelných zařízení vašeho systému - ať se jedná o ukládání hudby na pevný disk nebo třeba o vydávání systémových zvuků při událostech Windows.

37.Vypalte si na CD svoje gramofonové desky

Pro převod skladeb z gramofonových desek na CD budete potřebovat zvukovou kartu se vstupem Line-in a nějaký předzesilovač s korektorem signálu nebo Hi-Fi zesilovač se vstupem pro gramofon. Připojte gramofon k předzesilovači a ten poté ke zvukové kartě do zdířky Line-in. Ve Windows XP se pak přesuňte do Ovládacích panelů a poklepejte na ikonu Zvuky a zvuková zařízení. Na záložce Zvuk pak v poli Záznam zvuku vyberte jako zařízení pro nahrávání zvukovou kartu. Některé programy pro vypalování CD nabízejí editor zvuku, jímž se dají nastavit parametry pro nahrávání a popřípadě se dá i trochu poupravit vzniklá nahrávka. Takovým programem je třeba Win on CD. V něm stačí otevřít nový audio projekt, ve vestavěném editoru klepnout na tlačítko pro nahrávání (s červenou tečkou), spustit gramofon a nastavit práh citlivosti například na -3 dB. Nyní můžete spustit nahrávání. Jakmile jsou všechny skladby nahrány, pak je můžete ihned vypálit.

38.Prostorový zvuk na počítači: jak správně připojit reproduktory

Řada zvukových karet je pro připojení prostorových zvukových systémů vybavena analogovými nebo digitálními (SP-DIF) výstupy. A jak takový zvukový systém připojit? Většina zvukových systémů se dá připojit pouze přes analogové výstupy (3,5mm stereo jack). Jestliže má váš zvukový systém vlastní dekodér, pak dokáže převádět digitální systém na analogový. V tomto případě připojte reproduktory vašeho systému přes digitální SP-DIF výstup (elektrický nebo optický).

Upozornění: Pokud měníte zapojení kabelů, nezapomeňte vždy nejprve celý zvukový systém vypnout, aby se vám při případných zvukových rázech nepoškodily membrány u reproduktorů.

Tiskárna

Tiskárny jsou známy jako poměrně nenáročná zařízení - ale zas tak nevinná nejsou. Zvláště to platí u tiskáren s rozhraním USB, které jsou momentálně v módě a které dokáží uživatelům připravit nejednu krušnou chvilku.

39.Používejte USB tiskárnu i v prostředí MS-DOSu

Starší programy pracující v prostředí MS-DOSu často nemohou tiskárnu připojenou k USB portu rozpoznat. V tomto případě ale existuje řešení, jímž je sharewarová utilita Dosprn 1.77, kterou naleznete na našem CD. Po její instalaci se objeví v pravé části Hlavního panelu ikonka, přes níž utilitu konfigurujete. Poklepáním na zmíněnou ikonku se objeví okno pro konfiguraci. Na záložce Nastavení si můžete nastavit české rozhraní, a to v položce Interface language. Když teď zkusíte z nějaké aplikace běžící v příkazovém řádku MS-DOSu tisknout nebo pokud přesměrujete tiskovou úlohu do adresáře C:\Prnspl, pošle Dosprn tento tisk na tiskárnu nainstalovanou ve Windows. Pokud by se vám špatně tiskly české znaky, pak na záložce Písma v konfiguračním okně utility vyberte v poli Nastavení písma položku CP a zde vyberte jinou kódovou stránku. Jako nejvhodnější se jeví 437, 850 nebo 852.

40.Pokud tisknete pouze text, je laserová tiskárna výhodnější

Výrobci inkoustových tiskáren lákají své zákazníky někdy až přemrštěně nízkými cenami svých výrobků. Vystřízlivění z pocitu dobré koupě přijde až při nákupu první náplně do tiskárny. V nejhorším případě se může ukázat, že jedna náplň stojí téměř tolik co samotná tiskárna! Takže pokud tisknete pouze text a nepotřebujete barevný tisk - což je případ mnoha kanceláří - pak byste si měli spíše pořídit laserovou tiskárnu. Její nákup vás sice vyjde dráž, přesto se vám investice do ní zakrátko vrátí, neboť náklady na tisk jsou 5-10krát nižší než u tiskáren inkoustových.

41.Zrušte tisk oddělovací stránky

V závislosti na ovladači tiskárny a na konfiguraci sítě se vám může stát, že každá tisková úloha bude doprovázena vytištěním oddělovací stránky. To ale stojí papír a toner! Tisk oddělovací stránky můžete zrušit, ovšem u každé tiskárny se tato možnost nalézá jinde. Klepněte na nabídku Start/Nastavení/Tiskárny a faxy nebo na Start//Nastavení/Tiskárny. Zde klepněte na vaši tiskárnu pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolte příkaz Vlastnosti. Na jedné ze záložek v dialogovém okně zpravidla tuto možnost naleznete. Pokud máte počítač zapojený do sítě spravované přes Novell Netware, můžete odpovídající volbu nalézt i zde. Deaktivaci tisku oddělovací stránky zrušíte přes Ovládací panely/

/CSNW.

Počítačová síť

V dnešní době valem přibývá domácností, v nichž se nachází více než jeden počítač. Pak se logicky objevuje otázka spojení počítačů do sítě, a to kvůli sdílení dat nebo periférií, jakými jsou například tiskárna nebo skener. Nesmíme samozřejmě zapomenout ani na sdílení připojení k internetu.

42.Diagnostika sítě: nástroje dostupné ve Windows

Pokud síťové připojení nefunguje, lze ke hledání chyby použít samotná Windows. Přes nabídku Start/Programy/Příslušenství nebo přes příkaz cmd zadaný do dialogového okna Start/Spustit otevřete Příkazový řádek. Nejprve prověřte, zda máte správně nainstalovaný protokol TCP/IP, a do již spuštěného příkazového řádku napište příkaz

ping 127.0.0.1

Jakmile vám příkaz Ping ohlásí nějaký ztracený paket, pak něco v místním nastavení sítě není v pořádku. Pomocí příkazu Ipconfig zjistíte, zda vůbec nějaké síťové připojení existuje. Pokud ano, pak vám Windows ukáží IP adresu vašeho počítače, masku podsítě a adresu brány. Poslední dva údaje musí být pro všechny počítače v síti stejné. Pokud nepomůže ani tento prostředek, zkontrolujte připojení síťového kabelu. Konečně příkazem ping zjistíte, zda je váš počítač propojený s jiný počítačem v síti. K tomu ovšem musíte znát IP adresu.

43.Surfujte společně: konfigurace sdílení připojení k internetu

Počítač s nainstalovaným operačním systémem Windows XP s připojením k internetu se dá nakonfigurovat i tak, aby jeho internetové připojení mohly sdílet i ostatní počítače v síti, aniž byste potřebovali hardwarový router. Samozřejmě, že počítač s připojením k internetu (hostitelský počítač) musí být zapnutý vždy, když některý z ostatních počítačů chce získat přístup na internet. Konfiguraci připojení provedete na hostitelském počítači tak, že v nabídce Start/Nastavení/Síťová připojení klepnete pravým tlačítkem myši na ikonu připojení k internetu, např. na ikonu telefonického připojení sítě, pokud se připojujete k internetu pomocí modemu nebo na ikonu připojení DSL. V dialogovém okně tohoto připojení se přesuňte na záložku Upřesnit a zde umístěte zatržítka před položky Umožnit ostatním uživatelům v síti využívat připojení k internetu tohoto počítače a popřípadě Navázat vytáčené připojení při každém pokusu některého z počítačů o přístup k internetu.

44.Konfigurace klientských počítačů pro sdílené připojení k internetu

Na počítači, který chcete připojit k internetu přes hostitelský počítač, vyberte v okně Síťová připojení (nabídka Start/Nastavení/Síťová připojení) ikonku symbolizující vaše připojení do sítě. Klepněte na ni pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. V dialogovém okně na záložce Obecné označte položku Protokol sítě internet (TCP/IP) a stiskněte tlačítko Vlastnosti. Zde označte volbu Získat adresu IP ze serveru DHCP automaticky. Potom poklepejte v Ovládacích panelech na ikonu Možnosti internetu a v dialogovém okně se přesuňte na záložku Připojení. Zde stiskněte tlačítko Instalace. Spustí se vám Průvodce novým připojením. V něm nastavte tyto parametry: Připojit k Internetu, Nastavit připojení ručně a Připojit pomocí širokopásmového připojení, které je vždy zapnuto. Nakonec spusťte samotný prohlížeč - počítač připojený do sítě se nyní připojí k internetu přes hostitelský počítač. Bohužel se takto navázané připojení nedá z klientského počítače ukončit.

45.Jak nainstalovat bezdrátové připojení k síti

Většina WLAN komponent má zároveň přibaleny všechny potřebné nástroje pro konfiguraci sítě. Zpravidla je jich více než prostředků ve Windows. Ve své podstatě jsou však co se týče funkčnosti srovnatelné.

Nejprve musíte určit způsob, jak budete síť WLAN provozovat. V režimu Ad hoc bezdrátově propojujete několik počítačů, v infrastrukturním režimu existuje Access Point jako jakási základna a k ní se připojuje počítačová síť, v níž jsou počítače spojeny kabelem, nebo se k ní připojuje internet. V menu Channel musíte v režimu Ad hoc nastavit pro všechny účastníky sítě WLAN stejný přijímací kanál, v infrastrukturním režimu si všechny WLAN komponenty automaticky vyhledají kanál Access Pointu. Všechny počítače s WLAN musí mít nastavené stejné SSID (identifikátor sítě).

46.Výměna dat přes USB

Pokud vám jde pouze o výměnu dat mezi dvěma počítači, je poměrně rychlou alternativou přímé propojení počítačů USB kabelem. K tomu účelu potřebujete USB kabel s integrovaným softwarovým modulem, který přenos dat řídí. Nyní stačí spustit oba počítače a přes USB zásuvky je propojit.

Na jednom počítači nyní spusťte Průzkumníka a poklepejte na novou diskovou jednotku. Ta obsahuje pouze jeden soubor - software pro přenos dat. Poklepáním na něj tento program na obou počítačích spustíte. Je velmi podobný Průzkumníku a velmi podobně se i používá. V horní polovině okna vidíte místní počítač a ve spodní polovině připojený počítač. Nyní můžete pomocí drag & drop nebo kontextového menu pohodlně přenášet data mezi dvěma počítači.

Správce zařízení

Správce zařízení ve Windows je tím správným místem, které vám pomůže vyřešit problémy s hardwarem anebo vám umožní najít, jaké má každá komponenta nainstalovány ovladače. V následujících tricích vám prozradíme, jak z něj dostat více, než se na první pohled může zdát.

47.Jak získat informace o počítači

Správce zařízení nabízí celou řadu informací o instalovaných zařízeních a o jejich ovladačích. Také vám pomáhá při problémech, například když se nějaké zařízení nenainstaluje korektně. Správce zařízení spustíte přes nabídku Start/Nastavení/Ovládací panely/Systém nebo pomocí klávesové zkratky <klávesa Win><Pause> a následným klepnutím na záložku Hardware a stisknutím tlačítka Správce zařízení. Další alternativou je napsání příkazu devmgmt.msc do okna Spustit vyvolaného z nabídky Start/Spustit.

Podrobnější informace k nainstalovaným komponentám naleznete pomocí nástroje Systémové informace. Ten spustíte přes menu Start/Programy/Příslušenství/Systémové programy nebo lze do okna Spustit, vyvolaného z nabídky Start//Spustit, napsat příkaz msinfo32.

48.Přerušení: když se dělení nedaří

Pokud vám PCI karty (třeba televizní nebo zvukové) po zasunutí do slotu nefungují, je možná problém ve společném sdílení hodnot přerušení (tzv. IRQ).

Ve Windows 2000 a XP by se měly PCI karty a všechny na základní kartě integrované čipy bez problémů o všechna dostupná IRQ podělit. Ovšem často se nedá nic jiného dělat, protože není tolik hodnot přerušení, aby měla každá komponenta svoji vlastní. Vzhledem k tomu, že v tomto případě není hodnota přerušení komponenty, jež vyžaduje čas procesoru, jednoznačně identifikovatelná, je vyžadována větší spolupráce ovladače. A právě s ní má řada ovladačů potíže.

Ve Správci zařízení se dozvíte, která zařízení mají přiřazenou určitou hodnotu IRQ. V menu Zobrazit klepněte na položku Prostředky podle typu a klepněte na symbol + před údajem Požadavek přerušení (IRQ). Přerušení obsazená PCI kartami naleznete na konci seznamu. Pokud se komponenta, s níž jsou potíže, dělí o přerušení s jinou komponentou, pak je nutné problémovou kartu umístit do jiného slotu. Po tomto přesunu pak znovu ve Správci zařízení zkontrolujte, zda karta dostala svoji hodnotu přerušení.

49.Vykřičníky ve Správci zařízení: co se s tím dá dělat

Vykřičníkem ve žlutém kroužku umístěném před komponentou ve Správci zařízení vám Windows signalizují, že se zařízením něco není v pořádku. Když na takové zařízení poklepete, můžete si na záložce Obecné v poli Stav zařízení přečíst více či méně výmluvné chybové hlášení. Stiskem tlačítka Poradce při potížích vám Windows pomohou problém vyřešit.

Jestliže není zařízení poškozené, je ve většině případů řešením nová instalace nejnovějšího ovladače. Někdy také pomůže, pokud na symbol problematické komponenty klepnete pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolíte příkaz Odinstalovat, čímž komponentu ze systému odeberete. Potom restartujte počítač - Windows se pak znovu pokusí ovladač nainstalovat.

50.Nové ovladače jsou jen k zlosti: jak se jich zbavit

Po instalaci nejnovějšího ovladače nepracuje odpovídající komponenta vůbec, anebo jen s potížemi. Windows XP vám nabízejí pohodlnou cestu, jak se vrátit sice ke starším, ale funkčním ovladačům. Otevřete Správce zařízení a poklepejte na problematickou komponentu. Na záložce Ovladač naleznete tlačítko Vrátit změny ovladače. Po potvrzení, že si skutečně přejete vrátit se ke staršímu ovladači, jej Windows nainstalují.

Konektory pro připojení monitoru: co byste měli vědět

Pro přenos dat z grafické karty do monitoru existují dva standardy. Patnáctipólová zásuvka typu D-Sub přenáší pouze analogový signál. Zásuvka DVI přenáší podle provedení signál analogový (DVI-A), digitální (DVI-D) nebo oba typy (DVI-I). Zásuvkou D-Sub je vybaven každý CRT monitor, potom prakticky všechny grafické karty a celá řada TFT panelů. Zásuvky DVI se nyní nacházejí prakticky u všech novějších grafických karet a u mnoha TFT panelů. Digitální přenos signálu však funguje pouze tehdy, pokud mají jak grafická karta, tak i zobrazovač zásuvky DVI-D nebo DVI-I. Kromě toho potřebujete vhodný DVI kabel, jenž většinou musíte dodatečně zakoupit. Tato investice se však bohatě vrátí, protože získáte mnohem kvalitnější obraz! Kromě toho odpadá poněkud otravné kalibrování TFT panelů na analogový signál. Standard DVI v současnosti umožňuje maximální rozlišení 1 600 x 1 200 pixelů (nazývané jako UXGA) při obnovovací frekvenci 60 Hz. To obvykle postačuje, neboť ani 21" ploché panely zpravidla vyšší rozlišení nezvládají.

USB disky jako bezpečnostní riziko

USB zařízení a zvláště USB disky jsou na jednu stranu velmi praktické, ale na druhou stranu představují závažné bezpečnostní riziko. USB disk může k počítači připojit každý a tedy si případně i každý může z počítače zkopírovat a odnést vše, co se mu zlíbí.

Možností připojit USB disk Microsoft obešel všechny bezpečnostní strategie administrátorů, kteří počítače záměrně nevybavují disketovými mechanikami, vypalovačkou nebo jinými výměnnými médii.

Jestliže ale již jste přihlášen jako administrátor, můžete ve Windows XP zakázat k výměnným USB zařízením přístup pro jiné uživatele následujícími zásahy.

Pokud jste ještě USB disk k počítači nepřipojili, zabráníte instalaci potřebného ovladače, pokud zakážete přístup k souborům USBSTOR.INF a USBSTOR.PNF ve složce \Windows\Inf. To provedete klepnutím pravým tlačítkem na uvedené soubory. Objeví se kontextové menu, z něhož vyberte příkaz Vlastnosti a na záložce Zabezpečení nastavte pro všechny uživatele a skupiny položku Úplné řízení na hodnotu Odepřít.

Pokud již máte USB zařízení připojeno, spusťte Editor registru a zde změňte údaj hodnoty klíče Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Services\USBSTOR\Start na 4.

Ale nic z toho nepomůže, pokud nějaký špión celý operační systém jednoduše obejde. Příležitostí je skutečně hodně. Počítač lze nabootovat přímo z USB disku, na němž máte například Minilinux (viz tip č. 31) nebo když spustíte miniwindows z CD (např. Bart\s PE Builder, na internetu na adrese http://www.nu2.nu/pebuilder).

Proti takovým praktikám se dá odpomoci tím, že v BIOSu nastavíte jako jediné bootovací zařízení pevný disk. Tuto volbu naleznete většinou v menu Advanced BIOS Features nebo Boot (viz tip č. 32). Aby si nějaký zkušenější uživatel nemohl tyto volby změnit podle svých požadavků, musíte pro přístup do BIOSu zadat Supervisor Password. Tuto položku naleznete v menu Main nebo přímo v hlavním menu BIOSu. Na stejném místě si můžete nastavit rovněž i User Password, které musí zadat každý, kdo chce počítač spustit. Všechny popisované metody jsou však pouze překážkami - stoprocentní jistotu nemáte nikdy.

Používáte-li na počítači souborový systém NTFS, můžete problematické soubory zašifrovat. Pak nikomu nepomůže, když nějakým způsobem celý operační systém obejde. Neustálé šifrování a dešifrování zase ubírá vašemu PC rychlost. Šifrování se ale například ve Windows XP dá nastavit velmi snadno - klepněte pravým tlačítkem na dané soubory nebo složky, které chcete zašifrovat, a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti a na záložce Obecné stiskněte tlačítko Upřesnit. Dále umístěte zatržítko u položky Šifrovat obsah a zabezpečit tak data.

Diagnostika sítě: tyto příkazy vám pomohou

Windows vám pro kontrolu a testování domácí sítě nabízejí několik užitečných nástrojů. Ty pracují v příkazovém řádku, jenž ve Windows 2000/XP vyvoláte z nabídky Start/Programy/Příslušenství (ve Windows 98 z nabídky Start/Programy/Příkazový řádek MS-DOS). Jako alternativu můžete použít příkaz cmd (ve Windows 98/ME příkaz command), který napíšete do dialogového okna Spustit vyvolaného z nabídky Start/Spustit.

Ping: jak rychlé je připojení?

Tento příkaz vám odpoví na otázku, zda k příjemci přicházejí datové pakety, a rovněž prověřuje, kolik času potřebují, aby dorazily k cíli. Tato informace je důležitá zejména pro hráče počítačových her. Dobrá hodnota pingu - například méně než 20 ms - pak totiž může při hrách přes síť rozhodnout o vašem vítězství či prohře. Tuto hodnotu zjistíte, když do příkazového řádku napíšete příkaz ping, mezeru a potom nějakou internetovou adresu. Jako příklad poslouží tento příkaz

ping www.pcworld.cz.

Tracert: kam data putují?

Příkaz tracert vám umožní sledovat cestu, kterou putují datové pakety z vašeho počítače k cíli. Ukazuje také routery, přes něž data putují. Bohužel získáte pouze jejich IP adresy, někdy se může objevit zkratka místa, například muc pro Mnichov nebo cgcil pro Chicago.

Graficky vám cestu paketů ukáže program Visualroute 8.0f, jehož 15denní demoverzi naleznete na našem CD .

Pathping: kde jsou úzká hrdla?

Tento příkaz je kombinací příkazů ping a tracert. Posílá testovací pakety, přičemž každý router, jímž projdou na cestě k příjemci, je nucen poslat informaci, že se tak stalo. Tak se dá mimo jiné zjistit, zda na cestě není nějaký nadměrně zatěžovaný router, který pakety nestíhá posílat dále.

Ipconfig: jaká jsou síťová nastavení?

Vedle vlastní IP adresy, masky podsítě a IP adresy brány obdržíte tímto příkazem i MAC adresu síťové karty. Tu potřebujete, když budete chtít svou WLAN síť chránit proti hackerům pomocí filtru sledujícího MAC adresy. Zadejte do příkazového řádku příkaz ipconfig /all - MAC adresa je uvedena u položky Fyzická adresa.

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows

Jan Povolný

C04P0560

Jak se můžete dočíst ve vloženém článku, tento způsob podzimu je sice naprosto normální, ale po letních slunečných dnech poněkud deprimující. Jinak je tomu ve světě ICT, který se po nudném létu začíná probouzet k životu. A to nejen na českém poli internetového připojení (Eurotel už eviduje 10 000 klientů přes CDMA), ale i v oblasti, která nás zajímá nejvíce, operačního systému Windows.

Service Pack 2 pro Windows XP už je stará záležitost, na cestě je ale nový Longhorn. Na internetu již kolují jakési kopie a objevilo se i spousta videí a obrázků z připravovaného operačního systému. Mluví se např. cosi o kompletním ovládání hlasem. Na druhé straně Microsoft téměř stále bojuje o své patenty. A často prohrává.

Přejděme raději k samotným tipům, které na nás dnes čekají. Jedná se o obvyklou, ničím nenarušenou směs. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Barvy

(Win 98) Dnes začneme velmi zvolna a nezávazně. Následující drobný tip, při kterém budeme muset sáhnout po obligátním editoru systémového registru, totiž není ani užitečný, ani nezrychluje Windows a dokonce nepřidává žádné nové funkce. Tento tip je čistě kosmetickou záležitostí - s jeho pomocí totiž můžete nastavit barvy objektů ve Windows.

Přiznejme si, že každý si rád ve volné chvilce vloží na pozadí pracovní plochy hezký obrázek, případně si vylepší vzhled plochy sadou ikon ze seriálu Simpsonovi. Ovšem pomocí standardních oken nejde nakonfigurovat vše, někdy je nutné sáhnout po editaci systémového registru.

První, co každého napadne v souvislosti s definicí barevných palet, je dialog Nastavení obrazovky. Poklepejte pravým tlačítkem na pracovní plochu a zvolte Vlastnosti. Poté se přesuňte na záložku Vzhled a zde můžete libovolně měnit barevné schema vašich Windows, ať už volbou nějaké přednastavené varianty, nebo výběrem barev pro jednotlivé objekty. Každopádně zde nenajdete úplně vše, změnit se toho dá ale podstatně více - pomocí regeditu.

Jděte do menu Start - Spustit a spusťte regedit. Pokračujte až do klíče HKEY_CURRENT_USER - Control Panel - Colors. V tomto klíči po pravé straně najdete dlouhý seznam objektů, u každého z nich je nastavena jeho barva, která se skládá ze tří hodnot rozsahu 0 (černá) až 255 (bílá). Jedná se o klasickou paletu RGB (Red, Green, Blue), takže záleží na vás, jakou kombinaci zvolíte. Změňte barvu objektů, které vás zajímají, a zavřete regedit. Restartujte PC.

Automatické asociace

(Win 98) Windows již od počátku své existence používají stejný systém názvosloví. Tedy název souboru a třípísmennou koncovku (neplést prosím s třípísmennými agenturami typu CIA nebo FBI). Tato koncovka slouží pro rozlišení typu souboru. Windows podle ní poznají, kterou aplikaci mají spustit, resp. tato koncovka je asociována s určitou aplikací. Potud je vše v nejlepším pořádku.

Co se ale stane v případě, že je koncovka pro Windows neznámá? Potom vám systém nabídne seznam všech instalovaných aplikací a vy si můžete vybrat, ve které chcete soubor zobrazit. Bohužel Windows si tuto vaši volbu pamatují, neboť v dialogu výběru aplikace je standardně zaškrtnuté příslušné políčko. To není v některých případech šťastná volba. Při příštím spouštění se totiž systém již na nic neptá a spouští program, který jste použili minule, což ale nemusí být ten ideální a jediný možný.

Jednoduchou editací systémového registru můžete zajistit, aby příslušné políčko zůstalo neaktivní a při neznámé asociaci se vás Windows vždy zeptaly, jakým programem chcete příslušná data prohlédnout nebo editovat.

Jděte do menu Start - Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CLASSES_ROOT - Unknown shell  OpenAs - command. Zde poklepejte v pravé části na hodnotu Výchozí a za celý řetězec přidejte mezeru a %2. Celé to pak například ve Windows 98 vypadá takto:

C:\WINDOWS\rundll32.exe shell32.dll,OpenAs_RunDLL %1 %2

Zavřete regedit. Volba je ihned aktivní a při dalším výběru aplikace pro spuštění neznámého souboru už nebude příslušné políčko v dialogu zaškrtnuto.

Tipy pro MS Office

Excel edituje Web

(Office 2000) První příspěvek do kategorie MS Office mě mile překvapil. Hlavně svojí funkčností i u novějších WWW stránek.

Dnešní svět nepochybně patří internetu a komunikaci vůbec. Na internetu se nachází spousta důležitých informací, které jsou z důvodů snadného publikování vystavovány i renomovanými firmami. Na internetu je samozřejmě více balastu, nicméně každý z nás má svoje oblíbené adresy, po nichž se pohybuje a kterým do jisté míry i důvěřuje.

Např. ekonomika - na síti sítí najdete bezpočet finančních center, včetně firem z Wall Street, kde můžete sledovat pohyb kurzů nejrůznějších cenných papírů a dalších komodit. Občas byste si tyto informace rádi archivovali. To není problém, téměř každý server je schopen vám požadované tabulky a text připravit pro tisk na vaší tiskárně a vy je pak můžete uschovat v papírové podobě, někdy ale ani toto nestačí a vy byste třeba rádi tabulky i editovali.

Řešením je např. uložení celé WWW stránky na pevný disk a poté její otevření ve Wordu a pokus o jakousi editaci. Toto je ale zbytečně komplikované, MS Word a MS Excel totiž dokážou otevřít WWW stránku na serveru. U Excelu je navíc výhoda, že dokáže poměrně úspěšně zobrazit tabulku a rozčlenit ji do jednotlivých buňek.

Po připojení k internetu spusťte Excel a zvolte z roletového menu Soubor položku Otevřít. Nenechte se odradit a do kolonky Název souboru vepište přímo URL, například www.pcworld.cz, a klidně potvrďte. Excel se připojí k internetu a stáhne požadovanou stránku. Pokud je to tabulka, s proměnlivým úspěchem ji dokáže rozčlenit na jednotlivé buňky. Úprava do správného vzhledu, který navíc můžete dál editovat, je pak jen otázkou chvíle. Snadno se tak dostanete například ke zmíněným ekonomickým informacím.

Zdroj vašeho e-mailu

(Outlook) Přestože Microsoft distribuuje jako součást Windows docela zdařilý e-mailový klient Outlook Express, stále více lidí používá takzvaný velký Outlook, jelikož obsahuje i další přidané funkce ve formě kalendáře nebo úkolníku. S rozvojem moderních mobilních telefonů a počítaču do dlaně tako potřeba dále roste. Typický uživatel OE ale při přechodu na velký Outlook narazí na několik problémů. Jedním z nich se budeme zabývat v tomto tipu.

Mnoho z nás používá jeden počítač pro více účelů. Jistě také využívá možnosti OE pracovat s více než jednou e-mailovou schránkou. Potom je nanejvýš užitečné rozlišovat soukromé a pracovní e-maily. To lze i volbou adresy, ze které se e-mail jakoby odešle. Pro zbytek světa tak z jednoho počítače můžete působit se dvěma e-mailovými adresami. V OE tuto možnost vyvoláte tak, že definujete více účtů (byť fiktivních) ke stahování a u každého vyplníte jiné informace. Poté můžete při psaní nové pošty vybrat odesílatele.

Ve velkém Outlooku to už tak snadné není. Sice můžete definovat více účtů, nicméně možnost výběru identity nikde nenajdete. Kolonka "Od" prostě chybí a není k nalezení v žádném z dialogů. Naštěstí ji najdete v jednom z roletových menu, které máte k dispozici ale pouze v dialogu s novou poštou.

Stiskněte tedy tlačítko Nový pro okno nové pošty a povšiměnte si roletového menu mezi řadou ikon s názvem Možnosti. V něm najdete přímo kolonku "Od", po jejímž zvolení vám tato přibude i do okna s novou poštou. Paradoxní je, že si Outlook tuto volbu pamatuje a příště už nemusíte dělat vůbec nic. Schránku odesílatele ovšem opět nevybíráte standardním způsobem známým z OE, ale přímo z adresáře. Požadované adresy tedy musíte vložit právě tam.

Data v Outlooku

(Outlook 2000/2003) V minulých dílech tipů a triků jsme se postupně seznámili s umístěním dat Outlook Expressu a se způsobem jejich zálohy a přesunutí do jiné lokace. Podobně se nyní budeme věnovat i velkému Outlooku z kancelářského balíku MS Office.

Práce s daty velkého Outlooku je podstatně jednodušší, než v případě jeho jednoduššího bratra. A to i přes fakt, že musíme zálohovat podstatně více informací. U Outlooku totiž nepracujeme pouze s e-maily, ale také s kalendářem, úkoly, adresářem a podobně. Naštěstí jsou veškerá data tohoto groupwarového klienta umístěna v jednom jediném souboru s příponou PST. Ten najdete buď ve složce Windows - Local Settings - Data aplikací - Outlook (v případě Windows 98, Me), nebo ve složce Documents and Settings  jmeno - Local Settings - Data Aplikací - Outlook (v případě Windows 2000, XP).

V těchto složkách jsou zpravidla umístěny dva soubory PST. Jeden skutečně průběžný s názvem outlook a druhý archivní s názvem archive. Soubory obsahují skutečně kompletní datovou zálohu - jak elektronické pošty, tak kalendáře a ostatních složek Outlooku. Stačí je archivovat a v případě potřeby prostě překopírovat zpět do správné složky.

Jestliže chcete tyto soubory umístit jinam, musíte o tom samozřejmě informovat samotný program. Spusťte Outlook a jděte do roletového menu Nástroje a zvolte položku Možnosti. Pokračujte na záložku Nastavení pošty, kde najdete v dolní části tlačítko Datové soubory. V následujícím dialogu můžete definovat jak umístění standardního datového souboru, tak i umístění souboru s archivem. Lze také určit typ uložení, případnou komprimaci a další položky. Takto máte úložiště plně pod kontrolou a v případě, že vaše schránka příliš naroste, můžete vše přesunout na disky s větší kapacitou. Využití je také možné v případě, že na stejné síti používate společně stolní PC i notebook. Poté je vhodne umístit datové PST soubory na síťové úložiště a přistupovat k nim z obou počítačů stejně. Stejná data pak máte k dispozici všude.

Zpoždění e-mailů

(Outlook 2003) Do třetice tentokrát už menší tip pro takzvaný velký Outlook. Způsob odesílání elektronické pošty záleží na typu vašeho připojení k internetu. Buď je toto připojení permanentní, potom odesíláte pravděpodobně e-maily ihned po napsání. Nebo je pouze vytáčené, a potom se pošta staví do odchozí fronty, která se v momentě připojení vyprázdní. V obou případech ovšem (bez existence nějakého serveru) nemáte pod kontrolou, kdy se má konkrétně daný e-mail odeslat. Nový Outlook vám ve verzi 2003 umožňuje přesně nastavit čas, po jehož uplynutí se daná zpráva odešle.

Stejně jako v předchozím tipu spusťte Outlook a otevřete okno s novou zprávou. Zde si opět povšimněte tlačítka roletového menu umístěného mezi ikonami a pod ním položky Možnosti. V dialogu nastavení možností zprávy pak uvidíte kolonku Nedoručovat před, kde můžete nastavit čas odchozí pošty. Po odeslání e-mailu se tento uloží do fronty a vyčkává na správný čas, kdy se definitivně odešle svému příjemci. Podmínkou je stále otevřený Outlook a samozřejmě puštěný počítač.

Easter Eggs

Homesite 3.0

Pokud chcete spatřit tento trik, budete si muset sehnat poněkud obstarožní verzi dříve známého HTML editoru Homesite 3.0. Stojí to ale opravdu za to.

Spusťte Homesite a jděte do roletového menu Help a zvolte About. Velmi opatrně napište tuto sekvenci znaků:

whereisthedamneasteregg

Pokud jste ji napsali bez překlepu, mělo by vám doslova vyskočit okénko s nápisem And now for something completely different a tlačítkem OK, které stiskněte. Spatříte... nebudu prozrazovat. Pozor, pokud se překlepnete při psaní znaků, musíte pro každý další pokus ukončit a znovu nastartovat celý Homesite. Máte vždy jen jednu možnost (to platí i pro opětovné zobrazení velikonočního vajíčka).

Multimediální prezentace

(Word 2000) Pro spuštění tohoto velikonočního vajíčka potřebujete Word 2000. Spusťte jej a stiskněte kombinaci kláves Alt+F11, jež nastartuje editor Visual Basic, který je obsažen v sadě MS Office 2000.

Pravým tlačítkem poklepejte na lištu s ikonami nástrojů a z kontextového menu zvolte Upravit. Nechte okno úprav lišty otevřené a přejděte do roletového menu Nápověda. Zde poklepejte pravým tlačítkem na položku O aplikaci Microsoft Visual Basic a uvidíte možnost tento název změnit. V podstatě se jedná o přeprogramování nabídky MS Wordu. Přepište název položky na anglické Show VB Credits a zavřete stále otevřený dialog úpravy lišty. Poté zvolte už klasicky z roletového menu Nápověda upravenou nabídku a pokochejte se výkonem programátorů. Tento trik jsem zkoušel na anglické verzi Office 2000 a fungoval bezvadně, na české není ověřený, nicméně by měl být funkční také. Zkuste a uvidíte.

Dvě vajíčka jsou na jeden díl tipů a triků až dost. Příště se těším opět na shledanou.

Intertipy

Máme tu CDMA. Až na robustní napájení dodávaného modemu (ale to se snad časem zlepší) je to služba slušné kvality. Sám jsem měl možnost ji vyzkoušet. Dále se objevily levné nabídky na ADSL, možná se za pár let konečně dočkáme toho, co už na západ od nás několik let mají: rychlé připojení pro každou rodinu. Souboj na poli internetové konektivity pro domácnosti nevzdávají ani kabelové televize. Obě představily v poslední době velmi zajímavé nabídky "light" verzí připojení pro méně náročné uživatele. Zkrátka se přibližujeme době, kdy bude možné získat neomezené připojení (bez limitu dat) o solidní rychlosti (e-mail, www) pod 500 Kč s DPH. Na české poměry to zní až příliš optimisticky, ale snad se dočkáme. Zatím nastartujme své prohlížeče a využijme stávající konektivitu k další sadě zajímavých odkazů ze světa tipů pro Windows.

WinXP Central

http://www.winxpcentral.com

Dnešní díl internetových odkazů s tipy a triky pro Windows a jejich aplikace začneme na velmi profesionálně provedené stránce, která se věnuje všem verzím Windows. Najdete zde nejen samotné tipy a triky, ale i odkazy na software, diskusní fóra rozdělená podle verzí Windows, nejčastěji kladené dotazy a podobně. Zvláštní sekce se věnuje editaci a popisu oblíbeného systémového registru. Následují odkazy týkající se jednotlivě hardwaru a softwaru související s Windows a celou základní nabídku uzavírá úsměvná sekce s humorem a vtipy o Windows. Na stránkách najdete také zajímavou anketu související s blížícími se prezidentskými volbami v USA. Vzhledem k rozsahu nechybí vyhledávač. Zapomenout nesmíme ani na velmi rozsáhlou stránku s odkazy na další servery. Vše anglicky.

Jen pro GURU

http://www.only4gurus.com/v2/index.asp

Tato velmi zajímavá stránka není určena začátečníkům nebo obyčejným uživatelům Windows, nýbrž programátorům a IT profesionálům, někdy také nazývaným GURU (ve smyslu počítačovém). Jedná se o jakousi knihovnu odkazů na informace, týkající se všech možných formátů a programovacích jazyků provozovaných na operačním systému od Microsoftu. Vše podstatné na této přehledně provedené stránce najdete v pravém dlouhém textovém menu. Je naprosto nemožné zde vyjmenovávat všechny jazyky a programovací techniky obsažené v seznamu odkazů, nicméně po volbě jednoho z nich se dostanete na seznam článků na dané tema ze serverů po celém světě. Ke každému článku je k dispozici krátká anotace, případně připravené soubory ke stažení. Stránka samozřejmě obsahuje vlastní prohledávač těchto dokumentů. Kromě knihovny zdrojů zde najdete ještě stránku s odkazy na další servery podobného tipu. Hned na titulní stránce je pak nabídka velmi zajímavých videoklipů. Vše anglicky.

Windows IT Pro

http://ww.winnetmag.com

Další webový server určený spíše profesionálům než začínajícím uživatelům operačního systému Windows. Jestliže vás poněkud mate rozdíl mezi samotným názvem a URL tohoto serveru, vězte, že se za oběma skrývá stejná suma dokumentů dnes velmi aktuálních témat. Za všechny mohu jmenovat Active Directory, bezpečnost elektronické pošty, Exchange a Outlook, bezdrátovou mobilitu ve Windows, skriptování a další. Pod každým odkazem najdete podobně jako u předchozího odkazu komentovaný seznam dokumentů na dané tema. Na stránce nechybí nezbytný vyhledávač, odkazy na diskusní fóra a samozřejmě také odkazy na další stránky s podobným zaměřením. Vše anglicky.

Windows Development Center

http://www.windowsdevcenter.com

Do třetice server určený počítačovým profesionálům. Jak už název napovídá, najdou zde potřebné informace hlavně vývojáři "okenních" aplikací. Server provozuje proslulé nakladatelství O\Reilly a na kvalitě je to podle mého názoru velmi znát. Naprosto nepostradatelný je na těchto stránkách vlastní vyhledávač. Hned v úvodu uvidíte hlavní odkazy na stránky týkající se ASP a na tipy a triky pro administrátory. Nechybí ani dnes aktuální odkaz na soubor informací o Windows XP SP2. Jednotlivé tipy a triky jsou potom zpracovány velmi přehledně za použití ilustrační grafiky. Za hlavními ikonami odkazů následuje seznam dalších témat, která jsou zpracována obdobně. Mezi další služby, které máte jako návštěvník stránek k dispozici, patří zasílání novinek na e-mail nebo nezbytné diskusní skupiny. Vše v pěkném kabátě a anglicky.

Tipy pro MS Outlook

http://ww.outlook-tips.net/index.html

Ač je to k nevíře, existují velmi rozsáhlé internetové stránky, které se věnují pouze jednomu programu, Outlooku. Jedny z nich najdete na výše uvedeném odkazu. Průměrně zpracované stránky vás zavalí souborem několika set tipů pro tohoto poštovního a groupware klienta. Jednotlivé tipy nejsou nijak členěny, na stránkách ovšem najdete vyhledávač, který vám s nalezením odpovědi pomůže. Novinky je možné objednat na váš e-mail, takže pak o nic nepřijdete. Na stránkách nechybí návody ve stylu How-to a otázky FAQ. Součástí je i seznam odkazů na další servery s podobným zaměřením. Tipů je zde opravdu mnoho, uživatelům Outlooku doporučuji tyto stránky k návštěvě. Vše anglicky.

MS Blogs

http://blogs.msdn.com

Nadpis tohoto odkazu je mírně nadnesený, ale víceméně se jedná přesně o to, co je uvedeno v dané URL. Součástí vývojářské domény Microsoftu je velmi zajímavá stránka s blogy jednotlivých uživatelů, týkajících se všech možných aplikací Windows. Jednotlivé blogy jsou seřazeny naprosto chaoticky (tedy podle svých názvů a podle abecedy) nicméně lze mezi nimi vyhledávat. Některé obsahují jen torzo informací, najdete zde ale i blogy plné tipů a triků pro všemožné okenní aplikace. Velmi frekventovaný je MS Office a Windows ve všech verzích. Některé z blogů jsou tak dobře zpracované, že by zasloužily v našem seriálu samostatný odkaz. Jazykem je vždy angličtina. Jestliže hledáte informace přímo od uživatelů, rozhodně tento odkaz nevynechejte, určitě se dozvíte mnoho zajímavého. Touto stránkou od výrobce, ovšem vytvářenou vývojáři a uživateli, dnešní seznam internetových odkazů zakončíme.

§§§§§


Download Druid 1.0

Karel Šredl

C04P0559

Vítám vás opět u dalšího dílu Rychlokurzu. Dnes se podíváme na zoubek jednomu z takzvaných download manažerů - tedy pomocníků, kteří mají ušetřit nervy a čas při snaze přenést soubory z internetu na disk. Pamatuji doby, kdy podobné utility ještě neexistovaly a hlášení "spojení bylo přerušeno" vás po pěti hodinách stahování dokázalo připravit o rozum. Jsem už zkrátka pamětník...

Download manažerů je na světě opravdu spousta. Známe jednoduché, složité, plné funkcí, graficky krásné i strohé, specializované i univerzální. Pojďme se tedy podívat, do jaké kategorie patří právě ten náš.

Instalace

Instalace je (jak je u dobrých programů chvályhodným zvykem) opravdu jednoduchá - jak rád říkám, typu "click Next". Pokud se spokojíte se standardním nastavením, pak váš úkol spočívá pouze v klikání na tlačítka [Next>] a [Yes]. Obrazovku po obrazovce vypadá instalační proces následovně: Uvítání [Next>], Licence [Yes], Informace o produktu [Next>], Instalační adresář (zde ho lze změnit kliknutím na tlačítko [Browse]) [Next>], Adresář v nabídce Start [Next>], Start instalace [Next>], Dokončení instalace [Finish]. Zkrátka velice jednoduché.

Používání

Co se vlastně po instalaci stalo? Jak byste zřejmě očekávali, v nabídce Start přibyl adresář s názvem Download Druid. Avšak spustitelný soubor tam budete hledat marně. Download Druid se totiž nespouští jako samostatný program. Integroval se do Internet Exploreru, kde čeká připraven, až ho budete potřebovat.

Po spuštění Internet Exploreru zjistíte, že v liště přibyly následující dvě ikony:

Kliknutím na tuto ikonu vydáte Druidovi pokyn, že chcete z aktuální stránky stáhnout nějaké soubory. Druid vám dá (podle nastavených přípon) vybrat a spustí se stahování. Blíže si tento proces popíšeme dále.

Touto ikonou zobrazíte panel Druida, integrovaný v internetovém prohlížeči MS Internet Explorer. Zde provádíte veškerá nastavení a sledujete průběh stahování.

Panel Download Druida si podrobně popíšeme ve vloženém článku vpravo na této stránce.

Stahování

Konečně se dostáváme k tomu, jak vlastně soubory stahovat. Jste tedy na webové stránce, která vás zajímá a na které je několik odkazů na soubory, jež chcete dostat na svůj počítač. Kliknete tedy na ikonu . Následně mohou nastat dvě situace: buď se vám objeví okno Download Druida (pak následující odstaveček s klidem přeskočte), nebo se zobrazí anglická hláška. Pokud je krátká a říká "No link on this page...", pak Druid nenalezl na stránce nic, co by se dalo stáhnout.

Může se objevit i hláška začínající obecně známým slovem "Warning! ...". Ta v podstatě sděluje, že Druid má problémy s rámci. (Například u mě byl takovou příčinou blokovač pop-up oken, který do HTML vkládá vlastní kód.) Když hlášku odkliknete, buď se objeví stahovací okno (pak se to Druidovi nakonec podařilo), nebo se neobjeví a je potřeba postupovat tak, jak vám program doporučoval v textu hlášky. Klikněte pravým tlačítkem myši do rámce, kde se nacházejí soubory ke stažení, a z menu zvolte Druid: Download All Files. Teď už by mělo být vše v pořádku.

Vidíme tedy před sebou okno pro stažení souborů. V jeho levé části se nachází pohled na váš pevný disk, kde nejprve nastavíte, na které místo stažené soubory uložit, a v pravé se objeví seznam souborů z internetu, jež lze stáhnout Download Druidem.

To, že se neobjeví právě onen konkrétní soubor, o nějž máte zájem, může mít několik příčin. Buď není jeho přípona definovaná v seznamu (pak jí doplňte v panelu Druidu do sekce File Type Filter), nebo odkaz nevede přímo k souboru, ale třeba na jinou HTML stránku, kde teprve soubor naleznete. Případně, a to je ta nejméně příjemná alternativa, vede odkaz k nějakému skriptu na serveru, který vám soubor předá. Obvykle vypadá nějak takto: http://server/.../download.

php?id=soubor. V takovém případě vám Druid 1.0 nepomůže a vy musíte stáhnout soubor klasickým způsobem.

Dole pak vidíte několik akčních tlačítek. Vaším úkolem je označit (případně odznačit) soubory, které chcete skutečně stáhnout, a v levé části vybrat adresář, kam se mají stažené soubory umístit. Kliknutím na [Download Selected] spustíte stahování. Průběh lze sledovat v panelu Druidu.

Závěr

Během krátkého užívání Download Druidu mi v hlavě zůstala dvě slova - hezký a jednoduchý. Program se skutečně jeví jako vizuálně povedený a velmi jednoduchý na ovládání, takže hledáte-li hezký doplněk k Internet Exploreru, budete spokojeni.

URL: http://www.xemico.com/druid/index.html

Panel Download Druidu

Download Status - v tomto okně sledujete i řídíte průběh stahování souborů. Přerušit je můžete tlačítkem [Pause], znovu spustit pomocí [Resume], případně stažení některého souboru přeskočit [Skip].

File Type Filter - v tomto okně najdete seznam přípon souborů, které se nabízejí ke stažení. Chcete-li z internetu stáhnout soubor s nějakou netradiční příponou, je potřeba ji doplnit do seznamu, neboť jinak vám jí Druid nenabídne. Jednotlivé přípony jsou odděleny středníkem.

Same File Name Action  -aneb co dělat, má-li stahovaný soubor stejný název jako soubor nacházející se na disku. Pokud máte nastavenu implicitní volbu Ask user, pak budete dotázáni až tehdy, když k této situaci dojde. Možnost Auto rename způsobí automatické přidání indexu [1], [2]... na konec názvu souboru. Zajímavá je také volba Try resume, kdy bude Druid předpokládat, že na disku máte nedotažený soubor (třeba jen polovinu), a pokusí se dotáhnout jen zbývající část.

Settings - neboli nastavení. Zde lze zvolit, zda budete stahovat soubory pomocí Download Druidu nebo Internet Exploreru (ale proč byste to měnili?), popřípadě nastavit proxy server (implicitní volba je nejlepší).

Každou změnu je potřeba potvrdit kliknutím na tlačítko [Apply], aby se projevila.

Pokud dojde při stahování k nějaké chybě (server je nedostupný, soubor nenalezen), objeví se informace v tak zvaném Error Logu. Ten je dostupný kliknutím na odkaz Error Log úplně dole v panelu Druidu.

§§§§§


faq: Nejčastěji kladené dotazy…

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

C04P0568

Nevím jak mám přejmenovat svou složku v Documents and Settings/Milan Píbal. Systém mi nechce povolit přejmenování složky. Prý jsou tam též systémové informace. Mohli byste mi poradit, jak na to?

Jméno adresáře plně koresponduje se jménem uživatele a jeho změna může mít vliv na spoustu různých činností systému, které jsou závislé na konkrétním nastavení každého uživatele, přihlášeného do systému. Měnit jméno tohoto adresáře v zásadě nedoporučuji. Jestliže i přes riziko nefunkčnosti některých programů budete chtít tento adresář přejmenovat, podaří se vám to po přihlášení na jiného uživatele, který má administrátorská práva.

Mám notebook s nainstalovanými a aktualizovanými XP Home. Po každém zapnutí PC a automatickém nastartování příslušných programů se zobrazí hlášení či malé okno v popředí, že: "požadovaná stránka není v režimu off-line k dispozici, zda se chci připojit k internetu". Prosím o radu, jak se této "hlášky" zbavit, aby se po startu PC neukazovala.

Tohoto okna se zbavíte následujícím postupem. Otevřete Internet Explorer a zvolte položku Nástroje. Zde vyberte Možnosti internetu a záložku Připojení. V následně otevřeném okně vyberte možnost Nikdy nevytáčet připojení. Zvolte OK a zmíněná hláška by se již v budoucnu objevovat neměla.

Koupil jsem si v obchodě novou paměť RAM 128 MB. Když ji nainstaluji do počítače, ten ji najde a pak mám dohromady 256 MB paměti RAM. Vše by se mohlo zdát v pořádku, ale problém je v tom, že se počítač s touto pamětí neustále restartuje. Hlavně když pracuji s náročným programem. Když paměťový modul odeberu a zůstane tam ten původní, počítač funguje bez problému a zvládne i velmi náročné programy bez restartu. Nevím, co mám dělat, mám počítač asi dva měsíce, takže jsem vlastně začátečník.

Problém je v tom, že paměť, kterou jste dokoupil, nemusí být vhodná pro základní desku vašeho počítače. Může pracovat jinou rychlostí než váš stávající paměťový modul, nebo může být i vadná. K přesnějšímu zodpovězení dotazu bychom potřebovali znát přesné značení obou paměťových modulů. Doporučili bychom, abyste rozšíření paměti konzultoval s výrobcem počítače, ten vám nejlépe doporučí vhodnou značku a typ paměťového modulu.

Neviem vyriešiť problém s RAM. Mám 2 x 512 MB RAM /Twinmos, 400 MHz/ a jeden modul 1024 MB/Twinmos, 400 MHz, základnú dosku EpoX 8RDA3+, rev. 3.1 a procesor AMD Barton Box 2500/333 MHz. Boxovaný chladič som vymenil za Cooler-Ultra PCU31-VH (ako prípravu na OC). Keď nastavím v BIOSe frekvenciu pre pamäte 200 MHz a procesor beží na 333 MHz, tak mi počítač "padá", alebo sa sám od seba reštartuje, a to hlavne pri záťaži hranie hier. Neviem jako mám vyriešiť to, aby mi to bežalo asynchrónne (zatiaí si ešte netrúfam na OC), lebo tým pádom nevyužijem možnosti pamätí. Počítač je nestabilný, zam+za (tak na 3-10 sekúnd), niekedy zamrzne úplne, je nutný reštart. RAM mám "uložené" nasledovne:

DIMM1-1024 MB

DIMM2-512 MB

DIMM3-512 MB

Pamäte nie sú Dual Channel. Pri pustení PC sa pri načítavaní BIOSu objaví hláška, že Dual Channell is enabled. Neviem, či náhodou nebude problém s uložením pamäti do jednotlivých slotov.

Vaši desku konkrétně neznám, ale podle informací dostupných na webu výrobce by mohl být problém právě v uložení jednotlivých modulů. Zkusil bych vložit "gigový" modul do slotu 2 nebo 3. Jestliže budou ve druhém a třetím slotu rozdílné paměťové moduly, nebude deska nastavovat mód Dual Channel.

Možné je samozřejmě i to, že zvolené paměti nejsou 100% kompatibilní s vaší deskou.

Vyzkoušejte i různé kombinace paměti, třeba vložení jediného modulu.

Programem Nero 6 jsem si vypálil soubor fotografií na CD. Za několik dní jsem si tento soubor prohlížel na jiném počítači, a pak jsem na toto CD dovypálil menší soubor fotografií programem Nero 5. Bohužel se mi stala taková věc, že původní soubor se nějak na CD skryl a není možné jej otevřít, vlastně ani najít. Pokud otevřu CD, tak se objeví pouze soubory vypálené dodatečně, ale původní soubor, pro mne velice důležitý, nelze najít. Pokud zkontroluji zaplnění CD v položce Vlastnosti, tak zjistím, že je zcela plné, i když dodatečně vypálené soubory mají cca 100 MB. To znamená, že i původní soubor je na CD, ale nelze ho najít ani otevřít. Původní soubor je pro mne velice důležitý, a tak vás žádám o informaci, jakým způsobem ho lze otevřít. Nevěřím informacím svých kamarádů a známých, že je vše ztraceno. Jen doufám, že nějaká cesta, byť složitá, existuje.

Budu vás muset zklamat, ale vaši kamarádi mají bohužel pravdu. Omylem jste místo přidání nové session na CD starou session zrušil a na zbývající volné místo vypálil nová data. To vysvětluje i zaplněnou kapacitu média.

1. Jak zjistit, že modem vytáčí "správné číslo" - jsem připojen přes "Volný". Nerad bych byl nemile překvapen účtem v řádu tisíců korun až po shlédnutí vyúčtování hovorů od Telecomu.

2. Lze nějakým způsobem preventivně ověřit vytáčené číslo během surfování po internetu (čistě pro kontrolu, na jaké číslo jsem připojen)?

3. Jakou ochranu poskytují programy, které mám nainstalovány: Avast! 4 Home Edition - registrovaný, Kerio Personal Firewall - zdarma z CD PCM a Conection Meter - registrován, kde propagují ochranu před podvodným vytáčením. Jak velká je ta ochrana a opravdu je CONMET účinný?

Problematika, na kterou zde narážíte, je velice závažná a stoprocentní ochrana před takovým napadením počítače asi neexistuje. Programy, které zmiňujete, mohou možnost rizika snížit, ale úplně se na ně spolehnout nelze.

Zatím jsem se nesetkal s "virem", který by dokázal zobrazit v dialogovém okně při připojování k providerovi odlišné číslo než to, na které by se později připojil. Konkrétně byste viděl vytáčené číslo na "Volný", ale ve skutečnosti by se vytáčelo nějaké číslo třeba do USA. Takže v tento okamžik představuje vizuální kontrola vytáčeného čísla víceméně jistotu. Doufejme, že Microsoft dokáže na podobná nebezpečí pružně reagovat svými opravnými balíčky a budeme do budoucna dobře chráněni.

Již delší dobu používám Microsoft Office Outlook 2003, ale pořád jsem nepochopil, proč (v sekci Pošta) ve složkách Koncepty a Pošta k odeslání nejde zapnout Podokno pro čtení. Neznáte nějaké řešení?

MS Office 2003 nemám, a proto mohu vycházet pouze z obecných zkušeností. Domnívám se, že při možnosti náhledu v těchto dvou sekcích (zejména pak v Poště pro odeslání) by došlo k tzv. sharing violation. Pokud se na zprávu díváte, musí být otevřena a je tudíž blokována pro jiné operace. Nebylo by ji tedy možné odeslat na poštovní server. Jelikož jde primárně o odeslání pošty, musí prohlížení ustoupit. Pokud někdo ze čtenářů ví více, rádi uveřejníme jeho odpověď.

Rád bych se zeptal, jestli neexistuje nějaký software nebo internetová stránka, kde bych zadal číslo mobilního telefonu a ono by mě to vyhledalo, kde se dotyčný nachází.

A špionážní družici byste nechtěl? Zjišťovat geografickou pozici aktivního mobilu technicky lze, samozřejmě s určitou přesností. Právně je však tato skutečnost řešena tak, aby nebylo narušeno soukromí majitele mobilního telefonu. Pouze majitel (např. firma) může požádat o tuto službu pro své mobilní telefony a může tak sledovat pohyb svých zaměstnanců. Rovněž v nutných případech, např. záchrana života, lze tuto možnost využít. Veřejná tato služba rozhodně není. Jenom pro informaci, jak určovaní polohy funguje: aktivní (= zapnutý!) mobil je vždy přihlášen k nejbližší buňce, tj. vysílači/přijímači daného operátora. Zapnete-li si na svém mobilu "Informace o buňce", je vám jméno této buňky posíláno na displej mobilu (někdy je tam však místo názvu buňky reklama). V hustě pokryté oblasti mobil "vidí" více buněk a vybírá si vždy tu s nejsilnějším signálem. Zde lze využít triangulační metodu a polohu mobilu určit přesněji.

Zakoupil jsem externí pevný disk Western Digital 250 GB. Jedná se o model WDXB2500JBRNE. Tento pevný disk každých 15 minut usíná, jde zřejmě o nějaký power management nebo úsporný režim přímo na disku. Vypnul jsem všechna usínání disků v BIOSU i v ovládacích panelech (možnosti napájení), ale bezúspěšně - to jsem i předpokládal, protože to platí zřejmě jen pro interní ATA disky. Současně s tímto diskem používám i druhý externí pevný disk, také od výrobce Western Digital, o velikosti 120 GB. Tento druhý disk "neusíná" nikdy. Externí pevné disky mám připojeny do PC přes FireWire konektory do PCI FireWire karty, počítač je Compaq Evo P4 1,5 GHz, 512 MB RAM, Windows 2000 SP4. K diskům nemám nainstalovaný žádný dodávaný software, používám jen nastavení z MS Windows (na dodávaný software jsem se díval, tento problém však neřešil). Rád bych u novějšího disku (250 GB) toto usínání zrušil, protože mě to zdržuje a znervózňuje při práci, vždy, když v Průzkumníku procházím disky, tak se disk cca 5 sekund probouzí, aby pak záhy zase usnul. Disk používám hlavně v noci (jde na něj velké množství záloh), přes den jen příležitostně. Žádný novější firmware pro tento disk neexistuje, nebo jsem jej nenašel. Žádám vás tedy o pomoc, řešení či nějakou radu, jak se tohoto stavu zbavit.

Váš postup ohledně vypínání úsporných režimů je správný, ale v tomto případě nedostatečný. Domnívám se, že usínání je nastaveno přímo na disku a tudíž se běžnými prostředky ve Windows na něj nedostanete (řízení spotřeby se dotazuje pouze na vypínání disků a neřeší jejich počet, a jak správně uvádíte, jde jen o interní disky). Doporučuji nainstalovat ovladače pro daný typ disku, který se vypíná, a potom ve Správci zařízení přibude u tohoto disku záložka Řízení spotřeby. Tam pak nastavíte, aby se disk nikdy nevypínal. Odsud už komunikujete přímo s řídícím firmwarem disku.

Chtěl bych se zeptat, jak zprovoznit vypínací tlačítko na počítačové skříni, aby po krátkém stisknutí "měkce" vyplo systém. Někdy to fungovalo (asi když jsem měl ještě Windows 98 a ME). Teď používám Windows XP SP1 Professional.

Nastavení chování vypínacího tlačítka na skříni počítače najdete pod vlastnostmi obrazovky: Zobrazení  Vlastnosti - Spořič obrazovky  Napájení - Upřesnit (viz obrázek). Zde si zvolíte, jakou funkci chcete vypínacímu tlačítku přiřadit. V BIOSu je podobná funkce, mělo by stačit povolit řízení spotřeby systému Windows, a pak už je vše řízeno odsud a nezáleží, co je v BIOSu pro toto tlačítko nastaveno.

Dotazy čtenářů

 Ve Windows ve složce Fonty v menu Soubor mi zmizela položka menu "Nainstalovat nové písmo". Setkal jsem se s touto lapálií už po několikáté, v různých verzích Windows (aktuálně Windows 2000). Položka menu za záhadných okolností zmizela a teď nemohu doinstalovat nové písmo. Jinou variantu opravy než novou instalaci čistých Windows neznám, ale znovu instalovat nechci. Určitě to bude nějaká 0 nebo 1 v nějakém klíči registrů, ale nikde jsem tento problém nenašel popsaný.

 Je možné ve Windows XP či Windows 2000 povolit aplikaci, aby přistupovala přímo na LPT nebo COM port? Jde mi o to, jak zařídit, aby se spustil programátor microprocesorů, který je aplikace pro DOS a přistupuje přímo na hardware portu LPT (COM).

 Potřebuji, aby i při výchozí klávesnici CZ běžel spuštěný DOSovský program pod Windows 2000 s anglickou klávesnicí (přepínat klávesnici za chodu programu nepotřebuji). Až do Windows NT 4.0 fungovalo přepínání klávesnice v dosovém okně kombinací kláves Ctrl+Alt+F1 a Ctrl+Alt+F2. Ve Windows 2000 tyto klávesy nemají žádný účinek a jedinou možností, na kterou jsou přišel, je mít jako výchozí klávesnici nastavenou anglickou. To je ovšem při běžné práci značně nepraktické.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Jak jsme na tom s mobilním internetem I

Patrik Malina

C04P0552

Již před řádnou dobou si nejedna nenasytná státní pokladna, pochopitelně včetně té tuzemské, vylepšila bilanci díky prodeji licencí na provozování sítí UMTS, ale kupci si se spuštěním služeb dávají načas. V průběhu léta jeden z našich mobilních operátorů spustil světově naprosto exotickou přístupovou službu, založenou na CDMA. Navíc jiný operátor u nás přispěchal s příslibem, že se co nevidět objeví služba pomocí technologie EDGE. Máte dojem, že ztrácíte orientaci v bezdrátovém komunikačním světě? Pak je tento článek určen přesně pro vás!

Veškeré pojmy, o nichž jsme se v předchozím odstavci zmínili, v zásadě souvisí s jedním z největších zaklínadel současného mobilního světa. Mobilní internet je sice pro mnohé uživatele toužebně očekávaná technologická vymoženost, mobilní operátoři však řeší problém přesně opačný: těchto zarputilých fanoušků, kteří by byli ochotni nést i odpovídající náklady, se zdá být povážlivě málo na to, aby se investice vrátila dostatečně rychle, rozumějte ke spokojenosti akcionářů. Nejen tato okolnost, jež v okolní Evropě doléhá nemilosrdnou silou i na "jinačí" hráče, než jsou naši lokální mobilní operátoři, ve výsledku přináší řadu kompromisů, provizorií a nečekaných objížděk. Následující odstavce přinesou přehled současného stavu, vývojových souvislostí a také vysvětlení, jak a proč určité technologie pracují.

Zdánlivě nevýznamný historický exkurz

První sítě mobilních operátorů zahájily svůj komerční provoz v době, kdy počítače standardu PC existovaly na rýsovacích prknech, operační systém UNIX byl svěžím mladíkem a firma Cisco se chystala vtrhnout do komerční sféry se zařízením do té doby veskrze nepotřebným, tedy internetovým směrovačem, jenž se měl stát v budoucnu stavebním materiálem intersítě. Pro aktuální vývoj v tuzemsku měla zásadní význam v té době první komerční služba mobilní telefonie, spuštěná ve Skandinávii pod označením NMT (Nordic Mobile Telephone). Teoretiky bývá tato fáze běžně označována jako tzv. první generace, tedy 1G. Vyznačovala se mimo jiné tím, že pracovala pouze s přenosem hlasu. Datový přenos v podobě, jak jej známe dnes, zcela logicky neexistoval: nikdo jej prakticky nepotřeboval, neboť veřejný internet byl v podstatě věcí budoucnosti a bezdrátové technologie také potřebovaly ještě urazit kus cesty k podobnému cíli. Technologie NMT, která se také vyznačovala analogovým přenosem hlasové informace, byla o mnoho let později adoptována i v tuzemsku tehdy jediným operátorem, Eurotelem. Právě tento moment, na první pohled nevýznamný, hraje v současné době dosti zásadní roli, o čemž ještě dále bude řeč. Prozatím si řekněme, že právě pro účely této služby obdržel provozovatel licenci na vysílací pásmo

450 MHz, jež si velkoryse zajistil na dvacetileté užívání s možností přednostního jednání o prodloužení licence. Jak uvidíte dále, byl to krok poměrně prozíravý. Pro mnohé z nás, uživatelů současných mobilů, se jedná o temnou minulost. Služba T!P, provozovaná od počátku 90. let, nám pochopitelně dnes nic objevného nabídnout nemůže a sám operátor nechává klientelu v podstatě "odumřít", což nemilosrdně spěje k vytčenému cíli. V následujících odstavcích si povíme, kdo nastoupil na její místo a jak příslušné technologie pracují.

Zaklínadlo GSM

Opravdovou vichřici ve světě spotřební mobilní telefonie znamenal na evropském kontinentu teprve komerční nástup technologie, již běžně označujeme jako GSM. Global System for Mobile Communication je původně evropskou normou, na jejímž definování pracovala organizace ETSI. Tento institut pro telekomunikační standardy připravil tak úspěšnou technologii, že jí v současné době používají zhruba 3 ze 4 uživatelů mobilních telefonů na zeměkouli, a tato technologie znamenala jeden z největších úspěchů v soutěžení s americkými soupeři. V zásadě prostřednictvím tohoto řešení dnes telefonujeme v tuzemsku všichni, a ještě minimálně dva roky nám to bude muset vydržet.

V některých ohledech se poměrně přelomový standard GSM podobá svým předchůdcům, jiné vlastnosti jsou zcela pozměněny. Vzhledem ke strategii, jaká je využívána k rozšíření potřebného radiového signálu na pokrytém území, zůstal zachován princip základnových stanic (BTS), jež jsou rozmístěny v krajině a zajišťují bezprostřední spojení s klientskými zařízeními, tedy především telefony. Zásadní novinkou GSM však byla kompletní digitalizace sítě, jež poté sehrála zásadní roli při dalším vývoji přenosových služeb. V praxi to znamená, že každý mobilní telefon obsahuje součást, jež převede původní zvukový vstup na "sérii jedniček a nul", tedy do formy reprezentované číslicově. Právě tato vrozená schopnost GSM sítí otevřela dveře dalšímu vývoji, neboť mezi přenosem číslicové reprezentace hlasu a třeba internetových stránek není v principu významný rozdíl.

K dalšímu důležitému posunu došlo díky způsobu, jak jsou informace přenášené mezi základnovou stanicí a uživatelským terminálem (typicky mobilem) uspořádány. Zde narážíme poprvé na pojem, jenž trochu nahání hrůzu, ale nic není tak horké, jak se uvaří - takže si princip tzv. multiplexování vyjasníme. Výše popsaná technologie NMT, či přesněji 1G mobilní sítě (existovaly i jiné standardy), využívala metodiku označovanou jako FDMA (Frequency Division Multiple Access). Pokud chtěl operátor nabídnout v rámci dosahu jedné vysílací základnové stanice službu více uživatelům zároveň, udělal to tak, že každému z nich přiřadil pro přenos hlasového signálu určité frekvenční pásmo - kanál. Je to velmi podobné, jako v případě klasických "starých" telefonních linek: jeden hovor znamenal blokaci linky, a pokud jsme chtěli telefonovat najednou, potřebovali jsme více linek, nebo jsme museli počkat, až se "pásmo" uvolní. Jde o postup principiálně nejjednodušší a v případě mobilních sítí též poměrně neefektivní, jenže pro potřeby NMT v zásadě postačoval.

Sítě GSM vnesly do oblasti multiplexování jiný postup, jenž byl již dříve s úspěchem nasazen po klasických telefonních kabelech. Díky digitální podstatě přenášených informací je využíván tzv. TDMA, neboli Time Division Multiple Access. Tato koncepce je postavena na jiné "fintě": přenosové médium (radiové frekvenční pásmo) není děleno na oddělená pásma ("roury"), ale jediné pásmo je v průběhu času rozsekáno na pravidelně se opakující části. Klidně si celý systém představte jako rychle jedoucí nekonečný nákladní vlak, u něhož se pravidelně opakují zapojené vagóny. Jednotliví uživatelé pásma - telefonující účastníci -jsou obsluhováni tak, že průběžně sledují jízdu vlaku a v pravidelných intervalech si ze "svého" vagónu, jenž právě projíždí kolem, vyzvednou svůj náklad, tedy části telefonního hovoru v digitalizované podobě. Ostatní vagóny jiných uživatelů nechávají nepovšimnuty. Díky skutečnosti, že "vagóny", jinak nazývané timesloty, se nesmírně často opakují, neboť GSM vlaková souprava se řítí závratnou rychlostí, nemá uživatel šanci si povšimnout, že v průběhu jeho hovoru bylo obslouženo obvykle dalších 7 uživatelů, s nimiž se tak o frekvenční pásmo podělil. Běžně používaný systém GSM by si však pouze s jedinou frekvencí a TDMA nevystačil a všechny žádosti klientů by nestihl v oblasti jednotlivých buněk obsloužit, proto dochází v praxi ke kombinaci obou způsobů: využíváno je více frekvenčních pásem (typicky 200) a každé z nich je navíc ještě rozparcelováno pomocí TDMA, což dostupnou kapacitu významně umocňuje. V další části článku si ukážeme, že TDMA není poslední vývojovou fází, k níž multiplexování dospělo.

Přestože GSM má mnoho zajímavých vlastností, kterým se zde nemůžeme věnovat, jednu velmi důležitou ještě zmíníme. Přenosy se dějí na poněkud jiných vysílacích frekvencích, než tomu bylo u starších NMT sítí, a to typicky v pásmech 900 a 1800 MHz. Vyšší frekvence znamenají možnost většího přenosu dat za stejný časový okamžik, ale též třeba kratší dosah základnových stanic a samozřejmě nutnost všechny buňky od základu vystavět, což u nás před časem proběhlo s vítězným pokřikem "Pokryto!". A právě proto, že stavba této sítě byla velmi nákladná, snaží se operátoři GSM její kapacitu využít na maximum, jak uvidíme dále.

GPRS aneb proč ne také data v GSM?

Druhá generace neboli 2G přinesla do světa mobilních sítí technologické standardy, jež byly v zásadě připraveny na zavedení datových přenosů. Pokud situaci mírně zjednodušíme, v zásadě lze říci, že šlo o to, jak do vymezených frekvenčních pásem a časových okamžiků (našich "GSM vagónů") naložit jiná data než hlas, aby zároveň nedošlo k vážnému omezení telefonujících účastníků a kapacita stála alespoň trošku za to. Odpovědí je již existující a hojně využívaná technologie GPRS a v brzké době očekávaná EDGE.

V první řadě je potřeba si uvědomit, že ani GPRS, ani EDGE nenahrazují GSM. Právě naopak, jsou to technologie, jež dokáží z GSM sítě "vymáčknout" dostupné maximum tím, že zorganizují přenos dat úspornějším způsobem a lépe využijí dostupné přenosové kapacity. V současné době jsou v tuzemsku standardně dostupné služby, pracující pomocí GPRS, jsou založeny na principu reorganizace využívání timeslotů ("GSM vagónů") a frekvenčních pásem - kanálů. Prvním předpokladem je, že časový úsek (vagón) může nést jako náklad stejně dobře digitálně zpracovaný hlas i jiná data, jež přicházejí třeba z internetových končin. A pokud zrovna v dosahu určitých vysílacích stanic  buněk - není telefonní kapacita plně vytížena a vlaky proudí naprázdno, proč do nich nenaložit jiné užitečné zboží? Druhou klíčovou myšlenkou tedy je zpřístupnění více časových úseků či paralelních kanálů jednomu uživateli, pokud zájem telefonujících právě poklesl a přenosová kapacita zahálí. Třetí význačnou vlastností je samotná podstata přenosu GPRS dat, jež jsou předem připraveny na startovní čáře do podoby malých balíčků, označovaných jako pakety. Právě proto, že každý paket zná svou cestu a umí putovat nezávisle k cíli, kde se opět stane součástí očekávaného celku, je možno jejich doručování dynamicky zrychlovat či zpomalovat, což službě GPRS poskytuje její možnosti.

V praxi především záleží na samotné základnové stanici, jak dovolí uživateli dostupné kanály a časové úseky využít. V praxi se to děje v podstatě oběma možnými způsoby, jež jsme naznačili. Pokud uživatel pomocí koncového zařízení - třeba telefonu - požádá o GPRS spojení pro přenos dat z a do internetu, chování základnové stanice se změní. Je-li v pravidelném cyklu 8 časových úseků, jež jsou uživatelům střídavě zapůjčovány při telefonování, nevyužitý prostor, aktivní zájemce o datový přenos dostane k dispozici podle momentální situace třeba ne jediný, ale dva či více timeslotů v každém cyklu. Tato možnost bývá označována jako třída GPRS a je definována pomocí číslice, jež poukazuje na maximální kapacitu při sdružení časových úseků. Běžné jsou varianty jako třída 8 či 10, jejichž čísla naznačují součet dostupných timeslotů pro příchozí i odchozí datový přenos a navíc prozrazují, kolik úseků najednou může maximálně určitý uživatel "sloučit" dohromady, než dá prostor někomu dalšímu. Navíc je možné nejen spojovat časové úseky, ale i souběžně využít více než 1 kanál, takže mobilní příjemce může své balíčky dat souběžně lovit v časových úsecích více vlaků. Teoreticky lze takto sdružit až 8 pásem a v praxi se zvolená varianta označuje zkratkou CS (typicky CS 1 až CS 4, od slov Coding Schema).

Velkou výhodou návrhu GPRS je průběžná možnost přizpůsobení požadavkům uživatelů na přenosovou kapacitu, tedy především s ohledem na potřebu telefonovat. Pokud se v dané buňce vyskytne tolik zájemců o telefonování, že na datové přenosy nezbývají časové úseky ani volné kanály, je GPRS zkrátka díky vyšší prioritě hlasu dočasně pozastaveno, ale jakmile se objeví nejbližší "skulinka", opět jsou data namačkána do rychle uhánějícího vlaku tak, aby vagóny nejezdily naprázdno. Protože datové pakety na rozdíl od hlasových informací nijak neutrpí prudkým zrychlováním či pozastavováním přenosu, je výsledná funkcionalita dostatečná a použitelná.

Služby založené na GPRS jsou standardní součástí nabídky našich mobilních operátorů a tedy se běžně využívají. Přesto nepředstavují maximum, jež lze z GSM sítě získat.

Podrobnější informace o praktickém připojení pomocí GPRS získáte v dalším článku na jiném místě tohoto čísla PC WORLDu.


Jak jsme na tom s mobilním internetem II

EDGE aneb jak dostat z GSM maximum

Nejen v oblasti spekulací, ale též v seriózních prohlášeních tuzemských operátorů se v poslední době objevilo další zaklínadlo spojené s mobilními datovými přenosy, kterým je technologie EDGE. Pokud čekáte, že již za touto zkratkou se ukrývají ony vysněné sítě nové generace, nepodléhejte klamné naději: jedná se opět o převtělení GSM, přestože všichni slibují UMTS.

Proč tedy operátoři raději nenasadí novou generaci, za jejíž licenci tak citelně zaplatili, a "ždímají" GSM síť jak to jen jde, na hranici fyzikálních možností? Důvod je prostý: stávající síť základnových stanic ještě dokáže dobře posloužit, je tedy nutné ji maximálně využít.

Technologie EDGE je dalším převtělením nám již dobře známých časových úseků a frekvenčních pásem - kanálů. Oproti GPRS je možné dosáhnout teoreticky až 2,5násobného zrychlení, avšak za ideálních podmínek, kdy uživatel bude v oblasti nejsilnějšího signálu a navíc mu bude kanál s časovými úseky k dispozici. Překvapivého zrychlení je dosahováno dosti komplikovaným způsobem, přestože princip sdružování časových úseků zůstává: pro zjednodušení lze říci, že technologie EDGE dokáže datové balíčky ještě účinněji namačkat do dopravních vagónů, takže jízda GSM vlaků se nemění, ale jejich náklad zaplní opravdu každou škvírku v nákladovém prostoru. Matematická podstata celé věci je dosti komplikovaná, avšak pro praxi je spíše důležitý fakt, že se dostáváme skutečně na hranici možností GSM sítí.

Operátoři po této variantě natahují ruce z důvodů, které jsme již naznačili. Stávající infrastrukturu základnových stanic je možné relativně schůdně transformovat do nové podoby tak, aby EDGE dokázaly poskytovat, což je nesrovnatelně levnější, než budovat síť novou. Dalším aspektem je uchlácholení uživatelů, neboť nárůst kapacity je dostatečně zajímavý na to, aby na zuboženém tuzemském trhu s širokopásmovým připojením zaznamenal jistý úspěch. Dojde tak ke snesitelnému vyplnění času, jenž operátoři využijí k přípravě nástupu opravdové třetí generace neboli UMTS.

CDMA 450 aneb cimrmanovský úkrok stranou

Jednou z nejvděčnějších telekomunikačních mediálních událostí na česko-moravsko-slezských polích bylo v průběhu letošního léta spuštění služby Eurotel Data Expres, jež představuje novou alternativu v bezdrátovém přístupu k internetu. Na cestě od mobilních sítí 2G k technologiím generace třetí se jedná o dosti specifickou událost a my se podíváme blíže především na technologickou podstatu řešení.

Pokud bychom si chtěli hrát se slovy, tak CDMA 450 vlastně mobilní internet je i není. V první řadě nemá nic společného s dnes typickou GSM sítí v podobě, jíž jsme popisovali u GPRS či EDGE. Síť CDMA 450 u nás totiž komunikuje pomocí starších základnových stanic z časů NMT (pamatujete na úplný úvod článku?), tedy úplně mimo GSM struktury, a využívá přidělené licenční pásmo kolem 450 MHz, jež se Eurotel rozhodl podruhé důkladně zhodnotit. Využito při tom bylo všech stávajících výhod, tedy třeba možnosti instalovat nová zařízení na aktivně využívané a udržované základnové stanice nebo vysílat signál v již přiděleném a zaplaceném pásmu, a přidaly se zásadní inovace, jež jsou právě ukryty za zkratkou CDMA. Pozornější z vás již určitě tuší, že se vrátíme k technologii multiplexování.

Po FDMA, kdy jsme dělili široké frekvenční pásmo na dílčí části - kanály a TDMA, jež v opakujícím se rytmu přidělovalo střídavě uživatelským terminálům časové úseky, tak přichází do tuzemského prostředí první velká implementace mobilních sítí s třetí variantou, sdílením pomocí Code Division Multiple Access. Ačkoliv realizace je nesmírně komplikovaná, princip si lze v hrubých rysech představit opět pomocí analogie. Všichni uživatelé sítě v okolí základnové stanice využívají stejné frekvenční pásmo, které je poměrně široké a "vejde" se tedy do něj hodně. Uživatel tedy přijímá stejné vysílání jako jeho bezprostřední sousedi a na první pohled dostane z éteru totéž, co ostatní. Své vlastní informace si teprve poté "vyloví" díky tomu, že si se základnovou stanicí domluvil kód, po jehož použití z jinak neužitečného koktejlu "vyplavou" právě očekávané informace. Jako byste přidali do hrnce kouzelnou ingredienci a dosud nejasný roztok vykrystalizoval do vám důvěrně známé formy. Zásadní vlastností je pak právě to, že váš soused o dům vedle do identického roztoku přidá svou ingredienci a přenosová směs vydá zcela jiný výsledek. Velkou výhodou je mnohem úspornější využití přenosového pásma, neboť mícháním "datových koktejlů" se přenosová kapacita využívá podstatně lépe, než třeba při definování časových úseků u GSM. Ačkoliv princip CDMA může vypadat jako ryzí sci-fi, spolehlivě to funguje a tato technologie má zářnou budoucnost, jak si dále naznačíme.

Praktická implementace v podání Eurotelu je po stránce normování označována jako CDMA 1x EV-DO. Jedná se o jednu z vývojových fází tohoto standardu a důležité je pro ni především skutečnost, naznačená pomocí "1x", totiž že pro přenos dat je poskytován jediný kanál. Ačkoliv je tedy CDMA původně navržena pro současné přenášení hlasu i dat a jako taková je i vedle GSM ve zbytku světa využívána (jako druhá nejpopulárnější forma), tuzemský operátor sáhl po exotické variantě, zaměřené výhradně na datové přenosy. Ve spojení s pásmem 450 MHz tak vznikla síť, jež na světě nemá obdoby a je do jisté míry raritou. Pro pořádek dodejme, že CDMA 1x EV-DO ve skutečnosti využívá zároveň CDMA i TDMA, takže i zde je paralela s GSM, kde také neexistuje "čistý" časový multiplex.

Praktické důsledky zvoleného řešení jsou různorodé. Použitá frekvence zajišťuje provozovateli výhodu v lepším šíření signálu, takže základnových stanic může být výrazně méně. Protože o pásmo se nehlásí telefonující účastníci (NMT telefonisté jsou ohrožený druh na vymření), lze vše využít pro data, a tomu odpovídá kapacita sítě, nabízející prakticky rychlosti velmi hrubě srovnatelné např. s ADSL, což v "mobilních" sítích u nás nemá obdobu. Na druhou stranu, exotické technologické řešení přináší potíže s koncovými terminály: klasické telefony nic takového neumějí a asi ani umět nebudou, neboť není důvod je vyrábět, a modemů je jen velmi málo typů. Přesněji řečeno, Eurotel nabízí modem jediný, a to podle dosavadních zkušeností uživatelů nepříliš spolehlivý a navíc připojený pomocí rozhraní USB. Závěr je asi tento: české CDMA 1x EV-DO je taková mobilní/nemobilní síť. Modem si můžete vzít třeba s notebookem s sebou na cesty, ale pokryta jsou spíše jen větší města, síť buněk nelze s GSM pokrytím srovnávat ani náhodou a mobil je vám zde k ničemu - protože síť umí jen data a ne hlas. A v zahraničí jste úplně vyřízení, protože takovou exotiku jen tak někdo nezavede, takže s roamingem nelze příliš počítat.

Eurotel se vlastně opět stal tuzemským internetovým providerem se slušnou bezdrátovou konektivitou za zajímavé ceny. Fakt, že po prvních měsících se počet uživatelů bude moci počítat na desítky tisíc, je pak bezesporu dán mimo jiné zoufalou situací na českém trhu s širokopásmovým internetovým připojením. Téměř jisté také je, že na tuto ofenzívu nebude reagovat konkurence stejnou zbraní, neboť jí v tom brání hlavní důvod: využitelné frekvenční pásmo. Jinými slovy, jen Eurotel si mohl dovolit recyklovat "starou surovinu" v podobě kanálu 450 MHz, neboť nikdo jiný ekvivalentní prostředek v rukou nemá.

UMTS aneb pravá 3G v nedohlednu

V předchozím odstavci jsme zhruba naznačili, proč české provedení CDMA nemůže být ani náhodou zaměňováno za toužebně očekávané technologie, zařazované do třetí generace mobilních sítí, tedy 3G. V první řadě zde chybí nejpodstatnější prvek, na nějž provozovatel cíleně rezignoval, a to je integrace hlasových a datových přenosů, jako tomu je třeba u GSM sítí s GPRS v generaci druhé. Nově chystané technologie tedy musí zahrnovat jak kanály pro přenos hlasových služeb, tak kapacitně dostačující datové "linky". Právě tyto možnosti mají přinést nové standardy, jež si ovšem vyžádají citelné zásahy do stávající infrastruktury. Především dojde k využití nových frekvenčních pásem v oblasti kolem 2 000 MHz a také způsob propojení základnových stanic do ostatních sítí bude poněkud odlišný.

Právě proto, že pro sítě 3G bude plánovaně využit nový kmitočtový rozsah, došlo v minulých letech k proslulé cenové válce o licence. Státní instituce správně vytušily, že operátoři si s předstihem budou chtít obsadit komunikační tepny budoucnosti, a nestyděly se nasadit ceny patřičně vysoko. V celé Evropě tak došlo k poměrně paradoxní situaci: provozovatelé mobilních služeb vydali hříšné peníze za komunikační dálnice, aniž v té době pořádně tušili, kolik zájemců po nich bude chtít jezdit a jak vysoké mýtné budou ochotni akceptovat. Protože tyto nákupy licencí znamenaly strašlivé výdaje, několik následujících let, jež právě prožíváme, se operátoři vzpamatovávají a střádají prostředky na skutečnou technickou realizaci projektů, za jejichž "hrací plochu" zaplatili. Převedeno do tuzemských reálií to znamená, že oba dva držitelé licencí se dohodli se státními institucemi na odkladu data povinného spuštění sítí třetí generace na počátek roku 2006. Právě i toto je dobrý důvod, proč nabídnout "mezistupně" v podobě EDGE či CDMA 1x EV-DO, jež jsou někdy označovány jako 2,5 nebo 2,75 generace.

Co můžeme očekávat od chystaných 3G sítí, jež u nás budou realizovány pomocí technologických standardů UMTS? V první řadě půjde o opravdu mobilní služby, a to se vším všudy, neboť zařízení, jakými jsou dnešní "chytré" telefony, budou integrovat všechny dostupné prostředky, tedy hlas a data. Protože je na celém světě nemálo míst, kde již UMTS ve velkém funguje, přístroje se dnes vyrábí v podstatě masově. Než vše dorazí v plné síle k nám, bude nabídka dostatečná. Mimochodem, UMTS Forum uvádí, že 22. září 2004 překročil počet uživatelů v celosvětovém měřítku hranici 10 milionů: není to zas tolik (jen u nás je zhruba stejný počet uživatelů GSM), ale už to také není žádný "experimentální" provoz s nejistým koncem, jak to v období váhavého rozjezdu vypadalo.

Právě integrace datových i hlasových přenosů do nových zařízení a zcela nové budování síťové infrastruktury přinese opravdovou mobilitu i v pravém slova smyslu: uživatel si "svou síť" nejen kamkoliv vezme s sebou (podle míry pokrytí), ale ta mu bude s dostatečně vysokou kapacitou dostupná i při fyzickém pohybu v automobilu, vlaku apod. Základnové stanice by si měly poradit s tzv. hand overem, tedy předáním uživatele při přejezdu z jedné buňky do jiné, a to beze ztráty konektivity a běžících služeb. Klíčový význam pak v průběhu času bude mít jistě i rozšíření UMTS v dalších zemích, takže se stane samozřejmostí roaming do sítí jiných provozovatelů tak, jak jej známe v současné GSM podobě. Přenosová rychlost u datových služeb by měla překročit možnosti EDGE či CDMA 450 zhruba 4-5násobně.

Optimismus na závěr?

Pevně věříme, že výše naznačený přehled a některé technické podrobnosti vám objasnily současnou situaci na tuzemském trhu s "mobilním internetem". Vzhledem k tomu, že jsou zhruba známy časové výhledy implementace nových a chystaných technologií, měla by vám tato výchozí informace stačit i k základnímu rozhodnutí, jakým směrem se ubírat, pokud toužíte po opravdu mobilním připojení. Přestože situace u nás nepatří v celosvětovém měřítku k nejprogresivnějším, není ani zdaleka nejhorší a za cenu jistých kompromisů lze nalézt vhodnou cestu. Doporučujeme sledovat nejbližší vývoj, neboť obzvláště zavedení technologie EDGE v GSM sítích by mohlo být zajímavým impulsem. Přestože na opravdu širokopásmovou bezdrátovou službu si ještě budeme muset chvíli počkat, do jejího uvedení by měly přijít mezistupně, jež budou znamenat citelné zlepšení. Takže než pořídíte nový mobilní telefon, dobře zvažte, jakou technologii by měl podporovat.

PS: Aktuální vývoj na "politické scéně" mezi mobilními operátory v tuzemsku naznačoval v době vzniku tohoto článku, že T-Mobile se nehodlá smířit s exkluzivitou Eurotelu na frekvenční pásmo 450 MHz, jež je využíváno pro novou službu datových přenosů, a dožaduje se u příslušných regulačních orgánů vyjádření či zvrácení situace. Bezprostřední vývoj možná přinese nějaká překvapení, momentálně se očekává stanovisko Evropské komise.

Zajímavé odkazy

 http.//www.cdma.cz - Informace o nové službě CDMA 450, resp. CDMA 1x EC-DO od Eurotelu.

 http://www.etsi.org - Evropská standardizační organizace.

 http://www.umts-forum.org - Fórum zaměřené na vývoj UMTS technologií.

 http://www.3g.co.uk - Vše možné o 3G.

 http://www.earchiv.cz/b01/b1100010.php3 - Starší, ale zajímavý článek o mobilních datových přenosech.

 http://mobil.idnes.cz/mobilni_technologie/ - Tradiční web s řadou výborných článků.

 http://www.marigold.cz/ - Weblog Patricka Zandla s kvalitními informacemi.

 http.//www.isdn.cz/ - Stránky s aktualitami z oblasti komunikačních technologií i "politiky".

§§§§§


Paušální GPRS v praxi

Vojtěch Bednář

C04P0548

Jednou z cest, jak se u nás připojit k internetu, představuje mobilní telefon. Právě GSM síť se svou službou GPRS se v nedávné minulosti stala díky tarifní politice operátorů oním "spasitelem", který jako první nabídnul i širokým masám možnost paušálního, neomezeného připojení k internetu za rozumnou cenu. Jaké je paušální GPRS v praxi? A co k němu potřebujeme? Vyplatí se? Tento článek se vám na všechny tyto otázky pokusí odpovědět.

V České republice velmi dlouho existovalo množství různých metod připojení domácností a jednotlivých uživatelů. Všechny, ať se již jednalo o telefon či jeho varianty, kabelové rozvody, bezdrátové systémy a optická pojítka, trpěly jednou ze dvou chronických nemocí. První byla vysoká cena, druhou pak omezenost. Vzácně některé metody přístupu k internetu trpěly oběma, v naprosté většině případů však pouze jedním z těchto neduhů. Uživatel si tak mohl vybrat. Buď sáhne hluboko do kapsy (na což neměl), nebo se spokojí s omezeními času, rychlosti a množstvím přenesených dat. Připojení pomocí digitální GSM sítě se přitom používalo již velmi dlouho, dalo by se takřka říci, že přišlo krátce poté, co u nás byla první síť tohoto typu v roce 1996 uvedena do provozu. Mobilní (GSM) síť, se kterou pracují všichni naši operátoři mobilních telefonů, je schopna vytvořit několik různých typů datového spojení podle použité technologie a podle možností jak operátora, tak i klienta. Nejstarší systém (CSD) nabízí z dnešního pohledu velmi malou kapacitu; rychlost 9 600 b/s, při použití speciální komprese pak 14 400 b/s. To stačí pro velmi nenáročné prohlížení ryze textových WWW stránek a stahování velmi malé pošty.

Alternativní technologie (HSCSD) umožňuje přenos dat mnohem vyšší a především do jisté míry garantovanou rychlostí. Počítalo se s ní především tehdy, má-li být mobilní telefon využíván jako terminál multimediálních služeb. Ty se ale v sítích současné konstrukce příliš neujaly, hovoříme nyní zejména o vysílání "živého" videa, a její použití pro připojení k internetu, byť by byla mnohem lepší než výchozí CSD, nepřipadá v úvahu především kvůli nevhodně zvolenému obchodnímu modelu: tarifikaci časem. Kromě toho z českých operátorů používá HSCSD pouze Eurotel.

A tak zbývá poslední možnost, služba nazvaná GPRS (General Packet Radio Service). Využívá pro přenos dat, stejně jako ta předchozí, služeb klasické mobilní sítě, avšak její účel je jiný než telefonování či přenos živých dat. GPRS se primárně používá k doručování obsahu wapových serverů či přenosu multimediálních zpráv MMS, stejně dobře ale může posloužit i k připojení na internet. Zejména proto, že pro mobilního operátora není příliš obtížné ji nabízet, se stala právě tou možností, která je u nás v současnosti nejvíce žádaná.

Jak to funguje?

GPRS je založeno na jednoduchém principu. Mobilní telefony si při klasickém hlasovém hovoru navzájem dělí nejen frekvence, na nichž jako malé vysílačky pracují, ale také čas. Znamená to, že za optimálních podmínek vysílá kterýkoliv právě telefonující přístroj pouze každou 1/16 sekundy. O zbývající čas se podělí další telefony v okruhu stejné základové stanice. Ta jejich vysílání koordinuje, aby nedocházelo k vzájemným interferencím. To, že váš mobil během hovoru nevysílá pořád, přitom vůbec nevadí, kompresní algoritmus a systém kódování hlasu se starají o to, abyste výše uvedený fakt vlastně ani nepoznali.

Co je dobré pro hlas, ale nestačí pro data. Vysokorychlostní datové připojení potřebuje vyšší kapacitu a kapacita jednoho časového bloku (timeslotu) vyhrazeného pro hovor a mobil je stejná jako u konvenčního přenosu dat metodou CSD.

Telefony a speciální zařízení vybavená GPRS mají ale něco navíc. Jsou schopna v datovém režimu komunikovat ve více stanovených časových úsecích současně. Pokud jsou tyto úseky v dané lokalitě volné, pak jich může základová stanice přiřadit jednomu přístroji několik.

Rychlost, se kterou je přístroj schopen komunikovat po síti, prudce stoupá. GPRS se dělí do takzvaných tříd podle toho, kolik časových úseků je dané zařízení schopno obsloužit; u většiny telefonů, které jsou v současné době v provozu, se setkáme s konfigurací 3+1, tedy současné využití tří slotů pro příjem dat a jednoho pro jejich odesílání do sítě.

Mobilní telefon nebo jiné specializované zařízení ve spojení s GSM sítí a patřičným identifikátorem (SIM kartou) funguje vlastně jako modem, který zprostředkovává připojení do rozsáhlé sítě, v našem případě do internetu. Aby měl komu toto spojení zprostředkovávat, musíme jej spojit s koncovým zařízením, typicky počítačem nebo třeba PDA. Je třeba poznamenat, že mnoho moderních chytrých telefonů obsahuje samo o sobě klienty některých služeb, třeba e-mailu nebo instant messagingu, nicméně jejich komfort používání zdaleka není takový jako na "velkém" počítači. Připojení telefonu (terminálu) ke koncovému zařízení lze v současné době realizovat několika cestami. Asi nejstabilnějším a optimálním řešením je kabel s koncovkou USB, vzácně se používá rozhraní RS232, především u starších počítačů. U notebooků se využívá infračervené rozhraní IrDa, avšak to má několik nedostatků, především nutnost zachování přístroje (PDA, notebooku) a mobilního terminálu ve stabilizované vzájemné poloze, jinak dojde k přerušení spojení. Poslední možností je využití bezdrátového rozhraní Bluetooth. To je spolehlivé a rychlé, avšak na obou stranách, především u mobilního terminálu, konzumuje dost energie (akumulátor). Také jím musí být vybavena obě komunikující zařízení. Proto platí, že pro krátkodobá připojení (třeba k výběru pošty) se hodí Bluetooth nebo IrDa, pokud ale chceme využívat GPRS trvale, potřebujeme propojovací kabel. Terminálem pak může být prakticky libovolný moderní mobilní telefon ve spojení s patřičnými ovladači na straně počítače.

Jak na to?

Čeští mobilní operátoři mají vesměs pro GPRS dva různé cenové programy. Řekli jsme si, že u této technologie nezáleží primárně na délce připojení, ale na množství přenesených dat. Kapacita sítě, kterou jeden aktivní terminál okupuje, se totiž mění v závislosti na tom, jaké jsou jeho požadavky na přenos dat a co mu aktuálně síť může nabídnout. Díky tomu reálná rychlost přenosu kolísá, a to jak v závislosti na požadavcích uživatele, tak i na možnostech a konfiguraci GSM sítě. Výsledkem je, že GPRS na rozdíl od HSCSD nenabízí datové přenosy konstantní rychlostí, ale jeho výkon se mění v závislosti na mnoha různých parametrech. Dlužno podotknout, že pro základní práci s internetem to ani příliš nevadí.

Operátor může GPRS tarifikovat dvěma možnými způsoby. Prvním je zpoplatnění datového objemu. Tedy kolik kilobajtů přeneseme, tolik peněz zaplatíme. Druhou možností je stanovení měsíční paušální částky, po jejímž zaplacení se na další množství dat (ani na čas) nebere žádný ohled. Zatímco první metoda je výhodná tehdy, využíváme-li GPRS internet jen velice málo, pokud má být naší hlavní metodou připojení, přichází v úvahu jedině možnost druhá.

Naši operátoři se s GPRS vyrovnali porůznu. V případě Oskara (http://www.oskar.cz) se nabízí možnost měsíčního paušálu za cca 5 MB. Po jeho překročení je GPRS tarifikováno částkou 0,03 Kč/KB v případě paušálů a 0,06 Kč/KB v případě předplacené karty (paušál u předplacené karty neplatí), zbývající dva konkurenti nabízejí možnost paušálu plného. Jeho cena se pohybuje v rozmezí šesti až osmi set korun měsíčně v závislosti na tom, jak si jej pořizujeme, tedy zda jako součást tarifního programu operátora nebo jako samostatnou předplacenou kartu. V případě předplacenky je potřeba ji vždy jednou měsíčně dobít na požadovanou částku, která je následně stržena, což zajistí aktivaci paušálního přístupu k internetu na další období. V případě předplacené karty, což je pro mnoho uživatelů výhodnější, je potřeba si připravit cca 850 korun na měsíc.

Na co se hodí GPRS

 V oblastech s dobrým signálem na většinu internetových služeb, na něž jste zvyklí. GPRS je z principu velmi špatně použitelné na služby typu VoIP, streamovaná média a na takové služby, které využívají přenosů velkého množství dat konstantní rychlostí. Rychlost a kapacita jeho připojení totiž kolísá v závislosti na čase a není v moci zákazníka s tím něco udělat.

 Hodí se GPRS pro připojení domácnosti? Ano, ale až v krajním případě. Jedná se především o zajištění mobilního internetu. V mnoha místech ČR existují rozumnější alternativy, které za stejnou cenu nabídnou lepší řešení domácího připojení. Může však být využito jako "nouzová" varianta.

Tarifikace GPRS

GPRS je možné využívat u všech operátorů mobilních sítí v prakticky všech cenových programech. Liší se cenou.

Předplacené karty

 U předplacených karet je třeba si připravit cca 0,06 Kč/kB.

 Cena je v pořádku, pokud tuto službu využíváme jen velmi málo.

 Stačí pro WAP a pro stahování MMS.

 Předplacené karety jsou dražší, ale poskytují lepší komfort využití (peníze není nutné platit každý měsíc, pokud GPRS nepotřebujete, deaktivuje se vám a po dalším nabití opět aktivuje); lepší kontrola nad vynaloženými prostředky.

Tarifní programy

 U tarifních zákazníků najdeme nižší ceny, cca 0,03 Kč/kB.

 Postačuje pro nenáročné připojení k internetu.

 Paušální programy jsou levnější.

GPRS v praxi s T-Mobilem

Máme telefon (Ericsson T68i) spojený s obyčejným stolním PC pomocí sériového kabelu a s notebookem pomocí infračerveného rozhraní. Na PC jsme nainstalovali ovladače a také speciální software. GPRS připojení by se obešlo i bez něj, nicméně operátor jej dává zadarmo a navíc má několik zajímavých funkcí, především měření objemu přenesených dat a aktuální dostupné rychlosti. Instalace tohoto připojení je s dodávaným CD poměrně jednoduchá, na problémy jsme nenarazili. Telefon je třeba umístit dále od počítače, přesněji od monitoru, protože jej ruší a je třeba zkontrolovat, zda jsme v oblasti, kde je datová služba dostupná. To indikuje na displeji patřičnou ikonkou. V našem případě pracujeme se dvěma možnými prostředími.

Prvním je centrum krajského města (Olomouc). Signál je zde vynikající, dá se ovšem předpokládat, že tu najdeme mnoho uživatelů, kteří se pokoušejí o totéž: využít GPRS pro připojení, a síť tudíž může být chvílemi přetížená.

Druhým prostředím je vesnička ve středních Čechách s jednou základovou stanicí obsluhující široké okolí. Přestože se nečeká, že by se zde využívalo GPRS nějak mohutně, na onu jednu základovou stanici to může mít veliký vliv.

Samotné připojení se k síti je otázkou několika sekund. Probíhá zcela automaticky a bezproblémově. V našem operačním systému (Windows) se tváří stejně jako kterékoliv jiné telefonické připojení a nabízí také stejné možnosti ovládání a nastavení. Funkční by měly být všechny aplikace pracující s internetem, ačkoliv víme, že některé, především telefonování po síti, je vzhledem k nátuře technologie GPRS jen velmi obtížné nebo nemožné používat.

Rychlost je ve městě i na vesničce pro běžné používání sítě dostatečná. To znamená, že si vybereme poštu, projdeme většinu webových stránek a můžeme bez problémů používat služeb instant messagingu. Čas od času dochází k výrazným výkyvům (především na vesnici), kdy se nám při zachovaném připojení sníží dostupná přenosová kapacita na minimum nebo se zcela zastaví. Dochází k tomu bohužel i během stahování objemnějších balíčků dat; máme na mysli komponenty složitějších webových stránek, elektronického bankovnictví. Obvykle ale dojde k samovolné nápravě a spojení se po několika sekundách, v nejhorším případě desítkách sekund opět obnoví do původní rychlosti.

Ve městě k podobným výpadkům dochází častěji, ale je třeba poznamenat, že jsou kratší. Dostupnou rychlost GPRS ovlivňuje v mnoha ohledech i použitý telefon, a tak když jej vyměníme za jiný (Siemens ME45), změní se i parametry připojení; je pomalejší, ale stabilnější.

Prakticky lze s T-Mobilem v obou případech dosáhnout reálné rychlosti přenosu okolo 2,5 až 3,5 KB za sekundu ve směru downloadu, což je dostatečné pro základní služby. Naprosto to ale nestačí například pro stahování objemných archivů nebo pro využívání výměnných sítí. K tomu ostatně GPRS není ani určeno.

Největší problémy

Největší potíže, se kterými jsme se u paušálního GPRS (Twist Data Unlimited) v kombinaci s T68i a notebookem setkali, byly občasné trvalé výpadky. Čas od času docházelo k tomu, že ačkoliv telefon používaný jako modem neohlásil žádnou chybu a "tvářil" se, že dále udržuje připojení (a totéž indikoval i počítač), klesla dostupná rychlost na nulu a spojení se stalo zcela nepoužitelným. Po odstranění možnosti, že se jedná o nevhodnou konfiguraci softwaru v notebooku, jsme vyměnili použitý přístroj (Ericsson T68i) za novější verzi T630 v provedení bundle T-Mobile. Zvláštní je, že vykazoval stejné chování. Avšak jeho nahrazení jiným přístrojem (ME45) přineslo výrazné zlepšení. Na vině v tomto případě mohl být také, a to je třeba zohlednit, infračervený sériový port použitého notebooku, ten se ale v naprosté většině případů choval korektně.

Naproti tomu při zkoušce GPRS v málo obydleném území docházelo občas k samovolnému vypadávání spojení, obvykle po několika minutách a několika desítkách přenesených kilobajtů. Toto vypadávání bylo v některých případech z neznámých příčin provázeno nutností restartovat telefon (T68, jiný jsme zde nezkoušeli). Zda za zmíněné chování může přístroj, síť či zda se jedná o nějakou kombinaci různých současně působících elementů, nedokážeme určit - předpokládáme, že se jedná o onu kombinaci.

Celkový dojem

Paušální GPRS nenahrazuje jiné metody přístupu k internetu, zejména ne vysokorychlostní broadband. Kdyby bylo ještě o něco levnější, pak by představovalo ideální cestu k připojení PDA nebo notebooku na cestách. Mnohdy se ale v současné době používá tak, že slouží jako hlavní cesta k připojení domácností. Lze ho využít i tak, avšak jedině v případě, že neexistují jiné možnosti a není možnost připojit se například k síti typu Wi-Fi nebo využít místního mikrovlnného pojítka. Obě tyto možnosti totiž mohou zajistit vyšší výkon za stejnou cenu. Ani tak ale není důvod služby mobilních operátorů, především těch, kteří nabízejí GPRS paušály, zatracovat - jsou v rámci dostupné technologie dostatečně kvalitní a své zákazníky již jistě našly a další najdou.

Slovníček

 GSM - Global System for Mobile Telecomunication, původně francouzská, dnes celoevropská mobilní síť.

 GPRS - General Packet Radio Service. Využití GSM mobilních sítí pro přenos dat.

 Třída GPRS - Určuje maximální rychlost přenosu v závislosti na tom, kolik prostředků je daná síť/koncové zařízení schopno současně využívat.

Co k připojení pomocí GPRS potřebujeme?

 Především počítač (PDA), tablet - tedy zařízení které chceme připojit.

 Dále zařízení, prostřednictvím kterého se chceme připojit. Může to být mobilní telefon, speciální modem nebo PCMCIA karta. Nejlacinější možností je využít běžně dostupného telefonu, může být i použitý. Důležitá je třída GPRS.

 Oba přístroje musí být propojeny buď kabelem (pro dlouhodobé připojení), nebo pomocí IrDa či Bluetooth rozhraní pro připojení krátkodobá.

 Patřičnou SIM kartu operátora, jehož signál a GPRS služba jsou v dané oblasti dostupné.

§§§§§


Internet a český stát

Josef Kulhavý

C04P0507

Že každé ministerstvo má vlastní internetové stránky,asi vědí všichni. Existenci "Portálu veřejné správy České republiky" již také většina z nás zaregistrovala. Ovšem jednotlivé instituce státní správy provozují ještě několik dalších webových serverů, které vám mohou ulehčit spousty kroků při obcházení nejrůznějších úřadů.

Každý z nás občas potřebuje jednat se státními úředníky. Proč však obíhat kanceláře, když máme internet? Opravdu, abychom si byli jisti, jaké podklady přinést například pro vystavení nového občanského průkazu či pro zjištění informace, komu patří parcela sousedící s tou naší, nemusíme provést nic jiného než usednout ke svému počítači a připojit se k internetu. A v nedaleké budoucnosti (snad) vše půjde ještě dál. Ministerstvo informatiky totiž v současné době vydává každému obecnímu úřadu, který o to požádá, certifikát elektronického podpisu. Takže pravděpodobně nic nebude bránit tomu, abychom s úřady již brzy jednali elektronicky i v dalších záležitostech.

Internetových serverů, které provozuje státní správa, je velké množství. Ne každý úřad však využívá internet tak, jak by bylo záhodno. Stále existují státní instituce, jejichž stránky obsahují pouze nejzákladnější informace o činnosti, i když by mohli ještě více usnadnit komunikaci mezi občany a úřadem. Těm se ovšem věnovat nebudeme a nahlédneme raději na ty, které poskytují informace občanům vyčerpávajícím způsobem:

Portál veřejné správy

http://portal.gov.cz

I když titulek na homepagi tohoto serveru už delší dobu hlásá, že se stále jedná o zkušební provoz, musíme konstatovat, že již dnes poskytuje dostatečně velkou databázi informací. Portál, jehož provozovatelem je ministerstvo informatiky, si klade za cíl být výchozím místem, kde občan hledá informace o jednotlivých složkách veřejné správy.

První část serveru ("Úvod") je zaměřena na různé životní situace a dále se dělí na tři části. Jedna se věnuje zájmům občanů, druhá podnikatelům, třetí cizincům. Ukáže vám, jak jednat při vyřizování nového občanského průkazu, poradí, kdy máte nárok na jaký sociální příspěvek, doporučí postup, jak založit firmu nebo jak získat potřebnou licenci ke specifickému podnikatelskému záměru.

Ve druhé části nazvané "Adresář" naleznete kontaktní informace pro veškeré úřady a instituce státní správy v České republice. Vyhledávat můžete buď úřady podle regionů, nebo podle svého zaměření. Databází lze navíc fulltextově procházet, což ještě více usnadní vyhledání konkrétního úřadu. Bohužel některé úřady nemají snahu doplňovat k nejzákladnějším údajům doplňkové, takže některé záznamy obsahují pouze informaci o adrese a telefonním spojení, což může být málo.

Ve třetí části "Zákony" naleznete přehled všech platných zákonů a vyhlášek, včetně věstníků krajů ČR. Samozřejmostí jsou plné texty všech dostupných dokumentů. V pravém sloupci úvodní stránky jsou navíc uvedeny nejdůležitější zákony, jako Ústava ČR, Občanský a Obchodní zákoník, Zákoník práce a další.

Část "Životní situace" je částečně shodná s první částí. Opět obsahuje životní situace a návody, jak postupovat při jejich řešení.

Pod odkazem "Podání" se pomalu, ale jistě rozrůstá seznam institucí, se kterými bude možné komunikovat elektronicky za pomoci elektronického podpisu. V současné době již stránka obsahuje první takové státní organizace: Česká daňová správa (daňová přiznání), Ministerstvo práce a sociálních věcí (státní sociální podpora), Veřejný ochránce práv (zasílání podnětů ombudsmanovi) a Ministerstvo spravedlnosti (zápis do obchodního rejstříku). Registrace do sekce na portálu veřejné správy pro občany, firmy, i státní správu funguje již nyní v testovacím provozu.

"Obchodní věstník", který naleznete pod předposledním odkazem, je specifickým veřejným registrem, ve kterém jsou firmy a organizace ze zákona povinny zveřejňovat určité údaje o sobě a své činnosti. Bezplatně lze prohledávat v obchodním věstníku pouze údaje z roku 2004.

Pod posledním odkazem "Služby portálu" nás zaujal nápis "Oblasti veřejné správy". Zde naleznete vyčerpávajícím způsobem zpracované hyperlinkové odkazy na další stránky, kde lze hledat informace o státních úřadech a institucích.

Portál veřejné správy je přehledně členěn, bezchybně funguje i fulltextové vyhledávání, takže je více než pravděpodobné, že zde naleznete to, co skutečně hledáte. Potěší i příjemný design a logické rozčlenění stránky.

Katastr nemovitostí

http://www.cuzk.cz

Jeden z nejzajímavějších a nejužitečnějších webových serverů státní správy představil Český úřad zeměměřičský a katastrální. I když po grafické stránce nepatří k favoritům, obsahově vítězí na plné čáře. Obsahuje totiž kompletní, on-line zpracovávaný výpis z katastru nemovitostí, kdy zájemce může nejenom zjistit číslo nebo majitele stavební nebo pozemkové parcely, ale i to, v jaké fázi řízení se nacházejí jeho záležitosti. Pokud tedy pro svoji potřebu sháníte aktuální výpis z katastru nemovitostí, již nemusíte stát v dlouhé frontě na nejbližším katastrálním úřadu.

Přejdete-li na nahlizenidokn.cuzk. cz, čeká na vás několik odkazů, jejich smysl a využití jsou následující:

 Řízení o vkladech - Pokud převádíte nemovitost na někoho jiného (prodej, darování či dědické vyrovnání), zde můžete zkontrolovat, v jaké fázi je váš návrh na vklad práv k převáděné nemovitosti. Pro vyhledání konkrétního záznamu je nutné znát kromě místa katastrálního úřadu a jeho pobočky také číslo záznamu získané při podání návrhu.

 Ostatní řízení - Podobně jako v předchozím případě zde můžete zjišťovat postup úředníků v záležitostech vašeho návrhu na změnu, která se týká konkrétní nemovitosti. Opět je nutné znát číslo záznamu.

 Informace z KN - Tato položka bude mezi uživateli pravděpodobně nejvyužívanější. Obsahuje kompletní informace z katastru nemovitostí. Obsáhlou databázi můžete prohledávat buď podle čísla popisného, nebo podle čísla stavební či pozemkové parcely. Z výsledku vyhledávání vyčtete výměru a typ parcely a pozemku, případně číslo popisné na stavební parcele, číslo listu vlastnictví (pro rychlejší jednání s úředníky) a samozřejmě také osoby (fyzické nebo právnické), ke kterým se vztahují vlastnická práva k parcele.

Volby

http://www.volby.cz

Volební server Českého statistického úřadu bude navštěvovaný zejména v období voleb, obsáhlá databáze je ovšem dostupná po celý rok. Nabízí konkrétní výsledky voleb do poslanecké sněmovny parlamentu, senátu, zastupitelstva krajů i obecních zastupitelstev, výsledky referenda o přistoupení ČR k Evropské unii a výsledky voleb do (letos poprvé v ČR voleného) Evropského parlamentu.

Procházení serverem je velmi jednoduché a intuitivní. V prvním kroku vyberte konkrétní volby, o kterých se chcete informovat. Dále určete konkrétní oblast informací - nejspíše vás budou zajímat buď kandidáti či kandidátní listiny, nebo volební výsledky. Podle svého zájmu můžete buď sledovat výsledky pro celou republiku, kraj, okres, nebo dokonce obec či volební okrsek. Jsou k dispozici úplné výsledky: počet platných odevzdaných hlasů pro každou jednotlivou stranu v absolutním i procentuálním vyjádření, dále (u výsledků voleb do obecních zastupitelstev) seznam volených zastupitelů a jejich volební úspěchy i neúspěchy, popřípadě referenční hlasy kandidátů.

Ministerstvo vnitra

Další zastávku uskutečníme na serveru ministerstva vnitra. Zde pomineme nejednotný design některých jeho částí a budeme se věnovat především obsahové stránce. Zajímavé a užitečné oblasti tu jsou přinejmenším dvě:

 Adresy v České republice - Tuto část serveru, který má adresu http://www.mvcr.cz/adresa, možná využijete v případě, kdy si právě nejste jisti správnou adresou příbuzného, známého či obchodního partnera. Zde předváděná databáze obsahuje všechna čísla popisná (čp), evidenční (če) a orientační (čo) ve všech obcích ČR. Města (a rozlehlejší obce) jsou dělena na městské (obecní) části a dále na ulice. Databázi lze procházet podle abecedy obcí, okresů a krajů. Bohužel, v druhé polovině srpna nefungovalo správně fulltextové vyhledávání, což snížilo celkový dojem z aplikace.

 Databáze neplatných dokladů a odcizených motorových vozidel - Byly doby (a předpokládám, že v brzké době opět budou), kdy na serveru ministerstva vnitra fungovaly i tyto dvě databáze. Při našich testech opět, jako v předchozím případě, zcela ztroskotalo vyhledávání, takže se databáze stala nepoužitelnou. Pro světlejší chvilky serveru uveďme alespoň adresy: databáze neplatných občanských průkazů (občanských průkazů a pasů): http://www.mvcr.cz/2003/evidence/doklady_rady.html; databáze odcizených vozidel: http://www.mvcr.cz/2003/evidence/ auta_patrani_policie.html.

Ministerstva a nejvyšší státní instituce

Ministerstva a další nejvyšší státní instituce svým internetovým portálům věnují dostatek podpory k tomu, aby se staly prostředkem dobré reprezentace těchto úřadů v očích občanů. Administrátory webových stránek musíme jen a jen pochválit za to, že informace jsou neustále aktualizovány a doplňovány.

Ministerstvo                     Adresa

Dopravy                          http://www.mdcr.cz

Financí                          http://www.mfcr.cz

Informatiky                      http://www.micr.cz

Kultury                          http://www.mkcr.cz

Obrany                           http:úúwww.army.cz

práce a sociálních věcí          http://www.mpsv.cz

pro místní rozvoj                http://www.mmr.cz

průmyslu a obchodu               http://www.mpo.cz

spravedlnosti                    http://www.justice.cz

školství, mládeže a tělovýchovy  http:/úwww.msmt.cz

vnitra                           http://www.mvcr.cz

zahraničních věcí                http://www.mzv.cz

zdravotnictví                    http://www.mzcr.cz

zemědělství                      http://www.mze.cz

životního prostředí              http://www.env.cz

Nejvyšší státní instituce        Adresa

Prezident republiky              http:/úwww.hrad.cz

Vláda ČR                         http://www.vláda.cz

Poslanecká sněmovna              http://www.psp.cz

Senát                            http://www.senat.cz

Informace pro podnikatele

http://www.businessinfo.cz

Portál BusinessInfo vznikl z podnětu Ministerstva průmyslu a obchodu. Měl by být nápomocný všem firmám - především malým a středním či živnostníkům. Podle slov realizátorů projektu by server měl přispět k větší informovanosti podnikatelů a ke snadnějšímu přístupu k informacím od státní správy prostřednictvím internetu tak, jak je to obvyklé v ekonomicky vyspělých zemích. BusinessInfo úzce spolupracuje s výše popisovaným Portálem veřejné správy a některé odkazy z něho vedou na něj. Server BusinessInfo nabízí nepřeberné množství informací: aktuální analýzy a statistiky, přehled právních zákonů a nařízení pro podnikatele, informace o daních, rozcestníky k nejrůznějším firemním databázím, informace o vnitrostátním i mezinárodním obchodu atd. Veškeré informace jsou setříděny pod jednotlivé odkazy, takže vyhledání potřebné informace je snadné. Bezchybně pracuje i fulltextové vyhledávání, což ještě více zvyšuje komfort práce se serverem.

Informace o podnikatelích

Orgány státní správy zveřejňují na internetu několik databází podnikatelských subjektů, mezi nimiž lze vyhledávat a zjistit některé důležité údaje: například adresu podnikání, IČO, DIČ, oblast podnikání, apod. Pro vyhledávání takových údajů nelze jinak než doporučit adresu http://www-info.mfcr.cz/ares/ares _fr.html. cz. Zde naleznete Administrativní registr ekonomických subjektů (ARES). Ten prohledává hned několik databází (obchodní rejstřík, registr plátců DPH atd.) a zobrazuje souhrnné informace o subjektu spolu s odkazy na záznamy v těchto databázích. Při vyhledávání informací o firmách a podnikatelích, ale i rozpočtových organizacích je proto velmi vhodné začít právě tady.

§§§§§


Je váš OS pravý?

Vojtěch Bednář

C04P0546

Ve druhé polovině září tohoto roku si někteří uživatelé, kteří stahovali aplikace nebo záplaty ze služby Windows Downloads, všimli, že po nich tato služba začala chtít sériová čísla jejich operačního systému. Microsoft totiž začal testovat novou metodu přístupu k zákazníkům. Některé uživatele to dost vyděsilo.

Služba Windows Downloads je součástí webového serveru společnosti Microsoft, která slouží ke stahování volně dostupných aktualizací a komponent zákazníkům. Denně ji využívá mnoho uživatelů. Mimo jiné se jedná i o ty, kteří z nějaké příčiny nemohou standardní cestou přistupovat ke službě Windows Update, zajišťující udržování aktuálních verzí operačního systému Windows a jeho komponent. Z Windows Downloads totiž lze všechny aktualizace stahovat ve formě instalačních balíčků, které jsou pak použitelné univerzálně. Ačkoliv našince napadne jako první možnost, že Windows Downloads, především tedy stahování aktualizací, budou používat především ti, jejichž Windows nejsou úplně legální (a nemohou tedy použít Windows Update), pravda je ve skutečnosti trochu jiná. Tato služba je totiž často využívána k aktualizaci jednak počítačů se slabým připojením do sítě či k internetu, eventuálně bez něj, které by bylo jinak velmi obtížné doplňovat o nové záplaty a funkce.

Druhým častým použitím pak je také centrální stahování aktualizací z Windows Downloads a jejich distribuce do menších sítí. Přestože tato cesta může připadat někomu poněkud lopotná a neohrabaná, u malých sítí s pomalou vnější linkou se jedná o efektivnější řešení, než kdyby se každý počítač samostatně připojoval k Windows Update. I když Microsoft nabízí pro podobné případy i alternativní způsoby jak aktualizace získat, ty se vyplácejí spíše u velkých společností a ne v případě malých sítí. A tak je Windows Downloads pravidelně navštěvovaným centrem pro získávání nových součástí tohoto operačního systému, které denně využije odhadem přinejmenším několik desítek tisíc uživatelů.

Nová politika?

Přibližně v polovině září 2004 si někteří uživatelé všimli, že po nich služba Windows Download požaduje zadání čísla jejich kopie Windows. Tento krok bylo možné odmítnout, aniž by se ten, kdo tak učinil, dočkal nějaké restrikce. To znamená, že i když uživatel číslo po vyzvání nezadal, mohl pokračovat ve stahování aktualizace nebo komponenty produktu, kterou požadoval. V případě, že se rozhodl číslo zadat, jej systém upozornil na skutečnost, zda je jeho klíč vyhodnocen jako platný nebo nikoliv. Tato funkce se na webu Microsoftu nachází již poměrně dlouhou dobu, nicméně nikdy nebyla takto viditelná. Je nasnadě, že taková změna politiky přístupu k uživatelům a především k administrátorům, kteří služby Windows Downloads využívají nejčastěji, způsobila vlnu reakcí především v on-line tisku. Některé z těch reakcí byly až poněkud paranoidní, nicméně pojďme se podívat na několik zajímavých souvislostí.

Microsoft uvádí nový program, který má zajistit "větší výhody" autorizovaným, tedy legálním uživatelům. Již jen samotné uvedení takového programu je jasnou a dostatečně průkaznou ukázkou skutečnosti, že jeden z největších problémů, s nimiž se tato největší softwarová firma v současnosti potýká, je kromě bezpečnostních nedostatků jejich vlastních produktů také softwarové pirátství. Co má však nový program zahrnovat?

Především restriktivní opatření. Testování klíčů Windows na službě Windows Downloads, které alespoň v době vzniku tohoto článku probíhá zřejmě na náhodně vybrané skupině uživatelů, nejspíše pouze ověřuje použitou technologii a klade si za cíl vzbudit trochu rozruch. Vtip je v tom, že pokud přistupujete k Windows Downloads nebo jiné službě Microsoftu pomocí Internet Exploreru a máte servery Microsoftu nastaveny v důvěryhodné zóně (což je obvyklá konfigurace), pak má správce serveru možnost vám do počítače nainstalovat ovládací prvek ActiveX, aniž by se vás na to zeptal. Tento prvek pak prověří všechny okolnosti vaší licence a výsledek sdělí Microsoftu. Pokud nevěříte, pak vězte, že i tato funkce je již na webu přítomna a stačí si ji vyzkoušet (po dokončení testu oznámí, zda se v počítači nachází platný či neplatný instalační klíč). Odkaz najdete níže.

Požadování ručního zadání klíče je spíše nutnou obezličkou pro uživatele nestandardních prohlížečů, které neumožňují tak jednoduché zavedení a aktivaci ovládacího prvků, potřebného pro automatický test operačního systému (nebo jakéhokoliv jiného produktu Microsoftu). Je tedy pouze optickým efektem, který Microsoft zavedl proto, aby vzbudil okolo své nové funkce a nového programu pro legální uživatele potřebný rozruch.

Co bude dál?

Program Windows Genuine Advantage je určen legálním uživatelům operačních systémů Windows. Podle Microsoftu má přinést nové produkty, nové aktualizace, nové funkce zabezpečení. Přeloženo z řeči Public Relations do řeči běžného uživatele to znamená odstřižení ilegálních kopií Windows od všech forem technické podpory. Otázka zní: skutečně od všech?

Přes všechny snahy je míra ilegálních kopií jakéhokoliv softwaru na světě záležitostí, kterou je neobyčejně obtížné měřit či s jakousi přesností vyhodnocovat. Microsoft se do všech svých operačních systémů od časů Windows 95 pokoušel zavést prostředky a nástroje, které by tyto systémy alespoň částečně ochránily před nelegálním kopírováním. Nedařilo se mu to ani ve vyspělých "západních" zemích, natož pak ve státech bývalého východního bloku.

Metody obrany

Všechny zatím nasazené prostředky proti pirátům se ukázaly být bezzubé. Sériová čísla, později nahrazená aktivačními klíči (současné "sériové číslo" je technicky vzato malý digitální certifikát, který odemyká patřičný produkt a i po jeho nainstalování jej spolehlivě identifikuje) se stala nejen předmětem čilé výměny mezi jednotlivými uživateli, ale také středobodem zájmu crackerů, kteří se pokoušeli - často úspěšně - vytvářet jejich generátory. V případě jakéhokoliv produktu nevadila existence takovéhoto generátoru kódů jako u Windows a Office z generace XP. Nicméně i pro tyto produkty se jej podařilo vytvořit a vnést tak chaos do dalšího obranného prostředku.

Tím nejsofistikovanějším, co zatím Microsoft vytvořil, je bezesporu elektronická/telefonická aktivace jeho produktů. Každý instalovaný produkt určený pro domácího uživatele nebo kohokoliv, kdo nemá licenci na skutečně masový počet kopií, vytváří po svém nainstalování speciální kód a vyžaduje aktivaci. Aktivace není ničím jiným než tím, že se instalační kód zpracuje algoritmem, který na něj vytvoří unikátní odpověď a uloží ji v počítači stejně jako na serveru výrobce softwaru. Aby software po několika dnech nepřestal fungovat, musí být aktivován. Aktivační kód je kombinací sériového (uživatelského) kódu a digitálního označení daného počítače. Pokud byste nainstalovali více kopií stejného softwaru se stejným sériovým číslem na více počítačů a pokusili se tento software aktivovat, bude vám tato služba odepřena s tím, že instalační číslo je již použité. Aktivaci lze v současnosti provádět buď on-line, nebo pomocí telefonu.

Přestože měla aktivace softwaru znamenat svého druhu průlom, příliš dlouho nevydržela. Překonaly ji cracky, které byly schopny bezpečnostní funkce ze systémů i z aplikací odbourat, dále pak šíření ilegálních verzí Windows původně určených pro korporátní účely a podobných prostředků. Jednou z příčin šíření pirátských (cracknutých) verzí pak byla nepochybně i skutečnost, že aktivace samotná je rychlou a poměrně pohodlnou záležitostí, pokud se provádí prostřednictvím internetu, ale rozhodně ne telefonicky. V tom případě je totiž nutné diktovat operátorovi poměrně dlouhý kód a pak si od něj vyslechnout a ručně do patřičného průvodce zadat další poměrně dlouhý kód, který operační systém definitivně odemkne. To není nic pohodlného. Druhým elementem je také fakt, že samotný proces aktivace má dnes již poměrně známé neduhy. Protože je svázán s hardwarovou podobou počítače, je náchylný k nutnosti provádět aktivaci znovu pokaždé, když dojde k podstatné změně konfigurace daného stroje. I když ještě před uvedením Windows XP Microsoft sliboval, že se to bude týkat pouze výrazných změn hardwaru, skutečnost byla bohužel odlišná. Zejména v prvních verzích a u notebooků byla aktivace často vyžadována po vyjmutí přístroje z dokovací stanice, po přidání nové PCMCIA karty nebo po aktivaci/deaktivaci některých funkcí, které jsou u notebooků řízeny softwarem, zatímco u klasického PC se jedná o typické hardwarové komponenty.

Po aktivaci přišel Microsoft ve svém boji s počítačovými piráty (respektive s ilegálními uživateli) s další novinkou. Byl jí první servicepack, tedy SP1 pro Windows XP. Tento balíček obsahoval oficiální upozornění, že jej nelze na neoriginální operační systémy instalovat. Některé předchozí opravné balíky, například pro kancelářskou sadu Office 2000, fungovaly tak, že pokud byly instalovány na kopii s vadným licenčním klíčem (tedy takovým, o němž Microsoft věděl, že je využíván ne pro jednu kopii, ale masově), tuto sadu Office zablokovaly tak, že ji dále nebylo možné používat a musela být poměrně pracně reinstalována.

SP1 pro Windows XP naproti tomu obsahuje několik zablokovaných, tedy "nejprofláknutějších" licenčních čísel, na něž jej není možné nainstalovat. Skutečný počet těchto kódů je neznámý, Microsoft uváděl dva, ale odhadovalo se, že jich bude více. Protože SP1 Windows XP nezablokoval, ale pouze nechal bez aktualizací, představoval poněkud humánnější opatření proti pirátům, než tolik kritizovaná oprava Office 2000. Nicméně i jeho ochrana byla prolomena, když se objevil návod, jak za chodu změnit licenční klíč instalované kopie Windows XP, a dokonce se objevilo několik nástrojů, které to umožňovaly. Korunu všemu ale nasadil sám Microsoft poté, kdy na svých stránkách zveřejnil podrobný popis, jak změnu provést a dokonce nabídli nutné podpůrné nástroje. Bylo to nevyhnutelné. Ukázalo se, že SP1 blokoval instalaci i u legálních velkých uživatelů a udržení jeho "tajemství" bylo prakticky nemožné.

Dalším krokem měl být logicky druhý servisní balíček pro Windows XP, letos v létě vydaný SP2. Ten obsahuje podobnou ochranu jako SP1, jen oněch čísel je v něm více. V případě SP2 se dlouho diskutovalo, zda se jej Microsoft pokusí chránit nebo ne. Panovaly obavy, že pokud nelegální instalace Windows XP zůstanou nezáplatované, začnou díky připojení k internetu představovat vážné riziko i pro ty legální, stanou se tedy v počítačovém významu toho slova "přenašeči chorob". Nakonec se však k ochraně přikročilo, i když zřejmě není tak důsledná, jak by si Microsoft (a kterákoliv jiná softwarová firma na jeho místě) přál.

Výhoda pro registrované

Nový program pro legální uživatele má zahrnovat přednostní přístup k technické podpoře, maximální aktualizace a - jak tvrdí Microsoft - "celkově silnější zážitky". Požadování instalačních klíčů ve službě Windows Downloads, které tak rozčeřilo hladinu nálad v odborné veřejnosti (ať už ta či ona část křičela pro nebo proti), bylo zřejmě pouze prvním krokem. Jinak bude totiž stačit, aby měl uživatel aktivovaná Windows a provedl registraci do programu. Prakticky to ale neznamená nic jiného, než že uživatelé s instalačním klíčem svých Windows XP, který bude vyhodnocen jako neplatný, přijdou o část výhod, které jim prozatím upírány nebyly. Především zřejmě půjde o přístup k nekritickým aktualizacím. Dále pak k aktualizacím, které by měly zajistit systému a jeho komponentám nové funkce. A takové aktualizace jsou, přestože jich není mnoho, skutečně hodnotné. Je krajně nepravděpodobné, že by Microsoft ostatní uživatele od technické podpory zcela odříznul. Riskoval by tím totiž, že nezáplatované bezpečnostní mezery v jejich systémech by díky internetu a vzájemnému propojení všech počítačů na něm (respektive jejich vzájemné závislosti) ohrozily i ty, kteří jsou jeho poctivými zákazníky. Dá se čekat, že dopad na piráty, a to i ty nevědomé, bude během krátké doby značný, zatímco legální uživatelé toho i přes pozitivně laděnou kampaň tolik nového nezískají.

Týká se to vás?

Používáte Windows XP? A používáte je legálně? Možná vám připadá nekorektní najít takovou otázku na stránkách počítačového časopisu, ale věřte, že nekorektní není. Pokud jste svá Windows dostali s novým hotovým počítačem, což je nejběžnější cesta, jak k nim přijít, máte certifikát autenticity a operační systém je uvedený na vaší faktuře, pak si můžete gratulovat. Pokud vám je instaloval kamarád do PC, které předtím pro vás složil, pak vězte, že legální určitě nejsou a restriktivní kroky Microsoftu vás mohou postihnout. A o co hůře, i přes existující kontrolu a ověřování obchodů má stále mnoho zejména malých firmiček stavících PC tendenci šetřit tím, že svým zákazníkům instaluje nelegální kopie operačního systému.

Totéž platí v případě, že jste nedávno inovovali počítač, který byl dříve vybaven například Windows 2000 z obchodu a v rámci výměny například procesoru na něj instalovali Windows XP. Umožňovala vaše licence takovou aktualizaci? Je vysoce pravděpodobné, že nikoliv. Jak jsme již uvedli, spočítat legální kopie jakéhokoliv široce rozšířeného operačního systému je nesmírně obtížné, ale není to nic proti snahám spočítat ty ilegální. Je plně legitimní, že Microsoft jako softwarový vydavatel proti ilegálním uživatelům bojuje. I když v centru pozornosti jsou vždy "piráti paliči", zákony a autorské úmluvy porušují i běžní uživatelé. Skutečnost, že vydavatelem softwaru je největší firma svého druhu na světě, vůči níž má mnoho z nich osobní antipatie, není žádným argumentem, proč by se její programy a systémy měly krást.

Jak si otestovat svá Windows

Otevřete Microsoft Internet Explorer. Podívejte se na stránku http://www.microsoft. com/resources/howtotell/ww/windows/default.mspx. Stiskněte tlačítko Validate Now a několik sekund počkejte. Délka ověření je závislá mimo jiné na rychlosti vašeho internetového připojení. Po několika okamžicích vám bude oznámeno, zda je váš instalační klíč platný nebo nikoliv. Pokud systém zjistí, že je váš klíč neplatný, nic vám neudělá, ale měli byste se začít podrobně zabývat tím, kde jste svůj operační systém vzali a zda k němu máte potřebné doklady.

Zajímavé odkazy

Windows Downloads

http://www.microsoft.com/windowsxp/downloads/default.mspx

Pro originální zákazníky

http://www.microsoft.com/genuine/downloads/WhyValidate.aspx

Kontrola legality

http://www.microsoft.com/resources/howtotell/ww/windows/default.mspx

Slovníček

Sériové číslo - jednoznačný identifikátor kopie softwaru, dnes zastaralé.

Aktivační klíč - certifikát nebo heslo v textové podobě, funguje podobně jako sériové číslo.

Aktivace softwaru - vlastně ověření pravosti aktivačního klíče a také toho, kolikrát již byl použit.

Windows Download - služba stahování aktualizací a doplňků systému Windows.

Windows Update - automatická služba aktualizací Windows.

§§§§§


Zjednodušte si život

Miroslav Knapovský

C04P0551

Máte někdy pocit, že v dnešním přetechnizovaném světě ztrácíte občas kontakt s realitou a zařízení, vychytávky či různé programy, které si tak často kupujete, vám často místo zpříjemnění života přinášejí starosti? Jak jsem dlouhodobým sledováním zjistil, u počítačových sítí to platí dvojnásob. Proto v tomto článku a jeho pokračováních bych se chtěl podělit o svoje zkušenosti z oblasti síťování. Ale nebojte se, nebude se jednat o školení pro správce sítí, ale spíše o tipy, jak si "síťařskou techniku" bezbolestně vychutnat, ať je vaše povolání jakékoliv.

Dovolte pár slov úvodem: Počítačové sítě prostě miluji. Podle mého názoru znamenaly zásadní zvrat v komunikaci mezi lidmi, ke kterému se dají kromě knihtisku Johanna Gutenberga přirovnat snad ještě dva předchozí vynálezy - telefon Grahama Bella a mobilní telefon Ostena "mobila" Makitaliho. Přístup k informacím a komunikace mezi lidmi je díky počítačovým sítím mnohem jednodušší, rychlejší a do vynálezu "spamu" byla i efektivnější.

Kdy dráty a kdy bezdráty?

Zkusme začít třeba něčím jednodušším. Nechali jste se zlákat všudypřítomnou propagací bezdrátových sítí a teď nevíte, co si počít? Nefunguje vám připojení správně, prostupnost se vám zdá malá a dosahy ještě menší? Je pár bolestivých míst, o kterých se u bezdrátových sítí Wi-Fi standardu až tak často nemluví. Takže si nyní projdeme realitu a potom přijde pár slíbených tipů a triků, co s tím.

 První ošemetnou záležitostí bezdrátů je limitovaný počet kanálů, které jsou pro bezdrátové sítě pracující v pásmu 2,4 GHz k dispozici (platí zejména pro standardy 802.11b a 802.11g). Koupíte-li si libovolné bezdrátové zařízení, máte v konfiguračním menu sice k dispozici 13 kanálů, ale jen 3 z nich se vzájemně nepřekrývají - tudíž se neruší. Jsou to kanály 1, 6 a 11.

 Druhým problémem je nesoulad teoretické a reálné rychlosti přenosu. Zařízení se běžně označují jako 11, 54 nebo dokonce turbo či nitro 108 Megabit, ale reálně zvládají méně než polovinu rychlosti uvedené v názvu. Navíc s počtem současně připojených uživatelů prostupnost klesá. A klesávíce než jen lineárně. Pokud máte bezdrátový "54Mbit" přístupový bod pracující podle standardu 802.11g, tak s jedním taktéž "géčkovým" klientem dosáhnete při dobré kvalitě signálu rychlosti přenosu pod 25 Mb/s. Ale pozor, jakmile se objeví druhý "géčkový" uživatel, přístupový bod ztratí skoro čtvrtinu předchozí rychlosti. A najednou je z 25 Mbitů slabých 18 Mbitů za vteřinu. Ale ne pro každého uživatele, ale pro oba současně, protože bezdrát využívá sdílené pásmo. A ještě horší je, když přidáte klienta s kartou 802.11b. Přístupový bod totiž při současné komunikaci s "g" a "b" klientem musí měnit způsob modulace a průměrná přenosová rychlost padá a padá.

 Do třetice tu máme dosah. Většina výrobců udává dosah na volném prostranství s integrovanou anténou 100 metrů. Pravdou je, že na volném prostranství dosah takový skutečně je, ale jakmile přemístíte přístupový bod a mobilní klienty do budovy, zjistíte že i dvacet metrů bývá někdy mnoho. Wi-Fi pracuje na frekvenci 2,4 GHz a má dobrou prostupnost spoustou materiálů. Kvalitní filtr pro signál však tvoří železobeton a jakákoliv zeleň. Útlum signálu průchodem přes dvě zdi v panelovém domě vám připomene fyziku středních škol, kapitolu o elektrickém poli, odstavec Faradayova klec.

 Nakonec bezpečnost. Divili byste se, kolik bezdrátových sítí se stále spoléhá pouze na hlídání MAC adres a možná trochu šifrování 40bitovým klíčem. Pravda, ve většině případů se provozovatel špatně zabezpečené WLAN stane cílem krádeže připojení k internetu - tzv. "warpingu", může být poškozen i jinak. Například spamem odesílaným z jeho reálné IP adresy, zavirováním nebo odposlechem komunikace.

Doporučení bez drátu

Doufám, že vám nepřipadám k bezdrátovým sítím příliš kritický, protože jsem ještě nezačal psát o síťování prostřednictvím Bluetoothu. Nevadí. Po mnoha a mnoha zkušenostech z praxe vám mohu doporučit používat bezdrátové sítě ve dvou případech. A to tam, kde nemůžete natáhnout UTP kabel pro klasický 10/100 Ethernet nebo tam, kde potřebujete zůstat mobilní. Kabel je rychlejší, bezpečnější, levnější, ale pořád je to kabel. Je příjemné sedět s notebookem připojeným k internetu na zahradě nebo kdekoliv v bytě, ale je naprosto zbytečné mít bezdrátově připojený stolní počítač vzdálený 5 metrů od brány pro připojení k internetu. Také se alespoň trochu podívejte na zabezpečení, protože WPA šifrování v kombinaci se zamezením broadcastingu názvu SSID (názvu vaší bezdrátové sítě) znemožní i tomu nejlepšímu hackerovi připojit se na váš účet k internetu. Použijte zařízení, které umí automaticky volit vhodný kanál, nebo si před ruční volbou kanálu programem Network Stumbler zmapujte, na jakých kanálech a s jakou silou signálu existují jiné bezdrátové sítě ve vašem okolí.

3Com Office Connect Wireless 11g Travel Router

Pro větší pohodu si kupte zařízení s co nejjednodušší obsluhou a více funkcemi. Velmi se mi líbí multifunkční krabičky, které mohou pracovat jako přístupový bod, internetová brána nebo bezdrátový klient. Příkladem takového zařízení je například 3Com Office Connect Wireless 11g Travel Router, což je krabička, která se vejde do kapsičky u košile a po provedení úvodní konfigurace již stačí posuvným přepínačem nastavit, jakou funkci má provádět. Doma ji použijete jako bránu pro připojení k internetu. V tomto režimu ji připojíte 10/100 ethernetovým portem ke kabelovému nebo DSL modemu a krabička si sama stáhne IP adresu přidělenou operátorem. Spustí v sobě firewall, překlad adres a DHCP server a všem autorizovaným bezdrátovým klientům umožní snadný přístup k internetu. Pokud již bránu k internetu máte, krabičku přepněte do režimu přístupového bodu. Pokud ji nepozorovaně během celodenního jednání u zákazníka připojíte do nejbližší počítačové zásuvky, s největší pravděpodobností si dlouhá a nudná jednání nečekaně zpříjemníte přístupem k internetu a e-mailům. Pomocí tohoto zařízení můžete svůj počítač připojit k existující bezdrátové síti, a i když zrovna nemáte po ruce bezdrátovou kartu, krabičku prostě přepnete do klientského režimu a na ethernetový port připojíte svůj počítač. To vše s krabičkou, která váží 80 gramů a stojí kolem 3 tisíc korun.

Asus WL-330 Pocket Wireless Access Point

Dalším užitečným zařízením je například Asus WL-330 Pocket Wireless Access Point, zařízení stejně velké, které sice neumí pracovat jako internetová brána, ale v záloze má jinou funkci, nazvanou WDS - bezdrátový distribuční systém. Pokud ji přepnete do WDS režimu, krabička pracuje jako přístupový bod. Nemusíte ji připojit do počítačové sítě kabelem, poněvadž data určená jiným mobilním klientům těm nepřímo připojeným k tomuto přístupovému bodu, umí současně bezdrátově předávat dál jinému přístupovému bodu. Ano, tímto způsobem sice ztratíte minimálně polovinu přenosové rychlosti přístupového bodu, ale někdy se tato funkce prostě může hodit.

§§§§§


Schovávat se nemá cenu

Vojtěch Bednář

C04P0547

Máte své webové stránky? A nikdo vám na ně nechodí? Jste svůj jediný pravidelný návštěvník? Možná, že je chyba v nich a možná, že by se daly vylepšit tak, aby byl zájem veřejnosti o vaše informace větší. Přestože šílenství, kdy skoro každý prostě musel mít své stránky, aby byl in, již dávno vyprchalo, stále existuje nepřeberné množství stránek a webových prezentací, které děláme pro svou potěchu. Vznikají především proto, abychom zviditelnili sebe nebo prostě nějaké informace, o nichž si myslíme, že by bylo užitečné je okolním lidem na internetu sdělit.

Moderní vyhledávací stroje a katalogy najdou skoro vše. Ale ouha! Jak často skončí i povedená prezentace se spoustou informací jenom proto, že se na ni nikdo nedostane. Máte například skvělý web o mobilech? Zdáte-li klíčové slovo do Googlu, objeví se až jako pátá položka na šesté stránce? Pak se na vás nikdo nepodívá. Poradíme vám, jak vše vylepšit, aby návštěvnost stoupla a abyste byli se svým obsahem lépe k nalezení.

Návštěvnost na klíč

Když firma zadává zakázku na výrobu webové prezentace, už dávno nepožaduje pouze vytvoření koncepce stránek a jejich nahrání na server. Služby společností, které se zabývají vývojem a přípravou webových prezentací a publikací, jsou velmi komplexní. Zahrnují nejen samotné vytvoření designu webu, ale i jeho naplnění daným obsahem, provázání dohromady a zajištění reklamní kampaně. Nezbytnou součástí každé kampaně není jen to, aby se uživatelé o nové prezentaci či službě dozvěděli ze všudypřítomných proužků a propagace, ale také aby se jim propagovaná stránka přímo sama nabídla, kdykoliv požádají o informaci, o níž pojednává.

V minulosti bylo prohledávání internetu založeno na dvou hlavních typech strojů - na vyhledávačích a katalozích. Vyhledávače neustále indexovaly síť podle klíčových slov, katalogy pak třídily odkazy v závislosti na jejich popisu a na tom, co na stránkách přidaných do katalogu skutečně bylo. Dnes se používají mnohem sofistikovanější metody vyhledávání a indexování dat na internetu, a tak je také možné mnohem přesněji vyhledat všechno, co můžete potřebovat.

Profesionálové své prezentace optimalizují pro vyhledávače. Pokud ale vytvářím vlastní stránky, budu je muset i optimalizovat, jinak se mi na ně podívá jen málo nových uživatelů, kteří si mne najdou. V následující části se podíváme na to, jak správně donutit různé vyhledávače a katalogy, aby našly právě ten náš obsah.

Metoda č. 1: Zaregistruj

Když srovnáme vyhledávač a katalog z hlediska návštěvnosti, pak si nemůžeme nevšimnout jedné věci. Vyhledávač navštíví ten, kdo chce najít jednu konkrétní informaci, kterou si vybere na základě klíčových slov z mnoha nalezených výskytů. Takže pokud bych se rád dozvěděl něco o neštovicích, zadám patřičné slovo do vyhledávacího stroje a z nabídky serverů toto slovo obsahujících si pak vyberu ten, jehož neštovice jsou mému srdci nejbližší. Pokud mne zajímá například malířství, podívám se spíše do katalogu. Je pravděpodobné, že z vyhledávače bych se dozvěděl, z čeho se skládají barvy a štětec, daleko méně pravděpodobné je, že bych na první pokus zjistil, kdo mi doma vymaluje. Z toho také vyplývá směr, kterým bych se měl ubírat, jestliže se pokouším své stránky více zviditelnit.

Prvním krokem je registrace našich stránek do dostupných katalogů. Ne do všech, ale do těch, u nichž je pravděpodobné, že je budou navštěvovat takoví uživatelé, jaké bychom pak rádi viděli i na svých stránkách. Existují služby, které nabízejí za poplatek masové registrování do různých strojů po celém světě. To má však háček. Je-li náš obsah v českém jazyce a zajímá pouze česky mluvící uživatele, přinese registrace do mnoha katalogů maximálně problémy, protože jejich uživatelé, rovněž zahraniční, nebudou rozumět nám a často ani našemu záznamu v těchto katalozích.

V českém prostředí postačí obvykle registrace do základních, tedy nejvíce využívaných katalogů, jimiž jsou Seznam, Atlas a Centrum (tím nechceme nijak snižovat ty zbývající). Registrace spočívá ve vyplnění patřičného zvědavého formuláře, který se nás dotazuje na parametry stránek, které mají být přidány, kam je třeba je přidat a podobně. Přestože registrační proces probíhá automaticky, na druhé straně se obvykle nachází operátor, který odkazy kontroluje a vyřazuje ty, jež jsou nepravdivé nebo řekněme trochu přehnané. Proto je dobré uvádět výlučně pravdivá data.

Většina katalogů nabízí možnost posunu registrovaného odkazu, a to stojí peníze. Zejména tehdy, registrujeme-li komerční stránky, se o takovém posunutí vyplatí přinejmenším uvažovat. Náš výsledek je pak v seznamu nalezených nebo vybraných stránek uživatelům zobrazován výše, a tak máme větší naději, že se podívají právě na naše stránky, někdy v důsledku toho, kolik jsme zaplatili, vždy po omezenou a předem stanovenou dobu. V každém případě je právě katalog stránek prvním krokem, od nějž se potom odvíjejí všechny ostatní.

Metoda 2: Vylepšení

To byly katalogy, ale co vyhledávače? Prvním krokem k optimalizaci stránek pro ně je důsledné vyplňování jejich metainformací. Metainformace o obsahu stránky najdeme v její HTML hlavičce. I když svou prezentaci vytváříme v nástroji typu WYSIWIG (jako je třeba Microsoft Frontpage), přesto si můžeme (a určitě bychom měli) nechat zobrazit informace uložené v záhlaví každé stránky, kterou vytvoříme, především pak výchozí stránky prezentace, a vyplnit je. Některé specializované vyhledávače, jako třeba Metacrawler, na tyto informace spoléhají a jsou na jejich procházení založeny, některé další je používají pro svou činnost přinejmenším jako podpůrný prostředek.

Důležitou roli hraje výběr klíčových slov pro označení našich stránek. Pro některé činnosti nebo obory zájmu existují obecná klíčová slova. V minulosti na internetu existovaly tendence tohoto faktu zneužívat. Protože právě vyhledávače pracují s klíčovými slovy pravidelně, stačilo do metazáznamů stránky truhlářské firmy doplnit například "XXX" a tato firma se objevila se svými rakvemi i tehdy, když jste požádali vyhledávač o stránky s erotikou. Velmi oblíbené bylo (a stále je) parazitovat i na šedém obsahu internetu. Souvisí to s využíváním klíčových slov jako Warez, Crackz, Hackz a podobně. Tím sice zvýšíme výskyt našich stránek ve vyhledávačích, ale zároveň je zejména v domácím prostředí velmi silně diskreditujeme, což je třeba mít na paměti.

Moderní vyhledávače, především pak slavný Google, pracují s jinou metodou vyhledávání, říká se jí relevance referencí. Na rozdíl od běžných fulltextů, které procházejí fyzický obsah stránek a analyzují klíčová slova, jež obsahují, jsou referenční vyhledávače založeny na počtu odkazů, které na danou stránku vedou. I když se v současnosti používají i jiné mechanismy, lze ve stručnosti říci, že pokud zadám do Googlu nějaké klíčové slovo, obdržím jako první tu stránku, která dané slovo obsahuje ve svém předmětu a současně na kterou ukazuje největší množství dalších stránek. Tedy jako první dostanu tu, která je nejpopulárnější. Jak ale dosáhnout co největší popularity?

Metoda 3: Aby Google pracoval pro nás

Někteří uživatelé v minulosti přišli se způsoby, jak v takovém systému pozici svých vlastních stránek vylepšit. Zjednodušeně řečeno, pokusili se referenční systém obejít. Začali pro tyto účely vytvářet obrovské množství různých stránek, které měly společnou tu vlastnost, že ukazovaly právě na ty jejich stránky. Obsahovaly veliký počet odkazů, některé mezi sebou, ale naprostou většinu na stránky, které měly být "pozvihnuty". Výsledkem bylo, že prohledávací systém opravdu objevil množství stránek směřujících ke společnému cíli a tento cíl označil jako lukrativní, tedy jej ve výsledcích "pozdvihl". Takové odkazové farmy byly ale za prvé umělé, za druhé šlo o podvod. Proto vám jejich tvorba již dnes k lepšímu umístění vašich stránek ve vyhledávači nepomůže, v některých případech tomu bude právě úplně naopak. Jak tedy vyřešit otázku Googlu jinak?

Možností je více. První a zřejmě nejoriginálnější z nich spočívá v takovém volení klíčových slov, které způsobí, že vaše stránky budou identifikovány podle slova, jež je sice bude přesně vystihovat, ale zároveň půjde o slovo co nejméně běžné. Čím menší počet výskytů, tím vyšší přesnost, méně výsledků a lepší šance, že si vás potenciální návštěvník všimne. Je ale třeba volit slova tak, aby je při vyhledávání vůbec uživatelé brali v potaz a zadávali, což je dost komplikované.

Druhou možností je zajištění skutečného množství živých odkazů vedoucích na náš web. Přestože to může znít jako přežitek, poměrně úspěšná je v tomto systému výměna vzájemných statických ikonek se spřízněnými webovými stránkami dalších výrobců, například výrobců či prodejců stejného nebo podobného zboží, se kterými si nekonkurujeme. Dále pak využití stránek kamarádů, známých a podobných subjektů. Vytváření pavučiny vzájemně provázaných prezentací v očích vyhledávačů posiluje všechny účastníky, tedy všechny uzly takové sítě, což je nesmírně pozitivní pro všechny zúčastněné. Podobně pozitivní jsou také například webringy nebo vlastní katalogy.

Čím přesněji, tím lépe

Vlastní katalogy, jakési mikrorozcestníky v určitých velmi konkrétních oborech jsou prozatím málo rozšířenou, ale na druhé straně potenciálně velmi užitečnou záležitostí. Mohou poskytovat velmi dobré, byť rozsahem poněkud omezené cesty ke konkrétním informacím, ke konkrétním problémům v mnohem větší kvalitativní úrovni, než jaké můžeme dosáhnout u "velkých" vyhledávačů nebo katalogů. Představují tak určitou alternativu, byť velmi marginální. Pokud nicméně najdeme mikrokatalog, který by obsahoval weby podobného typu, jako je náš vlastní, je dobré pokusit se do něj dostat. Totéž pak platí pro webringy a podobné výměnné systémy.

Jak dosáhnout slušné návštěvnosti

 Registrace webů do katalogů, které navštěvují takoví uživatelé, jaké chceme my.

 Optimalizace pro vyhledávače.

 Využití metainformací.

 Výměna odkazů s jinými weby.

 Pravidelná aktualizace.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák

C04P0554

V podstatě identická sestava výrobců jako v minulém čísle se na naše stránky vrací i tentokrát, každý ale s jiným modelem. Motorola a Samsung představují nová véčka, Siemens manažerský model, který by měl konkurovat telefonům Nokia 6230 a Sony Ericssonu K700i.

Siemens s65

Poté, co v letošním roce představily své manažerské mobily firmy Nokia a Sony Ericsson, připojuje se k ním na sklonku léta i německý Siemens. Jeho novinka S65 se na první pohled od předchůdce S55 notně odlišuje, a to nejen celkovým tvarem, ale i velikostí displeje a způsobem ovládání. Pokud vám tedy právě tyto vlastnosti na S55 vadily, můžete být klidní. Displej Siemensu S65 je aktivní, při délce stran 31 a 42 mm má rozlišení 132 x 176 pixelů a zobrazí 65 000 barev. To ve srovnání s konkurencí sice není mnoho, ale vzhledem k zaměření to přeci jen není takový problém. Struktura menu je identická s modelem CX65 a ovládání pomocí joysticku není příliš co vytknout ani po stránce komfortu, ani co do rychlosti.

Funkční výbava telefonu je striktně cílená na manažerský segment trhu a v S65 tak nenaleznete kromě integrovaného fotoaparátu s rozlišením 1 280 x 960 obr. bodů a několika her příliš zábavy. Tvůrci totiž dali kromě jiného přednost především velmi kvalitnímu vícepoložkovému adresáři, e-mailovému klientu s možností nastavení až pěti účtů, kalendáři, hlasovému záznamníku, rychlým datům GPRS a Bluetoothu. Siemens S65 také podporuje speciální "krátké" paměťové karty RS-MMC. Právě tyto dvě posledně jmenované funkce odlišují manažerský telefon od modelů M65 a CX65, a pokud byste je dokázali oželet, můžete ušetřit až několik tisícovek.

Samsung SGH-E600

Pokud nepočítáme model SGH-E700, pak se dá zjednodušeně říci, že mnoho véčkových telefonů Samsung vychází z podobného designového konceptu. Oválné stříbrné tělo je doplněno anténou, vnějším displejem a u novějších typů i objektivem fotoaparátu. U této novinky pak lze nejvíce společných znaků najít při srovnání s modelem SGH-A800. Vnější displej je o poznání kvalitnější než u dřívějších telefonů této značky a je barevný, aktivní a zobrazí až 65 000 barev při rozlišení 96 x 96 obr. bodů. Vnitřní displej má při stejných parametrech rozlišení 128 x 128 obr. bodů. Žádné větší inovace nenajdete ani ve struktuře menu a v ovládání, kde největší slabinou zůstává funkce modrého tlačítka uprostřed čtyřsměrného kříže tedy přístup na WAP.

Po stránce funkcí nabízí Samsung SGH-E600 osvědčenou klasiku, tedy především nejčastěji používané funkce a zábavu. Samozřejmostí je vícepoložkový adresář se slušnou kapacitou, podpora MMS zpráv a český slovník T9, jednodušší kalendář a poměrně slušný budík, Java, hry a GPRS. Potěšující, zdaleka ale ne samozřejmé je, že telefon nepoužívá při psaní zpráv s T9 diakritiku a tak zprávy nezkracuje a že je vybaven dvěma bateriemi a kvalitním vyzváněním. Co by se dalo vytknout, je naopak nízká citlivost mikrofonu, která ale může být jen problémem testovaného kusu.

Motorola V220

I když je americká společnost Motorola bez pochyb nejaktivnějším výrobcem véčkových mobilních telefonů, stále se zaměřovala spíše na high-end či stylový segment. Toto tabu prolomila v loňském roce modelem V300 ze střední třídy a nyní jde ještě dál. Motorola V220 je totiž první ryze low-endové véčko od tohoto amerického výrobce. A je to také poznat, především po stránce materiálu (plast) a kvality provedení (skřípání kloubu). Nicméně od telefonu za pár tisíc nelze požadovat zázraky. Motorola V220 nabízí dva displeje, přičemž vnější je jednořádkový a monochromatický, vnější pak barevný s rozlišením 128 x 128 obr. bodů a schopností zobrazit až 65 000 barev. Jeho kvalita ale není nijak zázračná a dá se říci, že ve srovnání s displeji Samsungů notně zaostává. Ovládání telefonu je poměrně snadné, méně jasná je struktura menu, ale i v té se časem naučíte pohybovat.

Svými funkcemi telefon zčásti zklamal, zčásti překvapil. Především přítomnost fotoaparátu je u takhle levného mobilu nestandardní. Naopak paměť s kapacitou něco málo nad 1 MB je i pro low-end dost malá a nejvíce je to cítit při ukládání SMS. Ty je totiž možné skladovat pouze na SIM kartě. Další špatným momentem je prediktivní vkládání textu iTAP, které prostě nemůže s klasickým T9 soupeřit a navíc používá diakritiku. Z ostatní funkční výbavy stojí za zmínku kvalitní polyfonní vyzvánění, široké možnosti personalizace, skvělý budík a samozřejmě rychlá data a Java.

Alcatel OT320

Levný mobilní telefon s monochromatickým displejem,dvojhlasým polyfonním vyzváněním a minimem funkcí je určen především nenáročným uživatelům a mobilním začátečníkům.

Alcatel OT735i

Tento mobil nepředstavuje příliš velký pokrok oproti původnímu modelu OT735 a navíc nabízí pouze herní technologii In-Fusio, kterou ale v našich zeměpisných šířkách prozatím příliš nevyužijete.

Motorola V500

Motorola V500 nenabízí sice mimo Bluetoothu a designových odlišností mnoho rozdílů v porovnání s modelem V300, ale díky kvalitnímu displeji, integrovanému fotoaparátu a dalším funkcím si své uživatele najde.

Nokia 6230

Nokia 6230 nabízí elegantní design a velké množství funkcí včetně Bluetoothu,

e-mailového klienta či SD karty. Mohla by se tedy stát hitem manažerské kategorie místo zastaralé 6310i.

Siemens C65

Pokud chcete z minima vytěžit maximum, může se pro vás stát ideálním telefonem právě Siemens C65, který za velmi nízkou cenu nabízí poměrně velké množství funkcí, IrDA port a neuvěřitelných 10 MB paměti.

Siemens CF62

První u nás prodávané véčko z dílny německého Siemensu zaujme netradičním designem a dvěma displeji. Jeho funkční výbava odpovídá střední kategorii a telefon je určen spíše mladším zákazníkům.

Siemens CX65

Tento telefon je funkční výbavou téměř shodný s modelem C65 a nabízí tedy ve své třídě vysoký nadstandard včetně prostorné vnitřní paměti. Na čem by měl ale Siemens více zapracovat, je design a kvalita provedení.

Samsung SGH-X450

Jedno z nejlevnějších véček korejského výrobce je na první pohled sympatické a i když nabízí většinou jen základní a zábavní funkce, jeho úspěch je zaručen především u uživatelů méně náročných.

Sharp TM100

Sympatický telefon netradiční konstrukce nabízí kromě velmi kvalitního displeje především funkce, které dobře prodávají služby operátorů. Tedy MMS zprávy a fotoaparát, Javu, ale i e-mailového klienta a kalendář.

Sony Ericsson K700i

Vzhledem k tomu, že od uvedení T610 již není na mobilních telefonech Sony Ericsson, co se funkcí týče, příliš co vylepšovat, nabízí K700i především inovaci v oblasti designu a kvalitnější displej a fotoaparát.

§§§§§


Kudy a kam? I

Marek Dědič;Lukáš Erben;Hynek Vácha

C04P0549;C04P0550;C04P0553

Prázdniny a hlavní turistickou sezónu již máme za sebou, večery se prodlužují, je proto ideální čas k rekapitulaci dosavadních zážitků a plánování cest dalších. My jsme se na otázku "kudy a kam?" podívali trochu z jiného úhlu jaké možnosti při plánování a během vlastního cestování nabízí elektronické pomůcky, jaké systémy a za kolik jsou na trhu a jaké zkušenosti s jejich používáním naši autoři získali.

Každý, kdo občas vyrazí někam "za humna", do neznámých a snad i vzdálených míst, se potřebuje nějak orientovat. Pokud má na cestování omezený čas nebo spěchá, potřebuje co nejkvalitnější způsob orientace. Každý, kdo má jasnou představu "kam", potřebuje obratem zjistit i "kudy" tam a posléze zpět. Někdo si vystačí s intuicí, další se všude doptá, ale většina lidí v dnešní době hledá především oporu v mapách. Mapa je skvělá věc a bezesporu patří k nejužitečnějším vynálezům všech dob, nicméně v nepřehledném terénu s málo orientačními body jsme si pravděpodobně všichni již zažili své. A nemusí to být zrovna hustý prales, stačí nějaké neznámé město s magistrátem, který šetří na značení, nebo víceúrovňová dálniční křižovatka se směrovkami na všechna jiná než ta naše cílová města.

Kvalitní mapa a kompas jsou z určitého úhlu pohledu pomůcky nejspolehlivější, z jiného úhlu ale značně omezené a někdy i škodolibě nespolupracující. Moderní navigační technika nabízí mnohá plus, především potom automatické určení aktuální polohy, vedení po plánované trase, přesnou polohu mnoha zajímavých míst a objektů a skladnější formát map v několika měřítcích. Všechny podobné systémy mohly vzniknout díky již několik desetiletí fungujícímu systému družicové navigace GPS, který navíc poslední 4 roky poskytuje své služby s vysokou přesností všem po zemském povrchu se pohybujícím přijímačům (viz rámeček Základní fakta o GPS). A protože obliba a prodej těchto zařízení roste, klesá jejich cena na stále zajímavější úroveň. Satelitní GPS navigaci tedy kromě armády dnes využívají i civilní služby, teroristé, všemožní dopravci a konečně i my, turisté, automobilisté, cyklisté, horolezci, letci, jachtaři či parašutisté.

Kapesní GPS přijímače

Nejlevnější možnost satelitní navigace představují kapesní nemapové GPS přijímače (např. Garmin Geko 101 za cca 4 200 Kč), dalo by se říci chytré kompasy. Tato zařízení neobsahují žádné elektronické mapy, ale dokáží vám sdělit přesnou polohu (cca na 10 metrů), nadmořskou výšku, určit směr a rychlost pohybu a dokáží si s různou přesností zapamatovat prošlou trasu, resp. některé její body. Většinou je možné klíčové body do přístroje vkládat i manuálně (souřadnice) a nechat se pak na ně navigovat (vzdušnou čarou). Zkušenějšímu turistovi k tomu bude stačit dobrá mapa a pravítko. Se zmenšujícími se rozměry, zvyšující se odolností, pamětí, výdrží, citlivostí či elegancí těchto zařízení pak jejich cena úměrně stoupá.

Většina o něco dražších přístrojů již umožňuje komunikaci s počítačem a obousměrný přenos klíčových bodů trasy - plánované nebo zaznamenané během pohybu (např. Garmin Geko 201 za necelých 5 tisíc). V tomto případě je plánování (nebo prohlížení) realizované cesty daleko komfortnější, odehrává se v některé z aplikací s elektronickou mapou (např. sharewarový OziExplorer) ve známém a docela přehledném prostředí běžného PC.

Určitou odnoží zařízení tohoto typu jsou i speciální "větší hodinky" pro sportovce, které zaznamenávají průběh realizované trasy pro pozdější vyhodnocení, simulují soupeře s předprogramovanými schopnostmi, měří výdej energie apod.

Vyspělé GPS navigátory

Na vyspělejších jednoúčelových GPS navigátorech již nalezneme grafický displej s vyšším rozlišením a uvnitř elektronické mapy. Tato zařízení se svými schopnostmi velmi liší, především možnostmi zobrazení, uživatelskými funkcemi a paměťovou kapacitou pro umístění map a bodů zájmu (viz popis elektronických map dále). Tyto přístroje se prodávají v pásmu od cca 8 tisíc (eTrex Legend) až po 60 tisíc korun (StreetPilot 2660 s dotykovým displejem a sadou map). Vyspělejší GPS navigátory mají vždy obslužnou aplikaci na PC, v níž můžeme plánovat a prohlížet trasy, ale hlavně zde nastavujeme jaké mapy a body zájmu se mají do přece jen omezené paměti zařízení přenést. Tyto navigátory jsou dostupné v různých velikostech, od kapesních a cyklistických až po spíše automobilové. Samostatnou kategorií jsou pak speciálně přizpůsobené a patřičně drahé přístroje pro letce a námořníky.

Protože automobilisté představují pro výrobce zařízení tohoto typu jeden z nejzajímavějších a potenciálně i největších trhů, najdeme řadu specializovaných systémů určených pro montáž do auta. Tato zařízení jsou většinou samostatná, mapy si dokáží načíst přímo z CD a ta lepší dokáží určovat polohu nejen pomocí GPS, ale také výpočtem podle rychlosti a směru pohybu auta (to se hodí zvláště v husté městské zástavbě, tunelech, podjezdech apod.). Jako příklad této kategorie můžeme uvést Garmin StreetPilot 2610 za 42 000 Kč i s mapami západní Evropy až do úrovně ulic.

Pochopitelně nejelegantnější, ale také nejdražší jsou navigační systémy nabízené samotnými výrobci (viz článek Jak pracuje navigační systém v automobilu). Do Škody Superb, Octavie a Fabie stojí originální výbava zhruba 65 tisíc Kč, navigační CD s mapami potom 4 400 Kč. Další variantou jsou speciální autorádia s navigací, například Blaupunkt DX-R 52 za 30 000 Kč (mapy od 5 do 7 tisíc) nebo nedávno uvedený TravelPilot E1 s komunikací v češtině a cenou 20 tisíc (mapy od 6 do 8 tisíc). Tato navigační autorádia mapy nezobrazují, ale "jen" nám radí, kudy k zadanému cíli a zobrazují všechny obvyklé parametry. DX verze navigátorů této značky umožňují průběžnou aktualizaci stavu silnic a provozu na základě TMC informací v rozhlasovém vysílání (v zemích, kde se toto zajišťuje, u nás zatím ne).

Flexibilní kombinace

A konečně se dostáváme k systémům, které by mohly být podle našeho názoru pro čtenáře PC WORLDu nejzajímavější. Jedná se o kombinaci počítače (přenosného či kapesního) a samostatného přijímače GPS signálu. Jak je zjevné, je to varianta nejflexibilnější a při porovnání všech dostupných vlastností zároveň i nejlevnější. Na druhou stranu je potřeba hned na začátku upozornit, že jako všude ve světě PC, i zde se mohou objevit problémy při vzájemné spolupráci zařízení a určité nedotaženosti softwaru - je zde každopádně potřeba určitá technická zručnost.

Obecnou výhodou světa PC a do určité míry i Palm OS a Pocket Windows je jeho otevřenost. Proto si můžeme při výběru elektronických map na této platformě zdaleka nejvíce vybírat a méně nároční mohou koneckonců zůstat u sharewarových programů a svépomocně připravených map, za něž kromě času a nervů nic platit nemusí. Nicméně pro seriózní použití, zvláště pro skutečně průběžnou navigaci je potřeba nějaký ten tisíc do softwaru investovat (viz přehled mapových softwarů).

Pokud mapu na notebooku nebo PDA máme, budeme potřebovat ještě zmíněný GPS přijímač. I zde se otevírá celá řada variant, přičemž nejzajímavější pravděpodobně budou přijímače komunikující přes Bluetooth. Tato zařízení velikostí zhruba poloviční počítačové myši jsou vybavena vlastními bateriemi a díky bezdrátovému připojení je lze na cestách velmi flexibilně umisťovat pod čelní sklo automobilu, na řidítka či do horní kapsy batohu (zvláště v autě je nutné přijímači zajistit "výhled na oblohu"). Jejich ceny se pohybují od 5 500 Kč výše. Kabelové moduly jsou sice až o 2 tisíce levnější, ale kromě vlastního kabelu jsme pak omezeni i typem konektoru (u notebooku sice můžeme využít univerzální USB, ale pro PDA jsou konektory velmi různorodé). Na druhou stranu, když si jsme jisti, že chceme používat výhradně PDA, stojí za úvahu elegantní GPS přijímač do CF slotu, za sumu někde mezi těmi výše uvedenými.

Zatím jsme hovořili o PDA i notebooku, ale všem je jistě jasné, že skutečně flexibilní a plně přenosné řešení bude vyžadovat počítač kapesní. Nabízených variant je ohromné množství, budeme proto vybírat podle celkové výbavy, plánovaného rozhraní GPS modulu (konektor, Bluetooth, PCMCIA) a doby provozu na baterie. Pokud máte zájem o skutečně kompaktní řešení, pak vaší pozornosti doporučujeme PDA zařízení Garmin iQue 3600 nebo Yakumo Delta 300 GPS, což jsou PDA s integrovaným GPS přijímačem.

Elektronické mapy

Ke GPS modulu sice dostaneme aplikaci, ale ta nám zobrazí maximálně polohu na zemském glóbu, přesné souřadnice, výšku, aktuální rychlost, dobu východu a západu slunce a názvy viditelných satelitů. Navigace nastává až v příslušném mapovém softwaru. Přehled těch nejrozšířenějších najdete na následujících stranách a bude vám z něj ihned jasné, že nabídka je skutečně široká. Přesto by se mapové aplikace daly rozdělit na několik základních skupin. Nejprve podle typu dat.

Stejně jako se zásadně liší možnosti práce s bitmapovým a vektorovým obrázkem, tak se liší i možnosti navigace v bitmapových a vektorových mapách. Bitmapová mapa je v podstatě obrázek mapy klasické (ve většině případů v několika měřítkách), což má výhodu povědomého vzhledu, ale nevýhodou jsou omezené možnosti přiblížení a možnost výběru zobrazení pouze některých objektů. Vektorová mapa sice může vypadat trochu nezvykle, "stroze", ale umožňuje plynulé zvětšování, výběr objektů a zpravidla i přesnější navigaci. Možnosti navigace však určuje především další výbava elektronické mapy, což by mohlo být další kritérium jejich dělení.

Úplně nejjednodušší mapa (jakou lze bez velkých problémů připravit doma) je zaměřený sken mapy klasické (obrázek s informací o souřadnicích klíčových bodů). Taková mapa stačí k tomu, aby nám software ve spolupráci s GPS vždy ukázal aktuální pozici i zatím absolvovanou trasu. Když však budeme chtít více - najít určité město, ulici, číslo, objekt, benzínku, nejkratší trasu, optimální trasu atd. - budou zapotřebí příslušné informace o souřadnicích měst, ulic, objektů, typu silnic atd. A právě rozsah těchto informací se u jednotlivých produktů značně liší.

Posledním kritériem by mohly být nabízené funkce. Ty nejlepší aplikace umožňují velmi flexibilní plánování trasy (itinerář a varianty trasy s ohledem na cenu, rychlost či vzdálenost) a následně i navigaci po ní (s průběžným zobrazením polohy ve vhodném měřítku, upozorněním na klíčové změny směru, reakce na odchylky z trasy), přechod mezi různými mapami, doplňování vlastních bodů zájmu (objektů), jejich výměnu mezi uživateli a různé statistiky.

Cena map v elektronické podobě je poměrně vysoká, nicméně z uvedeného je jasné, že se vlastně jedná i o poměrně rozsáhlý katalog; navíc u nich nehrozí prošoupání či roztrhání. Pro piráty máme navíc jednu špatnou zprávu: v PDA se mapy zpravidla aktivují pro dané zařízení a jsou proto nepřenosné.

Základní fakta o GPS

GPS (General Positioning System) je projekt americké armády vyvíjený od roku 1973 pro vojenské účely. V roce 1983 byl s určitými omezeními zpřístupněn i pro civilní použití, v květnu 2000 byla tato omezení přesnosti (zavádění umělé chyby) zrušena. Dnes je systém řízen vládou USA, která zodpovídá za jeho přesnost a údržbu. Velký rozmach v civilním užití nastává po roce 1993 a pokračuje dodnes.

Systém GPS je tvořen 24 (+3 záložními) satelity na 6 oběžných drahách (navzájem posunutých o 90o) se sklonem 55ş a s výškou 20 200 km nad zemí s obežnou dobou 11 h 58 min a řídícím centrem. Tím je zajištěno, že z jakéhokoliv místa na zemském povrchu lze v kterémkoliv okamžiku přijímat signál z alespoň 5 satelitů.

Pro výpočet polohy postačí signál tří satelitů, pokud chceme určit i výšku, potřebujeme čtyři družice. Pokud chceme určovat polohu s vysokou přesností, potřebujeme satelitů alespoň pět. Obecně platí, že čím více satelitů přístroj zachytí, tím je určení polohy a výšky přesnější a naopak - problémy proto nastávají v úzkých údolích a vyšší městské zástavbě. Vzhledem k malé energii signálu je nutná "přímá viditelnost".

Přijímač ze signálu satelitů a z jejich vzájemné polohy dokáže velmi přesně spočítat aktuální polohu a výšku. Kvalitnější komerční GPS přijímače dosahují přesnosti na několik metrů, vojenské pracují až s centimetrovou přesností.


Kudy a kam? II

Hlavní mapové softwary

(uvedeny jsou jen vybrané mapy s orientačními cenami včetně DPH):

GPS Pilot

Vyspělý mapový a navigační software určený pro platformu Palm OS pracuje s různými druhy rastrových podkladů, plně využívá vysoké rozlišení displeje. Umožňuje práci s více mapami různých měřítek a velmi snadné přepínání. Ve spolupráci s GPS centruje mapu, ukazuje aktuální polohu a vybrané body zájmu.

Aeromapa ČR (1 : 400 000):390 Kč

Autoatlas (1 : 100 000) :990 Kč

Cykloatlas (1: 100 000):1 290 Kč

Plán Prahy:790 Kč

http://www.GPSPilot.com, http://ww.pdamapy.cz

MapSource

Tento mapový systém je určen pro navigační přístroje Garmini, jeho možnosti do jisté míry určuje používaný typ zařízení. Nabízí se k němu velké množství různých map, software pro přípravu trasy na PC a přenos do zařízení je v ceně.

Uliční síť, města a turistické mapy Evropy, USA, Austrálie, Kanady:

od 4 do 14 000 Kč

Topografická mapa ČR (1 : 50 000):3 900 Kč

Autoatlas ČR (1 : 150 000 a 10 000): 2 700 a 4 900 Kč

http://www.garmin.com

GeoBáze

Z pochopitelných důvodů pochází velká část u nás používaných českých mapových podkladů od Geodézie ČS. Kromě toho, že prodává rastrová a vektorová data velkým zákazníkům, nabízí různé sady mapových dat i pod vlastní značkou GeoBáze s prohlížečem pro Windows (jednodušší Standard zdarma, Professional za 7 500 Kč), který spolupracuje s GPS a exportuje data do různých formátů. K jakémukoliv CD-ROM Edice GeoBázer je možné zakoupit modul pro vyhledávání a optimalizaci tras Komplet (3 900 Kč) se silnicemi 1. až 3. třídy.

Česká republika (1 : 100 000): 1 990 Kč

Mapa kraje (1 : 100 000, města 1 : 10 000): 990 Kč

Praha (databáze adresních bodů): 8 000 Kč

http://www.geodezie.cz

MF Navigátor

Tento software pro PC-Windows či Unix pracuje s vektorovými mapami a zajišťuje standardní plánování a navigaci včetně hlasového výstupu (v ceně mapy). Dodávají se k němu mapové podklady s databází objektů pro většinu zemí západní Evropy a ČR.

Jeden evropský stát:1 790 Kč

Většina států záp. Evropy + ČR:2 500 Kč

http://www.gpsweb.cz

OziExplorer

Aplikace se dodává ve verzi pro Windows i PDA (cena 990 Kč) a pracuje se zaměřenými i nezaměřenými rastrovými mapami. Pro PC je k dispozici rovněž sharewarová verze. Dovoluje kalibraci vlastní (naskenované) mapy a export připravených tras do různých formátů, komunikuje s řadou GPS přístrojů.

Aeromapa ČR (1 : 400 000):390 Kč

Autoatlas (1 : 100 000) :990 Kč

Cykloatlas (1: 100 000):1 290 Kč

Plán Prahy:790 Kč

http://www.oziexplorer.com, http://www.pdamapy.cz

Pocket KIM

Nejpodrobnější vektorová mapa silniční sítě ČR a SR umožňuje vyhledávání ulic až ve 140 městech, vyhledávání obcí, umožňuje plánování nejkratší nebo nejvýhodnější trasy (aplikace v ceně mapy). Připravené trasy lze ukládat ve formě itineráře. Navigační funkce zahrnují zvukové upozornění na blížící se odbočku, automatickou změnu měřítka a signalizaci odklonu od trasy. K programu je možné doplnit aplikaci vytvářející knihu jízd (2 400 Kč).

Mapa ČR s plánem Prahy:1 790 Kč

Mapa ČR s plány 72 měst:3 930 Kč

Mapa ČR s plány 140 měst:5 830 Kč

http://www.pocketkim.cz

Route 66

Tato multiplatformní aplikace je k dostání pro PC i Pocket Windows, Mac OS X a telefony Series 60. Protože pracuje s vektorovými mapami nabízí standardní funkce plánování a průběžné navigace. Umožňuje neomezené doplňování vlastních bodů zájmu a flexibilní nastavení způsobu zobrazení. Pro Německo, Velkou Británii a Nizozemí jsou na internetu dostupné aktuální dopravní informace (bezplatně). Mapa ČR pokrývá Prahu, Brno, Ostravu, Plzeň a Karlovy Vary v rozlišení ulic, 10 měst orientačně, dálnice, hlavní tahy - zbytek ČR je prázdný.

ROUTE 66 Europe 2004 pro PDA:9 500 Kč

ROUTE 66 Europe 2005 pro PC:3 900 Kč

http://www.euroatlas.cz

Smart Maps

SmartMaps je obchodní značka firmy PLANstudio pro elektronické mapy vyráběné ve spolupráci s německou společností. Plně lokalizovaný software (dodávaný k mapám zdarma) je určen pro všechna novější, barevná zařízení s Palm OS, Pocket PC a nově i Symbian OS. Smart Maps obsahuje rastrové mapy v několika měřítkách (maximum je 5 úrovní). Rejstřík sídel a turistických zajímavostí je možné prostřednictvím webu výrobce průběžně rozšiřovat. Není zde možná interaktivní navigace.

Aeromapa ČR (1 : 400 000):490 Kč

Autoatlas ČR (1 : 100 000) :1 190 Kč

Cykloatlas ČR (1 : 100 00):1 390 Kč

Praha a okolí (1 : 15 000) :990 Kč

Brno (1 : 10 000)4:90 Kč

http://www.pdamapy.cz

TomTom CityMaps

Mapy měst západní Evropy určené pro Pocket PC i Palm OS. Celý komplet obsahuje zhruba 100 000 vektorových plánů měst západní Evropy s možností vyhledávání ulic a plánování tras z ulice do ulice. Je zde několik možností plánování tras, kromě standardních dvou (nejkratší a provozně výhodná) dokáže připravit i trasy pro pěší. Systém zajišťuje průběžnou navigaci a reaguje promptně i na neplánované vychýlení z trasy.

Města západní Evropy:1 780 Kč

http://www.tomtom.com, http://www.sunnysoft.cz

TomTom Navigátor 3

Mapy a navigační aplikace pro Pocket PC i Palm OS (dodávaná s regionálními mapami) umožňuje 3D zobrazení okolí, hlasovou navigaci v několika evropských jazycích (v češtině zatím ne), rychlou automatickou změnu trasy při odklonu, propojení s adresářem Pocket Outlook při plánování cest a další. K dispozici jsou podrobné vektorové mapy všech zemí západní Evropy s ohromnými databázemi bodů zájmu a mapa hlavních silničních tahů pro plánování průjezdů napříč celou Evropou, včetně České republiky.

Aplikace, mapy Německa, Rakouska, Švýcarska a hlavních tahů: 5 580 Kč

Podrobné mapy 15 zemí západní Evropy:5 940 Kč

http://www.tomtom.com, http://www.sunnysoft.cz

Touartech QuoVadis

Navigační a plánovací software pro Windows je určen především pro použití v kombinaci s GPS přijímači Garmin, Lowrance, Eagle, MLR a Magellan. Light verze (3930 Kč) pracuje s rastrovými mapami se zaměřenými rastrovými mapami i obyčejnými obrázky, Full verze (6270 Kč) navíc i s mapami vektorovými. Software má bohatou funkční výbavu, včetně 3D modelování povrchu.

Turistické mapy KČT 1 : 50 000: kus 100 Kč

Topografická mapa celé ČR 1 : 50 000 : 3 340 Kč

Autoatlas ČR 1 : 200 000 : 1 240 Kč

Mapa Prahy: 964 Kč

http://www.navigacegps.cz

Shareware

Pro komunikaci s jednoúčelovými GPS přístroji je k dispozici řada sharewaru, trialwaru a freewaru. Většina z nich umí přenášet body trasy do PC a zpět, případně je vykreslit na mapě. Zájemcům doporučujeme návštěvu kvalitně zpracované stránky gps.slansko.cz/programy.html (některé ze zde uvedených aplikací najdete i na našem CD).

S Tomem na cestách

Marek Dědič

Jednou z důkladně testovaných sad byl i navigační balíček od společnosti Sunnysoft, totiž mapový software TomTom Navigator, PDA Asus A620BT, Bluetooth GPS přijímač BT-308 a držák pro uchycení PDA na čelní sklo auta. Projeli jsme s touto sadou velký kus Evropy a zde jsou praktické zkušenosti.

Instalace map na PDA probíhá obvyklým způsobem prostřednictvím PC a synchronizace, vzhledem k rozměrům mapových podkladů bylo soubory potřeba umístit na 256a 512MB SD paměťovou kartu - vektorové mapy TomTom s kompletními databázemi mají následující velikosti: hlavní evropské silnice 85 MB, Německo 230 MB, Rakousko 45 MB, Švýcarsko 25 MB, Francie 235 MB a Itálie 190 MB. TomTom Navigátor se ihned po zapnutí ptá po GPS přijímači, s nímž se po aktivaci Bluetooth komunikace bez problémů domluvil. Nicméně na určení polohy si po prvním zapnutí GPSky (nebo po delší době či na jiném místě) musíme chvilku počkat, typicky kolem dvou minut, v podmínkách s horším příjmem i déle. Po přerušení signálu nebo dočasném vypnutí se GPS zorientuje daleko rychleji.

Samotný GPS přijímač GPS BT-308 je zařízení velmi kompaktní, na jeho povrchu najdeme pouze vypínač, konektor pro napájení, externí anténu a tři kontrolky stavu baterií, GPS signálu a bezdrátové komunikace. Po nabití zabudovaných akumulátorů vydržela GPSka pracovat zhruba 8 hodin, což většinou stačilo k celodenní navigaci. Když jsme realizovali delší přejezdy, přišel ke slovu napájecí kabel s rozdvojkou, umožňující současné napájení GPS i PDA. Přijímač strávil většinu času na konci palubní desky pod předním sklem a až na několik obecně náročných situací ve vyšší městské zástavbě a v horských údolích pracoval naprosto bez problémů.

Flexibilní držák jsme umístili tak, aby bylo PDA co nejblíže volantu a jeho sledování a ovládání tak při řízení rušilo co nejméně. Tato poloha je vhodná i vzhledem k poměrně malé hlasitosti zvukového výstupu - navigační pokyny jsou pak dobře slyšet i při zapnutém rádiu. Displej je samozřejmě nejlépe čitelný s podsvícením, takže jsme po většinu času využívali napájení ze zásuvky v přístrojové desce.

Možnosti navigačního systému však určuje především mapová aplikace. Vzhledem k tomu, že jsme měli možnost porovnat řadu programů, je možné směle označit TomTom Navigator za jeden z nejlepších (žel i jeden z nejdražších). Kromě základních funkcí zobrazení aktuální pozice a možné trasy nabízí velmi flexibilní plánování a hlavně výbornou navigaci v reálném čase. Jedinečný přehled o nejbližší budoucnosti zajišťuje 3D pohled - plán silnic a jejich okolí je vykreslován v perspektivě podle aktuálního směru jízdy - přirozeně se tak spojuje s tím, co vidíme z auta před sebou. Náhled dále mění měřítko zobrazení podle situace (složitější mapu přiblíží), ukazuje vzdálenost a podobu nejbližší křižovatky a když se jí blížíme, tak nám potřebný úkon s předstihem a potom přímo na místě nadiktuje (lze nastavit ženský či mužský hlas, řadu evropských jazyků, češtinu zatím ne).

Když chceme přejet nejkratší nebo nejrychlejší cestou z jednoho místa na druhé, stačí označit cíl a požádat o navigaci. Pokud se nám bude jednat o složitější výlet - třeba dovolenou s návštěvou historického centra několika měst, vybraných pláží a kulturních stánků - potom si z požadovaných zastávek sestavíme itinerář. Jednotlivé body můžeme zadávat kliknutím na místo v mapě nebo je hledat podle adresy či prostřednictvím rejstříku v přehledech tzv. bodů zájmu (POI, Point of Interest), kde v závislosti na výbavě mapy najdeme například turistické zajímavosti, benzínky, kempy či parkoviště (TomTom má cca 50 kategorií). V námi testovaných mapách byly databáze POI velmi podrobné pro Itálii, ve Francii byly některé oblasti pokryté důkladně, jiné spíše sporadicky (v Nice např. pozor, je zde chybně zanesena poloha Matissova muzea), každopádně vždy zde byly tisíce těch důležitějších objektů. Další je možné doplnit z bezplatných databází na internetu (např. restaurace či stabilní radary v Anglii).

Díky navigačnímu systému jsme během dovolené viděli zaručeně víc zajímavých míst, než bychom mohli spatřit bez něj. Každé ráno jsme si v mapě s rozlišením až na čísla domů vybrali podle prospektů nebo podle citu zajímavé partie měst, vyhlídky a plánované zastávky, a pak již jen s údivem sledovali, jak rychle se dá historickými centry plnými jednosměrných ulic projíždět. Občas nám to připomínalo scény z Matrixu - jedeme po promenádě podél zdánlivě souvislé stěny honosných domů, když klidný hlas praví: "po 100 metrech zahni doprava". Stále si říkáme, že to bude nějaká chyba, když opět zazní důrazně "zahni teď". A skutečně, najednou je tu ulička, sotva na jedno auto, ale průjezdná. Za 5 minut jsme z hustého centra zpět na dálnici. Podobně představuje podrobná mapa výhodu ve složitějším terénu, vidíme například tvar blížících se serpentin (jízdu na doraz bychom však nedoporučovali, protože mapy přece jen nejsou 100% přesné) nebo vhodný pruh na dálničních křižovatkách.

TomTom Navigátor se zručně vypořádá i s odchylkami z trasy. Když na složitějších křižovatkách špatně odbočíme, musíme jet po objížďce nebo si úmyslně zajedeme na nějaké neplánované zajímavé místo, průběžně upravuje trasu tak, abychom se co nejkratší cestou dostali k dalšímu bodu našeho itineráře. Rovněž průběžný odhad doby dojezdu se ukázal být až neuvěřitelně přesný.

Zatím jsme hovořili především o přednostech, nicméně jsou zde i určité zádrhele. Jak již bylo řečeno, příjem ze satelitů může být v husté a vysoké městské zástavbě natolik rušen, že se PDA "nechytá" a my musíme okamžitě začít improvizovat. Určité problémy jsme měli rovněž při přepínání mezi mapami - někdy se naplánovaná trasa na schematické mapě Evropy zachovala, někdy itinerář zmizel. A poslední obvyklejší problém představovalo obnovení komunikace po vypnutí jednoho či obou přístrojů. Navíc se bez aktivní GPS v dosahu nedá s Navigátorem chvíli téměř pracovat, protože ji neustále hledá a opakovaně se ptá, jaké zařízení použít - nepomáhá ani Cancel. Někdy byl dokonce v takové situaci nutný i Reset.

Jak bylo v úvodu řečeno, je toto kombinované řešení vhodné pro technicky alespoň trochu zručné a zkušené uživatele (tj. pro všechny čtenáře PC WORLDu, ale asi ne pro jejich tchýně). Když vše funguje jak má, je to úžasné a člověk si vystačí s jednou rukou - ovládání se odehrává prostřednictvím tlačítek PDA a velkých ikon na dotykové obrazovce. Oproti originální navigaci do auta je vše zajisté složitější, ale lze jej použít kdekoliv (při pěším výletu, na kole), lze použít libovolné mapy a pokud PDA využíváme i jinak, pak jsou náklady na pořízení samotné navigace výrazně nižší.

Software TomTom Navigator 3 pro PPC a pro PalmOS se dodává v kombinaci s mapou hlavních evropských silnic a jednou z následujících map: Benelux, Francie, Německo + Rakousko + + Švýcarsko, Velká Británie, Itálie, Španělsko + Portugalsko, Norsko + Švédsko + Dánsko + Finsko. Za výhodnou cenu je nabízen rovněž komplet celé západní Evropy na osmi CD. Škoda, že ČR je zatím pouze v podobě hlavních silničních tahů - v EU již jsme, tak snad časem - určitě to bude stát za to.


Kudy a kam? III

SmartMaps prakticky

Hynek Vácha

Dnes již není nutné spoléhat pouze na jednoúčelová GPS zařízení, která na relativně malém displeji nemohou poskytnout velký komfort, ale s výhodou lze využít kvalitních displejů PDA. Během testování jsme projeli mnoho nejrůznějších koutů republiky, kde jsme zkoušeli přesnost mapových podkladů a spolupráci PDA s GPS modulem.

Pro většinu uživatelů je důležitou informací, že pro provoz více map nebude paměť PDA postačovat a je tak nutné investovat i do paměťové karty. Mapy, které jsme měli k dispozici  SmartMaps - lze pak snadno nainstalovat i na samotnou kartu (což při využití rychlé čtečky karet instalaci značně urychlí, mapa Prahy potřebuje 25 MB a Autoatlas 47 MB). Vlastní provozování map na libovolném PDA je velice intuitivní, takže se nemusíte obávat problémů s orientací v okamžicích, kdy je potřeba se rychle rozhodnout, kterým směrem se vydat.

Všechny základní funkce map splnily naše očekávání. Kvalitní zpracování vlastních mapových podkladů, jejich plynulý posun i snadné vyhledávání totiž bezesporu patří k parametrům, na nichž do značné míry závisí použitelnost aplikace. Zoom je zde k dispozici jednak v předem definovaných stupních, jednak je možné měnit zvětšení plynule přesně podle přání. Při plynulém zoomování však dochází pouze ke změnám rozlišení, nikoli měřítka map, což v extrémních případech zvětšení může způsobit i nečitelnost některých zobrazovaných údajů. Posun mapových podkladů je plynulý až na případy velkého obsazení paměti PDA - v takovém případě si na překreslení musíme počkat.

Zásadním rozdílem oproti klasickým papírovým mapám je pak vyhledávání. Zde není potřebné listovat rejstříkem a poté se vracet na patřičnou stranu, na níž je pak informace nutné dohledat. Stačí v menu Objekty zvolit položku Hledat a po zadání prvních písmen pak ze seznamu vybrat požadované místo, které se nám poté zobrazí. K dispozici je i funkce nastavení výchozího, respektive cílového bodu cesty, které nám mohou dále usnadnit navigaci. Samozřejmostí je i možnost měření vzdálenosti.

Pokud chceme využívat mapy v kombinaci s navigací, je pro nás velice důležité menu Možnosti, v němž najdeme položky umožňující nastavení a vypnutí či zapnutí GPS. Nastavení komunikace mezi GPS a softwarem v PDA je otázkou několika málo úkonů. Je potřeba nastavit komunikační port (v naprosté většině případů COM1) a rychlost komunikace. V mapách s názvem Cykloatlas ČR pak navíc (k autoatlasu ČR) získáte ještě vyznačených přibližně 20 000 km cyklotras.

Při našem testování fungovaly mapy ve spolupráci se zapůjčenými GPS přístroji spolehlivě a k naší plné spokojenosti. Funkci GPS modulů jsme navíc vyzkoušeli i ve spolupráci s notebookem a Geobází. I v tomto případě jsme nenarazili na žádný problém ve spolupráci. Elektronické mapy, podporované navíc systémy GPS, jsou opravdovým pomocníkem na cestách do končin, kde se sami nevyznáme.

TomTom CityMaps Europe 2003

Lukáš Erben

První, o čem bychom se měli zmínit, je poněkud nepřesný název softwaru ze slavné řady TomTom - přesnější by totiž bylo CityMaps Western Europe 2003, neboť mapu naší stověžaté matičky Prahy, roztomilého Brna či slunného Znojma byste zde hledali marně, o dalších zemích bývalého východního bloku nemluvě. City Maps Europe 2003 k nám dorazil jako doplněk GPS přijímače Pretec, balík map je ale v prodeji i samostatně.

Nejfantastičtější a nejúctyhodnější je na balíku map evropských měst bezpochyby jeho rozsah - naleznete zde detailní městské plány stovek metropolí i menších měst západní Evropy, pochopitelně s kompletní uliční sítí. U metropolí jako Londýn nechybí ani předměstské oblasti či území "Greater London Area". Bohužel jednotlivé mapy se instalují jako samostatné balíky - v případě zmíněného Londýna si tak můžete nainstalovat buď mapu centra, mapu celého města (v níž je obsažen i střed) a mapu vzdálených předměstí. A tady je skryt hlavní nedostatek programu: mapy instalujete ze zcela nepřehledného abecedního seznamu pro danou zemi, ve kterém lze navíc vyhledávat pouze podle prvního písmene. Výběr mapových celků by byl jistě mnohem pohodlnější a přehlednější v grafickém zobrazení, kde by bylo snadné označit mapy pro následující instalaci do PDA.

Samotné mapy jsou poměrně malé (kompletní mapa Londýna zabrala zhruba 8 MB), možnosti jejich využití jsou ovšem značně omezené: vyhledávat můžete pouze ulice, nikoliv zastávky hromadné dopravy či důležité orientační body a budovy. Názvy ulic se navíc zobrazují pouze při velmi detailním přiblížení, přestože by podle nás obrazovka PDA zvládla i drobnější písmo. Spíše než o špičkové mapy měst se tak jedná o soubor map pro rychlou orientaci a navigaci ve městě. Ostatně právě plánování tras a jejich spojení s navigací GPS je tím nejlepším, co balík CityMaps nabízí.

Pocket KiM: CZ Pro (140 měst)

Lukáš Erben

Pocket KiM (spolu s verzí Palm KiM pro přístroje Palm) patří rovněž mezi slavné mapové balíky. Nová mapa pokrývající území Česka je jednou z nejlepších, které jsme na PDA doposud viděli. Obsahuje kombinaci kvalitní silniční mapy a 140 plánů měst se schopností plánování cest a podporou GPS trackingu (trasy bohužel není možné přepočítávat dynamicky). Pocket KiM se instaluje jako jediná aplikace a přes poměrně velké území a množství detailů, které mapa pokrývá, zabírá v paměti PDA necelých 20 MB. To pochopitělně znamená, že v mapách nenajdete barevné zobrazení, jež by vypovídalo o detailech jako zalesnění či nadmořská výška - takové mapy obvykle zabírají desítky MB a vyžadují instalaci na paměťovou kartu. Instalace obsahovala poměrně zásadní zádrhel. Pocket KiM je totiž nutné registrovat po telefonu - při instalaci vám program vygeneruje kód, který je třeba sdělit na telefonním čísle uvedeném na obalu CD, kde vám obratem sdělí kód aktivační (instalaci je tak teoreticky možné provést pouze jednou, respektive na jediné PDA). Pokud se vám náhodou (tak jako nám) stane, že instalujete program o víkendu, máte jednoduše smůlu. Telefon patrně nikdo nezvedne a vám nezbude, než počkat na pracovní den. Osobně to považuji za klasickou ukázku trestání uživatele za to, že si zakoupil program legálně. Pirát si totiž potřebný kód prostě ukradne (respektive vygeneruje) a instalace je tak pro něj mnohem snazší a rychlejší.

Mapa Česka se jako jeden celek nejen instaluje, ale též používá - chcete-li zobrazit uliční síť některého z obsažených měst, stačí nastavit dostatečně podrobné zobrazení. Ulice lze pochopitelně vyhledávat v seznamech a zadávat jako počáteční či konečné body navigace - bohužel možnost vyhledávat a využívat jako navigační bod důležitá místa (budovy) opět chybí. Pocket KiM nabízí vedle standardního plánování cesty a sledování pozice pomocí GPS také záznam trasy a vzdálenosti, kterou jste projeli, a některé další drobnosti, jako je možnost zvolit, zda se mapa zobrazuje se severem pevně v horní části obrazovky či zda se zobrazení natáčí podle směru jízdy (to je jednodušší pro orientaci při odbočování). Velmi užitečné jsou doplňkové informace zobrazené v mapě - například aktuální cestovní rychlost podle měření GPS.

Mapy 140 městských uličních sítí Česka jsou pochopitelně největší výhodou. Kvantita ale (tak trochu tradičně) odsunuje do pozadí kvalitu - množství detailů, důležitých míst a informací o nich je ve srovnání se samostatnými mapami měst (pro stolní PC) přece jen o poznání nižší. Na druhou stranu ale uliční sítě větších a středně velkých měst pro orientaci a navigaci plně dostačují a svůj úkol tak plní více než dobře. Právě kombinace silniční mapy (autoatlasu) s plány měst v jediném produktu dělá z Pocket Kim CZ Pro "140 měst" jeden z nejlepších mapových balíků pro PDA na našem trhu. V prodeji je navíc i dražší varianta, obsahující jak Českou (112 měst), tak Slovenskou republiku (8 měst).

Jak pracuje navigační systém v automobilu

Hynek Vácha

V současné době existuje více výrobců několika navigačních systémů. Přestože má každý svá specifika, jejich princip je podobný. Například v automobilech Škoda je použit systém Bosch Blaupunkt, který využívají mimo jiné i ostatní značky koncernu Volkswagen.

Navigace nejen usnadňuje orientaci řidiče a nahrazuje tak klasický autoatlas, ale i výrazně přispívá k vyšší bezpečnosti jízdy. Usnadňuje řízení v neznámém prostředí, včas upozorňuje řidiče na změny směru nebo na správné zařazení do jízdního pruhu. Ale navigační systém dokáže více než dovést řidiče z místa A do místa B. Usnadní průjezd městem, umí nalézt důležité body jako například čerpací stanice nebo nemocnice, dokáže nasměrovat automobil k vybranému hotelu.

"Navigaci" lze pořídit s barevnou obrazovkou (u vozů Škoda o úhlopříčce 12,5 cm) s možností zobrazovat mapu i navigační ukazatele, nebo jen o velikosti autorádia. Toto malé provedení neumožňuje zobrazení mapy, ale jeho výhodou je možnost dodatečné montáže i do většiny vozů, kde s navigací počítáno nebylo. Takový přístroj nabízí například Blaupunkt za 30 000 Kč.

Téměř všechny navigační systémy využívají systém GPS (globální polohový systém), který umožňuje přesnou navigaci neomezenému počtu uživatelů kdykoliv a kdekoliv na světě. Systém GPS pracuje na principu triangulace - určení polohy bodu v rovině pomocí polohy tří dalších bodů a jejich vzdálenosti od bodu, jehož poloha se určuje. Rozmístění družic a rozvržení jejich drah zaručuje z libovolného místa na Zemi viditelnost alespoň čtyř družic současně. Družice jsou vybaveny přijímačem, vysílačem, atomovými hodinami a dalšími přístroji. Každá z nich vysílá signál, obsahující mimo jiné informace o poloze, přibližné poloze ostatních družic a časové údaje. Signál přijímá navigační systém v automobilu pomocí přijímače GPS, který informace zpracovává a na jejich základě určuje okamžitou polohu vozu.

Samotné zaměřování pomocí GPS trvá přibližně jednu sekundu a probíhá opakovaně po celou dobu, kdy je navigační systém v chodu. Pro přesné určení polohy automobilu využívá navigační zařízení také signály ze snímačů ABS (protiblokovací systém brzd) a speciálního senzoru otáčení vozidla. Tyto údaje jsou nezbytné k určení polohy automobilu v okamžiku nedostupnosti signálu z družic, například při průjezdu tunelem. Signály ze snímačů ABS slouží také k určení rychlosti jízdy a ujeté vzdálenosti.

Součástí navigačního zařízení je také audio systém. Některé navigační systémy umožňují využít jednu CD mechaniku k přehrávaní hudebních CD nebo navigačního CD-ROM s digitální mapou, jiné systémy jsou uzpůsobeny pouze pro navigační CD-ROM a k přehrávání hudebních CD je třeba připojit měnič CD disků.

Práce s "navigací" je jednoduchá. Stačí zadat cíl cesty, například adresu nebo významný bod (hotel, čerpací stanici apod.) či pouze souřadnice. Důležité nebo často užívané cíle je možné uložit do paměti, a tak urychlit jejich opětovné vyhledávání. Po zadání cíle systém sám navrhne trasu a zobrazí ji na displeji. Předem lze zvolit vyhledání nejkratší nebo nejrychlejší cesty.

Při volbě nejrychlejší trasy systém zohledňuje třídy silnic podle naprogramovaných průměrných rychlostí a na základě toho zvolí nejrychlejší cestu. Při nastavení nejkratší trasy vybírá podle vzdálenosti cíle v km, které je nutno k jeho dosažení ujet. Navigační zařízení umožňuje také vyloučit silnice s povinností platit mýtné nebo trajekty. Naprogramovanou trasu lze během cesty kdykoli změnit a vyhnout se tak například dopravní zácpě nebo jiné překážce, která by prodloužila jízdu.

Při jízdě je řidič naváděn hlasově a graficky pomocí symbolů na displeji "navigace". Displej může zobrazovat mapu ve zvoleném měřítku s vyznačením polohy vozidla a navržené trasy. Navigační systémy mohou s řidičem kromě grafických symbolů komunikovat několika jazyky, například "navigace" používaná ve vozech Škoda umožňuje volbu z osmi jazyků. Čeština však mezi nimi není, ale v současné době se na vývoji české verze již pracuje. Poslední informaci lze stisknutím příslušného tlačítka kdykoliv zopakovat. Sjede-li řidič z navržené trasy, je automaticky vygenerována nová, která jej navede buď zpět na původní cestu, nebo přímo k cíli po nové trase.

Většímu rozmachu navigačních systémů v ČR brání v současné době vysoká cena a fakt, že existuje digitální mapa pouze pro systém Bosch Blaupunkt. Výhod plně integrované navigace tak mohou na českém území využívat pouze řidiči vlastnící vůz vybavený přístrojem tohoto systému. Digitální mapy zemí západní Evropy jsou však dostupné i pro další zařízení, což může usnadnit cestu do zahraničí i českým řidičům.

Děkujeme za spolupráci společnosti AH Mobile.

Vozový park pod kontrolou

Hynek Vácha

Široké rozšíření sítí GSM, zlevnění zařízení GPS a jejich možnosti přímo lákají ke vzniku systému založených na spolupráci těchto technologií. Mezi takové produkty patří i systém Navion, jehož duchovním otcem je společnost Navicom. Využívá kombinace obou systémů, což umožnilo vznik nové služby. Ta je vhodná především pro firmy s rozsáhlým vozovým parkem, které potřebují mít neustálý přehled o tom, kde se který vůz zrovna nachází. Část založená na GSM síti umožní přenášet textové či hlasové zprávy mezi vozem a dispečinkem a při využití dalšího zařízení (notebooku nebo PDA) je možný i přístup na internet. GPS systém pak doplňuje možnost sledování okamžité polohy (jak ve voze, tak i v centrále) a rychlosti pohybu sledovaného objektu. Takový systém samozřejmě nijak zvlášť neocení malá firma, která má jeden vůz pana ředitele, ale v okamžiku, kdy budete chtít kontrolovat provoz více automobilů, stane se vaším velice šikovným pomocníkem. Místo aby se řidiči museli pravidelně hlásit, získáte okamžitě perfektní přehled o tom, kde se kdo nachází i kam míří. Máte-li ve firmě někoho, kdo se s autem rád "zašívá", zkomplikujete mu takto značně život. Snadno zjistíte, zda si někdo zbytečně neprodlužuje trasu, zda dodržuje předepsané přestávky nebo je naopak přetahuje, i to, zda respektuje dopravní předpisy. Systém GPS totiž umožňuje s velkou přesností měřit rychlost jízdy, takže budete mít k dispozici vše potřebné pro efektivní řízení celé firmy. Jediný, kdo z tohoto systému nebude mít velkou radost, mohou být zaměstnanci, kteří tak budou neustále pod kontrolou. K dispozici je několik modulů, jejichž funkce se mění podle požadavků zákazníka. Řada začíná pasivními moduly, které pouze zaznamenávají pohyb vozu, tankování pohonných hmot a podobné úkony - jsou tedy schopny vést knihu jízd. Další varianty již umožňují i komunikaci mezi dispečinkem a sledovaným vozem a liší se stupněm integrovaných funkcí. Ty nejdokonalejší dokonce umožní na dálku optimalizovat trasu, kterou se má řidič vydat.

Pretec Compact GPS LP

Lukáš Erben

GPS přijímače určené pro přístroje PDA lze v podstatě rozdělit do tří kategorií: na přístroje určené pro připojení pomocí datového kabelu (ať už přímo či standardním sériovým spojením pomocí null-modem propojky), přístroje určené pro rozšiřující sloty - tedy v drtivé většině pro Compact Flash, nově ale též pro SD resp. SDIO rozhraní, a konečně na ty používající bezdrátovou technologii Bluetooth. GPS periferie značky Pretec spadá pochopitelně do druhé kategorie a díky provedení Compact Flash je určena výhradně pro přístroje Pocket PC s příslušným rozšiřujícím slotem.

V balení naleznete jednak samotný osmikanálový CF přijímač s integrovanou GPS anténou, dále externí anténu se zhruba dvoumetrovým kabelem a softwarovou výbavu, která se skládá z ovladačů a plné verze TomTom CityMaps Europe 2003. Samotná instalace a provoz GPS přijímače je vcelku jednoduchou záležitostí - stačí jej vsunout do slotu CF, nainstalovat z hostitelského PC ovladače a poté v programech (ať už je to GPS monitor nebo mapový software s podporou GPS) nastavit správný port (parametry příjmu lze obvykle ponechat v základním nastavení). V našem případě se zařízení připojilo k virtuálnímu COM portu číslo 4 - nastavili jsme jej metodou pokus-omyl, pomocí monitorovacího softwaru to lze provést poměrně rychle. Externí GPS anténu jsme během testu vůbec nepoužili - při umístění přístroje nad palubní deskou byl v obou našich testovacích vozech (VW Golf a Toyota MR2) příjem satelitního signálu dostatečný (pro fixaci pozice jsou obvykle potřeba čtyři satelity, pro průběžné zaměřování pak alespoň tři).

Hlavní výhodou GPS přijímače Pretec je kompaktnost a napájení z PDA. To umožňuje jeho nasazení nejen pro navigaci v autě, ale kupříkladu i při jízdě na kole či motorce. Spotřeba přijímače je (ve srovnání s podsvíceným displejem PDA) vcelku zanedbatelná a výdrž se tak příliš nesníží. Časově náročná je pouze první "inicializační" fixace pozice, pokud PDA vypnete a poté opět zapnete, navigace se "zorientuje" během deseti až dvaceti vteřin. CF provedení ale zároveň představuje největší omezení tohoto přístroje - lze jej tak použít pouze v některých Pocket PC s tímto rozhraním. Vzhledem k tomu, že moderní kompaktní PDA se již obvykle vyrábějí pouze se slotem SD, je budoucnost CF přijímačů značně nejistá - naopak stále populárnější budou verze pro SDIO či bezdrátové GPS moduly s Bluetooth rozhraním. Na druhou stranu je ale třeba zdůraznit, že v balení dostanete i kvalitní mapový software s mapami měst západní Evropy.

§§§§§

$$$$$


Software


Hardwarové nářadí ze softwarové dílny [II]

Richard Coppola, Annette Kniffler, Thomas Rau, Jaromír Luhan

C04P0584

V minulém čísle jsme začali rozsáhlý přehled programů sloužících k testování hardwarových komponent počítače. Dnes v něm budeme pokračovat. Najdete zde např. hardwarové náčiní pro grafické karty, další testery systému i testovací programy. Opět jsme se především zaměřili na nástroje zdarma (i když ne vždy se to podařilo) a prakticky všechny najdete na našem CD.

Analýza chyb

K čemu slouží: Jestli Windows nechtějí z ničeho nic startovat nebo dochází k chybám při kopírování souborů, může být na vině problém s pevným diskem. S programem Drive Fitness Test zařízení přezkoušíte a snadno se tak ujistíte, jestli je skutečně vadné. Program navíc ukáže slušný přehled technických parametrů pevného disku.

Přestože program vzešel ze spolupráce firem Hitachi a IBM, funguje i s modely jiných výrobců. Disk může být připojen přes SCSI, paralelní i sériové ATA rozhraní.

Jak s ním pracovat: Při instalaci vytvoří program bootovací disketu. Abyste ji mohli použít, je potřeba povolit bootování z diskety v BIOSu (informace najdete nejlépe v dokumentaci k základní desce), protože to bývá u novějších počítačů implicitně vypnuto.

Po startu programu je potřeba nejprve vybrat, zda chcete testovat SCSI a ATA disky, nebo jenom ATA disky. Drive Fitness Test vám následně ukáže, která zařízení rozpoznal, a vy si vyberete, které z nich chcete otestovat. Program je z důvodů minimalizace velikosti vybaven pouze dosovým rozhraním, v němž se pohybujete pomocí kurzorových kláves a tabelátoru, případně klávesovými kombinacemi <Alt>+ zvýrazněné písmeno menu nebo tlačítka. Program nabízí tři různě intenzívní testy: Quick-Test (spouští se pomocí <Alt>+<Q>), který trvá asi dvě minuty. Pokud chcete otestovat celou datovou oblast disku, spusťte asi třicetiminutový Advanced-Test (<Alt>+<A>). Nejintenzivnější test se jmenuje Exerciser-Test a spouští se pomocí <Alt>+<E>. U něj máte možnost zadat, kolikrát bude zopakován. Během testů se neprovádí zápis dat, pouze jejich čtení, takže vaše data nejsou testem ohrožena. V menu "Utilities \ Drive Info" najdete technické údaje o disku s možností uložení přehledu do souboru.

Různé: Pouze u modelů Hitachi/IBM máte k dispozici ještě další funkce - vymazání bootsektoru ("Erase Boot Sector"), celého disku (Erase Disk") a opravy jednotlivých vadných sektor ("Corrupted Sector Repair"). U těchto funkcí již pochopitelně k vymazání dat dochází.

Drive Fitness Test 3.73n

Typ: testování pevných disků

Cena: zdarma

OS: Win95/98/ME, 2000, XP

Jazyk: angličtina

Web: http://www.hgst.com (2,1 MB)

Fraps 1.9D

Typ: grafický benchmark

Cena: zdarma

OS: Win95/98/ME, 2000/XP

Jazyk: angličtina

Web: http://www.fraps.com (0,06 MB)

Testování mechanik i médií

K čemu slouží: Tento program si posvítí na schopnosti vaší CD nebo DVD mechaniky. Třeba na to, jaké typy nosičů umí číst a na jaké umí zapisovat. DVD-Info Pro umí zjistit různé informace o nosiči - kupř. výrobce, kapacitu, typ, dále je schopen otestovat rychlost mechaniky, přezkoušet CD a DVD média na chyby při zápisu dat, vytvořit soubory ISO a porovnat vypálené kopie s originálem. Navíc ve výbavě najdete videopřehrávač pro filmy ve formátu VOB (DVD), MPEG a AVI.

Jak s ním pracovat: V hlavním okně programu najdete rychlost mechaniky, přehled všech podporovaných funkcí (jsou označeny zaškrtnutím příslušných boxů) a také informaci o nainstalované verzi firmware mechaniky. U vypalovaček se totiž vyplatí pravidelně ověřovat, zda nebyla vydána verze novější.

V horní části okna jsou umístěny ikony, jimiž se vyvolávají další funkce programu. Ikona "Media" přináší informace o vloženém nosiči, kliknutím na "DVD" se přepnete na panel pro výrobu a kontrolu ISO souborů. Za ikonou "RPM" se skrývá benchmarkový test. Zcela vpravo jsou tlačítka pro spuštění a zastavení viedopřehrávače.

Pro profesionály: Jako zvláštnost nabízí DVD-Info Pro pokročilé funkce. Je jich více než dva tucty a některé jsou skutečné lahůdky. Máte zde například možnost nechat si vypsat parametry vaší mechaniky do nejmenších detailů ("Show Drive Features & Profiles"), dále třeba popisovač média ("Show Complete Media Code") neb jednotlivé bloky dat ("Read a Block from Media")

Různé: Program je zdarma, ale během instalace se ptá na sériové číslo. Tento dialog je možné přeskočit pomocí tlačítka "Next" a program se přesto korektně nainstaluje. Následně však při startu zobrazuje reklamu. Autor by uvítal sponzorské dary na http://www.regsoft.com.

DVD-Info Pro 2.61

Typ: informace o CD/DVD

Cena: zdarma (dary vítány)

OS: Win95/98/ME, NT4, 2000, XP

Jazyk: angličtina

Web: http://www.dvdinfopro.com (1,5 MB)

Promění mechaniku v testovací přístroj

K čemu slouží: Program je schopen proměnit běžnou vypalovačku Lite-On v testovací zařízení, které umí změřit kvalitu popsaného i nepopsaného CD nebo DVD média. Tento amatérský tandem pochopitelně není svou přesností schopen konkurovat profesionálním zařízením v ceně několika set tisíc korun. Nicméně vám pomůže získat přehled o tom, které nosiče jsou pro vaši mechaniku dobré či špatné. Výsledky měření jsou dokonce dobře reprodukovatelné za předpokladu, že nezměníte rychlost čtení nebo mechaniku - to je u programu zadarmo skutečně úctyhodný výkon. Nesnažte se však interpretovat naměřené hodnoty jako přesné, spíš se orientujte podle zřejmých trendů.

Jak s ním pracovat: V horním roletovém menu vyberte mechaniku, se kterou budete pracovat. Je dobré otestovat všechna média, která můžete běžně používat. Nejvíce možností nabízejí pochopitelně DVD vypalovačky.

Otestování stavu zapsaných dat na nosiči provedete na záložce "Write Strategy" a volbou "C1C2/PIPO" (najdete ji v pravém sloupci nahoře). Tím bude program měřit, kolik chyb se vyskytne na CD mezi prvními dvěma korekčními cykly.

Jestliže jste použili DVD médium, zjistí program výskyt chyb vnější (PI - parity inner) a vnitřní (PO - parity outer) parity. Volbou "ATER/

/ADER" na témže místě provedete test kvality Pregroove (zaváděcí stopa pro laser) nepopsaného média.

Tip: Chcete-li si prohlédnout podrobně určité místo naměřeného grafu, roztáhněte kolem něj levým tlačítkem myši obdélník. Pravým tlačítkem můžete zvětšený výřez posouvat. Kliknete-li na disketovou mechaniku, uloží program užitečný přehled naměřených hodnot (včetně screenshotů) na pevný disk.

Různé: Webové stránky programu jsou velmi pohyblivé, pokud se budete poohlížet po nové verzi, je obvykle nutné začít na http://club.cdfreaks.com a najít ve fóru Recording Hardware subfórum LiteOn Forum a v něm povídání o Comprehensive LiteOn Tools Collection.

K\s CD/DVD Probe 2.3.0

Typ: CD/DVD tester

Cena: zdarma

OS: Win95/98/ME, NT4, 2000, XP

Jazyk: angličtina

Web: http://forum.cdfreaks.com/showthread.php?s=&threadid=83441 (2,2 MB)

Odhalí skryté chyby

K čemu slouží: S Memtestem otestujete, zda paměť vašeho počítače pracuje správně. Obvykle se to doporučuje, pokud dochází k nevysvětlitelným pádům systému, případně pokud jste zakoupili nový počítač nebo rozšířili paměť.

Jak s ním pracovat: MemTest86 má svůj vlastní malý integrovaný operační systém a pracuje přímo z bootovací diskety nebo CD-ROM. Programové CD vyrobíte nejsnáze vypálením ISO-image MEMTEST.ISO, který najdete na našem CD. Například v programu Nero Burning ROM vyberete "Recorder Burn Image". Disketu si vytvoříte spuštěním dávkového souboru INSTALL.BAT. Abyste nabootovali z CD nebo diskety, budete patrně muset upravit startovací sekvenci v nastavení BIOSu (viz dokumentace k základní desce počítače).

Po nabootování začne Memtest86 ihned s testováním paměti a provádí ho tak dlouho, než ho zastavíte klávesou <Esc>. Ve sloupci "Pass" se objeví, kolikrát provedl program své testy - čím více opakování, tím vyšší je pravděpodobnost, že odhalíte sporadicky se vyskytující chyby. Ve sloupci "Errors" se vypisuje počet odhalených chyb - pouze je-li zde "0", funguje vaše paměť zcela bez problémů. Pokud jsou hlášeny nějaké chyby, může pomoci zvýšit hodnotu parametru "Latency" pro přístup do paměti (viz dokumentace k základní desce počítače). Pokud nepomůže ani to, je potřeba vyměnit vadnou paměť. Ještě důkladnější testy provede Memtest86, pokud vyvoláte pomocí klávesy <C> konfigurační menu a stisknutím kláves <2>, <3> a <Enter> aktivujete všechny dostupné testovací rutiny.

Tip: RsvdMem je část paměti, kterou Memtest86 v testech vynechává. Tuto záležitost můžete zredukovat téměř na nulu tak, že pomocí kombinace <C>, <4> vyvoláte menu "Memory Sizing" a zvolíte jinou metodu rozpoznávání paměti. Je možné, že při nastavení počítač zatuhne nebo zkolabuje - v takovém případě ho musíte znovu nabootovat a vyzkoušet jinou metodu.

Měření rychlosti TCP

K čemu slouží: Netio měří přenosovou rychlost mezi dvěma propojenými počítači - je jedno, zda jsou propojeny pomocí kabelu, WLAN nebo Bluetooth. Pokud kupříkladu budujete bezdrátovou síť, určitě narazíte na otázku, jak daleko od sebe jednotlivá zařízení mohou být, aniž by docházelo ke snižování přenosových rychlostí nebo dokonce ke ztrátě spojení. Pomocí tohoto nástroje to zjistíte snadno a rychle.

Jak s ním pracovat: Rozbalte Netio do zvolené složky. Síťové spojení, které chcete měřit, by již mělo být navázané. Spusťte příkazovou řádku ("Start \ Spustit \ cmd") a přejděte do složky \s programem Netio a do podsložky bin. Během měření je potřeba, aby jeden počítač pracoval jako server a druhý jako klient. To zařídíte tak, že na počítači, který bude serverem, spustíte program následujícím příkazem:

win32 -i386 -s -t

Program pak vypíše hlášení "TCP server listening", čímž dává najevo, že je připraven přijímat pakety od klienta.

Na klientovi se program spouští zcela analogicky s tím, že spouštěcí příkaz vypadá takto:

win32 -i386 -t <Server>,

kde za parametr <Server> dosadíte IP adresu počítače, na němž běží Netio server, který jste před chvílí spustili. Pokud jste udělali vše správně, nahlásí oba počítače "TCP connection established" a program začne posílat datové pakety. Netio měří pomocí paketů o velikosti 1, 2, 4, 8, 16 a 32 KB. Naměřené hodnoty pro jednotlivé velikosti jsou vypisovány na konzoli klienta. Údaj "Tx" znamená přenosovou rychlost při odesílání dat, údaj "Rx" pak totéž při přijímání dat.

Různé: Obdobně jako v našem příkladu použité měření přes protokol TCP (Transmission Control Protocol), které jsem zadali parametrem -t, můžete proměřit také protokoly UDP (User Datagram Protocol) použitím parametru -u nebo Netbios parametrem -n.

Netio 1.23

Typ: rychlost sítě

Cena: zdarma pro soukromé použití

OS: NT4, 2000, XP, Linux, OS/2

Jazyk: angličtina

Web: http://ftp.leo.org/pub/comp/os/os2/leo/systools/

Pomoc při nákupu a nastavení

K čemu slouží: U monitorů TFT jsou nezanedbatelné kvalitativní rozdíly nejenom mezi modely, ale dokonce i mezi jednotlivými konkrétními přístroji téže modelové řady. Asi nejdůležitějším příkladem jsou vadné obrazové body, které se objevují na přístrojích víceméně každého výrobce a které často nejsou uznávány jako důvod reklamace. Dobrá kvalita zobrazování je nutná zejména pokud před monitorem trávíte denně dlouhé hodiny. Kdo chce šetřit své oči, měl by monitor důkladně otestovat ještě před zakoupením. Velice snadno to jde pomocí programu Nokia Ntest. Vejde se na USB disk a dokonce i na obyčejnou disketu, jde rovnou spustit bez nutnosti instalace a nabízí celou řadu testovacích obrazců, s jejichž pomocí snadno odhalíte slabiny každého monitoru.

Jak s ním pracovat: Nejprve optimalizujte parametry monitoru pomocí funkce "Auto-Adjust" - najdete ji v Onscreen menu samotného monitoru. Potom spusťte program příkazem "monitor_test.exe", dále můžete vybrat jazyk, který vám vyhovuje. Jasové vlastnosti otestujete funkcí, kterou vyvoláte přes ikonu "barev" (červené-zelené-modré pruhy). Nejprve zobrazí jednolitou bílou plochu, na které můžete vysledovat tmavší rohy, okraje nebo různé stíny. Dalšími kliknutími projdete postupně červenou, zelenou a modrou plochu. Podívejte se, jestli nevidíte například na červené barvě modré či zelené body - to jsou zmiňované vadné body! Podívejte se také, z jakých směrů je obraz ještě dobře viditelný. Po modré ploše následuje černý obraz s bílým obdélníkem, kterým otestujete parametry kontrastu. Levým tlačítem se můžete vrátit k předchozímu obrazu, pravým vyvoláte hlavní menu. Ostrost kontur nejlépe poznáte na testovacím textu (pátá ikona v dolní řadě) - jsou uzavřené plochy písmen "a", "e" nebo "g" bez stínů?

Dalším pomocníkem k otestování kvality obrazu jsou moiré testy (čtvrtá ikona v dolní řadě) - zkuste při nich vyladit parametry "Phase" a "Clock". Pokud ani takto nedostanete optimální výsledky, sáhněte raději po jiném monitoru.

Měření kvality DAE

K čemu slouží: S programem Nero CD-DVD Speed se podíváte na zoubek svým médiím i mechanikám. Nástroj nabízí měření rychlosti čtení i zápisu pro CD i DVD. Navíc je vybaven overburn testem, který přesně zjistí, kolik dat je možné na daný typ nosiče zapsat.

Důležité jsou zejména testy, které prověří, jak přesně dokáže mechanika číst audiodata (režim DAE, Digital Audio Extraction). S pomocí CD Quality testů můžete monitorovat aktivity korekčních algoritmů při čtení dat a zjistit tak kvalitu dat zapsaných na určitém nosiči.

Jak s ním pracovat: Máte-li nainstalovaný program Nero Burning ROM, najdete program Nero CD-DVD Speed nejspíš rovnou připravený k použití na vašem pevném disku. Program je v takovém případě možné spustit ze skupiny Nero ("Start \ Programy \ Nero \ Nero Toolkit \ Nero CD-DVD Speed"). Jestliže Nero nepoužíváte a nepracujete pod Windows 2000 nebo XP, budete k programu potřebovat ještě ASPI ovladač. Proto si stáhněte knihovnu WNAPSI32.DLL(www.cdspeed2000.com/files/wnaspi32.dll, 150 KB) a uložte ji do stejné složky s programem Nero CD-DVD Speed.

Komplexní test čtecích schopností vaší mechaniky provedete tak, že do mechaniky vložíte pokud možno plné CD nebo DVD médium a spustíte "Run \ Test All". Zápis na CD lze otestovat simulací vložte prázdné CD a vyberte "Run Test Transfer Rate Test".

Testovací CD se dá vyrobit programem, nejprve však otestujte v menu "Extra CD \ Quality Test" (pokud vaše mechanika podporuje tuto funkci), kolik oprav chyb muselo být při čtení CD provedeno. Tady samozřejmě platí čím méně, tím lépe. Tip: Volbou "Extra \ Advanced DAE Quality Test \ Create Test CD" si můžete nechat vypálit testovací CD, s jehož pomocí Nero CD-DVD Speed mechaniku skutečně do hloubky otestuje.

Nero CD-DVD Speed 3.21

Typ: CD/DVD tester

Cena: zdarma

OS: Win95/98/ME, NT4, 2000, XP

Jazyk: angličtina

Web: http://www.cdspeed2000.com (0,5 MB)

Řízení taktování a napětí CPU

K čemu slouží: Dobrý monitorovací nástroj je pro každého počítačového kutila nezbytností - potřebuje jej zejména jako ochranu před tepelným poškozením hardwaru. Motherboard Monitor kontroluje kontinuálně aktuální systémové teploty, otáčky ventilátorů a napájecí napětí. Pokud některý chladič vypadne nebo se začnou snižovat otáčky, varuje program pípnutím nebo e-mailem - to je velmi praktické, zejména pokud dohlížíte na více počítačů na různých místech. Které hodnoty bude program ukazovat ve svém okně a v systémové oblasti, určujete vy. Motherboard Monitor zná v současné verzi až 950 základních desek - jejich seznam najdete na stránkách výrobce pod položkou "Motherboard List". Ke každé desce jsou zde informace o tom, které senzory má obsazeny a na co si dávat při instalaci pozor. Nevíte-li přesně, jakou základní desku ve svém počítači máte, zjistíte to nejrychleji nástrojem Aida32 (viz dříve).

Jak s ním pracovat: Po startu programu se v systémové oblasti objeví ikona čipu. Pravým tlačítkem myši můžete vyvolat hlavní menu. Základní program komunikuje anglicky, nicméně je k dispozici bohatý Language Pack obsahující mimo jiné i češtinu pro prostředí programu (nápověda v češtině není). Přepnutí jazykové verze se po instalaci Language Packu provádí přes funkci General \ Basic \ Czech \ Použít. Nyní vyberte přes hlavní menu (vyvolané z ikony ve stavové oblasti) položku "Nastavení" (v anglickém originále "Settings") a na záložce "Základní" nastavte jednotky, v jakých bude teplota zobrazována a v jakých časových intervalech se má údaj obnovovat. Na záložkách "Teploty", "Voltáž" a "Ventilátory" definujte u jednotlivých senzorů hranice, při kterých chcete, aby vás program varoval, a způsob, jakým to má provést (zvukové upozornění, e-mail, spuštění určité aplikace, vypnutí počítače). Nastavení opět uložíte tlačítkem "Použít". Monitorovací okno se spouští opět z hlavního menu volbou "Palubovka".

Motherboard Monitor 5.3.7.0

Typ: informace o teplotách

Cena: zdarma

OS: Win95/98/ME, NT4, 2000, XP

Jazyk: čeština

Web: http://mbm.livewiredev.com (1,2 MB)

Zápis do registrů PCI

K čemu slouží: PCI-Scope je informační a konfigurační centrála pro profesionály. S její pomocí zobrazíte přehledně rozdělení jednotlivých přerušení a načtete také konfigurační registry vašich zařízení PCI. Program dokáže komunikovat se zařízeními přímo a díky tomu rozpozná i zařízení, která Windows ignorovaly. Součástí dodávky je také DOS verze programu, s jejíž pomocí můžeme zařízení prozkoumat ještě dříve, než začnou Windows během startování měnit jejich konfiguraci.

Jak s ním pracovat: Po startu uvidíte v levém okně všechna nalezená zařízení PCI. První je zobrazen obvykle host-bridge - pokud na něj kliknete, uvidíte v pravém okně na záložce "Information" jeho popis. Zde najdete kupříkladu v sekci "AGP Capabilities" přehled režimů AGP, které podporuje vaše základní deska. Podrobnosti registrů zařízení získáte na záložce "PCI Registers". Pokud program rozpozná specifikaci čipové sady, najdete vedle obsahu registrů také textový popis jednotlivých parametrů. Potom můžete ve "View, Register Windows" obvykle zjistit také význam jednotlivých bitů. Dvojklikem na registru otevřete dialog, v němž můžete obsah tohoto registru měnit. Grafické zobrazení přiřazení jednotlivých PCI přerušení vyrobí funkce "View, IRQ Routing Diagram".

Tip: Mnoho funkcí programu PCI-Scope můžete vyvolat přes rozhraní ActiveX - díky tomu můžete často opakované úlohy automatizovat pomocí skriptů ve Visual Basicu nebo J-Scriptu. Nápověda programu uvádí několik příkladů, které můžete ve svých aplikacích využít. Stačí pouze okopírovat příslušnou pasáž do textového editoru a uložit ji jako soubor VBS nebo JS.

Různé: na našem CD najdete 14denní testovací verzi programu PCI-Scope. Některé funkce jsou omezené, otravuje různými upozorněními a upomínkami, ale pro první pohled na sběrnici PCI vašeho počítače postačí.

PCI-Scope 2.0

Typ: informace o PCI

Cena: 54,99 EUR

OS: Win95/98/ME, NT4, 2000, XP

Jazyk: angličtina

Web: http://www.tssc.de (4,5 MB)

§§§§§


Můj první slabikář

Pavel Tůma

C04P0555

Můj první slabikář to jistě nebude, ale pro některé z našich nejmenších by jím třeba mohl být. Po delší době se mi konečně do rukou dostal produkt určený skutečně těm nejmenším. Už z titulku je patrné, že se bude zřejmě jednat o elektronickou mutaci knihy, kterou šestiletí považují za svoji bibli. A ono se vám to kupodivu nezdá, řeč je opravdu o multimediálním slabikáři. Naučit se psát není nic jednoduchého, řekli si v Terasoftu, tak proč to těm mrňousům neusnadnit? Tak přišel na svět skřítek Abeceda a pohádková víla svolila, že ho vezme pod svá křídla, aby se na tomto CD-ROMu sám nebál.

A jak to všechno začíná? Bylo, nebylo, za devatero řekami a devatero horami je svět plný písmenek a v něm žije skřítek Abeceda, který všechna písmenka zná a vám, milé děti, je pěkně pořadě představí. Po spuštění programu (lze spustit i bez instalace přímo z CD) máte hned na výběr, zda chcete otevřít knížku plnou písmenek nebo rovnou vyrazit prozkoumávat sekci určenou prvňáčkům. Pod oběma volbami se skrývají rozdílné úkoly. Pokud zvolíte možnost první, otevře se před vámi svět plný písmen a je jen na vás, které písmenko si chcete prohlédnout zevrubněji. Každému je totiž věnována dvojstrana knížky, kde najdete básničku a nějaký úkol typu "spojte psací a tiskací písmeno" nebo "označte slova, která obsahují dané písmeno". Pokud si projdete všechna písmenka, včetně těch oháčkovaných, a dvojhlásek, můžete se přímým krokem vydat mezi prvňáčky. Tam už čekají náročnější úlohy. Na výběr jsou tři typy - pojmenuj obrázek, doplň písmeno a doplň slabiku. Je jasné, co v nich malé řešitele čeká, ale pro jistotu vše vysvětlím. Jde o to, spojit obrázek a jeho slovní vyjádření, které vybere ze čtyř variant, doplnit jedno ze čtyř písmenek místo otazníku v neúplném slově nebo podle obrázku doplnit do slova správnou slabiku z více možností. Nečekané úkoly, že? Až děti přestane bavit nacvičování, mohou přejít do režimu zkoušení, kde se všechny typy úkolů prolínají a po třiceti otázkách na ně čeká zasloužená odměna ve formě např. pexesa nebo skládačky. Poslední možností, kterou program nabízí, je tisk pracovních listů s uvolňovacími cviky a abecedou.

Aplikace je přizpůsobena věku uživatelů, takže očekávejte podrobný hlasový doprovod a ovládání výhradně myší, které nebude ani tak malým dětem jako jsou předškoláci dělat problémy. I když, kdo ví, kde jsou dnes uživatelské standardy. Znám dvouletého kloučka, který umí (i když nesrozumitelně) komunikovat přes ICQ. Každopádně mohu tento produkt všem rodičům doporučit, přestože začátek školního roku už je za námi.

Začínáme s češtinou -Můj první slabikář

Producent: Terasoft

Žánr: výuka českého jazyka

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 199 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

§§§§§


Kdo si hraje, nezlobí

Pavel Tůma

Nevím, co se to u "Špidlů" děje, ale s jejich produkty se za posledního čtvrt roku roztrhl pytel. Pravidelně nám chodí do redakce zásoba titulů jak z běžné edice, kde se mísí shareware s freewarem, tak z edice freeware.cz, která - jak název napovídá - obsahuje vždy pouze plně funkční programy bez nutnosti placení či aktivace. A právě z této edice přicházejí další 2 CD-ROMy, nabité herními počiny více či méně zdatných programátorů všech možných žánrů a stylů. Tím prvním kotoučem (vlastně jsou to kotouče dva) jsou 3D hry, ve kterých si užijete i trochu násilí. Druhé CD nese název Hry bez násilí. Při těch si zaručeně odpočinete, ale pokud budete chtít vybít nahromaděný vztek, tak to asi nejspíš odnese myš nebo klávesnice. Ale dost teorie, pojďme se podívat, co se stane, když vložíte "cédéčka" do mechaniky.

Pokud nemáte aktivovaný autorun, tak se s největší pravděpodobností nestane nic. V opačném případě se otevře již známé uživatelské rozhraní, kde není problém jednoduše objevit přesně to, po čem toužíte. U každé hry pak najdete její stručný popis, požadavky na systém a ovládací tlačítka, jejichž prostřednictvím můžete program nainstalovat, zkopírovat instalační soubory na pevný disk, případně rovnou spustit (pokud aplikace nevyžaduje instalaci), nebo se podívat na internetové stránky autora. Tak. A toť vše, co mají oba produkty společné. Nyní se podíváme na jejich obsah. Jako první si vezmeme na mušku 3D hry, protože ty asi lákají každého o něco více. Jak jsem se již zmínil, jedná se o 2 CD naplněné až po okraj. Asi tušíte, že ne nich Doom 3 nebo HalfLife 2 neobjevíte, ale možná tam najdete nějaké hry, které jste hráli před pár lety na nadupaných mašinách, jimiž tehdy byly zbrusu nové "třiosmšestky". Všechno je pěkně rozdělené do sekcí podle žánru, kde najdete zástupce akčních her, RPG, společenských, sportovních nebo závodních her. Na své si přijdou hazardní hráči, ti, kteří chtějí potrápit své mozkové zavity, piloti, vojáci a jiní maniaci, kteří spí s raketometem pod polštářem, popřípadě stratégové, kteří odmítají ovládat vojska čítající méně než sto tisíc hlav.

Tak, a teď na druhou stranu barikády, mezi ty, kteří si už užili násilí v počítačových hrách dost a dost a mezi rodiče, kteří nechtějí svým ratolestem pořídit nějakou pořádnou střílečku, protože se bojí, že by je pak milé děcko jednoho pěkného dne rozporcovalo dědečkovou motorovou pilou. Je lepší začít pomaloučku, polehoučku a teprve později přejít na něco drastičtějšího - třeba Raymana. Takže jak takový "dětsky nezávadný" soubor her může vypadat? Třeba takové karty jsou tu již od dob našich praprapradědečků a pořád nás baví, tak proč je nezkusit na počítači. Třeba takový mariáš se tu naučíte určitě rychleji než s chlapama na pivu v hospodě (kde vás navíc oberou o poslední drobné). Kromě karetních her zde najdete adventury, simulátory nebo strategie, kvízy a plošinové nebo sportovní hry. Na své si přijdou i milovníci rychlé jízdy, kterým při hře Racer budou poletovat vlasy kolem hlavy (pokud se hru naučí ovládat). Jelikož společnost Špidla Data Processing ráda podporuje českou (i slovenskou) tvorbu, najdete ve speciální sekci aplikace výhradně z domácí (a skorodomácí, dá-li se to tak říci) produkce.

A jako vždy vás musím upozornit, abyste nečekali nějaké bůh ví jaké zázraky. I když mezi všemi hrami narazíte na pár superzpracovaných her, na cestě k nim se budete muset brouzdat i těmi méně povedenými, které vaši pozornost nepřitáhnou. Ale třeba pohled na Tarzana, jak běhá pěkně vymodelovaným 3D prostředím a čůrá na hořící stromy, dokáže zvednout náladu. Pokud se vám u her nebude chtít přemýšlet, sáhnete po "profláknutém" Tetrisu nebo si třeba šťouchnete virtuální kulečník. Pořídíte-li oba tituly, pak vězte, že se jejich obsahy prolínají. Takže pokud toužíte po podobné sbírce her, doporučuji sáhnout po dvojCD s 3D hrami. Ono totiž ve třech rozměrech všechno lépe vypadá, a přece jen dva jsou lepší než jeden.

3D Hry

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor her

Jazyk: český a slovenský

OS: Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 499 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o. A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín http://www.spidla.cz

Hry bez násilí

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor her

Jazyk: český

OS: Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 499 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o. A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín http://www.spidla.cz

§§§§§


Do nového roku s novým antivirem

Marcel Flídr

C04P0563

Představovat čtenářům PC WORLDu antivirové programy firmy Symantec určitě není nutné. Na stránkách našeho časopisu se jim věnujeme pravidelně a stejně tak pravidelně jsou na našem CD k dispozici jejich aktualizace. Před nedávnem byla vydána nejnovější verze programuNorton AntiVirus 2005 a my nyní přinášíme její recenzi.

Celková koncepce se nijak neliší od předchozích verzí. Nástroje a funkce, které se osvědčily, zůstávají zachovány. Mezi základní dovednosti NAV 2005 tedy i nadále patří detekce a odstraňování virů a trojských koňů, kontrola příchozí i odchozí elektronické pošty, kontrola příloh ke zprávám v messengerech (MSN Messenger, AOL Instant Messenger atd.) a samozřejmostí je také automatické zjišťování a nahrávání aktualizací pomocí funkce LiveUpdate.

Jaké jsou tedy změny vzhledem k předchozí verzi NAV 2004, recenzované v PC WORLDu koncem loňského roku? S první novinkou se uživatel setká ještě před zahájením samotného instalačního procesu Norton AntiViru 2005. Aby nedošlo k infikování programových souborů při instalaci, provede se nejdříve zdokonalený rychlý předinstalační antivirový scan systému. Ten najde a odstraní případné aktivní viry, které by mohly ovlivnit instalaci samotného programu.

Proces instalace zůstal od minulé verze nezměněn, v české verzi přibyla nutnost aktivace produktu pro zachování plné funkčnosti i po "zkušební době" dvou týdnů. V průběhu instalace dojde rovněž k nahrání aktuální databáze definic virů a ke spuštění úplného prověření systému. Tento první test kontroluje všechny soubory na disku počítače, takže je třeba počítat s tomu odpovídající dobou jeho trvání.

Po spuštění Norton AntiViru 2005 má uživatel k dispozici jednoduchou a přehlednou obrazovku s podrobnými informacemi o stavu systému a funkčnosti jednotlivých bezpečnostních služeb. Mezi nimi je v této verzi nově zařazena také ochrana před internetovými červy.

Úkolem této nové služby je bránit síťovým červům a dalším hrozbám z internetu v přístupu do počítače. V podstatě se jedná o jakýsi jednoduchý firewall s funkcemi sledování síťového provozu, automatického blokování opakovaných útoků, blokování portů nebo IP adres, z nichž přicházejí útoky.

Poslední novinkou v NAV 2005 je tzv. QuickScan, který se používá ve spolupráci s aktualizačním nástrojem LiveUpdate. Ve chvíli, kdy se stáhnou a nainstalují nové aktualizace definic virů, provede QuickScan automaticky kontrolu a případné odstranění virů s využitím nejnovějších stažených dat.

Antivirové produkty firmy Symantec patří již dlouhou dobu mezi ty nejlepší. Norton AntiVirus 2005 není v tomto směru výjimkou. V oblasti detekce souborových virů využívá osvědčené nástroje a postupy a k tomu navíc přidává mnoho nadstavbových funkcí, které dále zvyšují celkovou úroveň zabezpečení počítače.

Symantec Norton AntiVirus 2005 CZ

K recenzi poskytla firma:

Symantec, Bucharova 2, Praha 5

http://www.symantec.cz

Cena: 1 600 Kč (bez DPH)

§§§§§


Co opravdu potřebujete pro poštu?

Patrik Malina

C04P0561

Kerio Technologies bezesporu patří k těm výrobcům softwaru, jejichž portfolio sice není nijak obsáhlé, ale jednotlivé produkty mají něco do sebe. Toto lze bezesporu říci i o poštovním serveru, jehož aktuální verze je marketingově označována jako určitá konkurence produktu MS Exchange, což je jistě samo o sobě odvážná formulace. Podívejme se blíže, co skutečně nabízí.

Po stránce základní funkcionality se jedná v souladu s názvem o čistokrevný poštovní server s ambicemi pro firemní nasazení. Výběr nezbytných komunikačních protokolů je v zásadě dán, takže podpora pro IMAP a HTTP, včetně současné možnosti zabezpečení pomocí aplikačního SSL i u POP3 a SMTP, není nijak překvapující. Ne úplně běžnou je podpora vlastního rozhraní LDAP, u nějž musíte dát pozor na konflikty s Active Directory, běžícím na stejném stroji. Pokud hovoříme o SSL, nemůžeme nezmínit těsně související otázku tvorby a správy certifikátů. Zde tvůrci asi výrazně přecenili chápavost administrátorů, neboť na pozadí se dějí věci prazvláštní: již po prvním spuštění jakýsi certifikát existuje, a pokud odvážně použijete tlačítka pro tvorbu nového, hned vám vznikají certifikáty další, bez jasného původu, o možnostech další administrace nemluvě. A pohled na detailní informace o těchto entitách je snad nepovedeným vtipem. Naštěstí můžete alespoň neznámé položky vymýtit a importovat známé certifikáty, ale stejně jde o poněkud temnou oblast s nepříliš jasnými možnostmi.

Na druhou stranu velmi hezká je spolupráce serveru s LDAP databází Active Directory, jež slouží od verze Windows 2000 jako primární centrum správy nejen uživatelů. Můžete mapovat účty on-line a pomocí protokolu Kerberos je v Active Directory ověřovat, ale nic ani nebrání jejich případnému importu s následným "odříznutím" původních vazeb, podporována je též komunikace s obstarožními doménami NT 4. Smutné je, že takto elegantně to nefunguje pro skupiny, takže třeba Distribution Groups v Active Directory nevyužijete. Proklamované konkurenceschopnosti se tvůrci snaží dostát např. prostřednictvím nástroje Kerio Exchange Migration Tool se zřejmým účelem.

Problematika bezpečnosti má řadu dalších rozměrů. Samozřejmostí je ochrana domén před nevyžádaným přesměrováním (relaying), citelnou výhodou produktu je pak těsná integrace s antivirovým softwarem, kdy lze využít buď zabudovanou technologii McAfee, nebo jiný externí modul. Dobrý je rovněž antispamový filtr, jenž je postaven na zajímavém modelu bodového hodnocení. Pomocí sady vlastních pravidel lze každému e-mailu "ulehčit či přitížit" podle jeho obsahu a v případě celkově špatného hodnocení jej definitivně pozastavit a vyřadit. Podmínkou dobré funkcionality je ovšem promyšlený návrh nezbytné sady hodnotících pravidel.

Ačkoliv v některých ze zmíněných oblastí by bylo možné hovořit o oprávněně hozené rukavici konkurentům, místy je stále na čem pracovat. Jistým zklamáním je třeba zálohování zpráv, přesněji jejich obnova. Pakliže nejsou k dispozici utajené funkce, musíte vždy obnovit celou databázi zpráv, byť byste hledali jedinou omylem smazanou položku. Menším firmám na druhou stranu může vyhovovat off-line funkcionalita při horší dostupnosti internetové konektivity a příjemnou pomůckou jsou grafy a statistiky, jejichž provedení je přiměřeně dobré.

Není v našich silách vyjmenovat všechny funkce produktu, jenž si žádá dlouhodobější prozkoumání. Jedná se však rozhodně o software, jehož možnosti by především menší či středně velké firmy, obzvláště při zohlednění ceny, mohly s výhodou využít.

Kerio MailServer 6

K recenzi poskytla firma:

Kerio Technologies, s. r. o.

http://www.kerio.cz

Cena: 12 500 Kč (bez DPH) pro 20 uživatelů na rok

§§§§§


Pořádek prostě musí být

Vladimír Vondráček

C04P0562

Evidence počítačů je databázová aplikace, určená všem správcům rozsáhlejších sítí i pracovníkům inventárních oddělení větších firem. Slouží zejména ke správě a evidenci výpočetní techniky, ale i jiného vybavení a majetku organizace. S produktem tohoto jména se na stránkách PC WORLDu nesetkáváme poprvé, již několikrát byla zveřejněna recenze na předchozí verze. Filozofie produktu zůstává stále stejná - jejím základem je databázový server, k němuž je přiřazena programová nadstavba nazvaná Konzole, která spolu se strukturou databáze tvoří serverovou stranu produktu. Funkcí dispečera je pověřena rezidentní část s názvem EpCollector. Na všech sledovaných počítačích pak běží komponenta Agent, která obstarává získávání informací o softwarovém a hardwarovém vybavení konkrétního stroje.

Věnujme se nejprve systému sběru dat z klientských počítačů. Produkt je určen pouze pro nasazení na počítačích vybavených Windows 95/98/Me, NT/2000 a XP. Jeho chování se liší právě podle použité verze operačního systému. Jelikož nejnovější Windows (2000 a XP) obsahují řešení vzdálených registrů a komunikační vrstvu DCOM, není instalace Agenta nutná a data jsou získána přímým přístupem do systémového registru. Pokud zabezpečení sítě použití protokolu DCOM znemožňuje nebo je třeba sledovat počítače se staršími verzemi operačního systému, je nevyhnutelné instalovat zmiňovaného Agenta. Ten pak komunikuje s EpCollectorem prostřednictvím protokolu TCP/IP a specifického portu. Agent získává data i přímo ze systémového registru. Pokud ani řešení s komunikací pomocí TCP/IP z nějakého důvodu nefunguje, je možné použít sdílenou složku v síti Microsoft. Do této složky Agent uloží soubor, obsahující detekované údaje, EpCollector soubor načte a data vloží do databáze. Nově je možné vložit příkaz ke spuštění Agenta přímo do login skriptu spolu s cestou ke sdílené složce a ušetřit si obíhání počítačů. Uvedený postup evokuje i reálnou možnost spustit Agenta na počítači bez síťového připojení a soubor s konfigurací přenést např. na disketě (jestli ještě tedy máte disketovou mechaniku). Agent je na strojích s Windows XP a 2000 spouštěn jako systémová služba, na ostatních pak jako skrytá systémová aplikace. Pasivně čeká, až dostane pokyn od EpCollectoru. Po jeho obdržení projde systémové registry, najde příslušné informace o hardwaru a instalovaném softwaru a výsledky odešle zpět, načež se znovu vrátí do stavu letargie.

EpCollector naproti tomu nespí takřka nikdy. V pravidelných intervalech sleduje frontu požadavků z Konzole - je-li prázdná, pak si dá chvíli pokoj. Pokud se objeví požadavek na detekci, okamžitě zalarmuje příslušného Agenta výše popsaným mechanismem. Nyní se již EpCollector nebude snažit získat informace od vypnutých počítačů a rovněž provádění detekce lze nově pozastavit tlačítkem Stop. Po obdržení odpovědi ve vyhovující formě zapíše data do databáze. Podle finanční situace a předpokládaného objemu dat lze použít plnokrevný MS SQL databázový stroj nebo odlehčené sourozence MSDE či MS Jet. Databázová struktura je součástí instalace Evidence počítačů. Je možné samozřejmě jednotlivé objekty (každá položka v databázi je buď objekt, nebo jeho vlastnost) editovat, přidávat či mazat, podle toho, co všechno chce uživatel schraňovat. Každý objekt je provázán se svými vlastnostmi, podobjektem pro počítač je např. grafická karta, definovaná svými charakteristikami - tedy typem, výrobcem, pamětí apod. Ručně je pak možné doplnit i inventární číslo, cenu, dodavatele apod. Podobně je naloženo se softwarovým vybavením, evidují se např. sériová čísla, počet licencí apod.

K informacím v databázi se kromě Konzole lze dostat i prostřednictvím webového frontendu, napsaného pro MS IIS server. ASP skripty, které rozhraní generují, jsou u výrobce rovněž k dispozici. Vylepšený vzhled Konzole, důmyslnější struktura databáze a hlavně webový frontend představují asi nejdůležitější vylepšení. Evidence počítačů je dobře etablovaným produktem a jeho nová verze mu jistě ostudu neudělá.

Evidence počítačů 4

K recenzi poskytla firma: ALC, s. r. o. http://www.alc.cz

Cena: pro maximálně 5 evidovaných počítačů zdarma, jinak 250 Kč (trvalá) nebo 100 Kč (roční licence) pro každý evidovaný počítač (bez DPH)

§§§§§


Dobře česky, ale ne všechno

Pavel Korec

C04P0564

Firma Corel Corporation uvedla lokalizovanou verzi populárního balíku grafických nástrojů CorelDRAW Graphics Suite. Strohá věta, ale co se za ní skrývá? Program CorelDRAW v posledních letech inovuje - sice ne zrovna převratně, ale přesto smysluplně a vytrvale. Hodnota nové verze z počátku letošního roku byla vždy, alespoň pro profesionální použití, přiměřena ceně upgradu. Program samotný se, spíše než kvůli poklesu ceny v důsledku růstu osobních i firemních příjmů, stal finančně dostupnějším a proniká nejen mezi kované profesionály, ale i příležitostné uživatele.

Národní lokalizace už není pro výrobce retailového softwaru pouze výhodou, ale nutností. Druhá věc ale je, do jaké hloubky je provedena. Program CorelDRAW soutěží s produkty Adobe a možná i jinými vektorově orientovanými programy. Protože s nimi vedle grafiků pracuje stále více "kancelářských" uživatelů, je snadnost orientace, pochopení významů a rychlost zaškolení kritickým faktorem úspěšnosti na trhu. Cena softwaru je nyní srovnatelná s viditelnými i skrytými náklady na zaškolení či dosažení profesionální produktivity. Lokalizace samotného prostředí je provedena velmi kvalitně. Ne tak už nápověda: Windowsovský Help je v angličtině, Tutorial zobrazí HTML prohlížeč s anglicku nabídkou a vzápětí anglicky psanými příručkami ve formátu Adobe Acrobatu). Podobně jsou na tom i další položky menu Nápověda. To tedy vypadá poněkud zanedbaně. Do grafických aplikací je včleněn úžasný programovací nástroj - Microsoft Visual Basic. S jeho pomocí (a automatickou tvorbou maker) lze zefektivnit řadu činností. Není lokalizován, ale obecně nebývá zvykem lokalizovat to, co je snadné používat v anglické verzi.

V souvislosti s lokalizací ještě připomenu exporty českých textů, ačkoli jsem o nich již psal v předchozí recenzi. Po letech problémů je připraven perfektní export do PDF. CorelDRAW kromě vkládání fontů do dokumentu dokonce vygeneruje adresář se zkopírovanými fonty pro grafické studio. Export textu do formátu HTML je nyní také bez problémů (optimálně Unicode), a to včetně textu s fonty přenášenými a zobrazovanými pomocí standardu TrueDoc. Velmi užitečná je možnost nastavení nejen jazyka, ale i kódování. Z jazykových nástrojů je lokalizován pravopis, nikoli však gramatika a tezaurus.

Z tištěných materiálů má uživatel k dispozici katalog klipartů a příručku v češtině (a polštině) pro začátečníky. Byť má jen 80 stran, je napsána velmi dobře.

CorelDRAW Graphics Suite 12 CZ

K recenzi poskytla firma: Corel Corp.

http://www.corel.com

Cena: 19 168 Kč (bez DPH)

Obsah CorelDRAW Graphics Suite 12 CZ

V české a současně polské lokalizaci obsahuje čtyři hlavní programy a řadu podpůrných utilit. CorelDRAW 12 je profesionální grafický software pracující s texty, kreativním písmem, vektorovými i bitmapovými objekty na ploše papíru. Je vybaven zejména řadou nástrojů pro kreslení, tvarování a vybarvování vektorových útvarů (křivkami vymezených ploch).

Corel PHOTO-PAINT 12 představuje profesionální bitmapový editor, pracující v řadě barevných režimů, s bohatým maskováním, objekty, efekty a kreativními nástroji. Corel R.A.V.E 3 slouží pro tvorbu jednoduších vektorových animovaných WWW stránek a konečně Corel TRACE 12 je dokonalý převaděč bitmapových předloh na vektorové objekty.

Pro zopakování nejdůležitější - novinky verze 12

 Nástroj pro ruční kreslení přesných tvarů,

 profesionální a bezvadné generování PDF dokumentů,

 perfektní umísťování objektů pomocí inteligentních linek a bodů,

 dobré generování HTML stránek a řízená komprese vložených obrázků.

§§§§§


PC WORLD CD Centrum I

Eva Boháčová;Ivan Štromer

C04P0556;C04P0557

WPChanger 1.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.esat.kuleuven.ac.be/~eschoofs/WPChanger/index.html

WPChanger je užitečný nástroj umožňující změnu tapet na pracovní ploše. Pokud tedy často měníte na ploše pozadí, je určen právě vám. Program WPChanger po nainstalování běží na pozadí v systémové liště, kde jej signalizuje zelenohnědá ikona. Poklepáním na tuto ikonu aplikaci spustíte a vyberete zdrojový adresář s wallpapery pomocí tlačítka Add. Soubory označte a potvrďte tlačítkem Cycle. Tyto obrázky nebo fotky se budou na ploše střídat poté, co nastavíte frekvenci obměny. Tuto funkci najdete v záložce Options pod volbou Preferences. V záložce Basic určíte dobu a zvolíte, zda má být výběr náhodný, nebo můžete také definovat jejich velikost. Druhá záložka slouží k vytvoření spořiče obrazovky, u něhož si můžete taktéž nastavit dobu obměny obrázků v aktivním spořiči. Funkce Time Based Cycling umožňuje měnit obrázek plochy ve zvolených dnech. Po nastavení vybraných tapet a časového úseku pro změny program automaticky vše zařídí sám. WPChanger obsahuje další užitečné funkce, které doplní i tak dokonalé funkce programu.

Seznam DVD 3.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://seznamdvd.kvalitne.cz

Neustále rostoucí obliba DVD přináší i řadu nových programů, které se věnují právě těmto médiím. Jedním z nich je také Seznam DVD, jenž slouží ke správě DVD disků, především pak disků s filmy. Umožňuje vložení obrázku obalu disku, informace o zvuku, titulcích, počtu médií, kvalitě filmů a další. Program, jenž má velice příjemné grafické rozhraní, umožňuje rovněž evidovat půjčené disky, takže budete mít vždy přehled o tom, kde se vaše filmy nachází. Do programu je integrován i adresář půjčujících. Vytvořený seznam lze exportovat do Excelu, HTML nebo CSV. Před spuštěním programu si vyberete jazyk ze tří nabízených mutací, včetně češtiny. Poté již můžete začít vytvářet svoji vlastní databázi. U daného filmu můžete zaznamenat kromě názvu filmu také režiséra, producenta, jeho délku, rok vydání, zemi původu nebo účinkující herce.

IPswitcher 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.programky.cz/ipswitcher.htm

Jak napovídá samotný název programu, IPswitcher umožňuje rychlou změnu TCP/IP protokolu. Jednotlivá nastavení se definují do profilů a poté stačí jen kliknutím změnit nastavení sítě (IP adresy, DNS, WINS serveru, masky sítě atd.). Ztratili se vám doma poznámky o připojení k internetu? Pak tedy nezoufejte, pokud jste ovšem používali program IPswitcher. Jednoduše naleznete svůj domácí profil a potvrdíte myší. Veškeré položky se obnoví a můžete opět surfovat. Program je vhodný zejména pro notebooky nebo počítače, které se používají a připojují ve více lokálních sítích. Rozhodně se s jeho pomocí nemusíte každou chvíli v případě menších problémů obracet na správce sítě. Stačí jen, když požádáte administrátora o připravení skriptů a překopírujete si tak nastavení sítě. Ovládání aplikace zvládne každý zkušenější počítačový uživatel. U nastavování každého profilu vyplníte IP adresu, DNS nebo WINS podle vašich požadavků. V případě změny síťového připojení klikněte na tlačítko Přepnout a IPswitcher během několika sekund vytvoří podle nastavení v profilu skript. Během změny sítě vidíte příkazové okno, ve kterém vás program informuje o všech prováděných krocích. Když okno zmizí, síť je nastavena a můžete pokračovat v práci. Program je schovaný v TrayBaru. V místní nabídce, kterou získáte stisknutím pravého tlačítka myši, lze měnit také aktuální nastavení sítě.

BSPlayer 1.02

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.bsplayer.com

Video a audio přehrávače jsou nyní nedílnou součástí softwarového vybavení každého počítače. Většina uživatelů během práce vyzkouší celou řadu těchto přehrávačů a zůstane u toho, který splňuje veškeré jejich požadavky. Na první pohled se může zdát, že BSPlayer je obyčejný přehrávač videoformátů, který nemůže ničím zaujmout. Pojďme si však říci, čím nás může mile překvapit. Vzhled přehrávače je téměř totožný s obdobnými programy a samozřejmě ho lze měnit díky řadě skinů na domovských stránkách programu. Přehrávač, který podporuje formáty AVI, MPG, ASF, VOB, WMV, WAV nebo MP3, se dá libovolně přemísťovat, stejně jako titulky. Díky bohatému nastavení lze nastavit jejich pevné umístění nebo barvu a vyhlazení. Neocenitelnou výhodou je také to, že BSPlayer podporuje titulky z externího souboru. Ovládání aplikace se provádí pomocí standardních tlačítek pro přehrávání nebo pomocí klávesových zkratek. Dále jsou na ploše BSPlayeru umístěna tlačítka pro volbu playlistu a pro výběr skinů. BSPlayer podporuje DivX, 3D zvuk a Dolby Surround. Aby však přehrávač pracoval bez chyb, je nutné pro přehrávání DivX formátu nainstalovat potřebné kodeky.

Kutilem ve Windows

Zajímavé aplikace pro běžné použití

Eva Boháčová

Většina uživatelů počítače upřednostňuje při své práci před Průzkumníkem jiné správce souborů. Frigate se svým vzhledem výrazně neliší od podobných programů a nabízí obdobné funkce. Potěší však příjemným ovládáním a možností změny vzhledu prostředí. Aplikace cam2pc je zase určena majitelům digitálních fotoaparátů - je to jednoduchý nástroj k automatickému kopírování nebo přesouvání vašich fotografií. Poslední aplikace PowerVCR II umožňuje spravovat videa a televizní vysílání, s její pomocí také vytvoříte profesionální záznamy.

Frigate 3.26

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.frigate3.com

Pokud se řekne dvoupanelový správce souborů, mnohým se jistě vybaví Windows Commander nebo jiné programy. K těmto správcům patří také program Frigate, který disponuje rovněž vestavěným editorem a FTP klientem. Jako u podobných programů má jeho okno podobu dvou panelů, v nichž jsou zobrazeny obsahy jednotlivých disků. Souborový manažer Frigate dále obsahuje RTF editor, prohlížeč obrázků, pomocníka pro rychlé spouštění, komprimační nástroje, kalkulačku a jednoduchý přehrávač multimediálních souborů. Práce v něm určitě potěší svým jednoduchým stylem. Samozřejmostí jsou standardní operace jako kopírování a mazání souborů, práce s komprimovanými a encryptovanými soubory (zip, rar, ace, arj, aj.). Program Frigate je dostupný ve třech verzích: Lite, která je freeware a umožňuje práci se soubory, archívy a textovým editorem, Standard, která navíc obsahuje RTF editor, FTP, prohlížeč obrázků a pokročilé funkce hodin, a Professional, jež umožňuje kontrolovat syntaxi, synchronizovat adresáře, práci s MP3 a manažerem poznámek.

cam2pc 4.4

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.nabocorp.com/cam2pc/

Digitální fotoaparáty se stávají nedílnou součástí našich životů a nalezneme je téměř v každé domácnosti. Spolu s fotoaparátem je často dodáván i software pro jeho snadnější ovládání a pro práci se snímky. Lze také stáhnout řadu freeware programů, sloužící k automatizovanému stahování fotografií z digitálních fotoaparátů. Aplikaci cam2pc lze použít pro foťáky a čtečky karet, které se připojují jako přepisovatelná zařízení ve Windows a vytvoří si vlastní virtuální disk. Stačí jen k počítači připojit fotoaparát a program začne automaticky kopírovat nebo přesouvat snímky z fotoaparátu do předem zvoleného adresáře. Mnohé uživatele určitě potěší jeho rychlost a také to, že se fotky nebudou ukládat pod neoblíbenými čísly. Před stahováním z fotoaparátu lze nastavit masku, podle níž bude program snímky přejmenovávat. Po dokončení otevře cam2pc váš prohlížeč, kde si můžete všechny fotografie prohlížet a následně upravovat, tedy hromadně přejmenovávat, otáčet a mnoho dalšího.

PowerVCR II 3

Licence: trialware (od 1 479 Kč)

Domovská stránka: http://www.gocyberlink.com

Pracujete s videem a televizními záznamy a ještě jste nenarazili na program, který dokáže v této oblasti téměř vše? Pak stojí za vyzkoušení PowerVCR II, který promění váš počítač ve velkou uměleckou dílnu. Umožňuje nahrávat televizní programy prostřednictvím karty TV tuneru a ukládat je v VCD nebo DVD kvalitě. Dále umí zaznamenávat video z řady DV a analogových zdrojů. Nabízí také funkce Instant TV Teplat a Multi-Channel Preview, které umožňují kontrolovat proces nahrávání. Součástí aplikace PowerVCR II 3.0 Deluxe je přehrávač PowerDVD 3.0. Pro práci s videem je určen DV Transcoder, jenž přímo v reálném čase ukládá DV jako MPEG soubor. Lze se tak úspěšně vyhnout převodu DV na AVI a poté AVI na MPEG. Díky uživatelsky přívětivému prostředí si můžete z videa vybrat určité pasáže a snadno je převést na MPEG soubory. Zpracované soubory je možné přehrávat přímo v PowerVCR nebo uložit jako předdefinovaný MPEG profil. Funkce Instant TV Replay umožňuje přerušit živé televizní vysílání, vybranou část převinout a poté opakovat. Po shlédnutí se posunem vrátíte zpět k živému vysílání. A jelikož PowerVCR II patří k vynikajícím aplikacím, můžete s jeho pomocí zobrazit všechny programy vysílané na dostupných kanálech. Nejnovější verze programu PowerVCR II je dodávána ve čtyřech provedeních - hlavní rozdíl spočívá v podpoře jednotlivých funkcí a dodávaných součástech.


PC WORLD CD Centrum II

Nebojte se vyzkoušet

Několik utilit pro každodenní práci

Eva Boháčová

Tentokrát jsme si pro vás do rubriky Nebojte se vyzkoušet připravili programy, které ocení všichni majitelé mobilů, tiskáren a také ti, kteří připravují rozvrhy. Aplikace MOBILedit! funguje na principu operačního systému a díky ní můžete jednoduše ovládat svůj mobilní telefon. Umožňuje všechny standardní funkce, jako je obsluha SMS a vyzvánění nebo kopírování a upravování kontaktů. Navíc ještě však má řadu zajímavých funkcí. Program Tvůrce rozvrhů určitě usnadní práci těm, kteří rok co rok bojují s tvorbou rozvrhů. Velmi příjemné ovládání a grafické rozhraní napomáhá ke zdárnému výsledku. Poslední z trojice programů je tiskový ovladač FinePrint, který usnadňuje tisk z aplikací Windows. Pomocí tohoto programu můžete tisknout brožury, použít vodotisk nebo oboustranný tisk.

Tvůrce rozvrhů 2.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://funkyshit.webpark.cz/in_pix/index.html

Se začátkem školního roku mnoha rodičům, studentům a samozřejmě učitelům nastávají starosti s rozvrhem. Mnohdy tato práce vyžaduje větší úsilí než by mnozí očekávali. Pro automatickou tvorbu školních rozvrhů je určen program Tvůrce rozvrhů. Můžete v něm zpracovat rozvrhy pro jednotlivé třídy a vyučující. Aplikace sestavuje rozvrhy tak, aby nedocházelo ke kolizím mezi vyučujícími a podle zadaných omezujících podmínek. Mezi povinná omezení patří například to, že žádný učitel nemůže učit v daném čase více než jeden předmět. U volitelných omezení lze nastavit maximální přípustnou pauzu mezi dvěma předměty nebo největší a nejmenší denní studijní zátěž. Tvůrce rozvrhů používá pro optimální řešení techniku genetických algoritmů, která je založena na přirozeném výběru, reprodukčním procesu a mutaci genetické informace. Ačkoliv by se na první pohled mohlo zdát, že čtete text o genetice, není tomu tak. Přesný postup, jak program pracuje, a především objasnění genetických algoritmů autor velmi názorně popsal v nápovědě aplikace. Ovládání programu usnadňuje průvodce. Prvním krokem je zadání dat, kdy lze použít zmiňovaného průvodce nebo upravit stávající data. Následujícím úkolem je vyplnit seznam vyučujících a předměty pro jednotlivé třídy. U každého předmětu je nutné zadat název, počet hodin a jméno vyučujícího. Na formuláři lze také zvolit předměty s pevně stanoveným dnem a hodinou výuky. Posledním krokem je nastavení genetického algoritmu a zadáním dat, týkajících se rozvrhu. Všechna vstupní data je možné uložit ve formátu DAT nebo INI. K ovládání genetického algoritmu se používají tlačítka Start, Pauza a Stop na panelu nástrojů. Pokud program nalezne řešení, automaticky genetický algoritmus ukončí. Výstupní data se poté ukládají do textového souboru, a jsou od sebe oddělena středníky, což je vhodné pro další zpracování v tabulkovém kalkulátoru.

MOBILedit! Lite 1.75

Licence: shareware (1 490 Kč)

Domovská stránka: http://www.mobiledit.com/cz/

Vývoj mobilních telefonů jde neustále kupředu, a s ním také rostoucí množství programů, které zajišťují jejich efektivnější využití. Telefony se nyní běžně připojují k počítači, a to buď pomocí kabelu, infraportu nebo Bluetooth. Lze tak velmi jednoduše například kopírovat fotky, které jste vyfotili na cestách, nahrávat loga, vyzvánění a MP3 nebo přenášet dokumenty. Samozřejmostí je přijímání a posílání SMS, organizování a zálohování kontaktů, hraní her a mnoho dalšího. Program MOBILedit! funguje jako operační systém, neboť ho lze rozšiřovat pomocí dalších aplikací a ovladačů. Stávající programy lze odinstalovat a nahradit jinými, jako jsou kompozer melodií, loga, hry nebo organizér. Podporu konkrétního mobilu mají na starost ovladače, čímž nenarušíme systém MOBILedit!. Můžeme tak bez větších problémů pracovat s různými telefony a značkami. Program dokáže komunikovat i se čtečkami čipových karet standardu PC/SC a editovat tak přímo obsah SIM karet. Mezi nejzajímavější funkce aplikace patří editor kontaktů, kde můžete vytvářet vícepoložkové seznamy, filtrovat, hledat, importovat a exportovat kontakty nebo je propojovat s Outlookem. MOBILedit! podporuje rovněž kopírování kontaktů do ostatních aplikací, např. Word, Excel, metodu drag&drop nebo fulltextové vyhledávání v kontaktech. Dále zaujme systém pro práci s multimediálními soubory uloženými v paměti telefonu, rychlé vyhledávání a vytáčení přímo z počítače. Ti, kteří rádi hrají na svém telefonu hry, jistě potěší jejich propojení s počítačem nebo hraní šachů prostřednictvím SMS. Pro náročnější uživatele jsou určeny funkce pro synchronizaci času v telefonu s časem v počítači, skinovatelný design nebo definovatelné zvuky a jména zařízení. Program také zobrazí kompletní informace o telefonu a SIM kartě vč. signálu, stavu baterie, sítě operátora, typu připojení nebo verze hardwaru a softwaru. Shareware verze MOBILedit! Lite funguje plně po dobu 7 dnů, poté jsou některé funkce částečně omezeny. Po registraci na domovských stránkách dostanete e-mail spolu s odkazem, kde program stáhnout.

FinePrint 5.03

Licence: trial (licence programu za 1 479 Kč bez DPH)

Domovská stránka: http://www.fineprint.com

K práci s počítačem neodmyslitelně patří tisk dokumentů. Šikovným pomocníkem, který slouží k prohlížení a formátování tisků, je neobvyklý tiskový driver FinePrint. Tento program zjednoduší tisk z aplikací Windows, kdy samotný tisk probíhá přes standardní ovladač nainstalované tiskárny. Hlavní výhodou tohoto programu je pak tisk 2, 4 nebo 8 stran na jednom listu papíru, příp. odstraňování grafiky nebo celých stran z tisku. Fine Print zvládá ukládání tisku do schránky ve formě textu, bitmapy nebo do souboru v TIFF formátu. Pomocí tohoto nástroje se dají jednoduše tisknout brožury s rozsáhlým obsahem jako tzv. sub-brožury, oboustranný tisk, vodotisk, tisk na elektronické předtisky nebo vkládat okraje pro svázání dokumentů. FinePrint taktéž dokáže volit začátek předtisku textu na pozadí na jiné než na první stránce a nastavovat časové prodlevy pro automatizovaný tisk. Pokud používáte více FinePrint tiskáren, je název tiskárny zobrazen v titulku okna. Názvy automaticky ukládaných souborů jsou založeny na názvu úloh. Program dále umí při instalaci automaticky detekovat formát papíru A4 nebo letter, zobrazovat ve stavovém řádku informace o původní a cílové velikosti papíru, nebo o úspoře. Při tisku dokumentu například z aplikace Microsoft Word pomocí FinePrint máte možnost volit vlastnosti z pěti záložek, poslední šestá je určena pro informace o programu. Na první záložce se nastavuje velikost a orientace papíru, na druhé rozvržení, okraje nebo ohraničení. Třetí záložka je určena k nastavování pozadí, kdy můžeme použít několik typů, u nichž definujeme jejich použití na zvolených listech. Následující záložka nastavuje typ formuláře. Nastavení vazby, brožury nebo souboru, vytvoření nové tiskárny FinePrint je možné v páté záložce. Ovládání programu je jednoduché, přehledné a doplněné o nezbytné náhledy vzhledu tisknutých dokumentů. Program FinePrint je k dispozici ke stažení jako trial verze, cena licence poté činí 1 479 Kč bez DPH.

Zajímavé utility

Drobnosti, které stojí za vyzkoušení

Ivan Štromer

Možná je to právě váš problém, který zažíváte při spuštění počítače nebo restartování operačního systému: spouštění trvá velice dlouho, někdy se počítač dokonce "zasekne" a všechno se nedokončí. Nainstalujte si utilitu Startup Delayer a popisovaného problému se zbavíte. Pro zálohování dat vyzkoušejte tentokrát zálohovací utilitu dfg BackUp XP - budete překvapeni příjemným pracovním prostředím a bohatými možnostmi nastavení a přizpůsobení. Jednou také vývojáři mysleli na ženy a vytvořili pro ně čistě ženský program Femta, elektronický menstruační kalendář. Vyzkoušejte si jej pro jeho účelnost a mimořádně vysokou úroveň zpracování. Už jste někdy slyšeli o Smart Addressu? Tato utilita je určena k evidenci kontaktních údajů vašich příbuzných, přátel, známých, ale i kontaktů služebních.

Startup Delayer 2.1.10

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.r2.com.au

Když se spouští systém Windows, všechny programy, které se mají spouštět zároveň se systémem, se snaží spustit ve stejný okamžik. Každý z těchto programů zabere kus výkonu CPU a spouštění systému pak trvá dlouho, případně se ani nedokončí (tzv. softwarový konflikt). Tyto známé problémy řeší utilita Startup Delayer, která vám umožní vstoupit do spouštěcího procesu a ovlivnit jej. Vaše úloha spočívá v určení pořadí programů, v jakém se budou při startu systému spouštět. Toto pořadí vytvoříte nastavením doby zpoždění spuštění každého programu vzhledem k systému. Např. na vašem počítači spouštíte se startem systému mj. antivirový program a MS Outlook. Oba programy jsou dosti náročné na systémové prostředky. Ve Startup Delayeru tedy nastavíte pro antivirus 10 sekund zpoždění a pro Outlook 20 sekund. Nyní každý z obou programů bude spouštěn ve své vlastní instanci, výsledkem čehož bude rychlejší a především bezproblémové spouštění počítače. Spustíte-li Startup Delayer, ihned načte všechny soubory, které se spouštějí zároveň se systémem, a zobrazí je ve svém hlavním okně. V seznamu souborů si dvojklikem vyberete ty, pro něž chcete nastavit zpoždění. Startup Delayer zobrazí nejprve kontrolní okénko, ve kterém musíte potvrdit, že si přejete, aby byl vybraný program spouštěn Startup Delayerem, poté již nabídne dialogové okno k vlastnímu nastavení hodnot. Pro nastavovací operace je zajímavý příkaz Space Evenly, který všem vámi vybraným programům nastaví jednotný interval, jenž sami určíte. Nastavení všech aplikací vám navíc ukáže na časovém grafu, v němž jasně a přehledně vidíte intervaly, v nichž se programy postupně spouštějí. Startup Delayer rozlišuje dva typy spouštění programů: Invisible - na pozadí (odpovídá standardnímu spouštění, kdy celý proces proběhne "neviditelně", bez možnosti uživatelského zásahu), a typ Graphical - popisný, který v průběhu startu počítače (systému) zobrazí v dolní části obrazovky lištu s informacemi o právě spouštěných programech, přičemž spouštění aktuálního programu můžete pomocí tlačítka Cancel zastavit. Použití Startup Delayeru však předpokládá zkušenějšího uživatele, schopného rozpoznat, který spouštěcí soubor přísluší kterému programu. I přesto, že jste určité aplikace zařadili do spouštění Startup Delayerem, můžete kdykoli vrátit původní standardní spouštění programů. K tomu slouží tlačítko v nástrojové liště, jímž lze přepínat dva stavy Startup Delayeru z hlediska jeho aktivity: stav aktivní (je indikován modře zbarveným tlačítkem) - všechny programy nastavené ve Startup Delayeru se budou spouštět podle schématu, které jste nastavili, a stav neaktivní (indikovaný červeným tlačítkem), kdy všechny programy budou spouštěny standardním způsobem Windows. Takto můžete operativně a pohodlně "práci" Startup Delayeru zapínat (aktivovat) nebo vypínat (deaktivovat).

dfg BackUp XP 3.7

Licence: freeware

Domovská stránka: http://dfg1.netfirms.com

Data na vašem počítači nebo na serveru jsou trvale potenciálně ohrožena. Nejčastěji viry, které mohou vaše soubory vymazat. Nejhorší je však fyzické poškození disku, kdy můžete přijít i o všechna data. Účinnou metodou boje proti hrozbě ztráty dat je jejich časté a pravidelné zálohování na jiný disk. Jednou z utilit, které mají zálohování v popisu práce, je dfg BackUp XP. Vyzkoušejte jej a zjistíte, že se jedná o opravdu kvalitní zálohovací program s množstvím nastavení a možností vytváření zálohovacích profilů. Zálohu lze provést na všechny známé druhy médií, zálohovat lze i na intranetový a internetový FTP server. Program je schopen provést zálohu i celého disku, místního i síťového, a to jak běžnou kopii, tak kopii "jen ke čtení". Pro vytvořené zálohy lze nastavit automatické mazání po uplynutí určitého počtu dní. Llze do nich přidat soubory Outlook Expressu a Outlooku i systémové registry. Má vlastní komprimační nástroj, zálohy lze opatřit heslem (podpora 128bitové enkrypce). Práci ulehčí vytvoření profilů, které lze nastavit podle různých kritérií. Je vybaven vlastním vypalovacím nástrojem pro přímé ukládání na CD média. Archivy vytvořené utilitou dfg Backup XP mají standardní koncovku ZIP, která umožňuje jednotlivé soubory archivu prohlížet a spravovat běžnými archivačními a souborovými utilitami. Nabízí pokročilé vyhledávací funkce a možnost obnovy souborů. Samozřejmostí je plánování zálohovacích procesů, vytváření verzí zálohovaných souborů a zálohování jen souborů změněných od posledního zálohování. Program vytváří statistiky a podporuje souborové názvosloví UNC umožňující přístup k lokálním a síťovým LAN adresářům. Podporuje i zvukový doprovod jednotlivých operací a umožňuje použít příkazovou řádku s volitelnými parametry. Maximální velikost archivu ZIP je ve freewarové verzi 50 MB. Za poplatek získáte verzi Professional, rozšířenou o možnost vybrat i skryté a systémové soubory, vytvoření neomezeného počtu zálohovacích profilů, synchronizaci obsahu dvou adresářů, automatické vytváření nových podadresářů v zálohovacích profilech, volitelný maximální počet souborů a jejich velikost v jednom ZIP archivu, volitelné automatické vypnutí počítače po ukončení zálohy (vhodné při zálohování před odchodem od počítače), spouštění vnějších aplikací před započetím zálohovacího procesu nebo po jeho skončení, rozdělení velkých souborů během zálohovací procedury (split), volitelné automatické mazání starých nepotřebných záloh (starší než...), přenos záložních archivů e-mailem přes protokol SMTP. Dále zde najdete bohatou filtraci umožňující vybrat kompletní adresáře, starší či novější soubory, použít lze souborovou specifikaci atd. Maximální velikost ZIP archivu je zvýšena na 1 GB. Program dfg BackUp je velmi užitečný a flexibilní, množstvím nastavení se dokáže přizpůsobit každému uživateli.

Smart Address 5.0

Licence: 49,95 USD, 30denní trial

Domovská stránka: http://www.x2net.cim

Elektronických adresářů a diářů bylo dosud vytvořeno nepřeberné množství. Jedním z nich je Smart Address britské firmy X2Net Limited, který rozhodně doporučuji k vyzkoušení. Smart Address je již na pohled mimořádně vyspělou aplikací, což je zvláště patrné v jeho poslední páté verzi, do které dospěl letos v červenci. Anglické slovo "smart" znamená v překladu inteligentní, chytrý, vtipný. Název Smart Address tedy znamená inteligentní adresář. Název však není výplodem sebechvály svých autorů, Smart Address je skutečně inteligentní adresář oplývající bohatou výbavou funkcí a možnostmi nastavení a přizpůsobení. Rozhodně uspokojí náročné uživatele, kteří nabízené funkce a možnosti dokáží využít. Smart Address mohou samozřejmě používat i méně zkušení uživatelé, nedoporučuji jej však úplným začátečníkům, kteří se s ovládáním počítače teprve seznamují.

Smart Address je postaven na principu klientserver, jenž je pokročilým stupněm komunikace, který umožňuje záznamy a ostatní údaje propojit mezi počítače a uživatele. Tento princip umožňuje kvalitní nasazení Smart Addressu do počítačové sítě. Pro použití v síti je Smart Address vybaven pokročilým systémem ochrany své databáze před nežádoucími nebo nespolehlivými klienty. Smart Address však není jen pouhý adresář, tvoří jej několik samostatných utilit, které spolu souvisejí nebo se vzájemně doplňují a jsou rozděleny do jednotlivých programových sekcí. Z nich jsou užitečné Kalendář a Úkoly pro zaznamenávání událostí, akcí a úkolů, které vám Smart Address připomene, až nastane jejich čas. Zajímavou utilitou je Zápisník; skrývá v sobě dosti pokročilý textový editor pro zápis poznámek, ale i rozsáhlých textových a grafických dokumentů. Silnou stránkou Smart Addressu je možnost nastavení vlastní globální indexace adresáře s možností určit individuální indexaci pro jednotlivé kontakty. V poslední verzi jsou rozšířené možnosti zobrazení a řazení záznamů v okně. Přímo z prostředí programu je možné napsat dopis kterémukoli kontaktu adresáře. Napsat lze i e-mailovou zprávu, k čemuž je Smart Address vybaven vlastním e-mailovým klientem, mimochodem velice dobře vybaveným. Samozřejmostí je vytáčení telefonních čísel, jestliže na zobrazené číslo kliknete, k dispozici je též seskupování či rozdělování kontaktů do kategorií. Všechny operace, které s kontakty provádíte, zaznamenává Smart Address do deníku, do něhož můžete přidávat i vlastní záznamy. Tisk je ve Smart Addressu - jak se říká - kapitola sama pro sebe: je vybaven tzv. tiskovým designerém, můžete tiskové stránky vytvářet zcela podle svých představ.

Femta 1.21

Licence: 35 USD, 50 dnů trial

Domovská stránka: http://www.femta.com

V roce 1998 přišla americká firma Femta Software s výjimečným a zajímavou aplikací, určenou specielně pro ženskou část uživatelů výpočetní techniky. Nazvali jí Femta a letos jej nabízejí ve verzi 1.21. Jedná se o elektronický menstruační kalendář, který má za úkol stejně jako jeho papírová verze evidovat cyklus ženy. Základním účelem je sledování cyklu z hlediska tvorby pohlavních hormonů. Femta toho samozřejmě umí víc a svými rozšířenými možnostmi pomáhá ženě orientovat se v jejím cyklu: emoční a psychické stavy i sexuální nálady často závisejí na určitých dnech. Pro zobrazení a výpočty využívá přirozených metod plánovaného rodičovství. Všechny údaje zobrazuje formou běžného měsíčního kalendáře v rozsahu 1 až 36 měsíců, dále formou pěti typů grafů a také v podobě informačních formulářů. Program oplývá skutečně nádherným pracovním prostředím, velice snadno se ovládá díky průvodcům s podrobnými vysvětlivkami o prováděném úkonu. Umožňuje zaznamenat nejen menstruační cyklus, ale i celé těhotenství, porod a kojení. Jeho hlavním úkolem je plánování sexuálního života z hlediska plodných a neplodných dnů, založené na Ogino-Klausově metodě, a plánování početí. Vypočítá den ovulace, určí nejvhodnější den k početí a stanoví datum narození dítěte. Pomůže naplánovat pohlaví budoucího dítěte časově řízeným pohlavním stykem. Je vybaven schopností předpovědi budoucích menstruačních cyklů, což je významné pro plánování důležitých životních událostí, jakými jsou svatba, svatební cesta, dovolená, víkendy, cestování, sportovní výkony apod. Automatickou kontrolou zapsaných údajů zamezí Femta vzniku chyb. Program disponuje řadou dalších možností, např. lze nastavit barvy kalendáře a grafů, zobrazovací font, vzhled formulářů a formát výpočtů. Umožňuje synchronizované přecházení mezi kalendářem a grafy, vede statistiky, tiskne zobrazené údaje, poskytuje kontextovou nápovědu, samozřejmostí je funkce Zpět (Undo). Nezapomíná ani na ochranu soukromých údajů před ostatními uživateli počítače a jeho spuštění může být totiž podmíněno heslem.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Grafické karty I

Tomáš Varoščák

C04P0566

Tentokrát se podíváme na zoubek dvěma tuctům grafických karet, určených pro zbrusu novou sběrnici PCI Express.

Ptáte se, proč jsme si vybrali novinku, jejíž podstatné rozšíření mezi uživatele bude trvat ještě nejméně rok, a proč jsme raději netestovali klasické AGP 8x karty? Odpověď je jednoduchá. Trh AGP 8x karet nevykázal od minulého testu příliš velké změny a kromě nových high-endových modelů obou největších výrobců grafických čipů bychom testovali stejné karty. Zkrátka by tak přišli všichni zájemci o karty středního a low-endového segmentu a zároveň ti, kteří sledují nejnovější trendy.

Pojďme se ale nyní podívat na vývoj na trhu grafických karet. Jak ukázal náš minulý test, nejrychlejší grafickou kartou začátku roku byl jednoznačně Radeon 9800 XT. Své prvenství si suverénně udržel až do dubna, kdy nVidia představila novou vlajkovou loď s označením GeForce 6800 GT. Její výkon značnou část odborné veřejnosti doslova šokoval, na druhou stranu však novinka nemile překvapila dvěma napájecími konektory a - stejně jako u FX5800 - masivním chladičem. Netrvalo dlouho a v květnu spatřil světlo světa protiútok ATI v podobě modelu X800 XT. Ten hravě dohnal náskok svého rivala a v některých testovacích programech jej i překonal. Navíc karta od ATI vyžadovala pouze jeden přívod externího napájení a byla vybavena standardním chlazením. Od té doby se výrobci čipů odmlčeli a na rozdíl od minulých let neuvedli na trh žádné nové modely střední a low-endové třídy pro sběrnici AGP 8x.

Místo toho přišel v červnu čas pro zcela nové rozhraní. Sběrnice PCI Express, o které se již několik měsíců mluvilo, vstoupila na pole grafických karet. Své novinky představila jak ATI, tak i konkurenční nVidia. Ta přišla na trh především s modelem PCX5750, který se rychle dostal do nabídky většiny partnerů amerického výrobce čipů, s PCX5900 a výrazně méně rozšířeným ultra low-end modelem PCX 5300. Všechny tři karty vycházejí z produktů po sběrnici AGP, jmenovitě z GeForce FX5700, FX5900 a FX5200. Zajímavostí těchto karet je, že jejich architektura není přímo postavena pro sběrnici PCI Express, ale pro AGP 8x s následným použitím hardwarového můstku s označením HSI. Naproti tomu kanadská ATI si dala více záležet a vrhla na trh nativní PCI Express produkty. Její sortiment zahrnoval všechny tři kategorie od low-endu (Radeon X300) přes střední třídu (Radeon X600) až po high-end řešení (Radeon X800).

V současnosti je tedy nabídka trhu pro PCI Express rozhraní poněkud omezená, ale v nejbližších týdnech se rozroste o další produkty: nVidia by měla trh uvést velmi nadějný model GeForce 6800 a ATI odpoví kartami s čipem Radeon X700. První výsledky těchto karet vypadají v porovnání s výkonem současných karet opravdu velmi lákavě a zdá se, že ani jejich ceny nebudou příliš vysoké.

Jak se můžete přesvědčit v tabulce, podařilo se nám i přes omezenou nabídku trhu shromáždit poměrně slušné množství karet a především zástupce každé zmiňované modelové řady. Nicméně startovní pole není a ani nemůže být vyvážené. Zatímco karet s čipem GeForce PCX5750 je na trhu více než dost, Radeony X300 SE mají ve své nabídce pouze dvě firmy a jedna z nich dodala do testu OEM verzi, kterou jsme museli z důvodu značné cenové výhody z testu vyřadit.

Co se týče testování a testovacích procedur, použili jsme sestavu s procesorem Intel Pentium 4 3,6 GHz (Prescott), 1024 MB RAM PC4300 (533 MHz) paměti a základní deskou s čipovou sadou Intel 915. Výkon jsme měřili v osvědčených aplikacích, ale přidali jsme i nějaké novinky. Mezi ty patří například Far Cry, UT2004 či Doom 3. Naopak jsme pro nízkou vypovídací hodnotu vyřadili starší hry spolu s 3DMarkem2001 SE, který zvládal pouze funkce rozhraní DirectX 8.1. Zhodnotit test a vybrat vítěze bývá vždy poměrně obtížné. Snadnější je najít ty, kteří zcela propadli. Takovými kartami jsou v tomto testu například GeForce PCX5300 od firmy Sparkle nebo všechny Radeony X600, a to jak ve verzi PRO, tak XT. Důvodem neúspěchu je nepříliš dobrý poměr mezi výkonem a cenou. Naopak tradičně výborným poměrem mezi cenou a výkonem se může pochlubit většina low-endových karet, mezi nimiž v tomto kritériu jednoznačně vede Club3D GeForce PCX5750 (128), která také po zásluze získává v tomto testu naše ocenění. Druhou oceněnou kartou v low-end segmentu je MSI PCX 5750 TD128, jež má o něco slabší poměr cena/výkon, ale zato doslova impozantní vybavení. Ve středním segmentu se vítězem stává model WinFast PX350 TDH s nejlepším poměrem mezi cenou a výkonem, jen o chlup za ním zaostávají další karty se stejným čipem. Mezi nejvýkonnějšími kartami byla volba vzhledem k cenové propasti vcelku jednoduchá, a tak chcete-li nejvyšší výkon, kupte si jej raději od Sapphiru. Notně totiž ušetříte.

Albatron Trinity PCX5750

Tchajwanský Albatron je již pravidelným účastníkem našich testů a tentokrát prezentuje nejčastěji zastoupenou kartu - model Trinity PCX5750 s čipem nVidia GeForce PCX5750. Jedná se o upravenou verzí původního čipu GeForce FX 5700 pro sběrnici AGP. Samotná karta je středně velká a je postavena na modré PCB desce. Dominantním prvkem horní strany karty je poměrně velký modrý chladící mechanismus, skládající se z ventilátoru a pasivního chlazení pamětí a hardwarového HSI můstku. Jak se u těchto karet ještě několikrát přesvědčíte, nevyžadují externí napájení a konfigurace jejich výstupů na zadním panelu je standardní (DVI, D-SUB a TV-OUT) a odpovídá tak dlouhodobému průměru této cenové kategorie. Příslušenství karty není bohaté, ale přece jen poněkud přesahuje obvyklý průměr ostatních asijských výrobců, kteří ke svým kartám přibalují výhradně jediné CD a často se ani neobtěžují s manuálem. Uvnitř originálního balení tedy najdete kromě karty samotné podrobný vícejazyčný manuál (bez české verze), redukci z S-Videa na kompozit a trojici CD nosičů. Na nich jsou nezbytné ovladače, demoverze pěti herních titulů a plná verze akční hry Duke Nukem: Manhattan Project - Total Mutant Mayhem.

Cena vč. DPH: 5 034 Kč

Asus eXtreme N5750

Také Asus se testu účastní s kartou postavenou na původně AGP čipu nVidia GeForce FX 5700, její karta je však poněkud odlišná. Rozdíl nehledejte v designu, jediným odlišujícím znakem této karty od ostatních PCX5750 karet v testu je právě specificky zlaté chlazení nad grafickým čipem a HSI můstkem. Na rozdíl od Albatronu jsou u Asusu paměti nechráněny, stejná je ale konfigurace výstupů i absence konektoru externího napájení. Rozdíl, o kterém jsem se zmiňoval v úvodu, není vidět na první pohled, ale je patrný v tabulce. Díky o 50 Hz vyšší taktovací frekvenci pamětí byl schopen Asus eXtreme N5750 dosáhnout v případě všech testů o několik procent lepších výsledků než konkurence. Nejde sice o nijak závratný rozdíl, ale i drobná převaha nad konkurencí může v případě velmi vyrovnaných výsledků rozhodovat. Originální výbava retailového balení karty nepatří mezi ty bohatší a tvoří ji instalační leták v třinácti světových jazycích (bez češtiny), redukce z DVI na D-SUB a z S-VIDEA na kompozit a čtyři CD. Ta obsahují ovladače a utility od Asusu, plnohodnotné manuály ve třinácti jazykových mutacích (a opět bez češtiny), softwarový DVD přehrávač ASUS DVD a plnou verzi hry Deus Ex: Incredible War.

Cena vč. DPH: 5 153 Kč

Club GeForce PCX5750 (128)

Značka Club3D má v našem testu dvojí zastoupení, které se od sebe liší pouze velikostí paměti. Club3D GeForce PCX5750 osazený 128 MB je středně velká karta na modré PCB desce s čtvercovým černo-zeleným ventilátorem a s pasivním chlazením HSI můstku. Zadní panel karty nevykazuje oproti konkurenci žádné rozdíly a je na něm DVI konektor pro připojení k digitálnímu LCD panelu, D-SUB pro analogová LCD a CRT monitory a nechybí ani S-VIDEO TV-OUT pro ty, kteří by rádi obrazový signál z PC sledovali na klasické televizi. Karta, stejně jako několik generací jejích předchůdců, podporuje duální zobrazování pomocí technologie nView. Výbava originálního balení patří mezi ty chudší a obsahuje jediné CD, redukce z DVI na D-SUB a z S-VIDEA na kompozit a kompozitní kabel. Manuál je čtyřjazyčný a vcelku podrobný, CD pak obsahuje především ovladače pro všechny verze operačních systémů Windows, nástroj na přetaktování "nvtweak.reg", DirectX a Adobe Acrobat Reader. Z hlediska výkonu je Club3D GeForce PCX5750 zcela vyrovnaným partnerem většině ostatních karet v testu, postavených na tomto grafickém čipu. Výkonnostní rozdíly jsou minimální a jdou na vrub aktuální "náladě" testovací sestavy.

Cena vč. DPH: 4 190 Kč

Club GeForce PCX5750 (256)

U této karty se zaměříme především na to, jaký výkonnostní rozdíl nabízí zvýšení paměti grafické karty ze 128 na 256 MB u modelu Club3D GeForce PCX5750, v ostatních parametrech zcela identických. Karty ale nejsou identické pouze co se týče parametrů, jsou zcela zaměnitelné i po stránce designu. Také model Club3D GeForce PCX5750 (256) je postaven na středně velké modré desce se zelenočerným čtvercovým ventilátorem, opatřeným logem výrobce a pasivním chlazením HSI můstku. Jak už bylo řečeno, karta je vybavena dvojnásobnou pamětí oproti většině ostatních PCX5750 karet a tyto paměti pracují na frekvenci 500 MHz. Zadní panel karty také neskrývá žádné překvapení a najdete na něm trojici konektorů, jmenovitě jde o digitální DVI pro některé LCD monitory, patnáctikolíkový D-SUB pro analogové CRT a LCD monitory a SVIDEO TV-OUT pro ty, kteří potřebují své PC připojit např. k televizi. Originální výbava karty je stejně jako v případě předchozího modelu velmi chudá a tvoří ji redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit, kompozitní kabel, vícejazyčný podrobný manuál a CD s ovladači, DirectX a aplikací Adobe Acrobat Reader. Co se týče výkonnostního rozdílu způsobeného větší pamětí, je z tabulky patrné, že se žádný nekoná a ze souboje dvou karet vychází jednoznačně jako vítěz papírově "slabší" verze.

Cena vč. DPH: 4 939 Kč

Gigabyte nVidia GeForce PCX 5750

Pátou kartou postavenou na upraveném GPU nVidia GeForce FX 5700 je model Gigabyte nVidia GeForce PCX5750. Karta, která se kromě modré barvy PCB desky a zlatého chlazení GPU a hardwarového můstku na první pohled opět nijak neliší od ostatních konkurentů, přece jen skrývá ve svých útrobách jednu drobnou, ale z hlediska výkonu podstatnou odlišnost. Zatímco jádro GPU je taktováno na stejnou frekvenci jako ostatní karty, paměť pracuje na 550 MHz, což je o 10 procent více než u většiny konkurentů. Většiny proto, protože stejnou frekvenci používá i Asus eXtreme N5750. Význam drobného navýšení frekvence paměti je dobře vidět v tabulce. Gigabyte nVidia GeForce PCX5750 se totiž díky němu dostává na úroveň karty Asusu a předhání tak ostatní karty zhruba o pět až deset procent. Spolu s kartou získá uživatel v originálním balení i redukci z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit. Manuál je dvojjazyčný, a to anglický a v jakémsi blíže neurčitelném asijském jazyce. Softwarové příslušenství karty je vcelku bohaté a tvoří jej šest CD naplněných aplikací PowerDVD 5, ovladači a dvěma plnými verzemi her, jmenovitě akční Rainbow Six 3: Raven Shield a strategií SpellForce: The Order of Dawn.

Cena vč. DPH: 7 750 Kč

Chaintech GeForce PCX 5750

Tento produkt patří mezi horké novinky a pochází z výrobních linek firmy Chaintech. I ona do testu poskytla nejčastějšího zástupce karet pro sběrnici PCI Express a i v jejím případě jde o produkt zcela identického designu, jen s jistými odlišnostmi ve tvaru a barvě ventilátoru a pasivního chlazení. Jedinou změnou oproti většině PCX5750 karet je o 50 MHz vyšší frekvence pamětí. Ani zadní panel karty nenabízí žádné překvapení a na uživatele tak čeká digitální DVI konektor, analogový D-SUB a S-VIDEO výstup videosignálu. Výbava karty není zas tak chudá jako u jiných asijských výrobců. Její součástí je podrobný anglický manuál, redukce z DVI na D-SUB, S-Video kabel a 3 kompaktní disky v sympatickém plastovém pouzdře. Na nich uživatel nalezne ovladače, softwarový balík WinCinema (přehrávač WinDVD s podporou šesti kanálů a WinDVD Creator), demoverze her Age of Wonders 2, Serious Sam 2, Rally Trophy, Max Payne a Tropico. Výkonnostně výrobek trochu zklamal. Vzhledem k vyšší frekvenci pamětí jsme od něj očekávali minimálně takový výkon, jako mají stejně vybavené karty, tedy Asus eXtreme N5750 a Gigabyte nVidia GeForce PCX5750. Ale výsledek, jak je vidno z tabulky, za očekáváním znatelně zaostává.

Cena vč. DPH: 4 249 Kč

MSI PCX 5750 TD128

Karty MSI patří k pravidelným účastníkům našich testů a konkurenci překonávají výkonem či bohatou výbavou. Tradice nadstandardní výbavy se MSI drží i tentokrát a vzhledem k tomu, že samotná karta se od konkurentů v testu až na klasicky oranžové zbarvení chladících prvků a červenou PCB desku vůbec neliší, podíváme se rovnou na onu "přidanou hodnotu". Anglický manuál vypadá na první pohled obsáhle, ale je to jen zdání. Více než polovinu jeho obsahu zabírá přehled různých modelových verzí karty, a tak na popis produktu zbývá už jen něco okolo padesáti stránek. Kromě manuálu nabízí MSI PCX 5750 TD128 redukci z DVI na D-SUB, S-Video kabel, samolepku a úctyhodných čtrnáct CD. Na nich naleznete tři plné verze her: arkádu Prince of Persia: The Sands of Time, logické URU: Ages Beyond Myst a akční XIII, ovladače a sadu aplikací od MSI, Media Center Deluxe II, programy RestoreIT! Professional a Virtual-Drive, WinDVD Creator PLUS, MSI 3D-Album a DVD přehrávač s podporou 5.1 zvuku. Je tedy jasné, že pokud by o volbě nového akcelerátoru měla rozhodovat pouze výbava (výkon je totiž opět identický s ostatními kartami), je MSI PCX 5750 TD128 horkým favoritem na zisk vaši přízně.

Cena vč. DPH: 5 117 Kč

Saphire Radeon X300 SE

Zatímco v předchozích testech jsme se v low-end segmentu často setkávali s rozměrově malými kartami vybavenými pouze pasivním chlazením, tentokrát je díky menšímu množství modelů pro PCI Express většina karet pouze přestavěna z modelů určených původně pro střední segment a je tedy o poznání větší. Jedinou výjimku představuje Sapphire Radeon X300 SE, který je oproti ostatním účastníkům poloviční a vystačí si s pasivním chlazením. Menší šířka karty má za následek, že na zadním panelu chybí digitální DVI, a karta tak přestává být zajímavá pro majitele LCD panelů s digitálním vstupem. Ty by totiž přítomnost analogového D-SUB konektoru či S-VIDEO TV-OUTu příliš neuspokojila. Výbava karty není nijak bohatá, ale u low-endové karty to asi nikdo neočekává a důležitější je spíše cena a její poměr k výkonu. Uvnitř retailové verze tedy naleznete pouze redukci z S-VIDEA na kompozit, S-VIDEO kabel, podrobný vícejazyčný manuál a jediné CD obsahující ovladače a manuál v PDF formátu. Výkon karty je o poznání nižší než zbytek startovního pole této kategorie, ale stejné je to i s cenou. A tak může být Sapphire Radeon X300 SE tou správnou volbou pro uživatele, kteří nehledají vysoký výkon v nejmodernějších hrách, ale spíše chtějí při nákupu PCI Express karty do své nové základní desky nějakou korunu ušetřit.

Cena vč. DPH: 2 576 Kč

Saphire Radeon X600 PRO 128M

aDíky nízké ceně se Sapphire Radeon X600 PRO 128M jako jediná z karet s čipem ATI Radeon X600 ocitla v low-endové části startovního pole. Karta je postavena na tmavé středně velké PCB desce a nejvýraznějším prvkem je ventilátor, umístěný nad grafickým čipem. Paměti nejsou chráněny před nadměrným zahříváním a zadní panel nabízí trojici standardních konektorů. Analogový D-SUB je určen pro majitele běžných CRT monitorů a většinu LCD panelů, digitální DVI využijí ti, kteří při nákupu LCD nešetřili a mají digitální vstup, S-Video TV-OUT pak umožňuje vyvést videosignál například do televize nebo videorekordéru. Nesmíte se ale nechat zmást počtem kolíků. Je jich sice sedm jako u VIVO konektoru, ale stále jde jen o pouhý výstup signálu. Samozřejmostí je podpora duálního zobrazování prostřednictvím technologie HydraVision. Příslušenství karty tvoří S-VIDEO a kompozitní kabely, redukce z DVI na DSUB a z S-VIDEA na kompozit a čtyři CD. Na nich jsou ovladače pro všechny verze operačního systému Windows, manuál ve formátu PDF a plná verze hry Splinter Cell: Pandora Tomorrow. Výkonnostně je karta o něco rychlejší než model od ABITu osazený 256 MB paměti, ale jde jen o minimální rozdíly.

Cena vč. DPH: 4 990 Kč


Grafické karty II

Sparkle GeForce PCX 5300

Také společnost Sparkle se v testu prezentuje dvěma modely. První z nich je velmi zajímavý, neboť jde o jediný kousek svého druhu v testu. Sparkle GeForce PCX 5300 je totiž osazen grafickým čipem nVidia GeForce PCX 5300, tedy tím cenově nejpřijatelnějším, co v současné chvíli nVidia pro novou sběrnici nabízí. Karta je vzhledem k parametrům a výkonu nezvykle velká, zvlášť pokud ji porovnáme s Radeonem X300 SE, který nabízí vyšší výkon a je zhruba poloviční. K chlazení grafického čipu postačuje pasivní chlazení, jež naleznete i nad můstkem HSI. Zadní panel této karty rozhodně ničím nepřekvapí a nabízí DVI konektor pro připojení digitálních LCD panelů, D-SUB pro analogová zařízení a nechybí ani S-VIDEO výstup videosignálu. Originální příslušenství rozhodně není příliš bohaté a obsahuje pouze redukci z S-Videa na kompozit a z DVI na D-SUB, S-Video kabel, podrobný anglický manuál a jedno CD s ovladači. Výkon karty nás opravdu příliš nepotěšil a těžko říci, zda si ji s takovými výsledky a v porovnání s modelem Sapphire Radeon X300 SE vůbec někdo pořídí. Jak je totiž vidno z tabulky, ve většině testů ztrácí Sparkle GeForce PCX 5300 na svého rivala 25 až 50 procent výkonu.

Cena vč. DPH: 2 790 Kč

Sparkle GeForce PCX 5750

Druhá karta Sparkle je další variací nVidia GeForce PCX5750. Jediné, čím se karta od konkurence liší, je vzhled, tedy zelená barva PCB desky a stříbrné chlazení, sestávající z ventilátoru a pasivního chlazení nad HSI můstkem. Paměti jsou stejně jako v mnoha předchozích případech nechráněné. Co se týče číselných parametrů, pak ani zde nenalezneme žádné rozdíly a paměti i jádro GPU karty Sparkle GeForce PCX 5750 pracují na stejných frekvencích jako většina konkurenčních produktů, tedy na 425 resp. 500 MHz. Zadní panel karty nabízí standardní pohled, tedy digitální DVI a analogový D-SUB konektor, a mezi nimi výstup videosignálu přes S-Video. K plnohodnotnému využití této nabídky jsou v originálním příslušenství přítomny redukce z DVI na D-SUB pro případ, že byste chtěli ke kartě připojit dvě analogová zařízení, a také S-VIDEO kabel. Další výbavu tvoří anglický manuál a CD s ovladači a zkušební verzí softwarového DVD přehrávače PowerDVD. Chvályhodné je, že engine CD je dokonce i v češtině, nicméně některé výrazy (Česki) by potřebovaly vylepšit. Z hlediska výkonu drží Sparkle GeForce PCX 5750 krok s většinou ostatních karet a utíká mu pouze dvojice rychlejších modelů od Asusu a Gigabytu.

Cena vč. DPH: 4 090 Kč

WinFast PX360 TD

Ani u poslední karty ze série akcelerátorů s GPU nVidia GeForce FX 5700 nenalezneme na první pohled příliš velké odlišnosti. Samotná karta je postavena na středně velké zelené PCB desce, doplněné aktivním chlazením GPU a pasivním chlazením hardwarového HSI můstku, a nevyžaduje externí napájení. Zadní panel nabízí tři klasické konektory, tedy digitální DVI, analogový patnáctikolíkový D-SUB a S-VIDEO TV-OUT pro připojení k televizi. Příslušenství dodáváno s kartou rozhodně patří mezi nadprůměrné, nedosahuje ale výbavy karet MSI. Uvnitř retailového balení naleznete kromě karty také velké množství kabelů, jmenovitě redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-VIDEO a kompozitní kabely. Podrobný anglický manuál ke kartě je doplněn několikajazyčnou stručnější příručkou, znovu bez podpory češtiny. Software najdete na šesti kompaktních discích, z nichž většinu zaplňují plné verze her Prince of Persia: Sands of Time, Splinter Cell: Pandora Tomorrow, GunMetal a Big Mutha Truckers. Kromě čtyř herních titulů tvoří programový balík karty už jen nezbytné ovladače pro všechny verze operačního systému Windows. Co se týče výkonu, není mezi modelem WinFast PX360 TD a ostatními kartami PCX5750 (vyjma Asusu a Gigabytu) téměř žádný výkonnostní rozdíl.

Cena vč. DPH: 5 141 Kč

ABIT RX600 Pro-256PCIE

Nejpočetnější skupinu karet osazených čipy kanadské ATI tvoří akcelerátory postavené na Radeonu X600 a v rámci této řady pak na nejvýkonnější variantě XT. Díky ABITu však máme možnost podívat se nejprve na o něco slabší model s grafickým čipem Radeon X600 Pro. Karta není na první pohled zvlášť zajímavá a velikostí je srovnatelná s kartami nVidia GeForce PCX5750. Snad jen kontrastní barevná kombinace oranžové PCB desky a šedomodrého chlazení grafického čipu a pamětí na horní straně tento model od zbytku startovního pole odlišuje. Zajímavá je konfigurace výstupů na zadním panelu, kde by podle indicií na krabici a podle výbavy měl být kromě DVI a D-SUB výstupů pouze TV-OUT, nicméně sed-mikolíkový konektor vypadá spíše jako VIVO. Originální výbava karty patří v testu mezi ty nejslabší a tvoří ji podrobný anglický manuál, redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit, S-VIDEO a kompozitní kabel a jediný CD nosič. Ten obsahuje ovladače pro Windows a softwarový přehrávač PowerDVD 5. Jak je vidět z tabulky, výkonnostní rozdíl mezi kartou ABIT RX600 Pro-256PCIE a kartami vybavenými grafickým čipem Radeon X600XT je poměrně výrazný a v průměru dosahuje dvaceti až pětadvaceti procent.

Cena vč. DPH: 5 990 Kč

Club3D GeForce PCX5900

Současnou výkonnostní špičku nVidie pro sběrnici PCI Express představuje (do příchodu čipu 6600 GT) GPU GeForce PCX5900. Tímto čipem je v našem testu osazeno o poznání méně karet než slabším PCX5750 a jednou z nich je model Club3D GeForce PCX5900. Karta je postavena na středně dlouhé PCB desce, která ale přece jen o několik milimetrů přesahuje délku karet PCX5750. Na modré desce bez externího napájení je dominantním prvkem černo-stříbrný chladič s ventilátorem nad grafickým čipem a stejně jako u většiny předchozích karet nechybí ani pasivní chlazení můstku HSI. Konfigurace výstupů na zadním panelu je standardní, nicméně jejich uspořádání je poněkud odlišné. S-Video TV-OUT totiž nenajdete mezi DVI a D-SUB konektory, ale zcela na straně. Výbava karty není nijak zvlášť bohatá a obsahuje redukce z DVI na D-SUB, kompozitní kabel a dvě CD s ovladači a softwarem InterVideo WinDVD Creator, včetně softwarového přehrávače WinDVD. Výkonnostně představuje Club3D GeForce PCX5900 špičku středního segmentu, neboť téměř ve všech testovacích aplikacích nabízí o něco vyšší výkon než Radeony X600XT, ale důležitá je také cena. A ta je v případě této karty poměrně vysoká.

Cena vč. DPH: 7 860 Kč

Gigabyte nVidia GeForce PCX 5900

Druhou kartou postavenou na nejrychlejším čipu nVidie pro sběrnici PCI Express je model Gigabyte nVidia GeForce PCX5900 od tchajwanského Gigabytu. Karta je o něco delší než model PCX5750 a je vybaven masivnějším chladícím mechanismem, ale jinak mají obě karty vizuálně mnoho společného. Taktovací frekvence jádra GPU a pamětí jsou stejné jako v případě předešlého modelu od Club3D, tedy 350, resp. 550 MHz. Zadní panel karty nabízí standardní trojici konektorů výstupu videosignálu, tedy digitální DVI, analogový D-SUB a S-Video TV-OUT. Uspořádání konektorů je stejně jako v případě karty Club3D GeForce PCX5900 poněkud netradiční, identická je i spotřeba elektrické energie, což znamená, že při provozu se Gigabyte nVidia GeForce PCX5900 obejde bez externího napájení. Výbava zahrnuje podrobný anglický manuál, redukce z DVI na D-SUB pro případ použití dvou analogových monitorů a šest CD s ovladači, plnými verzemi her Rainbow Six 3: Raven Shield a SpellForce: The Order of Dawn a aplikací PowerDVD 5 od společnosti CyberLink. Po stránce výkonu je karta srovnatelná s modelem Club3D GeForce PCX5900, výjimku tvoří dva odlišné výsledky v GunMetalu a Far Cry.

Cena vč. DPH: 6 890 Kč

Gigabyte Radeon X600XT

Po dvou grafických kartách osazených čipy nVidie se podíváme na třetí produkt ze stáje tchajwanského Gigabytu, tentokrát ale s čipem konkurenční ATI. Jde o druhého zástupce středního segmentu kanadského výrobce čipů, nyní ovšem o nejvýkonnější variantu s podoznačením XT. Samotná karta vychází ze zaběhnutého designu Gigabytu a je postavena na modré desce s kruhovitým ventilátorem barvi mědi. Svými rozměry se nijak neliší od ostatních karet tohoto segmentu a podobné je to i s externím napájením, bez něhož se obejde. Významný rozdíl ale naleznete na zadním panelu. Je na něm totiž nejen digitální DVI výstup pro připojení některých LCD panelů, analogový D-SUB, ale i kombinovaný vstup a výstup videosignálu přes VIVO konektor. Ten ocení uživatelé, kteří rádi experimentují nebo jinak pracují s obrazovým materiálem pořízeným například videokamerou. Příslušenství karty tvoří podrobný anglický manuál, CD s ovladači, aplikací PowerDVD 5 od společnosti CyberLink a plnou verzí hry Rainbow Six 3: Raven Shield, a nezbytné kabely. Těch je ale ve srovnání s jinými kartami poněkud málo, konkrétně najdete v krabici pouze VIVO rozbočovač, což k plnohodnotnému využití všech možností karty nepostačuje. Ten, kdo chce VIVO konektor používat, by určitě ocenil alespoň S-Video a kompozitní kabely.

Cena vč. DPH: 3 500 Kč

His Excalibur X600XT VIVO Edition

Také hongkongská společnost High Tech dodala do testu kartu osazenou nejvýkonnějším modelem Radeonu X600. Její HIS Excalibur X600XT VIVO Edition je karta rozměrově identická s Radeonem X600 XT od Gigabytu, ale liší se barvou ventilátoru, který je v tomto případě stříbrný, a také přítomností pasivního chlazení na paměťových čipech karty, a to jak na horní straně, tak i na straně spodní. Zadní panel nabízí digitální DVI a analogový D-SUB výstup a kombinovaný vstup a výstup videosignálu prostřednictvím speciálního sedmikolíkového VIVO konektoru. Originální příslušenství, které dostane uživatel v retailovém balení, patří spíše k lepšímu průměru a kromě redukcí z DVI na D-SUB a z VIVA na kompozit, VIVO rozbočovače, S-Video kabelu a podrobného vícejazyčného manuálu obsahuje i šest CD. Na nich naleznete plnou verzi hry Counter Strike: Condition Zero, demoverze her Vietcong, Railroad Pioneer, Neighbors from Hell, Tropico 2: Pirate Cove a Aquanox 2: Revelation, ovladače a programy ULEAD VideoStudio 7 SE a Micro Research 3D-Album PicturePro. Výkonnostně HIS Excalibur X600XT VIVO Edition zaostává za konkurencí, ale rozdíly jsou doslova minimální a mohou být vyváženy o něco lepší výbavou.

Cena vč. DPH: 6 962 Kč

MSI RX600 XT-TD128

Třetí a poslední Radeon X600 XT vyrobila společnost MSI a od předešlých karet se tento model liší pouze červenou barvou PCB desky a pro MSI typickým oranžovým větrákem. Paměti jsou na obou stranách nechráněné. Zadní panel nabízí standardní trojici konektorů, tedy DVI, D-SUB a S-VIDEO TV-OUT, který ale vypadá spíše jako VIVO. Není to totiž klasický čtyřkolíkový konektor, ale sedmikolíkový konektor VIVA. Vzhledem k tomu, že dodávaný kabel je ale pouze S-Video, o VIVO zřejmě, stejně jako v případě jiných karet v testu, nejde. Příslušenství karty dále tvoří velmi stručný šestijazyčný a anglický podrobný manuál, jehož 2/3 opět zabírá popis různých variant karet, redukce z DVI na D-SUB a neuvěřitelných 14 CD. Na nich najdete tři plné verze her (akční Prince of Persia: The Sands of Time a XIII a logické URU: Ages Beyond Myst), sadu utilit MSI, Media Center Deluxe II, RestoreIT! Professional a VirtualDrive, WinDVD Creator PLUS, MSI 3D-Album a DVD přehrávač s podporou 5.1 kanálového zvuku. Z hlediska výkonu je na tom MSI RX600 XT-TD128 zhruba stejně jako obě další karty a i když jsou výsledky ve všech testovacích aplikacích nižší, jde jen o minimální rozdíly.

Cena vč. DPH: 7 914 Kč

Saphire Radeon X600 PRO 256M

Firma Sapphire do testu dodala i akcelerátor s dvojnásobným množstvím paměti, tedy s 256 MB. Obě karty se od sebe navenek neliší v žádném detailu a stejně je tomu i ve vnitřních parametrech, kde jsou taktovací frekvence jádra GPU i pamětí zcela identické. Na první pohled je identická i výbava zadního panelu, ale zdání klame a za sedmikolíkovým konektorem se tentokráte skrývá plnohodnotný kombinovaný vstup a výstup videosignálu, tedy VIVO. Jeho přítomnost může být plusem pro amatérské střihače videa, kteří přes tento konektor dostanou do počítače záběry z kamery či videa. Příslušenství karty je o něco bohatší než v předchozím případě. Naleznete v něm kromě sedmi CD s ovladači, manuálem ve formátu PDF, programu PowerDirector 2.55 VE PRO a plnými verzemi her Prince of Persia: The Sands of Time a Splinter Cell: Pandora Tomorrow také redukci z DVI na D-SUB a hlavně VIVO rozbočovač. Poněkud ale chybí ostatní kabely, tedy S-Video či kompozitní kabel, bez nichž si úplné fungování VIVA lze jen stěží představit. Stejně jako v případě karet PCX5750 ani tentokrát není zdvojnásobení paměti nijak zvlášť znát na výkonu a zvýšenou investici tak lze odůvodnit pouze přítomností vstupu videosignálu.

Cena vč. DPH: 5 870 Kč

WinFast PX350 TDH

WinFast PX350 TDH od společnosti Leadtek je postavena na delší zelené PCB desce než model PX360 TD s GPU GeForce PCX5750 a je vybavena ventilátorem a pasivním chlazením nad můstkem HSI. Stejně jako v případě předešlých karet s tímto čipem, ani WinFast PX350 TDH nemá pasivní chlazení pamětí a při plném výkonu se obejde bez externího napájení ze zdroje. Výstupy na zadním panelu neskrývají žádné překvapení a na uživatele tak čeká digitální DVI konektor, analogový D-SUB a S-Video výstup videosignálu. Ten je opět vyveden přes sedmikolíkový konektor odlišný od standardních S-Video konektorů a navíc je vedle něj napsáno VI/VO. Podle vybavení karty a informací na krabici ovšem i tentokrát jde pouze o výstup. Příslušenství karty patří v této kategorii k nadprůměru a zamlouvat se bude především příznivcům her. Na šesti CD se totiž kromě ovladačů nachází čtyři plné verze her Prince of Persia: The Sands of Time, Splinter Cell: Pandora Tomorrow, GunMetal a Big Mutha Truckers. Dále v krabici naleznete také redukci z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit, kompozitní a S-VIDEO kabel a vícejazyčný podrobný manuál. Výkon karty nijak nevybočuje z průměru stanoveného předchozí dvojicí karet, a tak při výběru svého favorita budete muset zohlednit i jiná kritéria, jakými je například cena a příslušenství.

Cena vč. DPH: 6 634 Kč

Asus eXtreme AX 800XT

Vzhledem k absenci high-end grafických karet nVidie pro sběrnici PCI Express se v tomto segmentu trhu prozatím můžeme setkat pouze s akcelerátory postavenými na čipech kanadské firmy ATI Radeon X800 XT. První kartou s tímto čipem je eXtreme AX 800XT od Asusu, postavená na delší desce než modely střední třídy. Dominantním prvkem je masivní chladič nad GPU a paměťmi, nevšimnout si nelze ani konektoru externího napájení. Ten je šestikolíkový a majitelům starších zdrojů by mohlo činit problémy ten správný kabel nalézt. Proto Asus přidal do výbavy speciální redukci z dvou klasických čtyřkolíkových napájecích kabelů. Zadní panel karty je vybaven dvěma DVI konektory a TV-Outem. Originální výbava karty je poměrně bohatá, obsahuje USB kameru, zmiňovaný napájecí kabel, redukci z S-Videa na kompozit a dvě redukce z DVI na D-SUB, stručný manuál ve třinácti jazycích a 8 CD, z nichž šest je ukryto v praktickém plastovém pouzdře. Disky obsahují podrobný manuál ve formátu PDF, ovladače, několik utilit od Abusu, plnou verzi hry Deus Ex: Invisible War, přehrávač ASUS DVD a aplikace CyberLink Medi@Show SE 2.0, CyberLink PowerDirector 3DE, Ulead Cool 3D SE 3.0 a Photo Express SE 4.0

Cena vč. DPH: 22 197 Kč

Saphire Radeon X800 XT

Rozměry této karty jsou identické s předchozím modelem a má i podobný systém chlazení, jen s tím rozdílem, že v případě Sapphiru nesahá až nad paměti, ale chladí pouze GPU. Ani tato karta se neobejde bez externího napájení prostřednictvím poněkud nestandardního šestikolíkového konektoru. Sapphire ale na rozdíl od Asusu nepřiložil ke kartě užitečnou redukci, a tak pokud váš zdroj nedisponuje tím správným konektorem, karta vám alespoň do doby, než redukci seženete, fungovat nebude. Konektory na zadním panelu nabízejí jak výstup, tak i vstup videosignálu, což znamená, že kromě DVI a D-SUB je na kartě přítomné i VIVO. Příslušenství retailového balení karty obsahuje redukce z DVI na D-SUB, VIVO rozbočovač, S-Video a kompozitní kabel a ještě poněkud zvláštní kabel z VIVA na 3x kompozit podle barev (RGB). Nechybí vícejazyčný stručný manuál a sedm CD s ovladači, utilitou Redline, programem PowerDirector 2.55 VE PRO a dvěma plnými verzemi her (Prince of Persia: The Sands of Time a Splinter Cell: Pandora Tomorrow). Z hlediska výkonu je mezi kartami pouze minimální rozdíl a při výběru té ideální je třeba vybírat i podle poměru výkonu k ceně a podle výbavy.

Cena vč. DPH: 17 124 Kč

§§§§§


Fenomén digitální televize

Jaroslav Kasal

C04P0586

Existuje mnoho způsobů, jak získávat informace a přitom být v pohodlí svého domova. Pro ilustraci lze jmenovat například internet, tisk, rádio nebo televizor. Vyjma internetu, který je v měřítku lidského života stále novinkou, jsou zbývající zdroje informací vymoženostmi již notně starými. Dokonce i televizní vysílání pokrývá naše území již přes půl století. Zajímavé přitom je, že na rozdíl od novějších digitálních technologií probíhal vývoj v oblasti televizního vysílání poměrně pomalu a nepříliš výrazně. Nyní se však blýská na časy a do hry vstupuje fenomén zvaný digitální televize. Rozšíření digitálního vysílání v České republice bude znamenat v oblasti chápaní televize novou epochu, proto je jistě vhodné podívat se na celou záležitost podrobněji.

Chceme-li pochopit význam termínu digitální televize, je třeba si uvědomit, že za tímto pojmem se skrývá nejen jedno zařízení, ale celá série vzájemně spolupracujících produktů, které společně tvoří zcela novou technologii. Ta by měla postupem času nahradit jak klasické televizní vysílací signály, tak i běžné televizory z domácností. Místo nich nastoupí nová generace digitálních zařízení (můžeme jím říkat zjednodušeně digitální televizory nebo IDTV), které budou přijímat vzduchem šířený číslicový signál z digitálních vysílačů a budou nabízet mnohem více služeb, než jste byli dosud zvyklí u běžných televizorů, přičemž kvalita obrazu i zvuku bude vyšší.

Rozdíl mezi digitální a analogovou televizí

V oblasti vysílání a příjmu

Stávající pozemní vysílání pracuje analogově a již z tohoto důvodu je poměrně náchylné na všemožné ruchy. Udržet spojitý signál až k divákům v dostatečné kvalitě je ale poměrně náročné. Ostatně i pro ně tím vznikají jisté komplikace. Pro příjem analogového signálu je totiž potřebný silnější, nebo chcete-li kvalitnější zdroj dat než pro digitální příjem, kdy postačuje "pouhé" rozpoznání nul a jedniček. V tom má vysílání na digitální bázi značnou výhodu. Menší nároky jsou kladeny na technické součástky a zpravidla i na koncová přijímací zařízení (antény a přijímače). Jednoduše lze rozdíl mezi digitálním a analogovým způsobem přenosu přiblížit na kopírování kazety. Zatímco při kopírování analogové audiokazety nebo videokazety se vždy do výsledné kopie přimíchá nežádoucí šum či ruch, digitální kopie audio CD nebo DVD-Video nosiče představuje nový (prakticky identický) originál. Stejně tak i digitální televizor bude zobrazovat originální obraz, který bude identický s originálním vysílacím signálem. Z toho plyne jednoduché pravidlo: nebude-li rušení signálu příliš výrazné, kvalita obrazu bude stále stoprocentní. V podstatě by měl být digitální příjem odolný (nebo alespoň výrazně odolnější) i vůči nepříznivým povětrnostním podmínkám a dalším rušivým vlivům.

Mobilní příjem

Odolnost a menší nároky na anténu při digitálním příjmu znamenají jednu obrovskou výhodu. Přijímat lze totiž digitální signál i s miniaturními anténami, v budoucnu bude možné sledovat digitální televizi i na mobilních telefonech (chystá se např. mobil Nokia 7700), na PDA či v dopravních prostředcích. Možnosti se týkají nejen luxusních aut, ale zřejmě i hromadné dopravy.

Multiplex

Vzhledem k tomu, že digitální signál je (oproti analogovému) méně náročný na šíři kmitočtového písma, je možné do jednoho standardního televizního kanálu vtěsnat nikoli pouze jeden televizní digitální kanál, ale celý svazek - označuje se jako Multiplex. Navíc se do takovéhoto Multiplexu pohodlně vejde např. i rádio, nová generace teletextu - v grafickém provedení - a celá další řada speciálních služeb. Je pouze na provozovateli příslušného Multiplexu, jak jeho globální přenosovou kapacitu využije - zda upřednostní více televizních kanálů, rádií, nebo jiných služeb. Ostatně v rámci Multiplexu dokonce lze řídit přenosovou kvalitu jednotlivých digitálních kanálů. Takže zatímco Multiplex jednoho provozovatele bude kupříkladu obsahovat více televizních kanálů se standardní kvalitou obrazu, druhý Multiplex bude nabízet méně stanic, které však budou disponovat vyšším datovým tokem (tedy vyšší obrazovou kvalitou) a třeba širokoúhlým poměrem stran i vícekanálovým prostorovým ozvučením a ne pouze stereozvukem. Vzhledem k tomu, že Multiplex představuje vlastně obrovskou digitální informační dálnici, je možné jej využít velmi univerzálně.

Počet televizních stanic

Jak jsme řekli, každé analogové pásmo stávajícího televizního kanálu umožňuje vysílání několika digitálních stanic. Z toho plyne daleko nižší finanční zátěž na každou televizní základnu. Lze předpokládat, že s rozšiřováním digitálního vysílání se postupně začnou stávající jednotlivé analogové kanály rušit, aby uvolnily frekvenční prostor výrazně vyššímu počtu digitálních stanic, rádií a dalším službám. Je jasné, že počet televizních programů s přechodem na digitální vysílání poroste. Ostatně podle předběžných plánů by mělo být analogové vysílání globálně odstaveno přibližně do roku 2010 až 2015. Do té doby se bude digitální a analogové vysílání krýt.

Lepší obraz a zvuk

Obraz na digitální televizi může stabilně dosahovat kvality, kterou známe z DVD video nosičů. To vše díky kompresi MPEG-2, která je s úspěchem (již téměř deset let) využívána také pro záznam filmů na klasických DVD video discích. Konkrétní kvalita obrazu však záleží na provozovateli vysílání, tedy jak vysoký datový tok bude chtít vysílat (streamovat). Nicméně vzhledem k velké univerzálnosti formátu MPEG-2 panuje v digitální televizi poměrně velká svoboda. To se týká nejen širokoúhlého obrazu, ale i vysokého rozlišení a dalších technických možností. Taktéž kvalita zvuku je v digitální úrovni vynikající. Parametry mohou odpovídat čisté audio CD nahrávce. Stejně i tady však může provozovatel konkrétní parametry zvuku měnit. Dokonce je - díky normě digitálního vysílání - možné streamovat k divákovi i prostorový zvuk s více kanály.

Vznik komunity DVB

Možná mnohé čtenáře napadlo, že je hezké šířit digitální vysílání v podobě MPEG-2, ale to samo o sobě jako ucelený protokol nestačí. Zvláště pokud předpokládáme, že do hry časem vstoupí i interaktivní pořady a dokonce i další služby (např. e-mail), které budou digitální přijímače schopny nabízet.

Proto vznikla v září roku 1993 komunita nesoucí označení DVB (Digital Video Broadcasting). Úkolem tohoto společenství bylo navrhnout standard, který by nahradil stávající analogové kanály digitálními a navíc by otevřel cestu k novým službám pro koncové uživatele. Na jedné straně je pozitivní, že naše republika je členem tohoto spolku (už od roku 1994), nicméně trochu škoda také je, že Amerika a Japonsko si vytvořili svá vlastní sdružení. Zkrátka, celý svět se asi nikdy nedohodne na čemkoliv společném, i když na druhou stranu je pravda, že u Američanů a Japonců se pro vysílání využívá norma NTSC (dnes i HDTV), tudíž vyrazili i v DTV vlastní cestou pokroku.

Pro naši republiku je dobré, že pro Evropu byl stanoven standard s označením DVB-T (terrestrial - zemský), který definuje jak televizní a rádiové přenosy v rámci digitálního vysílání, tak i další standardy, které umožní vývoj nových (dokonce i interaktivních) služeb.

Služby DVB-T

Jak již bylo zmíněno, DVB-T nastoluje pořádek v popisu digitálního přenosu od distributora Multiplexu k zákazníkovi. Díky tomu bude možné v televizoru sledovat nejen volně přístupné programy, ale také i řešit placené programy, kódování, on-line služby, např. bankovnictví, e-mail, přístup k internetu, elektronické nakupování a mnohé další. Také bude místo i pro plně grafický teletext s fotografiemi a obrázky pro systém EGP (elektronický programový průvodce). Posláním EGP bude informovat diváka o připravovaných pořadech či různých významných událostech. Vyřešen je i systém vícejazyčných titulků u filmů a široké možnosti jsou i v oblasti zábavních pořadů, kdy budou moci diváci u televizoru on-line hlasovat nebo dokonce přímo soutěžit. Hry se budou moci týkat například i sázek během sportovních přenosů či loterie. Pokud budete chtít vidět film na přání, také dostanete šanci. V protokolu DVB-T, který je mimochodem podrobně rozepsán na několika tisíci stranách, je zahrnuta i služba Video On Demand (video na vyžádání) nebo další, které umožní hrát on-line síťové hry s více hráči najednou či přepínat pohled kamery podle libosti při strhujícím sportovním utkání.

Služby v první vlně

I když jsme zmínili celou řadu služeb, kterou může standard DVB-T nabízet, neznamená to, že s prvním týdnem provozu digitální televize budou všechny tyto lákavé služby k dispozici. To jistě ne.

V první fázi přechodu na digitální vysílání bude vypadat programová nabídka zcela identicky s analogovým pozemním vysíláním. Až teprve časem se začnou objevovat nové služby. Konkrétně na interaktivní televizi si budeme asi ještě nějaký čas muset počkat. Je totiž na jednotlivých výrobcích programů, aby dokázali uvést na trh praktická řešení. Interaktivní televize totiž potřebuje obousměrnou komunikaci, a to je jistý oříšek. Stávající vysílání počítá pouze s jedním směrem, a tak se v praxi (zatím jen experimentálně) řeší odezva od diváka k distributorovi programu (Multiplexu) či do vysílacího studia většinou pomocí telefonního nebo internetového připojení. V některých zemích sice již proběhly úspěšné pokusy s využitím obdobného vysílacího pásma, jaké využívá digitální televize, pro přenos informací od diváků, nicméně takové řešení se nezdá být pro evropské země (z důvodu přeplněných přenosových pásem) ideální. Přesto zůstává ve hře poměrně slušná řada výhod, které naznačují, že přejít na digitální příjem je zajímavé. Pravá doba nastane ve chvíli, kdy skončí testovací provoz jednotlivých správců Multiplexů a začne jejich komerční vysílání.

Digitální signál pod lupou

Výsledný datový tok, který je vysílán v rámci digitálního Multiplexu, se skládá ve vysílacím studiu, přičemž jeho komponenty mohou nabývat tří rozličných celků. Řetěz se skládá z obrazu, zvuku a případně z dalších datových informací. Kanálové kódování zajišťuje odolnost proti případným přenosovým chybám. Skupiny jednotlivých dat se tedy k divákovi šíří v podobě datových paketů. Na přijímací straně jsou jednotlivé datové celky zase rozebrány a vyhodnoceny (obraz, zvuk a další data).

Obraz v MPEG-2

Digitální obraz sám o sobě zabírá poměrně hodně datového prostoru, a pohyblivé video v televizním (digitálním) rozlišení 720 x 576 bodů při snímkové frekvenci 25 obrázků za sekundu velmi mnoho. Bylo by neefektivní snažit se vysílat nekomprimované video. Na to by přenosové pásmo ani nemuselo stačit, proto se využívá velmi chytré technologie zvané MPEG-2. Za zkratkou se ukrývá skupina Moving Picture Experts Group, která v roce 1994 standard vytvořila. Ještě rok před tím stanovila i standard MPEG-1, nicméně až MPEG-2 má pro dnešní digitální televizi praktické využití.

Velkou výhodou systému MPEG-2 je široká otevřenost. Při přenosu dat se totiž v datovém paketu posílají nejen data, ale i informace pro dekodér (například kvantizační matice, počet snímků v GOP a další). Jednoduše řečeno lze do jisté míry během vysílání přeprogramovat dekodér v přijímači podle přenášených dat. To znamená, že lze v budoucnu vyvíjet stále dokonalejší komprimační algoritmy pro standard MPEG-2, přičemž bude možné stávající MPEG-2 dekodéry v digitálních přijímačích nebo televizích používat. Do jisté míry to znamená, že ceny digitálních televizorů mohou být díky jednoduchým dekomprimačním MPEG-2 dekodérům cenově velmi nízké. Drahé budou pouze kodéry, které se budou snažit využívat stále rafinovanějších způsobů rozkladu obrazu do datového toku podle standardu MPEG-2. Přičemž díky přenášeným dekomprimačním maticím a dalším informacím bude dekodér umět vždy data složit do správného tvaru.

O tom, že MPEG-2 není z hlediska tvorby úplně nejtriviálnější formát, svědčí např. to, že používá při kompresi několika způsobů zhuštění dat. Obraz je rozdělen (v normě DVB) do matic 8 x 8 pixelů a diskrétní kosinovou transformací je rozložen tak, aby obsahoval v maticích co možná nejvíce nul (dochází i k mírnému zaokrouhlování). Shluky nul se totiž lépe komprimují algoritmem RLC (Run-Lenght Coding) a do hry vstupuje i komprimace VLC (Variable Lenght Coding). Aby toho nebylo málo, matice se ještě optimalizují pomocí kvantizačních koeficientů a při tom všem se ještě využívá shlukování podobných dat (makrobloky), které se vyskytují v po sobě jdoucích snímcích. Podle způsobu detekce pohybu ve scénách se pak mohou vytvářet snímky tzv. I, P a B. Jednoduše řečeno, komprese není vůbec snadná záležitost. O to větší přínos však z komprese MPEG-2 je, a to i přesto, že je komprimace MPEG-2 vlastně ztrátová.

U přenosu obrazu se nejčastěji využívá datového toku 3 až 6 Mbit/s a dosahuje se tak kompresního poměru 1 : 50 či dokonce více, aniž by kvalita obrazu byla znatelně nižší.

Zvuk nejen v MPEG-2

Vzhledem k tomu, že obraz je matematicky zhuštěn, je namístě, aby i zvuk mohl být redukován do co nejmenší datové velikosti. Komprese MPEG popisuje celkem tři způsoby, které se označují jako MPEG layer 1, MPEG layer 2 a MPEG layer 3 (MP3). Pro přenos digitální televize byl zvolen typ 2. Norma DVB (TV) a DAB (digitální audio) připouští jak stereozvuk, tak i prostorový zvuk (surround audio) a nejrozličnější datový tok zvuku od 32 kb/s do 384 kb/s. Přičemž vzorkování je buď 24 kHz, nebo 48 kHz. Datový tok, který je srovnatelný s kvalitou CD, je cca 192 kb/s. Takže lze teoreticky vysílat i mnohem kvalitnější zvuk než zvládne audio CD. Kromě kódování zvuku v MPEG-2 by měla norma DVB-T podporovat i AC\3, tedy Dolby Digital, což znovu rozšiřuje praktickou využitelnost digitálního vysílání.

Digitální příjem v praxi

Pokud si říkáte, že zatím je praktická využitelnost digitální televize stále ještě v nedohlednu, nenechte se mýlit. Testovací provoz tří velkých subjektů je v plném proudu, stejně jako přípravy pro přechod na komerční režim. Pokud se vše podaří, je možné, že ještě na konci roku 2004 či někdy počátkem roku 2005 se budeme moci podívat na plně komerční vysílání. Zatím to bude samozřejmě pouze bez interaktivní složky a kanálů bude nemnoho. Respektive zřejmě zatím budeme moci sledovat především volné kanály (ČT1, ČT2, Nova a podobně), ale bezpochyby se brzy objeví zájemci, kteří budou investovat do vlastních televizních stanic.

V současné době je možné přijímat digitální signál především v Praze a v okolí. Ostatně na vysílače, které šíří signály, se můžete podívat v naší tabulce, kde také naleznete, na jakém pásmu lze Multiplexy naladit a jaké televizní nebo rozhlasové stanice obsahují.

Co je třeba k digitálnímu příjmu

Protože je digitální vysílání řešeno jinak než analogové, je nutné vlastnit zařízení, které z antény (postačuje běžná anténa) vytáhne digitální signál a dekóduje jej do podoby obrazu, zvuku nebo dalších smysluplných dat.

Toho lze docílit s moderním televizorem (IDTV), který má v sobě zabudován jak analogový, tak i digitální dekodér. Pokud jej nemáte, můžete využít PCI kartu do počítače, která vám digitální televizi zpřístupní na monitoru počítače. Třetí variantou je zakoupení digitálního přijímače (tzv. set-top box). Zařízení vypadá obdobně jako satelitní přijímač nebo jako menší videorekordér, ovšem s tím rozdílem, že jeho úkolem je přesměrovat programy z digitální podoby MPEG-2 do televizní normy PAL. Výhodné je, pokud lze propojit přijímač s televizorem kabelem typu S-Video nebo přímo RGB, aby kvalita obrazu byla maximální. Nicméně výsledný obraz, jak jsme se při praktických testech přesvědčili, je velmi dobrý. Na zkoušku jsme si zapůjčili zajímavé zařízení Sencor s modelovým označením SDB-2001TS. Produkt svým vzhledem připomíná plochý stolní DVD přehrávač a vyjma strohého digitálního informačního panelu obsahuje na zadní straně celou řadu užitečných konektorů.

Pro chytání digitálního signálu lze využít jak běžnou anténu pro pozemní vysílání, tak i satelitní anténu. U obou vstupů dokáže zařízení vyhledat digitální signály - datové toky MPEG-2 - a přesměrovat je na výstup v podobě normy PAL. Signál lze získat na dvou zásuvkách typu EuroScart AV a také na trojici RCA (Cinche) - video, levý zvukový kanál, pravý zvukový kanál. Zařízení jsme si zapůjčili od společnosti Fast ČR, a. s., přičemž je musíme pochválit, neboť celé menu zařízení je lokalizované do českého jazyka. U produktu jsme (v Praze) naladili pokusné digitální vysílání a obraz byl skutečně velmi pěkný.

Pokud se budete v blízké době rozhodovat, zda nepřejít na digitální příjem, přestože testovací vysílání již funguje a nabízí několik stanic, doporučujeme vyčkat na příchod komerčního provozu. Také je moudré zakoupit přístroj schválený pro český trh, abyste nebyli nemile překvapeni, že v budoucnu budete mít například teletext s chybnou češtinou nebo vám nebudou některé funkce českých provozovatelů digitálních programů k dispozici.

Důležité události okolo digitální televize

Rok 1993

V Evropě vzniká projekt nazvaný Digital Video Broadcasting - DVB. Úkolem skupiny je standardizovat podobu digitálního vysílání, které v budoucnosti nahradí již zastarávající vysílání analogové.

Rok 1994

Česká televize projevuje zájem o digitální technologii a stává se členem skupiny DVB.

Rok 1997

Společnost CzechLink spouští první digitální vysílání na území České republiky. Jedná se samozřejmě o testovací provoz. Vysílání je však zatím šířeno pouze satelitně.

Rada ČR pro rozhlasové a televizní vysílání uděluje licenci společnosti České radiokomunikace, a. s., pro provoz pozemního testovacího digitálního vysílání. Druhou licenci získává společnost Czech Digital Group, a. s.

Rok 2000

Společnost České radiokomunikace, a. s. zahajuje testovací digitální vysílání na 25. kanále.

Společnost Czech Digital Group, a. s., spouští své testovací digitální vysílání na 46. kanále.

Rok 2004

Vláda schvaluje koncepci zahájení digitálního televizního vysílání v České republice.

České radiokomunikace, Český Telecom a Czech Digital Group získávají povolení k provozování vysílacích radiových zařízení a vysílání. Rozhodnutí ČTU dává možnost vzniku dvanácti až osmnácti digitálním televizním kanálům a dalším doplňkovým službám.

Český Telecom, a. s. zahajuje své pozemní experimentální digitální vysílání z vysílače na budově ČT v Praze. Vysílání je v současnosti provozováno na 54. kanále.

Budoucnost

Nalézáme se na prahu nové éry. Digitální televize je v plenkách, ale lze předpokládat, že i když nebude start nového média tak rychlý, jako např. u internetu, bude významný. Zcela jistě uvítají digitální televizi výrobci mobilních telefonů, a tak než se nadějeme, bude možné sledovat televizní pořady na malých mobilních telefonech a PDA. Ostatně již navržený digitální standard typu DVB-H (Handheld) a prototypy mobilních telefonů tento směr jasně naznačují.

V delším časovém horizontu se z domácí pasivní televize stane multimediální základna s interaktivní nabídkou služeb, které budou plnohodnotné a bude jich pestrá škála. Televize se zkrátka od základu změní.

§§§§§


Rychlé plotny

Jaroslav Kasal

C04P0565

Výkony počítačů rapidně rostou a s nimi i nároky, které jsou kladeny na jednotlivé komponenty v nich. Výkon počítače je ovlivňován vždy nejpomalejší komponentou, která se v něm nachází. Moderní harddisky proto nesmí nabízet pouze objemnou skladovací kapacitu v řádech stovek gigabajtů, ale i patřičný výkon pro zápis i čtení. Mezi nejvýznamnější výrobce disků patří Maxtor, Seagate, Western Digital a Hitachi. Dobré disky z kategorie ATA vyrábí také Samsung, bohužel disk této značky dorazil do testu až po uzávěrce, takže jeho recenzi přineseme příště.

V testu jsme se zaměřili na srovnání disků s vyšší kapacitou. Naleznete zde 12 pevných disků s kapacitou 164,7 až 300 GB. Jako prémiový třináctý produkt jsme si zapůjčili pro srovnání velmi výkonný Western Digital z řady Raptor. Na rozdíl od ostatních jeho datové plotny rotují rychlostí 10 000 otáček za minutu a je určen pro extrémní využití, např. v serverech a náročných výpočetních stanicích. Polovina disků pracuje s rozhraním ATA, další využívá rychlejší SATA připojení. Zajímavé přitom je, že většina SATA produktů v našich testech stále nabízí jak napájecí konektor designovaný pro SATA, tak i postarší běžně dostupný Molex (konektor pro napájení klasických ATA disků nebo CD/DVD jednotek).

Pro zvýšení objektivity testů jsme disky rozdělili do dvou kategorií. První představuje rodina klasických IDE, tedy paralelních ATA zařízení. V testech je zastoupena produkty značky Hitachi a Western Digital, které podporují přenosový protokol ATA/100 s teoretickou propustností dat až 100 megabajtů za sekundu, a značkou Maxtor, jejíž disky zvládají i standard ATA/133, tedy teoreticky 133 MB/s. Druhou velkou kategorii představují pevné disky navržené pro rozhraní Serial ATA. Zastoupeny jsou výrobky všech společností, které se našich testů zúčastnily (Seagate, Maxtor, Western Digital, Hitachi). Testovací počítač měl konfiguraci AMD Athlon64 3800+ (s příslušnou pracovní frekvencí 2,4 GHz), 1 024 MB DDR (400 MHz) a základní desku MSI MS-6702E (VIA K8T Neo 2), byl vybaven SATA i ATA řadičem.

Pro testy jsme zvolili již osvědčený program HD Tach 2.61, ověřovali jsme rychlost zápisu a čtení na povrch nenaformátovaného média, zaměřili jsme se i na měření přístupové doby. HD Tach nezjišťuje totiž pouze čas, za který se dostane čtecí/zapisovací hlavička k požadovanému sektoru, ale dobu včetně přečtení obsahu sektoru. V praxi to znamená, že časy v naší tabulce jsou mírně vyšší než udává výrobce (ten dobu načtení obsahu sektoru vypouští), ale o to by se měly více blížit realitě a věrohodněji vypovídat o produktu. V dalším testu jsme měřili také čas, za který pevný disk zkopíruje přesně 3GB soubor. Abychom vynechali negativní vliv jiných médií, nechali jsme přenášet data v rámci testovaného produktu, tudíž pevný disk měl v podstatě za úkol načíst 3 GB a zároveň zapsat 3 GB tedy přenést 6 GB dat. Tím jsme naplno zaměstnali jak vystavování čtecích/zapisovacích hlaviček, interní vyrovnávací paměť disku, tak i rychlost zápisu a čtení. Vzhledem k objemu dat byl vliv vyrovnávací paměti operačního systému považován za zanedbatelný (navíc byla její velikost nastavena ve všech případech zcela identicky). Výsledek měření je proto možné brát za průkazný, ostatně pro uživatele, kteří mají PC vybaveno pouze jedním diskem, je to zřejmě velmi zajímavý údaj. Z celých testů jsme zjistili, že PC vybavené dvojicí disků (jeden pro operační systém a druhý pro data) může zaznamenat až neočekávané zrychlení mnoha náročných operací (např. kódování videa, práce s velkými fotografiemi v grafických editorech, ale i start aplikací).

Hitachi Deskstar - HDS722516VLAT80

Hitachi Deskstar HDS722516VLAT80 představuje v našich testech kapacitně nejmenší pevný disk z celé rodiny ATA disků. Jeho plotny nabízejí datový prostor 164,7 GB, přičemž po zformátování je k dispozici cca 157 065 MB. Harddisk je vyroben v běžném designu celé řady Deskstar a váží 640 g. Pro zlepšení přenosové rychlosti mezi řadičem počítače a samotným diskem je osazen vyrovnávací pamětí s nadstandardní kapacitou 8 megabajtů. Vlastní komunikace probíhá protokolem ATA/100 (Ultra ATA-100) s propustností 100 MB/s. Systém BIOS označuje u tohoto disku často protokol jako ATA-6 nebo Ultra DMA-6. Datové plotny disku Hitachi Deskstar rotují 7 200 otáčekami za minutu. Při testech jsme naměřili velmi krátkou průměrnou přístupovou dobu 12,5 ms. Přenosové rychlosti čtení a zápisu jsou na průměrné či lehce nadprůměrné hodnotě. Produkt pro paralelní rozhraní ATA/100 se uplatní především v domácím, herním a samozřejmě i kancelářském prostředí. Jeho parametry i příznivá pořizovací cena tvoří vyrovnaný poměr, tudíž nákup tohoto disku je uvážlivá investice. Pokud však v budoucnu budete chtít disk s vyšší kapacitou, je lepší sáhnout po modelu Deskstar s kapacitou 200 GB nebo 250 GB.

Cena vč. DPH: 3 060 Kč

Hitachi Deskstar - HDS722525VLAT80

Pevný disk Deskstar HDS722525VLAT80 stejně jako jeho kapacitně menší příbuzný spadá do řady označené jako 7K250. Jeho rozměry jsou 101,6 x 25,0 x 146,0 mm a hmotnost činí 640 gramů. Z konstrukčního hlediska je tento Deskstar podobný předchozímu modelu, nabízí ovšem vyšší kapacitu, která je nadstandardních 250 GB. Po zformátování disku získáte pro ukládání dat cca 238 473 MB prostoru. Datové plotny rotují rychlostí 7 200 otáček za minutu. Ke komunikaci produktu s počítačem (respektive s řadičem IDE disků) slouží protokol ATA/100 s propustností 100 MB/s. Pro připojení zařízení k základní desce (řadiči) stačí tedy pouze klasický osmdesátižilový datový IDE (ATA) kabel. V syntetických testech dosáhl dvěstěpadesátigigový pevný disk Hitachi dobrých výsledků, dokonce lepších než kapacitně menší příbuzný. V praktickém testu prokázal téměř shodný výkon, nebo jen nepatrně nižší. Zařízení lze doporučit do domácího i kancelářského prostředí, a to především pro uživatele, kteří nemají PC vybavené rozhraním SATA, ale potřebují velkokapacitní pevný disk se solidním výkonem. Pokud však vaše PC již SATA rozhraní vlastní, možná sáhnete raději po SATA verzi ze série Deskstar.

Cena vč. DPH: 5 630 Kč

Maxtor DiamondMax Plus 9 - 6Y200P0

Zřejmě jako obří diamant by se dalo velmi volně přeložit jméno dalšího disku s modelovým označním 6Y200P0. Vnější rozměry jsou 101,6 x 147 x 26,1 mm a hmotnost jen 630 g. Není však ani tak zajímavé jak produkt vypadá, jako spíše co obsahuje uvnitř. V první řadě se v modelu 6Y200P0 nachází datové plotny, jejichž celková kapacita je 200 GB (po zformátování jsme změřili přesně 194 474 MB). Hnací motor žene diskové kotouče rychlostí 7 200 otáček za minutu a komunikační interface se dokáže dorozumět s diskovým IDE řadičem nejen na standardním protokolu ATA/100, ale i na rychlejším ATA/133. Ve výsledku může být po sběrnici teoreticky přenášeno až 133 MB/s. Nicméně v praxi jsme změřili rychlost 107,6 MB/s. Této hodnoty žádný ATA/100 disk dosáhnout nemůže. Plynulost přenosu pomáhá zajišťovat vyrovnávací paměť (cache) o velikosti 8 megabajtů. Výsledky měření nás nenechaly na pochybách. Disk se vyznačuje skutečně vysokým výkonem, což předvedl jak v teoretickém, tak i v praktickém testu. Výhodou navíc je, že zařízení není nijak finančně nákladné. Pokud tedy potřebujete rychlý disk s kapacitou 200 GB a váš motherboard podporuje ATA/133, můžete směle sáhnout po tomto klenotu.

Cena vč. DPH: 3 610 Kč

Maxtor MaxLine II - 5A250JO

Další produkt značky Maxtor nepatří do extrémně výkonné edice DiamondMax, ale do kategorie s označením MaxLine II. Jejich posláním bylo nabídnout obří kapacitu v jednom produktu. Série MaxLine měla úspěch, neboť nabídla disky cenově dostupné a kapacitně bezkonkurenční. Nová řada MaxLine II navazuje na předchozí s tím rozdílem, že nabízí řádově vyšší kapacitu. V testu jsme přivítali produkt Max-Line II s modelovým označením 4A250J0, který nabízí nadstandardní kapacitu 250 GB. Pro připojení k PC vám postačí běžný osmdesátižilový datový kabel a IDE řadič disků. Produkt lze připojit jak s využitím přenosového protokolu ATA/100, tak i ATA/133, což je teoreticky výhodnější, neboť pak může disk s PC komunikovat rychleji. Je otázkou, zda fyzicky pomalý disk této výhody nějak zvlášť využije. Produkt je totiž vybaven hnacím motorkem, který unáší datové plotny rychlostí pouze 5 400 otáček za minutu a vyrovnávací paměť je pouze 2 MB. Disk se rozhodně nehodí jako systémový! Zařízení je vhodné jako archivní médium pro skladování velkých objemů dat, ale určitě ne pro zpracování videa, grafiky a podobných náročných úkonů. Pokud budete vyžadovat výkon, podívejte se raději na sérii MaxLine Plus II.

Cena vč. DPH: 5 040 Kč

Maxtor MaxLine Plus II - 7Y250P0

Pevný disk Maxtor MaxLine Plus II pochází ze stejné rodiny velkokapacitních disků Maxtor MaxLine, nicméně Plus v jeho názvu znamená velký rozdíl. Model MaxLine Plus II disponuje hnacím motorkem, který rotuje s datovými plotnami rychlostí 7 200 otáček za minutu, a to je na výsledném výkonu disku podstatně znát - jak na rapidně kratší přístupové době, tak na vyšších přenosových rychlostech. Konkrétní model MaxLine Plus II 7Y250P0 nabízí kapacitu 250 GB a 8 megabajtů vyrovnávací paměti (na rozdíl od modelu MaxLine II 5A250J0, ten je vybaven pouze 2 MB). Zařízení je vybaveno pro ukládání dat třemi rotujícími plotnami a šesticí čtecích/zapisovacích hlaviček. Pevný disk Maxtor se v syntetických testech projevil jako výkonný produkt, který sice výrobce doporučuje primárně pro skladování objemných dat, tedy především pro účely archivu, nicméně vzhledem k výsledkům měření jej lze využívat i jako systémový disk na počítačích, které zatím nenabízejí dnes již výhodnější a rychlejší SATA rozhraní. V každém případě je koupě produktu MaxLine Plus II mnohonásobně výhodnější než pouze MaxLine II, u kterého byste sice ušetřili cca 800 Kč, nicméně bylo by to šetření na velmi nevhodném místě.

Cena vč. DPH: 5 800 Kč

Western Digital Caviar SE WD2000JB-00DUA0

Pevný disk Western Digital WD200JB do této řady patří také. Výrobce na svých webových stránkách označuje kategorii jako Caviar SE. Testovaný disk WD2000JB nabízí kapacitu 200 GB. Uživatel po zformátování získá kapacitu 190 780 MB. Pro připojení disku k řadiči v PC slouží klasický osmdesátižilový kabel a přenosový protokol ATA/100. Jako obvykle je i u disků Western Digital zajištěna zpětná kompatibilita s předchozími verzemi ATA/66 a ATA/33 (UDMA-2). Z konstrukčního hlediska je rozměrově zařízení standardní (26,1 x 147,0 x 101,6 mm). Hmotnost je cca 600 g. Uvnitř disku se nachází tři plotny, z nichž každá může pojmout až 80 GB dat (podle typu modelu disku). O přenos informací se stará šestice čtecích/zapisovacích hlaviček. Plotny rotují rychlostí 7 200 otáček za minutu. Celkový výkon disku sice nepatří k nejvyšším, nicméně pro běžné domácí úkony plně postačuje, stejně tak i do kanceláří. Výhodou jistě také je i skutečnost, že Western Digital dodává tyto disky i v tzv. retail verzi, tedy v úhledné krabici, která může lépe ochránit produkt při transportu a obsahuje i osmdesátižilový IDE kabel a PCI kartu řadič disků značky Promise s podporou ATA/100 a dvě diskety s ovladači a utilitami (Life Guard).

Cena vč. DPH: 4 080 Kč

Hitachi Deskstar - HDS722525VLSA80

Pod modelovým jménem Hitachi Deskstar HDS722525VLSA80 se ukrývá rozměrově standardní disk, který je určen pro připojení k PC pomocí rozhraní SATA. Maximální teoretická propustnost dat může tedy činit až 150 MB/s. V testech jsme při praktickém měření zjistili hodnotu 116 MB/s, což je pěkný výsledek. Harddisk se připojuje pomocí úzkého a praktického SATA kabelu, ten zajišťuje datovou komunikaci mezi vlastním produktem a řadičem počítače. Vzhledem k tomu, že je produkt vybaven nejen moderním napájecím konektorem speciálně určeným pro SATA disky, ale i postarším tzv. Molex konektorem, je možné při zapojování zvolit ten konektor, který se vám více hodí. Toto řešení je výhodné, protože ne každý uživatel má k dispozici patřičné napájecí kabely nebo redukce. Pevný disk Hitachi je vybaven motorkem, který unáší datové plotny rychlostí 7 200 otáček za minutu. V testech produkt prokázal nadprůměrně dobrou přístupovou dobu 12 ms, jinak jsou přenosové rychlosti spíše průměrné. Harddisk nabízí uživateli na svých datových plotnách celkem 200 GB prostoru. Při měření jsme zjistili přesnou hodnotu (v naformátovaném stavu NTFS) 238 473 MB. Svými parametry se disk hodí do každého PC, kde uplatníte kapacitu 200 GB. Pokud patříte mezi příznivce Hitachi, nemusíte se bát po tomto produktu sáhnout.

Cena vč. DPH: 5 960 Kč

Maxtor DiamondMax 10 - 6B200M0

Tento produkt náleží do třídy DiamondMax a jde o přímého následovníka výkonné řady DiamondMax 9. Maxtor DiamondMax 10 6B200M0 je vyroben ve standardních rozměrech i hmotnosti. Je určen pro rozhraní SATA s propustností dat 150 MB/s a na rozdíl od některých jiných SATA zařízení již není vybaven napájecím konektorem Molex. Uživatel proto musí použít příslušný konektor pro napájení SATA disků. Využít lze s úspěchem i redukci z konektoru Molex, kterou někteří výrobci základních desek ke svým produktům přikládají. Stejně jako většina dalších SATA disků ani tento neobsahuje žádné přepínače jumpery. Ostatně jich není zapotřebí, protože na SATA kabelu je každý pevný disk připojen sám. Při syntetickém testování pomocí aplikace HD Tach 2.61 jsme naměřili nejvyšší datovou propustnost sběrnice, bezmála 122 MB/s, což je úctyhodný výkon. Výkon kontinuálního zápisu a čtení na povrchu neformátovaného média byl také na nadprůměrné úrovni. Přístupová doba je spíše průměrná. Nicméně v praktickém testu, který jsme realizovali pomocí kopírování 3GB souboru, dopadl produkt velmi dobře. Disk od společnosti Maxtor můžeme doporučit do každého výkonnějšího počítače.

Cena vč. DPH: 4 350 Kč

Maxtor DiamondMax Plus 9 - 6Y200M0

Přestože tento pevný disk se jménem Maxtor DiamondMax Plus 9 představuje v našem testu finančně nejdostupnější SATA zařízení, je jeho výkon na poměrně vysoké úrovni. Pevný disk Diamond Max 9 s modelovým označením 6Y200M0 disponuje celkovou kapacitou 200 GB. Při testech jsme naměřili využitelných 194 474 MB. Produkt se připojuje k PC pomocí standardního SATA kabelu a pro napájení lze využít jak příslušného konektoru SATA, tak i staršího typu Molex. Pevný disk sice obsahuje osm pinů, které by mohly sloužit pro přepínače - jumpery, nicméně žádný zde není a je to celkem logické, protože nejsou zapotřebí. Vnitřní architektura harddisku obsahuje motor, který žene datové plotny rychlostí 7 200 otáček za minutu. Plynulý tok dat mezi diskem a řadičem počítače zabezpečuje vyrovnávací paměť o kapacitě osm megabajtů. Při syntetických testech prokázal pevný disk lehce nadprůměrný výkon a ten potvrdil i při kopírování dat v rámci praktického testu. Zařízení Maxtor DiamondMax Plus 9 je možné nasadit ve všech výkonných počítačích, kde můžete využít moderní rozhraní SATA - oceníte nadprůměrný výkon za velmi příznivou pořizovací cenu.

Cena vč. DPH: 3 290 Kč

Maxtor Maxline III - 7B300SO

Zatím poslední přírůstek do stále se rozšiřující řady MaxLine představuje produkt Maxtor Maxline III s modelovým označením 7B300S0. Tento bezesporu unikátní disk je zajímavý především svojí kapacitou, kterou svému uživateli nabízí. Datové plotny zařízení totiž dokáží uchovat až neuvěřitelných 300 GB informací, což je skutečně hodně. Vysoké kapacity se totiž dosahuje zvýšenou hustotou záznamu na plotnu. Jinak je disk složen z obvyklých tří ploten se šesticí čtecích/zapisovacích hlaviček. Nicméně vyjma velké kapacity je zařízení vybaveno i dalším bonusem - vyrovnávací pamětí s kapacitou 16 MB. Zřejmě i tento parametr ve spolupráci s vysokou hustotou záznamu pomohl zařízení k vysokému výkonu, který v našich testech prokázal. Velmi zajímavá je například i skutečnost, že disk dokázal kontinuálně zapisovat nejvyšší rychlostí (46,3 MB/s). Čtení výkonem 52,6 MB/s je také nadprůměrný výkon. Největší překvapení jsme však zaznamenali při praktickém testu, kdy jsme kopírovali datový soubor. Zde se zřejmě projevilo i vylepšené komunikační rozhraní disku, které je nyní nativně optimalizované pro SATA. Disk se v testu projevil jako nejrychlejší ze všech měřených.

Cena vč. DPH: 8 850 Kč

Western Digital Raptor WD 740

Disky Raptor byly oficiálně představeny v květnu 2003 a od té doby jsou synonymem výkonu. Testovaný disk je navržen pro sběrnici SATA s propustností 150 MB/s, disponuje pamětí 8 MB a jeho datové plotny rotují rychlostí 10 000 otáček za minutu. Disk lze využít v jakémkoliv PC s rozhraním SATA. Na rozdíl od SCSI disků, pro něž je Raptor konkurentem, není nutné osazovat počítač nákladným SCSI řadičem. Výkon modelu WD740GD je přesvědčivý, je vidět, že deset tisíc otáček výrazně zlepšuje průměrnou přístupovou dobu i parametry přenosových rychlostí. Především při testu přístupové doby a výkonu kontinuálního četní se projevil produkt jako nejvýkonnější ze všech měřených. Jediným neduhem pevného disku je možná trochu vyšší pořizovací cena, zvláště pokud si uvědomíme, že nabízí pouze 74,3 GB datového prostoru. Z těchto důvodů je určen disk především pro serverové počítače a jako výkonná komponenta pro firemní disková pole. V takových podmínkách nabídne Raptor WD740GD velmi dobré služby.

Cena vč. DPH: 6 830 Kč

Western Digital Caviar SE WD2500JD-00FYB0

Do třídy Caviar SE patří i pevný disk s modelovým označením WD2500JD-00FYB0. Zařízení je vyrobeno ve standardních rozměrech (26,1 x 147,0 x 101,6 mm) s hmotností 730 g. Pro komunikaci s řadičem disků v PC je určeno rozhraní Serial ATA s propustností 150 MB/s. Western Digital označuje konektor Molex jako Legacy Power. Tři plotny se otáčejí rychlostí 7200 ot./min. a obsluhuje je šestice čtecích/zapisovacích hlaviček. O plynulost přenosu informací se stará vyrovnávací paměť s kapacitou 8 megabajtů. Na těle pevného disku lze v sousedství napájecího konektoru nalézt i piny pro přepínače jumpery. To je poměrně zajímavý úkaz - vzhledem k tomu, že SATA disky tyto volící prvky nepotřebují. V případě disku WD2500JD jde o tovární volby, které nejsou s výjimkou jedné určeny pro koncového zákazníka. Dostupnou službu představuje volitelná podpora PM2 (Power Management) systému. Po přesunutí jumperu z pinů 1 a 2 na piny 3 a 4 se PM2 aktivuje a umožní automatickou podporu šetřícího režimu. Disk nabízí disk kapacitu 250 GB (po zformátování 238 473 MB) a v testech prokázal spíše průměrné výsledky. Doporučit ho můžeme do rukou běžných uživatelů, kteří ocení vyšší kapacitu a bonus v podobě PM2.

Cena vč. DPH: 6 580 Kč

Seagate Barracuda 7200.7 - ST3200822AS

Další pevný disk patří do řady Barracuda, která dříve kralovala na poli extrémně výkonných disků. I pro nás je trochu překvapení, že prodejci do redakce dodali pouze jediný exemplář značky Seagate. Pevný disk je navržen pro spolupráci s diskovým rozhraním SATA s přenosovou rychlostí až 150 MB/s. Produkt nabízí diskovou kapacitu 200 GB (po zformátování 190 780 MB) a jeho výsledná kapacita je rozložena do dvou diskových ploten, které obsluhuje čtveřice čtecích/zapisovacích hlaviček. Vyrovnávací paměť dosahuje kapacity 8 megabajtů a motorek uvnitř unáší diskové plotny rychlostí 7 200 otáček za minutu. Při praktických testech si disk vedl dobře, zvláště pak při měření přenosových rychlostí s využitím testovacího programu HD Tach 2.61. Z neformátovaného povrchu média dokázal číst informace kontinuální rychlostí 53,6 MB/s. To je nejvyšší naměřená hodnota v testech - pokud nebudeme počítat disk Raptor s desetitisícovými otáčkami. Výkon kontinuálního zápisu se projevil na průměrné nebo možná i lehce nižší úrovni. Celkově je disk poměrně výkonný a jeho cena je odpovídající. Doporučit jej lze do každé standardní počítačové sestavy.

Cena vč. DPH: 4 520 Kč

§§§§§


Ach, ta naše paměť

Petr Matuška

C04P0569

Tentokrát jsme se rozhodli otestovat v současné době nejpoužívanější typy operačních pamětí - konkrétně modely typu DDR400.

Test jsme pojali z pohledu zákazníka, který se tolik nezajímá o možnosti maximálního přetaktování, nýbrž o to, jakou kapacitu paměti si má vybrat, jaké časování zvolit, kolik modulů si s ohledem na DualDDR pořídit a v neposlední řadě co pro něho bude výhodnější s ohledem na celkový výkon počítače. Vysvětlíme, zda se vyplatí investovat do drahých kvalitních pamětí s časováním CL2, nebo si naopak pořídit o něco pomalejší s časováním CL2,5 nebo dokonce CL3, ovšem za téměř poloviční cenu. Tento test proto berte spíše jako porovnání jednotlivých přírůstků výkonu při použití dražších, rychleji pracujících pamětí oproti levnějším a dostupnějším pamětem a jako ukázku závislosti celkového výkonu na kapacitě a typu paměti. V testu se sešlo několik pamětí od výrobců Mushkin, Kingmax a Corsair, a to v různých velikostech a časováních.

Trocha historie

Paměti s označením DDR400 jsou v nyní na vrcholu slávy a pomalu se jim na paty začínají dotahovat moduly DDR2. Důležití výrobci čipových sad podporují ve svých nejnovějších sadách paměť DDR400 minimálně několik měsíců a uvádějí stále nové verze s jejich podporou. Někteří ze zmíněných výrobců zvolili pro cestu zvýšení propustnosti pamětí technologii DualDDR, která teoreticky zvyšuje datovou propustnost na dvojnásobek. Jedinou v současné době možnou volbou jsou paměti DDR400 pro platformu AMD64, kde v tuto chvíli zatím nejsou uvedeny na trh čipové sady podporující nástupce DDR2. Tento stav by pro AMD měl platit nejméně do poloviny roku 2005, ale není zde vyloučen přechod až na paměti typu DDR3 s vynecháním verze DDR2. Dále najdou DDR400 uplatnění v základních deskách postavených na čipsetu firmy Intel i915, protože ten je ještě také podporuje. Výrobci desek si u i915 ale mohou vybrat, zda zvolí starší generaci pamětí, nebo dají přednost novějším DDR2. Na trhu se také již objevily základní desky s podporou obou těchto pamětí - ne ovšem najednou zapojených. Test jedné takové desky vám přineseme v příštím čísle PC WORLDu. Paměti DDR400 budou mít uplatnění tedy ještě nějaký ten měsíc, v čemž jim pomohou i výrobci čipových sad.

Předchůdce těchto pamětí, tedy DDR333 (PC 2700), se na trhu držely velmi dlouho dobu. Důvodem byla dlouhodobá podpora tohoto formátu zvláště Intelem a neschopnost firem produkujících paměti se shodnout na formátu nástupce - dnešních DDR400, který by mohlo potvrdit sdružení JEDEC (Joint Electronic Device Engineering Council). Jedná se o sdružení, které certifikuje paměťové moduly a vytváří standardy. U DDR333 bylo poprvé použito zvýšení propustnosti použitím technologie DualDDR. Ta používá pro přístup do paměti dva paměťové sloty. Každý slot má datovou šířku 64 bitů a použitím dvou se tak datová šířka zvýší na 128 bitů. Tuto technologii využije hlavně systém s procesorem Pentium 4 a nové 64bitové procesory AMD. Starší verze AMD Athlon XP, respektive čipová sada nVidia nForce2 sice podporuje také režim DualDDR, ale výkonnostní přínos je prakticky nulový. Ještě před DDR333 existovaly dva typy DDR pamětí - DDR266 a DDR200. Typ DDR200 nebyl příliš rozšířen, velmi brzy byl nahrazen typem DDR266, a to z prostého důvodu - ve své době jak AMD, tak i Intel zvýšili FSB svých procesorů ze 100 MHz na 133 MHz a datový tok přenášený DDR200 prostě a jednoduše přestal stačit. V již vzdálené minulosti pak tuto planetu s úspěchem obývaly paměti SDRAM s rychlostmi 66/10/133 MHz a ještě předtím to by paměti typů SIMM a EDO SIMM.

Závěrečné hodnocení

Začneme nejprve z pohledu časování pamětí: zde se rychlejší časování projeví nejvíce v syntetických testech, ať se jedná o prosté měření přenosové rychlosti v programu AIDA32 nebo SiSoft Sandra nebo v testech simulujících reálné aplikace, zde zastoupených firmou Futuremark a jejími produkty PCMark04 a 3Dmark 03. Rozdíly to jsou to ovšem opravdu drobné, až nepatrné a při běžné práci těžko postřehnutelné. Při testu výkonu počítače v reálných hrách byl rozdíl pouhým okem nezaznamenatelný, ovšem v naší tabulce se rychlejší časování přesto prosadilo, byť se u osazené paměťové kapacity 256 MB jednalo o necelé tři snímky za sekundu. Při použití větší kapacity operační paměti se tento rozdíl snižuje až k rozdílu necelého jednoho snímku za sekundu u hry Unreal Tournament 2004. Závěrečné hodnocení z pohledu časování pamětí tedy zní, že praktický rozdíl mezi CAS 2 (CL2) a CAS 2.5 (CL2.5) je v praxi nepostřehnutelný. Časování CL3 již v některých okamžicích dosti výrazně zaostávalo za předchozí dvojicí hlavně v propustnosti celého systému. Naše doporučení se proto zde zaměří na CAS 2 a CAS 2.5. V případě, že nehodláte své paměti dále zatěžovat zvyšováním frekvencí - přetaktováním - jednoznačně se vyplatí pořídit si paměti s časováním CL2.5, protože rozdíl mezi výkonnostní CL2 a CL2.5 nenahrazuje finanční prostředky vložené do nákupu dražších a rychleji časovaných pamětí. Jiná situace ovšem nastane v případě, že hodláte svůj systém přetaktovat. Ve většině případů se tak bude dít pomocí zvýšení FSB a tím následně i zvýšením frekvence operačních pamětí, aby zůstaly v synchronním módu spolu s Front Side Busem. Zde se vám bude hodit prostor, který nabízí rychlé časování, a budete se moci pustit do postupného snižování časování na úkor zvýšení frekvence pamětí.

Z pohledu velikosti operační paměti je třeba zdůraznit, že testy v tomto případě nejsou schopny dostatečně přesně zaznamenat rozdíl v běhu celého systému při osazení 256 MB a 512 MB operační paměti. Oproti osazenému 1 GB probíhalo nabíhání operačního systému, programů i testů u obou nižších kapacit znatelně déle. Jak testy dopadly, najdete v tabulce. Při hrách je znát patrný rozdíl ve výrazně nižším výkonu počítače při osazení 256 MB, kde se například u Doom 3 pohybuje výkonnostní propad při časování CL3 oproti větší kapacitě v řádu celých osmi snímků za sekundu. Ovšem již při 512 MB a výše jsou rozdíly minimální. Obecně lze říci, že pořizovat si 256 MB nemá v dnešní době smysl, počítáte-li s využitím počítače i na jiné úlohy než kancelářské aplikace. Rozdíl se projeví jak ve hrách, tak třeba i v možnosti rychlejšího a plynulejšího střihu domácího videa. Konkrétní doporučení v této kategorii vyneseme až po zvážení třetí možnosti, kterou je použití režimu DualDDR.

Snad v jediné námi sledované kategorii lze jednoznačně doporučit způsob obsazení pamětí počítače. Jedná se o mod DualDDR, který výrazně zvyšuje datovou propustnost pamětí i celého systému. Razantní zvýšení je znát ve všech časováních i celkové kapacitě 512 MB nebo 1 024 MB. Zvýšení je opět znát hlavně v syntetických testech, kde nárůst činil až jednu třetinu přenosové rychlosti. V reálných aplikacích a hrách není tento nárůst tak viditelný, ale i přesto dostanete z počítače nějaký ten snímek navíc. A co hlavně - aplikace se načítají rychleji. Celkové hodnocení lze tedy podat takto: pro běžného uživatele bychom doporučili nákup jednoho modulu 512 MB s tím, že v nejbližší možné době bude moci rozšířit o druhý modul a uvést tak v činnost mód DualDDR, ideálně však doporučujeme pořídit si rovnou dva moduly s kapacitou 512 MB. V dnešní době se již rozhodně nevyplatí kupovat si 2 x 256 MB, se kterými sice poběží všechno, ale z výhledem do budoucna je lepší pořídit si jeden 512 MB modul kvůli pozdějšímu upgradu.

Jak vidíte, výkon počítače je nyní ovlivňován především výkonem procesoru a grafického subsystému. Peníze ušetřené za paměti tedy investujte spíše do výkonné grafické karty.

Teorie a termíny

Obecně je výkon paměťových modulů z větší části ovlivněn pracovní frekvencí. Tento parametr ovšem není při ovlivňování výkonu jediný. Podílí se na tom i časování pamětí, o kterém se zde rozepíšeme o trochu více, protože to je oblast, ve v níž mnoho lidí nemá až tak úplně jasno.

Nastavení parametrů časování pamětí se děje v BIOSu počítače, kde je skryté pod položkou Advanced Chipset Features či pod položkou podobného názvu, jež se liší podle výrobce BIOSu. Zde bychom měli nalézt položku DRAM Timing Selectable (Settings). Pod ní by se již mělo nacházet menu, které nás v tuto chvíli zajímá. A to konkrétně CAS# Latency Time, DRAM RAS# to CAS# Delay, DRAM RAS# Precharge a Precharge Delay (tRAS).

Nyní se pokusíme přiblížit výše zmíněné pojmy jako jsou CAS a RAS a poodhalit tajemství, které se skrývá za prací paměti. Vysvětlíme si rovněž pojmy potřebné k pochopení následujícího odstavce.

CAS - Coloumn Adress Strobe - je hodnota označující počet cyklů procesoru, která určuje zpoždění od zahájení čtení dat z operační paměti až do přijetí požadavku na uvolnění adresy paměťového bloku. Tato prodleva je velmi důležitá při zápisu dat do paměti a při následné přípravě k další operaci. Pro paměti DDR nabízejí dnešní základní desky nastavení 2, 2.5 a 3. Někteří prodejci tuto hodnotu označují v cenících u paměťových modulů jako CLx, kde x znamená počet cyklů nabývajících již zmíněných hodnot.

DRAM RAS# to CAS# Delay - jedná se o hodnotu udávající čas potřebný pro přechod od vyhledávání adresového bloku v řádcích paměti na sloupce. Zde můžeme volit mezi hodnotami 2, 3, 4, 5 a AUTO.

DRAM RAS# Precharge - v principu podobná funkce jako CAS. Rozdíl je zde ten, že hodnota RAS označuje počet cyklů nutných k bezpečnému vykonání a ukončení všech operací s bloky paměti a předání řízení dalšímu. Rozsah je zde od dvou do pěti s možností automatické volby. Platí zde pravidlo jako pro CAS: čím nižší hodnota, tím budou funkce vykonány dříve, ovšem při velmi nízkých hodnotách může docházet k nedokončení předchozí operace s následnými projevy nestability počítače.

Precharge Delay - tato hodnota udává časový úsek vymezující dobu, po kterou může počítač pracovat s jedním adresním řádkem operační paměti. Nejmenší možná hodnota je prostým součtem DRAM RAS# Precharge, DRAM RAS# to CAS# Delay a CAS. Tato vypočtená hodnota ovšem mnohdy nepostačuje, proto se obecně doporučuje nechat si nějakou rezervu, aby nedocházelo ke zbytečným zdržením, a tím ke zpomalení celého systému.

Když už známe základní pojmy, můžeme si říct, co je to adresa a blok paměti. Adresa je navržená soustava řádků a sloupců - Rows a Columns. Při hledání v paměti se nejprve hledá daná adresa řádku. Čas vyhrazený na tuto operaci se označuje jako RAS - Rows Access Strobe. Následuje další čekací doba označovaná jako RAS to CAS Delay, která je vlastně něco jako rezerva pro předchozí děj. Poté je identifikován i sloupec. I zde je rezerva pro dostatečně přesné určení sloupce CAS. Jestliže proběhnou všechny tyto operace v pořádku, přesná adresa datového bloku je jednoznačně určena a může se postoupit k dalšímu zpracování.

Ohledně nastavení všech těchto hodnot buďte velmi opatrní. Při nastavení velmi nízkých hodnot časování je možné, že počítač se nebude schopen pustit nebo být ve stabilním stavu. Proto vždy nechávejte nastavení těchto hodnot na výrobcích pamětí a v BIOSu ponechte zatržené vždy kolonky s automatickým nastavením.

Testované paměti

Corsair XMS - 256 MB Tyto paměti jsou vybaveny mohutným chladičem v černé barvě a hrdě se hlásí k nejvýkonnějšímu časování CL2. Dodány byly dva identické kusy, hodící se pro mod DualDDR. Jejich přesné časování je 2-3-3-8, je tedy o něco horší než u konkurenčního modelu pamětí Mushkin, ale v reálných testech se tento drobný rozdíl vůbec neprojevil. Tato paměť směřuje jednoznačně do nejvyššího segmentu, čemuž nasvědčuje její provedení i cena.

Corsair XMS - 512 MB O těchto pamětech lze říci přesně to samé, co platí o předchozím modulu, jen s tím rozdílem, že kapacita jednoho modulu není 256 MB, nýbrž 512 MB. Výkon je opravdu špičkový, ovšem s poměrem cena/výkon je to již slabší.

Kingmax - 256 MB Zástupci tohoto výrobce k nám dorazili dva: prvním byly dva moduly DDR400 s časováním CL2.5, respektive celou řadou časování 2.5-4-4-8. Jsou dodávány bez chladiče a i podle ceny se řadí k střední výkonnostní třídě. Zajímavostí je jistě jejich zbarvení není zelené, jak by se očekávalo, ale má temně červenou barvu.

Kingmax - 512 MB Verze s dvojnásobnou kapacitou má již zelenou barvu, jsou dodávány bez chladiče a časování je stejné jako u předchozího modulu tj. 2.5-4-4-8. I zde byly dodány dva stejné moduly pro využití DualDDR.

Mushkin - 256 MB Firma Mushkin řadí své paměti do barevných řad, které mají zjednodušovat rozdělení podle časování jednotlivých kusů. Řada Basic zahrnuje základní časování CL3. Konkrétně to je 3-4-4-8. Pomalejší časování se zde již mírně projevilo na poklesu výkonu, to je ale bohatě kompenzováno cenou paměťových modulů. Dodané kusy byly bez chlazení.

Mushkin - 256 MB Ještě před ukončením testů nám distributor stihl dodat novou sérii pamětí Basic, která se vyznačuje použitím pasivního chladiče, umístěného na pamětech. Podle vyjádření dovozce se paměti Mushkin nadále budou dodávat již jen s chladiči. Výrobce si rovněž dovolil o něco zrychlit časování, a to na hodnoty 3-3-3-6.

Mushkin - 256 MB Třetí dvojice pamětí s kapacitou 256 MB směřuje na výkonnostní vrchol. V balení byly obsaženy dvě identické paměti s časováním 2-3-3-6. Bezchybný chod má zaručit pasivní chladič zde modré barvy.

Mushkin - 512 MB Třetím zástupcem řady Basic byly dva moduly s kapacitou 512 MB a časováním 2.5-3-3-8. Dodané byly bez chladiče. V přímém porovnání se stejně časovanou konkurencí nebyl rozdíl znát.

Mushkin - 512 MB Nakonec jsme měli možnost otestovat hi-end verzi pamětí, dodaných od výrobce v dvojbalení zaručujícím naprostou shodu pamětí a tudíž ideální využití pro DualDDR. Časování těchto pamětí bylo 2-3-3-5. Na sobě měly pasivní chladič a byly vyvedeny v modré barvě.

Jak jsme testovali?

První rozhodovací kritérium testu byla volba vhodné platformy. Jelikož jsme chtěli porovnávat výkon i s přispěním DualDDR, rozhodli jsme se pro platformu Intel Pentium 4 - konkrétně pro procesor Intel Pentium 4 s jádrem Prescott, taktovaný na 3,6 GHz, FSB 800 MHz a 1024 kB L2 cache. Základní deska Albatron byla osazena čipsetem Intel i915G s podporou operačních pamětí DDR333 a DDR400, grafická karta byla vložena do PCI Express 16x slotu a obsahovala grafický čip nVidia GeforceFX 5900 XT s 256 MB paměti. Pro ukládání a čtení dat posloužil pevný disk Seagate ST3120023AS s 8MB cache, připojený přes rozhraní SATA.

Nastavení operačních pamětí jsme ručně nastavili na nejrychlejší 2-3-3-5, střední 2.5-3-3-6 a nejpomalejší 3-4-4-8. Přitom jsme zjistili hodnoty, které detekuje BIOS při nastavení na automatickou detekci. Testy jsme prováděli při třech hodnotách CAS# Latency Time - a to CL2, CL2,5 a CL3. Při tomto nastavení jsme spouštěli testy s různou velikostí operační paměti a zároveň jsme zohlednili ve výsledcích, zda šlo o normální režim práce s pamětí nebo o použití DualDDR technologie, tj. zda byly obsazeny sloty dva. Velikost operační paměti byla od 256 MB do 1 GB, a to takto: 1 x 256 MB, 1 x 512 MB, 1 x 1 024 MB, DualDDR režim 2 x 256 MB a 2 x 512 MB.

Testovaná konfigurace se neměnila a měření jsme prováděli jak v syntetických aplikacích, tak i v reálných aplikacích, převážně hrách. Sledovali jsme výkon celé sestavy. Podrobnější údaje o naměřených hodnotách naleznete v přiložené tabulce. Testy byly prováděny na operačním systému Windows XP Professional, kde byly pomocí služby Microsoft Update nainstalovány všechny dostupné záplaty, včetně Service Packu 2. Použity byly rovněž nejnovější ovladače základní desky, grafické karty a ostatních komponent. Konkrétně šlo o Intel INF Update Utility verze 6.0.1.1002, ovladače grafické karty nVidia ForceWare verze 61.77 a ovladače k základní desce stažené od společnosti Albatron. Nastavení kvality bylo ponecháno defaultní, obrazová frekvence byla nastavena na 100 Hz při rozlišení displeje 1 024 x 768, synchronizace byla vypnuta.

Nastavení testovacích programů a her bylo následující: Unreal Tournament 2004 -  rozlišení 1 024 x 768 bodů, kvalita zobrazení maximální, počet botů 16, testovaná mapa byla AS-Convoy. Ve hře Doom3 bylo nastavení následující: rozlišení 1 024 x 768, úroveň detailů byla nastavena na vyšší, vypnuto bylo vyhlazování obrazu, jinak ostatní položky byly zapnuté. Testována byla mapa demo1. V ostatních programech bylo použito standardní nastavení.

Přetaktování pamětí

Proč u mnoha prodejců najdete nejen standardizované paměti DDR266/333/400, ale i rychlejší - DDR433/466/500/533 MHz? Při bližším zkoumání ceníků či jiných nabídek zjistíte, že se tyto paměti neliší jen danou frekvencí, ale i časováním. U těchto modelů je běžné časování CL2.5, ale spíše CL3. To je dáno tím, že současné technologie nedovolují použít při takto vysokém taktu nižší časování pamětí. A k čemu se dají použít takto vysoce taktované paměti, když oficiální efektivní podpora FSB je u současných procesorů 400 MHz? Mnozí uživatelé ale přesto sáhnou po těchto pamětech z důvodu, že počítají s přetaktováním systému.

Přetaktování

Pro současné systémy využívající FSB na 400 MHz je z hlediska výkonu nejvýhodnější mít paměti taktované synchronně, tj. na stejné frekvenci jako rychlost sběrnice. A to z toho důvodu, že při předávání jednotlivých datových informací mezi procesorem a operační pamětí nedochází k prodlevám. Toho využívají uživatelé zejména méně taktovaných procesorů, kdy současně s rostoucí FSB se zvyšuje i frekvence pamětí. Při dobrém chlazení procesoru je možné dosáhnout hodnot i několik desítek MHz nad oficiální hodnotu FSB. Tyto frekvence by ale klasické paměti DDR400 zcela jistě nezvládly, a proto se používají rychlejší paměti testované a certifikované na vyšší frekvence, aby byla zachována synchronizace mezi frekvencí operační paměti a FSB - a tím byl zvýšen výkon systému.

Chlazení pamětí

V počítači se musí chladit mnoho věcí - procesor, grafická karta, čipset na základní desce, postupně se přidává chlazení pevných disků a v neposlední řadě i chlazení operačních pamětí.

Odvod tepla se na paměťových modulech realizuje přes pasivní chladiče, které jsou umístěné po obou stranách paměti. Rozdíl může dosáhnout v nepříliš dobře větrané skříni až deseti stupňů Celsia, a to může mít za následek nestabilitu systému projevující se několika způsoby. Nejlehčí forma se projevuje velmi výrazným zpomalením systému, protože výpadky dat způsobené přehřátím paměťových čipů stihne systém znovu doplnit a načíst z pevného disku nebo jiného paměťového média. Střední forma se obvykle projevuje náhodnými výpadky systému. Mezi ně se řadí nenáviděné náhodné restarty v nejnevhodnější dobu - deset minut před odevzdáním důležitého úkolu nebo semestrální práce a podobně. Pak se může objevit i známá obrazovka smrti Windows, tzv. Blue-screen. Mnohdy u počítačů s těmito symptomy stačí zlepšit odvětrávání a chlazení celého systému. V nejhorším případě však může dojít až k fyzickému poškození paměti. To může vést k znehodnocení celého paměťového modulu a následné finanční ztrátě. Chlazení paměťových modulů, které nejsou opatřeny pasivními chladiči, ovšem můžeme zajistit také, a to zajištěním správného průchodu vzduchu okolo paměťových modulů. K tomu pomohou i externí chladiče strategicky rozmístěné ve skříni počítače a úprava datových kabelů tak, aby nepřekážely cirkulaci vzduchu.

Co to je DDR?

Přesné označení je DDR SDRAM, číslo označuje efektivní frekvenci pamětí. Zkratka DDR je složená ze slov Double Data Rate. Ta označuje, že data jsou přenášena oproti starším typům dvojnásobně rychle, a to jak při náběhu hrany, tak i při jejím sestupu.

§§§§§


Archivace dokumentů

Václav Maletínský

C04P0570

Zařízením pro snímání dokumentů jsme sice věnovali větší tématický celek v minulém vydání našeho časopisu, ale po dokončení testu jsme se mohli seznámit s několika novinkami na našem trhu, a proto jsme se původní článek rozhodli doplnit o další údaje. Produkty, s nimiž vás tentokrát seznámíme, na sobě nesou značky výrobců Xerox a Fujitsu a na jejich pořízení si zákazník musí připravit pár tisícikorun nebo také několik desítek tisíc.

Xerox One Touch 2400

První výrobek patří do levnějšího segmentu našeho trhu a nese označení Xerox One Touch 2400. Název trochu klame zákazníka, který se z číselné kombinace může domnívat, že maximální hardwarové rozlišení nepřekročí 2 400 ppi. Skutečnost je poněkud jiná a zařízení nabízí maximální nastavení 4 800 x 1 200 ppi při 48bitové barevné hloubce. CCD snímací prvek popojíždí pod sklem pro předlohy v maximálním formátu A4, tedy 210 x 297 mm. S počítačem skener komunikuje prostřednictvím USB 1.1 a při práci ve vysokém rozlišení se tento fakt projevuje delším čekáním na sejmutí předlohy. Ovladače skeneru jsou připraveny pro operační systém Windows od verze 98 a kromě TWAIN rozhraní Scan Manager Pro je na kompaktním disku uložen také software PaperPort 8.0 SE pro správu dokumentů a OCR program TextBridge Pro 9.0 s podporou rozpoznávání českých znaků. Druhý kompaktní disk nabízí instalaci grafického editoru Ulead Photo Expres 3.0 SE, která sice není pro správnou činnost bezpodmínečně nutná, ale díky barevným odchylkám skeneru ji uživatel může využít pro korekci sejmutých snímků. Hladina barevného šumu se pohybovala na hranici 1,1 delta E, průměrná barevná odchylka činila 2,4 delta E a maximální odchylka dosáhla 9,0 delta E. Tyto hodnoty jsme naměřili při ručním nastavení barev, v automatickém režimu rozpoznání a přizpůsobení obrazu je průměrná a maximální odchylka o několik bodů vyšší a tuto volbu nelze pro práci s grafickými předlohami doporučit. Test rychlosti nepřinesl výraznější překvapení, skener dokázal náhled listu A4 zpracovat za 11,5 sekundy a ve 300 ppi barevně sejmul stejný dokument za 39 sekund. Fotografii 13 x 18 cm jsme v nastavení 600 ppi získali za 47 sekund a při volbě 1 200 ppi jsme si počkali 2 minuty a 42 sekund. Skener v rychlosti práce překoná konkurenční produkty s USB 1.1 rozhraním, ale nestačí na výrobky s USB 2.0 připojením. Mezi výhody skeneru lze zařadit pořizovací cenu 2 378 Kč a vysokou přesnost detailů, k nevýhodám naopak patří dříve zmíněná barevná odchylka.

Cena včetně DPH: 2 378 Kč

K testu zapůjčila firma: PS Pro, http://www.psp-ro.cz

Xerox One Touch 4800TA

Druhý deskový skener se šedočernou a stříbřitou barevnou kombinací ani pěticí ovládacích tlačítek výrazně neliší od modelu 2400. Pracuje ve shodném rozlišení 4 800 x 1 200 ppi při 48bitové barevné hloubce, s počítačem ale komunikuje USB 2.0 rozhraním a je proto výrazně rychlejší. Víko skeneru je vyšší než v předchozím případě, protože v sobě ukrývá prosvětlovací jednotku, která je používána při snímání transparentních materiálů, tedy diapozitivů nebo negativů. Xerox One Touch 4800 TA rychlostí práce překoná nejen svého levnějšího sourozence, ale také většinu srovnatelných výrobků, které jsme testovali v uplynulých dvou letech. Na náhled formátu A4 mu postačí jen 8 sekund, stejný formát ve 300 ppi sejme za 20 sekund ve stupních šedé a 22 sekund při volbě všech barev. Výrazný náskok proti konkurenci získává především při snímání fotografií 13 x 18 cm. Při rozlišení 600 ppi mu na práci stačí jen 21 sekund, dvojnásobné nastavení jej zaměstná na 1 minutu a 10 sekund. Pro sejmutí jednoho políčka negativu v rozlišení 2 400 ppi je třeba počítat s časem 1 minuta a 15 sekund, práce s diapozitivem ve stejném rozlišení je o 35 sekund kratší. Zatímco rychlost i přesnost při práci s detaily jsou silnou zbraní tohoto výrobku, patří správné převedení barevných kombinací a odstínů k jeho slabinám. Automatické i manuální nastavení vykazuje podobnou chybovost a při testu se nám nepodařilo najít takovou volbu, která by průměrnou barevnou odchylku srazila pod hodnotu 2,7 delta E. Vysoká byla také hladina barevného šumu od 1,7 do 1,9 delta E. Programové vybavení je shodné s modelem Xerox One Touch 2400 a i tentokrát je třeba instalaci dodávaného grafického editoru Ulead Photo Express doporučit.

Cena včetně DPH: 2 378 Kč

K testu zapůjčila firma: PS Pro, http://www.psp-ro.cz

Xerox DocuMate 510

Třetí skener společnosti Xerox můžeme chápat jako spojnici mezi deskovými a průchodovými skenery. Dokáže totiž snímat předlohy položené na skle, ale také využít automatický podavač dokumentů s kapacitou 50 listů papíru formátu A4. Maximální pracovní rozlišení je ohraničeno hodnotami 1 200 x 600 ppi a CCD snímací prvek pracuje ve 42bitové barevné hloubce. Skener je vybaven USB 2.0 rozhraním, nenabízí ale žádná tlačítka rychlé volby. Programové vybavení zahrnuje TWAIN ovladače pro operační systém Windows 98 nebo novější verze a software ScanSoft PaperPort Deluxe 9 pro správu sejmutých dokumentů, ScanSoft TextBridge Pro 9 OCR k převodu textu do digitální podoby a grafický editor ArcSoft PhotoImpression. Předlohy mohou být snímány do různých typů komprimovaných či bezkompresních souborů, podporován je i režim zpracování vícestránkové předlohy do PDF dokumentu. Rychlost zhotovení náhledu nebyla nijak závratná, s 13,5 sekundami skener zaostal za levnějšími souputníky One Touch 2400 i 4800 TA. Xerox DocuMate 510 si rychle poradil se zhotovením obrázku předlohy A4 ve 300 ppi a šedé škále, na uložení snímku na pevný disk potřeboval jen 16 sekund. Horší už bylo sejmutí stejného formátu v barevném nastavení, protože čas byl dvojnásobný. Fotografii 13 x 18 cm jsme převedli do digitální podoby za 49 sekund v nastavení 600 ppi a za 3 minuty a 9 sekund v rozlišení 1 200 ppi. Tento čas je nezvykle dlouhý a neodpovídá rychlému USB 2.0 rozhraní. Při testu jsme se nevyhýbali ani snímání vícestránkových předloh. Pro uložení 28 stran dokumentu do PDF souboru jsme zvolili rozlišení 200 ppi, střední stupeň komprese a postupně jsme vytvořili barevnou, monochromatickou i černobílou digitální kopii. Při použití barev trvalo snímání a převod 11 minut a 32 sekund, na uložení v šedé škále skener společně s programovým vybavením potřeboval 3 minuty a 30 sekund a černobílé pérovky byly zhotoveny za 2 minuty a 14 sekund. S časy černobílého i monochromatického režimu můžeme být celkem spokojeni, protože odpovídají deklarované pracovní rychlosti 10 stran A4 za minutu, doba barevného skenování je však nepatřičně dlouhá. Skener je vhodný pro práci s vícestránkovými předlohami, pro něž postačuje nižší pracovní rozlišení. Spokojeni jsme byli i s nižší průměrnou barevnou odchylkou 1,6 delta E. Mezi zápory tohoto výrobku patří chyby při volbách rozlišení 600 nebo 1 200 ppi. Drobné detaily jsou nedostatečně zaostřené a občas splývají. Zákazníka zřejmě příliš nepotěší ani cena produktu.

Cena vč. DPH: 17 848 Kč

K testu zapůjčila firma: PS Pro, http://www.psp-ro.cz

Fujitsu ScanSnap fi-4110EOX2

Jediným zařízením v testu, které nepochází z výrobních linek společnosti Xerox, je ScanSnap fi-4110EOX2, jehož rodný list vystavili v továrnách firmy Fujitsu. Testovaný produkt patří do skupiny dokumentových skenerů, jeho podavač pojme 50 listů formátu A4 a skener podporuje oboustranné snímání dokumentů maximální rychlostí 15 listů A4 za minutu. Dvojice snímacích prvků nepracuje ve vyšším rozlišení než 300 ppi, což je pro grafické předlohy nedostatečné, ale pro dokumenty velmi vhodné. Hodnoty rozlišení jsou uvedeny v technické dokumentaci, uživatel na ně ale nenarazí v ovládacím programu. Zde jsou k dispozici jen volby Rychle, Normálně a Kvalitně a kromě různých rozlišení tato nastavení ovlivňují také stupeň komprese PDF nebo JPEG souboru. Skener není vybaven vlastním TWAIN rozhraním, ale jen ScanSnap Monitorem v trayi pracovní plochy Windows. Po jeho otevření lze zvolit způsob snímání, místo uložení, případně provázání sejmutého dokumentu s pěti externími aplikacemi. Mezi ně může patřit dodávaný Adobe Acrobat 6.0 Standard, CardMinder pro snímání vizitek nebo třeba OCR ABBYY FineReader, který převede texty či tabulky do nainstalovaných kancelářských aplikací. Absence TWAIN rozhraní nám znemožnila provést testy ke zjištění práce s barvami, nízké rozlišení výrazně ovlivnilo schopnost zachycení detailů. Současně však napomohlo k velmi vysoké rychlosti skenování a převedení vícestránkových dokumentů do PDF souboru. Barevný PDF dokument jsme z 28 stran A4 při normální (střední) požadované kvalitě získali za 1 minutu a 48 sekund a doba černobíle zhotoveného dokumentu byla jen o 2 sekundy kratší. Skener nepodporoval práci v šedé škále a nelze jej v tomto ohledu srovnat s dalšími produkty v testu. Překvapilo nás, že 10 listů A4 dokázal Fujitsu ScanSnap jednostranně sejmout již za 41 sekund a v podstatě stejný čas mu stačil i pro oboustranné snímání stejné předlohy. Naměřené časy jsou o to překvapivější, že skener využívá k připojení PC jen USB 1.1 rozhraní. Rychlost práce bezesporu patří k hlavním výhodám tohoto výrobku. Mezi nevýhody patří absence jakéhokoliv TWAIN rozhraní a chybějící softwarový nástroj, který by přehledně zobrazil archiv snímaných dokumentů. Cena tohoto zařízení jen mírně přesahuje 16 000 Kč včetně DPH, a proto pokud nepotřebujete vyšší rozlišení, vyplatí se tuto částku do nákupu investovat.

Cena včetně DPH: 16 053 Kč

K testu zapůjčila firma: Fujitsu

Xerox DocuMate 250

Předposledním výrobkem v našem krátkém porovnávání je Xerox DocuMate 250. Na rozdíl od předchozího produktu je vybaven jen jedním snímacím prvkem a nepodporuje tedy duplexní zachycení dokumentů, nabízí však vyšší pracovní rozlišení 1 200 x 600 ppi při 48bitové barevné hloubce. Zadní automatický podavač postačuje pro uložení 50 archů předlohy A4, programové vybavení je určeno nejen pro snímání dokumentů, ale také pro jejich přehlednou archivaci. Ovladače jsou připraveny pro Windows od verze 98, komunikaci s PC zajišťuje USB 2.0 rozhraní. TWAIN software podporuje všechna rozlišení a nabízí i funkci pro náhled dokumentu, je možné jej provázat se všemi kancelářskými i grafickými aplikacemi v počítači nebo je naopak využít pro export do PDF dokumentu. Sejmuté materiály mohou být ukládány na pevný disk počítače i na ostatní pracovní stanice, pokud jsou připojeny v počítačové síti (pomocí funkcí programu QuickScan). Přehled v dokumentech uživatel snadno získá s nainstalovaným programem PaperPort 9 Office, převod textových dokumentů do digitální podoby zajišťuje TextBridge Pro 9. Technologie Kofax Virtual ReScan napomáhá správnému skenování díky rozpoznání polohy papíru a vyhodnocení předlohy (automatické změny jasu, kontrastu). Díky vyššímu hardwarovému rozlišení je možné skener využít i pro zpracování grafických předloh, hladina barevného šumu 1,4 delta E a průměrná barevná odchylka 2,0 delta E však i zde vyžadují následné úpravy obrazu v grafickém editoru. Vícestránkové dokumenty jsme skenovali v rozlišení 200 ppi, nejpomalejší byl barevný režim, který na uložení 28 stran do PDF souboru potřeboval 7 minut a 28 sekund. Podstatně rychlejší byl skener při práci v šedé škále, kde jsme naměřili celkový čas jen 1 minutu a 42 sekund. Využití černobílého snímání stejného dokumentu bylo o dalších 15 sekund kratší. Skener by se mohl stát výborným pomocníkem v kancelářích, ovšem vážné výhrady máme k vyšší pořizovací ceně.

Cena včetně DPH: 29 748 Kč

K testu zapůjčila firma: PS Pro, http://www.psp-ro.cz

Xerox DocuMate 252

I poslední skener v našem testu se dokáže s dokumenty velmi dobře spřátelit. Vnějšími rysy je tento stroj velmi podobný předchozímu modelu DocuMate 250, liší se však barevným zpracováním a na pravé straně přibyla dvě tlačítka pro rychlé spuštění skenování. Odlišná je i rychlost snímání, neboť "dvapětdvojka" je vybavena druhým CCD snímačem a při jednom průchodu papíru snímá obě strany. Rychlost práce se tedy zvýšina na teoretickou hranici 50 stran A4 za minutu. Pracovní rozlišení, komunikační rozhraní i použité technologie pro zlepšení obrazu jsou stejné jako u Xeroxu 250. Ke změnám ale došlo v TWAIN rozhraní, jež neumožňuje nastavení vyššího rozlišení než 600 x

x 600 ppi (přestože technická specifikace hovoří o maximu 1 200 x 600 ppi). Grafické zpracování TWAINu je rovněž odlišné a přibyly v něm některé funkce pro přesnější nastavení jasu, kontrastu a barevného podání. I díky nim se při ručních volbách barevného profilu choval skener lépe než konkurenční stroje a šum i střední barevná odchylka měly stejnou hodnotu 1,6 delta E. Barvy se zlepšily, zachování detailů naopak mírně utrpělo. A jak si skener vedl v porovnání rychlosti práce? V nastavení barev a rozlišení 200 ppi Xerox DocuMate 252 pracoval 2 minuty a 18 sekund. Výrazně kratšího času dosáhl při práci v šedé škále, kde mu na zhotovení digitálního souboru stačilo jen 64 sekund. Dalších 11 sekund skener uspořil při černobílém provozu (vše platí pro 28 stran předlohy do PDF). Vyzkoušeli jsme také rozdíly mezi jednostranným a duplexním snímáním - 10 stran A4 jsme v prvním případě naskenovali za 49 sekund a ve druhém za 62 sekund. Výsledek testu a krátké naměřené časy nás potěšily, radost z nákupu i tentokrát zbrzdí pořizovací cena. Částka 38 673 Kč včetně DPH je podle nás nepřiměřeně vysoká.

Cena včetně DPH: 38 673 Kč

K testu zapůjčila firma: PS Pro, http://www.psp-ro.cz

§§§§§


GeForce v plné síle

Jaroslav Kasal

C04P0585

Grafické karty dnešní doby nejsou pouhé převodníky, které mění počítačový obraz do podoby videosignálu pro monitor nebo jinou zobrazovací jednotku. Moderní grafické karty jsou v podstatě samostatné extrémně výkonné počítače, integrované do podoby zásuvného modulu pro sběrnici AGP či dnes i PCI Express. Nejinak je na tom i grafický akcelerátor pocházející z výrobní dílny společnosti GigaByte, který k nám zavítal do testu. Produkt jsme obdrželi v úhledné krabici a kromě samotné karty obsahovalo balení i CD s ovladači, nosič s DVD přehrávačem Power DVD 5 a dvojici her Thief: Deadly Shadows a Operation Typhoon Rising. K úplnosti nechybí ani redukce pro televizní konektor ze standardu S-Video na Cinch.

Samotná karta je vyrobena v poměrně robustních rozměrech. Délka karty je 216 mm a šířka 118 mm. Zajímavější je však výška - karta zabírá uvnitř počítače dvě pozice nad sebou, i když je připojena pouze k jednomu slotu typu AGP. Za její nezvyklou výšku může obrovský chladicí systém, který je jedním z nejdůkladnějších, co byl kdy u grafických akcelerátorů použit. Ventilátor žene vzduch masivním chladičem tak, aby stále cirkuloval přímo v blízkosti plochého stříbrného chladiče. Ten je nasazen na hlavním grafickém procesoru a chladí i výkonné paměti. Vzhledem k tomu, že je akcelerátor určen pro nejnáročnější uživatele, je v kartě využit extrémně výkonný GPU nVidia GeForce 6800 Ultra. Architektura čipu je, jen pro zajímavost, asi dvojnásobně komplikovanější než u moderních procesorů Pentium 4 nebo AMD Athlon 64. Respektive zcela jistě je složitější, pokud budeme posuzovat počet tranzistorů, jimiž je grafický čip osazen. V čipu GeForce 6800 Ultra (kódové označení NV40) je obsaženo přibližně 222 miliónů tranzistorů. Při výrobě se využívá 0,13mikronové technologie typu tzv. FCBGA. Procesor pracuje velmi rychle nejen proto, že běží na kmitočtu 400 MHz, ale také z důvodu vylepšené celkové vnitřní architektury, která byla u předchozích modelů GeForce FX méně výkonná. Především byl zdvojnásoben počet paralelních renderovacích cest (pipelines), je jich neuvěřitelných šestnáct! Jádro procesoru pracuje 256bitově a také komunikace s pamětí je 256bitová. Maximální teoretická propustnost sběrnice může dosáhnout úctyhodného výkonu 35,2 GB za sekundu. Ostatně také proto jsou v grafické kartě využity nejrychlejší paměti typu DDR3 (často značené jako GDDR3). Kapacita videopaměti je 256 MB a pracuje s taktem 550 MHz, což ale ve skutečnosti znamená (vzhledem k technologii DDR) efektivní výkon 1100 MHz! S tím vším dokáže akcelerátor zpracovat 6,4 miliardy texelů za sekundu, přepočítat 600 milionů vrcholů nebo podobné zázraky.

Grafická karta má nejen vysoký výkon, ale nabízí i nové a zajímavé technologie. Za zmínku jistě stojí Nvidia CineFX 3.0 Technology. Podporuje plně DirectX 9 i OpenGL a měla by přinést tvůrcům grafických aplikací a her nové možnosti v oblasti vizuálních efektů. Systém UltraShadow II pro změnu nabízí vyšší výkon při zpracování světel a stínů v generované scéně (vysoké uplatnění našel systém např. ve hře Doom 3). Podle společnosti nVidia je nárůst oproti předchozím modelům GPU až čtyřnásobný. Superskalární šestnáctinásobná architektura čipu (16 pipelines) již zmíněna byla - i ta přináší výrazný nárůst výkonu. V poslední řadě ještě uveďme 64bitovou technologii pro filtraci a vůbec práci s texturami. Ta je založená na poznatcích věhlasné společnosti Industrial Light & Magic a jejich systému OpenEXR. Výsledek by měl umožnit generovat mnohem více fotorealistické scény než doposud. V zásadě nejde o pouhé zpřesnění výpočtů z 32 na 64 bitů, ale i o nové možnosti při práci s expozicí scény, při výrobě vyhlazených scén nebo jemných stínů či rozostření vlivem rychlého pohybu (Motion Blur) a mnohé další.

Z konstrukčního hlediska je na kartě chvályhodné, že obsahuje dva výstupy v normě DVI-I (tudíž každý výstup obsahuje jak digitální, tak i analogový signál) a v balení jsou i přiložené dvě redukce z DVI na VGA (D-Sub 15pin). Dalším konektorem na zadní straně karty je výstup na TV. Připojit tak můžete televizor nebo videorekordér, přičemž zásuvka je typu S-Video a s pomocí redukce lze využít i výstup v podobě klasického žlutého Cinch (RCA) konektoru. S pomocí ovladačů ForceWare lze nastavit výstupy z grafické karty v mnoha variantách (klonování obrazu, rozšíření plochy na druhý monitor nebo na televizor a obdobně). V nových ovladačích je dokonce možnost upravovat rozměry obrazu na výstupu TV, tudíž již není pro pohodlné sledování obrazu na televizoru nutné shánět jiné pomůcky (typicky TV tool). Oproti tomu jistou nevýhodu tvoří drobné nepohodlí při instalaci karty do PC. Akcelerátor má totiž velmi vysoký odběr elektrické energie a je osazen hned dvojicí napájecích konektorů (Molex). Při instalaci budete muset v PC obětovat hned dva napájecí konektory, které se jinak využívají pro přísun energie do CD jednotek nebo pevných disků. Nároky na zdroj PC jsou údajně 350 W a dříve byla společností nVidia oznamována hodnota i 480 W, ale při testech nebyl problém ani na PC s 300wattovým zdrojem. Rovněž lze v nouzi využít zapojení pouze jednoho (primárního) napájecího konektoru, ale to není příliš vhodné a akcelerátor v mnoha případech nemusí pracovat korektně.

V testech se ukazuje akcelerátor jako zcela bezkonkurenční a představuje tak evidentně jednu z nejrychlejších karet na trhu. Oproti předchozím generacím karet s čipem GeForce FX 5800 Ultra jsme v průměru testů naměřili podle druhu aplikací dvojnásobný až čtyřnásobný nárůst výkonu, u specifických grafických úkonů pak i více. V renomovaném testovacím programu 3D Mark 2003 získal akcelerátor 11 840 bodů, což je ve srovnání s nejvýkonnější verzí GeForce 5950 FX Ultra prakticky dvojnásobek. Zkoušeli jsme i nejnovější hru Doom 3, ve které jsme nastavili vysoké rozlišení 1280 x 1024 bodů, 32bitovou hloubku barev a nejvyšší grafické detaily. Přesto, že nás Doom 3 upozornil na vysokou náročnost na hardware a objem využitých textur, hra byla plynulá a bezproblémově hratelná.

Závěrem lze říci, že testovaná grafický karta představuje špičkový produkt a podává maximální výkon. Využít ji lze jak při nejnáročnějších hrách, tak i v profesionálních grafických aplikacích, které pracují s technologiemi OpenGL nebo Direct 3D.

Cena vč. DPH: 17 730 Kč

K testu zapůjčila firma: Elap

http://www.elap.cz

§§§§§


Dvouvrstvé vypalování

Lukáš Erben

C04P0577

Značka LG nabízí už tradičně z hlediska množství podporovaných formátů nejlépe vybavené DVD vypalovačky. GSA-4120B není výjimkou, umí snad vše, nač si lze vzpomenout.

Mezi největší nedostatky, které vypalování DVD disků doposud sužovaly, patřila absence médií s kapacitou 8,5 GB - tedy jednostranných disků vybavených dvěma zapisovatelnými vrstvami. Je sice pravda, že toto omezení nejvíce pociťovali ti, kdo chtěli vytvořit kopie dvouvrstvých filmových DVD, ale i při běžném zálohování občas kapacita 4,7 GB nestačí.

Technika zápisu na dvouvrstvý disk (jedna vrstva je přitom částečně transparentní) je sice zajímavé téma, v tomto testu se mu ale věnovat nebudeme. Podstatné je, že právě GSA-4120B je první mechanikou LG, která dvouvrstvá média (přesněji DVD+R DL) podporuje. Zároveň se stala vůbec první mechanikou, jež kombinuje DL zápis s podporou všech přepisovatelných DVD formátů, vč. DVD-RAM (bohužel není podporován formát zápisu Mt. Rainier). Při testovacím provozu jsme byli s mechanikou velmi spokojeni - čtení DVD a CD médií, včetně grabování zvukových stop, je na výtečné úrovni jak co do rychlosti, tak z hlediska schopnosti čtení poškozených médií. Kvalita zápisu DVD disků byla taktéž dobrá, u CD-R médií byly výsledky odlišné v závislosti na značce použitého disku. Například u CD-R SONY 48X vypáleným vyšší rychlostí byla kvalita zápisu výrazně horší než u médií Imation. Vzhledem k omezené dostupnosti dvouvrstvých médií v době testování jsme bohužel nemohli provést větší počet pokusných zápisů. Testovací dvouvrstvý zápis sice dopadl úspěšně, rychlost čtení takto vytvořeného DVD+R DL byla ale velmi nízká. Navíc jsme neměli možnost vyzkoušet vypálení dalších dvouvrstvých médií ve formátu DVD-Video a následně je otestovat ve stolních přehrávačích. Definitivního hodnocení DL vypalování se proto zdržíme - mechanika jej zvládá, je ale jasné, že se jedná o velmi mladý formát, jehož podpora se teprve bude rozšiřovat.

LG GSA4120B je vybavena softwarovým balíkem obsahujícím PowerDVD, PowerProducer-Gold (DVD Authoring), Nero Express a InCD. Raději bychom sice viděli kompletní Nero, pro běžné vypalování ale stačí i verze Express. Zvláštní je, že na CD se již nenachází DVD-RAM ovladač (lze jej sice nahradit použitím inCD, či se pokusit sehnat ovladač od majitele předchozího modelu LG). Přes tyto drobnosti je GSA-4120B z hlediska podpory formátů nejlépe vybavenou mechanikou na trhu. Když k tomu přičteme výtečné čtení a velmi dobrou kvalitu zápisu na většinu médií, podporu overburn, čtení velkých CD-R médií (99 minut) či schopnost kopírovat audio CD chráněná systémem CDS-100, zaslouží si nová DVD vypalovačka LG vaši pozornost.

Cena vč. DPH: 2 990 Kč

K testu zapůjčila firma: LG Electronics

http://www.lgecz.cz

§§§§§


FDD nebo čtečka? Obojí!

Lukáš Erben

C04P0528

Když jsme poprvé doporučovali odstranit z PC zastaralou disketovou mechaniku a nahradili ji čtečkou paměťových karet, setkalo se to se smíšeným ohlasem. Díky novince od Teacu už ale není třeba se hádat.

Model Teac FD-CR7 totiž umožňují mít v jediné 3,5" pozici jak disketovou mechaniku, tak 6v1 čtečku paměťových karet s rozhraním USB 2.0. Teac prostě a jednoduše spojil tenoučkou disketovou mechaniku (která se běžně montuje - či spíše montovala - do notebooků) s klasickou čtečkou paměťových karet a vše následně nacpal do pouzdra pro 3,5" mechaniku. Nápad jednoduchý, leč originální.

Zařízení se pochopitelně připojuje jak k řadiči FDD, tak k internímu USB konektoru. Počítači se tedy hlásí jako disketová mechanika a dvě externí diskové jednotky, reprezentující dvě "kombinované" štěrbiny pro paměťové karty (podporovány jsou CF, SD/MMC, SM, MS a Microdrive). Mechanika se dodává ve standardním světle béžovém provedení, je ale možné, že v budoucnu bude k dispozici i černá či stříbrná varianta. Výhodou je konečně i cena, která činí necelých 740 Kč včetně DPH. To je méně, než kdybyste si obě zařízení kupovali zvlášť.

Teac nabízí také externí verzi označenou FDD-CR05 PUK. Funkčně identické kombo se připojuje pouze k USB rozhraní, vyžaduje však dva porty (jeden pro FDD a druhý pro čtečku karet). Je škoda, že Teac podobně jako Mitsumi neintegroval do krabičky USB hub, díky kterému by se kombinovaná mechanika dala připojit k jedinému portu.

Cena vč. DPH: 740 Kč

K testu zapůjčila firma: Elap, http://ww.elap.cz

§§§§§


Modrá je dobrá

Tomáš Varoščák

C04P0580

PM3 přehrávače iRiver nejsou pro čtenáře PC WORLDu ničím novým. Tato firma si totiž kvalitními produkty vydobyla na trhu přenosných přehrávačů dobré jméno. Tentokrát jsme se rozhodli podívat na zoubek modelu iFP-380T.

Zařízení rozměrů 91 x 35 x 26,7 mm je malé a lze pohodlně sevřít v dlani. Vzhledem k převážně plastovému provedení je přehrávač lehký a bez AA baterie váží zhruba 35 gramů. Výraznými prvky netradičně tvarovaného přehrávače jsou především displej, ovládací joystick a trojice tlačítek.

Nabídka funkcí je o poznání chudší než bychom očekávali. iRiver iFP-380T totiž sice přehrává MP3 skladby, lze na něm naladit FM rozhlasové stanice, umožňuje přímou kompresi do MP3 hned ze tří zdrojů, ale s funkcí přenosného disku to již není tak slavné jako u konkurence. Absence integrovaného USB konektoru pro připojení k PC není zas takovým problém, kabel vše vyřeší. Horší ale je, že nefunguje jako storage class zařízení a k jeho zprovoznění je tedy pod všemi operačními systémy potřeba ovladač. Ještě větší překážkou pohodlného přesunu dat je pak fakt, že nahrávat data z přehrávače a do něj lze pouze prostřednictvím aplikace iRiver Music Manager z instalačního CD. Tento problém lze naštěstí odstranit. Postup je vcelku jednoduchý: stačí stáhnout z českých stránek www.iriver.cz nový UMS firmware, nahrát jej do přehrávače a iRiver iFP-380T se pak bude chovat jako storage class zařízení.

Ostatní funkce přehrávače již od začátku pracují zcela bravurně. iRiver iFP-380T přehrává MP3, WMA a ASF soubory a problémy mu nedělají ani různé frekvence a datové toky ani ID3 Tagy. Hudbu dokáže přehrávat z kořenového adresáře i z dalších podadresářů, přičemž zdroj zobrazuje i na displeji.

Funkce rozhlasového FM přijímače se v tomto případě vcelku vydařila. Přehrávač přehledně zobrazuje naladěnou frekvenci a dokáže do paměti uložit až 20 rozhlasových stanic. Chybělo snad jen automatické ladění, které například u MuVa Slim od Creativu pracuje bez výhrad.

Třetí funkcí tohoto iRiveru je přímá komprese zvuku do MP3. Stejně jako v případě některých konkurenčních zařízení se nabízí možnost nahrávat zvuk přes mikrofon, z naladěné frekvence radia anebo přes line-in vstup z jiného elektronického zařízení. Úroveň kvality lze u každého způsobu nahrávání nastavit odděleně, přičemž nahrávky přes mikrofon budou vždy mono, zatímco zbylými dvěma způsoby jde nahrávat i stereo. Datový tok lze nastavit od 8 kb/s až po 320 kb/s a frekvence pak od 11,025 kHz do 44,100 kHz.

Práce s přehrávačem je díky většímu počtu inteligentních ovládacích prvků vcelku snadná a i když si zpočátku budete muset vrýt do paměti odlišné funkce tlačítek, při poslouchání rádia či při nahrávání si rozhodně nebudete stěžovat. Snad jen v případě úpravy nastavení je poněkud nelogický pohyb vertikálně seřazenými položkami stiskem joysticku do stran.

Celkově pozitivní dojem z práce s přehrávačem umocňuje i kvalitní displej. Ten sice není nijak velký, ale má poměrně vysoké rozlišení a zobrazuje množství informací. Mezi ty patří stav baterie, odehraný čas skladby, režim opakování, pořadové číslo písně, adresář, formát, frekvence a datový tok, křivka ekvalizéru a případně i hlasitost, pokud ji zrovna upravujete. Nastavení hlasitosti je mimořádně jemné a lze zvolit jeden ze čtyřiceti stupňů. Samozřejmostí je i zmiňovaná podpora ID3 Tagů, z nichž zobrazuje název skladby a interpreta. Pokud je název delší než místo na displeji, neskroluje, ale pouze přeskočí na druhou polovinu, což určitě není ideální. Třešničkou na dortu je pak bezchybná podpora českých znaků, pro kterou ale musíte v nastavení zvolit jazyk Czech. Tato volba nezmění automaticky, jak by se dalo očekávat, položky v menu, ale pouze připraví přehrávač na určitou sadu znaků.

Cena vč. DPH: 4 290 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, http://www.fastsro.cz

§§§§§


MP3 přes Bluetooth

Tomáš Varoščák

C04P0582

Společnost Microstar vtrhla před více než rokem prostřednictvím své produktové řady MEGA na pole spotřební elektroniky. Vše odstartovala barebone systémem, následovalo několik flashových MP3 přehrávačů a dnes jsou součástí rodiny MEGA dokonce i notebooky. Nejnovějším přírůstkem je pak přehrávač MEGA Player 516 BT s jednou velmi netradiční vlastností - podporou technologie Bluetooth.

Přehrávač je po vzhledové stránce nadmíru vydařený a líbit se bude především příznivcům konzervativního designu. Je totiž díky zvolené barevné kombinaci dostatečně nenápadný a nevzbuzuje ani svými tvary žádné přehnané emoce. Vzhledem k omezené kapacitě je při rozměrech 54 x 86 x 12 mm možná až příliš velký, nicméně hmotnost 55 g je příznivá. Displej je relativně malý a používá technologii OLED, tedy zobrazuje barevně (modrozeleně a žlutě) na černém pozadí. Výhodou tohoto typu displeje by měla být nižší energetická náročnost a lepší čitelnost, nicméně na přímém slunečním světle stejně nic neuvidíte. Displej zobrazuje odehraný a zbývající čas skladby, název z ID3 Tagu, pořadí, čas, úroveň hlasitosti, zvolený profil ekvalizéru a stav baterie. S českými znaky si bohužel neporadí. Ovládání přehrávače má na starosti sedm tlačítek a skrolovací kolečko, které by mohlo být o něco citlivější. I když systému a kvalitě ovládání není příliš co vytknout, je potřeba ještě zmínit fakt, že stupňů hlasitosti by mohlo být přece jen o něco víc, aby byla regulace plynulejší.

Co se týče funkcí, nabízí MEGA Player 516 BT vše, co konkurence, a ještě něco navíc. Může tedy posloužit jako přenosný disk s kapacitou 256 MB připojitelný přes USB 1.1 či Bluetooth rozhraní, samozřejmě bez nutnosti instalace ovladačů pod Windows XP a 2000. Jako MP3 přehrávač spolupracuje MEGA Player 516 BT pouze s formáty MP3 a WMA a bohužel neumí přehrávat skladby z adresářů. Najde v nich sice soubory, ale netřídí je a zobrazuje pouze dohromady s ostatními. Další výtka směřuje k vestavěnému ekvalizéru, který sice má pět programů podle hlavních hudebních stylů, ale chybí mu vlastní nastavení. Poměrně nepochopitelně má MEGA Player 516 BT pouze 2,5mm konektor na sluchátka, a tak nelze bez redukce použít kvalitnější sluchátka. Ta přibalená jsou podle očekávání poměrně nekvalitní a mají příliš slabé basy. Nahrávání je možné přes vestavěný mikrofon, prostřednictvím audiovstupu (line-in) anebo z rádia. Komprese probíhá do WAV souborů a je možné nastavit jednu ze tří přednastavených úrovní kvality od 32 kb/s (8 kHz) po 193 kb/s (48 kHz). Rádio je poněkud chudší, neboť nabízí pouze deset pozic pro uložení vybraných frekvencí a postrádá funkci automatického ladění a ukládání.

Kromě vnitřní paměti nabízí tento přehrávač i slot na SD/MMC karty, jimiž můžete podstatně rozšířit kapacitu nebo obměnit repertoár skladeb. Navíc se karta zobrazuje jako vyměnitelný disk, a tak lze přehrávač teoreticky použít jako poněkud pomalejší čtečku.

MEGA Player 516 BT rozhodně není mezi MP3 přehrávači žádný zázrak a nezachrání jej ani podpora technologie Bluetooth. Ta je totiž velmi málo rozšířená a většina uživatelů používá USB. Lepší by tedy bylo, kdyby přehrávač disponoval větším množstvím kvalitních funkci. Bohužel ani toto zde není stoprocentní. MEGA Player 516 BT sice má poměrně slušnou funkční výbavu, ale například přežitý standard USB 1.1, chybějící podpora adresářů a 2,5mm konektor jsou opravdu velmi nepříjemné a pro většinu uživatelů rozhodující.

Cena vč. DPH: 6 307 Kč

K testu zapůjčila firma: LEVI International, http://www.levi.cz

§§§§§


Hovory bez rukou

Petr Matuška

C04P0571

Firma Jabra uvedla na trh nový typ bezdrátového handsfree BT-250. Co může uživatelům přinést oproti konkurenci nového či jiného?

Jabra BT-250 je kompaktní, bezdrátové sluchátko využívající pro přenos dat Bluetooth. Tato technologie je určená ke vzájemné komunikaci zařízení na krátké vzdálenosti - řádově v jednotkách metrů. Velmi se rozšířila zejména mezi mobilními telefony, kde slouží jak k přenosu dat, tak i k přenosu hlasu. Právě zde najde testované sluchátko své uplatnění. V balení dodávaným s přístrojem najdeme mimo samotného handsfree šikovný držák, který spolu s adaptérem vytváří praktickou nabíječku. Nachází se zde i rozsáhlý několikajazyčný manuál, který však bohužel není v češtině. Tuto skutečnost vyřešil dovozce přiložením dvoustrany se stručným českým popisem a návodem k používání. V krabici najdeme ještě praktický klip pro připojení soupravy headset a tři náhradní Minigely -  polštářky do uší v různých velikostech sloužící k bezpečnému uchycení sady na uchu. Sluchátko se právě díky výměnným a otočným polštářkům dá použít jak na pravé, tak i na levé ucho. Umístění sady na hlavě je realizováno nasazením handsfree na ucho, kdy horní část vede do ucha, dolní část je schovaná za ním a směřuje dolů. Po usazení drží sada na uchu pevně a stabilně, ani při rychlejší chůzi či běhu nedělala žádné potíže. Jediné nebezpečí pádu hrozí při kontaktu ruky s přístrojem, a to ze zadní strany směrem zespoda, kdy je relativně snadné sluchátko shodit. Jabra je kompatibilní s bezdrátovou technologií Bluetooth verze 1.1 nebo vyšší a zařízení, s nímž požadujeme komunikaci, musí podporovat profily soupravy Bluetooth headset. V praxi se nám podařilo připojit sadu prakticky ke všemu, co jsme měli k dispozici. Ať to byly mobilní telefony různých značek - Siemens S55 a S65, Sony Ericsson T630 a P900, Nokia 6230, 6600 a N-Gage nebo PC. Zvláště u mobilního telefonu N-Gage jsme byli zvědaví, zda se dokáže spojit se sluchátkem, protože nepodporuje standardní protokoly a některá Bluetooth handsfree s tímto telefonem neumějí komunikovat. Zde vše pracovalo bez problémů. Vyzkoušeli jsme dále připojení k počítači s adaptérem MSI BT MS-6967. Přes něj bylo možné poslouchat MP3 skladby nebo komunikovat pomocí speciálních programů mezi ostatními uživateli na internetu. Dosah zařízení se obecně udává do deseti metrů viditelné vzdálenosti. S mobilním telefonem byla maximální možná použitelná vzdálenost na kvalitní hovor okolo pěti metrů. Zvuk byl do této vzdálenosti jasný a čistý, volající označil náš hovor jako čistý, srozumitelný, s mírně převažujícími hloubkami v hlase. Mikrofon je uzpůsoben k tlumení okolních zvuků, při velmi silném větru ale už volající slyšel mírný šum a bylo potřeba o něco zvýšit hlasitost mluvení. Co se týče připojení sluchátka k mobilnímu telefonu, postup je jednoduchý a lehce zvládnutelný. Velice nás ovšem překvapila skutečnost, že uživateli neznalému cizích jazyků není v české verzi manuálu tento postup dostatečně popsán. Finta spočívá v dlouhém - zhruba osmisekundovém stisku a zapnutí sluchátka, dokud modrá dioda nepřestane blikat. Pak již uživatel může postupovat podle pokynů uvedených v českém manuálu. Spárování je otázkou několika desítek sekund. Bezdrátové sluchátko v sobě skrývá jednu na první pohled neviditelnou, leč závažnou věc - a to napájení. Nevede sem žádný napájecí kabel, proto se o napájení stará Li-Pol baterie. Výrobcem udávané hodnoty výdrže až jsou 240 hodin pohotovostní doby a až osm hodin hovoru. Na příjmu vydrží v běžných podmínkách sluchátko necelý týden a ani doba hovoru není znatelně odlišná od hodnoty udávané výrobcem.

Cena vč. DPH: 2 700 Kč

K testu zapůjčila firma: GN Netcom, http://www.gnnetcom.cz

§§§§§


Laserová myš

Lukáš Erben

C04P0576

Optické myši patří minulosti! Připravte se na periferie, jež si desku vašeho pracovního stolu prohlíží pomocí stěží postřehnutelného laserového paprsku.

Systém optického snímání pohybu nebyl u myší ničím převratným - jednak proto, že drtivá většina klasických "kuličkových" myšek vlastně používala kuličku pouze pro pohon vlastních opto-mechanických senzorů, ale též s ohledem na předchůdce současných optických myší, které pro orientaci na povrchu potřebovaly speciální podložky se sítí čar.

Zásadním průlomem proto u optických myší nebylo použití světla při procesu snímání, ale skutečnost, že pohyb vyhodnocují pomocí systému podobnému klasickému zraku. Běžná optická myš funguje v podstatě na principu osvětleného povrchu, jenž je "snímkován" optickým senzorem, a procesor v myši následně vyhodnocuje změny - přesněji posun obrazu. Laserová myš se v principu od klasické "optiky" příliš neodlišuje, použitý laserový paprsek o mnohem vyšší ostrosti a intenzitě je prostě snímán modernějším senzorem s vyšším rozlišením a vyhodnocován výkonnějším mikroprocesorem.

Díky použití nové technologie nabízí první laserová myš Logitech MX1000 oproti klasickým optickým senzorům zhruba dvacetinásobné rozlišení (údaj výrobce) - je tedy nejen přesnější, ale zvládá mnohem lépe náročné (lesklé, strukturované) povrchy. Přesněji řečeno MX1000 si poradí prakticky s čímkoliv s výjimkou čirého (a čistého) skla či zrcadla. Kromě toho byl vylepšen i vlastní design myši, která je nově vybavena kolečkem umožňujícím naklánění do stran, ukazatelem stavu baterie (jako hi-end model je myš MX1000 vybavena rychlou bezdrátovou RF technologií) a má i vylepšenou ergonomii, která je ale orientována výhradně na praváky. Funkce všech tlačítek (s výjimkou dvou základních) je pochopitelně možné měnit pomocí dodávaného softwaru - přiřazovat je možné jak základní systémové funkce, tak prakticky libovolné kombinace kláves. Z hlediska přesnosti a kvality zpracování nalezne Logitech MX1000 Laser jen stěží konkurenci. Je možné, že některým uživatelům nebude vyhovovat, že myš s laserovou technologií je k dispozici pouze v bezdrátové verzi (dosah RF technologie je v tomto případě cca 2,5 metru). Cena MX1000 rozhodně není zanedbatelná, pokud ale potřebujete či oceníte vysokou přesnost na prakticky libovolném povrchu či perfektní zpracování a ergonomii, je užitná hodnota MX1000 vcelku přijatelná. Na sadu MX1000 a bezdrátové klávesnice si ale budeme muset minimálně pár měsíců počkat.

Cena vč. DPH: 2 200 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.com

§§§§§


Bezdrátový drobeček

Petr Matuška

C04P0579

Je to malé, skladné, připojitelné přes rozhraní USB a umožňuje to komunikaci - co je to? Je to adaptér pro připojení k bezdrátové síti Wi-Fi Asus WL-161. Se svými rozměry 57 x 24 x 10 mm a hmotností 12 gramů se jistě vejde do každé kapsy a nebude problém ho přenášet společně s notebookem, pro které je tento výrobek primárně navržen. K připojení a napájení mu bude stačit USB rozhraní verze 1.1. Vzhledem k rozměrům uživatel nemůže počítat s konektorem pro připojení externí antény. Příjem samotného zařízení není zrovna excelentní - i při vzdálenosti tří metrů od Access Pointu bez jakýchkoliv zábran se pohybovala síla signálu okolo 75 až 80 procent. Zařízení podporuje až 11megabitové datové přenosy s automatickým snížením na 5,5, 2, a 1 Mb/s, přesně podle specifikace IEEE 802.11/802.11b.

Rychlost stahování dat je zde silně omezena právě použitím staršího standardu, nemůžete očekávat závratné rychlosti. V balení, které si přinesete domů z obchodu, najdete samotný přístroj, prodlužovací USB kabel o délce 15 cm a instalační CD. Na tomto CD se nalézá ovladač bezdrátového zařízení pro operační systémy Microsoft Windows 98, 98 SE, ME, 2000, XP, instalace ovládacího programu Asus, manuál v elektronické podobě PDF a příručka pro rychlou instalaci produktu. Program a manuály podporují několik jazyků, bohužel ovšem ne náš rodný - český. Instalace je standardní - po zasunutí adaptéru jste v prostředí Windows požádáni o vložení instalačního CD a následnou instalaci ovladačů. Po zkopírování souborů do počítače jste vyzváni k restartu. Následuje znovunačtení systému a adaptér je připraven k práci. V liště najdete symbol bezdrátové sítě, který vás zavede do konfiguračního menu. Zde máte možnost zjistit, zda je signál bezdrátové sítě Wi-Fi k dispozici a v jaké síle. Zde si můžete zvolit, ke kterému Access Pointu se chcete připojit. Následuje snadné nastavení příslušných připojovacích parametrů a poté během několika okamžiků máte možnost připojit se k internetu. K možnostem připojení také patří režim práce Peer to Peer pro spojení mezi dvěma počítači bez potřeby Access Pointu. Spojení bylo sice stabilní, ovšem s nižší sílou signálu než u jiných zařízení ve srovnatelné vzdálenosti a s pomalejším protokolem 802.11b byla práce s internetem jemně řečeno dýchavičná. Nehledě na to, že po intenzivní tříhodinové komunikaci byl adaptér velmi zahřátý a udržet ho v dlani byl docela problém. Na druhou stranu ne každý uživatel potřebuje novější protokol pro rychlejší práci s internetem a malá velikost přístroje spolu s příznivou cenou je může přesvědčit o nákupu.

Cena s DPH: 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Joyce, http://www.joyce.cz

§§§§§


Přerávač pro atlety

Tomáš Varoščák

C04P0581

Jak jste se mohli přesvědčit v zářijovém testu MP3 přehrávačů, jednotlivé modely v téže kategorii se až na výjimky od sebe příliš neliší. Nalezneme sice rozdíly v designu, funkcích a v kvalitě provedení, ale většina přístrojů je určena pro stejného uživatele. V případě přehrávače vytvořeného ve spolupráci firem Philips a Nike je tomu ale jinak. Je totiž určen převážně pro atlety.

Sportovněji naladěná část uživatelů zajásá, konečně je tu něco i pro ně. Otázkou ale zůstává, zda nejde pouze o marketingový tah a past na lidi s oblibou v renomovaných značkách. Každý flashový přehrávač je vzhledem k absenci pohyblivých částí vhodný pro aktivní odpočinek. Ovšem pokud bychom chtěli jít do extrémních podmínek, tam se Philips PSA220 také příliš nehodí. Nedoporučuje se totiž jeho používání v mokrém a vlhkém prostředí. Kde je tedy ona výhoda pro atlety? Možná je jí přítomnost speciálního gumového úchytu, s jehož pomocí lze přehrávač upevnit na paži, nebo že by to bylo v pogumovaném krytu? Ale to už zde všechno bylo.

Odhlédneme-li tedy od poněkud problematického zaměření na sportovce, jaký vlastně tento MP3 přehrávač je? Z vnějšku rozhodně zajímavý a neotřelý, kulatého tvaru. Uprostřed se nachází inverzní displej zobrazující informace o skladbě nebo o naladěné frekvenci. Těch ale rozhodně není mnoho a název interpreta a písně, odehraný čas a stav baterie na rekord v této oblasti nestačí. Na vnějšku přehrávače se nachází také nezbytné ovládání. Tvoří jej osm gumových tlačítek, ke kterým nelze mít větší výhrady. Snad jen u nejdůležitějšího z nich, u přehrávání, by mohlo být lépe poznat, zda bylo stlačeno či ne. Co se týče struktury menu, tak je poměrně jednoduchá, nicméně výsledný dojem je díky pomalé odezvě a zbytečným animacím negativní.

Připojení k PC je jednoduché a stačí k němu pouze přibalený USB kabel. Ovladače nejsou pod systémy Windows 2000 a XP potřeba a vše je tak otázkou několika vteřin. Hned poté lze přehrávač používat jako přenosný disk s kapacitou 256 MB a kvůli zastaralému USB 1.1 také s poněkud nižší rychlostí přenosu. Nahrávání písní do paměti přehrávače však tak jednoduché není. Vyžaduje instalaci speciální aplikace Digital Media Manager, která se stará o přesun skladeb do paměti. Tento proces je ale poměrně zbytečný, neboť písně jsou ukládány jako MP3 soubory, a tak jde zřejmě pouze o ochranu proti porušování autorských práv. O tom, je-li ale toto otravování uživatelů nutné, svědčí postup většiny ostatních výrobců.

Jako MP3 přehrávač Philips PSA220 rozhodně neoslní. Má sice dobrý zvuk, a to i s původními sluchátky, ale podporuje pouze MP3 a WMA soubory a vzhledem ke zmiňovanému způsobu přesunu alb se můžete rozloučit i s adresáři. Poněkud nepříjemné je i automatické vypínání po zhruba 10 vteřinách nečinnosti, a tak vás možná potěší fakt, že Philips PSA220 lze použít i jako stopky.

Aby byl výčet funkcí kompletní, musíme zmínit integrovaný přijímač rozhlasových vln na frekvenci FM. Philips PSA220 disponuje deseti pozicemi pro uložení naladěných stanic a jako jeden z mála také automatickým laděním. Pokud si ale budete chtít stanici najít sami, počítejte s tím, že to při rychlosti přehrávače nějakou tu minutku potrvá.

Pokud bychom měli shrnout své dojmy z tohoto přehrávače, pak rozhodně nejsme nijak přehnaně nadšeni. Je to sice zajímavý kousek s neotřelým designem a zřejmě určité výhody pro profesionální sportovce také mít bude, ale co se týče funkcí, rozhodně za konkurencí notně zaostává. Nejen, že mu některé chybí (nahrávání), ale ty, jimiž disponuje, nejsou natolik propracované, aby práce s nimi byla uspokojivá. Pokud tedy chcete kvalitní MP3 přehrávač, podívejte se jinde. Pokud chcete produkt s fajfkou, pak vám trh pravděpodobně nic lepšího v současné době nenabízí.

Cena vč. DPH: 6 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Philips ČR, http://www.philips.cz

§§§§§


Multifunkční mrňous na tři

Petr Matuška

C04P0573

V dnešní době je již je na trhu taková spousta výrobců a modelů přenosných USB flash disků, že výrobci jsou nuceni něčím upoutat na svůj výrobek. Přesně v tomto duchu se nese i námi testovaný USB flash disk Mega Stick 256 MB od MSI.

Nejedná se totiž o obyčejný přenosný disk, nýbrž o víceúčelové zařízení, skrývající pět funkcí: flash disk s kapacitou 256 MB připojitelný přes rozhraní USB 1.1, MP3 přehrávač, radiopřijímač, hlasový záznamník a funkci rychlého opakování vybrané části zvukového záznamu. V balení spolu s přístrojem najdeme originálně řešená sluchátka - nasazovací za ucho, výměnné kryty k nim, prodlužovací audio a USB kabel, jednu baterii AAA, obal a šňůrku k zavěšení na krk. Na krku vás jistě nezatíží, protože hmotnost bez baterií je pouhých 30 gramů. Z pohledu přenosné paměti je přístroj o něco větší než konkurence. Celková kapacita se sdílí s vnitřním MP3 přehrávačem. Připojení je bohužel realizováno přes pomalejší rozhraní USB 1.1. Maximální přenosová rychlost při zápisu je 830 kB/s a při čtení se pohybuje těsně pod hranici 900 kB/s. Jeden soubor o velikosti 248 MB byl zkopírován na disk přesně za 5 minut a z disku za čtyři a půl minuty. Z pohledu MP3 přehrávače je již situace s velikostí značně odlišná - přístroj je skladný, lehký, snadno ovladatelný. Na čelní straně se nachází monochromatický displej zobrazující aktuálně prováděnou funkci. I přes malé rozlišení dokáže přehledně informovat o potřebných informacích. Jemné světlemodré podsvícení ladí s modrým obalem. Ovládací tlačítka jsou zde umístěna všude, kam se vešla. Na přední straně je to spouštěcí, kombinované s funkcí MP3 přehrávače Play/Stop, na horním boku najdeme ovladač hlasitosti v podobě dvou spojených tlačítek, otočným multifunkčním ovladačem, tlačítka pro záznam a vstupu do menu. Na spodní straně se nacházejí audiokonektory pro vstup/vystup. Posledním ovládacím prvkem je na spodní straně ukrytý zámek tlačítek. Samotné přehrávání MP3 bylo bezproblémové, zvuk čistý, s možností výběru z pěti přednastavených nastavení ekvalizéru, podporovány jsou všemožné datové toky, včetně variabilního. Přehrávat můžete v normálním režimu, opakovat a vybírat náhodné skladby. I zde bohužel platí - jestli chcete opravdu kvalitní mobilní poslech, budete si muset pořídit lepší sluchátka. Ty dodávaná jsou průměrná. Mezi další funkce patří FM rádio, kde můžete uložit až 10 předvoleb stanic. Kvalita signálu byla ucházející. Čtvrtá integrovaná funkce je hlasová záznamník. Ovládání je jednoduché, stiskem jediného tlačítka můžete kdykoliv nahrávat prakticky jakýkoliv zvukový záznam - MP3, rádio a hlasový záznam. Mikrofon je integrovaný do horní strany, lepšího výsledku ovšem dosáhnete s použitím externího. Poslední funkce je spíše softwarového typu - a to možnost si označit část nahrávky a tento výběr následně opakovaně přehrávat. Podle propagace výrobce to můžete využít hlavně při výuce cizích jazyků (zde se marketingoví pracovníci asi dlouho zamýšleli).

O praktičnosti USB disku v dnešní době již nelze pochybovat, uživatelé, kteří nutně potřebují mít v USB disku i hudbu mohou zvolit třeba tento model.

Cena vč. DPH: 4 200 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, http://www.levi.cz

§§§§§


Stříbrný střízlík

Petr Matuška

C04P0572

Tento přístroj se řadí k produktům využívajícím nosič dat v podobě pevného disku - v tomto případě je kapacita 1,5 GB. V balení objevíme přístroj o rozměrech 50 x 87,5 x 17,2 mm a hmotnosti 70 gramů. Ani se nechce věřit, že uvnitř je ukryta kapacita 1,5 GB. MP-1000 je univerzální přístroj na přehrávání audia ve formátech MP3, OGG a WMA, uživatelskou hodnotu zvýší přítomnost hlasového záznamníku a možnost poslechu rádia. MP3 podporuje konstantní i variabilní datovou šířku záznamu v rozmezí 20-320 kb/s. Hlavní pozornost na sebe strhne LCD displej umístěný v horní části přístroje. Je plně grafický s rozlišením 128 x 128 obrazových bodů. Zobrazí 8 řádků textu, má dobré podsvícení několika LED diodami a s možností změny úrovně podsvícení, kontrastu i doby, po kterou bude svítit od posledního stisku klávesy. Komunikace s počítačem probíhá přes rozhraní USB ve verzi 2.0, s nímž je zaplnění vnitřní kapacity disku otázkou několika málo minut. Stejným konektorem se přístroj i nabíjí, což je praktické. Plné nabití baterie proběhne zhruba za hodinu a půl. Při plném vytížení vydržel přístroj v chodu hodně přes sedm hodin. Za poměrně krátkou dobu jsme zjistili jednu nemilou skutečnost MP3 přehrávač nemá rád skladby uložené v adresářích a neumí s nimi pracovat. Když si budete chtít přehrávat svá oblíbená alba, přístroj bude přehrávat vámi zvolené album - adresář. Jiné adresáře jakoby neznal. Tomu odpovídá i interní explorer souborů přístroje - neumí žádné operace se soubory: kopírování, přesun ani výmaz jednotlivých písniček. U tohoto typu přístroje je to veliká škoda, protože 1,5 GB volného prostoru přímo vybízí k rozdělení na jednotlivé interprety a alba. Na druhou stranu ovládání je tomuto způsobu práce velice dobře uzpůsobeno a přidání podpory operací se soubory by mělo za následek zvetšení počtu ovládacích prvků. Prostor, který nevyplníte skladbami, můžete využít pro přenos dat. Přístroj se hlásí jako další externí disk a lze na něho nahrávat data ve Windows ME/2000/XP bez instalace ovladačů. V dnešní době již nesmí chybět ani integrovaný radiopřijímač. Na funkci rádia se dostaneme snadno přes Menu. Při prvním použití stiskněte tlačítko Rec pro automatické naladění stanic. Příjem byl čistý a i při cestě do práce se radiová stanice dala poslouchat v rozumné kvalitě. Na displeji není znázorněná skutečnost, zda je příjem stereo nebo monofonní. Teac má po obvodu několik ovladačů - na pravé straně je to tlačítko určené k zapnutí a vypnutí kombinované s funkcemi Play a Stop. Pod ním je konektor miniUSB, sloužící k nabíjení přístroje a správě obsahu. Konektor je krytý gumovou zátkou, která je na jedné straně napevno přichycena k tělu přístroje. Odstranit lze poměrně těžko - výhodu zde budou mít uživatelé s delšími nehty. Na spodní straně přístroje je tlačítko určené k resetu. Na levém boku najdeme opět dvě tlačítka - horní Rec a spodní na zablokování kláves. Sluchátka a externí mikrofon se zapojují na horní stranu. Teac MP-1000 se ovládá pětisměrným joystickem umístěným na přední straně pod displejem. V devadesáti procentech se ovládání celého přístroje děje pomocí tohoto joysticku. Počínaje dlouhým stiskem pro vstup do menu, listováním, vybíráním položek, přes ovládání hlasitosti při hudební produkci, přetáčení a přeskakování skladeb až po potvrzení připojení přístroje k počítači. Kvalita zvukového výstupu je velmi dobrá, výborný dojem trochu kazí sluchátka. Jak je u mnoha výrobců těchto či podobných přístrojů běžné, dodávají v sadě s přístrojem sluchátka spíše podprůměrné kvality reprodukce. Zde sluchátkům výrazně chybějí hluboké tóny.

Cena vč. DPH: 7 100 Kč

K testu zapůjčila firma: Elap, http://www.elap.cz

§§§§§


Konkurence pro Inspire

Lukáš Erben

C04P0578

Prorazit mezi značky jako je Logitech a Creative, které do značné míry dominují trhu levných pětikanálových reprosoustav pro PC, není jednoduché. Značka Mercury ale má potenciál uspět.

Za úspěchem značek Creative Inspire či reproduktorů Logitech není jen marketing či všudypřítomnost v počítačových obchodech. Podstatná je zejména kombinace ceny a vcelku přijatelné kvality (tedy přijatelné pro uživatele PC, nikoliv pro náročné audiofily) zvukové reprodukce. To jsme si ostatně ověřili ve velkém testu PC reproduktorů, který jsme před časem uveřejnili v PC WORLDu.

K reproduktorům Mercury jsme proto přistupovali s rezervou jako k dalšímu zástupci značek, které se pokouší konkurovat dvěma nejvýznamnějším hráčům na trhu - typickým varováním je v takovém případě označení "výkonu" hodnotou PMPO na krabici či tvrzení o "kompatibilitě" s DTS a THX. Reálné hodnoty výkonu udávané výrobcem jsou 6 W na satelit (těch je pět) a 20 W v případě subwooferu. Už po prvních poslechových testech bylo ale vcelku jasné, že značka Mercury může levným modelům Logitech a Creative přinejmenším v některých směrech konkurovat. Pochvalu si (pochopitelně s ohledem na cenu) zaslouží zejména poměrně syté a pevné (byť nepříliš přesné) basy. Reprodukce středů je (patrně díky relativně malým satelitům) poněkud potlačena, výšky jsou výrazné. Celkově se zvukovým podáním hodí Mercury 4500 zejména pro hraní her či nenáročné sledování filmů. S rezervou je lze pochopitelně použít i k poslechu hudby (především taneční).

Zatímco po zvukové stránce mohou tyto 5.1 bedničky bodovat, z hlediska uživatelského komfortu jsou ale nějaký ten pátek pozadu. Veškeré ovládací prvky (hlasitost, hlasitost zadních satelitů, basy) se nacházejí na subwooferu, který by ale měl ležet pod stolem. Kabely jsou pevnou součástí satelitů a síťový vypínač se nachází na zadní straně subwooferu. Veškerá regulace a vypínání jsou nepohodlné. Pokud vám tyto nedostatky nevadí, nabízí sestava Mercury 4500 dobrý poměr ceny a výkonu, zejména pro hraní her na PC.

Cena vč. DPH: 1 600 Kč

K testu zapůjčila firma: CPU Trade,

http://www.cputrade.cz

§§§§§


Multipřepínač pro náročné

Jaroslav Kasal

C04P0519

Na světě existuje bezpočet zajímavých zařízení. Řada z nich je spojená s výpočetní technikou. Do této skupiny patří i výrobek značky Aten. Jedná se o produkt, který představuje externí zařízení k počítačům. Skutečně ne k počítači, ale k počítačům, neboť jeho posláním je zpřístupňovat uživateli na jednom pracovišti ne jeden počítač, ale rovnou dvojici. Při tom všem se však využívá pouze jedna klávesnice, jedna myš, jedna reproduktorová sestava a také jedna zobrazovací jednotka (nejčastěji zřejmě počítačový monitor). Pomocí důmyslného propojení kabelů s hardwarovým přepínačem Aten Master View KVMP Switch model CS-1732 lze zřídit jedno pracoviště s dvojicí počítačů, které můžete libovolně střídavě přepojovat (samozřejmě v reálném čase bez nutnosti restartu). Vždy jeden z počítačů bude aktivní, druhý můžete mezitím nechat pracovat na zadaném úkolu. Výhodou přitom je, že počítače nemusejí být pouze PC na bázi Windows. Zařízení podporuje i jiné platformy, například Macintosh nebo také systém Sun. Chytrý přepínač dokáže díky integrovaným konektorům přepínat klávesnici, myš, výstup na reproduktory (pouze stereofonní), mikrofonový vstup a samozřejmě i VGA signál do rozlišení obrazu 2 048 x 1 536 bodů (konektor D-sub 15pin, nikoliv však DVI).

Protože je switch vybaven i vlastním firmwarem, nabízí i řadu poměrně pokročilých služeb. Je možné například využívat různé zkratkové klávesy na klávesnici, využívat přemapování kláves v různých OS, zapnout funkci Autoscan (automatické cyklické přepínání počítačových stanic v intervalu 5 sekund) a mnohé další více či méně užitečné služby. Nechybí ani možnost připojit sériový kabel, s jehož pomocí lze interní firmware upgradovat.

Produkt pro přepínání počítačů na jednom vstupu se uplatní především v rukou správců sítí a náročných uživatelů, kteří potřebují k životu více než jeden počítač na pracovišti. Pokud by vám dvojice připojených počítačů na jednom pracovišti nestačila, lze sáhnout i po variantě přepínače (CS-1734) s podporou až čtveřice výpočetních jednotek.

Cena vč. DPH: 4 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Aten, http://www.aten.com

§§§§§


Podzimní kolekce MPIO

Lubor Jarkovský

C04P0575

Značka MPIO je na českém trhu nováčkem a s jejími produkty se setkáváme v nabídce různých obchodů pouze několik měsíců. Ve světě však patří firma MPIO k nejznámějším výrobcům přenosných audiopřehrávačů.

Na náš trh přichází tento gigant se čtyřmi novými produkty, které ho posouvají zase o stupínek dále, protože s sebou přinášejí mnohá zlepšení v provedení, softwaru a funkcích. Konkrétně se jedná o dva flashové přehrávače a dva hard diskové, přičemž první skupinu tvoří modely FL300 s kapacitou až 256 MB a FG100 s kapacitou až 512 MB (v budoucnu i 1 GB) a oblast jukeboxů s pevným diskem zastupují modely HD200 s úložným prostorem 5 GB a HD300 s diskem o velikosti až 40 GB. Nám do redakce dorazily první tři jmenované produkty, protože HD300 ještě nebyl v době uzávěrky vypuštěn z korejských laboratoří.

FL300 - malý, ale šikovný

Miniaturní přístroj menší než krabička od sirek váží pouhých 26 gramů a v kapse ho tedy sotva ucítíte. Výrobek se dodává ve dvou provedeních, se 128MB a 256MB paměti. Rozdílná velikost paměti ale neznamená jiné barevné provedení, jak je tomu u jiných výrobců. FL300 lze označit za designový výrobek, jelikož se snaží vypadat trochu jako šperk. To však znamená razantní změny v provedení, které se projevují v ovládání, na displeji či v přípojných místech. Nejprve k ovládání: to nebude rozhodně vyhovovat každému, protože tlačítka jsou opravdu malinkatá a větší prsty je často nestisknou správně či po nich sjedou. Samotné rozmístění ovládacích prvků po obvodu šasi je ovšem výtečné. Uprostřed modré reflexní přední strany se nachází inverzní displej o dvou řádcích. Opět narážíme na problém s velikostí, tentokrát u některých znaků, které přečte jen dobré oko. Za stylovost v podobě miniaturních rozměrů se zkrátka platí.

V přístroji lze přehrávat hudbu v MP3, WMA a ASF, nahrávat umí pouze hlasový záznam, a to v mono. Linkový vstup kvůli zachování rozměrů chybí. Příjemným překvapením je i podpora 55 jazyků včetně českého, diakritika v názvech tak nečiní přehrávači vůbec žádné problémy. Zvukově se přístroj projevuje velice dobře, a to i s dodávanými sluchátky. Pecky MPIO OP patří v oblasti standardně dodávaných sluchátek mezi absolutní špičku. Nabízejí čistý a plný zvuk, který uspokojí i náročnější posluchače (v dané kategorii). U těchto sluchátek určitě využijete i ekvalizér s šesti přednastavenými režimy a jedním uživatelským. O zpříjemnění poslechu se dále stará Philips Sound System.

Kopírování dat a hudby z počítače je velice jednoduché a uživatelsky příjemné, protože vše probíhá přímo v rozhraní Windows nebo v průzkumnících typu Total Commander či Speed-Commander. Přístroj používá pomalé USB 1.1.

V oblasti výdrže je na tom přístroj vzhledem ke své velikosti poměrně dobře, výrobce udává, že baterie by na jedno nabití měla vydržet 10 hodin hraní. Naše zkušenost se s tímto údajem vcelku shoduje, samozřejmě záleží na mnoha aspektech, jako je teplota, frekvence zapínání displeje uživatelem či typ připojených sluchátek. Maličkostmi, které dělají FL300 ještě zajímavějším, jsou funkce hodin či možnost pořízení speciálního poutka na krk, které obsahuje sluchátka. To nás přivádí k dodávanému příslušenství, v němž uživatel nalezne sluchátka MPIO OP, úchyt na ruku, průhledné ochranné pouzdro a USB kabeláž.

FL300 patří mezi nejmenší přehrávače na trhu a nelze od něho očekávat tolik jako od větších přístrojů. Ve své kategorii miniaturního MP3 přehrávače ale v našich očích uspěl, protože u něho jde především o stylovost a design. V těchto dvou oblastech boduje 100%.

FG100 barevný - boombox

Výrobek je zhruba dvakrát tak velký jako předchozí model FL300 a bez baterie váží 40,5 gramu. Čím však přístroj určitě upoutá vaší pozornost, je ovládání, které se soustředí do pěti ovládacích prvků. V kroužku na levé straně je tlačítko pro spuštění přehrávání a vypnutí, v kroužku na straně pravé potom pětisměrný joystick pro pohyb v menu či skladbách. Pravé kolečko ale není na rozdíl od toho levého jen pro parádu, protože slouží k regulaci hlasitosti. Horní strana FG100 obsahuje ještě tlačítko Func pro přepínání mezi funkcemi přístroje a tlačítko Hold pro uzamčení všech kláves.

Přehrávač je vybaven dvoubarevným OLED displejem (oranžová a modrá), který by měl zlepšit orientaci v menu či skladbách a současně být vzhledově zajímavější. To druhé se mu určitě daří na 100 %, ale se zlepšením přehlednosti to není až tak slavné. V interiérech nebo za šera/tmy v exteriérech je displej perfektně čitelný, ale jakmile vyjdete s FG100 na slunce, budete zobrazené informace luštit jen těžko. Přehrávač by měl podle informací výrobce umět reagovat na okolní světlo a upravovat podle něho jas displeje, tuto funkci lze v menu velice snadno vypnout i zapnout, ale nepodařilo se nám přijít na to, jak a jestli vůbec funguje, protože ať bylo nastaveno cokoliv, displej prostě nebyl na sluníčku pořádně čitelný. Dokonce se nám zdálo, že jas se spíše snižoval místo toho, aby se zvyšoval - ale to už je opravdu jen subjektivní pocit.

S podporovanými formáty je na tom stejně jako FL300, ale na rozdíl od něho obsahuje jednu chybu v přehrávání. Pokud máte u nahrávek zaškrtnuty atributy "Jen pro čtení", přístroj je nevidí a nezobrazí. Když tento atribut odškrtnete, vše je v pořádku a přehrávání probíhá normálně. MPIO v současné době pilně pracuje na opravném firmwaru, který tuto chybu eliminuje.

O kvalitních sluchátkách, ekvalizéru či podpoře 55 jazykových sad jsme se zmiňovali už u FL300 a není třeba tyto klady znovu zdůrazňovat. Pojďme se raději podívat na funkce nahrávání, kde už je rozdílů několik. Tento model nejen funguje jako diktafon, ale díky přítomnosti kombinovaného linkového vstupu (analogový i optický) umí nahrávat z jakéhokoliv vnějšího zdroje i z tuneru, kterým přístroj disponuje. Ve všech případech je pořízený zvukový záznam kvalitní, ale objevili jsme jednu chybičku. Kódovat do MP3 umí ve všech datových tocích, ale při vzorkovací frekvenci 44,1 kHz jen do 128 kb/s. Při vyšším toku se sníží vzorkovací frekvence na 32 kHz.

Jednoznačně největším kladem přístroje je výdrž baterie, výrobce udává až 43 hodin na jednu AA baterii, my jsme naměřili hodnotu asi 35 hodin. Druhou trefou do černého je použití rozhraní USB 2.0, maximální rychlost přenosu dat je 40 Mb/s, v reálu asi 30, což jsou zhruba 4 MB/s.

Tento přístroj nás ze všech testovaných oslovil nejvíce. I když ho trochu kazí nepovedená funkce pro změnu jasu displeje a problémy s čtením skladeb s různými atributy, byli jsme s ním celkově spokojeni a můžeme ho vřele doporučit.

HD200 - krabička plná muziky

Na poslední chvíli před uzávěrkou dorazil třetí produkt, harddiskový jukebox HD200 s úložným prostorem 5 GB. MPIO podobně jako Philips vsadilo u malého diskového přehrávače na bílou barvu a musíme říci, že rozhodně nepochybilo. I když to možná trochu přehnali, protože ve svítivě bílé je dodáván i USB kabel, linkový kabel či AC adaptér. Všechno příslušenství proto až moc bije do očí místo toho, aby se na stole tvářilo nenápadně. Přístroji a sluchátkům nicméně tato barva sluší a odlišuje je od většiny ostatních MP3 přehrávačů.

Přední straně vévodí modře podsvícený displej s 8 řádky, ovládací prvky byste zde ale hledali marně. Ty jsou umístěny převážně na pravém boku HD200. Praváci budou určitě nadšeni, protože veškerá nastavení a spuštění přehrávání provedou palcem. Leváci jsou na tom hůř a ovládání pro ně není zrovna nejpohodlnější. Tlačítka Volume + a - byla umístěna na horní stranu přístroje, kde je bez potíží zmáčkne ukazovák pravé i levé ruky.

Oblastmi, ve kterých se tento model liší od těch předchozích nejvíce, jsou funkce a menu. Kromě MP3, WMA a ASF umí přehrávat i OGG a nahrávat dokáže MP3 maximálně ve 192 kb/s, ale samplovací frekvence je 44,1 kHz. Další změny zaznamenáme u ekvalizéru, který ke klasickým přednastaveným režimům (Rock, Pop, Jazz...) a uživatelskému nastavení přidává i zvuková nastavení ze SRS Labs (SRS, TruBass, WOW). Veškerá nastavení jsou přehledná, a to především díky velkému displeji. I při přehrávání je zobrazeno množství informací, o které jsme logicky u menších přehrávačů ochuzeni nebo si je musíme manuálně od přístroje vyžádat. Procházet skladbami lze jak pomocí adresářové struktury, tak podle ID3 tagů -alba či skladby lze zobrazit například podle interpreta, druhu hudby, alba či názvu skladby. Kopírování dat je díky podpoře Mass Storage jednoduché a díky použití rozhraní USB 2.0 (až 90 Mb/s, reálně 60 - 70 Mb/s) také rychlé. Co nás ale docela zarazilo, byly pomalé reakce na některé příkazy, kupříkladu při přechodu o úroveň výš ve složce trvá načtení seznamu adresářů či skladeb v některých případech i celou vteřinu. Pomalejší firmware se projeví i při spuštění nahrávání záznamu (line-in, tuner, hlas), na displeji se objeví rotující přesýpací hodiny a spuštění funkce zabere kolem 5 až 6 vteřin. Navíc není systém nahrávání dobře řešený, protože tuto funkci nelze zvolit v menu, ale pouze pomocí tlačítka Rec. Při přechodu do tohoto režimu začne přístroj ihned pořizovat nahrávku. Uživatel si ale leckdy chce jen nahrávání připravit a teprve v určitý moment ho spustit. Doufejme, že MPIO vydá co nejdříve nový firmware, jenž by opravil nejen tuto chybu, ale i celkově zrychlil práci s přehrávačem.

Lehkým zklamáním je příslušenství, ve kterém chybí dálkový ovladač, v manuálu je uvedeno, že ho lze zakoupit jako volitelné příslušenství, což je vzhledem k ceně přehrávače poměrně odvážné. Potěší opět dodávaná sluchátka, která změnou barvy rozhodně nepozbyla svých kvalit, a na dotek příjemné semišové pouzdro se sponou.

Celkově nás tento přístroj na rozdíl od předchozích dvou nepřesvědčil, protože obsahuje velké množství chyb, které se týkají z větší části firmwaru. Existuje proto stále naděje, že se je postupem času podaří odstranit. Za současného stavu lze ale určitě pořídit lepší MP3 jukebox.

FL300 (128 MB)

Cena vč. DPH: 3 990 Kč

K testu zapůjčil firma: Euroformosa International, http://www.mpio-czech.cz

FG100 (128 MB)

Cena vč. DPH: 5 190 Kč

K testu zapůjčil firma: Euroformosa International, http://www.mpio-czech.cz

HD200

Cena vč. DPH: 8 490 Kč

K testu zapůjčil firma: Euroformosa International, http://www.mpio-czech.cz

§§§§§


Hudba a data na Sony Hi-MD

Lubor Jarkovský

C04P0574

Před více než rokem jsme vám přinesli článek o fenoménu zvaném minidisk, se kterým měla společnost Sony velké plány, které ale nedokázala stoprocentně realizovat. Celá léta odmítala jej pustit na volný trh a držela ho jen ve svém područí, nakonec se přece jen objevily minidiskové přístroje v nabídce jiných výrobců, ale to už bylo pozdě.

MD - formát, který chtěl dobýt svět

Společnost se kolem roku 2002 pokusila milovaný formát, do něhož zpočátku vkládala obrovské naděje, znovu dostat na trh představením tzv. MD NET walkmanů, které umožňovaly kopírování hudby z počítače na minidisk. Kopírování probíhalo přes USB 1.1, což znamenalo pomalý přesun dat, ale při 177MB kapacitě média to byla ještě rychlost snesitelná. MD NET byl velkým oživením a zřejmě zachránil minidisk jako takový před úplným zatracením. Přesto se ale nedá říci, že by se jednalo o boom, který by zachvátil svět, jako se to například stalo v oblasti MP3 přehrávačů. Sony se ovšem nevzdává a nyní uvádí i na náš trh zcela nový formát minidisku zvaný Hi-MD, který umožňuje mnohem více, než ten původní.

Hi-MD - a data tečou...

Hi-MD média vypadají prakticky stejně jako klasické MD, ale nabízejí mnohem větší kapacitu 1 GB. Fyzická velikost disku je ale stejná a Hi-MD se na první pohled liší pouze v designu ochranné krabičky, v níž se skrývá samotný disk. Ve stolních nebo starších přenosných přístrojích s Hi-MD nepochodíte, protože jsou pro tyto výrobky nečitelné, a tak jsou zatím určeny pouze pro nové Hi-MD walkmany. Je ale zcela jasné, že Sony využije Hi-MD i v jiných oblastech a je jen otázkou času, kdy budeme mít k dispozici Hi-MD mikrosystém, notebooky VAIO s Hi-MD mechanikami či komponenty pro domácí audiosystém se specifikací Hi-MD. Nejprve je však potřeba formát otestovat trhem a k tomu určitě nejlépe poslouží přenosné přístroje.

Leckomu vrtá hlavou, jak docílilo Sony toho, aby disk o stejné fyzické velikosti umožňoval záznam více něž pětinásobného objemu dat. Princip spočívá ve změně čtení zaznamenaných dat. Jakýkoliv přístroj pro klasické MD čte záznam z disku bit po bitu, ale u Hi-MD nejsou bity přesně ohraničeny, což znamená větší kapacitu. Pokud tedy zformátujete 80minutový minidisk do Hi-MD (177 MB), získáte kapacitu cca 305 MB. V případě 1GB disku je záznam stop ještě hustší a bity ještě menší. Díky tomu pak získáváme onu zvýšenou kapacitu. Jednotlivé typy MD se však neliší pouze v kapacitě, ale také v rychlosti zápisu - na starý MD byla data zaznamenávána rychlostí až 1,25 Mb/s, po jeho zformátování do Hi-MD se zvyšuje rychlost až na 4,37 Mb/s a nové 1GB disky zapisují až 9,83 Mb/s. Z toho vyplývá, že nejnovější MD využívá jen zlomek skutečné rychlosti rozhraní USB 2.0, kterým se pyšní každý MD walkman.

Krok kupředu

Než se začneme věnovat hudbě a dalším informacím okolo jejího kopírování a převodu do formátu ATRAC, je třeba zmínit nejdůležitější věc, kterou Hi-MD přináší. Je jí možnost využívat tento formát nejen jako hudební nosič, ale také jako datový disk. Pokud připojíte svůj Hi-MD walkman k počítači a nachází se v něm Hi-MD disk nebo zformátovaný původní minidisk, přihlásí se do systému jako výměnný disk.

Formáty, formáty

Ač je ATRAC, respektive jeho nejnovější modifikace ATRAC3plus v podstatě nejlepším kompres-ním formátem současnosti, protože nabízí nejlepší poměr velikost/kvalita, není jeho použití v Hi-MD nejšťastnějším řešením, tedy alespoň za podmínek, které nám Sony vnucuje. ATRAC je totiž jediným hudebním formátem, který na MD přehrajete. Nikdo vám nebrání na Hi-MD nahrát MP3 či WMA, ale pokud si myslíte, že je přehrajete, mýlíte se. I když Sony konečně umožnilo vyžít minidisk pro ukládání dat, opět svůj technicky skvělý formát ubíjí zpátečnickým myšlením. Proč nefunguje Hi-MD walkman jako přehrávač MP3 a ATRACu současně? Proč jsme nuceni hudbu složitě překódovávat do ATRACu v dodávaném softwaru? To jsou otázky, na které se nedostává uspokojivých odpovědí, protože argumentace autorskými právy je dnes už opravdu směšná. Ještě určitě ze strany Sony uslyšíme, že ATRAC je daleko kvalitnější než MP3, ale k čemu to je, když velká část uživatelů bude používat jako zdroj hudby právě MP3, a tak překódováním do ATRACu vůbec nic nezíská (kromě menší velikosti při zachování stejné kvality).

ATRAC3plus - desítky hodin hudby

I když ATRACu značně spíláme, nepopíráme, že to je kvalitní formát a že v něm lze na 1GB minidisk uložit až 45 hodin hudby, a to při největší kompresi, která představuje datový tok 48 kb/s. I při tak nízkém bitratu je ale hudba relativně kvalitní, chybí jí sice trochu důraz - basy a výšky jsou méně výrazné, ale při cestách městskou hromadnou dopravou vám to určitě vadit nebude. Nemá příliš cenu rozebírat další datové toky, vše naleznete v následující tabulce.

První dva přístroje v redakci - Sony MZ-NH700 a MZ-NH900

Abychom naše poznatky o Hi-MD ucelili, rozhodli jsme se otestovat dva přístroje, které jsou už nyní na českém trhu v prodeji. Do redakce dorazily dva Hi-MD walkmany, jeden nižší třídy a druhý vyšší, přičemž první nese označení MZ-NH700 a druhý MZ-NH900. Oba dva nabízejí po technické stránce stejné funkce a liší se pouze v provedení a příslušenství - zde jsou ovšem rozdíly poměrně zásadní.

Levnější výrobek má šasi z plastu, malý třířádkový displej, dálkový ovladač bez displeje a používá k napájení tužkovou baterii. Dražší model má tělo v kombinaci plastu a hliníku, nabízí také displej se třemi řádky (ale větší), dálkové ovládání s displejem, plochou nabíjecí baterii, kolébku na nabíjení a externí pouzdro pro tužkovou baterii.

Ovládání je u obou přístrojů téměř shodné: jeho základ tvoří otočné kolečko, jímž se pohybujeme ve skladbách a adresářích - zde jsme narazili na první výraznější problém. Uživatel nemá možnost zavřít adresář s právě přehrávaným albem, ale je nucen skrolovat všemi jeho skladbami, než se dostane k dalšímu adresáři. Druhým neduhem, kterého se Sony odmítá zbavit, je nepodsvícený displej na přístroji. U modelu NH900, který disponuje dálkovým ovladačem s osvětleným displejem (i když pouze jednořádkovým), se to dá ještě snést, ale u NH700 už rozhodně ne, protože jediným displejem je ten na přístroji. Při nočních cestách jste tak neustále odkázáni na externí zdroj světla. Baterie v obou přístrojích vydrží reálně kolem deseti hodin, při použití externího bateriového pouzdra v případě NH900 se doba hraní zvýší zhruba na dvojnásobek.

Oba dva přístroje využívají k nahrávání hudby dva programy. První, zvaný MD Simple Burner, slouží k rychlému naformátování minidisku a zkopírování audio CD. Druhý program je už poměrně známý, jedná se o upravený SonicStage, který Sony dodává ke všem svým přenosným audio přehrávačům, jež pracují s počítačem. Jedná se o kompletní jukebox pro organizaci hudby, který nabízí vizuálně velice krásné rozhraní a snadný převod hudby do ATRACu. Samozřejmě slouží i pro kopírování skladeb na MD. Musíme říci, že Sony na softwaru zapracovalo, přesto se opět jedná o objemný program, který po svém spuštění zabere celých 40 MB paměti. Daleko horší ovšem je, že se vám nemusí podařit některé skladby, ať už stažené nebo naripované z originálního CD, na MD zkopírovat. U stažených i ripnutých MP3 nám program hlásil, že nemůže najít ve skladbě informace o autorských právech a odmítl hudbu zkopírovat. Ještě zajímavější je, že některé empétrojky stažené přes p2p sítě zkopíroval bez problémů. Nemusíme snad připomínat, že žádný jiný program pro Hi-MD neexistuje. S touto politikou nemůže Sony na dnešním trhu uspět. Je samozřejmě možné mp3, wma, ogg či jiný formát vypálit na CD-RW jako audio CD a poté nechat nahrát hudbu přímo z něho, ale kdo by to dělal, když nám dnešní trh nabízí za podobné, ne-li nižší ceny MP3 přehrávače s velkou kapacitou, lepším ovládáním a hlavně neomezeným kopírováním přímo pomocí Průzkumníku Windows.

Těsně před dopsáním článku jsme přišli ještě na jeden skutečně zásadní problém, ke kterému nás přivedl jeden ze čtenářů PC WORLDu, jenž si pořídil MZ-NH700 k nahrávání skladeb své kapely. Sony se pyšní, že jeho přístroj umí nahrávat zvuk v bezztrátové kvalitě v PCM. Jaké zděšení se ale dostaví, když člověk zjistí, že s pořízeným záznamem prakticky nelze pracovat. Zvuk v PCM se na MD ukládá ve speciálním formátu Sony a do obyčejného WAVu se nám ho nepodařilo žádným způsobem převést. Nejde ho ovšem ani vypálit na CD ve formátu CD-DA, Nero záznam odmítne a na první pohled nadějně vypadající vypalování přímo ve WMP 9 nakonec také selhalo.

Kvalita zvuku a příslušenství

Pokud použijete audio CD jako zdroj pro vytvoření ATRACu a nezvolíte nejnižší kvalitu, nemůže se s takto nahranou hudbou žádná běžná MP3 rovnat. Odvážíme se dokonce tvrdit, že ji prakticky nelze rozeznat od originálu, alespoň na běžných polštářkových sluchátkách určitě ne a v hluku města už vůbec ne. V této oblasti tedy Hi-MD určitě boduje. Příslušenství k oběma modelům je také příjemným překvapením, kromě již v úvodu zmiňovaných součástí v něm nalezneme ještě pytlík (pevné pouzdro by se určitě hodilo víc), nepříliš kvalitní pecky, optický kabel pro přímé nahrávání (např. z discmanu nebo věže), USB kabel, síťový zdroj, CD se softwarem a jeden Hi-MD o kapacitě 1 GB.

Resumé

První nadšení z Hi-MD nás tak trochu opustilo. I když je to formát skvělý a lze ho použít i pro kopírování jakýchkoliv dat na minidisky, práce s hudbou i vlastním zvukovým záznamem je omezena takovým způsobem, jako snad u žádného přístroje na trhu, který pracuje s kompresními formáty. Hi-MD je proto stejně jako dříve MD formátem s velikým potenciálem, který ovšem jeho tvůrce odmítá využít. I když jsme se dočkali určitého viditelného pokroku, ideál v podobě "Hi-MD MP3 walkmanu" je zřejmě ve hvězdách.

MZ-NH700 a MZ-NH900

Cena vč. DPH: 8 990 Kč (MZ-NH700), 11 490 Kč (MZ-NH900)

K recenzi poskytla firma: ElviaPro, http://www.elviapro.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy

222 nejčastějších problémů s počítačem

Patrik Malina

C04P0545

Napsat knížku pro začátečníky či mírně pokročilé uživatele, kteří vedou věčný individuální souboj s počítačem PC, není nic jednoduchého. Možných forem je řada, konkurence nemilosrdná a odhadnout zájem čtenáře také není snadné. Jeden z postupů, jenž tak trošku "vzniká sám", je jistě přímočaré sdělení vlastních zkušeností, mírně kořeněných teoretickým doprovodem. Ačkoliv to tak nemusí na první pohled vypadat, právě touto formou se s námi autor podělil o své trampoty. V první řadě uveďme na pravou míru název publikace. V brožurce najdete řadu zajímavých "tipů a triků", ovšem rozhodně se nejedná ani o nejčastější problémy, a zhusta vlastně ani o problémy. Jde spíše o příjemně zabalenou kolekci typu "co dům dal". Text je samozřejmě podřízen určité organizaci, takže kapitoly zahrnují témata z oblasti vypalování, práce s hardwarem, internetovou konektivitu či boj s operačním systémem, avšak dále se již jedná o ryzí kolekci rad, návodů a také popis skutečných problémů a jejich řešení.

Výběr jednotlivých položek - "problémů" je velmi různorodý a dobře ilustruje oblasti, s nimiž zřejmě sám autor svedl před časem boj. Měřítkem pro zařazení do publikace byla zřejmě individuálně posouzená užitečnost konkrétní položky, takže zde najdeme vedle sebe vysvětlení pojmů slepá kopie u e-mailu a použití pingu, ale též srovnání verzí USB a aktualizaci BIOSu. Často se o problémy skutečně nejedná, jde spíše o útržky, jež by neměly uniknout naší pozornosti.

Některým tématům je věnována větší pozornost, takže dostatek místa je věnován třeba vypalování a převodu originálních zdrojů do formátu DivX, zkrátka nepřišel ani hardware, na druhou stranu samotná Windows by si zasloužila více prostoru stejně jako jiné běžné aplikace.

Knížka představuje slušnou kolekci materiálu pro čtenáře, kteří příliš nesledují počítačové magazíny nebo ignorují rubriky "Tipy a triky". Jste-li naopak důslední a navíc si třeba články archivujete, pak pro vás asi přidaná hodnota knihy bude mizivá. Bude pro vás totiž zřejmě představovat vázanou podobu materiálu, jenž už je vám dávno znám.

Autor: Jakub Lohniský

Vydavatelství: ComputerPress, Brno, 2004

Počet stran: 139

Doporučená cena: 139 Kč

§§§§§


Web Design - Kompletní průvodce

Patrik Malina

Literatura věnovaná aspektům tvorby webových stránek bývá typicky úzce specializovaná, na své si buď přijdou programátoři, tvůrci databází či třeba grafici. Jen málo knih na trhu se zabývá návrhem a tvorbou dnes tak samozřejmého komunikačního prostředku, jakým web bezpochyby je, v celé šíři, nebo alespoň v rozsahu zachycujícím všechny podstatné problémy. Jedním z pokusů o takto ucelený výklad představuje tato kniha.

Poměrně obsáhlý svazek zahrnuje řadu témat, jež byste zde možná vůbec nečekali. Mezi zhruba dvaceti kapitolami najdeme samozřejmě i ony technologie. Autor důkladně vyložil možnosti značkovacích jazyků, pojednal o obrázcích a jejich formátech, vysvětlil význam programování dynamických součástí na straně serveru a klienta a stranou nezůstaly ani síťové protokoly pro přenos samotného obsahu. Velkou pozornost autor věnoval grafickým prvkům. dosti důkladně rozebírá problematiku textu a nechybí zde základy typografie, významný prostor je vymezen používání barev a kromě již zmíněné problematiky obrazových formátů jsou zde zmíněny i populární technologie typu Flash.

Zcela mimořádnou pozornost autor věnuje ovládacímu rozhraní webových stránek, což se projevuje hned na několika místech knihy. Kromě rozsáhlé kapitoly o tvorbě formulářů, která je orientována spíše technologicky, zde najdeme mnohem závažnější látku, zaměřenou na teorii navigace na stránce a využití existujících poznatků z této oblasti. V podobném duchu jsou také zpracovány stati o vyhledávání či sestavování mapy webových serverů. Opravdu zajímavým překvapením bude pro čtenáře asi obsáhlá část podrobně pojednávající o kompletním vedení projektu návrhu a realizace webového serveru, stejně netradiční je též metodika hodnocení kvality a použitelnosti sestavených návrhů. O podobných souvislostech se v mnoha jiných knihách nepíše.

Kniha představuje v mnoha ohledech velmi zajímavé čtení, na něž příliš často nenarazíte. Poměrně velký prostor, jehož se autorovi v anglickém originále dostalo, byl využit k nesmírně široce pojatému a důkladně zpracovanému výkladu až monografického charakteru.

Autor: Thomas A. Powell

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 818

Doporučená cena: 890 Kč

§§§§§


Java Script - Programujeme internetové aplikace

Patrik Malina

Přestože programovací jazyk Java Script se prakticky nevyvíjí a své vrcholné období popularity má, zdá se, za sebou, vždy se může najít dobrý důvod o něm napsat knihu. Mohou nás překvapit nové možnosti nápaditého využití, kolekce dosud neokoukaných příkladů, případně se prostě starší vydání klasické učebnice nahradí novou edicí. Protože ambice originality či novátorství v tomto případě nebyly nijak naplněny, jedná se zřejmě o nové nasazení starého želízka do ohně.

Kniha je určena všem začínajícím zájemcům o tento populární skriptovací jazyk a nepředpokládá se, že byste byli nějak mimořádně zběhlými programátory. Spíše než opravdovému psaní internetových aplikací je svazek zasvěcen výkladu základních principů a postupů, nástin fungování Java Scriptu tedy rozhodně v textu dominuje. V knize sice naleznete dlouhou řadu příkladů, ty však věrně sledují potřebu výkladu jednotlivých konstrukcí jazyka a jen pozvolna se přibližují opravdovým praktickým celkům. Tato situace se mění až v patnácté kapitole, jež naopak není ničím jiným než kolekcí praktických ukázek, jak vyrobit to či ono. Příjemnou vlastností právě této kapitoly je snaha o důsledný komentář a výklad jednotlivých ukázek z praktického života. Jejich výběr je však dosti nesourodý, vedle přímo použitelného kódu se zde vyskytují akademické ukázky, jež bychom čekali spíše v kapitolách o jazyku jako takovém. Navíc tento praktický oddíl mohl být mnohem, mnohem delší, alespoň v poměru k samotné první části - učebnici jako takové.

Pokud vaším tvůrčím životem Java Script již jednou někdy prošel, nemá vám kniha v zásadě co říci. Ze své praxe jistě máte kolekci kódu, pro řešení často používaných situací, a upřímně řečeno, pravých referenčních příruček je i v knižní podobě na trhu dost. Vhodnou cílovou skupinou jsou zájemci z řad úplných začátečníků, pro něž je kniha bezesporu určena. Nečekejte nic mimořádného, ale základní přístupné dílko pro překonání prvních kroků na cestě ke vstřebání Java Scriptu. A máte-li první vydání této reedice, vězte, že upgrade není nutný.

Autor: Rastislav Škultéty

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 224

Doporučená cena: 197 Kč

§§§§§


Optimalizace pro vyhledávače – SEO

Patrik Malina

O internetových technologiích se píše knih až dost, a přesto zde stále zůstávají témata, jež dosud nikomu nestála za knižní publikování. V některých případech to navíc nemá nic společného s atraktivitou či aktuálností tématu: fakt, že neexistuje pět monografií o vývoji tohoto média, nikoho nepřekvapí, ale že následně představený titul je trošku raritou to může udivit.

Abychom byli přesnější, látka zahrnutá ve velmi útlé brožurce se již objevila v řadě internetových magazínů a jedná se o často diskutované téma. Výhodou této knížečky je samozřejmě to, že je v ní problematika pěkně shrnuta. Protože tradiční uživatelé internetových služeb se řídí spíše intuicí a zkušeností a vyhledávače používají jaksi "od ruky", jedná se o zajímavé čtení především pro zadavatele internetové reklamy či provozovatele webů. Pokud jste v oblasti nováčky, dostane se vám důkladnějšího vysvětlení, na základě jakých principů prohledávací postupy pracují a kde se toho dá využít.

Autor rozhodně nezůstal u povrchního náznaku, oč tady běží. Výklad je jasně koncipován se snahou zajistit v rámci možností pro svůj produkt - stránku v internetové džungli optimální "dohledávací" podmínky. Protože této oblasti vévodí neúprosné technologické procedury, dozvídáte se postupně, jaké parametry vůbec mohou zviditelnění vašich materiálů ovlivnit, a pokud jste se podobnými souvislostmi nikdy nezabývali, bude následovat jedno překvapení za druhým.

Ve dvou klíčových kapitolách pak máte možnost se dozvědět, jak vlastní výtvory upravit právě za účelem co nejlepšího dohledávání. Možná ještě důležitější je kolekce ukázek postupů, jež byste dělat neměli, neboť jsou považovány za podvody či nečestné podfuky a mohou vám způsobit újmu zcela zásadní: vyřazení z prohledávacích indexů.

Knížka je rozhodně zajímavým zpestřením nabídky, přestože obsažená látka je více méně k nalezení v podobě řady článků na internetu. Výklad je ucelený a smysluplně uspořádaný a máte šanci tak získat dobrý přehled o mechanismech, jež mohou zásadně ovlivnit vaše internetové počínání.

Autor: Radim Smička

Vydavatelství: Jaroslava Smičková,Dubany, 2004

Počet stran: 126

Doporučená cena: 169 Kč

§§§§§


Jak si poradit s Windows XP v každé situaci

Patrik Malina

Ačkoliv knih pro víceméně začínající uživatele operačního systému Windows je na trhu slušný výběr, volba vůbec nemusí být jednoduchá. Většina titulů je totiž koncipována velmi podobně a ani zkušenějšímu "poradci" se nemusí podařit vybrat nejvhodnější titul třeba pro kolegu či kamaráda. Žehrání na uniformitu však rozhodně neplatí v případě knihy, na níž zde upozorňujeme.

Na počátku si neodpustíme jedovatou poznámku: vzhledem k tomu, že operační systém opravdu není vzhledem ke své složitosti totéž co autíčko na klíček, je název troufalou nadsázkou. Na druhé straně však musíme jedním dechem dodat, že autorem zvolená koncepce mu dává k jistému sebevědomí důvod.

Tvůrce knihy jako by se podvědomě držel několika osvědčených základů, na něž se často zapomíná. V první řadě zde platí, že méně znamená více. Snaha o maximální názornost, s níž šla ruku v ruce grafická úprava, upřednostnila prezentaci zásadních témat a "podružnosti" tedy odpadly. Co je však tím zásadním počinem, zjistíte na počátku každé kapitoly: zdánlivě neřešitelná situace je totiž postupně rozplétána pomocí grafického rozhodovacího stromu, jenž postupně na základě jednoznačných otázek vylučuje některé nepravděpodobné důvody a vede nás k možné příčině. Vše je doprovázeno jasnými a jednoznačnými postupy, jak určitou potíž krok za krokem odstranit. Postup to není nijak originální, ovšem v publikacích tohoto typu pohříchu málo využívaný.

Aby nám bylo dobře rozuměno, titul je určen opravdu pro začátečníky a mírně pokročilé uživatele, takže zde sice najdeme řešení potíží různého druhu, ovšem na odpovídající přístupné úrovni. Řeč přijde na grafické uživatelské rozhraní, odesílání a čtení e-mailů, propojení malé domácí sítě, instalaci, hardware, připojení k internetu či trampoty s tiskem. Kniha není nijak mimořádně obsáhlá, není příliš objevná ani nezahrnuje převratná či nedokumentovaná řešení. Její krása spočívá ve snaze opravdu důkladně se přizpůsobit požadavku cílového čtenáře. Výsledkem je kuchařka, která sice nemá řešení pro každou situaci, ale v těch běžných obstojí.

Autor: Stephen W. Sagman

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 250

Doporučená cena: 249 Kč

§§§§§


BIOS a Setup

Patrik Malina

Možná za to může internet, možná zájmy autorů, třeba i náhoda, ale v oblasti práce s počítači PC jsou stále témata, o nichž se v knihách píše velmi málo nebo vůbec. Přestože každé spuštění osobního počítače naprosto nezbytně provází provedení určitých základních operací, podrobných příruček o BIOSu opravdu mnoho nenajdete.

Útlá brožura s výmluvným názvem je v podstatě věnována prvním desítkám vteřin běhu PC. Autor se pokusil monograficky dokumentovat konfiguraci nejniternějších parametrů počítače, a to navzdory faktu, že implementace různých výrobců se mohou dosti lišit. Výběr témat byl předem prakticky znám: funkcionalita BIOSu je jasně dána, startovací procedury provádějí úzkou škálu vymezených úloh a tvůrce příručky popsal v podstatě vše, co se v této oblasti dá ovlivnit.

Nezbytnou součástí látky je výmluvný grafický materiál. Najdete zde velkou kolekci schematicky znázorněných obrazovek, na něž může uživatel narazit, a jednotlivým parametrům je věnována náležitá péče. Získávání informací o hardwaru a BIOSu je rovněž demonstrováno na volně dostupném softwaru pro operační systém Windows.

V souvislosti se základními operacemi při startu PC se podařilo autorovi do brožurky vtěsnat také několik souvisejících témat, jež jsou však prezentována v opravdu minimalistické podobě. Najdete zde tedy popis základní desky počítače, zmínku o RAID technologiích, vysvětlení funkcionality sběrnic či nástin práce power managementu. Jedna z kapitolek je pak věnována operaci pro mnohé poměrně tajemné a riskantní, kterou je upgrade samotného základního softwaru, tedy flash BIOSu.

Přestože autor sáhl po řadě zajímavých témat a snažil se je probrat co nejlépe, je škoda, že v některých případech není výklad obsažnější. Vzhledem k tomu, že podobné literatury není nazbyt, nebyl by rozsáhlejší materiál o rozhraní IDE a SCSI na škodu, technologie PnP by také zasloužila více místa a třeba ACPI je pro řadu uživatelů tradiční neznámou.

Brožurka bezesporu popisuje věci, o nichž jste možná někde četli. Jenže tady to máte pěkně pohromadě.

Autor: Průvodce základním nastavením počítače

Vydavatelství:Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 126

Doporučená cena: 147 Kč

§§§§§


11/2005

$$$$$


Novinky


Krátké zprávy

Quentin uvádí iPod v ČR

Společnost Quentin uvedla na český trh nejnovější přehrávač firmy Apple, vyznačující se kombinací malých rozměrů, velké kapacity a elegantního designu iPod nano. Přehrávač byl počátkem září představen v USA, spolu s novou verzí programu iTunes.

iPod nano na první pohled zaujme elegantním designem, charakteristickým pro všechny výrobky Apple, který kombinuje kovové a plastové části, přičemž k dispozici jsou dvě barevné varianty, kromě tradiční bílé rovněž černá. Hlavním ovládacím prvkem je oblíbený Click Wheel, dotykové kolečko, umožňující snadné a rychlé ovládání všech funkcí iPodu nano. O zobrazení rozhraní či fotografií se stará jasný barevný LCD displej s úhlopříčkou 3,81 cm a rozlišením 176 x 132 bodů. Příjemnou novinkou je, že rozhraní iPodu nano je plně lokalizované do češtiny.

Pro uložení skladeb, fotografií či libovolných jiných dat slouží flash paměť s kapacitou 2 GB (500 skladeb) nebo 4 GB (1 000 skladeb). Přehrávač neobsahuje žádné pohyblivé elektronické součástky. Vestavěný li-ion akumulátor zajišťuje až 14 hodin přehrávání hudby, dobití na plnou kapacitu trvá asi 3 hodiny. Pro připojení příslušenství a komunikaci s počítačem slouží dokový konektor, který je využíván i u iPodů a iPodů mini. Všechny funkce iPodu nano se skrývají v překvapivě malém balení, přehrávač je tenčí než krabička od CD disku a lehčí než mobilní telefony: rozměry jsou 9 x 4 x 0,86 cm (V x Š x H), váha je pouhých 42 g.

IBM IDC

V expozici společnosti IBM na letošním ročníku veletrhu Invex se návštěvníci budou moci seznámit nejen s ucelenými řešeními, produkty a službami, které IBM nabízí prostřednictvím svých obchodních partnerů, ale také s nabídkou profesního růstu v této společnosti. Na stánku IBM najdou uchazeči z řad zkušených IT profesionálů informace o možnostech práce pro nové integrované servisní centrum, jež bude pod názvem

Integrated Delivery Center obsluhovat zákazníky z celého světa. IBM v současnosti intenzivně oslovuje budoucí pracovníky IDC Brno a je připraveno investovat do jejich odborného růstu.

Cisco pro malé

Společnost Cisco Systems představila ucelené řešení Cisco Business Communications Solution zahrnující produkty, služby, nabídku technické podpory a možnosti financování. Reaguje tak na požadavky na inteligentní, jednoduchá a bezpečná síťová řešení, navržená speciálně pro segment středních (mid-market) i menších a malých firem (small-to-midsize businesses, SMB).

Řešení Cisco Business Communications Solution pro menší a malé podniky se 20 až 250 zaměstnanci je založeno na novém přepínači Cisco Catalyst Express 500 a řešení IP Communications Express Solution, jehož součástí jsou aplikace Cisco CallManager Express a Cisco Unity Express, dodávané v rámci Integrated Services Routeru (ISR). Inovované switche z rodiny Cisco Catalyst Express 500 Series jsou navrženy speciálně pro podniky, které chtějí využívat konvergované sítě.

První ceny EU domén

Společnost Ignum zveřejnila jako první registrátor domén v ČR ceník evropských domén EU pro koncové zákazníky. Cena registrace EU domény je stanovena na 350 Kč (bez DPH), obnovovací poplatek a cena převodu k jinému registrátorovi shodně stojí rovněž 350 Kč (bez DPH). Ignum je od 11. července 2005 akreditovaným registrátorem evropských domén, má tedy oprávnění k předběžné registraci EU domén. Zaváděcí období domény EU (tzv. Sunrise period) bude zahájeno 7. 12. 2005 a potrvá 4 měsíce. Registrace domén EU pro širokou veřejnost bude spuštěna 7. dubna příštího roku. Sunrise period (zaváděcí období) je určeno pro přednostní registraci EU domén státními orgány, majiteli ochranných známek a ostatních obchodních i jiných značek. Sunrise period fáze 1 (7. 12. 2005 6. 2. 2006): V průběhu první fáze Sunrise period bude možné registrovat doménová jména v doméně EU, složená z plného jména státní instituce, akronymu, pod kterým je státní instituce veřejně známa, názvu území spravovaného danou státní institucí (pokud existuje) nebo registrovanou obchodní a ochrannou známkou.

Sunrise period fáze 2 (7. 2. 2006 6. 4. 2006):

Během druhé fáze bude registrace doménových jmen v doméně EU umožněna institucím a společnostem odpovídajících podmínkám 1. fáze Sunrise period, pro ostatní ochranné značky i obchodní známky podle legislativy příslušné členské země, konkrétně se jedná o obchodní jméno společnosti, obchodní jméno firmy/produktu, jména chráněných uměleckých děl, jména výrobků a služeb, neregistrované ochranné známky.

Žádosti o registraci během Sunrise period musejí být podány prostřednictvím akreditovaného registrátora.

Edge u Oskara kvete

Signál technologie EDGE je u Oskara od nynějška dostupný v dalších čtyřech městech ČR v Plzni, Karlových Varech, Liberci a Ústí nad Labem. Oskar Vodafone se dále pochlubil, že od zavedení neomezeného datového tarifu Nadlouho vzrostl objem dat přenášených v jeho síti o celých 860 %. Operátor rovněž přistoupil k automatické aktivaci datových přenosů a MMS všem uživatelům, aby tyto služby mohli v případě zájmu začít ihned používat bez nutnosti čekat na administrativní vyřízení. Automatické aktivace se samozřejmě netýkají těch uživatelů, kteří si v uplynulých dvou letech tyto služby sami cíleně deaktivovali.

Eurotel zrušil infolinku

Zelená infolinka Eurotelu s číslem 800/330011, jež byla donedávna bezplatně dostupná ze všech sítí v ČR, před časem z ekonomických důvodů ukončila svůj provoz. Jako plnohodnotná náhrada byla za ni připravena infolinka 720/720720, jež je však účtována jako běžný hovor do sítě Eurotelu. Pro zákazníky Eurotelu je však stále dostupná zdarma ve zkrácené variantě *11.

Madonna v mobilu dříve než v rádiu

Eurotel nabízí na portálu Live! ke stažení nejnovější singl "Hung up" od Madonny, ačkoliv k oficiálnímu uvedení alba "Confessions On A Dance Floor" dojde až v polovině listopadu. K dispozici je zde i celá řada osvědčených hitů této interpretky, například Like a Virgin nebo La Isla Bonita. Hudební materiál lze použít jako vyzvánění do mobilního telefonu nebo uvítací melodii. V nabídce Eurotelu samozřejmě nechybějí ani wallpapery, MMS obrázky a další produkty tematicky zaměřené na Madonnu.

Nový formát Memory Stick Micro

Společnosti Sony a SanDisk se dohodly na spolupráci při vývoji nového formátu paměťových karet, jenž bude znám pod názvem Memory Stick Micro. Rozměry tohoto média budou činit více než přijatelných 15 x 12,5 mm při tloušťce asi 1,2 mm. Ke kartě přidají výrobci speciální adaptér, jenž zajistí kompatibilitu se čtečkami karet v "dospělém" formátu Memory Stick. Není bez zajímavosti, že teoretická maximální kapacita tohoto formátu může činit až 32 GB. O cenách ani dostupnosti bohužel zatím nemáme podrobnější informace.

Dva miliony Oskarů

Dne 23. srpna 2005 dosáhl Oskar Vodafone výrazného milníku z jeho sítě si zavolal dvoumiliontý zákazník, mladý podnikatel jménem Radek Balhar. Jubilejního člena Oskarovy rodiny odměnila v novém obchodě v Praze Na Příkopech Ann Hofvander, viceprezidentka pro prodej a péči o zákazníky. Obsahem dárkového balíčku bylo dvouleté používání pěti mobilních telefonů s aktivovanými hlasovými a datovými službami zdarma.

UMTS na Invexu

O tom, že mobilní sítě třetí generace v ČR jsou již na dosah běžnému použití, se nás na letošním Invexu pokusí přesvědčit Eurotel i T-Mobile. Zatímco druhý jmenovaný operátor představí v provozu poměrně atypickou datovou síť typu UMTS TDD (známou též pod názvem Fast-UMTS), Eurotel vsadil na klasické UMTS v podobě, jak je známe ze zemí západní Evropy.

T-Mobile zavádí FUP pro GPRS a EDGE

Zanedlouho poté, co k regulování provozu bezdrátového internetu pomocí FUP přikročil Eurotel, se podobného kroku dočkají i uživatelé T-Mobile. Pravidla jsou velice jednoduchá pokud uživatel stáhne přes neomezený datový tarif pro EDGE/GPRS více než 2 GB v průběhu paušálního měsíce, bude mu snížena rychlost na 32 kbps. K obnovení původních parametrů linky pak dojde až s příchodem dalšího účtovacího období. Uvidíme, jak se situace s datovými službami T-Mobile vyvine po plánovaném nástupu datové sítě třetí generace.

Symbian: virus pro paměťovou kartu

Na webu http://www.f-secure.com/weblog se objevila zmínka o novém viru Cardblock.A, jenž dokáže na platformě Series 60 zákeřně zablokovat paměťovou kartu tak, aby z ní uživatel nemohl číst žádné informace. Škodlivý kód se šíří jako modifikovaná forma programu InstantSIS, jehož pracovní náplní je přenášení programů mezi dvěma telefony. Při nakažení je nutné na zařízení provést nejtvrdší reset, jenž však může zapříčinit ztrátu mnoha cenných dat. Za jedinou 100% účinnou obranou lze podle F-Secure považovat jen spouštění těch programů, které máme z důvěryhodných zdrojů. Nejčastějším místem šíření mobilních virů jsou statisticky internetové výměnné sítě s warezem.

Samsung konečně na českém trhu!

Po několika letech, kdy byly mobilní telefony značky Samsung prodávány v ČR pouze prostřednictvím distributorů, oznamuje vedení značky oficiální vstup na český trh. Samsung se tak v oblasti prodeje mobilů postavil po bok Nokie, Motoroly či Sony Ericssonu, kteří v ČR provozují svá zastoupení již několik let. Cílem Samsungu pro Českou republiku je do tří let dosažení tržeb ve výši 300 milionů USD.

Orange nabízí balíčky pro firmy

Služba slovenského Orange s názvem "Zvýhodnená biznis skupina" dostává od počátku října novou podobu. Doposud šlo o zvýhodnění, kdy bylo možné v rámci určité (nejen firemní) skupiny volat po vyčerpání volných minut se slevou. Nyní se operátor rozhodl přijít s nabídkou čtyř paušálů odlišených od sebe především cenou, kdy jsou nabízeny různé varianty volání v rámci skupiny se slevou/zdarma v kombinaci s nárokem na zvýhodnění až po provolání paušálu nebo již od první sekundy.

T-Zones v novém

Portál T-Zones se dočkal nového hávu, kromě zbrusu nové grafiky jsme však zaznamenali i změny v uspořádání jednotlivých položek nabídky. Vylepšením prošla také SMS brána, kde je nyní k dispozici funkce "komprimace textu" (vynecháni mezer a odlišení jednotlivých slov počátečními velkými písmeny). Některé uživatele možná potěší funkce zrychleného vkládání znaků, kde si mohou vybrat jednoho ze šesti nejpoužívanějších smajlíků.

Kdy se stane Oskar Vodafonem?

Z průzkumu provedeného mezi českou veřejností vyplynulo, že vstup Vodafone na český trh zaregistrovalo již téměř 40 % naší populace. Oskar Vodafone nyní prezentuje své logo jakožto rovnocennou dvojici poznávacích znaků Oskara i Vodafone, v další fázi však již bude následovat úplné rozloučení s Oskarem. Operátor tuto přeměnu plánuje na příští rok, ale nedojde k ní podle oficiálního vyjádření dříve, než se Vodafone dostane do povědomí potřebné části obyvatelstva. Kolik bude změna značky stát? Řádově by se mělo jednat o stovky milionů korun. Rebranding bylo u nás možné v plném rozsahu pozorovat zhruba před dvěma lety, kdy se síť Paegas proměnila na T-Mobile.

IBM pracuje na nahraditelných biometrických údajích

Alexandr Radecký

Biometrické identifikační údaje jako vzhled tváře a otisky prstů jsou užívány již dlouho dobu, nicméně jejich masové využití v digitální podobě teprve nastupuje, stačí zmínit například uvažované identifikační doklady v některých evropských státech (včetně Česka) a USA, kde by centralizované databáze mohly obsahovat digitalizované biometrické identifikátory mnoha miliónů osob. Ale nemusí jít jen o takto masové využití, s klesajícími cenami souvisejících technologií nachází identifikace pomocí otisků prstů, tvarů tváře apod. využití i v mnohých firmách. A právě s tím souvisí jedno podstatné bezpečností riziko. Klasické bezpečností prvky jako heslo nebo kartu s čárovým kódem lze nahradit, zrušit platnost původních, jenže jak nahradíte svůj otisk prstů nebo charakteristiky tváře, když se hacker nabourá do databáze s těmito údaji? Jeden z vývojových týmů IBM proto pracuje právě na řešení tohoto problému, které by mělo být v možnostech tzv. "zrušitelných biometrických údajích".

Základní nápad IBM pro překonání tohoto bezpečnostního problému je vytvořit druh technologického filtru oddělujícího skutečné biometrické identifikační údaje konkrétního člověka od záznamů uložených v profilové databázi. Společnost pracuje na programu, který by převedl biometrická data, jako například otisky prstů, do zkresleného, narušeného modelu, který by zároveň uchovával dostatek údajů pro identifikaci jedince, zároveň však ne dostatek údajů ke zpětné replikaci celkových biometrických charakteristik.

Organizace spravující takovéto profilové identifikační databáze potom mohou ukládat právě jen takovéto narušené, neúplné modely, který by nemohly být zneužity, pokud by příslušná databáze byla úspěšně napadena. Takovéto upravené identifikační klíče musí vylučovat možnost zpětného inženýrství do výchozích biometrických charakteristik. Tento problém byl řešen po řadu let a průlom nastal teprve v okamžiku, kdy biometrický vývojový tým IBM začal spolupracovat s vývojovým týmem zaměřeným na kryptografii.

Před pár měsíci vznikly spolehlivé filtrační algoritmy a před několika týdny byla první demoverze tohoto programu představena odborným novinářům.

Tento systém samozřejmě neřeší všechny možnosti zneužití biometrických údajů, pokud by se například hacker dostal ke skutečným otiskům prstů konkrétního jedince, stále by z nich mohl sestavit použitelný model pro překonání konkrétního bezpečnostního systému, nicméně filtrační systém IBM značně omezuje možnosti, jak se k takovýmto údajům dostat, resp. umožňuje je rychle nahradit. V konkrétní situaci, kdy se podaří narušit databázi s takto uloženými filtrovanými modely klíči biometrických identifikačních údajů, jejich platnost by byla pozastavena a uživatel by měl možnost vytvořit si nový neopakovatelný otisk (například tvaru tváře) stejně, jako se to například děje při zcizení / ztrátě platební karty.

IBM věří, že její systém najde brzké využití a zároveň sníží nedůvěru k využívání biometrické identifikace, navzdory tomu, že hackování biometrických údajů je v současnosti jen teoretický problém. Nicméně kde jsou peníze, tam jde i kriminalita.

Další 65nm postup

Intel vyvíjí ultranízkonapěťovou (ULV) odnož 65nanometrového výrobního postupu, který umožní produkci energeticky velmi nenáročných čipů pro mobilní platformy a rozměrově malá zařízení. Špičkový výrobní proces by měl přinést nižší spotřebu energie a vyšší výkon než současný 90nm proces. Nový ULV 65nm výrobní proces otevírá konstruktérům čipů Intel další možnosti v oblasti hustoty, výkonu a spotřeby, vyžadované uživateli zařízení provozovaných na baterie. Jedním z faktorů přispívajících ke snížení spotřeby čipu je způsob konstrukce tranzistoru. Elektrické ztráty v těchto mikroskopických tranzistorech ve vypnutém stavu (svodový proud) jsou problémem pro celý průmysl. Testovací čipy vyrobené ULV 65nm technologií Intel vykazují podle vyjádření vývojářů zhruba tisícinásobné snížení svodových proudů oproti produktům vyráběným standardními postupy.

14 patentů volných

Společnost Computer Associates International přislíbila otevřený přístup ke klíčovým inovacím, které jsou kryty 14 americkými patenty a jejich ekvivalenty vydanými v jiných zemích, jednotlivcům a skupinám, kteří pracují na open source softwaru. Zároveň oznámila uzavření dlouhodobé vzájemné licenční dohody s IBM, která umožní výměnu licenční práv a produktů mezi oběma společnostmi. Společnost IBM učinila podobný příslib již dříve. Patenty kryté příslibem CA se vztahují na širokou řadu technologických výzev a mohou se uplatnit v mnoha open source projektech. Patří mezi ně vývoj a modelování aplikací, analýza podnikových informací, řešení správy systémů a úložného prostoru i nástroje pro správu a zabezpečení sítí.

Nominovaní na osobnost roku české informatiky a telekomunikací 2005

Výsledky prvního kola 12. ročníku ankety "Osobnost roku české informatiky a telekomunikací 2005". Anketa je každoročně vyhlašována při příležitosti konání veletrhu informačních a komunikačních technologií INVEX.

Tradiční a prestižní anketa, jejímž cílem je zvyšovat mediální prezentaci a prestiž oboru, má 10 nominovaných a ukončila tak první kolo. Navrhovateli prvního kola této jedinečné ankety jsou čeští vystavovatelé veletrhu INVEX a DIGITEX, členové Sdružení pro informační společnost (SPIS), členové Asociace provozovatelů veřejných telekomunikačních sítí (APVTS) a členové České asociace manažerů úseků informačních technologií (CACIO). K ocenění byli pomocí anketních formulářů navrženi přední odborníci, vědeckopedagogičtí pracovníci, novináři, podnikatelé a manažeři firem, kteří významným způsobem ovlivnili trh oboru v daném roce. Deset kandidátů dle nejvyššího množství obdržených bodů bylo po uzávěrce hlasování seřazeno v rámci nominačního seznamu a předloženo k notářskému ověření. "Nominované osobnosti roku" jsou v abecedním pořadí.

Nominované Osobnosti roku české informatiky a telekomunikací 2005: Aleš Bartůněk, Martin Cígler, Jiří Devát, Jan Gritzbach, Vladimír Kovář, Roland Mahler, Daniel Mikšovský, Jan Přerovský, Miroslav Řihák, Vladimír Smejkal.

Ceatec technologie na dosah

Alexandr Radecký, Martyn Williams

Veletrh Ceatec (Combined Exhibition of Advanced Technologies) je největší svého druhu v Japonsku i celé Asii a každoročně poskytuje příležitost mnoha vystavovatelům předvést své aktuální i chystané produkty z oblasti informačních a komunikačních technologií či inteligentní spotřební elektroniky. Ceatec je tedy ekvivalentem německého/evropského veletrhu IFA, tyto dva veletrhy spolu také úzce spolupracují. Tento rok se konal ve dnech 4.-8. října a navštívilo ho 200 000 lidí.

itva mezi konkurenčními videotechnologiemi HD-DVD a Blu-ray trvá a Ceatec se rovněž stal vhodným bojištěm pro předvedení prototypů přehrávačů a počítačových mechanik. Uvedené standardy soupeří o nástupnictví po DVD, první z nich ukládá 15 GB dat na jednovrstvém médiu, zatímco druhý typ 25 GB ve dvou vrstvách, přičemž oba využívají modrý laser a jsou vzájemně nekompatibilní. Snahy o sjednocení formátů ztroskotaly, zákazníky tedy čeká náročné rozhodování, zejména protože oba formáty vykazují stejné vizuální kvality videozáznamu. Zatím se zdá, že HD-DVD, za kterým stojí zejména Toshiba, NEC a Sanyo, bude uvedeno na trh dříve, možná již v prosinci.

Na veletrhu předvedla Toshiba první komerční přehrávač HD-XA1, velikostně na úrovni prv-ních DVD přehrávačů. Prototypem byla zastoupena i první interní mechanika pro notebooky, která čte HD-DVD disky a zapisuje CD a DVD.

Společnost NEC má již připraven HD-DVD mechaniku pro PC, podle vyjádření společnosti se čeká jen na dostatečné zakázky, aby byla spuštěna sériová výroba HR-1100A. Předpokládaná cena bude v rozmezí 500-1 000 dolarů.

V pavilonu věnovanému Blu-ray byla cítit jistá nervozita, způsobená rychlejším postupem HD-DVD, nicméně řada firem zde prezentovala prototypy BD-ROM přehrávačů s předpokládaným uvedením na trh příští rok. Hlavním podporovatelem BD je Sony, která předváděla svůj prototyp se zajímavým designem, jež přehrávač opticky zmenšoval. Také ostatní společnosti, jako Philips, Pioneer a Mitsubishi, ukazovaly své přehrávače schopné číst BD-ROM, BD-R a BD-RW, některé z nich rovněž byly schopné zápisu CD a DVD.

Silným spojencem HD-DVD je Intel, který tento formát dlouhodobě podporuje spolu s Microsoftem, nicméně jeho představitelé v úterý 4. 10. překvapivě oznámili, že jsou ochotni vyjednávat o podpoře BD, pokud dotyčné společnosti umožní majitelům kopírovat obsah disku na domácí multimediální servery (HD-DVD umožňuje standardně kopírování na jiná média). Tento krok je chápán jako snaha o neutralitu, kterou obvykle Intel v podobných situacích dodržuje.

Pevné disky nejsou mrtvé

Mezi podstatné úterní události patřilo vystoupení představitele společnosti Seagate, ve kterém zdůraznil, že pevné disky rozhodně nejsou překonány a nehrozí, že by byly nahrazeny vysokokapacitními paměťmi. Konkrétně prý takový stav nastane až v době, kdy budou turisté létat na Mars. Jednalo se o reakci na předpověď ředitele paměťové divize Samsungu, že paměti flash jsou na cestě vytlačit ostatní datová média, zvláště v přenosných přístrojích. Toto bylo řečeno při příležitosti uvedení 16GB flash čipů a chystaných 2,5" a 1,8" flash disků se standardním SATA rozhraním, určených pro přímé použití ve stolních PC. Takovéto scény k tržnímu boji o velké zákazníky i o investory prostě patří.

Ceny flash pamětí v posledních letech rapidně klesají, ovšem současně nastupují mikro-disky a Seagate byl jednou z prvních společností, dodávajících jednopalcové disky do hudebních přehrávačů.

Wi-Fi s delším přenosem

Japonský výrobce bezdrátových technologií Maspro ve středu 5. 10. oznámil, že vyvinul technologii pro přenos Wi-Fi signálu až na vzdálenost pěti kilometrů. Systém staví zejména na anténách se silným příjmem, celé zařízení bylo na veletrhu k vidění a vzbudilo velkou pozornost návštěvníků.

Antény jsou dvojího typu, jedna je trubcovitého tvaru délky 40 cm, další je čtvercová a o hodně kratší. Na začátku a na konci jsou větší antény přenášející signál dva kilometry daleko, zbývající jeden kilometr je zajištěn menší anténou, umístěnou uprostřed přenosu. Systém může být napojen na stávající standardní bezdrátové technologie a Maspro nabízí i kompletní sestavy s kamerami pro monitorování vzdálených oblastí. Produkt je zatím k dispozici v Japonsku, je však pravděpodobné, že nalezne distributory i v zámoří.

Videokamera Toshiba s pevným diskem

Toshiba GigaShot V10 je nová videokamera vybavená mikrodiskem velikosti 0,85" s kapacitou 4 GB. Jedná se o výrobek samotné Toshiby a je možné na něj uložit videozáznam v délce 85 až 255 minut, v závislosti na zvolené kvalitě. Optika umožňuje pětinásobný zoom a rozlišení 5 MP, s CCD senzorem se zvýšenou kvalitou zachytávání barev. Videozáznam je standardní kvality, kamera ovšem umožňuje fotografování na velmi dobré úrovni, disk pobere až 2 000 snímků v nejvyšší kvalitě

a 30 000 v kvalitě nejnižší. Kamera obsahuje slot pro SD flash paměti. Cena v Japonsku byla stanovena na 524 dolarů. Vzhledem ke klesající ceně mikrodisků, silné poptávce po videokamerách a nepohodlí při práci se standardními záznamovými pásky je jisté, že podobné výrobky budou následovat, přičemž souboj mezi miniaturními HDD a flash pamětmi se jistě projeví i zde.

Ceatec plný plochých obrazovek

Ať návštěvníci zavítali na veletrhu do jakéhokoli pavilónu, zářily na ně řady velkých obrazovek, většina z nich plazmových PDP. Největší událostí této oblasti bylo prezentování několika PDP s plným HD rozlišením, tedy 1 080 x 768, jejichž vývoj byl dlouho tvrdým oříškem a rozhodně přidá plazmovým obrazovkám na síle, vzhledem k rostoucí konkurenci ze strany velkých LCD panelů.

Tradiční situace vypadala tak, že PDP ovládly sektor velkých displejů, LCD pak těch malých, přičemž hranice byla kolem 40". Jenže s růstem poptávky po velkých televizích roste aktivita výrobců, související se snahou získat část tržního podílu mj. i z oblasti konkurenční technologie: LCD rostou a PDP se zmenšují. Jedním ze zásadních rozdílů je, že zatímco u LCD obstarávají světlo lampy umístěné za samotnými body tvořícími obraz, u PDP vytvářejí světlo tyto body samotné, tedy se zmenšováním obrazovky dochází ke snižování jasu a kontrastu. Nicméně i tuto překážku se daří překonávat, důkazem čehož jsou zmenšené 55" PDP, vystavované v pavilonech Panasonic a Pioneer, obě s plným HD rozlišením.

Na minulém Ceatecu přitáhl značnou pozornost 65" LCD televizor Sharp, který i přes enormní cenu 15 500 dolarů slaví tržní úspěch. Ani tentokrát nezůstal Sharp pozadu a předvedl LCD monitor s kontrastním poměrem 1 000 000 : 1, což je skutečně oproti běžným LCD TV obrazovkám, z nichž ty nejnovější nabídnou poměr 1 500 : 1, značný skok. Bohužel Sharp neposkytl jakékoli podrobnosti o tom, jak se podařilo tohoto úspěchu dosáhnout a rozhodně takové obrazovky nebudou brzy v prodeji. Kromě LCD a PDP byla k vidění nová technologie SED (surface-conduction electron-emitter display), vyvíjená již 20 let v kooperaci společností Canon a Toshiba. Nyní dosáhl vývoj stádia, kdy je komerční využití reálné, důkazem čehož byl funkční 36" SED displej. SED vytváří obraz s jasem klasických CRT obrazovek (cathode ray tubes), spotřebuje o třetinu méně energie než ekvivalentní PDP a má mizivý reakční čas, který je důležitým parametrem například u LCD panelů. Těžko posoudit přesné parametry, nicméně ukazovaný kousek předváděl dobrý výkon.

3D virtuální recepční

S trochou nadsázky by mohla virtuální Haruka být konkurentkou recepčních po celém světě. Mezi její přednosti patří, že se neunaví, nevyžaduje mzdu, nevstupuje do odborů a rozhodně není plochá, je totiž trojrozměrná.

Haruka slouží pro prezentování 3D zobrazovací technologie společnosti Pioneer, která nevyžaduje zvláštní vybavení jako například 3D brýle, můžeme ji tedy přirovnat k holografickým projekcím ve sci-fi filmech. V praxi to vypadá tak, že pokud se na zobrazovací panel díváte víceméně zepředu, obraz vypadá trojrozměrně a vystupuje několik centimetrů před samotný panel, takže postava jako by stojí za recepčním pultem, který je napevno zabudován do pódia. Ve skutečnosti je však recepční Haruka jen několik centimetrů vysoká a je umístěna na obrazovce uvnitř malé zobrazovací krabičky. Základem je LCD displej a soustava speciálních čoček, vytvářejících požadovaný efekt. Bližší podrobnosti zástupci Pioneeru neposkytli, vzhledem k obavám z plagiátorství ze strany konkurence.

Celý systém sestává také z řady senzorů monitorujících pohyb návštěvníků, takže Haruka je může přivítat a podat jim informace, ovšem může reagovat i na případné pohyby směřující směrem k ní, takže nějaké "osahávání" virtuální slečny nepřipadá v úvahu. Tento produkt má sloužit jako náhrada za automatické telefonní systémy společností, které nezaměstnávají vlastní recepční. Cena ani termíny prodeje nejsou známy.

Bonbóny od Sony

Alexandr Radecký

Jako inspirace pro nový vzhled digitálního přehrávače Network Walkman údajně posloužily společnosti Sony obyčejné želé bonbóny. Není to nic převratného, ale v tvrdé konkurenci na trhu multimédií se hodí jakýkoli marketingový bonus, byť takto průhledný.

Každopádně nová série Network Walkman, která se začne prodávat koncem roku, bude mít fazolovitý tvar želé bonbónů s barvami odpovídajícími různým příchutím modrá (tropický led ) růžová (cukrová vata), černá (lékořice) a bílá (kokos). Stejně jako předchozí nebonbónové verze podporují i tyto přehrávání MP3 a ATRAC3plus, což je specifický formát společnosti Sony. Informační displej je jednořádkový a tvořený organickými diodami (OLED). Lithium Ion baterie vydrží až 50 hodin přehrávání, v nouzi lze využít rychlonabíjecí funkci, která za tři minuty v síti poskytne tři hodiny hudby.

Kromě barevných variací budou k dostání různě vybavené verze kombinující 512 a 1 024 MB paměti a FM rádio. Je pravděpodobné, že ne všechny varianty se dostanou na evropský a americký trh, nicméně některé jistě ano, a to již koncem října. Ceny se pohybují v rozmezí 130 USD a 180 USD.

Odkaz: http://www.sony.com

Multifunkční LG

Alexandr Radecký

Společnost LG Electronics CZ uvádí na český trh novou řadu LCD monitorů. Jedná se o multifunkční monitory MX40, které rozšiřují možnosti stávajících LCD o nové funkce a parametry.

Všechny tyto monitory jsou již v základním provedení vybaveny reproduktory, další příslušenství a funkce jsou pak implementovány v závislosti na předpokládaném způsobu využívání jednotlivých modelů. Mezi zmiňované příslušenství patří vestavěný tuner, rozhraní a konektory D-Sub, DVI-D, TV, SVHS, CVBS, SCART či komponentní.

Mezi dodatečnými funkcemi pak můžeme jmenovat PIP, POP, PBP nebo Light View. Všechna tato vylepšení vedou k maximální univerzálnosti použití těchto LCD monitorů, které pak můžete využít jak pro klasické počítačové úkony, tak pro sledování filmů, připojení kamery či pro hraní her nejen na PC, ale i na konzolách.

LG rovněž představila svou první DVD vypalovačku s podporou technologie LightScribe, která umožňuje nejen vypalovat data, ale i vytvářet popisky a obrázky na médium pomocí laseru vypalovačky. První model s podporou této technologie je externí Super Multi GSA-2166D, který pochopitelně, stejně jako ostatní modely LG, zvládá zápis na všechny typy DVD včetně DVD-RAM. Mechanika je dodávána v elegantním černém provedení a je pochopitelně vybavena rozhraním USB 2.0. Výrobce udává specifikace zapisu na DVD+R 16x, DVD+R DL 8x, DVD-R 16x, DVD-R DL 4x, DVD+RW 8x, DVD-RW 6x, DVD-RAM 5x, CD-R 48x a konečně CD-RW 32x. Předpokládaná cena externího modelu by měla být pod 2 800 Kč s DPH. Doufejme, že se v brzku dočkáme též interní varianty.

Odkaz: http://www.lgecz.cz

Archos malý a silný

Alexandr Radecký

Archos je společnost specializující se na spotřební elektroniku či mobilní video a audio přehrávače, jejím nejnovějším příspěvkem do této oblasti je Archos AV 700. AV 700 Mobile Digital Video, jak zní plný název, je jedním z prvních skutečně mobilních videorekordérů, umožňujících přímé nahrávání z televize. Přístroj je vybaven širokoúhlou obrazovkou o průměru 7" (rozlišení 480 x 234) a překvapivě velkým diskem s kapacitou 100 GB, který pojme až 400 hodin videa nebo 55 000 písniček, popřípadě nepřeberné množství fotografií, přitom jeho velikost je menší než obal na DVD, konkrétně 10,7 x 20,9 x 1,9 cm, hmotnost činí 600 g. Kromě integrovaného displeje můžete sledovat filmy na připojené televizi.

Nahrávat filmy je možné z videa i z DVD, čas nahrávání lze plánovat, přehrávat lze filmy ve formátu DivX a MPEG4. Archos AV 700 je možné využít i jako USB disk, hudební přehrávač a prohlížeč fotografií, je to prostě plnohodnotné audio-video centrum do kapsy, jehož součástí je i dálkový ovladač. Baterie umožňují přehrát 5 hodin videa nebo 15 hodin hudby.

Předpokládaná koncová cena pro model se 100GB diskem by měla být méně než 30 000, pro 40GB variantu pak 20 000 korun.

Odkaz: http://www.archos.com

DVD HDD BenQ

Alexandr Radecký

Máte doma VHS a jeho možnosti už vám nestačí? Možná se poohlížíte po DVD rekordéru. Jednou z možných voleb je nový BenQ DE350, digitální videorekordér s vestaveným diskem o kapacitě 160 až 400 GB, který uloží až 510 hodin záznamu, přičemž přebytečné video je možné pohodlně vypálit na DVD vypalovačce rychlostí až 15x. Jednou z vymožeností DE350 je funkce "time-shift", která umožňuje zároveň nahrávat pořad a při tom se dívat na již nahranou část vhodné např. když přijdete pozdě domů a unikne vám začátek zaznamenávaného filmu. To je možné díky použití dvou procesorů (Dual-CPU), určených ke zpracování videa.

Základní výbava umožňuje editovat záznamy, kopírovat video z kamer přímo na DVD či prohlížet fotografie a přehrávat hudbu v MP3. Software rekordéru dále obsahuje pomocné funkce, sloužící například k odstraňování barevných vad. Odkaz: http://www.benq.com

Nové sady pro Sibelius

Alexandr Radecký

Sibelius 4 je hudební program, určený pro profesionální skládání hudby a tvorbu notového zápisut. Mezi jeho možnosti patří import hudebních souborů a skenovaného notového zápisu a jejich převod do digitálního formátu. Slabou stránkou programu doposud bylo, že k přehrávání vytvořených skladeb a jejich záznamu na CD bylo potřeba nainstalovat další program, Kontakt Player Silver/Gold, s jeho bankou zvuků. Firma Sibelius se však nyní odhodlala k vydání vlastních knihoven zvuků pro Sibelius 4, díky čemuž je možné použít až 32 nástrojů současně a zároveň se obejít bez Kontakt Playeru. První zvukovou sadou je Garritan Personal Orchestra (Sibelius Edition), obsahující orchestrální zvuky, 270 hudebních nástrojů, 5 souborů a 58 jednotlivých bicích nástrojů, různé verze pro jeden hudební nástroj. Druhá je Rock & Pop Collection, specializující se na zvuky pro rockovou a populární hudbu 108 hudebních nástrojů a 20 bicích sad.

Odkaz: http://www.disk.cz

Symantec

Jako každý podzim, i tentokrát uvedla společnost Symantec aktualizované verze produktů Norton Internet Security 2006, Norton AntiVirus 2006 a Norton Personal Firewall 2006. Nejvíce patrnými novinkami budou Norton Protection Center a Inspector. První z nich shromažďuje a sumarizuje důležité bezpečnostní informace, druhá uživatelům umožňuje snadno opravit nedostatečné nastavení zabezpečení prohlížeče, slabá hesla systému Windows, rizika související se skrytými sdílenými složkami nebo nepotřebné služby.

LCS SIS v nové verzi

Ousmane Keita

Ekonomický a účetní systém LCS SIS se na Invexu představí v nové verzi 6.0. Zcela přepracována byla vstupní obrazovka do systému, plocha pro výběr modulů a vstupní plochy jednotlivých modulů. Uživatel zde najde např. seznam servisních středisek, referencí či kontaktní údaje na servis producenta s možností odeslání hot-mailu přímo z aplikace.

Nastavení oblíbených položek je uživatelsky definované, takže každý přihlášený uživatel vidí "vlastní" plochu. Zlepšené jsou i obrazovky agend, které umožňují např. vstup z hlaviček dokladu do jeho položek, vyvolání funkcí nad daným dokladem apod. K dispozici je též možnost vytvořit si na ploše modulu ikony nejčastěji používaných funkcí.

Mezi další nové vlastnosti patří elektronické podávání přihlášek a odhlášek nemocenského pojištění prostřednictvím Portálu veřejné správy, evidence DPH v režimech jiných členských států EU, podpora zahraničních příkazů či specifické číselníky a výkazy pro obecní úřady s možností jejich elektronického předávání.

Verze 6.0 nabízí dále o nadstandardy rozšířené funkce jádra systému jako Adresář firem, Komunikace EDI, Síťová verze a Dvě úrovně členění. Neobvyklou novinkou u tohoto softwaru je také Průvodce procesy, elektronický průvodce nejčastějších postupů, s nimiž je uživatel seznamován formou prezentace.

Odkaz: http://www.lcs.cz

§§§§§


Zrychlete si PC úklidem. HAYSOFT CleanDisk SE a mnoho dalších zajímavých programů(CD)

Jan Šplíchal

Obnovte rychlost svého počítače pomocí programu CleanDisk SE, jenž vám přinášíme zcela zdarma. Téma CD je věnováno programům pro práci s grafikou a obrázky.

Akce a Novinky

Občas neškodí provést na harddisku čistku a zbavit systém starých a nepotřebných souborů, které zbytečně zabírají místo a ubírají systému výkon. Pokud tedy pociťujete ztrátu výkonu či chcete jen preventivně zjistit a vyzkoušet, jak na tom váš počítač je, využijte naší nabídky a nainstalujte si program společnosti HAYSOFT, CleanDisk SE. Více informací naleznete jako obvykle v rámečku. V sekci Novinky naleznete aktuální číslo oblíbeného časopisu Abíčko, pojednávající o platformě Linux, rovněž internetové periodikum Interval nabízí spoustu novinek a zajímavostí. Naleznete zde i excelovské tabulky s aktualizovaným seznamem veškerého softwaru, vydaného na našich CD, nechybí ani kompletní elektronická podoba časopisu s veškerými materiály od roku 2000. Tři zástupce zde má také software vztahující se k ostatním článkům uvnitř časopisu. Rubriku Servis jsme tentokrát věnovali uživatelům MS Windows 2000. Společnost Microsoft vydala aktualizovanou verzi balíčku Update Rollup 1 pro tento operační systém s nainstalovaným Service Packem 4 (SP4). Update Rollup 1 byl Microsoftem vydán jako náhrada očekávaného Service Packu 5. Aktualizace řeší čtyři zásadnější problémy a několik dalších podružných, které nejsou blíže dokumentovány.

Software

V části Komerční software naleznete ovládací program eduExplorer od společnosti LANGMaster, jednoho z největších dodavatelů multimediálních výukových kurzů. Jedná se o pokročilé uživatelské rozhraní, jež vám dovolí prostřednictvím internetového připojení snadno prozkoumat úplnou nabídku jazykových kurzů LANGMaster, prohlédnout si ukázky cvičení a vyzkoušet jejich funkcionalitu. Více informací o tomto produktu naleznete v rámečku s označením Komerční software & slevy.

Rozšířena byla také sekce Antiviry. Naleznete zde vedle aktualizací virových databází také zkušební edice antivirových programů. Zmínit můžeme například BitDefender Standard, výkonný antivirový nástroj, jehož přednostmi je snadné použití a automatický update. Kontroluje všechny přístupové cesty do vašeho systému. Filtrování nebezpečných virů probíhá na různých úrovních: kontrolou poštovního provozu, sdílených adresářů, internetového obsahu, provozu ICQ a dalších IM, disketových mechanik nebo CD-ROM. Nabízíme rovněž starší speciální edici 8, která je uvolněna zdarma. Ta nabízí skenování, karanténu a možnost reportů. Norman Virus Control 5.81 zajišťuje integrované vyhledávání virů v operačních systémech Windows. Vyhledávání lze provádět na pozadí počítače nebo na požádání uživatele. Skenovány jsou všechny potenciální zdroje virů, včetně komprimovaných souborů, příchozích i odchozích e-mailů i peer-to-peer sítí. Samozřejmostí jsou i automatické aktualizace a plánovač úloh.

Rubrika Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Za zmínku stojí nová edice rychlého a výkonného prohlížeče grafických souborů ACDSee 8.0 se zobrazováním obrázků ve vysoké rozlišovací schopnosti. Slouží také k organizování a vyhledávání grafických souborů v archivech. Podporuje nejpopulárnější a nejrozšířenější formáty grafických souborů s nejvyšší kvalitou grafického výstupu. Pokud často posloucháte hudbu na PC či přenosném MP3 přehrávači, určitě se vám bude hodit nástroj CD\n\Go! Suite pro konverzi zvukových stop audio CD do souborů MP3, WAV, OGG, MP+ a MPC. Samozřejmostí je podpora CDDB a automatické vytváření playlistů. Součástí programového balíku je i program Burn\n\Go" v1.01, jednoduchý vypalovací program, sloužící pro zhotovení audio CD z vašich souborů MP3.

Šikovným pomocníkem, který slouží k prohlížení a formátování tisků, je neobvyklý tiskový ovladač FinePrint 5.44. Tento program zjednoduší tisk z aplikací Windows, kdy samotný tisk probíhá přes standardní ovladač nainstalované tiskárny. Hlavní výhodou tohoto programu je pak tisk 2, 4 nebo 8 stran na jednom listu papíru, příp. odstraňování grafiky nebo celých stran z tisku. FinePrint zvládá ukládání tisku do schránky ve formě textu, bitmapy nebo souboru ve formátu TIFF. Pomocí tohoto nástroje se dají jednoduše tisknout brožury s rozsáhlým obsahem jako tzv. sub-brožury, lze použít oboustranný tisk, vodotisk, tisk na elektronické předtisky nebo je možné vkládat okraje pro svázání dokumentů. Program ShrinkTo5 je postaven na rychlém kopírovacím motoru a několika módech. Jeho funkcí je kopírování DVD filmů v co nejvyšší kvalitě, s případnou opravou strukturálních chyb, vzniklých při kopírování. Ovládání programu je jednoduché, a to díky uživatelsky přívětivému prostředí jediného okna, v kterém vidíte vše, včetně náhledu filmu. Kopírování je pak otázkou několika stisků tlačítka myši, kdy si můžete zvolit, zda chcete DVD-Video ukládat na dvouvrstvé nebo jednovrstvé DVD, můžete si nastavit další detaily projektu. Pro uživatele MS Windows XP jsme připravili XP-AntiSpy 3.95, utilitu umožňující rychlé a jednoduché vypnutí některých "podezřelých" automatických updatů systému, odesílání autentifikací, automatické přijímání licencí ve Windows Media Playeru, reportování chyb Exploreru, ovládání počítače po síti a mnoho dalšího ve Windows XP.

Téma CD jsme věnovali programům pro práci s grafikou a obrázky. V dnešní době můžete volit mezi volně dostupnými alternativami a profesionálními, ale drahými aplikacemi. My jsme se soustředili právě na programy zdarma. DIMIN Viewer 5.1 je jednoduchý prohlížeč obrázků v běžných formátech pro různé režimy včetně tvorby prezentací, úpravy velikosti, rotace, aplikace různých grafických filtrů či tisku. FlashLight 3.81 je grafický prohlížeč a editor obrázků. Mezi jeho funkce patří podpora více jazyků, rychlá Intel JPEG Library pro JPEG operace, volitelné přechodové animace, množství grafických a kombinačních filtrů, generátor fraktálů, algoritmus pro vyjmutí metadat ze JPEG souborů, možnost vyhledávání duplicitních souborů, hromadné přejmenování a slide show. Pixia 3.3a je propracovaný kreslicí program s rozsáhlými možnostmi, podporou filtrů a dalších efektů. Umožňuje práci s maskami, hladinami, úpravu tvaru kreslicích nástrojů a podporuje nejběžnější techniky editace grafiky. PixVue 2.0, který se plně integruje do prostředí Windows Exploreru, umožňuje správu, vyhledávání, prohlížení a základní editaci obrázků. Program je integrován v kontextovém menu na pravém tlačítku myši a jeho pomocí lze například vytvořit z obrázků PDF soubor, webovou galerii nebo přidat obsáhlý komentář. Nastavení aplikace se provádí pomocí zástupce v Ovládacích panelech. 3D Canvas 6.5 je nástroj pro 3D modelování a animaci v reálném čase. Můžete snadno vytvářet komplexní modely ze základních 3D prvků pomocí myši. Mezi základní nástroje patří deformace, modelování, vybarvení 3D objektů či inverzní kinematika. Polohováním objektů na scéně v čase snadno vytvoříte animaci.

Část Vyzkoušejte si patří programům souvisejícím s ostatními články uvnitř čísla, s programy z rubriky CD centrum, ale také softwaru, jenž nás nějak zaujal. Doprovodný software k ostatním článkům uvnitř čísla naleznete pod názvy Google pro profíky, Internetové podvody: velká příručka antispywaru a

To nejlepší z OpenSource II.

Dále je k vyzkoušení připraven například program DiVFix 1.091, jenž dokáže upravit nekompletně stažené DivX soubory tak, že je potom bez problémů je možné přehrát na PC. Opraví poškozené snímky a video uzavře (doplní na konec video souboru chybějící index snímků). Začínajícím tvůrcům webových stránek (a nejen jim) je určen nástroj pro vytváření webových tlačítek různých tvarů Agama Web Buttons 2.54. Za vyzkoušení stojí také Fresh Download 7.38, jednoduchý a rychlý download manažer. Všechny základní funkce programu se dají ovládat pomocí tlačítek na panelu nástrojů. Program dále umožňuje vícenásobné stahování, kdy pro dosažení nejvyšší možné rychlosti používá čtyři současná připojení pro jeden soubor. Maximálně však může použít osm připojení. Fresh Download se dá jednoduše integrovat do Internetu Exploreru, Netscapu, Opery, Mozzilly ve všech verzích OS Windows, přičemž lze stahovat i ze schránek chráněných heslem.

Memeo 1.50.1043 je program na ochranu souborů uložených v PC a noteboocích. Ihned po instalaci spustí monitoring všech disků (interních i externích) dostupných na vašem PC nebo v počítačové síti a získané informace uloží pro další práci. Použitá speciální zálohovací technologie umožňuje provádět detekci změn v souborech, které během práce s počítačem provádíte, a automaticky je zálohuje.

Komunikace a Hardware

Část Komunikace nabízí tři prohlížeče a program pro komunikaci přes internet. Hlavní novinkou Opery 8.50 je oproštění od reklam a registračního formuláře, což ji řadí do kategorie freewarových aplikací. Jedná se o velmi rychlý a výkonný prohlížeč webových stránek pro internet i intranet, navíc se sympatickým uživatelským prostředím. Podporuje CSS, Javu (přes Sun Java plug-in), JavaScript SSL (128-bit), TLS (Transaction Layer Security), vícenásobná okna, Unicode a LiveConnect. Integrovány jsou nástroje pro vyhledávání, blokování pop-up oken, Instant Messaging a čtení diskusí, poštovní klient s automatickým tříděním pošty a filtrem nevyžádaných zpráv či další užitečná vylepšení klasického prohlížeče. Firefox 1.0.7 CZ je malý a rychlý moderní prohlížeč s jednoduchým ovládáním a bohatou nabídkou funkcí, založený na kvalitě zobrazovacího jádra Gecko z Mozilly. Mezi jeho nejzajímavější funkce lze řadit tabbed browsing neboli rychlé prohlížení více stránek v jediném okně, blokování pop-up oken a přizpůsobitelné lišty nástrojů. Tato edice obsahuje nový download manager a off-line mód pro procházení stránek. Tjusig 2.4 je internetový prohlížeč pro Windows, který nabízí mnoho nadstandardních funkcí. Hlavní předností programu je snadné a rychlé prohlížení lokálních souborů, možnost prohlížení souborů Adobe Acrobat a Microsoft Office, rychlé přesouvání a kopírování souborů pomocí klávesových zkratek, možnost zvětšování a zmenšování obrázků včetně automatického přizpůsobení rozměrů či snímání a ukládání odkazů ze stránek. Skype 1.4.0.71 je nástroj pro telefonování po internetu. Umožňuje bezplatné volání z jednoho počítače na druhý. Potřebujete jen solidní připojení, mikrofon a reproduktory. Navíc je Skype posunut spíše do pozice Instant Messengeru, můžete tedy vyhledávat v seznamu registrovaných uživatelů, vytvářet si seznam přátel a navíc přímo z programu i klasicky chatovat bez mikrofonu. Veškerá komunikace pomocí tohoto produktu je šifrována. Do rubriky Hardware jsme připravili aktualizaci ovladačů grafických karet, kterou využijí majitelé karet s čipy NVIDIA i ATI.

Zadarmo: Haysoft CleanDisk SE

Ve vašem počítači se nachází spousta zbytečných dat, o kterých ani nevíte, že na disku jsou. Zabírají zbytečně místo a zpomalují celý systém. Jedná se o různé pomocné soubory, zbytky po odinstalovaných programech apod. Tento problém se rovněž týká systémového registru. To vše se podepisuje na již zmíněném výkonu. Nabízíme vám program, který má za úkol vaše PC těchto "nečistot" zbavit.

Po bezproblémové instalaci naleznete ikonu CleanDisku na hlavním panelu vedle hodin. Program nabízí několik způsobů čištění. Prvním z nich je možnost odstranění nepoužívaných souborů. Doporučujeme u všech zaškrtnout volbu Backup Files/Registry. Tato volba totiž místo smazání způsobí přesunutí označených souborů do speciálního souboru s příponou BCK v adresáři CleanDisku. Odtud pak mohou být zase obnoveny (kliknutím na Restore). Zbývá ještě zvolit, kde všude má být čištění provedeno, zde doporučujeme veškeré pevné disky (All fixed disks). Poté doporučujeme seznam souborů určených k vymazání projít a ověřit si, zda se v něm nenachází nějaká důležitá položka.

Další možností je čištění registrů (Registry). V sekci Options je nyní kromě zaškrtnutých voleb také implicitně zaškrtnuta volba Backup Files/Registry. V tomto případě má záloha speciální význam a rozhodně doporučujeme toto nastavení ponechat. Opět nejprve klikněte na tlačítko [Find], po dokončení hledání obdržíte seznam záznamů v registrech, určených ke smazání. Jelikož se jedná o čištění registrů, změny se projeví až po restartu. Protože je tato operace značně delikátní, doporučujeme restartovat počítač ihned!

Třetí možností je vyčištění operační paměti (Memory) Chcete-li, aby se CleanDisk pokusil uvolnit více paměti, stačí kliknout na tlačítko [Refresh]. Poslední položkou je volba Software. Slouží pro bezpečné a pohodlné odinstalování aplikací ze systému. Zvolte ji a objeví se seznam nainstalovaného softwaru. Jednoduše zaškrtněte vše, co chcete odinstalovat, a klikněte na tlačítko Uninstall. CleanDisk umí nejen čistit, ale dovede vás i informovat o stavu systému. K tomu slouží menu Resources v hlavním okně. Nabízí informace o procesoru, discích, o zaplnění paměti RAM a o velikosti adresářů.

LangMaster na CD

Na našem CD najdete také příspěvek společnosti LANGMaster, která patří mezi největší dodavatele multimediálních výukových kurzů. Všechny jazykové kurzy LANGMaster si můžete snadno prohlédnout a vyzkoušet bezplatně, a to díky instalaci ovládacího programu eduExplorer, který vám přinášíme zdarma na CD. Po instalaci a spuštění tohoto pokročilého uživatelského rozhraní z nabídky Start \ Programy \ LANGMaster BRÁNA VĚDĚNÍ Pro lze velmi snadno prostřednictvím internetového připojení prozkoumat úplnou nabídku jazykových kurzů LANGMaster, prohlédnout si ukázky cvičení a vyzkoušet jejich funkcionalitu. Není nutné instalovat žádný dodatečný software. Kromě stávající nabídky, která mimo jiné zahrnuje širokou škálu jazykových kurzů a výuky pro různé stupně škol, nabízí LANGMaster řadu zajímavých novinek pro letošní podzim a zimu. Najdete mezi nimi LANGMaster Poslechy nejen na cesty, jež doplňují bohaté multimediální jazykové kurzy o poslechová cvičení na zvukových nosičích, a také nové tituly LANGMaster Czech EXPRESS češtinu pro cizince. Nejnovější informace naleznete na www.langmaster.cz.

Test operačních pamětí DDR2

Pokud se chystáte zakoupit pro vaše PC operační paměť a nemůžete se rozhodnout kterou, zkuste využít náš příspěvek. Může vám pomoci výkonnostní tabulka pamětí z našeho testu, který naleznete na stránkách časopisu. Ke každé paměti naleznete na CD v samorozbalovacím ZIP archivu soubor fotografií a zmíněnou tabulku. Můžete tak porovnat schopnosti jednotlivých značek.

§§§§§


Říjen 2005: Disruptive nastupuje

Jiří Peterka

Jako "disruptive" alias "rozrušující" se označují technologie a řešení, schopné narušit ustálený stav, rozhýbat ledy a otevřít prostor pro úplně nová řešení. Patří k nim například tehnoclogie VOIP, která se objevuje už i v ČR. Mobilní komunikace by zase mohla "rozhýbat" přenositelnost mobilních čísel. Ne vše se ale musí "rozrušovat" ve prospěch zákazníka.

Přelom září a října se na naší telekomunikační scéně (pardon, dnes už na "scéně elektronických komunikací") nesl ve znamení nástupu nových technologií a nových řešení, vykazujících jednu zajímavou a velmi užitečnou schopnost. Dokáží totiž v nějaké oblasti "rozrušit" poklid ustáleného stavu, doslova "rozhýbat dění" a tím otevřít prostor pro inovace, pokrok a nástup něčeho úplně nového.

VOIP: hovory po celý den a jen za paušál

Třeba takový svět pevných hlasových služeb, kterému vládne silně dominantní Český Telecom, byl až dosud značně konzervativní, strnulý a hlavně velmi rezistentní vůči jakýmkoli výraznějším změnám. Sotva ale přišla technologie VOIP (Voice over IP), hned věci nabraly úplně jiný spád. Najednou se dostaly ke slovu i subjekty, které dříve neměly reálnou šanci. Třeba menší lokální operátoři mohou najednou poskytovat hlasové služby (na bázi VOIP) zákazníkům z celé ČR.

Náhle se také stalo možným to, co bylo dlouho považováno za nemožné: hlasové tarify (cenové programy) zcela bez měsíčního paušálu a jen s minutovým hovorným navíc většinou ještě nižším než minutové hovorné u dosavadních nabídek od Telecomu, který vyžaduje navíc ještě nemalý měsíční paušál. Tak proč se vázat a platit vysoký měsíční paušál, když můžete platit méně a jen za to, co skutečně provoláte?

Samozřejmě to má háček: potřebujete k tomu alespoň trochu kvalitní připojení k internetu. Ale když jej máte, už si můžete vybírat. Vedle zahraničních služeb jako je Skype, VOIPbuster a dalších už existují i obdobné služby v tuzemsku (Voipex, ha-loo, ale třeba i Fayn a další).

Počátkem října se přidala další "nevídaná" služba na bázi VOIP: neomezené volání do pevných sítí jen za fixní částku, neboli s hovory v ceně měsíčního paušálu (a již bez minutového hovorného). Jde o službu TelefoNet společnosti Czech On Line, která umožňuje volat bez omezení (a bez placení minutového hovorného) po celý den a to jak domácnostem, tak firmám. Byť každému za jiný měsíční paušál.

A vida, Český Telecom, který dosud nabízel hovory za paušál jen v době mimo špičku, v délce do 30 minut a jen pro domácnosti (tarify Volno), se rázem chytil za hlavu a začal slibovat, že i on už brzy přijde s něčím novým a zajímavým. Jistě, teď už prostě musí kontrovat.

Mobilní přenositelnost byla u soudu

Podobný "rozrušující" efekt jako VOIP slibuje i přenositelnost čísel v mobilních sítích. Ta totiž umožní lidem, aby změnili svého mobilního operátora, ale nepřišli přitom o (mobilní) telefonní číslo, na které jsou "naučeni" všichni jejich známí a partneři.

Jenže i u mobilní přenositelnosti bude hodně záležet na konkrétních podmínkách. Třeba na tom, jak to bude se zákazníky, kteří mají u svých dosavadních operátorů smlouvu na dobu určitou, a tato jim ještě nedoběhla. Budou muset počkat, až doběhne, a teprve pak budou moci využít výhod přenositelnosti? Nebo budou moci dát svému operátorovi vale ještě dříve a přejít k jinému, i se svým dosavadním číslem? Pak je ale nutné nějak vypořádat případné výhody, které zákazník získal při svém úvazku na dobu určitou (pokud takové byly). Co když zákazník dostal třeba dotovaný telefon? Kolik by v takovém případě měl vrátit (doplatit) svému dosavadnímu operátorovi?

Právě takové věci se již řešily i u Nejvyššího správního soudu. Právě tam si společnost T-Mobile stěžovala na pasáž rozhodnutí regulátora (ČTÚ) týkající se přenositelnosti čísel (OOP/10/07.2005-3), která říká, že po přenesení čísla dosavadní smlouvy pozbývají účinnost, ale závazky z nich vyplývající přetrvávají. Soud dal T-Mobile za pravdu a toto ustanovení zrušil.

Ale co to přesně znamená a jaké to bude mít důsledky? Nejvyšší správní soud nezměnil nic na tom, že operátor nesmí odmítnout žádost o přenesení čísla z důvodu existence smlouvy na dobu určitou. Takže ani zákazníci s dosud "nedoběhlými" smlouvami nebudou z přenositelnosti vyloučeni. Jenže když ji využijí a odejdou i se svým číslem XY k jinému operátorovi, jak bude plněna původní smlouva s tzv. opouštěným operátorem, znějící na "poskytování služeb na čísel XY"?

Dialery je už vyhráno?

Významný "rozrušující" efekt, byť s opačným znaménkem, mohou mít i tzv. dialery, neboli programy zajišťující přesměrování uživatelů dial-upu (vytáčeného připojení) na linky se zvýšenou tarifikací. Hlavně na linky s prefixem 976, kde volající zaplatí až 99 korun za každou minutu připojení. Pokud je tento mechanizmus zneužíván a uživatelé přesměrováváni, aniž by o tom věděli a odsouhlasili to, je z toho vážný problém.

V polovině září ovšem asociace APVTS poněkud překvapivě ohlásila vítězství nad dialery. Tedy alespoň v tom smyslu, že opatření dohodnutá mezi operátory právě na půdě APVTS přinesla takové zlepšení celkové situace, že další už nejsou zapotřebí a třeba vývoj tzv. certifikovaných dialerů (tedy s ověřeným "slušným" chováním) už není nutný.

Zajímavé ale je, že jednotliví operátoři už tak optimističtí nebyli. Třeba právě Český Telecom dal najevo, že doba pro hodnocení skutečných přínosů je příliš krátká a je třeba ještě počkat. Také k "odpískání" certifikovaných dialerů se příliš neměl, stále prý počítá i s jejich vývojem.

§§§§§


Digihome Fujitsu Siemens

Tomáš Jirásko

Pod heslem "Relax while working, create while relaxing" (Odpočívejte při práci, tvořte při odpočinku), představila společnost Fujitsu Siemens Computers (FSC) svůj letošní koncept vycházející z myšlenky, proč nepropojit různorodá zařízení, která v podstatě "hovoří" stejným jazykem digitálním.

Tato myšlenka samozřejmě není nová a každý z předních výrobců má podobný koncept, nicméně FSC je první společností z IT branže, která se rozhodla svůj koncept představit i českému uživateli. Navíc většina představených produktů je již v prodeji nebo v něm bude nejpozději do konce roku.

Kamenem úrazu z hlediska tuzemského uživatele je skutečnost, že veškeré tyto koncepty, FSC nevyjímaje, počítají jako s primárním zdrojem pro příjem televizního signálu s digitálním vysíláním, a to navíc ve vysokém rozlišení (HD). Nebudeme si zastírat, že nárůst "HD Ready" televizorů na trhu je mimovolný. Všichni výrobci, ať již klasičtí jako je Panasonic, Philips, Sony či z IT branže FSC, Dell, Asus, doprovázení řadou "noname" z Asie, mají na zřeteli konečný termín, který by měl být pro HD vysílání v Evropě a s ním i zvýšenou penetraci audiovizuální techniky založené na digitální technologie (tunery, rekordéry, TV, apod.) rozhodující 9. červen 2006, 18:00 SEČ.

Tímto okamžikem vypukne fotbalové šílenství, které k obrazovkám upoutá miliony diváků MS ve fotbale, které je zároveň jako první vysíláno ve vysokém rozlišení. Právě od tohoto fotbalového svátku si výrobci slibují zvýšení poptávky po nových produktech v prodejích se před tímto datem samozřejmě objeví "fotbalové" balíčky nabízející LCD/plazma televizory, tunery apod. Pojďme se tedy podívat, čím k tomuto svátku přispěje Fujitsu-Siemens, i když koncept blížící se fotbalové šílenství ničím nepřipomíná. Naštěstí je řada produktů schopna pracovat i v našich končinách, tedy s PAL signálem, a tak prohlídka možného vybavení digitální domácnosti nemusí být až tak depresivní, jak by se zpočátku zdálo.

Základem digitálního domova je a stále bude televizní obrazovka, a je jedno, zda ta LCD či plazmová, hlavně ať je co největší. V portfoliu FSC je tato kategorie zastoupena modelovou řadou Marica, v jejíž nabídce nalezneme ploché panely s vysokým rozlišením postavené jak na technologii LCD, tak na plazmě. Velikost těchto panelů se pohybuje od 27 do 50 palců. Všechny televizory podporují řadu audio i videovstupů, mimo jiné AV, S-Video či YUV. Pro připojení počítače jsou vybaveny vstupy DVI-D a D-Sub. Samozřejmostí je připojení k TV anténě (disponují jedním nebo dvěma tunery) a k dalším zařízením pro domácí kino. Televizory jsou navíc jsou vybaveny speciální funkcí pro korekci šumu. S recenzi jednoho z modelů se setkáte v následujícím čísle.

Primární výstupní zařízení této audiovizuální pavučiny jsme si představili, ale samotný televizor samozřejmě nic nezmůže. V každé sítí musí být zařízení, které je schopno koordinovat veškerý datový tok a sloužit i jako úložiště. Samozřejmě u IT výrobce musí jít logicky o počítač, byť multimediální. Nově představené Scaleo E je postaveno s ohledem na provoz Microsoft Windows XP Media Center Edition 2005 v české lokalizaci, který přidává do klasického operačního systému uživatelské funkce jako je ovládání pomocí OSD menu a dálkového ovladače, možnost časového nahrávání nebo posunu přímého přenosu (time-shift). Počítač se tak přesouvá do roviny set-top boxu s přístupem na internet, i když nadále je s ním možné pracovat klasickým způsobem.

Pro konzervativnějšího uživatele, kterého by Scaleo E mohlo svým vzhledem vyděsit, má FSC v nabídce i model Activy Media Center 500, který se snaží tvářit jako bežný deck. Toto zařízení disponuje možností digitálního televizního příjmu a záznamu na harddisk i DVD, ovšem vzhledem k situaci na našem trhu Fujitsu Siemens Computers zatím o dovozu neuvažuje.

Druhé zařízení z rodiny Activy, Media Playery, se na náš trh ovšem dostane. Toto zařízení je koncovým přijímačem, který umístíte do libovolné místnosti a díky podpoře bezdrátového přenosu signálu v HD kvalitě s podporou protokolu UPnP máte možnost přistupovat k datům umístěným kdekoliv v síti. Třeba i na síťovém dataskladu Storagebird LAN, což je v podstatě pevný disk se síťovým rozhraním.

Jako koncová zařízení sloužily i notebooky. Šlo o DTR modely Amilo M1437 G a Amilo M3438 G.

Rychlá návštěva koncepčního domu Fujitsu Siemens opět potvrdila sílící trend konvergence IT a spotřební elektroniky i zaostalost naší drahé vlasti co do rozšíření moderních technologií. Konec zkušebního digitálního vysílání je v nedohlednu, o masovém broadbandu si rovněž můžeme nechat zdát cokoliv pod 2 Mbity je pro účely interaktivního vysílání v podobě jak je koncipováno, naprosto nevyhovující. I když tedy samotné přístroje dokáží zpříjemnit čas strávený u obrazovky a do domácnosti přinést další možnosti zábavy či ji "pouze" zkvalitnit tím, že po celé domácnosti se lze pohybovat s jedním dálkovým ovladačem a kdekoliv přistupovat přes OSD k jakémukoliv obsahu, končí pro většinu uživatelů v naší domovině tato výhoda u telefonní a anténní zástrčky.

§§§§§


ATI útočí na všech frontách

Lukáš Erben

Kanadská společnost ATI uvádí na trh dlouho očekávanou řadu grafických čipů R5xx a s ní přichází i odpověď na nedávno představenou GeForce 7800: Radeon X1800.

V říjnu představila společnost ATI celkem sedm nových modelů řady Radeon jedná se tak nepochybně o jedno z největších "uvedení" mezi výrobci grafických karet vůbec. Pro nejnáročnější uživatele byly přestaveny modely X1800 XT a X1800XL.

Do střední třídy patří novinky X1600 XT a X1600 PRO, konečně novinkou v nejlevnějším segmentu jsou pak X1300, X1300 PRO a konečně X1300 HyperMemory s pouhými 32 MB rychlé lokální RAM, které jsou doplněny využíváním systémové RAM přes sběrnici PCI Express.

Kdybychom chtěli měřit tím nejpřísnějším metrem, mohli bychom konstatovat, že poslední zásadní změnu architektury GPU připravilo ATI před více než dvěma lety při představení karet Radeon 9700. Řada 9800 se totiž lišila především použitým výrobním procesem a několika detaily, vlastně ani karty X800 nepřinesly přes velký počet vykreslovacích jednotek (pipelines) mnoho nového. Přestože karty z rodiny X800 nabízely výtečný výkon, který často předčil konkurenční GeForce 6800, chyběl jim jeden drobný, přesto zásadní technický detail: jednotky pixel shader třetí generace, či chcete-li podpora PS 3.0 aplikací. ATI tento problém často bagatelizovalo částečně pravdivým tvrzením: hry, které dokáži využít PS 3.0, by se daly spočítat na prstech jedné ruky a tituly, které by tuto technologii vyžadovaly, se neobjeví dříve než v roce 2007. Přesto se ale v případě karet ATI jednalo o zásadní nedostatek, který byl o to bolestnější, uvědomíme-li si, že PS 3.0 podporovala celá produktová řada karet GeForce 6xxx, počínaje 6200 a konče 6800.

Na tomto místě je vhodné udělat krátkou odbočku a stručně vysvětlit, k čemu jsou vlastně jednotky Pixel Shader 3.0 dobré. Grafické akcelerátory či přesněji grafické procesory (GPU) prodělaly za posledních pět let obrovský vývoj. Zdaleka se již nejedná jen o soubor několika rychlých pasterizačních a celočíselných vektorových jednotek, které jsou schopné provádět jednoduché maticové výpočty s vektorovou grafikou a následně ji "plnit" texturami, jak tomu bylo u čipů, které podporovaly sedmou generaci DirectX. S příchodem DirectX 8 byly do grafických čipů přidány jednotky pro úpravy a stínování vektorových modelů (vertex shader) a efektové operace s jednotlivými body obrazu (pixel shader) jedná se v podstatě o několik specializovaných a plně programovatelných procesorových jednotek, které dokáží zpracovat geometrická a obrazová data masivně paralelním způsobem. Zásadní novinkou je právě programovatelnost v minulosti byly možnosti grafických karet, zejména speciální efekty, omezeny na výbavu, kterou do grafického procesoru vložil výrobce čipu. Pro shadery je ale možné grafické operace vymýšlet a programovat. První a druhá generace shaderů měla značná omezení jednotky pracovaly zcela či alespoň částečně v celočíselném režimu. Aplikace složitých algoritmů či postupná aplikace několika efektů vyžadovala celočíselná zaokrouhlení, což vytvoření složitějších efektů značně komplikovalo. Pixel Shader jednotky třetí generace (PS 3.0) již pracují plně ve dvaatřicetibitovém FP režimu umožňují tedy výpočty s přesností na 232 desetinných míst. To umožňuje psaní kvalitnějších a komplexnějších efektových algoritmů a navíc otevírá možnosti využít GPU i k některým specifickým výpočtům. Projekt GPGPU se zabývá nasazením výkonných grafických procesorů pro vědecké výpočty, jako je analýza DNA či simulace "přehýbání" bílkovinných molekul, které na klasických procesorech jako Pentium 4 běží několikrát pomaleji. Možné by bylo využít GPU i pro některé další specifické "paralelní" výpočty například práci s databázemi či modelování fyziky ve hrách.

Vraťme se nyní zpět k nové řadě grafických karet ATI. Klademe přitom důraz na termín řada, neboť uveden nebyl pouze nejvyšší model, ale celé portfolio čipů a karet: od nejlevnějších X1300, přes střední třídu X1600 až po nejvýkonnější X1800. Ostatně právě situace v nejlevnější a střední třídě nebyla pro ATI v uplynulém roce dobrá. Konkurenční GeForce z řad 6200 a 6600 nabízely nejen podporu PS 3.0, ale zároveň byly nezřídka atraktivnější než Radeony X600 a X600 díky lepšímu poměru cena/výkon. Kanadský výrobce sice nedávno uvedl modely Radeon X800GT a GTO, které mají konkurovat GeForce 6600GT došlo k tomu ale pozdě a v poněkud netradičním období, počátkem léta.

ATI se taktéž poučilo z výhody produktové řady založené na jedné technologii. Nové Radeony tak mají identickou sadu funkcí a liší se pouze v počtu pasterizačních jednotek (pipelines), pixel a vertex shaderů a pochopitelně též frekvencí GPU, typem, velikostí a frekvencí RAM. Poněkud překvapující ale je, že se výrobce při popisu různých modelů soustředí zejména na počet pixel shader jednotek, místo tradičních pixelových potrubí (pipelines). ATI značně přepracovalo vnitřní architekturu svých GPU a oddělilo jednotky shaderů od pixelového potrubí to umožňuje konfigurovat nové čipy odlišně a kombinovat velký počet shader jednotek s relativně malým počtem pixelových potrubí. ATI věří, že hry již v současné době využívají pro efekty především pixel shader jednotky a "hrubý" grafický výkon nehraje takovou roli. Ostatně masivní nástup LCD displejů s úhlopříčkami 17 a 19 palců způsobil, že maximální rozlišení, které používá drtivá většina hráčů, je 1 280 x 1 024 bodů a zejména ve střední a nižší třídě není důvod stavět karty, které nabídnou vysoký výkon při 1 600 x x 1 200 či 1 900 x 1 440 bodech. Vedle podpory PS 3.0 a jednotné architektury s lepší flexibilitou patří mezi podstatné novinky přepracovaný paměťový řadič a podpora HDR renderingu tedy vykreslování obrazu se zvýšeným dynamickým rozsahem. Jejich podrobnější popis, spolu s analýzou architektury nového čipu, naleznou techničtěji založení čtenáři v příštím čísle PC WORLDu, spo-lu s recenzí Radeonů X1300, X1600, X1800XL a X1800XT.

$$$$$


Jak na to


Google jak ho neznáte

David Čepička, Arne Arnold

05P0568

Využijte všech schopností vyhledávače na maximum

Internetový vyhledávač Google toho nabízí daleko více, než by se mohlo na první pohled zdát. Neustále se vyvíjí a obohacuje o nové funkce. Ty jsou však bohužel často dokumentovány jen omezeně, a pokud ano, pak obvykle na neveřejných místech. Přečtěte si, jak odhalit řadu utajovaných funkcí, které Google ukrývá, a jak dosáhnout při vyhledávání nejlepších výsledků.

Spustíte internetový prohlížeč a do panelu Adresa zadáte výraz http://www.google.com. Na internetové stránce internetového vyhledávače Google pak napíšete do odpovídajícího políčka řetězec, který se má vyhledávat. Nakonec přejdete na odkazy, které se zobrazily jako výsledek vyhledávání.

Přesně takový postup volí většina uživatelů jednoho z nejoblíbenějších internetových vyhledávačů. Google toho však nabízí daleko více: překlady textů, vyhledávání souborů na vašem počítači či třeba e-mailovou schránku. V následujícím textu vám ukážeme, jak s pomocí Googlu ušetřit čas a peníze. Představíme vám takové nástroje Googlu, pomocí nichž budete moci snadno spravovat svá data, elektronickou poštu nebo třeba obrázky, a to všechno zadarmo. Většinu utilit samozřejmě naleznete, jak je dobrým zvykem, na našem CD. Kromě toho na vás čeká k vyzkoušení sada skutečně povedených tipů. Mnoho úspěchů při testování!

Speciální utility

Internetový vyhledávač Google disponuje řadou speciálních utilit. Některé z nich jsou naprogramovány přímo vývojáři z firmy Google, další byly vytvořeny nezávislými programátory. Na následujících řádcích vám přiblížíme ty nejlepší utility, které můžete při vyhledávání používat.

1.Google Desktop Search

Pro vyhledávání souborů umístěných ve svém počítači můžete použít vyhledávač Google Desktop Search. Jedná se o freewarový program, který naleznete i na našem CD. Ten hned po instalaci začne s indexováním obsahu vašeho pevného disku. Při této operaci bere v úvahu celou řadu různých typů souborů. Pokud máte v počítači pevný disk o velké kapacitě, bude indexování nějakou dobu trvat. Poté již stačí pouze klepnout na ikonu v pravé části Hlavního panelu a objeví se důvěrně známá internetová stránka Googlu. V ní je k dispozici nová funkce Desktop, která neprohledává internet, nýbrž se zaměřuje na vyhledávání na vašem pevném disku. Tím pádem není třeba ani být v tuto chvíli připojen k internetu. Jestliže chcete do vyhledávání Googlu zahrnout i takové typy souborů, které standardně nejsou indexovány, pak se vyplatí podívat na internetovou stránku http://www.desktop.google.com/plugins, kde najdete další moduly, s jejichž pomocí můžete do indexování zahrnout například textové soubory s příponami VB, FRM, BAS či CLS.

2.Vylepšené vyhledávání na vašem počítači

Google Desktop Search v této chvíli bohužel nenabízí žádné možnosti konfigurace. Pokud například potřebujete vyhledávání omezit pouze na vámi zadanou složku nebo chcete-li vyhledávat pouze soubory vzniklé v určitém rozsahu dní, pak je nutné tuto utilitu modifikovat. Výsledky vyhledávání bohužel ani nelze nijak třídit. Tento nedostatek však odstraňuje utilita Gdsuite, kterou naleznete i na našem CD. Jedná se o jakési rozšíření pro vyhledávač Google Desktop. Rozšiřuje jej totiž o důležité funkce a podobá se tomu stylu vyhledávání, které znáte ze stejné funkce z Windows. Nevýhodou je však poměrně malé písmo, čímž se okno programu stává nepřehledným. Ale i přes některé nedostatky vám tuto utilitu můžeme jenom doporučit.

Upozornění: Autor utility uvolnil betaverzi 2.1.3 pouze pro anglickou verzi programu Google Desktop Search. Při testování však utilita fungovala i s ostatními verzemi. Před instalací utility Gdsuite však rozhodně nezapomeňte nejprve nainstalovat Google Desktop Search.

3.Vyhledávání na vzdálených počítačích

Pokud máte několik počítačů zapojených do počítačové sítě a jste spokojeni s utilitou Google Desktop Search, pak můžete její funkce zpřístupnit i pro ostatní počítače v síti. To se hodí zvláště tehdy, pokud máte v počítačové síti centrální počítač s velkým množstvím dat, která byla indexována právě již zmíněnou utilitou Googlu. Pro dálkový přístup je jako stvořená freewarová utilita Dnka, kterou rovněž naleznete na našem CD. Pokud budete Dnka instalovat, rozhodně zkontrolujte, zda máte nainstalován Google Desktop Search. Po instalaci je přístup k počítači zvnějšku standardně zablokován. Nejprve je nutno zadat IP adresy všech počítačů, jimž budete chtít přístup k centrálnímu počítači povolit. To provedete tak, že nejprve spustíte Google Desktop Search. Potom vpravo vedle políčka pro zadávání dotazu pro vyhledávání naleznete novou položku Server Options. Konečně klepněte na odkaz Hosts a zadejte IP adresy nebo rozsahy IP adres. Pokud kupříkladu chcete povolit přístup k centrálnímu počítači všem počítačům ve své lokální síti, pak zadejte výraz 192.168.*.

Upozornění: Pokud jako rozsah IP adres zadáte znak *, pak k centrálnímu počítači bude mít přístup každý počítač, lépe řečeno celý internet. Data na tomto počítači budou pak přístupná komukoliv. To však jistě není optimální, proto vám doporučujeme zadat skutečně pouze skupiny počítačů nejlépe pomocí rozsahu IP adres oprávněných počítačů. Při výchozím nastavení pracuje utilita na portu 4664. Musíte tedy na svém firewallu povolit komunikaci právě přes tento port, popřípadě nastavit aplikaci GOOGLEDESKTOP.EXE práva umožňující fungovat jako server. Po provedení všech výše zmíněných nastavení pak můžete funkci vyhledávání využívat i z ostatních počítačů v síti. Zadejte v internetovém prohlížeči IP adresu cílového (v našem případě centrálního) počítače včetně čísla portu, například http://192.168.0.1:4664. Pro snadnější přístup je vhodné uložit si tento odkaz přímo do oblíbených položek. Nedostatkem popisované utility je zobrazování některých znaků některé z nich se zobrazují špatně, zvláště přehlásky nebo speciální znaky.

4.Picasa: pohodlné posílání fotografií elektronickou poštou

Google nabízí zdarma ke stažení program pro správu obrázků s názvem Picasa 2.0. Tato utilita má oproti ostatním podobným programům dvě výhody umožňuje pohodlné zasílání fotografií e-mailem a také nabízí zajímavou funkci pro archivaci snímků. Každý, kdo často posílá svým přátelům nebo známým obrázky e-mailem a přitom se nechce zabývat nepříjemnými úpravami vedoucími ke zmenšení velikosti obrázků, by se určitě měl s programem Picasa alespoň seznámit. Utilita totiž dokáže posílat obrázky prostřednictvím programů pro práci s elektronickou poštou využívajících protokolu POP3, nebo prostřednictvím Gmailu.

Picasa dokáže automaticky redukovat velikost souborů tím, že zmenší jejich rozlišení. Standardní hodnota rozlišení se dá nastavit v menu Tools/Options/E-mail. Zdá se, že funguje bez problémů, neboť když jsme program testovali, žádný problém při odesílání e-mailů jsme nezaznamenali. Nyní ke správě snímků: Picasa třídí vaše snímky do archivu podle data pořízení. V každé složce najde obrázek s nejstarším datem pořízení a pak třídí jednotlivé složky. Tento způsob třídění je určitě praktický, protože se snímky pořízené během jedné akce zpravidla nacházejí v jedné složce. Lze ale pochopit, že ne každému bude tento způsob třídění vyhovovat. Ovládání programu Picasa je opravdu jednoduché a samotná utilita pracuje velmi rychle. S funkcemi, kterými disponuje, si začátečník bohatě vystačí. Picasa sice nepodporuje tak velké množství formátů jako její konkurenti, nicméně při správě digitálních fotografií by to nemělo vadit, protože v programu je integrována podpora potřebných formátů JPEG, TIFF a RAW. Celkový dojem sice kazí několik drobných chybiček, ale i přesto ji po našich testech můžeme bez obav doporučit. Instalační program naleznete i na našem CD.

5.Náhledy obrázků

Pro Firefox a Internet Explorer existují utility, které vám umožní výsledky vyhledávání Googlu obohatit o náhledy nalezených stránek. Tuto funkci do Internet Exploreru po instalaci zabuduje freewarový program Lost Goggles, který vám nabízíme i na našem CD. Pokud budete chtít později funkci náhledů opět odstranit, musíte utilitu odinstalovat tato funkce se bohužel nedá nijak vypnout.

O stejnou funkci rozšíříte internetový prohlížeč Firefox, použijete-li zdarma dostupný doplněk Google Preview. Na našem CD jej naleznete jako soubor XPI. Ten pak stačí přesunout do okna Firefoxu (technologie drag&drop) a následně klepnout na tlačítko Nainstalovat nyní. Po novém spuštění prohlížeče začne Firefox zobrazovat náhledy stránek. V menu Nástroje/Správce rozšíření se pak dá program odinstalovat.

Gmail

Gmail je služba elektronické pošty poskytovaná Googlem. Tato služba existuje již několik měsíců, i když ještě dlouho předtím byla zpřístupněna pouze úzkému okruhu beta testerů. V následující řádcích najdete informace o tom, jak takový účet zřídit, a prozradíme několik triků, jak Gmail používat.

6.Gmail pro každého

Počátkem roku Google dramaticky zvýšil počet testerů Gmailu. Nyní každý, kdo již má účet Gmail zřízený, může zprostředkovat zřízení účtu dalším 50 zájemcům. Ale i když neznáte nikoho ve svém okolí, kdo již účet Gmail využívá, stejně máte možnost si tento účet zřídit. V Usenetu existuje diskusní fórum, které je určeno speciálně pro přidělování účtů Gmailu. Na internetové adrese groups.google.com/group/GiveAndTake můžete přijmout pozvání na zřízení takového účtu, popřípadě můžete zřízení účtu sami nabídnout.

7.Gtray: Informace o nových e-mailech

Drobná utilita Gtray vás bude informovat o nových zprávach, které přijdou do poštovní schránky vašeho účtu u Gmailu. Po instalaci programu se utilita umístí do pravé části Hlavního panelu. Můžete si zvolit, zda se má program automaticky spouštět při startu Windows. V kontextovém menu ikony pod položkou Settings si pak můžete nastavit interval v minutách, po jehož uplynutí se bude obsah schránky kontrolovat. Pokud se ve schránce objeví nová zpráva, vyskočí pop-up okno s upozorněním. Alternativou k programu Gtray je aplikace Gmail Notifier, která pochází přímo z dílny Googlu. Tato freewarová aplikace se hodí pro uživatele, kteří jsou k internetu připojeni trvale. Po spuštění počítače se program přihlásí ke schránce Gmailu a okamžitě vás informuje, pokud se v ní objeví nová zpráva. Obě utility naleznete i na našem CD.

8.Gmail s přístupem přes protokol POP3

Doposud byl pro přístup ke Gmailu prostřednictvím protokolu POP3 nutný speciální program, vyvinutý jedním z nezávislých programátorů. Nyní je odesílání a přijímání elektronické pošty pomocí protokolů POP3 a SMTP podporováno i oficiálně. Upozornění: Při instalaci nezapomeňte povolit volbu pro šifrované připojení prostřednictvím SSL, POP3 server pak komunikuje na portu 995 a SMTP server na portu 465. Názvy serveru pak jsou pop.gmail.com a smtp.gmail.com. Případné další informace o konfiguraci získáte na internetové stránce gmail.google.com/support/bin/answer.py?answer=13276.

9.Gmail pomocí klávesnice

Psaní e-mailů je záležitost, kdy se samozřejmě používá klávesnice. Co byste řekli tomu, kdybyste mohli ovládat program pro elektronickou poštu nikoliv myší, ale klávesnicí? To právě u Gmailu jde. Stačí pouze povolit v menu Settings/Keyboard shortcuts on. Na internetové adrese gmail.google.com/support/bin/answer.py?answer=6594 se dozvíte, kterými klávesami a jak program ovládat.

Speciální vyhledávání

Google má v zásobě řadu užitečných, praktických a hodnotných služeb a triků. Na následujících řádcích vám prozradíme internetové stránky s odkazy a nejrůznější možnosti.

10.Pouze aktuální informace

V Googlu se dají omezit výsledky vyhledávání pouze na stránky, které vznikly nebo byly aktualizovány v určitém časovém období. Toto nastavení můžete zhruba provést přes odkaz Pokročilé vyhledávání anebo daleko složitěji pomocí parametru daterange. Daleko snadnější však je použití internetové stránky na adrese http://www.researchbuzz.org/goofresh.shtml.

Upozornění: Jako datum vzniku často Google uvádí den, kdy byla daná stránka na internetu nalezena. Ve skutečnosti tedy může být daleko starší. Popisované vyhledávání s omezením na čas vzniku stránky tedy nemusí být vždy přesné.

11.Vyhledávání vědeckých publikací

Každý, kdo hledá informace uveřejněné v nejrůznějších vědeckých zprávách či publikacích, to nemá na internetu často vůbec lehké. Z tohoto důvodu Google na internetové adrese http://www.scholar.google.com indexuje stránky uveřejňující výsledky bádání asi 30 univerzit a výzkumných ústavů. Velmi užitečná záležitost pro všechny vědychtivé. Tato služba se nyní nachází ve zkušebním stadiu a v současnosti jsou k dispozici pouze informace z institucí v anglicky mluvících oblastech.

12.Google Groups podruhé

Prostřednictvím odkazu Skupiny můžete v Googlu již dlouhou dobu přistupovat k Usenetu. Nově jsou k dispozici vylepšená rozhraní pro diskusní skupiny, zatím pod názvem Google Groups 2 (groups-beta.google.com). Pozitivem je dozajista skutečnost, že je indexována řada e-mailových adres. Dosud to bylo výhradní záležitostí vyhledávače Yahoo na stránce http://www.yahoo.com. Zabudováním indexování se výrazně zvyšuje šance na úspěšnější vyhledávání. Na druhou stranu se nám nové rozhraní zdá méně přehledné, minimálně v porovnání s vyhledáváním v Usenetu pomocí Googlu.

13.Google Suggest

Každý, kdo často zadává klíčová slova v angličtině, by rozhodně měl zařadit do oblíbených položek funkci Google Suggest odpovídá jí adresa http://www.google.com/webhp?complete=1&hl=en. Na této stránce nabízí Google po zadání prvního písmena seznam nejčastěji vyhledávaných výrazů. Zadáte-li kupříkladu písmeno M, objeví se vám mimo jiné výrazy music, movies či Microsoft.

14.Google Print

Zřejmě k nejnapínavějším projektům Googlu můžeme počítat Google Print (http://www.print.google.com). Ve spoluprácemi s knihovnami a nakladatelstvími provádí Google digitalizaci ohromného množství zatím pouze anglických knih. Při zobrazení výsledků vyhledávání budou odpovídající stránky z těchto knih uvedeny na stránce ve formě Book results for <klíčová slova>. V současné době je tato funkce k dispozici pouze na adrese http://www.google.com. Knihy, u nichž vypršela autorská práva, Google indexuje kompletně a umožní u nich fulltextové vyhledávání. Tip: Větší šanci pro získání odkazů z této služby budete mít tehdy, pokud do políčka pro zadávání dotazu zadáte kromě slov, která se mají vyskytovat v knize, rovněž klíčové slovo book.

15.Hlavně žádné zkratky

V zaměstnání se stále častěji potkáváte se zkratkami z anglických slov. Pokud od svých kolegů uslyšíte kupříkladu větu: "Naléhavě se shání CEO do CO," pak vám možná při objasnění zkratek pomůže Google. Zadejte do políčka pro zadávání klíčových slov výraz define:<zkratka> tedy například define:CEO. Google vám jako výsledek vyhledávání zobrazí na prvním místě odkaz ke stránce, kde je uvedeno vysvětlení zadané zkratky. Po vysvětlení zkratek pak bude výše uvedená věta znít takto: "Naléhavě se shání Chief Executive Officer (CEO) do Central Office (CO)." Upozornění: Pro řadu zkratek existuje několikero různých vysvětlení ta si můžete přečíst ve výsledcích vyhledávání.

16.Pro fanoušky: Doodles

Ke zvláštním příležitostem, například v době konání olympijských her, zkrášluje Google svoje stránky různými logy, které se nazývají Doodles. Všechna pocházejí z dílny Dennise Hwanga (http://www.logoogle.com/googlelogos.htm). Dosud existuje asi 150 Doodles a přibývají další. Na stránce http://www.google.com/holidaylogos.html si můžete některá loga stáhnout.

17.Přehled příkazů

Na stránce http://www.google.com/help/cheatsheet.html naleznete seznam všech dalších příkazů, které lze při vyhledávání prostřednictvím vyhledávače Google použít.

§§§§§


Google Earth: Celý svět ve vašem počítači. Prozkoumejte zeměkouli z pohodlí domova!(CD)

David Čepička, Panagiotis Kolokythas

05P0567

Mohutné zeměpisné atlasy jsou již dnes minulostí. Důvod je jediný na cestování po celém světě vám nyní postačí počítač a program Google Earth. Objevte pomocí tohoto zdarma dostupného programu fantastické trojrozměrné snímky naší modré planety Země!

Jak dlouho trvá let např. z Prahy do New Orleansu? Použijete-li program Google Earth, pak pouze několik sekund. Stačí zadat cíl své cesty a kamera se na virtuálním glóbusu okamžitě přesouvá nad město na řece Mississippi. Výše zmíněný program vám totiž díky internetu zpřístupní veskrze aktuální snímky pořízené ze satelitů či letadel.

Hardwarové nároky? Mírné

Stažení utility Google Earth představuje 11 MB dat. Aplikaci lze stáhnout z adresy earth.google.com/downloads.html a najdete ji na našem CD jako soubor GOOGLEEARTH.EXE. Pro smysluplné používání programu je nutný operační systém Windows 2000 nebo XP s procesorem taktovaným minimálně na 500 MHz, dále 3D grafická karta a 128 MB operační paměti. Během jednoduché instalace musíte mimo jiné určit složku, do níž bude Google Earth odkládat dočasné soubory. Snímky zeměkoule se totiž budou do vašeho počítače stahovat z internetu pomocí technologie streamingu (nepřetržitého proudu dat). Podrobnější informace naleznete v rámečku Jak funguje Google Earth.

Cestování může začít

Po spuštění aplikace Google Earth uvidíte povrch země tak, jak jej za normálních okolností vidí pouze astronauti a to ze vzdálenosti několika desítek tisíc kilometrů. Od této chvíle máte k dispozici libovolné místo na zeměkouli stačí k tomu jen několik klepnutí myší. Ovládání Google Earth je velmi jednoduché. V hlavním okně klepněte a držte stisknuté levé tlačítko myši. Pak zkuste pohybovat myší začnete tak otáčet zeměkoulí. Pomocí kolečka myši můžete vybrané místo na zeměkouli zvětšovat či zmenšovat, a to až na úroveň výšky zhruba 100 metrů nad zemí. Místo kolečka myši můžete jako alternativu použít stisknuté pravé tlačítko a pohybovat myší sem a tam. Konečně další možnost pro pohyb po zeměkouli představuje tlačítko na spodním okraji okna aplikace. Pokud budete chtít, můžete v každém okamžiku orientovat zobrazení tak, aby horní okraj představoval sever. Slouží k tomu drobné tlačítko s písmenkem N. Sklon kamery snímající povrch Země nastavujete posuvníkem Tilt. Ten se nachází vpravo od tlačítek pro pohyb v mapě. Zobrazení povrchu Země je standardně nastaveno na trojrozměrné, takže pokud si nastavíte správný sklon kamery, budete vnímat i výškové rozdíly a členitost povrchu.

V ulicích San Francisca

U řady velkých měst v USA, jako je například San Francisco, zobrazuje Google Earth trojrozměrně i jednotlivé budovy. Odpovídající funkci povolíte v levém sloupci okna aplikace v okně Layers, když umístíte zatržítko před položku 3D Buildings. Následně poklepejte na naposledy zmíněnou položku a prověřte, zda v seznamu měst, který se objeví, je umístěno zatržítko i u města San Francisco. Při zobrazování města se začnou postupně vykreslovat trojrozměrné objekty. Pokud se některé z nich pokusíte zvětšit a změníte úhel pohledu, pak se doslova můžete toulat jednotlivými ulicemi města a třeba přejít přes Golden Gate Bridge. A když už tam jste, můžete si třeba ještě udělat malý výlet na ostrov Alcatraz. Google Earth se dá v některých amerických městech použít i jako plánovač tras. Představte si, že se chcete v New Yorku dostat z letiště La Guardia do hotelu někde v centru města. Nejprve je nutno zobrazit na mapě všechna letiště. To zajistíte umístěním zatržítka v okně Layers před položku Airports/Transportation. Po klepnutí pravým tlačítkem myši na odpovídající letiště vyberte v kontextovém menu položku Direction from this. Nyní v okně Layers umístěte zatržítko před položku Lodging, čímž zobrazíte všechny možnosti, kde se dá v New Yorku přenocovat. Vyberte si některý z hotelů a klepněte na něj pravým tlačítkem myši. Z kontextového menu pak vyberte položku Direction to this. Nyní Google Earth naplánuje celou trasu z letiště do hotelu a zobrazí potřebné údaje včetně vzdálenosti a doby cestování. V okně Layers však naleznete celou řadu možností, jak vzhled mapy upravit podle svého. Tak například povolením položky Borders zobrazíte hranice států, položka Roads zase zobrazí silnice.

Vytvoření činorodé komunity

Díky poměrně detailním snímkům se v řadě lidí probouzí touha po odhalení podrobností. To bylo jedním z důvodů vzniku internetové komunity právě okolo programu Google Earth. Velmi podrobně tak byly prozkoumány řady satelitních snímků, na nichž se následně podařilo objevit spoustu zajímavých věcí například letecký bombardér využívající technologie stealth (znemožňující odhalení například radarem) na vojenském letišti nebo magické symboly na polích (kruhy v obilí). Google Earth pak umožňuje export a import takových snímků, a to díky formátu souborů KMZ, což jsou vlastně komprimované soubory KML (Keyhole Markup Language). Výchozím bodem pro objevování takových snímků jsou kupř. adresy bbs.

keyhole.com/ubb/ubbthreads.php/Cat/0 nebo http://www.googleearthhacks.com. Zde naleznete bezpočet pamětihodností ve formátu Google Earth. Ty si jednoduše uložíte na pevný disk a otevřete v programu Google Earth, a to přes menu File/Open.

Zkoušejte a bavte se

Uvidíte, že každý, kdo jednou Google Earth spustí, se jej tak snadno nevzdá. Vedle jednoduchého ovládání a spousty funkcí je velkým kladem skutečnost, že se jedná o freeware. To, co u vašeho počítače začne malou průzkumnou sondou, často skončí tím, že neplánovaně strávíte před monitorem několik hodin.

Jak funguje Google Earth

Jak je možné, že Google Earth toho tolik umí a přitom je velikost instalačního souboru jen 10 MB? Celé tajemství spočívá v tom, že snímky s vysokým rozlišením se v programu Google Earth přímo vůbec nevyskytují. Program totiž využívá technologii streamingu vyvinutou firmou Keyhole. Ta zajistí, aby se po změně zobrazení nahrály odpovídající snímky přímo z internetu. Z toho důvodu je prakticky nutné širokopásmové připojení k internetu, protože jinak se zábavná práce s Google Earth snadno promění v nepříliš zábavnou až frustrující činnost. Další nepopiratelnou výhodou streamingu je fakt, že Google může všechna data pravidelně aktualizovat a neustále dodávat nový materiál. Přesný termín, kdy se do systému dodávají aktualizované či nové snímky, však Google neprozrazuje. Všechny snímky v databázi však byly pořízeny v posledních třech letech, a to ze satelitů a letadel. V budoucnu se plánuje, že se snímky budou aktualizovat v pravidelných intervalech. V minulosti se celý program jmenoval Keyhole. Google však stejnojmennou firmu v říjnu roku 2004 převzal a před několika měsíci začal obsah Google Earth nabízet ke stažení zdarma.

Ovládání v "leteckém" režimu

V možnostech Google Earth je poněkud skryta funkce G-Force (dá se vyvolat například prostřednictvím klávesové zkratky <Ctrl><G>). Ukazatel myši se v tomto režimu přemění na symbol letadla a vy se tak ocitnete v "leteckém" režimu. Pohybem myši se stisknutým levým tlačítkem upravíte vzhled zemského povrchu. V tomto režimu můžete dokonce i otáčet zeměkoulí v různých směrech, takže to opravdu připomíná skutečný let letadlem.

Lepší vyhledávání měst

Vyhledávání měst podle názvu často v Google Earth nepřináší kýžené výsledky. Možná vám ale pomůže následující tip: zadejte název města v angličtině, a to ve spojení se zemí, v níž se nachází například pokud hledáte Mnichov, zadejte Munich, Germany.

Všímejte si velikosti měřítka

Google Earth zobrazuje města v závislosti na počtu obyvatel. Velká města jsou tedy standardně vidět už z větší výšky, pokud chcete vidět menší města, musíte použít větší zvětšení.

Google Earth Plus a Pro

Základní verze Google Earth je k dispozici zdarma. Pro profesionálnější použití však existují verze Plus nebo Pro. První jmenovaná vás přijde na 20 USD, druhá na 400 USD. Obě verze mají oproti té základní řadu doplňkových a rozšiřujících funkcí. Podrobnější informace naleznete na earth.google.com/product_comparison.html.

Označte si nalezená místa

Nalezli jste nějaké zajímavé místo a chcete je ukázat ostatním uživatelů Google Earth? Pak použijte funkci Placemark. Prostřednictvím klávesové zkratky <Ctrl><N> umístíte do mapy připínáček, kterým můžete pomocí myši pohybovat. Klepnutím pravým tlačítkem myši na připínáček se objeví kontextové menu. Z něj vyberte položku Save as, čímž vybranou oblast uložíte do souboru ve formátu KMZ.

Virtual Earth: konkurence od Microsoftu

Firma Microsoft v této oblasti rovněž nezahálí a v červenci spustila podobnou aplikaci s názvem MSN Virtual Earth. Podobně jako Google Earth nabízí i Virtual Earth k prohlížení satelitní snímky. Tuto službu naleznete na adrese virtualearth.msn.com.

§§§§§


Úklidová četa na váš povel. Haysoft CleanDisk SE Zbavte se nepotřebného smetí na disku

Karel Šredl

05P0570

Zdravím vás opět u dalšího z Rychlokurzů. Dnes si představíme program, který vám pomůže udržet systém zdravý a čistý.(CD)

V průběhu práce se na operační systém Windows nabalí spousta balastu a zbytečných dat a pevný disk brzy začne být zaplněný množstvím nepotřebných souborů (pomocné soubory, zbytky po odinstalovaných programech atd.). I systémový registr začne nabývat a tloustnout, a to vše se podepíše na výkonu celého systému. To je právě čas na důkladnou čistku čas pro Haysoft CleanDisk!

Instalace

Po spuštění instalačního souboru se otevře standardní průvodce. Ani bych jeho popisem neztrácel čas (opět prosté klikání na [Next>] + "I agree ..." na stránce s licencí), kdyby nebylo jedné speciality. Program vám v místě výběru instalačního adresáře nabídne poněkud nestandardní c:\yenicag\cleandiskse takže pokud chcete, opravte yenicag na obvyklejší Program Files. (Můžete také kliknout na tlačítko [Browse] a zvolit adresář Program Files ručně.) Nakonec tlačítkem [Finish] instalaci ukončíte a program se automaticky spustí.

Za normálních okolností si spuštěného CleanDisku ani nevšimnete tiše totiž čeká připravený na hlavním panelu (vpravo u hodin). Pokud ho však budete potřebovat, stačí na něj kliknout pravým tlačítkem myši a zvolit Show otevře se hlavní okno. Co vlastně můžeme s programem provádět, si povíme vzápětí.

Čistka souborů

Jedno počítačové přísloví praví, že každý pevný disk se zaplní za přibližně stejnou dobu, bez ohledu na jeho velikost. Odráží to tu vlastnost, že se nám na něm postupně kupí soubory, které vůbec nepoužíváme a jen zabírají místo. Na velikosti volného místa se podepíší nejen uložené MP3ky, které jste si nikdy neposlechli a asi nikdy neposlechnete (s tím si budete muset poradit sami), ale také různé zbytky po programech (pomocné soubory, knihovny...). S tím už vám CleanDisk pomoci dokáže. Spusťte CleanDisk kliknutím pravým tlačítkem myši na ikonu na hlavním panelu a zvolte Show. Otevře se okno programu. V dolní části v sekci Clean Type zvolte Files tedy souborovou čistku. V sekci Options zaškrtněte všechny čtyři možnosti začínající slovem "Clear..." a pokud chcete mít úplnou jistotu, že se nic nepokazí, zaškrtněte také volbu Backup Files/Registry. Tato volba totiž místo smazání způsobí přesunutí označených souborů do speciálního souboru s příponou BCK v adresáři CleanDisku. Odtud pak mohou být zase snadno obnoveny (kliknutím na )restore.

Options máme nastaveny, a teď už zbývá jen určit, kde všude chceme čistku provést. V rozbalovacím seznamu vyberte buď konkrétní pevný disk nebo volbu All fixed disks (doporučuji), a pak už klikněte na tlačítko [Find]. Program bude nějakou chvíli pracovat a nakonec do hlavního okna zobrazí seznam souborů ke smazání. Doporučuji seznam projít a ověřit si, zda se v něm nenachází nějaká "skrytá perla" až pak klikněte na [Delete]. Co lze smazat, smaže se okamžitě. Pokud je označený soubor uzamčen, pak vám aplikace oznámí, že bude smazán až při příštím restartu počítače.

Čistka v registrech

Otevřete CleanDisk, avšak tentokrát zvolte Registry. Všimněte si, že v sekci Options je nyní kromě zaškrtnutých voleb "Clear..." také implicitně zaškrtnuta volba Backup Files/Registry. V tomto případě totiž má záloha svůj význam a rozhodně doporučuji toto nastavení ponechat. Opět nejprve klikněte na tlačítko [Find], po dokončení hledání obdržíte seznam záznamů v registrech, určených ke smazání. To spustíte kliknutím na [Delete]. Jelikož se jedná o čištění registrů, změny se projeví až po restartu. Protože je tato operace značně delikátní, doporučuji restartovat počítač ihned! Po naběhnutí systému zkontrolujte funkčnost aplikací a objevíte-li nějaký problém, který se před čistkou nevyskytoval, stačí jen kliknout na tlačítko restore. Po dalším resartu by mělo být opět vše v pořádku. Ale já věřím, že něco takového nebude třeba za celou dobu používání programu jsem nikdy k takovému kroku nemusel přistoupit.

Vyčištění paměti

Pokud v hlavním okně kliknete v seci Clean Type na volbu Memory, přepnete se na informační stránku, kde se dozvíte aktuální stav obsazení operační paměti. Chcete-li, aby se CleanDisk pokusil uvolnit více paměti, stačí kliknout na tlačítko [Refresh]. Během chvilky bude úkol splněn.

Odinstalování aplikací

Poslední, dosud neprobraná volba Software slouží pro bezpečné a pohodlné odinstalování aplikací ze systému. Zvolte ji a objeví se seznam softwaru nainstalovaného na vašem stroji. Jednoduše zaškrtněte vše, co chcete odinstalovat a poté klikněte na tlačítko [Uninstall]. V případě, že by odinstalování selhalo (např. proto, že i minulý pokus o odinstalování selhal a po aplikaci zůstaly v registru fragmenty), CleanDisk se o vše postará a po aplikaci uklidí!

Monitoring

CleanDisk umí nejen čistit, ale dovede vás i informovat o stavu systému. K tomu slouží menu Resources v hlavním okně (nebo také ikona ). Menu má čtyři volby:

- CPU informace o procesoru.

- Drive informace o discích. Tato volba slouží především k zobrazení výsledků čištění v souborech.

- Memory informace o zaplnění paměti RAM. Obdobně jako v předchozím případě jde hlavně o zobrazení výsledků čistění paměti.

- Folder Usage informace o velikosti adresářů. Po skenování vybraného disku vám tato funkce přehledným způsobem zobrazí zaplnění jednotlivých adresářů. Vy tak můžete zjistit, které z nich jsou ti "otesánci" a "bumbrlíčci", co okupují nadměrný prostor vašeho pevného disku.

Závěr

"Pořádek musí být" říkávaly babičky, ale platí to i dnes, a pro počítače dvojnásob. Dopřejte svým Windows čas od času pořádný úklid, CleanDisk je určtě dobrá volba! Už jen proto, že jej od nás dostáváte zcela zdarma.

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows. Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Jan Povolný

05P0577

Ačkoliv nás meteorologové ujišťovali o babím létě, které by snad mohlo alespoň částečně kompenzovat studený srpen, nastal pravý opak. Je zima a prší. Nezbývá, než se uchýlit k milovanému PC a podívat se, co je u Microsoftu nového. Náš seriál je přece jen spíše o Windows než o počasí.

Bill Gates a Steve Ballmer si zvýšili roční plat o 20 000 dolarů. Zdá se vám to podivné? Naopak. Oba jsou totiž stále plnohodnotnými zaměstnanci firmy, kterou sice z velké části vlastní, ale to na celé věci pranic nemění. Přejme jim to. Stejně jako vzrůstající aktivity kolem nových přírůstku do MS Office System. Novinky se chystají i na vývojářském poli (Visual Studio 2005 pro MS Office) nebo naopak grafickém (zcela nový MS Painter). Uvidíme, co z toho bude, nicméně se nám rodinka nástrojů Office pěkně rozrůstá.

Dnešní tipy budou mít tradiční strukturu. Jelikož se téma vloženého článku točí kolem registrů, neopomeneme je ani ve formě "velkých tipů a triků". Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Máte rádi Unix?

(Win2000/XP) Ne, nebojte se, náplní tohoto malého tipu nebude unixová nebo linuxová agitace. Právě naopak. Zůstaneme u Windows, resp. u jejich vestavěného Příkazového řádku. Jednoduchou modifikací systémového registru mu však přisoudíme vlastnosti, které má zpravidla jeho unixový a mnohonásobně propracovanější bratříček.

Jednou z největších výhod linuxového shellu je automatické doplňování příkazů a také jejich historie. V tomto odstavci si ukážeme, jak podobnou funkci aktivovat ve Windows. Budeme editovat systémový registr, proto nezapomeňte na zálohu v případě, že si nejste zcela jisti kroky, které provádíte. Jděte do menu Start Spustit a spusťte regedit. V něm pokračujte až do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE Software Microsoft Command Procesor. V tomto klíči najdete v pravé části regeditu základní parametry konfigurace Příkazového řádku. Automatické doplňování slov (podle obsahu aktuální složky) má na starosti položka CompletionChar. Pokud zde není, musíte ji nejprve vytvořit. To provedete poklepáním pravým tlačítkem v pravé části regeditu a volbou Nový Hodnota WORD z kontextového menu. Tuto položku pak pojmenujte jak bylo uvedeno výše a znovu na ni poklepejte, tentokrát levým tlačítkem myši. Zbývá vložit hodnotu položky v šestnactkové soustavě. K dispozici jsou následující možnosti.

Vložte hodnotu 9, pokud chcete doplňovat slova pomocí klávesy TAB (jak je tomu třeba v linuxovém bashi). Pokud dáváte přednost klávese BACKSPACE, vložte hodnotu 8. Pro kombinaci kláves CTRL+D vložte 4 a podobně pro CTRL+F číslo 6. Zavřete regedit a spusťte Příkazový řádek, změna se projeví okamžitě.

Ve stejném klíči registru najdete také položku PathCompletionChar, která je obdobou té výše uvedené, ovšem platí pro celé složky. Parametry pro jednotlivé zkratky jsou naprosto totožné. Po modifikaci nebo vytvoření obou těchto položek dosáhnete skutečného zrychlení své práce v Příkazovém řádku.

Další vlastností, které často uživatelé Unixu využívají, je možnost modifikace promptu příkazového řádku. Prompt je vlastně uvozující sada znaků na začátku každého řádku v příslušném okně. Standardně pak zobrazuje cestu ke složce, ve které se nacházíte, například c:\>. Informací však můžete zobrazit podstatně více. Vpravo uvedené tabulce najdete přehled kódu s jejich popisem. Pouhým seřazením těchto kódu za sebou a jejich vepsáním na příslušné místo v systémovém registru získáte požadovaný prompt. Vše si ukážeme na příkladu.

Standardní prompt (např. zmíněné c:\>) má potom kód $P$G. Změnu promptu provedeme editací registru. Jděte do menu Start Spustit a spusťte zde regedit. Potom pokračujte až do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE SYSTEM CurrentControlSet Control Session Manager Environment, kde najdete v pravé části položku Prompt. Pokud zde není, vytvořte ji poklepáním pravým tlačítkem myši do pravé části regeditu a volbou Nový Rozšiřitelná řetězcová hodnota. Levým tlačítkem pak vložte do této položky požadovaný řetězec kódů. Např. [%computername%]$S$P$G vytvoří prompt se jménem vašeho PC, mezerou, aktuální cestou a znaménkem "větší než". Naopak řetězec [%username%]$S$P$G provede něco obdobného, jméno PC se však změní na jméno uživatele. Po volbě zavřete regedit a restartujte počítač. Poté se objeví příkazový řádek s novým promptem.

Odinstalujte cokoli

(Win XP) Moderní verze Windows obsahují zpravidla pokročilé nástroje pro správu instalovaného softwaru. Téměř každý a určitě každý slušný program obsahuje jak standardní instalátor, tak i možnost odebrání ze systému, pokud možno přítomnou přímo ve Windows (nikoliv nějakou vlastní). Součástí Windows je i utilita, která se správou softwaru zabývá. Ve Windows XP pak přináší i další informace, například o frekvenci využívání softwaru nebo o kvantu megabajtů, které si uzurpuje na vašem pevném disku.

Instalovaný software lze v podstatě rozdělit do dvou skupin. V první najdeme samotnou instalaci Windows se všemi integrovanými doplňky, ve druhé zbylý software, který dodáváme do systému až v průběhu jeho užívání. Zatímco u druhé skupiny není problém odinstalovat prakticky cokoliv, některé součásti Windows standardní cestou odebrat nelze. Malou úpravou jistého konfiguračního souboru však tuto tezi alespoň částečně popřeme.

V menu Start Ovládací panely najdete ikonu Přidat nebo odebrat programy, reprezentující utilitu pro správu softwaru ve Windows. Jestliže chcete odebírat přímo instalované součásti Windows (např. známou karetní hru Solitaire), musíte poklepat v dialogu na tlačítko Přidat nebo odebrat součásti systému (v levé části dialogu) a v seznamu vyhledat požadované aplikace. Brzy však zjistíte, že zde zdaleka nejsou všechny. Chybí např. WordPad, integrovaný textový editor.

Spusťte svůj oblíbený souborový manažer a jděte do složky c:\windows\inf, za předpokladu, že jsou Windows nainstalovány právě v této složce a na této diskové jednotce. Poté zde vyhledejte soubor sysoc.inf a otevřete jej v některém z textových editorů, např. v Poznámkovém bloku. V souboru sysoc.inf se nachází sekce Components, která obsahuje výčet samostatných součástí Windows. Najdete zde i výše uvedený WordPad. Povšimněte si u něj parametru HIDE, který u jiných komponent nenajdete. Tento parametr způsobuje, že se daná součást, v našem případě WordPad, nebude objevovat v seznamu aplikací, které lze odinstalovat výše naznačeným způsobem. Jestliže HIDE z příslušného řádku vymažete (pozor, okolní čárky zachovejte, nechte mezi nimi mezeru), objeví se WordPad v seznamu komponent utility Přidat nebo odebrat programy a vy jej budete moci odinstalovat. Totéž samozřejmě platí i pro ostatní komponenty v souboru sysoc.inf s parametrem HIDE. Změny se projeví okamžitě.

Tato úprava vám dává možnost odebrat ze systému zbytečnosti a ušetřit tak například místo na pevném disku.

Skryjte se před nepřáteli

(Win 9x/2000/XP) V jednom z minulých dílu jsme se věnovali rozsáhlému zametání stop po vašem působení na počítači. Jedná se zejména o stanice sdílené zpravidla v zaměstnání více uživateli najednou. Dnes své schopnosti skrývat se před ostatními rozšíříte o další tip.

Zatímco dříve jsme se soustředili přímo na vaši práci v systému, dnes se podíváme na stopy, které si Windows zapamatují při vašem přihlášení. Pokud se totiž do Windows přihlašujete pod svým jménem a poté se odhlásíte, systém obvykle vloží do přihlašovacího okna opět vaše jméno. Uživatel, který tak přijde k PC po vás, vidí na první pohled, kdo před ním na počítači pracoval. Drobným zásahem do systémového registru lze však tuto paměť operačního systému zcela eliminovat. A nejen ve Windows XP.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte regedit. Poté se postupy nepatrně liší podle verze Windows, kterou používáte. Uživatelé Windows řady 9x a Me nechť pokračují do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE Network Logon, kde je třeba vytvořit novou textovou položku s názvem DontShowLastUser. To provedete klepnutím pravým tlačítkem myši v pravé části regeditu v příslušném klíči a volbou Nový Nová textová hodnota z kontextového menu. Poté poklepejte na položku levým tlačítkem a jako její hodnotu vložte 1. Uživatelé Windows 2000 a XP se musejí vydat trochu delší cestou, konkrétně do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE Software Microsoft Windows CurrentVersion Policies System, kde podobným způsobem jako v předchozím případě vytvoří novou položku typu DWORD s názvem DontDisplayLastUserName, které opět přidělí hodnotu 1. Je možné, že zde tato položka již existuje a má nastavenu hodnotu 0, v tom případě ji stačí pouze změnit. Podobný je postup pro uživatele Windows NT 4.0, kteří musí pospíchat do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE SOFTWARE Microsoft WindowsNT CurrentVersion Winlogon, kde již postupují shodně s uživateli Windows XP.

Po ukončení regeditu je nutné systém restartovat, aby změny vstoupily v platnost. Pokud jste postupovali správně, bude přihlašovací okno vždy prázdné.

Tipy pro MS Office

Barevná mřížka

(Excel 2000) Dnešní část věnovanou kancelářskému balíku začneme malým užitečným tipem. Každý běžný uživatel Excelu ví, že základem každého listu je mřížka rozdělující tabulku na jednotlivé buňky. A ten, kdo dokáže z Excelu i tisknout, alespoň tuší, že se tato mřížka při tisku standardně nezobrazuje. Jak ji k tomu donutit se dozvíte v následujícím odstavci. Jak mřížku vytisknout? V roletovém menu Soubor zvolte položku Vzhled stránky (je potřeba, abyste měli nainstalovanou alespoň jednu tiskárnu). Pokračujte na záložku List a zaškrtněte políčko Mřížka v sekci Tisk. Tím docílíte, aby na vytištěném papíře byla kromě samotných tvarů tabulky i mřížka. Pokud jste vlastníky barevné tiskárny, můžete mřížku i obarvit. Jděte do roletového menu Nástroje a zvolte položku Možnosti. Na záložce Zobrazení v levém dolním rohu vyberte požadovanou barvu a dialog potvrďte stiskem OK. Nyní bude mřížka barevná a taková se i vytiskne.

Kalkulačka v Excelu? A proč?

(Excel 2000) Zdá se vám otázka v názvu tohoto tipu oprávněná? Pak čtěte určitě dál. Pokusím se vás přesvědčit, že s kalkulačkou v Excelu je třeba "počítat". A to i přes fakt, že sám Excel umí počítat téměř dokonale.

Modelová situace. Navrhujete nějakou složitější tabulku v Excelu. Při tomto návrhu přirozeně provádíte (převážně automaticky) velké množství různých výpočtů. Často ale narazíte, když potřebujete rychle spočítat/vyzkoušet jednoduchou úlohu mimo vámi vytvářenou tabulku (např. v případě, že nechcete do komplikovaného systému tabulky zasahovat). Potom pravděpodobně tvoříte různé další dílčí tabulky, kde tyto pomocné výpočty provádíte. To ale není nutné, pokud máte po ruce kalkulátor. V Excelu si pomocí následujícího postupu vložíte kalkulačku přímo do pracovní lišty s ikonami a kdykoliv ji na požádání zobrazíte.

Spusťte Excel a jděte do roletového menu Zobrazit Panely nástrojů Vlastní. V následujícím dialogu přejděte na záložku Příkazy a z menu v levé části vyberte kategorii Nástroje. Potom v seznamu příkazů jděte téměř až na konec, kde vyhledejte ikonu kalkulátoru s názvem Vlastní (Custom). Tu potom chytněte levým tlačítkem myši a přetáhněte ji na libovolné místo v liště s ikonami. Do lišty se vám přidá tento příkaz, po jehož stisku přímo v Excelu uvidíte standardní kalkulačku, kterou zase kombinací ALT+F4 ukončíte. Takto máte kalkulačku stále po ruce.

Intertipy

Krásný je pohled do ceníku českých komunikačních společností, které dnes nabízí připojení pro domácnosti za velmi výhodných podmínek. Jestliže bydlíte v kterémkoliv větším městě, pravděpodobně máte hned několik možností, jak se k rychlému internetu dostat. Problémem stále zůstávají oblasti technikou a signálem mobilních operátorů nezasažené. Zde zpravidla není dostupné ani ADSL, zřídkakdy pak Wi-Fi. Bohužel ani nástup nových technologií pravděpodobně nepřinese v těchto oblastech výraznější zlepšení. Ačkoliv v našem hlavním městě chytíte bez problémů signál 3G sítí a Wi-Fi je takřka všude, pokryti komerčně nezajímavých oblastí bude stále mizivé.

Dnešní internetové tipy věnujeme úpravám systémového registru všech verzí Windows. Nezapomeňte však zálohovat.

Registry Guide for Windows

http://www.winguides.com/registry/

Na proslulém serveru s návody pro Windows se nachází výborně zpracovaná část, věnovaná výhradně systémovému registru Windows. Najdete zde naprosto všechny potřebné informace pěkně pod jednou střechou. Základem je podrobný popis celého registru, včetně všech podklíču, a vysvětlení jednotlivých položek. Následuje sekce s programy pro jeho editaci. Nechybí diskusní fóra s příslušnou tématikou a také sekce tipy a triky. Ta je rozdělena do několika dalších kategorií. Za všechny jmenujme obecná rozšíření Windows nebo třeba část věnující se počítačovým sítím. Jednotlivé tipy jsou zpracovány převážně textově, většinou kromě slovního popisu nechybí ani soubor s příponou REG, který vše provede víceméně automaticky. Server nabídne i nezbytný vyhledávač nebo třeba nabídku a recenze knih o registrech. Vše samozřejmě v angličtině.

Popis registru Windows

support.microsoft.com/?scid=kb%3Bcs%3B256986

&x=10&y=9

Stránka s podrobným popisem systémového registru přímo ze stáje Microsoftu. Kromě standardních vysvětlení struktury a obecné funkce registru zde najdete také odkazy na podrobné tutoriály, věnované zálohování celého registru nebo jeho částí, jeho obnovy ze zálohy, postupy pro kopírování jednotlivých klíčů do textového souboru a mnoho dalších informací. Výhodou je dostupnost v českém jazyce. Vyhledávač je samozřejmostí.

Registry tips

http://www.computerhope.com/registry.htm

Poměrně povedená stránka s velmi přehledným popisem registrů. A nejen jich. Ihned v úvodu máte k dispozici několik rychlých odkazů, které vám nabídnou základní popis systémového registru, tipy pro práci s ním (zálohování, export a podobně). Poté určitě nevynechejte odkazy v pravém menu, kde najdete seznam všech dostupných verzí Windows. Ke každé autor zpracoval podrobný popis, FAQ, informace o ovladačích, utility ke stažení a v neposlední řadě tipy a triky jak pro samotný operační systém, tak zvlášť pro registry. Jednotlivé tipy jsou zpracovány včetně ilustračních obrázků, jsou tedy vhodné i pro naprosté začátečníky. Vše anglicky.

Introduction to the Registry

http://www.annoyances.org/exec/show/registry

Výborně provedená stránka v angličtině, věnovaná opět výhradně systémovému registru Windows. V úvodu jste seznámeni s podstatou registru, vysvětlení zahrnuje všechny dnes běžně používané verze Windows. V levém menu na vás čeká mnoho užitečných odkazů. Mezi nejpodstatnější patří tipy a triky, dlouhý seznam doporučeného softwaru pro správu a editaci, recenze a nabídka příslušné literatury (včetně elektronické), a poté již přehledně zpracované příspěvky s úpravami registrů, rozdělené do několika sekcí. Za všechny jmenujme Customizing, Networking nebo Performance. Všechny sekce obsahují řádově desítky příspěvků, je tedy z čeho vybírat. Zajímavou třešničkou na dortu je odkaz Humor, kde najdete dlouhý seznam povedených vtipů. Závěrem máte možnost navštívit několik diskusních skupin s příslušnou tematikou.

WindowsIT Library

http://www.windowsitlibrary.com/Documents/Book.cfm?

DocumentID=368

Pravidelným návštěvníkům internetu určitě nemusím tuto stránku představovat. Jedná se o výborný katalog elektronických knih nebo knih převedených do elektronické podoby. Na výše uvedeném odkazu poté najdete publikaci s názvem Optimizing Windows Registry, která hovoří sama za sebe. Knihy jsou na tomto webu samozřejmě v angličtině, zpracované prostřednictvím hypertextových odkazů. V úvodu máte k dispozici obsah, po volbě kapitoly je tato dále rozdělena do sekcí, na které lze opět přejít. Takto se snadno pohybujete v celé struktuře knihy. Jelikož je vše zobrazováno jako prostý text, lze v knize i vyhledávat. Vyhledávač je zde samozřejmostí.

Comprehensive Windows Registry Guide

http://www.mdgx.com/reg.htm

Jediné, čím vás výše uvedená stránka ohromí, je samotný obsah. Stránka je totiž staršího data a na jejím vzhledu a zpracování je to bohužel velmi znát. Nečekejte tedy dnes již standardní způsoby navigace a vzhledu. Informací je zde však velmi mnoho a o ty usilujeme především. V úvodu máte k dispozici přehledný seznam odkazů, jakýsi obsah. Autor se nejprve věnuje obecnému popisu registrů, jejich zálohování, importu a exportu dat z a do registru. Poté zabrousí podrobněji do jejich struktury a probere možnosti nastavení vestavěného editoru ve Windows. Vše je zakončeno seznamem odkazů na stránky s podobným zaměřením. Anglicky.

Windows Registry Guide

http://www.mdgx.com/reg.htm

Podobně jako v předchozím případě je i tato stránka z hlediska vzhledu a zpracování zastaralá. Je to dáno jejím stářím, nicméně obsahuje slušné množství informací ve snadno dostupné textové formě. Prohlédnete si ji tedy např. i na textovém unixovém terminálu (ne že bych se u něj často vyskytoval). Podstatou celé stránky je hypertextový odkaz. Autor se věnuje postupně obecnému popisu registrů, jejich zálohování, poté podrobněji importu a exportu, možnostem řádkového nastavení regeditu a přináší i malé množství tipů a triků. Nic dalšího zde bohužel nenajdete. Zbytek je obsáhlý a srozumitelný. Anglicky.

Tímto odkazem se dnes definitivně rozloučíme. Na shledanou.

§§§§§

$$$$$


Software


To nejlepší z Open Source. Řada užitečných programů, za které nedáte ani korunu - 2. díl(CD)

David Čepička, Tobias Weidemann

05P0569

Minule jsme vám přinesli první část článku věnovaného nejzajímavějším aplikacím šířeným pod hlavičkou Open Source. Dnes vás seznámíme s dalšími zdarma dostupnými programy. Doufáme, že podobně jako my dospějete k názoru, že se jedná o plnohodnotné aplikace, které jsou minimálně na stejné úrovni jako běžně prodávaný software.

Jak jsme se již zmiňovali v minulém čísle PC WORLDu, přechod na programy šířené pod hlavičkou Open Source je jednou z cest, jak legalizovat software ve vašem počítači. Tento typ softwaru je vyvíjen různými komunitami, jejichž členové navzájem spolupracují, i když povětšinou pouze prostřednictvím internetu. Často se nejedná o žádné drobné utilitky, najdou se mezi nimi i kancelářské balíky či internetové prohlížeče.

To nejlepší ze světa Open Source podruhé

V tomto čísle vám tedy představíme druhou část našeho výběru programů spadajících pod Open Source. Všechny programy samozřejmě naleznete , zdrojové kódy jednotlivých aplikací (často v několika různých verzích) pak budete moci stáhnout z internetových stránek, jejichž adresy vám prozradíme také. Naleznete zde programy prakticky z každé oblasti, kam zasahují počítače ať se bude jednat o program pro práci s elektronickou poštou, čtečku kanálů RSS, program pro šifrování dat či pro záchranu souborů či diskových oddílů. Pokud bude některá utilita potřebovat pro svůj běh speciální rutiny, pak to bude u programu výslovně uvedeno a vše potřebné bude přibaleno . Ve většině případů však budou splněny všechny předpoklady pro to, abyste mohli tento zdarma dostupný software začít okamžitě a bez omezení používat.

Popfile 0.22.2

Účinná ochrana před spamem

Download: popfile.sourceforge.net

Název a velikost souboru: POPFILE-0.22.2-WINDOWS.ZIP, 4,77 MB OS: Windows 95/98/ME, NT 4, 2000 a XP

Jazyk: český

Co umí: Také dostáváte často do své e-mailové schránky spoustu nevyžádaných e-mailů, v nichž vám nabízejí Viagru nebo jisté delikátní operace vašeho těla? E-maily tohoto druhu jsou skutečně velmi otravné. Poskytovatelé e-mailových schránek se snaží omezovat množství nevyžádané pošty tím, že nabízejí svým uživatelům antispamový filtr. V jeho případě si však nemůžete nikdy být jisti, že tento filtr náhodou nezařadí mezi spam zprávu, která je pro vás důležitá. Daleko lépe je na tom utilita Popfile. Jedná se o program pro blokování nevyžádané pošty, který se dá konfigurovat přesně podle vašich požadavků. Běží v operačním systému na pozadí a automaticky třídí došlou elektronickou poštu podle zadaných pravidel. Zvládá protokoly POP3 a IMAP, přičemž požadavek na instalaci modulu pro správu elektronické pošty pomocí protokolu IMAP musíte při instalaci zadat zvlášť, a to v položce Optional modules. Program se při filtrování orientuje jednak podle slov, která se ve spamu často vyskytují, jednak se řídí zákony pravděpodobnosti. Konfigurace programu sice není právě triviální, nicméně čas investovaný do snahy o pochopení jejího principu se vám určitě vyplatí. Rozpoznatelnost spamu pak zakrátko může dosáhnout až hodnoty 95 procent. Jak funguje: Okamžitě po dokončení instalace se spustí průvodce konfigurací programu Popfile. Ten vám umožní definovat a nastavit pravidla pro filtrování elektronické pošty a také zde určíte, pro které účty má být filtrování povoleno. Nedoporučujeme vám, alespoň ne zpočátku, nastavovat příliš mnoho kritérií pro filtrování, protože jinak velmi snadno ztratíte přehled. Podrobnější nastavení programu pak provádíte prostřednictvím webového rozhraní v internetovém prohlížeči. V prohlížeči zadejte adresu http://127.0.0.1:8080/. Klepnutím na odkaz Rozšířené se ocitnete na stránce, kde můžete přidávat nová klíčová slova. Mějte se však při jejich zadávání na pozoru, aby vám ve spamovém koši nekončily i zprávy, které do kategorie spamu nepatří. V nejnovější verzi Popfile podporuje i zabezpečené připojení SSL. Musíte však doinstalovat doplněk ADDSSL.EXE, který naleznete v ZIP archivu s programem Popfile.

RSS Owl 1.0.2

Kanály RSS na pracovní ploše

Download: http://www.rssowl.org

Název a velikost souboru:

RSSOWL_WIN32_1_1_3.EXE, 4,62 MB OS: Windows 98/ME, NT 4, 2000 a XP

Jazyk: český

Co umí: Zkratka RSS pochází ze slov Really Simple Syndication a poskytuje nepřetržitý tok zpráv, které nabízejí internetové, většinou zpravodajské servery. Tyto zdroje RSS však obsahují pouze titulky aktuálních zpráv, v závislosti na vydavateli někdy rovněž několik úvodních řádků zprávy, ovšem bez grafického rozhraní a formátování. Zmiňované zdroje můžete zobrazit prostřednictvím tzv. čteček RSS, mezi které patří kupříkladu utilita RSS Owl. Popisovaný program je velmi silným nástrojem, který se přesto může chlubit jednoduchým ovládáním a přehlednou správou všech příspěvků. Ke každé položce v programu můžete zadat interval, jak často se má aktualizovat a zda má být daný zdroj otevřen po spuštění programu. Po klepnutí na příspěvek vyvoláte v integrovaném miniprohlížeči odpovídající podrobnou zprávu staženou z původní internetové stránky. RSS Owl podporuje tzv. Tabbed Browsing (otevírání jednotlivých příspěvků do záložek) a dokáže kopírovat jednotlivé zprávy jediným klepnutím myši do zadaného weblogu (internetového deníčku). Jednotlivé zprávy nebo i celé zdroje se zprávami se dají exportovat do formátů RTF, HTML či PDF. Jak funguje: Instalace programu je velmi jednoduchá. Pokud jste již dříve nějakou čtečku RSS používali, pak můžete svoje zdroje importovat přes soubor OPML. Klávesová zkratka <Ctrl><D> spustí vyhledávání, které se pokusí nalézt zdroje RSS k zadanému tématu. Velmi praktická je funkce vyhledávání ve všech oblíbených položkách, kterou vyvoláte prostřednictvím tlačítka v okně Oblíbené. Tímto způsobem pak můžete snadno třeba znovu najít příspěvek, u něhož si nemůžete vzpomenout, kde jste jej vlastně četli. Pokud snad vy sami provozujete nějaký zdroj RSS, pak můžete jeho zdrojový kód zkontrolovat prostřednictvím funkce Ověřit zdroj, kterou naleznete v menu Nástroje. Program vyžaduje, abyste si nainstalovali rozhraní Java Runtime Environment. To naleznete jako soubor JRE-1_5_0_04-WINDOWS-I586-P.EXE o velikosti 15,5 MB, popřípadě si jej můžete stáhnout z internetu ze stránky http://www.java.com/en/download/manual.jsp. Ostatně zdroje RSS nabízí kupříkladu internetový zpravodajský server iDnes nebo internetový server Živě.cz.

Testdisk 5.9

Záchrana vašich dat a diskových oddílů

Download: http://www.cgsecurity.org

Název a velikost souboru: TESTDISK-5.9-WIP.WIN.ZIP, 1,19 MB OS: Windows 95/98/ME, NT 4, 2000 a XP, MS-DOS

Jazyk: anglický

Co umí: Pomocí utility Testdisk mohou zkušení uživatelé zachránit data na poškozených diskových oddílech, popřípadě odstranit chyby, které nastávají při spouštění počítače. Přitom vůbec nezáleží na tom, jakým souborovým systémem je diskový oddíl naformátován, neboť Testdisk podporuje kromě systému souborů FAT16, FAT32, NTFS či Reiser FS i celou řadu pro Linux typických souborových systémů. Jedná se o program s anglickým rozhraním, který mimo jiné pomocí BIOSu analyzuje strukturu pevného disku a získané informace porovnává s tabulkou diskového oddílu. Přitom by se mohl každý uživatel sám rozhodnout, které z nalezených diskových oddílů skutečně budou patřit k aktuální instalaci operačního systému. Testdisk totiž v mnoha případech dovede nalézt i pozůstatky dříve nainstalovaných operačních systémů obnovit je ale nedokáže.

Spolu s programem Testdisk je součástí archivu i Photorec, utilita pro obnovení dat z přenosných datových médií, na nichž již uložená data nejdou přečíst nebo jsou nějakým způsobem poškozená. S pomocí této utility tak můžete kupříkladu zachránit digitální fotografie ze svého fotoaparátu či z paměťových karet. Jak funguje: Nejprve rozbalte všechny soubory z archivu ZIP například na USB disk. Dříve než program použijete, měli byste zkusit zkopírovat všechny soubory, které se ještě dají z disku přečíst, abyste zabránili možné ztrátě dalších dat. Nyní klepněte na tlačítko Analyse, čímž spustíte podrobnou analýzu disku. Pokud by se pevný disk správně nerozpoznal, může to souviset s partition tabulkou, která je načtena z BIOSu. Pomocí funkce Delete odstraníte všechny odkazy v partition tabulce. Potom restartujte počítač a v BIOSu vyberte možnost automatického rozpoznání pevných disků (zpravidla se tato funkce nazývá Auto Detect). Pro profesionály je určena možnost Advanced, která umožňuje úpravy v bootovacím sektoru.

Thunderbird 1.0.6

Všestranný program pro práci s elektronickou poštou

Download: http://www.thunderbird.czilla.cz

Název a velikost souboru: THUNDERBIRD-1.0.6.CSCZ.WIN32.

INSTALLER.EXE, 6 MB OS: Windows 98/ME, NT 4, 2000 a XP

Jazyk: český

Co umí: Thunderbird je mnohem více než program pro práci s elektronickou poštou, ačkoliv jej řada uživatelů používá pouze takto. Daleko lépe jej ale vystihuje sousloví komunikační centrála, které lépe popisuje rozsah funkcí, protože tato utilita obsahuje modul pro práci s diskusními skupinami a rozumí si i se zdroji RSS. Ne náhodou připomíná Thunderbird program Netscape Messenger vždyť se jedná o další vývojovou etapu této velmi známé aplikace. Síla Thunderbirdu spočívá zejména ve spamovém filtru. Tento neustále se učící filtr se po nějaké době tréninku stává velmi účinným, přičemž pravděpodobný spam označuje speciálním symbolem. Vzhledem k tomu, že na Thunderbirdu pracuje velmi rozsáhlá komunita programátorů, existuje pro tento program vedle řady nejrůznějších vzhledů, které programu dávají neotřelou vizáž, také řada doplňků. Ty pak rozšiřují funkčnost programu v dalších oblastech (viz např. internetovou stránku http://www.addons.update.mozilla.org). Zde naleznete kupříkladu modul, jenž vám umožní vyhledat význam některého slova v e-mailu v on-line slovníku, nebo například rozšíření, kterým můžete různým funkcím programu přiřadit gesta myší, podobně jako klávesové zkratky. Jak funguje: Při instalaci si vyberte standardní způsob instalace vlastní instalaci byste měli zvolit pouze v případě, pokud nechcete instalovat podporu RSS. Při prvním spuštění programu vyhledá utilita již existující e-mailové účty a pokud si to budete přát, provede import všech dat. V opačném případě je nutné zadat název účtu a data pro přístup k e-mailovému serveru. Pokud chcete vytvořit nový účet, který bude mít oddělenou strukturu složek od ostatních účtů, odstraňte při vytváření účtu zatržítko u položky Použít globální Doručenou poštu (ukládat poštu v Lokálních složkách). Pokud vám nevyhovuje rozdělení okna aplikace na obrazovce, třeba proto, že máte e-mailovou schránku, do níž přichází velké množství zpráv, pak si můžete toto rozvržení nastavit v menu Nástroje/Možnosti. Na stejném místě pak naleznete jednoduché správce hesel a certifikátů. Ty budete potřebovat, pokud budete pracovat se šifrovanými zprávami.

Ultra VNC 1.0.0

Dálková správa počítačů

Download: http://www.ultravnc.sourceforge.net

Název a velikost souboru: ULTRAVNC-101-SETUP.ZIP, 3,29 MB OS: Windows 98/ME, NT 4, 2000 a XP

Jazyk: anglický

Co umí: Pomocí aplikace Ultra VNC máte možnost ovládat ostatní počítače připojené v lokální síti nebo k internetu. To se hodí např. tehdy, když chcete svým známým pomoci s problémem ve Windows na jejich počítači, aniž byste k nim museli chodit. Dalším příkladem je třeba situace, kdy chcete ovládat server umístěný v jiné místnosti. Čím rychlejší je připojení k internetu, tím lépe Ultra VNC funguje. Program však lze používat i tehdy, je-li váš počítač připojen k internetu přes modem. Rychlost připojení je sice omezena, dálková správa je však přesto možná. Uživatel pak vidí na svém monitoru obsah obrazovky počítače, který chce ovládat. Možnosti zobrazení jsou různé může se jednat o zobrazení v okně aplikace Ultra VNC o různé velikosti nebo v režimu celé obrazovky. Na ovládaném počítači pak může provádět takřka cokoliv. Díky inteligentní správě paměti utilita hospodaří se systémovými prostředky daleko účelněji než tomu bylo u starších verzí. Mimoto se program hodí i pro přenos nebo synchronizaci dat. Pokud však chcete přenášet velké objemy dat, je nutné rychlé připojení k internetu. Jak funguje: Při instalaci programu se musíte rozhodnout, jakou část programu budete chtít instalovat. Na počítač, z něhož hodláte ovládat na dálku ostatní počítače, nainstalujte pouze tzv. UltraVNC Viewer. Důležité přitom je, abyste měli všechny soubory s příponou VNC asociovány s programem Ultra VNC. Pro ovládané počítače (server) zadejte po instalaci utility heslo pro přístup k tomuto počítači. Jinak doporučujeme všechna ostatní nastavení ponechat na položce Auto. To platí zvláště o položkách Quick Options a Format and Encoding, které byste měli měnit pouze tehdy, pokud nejste spokojeni s rychlostí komunikace mezi počítači. Pak nastavte počet barev na 256 tento parametr ušetří spoustu systémových prostředků a připojení se zrychlí.

Truecrypt 6.1a

Šifrování dat, a to dokonce i na USB discích

Download: http://www.truecrypt.org

Název a velikost souboru: TRUECRYPT-3.1A.ZIP, 640 KB OS: Windows 2000 a XP

Jazyk: anglický Co umí: Pomocí utility Truecrypt vytvoříte zašifrovaný virtuální disk obsahující vaše data. Rovněž budete moci vytvářet celé diskové oddíly, které budou zašifrované. Tato utilita pracuje v reálném čase a šifruje celý systém souborů, aniž by musela šifrovaná data při šifrování někam dočasně odkládat odpadá tedy pracné prohledávání disku, které by mělo za úkol nalézt zbytky po šifrování dat. Zvláště bezpečné je ukrývání dat uvnitř tzv. skrytého kontejneru. Ten zabírá určitý prostor uvnitř dalšího kontejneru, který je viditelný. Vzhledem k tomu, že zbývající prostor viditelného kontejneru je náhodně přepsán jedničkami a nulami, nedá se nijak zjistit, že se vlastně jedná o dva kontejnery. Data jsou tak chráněna i tehdy, pokud někdo neoprávněně získá heslo pro přístup k viditelnému kontejneru. Truecrypt dokáže šifrovat nejen pevné disky, ale i libovolná výměnná média. Hodí se tak kupříkladu pro šifrování vašich USB disků. Pokud přenosný USB disk někde ztratíte, pak náhodný nálezce s daty na USB disku nic nezmůže, protože nezná přístupové heslo k datům. Jak funguje: Vytvoření šifrovaného diskového oddílu je díky integrovanému průvodci velmi snadné. Vyberete si, zda chcete vytvořit obyčejný nebo skrytý svazek (kontejner). Skrytý svazek se pak dá vytvořit uvnitř již existujícího nebo nového souboru archivu. Ale pozor pokud vyberete diskový oddíl nebo nějaké datové médium pro vytvoření kontejneru, budou všechna na něm existující data smazána. Proto před vytvořením kontejneru všechna data přesuňte jinam. Truecrypt disponuje 13 druhy šifrovacích technologií, například AES, Blowfish, Twofish nebo Serpent. Také můžete při vytváření šifrovaných archivů kombinovat několik šifrovacích metod, čímž zajistíte větší ochranu dat před neoprávněným přístupem. Velmi praktická je možnost benchmarku, která vám ukáže, jak dlouho bude šifrování určitého množství dat trvat.

VirtualDub 1.6.10

Utilita pro střih videa

Download: virtualdub.sourceforge.net

Název a velikost souboru: VIRTUALDUB-1.6.10.ZIP, 853 KB OS: Windows 95/98/ME, NT 4, 2000 a XP

Jazyk: anglický

Co umí: VirtualDub je jednoduchá utilita pro střih digitálního videa ve formátu MPEG a AVI. Program samotný sice nemá tolik funkcí, umožňuje však rychlé zpracování filmů a snímání televizního signálu. Skvěle jej využijete např. tehdy, budete-li chtít z nahraných televizních filmů odstranit reklamy. Velmi podrobně se také dá nastavit bitrate a komprese. Dále utilita poskytuje velké množství filtrů. V menu Options/Performance můžete program přizpůsobit svému systému. Řada funkcí se pak nemusí aktivovat přes menu, nýbrž šikovně zvolenými klávesovými zkratkami. Kupříkladu nahrávání záznamu lze spustit klávesou <F6>.

Open Source: programy zdarma na našem CD

Popfile 0.22.2Účinná ochrana před spamem

RSS Owl 1.0.2Kanály RSS na pracovní ploše

Testdisk 5.9Záchrana vašich dat a diskových oddílů

Thunderbird 1.0.6Všestranný program pro práci s poštou

Truecrypt 3.1aŠifrování dat, a to dokonce i na USB discích

Ultra VNC 1.0.0Dálková správa počítačů

Virtual Dub 1.6.10Utilita pro střih videa

§§§§§


Nový starý domácí hlídač. Norton Internet Security 2005 Antispyware Edition CZ velké změny, nebo drobná vylepšení?

Patrik Malina

05P0573

Pokud jste našimi opravdu pozornými čtenáři, možná vás opětovné zařazení recenze programového balíku Norton Internet Security 2005 CZ mírně překvapuje. Výrobce společnost Symantec však přináší různá překvapení a jedním z nich je rozšíření programového balíku s již tak dost dlouhým jménem o další funkce. To je jistě dobrý důvod vytvořit novou prodejní variantu a my se podíváme, jak to s těmi inovacemi vlastně je.

Již z názvu je patrné, že základní kostra spolehlivé konstrukce se rozhodně nezměnila. Oporou tedy zůstává Norton Antivirus s tradičními základními funkcemi skenování v reálném čase a na požádání. Nechybí podrobný plánovač pro automatickou důkladnou kontrolu celého počítače a také pro specifickou opakovanou kontrolu vybraných složek či souborů.

Druhou významnou částí je ochrana před nevyžádanou poštou, označovaná jako Norton AntiSpam. Zde má uživatel k dispozici hned několik tradičních mechanizmů pro rozpoznávání podezřelých zpráv. Vedle jednoduchých výčtů (seznamů), jež zahrnují výslovně povolené či odepřené odesílatele, je k dispozici automatický filtr s vlastní logikou rozhodování. Je velká škoda, že není možné chování tohoto mechanizmu ovlivňovat jakýmkoliv sofistikovanějším způsobem: k dispozici je "táhlo" s pěti úrovněmi přísnosti, čímž pokročilé ovládání končí. Pokud je základem třeba bayesovský filtr, pak by se možnosti alespoň částečného přizpůsobení hodily. K dispozici je sice vytváření vlastních pravidel, založených na exaktně uvedených slovech či frázích, ale i zde jste odkázání na priority typu "více nahoře, větší význam". Jemnější interakce nemáte možnost ovlivnit. Nadějně rovněž vypadá funkce učení na odchozích poštovních zprávách, ale i zde při důkladnějším průzkumu odhalíte jednoduchou podstatu: "učící" modul pracuje s adresami příjemců, jež je posléze schopen zařadit mezi důvěryhodné. Zda a jak kontroluje i obsah e-mailů a jaké činí závěry není jasné a nelze to ovlivnit.

Na druhou stranu je znát, že výrobce reaguje na více méně aktuální hrozby. Především proti phishingu jsou zaměřeny kontrolní mechanismy, jež v e-mailech odhalují zákeřné formuláře HTML, neviditelné odkazy či záměrně kamuflované texty. Poměrně bohatý je také seznam rozpoznávaných jazyků, takže můžete snadno označit exotickým jazykem napsané zprávy jako spam, či přesněji detailně určit, v jakém jazyce poštu přijímáte.

Máme-li se vedle dalších, starých známých součástí zmínit o novinkách, pak musíme přejít do oblasti filtrace na aplikační úrovni. Ochrana proti spywaru je pojata přesně v souladu s filozofií tohoto produktu: snadné ovládání, minimum konfiguračních možností. Uživatel vlastně může pouze rozhodnout, zda kód, rozpoznaný jako spyware a adware, filtrován bude či nikoliv. Stejně tak lze zamezit v činnosti neautorizovaným telefonním připojením (kde možnost jemnějšího nastavení tolik nechybí), ovšem co se skrývá pod ochranou před "hackerskými nástroji",* není zcela jasné. Na druhou stranu je možné přesně vybrat postup, jenž bude programem zvolen při nalezení nebezpečí, takže nemusí vše skončit spontánní likvidací podezřelých souborů.

Protože ostatní součásti jako osobní brána firewall, ochrana soukromých dat či detekce narušení se nijak významně nezměnily, je možné sestavení nového produktu s odlišným názvem spíše označit za matení uživatelů. Základní dobře známá funkcionalita byla mírně doplněna o jistá vylepšení, avšak popravdě řečeno, skromnější konkurenti nenadělají tolik povyku ani pro větší inovace.

Norton Internet Security 2005 Antispyware Edition CZ

+ antivirus

+ jednoduché ovládání

+ uživatelské profily

-často minimální možnost nastavení

K recenzi poskytla firma: Symantec

http://www.symantec.cz

Cena: 2 600 Kč (bez DPH)

§§§§§


Mezi výkresem a prospektem. Corel DESIGNER Technical Suite 12 může nahradit specializované cadovské programy?

Pavel Korec

05P0572

Corel DESIGNER je software pro tvorbu technických výkresů a ilustrací v 3D prostoru, který vychází z rozšířeného programu CorelDRAW. Balení dále obsahuje i bitmapový editor Corel PHOTO-PAINT a program pro konverzi fotografií do vektorových formátů CorelTRACE. Obojí je pro technické kresby jistě užitečné.

Corel DESIGNER vychází z CorelDRAW a disponuje mnoha jeho funkcemi. Proto se sluší o něm zmínit. Program CorelDRAW dnes používá řada technických firem pro úpravy obrazové dokumentace (vycházející například z Autocadu) k publikačním účelům, ať již pro časopisy, reklamní tiskoviny či příručky. CorelDRAW disponuje efektivními nástroji pro úpravy vektorové (čarové) grafiky spolu s fotografiemi a umožňuje pohodlně připravit materiál do tisku. CorelDRAW lze použít i přímo pro tvorbu technických výkresů. Disponuje například vysokou přesností, booleovskými operacemi vystřihování a slučování či kótováním v různých měrách a standardech. Avšak v jednom CorelDRAW silný není v 3D zobrazení. Disponuje funkcí Extrude, jež z obrysu "vytáhne" třetí rozměr a funkcí Perspektive, která upraví tvary do perspektivy podle osy úběžníků. Pro technické kresby to však nestačí. Poslední verze díky inteligentním úchytům a novým vlastnostem vodicích linek usnadnila a zrychlila i tvorbu technických výkresů.

Ke kreslení výkresů v 3D prostoru přesněji v průmětnách je určen bratříček CorelDRAW, Corel DESIGNER. Možnosti a přednosti CorelDRAW i jeho úžasná flexibilita v Corel DESIGNERu zůstávají zachovány, přibývá k nim tedy to nejdůležitější: kresba objektů ve zvoleném souřadném systému (isometrickém, dimetrickém, trimetrickém). Corel DESIGNER tedy nepracuje primárně s prostorovými objekty (které by automaticky promítal jako CADy), ale umožňuje v průmětnách perspektivně kreslit. Projekční prostor (jak je k pozorovateli natočený) lze zvolit z nabídky, nebo si stanovit vlastní. To se může hodit, pokud například potřebujete do fotografie přesně umístit vektorové objekty.

Základních objetků naleznete na CD nevelké množství, a to pro architektutu, strojírenství, elektrotechniku. Při importu jsou 2D objekty automaticky umístěny do zvolené roviny. Úpravy bodů objektu a manipulace s celými objekty rovněž podléhají zvolenému systému pokud např. držíte klávesu CTRL, pohybuje se po souřadných osách zvoleného metrického prostoru. Bohužel funkce Align pro automatické rozmisťování tyto osy neakceptuje a drží se zběsile nárysny. Zato při rotaci objektu dochází k jeho perspektivnímu přizpůsobení zvolené rovině.

Určitou nevýhodou programu je obtíž při kreslení neviditelných (čárkovaných) hran, na což jsou konstruktéři zvyklí. Pokud není nutno dodržet technický uzus, dá se představivosti pomoci využitím poloprůhledných čoček tak, aby skryté čáry byly zeslabeny nebo částečně překryty tmavší viditelnou plochou. Rychlosti kreslení napomáhá možnost převést obdélníkové objekty na eliptické, další způsoby kresby a umístění oblouku, zdokonalené ovládání transformací včetně možnosti generování více kopií a další inovace, které obsahuje i 12. verze CorelDRAW. Přínosem je jistě i možnost využít programy Corel PHOTO-PAINT a Corel Trace.

Aby Corel DESIGNER mohl plnit úlohu mostu mezi reklamou a technickým výkresem, umí načítat řadu vektorových formátů, mimo jiné formáty DWG a DXF (Autocad 2004), dále CGM a celou řadu dalších vektorových a samozřejmě i bitmapových formátů. Podobně jako CorelDRAW disponuje skriptovacím a programovacím jazykem Microsoft Visual Basic 6.3.

Corel DESIGNER není náhradou za CADy. Ne vždy je vhodné v technické dokumentaci použít pouze 3D zobrazení, ale často je to dobré pro větší nároznost a rychlejší čitelnost. Výstupem Corel DESIGNERu mohou být i přesné barevné črty a objekty. Na druhé straně existuje řada situací, kdy jsou výkresy jen občasným produktem a nevyplatí se investovat do jiných aplikací zde může být CorelDRAW a zejména Corel DESIGNER vítaným pomocníkem.

Corel DESIGNER Technical Suite 12

+ využití inovací CorelDRAW

+ kreslení oblouku

+dynamická vodítka

+ magnetické body objektů

- obtížná kresba neviditelných hran

K recenzi poskytla firma: Corel Corp.

http://www.corel.com

Cena: 20 760 Kč (bez DPH)

§§§§§


Konečně pořádek v evidenci. Správce Office 8.05c náskok díky automatické katalogizaci

Vladimír Vondráček

05P0575

Stručně a co nejvýstižněji řečeno, jedná se o databázi hardwaru a softwaru spolu s přívětivým uživatelským rozhraním a sadou velmi užitečných utilit. Jedná se již o verzi 8, proto není Správce žádným zelenáčem, ale spíše zkušeným matadorem.

Srdcem aplikace je integrované vývojové a databázové prostředí Visual FoxPro. Pro práci se samotným Správcem však o zmíněném softwaru nemusíte vědět vůbec nic. Použití ověřené technologie je ovšem provázeno kvalitou a stabilitou pracovního prostředí. Během instalace je generována databázová struktura pro práci aplikace a je vytvořena i jedna ukázková databáze, užitečná pro seznámení s programem bez nebezpečí případných škod. Rovněž jsou naplněny tabulky se seznamy obvyklého softwarového vybavení a hardwarových komponent. Poté je systém schopen již plně pracovat. Po prvním spuštění je vhodné ještě nakonfigurovat adresářovou strukturu tak, aby aplikace neměla problémy s hledáním svých komponent, zejména je třeba dát pozor na nastavení cest k síťovým diskům.

Užitečnými a prakticky nezbytnými pomocníky Správce jsou skeny utility, schopné zjistit hardwarovou konfiguraci i softwarové prostředí zkoumaného počítače. Na rozdíl od konkurenčních produktů obsahuje Správce možnost provádět i automatické skenování počítačů s operačním systémem Linux. Linuxový stroj musí mít pouze instalovánu podporu skriptovacího jazyka Perl (v příslušné verzi) a démona SSH.

V principu je možné nahrát skenovací utilitu na přenosné médium a fyzicky obejít všechny kontrolované počítače. Nalezené konfigurace jsou nahrány opět na dané médium a po přehrání do adresáře Správce pro import jsou zjištěné údaje zavedeny do databáze. Mnohem výhodnější je ale využít síťové komunikace a skeny spouštět prostřednictvím Remote Scanu vzdálené správy (Windows 2000 a XP) nebo prostřednictvím SSH (Linux). Pro Windows 95 a 98 je možné zajistit spouštění skenů prostřednictvím log-in skriptů nebo ručně ze síťového disku. Pomocí diskety lze zkoumat i počítače se systémem MS-DOS.

Kromě informací získaných přímo během skenování je možné a také velmi vhodné zadávat do databáze i další doplňující informace, jako jsou například inventární čísla, pořizovací cena nebo historie oprav a servisních zásahů. Pokud jsou údaje zadávány systematicky (a správně), pak je databáze velmi cenným zdrojem informací. Podobně lze evidovat i ostatní zařízení, vzdorující automatickému prozkoumání, jako jsou síťové prvky nebo mobilní telefony.

Aby bylo možné kumulované informace nějak užitečně využít, existuje ve Správci institut tiskových sestav. Protože rozmanitost evidovaných skutečností i požadavků uživatelů je značná, je poměrně snadné vytvořit uživatelskou tiskovou sestavu podle svých představ.

V nové verzi byla opravena řada nedostatků či chyb, které se objevovaly v předchozích vydáních, novinkou je pak implementace FTP serveru pro automatický update systémových souborů Správce. Rovněž byl přepracován systém práce s výsledky skenů. Na závěr je nutno říct, že Správce Office je o krok před konkurencí, neboť do evidenčního procesu zahrnuje i počítače se systémem Linux.

Správce Office 8.05c

+ lze skenovat počítače s Linuxem

+ lze konfigurovat tiskové sestavy

K recenzi poskytla firma: MiCoS Software, s. r. o., http://www.micos-sw.cz

Cena: do 10 PC freeware, 20-50 PC 260 Kč/licenci, nad 500 PC 150 Kč/licenci

§§§§§


Poctivý firewall pro každého. ZoneAlarm Internet Security Suite 6 - především špičkový firewall

Patrik Malina

05P0574

ZoneAlarm se stal pojmem již v dobách, kdy byl tzv. personal firewall chápán jako rozmařilost zanícených příznivců nových technologií. Bylo to dávno předtím, než si společnost Check Point uvědomila, že ochrana sítě začíná na každém jednotlivém počítači. Naštěstí přechod Zone Labs pod křídla tohoto gigantu nepřinesl žádné zjevné škody, takže se můžeme seznámit s aktuální verzí tohoto spolehlivého pomocníka.

ZoneAlarm je již delší dobu nabízen v několika variantách, z nichž jsme si pro vyzkoušení vybrali tu "kompletní" na opačném konci seznamu pak stojí volně použitelný, bezplatný základní firewall. Souhrnný balík Suite je koncipován tak, jak je dnes v kraji zvykem: základními kameny jsou antivirový skener a osobní firewall, k nim se pak přidávají další komponenty pro ochranu před škodlivým kódem v různých převtěleních. Jednotlivým částem se nyní věnujme podrobněji.

Tradičně silnou stránkou je u Zone Labs především firewall, na čemž se rozhodně nic nezměnilo. Při ochraně síťového provozu jsou uplatňovány oba běžné postupy: ZoneAlarm jak striktně kontroluje aplikace, jež se pokouší přistoupit k síti, tak uplatňuje specifická pravidla podle síťových parametrů. Mezi výrazné přednosti patří možnosti konfigurace síťové ochrany. Jste-li začátečníky či pohodlnými uživateli, vystačíte si s ovládáním prostřednictvím předem definovaných úrovní, pro pokročilé zájemce je k dispozici podrobné rozhraní s propracovanými pravidly. Jedním z mála opravdu nezbytných kroků je úvodní rozhodnutí, které síťové rozhraní je internetové a které soukromé na této volbě ZoneAlarm následně staví další zabezpečení. Zvládnete-li to, nic vám nebrání v důkladnějším nastavení.

Protože bez antiviru by dnes nebylo internetového bezpečí, najdete jej i zde. Jeho ovládání a řízení je předurčeno základní filozofií: skenování probíhá nezávisle při hledání virů a spywaru a obě součásti lze samostatně zapnout či vypnout. Jinak lze možnosti nastavení antiviru označit jako standardní k dispozici je prostý plánovač pro opakované kontroly, předem lze vybrat razanci postupu při nalezení škodlivého kódu a také je možné zakázat či povolit podrobnější heuristickou analýzu. Některé drobnosti však svědčí o tom, že tento program se jako antivirus nenarodil. Nelze třeba zpřísnit kontrolu některých typů souborů (třeba archivů) a problém nastane také při snaze naplánovat více úloh s různým typem kontroly (např. z výkonnostních důvodů). Co však budete postrádat nejvíce, je pozorná kontrola v reálném čase. Přestože na požádání byl náš škodlivý kód bezpečně nalezen, bylo možné s ním na disku volně manipulovat bez žádoucí reakce.

Z dalších funkcí rozhodně stojí za zmínku filtrování pošty. Kromě kontroly příchozích zpráv s přílohami a netypického chování odchozí pošty (třeba nechtěného generování spamu) je k dispozici rozpoznávání nevyžádaných zpráv s velmi dobrými možnostmi konfigurace. Stejně tak jsou slušně propracovány nástroje pro kontrolu instant messagingu či mechanismy, jež zabraňují nechtěnému úniku privátních dat v podobě webových formulářů či obdobnými cestami. Na druhou stranu blokování reklamního obsahu webových stránek probíhalo na průměrné úrovni.

ZoneAlarm je stále především špičkový firewall. U antiviru je znát, že je jakousi povinnou součástí balíku, ale celkově se jedná o velmi kvalitní programové vybavení.

ZoneAlarm Internet Security Suite 6

+ firewall

+ antispam

+ záznam událostí

- antivirus

K recenzi poskytla firma: Check Point

http://www.checkpoint.com

Cena: 69,95 USD

§§§§§


Softwarový záchranář

Pavel Tůma

05P0564

Hlášení místního rozhlasu, hlášení místního rozhlasu! Přinášíme dobré zprávy! Na náměstí přijela čistírna peří a právě se narodil další přírůstek z rodiny Freeware.cz od Špidla Data Processing. Je to CD-ROM, jmenuje se Softwarová záchrana 3 a je plný zajímavých a hlavně použitelných nástrojů za tu nejlepší cenu, tedy zdarma. Oprava! Programy jsou freewarové, tedy zadarmo, za samotné CD samozřejmě něco málo zaplatíte. Konec hlášení!

A teď bez legrace. Produktů z dílny ŠDP mi prošlo rukama poměrně dost a možná ještě více. S klidným svědomím tedy mohu říci, že SW záchrana 3 je zatím to nejlepší, co jsem měl tu čest recenzovat. Sice mi název titulu tolik nesedí k jeho obsahu, ale to je tak jediné, co bych mu mohl vytknout. Záběr aplikací je opravdu široký a potěší každého, kdo má rád přehled o tom, co se s jeho počítačem děje. A co že tedy můžete očekávat po startu již standardního uživatelského rozhraní? Začneme třeba informacemi o systému, instalovaných aplikacích a nastavení hardwaru, ať už se jedná o disky, paměti, procesor či sítě. Na každém PC by měl běžet některý z monitorovacích programů, z nichž některé dokáží samy upozornit na havárii e-mailem. Pokud se věnujete rutinní práci nebo prostě jenom na počítači provádíte některé úkony hodně často, potěší vás jistě nástroje pro automatizaci a správu klávesových zkratek. Dále jsou zde aplikace pro práci s hardwarovými součástkami. Testy rychlostí pevných disků, monitoring teploty, defragmentace HDD i pamětí. Pro práci se soubory jsou připraveny filemanagery, nástroje pro komprimaci, změny atributů, synchronizace adresářů či automatické kopírování podle zadaných kritérií. Standardní "výzdoba" pracovní plochy brzy omrzí nebo přestane stačit její velikost, tak proč si nevytvořit několik virtuálních obrazovek, na které lze aplikovat nová témata a změnit ikony. Na nástrojové liště bývá občas pěkný zmatek a někdo možná neví, že část jejích povinností lze díky externím aplikacím přenést na jinou část obrazovky. Dále zde najdete nástroje pro vylepšování systému, tzv. tweaking, a nakonec to nejdůležitější programy pro záchranu dat a ruční či automatické zálohování.

Nejrůznějších utilit, které rozšíří možnosti vašeho operačního systému nebo zabrání jeho pádu, najdete na tomto CD opravdu hodně, a to jsem rozhodně nevyjmenoval všechny. Bez nadsázky tak mohu tvrdit, že pokud nemáte možnost stáhovat podobné aplikace z internetu, náklady vynaložené na nákup Softwarové záchrany 3 se vám vrátí v podobě spokojeného úsměvu vašeho systému a jednotlivých hardwarových komponent.

Softwarová záchrana 3

+ jen freeware

+ množství a výběr programů

+ opravdu použitelný software

Producent: Špidla Data Processing

Žánr: soubor programů pro rozšíření a správu OS

Jazyk: český

OS: 9x a vyšší

Cena: 399 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín 1, http://www.spidla.cz

§§§§§


Elektrotechnika pod jednou střechou

Pavel Tůma

Lidí, kteří by si doma dokázali na koleně vytvořit vlastní základní desku nebo procesor, mezi námi asi tolik nechodí. Pro někoho však složitější tištěný spoj nemusí představovat až takový problém, a takový člověk pak jistě uvítá sadu programů, které celou práci usnadní, a to od návrhu, virtuálního testování až po rady a návody jak dosáhnout např. plně funkčního detektoru pohybu. Pokud se tedy řadíte mezi elektrotechnické kutily, možná by vás mohlo zajímat 2CD PC Elektro 3 od Špidla Data Processing, po okraj naplněné elektro-programy.

Nevím, jestli jsem zrovna nejpovolanějším autorem pro tento článek, protože fyzika pro mě na střední škole byla noční můrou, ale pokusím se objektivně zhodnotit výčet nabízeného softwaru. Hned na začátek však musím zmínit, že se bohužel nejedná o titul z edice Freeware. V obsahu tudíž najdete hromady více či méně zkušebních verzí, mezi nimiž se sem tam mihne nějaký freeware. Na druhou stranu musíme vydavatele pochválit za široký rozsah nabídky. Na prvním disku naleznete různé návrhy elektrických obvodů, které je možné celkem věrně virtuálně simulovat. Jestli jste však úplný nováček, doporučil bych vaší pozornosti nejprve sekci Rady, návody a schémata, kde najdete výukové materiály s vysvětlením základních elektrotechnických pojmů. Zjistíte tak, co je to hradlo, klopený obvod, operační zesilovač, tranzistor či rezistor. Takto vyzbrojeni se můžete vrhnout do války se samotnými programy pro návrh analogových i digitálních obvodů. Po chvilce praxe pak uvítáte třeba návod na vlastní regulátor osvětlení. Kdo by si snad troufal na víc, může se pokusit vytvořit tištěný nebo plošný spoj. Druhé CD je zaměřeno spíše na různá měření, počítání a testování s využitím počítače. Kromě osciloskopů a spektrálních analyzátorů zde najdete užitečné kalkulátory, se kterými bude počítání a převody voltů, ampérů, ohmů a jiných veličin hračkou. Pro výpočty různých elektrotechnických veličin je vůbec připravena spousta nástrojů. Jestli si troufáte na vrchol nejvyšší, můžete naprogramovat, simulovat a emulovat vlastní procesor. Po dokončení přípravných prací vás přivítá simulační studio, kde lze vyzkoušet komplexní i nelineární obvody, analyzovat šum či zkreslení nebo lokalizovat póly a nuly obvodu.

Jedná se o úzce vyhraněný titul, takže elektrokutilové a bastlíři jistě zajásají nad tím, že si na ně konečně někdo vzpomněl, všichni ostatní pak s klidem otočí stránku. Proč by také ne. Běžným smrtelníkům, kteří tomuto oboru neholdují, tento výběr opravdu určen není.

PC Elektro 3

+ zajímavé zaměření

- většinou shareware

Producent: Špidla Data Processing

Žánr: soubor elektro-programů

Jazyk: český

OS: 9x a vyšší

Cena: 399 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín 1, http://wwww.spidla.cz

§§§§§


Kudy na DivX?

Pavel Tůma

Různé formáty pro komprimaci videa se už nějakou tu dobu používají, a jak to tak vypadá, ještě se chvíli používat budou. Člověk by řekl, že když ceny DVD vypalovaček tak úspěšně padají, bude formát DivX pomalu vytlačován na okraj společnosti a nakonec upadne v zapomnění. To se však neděje, a to z jednoho prostého důvodu. Komu by se chtělo stahovat z internetu DVD-video o velikosti 4,5 GB? Snad jen těm, kdo mají pevné připojení bez limitu na množství přenesených dat. Pro ostatní je snadnější a levnější zajít do videopůjčovny. Zásadní otázkou v tomto oboru však je, jak se dostat k filmům, které jsou právě uváděny do kin nebo které se dokonce ještě ani nepromítají. Jejda, to mi asi nějak ujelo. Všichni dobře víme, že taková činnost je nelegální a formát DivX používáme pouze pro komprimaci svého domácího videa. Na to určitě mysleli i ve Špidla Data Processing, když vydávali CD-ROM s názvem DivX Zpracování filmů na PC.

Výběr programů pokrývá celé spektrum činností nutných pro vytvoření kvalitního DivXu. Podívejme se na příklad. Na svou digitální kameru jste nahráli záznam z dovolené a úspěšně jste jej dostali na pevný disk PC. Máte tedy několik GB dat a rádi byste někde něco odstřihli, jinde něco přilepili, zvuk také není úplně v pořádku a navíc by se hodilo nějaké podkreslení, sem tam by to chtělo vtipný titulek a na konec půjde o to, aby se při zachování kvality celý film vešel na jedno médium. Už je jedno, jestli se bude jednat o CD nebo DVD, hlavně když budete mít v čem vytvořit pěkný obal. Je celkem zbytečné vyjmenovávat všechny programy, které k tomu budete potřebovat. Jediné, co byste měli vědět, je to, že pro všechny výše zmíněné akce najdete na tomto CR-ROMu odpovídající nástroje. A to dokonce daleko více, než by slušný a zákona dbalý občan potřeboval. Nikomu však neříkejte, že se v obsahu skrývají i utility určené pro CD a DVD ripping, tedy třeba pro konverzi DVD do MPEG1 (VCD), MPEG2 (SVCD) nebo MPEG4 (AVI). Pokud byste chtěli z DVD pouze zvuk, neměl by být problém konvertovat jej do MP3, WMA či OGG. Nutností jsou při práci se všemi těmito formáty samozřejmě různé audio a video kodeky, bez kterých se vám může snadno stát, že si film od kamaráda prostě nepřehrajete.

I když se jedná opravdu o povedený titul, musím se pozastavit i nad hlavním záporem, který as všichni očekáváte. Ano, bohužel se jedná o známý mix sharewaru, trialwaru a freewaru, takže se vám často stane, že po nějaké době budete muset za plnou funkčnost platit. Pro ty, kdo nemají možnost stahovat programy z internetu, se však jedná o dobrý odrazový můstek.

DivX - Zpracování filmů na PC

+ široký záběr

+ práce s videem i zvukem

- většina je shareware

Producent: Špidla Data Processing

Žánr: soubor programů pro práci s videem

Jazyk: český

OS: 9x a vyšší

Cena: 399 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín 1, http://www.spidla.cz

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Martin Kovář, Ivan Štromer

05P0565

JetAudio 6.2.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.jetaudio.com/products/jetaudio/index.html

Vzhledově zajímavý univerzální přehrávač JetAudio si poradí s většinou multimediálních souborů, tedy se zvuky i videem. Navíc nabízí možnost konverze AudioCD do WAV, MP3 do WAV a jiné převody. Podporuje rovněž formáty OGG, Real Audio, MIDI, MOV, MPEG, AVI nebo WMA. Dále má několik přednastavených úrovní ekvalizéru (20pásmového) a 20kanálový analyzátor spektra. Podle vlastních požadavků lze pomocí skinů upravovat vzhled. JetAudio dokáže nahrávat zvukové stopy, přehrávat vysílání internetových rádií a dokonce i vypalovat. Jednotlivé snímky videa lze ukládat do bitmapových souborů, samozřejmostí je podpora CDDB databáze. Mnozí uživatelé jistě přivítají českou lokalizaci.

PhotoMerge 2.7

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.kiwiczech.net/?menu=341

Také vám připadá, že máte v počítači nepřeberné množství digitálních fotografií a že vlastně nevíte, kdy jste je vlastně pořídili? Pokud si tedy mimo vzpomínek chcete uchovat o daných snímcích i jiné informace, nainstalujte si aplikaci PhotoMerge, která vkládá do digitálních fotografií titulky a navíc upravuje poměr stran několika způsoby rámování. Můžete si tak pohodlně připravit snímky před odesláním do fotolabu, neboť aplikace dokáže přizpůsobit fotografie na formát papíru 3 : 2 (10 x 15 cm). Dovede rovněž vkládat datum a čas snímání a rovněž umožňuje načítání a vkládání informací EXIF.

Realtime Picture Converter 4.0

Licence: shareware (595 Sk)

Domovská stránka: http://www.midex.sk/rtpc.php

Práce s obrázky vyžaduje použití nejrůznějšího softwaru. Zpracovávaná grafická data jsou však často v podobě, která není právě pro daný účel nejvhodnější. Jak si poradit konkrétně s kompresí? Program Realtime Picture Convertor umí pracovat s obrázky ve formátech JPG, BMP, PNG a GIF, kdy nastavuje kompresní poměr. Potřebujete-li tedy rychle provést úpravu obrázků (zmenšit fyzickou velikost souboru) a současně získat představu o výsledné podobě, bezesporu tento nástroj oceníte. Součástí programu je řada kombinovatelných efektů, zvládá také hromadnou kompresi a změnu rozlišení. Jelikož konvertor pochází ze Slovenska, najde si své příznivce především mezi začínajícími uživateli, které nástroje v cizím jazyce odrazují.

Execute Mananager 2.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.soft4you.wz.cz

Pro všechny, kteří chtějí mít kontrolu nad tím, co se v jejich počítači děje, je určena aplikace Execute Manager. Díky ní můžete kontrolovat spuštěné procesy, prohlížet načtené moduly (ve kterých zjistíte, kdy byl jaký proces spuštěn nebo ukončen) nebo blokovat procesy pomocí blokátoru. Lze taktéž měnit jejich prioritu. Poslední verze se může pochlubit antivirovou kontrolou programem AVG a funkcí pro vyhledávání informací o konkrétních procesech na internetu. Zároveň je přepracováno uživatelské rozhraní a nový je i panel programů pro spuštění OS. Součástí utility je administrace programů spouštěných po startu Windows. Veškeré úlohy a nastavení jsou ukládány v XML formátu. Execute Manager pro svůj běh vyžaduje platformu .NET Framework.

Subtitles Wizard 0.91

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.x-name.wz.cz

Práce s filmovými titulky mnohdy vyžaduje notnou dávku trpělivosti. Pokud hledáte český nástroj nejen pro jejich editaci, potom vyzkoušejte Subtitles Wizard. Podporuje třináct různých formátů titulků a umožňuje jejich konverzi, editování a úpravu. Umí smazat prázdné titulky a opravit překrývání časů. Z dalších zajímavých parametrů nesmíme opomenout rozdělování titulků do více řádků podle zadaného počtu znaků na řádek, odstraňování akcentů, posuv času u vybraných titulků, dávkovou konverzi nebo podporu více jazyků. Nabízí zobrazení titulků v časovém nebo snímkovém formátu a samozřejmě přehrávač. Vedle této palety funkcí se program může pochlubit i příjemným provedením.

ShrinkTo5

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.shrinkto5.com

O freewarové aplikaci DVD Shrink jsme v posledních měsících slýchávali často, většinou v souvislosti s tím, že autor její vývoj ukončil. Ostatní programátoři však nelenili a představili open source projekt ShrinkTo5, který by ji měl nahradit. Zda se to podaří, samozřejmě záleží také na uživatelích. Co tedy tento nástroj pro kopírování DVD-videa nabízí? Od svého předchůdce se především liší v tom, že oficiálně nepodporuje kopírování filmů chráněných šifrováním CSS. Tento nedostatek lze ovšem vyřešit použitím knihovny machinist.dll. Jinak jsou si oba programy víceméně podobné ShrinkTo5 kopíruje celé DVD, výběr nebo jen film, disponuje dynamickou kompresí, nabízí high speed režim, anylyzuje strukturální chyby a umí vypalovat. Ovládání je jednoduché; uživatelské prostředí tvoří jediné okno, v němž vidíte vše potřebné, včetně náhledu filmu. Pro uživatele Linuxu a Mac OSu bude zajímavá zpráva, že se připravuje pro jejich systémy. Zatím není k dispozici česká lokalizace, ale to se jistě brzy změní.

Teacher 1.8c

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.imega.cz/develop/teacher.php

Chcete se naučit cizí jazyk, ale stále se vám to nedaří? Nevíte, jakou cestu zvolit, abyste dosáhli efektivních výsledků? Pokud jste již uvažovali o výuce pomocí počítače, jistě jste narazili na různý výukový software, který bývá většinou placený. Poznat kvalitu programu je pak velmi obtížné. Proto se mnoho z nás začne zajímat o aplikace, které jsou zdarma. Jednoduchým nástrojem pro výuku cizích jazyků je i Teacher. Pomocí něj se stanete sami sobě učitelem. Samotný program neobsahuje žádnou slovní zásobu. Je založen na tom, že si uživatel zadává slovíčka sám a pak se z nich zkouší. Teacher podporuje rovněž vkládání zvuků, neboť je do něj začleněn nástroj pro jejich nahrávání a úpravu. Sám však žádné zvuky neobsahuje. Program podporuje více uživatelů, takže se doma může učit celá rodina. Zapsaná slovíčka si pak můžete vzájemně vyměňovat a doplňovat. Nechybí ani známkování klasicky jako ve škole, od jedničky do pětky.

Agama Web Buttons 2.54

Licence: shareware (490 Kč)

Domovská stránka: http://www.agamabuttons.wz.cz

Začínajícím tvůrcům webových stránek (a nejen těm) je určen nástroj pro vytváření tlačítek různých tvarů. Agama Web Buttons obsahuje více než 350 předdefinovaných šablon v 30 balíčcích, mnoho dalších šablon lze stahovat z domovských stránek. Vytváření tlačítek je rychlé a jednoduché díky zmiňovaným šablonám, které si můžete také sami vytvořit. U zvoleného tlačítka lze měnit barvu, velikost, světlost nebo kontrast. Pomocí průvodce pak exportujete tlačítko nebo jejich sadu do formátu GIF, PNG, BMP nebo JPG. U formátů GIF a PNG jsou podporovány průhledné barvy. S nástrojem lze vytvořit také funkční HTML stránku s Javascriptem, který zajišťuje změnu tlačítka při jeho přejíždění kurzorem myši. Běžné tlačítkové menu, stejně jako menu záložkové, s tímto nástrojem vytvoříte během několika okamžiků. Agama Web Buttons rovněž obsahuje rozsáhlou knihovnu klipartů.

§§§§§


Počítačové viry známé a neznámé

Petr Nádeníček

05P0571

1. díl Úvod do problematiky & souborové viry

O počítačových virech se už dnes nemluví tolik jako tomu bylo dříve. Čas od času sice média informují o "nějakém novém hrozivém viru" nebo třeba o tom, že "byl odhalen a zadržen virový pisálek XY". Z globálního hlediska ale viry nejsou tak ožehavým tématem, jak tomu bylo na přelomu tisíciletí, kdy jsme byli svědky mnoha rozsáhlých epidemií e-mailových a síťových červů.

ezaujatý pozorovatel tak může lehce získat dojem, že počítačové viry už nejsou tak palčivým problémem a potažmo se tedy může cítit v relativním bezpečí. Opak je ale pravdou. Počítačové viry stále žijí s námi, respektive s našimi počítači, jsou stále rafinovanější a hned tak nás na pokoji určitě nenechají. A hlavně pořád nám mají co ukázat!

Jak šel čas...

Pokud se podíváme do historie, zjistíme, že první výskyty škodlivých kódů byly zaznamenány někdy kolem roku 1986. Tehdy šlo zejména o viry napadající zaváděcí sektory disket (a později pevných disků) a první parazitické souborové viry infikující spustitelné soubory. O něco později se s příchodem Windows 95 objevily první makroviry a 32bitové souborové viry. Všechny tyto škodlivé kódy byly při svém šíření odkázány hlavně na přirozenou výměnu dat mezi uživateli na fyzických médiích. Doba, kterou potřebovaly k propuknutí epidemie, tak byla velmi dlouhá často až několik měsíců.

Kolem roku 2000 se začaly objevovat první e-mailoví a síťoví červi, kteří postupně zcela ovládli stále více se rozvíjející internet. Mnozí z nás ještě určitě mají v živé paměti první opravdu velkou epidemii e-mailového červa Iloveyou v roce 2001. V době své největší slávy představovali e-mailoví červi asi 90 % všech škodlivých kódů "In the Wild" a přední stupínky statistik neopouštějí ani dnes.

V posledních několika letech pomyslné žezlo postupně přebírají další škodlivé kódy, označované jako spyware. Zdaleka však nejde o změnu revoluční, ale spíše o pozvolné prorůstání "stávající vládnoucí vrstvy s nově příchozími". Běžně se tak nyní můžeme setkat s e-mailovým červem, který za účelem špehování uživatele nasazuje do infikovaného systému různé keyloggery nebo v něm otevírá zadní vrátka. Zcela aktuálním trendem jsou pak škodlivé kódy typu "BOT", které z infikovaného počítače dělají poslušného vykonavatele příkazů vzdáleného útočníka tzv. "zombie". Takový počítač může být lehce zneužit k provádění DoS útoků nebo k šíření spamu či jiného nelegálního obsahu.

Asi největším hitem současnosti jsou potom mobilní viry, resp. mobilní červi, kteří si postupně prošlapávají cestu na chytré mobilní telefony. Podobně jako v počítačovém světě mají monopol viry pro MS Windows, v mobilním světě jsou to viry pro OS Symbian. Nutno ale říci, že nebýt vydatné pomoci uživatelů, neměly by viry ani zde valnou šanci na úspěch.

Pokud bychom si měli zahrát na proroky a odpovědět na otázku, jaké škodlivé kódy se objeví v blízké budoucnosti, mohli bychom parafrázovat památný výrok Járy Cimrmana a říci, že "budoucnost patří rootkitům!" Škodlivé kódy na bázi tzv. nástrojů "rootkit" se dokáží zavrtat do operačního systému velmi hluboko a dokonale se tak skrýt nejen před zraky uživatele, ale také (a o to jim především jde) před zraky antivirového programu. Již dnes se na virové scéně začínají objevovat první vlaštovky. Poněkud uklidnit nás ale může informace, že antivirové firmy o tomto trendu vědí a usilovně pracují na vývoji nástrojů, které nás před těmito škodlivými kódy v budoucnu ochrání.

A jak na tom jsme?

Podle oficiálních virových statistik, které zveřejňuje společnost F-Secure (přední světová antivirová firma), překročil v roce 2004 celkový počet různých exemplářů škodlivých kódů číslo 100 000. Pokud se podíváme na informace ostatních firem, zjistíme, že se příliš neliší. Odborníci zabývající se analýzou virů přitom každý den hlásí v průměru deset nových virů či jejich variant. V některých obdobích zvýšené aktivity pisatelů virů, jako byla třeba "válka červů" v minulém roce, je tento počet ještě daleko vyšší.

Z hlediska schopností současných škodlivých kódů je situace ještě o něco hrozivější. Odborníci již zcela otevřeně hovoří o tom, že počítačové viry vstoupily do služeb organizovaného zločinu. Zatímco v minulosti byly škodlivé kódy vytvářeny převážně "pro zábavu" nebo se jednalo o produkty mladistvé nerozvážnosti různých studentů a zneuznaných programátorů, dnes jsou tito lidé najímáni různými mafiemi a zločinnými gangy, které se specializují na nové formy "kybernetického zločinu". Řada dnešních škodlivých kódů je tedy poměrně úzce zaměřena na různé činnosti, které těmto skupinám přinášejí nemalý ekonomický prospěch. Typickým příkladem je krádež hesel a jiných zneužitelných informací, ovládání infikovaných systémů s následným zneužíváním pro šíření spamu, nebo třeba phishingové útoky s cílem získat údaje ke kreditním kartám... Jak je tedy vidět, končí veškerá legrace...

Přijměte tedy pozvání na malý výlet do světa škodlivých kódů a vydejme se po stopách těch minulých, těch současných a možná i těch budoucích. Začneme přímo u samotných kořenů.

Souborový virus druh na vymření

Jak jsme již uvedli v našem malém výletu do historie, souborové viry patří k prvním škodlivým kódům, které se kdy vůbec objevily. Typický souborový virus je definován jako škodlivý kód, který dokáže svoje programové instrukce přidat do hostitelské aplikace nebo souboru (infikovat ho) a tímto způsobem se dále šířit.

V praxi jsme se zprvu mohli setkat se souborovými viry pro operační systémy DOS. Typický virus fungoval tak, že se po spuštění infikované aplikace usídlil v paměti (jako rezidentní aplikace), případně se navázal na určité vektory přerušení a následně infikoval všechny vhodné soubory, ke kterým se dokázal nějakým způsobem dostat (spouštěné aplikace, soubory v určitém adresáři apod.).

Možná si pamatujete, jak před příchodem nové platformy Windows 95 představitelé Microsoftu proklamovali brzký konec virů, které neměly mít v novém operačním systému místo. Místo toho, aby nová technologie vzala autorům virů "vítr z plachet", otevřela jim nové obzory. Ve stejném roce, kdy byly uvedeny nové Windows, jsme se mohli seznámit s makroviry, které přišly s novými kancelářskými programy balíku Office, jež nově obsahovaly makra. Do té doby relativně bezpečné formáty dokumentů se tak rázem staly potencionálním nositelem infekce, přičemž některé makroviry dokázaly infikovat i více než jeden typ dokumentů Office (tzv. cross-makroviry). I když to tehdy vypadalo, že tento typ virů čeká zářná budoucnost, postupem času téměř vymizely.

Autoři virů se však nehodlali smířit s tím, že by souborové viry neměly na nové platformě šanci uspět. Neuplynul ještě ani rok a světlo světa spatřily nové 32bitové viry pro Windows. Nové prostředí sice neumožňovalo využití starých metod, které fungovaly v prostředí DOSu, ale i s tím si tvůrci virů s úspěchem poradili. Typický souborový virus pro Windows se tedy v systému spouští jako služba, aby "všechno zpovzdálí sledoval a ve správnou chvíli se do věci vložil", tzn. infikoval další vhodný soubor.

V současném světě škodlivých kódů jsou souborové viry opravdovou Popelkou. Je to zejména proto, že svým tvůrcům nemohou nabídnout tolik jako současní e-mailoví a síťoví červi, kteří se dokáží šířit daleko rychleji a jsou tedy daleko atraktivnější.

Důkazem toho je i skutečnost, že poslední známý "klasický" souborový virus se objevil nedávno, takřka po dvouleté přestávce. Jedná se o Win32 parazitický virus Tanga, který se dokáže potají infiltrovat do spustitelných EXE souborů (přesněji Win32 PE EXE souborů), aniž by přitom jakýmkoliv způsobem narušil jejich funkčnost. Na rozdíl od svých naprosto "čistokrevných" kolegů ale nespoléhá pouze na pro viry přirozený způsob šíření a snaží se za tímto účelem zneužívat jak lokální, tak i internetovou síť. Tento virus totiž rozesílá SYN pakety na náhodně generované IP adresy na TCP port 139 (služba NetBIOS) vzdáleného počítače, kde se snaží zneužívat nedostatečně zabezpečená systémová (IPC$), případně uživatelská sdílení a následně infikovat zde nalezené EXE soubory. Vzhledem k použitým metodám se ale zdá, že virus Tanga, stejně jako drtivá většina jeho soukmenovců, před sebou nemá žádnou významnější kariéru.

Tolik tedy k souborovým virům. Příště se podíváme na zoubek jejich rychlejším a perspektivním kolegům, a to sice e-mailovým červům.

Terminologie počítačových virů

Počítačový virus versus škodlivý kód Termín "počítačový virus" bývá často používán jako označení všech druhů škodlivého softwaru (anglicky malware). Správněji bychom ale měli v této souvislosti používat termín "škodlivý kód". Jednotlivé podskupiny potom můžeme označovat jako počítačový virus, trojský kůň, zadní vrátka, e-mailový červ, spyware atd. V praxi se však málokdy setkáme s "čistokrevným" škodlivým kódem. Typický škodlivý kód v sobě většinou kombinuje dovednosti spadající do více podskupin (např. síťový červ kombinovaný s botem).

In the Wild Termín označující, že se daný škodlivý kód vyskytl v běžné praxi, dokáže se tedy reálně šířit a nejedná se o tzv. "proof-of-concept" virus.

E-mailový červ Škodlivý kód, který se šíří prostřednictvím elektronické pošty v infikované e-mailové zprávě. K tomu, aby dokázal počítač infikovat, zpravidla potřebuje aktivní "spolupráci" samotného uživatele.

Síťový červ Naprosto samostatný škodlivý kód, který se většinou šíří pomocí určité bezpečnostní díry v cílovém systému a nepotřebuje žádnou spolupráci ze strany uživatele.

Root-kit Škodlivý kód pracující na nízké úrovni operačního systému (kernel), který se dokáže ukrýt před uživatelem i před různými bezpečnostními programy. Původní root-kity pocházejí z unixových operačních systémů, kde sloužily k získání administrátorských (root) práv.

Keylogger Škodlivý kód, který monitoruje a zaznamenává stisknuté klávesy. Může být zneužit třeba ke kompromitaci přihlašovacích údajů, hesel apod.

Zombie Počítač infikovaný specializovaným škodlivým kódem typu BOT, který může být ovládán vzdáleným útočníkem a zneužíván k různým činnostem.

Bot Škodlivý kód, který se soustředí zejména na ovládnutí infikovaného systému a jeho další využití. Může také např. vytvářet šifrovaný kanál pro komunikaci mezi útočníkem a infikovaným počítačem.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Internetové podvody. Jak se bránit proti nejrůznějším podlým trikům na internetu

Daniel Behrense, Michal Bareš

05P0608

Vymahači inkasa za dveřmi, soudní rozsudek v poštovní schránce a každý den nadávky v telefonu. Jako oběť krádeže identity máte na krku pěkný problém. Pro Marka K. (jméno bylo změněno) začala tato noční můra před dvanácti týdny. Telefonovali mu rozzuření uživatelé Ebaye, kteří se úspěšně účastnili aukcí, zaplatili, ale žádné zboží nedostali. Jako nabízející byl uveden Marek K. Jenže on žádný účet na Ebay nemá. To mu však podvedení uživatelé nevěří a podávají na něj trestní oznámení. Podvodník, na jehož konto peníze převedli, je dávno za kopečky. Pomocí zfalšovaného průkazu se mu povedlo otevřít si bankovní konto na cizí jméno.

Účet na Ebay na falešné jméno

Jak si mohl založit účet na cizí jméno? Úplně jednoduše: oběť před časem bez většího přemýšlení umístila na svoji webovou stránku životopis včetně adresy a data narození, jak to bývá běžné. A přesně tato data stačí, aby si člověk mohl na Ebay otevřít konto. Marek K. nebude nakonec muset materiální škody uhradit. Ale celý příběh ho stál velké množství času a nervů.

Stav konta: minus osmdesát tisíc

O mnoho lépe to nedopadlo ani v případě Petra M. (jméno změněno). Nevěřil svým očím, když se na výpisu z jeho konta objevila částka minus 80 000 Kč. Co se stalo? Matně si vzpomínal, že před několika dny dostal od banky e-mail, ve kterém ho prosili, aby jako dodatečné bezpečnostní opatření vyplnil tajnou otázku pro on-line bankovnictví. Kliknul na odkaz obsažený v e-mailu a zadal požadovaná data, včetně čísla účtu, PIN a jako potvrzení TAN (číslo transakce). Webová stránka vypadala úplně stejně jako ta, kterou používá jeho banka, takže nepojal žádné podezření. Ve skutečnosti se však jednalo o přesnou kopii s velmi podobně znějící webovou adresou, kterou založili podvodníci. Několik minut poté, co Petr M. zadal data, toho jeden z podvodníků využil a vyprázdnil jeho konto nebál se ani využít celý kontokorent. Když Petr M. krádež objevil a informoval banku, účet podvodníků již neexistoval. Peníze byly pryč.

Jak se zachovat v takovém případě?

Co dělat, pokud se stanete obětí takovýchto podvodníků? Jako první byste měli uvědomit provozovatele služby, v prvním případě Ebay, ve druhém vaši banku. Pak byste měli podat trestní oznámení na policii. Kontakt na Ebay najdete na www.ebay.de/kontakt. Zvolte "Sdělení o problémech s ostatními účastníky Ebay, přestupky ohledně kontaktních dat/identita" a poté "Někdo používá moje jméno a mojí adresu". Klikněte na "Dále" a na další stránce na "e-mail". Zde se dostanete k formuláři. Váš e-mail bude zaslán pracovníkům, specializovaným na takovéto případy. Ebay slibuje: "Pokud nám bude hodnověrně nahlášeno zneužití identity, budeme postiženého či postižené v rámci našich možností provozovatele aukcí podporovat, jak nejlépe budeme moci". V takových případech se údajně úzce spolupracuje s vyšetřujícími úřady, kterým se předávají "v rámci právních předpisů" všechny potřebné informace.

Tipy proti on-line podvodu

Abyste zůstali ušetřeni podobných hororových scénářů, nabídneme vám několik tipů, jak se můžete proti podvodům na internetu efektivně bránit. Ať už se jedná o trojské koně, phishing, krádež dat z osobních stránek, z internetové kavárny nebo z firemní sítě ukážeme vám, v čem spočívá nebezpečí a co proti němu podniknout.

Trojské koně

Co jsou trojské koně už asi víte: škodlivé programy, které se tváří jako užitečný software. Dříve škodily především ničením dat. Dnes se ale jedná stále častěji o jejich krádež.

Trojané: ochraňte si počítač

Svůj počítač byste měli co nejvíce izolovat. Jako soukromý uživatel sotva chytíte nějakého specifického trojana (viz strana 68), který by měl jako cíl přímo vás. Existuje však nepřeberné množství nespecifických trojanů, kteří slídí po osobních datech. Tito škůdci se často rádi vyskytují ve spojení s velkými událostmi. Takový byl například mailworm, který předstíral, že pochází od FIFA a tvrdil, že jeho příloha obsahuje důležité informace ohledně nákupu vstupenek. Kupodivu dost lidí, kteří si vstupenky skutečně chtěli koupit, osudnou přílohu otevřelo. Totéž platí pro zfalšované faktury. Kdo dostává účty on-line, zažije nejprve šok, když se ve fingovaném výpisu dočte něco o účtu za několik desítek tisíc. A pokud je neopatrný, otevře údajný důkaz v příloze netuší, že v tu chvíli zrovna aktivoval mailworm. E-mailoví červi a trojští koni často obsahují keylogger, tedy program, který sleduje a zaznamenává stisknuté klávesy, jež jste zadali v určité aplikaci. Data následně nepozorovaně pošle autorovi. Toho pak zajímají všechna hesla, čísla kreditních karet a osobní údaje.

V každém počítači by tedy měl být nainstalován antivirový program, ať už placený nebo zdarma dostupný na internetu. Kdo za něj nechce platit, může pro soukromé účely využít například Antivir Personal Edition Classic 6.31 nebo AVG Anti-Virus Free Edition 7.

Specifický trojský kůň: malá cílová skupina

Existují i specifičtí trojané, kteří se obrací vždy na určitý okruh osob, například na lékaře nebo advokáty. Na pracovní počítač často proniknou přes e-mail. Při první výzvě se špionážní program nenápadně instaluje a od té doby se spouští společně s Windows. Hledá údaje o pacientech, potažmo klientech na pevném disku a posílá je autorovi trojana, který tyto informace může nejrůznějšími způsoby zneužívat. Jedná-li se o údaje o adrese a datu narození, může si podvodník například otevřít účet na Ebay. Mohl by je prodat i kriminálním organizacím, které si cíleně vybírají především majetné zákazníky.

Nestačí jen ochránit počítač

Trojští koně se mohou zmocnit vaší identity, i když na vašem počítači vládne maximální opatrnost. Především firmy a podnikatelé, spravující data zákazníků, musí dbát na vysokou bezpečnost dat a konfigurovat své systémy tak, aby počítače, z nichž přistupují k datům o zákaznících, nebyly připojené k internetu. V případě specifických trojanů mohou být i antivirové programy bezmocné. Kvůli minimálnímu rozšíření jsou tito škůdci v laboratořích výrobců antivirů většinou neznámí, takže není možné připravit potřebné popisy. Proti těmto škůdcům nejlépe pomůže heuristika antivirových programů nebo ještě lépe technika, která typické chování trojanů rozpozná a zablokuje (viz vlevo). Vy sami můžete udělat jen jedno: svá data svěřte jen málo firmám. Obzvláště datum narození byste měli držet pod pokličkou, protože s jeho pomocí se například dá otevřít konto ve webové aukční síni.

Phishing

Prostřednictvím phishingu (z anglických slov password fishing) číhají datoví špioni taktéž na osobní a tajné informace uživatelů, ale nepoužívají k tomu škodlivý program. Jednoduše oběť donutí vyzradit požadované informace dobrovolně a často s tím slaví úspěch.

Svůdné e-maily

I přes častá varování se stále někteří uživatelé nechají autenticky působícími e-maily svést ke klikání na linky ve zprávě. Na následujících internetových stránkách pak zadávají osobní údaje. Příkladů lze bohužel najít až příliš mnoho. Často se o pozdvižení starají e-maily, které vypadají, jakoby pocházely od bankovních domů. Paradoxně varují před podvodníky a prosí uživatele, aby klikli na odkaz a zde "vyplnili způsob doplňkové autorizace". Odkaz vypadá na první pohled stejně, jako by vedl k webové stránce opravdové banky. Při důkladném pohledu na URL však zjistíme, že se jedná o trik. Pokud se dostanete na zmíněné stránky, podvod často ani na první pohled nepoznáte. Všechno je dokonale napodobeno stránka působí autenticky. Ani originální poznámka "pozor na podvodníky!" s varováním před zfalšovanými e-maily zde ironicky nechybí. Do formuláře má zákazník mimo jiné zadat číslo konta, on-line PIN a TAN. Každého by to mělo zarazit hned při přihlašování, nejpozději při zadávání TAN každopádně při čtení varování "Pozor! Svůj TAN prosím v budoucnu nepoužívejte, vedlo by to k zablokování konta".

Phishingové e-maily chtějí údaje o přihlášení na Ebay

Phishingové e-maily často přicházejí jakoby od Ebay. Většinou jsou v angličtině, někdy ale mohou být i lokalizovány. Vzor je vždy stejný: na základě obskurních událostí, jako porucha serveru nebo problémy s databankou, se údajně ztratily informace. Adresát má kliknout na odkaz, který na první pohled vypadá jako adresa Ebay. Na následující (zfalšované) stránce Ebay se má s uživatelským jménem a heslem přihlásit a překontrolovat správnost svých osobních dat. Pokud by to neudělal, bude účastnické konto zrušeno toto varování vytváří ještě dodatečný tlak. Aby nevzniklo žádné podezření, přesměruje vás hackerská stránka po zadání údajů na skutečnou stránku Ebay samozřejmě poté, co se zachycená data uživatele uložila do vlastní databáze. Takto získané účty Ebay využívají hackeři k nabídce drahého zboží pod cizím jménem, které si sice nechají zaplatit, ale nikdy jej nedodají.

Efektivní ochrana proti phishingu: neklikat

Nejlepší ochranou proti phishingovým e-mailům je nedůvěra, pokud jste vyzýváni ověřit zákaznická data u nějaké určité služby. Zásadně byste neměli vyvolávat stránky s přihlášením přes odkaz v e-mailu, nýbrž zadávat adresu služby ručně do adresového řádku prohlížeče (nebo stránku načíst přes záložku, kterou jste sami vytvořili).

Sběrači dat

Říká se, že "Google ví všechno." Trefnější by však bylo tvrdit, že "Google ví příliš mnoho." Tento vyhledávač totiž pročesává vše, co mu přijde pod ruku. Zda se přitom jedná o chráněná data nebo ne, je vyhledávacímu robotu jedno.

Podvodníci využívají vyhledávače

Přes vyhledávač Google a podobné služby se dají zachytit datové pakety milionů lidí: jméno, příjmení, adresa, telefonní číslo a datum narození stačí k získání identity pro kriminální účely. Před několika lety by bylo ještě těžko myslitelné, aby měl někdo problémy z toho, že na webu uvedl své datum narození. Spousta lidí ho naivně dala na svoji vlastní stránku nebo do on-line životopisu. Dnes s těmito údaji lze založit účet na Ebay, který nenechavcům může přinést dost peněz a poškozenému pak řadu nepříjemností. Ebay je však pouze jedním z příkladů, kde mohou podvodníci páchat škody.

Utajte svá data

Na osobních stránkách byste měli zásadně uvádět co nej-méně citlivých dat. Objevit by se zde neměla především vaše adresa a hlavně datum narození. Adresa se sice dá získat pomocí služeb jako www.checkdomain.com alespoň však krádež identity ztížíte. On-line životopisy, u nichž se těmto údajům nelze vyhnout, byste měli opatřit heslem, které pak uvedete v odpovědi na inzerát.

Jednodušší, i když méně bezpečné, je donutit vyhledávače, aby určité stránky neiniciovaly. V tom případě si musíte založit textový soubor s názvem robots.txt v hlavním adresáři vaší webové stránky.

Do prvního řádku napište "User-agent: *", čímž určíte, že instrukce platí pro všechny vyhledávače. Na dalším řádku následuje příkaz "Disallow: /" s názvem adresáře, ve kterém jsou uloženy stránky webového serveru, jež nemají být iniciovány. Na konci řádku bude opět lomítko. Pro každý další adresář založíte zvláštní řádek s "Disallow: /".

Pokud chcete celou webovou stránku vyjmout z indikace vyhledávači, nezadávejte za příkazem žádný název adresáře. V následujícím příkladu by měly všechny vyhledávače iniciovat kompletní webovou stránku s výjimkou adresářů "job offer" (nabídka zaměstnání) a "database".

User-agent:*

Disallow: /job offer/

Disallow: /database/

Pokud chcete, aby vyhledávače do indexu nezahrnuly nic, pak musí robot.txt vypadat následovně:

User-agent: *

Disallow: /

Pokud se vaše webová stránka již v indexu Googlu nebo jiných vyhledávačů nachází, musíte chvíli vydržet, než se změna projeví. Vyhledávače zpravidla zjišťují každé čtyři až osm týdnů, zda nedošlo k nějakým změnám. Adresáře pak z indexu vymažou.

Metoda s robots.txt je jednodušší, avšak méně bezpečná. Vyhledávače totiž nejsou povinné držet se instrukcí v souboru robot.txt, i když většina jich to dělá. Kvůli chybám v softwaru se může v určitých případech stát, že soubor robot.txt bude ignorován. Určité adresáře lze ochránit heslem zpravidla z konfiguračního menu vaší webové stránky.

Zanechte co nejméně stop

Nad vlastní webovou stránkou máte kontrolu. Těžší je to ale v případech, kdy zadáváte údaje na web tam, odkud je pak již sami nemůžete vymazat. Jedná se například o webová fóra a návštěvní knihy. Mnozí lidé zde zanechají jméno, e-mailovou adresu a další data, aniž by pomysleli na to, že i tyto údaje se dají pomocí vyhledávačů najít. U Usenet-Newsgroups můžete alespoň zabránit tomu, aby je Google Groups (http://groups.google.com) ukládal navěky a byly tak přístupné pomocí vyhledávání. Toho dosáhnete příkazem "X-No-Archive: yes" v prvním řádku zprávy.

Vedete-li blog, který je hostován poskytovatelem, jenž nenabízí přístup přes FTP, nelze zabránit tomu, aby vyhledávače příspěvky neindikovaly. Soubor robots.txt zde totiž není možné založit. Někde však lze použít heslo pro čtení.

Datové pasti

Chcete anonymně surfovat a použijete k tomu určený speciální nástroj. Přesně tím ale můžete hackerům zprostředkovat svá data. Nebezpečí hrozí i při používání internetu v kanceláři nebo v internetové kavárně.

Proxys: hackeři mohou naslouchat

Je mnoho programů, které by vám měly zaručit anonymní surfování po internetu. Kvůli tomu vedou data přes proxy server. Server na druhé straně tak získá pouze IP adresu proxy.

Někteří výrobci prohledávají pravidelně síť kvůli obecně přístupným proxy serverům a vytvářejí seznamy, které pak automaticky nebo ručně ukládají. Otevřené proxy servery tedy bez přihlašování mají tu nevýhodu, že vlastně nikdo neví, komu patří a jak jsou konfigurovány. Některé z těchto serverů jsou nastaveny tak, že průběžně ukládají všechny požadované obsahy. Ty se pak při příštím zobrazení musí ukládat pouze v případě, že byly změněny. Když se například chcete dostat ke svým e-mailům přes proxy server webmailu, může se stát, že bude přečtené zprávy průběžně ukládat. Administrátor proxy nebo hacker, který se do serveru nabourá, si je může přečíst nebo přímo odposlouchávat datový provoz. Podvodník může vytvořit i vlastní proxy a doufat, že se dostane do seznamů proxy serverů určitého programu, aby mohl odchytávat datový provoz mezi uživateli.

Pro anonymní surfování je lepší používat takový software, jehož výrobce garantuje důvěryhodnost používaných proxy serverů. Jedním z nich je například neplacený nástroj JAP 00.05.007 (najdete na našem CD).

Nebezpečí v kanceláři: kolegové čtou také

Zvláště vysoké nebezpečí špionáže hrozí v sítích, kde všichni účastníci sdílejí jeden přístup k internetu. Některé neplacené programy (jako Ethereal 0.10.12 společně s ovladačem Winpcap 3.0) stačí k tomu, abyste mohli odposlouchávat, na které aukci na Ebay kolega něco nabízí nebo ve kterém chatu se pohybuje. Jediným předpokladem je síť spojená pomocí hubů. Naštěstí se huby již tolik nepoužívají. Lepší volbou dnes jsou switche. Od hubů se totiž odlišují v jednom zásadním bodě: všímají si, na jakém portu switche je počítač s určitou síťovou adresou připojen. Počítač B tak nepozná na rozdíl od hubu když si počítač A vyměňuje data s počítačem C.

Existují způsoby, jak jednotlivé počítače v sítích se switchi odposlouchávat. Program Ettercap změní routovací pravidla napadeného počítače tak, že všechna data běží přes mezistanici, kterou je počítač špiona a na níž je tak možné data rovněž přečíst. I bezpečná spojení HTTPS se dají s určitou snahou zmanipulovat tak, aby špion viděl data v nešifrovaném textu. Takovým útokům se jako jednotliví uživatelé nemůžeme bránit, může nás ochránit pouze síťový administrátor, který vše permanentně hlídá pomocí speciálního softwaru.

Své e-maily však můžete před zvědavými pohledy uchránit: používejte kódovací nástroj jako třeba PGP Desktop 9.0. Program je k dispozici i v sharewarové verzi, u niž se po třiceti dnech řada funkcí vypne, ale kódování e-mailů funguje dál.

Datoví špioni číhají v internetových kavárnách

Jisté riziko představuje zadávání přihlašovacích údajů na cizím počítačí v internetové kavárně. Jen málo internetových kaváren používá speciální software, který po každé session vrátí systém do předem definovaného základního stavu a smaže přitom všechna osobní data.

Internet Explorer (IE) může být nastaven tak, aby ukládal všechny hodnoty zadané do polí formulářů včetně hesel. Již při zadání prvního písmene se v rámečku s uživatelskými jmény u populárních služeb jako třeba GMX otevře lišta se všemi uloženými identifikacemi, které začínají tímto písmenem. Související heslo je sice maskováno hvězdičkami, log-in ale umožňuje. Všechna uživatelská jména včetně hesel uložená v IE se dají rozšifrovat freewarovým programem Protected Storage Passview (najdete jej také na našem CD). Můžete jej vyzkoušet na svém prohlížeči.

U počítače umístěného v internetové kavárně navíc nikdy nevíte, nakolik vážně bere provozovatel bezpečnostní update. Některé z těchto veřejně přístupných počítačů jsou přehlceny spywarem. Často jsou zde i keyloggery, které protokolují všechny stisknuté klávesy. Pokud si nejste jisti, zda se po vašem sezení všechna data smažou, měli byste se vyhnout přihlašování na webové služby.

Ti z vás, kteří se ani na cestách nechtějí vzdát prohlížení e-mailu, si mohou zdarma založit další účet a nechat si na něj zprávy ze své hlavní poštovní schránky převádět. Ne všichni provozovatelé ale tuto funkci nabízejí bezplatně.

Pět podlých triků a jak se proti nim bránit

1Phishing: Podvodníci rozesílají e-maily, které vypadají jako by pocházely od banky nebo od Ebay. Adresáti jsou pod nějakou záminkou vyzývání, aby kliknuli na uvedený odkaz. Ten je pak zavede na webovou stránku, která vypadá podobně jako ta pravá. Zde mají oběti zadat svoje přihlašovací údaje.

Ochrana: Neklikejte na odkazy v e-mailech, ale zadávejte vám známou adresu služby do prohlížeče ručně.

2Trojské koně: Trojské koně neposílají na vaši adresu jen nakažené e-maily. Spolupracují s keyloggery, které zaznamenají heslo a pošlou ho zadavateli.

Ochrana: Nainstalujte si antivirový program a stále ho udržujete v aktualizovaném stavu.

3Obsah homepage: Podvodníci pátrají po osobních stránkách, na nichž autor uvádí adresu a datum narození. Tyto údaje pak využijí při zakládání různých kont a jménem oběti draží věci, které nevlastní.

Ochrana: Adresu a datum narození zadávejte pouze tehdy, pokud je to bezpodmínečně nutné a pouze v oblasti chráněné heslem.

4Krádež dat v internetové kavárně: Na špatně chráněných počítačích v internetových kavárnách číhají bezpečnostní mezery a trojské koně navíc zde prohlížeč může ukládat identifikační údaje.

Ochrana: Nepoužívejte v internetových kavárnách webové služby, k nimž se musíte přihlašovat.

5Odposlouchávání proxy-serverů: Podvodníci napadnou proxy servery, vyhodnocují dočasně uložená data a odposlouchávají datový provoz.

Ochrana: Nezadávejte žádná osobní data a identifikační údaje, pokud používáte proxy například v případě anonymního surfování.

§§§§§


ADSL brána s turbem od ZyXelu. ZyXel P-661HW gateway, ADSL2+ modem a Wi-Fi v jednom zařízení

Lucie Zákravská

05P0605

Ať se nám to líbí nebo ne, internet patří k našemu životu stále více a více. Čím více jej potřebujeme, tím roste i poptávka po něm, tím více poskytovatelů jej nabízí a tím více je potřeba zařízení, která nám internet přinesou domů. Společnost ZyXel před nedávnem uvedla na náš trh nový ADSL modem kombinovaný s routerem a Wi-Fi access pointem, který jsme měli možnost otestovat.

Gateway ZyXel P-661HW je plně kompatibilní s vysokorychlostním rozhraním ADSL a nově také s formátem ADSL2, pracujícím s maximální možnou rychlostí 12 Mb/s, a také s rozšířením tohoto formátu zvaným ADSL2+, které je schopné komunikovat s okolím ještě dvakrát rychleji, tedy až 24 Mb/s. Bohužel jsme nemohli výhody rychlejších přenosů v ČR vyzkoušet, protože ani jeden poskytovatel ADLS připojení nemá uvedené technologie implementovány, museli jsme se tedy spokojit s normálním ADSL.

Do přístroje se přivede DSL kabel z rozvodu, není tedy nutné používat přídavný modem. Kabel se zapojí do odděleného konektoru, jasně označeného jako DSL. Na těle gatewaye se dále nacházejí čtyři klasické konektory LAN RJ45, pomocí nichž lze internetové spojení rozvést až do čtyř PC. To ale není vše k dispozici je i bezdrátové rozhraní Wi-Fi, schopné rozšířit vnitřní síť až o 250 počítačů. Zde neponechal výrobce nic náhodě a rozhodl se implementovat formát 802.11g rozšířený o znak plus, který v tomto případě označuje podporu přenosové rychlosti až 125 Mb/s. Seznam kompatibilních zařízení, která jsou schopná pracovat v tomto režimu, se neustále rozrůstá a je uveden na stránkách výrobce.

Na těle ZyXelu P-661HW je umístěn konektor pro anténu dodaná je pouze malá, ale lze ji nahradit jinou. Jedinými ovládacími prvky jsou reset a vypínač. Pro kontrolu činnosti slouží řada stavových diod. Práce s bránou je intuitivní, velmi dobře je připraven i tištěný manuál přístroje, který je sice v angličtině, ale i tak z něho lze díky častým ilustracím vyčíst potřebné informace. Pro zcela nenáročnou instalaci jsou připraveny dva režimy jeden pomocí průvodce na přiloženém CD a druhý, vyžadující pouze vložení přístupového jména a hesla pro připojení k internetu. Pokud se konfigurace připojení nepodaří, budete vyzváni k manuální instalaci. Ta probíhá pomocí internetového prohlížeče a je dostupná na standardní adrese 192.168.1.1. Přístroj pracuje s protokoly PPPoE, PPPoA a ENET ENCAP spolu s dynamickým přidělením IP adresy od poskytovatele internetu. Nastavení bezdrátového internetu pomocí Wi-Fi je možné opět dvěma způsoby ručně a pomocí funkce OTIST (One Touch Inteligent Security Technology), která automaticky zabezpečí přístup a nabídne k uschování přístupové heslo a údaje o síti. Součástí softwarové výbavy je i NAT překlad sítových adres, díky kterému mohou připojené počítače přistupovat k internetu. Nakonec nechybí ani funkce Firewall, v jejíž nabídce najdete základní prvky ochrany před útoky z internetu. Celkově oceňujeme bezproblémovou práci se zařízením a dobrou, i když trochu omezenou funkční výbavu. Konfigurovat tento přístroj zvládne díky několika užitečným funkcím i méně znalý uživatel. Kvalita Wi-Fi signálu byla kvůli malé anténě nižší, pro lepší pokrytí bude potřeba ji nahradit nějakou výkonnější. Naše jediná výtka tedy směřuje k mírnému zahřívání přístroje.

ZyXel P-661HW

+ podpora ADSL2+ a 802.11g+

+ jednoduchá obsluha

- jen základní funkce routeru a firewallu

Cena vč. DPH: 4 445 Kč vč. DPH

K testu zapůjčila firma: ZyXEL, http://www.zyxel.cz

§§§§§


Vševidoucí oko zákona. Systém PCinfo MagicEYE 4.0 pro softwarový audit sítě

Michal Bareš

05P0604

Čas od času proskočí v médiích zprávy o trestním stíhání administrátorů podnikových sítí, kteří jsou obvinění, že na jimi spravovaných počítačích se nachází nelegální software. Tento software nemusí být (a většinou není) ani instalován samotnými správci sítě, a ti jsou v podstatě obviněni pouze kvůli liknavosti při hlídání uživatelů a absenci kontrolního systému, který by dokázal hlídat klientské stanice, provádět audity a hlášení, případně okamžitě napravit nežádoucí stav.

Jedním ze systémů, určených k tomuto účelu, je český program PCinfo MagicEYE 4.0, se kterým jsme měli možnost se seznámit. Kromě české jazykové mutace je k dispozici i v německém, polském, anglickém a slovenském jazyce a mezi referencemi výrobce najdeme mimo důležitých úřadů české republiky i jiné evropské podniky a úřady.

Prvním krokem při nasazení do provozu je instalace a následný test všech počítačů zapojených do sítě. Výsledkem testu jsou přesné soupisy všech programů nainstalovaných na jednotlivých PC. Na jejich základě může administrátor zjistit, které programy na firemní počítače vůbec nepatří. Jedná se většinou o hry, grafické programy a jiné programy pro soukromé účely. Tyto programy pak IT manager jednoduše smaže a ponechá pouze software, který organizace pro své fungování nezbytně potřebuje a na který vlastní příslušná oprávnění. Poté je možné porovnat faktický stav programů nainstalovaných na počítačích s licencemi, nabývacími doklady nebo fakturami a případný rozdíl řešit buď dokoupením chybějících licencí nebo odinstalováním nelegálních aplikací. Po provedení přípravných akcí a kontroly teď stačí udržovat stav sítě v legálním stavu. Aby tento optimální stav zůstal trvalým, zajistí interní předpis, který mimo jiné stanoví pravidla pro používání a instalaci softwaru na klientských stanicích. Správce rovněž z programu vytiskne protokol, který obsahuje přesnou identifikaci konkrétního počítače a soupis nainstalovaných programů. Tak je zodpovědnost převedena na konkrétní uživatele jednotlivých PC. Po provedení těchto kroků následují již pouze pravidelné kontrolní skeny sítě. V praxi potom dochází k tomu, že jednotliví uživatelé, vědomi si skutečnosti, že jakýkoliv nelegální software na jejich PC bude při nejbližší pravidelné kontrole odhalen, ho raději na svůj počítač ani neinstalují.

PCinfo MagicEYE 4.0 je rovněž schopen provádět podrobný audit síťového hardwaru, jehož výsledek může být součástí předávacího protokolu PC. Součástí výpisu je seznam jednotlivých komponent, včetně takových podrobností, jako jsou označení výrobce, model, kapacita a podobně. Program dále umožňuje vzdálené ovládání klientských stanic, které je určeno především pro správu pobočkových sítí. V rámci vzdáleného přístupu lze instalovat, odinstalovávat a konfigurovat aplikace.

PCinfo MagicEYE 4.0 je rozhodně dalším zajímavým programem domácí provenience, který slaví úspěchy i v zahraničí, a to především díky dobrému poměru mezi cenou a výkonem.

PCinfo MagicEYE 4.0

+ funkce

+ domácí provenience

- není určen pro linux a UNIX

Cena vč. DPH: 7 500 Kč (aplikace) + max. 400 Kč za klienta

K testu zapůjčila firma: FairNet Distribution, http://www.fnd.cz

§§§§§


Rychlé Wi-Fi připojení. PCMCIA karta Asus WL-100g Deluxe a router Asus WL-520g

Lucie Zákravská

05P0602

Od uvedení specifikace bezdrátového připojení Wi-Fi IEEE 802.11g uběhl již nějaký ten pátek, a protože datový tok 54 Mb/s, jehož "géčkový" standard dosahuje, již pomalu přestává stačit, je na čase myslet na další krok. Tím má být specifikace IEEE 802.11n, ale protože v nejbližších měsících nebude ještě k dispozici, zkoušejí různí výrobci vyvíjet vlastní formáty, rychlejší než IEEE 802.11g.

Mezi značkami, které nechtěly zůstat pozadu, je i společnost Asus, jejíž PCMCIA kartu 802.11g Deluxe v kombinaci s routerem WL-520g jsme měli možnost otestovat. Jedná se o síťovou kartu ve formátu PCMCIA, podporující bezdrátové technologie Wi-Fi IEEE 802.11b s přenosovou rychlostí až 11 Mb/s, IEEE 802.11g s přenosovou rychlostí až 54 Mb/s, a rovněž formát zde nazvaný High Speed Mode, který navazuje na 802.11g a umožňuje spřízněným přístrojům komunikovat rychlostí až 125 Mb/s.

Na těle karty je integrována vyklápěcí anténa, kterou je dobré před každým použitím vysunout, čímž se dosti razantně zvýší vysílací a přijímací výkon karty. K bezproblémovému provozu potřebujete Windows 98, ME, 2000 či XP, jiné operační systémy nejsou podporovány. Při instalaci z dodaného CD nebo z aktualizovaných souborů ze stránek výrobce stojí za to si nainstalovat i ovládací program společnosti Asus, který naplno využívá možnosti testované karty. PCMCIA modul zvládne práci s otevřenými systémy, se sdíleným klíčem i se zabezpečeným protokolem WPA-PSK, s WPA kryptováním AES, TKIP i TKIP+AES, v neposlední řadě pak i s 64a 128bitovým zabezpečením WEP. Funkce lze dále rozšiřovat díky programovatelné paměti karty tzv. updatem firmwaru. Tím lze v budoucnu přístroj vybavit dalšími nezbytnými protokoly a specifikacemi, což zaručuje pomalejší technologické stárnutí výrobku.

V praktickém provozu jsme kartu vyzkoušeli spolu s routerem Asus WL-520g, který podporuje shodný "proprietární standard" rychlého rozhraní IEEE 802.11g High Speed Mode. Při režimu 802.11g 54Mb/s se karta chovala o poznání svižněji než referenční karta Microcom Wi-Fi Travel Card přenos testovacího souboru proběhl za 104 sekundy s přenosovou rychlostí 2 334 kB/s až 2 654 kB/s. Na referenční kartě jsme naměřili hodnoty 116 sekund a rozmezí 2 178 kB/s až 2 360 kB/s. Způsobeno to bylo zejména nižší hodnotou šumu v přijímaném signálu karty Asus, neboť rozdíl na pouhé dva metry činil celých 10 dBm (-34 oproti -44 dBm), u přímé vzdálenosti pěti metrů to bylo již celých 16 dBm (-46 oproti -62 dBm). Při vzdálenosti rovných 20 metrů, při nichž musí signál projít jednou nosnou zdí a jednou příčkou, byla přenosová rychlost Asusu 915 kB/s a odstup signálu od šumu 87 dBm, zatímco u referenční karty byl signál velmi slabý, chvílemi dokonce vypadával, přenosová rychlost činila několik desítek kB/s. Při módu High Speed jsme dosáhli na dva metry téměř dvojnásobné rychlosti oproti klasické 801.11g, a to 4 571 kB/s až 5 012 kB/s, celkový čas kopírování cca 300MB testovacího souboru byl 57 sekund. Provoz karty byl vcelku bezproblémový, signál nevypadával a udržel instant messengery během celé práce aktivní. Ani při on-line hraní jsme nezaznamenali žádné závažné zpoždění signálu. Jedinou nevýhodu této karty spatřujeme v její ceně, která je stejně jako rychlost oproti klasickým 54Mb adaptérům téměř dvojnásobná.

aAsus WL-100g Deluxe + Asus WL-520g

+ výkon díky vyklápěcí anténě

+ možnost upgradu firmwaru

- o něco vyšší cena

Cena vč. DPH: 1 390 Kč + 2 730 Kč

K testu zapůjčila firma: Asus, http://www.asus.cz

§§§§§


Navigace po Česku. Přehled GPS map pro Pocket PC pokrývajících území ČR

Lukáš Erben

05P0599

Navigační systémy GPS se pomalu, ale jistě stávají běžnou výbavou českých motoristů. Díky nejrůznějším GPS anténám a doplňkům pro PDA a chytré telefony a levným integrovaným zařízením jako je Acer N35 (ten jsme, spolu s dalším GPS hardwarem, představili v předminulém čísle PC WORLDu) si může satelitní navigaci pořídit opravdu každý. Samotný hardware ale nestačí mnohem důležitější než jaké PDA či MDA použijete je totiž volba mapového a navigačního programu. Protože jednoznačně nejrozšířenější platformou v oblasti GPS jsou přístroje Pocket PC, zaměřili jsme naši pozornost právě na programy pro operační systém Windows Mobile. Do testu se nám sešly jak velké balíky jako Navigon Mobile Navigator 5 či Route 66 Navigate 2004, tak menší a specializované mapy zaměřené na českou republiku Smart Maps a Pocket Kim. Okrajově jsme se též věnovali mapě Chorvatska Sunny Croatia a mapám velkých asijských měst, které prodává společnost MapKing.

Navigon Mobile Navigator 5

Mobile Navigator 5 společnosti Navigon se vyznačuje hned několika dobrými vlastnostmi: především obsahuje mapy většiny evropských zemí: Andora, Rakousko, Belgie, Dánsko, Finsko, Francie, Německo, Velká Británie, Irsko, Řecko, Maďarsko, Itálie, Lichtenštejnsko, Lucembursko, Monako, Holandsko, Norsko, Polsko, Portugalsko, San Marino, Slovensko, Slovinsko, Španělsko, Švédsko, Švýcarsko, Vatikán a v neposlední řadě též poměrně kvalitní mapu České republiky, včetně uliční sítě šesti největších měst (50 měst je zpracováno orientačně), všech silnic první a většiny silnic druhé třídy (jsou ale zaneseny i mnohé místní komunikace zejména v západní části republiky). Západní Evropa je už tradičně zpracována do maximálních detailů (uliční síť i v menších městech a obvykle všechny komunikace). Naopak Maďarsko, Polsko, Slovensko a Slovinsko mají podrobně zpracováno pouze hlavní město a silnice obvykle jen první třídy spolu s dálnicemi. Mobile Navigator 5 je skutečně plnohodnotná navigace dodávaná na dvou DVD discích, z nichž se instaluje do PDA (plná instalace celé Evropy vyžaduje SD kartu o kapacitě 1 GB, která ale logicky není součástí dodávky a chcete-li navigaci používat, musíte ji dokoupit). Program podporuje 2D i 3D zobrazení mapy, a to včetně zcela plynulého překreslování během jízdy (včetně dynamického přiblížení). Plná lokalizace do češtiny zahrnuje i celkem příjemný hlasový výstup. Hlasem je program dokonce možné i ovládat, efektivnější je ale přece jen práce s rozhraním na dotykovém displeji PDA. Menu je zpracováno tak, že pro ovládání na běžném PDA není potřeba používat stylus ikony a položky jsou tak velké, že je snadno můžete navolit prstem, což je při použití v autě fantastické.

Navigace si poradí s jednoduchým naváděním na cíl i se složitější trasou obsahující průjezdní body. Ty můžete během navigace přeskakovat program dynamicky přepočítá trasu k dalšímu "checkpointu". Totéž platí v případě špatného odbočení či objížděk. Mobile Navigator dokonce podporuje funkci TMC, tedy vysílání digitálních dopravních informací (uzavírky či zácpy) v pásmu FM pokud máte GPS modul vybavený TMC funkcí, navigace vám zobrazí místa s hustou dopravou či uzavírky, případně vás povede jinudy (tuto funkci jsme bohužel nemohli vyzkoušet). Při plánování trasy do jiného státu jsme nenarazili na žádné problémy vše fungovalo perfektně. Program pochopitelně upřesňuje vaši polohu s ohledem na zakreslené silnice a směr, kterým jedete (co vypadá jako fantastická přesnost GPS je tak často spíše inteligence navigačního programu), i tak se ale vaše pozice občas objeví mimo silnici či na paralelní komunikaci. Podobné situace ale nastávají spíše výjimečně. Mapa (zejména v západní Evropě) dokonce obsahuje i poměrně přesné údaje o povolené rychlosti a program umožňuje zapnout upozornění na její překročení o více než 10 km/h. V mapě jsou zakresleny body zájmu převážně se ale jedná o autoservisy, McDonaldy a parkoviště. Jistě by neuškodilo zanést větší počet zajímavých turistických lokací. Mezi další šikovné funkce patří provázání s kontakty v MS Outlooku v PC program vás může navést přímo na danou adresu.

Aplikace Mobile Navigator 5 patří mezi nejlepší navigace pro kapesní počítače se systémem Windows Mobile. Dva roky stará Route 66 vedle něj vypadá jako chudý příbuzný (novou verzi Route 66 ročník 2006 se nám pro Pocket PC nepodařilo do testu sehnat soudě podle verze pro Symbian ale bude důstojným konkurentem, totéž platí i o nové verzi programu TomTom ani ten nám bohužel výrobce k testu neposkytl). Cena 7 000 Kč včetně DPH není sice nízká, na druhou stranu za ni ale získáte výborný navigační software.

Navigon Mobile Navigator 5

+ kvalita map

+ lokalizace

+ zobrazování

- neshledali jsme

Cena včetně DPH: 6 999 Kč

K testu zapůjčila firma:

Sunnysoft, http://www.sunnysoft.cz

Route 66 Navigate Europe 2004

Před uzávěrkou testu se nám bohužel nepodařilo sehnat novou (v té době ještě nevydanou) verzi 2006 pro Pocket PC (v prodeji byla pouze verze pro telefony Sony Ericsson P900/910). Naše hodnocení se tedy vztahuje na verzi 2004, která se bude patrně ještě do konce letošního roku doprodávat.

Route 66 je dosti atypická v tom, že pro její běžné používání musíte kombinovat PC a PDA. Vše funguje tak, že si aplikaci ze dvou CD nainstalujete do počítače a zároveň nainstalujete navigační program do PDA. Nejprve musíte s mapou pracovat na PC: plánovat trasy (včetně průjezdních bodů), ty však nelze použít pro navigaci. Po naplánování trasy v PC poté exportujete potřebnou mapu do PDA můžete přitom nastavit, jak velké okolí trasy a průjezdních, startovních či cílových bodů chcete exportovat (maximum je 100 km). Poté probíhá export mapy do formátu pro Pocket PC (to může trvat, podle velikosti, pár vteřin, ale i několik desítek minut).

Výhodou takového řešení je úspora místa v paměti PDA, naprosto zásadní nevýhodou je nemožnost exportovat jednoduše celé země exportovat lze pouze obdélníkové výřezy z mapy (nebo naplánovat fiktivní cestu s body vzdálenými od sebe ne více než 200 km a následně ji exportovat s maximálním "okolím"). V obou případech ale export rozsáhlejších map trvá doslova věčnost. Znamená to, že jedete-li například na dovolenou a nemáte jasno, kudy pojedete, musíte s sebou vézt notebook pro případný export map. Ostatně i když se kvůli uzavírce dostanete mimo exportované okolí trasy, nemůže vás program v PDA již navádět. Mapy verze 2004 pokrývají prakticky celou západní Evropu, část jižní Evropy (Španělsko, Portugalsko, Itálii, Sicílii a Korsiku), část Skandinávie (Dánsko, Norsko, Švédsko a jižní část Finska) a jedinou středoevropskou zemi: Českou republiku (podrobně ale pouze Prahu a Brno, ze silniční sítě pouze tahy dálnic a silnice první třídy). Route 66 Navigate Europe 2004 je tak použitelná prakticky pouze tehdy, pohybujete-li se jen po západní Evropě.

Vlastní navigační program sice neumí 3D zobrazení a nezvládá ani zcela plynulý posun mapy, jinak ale funguje velmi dobře. Hlasová navigace byla v námi testované verzi dostupná pouze v angličtině. O něco více náš však mrzelo, že mapa bohužel neobsahuje příliš mnoho bodů zájmu. Na testované verzi Route 66 bylo viditelně znát její stáří. Pokud jste příznivci tohoto programu, rozhodně doporučujeme počkat na verzi 2006, kterou se pokusíme otestovat co nejdříve samostatně.

Route 66 Navigate Europe 2004

+ malé nároky na paměť

- slabá mapa ČR

- zastaralé

cena

Cena včetně DPH: 9 508 Kč

K testu zapůjčila firma:

Route 66, http://www.66.com

Mapy mimo EU: MapKing 5 při cestě do Asie

Během měsíce testování GPS jsme měli možnost zavítat do Číny a sháněli jsme se proto po městských mapách největší země světa. K našemu milému překvapení jsou poměrně snadno dostupné v podobě produktů MapKing 5. Za zhruba 35-45 dolarů můžete zakoupit samostatné mapy Hongkongu, Pekingu, Šanghaje či třeba Bangkoku (to bude možná bližší většímu počtu cestovatelů). Všechny tato mapy jsou dvoujazyčné (čínsky/anglicky), umí spolupracovat s GPS a umožňují základní navigaci včetně plánování jednoduchých tras. Pokud tedy vyrážíte mimo evropský kontinent, rozhodně se poohlédněte po digitálních mapách značně vám usnadní existenci v cizím prostředí.

MapKing 5

+ zajímavé pro cestovatele

- základní funkce

Cena včetně DPH: 4 224 Kč

K testu zapůjčila firma: PocketGear,

http://www.pocketgear.com

Pocket Kim CZ/SK Pro

Pocket Kim (respektive Palm Kim) patřil již před několika lety mezi první podrobné vektorové mapy České a Slovenské republiky. Výrobce, společnost Tranis, program neustále doplňuje o další mapy měst nejkompletnější aktuální verze CZ Pro obsahuje podrobné uliční plány 225 českých měst, nejúplnější SK Pro verze pak 38 slovenských měst. Program se prodává v mnoha verzích, počínaje základní mapou ČR a plánem Prahy (1 500 Kč) přes ČR + 72 měst (3 900 Kč) až po verzi Pro (225 měst, 4 900 Kč) či verzi CZ+SK Pro za 7 500 Kč. Za nemalý peníz bohužel nedostanete program, který by byl zcela na úrovni: navigace "z ulice do ulice" či tvorba tras je sice možná a v nové verzi bylo vylepšeno též ovládání bohužel jen v některých situacích. Hlasová navigace chybí zcela. Není ale pochyb o tom, že "pokrytí", které Pocket Kim pro ČR nabízí, je bezkonkurenční. Jakmile "renomované" navigační balíčky začnou podrobněji pokrývat naši zemi, bude to mít Pocket Kim i další domácí programy těžké (tvůrci se budou muset specializovat na funkce jako např. propojení s knihou jízd).

Pocket Kim CZ/SK Pro

+ nejpodrobnější mapa ČR

+ 225 měst

- provedení

- bez hlasové navigace

Cena včetně DPH: 5 831 Kč

K testu zapůjčila firma:

Tranis, http://www.tranis.cz

Smart Maps Turistické Mapy ČR

Společnost Smart Maps patří mezi "tradiční" dodavatele digitálních map s jejich produkty jako Autoatlas, Mapa Prahy či Cykloatlas jste se již v PC WORLDu mohli seznámit. SmartMaps tradičně nepoužívá vektorové, ale "klasické" bitmapové mapy, na něž jsou přidány údaje o zajímavých místech či vektorová vrstva umožňující u nových verzí "Navigator" též tvorbu tras a navigaci. V případe turistických map navigace sice možná není, ukládání tras a průchozích bodů ale možné je, stejně jako zobrazování GPS pozic či vyhledávání turistických bodů zájmu. Mapy mají maximální rozlišení 1 : 50 000, přehledová vrstva je 1 : 300 000 jedná se v podstatě o klasické digitalizované turistické mapy, doplněné o zmíněnou vektorovou vrstvu pro vyhledávání a určování polohy. Pokud milujete pěší turistiku, je to ideální programový doplněk kapesního zařízení jako je Acer n35. Mapy je možné kupovat buď jednotlivě za 500 až 800 Kč, nebo v balení pokrývajícím celou ČR (celkem 15 map) za necelých 10 000 Kč. Mezi mapami nainstalovanými v PDA lze přitom plynule přecházet.

Smart Maps Turistické Mapy ČR

+ v prodeji i jednotlivě

- cena kompletu

Cena včetně DPH: 9 984 Kč

K testu zapůjčila firma: Aponia SW,

http://www.smartmaps.cz

Na jiných platformách: Perfect Passenger Bluetooth Starter Kit

Virtuální blondýnka na sedadle spolujezdce

Navigační balík Perfect Passenger byl na náš trh uveden spolu s přístrojem Treo 650 společnosti Palm vedle Trea jej ale lze použít i s některými modely ze série Tungsten, přesněji s modelem Tungsten T5 či Zire 72. Perfect Passenger Starter Kit tak obsahuje veškerý potřebný hardware i software, s jehož pomocí proměníte své Treo či T5 v GPS navigaci. V balení naleznete nejen samotný software tedy podrobnou mapu ČR a přehledovou mapu Evropy, a to dokonce přeinstalovaný na MMC kartě, ale též geniálně řešení magnetický držák, kovovou samolepící destičku (tu je třeba přilepit na zadní stranu Trea či T5 pak lze PDA snadno uchytit na magnetickém držadle), autoadaptér pro nabíjení PDA a konečně osmikanálový Bluetooth GPS přijímač Holux.

Instalace Perfect Passenger je díky přiložené MMC kartě nejrychlejší, jakou jsme měli možnost vyzkoušet Treo 650 bylo v autě přiděláno a připraveno k jízdě za méně než 10 minut. Instalace byla ale zároveň zdaleka nejlepším zážitkem z vlastního používání "dokonalého spolujezdce". Navigační program sice umožňuje poměrně snadné zadávání a volby na obrazovce či klávesnici Trea bez použití pera, chování menu je ale někdy zvláštní při zadávání názvů cílů aplikace sama chytře ignoruje a odstraňuje písmena u zadání, které není v databázi, to je ale přinejmenším zpočátku značně matoucí. Navigační menu, které je možné kdykoliv vyvolat, nabízí opravdu jen to nejnutnější, nehledě na to, že při práci se nám občas Treo 650 zresetovalo. Nepříjemný je i fakt, že program umí pracovat pouze s jedním cílem a nikoliv se sérií průjezdních bodů. S tím souvisí asi největší problém "inteligence" samotné navigace. Po zadání cíle je sice možné upravit předvolby rychlosti na různých typech silnic činíte tak ale pomocí nicneříkající obrazovky s posuvnými regulátory. Jen bůh ví, jak a o kolik tedy vlastně předvolby rychlostí upravujete. Aplikace navíc neumožňuje zakázat dálnice či placené silnice, ale pouze přívozy, což při cestách po ČR jistě oceníte. Výsledkem toho všeho může být situace, s jakou jsme se setkali při testování ve středních Čechách: z vesnice v Brdech jsme se chtěli dostat na okraj Prahy (obec Třebotov). Poněkud nás ale udivilo, když trasa doporučená programem měla přes 70 kilometrů a cestovní čas byl odhadnut na bezmála 90 minut (ve skutečnosti jsme se nacházeli necelých 30 kilometrů od požadovaného cíle, a to výhradně po silnicích 3. a 2. třídy). Navigace se prostě rozhodla, že nejlepším řešením bude odvést nás přes Dobříš na poměrně vzdálenou rychlostní silnici vedoucí do Prahy a poté zpět ven z města.

Závratná není ani detailnost mapy. Zatímco ve středních Čechách je zpracování na výtečné úrovni, při cestě do Jindřichova Hradce jsme zjistili, že městská uliční síť zanesena sice je, ale pouze z necelé poloviny. Jinými slovy kvalita a podrobnost mapy je, na rozdíl od Pocket Kimu či Mobile Navigatoru, velmi nevyzpytatelná. Pravdou ovšem zůstává, že výrobce nabízí možnost zadarmo stahovat aktualizace map z internetu.

Perfect Passenger Bluetooth Starter Kit se prodává za necelých deset tisíc jako startovací balíček pro cesty po ČR. Znamená to, že mapy Evropy je třeba dokoupit zvlášť. Zatímco po hardwarové stránce se jedná o elegantní a funkční řešení, mapový a navigační software nás nepřesvědčil.

Perfect Passenger Bluetooth

+ kompletní řešení včetně karty

+ snadná instalace

+ dobré ovládání

- inteligence navigace

- kvalita mapy

Cena včetně DPH: 9 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Palm, http://www.palm.com

Sunny Croatia: Neztraťte se na Jadranu

Chorvatsko bohužel nepatří mezi země, jejíž mapy bývají standardně zahrnuty do větších navigačních balíků jako je Mobile Navigator, Route 66 či TomTom. Společnost Sunnysoft naštěstí nabízí samostatný produkt Sunny Croatia podrobnou vektorovou mapu Chorvatska, která nabízí možnost hlasové navigace (v angličtině) a plánování tras podle adres. Mapa pokrývá na 50 000 km silnic a obsahuje přes osm tisíc bodů zájmu (kempy, hotely, restaurace). Program sice neumí zobrazit mapu ve 3D režimu, zvládá ale plynulý zoom, posun a otáčení mapy. Sunny Croatia sice nemůže ovládání a zpracováním konkurovat "velkým" navigačním programům, svůj účel ale splní. Cena by ovšem mohla být podstatně nižší.

Sunny Croatia

+ jedno z mála dostupných řešení

- cena

- základní funkce

Cena včetně DPH: 3 700 Kč

K testu zapůjčila firma: Sunnysoft,

http://www.sunnysoft.cz

Pozor!

Při používání přenosných GPS navigací obecně či těch na bázi Pocket PC byste měli vědět, že:

- Pokovené přední sklo znemožňuje příjem signálu, pokud je osazeno ve vašem voze, budete muset použít venkovní magnetickou anténu.

- Vzhledem k tomu, že displej navigace budete chtě nechtě za jízdy stejně okukovat, je dobré mít jej co nejblíže zornému poli (ale zároveň tak, aby nepřekážel ve výhledu na vozovku).

- Držáky na přední sklo jsou zajímavé zejména díky možnosti rychlé instalace. Pokud používáte PDA v autě pravidelně, zvažte instalaci speciální konzoly a stálého držáku (na vhodném místě poblíž zorného pole).

- Mnohá PDA bez záložní baterie mohou při vybití snadno přijít o veškerá data. Pokud GPS nepoužíváte nebo ho odkládáte do kufru auta, vždy přístroj vypněte. Data se sice dají obnovit ze zálohy, ne vždy je ale po ruce PC, na kterém ji máte uloženu. Rozumné je provést zálohu na paměťovou kartu (pokud to jde).

- Snaha ovládat navigaci (zadávání cílů apod.) za jízdy je nebezpečná (o to více, že některé programy pro to nejsou uzpůsobeny). Raději zastavte a vše v klidu naťukejte na parkovišti nebo (je-li možno zastavit) u kraje vozovky.

- V městské zástavbě či v lese snadno ztratíte signál satelitů. Nespoléhejte se proto výhradně na navigaci a sledujte alespoň přibližně, kde se nacházíte a kam chcete jet.

- Někdy je pro správné zobrazení počátečních instrukcí třeba popojet, aby si navigace zafixovala nejen vaši polohu, ale i silnici. po které skutečně jedete, a směr, kterým se ubíráte. Nejlepší proto je po zadání cíle prostě chvilku jet "někam" přístroj se zorientuje a začne vás navádět.

Smart Maps Navigator ČR+SR

Podobně jako turistické mapy, i Navigator používá jako základ klasickou digitalizovanou mapu s přidanou vektorovou vrstvou ta v tomto případě umožňuje plnohodnotnou GPS navigaci včetně hlasového výstupu. Mapa se posouvá, díky bitmapovému podkladu ale není možné natáčení a pochopitelně rovněž chybí 3D režim. Na druhou stranu tradičně barevný "mapový" podklad může někomu vyhovovat z hlediska orientace mnohem více než vektorové zobrazování.

Navigace zobrazuje různé doplňkové informace jako jsou rychlost a poloha a pochopitelně upozorňuje na odbočky, přičemž způsob upozorňování lze poměrně podrobně nastavit v menu. Bohatý rejstřík bodů zájmu obsahuje vedle čerpacích stanic také hrady, jeskyně, kempy a další turistické cíle. Nejkompletnější sada Smart Maps Navigator obsahuje kromě autoatlasu ČR a SR (v měřítku 1 : 100 000) také podrobné mapy třinácti českých krajských měst (v podrobnějším měřítku 1 : 20 000) a Bratislavy. Autoatlas SR je ale "pasivní" neobsahuje vektorovou vrstvu a nefunguje v něm tedy navigace. Během navigace umí program mezi autoatlasem a městskými mapami plynule přecházet (celkem 5 úrovní map) a může tak do značné míry konkurovat klasickým vektorovým navigacím. Nevýhodou je značná datová náročnost kompletní instalace v PDA zabere cca 240 MB. Program Smart Maps bohužel vyžaduje plnohodnotné PDA či MDA s Windows Mobile 2003 či PPC 2002 a nefunguje tedy na chytrých telefonech typu Eurotel Smartphone s Windows Mobile.

Výhodou i nevýhodou Smart Maps je použití klasického rastrového podkladu zde je hodnocení subjektivní záležitostí. Platí tu ale totéž, co v případě programu Pocket Kim: při ceně sady ČR+SR bezmála 5 000 Kč jsou "celoevropské" aplikace typu TomTom či Mobile Navigator po zahrnutí podrobnějších map ČR nepříjemnou konkurencí.

Smart Maps Navigator ČR+SR

+ klasický mapový podklad

- omezené zobrazování

Cena včetně DPH: 4 938 Kč

K testu zapůjčila firma: Aponia SW,

http://www.smartmaps.cz

Smart Maps Navigator Cykloatlas ČR

Specialitou pro cyklisty je aplikace Navigator Cykloatlas. Ta obsahuje kompletní atlas ČR 1 : 100 000 spolu s 20 000 km značených cyklotras a podrobnými plánky 13 krajských měst a jejich okolí. V ostatních bodech se Cykloatlas podobá klasickému Navigatoru a lze jej tedy doporučit všem, kdo jezdí v automobilu (či chodí našimi městy pěšky) nebo na kole. Cena je o něco nižší než u předchozí sady, mapy ale neobsahují Slovenskou republiku.

Smart Maps Navigator Cykloatlas ČR

+ klasický mapový podklad

- omezené zobrazování

Cena včetně DPH: 4 224 Kč

K testu zapůjčila firma: Aponia SW,

http://www.smartmaps.cz

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí. Část VIII. Přenosové techniky v prostředí počítačových sítí (2)

Jiří Peterka

05P0601

Při přenosech dat je třeba zajistit, aby příjemce správně rozpoznal a vyhodnotil to, co mu odesilatel vlastně posílá. To se zajišťuje jinak u synchronních přenosů, jinak u přenosů asynchronních či arytmických. A co je bitový proud (bitstream) a jak fungují isochronní a ne-isochronní přenosy?

Každý přenos digitálních dat je ve své podstatě přenosem jednotlivých bitů. Alespoň na nejnižší úrovni (na úrovni fyzické vrstvy) nás ještě nezajímá, zda jednotlivé bity nějak "patří k sobě" (třeba proto, že společně tvoří nějaký datový rámec či paket) a každý z nich přenášíme samostatně a nezávisle na ostatních bitech.

Přenos každého jednotlivého bitu ale vždy určitou dobu trvá, resp. má nějakou délku v čase. Pokud by tomu tak nebylo a přenos každého bitu by trval jen nekonečně krátký okamžik, mohli bychom dosahovat nekonečně velkých přenosových rychlostí.

Místo toho musíme v praxi počítat s tím, že přenos každého bitu probíhá po určitý časový interval, kterému se ne náhodou říká "bitový interval". Během tohoto bitového intervalu se příjemce musí rozhodnout, zda vyhodnotí přijímaný bit jako 1 nebo 0. Můžeme si to představit tak, že někde uprostřed tohoto intervalu příjemce sejme stav přenášeného signálu a podle něj se rozhodne, zda jde o 1 či 0.

Potřeba synchronizace

Již na této jednoduché představě (vzorkování přijímaného signálu během bitového intervalu) si můžeme názorně ukázat jedno velké nebezpečí. Příjemce totiž musí správně odměřit začátek i konec každého bitového intervalu, aby se správně "trefil" se vzorkováním přenášeného signálu.

Asi není těžké si představit, co by se stalo, pokud by příjemce odměřil bitový interval nesprávně, v důsledku pomalejšího nebo naopak rychlejšího "tikotu" svých hodinek strefil by se do jiného bitového intervalu a vyhodnocoval (vzorkoval) by stav signálu v době, kdy již reprezentuje nějaký jiný bit. Něčemu takovému se říká "ztráta synchronizace" a je to samozřejmě nežádoucí. Co je naopak žádoucí, resp. pro korektní přenos dat nutné, je udržování synchronizace během přenosu všech relevantních datových bitů. Můžeme si to představit také tak, že obě strany (odesilatel i příjemce) mají u sebe vlastní hodinky, pomocí kterých odměřují jednotlivé bitové intervaly a tyto hodinky musí tikat v dostatečném souběhu (tzv. synchronně), aby se navzájem příliš nerozešly a nedošlo k výše popisované nežádoucí situaci (ztrátě synchronizace).

Arytmický přenos

Požadavek na zajištění potřebné synchronizace nemusí nutně znamenat, že by pomyslné hodinky na straně odesilatele a příjemce musely tikat ve vzájemném souladu (synchronně) trvale, po libovolně dlouhou dobu. Požadovaného efektu lze dosáhnout i tak, že přenos dat bude probíhat po částech (po určitých skupinách bitů) a potřebná synchronizace bude udržována pouze po dobu přenosu těchto skupin bitů.

Znamená to tu výhodu, že pokud budou uvedené skupiny bitů dostatečně malé, nebudou na přesnost hodinek příjemce kladeny nijak extrémní nároky. Postačí, když se vhodně seřídí na začátku každé jednotlivé skupiny bitů a vydrží tikat v potřebném tempu alespoň po dobu přenosu této krátké skupiny. Pak se už hodinky příjemce mohou klidně rozejít (ztratit synchronizaci s hodinkami odesilatele), protože na začátku další skupiny bitů dojde k novému seřízení, a vše se opakuje.

To už jsme ale popsali princip tzv. arytmického přenosu. Skupinkám bitů, které jsou tímto způsobem přenášeny, se v praxi říká znaky a mají vždy pevnou velikost. Dnes je to nejčastěji 8 datových bitů, ale v úvahu připadá i pevné nastavení na 7, 6 či třeba 5 bitů. Kromě toho se na začátek každého znaku přidává jeden režijní bit, v roli tzv. start bitu. Právě na něm se hodinky příjemce seřídí a začnou odměřovat bitové intervaly. Na konci znaku pak může (ale nemusí) následovat ještě tzv. stop bit pro zajištění určitého minimálního odstupu od dalšího znaku, pak také tzv. paritní bit, sloužící potřebám zabezpečení přenosu a umožňující detekovat případné chyby v přenosu. Ale k tomu se dostaneme příště. Zdůrazněme spíše jinou věc: mezi přenosem jednotlivých znaků mohou být libovolně dlouhé prodlevy. Nemusí tedy být dodržován stejný "rytmus" odesílání jednotlivých znaků (stejné odstupy mezi nimi). Právě tomuto aspektu vděčí tento způsob datového přenosu za své označení: arytmický.

Arytmický, nebo asynchronní?

Po přečtení předchozích řádků vás možná napadne, zda je popis arytmického přenosu míněn vážně a zda nejde o nějaký omyl když se v praxi popsanému způsobu přenosu se stejně velkými znaky, start bity atd. říká "asynchronní" a nikoli "arytmický".

Je zde skutečně drobný terminologický zádrhel: věcně správné je označení arytmický přenos, ale v praxi se mu neřekne jinak než asynchronní přenos. Je to tedy další příklad toho, kdy se v počítačové branži říká A, ale myslí se B.

Jiným podobným příkladem je použití zkratky RAM (z anglického Random Access Memory). Ačkoli správně označuje paměť s tzv. přímým přístupem (Random Access), běžně se zkratkou RAM myslí paměť pro čtení i zápis, která je protipólem k paměti ROM (Read Only Memory). Správně by ale paměť pro čtení i zápis měla být označována jako paměť RWM (Read/

/Write Memory).

Ovšem zpět k asynchronním a arytmickým přenosům: skutečně asynchronní přenos je takový, který zcela postrádá jakoukoli synchronizaci mezi příjemcem a odesilatelem (proto: asynchronní). Jak ale potom příjemce pozná, kdy začíná a kdy končí jednotlivé bitové intervaly? Pouze tak, že mu to odesilatel explicitně řekne. Tedy kromě dvou stavů přenášeného signálu, které reprezentují "užitečné" datové hodnoty 1 a 0, existuje ještě třetí možný stav, který indikuje právě začátek a konec bitového intervalu. Je k tomu tedy zapotřebí alespoň tzv. tříhodnotová logika, což je pro reálně využití problematické. Spíše zajímavostí je pak to, že jednotlivé bitové intervaly u (skutečně) asynchronního přenosu mohou být různě dlouhé, jak ostatně naznačuje i obrázek. Otázkou ale je, k čemu by to bylo dobré.

Synchronní přenos

Vedle asynchronního (správně: arytmického) přenosu je běžně používanou variantou také tzv. synchronní přenos, resp. "plně synchronní" přenos. Jak už jeho označení napovídá, je synchronizace mezi odesilatelem a příjemcem udržována dlouhodobě buď trvale, nebo alespoň po dobu přenosu (libovolně velkého) datového bloku. Předností je pak vyšší efektivnost přenosu: jelikož se synchronizace neztrácí, ale udržuje trvale, není nutné oddělovat od sebe skupinky bitů (znaky). Místo toho je možné přenášet data "souvisle" po větších datových blocích (v zásadě libovolně velkých).

Jak ale dosáhnout toho, aby odesilatel a příjemce zůstali trvale synchronizováni, resp. aby se jejich hodinky nikdy nerozešly a stále "tikaly" v dostatečném vzájemném souladu? Tady už se nedá aplikovat podobný přístup jako u asynchronního přenosu (správně arytmického): seřídit (synchronizovat) na začátku datového bloku obě strany (analogie start bitu) a pak se spoléhat na to, že během přenosu celého bloku se hodinky příjemce nerozejdou více, než je přípustné. To jde u malých znaků, tvořených jen několika bity, ale už ne u datových bloků o stovkách bytů či ještě delších.

V případě (plně) synchronního přenosu je nutné udržovat synchronizaci průběžně. Tedy průběžně seřizovat hodinky příjemce. Ale jak?

Principiálně nejjednodušší by bylo přenášet tikot hodinek odesilatele až k příjemci, a to pomocí vhodného "hodinového" signálu (pravidelně se měnícího signálu, který odměřuje tikot hodinek odesilatele). Pak by na straně příjemce bylo vše jednoduché stav dat by se vyhodnocoval v okamžicích, určených tímto hodinovým signálem.

Ovšem samostatný hodinový signál pro zajištění plné synchronizace je poměrně velký luxus, který si většinou můžeme dovolit jen na krátkou vzdálenost. Ke svému přenosu totiž vyžaduje samostatný vodič (resp. pár vodičů), což je na delší vzdálenost příliš drahé. Proto se v praxi používá spíše jiné řešení, které z hlediska efektu vyjde vlastně nastejno, ale vystačí si jen s jedním vodičem. Spočívá v tom, že se použije pouze jeden vodič, po němž se přenáší oba signály (hodinový i "datový") současně, sloučené do jednoho výsledného signálu. Představu zachycuje obrázek.

Konkrétních způsobů, jak sloučit hodinový a datový signál do jednoho výsledného signálu, existuje více. Poněkud nesprávně se tomu říká "kódování". Dvě taková často používaná kódování ukazuje další obrázek. Jde o kódování Manchester a tzv. diferenciální Manchester.

U kódování Manchester, které se používá například v původní desetimegabitové verzi Ethernetu, jsou oba signály sloučeny tak, že v každém bitovém intervalu dochází nejméně k jedné změně signálu. Právě tato změna (uprostřed bitového intervalu) pak nese užitečná data jde-li o změnu z vysoké úrovně signálu do nízké (ve smyslu obrázku), jde o 0, zatímco hodnota 1 je reprezentována opačnou změnou (z nízké na vysokou úroveň). Současně tato změna slouží i potřebám synchronizace při každé takové změně si příjemce může znovu seřídit své hodinky.

Aby však v každém bitovém intervalu mohlo dojít k takové změně signálu, která potřebným způsobem reprezentuje přenášená data, může být nutná ještě jedna další změna. Například když se přenáší více stejných bitů (více 0 nebo naopak více 1), pak je každý z těchto bitů reprezentován stejně orientovanou změnou. Aby však taková změna mohla v každém bitovém intervalu nastat, musí být vždy provedena ještě jedna opačná změna viz předchozí obrázek.

Takže obecně musí na každý bitový interval (datový bit) připadnout dvě změny přenášeného signálu. To je docela plýtvání, které se nevyhýbá ani druhé variantě diferenciálnímu kódování Manchester. Zde je hodnota 0 reprezentována změnou signálu (bez ohledu na pointaci této změny), hodnota 1 zase naopak absencí změny signálu a to na začátku bitového intervalu.

Delší posloupnost hodnoty 1 by však mohla způsobit ztrátu synchronizace. Proto se u diferenciálního kódování Manchester v každém bitovém intervalu provádí ještě jedna změna (uprostřed bitového intervalu), která tentokrát již slouží pouze potřebám časování. Takže zatímco u "normálního" (nikoli diferenciálního) kódování Manchester slouží jedna hrana oběma účelům současně (a případná druhá hrana vlastně jen připravuje půdu pro novou změnu), u diferenciálního kódování Manchester má každý účel svou vlastní hranu.

Bit stuffing

Potřeba dvou změn signálu na každý datový bit, vynucená potřebami synchronizace, je skutečně velký luxus. Ve své podstatě znamená, že "spotřeba" (ve smyslu počtu změn, resp. modulační rychlosti) je dvojnásobná oproti "užitku" (přenosové rychlosti v bitech za sekundu). Něco takového je možné si dovolit tam, kde je přenosové kapacity dostatek, ale to není zdaleka všude.

Snaha odstranit naznačené plýtvání je dobře patrná například u Ethernetu, jehož původní desetimegabitová verze používá kódování Manchester, ale jeho rychlejší verze (stomegabitový Ethernet, gigabitový Ethernet atd.) již používají efektivnější metody.

Všechny tyto efektivnější metody jsou přitom založeny na společném principu: místo toho, aby se "jedna změna navíc", nutná k zajištění synchronizace, přidávala ke každému jednotlivému datovému bitu (resp. k "datové" změně signálu), což vlastně představuje 100% režii, přidává se vždy až ke skupince několika datových bitů (resp. "datových" změn signálu). Pokud se například přidává ke čtyřem datovým bitům (změnám) jedna režijní změna pro potřeby zajištění synchronizace, už místo 4 užitečných změn přenáší změn 5, a to odpovídá o mnoho výhodnější režii ve výši 25 %. Takovéto kódování se pak označuje jako 4B/5B a používá se konkrétně u stomegabitového Ethernetu.

Pokud bychom v tomto trendu pokračovali co možná nejdéle, mohli bychom se s výší režie limitně přiblížit až k nule. V takovém ideálním stavu by byly všechny změny využity pro "užitečná" data, s tím, že příjemce by udržoval potřebnou synchronizaci právě a pouze podle těchto "datových" změn.

I v tomto ideálním stavu bychom ale stále museli myslet na to, že určitá posloupnost dat (v závislosti na použitém způsobu kódování, resp. reprezentování datových bitů prostřednictvím přenášeného signálu) by mohla způsobit, že příjemce nedostane včas žádnou hranu a jeho hodinky se "rozejdou" více, než je přípustné.

Řešení naštěstí není nijak komplikované a spočívá v umělém zařazení "bitu navíc" těsně předtím, než by hrozila ztráta synchronizace. Naznačuje to i další obrázek: pro případ, že 1 a 0 jsou reprezentovány vysokou, resp. nízkou úrovní signálu a hodinky příjemce nevydrží v synchronizaci déle než 7 bitových intervalů. V takovém případě se pak po každé posloupnosti sedmi bitů napevno zařadí do přenášeného toku dat jeden opačný bit. V angličtině se této technice říká bit stuffing, doslova "vkládání bitů".

Bitstream (bitový proud)

Když už víme, co je (plně) synchronní přenos, můžeme si jej poněkud zobecnit do podoby jednoduché přenosové služby, realizované fyzickou vrstvou a označované jako tzv. bitový proud (anglicky bitstream). Zajišťuje dvoubodové spojení (tedy vede přímo mezi dvěma uzly), je obvykle obousměrný a chová se jako synchronně fungující roura: z jedné strany se do ní postupně vkládají jednotlivé bity a z druhé strany zase tyto bity ve stejném pořadí vystupují.

Hlavní výhodou takovéto přenosové služby, přenášející nijak nečleněný proudu bitů, je fakt, že nad ní lze realizovat v zásadě jakoukoli přenosovou službu vyšší úrovně. Tedy nejen přenos dat na principu přepojování paketů (či rámců), ale také přenos dat na principu přepojování okruhů. První možnost je vhodná pro datové služby (v praxi například pro přístup k internetu), zatímco druhá je zase výhodná pro multimediální služby (například pro přenos hlasu či obrazu), s potřebou garantované kvality a garantovaných parametrů (například přenosového zpoždění a jeho pravidelnosti).

Bitový proud (bitstream) je tedy jakýmsi "ideálním podložím", nad kterým lze budovat široké portfolio služeb od negarantovaných datových služeb až po garantované služby, vhodné pro multimédia. Samotný bitstream se dá realizovat například na místních smyčkách (účastnických vedeních) pomocí technologií xDSL.

V ČR však podobný bitstream není dostupný. Český Telecom, který vlastní prakticky všechny místní smyčky, nabízí ostatním operátorům až přenosové služby vyšší úrovně, realizované na principu přepojování paketů a fungující negarantovaným způsobem. Jinými slovy: místo samotného "podloží" v podobě bitstreamu, nad kterým by alternativní operátoři mohli implementovat své vlastní přenosové služby (vhodné pro data i pro multimediální přenosy), jim Telecom povinně přidá (a nechá si zaplatit) své vlastní přenosové služby fungující na principu přepojování paketů, konkrétně na bázi protokolu IP. Teprve tyto služby pak zprostředkovává alternativním operátorům na velkoobchodní bázi.

Rozdíl je v tom, že pokud by alternativní operátoři měli přístup k bitstreamu, mohli by sami určovat to, jaké přenosové služby nad ním vybudují. Pak by například mohli nabízet ADSL přípojky k internetu s takovými rychlostmi a stupni sdílení (agregace), jaké si zvolí sami. Místo toho jsou vázáni tím, co rozhodl a určil Telecom (např. z hlediska rychlostí a agregace) a co zabudoval do svých přenosových služeb nad bitstreamem.

Isochronní a ne-isochronní přenos

Pro docenění toho, jak univerzální je bitový proud (bitstream), si ještě řekněme, co je tzv. isochronní přenos. Samotný přívlastek "isochronní" je možné přeložit jako "probíhající ve stejném čase" nebo alespoň "rovnoměrně v čase". Isochronní přenos je tedy takový, který doručuje data dostatečně rychle (s garantovaným maximálním zpožděním) a také pravidelně (s garantovaným maximálním rozptylem doby zpoždění). Naopak "ne-isochronní" je takový přenos, který toto nenabízí.

Jistě není těžké nahlédnout, že multimediálním službám (například živému hlasu a obrazu) svědčí isochronní přenosy, zatímco typickým datovým aplikacím (jako třeba elektronické poště, přenosu souborů, WWW atd.) plně postačují i neisochronní přenosy.

Ne-isochronní jsou přitom zejména přenosy na principu přepojování paketů (anglicky packet switching). Tedy například přenosy, realizované protokolem IP, z rodiny TCP/IP. To proto, že tento přenosový protokol negarantuje, jak dlouho se jednotlivé pakety "zdrží po cestě", zejména uvnitř přepojovacích uzlů (směrovačů). Všem totiž měří stejně, a tak se rychlost "zpracování" každého jednotlivého paketu odvíjí od momentálního souběhu s dalšími pakety, od jiných přenosů.

Naproti tomu isochronní jsou přenosy na principu tzv. přepojování okruhů (anglicky circuit switching). Je to dáno tím, že při přepojování paketů je každému přenosu vyhrazena určitá přenosová kapacita, o kterou již nemusí soutěžit s jinými přenosy. Díky tomu může být "zdržení" dat po cestě dostatečně malé a také dostatečně pravidelné (stejné).

Isochronní způsob fungování zachovává také tzv. časový multiplex, který jsme popisovali v minulém dílu tohoto seriálu (každému dílčímu přenosu pevně vyhrazuje určitou přenosovou kapacitu). Naproti tomu tzv. statistický multiplex již isochronní není, protože obecně negarantuje přenosovou kapacitu žádnému z dílčích přenosů (ale rozděluje ji podle momentální potřeby s tím, že se "nemusí dostat na všechny").

Pokud bychom chtěli nějakým způsobem dodatečně vylepšit přenosové služby na principu přepojování paketů, aby se co možná nejvíce blížily isochronnímu způsobu fungování, pak by určité možnosti existovaly. Obecně se tomu říká "zajištění kvality služeb" (QoS, Quality of Service), ale je to drahé a komplikované.

Mnohem jednodušší a efektivnější je vybudovat souběžně oba druhy služeb garantované služby isochronního charakteru a negarantované služby ne-isochronního charakteru nad takovým "podložím", které jejich souběh umožňuje. A takovým podložím je právě bitstream. Ten je svou podstatou sám isochronní, a tak lze jeho kapacitu rovnoměrně rozdělit na dvě části. Jednu můžeme využít pro isochronní přenosové služby (např. pro potřeby přenosu hlasu a obrazu) a druhou pro ne-isochronní služby (pro datové služby). Nebo ji lze využít celou pro ne zcela isochronní služby, ale s lepšími přenosovými parametry. Podstatné je, že možností je celá řada a nad bit-streamem není žádná z nich vyloučena.

§§§§§

$$$$$


Hardware


19"LCD panely.Větší úhlopříčka vaše oči nepokazí(CD)

Tomáš Jirásko

05P0579

V posledním kvartálu minulého roku byly hitem 17palcové monitory, o rok později mají obdobnou šancí modely 19palcové.

Jejich cena je již na přijatelné úrovni a úhlopříčka 48 cm je pro práci i volný čas naprosto ideální. Obraz není nijak malý, ani při vyšším rozlišení nemusíte na písmenka mžourat, krásně zaplní zorný úhel, ale ještě nemusíte neustále hýbat hlavou, abyste přečetli celý řádek od levého po pravý okraj.

ajímalo nás, co jednotlivé značky zákazníkovi nabízejí, či spíše od kterých modelů si slibují větší úspěch. Proto jsme mantinely tohoto testu stanovili hodně široké, jedinými podmínkami byla velikost 19 palců a přítomnost DVI vstupu.

Devítka LCD displejů, která se do uzávěrky testu sešla v naší redakci, představuje z obecného pohledu na náš trh to lepší, co lze v obchodech dostat, i díky samotným prodejcům se nám tak daří oddělit zrno od plev. Některé značky jsou si totiž natolik vědomy "kvalit" svých displejů, že se raději pro nedostupnost odpovídajícího monitoru omluvily. Na druhém místě skončila výmluva, že se velkých testů neúčastní, ale jednotlivému testu věnovanému pouze jejich přístroji se nebrání. Tomu se ovšem bráníme my, neboť výrobek, který se bojí přímého srovnání s konkurencí, nás zřejmě ani v samostatném testu svou "vysokou kvalitou" neomráčí. Kvůli něčemu takovému nemá smysl si kazit oči ani informovat čtenáře o tom, že na světě je další zbytečný model. Pojďme se raději podívat, o jakých monitorech byste měli uvažovat.

Pokud před nákupem monitoru obracíte každou korunu, potěší vás početná skupina displejů s přijatelnou cenou, kterou tvoří LCD s technologií TN. Tato technologie dokáže sice fyzicky zobrazit pouze 262 tisíc barev a zbylé barvy dopočítává (dithering), takže pro práci s obrazem není úplně ideální, představuje však nejrychlejší technologii. Právě levné displeje s 6, 8, ale i 12ms odezvou jsou postaveny na TN maticích. Navíc výrobci již od dob 15palcových LCD neustále hledají fígle, jak zlepšit obrazové podání, díky čemuž se objevily leštěné (lesklé) povrchy, predikce posunu barevné plochy a další řešení, která umožní nejnovějším TN panelům stát se přijatelným řešením jak pro sledování filmů či kancelářské aplikace, tak i pro amatérskou fotografii, neboť řadě uživatelů nezáleží na přesném zobrazení barev, ale na celkovém dojmu. Zářivé, jásavé barvy, relativně vysoký kontrast apod. jsou věci, které je displej s vyšší svítivostí a promyšleným povrchem skla schopen nabídnout.

Můžete-li za displej utratit více peněz, pak na technologii TN prostě zapomeňte. I když TN panely jsou o něco rychlejší, nikdy nedosáhnou barevného podání MVA, PVA a IPS panelů. Ani rozdíly mezi udávanými odezvami 6/8 ms vs. 16 ms nejsou až tolik propastné, jak by se mohlo zdát. Novější panely se "TN časům" již přibližují a v 99 % případů uživatel při hraní vůbec nepostřehne rozdíl právě z tohoto důvodu výrobci udávají co nejnižší časy v naději, že se hráč rozhodne pro jejich model. Pro práci s obrazem i sledování filmů však do věci vstupuje věrnost obrazu, a zde mají TN panely značný dluh.

I dvojice ocenění PC WORLD Top Produkt dokazuje, že výběr monitoru je vysoce individuální záležitostí. Recenze by v každém směru měla sloužit pouze jako vodítko, na které modely se zaměřit. Ocenění jsme neudělili žádnému z levnějších modelů nikoli proto, že jsou špatné, ve své kategorii představují až na výjimku to lepší, ale v podstatě nepřinášejí nic zajímavého. Za své peníze u těchto modelů prostě dostáváte odpovídající hodnotu fungující monitory a i když na trhu existují lepší, lze s nimi spokojeně pracovat.

V tomto testu jsme ocenili Eizo S1910 za kvalitu obrazu (čemuž odpovídá i cena) a HP L1955 pro jeho vyváženost a dobré obrazové vlastnosti. Díky 10bitové gama korekci si uživatelé pracující s obrazem zvolí S1910. HP je oproti tomu i díky USB hubu univerzálnější model a jeho S-MVA panel na nás při celodenní práci s textem působil jako příjemnější pro oči.

Hodnocení obrazové kvality zachycuje relativní kvalitu obrazového podání mezi jednotlivými monitory v testu, kdy je zřejmé, že ani špičkový displej s technologií TN prostě neobstojí ve srovnání s pokročilejšími technologiemi. Oproti tomu poměr výkon/cena odráží, jak si monitor stojí ve srovnání s konkurencí ve své "váhové" kategorii.

Acer AL1951As

Acer vyslal do testu jeden ze svých nových přírůstků v portfoliu AL1951As. V nabídce této značky patří monitor do Gamers Line a je v podstatě přímým konkurentem Benq FP91V+. Acer je střízlivější u udávání odezvy 8 ms vs. 6 ms, ovšem obě matice jako by si z oka vypadly. I tento Acer má lesklejší povrch, díky němuž je vyznění černé barvy velice slušné. Jako všechny monitory této skupiny ovšem nezvládá šedé odstíny, zde prostě dithering nemá šanci. Díky slušné ostrosti lze pomýšlet i na základní práci s obrazem, pokud máte na paměti omezení daná TN maticí. Pro domácí úpravu fotografií to však nepředstavuje problém. Vykreslení barev můžeme přirovnat k japonské televizi vypadá to kontrastně, pěkně, nasyceně a víc ani většina uživatelů nechce. Monitor má zajímavě řešený podstavec, v němž je kromě konektorů umístěno i ovládání displeje, která je tak velice pohodlné. Má ale omezené možnosti polohování, což vychází z jeho konstrukce lze jej pouze naklápět směrem k uživateli a od něj. Integrované reproduktory (2 x 1,1 W) by se líbily úředníkům Evropské unie nemastné, neslané, bez chuti a zápachu. Víte, že v monitoru jsou a fungují, víc ale nemůžete očekávat. Typického uživatele tohoto LCD představují školáci a studenti, jimž je šit přímo na tělo.

Kvalita obrazu:2

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: vynikající

AOC LM928

LM928 je osazen TN panelem a od této skutečnosti se odvíjí vše ostatní. I výrobce si je vědom, že v cenovém souboji se střetne s řadou dalších, a tak se soustředil na design. Matice je zasazena do rámu, jehož řešení na první pohled v kombinaci s tmavým panelem (díky skleněnému derivátu) vzbuzuje dojem technologicky vyspělejšího monitoru. Ovládací prvky usazené na pravé straně rovněž nepředstavují v této kategorii typické řešení. Po obrazové stránce je na tom displej podobně jako jeho souputníci. Černá barva je sice světlejší, ale díky technologickým vylepšením je pro většinu populace přijatelná. Barevná škála je samozřejmě posunuta, šedé odstíny dopadají standardně větší bloky se v krajních tónech šedé slévají. U přehrávání DVD a při hrách je patrné, že jde o 8ms panel, ovšem i když je rychlost zpracování signálu dobrá, barvy přece jenom působí mdle a nenasyceně.

AOC LM928 je vhodný pro hráče díky své odezvě, kdy zároveň barevná škála dostačuje pro potřeby her a barevná stálost a přesnost není primárním požadavkem. Vyhoví i pro kancelářské potřeby, kde je díky dobrému kontrastu text pěkně čitelný i bez agresivního přesvětlení displeje.

Kvalita obrazu:2

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

BenQ FP91V+

Benq FP91V+ je určen především pro multimediální nasazení v domácnostech, o čemž svědčí nejen to, jak výrobce označuje leštěný displej, ale i integrace reproduktorů. Ovládací tlačítka jsou utopena na spodní hraně, o jejich přítomnosti svědčí pouze nezřetelné a téměř nečitelné symboly pod vypínačem. "Zaujme" i rušivé modré podsvícení vypínače, umístěného uprostřed spodní strany displeje. Překvapením je "amatérské" značení teploty obrazu položky jsou možná pro snadnější orientaci nezkušených uživatelů označeny jako "do modra, do červena a normální". Integrované reproduktory mají výkon 2 x 2 W, pravdou však je, že kvalita zvuku za obrazem výrazně zaostává. Kvalitou zobrazení je na tom vzhledem k faktu, že jde o TN panel, výrobek poměrně dobře. Napomáhá tomu především ono "leštění" displeje, které v roli barevného optického filtru zvyšuje relativně kontrast i nasycení barev. Problém to ovšem přináší při zobrazení krajních odstínů černé a bílé, kdy dochází k výraznému slití v tónech 250-255. Čitelnost textu je bez závad, podsvícení displeje je rovnoměrné. Displej má omezenou možnost polohování pouze nakloněním. Tento průměrný displej se hodí pro hraní a sledování filmů či občasnou domácí práci.

Kvalita obrazu:2

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Eizo FlexScan S1910

Vzhledem k tomu, že se NEC rozhodl zařadit do tohoto testu monitor v jiné váhové kategorii, byla pozice Eiza S1910 z hlediska obrazového podání bezkonkurenční. Svoji práci odvedla 10bitová gama korekce a jelikož výsledný obraz i barevné podání včetně černé bylo vynikající a displej si zachoval tvář i u herních testů a přehrávání videosekvencí (s OverDrive funkcí je odezva okolo 12 ms), zastavíme se u oněch 10 bitů. Tato korekce je obrazově skutečně znát, ovšem nikoliv tak, jak většina uživatelů očekává neznamená to, že displej zobrazuje najednou o 50 % lépe něž konkurence jde spíše o technologické parametry obrazu. Zjednodušeně můžeme říci, že při gama korekci je podstatné, co displej provede s jasem černé a bílé a se sytostí/teplotou tónů. Výsledkem je odchylka od nastaveného teplotního profilu, respektive jeho zobrazení na displeji. U 10bitové korekce je odchylka v teplotě výrazně nižší. Displej má ve výbavě USB uploader pro softwarové nastavení. Navíc umožňuje mnohem přesnější nastavení i přiřazení různých profilů jednotlivým programům. S1910 nás i přes svou relativně vyšší cenu natolik oslovil vynikajícím obrazem, že jsme neváhali a udělili tomuto modelu ocenění PC WORLD Top Produkt.

Kvalita obrazu:5

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: vynikající

Fujitsu Siemens ScenicView P19-2

S tímto modelem FSC jsme se setkali již v letním dvojčísle, odkud si odnesl ocenění PC WORLD Top Produkt. Mnoho času neuběhlo a máme jej zde znovu. Fujitsu Siemens na tento model hodně sází a při absenci Samsungu 970P se hledá v dané cenové hladině srovnatelná konkurence. Samozřejmě technologické i obrazové parametry zůstaly shodné barvené podání displeje je výborné, mírná nerovnováha se podobně jako u řady dalších displejů objevuje v oblasti šedých odstínů, avšak toto není při běžném užívaní patrné při práci nejde o rušivý faktor. Obraz je velice kontrastní, velmi dobře vykreslený hodí se i pro hry, byť se s ním počítá přece jenom především pro kanceláře. Lze o něm uvažovat i o jako levnějším displeji pro CAD aplikace. Díky dobře navrženému podstavci má P19-2 vynikající výškovou nastavitelnost i možnost polohování. Fujitsu-Siemens udává u tohoto monitoru dobu odezvy 8 ms, tento údaj je však získán při měření odezvy při změně intenzity pixelu z šedé do šedé. Obecně je však v tomto případě reálnější čas 12-16 ms (typicky 13 ms). ScenicView P19-2 stále patří mezi nejlepší monitory na českém trhu a i po čtvrt roce můžeme říci, že si ocenění PC WORLD Top Produkt skutečně zasloužil.

Kvalita obrazu:4

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

HP L1955 TOPPR

Po řadě ne zcela špičkových modelů zařadilo HP do portfolia model L1955, vybavený MVA panelem s pěknými technickými parametry. Rovněž vybavení je na úrovni DVI-D, D-Sub (VGA), USB 2.0 hub. Podsvětlení displeje je rovnoměrné, s přijatelnou intenzitou vzhledem k udávaným hodnotám 250 cd/m2 a kontrastním poměrem 1 000 : 1. Ve srovnání jak s Eizem, tak i FSC s panely PVA je zobrazení černé barvy horší. Obraz poskytovaný přes digitální vstup je stabilní, vykreslení a barevné podání velice dobré. Monitor si dobře poradí i s videosekvencemi. Matice displeje lehce zaváhala až při testovací rutině s rychlým vykreslováním drátěného modelu v běžném provozu jsou však takové chyby nepostřehnutelné. Na analogovém vstupu je kvalita obrazu horší. Je patrný lehký ghosting a příznivě samozřejmě nedopadá podání šedé škály. OSD menu je intuitivní a přehledné, nabízí tradiční značení barevné teploty v 9 300 K, 6 500 K a sRGB, k dispozici je i uživatelské nastavení. Ovládání je soustředěno do pětice tlačítek. Pro univerzální obrazové vlastnosti a celkovou výbavu jsme se rozhodli udělit modelu L1955 ocenění PC WORLD Top Produkt.

Kvalita obrazu:4

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

IBM ThinkVision L191p

Lenovo, či chcete-li IBM Thinkvision L191p, jak je model brandován, řadí tato společnost do skupiny profesionálních displejů. Barevné podání a kontrast jsou dostačující pro běžnou práci, pro práci s internetovým obsahem a domácí zpracování digitálních snímků. Zatímco u statického obrazu si vedl monitor slušně, u DVD i přes počáteční optimismus díky rovnoměrnosti vykreslení tmavých odstínů v pozdější fázi přihodil k "lepšímu" občasný ghosting i streaking. To by odpovídalo udávané responzi, ovšem u profi displejů, byť těch kancelářských, jde o nečekanou záležitost. Ovládání displeje je soustředěno do čtveřice tlačítek na čelní straně displeje a umožňuje standardní nastavení. Pokročilejší funkce u tohoto displeje chybí. I když je monitor výškově i stranově polohovatelný, vzhledem k předpokládanému nasazení jako primárního kancelářského displeje chybí z uživatelského hlediska pivot, který najde své uplatnění při práci s dokumenty. L191p díky kontrastu, vykreslení textu a ostrosti je ideální do každé kanceláře. Tím ovšem možnosti jeho vhodného nasazení končí. Pro domácí uživatele se díky zřetelně pomalé odezvě nehodí.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: dobrý

NEC1970NXp

NEC do našeho testu vyslal novinku, chudšího příbuzného modelu 1970NX. NEC 1970NXp je osazen MVA panelem, zatímco NX disponuje S-IPS maticí. Pokud se odrazíme od doporučených cen, je NXp ve výsledku levnější o nějakých 1 800 Kč, což z hlediska celkového výkonu obou monitorů znamená pouze jedno doporučujeme tento rozdíl zaplatit. I když 1970NXp není špatný displej, obrazové kvality 1970NX, který jsme před časem v redakci testovali, cenový rozdíl více než vyváží. Použitá MVA matice (i když nabídne slušný obraz) lehce "táhne" tónově do červené. Při běžné práci sice tento problém nezaznamenáte, ale pokud chcete displej používat i pro hry a sledování videa, stává se tento detail v kombinaci s horší odezvou více patrný. U her jako Doom3 a HL2 jsme zaznamenali ghosting. Ovládání je díky tlačítkům doplněným jogdialem velice pohodlné. OSD má standardní menu, barevné nastavení naštěstí počítá s uživatelem orientujícím se podle stupnice Kelvina. Závěr je jasný, 1970NXp je vhodný pro kancelářské nasazení, kde poskytuje uživateli stabilní a ostrý obraz, jako univerzální displej do domácnosti či pro děti ale zvolte NEC 1970NX, jehož kvalita obrazu je v dobrém smyslu slova skutečně někde jinde.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: dobrý

Xerox XA7-19i P900

S monitorem nesoucím logo Xeroxu se setkáváme vůbec poprvé a pravděpodobně i řada z vás bude překvapena tím, že tato značka se pustila do oblasti LCD displejů. Pokud však i ostatní displeje pod touto značkou ponesou podobné stigma jako XA7-19i, bylo by lepší, aby se Xerox raději věnoval úspěšným tiskárnám a multifunkčním zařízením. Na monitoru je bohužel patrná snaha vyrábět co nejlevněji a neblaze se to odráží i na takové části, jakou je DVI kabel. Z pohledu uživatele je totiž kabel naprosto nesmyslně uchycen v monitoru napevno, jak to bývalo kdysi zvykem u starých CRT monitorů. Ponechme stranou, že v případě přelomení kabelu budete muset vyhledat servisní zásah, ale návrháři zcela opomenuli to, že řada uživatelů disponuje svými daleko kvalitnějšími kabely například odstíněnými či s pozlacenými konektory. Monitor se sice tváří jako 8ms, ale pravda bude asi někde jinde. Jinak si lze těžko vysvětlit zřetelné chvění obrazu v pomyslném levém horním poli při testu nelineární šedivé škály. Navíc je celkově barevné vyznění posunuto do červena a ani rovnoměrnost podsvětlení není ideální. Monitor má omezené i možnosti polohování není výškově nastavitelný.

Kvalita obrazu:1

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: vyhovující

§§§§§


Nové inkoustovky. Testujeme devět tiskáren, které se právě objevily na trhu(CD)

Václav Maletínský

05P0580

V prázdninových měsících a na začátku nového školního roku představily společnosti Canon, Epson, Hewlett-Packard a Lexmark své inkoustové tiskárny pro konec tohoto roku. S výjimkou Epsonu, který v době testu neměl volný vzorek k dispozici, jsme od ostatních firem novinky získali a mohli jsme je vzájemně porovnat.

Pohled do útrob jednotlivých zařízení, studium dodávané dokumentace a technické specifikace přinesly několik zajímavých zjištění. Canon po několika letech opustil malé inkoustové zásobníky číslo 24 a u levnějších tiskáren používá cartidge s větším objemem inkoustu a tedy i s prodlouženou životností (lze s nimi potisknout více stran formátu A4). Bohužel současně došlo i ke zdražení spotřebního materiálu, takže před nákupem doporučujeme skutečně dobře uvážit, zda se rozhodnout pro velmi levný přístroj s drahým provozem, nebo se poohlédnout po dražším, ale provozně výhodnějším zařízení. Změny se dotkly i tiskáren ve střední třídě, které již v minulosti pracovaly s oddělenými inkoustovými nádobkami. Nové tiskové kazety jsou vybaveny čipy, které spolupracují s tiskovými hlavami a lépe informují o stavu spotřebního materiálu. Instalace inkoustových zásobníků přinese překvapení v podobě svítivých diod, které osvětlují plastový hranol, z něhož čip odečítá a zjišťuje, zda inkoust vystačí na tiskové úlohy či nikoliv. Canon i nadále vyrábí tiskové hlavy, které mohou při používání speciálních tiskových médií pracovat ve vysokém rozlišení 9 600 x 2 400 dpi. Ke změnám došlo také u výrobků společnosti HP, její tiskárny jsou rychlejší než předchozí typy, pracují s novými inkousty Vivera, které mají zajistit lepší míchání barev a prodlouženou světlostálost (platí pro tisk na speciální média HP). Ale i zde najdeme provozně velmi náročné modely, které nepodporují použití větších zásobníků s vyšší kapacitou. Uživatelé se dočkali také fototiskárny s oddělenými inkoustovými kazetami, přepracování firmwaru, které přináší zrychlení funkcí přímého tisku fotografií a v neposlední řadě také automatické rozpoznávání druhu a rozměru tiskového média. Zatímco v minulosti musel uživatel při tisku z paměťových karet digitálních fotoaparátů zadávat formát papíru, dokáže nyní tiskárna určit, zda bude použit formát A4, 13 x 18 cm nebo 10 x 15 cm. Překvapující informaci před časem rozeslala společnost Lexmark, která se zmínila o použití tiskárny jen s jedním inkoustovým zásobníkem. Nový model Lexmark Z735 pracuje pouze s tříbarevnou cartridgí a černou barvu skládá z odstínů CMY. Kazeta vydrží na 165 černobílých nebo 200 barevných výtisků a monochromatický tisk je proto dražší než ten barevný. Těžko říct, zda je jediný zásobník správnou a pro zákazníka dostatečně zajímavou volbou. Při testu nás kvalita tisku na kancelářské papíry právě nenadchla. Použití lesklého fotografického papíru ale přineslo podstatné zlepšení prokreslení barev a sytosti vytištěného obrázku.

Co se nám nelíbilo?

Téměř nepřekonatelnou překážkou nákupu nové domácí či kancelářské tiskárny se stanou vyšší provozní náklady. Při výběru nového pomocníka dbejte na to, aby tiskárna podporovala i provoz s vysokokapacitními zásobníky, jejichž používání může přinést značné finanční úspory. V praktickém porovnávání se nám nelíbily ani problémy tiskáren s přímým tiskem panoramatických snímků. Fotoaparát HP R607 (a mnohé další) dokáže z několika snímků složit panoramatickou fotografii, její vytištění ale není tak snadné, jak by se mohlo zdát. Snímky jsou při prohlížení na displeji fotoaparátu seřazeny jako panorama, ovšem při přímém propojení s tiskárnami pomocí PictBridge není možné zvolit druh papíru pro panorama a jednotlivé části panoramatu lze tisknout jen jednotlivě. Doufali jsme, že nové fototiskárny HP již tento problém vyřeší a budou s fotoaparátem stejné značky spolupracovat. Bohužel se tak nestalo. Nepomůže přitom ani využití slotů pro paměťové karty digitálních fotoaparátů, jimiž jsou tiskárny vybaveny. HP Photosmart 8050 a 8250 sice všechny snímky přečtou, ale neumožní jejich složení a tisk jako celek. Nelze přitom tvrdit, že by tiskárny panoramatický tisk z paměťové karty nepodporovaly. Jen k němu přistupují trochu jiným způsobem. Panorama s nimi můžete vytvořit v podstatě z každé fotografie, tiskárny totiž mohou k tisku vybrat jen třetinu běžného snímku a tu vytisknout například na formát 10 x 30 cm. U snímků s dostatečným rozlišením (HQ nastavení fotoaparátů od 4Mpix) to celkem funguje, u ostatních doporučujeme raději provést výřez a úpravu v grafickém editoru v počítači.

O čem se mluví?

Konkurenční boj mezi výrobci tiskáren se neustále vyostřuje a na světlo se dostávají zajímavé informace o výtěžnosti inkoustových náplní jednotlivých tiskáren. Počet stran s určitým pokrytím (zpravidla 5 % černým inkoustem a 20 % barevnými inkousty), které tiskárna dokáže vytisknout s jedním zásobníkem, je většinou testován v laboratořích a jedná se o hodnotu vztahující se k nepřetržitému tisku. Znamená to, že tiskárna, v níž jsou neustále doplňována tisková média, může například vytisknout 250 stran černobílého dokumentu, aniž by došlo ke změně kvality vlivem nedostatku inkoustu. Zcela jiná situace ale nastane při přerušovaném tisku několika stran, vypnutí tiskárny, zapnutí a dalším tisku. Při takovém cyklu (který spíše odpovídá běžnému provozu u uživatele) bude počet vytištěných stran podstatně nižší. V některých případech se podaří vytisknout jen 150 stran, jindy třeba 200 výtisků. Proč tomu tak je? Protože tiskárny v sobě mají zabudovány mechanismy na čištění inkoustových hlav a před tiskem provádějí kontrolu trysek například prostříknutím malého množství inkoustu. K takovému "zbytečnému" odstříknutí dochází jak při instalaci nového inkoustového zásobníku, tak při tisku po delší nečinnosti tiskárny nebo po jejím zapnutí na začátku pracovního dne. Při dosud prováděných testech bylo zjištěno, že nové tiskárny HP mohou využít inkoustový zásobník až z 85 %, zatímco některé konkurenční výrobky se pohybují na hranici 45-75 %. Chcete-li vědět, jak je na tom právě vaše tiskárna, podívejte se na velikost podložky se substrátem, do níž je inkoust odstřikován. Je velmi pravděpodobné, že čím větší tato podložka bude (někdy je její část ukryta i pod krytem dna zařízení), tím větší část inkoustu spotřebuje pro servisní činnosti. Téma využitelnosti inkoustových náplní je velmi zajímavé a budeme se mu věnovat při praktickém testování v některém z dalších čísel našeho časopisu. Do té doby nechceme uvádět přesné označení tiskáren, u nichž dochází k nadměrné spotřebě inkoustu. Přestože míra objektivity měření je díky účasti 300 novinářů z celé Evropy poměrně vysoká, počkáme s upřesňujícími údaji až na výsledky vlastního (kdykoliv opakovatelného) testu.

Kvalita a rychlost

Testy inkoustových tiskáren probíhaly po připojení k počítači s procesorem Athlon XP 2600+ s 512 MB operační paměti a s grafikou integrovanou na základní desce Abit NF7. Na PC byl nainstalován operační systém Windows XP Professional a Servis Pack 2. Všechny tiskárny jsme postupně připojili pomocí USB rozhraní k rychlejšímu USB 2.0 portu počítače. U Canonu Pixma 5200R jsme vyzkoušeli i připojení pomocí ethernetové zásuvky. V testech byly na tiskárnu postupně zasílány tyto úlohy: prostý ASCII text, dokument MS Word s logem, barevným písmem a rozdílnými fonty černého písma, celostránková vektorová i rastrová grafika. Rychlost tisku jsme měřili vytištěním 27stránkového PDF souboru ve standardní kvalitě a vytištěním stejných stránek dokumentu MS Word při nejnižší dostupné volbě rozlišení jednotlivých zařízení. Výsledky testu, stejně jako technická specifikace tiskáren, jsou uvedeny v tabulkách v časopise i na našem CD.

Při hodnocení kvality jsme narazili na několik problémů, popsaných ve statích u jednotlivých zařízení. Obecně ale můžeme uvést, že při použití speciálních fotografických papírů s lesklým nebo matným povrchem všechny testované tiskárny vytisknou pěkné fotografie nebo prezentační grafiku. Rozdíl není ani tak v kvalitě tisku, jako spíše v jeho rychlosti.

Canon Pixma IP 1600

První testované zařízení patří do kategorie velmi levných tiskáren, které však svým provozem mohou řádně "provětrat" peněženku svého majitele. Model Pixma IP 1600 je na rozdíl od svého předchůdce IP 1500 konstruován spíše "naležato", v době, kdy není potřeba tisknout, je sklopná opěrka zadního 100listového podavače papíru přiklopena k horní straně tiskárny. Přední část zařízení je nižší než zadní, výrobek není vybaven žádným výstupním zásobníkem a potištěné listy jsou vysouvány přímo před tiskárnu. Uživatele jistě potěší, že dvojice inkoustových zásobníků s černým inkoustem a sdruženou barevnou náplní je proti předchozímu typu podstatně mohutnější a vydrží o 20 (barva) až 60 stran (černá) více než dříve. Cena zásobníků ale byla stanovena velmi vysoko a provozní náklady se pohybují na hranici 3 Kč u černobílého pokrytí 5 % a 7,71 Kč u pokrytí 20 % všemi barvami.

Tiskárna je určena pro začínající uživatele, školáky nebo studenty, jimž zprostředkuje poměrně rychlý černobílý tisk a pomalejší, avšak kvalitní barevné zpracování dokumentů i fotografií. Dříve zmíněná výše nákladů nás ale doslova šokovala a stala se nejvýraznějším nedostatkem Canonu IP 1600. Nákup tohoto výrobku se průměrně vydělávajícímu zákazníkovi v žádném případě nevyplatí, a pokud hledáte úspornější výrobek, pak se bez starostí poohlédněte jinde. Nabídek je celá řada.

Rychlost tisku:3

Náklady na tisk:2

Cena vč. DPH: 1 980 Kč

Canon Pixma IP 2200

Druhý stroj Canonu se tvarem od levné Pixmy IP 1600 neliší, jednoduchý ovládací panel je stejně jako v předchozím případě umístěn v levé horní části výrobku. Došlo také ke změně barvy vrchního krytu, beze změn naopak zůstalo řešení vstupu a výstupu papíru. Technická specifikace vypovídá o vyšší rychlosti tisku, praktické testy nás ale přesvědčily, že k nárůstu dochází jen v řádu desetin stran za minutu. Trochu jiná je situace při tisku na speciální lesklé nebo matné fotografické papíry. V této "disciplíně" je Canon Pixma IP 2200 rychlejší i o několik desítek sekund. Stejně jako všechny ostatní stroje Canonu v našem testu je i tento výrobek uživateli dodáván s USB propojovacím kabelem a softwarovou výbavou pro operační systémy Windows i Mac OS. Startovací zásobníky inkoustu jsou stejné jako u Pixmy IP 1600, naštěstí je lze ale vyměnit i za cartridge s vyšším objemem inkoustu. Provozní náklady se ani přesto nevyrovnají dražším a rychlejším strojům, jen se je podaří stlačit na mírně výhodnější hranici 2,73 Kč pro monochromatický tisk a na 6,24 Kč pro použití všech barev. Ani tato výše rozhodně není metou, o kterou by měli zákazníci nějak výrazněji usilovat. Rozhodnete-li se i přesto pro tento přístroj, pak se vám tiskárna odmění snadnou instalací, tichým provozem a barevně věrnými výtisky, za které se rozhodně nebudete stydět.

Rychlost tisku:4

Náklady na tisk:3

Cena vč. DPH: 2 680 Kč

Canon Pixma IP 4200

Představením třetího inkoustového modelu v našem testu se konečně dostáváme k výrobku, který můžeme bez uzardění většině potenciálních zákazníků doporučit. Canon Pixma 4200 je líbivé zařízení se spodním a zadním zásobníkem papíru (celkem 300 listů) a čelním výklopným výstupem pro 50 výtisků. Tím však možnosti tisku nekončí, neboť zařízení podporuje i potisk CD či DVD disků, pro něž je připraven samostatný podavač. Konstrukčně tento produkt vychází z rok starého předchůdce Canon Pixma 4000, novější tisková hlava ale při použití speciálních médií dokáže tisknout ve vysokém rozlišení 9 600 x 4 200 dpi a nese v sobě pět nových inkoustových zásobníků. Velkokapacitní černá cartridge je určena pro monochromatický tisk a syté černé písmo, zbývající samostatné náplně CMY doprovází ještě světlejší fotografický černý inkoust. Ovládací tlačítka v pravé části tiskárny doplňují zelené stavové diody, pod ovládáním je připravena zásuvka PictBridge pro připojení digitálních fotoaparátů a přímý tisk fotografií. Naměřená rychlost opakování tisku testovacího souboru MS Word s různobarevnými fonty písma vyhoví jak domácímu provozu, tak zpracování dokumentů v malé kanceláři. Výkon zařízení je na velmi dobré úrovni a náklady na provoz rovněž. Nákup takového domácího nebo kancelářského pomocníka se vyplatí i přesto, že se pořizovací cena vyšplhala k hranici 4 000 Kč.

Rychlost tisku:5

Náklady na tisk:5

Cena vč. DPH: 3 980 Kč

Canon Pixma IP 5200R

Slova chvály, obsažená v popisu Pixmy 4200, bychom mohli s klidným svědomím použít i u tohoto zařízení. Pracuje totiž se stejnou tiskovou hlavou s pěti oddělenými zásobníky. V pochvalách však můžeme zajít ještě dále. Canon Pixma 5200R je totiž nejrychlejší tiskárnou v našem testu a s výjimkou několika úloh nenašel tento stroj přemožitele. Model 5200 se prodává za 5 980 Kč, nám byl však k testu dodán ještě lépe vybavený typ 5200R, který je sice o 1 800 Kč dražší, ale zákazníkovi kromě USB připojení nabídne také zapojení do počítačové sítě (ethernetová zásuvka) a standardně i podporu Wi-Fi pro bezdrátový tisk. Touto výbavou se dostává nad ostatní produkty, neboť se vyrovnává podstatně dražším, ale v mnohém případě pomalejším konkurenčním výrobkům. Canon Pixma IP 5200R není vybaven displejem, na němž by uživatel mohl zadávat údaje pro konfiguraci síťového připojení. Proto je nutné během instalace zapojit i USB kabel. Průvodce instalací může komunikovat s tiskárnou, získá informace o její MAC adrese, navrhne IP adresu nebo umožní její manuální zadání. Pak lze USB odpojit a připojit síťovou zásuvku či aktivovat Wi-Fi. Výkonem, výbavou a možnostmi připojení nás Canon Pixma 5200R zaujal natolik, že jsme se rozhodli udělit mu ocenění PC WORLD TOP Produkt.

Rychlost tisku:5

Náklady na tisk:5

Cena vč. DPH: 7 780 Kč

HP Deskjet 5440

Levný model tiskárny HP s označením Deskjet 5540 zaujímá na trhu v podstatě stejné místo jako první z testovaných Canonů, tedy Pixma 1600. Nechlubí se vysokou rychlostí opakování, ale slibuje kvalitní tisk, zejména při použití speciálních fotopapírů. Lákavá pořizovací cena může mnoho lidí utvrdit v názoru, že právě tento výrobek je pravým požehnáním pro rodinný rozpočet. K rozčarování ale dojde při prvním nákupu černého inkoustového zásobníku nebo sdružené barevné CMY cartridge. Tiskárna totiž podporuje jen zásobníky s malým objemem inkoustu, které vystačí pouze na asi 200 stran formátu A4. Jejich cena není nijak příznivá. Náklady na tisk proto patří k hlavním nevýhodám testovaného výrobku. Ani rychlost kontinuálního tisku není silnou zbraní tiskárny, pochválit naopak musíme vyrovnanou rychlost opakování, která je vyšší než u konkurenčních levných Canonů. Tiskárna je vybavena sklopnými podavači papíru, do vstupu se vejde 100 stran formátu A4 a do výstupu 50 výtisků. Při nečinnosti jsou podavače přiklopeny k tělu tiskárny a šetří místo na stole. Levný stroj společnosti HP nepodporuje automatické vyrovnání tiskových hlav a uživatel si proto kalibraci musí provést (po každé výměně inkoustového zásobníku) samostatně. Měsíční zatížení by nemělo překročit 1 000 výtisků, díky vestavěnému PictBridge Portu lze tisknout snímky přímo z digitálního fotoaparátu.

Rychlost tisku:2

Náklady na tisk:3

Cena vč. DPH: 2 690 Kč

HP Deskjet 5940

Dospělejší sourozenec předchozí tiskárny s modelovým číselným označením 5940 nám při testu předvedl podstatně vyšší rychlost opakování, výrazný náskok získával i při maximální barevné kvalitě při tisku na běžné kancelářské papíry i na speciální lesklé nebo matné fotografické listy. HP Deskjet 5940 se vyrábí ve stejném těle jako 5440, došlo ale k úpravě ovládacího panelu na levé straně zařízení, u něhož přibyly indikační diody pro sledování stavu spotřebního materiálu. Tiskárna je zákazníkovi nabízena se startovacími inkoustovými náplněmi se sníženým objemem inkoustu, v běžném provozu však pracuje s dražšími, ale podstatně objemnějšími cartridgemi. Provozní náklady jsou proto mnohem příznivější a tiskárna se tak stává horkým tipem na výhodný nákup. Naše doporučení můžeme podpořit nejen ověřenými rychlostmi zpracování tiskových úloh, ale také upozorněním, že v následujících pěti měsících bude zařízení v prodeji i s volitelnou fotografickou náplní za zvýhodněnou cenu. Tiskárna totiž pracuje jak s rozložením inkoustů CMY+K, tak s kombinací CMY+cmk, která je vhodnější pro fototisk, zejména pro portrétní fotografii, při níž více záleží na jemných přechodech tělových barev. Je pravda, že ne všichni tuto možnost budou využívat, stále totiž existuje velmi početná skupina lidí, kterým čtyřbarevný tisk s kontrastnějším zpracováním fotografií připadá hezčí.

Rychlost tisku:4

Náklady na tisk:5

Cena vč. DPH: 3 490 Kč

HP Photosmart 8050

Fototiskárnu HP Photosmart 8050 bychom možná měli zařadit do samostatné kategorie, ale rozhodli jsme se otestovat dostupné novinky, proč se tedy bránit jejímu porovnání s kancelářskými produkty? Přihlédneme-li k faktu, že tiskárna používá stejné zásobníky inkoustu jako model HP Deskjet 5940 a dosahuje velmi podobných časů prvního výtisku, je zřejmé, že může odvést mnoho "nezáživné kancelářské a domácí práce". Model 8050 však nabízí i zajímavou nadstavbu v podobě zabudovaného barevného displeje s úhlopříčkou 4,6 cm a speciálních ovládacích tlačítek. Je totiž určen i pro přímý tisk fotografií z paměťových karet, pro které jsou připraveny čtyři čtecí pozice. Podporován je tisk snímků uložených na USB Flashdisku, k dispozici je port PictBridge a po volitelném dokoupení Bluetoothového adaptéru lze tisknout i snímky z mobilních telefonů nebo PDA. Na rozdíl od předchozích generací tiskáren PhotoSmart jsme se u tohoto výrobku setkali s propracovaným, ale hlavně velmi rychlým firmwarem, takže listování jednotlivými obrázky, výběr k tisku, výřez nebo funkce odstranění červených očí probíhají nepoměrně rychleji, než tomu bylo v minulosti. Tiskárna pracuje s médii formátu 10 x 15 cm, 10 x 30 cm pro panoramatický tisk a samozřejmě podporuje i standardní formát A4. Za výborný poměr výkonu, ceny a užitných vlastností jsme tiskárnu ocenili jako PC WORLD TOP Produkt.

Rychlost tisku:4

Náklady na tisk:5

Cena vč. DPH: 5 190 Kč

HP Photosmart 8250

Poslední tiskárnu společnosti Hewlett-Packard v našem testu můžeme chápat jako určitý přelom mezi starším a novým typem konstrukce. Po mnoha letech vývojoví pracovníci HP usoudili, že se oddělené inkoustové zásobníky hodí i do tiskáren pro jednotlivce (jak by ne, když už je dlouho prodává Canon a má s nimi velký úspěch) a rozhodli se představit řešení, které kombinuje šest samostatných inkoustových zásobníků C+M+Y+c+ m+k, umístěných pod krytem tiskárny, a oddělenou tiskovou hlavu, do níž je inkoust přečerpáván pomocí systému hadiček. HP Photosmart 8250 má větší displej než model 8050 a ovládací tlačítka byla přesunuta z pravé strany na horní plochu výrobku. Můžeme tisknout přímo z digitálního fotoaparátu, z paměťových karet, USB Flashdisku a z počítače. Tiskárna je rychlá, náklady na provoz zaslouží pochvalu, ale přesto jsme ocenili levnějšího sourozence se starší tiskovou technologií. Proč se tak stalo? Photosmart 8250 je ideální pro tisk fotografií na speciální papíry, zvládne barevný tisk na kancelářské listy, ale špatně se vyrovnává s tiskem černobílé grafiky jen s použitím černého nepigmentového inkoustu. Výtisky celostránkové grafiky jsou při tomto nastavení spíše šedomodré a od 70% sytosti předlohy se zcela ztrácí kresba a detaily jsou slité dohromady. Vše by měly vyřešit nové ovladače nebo firmware, ale do té doby právě díky zmíněnému problému tento produkt naše sympatie nezískává.

Rychlost tisku:5

Náklady na tisk:5

Cena vč. DPH: 6 690 Kč

Lexmark Z735

Přehled novinek ukončíme představením nového Lexmarku Z735, který změnou konstrukce dokáže vyrazit dech. Mnoho výrobců se snaží uvést tiskárny, které zvládnou monochromatický i barevný tisk, pokud možno s oddělenými inkoustovými zásobníky. Lexmark si výrobu takových zařízení vyzkoušel, ale pro potřeby začínajících nebo méně náročných zákazníků připravil neočekávanou novinku. Lexmark Z735 se totiž vrací k technologii tisku s jednou inkoustovou kazetou, v níž jsou umístěny tři inkousty s azurovou, purpurovou a žlutou barvou. Černá barva na výtisku je vytvořena soutiskem CMY barev, ovladač tiskárny vůbec nenabízí monochromatický režim tisku. Pokud skutečně chcete tisknout černobíle, musíte svůj grafický dokument upravit a převést do šedé škály. Kvalita tisku na běžné papíry není nijak zvláštní, inkousty sice nejsou rozpité, ale na výtisku v mnoha případech chybí kontrast. Zcela odlišné jsou však výsledky práce s potahovými listy pro inkoustové tiskárny nebo s lesklými či matnými fotopapíry. Při jejich použití sice dojde ke zpomalení rychlosti tisku, ale soutisk barev, přechody i kresba detailů jsou velmi dobré. Náklady na monochromatický provoz jsou nebývale vysoké, barevný tisk překvapivě stojí méně (s kazetou lze vytisknout 160 černobílých nebo 200 barevných stránek), nízká cena přímo vyzývá ke koupi.

Rychlost tisku:3

Náklady na tisk:4

Cena vč. DPH: 1 449 Kč

§§§§§


Levné zrcadlovky. Vyberte si jeden z pěti zajímavých digitálních fotoaparátů(CD)

Rani Tolimat

05P0581

Člověk ochotný investovat do fotografické výbavy okolo 25 tisíc má dnes dvě možnosti špičkový kompakt nebo levnou zrcadlovku. V prvním případě získá již v základním balení vše, co k fotografování potřebuje objektiv s dobrým rozsahem ohniskových vzdáleností, špičkovou elektroniku, často i slušný videorežim nebo možnost zaostřit již na vzdálenost několika centimetrů. Mnoho uživatelů ale vyžaduje především optickou kvalitu.

Mezi hlavní nevýhody kompaktů patří malé snímače generující hodně šumu a elektronické hledáčky s pomalejším překreslováním scény.

Digitální zrcadlovky se většinou prodávají v sadě s jednoduchým základním objektivem, který nenabízí velký rozsah ohniskových vzdáleností a ani nijak ohromující optickou kvalitu. Základní objektiv lze kdykoli vyměnit za jiný, což je na jednu stranu velkou výhodou zrcadlovek, zároveň to znamená další investice. Zrcadlovky neumějí točit video, nemůžeme ani fotografovat přes displej, což pro mnohé uživatele představuje základní vlastnost digitálních fotoaparátů. O ostření na dva centimetry můžeme jen snít, pokud si nepořídíme speciální makroobjektivy. Na první pohled se může zdát, že ani kvalita fotografií na špičkové kompakty nestačí u snímků z některých fotoaparátů chybí rozjásané barvy a výrazné kontrasty, fotografie působí šedivě. V čem tedy spočívá výhoda zrcadlovek?

Ve skutečnosti je těchto výhod spousta, jednu věc je ale nutné zdůraznit využijí je hlavně lidé, kteří to s fotografováním myslí opravdu vážně a přemýšlejí jak o kompozici, tak i o výsledné podobě snímku, která může vyžadovat pracné dodatečné úpravy v počítači. Pokud se tím někdo nechce zabývat a záleží mu na "hezkých fotografiích" v jakékoli situaci bez úprav, je možné, že mu dobrý kompakt poslouží lépe. Mezi hlavní výhody zrcadlovek patří velký snímač, na němž nejsou jednotlivé pixely tak natěsnány jako na miniaturních snímačích kompaktů, a proto na něm nevzniká tak výrazný šum. U málokterého kompaktu lze používat vyšší citlivost než ISO 400, u zrcadlovek lze bez potíží fotografovat i s tak extrémní hodnotou, jakou je ISO 1 600 nebo dokonce i 3 200. Zrcadlovka se tedy uplatní i v divadle, na koncertě, v zoo a na dalších místech, kde je málo světla a blesk z mnoha důvodů nelze použít.

Velký snímač znamená mnohem větší možnosti práce s hloubkou ostrosti. U kompaktů prakticky nelze dosáhnout úplně rozostřeného pozadí. Se zrcadlovkou musíme naopak dávat pozor, abychom udrželi v ostré oblasti celý ústřední motiv. I tuto vlastnost mohou začátečníci považovat spíše za nevýhodu, zkušení fotografové ji ale ocení.

Další velkou výhodou je hledáček. Elektronický hledáček (EVF) kompaktů sice zobrazuje mnohé informace o fotografických hodnotách a třeba i živý histogram, je ale příliš pomalý a vinou omezeného rozlišení nezachytí drobné detaily. Vynikající optickou kvalitu hledáčků zrcadlovek ocení zejména milovníci akční fotografie, kteří u EVF žehrají na pomalé překreslování pohybů.

Poslední podstatnou výhodou zrcadlovek je možnost výměny objektivů tedy opět vlastnost oslovující pouze opravdové nadšence. Dobrá skla často stojí více než tělo, nabízejí ale nekonečné množství možností a navíc se neopotřebují tak rychle jako samotný fotoaparát. Časem lze tedy vyměnit pouze tělo, objektivy vám ale zůstanou.

V tomto čísle testujeme pět digitálních zrcadlovek nejlevnější kategorie. Platí pro ně všechny zmíněné výhody a nevýhody, přesto mezi nimi lze nalézt jisté rozdíly. Více si o nich řekneme v profilech jednotlivých fotoaparátů.

Canon nebo Nikon?

Vítězem testu se nakonec stal Canon 350D. Jeho primát nicméně není jednoznačný a v mnoha ohledech je dokonce v porovnání s druhým z nejlepších modelů, Nikonem D70s, sporný.

Oba fotoaparáty mají některé znaky společné, jinde se ovšem zásadně liší a nelze říci, že by jedno řešení bylo lepší než druhé. Společným znakem je především kvalita snímků a funkční výbava. Canon nabízí vyšší rozlišení, lepší rozsah citlivosti a o něco méně šumu při vysoké hodnotě ISO, fotografie z Nikonu jsou zase mírně ostřejší. I ve funkční výbavě by se našly drobné rozdíly (předsklopení zrcátka u Canonu vs. lepší synchronizační čas blesku u Nikonu), jsou ale málo podstatné.

Mnohem významnější je rozdíl v ergonomii. Canon je malý a lehký, Nikon robustní. Každému uživateli může vyhovovat něco jiného. Výrazně se liší i ovládání Nikon s dvěma ovládacími kolečky a spoustou tlačítek vyžaduje jistou zběhlost, pak je ale veškeré nastavení otázkou chvilky. Canon více spoléhá na LCD displej a menu, což vyhovuje méně zkušeným uživatelům.

Nakonec rozhodla skutečnost, že si Canon lépe rozumí s formátem JPG. Snímky z něj jsou na první pohled "líbivější", nemá na rozdíl od Nikonu sklony k podexpozici. Zkušení uživatelé namítnou, že úprava v počítači je dílem několika vteřin a výsledek může být mnohem lepší, zejména při fotografování do RAW. Jistě, ale pokud si fotoaparát pořídí začátečník, vyžaduje většinou co nejlepší snímky bez zpracování a PC WORLD není časopisem pro fotografické specialisty.

Poslední poznámka: hodnocení se týká jen těl fotoaparátů, nikoli setových objektivů (Canon 18-55 vs. Nikkor 18-70). Pokud bychom je vzali v úvahu, jednoznačně by zvítězil Nikon.

Canon 350D

Nástupce legendárního modelu 300D je malý a lehký, navenek se blíží spíše některému ze špičkových kompaktních přístrojů než největšímu konkurentovi mezi zrcadlovkami, Nikonu D70s. Canon se zjevně snaží oslovit spíše dosavadní uživatele kompaktů, kteří malé rozměry jistě ocení. Pro mnohé tradiční uživatele zrcadlovek je ale 350D naopak až příliš titěrný malíček levé ruky se na něj při fotografování nevejde, což může leckomu vadit. Situaci částečně řeší přídavný grip s druhou baterií a spouští pro fotografování na výšku, který mnozí prodejci nabízejí přímo v základním balení.

Také ovládání působí pro zkušené uživatele trochu nezvykle mnohé parametry se při nastavení zobrazí na hlavním LCD, nikoli na stavovém displeji, jak bývá zvykem. Je to méně pohodlné a displej ubírá přístroji energii, lidé zvyklí na kompakty to ale ocení.

Trochu smíšené pocity z rozměrů a ovládání bohatě vyváží vynikající funkční výbava. Model 350D nabízí prakticky vše, co lze od fotoaparátu v této třídě čekat vynikající rozsah citlivosti ISO 100-1 600, sekvenční snímání rychlostí 3 snímky za vteřinu, běžné i kontinuální automatické ostření, možnost ručního doladění barevné teploty apod. Ve srovnání s největším rivalem od Nikonu chybí snad jen bodové měření expozice a samostatné asistenční přisvícení pro automatické ostření ve slabém světle. Canon 350D k tomu používá vestavěný blesk, což místy působí dosti rušivě. Velkou výhodou je zato možnost předsklopení zrcátka při fotografování s dlouhými časy, což u Nikonu nenajdeme.

Kvalitě fotografií nelze vytknout prakticky nic, snad jen setový objektiv by mohl udržet ostřejší kresbu v rozích, ale za to fotoaparát nemůže. Do ISO 400 jsou snímky prakticky bez šumu, při vyšší citlivosti se samozřejmě nějaký objeví, ale díky vynikající práci snímače typu CMOS je ho méně než u konkurenčních typů se snímači CCD. Ve srovnání s Nikonem i Minoltou vypadají fotografie bez úprav v počítači o něco lépe, pochvalu zaslouží automatické vyvážení bílé. Nároční uživatelé asi i tak dají přednost formátu RAW, i při běžném fotografování do JPG ale 350D uživatele v drtivé většině odmění vynikajícími snímky, což u konkurenčních modelů nemusí být vždy pravidlem.

Výbava:4

Výkon:5

Cena:5

Konica Minolta Dynax 5D

Minolta 5D má oproti ostatním testovaným zrcadlovkám jednu neoddiskutovatelnou výhodu stabilizátor obrazu přímo v těle. K ostatním fotoaparátům je v případě potřeby zapotřebí koupit stabilizovaný objektiv, který může u dražších modelů stát o desítky tisíc více než verze bez stabilizace.

Fotoaparát je relativně robustní a těžký, blíží se spíše Nikonu D70 než malým modelům od Canonu, Pentaxu či Olympusu. Do ruky padne velmi dobře, na pohled i na pohmat hodně připomíná starší filmové zrcadlovky. Podobně jako Olympus E-300 postrádá Minolta stavový displej, k nastavení veškerých parametrů proto potřebujeme velký LCD displej na zadní straně. To milovníci intuitivního ovládání klasických zrcadlovek patrně neocení. Uspořádání displeje není na pohled zrovna přehledné, nemluvě o energetické náročnosti. Naštěstí displej díky čidlu automaticky zhasne, kdykoli ho přiblížíme k oku.

Mezi ovládacími prvky najdeme několik příjemných novinek, zejména samostatný otočný volič pro vyvážení bílé. Uživatelé mají opravdu široké možnosti kromě automatiky, ruční kalibrace a základních předvoleb mohou nastavit barevnou teplotu přímo v kelvinech, což je místy k nezaplacení. U předvoleb lze navíc doladit barvy do chladnějšího či teplejšího tónování. Jen je škoda, že předvolby nemají samostatné polohy na voliči, prázdného místa je na něm dost. Velkou pochvalu zaslouží rozsah ISO 100-3 200 s možností volit i ISO 80 pro noční scény.

K automatickému ostření slouží devět ostřících bodů, tady ale musíme vznést poměrně závažnou výtku u krajních bodů automatika hlavně ve slabším světle příliš nezabírala, zaostření trvalo dlouho a často se vůbec nepovedlo. Při ostření na střed záběru jsme se s problémy nesetkali.

Kvalita fotografií je relativně dobrá i se setovým objektivem, který rozhodně nepatří ke špičce (omezená nabídka objektivů je celkově jedním z hlavních nedostatků Minolty). Chromatickou aberaci či jiné optické vady jsme až na výjimky nezaznamenali, jen ostrosti v rozích mohlo být více, totéž platí pro soudkovité zkreslení v širokoúhlé poloze. Podobně jako jiné zrcadlovky netrpí Minolta nijak výrazně šumem, do ISO 400 se s ním nesetkáme vůbec, i při ISO 3 200 se na fotografie dá velmi dobře dívat, částečně je to ale způsobeno softwarovou redukcí šumu, která se projevuje ztrátou drobných detailů. Oproti Canonu 350D ale snímky ve formátu JPG vyžadují častěji úpravu v počítači, především vzhledem k jistým sklonům k podexpozici. Na druhou stranu ale nedochází skoro k žádným přepalům.

Výbava:4

Výkon:3

Cena:4

Nikon D70s

Jako jediný z výrobců by Nikon v testované kategorii mohl mít dva zástupce. Po zralé úvaze jsme se rozhodli pro test dražšího z nich. Z testovaných fotoaparátů je D70s největší a nejtěžší, což mnohé uživatele odradí, majitelé klasických filmových zrcadlovek ale ocení známé tvary i hmotnost. Zkušenější fotografy potěší i ovládání, pokud si člověk dokáže zvyknout na spoustu tlačítek a voličů, jimiž lze měnit jednotlivé parametry. Jako jediný fotoaparát v testu nabízí D70s hned dvě ovládací kolečka, jejichž výhoda je zřejmá například v manuálním expozičním režimu jedním se ovládá clona, druhým čas a na rozdíl od jiných přístrojů nejsou zapotřebí žádné dvojhmaty. Nejdůležitější hodnoty a parametry se zobrazí na stavovém displeji na horní straně. Zkušení uživatelé tento systém jistě ocení, začátečníkům nebo dosavadním majitelům kompaktů však může oprávněně připadat příliš složitý.

Funkční výbava je velmi dobrá, velkou výhodou je nejkratší synchronizační čas blesku ze všech testovaných přístrojů, tedy 1/500. Potěší i spolehlivé asistenční přisvícení automatického ostření na přední straně fotoaparátu na rozdíl od Canonu nebo Minolty není třeba vyklápět blesk. Nevýhodou je naopak ISO 200 jako nejnižší hodnota citlivosti. Pokud člověk neprohlíží snímky v detailním přiblížení s lupou v ruce, na žádný šum nenarazí, ISO 100 by se ale hodilo i z jiných důvodů například když potřebujeme prodloužit expoziční čas v jasném slunci a clona f32 nestačí.

Na fotografiích si na první pohled všimneme především ostré kresby. Podobně jako předchozí model je D70s vybaven záměrně slabým antialiasingovým neboli změkčovacím filtrem, jehož úkolem je snímky mírně rozostřit, a tak zabránit nežádoucímu efektu jménem moiré (barevná interference v určitých texturách). U D70s se proto moiré může ojediněle objevit, jeho výskyt je ale natolik řídký, že ho za skutečný problém nepovažujeme. Mnozí spíše ocení ostré fotografie. D70s se navíc zpravidla prodává v setu s objektivem 18-70 f3,5-4,5, který kvalitou ostatní setové objektivy výrazně překonává a kromě občasné vinětace v nejširším nastavení se mu prakticky nedá nic vytknout. Oproti Canonu 350D ale fotografie v základním nastavení JPG postrádají sytější barvy a D70s má místy tendenci k podexpozici. Řešením je úprava v počítači nebo změna obrazových parametrů ve fotoaparátu na internetu jsou k dispozici nejrůznější uživatelské grafické křivky, které dovedou charakteristiku JPG snímků zcela změnit, o formátu RAW nemluvě. Opět ale platí, že méně zkušeným uživatelům nemusí tento systém vyhovovat.

Výbava:4

Výkon:5

Cena:4

Olympus E-300

Pokud jsme design Canonu 350D charakterizovali jako pokus o sblížení zrcadlovek s nejvyšší třídou kompaktů, jde Olympus E300 ještě podstatně dále. Popravdě řečeno na první pohled zrcadlovku svým protáhlým tělem vůbec nepřipomíná, zejména pokud se na něj díváme zezadu. Hledáček totiž není umístěn přímo nad objektivem, jak je u zrcadlovek zvykem, ale stranou vývojáři ve snaze najít co nejextravagantnější tvar obětovali tradiční hranol a místo něj obraz do hledáčku promítá sada několika zrcadel nastavených v nezvyklých úhlech. Těžko říci, jaký to má mít praktický smysl, ke kvalitě obrazu v hledáčku nová koncepce ale rozhodně nijak nepřispěla hledáček je malý, tmavý a scéna je přes něj vidět ze všech testovaných modelů jednoznačně nejhůře.

To ale není jediná vlastnost, kterou se E-300 od konkurence liší. Jako jediný má výrazně menší snímač, nejde totiž o obvyklý typ APS-C, ale o vlastní formát Olympusu 4/3. Má to vliv mimo jiné na přepočet ohniskové vzdálenosti objektivů veškeré reálné hodnoty musíme násobit dvěma.

Ovládáním připomíná E-300 spíše lepší kompakt než zrcadlovku. Stavový displej podobně jako u Minolty 5D chybí, všechny parametry proto musíme nastavovat na LCD displeji. Uživatelé kompaktů jsou na to zvyklí, dlouholetí "zrcadlovkáři" budou ale patrně žehrat na poněkud nepřehledný systém. Většina funkcí se ovládá stiskem příslušného tlačítka a otočením ovládacího kolečka vpravo nahoře, k ovládání mnoha parametrů ale musíme sundat ruku z objektivu, což při fotografování zdržuje.

Menší snímač podstatně ovlivňuje kvalitu fotografií jeho vinou je na snímcích přítomen šum v mnohem větší míře, než je u zrcadlovek zvykem. Každý člověk hned pochopí, proč je v základním menu dostupný jen rozsah citlivosti ISO 100-400 a pro hodnoty 800 a 1 600 je třeba v menu aktivovat speciální funkci. Nad ISO 400 totiž šum působí hodně rušivě i na monitoru, natož na vytištěných fotografiích. Kromě vyššího šumu relativně malý snímač výrazněji omezuje možnosti práce s hloubkou ostrosti. Obraz navíc nevyniká žádnou zvláštní ostrostí, objektiv v základní sadě

(Zuiko 14-45 mm) trpí zejména v rozích chromatickou aberací. Když k výše zmíněným výtkám přidáme fakt, že nabídka objektivů pro standard 4/3 je zatím velice chudá, je zřejmé, proč Olympus E-300 i navzdory velmi atraktivní ceně neobsadil v našem hodnocení vyšší pozice. Spíše než o plnohodnotnou zrcadlovku se jedná o model na pomezí mezi touto kategorií a špičkovou třídou kompaktů.

Výbava:3

Výkon:2

Cena:4

Pentax *ist DS

Pentax *ist DS svými rozměry hodně připomíná Canon 350D, je však o něco těžší a některým uživatelům může lépe padnout do ruky. Výraznou pochvalu zaslouží hledáček, který je jasný, světlý a především mnohem větší než u ostatních testovaných fotoaparátů. Při pohledu do hledáčku má člověk dojem, že drží v ruce klasickou filmovou zrcadlovku, což se o ostatních digitálních přístrojích rozhodně říci nedá.

Podle stavového displeje na horní straně by se mohlo zdát, že se vývojáři filmovými zrcadlovkami inspirovali i v ovládání a postavili ho na osvědčeném systému tlačítek a ovládacích koleček jako u Nikonu. Bohužel ale zůstává u pouhého dojmu. Již po zběžném prozkoumání zadní stěny je jasné, že se nevyhneme častým vstupům do menu, tlačítek je totiž na těle pohříchu málo. To, že se i zcela základní fotografické funkce (citlivost, vyvážení bílé, sekvenční snímání apod.) ovládají pomocí šipek na zadním LCD jako u běžných kompaktů, nás ale skutečně zaskočilo. Stavový displej slouží k jedinému účelu v kreativních expozičních režimech na něm vidíme clonu a čas. Zvolenou hodnotu ISO nebo aktuální vyvážení bílé při fotografování nevidíme vůbec, kdo chce kontrolovat nastavené hodnoty, musí do menu. I Pentax tedy přizpůsobuje svůj výrobek méně zběhlým uživatelům, které může spousta tlačítek a přepínačů spíše odradit. Když už se výrobce vydal touto cestou, je škoda, že menu není alespoň přehlednější.

Podobně jako Nikon D70s nabízí Pentax citlivost až od ISO 200, což je trochu škoda. Ještě slabší je nabídka vyvážení bílé k dispozici je automatika, ruční kalibrace a pár předvoleb, to je vše. Na jemné doladění v rámci předvoleb nebo dokonce ruční volbu barevné teploty jako u Minolty mohou majitelé *ist DS zapomenout.

Fotografie v běžném formátu JPG udělají radost lidem, kteří na zrcadlovku přecházejí z kompaktů jsou ostré, kontrastní a plné živých barev. Po bližším prozkoumání ale bohužel zjistíme, že tím fotoaparát maskuje některé poměrně nepříjemné nedostatky obrazového procesoru, především slabší kresbu detailů. Původně jsme z horší kresby podezírali snímač, ale na fotografiích v "syrovém" formátu RAW je vše v pořádku, ke ztrátě detailů tedy dochází při převodu do JPG. Pochvalu naopak zaslouží setový objektiv 16-45 mm nejširší ohnisko má v přepočtu 24 mm, což jistě potěší milovníky fotografií krajiny a architektury. Mezi setovými objektivy patří kvalitou k těm nejlepším, což je ale patrné i na ceně.

Výbava:3

Výkon:3

Cena:3

§§§§§


Testujeme DDR2. Vyplatí se přejít na novější paměťový formát DDR2?(CD)

Petr Matuška

05P0578

Je tomu již rok, co jsme se podrobně věnovali operačním pamětem. Tehdy to byl test pamětí typu DDR 400 MHz, které se daly použít jak pro platformu Intel (čipová sada Intel i915P/G a starší i865, i875), tak pro

platformu AMD. S příchodem nové generace procesorů a čipových sad se společnost Intel již nadobro odklonila od formátu DDR a nekompromisně protlačila operační paměti typu DDR2.

A protože s novými produkty přišla i podpora nové rychlosti DDR2 667 MHz, nastal ten správný čas podívat se po českých "luzích a hájích" a otestovat vybrané zástupce jednotlivých druhů paměti DDR2 na našem trhu.

DDR2 není DDR na druhou!

Paměti DDR2 jsou nejnovějším formátem používaným v PC (u grafických karet se setkáváte i s typem GDDR3, ale ten nelze použít jako operační paměť). Slovo DDR je zkratkou prvních písmen tří anglických slov Double Data Rate v českém překladu dvojnásobný přenos dat. Princip spočívá v přenosu dat jak při vzestupné hraně signálu, tak i při sestupné tím je zaručen přenos dvojnásobného množství informací. Stejně pracovaly i paměti DDR, u DDR2 ale došlo ke snížení napájecího napětí a zlepšení přenosu dat. Nová generace pamětí DDR2 s sebou nesou i několik omezení, problematické je například časování pamětí DDR2, které v lepších případech dosahuje hodnoty CAS Latency 4, v horších CL5. Obyčejné pamětí DDR používají časování CL2,5 nebo 3, ty výkonnější dokonce CL2. Dalším důležitým omezením byla vyšší cena. Oba tyto rozdíly se s příchodem nové generace čipových sad Intel s podporou DDR2 667 MHz začaly stírat, protože u DDR2 se již začínají prosazovat vlivem vysoké frekvence jejich přednosti a díky větší výrobě se cena začíná vyrovnávat.

Co najdete v testu?

K porovnání jsme získali několik pamětí pracujících na frekvenci 533 MHz a další s taktem 667 MHz. Tyto paměti ovšem svou vyšší frekvenci mnohdy vynahrazují vyšším časováním. V našich případech Corsair XMS2-5400 a KingMax DDR2 667 MHz byly hodnoty CAS Latency 5. Velmi výkonné paměti v testu zastupují například Corsair DDR2 XMS2-6400, které nabízejí opravdu vynikající výsledky, ovšem za skutečně vysokou cenu.

Testy jsme provedli na dvou základních deskách Foxconn 945G7MA-8KS2, osazené čipovou sadou Intel i945P, a Gigabyte GA-8I955X Royal, která pracovala s čipsetem Intel i955X. Dvě desky jsme zvolili proto, abyste měli možnost posoudit rozdíl mezi těmito čipovými sadami a abychom současně zjistili, jak se projeví technologie Intel Memory Pipeline Technology, obsažená v čipsetu i955X. Procesor jsme použili Intel Pentium 4 560, pracující na frekvenci 3 600 MHz a se systémovou sběrnicí 800 MHz. Při testu jsme použili známé programy SYSMark 2004 SE a PCMark 2005, které doplnily hry Half-Life 2 a Return To Castle Wolfenstein. Po zjištění celkového výkonu jsme použili TecChannel Membench a Lavalys Everest, abychom posoudili propustnost pamětí.

DDR2 již mají smysl!

Po testu můžeme prohlásit, že s modely DDR2 již lze dosáhnout vyššího výsledku než s pamětmi DDR. Jsou k tomu ovšem zapotřebí dva faktory za prvé kvalitní základní deska s čipovou sadou Intel i955X, podporující technologii Intel Memory Pipeline, za druhé je pak potřeba použít buď paměti DDR2 533 s CAS Latency 3, nebo DDR2 667 CAS Latency 4, nebo paměti rychlejší. Všechny testované paměti pracovaly naprosto spolehlivě a bez jakýchkoliv problémů, což nemůžeme v žádném případě říci o našich zkušenostech s tzv. noname paměťmi. Teplotu pamětí ovlivňují samotné paměťové čipy a k jejímu snížení výrazně napomáhá osazení pasivními chladiči.

Při testu jsme pomocí přetaktování zkoušeli donutit paměti i k vyššímu výkonu. V mnoha případech se to podařilo (při zachování stability systému), dosažené výsledky jsme pro vás zaznamenali a přinášíme je v digitální podobě na našem CD. V tištěné podobě na vás čekají výsledky testu pamětí provedených se standardním nastavením na základní desce Gigabyte.

A hodnocení? Naše doporučení směřuje pouze a jedině k výběru spolehlivých pamětí, protože dosahované výsledky se v reálném světě projeví maximálně výkonnostním rozdílem pěti procent, čemuž ani zdaleka neodpovídá zvýšení vynaložené peněžní částky na pořízení rychlejších pamětí. Za pravdu nám daly testy v SYSMark 2004SE, kde pouze frekvence 800 MHz ovlivnila celkové skóre o dva body směrem k lepšímu výsledku. A pro pořádek pokud jste přemýšleli o upgradu ze svých současných pamětí DDR2 533 na frekvenci 667 MHz, nepospíchejte. Dokud se budou prodávat moduly s CAS Latency vyšší než 4, výkonnostní rozdíl je minimální. To pravé přijde až s příchodem pamětí s časováním CL3 a nižším. Ale to je zřejmě hudba vzdálené budoucnosti.

Výběr paměti tedy přenechte spíše své peněžence, nakupujte ovšem pouze kvalitní (značkové) modely operačních pamětí. Inspiraci v našem testu jistě naleznete.

Časování

Časování je u pamětí velmi důležitým parametrem. Vyjadřuje čas, za jakou dobu jsou jednotlivé paměťové čipy znovu připraveny k práci po předchozí operace. V testu udvádíme čtyři podstatná čísla a v tabulce jsou označena tak, jak je nejspíše naleznete v nastavení BIOSu na své základní desce. Správné označení si uvedeme zde při popisu jednotlivých údajů. První číslo v tabulce označené jako CAS je nejdůležitějším parametrem, označuje počet cyklů, které jsou potřeba ke správnému určení adresy uvnitř operační paměti jako celku. Správné označení je CAS Latency, někdy se též setkáte s označením CL s uvedeným číslem (zde CL4).

Druhý údaj, Ras to CAS, udává čas potřebný k plnému přednabití paměti. Správné označení této hodnoty je Precharge to Active, setkat se můžete s označením tRP, respektive Trp.

Třetí údaj vyjadřuje čas potřebný k aktivaci banky předtím, než může být vydán příkaz k čtení. Přednastavením této hodnoty dosáhnete nejmenšího zisku výkonu, protože čtení dat probíhá většinou z již otevřených paměťových stránek. Naše označení v tabulce je RAS, správně Active to CMD. Zkratka, která se rovněž občas vyskytuje, je tRCD.

Poslední hodnota, v tabulce uvedená jako Cycle Time, znamená délku paměťového cyklu banky a udává počet cyklů, které proběhnou mezi aktivací banky a jejím přednabitím. Tato hodnota je na celém časování druhá nejdůležitější, je třeba ji správně zvolit. Její správné označení je Active to Precharge, zkratka tRAS.

U všech hodnot platí, že čím jsou nižší, tím rychleji bude paměť spolupracovat se systémem a tím rychleji budou data odbavena. Jak můžete vidět v naší tabulce, mnohdy je rychlejší modul s nižší frekvencí, ale s rychlejším časováním.

A-Data DDR2 512 MB 533 MHz

Výkon/cena:4

Možnost přetaktování:3

Cena vč. DPH: 1 612 Kč

První operační paměti, které se nám dostaly do rukou, byly dva moduly DDR2 od společnosti A-Data. Stejně jako většina ostatních pamětí byly i tyto modely dodány v OEM verzi, tedy bez jakéhokoliv ochranného balení. Při bližším zkoumání jsme nalezli na modulech osm paměťových čipů od samotné společnosti A-Data s označením AD29608A8A-37D, jejichž jednotlivá kapacita je 512 Mbitů a celkem dává dohromady 512 MB paměti. Defaultní nastavení časování u těchto modulů je 4-4-4-11 a frekvence činí 533 MHz. Při tomto nastavení podávaly paměti výsledky srovnatelné s ostatními paměťmi. Pro mnoho uživatelů však tato frekvence a časování nejsou konečné, a proto jsme i my vyzkoušeli, jaký mají paměti frekvenční strop. Naprosto stabilně pracovaly na frekvenci 667 MHz při stejném časování, díky zvýšení napětí o 0,1 V jsme mohli využívat paměti až na frekvenci 687 MHz. Protože ale nebylo osazeno pasivní chlazení a teplota čipů během těchto testů přesáhla hranici 38 stupňů, jejich provoz při vyšších frekvencích bychom nedoporučili.

Apacer DDR2 512 MB 533 MHz

Výkon/cena:4

Možnost přetaktování:3

Cena vč. DPH: 1 649 Kč

Od společnosti Apacer jsme měli možnost vyzkoušet dvojici paměťových modulů DDR2 pracujících na frekvenci 533 MHz. Paměti jsme dostali k dispozici v tzv. OEM provedení, tedy dodané pouze v antistatickém balení. Na jednom modulu se nachází osm paměťových čipů s kapacitou každého z nich 512 Mbitů, vyrobených společností Samsung s označením K415108308-ZCD5. Paměťové moduly Samsung jsou již dlouhou dobu obecně označovány za jedny z nejkvalitnějších, které lze pro DDR2 použít. Při standardním nastavení rychlosti 533 MHz a časování 4-4-4-11 pracovaly paměti naprosto stabilně a bez jakýchkoliv potíží, výkonnostně se řadily do středu testovaného pole. Kvalita pamětí se projeví zejména při přetaktování. Bez větších problémů pracovaly na 667 MHz při stejném časování, jejich maximální frekvence byla 697 MHz. Při této frekvenci se ovšem projevila absence pasivního chlazení a teplota čipů vystoupala na necelých 37 stupňů Celsia, což by mohlo pamětem z dlouhodobého hlediska vadit.

Corsair DDR2 512 MB 533 MHz

Výkon/cena:4

Možnost přetaktování:4

Cena vč. DPH: 1 850 Kč

Prvním zástupcem operačních pamětí DDR2 od společnosti Corsair je dvojice modulů, patřící do základní řady výrobce. Ta se vyznačuje faktem, že není osazena pasivním chlazením paměťových čipů, nýbrž chlazení je ponecháno na prodejci, respektive na počítačové skříni. Paměti byly dodány v OEM balení, tedy prosté jakéhokoliv příslušenství. Pracovní frekvence modulů činila 533 MHz při časování 4-4-4-12, jednotlivé paměťové čipy Corsair MII00532 jsou osazené po obou stranách modulu, každý má kapacitu 256 Mbitů, je jich celkem 16. Při standardním nastavení podávaly paměti velmi dobrý výkon srovnatelný se soupeři, a proto jsme byli zvědaví na to, jak se budou chovat při zvýšení frekvence. Díky zvýšení napětí o 0,1 V se nám podařilo provozovat paměti až na hranici 733 MHz při časování 5-5-5-12, nebo na frekvenci 667 MHz při časování 4-4-4-12 a nezměněném napětí. Po dobu testů jsme nezaznamenali žádné problémy, ovšem i tentokrát absence pasivního chlazení zvýšila teplotu na 38 stupňů Celsia.

Corsair DDR2 XMS2-5400 1 024 MB

Výkon/cena:1

Možnost přetaktování:5

Cena vč. DPH: 11 970 Kč

Druhým zástupcem společnosti Corsair v testu byla dvojice operačních pamětí ze série XMS2-5400, řadící se do výkonnostní řady pamětí výrobce. Jejich definovaná pracovní frekvence není klasických 667 MHz, nýbrž 675 MHz, čímž chce výrobce naznačit, že je paměť připravena pracovat i na vyšších frekvencích. Základní časování při frekvenci 667 MHz bylo 4-4-4-15, což je o něco horší hodnota než u pamětí jiných výrobců. Vylepšení přišlo při zvýšení frekvence na 850 MHz, při které paměti pracovaly naprosto spolehlivě při časování 4-4-4-12 a při navýšení napětí o 0,1 V. Za zmínku stojí i možnost provozovat paměti při frekvenci 533 MHz při časování 3-2-2-8. Výsledky provedené na frekvenci 667 MHz jsme doplnili testy na 800 MHz a časováním 4-4-4-12, při kterých jsme nemuseli zvyšovat napětí. Paměti byly osazeny pasivním chlazením, a proto teplota dosahovala "pouze" 33 stupňů i při zvýšeném napětí. Síla těchto pamětí je ukrytá v kvalitních paměťových čipech, které zvládnou vyšší frekvence a nižší časování, než jaké je doporučeno.

Corsair DDR2 XMS2-6400 2048 MB

Výkon/cena:2

Možnost přetaktování:5

Cena vč. DPH: 14 660 Kč

Pro hardcore uživatele jsme měli možnost otestovat opravdový bombonek dvojici modulů DDR2 společnosti Corsair z řady XMS2 s celkovou kapacitou 2 048 MB. Nominální frekvence těchto pamětí je 800 MHz při časování 5-5-5-12, samotný výrobce o ní prohlašuje, že není konečná. Na maximální možnosti přetaktování jsou moduly připraveny díky mohutnému pasivnímu chlazení, na jehož vršku je 24 LED diod signalizujících práci a zatížení paměti. Moduly pracovaly na frekvenci 667 MHz s časováním 4-4-4-11 zcela bezproblémově, stejně jako na výrobcem zaručených 800 MHz. Díky maximálním možnostem základní desky Gigabyte jsme s těmito paměťmi dosáhli hranice 945 MHz, při nastavení časování 5-5-5-12, jen se zvýšeným napětím o 0,1 V. O teplotu paměťových čipů se starat téměř nemusíte, protože na vše stačí použitý pasivní kryt. Stabilita práce byla při všech zmíněných režimech vynikající. Paměti Corsair XMS2-6400 jsou to nejlepší, co můžete v současné době na českém trhu sehnat. Jejich jediným problémem tak zůstává cena.

GoodRam DDR2 1 024 MB Kit PC4200

Výkon/cena:5

Možnost přetaktování:2

Cena vč. DPH: 2 689 Kč

Testované operační paměti DDR2, vyráběné společností Wilk Elektronik S.A., jsou prodávány pod obchodním označením GoodRam a do testu byly dodány v retailovém balení 2 x 512 MB. Paměťový modul je osazen osmi čipy Reneon AET93F37C, které jsou umístěné pouze na jedné straně, z čehož vyplývá, že kapacita jednoho čipu je 512 Mbit. Paměť pracuje na základní frekvenci 533 MHz při časování 4-4-4-12. Moduly byly dodány bez přídavného pasivního chlazení, proto se teplota jednotlivých čipů pohybovala při dlouhodobém zatížení na hranici 38 stupňů Celsia. Z hlediska zvýšení frekvence pracovaly při stejném časování na frekvenci 667 MHz, k jejich bezproblémové práci stačilo zvýšit napětí v BIOSu o 0,1 V. Teplota se zvýšila na 40 stupňů Celsia, ale testem stability prošly bez problému. Zkoušeli jsme nastavit i nižší časování, ale podařilo se nám změnit pouze poslední hodnotu časování z 12 na 11. Při jakýchkoliv jiných nastaveních paměti nepracovaly korektně. Pro dlouhodobé přetaktování bychom je ovšem nedoporučili.

KingMax DDR2 512 MB 533 MHz

Výkon/cena:4

Možnost přetaktování:2

Cena vč. DPH: 1 485 Kč

Prvním zástupcem operačních pamětí společnosti KingMax byly dva samostatně dodané 512MB moduly v retail provedení, nedostali jsme tedy k dispozici kit složený ze dvou identických pamětí. I přesto paměti pracovaly ve standardním stavu bez jediného problému i v režimu Dual Channel. Na paměťovém modulu bylo osazeno z jedné strany osm paměťových čipů společnosti Hynix s označením HY5PS12821, z počtu osazených čipů je jasné, že jejich kapacita činí 512 Mbitů a celkem tedy má jeden paměťový modul kapacitu 512 MB. Základní rychlost pamětí je 533 MHz při časování 4-4-4-12. Stejně jako většina zástupců v testu nebyly osazeny pasivním chladičem, který by pomáhal chladit jednotlivé paměťové čipy, teplota se tedy vyšplhala při standardním zatížení ke 35 stupňům Celsia. Zkoušeli jsme paměti vyladit tak, aby pracovaly na hranici svých možností u časování to bylo 4-4-4-11, u pracovní frekvence jsme pak dosáhli hodnoty 620 MHz. Sice se nám podařilo nastavit stabilně 667 MHz, ale jen díky zvýšení napětí o 0,2 V.

KingMax DDR2 512 MB 667 MHz

Výkon/cena:3

Možnost přetaktování:2

Cena vč. DPH: 2 563 Kč

Druhým zástupcem KingMax v testu operačních pamětí byly modely pracující s frekvencí 667 MHz. Zabalené byly opět v retailovém balení, které se skládá z plastového krytu paměti a anglického manuálu. Základní pracovní frekvence těchto pamětí je 667 MHz při časování 5-5-5-13. Na rozdíl od prvního zástupce byly tyto paměti osazeny osmi paměťovými čipy společnosti Elpida s přesným označením E5108AE a kapacitou každého čipu 512 Mbitů. Protože nebyl k dispozici žádný pasivní chladič pamětí, dosáhla provozní teplota pamětí 46 stupňů Celsia, i přesto byla stabilita systému výborná, žádné problémy jsme nezaznamenali. Na frekvenční strop pamětí jsme narazili na 712 MHz při zvýšeném napětí o 0,2 V, a to při časování 5-6-5-14. Výkonnostní nárůst byl díky zvýšení časování téměř neznatelný, ovšem teplota vystoupala až k 48 stupňům Celsia. Tyto paměti bychom doporučili pouze do systémů využívajících frekvenci 667 MHz a zároveň tam, kde se nepočítá s jejich přetaktováním.

Legend DDR2 512 MB 533 MHz

Výkon/cena:4

Možnost přetaktování:4

Cena vč. DPH: 1 563 Kč

S operačními paměťmi od společnosti Legend jsme se již setkali, a to při testu základních desek pro procesory Intel. Již tehdy jsme si pochvalovali jejich stabilitu a dobrou práci, nyní se proto na ně podíváme zblízka. Dodány byly v OEM balení a neměly ani pasivní chladič. Jejich základní frekvence činila 533 MHz při standardním nastavení časování 4-4-4-12. Pracovní teplota pamětí pracujících s tímto nastavením měla hodnotu velmi dobrých 33 stupňů. Každý modul byl osazen osmi paměťovými čipy Legend 0508010097, kapacita celého modulu byla 512 MB. Ani na této paměti jsme si neodpustili zvýšení frekvence a dostali jsme se bez problému na hodnotu 667 MHz při časování 4-4-4-11, což byl velmi dobrý výsledek. Zvýšení frekvence se pozitivně projevilo na vyšším výkonu, ovšem za cenu zvýšení teploty paměťových čipů na 37 stupňů Celsia. Práci s touto pamětí nelze v žádném případě kritizovat, pracuje přesně tak, jak se od ní očekává. Ovšem díky chybějícímu pasivnímu chlazení se nehodí na dlouhodobé přetaktování.

PQI DDR2 512 MB 533 MHz

Výkon/cena:5

Možnost přetaktování:1

Cena vč. DPH: 1 399 Kč

Posledními moduly v našem přehledovém testu byly zástupci společnosti PQI, dodané v OEM prodejní verzi bez jakékoliv ochrany při transportu. Standardní pracovní frekvence operačních pamětí typu DDR2 měla hodnotu 533 MHz při časování 4-4-4-12, kapacita jednoho modulu činila 512 MB. Paměť má osazenu jednu stranu osmi čipy PQI s označením PQB6248S38, které mají kapacitu 512 Mbitů. Jejich teplota při defaultním nastavení činila při zatížení 35 stupňů Celsia, a to i přes absenci pasivního chlazení. Zkoušeli jsme hledat i frekvenční strop pamětí, ale oproti ostatním to dopadlo hůře aby se nám povedlo dosáhnout stabilní frekvence 667 MHz, museli jsme nastavit časování 5-5-5-12 a zvýšit napětí o 0,2 V, což se projevilo ve zvýšení teploty paměťových čipů na 40 stupňů Celsia. Při standardní frekvenci a časování pracovaly paměti bez jakýchkoliv problémů, potíže se rovněž nevyskytly při použití dvou pamětí v režimu Dual Channel. Tyto paměti bychom mohli doporučit pro běžnou práci, ne však pro práci se zvýšenou frekvencí.

§§§§§


Update BIOSu rozšíří možnosti vašeho počítače například přidá podporu nových procesorů

Petr Matuška

05P0584

Základní deska je stejně jako všechna elektronická zařízení ovládána souborem instrukcí, které se souhrnně nazývají BIOS. Samotný pojem BIOS je zkratka anglických slov Basic Input Output System, do mateřského jazyka přeloženo jako "základní vstupně výstupní systém". Již podle samotného názvu je jasné, že se jedná o soubor instrukcí, jimiž je základní deska řízena. A právě na "kvalitě" těchto instrukcí z velké části závisí celý chod počítačového systému, protože základní deska je hlavním stavebním kamenem sestavy. Bude-li například nekvalitně či dokonce špatně naprogramována spolupráce procesoru s operační pamětí nebo čipovou sadou, komponenty osazené na desce nebudou pracovat optimálně, což může mít za následek v lepším případě zpomalení práce, v horším pak nestabilitu celého systému.

Co může přinést update BIOSu?

Update (jiným slovem aktualizace) BIOSu může uživateli přinést zejména opravu a optimalizaci stávajících ovladačů komponent, které jsou integrovány na základní desce. Jako příklad si můžeme vzít integrovaný řadič pevných disků, pro nějž je pomocí nového BIOSu nahrán nový ovládací program, a pak se může díky optimalizaci programátorů značně zrychlit přesun dat mezi pevným diskem a samotným řadičem. Dalším dobrým příkladem je vylepšení funkcí zvukové karty nebo jiných integrovaných komponent. Častým důvodem vydání nového BIOSu výrobcem základní desky je také přidání nových funkcí do systému. Takovýchto ukázek si můžeme z vlastní zkušenosti představit mnoho, za všechny lze jmenovat přidání menu pro nadstandardní nastavení časování operačních pamětí, kde byla původně pouze možnost vybrat si rychlost, s jakou mohou paměti pracovat u DDR například 333 a 400 MHz. Přidání může proběhnout tak, že se v samotné nabídce funkcí BIOS objeví nová kolonka, pod níž programátoři umístili podrobné nastavení zmíněných pamětí, jako třeba časování CAS, RAS, CL, frekvence a jiné. Mnoho výrobců také v prvních verzích BIOSu své zákazníky ochuzuje o možnost dostatečného množství nastavení potřebných pro přetaktování, protože chtějí co nejdříve uvést desku na trh a zaplnit tak poptávku po daném typu. Softwaroví inženýři téměř všech výrobců základních desek v prvních fázích zpracují jen nutné položky BIOSu a zbytek často dodělávají až po uvedení motherboardu na trh. Velmi důležitým faktorem u každé nové verze je i podpora nově uvedených procesorů. Výrobce uvádí desku na trh vždy s aktuálním BIOSem, který podporuje všechny v té době dostupné procesory. Nezřídka se ovšem stane, že se během životního cyklu desky objeví nové procesory, které deska nezná. Proto by měl výrobce zařídit právě pomocí updatu BIOSu, aby daná deska bez problému fungovala se všemi dostupnými procesory. Dobrým příkladem z doby nedávno minulé je uvedení dvoujádrových procesorů AMD Athlon 64 X2, které jsou fyzicky kompatibilní se stávajícími deskami, a tudíž funkčnost či nefunkčnost lze vyřešit pouze updatem BIOSu. O tom jsme se také mohli přesvědčit v minulém čísle při testu základních desek AMD.

Jak na update?

V první řadě je třeba vědět, jaký model základní desky přesně máte. To nejlépe zjistíte podle prodejní faktury, popřípadě bude nápomocna i krabice, ve které byla deska dodána. Pomocníkem by pak mohl být i již několikrát zmiňovaný program CPU-Z www.cpuid.org/cpuz.php, který nabídne v kolonce Mainboard podrobný popis základní desky. Ne vždy jsou ovšem tyto údaje přesné, proto je vždy ještě ověřte. Úplně nejjednodušším řešením je otevřít skříň počítače a zjistit údaje o výrobci a konkrétním modelu včetně revize přímo na desce. Přesné označení často najdete buď u patice pro procesor, nebo mezi sloty PCI.

Po zjištění přesného modelu a výrobce základní desky je nutné navštívit internetové stránky konkrétního výrobce, popřípadě poprosit prodejce desky o poskytnutí nejnovějšího BIOSu. Nejznámější výrobce a jejich internetové stránky naleznete v tabulce. Na webových stránkách si pak vyberte konkrétní model desky a stáhněte si nejnovější verzi BIOSu. Zde bychom ještě chtěli upozornit na možnost odlišných verzí BIOSů pro různé revize a/nebo koncové označení motherboardu. Proto buďte při výběru důslední!

Samotný update lze provést v zásadě dvěma způsoby aktualizací z prostředí DOS nebo Windows (alternativní operační systémy podporovány nejsou).

Pro update BIOSu z prostředí DOSu budeme potřebovat bootovací disketu, kterou lze vytvořit pomocí nástrojů Windows. Vložte proto prázdnou disketu do FDD mechaniky a otevřete Tento počítač. Klikněte na ikonu disketové mechaniky a vyberte položku Formátovat. Nyní nezbývá nic jiného, než vybrat poslední kolonku s názvem Vytvořit spouštěcí disketu MS-DOS a zaškrtnout ji. Spusťte celý proces a během okamžiku budete mít bootovací disketu potřebnou k update. Po formátování nahrajte na disketu soubor s vlastním BIOSem nejčastěji má koncovku BIN a také program určený k uploadu BIOSu. Ten naleznete opět na stránkách výrobce základní desky, narozdíl od samotného BIOSu v sekci Utility. Jedná se o jeden spustitelný soubor EXE a pro každý model motherboardu je potřeba stáhnout verzi určenou pouze pro tuto desku. Pokud máte oba soubory nahrané na disketě, je dobré se ještě před samotným updatem přesvědčit, zda jsou data správně nahrána to zjistíme nejlépe pomocí programu Scandisk, který najdeme ve vlastnostech disketové mechaniky pod kolonkou Nástroje s přesným označením Kontrola chyb (platí pro operační systém Windows XP). Pokud je disketa v pořádku a máte jistotu, že update provést můžete, restartujte počítač a obvykle stiskem klávesy DEL, F2 nebo F8 otevřete okno pro nastavení BIOSu. Tam je potřeba změnit prioritu bootování na disketovou mechaniku. Nastavení uložte a počkejte, až systém z diskety nabootoje. Update z prostředí DOS se provádí tak, ze vypíšete spouštěcí soubor, za ním mezeru, za ní pak název samotného aktualizačního souboru. V našem případě to bylo AFUDOS.exe K8N1010.AMI. U některých výrobců je spouštěcí příkaz potřeba doplnit parametrem, jímž dáváte najevo, jakou operaci od programu požadujete. Nejčastější parametr je /u pro zahájení updatu a /s pro uložení stávající verze BIOSu na disketu. Uložení staré verze vřele doporučujeme pro případ nepovedeného updatu. Samotný update se skládá z několika částí načtení souboru, kontroly CRC, kontroly správnosti verze BIOSu a základní desky, vymazání stávajícího BIOSu, nahrání nového, vymazání bootovací sekvence a nahrazení za novou, jako poslední krok je vždy prováděna kontrola nově nahraného BIOSu. Pokud vše dopadlo dobře, budete vyzvání k restartu počítače. Když se cokoliv nepovede, nezoufejte použijte zálohovaný starý BIOS a zkuste ho nahrát zpět do paměti motherboardu. Tento krok ovšem musíte provést okamžitě po neúspěšném updatu, nesmíte mezitím počítač vypnout nebo restartovat.

Mnoho výrobců nabízí snadný update díky speciální aplikaci, která dokáže aktualizovat BIOS z prostředí Windows. Seznam a aktuální verze programů naleznete v tabulce. Pokud je u nějakého názvu přípona DOS, znamená to, že výrobce má k dispozici pouze update pomocí DOSu. Stáhněte si ze stránek výrobce aktuální verzi programu a spusťte ho. My vám předvedeme update na základní desce Asus K8N-E Deluxe. Postup je v zásadě u všech výrobců podobný, při popisu nastíníme i alternativní možnosti. V jednom z prvních kroků jste dotázání, zda chcete update provést tak, že si zvolíte ručně aktualizační soubor, nebo ho necháte stáhnout přímo ze stránek výrobce. Dále by měly být na výběr možnosti uložit původní BIOS, zkontrolovat aktuální BIOS a další. Kromě updatu pomocí zvoleného lokálního souboru budete při této činnosti potřebovat aktivní internetové připojení. V našem ukázkovém příkladu zvolíme Update BIOS from Internet (aktualizovat BIOS pomocí internetu). Pokud tak učiníte i vy, měli byste být dotázání na formu připojení (aktivní/pasivní) a měli byste mít možnost si vybrat server, z něhož lze stáhnout BIOS. Pokud je internetové připojení v pořádku a hodnoty FTP jsou správně nastaveny, program by se měl spojit se serverem výrobce základní desky a automaticky zkontrolovat, zda je dostupný novější BIOS. V našem případě program nalezl nový BIOS s označením 1010.003, který byl vydán 1. 7. 2005. Náš stávající BIOS měl verzi 1008.005 a byl vydán 25. 2. 2005. Tyto informace jsme zjistili z nabídnutého menu programu Asus Update, dané hodnoty by měl před updatem zobrazit každý podobný program. V tuto chvíli stojíme před samotným updatem nezbývá než pečlivě zkontrolovat výrobce a model základní desky. Pokud u starého a nového BIOSu tyto informace souhlasí, proveďte aktualizaci v našem případě tlačítkem Flash.

Samotný update probíhá tak, že se nejprve smaže paměť ROM, následně se do ní uloží nová verze BIOSu a nakonec se ověří integrita. Pokud vše dopadne dobře, program vás vyzve k restartu počítače. V případě, že aktualizace neproběhla v pořádku, budete na tuto skutečnost náležitě upozorněni. V takovém případě nesmíte restartovat operační systém Windows, ale pomocí téhož programu otevřete zálohu BIOSu, kterou jste si vytvořili v předchozích krocích, a stejným způsobem se ji pokuste uložit do ROM paměti. Pokud totiž neproběhne update BIOSu správně a vy restartujete, základní deska nebude mít správné nebo dostatečné informace pro počáteční inicializaci a nemusí naběhnout ani do stavu, abyste se dostali do prostředí BIOS. V případě, že se tak již stane, nezbývá než desku odmontovat a přinést jí prodejci s žádostí o obnovu BIOSu, na kterou se ovšem nevztahují záruční podmínky, a proto si musíte připravit několik stokorun za opravu. Neocenitelnou výhodu v tomto směru mají základní desky, které jsou vybavené různými pojistkami proti špatnému či nechtěnému porušení BIOSu. Jsou to v první řadě motherboardy Gigabyte, které jsou již delší dobu osazovány dvěma čipy BIOSu a technologií DualBIOS, chránící uživatele právě před nepovedeným updatem. V posledním testu základních desek jsme měli možnost podobnou technologii spatřit i u jiných výrobců, například Albatron. Tato společnost dodává druhý BIOS ve formě zásuvného modulu, který lze použít v případě poškození toho primárního.

Po úspěšném updatu se obecně doporučuje obnovit defaultní nastavení BIOSu. To lze provést dvěma různými způsoby prvním z nich je nastavení pomocí volby v samotném BIOSu, druhým je reset napájení pomocí baterie, umístěné na základní desce. Jak to přesně udělat na vašem motherboardu vám spolehlivě poradí manuál základní desky.

Nakonec nezbývá než nastavit hodnoty v BIOSu na takové, které jste používali před updatem. Tímto krokem jste úspěšně aktualizovali BIOS své základní desky a můžete si vychutnat novinky, které přináší nová verze, často v podobě zvýšení rychlosti nebo přidání nových prvků BIOSu.

Úskalí aktualizace

Protože je tato operace spojená s velmi vysokým rizikem, ještě jednou vám připomeneme zásady, jak a kdy update provést nebo naopak neprovádět.

Pokud provádíte update z prostředí Windows, vypněte všechny aplikace, a to včetně těch skrytých a běžících na pozadí. Nezapomeňte ani na tzv. instant messengery jako je ICQ, MSN nebo jiné programy, díky kterým komunikujete s okolním světem. Ujistěte se, že nemáte naplánovanou kontrolu pevného disku, defragmentaci či test disku antivirovým programem. Pro jistotu na dobu updatu vypněte i spořící mechanismy spořič obrazovky, usínání pevných disků a přechod do režimu spánku. Celá procedura updatu může trvat až pět minut, proto updatujte pouze v případě, kdy jste si jistí, že počítač běží naprosto stabilně a bez jakýchkoliv náznaků poruchy. S tím souvisí také varování mnoha výrobců, že aktualizace BIOSu se nesmí provádět v případě, kdy máte tzv. "přetaktovaný počítač", a je jedno, zda se jedná o zvýšenou frekvenci procesoru, pamětí nebo grafické karty. Každá takováto činnost výrazně zvyšuje riziko špatného updatu a následného znefunkčnění základní desky. Postarat byste se měli i o napájení počítače, které by nemělo být během updatu přerušené. Vyvarujte se aktualizace například před nebo při bouřce nebo v době, kdy je plánován výpadek proudu. Nejlépe pak uděláte, když použijete záložní zdroj napájení.

Necítíte-li se na update BIOSu dostatečně zdatní, poproste někoho zkušenějšího, popřípadě výrobce/dodavatele počítačové sestavy. Neexperimentujte, v naprosté většině skončí jakékoliv odchýlení od popsaného postupu špatně provedeným updatem a nefunkčností základní desky. Ještě jednou upozorňujeme, že update provádíte na vlastní nebezpečí a výrobci/prodejci základní desky nemusejí následnou reklamaci uznat z důvodu neodborného zásahu do výrobku.

§§§§§


Přehled nových standardů operačních pamětí osobních počítačů

Bernard Haluschak

05P0583

Různé paměťové technologie soupeří o podíl na trhu. DDR400 a DDR2 SDRAM se etablovaly v oblasti osobních počítačů a serverů. Vývojáři však již pracují na DDR3, FB DIMM a XDR DRAM. V rámci dnešních počítačových systémů patří DDR SDRAM stále ještě ke standardním operačním pamětem.

Vývoj této nové paměťové technologie se však dal velmi prudce do pohybu. V polovině roku 2000 se objevily první čipové sady podporující DDR200/266 SDRAM. Dnes výrobci pamětí již dodávají moduly DDR400 a takové, které tuto specifikaci překonávají.

Konec této technologie je možné zahlédnout již dnes, neboť od června roku 2004 se díky paměťové technologii DDR2 objevila na trhu nová generace. Její přednosti: při stejné šířce pásma pracuje DDR2 s poloviční interní taktovací frekvencí a podstatně snižuje oproti dosavadním pamětem DDR spotřebu energie.

Výrobce čipů VIA zatím rovněž sází na novou paměťovou generaci DDR2. Zpočátku tato tchajwanská společnost po dlouhou dobu dávala přednost technologii Qaud Band Memory (QBM), ale veškerý rozruch kolem ní po jisté době utichl. Technickým trikem se zdvojnásobí šířka pásma paměťových modulů QBM, ačkoliv byly použity pouze paměťové čipy standardu DDR 266/333/400.

Rovněž firma SiS se ubírala neprobádanou cestou při zvětšování šířky pásma paměťové sběrnice. Tento výrobce čipů používal Intelem dlouho preferovanou technologii RDRAM a společně s podnikem Rambus ji dále rozvíjel. V čipové sadě SiSR659 používá firma SiS paměťové moduly PC1200 a technologii rozhraní Quad Channel Memory na bázi RDRAM. V současných plánech sází SiS u svých nových čipových sad rovněž na paměťovou technologii DDR2.

Vývoj nových paměťových technologií již přesahuje rámec roku 2007. Již dnes prosakují první klíčové technické údaje grémia JEDEC o DDR3, tedy technologii, která je nástupcem DDR2. Kromě toho se po nových cestách vydal jednak Intel svou Fully Buffered DIMM, jednak Rambus svou XDR-DRAM.

JEDEC (Joint Electron Device Engineering Council) je sdružení pro standardizaci polovodičových technologií, fungující v rámci organizace EIA (Electronic Industries Alliance), tedy obchodní asociace reprezentující veškerá odvětví elektronického průmyslu. JEDEC byl založen v roce 1960, v současné době má přes 300 členů a zabývá se zejména definováním standardů RAM, jako je např. DDR SDRAM.

Tržní trendy současných paměťových technologií

Paměťové technologie DDR333 a DDR400 se úspěšně etablovaly na trhu. Každý výrobce čipů začal poskytovat rozmanitou nabídku čipových sad, které podporují oba typy paměti. Ceny se např. u modulu 512 MB liší o jednomístné částky v eurech ve prospěch levnější DDR333. Podíl DDR333 na trhu je sice ještě vysoký, ale v nadcházejících letech bude odsunut do pozadí právě kvůli nástupu rychlejších pamětí DDR400 a DDR2.

DDR200 ještě hraje jistou nepatrnou roli, paměť PC133 v průběhu roku 2003 z hlediska trhu ztratila význam úplně.

Protože Intel v současnosti nevyvíjí žádné další čipové sady s podporou RDRAM, přítomnost této paměťové technologie na trhu čím dál tím více slábne. Tchajwanský výrobce SiS sice ještě příslušné čipové sady má ve svém portfoliu, ale u příslušných modulů nevykázal přesvědčivý odbyt.

Tržní podíl paměťové technologie DDR2 pro počítačové systémy roste od června roku 2004, kdy Intel uvedl na trh čipovou sadu i915/i925. Uvedení dalších čipových sad s podporou DDR2 ohlásila firma VIA na prosinec roku 2004 a firma SiS na začátek roku 2005. Technologie DDR2 pak rychle nahradí paměť DDR SDRAM a vytlačí ji z trhu.

Aktuální paměťové technologie

V roli nástupce DDR333 SDRAM se prosedila paměť DDR400, kterou v průběhu roku opět začala nahrazovat DDR2 SDRAM. Výrobci čipů jako Intel již od druhého čtvrtletí roku 2004 začali pro tyto paměťové technologie nabízet příslušné čipové sady. VIA následovala na konci roku 2004, SiS na začátku roku 2005.

Standardy pro DDR333 SDRAM schválilo grémium JEDEC ve své specifikaci JESD-79 v květnu 2002. Porodní bolesti DDR400 začaly na CeBITu 2002, kde VIA a SiS představily první čipové sady pro tento typ paměti. Jako první začal čipy DDR400 SDRAM nabízet Samsung. Avšak pro první paměťové moduly neexistovaly žádné oficiální specifikace od JEDEC, takže každý výrobce pamětí si vytvořil pro paměť DDR400 vlastní technické standardy. Nebylo tedy možné vyloučit, že nastanou problémy s kompatibilitou.

Poté, co se Intel ještě v září roku 2002 jasně vyslovil proti paměti DDR400, udělal tento podnik na jaře 2003 radikální obrat: čipové sady i875 (Canterwood) a i865 (Springdale) nabízejí podporu pro režim Dual Channel DDR400. Intel představil dokonce vlastní specifikace DDR400, které mají zajistit kompatibilitu a bezpečnější fungování paměti. Např. specifikace revize 0.996 od Intelu byla datována 12. března 2003. Na konci března roku 2003 grémium JEDEC předložilo konečnou specifikaci DDR400. K podstatným inovacím paměti DDR400 oproti DDR333 patří její přesnější časování, změněné parametry provozního napětí a lepší kvalita signálu ve vedení.

Pokud jde o RDRAM, paměť PC1066 úspěšně nahradila předchozí paměť PC800. Je možné získat i moduly RDRAM 1200, ale pouze výjimečně a za příliš vysokou cenu. Jediná čipová sada, která tuto paměťovou technologii v dnešní době používá, je SiS R658/9. Intel neplánuje žádné další čipové sady s podporou RDRAM, takže v budoucnu bude SiS jako jediný výrobce čipů podporovat RDRAM v oblasti desktopů, serverů a pracovních stanic. Ovšem SiS nemá v plánu žádné další čipové sady s podporou RDRAM, takže tato paměťová technologie s konečnou platností zmizí.

DDR2 před ostatními

V případě paměťové technologie DDR2 jde o další vývojový stupeň současných standardů DDR SDRAM. Paměťové moduly v provedení DDR2 400 a DDR2 533 se již na trhu etablovaly. Dosahují teoretické šíře pásma 2,98 GB/s (v případě DDR2 400), respektive 3,97 GB/s (v případě DDR2 533). Paměti DDR2 667 a DDR2-800 mají na počátku roku 2005 následovat s 4,97 a 5,96 GB/s. U modulů DDR2 800 ovšem existují i další technické výzvy, jako např. užší AC-timing. To vyvolá nutnost vylepšit design DIMM i design základní desky.

DDR2 přenáší data beze změny na DDR SDRAM s rostoucím a klesajícím impulsem. Se 4bitovým prefetchem dosahují moduly DDR2 oproti dosavadním pamětem DDR dvojnásobné externí šířky pásma při stejné interní taktovací frekvenci. DDR400 a DDR2 400 s 2,98 GB/s mají tedy stejnou šířku pásma, ale DDR400 pracuje s frekvencí paměti 200 MHz a DDR2 400 pouze se 100 MHz. Externí frekvence sběrnice má u obou typů paměti hodnotu 200 MHz.

Paměťové čipy DDR2 požadují napětí 1,8 V

místo 2,5/2,6 V u DDR. Jelikož napětí aktivního pásma zvyšuje příkon kvadraticky, u paměti DDR2 klesá oproti paměti DDR spotřeba energie na polovinu.

Kvalita signálu na datovém vedení u čipů DDR2 se má oproti čipům DDR zlepšit pomocí technologie integrovaného zdroje signálu ODT (On Die Terminator). To zaručí vyšší stabilitu za chodu. Navíc DDR2 používá "Off Chip Driver Calibration" (OCD). Tato technika slouží k tomu, že se dynamicky vyrovnává kolísání zátěže paměťových buněk a tím se předchází poruchám signálu.

Funkce Posted CAS jde o metodu řízení instrukcí navíc zvyšuje efektivnost při přenosu dat přes paměťovou sběrnici.

Poslední specifikaci pro paměť DDR2 zveřejnil JEDEC v září roku 2003 v dokumentu označeném JESD-79-2. Téměř všichni renomovaní výrobci čipů již začínají vytvářet čipové sady s podporou DDR2. Intel jako průkopník v tomto oboru od června roku 2004 prodává čipovou sadu i915 (pod značkou "Grantsdale") a čipovou sadu i925 DDR2 (jako "Alderwood") pro desktopy. Obdoba pro servery se jmenuje E7320/E7520 ("Lindenhurst"), pro pracovní stanice pak E7525 ("Tumwater"). VIA připravila produkt Apollo PT890, který je vybaven řadičem Dual Channel DDR2. Stejným zařízením

disponuje i čipová sada SiS656 firmy SiS. ATI a NVIDIA chtějí s příslušnými čipovými sadami následovat v roce 2005.

RDRAM na vedlejší koleji?

Kromě Intelu vlastní licenci na paměťovou technologii Rambus i SiS. Lze-li věřit plánům Intelu, pak kromě 850E neexistuje žádná další jejich čipová sada s podporou RDRAM. Tohoto stavu využil tchajwanský výrobce čipů SiS. Koncem roku 2002 tento podnik představil čipovou sadu R658 s paměťovým rozhraním Dual Channel a podporou pro PC1066 RDRAM. V listopadu 2003 následoval R659 s quad-channelovou paměťovou architekturou a podpora pro PC1200 RDRAM. V současnosti však SiS nechystá pro paměť RDRAM žádné další čipové sady.

Čipové sady jako Intel 850E a SiS R658 s dvoukanálovou paměťovou sběrnicí dosáhly svým PC1066 RDRAM šířky pásma 3,97 GB/s. Paměťové rozhraní Quad Channel firmy SiS R659 nabízí díky 1 200 MHz RDRAM šířku pásma 8,94 GB/s. To dokáže vytvořit dostatečné rezervy výkonu pro Pentium 4 s 800 MHz FSB. Procesorová sběrnice se u FSB800 dostává na teoretickou šířku pásma 5,96 GB/s.

Pohled do plánů renomovaných výrobců pamětí napovídá, že se bude vyvíjet dále i bez Intelu. Již počátkem roku 2005 zřejmě budou existovat moduly 64Bit RDRAM s čipy PC1200 a PC1333. S šířkou sběrnice 4 x 16 bitů (Quad Channel) dosáhnou maximální šířky pásma 8,94, respektive 9,93 GB/s. Další vývojové produkty jako PC1600 RDRAM s šířkou pásma 11,92 GB/s (Quad Channel) plánují výrobci pro rok 2005.

Technologie Quad Band Memory končí

Technologie paměti Quad Band byla představena již v březnu roku 2000. Kromě několika málo implementací SRAM se dosud QBM téměř nepoužívala. Prostřednictvím licencí od VIA a grafiky S3 se měla QBM uplatnit také v osobních počítačích. Moduly QBM měly být připraveny jako DDR533 a DDR667.

První základní desky (čipová sada PT880) s podporou QBM chtěla VIA expedovat již koncem roku 2003. Následkem enormních technických problémů odsunul výrobce uvedení QBM na neurčitou dobu. A tak je otázka, zda VIA vůbec někdy s produkty QBM přijde.

Moduly QBM se v zásadě skládají ze dvou spojených modulů DDR. Zatímco v jednom QBM modulu DDR667 pracuje paměťový blok běžným paměťovým taktem 333 MHz v DDR333 SDRAM, v druhém je obrácen o 90 stupňů. Tímto způsobem dodávají oba dílčí moduly svá data s časovým posunem 333 MHz vždy s rostoucí a klesající stranou impulsu. Výstupy dílčích modulů se rychlým řadičem multiplexují, a tak se pokládají frekvencí 667 MHz na datovou sběrnici. Šířka dat u DDR SDRAM s 64 bity se při QBM zachovává. Tímto způsobem se daří zdvojnásobit přenosový výkon DDR333 SDRAM na 667 MHz. Tak poskytuje modul DDR667 QBM šířku pásma 5,3 GB/s při stejném taktu jako DDR333 SDRAM.

Podle VIA jsou moduly QBM kompatibilní s existujícími 184 Pin širokými rozhraními DDR SDRAM. Základní desky pro QBM nevyžadují žádný nový layout nebo jiné drahé úpravy a mají být kompatibilní s DDR SDRAM. Výrobci paměti QBM nemusejí platit žádné licenční poplatky.

DDR3 paměť budoucnosti

JEDEC pracuje již od poloviny roku 2002 na budoucí paměťové technologii DDR3 SDRAM. Podrobná klíčová technická data pro DDR3 se ještě se zcela přesně neustálila. Při celkovém řešení, jakým je technologie DDR3, je totiž potřeba paměťové čipy, registry, pufry a moduly nově specifikovat.

Nicméně grémium JEDEC již pár informací o ceně DDR3 poskytlo. Víme, že DDR3 je dalším evolučním stupněm paměťové technologie DDR2 a svou 8bitovou technologií Prefetch nabízí při stejné reálné taktovací frekvenci vyšší šířku pásma než DDR2-SDRAM se 4bitovým Prefetchem. První moduly DDR3-SDRAM budou používat taktovací frekvenci 800, respektive 1 066 MHz.

Aby se zajistil nízký příkon, pracuje paměť s napětím paměťového jádra 1,5 V. Naproti tomu DDR2 vyžaduje 1,8 V a DDR400 2,6 V. Za účelem dalších úspor energie disponuje DDR3 SDRAM účinnějšími mody řízení spotřeby. Paměť DDR3 slibuje rovněž pokrok, a to díky o 15 až 20 procent nižším čekacím dobám (latence) při čtení dat. Přitom pozice v rámu zůstává u DDR3 DIMM stejná, srovnáváme-li ji s moduly DDR2.

Stejně jako paměti DDR a DDR2 má i DDR3 pokrývat všechny oblasti použití od desktopů až po servery. Od JEDEC očekáváme konečnou specifikaci standardů DDR3 koncem roku 2005. Hromadná výroba pak má následovat v letech 2006/2007. K hlavním motorům vývoje paměťové technologie DDR3 patří Samsung, Infineon a Micron.

FB DIMM

Pod názvem FB DIMM se skrývá označení "Fully Buffered DIMM". FB DIMM představuje novou technologii paměťového modulu. Má zajišťovat (výlučně v okolí serveru), aby se navzdory rostoucí taktovací frekvenci paměti nemusela snižovat paměťová kapacita systému, nýbrž aby se mohla naopak zvýšit. Intel chce s touto novou generací paměťových modulů přijít na trh v roce 2005. Hromadná výroba se neočekává do poloviny roku 2006.

FB-DIMM podporuje paměťové čipy DDR2 a DDR3. Každý model má vedle paměťového čipu speciální tzv. hub-buffer čip. Tyto bufferové čipy vytvářejí přes 24 diferenciálních párů vedení spojení k řadiči paměti. Přes tuto sběrnici a budící čip se data a řídící informace dostávají z řadiče paměti k paměťovým modulům a naopak. Tyto FB DIMM, podobně jako Registered DIMM snižují zátěž vedení pro adresy a řízení přes budící čip, který se mezitím přepnul. Technologie FB-DIMM adresuje maximálně 288 zařízení na jeden paměťový kanál. Oproti tomu se dosavadní postup spokojoval se 72. Výhoda spočívá v tom, že FB DIMM potřebuje pro příslušné rozšíření kapacity paměti méně paměťových kanálů než současný postup se standardním DIMM.

Další výhodou FB-DIMM jsou simultánní zapisovací a načítací operace, takže efektivní šířka pásma připadající na paměťový kanál roste. Navíc zůstává tvarový faktor DIMM (DIMM Form Faktor) zachován a počet pinů je rovněž stejný, ovšem při jejich odlišném rozložení.

XDR DRAM I

Rambus v září 2003 představil (opíral se přitom o technologii RDRAM) XDR DRAM, reprezentující novou generaci pamětí. Jako základ pro XDR DRAM používá Rambus paměťové rozhraní vytvořené pod obchodním názvem Yellowstone. Mezi první příjemce licence patří Elpida, Samsung a Toshiba. Hromadnou výrobu pamětí XDR hodlají tito producenti zahájit již v roce 2005. Jako základní technologie bylo XDR DRAM použito poprvé zřejmě v Playstation 3 od firmy Sony. Do oblasti PC má tato nová paměť vstoupit v roce 2006. Uplatnění by XDR DRAM měla najít i v serverech, mobilních systémech a síťových oblastech. Rambus již této nové technologii připravil cestu pro uvedení na trh, protože první specifikace a dokumentace jsou již nyní k dispozici.

Čipy XDR DRAM by měly existovat s variabilní šířkou datové sběrnice od 1 do 32 bitů. Taktovací frekvence přitom činí 3,2 GHz a lze ji měnit až na 6,4 GHz. Např. 16 bitů široký XDR DRAM umožňuje šířky pásma 6,4 až 12,8 GB/s. Jádrem technologie XDR je datová sběrnice s osminásobným přenosem během jednoho taktu. Při reálné taktovací frekvenci od 400 do 800 MHz se za taktovací cyklus přenese 8 bitů s rostoucí a klesající stranou impulsu. Přitom vznikají efektivní přenosové frekvence od 3,2 do 6,4 GHz. Současné PC1066 RDRAM pracuje s taktováním 533 MHz při využití obou stran impulsu dosahuje 1 066 MHz.

XDR DRAM II

Další inovaci představuje technologie Flex Phase. Na rozdíl od tradiční sekvenční synchronní techniky nepotřebuje Flex Phase žádné dodatečné řízení zdroje synchronizačních impulsů. Takt a tok dat se vzájemně automaticky slaďují na diferenciálních párech vedení. To zkracuje latence a zvyšuje využitelnou šířku pásma. Díky diferenciálnímu signálu jsou pro signál zapotřebí dvě vedení místo dosavadního jednoho.

Další předností XDR DRAM jsou Differential Rambus Signaling Levels (DRSL). Tyto DRSL pracují s extrémně nízkým zdvihem signálu 200 mV. Úrovně signálu zůstávají na napětí 1,0 a 1,2 V. Kromě toho Rambus umístil na čip obousměrně pracující termínování s DRSL. Navíc XDR DRAM umožňuje díky vnitřnímu uspořádání paměti současné a navzájem nezávislé zápisové přístupy. Tak se mohou např. na lichých paměťových blocích (Odd BankSet) provádět zápisové přístupy a současně lze načítat informace ze sudých paměťových bloků (Even BankSet).

Paměťové moduly s XDR-DRAM označuje Rambus jako XDIMM. První moduly mají v roce 2006 poskytovat šířku pásma od 12,8 do 25,6 GB/s. Tyto XDIMMy se vyznačují stejným tvarovým faktorem a stejným počtem pinů jako moduly DDR2. Plán firmy Rambus v příštích letech výhledově počítá s XDIMMy se 128bitovou šířkou dat a s taktovací frekvencí 6,4 GHz. Tyto moduly pak poskytnou šířku pásma přes 100 GB/s.

Shrnutí

DDR SDRAM se stále prodává. Paměť DDR disponuje díky paměťovému ovladači Dual Channel dostatečnou šířkou pásma na to, aby bez problémů zvládala zásobovat daty i centrální procesorové jednotky (CPU) s FSB 800 MHz.

Technologií DDR2 vytvořili výrobci nástupce technologie DDR SDRAM. Finální specifikace byly publikovány v září 2003, první čipové sady s podporou DDR2 jsou na trhu od června 2004. Již nyní je ovšem zřejmé, že v letošním roce získává DDR2 SDRAM stále výraznější podíl na trhu a později může ostatní paměťové technologie vytlačit.

Aby využila času zbývajícího do doby, kdy budou na trh uvedeny paměťové čipy DDR2, vsadila firma VIA na technologii Quad Band Memory. Ta se měla začít používat již začátkem roku 2004 v čipové sadě PT880 pro Pentium 4. Ale v důsledku blíže nespecifikovaných technických potíží se uvedení odsunulo na dobu neurčitou pakliže se tato technologie vůbec někdy začne používat. První čipová sada DDR2 firmy VIA se jmenuje PT890 a již byla představena.

Poté, co se Intel jakožto hlavní stoupenec technologie Rambusu sám s touto technologií rozloučil, setrvával SiS po dlouhou dobu u RDRAM. Dnes ovšem tento tchajwanský výrobce čipů stále více sází na technologii DDR2. Jako konkurenci k paměťové technologii DDR2 vyvíjí společnost Rambus v návaznosti na technologii RDRAM novou generaci pamětí nazvanou XDR RDRAM. Tato technika se má začít používat v osobních počítačích od roku 2006.

§§§§§


Hrátky s třetí dimenzí. Navštívili jsme 15. světový kongres mezinárodní stereoskopické unie

Jaroslav Kasal

05P0582

Eastbourne je nevelké přímořské městečko ležící v jižní části Velké Británie. Ročně jej navštíví přibližně čtyři miliony lidí, kteří do města jezdí za nejrůznějšími akcemi a výstavami. Těmi je Eastbourne vyhlášené.

by si místní obyvatelé zajistili stálý přísun návštěvníků, vybudovali dokonce i kongresové centrum, kde se v současnosti nejrůznější akce pořádají. Právě sem jsme se vydali i my. Naším cílem se stal patnáctý světový kongres organizace ISU. Pod třípísmennou zkratkou se skrývá název International Stereoscopic Union, v češtině Mezinárodní stereoskopická unie. Slovo stereoskopická přitom znamená, že se členové této organizace zabývají všemi možnými technologiemi souvisejícími s 3D stereoskopickými obrázky, fotografiemi či filmy.

Každoroční světový kongres pořádaný unií ISU je velkou akcí trvající několik dní. Letošní ročník byl obzvláště zajímavý, protože se zde slavilo jak jubileum patnáctého světového kongresu, tak současně i rovných třicet let existence unie. Kromě oslav bylo na kongresu možné zažít mnoho zajímavých akcí, vidět zajímavé produkty z oblasti 3D stereoskopie a potkat skutečně zajímavé osobnosti. Členové ISU jsou nadšenci, kteří se poměrně vážně zabývají oborem zvaným stereoskopie. Je jedno, zda profesionálně či amatérsky, jejich nadšení a zápal pro trojrozměrné obrázky jsou doslova neuvěřitelné. Přestože mnoho členů ISU stále využívá pouze staré a věkem prověřené stereoskopické technologie, dokáží s nimi mnohdy zázraky. Moderněji smýšlející (většinou mladší) příznivci 3D technologií využívají současnější metody a na kongresu s úspěchem prezentovali své produkty. Vybrané produkty a technologie jsme se vám rozhodli přiblížit podrobněji, věříme, že zaujmou i vás.

Co je stereoskopie

Vzhledem k tomu, že pojem stereoskopie není zcela obvyklý, bude nejlepší jej v krátkosti vysvětlit. Stereoskopie je konkrétní obor, který se zabývá vizualizací trojrozměrné scény. Na rozdíl od jiných metod je stereoskopie založena na principu zachytávání dvojice rozdílných obrazů, které jsou pořízeny obdobně, jako by se na scénu díval člověk vlastníma očima. V praxi se často k pořizování stereoskopických fotografií využívá dvojice fotoaparátů, které uživatel umístí vedle sebe. Ideálně v přibližné vzdálenosti lidských očí. Mnozí nadšení členové unie ISU tráví dlouhé týdny na cestách po světě, aby mohli s dvojicí fotoaparátů či se speciálním fotoaparátem s dvojitým objektivem zachytit co nejatraktivnější snímky z nejrůznějších míst naší planety. Při velkoplošných projekcích v rámci světových kongresů ISU pak následně sklízejí velké uznání.

K tomu, aby mohl divák sledovat obraz včetně jeho hloubky, se nepromítá pouze jeden obraz, který divák sleduje oběma očima současně, ale generuje se dvojice oddělených obrazů. Dva obrazy se při projekci musejí dostat k divákovi tak, aby první obraz vidělo pouze levé oko, pravé oko má sledovat pouze druhý obraz. Mozek následně vyhodnotí celou scénu správně prostorově a tedy plně trojrozměrně. Jak správně organizovat pořizování stereoskopických záznamů či jejich přehrávání je poměrně složitá věda a stále vznikají nové a modernější postupy. Mnohé z dílčích metod jsme viděli přímo na kongresu ISU, některé jsou až dětsky jednoduché, jiné ryze profesionální a využitelné i pro výzkum, ve školství či pro profesionální prezentace firem, výstavy a obdobně.

Hrátky s červenomodrými brýlemi

Nejznámějšími 3D brýlemi jsou papírové skládací brýle s barevnými foliemi v očnicích. Existuje sice více typů barevných brýlí, ale nejčastěji je k vidění verze s levou očnicí vyplněnou červeným filtrem a pravou očnicí s modrým filtrem. Na světovém kongresu ISU bylo připraveno velké množství obrázků určených přímo pro pozorování červenomodrými brýlemi (tzv. brýle anaglyf). Globálně je potřeba tuto technologii považovat za dávno překonanou, nicméně právě vzhledem ke své jednoduchosti si uchovává stále kouzlo a půvab.

Princip anaglyfu

Sledovaná 3D scéna je vyrobena tak, že obsahuje smíchané dva příslušné obrazy (pro levé a pravé oko), pouze základní dvojice barev (červená a modrá nebo červená a zelená) slouží pro oddělení dvou obrazů. Pokud divák sleduje scénu s příslušnými barevnými 3D brýlemi, do každého oka obdrží díky příslušným barevným filtrům separátní obraz. Mozek ve výsledku generuje z těchto obrazů 3D scénu. Bohužel za snadné a finančně nejméně náročné zobrazení anaglyfů se platí ztrátou barevných informací. Situace je o to komplikovanější, že divák vidí scénu každým okem barevně zcela jinak (jedním okem červeně a druhým modře nebo zeleně). Mozek diváka se sice tyto ruchy snaží eliminovat, ale vjem nikdy není tak kvalitní jako u jiných typů 3D projekcí.

Výhodou anaglyfů je snadné šíření 3D záznamů, které lze tisknout např. do časopisů, knih, nahrávat na běžné videokazety, přehrávat bez speciálních programů v PC nebo na běžném projektoru. Pro pozorování pak stačí pouhé papírové brýle s barevnými fóliemi. O tom, že tato technologie není zcela bezcenná, svědčí i existence filmů Shrek 3D nebo SpyKids 3D a jiné, které byly vytvořeny pro sledování s barevnými 3D brýlemi. Na kongresu ISU jsme si takto mohli prohlédnout reálný povrch Marsu, který vyfotila průzkumná sonda. Díky editaci dvojic příslušných fotografií (pořízených z rozdílných míst) zkonstruovali šikovní lidé reálné trojrozměrné fotografie povrchu planety Mars. Při prohlížení rudých kamenitých plání má divák skutečně pocit, že sleduje povrch planety na vlastní oči. Mezi zajímavé anaglyfy lze zařadit i ručně malované scény, které jsme na ISU rovněž spatřili.

Pasivní dýchánky

Vzhledem k tomu, že se unie ISU skládá převážně z pohodových a klidných lidí, které obor stereoskopie neživí, ale je jejich koníčkem, byl celý několikadenní průběh kongresu veden v přátelském a klidném tempu. Zúčastnění se mohli věnovat organizovaným výletům do okolí Eastbourne, odborným přednáškám o tvorbě stereoskopických fotografií, anaglyfů či se zájmem sledovat velkoplošné projekce trojrozměrných fotografií, které pořídili aktivní členové ISU. V rozlehlém kinosále, kde se pravidelně konala velkoplošná projekce, se však nesázelo na technologii anaglyf. ISU si pro tyto příležitosti pořídila speciálně synchronizované diaprojektory s extrémně výkonným světelným výkonem. Před každým z dvojice diaprojektorů se nalézal polarizační filtr. Na plátno se speciálním povrchem se následně promítala dvojice obrazů z jednotlivých diaprojektorů a diváci sledovali scénu pomocí pasivních polarizačních brýlí. Aby nebylo celé robustní zařízení úplně jednoduché, byla použita dokonce řízená čtveřice diaprojektorů. Technika jim pak umožnila nejen sledovat trojrozměrné fotografie, ale provádět při přechodech z jednoho statického snímku na další poměrně pěkné efekty. Zmínit lze například prolínačky, stíračky a zatmívání. Celkově pak byla atmosféra v kinosále velmi příjemná a každý, kdo si nasadil pasivní 3D brýle, se mohl během přibližně dvouhodinových projekcí přenést do nejúžasnějších koutů naší planety. Navštívili jsme africké pouště, velkou čínskou zeď, ledovce v severních mořích, mikrosvět hmyzu, americké kaňony a mnohá další místa. Zkrátka a dobře, ve velké projekční síni jsme se usadili a za několik okamžiků jsme na vlastní oči sledovali exkluzivní scény tak, jako bychom byli v jejich přímém dosahu. Protože celá projekce byla řešena precizně a skutečnými odborníky na projekci diapozitivů, byla podívaná unikátní a ve vysoké kvalitě.

Princip pasivní projekce

Pasivní 3D projekce je založena na brýlích, které mají v očnicích polarizační filtry. Jedna očnice má polarizační filtr orientovaný tak, že propouští pouze světlo kmitající v horizontální rovině. Druhá očnice obsahuje stejný, ale o devadesát stupňů otočený filtr. Tedy takový, že propouští pouze světlo kmitající ve vertikální rovině. Dva obrazy se promítají na jednu projekční plochu, přičemž před každým projektorem (nebo diaprojektorem v případě světového kongresu ISU) je upevněn taktéž polarizační filtr. Nastavení filtrů na projektorech koresponduje s nastavením filtrů na brýlích. Dvojice obrazů (pro pravé a levé oko) se následně promítá na projekční plátno, které je vyrobeno ze speciálního materiálu a je opatřeno povrchem, který zachová polarizaci dopadajícího světla. Odražené obrazy od projekční plochy se dostávají k divákovi, nicméně do každého oka pronikne díky polarizačním filtrům v očnicích pouze příslušný obraz. Takový systém využívají např. i trojrozměrná kina IMAX 3D nebo moderní digitální 3D kina společnosti Lightspeed Design.

Lentikulární fotografie

Na výstavě jsme našli i tvůrce vysoce kvalitních lentikulárních trojrozměrných fotografií. Výhodou těchto obrazů je fakt, že pro sledování 3D obsahu není potřeba žádných 3D brýlí. Pokud je lentikulární fotografie kvalitní, uvidíte efektní trojrozměrný obraz hned na první pohled. Princip není nijak složitý, svízelná je pouze technologie výroby. Celá trojrozměrná fotografie je složena z většího počtu dílčích fotografií. Sice je možné vyrábět lentikulární fotografie pouze ze dvou snímků, ale kvalita nedosahuje stupně, jako když se využije čtyř, pěti nebo i více snímků pořízených z různých pozic. Jednotlivé subsnímky jsou buď chemicky exponovány nebo tištěny tiskárnou v tenkých svislých proužcích na základový materiál. Tenounké proužky z jednotlivých fotografií jsou proložené tak, že vytvoří celou kompletní 3D fotografii. Aby celek fungoval, musí se nad obrazem nacházet optická maska (lentikulární maska). Průhledná maska má speciální povrch a musí být vyrobena zcela identicky jako jsou rozmístěny jednotlivé sloupce (prokládané proužky) fotografií v 3D scéně. Optická vrstva čoček rozmetá jednotlivé subobrazy do různých směrů a tím se do očí pozorovatele dostanou vždy dva rozlišné obrazy. Pokud budete obraz obcházet, uvidíte postupně další a další dílčí obrazy. Pokud je fotografie kvalitní a skládá se z většího počtu dílčích fotografií, je výsledek velmi přesvědčivý a scénu si můžete podle libosti prohlížet v prostoru z různých úhlů. Na kongresu nás zaujala společnost Snap 3D. Nabízí skutečně povedené prostorové fotografie. My jsme viděli například velmi působivé svatební 3D fotografie, jak v klasickém provedení, tak ve speciálním rámečku s aktivním podsvícením. Prostorovou fotografii v tomto případě tvůrci vyvolávají chemicky přímo na průhlednou fólii, nad níž je umístěna velmi kvalitní lentikulární maska.

Stejná společnost na kongresu prodávala speciální 3D fotoaparáty 4D Magic, vybavené čtyřmi nebo dokonce pěti objektivy. S jejich pomocí lze na běžný chemický film zaznamenávat vysoce kvalitní stereofotografie, vhodné přímo pro lentikulární technologii. Výsledky z fotoaparátu je samozřejmě možné použít i pro další zobrazovací systémy, např. pro moderní autostereoskopické monitory (obzvláště pro tzv. MultiView monitory s více úhly pohledu).

Projekce s aktivními brýlemi

Na kongresu ISU jsme zaznamenali dva systémy, které předváděly 3D technologii využívající aktivní 3D brýle (tzv. shutter glasses). Na jednom místě bylo možné vidět klasický počítač s připojeným běžným CRT monitorem. Drátově synchronizované 3D brýle byly napojeny na výstup z grafické karty. Divák pak mohl na monitoru sledovat plně barevnou 3D scénu. Vystavovatel ukazoval rovněž velmi kvalitní 3D fotografie. Ještě zajímavější systém však na kongresu představila společnost GALI-3D, pocházející z České republiky. Základem sestavy se stal 3D DLP projektor Infocus DepthQ. Ten s využitím zadní projekce generoval na rozměrné ploše velmi kvalitní a jasný 3D obraz. Jako zdroj signálu byl využit speciální počítač s IrDA vysílačem, který dálkově řídil aktivní bezdrátové 3D brýle všech diváků. Protože projektor Infocus DepthQ pracuje s frekvencí 120 Hz, pozorovatelé viděli stabilní 3D obraz. Záznam přehrával systém DepthQ Media Server, který zobrazoval jak 3D fotografie, tak videozáznamy s poměrem stran 4 : 3, 16 : 9 a s rozlišením obrazu až HDTV.

Princip aktivní projekce

Diváci sledují obraz, který se promítá na plátno (nebo monitor či televizor) s dvojnásobnou snímkovou frekvencí, přičemž na záznamu jsou střídavě proložené obrazy pro levé a pravé oko. Elektronické brýle diváka jsou dálkově (většinou s pomocí IrDA paprsku nebo s využitím kablíku) synchronizovány se zdrojem vysílání a střídavě zatmívají levé nebo pravé oko. Výsledkem je, že každý lichý snímek vidí návštěvník kinosálu levým okem a každý sudý okem pravým. Tímto systémem se sice sníží frekvence promítaných obrazů na polovinu, ale každé oko pozorovatele obdrží pouze správný obraz. Z dvojice oddělených snímků mozek následně skládá skutečnou trojrozměrnou scénu. Takový systém využívá například i 3D kino IMAX SOLIDO nebo moderní ovladače grafických karet nVidia, které podporují stereorežimy pro hraní 3D počítačových her. Hráči tak mohou poměrně levně sledovat obraz a hrát počítačové hry skutečně v prostoru. Další výhodou je, že k aktivní projekci není potřeba žádné speciální 3D projekční plátno nebo monitor. Aktivní 3D obraz je možné promítat i na obyčejnou zeď nebo jej sledovat na CRT monitorech. Bohužel ploché LCD panely jsou pro zobrazení aktivního 3D příliš pomalé.

3D boxy s diapozitivy

Pokud si myslíte, že jsou chemické diapozitivy již dávno zapomenutou a překonanou technologií, nenechte se mýlit. Alespoň na kongresu ISU se našlo mnoho nadšenců, kteří diapozitivní materiály milují. To bylo znát doslova na každém kroku. Mezi nejzajímavější produkty, které pracují s diapozitivy, patří 3D bubnové prohlížeče. Produkty jsou vybaveny otočným bubnovým zásobníkem na diapozitivy, respektive na dvojici diapozitivních fotografií, které jsou umístěny vedle sebe. Světelný zdroj prosvětluje oba snímky, které je možné pomocí dvojice oddělených očnic sledovat. Kvalitnější boxy obsahují zásobníky na cca 30 až 50 fotografií, posun válce s diapozitivy se realizuje s využitím elektromotorku. Levnější modely nabízejí zásobníky pouze na cca 15 3D obrázků a přepínání snímků řeší čistě mechanicky (tedy ručně). Nejlevnější bubnové prohlížeče ani nevlastní systém aktivního podsvícení. Světlo je přiváděno do pozadí diapozitivů pomocí zrcátek.

Na kongresu nás zaujaly bubnové prohlížeče 3D diapozitivů nizozemské společnosti De Wijs. Jejich zařízení navíc obsahovala skutečně nádherné 3D fotografie z nejrůznějších částí světa. Je pouze škoda, že systém nedokáže zobrazovat pohyblivé video. Druhým problémem je fakt, že 3D obrazy může v jednom okamžiku sledovat vždy jen jeden divák, který musí oči doslova nalepit na připravené očnice. Velké pohodlí tedy při prohlížení 3D obrázků nenajdete, kvalita zobrazení a dojem je však excelentní.

LCD Box Ekeren 3D

Další a bezesporu unikátní produkt na kongresu ISU představoval počítačem řízený LCD systém značky Ekeren 3D. Zařízení ve tvaru velkého černého boxu obsahuje řídící počítač a dva kvalitní LCD panely (v podstatě počítačové LCD monitory). Na každém z nich se zobrazí jeden snímek. Na prvním panelu se zobrazí pohled pro levé oko, na druhém pro oko pravé. S pomocí polopropustného zrcadla a polarizačních filtrů se obrazy z dílčích LCD monitorů smíchají a divák pak v přední části přístroje sleduje polarizovanou 3D scénu. Aby mohl pozorovatel vidět scénu prostorově, je nutné použít pasivní polarizační brýle (tak jako v případě běžné 3D pasivní projekce na plátně). Výhodou tohoto systému jsou menší nároky na prostor (oproti projekci) a vysoká kvalita 3D zobrazení. Systém bohužel podporuje pouze statické 3D fotografie doprovázené hudbou a nikoliv pohyblivé video. Při návštěvě stánku Ereken 3D jsme pozorovali skutečně povedené 3D scény pořízené za polárním kruhem, vyprahlé kaňony v Americe a různá další prostředí.

Fotoaparáty s mnoha objektivy

Na světovém kongresu bylo opravdu co k vidění, a to nejen u registrovaných vystavovatelů, ale dokonce i návštěvníků. Po poměrně krátké době jsme si zvykli na to, že běžný fotoaparát hned tak nepotkáme. Mezi nejobyčejnější zařízení patřily fotoaparáty se speciálním objektivem, které na jedno políčko filmu ukládají dva snímky (pro levé a pravé oko). Častěji jsme však registrovali fotoaparáty s dvěma samostatnými objektivy a ještě o stupeň exotičtěji vyhlížela zařízení se čtyřmi objektivy. Občas se na krku kolemjdoucího houpala speciální konstrukce s připevněnou dvojicí samostatných fotoaparátů. Pro lepší manipulaci měly fotoaparáty mechanicky synchronizované spouště nebo i další funkce. U vystavovatelů a prodejců bylo možné vidět 3D stereoskopické fotoaparáty snad všech velikostí, tvarů, značek i stáří. Od prehistorických klenotů až po (již zmíněné) soudobé zařízení 4D Magic s pěticí objektivů a moderním designem.

Ve chvíli, kdy jsme měli dojem, že nás už nemůže nic překvapit, jsme potkali muže nesoucího zcela unikátní zařízení. Ihned jsme jej požádali, zda si jej můžeme s jeho přístrojem vyfotit do časopisu PC WORLD. Ochotně souhlasil a zvučným hlasem (připomínajícím Miroslava Moravce) se nám jal vysvětlovat podrobnosti o svém jedinečném fotoaparátu. Základ tvoří box nesoucí malé fotoaparáty, celkem jsme jich v útrobách zařízení napočítali dvanáct! Jsou digitální a jejich výstupní kabel vede do dvou USB hubů. Celý systém se ovládá další krabičkou, ta je připojena k vlastnímu zařízení přibližně metr dlouhým komunikačním kabelem. V ovládacím pultu jsou rovněž baterie pro provoz. Tvůrcem prototypu je Brit, pocházející přímo z Eastbournu a na svůj vynález je náležitě hrdý. Ostatně toho si můžete všimnout sami na našich průvodních fotografiích.

Stereovision kit

Mezi příznivci stereoskopie jsme na kongresu ISU nalezli lidi z nejrůznějších koutů světa, někteří jsou zapřísáhlí staromilci a jakmile zjistí, že některá technologie pracuje s počítačem, přestane je zajímat. Zato titěrnou práci při stříhání vyvolaných diapozitivů a pasování do stereorámečků zvládají bravurně. Jiní členové ISU jsou oproti tomu nečekaně pokrokoví. Svědčí o tom i ojedinělý produkt pro bezdrátový přenos stereoskopického obrazu. Pod názvem Stereovision kit (označovaný i jako 3DK) jsme na kongresu viděli zajímavý výrobek tvořený dvojicí součástí. První tvoří tzv. Add-Depth Senzor ve verzi Bug (Brouk) nebo MiniBug (Minibrouk). Krabička pracuje jako malá kamera, nezaznamenává však obraz na médium, ale v reálném čase jej s pomocí radiových vln odesílá do přijímače. Samozřejmě, že kamerový systém pracuje v režimu 3D. Přijímací část, tzv. Add-Depth Binokular Viewer, dokáže zachytávat rádiově šířený obraz a převádět jej na malý displej uvnitř produktu. S pomocí dvojice očnic je možné sledovat to, co právě "vidí" Add-Depth Senzor. Celý systém je mechanicky odolný a pracuje na baterie. V současné době vyvíjejí tvůrci i modifikovanou verzi připojitelnou k portu USB.

Co bude dál

Na světovém kongresu jsme viděli mnoho zajímavých produktů. Od historických kousků, které jsou i přes sto let staré, až po nejmodernější technologie. Mnoho zařízení u stánků pamatuje dobu, kdy Hollywood prožíval zlatou éru 3D filmů. Nicméně přesto, že staré stereoskopické technologie a postupy přežívají už jen díky nadšencům z asociací jako je právě ISU, samotná stereoskopie se nechystá do penze. Právě naopak. S příchodem digitálních technologií a výkonných počítačů se otvírají zcela nové možnosti. Důkazem není jen zájem firem o digitální 3D prezentace, ale i zájem obřích společností, které na nových 3D stereoskopických technologiích pracují. Za všechny můžeme zmínit například společnost Sharp, která uvedla na trh první 3D stereoskopický notebook a vyrábí také 3D autostereoskopické monitory. Dostupnost 3D stereoskopických technologií bude v budoucnu díky digitálním technologiím a počítačům mnohem vyšší, a to dokonce nejen pro firemní a prezentační účely, ale i pro domácnosti. Například již dnes se v Japonsku experimentálně implementují 3D displeje do mobilních telefonů. Uvidíme, čím nás vývoj 3D překvapí v budoucnu.

Pokud se budete chtít o 3D stereoskopii nebo organizaci ISU dozvědět více, stačí se podívat na internetové stránky nebo www.isu3d.org (anglicky). Další informace o 3D získáte například na adresách http://www.lightspeeddesign.com, http://www.3dstereo.com (anglicky) nebo http://www.gali-3d.com (česky) či http://www.3djournal.com (česky).

§§§§§


Přídavné ventilátory. Nižší teplota počítače zvýší jeho stabilitu

Petr Matuška

05P0585

V druhé části sekce Ladíme vzhled a výkon se tentokrát budeme věnovat přídavným ventilátorům do počítačové skříně. Připomeneme, proč se o nich vlastně zmiňujeme, jaké jsou jejich funkce, tvary a barvy a nakonec si řekneme něco o jejich umístění.

Smysl použití přídavných ventilátorů v počítačové skříni jsme nastínili již v minulém čísle, kde jsme se zabývali chlazením počítačové skříně komplexně. Samotné ventilátory mají za úkol rozpohybovat vzduch tak, aby v horším případě cirkuloval, v lepším případě protékal skrz počítačovou skříň, tím ochlazoval vnitřní komponenty a odváděl přebytečné teplo ven.

Protože ventilátorů a jejich výrobců je veliké množství, dělí se do několika skupin. Asi nejviditelnějším rozdílem mezi jednotlivými typy ventilátorů je jejich velikost. Na našem trhu lze bez problémů sehnat ventilátory s rozměry 40 x 40, 60 x 60, 80 x 80, 90 x 90, 92 x 92 a 120 x

x 120 mm. Pro běžné použití jsou vhodné modely s rozměry 80 x 80, 90 x 90 a 120 x 120 mm, protože právě pro ně je uzpůsobena naprostá většina počítačových skříní. Důležitým rozhodovacím údajem není jen rozměr ventilátoru, ale také jeho výkon, který určuje, kolik vzduchu je schopno za jednotku času projít ventilátorem. Výkon ovlivňuje jak velikost, tak i otáčky větráku. U zcela obyčejných (a tedy i levných modelů) se setkáváme pouze s jednou rychlostí otáčení, bez jakékoliv možnosti regulace. Tyto ventilátory jsou připojeny k běžnému napájecímu kabelu, vedoucímu k pevnému disku nebo disketové mechanice, nenabízejí ani možnost sledování otáček. Jejich vybavenější kolegové mají třínebo čtyřpinový konektor, který se zapojí do základní desky a jeho pomocí pak lze monitorovat otáčky samotného větráku. U vybraných modelů je možné otáčky regulovat také automaticky pomocí softwarových nástrojů nebo přímo z BIOSu základní desky. Existují rovněž typy s manuální regulací, které se v současné době již tak často nevyskytují. V běžně dostupných provedeních nabývají otáčky hodnot od 1 000 ot./minutu až do 3 000 ot./minutu.

S otázkou počtu otáček úzce souvisí i celková hlučnost ventilátoru. Čím vyšší otáčky budou, tím větší hluk bude větrák vydávat. Hluk je v podstatě to jediné, co prozrazuje přítomnost tohoto zařízení v počítači, a proto je dobré volit vždy takový model, jehož hlučnost nepřesáhne 25 dB. Pokud si trochu připlatíte, můžete získat ventilátory s hlučností maximálně 18 dB, ale to platí vesměs pro velké, 120 x 120mm ventilátory. Výhodu mají ty, u nichž lze monitorovat, ale hlavně ovládat otáčky. Celková velikost a otáčky ovlivňují výkon ventilátoru, jeho hodnota se obyčejně označuje v kubických stopách za minutu (CFM). Jako příklad uvádíme v tabulce průměrnou hodnotu průtoku u jednotlivých rozměrů, pro úplnou představu uvedeme i počet otáček, rozměry a úroveň hluku.

Na čem se točí?

Životnost ventilátoru je dána především použitým ložiskem. Narazit tak můžete na levné trubkové (kluzné) ložisko, nebo na dražší kuličkové a dvojkuličkové ložisko. Na ložisku záleží do určité míry i hlučnost ventilátoru.

Instalace

Po výběru a nákupu správného ventilátoru můžete přistoupit k poslednímu kroku, tedy k jeho instalaci. Ta je vcelku jednoduchá, potřebujete pouze křížový šroubovák, šroubky, které jsou v naprosté většině dodané již spolu s ventilátorem, a trochu obratnosti. Ventilátor můžete ke skříni přichytit z vnější nebo vnitřní části, u některých skříní je možné využít prostor pod předním víkem (při instalaci je nutné odstranit kryt). Ještě malá rada na závěr před umístěním a namontováním zkuste připojit větrák nanečisto a zjistěte, zda je správně natočen, tedy zda správně vhání nebo naopak odsává vzduch.

Výsledky snažení

O výsledcích jsme podrobně hovořili již v minulém čísle, proto jen zopakujeme základní fakta při chlazení pevného disku lze dosáhnout až 20stupňového rozdílu teploty v případě použití ventilátoru a bez něj. Obdobně jsou na tom prakticky všechny elektrické součástky na základní desce, grafické kartě a třeba na operačních pamětech. Jedinou nevýhodu spatřujeme ve zvýšení hluku vydávaného počítačem. Ten lze ovšem minimalizovat výběrem kvalitních ventilátorů.

K testu zapůjčila firma Czech Computer, http://www.czechcomputer.cz.

§§§§§


Nová generace SATA disků. Dvojice "sourozenců" od společnosti Western Digital se umí rychle otáčet

Jaroslav Kasal

05P0591

Western Digital Caviar SE16 WD4000KD

Pevný disk WD4000KD je určen pro komunikaci se sběrnicí Serial ATA (SATA). Výrobce celou sérii Caviar SE16 sice globálně označuje souslovím "next-generation SATA", nicméně jako komunikační protokol se u disku WD4000KD využívá stále pouze režim SATA 1,5 Gb/s. Western Digital propustnost označuje hodnotou 150 MB/s, což se v dnešní době bere jako ekvivalentní hodnota k 1,5Gb/s (nebo 1,5Gbit/s, chcete-li). Pokud byste chtěli skutečně získat disk s datovou propustností sběrnice 300 MB/s, museli byste si pořídit produkt série Caviar SE16 s kapacitou 250 GB, konkrétně model WD2500KS. Nicméně ani WD4000KD není špatný. Ostatně to sami poznáte z výsledků našich testů.

Design produktu nemá smysl popisovat, tudíž uvedeme pouze výčet konektorů. Disk nabízí standardní konektor Serial ATA, napájecí vstup (SATA Power) a dokonce i starší typ pro napájení, tzv. Molex (napájecí konektor, který běžně využívají ATA zařízení, optické mechaniky apod.). Pokud budete pevný disk instalovat do PC, můžete si vybrat, který napájecí konektor použijete. V žádném případě však nezapojujte oba konektory. Produkt se může začít chovat nevyzpytatelně a může dojít k jeho poškození.

Pozorný majitel disku si v blízkosti SATA konektoru může všimnout i přepínačů (známých jumperů). V tomto případě však přepínače nevolí pracovní režim Master či Slave, jak je tomu u ATA zařízení, ale slouží převážně pro servisní účely. Lze jimi například ovládat podporu šetřícího režimu a podobně. Běžný uživatel si přepínačů nemusí vůbec všímat.

Uvnitř disku se nachází motorek, ženoucí čtveřici datových ploten rychlostí 7 200 otáček za minutu. V součtu nabízejí plotny nominální kapacitu 400 GB (výrobce ji v dokumentaci zpřesňuje na 400,074 MB). V praktickém testu jsme s využitím operačního systému Windows XP Professional vytvořili diskový oddíl a změřili jeho reálnou kapacitu. Ve formátu NTFS má uživatel k dispozici cca 373 GB využitelného prostoru.

Ve výkonových testech jsme použili aktualizovanou aplikaci Sisoftware Sandra 2005 a program TechBench Pro Disk Benchmark. V Sandře vykázalo zařízení celkový výkon (Drive Index) 54 MB/s. V testu kontinuálního zápisu udala Sandra hodnotu 58 MB/s, pro čtení pak 62 MB/s. Přístupovou dobu změřila aplikace Sandra na 8 ms. TechBench ohodnotil přenosový výkon zápisu dat na úrovni 53,96 MB/s, kontinuální čtení pak 53,71 MB/s. Z naměřených výsledků lze jednoznačně vyčíst, že disk nabízí vyrovnaný výkon. V neposlední řadě zájemce o disk WD potěší, že zařízení nabízí i nadstandardní vyrovnávací paměť o velikosti 16 MB.

Western Digital Caviar SE16 WD2500KS

Western Digital Caviar SE16 WD2500KS patří do moderní trendové rodiny SATA disků. Na rozdíl od produktu Caviar SE16 WD4000KD však zařízení WD2500KS podporuje i nejnovější generaci SATA s propustností dat po sběrnici 300 MB/s (3Gbit/s). Design produktu se nijak nevymyká ze zavedeného standardu, který Western Digital u svých pevných disků propaguje. Tělo produktu je černé, vrchní strana nese samolepku s technickými údaji, označením zařízení a dalšími informacemi. Na informačním štítku jsme nalezli chybně uvedenou sérii Caviar SE. Samotný produkt totiž patří do série Caviar SE16 s vyšší kapacitou vyrovnávací paměti (16 MB). Další údaje na štítku se již shodují s realitou. Důležité je, že pevný disk skutečně podporuje poslední standard SATA (s propustností dat 300 MB/s), který Western Digital nazývá "next-generation SATA" a jedná se o druhou generaci standardu SATA, kterou mnozí uživatele, někteří výrobci základních desek a prodejci označují jako SATA 2 nebo SATA II.

Pevný disk obsahuje standardní datový SATA konektor, napájecí přípojku (SATA Power) a rovněž i starší typ napájecího konektoru Molex. Zařízení obsahuje i přepínače (jumpery), pokud byste potřebovali manuálně zablokovat rychlý režim 3 Gbit/s a zajistit tak plnou kompatibilitu s první generací SATA 1,5 Gbit/s, můžete to provést právě pomocí přepínačů. Uvnitř produktu se nachází tři datové plotny, které rotují standardní rychlostí 7 200 otáček za minutu. Celková kapacita pevného disku je 250 GB. Po vytvoření oddílu NTFS jsme získali reálný prostor s kapacitou 233 GB.

V testech si vedl disk velmi dobře. Na výsledcích je dokonce vidět přímý vliv rozhraní SATA 3 Gbit/s. Aplikace Tech-Bench Pro Disk Benchmark prokázala, že produkt vykazuje v praxi vyšší propustnost dat po sběrnici než produkty využívající SATA 1,5 Gbit/s, o paralelním ATA/133 či ATA/100 ani nemluvě. Při testu jsme naměřili propustnost sběrnice až 143,37 MB/s. Hloubavější uživatelé možná namítnou, že tuto hodnotu by mohly teoreticky nabídnout i produkty se standardním rozhraním SATA 1,5 Gbit/s, nicméně v praxi tomu tak není. Kromě propustnosti dat jsou i další výkony zařízení nadstandardní. Sisoftware Sandra 2005 naměřila celkový výkon (Drive Index) 55 MB/s, průměrnou přístupovou dobu 7 ms, výkon kontinuálního zápisu 62 MB/s a čtení rovněž 62 MB/s. Test TechBench Pro udává kontinuální zápis 52,87 MB/s a čtení 53,25 MB/s. Hodnoty jednoznačně ukazují, že Western Digital vyrobil výkonný a technologicky vyspělý disk.

WD Caviar SE16 WD4000KD

+ výkon

+ cena za 1 GB prostoru

+ vyrovnávací paměť 16 MB

- nepodporuje SATA 3 Gbit/s

Cena vč. DPH: 7 450 Kč

K testu zapůjčila firma: Western Digital, http://www.wdc.com

WD Caviar SE16 WD2500KS

+ podpora SATA 3 Gb/s

+ výkon

+ vyrovnávací paměť 16 MB

- poměr ceny za 1 GB prostoru

Cena vč. DPH: 3 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Western Digital, http://www.wdc.com

§§§§§


Nová DVD vypalovačka od LG. Test zapisovací DVD mechaniky LG GSA-2164D

Jaroslav Kasal

05P0586

Pod značkou LG se na českém trhu objevuje nová DVD zapisovací mechanika. Nese označení LG GSA-2164D a je vyrobena v podobě černého boxu s rozměry 164,8 (šířka) x 51,8 (výška) x 230 (hloubka) mm, její hmotnost činí 1,26 kg. Již z uvedené velikosti lze vyvodit, že se mechanika nestěsná do standardního interního slotu 5,25". Zařízení je totiž vyrobeno v masivním externím provedení. Z tohoto důvodu je také produkt vybaven nejen vstupem pro externí napájecí adaptér, ale i komunikačním rozhraním typu USB. Zmíněné zdířky se nalézají na zadní stěně produktu, kde se nachází i hlavní vypínač. Přední stěna zařízení obsahuje dvířka s vozíkem pro CD/DVD média, tlačítko pro vyjetí či zasunutí vozíku a LED kontrolku. Pro úplnost nechybí ani malá štěrbina, umožňující nouzově vysunout vozík s médiem i bez připojeného napájení. Celkový design produktu se sice neřadí k nejnápaditějším, nicméně je poměrně zdařilý. Černá barva a mírně zaoblené tvary žádného uživatele neurazí. Dojem naopak vylepšuje stříbrná barva, která lemuje vybrané obrysy zařízení. Instalace mechaniky je snadná, produkt stačí pouze připojit k externímu napájecímu zdroji a USB kabelem k počítači. Každý moderní operační systém (např. Windows 2000 či XP) USB zapisovací mechaniku rozpozná a zpřístupní jí dalším aplikacím. Při instalaci je důležité dávat pozor, aby ji uživatel připojil k portu USB 2.0 a ne pouze k pomalému USB 1.1. Jedině rychlá verze USB totiž dokáže vyhovět všem požadavkům výkonné mechaniky. Při testech jsme vyzkoušeli zařízení na počítači s operačním systémem Windows 2000 SP4 a Windows XP SP2. Na obou systémech proběhla instalace zcela bez problémů. Při praktickém využívání se chovala mechanika rovněž zcela korektně.

Pro zápis dat je možné použít všechna běžná média CD-R, CD-RW, DVD-RW a DVD+RW. Pro náročnější uživatele nechybí ani podpora dvouvrstvých DVD ve formátu DVD+R DL i DVD-R DL. Znalci značky LG mohou zůstat v klidu, i tato mechanika podporuje (kromě již jmenovaných standardů) firmou LG propagovaný zápis na kotouče typu DVD-RAM.

Zapisovat na média CD-R lze maximálním výkonem až 48x, na povrch přepisovatelného CD-RW 32x. Na vysokorychlostní DVD-R média lze ukládat data rychlostí 16x, se stejným výkonem lze vytvářet nosiče DVD+R. Osminásobným zápisem je možné vypalovat data na média DVD+RW a rovněž i na dvouvrstvé disky DVD+R DL. Na kotouče DVD-RW lze zapisovat šestinásobným výkonem a čtyřnásobným na povrch DVD-R DL. Formát DVD-RAM je možné vytvářet pětinásobkem standardní rychlosti. Pro všechny formáty samozřejmě platí, že je nutné použít média, která tyto rychlosti podporují.

Pokud byste potřebovali externí mechaniku vybavenou moderní technologií LightScribe pro popis médií, nebo vyžadujete rozhraní FireWire, pak vás zřejmě zklame, že testovaný výrobek těmito technologiemi nedisponuje. Společnost LG ale vyrábí příbuzné produkty označené kódy GSA-2166D a GSA-5166D. První model nabízí oproti GSA-2164D technologii LightScribe, produkt GSA-5166D podporuje jak LightScribe, tak připojení pomocí rozhraní FireWire (výrobek lze tedy připojit jak s využitím rozhraní USB 2.0, tak i FireWire).

Poslední zmínku věnujeme přiloženému softwaru. V balení naleznete oblíbený balík aplikací Nero (Express, InCD, BackItUp), dále docela šikovný program pro tvorbu nosičů DVD Video jménem PowerProducer Gold a rovněž sympatický přehrávač DVD titulů PowerDVD.

LG GSA-2164D

+ přenositelnost

+ instalace

+ podpora formátů

- chybí Firewire a LightScribe

Cena vč. DPH: 2 950 Kč

K testu zapůjčila firma: LG, http://www.lg.cz

§§§§§


nVidia GeForce 6150 a nForce 430. Test první základní desky Foxconn 6150K8MA s novým čipsetem a integrovanou grafikou

Petr Matuška

05P0598

V září tohoto roku byly uvedeny dvě čipové sady s integrovaným grafickým jádrem, nebyly ovšem pojmenovány nForce, jak by se zasvěceným mohlo zdát rozumné, ale název dostaly podle řady grafických karet GeForce. První, slabší verze dostala označení 6100 a skládá se ze severního můstku nVidia GeForce 6100 GPU a z jižního můstku nVidia nForce 410 MCP. Druhá verze, která je profilována jako nejvýkonnější integrované řešení, nese označení GeForce 6150 a skládá se ze severního můstku nVidia GeForce 6150 GPU a z jižního s označením nVidia nForce 430 MCP. Již při uvedení výrobce předvedl, že se tyto můstky dají kombinovat, a tak k méně vybavené verzi GeForce 6100 půjde připojit lépe vybavený jižní můstek nForce 430 MCP. Společnost nVidia takový krok nepředstavila, ale nepředpokládáme, že by to měl být velký problém vše záleží na výrobci základní desky. Grafické čipy 6100 a 6150 jsou odvozené od oblíbené série 6200, najdeme zde však několik rozdílů. Prvním (a řekněme si upřímně, že velmi podstatným) rozdílem je použití pouze dvou pixel pipelines a jedné vertex jednotky, což je přesně polovina počtu zmiňované GeForce 6200. Druhým rozdílem je taktovací frekvence, která u modelu 6150 činí 475 MHz a u slabší 6100 425 MHz. Naopak společnou mají oba nové čipsety plnou podporu rozhraní DirectX 9.0c, Shader Model verze 3.0, technologii nVidia PureVideo a nakonec podporu jednoho rozšiřujícího slotu PCI Express x16. Rozdíly jsou v absenci TV enkodéru, TMDS/DVI výstupu, MPEG-2/WMV9 Playback v High Definition rozlišení a Video scalingu, kdy základní verze zvládne pouze 2 x 2, kdežto vybavenější H5 x 4 mód. Za zmínku také stojí podpora dvou slotů PCI Express x1 u GeForce 6150, oproti jednomu slotu u 6100.

Další rozdíly se ukrývají v jižních můstcích vybavenější verze nForce 430 má zabudovanou podporu čtyř portů SATAII, možnost použít RAID 0,1,0+1,5, rychlý internet 10/100/1000 Mbit/s a technologii ActiveArmor, chránící počítač před útoky z internetu. Naproti tomu verze 410 nabízí pouze dva porty SATAII, RAID 0,1 a síťovou kartu 10/100 Mbit/s.

Významným vylepšením může být i integrovaná zvuková karta, která musí splňovat standard High Definition Audio, definovaný firmou Intel. Nyní na každé takto osazené desce naleznete zvukový čip s podporou 7.1 kanálů.

Foxconn 6150K8MA

Možnosti nové čipové sady a hlavně výkonu grafického čipu jsme překvapivě nezkoušeli na vzorku dodaném společností nVidia, ale využili jsme doslova bleskové nabídky firmy Foxconn, která doručila prodejní verzi motherboardu 6150K8MA-8EKRS, založeného na výkonnější variantě GeForce 6150 + nForce 430. Tato základní deska je určená pro procesory AMD Athlon 64, Athlon 64 FX a X2, pracující s paticí Socket 939. Pro operační paměti typu DDR jsou připraveny čtyři sloty, schopné pracovat v režimu Dual Channel při maximální kapacitě všech modulů 4 GB. Díky formátu desky micro-ATX jsou pro rozšíření k dispozici tři sloty PCI a jeden PCI Express x16, bohužel však žádný PCI Express x1. Mechaniky lze připojit ke klasické kombinaci jedné FDD a dvou ATA 133 konektorů, nebo ke čtyřem Serial ATAII, vyvedeným z jižního můstku. Ostatní komponenty osazené na motherboardu reprezentuje zvukový čip podporující HD Audio společnosti Realtek s označením ALC850, FireWire IEEE 1392a (čip TI TSB82AA2), gigabitové síťové rozhraní s čipem Marvell 88E1111. Komunikaci s okolím (COM, LPT) zajišťuje ITE IT8712A-F.

Práce motherboardu byla svižná. Ani při instalaci systému, ani při zátěžových testech se nevyskytly problémy. Integrovaná grafika zvládla i nejnovější herní tituly, ovšem pouze v nízkých rozlišeních nic jiného se však od tohoto řešení nečeká. Obraz ve 2D byl přiměřeně ostrý a neměl by působit při dlouhodobé práci problémy. Velkým plusem je možnost pozdějšího osazení desky výkonnou grafickou kartou se současným využitím integrované grafiky pro připojení dalšího displeje nebo projektoru. Chlazení severního i jižního můstku bylo svěřeno pasivním chladičům, které překvapivě dostatečně zajistí odvod tepla od čipů. Výbava BIOSu zahrnuje všechny základní funkce (jak je u značky Foxconn obvyklé), včetně regulace napětí procesoru, pamětí, čipové sady a změny frekvencí procesoru a operační paměti. Za zmínku stojí i integrovaná technologie Super, která skrývá několik užitečných funkcí, např. SuperUpdate pro snadnou aktualizaci BIOSu, SuperRecovery pro jednoduchou obnovu systému a v neposlední řadě také SuperSpeed a SuperStep k ovládání frekvence procesoru a pamětí.

S testovanou deskou jsme byly nadmíru spokojení, a to zejména díky podařené implementaci grafického čipu do čipsetu, kvůli možností rozšíření a v neposlední řadě také přijatelné ceně, která jistě zaujme mnoho příznivců procesorů AMD. Výkon celé desky lze srovnat s verzí nForce4. Integrovaná grafická karta podává vyšší výkon než integrované čipy Intel GMA 900 a 950. Jedinou výtkou k této desce tak zůstává absence samostatného PCI Express x1 slotu, i když lze použít sdílený slot PCI-e x16, a nemožnost připojení displeje přes rozhraní DVI.

196Foxconn 6150K8MA a nForce4

+ "vše v jednom", relativní výkon grafické karty, cena

- absence PCI Express x1

Cena vč. DPH: 2 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Foxconn, http://www.foxconnchannel.com

§§§§§


Datový projektor střední třídy. Epson EMP-54 potěší světelným výkonem, ale rozmrzí chybějícím vstupem DVI

Jaroslav Kasal

05P0587

Produkt Epson EMP-54 představuje datový projektor střední třídy. Tvůrci jej obdařili rozměry 315 (šířka) x 97 (výška) x 240 (hloubka) mm a hmotností 2,9 kg. Kryt zařízení je vyroben z plastu s šedou metalickou barvou. Na první dojem tak projektor budí dojem, že je plášť kovový. Celkově ale design hodnotíme jako průměrný.

Uvnitř zařízení se nachází trojice LCD panelů s nativním rozlišením SVGA (800 x 600 bodů). Počet pixelů sice není nejvyšší, ale pokud budete chtít primárně zobrazovat filmy z nosičů DVD či sledovat televizní vysílání, je aktivní SVGA matice plně dostačující. Navíc vás potěší světelný výkon 2 000 ANSI lm. Z tohoto důvodu je projektor osazen 200W výkonnou projekční lampou typu UHE. Životnost lampy v běžném provozu činí cca 2 000 hodin. Pokud se spokojíte s ekonomickým režimem, který nabízí svítivost pouze 1 500 ANSI lm, lze prodloužit pracovní dobu až na 3 000 hodin. Udávaný kontrast LCD projektoru je 500 : 1, což je nižší hodnota, než dokáže nabídnout technologie DLP.

V přední části zařízení se nachází objektiv s dvojicí otočných kroužků. První slouží pro řízení ostření, druhý pro ovládání optického zvětšení obrazu v rozsahu 1 až 1,2x. Výhodou objektivu je schopnost generovat rozměrný obraz i při krátké projekční vzdálenosti.

Vrchní část projektoru patří ovládacím prvkům, konkrétně pětici tlačítek. První slouží jako vypínač, druhé dokáže na projekční ploše zobrazit nápovědu s užitečnými radami, třetí přepíná aktivní obrazový vstup a případně slouží i pro potvrzování voleb v již zmíněné nápovědě. Poslední dvojice tlačítek je spojena dohromady a připomíná kolébkový přepínač. V běžném režimu s ním lze ovládat službu Keystone (korekce lichoběžníkového zkreslení obrazu), v režimu nápovědy lze tlačítky vybrat kapitolu, která vás zajímá. Pokud chcete ovládat další služby projektoru, musíte již sáhnout po dálkovém IrDA ovladači.

Zadní stěna přístroje obsahuje komunikační rozhraní. Základem je jako obvykle počítačový vstup VGA (D-Sub 15 pin), který lze u EMP-54 nalézt hned dvakrát. Náročnější uživatele jistě také potěší přítomnost VGA výstupu pro připojení náhledového monitoru. Naopak je škoda, že zařízení neobsahuje moderní standard DVI. Pro připojení videosignálu je možné využít kulatý konektor S-Video či žlutý vstup RCA (kompozitní video). Vzhledem k tomu, že projektor obsahuje i malý reproduktorek, lze k němu připojit též externí zvukový zdroj. V blízkosti vstupů pro obraz jsou z tohoto důvodu umístěny dva konektory jack 3,5 mm.

V rámci SVGA projektorů generuje Epson EMP-54 poměrně příjemný obraz. Jako u většiny LCD projektorů však i zde naleznete viditelnou rozteč pixelů (rastr), která může mnohé uživatele od koupě tohoto zařízení odradit. Na druhé straně je nutné přiznat, že interní služby produktu jsou poměrně užitečné. Jmenovat lze například automaticky řízenou funkci Keystone. S její pomocí dokáže projektor seřídit lichoběžníkové zkreslení obrazu samostatně, aniž by musel uživatel geometrii řešit manuálně. Mnohé uživatele potěší i USB rozhraní pro komunikaci s PC. Dálkovým ovladačem je možné ovládat spuštěnou prezentaci na PC. Nejdůležitější službou bude jistě emulace kláves Page Down a Page Up, které lze nalézt přímo na těle malého IrDA ovladače. Na jeho povrchu najdete i další užitečná tlačítka. Nabízejí zpřístupnění služeb pro elektronické zvětšení obrazu (E-Zoom), pro vstup a pohyb v OSD menu, zmražení obrazu, automatické nastavení obrazu a službu A/V Mute (dočasné utlumení vstupního signálu).

Epson EMP-54

+ světelný výkon

+ 2x VGA vstup, VGA out

+ automatický keystone

- chybí DVI vstup

- pomalé OSD

- rozlišení SVGA

Cena vč. DPH: 29 750 Kč

K testu zapůjčila firma: AV Media,

http://www.avmedia.cz

§§§§§


ABEL Michelangelo - Nové fotopapíry pro inkoustové tiskárny

Václav Maletínský

05P0592

Společnost ABEL mohou mnozí čtenáři znát díky profesionální renovaci inkoustových i laserových barevných zásobníků různých typů domácích a kancelářských tiskáren. V letošním roce ale mnoho zákazníků překvapila novými produkty fotopapíry s lesklým a matným povrchem. Jednotlivé listy papírů pro inkoustové tiskárny mají shodnou gramáž 260 g/m2 a prodávají se ve formátech 10 x 15 cm, A3 a A4. Balení nejmenšího formátu obsahuje 20 listů a stojí 78,50 Kč, formát A4 se prodává po 10 listech za 118 Kč a za shodnou cenu je možné získat i balíček s 5 archy formátu A3. Počet listů v balení byl volen tak, aby zákazníka neodradila vysoká cena (jak tomu často bývá u větších balení papírů, které nabízejí výrobci tiskáren) a současně aby cena tiskového média patřila k nejlevnějším na trhu. Zdá se, že tento obchodní tah společnosti ABEL vyjde, protože svými cenami může mnoho uživatelů tiskáren oslovit. Nízká cena by však neměla být při výběru fotopapíru jediným hlediskem. Záleží samozřejmě i na tom, jak si bude papír "rozumět" s tiskárnou a jejími inkoustovými zásobníky. Není třeba připomínat, že každý výrobce tiskáren používá jiné typy inkoustových zásobníků, ať již na pigmentové nebo vodní bázi. Vyhovět všem se zdá být téměř nadlidský úkol.

Při našem testu jsme se rozhodli lesklé i matné fotopapíry Michelangelo Premium Photo Paper vyzkoušet na nových tiskárnách a inkoustových multifunkčních zařízeních společností Canon, Epson, Lexmark a Hewlett-Packard. Postupně jsme vytiskli kontrolní snímky jak na originální papíry jednotlivých výrobců, tak na materiály společnosti ABEL. Po testu jsme vyzkoušeli také tisk na několika starších modelech tiskáren, protože nepředpokládáme, že by jejich uživatelé odmítali nové papíry použít.

Výsledky testů potěší zákazníky, kteří hledají cesty, jak tisk svých fotografií z digitálních fotoaparátů zlevnit. Naše středisko nedisponuje nástroji, s nimiž by bylo možné měřit světlostálost nebo odolnost barev proti vyblednutí vlivem vzdušné vlhkosti. Nezaručíme vám, že fotografie na papírech Michelangelo vydrží 70, 100 nebo 120 let tak, jako zaručují výrobci tiskáren při použití originálních papírů a inkoustů. S jistotou však můžeme potvrdit, že testované materiály mají zvýšenou odolnost proti vodě, při tisku na nich inkoust zasychá rychleji než na mnoha originálech a barvy jsou ve většině případů srovnatelné s výtisky na doporučovaná tisková média.

Hodnocení kvality tisku je v mnoha ohledech subjektivní záležitostí, při níž hrají roli světelné podmínky, zkušenost hodnotitele, ale také možnost porovnání s výsledky předchozích testů. Pokud jste na své tiskárně nikdy nepoužívali speciální fotopapíry, pak si nové materiály Michelangelo klidně kupte, protože můžete být jen mile překvapeni celkovým barevným podáním, jemností přechodů a kresbou vytištěné fotografie. Jestliže jste v minulosti již používali lesklé nebo matné papíry nižší gramáže (jsou často v prodeji za výhodné ceny, přesto je novinka společnosti ABEL levnější), můžete se pro nové papíry rozhodnout také. Překvapí vás totiž rozdíl v hloubce obrazu, který bude vytištěn. A co v případě, že už jste pracovali s originálními papíry výrobců tiskáren, které nabízejí obdobnou gramáž? Zde hodně záleží na stáří tiskárny a typu technologie tisku. U tiskáren HP s technologií PhotoRet III (například modely Deskjet z řady 900) rozdíl mezi originálním a neoriginálním papírem v podstatě nepoznáte. Jen drobné barevné odchylky se objevují u tiskáren HP s technologií PhotoRet IV (zpravidla modely s náplněmi HP 56, 57, 58). Výraznější změny barev, zejména v tmavých částech obrazu, je možné vysledovat u nových zařízení HP s inkousty Vivera. Při tisku je potřeba dát pozor na to, aby tiskárna nebyla nastavena na automatické rozpoznání papíru. Její čidla totiž nevyhodnotí lesklý nebo matný papír správně a tisk není přizpůsoben práci s tímto materiálem, použije rychlejší nanášení barev a obraz nebude kvalitní. V ovladači hledejte volby "jiné fotopapíry" a odměnou vám bude dobře zpracovaný tisk. Zařízení společnosti Canon pracují s papíry Michelangelo téměř jako s vlastními. V některých případech se zdají být výtisky na papírech od ABELu zářivější, protože tento papír je více bělený než originální materiály Canon. Výrobky Lexmarku se o druh papíru sice zajímají, ale vůbec je nezajímá jeho tvůrce. Snad proto, že Lexmark nabízí jen dvě řady vlastních tiskových médií, naučil tiskárny spolupracovat i s papíry Olympus, Kodak a porozumí si i s Michelangelem. A jak si pochvaluje spolupráci Epson? I zde platí, že starší tiskárny jsou méně citlivé na změnu tiskového média než modely s novými inkousty DuraBrite. Také v tomto případě pro správný tisk pomůže volba "další fotopapíry".

Co dodat závěrem? Snad jen konstatování, že papíry Michelangelo prošly testem poměrně zdárně, protože kromě dříve zmíněné úspory nabízejí zákazníkovi také kvalitní tisk. Připravená tabulka s přehledem dostupných tiskových médií v podobné gramáži papíru může i nerozhodnuté uživatele přesvědčit, že někdy nový materiál Michelangelo třeba vyzkouší.

ABEL Michelangelo

+ pořizovací cena

+ vysoká gramáž

+ barevná věrnost

Cena vč. DPH: 78,50-118 Kč K testu zapůjčila firma: ABEL-Computer, s. r. o., http://www.abel.cz

§§§§§


Mini-PMP MPIO ONE hudba bez konvertování, obázky a video jen po úpravách

Lubor Jarkovský

05P0596

A máme tu další nadupaný přehrávač, jímž je jedna z posledních novinek od společnosti MPIO. Player MPIO FG200, přezdívaný ONE, se může na první pohled jevit jako obyčejná empétrojka, vybavená barevným displejem, ale zdání v tomto případě klame. FG200 je totiž schopný přehrávat MP3, WMA, OGG, ASF, JPG, BMP a MPEG4. To už je pro takového mrňouska (32 x

x 55 x 12 mm, 34,5 g) přece jenom pěkná paleta audio, video a image formátů. Přehrávač ale překvapí už při vybalení z krabice částečně kovovým tělem, které dává tušit, že nedržíme produkt "béčkové" asijské produkce. Po zapnutí nás však čekalo naopak mírné zklamání. Barevný OLED displej o velikosti 1 palce má rozlišení pouhých 96 x 64 bodů a je schopen zobrazit 65 tisíc barev. Když pomineme barvy, kterých by rozhodně neškodilo mít o nějakých 200 tisíc více, zůstává zde stále fakt, že má velmi hrubý rastr a horší jas. Video se na něm špatně sleduje, a to především pokud obsahuje tmavé scény. Jelikož je FG200 nejlepším flashovým přehrávačem ve stáji MPIO, určitě by si zasloužil kvalitnější displej.

Z hlediska ovládání jsme byli s přístrojem navýsost spokojeni, protože systém joysticku obklopeného čtveřicí dalších tlačítek je vskutku skvělý. Ve stromovém výpisu adresářů a souborů je pohyb rychlý, a to i v případě, že držíte přehrávač jen jednou rukou. Nespokojeni ale mohou být leváci, neboť MPIO ONE je koncipován pro držení a ovládání pravou rukou.

Ve funkční výbavě nechybí dnes již pro většinu MP3 přehrávačů standardní FM tuner a ani nahrávání, které je možné používat pro záznam z tuneru, záznam hlasu nebo zachytávání z externího zdroje (přes USB kabel kombinovaný s linkovým kabelem). Ekvalizér nabízí volby z několika předem nastavených režimů rozdělených podle hudebních žánrů, je obohacený také o jedno uživatelské nastavení a 3D efekty.

Do Windows se přístroj přihlásí jako externí disk, lze na něho i z něho ihned kopírovat jakákoliv data včetně hudby, videa a obrázků. Není tedy nejmenší problém používat přístroj jako klasický flashový disk pro přenášení dat mezi počítači. Bezesporu největším trumfem MPIO je však velmi rychlá paměť, která znamená kopírování souborů do přehrávače rychlostí přes 6 MB/s. Zaplnění 1 GB paměti u námi testovaného modelu tedy bylo otázkou chvíle, což zajisté každý uživatel ocení především při ranním shonu, kdy si vzpomene, že by si mohl nakopírovat nějaké nové album na cestu.

S přehráváním filmů, potažmo videa to není (stejně jako u kteréhokoliv jiného přehrávače) právě jednoduché. Soubory je nejprve nutné na počítači konvertovat do přístrojem podporovaného formátu. Samozřejmě je radikálně sníženo rozlišení na 96 x 64 bodů, a to neznamená nic jiného než nevalnou kvalitu obrazu. Tuto funkci je proto nutné brát spíše jako efektní doplněk digitálním světem nedotčené okolí s ní ohromíte, ale v praxi ji použijete jen stěží.

Celkově je MPIO ONE velmi dobrý přehrávač, který nás zklamal v podstatě jen méně kvalitním displejem. Jeho cena není nějak přemrštěná, i když kvůli barevnému displeji a přehrávání videa se pohybuje nad běžným cenovým průměrem obyčejných MP3 přehrávačů.

MPIO ONE

+ velikost

+ přehrává audio i video

- nutnost zdlouhavého transkódování videa

- hrubší rastr displeje

Cena vč.DPH: 5 390 Kč (512 MB) 6 790 Kč (1 GB)

K testu zapůjčila firma: HBC Europe, s.r.o

http://www.mpio-czech.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy


Recenze knih

Patrik Malina

05P0600

Než přijde vakovlk

Dialogy o současné vědě

Možná jste při čtení všech manuálů, příruček, učebnic a výukových kitů úplně pozapomněli, že počítače a oblast informatiky zdaleka není jen naše každodenní práce. Že to nejsou jen ona "písíčka" a pár programů, s nimiž pracujeme. A že někde v zákulisí, o němž jen mlhavě něco tušíme, se odehrávají zásadní výzkumné krůčky, díky nimž nám za dalších dvacet či padesát let bude připadat počítačový svět opět samozřejmější, i když to bude v zásadě realizovaná sci-fi.

Mimo jiné právě o takovém světě počítačů pojednává ve své knize dlouholetý redaktor Computerworldu a Scienceworldu, jehož záběr se rozhodně neomezuje na svět IT. Právě široký rozhled autora umožnil vznik této knihy, navazující na rozsáhlou sérii dřívějších článků, jejichž převažující formou je rozhovor se zajímavými "spoluautory". V ní jsou počítače a jejich vývoj zasazeny do jakýchsi organických souvislostí s ostatním vědeckým pokrokem, a to se všemi nejbizarnějšími zajímavostmi a neuvěřitelnými perspektivami. Kromě velmi zajímavého čtení a spousty námětů k přemýšlení se vám tak dostane pocitu, že počítače a "vše kolem nich" se nevyvíjí jaksi mimo náš svět, ale v těsných souvislostech s jinými obory.

Zmíněnou sounáležitost lze vycítit již z výběru témat, jež s počítači souvisí. Najdete zde třeba pojednání o překladech a počítačové lingvistice, kde je provázanost s jinými vědními obory obzvláště názorná, zkrátka nepřijdou ani milovníci tvrdších kalibrů. Za zmínku určitě stojí třeba texty o počítání kvantovém, kde se autor podle svých slov při psaní knihy "přiblížil pochopení tohoto problému více než kdy dříve", ryzím teoretikům-amatérům je zase určena proslulá tematika Turingových strojů a testů. Máte-li rádi aplikace na výši, pak jistě poslouží třeba špetka umělé inteligence.

Za upozornění jistě stojí fakt, jenž jsme možná dostatečně nezdůraznili: materiál vznikal několik let a je výsledkem četných autorových konzultací s odborníky v daných oborech. Hutné surovině pak byla dodána kvalitní forma prověřeného autorského rukopisu. Jde o výbornou knihu nejen o počítačích, ale o i o světě, do nějž technologie IT patří.

Autor: Pavel Houser

Nakladatelství:

Dokořán, Praha, 2005

Počet stran: 200

Cena: 198 Kč

Antispam Metody, nástroje a utility...

Ačkoliv to tak na první pohled možná nevypadá, boj s nevyžádanou poštou je opravdu jedním z klíčových problémů současné internetové komunikace. I když bychom to třeba nečekali, téma vydá na celou poměrně obsáhlou knihu. Nejde o plané řeči o tom vás hravě přesvědčí autoři tohoto dílka.

Tvůrci se spamu chopili opravdu od podlahy a připravili poměrně ucelený materiál. Narazíme zde tedy jak na kapitoly o celkové koncepci boje proti nežádoucí poště, jež se možná zatvrzelým technologům budou zdát zbytečným řečněním, tak na podrobné popisy práce vybraných aplikací. Dobrou zprávou je, že svá témata zde najdou jak správci poštovních serverů, tak uživatelé "koncových" aplikací poštovních klientů, jejichž spolupráce je při antispamové válce velmi důležitá.

Veškerý zpracovaný materiál je v knize rozdělen na čtyři hlavní části. První čtveřice kapitol je spíše koncepčního rázu: žádný konkrétní software a popisy, ale principiální postupy a strategie. Pokud jste v oblasti nováčky, určitě nepřeskakujte třetí kapitolu s vysvětlením základních metod boje se spamem.

Část druhá je o poznání konkrétnější. První z oddílů je zaměřen na využívání internetových serverů s "černými seznamy" a obdobné postupy. Další kapitoly již na příkladu jedné z populárních aplikací ukazují, jak konkrétně při obraně postupovat. Ve třetí části knihy již autoři zcela propadli technologickým choutkám a popisují širokou škálu programového vybavení pro různé operační systémy, aby se v posledních třech kapitolách vrátili ke koncepční práci a naznačili jemnější odstíny boje s nevyžádanou poštou a aktuální trendy.

Přestože autoři rozpracovali téma dosti zeširoka, v některých místech textu jsme se neubránili pocitu, že trocha podrobnějšího vysvětlení by neškodila. Například jeden z proslulých mechanismů Bayesovo filtrování určitě není popsán tak důkladně, jak by si zasloužil, podobně na tom jsou i některá další témata. Také souvislosti mezi kapitolami jsou někdy trochu nepřehledné. Na druhou stranu je kniha dosti zevrubná a svou náplní na našem trhu ojedinělá.

Autor: P. Wolfe, Ch. Scott, M. W. Erwin

Nakladatelství: CP Books, Brno, 2004

Počet stran: 375

Cena: 397 Kč

Zabezpečení počítačových sítí bez předchozích znalostí

Výklad problematiky počítačových sítí, pocházející z nakladatelství firmy Cisco, je již znám i tuzemským zájemcům. Za obsáhlou několikasvazkovou kolekcí velmi pokročilých učebnic, jimž věnoval péči stejný nakladatel, následovala v závěsu menší řada základních učebnic, určených především pro začátečníky. Mezi ně patří i tento titul.

Říkáme-li, že text je zpracován s ohledem na začínající správce, je třeba tvrzení uvést na pravou míru. Bezezbytku to platí o způsobu zpracování a zvoleném didaktickém postupu. Zahrnutá témata, jež zdaleka nejsou látkou pro začátečníky, autor vykládá velmi názorným a dobře pochopitelným způsobem. Ačkoliv je tedy název dosti troufalý, je výklad opravdu přístupný.

Při pohledu na obsah kapitol zjistíme, že tvůrce byl v tomto směru naprosto nekompromisní a naštěstí se nedopustil zbytečného zjednodušování či zamlčování s cílem dosáhnout lepší stravitelnosti látky. Kniha v deseti kapitolách obsáhne nejdůležitější oblasti bezpečnostní problematiky, nebyly ošizeny ani "nezáživné" problémy jako bezpečnostní zásady či bezpečnostní politiky.

Většina kapitol je věnována ryze technologickým pojednáním. Dobře jsou popsány šifrovací algoritmy a technologie virtuálních privátních sítí, významná část je zaměřena na firewally, velmi důkladně je představen protokol IPSec. Nechybí všudypřítomné téma bezdrátových sítí a jejich ohrožení, zajímavým zpestřením je bezesporu kapitola, v níž vedle detekce útoků (IDS) přijde řeč na technologii návnady (honeypot). Přese snahu v zásadě nic nezamlčet narazíme v některých případech na "chybějící" odstavce: více prostoru by si rozhodně zasloužila problematika PKI a rozbor zabezpečení sítí Wi-Fi, byť poměrně rozsáhlý, mohl být místy ještě důkladnější. V neposlední řadě nesmíme zapomínat, že všechna řešení jsou poměrně uniformě demonstrována na zařízeních firmy Cisco.

Přes uvedené výhrady se jedná o jednu ze zdařilých učebnic základních problematiky síťové bezpečnosti. Látka je dobře podána a pokud zájemci mají vůli poctivě pracovat s kontrolními dotazy, mohou se hodně naučit.

Autor: Thomas M. Thomas

Nakladatelství:

CP Books, Brno, 2005

Počet stran: 338

Cena: 397 Kč

Naučte se komponovat kreativně

Již první tituly tohoto nakladatele s tematikou fotografování dávaly tušit, že redakční tým se rozhodl nastavit laťku na tuzemské poměry hodně vysoko. A to jsme ještě netušili, že po skvělých knihách Petersona či Eismannové nás čeká dílko, jež vám v tomto sloupku přiblížíme.

Už samotnou volbou názvu se autorský kolektiv pokusil navázat právě na inspirativní tvorbu Petersonovu. Až při dalším zkoumání zjistíte, že náplň je tentokráte ryze česká, a vůbec vás nebude mrzet, že pojmenování knihy je jakoby vypůjčeno odjinud. S překvapením totiž zjistíte, že se jedná možná o jednu z nejzajímavějších knih pro tvůrčí fotografy v posledních letech.

Publikace je vlastně jakousi učebnicí kompozice fotografických obrazů pomocí názorných příkladů. Stručně řečeno, dvě a půl desítky fotografů, zaměřujících se na zcela odlišná témata, zde odhalí své tvůrčí postupy a naznačí, co je vede ke zvoleným způsobům ztvárnění. Editoři svazku vybrali záměrně širokou škálu námětů, takže zde najdete krajináře, tvůrce abstraktních kreací, dokumentaristy či třeba fotografy sportovní.

Až potud by stále mohlo jít o dílo průměrné a obyčejné, což se ale v žádném případě nestalo. Redakci se totiž podařilo shromáždit fotografický materiál a autorský komentář v sestavě, kterou jen stěží lze nazvat jinak než hvězdnou. Prakticky každý ze zařazených autorů náleží do tuzemské fotografické špičky a je mistrem svého "tématu". Z dokumentaristů zde tedy najdete Šibíka či Štreita, krajináře reprezentují Kamarád či Havel, sportovní fotografii zastupuje Koliš a máte-li chuť třeba na portrét, nabízí se Slavík. Nechybí zde ukázky abstrakce, vysloveně výtvarná fotografie (třeba v podání Birguse) či oblíbená Saudkova extravagance s jeho originálním komentářem.

Kniha je mimo veškerou pochybnost špičkovým materiálem svého druhu. Myšlenka "učit se od nejlepších" je zde převedena do skvělé formy, komentáře autorů výborných snímků jsou cenné a velmi inspirativní a technické zpracování knihy je odpovídající, tedy velmi dobré. Lepší vánoční dárek pro fotografa už letos nemůžete koupit!

Autor: kolektiv

25 českých fotografů

Nakladatelství:

Zoner Press, Brno, 2005

Počet stran: 160

Cena: 296 Kč

Photoshop: Velká kniha úprav digitální fotografie

Vedle vysloveně inspirativních, téměř obrazových publikací připravuje brněnský nakladatel ve své řadě pro digitální fotografy i knihy spíše technicky orientované. Ke zdařilým kouskům, třeba od Frasera či Eismannové, se řadí i tato novinka, na jejíž náplň bychom vás rádi nalákali.

Již z názvu je patrné, že autoři měli v úmyslu osvětlit práci s digitálním fotografickým materiálem pomocí nepsaného profesionálního standardu programu Adobe Photoshop. Důvodů je jistě řada, avšak jeden je při důkladnějším studiu tohoto materiálu jasně patrný: zvolený software prostě umí vše, co vám tvůrčí autoři chtěli předvést. A rozhodně toho není málo.

V úvodních dvou kapitolách je patrná snaha udržet se na hraně mezi suchým popisem aplikace a užitnou hodnotou. Pojednání o toku dokumentů Photoshopem a prezentačních možnostech je jakousi nezbytnou technologickou předehrou, po níž konečně následuje výklad sestavený podle logiky fotografické práce. Třetí oddíl nás tak zavádí do základní dílny, kde nemůžeme přežít bez precizních výběrů, běžné práce s barvami či odstranění nežádoucího šumu. Ucelená čtvrtá kapitola řeší retušování a nápravy různých pochybení, která je možné zachránit. Najdete zde jak nápravu skenů, tak záchranné postupy při expozičních chybách. Následující oddíl je zaměřen na fotografie portrétů a zavádí nás poměrně daleko, od jemných vylepšení do oblasti totálního "zkrášlení". Velmi inspirativní je pak šestá kapitola, obsahující často žádané finty a efekty. Najdete zde třeba emulace přechodových filtrů, práci s jemně rozptýleným světlem, proměny hloubky ostrosti či zlepšování sytosti barev. Právě u barev zůstanete v celé sedmé části, aby vás autoři v posledních dvou kapitolách zavedli do oblasti tvorby zcela bez zábran a předvedli možnosti efektů či techniky koláží. Kniha splňuje všechny požadavky na kvalitní učebnici tohoto druhu: ukázkové snímky jsou rozhodně nadprůměrné, doprovodný grafický materiál je zpracován velmi názorně a výklad je dobře strukturován. Navíc zde spolehlivě platí pravidlo o vhodně zvolených ukázkách, jež nahradí spoustu zbytečných řečí.

Autor: Jack Davis a Ben Willmore

Nakladatelství: Zoner Press,

Brno, 2005

Počet stran: 271

Cena: 333 Kč

Počítačové sítě bez předchozích znalostí

Že má společnost Cisco vedle jiných předností i výborně propracované didaktické materiály, jste se možná již sami stihli přesvědčit. Pokud jste v oboru sítí začátečníky, nemusíte se obávat, že literatura této značky je jen pro pokročilé. O velmi zdařilém výukovém přístupu k začínajícím zájemcům svědčí nejen projekt Cisco Akademie, ale i příručky z této řady.

Kniha je vlastně prvotním a nejzákladnějším úvodem, jaký si lze v oblasti síťování představit. Autor šel až tak daleko, že do úvodních kapitol zařadil "motivační" látku, s vysvětlením, proč se vlastně sítěmi zabýváme a jaký smysl má jejich nasazení. Takže jste-li úplnými elévy, nemějte obavy, začít úplně od začátku není problém.

Přestože se autor velmi umně pokusil zpracovanou látku převést do podoby komplexní metafory, kde analogií je silniční provoz, my se zde přidržíme zavedených termínů. Publikace je rozdělena na šest větších částí, jež odpovídají základním "síťovým" tématům. Po první, již naznačené vstupní části následuje výklad koncepce lokálních sítí. Samozřejmě zde narazíme na principy ethernetu, jeho moderní varianty a také pokročilejší principy virtuálních LAN. Další části již nekompromisně směřují k soudobému síťovému božstvu architektuře TCP/IP. Tvůrce zde opravdu důsledně a šikovně využívá zvolenou metaforu, díky níž jsou principy spolehlivého doručování dat či směrování v rozlehlých sítích dobře pochopitelné. Názorně se můžete přesvědčit, že dobře zvolený didaktický postup dovoluje stravitelně vysvětlit i obtížnější látku, jako je třeba dynamické směrování. Na zajímavě pojatou část o rozlehlých sítích (WAN) pak navazují základní kapitoly o bezpečnostních problémech. Je dobré si uvědomit, že zde se opravdu pohybujeme na základní úrovni, a tak je cílem objasnit výchozí principy: proč ověřovat uživatele, proč kontrolovat provoz a co jsou to třeba pravidla či politiky.

Autor zůstal svým pojetím a kvalitou textu věren vysokému standardu učebních materiálů z dílen Cisco. Až časem čtenář/začátečník prozře a zlepší svou orientaci, určitě tuto základní učebnici docení.

Autor: Wendell Odom

Nakladatelství:

CP Books, Brno, 2005

Počet stran: 383

Cena: 397 Kč

§§§§§

$$$$$


11/2006

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Tomáš Jirásko, Václav Maletínský, Ousmane Keita

06P0488

Dotkněte se véčka

Sony Ericsson představuje model Z558i, jenž volně vychází z předchůdce Z550i. Půjde samozřejmě opět o telefon véčkového střihu a roli největšího lákadla u něj sehraje dotykový displej (s rozlišením 176 x 220 pixelů, 262 000 barev). Obvykle platí, že mobilní telefon, o jehož ovládání se stará stylus a dotyková plocha, je v drtivé většině případů vybaven také operačním systémem, v tomto ohledu se ale Z558i stává čestnou výjimkou, půjde totiž o běžný telefon. Z dalších parametrů stojí za zmínku Bluetooth, podpora paměťových karet Memory Stick Micro s velikostí až 1 GB a dnes již nezbytný megapixelový fotoaparát. O tom, kdy, za kolik a zda vůbec se přístroj objeví i na pultech našich prodejen, zatím bohužel nemáme bližší informace.

IXUS 10. narozeniny

Za účasti novinářů z celé Evropy oslavil v Londýně fotoaparát Canon IXUS desáté výročí svého vzniku a pochlubil se výsledky, jichž dosáhl. Za deset let, během kterých došlo k několika významným designovým změnám, jež však stále vycházejí z původního konceptu, se postupně prodávalo 44 modelů v celkovém množství 33 milionů kusů. Společnost Canon představila i nové produkty, které mají na úspěchy značky navázat. Nový model Digital IXUS 900 Ti v titanovém těle nabízí vedle exkluzivního vzhledu také špičkové technologie: rozlišení 10,0 megapixelů, ultrakompaktní objektiv s 3násobným optickým zoomem, dotykový kruhový ovladač, širokoúhlý LCD displej s úhlopříčkou 2,5" a mimořádně vysokým rozlišením. Štíhlý fotoaparát se 7,1megapixelovým snímačem Digital IXUS 850 IS překvapí objektivem s 3,8násobným optickým zoomem, rozsahem ohniskových vzdáleností 28-105 mm (35mm ekvivalent) a optickým stabilizátorem obrazu Canon, který koriguje vliv pohybů fotoaparátu a umožňuje dosažení kvalitních výsledků při pořizování snímků za slabého osvětlení.

Další uváděnou novinkou je společník na večírky Canon Digital IXUS i7 zoom. Tento 7,1megapixelový fotoaparát disponuje 2,4x optickým zoomem a díky svým malým rozměrům 96,1 x 45,1 x 23,9 mm se pohodlně vejde do kapes a kabelek. Jeho celokovové tělo je vyráběno ve čtyřech elegantních barevných verzích džínová modř, olověná šeď, sépiová hněď a zářivá růžová. Kromě fotoaparátů IXUS byl představen i nový produkt Canon PowerShot G7 s 10,0megapixelovým snímačem, 6násobným optickým zoomem, optickým stabilizátorem obrazu a zadním 2,5" LCD displejem s vysokým rozlišením, širokým pozorovacím úhlem a antireflexní povrchovou úpravou. Všechny zmíněné produkty jsou vybaveny novým obrazovým procesorem Canon DIGIC III a technologií Face Detection AF/AE (detekce obličeje s automatickým zaostřením a expozicí), která na snímku automaticky rozpozná až devět obličejů a poté pro ně nastaví optimální zaostření a expozici. Všechny fotoaparáty rovněž zaujmou schopností fotografovat s citlivostí ISO

1600, což umožňuje fotografování v interiéru nebo v noci bez blesku. Na trhu se přístroje objeví již v průběhu měsíce října, jejich pořizovací ceny se pohybují mezi 8-15 000 Kč včetně DPH.

Vše pro RAW

Specializovaný software pro práci s formátem RAW od Apple, nesoucí název Aperture, byl poprvé představen již před rokem, v té době však ještě nebyl jeho vývoj tak docela dotažen do konce a navíc ho silně limitoval nedostatečný výkon počítačů Macintosh. O té doby se však situace v mnohém změnila. V Macích již dnes tepou výkonná srdce od Intelu a evoluce se na programu rovněž slušně podepsala. Verze 1.5, představená v Kolíně nad Rýnem při příležitosti Photokina, již vykazuje mnohem vyšší stabilitu a nabízí tak komplexní produkt pro správu i zpracování "ryzího" formátu RAW. Uživatel má v Aperture k dispozici škálu nástrojů pro archivaci, prezentaci či prohlížení a v neposlední řadě také pro jednoduché úpravy fotografií. Pro případné pokročilejší modifikace existuje možnost exportu do Photoshopu. Novinkou pro verzi 1.5 je schopnost katalogizovat snímky na různých médiích, aniž by muselo dojít k jejich fyzickému načtení, a to ve formě zmenšených JPEG náhledů. Za důležitý krok směrem vpřed považujeme rovněž užší provázání s ostatními aplikacemi od Apple. Cena Aperture se bude podle dostupných informací pohybovat pod hranicí 10 000 Kč (299 eur), případný upgrade ze starších komerčních verzí lze ale z webu získat zdarma.

Kruhový blesk

Společnost Short Images se pochlubila svým produktem Ringflash. Jde o speciální adaptér, který stačí nasadit na externí blesk vašeho fotoaparátu, přičemž speciální světlovodivá soustava přenese emitovaný záblesk do kruhového reflektoru, umístěného kolem objektivu. Díky tomuto řešení lze mimo jiné získat vysoce kvalitní portrétní snímky bez stínů, cena by neměla překročit 3 000 Kč.

Corel Snapfire

Společnost Corel uvedla nový grafický software, určený pro základní úpravu a správu digitálních fotografií. K dispozici je ve dvou prodejních verzích Snapfire a Snapfire Plus. První je k dispozici zcela zdarma a je ke stažení na adrese www.snapfire. co.uk. Za druhou už musejí zákazníci zaplatit, nicméně obsahuje samozřejmě více funkcí a nástrojů pro editaci. Snapfire je prvním produktem avizované nové generace modulové digitální platformy Alta z dílny společnosti Corel.

Merak Mail Server 8.5

Nová verze poštovního serveru společnosti IceWarp nabízí kompletně inovovaný Merak GroupWare určený pro sdílení kalendářů, kontaktů a úkolů mezi uživateli, a to přímo z prostředí MS Outlook. K dispozici je rovněž sada nástrojů sloužící k zabezpečení serveru proti útokům typu DoS a DDoS a k ochraně před zneužitím spammery. S tím souvisejí i nové antispamové filtry, které mají zamezit průniku obrázkového spamu. Poslední velkou novinkou je migrační nástroj z MS Exchange.

Nokia Q3

Finský telekomunikační gigant Nokia oznámil další úspěšné období ve svém hospodaření. Za třetí čtvrtletí roku 2006 dosáhl čistého obratu ve výši 10,1 mld eur a výnos na akcii 0,21 eur.

Nový portál pro Prahu

Dne 11. 10. spustil pražský magistrát na adrese http://www.praha.eu nový informační portál. Jeho nejdůležitějším přínosem by měla být pohodlná a rychlá komunikace občanů s úředníky magistrátu, probíhající prostřednictvím interaktivních elektronických formulářů. Formuláře lze po vyplnění odeslat prostřednictvím portálu přímo do spisové služby nebo je vytisknout a doručit na úřad osobně. K identifikaci slouží elektronický podpis. Pro občany bude připraveno několik desítek formulářů, např. pro ověření dokladů (občanských průkazů a pasů). Prostřednictvím portálu hlavního města Prahy bude možné rovněž komunikovat s dodavateli služeb (Pražská plynárenská), podat žádost o změnu adresy odběratele, o změnu výše zálohy atd. Portál je rovněž provázán se servery dalších úřadů, organizací a institucí (ÚAMK, databáze Městské knihovny, tiskové zprávy ČTK, kurzy měn ČNB, databáze kradených a neplatných dokladů apod.). V neposlední řadě bude portál nabízet i informace pro obyvatele Prahy i turisty, ať už z oblasti dopravy, kultury či historie hlavního města. Nebudou chybět ani aktuální informace o počasí nebo záběry z kamer, umístěných na nejfrekventovanějších pražských komunikacích.

Corel PSP Photo XI

V těchto dnech se dostává na trh již jedenáctá verze populárního grafického editoru Paint Shop Pro. Nově v ní nalezneme nástroje Color Changer, Time Machine a vestavěný Photo Organizer. Color Changer dovoluje zaměnit barvu objektu (např. oblečení) několika kliknutími myši. Výsledkem je přirozená barevná změna, kterou zvládá díky analýze rozdílů a odstínů v původní barvě. Time Machine napodobuje procesy vyvolávání charakteristické pro některé z nabízených období a umožňuje tak upravit fotografii, aby vypadala, jako by byla pořízena třeba ve dvacátých letech. Konečně pro správu obrázků na pevném disku slouží vestavěný Photo Organizer.

InterBase 2007

Skupina vývojových nástrojů společnosti Borland vydala novou verzi známého a léty prověřeného databázového systému InterBase 2007. K dispozici je ve dvou základních edicích Server a Desktop (třetí Developer bude uvedena spolu s Borland Developer Studiem). Nové a rozšířené vlastnosti zahrnují: vyšší životnost (systém má nástroje pro obnovu dat v krátkodobém i dlouhodobém horizontu a chrání data před ztrátami a systémovými selháními) a vylepšený výkon (rychlý přístup k databázi nyní obsahuje i dávkové zápisy, optimalizaci dotazů a vylepšení transakčního zpracování dat). Zajištěna je i těsná integrace s vývojovými nástroji Borlandu.

§§§§§


Úklidová četa na váš povel

Jan Šplíchal, Libor Vacata

06P0490

Inovative System Optimizer, LANGMaster Matematika 1 a mnoho dalšího (CD/DVD)

Systém Optimizer, který vám nabízíme zdarma, obsahuje sadu šikovných nástrojů, jež vyčistí váš systém od starých a nepotřebných dat. Pro čtenáře, kteří zakoupí časopis s DVD, jsme připravili navíc výukový program Matematika 1 od společnosti LANGMaster. Téma DVD/CD je věnováno vypalování dat.

Audio-video

iTunes 7.0.1.8

iTunes je univerzální multimediální přehrávač od firmy Apple, který umožňuje hudbu organizovat, sdílet, poslouchat a sledovat video na počítači. Je dostupný pro platformu Windows i Mac.

TV Viewer 1.0

Aplikace pro sledování televizního vysílání bez zbytečného zatěžování systému. Program je uzpůsoben pro internetové televizní vysílání (umožňuje nastavení rozlišení a barevné hloubky), ale i pro TV karty podporující televizní normu NTSC.

AVS TV Box Free 1.3.5.46 Beta

Pro snadné nahrávání TV vysílání do PC slouží program AVS TV Box. Mezi jeho funkce patří sledování TV z různých zdrojů (TV tuner, digi-kamera, DVB karty, satelit, webová kamera atd.), nahrávání obrazu technologií PVR umožňující rozvržení nahrávání, nahrávání z několika zdrojů najednou, plná podpora pro MPEG-2.

Systém

Starter 5.6.1.46

Utilita pro snadnou správu služeb a programů spuštěných při startu systému. Mimo jiné spravuje a monitoruje služby běžící na pozadí systému. Pomocí snadného přístupu do systémového registru lze definovat, jaké služby se mají při startu spouštět.

System Mechanic

Professional 6.0u

System Mechanic nabízí řešení při zpomalování vašeho počítače. Obsahuje 15 výkonných a bezpečných nástrojů k nalezení a opravě problémů na vašem PC a pro optimalizaci výkonu systému.

Multimédia

GIMP 2.2.12

Nejnovější verze populárního grafického editoru pro Linux, tentokrát pro Windows. Možnosti programu jsou srovnatelné s produkty jako Adobe Photoshop a CorelDraw.

ACDSee Photo Manager 9 Pro

Vysoce kvalitní grafický prohlížeč a editor ACDSee Photo Manager patří mezi nejoblíbenější programy své kategorie. Podporuje více než 40 formátů obrázků, rychlé zobrazování, prohlížení uvnitř souborů ZIP, jednoduchou editaci (Photo Enhancer), sdílení obrázků on-line,

zoom, vytváření PDF a flashových slideshow, úpravu expozice pomocí křivek a mnoho dalšího.

Zabezpečení

SPAMfighter Pro 4.8.6

Nástroj pro boj s nevyžádanou poštou. Příchozí pošta je automaticky porovnávána s centrální databází, která je přímo aktualizována všemi uživateli programu. Podporuje Microsoft Outlook a Outlook Express.

Active Virus Shield

Aplikace Active Virus Shield představuje komplexní řešení ochrany počítače proti virům, trojským koním, spywaru atd. Ochrana počítače probíhá v reálném čase, to se týká i ochrany elektronické pošty. Program i antivirové databáze se aktualizují on-line přes internet.

Komunikace

FileZilla 2.2.28

Výkonný opensource FTP/SFTP klient, vybavený mnoha funkcemi a možnostmi. Jeho součástí je i site manažer pro správu FTP účtů a nástroj pro udržení připojení: Download Queue. Podporuje firewally a připojení přes proxy, SSL a Kerberos GSS zabezpečení.

Zadarmo: Inovative System

Optimizer (CD/DVD)

Tento měsíc jsme pro vás připravili sadu šikovných nástrojů, jež zabalené do jednoho programu dostaly název System Optimizer. První součástí je Registry Optimizer (Defragmentace registrů), který pravidelně čistí systémové registry od nepotřebných dat a defragmentuje je. Dalším nástrojem je Registry Cleaner (Vyčištění registrů od neplatných součástí), jenž umožňuje čistění registrů od položek, které již postrádají v systému význam. Utilita výrazně redukuje velikost vašich registrů, a tím celý systém zrychlí. Před touto akcí byste měli pro případ nějakého špatného zásahu registry zálohovat. A právě k tomu je určena další část, Registry Backup and Restore (Záloha a obnovení registrů). Tento nástroj umožní zálohovat a v případě potřeby opět obnovit registry do stavu, v jakém byly v době zálohy. Dalším prvkem programu je Hard Disk Scanner (Kontrola souborového systému na pevném disku). Kontrolu konzistence dat provádí program automaticky, stačí před spuštěním samotného testu zaškrtnout vybrané jednotky. Memory Optimizer (Optimalizace operační paměti) je pomůcka, která se pokusí uvolnit část vaší operační paměti RAM a umožnit tak plynulejší práci se systémem. Utilita pracuje tím způsobem, že donutí systém odložit část dat z RAM do odkládacího souboru a tím uvolní paměť pro vaší práci. Navíc tuto činnost provede automaticky, pokud množství volné paměti klesne pod nastavenou mez. Posledním nástrojem je Startup Manager (Kontrola programů spouštěných při startu systému). Ten umožní deaktivovat libovolný program, spouštěný automaticky po startu systému. Tyto položky lze později opět aktivovat.

Jako u mnoha podobných programů, i zde je potřeba nejprve získat registrační číslo. Registrace je pro čtenáře PC WORLDu zcela zdarma a poměrně bezbolestná. Do internetového prohlížeče zadejte adresu www.innovative-sol.com/register/isose.htm. Na registrační stránce pak zadejte své jméno a dvakrát e-mailovou adresu (pro ověření) a stiskněte tlačítko Send my FREE code. Na zadanou adresu pak přijde zpráva, která bude obsahovat registrační číslo.

Zadarmo: Langmaster

Matematika 1 (CD/DVD)

Na DVD vám zdarma nabízíme titul z ambiciózní řady LANGMaster Škola hrou Matematika 1. Jedná se o produkt určený pro žáky základních škol. Usnadňuje překlenutí úvodních obtíží, které se objevují při práci s abstraktními tématy. Děti si mohou základní pojmy lépe představit.

Základním prvkem zobrazení je výuková stránka, náležející do příslušné kapitoly a předmětu. Pro "cestování" v tomto výukovém prostoru slouží dolní ovládací panel, jenž zobrazuje jak aktuální pozici, tak ovládací prvky pro přechod jinam. Na první pohled se může jevit jako nepřehledný, ale na tento systém si lze poměrně rychle zvyknout. Pro zajištění funkcionality mimo strukturu stránek slouží dva horní ovládací panely: najdete zde přímý skok na hlavní menu, ukončení aplikace, ale také doprovodné nástroje, o nichž bude řeč dále. Obsah je ve velké míře podřízen požadavku názornosti, a to tak důsledně, že témata stránek se promítají i do veškeré grafické úpravy. Připojeny jsou i názorné animace a výklad v podobě hlasového záznamu. Kromě zmíněných funkcí nabízí produkt samozřejmě celou řadu dalších pomůcek. Najdete v něm dvojí kalkulátor (klasický a písemný s vyznačením postupu výpočtu), životopisy důležitých osob či přehled definic. Nechybí ani vkládání vlastních poznámek a záložek. Nové vědomosti si lze procvičit v řadě úloh, které následují za každou lekcí a za každou kapitolou. Tyto úlohy nejen ověří, jestli probrané látce skutečně rozumíte, ale také umožní rychle se připravit na písemné práce a zkoušení. Při instalaci je třeba povolit zavedení podpůrných programů, které jsou nezbytné pro chod produktu. Následuje instalace programu samotného. Při prvním spuštění budete dotázáni na počet uživatelů, lze nastavit jediného nebo více lidí. Pokud zadáte více uživatelů, každý z nich bude nucen při spuštění programu zadat své heslo. U jediného uživatele se tato nutnost omezuje pouze na první spuštění.

§§§§§


Vánoce již od října

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

06P0489

Vánoční maraton sítě T-Mobile startuje letos již od 2. října, kdy operátor začíná s nabídkou zvýhodněných produktů pro všechny zákazníky, ať již s paušálem nebo využívající předplacenou kartu.

Každý nově aktivovaný tarifní program (platí i pro přenesená čísla a přechody z Twistu) s dvouletým úvazkem získá bonus ve formě 5 000 minut a 5 000 SMS měsíčně do vlastní sítě zdarma. O tom, jak dlouho si této vymoženosti bude užívat, rozhoduje druh paušálního programu, pro T30 bude nabídka k dispozici po dobu tří měsíců, u tarifu T1500 ji můžete používat po celé dva roky. Druhým dárkem, jež můžete získat současně s výše uvedeným, je možnost výběru jednoho levného mobilního telefonu (Nokia 1600 nebo Sony Ericsson J220i) za symbolickou 1 Kč, jako podmínka zde v tomto případě figuruje nutnost aktivace doplňkového programu Happy Partner (partnerská SIM karta, kterou můžete věnovat např. dětem, provolané minuty se objeví na vaší faktuře) za 39 Kč měsíčně. Nabídka platí do konce roku 2006 nebo do vyčerpání zásob bonusových telefonů.

Fanoušky předplacenek pravděpodobně potěší informace, že od 2. října až do konce roku mají u T-Mobile možnost zakoupit SIM kartu s tarifem Twist Vánoce 2006, jenž nabídne volání do vlastní sítě mimo špičku (21-9 hod.) a o víkendech či svátcích za 1 Kč/min. Ostatní sazby jsou shodné s programem Twist Standard. Považujeme za důležité, že zvýhodněná minutová sazba na volání bude platit až do poloviny roku 2007. Kartu s programem Twist Vánoce 2006 je možné zakoupit za 249 Kč, přičemž bude nabita kreditem 50 Kč. Pokud byste si chtěli zakoupit Twist bez vánočního tarifu, uvažujte o pořízení karty s programem Standard za 99 Kč (kredit 20 Kč). Připomeneme, že pro stávající zákazníky rovněž existuje možnost využití sazby 1 Kč/min na telefonování do vlastní sítě, stačí se zapojit do akce Twist Bonus, jejíž platnost byla nově prodloužena až do konce března 2007.

Podobná nabídka je určena pro upovídané dvojice, jimž by se mohla zamlouvat novinka Twist Duo. Jedná se o dvě předplacenky s kreditem ve výši 20 Kč, jež dostanete pohromadě v balíčku za 299 Kč. Tyto dvě SIM karty spojuje silné pouto, a sice možnost volat si vzájemně v kteroukoliv denní dobu za 1 Kč/min včetně DPH. Hovory na ostatní čísla v Česku jsou zpoplatněny částkou 5,50 Kč/min, odeslání SMS přijde na 2 Kč, ceny jsou včetně 19% DPH. Platnost tohoto tarifu vyprší v polovině roku 2007, ale do té doby může dvojicím, jež si mají co říci, ušetřit nemálo peněz. Další informace hledejte na webu http://www.tmobile.cz/twistduo.

Další zajímavostí pro Twistaře je sleva 600 Kč na vybrané mobilní telefony, kterou získáte, zakoupíte-li si u T-mobile mobilní telefon spolu s Twist kartou, již zároveň nabijete částkou ve výši alespoň 600 Kč. Uvedená nabídka platí pro veškeré telefony v nabídce tohoto mobilního operátora.

Vodafone odměňuje

Několik tisíc věrných zákazníků Vodafonu se v průběhu září dočkalo informační textovky, v níž jim operátor jako poděkování za trvalou přízeň nabídl volání do vlastní sítě v určitém časovém intervalu zcela zdarma. Jednalo se už o druhou akci tohoto druhu, první kolo odměňování proběhlo v červnu tohoto roku. Podle všeho lze očekávat, že Vodafone i další operátoři budou v podobném duchu pokračovat i nadále, neboť si začínají uvědomovat, jaké výhody a úspory pro ně znamenají spokojení a nemigrující zákazníci.

Volej domů s O2

Pokud patříte mezi zákazníky O2 a máte zájem volat na některá čísla ve vlastní síti po zaplacení týdenního paušálu zcela zdarma, mohla by vás patrně oslovit nová akce s názvem Volej domů. Její podmínky jsou poměrně komplikované, doporučujeme je podrobně nastudovat z webu http://cz.o2.com, v kostce však jde o to, že za týdenní paušální poplatek v rozmezí od 22 do 59 Kč vám operátor umožní zvolit jedno až tři čísla v rámci O2, na něž budete po dobu následujících sedmi dnů volat zdarma. Změnu čísla ve skupině lze provést jedenkrát za účtovací období bezplatně, v případě porušení tohoto pravidla bude účtováno 49 Kč.

Pohoda už od 6 let

Poté, co nedávno změnil podmínky svého studentského tarifu T-Mobile (nyní s názvem Bav se), přistoupila k podobnému kroku i Telefónica O2, když od nynějška nabízí svůj paušální program Pohoda školákům již od 6 let věku. K aktivaci tohoto tarifu pro děti do 15 let je třeba předložit souhlas rodiče (nebo jiné zastupující osoby), rodný list dítěte, zapomenout byste neměli ani na prohlášení o tom, že vaše ratolest chodí do školy. Zároveň zde dochází ke snížení minutové sazby na volání do pevné sítě z 5 Kč na 3,50 Kč/min. V období od 1. 9. 2006 do 31. 10. 2006 získávají zákazníci k nové aktivaci Pohody jako bonus navíc 200 SMS do všech sítí po dobu tří měsíců.

Benq-Siemens v Německu bankrotuje

Německá pobočka Benq-Siemens se dostala do tak závažných problémů s platební neschopností, že byla nucena vyhlásit bankrot. Důvodem jsou krajně neuspokojivé výsledky této společnosti. Výroba mobilních telefonů značky Benq-Siemens bude nadále pokračovat, ovšem přesune se v plné šíři do Asie, kde je k dispozici mnohem levnější pracovní síla, což pro každého výrobce elektroniky v dnešní tvrdé konkurenci znamená jedno z klíčových kritérií při výběru působiště.

Roamingový paušál od O2

V případě, že jezdíte pravidelně do zahraničí, mohla by vás zajímat novinka od O2, jíž je možnost za 299 Kč bez DPH měsíčně přikoupit nabídku My Europe, díky níž budou veškeré příchozí mobilní hovory ve vybraných zemích (Slovensko, Polsko, Německo, Rakousko, Velká Británie a Španělsko) zcela zdarma, což se při obvyklé minutové sazbě kolem 20 Kč/min jeví jako velmi solidní nabídka. Jisté zvýhodnění se týká i odchozích hovorů z těchto zemí, jež jsou účtovány částkou 18,90 Kč/min (bez 19% DPH). Komu v zahraničí vyhovují spíše zprávy SMS, měl by se informovat na doplněk My Europe SMS, jenž ve výše uvedených státech přichází za měsíční paušál 99 Kč se sazbou 5,90 Kč (ceny opět bez DPH) za odchozí SMS.

§§§§§


Intel Development Forum

Alexandr Radecký, Lukáš Erben

06P0483

Nejnovější vývojářská konference Intelu se konala ve dnech 26. až 28. září

v San Franciscu a tyto tři dny byly tradičně věnovány novinkám ze světa Intelu a spřátelených společností. Prudký konkurenční boj se společností AMD nutí Intel ke stále vyšším výkonům jak v oblasti procesorů, tak v oblasti marketingu.

Obojí se projevilo v oznámeném urychlení dodávek čtyřjádrových (quad) procesorů na trh, již v listopadu budou k dispozici pro servery i high-end herní sestavy. Času před vánočním nákupním běsněním není mnoho, spotřebitele je nutné zpracovávat s předstihem, a tak již řada prodejců počítačů ohlásila sestavy vybavené těmito procesory.

Procesory Intel Core 2 Extreme a Core 2

Quad, což je čtyřjádrový desktopový procesor, budou na trhu v prvním čtvrtletí příštího roku. Na poli serverových quad procesorů se v listopadu období objeví Xeon 5300, silnější 50wattová verze pak přijde začátkem nového roku.

V posledním čtvrtletí Intel rovněž urychlil práce na dodávkách nové generace dvoujádrových procesorů vyráběných 65nm technologií, včetně Core 2 Duo čipů pro notebooky a desktopy a serverového Xeon 5100. Navzdory tomu ovšem roste obliba i komerční úspěšnost AMD Opteronu, protože mnoho odborníků ho pokládá pro práci v datových centrech za efektivnější, zejména s ohledem na spotřebu energie.

Intel chystá i nástupce mobilní technologie Centrino, zatím je známá pod označením Santa Rosa a první na ní postavené notebooky by se měly na trhu objevit do poloviny doku 2007. Mezi uváděné výhody patří klasická triáda: výkon procesoru, výdrž baterie a zlepšená bezdrátová konektivita. Centrino rozhodně představuje tržní úspěch, což pramení zejména z kombinace procesoru s nízkou spotřebou, bezdrátovými možnostmi, to vše s efektivním čipsetem to bude nyní v Santa Rose vylepšeno procesorem "Merom" Core 2 Duo a čipsetem "Crestline" ICH8M. Notebooky se Santa Rosou budou také startovat rychleji díky vložení cache mezistupně mezi disk a operační paměti v podobě diskové NAND flash paměti. To by mělo pomoci jak při startu aplikací, tak při probuzení z hibernace, snad to bude také stačit k vyrovnání stále rostoucích nároků bobtnajících operačních systémů. Pro bezdrátovou komunikaci je očekáván nový standard 802.11n, schopný přenosu dat rychlostí až 300 Mb za sekundu, což je pětkrát více než nabízí současný 802.11g.

Když už je řeč o bezdrátech, Intel chystá na rok 2008 čip integrující Wi-Fi a WiMax. WiMax je městská bezdrátová technologie navržená k přenosu dat rychlostí 1 Mbs, ve zvláštních případech ještě rychleji. Současně s tím začnou společnosti Sprint a Clearwire budovat sítě WiMax.

Intel se pustil i do předpovídání vzdálenější budoucnosti. Kupříkladu se jeho lidé dušovali, že do konce desetiletí se zvýší výkon procesorů poměřovaný k jejich spotřebě na trojnásobek. Má toho být dosaženo kontinuálním zlepšováním polovodičových technologií Intel. Dnes používá Intel 65nm technologii výroby procesorů, do roku 2008 se chystá ji snížit na 45nm design a do konce roku 2010 pak na 32nm.

S vývojem vícejádrových procesorů souvisí i nutný software, bez kterého by využití hardwarového pokroku bylo jen omezené. Proto společnost VirtualLogix ohlásila na IDF tři softwarové produkty, které mají vývojářům ulehčit migraci z jednojádrových procesorů na systémy dvoua vícejádrové. Společnost, dříve známá pod názvem Julana, vyvíjí produkty ve třech řadách, a to VLX for Digital Multimedia, VLX for Mobile Handsets a VLX for Network Infrastructure. První dva se již prodávají, třetí bude k dostání před koncem roku. Vývojáři mohou síťový VLX použít pro spuštění několika operačních systémů na jednom vícejádrovém procesoru, například Linux a real time operační systém (RTOS) mohou být spuštěny najednou, aniž by bylo nutné pořizovat novou hardwarovou sestavu. Důležitá je možnost použití pro migraci aplikací z tradičních jednojádrových procesorů na dvoua vícejádrové. VLX pro digitální multimedia je virtualizační software pro malé elektronické spotřebiče, vybavené digitálními signálními procesory (DSP) od Texas Instruments, jako jsou například set-top boxy a mobilní telefony. Podobně jako v předchozím případě, i tady umožňují VLX programy běh několika operačních programů na jednom procesoru.

VLX pro mobilní handsety je konečně bezpečná softwarová architektura, která umožňuje bezdrátovým operátorům zvýšit bezpečnost jejich produktů, zejména tzv. chytrých telefonů, a to tak, že jádro operačního systému je v bezpečné hardwarové zóně, kde je chráněno před viry a ostatním škodlivým softwarem. To umožňuje přístroji a jeho operačnímu systému fungovat, zejména plnit základní telefonické funkce, i když je Linux napaden. Všechny tyto produkty fungují tak, že mezi operační systém a hardware vloží virtualizační mezivrstvu využívající možností Intel Virtualization Technology těmi by měly být například VMWare a Xen.

IDF Praha 2006

Po letech jsme se konečně dočkali: Praha hostila věhlasné IDF.

Pražské IDF přišlo v těsném závěsu za americkým "originálem" velmi jsme se těšili, neboť přítomnost špičkových představitelů Intelu a zejména expertů na vývoj a technologie představují unikátní příležitostí, jak získat nějaké informace ze zákulisí a utvořit si vlastní obraz o budoucnosti PC technologií.

Bohužel pražské IDF připomínalo Cimrmanovu frustrační kompozici, kdy prvek očekávání vystřídal prvek zklamání. Pokud jste americké IDF nikdy nezažili na vlastní kůži a nezkusili jste ani videozáznamy z jeho keynote projevů, možná by vás jednodenní procesorový sjezd v kongresovém centru nadchnul, my se ale nemohli zbavit pocitu, že se jedná jen o slabý odvar originálu. Mezi přednášejícími bylo bezpochyby i několik špičkových odborníků (zejména na technologických seminářích), hlavní projevy byly ale čistě marketingové povahy a navíc postrádaly dostatek pomyslné "šťávy" především demonstrace technologií budoucnosti přímo na pódiu. Naše pokusy dozvědět se něco nového alespoň během speciální tiskové půlhodinky "otázek a odpovědí" bohužel ztroskotaly na útesu marketingových výmluv a úhybných manévrů, odvádějících věcné otázky o budoucích plánech Intelu v oblasti integrace GPU (například v souvislosti s nedávnou smlouvou s Imagination Technologies) mistrně do ztracena.

Ten, komu i po této zkušenosti zbyla chuť a síla věnovat se technickým přednáškám, měl šanci přeci jen získat zajímavé informace a náhledy do budoucna v oblastech jako je multithreading, mobilní technologie či WiMax bohužel se v drtivé většině jednalo o opakování témat z amerického IDF, z nichž mnohá již v odborném on-line tisku probublala v předchozím týdnu. Pražské IDF tedy považujeme jen za částečný úspěch. Je skvělé že se v Praze podařilo akci tohoto typu uspořádat střední a východní Evropa má bezpochyby množství odborníků, pro něž je buď příliš komplikované či nepřiměřeně nákladné cestovat za velkou louži. Nezbývá než doufat, že se tradici IDF v kongresovém centru podaří udržet i v nadcházejících letech a že akce nabere po obsahové stránce vzestupný trend. Doufejme také, že se naši lokální odborníci dokáží jako publikum na odborných seminářích v budoucnu lépe zapojit jejich často pasivní přístup bohužel kvalitě a živosti přednášek příliš neprospíval.

§§§§§


Invex 2006

Lukáš Erben, Jaroslav Kasal, Václav Maletínský

06P0482

Jaký byl letošní Invex/Digitex, konaný ve dnech 9.-13. října 2006 na brněnském Výstavišti? Záleží na úhlu pohledu, osobních zájmech, pracovních povinnostech a míře očekávání. Někomu přinesl dostatek informací nebo podnětů, jiný návštěvník mohl odcházet s pocitem, že se jeho pobyt nevydařil.

Pro odborníky v IT nemohl v době internetu přinést mnoho překvapení, obchodníkům pomohl zjednodušit či zrychlit pracovní agendu, neboť spousta jejich protějšků byla na jednom místě ve stejnou dobu. Návštěva v prvních dvou odborných dnech byla při vstupném 500 Kč pro někoho příliš drahá, konference pořádané v těchto dnech ale přesto netrpěly nedostatkem účastníků a přednášející alespoň nemuseli překřikovat hučící návštěvníky v okolí, jako tomu bylo od středy do pátku (při běžné ceně vstupu 100 Kč). A co nás tedy zaujalo?

Velkou, či spíše středně velkou show naplánoval Intel ve spolupráci s Comforem, nVidií a Logitechem na úterní dopoledne do pavilonu D. Jejím vrcholem mělo být představení "nejvýkonnějšího stolního počítače v ČR". Jakkoliv nepochybujeme o tom, že sestava obsahující Intel Core 2 Duo X6800 Extreme, dvě grafické karty GeForce 7950GX2, paměť Kingston 2GB DDR2-800MHz a dva pevné disky Western Digital 400 GB, spolu se systémem vodního chlazení, patří bezpochyby mezi nevýkonnější PC u nás, nejedná se o žádnou novinku všechny zmíněné komponenty jsou na trhu již mnoho měsíců a jediné, co soudnému uživateli zabrání v pořízení podobného systému, je naprosto nehorázná cena. Co nám ale při předvedení "nejvýkonnějšího PC" opravdu chybělo, bylo srovnání. Proč Intel spolu s Comforem a nVidií nenechal postavit sestavu z konkurenčních komponent (Tedy Athlon 64 FX a Radeon X1900XTX Crossfire) a nepostavil obě PC proti sobě, aby tak své tvrzení podložil? Bez možnosti porovnat či alespoň zhodnotit výkon "nejvýkonnějšího PC" se z celé akce stává jen plácání marketingové slámy. Na stánku Intel Power Zone byl přitom "vystavován" mnohem zajímavější exponát PC se čtyřjádrovým procesorem Intel, tedy technologií, která bude uvedena na trh až v průběhu listopadu. Uvozovky jsou bohužel i v tomto případě na místě, neboť pod pojmem "vystavován" máme na mysli skříň, v jejíchž útrobách se sice skrývá čtyřjádrový poklad, vše je ale umístěno v dostatečně bezpečné vzdálenosti od případných zájemců a opět chybí jakékoliv smysluplné demo vystavované technologie. Ve finále tak byla skutečně nejzajímavější částí expozice sekce Power Zone, věnovaná novému systému Comfor X-Play a periferiím Logitech. Ty si totiž bylo možné opravdu vyzkoušet v modelové instalaci "obývacího pokoje".

Mezi ty úspěšnější vystavovatelské kousky lze bezpochyby počítat uvedení nových notebooků HP Pavilion, spolu s reklamní kampaní "Počítač je konečně osobní", zaměřenou na koncové zákazníky i firmy. HP se s novým notebookem vcelku chytře zaměřilo na domácí uživatele, přičemž zdůrazňuje, že vlastní, nejlépe mobilní PC dnes potřebuje opravdu každý. Reklamní spoty pro TV vypadají výtečně a vcelku zajímavě a odlehčeně je pojat i zbytek kampaně co je ale nejpodstatnější: velmi zajímavé jsou i nové notebooky HP Pavilion. Bohužel, ani HP se v tomto případě nevyhnulo notné dávce šibalství, které jsme odhalili jen chvíli po skončení tiskové konference přímo u stánku HP v pavilonu B. Vystavené modely Pavilion dv6100 jsme si s chutí osahali zajímaly nás zejména případné varianty s novými procesory Core 2 Duo. Jaké však bylo naše překvapení, když jsme zjistili, že ve vystavených exemplářích nejen že nejsou čipy Core 2, ale že dokonce vůbec nemají procesory Intel a namísto toho jsou osazeny Turiony 64 X2 (nové Paviliony byly přitom představeny jako výhradně intelovské mašinky). To, že se nepodaří sehnat na veletrh exponáty s určitou specifikací, nebývá až tak neobvyklé, jenže v situaci, kdy u nás HP tyto notebooky s procesory AMD patrně vůbec nenabídne, se jedná o velmi pikantní záležitost a jen stěží lze zaplašit myšlenky na roli, kterou hrají v tomto případě marketingové peníze, jimiž do celé kampaně přispívá už tradičně Intel.

Příznivce audiovizuální techniky bezesporu musel zaujmout pavilon věnovaný budoucnosti digitální televize. Zde se mohli návštěvníci seznámit s možnými směry, jakými se bude ubírat vývoj digitálního televizního vysílání. Z expozic vystavovatelů je jasné, že budoucnost televize spočívá v digitálním vysílání a dále i v kvalitním rozlišení HD. Nejspíše v režimu HDTV. Jak bylo vidět, pro domácnost bude v budoucnu dostupná digitální televize nejen prostřednictvím standardu DVB-T (tedy pozemní vysílání šířené vzduchem), ale i po vysokorychlostních linkách (tedy přes internet). V tomto směru je trochu paradoxní, že u obřího a poměrně pěkně postaveného stánku společnosti Telefónica O2 jsme žádnou praktickou ukázku jejich propagované digitální televize nenalezli (alespoň v době, kdy jsme jejich stánek navštívili). V tomto směru neskrýváme mírné rozčarování. Zvlášť pokud uvážíme, že reklamu na jejich produkt využívající pevnou linku lze vidět v běžné televizi každou chvíli.

Naopak příjemně nás překvapily společnosti, které vystavovaly nové modely HDV kamer pro domácí segment. Uvést lze například společnost Canon, jež se vytáhla s pěkným novým modelem malé HDV kamerky Canon HV10. Rovněž nás zaujala expozice společnosti Sony, která začala v širší míře propagovat HD ploché televizory s vysokým rozlišením obrazu. Samozřejmě, v tomto segmentu nelze opomenout ani společnost Panasonic, která se věnuje HD již delší dobu a na Invexu představila u stánku firmy AV Media největší plazmovou obrazovku na světě. Produkt nese označení TH-103PF9EK a disponuje úctyhodnou úhlopříčkou 261 cm. Při sledování takovéto obrazovky jsme si připadali jako v kině.

Rovněž nás zaujala nabídka společnosti Mattes AD a její služba 802.cz (http://www.802.cz), která zákazníkům nabízí kabelové připojení k internetu, IP telefonii a IPTV. Prezentaci IPTV služeb jsme si mohli i prohlédnout, přičemž k dispozici bylo jak "běžné" vysílání, tak i přenos HDTV. Uživatelé připojení na optickém kabelu mohou sledovat základní či rozšířenou programovou nabídku za zlomek ceny, kterou nabízejí ostatní poskytovatelé podobných služeb. Škoda, že dostupnost připojení "optiky" ve městech mimo severní Moravu zatím chybí. V nejbližší době se však tato situace má podle zástupců společnosti změnit a můžeme očekávat expanzi i v místech, kde zatím Mattes AD poskytuje za rozumnou cenu a bez limitu přenesených dat služby pomocí bezdrátového připojení.

Přestože u stánků Invexu i Digitexu bylo k vidění množství zajímavých výrobků a služeb (byť se jen výjimečně jednalo o novinky), nebylo možné si nevšimnout řidšího osídlení výstavních pavilonů a absence některých značek a vystavovatelů. Nehodláme se přidat k hlasům, které Invexu prorokují definitivní konec naopak, myslíme, že by byla škoda připravit se o významný veletrh IT a digitální zábavy. BVV by se ale měly vážně zamyslet nad koncepcí a délkou veletrhu a v neposlední řadě též nad cenami výstavní plochy. Možná, že kdyby organizátor místo nadsazených cen na straně jedné a obřích výstavních ploch za symbolické částky na straně druhé nasadil vstřícnou a jednotnou cenovou politiku, mnozí vystavovatelé by se vrátili. Otázkou je i vlastní délka a forma veletrhu mnohé firmy jen nerady obětují týden cenného času svých zaměstnanců, zejména v tak exponovaném období, jakým je poslední čtvrtletí. Možná, že by Invexu prospěl odlišný model například striktně oddělená odborná a veřejná část (vzorem budiž GC v saském Lipsku), či změna Digitexu z veletrhu na prodejní výstavu.

PC World Best of Invex 2006

Po dlouhých diskuzích jsme se nakonec rozhodli ocenit v letošním roce nikoliv produkt jediný, ale celou produktovou řadu řešení spolenosti TomTom. Do té patří jednak navigační přístroje TomTom Go a TomTom ONE a také navigační software pro PDA TomTom Navigator, pro chytré mobilní telefony pak TomTom Mobile. Srdcem všech těchto produktů je špičkový navigační software Tom-Tom a právě ten se největší měrou zasloužil o ocenění PC World Best of Invex.

Chytrý úřad 2006

V rámci veletrhu Invex proběhlo též vyhlášení výsledků prvního ročníku soutěže "Chytrý úřad". Jedná se o klání případových studií zaměřených na obce, města a kraje, pořádané vydavatelstvím IDG Czech, a. s. Cílem soutěže bylo poukázat na zajímavé IT projekty v místní samosprávě a zviditelnit je spolu s institucemi a lidmi, kteří se na nich podíleli. Dalším záměrem je vytvořit dlouhodobou diskusní platformu pro pracovníky obecních, městských a krajských samospráv a pomoci tak vylepšit procesy a služby veřejnosti. Na rozdíl od jiných podobných soutěží jsme se rozhodli oslovit přímo samosprávu a nikoliv dodavatele IT řešení. Hodnocení probíhalo podle následujících kritérií:

Inovativní přínos (nápad, ojedinělost).

Přínos v oblasti zlepšování služeb veřejnosti či v oblasti úspor prostředků. lPřínos pro pracovníky úřadů.

Využití prostředků EU či neobvyklých metod financování projektu.

Z bezmála třiceti podaných případových studií byly nakonec vybrány tři vítězné:

1. místo: Městský úřad Šumperk za projekt "Systém pohledávek a využití SIPO".

2. místo: Statutární město Hradec Králové za projekt "E-usnesení".

3. místo: Obec Kozlovice za projekt "Internet pro všechny bezplatně".

Kromě toho byla udělena též tři mimořádná ocenění: cena za efektivní řešení na krajské úrovni: Krajský úřad Karlovarského kraje ("Efektivní kraj"), cena za nejzajímavější projekt budoucnosti: Městská část Praha 1 ("WebGrid Praha 1") a zvláštní cena poroty: Město Uherský Brod ("Mapy.UB"). Všechny přihlášené projekty, včetně šestice oceněných, jsou k dispozici on-line na stránkách http://chytryurad.businessworld.cz.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Výkon pro práci i pro zábavu. Jedenáct notebooků, které vás rozhodně nezklamou (CD/DVD)

Tomáš Jirásko

06P0468

Tentokrát jsme se v testu zaměřili na výkonná řešení, určená jak pro práci, tak pro čas oddechu a kultury. Nejde tedy o notebooky, které se prodávají jako housky na krámě, ale o modely, za něž není každý ochoten a hlavně schopen obětovat nemalou částku, aby získal (v IT mnohdy během několika týdnů již neplatné označení) hi-end model.

Přesto tyto stroje představují to nejlepší, co je výrobce schopen po stránce výkonu či designu nabídnout a předznamenávají, jakým směrem se budou ubírat i jejich chudší, ale levnější příbuzní. Oslovili jsme značky na našem trhu, aby nám k testu poskytli co nejvýkonnější (ideálně multimediální) modely, které budou osazeny 1 GB operační a 512 MB grafické paměti a to jak čistě dedikované, tak i s modely grafických karet, využívajících sdílení paměti HyperMemory a TurboCache. Akceptovali jsme rovněž modely s 256 MB VRAM v případě, že konfigurace zaručovala opravdu "pěknou" podívanou (X1800, Quadro apod.).

Veškeré výsledky výkonových testů a technické specifikace notebooků naleznete v tabulce. V samotném textu jsme se spíše soustředili na celkové zhodnocení modelu a především na jeho vlastnosti či vybavení, které jej odlišují od konkurence.

Nakonec se sešlo 11 notebooků, z nichž tři představovali výkonné stroje v podobě workstation, jeden multimediální pořízek přinesl vlaštovku v podobě HD DVD mechaniky, dva byly vhodné pro nasazení spíše v kancelářském prostředí a zbylé pokryly různé potřeby několika skupin uživatelů včetně skalních hráčů.

V testu ukázala svoji jasnou výkonovou dominaci mobilní karty nVIDIA GeForce Go 7900 GS, která v podstatě nedala nikomu šanci a je mezi mobilními grafikami současnou jasnou univerzální jedničkou (byť samozřejmě patřičně drahou). Celkově testy dopadly podle našeho očekávání, notebooky splnily své, výkony odpovídaly jejich vybavení a samozřejmě cenovým rozdílům mezi nimi. Vcelku se dnes daří na trh dostávat daleko vyváženější modely, kde zákazník za své peníze dostává přiměřenou hodnotu.

Test rovněž jasně ukázal v současné době některými prodejci často bagatelizovanou užitečnost, ba nutnost specializovaných workstation pro oblast CAD/CAM/CAE/GIS, kde tyto stroje vybavené upravenými grafickými ovladači a především kartami specializovanými na výkon pod OpenGL nenechávají nikoho na pochybách o tom, co dokáží. Ovšem jde o drahé velmi modely, návratnost jejich pořizovací ceny je kalkulována pro činnosti jako je návrh, konstrukce apod.

Obecně můžeme říci, že žádný z notebooků v testu nás vyloženě nezklamal. Naprostá většina poskytne svému uživateli vynikající výkon a především dobré užitné vlastnosti v segmentu, pro který je určen. Tentokrát bylo skutečně velice obtížné zvolit Top produkt, neboť každý notebook v testu je něčím výjimečný a nějaké ocenění by si zasloužil. Jejich jedinou, ovšem podstatnou nevýhodou je vysoká pořizovací cena.

Z kategorie multimediálních/výkonných korporátních notebooků si jednoznačně ocenění vydobyl Acer Aspire 9513WSMi s přívlastkem Gamer, který nás nadchnul svým mimořádným výkonem i nadstandardní výbavou. Pro hráče je skutečně pravým požehnáním a nezklame snad žádného uživatele hledajícího výkon bez kompromisů, byť se za vše musí platit, v tomto případě nejenom penězi, i větší hmotností a rozměry. Druhým oceněným notebookem je qismoi G30, a to především za svoje multimediální možnosti. Milovníci filmu jím musejí být nadšeni, protože kromě hybridního TV tuneru a na notebook skvělého zvuku nabídne ve své výbavě i HD DVD mechaniku.

Z trojice notebooků, které patří do kategorie pracovních stanic, jsme se rozhodli ocenit jak HP, tak i Fujitsu Siemens. HP nw9440 si zaslouží naši chválu za celkový výkon, FSC za celkové provedení a koncepci, kdy jej považujeme za v současnosti nejlepší mobilní stanici v ČR, se kterou jsme měli možnost se seznámit. Ovšem nepočítáme ještě více specializované, zpevněné a odolné průmyslové či military deriváty jednotlivých značek přenosných notebooků.

Jak jsme testovali

Primární testovací aplikací byl tradičně benchmark Bapco SYSMark 2004SE, který rovnoměrně zatíží systém v oblasti tvorby internetového obsahu (Internet Content Creation), kam patří i zpracování videa, a v oblasti kancelářských aplikací (Office Productivity), jako je práce s textem, tabulkami apod. Jako měřítko jsou vybrány ty nejpoužívanější programy Adobe After Effects 5.5, Adobe Photoshop 7.01, Adobe Premiere 6.5, Discreet 3ds max 5.1, Macromedia Dreamweaver MX, Macromedia Flash MX, Microsoft Windows Media Encoder 9 Series, Network Associates McAfee VirusScan 7.0, WinZip Computing WinZip 8.1, Adobe Acrobat 5.0.5, Microsoft Access 2002, Microsoft Excel 2002, Microsoft Internet Explorer 6, Microsoft Outlook 2002, Microsoft PowerPoint 2002, Microsoft Word 2002, Network Associates McAfee VirusScan 7.0 a ScanSoft Dragon Naturally Speaking 6 Preferred. Pro zachování kontinuity a možnost porovnání výsledků jsou používány starší verze programů. Nicméně jde stále o testovací software a rutiny, na jejichž vzniku a způsobu hodnocení výsledků se shodly společnosti AMD, Apple, ARCintuition, Atheros Communications, CNET, Dell, Hewlett-Packard, Intel, Lenovo, Microsoft, NVIDIA, Toshiba, VNU Business Publications Limited (UK), jež jsou rovněž členy sdružení BAPCO, které tyto testy vydává.

Vzhledem k tomu, že notebooky disponovaly výkonnými grafickými kartami a z velké části se u nich počítalo i s hraním počítačových her, provedli jsme u těchto notebooku orientačně i testy pomocí syntetického benchmarku 3DMark06. který zachytí výkon počítače v 3D herním prostředí.

Prvním údajem je celkové "herní" skóre, informující o výkonu systému jako celku. Naopak hodnoty rutin SM2.0 a HDR/SM3.0 odrážejí výkon grafického subsystému v určité oblasti. Rutina SM2.0 využívá a testuje specifikaci Pixel Shader Model 2.0, druhá rutina pak nejmodernější renderovací metody pomocí technologií Pixel Shader Model 3.0 a HDR (High Dynamic Range). Druhý test vyžaduje plnou hardwarovou podporu na straně grafické karty, proto se u některých levnějších modelů nedá provádět. Renderování Dynamic-Range (HDR) používá 16/32bitovou hloubku v plovoucí řádové čárce na jednu barvu (64/128bitovou v RGBA celkově), což zvyšuje celkový kontrast renderované scény (oproti standardnímu 8/32bitovému renderování, které však karta také plně ovládá). Je tak možné simulovat například efekt prudkého světla a různých bloom efektů, (vodní hladina, odlesky,kouř a mlha).

Pro představení výkonu procesoru při práci s multimédii jsme zvolili rekompilaci DVD v programu DVDShrink ten je volně dostupný a podporuje zpracování více vláken najednou.

Při testu výdrže na baterii jsme pro běh našich rutin, které simulují běžnou činnost při zpracování dokumentů a denní agendy, včetně ukládání, přístupu na disk a podobně (nejde tedy o vysoce náročné aplikace typu Photoshop), nastavili notebooky do co nejúspornějšího režimu a snížili jas displeje na hodnotu co nejbližší 60 cd/m2, jak to jen notebooky umožnily. Displej se po dobu testu nezhasíná. Jde tedy o maximální výsledky s využitím všech "triků", které počítač uživateli umožní, při "kancelářské" zátěži nikoli při hraní, renderování apod.

Posledním benchmarkem, jehož výsledky v tomto testu zveřejňujeme, je SPECviewperf 9. Jde o benchmark zaměřený na výkon grafického systému při renderování geometrických dat, využívajících OpenGL včetně VBO (Vertex Buffer Objects). Test je složen z celkem 9 rutin pro programy 3ds max (3dsmax-04), CATIA (catia-02), EnSight, (ensight-03), Lightscape (light-08), Maya (maya-02), Pro/ENGINEER (proe-04), SolidWorks (sw-02), UGS Teamcenter Visualization Mockup (tcvis-01) a UGS NX (ugnx-01). Některé výsledky naleznete v tabulce, soubory se všemi výsledky pak na našem CD/DVD.

Acer Aspire 9513WSMi

S upraveným designem, nadupanou grafickou kartou, na notebooky skvělým displejem pro multimediální hrátky a pěknou výbavou je Aspire 9513WSMi ideálním společníkem, který snadno nahradí klasický desktop i starší pracovní stanici. Nicméně označení této konfigurace je na stránkách výrobce doplněno slůvkem Gamer, a tak je jasné, pro který segment trhu je tento stroj určen především. Nejvýraznější částí je u tohoto notebooku displej. Acer zvolil netradiční, i když prošlapanou cestu a osadil notebook displejem s vysokým jasem, který využívá dvojice podsvětlovacích trubic. V kombinaci s glare povrchem Acer CrystalBrite je vyznění barev velice jasné a pěkně kontrastní. Celkově je můžeme označit jako jásavé, veselé, prostě radost pohledět. To samozřejmě neznamená, že tento displej lze použít pro grafické práce, přesnost podání tónů není rozhodně ideální, ale pro multimediální aplikace jde u notebooku skutečně o velice pěkný počin. Jde o podobnou situaci jako u televizorů: barvy jsou nasycené, hezké, tělová barva je sice posunuta trochu jinam, ale málokomu to bude vadit. Pokud však potřebujete přesnější zobrazení, nabízí notebook i výstup DVI: na externím monitoru je pak běh například Photoshopu pro tento stroj lehkou rozcvičkou. Potěší i přítomnost HDMI konektoru pro propojení se spotřební elektronikou. Druhým bonbónkem je grafická karta nVIDIA GeForce Go 7900 GS s 512MB VRAM, která tomuto modelu poskytuje dostatečný výkon pro všechny současné hry i dostatečnou výkonovou rezervu do nejbližší budoucnosti, včetně nasazení Windows Vista. Samozřejmě i když nedosahuje výkonu specializovaných modelů, je výkon dostatečný i pro aplikace CAD/CAM/GIS apod. Připočteme-li 2 GB RAM, rychlý a velký disk a výbavení porty, jde o jeden z nejuniverzálnějších DTR, jaký jsme kdy v redakci měli.

Výkon/cena:5

Vybavení:5

Cena vč. DPH: 66 629 Kč

Asus F3JM

Potřebujte-li výkonný notebook a nechcete platit za úplnou špičku na trhu, je tento model řešením právě pro vás. Jde o adekvátní alternativu, představuje jakousi druhou volbu, pokud převáží hlas poměru výkon/cena. Notebook je vybavený vším potřebným a poskytuje dostatečný výkon díky grafické kartě, jež je právě oním jazýčkem na vahách, který obhájí výkon i za nabízenou pořizovací cenu. Asus prostě sestavil model, který je mostem mezi "nabušenými mašinami" za nekřesťanskou cenu a "plečkami", jejichž výkon pro náročné aplikace nepostačuje. Tento počítač vybavený vším potřebným je vhodný jak pro hry, pro multimediální nasazení i pro práci. Poskytne dostatečný výkon jak procesoru, tak grafického subsystému. I displej je rozumnou volbou s dobrým kontrastem i poosvětlením, samozřejmě v tomto případě i s glare vrstvou, která pomáhá jako optický filtr a zároveň umožňuje nižší provozní spotřebu displeje. To se samozřejmě pozitivně projeví na výdrži na baterii. Model tak můžete vzít i na chatu, kde nějakou tu hodinku vydrží pracovat i bez napájení. Oblast nasazení je široká, i s tímto modelem lze bez problémů zvládnout administrativní práce náročné na grafiku schvalování náhledů, ale díky relativně rychlé odezvě displeje i základní úpravu videa (střih). Ovšem ani na tomto displeji (jako na většině notebookových displejů) nedosáhnete barevné přesnosti. Poskytovaný výkon je pro současné akční hry ideální a stejně tak vyhoví i očekávanému operačnímu systému Windows Vista. Oblast použití je různorodá, z našeho pohledu budou spokojenými uživateli především studenti a samostatně pracující zaměstnanci či podnikatelé, kteří potřebují jeden stroj na veškeré aktivity, zkrátka notebook, jenž jim nahrazuje klasický desktop.

Potřebujte-li výkonný notebook a nechcete platit za úplnou špičku na trhu, je tento model řešením právě pro vás. Jde o adekvátní alternativu, představuje jakousi druhou volbu, pokud převáží hlas poměru výkon/cena. Notebook je vybavený vším potřebným a poskytuje dostatečný výkon díky grafické kartě, jež je právě oním jazýčkem na vahách, který obhájí výkon i za nabízenou pořizovací cenu. Asus prostě sestavil model, který je mostem mezi "nabušenými mašinami" za nekřesťanskou cenu a "plečkami", jejichž výkon pro náročné aplikace nepostačuje. Tento počítač vybavený vším potřebným je vhodný jak pro hry, pro multimediální nasazení i pro práci. Poskytne dostatečný výkon jak procesoru, tak grafického subsystému. I displej je rozumnou volbou s dobrým kontrastem i poosvětlením, samozřejmě v tomto případě i s glare vrstvou, která pomáhá jako optický filtr a zároveň umožňuje nižší provozní spotřebu displeje. To se samozřejmě pozitivně projeví na výdrži na baterii. Model tak můžete vzít i na chatu, kde nějakou tu hodinku vydrží pracovat i bez napájení. Oblast nasazení je široká, i s tímto modelem lze bez problémů zvládnout administrativní práce náročné na grafiku schvalování náhledů, ale díky relativně rychlé odezvě displeje i základní úpravu videa (střih). Ovšem ani na tomto displeji (jako na většině notebookových displejů) nedosáhnete barevné přesnosti. Poskytovaný výkon je pro současné akční hry ideální a stejně tak vyhoví i očekávanému operačnímu systému Windows Vista. Oblast použití je různorodá, z našeho pohledu budou spokojenými uživateli především studenti a samostatně pracující zaměstnanci či podnikatelé, kteří potřebují jeden stroj na veškeré aktivity, zkrátka notebook, jenž jim nahrazuje klasický desktop.

Výkon/cena:5

Vybavení:4

Cena vč. DPH: 47 992 Kč

Dell Latitude D820

Dell Latitude D820 se do požadované konfigurace sice vešel, ale tento notebook je ryze podnikatelským řešením. V rámci pracovních stanic disponuje Dell modely Precision, pro multimediální hrátky je vyčleněna řada XPS, ta však u nás chybí. Tedy objevila se i v Česku, ale Dell model XPS chytře skrýval v akční nabídce pokud jste se dostali na stránku notebookových řad, nebyla nikde ani zmínka. Pojďme však k D820. Ten je osazen grafikou nVidia Quadro NVS 120M s 512 MB RAM při využití TurboCache. I když jde na první pohled o výkonné řešení, skutečně ponechte D820 v oblasti pracovních notebooků, který umí přehrát DVD. Velikost paměti a výkon karty je ideální především v oblastech, kde přijdete do kontaktu s grafickými díly umožní vám náhledovou práci, schvalování, rešerše apod. Zvládnete i základní práci s grafickými programy, na to je D820 osazen dostatečně kontrastním displejem s rovnoměrným podsvětlením, ale ani tady nelze zaručit barevnou přesnost. Obecně je D820 univerzální pracovní notebook, větší rozlišení displeje a širokoúhlé provedení přijde vhod při práci s tabulkami (tedy pokud máte dobrý zrak či dobré brýle). Na myšlenku, že byste s pomocí tohoto notebooku odstřelili kromě protivníků na burze ještě pár virtuálních nepřátel někde v matrixu, ovšem zapomeňte. Ještě tak strategické handrkování nad mapou, ale více toho z oblasti her po tomto modelu nechtějte. Hledáte-li skutečně výkonný či multimediální stroj, na D820 v tomto směru zapomeňte jde sice o model, který bude mít dostatečný výkon i pro Windows Vista, ale pro zábavu se skutečně nehodí.

Výkon/cena:3

Vybavení:3

Cena vč. DPH: 53 431 Kč

Fujitsu Siemens Amilo Xi 1546

Jinak než jako univerzální přístroj pro domácí uživatele ani snad Amilo Xi 1546 označit nejde. Notebook se sedmnáctipalcovým displejem totiž svými rozměry mnoho jiných možností využití snad ani nepřipouští. Na běžnou cestu je velice rozměrný a jeho tvary dokonce neumožňují ani uložení do starších notebookových batohů, byť výrobce tvrdí, že jsou i pro sedmnáctipalcové modely. Za jistou neskladnost se však Xi1546 odvděčí zajímavým výkonem, schopností dostatečně si poradit se značnou škálou softwaru včetně her, prostě nabízí využitelnost napříč celou rodinou. Jeho doménou jsou však multimediální aplikace (samozřejmě hry), kde ke slovu přichází grafická karta Ati X1800, která je v určitých ohledech schopna sekundovat Nvidii GeForce Go 7900, byť při pohledu na výsledky 3DMark06 je rozdíl propastný. V reálném provozu si však poradila se vším, co jsme ji podstrčili (HL2, Just Cause, Americas Army 2.7 atd.), k naší plné spokojenosti. V porovnání s Acerem je na tom hůře i použitý displej Amila samozřejmě má nižší špičkovou svítivost nicméně ve srovnání s ostatními displeji na trhu nejde o špatnou volbu. Podávané barvy jsou kontrastní, nasycené a displej si vede nadprůměrně i z hlediska odezvy. Je tak přijatelný i pro sledování DVD filmů. Díky vyššímu rozlišení lze na notebooku pracovat i s CAD programy, kdy ani podrobnější a jemnější vykreslení nepůsobí displeji potíže. I zde ovšem platí, že jde pro tento specializovaný segment o náhradní řešení, které se hodí jako levnější varianta pro studenty samotné vykreslení objektů je přece jenom zřetelně pomalejší než na specializovanějších kartách. Určitou výhodou je skutečnost, že jde o modul MXM, takže grafickou kartu lze vyměnit.

Výkon/cena:4

Vybavení:4

Cena vč. DPH: 59 471 Kč

HP Compaq nx9420

Typická náhrada desktopu s možností multimediálního nasazení, které je umožněno vyváženou sestavou grafického hardwaru, velkého displeje i výkonu samotného procesoru, nese označení nx9420. Vybavením se tento notebook přiblíží řadě uživatelů, jejichž spektrum bude různorodé. Díky 17palcovému displeji, doplněnému plnohodnotnou klasickou i numerickou klávesnici, je přímo ideální pro práci s tabulkovým procesorem a vybízí ke sledování DVD filmů. Zde je ovšem jeho slabé místo. Poslední dobou, ať HP dělá co dělá, je ve srovnání s podobnými modely konkurence jejich prokletím volba displejů. Ty obecně nedosahují jasu svých protivníků a podobně jako v tomto případě trpí nerovnoměrným podsvětlením. Přímo pohromou je práce s tímto displejem na denním světle. Tento stav trvá u HP již poměrně dlouho a pouze špičkové modely tohoto výrobce jsou na tom o něco lépe. Stále tak přetrvává otázka, zda je to způsobeno snahou snížit výrobní náklady, nebo pouze přetrvávajícími problémy s nezvládnutím power managementu. Pro firmu, dříve tolik hrdou na svá technologická řešení, se jedná o tristní stav. Pokud displej se svým jasem končí tam, kde jsou ostatní na polovičních hodnotách, není něco v pořádku. A omluvou rozhodně není ani dosažení pěkného kontrastu. Ostatní komponenty však do sebe zapadly pěkně a z hlediska výkonu je nx9420 univerzálním přístrojem, jehož nasazení je spíše vhodnější pro podnikovou či podnikatelskou sféru než primárně jako notebook pro zábavu. Považujte jej za výkonný pracovní nástroj s možností multimediálního nasazení, pro hry však vzhledem k nízké odezvě displeje rozhodně vhodný není. Při využití externího displeje však může jít o výkonný základ pro jakékoliv činnosti.

Výkon/cena:3

Vybavení:3

Cena vč. DPH: 52 336 Kč

Toshiba Qosmio G30

Král zábavy, jinak snad ani nelze Qosmio G30 označit. Úsměv na tváři nám samozřejmě zmizí při pohledu na jeho cenu, ale nekažme si hned radost. Podobně jako u Aceru, i Toshiba šla u svého ryze multimediálního stroje cestou vysoce jasného displeje, využívajícího více světlovodných trubic. Výsledkem je samozřejmě jasný obraz s hřejivými barvami, což podporuje i glare vrstva, propůjčující displeji dostatečný kontrast. Díky tomu je obraz zřetelný i na několik metrů, což má svůj důvod. U G30 totiž nalezneme ve vybavení hybridní televizní tuner ten umožňuje příjem jak analogového, tak digitálního televizního signálu. Naladění jednotlivých stanic bylo bezproblémové, automatická korekce signálu pracovala velice pěkně. Nebudeme tvrdit, že nikdy nedošlo na obrazové artefakty, důležité bylo, že šlo so ojedinělou záležitost. O zvuk se stará dvojice reproduktorů harman-kardon. Naštěstí v tomto případě nejde jenom o marketingový tah zaštítit se uznávanou značkou, ale reproduktory skutečně něco umí. Zcela jistě jde o jedno z nejlepších integrovaných audiořešení, které překoná i zvuk starších CRT televizorů. Výsledkem je čistý zvuk, který neprochází s ohledem na velikost systému ani v nižších tónech výrazným zkreslením a odpustil si v jiných případech často se objevující rezonanci. S takovou základní výbavou bylo jasné, že operačním systémem se stanou Windows Media Center Edition. Navíc je na pozici optické mechaniky HD DVD-ROM, což sice v Česku nyní mnoho nevyužijete snad časem. Notebook je samozřejmě určen i pro hraní her, ale díky slabší grafice nedosáhne hodnot Aceru Aspire (ten se mimo Česko dodává i s integrovaným tunerem), takže lze s nadsázkou říci, že je jasno příznivci seriálů kupují G30, herní nadšenci Aspire 9513.

Výkon/cena:4

Vybavení:5

Cena vč. DPH: 96 990 Kč

Toshiba Satellite Pro A100

Podařenou ukázkou toho, co lze ještě vtěsnat do balení přijatelného na cesty, aby se ale notebook mohl vydávat za vhodný pro multimediální aplikace, je Satellite Pro A100. Návrhářům Toshiby se podařilo vyslat na pulty velice podařený kompromis mezi velikostí, výkonem, hmotností i cenou. I když tento model na první pohled není tolik zajímavý po vizuální stránce, svého majitele jistě mile překvapí. Základem je dobře zvolený displej, který sice nepatří mezi špičková řešení, ani se nemůže pochlubit extrémními hodnotami některého z parametrů, nicméně poskytne dobře kontrastní obraz s odpovídajícím barevným podáním, které je pro 90 % uživatelů naprosto přijatelné díky rovnoměrnému poosvětlení displeje. Ten je rovněž hlavní zbraní, kterou si tento notebook drží od těla své levnější konkurenty. Například níže popsaný Umax by totiž z čistě výkonového hlediska i mobility mohl tomuto Satellitu pořádně znepříjemnit život. K dobrému displeji připojili inženýři i dostatečně výkonnou grafiku ATI Mobility Radeon X1600 s 512 MB HyperMemory a tak se s notebookem lze věnovat i náročnějším hrám. Pokud to potřebujete, notebook a grafika samozřejmě zvládnou i programy jako Autocad, takže o něm lze uvažovat i jako o vhodném modelu pro techničtější studijní obory. I tato Toshiba je osazena reproduktory harman-kardon, které oproti srovnatelné konkurenci poskytují preciznější zvuk, nicméně samozřejmě kvalit řešení v Osmiu G30 nedosahují. Jde spíše o ukázku, že když se chce, i na malém prostoru lze se zvukem pracovat. Satellite je svoji konstrukcí typickým univerzálním notebookem, který je použitelný pro značně rozdílné potřeby nasazení. Je to dáno jeho skutečně dobrým výkonem jak v oblasti čistě procesorové, tak z hlediska celkového systémového výkonu i grafického subsystému. Vhodný pro domov, do práce i do školy.

Výkon/cena:4

Vybavení:3

Cena vč. DPH: 44 029 Kč

Umax 6400WXN

Zajímavou kombinaci výkonu a multimediálních schopností je Umax 6400WXN. Je známou skutečností, že v případě lokálních značek jde pouze o to, jak šťastnou ruku budou mít při výběru z nabídky asijských ODM/OEM výrobců, jejichž modely pak opatří vlastním logem. Umaxu se tentokrát dařilo a do své nabídky zařadil model, který díky ceně, velice slušné výbavě a díky tomu, že nijak výkonově nezaostává za podobně koncipovanými stroji, jistě nalezne své spokojené uživatele. Jeho výhodou je i malá hmotnost a kompaktní rozměry, které jej předurčují pro uživatele, jež jsou často na cestách. Tahákem by tak měla být především výkonná grafika ATI Mobility Radeon X1600 v kombinaci s integrovaným tunerem DVB-T. Jeho citlivost je dostatečná, příjem nevykazoval vážnější nedostatky pomoci si můžete případně i externí anténou. X1600 je oblíbená karta a uživatelům poskytuje dostatečný výkon, aby mohli pomýšlet na hraní her i na náročnější práci jako třeba modelování. Rovněž z hlediska výrobců jde v současnosti o zajímavé řešení z pohledu výkon/cena. Slabinou však je v tomto případě použitý displej, který trpí malými pozorovacími úhly a hodně průměrným podáním barev. To je však oběť za relativně nízkou pořizovací cenu tohoto notebooku vzhledem k jeho systémovému výkonu. Ve výbavě nalezne uživatel všechna důležitá rozhraní a navíc oproti předcházejícímu modelu Toshiby i rozhraní DVI, což umožní poslat případný TV program i na obrazovku displeje oblíbené řešení mnoha uživatelů, kteří s notebookem pracují často i doma. Z celkového pohledu jde u Umaxu spíše o hodně výkonný pracovní notebook s TV tunerem než vysloveně o prvoplánově multimediální řešení. Uživateli tak budou spíše drobní podnikatelé nebo studenti.

Výkon/cena:5

Vybavení:4

Cena vč. DPH: 44 613 Kč

Fujitsu Siemens Celsius H240

Když v roce 2000 Fujitsu Siemens přišlo na svět s laptopem osazeným 8MB grafickou kartou, jehož využití bylo myšleno primárně pro konstrukční řešení, asi málokdo tušil, že stojí u zrodu toho, co dnes označujeme jako mobilní pracovní stanice. Ty se u Fujitsu Siemens již nějaký čas jmenují Celsius a jak se na "pracanty" sluší, vše je podřízeno vysokému výkonu v oblasti konstrukce a inženýrských činností. Nejčerstvějším modelem v této rodině je H230, který na první pohled klame svým světlým designem a málokdo by hádal, že jde o workstation. Pokud se ovšem podíváme blíže na jeho vybavení, kde zaznamenáme, že jde o notebook osazený grafikou ATI Mobility FireGL V5200, je jasné, že nejde rozhodně o běžný multimediální stroj. Tomu ovšem odpovídá i relativně chudší výbava H240 bohužel i v tomto případě chybí přímo v notebooku DVI konektor, který je k dispozici až přes replikátor portů, na druhou stranu nalezneme ve výbavě LPT i COM. Podobně snad jako všechny pracovní stanice nepodává ani H240 nijak oslnivý výkon ve hrách, kde přece jen přichází ke slovu více DirectX, ovšem pod OpenGL se mu nemohou běžné multimediální modely rovnat. Je to samozřejmě dáno odladěním FireGL a jejich ovladačů. H240 dosáhne vysokých hodnot i v testu celého systému, ale jde spíše o hodnoty skutečně demonstrující výkon bylo by rouháním nasadit tento model na kancelářské aplikace. H240 je osazen kvalitním displejem, který při vysokém rozlišení poskytne přesné vykreslení detailů i u drátěných modelů apod. Nabízí dobře podsvětlený kontrastní displej klasického řešení, tedy bez glare vrstvy. H240 je klasická workstation, kterou využijí skutečně pouze profesionálové. Pro ty se jedná o ideální přístroj, který se rozhodně vyplatí pro ostatní jde o drahé, relativně jednoúčelové řešení.

Výkon/cena:4

Vybavení:4

Cena vč. DPH: 95 522 Kč

HP Compaq nw9440

Jestliže jsme u předchozího modelu nx9420 naznačili jistou dávku nespokojenosti, špičkový model v podobě nw9440 si již slova chvály zaslouží. Přestože oba tyto modely sdílejí stejný housing, jde o nebe a peklo. Model nw9440 je především pracovní stanicí a jako takové jí tedy byla věnována dostatečná pozornost s ohledem na potřeby uživatelů, což je malá, snadno definovaná skupina lidí (dříve) od rýsovacích prken. Podobně jako u Aceru v případě herní komunity, podařilo se i tentokrát nVidii zastoupené modelem Quadro FX 1500M rozdrtit ve svém segmentu vše, co se jí do cesty pod OpenGL připletlo. To poskytuje HP velice slušný náskok před konkurencí a je otázkou, jak na to dokáží zareagovat protivníci využívající FireGL od ATI. Soupeřem nw9440 je v tuto chvíli reálně pouze H240 od FSC, T60p je na tom z hlediska celkového výkonu o poznání hůře a Precisiony od Dellu jedou rovněž na Quadrech. Zde však s chválou pro toto řešení nekončíme, neboť i když u pracovních stanic nelze očekávat podobný výkon ve hrách, Quadra FX 1500M i zde překvapila a doslova rozstřílela konkurenci rozdílem třídy. Šťastným dnům však není konec a v případě modelu nw se kdosi věnoval pečlivěji i displeji, jehož maximální jas se při zachování dobrého kontrastu o něco zvětšil, což je ideální pro zobrazení tenkých linek. Ani zde ovšem není dobrý nápad vyjít s notebookem za slunečného dne ven, v prostředí denního světla (kancelář) však poskytne velmi rozumný obraz. Pro "rýsovače" a podobně postižené je nw9440 pěkným dárkem, který by chtěli jistě objevit pod stromečkem věřte, že je nemůžete zklamat. A nadšenci pro hudbu a video se raději podívají po jiném modelu, který poskytne o něco lepší vybavení, přijatelnější ozvučení a hlavně nižší cenu.

Výkon/cena:4

Vybavení:4

Cena vč. DPH: 78 516 Kč

Lenovo ThinkPad T60p

S modelem T60p jsme měli tu čest se setkat již při testu prvních dvoujádrových modelů, kdy si odnesl naše ocenění. Od té doby naštěstí jeho cena poněkud poklesla, ovšem užitné vlastnosti i výkon zůstal zachován. T60p patří samozřejmě k tomu nejvýkonnějšímu v nabídce Lenova a stále jde o notebook, který je pozicován spíše jako pracovní stanice než běžný univerzální stroj. Tomu odpovídá i použití "pracovní" grafiky ATI Mobility FireGL V5200, jejíž silnou stránkou je práce v OpenGL a která nese řadu certifikací od firem, věnujících se oblasti počítačem podporováné výroby, návrhu, vývoje apod. Samotný T60p má certifikaci ISF. Právě zde projevil tento model svoji hlavní sílu a i když i celkový výsledek v SYSMarku je vynikající, jeho doménou jsou především programy jako CATIA, MAYA apod. Profesionálnímu nasazení odpovídá i 15" UXGA displej, který používá upravenou technologii IPS, což je u notebooku stále málo vídané. Tím Lenovo dosáhlo velice dobrého kontrastu, vykreslení i barevného podání. Bohužel při návrhu nikdo nepomyslel na potřebu zobrazit například výrobní plány na větší plochu, a tak u T60p nalezneme pouze D-Sub, DVI chybí. Z konstrukčního hlediska jsou ThinkPady natolik "provařené", že je snad zbytečné se u nich ještě zastavovat. Stále u nich objevíme detaily jako je dioda pro osvětlení klávesnice v noci, systém utilit a uživatelských nastavení ThinkVantage, jímž se nechala inspirovat řada dalších značek, ideálně vyřešené šasi s dobrou klávesnicí, ochrana disků při pádu apod. T60p je i když tak nevypadá pracovní stanicí, a tomu je podřízen i "tuning". Vysoký výkon obecně, ve srovnání s multimediálními stroji horší parametry pro hry a zábavu, ovšem nadstandardní užitné hodnoty pro "inženýry".

Výkon/cena:4

Vybavení:4

Cena vč. DPH: 95 188 Kč

§§§§§


Okénko do světa desktopů. Speciálně upravené sety klávesnic a myší šetří váš čas...

Petr Prošek

06P0468

Obyčejné klávesnice a myši se vyskytují ve většině domácností a firem. Přestože se nabídka kvalitních bezdrátových desktopů neustále rozšiřuje, mnoho uživatelů sáhne po co možná nejlevnějším řešení. Jen málokdo však tuší, že šetří na nesprávném místě a nepatrně vyšší investice mu při nákupu kvalitního setu může mnohonásobně zpříjemnit práci a rovněž ušetřit čas. Myši a klávesnice vybavené funkčními tlačítky přijdou vhod nejen při rychlém spouštění programů potřebných ke každodenní kancelářské práci. Při používání bezdrátových setů se navíc zbavíte problémů s vedením kabelů a jejich nedostatečným dosahem. Proto jsme se rozhodli vás s několika desktopy seznámit.

Podpora VoIP

Logitech Cordless Desktop LX710 Laser

Známá společnost Logitech přináší do České republiky několik nových desktopů s podporou internetové hlasové komunikace (Voice Over IP), z nichž jsme pro test zvolili ten nejlevnější model. Logitech Cordless Desktop LX710 Laser je k dostání jako klasický set klávesnice a myši, obě periferie jsou bezdrátové, a tak nemusíte řešit problémy s dosahem kabelů.

Uvedení desktopu do provozu je velmi jednoduché do USB portu počítače zapojíte miniaturní přijímač ve tvaru obyčejného malého flashového disku a stisknete tlačítko pro spojení (umístěné na "receiveru", klávesnici i myši). Budete-li chtít, můžete využít i černého stojánku, do něhož přijímač zasunete a spojíte jej s počítačem. V obou případech však nesmíte zapomenout na instalaci softwaru Logitech SetPoint, který je pochopitelně součástí výbavy.

Klávesnice tohoto nového desktopu je nenásilně ozdobena několika speciálními tlačítky, jež jsou umístěna na její pravé i levé straně. Na rozdíl od většiny ostatních desktopů ale Logitech v tomto případě šikovně využívá "kláves s F", které stejně jako u notebooků nabízí další možnosti po stisknutí speciální funkční klávesy, umístěné mezi tlačítky Ctrl a Alt. Pomocí zmiňovaného softwaru navíc můžete definovat vlastní funkce, což přijde vhod všem uživatelům, kteří se nespokojí s předdefinovanou nabídkou. Na levé straně klávesnice najdete pět tlačítek, speciálně navržených pro ovládání obrázků (zoomování, rotace atp.), zatímco opačná strana je vybavena stejným počtem funkcí pro přehrávání hudebních skladeb (pauza, posouvání, míchání písní atp.).

Díky šesti lesklým černým tlačítkům uprostřed horní části klávesnice zvládnete rychlou aktivaci e-mailového klienta, VoIP programu nebo prohlížeče, přičemž nechybí ani ovládání hlasitosti zvuku. Na psaní s Logitech Cordless Desktop LX710 Laser si zvyknete velice rychle problémy vám způsobí pouze dvojnásobně zvětšený Delete a posunutí klávesy Insert do funkční skupiny. Postěžovat si však musíme na obtíže s uspáním systému, které se nám se zapojeným přijímačem bohužel nezdařilo. Za zmínku rozhodně stojí i myška je lehká, padne dobře do ruky, ale trochu vás potrápí s tužším kolečkem. Klávesnice i myš pracuje na dvě AA baterie, čtyři kousky jsou přímo v základním balení.

Levné řešení

Genius ErgoMedia R710

O další desktop se postarala společnost Genius, jež nabízí podstatně levnější řešení, které však nemusí dostatečně uspokojit všechny zmlsané uživatele. Záleží na tom, co od nového setu očekáváte. Geinus ErgoMedia R710 nám trochu zamotal hlavu při instalaci, kdy na rozdíl od Logitechu vyžadoval restart a ani poté se malému USB přijímači do párování s klávesnicí a myší nijak zvlášť nechtělo. Nakonec se ale vše v dobré obrátilo a mohli jsme se v klidu vrhnout do práce.

Myš je poměrně velká, baterie se vkládají po odklopení horního krytu, a tak působí trochu chatrně. Na tento nedostatek si však rychle zvyknete a pokud s ní nebudete provádět psí kusy, v ruce se vám rozhodně nerozpadne. Navíc jistě oceníte možnost nabíjení baterií za chodu, čímž Genius příjemně překvapil. Do USB portu strčíte nabíjecí kabel, jeho druhý konec spojíte s myší a dobíjení může začít. Škoda, že podobným konektorem není vybavena i klávesnice, ale baterie (potřebné čtyři kusy najdete v krabici s desktopem) můžete kdykoliv jednoduše prohodit. Po stlačení kolečka myši aktivujete speciální kruhové menu se spoustou položek, odkud můžete rychle spustit nebo použít dvě vybrané funkce v programech jako Microsoft Word a Excel, v internetovém prohlížeči, e-mailovém klientovi, hudebním přehrávači a dalších. U myši nás v tomto setu trochu zklamala její občasná opožděná reakce po delším odpočinku, kdy s ní budete muset více zahýbat, aby se probrala ze zimního spánku. To je však jen drobný nedostatek, který jí rádi odpustíte.

Klávesnice padne do oka především těm uživatelům, jež jsou zvyklí na málo vystouplé notebookové klávesy. Pokud tedy upřednostňujete tento typ, můžeme vám Genius ErgoMedia R710 vřele doporučit. Většina stříbrných a šedých funkčních tlačítek je umístěna do bloků v horní části. Na levé straně pak navíc najdete kolébkovou klávesu pro zoomování a doplňkové kolečko s tlačítky Page Up a Page Down. Mezi funkcemi nechybí klasické prvky jako Microsoft Word, ovládání přehrávače, Messengera a dalších programů. Zajímavá je však například možnost volby třech různých playlistů.

Komfort nade vše

Logitech Cordless Desktop Comfort Laser

Nejnovější desktop od Logitechu je lahůdkou pro uživatele, kteří dokonale zvládají psaní všemi deseti prsty. Ale pozor, pokud píšete svižně, ještě to neznamená, že je vaše technika pro práci s klávesnicí ze setu Logitech Cordless Desktop Comfort Laser vhodná. Jednoduše se může stát, že se vaše každodenní agenda rázem změní v noční můru. Zajímá vás proč? Ergonomický tvar a klávesy rozdělené do dvou bloků (pro každou ruku zvlášť) jsou sice na první pohled velmi zajímavé a působí značně futuristicky, ale dokonale je ovládnou pouze zkušení psavci. Ti ostatně ocení i možnost různého naklopení klávesnice pomocí dvojice malých plošek pod širokým opěradlem a velkých pod samotnou klávesnicí. Pokud tedy při dlouhé práci na počítači trpíte bolestí zápěstí, můžete své potíže eliminovat nebo dokonce s trochou štěstí zcela odstranit právě používáním tohoto desktopu.

Speciálně upravený tvar, velká opěrka a masivní, netradičně vystouplé klávesy ale zabírají spoustu místa a na již tak dost velké klávesnici není prostor pro podobně širokou nabídku funkčních kláves jako u jiných modelů. Má to však i svůj účel, neboť Logitech Cordless Desktop Comfort Laser využijete hlavně k práci s textem. V horní části klávesnice jsou tedy umístěna pouze malá gumová tlačítka pro ovládání hudebního přehrávače nebo úpravu hlasitosti a čtyři libovolně nastavitelné kusy ve speciálním leskle černém bloku. Společnost Logitech však tento desktop vybavila kvalitnější myší než v případě Logitech Cordless Desktop LX710 Laser. Postrádá sice dvě šikovně umístěná tlačítka přímo pod kolečkem, ale lépe se drží, nabízí klávesy pro zoom (včetně rychlého návratu ke stoprocentní velikosti) a dvě tlačítka umístěná na palcové straně. Samotné zapojení a spárování klávesnice a myši s USB přijímačem je opět zcela bezproblémové, což platí rovněž o instalaci softwaru Logitech SetPoint. K provozu desktopu jsou i v tomto případě zapotřebí čtyři AA baterie. Nutno zdůraznit, že přijímač je pouze stojánkový a chybí zde malá verze jako v případě druhého testovaného setu od Logitechu. Mnozí uživatelé jej však uvítají i proto, že kromě USB konektoru obsahuje i starší PS/2 verzi.

Logitech Cordless Desktop LX 710 Laser

+ bezproblémové zapojení

+ spousta užitečných funkcí

- absence českých znaků

- problémy s režimem spánku

Cena vč. DPH: 2 290 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.com

Genius ErgoMedia R710

+ nižší cena, dobíjení baterií v myši

- potíže s prvním párováním

- málo vystouplé klávesy

Cena vč. DPH: 1 300 Kč

K testu zapůjčila firma: Konsigna, http://www.konsigna.cz

Logitech Cordless Desktop Comfort Laser

+ bezproblémové zapojení

+ různé stupně naklopení klávesnice

- ergonomický tvar klávesnice může být na obtíž

- absence českých znaků

Cena vč. DPH: 2 290 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech,

http://www.logitech.com

§§§§§


Motorová myš - Logitech MX Revolution nová myška s novou technologií

Petr Prošek

06P0472

Není myš jako myš, a neplatí to pouze o milovaných či obávaných hraboších, které mnozí s nadšením chovají v teráriích jako domácí mazlíčky a jiní na ně s šíleným výrazem ve tváři nastražují pastičky. Logitech představil dvě revoluční elektronické myši, jež vás nepřipraví o zásoby ve spíži a zároveň vám usnadní každodenní práci. Zatímco Logitech VX Revolution je určena pro majitele notebooků, její mohutnější sestřička Logitech MX Revolution je vhodná ke klasickým stolním počítačům. A právě její kožíšek jsme lapili do spárů a podrobili nemilosrdnému testu.

Logitech MX Revolution rozhodně nepatří k nejmenším a nejlehčím kouskům. Není však určena k přenášení a příjemně padne do ruky, a tak si na její velikost rozhodně nelze stěžovat. Má zajímavě rozšířenou spodní plochu, jež vám na jedné straně poslouží jako pohodlná opěrka palce. Zde je rovněž pogumovaná, a tak neklouže a při každodenní náročné práci nevytváří žádný otlak. Navíc nabízí několik zajímavých funkcí, na které si velice rychle zvyknete a nebezpečně zpohodlníte. Je bezdrátová, ignoruje AA baterie a dobíjí se obyčejným vsazením do malého černého stojánku. Akumulátor po nabití vydrží zhruba 14 dní, což je úctyhodný výkon. O aktuálním množství energie informují zelené diody, umístěné na pravé straně myši.

Největší novinkou je rolovací kolečko MicroGear Precision Scroll Wheel se setrvačníkem, které automaticky přepíná mezi režimem volného a krokového posunu po jednotlivých vroubcích (pomocí technologie SmartShift). Pracujete-li s rozsáhlými dokumenty nebo často bloumáte internetovou sítí, přijde vám pogumované kolečko vhod. Točí se až sedm sekund a na jedno roztočení můžete projet tisíce řádků v excelové tabulce. Se zpětným pohybem je to už složitější, ale po několika pokusech patřičný grif jistě získáte. Ke kompletnímu nastavení tlačítek poslouží známý software Logitech SetPoint. Sami si tak myš přizpůsobíte jednotlivým aplikacím, zvolíte automatické nebo manuální přepínání režimů kolečka a nastavíte i další funkci, spojenou s miniaturním tlačítkem umístěným pod hlavním kolečkem myši. Jedná se o vyhledávání jediným kliknutím (One-Touch Search) a přijde vhod, ať si prohlížíte obyčejný textový dokument nebo prohledáváte internetové stránky. Stačí levým tlačítkem zvýraznit slovo nebo slovní spojení a aktivovat vyhledávací funkci, jež otevře okno s výpisem předem určeného on-line vyhledávače. Ani Logitech MX Revolution se ovšem nevyhnula několika chybám. Automatická aktivace a deaktivace funkcí myši při zavírání Excelu v balíčku MS Office XP způsobuje neplatnou operaci. Nepřijdete sice o žádná data, mírnou úpravu v softwaru by si ale všichni uživatelé jistě zasloužili. Doladit by potřeboval i One-Touch Search vybírat totiž můžete pouze z Google Search, Yahoo! LiveWords a Yahoo! Search a volba přednastavené země či jazyka postrádá magické slůvko Czech. Tyto nedostatky zbytečně kazí celkový dojem, který je podpořen bočním krokovým kolečkem u palce a dvěma tlačítky umístěnými nad ním, jež využijete třeba k zoomování nebo přecházení mezi otevřenými okny. Doufejme tedy, že se Logitech postará o vhodný update softwaru a nepříjemné nedostatky odstraní.

Logitech MX Revolution

+ pohodlné nastavení a ovládání

+ kolečko s motorkem

+ superrychlé vyhledávání

- nelze přidat vlastní vyhledávače

- software je třeba ještě doladit

- vyšší cena

Cena včetně DPH: 2 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.com

§§§§§


Maxtor Shared Storage II. Externí 1TB disk pro síťové rozhraní nabízí velký prostor a snadnou administraci

Jaroslav Kasal

06P0471

Patříte mezi náročnější uživatele, kteří potřebují k životu hodně datového prostoru? Pak vás zcela jistě zaujme nový produkt, který na trh uvádí společnost Seagate (přestože ho původně vyvíjel Maxtor). Externí pevný disk Maxtor Shared Storage II nabízí skutečně velký datový prostor o kapacitě 1 TB, tedy kolem jednoho tisíce gigabajtů.

Externí box se může chlubit poměrně neotřelým designem, až překvapivou hmotností a nadstandardními rozměry. Konkrétně velikost produktu je 136 x 65 x 217 mm, jeho hmotnost činí bezmála tři kilogramy. Při koupi se stanete majiteli nejen samotného produktu, ale i příslušenství. Tvoří jej CD s manuálem a softwarem (Maxtor Backup a Easy Manage Software), krátký síťový kabel a napájecí adaptér.

Přední stěna boxu je osazena trojicí indikačních LED kontrolek. Udávají stav zařízení, ve kterém se právě nachází. První LED informuje, zda je produkt vypnutý nebo zapnutý, druhá pak udává, zda se právě přistupuje k datům na disku, třetí vypovídá o síťové aktivitě.

Zadní strana je osazena komunikačními rozhraními a rovněž malým nenápadným vypínačem. Produkt komunikuje s okolím pomocí LAN rozhraní RJ45. Datová komunikace může probíhat rychlostí 10, 100 a dokonce i 1 000 Mb/s (1 Gb/s). Záleží na tom, jak rychle bude moci komunikovat zařízení, ke kterému disk připojíte. V praxi jsme externí produkt připojili jak přímo k síťové kartě standardního PC, tak i k síťovému routeru. Disk je možné připojit standardním LAN kabelem, ani pro připojení k PC není nutný tzv. křížený kabel. Nicméně i ten jsme vyzkoušeli a disk pracoval také. Na zadní stěně uživatel nalezne dvojici USB zdířek. Je možné je využít pro připojení dalších externích USB disků a zvýšit tak celkovou sdílenou kapacitu, kterou zařízení v lokální síti nabídne. Mimoto je možné využít externí disk jako síťový tiskový server. Stačí k němu připojit tiskárnu vybavenou rozhraním USB.

Instalace produktu není nijak složitá. Je potřeba znát pouze základy síťové problematiky a držet se instrukcí v manuálu. Používání ulehčuje přiložený software pro nalezení produktu v lokální síti. S jeho pomocí je možné disk rovněž spravovat a přistupovat k jeho službám. Vlastní správa disku se následně realizuje pomocí webového rozhraní, jak je u síťových produktů již zavedeným zvykem. Služby zařízení jsou příjemné. Pochvalu zaslouží možnost vytvářet uživatelské účty, přiřazovat jim práva pro přístup k různým adresářům a podobně.

Vzhledem k tomu, že výsledná kapacita disku se skládá ze dvou dílčích fyzických disků, je možné nastavovat i pracovní režim tohoto pole. Na výběr je buď klasický režim, ve kterém je kapacita spojena do 1TB pole, nebo tzv. mirroring (zrcadlení). Druhý mód sice nabízí "pouze" 500 GB datového prostoru, nicméně veškerá data jsou duplikována a tudíž jsou v bezpečí i při výpadku jednoho z dílčích fyzických disků.

Pro testování jsme připojili produkt přímo k 1Gb/s síťové kartě v PC a naměřili jsme průměrnou přenosovou rychlost 18 MB/s (Drive Index v aplikaci Sisoftware Sandra 2007).

S pomocí interního softwaru je možné disk proměnit i v mediální základnu pro uchovávání multimediálních souborů. Zařízení podporuje tvorbu interních databází (pro obrázky, video, audio) s možností automatické (časové) aktualizace. Pokud potřebujete provádět zálohu počítačů v lokální síti, nepředstavuje to pro chytré zařízení rovněž problém.

Externí disk Maxtor Shared Storage II lze provozovat ve spolupráci s operačními systémy Windows 2000 Professional, XP Professional nebo Media Center. Rovněž se domluví s počítači vybavenými operačním systémem Mac OS X (verze 10.3.9 nebo novější).

Maxtor Shared Storage II

+ podpora rychlostí 10, 100, 1 000 Gbit/s

+ kapacita 1 TB

+ 2x USB port pro připojení tiskárny nebo dalších USB disků

+ síťové služby (administrace, zálohování...)

- pomalejší www rozhraní

- pořizovací cena

Cena vč. DPH: 25 228 Kč

K testu zapůjčila firma: Seagate, http://www.maxtorsolutions.com

§§§§§


Miniaturní USB disk - Maxtor OneTouch III Mini Edition drobný elegán

Jaroslav Kasal

06P0474

Pokud často přenášíte objemná data a potřebujete je mít stále u sebe, pravděpodobně vám nevyhovuje velké přenosné pouzdro pro IDE nebo SATA 3,5" disk s externím napájecím adaptérem. Mnohem elegantnější řešení nabízí produkt Maxtor OneTouch III Mini Edition. Jeho rozměry jsou velmi malé a hmotnost nízká. OneTouch III Mini Edition disponuje rozměry 133 x x 90 x 20 mm (délka x šířka x výška). Hmotnost činí pouze cca 210 g. Přitom je potěšující, že přenosný disk nabízí kapacitu 100 GB.

Malý produkt je poměrně atraktivní. Na přední stěně je možné vidět bílou intenzivní LED kontrolku, která funguje navíc i jako programovatelné tlačítko. Na opačném konci produktu se nachází konektor miniUSB. Přiložený USB kabel je na jedné straně zakončený konektorem miniUSB a na druhé dvojicí USB zdířek. Kabel označuje výrobce jako "Y-cable". Pokud je USB port ve vašem počítači energeticky silný, není nutné druhé USB vůbec zapojovat. V případě, že budete disk provozovat např. z notebooku, který nabízí často pouze "slabé" USB porty, a disk se nespokojí s energií dodanou jediným USB portem, lze zapojit i druhý konektor a zajistit tak dostatečný příkon energie. Velkou výhodu zařízení představuje fakt, že není nutné pro provoz používat těžký externí adaptér.

Pokud chcete využívat externí disk ve standardním režimu, není třeba instalovat na počítač žádný ovladač nebo software. Pouze v případě, že chcete využívat další služby, je potřeba nainstalovat software z přiloženého CD. Na něm se nachází šikovný systém Maxtor OneTouch Manager, který dokáže s připojeným externím diskem velmi dobře spolupracovat. Je možné nastavovat zálohování vašeho interního disku či ještě lépe zálohování vybraných adresářů. Také lze volit, jak často si přejete dělat zálohy a využívat další podobné zajímavé služby. Samozřejmě nechybí ani správa pro synchronizaci souborů mezi interním diskem a USB externím zařízením Maxtor OneTouch III Mini Edition. V neposlední řadě naleznete v zařízení i podporu pro kódování dat. V manažeru je možné změnit i funkci bíle podsvíceného tlačítka na těle externího disku (například jím lze spustit zálohování nebo libovolnou externí aplikaci).

Výkon disku jsme měřili pomocí aplikace Sisoftware Sandra 2007. Celkový výkon (tzv. Drive Index) udal testovací program na úrovni 30 MB/s. Tato hodnota představuje finální hodnotu vypočtenou na základě mnoha jednotlivých měření založených na různých druzích zápisu i čtení. Průměrná přístupová doba k datům na disku je 13 ms. Výsledky považujeme za dobré. Disk pracoval při testech bezproblémově a spolehlivě.

Maxtor One Touch III Mini

+ rozměry

+ kapacita

- pořizovací cena

Cena vč. DPH: 4 998 Kč

K testu zapůjčila firma: Seagate, http://www.seagate.com

§§§§§


Hudební rodeo. Flashový MP3 přehrávač Emgeton E3 Cult

Lubor Jarkovský

06P0476

Emgeton letos slaví pětapadesát let své existence a místo aby dárky dostával, je rozdává. Kromě síťových zdrojů, které přibaluje k některým modelům, přišla na řadu i sluchátka. Myslím, že se všichni shodneme, že pecky standardně dodávané k většině MP3 přehrávačů za moc nestojí a vědomi si toho jsou i v Emgetonu. K modelu E3 Cult proto nyní přidávají skládací polštářková sluchátka Porta Cult. Pokud je vám název povědomý, vězte, že se jedná o známé Kossy Porta Pro, pouze ochuzené o aretaci. Přestože jsou tato sluchátka mírně přebasovaná a jejich zvuk nemusí rozhodně vyhovovat každému, jednoznačně potěší více než obyčejné ploše znějící pecky. Přehrávač má podlouhlý tvar se zaoblenými hranami a jeho šasi je z poctivého hliníku. Kvalitní materiál a kompletace se odráží i v tlačítkách, perfektně dosedajících dvířkách úložiště AAA baterie či skvěle stabilním joysticku. Jedinou slabinou přístroje je displej, který je bohužel typu CSTN a jeho jas ani podání barev nejsou právě oslňující. Proto se přehrávač rozhodně nehodí k prohlížení fotografií, i když je touto funkcí vybaven.

A to už se dostáváme k podporovaným formátům, jejichž výčet není u E3 Cult příliš rozsáhlý. Zvuk, resp. hudbu dokáže přehrávat v MP3, WMA a WAV, přičemž lze zobrazovat i textové soubory a již zmiňované fotografie (BMP, JPG). Kromě práce s nahraným obsahem lze také využít další funkce jako FM tuner, nahrávání (pouze rádio, hlas), hry, hodiny, budík či kalkulačku. Práce v systému je vcelku pohodlná, a to i díky českému menu. Výhradu bychom měli snad jen k tomu, že pro přístup ke stromovému výpisu adresářů je potřeba dlouze stisknout joystick, zatímco při běžném zmáčknutí vyskočí na displeji základní menu nastavení. Uvítali bychom, kdyby to bylo naopak.

Na jednu AAA baterii by měl přehrávač vydržet hrát zhruba dvacet hodin, což není mnoho, když se podíváme na jeho malý displej. Od takového přístroje bychom čekali výdrž ještě tak o deset hodin větší. Alespoň že příslušenství je bohaté. Kromě sluchátek Porta Cult dostanete také (poměrně nevkusnou) šňůrku na krk, ochranný obal, velmi pěkný pytlík (sluchátka se nám do něho nacpat nepodařilo), USB kabel a USB redukci.

Na trh je přístroj dodáván s pamětí o velikosti 1 GB ve třech barevných provedeních titanové, modré a červené. Ať už si vyberete jakoukoliv barvu, dostane se vám do rukou velmi kvalitní přístroj. Rozhodně není revoluční a nemůžete se pochlubit ani označením "multimediální", ale celkově ho v kategorii hudebních playerů považujeme za velmi povedený.

Emgeton E3 Cult

+ provedení, šasi,dodávaná sluchátka

+ množství funkcí

- horší displej

Cena vč.DPH: 3 990 Kč (1 GB)

K testu zapůjčila firma: Bell Technology

http://www.emgeton.cz

§§§§§


Všechno hezky česky. MP3 přehrávač Emgeton MiniMax3

Lubor Jarkovský

06P0473

Trh s MP3 přehrávači se už nějaký ten rok otřásá. Řada značek mizí v propadlišti dějin s bankrotem na krku a zdá se, že po obrovském boomu, kdy empétrojky vyráběl každý druhý výrobce elektroniky, začíná být situace zase o něco přehlednější. Na druhou stranu se na nás zase nevalí tak obrovské množství novinek, a to hlavně v oblasti dražších a kvalitnějších přístrojů. Značka Emgeton je u nás už vcelku etablovaná především díky tomu, že se jedná o domácího vývojáře. Tentokrát se nám však dostal do ruky přístroj emgetoňácké výroby, který nepochází tak úplně z jejich hlavy. Koncepce přístroje byla totiž převzata od korejské společnosti Media, vyrábějící přehrávače pod značkou M-CODY. Když zalistujete v dubnovém čísle PC WORLDu, naleznete v něm recenzi na model MX300. Verze od Emgetonu nese označení MiniMax3.

Jelikož už uběhlo několik měsíců a flashové paměti větší kapacity se staly dostupnějším zbožím, je tento přehrávač nabízen s úložným prostorem o velikostech 1, 2 a 4 GB. Navíc si můžete ještě vybírat z různých barevných provedení, k dispozici je blýskavá červená, extravagantní zelenomodrá a decentní černá. Jinak je však MiniMax3 de facto úplně stejný jako MX300. Ovládání, rozmístění tlačítek, sluchátkový vstup, linkový výstup... vše jsme už jednou viděli. Menu je také prakticky stejné, bylo však přeloženo do češtiny, a to rozhodně potěší.

Výčet podporovaných formátů je stejně rozsáhlý jako u MX300 do přehrávače můžete nahrávat soubory MP3, WMA, OGG, ASF, WAV, JPG a TXT. Nechybí ani funkce nahrávání hlasu, rádia a z externího zdroje přes line-in vstup. Dále si můžete zahrát některé hry či používat MiniMax3 jako dálkové ovládání (například k televizi).

Displej nabízí tento model taktéž stejný, a to znamená, že je kvalitativně průměrný. Jeho rozlišení činí 96 x 96 bodů a zobrazuje 65 tisíc barev. Naopak potěší integrovaný USB konektor v ploché verzi, dále pak integrovaný reproduktor, umožňující poslech jakéhokoliv zvuku uloženého v paměti. Pro hudbu se příliš nehodí, ale jako doplněk k diktafonu je k nezaplacení.

Emegeton MiniMax3 nepřináší kromě jiných barevných provedení a velikostí pamětí prakticky nic nového. Možnost pořídit až 4 GB úložného prostoru se však rozhodně může stát důvodem ke koupi, zejména pokud jste dříve uvažovali o verzi od M-CODY. Hodnocení tedy zůstává naprosto stejné jako u MX300: "Příjemný malý přehrávač, který nepřekvapil, ani nezklamal." Emgeton navíc potěší přibaleným síťovým zdrojem a cenou, která je u dvougigové verze proklatě nízká.

Emgeton MiniMax3

+ design, kvalitní konstrukce, funkce

+ integrovaný reproduktor a USB

- žádná inovace konceptu M-CODY

Cena vč. DPH: 3 590 Kč (1 GB), 4 390 Kč (2 GB), 6 290 Kč (4 GB)

K testu zapůjčila firma: Bell Technology, http://www.emgeton.cz

§§§§§


Úspěšný nástupce - Canon EOS 400D více než povedená zrcadlovka

Viktor Huňáč

06P0479

V kategorii levných digitálních zrcadlovek je v poslední době pořádně rušno. Novými modely do ní přispěl Pentax (K100D), Sony (Alpha A100) a nedávno i Nikon s velmi slibným typem D80. V této situaci nemohl pochopitelně zůstat stranou ani Canon, jehož fotoaparáty patřily vždy ke špičce a legendární model 300D koneckonců celou třídu cenově dostupných zrcadlovek založil.

Desetimegová novinka s označením 400D navazuje na stále oblíbený typ 350D, který se objevil na trhu začátkem minulého roku. Oba fotoaparáty jsou si navzájem hodně podobné, na první pohled je lze rozeznat pouze podle odlišných prvků na zadní straně. Nový model má větší displej (6,4 cm), zato mu chybí monochromatický stavový panel a displej tak slouží nejen k prohlížení fotografií, ale i ke kontrole nastavených fotografických hodnot. Toto řešení sice v zásadě není špatné (všechny informace jsou na jednom místě), na druhou stranu je ale nutné mít displej zapnutý častěji než u předchozího modelu, a to má značný vliv na spotřebu energie.

Stejně jako předchozí model je i fotoaparát Canon 400D malý a lehký, připomíná spíše mírně přerostlý kompakt nejvyšší třídy než zrcadlovku klasického filmového typu. Do ruky tak nepadne zrovna ideálně, i lidem s menšími prsty sjíždí malíček pravé ruky z úchopu. Malými rozměry se levné zrcadlovky od Canonu vždy výrazně lišily například od robustních Nikonů firma se zjevně snaží zaujmout spíše dosavadní uživatele kompaktů než majitele starších zrcadlovek. Pro ty je určena vyšší řada, v současnosti představovaná modelem 30D.

Snaha o kombinaci předností kompaktu a zrcadlovky je patrná i na ovládání. Většině základních fotografických funkcí (citlivost, vyvážení bílé, korekce expozice, způsob ostření či měření expozice apod.) jsou přiřazena samostatná tlačítka, jednotlivé parametry se zpravidla nastavují pomocí ovládacího kolečka za spouští. Po stisku tlačítka se na displeji zobrazí hodnoty příslušného parametru, zvolenou hodnotu je většinou třeba potvrdit stiskem středového tlačítka v navigační kolébce. Dosavadní majitelé lepších kompaktů ocení, že se funkce nastavují podobně jako u jejich přístrojů, celý postup je ale na druhou stranu zdlouhavější než třeba u Nikonu D80 se stavovým displejem a dvojicí ovládacích koleček.

Některé funkce navíc nelze ovládat pomocí samostatných tlačítek a musíme kvůli nim otevírat menu. U expozičního bracketingu se to ještě snese, podstatně horší je to ale třeba při práci s vyvážením bílé. Pravda, automatiku a základní předvolby lze měnit pomocí dolní šipky v navigační kolébce, pokud ale toužíme po ruční kalibraci nebo po jemném doladění barevné teploty, bez menu se neobejdeme, což může být v některých situacích hodně frustrující. Obtížnější je i práce s bleskem. Sám o sobě se aktivuje vyklopením, ale třeba pomalou synchronizaci musíme nastavit v menu. 400D navíc podobně jako předchozí modely používá blesk i k asistenčnímu přisvícení ostření ve slabém světle, a to může znamenat opravdový problém. Chceme-li fotografovat s přisvícením bez blesku, je nutné blesk vyklopit, zaostřit, poté blesk s namáčknutou spouští zavřít a teprve pak můžeme fotografovat.

Smíšené pocity ze systému ovládání ovšem rázem mizí, když dojde na funkční výbavu. Marně přemýšlím, co Canonu 400D s výjimkou tradičně absentujícího bodového měření expozice chybí. Kromě základních funkcí, o kterých už byla řeč, je k dispozici třeba histogram s odlišením jednotlivých barevných kanálů, náhled hloubky ostrosti nebo předsklopení zrcátka, ale také třeba protiprachový systém čištění snímače, automatické vypínání displeje při přiložení fotoaparátu k oku, devítibodový systém automatického ostření nebo téměř nevyčerpatelné možnosti ovlivnění barevné teploty. Obě naposled jmenované funkce potěší především zkušenější uživatele, vývojáři ale mohli lépe vyladit jejich ovládání třeba jemné ladění barevné teploty je možné (na rozdíl od běžných předvoleb vyvážení bílé) pouze v menu. Rovněž přepínání mezi jednotlivými body pro automatické ostření je poměrně zdlouhavé, což je na škodu zejména při akční nebo sportovní fotografii.

Největší předností je kvalita fotografií. Výbornou práci odvádí jak snímač CMOS s 10 megapixely, tak obrazový procesor DIGIC II. Snímky jsou čisté, šum na nich není nijak patrný až do ISO 800, při vyšších hodnotách bude vadit jen puristům, zkoumajícím výhradně jednotlivé pixely místo celých fotografií. Pochvalu zaslouží také zpracování barev krajinky i portréty dopadly při testování skvěle, barvy jsou živé a přitom zcela věrné, i při automatickém vyvážení bílé prakticky nedochází k žádným nežádoucím barevným nádechům. Tam, kde má na výslednou podobu snímků vliv fotoaparát, prakticky nelze najít chybu, což koneckonců platilo už pro předchozí model 350D.

Na kvalitu fotografií má ale velký vliv i použitý objektiv, a tady už Canon tolik chválit nebudeme už od časů 300D se v základní sadě prodává model EF-S 18-55 mm, který je sotva průměrný a s takovým Nikonem 18-70 nebo Pentaxem 16-35 ho raději ani srovnávat nebudeme. Kresba v rozích snímku ostrostí rozhodně neohromí a výjimkou není ani chromatická aberace. Kdo chce využít nesporných výhod 400D naplno, měl by si určitě pořídit některý z vyšší řady objektivů, který zmíněnými neduhy netrpí.

Canon EOS 400D

+ vysoké rozlišení, velmi kvalitní fotografie

+ vyčerpávající funkční výbava

+ velký displej

- místy hůře řešené ovládání

- horší základní objektiv

Cena vč. DPH: 23 490 Kč (set s objektivem 18-55 mm), 20 990 Kč (tělo fotoaparátu)

K testu zapůjčila firma: Canon, http://www.canon.cz

§§§§§


"Cool" pouzdro na IDE disk - X Craft External Hard drive enclosure od firmy Cooler Master

Jaroslav Kasal

06P0475

Pokud potřebujete příležitostně přenášet velké objemy dat a máte doma přebytečný starý IDE disk, jistě uvažujete o koupi šikovného přenosného pouzdra. Do něj je totiž možné IDE disk zavřít a celé pouzdro vcelku pohodlně přenášet a používat jako externí pevný disk. Pokud takto skutečně smýšlíte, možná vás zaujme nový produkt společnosti Cooler Master. Zařízení nese oficiální označení X Craft External Hard drive enclosure (X Craft pouzdro pro pevný disk).

Produkt X Craft je vyroben v podobě elegantního boxu s rozměry 225 x 120 x x 38 mm a s hmotností 438 g (bez vloženého disku, samozřejmě). Design produktu je nutné výrazně pochválit. Líbil se nám nejen chromový vzhled, ale i tvar a sladěné barvy. Dokonce i modře podsvícené logo Cool Master vypadá povedeně (logo slouží i jako tlačítko).

Samotná konstrukce pouzdra je rovněž zajímavá. Na rozdíl od mnoha jiných konkurenčních výrobků lze totiž X Craft otevřít a vyjmout z něj pevný IDE disk bez jakéhokoliv šroubování. Pouzdro se otevře pouze pomocí jistící západky, která je umístěná na zadní stěně zařízení. Po stisknutí západky je možné horní kryt odsunout a dostat se až k pevnému disku. Ani ten není k produktu přichycen šrouby. Drží na čtyřech důmyslně vyrobených hrotech, které jsou osazeny pružinkami. Pevný disk je takto odpružen a může být částečně i chráněn před mírnějšími nárazy nebo otřesy.

Zadní stěna boxu obsahuje několik konektorů. Uživatel zde nalezne kulatou zdířku pro připojení externího napájecího adaptéru a klasické USB rozhraní s podporou standardu USB 1.1 a 2.0, které slouží pro připojení produktu k počítači. V režimu USB 2.0 bude mít teoretická datová propustnost hodnotu 480 Mb/s, navíc budete moci používat i další zdířky USB na těle zařízení, díky funkcím integrovaného USB hubu. Jestliže využijete pouze USB 1.1, můžete dosáhnout jen rychlosti 12 Mb/s. Pokud nebudete chtít využít pro připojení rozhraní USB, můžete zvolit standard Firewire, neboli IEEE-1394. Pouzdro totiž obsahuje i dvojici zdířek Firewire s maximální teoretickou rychlostí 400 Mb/s.

V našich praktických testech jsme pouzdro postupně připojili jak pomocí rozhraní USB 2.0, tak i s využitím IEEE-1394. Do útrob externího "šuplíku" jsme zavřeli IDE disk Maxtor MaXLine Plus II 7Y250P0 s kapacitou 250 GB. Při přenosu dat přes sběrnici USB 2.0 jsme v testovací aplikaci HD Tach RW naměřili výkon kontinuálního čtení 33,6 MB/s a výkon zápisu 26,8 MB/s. Přístupovou dobu (včetně načtení obsahu sektoru) změřil náš nástroj HD Tach RW na 14,3 ms. Zatížení CPU v době testu činilo cca 15 %. Oproti těmto výsledkům se (trochu paradoxně) jeví rozhraní Firewire jako výhodnější. Při měření výkonu disku v externím pouzdře připojeném k PC s pomocí IEEE-1394 jsme zjistili vyšší výkony. Výkon čtení dosáhnul hodnoty 39,7 MB/s, zápis probíhal rychlostí 27,4 MB/s. Průměrná přístupová doba činila 13,7 ms. Zatížení procesoru dosahovalo při testu pouze 3 %.

Pro ověření výsledků jsme vyzkoušeli i aplikaci Sisoftware Sandra 2007. Při využití rozhraní USB 2.0 jsme naměřili průměrný výkon (Drive Index) 33 MB/s, pak jsme zapojili pouzdro pomocí Firewire a výkon vzrostl na 39 MB/s. Máte-li k dispozici Firewire, použijte jej spíše než USB 2.0, přestože je jistotou, kterou najdete téměř na každém počítači.

XCraft External Hard drive enclosure

+ rozhraní USB 2.0 i IEEE-1394

+ design

Cena vč. DPH: 1 400 Kč

K testu zapůjčila firma: Cooler Master, http://www.coolermaster.com

§§§§§


Do firmy i do obývacího pokoje. Projektor ViewSonic PJ458D XGA rozlišení za příznivou pořizovací cenu

Jaroslav Kasal

06P0477

S datovým projektorem ViewSonic jsme vás v krátkosti seznámili již v jarním čísle časopisu PC WORLD, konkrétně v přehledovém testu projektorů. Od té doby výrobce pořizovací cenu výrazně snížil, tudíž je v současné době produkt velmi atraktivní. Zvlášť pokud uvážíte, že jeho parametry jsou pro většinu domácích i firemních uživatelů zcela ideální. V době, kdy byl projektor uveden na český trh, činila jeho cena 33 320 Kč včetně DPH, dnes jej můžete pořídit pouze za 25 704 Kč včetně DPH.

Datový projektor značky ViewSonic potěší uživatele velmi pěkně navrženým designem. Rozměry zařízení jsou 256 x 88 x 200 mm (šířka x výška x hloubka). Hmotnost datového projektoru pak činí cca 2,2 kg. Kombinace stříbrné, chromové a černé barvy spolu ladí a tvary zařízení jsou bezesporu neotřelé a navíc i elegantní. Zajímavý prvek tvoří kryt objektivu, který je tvarován tak, aby při nasazení na objektiv působil jako kompaktní součást produktu. Méně pozorní jedinci si tak na první pohled ani nevšimnou, kde se schovaný objektiv (pod nasazenou krytkou) nachází. Za pochvalu jistě stojí i elegantní chromová tlačítka na těle zařízení. Dálkový ovladač má průměrný design a je vybaven laserovým ukazovátkem. Obrazovkové menu (OSD) není příliš graficky povedené, nicméně nabízí veškeré standardní funkce, které může běžný uživatel vyžadovat. Je trochu škoda, že není možné menu přepnout do češtiny. Na výběr je angličtina, němčina, francouzština, španělština, portugalština, italština, ruština, čínština, japonština a korejština.

Projektor disponuje projekční lampou o výkonu 200 W, pro domácnost či malou firmu více než dostačujícím světelným výkonem 2 000 ANSI lm a zobrazovacím prvkem DLP s nativním rozlišením XGA (1 024 x 768 bodů) a úhlopříčkou 4 : 3. Je celkem samozřejmé, že lze projektor přepnout i do režimu 16 : 9. Na zadní stěně objevíte obvyklá rozhraní: VGA, S-Video, kompozitní video, USB a vstup pro zvuk (jack 3,5 mm).

Balení produktu obsahuje brašnu, tištěný instalační manuál, CD s dokumentací v elektronické podobě a doprovodným softwarem, který představují především ovladače nebo barevné profily pro operační systém (INF/ICM).

Vzhledem k neotřelému a elegantnímu vzhledu, parametrům i příznivé ceně je pravděpodobné, že po produktu PJ458D sáhne nejeden manažer i domácí uživatel. Prvního potěší při promítání prezentací, u druhého může fungovat například jako domácí kino. Pokud u svého nového datového projektoru nevyžadujete digitální vstup DVI nebo HDMI, pak se může stát ViewSonic PJ458D šikovným pomocníkem, který vás nezklame.

ViewSonic PJ 458D

+ rozlišení XGA

+ světelný výkon projektoru

+ pořizovací cena

+ kryt objektivu

- OSD nenabízí češtinu

- neobsahuje DVI nebo HDMI

Cena vč. DPH: 25 704 Kč

K testu zapůjčila firma: ViewSonic, http://www.viewsonic.cz

§§§§§


Televize kdekoliv. Přenosný LCD televizor SPV-6701T

Lubor Jarkovský

06P0478

Možná jste uvažovali o tom, že si pořídíte na chatu či chalupu novou televizi a nechce se vám kupovat objemný CRT televizor. Na druhou stranu se vám nezdá rozumné pořizovat ani dražší LCD model, který by bylo nutné pokaždé odvážet. Společnost Sencor přichází s elegantním řešením v podobě miniaturní přenosné LCD TV se sedmipalcovým displejem. Zabalit ji do kufru či tašky není žádný problém, a tak ji lze vzít třeba i na delší cestu autem. Přístroj je vybaven digitálním i analogovým tunerem, takže je schopen pracovat se signálem kdekoliv. Kvalita příjmu není bohužel na dodávanou anténu nijak úžasná. Nám se osvědčilo připojit k přístroji nejprve metr a půl dlouhý anténní kabel a teprve k němu gumou potaženou anténku. Příjem se rázem zlepšil, i když stále nebyl ideální, a to obzvlášť u DVB-T. Externí anténa na střeše či jinde v exteriéru se proto na mnoha místech stane nezbytností, čímž však utrpí právě miniaturnost a přenosnost této televize.

Obraz je relativně kvalitní, i když je zcela evidentní, že nebylo použito nijak kvalitní LCD. Jeho jas je poměrně slabý a pozorovací úhly nevelké, i když právě třeba na chatě bude určitě kvalita obrazu dostačovat. Příjemná je i možnost připojení externího video zdroje, například kamery, DVD či videorekordéru. Potřebná kabeláž je součástí balení.

Ani o ovládání se nemusíte bát, protože všechna tlačítka jsou logicky rozmístěna na přední části přístroje, hned pod displejem, a současně se dodává i dálkové ovládání. Trochu nepochopitelné je jenom to, proč lze ovladačem televizi vypnout a nikoliv už zapnout.

Menu vychází z již dobře známého systému, kterým byly vybaven už dříve testované DVB-T tunery této značky. Vše je přehledně a logicky řazeno, i když by se množství položek určitě dalo sjednocením některých podmenu redukovat.

Přenosný televizor Sencor nám rozhodně dech nevyrazil, nicméně pro sledování televizního vysílání či filmu na DVD během dovolené bohatě stačí. V jeho příslušenství potěší i autoadaptér, který umožní během delší jízdy zabavit děti na zadním sedadle.

Sencor SPV-6701T

+ velikost televizoru

+ digitální i analogový tuner

- horší displej

- příjem

Cena vč. DPH: 5 990 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, a. s.

http://www.sencor

§§§§§


Čtveřice nových grafických karet. Představujeme nové modely X1300 XT, X1650 Pro, 7900 GS a 7950 GT

Petr Matuška

06P0480

Před několika měsíci jste si na našich stránkách mohli přečíst o novinkách z oblasti grafických karet, kdy jsme vám představili dva levné zástupce společnosti nVidia a dva dražší modely ATI. Dnes je tomu přesně naopak, neboť obě zmíněné firmy se pochlubily modely přesně vyplňujícími mezery v nabídce karet PCI Express, které způsobilo uvedení výše zmíněných konkurenčních produktů. V dnešním článku si můžete přečíst o dvojici levných grafických karet ATI Radeon X1300 XT a X1650 Pro a dále pak o dvou produktech nVidia, směřovaných do vyšších výkonnostních výšin.

Sapphire Radeon X1300 XT

Zcela nový grafický čip určený pro low-end segment nese označení Radeon X1300 XT a my jsme měli k dispozici jeho prodejní verzi reprezentovanou výrobkem společnosti Sapphire. Grafická karta je založena na jádře RV530, což je GPU, které je použito v modelech s označením X1600. Právě tento model je důkazem toho, že se ATI pokouší proniknout i do segmentu low-end grafických karet s relativně výkonným, ale levným modelem. GPU totiž obsahuje celých 12 Pixel Pipelines, paměť je typu GDDR3 se 128bitovým přístupem k paměťové sběrnici. I frekvence procesoru a pamětí je vyšší než u obyčejného modelu Radeon X1600, u GPU se zvýšily na hodnotu 500 MHz a u pamětí činí defaultní frekvence 800 MHz DDR. Tyto hodnoty naznačují, že karta bude v podobné skupině produktů velmi výkonná, což potvrdily i naše testy. Svým výkonem hravě předběhne jakoukoliv kartu konkurenční společnosti nVidia řady 7300 a může se směle měřit i s modelem nVidia GeForce 7600 GS. Výbavu grafické karty tvoří 256 MB paměti GDDR3, jeden VGA a jeden DVI výstup spolu s jedním TV výstupem, zvládajícím HDTV rozlišení. O chlazení se stará aktivní ventilátor, který však díky nízké hlučnosti téměř nebude vadit. Předností karty je kromě zmíněného výkonu podpora technologie AVIVO, což je soubor funkcí pro zpracování obrazu. Mezi další podstatné technologie patří podpora Direct X 9.0c a OpenGL 2.0, a to včetně Shader Modelů verze 3.0. Při koupi karty se tedy rozhodně nebudete za výkon, který VGA karta z řady Radeon X1300 předvádí, stydět.

Sapphire Radeon X1650 Pro

Druhý nový grafický čip společnosti ATI nese označení Radeon X1650 Pro. Na referenční grafické kartě dodané opět společností Sapphire je tak umístěn GPU čip RV530 spolu s 256 MB rychlé paměti GDDR3. Že jste o několik řádek výše četli téměř totožné parametry, ovšem uvedené u karty X1300 XT? Nevadí, nejedná se o chybu tisku. Je to dáno novým pojetím společnosti ATI, a tak rozdíl mezi modelem X1300 XT a X1650 Pro spočívá de facto pouze v navýšení paměti GDDR3 na 256 MB a ve zvýšení frekvencí GPU a pamětí. Ty nyní pracují na 600 MHz pro grafický čip a 1 400 MHz DDR pro paměti. Mnoho z vás by řeklo, že takový nárůst frekvence se musí zákonitě odrazit ve výkonu karty, nicméně opak je pravdou X1650 Pro sice ve všech výsledcích vede, rozdíl je v řádu jednotek, maximálně jedné desítky procent (a to jen v případech, kdy ke slovu přijde větší kapacita paměti, třeba ve vysokých rozlišeních a nastavení vyhlazování). I s touto kartou si tak zahrajete všechny současné herní trháky, pokud však pomýšlíte na funkce jako HDR nebo celoobrazovkové vyhlazování, musíme vás zklamat karta není dostatečně výkonná na to, aby "utáhla" vysoké rozlišení současných her. Na kartě využívající moderní konektor PCI Express x16 se nacházejí dva DVI-I výstupy a jeden HDTV video výstup v podobě S-Video konektoru. Stejně jako u minulého modelu nechybí podpora nejnovějších technologií v podobě Shader Model 3.0, HDR, HDTV, Direct X 9.0c, OpenGL 2.0 a AVIVO, čím však tento model disponuje navíc, je podpora režimu CrossFire tedy spojení výkonu dvou grafických karet do jednoho. Díky vyššímu vyzářenému teplu bylo potřeba tuto kartu více chladit, a tak jsme v některých případech zaznamenali hluk vydávaný ventilátorem, který byl, zejména při použití ve večerních hodinách, na pokraji únosnosti.

nVidia GeForce 7900 GS

Prvním zástupcem nových grafických karet nVidia je model 7900 GS, mířící výkonově do vyššího středního a cenově do mainstreamového segmentu. Základem je jádro G71, vyrobené 90nm výrobní technologií, které se však od plnohodnotných modelů liší počtem aktivních Pixel Pipelines jednotek. Model 7900 GS jich má místo 24 pouze 20, k tomu je vybaven pouze sedmi z osmi možných Vertex jednotek. Společnost GPU pak dělá 256 MB paměti GDDR3, připojených na 256bitovou sběrnici, a aktivní chladič v jednoslotovém chladiči. Frekvence použitého GPU a pamětí je 450 MHz, respektive 1 320 MHz DDR u pamětí GDDR3. Díky použití výkonného GPU je potřeba přídavné napájení, které se provádí klasickým šestipinovým konektorem. Na rozdíl od grafických karet ATI však nepotřebujete mít tento konektor zapojený, aby grafická karta fungovala, byť dosti omezeně. Výbavu karty tvoří klasika 2x DVI Dual Link s podporou vysokého rozlišení, jeden S-Video výstup a konektor pro SLi. Použité funkce jsou naprosto shodné s celou řadou GeForce 7x00 a více si o nich řekneme při popisu modelu GeForce 7950 GT. Co se týká výkonu, naznačené parametry byly již před zahájením testů dostatečným vodítkem k tomu, že karta bude výkonná. To se potvrdilo v praxi s touto kartou si nejen zahrajete jakoukoliv dnešní (a troufneme si říci i budoucí hru v rozmezí několika měsíců), ale díky přijatelné ceně se z ní stává z hlediska poměru výkon/cena jedna z nejzajímavějších karet na našem trhu.

XFX nVidia GeForce 7950 GT

Poslední ze čtveřice novinek je model 7950 GT. My jsme měli k dispozici přímo prodejní kus společnosti XFX, který byl vybaven nadstandardním chlazením v pasivním provedení. Samotný základ karty tvoří opět grafický čip G71, tentokrát ovšem v plné výbavě, tedy 24 Pixel a 8 Vertex Pipeline. K dispozici je také 512 MB paměti GDDR3, připojené na 256bitovou paměťovou sběrnici. Kdybychom měli před sebou referenční kartu 7950 GT a porovnali ji s 7900 GS, patrně bychom neobjevili kromě počtu pamětí žádný rozdíl návrh layoutu karet je totožný. Stejné jsou i možnosti karet z pohledu použitých technologií. Obě mají podporu Shader Model 3 a HDR, dva DVI výstupy Dual Link, podporu pro HDTV a nechybí ani televizní výstup. Výrobce ovšem pouze u karty 7950 GT slibuje plnou podporu HDCP (High-bandwidth Digital Content Protection) a hlavně nejvýkonnější akceleraci High Definition videa ve vysokém rozlišení pomocí kodeku H.264 (MPEG-4 AVC). Majitelé této karty by se tak neměli bát, že by v blízké i daleké budoucnosti neshlédli nějaký film ve vysokém rozlišení bude jim na to stačit pouze grafická karta. Abychom nepřipravili ty zvídavější čtenáře o detaily o testované kartě, grafický čip běžel na frekvenci 550 MHz a paměti pracovaly na 1 400 MHz efektivně. Co se týká hlučnosti, pasivní chlazení nevydávalo žádný zvuk, tudíž hlučnost celé karty byla nulová. S tím však souvisí i teplota celé karty, která je závislá na externím chlazení celé počítačové skříně, v níž je VGA karta uložena. Při našich testech jsme museli osadit testovací skříň přídavným chladičem, protože jinak teplota karty stoupala do vysokých hodnot. Stabilita však byla bezchybná, stejně jako požitek ze hraní. Vzhledem k ceně se jedná o jednu z mála karet, na níž si zahrajete hry v plném rozlišení a nebudete se bát zapnout při rozlišení 1 280 x 1 024 (současné nejrozšířenější rozlišení LCD displejů) nějaké to pokročilé celoobrazovkové vyhlazování nebo si dokonce zavolat na pomoc vylepšení obrazu HDR (High Dynamic Range). Cena karty bude posazena níže než tomu bylo u modelu GeForce 7900 GT a v přepočtu se bude jednat o sumu okolo 9 000 Kč včetně DPH, což je částka, kterou si však u nás nemůže dovolit každý.

Sapphire Radeon X1300 XT

+ výkonná low-end karta, výbava v podobě plné hry

- nemá video in

Cena vč. DPH: 3 100 Kč

K testu zapůjčila firma: SapphireTech,

http://www.sapphiretech.com

Sapphire Radeon X1650 Pro

+ 2x DVI, 256 MB paměti GDDR3, 12 Pixel Pipelines

- výkon jen o málo vyšší než X1300 XT

Cena vč. DPH: 3 600 Kč

K testu zapůjčila firma: SapphireTech,

http://www.sapphiretech.com

nVidia GeForce 7900 GS

+ rozumný výkon za slušnou cenu

+ překvapivě tiché chlazení

- spotřeba, potřeba externího napájení

Cena vč. DPH: 6 300 Kč

K testu zapůjčila firma: nVidia, http://www.nvidia.com

XFX nVidia GeForce 7950 GT

+ výborný výkon

+ pasivní chlazení

- spotřeba, potřeba externího napájení

Cena vč. DPH: 9 000 Kč

K testu zapůjčila firma: XFX, http://www.xfxforce.com

§§§§§


Paměťový kolotoč. Která média jsou v současnosti pro ukládání dat nejlepší?

Daniel Bader

06P0469

Pevný disk, USB klíčenku nebo CD? Existuje mnoho různých datových médií, každé z nich uchovává informace, ale mají různé vlastnosti.

Paměťová kapacita datových nosičů se sice stále zvětšuje a zlevňuje, samotná data jsou však cennější než kdy dříve. Na datových médiích se v dnešní době uchovává prakticky vše: dokumenty, programy, hesla, bezpečnostní zálohy, filmy, fotografie nebo hudba cokoliv, co má člověk rád a čeho si cení.

Pokud se zhroutí záznamové médium, aniž byla předtím podniknuta příslušná bezpečnostní opatření, většinou přijdete o veškerá data. Porouchaný pevný disk (v záruce) můžete snadno reklamovat a dostanete jiný, nicméně za ztracený obsah, software či jakákoliv jiná důležitá data si ručí každý sám. V tomto článku vám představíme, jak využívat různé možnosti současných záznamových médií a ukážeme vám, jak je lze používat k optimálnímu zabezpečení důležitých dat.

Pevný disk

Pevný disk je záznamové médium pro "lovce" a "sběratele" dat. Je možné na něj ukládat programy a soubory i velmi objemné, třeba celé filmy v nejvyšší dostupné kvalitě. Rozlišujeme mezi modely interními (tedy zabudovanými do osobního počítače) a přenosnými (externími nebo mobilními disky).

Interní pevné disky

V noteboocích dosahují kapacity až 200 GB, ve stolních počítačích dokonce až 750 GB. Měli byste si přitom pozorně všímat pořizovací ceny: ta je zpravidla vázaná na velikost datového prostoru. Čím je úložný prostor větší, tím dražší je pevný disk. U paměťových obrů naproti tomu poměr ceny za gigabyte datového prostoru klesá alespoň u modelů, které jsou dnes běžně zavedené na trhu (tedy ne úplné novinky). Příklad: pevný disk Seagate Barracuda 7200.9 ST3160811AS nabízí kapacitu 160 GB a lze jej zakoupit za

1 757 Kč. Pořizovací cena za 1 GB datového prostoru vychází na 11,79 Kč. Pokud si však zakoupíte kapacitně větší disk Seagate Barracuda 7200.10 ST3320620AS (320 GB), zaplatíte

2 825 Kč, ale každý gigabyte prostoru vás přijde pouze na 9,48 Kč. Tedy nákup kapacitně většího disku se v tomto případě jednoznačně vyplatí. Získáte disk z modernější série (dokonce s mírně vyšším výkonem) a při přepočtu ceny na velikost prostoru ušetříte na každém GB cca 2,31 Kč.

Existuje určitá ideální velikost datového prostoru s optimálním poměrem ceny a výkonu. Podívejte se na doporučené kapacity v připravené tabulce. Výsledky však berte jen orientačně, protože ceny disků i dalších médií se mění doslova ze dne na den. Je možné, že nejvýhodnější kapacita bude brzy jiná vyšší. Předvánoční trh také udělá s cenami produktů své.

Budete-li si pořizovat nový počítač, měli byste zvolit model s plnou podporou moderního rozhraní SATA a ještě lépe s verzí SATA/3Gb (jinak označované jako SATA/300 nebo SATA II či SATA 2). Zkratka SATA označuje sériové rozhraní ATA a vyvinulo se právě ze staršího datového rozhraní ATA (dnes často označovaného jako PATA paralelní ATA).

Mobilní pevné disky

Mobilní pevné disky (někdy označované také jako externí pevné disky) jsou přenosná zařízení můžete si je tedy snadno vzít sebou na cesty. Jsou vybaveny portem USB nebo FireWire, aby bylo možné médium připojit k osobnímu počítači. Ceny těchto paměťových zásobníků jsou vždy vyšší než u interních modelů shodné kapacity. Externí produkty totiž obsahují nejen samotný pevný disk, ale i elektroniku pro převod dat mezi rozhraním USB nebo IEEE-1394 (FireWire) a diskem a veškerou ochranu, kterou křehké pevné disky při transportu potřebují. Počítejte, že například USB externí disk Seagate ST3300601U2-RK s kapacitou 300 GB vás přijde na 4 400 Kč, zatímco již zmíněný interní disk Seagate Barracuda 7200.10 ST3320620AS (320 GB) dokonce s o něco vyšší kapacitou stojí pouze 2 825 Kč.

O poznání dražší jsou i malé přenosné externí USB disky, které uchovávají v pouzdře malé 2,5" disky původně využívané v noteboocích. Výhodou takových produktů jsou velmi malé rozměry, hmotnost, skutečně pohodlné používání i fakt, že zpravidla nepotřebují žádné externí napájení (spokojí se s energií dodanou USB portem nebo maximálně dvojicí USB portů).

Síťové disky

V poslední době jsou tyto produkty stále atraktivnější. Externí síťové disky totiž dokáží plně nahradit řádově dražší souborové servery. Přitom jsou malé, skladné a některé z nich dokonce dokáží pracovat nejen jako datové sklady, ale zvládají např. i FTP přístupy (např. Samba) nebo správu uživatelů, přístup do adresářů pod hesly, kódování dat, případně mohou pracovat dokonce i jako malé tiskové servery. Síťové disky jsou vybaveny rozhraním LAN (RJ45) a někdy i dalšími USB porty. Ty slouží pro připojení dalších externích USB disků, klíčenek nebo tiskáren (pokud chcete využívat síťový disk jako tiskový server). Externí síťový disk dokáže nabídnout poměrně mnoho zajímavých služeb. Mezi tyto produkty patří například Western Digital NetCenter WDXE5000KS (kapacita 500 GB) nebo produkt Maxtor Shared Storage II (kapacita 1 000 GB).

Bezpečnost

Aby byl váš operační systém chráněn, měli byste jej alespoň čas od času zálohovat. Pro zálohování celého diskového oddílu (partition) nebo kompletního disku je vhodné použít aplikaci, která dokáže požadovaný diskový prostor zkomprimovat a celý uložit do souboru (tzv. image). Soubor s obrazem disku nebo diskového oddílu je dobré uchovávat na jiném fyzickém disku nebo případně na DVD (v tomto případě je vhodné mít ještě záložní kopii DVD navíc). V případě zhroucení pak přetáhnete poslední obraz disku (image tedy přesný obraz pevného disku) zpět do svého počítače. Čistě z hlediska zabezpečení dat nejsou pevné disky optimální, protože v dlouhodobějším horizontu vykazují náchylnost k poruchám a chybám. Nicméně stoprocentní nejsou ani nosiče CD a ještě méně DVD, které mohou oslepnout nebo je možné je snadno mechanicky poškrábat nebo jinak poškodit. Mezi zajímavé programy pro zálohování celých disků a diskových oddílů patří například oblíbený Norton Ghost 10 (www.norton.com).

Výměnné nosiče dat

Nejpoužívanějším výměnným nosičem dat je USB klíčenka (někdy označovaná jako USB Flash Disk či slangově "fleška"). Nabízí velikost od cca 32 MB až do 8 GB. Kapacitně nejmenší modely dnes už postrádají smysl. Nejčastěji uživatelé kupují modely s 256 MB, 512 MB nebo 1 GB. Náročnější uživatele si pak pořizují i USB klíčenky s vyšší kapacitou. USB Flash Disky jsou z hlediska zabezpečení dat poměrně dobré. Mnohé z nich totiž dnes nabízejí podporu pro snadné zakódování obsahu. Data jsou tak přístupná pouze majiteli, který zná přístupové heslo. Kromě toho se dají formátovat jako tzv. "bootovací zařízení" a mohou tedy nahradit startovací disketu ve vašem počítači. Zajímavý je přitom nový standard U3. S U3 programy se mohou USB paměti používat jako "přenosná kancelář". Lze z nich provozovat speciální aplikace pro kancelář, zpracování obrázků nebo třeba antiviry to vše na těchto paměťových trpaslících může bezproblémově běžet a spolehlivě pracovat.

Při nákupu USB klíčenky si dejte pozor na vyznačenou podporu standardu USB. Současné klíčenky obvykle podporují režim USB 2.0 a přenášejí data v průměru rychlostí 5 MB za vteřinu nebo i více. Pokud byste omylem koupili USB disk pouze s podporou USB verze 1.x, pak s ním nebudete operovat vyšší rychlostí než cca 1-1,5 MB/s. To je především při kopírování většího objemu dat velmi zdlouhavé.

Paměťové karty

Zřejmě nejznámějšími paměťovými médii jsou tzv. paměťové karty Secure Digital (SD) a možná i CompactFlash (CF). V oblasti mobilních telefonů začínají být velmi populární rozměrově miniaturní kartičky typu Mini Secure Digital (minuse), Micro Secure Digital (microSD) a podobně. Méně pozornosti se dostává kartám Memory Stick (MS) a xD, protože ty jsou zpravidla vázány na přístroje pocházející pouze od výrobců Sony (MS) a Olympus/Fuji (xD). V poslední době se také objevuje stále méně produktů spoléhajících na karty typu Multi Media Card (MMC) i MMCmobile. Karty typu Smart Media Card (SMC) patří již minulosti.

Jako paměťové médium jsou karty CF a SD zajímavé především pro toho, kdo vlastní digitální fotoaparát. Nicméně paměťové karty se dnes nevyužívají pouze u digitálních fotoaparátů a kamer, setkáte se s nimi téměř na každém kroku. Využívají je MP3 přehrávače, PDA, navigační GPS systémy, mobilní telefony a dokonce i moderní autorádia. Data se do karty přenášejí buď přes USB rozhraní ze zdrojového zařízení (nejčastěji PC nebo mobilní paměťová banka), nebo se karty zasouvají přímo do čtečky karet, jež je připojena opět k počítači.

Karty SecureDigital

Karty SD jsou v současné době zřejmě nejoblíbenější. Důvod je prostý: jsou kompatibilní s celou řadou digitálních fotoaparátů, digitálních kamer, mobilů, MP3 přehrávačů i PDA. Doporučit je lze i díky vysoké rychlosti kopírování. Pořizovací cena SD karty je dnes poměrně příjemná, např. za 1GB médium zaplatíte pouze 650 Kč. Kartu SD s kapacitou 2 GB lze pořídit za cca 1 100 Kč.

Karty CompactFlash

Karty typu CF se omezují především na digitální fotoaparáty (dnes většinou z poloprofesionálního nebo profesionálního segmentu) a několik MP3 přehrávačů. V porovnání s kartami SD mají tyto paměti vyšší spotřebu proudu, což zkracuje dobu fungování baterie. Nevýhodou CF jsou v dnešní době i relativně větší rozměry. Kartu s kapacitou 1 GB lze sehnat již za cca 620 Kč.

CD a DVD

CD a DVD jsou díky své ceně velmi dostupná zálohovací média. Oba datové nosiče se vyrábějí ve verzi R a RW. Přičemž R znamená, že na disky CD-R, DVD-R, DVD+R lze zapsat data pouze jednou a dále je možné je jen číst. Oproti tomu média s příponou RW (CD-RW, DVD+RW, DVD-RW) mohou být až 1 000x vymazána a je možné na ně znovu zapisovat. Teoreticky přečte zapsaná data každá CD-ROM či DVD-ROM mechanika. Zatímco CD poskytují přibližně 700 MB paměti, u DVD nabízejí jednovrstvá média cca 4,7 GB (v praxi asi 4,3 GB), dvojvrstvé médium (tzv. Double Layer) pak dokáže pojmout dokonce až 8,5 GB. Uvedená média jsou často používána pro zálohování dat.

Zabezpečení

Doba uchování a kvalita CD a obzvláště DVD médií není vždy zcela uspokojivá. Stačí často malé škrábnutí na jejich horní nebo spodní straně a mechanika už je nenačítá bezchybně. Kromě toho jsou kotouče velmi citlivé na sluneční záření. Jsou-li CD a DVD média delší dobu vystavena intenzivnímu světlu, informace, které jsou na nich vypálené, se ztrácejí. Proto je dobré uložit každé CD či DVD do čistého obalu a uchovávat je např. zavřené ve skřínce, do níž nepronikne světlo. Pokud chcete uchovat na CD či DVD disku velmi důležitá data, doporučujeme vypálit data duplicitně na alespoň dva disky. Ideální je použít i různé značky médií. Bohužel dnes nikdo neví, jaká je v praxi reálná životnost které značky. Také se může stát, že po roce či více letech povrch disku oslepne a data nenávratně ztratíte. Jejich přetrvání bohužel žádný výrobce mechaniky ani DVD či CD médií nezaručí.

Flash paměti

USB klíčenky a paměťové karty jsou oproti pevným diskům výrazně odolnější proti nárazům a otřesům. Neobsahují totiž žádné mechanické pohyblivé díly. Data jsou uložena v paměti tzv. "flash memory", která neztratí data ani po odpojení napájení. Pro svou nepatrnou velikost slouží média s takovouto pamětí zejména jako přenosné zásobníky dat, ať již v podobě USB klíčenek nebo paměťových karet. Flash paměti jsou rovněž přímo integrovány do mnoha zařízení, kde slouží pro ukládání voleb či nastavení, případně pro přepisovatelný vnitřní software firmware.

§§§§§


Velký test procesorů AMD a Intel. Vyberte z nabízených 45 procesorů ten pravý (CD/DVD)

Petr Matuška

06P0467

Po velkém test základních desek pro obě dvě platformy pro vás máme připravený kompletní přehled všech stolních procesorů, dostupných v daném čase na našem trhu. Naleznete zde zástupce levných jednojádrových procesorů AMD i Intel, výkonnějších jednoi dvoujádrových modelů obou výrobců i těch nejvýkonnějších dvoujádrových modelů AMD Athlon 64 FX a Intel Core 2 Extreme.

Pojďte si tedy vybrat ten nejlepší procesor v našem velkém testu naleznete popis všech modelových skupin, přehled parametrů, tabulku s jejich výkonem a na závěr dostanete naše hodnocení, doporučení a několik vložených článků, dokreslujících celé téma stolních procesorů.

Pokud vás téma stolních procesorů zajímá, hezky se usaďte na svém oblíbeném místě a připravte se: začínáme!

AMD Sempron 64

Historie procesorů Sempron je o mnoho kratší než u kolegů Celeron z konkurenční stáje Intel. První procesory AMD Sempron se objevily v době, kdy byly Athlony XP za zenitem a na trhu již byla nová generace procesorů AMD Athlon 64. AMD Sempron vycházel z tehdejších procesorů AMD Athlon XP, pracujících v patici Socket A (Socket 462) a lišil se od nich nižší frekvencí a menší vyrovnávací pamětí L2 cache. Proč vůbec procesory Sempron vznikly? Jednoduše proto, aby měl výrobce na trhu jasně definovanou skupinu levných procesorů, směřujících do low-end segmentu.

Ve stejném duchu se objevily procesory AMD Sempron i pro patici Socket 754, která právě pro levné procesory de facto uvolnila plnohodnotný procesor AMD Athlon 64, jenž migroval na patici Socket 939. Aby i méně znalým a zkušeným uživatelům byl přínos nových Sempronů pro patici AM2, o kterých si budeme povídat za chvíli a které jsme měli v testu, zcela jasný, popíšeme si hlavní funkce těchto procesorů pro patici 754 již nyní a dále jen zmíníme rozdíly mezi nimi. Takže: procesory AMD Sempron jsou "osekanou" verzí plnohodnotných CPU AMD Athlon 64. V prvních verzích u nich chyběla podpora 64bitových instrukcí, která byla (marketingově velmi dobře) udělena pouze modelům Athlon 64. Před několika měsíci ovšem pod nátlakem uživatelů a zejména konkurenčních Celeronů spatřila světlo světa verze Sempron 64, tedy verze podporující operační systémy s 64 bity. Stejné to bylo i s podporou technologie AMD Cool\n\Quiet. Nejprve byla určena pouze pro Athlon 64, později se objevila i u dražších modelů AMD Sempron. Jediným významným omezením, které mnoho uživatelů dlouhou dobu AMD vyčítalo, je jednokanálový přístup procesoru do operační paměti. Nešlo tedy použít dva totožné paměťové moduly, aby byla zvýšena propustnost paměťového subsystému. Abychom se ale dostali k aktuálním modelům, nechme historii historií a pojďme se podívat, co nám nové procesory AMD Sempron 64 nabízejí.

Pro mnoho uživatelů přišla společnost AMD s vynikající zprávou sjednotí patici pro dražší a levné modely do jedné, čímž by měly klesnout náklady na vývoj a implementaci systémů založených na obou procesorech. Proto pokud si nyní koupíte procesor AMD Sempron 64 pro patici AM2, můžete si být jisti, že do stejné základní desky budete moci vložit po několika letech plnohodnotný procesor AMD Athlon 64 (minimálně ty, které jsou v současné době na trhu). Zpět ale k samotným procesorům: hlavní změnou oproti předchozím modelům pro patice Socket 754 je podpora dvoukanálového přístupu do paměti a samotná podpora pamětí DDR2 až do frekvence 800 MHz. Procesory AMD Sempron 64 totiž mají, stejně jako dřívější modely, paměťový řadič integrovaný přímo v CPU, takže komunikace s pamětí je o něco rychlejší než u procesorů Intel. Proto je také pro procesory AMD důležitější údaj o časování pamětí než jejich frekvence.

Procesory AMD Sempron 64 podporují instrukční sady MMX(+), 3DNow!(+), SSE, SSE2, SSE3, AMD64, kromě dvou nejlevnějších modelů všechny podporují spořící technologii Cool\n\

Quiet a všechny jsou vybaveny ochranou proti napadení systému škodlivým softwarem EVP (Enhanced Virus Protection). Všechny tyto procesory v testu byly vyrobeny 90nm výrobní technologií, maximální hodnota TDP u nich činí 62 W.

Teď již víte, co zhruba nové procesory umějí, následuje jejich rozdělení v rámci jejich kategorie. Procesory AMD se již dávno neoznačují samotnou frekvencí CPU, nýbrž jsou vybavené jakýmsi modelovým označením čtyřmi čísly, zakončenými znaménkem plus. Obecně platí, že čím vyšší je číslo, tím je procesor výkonnější a také dražší. Jednotlivé modely se však neliší pouze frekvencí, ale mají i rozdílnou velikost vyrovnávací paměti L2 cache 128 kB a 256 kB. V testu tak naleznete modely 2800+, 3200+ a 3500+, které jsou vybavené 128 kB L2 cache, a modely 3000+, 3400+ a 3600+, vybavené 256 kB cache. Dá se říci, že vyšší nárůst výkonu získáte nákupem procesoru s vyšší frekvencí než nákupem CPU se stejnou frekvencí, vybaveného dvojnásobnou velikostí L2 cache. Mikroarchitektura AMD K8, na které jsou postaveny všechny současné procesory AMD, je totiž z hlediska výkonu mnohem méně citlivá na velikost L2 cache než procesory společnosti Intel.

AMD Athlon 64

Řada procesorů AMD Athlon 64 je de facto stejná jako předchozí procesory AMD Sempron 64 pro patici AM2. Jediným rozdílem je větší (512 kB) vyrovnávací paměť L2 cache. K dispozici jsou v současné době čtyři modely s číselným označením 3000+, 3200+, 3500+ a 3800+. Nutno poznamenat, že číselné označení přesně odpovídá procesorům AMD Athlon 64 pro patici Socket 939 tedy jak frekvence, tak velikost L2 cache a funkce jsou naprosto stejné. Pokud vám v číselné řadě chybějí modely 3700+ a 4000+, tak vězte, že chyba není na naší straně, nýbrž společnost AMD se rozhodla, že bude "chrlit" procesory Athlon 64 kromě FX modelů pouze s 512 kB na jádro to samé platí i pro dvoujádrové modely X2. Proč tomu tak je, můžeme pouze spekulovat, díky nákupu společnosti ATI se nabízí zjevná otázka snižování nákladů na jeden vyrobený procesor. Je to ovšem pouze jedna z domněnek, další může být třeba ta, že výkonnostní rozdíl mezi 512kB a 1 024kB modelem nebyl tak výrazný, aby ospravedlnil nárůst ceny.

Procesory AMD Athlon 64 jsou díky nástupu dvoujádrových modelů na ústupu, počítá se, že jejich pozici nahradí zdola rychlejší procesory Sempron a shora dvoujádrové modely. Tento trend je jasný již v současné době, podívejte se do tabulky a porovnejte ceny jmenovaných skupin procesorů.

Dalším neuvedeným faktem o procesorech AMD je systémová sběrnice: nepoužívají FSB, Front Side Bus, jako procesory Intel, nýbrž využívají k práci sběrnici Hyper-Transport. Ta totiž pracuje u současných procesorů AMD Sempron 64 na 800 MHz (1 600 DDR) a u ostatních na 1 000 MHz (2 000 MHz).

AMD Athlon 64 X2

Všechny procesory z řady AMD Athlon 64 X2 jsou dvoujádrové. Na rozdíl od procesorů Pentium D je návrh dvoujádrového procesoru kompletní, tudíž jádra nejsou oddělená, ale tvořená z jednoho kusu křemíku. Naopak oproti procesorům Core 2 Duo společnosti Intel nemají sdílenou L2 cache, ale každé jádro má svou dedikovanou vyrovnávací paměť.

Procesory jsou vyrobeny 90nm výrobní technologií SOI, jejich frekvence začíná na 2 000 MHz a nejrychlejší současný model končí na 2 600 MHz. U modelů AMD Athlon X2 pro patici Socket 939 jsme se setkávali s více modely, my jsme měli možnost otestovat čtyři modely s 512 kB L2 cache na jádro. Jak jsme již napsali u Athlonu 64, modely s 1 MB cache L2 na jádro byly staženy z prodeje. Pokud si tedy přejete pořídit model AMD

s 1 MB L2 cache přiřazeným k jednomu jádru, budete muset sáhnout po modelech pracujících v patici 939 nebo si vybrat AMD Athlon 64 FX, o kterých si rovněž něco málo řekneme.

Modely procesorů AMD Athlon 64 X2 začínají v současné době pomalu, ale jistě vytlačovat dražší jednojádrové modely CPU AMD, a to díky razantnímu cenovému poklesu, kterého jsme byli svědky těsně před uvedením procesorů Intel Core 2 Duo. Kdybychom měli vybrat z této modelové řady X2 nějaký zajímavý model, zastavili bychom se u nejlevnějšího X2 3800+. Ten pracuje na frekvenci 2 000 MHz, obsahuje dvě jádra

s 2 x 512 kB L2 cache a stejně jako všechny ostatní modely obsahuje technologie Cool\n\Quiet a EVP. Proč upozorňujeme právě na tento model? Jednoduše proto, že je to nejlevnější model X2 a naprostá většina těch dostupných v sobě skrývá minimálně 10procentní potenciál zvýšení pracovní frekvence.

Málem bychom zapomněli na jednu technologii, kterou jsou obdařeny všechny procesory Athlon 64, Athlon 64 X2 a FX a to virtualizační technologií AMD, nazývanou Pacifica. Význam této technologie je pro koncové uživatele minimální, nicméně pro podnikové nasazení již znamená přínos. Její princip je podobný jako u Virtualization technologie společnosti Intel vytvořit na jednom fyzickém počítači více virtuálních počítačů a na každém z nich pustit jakékoliv aplikace bez obavy, že by pád jednoho stroje způsobil nestabilitu nebo nefunkčnost těch dalších.

Samostatnou kapitolou procesorů AMD je řada FX. Procesory v této řadě jsou přímými konkurenty intelových verzí procesorů Extreme Edition. Nabízejí vždy 1 024 kB vyrovnávací paměti L2 cache přiřazené k jednomu jádru (celkové tedy 2x1 024 kB na jeden fyzický procesor). Navíc přidává vyšší frekvenci, než na kterých jsou schopné pracovat obyčejné modely X2 a jako bonus pro opravdové fajnšmekry, kteří si pořídí tento procesor, nabízí otevřený násobitel. Co to znamená? Pokud se rozhodnete přetaktovat takovýto procesor, stačí si v BIOSu vybrat hodnotu násobitele a tím si vyberete i výslednou frekvenci procesoru. Kupříkladu model FX-62 pracuje na frekvenci 2 800 MHz a má násobitel 14x. Pokud budete chtít tento procesor provozovat na frekvenci řekněme 3 000 MHz, nastavíte v BIOSu hodnotu násobitele na 15x, uložíte a restartujete. Ostatní procesory mají totiž možnost zvýšení násobitele uzamčenu, násobitel se dá pouze snižovat. Za hlavní nevýhodu modelu FX považujeme, stejně jako u Extreme Edition, přemrštěnou cenu. Ani odpadní teplo, produkované příkonem až 125 W, není úplně zanedbatelné.

AMD Athlon 64 X2 Effition Edition

Tím se dostáváme k poslední řadě procesorů AMD, které jsme měli možnost otestovat. Jedná se sice o výkonnostně totožné procesory jako modely bez označení EE, ale právě toto označení dává zákazníkům najevo, že EE verze CPU je méně energeticky náročná a tudíž z hlediska chlazení vhodná pro použití do náročnějších podmínek. Typické použití je jako solidní a rychlý základ pro multimediální stanice do obývacích pokojů, u nichž se dbá na co nejnižší provozní hlučnost a tedy co nejmenší tepelné ztráty procesoru. Společnost AMD se tímto krokem snaží rovněž odradit některé lokální výrobce a prodejce počítačů, kteří do svých sestav v minulosti hojně používali procesory AMD Turion kvůli jejich nízké hodnotě TDP. Z tohoto hlediska je to nápad znamenitý, protože počítač vybavený úsporným procesorem si bude moci postavit téměř kdokoliv.

Dalším důvodem uvedení těchto (a ještě úspornějších modelů, s pouhými 35 W TDP a s názvem Energy Efficien Processor for Small Form Factor PCs, které jsme však neměli možnost testovat) byl nástup nové generace konkurenčních procesorů, které mají kromě nejvyššího modelu všechny udávanou hodnotu TDP stejných 65 W. Jak se ale můžete přesvědčit v tabulce, není 65 W jako 65 W. Procesory Intel Core 2 Duo totiž mají daleko vyšší teplotu než konkurenční procesory AMD, a to při nulovém zatížení i při plné zátěži. Na druhou stranu nové procesory Core 2 Duo přinesly oproti procesorům Pentium D patrné zlepšení.

Zajímavým modelem v této kategorii je opět nejlevnější 3600+, který se dá sehnat v ceně okolo 4 000 Kč včetně DPH, nabízí frekvenci

2 000 GHz a jediným omezením oproti modelu 3 800+ je dvojnásobně menší L2 cache (celý procesor má tedy 2x 256 kB L2 cache).

Intel Celeron D

Zástupcem levných procesorů Intel jsou již několik dlouhých let procesory s označením Intel Celeron. Každý procesor Celeron je odvozen z plnohodnotného procesoru v daném časovém období kupříkladu první Celerony byly vytvořeny úpravou plnohodnotného Intel Pentium II CPU tak, že tomuto procesoru byla odebrána veškerá paměť L2 cache. Tyto první procesory sice byly levné, ale svým výkonem tehdy velmi výrazně zaostávaly, neboť nedosahovaly ani takových výsledků jako předchozí generace Intel Pentium MMX. Pod tíhou těchto okolností přikročil Intel k nápravě a od frekvence 300 MHz integroval do levných procesorů alespoň malou vyrovnávací paměť L2 cache. Tím se rapidně zvýšil výkon a díky příznivé ceně (ovšem tehdy se reálně jednalo o několik tisíc korun místo dnešních 1 200 Kč) se stala celá řada těchto CPU velmi přitažlivou záležitostí. Dalším omezením oproti plnohodnotným procesorům byla nižší frekvence jak celého CPU, tak jeho systémové sběrnice, u Intel nazývané Front Side Bus.

Tímto způsobem funguje rozdělování plnohodnotných a "ořezaných" CPU i dnes. Současná generace Celeronů nese přídavek D a je založena na mikroarchitektuře NetBurst. Rozsah frekvencí jde od 2 560 MHz do 3 330 MHz u nejnovějších modelů. Kromě rozdílné frekvence se v současné době dostupné procesory dělí ještě podle aktivovaných technologií uvnitř CPU, stejně jako u konkurenčních procesorů AMD záleží na velikosti vyrovnávací paměti L2 cache. Nejstarší generaci procesorů Intel Celeron D tvoří modely 325, 330, 335, 340, 345 a 350. Od svých současných kolegů, lišících se o číslo vyšším označením, jim chybí technologie Execute Disable Bit, chránící systém před napadením škodlivým softwarem, obvykle virem. Tyto vylepšené Celerony nesou číselné označení 326, 331, 336, 341, 346, 351 a 355. Všechny dosud jmenované procesory jsou vybavené instrukčními sadami x86, MMX, SSE, SSE2 a SSE3. Nechybí ani 64bitové rozšíření v podobě Intel Extended Memory 64 Technology, díky čemu lze na těchto procesorech provozovat 64bitové operační systémy. Jsou založeny na jádře Prescott a oproti plnohodnotným procesorům Pentium 4 jim chybí technologie Hyper-Threading a Enhanced Intel SpeedStep Technology, snažící se snižovat příkon procesoru a tím i vyzářené přebytečné teplo aktivním snižováním frekvence a napětí procesoru. Všechny tyto procesory jsou vyráběny 90nm výrobní technologií a mají v sobě integrovanou L2 cache o velikosti 256 kB.

V nabídce našich distributorů a většiny prodejců se v době testu vyskytovaly ještě dva procesory Intel Celeron D, o kterých jsme nemluvili. Jedná se o modely 352 a 356, jež již nejsou založené na jádře Prescott, nýbrž jsou odvozené od 6 nm výrobní varianty Pentia 4 Cedar Mill. Všechny parametry včetně rychlostí systémové sběrnice FSB jsou naprosto totožné se staršími modely, rozdílem je pouze novější výrobní technologie a. Ano, nové procesory Celeron D mají konečně rozumnou velikost L2 cache 512 kB. Je známé, že mikroarchitektura NetBurst je závislá nejen na frekvenci, ale i na velikosti vyrovnávací paměti. Po mnoha úpěnlivých prosbách se tak k zákazníkům dostává levný procesor s relativně vysokou pracovní frekvencí a dostatečně velkou L2 cache, ale hlavně s obrovským potenciálem přetaktování. Ten je dán právě novou 65nm výrobní technologií. Všechny tyto parametry podporují teoretickou šanci na vynikající poměr výkonu/ceny v našem testu. Jak si stály (nejen) nové procesory Intel Celeron D ve srovnání s konkurencí se dozvíte v hodnocení na konci článku, číselné výsledky si můžete přečíst v tabulce.

Abychom těmto procesorům nezůstali nic dlužni, musíme doplnit ještě několik faktů procesory Intel Celeron D jsou určené do patice LGA775 (Socket T), podporují dvoukanálový přístup do paměti, mají jedno jádro a jsou schopné pracovat v základních deskách s čipsety Intel i865, i915, i945 a i965, z neintelovských čipsetů pak s ATI Xpress série pro Intel platformu, nVidia nForce 4 a 5 pro Intel, ale také s novějšími čipsety VIA P4M800, P4M890 a P4M900 a SiS, se kterými se však na našem trhu setkáte jen málokdy. Cenové rozpětí procesorů je od asi 1 200 do 2 400 Kč.

Intel Pentium 4

Řada procesorů Intel Pentium 4 se poslední dobou opovážlivě ztenčila, neboť ještě donedávna byla k dispozici kompletní řada modelů Pentium 4 620, 630, 640, 650, 660 a 670. Prostor pro jednojádrové procesory je však poslední dobou stále užší, a tak na našem trhu byly v době testu k dispozici modely Intel Pentium 4 524, 531, 541 a 630. Zde jsou procesory rozděleny do dvou řad řada 5xx a 6xx. Prvně jmenovaná řada je určená pro "neplnohodnotná plnohodnotná" Pentia 4 jsou vybavené všemi dostupnými technologiemi, pouze mají menší vyrovnávací paměť L2 cache. U řady 5xx činí tato paměť 1 024 kB, u řady 6xx je dvojnásobná tedy 2 048 kB. K dispozici jsou instrukční řady MMX, SSE, SSE2, SSE3, EM64T, dále pak technologie Hyper-Threading a EDB, a abychom byli úplně přesní, u modelů řady 6xx také EIST.

Setkali jste se v obchodě s procesory Intel Pentium 4 631, 641 nebo podobnými? Máte pravdu, nejde o nějaké padělky, ale stejně jako u procesorů Celeron D jsou takto označené procesory řady 6xx (rozuměj +1 na konci každého číselného označení) vyrobené novou 65nm výrobní technologií. Tyto procesory mají oproti starším kolegům s jádrem Prescott jádro Cedar Mill.

Pro použití těchto procesorů platí to samé jako u modelů Celeron D, jen ve výčtu podporovaných čipsetů se díky podpoře 800MHz FSB sběrnice objevil u některých modelů i čipset Intel i 925X, i925XE a i975X. Přesné parametry u jednotlivých procesorů najdete v tabulce.

Z hlediska výkonu a poměru výkon/cena jsou ovšem tyto procesory na pováženou modely s vysokou frekvencí (a tudíž relativně výkonné v jednovláknových aplikacích) již Intel stáhl z prodeje a oproti konkurenci z vlastní stáje v podobě nových Celeronů nenabízejí až tak razantní nárůst výkonu, ospravedlňující jejich pořizovací cenu. Nehledě na to, že současný trend směřuje k frontální podpoře dvou jader a tudíž i drahé jednojádrové procesory jsou mnohdy o desítky procent pomalejší než dvoujádrové modely. Na druhou stranu, pokud se vám poštěstí pořídit si "dobrý kus křemíku", vyrobeného 65nm výrobní technologií, máte reálnou šanci dostat se s frekvencí daleko přes 4 GHz, která způsobí díky mikroarchitektuře NetBurst z hlediska poskytnutého výkonu divy. To samé ale platí o levných dvoujádrových modelech Intel Pentium D, o kterých budeme hovořit v následujícím odstavci.

Intel Pentium D

Procesory Pentium D jsou první procesory společnosti Intel, využívající k práci dvě jádra umístěná v jednom fyzickém procesoru. Na rozdíl od konkurenčních dvoujádrových procesorů je návrh Pentia D takový, že na jedné procesorové destičce jsou umístěna dvě jádra procesoru. Když to vezmeme velmi obecně, dalo by se říci, že celé Pentium D se skládá ze dvou procesorů Pentium 4, spojených sběrnicí Front Side Bus. Právě posledně jmenovaný fakt byl často kritizovanou částí návrhu celého procesoru Pentium D. Samotná rychlost sběrnice činí (až na model 805) stejných 800 MHz jako u jednojádrových procesorů Pentium 4, což mohlo být za jistých okolností limitujícím faktorem propustnosti dat a celkového výkonu.

První procesory Intel Pentium D byly založeny na dvou jádrech Prescott a byly vybavené 1 MB L2 cache pro každé jádro. Zde bychom se chtěli zastavit a poznamenat, že u procesorů Intel Pentium D v žádném případě nelze sčítat L2 cache dohromady každé jádro má přidělené svou kapacitu L2 cache a data v ní uložená nelze sdílet přímo s druhým jádrem. Jde to pouze posláním dat přes zmíněnou sběrnici FSB do druhé L2 cache. Pokud byste chtěli využívat výhod sdílené L2 cache, budete si muset pořídit procesory Intel Core 2 Duo.

V současné době jsou k dispozici modely Pentium D 805, 820, 915, 930, 940, 945, 950, 960 a Extreme Edition verze 965. Všechny tyto modely kopírují svou frekvencí své jednojádrové modely, takže 930 má frekvenci 3 GHz a 960 má frekvenci 3,6 GHz (stejně jako model Pentium 4 630 a 660). Jediným modelem vyčnívajícím z řady je 805, který pracuje na frekvenci 2 660 MHz a má pouze 533MHz systémovou sběrnici FSB. Tento model byl vydán z řady 8x0 jako poslední, je však díky své opravdu vynikající ceně velmi žádaný. Co na tom, že je systémová sběrnice pouhých 533 MHz, když samotná frekvence procesoru je velmi nízko, nikdo tedy nemůže očekávat rychlostní zázraky. Tento procesor je vhodný tam, kde se využije výkon dvou jader (multimediální aplikace, komprimace audia a videa a obecně zpracování dvou a více programů najednou). Spolu s plnohodnotným Pentiem D 820 však mají tyto procesory jednu velmi špatnou vlastnost. Jde o přespříliš velkou produkci odpadního tepla. Procesory řady 8x0 jsou totiž vyrobeny starší 90nm výrobní technologií a neobsahují spořící technologii EIST, takže při plném zaměstnání jsou schopné příkonu až 120 W. S tímto faktem, nehledě na celkovou spotřebu takovéhoto počítače, se musí tvůrce PC sestavy vypořádat kvalitním chlazením, velmi často je zapotřebí instalovat jiný než boxovaný chladič, dodávaný s každým procesorem Intel. Jak si 805 v porovnání s ostatními procesory vedl v testech, zjistíte na konci článku.

Daleko lepší reputaci, ať už z pohledu výkonu nebo maximální spotřeby, získaly procesory Intel Pentium D řady 9xx. Všechny modely jsou totiž vyráběny pokročilou 65nm výrobní technologií a obsahují 2 048 kB vyrovnávací paměti L2 cache přiřazené ke každému jádru, což v praxi znamená mírný pokles maximálního ztrátového výkonu a nárůst výkonu. Frekvence procesorů se pohybuje od 3 GHz až do 3,73 GHz, přičemž v číslování modelů naleznete některá označení nekončící znakem 0. Jedná se o modely ochuzené o profesionální technologii Virtualization, což je funkce, díky níž je fyzicky podporováno vytváření více virtuálních serverů na jednom systému, navenek se tvářících jako samostatné stroje. Tyto funkce nenaleznete u modelů 915 a 945. Vyvážením za tuto "ztrátu" je nižší cena, která je patrná hlavně u modelu 945, pracujícím na frekvenci 3,4 GHz. Rozdíl mezi ním a modelem pracujícím na stejné frekvenci, vybaveným VT technologií, činí 1 700 Kč. Pokud to vezmeme opět s trochou nadsázky, dalo by se říci, že Pentium D 9xx je složeno ze dvou procesorů Pentium 4 s jádrem Smitfield, uložených na jedné destičce a spojených systémovou sběrnicí FSB.

Velmi užitečnou funkcí přítomnou v procesorech Pentium D 9xx je Enhanced Intel SpeedStep Technology, díky které se redukuje vyzářené teplo procesoru a je tedy i nižší jeho teplota.

Z hlediska použitých technologií a parametrů jsou zřejmě nejzajímavějšími modely tzv. Extreme Edition verze procesorů. Model 840, který již není v prodeji, byl naprosto shodný s klasickou verzí Pentium D 840, oproti ní však měl aktivovanou funkce Hyper-Threading. Modely Extreme Edition 955 a 965, pracující na frekvenci 3,46 a 3,73 GHz, využívaly oproti svým pomalejším a méně vybaveným kolegům systémovou sběrnici FSB na frekvenci 1 066 MHz a měly rovněž aktivovánu technologii Hyper-Threading. Tyto dvě klíčové technologické funkce dokázaly oproti podobně taktovaným CPU z řady Pentium D zvýšit výkon samotného procesoru v některých aplikacích až o desítky procent. Tyto procesory však měly dvě dosti podstatné vady na kráse první z nich byla jejich spotřeba a teplota při zatížení. Uváděných 125 W příkonu je opravdu velké sousto, nehledě na fakt, že tyto procesory velmi "topily", a tak se při jejich použití jistojistě musel použít výkonnější chladič než ten, co se dodává v balení jako součást procesoru. Druhou nevýhodou procesorů Extreme Edition je jejich cena, která je vždy 999 dolarů. V našich končinách to znamená mnohdy částku přesahující 28 500 Kč i s DPH, kterou si může dovolit opravdu málokdo.

Intel Core 2 Duo

Nejnovější generace procesorů Intel nese název Core 2 a je postavena je mikroarchitektuře Intel Core. O této mikroarchitektuře jsme toho v posledních číslech napsali mnoho, proto jen připomeňme základní vlastnosti. Základem Intel Core nebyla předchozí architektura NetBurst využívaná stolními a serverovými procesory, nýbrž princip je převzat z úspěšných mobilních procesorů Intel Pentium M, je řádně vylepšen a doplněn o několik funkcí z mikroarchitektury NetBurst. Cílem nové mikroarchitektury Intel bylo snížit do té doby nepříznivý poměr jednotky výkonu na spotřebovaný watt (čehož, jak se u nových procesorů ukázalo, bylo dosaženo), významně zvýšit výkon a připravit do budoucna platformu, u které bude možné lépe škálovat výkon než u té minulé. Již při uvedení celé této série procesorů jsme věděli, že škálování výkonu se bude odehrávat pomocí frekvence. Na tom není v podstatě nic divného ani překvapivého. Stejně tak nás nepřekvapilo, že některé modely Core 2 Duo mají (a do budoucna budou mít) méně vyrovnávací paměti L2 cache. Zásadní inovací je pak ovšem možnost zvyšování výkonu díky integraci více jader do jednoho pouzdra procesoru.

Všechny modely Intel Core 2 Duo obsahují dvě jádra jsou tedy dvoujádrové. Na rozdíl od předchozí generace dvoujádrových procesorů Intel Pentium D jsou všechny CPU Core 2 Duo navrženy tak, že celý procesor, skládající se z dvou jader, paměti L2 cache (o které si řekneme více později) a podpůrných obvodů, je de facto jeden kus. Pentium D se skládal ze dvou fyzických jednojádrových procesorů na jedné destičce, spojených sběrnicí FSB dohromady tak, aby se navenek tvářil jako dvoujádrový. Od tohoto modelu Intel však neustoupil a využije ho ve čtyřjádrových procesorech, založených na mikroarchitekruře Intel Core, s názvem Core 2 Quadro. V praxi to tedy bude vypadat tak, že na jedné procesorové destičce budou umístěné dva procesory Core 2 Duo, spojené systémovou sběrnicí FSB. Více o procesorech budoucnosti se dozvíte ve vloženém článku.

Zpět ale k samotným procesorům Intel Core 2 Duo. V době konání testu byly na trhu čtyři základní modely E6300, E6400, E6600 a E6700 a jedna verze Extreme Edition, nazvaná Intel Core 2 Extreme X6800. Procesory se mezi sebou liší nejen frekvencí, začínající od 1,86 GHz a končící na 2,93 GHz, ale rozdíly najdeme také ve velikosti vyrovnávací paměti L2 cache. U nižších modelů E6300 a E6400 je tato paměť 2 048 kB, u vyšších modelů je to dvojnásobek, tedy celých 4 096 kB.

Na tomto místě je třeba také vysvětlit všem, kdo se ještě v nových procesorech neorientují, jak to vlastně je s vyrovnávací pamětí L2 cache u procesorů Core 2 Duo a Extreme: vyrovnávací paměť L2 cache je sdílená, to znamená, že obě dvě jádra mají přístup do jedné vyrovnávací paměti. Tím odpadají zdlouhavé prostoje známé z minulé generace CPU, kdy bylo nutné v případě, že jeden procesor potřeboval data uložená v L2 cache procesoru druhého, tato data transportovat po systémové sběrnici FSB do L2 cache prvního procesoru. I když toto řešení bylo rychlejší, než kdyby si procesor musel vyžádat data z operační paměti nebo z pevného disku, jisté zdržení to přineslo. Nehledě na zatížení systémové sběrnice, která již tak byla vzhledem k nízké propustnosti (800 MHz FSB) dosti vytížená. Druhou zajímavou funkcí sdílené vyrovnávací paměti L2 cache je to, že procesor si může dynamicky přivlastňovat libovolně velkou kapacitou L2 cache. Abychom to přesně vysvětlili, uvedeme příklad: pracujete na počítači a potřebujete komprimovat soubor dokumentů tak, aby byl co nejmenší a mohli jste ho poslat dejme tomu e-mailem kolegům z práce. Protože použijete program WinZip, který nenabízí podporu pro zpracování více vláken najednou, bude při komprimaci vytíženo pouze jedno jádro vašeho procesoru Core 2 Duo. A protože na vašem počítači v tu chvíli neběží žádná jiná aplikace, která by byla náročná na výpočetní výkon, může jádro, které obsluhuje program WinZip, využít ze čtyř MB L2 cache (předpokládáme, že máte procesor E6600 a vyšší) třeba 3,75 MB. Na druhé, v tu dobu nevytížené jádro, pak zůstane "pouhých" 0,25 MB L2 cahce. Tato operace způsobí, že bude komprimace dokončena rychleji, než kdyby měl procesor k dispozici jen polovinu z dostupné paměti L2 cache. Změna přiřazení může probíhat během jedné sekundy mnohokrát a tudíž má minimální vliv na výkon celého CPU.

Procesory Core 2 Duo nabízejí frekvenci systémové sběrnice 1 066 MHz, dokáží zpracovat instrukce MMX, SSE, SSE2, SSE3, SSE4, EM64T a obsahují technologie EIST, EDB a VT (Enhanced Intel SpeedStep Technology, Execute Disable Bit a Intel Virtualization Technology). Jednoznačně nejzajímavějšími modely pro domácí uživatele jsou E6300, a to díky nejnižší ceně v rámci celé řady, dále pak E6600, který jako nejlevnější model nabízí plných 4 096 kB L2 cache. O výkonu procesorů se dočtete na konci článku, vaší pozornosti by neměl ujít ani vložený článek, týkající se možností přetaktování (všechny modely Core 2 Duo si o to totiž vyloženě říkají).

Na čem jsme testovali?

Základem pro naše testy nám byly základní desky Gigabyte GA-965P-DQ6 a ASUS M2N32-SLI Deluxe, pro operační paměť jsme zvolili dva moduly společnosti Kingston s kapacitou 1 024 MB DDR2 800 MHz a časováním CL5, grafickou kartu jsme použili Sapphire Radeon X1900XTX, data byla uložena na pevném disku Western Digital Raptor 74 GB. Chlazení procesorů měly na starosti produkty společnosti Arctic, a to Cooling Freezer 7 Pro a Cooling Freezer 64 Pro. Testy probíhaly pod operačním systémem MS Windows XP Professional v jeho 64bitové verzi. Oba systémy měly nainstalovány všechny záplaty dostupné pomocí služby Microsoft Update a byly v anglickém jazyce.

Budoucnost procesorů

Nyní se nacházíme v době, kdy byla uvedena nová generace procesorů společnosti Intel s názvem Core 2 Duo. Tyto procesory přinesly razantní zvýšení výkonu PCU při zachování stávající ceny. Dalším (a dlužno dodat že logickým) krokem bude uvedení čtyřjádrových modelů, založených na stejné mikroarchitektuře Intel Core. My již v současné době víme, kdy se tak stane a jaké budou mít nové procesory Intel označení a parametry. Nejvýkonnější model bude opět označen jako Core 2 Extreme Quad-Core a za tímto označením bude dodatek QX6700. Písmeno Q jako Quad a X6700 značí, že se jedná o variantu Extreme Edition, pracující na frekvenci 2 660 MHz. Následovat budou i "normální" čtyřjádrové procesory Core 2 Quad, které budou pracovat na nižších frekvencích. K těmto čtyřjádrovým procesorům ještě patří další poznámka frekvence jejich systémové sběrnice FSB by měla být (alespoň zpočátku) 1 333 MHz, oproti standardním 1 066 MHz u současných Core 2 Duo. Posledním údajem pak je, že první čtyřjádrové CPU Intel by se měly na našem trhu objevit ještě tento rok.

A co plánuje konkurenční společnost AMD? Ta s příchodem Core 2 Duo přehodnotila svá dosavadní tvrzení a vydala se cestou boje spíše cenou než maximálním výkonem. To byl právě jeden z důvodů, proč příznivci společnosti Intel netrpělivě očekávali novou mikroarchitekturu, neboť až do uvedení Core 2 Duo vcelku jednoznačně kralovaly na poli výkonu procesory AMD Athlon 64 X2 a FX. S čím tedy plánuje společnost AMD vstoupit do boje o výkonu chtivého zákazníka? Konec roku má být zároveň začátkem přechodu od 90 nm ke zcela nové 65nm výrobní technologii, čímž by se měla zvýšit maximální frekvenční hranice současného jádra AMD K8, která je někde okolo 3 000 MHz. Dalším krokem pak bude někdy v prvním pololetí 2007 (spekuluje se i o dřívějším datu) příchod upravené mikroarchitektury AMD K8L, která by měla přinést výkonnější modely při snížení poměru výkon/watt, aktualizovanou verzi Hyper-Transport a měla by být připravena na čtyřjádrové procesory konkurující Core 2 Quad.

A když jsme u konkurování čtyřjádrovým procesorům Intel, AMD na toto reaguje po svém představením platformy 4 x 4, skládající se ze dvou dvoujádrových procesorů řady FX, spojených navzájem sběrnicí Hyper-Transport.

Toto vše ale přijde až za několik měsíců. Pokud si potřebujete vybrat procesor nyní, nečekejte.

Money, money, money

Tento úryvek ze slavné skladby skupiny Abba velmi dobře vystihuje i obsah následujícího zamyšlení.

Pamatujete si, jak byly před dvěma či třemi měsíci procesory AMD velmi drahé? Myslíme tím zejména dvoujádrové modely X2, které byly k sehnání za 10 000 Kč a více. Pamatujete? A když se podíváte do ceníků nyní, zjistíte, že stejný procesor stojí sotva polovinu původní ceny. To samé lze pozorovat i u plnohodnotných jednojádrových procesorů Athlon 64. Jak je to možné? Jsou ty nové procesory prodávané dnes něčím jiné, že stojí o polovinu méně než před dvěma měsíci? Ne, jsou to naprosto stejné kusy křemíku, pouze jejich prodejní cena je bližší jejich reálné hodnotě.

Cenová válka začala ještě před uvedením nové generace procesorů Intel. Protože společnosti Intel začínalo téct do bot, neboť jejich dvoujádrové procesory Pentium D byly relativně drahé a méně výkonné než konkurenční Athlon 64 X2, rozhodli se uvést velice levný procesor Pentium D 805, který se v doporučené koncové ceně od doby uvedení pohybuje okolo 3 500 Kč vč. DPH. Při této příležitosti snížila společnost Intel ceny většiny procesorů Pentium D o několik desítek procent, díky čemuž bylo možné pořídit plnohodnotný model Pentium D 920 nebo 930 za cenu okolo 6 000 Kč. Tento tah společnosti Intel vyšel a prodeje procesorů Pentium D stouply. Nicméně společnost AMD na tuto změnu nereagovala, a tak zůstaly jejich ceny procesorů takové, jak jsme naznačili výše.

Současnou cenovou hladinu CPU můžete porovnat v tabulce, ale jak se bude vyvíjet do budoucna, je těžké předpovídat. Další cenové skoky nás jistě čekají, minimálně jeden do konce roku a bude jistě spojen s uvedením čtyřjádrového procesoru Intel. Další by měl následovat při uvedení procesorů AMD, založených na mikroarchitektuře K8L.

Jisté je pouze jedno ceny procesorů razantně klesat nebudou, zvyšovat se bude pouze výkon, dostupný za přibližně stejnou cenu.

Přetaktování procesorů

K procesorům jako takovým patří i fenomén přetaktování. V našich recenzích nových modelů procesorů se o této možnosti primárně nezmiňujeme, nicméně při srovnávacím testu, kdy jsme měli v ruce všechny dostupné modely na trhu, nám to nedalo a vyzkoušeli jsme, nakolik lze zvýšit výkon počítače zvýšením pracovní frekvence CPU. Nebudeme se zmiňovat o všech procesorech, ale popíšeme několik zajímavých kousků, které stojí za zmínku.

O čem je vlastně řeč? Přetaktování neboli overclocking je zvýšení frekvence procesoru z jeho základní (defaultní) hodnoty na nějakou vyšší. Kmitočet procesorů AMD i Intel se dá vypočítat tak, že vynásobíte jakýsi koeficient (násobitel) hodnotou frekvence sběrnice (u procesorů AMD je to Hyper-Transport, u procesorů Intel je to Front Side Bus). Hyper-Transport pracuje na frekvenci 800 nebo 1 000 MHz, FSB na frekvencích 533, 800 a 1 066 MHz podle toho, jaký procesor použijete. Aby se lépe počítala výsledná frekvence, u všech základních desek naleznete ještě druhou hodnotu, v tabulce označenou jako reálná frekvence sběrnice (MHz). Z této frekvence se dá již velmi snadno vypočítat pomocí hodnoty násobitel (x) z tabulky výsledná frekvence procesoru.

Aby to bylo naprosto jasné, uvedeme několik příkladů:

AMD Sempron 2800? frekvence 1 600 MHz

(8 x 200 MHz)

AMD Athlon 64 3800? frekvence 2 400 MHz (12 x 200 MHz)

AMD Athlon 64 FX-62 frekvence 2 800 MHz (14 x 200 MHz)

Intel Celeron D 326 frekvence 2 530 MHz (19 x 133 MHz)

Intel Pentium 4 630 frekvence 3 000 MHz (15 x 200 MHz)

Intel Core 2 Extreme X6800 frekvence

2 930 MHz (11 x 266 MHz)

Násobitele není možné až na nejdražší verze procesorů AMD Athlon 64 FX a Intel Core 2 Extreme měnit. Obyčejným smrtelníkům tedy nezbývá, než zvýšit frekvenci systémové sběrnice a tím zvýšit frekvenci celého procesoru. Pokud tedy chcete z prvně jmenovaného procesoru AMD Sempron 2800+ udělat rychlejší model 3200+, musíte nastavit frekvenci systémové sběrnice

na 225 MHz (vyjádřeno čísly 8 x 225 MHz =

= 1 800 MHz, místo 8 x 200 MHz = 1 600 MHz). Tak to funguje i u ostatních procesorů řiďte se parametry v tabulce a využívejte kalkulačku.

Následuje několik doporučení, díky kterým se vám může povést přetaktovat procesor. První rada zní pokud plánujete hned od začátku svoje CPU přetaktovat, sáhněte již při nákupu počítače k dražšímu modelu základní desky. Naprostá většina základních modelů vám neumožní dosáhnout lepších výsledků a stabilita systému může být i při minimální změně základní frekvence špatná.

Druhá rada se týká samotného výběru procesoru vždy se v celé modelové řadě CPU jednoho výrobce najde model, který je obzvlášť vhodný k přetaktování obvykle to bývá nejlevnější model, vybíraný zejména pro svou nejnižší cenu. Najdou se ovšem i případy, kdy je vhodnější sáhnout po dražším, ale lépe vybaveném modelu CPU. Během testů jsme vyzkoušeli maximální možné stabilní frekvence jednotlivých modelů a zde vám přinášíme výsledky vybraných CPU. (Jen bychom chtěli poznamenat, že pro testy používáme TOP modely základních desek od předních výrobců, což nám do velké míry umožnilo

dosáhnout hodnot frekvencí, jichž se nepodaří

dosáhnout s méně vybavenými modely motherboardů. Stejně tak nelze paušálně říci, že pokud se nám povedl výsledek u jednoho procesoru, lze stejného výsledku na 100 % dosáhnout i u jiného kusu téhož modelu.)

Z levných procesorů AMD bychom pro přetaktování vybrali buď Sempron 3000+ nebo 3400+ z důvodu vyšší L2 cache (po modelu 3400+ bychom sáhli tehdy, pokud by šlo také o úsporu energií díky funkci Cool\n\Quiet). U dražších model AMD by naše volba jednoznačně padla na procesor Athlon 64 X2 3800+ EE, který má jednak nižší příkon, jednak by měl lépe snášet vyšší frekvence.

U levných procesorů Intel by naše rozhodnutí jednoznačně směřovalo na nejlevnější model Celeron D 326, ale pro uživatele, kteří si připlatí necelých 1 000 Kč navíc, se naskýtá jedinečná možnost přetaktovat nový Celeron D 352, vyrobený 65nm výrobní technologií. Námi testovaný model nabídl opravdu vynikající potenciál pro zvýšení výkonu. U dražších modelů bychom dali přednost procesoru Intel Core 2 Duo E6300 pro spořivé uživatele a modelu E6400 pro opravdové přetaktovávací nadšence. Proč je tomu tak? Jednoduše proto, že oba dva procesory Core 2 Duo mohou v klidu pracovat s frekvencí FSB vysoko nad 350 MHz (oproti původní 266 MHz) a dražší model nabízí vyšší násobitel, tudíž dostanete celkově i vyšší frekvenci. (E6300 7 x 266 MHz = 1 866 MHz, při přetaktování na FSB 350 MHz: 7 x 350 MHz = = 2 450 MHz, kdežto E6400 8 x 266 MHz =

= 2 130 MHz, při přetaktování na FSB 350 MHz: 8 x 350 MHz = 2 800 MHz). Vše záleží na základní desce, jakou maximální stabilní hodnotu FSB vám dovolí.

Třetí rada se týká procesu, jak přetaktovat FSB. Při přetaktování postupujte opatrně a zkoušejte zvyšovat frekvenci FSB po malých krocích. Pokud je systém již nestabilní, zkuste zvýšit napájení procesoru (zde bychom doporučovali nepřekročit napětí CPU o více než 10 procent hrozí totiž jeho "umrtvení"). Dalším kamenem úrazu může být frekvence operačních pamětí a sběrnice PCI a PCI Express. Tím, že zvyšujete frekvenci systémové sběrnice, zvyšujete i rychlost operačních pamětí a frekvenci PCI a PCI Express sběrnice. U PCI Express sběrnice nabízejí pokročilejší základní desky možnost fixovat frekvenci na 100 MHz (udělejte to, pokud to lze), u operačních pamětí je nutné nalézt příslušnou položku v BIOSu a tam nastavit poměr frekvence sběrnice a frekvence pamětí, aby výsledná frekvence pamětí byla co nejbližší standardní hodnotě (u DDR2 je to 533, 667, 800 nebo 1 066 MHz).

Čtvrtá a pro dnešek poslední rada zní pokud si nejste jisti co děláte, procesor nepřetaktovávejte. Pokud se však do toho pustíte, připravte si manuál základní desky a v něm vyhledejte odstavec o resetu hodnot nastavení BIOSu (provádí se v naprosté většině případů umístěním jumperu na označené místo na MB) budete to téměř 100% potřebovat.

Pokud vás téma přetaktování procesorů zaujalo a chtěli byste se o něm dozvědět na stránkách časopisu PC WORLD více, dejte nám vědět. V případě většího ohlasu se o tomto tématu dočtete v některém z dalších čísel.

Jaký procesor si vybrat?

Naše hodnocení rozdělíme do dvou kategorií. V první kategorii budeme vybírat jednojádrové procesory, v druhé pak dvoujádrové.

První kategorie, jak je patrné z parametrové tabulky, míří na uživatele hledící spíše na svou peněženku. Pro ně jsme vybrali dva modely procesorů, které jsou něčím neobvyklé nebo zajímavé. Jako zástupce společnosti AMD jsme sáhli po modelu Sempron 64 3400+, který obsahuje 256 kB L2 cache, pracuje na frekvenci 1 800 MHz a hlavně má aktivovanou funkci Cool\n\Quiet, díky které procesor v době nečinnosti sníží svojí pracovní frekvenci a napětí a tím sníží i svůj příkon. Ani za svůj výkon se ve své cenové hladině nemusí stydět, ve hrách ho použijete maximálně ke grafické kartě GeForce 7600 GT, žádný vyšší model tento procesor nevyužije.

Pro příznivce společnosti Intel jsme vybrali také jeden model, který musí v dané cenové hladině nadchnout nejen svým výkonem, ale zejména svým potenciálem k přetaktování a v neposlední řadě také cenou. Jedná se o model Intel Celeron D 352, který je vyrobený novou 65nm výrobní technologií a má oproti svým starším kolegům dvojnásobně velikou L2 cache konkrétně 512 kB. Není sice vybaven technologií EIST pro snižování produkovaného tepla, nicméně je o poznání chladnější než staré procesory Celeron D.

Jak jsme se mohli v našem testu přesvědčit, pokud si přejete pořídit dvoujádrový procesor, nemusíte už za něj platit bezmála osm tisíc korun. Nám se z nabídky všech procesorů líbily dva AMD Athlon 64 X2 3600+ Energy Efficient a Intel Core 2 Duo E6300. Oba procesory jsou energeticky stejně náročné a oba mají dvě jádra. Model AMD pracuje na frekvenci 2 000 MHz a ke každému jádru je přiřazeno 256 kB vyrovnávací paměti L2 cache. Úbytek L2 cache není rozhodně příliš znát na výkonu, zato si však všimnete příjemně nízké ceny a také nižší teploty než u "plnohodnotného" modelu AMD Athlon 64 3800+, pracujícího na stejné frekvenci. S tímto procesorem si můžete dopřát použití náročnějších aplikací včetně střihu videa a podobně. Ani ve hrách se tento model neztratí, nicméně pro herní fanoušky bychom doporučili něco výkonnějšího. Velkou předností tohoto modelu je možnost použití v Media Center ve vašem obývacím pokoji, neboť není tak energeticky náročný a tudíž jej není nutné chladit jako ostatní modely.

Intel Core 2 Duo útočí na uživatele zejména svým výkonem, neboť v některých testech předstihuje dosavadní TOP model Pentium Extreme Editon 965. Nástup nové mikroarchitektury společnosti jednoznačně pomohl a i její nejlevnější plnohodnotný procesor za cenu okolo 5 500 Kč zvládne i ty nejnáročnější programy a aplikace, včetně nejnovějších her. Oproti předchozí generaci dvoujádrových procesorů Pentium D přináší i nižší spotřebu a nižší TDP, i když v teplotě jádra se s modely konkurenční společnosti AMD nemůže měřit.

Všem jmenovaným procesorům udělujeme ocenění Top Produkt. To ale neznamená, že ostatní procesory jsou špatné nebo nevyhovující asi nejdůležitějším parametrem při výběru je cena. Pokud si nějakou stanovíte, není problém vybrat podle dalších hledisek a výsledků testů v tabulce právě ten model, který je pro vás vhodný.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Na maximum! Vylaďte svůj počítač na optimální výkon (CD/DVD)

David Čepička, Margit Kuther, Michael Schmelzle a Ines Walke-Chomjakov

06P0453

Koupili jste si nový počítač a musíme dodat, že nestál zrovna málo. Ale jak je to s jeho výkonem? Je skutečně takový, jaký nám slibovali v obchodě? Není nic snazšího, než jej otestovat. My vám k tomu poskytneme všechny potřebné nástroje a ukážeme vám, jak vyladit nové i starší počítače tak, aby pracovaly skutečně naplno.

Právě jste si koupili nový počítač s následujícími komponentami procesor taktovaný na 3 GHz, jedna z nejvýkonnějších grafických karet a velmi rychlý pevný disk. Přesto se vám zdá, že tento nijak levný nový počítač pracuje nějak pomaleji než kamarádův počítač, taktovaný jen na 2,5 GHz. Připadá vám to podivné, tak si vezmete oba počítače, abyste se na ně pořádně podívali, porovnali je a pokusili se najít, co výkon vašeho počítače snižuje. Ale jak na to? Spouštět programy a se stopkami v ruce měřit, jak dlouho to oběma počítačům trvá? Ne, to není ono: pozvěte raději kamaráda na kávu a nechte na obou počítačích běžet testovací programy, které zjistí vše potřebné.

Zjišťování výkonu jak testovat svůj počítač: Programy pro testování výkonu počítačů vám umožní získat podrobnou zprávu o stavu celého vašeho systému a jeho jednotlivých součástí. Umožní vám rovněž najít ve vašem počítači slabá místa a poradí, jak je odstranit.

Programy pro testování počítačů na našem CD: Vyhledali jsme pro vás utility, jejichž výstupy poskytují výstižný popis výkonnosti vašeho počítače. Všechny jsou buď zdarma, nebo za mírný poplatek. Abyste mohli výkon svého počítače testovat takřka okamžitě, najdete většinu z utilit na našem CD.

Jak postupovat: Ze všeho nejdříve je nutné zjistit, jak si celý systém vůbec stojí (viz níže). Potom, pokud to bude nutné, se můžete věnovat jednotlivým komponentám. Pokud ve svém systému objevíte nějaká slabá místa, pak v tomto článku naleznete tipy, jak je odstranit a jak výkon vašeho počítače nastavit na maximum.

Systém

Počítač by měl být logicky tím výkonnější, čím výkonnější komponenty obsahuje. Přesto jak váš počítač obstojí ve srovnání s podobnými sestavami? To zjistíte, když použijete programy pro analýzu systému.

1.Důkladné otestování systému programem Sandra Lite 2007

Pro otestování systému doporučujeme použít freewarový program Sandra Lite 2007, který najdete i na našem CD. Program testuje výkon počítače jako celku, ale kromě toho testuje i jednotlivé komponenty jako například procesor, grafickou kartu či moduly operační paměti. Program Sandra Lite si rozumí i s novými 64bitovými operačními systémy a práce s programem není nijak obtížná. Kromě toho zdarma dostupná verze Lite přehledně zjistí všechny informace o vašem systému a dosažené výsledky porovná s jinými počítačovými sestavami.

Nové vysoce výkonné sestavy ale musí ještě chvíli vydržet: obsahuje-li váš počítač ty nejnovější komponenty, nemusí se s touto skutečností Sandra Lite 2007 při porovnávání výkonu tak docela srovnat. Jako referenční počítač s maximálním výkonem se v této verzi programu objevuje počítač s procesorem Intel Pentium 4 Extreme Edition 955 s taktovací frekvencí 3,46 GHz. V programu tedy nejsou začleněny nejnovější procesory Pentium D 960 a 965, ani procesory Athlon 64 FX 62 od firmy AMD. V tomto případě vám nezbývá nic jiného, než s porovnáním výkonu počkat na novou verzi programu od firmy Sisoftware, kterou si stáhnete na internetových stránkách výrobce programu.

2.Porovnání výkonu vašeho počítače s referenčními sestavami

Poklepejte v programu Sandra Lite 2007 na ikonku Tools a poté na ikonku Performance Index. Při výchozím nastavení se zobrazí výkon vašeho počítače (červená oblast) a porovná jej s referenčním systémem, jehož výsledky má program k dispozici (modrá oblast). Chcete-li výkon svého počítače porovnat se systémem s podobnou konfigurací, pak je nutné nejprve na záložce Hardware poklepat na ikonku Computer Overview, pomocí níž se zjistí, které komponenty se ve vašem počítači nacházejí.

Jaký výkon může mít váš počítač: Vyberte v dialogovém okně Performance Index u jednotlivých políček Reference Processor 1, Reference Chipset/Memory 1, Reference Drive 1 a Reference Network 1 ty komponenty, které jste zjistili dříve poklepáním na ikonku Computer Overview. Modrá oblast programu Sandra nyní obsahuje výkon počítače srovnatelného s tím vaším. Váš systém je výkonnější, pokud červená oblast přesahuje oblast modrou.

3.Jak zvýšit výkon lenivého počítače

Pokud se vám zdá váš počítač příliš pomalý, rozhodně byste měli otestovat jeho jednotlivé komponenty. Tak se dá nejsnáze odhalit nejslabší článek vašeho systému. Stačí jedna pomalejší komponenta a výkon celého počítače jde prudce dolů. Program Sandra tyto problémy dokáže odhalit a upozorní vás na ně pomocí pětiúhelníku, který se objevuje po dokončení testování (viz výše).

Pokud na zmiňovaném obrázku převažuje v bodech Multimedia a Arithmetic Performance modrá oblast nad červenou, pak je nutné zaměřit se na procesor (viz níže), pokud stejná situace nastane u bodu Memory Performance, pak je příliš pomalá operační paměť, a konečně pokud převažuje modrá oblast u bodu Storage Performance, je slabým článkem pevný disk.

Nezapomeňte na software: Máte v systému nainstalovány ke všem komponentám nejaktuálnější ovladače? Pokud ne, určitě to udělejte. Naprostá většina výrobců hardwaru zvyšuje výkon svých komponent právě aktualizací ovladačů.

4.Alternativní nástroje pro analýzu systému

Výkon počítače můžeme zjišťovat i prostřednictvím freewarové utility PC-Mark 05 Basic, kterou najdete na našem CD. Tento program uvádí výsledky testování v číselné podobě. Porovnání zjištěných hodnot je možné přes tzv. OnlineResultBrowser. Další utilitou pro testování systému je i program Everest Ultimate Edition 2006, který také naleznete na našem CD. Utilita bohužel dokáže testovat pouze výkon jednotlivých komponent, nikoliv výkon systému jako celku.

Procesor

Procesor jako srdce počítače ovlivňuje odezvu spuštěných aplikací ze všeho nejvíce. Maximální produktivity práce na počítači tak dosáhnete pouze tehdy, bude-li váš procesor pracovat skutečně naplno.

5.Testování procesoru pomocí programu Sandra Lite

Zdarma dostupná aplikace Sandra Lite 2007, kterou naleznete na našem CD, se hodí nejen pro analýzu celé počítačové sestavy, ale i pro testování samotného procesoru. Program Sandra je pro testování procesoru obzvlášť vhodný, protože analyzuje ty nejdůležitější parametry: výpočetní výkon v oblasti plovoucí desetinné čárky, v oblasti celých čísel a v oblasti multimediálních aplikací. Kromě toho vám zdarma dostupná verze Sandra Lite nabízí porovnání výkonu testovaného procesoru s řadou dalších procesorů až do typu Pentium Extreme Edition 955 či Athlon 64 FX-60.

Jednoduchá kontrola výpočetního výkonu: Spusťte program Sandra Lite a přesuňte se na záložku Benchmarks. Zde poklepejte na ikonky Processor Arithmetic a Processor Multi-Media.

6.Bohaté možnosti srovnání výkonu procesorů v rámci programu

Pokud chcete vědět, jak váš procesor obstojí v konkurenci ostatních výkonově srovnatelných procesorů, pak ve sloupci Reference Processor(s) vyberte stejný nebo podobný typ procesoru. Referenční procesor by v každém případě měl být od stejného výrobce, neboť procesory od firem AMD a Intel se kvůli odlišné architektuře nedají přímo porovnávat. Přímo se nedají porovnávat ani jednojádrové procesory s dvoujádrovými a naopak.

7.Tipy pro nastavení maximálního výkonu procesoru

Pokud je váš procesor o více než pět až deset procent pomalejší (odchylky v rámci tohoto intervalu jsou možné), pak vyzkoušejte následující tipy: ověřte v programu Sandra na záložce Hardware poklepáním na ikonku Processors, zda váš procesor skutečně běží na frekvenci, pro kterou je výrobcem stavěný. To zjistíte tak, že porovnáte údaje Speed a Rated Speed.

Pokud vlastníte procesor, který podporuje technologii Hyperthreading, pak se ujistěte, že je tato technologie v BIOSu povolena a že ji rovněž podporuje operační systém (Windows 2000 s instalovaným Service Packem 3 a vyšším, Windows XP s instalovaným Service Packem 1 a vyšším).

8.Alternativa: testování procesorů pro profesionály

Výkon v operacích s pohyblivou desetinnou čárkou a v oblasti operací s celými čísly testuje i program SPEC CPU 2000. Tento mezinárodně uznávaný a na výrobci procesorů naprosto nezávislý testovací program však stojí soukromé osoby 125 dolarů a jeho konfigurace je poměrně náročná. Pokud totiž chcete získat porovnatelné výsledky, je nutné program SPEC CPU 2000 pomocí různých kompilerů modifikovat.

Grafická karta

Často pracujete s 3D-programy a samozřejmě chcete ze svého hardwaru dostat maximum výkonu. Při testování výkonu grafické karty se zjišťuje, jak rychle tato karta zpracovává trojrozměrné objekty v prostředí DirectX 9 a odhaluje, kde se nacházejí slabá místa a jak je odstranit.

9.Testování výkonu grafické karty pomocí programu 3D Mark 06

Hlavní částí benchmarkového programu 3D Mark 06 jsou testy tzv. shaderů. Abyste tyto shadery mohli kompletně používat, potřebujete grafickou kartu, která podporuje model shaderu ve verzi 3.0, a také procesor s taktovací frekvencí minimálně 2,5 GHz. Program 3D Mark 06 při testování neprovádí pouze analýzu vykreslování typu High Dynamic Range Rendering (HDRR) podle modelu shaderu 3.0, ale analyzuje i vliv vícejádrových procesorů na výkon ve hrách. V registrované verzi programu můžete provádět i testy pro shadery typu pixelů, vertexů či výplní a nechat počítat polygony.

10.Jednoduché a rychlé měření výkonu

Povolte v ovladači grafické karty profil 3DMark06. Poté spusťte testování stiskem tlačítka Run 3DMark. Po několika minutách se pak objeví výsledek, a to jako hodnota v bodech.

Porovnání výsledků na internetu: Výsledky testování v programu 3D Mark můžete snadno porovnat s hodnotami zjištěnými na podobně vybavených systémech například na internetové adrese service.futuremark.com/orb. Porovnatelné jsou tyto hodnoty ale pouze v případě, pokud je srovnáváte se systémy, které mají stejný čip grafické karty i procesor a které mají rovněž pokud možno co nejvíce podobné frekvence čipu grafické karty a paměti grafické karty. Vzhledem k tomu, že program 3D Mark 06 patří celosvětově k nejpoužívanějším benchmarkovým programům v oblasti 3D grafiky, neměli byste mít problém na internetu nalézt systém, s nímž budete moci svoje získané výsledky porovnat.

11.Výkon v 3D aplikacích: zvýšení rychlosti grafické karty

Pokud se vám zdá výkon vaší grafické karty příliš nízký, pak nejdříve nahrajte do systému nejnovější verzi ovladačů od výrobce čipu vaší grafické karty a test následně zopakujte. Dále nezapomeňte ověřit, zda se vám nepodaří dosáhnout lepších výsledků zlepšením parametrů operační paměti (konkrétně zvýšením frekvence nebo velikosti operační paměti), popřípadě zkuste vylepšit pevný disk (rychlejší rozhraní, zapojení do systému Raid 0).

12.Zjištění výkonu v oblasti 3D grafiky pomocí alternativních utilit

Program Fraps zjišťuje výkon vaší grafické karty ve hrách. Spoustu výsledků získaných pomocí této utility naleznete na internetu. Freewarovým programem Cinebench, který naleznete na našem CD, můžete otestovat výkon v Open GL. Utilita se mimo jiné hodí i k porovnání 32a 64bitové verze Windows XP.

Pevný disk

Když provádíte testování disku, zjišťujete jeho maximální výkon. Ve skutečnosti je pak zatížení disku většinou daleko menší. Není bez zajímavosti, že si nad diskem neustále uchováváte úplnou kontrolu můžete tak okamžitě zasáhnout v okamžiku, kdy by hrozila ztráta dat nebo když disk kvůli svému poškození pracuje příliš pomalu.

13.Testování pevného disku programem HD Tune

Pro zjišťování výkonu pevného disku existuje znamenitý freewarový program HD Tune. Nabízíme vám jej i na našem CD. Podporuje všechny existující typy pevných disků (EIDE, SATA i SCSI). Rozhraní a ovládání programu je velmi přehledné. Program se zaměřuje zejména na ty nejdůležitější parametry pevného disku, jimiž je přenosová rychlost a doba přístupu.

Po spuštění programu si nejprve vyberete pevný disk, s nímž budete pracovat. Na záložce Benchmark pak stačí klepnout na tlačítko Start. Začne se provádět měření a naměřené hodnoty se přitom vykreslují přímo do okna aplikace. Zjištěné výsledky se pak dají porovnat na internetu na adrese http://www.hdtune.com s hodnotami získanými z jiných podobných pevných disků a následně zařadit mezi ně.

Včetně kontroly stavu pevného disku: Kromě zmiňovaných parametrů pevného disku program analyzuje i jeho kvalitu. Používá k tomu systém diagnostiky SMART (Self-Monitoring Analysis and Reporting Technology). Výsledky pak zobrazuje na záložce Health. Další možnost pohledu na pevný disk nabízí záložka Error Scan. Pokud spustíte tento typ testu, probírá program postupně každý sektor pevného disku a hledá chyby. Velmi praktickou funkcí je možnost sledování teploty disku, kdy se v okamžiku, kdy by hrozilo přehřátí pevného disku, vyvolá poplach.

14.Rychlejší, ale také hlučnější pevný disk

Rychlost pevného disku můžete svým způsobem zvýšit i tak, že vypnete správu hlučnosti disku (Automatic Acoustic Management). K tomu můžete použít například freewarovou utilitu Silent Drive, kterou vám nabízíme na našem CD.

Hlasitost pevného disku potom nastavujete posuvníkem, kdy stanovíte úroveň hluku od tichého (quiet) režimu ke hlučnému (loud), popřípadě je zde i možnost "off". Při poslední zmíněné možnosti je umělé zpomalování hlaviček pevného disku vypnuto a disk sice pracuje na maximum, ale daleko hlučněji.

15.Další utility pro testování pevných disků

Spíše na kontrolu stavu disku než na jeho rychlost je zaměřena on-line diagnostická utilita Seatools Online, kterou najdete na adrese www.

seagate.com/support/seatools. Provádí test zápisu na pevný disk, a to tak, že do volné části disku zapisuje dočasná data. Kromě toho se pokouší číst z celé obsazené oblasti pevného disku a vyhledává případné chyby. Pro načtení dat získaných technologií SMART a pro sledování teploty pevného disku se hodí i freewarové programy Speedfan a HDD Health (oba najdete na našem CD).

Operační paměť

Problematika operační paměti se často zanedbává. Přitom je to právě ona, kdo do značné míry rozhoduje o tom, jak rychle se například budou upravovat obrázky či zpracovávat video. Nicméně například i u prezentace v PowerPointu je z hlediska výkonnosti aplikace na prvním místě operační paměť. Procesor je až na místě druhém.

16.Kontrola operační paměti pomocí programu Rightmark Memory Analyzer

Na poli testování operační paměti RAM představuje zdarma dostupná utilita Rightmark Memory Analyzer velmi výkonné řešení. Zejména počítačoví profesionálové objeví v této utilitě velmi účinný nástroj pro kontrolu paměti. Pro většinu uživatelů je však velké množství různých testů, například pro RAM Performance, možná až příliš složité a neprůhledné.

17.To nejdůležitější: jednoduché zjištění parametrů operační paměti RAM

Rightmark Memory Analyzer zobrazuje na záložce Platform Info/Memory aktuální přístupové doby pro instalované paměťové moduly. Rozhodující jsou přitom hodnoty tRCD, tCL, tRAS a tRP. Program zjišťuje dobu, která uplyne, než řadič paměti přistoupí na adresu sloupce (RAS to CAS Delay, tRCD) a dále dobu čtení na adrese sloupce (CAS Latency, tCL). Po přístupu do paměti musí řadič buňku paměti po uplynutí určité doby znovu deaktivovat (Activate to Precharge, tRAS). Časový interval, během něhož není buňka paměti aktivní, se nazývá Row Precharge (tRP).

18.Údaje výrobce: zadání správných hodnot

Když pomocí výše zmíněného programu zjistíte všechny hodnoty nastavené pro moduly operační paměti RAM, pak je můžete porovnat s hodnotami, které pro ně nastavil výrobce. Stačí klepnout na záložku Platform Info/SPD. Zde naleznete informace o výrobci modulu (Manufacturer), typ paměti RAM (Type) a číslo modulu, které mimo jiné identifikuje i jeho výrobce (Part-Number). Pokud znáte všechny tyto údaje, můžete si na stránkách výrobce tohoto modulu najít všechny potřebné hodnoty, které výrobce doporučuje pro tento modul používat. Přístupové hodnoty výrobci udávají v pořadí tCL, tRCD a tRP, přičemž první dvě hodnoty platí pro parametr tCL. Občas se u modulů udává i hodnota tRAS. Tip: Mnohé počítačové systémy odmítají poskytovat parametry týkající se operační paměti RAM. Pokud je to i případ vašeho počítače, nezbývá, než paměťové moduly vyjmout. Na nich byste pak měli nalézt nálepku, která by měla všechny údaje obsahovat.

19.Optimalizace přístupů do operační paměti RAM

Pokud se vámi zjištěné hodnoty shodují s hodnotami uvedenými na paměťovém modulu, pak je operační paměť nastavena optimálně. Jakmile program ukazuje kratší hodnotu, než jaká je uvedena na modulu, pak je paměť přetaktována. Nicméně pokud je váš systém stabilní, není nutné tuto hodnotu v BIOS Setupu měnit.

Nastavení vyšších hodnot než je uvedeno na paměťovém modulu způsobí, že je paměť poddimenzována a pracuje tudíž pomaleji. V tomto případě jednoznačně doporučujeme v BIOS Setupu nastavit parametry pro operační paměť na hodnoty, které jsou uvedeny na paměťovém modulu (viz manuál k vašemu počítači).

20.Alternativní programy pro testování operační paměti

Testování operační paměti nabízí i program Sandra Lite, který naleznete na našem CD, a to konkrétně na záložce Benchmarks. Počítačoví profesionálové pak mohou na internetové adrese http://homepage.virgin.net/roy.longbottom/#anchorNew najít pod odkazem Memory Benchmark ještě několik dalších utilit pro testování operační paměti, jež sledují nejrůznější ukazatele.

Vypalovačka

Pro zálohování dat na svém počítači používáte vypalovačku DVD. Zaměříte-li se na sledování jejího výkonu, dozvíte se, jak rychle tato vypalovačka dokáže ve skutečnosti s daným diskem pracovat.

21.Testování vypalovačky programem Nero CD-DVD Speed

Osvědčeným programem pro testování výkonu vypalovaček je freewarová aplikace Nero CD-DVD Speed, kterou vám přinášíme na našem CD. Umožní vám kontrolovat buď rychlost čtení, nebo rychlost vypalování. Druh testu si volíte v menu Soubor/ Možnosti/Rychlost přenosu. Výhodou je, že test je simulovaný, takže médium vložené do vypalovačky budete moci použít pro svá vlastní data.

Na obrazovce se bude zobrazovat, jak rychle vypalovačka pracuje. Další výhodou tohoto programu je i to, že měří i výkon procesoru a také zobrazuje informace o vloženém médiu například výrobce a dokonce testuje i kvalitu vloženého média.

22.Zvýšení výkonu a odstranění výkonových rezerv

Většina ze současných nejvýkonnějších vypalovaček pracuje se 16násobnou rychlostí a dokáže tak zcela zaplnit jedno DVD za pět až šest minut. Vypalovačky střední třídy vypalují zpravidla osminásobnou rychlostí. Pro vypálení DVD tedy potřebují sedm až osm minut. Maximální rychlost vypalovaček staršího data je čtyřnásobná, takže u nich trvá vypálení jednoho DVD 14 až 15 minut.

Update firmwaru zrychlí činnost vaší vypalovačky: Pokud se vám zdá vypalování médií na vašem počítači příliš dlouhé, můžete zkusit upgradovat firmware vypalovačky. Tím v mechanice aktualizujete seznam známých médií. Vypalovačka je z pochopitelných důvodů schopna vypalovat maximální rychlostí pouze tehdy, pokud bezpečně pozná, jaké médium jste do ní vložili.

23.Alternativní programy pro testování vypalovaček

Pro testování výkonu vypalovačky můžete použít i sharewarový program Plextools Professional LE (30denní testovací verzi najdete na našem CD) nebo zdarma dostupnou utilitu Kprobe.

Stručně

Vyladění počítače na maximální výkon

Na reklamním letáku vás upoutá počítač s procesorem pracujícím na frekvenci 3,2 GHz, s vysoce výkonnou grafickou kartou a rychlým pevným diskem. Řeknete si, že se určitě bude jednat o velmi výkonný stroj. Ale nenechte se mýlit ve skutečnosti nám toho seznam použitých komponent o výkonu počítače příliš mnoho neprozradí. Každý, kdo chce zjistit, zda sliby prodejců počítačů nebyly jen planými řečmi, nebo ten, kdo chce svůj počítač třeba jen důkladně otestovat, nalezne v tomto článku podrobný návod a vůbec vše, co bude potřebovat.

Analýza počítačových komponent jaké programy se používají u nás?

Důvěřujete bezvýhradně údajům na reklamních letácích a u prodejců hardwaru? Určitě ne, my v redakci samozřejmě také ne. Proto v našem testovacím centru probíhá celá řada testů, jejichž cílem je zjistit, jak si nějaký počítač či komponenta z hlediska výkonu vlastně stojí. Testování počítačů a hardwaru provádíme pomocí profesionálních programů. Na následujících řádcích uvedeme jejich krátký přehled. Testování počítačových sestav: Pro otestování všech počítačových komponent a systému jako celku používáme v redakci vlastní testovací programy. Jejich základem jsou ty nejrozšířenější aplikace ostatně výsledky testů by měly mít co nejblíže k praxi. Základ tvoří mimo jiné kancelářské programy (například Microsoft Office), programy pro práci s grafikou (například Adobe Photoshop) a multimediální aplikace. V této oblasti se spoléháme třeba na benchmarkové programy firmy Mainconcept (www.mainconcept.com program AVI-Player), mimo jiné používáme Winrar (program pro práci s archivy najdete jej i na našem CD) a freewarový program AVI2MPEG (převádí soubory ve formátu AVI do formátu MPEG-1). Procesory: Vzhledem k tomu, že chceme, aby byly výsledky testů co možná nejpoužitelnější v praxi, používáme ty nejrozšířenější programy jako 3D Mark 06, Cinebench 9.5 (ten najdete ), SPEC CPU 2000, iTunes, Nero Recode, Sysmark 2004 a nejrozšířenější počítačové hry jako jsou Fear či Quake 4. Sledujeme samozřejmě i výpočetní výkon v multitaskingovém prostředí. Samozřejmostí je i měření spotřeby elektrického proudu testované platformy. Grafické karty: Výkon grafických karet v 3D prostředí testujeme mimo jiné v programu 3D Mark 06. Dále používáme následující počítačové hry: Doom 3, Far Cry, Fear, Half-Life 2, Splinter Cell 3 a Quake 4. Taktovací frekvenci čipu grafické karty zjišťujeme programem Powerstrip od firmy Entech (najdete jej i na našem CD). Ve speciální komoře pak provádíme měření hlučnosti grafických karet, a to pomocí zařízení NC10 v ceně 7 000 EUR od firmy Neutrik Cortex Instruments (www.ntinstruments.com). Pevné disky: Pro měření doby přístupu a přenosu dat používáme vlastní nástroj, který používáme i pro testování paměťových karet a vyměnitelných disků USB. Vypalovačky: Rychlost vypalovaček měříme vždy tou nejaktuálnější verzí programu Nero Burning ROM. Schopnost správného vypálení 90a 99minutových CD testujeme programem Discjuggler Professional Edition od firmy Padus.

§§§§§


Generální úklid Windows. Očistěte operační systém od zbytečného balastu! (CD/DVD)

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Thomas Eggeling, Christian LÖbering, Andreas Kroschel a David Wolski

06P0452

Do Windows postupem času neustále přibývají nové programy a funkce. Ty pak zbytečně spotřebovávají systémové prostředky počítače a ohrožují vaše soukromí. Naši pracovníci z úklidové firmy s nimi bez milosti zatočí.

Úkolem operačního systému je umožnit uživateli pracovat na počítači, nic víc. Windows však tento úkol dávno splnila a přichází stále s něčím novým: Microsoft do svého produktu neustále integruje nové a nové funkce a utility, které s operačním systémem jako takovým nemají vůbec nic společného. Pokusili jsme se podrobně prozkoumat operační systémy Windows 2000/XP, abychom zjistili, které systémové soubory patří k jednotlivým součástem systému a kam se ukládají vaše soukromá data a hesla. Jako přidanou hodnotu jsme k tomuto článku přidali řadu nástrojů, které vám umožní odstranit z operačního systému všechny součásti, jež Windows pro svou činnost nezbytně nepotřebují. Většinu těchto nástrojů samozřejmě naleznete na našem CD.

Pozorní čtenáři možná poznají některé utility, které jsme představovali v minulých číslech našeho časopisu, nicméně v tomto článku vám je nabídneme v poněkud pozměněné podobě. Tady jsou některé z nich:

pcwProtStorage jedná se o informační utilitu a o nástroj pro ukončení procesů, který mimo jiné dokáže načíst a následně odstranit data z formulářů s hesly, uložená v Internet Exploreru.

pcwUserAssist jedná se o informační utilitu, která odhaluje zálibu registru ve sběru všech možných dat.

- pcwKillEmAll představuje ovládací centrum pro několik nástrojů, umožňujících odstranit různé systémové komponenty (například Windows Media Player, Movie Maker aj.), a to v jednom dialogovém okně.

- pcwCleaner 2.0 je konečně nástroj, který dokáže pročistit registr a obsah až 18 různých míst v systému. Použití těchto utilit je velmi snadné stačí je zkopírovat a spustit. Kromě razantního úklidu Windows vám poskytnou řadu neocenitelných informací o tom, k čemu operační systém ty či ony soubory potřebuje. Dozvíte se velmi podrobné informace o umístění a úkolech řady dat, jež jsou v operačním systému přítomny.

1.pcwKillEmAll

Nástroje pro odstraňování systémových komponent na jednom místě

Co nás obtěžuje: Některé součásti Windows bohužel ručně odstranit nelze. Patří k nim například Windows Media Player, program pro práci s elektronickou poštou Outlook Express, Movie Maker, Windows Messenger a Netmeeting. Všechny tyto programy jsou pro řadu uživatelů zbytečné, protože jejich služeb buď nevyužívají vůbec, nebo používají jiné programy. Navíc tyto programy uživatelům komplikují používání alternativních aplikací, protože si vyhrazují právo přednostního otevírání souborů.

Jak to odstraníme: Vhodným nástrojem na odstranění přebytečných systémových komponent je náš skript pcwKillEmAll.HTA, který naleznete ve stejnojmenném archivu na našem CD. Představuje jakési ovládací centrum, z něhož spouštíte programy pro odstranění jednotlivých systémových komponent. Nejprve rozbalte archiv do libovolné složky. Kromě skriptu najdete po rozbalení v cílové složce i složku Tools, která obsahuje všechny potřebné skripty. Po poklepání na skript pcwKillEmAll se objeví dialogové okno skriptu se sedmi tlačítky, jejichž funkce podrobněji objasníme v tipech číslo 2-4. Ještě doporučení: před samotným odstraňováním systémových komponent byste měli vytvořit zálohu systémových souborů a registru. Pokud by po spuštění skriptu něco selhalo, vždy můžete systém vrátit do předchozího stavu obnovou ze zálohy.

Pokud jste odstraňovali programové soubory chráněné systémem (Media Player, Outlook Express a Movie Maker), je nutné systém spustit v režimu konzoly pro zotavení. Až vás k tomu skript vyzve, vložte do počítače instalační CD Windows a z něj počítač nastartujte. Spustí se instalace Windows. Pokud na monitoru uvidíte, že vám systém nabízí možnost opravy systému stiskem klávesy <R>, pak pokračujte touto možností. V dalším kroku vyberte instalaci Windows, z níž jste systémové komponenty odebrali. Pokud máte na svém počítači pouze jednu instalaci Windows, pak jednoduše stiskněte klávesu <1>. Nyní je třeba zadat heslo uživatele Administrator. Pokud jste žádné heslo pro tento účet nezadávali, pak hned stiskněte klávesu <Enter>. Poté spusťte dávkový soubor vytvořený odpovídajícím skriptem, a to příkazem:

batch <název dávkového souboru>.bat

Název dávkového souboru znáte z předchozího dialogového okna skriptu. Pokud jste odstranili ze systému dvě nebo více komponent, které vyžadují přístup přes konzolu pro zotavení, pak samozřejmě stačí, když konzolu pro zotavení spustíte pouze jednou a z ní potom postupně voláte jednotlivé dávkové soubory.

Upozornění: Pokud se písmenko systémového diskového oddílu liší od toho, které vidíte ve Windows, pak je nutné obsah dávkového souboru odpovídajícím způsobem upravit v textovém editoru. Otevřete dávkový soubor v Poznámkovém bloku a z menu Úpravy vyberte příkaz Nahradit. Do políčka Najít: pak zadejte písmeno systémového diskového oddílu, které odpovídá tomu ve Windows, a za něj umístěte dvojtečku (například C:). Do políčka Nahradit: pak podobně zadejte písmenko systémového diskového oddílu, pod nímž je přístupný v konzole pro zotavení, následované dvojtečkou, a všechny výskyty hledaného řetězce nechte nahradit. Poté můžete dávkový soubor spustit v konzole pro zotavení obvyklým způsobem, který je naznačen výše.

2.pcwKillEmAll

pcwKillMediaPlayer odstraňuje program pro přehrávání multimediálních souborů

Co nás obtěžuje: Windows Media Player se při instalaci Windows integruje do systému automaticky a uživateli nezbývá, než se s touto skutečností smířit. Tento kolos mezi všemi přehrávači multimédií se následně nastavuje pro přehrávání celé řady typů souborů jako výchozí. Bohužel se jedná o program, který svou činností značně zatěžuje celý systém a jeho nároky na kapacitu disku rovněž nejsou zanedbatelné. Po instalaci nové verze Windows Media Player sice máte možnost tento program v Ovládacích panelech pomocí ikonky Přidat nebo odebrat programy odstranit, ale tímto způsobem se zbavíte pouze oné nové verze. Větší část programu, přesněji ta, která byla v systému při jeho instalaci, ve Windows zůstane nadále a nemáte možnost se jí standardním způsobem zbavit.

Jak to odstraníme: Klepnete-li v okně skriptu pcwKillEmAll na tlačítko Odstranit Windows Media Player, pak se spustí další skript, který tento program ze systému kompletně odebere. Skript při této operaci maže více než 100 souborů. Dále je nutné spustit v konzole pro zotavení skript pcwKmp.BAT. Tato verze skriptu, kterou vám nyní nabízíme, je k systému daleko vstřícnější než verze předchozí, protože ponechává v systému pouhopouhý jeden soubor (WMPLOC.

DLL) Windows Media Playeru. V případě potřeby tak budete moci instalovat novější verze tohoto přehrávače.

Upozornění: Mnohé hudební soubory či soubory videa chráněné DRM (Digital Rights Management) se nedají alternativními přehrávači vůbec přehrát. Pokud jste si tedy kupříkladu zakoupili nějaké soubory ve formátu WMA, pak nezapomeňte, že tyto soubory jsou vázány přímo na Windows Media Player.

3.pcwKillEmAll

Pryč s Outlook Expressem, Movie Makerem a podobnými aplikacemi

Co nás obtěžuje: Při instalaci Windows se automaticky instaluje Outlook Express, což je program pro práci s elektronickou poštou, dále pak program Adresář. Odebrání Outlook Expressu je stejně obtížné jako odebrání programu pro práci s videeem Movie Maker, komunikačního programu Netmeeting či utility pro on-line komunikaci Windows Messenger. Například Windows Messenger navíc ani nečeká, až jej budeme potřebovat, ale spouští se automaticky při startu Windows, a to ať chceme, či ne.

Jak to odstraníme: Použijte odpovídající tlačítka ve skriptu pcwKillEmAll. Klepnutím na tlačítka Odstranit Outlook Express a Odstranit Movie Maker odstraníte z pevného disku jak program pro práci s elektronickou poštou, tak program pro práci s videem. V obou případech budete muset použít cestu přes konzolu pro zotavení, kde spustíte postupně dávkové soubory pcwKoe.BAT (pro odstranění Outlook Expressu) a pcwKmm.BAT (pro odstranění Movie Makeru).

Pro odstranění Netmeetingu z vašeho počítače budete muset výjimečně spustit Windows v nouzovém režimu, kde spustíte skript pcwKillEmAll a v něm klepnete na tlačítko Odstranit Netmeeting. Po spuštění skriptu je možné, že obdržíte hlášení, že některé soubory nebyly nalezeny. To však nijak negativně činnost skriptu neovlivní. Při příštím spuštění Windows se vás operační systém zeptá, zda chcete odstranit i svá osobní nastavení pro již neexistující Netmeeting.

Nejméně odporu bude kupodivu klást Windows Messenger stačí klepnutí na tlačítko Odstranit Messenger. Není ani nutné použít pro odstranění tohoto programu konzolu pro zotavení.

4.pcwKillEmAll

Odstranění složek pro odinstalování záplat

Co nás obtěžuje: Každá aktualizace Windows či Service Pack, který do svého systému instalujete, vytváří ve složce Windows složku, jež umožňuje jejich odebrání. Název těchto složek vždy začíná znakem dolaru ($) a pokračuje výrazem NtUninstall a číslem z Knowledge Base. Pokud zjistíte, že vám instalované aktualizace fungují bez problémů, pak zřejmě tyto složky pro odinstalování aktualizací již potřebovat nebudete a můžete je tedy bez obav odstranit. Složky se dají bez potíží odstranit i ručně, ale tento způsob má jednu vadu na kráse. V dialogovém okně se seznamem instalovaných aplikací (zobrazíte ho poklepáním na ikonku Přidat nebo odebrat programy v Ovládacích panelech) odkazy na tyto aktualizace neustále zůstávají, ačkoliv odebrání záplat již možné není, protože jsme složky s informacemi pro odinstalování dávno smazali ručně.

Jak to odstraníme: Stačí klepnout na tlačítko Odstranit složky pro odinstalování záplat ve skriptu pcwKillEmAll. Otevře se dialogové okno se všemi složkami pro odinstalování záplat. V něm stačí umístit zatržítko vedle vybrané aktualizace a následně klepnout na tlačítko Odstranit označené. Pokud chcete odstranit všechny složky, pak stiskněte tlačítko Odstranit všechny. Skript pak vyhledá a následně odstraní jak samotnou složku, tak jí odpovídající odkaz v registru. Tím zmizí i odkaz na aktualizaci v dialogovém okně Přidat nebo odebrat programy. Pokud byste chtěli vědět, o kterou aktualizaci se přesně jedná, stačí klepnout ve skriptu na odpovídající odkaz, který vás přesune přímo na stránky Microsoftu.

5.pcwKomp

Odinstalování programů, které patří k příslušenství Windows

Co nás obtěžuje: Součástí Windows 2000 a XP jsou i další programy, které tvoří příslušenství systému, nicméně pro chod operačního systému jako takového vůbec nejsou zapotřebí. Nicméně Microsoft přesto rozhodl, že tyto komponenty nebude moci uživatel odstraňovat. Patří sem kupříkladu programy jako Pinball či MSN Explorer. Pokud tyto programy budete chtít odinstalovat, máte smůlu, neboť v dialogovém okně Přidat nebo odebrat programy, které se objeví při poklepání na stejnojmennou ikonku v Ovládacích panelech, žádný odkaz neuvidíte.

Jak to odstraníme: Položky pro odinstalování výše zmíněných programů a jim podobných jsou pouze skryté. Pro odinstalování Pinballu, MSN Exploreru apod. přes dialogové okno Přidat nebo odebrat programy je nutné pozměnit systémový soubor SYSOC.INF, který se nachází ve složce %windir%\Inf. Tento soubor nastavuje, které součásti Windows se v dialogovém okně Přidat nebo odebrat programy objeví. Položky, jež se ve zmíněném dialogovém okně nemají objevit, jsou opatřeny parametrem "hide". Skript pcwKomp.JS, který naleznete na našem CD, vytváří kopii původního souboru s názvem SYSOC_BAK.INF a následně odstraňuje ze souboru SYSOC.INF všechny řetězce "hide". Skript není třeba instalovat. Stačí jej zkopírovat do libovolné složky a poklepáním spustit. Nezapomeňte se před spuštěním skriptu přihlásit do systému jako administrátor. Poté poklepejte v Ovládacích panelech na ikonku Přidat nebo odebrat programy a stiskněte tlačítko Přidat nebo odebrat součásti systému. Nyní můžete nepotřebné programy, které jsou součástí příslušenství Windows, bez problémů odebrat. Pokud byste některý z programů později potřebovali, lze je přes stejné okno bez problémů z instalačního CD Windows doinstalovat.

6.pcwDocLnkcheck

Hromady mrtvých odkazů

Co nás obtěžuje: Odkazy ve složce Poslední dokumenty (Recent) slouží pouze k tomu, aby uživateli usnadnily přístup k naposledy otevřeným souborům, které se nacházejí ve složce Dokumenty nebo v jiných složkách v počítači. Po delší práci ve Windows se však na tomto místě hromadí i neplatné odkazy zástupci na tomto místě totiž často ukazují do prázdna, protože uživatel zatím soubor, na nějž zástupce odkazuje, přejmenoval nebo odstranil, popřípadě přesunul. To všechno prodlužuje čas, jak dlouho se operační systém spouští.

Jak to odstraníme: Neplatné odkazy, které ukazují do prázdna, se dají odstranit ručně, a to jejich smazáním. Můžete však použít i utilitu pcwCleaner (viz tip 10). Ten však bohužel maže i platné odkazy.

Odlišný přístup uplatňuje skript pcwDocLnkcheck, který naleznete na našem CD. Skript spustíte poklepáním. Zkontroluje platnost všech odkazů, které se nachází ve složce Poslední dokumenty, a poté odstraní pouze ty zástupce, jež odkazují na neplatný cíl. Ostatní zástupce ponechá na místě.

7.pcwUserAssist

Seznamy pro individuální nabídky

Co nás obtěžuje: Windows jsou notorickými sběrači dat. Typickým příkladem, který ukazuje, jak daleko jsou ochotna Windows kvůli své vášni pro data zajít, ukazuje například pohled do registru. Podívejte se pomocí Editoru registru na obsah podklíče Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\UserAssist. Naleznete zde další dva podklíče, které obsahují popis hexadecimálního charakteru a je v nich další podklíč s názvem Count. V tomto podklíči naleznete údaje o tom, které zástupce jste při spouštění programů použili v nabídce Start, na pracovní ploše a v Oblíbených položkách. Windows si ale jen tak snadno do karet nahlížet nenechají všechny záznamy totiž šifrují.

Jak to odstraníme: Chcete-li zjistit, jaké stopy na počítači po vaší práci zůstávají, pak předtím, než všechny informace v podklíči UserAssist smažete, použijte německý program pcwUserAssist, který naleznete na našem CD. Tato utilita dokáže rozšifrovat obsah záznamů uvedených v registru. Jedná se totiž o jednoduchou šifru typu ROT13, někdy nazývanou jako šifra Caesarova.

Windows se při šifrování spokojí s posunutím písmen v abecedě o několik znaků vpřed. Abeceda pak tvoří uzavřený kruh, který začíná písmenem Z a končí písmenem A. Při šifrování pak posunuje u položek v registru písmena o 13 míst potom například záznam ve tvaru R:\\cpj.rkr dává po dešifrování cestu E:\\pcw.exe.

Nástroj pcwUserAssist však neumí pouze dešifrovat názvy souborů, ukáže vám i ostatní údaje jako čas posledního přístupu k souboru nebo počet přístupů. Smysl a účel celého podklíče jinak zůstává pro většinu běžných uživatelů poněkud záhadný a zná jej snad pouze Microsoft. Jasné je jen to, že na základě zmiňovaných protokolů se mimo jiné nastavuje obsah individuálních nabídek.

Pokud v podklíči UserAssist všechna nasbíraná data odstraníte, chod operačního systému to nijak neovlivní. Při dalším spuštění Windows se však na tomto místě začnou okamžitě vytvářet záznamy nové. Je tedy nutné je pravidelně mazat.

Tuto činnost za vás vždy po spuštění vyřídí dávkový soubor pcwNoassist.BAT, který naleznete na našem CD. Stačí, když jej umístíte do složky Po spuštění. Stejnou možnost nabízí i skript pcwCleaner, který rovněž dokáže odstraňovat obsah podklíče UserAssist.

8.Firefox/Internet Explorer

Odstranění stop po surfování

Co nás obtěžuje: Historie Internet Exploreru (popřípadě Firefoxu) a složka Temporary Internet Files (popřípadě paměť cache u Firefoxu) obsahují tisíce souborů HTM, GIF a JPG, které mohou komukoliv prozradit, jaké stránky navštěvujete. Dalším zdrojem informací mohou být data uložená ve formulářích, která se objevují například při klepnutí myší a zadávání výrazu do políčka internetového vyhledávače Google. Není nic horšího nebo nepříjemnějšího, pokud zde například naleznete název dárku, který máte dostat k narozeninám.

Jak to odstraníme: Pokud používáte internetový prohlížeč od Microsoftu, máme pro vás připraveny vhodné utility, v případě Firefoxu je pak k dispozici řada klávesových zkratek, které potřebné funkce poskytnou.

Internet Explorer: Za normálních okolností vede u tohoto prohlížeče cesta přes menu Nástroje/Možnosti Internetu a záložku Obecné. Tam jsou k dispozici tlačítka Odstranit soubory a Vymazat historii. Na záložce Obsah pak naleznete tlačítko Automatické dokončování, jehož prostřednictvím odstraníte data uložená ve formulářích a hesla. Při ručním odstraňování stále ještě zůstává v systému řada souborů, které umožňují vystopovat chování uživatele na internetu. Daleko důkladněji pracují utility pcwCleaner (viz tip 10) a pcwProtStorage (viz tip 9). Firefox: Tento internetový prohlížeč do registru nic závažného nebo podezřelého nezapisuje. Všechna data naleznete ve složce profilu v souborech HISTORY.DAT (historie), FORMHISTORY.DAT (data zadaná do formulářů), KEY3.DB a SIGNONS.TXT (uložená hesla), COOKIES.TXT (soubory cookies) a konečně DOWNLOADS.RDF (historie stažených souborů). Daleko jednodušší než mazání jednotlivých souborů je použití klávesové zkratky <Ctrl><Shift><Delete> přímo v prohlížeči objeví se totiž dialogové okno, v němž jsou všechny typy důvěrných dat předem vybrány. Pomocí tlačítka Vymazat důvěrná data je odstraníte ze systému. Výjimku při standardním nastavení tvoří pouze soubory cookies a uložená hesla, která však umístěním zatržítek před odpovídající položky rovněž odstraníte.

9.pcwProtStorage

Zkoumání údajů uložených v Internet Exploreru

Co nás obtěžuje: Každý, kdo zkusil nakupovat přes internet, kdo hojně navštěvuje diskusní fóra nebo vyhledává na internetu pomocí internetových vyhledávačů, musí zadávat údaje do webových formulářů. Při standardním nastavení se Internet Explorer vždy zeptá, zda má uživatelská jména či hesla ukládat. V menu Nástroje/Možnost Internetu můžete na záložce Obsah pod tlačítkem Automatické dokončování nastavit, že má ukládat i všechna další data z formulářů. Stačí umístit zatržítko před položku Formuláře.

Na stejném místě se však dá ukládání uživatelských jmen, hesel a webových adres zrušit. Všechny tyto funkce uživatelům usnadňují práci tím, že ulehčují zadávání dlouhých nebo složitých údajů. Do registru se ovšem ukládá velké množství dat, které stejně prozradí o vašem chování na internetu mnohé.

Jak to odstraníme: Internet Explorer vám v tomto ohledu bohužel neposkytuje žádné kompromisní řešení. Můžete si vybrat buď všechno, nebo nic. Můžete tak ukládání dat Internet Exploreru zcela zakázat a existující data přes dialogové okno Nastavení automatického dokončování zcela odstranit. I v utilitě pcwCleaner naleznete možnost, která důkladně promaže naprosto všechna data. Nicméně se nepředpokládá, že byste v Internet Exploreru chtěli odstraňovat jednotlivé položky. Neexistuje zde ani možnost, která dokáže načíst jednotlivé uložené informace, například heslo pro přístup na nějakou internetovou stránku.

Přístup se standardními prostředky operačního systému: Data se vyskytují v počítači v šifrované podobě to proto, aby k němu neměl přístup ani jiný uživatel, ani správce systému. Navíc jsou pro klíč Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Protected Storage System Provider uživateli "System" nastavena přístupová práva pouze pro čtení. Běžný uživatel díky slabším přístupovým právům vidí na tomto místě pouze klíč se svým User-ID, ale už žádné podklíče. Ten, kdo chce zmíněný klíč prozkoumat blíže, se musí přihlásit do systému jako správce a poté spustit Editor registru přes příkazový řádek v tomto tvaru:

at hh:mm /interactive regedit.exe

Soubor AT.EXE představuje program Plánovač úloh. Prostřednictvím údaje hh:mm zadáte čas, kdy se má Editor registru spustit například hodnotu času systému zvýšenou o jednu minutu. Po zadání výše uvedeného příkazu počkejte, až se program spustí. Program se následně spustí v kontextu systému, tedy s nejvyššími přístupovými právy.

Pokud jste právě přihlášeni jako uživatelé, kteří nemají práva správce systému, pak použijte příkaz v tomto tvaru:

runas /user:<Jméno> "at hh:mm /interactive regedit.exe"

Příkazem Runas spustíte aplikaci v kontextu jiného uživatele. Namísto výrazu <Jméno> zadáte přihlašovací jméno uživatele s přístupovými právy správce systému. Po potvrzení stiskem klávesy <Enter> pak budete vyzvání k zadání hesla správce.

Jakmile spustíte Editor registru v kontextu systému, přesuňte se do klíče Hkey_Users\<User-ID>\Software\Microsoft\Protected Storage System Provider. Řetězec <User-ID> představuje 44 znaků dlouhé ID přihlášeného uživatele. V klíči Hkey_Users sice existuje několik ID, nicméně pouze jedno obsahuje 44 znaků. V klíči Protected Storage System Provider najdete několik podklíčů do nich se ukládají informace o účtech v Outlook Expressu, MSN, hesla pro službu FTP a pro data uložená ve webových formulářích Internet Exploreru. Vše, co patří k Internet Exploreru, objevíte v klíči Data\e161255a-37c3-11d2-bcaa-00c04fd929db. Klíč q:StringData kupříkladu obsahuje údaje k automatickému dokončování, které zadáváte do políčka internetového vyhledávače Google. Internet Explorer však neukládá příslušnou internetovou adresu všechna zde obsažená data internetový prohlížeč automaticky přebírá všude, kde má zadávací políčko jméno q (Query).

Práci usnadní vhodná utilita: Jednodušší přístup ke klíči Protected Storage System Provider nabízí program pcwProtStorage.EXE, který naleznete na našem CD. Tato utilita dokáže dešifrovat všechna data, zobrazit zadané údaje do webových formulářů i hesla pro přístup k webovým službám. To se může hodit v okamžiku, kdy například zapomenete heslo nebo potřebujete použít jiný prohlížeč. pcwProtStorage není nutné nijak instalovat a ani na pevném disku nemění obsah žádného ze souborů. Stačí jej spustit z účtu, z něhož chcete data získat. Ve stromové struktuře pak vidíte jednotlivé položky klíče System Protected Storage. InfoDelivery obsahuje data, která jste například zadávali při přihlašování k odběru nějaké služby. Identification obsahuje informace o účtech uložených v Outlooku, IdentityMgr pak obsahuje identity Outlooku (konfiguraci programu pro více uživatelů). Pod položkami MS IE FTP Passwords a MSN pak najdete data pro připojení přes FTP či Webdav, popřípadě data MSN Messengeru, klíč Internet Explorer obsahuje data uložená ve formulářích tohoto programu.

Po klepnutí na libovolnou položku pak vidíte vpravo dole data v hexadecimálním formátu, pokud je to možné, také jako prostý text. Přes příkaz kontextového menu Odstranit lze jednotlivé položky z registru odstranit. Data z webových formulářů se skládají ze dvou položek, například q:StringData a q:StringIndex. Smažte proto vždy obě výše uvedené položky.

10.pcwCleaner 2.0

Program pro důkladný úklid systému

Co nás obtěžuje: Windows nabízí k odstraňování balastu nahromaděného v systému několik speciálních utilit. Jednou z nich je kupříkladu program Vyčištění disku. Ten však uklidí pouze zlomek nepořádku, který se ve Windows postupem času hromadí.

Jak to odstraníme: V tomto článku vám představujeme rozličné utility, které svoji práci provedou skutečně důkladně a co nejprůhledněji. Jednou z nich je i pcwCleaner ve verzi 2, který naleznete na našem CD. Jedná se o skutečně účinný nástroj, kdy jakmile je jednou nakonfigurovaný stačí jedno klepnutí a důkladný úklid se okamžitě provede. Utilita sleduje pozoruhodnou paletu přebytečných souborů či záznamů v registru. Jedná se většinou o záložní a dočasné soubory na všech místních pevných discích, popřípadě o balast, plnící obsah vašeho uživatelského profilu. Rozsah úklidu si nastavujete sami, protože před prvním spuštěním odpovídáte na celou řadu otázek. Na základě vašich odpovědí se následně vytvoří dávkový soubor, který za vás příště vykoná všechny operace. Pokud na většinu otázek odpovíte kladně, pak pcwCleaner provede skutečně razantní úklid systému a odstraní všechny stopy pro surfování na internetu či po používání systému jako takového.

Pokud na všechny otázky odpovíte kladně, nemusí to znamenat, že jste vždy postupovali správně. Dávkový soubor nastavený ke spuštění pomocí programu AT.EXE v kontextu systému totiž odstraní i soubory ze složky System Volume Information (body obnovení vytvořené programem Obnovení systému), vysype obsah koše u všech uživatelských účtů, odstraní položky z klíče Protected Storage System Provider a také odstraní všechny náhledy složek v Průzkumníku.

Upozornění: Nezapomeňte, že pcwCleaner je možné spustit pouze z účtu s právy administrátora systému. Také je třeba nakopírovat do složky prohledávané systémem soubor KILL.EXE, který naleznete na našem CD. Jde o to, že při odstraňování dočasných souborů internetu a historie navštívených stránek se musí ukončit jak Internet Explorer, tak Průzkumník. Po ukončení činnosti skriptu pak můžete okamžitě pokračovat v práci, aniž byste museli počítač restartovat.

11.MS HiveCleanup

Vypnutí počítače bez blokování uživatelského účtu

Co nás obtěžuje: Špatně naprogramované aplikace či ovladače často zapomínají uvolňovat tzv. handle (ukazatel na objekt, který v mnoha případech omezuje přístup k tomuto objektu jiným aplikacím) na profil uživatele, ačkoliv již tyto aplikace byly dávno ukončeny. Windows pak nemohou uživatelský účet odhlásit a vy musíte při vypínání počítače čekat na to, až si systém po uplynutí časového intervalu odhlášení účtu vynutí.

Jak to odstraníme: Vypnutí systému urychlí utilita od Microsoftu s názvem User Profile Hive Cleanup Service. Název utility je poněkud matoucí, neboť například vůbec neuklízí v klíči registru Hkey_Current_User. Jeho působnost je daleko jednodušší pokud se bude chtít uživatel odhlásit nebo pokud se Windows mají vypnout, uvolní utilita všechny nepoužívané prostředky. Tak je možné profil okamžitě odhlásit.

12.Komprimování na diskových oddílech NTFS

Zmenšení Windows

Co nás obtěžuje: Windows XP ve stavu, v jakém je máte po několika měsících provozování, mají sotva co společného s Windows XP, která jste kdysi instalovali. Dva velké Service Packy, rozhraní pro běh aplikací využívajících technologii .NET, DirectX nebo Java, bezpočet aktualizací a utilit zvyšující zabezpečení počítače přeměnila původní Windows na mnohem bohatší a bezpečnější systém. Jak to odstraníme: Doinstalovávání všemožných doplňků a aktualizací do Windows si však vyžaduje i odpovídající místo na disku. To však je možné prostředky samotného operačního systému minimalizovat. Prostřednictvím nástroje Vyčištění disku (CLEANMGR.EXE) můžete použít funkci komprimování souborů na diskovém oddílu NTFS. Tento program totiž nabízí komprimování těch souborů, jež se používají jen zřídka. Vezmeme-li kupříkladu disk C:, pak program Vyčištění disku tento disk prozkoumá a pak vydá odhad, kolik místa touto akcí ušetříme.

Komprimování diskového oddílu NTFS ale nemusíte provádět pouze programem Vyčištění disku. Otevřete si program Průzkumník, vyberte si kořenovou složku C: a v ní označte všechny soubory a složky. V kontextovém menu, vyvolaném stiskem pravého tlačítka myši, vyberte příkaz Vlastnosti a v dialogovém okně, které se objeví, se přesuňte na záložku Obecné a v poli Atributy stiskněte tlačítko Upřesnit. Objeví se dialogové okno, v němž uvidíte položku Komprimovat obsah, čímž ušetříte místo na disku. Umístěte před tuto položku zatržítko a potvrďte toto nastavení tlačítkem OK. Dále odsouhlaste všechny další dotazy týkající se toho, zda se má vámi vybrané nastavení týkat všech souborů a souborů v podsložkách. Při testování se nám podařilo komprimací snížit množství obsazeného místa na diskovém oddílu s Windows téměř o jednu třetinu.

Stručně

Očista Windows

Do vašeho operačního systému se postupem času ukládají až gigabajty naprosto zbytečných souborů a programů. Pokud je budete pravidelně odstraňovat, získáte tím na pevném disku nemálo místa a můžete tak zvýšit výkon celého systému. Při úklidu vám pomohou i námi připravené utility. Velmi významné je i hledisko zaznamenávání systémových událostí a vedení historie navštívených internetových stránek Windows si totiž zaznamenávají téměř každé klepnutí myší a každý zadaný údaj. Naučte tedy svůj systém zapomínat pomocí našich tipů a triků odstraníte všechny stopy, které po práci uživatelů zůstávají.

Soubory a položky v registru

Čas uklízet (I)

Do toho rámečku jsme připravili přehled všech nějakým způsobem důležitých souborů či položek registru. Na následujících řádcích vám postupně vysvětlíme jejich funkce a zároveň vám poradíme, kterou ze systémových utilit Windows nebo našich utilit pro úklid použít.

Přebytečný software: Programy, jež nepotřebujete, můžete (a měli byste) odinstalovat poklepáním na ikonku Přidat nebo odebrat programy, kterou naleznete v Ovládacích panelech. Některé programy ale Windows standardně odinstalovat neumožňují. Pak použijte utility pcwKillEmAll (tipy 1 až 4) a pcwKomp (tip 5), které vám pomohou odebrat ze systému Windows Media Player a podobné programy.

System Volume Information: Tato složka, kterou najdete v kořenovém adresáři každého diskového oddílu, obsahuje zálohy systému vytvořené programem Obnovení systému, popřípadě katalogy služby indexování (COSVC.EXE), na serverových verzích Windows rovněž obsahuje databázi pro Distributed Link Tracking (odkazy na soubory a OLE). Pokud je instalován souborový systém WinFS, pak tato složka obsahuje i jeho databázi. Na většině instalací Windows 2000/XP se obsah popisované složky omezuje na zálohy vytvořené programem Obnovení systému. Standardně tato složka obsazuje 12 procent kapacity diskového oddílu. (Tento parametr se dá nastavit, když klepnete pravým tlačítkem myši na ikonku Tento počítač a z kontextového menu vyberete příkaz Vlastnosti. V dialogovém okně, které se objeví, pak klepněte na záložku Obnovení systému.) Popisovaná systémová složka se dá vyčistit nástrojem Vyčištění disku (CLEANMGR.EXE), a to na záložce Další možnosti, kde lze smazat všechny body obnovení, až na ten poslední. Podobná možnost je k dispozici i v programu pcwCleaner (viz tip 10), která ve složce System Volume Information odstraní vše, co není chráněno spuštěnými službami typu Cisvc v každém případě se odstraní všechny vytvořené body obnovení.

$NtUninstall<...>: Složky začínající znakem dolaru se nacházejí ve složce Windows a obsahují informace pro odinstalování aktualizací systému a Service Packů. Jejich velikost může časem dosáhnout až několika set megabajtů. Windows tyto složky neodstraňují, nicméně pokud se daná aktualizace v praxi osvědčí, pak lze tyto složky bez obav odstranit. Neodstraňujte je však ručně, ale použijte odpovídající tlačítko v utilitě pcwKillEmAll, která kromě složek odstraňuje i jim odpovídající záznamy v registru (viz tip 4). Složka %Temp%: Složku pro umístění dočasných souborů, která je pro tento účel nastavena jako standardní, nejsnáze otevřete tak, že klepnete v nabídce Start na položku Spustit a do příkazového řádku zapíšete příkaz %temp%. Celková velikost složky může časem dosáhnout úctyhodných několika set megabajtů. Bránit se můžete tak, že budete pravidelně spouštět program Vyčištění disku (viz tip 12), popřípadě použijete utilitu pcwCleaner (viz tip 10).

Záložní a dočasné soubory: I mimo složku %temp% nalezneme spoustu naprosto postradatelných souborů například těch s příponou TMP, BAK, CHK či záložní kopie souborů vytvořených uživateli. pcwCleaner vám pomůže odstranit i takové soubory.

Soubory a položky v registru

Čas uklízet (II)

Koš: Zřídka vysypávaný koš (\Recycler na diskových oddílech typu NTFS a \Recycled na diskových oddílech typu FAT32) může klidně obsahovat gigabajty dat. Koš ve Windows zobrazuje vždy pouze data, která byla do Koše umístěna v účtu, v němž jste právě přihlášeni. Obsah Koše u všech uživatelských účtů dokáže naráz odstranit utilita pcwCleaner.

UserAssist: Skutečný archiv všech vašich akcí s myší a vámi zadaných údajů se nachází v registru v klíči HKCU\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\UserAssist (HKCU: Hkey_Current_User), který má hlavně sloužit k nastavení zobrazení individuálních nabídek nabídky Start ve Windows XP. Utilita pcwUserAssist (viz tip 7) dešifruje zašifrované položky. Pomocí programu pcwCleaner (viz tip 10) můžete celý klíč odstranit. Windows jej pak automaticky vytvoří znovu a naplní novými daty.

RunMRU: Do klíče HKCU\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\RunMRU se ukládají příkazy, které jste zadali do dialogového okna v nabídce Start/Spustit, popřípadě do Správce úloh. I tyto položky se rovněž dají odstranit pomocí utility pcwCleaner. Složka Poslední dokumenty (Recent) a Doc Find Spec MRU: pcwCleaner dokáže vyčistit i menší zdroje balastu ve Windows typickým příkladem je obsah složky Poslední dokumenty (Recent) v účtu každého uživatele, v němž se vytváří odkazy na naposledy otevřené dokumenty, posledních 15 odkazů pak naleznete v nabídce Start/Poslední dokumenty, popřípadě v klíči HKCU\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\DocFind SpecMRU, který ukládá položky zadávané do dialogového okna pro vyhledávání souborů. Složku Recent pak můžete vyčistit od všech neplatných odkazů pomocí skriptu pcwDocLnkCheck (viz tip 6).

Zapamatovat si vzhled složky: O uložené náhledy složek se stará několik klíčů (HKCU\

Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\Streams, klíč HKCU\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\StreamMRU, dále pak klíč HKCU\Software\Microsoft\

Windows\ShellNoRoam a HKCU\Software\Microsoft\Windows\Shell\Bags). Pro odstranění záznamů v těchto místech můžete použít utilitu pcwCleaner (viz tip 10), což je ten nejkrajnější prostředek, který lze nasadit, když nastanou se vzhledem složek potíže.

Vyrovnávací paměť cache u Internet Exploreru: Internet Explorer shromažďuje sám o sobě obrovské množství dat. Složky Temporary Internet Files a History jsou v uživatelském účtu zablokovány, takže použijete-li pro odstranění obsahu těchto složek internetový prohlížeč, pak v těchto složkách zůstane nemálo souborů s indexy, které mohou o vašem chování na internetu prozradit poměrně hodně. Kompletní vyčištění složky dokáže provést až náš skript pcwCleaner (viz tip 10).

Data z webových formulářů uložená v Internet Exploreru: Všechny údaje zadané do webových formulářů v Internet Exploreru se ukládají do registru chráněného klíče HKCU\Software\Microsoft\Protected Storage System Provider, ovšem za předpokladu, že je povolena funkce Automatické dokončování. K těmto šifrovaným datům se dostanete pouze prostřednictvím programu pcwProtStorage (viz tip 9). Data zadaná do webových formulářů pak kompletně odstraníte pomocí skriptu pcwCleaner (viz tip 10).

§§§§§


Innovative System Optimizer.Balíček šikovných programů, který udrží váš systém v kondici (CD/DVD)

Karel Šredl

06P0454

Vítám vás u dalšího z dílů Rychlokurzu. Dnes se seznámíme s celou sadou šikovných nástrojů, jež zabalené do jednoho programu dostaly název System Optimizer.

Instalace

Instalace opět probíhá formou průvodce, pojďme si ho projít krok za krokem.

lSpusťte instalační soubor EXE.

lVyberte adresář, kam by měl být program instalován (můžete ponechat ten přednastavený).

- Vyberte si název a umístění složky v menu START.

- Zvažte volby Create a desktop icon (vytvořit ikonu na ploše) a Create a Quick Launch icon (vytvořit ikonu v panelu Rychlé spuštění).

- Následuje okno se souhrnnými informacemi, pak klikněte na Install.

- Po instalaci vám průvodce nabídne možnost automatického spuštění aplikace, Launch Innovative System Optimizer, kliknutím na Finish instalaci ukončíme.

Registrace

Jako u mnoha podobných programů, i zde je potřeba nejprve získat registrační číslo. Registrace je pro čtenáře PC WORLDu zcela zdarma a poměrně bezbolestná. Do internetového prohlížeče zadejte adresu www.innovative-sol.com/register/isose.htm. Na registrační stránce pak zadejte své jméno a dvakrát e-mailovou adresu (pro jistotu) a stiskněte tlačítko Send my FREE code. Na vámi zadanou adresu pak přijde zpráva, která bude obsahovat registrační číslo. Najdete ho mezi řádky --Start of registration code --a --End of registration code ---.

Nyní spusťte vlastní Optimizer {, Programy \ Innovative System Optimizer \ Innovative System Optimizer}. Na první obrazovce klikněte na tlačítko Enter registration code a do okénka překopírujte (pomocí CTRL+C a CTRL+V) z e-mailu registrační číslo. Pak jen klikněte na OK a pokud jste se někde neuklepli, uvidíte hlášku Thank you for registering our program!

Práce s programem

Hlavní okno programu je vlastně takový rozcestník máte před sebou řadu nástrojů, řešících jednotlivé problémy ohrožující stabilitu systému. Podívejme se na ně postupně. Registry Optimizer (Defragmentace registrů) Systémový registr je vlastně jedna veliká databáze. Jsou v ní uloženy informace o hardwaru, o nainstalovaných programech, jejich nastavení... atd. Se systémovým registrem se neustále pracuje, vznikají a zanikají položky, mění se jejich obsah a to vše časem vede k tomu, že data jsou uložena neefektivně (jsou fragmentována) a hledání v nich je stále náročnější a zdlouhavější. Navenek se to projevuje tak, že systém má čím dál tím delší odezvy a v extrémním případě je ohrožena i jeho stabilita. Jak takovému vývoji zabránit? Je potřeba registry pravidelně od nepotřebných dat čistit (viz volbu Registry Cleaner) a také pravidelně odstraňovat fragmentaci dat. Tomuto procesu se říká defragmentace je to podobné jako u harddisku. A přesně k tomu slouží tato volba. Registry Optimizer je průvodce a jak to u počítačových průvodců bývá, na vás je pouze klikat na Next.

- Na první obrazovce dostaneme informaci o tom, proč je vhodné registry optimalizovat (defragmentovat).

- Na další obrazovce budeme upozorněni, že po skončení defragmentace bude vyzváni k restartu počítače. Takže ukončete rozdělanou práci a ponechte spuštěného pouze tohoto průvodce. Klikněte na Next.

- Nyní proběhne samotná optimalizace. Po tuto dobu (a může to být až 10 minut, výjimečně i více) bude váš systém vytížený na 100 % a může reagovat velmi zpomaleně (či chvílemi dokonce "zamrznout"). Nepanikařte a nechte Optimizer dělat jeho práci.

- Nakonec budete informováni o výsledcích optimalizace. Dozvíte se, jak veliké (až obrovské) vlastně vaše registry jsou a na kolik procent byla optimalizace úspěšná. POZOR! Po stisknutí tlačítka Next dojde k okamžitému restartu počítače proto se přesvědčte, že máte všechnu svou práci uloženou a teprve potom stiskněte Next. Registry Cleaner (Vyčištění registrů od neplatných položek) Čistění registrů od položek, které již nemají smysl (zbytky po odinstalovaných programech, neplatné odkazy atd.) patří mezi techniky, které mohou výrazně redukovat velikost vašich registrů a tím celý systém zrychlit. Zároveň je třeba podotknout, že mohou být i trochu nebezpečné pokud čistič smaže nějaký záznam, který nainstalovaná aplikace využívá, nastane problém. Proto vám doporučuji nejprve provést zálohu registrů (viz následující bod Registry Backup) a teprve potom se směle pustit do čištění.

- Opět se spustí průvodce, který nám na první straně dá vybrat ze tří možností:

Perform all registry test Vyčistit celé registry.

Let me choose, which registry tests to run Vyčistí pouze vybranou část registrů.

Undo previously made repairs Vrátí zpět všechny změny, které byly naposledy provedeny v rámci čištění. Pokud tedy po vyčištění registrů narazíte na problém s nějakou aplikací, můžete touto volbou vše vrátit do původního stavu, v němž byly registry před čištěním.

- My si vybereme první volbu a pustíme se do čištění. Klikněte na Next.

- Během čištění je systém plně vytížen. Po vyčištění budete informováni o výsledcích (viz obrázek). Můžete projít jednotlivé nalezené položky a zaškrtat ty, které chcete opravit, nebo budete programu věřit a vše zaškrtnete tlačítkem . Vlastní opravu pak spustíte kliknutím na (oprava všech nalezených problémových položek se provede hned po stisknutí ).

- O ukončení čistky budete informováni hláškou All listed problems were repaired. Tlačítkem se vrátíte do hlavního menu. Registry Backup and Restore (Záloha a obnovení registrů) Tento nástroj umožní zálohovat a v případě potřeby opět obnovit registry do takového stavu, v jakém byly v době zálohy. Je určitě dobré v pravidelných intervalech takové zálohy vytvářet, protože jakékoli poškození registrů má na systém velmi neblahý vliv. Po spuštění dostaneme na výběr dvě varianty:

Create backup (Vytvořit zálohu) jak název napovídá, touto volbou vytvoříte zálohu současného stavu registrů. Klikněte na Next. Zde zadejte jméno zálohy, klikněte na Next a vzápětí se provede záloha.

Restore an older backup (Obnovit ze zálohy) po stisknutí Next dostanete na výběr z vytvořených záloh. Z nich vyberte tu pravou a klikněte na Next. Následuje obrazovka s výběrem částí k obnově (ponechte zaškrtnuté vše), stiskněte Next. Budete varováni, že po dokončení obnovy bude počítač restartován. Uložte svou práci, zavřete ostatní programy a stiskněte Yes. Proběhne náhrada souborů ze zálohy. Opět budete vyzváni, abyste ukončili veškerou práci, neboť se chystá restart a po stisknutí OK se tak opravdu stane. History Cleaner (Odstranění historických a pomocných souborů a záznamů) Po spuštění tohoto nástroje se zobrazí seznam položek, které chcete vyčistit. V horní části jsou položky související s Internet Explorerem a Windows jako takovými, v dolní je pak dlouhý seznam aplikací, které umí Optimizer "vyčistit". Pokud chcete označit všechny položky v sekci naráz, klikněte do okna pravým tlačítkem myši a z menu vyberte Select all (Select none naopak zruší všechna označení). Pokud máme označeno, stačí jen stisknout . Budete varováni, že po čistce může být vyžadován restart pokud odpovíte , proběhne vlastní mazání. Na obrazovce uvidíte, kolik kterých položek bylo vymazáno. Tlačítkem se pak můžete vrátit zpět na hlavní obrazovku. Hard Disk Scanner (Kontrola filesystému na vašem HDD) Kontrola konzistence souborového systému je velmi důležitá věc. Vždyť co je důležitějšího než vaše data, že? Provedení takové kontroly je věc jednoduchá a prostá. Spusťte Hard Disk Scanner, zaškrtněte disky, které chcete zkontrolovat (standardně jsou zaškrtnuty všechny) a nastavte volby následovně:

Just check, don\t repair anything zaškrtnuté znamená, že Optimizer sice detekuje chyby, ale nebude je opravovat. Myslím, že by to byla škoda, a proto doporučuji ponechat nezaškrtnuté.

Show progress details zobrazí podrobný report o průběhu práce.

Scan free space too Optimizer zkontroluje prázdné, neobsazené místo na HDD.

A nakonec stačí už jen stisknout tlačítko ... Memory Optimizer (Optimalizace operační RAM paměti) Tato pomůcka se pokusí uvolnit část vaší operační RAM paměti a umožnit vám tak plynulejší práci se systémem. V operační paměti jsou totiž kromě vlastního systému umístěny i všechny běžící programy a všechny jejich zdroje. Často se stává, že se vše do operační paměti nevejde a je nutné část dat uložit do odkládacího souboru. A toho využívá Memory Optimizer donutí systém odložit část dat z RAM do odkládacího souboru a tím uvolní paměť pro vaší práci. Navíc tuto činnost udělá automaticky, pokud množství volné paměti klesne pod nastavenou mez (viz obrázek). Avšak musíme podotknout, že sebelepší sofwarový optimizér paměti dokáže pomoci jen omezeně a dočasně. Nejlepší řešení je koupit do vašeho PC více paměti. Startup Manager (Kontrola programů spouštěných při startu systému) V minulé sekci jsme si povídali o tom, jaké problémy přináší přeplněná operační paměť. Jedním z důvodů, proč může být RAM přeplněna, jsou i programy automaticky spouštěné při startu počítače zabírají paměť a kolikrát je ani nevyužíváme. Pojďme se jim podívat na kobylku. Spusťte Startup Manager. V horní části najdete pohromadě programy, které se spouštějí při startu systému. Možná budete překvapeni, kolik jich bude. Označte jednu položku, stiskem zjistíte, zda o této položce Optimizer neví více (případně vám nabídne vyhledání pomocí Googlu na internetu). Musíte se rozhodnout, zda je tento program pro chod Windows nezbytný (s tím vám bohužel nemohu pomoci podívejte se na internet nebo se zeptejte známých) a pokud budete chtít deaktivovat jeho automatické spouštění, klikněte na tlačítko Disable. Program se přesune do spodní části deaktivovaných záznamů. Pokud zjistíte nějaký problém, může být kdykoli znovu aktivován prostě jej ve spodní části označte a klikněte na Enable. Všechny změny se samozřejmě projeví až při dalším restartu.

Speciální tlačítka

One button optimizer Toto je tlačítko, sdružující více akci v jednom kliknutí. Nejprve vyberete, které nástroje chcete do skupiny akcí zahrnout. U akcí, kde uvidíte tlačítko Detail, musíte ještě specifikovat některá další nastavení. Poté stačí jen kliknout na a nástroj je připraven k použití. Stiskněte znovu One button optimizer a po kliknutí na se nástroje jeden po druhém spustí.

Settings Zde jsou nastavení pro One button optimizer. Themes Pokud se vám znelíbí vzhled Optimizeru, je pro vás připraven seznam grafických témat, které ještě navíc můžete upravit posuvníky Change brightness (Změnit jas) a Change hue (Změnit barvu).

Závěr

Dnes se vám dostává do rukou balíček několika šikovných nástrojů, které vám pomohou při pravidelném užívání udržet systém čistší a efektivnější. Navíc je celý balíček zabalen ve slušivém obalu (který si můžete navíc upravit). Vše korunuje informace, že program je pro vás zdarma takže, není proč váhat!

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows tipy & triky. Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Jan Povolný

06P0456

Konec roku je před námi, a to znamená blížící se novou verzi operačního systému od Microsoftu. "Hype" okolo Windows Vista stále narůstá a začínají se již proslýchat první definitivní informace. Před nedávnem Microsoft uvolnil Release Candidate 1 pro volné vyzkoušení. Stáhnout a instalovat Vistu si tak může každý uživatel. Licence RC1 vyprší až v polovině roku 2007.

Pravidelně aktualizující uživatelé také zaznamenali novou antipirátskou vlnu, kterou na naše počítače přinesl "WGA patch" verze 2. Součástí kampaně byl i krátký televizní shot, který dostatečně postrašil všechny neplatící uživatele operačního systému Windows XP. WGA patch 2 by mohl být předzvěstí ochrany, která bude implementována právě do Windows Vista a která podle vyjádření Microsoftu výrazně znepříjemní život počítačovým pirátům. Necháme se překvapit.

Tipy pro Windows

Bezejmenné přihlášení

(Win 9x, Win 2000, Win XP) V mnoha minulých dílech jsme se věnovali rozsáhlému zametání stop po vašem působení na počítači. Jedná se zejména o sdílené stanice, zpravidla v práci a více uživateli najednou. Dnes své schopnosti ukrývání se před ostatními rozšíříte o další tip.

Zatímco jsme se dříve soustředili přímo na vaši práci v systému, dnes se podíváme na stopy, které si Windows zapamatují při vašem přihlášení. Pokud se totiž do Windows přihlašujete pod svým jménem a poté se odhlásíte, systém obvykle vloží do přihlašovacího okna opět vaše jméno. Uživatel, který tak přijde k PC po vás, vidí na první pohled, kdo před ním na počítači pracoval. Drobným zásahem do systémového registru lze tuto vlastnost operačního systému zcela eliminovat. A nejen ve Windows XP.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte regedit. Poté se postupy nepatrně liší podle verze Windows, kterou používáte. Uživatelé Windows řady 9x a Me nechť pokračují do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE Network Logon , kde je třeba vytvořit novou textovou položku s názvem DontShowLastUser. To provedete poklepáním pravým tlačítkem myši v pravé části regeditu v příslušném klíči a volbou Nový Nová textová hodnota z kontextového menu. Poté poklepejte na položku levým tlačítkem a jako její hodnotu vložte 1. Uživatelé Windows 2000 a XP se musejí vydat trochu delší cestou, konkrétně do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE Software Microsoft Windows CurrentVersion Policies System, kde podobným způsobem jako v předchozím případě vytvoří novou položku typu DWORD s názvem DontDisplayLastUserName, které opět přidělí hodnotu 1. Je možné, že zde tato položka již existuje a má nastavenou hodnotu 0, v tom případě ji stačí pouze změnit. Neméně nezajímavý je postup pro uživatele Windows NT 4.0, kteří musí pospíchat do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE SOFTWARE Microsoft WindowsNT CurrentVersion Winlogon, kde již postupují naprosto shodně s uživateli Windows XP.

Po ukončení regeditu je nutné systém restartovat, aby změny vstoupily v platnost. Pokud jste postupovali správně, bude přihlašovací okno vždy prázdné.

Priorita procesu

(Win XP/2000) Před mnoha, mnoha lety existovaly operační systémy, které uměly obsloužit vždy jen jeden jediný program. Například pod legendárním MS-DOS jste spustili oblíbený T602 a psali v něm. V průběhu psaní jste nemohli na PC dělat nic jiného. Windows 3.x už umožnily spustit programů více s tím, že každý běžel ve svém vlastním okně. Revoluce se dostavila až s Windows 95, které by se daly označit za víceúlohový operační systém s jistou formou multitaskingu.

Od těch dob je zcela normální, běží-li ve vašich Windows více programů. Dokonce se jich ihned po startu spouští celé desítky, od těch základních systémových, až po antivirový program běžící nepřetržitě v liště úloh. Ve starších verzích Windows byla možnost zobrazení běžících úloh poměrně mizerná, až nulová. Ve Windows 98 jste například mohli vidět seznam programů, nikoliv však jednotlivé procesy, kterých je spuštěno ve skutečnosti mnohem více. Ve Windows XP je situace lepší. Stiskem kláves CTRL+ALT+DELETE se dostanete do okna s několika tlačítky. Klepněte na Task list (někdy také Seznam úloh mimochodem jedna z nepřeložených částí Windows) a zobrazíte další dialog. V něm nás zajímají záložky Aplikace a Procesy. Pod záložkou Aplikace najdete zjednodušený seznam běžících programů. Snadno zde můžete tlačítkem Ukončit úlohu násilně kteroukoliv z nich "zabít". Lze to provést např. v případě, že už sama nereaguje. K dispozici je i tlačítko Nová úloha, které vám umožní spustit libovolný proces (program) z pevného disku. Výhodné je to třeba při občasném pádu aplikace Explorer, kdy zmizí lišta úloh i ostatní ikony. Výše uvedenou kombinací kláves pak vyvoláte tento dialog a Explorer znovu spustíte.

Mnohem zajímavější je však záložka Procesy. Zde uvidíte skutečný stav věci, tedy kompletní seznam spuštěných procesu ve vašich Windows. A věřte, že z jejich množství budete překvapeni. U každého procesu vidíte jeho vlastníka, tedy uživatele, který jej spustil, dále procentuální zatížení procesoru tímto procesem a zabranou operační paměť. Libovolný proces, jehož jste vlastníkem (případně každý proces, pokud jste zároveň administrátor) lze opět násilně ukončit tlačítkem Ukončit proces. Poklepáním na proces pravým tlačítkem myši pak získáte možnost nastavit v několika krocích jeho prioritu. Lze jej tak v případě potřeby upřednostnit v systému na úkor těch ostatních. Standardně mají jinou prioritu pouze důležité systémové procesy, proto ji zvyšujte pouze po zralé úvaze. Nedoporučuji volit stupeň Reálný čas, který téměř jistě způsobí zamrznutí vašich Windows.

Copy&Paste

(Příkazový řádek Win XP) Tipů pro příkazový řádek ve Windows byste v našem seriálu našli bezpočet. Přesto jsme však neobsáhli všechny možnosti, nebo příkazový řádek je skutečnou studnicí všemožných nastavení. Dnes se podíváme na práci s označeným, kopírovaným a poté vkládaným textem.

Pokud spustíte standardně nastavený příkazový řádek, můžete v něm s textem pracovat jen velmi neohrabaně. Uživatelé unixových systémů pak z nekomfortního přístupu příkazového řádku vůči uživateli doslova "rostou". Standardní postup pro kopírování spočívá v přidržení klávesy SHIFT a označení textu pomocí kurzorových kláves. Poté stačí stisknout ENTER a text je uložen do schránky. Jestliže však provedeme poměrně snadnou změnu v nastavení programu, můžete text směle označit myší a ze schránky jej vkládat pravým tlačítkem tak, jak je to běžné právě v unixu.

Jděte do menu Start Všechny programy Příslušenství a v menu poklepejte pravým tlačítkem na položku Příkazový řádek. Z kontextového menu vyberte Vlastnosti a jděte na záložku Možnosti. Zde nasměrujte svou pozornost do sekce Možnosti úprav a zaškrtněte položku Režim rychlých úprav, která aktivuje v příkazovém řádku myš. Pokud vám vadí malá vyrovnávací paměť a tím pádem i neschopnost zobrazit delší výpisy, pokračujte ještě na záložku rozvržení a modifikujte počet řádků, který se bude udržovat v bufferu programu. Vše potvrďte stiskem OK a restartujte příkazový řádek.

Tipy pro MS OFFICE

Snadná prezentace

(PowerPoint 2003) Jelikož mezi tipy pro MS Office silně zanedbáváme nástroj pro tvorbu prezentací PowerPoint, bude dnešní první tip právě o něm. PowerPoint je v dnešní době masově provozovanou aplikací, neboť multimediální prezentace "hýbou" světem firemních porad. Styl vytváření prezentace má spousta lidí naprosto shodný, vytvoří jeden snímek, který potom neustále duplikuje (v lepším případě). PowerPoint však obsahuje možnost vytvoření takzvaného master snímku, neboli česky předlohy. Na tu si připravíte vše, co je pro snímky společné, vytvořit můžete například i vodotisk. Jak na to, uvidíte v následujícím tipu.

Spusťte PowerPoint a jděte do roletového menu Zobrazit. Zde zvolte položku Předloha a poté vyberte z menu volbu Snímek. Objeví se předpřipravený master snímek, který lze obvyklou cestou vkládání objektů upravovat. Jestliže chcete vytvořit vodotisk, připravte si požadovanou grafiku a poté ji na snímek vložte pomocí roletového menu Vložit Obrázek Ze souboru (případně Klipart). Upravte jeho velikost a umístění na snímku a poklepejte do aktivní oblasti obrázku pravým tlačítkem. Z kontextového menu vyberte možnost Formát obrázku a pokračujte na záložku Obrázek. Zde v sekci Nastavení zobrazení vyberte z roletky možnost Zesvětlit (případně Vodotisk), nebo nastavte kontrast a jas podle libosti manuálně. Po vytvoření předlohy se vraťte zpět do prezentace stiskem tlačítka Zavřít předlohu na plovoucí liště nástrojů.

Vše, co na předloze vytvoříte, je potom pro každý snímek vaší prezentace neměnné a při tvorbě obsahu snímku již nejde s příslušnými objekty předlohy manipulovat. Což je dobře. Máte tak zaručen jednotný vzhled, který není možné neúmyslně pozměnit.

Podtrhávejte dvojitě

(Excel 2003) Jakkoliv se Excel využívá k prosté tvorbě jednoduchých tabulek a mnoho uživatelů ignoruje jeho matematicky potenciál, zůstává hlavně výpočetním nástrojem, schopným vyřešit nejednu matematickou či statistickou úlohu. O matematice však řeč nebude, následující řádky vám totiž předvedou drobný tip, který spíše jen urychlí práci.

S řešením úloh je spojen také podtržený výsledek na jejich konci. V Excelu se dá text podtrhnout několika způsoby. Nejsnazší je jej označit levým tlačítkem myši a poté poklepat na ikonu na liště nástrojů, jež písmo podtrhne. Problém nastane v okamžiku, kdy chcete podtrhnout dvakrát, nebo použít úplně jiný styl zvýraznění. Potom musíte do roletového menu Formát, kde zvolíte položku Buňky. V ní pak vyberete dvojité podtržení a máte vyhráno.

Tento způsob je však nejen zdlouhavý, ale také pouze dočasný. Při příštím podtrhávání jej musíte absolvovat znovu. Jestliže si však vystačíte s jednoduchým a dvojitým podtržením textu, existuje mnohem snazší způsob. Pokud označíte text a poklepete na ikonu lišty nástrojů, podtrhnete text jednou čarou, jestliže při tomto úkonu přidržíte SHIFT, podtrhnete jej dvojitě.

Easter Eggs

Zakázané složky

(Win XP, SP2) Ano, v dnešním dílu se dostane i na velikonoční vajíčka. I když ne tak úplně. V tomto konkrétním případě si ukážeme spíše drobný nedostatek Windows XP.

Vytvoření složky na pevném disku není nic složitého ani pro začínajícího uživatele. Přesto však mohou při tomto zdánlivě primitivním úkonu nastat problémy. Některá jména jsou totiž pro složky a soubory ve Windows XP zapovězena. Konkrétně se jedná o názvy speciálních zařízení, jako je CON (konsole), PRN (Print), NUL (do prázdna), COM1 nebo COM2 (což jsou názvy komunikačních portů počítače).

Jděte do menu Start a pokračujte na Tento počítač. V něm vyberte např. disk C a zkuste na něm vytvořit složku s jedním z výše uvedených názvů. Složka se sice vytvoří, ale pouze se standardním názvem, nikoliv s tím vámi požadovaným. Paradoxně Windows nehlásí žádnou chybu, která by situaci zmatenému uživateli alespoň trochu objasnila. A to ani v případě, že se pokusíte vzniklou složku opakovaně přejmenovat na jeden z výše určených názvů zařízení. Stále bezchybné, ale nefunkční. Vytvořit inkriminované složky však přece jen jde. Potřebujete k tomu příkazový řádek a sadu speciálních znaků.

Jděte do menu Start Spustit a do kolonky vepište příkaz cmd. V něm poté použijte tento řetězec: md \\.\c:\con pro vytvoření složky s názvem CON. Podobný postup lze zopakovat i pro ostatní zakázané názvy. Složky se sice vytvoří, ale jsou zcela nepoužitelné. Opět nenásleduje žádná chybová hláška nebo upozornění, že využíváte složky s názvy zařízení. Jelikož složky standardní cestou ani nesmažete, musíte se opět uchýlit k příkazovému řádku a pro složku CON modifikovat příkaz následovně rd \\.\c:\con.

Bush skrývá fakta

(Poznámkový blok, Win XP) Předchozí velikonoční vajíčko uživateli mnoho štěstí ani užitku nepřinese, druhý počin v této sekci je již zajímavější. S lehce špionážním nádechem. Vlastníte-li Windows XP v některé z verzí, pokračujte na následující řádky.

Jděte do menu Start Všechny programy Příslušenství a spusťte Poznámkový blok. V něm napište na první řádek jednoduchou pointu Bush hid the facts. Soubor uložte s libovolným názvem na pevný disk, zavřete Poznámkový blok a poté soubor znovu otevřete.

To, co uvidíte, však nejspíš nebude dílem autorů Windows (i když kdo ví), ale zajímavou hříčkou vznikající při překódování textu. Pozlobte své mozkové buňky a zapátrejte po internetu.

Intertipy

Po měsíci se opět setkáváme u dalšího vloženého článku s internetovými odkazy, který po delší době věnujeme tvorbě webových prezentací jako takových. Internet je stále běžnějším prostředkem pro získávání informací. Běžně s ním dnes pracují děti na základních školách, podobně jako aktivní důchodci, kteří si pořídili počítač až v pokročilém věku. Všichni snad najdou na následujících řádcích inspiraci a radu.

Web tips and tricks

http://www.tips-tricks.com

Stránka s postarším datem vzniku, nicméně plná neměnných informací o tvorbě webových stránek. Kromě odkazů na další weby s podobným zaměřením obsahuje pouze tipy a triky pro vlastní tvorbu. Ty jsou rozděleny do několika kategorií, mezi něž patří HTML Problems, obsahující tutoriály pro vytvoření základních HTML prvků, následuje Page and Design Layout, který vás provede pravidly pro tvorbu zase z té druhé, návrhářské stránky. Další kategorie se zabývá grafikou jako takovou, tedy vysvětluje rozdíly mezi formáty, transparentnost pozadí a další WWW finty. Autoři nezapomněli ani na dynamické součásti webových stránek, čili programovací jazyky Javascript, Java a CGI. Závěrečná sekce se zabývá postupy pro získání vlastní domény a registrace webhostingu. Vše přehledně, srozumitelně, anglicky.

Chami Internet Tips

http://www.chami.com/tips/html/

Velmi jednoduše provedená stránka, avšak nabitá informacemi. V úvodu získáte dlouhý seznam jednotlivých tipů a triků, nepřehledný a neuspořádaný. Tipy jsou však zpracovány zdařile a pochopitelně. Naštěstí nechybí vyhledávač a menu v levé části stránek. Zde najdete kategorie, do kterých jsou tipy rozděleny (HTML, Internet, Javascript, Programming, Windows) a také seznam Keywords, obsahující klíčová slova, po jejichž volbě se automaticky filtrují požadované příspěvky z úvodního seznamu. Posledním autorovým počinem na tomto webu je seznam odkazů na další stránky s podobným zaměřením. Vše anglicky.

IBD Guy

http://www.ibdguy.com

Hlavní devizou těchto stránek je velmi povedený a přehledný layout. Hned v úvodu jste zavaleni podrobnými základy HTML, mnohem zajímavější jsou však odkazy v levém menu. Za zmínku stojí generátory kódu. Jsou to skripty, které pro vás po zadání určitých předem daných parametrů vygenerují HTML kód různých webových komponent. V nabídce najdete generátor klasických HTML prvků, signatur, tabulek, CSS prvků a dalších. Vyplníte příslušný formulář a obdržíte hotový kód bez práce. Další obsahovou část tvoří směs tutoriálů, což není nic jiného než jednotlivé tipy a triky, rozdělené do sekcí. Za všechny jmenujme obecnou část HTML_Tips, dále Font tag, Entities a mnoho dalších. Z doplňkových služeb stojí za zmínku odkazy na další stránky s podobným zaměřením a návštěvní kniha.

HTML Tutorials

http://www.angelfire.com/fl5/html-tutorial/

Tato stránka je opět postarším souborem tutoriálů, věnovaných tvorbě HTML. Vzhledově nijak nešokuje, je spíše strohá, ale přehledná. Ihned v úvodu máte k dispozici seznam jednotlivých tutoriálů. Každý odkaz směřuje na rozsáhlý dokument o mnoha stranách, obsahující samotný výklad a mnoho příkladů. Celý kurz HTML je rozdělen do sedmi sekci: začíná se kódem ve stylu "Hello World", pokračuje přes formátování textu a vkládání obrázků, až ke formulářům. Celý soubor je vhodný spíše pro začínající uživatele. V druhé části webu poté najdete často kladené dotazy ze stejného oboru, kdy se řeší v textu konkrétní uživatelské problémy. Poslední část obsahuje soubory ke stažení. Jako doplněk lze chápat tutoriál, věnovaný registraci domény a získání webhostingu.

HTML Codes

http://www.web-source.net/html_codes_chart.htm

Výše uvedený odkaz je jen jednou z části obrovského webu zaměřeného na internet a WWW obecně. Tato část se věnuje tomu, co v dnešním vloženém článku hledáme, vytváření HTML kódu. Součástí webu nejsou jen tipy a triky, ale také články a pojednání věnující se postupně úkonům, které vás při vzniku webové stránky budou provázet. Začínáte v sekci Web Development, která se nevěnuje ničemu menšímu než zamyšlení nad strukturou a vzhledem vašeho budoucího webu. Pokračujete na samotné HTML Codes, které objasní strukturu jazyka HTML a jednotlivé tagy, poté se přesunete k HTML tips, kde najdete mnoho jednoduchých tipů pro tvorbu dalších objektů na vašich WWW. Vše zakončíte v sekci Javascriptu a obohatíte tak statické stránky o dynamické prvky. Z doplňkových služeb nechybí vyhledávač, diskusní fóra nebo odkazy na stránky s podobným zaměřením. Anglicky.

Espreso Graphics HTML Tips

http://www.espressographics.com/text/menuHTML.html

Opět směřujeme odkaz pouze na součást webu s tentokrát poněkud jiným původním zaměřením. Tento site se totiž věnuje spíše grafice, avšak přesto obsahuje pro nás zajímavou součást věnovanou vytváření HTML stránek. Tipy a triky jsou zpracovány ve formě odkazů, nejsou však nijak řazeny a členěny. Najdete je jako prostý seznam, ve kterém se pod každou položkou skrývá několikastránkový text, doplněný o konkrétní ukázky a příklady. Stránky se primárně zabývají grafikou, a proto zde najdete i tipy pro Adobe Photoshop ve verzi 4, 6 a 7 se shodným způsobem zpracování. Nic více, nic méně. Anglicky.

HTML Goodies

http://www.htmlgoodies.com

Poslední odkaz nás nasměruje na skutečnou lahůdku, velmi rozsáhlý web o internetu a WWW, včetně mnoha článků týkajících se jeho vytváření. Přehledně a profesionálně zpracované stránky nepřekvapí množstvím zobrazovaných informací. V úvodu jste zavaleni novinkami na webu i v oboru. V pravé části je vám pak nabídnuta komerční sada tutoriálů zdarma. Stěžejní je však levé menu, obsahující vše podstatné. V jeho horní části najdete sekci Primers. Ta obsahuje základní přehledy tagů jazyka HTML, Perlu, ASP, Javascriptu, nebyly opomenuty ani databáze. V druhé sekci pokračujete ve formě tutoriálů. První z nich má obligátní název "Getting started", následuje pozadí, tlačítka, barvy, formuláře a mnoho dalších položek. Třetí sekce nese výmluvný název HTML Beyond. Opět je plná odkazů na nejrůznější témata, týkající se samozřejmě věcí mimo HTML, tedy převážně programování. Z ostatních služeb na závěr jmenujme nabídku diskusních skupin a nezbytný vyhledávač. V angličtině.

§§§§§

$$$$$


Software


12 skvělých pomocníků. Speciální utility pro úpravu fotografií (CD/DVD)

David Čepička, Verena Ottmann

06P0451

Adobe Photoshop je velmi praktický, ale příliš drahý. Klidně se bez něj obejdete, i když budete upravovat obrázky, vytvářet fotomontáže nebo převádět obrázky do jiných formátů. Nevěříte? Existuje řada stejně dobrých utilit, které jsou zdarma. Nabízíme vám ty nejlepší.

Všude rámus, svatební hosté jsou nervózní a všichni se řadí k sobě, protože chtějí být na fotografii. Ale výsledný snímek není nic moc tchýně má příliš vykulené oči a bratránek Honza vypadá, jako by si na snímku skoro vykroutil krk přes svědkyni, jen aby byl vidět. Myslíte, že není šance, jak vytvořit skutečně dobrou skupinovou fotografii? Na místě možná ne. Ale pokud použijete program Group Shot, dokážete ze skupinových fotografií vytvořit takřka dokonalé snímky, na kterých bude vidět i vzadu stojící Honza a kde se bude i tchýně usmívat jako nikdy.

Přitom je Group Shot jen jednou z dvanácti drobných utilit, které vám v tomto článku představíme. Každá z nich zvládá jednu funkci, kterou byste jinak našli pouze u drahých programů pro práci s obrázky. Naše sbírka utilit vám umožní snímky vylepšit nebo upravit a co je nejlepší, nebude vás to stát ani korunu!

Pomocí programu Kontaktabzug například zhotovíte stránku s náhledem snímků a umožníte tak svým přátelům, aby si mohli dodatečně přiobjednat ty snímky, které se jim líbí. Utilita Anmanie dodá vašim snímkům různé veselé efekty, utilita Free Card zase vytváří elektronické pohlednice, které můžete svým přátelům poslat e-mailem. I ten, kdo chce pouze u svých snímků upravit kontrast, šum či jiné parametry, nalezne v našem balíčku vhodné utility. Všechny tyto utility samozřejmě přikládáme

i na našem CD, takže je budete mít k dispozici vždy, kdy je budete potřebovat.

Anmanie SMP 2.4i

vytváří ze snímků abstraktní fotografie

Anmanie vytváří z vašich snímků abstraktní fotografie tím, že do nich umožňuje vkládat rozličné vtipné efekty. Například můžete jednotlivé snímky libovolně natáčet nebo třeba v několika směrech deformovat. Jednotlivé části obrázku se dají natahovat, žehlit nebo třeba skládat. Prostřednictvím funkce Grow (Růst) můžete třeba Moně Líze vyčarovat nos ve tvaru brambory. K dispozici je i funkce Shrink (Smrštit). Pomocí palety pro nastavení si zvolíte oblast, kterou chcete upravovat, a úroveň, s jakou se má efekt uplatňovat. Utilita používá svůj vlastní formát, ovšem importuje i exportuje z/do formátu JPG. Download: http://www.anmanie.de

(ANM24I.ZIP, 620 KB)

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Clear Skin FX 1.0

odstraňuje rušivé prvky

Při vylepšování pokožky u portrétních fotografií prokáže vynikající služby utilita Clear Skin. Nečistoty, drobné pupínky nebo nerovnoměrné rozdělení pigmentu, to vše utilita odstraní pomocí funkce změkčení. Při našem testování to však utilita občas s vylepšováním trochu přehnala a obrázky se pak jevily jako mírně rozostřené. Její použití je vskutku velmi jednoduché. Stačí pouze otevřít obrázek a poté již program pracuje zcela automaticky. Nakonec máte možnost barvu kůže ztmavit nebo provést "čištění" pokožky ještě jednou. Download: http://www.mediachance.com (CSKINFX.ZIP, 522 KB)

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Coco 6 Photocomposer 1.71

vytváří z fotografií koláže

Pomocí tohoto programu vytvoříte velmi snadno z vašich fotografií koláže. Stačí přetáhnout jednotlivé snímky na pracovní plochu programu (barevná oblast) a změnit jejich polohu a velikost. Na pracovní plochu programu můžete vkládat texty, měnit barvu pozadí, popřípadě velikost pracovní plochy. Po dokončení tvorby koláže můžete hotové dílo vytisknout nebo poslat e-mailem. Upozornění: ve verzi dostupné zdarma se dají vytvářet koláže pouze do rozlišení jednoho megapixelu. Pokud by vám to nestačilo, musíte si zakoupit plnou verzi, která stojí 19,90 eur. Download: http://www.saleh-software.de (SETUPCOCO6-1.71.EXE, 3,65 MB)

Operační systém: Windows 2000 SP4,XP SP2

Color Cast FX 1.0

vyrovnává na snímku úroveň osvětlení

Program Color Cast je určen především pro starší modely fotoaparátů, jako jsou Canon S100, A5 a S10, dále Nikon Coolpix 800, Olympus C3030 či Fujifilm Finepix 4700. Profily pro osvětlení, které jsou součástí tohoto programu, dělají skutečné divy i u snímků pořízených jinými fotoaparáty, o čemž jsme se přesvědčili na vlastní oči. Color Cast totiž příliš tmavé oblasti snímku prosvětlí, světlé oblasti však nechá na původní intenzitě. Je jen na vás, abyste jednotlivé profily vyzkoušeli, popřípadě abyste si sami pomocí posuvníků nastavili barvu či hodnotu gama. Download: http://www.mediachance.com (CCASTFX.ZIP, 522 KB)

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Digital Camera Enhancer 1.3

provádí rozsáhlou optimalizaci fotografií

Pokud chcete svým snímkům dopřát skutečně důkladnou kúru, pak použijte program Digital Camera Enhancer. Po otevření obrázků si zvolíte jeden z typů snímku krajina, celá osoba (anglicky full figure) nebo portrét. Snímek můžete zobrazit buď v původní velikosti, nebo v okně náhledu. Program automaticky opraví kontrast, barvy, kontrast středních tónů, prokreslení či šum. Jednotlivé položky samozřejmě můžete upravovat i ručně. Pak zajisté nepohrdnete oknem náhledu, kde prováděné změny přímo uvidíte.

Download: http://www.mediachance.com (DCENHANC.ZIP, 524 KB)

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Digital Image Recovery 1.47

obnovuje smazané soubory

Smazali jste omylem obsah paměťové karty a najednou zjišťujete, že snímky na ní nutně potřebujete? Digital Image Recovery dokáže zachránit data odstraněná z paměťových karet a jiných médií, a to dokonce i tehdy, pokud jste je již naformátovali. I když v tomto případě jsou vyhlídky na úspěch mizivé. Používání programu je skutečně jednoduché: vyberete disk, který se má prohledávat, a cílovou složku, kam se mají zachráněné soubory umístit. Potom stačí klepnout na tlačítko Start a to je vše. Download: http://www.foto-erhardt.de/foto-forum/ftopic2690.html

(DIGITAL-IMAGE-RECOVERY.ZIP, 572 KB)

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Exifer 2.1.5

načítá data ve formátu EXIF

Exifer načítá data ve formátu EXIF. Tato data jsou součástí každého snímku ve formátu JPG a ke každému snímku ukazují nastavení fotoaparátu, s nímž byl snímek pořízen. U nepovedeného snímku například přesně zjistíte, jaké bylo nastavení clony či doby expozice, a příště můžete tyto hodnoty nastavit ručně tak, aby byl snímek povedenější. Kromě toho můžete z těchto dat zjistit i datum pořízení snímku, stejně jako typ fotoaparátu, kterým byl snímek pořízen.

Download: http://www.exifer.friedemann.info (EXIFERSETUP.EXE, 1,62 MB)

Operační systém: Windows 98/ME, NT4, 2000, XP

Free Card 2.0

vytváří z fotografií elektronické pohlednice

Prostřednictvím tohoto programu převedete bitmapové snímky (o velikosti 240 x 280 pixelů), popřípadě filmy ve formátu AVI na multimediální pohlednice. Můžete rovněž vkládat texty či nastavovat různé barvy pohlednice. Pro obrázky jsou k dispozici tři různé efekty a lze je podbarvit hudbou ve formátu MIDI, popřípadě zvukem ve formátu WAV. Nebo můžete třeba dámě svého srdce nazpívat nebo zarecitovat vámi složenou skladbu, a to přes připojený mikrofon. Po dokončení vašeho uměleckého díla si můžete prohlédnout výsledek a poté jej poslat e-mailem. Download: http://www.pcww.com (FRCSETUP.EXE, 534 KB)

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Group Shot 1.0

upravuje skupinové fotografie

Určitě to znáte: jste na svatbě a právě fotografujete novomanželský pár i s rodinami, ale pokaždé má někdo vykulené oči nebo se právě dívá jinam, než má. Utilita Group Shot dokáže tyto nedostatky z několika méně povedených fotografií téže skupiny téměř dokonale odstranit za předpokladu, že skupina příliš nezměnila svoji pozici. Stačí, když všechny obrázky v programu otevřete a nejlepší z nich označíte jako Composite, tedy jako základní snímek. Potom vyměňte méně povedené část snímků z výchozího obrázku za ty povedenější z jiných snímků.

Download: http://research.microsoft.com/projects/ GroupShot (GROUPSHOTSETUP.MSI, 1,23 MB)

Operační systém: Windows XP

JPEG Lossless Rotator 4.2

otáčí obrázky bezztrátově

Pokaždé, když otevřete obrázek ve formátu JPG a hned jej zavřete, například proto, abyste obrázek otočili, provádí váš program dekompresi a následně data opět komprimuje, čímž se trvale snižuje kvalita obrázku. JPEG Lossless Rotator naproti tomu dokáže otočit obrázek tak, aniž by jej musel vůbec otevírat. Utilita otevírá vaše obrázky v okně náhledu, vy si vyberete ten pravý a ten pak můžete otočit o 90 stupňů vpravo nebo vlevo, popřípadě jej můžete otočit o 180 stupňů. V menu si můžete nastavit velikost náhledu. Download: http://www.anryhome.com

(JPEGR_SETUP.EXE, 1,71 MB)

Operační systém: Windows 98/ME, NT4, 2000, XP

Kontaktabzug 1.0.16

vytváří a tiskne náhledy obrázků

Prostřednictvím tohoto programu můžete vložit až 100 obrázků ve formě thumbnailů tedy jako malých obrázků, náhledů na jeden list formátu A4. Pokud chcete prohledávat méně fotografií, můžete si sami nastavit, kolik snímků se má umístit vedle sebe a kolik řad se má na list papíru vejít. Náhled takto vytvořeného papíru se snímky bohužel program zobrazit nedokáže. Zato můžete stiskem jediného tlačítka list papíru s náhledy poslat přímo na tiskárnu. Jednotlivé obrázky si pak můžete prohlížet v okně náhledu postupně za sebou ve formě diashow.

Download: http://www.bunztec.de

(TNPRINT.ZIP, 3,79 MB)

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Photo Resize Magic 1.1

mění velikost obrázku

Pomocí tohoto programu v okamžiku změníte velikost vašeho obrázku ve formátu JPG, dokonce mu můžete přiřadit i nějaké efekty, například změkčení. Utilita rovněž dokáže zpracovat více snímků na jeden zátah. Stačí jednoduše vybrat celou složku s obrázky a nastavit požadované rozlišení, popřípadě kvalitu. Poté zadáte cílovou složku, přičemž můžete existující soubory přepsat těmi zmenšenými. Upozornění: pokud jsou ve složce obrázky s menším než zadaným rozlišením, pak utilita takové soubory nezvětší. Download: http://www.realfiletools.com (PHOTORM.ZIP, 582 KB)

Operační systém: Windows 98/ME,

2000, XP

§§§§§


Zachraňte poškozené dokumenty - OfficeFIX + OutlookFIX programy poslední záchrany

Vladimír Vondráček

06P0460

Každý, kdo přenáší svoje dokumenty z jednoho počítače do druhého pomocí jakéhokoliv média, se vystavuje nebezpečí poškození těchto dat. Je pravda, že v dnešní době je již nejbolestivější místo, totiž přenášení souborů na disketách, již takřka vyléčeno, ale ani modernější přenosná média nejsou plně spolehlivá. Může tak nastat značně nepříjemná situace, kdy s pečlivě připraveným dokumentem se sice dá pracovat jako se souborem (lze ho např. kopírovat), ale nejde již otevřít v aplikaci, v níž vznikl. V takové situaci prudce stoupá krevní tlak a klesá schopnost sebeovládání. Nicméně pokud byla onou stvořitelskou aplikací některá ze sady Microsoft Office, existuje ještě šance.

Sada OfficeFIX + OutlookFIX se skládá ze čtveřice produktů, zaměřených na znovuoživení dat v souborech aplikací Microsoft Office, konkrétně ve Wordu, Excelu, Accessu a Outlooku. Před uživatelem se otevře jednoduchý průvodce, který se v několika málo krocích pokusí poškozený soubor resuscitovat natolik, aby se v něm obsažené informace daly znovu přečíst. Žádný ze čtveřice programů nenabízí příliš možností, jak obnovovací proces ovlivnit, což ale považuji spíše za výhodu. Cílovou skupinou jsou běžní uživatelé, pro které je efektivnější data někde znovu získat (znovu napsat, eventuálně kopírovat ze zálohy a drobně upravit), než strávit hodiny nad hex editorem s nejistým výsledkem. Nativní formáty aplikací sady Microsoft Office jsou do jisté míry sofistikované, takže poškození části souboru neznamená automaticky ztrátu informací.

Čtenáře, který po přečtení předchozích řádků začal bezhlavě jásat, musím ovšem opět uklidnit OfficeFIX zdaleka nedokáže eliminovat každé poškození. Ačkoliv ohlásí úspěšně ukončení procesu obnovení a uloží takto obnovený dokument, může se stát, že i obnovený dokument bude obsahovat značný počet chyb, přijde o formátování nebo dokonce nebude obsahovat nic. Každopádně alespoň se pokusit zřejmě stojí za to, zejména v případě unikátních dat.

OfficeFIX existuje v několika variantách a cenových hladinách, kromě demo verze existuje verze PRO a nejvýkonnější Enterprise, která umožňuje zpracovávat poškozené soubory v dávkách. Kromě kompletního balíku lze zakoupit i jednotlivé komponenty, podle toho, který typ souborů je třeba obnovovat WordFIX, ExcelFIX, AccessFIX a OutlookFIX (názvy jsou dostatečně výmluvné).

Jedná se o užitečnou sadu pro všechny, kdo pracují s MS Office a občas se jim nepodaří uložené dokumenty v dané aplikaci po poškození souboru otevřít. OfficeFIX si s řadou takových poškození ví rady, i když zázraky se od tohoto balíku čekat nedají. Ani cena není právě lidová.

OfficeFIX + OutlookFIX

+ obnova poškozených souborů sady Microsoft Office

- cena

K recenzi poskytla firma: Cimaware Software

http://www.cimaware.com

Cena: 419,30 euro za OfficeFIX Enterprise

+ OutlookFIX Enterprise

§§§§§


Komplexní ochránce - Panda Internet Security 2007 Platinum

Jan Povolný

06P0457

V posledních letech se díky masivnímu rozvoji internetu objevuje velký hlad po bezpečnostním softwaru, zejména pro domácí použití. Snad každý výrobce antivirového programu začlenil do své nabídky komplexní ochranářský balík, nabízející i firewall a další drobné utility. Nejinak je tomu i u Panda Software a jejich Internet Security 2007, jemuž budou patřit tyto řádky.

Softwarová firma s medvídkem ve znaku je mezi uživateli skutečně pojmem, se kterým se může rovnat snad jen McAfee nebo produkty z dílny Petera Nortona. Její bezpečnostní balík však jakoby z oka vypadl svým konkurentům. Jádrem aplikace je antivirový program následovaný antispamem, firewallem, antispywarem a utilitami pro ochranu vaší identity. To vše ovládáno z jednotného prostředí, které si nezadá s produktem od Symantecu (jež se navíc honosí stejným názvem). Instalace probíhá standardním způsobem a nedochází při ní k jakékoliv autorizaci uživatele. Tu musíte provést až při prvním pokusu o aktualizaci virových a jiných databází. Panda Internet Security vytvoří pro vaše síťové rozhraní základní profil a nabídne náhradu (a v případě souhlasu i deaktivaci) integrovaného firewallu od Microsoftu. Po prvním spuštění dojde k nezbytné aktualizaci a poté k restartu systému. Pro správnou funkci celého balíku běží na pozadí řada rezidentních programů. V porovnání s konkurencí neobsadí tolik operační paměti a subjektivně méně brzdí výkon vašeho PC. Jejich existenci prozrazují jen pop-up okna, která vás efektně informují o nalezeném spamu, virech nebo útocích na aktivní firewall. Integrované rozhraní nabízí okamžitou kontrolu činnosti firewallu, antiviru a antispamu.

Součástí antivirové kontroly (poradí si kromě všech známých archivů třeba i se soubory PST) je i prověření proti spywaru, na požádání lze provést heuristickou analýzu. Nakažené soubory můžete vymazat, vyléčit nebo přesunout do karantény. Zajímavou funkcí je možnost zasílání výstrah (v případě zjištění nákazy) přes e-mail nebo na jinou pracovní stanici Windows v doméně. Kromě souborů na vašem pevném disku si antivirus poradí i s kontrolou elektronické pošty, internetového surfování a komunikace přes instant messengery typu ICQ nebo Skype. Nastavení firewallu je možné provádět jak v aplikační, tak v síťové vrstvě. Snadno pak určíte programy, které na internet mohou a kterým naopak zůstane odepřen. Stejně tak lze vytvářet pravidla pro určité IP adresy, porty a protokoly. Pro uživatele začátečníky jsou k dispozici hotové profily, jež se dokáží učit a časem se přizpůsobí jejich práci. Profily je možné aplikovat na jednotlivá síťová rozhraní. Uživatel tak může provozovat odlišné nastavení pro bezdrátové a klasické sítě. Součástí firewallu je také funkce Fraud, která se zaměřuje výhradně na kontrolu platebních operací na internetu, případně na detekci phishingu (falšovaná elektronická pošta). Panda Internet Security 2007 obsahuje i pokročilé antispamové filtry. Umožní vybrat konkrétního e-mailového klienta, u něhož kontroluje příchozí i odchozí poštu. Fitry lze samozřejmě doplnit vlastními nežádoucími adresami. Z dalších funkcí balíku nesmíme opomenout Parental Control, chránící vaše děti před nežádoucím obsahem na internetu, nebo propracované každodenní aktualizace, jež lze provozovat jak v automatickém, tak manuálním režimu.

Panda Internet Security 2007 Platinum je vydařený bezpečnostní balík pro domácí použití, který nabídne přehledné uživatelské rozhraní a nadprůměrný antivirový program, doplněný sadou nástrojů podobné kvality jako u konkurence. Pro české uživatele je drobnou nevýhodou neexistující lokalizace.

Panda Internet Security 2007 Platinum

+ Panda antivirus

+ nenáročná rezidentní část

- chybějící lokalizace

K recenzi poskytla firma: proNETIX, s. r. o.

http://www.pandasoftware.sk

Cena: 2 960 Sk (bez DPH)

§§§§§


Přírodověda. Živočichové, rostliny a houby ČR, Cizokrajní živočichové a rostliny

Jiří Sládek

06P0458

Společnost Terasoft má ve svém repertoáru celou řadu výukových titulů, z nichž některé jsou přímým doplněním a zpestřením klasické školní výuky. Mezi takové patří i série Přírodověda.

Sada přírodověda obsahuje aktuálně dva díly Živočichové, rostliny a houby ČR a Cizokrajní živočichové a rostliny. Zatímco první jmenovaný produkt zabírá tři CD, druhý je umístěn na jediném disku.

Oba programy jsou svoji strukturou, stylem i rozsahem učiva určeny pro žáky prvního i druhého stupně základních škol. Zaměření na mladší žáky je patrné již na první pohled. Už hlavní menu, ve kterém si uživatelé vybírají jednotlivé učební části, je vyvedeno v hýřivých barvách, se spoustou animovaných zvířat a dalších líbivých detailů. Do základní nabídky programu patří výkladová část, testy, hry a také encyklopedie, která obsahuje nepřeberné množství údajů o všech živočiších, rostlinách a důležitých pojmech obsažených v programu, včetně fotografií. Navíc je možné tisknout pracovní listy pro práci mimo počítač. Ústřední postavou hlavního menu a zároveň průvodcem celým softwarem je sympatický stařík s vizáží bláznivého, ale dobráckého vědátora. Téměř všechny texty a to jak výklad, tak popis úkolů či nápověda jsou namluvené. Velmi intuitivní a pochopitelné je i ovládání, takže s programem by neměl mít žádný uživatel sebemenší problém.

Živočichové, rostliny a houby ČR

Výkladová část tohoto titulu je tradičně složena z učebních textů, mluveného slova a doplňujících obrázků. Učivo je rozděleno do celkem 37 kapitol, které obsahují téměř 1 200 interaktivních obrazovek s textem a fotografiemi. Encyklopedická část shrnuje všechny rostliny, houby, živočichy a důležité pojmy, které se napříč výukou vyskytují. K procvičení znalostí slouží zkušební testy. Mají různou podobu od klasického výběru správné odpovědi z několika možností, přes přiřazování správných výrazů do dvojic k zadání, až třeba po zaškrtávání živočichů patřící do dané skupiny.

Cizokrajní živočichové a rostliny

Výuková část produktu Cizokrajní živočichové a rostliny je rozdělena na čtrnáct kapitol, přičemž jednotlivá témata jsou v nich řazena zejména podle lokalit tundry, savany, mírný pás, tropický pás, moře a oceány a podobně. V každé části je připraven výukový text (v psané i mluvené podobě) a ilustrační fotografie. Stejně jako výuka je logicky rozčleněna i procvičovací část. Na žáky čekají cvičení jako například výběr správného názvu k fotografii rostliny nebo zařazování zobrazených živočichů do správného prostředí.

Škola hrou

Výkladová část a procvičovací testy jsou ve výukových produktech samozřejmostí, žáci používající programy Přírodověda od Terasoftu však mohou své znalosti ověřovat i zábavnějším způsobem. Stačí zvolit v hlavním menu možnost "Hra". Tato volba přenese žáka na hrací plochu, po níž bude pomocí hodu kostkou postupně posunovat svoji figurku až k cíli. Každé obsazené pole však musí obhájit odpovědí na zadanou otázku. Hra je určena pro jednoho nebo dva hráče, za dosažené úspěchy jsou pro žáky připraveny virtuální diplomy.

Přírodověda

+ bohatá grafika

+ solidní rozsah učiva

+ zábavné zpracování a hry

K recenzi poskytla firma: Terasoft multimedia, s. r. o.

http://www.terasoft.cz

Cena: Živočichové, rostliny a houby ČR 999 Kč (vč. DPH), Cizokrajní živočichové a rostliny 499 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Fotografie v plné síle - Zoner Photo Studio 9 16bitové vzorkování na každý barevný kanál

Patrik Malina

06P0459

Máte dojem, že o programu pro kompletní práci s digitálními fotografiemi od ZONERu jsme psali nedávno? Věřte nebo ne, můžete si seřídit čas: s železnou pravidelností, opět po roce, přichází tento brněnský "softwarový dům" s novou verzí. A opět se našla zajímavá překvapení, ruku v ruce s nekompromisním vývojem řady zavedených funkcí. A protože vývoj programu sledujeme a informujeme o něm pravidelně, v následujícím textu se soustředíme opravdu jen na novinky.

Začněme proměnou, která, ač hluboko ukryta, je ve výsledku jedna z nejzřetelnějších: jádro programu bylo přepracováno, a to s cílem poskytnout dlouho očekávané možnosti práce s obrazovými daty se 16bitovým vzorkováním na každý barevný kanál. Protože s tímto způsobem reprezentace dokáží pracovat všechny důležité funkce programu (především křivky kontrastu, úrovně atd.), znamená to konec kompromisů a limitů v kvalitě obrazových dat. Přidržte si tedy klobouky a napumpujte svá PC novými moduly paměti RAM.

Další novinkou, která patří do kategorie překvapivých a velmi zajímavých, je zavedení spolupráce programu s daty pořízenými pomocí zařízení typu GPS (ano, myslíme onen družicemi zajišťovaný poziční systém). Ve stručnosti řekněme, že po synchronizaci dat ze zařízení GPS a záznamů v kolekci EXIF pořízených snímků je možné zpětně sledovat, kde byly jednotlivé fotografie pořízeny. A tato funkce nezůstala u suchých čísel program zahrnuje v edici Professional též mapové podklady pro Českou republiku, takže místa fotografování je možné přímo zobrazit v mapě. Upřednostňujete-li jako podklad systém Google Maps s družicovými snímky, nic vám nebrání použít jej opět přímo v programu. Na závěr k této funkci dodejme, že ono "párování" dat z GPS a fotoaparátu (tedy z EXIF) je provedeno na základě časových záznamů, proto si nezapomeňte nastavit ve všech přístrojích správný čas.

Pojďme se nyní na chvíli pozastavit nad úpravou fotografií. Při zpracování většího množství snímků jistě často využíváte zavedené, rutinní postupy. S nimi vám nově pomůže funkce Hromadný filtr, jež umožňuje řetězení různých jednotlivých filtrů a efektů do podoby jakéhosi "makra". Použití velmi napomáhá též propracované grafické rozhraní, v němž sestavujeme celou sekvenci a kontrolujeme příslušné kroky. Hromadné zpracování se tak posouvá o slušný krok vpřed, a to tím spíše, že do sekvence automatických operací lze zařadit prakticky všechny významné korekční úkony.

Vedle změn zásadních a výrazných je zde jako vždy řada "drobných" vylepšení. Začněme od publikačních možností, kde najdeme mnohými uživateli očekávanou tvorbu prezentací v podobě přímé sekvence pro DVD nosič a přehrávač. Samozřejmostí je třeba zařazování nabídek (menu) a různých popisů snímků na základě uložených dat, malou atrakcí pak je výběr prolínacích a přechodových efektů. Dalších průběžných vylepšení se opět dočkala doprovodná sada informací EXIF. Lepší jsou možnosti vstupu, jako třeba hromadné zadávání lokací či prohledávání, doplněné o funkci nahrazování řetězců.

Pokud se pozastavíme u možností úpravy snímků, program byl i zde vylepšen četnými drobnými změnami. Opět o něco propracovanější je zásadní nástroj Křivky, důslednější povahy pak určitě ocení filtr Doostřit a pokud máte dojem, že si vše do puntíku nejlépe vyrobíte sami, zkuste nespoutaný Uživatelský filtr. Ten je však spíše prostorem pro bezbřehé experimenty na rozdíl od jiné vymoženosti, jíž je nově zavedená podpora zásuvných modulů (plug-inů) standardu Photoshop. To už je slušný potenciál pro další práci.

Vedle desítek dalších ryze technických vlastností pozměnil výrobce programu mírně též obchodní model. Verze zůstaly zachovány (Home, Classic, Professional), avšak varianta Home byla v souvislosti s mírným zdražením funkčně posílena.

Stejně jako v předchozích letech ZONER Software i letos dokazuje, že neztrácí dech ani po stránce technologické, ani na poli obchodním. Zoner Photo Studio je úspěšné u zákazníků, z hlediska funkcí je stále lepší a bohatší a ve srovnání s konkurencí představuje špičkový produkt. Navíc třeba podpora GPS je inovací poměrně ojedinělou, jež má velký potenciál do budoucna.

Zoner Photo Studio 9

+ zpracování 16 bitů na kanál

+ synchronizace s daty GPS

- funkce Hromadný filtr

K recenzi poskytla firma: Zoner software, s. r. o.

http://www.zoner.cz

Cena: Classic 359 Kč, Home 1 299 Kč, Professional 1 999 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Linux v profesionálním kabátku- SUSE Linux Enterprise Desktop 10.1 bohatá nadílka od firmy Novell

Jan Povolný

06P0455

Operační systém Linux dnes již není pouhým fenoménem, k němuž se upínají vlasatí studenti v hodinách strávených místo na přednáškách v počítačových učebnách. Důkazem je zájem velkých softwarových firem, mezi něž patří i Novell, pod jehož křídla dnes SUSE spadá a tvoří tak neodmyslitelnou součást portfolia této firmy. Z původní povedené distribuce, která se jako jedna z prvních zaměřila na uživatele, vznikl pod křidly Novellu komplexní firemní desktop, schopný plně konkurovat produktům Microsoftu.

Jméno Linux jako takové reprezentuje vlastně jen jádro systému, které je obalené stovkami dalších programů a aplikací, tvořících výslednou distribuci. Na jednom základu tak Novell paralelně vyvíjí vlastně několik produktů. Volně ke stažení je OpenSUSE, distribuovaný zcela zdarma. Za pár set pak pořídíte základní SUSE Linux 10 v modifikacích Retail, Download a Live (živá distribuce, kterou lze provozovat přímo z instalačního média). Recenzovaný SUSE Linux Enterprise Desktop 10 je součástí řady Enterprise, určené právě do podnikové sféry. Od svých sourozenců se liší zejména rozsahem technické podpory a sadou firemních aplikací.

Instalační program SUSE (YAST) nedoznal významnějších změn, je stále velmi komfortní a samozřejmě v češtině. SUSE Linux vždy vynikal rozsahem podporovaného hardwaru a schopností jej automaticky detekovat a instalovat. Nejinak je tomu i u verze 10. Distribuce je postavena na jádře 2.6.16, GCC je přítomno ve verzi 4.1.1. Grafické uživatelské rozhraní zajišťuje X.org (6.9.0) společně s KDE (3.5.1) nebo GNOME (2.12.2). K dispozici je obrovské množství dalších aplikací pro nejrůznější obory. Kancelářskou práci zvládnete pomocí OpenOffice.org 2.0 ve verzi Novell Edition, potěšení z internetu vám poskytne Mozilla Firefox 1.5, pro instant messaging máte k dispozici Gaim nebo Kopete. E-mailových klientů je v nabídce hned několik, jmenujme však hlavně Novell Evolution, který si nezadá ani s groupwarovými produkty konkurence. Bitmapovou grafiku obhospodaříte v Gimpu, vektorovou zase v OpenOffice.org Draw. V distribuci najdete i software pro digitální fotografii, skenování, prohlížení obrázků, přehrávání hudby a videa, obsluhu televizní karty a mnoho dalšího. Každá linuxová distribuce obsahuje i sadu serverových produktů. Nechybí tu poštovní server Postfix, webový server Apache nebo databázové produkty MySQL a PostgreSQL.

Enterprise Desktop obsahuje kromě aplikací licencovaných pod jednou z variant GPL (General Public Licence) i komerční produkty. Z těch volně distribuovaných jmenujme Acrobat Reader 7, Flashplayer, Java 1.4.2, prohlížeč Opera a RealPlayer, ty plně komerční pak reprezentuje konstrukční software ArCAD, AGFA Monotype Fonts, homebankingová aplikace Monoplex a dvojice kancelářských produktů TextMaker a PlanMaker. Drobnou nevýhodou je počáteční neúplná podpora multimediálních formátů. Vzhledem k licencím některých kodeků nepřehrajete v SUSE Linuxu okamžitě po instalaci ani hudbu v MP3, ani DivX videa a další. Řešení je naštěstí snadno dostupné přímo na webu Novellu a po instalaci nezbytných balíčků a odsouhlasení licenčních podmínek získáte plný soubor podporovaných kodeků.

SUSE Linux se od ostatních distribucí vždy odlišoval propracovanou správou systému pomocí grafického rozhraní YAST. Nejinak je tomu i v desáté verzi, kde byl tento správce opět vylepšen, zejména v oblasti správy balíčků. Mezi další odlišnosti patří existence softwaru přidaného mateřskou firmou Novell. Jedná se o sadu Novell ZenWorks Linux Management pro správu pracovních stanic, Novel iFolder a iPrint pro správu sdílených datových prostorů a tiskáren, o klienta Novell GroupWise a technologii Novell AppArmor, zajišťující ochranu přístupu k aplikacím podle vytvořených uživatelských profilů.

SUSE Linux Enterprise Desktop 10 je operačním systémem spojujícím uživatelskou přívětivost SUSE Linuxu, reprezentovanou YASTem, se sadou produktů od mateřské firmy, poskytujících nezbytné technologie a funkce pro připojení do firemní sítě (Enterprise Desktop připojíte i do domény MS Windows). Tradiční objemnou dávku volně distribuovaných aplikací přítomných takřka ve všech linuxových distribucích doplňuje několika užitečnými komerčními produkty. Jeho koupí získáte opravdu plnohodnotný desktop, obsahující vše potřebné pro multimédia i kancelář, navíc v uživatelsky přívětivém hávu a (až na nápovědu) kompletně v češtině.

SUSE Linux Enterprise Desktop 10.1

+ obrovská softwarová výbava

+ utility od Novellu

+ komerční software

+ propracované nástroje pro správu

- nutnost dodatečné instalace kodeků

K recenzi poskytla firma: Novell

http://www.novell.cz

Cena: 1 400 Kč (bez DPH)

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Ivan Štromer, Pavel Tůma

06P0499, 06P0450

Acala DVD 3gp Ripper 2.3.9

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.cutedvd.com

S rozvojem různých mobilních zařízení se pomalu začínají objevovat aplikace, které si umí poradit s převodem formátů, jež PDA či mobilní telefony přehrát nezvládnou, do formátů jiných, které již taková zařízení zpracují a dokáží nějakým způsobem reprodukovat. U audia většinou není problém, MP3 jsou skladné a je to již standardní formát. Problém nastává u videa, které je nepoměrně náročnější na úložný prostor i na hardware. Takové 8GB DVD se prostě do běžného mobilu nevměstná. Naštěstí existuje formát 3gp (ale i jiné), který problém s místem řeší za vás. Celý tento dlouhý úvod spěje k tomu, abych vám představil freeware Acala DVD 3gp Ripper.

Pokud máte zkušenosti s CloneDVD Mobile od SlySoftu, určitě vás překvapí profesionálněji vypadající prostředí. To je rozděleno do tří částí: náhledové okno, sekce pro nastavení kvality výstupu a seznam kapitol s volbou jazyka a titulků. Jistě se už teď ptáte, jak je to s chráněnými originálními médii. Na toto otázku odpovídám: chráněná DVD lze kopírovat, nevím však, jak si program poradí s nejnovějšími ochranami (např. Underworld 2, Karcoolka a podobně). Ale teď už k funkcím. Nastavení výstupního formátu se omezuje na stanovení video bitrate v pěti krocích, od nízkého až po excelentní, a na volbu velikosti obrazu (128 x 98, 176 x 144, 320 x 240). Jelikož se počítá s tím, že nemusíte mít ve svém mobilním miláčkovi zrovna 2GB kartu, není problém rozdělit film na libovolně velké úseky a brát si je na cestu do školy nebo do práce postupně. Druhá možnost je "ripnout" jenom stanovený úsek filmu. Stačí určit začátek a konec úseku, případně vybrat pouze některé kapitoly, které chcete převést, a po překopírování se můžete vydat na cesty. Na DVD většinou bývá více zvukových stop a k nim odpovídající titulky. Na mobilu budete asi těžko poslouchat zvukové stopy v DTS kvalitě, takže je samozřejmě možné vybrat si požadovaný zvuk a popřípadě jedny titulky. Převod je poměrně rychlý, samozřejmě však záleží na hardwaru, se kterým pracujete. Velikost výstupu vás napoprvé asi překvapí, protože komprimace je opravdu značná. Při použití druhé nejvyšší kvality můžete počítat s poměrem jedna minuta videa +- 1 MB.

Copernic Desktop Search 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.copernic.com

Snad nikomu nevyhovují stávající standardní vyhledávací možnosti ve Windows. Proto také existují externí nástroje, které tento standard zastoupí a v mnohém vylepší. Jedním z takových je i Copernic Desktop Search ve své druhé verzi. Jaký je a co umí, zjistíte právě v následujícím textu.

Klíčem k nalezení nějakého souboru je dokonale naplněný index s obsahem vašeho počítače. Jeho automatické naplnění, které v praxi znamená průchod celého diskového pole a přenosných zařízení, trvá poměrně dlouho, ale když už je hotové, samotné vyhledávání zabere pár vteřin. Záleží jen na tom, jak obecně zadáte vyhledávací parametry. Samozřejmě zde fungují zástupné znaky * a ?. Postupů, jak hledat co chcete, je několik. Buď fulltextově v celém indexu, pouze v jednotlivých kategoriích a nebo jen v těch kategoriích, ve kterých chcete. Tyto sekce jsou pevně nastaveny z "výroby" a jedná se o e-maily (přílohy), soubory, hudbu, obrázky, videa, kontakty, oblíbené položky a historii (oboje myšleno v rámci internetových prohlížečů). Každá kategorie obsahuje i několik specifických polí pro vyhledávání. Například hudební soubory je možné hledat pomocí autora nebo žánru zkrátka podle údajů v ID3 tagu. Proces vyhledávání funguje skoro on-line, takže když do pole Hledat zapíšete pár prvních písmen a vteřinku počkáte, uvidíte seznam všech odpovídajících zápisů v indexu. Tento seznam pak můžete dále zužovat postupným vypisováním dalších znaků, až se dostanete tam, kam jste chtěli. Program nevyhledává pouze ve jménech souborů, ale také uvnitř, ať už jsou vnitřnosti jakékoli, tedy třeba ID3 tagy MP3 souborů nebo pole Od či Důležitost u e-mailů. Jakmile se dostanete k cíli, není problém v náhledovém okně zkontrolovat (případně si poslechnout), zda se opravdu jedná o hledaný objekt.

Funkcí je samozřejmě daleko více např. propojení s instalovanými programy nebo vyhledávací pole přímo na systémové liště. Bude však lepší, pokud si tohoto "čmuchala" vyzkoušíte sami.

KSP

Licence: freeware

Domovská stránka: http://ksp.kalliope-soft.eu

Pod touto třípísmennou zkratkou se skrývá poměrně schopný přehrávač všech nejpoužívanějších audio formátů. V porovnání s oblíbeným a rozšířeným WinAmpem sice trochu pokulhává hlavně v uživatelském rozhraní, ale když se přenesete přes specifické ovládání, užijete si čistý zvuk a zajímavé propojení playlistu a knihovny médií.

Při prvním spuštění je nutné pomocí průvodce konfigurací nastavit náležitosti, potřebné ke správnému běhu programu, jako výběr adresáře (adresářů) pro knihovnu médií a asociování typů souborů, které se budou pomocí KSP spouštět. Osobně bych uvítal tyto dotazy již v průběhu instalace, ale proti gustu... Při prvním pohledu na spuštěnou aplikaci vás možná napadne, co budete s tolika okny a záložkami na ploše dělat. Většina těchto okének naštěstí zobrazuje informace z ID3 tagu a navíc je možné je skrýt. Jedno však stojí za zmínku: jsou to tzv. suggestions (návrh, nabídka), kde se nabízejí další písničky z vaší knihovny od stejného interpreta. Největší kus obrazovky pak zabírá vlastní playlist. Používáním záložek se pak můžete přesunout na ekvalizér, do správce přenosných zařízení a do knihovny médií. To je přesně to místo, odkud lze přidávat jednotlivé písně nebo rovnou celá alba do aktuálního playlistu, nebo vytvořit playlist nový. Kromě přehrávání by KSP mělo zvládnout i vypalování, a to jak datových, tak audio CD. V současné verzi si však zatím jen přečtete, že tato funkce je ve vývoji. Snad příště.

I když se vývojáři tohoto softwaru vychloubají, že kvalita reprodukce prostřednictvím tohoto programu předčí všechny ostatní, já jsem žádný posun oproti Media Playeru nebo WinAmpu nepozoroval. Je však možné, že na takové testování nemám správné podmínky. Nicméně by vás mohlo potěšit, že KSP nepřehrává hudbu hůře než ostatní podobně zaměřené freewarové produkty.

miniTrezor 2.0.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.philosoft.hu

Tak schválně. Přihlaste se všichni, kdo nemáte nějaké tajemství. Nikdo? To asi bude tím, že všichni máme co skrývat. Počítače jsou k tomu účelu jako stvořené, ale jak zabránit tomu, aby se někdo nepovolaný neprohrabával vašimi osobními soubory? Způsobů existuje hodně: od nastavení práv až po hardwarové prostředky typu čtečky otisků prstů. Běžný uživatel v domácnosti se však ničím z toho asi nebude chtít zabývat, a proto musí přemýšlet nad nějakým jiným způsobem, jak zabránit manželce (manželovi) v přístupu k hodně soukromým datům. V ten moment přichází na scénu miniTrezor, který je analogií ke skutečné ocelové skříni.

A jak tedy miniTrezor funguje? Jedná se o jednouživatelský software, tzn. na jednom počítači může být instalována pouze jedna kopie programu a v něm nastaven jeden uživatelský profil, chráněný heslem. K profilu si zvolíte (nejlépe vytvoříte nový) adresář. Dále si pak můžete vybrat jeden, dva nebo deset adresářů, které budou využity pro hlavní oblast trezoru jako záložní. Zde se tvořivosti meze nekladou. Můžete využít lokální nebo síťové disky, přenosná zařízení, jak je libo. Pak už se můžete vrhnout do plnění trezoru, přičemž jste omezeni pouze místem na disku. Vkládat lze jednotlivé soubory nebo rovnou adresáře a skládat si tak třeba tematické balíčky. Všechna data jsou nejprve komprimována, aby nezabírala tolik místa, a posléze šifrována pomocí 256bitového AES kódování. Při každé instalaci miniTrezoru je generován jiný šifrovací klíč, takže se nemusíte bát, že by vaše data bylo možné rozlousknout na jiném počítači a v jiné instalaci programu. Uživatelské rozhraní je dostatečně průhledné, abyste sami zjistili, k čemu který příkaz použít a jak vlastně donutit program uchovávat chráněná data. Funguje i funkce drag&drop, takže stačí přetáhnout jakákoli data myší a proces se sám nastartuje. Opačným směrem probíhá po dešifrování a dekompresi zase export do zvoleného adresáře.

Jediné, co mě u této aplikace zarazilo, je fakt, že trezorový adresář je možné běžně smazat. Nikdo se tak k vašim datům sice nedostane, ale vy o ně můžete poměrně jednoduše přijít. Proto bude dobré nastavit pro adresář potřebné atributy nebo v takovém případě využít vytvářené zálohy. A na závěr malá rada. Heslo si opravdu dobře zapamatujte. Stačí tři chybná zadání a o svá data přijdete navždy.

Sumka 2.1.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.deskex.com

Sumka je svérázný název (podle ruského  výrazu pro "brašnu na náboje") pro spouštěč programů. Je to vhodný  program pro uživatele, kteří při práci na počítači obvykle používají  velké množství aplikací. V principu je program Sumka kaskádovitým  menu, jehož pomocí spouštíte oblíbené nebo často používané aplikace  a otevíráte soubory dokumentů. Na ploše obrazovky připomíná spouštěcí  panel Sumky rozbalovací navigační menu internetových stránek.  Panely obsahují tlačítka s názvy aplikací, panelů či dokumentů.  Program zastupuje ikona v systémové liště. Ta jednak umožní přístup  k panelům rychlého spouštění, jednak k hlavnímu oknu pro definování  položek. Panel rychlého spouštění aplikací se na ploše zobrazí  ve tvaru miniaturní lišty. Když na ní klepnete, rozvine se první  panel s nabídkami.

Konfigurace panelů se provádí v okně, které  se otevře příslušným příkazem z ikony v systémové liště. Okno  obsahuje řadu tlačítek a voleb pro výběr souborů, ikon a dalších  potřebných komponent. Můžete definovat nové panely (subpanely)  s dalšími složkami a spouštěcí soubory. Konfigurace disponuje  bohatým nastavením pro text tlačítek (font, velikost písma, barva),  ikony (systémová, vlastní), tlačítka (jejich vzhled: vypouklé,  vmáčklé, rámeček) a panely (jejich pozadí a průhlednost). Všechny  soubory, složky a panely mohou být spouštěny horkými klávesami,  které si definujete sami. Pro snadnější zvládnutí konfigurace  nabídkových panelů je k dispozici průvodce.

Spouštěcí utilita  Sumka nabízí příjemné prostředí, s programem budete úspěšně pracovat  pod operačními systémy Windows NT 4.0, 2000 a XP.

ZeallSoft  Screen Saver 2.7

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.zeallsoft.com

Screen  Saver firmy ZeallSoft je editor pro tvorbu vlastního šetřiče  obrazovky. Jeho hlavní předností je možnost vybrat vlastní obrázky  a fotografie. Podporuje přitom nejpoužívanější grafické formáty,  především BMP, JPEG, GIF, PNG, PSD, TIF, PCX a další. Vybrat  můžete i více obrázků, Screen Saver je pak bude všechny promítat  za sebou jako sekvenci. Pro zvýšení efektu šetřiče je možné  přidat zvukové soubory a projekci obrázků podbarvit hudbou. I  zvukových souborů můžete vybrat několik a Screen Saver je bude  rovněž přehrávat jako sekvenci. Výběr zvukových souborů je omezen  na dva formáty, WAV a MP3.

Vyberete-li více obrázků, resp. několik  zvukových souborů, umožní editor nastavit několik parametrů pro  projekci: pořadí vybraných souborů, ve kterém bude promítání/přehrávání  probíhat, délku projekce jednotlivých obrázků a dobu trvání přechodu  mezi dvěma snímky. Umožní zvolit buď Sequential Play, sekvenční  projekci, při které budou obrázky a zvuky promítány/přehrávány  v pořadí, kterté jste stanovili, nebo Random Play, kde bude pořadí  náhodné, generované programem.

Přechody mezi jednotlivými obrázky  jsou vytvořeny výrobcem, není možné je upravit ani přidat vlastní,  k dispozici je pouze nastavení délky trvání přechodu. Přechodů  je však vytvořen dostatečný počet a jsou opravdu postačující,  není třeba nic nového vymýšlet.

Autoři programu nezapomněli  na Preview, náhled hotového díla ještě předtím, než vše uvedete  v život tlačítkem OK. Chcete-li nastavit dobu, za jak dlouho  v případě nepoužití myši či klávesnice se má šetřič spustit,  je nutné použít právě volbu Preview, protože toto nastavení autoři  ukryli právě sem.

ZeallSoft Screen Saver je díky své jednoduchosti  programem, jenž odpovídá freewarové licenci. Tvoří jej jediné  okno s pěticí tlačítek po levé straně pro výběr grafických a  zvukových souborů a pro nastavení parametrů projekce. Je tak  jednoduchý, přehledný a srozumitelný, že po jeho instalaci a  spuštění okamžitě pochopíte, jak s ním pracovat a jak program  ovládat. Proto také neobsahuje žádnou nápovědu. Je vhodný pro  uživatele, kteří hledají možnost rychlé práce s programem bez  jakýchkoliv zbytečností.

ZeallSoft Screen Saver pracuje v operačním  systému Windows 95, 98, Me, NT, 2000, XP a 2003 Server.

FTP  Commander 7.5

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.internet-soft.com

Jak  už název napovídá, FTP Commander je program pro přenos souborů  mezi počítačem a vzdáleným serverem. Přestože se jedná o mimořádně  malý prográmek zabere pouhých 657 kB na disku, nabízí všechny  vlastnosti a výkon vyspělých FTP klientů. Autoři programu zaručují  kompatibilitu prakticky se všemi typy serverů.

Rozhraní programu  není překvapivé, dvě okna vedle sebe, jedno pro lokální počítač,  druhé pro vzdálený server. Program umožní odesílat a stahovat  jeden nebo více souborů i celé složky s podadresáři. Stejné možnosti  jsou připravené i pro mazání. Program umožňuje používat metodu  drag&drop, je vybaven vyskakovací nápovědou, přístup k příkazům  je možný i přes kontextovou nabídku.

Pokročilí uživatelé mohou  pracovat s programem pomocí příkazové řádky. Všechny příkazy  a operace mohou být zařazeny do souboru LOG. Soubory nebo složky  můžete zobrazit jako tabulky, seznamy nebo ikony. Seznam souborů  můžete řadit podle data, velikosti nebo názvu souboru, a to v  obou oknech. Možné je použít filtrování (masku), chcete-li zobrazit  jen určitý typ souborů, který se má odeslat nebo stáhnout. FTP  Commander umožní specifikovat adresář na serveru, který se zobrazí  přímo po připojení, abyste mohli hned spustit odesílání nebo  stahování. Jednou z dalších vlastností FTP Commanderu je synchronizace  adresářů místního a vzdáleného počítače.

Z pokročilých vlastností  lze jmenovat schopnost zobrazit skryté serverové adresáře (odhalí  je), schopnost obnovit kompletní přenosy souborů, jestliže bylo  přerušeno spojení (už nemusíte dohlížet na přenos souborů). Automaticky  se pokusí připojit k FTP serveru, jestliže se první pokus o připojení  nezdařil. Když po nějakou dobu neprobíhají žádné přenosy, servery  obvykle spojení přeruší. FTP Commander však spojení dokáže udržet,  a to tak, že v pravidelných intervalech posílá serveru výzvy  k uchování spojení. FTP připojení můžete vytvořit libovolné množství,  ke každému serveru se připojíte pouhým kliknutím myši na položku  v seznamu serverů.

FTP Commander byl přeložen do 24 jazyků včetně  češtiny. Česká verze se v nabídce objeví dokonce dvakrát, jednou  pod položkou cesky, podruhé jako czech. Doporučuji vybrat czech,  zde je překlad rozhodně kvalitnější.

Photobie 2.8.2

Licence:  freeware

Domovská stránka: http://www.photobie.com

Photobie je vyspělý  editační software pro úpravu obrázků a fotografií. Už první pohled  na aplikaci po instalaci odhaluje kvalitní program se spoustou  možností. Photobie v sobě integruje nejužitečnější vlastnosti  a funkce pro úpravu fotografií. Podporuje práci s vrstvami, nabízí  mnoho vestavěných filtrů, podporuje plug-iny Photoshopu. Disponuje  pokročilými nástroji pro snímání obrazovky. Zaručuje vysokou  kvalitu animace GIF s průhledností i bez ní. Uloží obrázek s  věrným uchováním barev (true color). Je vybaven pokročilými nástroji  pro výběr oblastí a pomocí standardních obrazových nástrojů umožní  vytvářet poutavé obrazy a animace. Pomocí nástroje Photo Frame  snadno vytvoříte k vašim fotografiím rámečky. Zabudovaný Flash  Player je schopný zpracovat soubory aplikace Adobe Flash Player  verze 9, navíc umožní vytvářet seznamy skladeb (playlisty).

Mezi  jeho možnostmi pro úpravu obrázků najdeme nástroje pro změnu  velikosti, rotaci, ořez, dále pak pro úpravu barevného spektra,  jasu, kotrastu, saturace, alfa a gama křivek a mnoho dalších.

V  obrázku můžete vybrat obdélníkovou, kruhovou, elipsovitou a vícebodovou  oblast (polygon), můžete použít výběr "od ruky" i výběr "magickou  hůlkou". Photobie však umožní vybrat jakkoli složitou oblast,  a sice pomocí zvláštních režimů pro výběr a dokonce umožňuje  i inverzi výběru. Oblast výběru může být přesunuta, může být  změněna její velikost. Pro řadu typů výběru nabízí Photobie kolekci  šablon, které je možné doplňovat vlastními. Se soubory můžete  provádět běžné souborové operace (kopírování, přesun, přejmenování,  mazání). Pro práci s grafickými soubory podporuje nejběžnější  formáty BMP, JPG, GIF, ICO a TIF.

K dispozici je i mnoho kreslicích  nástrojů, každý dovoluje rovněž jemná nastavení. Samozřejmostí  je možnost vkládat do obrázků text, přičemž je podporováno mnoho  fontů, lze přidat textové efekty (např. 3D), text je možné přidat  jako novou vrstvu.

Silnou stránkou programu je pak práce s vrstvami.  Možnosti jsou opravdu rozsáhlé: umožňuje pracovat s nemezeným  počtem vrstev, vnořovat vrstvu do jiné vrstvy, vrstvy kopírovat,  vkládat, klonovat, přesouvat, měnit jejich velikost, otáčet je,  ořezávat, odstraňovat části vrstvy speciální gumou, měnit jejich  průhlednost, upravovat vyvážení barev, nastavit průhledovou barvu,  vrstvu lze skrýt i zamknout proti nechtěným změnám.

Ve Photobie  je možné využívat filtry, a to buď pro obrázek jako celek nebo  pro každou vrstvu zvlášť. Vestavěný Prohlížeč obrázků umožňuje  slideshow (promítání obrázků jako diapozitivů). Obsahuje také  nástroj pro snímání obrazovky se všemi možnostmi výběru oblasti.  Podpora funkce Undo a Redo je ve vyspělém editoru nezbytností.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Jak nezabloudit v autě. Šest navigačních zařízení v testu

Viktor Huňáč

06P0465

Automobilová satelitní navigace pomalu přestává být výsadou technofilů a stává se běžnou součástí výbavy vozu. Vestavěné modely jsou ale stále poměrně drahé a standardně se montují jen do aut vyšších tříd. Prostým smrtelníkům pak zbývají přenosná navigační zařízení. Na šestici z nich jsme se v aktuálním testu podívali zblízka.

Zkratku GPS znali ještě před pár lety jen specialisté a milovníci technologických novinek, dnes už dávno přešla do obecné řeči. Přijímače GPS si na svá řidítka montují cyklisté, specializované modely jsou populární mezi vysokohorskými turisty a neobešli by se bez nich ani třeba milovníci jachtingu. Patrně nejrozšířenějším druhem jsou ale automobilové navigace. V terénu se většinou použít nedají využívají výhradně automapy. Zato nabízejí celou řadu funkcí, které za volantem skutečně oceníme. Téměř vždy vidíme během jízdy na displeji počet kilometrů zbývajících do cíle i předpokládaný čas dojezdu, můžeme ale také zjistit, kde je nejbližší čerpací stanice nebo servis. Samozřejmostí je hlasová instruktáž málokterý řidič má za volantem čas sledovat displej, a proto je důležité, aby byly hlasové povely jasné, srozumitelné a hlavně spolehlivé. Prakticky všechny navigace prodávané na našem trhu dnes nabízejí instruktáž v češtině a kompletní lokalizaci menu i map.

Na co se zaměřit

Za volantem ale přijdou vhod i další speciální funkce. Některé přístroje zároveň slouží jako detektory policejních radarů, této funkce se u nás ale v poslední době příliš nedoporučuje využívat. Podstatně bezpečnější je jiná funkce, která se dnes mezi navigacemi prosazuje mnohé z nich díky Bluetooth slouží jako handsfree sady. A některé dovedou dokonce přes telefon z internetu stahovat aktuální dopravní zpravodajství a změnit plán cesty v případě, že na silnici před cílem dojde k dopravní nehodě nebo se tam utvoří zácpa, což může ušetřit dlouhé hodiny času.

Kromě funkcí by si měl člověk při nákupu rozmyslet, kde všude hodlá jezdit a jaké mapy tedy potřebuje. Některé modely se orientují jen v rámci Česka, v jiných najdeme mapy různých evropských zemí. Například TomTom GO 910 nabízí rovnou celou Evropu i USA. Samozřejmě ale platí, že více map přijde na více peněz.

Zároveň nejsou všechny mapy stejně kvalitní, resp. podrobné. Některé přístroje jsou vybaveny skutečně podrobnými plány velkých i menších měst se všemi názvy ulic i popisnými čísly a mapa obsahuje i silnice nejnižší třídy a místní komunikace, v jiných modelech najdeme jen hlavní tahy a ulice ve velkoměstech. Česko je na tom v tomto ohledu relativně dobře, většina testovaných modelů (s výjimkou Fujitsu-Siemensu N100 a trochu překvapivě i Garminu nüvi) patří do první kategorie, zato třeba na Slovensku se mapové pokrytí zlepšuje až v poslední době a mnohé modely ho v nabídce vůbec nemají.

Zájemce o satelitní navigaci by si měl také ještě před nákupem ujasnit, zda touží po specializovaném jednoúčelovém přístroji či mu více vyhovuje představa GPS v jiném zařízení, třeba v mobilním telefonu nebo v kapesním počítači. Obě řešení mají své výhody i nevýhody. Jednoúčelová zařízení (mezi něž v našem testu patří většina typů až na dva, o nichž bude ještě řeč) obvykle nabízejí lepší příjem GPS signálu a zpravidla také rychlejší a méně problémový chod nedělí se totiž o prostor v operačním systému s jinými typy aplikací. Zároveň ale slouží jen pro navigaci a ničemu jinému, ač se tento trend v poslední době mění. I specializované typy totiž dnes zvládají přehrát hudbu ve formátu MP3 nebo zobrazit na displeji fotografie. I tak ale mnoho lidí odmítá vydat nemalou částku za přístroj, jehož využití je omezené, ač nabízí zpravidla vyšší výkon.

GPS jednotky s navigačními programy se proto stále častěji objevují ve výbavě chytrých telefonů a kapesních počítačů (PDA). Z našeho výběru sem patří Fujitsu-Siemens Pocket Loox 560 a s jistou výhradou i Acer d155. Hlavně v prvním případě jde o plnohodnotné PDA s kapesní verzí Windows, na kterém lze spouštět kancelářské programy, číst poštu, brouzdat internetem, sledovat filmy, pouštět hudbu, hrát hry a provozovat celou řadu dalších činností, mezi něž patří i navigace. Mezi telefony, jež si s GPS rozumí, patří třeba Mio Digiwalker nebo Nokia N70. Tyto přístroje jsou i s navigačním softwarem a mapami zhruba stejně drahé nebo o málo dražší než jednoúčelové modely, jejich použití je ale mnohonásobně širší. S tím jsou ale spojeny i nevýhody operační systémy telefonů a PDA se pro navigační aplikace většinou příliš nehodí, což má za následek výpadky ve spolehlivosti, pomalejší operace a častější tuhnutí přístroje. Rovněž ovládání bývá většinou složitější. V neposlední řadě je tu otázka map málokterý telefon nebo PDA má několikagigový pevný disk jako třeba přístroje společnosti TomTom řady GO a mapy je tak zapotřebí ukládat na paměťové karty, na které se toho tolik nevejde.

Posledním, ale důležitým bodem je otázka velikosti. Někomu vyhovuje kapesní zařízení (extrémem je Fujitsu-Siemens N100), jiní dávají přednost velkému displeji se spoustou informací a velké rozměry přístroje pro ně nejsou překážkou. Každopádně je z čeho vybírat a pokud náš test při volbě optimálního zařízení někomu pomůže, budeme rádi.

Acer d155

Model d155 je zařízení na pomezí jednoúčelové navigace a PDA, svým vzhledem patří do první kategorie. Rozměry a hmotností ho z testovaných modelů překonává jen TomTom GO 910. Navzdory "nabobtnalému" tělu má poměrně malý displej, tlačítka pod ním nereagují na dotek zrovna spolehlivě a joystick uprostřed se nepříjemně viklá. Celkově nepříliš dobrý dojem z designu umocňuje i zbytečně robustní držák. Přístroj je vybaven operačním systémem Windows CE .Net od Microsoftu, který umožňuje použití různých navigačních programů. Jinak si výhod PDA příliš neužijeme k dispozici je přehrávač MP3 a prohlížeč fotografií a podle některých zahraničních recenzí by si měl Acer poradit i se synchronizací kontaktů přes ActiveSync. To se ale u testovaného kusu nepodařilo. Každopádně se ani vzdáleně nejedná o plnohodnotný kapesní počítač, jakým je Fujitsu Siemens 560. Zamrzí především nemožnost aktualizace map uživatel je odkázán na obsah zakoupených paměťových karet. Acer d155 jsme testovali s navigačním softwarem iGo 2006, což byla patrně jeho největší výhoda. Tento systém se vyznačuje velmi příjemným grafickým prostředím, povedenými mapami a spolehlivou navigací. Během cesty je na displeji vidět zbývající vzdálenost i čas, při plánování potěší virtuální průlet trasou. Jen hlasová instruktáž by mohla být "silnější", při rychlejší jízdě už povely v hluku motoru zanikaly. Skvělou práci při jízdě odvádějí již zmíněná hardwarová tlačítka, pokud tedy pomineme jejich nepřesvědčivé provedení. Lze s nimi plynule zmenšovat nebo zvětšovat měřítko mapy a měnit pozorovací úhel, což se v nepřehledných situacích ukázalo jako velmi příjemné. Méně příjemná je ovšem absence jakýchkoli aktuálních informací o dopravě. Celkově se v kombinaci se softwarem iGo nejedná o špatné zařízení, za podobnou cenu si lze na dnešním trhu vybrat podstatně lépe.

Vlastnosti:2

Poměr cena/výkon:3

Celkem:3

Cena vč. DPH: 11 890 Kč

Fujitsu Siemens N100

Značka Fujitsu Siemens je v našem testu zastoupená dvěma modely, které se od ostatních liší na první pohled. Nejedná se o velké a těžké přístroje určené výhradně k použití v autě, nýbrž o kapesní zařízení v pravém smyslu slova. Prvním z nich je N100 krabička menší než mnohé současné telefony, která v sobě přesto skrývá kromě satelitní navigace ještě přehrávač MP3 a několik dalších méně podstatných funkcí (hry, kalkulačka). Malé rozměry jsou v mnoha ohledech nesmírně praktické vzhledem k tomu, že v našich končinách není dobré nechávat navigaci v autě bez dozoru, mívají majitelé jiných modelů často problém, kde své bachraté zařízení nosit. Daní za praktické provedení je hodně malý displej, na který se příliš informací nevejde a třeba při jízdě ve městě jsou tak mapy značně nepřehledné. Navigačním systémem je v tomto případě Navigon 6, v základním balení jsme dostali kartu s mapou východní Evropy včetně Česka a Rakouska. Plánování trasy je poměrně intuitivní, mapa ale bohužel u většiny měst nezná čísla domů, a proto je nutné navigovat na křižovatku cílové ulice s jinou ulicí. To může být docela nepříjemné ve chvíli, kdy cílovou oblast neznáme na rozdíl od TomTomu totiž přístroj nenabízí automaticky seznam křižovatek, musíme naslepo zadat aspoň jedno písmeno z názvu. Při volbě nelze zadat geografické souřadnice. Další nevýhodou jsou hodně pomalé reakce přístroje třeba seznam nedávno zvolených cílových míst se otevíral celou půlminutu. Nadšeni nebudou ani milovníci rozsáhlých databází bodů zájmu, ve srovnání s TomTomy jich má N100 jen hrstku. Nepotěší ani časté tuhnutí operačního systému, jímž je Windows CE od Microsoftu (nezaměňovat s Windows Mobile, to je jiná kategorie). Jinak je ale navigace spolehlivá a přesná, potěší dobře zpracovaná hlasová instruktáž. S lepší mapou by se jednalo o velmi atraktivní zařízení.

Vlastnosti:3

Poměr cena/výkon:4

Celkem:3

Cena vč. DPH: 9 890 Kč

Fujitsu Siemens Pocket Loox 560

Druhý z modelů značky Fujitsu Siemens jsme před časem testovali jako PDA a tehdy jsme neskrývali nadšení. Mezi jeho hlavní výhody patří kompaktní a přitom velmi slušivé provedení, výkonný procesor, bohaté možnosti konektivity (Wi-Fi, Bluetooth, USB hosting) a především skvělý displej s rozlišením VGA neboli 640 x 480 bodů. Díky operačnímu systému Windows Mobile 5 lze do PDA instalovat v podstatě nekonečné množství aplikací všeho druhu, od kancelářských programů přes multimediální přehrávače až po hry, navigační software pochopitelně nevyjímaje. V přístroji, který jsme měli před časem v ruce, byl navigační program Dynavix, nyní jsme dostali k testu aplikaci iGo 2006, kterou je vybavený i Acer d155. O přednostech tohoto systému už byla řeč, podobně jako u Aceru je velmi sympatická možnost použít hardwarová tlačítka pro zoomování v mapě, případně pro změnu úhlu zobrazení. Jen si musíme zvyknout na to, že při orientaci displeje na šířku nejsou tlačítka pod ním, ale vpravo od něj, to ale u PDA prakticky jinak nejde. Jedna věc nás ale u aplikace iGo trochu zarazila neumí komunikovat s adresářem a dalšími aplikacemi PDA, což je docela škoda. U jiných navigačních programů není problém třeba zvolit jako cílové místo adresu kontaktu z adresáře nebo místo schůzky, a to může být velmi praktické. Navigaci v podstatě není co vytknout, díky výkonnému procesoru reaguje mnohem rychleji než Acer, také plánování cesty je svižné a vestavěný reproduktor je o něco hlasitější. Ovládání je o něco složitější než třeba u zařízení TomTom, po nějaké době si na něj člověk ale bez potíží zvykne. Nepříjemnou daní za univerzální schopnosti je nicméně časté tuhnutí systému v tomto ohledu jsou na tom jednoúčelová zařízení podstatně lépe.

Vlastnosti:4

Poměr cena/výkon:3

Celkem:4

Cena vč. DPH: 16 755 Kč včetně držáku

a autonabíječky, bez map

Garmin Nüvi 300

Značka Garmin patří v oblasti satelitní navigace k nejslavnějším jménům a modelová řada Nüvi má její popularitu ještě posílit. Typ s označením 300 je z ní nejlevnější, přesto se už na první pohled rozhodně nejedná o nějakou lacinou náhražku lepších přístrojů. Z testovaných modelů se jedná o druhý nejmenší a nejlehčí, hned po miniaturním Fujitsu-Siemensu N100, na rozdíl od něj ale nabízí mnohem lepší displej se standardní úhlopříčkou 8,9 cm. Displej poslouží také jako jediný ovládací prvek, spolu s hardwarovým tlačítkem, které podobně jako u TomTomů slouží jako vypínač. Displej je velmi dobře viditelný i za jasného dne a na dotek reaguje příjemně rychle. Cíl lze zadávat obvyklými způsoby (adresa, křižovatka, body zájmu) a také pomocí GPS souřadnic, což potěší. Horší je, že přístroj při zadávání adresy nenabízí automaticky možnosti podle počátečních písmen a pro tuto nabídku musíme stisknout potvrzovací ikonku. Vypadá to sice malicherně, u navigace ale každý zbytečný úkon vadí. Vzhledem k obecnému renomé map od Garminu nás trochu překvapilo, že vestavěná mapa Česka (v nejlevnější verzi je ještě mapa Slovenska a turistická mapa) nepatří k nejlepším ulice dokáže přístroj rozeznat jen u velkých měst, už okresní města mají často smůlu, také s čísly domů se potkáme jen sporadicky. Ani bodů zájmu není tolik jako u map jiných výrobců. To je škoda, zahraniční recenzenti svorně pějí na Garmin chválu a srovnávají jeho mapy s TomTomem. Specifickým nedostatkem české verze je i hodně kostrbatý překlad menu a nepořádně sestavená hlasová instruktáž, v níž slova často znějí přes sebe. Na druhou stranu jsou k dispozici některé milé doplňky kromě obligátního MP3 přehrávače a prohlížeče fotografií jde třeba o slovníček cizích slov nebo program na převod jednotek a měn, což může být při cestování docela příjemné.

Vlastnosti:3

Poměr cena/výkon:4

Celkem:3

Cena vč. DPH: 11 890 Kč

TomTom One

Menší a levnější z obou TomTomů v našem testu se hodně podobá Garminu Nüvi, je ale o něco větší, těžší a také dražší. Přesto v jeho případě ještě můžeme hovořit o kapesním modelu, ač v žádném případě nemáme na mysli kapsičku od košile. Minimalistickému pojetí odpovídá i držák do auta, který je až překvapivě malý a jednoduchý, přitom ale funguje výborně. Na rozdíl od většího modelu GO 910 není One vybaven pevným diskem, mapy tudíž obdržíte na SD kartě. V základním balení obsahuje mapy Česka, Slovenska, Maďarska a Polska. V Česku je pokrytí velmi dobré i na úrovni čísel domů, na Slovensku je to o něco horší. Tradiční předností TomTomů jsou body zájmu je jich spousta a dobře se mezi nimi hledá, i když One v tomto případě nestačí na modely GO s jejich velkokapacitními pevnými disky, na které se vejde přece jen podstatně více informací. Velkou předností zařízení společnosti TomTom je ovládání. Výrobce správně pochopil, že u satelitní navigace hodně záleží na rychlém a intuitivním uživatelském rozhraní na většinu příkazů stačí minimum doteků ikon na displeji. Kdykoli je to možné, nabízí přístroj snadný výběr z pravděpodobných možností (nedávno zvolené cíle, ulice od stejného písmene apod.), přičemž kterékoli místo na mapě lze okamžitě označit jako cíl či oblíbenou položku apod. Tento systém má dva příznivé důsledky jednak mohou s navigací pracovat i naprostí začátečníci a techničtí antitalenti, jednak se ovládání při samotné jízdě omezuje na nejnutnější úkony. Podobně jako GO 910 umí i One v poslední verzi softwaru zadávat cíl formou souřadnic GPS, čímž smazal důležité manko vůči konkurenci. Na rozdíl od Garminu nelze přístroj použít jako přehrávač MP3 nebo prohlížeč fotografií, zato ale poslouží jako handsfree sada k telefonu, navíc si přes telefonní datové připojení zařízení může stahovat i informace o dopravní situaci.

Vlastnosti:4

Poměr cena/výkon:4

Celkem:4

Cena vč. DPH: 9 508 Kč

TomTom GO 910

V porovnání s modelem One působí nová vlajková loď TomTomu robustním dojmem a rozhodně se nehodí k nošení v kapse. Není ani proč stejně jako jiné modely řady GO je TomTom 910 určený výhradně k použití v autě Jinak ovšem GO 910 patří mezi dnešními navigacemi k absolutní špičce. To je patrné už při pohledu na veliký širokoúhlý displej nabízí mnohem vyšší rozlišení než většina současných modelů (Loox 560 je jakožto PDA trochu jiná kategorie) a při prohlížení map nebo práci s texty to často oceníme. Další velkou výhodou oproti konkurenci je celých 20 GB paměti na pevném disku. Díky tomu mohli výrobci nabídnout v základním balení mapy celé Evropy i USA, to vše ale zaplnilo disk jen z poloviny a na další mapy (nebo hudbu či fotografie) stále zbývá hodně místa. Přístroj s tradičním trojúhelníkovým půdorysem vypadá vcelku elegantně, jen nám vadilo, že na rovné ploše neleží pevně a kýve se. Mimo držák či kolébku ho tedy musíme držet v ruce. Na těle nejsou kromě vypínače žádné ovládací prvky, k veškeré práci s navigací slouží dotykový displej. O přednostech navigačního softwaru od TomTomu už byla řeč, proto nezbývá než chválu zopakovat. Na velký disk se navíc vešla spousta bodů zájmu, takže doporučujeme zobrazit jen některé kategorie, jinak by mapy mohly být až nepřehledné. Nový software navíc napravuje jednu z nejhorších chyb předchozích verzí nyní už je i v TomTomech možné volit cíl podle zeměpisných souřadnic. Na cestách je na GO 910 spolehnutí, ke ztrátě signálu dochází jen výjimečně a hlasová instruktáž je tak pedantická, až nám to místy přišlo přehnané. Podobně jako model One lze i GO 910 použít jako handsfree pro telefon, komunikace funguje bez problémů. Jen cena by mohla být nižší.

Vlastnosti:5

Poměr cena/výkon:4

Celkem:5

Cena vč. DPH: 18 552 Kč

§§§§§


Bezpečnost především - test devíti komplexních softwarových balíčků (CD/DVD)

Narasu Rebbapragada

06P0461

Antivirové programy, antispyware a firewally poskytují vhodnou a solidní ochranu před nejhoršími riziky dnešní doby. Otestovali jsme tedy pro vás devět takových programů. Jestliže chcete bojovat se všemi bezpečnostními riziky, potřebujete komplexní strategie, neboť nebezpečí nelze snadno roztřídit do úhledných škatulek. Červi mohou proniknout do systému se spamem a spywarové aplikace zase mohou spustit trojské koně, a tak váš osobní počítač potřebuje několik různých bezpečnostních aplikací, má-li být chráněn opravdu dobře.

V tomto článku jsme se rozhodli vyzkoušet devět víceúčelových bezpečnostních aplikací, nicméně vždy máte možnost použít svůj vlastní systém zabezpečení, tvořený samostatným antivirem, antispywarem a firewallem. Rozhodnete-li se pro tři či více samostatných aplikací, můžete si v každé kategorii vybrat ten nejlepší produkt. Jejich obsluha může být ovšem komplikovanou a také drahou záležitostí.

Oproti tomu komplexní sady programů se zpravidla dají obsluhovat snadno a jsou finančně dostupné. Jejich dílčí komponenty, jež lze konfigurovat pomocí jediného společného rozhraní, jsou navržené tak, aby navzájem dobře spolupracovaly. Vyžadují ovšem jistou dávku důvěry: při zabezpečení svých dat jste totiž závislí na jediné firmě.

Jelikož používání několika různých antivirových nástrojů a firewallů občas přináší nemalé potíže, měli by si lidé, kteří dají přednost bezpečnostní sadě, pořídit jen jednu a zůstat jí už věrní.

Metodika testu

Abychom zjistili, zda si sady nabízené na současném trhu zaslouží důvěru zákazníka, vybrali jsme devět produktů. Vesměs jde o verze 2006, jež jsou v prodeji už nějakou dobu (jejich nové varianty přicházejí na trh koncem letošního roku), čímž jsme měli možnost prověřit, jak jsou odolné vůči současným hrozbám a jak dobře se výrobci starají o účinné aktualizace. Jsou to:

- Symantec Norton Internet Security 2006,

- McAfee Internet Security Suite 2006,

- Panda Platinum 2006 Internet Security,

- F-Secure Internet Security 2006,

- Trend Micro PC-cillin Internet Security 14.0,

- Zone Labs ZoneAlarm Internet Security Suite,

- Microsoft Windows Live OneCare,

- CA eTrust Internet Security Suite 2006,

- Aluria Security Center 4.0.

Sledovali jsme čtyři faktory: cenu, výkon (identifikaci škodlivého softwaru a rychlost), hlavní části programu a jednoduchost obsluhy.

Cena balíků programů se pohybovala od 1 190 do 2 783 Kč, šlo-li o produkty, jež si pořizujete poprvé a k nimž zároveň máte roční garanci, že se software bude aktualizovat. Poté musíte zaplatit menší poplatek za obnovení licence. Co se týče výkonu, platí, že bezpečnostní software má takovou kvalitu, jaká odpovídá jeho poslední aktualizaci, která zajišťuje zabezpečení systému a obsahuje rovněž signatury nového malwaru. Pokud jde o hlavní části programu, byly produkty srovnatelné. Některé ovšem obsahovaly speciální užitečné možnosti a vlastnosti.

Snadnost obsluhy jsme měřili podle toho, jak snadno šlo sadu nainstalovat, jak jednoduše se daly vyhledat dílčí moduly programu a jak srozumitelný byl popis možností daného softwaru. Dále jsme hodnotili výstražné hlášky, a to především z hlediska poskytování dostatečných informací, abyste se mohli kvalifikovaně rozhodnout, jaké další kroky podniknete.

Nejdůležitějším faktorem byl výkon. Všímali jsme si, jak daný software rozpoznává a blokuje příchozí útoky a jak dobře se dokáže zbavit malwaru, který již do systému pronikl. Spolupracovali jsme s německou výzkumnou firmou AV-test.org, která do každé sady vypustila 174 000 červů, virů, backdoorových programů, zombie i spywarových prvků, trojských koní a vzorků adwaru.

Kromě toho odborníci z AV-Test.org analyzovali heuristiku každé sady tedy její schopnost rozpoznat zatím neznámý malware a zkoumali také příslušný firewall. Zjišťovali jsme, jak rychle každá sada zvládla kompletní bezpečnostní test našeho systému a nakolik se během testování naše systémy zpomalovaly.

Třebaže byly naše testy rozsáhlé a komplexní, nehodnotili jsme podrobně identifikaci malwaru na základě podezřelého chování. Tuto technologii nabízejí sady firem Microsoft, Panda a Zone Labs. Dokáže rozpoznat nového škůdce podle jeho aktivity pokud se program pokouší podezřele měnit třeba registr. Tato schopnost výborně doplňuje klasickou identifikaci podle signatur, ale její testování by přesahovalo možnosti tohoto článku.

Nejlepší obránci

Všechny testované sady byly v určitém ohledu kvalitní, ovšem o žádné z nich nelze spolehlivě říci, že by byla ve všech ohledech vynikající. Vítěz testu sada Symantecu dosáhla ve všech směrech slušných výsledků. V našem žebříčku se umístila na druhém místě v tom, jak dokázala identifikovat backdoorové programy, zombie a trojské koně. Skvělé skóre zaznamenal také její firewall.

Nejlepšího výkonu v našich testech dosáhla sada firmy McAfee, vybavená nadstandardními moduly, jako například ochranou IM a plug-inem proti phishingu pro Internet Explorer. Sada se ovšem vyznačuje poněkud nešikovnou instalační procedurou.

Sada od Zone Labs, která v sobě má zabudovanou starší verzi antiviru CA eTrust, skončila ve výkonnostním testu na sedmém místě, navzdory svému skvělému firewallu. Zone Labs ale v nejbližší době plánuje aktualizaci nástroje CA. Sada je vybavena řadou možností a vyznačuje se snadnou obsluhou.

Jako poslední se umístila sada firmy Aluria. Software sice prohlíží kompletně pevný disk, ale neumí dohlédnout na soubory a adresáře, které uživatel sám definuje. Nedokáže najít malware, ukrytý v zabalených spustitelných souborech, jako například ASPack nebo UPX. Běžné nastavení firewallu Alurie propouští příliš mnoho útočících škůdců. A má vskutku nenasytné požadavky na systémové zdroje.

Viry, spyware a adware

Při odhalování virů a spywaru odvedly nejlepší práci balíky programů od McAfee a F-Secure každý z nich se probojoval mezi první tři nejlepší sady. Balík Pandy se vyznačoval nejlepší heuristikou. Pokud jde o rozpoznávání adwaru, dominovaly McAffe a Aluria.

Je třeba si uvědomit, že spyware je dnes souhrnným termínem pro keyloggery, adware, backdoorové programy a další dravce pocházející z webu, přičemž většina z nich není nijak nová a nebývá odborníky klasifikována jako spyware ve vlastním slova smyslu. V našich testech ovšem mezi spywarem a adwarem rozlišujeme. Opravdu zákeřný spyware najdeme v té části AV-Testu, která obsahuje zombie, trojské koně a backdoory. Způsob, jak se daná sada dokáže vypořádat právě s nimi, je dobrým ukazatelem toho, jak zdatná a účinná bude v boji se spywarem. Identifikace adwaru tvoří samostatný test.

Většina sad byla stoprocentně úspěšná v rozpoznávání 1 822 komponent boot, makro souborů a skriptového malwaru, uvedených v seznamu WildList z ledna 2006, což je veřejný soupis rozšířených virů, červů a zombie. Sada Alurie nezachytila ani jednu komponentu zombie, Microsoft nenašel 14 komponent sedmi červů a Trend Micro nezaznamenal dvě komponenty jednoho červa. V našem testu se škůdci z WildListu nebyly boot viry statisticky nijak významné, čímž se dá vysvětlit stoprocentní skóre, jehož dosáhla v naší tabulce Aluria. Bezpečnostní sady by však měly být schopné vyhledat z WildListu všechny škůdce.

Co se týče sbírky 168 523 backdoorových programů, zombie a trojských koní, zde jsme zaznamenali nevyvážené výsledky. Sada CA identifikovala pouze 37 % backdoorů, 72 % zombie a 39 % trojských koní. Sada Zone Labs dopadla ještě hůře: našla jen 30 % backdoorů, 49 % zombie a 31 % trojských koní. Sada F-Secure byla nejlepší: odhalila 98 % těchto škůdců.

V testu adwaru se nejlépe umístila sada McAfee, která detekovala 96 % ze 713 aktivních komponent. Aluria, vytvořená především pro boj s adwarem a spywarem, skončila s 89 % druhá. Balík programů od Zone Labs znovu dopadl nejhůře identifikoval jen 46 % adwaru.

Při měření kvality heuristiky hodnotil AV-Test to, jak aktivně sady zvládají vystopovat malware z WildListu z ledna 2006, aniž by přitom měly k dispozici lednovou (či pozdější) aktualizaci signatur. Sada Panda našla 91 % souborů. F-Secure byl s odstupem druhý: rozpoznal 76 %. Nejhorší byla heuristika Microsoftu vypořádala se jen s 41 %. Části těchto sad, zaměřené na identifikaci podezřelého chování, by mohly nahradit jejich slabý výkon a vylepšit jejich celkové pořadí. AV-Test například zjistil, že Panda TruPrevent zablokuje až 90 % červů přicházejících ze sítě a z e-mailů.

Analýza archivu

Sady jsme rovněž testovali i z hlediska jejich schopnosti detekovat malware v komprimovaných archivech (jako jsou např. ZIP, RAR a CAB) a v souborech komprimovaných programy typu ASPack a UPX. Většina sad dokázala prozkoumat soubory, které byly jednou či vícekrát komprimovány nebo převedeny do formy samostatně se rozbalujících archivů, zato méně se jim dařilo dostat se do souborů programů komprimovaných pomocí ASPack a UPX. F-Secure, McAfee a BitDefender byly v tomto směru nejlepší, Aluria a Zone Labs za mnoho nestály.

Bezpečnostní aplikace by měly zablokovat všechny záškodníky hned napoprvé. Ve skutečnosti ukázaly spoustu nedostatků a mezer. Proto jsme testovali, jak umějí programy odstranit změny v souborech, registru a hostitelském souboru, způsobené deseti červy z WildListu.

Sada McAfee vyčistila nejvíce souborů malwaru a odstranila nejvíce změn ze systému a dokázala zlikvidovat všechno kromě Mytobu, který byl zaměřený na samotný software. Produkt Microsoftu si vedl dobře: odstranil všechny červy a zbytky kromě těch změn v registru, které vyvolal Netsky.BA a Mytob.AR. Sadě F-Secure šlo lépe vyhledávání malwaru než jeho odstraňování: zlikvidovala pouze pět z deseti červů.

Bojující firewally

Zatímco hranice mezi antiviry a antispywary je nezřetelná, firewally stále představují samostatnou sortu programů, mající za úkol monitorovat komunikaci směřující na síť a zpět a přitom označovat podezřelé chování. Firewally všech sad garantují jakési obecné zabezpečení, upozorňují na dílčí aplikace a zpřístupňují určité porty a síťové protokoly.

Kvalitní firewally umějí rozlišovat mezi neškodnou a podezřelou aktivitou, upozorní vás na případný problém a o každé zaznamenané činnosti poskytnou dostatek informací k tomu, abyste se kvalifikovaně rozhodli, zda aktivitu povolíte či nikoliv. Podprůměrné firewally se ozývají příliš často a bombardují nás přitom natolik nesrozumitelnými informacemi, že snadno může dojít k blokování činnosti, která je potřebná nebo, což je ještě horší, se nakonec rozhodneme firewall vypnout úplně.

Testovali jsme sady z hlediska jejich schopnosti odrazit (při běžném nastavení) útoky přicházející jak zvenčí, tak od malwarových aplikací, které se již na počítač dostaly. Produkty CA, Microsoftu, Symantecu a Zone Labs pokaždé dosáhly stoprocentní úspěšnosti při útocích zevnitř: malware nedokázal deaktivovat paměť firewallu, vymazat ho z pevného disku ani odcizit práva legitimních programů. Backdoorové aplikace, které jsme na testované počítače umístili předtím i poté, co jsme na ně instalovali tyto čtyři sady, se vůbec na internet nedostaly.

Při běžném nastavení nezvládl firewall Alurie ani jeden z našich útoků zevnitř, ale nastaví-li se na nejvyšší stupeň ochrany, pak Aluria úspěšně absolvovala jak test práv odcizených z jisté aplikace, tak test backdoorů. Společnost Aluria tvrdí, že při nastavení na běžný stupeň zabezpečení zůstávají otevřené porty 80 a 443. Jde přitom o záměr, aby se omezil počet výstražných hlášek, které uživatel dostává.

"Chceme, aby si naši uživatelé mohli produkt nakonfigurovat tak, jak si sami přejí," říká Jack Dunston, manažer firmy Aluria Software.

V našich testech jsme dále zjišťovali, zda firewally najdou malware, který se pokouší propašovat data ven z počítače. Firewall Zone Labs byl opět stoprocentně úspěšný, protože zvládl všech 17 testů. Microsoft skončil na druhém místě, s úspěchem absolvoval sedm testů. Ostatní produkty nebodovaly nijak skvěle.

Je důležité mít na vědomí, že AV-Test provádí tyto testy na standardizovaných utilitách, které mají k dispozici i výrobci bezpečnostních sad.

Třeba Zone Labs vytváří své produkty tak, aby zvládly všechny tyto testy. Oproti tomu Panda upozorňuje na to, že takto svůj software neoptimalizuje a místo toho spoléhá na technologii detekce podezřelého chování s názvem TruPrevent, která by měla pomoci rozhodnout, zda se v konkrétním případě jedná o nebezpečný kód.

V našich testech, hodnotících reakci na útoky zvenčí, zablokovaly sady CA, F-Secure, McAfee, Panda, Symantec a Zone Labs všechny pokusy o standardní či podloudné monitorování aktivit na portech. Zastavily aktivitu přicházející z webu, jejímž cílem bylo dostat se do osobního počítače přes porty otevřené pro sdílení souborů SMB (Server Message Block), takže se zdá, že sady jsou schopné rozlišit ve vaší domácí síti neškodnou činnost od nebezpečné aktivity.

Sady nevyzradily relevantní údaje o operačních systémech na testovacích počítačích. Firewall Alurie však při běžném nastavení znovu nezvládl dva ze čtyř testů, ačkoliv by při nejvyšším stupni nastavení bezpečnosti zvládl všechny. Firewall Trend Micro nezamezil otevřenému sdílení SMB. To se nepodařilo ani firewallu od Microsoftu, který ponechal operační systém přístupný všem vyzvědačům na portech.

Extra možnosti

Všechny sady disponují antispamem. Nabízejí navíc různé další vlastnosti. Produkty McAfee a Panda jich obsahují nejvíce, zatímco Microsoft jich měl nejméně (obsahuje aktualizační software a nástroje pro vylaďování pevného disku).

Všechny sady kromě Alurie a Microsoftu obsahují tzv. rodičovskou kontrolu. S její pomocí můžete blokovat webové servery, nabízející nežádoucí témata jako sex, drogy a hry. Sada Trend Micro nabízí něco obdobného filtr URL, třebaže tuto věc nenazývá Parental Control. Zatímco sada CA neposkytuje rodičovskou kontrolu, obsahuje samostatné CD, které tuto službu nabízí prostřednictvím K9 Web Protection od firmy BlueCoat.

Balík programů Zone Labs dodává technologii Smart Filtering Dynamic Real-Time Rating, sloužící ke klasifikaci těch webových serverů, které nejsou uvedeny v uživatelsky či programově definovaných seznamech zakázaných nebo povolených věcí. Sady McAfee a F-Secure jdou v tomhle směru ještě dále: umožňují rodičům, aby si určili dobu, kdy jejich dítka mohou a kdy naopak nesmějí surfovat na webu.

Sady CA, McAfee, Symantec, Panda, Trend Micro a Zone Labs nabízejí ochranu soukromých údajů, která zabraňuje tomu, aby se citlivé údaje (jako třeba čísla úvěrových karet) dostaly mimo váš osobní počítač. Je to ovšem ochrana místy až přehnaná. Třeba maximální nastavení zabezpečení v sadě od Symantecu zobrazilo výstrahu "vysoké riziko", kdykoli server do našeho testovacího systému vyslal cookie a to i tehdy, pokud šlo o naprosto seriózní server jako New York Times anebo PC WORLD. Při běžném nastavení sady se podobné cookies nepovažují za velké riziko.

Našli jsme ovšem i další pozoruhodné nadstandardní vlastnosti: sady McAfee, Panda, Symantec a Zone Labs sledují některé klienty IM z hlediska možných infikovaných příloh. Balíky programů Trend Micro, Panda a Zone Labs vás zase varují, pokud někdo začne parazitovat na vašem připojení Wi-Fi. Wireless Home Network Security Suite od společnosti McAfee zase nabízí ochranu Wi-Fi sítí.

Zatímco některé mimořádné možnosti jsou poměrně šikovné, jiné spíše rozhraní dané sady zatěžují.

Ukázkovým příkladem je Norton Protection Center od Symantecu, přídavné okno, jež monitoruje funkce komponent sady. Jenom zbytečně přidává do schránky vašeho systému další ikonu, pravidelně se objevuje na monitoru, aby vás informovalo o tom, jaký status zabezpečení používáte, navíc přitom dělá reklamu jiným produktům. Třeba část nazvaná Data Recovery ukazuje status "nezaplatili jste předplatné" ("no coverage"), dokud si nekoupíte a nenainstalujete sadu utilit SystemWorks od Symantecu.

Instalace a obsluha

Sady se obsluhují snadno, pokud se instalují bez potíží. Nabízejí přehledně možnosti konfigurace, běhají svižně a upozorňují vás srozumitelně na případný malware.

Tato kritéria nejlépe splňují sady Trend Micro a Microsoftu, byť každá z trochu jiného důvodu. Produkt Microsoftu se snadno konfiguruje prostě proto, že na něm není příliš co konfigurovat. Právě s tím nebude hodně uživatelů právě spokojeno. Naproti tomu Trend Micro vynikajícím způsobem sjednotil širokou škálu možností v přehledně uspořádaném a přitom vkusném uživatelském rozhraní.

Všechny sady se nainstalovaly řádně a správně nakonfigurovaly síťová nastavení našeho počítače. Antispywarová aplikace Windows Defender od Microsoftu je v současnosti samostatnou softwarovou instalací. Drobné potíže jsme měli s produktem McAfee. Instalace je obtížná, vyžaduje pět restartů a navíc je nutné zvolit si uživatelské jméno a heslo.

Poté se objeví dialogové okénko, ve kterém musíte explicitně vyznačit, že nechcete posílat novinky o virech, ani propagační materiály od firmy McAfee a jejích partnerů. A zpočátku se nám pomocí Firefoxu ani nepodařilo stáhnout aktualizaci tohoto softwaru byli jsme nuceni použít Internet Explorer.

Nejhůře se do našeho systému integrovala sada CA, která vložila do systémové schránky čtyři ikony. Ještě horší je fakt, že hlavní rozhraní neodkazuje na rodičovskou kontrolu od Blue Coat.

Nejupovídanější je sada Symantecu, která pravidelně zobrazuje hlášky o statusu a upozorňuje na cookies. Někomu se třeba taková podrobná komunikace zamlouvá pokud k takovým lidem nepatříte, bude vám patrně více vyhovovat sada F-Secure, která obsahuje celou řadu podrobných nastavení, ale jen málo informací o tom, jak si s nimi poradit.

Testování rychlosti

Produkty se od sebe liší rychlostí. Sada Panda běhá nejrychleji, vyžádáte-li si kontrolu virů: za šest minut a 39 sekund zkontrolovala 14,7 GB souborů a složek na našem počítači. Druhý nejrychlejší byl Trend Micro s celkovou dobou virové kontroly sedm minut a 37 sekund. Nejpomalejší byla sada F-Secure: té trvala kontrola celých 28 minut a 46 sekund. F-Secure informuje, že ji zpomaluje ochrana v reálném čase, jakož i pět kontrolních enginů dva pro viry a jeden pro spyware, rootkits a heuristiku.

Nároky na systém u jednotlivých sad jsme zjišťovali tak, že jsme je nainstalovali v běžném nastavení a pak jsme maximálně na 4 % nechali běžet aplikační test PC WorldBench 5. Za markantní jsme považovali nárůst o 15 %. Nejvíce nenasytná, pokud jde o zdroje, byla sada Alurie, která více než dvojnásobně přesáhla dobu, po níž se prováděly testy ACDSee PowerPack a Microsoft Windows Media Encoder, obsažené v PC World Bench 5.

Pokud jde o upozornění na přítomnost malwaru, výstražné hlášky firewallu od Microsoftu obsahovaly úplné informace o programu a cestě těch aplikací, které se pokoušely dostat na internet. McAfee odmítá rozlišovat mezi adwarem a spywarem: pro obojí používá neurčitého termínu "PUP" (potentially unwanted program potenciálně nechtěný/nevyžádaný program).

Rychlý a snadný nákup

Celkově lze říci, že ani sady, které se umístily nejlépe třeba ty od Symantecu a McAfee nebyly nejlepší ve všech oblastech. Odborník dá tedy spíše přednost tomu, aby si sám vybral a navzájem propojil nejlepší komponenty. Ale mnoho jiných se jen nerado vzdá pohodlí, které získají tím, že zakoupí kompletní zabezpečení najednou a během jediné návštěvy obchodu.

Deset rad, jak používat bezpečnostní sady

10 rad, jak používat bezpečnostní sady

Instalaci a provoz bezpečnostních sad mohou doprovázet potíže, zvláště pokud nahrazujete produkt jednoho výrobce produktem konkurenčním. Dotázali jsme se několika společností na to, jak by se měl bezpečnostní software řádně instalovat a udržovat.

1. Pouštějte jen jeden antivirový engine, ne více najednou. Kompletně odinstalujte jeden produkt a restartujte osobní počítač dříve, než začnete instalovat produkt jiný. Vypněte i Windows Firewall, pokud používáte firewall od jiné společnosti.

2. Před instalací spusťte několikrát utilitu Chkdsk ve Windows, abyste ve svém systému předešli problémům s pevným diskem. Jděte na Start, Spustit a do dialogového okénka napište chkdsk. Klikněte na OK.

3. Obnovujte Windows. Spusťte Aktualizaci Windows, abyste si byli jistí, že váš systém je aktuální, a to dříve, než nainstalujete bezpečnostní software, který je rovněž třeba aktualizovat.

4. Pro případ, že byste potřebovali zavolat na linku technické podpory, si poznamenejte datum instalace, číslo série a číslo zákaznické telefonní linky uvedené na vaší bezpečnostní sadě. Tuto informaci budete potřebovat a navíc se telefonát v některých případech platí.

5. Pokud vám to vyhovuje, můžete používat zvláštní antispywarovou utilitu společně s vaší bezpečnostní sadou, ale slaďte rozvrh obou produktů tak, aby se nestalo, že kontrola prováděná aplikací nebo aktualizace různých produktů bude u obou probíhat v tutéž dobu.

6. Osobní počítače připojené k síti, zejména přes VPN (virtual private network) mohou mít uživatelské nastavení. Pokud po instalaci bezpečnostní sady váš systém při bootování zatuhne, odpojte se od sítě. Po novém bootování se opět připojte k síti a nechte sadu, aby nakonfigurovala nastavení vašeho firewallu.

7. Váš firewall by měl mít předdefinované profily, které by měly řídit sdílení souborů a tisku pokud je nemá, budete si muset stanovit pravidla přímo ve vašem firewallu manuálně. Ta vám pak umožní směrovat vnější aktivitu TCP na port 1 023 a příchozí aktivitu na port 139.

8. Jestliže vás produkt upozorní na nějaký problém třeba chybovou hláškou nebo výstrahou před malwarem zapište si celou zprávu v doslovném znění. Ještě lepší je pořídit si snímek obrazovky s touto informací.

9. Setkáte-li se s podezřelým souborem nebo e-mailem, neotevírejte je a ani se nesnažte je sami prozkoumávat. Pošlete je firmě, která vám poskytuje zabezpečení. Dbejte přitom na to, abyste dodrželi předepsaný postup.

10. Aktualizujte to vám opravdu klademe na srdce. Bezpečnostní produkty jsou účinné jen do té míry, nakolik jsou aktuální. Až skončí vaše předplatné, aktualizace se zpravidla přestanou provádět. Jakmile uplyne doba předplatného, nezapomeňte ho tedy obnovit nebo vyměnit bezpečnostní software.

§§§§§


RSS (nejen) zprávy pro každého. Technologie RSS pod drobnohledem (CD/DVD)

Vojtěch Bednář

06P0463

Zkratka RSS představuje moderní technologii přenosu a zpracování metadat, která má mnoho využití. Mezi ty nejviditelnější patří práce s titulky a anotacemi novinových zpráv. Ve skutečnosti ale můžeme RSS využít mnoha dalšími způsoby. Jak tato technologie funguje a čím nám je užitečná? To vše se dozvíte v následujícím článku.

Když se ve světe okolo poloviny devadesátých let, u nás o něco později, začaly webové časopisy stávat stále více a více běžnou záležitostí, nabývala u nich na důležitosti mimo jiné také reklama a vzájemná propagace. Jeden vydavatel mohl provozovat více časopisů. Bylo v jeho zájmu, aby tyto webové listy byly nějakým způsobem provázány. Běžným standardem se stalo uvádět v jejich zápatí odkazy na další "spřátelené" adresy, ale tento systém odkazů byl málo atraktivní a nepříliš efektivní, neboť byl pasivní. O něco větší úspěch zaznamenaly animované reklamní proužky a ikonky, avšak vydavatelé hledali něco poutavějšího.

Velmi zajímavou a účinnou možností se ukázala být taková vzájemná reklama, kde se na nějakém místě jednoho časopisu ukazoval aktuální obsah jiného v podobě nadpisů článků, právě vydaných zpráv a podobně. Uživatel tak, když navštívil titulní stránku jednoho serveru, znal okamžitě obsah několika dalších a v případě potřeby mohl přejít přímo na ten článek, který ho zajímal. Podobně atraktivní možnost ale vyžadovala příslušné technologické řešení. Otázkou bylo, jak dostat zprávy ze stránky A na stránku B? Řešení tohoto problému se stalo typickou aplikací nové technologie přenosu metadat. Dnes nejběžnější standard pro tento přenos dovedeušetřit mnoho času i námahy.

První přímí předchůdci dnešního RSS se objevili okolo roku 1995 a pocházeli z dílny společnosti Apple Computer. Standard se jmenoval Meta Content Framework (MFC). Přestože tato technologie původně sloužila pro podporu jiného, dosti utopického vynálezu, později byla přepracována na Resource Description Framework (RDF). Již tehdy se pro popis metadat používal jazyk XML, což značně zjednodušilo jejich čtení a přenos.

O něco později dal nový význam metapopisu obsahu webového serveru Microsoft. Součástí nového Internet Exploreru 4.0, který byl standardně integrován do Windows 98, byla podpora takzvaných aktivních kanálů. Tyto kanály byly popisovány prostřednictvím souborů CDF, v mnoha ohledech velmi podobných RDF. Formát se ale neujal, stejně jako celá technologie aktivních kanálů. Důvodů pro to bylo více, avšak jako základní se uvádí, že systém konzumoval příliš velkou kapacitu síťového připojení v době, kdy většina uživatelů spoléhala na pomalé a omezené vytáčené připojení.

Na konci 90. let minulého století se, jako výsledek výše popsaných technologií, poprvé objevil systém nazvaný RDF Site Summary. Byl původně určen pro portál Netscape a umožňoval na něm zobrazovat zprávy z jiných serverů. Toto použití se stalo prvním náznakem podoby, jak dnes známe RSS. Ačkoliv společnost Netscape na vývoji technologie brzy ztratila zájem, ta si žila svým vlastním životem a krátce poté se začaly objevovat další plody práce jejích autorů. Zde se také poprvé můžeme setkat se zkratkou RSS ve významu "opravdu snadná syndikace Really Simple Syndication".

Další vývoj RSS byl přes relativně krátkou dobu spletitý. Vzniklo několik typů standardu pro přenos metadat (0.x-2.x) které jsou vzájemně různě (ne)kompatibilní a jejich bližší popis nemá pro člověka, jenž se nezabývá podrobnostmi, význam. Podstatné ale je to, že spolu s vývojem standardu RSS stoupalo prudce jeho rozšíření. I když nejběžnější bylo využití, o kterém jsme se již zmiňovali, tedy zobrazování obsahu jednoho webového serveru na jiném, začaly se objevovat další možnosti, většinou mnohem bližší koncovému uživateli.

Současnost

Technologie RSS se postupem času stala základem pro další funkce, které už nemusí souviset s původním obsahem. Zatímco metadata původně shrnovala obsah webového serveru, tedy především články, které bylo možné na daném serveru najít, v současnosti popisují spoustu jiných typů informací. Mohou to být zvukové záznamy (RSS je základem tzv. podcastů), popis distribuovaných souborů v systému BitTorrent nebo dalších výměnných sítích. Analogický systém metadat se využívá rovněž v aktualizačních službách některých softwarových produktů a dokonce při sdílení dat mezi počítači v rámci P2P služeb. Faktem ovšem je, že pak se jedná už o mnohem více derivované systémy, než je originál.

V každém případě se ale RSS stalo nejvyužívanějším systémem při prezentaci obsahu webových serverů. Prakticky každý portál, časopis, nebo uživatelský blog dnes produkuje RSS kanál, jež slouží pro informaci a také pro přilákání čtenářů. Metadata popisující obsah serveru najdeme na mnoha jiných místech, kde fungují jako informace o novinkách, jako reklama, ale také jako zásadní datový zdroj pro srovnávání různých serverů.

RSS je zkrátka v současnosti technologie, která v mnoha ohledech "hýbe světem". Nemusíte se s ní setkat bezprostředně, ale v každém případě jste tak či onak jejími uživateli. Pomáhá vám orientovat se v obsahu webových serverů, poslouchat vysílání, sdílet data, prezentovat do světa své názory. Čím lépe ji umíme používat, tím užitečnější pro nás bude.

Jak to funguje

Aby mohl přenos metadat fungovat, musí existovat jejich producent a příjemce. V typickém případě je producentem redakční systém webového serveru. Tento systém, jež se mimo jiné stará o publikaci a propagaci článků, které na serveru vyšly, sbírá a pro vnitřní potřebu využívá jejich popis. Takovým popisem je titulek, podtitulek, informace o tematickém zařazení, datu vydání a několik podobných údajů. Takto získané informace jsou zakódovány do příslušné XML šablony, aby byly čitelné pro libovolný jiný systém, který zná její podobu. Následně mohou, ale nemusí být zpřístupněny jinému počítači nebo veřejnosti.

Pokud zpřístupněny jsou, hovoříme o takzvaném RSS kanálu. V moderním prohlížeči (Internet Explorer 7, Firefox) jeho přítomnost poznáte podle unifikované ikonky vedle adresního řádku. Z hlediska jiného systému než producenta je kanál s metadaty aktuálního serveru běžným souborem, který může klient kdykoliv číst. Po jeho přečtení získá informace o aktuálním obsahu serveru.

Protože klient může porovnávat současný obsah souboru, tedy kanálu, s tím, který má uložen v paměti, dokáže upozornit uživatele (nebo například jiný program) na přítomnost aktualizovaného obsahu. Může nám sdělit, že vyšlo něco nového. Starší metadata lze zahazovat jako neaktuální, ale mohou být také archivována pro potřebu pozdějšího zpracování. Tato archivace je možná jak na klientské straně, tak na serveru. Prakticky se ale množství metadat poskytovaných serverem omezuje pouze na novinky. Při zpracování většího XML souboru větším počtem klientů by totiž mohlo docházet ke zbytečnému přetěžování serveru s tím, že mnoho informací by bylo pro většinu klientů zbytečných.

Deriváty RSS se běžně používají i k jiným věcem, než je distribuce zpráv. Například zadáním RSS kanálu do rozhraní populárních aplikací pro BitTorrent je možné zajistit periodické stahování nejnovějších verzí vašeho oblíbeného programu. Technologii RSS také využívá systém internetového vysílání, běžně známý jako PodCast.

Klienti

Podpora RSS je integrována do nových webových prohlížečů. Standardně ji obsahuje Mozilla Firefox a chystaný Internet Explorer 7.0, najdeme ji i v prohlížeči Opera a dalších. RSS je ale možné využívat, aniž bychom měli v počítači speciální aplikaci. Existují webové servery, známé jako news agregátory, které se chovají jako RSS čtečka s tím, že výsledná data jsou uživateli prezentována prostřednictvím standardního HTML. Díky tomu odpadá potřeba vlastnit speciální aplikaci, abychom mohli s její pomocí používat služeb RSS kanálů. Faktem ovšem je, že tyto služby se využívají nejčastěji na veřejných počítačích, protože RSS čtečku v té či oné podobě obsahuje prakticky každý moderní prohlížecí nebo komunikační software. V následující části si některé z nich představíme.

Prakticky s RSS nejprve agregátory

Zřejmě nejpovedenějším webovým agregátorem na českém internetu je server Právě dnes (www.pravednes.cz). Na jedné stránce umí zobrazit obsah až dvaceti kanálů s tím, že existuje větší množství virtuálních záložek. Server zná mnoho tuzemských i zahraničních zdrojů a po vytvoření účtu si může každý uživatel upravit jeho nastavení tak, aby pro něj bylo přehlednější. Také je možné požádat správce serveru o přidání dalšího informačního zdroje, který ovšem musí pro to, aby se mohl účastnit, splňovat některé podmínky. Celkově lze Právě dnes považovat za aplikaci první volby, pokud sháníte on-line snadno dostupný nástroj na zpracování zdrojů v RSS, ke kterému je možné přistupovat odkudkoliv a který vám současně umožní alespoň nějakou míru personifikace. Aplikace naopak nebude vyhovovat tomu, kdo požaduje zařazení méně často navštěvovaných nebo pro naši realitu atypických serverů. To je ovšem problém nevelkého počtu uživatelů.

Jiným on-line agregátorem je server Krátce (www.kratce.cz). Nabízí velké množství obsahu z mnoha různých zdrojů a témat. I když jeho vzhled není tak přívětivý jako u výše jmenovaného serveru, je oproti němu jednodušší, především z hlediska zpracování prohlížečem. Nabízí rychlou možnost vyhledávání i otevírání jednotlivých tematických okruhů a jejich podtémat. Prohledávání kanálů může být zařazeno mezi standardní vyhledávače v prohlížečích Mozilla. V případě, že zdroj, který požadujete, není v agregátoru zařazen, je o jeho přidání možné požádat. I zde musí obsah splňovat určité, především formální podmínky. Dá se říci, že prakticky každý uživatel z Česka, který vyžaduje webový agregátor, si vystačí s některým ze dvou zde uvedených serverů.

Samozřejmě existuje větší množství agregátorů. Za zmínku stojí například zatím pouze testovaná služba společnosti Microsoft, kterou najdete na adrese www.live.com. Výběr je samozřejmě ještě mnohem širší.

Klienti v prohlížečích

Webové prohlížeče (Mozilla) Firefox jsou standardně vybaveny RSS čtečkou. Pokud má právě otevřený server funkci exportu kanálu, pak se tato informace objeví v adresním řádku prohlížeče v podobě ikonky. Zajímavostí je, že tato ikonka by měla být napříč různými webovými prohlížeči standardizována. S její stejnou podobou se setkáte nejen ve Firefoxu, ale také v nadcházejícím Internet Exploreru 7 nebo v Opeře. Jiným faktem ovšem je, že jakmile dojde na praktické zpracování RSS, různé aplikace se chovají odlišným způsobem. Pojďme se tedy podívat na to, jak chápe RSS kanály Mozilla Firefox, na takzvané aktivní záložky. V praxi to znamená, že kanál (respektive jeho URL) může být definován jako odkaz ve složce záložek nebo na panelu osobních odkazů v prohlížeči. Zatímco běžný odkaz (záložka) funguje tak, že po klepnutí na něj je uživatel přesměrován na danou stránku, RSS kanál je jiný. Jeho záložka se totiž chová, jako by šlo o složku s dalšími záložkami. Její obsah je po klepnutí na ikonu načten z obsahu aktuálního RSS kanálu a následně zobrazen uživateli. Jednotlivé položky (tedy hlavičky článků na serveru) vypadají, jako by to byly odkazy v běžné složce záložek, dané příslušným kanálem. Pokud uživatel na některý ze zobrazených nadpisů klepne myší, je přesměrován běžným způsobem na patřičný článek.

Toto řešení má obrovskou výhodu v tom, že je velmi intuitivní. Uživatelé jsou zvyklí pracovat se složkami záložek a tato se chová naprosto stejně, pouze s tím rozdílem, že se její obsah mění. Nedostatkem je nemožnost archivovat starší zprávy. Tento "problém" je možné opravit tak, že do Firefoxu doinstalujeme jako doplněk plnohodnotnou čtečku RSS. Na druhé straně je ale faktem, že uživatelé, kteří skutečně potřebují plnohodnotnou čtečku, se spíše poohlédnou po jiném řešení.

Naproti tomu prohlížeč Opera přistupuje k RSS kanálům tak, jako kdyby se jednalo o "zprávy". Jejich obsluha je z hlediska uživatelského rozhraní integrována stejným způsobem jako práce s e-maily. Stejné je nejen zobrazení jednotlivých položek, ale také systém upozorňování na ně nebo uživatelská integrace jednotlivých prvků ovládání položek. Předností tohoto řešení je jednak funkční shoda s technologií, kterou je uživatel tak jako tak zvyklý používat, jednak fakt, že "zprávy", tedy položky v kanálu, se v prohlížeči archivují. Za předpokladu, že jsou odkazy na jednotlivé články stále aktuální, se tedy můžeme vrátit k starším kusům, aniž bychom je museli složitě hledat na serveru. Mezi odkazy je přímo v rozhraní prohlížeče možné vyhledávat, dají se třídit, je možné s nimi pracovat mnoha jinými způsoby, ale přitom intuitivně. Bohužel pro mnoho uživatelů je způsob, který naleznou v prostředí prohlížeče Firefox, jednodušší a použitelnější než Opera. Ta se svým pojetím skutečně spíše blíží samostatným čtečkám, jejichž zástupce si představíme dále.

RSS bude integrováno i do nového Internet Exploreru, a to velmi zajímavým způsobem. Obsah kanálu je prohlížečem převeden z XML do HTML podoby a následně zobrazen. Výsledek se tedy podobá webovému agregátoru, avšak ke zpracování dat dochází v místním počítači. Tato metoda se jeví jako logičtější než způsob použitý vývojáři Opery, avšak jednoduchosti čtečky ve Firefoxu nedosahuje.

Klient v klientu a desktopu

RSS čtečka může být součástí jiného softwaru. Podobnost mezi záznamy v XML struktuře a e-maily z hlediska jejich interpretace uživatelem jsme již zmínili. Z tohoto důvodu je nejen možné, ale také časté integrování RSS do e-mailových klientů. Čtení zdrojů může být buď součástí jejich standardní výbavy, jako v případě aplikace Mozilla Thunderbird, nebo volitelně doinstalovatelným doplňkem (Microsoft Outlook). Rozdíl spočívá především v politice příslušného výrobce, nicméně podpora RSS je tak či onak k dispozici pro všechny v současnosti nejpoužívanější e-mailové programy. V případě použití s e-mailovým klientem jsou zachovány výhody plynoucí z možnosti archivace zpráv a jejich třídění mechanizmy, původně vyvinutými pro potřeby elektronické pošty. Na druhé straně ale tento přístup není ideální, pokud chceme pouze znát aktuální události.

Proto lze RSS čtečku zabudovat i do jiného softwaru než do prohlížeče či e-mailového programu. Příkladem může být například "postranní lišta" pro starší typy operačních systémů Microsoftu, Windows Sidebar (www.windowssidebar.com). Tato freewarová aplikace nabízí kromě jiných funkcí také možnost integrace RSS. Nejnovější zprávy jsou pak periodicky zobrazovány přímo na ploše uživatele. Pokud uživatel ukáže myší na některý z titulků, aplikace mu nabídne podrobnější popis položky a pokud na tento popis nebo jeho titulek klepne, otevře se standardní okno webového prohlížeče s odpovídajícím článkem. Nejnovější informace jsou tak velice snadno a rychle dostupné hned v několika úrovních. Uživatel se může spokojit s málem (titulek), s něčím více (titulek a podtitulek), nebo s kompletní informací. Toto velmi elegantní řešení můžeme najít pochopitelně i u dalších aplikací podobného typu.

Existují další způsoby, jak dostat čtení zpráv ve formátu RSS na plochu počítače. Čtečky mohou být součástí rozšíření průzkumníka, "aktivním" prvkem plochy a podobně. Existuje množství produktů, které rozšiřují možnosti počítače tímto směrem, od jednoúčelových (příkladem jsou specializované moduly pro Confabulator, respektive Yahoo! Widget Engine) až po relativně komplikované a univerzálnější nástroje.

Samostatné aplikace

V prostředí desktopového operačního systému je obvykle výhodnější uchýlit se k některé z výše jmenovaných možností příjmu RSS, než používat specializovanou aplikaci. Přesto ale existují případy, kdy je specializovaná čtečka nenahraditelným pomocníkem. Má to několik příčin. Především čtečka nabízí funkce, které jakkoliv inteligentní klient zabudovaný do jiné aplikace nabídnout nemůže. Poradí si s velkým množstvím záznamů, umí mezi nimi filtrovat pokročilým způsobem, prohledávat je a archivovat. Zkrátka není určena ani tak pro obyčejného uživatele, který chce mít přehled o aktuálních zprávách, jako spíše pro profesionála, jenž potřebuje najednou získat přístup k obrovskému množství informací z různých zdrojů a potřebuje tyto informace vyhodnocovat současně.

Existuje několik různých RSS čteček. Mezi nejpoužívanější patří opensource aplikace nazvaná FeedReader, www.feedreader.com (již jsme ji v PC WORLDu představovali). Tato aplikace má spletitou minulost, její vývoj se na určitou dobu prakticky zastavil a uživatelům zůstal program, který sice byl plně použitelný, avšak nebyl dostatečně stabilní a na některých počítačích způsoboval problémy. V současnosti ovšem existuje podstatně inovovaná verze 3, která nejen odstraňuje velké množství známých problémů z verzí předchozích (včetně ukládání kanálů na disk, což je ale spíše expertní záležitost), ale nabízí i nové vlastnosti a především pak nové uživatelské rozhraní. FeedReader uspokojí právě toho uživatele, který potřebuje mít přehled o velkém množství zpráv z různých zdrojů a po dlouhou dobu. Byl použit dokonce již i pro vědecký výzkum. Současně je ale jeho používání dosti jednoduché a přehledné takřka pro každého.

Jak si vybrat

Obecně platí, že nemá smysl používat více než jednu aplikaci pro čtení RSS současně, pokud ovšem nemáte již zmíněné vysoké nároky na zpracování a archivaci zpráv. "Běžný" uživatel, který používá prohlížeč Mozilla Firefox, si nejspíše naprosto vystačí se čtečkou, která je do něj integrována. Pokročilý uživatel nebo ten, kdo trvá na organizaci titulků formou "zpráv", nejspíše vezme zavděk Operou nebo Mozillou ThunderBirdem. Uživatel, který chce mít i u RSS kanálů vše pod kontrolou a chce se orientovat v množství zpráv, pravděpodobně použije FeedReader, případně některý z volitelných doplňků pro Microsoft Outlook nebo Evolution. Výběr konkrétní čtečky je vždy individuální záležitostí.

Výroba

"Výroby" obsahu RSS kanálu jsme se již letmo dotkli na začátku článku. Kanál je, technicky vzato, soubor na serveru, z nějž si klienti berou informace. Tento soubor obsahuje údaje o článcích nebo aktualitách, uložené do XML struktury, což ho činí pro klienty snadno dekódovatelným. Aby takový soubor vznikl, musí být něčím nebo někým vytvořen. Podporu exportu do RSS v současnosti obsahují prakticky všechny redakční systémy od těch profesionálních až po CMS, používané autory webových deníčků. Tvorba záznamů probíhá automaticky a používají se pro ni stejná výchozí data jako pro organizaci obsahu serveru na něm. Je to tedy jednoduchá záležitost, která redakční systém serveru zatěžuje pouze v minimální míře. Stejně tak obsahuje mnoho systémů předem připravený agregátor. To znamená, že pokud je tato funkce aktivována, je možné na stránkách jednoho serveru prohlížet RSS data ze serverů spřízněných. Jedná se o zbytek původního využití této technologie, avšak stále účinný.

Bezpečnost a pomluvy

Před nedávnem se objevily informace o škodlivosti RSS pro servery. Některé implementace této technologie jsou nedokonalé a mohou být potenciálně použity jako zdroj útoku proti poskytovateli. Takový útok by mohl vycházet především ze zahlcení poskytovatele požadavky na čtení RSS kanálů. Existovaly firmy, které nemají či alespoň na počátku jejího boomu neměly technologii RSS v lásce, a tak se ocitly v podezření, zda výše uvedené problémy zbytečně nenafukují. V současnosti je ale implementace šíření zpráv v naprosté většině systémů vyřešena tak, že k podobnému zahlcování nemůže docházet (a pokud ano, tak v minimálním měřítku). RSS se jako zdroj útoku na server neukázalo příliš praktické a hackeři se spíše soustředí na jiná místa.

Jiná obava se týkala možného zahlcení RSS kanálů reklamou. Zpravodajské servery a ty, které poskytují atraktivní obsah, žijí z reklamy. Samotná metadata poskytovaná pomocí RSS obsahují mnoho informací, ale žádnou reklamu. Zde vznikla obava, že poskytovatelé obsahu se budou do metadat snažit umístit nějakou komerci, aby i tento distribuční kanál informací "pokryli" z hlediska svých zákazníků zadavatelů. Technologie samotná něco takového umožňuje a ve výsledku by mohla vést až k zaplavení RSS reklamou a k omezení jeho použitelnosti. V praxi se ovšem nic takového nestalo a pravděpodobně ani nestane. Stejně tak se nenaplní další obava, že lidé budou navštěvovat pouze agregátory. Tedy místa, kde díky RSS získají z jedné stránky množství zpráv a tím pádem ztratí zájem o původní poskytovatele obsahu. Prakticky je to spíše naopak. Agregátory slouží jako výchozí místa. Plní úlohu "portálů", kde se mnoho uživatelů rozhodne, co je zajímá a co nikoliv a na tomto základě se přesunou na patřičné servery, kde najdou nejen kompletní informaci, ale i příslušnou reklamu. RSS tedy, přestože se z něj někteří pokoušeli strašáka udělat, žádným strašákem není. Naopak, představuje platnou a velice užitečnou technologii současného internetu.

Budoucnost RSS

Je velmi těžké odhadnout, jakým směrem se využití "vysílání" metadat bude dále ubírat. Současná podoba se zdá být naprosto dostačující jak množstvím svých funkcí, tak využitím pro textové či zvukové informace i pro distribuci souborů. Čas od času se objevují pokusy RSS nějakým způsobem "upgradovat", avšak nesetkávají se s přílišným zájmem. RSS je rozhodně vynikající pomocník pro uživatele s nestabilním nebo pomalým připojením k internetu (usnadňuje orientaci), pro osoby s potřebou zpracovat velké množství dat (usnadňuje rozhodování) a pro mnoho, mnoho dalších.

Podle našeho názoru se ale žádná velká revoluce v nejbližší době v tomto směru nechystá. RSS zůstane více méně tím, čím je v současnosti. Relativně ustálenou a používanou technologií, která má veliké množství vědomých a ještě mnohem více nevědomých uživatelů. Již dávno absolvovalo fázi diskuzí a kontroverzí. Skončila doba, kdy někteří vykřikovali nesmyslné domněnky, že je metadata připraví o živnost, případně že zachrání svět. Nic z toho se nenaplnilo a hlavně ani naplit nemohlo. A je to s největší pravděpodobností jen a jen dobře.

Slovníček

RSS Really Simple Syndication. Technologie syndikace (spojování) informací.

XML eXtensible Markup Langugage. Jazyk používaný pro kódování dat RSS, vycházející z konvencí HTML, ale použitelný pro popis libovolného druhu informace.

Metadata informace o informacích. V případě článku na zpravodajském serveru jsou metadaty jeho titulek, popis a umístění.

Agregátor zařízení, které slouží ke čtení kanálů a zobrazování jejich informací. V současnosti se tento název používá pro speciální webové servery, sloužící v podstatě jako výstřižková služba (viz http://www.pravednes.cz).

Klient koncové uživatelské zařízení nebo software. RSS klient může být součástí jiné aplikace nebo může fungovat jako samostatný program. Vzhledem k přítomnosti ve webových prohlížečích jsou klientské aplikace v současnosti velmi rozšířené.

Kanál XML soubor s obsahem zpráv/novinek, uložený ve formátu RSS a pravidelně aktualizovaný serverem. Pro klienty slouží jako zdroj zpráv z daného serveru, uživatel jej zprostředkovaně vnímá jako "proud" dat, novinek z daného serveru.

Použití RSS6

- vzájemná výměna metadat mezi servery,

- informace uživatele o novinkách na serveru

- "vysílání" zpravodajských titulků,

- zprostředkování přenosu multimediálních dat (PodCast)

- distribuce informací o souborech (periodické stahování v BitTorrent)

- aktualizační služby

- sdílení dat

§§§§§


Natvrdo nebo naměkko? Softwarové versus hardwarové firewally

Patrik Malina

06P0464

O tom, že byste náhodou byli připojeni k internetu a přitom nepoužívali žádný ochranný prostředek typu firewall, se nám nechce ani vtipkovat. Ať tomu tak náhodou je či není, způsob ochrany vašich počítačů před síťovými útoky s sebou často přináší i důležité rozhodnutí: je lepší používat firewall hardwarový či softwarový? Pokusíme se vám při rozhodování pomoci.

a první pohled se může zdát, že vítěz je nasnadě a diskuse je zbytečným zdržováním: když mohu software jednoduše stáhnout a nainstalovat (nedej bože u placených věcí ukrást), proč bych pořizoval a spouštěl dodatečné zařízení ve vlastní krabici, jež navíc musím speciálně zakoupit a fyzicky instalovat? Přesto jsou firewally, žijící ve vlastním "železe" a často sdílející pracovní prostor s dalšími obyvateli (jak bude řečeno dále), poměrně častým a v mnohém výhodným řešením. Přestože v následujících odstavcích naleznete argumentaci pro jednotlivá řešení i proti nim, pokusíme se naznačit obecné trendy, kdy mají jednotlivé varianty navrch či ztrácejí dech.

V zásadě lze říci, že hardwarový firewall vykazuje s nárůstem síťového provozu lepší výkonnost. Je to celkem logické: jde o zařízení specializované, jehož útroby jsou vyladěny a navrženy právě pro tuto práci a nejsou zatěžovány jinými úkoly. Ačkoliv sestavit konkurenceschopné PC by z dostupných součástí asi nebyl problém, šlo by často o samoúčelný a drahý špás. Při balancování na hranici kolem padesáti uživatelů v jedné síti se výkonnostní výhody externího firewallu rozhodně projeví.

Významným podpůrným argumentem ve prospěch softwarového řešení je v současné době taktika ochrany sítě na každém jednotlivém počítači. Pokud připustíme, že se do vnitřní sítě může i přes špičkově chráněnou bránu něco dostat, pak jsme při absenci "personálních" firewallů na jednotlivých počítačích bitvu prohráli. Důsledná kontrola na všech síťových rozhraních, a to nejlépe ve spojení s centrálně řízenou politikou nastavení, je dobrá myšlenka. Jiná situace pochopitelně nastává v malých sítích či při typickém domácím použití, kde často chráníme jediný počítač a personální firewall na stroji uživatele může být zároveň hlavní branou do celé sítě.

Na úvod zmiňme ještě jednu myšlenku, jež často hraje důležitou roli. Významným argumentem je cena potřebného softwaru či zařízení: hardwarové řešení většinou pořídíme dráže než softwarový firewall, kde jsou často navíc personální varianty se základní výbavou nabízeny zdarma. Na druhou stranu hardwarové řešení málokdy obsahuje jen holý firewall, neboť je běžná další výbava, kupříkladu k provozování internetové telefonie či připojení určité telekomunikační technologie (modem), což jeho cenu relativizuje.

Jak přijít k firewallu

Součást operačního systému

Vezmeme-li jako výchozí fakt podíl jednotlivých operačních systémů na pracovních stanicích typu PC, můžeme téměř s jistotou říci, že všechny významné platformy dnes nabízejí vlastní integrovaný firewall s alespoň základními možnostmi. Výrazně se může lišit způsob jeho ovládání a obtížnost konfigurace.

Nejběžnější systém MS Windows XP je vybaven poměrně kvalitním firewallem, jenž je bezvýhradně instalován a ve výchozím nastavení také zapnut v poměrně striktní konfiguraci. Z pohledu uživatele se jedná o jednu z položek tzv. Ovládacích panelů, takže její ovládání je vnímáno jako "kus Windows", a tomu odpovídá i faktická implementace. Firewall Windows je vytvořen jako služba Windows (Service), pracující nezávisle na přihlášeném uživateli, a to velmi důkladně již od rané fáze zavádění operačního systému. Samotná konfigurace je díky grafickému rozhraní a vcelku dobře rozvrženým dialogům poměrně jednoduchá.

Díky koncepci šíření Linuxu ve formě často velmi odlišných distribucí není sice možné jednoznačně říci, zda je konfigurace firewallu hračkou či noční můrou. Klíčová je skutečnost, že jádro systému (tedy Linux jako takový v úzkém slova smyslu) má velmi kvalitní firewall zabudován. Pokročilá technologie IPTables představuje velmi pružný mechanismus a dovoluje vybudovat systém od nejjednodušího filtrování po složité kontroly v několika fázích. Ve srovnání s unifikovaným firewallem ve Windows je zde však patrná přinejmenším jedna drobná nevýhoda: IPTables jsou zaměřeny na kontrolu provozu na úrovni vlastností síťového provozu, zatímco Windows Firewall důsledně pracuje s kontrolou samotných aplikací, jež o provoz žádají či chtějí otevřít přístupový kanál pro příchozí spojení.

Proč pořídit dodatečný software?

Pokud zhodnotíme možnosti zabudovaných firewallů, jež získáme s operačním systémem, může se investice do dodatečného softwaru zdát prostým plýtváním. Podívejme se tedy, co nám může specializovaný program nabídnout.

Zásadním přínosem a typickým rozdílem oproti zabudovanému softwaru je možnost kontroly na tzv. aplikační úrovni (aplikační vrstvě). Tento způsob ochrany je třeba odlišit od již zmiňované ochrany pomocí identifikace jednotlivých aplikací, jež chtějí komunikovat v tomto případě jde o důslednou kontrolu jednotlivých protokolů, pomocí nichž si aplikace vyměňují data. Protože vlastně kontrolujeme celý obsah přenosu, označuje se tento mechanismus též jako filtrování obsahu (content filtering).

Kontrola obsahu jde velmi hluboko pod povrch komunikace a hlídá řadu potenciálních hrozeb: pátrá po zákeřných skriptech ve webových stránkách, odhaluje nekorektní formáty dat v jednotlivých protokolech, blokuje podloudně předávaná data v maskované podobě. Představuje tak významnou přidanou hodnotu, neboť řada kyberprostorových nebezpečí se šíří právě v podobě navenek korektního provozu, směřujícího kupříkladu do internetového prohlížeče na základě požadavku uživatele. Jen tak mimochodem, právě tato část ochrany je často místem propojení s další klíčovou technologií, kterou je bezesporu antivirový program.

Další zajímavou výhodou většiny softwarových firewallů je tvorba pokročilých záznamů o činnosti (logů) a následné vyhodnocování podle různých kritérií do podoby sestav (reportů) s vysokou vypovídací schopností. Uživatel tak může nejen důkladně zkoumat průběh provozu, ale podle zajímavých statistik (často i v podobě názorných grafů) případně odhalit podezřelou činnost či netušený nežádoucí provoz.

S výše zmíněným důsledným záznamem činnosti souvisí i jedna z funkcí, která obzvláště v poslední době nabírá na síle. Řada výrobců se snaží implementovat jakýsi mechanismus reakce na rozpoznaný útok, jenž může nabývat všelijakých podob: od rychlého zablokování nežádoucích spojení po aktivní protiútok, třeba v podobě zaslání varovné zprávy do centra výrobce, jenž pak zpravodajským mechanismem varuje i ostatní uživatele a snaží se tak určitou hrozbu blokovat na globální úrovni.

Nekupujte holý modem

Vaše připojení k internetu bude pravděpodobně vyžadovat instalaci odpovídajícího zařízení pro konverzi síťové linky dalekého dosahu (WAN telefonní kabel, kabelová televize, anténní svod) na technologii lokální (ethernet na kroucené dvoulince, též USB). A když už budete potřebovat jedno "železo", proč si pořizovat druhé a nevybrat si takové, co umí všechno? Myšlenka je to nejen dobrá, ale hlavně reálná a na dosah ruky. Jak se zmíníme i na jiných místech tohoto článku, integrace firewallů s modemy je běžnou záležitostí a obzvláště pro malé sítě a domácí uživatele jde o dobrou volbu. Než vám tedy váš poskytovatel internetových služeb (ISP) krabičku nabídne či vnutí, pátrejte, zda obsahuje ochranné mechanismy a jak jsou propracovány. Příplatek za chráněnou variantu modemu nebývá tak drastický (pokud vůbec musíte připlácet) a přidaná hodnota stojí za to.

Zvažujeme varianty

Přestože jednoznačně nelze říci, která z variant je lepší, existuje řada víceméně legitimních argumentů pro a proti. V následujícím textu jsme se pro vás pokusili shrnout hlavní výhody a nevýhody použití jednotlivých technologických řešení. Naše tvrzení či vysvětlení jsou pochopitelně platná spíše v obecném pojetí jste-li zkušenými uživateli v určité oblasti, pak bude jistě důraz (kupříkladu díky znalostem konfiguračních postupů) posunut mírně jinam. I tak jde však o základní východisko, jehož pomocí můžete snáze dospět k rozhodnutí, které řešení je pro vás to pravé.

Hardwarové firewally:

nevýhody

Další rozhraní navíc

Na jednu stranu je nezávislost a totální odloučení hardwarového firewallu od zbytku sítě či vašeho počítače výhodou, na druhou stranu si žádá oddělenou administraci, a to nemusí patřit mezi jednoduché úkony. Ovládací rozhraní tedy především jeho logika bývá většinou dosti odlišné od zkušeností s běžnými aplikacemi v operačním systému. Za zmínku také stojí fakt, že při velkém množství nabízených funkcí jeho uspořádání prostě úplně jednoduché ani být nemůže. Běžným trendem je uplatňovat pro konfiguraci jakési větší, ucelené kolekce nastavení (politik), jejichž organizace je většinou pojata dosti zeširoka, takže prostě nezbývá nic jiného, než potřebné informace nastudovat a najít dostatek času na seznámení s vrtochy uživatelského rozhraní.

Hardwarové firewally:

výhody

Integrace s modemem

Přestože pořízení hardwarového firewallu s sebou na první pohled přináší dodatečnou investici, pravděpodobně převyšující cenu softwaru ke stejnému účelu, nemusí se zdaleka jednak o nevýhodu. Ve skutečnosti je situace často v podstatě opačná spolu s jiným hardwarovým zařízením, jež si pořídíte tak jako tak, neboť bez něj žádný síťový provoz (myšleno především internetový) nezískáte, můžete za jedny peníze získat i poměrně kvalitní firewall v jedné "krabičce".

V současné době je naprosto běžné, že specializované modemy pro připojení pomocí technologie ADSL (či příbuzné xDSL) nebo rozvodu kabelové televize již zahrnují funkcionalitu firewallu, a to často na velmi vysoké úrovni. Ve spojení s dalšími možnostmi takovýchto integrovaných krabiček jde o koncepčně velmi dobré řešení: provoz je filtrován již na vstupním bodu do vaší sítě, takže operační systém není vystaven ani potenciálnímu riziku. Pokud potřebujete k internetu připojit více počítačů, ochrana probíhá ještě před rozvedením provozu na všechny stroje a slouží tak najednou všem. Vnitřní, lokální síť je tak zcela oddělena od potenciálně nebezpečného internetového připojení.

Pokud jste tedy i z jiných důvodů zvažovali hardwarové řešení, podle způsobu vašeho připojení může být použití jediného zařízení tou nejlepší volbou.

Nezávislost na operačním systému

Jak už tomu u softwaru bývá, je dosti závislý na operačním systému, který budete na svých počítačích provozovat, a tomu odpovídá i naprosto odlišný způsob ovládání a správy potřebných programů. Tato starost v případě "železné" varianty firewallu zcela odpadá: samostatné zařízení je zcela nezávislé na operačním systému vašich počítačů, neboť se vlastně nalézá jako mezikus na síťové trase. Komunikace jím v podstatě pouze protéká tak, že cílové počítače si ničeho nevšímají. Jednou pořízený a zaplacený hardwarový firewall je zcela soběstačný a nijak neovlivňuje vaše budoucí rozhodnutí umístit do sítě další počítače s odlišnými operačními systémy či změnit systém na jediném stroji, který používáte.

Softwarové firewally:

nevýhody

Snižuje výkonnost počítače

Již ze své podstaty softwarový firewall běží jako aplikace je tato varianta nezbytně zátěží pro váš počítač a operační systém. Ačkoliv se to na první pohled tak nemusí nezbytně jevit, může docházet i k výrazné ztrátě výkonu a skutečná míra "ukousnutí" strojového času pak záleží na celé řadě podmínek.

Jednou z nejdůležitějších okolností je samotná konfigurace firewallu, přesněji řečeno jeho pokročilé funkce, které je možné zapnout. Je třeba si uvědomit, že základní síťová kontrola provozu, založená na poměrně jednoduchých pravidlech (např. porovnávání síťových adres), je poměrně nenáročná ve srovnání s pokročilou aplikační kontrolou, při níž třeba dochází k prověření kompletního obsahu přenášených webových stránek (protokol HTTP) či stahovaných souborů (protokol FTP či třeba aplikace systémů BitTorrent či Direct Connect). Důsledná analýza na aplikační úrovni je stále náročnější i proto, že kapacita internetových připojení neustále stoupá, a co bylo při 128 kb/s hračkou, je na linkách s 1 Mb/s již slušný eskamotérský kousek.

Dalším významným faktorem může být sdílení internetového připojení více počítači ve vaší síti. Pokud je stroj, k němuž vede internetové připojení, prostředníkem pro sdílení internetového provozu s dalšími počítači, může takto znásobený provoz na jeho síťových rozhraních při důsledné kontrole firewallem opět dosti zatížit operační systém.

Může přinést nestabilitu operačního systému

Ačkoliv technologie softwarových firewallů není žádným novým objevem a příslušné programy jsou již většinou vyvíjeny řadu let, stálé zavádění nových a nových verzí s sebou může přinést výrazné potíže se stabilitou. Jako odůvodnění takto silného obvinění stačí stručné vysvětlení, jak softwarový firewall pracuje, neboť jeho způsob instalace a běhu je shodný s běžnými uživatelskými aplikacemi.

Aby mohl firewall v součinnosti s operačním systémem dobře provádět žádoucí operace, musí být alespoň jeho část instalována a spouštěna takzvaně v režimu jádra systému (též se říká v privilegovaném režimu). Nejedná se o nic výjimečného, neboť takto pracují téměř všechny ovladače (drivery) různých zařízení a i proto se této programové komponentě říká též softwarový ovladač. Tento způsob integrace s operačním systémem s sebou přináší možnost přístupu do oblastí, v nichž je nezbytné kontrolu síťového provozu provádět (má-li opravdu dojít ke smysluplné ochraně), avšak také s sebou nese výrazné riziko provedení fatální chyby. Stejně jako ostatní ovladače různých zařízení může totiž díky popsané skutečnosti softwarový firewall chybou při svém běhu přivést k pádu celý operační systém, což kupříkladu běžné aplikace, jež v takto privilegovaném režimu neběží, nedokáží a operační systém nanejvýše ukončí jejich činnost. Chyba v komponentě firewallu, jež běží v jádře, však může být kritická.

Z tohoto důvodu bývá většinou prozíravé vyčkávání na verze softwaru, v nichž byly postupně vychytány "drobné" chybičky, tradičně se vyskytující v nových zásadních edicích. Konkrétně řečeno, je moudřejší počkat se sice starší a ne tak převratnou, nicméně dobře funkční verzí 1.95 firewallu XY na uvedení poopravené verze 2.05, než za každou cenu den po uvolnění instalovat zcela novou a bezpochyby revoluční verzi 2.0.

Softwarové firewally:

výhody

Vidí a rozpozná aplikace

Integrace softwarového firewallu do operačního systému sice přináší jisté komplikace, avšak umožňuje na druhou stranu jeho nejtěsnější sepjetí s dalšími částmi, především aplikacemi. "Místní" firewall může velmi pozorně zkoumat, která aplikace se pokouší síťové spojení sestavit zahájením své aktivity, či naopak dokáže přesně vymezit, které programy obdrží příchozí spojení. Tato úroveň kontroly je nesmírně důležitým posílením celé koncepce ochrany: velkým nebezpečím jsou totiž především programy, jež bez vědomí uživatele samy zahájí odchozí komunikaci (která je běžně a normálně povolena). Odpovědi na jejich propuštěné výzvy pak často představují onen kanál, kudy útočníci proniknou. Důsledné odepření síťových funkcí programům, jež nebyly výslovně vybrány uživateli, je pak účinnou obranou. Ta by pomocí externího firewallu, jenž si s operačním systémem nemůže "povídat", nemohla být zavedena.

Související výhodou softwarového řešení je pak výrazné zjednodušení konfigurace u příchozích výjimek, tedy u komunikace, kterou povolíte v příchozím směru. Ačkoliv softwarovému firewallu stačí často pouze říci, která aplikace smí na příchozí komunikaci reagovat, externí firewall vyžaduje výslovné nastavení síťových parametrů (čísel portů protokolů TCP a UDP). Právě přesné definování takové komunikace může být velkým problémem u aplikací, jež přiřazují čísla portů dynamicky a často je mění.

Firewallová doporučení

Dvakrát měř, jednou řež

Než se rozhodnete investovat do jakéhokoliv firewallu či jen instalovat nějaký software tohoto druhu, nejdříve uvažte, zda váš způsob internetového připojení již nějakou možnost ochrany nenabízí. Jak jsme se již zmínili, řada zařízení pro připojení určitých typů komunikačních linek (obecně modemy) obsahuje jako nedílnou součást firewall a možnosti takto vestavěné ochrany bývají často na vysoké úrovni. Neváhejte sáhnout po manuálu k vašemu modemu, obzvláště v případě, že používáte ADSL či kabelový rozvod.

Buďte vždy "on"

Nepoužíváte-li žádný samostatný softwarový firewall, zapněte alespoň vestavěnou variantu tohoto nástroje v operačním systému, a to i v případě, že jste nasadili hardwarový firewall. Zdvojená ochrana nemůže škodit a obzvláště v případě, že kromě přístupu na internet komunikujete i s jinými počítači v lokální síti, je ochrana "v první linii" na vašich síťových rozhraních velmi cenná.

Chtějte kontrolu obsahu

Časy, kdy stačilo chránit síťovou komunikaci na základě prostých pravidel, sestavených podle základních parametrů síťových protokolů (síťová adresa protokolu IP, číslo portu protokolů TCP a UDP), patří minulosti. Nikoliv zhýčkaností, ale samozřejmostí je dnes ochrana prostřednictvím kontroly obsahu příchozí a lépe i odchozí komunikace. Pokročilejší firewall nahlíží do přenosu webových stránek a hledá podezřelé sekvence. Podobně kontroluje třeba poštovní protokoly, ale i další proudy dat. Pokud si nejste jisti, zda tohle váš firewall umí, prohledejte manuál, nápovědu či kontaktujte dodavatele. Pokud nic takového ani v "železné", ani v softwarové podobě neprovozujete, uvažte instalaci softwarového firewallu s touto schopností. A to i v případě, že by měl být druhým ochranným krokem za prvním hardwarovým "sítem".

Sledujte vývoj verzí

Jak v případě softwarových, tak u hardwarových firewallů bezpodmínečně sledujte vývoj nových verzí vámi nasazeného produktu. U firewallů softwarových buďte na pozoru u zbrusu nových "zásadních" verzí (jak jsme se zmínili výše), avšak důsledně aplikujte malé, přírůstkové aktualizace ochranného programu (myšleno kupříkladu update z verze 2.12 na 2.13). Malé změny totiž většinou nepřinášejí nijak zásadní proměny a převratné novinky, ale naopak dolaďují případné nedostatky verzí přelomových a občas jsou reakcí na bezpečnostní trhliny.

U firewallů hardwarových je sledování verzí firmwaru (integrovaného obslužného softwaru) nesmírně důležité právě proto, že nejsme zvyklí takováto jinak samostatná zařízení příliš ladit a aktualizovat. Je nezbytné si uvědomit, že software v nitru hardwarového firewallu stárne úplně stejně jako operační systém či jiné aplikace, proto bývá žádoucí aplikace záplat či nových verzí. Před instalací nového firmwaru však dobře nastudujte, jaké změny výrobce provedl -je možné, že se jednalo o vylepšení, která s bezpečností nesouvisí a instalace firmwaru tedy nestojí za riziko nezdařeného pokusu.

Neprovádějte záhadná nastavení

Velkou výhodou většiny moderních firewallů, a to jak softwarových, tak hardwarových, bývá jejich výchozí nastavení pokud uživatel "neřekne jinak", je startovací politika většinou poměrně přísná, zabraňuje příchozím připojením a běžně povoluje odchozí komunikaci jen vybraným, důvěryhodným programům. Pokud jste v oboru firewallů opravdu začátečníky, nepodceňujte nebezpečí neuváženě provedených konfiguračních kroků. Každý váš zásah by měl být podložen porozuměním tomu, co vlastně povolujete a co dotyčné nastavení vlastně způsobí. Improvizace metodou pokus-omyl zde rozhodně není na místě, proto studujte dokumentaci a v případě nejasností hledejte na internetu či kontaktujte dodavatele a svůj problém konzultujte. Koneckonců, jde o vaše cenná data, takže opatrnost je na místě.

Příklady a typické varianty HW firewallu

Hardwarový firewall:

- čistě ochranná funkce

- žádná integrace s modemem či bezdrátovým připojením

Pro malé a domácí sítě: Checkpoint Safe@Office (prodává společnost Actinet, http://www.actinet.cz), informace o produktu naleznete na adrese http://www.checkpoint. com/products/ safe@office/index.html

Kombinovaný hardwarový firewall:

- obsahuje ADSL modem pro linku WAN či Wi-Fi technologii, nebo obojí najednou jako níže uvedený produkt.

Pro malé a domácí sítě: DrayTek Vigor2700Ge (prodává společnost Attel Bohemia, http://www.draytek.cz), informace o produktu naleznete na adrese http://www.draytek.cz/adsl-smerovace/draytek-vigor 2500we/.

Příklady a typické varianty SW firewallu

Softwarový firewall:

- zaveden jako program v některém z běžných operačních systémů

Linux: IPTables

Windows: Brána firewall systému Windows (naleznete v Ovládacích panelech)

Personální firewall:

- důsledná pokročilá kontrola síťové aktivity operačního systému

- obrana před škodlivým kódem na aplikační úrovni

McAfee Personal Firewall Plus 2006 (prodává společnost PCS Software, http://www.pcs.cz), informace o produktu naleznete na adrese http://cz.mcafee.com/root/package.asp?pkgid=103.

Pro malé a střední sítě:

- komplexní ochrana firemní sítě na vstupní bráně

- centrální kontrola aplikačních protokolů na vstupu

Kerio WinRoute Firewall 6 (prodává společnost Kerio, http://www.kerio.cz), informace o produktu naleznete na adrese http://www.kerio.cz/kwf_firewall.html.

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí. Část XIX: Propojování na síťové a aplikační vrstvě

Jiří Peterka

06P0466

Jedním z nejtěžších úkolů internetworkingu je správně zvolit velikost jednotlivých sítí. Některé faktory působí na jejich zvětšování, zatímco jiné spíše proti němu. A když už nějaké sítě máme, jak je nejlépe propojit? Kdy použít klasický směrovač (alias router) a kdy raději zařízení zvaná L3 switch, případně L4/7 switch? Jaký problém řeší sítě VLAN?

Problematika vzájemného propojování sítí, tzv. internetworkingu, je značně rozsáhlá a má řadu specifických podkapitol. V minulém dílu tohoto seriálu jsme se například zabývali propojováním na úrovni linkové vrstvy a řekli si o rozdílu mezi mosty (anglicky: bridge) a přepínači (anglicky: switch). Výsledkem pak bylo konstatování, že pomocí přepínačů můžeme maximalizovat propustnost zejména v lokálních sítích (sítích LAN). Konkrétně tak, že uzly, které mají mezi sebou komunikovat co nejrychleji, propojíme právě na úrovni linkové vrstvy, pomocí přepínačů.

Pro nejvíce vytížené uzly, jimiž jsou nejčastěji různé servery, můžeme vyhradit jednotlivé porty přepínačů. Pak má každý server celou přenosovou kapacitu příslušného portu jen a jen pro sebe (jako tzv. vyhrazenou kapacitu). V případě takových "jednouzlových" segmentů pak hovoříme o mikrosegmentaci.

Pro ostatní uzly, které již nemají tak velké nároky, postačí, když budou sdílet jeden port přepínače (i s jeho přenosovou kapacitou) s dalšími uzly. K příslušnému portu se pak připojuje celý sdílený segment, realizovaný s využitím opakovače viz první obrázek (který byl současně posledním obrázkem minulého dílu).

Vliv broadcastu aneb nic se nesmí přehánět

I v počítačových sítích, stejně jako v životě lidském, platí, že nic se nemá přehánět. A to ani počet uzlů, vzájemně propojených na úrovni linkové vrstvy tedy velikost sítě, protože to, co je propojeno na úrovni linkové vrstvy, představuje jednu síť (z pohledu síťové vrstvy).

Pokud by jediným významným faktorem byla pouze propustnost, pak by logika věci skutečně velela používat co největší sítě, resp. co největší soustavy uzlů, propojené jen na úrovni linkové vrstvy pomocí přepínačů. Ale v praxi se uplatňují i další faktory, které působí přesně opačně: omezují velikost jednotlivých sítí a požadují spíše jejich zmenšování než zvětšování.

Jde například o to, že při propojení na úrovni linkové vrstvy musí být šířeno všesměrové vysílání (tzv. broadcast). I přepínače tedy mají povinnost rozesílat všesměrové rámce skutečně do všech směrů (portů), které znají a to okamžitě degraduje efekt vyhrazené přenosové kapacity, o který přepínače jinak usilují. Lavina se zastavuje až na hranici sítě, konkrétně na nejbližším směrovači, protože ten již všesměrové vysílání nepropouští (viz obrázek).

Přitom všesměrové vysílání (broadcast) je dnes velmi oblíbenou a využívanou technikou, například pro objevování dostupných síťových zdrojů. Třeba pracovní stanice, která hledá nějaký server, jej bude hledat tak, že vyšle svou výzvu jako všesměrový (broadcastový) rámec. Ten pak musí být předán do všech segmentů, propojených na úrovni linkové vrstvy lze se pak spolehnout, že pokud takový server v dané sítí existuje, výzva se k němu dostane. Jenže v době, kdy se všesměrový rámec šíří do všech segmentů dané sítě, v nich už žádná jiná komunikace probíhat nemůže.

Obecně přitom platí, že čím více je v dané sítí uzlů, tím větší je pravděpodobnost, že budou generovat nějaké všesměrové (broadcast) rámce, jimiž "zahltí" celou síť. Od určité velikosti sítě by se v ní (kvůli samým broadcastům) už nedalo přenášet vůbec nic jiného. Jde tedy o faktor, který působí proti přílišnému zvětšování sítí (neboli toho, co je propojeno na úrovni linkové vrstvy pomocí přepínačů).

Nebezpečný princip fungování

Dalším faktorem, který rovněž působí proti přílišnému zvětšování sítí, je samotný princip fungování přepínačů. Již v minulém dílu tohoto seriálu jsme si popsali, že přepínače jsou optimalizovány na tzv. forwarding, neboli na cílené předávání linkových rámců do příslušných cílových segmentů a nikam jinam (tedy do žádných jiných segmentů).

Jenže toto platí pouze za předpokladu, že přepínač již zná své okolí a ví, kde se cílový uzel nachází. Pokud tuto informaci nemá, musí se chovat v zásadě jako opakovač: musí rozesílat příslušný rámec do všech směrů (segmentů), které zná (tedy které jsou k němu připojeny). Podrobněji viz vložený článek "Jak se učí samoučící přepínače".

Přepínače tedy fungují na principu: "Pokud nevíš, kam rámec patří, rozešli ho na všechny strany." To ale může být v některých situacích docela nebezpečné. Třeba pokud nějaký uzel, nejspíše v důsledku vlastní chyby, začne opakovaně posílat rámce na neexistující uzly. Pak je všechny přepínače v dané sítí musí šířit do všech stran, stejně jako všesměrové vysílání (broadcast).

Směrovače, které propojují na úrovni síťové vrstvy, fungují na přesně opačném principu: "Předávej dál pouze ty pakety, u kterých víš, kam patří." Proto se v případě chyb a různých nestandardních situací chovají podstatně "bezpečněji" než přepínače. Stejně tak zastavují všesměrové vysílání (broadcast).

Celkově je právě popsaný rozdíl mezi přepínači a směrovači dalším důvodem, proč nedělat sítě (tedy soustavy uzlů, propojené na úrovni linkové vrstvy) příliš velké. Lépe je volit sítě "přiměřeně velké" a propojovat je mezi sebou na úrovni síťové vrstvy pomocí směrovačů.

Ovšem co znamená "přiměřeně velké"?

Homogenita sítí

S volbou "přiměřené velikosti" sítě může pomoci další faktor, tím jsou různé logické vztahy a závislosti. Jde hlavně o otázku přístupových práv a oprávnění uživatelů sítě, které by musí být adekvátně reflektovány. Tedy věci typu "kdo kam smí či nesmí", "kdy tam smí" atd.

Podobná práva a další atributy jsou ale obvykle definovány až na úrovni síťové vrstvy, většinou v závislosti na síťové adrese (např. IP adrese) a nikoli na úrovni linkové vrstvy, kde by musely být vázány na linkové adresy (např. na ethernetové adresy). Velmi často pak jsou tato práva "generalizována" tak, že jsou definována pro celou síť jako takovou, pro konkrétní uzel jsou odvozována podle jeho příslušnosti do konkrétní sítě. Ve smyslu: "Když patříš do té či oné sítě, máš taková a taková práva."

Pak je ale samozřejmě nutné volit velikost sítě tak, aby její uzly, resp. jejich uživatelé vykazovali z hlediska svých požadavků a potřeb určitou homogenitu, což platí i pro práva, která jim jsou přisuzována. To opět působí spíše proti přílišnému zvětšování sítí, jako celků propojených pouze na úrovni linkové vrstvy.

Ne vždy je ale v praxi možné takový požadavek na homogenitu respektovat, zejména kvůli fyzickým dispozicím. Přesto i zde existuje řešení v podobě tzv. virtuálních sítí LAN (VLAN), viz vložený článek.

Práva? Až na síťové vrstvě!

Snaha vytvářet homogenní sítě se stejnými právy a dalšími logickými atributy svých uživatelů, resp. uzlů, má ještě jeden velmi racionální důvod. Je to skutečnost, že přepínače se podobnými "logickými záležitostmi" většinou vůbec nezabývají. Jelikož jsou to zařízení, optimalizovaná na rychlost a usilující o maximální propustnost, už kvůli tomu nemají čas se při svém rozhodování zabývat dalšími věcmi.

Na "podrobnější rozhodování", které bere v úvahu i různá přístupová práva a další omezení, mají čas a kapacitu spíše směrovače, fungující na síťové vrstvě a propojující jednotlivé sítě. Souvisí to i s jejich konstrukcí: jejich "rozhodovací stroj" je většinou implementován softwarově (tedy programovými prostředky) a má tedy více možností, jak brát v úvahu různé logické závislosti, než "rozhodovací stroj" přepínačů, který je kvůli požadavku na maximální rychlost "zadrátován" (implementován v hardwaru) tudíž musí být co možná nejjednodušší.

Zlaté pravidlo 80 : 20

V minulosti existovalo dokonce určité empirické pravidlo, které říkalo, že v "rozumně velké" a dobře navržené síti se asi 80 % všech datových toků odehrává uvnitř sítě a pouze zbývajících zhruba 20 % směřuje z dané sítě ven. Říká se tomu také "pravidlo 80 : 20".

Jinými slovy to také znamená, že nejméně 80 % přenosů musí zvládnout přepínače uvnitř sítě, zatímco směrovače jsou podstatně méně zatížené, když přes ně prochází jen asi 20 % provozu, směřujícího ven. I vzhledem k tomu musí být přepínače optimalizovány na rychlost, zatímco směrovače už mají více času věnovat se přenášeným datům podrobněji a zkoumat i takové věci, jako jsou přístupová práva a další logické záležitosti.

Obvyklým způsobem, jak se poměru 80 : 20 dosahovalo, bylo umístění všech "stejných" uživatelů (resp. jejich uzlů) do stejné sítě a přidání těch zdrojů, se kterými pracují nejčastěji. Takže pokud šlo například o skupinu účetních nějaké firmy, zapojily se jejich počítače do stejné sítě, do které se přidal ještě server provozující příslušnou účetní aplikaci a uchovávající související data. Uživatelé-účetní pak komunikovali hlavně s tímto serverem, případně jen mezi sebou. Ostatní komunikace, směřující již "ven z dané sítě", pak byla podstatně méně častá.

L3 Switching

Jenže dnes, v době internetu a outsourcovaných řešení, je situace jiná. Dnes už i účetní mohou v podstatně větší míře komunikovat i se svým okolím, ať již v rámci firemního intranetu či celosvětového internetu. Nehledě na to, že místo "lokální" účetní aplikace, běžící na serveru ve stejné síti, mohou využívat na dálku aplikace, které běží někde úplně jinde. Například aplikaci, provozovanou v rámci modelu ASP (Application Service Provisioning).

Obecným důsledkem, který samozřejmě platí pro všechny uživatele a ne pouze pro účetní, je pak konec platnosti původního pravidla 80 : 20. Dnes již tento poměr může vycházet úplně jinak, třeba i obráceně. Tedy tak, že většina provozu naopak směřuje ven z dané sítě, jen menší část zde zůstává.

To ale přináší významné změny v požadavcích, kladených na směrovače. Nyní už přes ně prochází podstatně více provozu, který musí "stíhat" zpracovávat dostatečně rychle a tak se tomu musí přizpůsobovat i jejich konstrukce a způsob fungování. V zásadě nejde o nic jiného než o optimalizaci na rychlost, podobně jako u přepínačů (anglicky: switch). Například tím, že rozhodovací logika směrovačů už není implementována programovými prostředky (v softwaru), ale je stále více "zadrátovávána" (zabudovávána do hardwaru).

Výsledkem je pak nový druh zařízení, pro který se ujalo označení "L3 switch" (od "Layer 3 switch", ve smyslu "přepínač na 3. vrstvě"). Z hlediska logiky svého fungování je to stále směrovač, protože funguje na úrovni síťové vrstvy a rozhoduje se právě a pouze podle síťových adres (adres na síťové vrstvě, například IP adres). Ale jeho rozhodovací schopnosti jsou redukovány na nezbytné minimum, které je nutné pro korektní fungování (v zájmu maximalizace rychlosti). Proto již obvykle nezbývá prostor pro respektování dalších logických závislostí, zejména přístupových práv a dalších oprávnění či omezení.

L4 switch

Vedle zařízení, označovaných jako "L3 switch", se v praxi můžeme setkat i se zařízeními zvanými "L4 switch". Proč ale ono "L4", resp. "Layer 4", které odpovídá fungování na úrovni transportní vrstvy?

Jde o to, že při rozhodování o dalším směru přenosu paketu na úrovni síťové vrstvy není možné brát v úvahu to, o jaký druh provozu se jedná. Třeba zda jde o přenos e-mailů (ve světě TCP/IP pomocí protokolu SMTP), WWW stránek (pomocí protokolu HTTP), o přenos souborů přes protokol FTP či o některý z protokolů sítí P2P apod.

Pokud by podobnou informaci směrovače měly, pak by ji mohly využít k odlišnému směrování datových paketů. Například síťové pakety s elektronickou poštou by mohly cestovat jednou cestou, zatímco pakety s WWW stránkami by mohly cestovat jinudy, nebo alespoň s vyšší prioritou.

Jenže nic z toho nejde a se všemi síťovými pakety musí směrovače i "L3 switche" nakládat stejně protože na úrovni linkové vrstvy se nedá poznat, které aplikaci patří jejich obsah. Na síťové vrstvě lze poznat pouze to, kterému transportnímu protokolu patří obsah síťového paketu. Například ve světě TCP/IP lze z IP paketů poznat, zda jejich obsah patří transportnímu protokolu UDP či TCP ale už ne to, kterému aplikačnímu protokolu patří obsah UDP datagramu či TCP segmentu.

K rozeznání e-mailů od webových stránek a dat dalších aplikací je nutné se dostat alespoň na transportní vrstvu, kde již jsou potřebné informace dostupné. Konkrétně v prostředí TCP/IP jde o čísla tzv. portů. Právě ta totiž slouží k určení aplikace, která má přijímaná data převzít (resp. k určení aplikace, jež je na straně odesilatele generovala). Například data, představující HTML kód WWW stránek, lze poznat podle portu číslo 80 (na straně odesilatele), protože právě tento port používají WWW servery. Naopak elektronickou poštu lze poznat podle portu číslo 25, přenos pomocí FTP podle portu 20 atd.

Zpět ale k původní otázce ohledně zařízení "L4 switch": jsou to taková zařízení, která manipulují s přenášenými pakety stále na úrovni síťové vrstvy, ale při svém rozhodování se již "dívají" až na transportní vrstvu

(4. odspodu, počítáno v rámci referenčního modelu ISO/OSI), konkrétně na čísla portů, a podle nich se rozhodují.

L4/7 switch, content switch

Za určitých okolností však ke korektnímu rozpoznání aplikačního provozu nestačí se ani "podívat se" na transportní vrstvu a rozhodovat se podle čísel portů. Třeba proto, že obvyklá konvence o využití tzv. dobře známých portů (well known ports) nemusí být vždy a za všech okolností dodržována. Například WWW server může být z určitého důvodu "posazen" na jiný než tradiční port 80 (například při nějakém testování). Ovšem L4 switch pak nedokáže identifikovat příslušná data jako WWW stránky.

Jindy naopak i L4 switch dokáže správně rozpoznat druh provozu, ale stále mu nerozumí natolik, aby s ním dokázal správně naložit. Například pokud bychom se pomocí L4 switche pokoušeli o tzv. load balancing, neboli o rozložení zátěže mezi několik (jinak identických) WWW serverů, nechali bychom toto zařízení, aby podle momentální zátěže rozdělovalo jednotlivé požadavky na WWW stránky mezi ty právě nejméně vytížené WWW servery. Ovšem takovéto zařízení, které by se "dívalo" jen na čísla portů, by nedokázalo rozpoznat situace, kdy není možné jednotlivé požadavky libovolně "rozhazovat" mezi WWW servery, ale kdy je třeba zachovat určitou kontinuitu (a další požadavky v rámci jedné a téže relace směrovat ke stejnému serveru). To je zapotřebí například při persistentních relacích protokolu HTTP verze 1.0, nebo při použití tzv. Session ID, při zabezpečené komunikaci pomocí protokolu HTTPS i v některých dalších případech, které již přesahují rámec tohoto textu.

Pro nás je zde podstatné spíše ponaučení, že ne vždy si vystačíme jen s "díváním se" na transportní vrstvu. Někdy je zapotřebí analyzovat celý provoz až na aplikační vrstvě (sedmé odspodu, v rámci referenčního modelu ISO/OSI). Je to samozřejmě značně náročné, ale existují zařízení, která to dokáží. Říká se jim příhodně: L7 switch.

Častěji se ale můžeme setkat s označením L4/7 switch, naznačujícím, že jsou využívány informace z obou nejvyšších vrstev TCP/IP (při počítání podle sedmivrstvého modelu ISO/OSI). Někdy se ve stejném kontextu používá i pojem "content switch" (doslova: přepínač, řídící se obsahem). Případně i "web switch", to už je ale zaměřeno specificky jen na sledování přenosu WWW stránek.

Jak se učí samoučící přepínače?

Přepínače (stejně jako mosty) mají v popisu práce usilovat o tzv. forwarding, neboli o cílené předávání linkových rámců právě a pouze do těch linkových segmentů, kde se nachází příjemce rámce. Jenže to znamená, že musí dostatečně přesně znát své okolí a vědět, kde je příslušný uzel umístěn. Ale jak se to dozví? Je třeba je nějak konfigurovat (nastavit) a v rámci toho jim poskytnout potřebnou informaci o jejich okolí?

Například v Ethernetu to tak není. Ethernetové přepínače (i mosty) jsou řešeny jako plug&play zařízení, která stačí pouze zapnout a informace o uzlech ve svém okolí si již získají nějak samy. Dokonce se v této souvislosti mluví o "samoučení" ve smyslu, že přepínače se naučí znát své okolí samy.

Konkrétní postup učení je principiálně jednoduchý. Kdykoli přepínač přijme linkový rámec z určitého segmentu, může si z toho odvodit, že jeho odesilatel leží právě v tomto segmentu. Takže když pak někdy později přijme jiný linkový rámec určený stejnému uzlu, přepínač již ví, kde se nachází a může mu linkový rámec cíleně předat (tedy předává ho pouze do příslušného segmentu, kde se příjemce nachází, a nikam jinam).

Otázkou ovšem je, jak se má přepínač zachovat v případě, kdy dosud "není naučen" a neví, kde se příjemce nachází. V takovém případě raději nic neriskuje a rámec vyšle do všech ostatních segmentů (kromě toho, odkud přišel). V této době se tedy chová jako opakovač ale většinou ne příliš dlouho, protože na takovýto rámec obvykle následuje odpověď v opačném směru, ze které se již polohu příslušného uzlu "naučí".

Problémem však jsou cykly v topologii sítě, kvůli kterým přepínač dostane stejný rámec ze dvou směrů a nemůže si pak být jist, kde se nachází odesilatel rámce. Inteligentní přepínače se však dokáží vyrovnat i s touto situací: rozpoznají, že došlo k zacyklení topologie, a ve spolupráci s ostatními přepínači cyklus samy rozpojí.

Pro mosty platí v zásadě totéž jako pro přepínače, Snad jen s výhradou inteligentního chování při detekci a rozpojování cyklů, jímž mosty nejsou jako historicky starší zařízení vybaveny.

Jaký problém řeší sítě VLAN?

Rozdělit konkrétní počítače do jednotlivých sítí podle toho, k čemu a komu slouží, neboli podle logických kritérií, není vždy možné. Obvykle mají navrch "fyzická kritéria", resp. fyzické umístění, dostupnost kabelových rozvodů a vzdálenost od nejbližšího aktivního prvku (opakovače, přepínače či směrovače). Jednotlivé uzly jsou pak zařazovány do sítí podle toho, kde jsou umístěny. Například podle toho, na kterém patře se nachází, jak naznačuje obrázek.

Naštěstí ale existuje řešení v podobě tzv. virtuálních sítí LAN (zkratkou VLAN). Jde o technické řešení, které umožňuje nebrat ohled na fyzické dispozice a rozdělovat uzly do sítí podle jiných kritérií (obecně libovolně). Jak to pak může vypadat, ukazuje druhý obrázek.

Způsob, jak jsou virtuální sítě LAN (VLAN) realizovány, by ale již byl na delší povídání, které si necháme na jindy. Zcela ve zkratce si ale lze představit, že každý linkový rámec nese identifikátor "své" virtuální sítě a podle toho se s ním také nakládá.

§§§§§


Endpoint security II. Co dalšího by měl mít správce pod kontrolou

Pavel Náplava

06P0462

V předchozím článku o endpoint security (PC WORLD červenec/srpen 2006) jsme naznačili, co se skrývá pod pojmem endpoint (koncový bod) a popsali jedno z možných nebezpečí, které na nás číhá. Diskutovali jsme o možnosti připojení a následném použití libovolného zařízení.

Mimochodem, nedávno se opět objevily informace o zneužití rozhraní FireWire pro získání informací z připojeného počítače. Tentokrát s možností získat i hesla.

Bohužel jediným způsobem, jak počítač zabezpečit, je port plně zakázat nebo odpojit. Naštěstí ale není FireWire až tak běžnou součástí standardních počítačů jako USB rozhraní a většina uživatelů jej nevyužívá. Pokud jej přesto pro svou práci potřebujete, nezbývá než mít k dispozici nástroj, který umožňuje auditovat připojená zařízení a důsledně sledovat a kontrolovat, jak se s rozhraním pracuje. Některé z takových nástrojů byly představeny v minulém článku.

Co by mělo být dalším krokem pro zvýšení bezpečnosti? Kontrola přístupu k aplikacím, respektive omezení činností uživatele před nevhodným použitím. Proč? Každého určitě napadne, že nechtěným softwarem jsou především viry. A řešením jsou antiviry, které každý rozumný uživatel na svém počítači má, ti zkušení je také aktualizují. Dalším krokem je správné nastavení přístupových práv a omezení systémových nástrojů pro změnu nastavení, přístup k registrům, systémovým adresářům atd. Ale je tato ochrana stoprocentní? Co nutnost práv správce pro některé aplikace? Nechtěli bychom omezit přístup i k dalším aplikacím? Popřípadě sledovat chování uživatelů? Jaké možnosti nám v tomto případě poskytuje operační systém Windows? Podobně jako u ochrany připojení zařízení toho moc není. Ale i tak se dá, alespoň ve verzi XP a 2003, základní podpora najít, a to v oblasti systémových politik, ať již lokálních nebo skupinových.

Obecně se politiky, pod nimiž budeme ochranu vytvářet, jmenují "Software Restriction Policy" česky "zásady omezení softwaru". Dají se najít v konzole pro správu politik v sekci pro počítač, v doméně i pro uživatele.

Prvním krokem, který je nutné v případě použití udělat, je založit nové zásady, jež nejsou na začátku nijak definovány. Důvodem je nutnost zvolit ze dvou typů filozofie přístupu k aplikacím. 1. Uživatel má vše povoleno a jen se mu zakazuje to, co nesmí (Blacklist). Tento přístup je velmi jednoduše aplikovatelný a použitelný. Na druhou stranu ale znamená nutnost průběžného sledování chování uživatele a zákaz nových aplikací. V politikách se tento přístup nazývá "Bez omezení" (výchozí nastavení).

2. Uživatel má vše zakázáno a jen se mu povoluje to, co může (Whitelist). Opačný přístup, kdy to, co není povoleno, je zakázáno. Změny je nutné provádět jen v případě, že nefunguje něco, co fungovat má. Tento přístup je bezpečnější, ale pro aplikaci a prvotní nastavení náročnější. V politikách se nazývá "Nepovoleno".

Jakýmsi mezistupněm může být kombinace obou přístupů, kdy se uživatelům ponechá přístup ke všemu, ale v rámci "všeho" se určí skupiny, které uživatel nespustí. Například se zakáží skripty VBS a pokud uživatel některý potřebuje spustit, vytvoří se v rámci této skupiny Blacklist.

Pro domácí použití a malé sítě je ve většině případů vhodnější první popsaný přístup. Přece jen není možné věnovat tolik času nastavení a externí správa může znamenat menší flexibilitu změny nastavení. Pro větší organizace, jež si chtějí zajistit nejen větší bezpečnost, ale také zvýšit efektivitu práce uživatelů (spustí jen to, co je pro jejich práci nutné), se zase více hodí ten druhý. Prvotní vyšší úsilí věnované nasazení se velmi rychle vrátí formou snížení nutnosti kontroly počítačů u uživatelů, kterým se "samo" na počítači neustále něco děje. Vhodným místem pro využití druhého přístupu jsou také různé kiosky a počítače vystavené veřejnosti. Správným počátečním nastavením a konfigurací lze dokonce snížit nebo úplně eliminovat potřebu antivirových a dalších programů, protože co není povoleno, nelze provést. Také nás nemusí trápit aktualizace a to, co bude za několik let, protože pokud přijde něco nového, tak to bude stejně nepovolené a do doby povolení nepoužitelné.

Při přístupu typ whitelist si je třeba uvědomit, že i operační systém představuje spustitelné soubory a aplikace, které je třeba také povolit. Prvním krokem musí být vždy nastavení operačního systému. Teprve v dalších krocích se lze bavit o aplikacích a spustitelných souborech.

Jaké kontroly nám tedy nabízejí Windows a jakým způsobem můžeme ověřit, že to, co uživatel spouští, je povoleno? Celkem máme k dispozici čtyři různá pravidla:

- Hash otisk obsahu souboru, kterým je soubor jednoznačně identifikován. Využitelné především pro EXE a DLL soubory, bez ohledu na jejich umístění a název. Při spuštění se nejprve provede kontrola otisku a podle nastavení se spuštění povolí nebo zakáže.

- Cesta ke spustitelnému souboru umístění souboru v počítači, které je při spouštění prověřováno. Použít lze systémové proměnné, hodnotu klíče v registrech (cesta k aplikaci uložená v registrech) a zástupné znaky "*" a "?". Nevýhodou je, že pokud přesuneme aplikaci do jiného místa, lze ji spustit. Povolením cesty do běžně nepřístupného adresáře rovněž otevíráme možnost zápisu pro uživatele s vyššími právy (Power user).

- Certifikát jednoznačný důvěryhodný podpis aplikace. Pomocí certifikátů podepíšeme povolené aplikace a v pravidlech specifikujeme, které certifikáty jsou důvěryhodné. Aplikace, jež není podepsaná důvěryhodným certifikátem, se nespustí. Na rozdíl od varianty Hash se tedy nekontroluje konzistence obsahu, ale skutečnost, od koho aplikace pochází. Výhodou je opět nezávislost na místě spuštění.

- Bezpečnostní zóny Internet Exploreru centrální nastavení zón, z nichž mohou uživatelé stahovat aplikace. Toto pravidlo se bohužel omezuje jen na aplikace typu MSI. Vše ostatní lze bez problémů stáhnout.

Pravidla se vytvářejí v politice v části "Další pravidla". Pravým tlačítkem se vybere typ pravidla a následující průvodce vytvoří omezovací pravidlo. Pravidel přitom můžeme vytvářet neomezené množství. V případě, že aplikace nebo program spadá do více pravidel, vyhrává to, které nejvíc odpovídá specifikaci souboru v pořadí Hash « Certifikát « Cesta k souboru « zóna internetu « defaultní pravidlo (vše povoleno/zakázáno). Povolená aplikace je spuštěna, pro nepovolenou se objeví chybová hláška o omezení spuštění systémovou politikou.

Stejně jako v případě omezování zařízení jsou odpovídající informace o omezení aplikací po aplikaci politik zapisovány do registrů.

V případě, že nejsme schopni se systémem pracovat (chybná pravidla nebo instalace nové verze) a potřebujeme se do něj dostat, máme dvě možnosti:

- V případě, že je nastavení prováděno centrálně přes skupinové politiky, můžeme zrušit nastavené omezení a znovu aplikovat politiky.

- V případě nepřístupnosti centrálního serveru politik nebo lokálního nastavení lze omezení zrušit modifikací hodnot registrů v nouzovém režimu.

Podrobněji se můžete o problematice nastavení omezení softwaru poučit v materiálech společnosti Microsoft, například na adrese http://www.microsoft.com/technet nebo zadáním klíčových slov "Software Restriction Policy" do vyhledávačů na internetu.

Tímto bychom mohli tuto problematiku uzavřít. Ale vraťme se ještě na začátek, kde jsme si řekli, že řešení nabízené systémy Windows není optimální. Měli bychom si říci, proč není optimální, co mu schází a co poskytují navíc nástroje třetích stran, které se touto problematikou zabývají.

V první řadě je předmětem diskuse centrální správa pomocí group policy, která může být i nevýhodou. Proč? Každý správce group policy může provést libovolnou změnu a chybí jakákoliv informace o tom, kdo jakou úpravu provedl. Dále je tu možnost jednoduše zrušit nebo modifikovat nastavení uložené v registrech, bez možnosti zpětného dohledání. Rovněž nemožnost okamžité aktualizace a změny nastavení bez nutnosti čekat na aplikaci politik nebo provedení restartu počítače není úplně ideální. Co se nám nemusí líbit dále? V případě konfigurace Whitelist chybí jakákoliv vazba na aktualizaci softwaru, především toho systémového, například automatizace aktualizace pravidel v kombinaci s nástroji typu WSUS. Představa, že první opravný patch znemožní uživatelům normální práci, je naprosto šokující. Dalším v praxi často opomíjeným problémem je auditování a způsob nastavování. Výše popsané nastavení práv lze řešit přes politiky a přiřazování různých politik pro různé objekty, ale nebylo by lepší mít jednoduchou konzolu, kde bychom si mohli vše jednoduše a přehledně nastavit a zobrazit? A to včetně informací o tom, kdo co zrovna spustil nebo se pokusil spustit? Ve Windows sice lze nastavit základní logování a auditování, ale jen do lokálního souboru a spíše pro účely ladění nastavení. A mohli bychom podobně určitě pokračovat dále, až k takovým detailům, jako je možnost definovat vlastní uživatelské zprávy z důvodu neuskutečnění určité akce.

Toto všechno a množství dalších funkcí nabízejí právě nástroje třetích stran. Včetně integrace do embedded řešení v kioscích a jiných systémů, vystavených nebezpečí zneužití. Ideální je pak modulární systém, který umožní jednoduše spojit a integrovat více typů ochrany do jednotné a přehledné správy. Takovým řešením může být nástroj společnosti SecureWave (http://www.securewave.cz), o kterém již byla zmínka minule v souvislosti s ochranou připojování zařízení k počítači. Výhodou podobných alternativ může být použitelnost a možnost nasazení na serverech, v terminálových a citrixových prostředích, jež jsou často vystavena většímu nebezpečí a jejich zneužití představuje větší hrozbu než samotné počítače uvnitř firmy. Důvodem je outsourcing nebo povolení externích služeb a přístupů do firmy.

§§§§§

$$$$$


Gamestar


To nejlepší z her v měsíci listopadu

Jiří Sládek

06P0481

Day Watch

Další hra podle románů Sergeje Lukjaněnka

Noční hlídka, Denní hlídka a Šerá hlídka to jsou názvy jednotlivých dílů fantasy trilogie ruského spisovatele Sergeje Lukjaněnka. První díl se dočkal i filmového zpracování, stejný osud čeká i další dvě části. Ovšem nejen to Noční hlídka se již představila i příznivcům počítačových her. Zmíněný titul jsme recenzovali v jednom z předchozích vydání časopisu a další virtuální dobrodružství je na spadnutí. Opět se bude jednat o taktickou strategii postavenou na enginu povedené hry Silent Storm, přičemž náplň bude dosti podobná prvnímu dílu. Samozřejmě ovšem s jedním zásadním rozdílem budete ovládat členy Denní hlídky, tedy Temné, dohlížející na dodržování křehkého příměří Světlými. Na rozdíl od titulu Night Watch, jenž se odehrával jen v Moskvě, se podíváme nejen do ruského velkoměsta, ale také do současné Paříže a Washingtonu. Hra by měla vyjít ještě letos.

Více informací ze světa počítačových her naleznete na www.gamestar.cz

Gray Matter

Nová adventura od legendární autorky

Jméno Jane Jensen asi mnohým z vás nic neřekne. Ale ti z vás, kteří pamatují starší adventurní hry, si možná vzpomenou, že tato dáma stála mimo jiné za úchvatnou herní sérií Gabriel Knight. A nyní se bude podílet (respektive už se podílí) na další hře. Opět jde o adventuru, opět o klasické zpracování "point and click" a opět se při hraní asi budeme bát. Příběh chystaného titulu Gray Matter bude brnkat na nervy a notně si pohrávat s tajemnem a mystičnem. Hra bude zpracována formou kombinace renderovaného 2D prostředí a postav vymodelovaných ve 3D, při hraní budete střídat dvě hlavní postavy studentku a umělkyni Samanthu a doktora Stylese, který přišel o ženu při nehodě a většinu času nyní tráví ve svém rozlehlém sídle. Bližší informace zatím nejsou známy, ale už samotné jméno Jane Jensen by mělo být zárukou kvalitní zábavy.

Campus

Sladký studentský život

"Simulátor života" The Sims je jednou z nejúspěšnějších her všech dob, a tak není divu, že inspiruje i ostatní vývojáře. Jednou z variací na téma soužití s ostatními je i připravovaná hra Campus. Zaměří se na život studentů na kolejích, přičemž nejdůležitější samozřejmě budou vztahy se spolubydlícími. K jejich budování mimo jiné poslouží rozhovory, ale i plnění drobných úkolů. Rovněž se ale budete muset starat o zdraví a blahobyt hlavní postavy, což zahrnuje mimo jiné pravidelné jídlo a spaní, hygienu, zábavu... však to znáte. Hra by měla být značně odlehčená, a to jak svým grafickým pojetím, tak různými vtípky a legračními situacemi. Titul Campus by měl vyjít v prvním čtvrtletí příštího roku.

ArmA: Armed Assault

Nová válečná hra od tvůrců legendární Operace Flashpoint

Společnost Bohemia Interactive, která má na svědomí veleúspěšnou vojenskou simulaci Operace Flashpoint, již brzy vypustí na trh další dílko podobného ražení. Jejich nový, již dokončený titul ArmA: Armed Assault se na českém a slovenském trhu objeví 10. listopadu 2006. ArmA: Armed Assault nabízí rozlehlý ostrov Sahrani, kde se americká jednotka ocitne mezi dvěma znepřátelenými armádami. Hráči se mohou těšit na desítky moderních zbraní a vozidel, rozsáhlé bitvy více hráčů a originální kampaň nově také pro dva hráče. Vzhledem k tomu, že Operace Flashpoint byla u fanoušků hodně oblíbená a vytvořila se kolem ní silná komunita nadšenců, kteří přidávali ke hře různé nekomerční přídavky a modifikace, nabídne hra i podrobný editor pro tvorbu misí a objektů, který bude určen právě pro tyto fanoušky. Distribučními partnery taktické akční hry ArmA: Armed Assault jsou společnosti ConQuest entertainment a JRC, hra je připravena pod hlavičkou IDEA games, asociace nezávislých vývojářů. Koncová cena bude 999 Kč, respektive 1 199 Sk.

Alpine Ski Racing 2007

Spojení dvou silných brandů

I když virtuální lyžování nepatří mezi úplně nejpopulárnější počítačové sporty, některé tituly s touto tematikou docela bodují. Loňský rok patřily k nejúspěšnějším hry Ski Racing 2006 a Ski Alpin 2006. Letos se vydavatelé obou titulů pro tento účel spojili a společně vydají hru Alpine Ski Racing 2007, která by měla obsahovat to nejlepší z obou výše uvedených. Titul bude zaštítěn i známými jmény, konkrétně lyžaři Hermannem Maierem a Bode Millerem.

Day of Atlantis

Válka se starověkou civilizací

Na každé legendě je něco pravdy tohoto hesla se drží autoři připravované strategie Day of Atlantis (dříve oznámené pod názvem Battle for Atlantis). Zvídavé lidstvo totiž tak dlouho bádá na dnech oceánů, až objeví starověkou civilizaci bájné Atlantiďany. Bohužel dojde k válce a vyspělá civilizace Atlantidy drtí lidstvo potopami a dalšími přírodními katastrofami. V této bezútěšné situaci vstupujete do hry vy. Day of Atlantis by neměla být převratnou realtimovou strategií z hlediska herního principu (čili vás klasicky čeká těžba surovin, výstavba základny a výroba bojových jednotek). Zajímavé vychytávky ale autoři slibují ohledně fyzikálních zákonů, kterým budou podléhat všechny objekty ve hře. Důležitou roli bude hrát zejména voda. Dočkáme se i terraformingu, obřích monster bojujících na straně Altantiďanů a dalších zajímavých záležitostí. Na hru si ovšem ještě nějaký pátek počkáme v obchodech by se měla objevit až na podzim roku 2007.

Medieval II: Total War

Ke slovu opět přijdou oblíbení nájemní vrazi, všemocná diplomacie a třeba i šikovně naplánované sňatky.

Už jsme se podívali do starověkého Říma, středověké Evropy a nechyběla ani exotika, konkrétně historické Japonsko ve vůbec první gamesce z této ságy, v na svou dobu převratném titulu Shogun. Série Total War je skutečně obsáhlá, důkazem budiž nedávné vydání sběratelské kolekce Total War Eras, obsahující hned sedmero titulů. Aktuální snažení společnosti Creative Assembly, která má tyto strategické hrátky na svědomí, směřuje k titulu Medieval II: Total War, jenž samozřejmě navazuje na předchozí kousek bez oné dvojky v názvu.

I když se dočkáme mnoha úprav, novinek a vychytávek, základní herní princip zůstává stejný. A to vůbec není na škodu, jelikož se jedná o princip takřka geniální. Jeho stavebními kameny jsou dva odlišné režimy. Na globální mapě se v tahovém režimu odehrávají "velké" státnické záležitosti výstavba měst, přesun armád, diplomatické kousky, verbování nových vojsk a podobné kejkle. Ve chvíli, kdy dojde ke střetu (a pište si, že to bude poměrně často, i když ledacos můžete ukecat), se hra přepne do módu bojového, který běží pro změnu v reálném čase a simuluje střet vašich vojů s nepřítelem.

Vaše strategické snažení, jež můžete vést v roli jedné z několika evropských mocností, se bude datovat do neklidného období 1080 až 1530 našeho letopočtu. Dost času získáte rozpínáním po Evropě nebo naopak bráněním své říše, ale dojde i na další aktivity. V pozdější fázi hry totiž bude možné vydat se na zámořské plavby a pokusit se urvat něco z bohatství čerstvě objevené Ameriky. Samozřejmě to nepůjde bez boje, ať už s evropskými konkurenty, brousícími si své kolonizátorské zuby na bohatství domorodých obyvatel stejně jako vy, nebo přímo s indiánskými kmeny v čele s Inky a Aztéky. Sice si nebudete moci podmanit celou Ameriku, nicméně území dnešní Brazílie, Karibik a jižní část Severní Ameriky by snad mohly stačit i tomu největšímu obdivovateli Kryštofa Kolumba.

Ne vše je ale dobré řešit silou. Ke slovu opět přijdou oblíbení nájemní vrazi, všemocná diplomacie a třeba i šikovně naplánované sňatky vlastních potomků s dcerami a syny bohatých šlechtických rodů, dříve klidně znepřátelených. Kromě těchto možností, použitých už v prvním Shogunovi, se ale nově objevují další "nebojové" postavy obchodníci a kněží. Zatímco kupci jsou dobří hlavně pro výdělek, kněží mohou ovlivnit dění v Římě ve váš prospěch. A to je setsakra důležité! Církev v čele s papežem je totiž v celé hře velmi, velmi důležitým faktorem. Je samozřejmě výhodné být s touto mocnou organizací za dobře pokud se s nimi poškorpíte, máte na problémy zaděláno; církevní msta se nezastaví před ničím, ani před obviněním vašich nejsilnějších hrdinů a generálů z kacířství. Na druhou stranu se vám třeba povede nechat zavraždit nepřejícího papeže a pomocí intrik dosadit na jeho místo svého favorita... A pak už nebude problém nasměrovat třeba křížovou výpravu tam, kam se vám to hodí. Jo, jo, politika.

I když ale budete intrikařit více než naši sympatičtí oblíbenci na české politické scéně, stejně budete muset často sáhnout po meči. Bitvy budou opět hodně o taktice, správném rozmístění jednotek, dobře zvolených formacích, využití terénu... Prostě tak, jak je v sérii Total War dobrým zvykem. Nemělo by jít o zběsilou klikačku, ale o rozhodování hodné skutečného (nebo tedy alespoň virtuálního) vojevůdce. A navíc, v novém Medievalu budou hrát větší roli než kdy předtím hrady a pevnosti. Jejich dobývání by mělo být opravdu obtížné, na druhou stranu k jejich získání budete mít spoustu prostředků, od žebříků až po mohutné dobývací stroje.

Jedním z mnoha kladů všech předchozích titulů bylo vždy na svoji dobu skvělé grafické zpracování. A nejinak tomu bude tentokrát však se podívejte po okolních obrázcích, není to krása? Kromě úchvatného prostředí, mnoha efektů a velkého počtu vojáků na bojišti zaujme i fakt, že i vojáci stejného typu by se od sebe měli navzájem lišit už tedy žádné války klonů jako vystřižené ze Star Wars! Titul Medieval II: Total War vypadá zatím zatraceně dobře. A měl by vyjít ještě letos. Takže se těšme.

Enemy Territory: Quake Wars

Kromě toho, že soupeřící vojska si samozřejmě nejsou příliš vizuálně podobná, liší se značně i jejich možnosti a vybavení.

Stejně jako třeba série Unreal Tournament či řežba Quake III: Arena bude Quake Wars v první řadě multiplayerovou střílečkou. Přesto ale nepůjde jen o samostatné, bez ladu a skladu do hry nasypané mise pro více hráčů; autoři pracují i na příběhu a hlavně na zasazení titulu do kontextu celého konfliktu, jemuž je série Quake zasvěcena. Quake Wars se budou odehrávat v podstatě na začátku války, v roce 2065, tedy nedlouho po invazi stroggů na naší rodnou planetu.

Hráč si samozřejmě bude moci vybrat, jestli bude hájit barvy oslizláků z vesmíru, nebo jako správný pozemšťan vstoupí do služeb Global Defence Force (GDF). A volba to rozhodně nebude kosmetická! Kromě toho, že soupeřící vojska si samozřejmě nejsou příliš vizuálně podobná, liší se značně i jejich možnosti a vybavení. Třeba klasičtí pěšáci plní na obou stranách více méně tutéž funkci, relativně dost společného mají i inženýři (instalace a obsluhování těžkých zbraní). Jinak už je to ale u dalších profesí: třeba jakousi podpůrnou/léčebnou funkci plní u lidí tradiční medik, zatímco u stroggů technik, který neoživuje padlé spolubojovníky, ale infikuje lidské mrtvoly speciální látkou a vytváří z nich nové stroggy. Dost odlišný je i snajpr u lidí a tzv. infiltrator u stroggů. Poslední, pátou profesí je lidský filed-ops, respektive stroggský oppresor; oba jsou specializováni na přivolávání palebné podpory. Naprosto odlišné jsou samozřejmě i zbraně; zatímco GDF spoléhají na moderní, nicméně stále relativně reálné zbraně, nelišící se příliš od skutečného současného arzenálu, stroggové mají k dispozici různé futuristické energetické hračičky. Jejich nevýhodou je, že se po déle trvající střelbě přehřívají, ale zase na druhou stranu nevyžadují nabíjení, což lidské zbraně samozřejmě ano.

Zásadní rozdíl je i ve vehiklech, kterých ve hře mimochodem bude opravdu požehnaně dosavadní informace hovoří o téměř čtyřech desítkách. Ne všechny sice budete moci ovládat (některé z nich budete jen přivolávat v rámci palebné podpory či transportu), ale i tak si virtuální piloti bojových vozidel a létavců přijdou na své. Určitě si vychutnáte řízení stroggského hovertanku či obřího bojového robota, za pozemšťany pak již méně divokých strojů, jako je třeba džíp, helikoptéra, terénní bugina či tank. Mise jsou poměrně dlouhé a hlavně dobře propracované, rozhodně se nejedná o jednoduché a přímočaré zadání typu "dobij bod XY". I na takovéto klasické rozkazy dojde, nicméně vždy v rámci mnohem složitější operace. K úspěšnému dokončení je potřeba splnit několik dílčích úkolů, jako jsou klasické dobývací a obranné akce, ale třeba i vyřazení nějakého zařízení z provozu, obnovení zničeného mostu a podobně. Rozmanité by mělo být i prostředí bojovat se bude ve městech, u ropné rafinérie, v ledové tundře a na dalších místech.

Dosavadní ukázky dávají tušit, že hra bude grafickým bonbónkem. Základ by měl tvořit engine Doom 3, nicméně znalci počítačové zábavy tuší, že bude muset dojít k mohutným modifikacím zvláště proto, že engine Doom 3 byl určen zejména pro vykreslení interiérů, zatímco tady bude zuřit nefalšovaná válka v otevřené krajině. Id Software ale technické zpracování ovládá znamenitě, takže v tomto ohledu snad nemusíme mít strach. A bát bychom se neměli ani zpracování a vybalancování multiplayerové řežby jako takové na projektu totiž pracují chlapíci ze studia Splash Damage, tedy vývojáři, kteří mají za sebou mnoho multiplayerových počinů "amatérským" modem Quake 3 Fortress počínaje a samostatným titulem Wolfenstein: Enemy Territory konče. A podíleli se i na multiplayerovém režimu v titulu Doom 3... Takže se asi máme na co těšit.

Cluedo SFX

Detektivní hry nejsou zrovna tradičním žánrem pro mobilní telefony, nicméně nový kousek z této kategorie rozhodně není nezajímavý. Zápletka je vcelku typická na zahradní párty několika boháčů došlo k vraždě, vaším úkolem je pochopitelně vypátrat viníka.

V roli vyšetřovatele se budete procházet po panství a hledat jednotlivé svědky, respektive podezřelé. To není tak jednoduché, jelikož všech osm účastníků oslavy se neustále pohybuje a vy musíte docela kombinovat, abyste je v co nejkratším čase našli. Nebo spíše pomocí co nejmenšího počtu tahů hraje se totiž na kola, což u detektivní hry také není zrovna obvyklý model. Na-štěstí máte nápovědu v podobě majordoma, který vám na začátku každého tahu sdělí informace o pohybu některých podezřelých. Sice se vám často stane, že vejdete třeba do zahrady, stáje či garáže a okolí bude prázdné, ale někdy pomůže průzkum lokality a rázem budete mít společnost v podobě "zašitého" svědka. Každého samozřejmě můžete vyslech-nout a každý svědek vám sdělí jednu informaci. A ta se zapíše do deníku v podobě speciální karty; jedná se buď o stopu vztaženou k místu vraždy, k vražednému nástroji nebo dokonce k viníkovi. Kombinací karet pak musíte dospět ke správnému verdiktu. Pokud si myslíte, že víte, jak vražda proběhla, stačí zajít za vrchním inspektorem a podezření mu sdělit. To je ovšem klíčový moment hry, jelikož pokud se spletete, prohráváte. Přitom vás ale hra nutí dát teorii o vraždě dohromady co nejdříve nehrajete totiž sami, ale v akci je jeden až tři další vyšetřovatelé, se kterými soupeříte. Vyhrajete jen v případě, že ke správnému závěru dospějete jako první, nebo pokud se všichni ostatní spletou.

Hra je zpracována v líbivé a přitom přehledné grafice. Prostředí jsou docela podrobná, pěkné jsou i portréty postav a karty se svědectvím jednotlivých podezřelých. Někoho sice může někdy rozvláčné pátrání nudit, nicméně vždy lze zvolit zkrácenou hru s menším počtem stop. Cluedo SFX není dokonalý titul, ale je poměrně originální. A to se cení.

Monopoly

Cože, vy neznáte Monopoly? To přece není možné. Tato desková hra je snad slavnější než Člověče, nezlob se! I když je fakt, že v době své největší slávy což bylo ještě v dobách, kdy jsme se zmítali v hluboké totalitě se u nás snad ani neprodávala. Hmmm... ale Dostihy a sázky znáte, ne? Tak pak vlastně znáte i princip hry Monopoly. Základní myšlenka je podobná, i když místo o koně jde o nemovitosti.

Monopoly pro mobilní telefony jsou konverzí vskutku důkladnou, alespoň co se herního systému týče. Stačí si vybrat typ hry, ikonu zobrazující hráče a hurá na hrací plán. Ten se skládá z jednotlivých polí, představujících různé domy a podniky, a ze speciálních míst. Hráči se střídají ve svých tazích, přičemž základem je vždy hod dvěma kostkami a pohyb o příslušný počet polí. Pokud vstoupíte na pole s volnou budovou, můžete se za patřičný obnos stát jejími šťastnými majiteli. A k čemu taková nemovitost slouží? Když vám na ní "šlápne" soupeř, pěkně zacvaká pronájem. A pokud se vám podaří shromáždit více budov z jedné série, budou tyto poplatky tučnější. Kromě těchto polí je ve hře ovšem i dostatek speciálních políček. Některá potěší, jiná nikoliv. Stejně jako karty náhody, které si vytáhnete vždy při vstupu na pole "Chance". Někdy prostě dostanete dotaci nebo jinou výhodu, jindy naopak zaplatíte třeba pokutu, speciální daň nebo něco jiného. Jediná jistota spočívá v tom, že pokud projedete celý herní plán dokola a protnete startovní pole, dostanete do svého dalšího snažení trochu peněz jako finanční injekci.

Ve hře ale nejde jen o kupování domů a jejich následné využití pro vyždímání soupeře. Možností je mnohem více. Třeba dražba domů, obchod s ostatními soupeři, hrátky s akciemi... Asi nemá smysl je všechny jmenovat, jen na rovinu řekněme, že na poměry mobilních telefonů se jedná o hru dost komplexní. Grafické zpracování je sice hodně jednoduché, ale funkční. Monopoly rozhodně nejsou titulem určeným pro netrpělivé hráče, pro strategicky a obchodně méně nadané pak mohou představovat značně stereotypní gamesku. Pro všechny virtuální manažery se ale jedná o fajn zábavu s dlouhou trvanlivostí.

Duke Nukem Mobile

A máme tu další legendární postavu z počítačových her, převedenou na mobilní telefony. Duke Nukem je neodmyslitelně spjat s akčními gameskami a bez skrupulí můžeme říci, že patří mezi vůbec nejoblíbenější hrdiny již poměrně dlouhé historie elektronických her. A zatímco počítačoví hráči marně čekají na další pokračování oblíbeného titulu (titul Duke Nukem Forever je již několik let stále odkládán a nikdo už snad ani nevěří, že vůbec ještě někdy vyjde), na mobilních telefonech můžete drsného týpka prohánět jedna radost.

Samozvaný obránce lidstva, frajer s doutníkem v puse a chlapík, který nejde k ráně ani sprostému slovu daleko, to je Duke Nukem, jak si ho všichni oblíbili. Na displeji mobilního telefonu se pochopitelně musel trochu uskrovnit, nicméně i v jednoduché grafice je k poznání stačí k tomu blonďatá kštice "na ježka", svaly a pořádný kanón v ruce. Duke Nukem Mobile je samozřejmě hrou akční, založenou hlavně na jak jinak likvidování různých mimozemšťanů a mutantů. Autoři se pochopitelně nechali inspirovat počítačovou předlohou, takže i v mobilní verzi najdeme některé známé nepřátele, jako třeba "oblíbené" policajty s prasečí hlavou. Hra je vlastně klasickou 2D střílečkou, ve které se hlavní hrdina probíjí postupně patnácti levely, jež jsou samozřejmě zaplaveny šmejdem z vesmíru. Někteří nepřátelé jsou nebezpeční jen na kontaktní vzdálenost, ale jiní po Dukovi střílí a nechybí ani několik bossů, tedy speciálních soupeřů obvykle na konci levelu, kteří jsou opravdu drsní.

Ze zabitých protivníků padají náboje, brnění a také lékárničky na obnovení Dukova zdraví. Neřády můžete do pekel posílat hned čtyřmi různými zbraněmi kromě základní pistolky můžete použít i účinnější brokovnici a dva těžké kalibry, raketomet a devastátor. Čím tvrdší zbraň, tím méně nábojů do ní samozřejmě naleznete. Kromě těchto užitečných věcí (a rovněž po zabití určitého počtu nepřátel, případně po likvidaci hlavního bosse úrovně) získáte přístupovou kartu, která umožní vstup do dalšího herního levelu. Duke Nukem Mobile je zpracován v jednoduché, ale účelné a poměrně přehledné grafice, docela rozmanité je i prostředí, v němž se řežba odehrává. Hra není úplnou novinkou (vyšla již před několika měsíci), nicméně zatím jsme o ní nepsali a hlavně aktuálně se na trhu objevila novější verze 1.0.20, která kromě několika drobných vylepšení a podpory více typů telefonů přináší velmi příjemnou novinku kompletní lokalizaci do češtiny. Takže na nic nečekejte a jděte nakopat pár mimozem-ských zadků!

Bikini Crusher

Erotické hry jsou na mobilních telefonech snad ještě populárnější než na jiných platformách. Což je vlastně docela zvláštní, jelikož na displeji telefonu si případný fajnšmekr na své příliš nepřijde. Nicméně je tomu tak. A v rámci erotických her jsou jasnou jedničkou různé logické hříčky.

Jednou z takových je i Bikini Crusher, kterou se odvažujeme recenzovat především proto, že erotika je v ní skutečně jen velmi, velmi lehká a vkusná. Úkolem hráče je v několika různých herních levelech postupně odemykat čtyři části obrázku krásné dívky v plavkách (čili opravdu zde nemůže být řeč o škodlivosti pro mládežníky). Takových obrázků je celkem pět, a jak již bylo řečeno, jsou poměrně vkusné a hezké.

Základní princip hry je jednoduchý. Hráč má před sebou obrazovku plnou různobarevných kostiček, které musí z plochy odstranit. Není potřeba zlikvidovat všechny, stačí vždy určitý počet, který hráči odemkne část obrázku a posune ho do další úrovně. Kostičky lze likvidovat ve chvíli, kdy mají vedle sebe stejnobarevného souseda. Musí se dotýkat hranou, nikoliv pouze rohem. Při kliknutí na příslušný hrací kámen pak zmizí všechny na něj takto navázané. Prázdná místa po odstraněných kostičkách jsou zaplňovány ostatními, a to zejména těmi nad nimi, případně vedle nich. Zkrátka jako kdybyste z věže z kostek odebrali některou uprostřed... Je proto nutné plánovat a přemýšlet, jak se po každém odebrání kostek hrací pole změní. Hra obsahuje různé módy, které se liší zejména pravidly pro zaplňování prázdného místa, také lze nastavit časový limit. Titul je zpracován v přehledné grafice a i když je svým principem jednoduchý, jde o kousek docela zábavný a příjemný. Navíc motivace odkrývání obrázků prostě funguje, to je známá pravda. I když se jed-ná o titul s lehce erotickým nádechem, určitě se může dostat do rukou i dětem. Konec konců, krásné dívky v plavkách jsou k vidění všude u bazénu, v televizi i v bytech redaktorů PC WORLDu.

DarkstarOne

Pokud se nechcete striktně držet příběhu, nic vás nenutí. Vesmír je plný svobody a vy si ji můžete vychutnávat plnými doušky.Epické vesmírné simulátory plné volnosti a možností sice herní firmy nevydávají každý den, o to žádanějším artiklem ale mezi hráči jsou.

Pokud zapátráme v herní historii, objevím několik klenotů v čele s tituly Elite a Frontier, pokud se ohlédneme jen pár let zpátky, určitě můžeme vzpomenout na skvělého, trochu akčněji pojatého Freelancera. A právě ve stylu této hry se zhlédli autoři ze studia Ascaron, které má na svědomí například úspěšné akční RPG Sacred nebo řadu obchodních a námořních strategií, jako je třeba Patrician či Port Royale.

Darkstar One je vesmírný simulátor s důrazem na akční boje, ovšem obsahuje i prvky ekonomické strategie, RPG a adventury. Hlavní hrdina, pilot po dokončení výcviku, získává od přítele svého zesnulého otce unikátní loď Darkstar One, založenou na tajemné mimozemské technologii. Což je fakt, který neslouží jen k zaplácnutí jednoho odstavce příběhu, ale důležitý element ovlivňující hratelnost. Ale k tomu se dostaneme později. Příběh se točí jednak kolem pátrání po příčinách smrti hrdinova otce a samozřejmě po jeho vrahovi, ale jak už to podobných hrdinských eposech bývá i kolem záchrany celé galaxie před hrozbou tajemných tvorů z jiné dimenze (nebo odkud vlastně).

Podobně jako ve hře Freelancer, se kterou má DSO opravdu dost společného, navštívíte na svých cestách mnoho planetárních systémů a soustav, zde rozdělených do několika sektorů. Herní vesmír obývá několik různých ras, přičemž nejde jen o anonymní obchodníky, mechaniky a piloty, ale i o důležité postavy, se kterými můžete promluvit a posunout se tak v příběhu dále. Dějová linie je sice obvykle doménou adventur či RPG, ale i zde funguje jako spolehlivý prostředek udržující pozornost hráče. Pokud se však nechcete striktně držet příběhu, nic vás nenutí. Vesmír je plný svobody a vy si ji můžete vychutnávat plnými doušky. Dost často jste totiž postaveni před nějaký rámcový úkol (např. získat dostatek peněz na pořízení silnějšího hyperprostorového pohonu, který vám pomůže dosáhnout dalšího důležitého systému) a je jen na vás, co do jeho splnění budete dělat, respektive jak si vyděláte galaktické chechtáky.

Klasickou možností je obchod. Vydělávat se dá i doprovodem obchodních konvojů, ničením konkrétních lodí na zakázku, hledáním ztracených kontejnerů, patrolováním ve vyznačeném prostoru a dalšími vcelku klasickými činnostmi. Nechybí ovšem ani speciální mise, jako třeba fotografování pro vesmírný kalendář, čas od času kápnete i na propracovanější zadání. Zatímco běžné mise jsou částečně náhodně generované a je jich v podstatě nekonečné množství, propracovanější úkoly jsou vlastně klasickými "vedlejšími questy" a dost často se při jejich plnění zapojíte do větší akce, jako je třeba ochrana křižníku nebo koordinovaný útok na pirátskou základnu. Odměnou pak je nejen pěkný peníz, ale často i klíč k novým planetárním systémům, které pro vás byly do té doby nepřístupné. Živit se ovšem můžete i likvidací pirátů, jelikož za každý zářez na vašich laserových dělech získáte automaticky odměnu. A dojde i na těžbu minerálů z asteroidů a další radosti vesmírného dobrodruha. Některé způsoby výdělku jsou zábavnější, jiné méně. Hlavní výtkou k této části hry budiž fakt, že lze v jednu chvíli absolvovat jen jednu misi z terminálu a té se nelze nijak zbavit, dokud ji nesplníte což znamená, že pokud si vezmete úkol, jenž je nad vaše síly, nemůžete až do jeho splnění plnit žádné jiné zakázky. Mise stejného typu si jsou navíc navzájem dost podobné a časem leckoho přestane bavit plnit stále stejná zadání.

Bývá zvykem, že v podobných hrách obvykle vystřídáte spoustu lodí, od slabých a téměř neozbrojených plavidel až po obrovské kolosy s palebnou silou menší armády. V Darkstar One je to trochu jinak. Od začátku do konce budete sedět ve stejném kokpitu, nicméně stále se rozšiřujících možností se stejně dočkáte. Loď založená částečně na jakési biotechnologii se totiž dokáže sama upgradovat, pokud absorbujete mimozemský artefakt. Ty jsou roztroušeny po celé galaxii, obvykle uprostřed těžařských asteroidů; jejich pozice se vám naštěstí sama zapíše do hvězdné mapy ve chvíli, kdy o daném planetárním systému získáte informace. Při každém navýšení levelu lodě si můžete vybrat, jakou ze tří částí (příď, křídla, záď) budete upgradovat. Takové vylepšení s sebou samozřejmě nese různé výhody, jako je třeba vyšší zbraňová či energetická úroveň, větší počet pozic pro palubní kanóny, lepší manévrovací schopnosti či větší výdrž lodě. S každým level-upem navíc můžete vylepšit i plazmovou technologii, ať už posílením ničivého účinku zbraně či třeba vylepšením štítu.

Kromě tohoto "růstu" vaší unikátní lodě samozřejmě můžete kupovat celou řadu klasických doplňků. Až vám to atributy lodě a stav vašeho konta dovolí, zakoupíte silnější kanóny, vrhače raket, lepší generátor, vychytanější počítač pro řízení nákladních droidů, lepší akcelerátor, palubní počítač pro automatické přistávání... Možností je spousta, i když vybavení možná nedosahuje šíře a bohatosti obdobných her. Což ale nevadí, jelikož se v záplavě údajů a různých upgradů neztratíte. Grafické zpracování je skvělé. Vesmír je pestrý, barevný a uvěřitelný, dobře vypadají i různé lodě, ať už ty pirátské, které vždy uvidíte jen na pár vteřin ve svém zaměřovači, nebo majestátní křižníky či mamutí obchodní stanice a výzkumné komplexy. Dobré jsou i animace hlavního hrdiny a dalších postav, kterými se pokocháte ve filmových mezihrách, dokreslují-cích dějovou linii. Atmosféru podtrhuje i kvalitní, i když ne vyloženě výjimečný soundtrack.

Darkstar One je příjemnou záležitostí. Díky třem stupňům obtíž-nosti si zahrají i začátečníci a hra je vůbec celkově přístupná nenáročná. Zklamaní asi budou hardcoroví hráči, kterým bude herní princip a ekonomický systém DSO připadat možná až příliš jednoduchý, časem i stereotypní. Pro všechny ostatní se ale jedná o příjemné vesmírné dobrodružství. Navíc za slušnou cenu.

Levně koupit, draho prodat

Ideální je samozřejmě nakupovat vždy to, co se v daném planetárním systému vyrábí, a prodávat tyto komodity tam, kde trpí jejich nedostatkem. Na planetě zasvěcené zemědělství asi nebudete prodávat potraviny a zvířata a nakupovat stroje a léky, ale spíše naopak. Ekonomický model je sice hodně jednoduchý a ostřílení vesmírní kupci, vytrénovaní třeba tituly X2 či X3: Reunion, nad ním možná s pohoršením ohrnou nos, ale věřte, že v jednoduchosti může být síla. Navíc na některých planetách (respektive na obchodních stanicích, které jsou hlavním místem všech důležitých událostí na povrch planet se vůbec nepodíváte) jsou určité artikly zakázány. Třeba drogy, androidi nebo videohry (což je ovšem otřesné). Můžete se je ale pokusit do daného systému propašovat, což je pochopitelně riskantní, jelikož vás může odhalit místní policie. Pokud ale máte kliku, vyděláte slušné peníze.

Reservoir Dogs

Obyčejná ochranka zahodí pistoli hned, policisty musíte přemluvit tím, že své rukojmí trochu majznete po kebuli.

Ústřední příběh Reservoir Dogs se drží filmové předlohy, nicméně přidává spoustu momentů, které odkrývají věci, jež jsme ve snímku vidět nemohli. Hra je rozdělena do patnácti kapitol, které postupně nabírají na délce i na obtížnosti a děj je odkrýván i díky mnoha příběhovým videím.

Většina herních částí je na první pohled v podstatě klasická third-person akce. Hlavní hrdinové se v ní střídají, takže si poměrně krvavé přestřelky vychutnáte s různými postavami. Ovládaná postava může běhat, přikrčit se, udělat kotrmelec a samozřejmě střílet. Pokud se navíc naplní speciální ukazatel, můžete si vychutnat tzv. bullet festival, při kterém můžete ve zpomaleném módu pohodlně kosit nepřátele. K dispozici jsou klasické zbraně různé pistole včetně kousků s tlumičem, brokovnice, samopal, odstřelovací puška... Občas se vám dostane do ruky i nějaký ten granát, ať už slzný, kouřový či třeba oblíbený flashbang. Je fajn, že hra není vyloženě střílečka, ve které unesete tuny zbraní; ne, ne, tady můžete mít jen pistoli (případně dvojici těchto zbraní pro palbu obouruč) a jednu těžší zbraň, kterou si může hrdina hodit na záda, pokud jí zrovna nedrží v ruce. Vedle klasické střelby "od boku" lze s každou zbraní i pečlivěji zamířit (se sniperkou pak můžete použít i dalekohled) nebo dokonce automaticky zaměřit soupeře. To je však leckdy na pendrek, jelikož soupeři se dobře kryjí a automatické zaměření vás navede na střed trupu, který obvykle odkrytý není. StPočítačových her z prostředí Divokého západu není mnoho a ty opravdu kvalitní by spočítal na prstech jedné ruky i hodně nešikovný dřevorubec.rážní, policisté i speciální zásahovka tedy klasičtí nepřátelé, kteří vám budou ztrpčovat celé hraní se relativně solidně kryjí tu za nábytkem, onde za sloupem, ti nejzbabělejší strážci pořádku neváhají použít ani velký neprůstřelný štít, nad kterým jim jen lehce vykukuje hlava. Ale trefit se do ní dá, že ano...

Celé to ale není jen o bezhlavé (doslova) střelbě. Jste totiž gangsteři, na to nezapomínejte a jako zločinci se tudíž nemusíte štítit takových triků, jako je třeba braní rukojmích. Trochu ve stylu Hitmana si pak nebohého prodavače, uklízečku, opraváře, náhodného chodce nebo kohokoliv jiného čapnete a použijete jako živý štít. A nejen to s rukojmím můžete nutit strážce pořádku, aby odložili zbraně. Obyčejná ochranka zahodí pistoli hned, policisty musíte přemluvit tím, že své rukojmí trochu majznete po kebuli. Zpacifikované nepřátele (ale i civilisty, kterým trochu pohrozíte) pak můžete pomocí příkazů poslat na správné místo a neutralizovat je. Stejně tak můžete třeba skrz mříže vyhrožovat nějakému civilistovi, nasměrovat ho k ovládání dveří a nechat si otevřít. Nebo je možné takhle otevřít sejf či zakódované dveře...

Jako ve správné gangsterce dojde i na automobilové honičky. Jsou hodně svižné a poměrně přímočaré, i když jsou zpestřeny různým zadáním musíte odvézt zraněného pana Oranžového do úkrytu dříve, než zemře, budete se snažit dosáhnout cíle a nezpomalit tak, aby vám spoutaný policista vyskočil z kufru... A samozřejmě při tom budete prchat před policií, která neváhá nasadit ani vrtulníky.

Asi největší slabinou celé hry je technické zpracování. Grafika je odfláknutá a nezajímavá, animace nedokonalé. Vyloženě pozitivní je naštěstí alespoň soundtrack s atmosférickou hudbou a hodně dobré je i namluvení jednotlivých postav. Vlastně vůbec vše, co souvisí s filmovou předlohou, je fajn i příběhová videa nebo třeba citáty jednotlivých hrdinů. I když Reservoir Dogs nejsou žádnou bombou, zvlášť pro fanoušky Quentina Tarantina (ovšem nejen pro ně) jsou solidním kouskem, hlavně díky filmové atmosféře. Zamrzí ovšem dost krátká herní doba.

El Matador

Našemu hrdinovi nečiní problémy střílet třeba ze dvou pistolí naráz nebo zpomalit čas a kosit nepřátele i z krkolomných pozic.

Hráč se zhostí role tajného agenta organizace DEA, bojující proti narkomafii. Impulzem pro jeho akci je brutální útok na ústředí DEA v Kolumbii, při kterém jsou všichni místní agenti zabiti... Za incidentem pravděpodobně stojí nový drogový gang La Veledora, který se snaží odstranit vše, co mu stojí v cestě. Hlavní hrdina Victor Corbet krycím jménem El Matador je společně s několika svými kolegy nasazen do speciální mise, jejímž cílem je odstranění bose La Veledory a zničení celého kartelu.

Chlapíci z Plastic Reality Technologies se rozhodli vytvořit áčkovou střílečku, a nutno říci, že se jim to více méně povedlo. Je fakt, že ve hře nenajdeme příliš mnoho novátorských prvků, nicméně i dobře okopírované nápady mohou přispět ke hratelnosti. Co na tom, že si během hraní asi několikrát řeknete, že tohle či támhleto jsme již viděli třeba v noir akci Max Payne či ve střílečce z prostředí tropických ostrovů Far Cry.

El Matador je titul nabitý akcí, přičemž v některých větších přestřelkách nebudete sami, ale pomohou vám počítačem řízení spolubojovníci, obvykle z řad elitních bezpečnostních složek. Jejich umělá inteligence a tedy i chování ve hře je více méně průměrné, takže od nich nelze očekávat nějakou převratnou koordinaci s vašimi akcemi. Victor Corbet je militantně založený superagent, jako vystřižený z akčního filmu. Našemu hrdinovi nečiní problémy střílet třeba ze dvou pistolí naráz nebo po vzoru již zmíněné hry Max Payne zpomalit čas a kosit nepřátele i z krkolomných pozic. K likvidaci nepřátel má poměrně klasický arzenál, ve kterém kromě lehkých palných zbraní nechybí ani odstřelovací puška, granáty či větší kalibry. Je ovšem bohužel pravda, že někteří nepřátelé snesou mnohem více olova, než by bylo zdrávo, což místy dojem ze hry docela kazí.

Při hraní zavítáte do mnoha různých lokací, jako jsou třeba opuštěné doky, průmyslové haly, plantáže koky či na první pohled malebné prostředí. Jednotlivé herní úrovně jsou přitom zasazeny do kontextu skutečných míst, takže si užijete třeba San José, Cartagenu či Buenaventuru. Grafické zpracování je hodně dobré, autoři si vyhráli s různými technologiemi stínování, osvětlení a efektů, potěší i animace obličeje a další detaily. Nicméně při vysokém nastavení rozlišení a detailů se hra v některých fázích zpomaluje; engine zkrátka nestíhá.

El Matador se až na pár frustrujících momentů hraje dobře, a to je hlavní. Autoři se soustředili jen na hru pro jednoho hráče multiplayerový režim ve hře vůbec nenajdete. To se projevilo i na pěkném designu celé hry a uvěřitelnosti jednotlivých lokací. El Matador není sice akční hrou roku, ale patří mezi ty kvalitní kousky. Všem fandům akční zábavy ho můžeme s klidným svědomím doporučit. A rozhodně to neříkáme jen proto, že se jedná o dílko českých vývojářů.

I když je ve hrách nejčastěji zpracovávaným konfliktem druhá světová válka, docela je v kurzu i aktuální hrozba globálního terorismu a napjatá situace na mnoha místech světa.

Joint Task Force

Moderní konflikt popisuje i nová realtimová strategie, v některých aspektech připomínající titul Act of War. Hlavní roli samozřejmě hrají speciálně vycvičení vojáci a moderní technika, přičemž důraz je kladen na bojové akce jako takové. To znamená, že tato strategie neobsahuje klasický model těžba surovin výstavba základny verbování jednotek. Vojáky a bojovou techniku zde prostě objednáváte, respektive kupujete za peníze, které se vám sypou za plnění dílčích úkolů mise a za další úspěchy. Veledůležitá je také publicita v médiích. Jelikož v herním světě nejste jen vy a nepřítel, ale také civilisté a zástupci médií, je potřeba postupovat opatrně. Operace s těžkou technikou na ulici plné civilistů vám příliš popularity nepřinese, pokud ale naopak zlikvidujete opěrný bod nepřátel jen s několika členy speciálních jednotek, budete v televizi za hvězdu. To je poměrně zajímavý prvek, který dodává hře alespoň trochu originální náboj.

Příjemné je, že můžete své jednotky převádět z mise do mise, z některých začátečníků se tak díky získávání zkušeností stanou během kampaně skuteční hrdinové. Grafické zpracování je hodně dobré, Joint Task Force využívá všechny možné efekty a kvalitní je i fyzikální engine, který oceníte zejména při sledování bortících se budov. Ovládání je víceméně průměrné; je trochu škoda, že hra neobsahuje některé pokročilé příkazy. Na druhou stranu lze válku kdykoliv přerušit, rozdat svým svěřencům příkazy a poté bojovou vřavu opět spustit. Nijak převratná není ani umělá inteligence; jak to u mnoha podobných her bývá, nepřítel vám bude zatápět hlavně svojí početní přesilou, nikoliv brilantním taktickým myšlením. Tedy pokud nezvolíte hru pro více hráčů, to je pak samozřejmě jiná.

Call of Juarez

Počítačových her z prostředí Divokého západu není mnoho a ty opravdu kvalitní by spočítal na prstech jedné ruky i hodně nešikovný dřevorubec.

Střílečka Call of Juarez sice není dokonalý a vyloženě "áčkový" titul, ale na hru za pár stovek jde o počin hodně kvalitní. Hráč se tu chopí střídavě ovládání poloindiána Billyho, který je falešně obviněn z vraždy svých rodičů, a reverenda Raye, prahnoucího po spravedlnosti. Valnou část hry Billy prchá před zákonem a reverend naopak narudlého chlapíka pronásleduje. Postupem hry se samozřejmě děj několikrát zajímavě posune, ale jak to celé dopadne, vám samozřejmě prozrazovat nebudeme.

Alfou a omegou hry je právě střídání dvou postav, respektive dvě poměrně odlišná pojetí. Při ovládání Billyho budete dost často hledat nejbezpečnější cestu kolem nepřátel, plížit se nebo různě poskakovat po bednách a jiných objektech. Ruku na srdce, je to tak trochu nuda, i když časem se zábavnost vylepší. Naopak jako řízný reverend si příliš taktiky neužijete, jelikož tenhle chlapík se řídí klasickou biblickou poučkou: "Ty do mě kamenem, já do tebe olovem". Kazatel je opravdu hrdi-na akční first-person střílečky, k čemuž mu dopomáhá i poměrně zajímavý arzenál palných zbraní.

Graficky je hra na dost slušné úrovni. Sice se nemůže tak úplně měřit se špičkovými tituly, ale i tak je vylepšený engine použitý už ve sci-fi střílečce Chrome slušným základem, díky němuž hra vypadá opravdu hezky. Call of Juarez je prostě solidní titul, zvláště vzhledem k příjemné ceně. A na své si přijdou i příznivci multiplayerových přestřelek, pro které autoři připravili hned několik herních režimů.

Caribbean Tales

Pirates of the Caribbean byli poměrně úspěšným herním titulem; do značné míry samozřejmě proto, že těžil z licence oblíbeného stejnojmenného pirátského filmu s Johny Deppem v hlavní roli.Age of Pirates:

Nový počin chlapců od Akelly je neoficiálním pokračováním této hry, i když již bez přímé licence. I tak ale její název vlajku s lebkou a zkříženými hnáty silně evokuje. Age of Pirates: Caribbean Tales je tak trochu žánrovým mixem, i když naprosto nejblíže má k RPG. Hráč si v úvodu vybere jednu ze dvou ústředních postav drsňáka Blaze Sharka nebo sličnou a útlou, ovšem neméně nebezpečnou Beatrice Shark. Příběh se částečně liší podle vaší volby, nicméně náplň hry je samozřejmě obdobná. Budete se plavit po moři a navštěvovat mnoho přístavů, které si můžete projít pěkně po svých. To samozřejmě nabízí mnoho příležitostí k zapředení hovoru, získání zajímavých informací nebo dokonce úkolu, který můžete splnit. Tyto mise jsou vlastně základem celé hry. Poměrně často se jedná o transport zboží, ale dojde třeba i na boj. Kromě pokecu se zajímavými lidmi hraje důležitou roli pochopitelně i obchodování. Mimo "soukromých" zakázek na vás ovšem čekají i mise zadané místními úřady. Záleží jen na vás, za kterou velmoc budete kopat, respektive potápět nepřátelské lodě.

Jako v každém RPG, i zde budete získávat zkušenosti a zlepšovat se tak v mnoha činnostech. Kromě individuálních dovedností ovšem postupným upgradem projde i vaše loď, případně flotila je totiž možné vedle své hlavní, mateřské lodi zakoupit ještě další plavidlo, naverbovat na něj posádku a užívat všech s tímto souvisejících výhod. Spoustu času pochopitelně strávíte na moři. Ať už se budete přímo pouštět do bojových misí, nebo se budete jen snažit obchodovat, boji se stejně nevyhnete. Námořní bitvy jsou jedním z nejlepších momentů hry, a to jak herním systémem, tak graficky. O ostatních částech hry se to už bohužel říci nedá a leckteré činnosti brzy upadají do stereotypu. Úplným propadákem hra ale rozhodně není a fanoušky pirátských dobrodružství může celkem slušně pobavit.

Specnaz: Project Wolf

Typickým hrdinou taktické akční hry je příslušník Rangers, S.W.A.T. či jiné elitní americké jednotky, ať už vojenské nebo policejní. V novém titulu se hráč ovšem zhostí role člena speciální ruské jednotky Specnaz.

Základní princip hry, a bohužel do značné míry i technické zpracování, je dost podobný letité legendě Delta Force. Čeká vás kolem tří desítek misí v různém prostředí jako Afghánistán, Uzbekistán či Jemen. Úkoly jsou dost jednotvárné, obvykle se skládají z několika částí a zadání bývá neoriginální: eliminovat odpor (= postřílet vše, co se hýbe), případně zničit nějaký objekt či získat důležité dokumenty. Víceméně pořád dokola totéž.

Již jsme naznačili, že Specnaz se dost podobá několik let staré hře. Grafika je hodně slabá, engine je ale neuvěřitelně náročný na hardware a hra se tak dost často trhá. Částečným řešením je samozřejmě hraní v nižším rozlišení a s nižšími detaily, ale pak už skutečně nerozeznáte nepřátelského vojáka od křoví. I když... někdy je rozdíl zanedbatelný i při maximálním nastavení grafiky. Herní krajina je přitom poměrně prázdná a nenápaditá; technické zpracování celkově je prostě slabé.

Herní mise můžete procházet buď jako osamocený střelec, nebo s týmem, který by vás měl poslouchat a plnit vaše rozkazy. Slovo "měl" je přitom na místě umělá inteligence vašich přátel je skutečně slabá. Příliš rozumu ale nepobrali ani nepřátelé. Pokud vedle sebe stojí třeba tři chlapíci a vy jednoho odprásknete odstřelovací puškou, další dva si z jeho skonu vůbec nic nedělají a chrabře stojí na místě, dokud je nepostihne stejný osud. Jistým zpestřením by mohla být možnost nasednout do vozidel a ovládat je. Ovšem podivné je, že vrtulník, džíp i všechno ostatní vydrží cokoliv a "vehikly" se tak stávají ultimátní zbraní.

Specnaz: Project Wolf se prostě nepovedl. V našem výčtu herních novinek ho vlastně uvádíme hlavně proto, že se jedná o dílko "bratov zo Slovenska", a také z toho důvodu, že postavit hráče do role ruského elitního vojáka je celkem originální nápad. Originální, ovšem zhusta nedotažený. Pozitivní může být snad jen nízká cena.

§§§§§


11/2003

$$$$$


Novinky


Krátké zprávy

Michal Bareš

c03p0650

AccuSync LCD71VM

Na českém trhu se objeví nový 17palcový displej společnosti NEC, nesoucí označení AccuSync LCD71VM. Displej o rozměrech 338 x 270 mm je složen z obrazových bodů o velikosti 0,254 mm; jeho udávaná svítivost je 260 cd/m2 a kontrast 450:1. Doba odezvy činí 16 ms, což umožňuje na displeji přehrávat i náročné hry a video. Nativní rozlišovací schopnost displeje je 1 280 x 1 024 bodů při 16,9 milionu barev. Horizontální frekvenci lze nastavit v širokém rozsahu 31,5 až

60 kHz a vertikální v rozmezí od 56 do 75 Hz. Cena tohoto displeje je stanovena na 13 500 Kč vč. DPH.-baM

§§§§§


Krátké zprávy

Petr Felt

c03p0651

Nové služby T-Mobilu

T-Mobile představil několik nových služeb. Když si předplatíte ke svému paušálu 29 Kč měsíčně, můžete volat o víkendu jen za 0,50 Kč/min. Nabídka platí pro Tarif 20 Start, Tarif 80, Tarif 200, Tarif 400 (včetně jejich variant se zvýhodněním HIT) a Tarif Student. Představen byl tarif Student za měsíční paušál 190 Kč s 50 volnými minutami do všech sítí v ČR. K tomu ještě patří balíček služeb zdarma: 3x měsíčně download Java hry, loga a zvonění nebo MMS motivu, 3 MMS odeslané z telefonu v ČR do českých mobilních sítí plus 3 odpovědní SMS ze služby Navigator měsíčně. S Tarifem Student můžete zdarma uplatnit prázdniny ve využívání tarifu (tzv. přerušení poskytování služeb) až na 12 týdnů v kalendářním roce. Kompletní přehled nových služeb pak naleznete na www.t-mobile.cz.-FEL

Ostrý start GTSL

Společnost GTS dnes spustila pod názvem GTSL vlastní službu připojení k internetu prostřednictvím ADSL. Službu si mohou objednat zákazníci na území Prahy 1 a 2, kde GTS vlastní místní vedení ke koncovým uživatelům. GTS nebude na službu uplatňovat agregaci ani limitovat objem přenesených dat. Společnost GTS předpokládá, že do konce roku připojí prvních 500 zákazníků.-FEL

Předčasné Vánoce

Pro studenty začnou letos u Oskara Vánoce dřív. Mobilní operátor jim přidá k tarifu Řekni mi 50 volných SMS a 20 minut volání do všech sítí zdarma. Nový Oskarův balíček výhod nese název Volej Kolej. Za 250 korun měsíčně dostanete 70 volných minut a 50 SMS zdarma. A to do všech sítí. Navíc bez smlouvy a s možností získat cenově zvýhodněný telefon. Tarif Volej Kolej je k dispozici studentům ve věku 18 až 26 let. Navrch si mohou ještě aktivovat služby Moje Jednička a Moje rodina, pomocí kterých se dají výdaje na volání ještě snížit. Službu Volej Kolej není možné dále kombinovat s balíčky z Oskarova Dárkového koše.-FEL

Za 1 Kč do konce roku

Eurotel nabízí víkendový balíček Eurotel Top Víkend, který za cenu pouhé 1 Kč měsíčně přináší 100 volných víkendových minut na volání do sítě Eurotel a pevné sítě. Součástí balíčku je také

50 SMS a 25 MMS zpráv zdarma i mimo víkend, a to do všech mobilních sítí. Eurotel Top Víkend je možné si přikoupit ke všem aktuálně nabízeným tarifům. Měsíční poplatek za víkendový balíček je do konce roku snížen ze 150 Kč bez DPH na 1 Kč. Vedle víkendového balíčku Eurotel Top Víkend připravil Eurotel nabídku výhodného volání do zahraničí pro své zákazníky předplacených služeb. Volání do zahraničí službou Eurotel NetCall *55 je do konce roku o 20 % výhodnější, a to pro volání do všech destinací. Služba NetCall*55 je automaticky dostupná pro všechny mobily v síti Eurotel, sazba za volání je jednotná v jakoukoliv dobu, a pokud zákazníkův telefon podporuje posílání faxů, může přes předčíslí *55 také levněji faxovat. -FEL

Videopůjčovna na webu

V internetové videopůjčovně Cinetik (www.cinetik.cz) si můžete půjčit filmy naDVD, které vám budou zaslány domů poštou. Neplatíte za každé jednotlivé vypůjčení filmu zvlášť, tak jako v tradičních půjčovnách. Zaplatíte měsíční paušál a můžete si filmy začít půjčovat. U cenového programu EKONOM s měsíčním paušálem 350 Kč můžete mít najednou vypůjčeny 2 filmy, zároveň si však takto můžete vypůjčit nejvíce 4 filmy měsíčně. Každý film si však můžete ponechat libovolně dlouho po dobu, kdy máte řádně zaplacené předplatné. U cenového programu AKTIV s měsíčním předplatným 550 Kč si můžete najednou vypůjčit nejvíce 2 filmy; celkový měsíční počet zápůjček není omezen.Zároveň probíhá v současné době zkušební provoz cenového programu STANDARD, který uživatelům umožňuje mít najednou vypůjčena nejvíce 3 DVD bez dalších omezení. Tento cenový program v současné době není možné aktivovat.-FEL

Oskarův WAP doporučuje

Nyní můžete použít nové služby z OskarZóny na Oskarově WAPu. Jíst a Pít je služba, která vám poradí, kde se dobře jí a pije. Stačí zadat vaše požadavky (třeba ulici nebo typ podniku) a služba vám najde nejvhodnější místo, zobrazí jeho polohu a pošle vám grafický i textový popis cesty. Dohazovač vám zase na rande dodá vhodnou partnerku. Jde o anonymní seznamku s opravdu velkou databází. Na Oskarově WAPu naleznete též službu Filmové Novinky službu nabízející přehled právě promítaných filmů včetně recenzí od známých i méně známých autorů.-FEL

§§§§§


Krátké zprávy I

Tomáš Jirásko

c03p0652

COL registrátorem

Czech On Line se stal a licencovaným registrátorem českých domén. Společnost zahájila registraci jako komerční registrátor v novém Decentralizovaném systému v úterý 14. října 2003 na serveru DOMENY.COL.CZ. Registrace u Czech On Line bude nabízena za ceny nižší než u bývalého monopolního registrátora CZ.NIC. Poplatek za registraci nové domény byl stanoven na 600 Kč a poplatek za roční vedení záznamu na 700 Kč. Již druhá registrace je nabízena za výhodnější ceny. Partnerům, kteří registrují 100 a více domén, poskytuje Czech On Line status subregistrátora. Subregistrátorům zprostředkuje přístup do centrálního registru přes svůj automatizovaný elektronický systém, a to za cenově výhodnějších podmínek. Partneři si tak mohou zvolit vlastní cenovou strategii pro své koncové zákazníky.-TJi

Integrovaná vizualizace

Autodesk představil novou strategii integrovaných produktů pro vizualizace návrhů, které mají sloužit širokému spektru návrhářů v různých stadiích návrhového procesu. Klíčovou součástí strategie pro vizualizace návrhů je aplikace Autodesk VIZ pro 3D modelování, rendering a animaci. Autodesk VIZ Návrhářům a specialistům na rendering, kteří potřebují vizualizovat data z nejrůznějších aplikací Autodesku, je určen Autodesk VIZ. Program byl vytvořen pro architektonické a průmyslové návrháře, kteří potřebují vytvářet vysoce kvalitní snímky své práce a nepotřebují vyspělé multimediální funkce aplikace 3ds max, například animaci postav nebo zvláštní efekty. VIZ Render Architektonickým návrhářům, kteří jako hlavní návrhářskou aplikaci používají Autodesk Architectural Desktop, poskytuje VIZ Render optimalizované prostředí pro prezentaci fotorealistických snímků rozpracovaných návrhů. Coby nedílná součást aplikace Architectural Desktop nenabízí VIZ Render modelovací funkce a není k dispozici jako samostatný produkt. 3ds max 3ds max je nejvýznamnější aplikace pro obecné 3D modelování, rendering a animaci. Připravovaná verze 3ds max 6 se soustředí na řešení potřeb návrhářů pokročilých vizualizací v nejrůznějších oborech, včetně architektury, grafiky a průmyslového návrhu. Aplikace 3ds max se stala preferovaným nástrojem pro profesionály, kteří poskytují podnikům po celém světě služby pokročilých vizualizací.

Cisco IP Phone

XML vývojáři uvedli nový telefon fungující na bázi internetového protokolu (IP). Telefon má barevný dotykový displej s vysokým rozlišením a oproti dvěma základním IP modelům nabízí sofistikované funkce, díky nimž bude možné využívat řadu nových aplikací. Nový barevný telefon Cisco IP Phone 7970G a podpora XML na telefonech Cisco IP Phone 7905G a 7912G byly představeny v rámci třetího ročníku veletrhu Cisco Innovation Through Convergence, v kalifornské Santa Claře. Telefon Cisco IP Phone 7970G podporuje široké spektrum sofistikovaných aplikací pro mobilitu a spolupráci, zvláště pak v takových odvětvích jako prodej, pohostinství, vzdělávání a státní správa. Barevný dotykový displej s vysokým rozlišením nabízí vysoce kvalitní grafické aplikace, díky nimž je přístup a interakce s multimediálními službami rychlejší, snadnější a intuitivnější. Společnost Cisco také zveřejnila dostupnost podpory pro aplikace standardu XML a síťové aplikace i na základních modelech Cisco IP Phone 7905G a 7912G. Přidaná podpora XML na těchto základních telefonech umožní uživatelům přístup k obchodním informacím i přes monochromatický pixelový displej, díky čemuž budou aplikace zvyšující produktivitu dostupné pro širší spektrum uživatelů.

The Best of Invex

Tomáš Jirásko

Produkty oceněné redakcemi odborných časopisů, které byly vystaveny v rámci veletrhu Invex

Čtvrtý ročník soutěže Best of Invex, kterou pořádají redakce časopisů Computer, Computer World, Foto Video, Chip, Mobil, Mobility, PC World, Počítač pro každého, Stereo&Video a Živě.cz, zná své vítěze.

Veškeré oceněné exponáty jsou uvedeny za sebou v abecedním pořadí.

Canon EOS 300D

První cenově přístupná a přitom kvalitní digitální zrcadlovka (42 990 Kč i s objektivem) se snímačem s rozlišením 6,3 Mp. V důležitých parametrech, především v rychlosti ostření a nastavení expozice, je ve své cenové třídě bezkonkurenční.

Eurotel Data Nonstop

Poměrně překvapivě nenabídl připojení k internetu za paušální poplatek žádný z pevných operátorů. Služba od prvního mobilního poskytovatele nesoucí název Eurotel Data Nonstop umožňuje uživatelům nepřetržitý přístup k internetu prostřednictvím technologie GPRS za přístupný měsíční paušál, a to všude, kde je oblast pokrytí signálem GSM. Přitom rychlost a stabilita přenosů je téměř srovnatelná s klasickým analogovým modemem.

Fujitsu-Siemens Computers Scaleo 800S

Po všech stránkách vyladěný domácí počítač postavený na novém 64bitovém procesoru Athlon 64 od firmy AMD na unikátní základní desce Fujitsu-Siemens, určené původně pro profesionální pracovní stanice. K jeho dalším přednostem patří DVD/R/RW mechanika, která dokáže vypálit i běžný DVD disk, a integrovaná čtečka šesti druhů paměťových karet.

HP ScanJet 4670

Skener společnosti Hewlett-Packard ScanJet 4670 je zvláštní už na pohled. Nejde o žádné objemné zařízení, ale designově zajímavý průhledný rámeček o velikosti 41 x 30 cm s tloušťkou pouhých 19 mm, který pomocí stojánku můžete úsporně umístit na svůj pracovní stůl do vertikální polohy. Nabízí optické rozlišení 2 400 dpi, 48bitovou barevnou hloubku, dle výrobce skenuje barevnou fotografii 10 x 15 cm přibližně 27 sekund a k osobnímu počítači jej připojíte pomocí rozhraní USB 2.0, které je zpetně kompatibilní s USB 1.1. Je kompatibilní s operačními systémy Windows i Macintosh a součástí dodávky je pestrá paleta softwaru.

Microsoft Exchange Server 2003

Na nové verzi řešení elektronické pošty Microsoft Exchange Server 2003 komise ocenila především zcela nové vlastnosti a vylepšení aplikace Outlook. Díky začlenění náhledového okna pro rychlé čtení zpráv je práce s nově přijatou poštou mnohem přehlednější, totéž platí i o možnosti barevného odlišení jednotlivých položek. Užitečné je zobrazení více kalendářů v jednom okně. Krátce vyskakující anotace nově příchozích zpráv jsou praktickým pomocníkem v každodenní práci s elektronickou poštou.

Motorola MPx200

Přestože je tento mobilní telefon "velký" pouze 90 mm a jeho hmotnost činí 118 g, ukrývá se v něm procesor Intel taktovaný na 200MHz frekvenci a operační systém Microsoft Windows Mobile 2002 for Smartphone. Díky tomu nabízí uživateli mnoho možností, které by hledal spíše u digitálního diáře či PDA než u mobilního telefonu. Příkladem budiž komfortní synchronizace kontaktů, kalendáře či úkolů prostřednictvím ActiveSync nebo bezdrátově pomocí technologie GPRS s Exchange Serverem.

Palm Tungsten T3

Opravdový hi-end ve světě Palmů. Operační systém Palm OS 5.2.1, procesor Xscale 400 MHz, 64 MB RAM, integrovaný Bluetooth a konečně displej s rozlišením 320 x 480 pixelů, první v historii Palmu. Díky těmto vlastnostem a široké paletě zabudovaného softwaru získává ocenění TBOI.

Sony DCR-PC330E

První digitální kamera na českém trhu s rozlišením CCD snímače 3,31 megapixelu. Dále je vybavena objektivem Carl Zeiss T, 10násobným optickým zoomem (120x digitálním) a mnoha zajímavými vlastnostmi, jako jsou bodové ostření a měření pomocí hybridního dotykového LCD, 3D menu, barevný hledáček či analogové vstupy/výstupy. Vzhledem k rozlišení snímače lze kameru proměnit ve fotoaparát a pořizovat snímky v rozlišení až 2 016 x 1 512 bodů a následně je zobrazovat na 2,5" LCD displeji. K dispozici je také např. sekvenční snímání, blesk nebo nastavení vyvážení bílé.

Technologie Centrino

Řešení pro mobilní počítače, které se skládá z procesoru, čipové sady a bezdrátové síťové karty. Vše je optimalizováno pro mobilní řešení a zajišťuje vysoký výkon, nízkou spotřebu a tím i velkou výdrž při práci na baterie. Zároveň také dovoluje konstruovat menší a lehčí notebooky poskytující uživatelům vyšší komfort a lepší funkce.

Zoner Media Explorer 6 Professional

Zoner Media Explorer 6 Professional je nová verze původního českého softwaru určeného ke správě, úpravě a katalogizaci digitálních fotografií. Oceňujeme zejména komplexní přístup k práci s těmito fotografiemi. Kromě profesionálních filtrů k úpravě snímků program obsahuje nástroje, jež umožňují fotografie odesílat do digitálních fotolabů, ukládat do archivů na výměnná média, vytvářet z nich alba ve formátu PDF či HTML apod. Jednou z novinek je možnost exportovat snímky na CD s volně šiřitelným prohlížečem.

Vizionářský ThinkPad

Tomáš Jirásko

Společnost IBM představila dva prototypy notebooků své řady ThinkPad. Jde v podstatě o studie, které by tuto desetiletou řadu opět posunuly blíže uživatelům a práce s těmito notebooky byla jednodušší a lehčí cílem bylo snížit hmotnost, zvětšit výkon a výdrž na baterie, zároveň byl brán zřetel i na to, že řada uživatelů používá notebook již jako svůj primární počítač. Série IBM ThinkPad G má proto řadu vlastností podobných běžnému desktopu. Po otevření lze u jednoho z notebooků odsunout klávesnici a obrazovku posunout do výšky. Druhý disponuje speciálním závěsem klávesnice, kdy ji lze nadzdvihnout a vysunout blíže k sobě. Oba prototypy jsou designové studie beroucí za základ současný model T40, ovšem jako takové jsou nefukční.

Odkaz: www.ibm.com


Krátké zprávy II

Dvě vrstvy na přepal

Tomáš Jirásko

Pálení na jednu vrstvu DVD by se mohlo stát v dohledné době minulostí, a limitující objem 4 GB tak skončit na smetišti dějin. Na výstavě Ceatec Japan 2003 oznámily společnosti Pioneer, Koninklijke Philips Electronics a Mitsubishi Kagaku Media (Verbatim), že disponují prototypem DVD média o kapacitě 8,5 GB, tedy s dvojnásobkem současných jednovrstvých disků (4,7 GB teoreticky). Jde tedy o médium, jehož kapacita plně obsáhne například zálohy multimediálních titulů nebo rozsáhlých fotografických archivů.

Pioneer vyvinul prototyp ve standardu DVD-R, nicméně vývoj není technologicky úplně dokončen tak, aby byl předložen jako standard ke schválení DVD Foru. Philips, vyvíjející prototyp DVD+R společně s Mitsubishi Kagaku, předpokládá komerční dostupnost tohoto média v roce 2004, spekulace hovoří již o prvním čtvrtletí roku. Problémem se však stává kompatibilita těchto disků se současnými optickými mechanikami a přehrávači když Pioneer předpokládá, že disky ve standardu DVD-R budou čitelné ve většině současných přístrojů, a Philips konstatuje, že tento možný problém byl jednou z prioritních otázek při vývoji tohoto média ve formátu DVD+R.

Odkaz: www.philips.com, www.pioneer.com

Nikon a Zoner spolu

Tomáš JIrásko

Ještě před letošním Invexem oznámila společnost Nikon zahájení spolupráce na českém trhu s firmou Zoner Software. Spolupráce byla symbolicky zahájena právě na veletrhu informačních technologií, kde Nikon byl generálním partnerem expozice Zoneru a spolupodílel se na demonstraci vzniku a zpracování digitální fotografie. Spolupráce pokračuje i po Invexu, kdy se Nikon rozhodl v období od 13. října do 31. prosince 2003 bundlovat trial verzi produktu Zoner Media Explorer 6 ke svým digitálním fotoaparátům. Majitel digitálního fotoaparátu Nikon však získává zároveň poukázku ve výši 500 Kč na zakoupení tohoto softwaru ve verzi Professional (plná cena činí 1 699 Kč), případně 300 Kč na zakoupení verze Home (plná cena 999 Kč). Částečně tak Nikon splnil přání uživatelů, kteří volají po lokalizovaných editorech, jež u kvalitnějších fotoaparátů jsou již standardní součástí.

Odkaz: www.nikon.cz

HP mobilnější

Tomáš Jirásko

Několik produktů a služeb kladoucích důraz na mobilitu představila společnost Hewlett-Packard v rámci konference a výstavy World Telecom 2003 v Ženevě. Prvním oznámeným produktem byl iPaq Pocket PC h4150, který by měl být nejlehčí a nejtenčí Pocket PC obsahující Bluetooth a WLAN (802.11b). Podobně jako Handspring a později Palm, i HP má nyní PDA s integrovanou klávesnicí. Je jím model iPaq Pocket PC h4350, a i tento by se měl pyšnit bezdrátovým řešením. Některé produkty navíc pro zvýšení bezpečnosti budou podporovat šifrování WEP (Wired Equivalent Privacy), ověřování LEAP (Lightweight Extensible) a 802.1x. Cena h4150 je nastavena na USD 449, h4350 by měl stát podobně. Představen byl i redesignovaný Tablet PC TC1100 s technologiemi Bluetooth a WLAN standardu 802.1a, b, g. Osazen je nízkonapěťovým Pentiem M a na trhu by se měl objevit během listopadu za 1 849 USD. Napřetřes přišly i nové technologie zobrazování a tisku obsažené v tiskárnách. Nová softwarová platforma Mobile Printing Application Software pro mobilní telefony Series 60 umožní tisk přímo z těchto Nokií na tiskárnách HP.

Odkaz: www.hp.com

Odolný projektor

Tomáš Jirásko

Společnost HP představila digitální projektor HP mp3130 se speciálně odolnou konstrukcí, který je určen pro profesionální obchodní prezentace mimo kancelář. Váží pouhých 1,7 kg. Samozřejmostí projektoru je bezdrátové propojení s notebooky a PDA zařízeními, zajímavým volitelným doplňkem je tzv. Smart Attachment Module. Díky němu si mohou uživatelé stáhnout prezentace přímo na digitální projektor. Projektor mp3130 dosahuje svítivosti 1 800 ANSI lumenů, při kontrastu 2 000 : 1. Základní rozlišení XGA (1 024 x 768) lze měnit od VGA až do SXGA+. Hlučnost přístroje je 37 dB, v úsporném režimu pak 34 dB. Standardní záruční doba činí 3 roky. Projektor využívá technologie DLP, a oproti LCD projektorům tak není tolik náchylný na otřesy a vibrace, a kvalita barevného podání obrazu se časem nemění.

Odkaz: www,hp.cz

Adobe Photoshop CS

Tomáš Jirásko

V novém Photoshopu CS, jenž bude dostupný jako klíčová součást sady Adobe Creative Suite nebo jako samostatná aplikace, nalezneme přepracovaný Prohlížeč souborů s vylepšenými schopnostmi hledání, uspořádání a sdílení, pomocí nové palety Histogram, monitorující změny v obraze v průběhu jejich provádění. Další vylepšení představuje funkce Stejná barva, která zjistí statistiky obrazu, aby se rychle dosáhlo shodného vzhledu řady fotografií, dále Stíny/světla, jež slouží k vylepšení kontrastu přeexponovaných a podexponovaných digitálních fotografií, a vylepšena je i integrace ImageReady CS. Ve Photoshopu CS je také začleněná druhá generace funkcí Camera Raw, umožňující přímou manipulaci s daty z digitálních fotoaparátů profesionální třídy. Grafici mohou využít funkci Kombinace vrstev k rychlému zachycení různých variant návrhu v jednom souboru, a pak přímo poslat na výstup různé alternativy pro posouzení klientem. Photoshop CS umožní při návrhu sekvence pro video a film, přesnější vytváření obrazů, díky podpoře nečtvercových obrazových bodů, neboť tyto body typické pro video způsobovaly, že počítačově generované grafiky (čtvercové obrazové body) vypadaly deformované. Návrháři webů uvítají integrace ImageReady CS s Photoshopem CS, kdy vylepšené uživatelské rozhraní s automatickými vodítky, která usnadňují zarovnávání objektů, umožňuje výběr, zpracování a seskupení více objektů. Export do Macromedia Flash SWF lze provést v jednom kroku, se zachováním vektorů a dynamického textu, včetně vložených písem. Nové jsou i ovladače pro vnořené tabulky, XHTML a další. Středoevropská verze Photoshopu CS pro Mac OS X 10.2.4, Microsoft Windows 2000 s Server Pack 3 a Windows XP bude dostupná v ČR a SR ve čtvrtém čtvrtletí roku 2003.

Odkaz: www.adobece.com

Závěr roku Logitechu

Tomáš Jirásko

Logitech koncem září představil řadu novinek, které se postupně objeví na trhu v posledním čtvrtletí tohoto roku. Z představených fotoaparátů, kamer, myší, reproduktorů a herních ovladačů se asi nejzajímavější jeví produkty s implementovanou technologií Bluetooth, které se Logitech dosud nevěnoval.

Z klasického segmentu jde o optickou myš Logitech MX 900 Bluetooth Optical Mouse a soupravu bezdrátové klávesnice a myši Logitech Cordless Desktop MX for Bluetooth oba produkty disponují Bluetooth hubem, který je skryt v nabíjecí kolébce myši, a umožní tak i komunikaci s dalšími zařízeními jako jsou PDA, mobily, tiskárny. Po synchronizaci s mobilem lze zpracovávat i SMS zprávy přímo na počítači díky přiloženému softwaru Logitech Mobile Phone Suite for Bluetooth, kdy samotné upozornění na doručenou SMS se objeví přímo na obrazovce monitoru. Logitech se vydal i na pole bluetoothových náhlavních souprav, kdy tyto lze využít u instant messagingu, poslouchat zvuky i hudby z PC nebo hovořit pomocí aplikací pro přenos hlasu přes IP (VoIP Voice over IP).

Novinkou je i bezdrátová souprava diNovo Media Desktop, jež se skládá z klávesnice se zmenšenou šířkou, optické myši MX900, multifunkčního MediaPadu a nabíjecího modulu (Bluetooth hub).

Zajímavý produkt představuje také Logitech io Personal Digital Pen s novým softwarem a ohlášením nových aplikací pro konverzi psaného textu a dodatečných možností. Díky softwaru pera Verze 2.0 lze editovat, prohledávat, organizovat, exportovat a posílat e-mailem ručně psané poznámky, které digitálně zaznamenalo pero io. Lze rovněž napsaný text konvertovat pomocí softwaru MyScript Notes společnosti Vision Objects na standardní digitální text, který podporuje většina aplikací, a jenž patří k dodávce softwaru Logitech jako doplněk pro samostatné stažení.

Bohužel zaváděcí ceny produktů jsou dosti vysoké Logitech Cordless Desktop MX for Bluetooth bude v maloobchodech stát 6 090 Kč a doporučená cena MX900 Bluetooth mouse bude 3 590 Kč, soupravu diNovo pořídíte za 9 190 Kč. Logitech io software Verze 2.0 je k dispozici ke stažení pro stávající zákazníky zdarma na adrese http://www.logitechio.com/ioupdate, MyScript Notes je rovněž k dispozici zdarma jako 30denní zkušební verze, jeho cena je poté 39,95 USD.

Odkaz: www.logitech.cz.

§§§§§


Napster se vrací

Lenka Karlíková

c03p0653

Napster, kdysi jedna z nejoblíbenějších sítí pro sdílení hudebních souborů, by se měl v polovině října vrátit. Avšak nyní již ve změněné podobě. Po dlouhodobých sporech, kdy byla firma v první polovině tohoto roku soudně zakázána, se její současní majitelé rozhodli pro placenou formu. Softwarová firma Roxio by tak měla vypustit jeho novou podobu Napster 2.0. Bude se jednat o největší on-line katalog hudby a měl by nabízet více než 500 000 písní. Platby budou prováděny buď měsíčním paušálem, nebo jednotlivými platbami za stažené skladby. V nabídce Napsteru budou i internetová rádia. S nahrávkami potom umožňuje volně nakládat nebo vypalovat na CD. Bohužel se však Napster asi již nestane tak úspěšným jako jeho bezplatný předchůdce, který měl až 50 milionů uživatelů.

Odkaz: www.roxio.com

SiSoft Sandra 2004

Lenka Karlíková

Sandra je velmi povedený nástroj pro získávání informací a pro diagnostiku Windows. Poskytuje informace nejen o hardwaru, ale také o používaném softwaru. Pomocí dostupných nástrojů se například dozvíme, jaký máme procesor, základní desku, grafickou a zvukovou kartu, nastavení BIOSu, přídavných zařízení a jiné užitečné informace. Sandra nejenže testuje, ale také radí, jak zvýšit výkon počítače. Výsledná data lze poté ukládat, tisknout, převádět do HTML nebo poslat esemeskou. K novinkám ve stávající verzi patří test síťového rozhraní a podpora PDA, kdy lze testovat kapesní počítače a telefony. Výrobce uvádí, že toto testování je možné provádět i vzdáleně. Dále lze testovat vyměnitelné disky a flash paměti. Výrazně se zlepšila i podpora některých platforem (Win 32x86, Win 64 IA94, PocketPC ARM), dále podporuje Athlon 64, Intel Pentium 4 2 x 400 MHz, Centrino, Pentium M a řadiče USB 2.0 (Enhanced HCI). Zajímavostí je taktéž možnost testování internetu, kdy zjistíme rychlost spojení, datový tok, zpoždění nebo ztracené pakety. Plná verze Sandry, která je k dispozici za 29 USD, obsahuje 70 modulů. Shareware má jen 50 dostupných modulů, přičemž některé nemusí pod Windows NT/2000 běžet.

Odkaz: www.sisoftware.net

OpenOffice 1.1

Lenka Karlíková

Konečnou verzi kancelářského balíku OpenOffice 1.1 si již mohou příznivci tohoto produktu začít stahovat. Pro ty z vás, kdo jste se s tímto balíkem ještě nesetkali, jedná se o jednu z nejlepších možností bezplatné náhrady komerčního balíku Microsoft Office. Tento Open Source nabízí vše, co podobné kancelářské programy. Textový editor Writer, tabulkový procesor Calc, grafický editor Draw a Impress, který slouží k tvorbě multimediálních prezentací. K novinkám v nové verzi patří podstatně rychlejší start programů, nepatrně pozměněný vzhled, vylepšená kompatibilita s MS Office, možnost exportu do formátu PDF a export a import do DocBook XML. K dispozici je již na internetu také počeštěná verze. OpenOffice je určen pro Windows 98/ME/NT/2000/XP (63,5 MB) a Linux.

Odkaz: www.openoffice.org

ACDSee 6.0

Lenka Karlíková

Prohlížeč ACDSee, jejž někteří kritizují za jeho velikost, se již představil v šesté verzi. A ani tentokrát se jeho velikost nezmenšila. Balík obsahující nejen prohlížeč, ale také nástroje pro grafickou úpravu, s sebou přináší řadu nových funkcí, které obvykle bývají v samostatných aplikacích. Jedná se o vypalování CD, popř. DVD přímo z adresáře. Dále byl přidán "kouzelník" pro načítání ze skenerů, digitálních fotoaparátů a jiných zařízení. ACDSee také slouží pro organizování grafických souborů v archivech. Fotografie lze třídit podle klíčových slov a kategorií. Pro třídění je k dispozici Image Rating System, který fotky třídí podle individuálního hodnocení. Pro úpravu obrázků existují speciální filtry, ořezávání pro tisk, lupa, korekce červených očí aj. Dále je možné tvořit vlastní spořiče obrazovky, prezentovat se na internetu, vytvářet jednoduché filmové stopy a mnoho dalšího. Samotný vzhled aplikace byl také pozměněn. V porovnání s předchozí verzí však v šestce chybí možnost změny uživatelského rozhraní. Plná verze ACDSee stojí 50 USD, upgrade starších verzí 10 USD.

Odkaz: www.acdsystems.com

§§§§§


Krátké zprávy

Ousmane Keita

c03p0654

602PHOTO SUITE

Společnost Software602 zareagovala na probíhající boom v oblasti digitální fotografie, a dala na trh nový produkt 602PHOTO SUITE, jenž se skládá z aplikací 602Album a 602Photo. První jmenovaná slouží ke katalogizaci obrázků a jejich publikování na webu, a zároveň k realizaci on-line objednávek ve fotosběrně Fotostar Südcolor. 602Photo pak využijete při úpravě fotografií retuších, odstranění efektu červených očí, apod.-OK

Akcelerátor pro MS Office

Microsoft představil sadu aplikací nazvanou MS Office Solution Accelerator, která má za úkol zefektivnit klíčové postupy v podnicích na bázi řešení Microsoft Office System. Obsahuje integrovanou sadu softwarových komponent, šablony a doporučená schémata architektury. Prvních sedm aplikací je k dispozici od podzimu, představení dalších je plánováno na příští rok. První aplikace jsou navržené především ke zrychlení vývoje řešení pro úkolování v oblastech jako jsou finance, provozní činnosti, či řízení lidských zdrojů.-OK

§§§§§


Krátké zprávy

Tomáš Kuchařík

c03p0655

Chello místo mistralu

30. září nahradila společnost UPC Česká republika svoji internetovou službu Mistral širokopásmovou internetovou službou chello broadband, která nabízí vyšší rychlosti připojení a stejné ceny. Širokopásmová služba chello je provozována společností chello broadband N.V. se sídlem nizozemském Amsterodamu, která je, stejně jako UPC Česká republika, dceřinou firmou společnosti UGC Europe, Inc. Chello nabízí třístupňovou službu chello classic, chello plus a chello professional. Zákazníci na všech stupních se dočkají vyšších rychlostí za stejné ceny. S navýšením rychlosti jsou spojeny i další výhody, jako je větší rozsah volných kapacit pro osobní stránky a e-mailovou poštu či větší počet tzv. aliasů (adres pod přezdívkou). Služba chello by také v příštím roce měla nabídnout přístup na neveřejný portál, který bude obsahovat hry, audio a videomateriály, zprávy a řadu dalších zpestření. Současných uživatelů internetové služby UPC se až na dvě výjimky přechod na novou službu nedotkne. Tou první bude změna e-mailové adresy s koncovkou @mistral.cz na @chello.cz. Starý typ adresy přitom budou moci využívat souběžně s novou adresou nejméně do konce roku. Druhou je skutečnost, že v souladu s platnými obchodními podmínkami a celoevropskými standardy pro poskytování služby chello budou muset zákazníci s přechodem na novou službu uzavřít i novou smlouvu. Každý zákazník ji, stejně jako další informace, obdrží písemně.

Kancelář na stole

Tomáš Kuchařík

Nově uvedená laserová tiskárna Ricoh Aficio AP600N nabízí rychlost tisku 32 stran velikosti A4 za minutu až do rozlišení 1 200 dpi, což řadí tento produkt do kategorie výkonných kancelářských tiskáren. Při oboustranném tisku by měla být rychlost téměř shodná, a při jednostranném tisku formátu A3 činí rychlost tiskárny 18 stran za minutu.

Výhodou oproti konkurenci by měl být dle výrobce volitelný vlastní ovladač Ricoh RPCS pro Windows (mimo standardních PCL a Adobe PostScript), který by měl dokázat urychlit tisk až o 30 % a umožňit snazší ovládání tiskárny. Tu lze spravovat díky vestavěnému WWW serveru i z běžného internetového prohlížeče, který nabídne funkce dálkového ovládání. O stavu tiskárny můžete být informování automaticky pomocí e-mailových zpráv. Tiskárnu lze připojit pomocí běžných síťových protokolů. Je vybavena jak paralelním portem, tak i USB 2.0 rozhraním. U síťového připojení lze volit jak ze standardního Ethernetu, tak i volitelných karet FireWire či Wireless LAN (bezdrát), případně je v nabídce i Bluetooth rozhraní.

U Aficia AP600N je možno rozšířit přídavnými zásobníky kapacitu papíru ze standardních 500 až na 1 600 listů. Jako výstupní doplněk lze zvolit jak mailbox, tak posuvný třídicí zásobník. Celková měsíční zátěž pro tuto tiskárnu je kalkulována na 200 000 vytištěných stran za měsíc. Odkaz: www.ricoh.cz

LAN SUITE 2003

Tomáš Kuchařík

Letošní podzim přináší novou verzi síťové aplikace 602 Pro LAN Suite 2003, kterou představila známá česká společnost Software 602. LAN Suite je bezpečný komunikační server pro operační systém Windows, jenž si můžete vyzkoušet sami, protože je distribuován pro 3 uživatele zadarmo. Instaluje se na pracovní stanice či server a je prvotřídní a zároveň velice uživatelsky pohodovou aplikací. Vytvoří tzv. bránu, a ochrání tak vaši domácí či pracovní síť od sítě internetu v případě jejího napadení. Integrovaný SMTP a POP3 server s antivirovým systémem BitDefenderTM u verze LAN Suite Antiviru Edition a anti-spam filtrem, zajišťuje bezpečnou a efektivní komunikaci elektronické pošty, plus umí přijímat a odesílat fax. Přijatou poštu či fax si uživatel může prohlédnout jak na webu pomocí browseru (Internet Explorer), tak i pomocí řady podporovaných aplikací s využitím protokolu POP3, jako např. Outlook Express. Instalace LAN Suite není nijak složitá a vyžaduje nároky asi jako při nastavení připojení modemu k síti internet. K dispozici, po úspěšné instalaci, je i průvodce konfigurací, který se spouští automaticky při prvním spuštění aplikace. Pro úspěšný provoz LAN SUITE je nutné mít správně nakonfigurovaný protokol TCP/IP, který se nastavuje odlišně na instalovaném serveru a pracovních stanicích k němu připojených. Pokud si nebude uživatel zcela jist svou znalostí konfigurace, tak je k dispozici na CD či webové stránce společnosti podrobný návod k aplikaci, nebo jen Rychlý průvodce konfigurací LAN Suite 2003. Pro ostřílené uživatele je k dispozici i Konfigurace pro odborníky, kde je možné ručně nastavit jednotlivé sekce počínaje firewallem, poštovními servery SMTP a POP3, tak i nastavení proxy serveru, faxu, anti-viru a dalších parametrů, jako je např. konfigurace SSL pro generování žádostí o certifikáty.

Z možností dalšího nastavení bych uvedl volbu řízení připojení, jež uvítají majitelé modemu či linky ISDN, kde si LAN SUITE sám řídí připojení při odesílání či přijímání e-mailů a faxů. Jednou z možností je i manuální řízení připojení, ale zde si uživatel musí dát pozor na efektivnost využití připojení. Na závěr bych přiblížil nastavení užití brány Firewallu, která chrání počítač a celou lokální síť před neoprávněnými průniky. Firewall je přístupný, pouze pokud je LAN SUITE provozován na Windows 2000/2003 a XP. Konfigurace firewallu předpokládá existenci alespoň dvou síťových rozhraní vnějšího pro připojení k internetu a vnitřního pro připojení lokální sítě. Nastavuje se zjednodušené rozhraní pomocí táhla úrovně bezpečnosti vysoká, střední, nízká nebo vlastní. ve vlastní se manuálně předdefinuje povolení pro jednotlivé úrovně. Pokud Vás LAN SUITE zaujal svou rozmanitostí v nastavení parametrů či svou propracovaností ovládání, je jen na vás, zda po něm sáhnete k užití.

Odkaz: www.602.cz

ATC Extreme Edition

Tomáš Kuchařík

Společnost AT Computers započala s montáží nejnovějšího procesoru Intel Pentium 4 HT Extreme Edition do svých počítačů značky AutoCont a Comfor. Tento procesor společnost Intel poprvé představila během veletrhu Invex 2003, přičemž oficiální uvedení na český trh je plánováno na listopad tohoto roku. Společnost AT Computers začne prodávat počítače s tímto procesorem prostřednictvím svých obchodních partnerů bezprostředně po jeho oficiálním uvedení. Existuje již i první model s tímto procesorem byť určený pro testovací účely AutoCont Integra 7100. Nový procesor Intel Pentium 4 HT EE je určen pro highend 32bitové počítače, nabízející dostatečný výkon náročným uživatelům (databáze, grafika) a hráčům počítačových her. Procesor, pracující na frekvenci 3,2 GHz, disponuje vyrovnávací pamětí cache třetí úrovně o velikosti 2 MB a podporuje 800MHz sběrnici. Jak už napovídá název procesoru, podporuje též Hyper-Threading.

Odkaz: www.atcomp.cz

Bezdrátový Deskjet

Tomáš Kuchařík

HP Deskjet 5850 je síťovou tiskárnou určenou pro domácnosti a malé podniky. Připojení k počítačové síti lze provést prostřednictvím ethernetového rozhraní nebo integrované bezdrátové technologie odpovídající standardu 802.11b. Deskjet 5850 umožňuje tisknout rovněž fotografie, kdy se chlubí optimalizovaným rozlišením až 4 800 dpi. Pro ty, kteří vyžadují ještě vyšší kvalitu obrazu, je připravena volitelná fotografická tisková kazeta a tisková technologie HP Photosmart IV. Navíc toto zařízení umožňuje tisknout na formáty papíru A4 či 10 x 15 cm bez okrajů. HP Deskjet 5850 je schopna obsloužit až pět různých uživatelů, tiskne černobíle rychlostí 21 stran za minutu a u barevného tisku rychlostí 15 stran za minutu. Tiskárna obsahuje zásobník papíru na 150 listů, lze přikoupit i druhý zásobník na 250 listů. S tiskárnou je dodáván modul pro automatický oboustranný tisk (duplexní jednotka). HP Deskjet 5850 obsahuje i režim inkoustové rezervy, který umožní dokončit tisk i v případě, že v jedné kazetě dojde inkoust. Doporučená maloobchodní cena HP Deskjet 5850 je 8 189 Kč bez DPH.

Odkaz: www.hp.cz

Pinnacle Steinberg

Tomáš Kuchařík

Společnost Pinnacle Systems, která již v prosinci 2002 provedla akvizici Steinberg Media Technologies, oznámila, že v nejbližší době budou dostupné nové verze produktů od této společnosti, která je nyní jednou ze skupin v rámci Pinnacle.

Uveden bude Steinberg CLEAN verze 5 a Steinberg CLEAN PLUS verze 5 pro kopírování audionosičů i souborů, zároveň však umožňující opravu, úpravu a optimalizaci těchto nahrávek. CLEAN v5 je dodáván s kabelem a adaptérem, CLEAN PLUS v5 naproti tomu obsahuje USB Audio Phono PreAmp (HIFI). Nové verze plně podporují DVD.

Verze 5 se dočkal i Steinberg myMP3PRO hudební jukebox a organizér, jenž rovněž dokáže konvertovat a pálit MP3 soubory.

Představen byl i profesionální audiomixer s on-line efekty (DeEsser, Amp/Speaker-Simulation "Combo", VSTDynamics-Compressor, Limiter, Noise Gate, Subbass Synthesizer, RezFilter) Steinberg Cubasis VST v 5, s jehož pomocí lze pořizovat a pálit CD v surroundovém zvuku díky programu WaveLab Lite 2.5/Master Unit. Integrovanou součástí je Loudmax pro profesionální mastering a Time Stretch pro aranžmá.

Odkaz:www.pinnacle.cz

§§§§§


Herní tip měsíce UFO: Aftermath

Pavel Mondschein

c03p0656

Přikrčte se za rohem, opatrně vykoukněte, zamiřte a výbojem z plazmové brokovnice roztrhejte nepřítele na kousky. Popoběhněte k převrácenému automobilu a warpovým dělem nadělejte z obřího kraba mateří kašičku. Pak už jen hurá na základnu a hodit mrtvé mutanty na pitevní stůl. Ano, tušíte správně. Legendární série UFO/X-COM se vrací.

Dítko vývojářů z brněnského studia Altar interactive sice do devět let staré série taktických strategií oficiálně nepatří, ale jen co se "oficiální" roviny týče. Jinak to je pokračování jako řemen. Stejně jako v nesmrtelném Enemy Unknownu je i v Aftermathu hra rozdělena do dvou částí (v jedné sledujete globální situaci, ve druhé řídíte několikačlenné komando do boje), i zde vymýšlíte nové technologie, i zde měníte nepřátelské létající talíře v talíře nelétající, i zde se utkáváte s mimozemšťany v misích rozmístěných po celém světě. A co je hlavní UFO: Aftermath je stejně návyková hra, jako byly její předchůdci. Narazíte však na několik rozdílů, a to poměrně zásadních.

Hlavní odlišnost spočívá v tom, že taktická část není tahová, nýbrž vše probíhá v reálném čase. Naštěstí můžete dění kdykoliv zastavit a rozdělit svým vojákům příslušné rozkazy, takže nehrozí žádné "klikfesty" známé z mnoha realtimových strategií, při kterých ničíte jednu myš za druhou. Navíc tentokrát nebráníte domovskou planetu proti vetřelcům z vesmíru, na to už je pozdě. Většina lidstva totiž vzala za své při náhlém útoku, vaším úkolem je tedy sehnat pod svůj prapor hrstku přeživších a dát emzákům co proto.

Ačkoliv se lidé z Altaru rozhodli některé tradiční prvky série UFO/X-COM ze hry vyškrtnout (například detailní správu základen či řízení leteckých soubojů), jiné naopak rozvinuli mnohem detailněji, než na co jsme byli zvyklí. Sem patří především propracovaný vývoj vlastností vašich vojáků, který jako by z oka vypadl žánru RPG. Do hry se dokonce proplížila i vcelku zajímavá příběhová linie, což u předchůdců scházelo.

Ve výsledku toho je jen velice málo, co by šlo hře UFO: Aftermath vytknout. Náladu vám možná trošku zkazí fakt, že počet různých akcí, které mohou vojáci provést, je velice omezený (nikdo je nenaučil skákat ani plazit) a že když už se náhodou podíváte do nějakého interiéru, je to koncipováno jako samostatná mise. Na druhou stranu velice dobré technické zpracování (dynamicky generované 3D prostředí se spoustou detailů a ničitelných objektů), možnost volby délky herní doby a především obrovská zábavnost, to vše dělá z UFO: Aftermath jeden z nejlepších projektů poslední doby a nejen v českých zemích, nýbrž na celém světě. Jen si dejte pozor, jakou obtížnost si na začátku volíte. Altar interactive je známý tím, že jeho projekty nepatří mezi nejjednodušší, a Aftermath není výjimkou. Což je pochopitelně dobře.

§§§§§


Krátké zprávy

Hynek Vácha

c03p0658

Transmeta rychlejší

Společnost Transmeta, specializující se na procesory s nízkou spotřebou, představila nový procesor s názvem Officeon TM 8 000. Zároveň s jeho uvedením byl uvolněn nový Benchmark, který umožňuje porovnat výkon tohoto procesoru s jeho přímou konkurencí tedy Pentiem M od Intelu. Podle testů provedených tímto programem překonává novinka, pracující na 1 100 MHz, Pentium M na 900 MHz. Díky tomuto nárůstu výkonu by se mohl Officeon dostat tam, kam se to jeho předchůdci (Crusoe) nepovedlo. Ten měl totiž sice velice nízkou spotřebu, ale jeho výkon značně pokulhával. S novými procesory, které se budou vyrábět 0,13mikronovým procesem do frekvence 1,3 GHz a po přechodu na 0,09mikronový proces pak mají dosáhnout až 2 GHz, by se Transmeta chtěla prosadit hlavně na trhu s ultralehkými a tenkými notebooky.-HV

Telekomunikace v GOPASu

Společnost GOPAS, která u nás patří k nejznámějším školicím firmám, rozšířila svou nabídku kursů o oblast telekomunikací. Ty jsou určeny jak pro koncové uživatele, kteří si při nich mohou rozšířit své znalosti z komunikací, tak pro firmy respektive jejich zaměstnance zabývající se touto oblastí. Pro ty je totiž neustálé sledování moderních technologií "životní" nutností. Kompletní nabídku nových kursů najdete na webových stránkách GOPASu (www.gopas.cz).-HV

§§§§§


Krátké zprávy

Čestmír Žák

c03p0659

Grafiky Asusu

Společnost AsusTeK, známá především produkcí kvalitních základních desek a grafických karet s čipy nVidia, se rozhodla expandovat do oblasti grafických řešení založených na čipech od kanadského výrobce ATI. V první fázi uvede Asus na trh několik produktů s VPU Radeon 9800 XT, Radeon 9600 XT, Radeon 9600 SE a Radeon 9200 SE. V designu všech zmiňovaných karet převažuje charakteristická oranžová barva se stříbrnými doplňky. U nejvýkonnější modelu s Radeonemv 9800 XT pracuje jádro na 412 MHz, paměti o velikosti 256 MB běží na frekvenci 365/730 DDR. Jako softwarový bundle přidává výrobce Ulead Cool 3D 2.0 a Photo Express 4.0 SE.

Tiscali povede FRIACO

Společnost TISCALI převezme hlavní roli v provozním testování nového modelu paušálního zpoplatnění originace volání k síti internet, známého pod zkratkou FRIACO (Flat Rate Internet Access Call Origination), který vyvinula Asociace provozovatelů veřejných telekomunikačních sítí ve spolupráci s Českým telekomunikačním úřadem. V kombinaci s oddělením paušálních poplatků za užívání HTS (telefonní linky), jak požadují alternativní operátoři, by model FRIACO umožnil alternativním operátorům nabídnout klientům paušální poplatek za telefonické internetové připojení zcela nezávisle na Českém Telecomu a uživatelé by pak mohli od svého alternativního operátora dostávat jediný účet jak za služby připojení k internetu přes telefon, tak za běžné telefonní služby. Testování ze strany společnosti TISCALI bude zahrnovat veškeré aspekty technických a ekonomických podmínek modelu, včetně celkového dopadu paušálního zpoplatnění originace volání k síti internetu na současnou infrastrukturu sítě telefonického připojení k internetu. FRIACO je obchodní model zpoplatnění propojení mezi operátory. V rámci tohoto modelu terminující operátor (v jehož síti je volání ukončeno, to jest OLO/ISP) hradí originujícímu operátorovi (v jehož přístupové síti je volání zahájeno) paušální propojovací poplatek za užívání propojovacího svazku (2 MB/s). To umožňuje terminujícímu operátorovi nabídnout svým koncovým uživatelům, těm kteří volají na jeho číslo pro internet, celou škálu nejrůznějších tarifů, od minutového zpoplatnění přes intervalové paušály po časové kredity. Originující operátor koncového účastníka nezpoplatňuje. Jednou z podmínek fungování tohoto modelu je předpoklad, že Český Telecom oddělí od svých tarifních programů paušální poplatek za užívání HTS (telefonní linky). Požadavkem je i oddělení paušálního poplatku od tarifních programů, které by měl prosadil ČTÚ či ÚOHS. V současné době je paušální poplatek za HTS součástí koncových tarifů a účastník, který má pronajatu linku od ČTc, se zároveň musí přihlásit k některému z jeho tarifů.

Brave NoteLine 516

Společnost ProCA, spol. s r. o., uvádí na trh nový model notebooku značky BRAVE s označením NoteLine 516. Tento model vycházející z typu NoteLine 515, se kterým má společné technické parametry a konstrukci, se od něj odlišuje použitím výkonného grafického čipu NVidia GeForce 4 MX440 a 64MB DDR VRAM. Notebook je postaven na CPU Intel Celeron nebo Intel Pentium 4.

TDK MOJO

Čestmír Žák

Společnost TDK rozšířila svoji produktovou řadu MOJO, přičemž zároveň potvrdila kompatibilitu těchto zařízení s počítači Apple. Trojice nových modelů jde kromě Macu samozřejmě připojit přes USB port i k systémům na platformě Microsoft Windows. První novinkou je sportovní MOJO 256F s FM tunerem, 256 MB vnitřní paměti a SD/MMC slotem. Lze jej rovněž využít jako hlasový záznamník nebo k nahrávání rozhlasových pořadů z FM tuneru. Zařízení disponuje podsvíceným displejem a nabídne pro reprodukci hudby sedmipásmový ekvalizér a uživatelsky programovatelný EQ mod společně se čtyřmi přednastavenými. Paměť rádiotuneru pojme 20 pozic pro uložení jednotlivých stanic. Součástí přístroje je rovněž plug-in iTunes (Apple) pro přenos MP3 souborů. MOJO 256F vystačí s jednou AAA baterií až 12 hodin. Jeho cena je zatím stanovena pro americký trh na 189,99 USD. Druhý model MOJO 128F, je téměř shodný s 256F, od kterého jej odlišuje menší vnitřní paměť o velikosti 128 MB, což má rovněž vliv na jeho nižší cenu USD 139.99. MOJO X je třetím v řadě, má 128MB paměť a představuje "očesaný" model s "táhni a pusť" rozhraním, které pracuje pod Mac OS. Ekvalizér je pětipásmový a programovatelný EQ mod nabídne pouze režimy nastavení zopakuj 1/vše a A-B přehrávání. I tento model vystačí na 12 hodin s jednou AAA baterií. Zaváděcí cena je 99,99 USD.

Odkaz: www.tdk.com

Zvuky odjinud

Čestmír Žák

"Hercules Gamesurround Muse Pocket USB, jméno mé", představila by se asi novinka z dílny společnosti Hercules. Tato externí 5.1 zvuková karta v kovovém provedení dostala do vínku jednoduchý a přitom atraktivní design, v němž převažuje klasická stříbrná barva, vhodně doplněná o barvy výraznější. Na vrchní straně přístroje se nachází otočný regulátor hlasitosti, kousek pod ním najdete po obvodu zařízení umístěné veškeré potřebné vstupy a výstupy. Zařízení přehrává Surround sound pro DVD i hry v kvalitě 16 bitů při 48kHz.

Odkaz: www.

SB Audigy 2 NX

Čestmír Žák

Od počátku října se v Japonsku začíná prodávat výrobek s názvem Sound Blaster Audigy 2 NX (120 x 86 x 27 mm, 180 gramů). Jedná se o osmikanálovou (7.1) externí zvukovou kartu, jejíž připojení k PC je realizováno přes rozhraní USB 2.0. Podobně jako ostatní karty Audigy má i Audigy 2 NX zvukové rozlišení 24 bit/96 kHz, odstup signálu od šumu činí 102 dB. Součástí produktu je také infračervené dálkové ovládání. Počítejte se startovací cenou okolo 130 USD (3 900 Kč). Možná nastal čas zamyslet se nad správností pojmu zvuková karta.

Odkaz: www.creative.com

Laciné barvičky

Čestmír Žák

Americká Motorola se začíná chovat obdobně jako ostatní značky z "velké pětky", a snaží se uvádět větší množství rozmanitých telefonů s poměrně krátkými přestávkami mezi jednotlivými generacemi. Cíl je jasný, jedná se jako vždy o přímý útok na zákazníkovu peněženku. Na pultech obchodů se například low-endová Motorola C350 ještě nestačila ani pořádně ohřát a už tu máme jejího nástupce, Motorolu C450 (98 x 43 x 20 mm, 86 gramů). Novinka se naučila pracovat s MMS zprávami, ty však na displeji s rozlišením 96 x 65 obrazových bodů při 4 096 barvách bohužel příliš nevyniknou. Obrázky a Java aplikace lze ukládat do interní 2MB paměti; mobil dále disponuje také stovkou volných pozic na kontakty a místem pro 20 SMS. Asi každého uživatele potěší integrace datového protokolu GPRS (4+1), 16hlasé polyfonní vyzvánění nebo USB kabel pro propojení s PC. Z konvenčních funkcí si zaslouží zmínku zejména plnohodnotný budík, který u předchozího modelu citelně chyběl. O výdrž přístroje se stará baterie 750 mAh Li-Ion. Telefon se v prodeji objeví ještě do konce roku, navíc se můžeme těšit se na příznivou cenu okolo 5 000 Kč.

Odkaz: www.motorola.com

Barvy pro mladé

Čestmír Žák

Siemens chrlí mobilní telefony čím dál tím rychleji, vždyť novinky z jeho dílny se v poslední době objevují prakticky každý měsíc. V září došlo k představení dvou modelů nižší třídy, s názvy A60 a C62.

Nejlevnějším mobilem s barevným displejem byla u nás až dosud Motorola C350, to by se ale mělo rychle změnit s příchodem Siemensu A60 (110 x 47 x 23 mm, 85 gramů, triband). Předchozí mobily v této low-endové řadě (Siemensy A50, A52, A55) se staly úspěšnými hlavně kvůli své nízké ceně a vhodně volené nabídce funkcí zacílené na nenáročné uživatele, přičemž podobné záměry má nyní i A60. Výrobce u tohoto typu použil identický displej jako u většiny ostatních barevných modelů, a sice s rozlišením 101 x 80 pixelů a barevnou hloubkou 4 096 barev. Vyznavače datových spojení potěší implementace GPRS v konfiguraci 4+1, stejně jako WAP 1.2.1. Z dalších nabízených funkcí jmenujme ještě 16hlasé polyfonní vyzvánění, dlouhé SMS či podporu obrázkových zpráv EMS. K dokonalosti chybí jen MMS, to je ale vzhledem k ceně docela pochopitelné. Siemens zdůrazňuje pohotovostní dobu až 250 hodin nebo 300 minut hovoru, což zajistí 700mAh baterie Li-Ion. Očekávaná cena se pohybuje na hranici 4 000 Kč.

Siemens C62 (101 x 44 x 20 milimetrů, 85 gramů, triband) je blízce příbuzný s nedávno uvedeným modelem C60, nezasvěcený pozorovatel by si je mohl snadno splést. Hlavní rozdíl oproti C60 tkví v použití kvalitnějšího displeje s rozlišením 128 x 128 bodů při maximu 4 096 barev. V "céčkové" řadě už si výrobce absenci MMS nemůže v žádném případě dovolit, o pořizování snímků pro multimediální zprávy se zde stará přídavný fotoaparát. Funkčně dosahuje přístroj velice slušné úrovně, kromě tradiční sady jednoduchých položek, jako např. kalkulačka či budík, zvládne také kalendář, Javu, WAP 1.2.1., GPRS 4+1, hlasový záznamník. Výdrž baterie s kapacitou 700 mAh činí za ideálních podmínek cca 250 hodin, respektive čtyři a půl hodiny hovoru. Telefon bude distribuován ve třech základních barevných provedeních: Eagle white, Pidgeon blue a Cherry red. Do prodeje se C62 dostane už v říjnu za cenu kolem 6 000 Kč.

Odkaz: www.siemensmobile.de

Parhelia HR 256

Čestmír Žák

Matrox uvádí inovovanou verzi grafické karty Parhelia, která bude prodávána pod označením Matrox Parhelia HR 256. GPU se šířkou sběrnice 512 bitů má mít k dispozici celých 256 MB DDR SDRAM; maximální pracovní rozlišení karty činí 3 840 x 2 400 obrazových bodů. Co dělá tuto novinku zajímavou? Především podpora standardní PCI (33/66 MHz) sběrnice, na niž konkurence již dávno zanevřela.

Ptáček Xelibřík

Čestmír Žák

Siemens dostál svému slovu a uvádí další kolekci sezónních mobilů Xelibri, které se dají považovat spíše za výstřední módní doplněk než plnohodnotný mobil, tentokrát pro období podzim/zima 2003. Barevným displejem vybavený Xelibri 5 disponuje zvláštní konstrukcí umožňující vtažení klávesnice dovnitř přístroje. Budete ho nejspíše nosit zavěšený na speciální klipsně při sportovních aktivitách. Růžový Xelibri 6 ve tvaru pudřenky si své místo najde v dámské kabelce, kde navíc zastoupí i zrcátko. Právě kolem zrcátka jsou ve tvaru kruhu uspořdádány veškeré ovládací klávesy. Mobil označený jako Xelibri 7 ocení spíše druhá, mužská polovina populace. Z celé produktové řady se dá označit za nejméně extravagantní přístroj.V případě Xelibri 8 si budete patrně zpočátku myslet, že se jedná jen o svérázný přívěšek na krk. Pravdou ovšem je, že tento "přívěšek" s integrovaným FM rádiem zvládá také plnohodnotně telefonovat. Veškeré ovládání zajišťují hlasové povely. Nová produktová řada bude prodávána za ceny okolo 250 euro (8 000 Kč). Spíše než v obchodech s mobilními telefony ji však hledejte v módních buticích.

Odkaz: www.siemensmobile.de

§§§§§


Acer představoval

Tomáš Bučina

c03p0660

Na tiskové konferenci, která se uskutečnila nedaleko sardinského města Cagliari, představila společnost Acer celou paletu nových produktů ze všech oblastí jejího produktového portfolia. Největší pozornost si zaslouženě odnesl nevšední notebook označený Ferrari 3000, který je prvním oficiálně licencovaným notebookem týmu Formule 1. Spojení Aceru a letošního týmového vítěze seriálu F1 je prosté Acer je jedním ze sponzorů italské stáje vedené Jeanem Todtem. A tak i notebook Acer Ferrari 3000 je charakterizován jednak červenou barvou Ferrari, a stejně tak i firemním logem viditelným jak při zavřeném, tak v otevřeném víku displeje. Stroj je postaven na platformě procesoru AMD (což je také sponzor stáje Ferrari) a mimo procesoru Athlon XP 2500+ obsahuje též 512 MB paměti a bezdrátovou kartu. Cena zatím ještě není známa, ale dostupnost na evropském i českém trhu odhadují zástupci Aceru na přelom letošního podzimu a zimy.

Mezi dalšími nově oznámenými produkty zaujal také Acer Aspire 2000 s širokoúhlou obrazovkou úhlopříčky 15,4", postavený na platformě Intel Centrino s procesorem Pentium M na frekvenci 1,6 GHz a vybavený DVD/CD-RW či dokonce DVD-RW vypalovačkou. Zajímavostí je určitě použitý displej s rozlišením 1 280 x 800 bodů (WXGA), disponující technologiemi Pano-Vision a Eagle-Vision pro korektní rozprostření obrazu po ploše monitoru a pro dynamické nastavení saturace, jasu a kontrastu u každé aplikace.

Z analytické části konference vyplynulo, že v oblasti notebooků se bude Acer vždy snažit vycházet trhu vstříc místo toho, aby jej nějak viditelně formoval, neboť tato strategie provozovaná již několik let mu nese nepochybné body v rostoucích tržních podílech jak na trhu notebooků, tak i LCD monitorů. V České republice je Acer momentálně nejúspěšnější firmou v obou zmíněných segmentech.

Právě v oblasti displejů byly představeny některé další pozoruhodné produkty. Zrovna uváděný LCD zobrazovač AL1751w disponuje obrazovkou s poměrem stran 16:1, a tak se spolu s kontrastem 600:1 a jasem 450 cd/m2 hodí hlavně na přehrávání filmů. Výhodou je v tomto směru určitě vestavěný vstup DVI, analogového signálu VGA, a dále pak dvojice S-Video a kompozitních konektorů pro snadné připojení například videa či DVD přehrávače. Na evropských trzích by se AL1751w měl objevit v průběhu října s očekávanou cenou těsně pod 600 eur.

Milovníky projektorů zaujme také nový model PD110, slučující v sobě DLP čip s rozlišením sice jen 800 x 600 bodů a svítivost 1 100 ANSI lumenů s kontrastem 1500 : 1. S cenou pod 1 100 eur to určitě bude zajímavý produkt na vánoční trh.

A konečně i LCD TV, resp. širokoúhlé LCD velkých úhlopříček, kterým analytici předpovídají v následujících letech raketový nárůst, budou zastoupeny modely AL2371W (23 palců), AL2671W (26") a také AL3071 s úhlopříčkou 30" a volitelným televizním tunerem.

§§§§§


uWízlo W paWučině

Martin Voigts

c03p0661

Víte o nové stránce na internetu? Zašlete nám odkaz na adresu: pawucina@idg.cz

www.atlasskolstvi.cz

Máte-li potomka věku školního či předškolního, nebo se chystáte na vysokou školu, zcela jistě vás zajímají možnosti jeho (svého) budoucího vzdělávání. Právě pro vás je tím pádem určen web Atlasu Školství. Zde najdete poměrně podrobné informace o školách ve svém okolí, přičemž co nenajdete na Atlasu Školství, naleznete přímo na webu dané školy, s níž je portál prolinkován. Tento web zahrnuje databázi takřka všech středních, vyšších odborných, jazykových, vysokých a ostatních škol.

www.1000her.cz

Tento web je určen především pro ty hravější, a tak nečekejte dlouhé popisy nebo recenze. Stránky však mají i tak co nabídnout. V sedmnácti kategoriích jsme napočítali v době psaní tohoto článku 676 her, které jsou zdarma, a tedy volně ke stažení. Z množství her na tomto webu si vybere snad každý, sympatickou vlastností tohoto webu je stručný a výstižný popis her, doplněný vždy screenshotem a hlasováním o tom, zda se hra návštěvníkům webu líbí či ne. To je zajisté objektivnější než pouhé stanovisko autora textu.

www.cimrman.at

Divadlo Járy Cimrmana je známo nápaditostí autorů her. V duchu originality se nese i jeho webová prezentace. Nechme raději mluvit autory: "Umisťování zpravodajů na veřejné budovy neboli "veby", jak jim Cimrman zkráceně říkal byl poměrně jednoduchý proces. Prakticky k tomu stačilo lepidlo, volná zeď a nestřežený okamžik, během kterého Cimrmanovi kolportéři výtisk zpravodaje na veřejnou budovu hravě umístili. Problém byl v tom, že stejnou metodu od Cimrmana záhy převzali i bolševičtí agitátoři. A protože málo vzdělaní rakouští četníci často nedokázali odlišit, kde v programu svět obchází Cimrmanův Obr Koloděj a kde Marxovo Strašidlo komunismu, začali jeho kolportéry tvrdě pronásledovat. A tak aby myšlenky tohoto českého giganta nezapadly, jsou nyní umísťovány na weby."

www.fic.cz

Značka FIC je již v ČR dobře známou, a to hlavně díky svým základním deskám. V sortimentu ale má také jiné zboží. O tom se rovněž dozvíte z webu, který nedávno dostal novou podobu. Design těchto stránek je poměrně zdařilý a navigace je jednoduchá. Grafická stránka webu jistě neurazí, jedná se o vyváženou kombinaci líbivého a přitom konzervativního vzhledu. Na stránkách společnosti najdete sbírku ocenění jednotlivých produktů, odkazy na jejich recenze, i informace o samotné společnosti a podrobné technické specifikace výrobků. Pokud nevíte, kde zakoupit produkty této firmy, i tento údaj vám stránky poskytnou. V případě dotazů ohledně produktů se můžete se obrátit na přehledné diskusní fórum, nebo e-mailem přímo na technickou podporu FIC.

www.podlahari.cz

Podlaháři, jak již napovídá název serveru, je profesionální web, který se věnuje podlahovým krytinám. Design stránek celkem odpovídá tomu standardizovanému, barvy jsou ovšem voleny spíše tak, že by korespondovaly s obsahem soukromého webu. Profesionální weby přeci jen bývají spíše světlé, na druhou stranu modrá webu podlahářů celkem sluší. Na podlahářích najdete hlavně užitečné rady a informace o údržbě a pokládání podlahových krytin, jako příklad lze uvést laminát. Zajímavé je také čtení o vedení montážního deníku, který vám může pomoci položit podlahu dostatečně rychle a efektivně a přitom správně. Pokud se právě chystáte k rekonstrukci domu či bytu, nebo chystáte stavbu nového bydlení, je tento web jednou z jasných voleb při vyhledávání informací.

www.supersvet.cz

Stránky jsou věnovány jednomu z poměrně rozšířených redakčních systémů. Tento systém se nazývá phpRS (tedy php Redakční Systém) a jeho velkými výhodami jsou cena (je k dispozici zdarma) a plná česká lokalizace (phpRS je dílem českého vývojáře). S posledními verzemi došlo k rozsáhlé inovaci vnitřního kódu. Jde především o strukturální změny, změny programovacích technik, apod. Dále jde o přidání komplexního přístupového managementu, který umožňuje přidělovat/odebírat přístupová práva k jednotlivým sekcím inovace první verze plug-in systému ve smyslu zpřesnění podmínek tvorby plug-inů a jejich připojení k systému. Poslední důležitou přeměnou je změna přístupu k interní phpRS galerii. Rozdílů oproti předchozím verzím je mnoho. Plná verze phpRS je na webu volně ke stažení.

§§§§§

$$$$$


CD


Vyčistěte si počítač - Advanced Uninstaller Special Edition a mnoho dalších zajímavých programů(CD)

Jan Šplíchal, Hynek Vácha

c03p0657

Na našem CD vám každý měsíc přinášíme celou řadu programů, z nichž některé si oblíbíte a po nainstalování si je v počítači ponecháte, a jiné po vyzkoušení smažete. Občas se však může stát, že vám část některého programu zůstane v systému, a ten se pak nechová tak, jak by se slušelo. Proto vám tento měsíc zdarma přinášíme šikovný program Advanced Uninstaller. Další podrobnosti o tomto produktu získáte jako obvykle ve spodní části. Téma CD je tentokráte spojeno s příručkou pojednávající o sítích. Najdete zde tedy množství nejrůznějších programů, které mají se sítěmi něco do činění. Vzhledem k menší kapacitě těchto programů se můžete těšit na to, že na CD najdete opravdu velké množství aplikací, jež vám mohou velice dobře posloužit.

Akce a novinky

Jak jsem již předeslal v úvodu, plným programem, který od nás tentokrát získáte zdarma, je na tomto CD program Advanced Uninstaller, jehož funkcí je (jak jeho název napovídá) kompletní odinstalace nepotřebných programů. Někdy se vám totiž může stát, že i přesto, že program korektně odstraníte, odinstalační utilita neprovede svou práci důsledně a systém se pak začíná zanášet. V sekci Novinky je již tradicí kompletní přehled obsahů starších čísel, s jehož pomocí je vyhledávání programů, které můžete nalézt na našich starších CD, snadnou záležitostí. To samé platí i o elektronické verzi časopisu, jež navíc podporuje fulltextové vyhledávání, takže již nebudete muset zdlouhavě hledat, kdy vyšel článek, který zrovna sháníte. Samozřejmě jsme nezapomněli ani na příznivce Linuxu, jimž pravidelně přinášíme poslední vydání magazínu Abíčko. V něm se tentokrát můžete dočíst třeba o kulečníkových simulátorech pro Linux, najdete zde i návod pro upgrade kernelu na verzi 2.6, a samozřejmě množství "jaderných" novinek. Aktuální je také off-line verze výběru nejzajímavějších článků prezentovaných na webovém serveru Interval.cz. Ani tentokrát nebudete ochuzeni o odkazy na instalaci programů, které se vztahují ke článkům, jež jsou pro vás připraveny uvnitř časopisu. Snadno se zde také dostanete k servisním balíčkům pro Internet Explorer ve verzi 5.5 a 6.0.

Software

Zde začnu krátce sekcí Komerční software, protože podrobný popis programů najdete spolu s hlavním produktem v rámečku. V sekci Komerční software tentokrát najdete tři aplikace, které jsou spolu s "akčním" produktem detailněji popsány v rámečku. Prvním jejich zástupcem je nejnovější verze OCR programu Readiris, který má v této verzi dále vylepšeno uživatelské rozhraní a zapracováno bylo i na vlastním rozpoznávání textu. Další dva produkty jsou dílem společnosti Software 602. Prvním z nich je Lan Suite, jenž se může stát jakousi komunikační základnou vašeho domácího počítače, a druhým 602 SQL Server, s nímž se ihned můžete pustit do práce se SQL databázemi. Programy v části Téma CD jsme tentokrát tematicky sladili s obsahem příručky, pojednávající o sítích. Najdete zde tedy například programy, které vám umožní zasílat zprávy po lokální síti, nebo monitorovat síťová spojení. Používáte-li vytáčené připojení k internetu, mohl by vás zaujmout i program Internet Turbo 2002, s jehož pomocí můžete zvýšit efektivitu připojení, a zvýšit tak rychlost přístupu až o 200 300 %. Další skupinu zase tvoří programy, umožňující snadné vyhledávání souborů umístněných na síti.

Rubrika Vyzkoušejte si obsahuje standardně programy, doprovázející články v časopise. Mezi ně patří například DiskCheckerXP, jehož schopnosti využije snad každý uživatel ke správě pevných disků, nebo Media Player Classic, jenž se nechal inspirovat úspěchem Windows Media Playeru a spojuje v sobě tedy vzhled starého produktu s novými funkcemi a zvýšeným výkonem. Tyto programy jsou doplněny o další, které nás nějakým způsobem zaujaly a myslíme si, že stojí za vyzkoušení. Mezi ty nejzajímavější jistě patří AlbumDIY, s jehož pomocí vytvoříte elektronické album podobné těm klasickým.

Mezi Topware patří programy, které většina uživatelů denně používá. Jsou zde tedy aktuální verze archivačních programů tentokrát WinRARu, PowerArchiveru a WinZipu -, firewalů, programů pro práci s obrázky a mnohé další.

Ani tentokrát jsme nezapomněli připravit pro vás nejnovější aktualizace nejběžnějších antivirových programů, jako jsou AVG, Avast, Norton Antivirus a jiné. Doufáme, že i díky nim se vám podaří udržet si nejrůznější viry hezky od těla (tedy spíš počítače).

Poslední sekci tvoří Servis, který se stal doménou aktualizací pro nejpoužívanější verze Windows a Internet Exploreru. Najdete zde tedy aktuální záplaty pro váš počítač.

Komunikace a hardware

Do Komunikace jsme tentokrát zahrnuli hned dva webové prohlížeče, které velmi dobře znáte jedná se o Operu a Mozillu -, v posledních verzích. Rychlou komunikaci přes internet vám pak umožní program Trillian. Po delší době jsme vám také připravili webový server Apache, se kterým se snadno můžete pustit do experimentování s internetovými stránkami.

V hardwaru tento měsíc najdete ovladače pro grafické karty s čipy nVidia a ATI přímo od výrobců těchto čipů.

Doufáme, že si i tentokrát vyberete z programů, které jsme vám přichystali na CD. Máte-li jakékoli nápady či připomínky k obsahu CD, neváhejte a dejte nám vědět. Bude-li to v našich silách, rádi vám vyhovíme. Zachovejte nám přízeň!

Zdarma a se slevou na našem CD

Advanced Uninstaller Special Edition

Společnost Innovative Solutions působí na trhu od roku 1995. Do paměti se zapsala zejména produkty Audio 2 MP3 Music CD Extractor na úpravu hudby a Advanced Popup Killer pro zavírání nevhodných pop-up oken. My vám nabízíme program Advanced Uninstaller Special Edition, výkonný nástroj rozšiřující možnosti odinstalování programů a mazání zbytečných souborů ve vašem systému. Pro bezplatné využívání edice Special Edition je potřeba on-line registrace, jejíž možnost se vám při instalaci zobrazí. Spustíte instalaci, a v levém horním rohu naleznete tlačítko Claim your FREE registration code. Otevře se vám stránka, kde zadáte jméno a e-mailovou adresu, na kterou obdržíte do 48 hodin registrační číslo. Toto číslo vložíte do políčka ve formuláři, jenž se zobrazí po stisku tlačítka Enter registration code. Produkt nabízí přehledný seznam veškerého nainstalovaného softwaru na vašem PC mezi možnosti patří zobrazení přehledné tabulky u každé položky, ve které naleznete informace o výrobci, verzi programu, datum instalace, datum posledního spuštění aplikace a úplnou cestu k souboru, jenž spouští odinstalování, což se velmi hodí v případě, že netušíte, kde se aplikace nachází. Pokud tuto cestu chcete použít pro pozdější práci, lze ji pomocí Clipboardu uložit např. do textového souboru. Určitě se vám již také stalo, že i po nahlášeném bezproblémovém uninstallu jste aplikaci nalezli v seznamu programů. Tento produkt umožňuje tzv. "násilné odebrání" ze seznamu nainstalovaných aplikací. Naleznete je všechny jak graficky označené ve výběru, tak také ve složce Remove invalid entries. Problémem často bývají i špatně provedené, či nedokončené instalace, po kterých vám na PC zůstane spousta zbytečných souborů. Tento produkt si poradí i s těmito obtížemi. Na CD naleznete také trial verzi právě dokončeného Advanced Uninstalleru PRO 6, jejž vám podle výrobce přinášíme jako první časopis na světě. Neváhejte využít slevy, kterou naleznete v instalaci Special Edition. Tato edice PRO nabízí mnoho dalších funkcí, mezi něž patří např. odstranění neplatných zástupců na ploše, odstranění stop po surfování na internetu, zastavení automatického startu programů po spuštění a mnoho dalšího.

Readiris PRO 8

Chcete-li ušetřit čas potřebný k převedení textu, který jste dostali na papírech, do počítače (nepatříte-li zrovna k přeborníkům v psaní na stroji), můžete s výhodou využít nějaký OCR program. Jedním z programů této kategorie je i Readiris, jejž vám na tomto CD přinášíme ve zkušební verzi. Jedná se o program, který vám umožní automatické rozpoznání vytištěných dokumentů. V této verzi program umožňuje převod dokumentů přímo z papíru, z již naskenovaných obrázků, či dokumentů PDF (které jsou pouze pro čtení), a to s rychlostí až 1 600 znaků za sekundu. Velkým pozitivem této aplikace je její jednoduchost. Stačí naskenovat text, pomocí Readirisu ho převést a pak ho již jen "pošlete" do vašeho oblíbeného textového editoru, kterých podporuje širokou řadu. Pracujete-li i s dokumenty v cizích jazycích, nemusíte zoufat, převod textu je podporován až ve 104 jazycích.

Software602 LAN SUITE

LAN SUITE je komunikační server určený pro operační systémy Microsoft Windows 98/ ME/NT/2000/XP. Jednoduchá instalace a údržba předurčují LAN SUITE jako ideální řešení pro střední a malé firmy. Vestavěný SMTP/POP3 server díky integrované podpoře antivirového programu AVG a anti-spam filtru zajišťuje bezpečnou a efektivní komunikaci elektronickou poštou (přístup přes POP3, WWW prohlížeč či WAP). Mezi samozřejmosti patří sdílený přístup k internetu pro celou síť, zabezpečený firewallem. Administrátor navíc může omezit přístup jednotlivých uživatelů na určitě servery, a zvýšit tak efektivitu jejich práce s internetem.

Software602 SQL 8

602SQL Server je relační databázový systém založený na modelu klient/server, který lze provozovat na operačním systému Windows 98/ME/NT/2000/XP nebo Linuxu SUSE 7/Red Hat 6.1 a vyšším. Je určen pro provoz a vývoj databázových aplikací. K aplikacím na SQL serveru se mohou připojit uživatelé, tj. klienti z pracovních stanic s OS Windows 98/ME/NT/ 2000/ XP (omezeně i z Linuxu) nebo, je-li aplikace tak napsána, i z libovolného webového browseru.

§§§§§

$$$$$


Téma


Hacker #1: Klávesnice jako zbraň - Rozhovor s nejslavnějším hackerem světa Kevinem Mitnickem I

Tomáš Přibyl

c03p0628

Kevin Mitnick. Hacker, který vstoupil do dějin. Kolem jeho odsouzení a uvěznění se dodnes vedou a nejspíš ještě nějaký ten pátek povedou spory. Jedno je ale jisté: stal se prvním "počítačovým zločincem", jenž se ocitl na seznamu deseti nejhledanějších osob americkou FBI.

Začínal jako phreaker člověk, který se nabourává do systému telekomunikačních společností. Když získal potřebné znalosti, dokázal s telefonními ústřednami hotové divy. Třeba domácí stanici jednoho svého kamaráda změnil v ústředně na veřejný telefonní automat. Takže když dotyčný kamarád chtěl telefonovat a zvedl sluchátko, ozvalo se: "Vhoďte prosím minci." Což u domácího přístroje jde jen velmi těžko.

Od phreakingu pokročil k hackování počítačů dokázal se dostat prakticky do jakéhokoliv systému. Jeho úžasné schopnosti, kdy využíval jak čistokrevné hackerské techniky, tak metod sociálního inženýrství, mu otevřely cestu do nejpřísněji střežených počítačů. To mu na jedné straně vyneslo obdiv hackerské komunity, na straně druhé ale nenávist mnoha jiných. Navíc se kolem něj vytvořil velkolepý mýtus zásluhou novináře Johna Markoffa a jeho knihy. Mitnick prý dokázal nemožné kousky. Podařilo se mu nabourat do databází FBI a měnit zde záznamy o své osobě. Dokázal se prý dostat do počítačů amerického Pentagonu, a byl jediné kliknutí myši od rozpoutání jaderné války, apod.

Americká vláda tyto informace nikdy oficiálně nekomentovala. A dodnes je nekomentoval ani Mitnick po svém uvěznění byl předčasně propuštěn s podmínkou, že příštích sedm let nebude jakkoliv komentovat své bývalé hackerské aktivity. Navíc měl zákaz přístupu k informačním technologiím ten vypršel letos.

Škoda způsobená Kevinem Mitnickem údajně dosáhla 300 mil. dolarů! On sám ale vysvětluje, jak k tomuto číslu vyšetřovatelé došli: "Protože proti hackerům neexistovaly zákony a mým počínáním žádná prokazatelná škoda nevznikla, vzali v úvahu nejvyšší možnou škodu, která mohla vzniknout. Prostě sečetli částky na vývoj softwaru a produktů, jejichž kódy a plány jsem při svých útocích získal a došli k oné závratné částce. Byla to ale jen imaginární suma, nikdy se totiž neobjevila v účetních výkazech domněle poškozených firem."

V rozsudku soudu, který jej poslal za mříže, stálo: "Vyzbrojen klávesnicí je nebezpečím pro společnost."

Kevin Mitnick zavítal na konci září i do České republiky, aby zde prezentoval svoji knihou "Umění klamu". Při této příležitosti vznikl i následující rozhovor.

? Druzí lidé o vás nejčastěji hovoří jako o "nejslavnějším hackerovi světa". Jak byste se ale charakterizoval sám v několika větách?

To je velmi obtížné, popsat sám sebe v několika větách. Sám sebe bych popsal jako člověka, který má rád velké výzvy a je velmi rád úspěšný i v životě. A taky se snaží změnit svět, aby byl lepším místem pro každého.

? Slovíčko "hack" mělo původně pozitivní význam. V současné době ale nikoliv. Sám sebe považujete za hackera v pozitivním, nebo negativním slova smyslu?

Sám sebe považuji za člena "staré školy". Bohužel ale média časem význam slova hacker překroutila a dnes je jako "hacker" označovaný každý, kdo provede v počítačovém světě kriminální čin. Myslím ale, že se i nadále mohu považovat za hackera ze staré školy. Další hackeři ze staré školy jsou třeba Steve Wozniak či Steve Jobs lidé, kteří možná zapadají do jakési "šedé zóny", ale nevyužívají své zkušenosti k tomu, aby poškodili druhé, aby odcizili peníze, aby měli nějaký osobní prospěch. Prostě si jen chtějí ověřit možnosti techniky a svých vlastních znalostí.

? Hackerem se člověk nenarodí. Proč jste začal s hackováním?

Velmi jsem se zajímal o telekomunikační systémy v telefonních společnostech. A důvodem, proč jsem s hackingem začal, byla snaha mít přístup právě do těchto systémů. A proto jsem se začal koncem sedmdesátých let věnovat počítačům.

? Předtím, než jste se věnoval hackingu, měl jste nějaké jiné záliby?

Před skutečným hackováním jsem se věnoval phreakingu. To je zkoumání telefonních sítí přibližně stejným způsobem, jakým dnešní hacker zkoumá sítě počítačové. Navíc jsem se zajímal o rádiové komunikace. A mým koníčkem bylo také kouzelnictví.

? Člověk nedělá věci jen tak, bezdůvodně. Co vám osobně hacking přinášel?

Hacking pro mě znamenal rozšíření znalostí, osobní výzvu, možnost dostat se někam, kam bych normálně neměl přístup. A především uspokojoval moji vášeň pro techniku. V žádném případě pro mě hacking nebyl o poškozování někoho, výzvou pro mě bylo pouze překonávání překážek. Byl jsem počítačový nadšenec a stále jsem. Ale nedělal jsem nic ilegálního, protože když jsem s hackingem poprvé začal, nebylo to nelegální. Prostě nebyl zákon. A taky šlo o pokračování mého zájmu v kouzlení, vytváření iluzí.

? Vzpomenete si ještě na svůj první úspěšný počítačový útok?

Samozřejmě. Studoval jsem na střední škole a naprogramoval jsem simulátor přihlašovacího okna. Takže když pak přišel učitel a zadal přihlašovací jméno i heslo, zadal ho vlastně do mého programu. A já jsem za ním druhý den přišel a jméno i heslo mu řekl. Velmi se podivil a změnil si je. To se pak opakovalo ještě několikrát a jeho hrozně štvalo, že nemohl zjistit, jak to dělám.

? V průběhu tiskové konference, která tomuto rozhovoru předcházela, jste se zmínil, že po hackerech vždy zůstávají stopy. Zůstávaly i po vás?

Ano, samozřejmě. V mnoha případech poté, co jsem se dostal dovnitř, už mi bylo jedno, co se stane později. Byly situace, kdy jsem se snažil nezanechávat stopy, a byly situace, kdy mi na tom nezáleželo, takže nějaké nepochybně zůstaly.

? Napsal jste knihu. Je to jen komerční tah, kdy se snažíte co nejvíce vytěžit ze svého jména, nebo je za touto knihou něco více?

Osobně si myslím, že ta kniha má fascinující obsah, protože vyplňuje velkou mezeru na trhu. Je to dáno tím, že sociální inženýrství což je technika používaná VELMI často nemá v literatuře odpovídající místo. V každé knize je o ní většinou stránka nebo dvě, když moc, tak jedna kapitola. A takto to vypadá ve stovkách knih o počítačové bezpečnosti.

Naštěstí mám ještě mnoho dalších materiálů, které mohu zpracovat k tomuto skutečně aktuálnímu tématu, protože sociální inženýrství není o technikách hackingu, je to o sociální psychologii. A využití vlivu, klamu a dalších záludností je jen prostředkem k získávání citlivých informací.

Klamy a triky jsou prostě způsobem, jakým hackeři a průmysloví špióni kompromitují své cíle. A když ještě k těmto sociálním útokům přidáte útoky technické, mohou se stát velmi, velmi nebezpečnými.

? Propuštěn jste byl pod podmínkou, že sedm let nebudete jakkoliv komentovat své bývalé hackerské aktivity. Plánujete po uplynutí této lhůty napsat další knihu jakýsi skutečný příběh Kevina Mitnicka?

Ano, rozhodně to připravuji poté, co skončí restrikce vůči mé osobě. Možná to nebude až po uplynutí sedmi let, protože hodlám najmout advokáta a těmto omezením se bránit už v dohledné době. To, co je konáno proti mé osobě, je podle zákonů Spojených států neústavní.

V sedmdesátých letech rozvířil dění ve Státech příběh vraha, který zabil několik prostitutek, a byl odsouzený na doživotí. Úřady jej přinutily zastavit psaní knihy a profitovat tak ze svého zločinu. Následně vznikl zákon, že pokud jste usvědčený ze zločinu, nemůžete z něj profitovat. Nejvyšší soud Spojených států to ale zvrátil s tím, že každá osoba má ústavní právo vyjadřovat se. Takže v mém případě je spousta legislativních otázek, zdali jsou restrikce vůči mé osobě oprávněné či nikoliv. Nejpozději za čtyři roky (v roce 2007 vyprší sedmiletá lhůta pozn. autora) budeme moudřejší.

Ale na konec tohoto roku připravuji ve Spojených státech svoji další knihu po Art of Deception (Umění klamu) chystám Art of Intrusion (Umění průniku). Je to příběh skutečných útočníků jak kompromitují své cíle, jaké slabiny systémů využívají a jak zajistit, aby se něco podobného čtenářům knihy nestalo.

? Čas od času se objeví informace, že hackeři jsou placeni bezpečnostními firmami. Vás osobně někdy nějaká bezpečnostní firma najala?

Tu a tam se objevují zprávy, že například antivirové firmy najímají programátory, aby psali viry. Ale kdyby to byla pravda a dostalo se to na veřejnost, zruinovalo by to celou firmu. Myslím, že s něčím podobným je spojeno příliš velké riziko.

Já osobně v současné době jednám s jistou společností v Londýně, abych otestoval jejich produkt. Je to hardwarové zařízení přesněji hardwarové bezpečnostní zařízení. Ale na tom není nic nelegálního.

A dříve jsem si za podobnou činnost nenechal platit, nikdo po mě nic podobného nechtěl.

? Jste známý tím, že dokážete obratně používat sociálního inženýrství. Jaký je ve vašem případě poměr mezi ním a skutečnými hackerskými technikami?

V mém případě padesát na padesát.

? Na světě je mnoho hackerů nebo alespoň lidí, kteří se za hackery považují. Jen málo z nich ale bylo dopadeno a odsouzeno. Nejslavnějším z nich se stal Kevin Mitnick. Proč?

Já myslím, že to má hodně co do činění s mýtem Kevina Mitnicka. Jeden reportér pracující pro New York Times vytvořil senzační příběh, napsal fiktivní sumarizaci mých aktivit a vytvořil neuvěřitelný strach v americké veřejnosti. Stal jsem se tak čítankovým příkladem pro federální vládu jako počítačový hacker a mé jméno proniklo jako velmi známé na veřejnost. A tak jsem se stal odstrašujícím příkladem.

? Jak vlastně FBI získala důkazy proti vám?

Na tom nehledejte nic zvláštního. Jakmile jsem byl lokalizován, provedli domovní prohlídku, zabavili počítače a z nich získali příslušné důkazy.

? Dobře, ale proč se FBI rozhodla, že vás bude stíhat? Kde byl prvotní impuls, že na vás přišla?

To nemohu komentovat.

? Několik let jste byl ve federálním nápravném zařízení, i po propuštění následoval trest v podobě zákazu používání elektronických zařízení. Neztratil jste za tuto dobu kontakt s novými technologiemi?

Samozřejmě, že když je člověk odříznutý od reálného světa, mnoho věcí zapomene a mnoho se změní. Ale sám jsem na druhé straně překvapený, kolik toho zůstalo a že staré triky fungují i v nové době.

? Kdysi jste se věnoval hackingu, nyní se nacházíte takříkajíc "na druhé straně barikády". Udržujete stále ještě kontakty s hackery?

Ano, nějaké kontakty stále mám. Opakuji ale, že nevykonávám žádnou ilegální činnost. Udržuji své kontakty s hackerskou komunitou, protože mě velmi podporovala a také od ní dostávám informace o různých bezpečnostních problémech a nedostatcích dříve, než jsou oficiálně zveřejněné.

? Kdybyste měl možnost něco ve svém životě změnit, co by to bylo?

Kdybych měl možnost postavit stroj času, rád bych se vrátil do dob vysokoškolského studia. Ale kdyby to šlo, ponechal bych si své současné znalosti. [Smích.] To bych opravdu rád udělal, ale bohužel je to nemožné.

? Asi každý vidí, že současnost počítačové bezpečnosti je slušně řečeno tragická. Jak vidíte její budoucnost?

Bude to stále hra kočky s myší. Stále bude skupinka osob schopných najít bezpečnostní nedostatky a využít je. A na druhé straně se budou výrobci softwaru, tvůrci operačních systémů a dodavatelé bezpečnostních řešení pokoušet zastavit tyto průniky a narušení. Nevěřím, že někdy bude nalezeno stoprocentní řešení. Naopak věřím, že přestože se bezpečnostní technologie stávají pokročilými a úspěšnějšími, stále se nacházejí a budou nacházet využitelné nedostatky. Například je-li vaše softwarové bezpečnost na vysoké úrovni, vaše fyzická bezpečnost je velmi slabá. A útočník pak může snadno vstoupit do vaší budovy a připojit se do sítě. Velmi jednoduchý útok. A útočník získá přístupová práva.

Útočník prostě analyzuje celkovou situaci a hledá nejslabší body celého řetězce. Myslím, že největší hrozbou jsou lidé, protože každý sociální útok, který jsem se pokusil v minulosti provést, byl úspěšný. Opravdu věřím, že lidé jsou nejslabším článkem.


Hacker #1: Klávesnice jako zbraň - Rozhovor s nejslavnějším hackerem světa Kevinem Mitnickem II

? Mohl byste nám prozradit, jakým způsobem chráníte svůj osobní počítač?

Jak vidíte, nosím jej stále při sobě, prostě ho nenechávám jen tak v autě. Zálohuji svá data mnoho lidí nezálohuje data právě z laptopů, protože je mají stále s sebou což je minimálně zvláštní. Dále mám personální firewall, antivirový program a snažím se pravidelně záplatovat. Čas od času spouštím programy, které mají za cíl nalézt, zdali se v mém počítači neobjevil nějaký spyware. Jsem opatrný, což ale neznamená, že jsem v bezpečí. Pokud se objeví nový bezpečnostní nedostatek ve službě, kvůli které mám nějaký port otevřený podotýkám, že firewallem se pokouším mít stále uzavřené všechny nepotřebné porty samozřejmě může nastat velmi nepříjemná situace. Zvláště nebezpečné jsou nedostatky na klientské straně, kdy vám prohlížeč může nahrát do počítače něco proti vaší vůli. Proto se snažím svůj počítač udržovat co nejvíce s dobou.

? Je pravdou, že došlo k hacknutí také vašich osobních stránek?

Ano, to je pravda. Protože jsem dlouho nesměl k počítači a protože jsem měl málo času, jeden nadšenec se nabídl, že se mi bude starat o mé stránky. Jenomže jim nevěnoval odpovídající pozornost a samozřejmě je někdo hacknul. Prostě chtěl získat skalp Kevina Mitnicka. Pochopitelně se tím pochlubil a senzace byla na světě: hacknuté stránky nejslavnějšího hackera! Jak jsem ale uvedl, na těch stránkách jsem osobně neměl žádný podíl a když jsem je pak chtěl převzít a odstranit bezpečnostní chyby, musel jsem zatelefonovat onomu nadšenci. Já jsem k nim totiž neměl ani heslo.

Tyto stránky jsme pak přesunuli k profesionálnímu poskytovateli služeb a od té doby jsou místem zajímavého střetu. Na jedné straně je komunita hackerů, která na ně usilovně útočí ve snaze se zviditelnit. A na straně druhé je komunita hackerů, která je usilovně brání.

? Co hodláte dělat v budoucnosti?

V současné době jsem konzultant přes počítačovou bezpečnost a jsem spoluzakladatel i CEO společnosti Defensive Thinking. Zaměřujeme se na školení počítačové bezpečnosti, připravujeme dvoudenní semináře pro firmy, děláme penetrační testy, bezpečnostní analýzy. Já osobně se navíc věnuji veřejným vystoupením a cestuji s přednáškami o počítačové bezpečnosti po celém světě. Také jsem předsedou dvou bezpečnostních konferencí ve Státech. Jedna se jmenuje "360 Security Summit" a bude se konat koncem roku. Další nazvaná "Access Denied" (Přístup odepřený) se bude konat v roce 2004.

? Chtěl byste na závěr něco vzkázat lidem zejména mladým kteří vás vidí jako vzor?

Opravdu si myslím, že dnešní mladí lidé se nemusejí vydávat v mých stopách. Když jsem začínal s počítači, nebyly tak jednoduché a dostupné. Osobně jsem já a mí rodiče kdysi vydali za počítač mnoho a mnoho peněz, ale dnes... Systémy jsou nyní k dispozici za zlomky ceny. A tak když chce někdo hackovat, není problém pořídit si dva počítače a dělat útoky mezi nimi. Já vím, není to ono, ale skutečné hackování nikomu nedoporučuji následky mohou být velmi tvrdé.

Za rozhovor poděkoval a co nejméně bezpečnostních incidentů popřál

Tomáš Přibyl.

Žaloba proti Kevinu Mitnickovi se skládala z 25 obvinění: například

ilegální vlastnictví počítačových souborů odcizených z takových společností, jako např. Motorola, NEC a Sun, krádeže státních tajemství, proniknutí do národního systému obrany, atd.

Malý slovníček

Hacker, hacking - člověk, který provádí ve světě informačních technologií zásahy do softwaru (anglicky hack zásek). Původně byli hackeři lidé, kteří upravovali vytvořené počítačové programy pro použití v konkrétním prostředí, postupem času slovíčko získalo jiný význam a označuje všechny vykonavatele nelegálních činností v kybernetickém světě.

Malware (Malign Software) - škodlivý program. Souhrnné označení veškerých nežádoucích programů, které se v kybernetickém prostoru vyskytují (viry, síťoví červi apod.).

Phreaker, phreaking - člověk, který provádí útoky na systémy telekomunikačních firem. Cílem může být osobní zisk (telefonování zdarma, za snížený poplatek apod.) nebo pouhé zadostiučinění (překonání bariér, možnost pohybovat se v "zakázané" zóně aj.).

Sociální inženýrství - technika útoku, která má za cíl získat data a informace z nejslabšího článku bezpečnostního řetězce (což je zpravidla člověk). Vesměs využívá klamu nebo podvodu.

Spyware (Spy Software) - sledovací program. Počítačový software, který je instalovaný v počítači a monitoruje prováděné úkony (veškeré nebo jen některé) zadávání hesel, spouštěné programy, psané e-maily apod.

Útok na nejslabší článek sociální inženýrství

Tomáš Přibyl

Social engineering. Sociální inženýrství, nebo někdy také sociotechnika. Nesmírně nebezpečná technika (nejen) počítačového útoku, protože je zaměřena na nejslabší článek celého systému, kterým bývá až na čestné výjimky potvrzující pravidlo člověk. Jakmile selže "lidský faktor", jsou všechna implementovaná bezpečnostní opatření zbytečná.

Sociální inženýrství vychází z filozofie, že není nutné hledat žádné složité cesty, jak se dostat do počítačových systémů, když existují způsoby jednoduché. V reálném světě také není nutné vylamovat dveře od třinácté komnaty, když máte v ruce klíč. A proč se v informačních technologiích pokoušet o časově a znalostně náročné útoky, když se do systému lze dostat veskrze jednoduchým způsobem? Stačí přece znát heslo.

Že byste heslo nikdy nikomu neřekli? Za normálních okolností asi těžko. Když vás na ulici zastaví neznámá osoba a vybafne na vás "Heslo!", zřejmě odejde s nepořízenou. Ale pokud to provede poněkud rafinovanějším způsobem, má na úspěch velkou šanci. A dokonce si třeba ani neuvědomíte, že jste heslo prozradili. Sociální inženýrství je zkrátka umění. Umění s velkým "U".

Představte si následující případ. Přijde vám e-mailem zpráva, že jste si v internetovém obchodě E-Kvelb objednali to a to zboží v té a té ceně. Obchodní server ale potkal výpadek, takže si nejsme jisti správností našich dat a nabízíme vám možnost zrušit objednávku na alternativní adrese. Pokud ale objednávku nezrušíte do určeného času, bude příslušná částka stržena z vašeho bankovního účtu a zboží zasláno poštou.

Vy se vyděsíte. Nic jste si neobjednali a za to byste měli platit? Navíc je zde časový limit, takže je nutné jednat rychle. Alternativní web? Jaképak podezření, "spadlé" počítače jsou běžnou součástí kybernetického prostoru. Tak honem zadat požadované informace, hlavně abychom se vešli do časového limitu (který zpravidla není nikterak velkorysý). Sláva, stihli jsme to a zachránili své drahocenné finance!

Anebo to bylo úplně jinak? Vžijte se nyní do role útočníka, který potřebuje vyzískat třeba jakékoliv přihlašovací jméno a heslo pro přístup do internetového obchodu E-Kvelb. Získat e-mailové adresy (některých) zákazníků není tak složité, jak by se na první pohled mohlo zdát. Většina webových obchodů má u svých produktů i diskusní fóra, kde mohou zákazníci vyjádřit své názory. Vytvořit e-mail s falešnou adresou odesílatele (třeba obchod@e-kvelb.com) také není žádným problémem. Ostatně, dokáží to i primitivní počítačové viry jako třeba Sobig.F nebo Swen, tak proč by to nedokázal průměrně vzdělaný uživatel? A vytvořit webovou stránku s rozhraním, které se tváří jako přihlašovací formulář, jistě není na maturitu z programování, stejně jako její umístění na nějaký veřejně přístupný server.

Hotovo. Stačí jen odeslat e-maily a následně si z databáze vybírat přihlašovací jména i hesla, na jejichž kontu hodlám v E-Kvelbu nakupovat, a zboží si nechávat posílat na nějakou nastrčenou adresu (P.O.Box). Jakmile mám k dispozici heslo, mohu zpravidla změnit adresu odběratele i komunikační e-mail ale byl bych blázen, kdybych měnil fakturační údaje.

Primitivní útok? To rozhodně ano. Ale nesmírně účinný, a především funkční. A skutečný sociální inženýr by nad ním nejspíše jen mávnul rukou, protože je schopen vymyslet věci mnohem sofistikovanější a rafinovanější.

Šlo skutečně jen o ilustrační příklad, jakým způsobem lze z veřejně běžně dostupných informací a základních znalostí získat nesmírně cenné informace.

Sociální inženýrství funguje tak, že má za úkol snížit pozornost člověka, aby vykonal úkon, který by za normálních okolností neprovedl, nebo by dokonce pojal podezření a přijal by odpovídající protiopatření. V předchozím případě uživatel nejenže pravděpodobně nepojal podezření, že vyzradil citlivé informace (protože na něj nebyl vyvíjen nátlak, ale on sám se rozhodl tyto údaje poskytnout), ale navíc měl dobrý pocit, že zabránil hrozící škodě. Jak kruté pak bylo po několika dnech vystřízlivění!

K základním metodám používaným sociálním inženýrstvím patří:

- Stres - člověk pod tlakem reaguje jinak než člověk v pohodě, který má čas nad věcmi přemýšlet. Zvláště ve velké firmě platí, že ne každý zná každého, a když zazvoní telefon, že je potřeba vykonat tu a tu činnost či sdělit takovou informaci, aby se zabránilo velkému průšvihu, asi jen málokdo zaváhá.

- Nebezpečí - krásný a jednoduchý příklad už byl uveden na předchozích řádcích. Vaší peněžence hrozí nebezpečí. Když nechcete, nic nedělejte. Ale kdybyste se přece jen rozhodli něco udělat.

- Vydávání se za někoho/něco známého - opravdu je osoba v e-mailu nebo v telefonu skutečně tím, za koho se vydává? Zvláště v armádě se hierarchie hodností dodržuje více než důsledně. Ale i v civilu platí, že když zavolá nová asistentka generálního ředitele, asi jen největší odvážlivec by jí odmítl sdělit požadovanou informaci.

- Důvěryhodná činnost - útoky není potřeba provádět pouze vzdáleně. Člověk s brašnou a v montérkách propluje hlavně do objektu velké firmy zpravidla bez větších potíží. A když se předtím ještě třeba telefonicky objednal (nebo když ho dokonce objednal někdo jiný), má dveře otevřené prakticky všude.

- Lákavá činnost - lidé zpravidla nejsou příliš složitými osobnostmi, alespoň ne v základních potřebách. A tak není divu, že třeba e-mailoví červi, vydávající se za soubory s lechtivým obsahem, dosahují větší úspěšnosti než jejich "serióznější" kolegové. Viz třeba červ Anna Kurnikovová antivirové programy jej znaly už mnoho měsíců, a přesto slavil obrovský úspěch. Člověku pak není problém jakýmkoliv způsobem podstrčit něco "lechtivého", a téměř určitě sedne na vějičku.

- Tajemství - na chodbě firmy leží disketa a na ní je samolepka "Výplaty 2002/03". Dříve či později ji někdo zvedne a je velká pravděpodobnost (skoro až jistota), že příslušnou disketu vloží do počítače. Zvědavost vítězí. Samozřejmě jediný program na disketě spustí a zároveň s tím si v příslušném okamžiku mohl nainstalovat do počítače nějaký nástroj pro útočníka.

Takto bychom mohli pokračovat cílem předcházejícího seznamu nebyl výčet úplný, ale jen naznačení nejčastějších směrů, jimiž se sociální inženýři ubírají. Zkrátka a dobře, sociální inženýrství je metoda, která (ať se nám to líbí nebo ne) funguje.

Na sociálním inženýrství je přitom nejhorší skutečnost, že se proti němu špatně brání. Útočník si volí podobně jako v reálném světě čas, místo a způsob útoku, ale navíc to provádí způsobem, který na první pohled nemusí vypadat jako útok. A v tom je největší nebezpečí sociálního inženýrství jedná se skutečně o manipulaci s lidmi. Některé tipy a triky, jak se bránit, ale přece jen existují:

- Zachovejte si chladnou hlavu. Nic není horší, než zbrklé chování útočník to ví a počítá s tím. Opravdu je nějaký důvod ke spěchu?

- Ověřujte, ověřujte, ověřujte. Nikdy sice nedokážete ověřit všechny informace, ale v případě některých je to velice jednouché a rychlé (jsou předkládaná tvrzení pravdivá/reálná?, je dotyčná osoba tím, za koho se vydává?).

- Získejte informace a čas. Někdo telefonuje a má neobvyklý požadavek? Vezměte si od něj číslo a zavolejte mu za pět minut (pokud nepracujete u hasičů, záchranky nebo na policii, pak se zpravidla nic nestane).

- Buďte obezřetní. I zdánlivě bezvýznamné informace mohou být v nesprávných rukou nebezpečné. Mám/mohu to dotyčné osobě sdělit?

Další opatření jsou pak spíše organizačního charakteru a měla by být řešena na úrovni organizace, nikoliv jednotlivce: vypracovat a dodržovat komunikační kanály, zajistit roztřídění informací (tajné, důvěrné, veřejné apod.), ověřování totožnosti zákazníků/dodavatelů atd.

Podtrženo, sečteno sociální inženýrství bývá velmi často podceňovanou, a stejně tak nedoceňovanou metodou získávání informací. Velmi správně totiž předpokládá, že nejslabší články počítačových systémů se nacházejí mezi židlí a klávesnicí.


Hacker #1: Klávesnice jako zbraň - Rozhovor s nejslavnějším hackerem světa Kevinem Mitnickem III

Jak vytvořit opravdu dobré heslo

Tomáš Přibyl

Vytvořit heslo? Nic složitého vždyť je kolem nás tolik krásných věcí, jejichž jména můžeme použít. Stop! No právě!

Proč nemůžete jako heslo použít třeba jméno své babičky? Vždyť je nepravděpodobné, že by ho někdo znal. To je sice pravda, ale útočník stejně tak dobře nemusí a nepotřebuje vědět, že máte jako heslo nastavené právě jméno babičky. Prostě vyzkouší většinu běžně používaných slov a mezi ně ženská jména rozhodně patří (tedy pokud vaše babička nepocházela z nějakého indiánského kmene). Že je to zdlouhavé a náročné? Omyl na druhou v současném světě informačních technologií může potencionální útočník vyzkoušet tisíce slovíček během několika sekund.

Pokud chceme získat přístup do nějakého systému, je nejjednodušší získat právě heslo a pak máte přístup otevřený. A jak se k heslu dostat? Je to celkem jednoduché. Lidé jsou líní a pohodlní někdy nezadávají heslo žádné (prázdné heslo). Jindy zadají jako heslo slovíčko "heslo" (na to hned tak někdo nepřijde, že?). Velice často se lze setkat s tím, že jako přihlašovací login je příjmení a jako heslo křestní jméno (nebo naopak). Mnoho aplikací má zase defaultně nastavené heslo, a administrátoři se zpravidla neobtěžují jej měnit.

Chceme-li ale vytvořit heslo opravdu bezpečné, musíme si tyto skutečnosti uvědomit útočníci si jich jsou každopádně vědomi. Zároveň je dobré si uvědomit, jakým způsobem se útoky provádějí. V prvé řadě je to tzv. slovníkový útok. Útočník prostě nasadí specializovaný software, který během krátké doby (desítek sekund či několika málo minut) vyzkouší většinu běžně používaných slov (v angličtině, v mateřském jazyce apod.).

Druhým typem útoku je tzv. útok hrubou silou. Ten je časově výrazně náročnější a dříve nebo později je úspěšný. Problém je v tom, že při použití dostatečně silného hesla (nebo ještě lépe password_phrase heslové fráze či věty) může jeho prolomení trvat nereálně dlouhou dobu. Třeba i tisíce či statisíce let. Útok hrubou silou prostě zkouší všechny přípustné možnosti hesla. Pokud máte jednoznakové heslo, je otázkou kratičké doby vyzkoušet všechny možnosti. Pokud je heslo dvouznakové, už je možností, které je nutné vyzkoušet, na druhou tolik. V případě tří znaků na třetí atd. Jak vidno, počet možností roste geometrickou řadou.

Z těchto poznatků vyplývá několik pravidel pro vytvoření bezpečného i silného hesla a jeho každodenního používání:

- Heslo by mělo být dostatečně dlouhé (zpravidla se doporučuje osm znaků).

- Heslo by nemělo být tvořeno jakýmkoliv běžně používaným slovem.

- Heslo by nemělo být vytvořeno ve vztahu k uživateli (aby nešlo odhadnout).

- Heslo by mělo být co nejpestřejší (mělo by obsahovat číslice, speciální znaky, velká i malá písmena).

- Heslo si nikde nepoznamenávejte!

- Heslo pravidelně obměňujte!

- Heslo nikomu za žádných okolností nesdělujte!!!

A jeden drobný tip na závěr: snažte se nepoužívat v hesle písmena "z" a "y". Zvláště, pokud se pokaždé přihlašujete z jiného počítače (např. freemailová poštovní schránka). Nikdy nevíte, jaká je kde klávesnice a nepoznáte, zdali je správné heslo "********" nebo "********".

§§§§§


Umění klamu

Patrik Malina

c03p0633

Pokud vás alespoň trochu zajímá počítačová bezpečnost či historie hackingu, jméno Kevina Mitnicka vám nebude neznámé. Překlad jeho knihy k nám dorazil v podobě velké mediální bubliny, ovšem realita je, jak bývá zvykem, poněkud prostší. Mitnick určitě není ani nejlepším, ani nejslavnějším, ani nejchytřejším hackerem. Koneckonců, jak praví v jedné ze svých her génius Jára Cimrman, "Co je to za eso, když se nechá chytit, že?" Autora "proslavilo" to, že jeho tažení skončila několika desítkami měsíců vězení. No, a proč toho nevyužít?

Přes všechno pozlátko je Umění klamu hodně zajímavá knížka, přestože je velmi zavádějící říci, že je o hackingu. Nenajdete v ní ani řádku kódu, neboť pojednává o jediném úzkém "odvětví" hackerské práce, zato však důkladně. Předmětem 300stránkového výkladu je totiž pojednání o tzv. social engineeringu, překládaném jako sociotechnika. Právě v této oblasti Mitnick svého času dosáhl mimořádných "úspěchů", a dnes v roli poradce předvádí, jak by to mohlo vypadat a co by vás mohlo potkat.

Publikace zahrnuje desítky ukázek reálných postupů, s jejichž pomocí je schopen prakticky kdokoliv zneužít důvěry zaměstnanců a získat privátní informace všemožného charakteru. Tvůrci připravili text velmi dobře, takže příklady působí nesmírně věrohodně, a díky vhodnému sestavení do nápadité mozaiky se demonstrované postupy velmi blíží realitě. Každý si tak může na vlastní kůži vyzkoušet, kde by jeho nevinný telefonní hovor či přílišná důvěřivost mohly narušit jinak pevnou hradbu firemní bezpečnosti.

Krom toho, že vás autoři přesvědčí o použitelnosti sociotechniky, předají vám mimochodem ještě jednu nesmírně cennou zkušenost. Nejste-li extrémně nechápaví, dojde vám, že opravdový hacker nebude dva měsíce zbytečně prolamovat váš certifikovaný firewall, když mu stačí třeba pár telefonátů. Myslím, že právě toto poselství je nejcennější. A proto knihu všem nedůvěřivcům vřele doporučuji sociotechnikou totiž každý správný útok začíná.

Ačkoliv je publikace možná o něčem jiném, než jste čekali, je velmi zajímavá a poučná. Jako povinnou četbu bych ji doporučil všem bezpečnostním administrátorům a manažerům u firem s více než 20 zaměstnanci právě tam je sociotechnik jako doma. Nebo jste si jisti, že od vás únik důvěrných informací nehrozí?

Umění klamu

Autor: Kevin Mitnick a William Simon

Počet stran: 348

Cena: 299 Kč

Vydal: Helion S.A., Polsko (u nás Kanzelsberger)

http://mitnick.helion.pl

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Tipy a triky pro Word, Ecxel a Outlook – sada užitečných nápadů a doplňků pro vaše kancelářské aplikace (CD) I

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Sarah Dürr, Thorsten Eggeling, Christian LÖbering, David Wolski

c03p0609

Kdo by je neznal? Stačí vyslovit slova Word, Excel, Outlook a prakticky každý ví, o čem je řeč. Tyto programy si za dobu své existence vybojovaly čestné místo mezi kancelářskými aplikacemi a dnes patří mezi ty nejpoužívanější.

Jsou to bezesporu velmi dokonalé programy, ovšem přece jen je možné při jejich každodenním používání objevit některé jejich slabší stránky. A právě zde je ta nejlepší příležitost pokusit se jejich ovládání ještě více zefektivnit, ať již s pomocí makra, šikovné klávesové zkratky či patřičným zásahem do registru. V tomto článku vám přinášíme několik námětů na efektivnější zacházení s těmi nejpoužívanějšími aplikacemi. Všechny potřebné doplňky jako vždy naleznete .

Word 97/2000

1 )Jaké jsou možnosti přeměny hypertextových odkazů?

Problém: Výrazy např. ve tvaru http://www.pcworld.cz nebo mailto:pcworld@idg.cz se ve Wordu 97, 2000 a XP standardně zobrazují jako aktivní hypertextové odkazy. Při klepnutí na takový odkaz se buď otevře okno internetového prohlížeče, popřípadě okno programu pro práci s elektronickou poštou s již přednastavenou výše uvedenou adresou. Toto chování však není zrovna vždy žádoucí. U počítačů bez trvalého připojení k internetu vede nechtěné klepnutí na takový odkaz k chybovému hlášení. Při konverzi dokumentu do jiného formátu se může URL adresa úplně ztratit, v některých případech se může vymazat i text, kterému je odkaz přiřazen. Word naneštěstí nenabízí žádnou možnost, jak všechny aktivní hypertextové odkazy kompletně převést na obyčejný text, nebo jak místo popisného textu zobrazovat jako text URL adresu.

Řešení: Hypertextové odkazy vytváří Word prostřednictvím funkce pole. Přitom je úplně jedno, zda kupř. odkazu http://www.pcworld.cz přiřadíte URL adresu (např. www.pcworld.cz), nebo zcela libovolný popisný text (například PC WORLD).

Obsah všech polí v dokumentu si můžete zobrazit pomocí klávesové zkratky <Alt><F9>. Pokud chcete všechny hypertextové odkazy v dokumentu deaktivovat, stačí celý dokument označit pomocí <Ctrl><A> a prostřednictvím <Ctrl><Shift><F9> všechna pole zrušit. Při použití této metody ale musíte zároveň počítat s tím, že zmizí nejen hypertextové odkazy, nýbrž i nejrůznější další zástupci k objektům typu pole, jako jsou obrázky nebo další dokumenty vložené uvnitř označeného textu.

Z výše uvedených důvodů jsme pro vás vytvořili doplněk do Wordu s názvem HYPERLKS.DOT, s jehož pomocí budete moci výše zmiňované úkoly provádět rychleji a hlavně pohodlněji, než při použití standardních funkcí. Doplněk naleznete . V něm obsažené makro dokáže nejen deaktivovat hypertextové odkazy v dokumentu, nýbrž i nahradit URL adresu jejím komentářem, dále převést URL adresu na text, nebo dokonce exportovat URL odkazy včetně jejich komentářů do nového dokumentu.

Doplněk nainstalujete tak, že tento DOT soubor nakopírujete do složky Po spuštění programu Word. Cestu k této složce zjistíte v menu Nástroje/Možnosti na kartě Umístění souborů (ve Wordu 97 Soubory šablon). Nyní spusťte Word znovu a otevřete dokument obsahující hypertextové odkazy, který budete upravovat. V menu Nástroje/Makro/Makra spusťte makro pcwHyperlinks. V okamžiku uvidíte dialogové okno, v němž budou uvedeny všechny URL adresy vyskytující se v dokumentu. Tlačítka v pravé části okna mají tento význam:

Odstranit odkazy: Klepnutím na toto tlačítko odstraníte z dokumentu všechna pole typu hypertextový odkaz. V textu nyní uvidíte pouze popisné texty odkazů.

URL jako odkaz: Tato funkce nahradí popisné texty v dokumentu vlastními URL adresami. Ostatní funkce se nezmění.

URL jako text: Makro nahradí popisný text odkazu URL adresou, přitom však odstraní z dokumentu všechny prvky typu pole. Odkaz tedy již není nadále funkční.

Export URL: Prostřednictvím tohoto tlačítka můžete zkopírovat popisné texty odkazů včetně jejich URL adresy do nového dokumentu. Původní dokument přitom zůstane nezměněný. Nový seznam URL adres se bude skládat ze dvou sloupců oddělených tabulátorem. Ze seznamu pak můžete ve Wordu 2000 přes menu Tabulka/Převést/Text na tabulku vytvořit tabulku. Potom prostřednictvím ve Wordu obsažené funkce automatického formátování můžete v tabulce uvedené URL adresy opět převést do formy aktivních hypertextových odkazů.

Office 2000

2 )Dialogová okna Otevřít a Uložit jako

Problém: Lišta v levé části dialogových oken Otevřít a Uložit jako v novějších verzích MS Office obsahuje standardně ikony pro složky Historie, Dokumenty, Plocha, Oblíbené položky a Místa v síti. Vaším přáním by bylo upravit si lištu podle svého.

Řešení: V MS Office 2000 se nedá zmíněná lišta upravovat přímo v programu. Pro provedení změn je třeba zásah do registru pomocí Editoru registru (REGEDIT.EXE). Po jeho spuštění se přesuňte do klíče Hkey_Cur-rent_User\Software\Microsoft\Office\9.0\Common\OpenFind\Places. Všimněte si při tom, že lišta smí obsahovat maximálně pět položek. Musíte tedy nejprve některé ze standardních odstranit, a pak teprve můžete přidávat další. Standardní položky jsou umístěny v podklíči StandardPlaces opět ve formě klíče. Pro odstranění položky stačí v patřičném klíči vytvořit novou hodnotu DWORD se jménem Show a přiřadit jí údaj 0. Po přidělení údaje 1 bude zase tato položka v liště viditelná.

Vlastní položky se dají vytvářet v podklíči UserDefinedPlaces, který se nachází v klíči Places. Vytvořte proto podklíč se jménem Places<X>, kde <X> je číslo začínající 1 (Places1, Places2 atd.). V každém z těchto podklíčů vytvářejte postupně řetězcové hodnoty s názvy Name a Path. V hodnotě Name jako údaj zadejte nějaký výstižný název, pod nímž bude složka v liště pojmenována, do hodnoty Path přijde jako údaj hodnoty cesta k vámi požadované složce. Po příštím spuštění programů Office vám již bude nová lišta k dispozici.

Word a Outlook (I)

3 )Vkládání adres z Outlooku do Wordu

Problém: Používáte na svém počítači Outlook ve verzích 97, 98, 2000, případně XP, a chcete z adresáře Outlooku vkládat nějakou adresu do dokumentu ve Wordu. Ve Wordu však žádnou takovou funkci nenacházíte.

Řešení: Z Wordu se můžete přímo dostat do adresáře Outlooku, odtud si vybrat požadovaná data a ta potom vložit do Wordu. Nejdříve si však musíte do panelu nástrojů Wordu vložit nové tlačítko. Jak na to:

1. Klepněte si do menu Nástroje/Vlastní a zde na záložku Příkazy. V poli Kategorie si zvolte položku Všechny příkazy a v poli Příkazy nalezněte položku Vložit adresu.

2. Přetáhněte naposledy zmíněnou položku se stisknutým levým tlačítkem myši do libovolného panelu nástrojů a dialogové okno ukončete stiskem tlačítka Zavřít. Pokud si nyní klepnete na nové tlačítko, otevře se dialogové okno Vybrat jméno. Zde si můžete zvolit nějaké jméno a tlačítkem OK jej vložit do aktuálně otevřeného dokumentu.

Ve zmíněném dialogovém okně se dá prostřednictvím tlačítka Vlastnosti rovněž otevřít adresář Outlooku pro úpravy. Abyste si mohli určit, které pole má Word z adresáře vložit a jak je zformátovat, postupujte následovně:

1. Vytvořte si ve Wordu libovolný prázdný dokument a zadejte do něj názvy polí přesně tak, jak je uvedeno na obrázku. Seznam všech možných názvů polí naleznete v souboru ALAYOUT.TXT. Tak kupříkladu pole {<PR_BUSINESS_FAX_NUMBER>} v našem příkladu způsobí, že Word navíc vloží číslo faxu.

2. Označte si nejprve celý text a poté klepněte do menu Vložit/Automatický text/Nový.

3. Jako název pro nový automatický text zadejte položku AdressLayout. Pozor na přesné zadání tohoto názvu.

Word a Outlook (II)

4 )Komfortní vkládání adres z Outlooku do Wordu pomocí makra

Problém: Údaje z adresáře Outlooku se dají do dokumentu ve Wordu rovněž integrovat prostřednictvím makra. V tomto případě se využívá funkce hromadné korespondence, CDO (Collaborative Data Objects), případně dálkové správy aplikací přes OLE (Object Linking and Embedding). My jsme pro vás jako ukázku připravili makro OUTLADR.DOT, které využívá funkce OLE. Naleznete je samozřejmě . Řešení přes OLE je sice s ohledem k jiným variantám pomalejší, na druhou stranu zase funguje se všemi verzemi Outlooku od 97 až po XP.

Instalace makra spočívá v jeho zkopírování do složky Po spuštění programu Word. Cestu k této složce zjistíte v menu Nástroje/Možnosti na záložce Umístění souborů (ve Wordu 97 Soubory šablon). Po instalaci makra spusťte Word znovu. Samotné makro vyvoláte přes menu Nástroje/Makro/Makra. Pro rychlejší spouštění vám doporučujeme vytvořit si k tomuto makru tlačítko v panelech nástrojů, popřípadě klávesovou zkratku, a to přes menu Nástroje/Vlastní. Po spuštění makra se objeví dialogové okno, v němž uvidíte všechny vaše kontakty z adresáře Outlooku seřazené podle příjmení. Rychlý přesun k nějakému příjmení je možný zadáním počátečního písmena hledaného příjmení na klávesnici. Stiskem tlačítka Vložit pak makro přenese údaje z adresáře do právě otevřeného dokumentu ve Wordu.

Makro si však můžete dodatečně sami upravit. Otevřete si soubor DOT ve Wordu a potom stiskem <Alt><F11> si spusťte Editor jazyka Visual Basic.V okně Průzkumníka projektů, kterého zobrazíte přes klávesovou zkratku <Ctrl><R>, si najděte položku Template Project (Outladr) a z kontextového menu položky frmOutlookAdress si zvolte příkaz View Code. V podprogramu GetAddressList načítá makro položky z adresáře do seznamu. Výchozí složka je dána příkazem

Set myFolder = nsMapi.GetDefaultFolder(olFolderContacts)

a v tomto případě odkazuje na Kontakty v adresáři Outlooku. Jestliže byste chtěli použít nějakou jinou složku, můžete namísto výše zmíněného příkazu použít v makru ve formě komentáře uvedený řádek

Set myFolder = nsmapi.Folders("Osobní složka").Folders("Staré kontakty")

Tímto příkazem ukazuje program na složku Staré kontakty. Za příkazem InsertIntoDoc pak můžete zadat pole s daty, která má makro do dokumentu vložit. V našem případě se jedná o křestní jméno a příjmení, poštovní adresu a e-mailovou adresu. Na toto místo samozřejmě můžete vložit i další údaje. Seznam všech možných parametrů naleznete v komentářích makra. Například řádek InsertIntoDoc (MyItems(i).BusinessFaxNumber) způsobí vložení čísla faxu.

Word a Excel

5 )Rychlé ukládání a zavírání dokumentů

Problém: Když jste si kupříkladu ve Wordu otevřeli několik souborů současně a za chvíli chcete Word ukončit, ptá se vás program pro každý soubor, v němž jste provedli změnu, jestli chcete provedené změny uložit. V případě ale, že chcete zavřít všechny soubory, aniž byste ukončili Word, musíte jednotlivé soubory zavírat postupně jeden za druhým.

Řešení: Od verze 6.0 existuje pro Word a Excel jedno zjednodušení. Držte stisknutou klávesu <Shift> a klepněte do menu Soubor. Příkazy Zavřít a Uložit se nyní přejmenují na Zavřít vše a Uložit vše. Klepnutím na příkaz Uložit vše pak odpadne neustálé dotazování Wordu při jeho ukončení.

Excel 97/2000/XP

6 )Sdílení listů

Problém: Při práci na jednom sešitě v Excelu se může podílet celý tým. Všichni členové mají k danému souboru přístup přes síť a mohou provádět libovolné změny. Samozřejmě je však nutný nějaký koordinátor, jehož úkolem je zakázat provádět svým spolupracovníkům změny na určité oblasti daného listu.

Řešení: Pro týmovou práci po síti nabízí Excel všechny potřebné nástroje již ve verzi 97. Pro jejich správné použití je však třeba trochu cviku. Pokud se někdy dostanete do role koordinátora nějakého týmu, rozhodně vám pomůže následující tip, v němž je krok za krokem popsáno, jak by měl takový koordinátor postupovat.

1. Vytvořte si nový sešit a uložte jej na nějakém síťovém disku. Předpokladem je, že všichni vaši spolupracovníci mají na tento disk právo zápisu. V síti typu peer-to-peer tedy musíte složku, v níž se soubor nachází, nasdílet pro čtení i pro zápis.

2. Označte si všechny sloupce a řádky, které se nesmí měnit, a nastavte pro ně na záložce Zámek v menu Formát/Buňky volbu Uzamčeno.

3. Tato ochrana proti zápisu začne platit, jakmile v menu Nástroje/Zámek/Zamknout list zatrhnete volbu Uzamknout list a obsah uzamčených buněk. Dříve než klepnete na tlačítko OK, měli byste v každém případě nastavit heslo v opačném případě by mohl každý uživatel takovou ochranu snadno obejít.


Tipy a triky pro Word, Ecxel a Outlook – sada užitečných nápadů a doplňků pro vaše kancelářské aplikace (CD) II

4. Jako poslední krok při přípravě listu jděte do menu Nástroje/Sdílení sešitu. Na záložce Úpravy zatrhněte políčko Povolit úpravy více uživatelům najednou. Poté na záložce Upřesnění v poli Sledování změn nastavte čas, po který se mají protokolovat všechny prováděné změny. Zpravidla by měla stačit hodnota mezi 10 až 20 dny. V poli Aktualizace změn doporučujeme aktivovat položku Při uložení souboru, a konečně v poli Konfliktní změny mezi uživateli zvolit položku Zeptat se, které změny přijmout.

Od této chvíle je pracovní sešit připraven pro práci v síti. V nezablokované oblasti může každý člen týmu provádět libovolné změny. Jakmile klepne na příkaz Uložit, uloží se stávající změny jím provedené a změny provedené všemi jeho kolegy. Přes menu Nástroje/Sledování změn/Přijmout či zamítnout změny si může každý člen týmu nechat zobrazit nově přidané položky do buněk včetně jména toho, který je tam provedl, a popřípadě tyto změny korigovat.

Pokud budete chtít později jako koordinátor provádět na listu nějaké úpravy a případně změnit oblast zakázaných buněk, musíte postupovat v obráceném pořadí (tj. nejprve bod č. 4, 3, 2). Poté znovu nastavit ochranu listu (krok č. 3) a nakonec nasdílet celý sešit (krok č. 4).

Office 2000

8 )Nastavení schránky

Problém: MS Office 2000 vám nabízí rozšířenou funkčnost aplikace Schránka. Od této verze je možné prostřednictvím známé klávesové zkratky <Ctrl><C> zkopírovat do schránky až 12 částí dokumentu. Klávesová zkratka <Ctrl><V> pak vloží ze seznamu určitou část dokumentu. Tato funkce však celou řadu uživatelů spíše obtěžuje, jelikož jsou již dlouhou dobu zvyklí na trochu jiné chování schránky.

Řešení: Rozšířená schránka nabízí dvě možnosti. Krátký stisk klávesové zkratky zkopíruje označenou část dokumentu zcela obvyklým způsobem do schránky, případně vloží naposledy vloženou část dokumentu na místo, kde bliká kurzor. Teprve tehdy, až držíte klávesovou zkratku déle než jednu sekundu, zobrazí vám Office 2000 nabídku schránky rozšířené.

Prostřednictvím zásahu do registru se můžete rozšířené schránky úplně zbavit. Spusťte si Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Office\9.0\Common\General. Vytvořte si zde novou hodnotu typu DWORD se jménem AcbControl. Poklepejte na ni a přiřaďte jí hodnotu 1. Provedené změny se projeví při příštím spuštění nějaké aplikace Office. Rozšířenou schránku pak ještě můžete používat, když si ji spustíte z menu Zobrazit/Panely nástrojů/Schránka. Všechny klávesové zkratky fungují jako obvykle.

Word 97/2000/XP

7 )Zrcadlově převrácené písmo pro tisk fólilí

Problém: Pro tisk na fólie byste si přáli vytisknout dokument s písmem zrcadlově převráceným. Oklika přes vytvoření screenshotu a pak vložení do grafického programu s následnou úpravou v něm vám však připadá poněkud komplikovaná.

Řešení: Pokud vlastníte nějakou postscriptovou tiskárnu, pak se určitě vyplatí podívat se do jejího nastavení. U současných typů zvládají ovladače i tisk zrcadlově převráceného písma. Poklepejte si v Ovládacích panelech na ikonu Tiskárny, poté pravým tlačítkem myši vyvolejte na nainstalované tiskárně kontextové menu a z něj zvolte příkaz Vlastnosti. Pak na záložce s názvem Nastavení tiskárny, Upřesnit či nějaké takové podobné hledejte zmiňovanou funkci. Pokud tiskárna tisk zrcadlově podporuje, naleznete ji právě na této záložce v seznamu možností tiskárny.

Jestliže vaše tiskárna možnost tisknout zrcadlově neposkytuje, pak si musíte zrcadlové písmo vytvořit sami ve Wordu 97/2000/XP. Označte si daný text a v panelu nástrojů a v menu Vložit zvolte příkaz Obrázek/WordArt.

V následujícím dialogovém okně si zvolte vhodný formát písma a potvrďte jej stiskem tlačítka OK. Nyní klepněte na jednu z krajních značek a držte stisknuté levé tlačítko myši. Přetáhněte tuto značku na protilehlou stranu. Váš text se tak zrcadlově převrátí. Další výhodou této metody je bezesporu i to, že můžete míchat písmo obyčejné se zrcadlově převráceným.

Outlook Express 5.x/6

9 )Vytvoření zálohy

Problém: Musíte na svém počítači znovu nainstalovat Windows. Ovšem předtím byste si přáli všechna vaše nastavení účtů jako je váš účet elektronické pošty či news v Outlook Expressu zazálohovat, abyste je mohli snadno znovu obnovit.

Řešení: Outlook Express nabízí funkci pouze pro export a import informací pro váš účet. Složky pro elektronickou poštu a news si musíte zálohovat ručně. Pro vytvoření zálohy dodržujte tento postup:

1. Spusťte si Outlook Express a přesuňte se do menu Nástroje/Účty. Na záložce Vše si vyberte vámi požadovaný účet a stiskněte tlačítko Exportovat.

2. V dialogovém okně, které se objeví, si zvolte libovolnou složku pro umístění záložní kopie, například složku C:\Backup a klepněte na tlačítko Uložit. Program vytvoří soubor IAF (Internet Account File) s názvem účtu. Tyto kroky potom zopakujte pro každý účet, který budete chtít exportovat.

3. Přesuňte se do menu Nástroje/Možnosti na záložku Údržba. Zde stiskněte tlačítko Složka úložiště. V dialogovém okně Umístění úložiště se dozvíte, kam Outlook Express ukládá soubory obsahující elektronickou poštu a příspěvky news. Otevřete uvedenou složku v Průzkumníku a všechny soubory typu DBX umístěte do složky pro zálohu (v našem případě C:\Backup).

Tímto krokem máte vše potřebné zazálohováno tak, abyste mohli po nové instalaci operačního systému třeba na jiný počítač bez problémů rekonstruovat stav, jaký byl před zálohováním. Při rekonstrukci postupujte následovně:

4. Spusťte aplikaci Outlook Express a jděte do menu Nástroje/Účty. Stiskněte tlačítko Importovat a zvolte si ze složky se zálohou soubor typu IAF. Stiskněte tlačítko Otevřít. Tento postup zopakujte pro všechny vaše zazálohované IAF soubory.

5. Nyní se přesuňte do menu Soubor/Importovat/Zprávy a vyberte si podle toho, z jaké verze importujete, položku Microsoft Outlook Express 5 nebo Microsoft Outlook Express 6. Po stisku tlačítka Další zvolte položku Importovat poštu z adresáře úložiště aplikace Outlook Express 6. Potom si vyberte složku, kterou jste si určili v kroku 2 pro provedení zálohy, v našem případě C:\Backup. Znovu stiskněte tlačítko Další a zvolte možnost Všechny složky. Po opětném stisku tlačítka Další import spustíte.

6. Při tomto importu bere Outlook Express zřetel pouze na složku s elektronickou poštou. Pokud jste členem některé z diskusních skupin a chcete si vaše zazálohované příspěvky znovu naimportovat, musíte tak učinit ručně. Je třeba celý program ukončit a zazálohované DBX soubory zkopírovat do té složky, kterou má Outlook Express definovanou pro ukládání zpráv.

Tip: Je také možné znovu ručně obnovit pouze jednu složku s elektronickou poštou. K tomuto účelu je třeba vytvořit si v nové instalaci Outlook Expressu přes menu Soubor/Nový/Složka složku, která bude mít stejné jméno jako ve staré instalaci programu, například Archiv. Outlook Express vytvoří soubor ARCHIV.DBX. Nyní ukončete Outlook Express a zkopírujte si soubor ARCHIV.DBX ze staré instalace programu přes soubor v nové instalaci. Jeho umístění zjistíte přes menu Nástroje/Možnosti/Údržba/Složka úložiště (viz krok 3).

Word 2000/XP

10 )Změna označení slov při kontrole pravopisu

Problém: Pokud máte ve Wordu zapnutou kontrolu pravopisu, jsou slova, která Word nemá ve slovníku a která tedy mohou být pravděpodobně špatně napsána, podtržena červenou vlnovkou. Záleží na nastavení monitoru, ale v některých případech nemusí být toto označení moc zřetelné. Abyste nepřehlédli možné chyby v dokumentu, přáli byste si označování slov při kontrole pravopisu změnit.

Řešení: Výše zmiňované označení se ve Wordu standardními prostředky změnit nedá. Prostřednictvím makra můžete kontrolou pravopisu označená slova vybrat a v druhém kroku je barevně zvýraznit.

Jako ukázka vám poslouží soubor PRAVO.ZIP, jenž najdete . Soubory pro verze 2000 a XP naleznete po rozbalení archivu ve složkách 2000, resp. XP. Instalace šablon spočívá v jejich zkopírování do složky Po spuštění aplikace Word. Cestu k této složce získáte v menu Nástroje/Možnosti na záložce Umístění souborů.

Po instalaci pusťte program Word znovu. Otevřete nějaký dokument a přes menu Nástroje/Makro/Makra spusťte makro s názvem ReChyba. Po stisku tlačítka Označit vám makro v dokumentu vyhledá všechna podle kontroly pravopisu chybně napsaná slova a zvýrazní je žlutě. Tato operace může u rozsáhlejších dokumentů trvat trochu déle. Stiskem tlačítka Normal můžete zvýraznění opět odstranit. Všimněte si, že po stisku zmíněného tlačítka zmizí zvýraznění úplně všechna, tedy i ta, která jste si udělali sami. Další funkci nabízí tlačítko Zapnout/Vypnout standardní označování. Jeho opakovaným tisknutím můžete nechat mizet a znovu objevovat červenou vlnovku označující potenciálně chybná slova.

Samotné makro nevyžaduje již žádná další zvláštní nastavení. Předpokladem pro jeho správnou funkčnost je, aby na záložce Pravopis byla povolena možnost Automatická kontrola pravopisu.

Barvu zvýraznění si můžete nastavit podle svého. Stačí pouze řádek

ReErr.HighlightColorIndex = wdYellow

ve zdrojovém kódu formuláře změnit a namísto výrazu wdYellow dát kupříkladu wdBrightGreen pro podtržení zelené. Výčet všech možných nastavitelných barev pak získáte v nápovědě k jazyku Visual Basic pod klíčovým heslem HighlightColorIndex. Další informace k možným úpravám maker naleznete v následujícím tipu.

Word 2000/XP

11 )Úprava maker v doplňcích

Problém: Chcete v Editoru jazyka Visual Basic upravovat makro. V Průzkumníku projektů lze vidět odpovídající projekt. Když na něj však poklepete, objeví se vám chybové hlášení ve smyslu, že se projekt nedá zobrazit (Project is unviewable).

Řešení: Word spouští pouze makra, jež jsou obsažena v nějakém doplňku (také zvaném Add-in), sice správně, přístup ke zdrojovému kódu ovšem umožní pouze tehdy, když si otevřete k němu příslušející šablonu. Soubor DOT šablony náležející k nějakému makru získáte přes menu Nástroje/Makro/Makra, když si v rozevírací nabídce Prohledat vyberete některou ze zde dostupných šablon. V seznamu maker se vám pak zobrazí pouze ty, které k dané šabloně patří. Pro úpravu zdrojového kódu nějakého makra si poklepáním nejprve otevřete soubor šablony ten získáte výše uvedeným způsobem například soubor REERROR.DOT z předcházejícího tipu. Potom se přes klávesovou zkratku <Alt><F11> přesuňte do Editoru jazyka Visual Basic. V Průzkumníku projektů (Project Explorer získáte jej pomocí <Ctrl><R>) si pak můžete vybírat mezi jednotlivými elementy celého projektu. Poklepáním na název modulu se vám potom otevře v editoru zdrojový kód. U formulářů je třeba zvolit příkaz View Code z jejich kontextového menu.

Office 2000

12 )Změna zadaného jména firmy po instalaci produktu

Problém: Firma, ve které jste zaměstnáni, byla najednou sloučena s jinou a změnila tak svoje jméno. Nyní byste chtěli název firmy, který jste zadávali při instalaci kancelářského balíku MS Office 2000, změnit, aniž byste museli celou aplikaci znovu instalovat.

Řešení: MS Office 2000 vám podobně jako jeho předchůdci nenabízí žádnou možnost, ani žádnou položku v menu, jak při instalaci zadaný název firmy změnit. Proto musíte celý Office 2000 kvůli změně jména kompletně přeinstalovat.

Pro znalce registru však existuje možnost, jak změnu názvu firmy provést přímo editací registru. Spusťte si Editor registru a poté přejděte do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Uninstall\{00000407-78E1-11D2-B60F-006097C998E7}. Zde změňte hodnotu řetězce RegCompany na jméno vaší současné firmy. Provedené změny se pak projeví po restartování Windows.


Tipy a triky pro Word, Ecxel a Outlook – sada užitečných nápadů a doplňků pro vaše kancelářské aplikace (CD) III

Word 2000 SR-1/XP

13 )Spouštění Wordu bez úvodní obrazovky

Problém: Pokaždé, když spustíte aplikaci Word, objeví se na okamžik úvodní obrazovka (Splash-screen). Hledáte způsob, jak tuto obrazovku potlačit.

Řešení: Od Service Packu 1 pro Word 2000 a ve Wordu XP můžete úvodní obrazovku potlačit pomocí nikde nedokumentovaného přepínače /q. Pravdou ale je, že se Word dá spustit několika způsoby. Abyste se tedy úvodní obrazovky s konečnou platností zbavili, musíte zmíněný přepínač použít na vícero místech.

1. Zástupce v nabídce Start: S Office 2000 zavedl Microsoft nový druh zástupce, a to takový, jenž se nedá příliš editovat. Abyste i přes tuto nesnáz mohli Word vybavit přepínačem /q, je třeba vytvořit zástupce obyčejného. Klepněte proto pravým tlačítkem myši na volné místo na pracovní ploše a z kontextového menu Nový zvolte příkaz Zástupce. V okně, jež se objeví, stiskněte tlačítko Procházet a vyhledejte soubor WINWORD.EXE, jenž se obvykle nachází ve složce Program Files\Microsoft Office. Nakonec na takto vytvořeného zástupce klepněte pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolte příkaz Vlastnosti. V řádku Cíl zadejte za posledními uvozovkami parametr /q.

2. Dokumenty otevírané ve Wordu: Nyní je třeba nastavit, aby se i poklepáním na libovolný DOC soubor otevíral Word bez úvodní obrazovky. K tomu je třeba si nejprve spustit Průzkumníka. Pokud chcete, aby se vámi prováděné změny projevily ve Windows NT4, 2000 a XP u všech uživatelů, přihlaste se nejprve jako administrátor. Nyní si v již zmíněném Průzkumníku klepněte do menu Nástroje/Možnosti složky a tam na záložku Typy souborů (ve Windows 95/98 a NT4 se jedná o menu Zobrazit/Možnosti složky). Tady si vyberte typ souboru DOC a označte si jej. Ve Windows ME, 2000 a XP dále stiskněte tlačítko Upřesnit, ve Windows 95/98 a NT4 tlačítko Upravit. V okně Akce se nachází položka Otevřít, případně Open, to v závislosti na verzi Windows. Označte si ji a stiskněte tlačítko Upravit. V poli Aplikace použitá k provedení akce je příkaz, jenž spouští otevírání DOC souborů prostřednictvím programu WINWORD.EXE. Vložte do tohoto řádku parametr /q. Ujistěte se, že je v příkazu obsažen i řetězec %1. Ten musí být v uvozovkách, a navíc umístěný až úplně na konci příkazu. Celý popisovaný postup pak opakujte pro všechny další typy souborů otevíraných pomocí Wordu, kupříkladu pro soubory RTF, aby se vám i tyto typy otevíraly ve Wordu bez úvodní obrazovky.

§§§§§


Gooogle: nedokumentované funkce - Dostaňte maximum z nejoblíbenějšího internetového vyhledávače(CD) I

David Čepička, Arne Arnold

c03p0610

Prostřednictvím nedokumentovaných funkcí můžete z oblíbeného internetového vyhledávače Google dostat nečekané. Skryté odkazy vám ukáží, co všechno lze na internetu najít a speciální utility vám ušetří čas, který byste jinak strávili při komplikovaném hledání vámi požadované stránky. Uvidíte, že to jde velmi jednoduše.

Provozovatelé a tvůrci internetového vyhledávače Google sledují při své práci velmi prostou strategii: Dejme uživateli to, co skutečně chce mít. Podle jejich mínění je rychlý internetový vyhledávač, který bez zbytečných průtahů sestaví při zadání hledaného výrazu nejvhodnější seznam odkazů na odpovídající internetové stránky, prostě k nezaplacení. Dlužno říci, že obrovský úspěch Googlu jim dává za pravdu.

Ovšem Google dokáže ještě více, než by se vám mohlo zdát. Prostřednictvím skrytých odkazů a nedokumentovaných příkazů můžete získávat z internetu taková kvanta zajímavých informací jako nikdy předtím a navíc všechno se dá zařídit jednodušeji, než by se dalo očekávat.

Pomocí jedné speciální internetové stránky pak budete moci omezit vyhledávání v Googlu pouze na ty nejčerstvější odkazy. Tak můžete např. nastavit, že chcete vyhledávat na internetu pouze mezi stránkami, které byly aktualizovány během posledních 24 hodin. Tím se bez jakýchkoliv oklik dostanete přímo k těm nejčerstvějším informacím, a nemusíte se tak zabývat odkazy vedoucími na stránky se zastaralým obsahem.

Používáte na počítači myš pouze tehdy, kdy je to bezpodmínečně nutné? Uvidíte, jak se dá Google kompletně ovládat pouze klávesnicí.

Máte problémy s nějakým produktem od Microsoftu, nebo snad chcete vyhledat informace týkající se pouze Linuxu (popřípadě počítačů Macintosh)? Google vám pomůže i nyní má totiž k dispozici možnost omezit prohledávání pouze na stránky se specializovaným obsahem. Nehraje pro vás čas rozhodující roli a chtěli byste si v klidu prohlédnout vždy kousek pasáže z nalezených stránek? Pak si můžete výsledky hledání nechat zobrazit jako diashow. Google to dokáže, a my vám prozradíme jak.

Při psaní tohoto článku jsme narazili i na skutečné kuriozity. Jste zvědaví, jak s pomocí Googlu zpracovat zbytky ve vaší ledničce? O důvod více, abyste si tento článek přečetli.

1 )Cestování v čase: Přesné omezení vyhledávání stránek na základě jejich data

Chcete při vyhledávání internetových stránek získat pouze odkazy vedoucí na ty nejaktuálnější stránky nebo na stránky vzniklé v určitém časovém období? V případě Googlu stačí k tomuto účelu použít nikde nedokumentovaný parametr, kterým vyhledávání patřičně usměrníte.

Nejnovější stránky: Zajímají-li vás pouze ty nejnovější internetové stránky, nejedná se o žádný složitý problém. Na stránce www.researchbuzz.com/toolbox/goofresh.shtml musíte zadat, zda chcete vyhledávání omezit na stránky vzniklé dnes, včera, v posledních sedmi či třiceti dnech. Stránka předá váš dotaz Googlu se všemi potřebnými parametry.

Vyloučení hledaných odkazů: V mnoha případech je třeba některé stránky z prohledávání na internetu vyloučit. Uveďme si příklad: Chcete se něco dozvědět o plicních onemocněních. Jestliže v dnešní době zadáte do políčka pro vyhledávání výraz plicní onemocnění, získáte hlavně odkazy na stránky zabývající se nemocí SARS. Jen tu a tam narazíte mezi dříve zmíněnými stránkami o SARS i na odkazy na jiné stránky. V tomto případě vyřešíte problém jednoduše tak, že výraz SARS z prohledávání vyloučíte. To se provádí prostřednictvím znaku minus umístěného před daný výraz. Do políčka pro vyhledávání pak tedy přijde buď výraz plicní onemocnění -SARS, popřípadě výraz SARS uvedete do příslušného políčka na internetové stránce, když klepnete na tlačítko Pokročilé vyhledávání.

Omezení na určitý časový interval: Chcete-li však kupříkladu vyhledat nositele Oskara za roky 2000-2002, musíte použít o něco komplikovanější postup zde žádná speciální služba k dispozici není. Napište do zadávacího políčka Googlu hned za vyhledávaný výraz řetězec daterange:<počáteční hodnota intervalu>-<konečná hodnota intervalu>. Celá potíž však spočívá v tom, že jak počáteční, tak koncová hodnota musí být zadány ve tvaru dnů podle tzv. juliánského kalendáře. Ten byl vymyšlen asi před 400 lety a posléze používán pro astronomické výpočty hvězdných drah. Kalendář začíná 1. lednem roku 4713 před naším letopočtem. Podle tohoto kalendáře byl kupříkladu náš 30. červen 2003 dnem číslo 2452834. Pro přepočítávání mezi oběma kalendáři se jako nejpohodlnější jeví opět použití internetové stránky, kupř. www.shallowsky.com/julian.html, případně www.macho.mcmaster.ca/JAVA/JD.html.

V našem případě tedy bude mít dotaz v Googlu tvar začínající heslem plicní onemocnění omezeným na internetové stránky v období od 1. 1. 2001 až 1. 1. 2002 tvar: plicní onemocnění daterange:2451911-2452276. Google však nepřijímá žádná čísla s desetinnou čárkou. Pokud se vám při přepočítávání jako výsledek zobrazí desetinné číslo to odpovídá hodinám, minutám a sekundám pak desetinnou část při zadávání do zadávacího políčka jednoduše vynechejte.

Upozornění: Časové omezení se v databázi Googlu netýká ani tak údaje, kdy stránka vznikla, jako spíš údaje, kdy Google tuto stránku zaregistroval a zaindexoval. Internetové stránky, u nichž Google zkoumá, zda byly aktualizovány, se tak mohou zobrazit i tehdy, když už jsou staré několik týdnů. Kromě toho samotný Google označuje tuto službu nálepkou "bez záruky". Nemůže vám totiž v žádném případě zaručit, že zobrazené výsledky hledání budou skutečně časově správně uspořádány.

2 )Rychlejší vyhledávání: Obsluhujte Google klávesnicí!

Bolí vás ruka, kterou obsluhujete myš, nebo se vám jednoduše lépe pracuje s klávesnicí? Pro internetové stránky zpravidla neexistují žádné klávesové zkratky. V případě Googlu se však vskutku jedná o čestnou výjimku.

Vyhledávání na internetu začíná (téměř vždy) zadáním dotazu prostřednictvím klávesnice. Proč ale potom hned vyměnit klávesnici za myš? Přes anglickou stránku labs.google.com/keys spustíte Google v časově úspornějším klávesnicovém režimu:

Jako kurzor zde slouží symbol vytvořený ze tří barevných koulí. Pro navigaci zde uvádíme ty nejdůležitější kombinace kláves:

Klávesami <I> a <K> pohybujete míčky nahoru a dolů a při tom skáčete z jednoho odkazu na druhý. Na konci stránky Google stačí ještě jednou stisknout klávesu <K> a vyvoláte si další stránku s nalezenými výsledky hledání. Klávesami <J>, popřípadě <L> pohybujete míčky vlevo a vpravo. Jestliže se chcete dostat zpět na zadávací políčko, podaří se vám to přes klávesu <A>. Přehled nejdůležitějších klávesových zkratek pak obdržíte stiskem jedné z kláves <?> nebo </>.

Odkaz, na němž stojí kurzor, otevřete stiskem klávesy <Enter>. Klávesa <Backspace> slouží v Googlu k pohybu zpět. Celé to vše funguje ve všech internetových prohlížečích bez výjimky. Samozřejmě můžete rovněž použít i klávesy <Page Up>, <Page Down> a <Šipka nahoru>, <Šipka dolů>, kterými se můžete pohybovat po celé stránce.

Když si chcete nechat jednu z nalezených stránek zobrazenou a k ní si otevřít ještě některou z dalších nalezených, pak si přes klávesovou zkratku <Ctrl><N> otevřete nové okno prohlížeče a pomocí <Backspace> se vraťte zpět na stránku Google s nalezenými výsledky vyhledávání.

Chcete spouštět i samotný Google prostřednictvím klávesové zkratky? Pak si můžete například na pracovní ploše vytvořit zástupce k internetové stránce labs.google.com/keys. K tomu účelu si klepněte na pracovní plochu pravým tlačítkem myši a z kontextového menu Nový zvolte položku Zástupce. Objeví se průvodce, v němž nejprve zadáte výše zmíněnou internetovou adresu a v druhém kroku název zástupce.

Pohyb prostřednictvím klávesnice má ovšem také svoje hranice. K myši se tak musíte vrátit, pokud budete na nějaké nalezené stránce chtít surfovat dále. Nepotěší ani to, že klávesa <Backspace> funguje povětšinou jen u HTML stránek. Pokud vás nějaký odkaz zavede například k nějakému PDF-dokumentu či dokumentu vytvořeném ve Wordu, musíte opět sáhnout k myši, abyste se vrátili přes tlačítko Zpět znovu na stránku Googlu.

3 )Komentáře: Zobrazení dalších informací k nalezeným odkazům

Chcete k odkazům nalezeným Googlem slyšet názor z druhé strany? Pak si nechte ke každému z nich zobrazit komentář z jiných internetových stránek.

Můžete Google donutit k tomu, aby vám ke každému odkazu ukazoval jeden nebo více komentářů z jiných internetových stránek, které se k němu vztahují. Tato služba se nazývá Webquotes. Spustíte ji přes adresu labs.google.com/cgi-bin/webquotes. Právě pomocí komentářů se dá v mnoha případech rychle stanovit obsah zmiňované stránky. Jestliže Google žádný odpovídající komentář ke stránce nenalezne, nabídne výtah ze samotného odkazu a označí jej výrazem Source:Excerpt from the webpage. Google vybírá místa na internetu, z nichž pocházejí komentáře, podle jednoduchého pravidla. Jsou to zpravidla ty stránky a servery, jež patří ve světě internetu k nejnavštěvovanějším.

4 )Diashow: Automatické zobrazování nalezených internetových stránek

Máte čas a chcete ke každému odkazu získat krátký náhled? Nechte nalezené WWW stránky prezentovat se ve formě diashow.

Pokud něco chcete vědět přesněji, pak použijte diashow, nazývanou také jako Google Viewer. Tato služba postupně nahrává nalezené odkazy do náhledového okna. Přitom se standardně po uplynutí osmi sekund automaticky přesune k zobrazení dalšího nalezeného odkazu. Nechá se ovšem rovněž zobrazit i jiný časový interval. Samozřejmostí je i možnost celou show pozastavit, nebo ji naopak uspíšit pohybem vpřed i vzad.

Vyhledávání prostřednictvím služby Google Viewer spustíte přes internetovou adresu labs.google.com/gviewer.html. Skutečný požitek vám však přinese pouze tehdy, pokud vlastníte dostatečně rychlé připojení k internetu. V opačném případě jsou prodlevy potřebné pro nahrání jednotlivých WWW stránek příliš dlouhé.

5 )Mini-utility: Google pro vaši pracovní plochu

Chcete získat rychlejší přístup ke Googlu? Nyní vám uvádíme tři nástroje, s nimiž se můžete částečně dostat i k pokročilejším funkcím tohoto vyhledávače. Chris#s Desktop Google: Stejně minimalisticky, jako Google samotný, se předvádí též utilita Chris#s Desktop Google. Jedná se o freewarový nástroj určený pro Windows 95/98/ME/NT4, 2000 a XP. Naleznete jej nebo si jej můžete stáhnout na internetové adrese www.supportforums.org/article33.html (SETUP.EXE, 542 KB).

Utilita se umístí do pravé části Hlavního panelu ve formě zadávacího políčka. Pokud do něj zadáte klíčová slova pro vyhledávání, spustí se automaticky internetový prohlížeč a zobrazí výsledky vyhledávání. Po instalaci je nutno utilitu jednorázově aktivovat přes kontextové menu Hlavního panelu, a to přes příkaz Panely nástrojů/Chris#s Desktop Google.

GG Search: O něco více nabízí prográmek GG Search. Ten se umístí do pravé části Hlavního panelu ve formě ikonky. Po klepnutí na ni se ukáže malé okno programu. V něm si můžete zvolit, zda chcete aby Google prohledával internet, databázi obrázků, diskusní skupiny Googlu či jeho složky. Pro další výběr máte k dispozici mimo jiné i vyhledávání stránek s novinkami (news) týkajícími se Googlu a vyhledávání v databázi výrobků nazvané Froogle. Stiskem tlačítka Search otevře utilita internetový prohlížeč a dotaz se zvolenými parametry předá Googlu pro vyhledání. Co se týče programu samotného, jedná se o freeware určený pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP ve verzi 3.6. Najdete jej , popřípadě na adrese www.frysianfools.com/ggsearch jako soubor GGSEARCH3.6.EXE o velikosti 672 KB.

Google Toolbar: Utilitka Google Toolbar pochází od samotných provozovatelů vyhledávače. Integruje se do internetového prohlížeče jako panel nástrojů a sestává ze zadávacího políčka a odkazů k nejrůznějším službám Googlu. Můžete si ji nainstalovat z internetové adresy toolbar.google.com/intl/cs/install. Měli byste ale vědět, že program zasílá informace o vámi navštěvovaných internetových stránkách. Podle provozovatelů Googlu jsou všechna data anonymně sbírána za účelem sledování návštěvnosti jednotlivých adres. Pokud si nepřejete, aby se tyto informace Googlu zasílaly, pak musíte při instalaci oželet pokročilé funkce. Velikost programu činí 1,36 MB s pokročilými funkcemi a 896 KB bez nich. Google Toolbar pak žádná data od vás neposílá, i když popravdě řečeno, v případě pokročilých funkcí se stejně nejedná o nic tak světoborného, co by vám tak nutně chybělo. Už jste si Google Toolbar nainstalovali? Pak si zmiňované funkce můžete vypnout stiskem tlačítka Google a příkazem Nastavení lišty v panelu utility, čímž deaktivujete i volbu zobrazení hodnocení PageRank.

6 )Speciální vyhledávání: Prohledávejte pouze určité stránky

Máte problém s nějakým softwarem od Microsoftu? Nebo jen potřebujete informace o WWW stránkách, které jsou zaměřeny na Linux či počítače MacIntosh? Google vám pro tento případ nabízí pro vyhledávání speciálně určené stránky.

Internetová stránka Googlu s adresou www.google.com/microsoft.html vám bude zobrazovat pouze odkazy na WWW stránky, které se zaměřují toliko na Microsoft a jeho produkty. Toto omezení může být mimořádně užitečné. Tak např. si představte, že máte problém s Outlook Expressem. Tento program pro práci s elektronickou poštou najednou nepřijímá ani neodesílá žádné e-maily a hlásí neustále nějakou chybu XYZ. V tomto případě vám určitě nepomohou stránky určené pro fanoušky Linuxu, kde se nejspíš dozvíte něco v tomto smyslu: "Kdo si nainstaluje Windows, proviňuje se sám na sobě. Jeden můj známý měl včera v Outlook Expressu zase chybu XYZ." Pomocí zmíněného filtru Google se ale dostane přímo ke specialistům.

Takové stránky zvláštního zaměření nabízí Google i pro Linux, Apple Macintosh, apod. Další informace k tomuto tématu naleznete na stránce www.google.com/options/specialsearches.html.


Gooogle: nedokumentované funkce - Dostaňte maximum z nejoblíbenějšího internetového vyhledávače(CD) II

7 )Specialisté: Zobrazení pouze těch nejvíce odpovídajících stránek k danému dotazu

Google dokáže k zadanému tématu najít ty nejoblíbenější stránky. Důsledkem toho ale může být, že na prvních místech mezi nalezenými stránkami jsou ty, které sice jsou populární, ovšem nikde není psáno, že to musí být ty nejvíce specializované. Vy ovšem chcete nalézt stránky, které se zadaným tématem zabývají co nejodborněji. Pilní programátoři i pro tento problém našli řešení samozřejmě pomocí Googlu.

Služba Goo-Top umí předat Googlu pouze ty odkazy, u nichž se zadaný výraz vyskytuje již na úvodní stránce. Tímto způsobem rychle naleznete internetové stránky, jež vám pomohou při obtížích s hledáním informací k nějakému tématu. Tato strategie se doporučuje zvláště tehdy, když se o nějaké téma teprve začínáte zajímat. Často se vám totiž právě takto podaří objevit skutečně použitelné odkazy. A na nich pak zpravidla jsou okomentované seznamy dalších stránek, na nichž lze nalézt informace podrobnější. Tuto službu spustíte přes internetovou adresu www.buzztoolbox.com/google/gootop.shtml.

8 )Zprávy poskytované Googlem: Dokonce i v několika jazycích

Zajímáte se o nejnovější zprávy z celého světa a z mnoha oblastí, ale nechcete si všechny informace sami shromažďovat? Google vám pro tento účel nabízí rozsáhlou stránku s novinkami (News) jen pro vás.

Na WWW stránce news.google.com vám Google dodá podle vašich požadavků zprávy asi ze 4 500 on-line zdrojů. Zprávy jsou tříděny podle několika kategorií, např. Business, Sci/Tech (věda a technika), Sport, Zábava apod. Velmi podařené je i to, že ke každé zprávě vám Google uvede, před kolika hodinami či dny tuto zprávu nalezl.

Nechcete si zprávy číst v angličtině? Pak si můžete tuto stránku (ostatně i všechny, které odtud vyvoláte) přeložit prostřednictvím v Googlu vestavěného překladače např. do němčiny. Jak se dá u těchto služeb očekávat, je překlad poněkud kostrbatý. Proto určitě budete potřebovat trochu dobré vůle a fantazie, abyste tu či onu informaci správně pochopili. Když už nic, alespoň se při čtení trochu pobavíte. Samotný překladač spustíte přes adresu (platí pro překlad do němčiny) translate.google.com/translate?hl=de&u=http://news.google.com. V současné době je totiž možné překládat WWW stránky přes Google pouze mezi angličtinou, italštinou, francouzštinou, španělštinou, němčinou a portugalštinou.

9 )Zdarma: Ten největší slovník na světě

Nevíte určitě, jak se nějaký výraz přesně píše, anebo se jednoduše dosti často překlepnete? Google je velmi trpělivý a vždy ochotný pomoci. Tento internetový vyhledávač můžete rovněž použít i jako slovník.

Pokud Google nebude při zadání nějakého výrazu při vyhledávání úspěšný, nebo pokud nalezne při hledání výraz podobný, lišící se pravopisem, podívá se do své databáze a nabídne vám výraz znějící obdobně, ovšem psaný jinak. Např. při zadání slova coler vám Google nabídne pro vyhledávání zcela správně a zdvořile výrazem Did you mean (mysleli jste): color správnou variantu (platí pro Google v anglické verzi). Zadání výrazu Jenifer Lopez bude pak vylepšeno na Jennifer Lopez.

Daleko více návrhů na opravu překlepů obdržíte, když si nainstalujete zdarma dostupnou utilitu Capespeller 1.0. Ta posílá zadané slovo automaticky do databáze Googlu a ukáže vám, zda je slovo správně, popřípadě ukáže možné návrhy na jeho opravu. Program je určen pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP a naleznete jej , případně na internetové adrese capescience.capeclear.com/google/spell.shtml jako soubor CAPESPELLER.ZIP o velikosti 1,62 MB. Drobnou nevýhodou tohoto prográmku je nutnost být při jeho používání připojen k internetu.

Aby vám výše zmiňovaná utilita bez problémů fungovala, je nutné mít nainstalován od Microsoftu tzv. SOAP Toolkit 3.0. Je dostupný pro verze Windows 98/ME, NT4, 2000 a XP, a to zadarmo na internetové adrese www.microsoft.com/downloads pod klíčovým řetězcem Soap Toolkit. Velikost tohoto doplňku je 3,6 MB.

Upozornění: Výsledky vyhledávání, co se týče správnosti zápisu jednotlivých hesel, se řídí víceméně obecnými zvyklostmi. V případě pochybností se tak určitě vyplatí podívat se do pravidel pravopisu.

10 )Froogle: Najde každý výrobek

Plánujete nákup nějakého nového zařízení či vybavení, např. digitální kamery či snowboardu, a chcete se prostřednictvím internetu dozvědět něco o nejnovějších výrobcích? Froogle toho ví docela hodně a rád to prozradí i vám.

Google vlastní internetový vyhledávač zaměřený na nejrůznější výrobky. Nazývá se Froogle a naleznete jej na adrese froogle.google.com. Jako výsledky vyhledávání poskytuje WWW stránky, které vámi požadovaný produkt prodávají on-line. Takže se můžete v poklidu toulat v pravděpodobně největším virtuálním nákupním centru na světě. Pokud si budete přát, můžete zadat i cenové rozpětí, a tak si stanovit, kolik vámi požadovaný výrobek může stát nejméně a nejvíce.

Celá věc má naneštěstí jeden háček. Froogle se zaměřuje zejména na americké on-line obchody, proto musíte vyhledávání začít s anglicky napsaným výrazem pro vyhledávání. Pokud se chcete nejen informovat, ale rovnou i něco zakoupit, připočítejte si k ceně další poplatky za poštovné apod. V některých případech by se vám to mohlo v závislosti na kurzu dolaru i vyplatit. Jedná se ovšem hlavně o software, který si můžete stáhnout, a pak zaplatit za registrační kód platební kartou.

Přesto Froogle je dostatečně zajímavý i pro ty, co nechtějí nic kupovat hlavně jako obrovské informační centrum s bezpočtem různých výrobků. Mnohé on-line obchody rovněž nabízejí odkazy na internetové stránky výrobců produktů, kde můžete o jednotlivých výrobcích získat další podrobnější informace.

Googlovy krátké tipy:

Překládejte, diskutujte, nalezněte tipy a triky pro vyhledávání.

Na tomto místě vám nabízíme další velmi užitečné tipy pro vyhledávač Google.

Komunikujte v různých jazycích: Pravděpodobně znáte odkaz Výběr jazyka na stránce Googlu, nacházející se vedle zadávacího políčka pro hledaný výraz. Zde si můžete přeložit jednotlivé texty, nebo dokonce celé internetové stránky. Google totiž pracuje pro všechny odtud vyvolané stránky jako tlumočník. V současnosti je možné překládat WWW stránky mezi jazyky angličtinou, italštinou, francouzštinou, španělštinou, němčinou a portugalštinou. Problémy však nastávají, pokud je následující odkaz volán přes JavaScript. Chcete-li si i takovou stránku nechat přeložit, pomůže vám následující trik (příklad platí pro překlad do němčiny): Otevřete si stránku bez překladu Googlem, umístěte kurzor do adresního řádku vašeho internetového prohlížeče před odkaz a napište výraz: translate.google.com/translate?hl=de&sl=en&u=. Výraz sl=en přiřazuje angličtinu jako výchozí jazyk (sl = source language). Zkratky pro další jazyky získáte na adrese www.google.com/language_tools.

Nyní v seznamu jazykových rozhraní klepněte na odpovídající jazyk, a vámi požadovaná zkratka se objeví na adresním řádku jako poslední dvě písmena v zobrazené adrese. Ty potom zadejte namísto zkratky en.

Prohledávejte pouze výsledky: Ačkoliv Google nabízí tuto možnost při každém vyhledávání, zůstává často neprávem opomíjena. Můžete totiž v seznamu odkazů získaných z jednoho vyhledávání hledat výrazy další. To má smysl zvláště tehdy, pokud Google najde při vyhledávání velké množství možných odkazů. Funguje to tak, že se na konci seznamu nalezených odkazů objeví znovu zadávací políčko pro zadání výrazu pro vyhledávání. Vpravo vedle něj pak uvidíte odkaz s názvem Hledat ve výsledcích, popřípadě Search within results, pokud se jedná o stránku Googlu v angličtině. Právě tímto odkazem okruh pro hledání zúžíte. Prohledávány totiž budou pouze odkazy uvedené v seznamu z předchozího hledání.

Google Groups: Obrovská databáze diskusních skupin nazývaná Google Groups je více než deset let stará. Až do poloviny roku 2000 běžela tato databáze ještě přes službu Deja News. Z této minulosti pochází rovněž dnes již zbytečně dlouhé adresování příspěvků. Jestliže chcete na nějaký příspěvek zareagovat svým vlastním názorem, můžete odpovídající odkazy zkrátit na rozumnou délku, a to přes speciální službu na adrese www.bleorg/google.

In a Out: To, co je nyní moderní, vám prozradí Googlův "duch času". WWW stránka na adrese www.google.com/zeitgeist vám ukáže ty nejnavštěvovanější stránky. Jsou k dispozici žebříčky Top-10 nejvíce navštěvovaných adres ve světě celkově a následně pak pro jednotlivé země, a to jak za jeden měsíc, tak i za každý jednotlivý týden.

Zmatený Google: Vařte, spisujte, žasněte

Možnosti, jimiž Google vládne, inspirovaly řadu lidí ke kreativním kouskům. Na následujících řádcích si přečtěte o čtyřech neobvyklých službách, které Google také zvládá.

Google Random: Jedním klepnutím myší se ocitnete na Googlem náhodně vybrané internetové stránce. Sami jsme tuto službu úspěšně otestovali. Trvá to jen několik málo minut a ocitnete se na nějaké zajímavé či vtipné internetové stránce, a to na takové, na niž byste se pravděpodobně obyčejným brouzdáním jinak vůbec nikdy nedostali. Tuto službu si můžete spustit přes internetovou adresu www.buzztoolbox.com/google/goorandom.shtml.

Vaření s Googlem: Máte v ledničce nějaké zbytky a hledáte recept na jídlo, v němž byste je spotřebovali? Pak zkuste vařit s Googlem. Ten z vás, kdo umí anglicky, ať názvy potravin zadá do zadávacího políčka na internetové adrese www.buzztoolbox.com/google/goocookin.shtml a obratem získá seznam jídel, která může ze zadaných potravin uvařit. V češtině to ale jde také. Zadejte potraviny do zadávacího políčka a jako poslední do něj napište parametr inurl:recepty. Google pak bude hledat pouze na těch stránkách, v nichž je obsaženo slovo recepty.

Básněte s Googlem: Potřebujete složit nějakou vskutku neotřelou báseň, ale pořád vás nic nenapadá? Pak nechte za sebe básnit Google. Na internetové adrese www.buzztoolbox.com/google/goopoetry.shtml zadejte slova, která by se měla ve verších vyskytovat, a Google zařídí vše ostatní. Ovšem samozřejmě vše funguje jen do určité míry, neboť tato služba vyžaduje přímý přístup do Googlovy engine a ten je striktně omezen.

Googlismy: Na WWW stránce www.googlism.com se dozvíte, co si o vás nebo o vašich přátelích lidé myslí. Do zadávacího políčka vložte svoje jméno, a Google vám naoplátku prozradí vaše netušené schopnosti a dovednosti.

§§§§§


Co je lepší než WinAmp? - Quintessential Player! - Přehrávač MP3 i formátů OGG a WAV, se spoustou zajímavých vlastností a funkcí
Co je lepší než WinAmp? - Quintessential Player! - Přehrávač MP3 i formátů OGG a WAV, se spoustou zajímavých vlastností a funkcí(CD)

Karel Šredl

c03p0611

Vítejte u dalšího pokračování vašeho seriálu o počítačových pomocnících s nejlepším poměrem cena/výkon. Dnes trochu povzneseme svoji duši, neboť se budeme bavit o hudbě. Přesněji o hudbě počítačem reprodukované. Pokud vám teď v hlavě vytanula zkratka MP3, máte pravdu. Pravdu byste ovšem měli i tehdy, kdyby se vám vybavily třeba OGG, AU, CDA, WAV. To všechno (a mnohé další) jsou formáty hudebních souborů, které dokáže přehrát téma dnešního Rychlokurzu program Quintessential Player ve verzi 4.02 (www.quinnware.com).

Pro přehrávání "empétrojek" dříve existoval jediný bezkonkurenční přehrávač slavný WinAmp. Počínaje verzí 3 však poněkud narostl do velikosti a tím i do pomalosti "zbumbrlíčkovatěl". Zároveň se vynořilo několik konkurentů, kteří ho dohonili a v některých ohledech i překonali. WinAmp patří stále na špičku pelotonu, ale už to není jízda osamělého jezdce. A my si dnes představíme jednoho z jeho kolegů ze špičky.

Instalace

Instalace je, jak je již zvykem u kvalitních programů, typu start \ I Agree (odsouhlasení licenčního ujednání) \ Next ... Next \ Finish. Nakonec by se vám měl přehrávač sám spustit. Vy ho však zavřete, protože je potřeba ještě nainstalovat čestinu, abychom si s ním rozuměli. Spusťte soubor LangCzech.exe, zkontrolujte, že uvedená cesta opravdu vede k právě nainstalovanému QCD, a klikněte na tlačítko [Extract]. Hotovo bude ve vteřině, takže potom již stačí stisknutím tlačítka [Close] instalaci dokončit.

První start

Neváhejte, a směle do toho! Spusťte program [Start] \ Programy \ QCD Player \ QCD Player. Objeví se vám hlavní okno přehrávače. Jelikož podporuje skiny (vzhled) a na internetu je jich k nalezení spousta, může utilita vypadat podle vašeho přání. Jak na to, to si ukážeme později.

Nejprve musíme zvolit češtinu jako implicitní jazyk. Klikněte na ikonku v levém horním rohu přehrávače a z menu zvolte Preferences (rychleji se tam dostanete stisknutím klávesové zkratky Ctrl+P). V levém sloupci zvolte Language&Fonts, a v pravém vrchním okénku by se měl kromě aktivní Angličtiny objevit i jazyk Čeština. Vyberte ji, a svou volbu potvrďte kliknutím na tlačítko [Uložit a zavřít]. Nyní máte česky všechna menu a nastavení. Pokud stále vidíte angličtinu v hlavním okně, pak vězte, že té se nijak nezbavíte, neboť tyto nápisy jsou v grafické podobě součástí skinu, a tedy je nemůžete nijak ovlivnit (jedině by se vám podařilo najít přímo český skin).

Základní práce

Základní funkcí přehrávače hudby je přehrávání hudby, takže se pojďme podívat, jak na to. Cest je opět několik. První: najděte si v průzkumníku hudební soubory, které byste si rádi poslechli, označte je a klikněte na ně pravým tlačítkem. V rozbalovacím menu najdete volby Add to QCD (Přidat do QCD) a Play in QCD (Přehrát v QCD). Add to QCD znamená, že se označené hudební soubory přidají na konec seznamu písniček (pokud již v QCD nějaký máte). Play in QCD způsobí, že se starý seznam písniček zahodí, z označených souborů se vytvoří nový a rovnou se spustí přehrání první písničky. Druhá cesta spočívá ve využití metody drag&drop. Označené soubory přetáhněte myší z Průzkumníka do seznamu písniček v QCD playeru (je-li seznam písniček schovaný, rozbalíte ho kliknutím na ). Písničky se vloží na to místo, kde jste je upustili. Třetí možnost: klikněte na ikonu \ Přidat hudbu a najděte si hudební soubory k přehrání. Opět jich můžete přidat víc najednou tím, že kliknete na první písničku a při stisknuté klávese Shift kliknete na poslední. Všechny písničky mezi nimi budou značeny a přidány.

Ovládání přehrávání je stejné jako na každé hudební věži, takže byste s tím neměli mít žádný problém. Pokud chcete přehodit pořadí písniček v seznamu pro přehrání, stačí písničku pouze myší uchopit a "dotáhnout" ji na požadované místo. Seznam písniček také můžete uspořádat kliknutím na tlačítko a zvolením kritéria (např. kritérium Album/#skladby znamená, že se písničky v seznamu uspořádají nejprve podle Alba, a v rámci alba podle čísla skladby).

Pro základní úpravu zvuku je k dipozici 10pásmový ekvalizér. Kliknutím na ekvalizér vysuňte a tlačítkem ho zapněte. Hudební fajnšmekři si nyní mohou "šoupátky" nastavit frekvenční pásma podle libosti. My ostatní raději kliknutím na \ Přednastavené (nebo Ctrl+Q) vybereme některé z předpřipravených nastavení jako třeba Rock, Pop, Techno a klikneme na tlačítko [Načíst]. Na stejném místě si také můžete uložit vaše vlastní nastavení.

Pokročilejší možnosti

Co tedy program umí navíc? Jednak je to práce s informacemi o písničkách (s takzvanými tagy), práce s playlisty (seznamy písniček), skiny, plug-iny (zásuvné moduly, rozšiřující funkce přehrávače). Rozhodně nemáme šanci v tomto článku obsáhnout vše, na to bychom potřebovali spíše malou knížku. Proto zde naťuknu základy a ostatní nechám na vašich experimentech.

Tagy

Tagy, neboli hlavičky hudebních souborů, obsahují informace o písničce jako jsou interpret, album, rok vydání, žánr, ale může to být třeba i text písně. QCD Player nám dává základní přostředek pro úpravu těchto informací. Klikněte pravým tlačítkem myši na písničku, jíž chcete upravit informace ve hlaviččce. Z menu zvolte Upravit. Objeví se vám okno, v němž můžete vyplnit informace pokud je znáte. Pokud je neznáte, ale máte přístup k internetu, klikněte na tlačítko [AutoTag], a QCD to pomocí databáze CDDB udělá za vás. Jestliže si hodně věříte, klikněte na tlačítko [CDDB Lookup] a celý proces máte pod vlastní kontrolou.

Nemusíte upravovat písničku po písničce jednotlivě, ale lze je upravovat i hromadně. Označte v seznamu písní víc (pomocí klávesy CTRL a klikání myší nebo metodou "první \ SHIFT + klik na poslední") a opět pravý klik a volba Upravit. Nyní jste v modu hromadných úprav. Mezi oběma mody se přepínáte klikáním na tlačítko [Single Edit]/[Multi Edit]. Opět se nabízí možnost použít internetovou databázi a kliknutím na [AutoTag] nechat program vše udělat za nás.

Jestliže chcete přejmenovat hudební soubory podle informací z hlavičky, přejděte na záložku Tag \ Filename. Pomocí předpřipravených šablon mohou mít v několika chvilkách vaše hudební soubory ty správné názvy. Samozřejmě si lze vytvořit i šablonu svou.

Playlisty

Posloucháte určité písničky, když jste veselí a jiné, když máte depresi? Máte své oblíbené "hitovky" pro případ návštěvy či mejdanu? Potom byste jistě měli rádi tyto seznamy písniček někde uložené a připravené, aby nebylo nutné je neustále znovu vytvářet. Od toho jsou tady playlisty. Prostě si požadované písničky přidejte do seznamu v QCD, a když budete spokojeni s obsahem i pořadím skladeb, klikněte na tlačítko . Buď uložíte aktuální seznam zvolením Uložit playlist jako..., nebo pokud chcete mít takové seznamy pěkně pohromadě na jednom místě, označte písničky stiskem CTRL+A a \ Uložit vybrané \ Nový playlist. Takto vytvořený playlist se pak dá snadno přidat do seznamu k přehrání přes \ Načíst playlist. QCD Player má totiž v nastavení možnost zvolit jeden adresář, který považuje za úložiště právě takových playlistů a dovoluje rychlejší práci s nimi. Tento adresář lze změnit takto: CTRL+P \ Playlisty a kliknutím na tlačítko v sekci Menu načítání playlistů.

Skiny

Tato vlastnost je dnes již téměř nezbytnou podmínkou, pokud chce program patřit na vrchol ve své kategorii. QCD Player nejenže podporuje změnu skinů, ale navíc mohou být v rámci jednoho skinu definovány tzv. mody, tedy jakési podskiny. Např. standardní skin má mody tři, a to "Kong" největší, "Retro" kde jsou ovládací prvky trochu více zhuštěné, a "Runt" kde je celý přehrávač zredukován na úzkou lištu. Pro práci se skiny má QCD Player šikovný prohlížeč, a pokud disponujete připojením k internetu, je vybrání, stažení i nastavení nového skinu hračka. Kombinací kláves CTRL+S aktivujte prohlížeč. V okně ihned vidíte, jaké skiny máte k dispozici. Zvolením položky Stáhnout skiny se připojíte k internetu a program stáhne opravdu bohatý seznam dostupných skinů. Zvolte některý a tlačítkem [Náhled] si ho prohlédněte. Pokud s ním budete spokojeni, stiskněte [Nainstalovat]. Skin se stáhne a zařadí do seznamu dostupných. Vraťte se zpět k volbě Skiny v levém okně a klikněte na ten právě nainstalovaný. QCD Player okamžitě změní vzhled. Jak jednoduché.

Plug-iny

Zde se už opravdu dostáváme k pokročilejší práci s programem. Plug-iny jsou jakési funkční moduly, rozšiřující funkčnost hlavního programu. Chybí vám podpora určitého hudebního formátu? Nebo byste rádi nějaké zvukové efekty během přehrávání muziky? Pokud naleznete ten správný modul, není nic nemožného. Stáhněte si ho z internetu (spoustu jich najdete na stránce www.quinnware.com/plug-ins.php) a nainstalujte. Většinou to bude nějaký exe-soubor, takže stačí spustit a vše odsouhlasit. V QCD Playeru se stisknutím CTRL+B dostanete k nastavení nainstalovaných plug-inů. Ty jsou rozděleny do podkategorií podle funkce:

- Vstupní tedy jaké souborové formáty bude umět QCD číst.

- Přehrávací řídí přehrávání.

- Kodéry můžete muziku překódovat do jiných formátů.

- Vizualizace garfické efekty během přehrávání.

- DSP (Digital SOund Processing) efekty upravující zvuk, např. různá echa, zvuk pozpátku atd. Sem patří i WinAMP DSP plug-in, který dovolí používat DSP plug-iny konkurenčního WinAMPu.

- Knihovní pro práci s playlisty a hlavičkami souborů. Sem patří třeba ona internetová databáze, o které jsme mluvili dříve.

- Obecné ty, které nebylo možno zaškatulkovat.

Nyní stačí plug-in aktivovat zaškrtnutím. Pokud více plug-inů vykonává identickou funkci, posuňte vámi preferovaný výše tlačítkem [Nahoru] a on dostane přednost. Každý plug-in má svá specifická nastavení, k nimž se dostanete jeho označením a kliknutím na tlačítko [Nastavit]. Se změnami nastavení však buďte opatrní.

Závěr

QCD Player je podle mého názoru velmi povedený přehrávač, který je díky skinovatelnosti velmi hezký na pohled a díky podpoře plug-inů toho umí opravdu hodně. Svou cenou 0 Kč rozhodně potěší naše peněženky a manželky.

§§§§§


Tipy & triky pro Windows - Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace I

Jakub Povolný

c03p0613

Trošku jsem se vyděsil při pohledu na krásnou číslovku 55, označující tento díl tipů a triků pro Windows. Pokud si totiž uvědomím rovnici, kde na jedné straně stojí jeden díl tipů a na druhé měsíční periodicita, je doba běhu tohoto seriálu už požehnaně dlouhá.

I v tomto úvodníku se sluší zhodnotit vývoj softwarového i hardwarového trhu v České republice. Jinak řečeno, opět budete muset protrpět několik vynikajících postřehů autora tohoto článku.

Jelikož je tento díl věnován vesměs produktům jisté firmy, začneme (a skončíme) třeba u ní. Po absolvování dalšího roadshow, tentokrát na podporu produktů řady 2003, jsem opět odcházel z Lucerny pod dojmem lehkého nadšení, jak je vše na PC snadné a intuitivní. Až poté se dostavil druhý, již méně příjemný pocit lehké nedůvěry, kterou mám zakořeněnou vůči příliš automatickým operacím jakéhokoliv softwaru. Microsoftu vše v jeho produktech skvěle funguje, každý článek nových Office nebo Windows šlape jako hodinky. Potom i vaše práce je snadnější a rychlejší. Jen mě mrazí při pomyšlení na to, že by jeden z řady systémů vypověděl na čas funkčnost. Stále ještě rád po sobě svoji práci kontroluji "očima" a rád vím, co software s mým dokumentem na pozadí provádí. I proto rád tvořím tento seriál, který se snaží pod pokličku produktů od Microsoftu nakukovat.

Tipy pro Windowsl

Odstraňte systémové adresáře (Win 95/98)

Na úvod si dáme něco lehčího, spíše kosmetickou změnu a další ukázku toho, co lze provádět soustavným pozměňováním registru.

Po poklepání na ikonu Tento počítač se vám zpravidla otevře okno, které obsahuje nejen diskové jednotky, ale také další systémové složky, jako je Telefonické připojení do sítě, či složka naplánovaných úloh. Jestliže považujete tyto složky za zbytečné, nebo je chcete odstranit z důvodů bezpečnostních, přečtěte si následující řádky.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte editor registru regedit. V něm směle pokračujte do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE Software Microsoft Windows CurrentVersion explorer MyComputer NameSpace. V tomto klíči naleznete tři další podklíče, reprezentující tři systémové adresáře. Jejich popis můžete vidět vždy v pravé části regeditu jako hodnotu proměnné default, umístěné v každém z těchto tří podklíčů.

Vyberte si ty, které chcete ve Windows učinit neviditelnými, a jednoduše je smažte. Zde pozor, pokud smažete složku Telefonického připojení, nebudete moci později toto připojení nakonfigurovat. Proto si své kroky řádně promyslete. Ukončete regedit, a otravné složky budou navždy pryč.

Zapomenuté heslo (Outlook Express 5)

Je to patrné už z názvu tohoto tipu, ale přesto to ještě vysvětlím. Nebudeme se tentokrát zabývat zadáváním hesel do Outlook Expressu, ale naopak jejich odstraňováním.

Outlook Express se ve svých novějších verzích pokouší o jakýsi rádoby víceuživatelský přístup pomocí takzvaných uživatelských identit. V praxi to vypadá tak, že vytvoříte několik identit s různými složkami pro poštu a s různým nastavením poštovních účtů. Do každé identity se poté přihlašujete pomocí jména a hesla (pokud to funguje tak, jak má). Ihned po instalaci OE, a také v případě, že jste žádnou identitu nevytvářeli, se přihlašujete do takzvané default identity jako jeden jediný uživatel.

Problém nastane ve chvíli, kdy své heslo zapomenete, a přesto se chcete dostat ke své poště a ke svému nastavení. Jednoduchou editací registru lze heslo odstranit a potom zadat nové (které si opět budete pamatovat). Postup si ukážeme níže.

Spusťte si program regedit pomocí menu Start Spustit a jděte do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE Software Microsoft Protected Storage System Provider. Zde se nachází několik dalších klíčů, reprezentujících přihlašovací jména do Windows. Měli byste zde nalézt minimálně klíč *default*. Vy musíte vybrat ten, pod kterým jste ve Windows přihlášeni, a pod kterým jste prováděli konfiguraci a nastavování identit v programu Outlook Express.

Pro lepší pochopení uvedu příklad. Dejme tomu, že se běžně přihlašuji do Windows pod jménem honza. Pod tímto jménem jsem si nastavil identitu v OE a zapomněl jsem heslo. Musím tedy vybrat klíč honza a vymazat veškeré položky, které se nacházejí v klíči HKEY_LOCAL_MACHINE Software Microsoft Protected Storage Systém Provider honza Data 89c39569-6841-11d2-9f59-0000f8085266.

Obvykle se do Windows pod žádným jménem nepřihlašujeme, proto musíme pokračovat do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE Software Microsoft Protected Storage System Provider *Default* Data 89c39569-6841-11d2-9f59-0000f8085266 a v něm opět neohroženě smazat vše, co najdeme.

Po úspěšném promazání správného klíče zavřete regedit a nastartuje Outlook Express. Sice se ještě zeptá na přihlašovací jméno (identitu pokud jich máte více), ale heslo po vás vyžadovat nebude.

A na závěr ještě malý dodatek. To hrozivé číselné označení vaší identity odpovídá názvu složky s vašimi e-maily, kterou najdete v adresáři Windows\Application Data. Zde můžete tuto složku pohodlně zálohovat. Ale o tom už jsme mluvili v jednom z předchozích tipů a triků.

Snadnější dvojklik (Win 98)

Jistě to zní mírně neuvěřitelně, ale i dvojklik, neboli doubleclick se dá ve Windows různě konfigurovat. A že jsou tyto možnosti někdy důležité, to potvrzují začátečníci, kteří mají s dvojklikem, jako základním potvrzovacím mechanismem v produktech Microsoftu, zásadní problémy.

Jestliže ve Windows nezvládnete dvojklik, v podstatě je standardně nastavené nemůžete používat. Proto Microsoft zabudoval do Windows dialogy pro nastavení dvojkliku. Ten základní najdete v menu Start Nastavení Ovládací panely, kde musíte zvolit ikonu pro nastavení myši. Ihned na první záložce máte možnost nastavení tlačítek pro levou a pravou ruku, v dolní části dialogu pak pro nás podstatnou možnost nastavení časové prodlevy mezi jednotlivými kliky ve dvojkliku. Nastavení můžete ihned vyzkoušet v malém okénku s jakýmsi kašpárkem.

Nastavení prodlevy sice mnohdy začátečníkům pomůže (zejména její prodloužení), nicméně s dvojklikem lze dělat ještě více. Tentokráte již musíme sáhnout k editaci systémového registru. Mezi dvěma jednotlivými kliky se myš vždy nepatrně posune. Aby Windows rozpoznala, že právě někde "dvojklikáte", musí se tento posun vejít do určité hranice, určené horizontální a vertikální roztečí v obrazovkových bodech. Překročíte-li tento rozsah, dvojité kliknutí nebude posouzeno jako dvojklik. V registrech je možné hodnoty rozsahu měnit, a tím dále zjednodušit použití dvojkliku zejména pro začátečníky.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CURRENT_USER ControlPanel Desktop. Zde je pak nutné vytvořit dvě nové textové hodnoty nazvané DobleClickHeight a DoubleClickWidth. Poklepáním na tyto hodnoty můžete vložit čísla v pixelech (obrazovkových bodech). Vše potvrďte, a po restartu bude vaše nastavení aktivní.

Přeji mnoho úspěšných kliků i mnoho překliků, které vás tak jako tak stejně neminou.

Tipy pro MS Office

Lepší práce se seznamy (Word)

Každý uživatel Wordu často nadává na automatické chování tohoto editoru. Word ve snaze pomoci uživateli neustále doplňuje, formátuje a mění váš text, bohužel jen málokdy k vašemu obrazu. Typickým příkladem je právě vytváření nesouvislých seznamů, kdy na jednu stranu oceníte, že Word za vás tvoří položky seznamu, na straně druhé byste seznam v určitých částech obohatili o nečíslované odstavce, což je pro Word nadlidský výkon.

Toto chování lze regulovat nastavením Wordu, vše se provádí v dialogu Automatické opravy, který najdete v roletovém menu Nástroje. Zde můžete některé schopnosti Wordu úspěšně eliminovat, případně úplně vypnout.

Na druhou stranu je škoda schopností nevyužít, pokud je to možné například užitím vhodných klávesových zkratek. Třeba při vytváření výše kritizovaného seznamu položek, ať již číslovaného nebo nečíslovaného, je uživatel neustále obtěžován. Při každém stisku ENTER Word vytvoří novou položku seznamu i přesto, že jste chtěli odentrovat pouze řádek v dané položce a vytvořit tak obyčejný odstavec.

Jestliže tvoříte pod každou položkou větší části textu a tudíž je logicky potřebujete dělit do odstavců, nemačkejte na konci odstavce ENTER, ale kombinaci kláves SHIFT+ENTER. Word potom provede přesně to, co po něm chcete, odřádkuje na další odstavec a nevytvoří další položku v seznamu.

Jestliže potom budete chtít vytvořit další položku v seznamu, stiskněte prostě zase jen ENTER.

Pracovní prostory (Excel 2000)

Tipů a triků pro Excel už se v našem seriálu objevilo bezpočet, proto je těžké nalézt ještě něco dalšího a zajímavého pro uživatele. Doufám, že tento tip pro vás zajímavý bude.

V některém z předchozích dílů jsme mluvili o uspořádání pracovní plochy Excelu v případě, že máte otevřeno najednou více souborů a potřebujete je porovnat, nebo mezi nimi přesouvat nějaká data. Následující tip tyto možnosti ještě nepatrně rozšiřuje.

Spusťte Excel a v něm otevřete dva nebo více souborů. Nyní nevidíte jednotlivé soubory, vidíte pouze poslední otevřený. Jděte do roletového menu Okno a zvolte Uspořádat. Dostanete na výběr hned několik možností, jak vedle sebe uspořádat více souborů na jedné pracovní ploše. Vyberte ten pro vás optimální a můžete začít pracovat. To ale není všechno.

Pokud stabilně pracujete s určitými soubory najednou a tato sestava se vám nemění, máte možnost si nastavení pracovní plochy uložit tak, abyste jej nemuseli znovu a znovu aktivovat. Zvláště jedná-li se o více souborů naráz, může být jejich opětovné spouštění dost ubíjející.

Nastavte si tedy rozvržení dle libosti a poté jděte do roletového menu Soubor. Zde zvolte trochu neznámou položku Uložit prostor... Budete vyzváni ke specifikaci místa a názvu souboru s informacemi rozvržení vaší plochy v Excelu. Tento soubor má poněkud nezvyklou příponu XLW (W jako Workspace). Vše uložte.

Pro příští práci stačí jen otevřít příslušný XLW soubor, a Excel nejenže otevře všechny soubory najednou, tak jak jste je uložili, ale také je rozvrhne na pracovní ploše tak, jak jste si to přáli.

Easter Eggs

Zajímavé fotečky (IE 5.x)

Následující tip je určen pro Internet Explorer verze páté a vyšší (jen do šestky) a musíte při něm být připojení na internet. Provedení tipu je trošku složitější, vše dělejte přesně podle návodu. Důležité je mít také IE nastavený v takzvaném "továrním nastavení", bez významných úprav.

Spusťte si IE a jděte do roletového menu Nástroje. Zde zvolte položku Možnosti Internetu. Na první záložce Obecné najdete v dolní části tlačítko Jazyky. Stiskněte je. V následujícím dialogu stiskněte tlačítko Přidat a do dolní kolonky vepište řetězec ie-ee. Potvrďte, a posuňte tento řetězec v seznamu na první místo stiskem tlačítka Nahoru. Vše potvrďte a vraťte se do prohlížeče.

V horní liště nyní zvolte tlačítko Hledat a po levé straně IE se vám objeví panel hledání v anglickém jazyce, pokud jste jej nenastavili jinak. V horní části objevíte položku Pick something. Tuto položku (výběr) rozbalte a vyberte Previous searches. A fotky jsou zde. Poté zkuste ještě tlačítko Vlastní pro zobrazení pěkné animace.

Tímto dnešním jediným vajíčkem se dnes rozloučíme. Doufám, že jsem uspokojil alespoň uživatele kancelářského balíku MS Office, na které v poslední době nezbývá moc místa.

Příště se těším opět na shledanou u další dávky zajímavých tipů a triků.

Intertipy

Dnešní internetové tipy by si samozřejmě zasloužily poctivý úvodník, ve kterém bychom zkritizovali stále pomalý a modemový paušál odmítající Český Telecom. Toto si dnes kvůli nedostatku místa odpustíme a podíváme se přímo na jednotlivé internetové odkazy. Budeme plynule pokračovat tam, kde jsme minule skončili, pouze jazyk změníme.

Hippotame

web.gin.cz/hippo/

Stránka, která je svým obsahem velmi podobná předchozímu odkazu, věnuje se ovšem více i jiným než síťovým tématům. Graficky velmi povedená, snad jen těch barev mohlo být více, nebo spíše barvy úplně jiné, ale to je asi věc vkusu. V úvodu budete ihned upozorněni autorem, že své stránky považuje za špatné, ale že díky určité úrovni návštěvnosti je milostivě nechává přežívat v provozu. V levé části pak najdete rozsáhlé menu s odkazy na sekce s tipy a triky pro jednotlivé kategorie. Opět zde najdete HTML a CSS, JavaScript, MySQL atd. Nechybí ani sekce věnované okultismu, i zde najdete patřičné tipy a triky. Následují odkazy na software a další stránky, o kterých autor usoudil, že vás budou zajímat. Na závěr se autor věnuje tématu irského vlkodava, to si rozhodně nenechte ujít. Vše hezky česky.


Tipy & triky pro Windows - Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace II

Period tipy a triky

www.period.cz/system/tat.asp

Uvedený odkaz míří přímo na velmi dobře a přehledně provedenou stránku magazínu Period, resp. na její sekci s tipy a triky. Tyto tipy nejsou nijak řazeny, nevěnují se tedy pouze Windows, ale i dalším oblastem ze světa tvorby webových stránek. Ostatně to je téma i celého magazínu. Kromě zmíněných tipů a triků zde najdete ještě další rubriky týkající se ASP a PHP, jako dvou konkurentů, HTML samotného, databází a mnoho dalšího. Nechybí ani vyhledávač a možnost zasílání jakéhosi informačního bulletinu na váš e-mail. V levé horní části pak máte možnost kontaktovat osoby v diskusních listech se zaměřením na tvorbu WWW, nebo si jen stáhnout jak texty, tak i užitečný software. Vše samozřejmě v češtině.

HTML tips and tricks

www.tips-tricks.com

Plynule přejděme z českých stránek věnujících se tipům pro HTML na ty anglicky mluvící, kterých je samozřejmě nepoměrně více. První z nich má své zaměření již v názvu. Stránka je dosti jednoduše zpracovaná, ale působí přehledně. Ihned v úvodu se dostanete na jakési základní rozdělení. V první sekci najdete odkazy s tipy pro čisté HTML, v dalších sekcích pak odkazy na tipy pro návrh designu stránky, tvorbu webové grafiky a nakonec i programování pro web. V levé části stránky pak můžete pomocí jednoduchého menu přidat komentáře, případně použít mapu stránek pro rychlejší přístup k jednotlivým tipům a trikům. Anglicky.

Web Source

www.web-source.net

Další velmi povedená stránka, popisující HTML kód a doplňující tento popis o užitečné tipy a triky, které jen tak někde neuvidíte. Úvodní stránka jinak slušně provedeného webu vás možná zpočátku rozladí strohostí a přehlceností reklamami, nenechte se ale odradit a poklepejte na odkazy umístěné v horní části stránky. Pod HTML Codes najdete přehledného průvodce HTML tagy, pod HTML Tips pak některé konkretní tipy pro tvorbu WWW stránek. Samozřejmě nevynechejte ani další odkazy, pod kterými objevíte mnoho užitečných kódů JavaScriptu a dalších pomůcek pro tvorbu WWW stránek. Nechybí zde ani vyhledávací nástroj a možnost přidat vlastní tipy a triky. Celé toto počínání je pak doplněné množstvím tutoriálů, které vám pomohou s programováním pro web. Odkazy najdete až v pravo dole na úvodní stránce. Vše v angličtině.

CHAMI Tips

www.chami.com/tips/

O této stránce jsme již v minulosti hovořili, nicméně nyní doznala mnoha vylepšení, a proto se o ní rozepíšeme znovu. Stránka je velmi dobře graficky zvládnutá a po počátečním ostychu i příjemně přehledná, alespoň na to, kolik obsahuje informací. A že jich není vůbec málo. Naopak. V úvodu jste ihned zahlceni množstvím nejnovějších tipů a triků nejen pro tvorbu WWW stránek. Po pravé straně pak máte na výběr z dlouhé řady rychlých tipů z oblastí Internetu, HTML, JavaScriptu, Windows, programování a dalších. Pravé hody pak začnou, pokud si vyberete klíčové slovo z levého menu. Například naše dnešní téma o HTML. Budou vám zobrazeny všechny tipy obsahující slovo HTML, přehledně rozdělené do sekcí, které jsem vypsal již výše. V tomto konkretním případě je seznam pekelně dlouhý. Navíc se vám nabídka klíčových slov dále rozšiřuje podle toho, které slovo zvolíte. Samotné tipy jsou pak, někdy velmi podrobně, popsány, bohužel převážně bez ilustračních obrázků. Anglicky.

Linda.com Tips

www.lynda.com/tips/

Tato stránka opět nabízí velmi mnoho tipů a triků, tentokráte ovšem hlavně pro tvorbu grafiky. Ať již webové, nebo jiné. Tipy jsou přehledně rozděleny do sekcí podle programu, ve kterém popisují konkrétní problém. Najdeme zde téměř všechny produkty firmy Adobe: GoLive, Photoshop atd., a také produkty firmy Macromedia: Dreamweaver či Flash. Pod každou touto sekcí pak objevíte další tematické dělení s větším či menším množstvím tipů a triků pro daný software. V dolní části stránky pak objevíte vyhledávací nástroj a nějaká ta data ke stažení. Možnou výhodou/nevýhodou je fakt, že většina tipů je prezentována pomocí videosekvencí, je tedy nutné mít v prohlížeči podporu pro Quicktime. Anglicky.

December.com

www.december.com/html/

Název této stránky ani v nejmenším neodpovídá jejímu obsahu. Respektive mluvíme-li o části, věnující se HTML, na kterou směřuje výše uvedený odkaz. Tato převážně textově, ale o to přehledněji zpracovaná stránka je plná tipů a triků pro tvorbu WWW. Ihned v úvodu máte před sebou rozdělení do několika sekcí. Patří mezi ně Tutorials, Codes, Demonstrations, Specifications a mnoho dalších. V těchto sekcích pak najdete odkazy na jednotlivé tipy. V sekci Tutorials se jedná o návody a referenční příručku k HTML, v Demonstrations pak najdete ukázky na konkrétních případech. V sekci Topics pak najdete i stránky věnující se dynamickému HTML, VRML, JavaScriptu a dalším technologiím oživujícím statické weby. Zajímavou funkcí, kterou máte k dispozici, je validátor HTML stránek, jejž si můžete stáhnout zdarma. V nabídce stránek je pak i přehled a hodnocení knih, zabývajících se výše uvedenými tématy. Knihy je možné i zakoupit (amazon.com). Vše anglicky.

Na závěr jen malou noticku pro čtenáře: Opravdu není možné uveřejnit v tomto seriálu odkazy na stránky, které se ho tematicky vůbec nedotýkají. Působilo by to přinejmenším nevhodně. Příště opět na shledanou.

§§§§§


FAQ: nejčastěji kladené dotazy I

Zdeněk Pokorný

c03p0634

Odpovědi odborníků na dotazy čtenářů PC WORLDu / čtenářské ohlasy

? Mohli byste bližšie popísať príkaz subst a jeho používanie vo Windows XP Professional, prípadne kde sa dajú získať informácie? Najlepšie v ČJ alebo SJ.

Příkaz subst pochází z DOSu a slouží na přiřazení písmena (vytvoření virtuálního disku) zvolenému adresáři. Tento adresář se pak chová jako disk se vším všudy. Adresář je nadále viditelný i v původní struktuře (obvykle na disku C:). To je tedy účel tohoto příkazu. Syntaxe a další informace lze najít přímo ve Windows XP, a sice v příkazovém řádku napsáním "help subst" nebo "subst /?", případně v klasické nápovědě Windows. Ve všech případech se doberete stejného textu. Použití tohoto příkazu má smysl tehdy, chcete-li zjednodušit přístup do určitých vnořených složek (adresářů), aniž byste si musel pamatovat cestu nebo ji složitě vyhledávat.

? Mám taký maličký problém s MS Excelom 2000, OS Windows 2000. Daný dokument si otváram väčšinou priamo z Total Commandera kliknutím na tento súbor. Postupným otvorením ďaíšieho súboru *.xls sa mi tento neobjaví v spodnej lište Windows 2000, ale sa dá k nemu dostať len cez menu Okno v MS Excelu. Chcel by som, aby mi to fungovalo ako vo Worde, kde sa mi každý otvorený súbor objaví v spodnej lište Windows 2000.

MS Excel 2000 (anglický) má tuto možnost schovanou pod menu Tools-Options-Windows in Taskbar, jak to ukazuje následující obrázek. V českém Excelu je to pod menu Nástroje Možnosti Okna na hlavním panelu.

? Ve Windows XP mi pomalu nabíhají ikony. Po naběhnutí systému se nejdřív zobrazí ikony Windows, a až po chvíli se mění na původní ikony. Slyšel jsem, že se má smazat nějaký soubor, ale netuším jaký. Poradíte mi?

Co se týká pomalého nabíhání plochy, může jít o problém se souborem ShellIconCache. Stačí jej smazat a pak by měl problém zmizet. Soubor se obvykle nachází v C:\Windows (C:\WinNT) nebo v profilu uživatele. Soubor je skrytý a je neustále používán, takže mazat je nutné z jiného profilu. Doporučuji rovněž nepoužívat plochu v režimu zobrazení webstránky, protože to hodně systém zpomaluje.

? Na svém PC mám již delší dobu nainstalovaná Windows XP Professional. Asi před dvěma dny se vyskytl tento problém: Pokud chci otevřít jakýkoli HTML soubor uložený na disku, vypíší XP chybové hlášení (chyba v aplikaci exporer.exe) a nabídnou mi, jestli chci odeslat chybové hlášení Microsoftu. Pokud kliknu na "Neodesílat", na několik vteřin zmizí všechny ikony i nabídka start, a na obrazovce zůstane jen obrázek pozadí Windows. Po chvilce (tak 2-3 vteřiny) vše zpět naskočí, ale HTML dokument se ne-otevře. Zkoušel jsem přeinstalovat Internet Explorer, ale to nepřineslo žádnou změnu. Na problému mě nejvíce zaráží to, že pokud spustím Internet Explorer a poté přes menu Soubor-Otevřít zvolím jakýkoli HTML soubor na disku, vše se normálně zobrazí a žádné chybové hlášení nevyskočí. Když jsem na internetu, vše také funguje normálně. Proto vás prosím o pomoc.

Chování tak jak jej popisujete odpovídá poškození nějaké součásti Exploreru, který neumí vyvolat Internet Explorer při kliknutí na HTML soubor, a dojde k chybě. Samotný IE je v pořádku, což dokazuje i váš popis, když v něm všechno funguje. Zkuste se podívat do chybového hlášení, zda nezjistíte z podrobnějšího logu, jaký další soubor (patrně DLL nebo EXE) se podílí na chybě. Pak můžete přeinstalovat tu část systému, které soubor patří. Někdy je až zarážející, jak vše souvisí se vším, kdy např. za padajícím Wordem stojí chyba v tiskovém driveru, i když ani nemáte v úmyslu tisknout. Při pádu Exploreru systém pozná, že se hroutí Explorer, a až se pád ukončí, systém znovu Explorer spustí. Kdyby to neudělal, nezbývalo by než počítač vypnout spínačem. Pokud nezjistíte chybu podle předchozího popisu, musíte updatovat Windows jako taková. Explorer prostě nepřeinstalujete, to nejde. Ještě je zde jedna možnost, zkuste zrušit asociaci IE na HTML soubor a tuto vytvořit znovu. Co kdyby byl problém zde.

? S bratom máme každý svoj počítač a u providera každý svoju schránku, avšak na jedno konto. Internetové spojenie zdielame pomocou jednoho počítača s ďaíším počítačom. Náš problém spočíva v tom, že bysme chceli aby sa prichadzajúca pošta do jednotlivých schránok triedila podía toho, komu z nás dvoch je mail určený, tak aby sa zasielala na každého počítač zvlášť. Je to možné nejak nastaviť priamo v Outlook Expresse, alebo existuje nejaký program na triedenie pošty?

Toto je docela zvláštní dotaz a přiznám se, že mu úplně nerozumím, proto může být i odpověď poněkud mimo. Chápu to tak, že se připojujete jedním jménem a heslem k providerovi, ale pak u něj máte vytvořené dvě nezávislé mailové schránky. V OE máte pravděpodobně dvě entity a pomocí nich se k těmto schránkám připojujete najednou. To má logiku, ale až potud. Outlook Express je pouze klient, takže už nemůže dál poslat zprávu na jiný počítač doma. To umí pouze server. Protože OE nepracuje na bázi textových souborů, nemůžete se druhým klientem podívat do úložiště toho prvního třeba přes síť. Tak to dříve uměl Pegasus Mail, ale obávám se, že i tam už tvůrci přešli na jiný, bezpečnější systém. Vašemu požadavku by vyhovoval klient, který by byl relativně jednoduchý a dal by se celý nainstalovat na nějaký sdílený disk určený pouze pro poštu. Pak by nebyl problém spouštět jej z tohoto disku z libovolného ze dvou počítačů. Asi by nesnesl dvojí spuštění, ale to by se dalo eliminovat spouštěním přes dávku, která by si běh hlídala např. vytvořením nějakého souboru po dobu běhu klienta. Další možností je klient, jenž by na sdílený disk ukládal pouze mailboxy, ale běžel by vždy ze stanice uživatele. To však obvykle naráží na bezpečnostní překážky. Schránka bývá pevně svázána s klientem, ve kterém byla vytvořena, a jiný přístup je blokován. Asi nejjednodušší řešení je, aby si každý stahoval svou poštu sám přímo na svůj počítač, i když to možná trochu zvýší náklady na připojení.

? Můj počítač má neustálou snahu připojovat se automaticky k internetu, i když o to nemám zájem. Projevuje se to jednak již hned po nastartování operačního systému, případně restartu, ale i během práce. Mám podezření, že by se mohlo jednat o nějaký "šus", který se mi dostal během surfování, nebo elektronickou poštou s podivnými e-maily. I když takové podezřelé, většinou cizojazyčně (anglicky) psané maily neotvírám a hned je blokuji, šance tady pořád je. Rád bych věděl, kde se dají ve Windows XP Home najít systémové informace, kde se vypíší jednotlivé jeho části, hlavně část po spuštění. Případně, zda mi můžete poradit něco jiného, jak se popsaného jevu zbavit.

Programy a služby, které se spouštějí při startu počítače, jsou uvedeny v registru HKLM\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run*. Tady se mohou nacházet nechtěné prográmky nebo viry. Při odstraňování je třeba postupovat opatrně, abyste nezrušil spuštění nějaké důležité služby. Podívejte se, odkud se daný program spouští, to obvykle hodně napoví. Snaha počítače připojovat se na internet se dá spolehlivě eliminovat v nastavení Internet Exploreru, a sice v záložce Připojení. Tam lze nastavit "Nikdy nevytáčet připojení" a pak si musíte připojení řídit sám přes vytvořenou Dial-up ikonu. Trochu to sice přidělá práci, ale na druhou stranu co řídíte sám, jste schopen i sám kontrolovat. Navíc pokud se o připojení snaží nějaký správný nebo chtěný program, obvykle vyskočí okno, kde se dožaduje připojení, čímž se identifikuje. Viry a různé podobné prográmky se takto neidentifikují, takže dají raději pokoj. Tím však neříkám, že to je vše, co proti virům musíte udělat. Doporučujeme rovněž zkontrolovat počítač antivirovým programem s aktualizovanou databází virů.

? Již nějaký čas bez problémů provozuji malou síť (TCP/IP). Nyní jsem se připojil k paušálnímu provozovateli internetu, a nastaly problémy. Přímo k internetové síti jsem připojen jedním počítačem integrovaná síťová karta od provozovatele jsem obdržel IP adresu, pomocí které jsem připojen do jejich sítě. Spojení funguje až překvapivě dobře a rychle, ale jenom když mám zakázanou místní síť. Jakmile povolím místní síť (připojení k druhé síťové kartě 10/100) i bez spuštění proxy, začne se spojení na internet zadrhávat a jsou ve spojení veliké prodlevy. Při spuštění proxy serveru jde připojení na internet z ostatních počítačů, ale také s prodlevami. Vyzkoušel jsem různé IP adresy v místní síti, zkusil jsem přendat druhou síťovou kartu do jiného slotu, ale nic se nezměnilo.

Pokud získáte od providera jedinou IP adresu, musejí se všechny vaše počítače tvářit tak, že ji používají k přístupu na internet. To se u vás neděje, a proto jsou v přenosech zádrhely nebo to nejde vůbec. Optimální je spojit místní síť "jedním okruhem" a zvolit si nějaké IP adresy podle obvyklých konvencí. Nemusíte také volit nic, v případě ponechání volby DHCP to Windows za vás navolí sama. Do počítače připojeného na internet vložte ještě jednu síťovou kartu (to už vlastně máte) a na ní nastavte IP adresu od providera. Aby bylo možné dostat se na tuto kartu z ostatních počítačů, je třeba na počítači se dvěma kartami spustit router, nebo lépe proxy server, ve kterém je třeba nastavit routerování z vaší sítě na providera.

? Prosím o radu, jakým způsobem bych mohl dostat hudbu z kazety do PC a poté na CD vlastními silami. Nevím jaký program na to použít, případně kde ho pořídit. Disponuji mikrofonním výstupem z magnetofonu a propojovacím kabelem do karty PC. Operačním systémem jsou Windows 98.

Prvním předpokladem je existence zvukové karty se vstupem line-in (což je běžný stav). Dalším předpokladem je pak vhodný audiosoftware, například MediaRack apod., pomocí kterého budete nahrávat. Výstup z magnetofonu propojte se vstupem zvukové karty. Před nahráváním je třeba pečlivě nastavit (zkusmo podle kvality poslechu) úrovně signálu z magnetofonu (pokud to jde) a jednotlivá zesílení na zvukové kartě. Pozor, pro nahrávání existuje jiné menu než pro přehrávání! Vhodným nastavením úrovní signálů lze omezit šum na přijatelnou úroveň. Dalším nastavením, které je třeba zkontrolovat, je kvalita vytvářené nahrávky. Jedná se o nastavení vzorkovací frekvence, mono/stereo apod. Každý audiosoftware při vytváření wavů obvykle nabídne toto nastavení. Vlastní převod hudby z magnetofonu probíhá tak, že jednotlivé skladby postupně nahrajete do wav souborů a uložíte na disk. Jednotlivé wavy můžete pomocí vypalovacího softwaru převést přímo na Audio CD, nebo je vhodným programem zpracovat dále např. do formátu MP3 a poté vypálit na CD.

? Mám dotaz na možnost vytrasování průběhu e-mailů. Lze vystopovat průběh e-mailu od odeslání do doručení? Např. včera jsem si v 07:00 stáhl poštu a neměl jsem žádné nové zprávy. Ale o 3 hodiny později jsem měl najednou 6 nových zpráv, a ejhle některé z nich odeslané již před 36 hodinami! Tak by mne zajímalo, kde se ty e-maily flákaly. Lze to nějak jednoduše zjistit? A když se to zjistí, jak se proti opožděnému doručování e-mailů bránit? Myslím si, že by toto téma zajímalo hodně lidí, že ano?

Každý e-mail má hlavičku, ve které jsou pole From, To, Subject a další. Kromě toho se do této hlavičky ukládá i historie navštívených serverů, jimiž e-mail na své cestě k adresátovi projde, včetně časových údajů (pozor však na jednotlivá časová pásma). Potíž je, že ne všechny e-mailové klienty dovolují zobrazit tento trasovací text uživateli, nebo jej zobrazují jen v malém okně. V MS Outlook 2000 se na tento text podíváte přes menu (přímo ze zprávy) View Options, jak ukazuje obrázek. Jak se proti zpožděním e-mailů bránit? Nijak. Každý subjekt na trase nese zodpovědnost pouze za svůj server a za linky, které má pod správou, přičemž fyzicky za ně zodpovídá poskytovatel linky. Těžko budete asi urgovat nebo chtít uplatňovat náhradu na poskytovateli serveru či linky, která nemusí být na území ČR nebo ani Evropy (když jde mail ze zámoří). Domnívám se, že nikde ve smlouvě s poskytovatelem není záruka, do kdy musejí být e-maily doručeny, u poskytovatelů internetu zdarma o tom už vůbec nemůže být řeč. Ono je to totiž celé o tom, že přenos mailů probíhá zcela automaticky bez zásahů lidského faktoru (po nastavení příslušných služeb na serverech), takže není třeba stanovování žádných termínů. Něco jiného je, když server nebo linka přestanou pracovat. Pak záleží na tom, jak mají kde příslušní poskytovatelé zajištěnu rychlost opravy (obnovení funkčnosti).

? Mám 40GB HDD a mám ho rozdělený na 2 GB a zbytek. Vzhledem k tomu, že na menší části mám Windows XP, dělá mi to problémy. Jak mám již rozdělený disk poopravit a přerozdělit? Existuje nějaký software, a jaký?

Na dynamický přesun partitions na hard disku s daty existují různé programy, které lze najít na internetu. Ke známým patří např. Partition Magic (http://www.powerquest.com/partitionmagic/). Není ale zadarmo, na stránkách je však nabídka Try (vyzkoušej). Je otázka, co program uživateli dovolí ve zkušebním režimu. Jelikož při změně partitions dochází k přesunu souborů i alokačních tabulek, je proces velmi citlivý na různé chyby, které se vyskytnou během práce Partition Magicu. Například výpadek proudu během přesouvání partitions může mít katastrofální následek ztrátu dat. Proto doporučuji před zásahem data zazálohovat.

? Mám operační systém Windows Me a potřeboval bych přeinstalovat Media Player, a v souvislosti s tím bych se chtěl zeptat, zda musím přeinstalovat celá Windows, nebo existuje na CD nějaká na to určená aplikace?

Media Player je sice součástí Windows, ale lze jej upgradovat jako samostatnou aplikaci. Nelze jej však z Windows odstranit. Když se o to pokusíte, vrátíte se pouze k verzi, která byla obsažena v instalačním balíku Windows. Poslední verzi Media Playeru naleznete na webstránkách Microsoftu (http://www.microsoft.com/downloads/

search.aspx?displaylang=en&ca tegoryid=4).

? Koupil jsem si do počítače novu rádiokartu. Vše mi funguje bez problémů, jen bych chtěl vědět jak se dá z rádia nahrávat do různých formátů na disk, a zda je to vlastně možné.

Možné to je, musíte na to mít software. Ve Windows je obsažený pouze Sound Recorder, který vám umožní nahrát jen omezený časový úsek, a navíc si nemůžete nijak zvlášť volit kvalitu. Podobně jako v předchozím dotazu, musíte si sehnat software pro práci se zvukem a s různými přehrávači. Tento software bývá přibalen k ovladačům zvukových karet a jmenuje se Audio Rack nebo podobně. Lze se také podívat na internetu. Důležité je opět nastavení správné intenzity signálu, u rádiokarty navíc musíte vědět, jakým výstupem je identifikována pro mixer. Formáty, do kterých můžete nahrávat, jsou dány právě programem, jejž pro nahrávání používáte. Neumí-li vámi požadovaný formát, použijte wav a ten pak převeďte nějakým zvukovým editorem. Mezi velmi dobré zvukové editory patří např. CoolEdit 2000, který ale není freeware, umí však i formát MP3 v kvalitě jakou si nastavíte.


FAQ: nejčastěji kladené dotazy II

? Obracím se na vás s prosbou o pomoc. Koupil jsem starší notebook Siemens Scenic Mobile 510 AGP, a mám na něm nainstalovaný operační systém Windows 98 SE. Po nainstalování ovladačů pro zvukovou kartu jsem zjistil, že nejdou žádné zvuky. Jediné zvuky, které se ozývají, jsou pípnutí při zapnutí počítače nebo "cvrlikání" při připojování na internet. Když chci přehrát zvuky, např. Hvězdičku (Nástroje/Ovládací panely/Zvuky), objeví se hlášení "Zvuk nelze přehrát. Zvuková karta je možná používána". Ani když do CD mechaniky vložím hudební CD, neozve se žádný zvuk. Notebook jsem reklamoval, ale odepsali mi, že když nainstalovali Windows XP, zvuk funguje. Problém je tedy pravděpodobně v ovladačích zvukové karty. Mohli byste mi poradit, jaké ovladače by mohly zprovoznit zvukovou kartu, a kde je získat? Může být problém v tom, že Windows 98 neumějí obsluhovat zvukovou kartu v mém notebooku? Zvuková karta je typu NeoMagic Magic-Media 256AV Audio.

Nejjednodušší cestou k ovladačům u notebooků a zařízení renomovaných firem je návštěva jejich webstránek. Po chvíli hledání (každý výrobce má stránky uspořádané jinak, a někdy je to opravdu o nervy) dospějete ke stránce: http://support.fujitsu-siemens.de/drivercdmob/html/KSE0107.HTM. Na ní už si zvolíte příslušný notebook a operační systém a můžete si stáhnout drivery, které jsou pro tento notebook určeny. Pokud by vám karta přesto nehrála, pak je někde konflikt. To poznáte podle žlutého vykřičníku na symbolu karty ve Správci zařízení, případně je karta nerozpoznaná, a pak je tamtéž pod žlutým otazníkem. O těchto kolizích se nezmiňujete, domnívám se tedy, že problém bude v typu nebo verzi ovladače.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou zásadní pro správné rozpoznání problému. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, s jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware.

Hledáme odpověď

Prosím vás o pomoc, či by mi nevedel niekto poradiť ako sa dá v textovom editore Word zistiť číslo riadka, na ktorom sa nachádza kurzor, prípadne číslo posledného riadka dokumentu. Potrebujem to pri tvorbe makra uložiť do premenne.jreksa@colnasprava.sk

Ohlasy čtenářů

V PC WORLDu 9/2003 v rubrice FAQ byl dotaz jednoho čtenáře, týkající se zápisu "Error number 0*80070725, Description: Neslučitelná verze testovacího kódu RPC. Setup will now terminate." Závada spočívá ve vadné knihovně "oleaut32.dll". Popisovaný způsob odstranění této závady je poněkud zdlouhavý a komplikovaný. Používám jednodušší postup: Tato knihovna je obsažena na instalačním CD operačního systému. Například u Windows Me je v adresáři "Win_14.cab", u Windows 98 SE v adresáři "Win98_38.cab". Z tohoto adresáře si ji překopíruji např. do adresáře C:\, odkud ji později vymažu. Vypnu počítač, nastartuji ze spouštěcí diskety v režimu MS DOS. Přepnu se do Windows. Pak příkazem COPY C:\oleaut32.dll C:\Windows\system tuto vadnou knihovnu přepíši. Restartuji počítač. Z adresáře C:\ tuto knihovnu vymažu. Tento postup je rychlejší a není nutné stahovat nic z internetu.

Ing. Josef Bolcek, Nový Jičín

V PC WORLDu 6/2003 na straně 55 měl čtenář problém s aktualizací BIOSu. Osobně si myslím, že chyba nebude ve špatném BIOSu. Hláška "unknown flash type" je totiž generována, pokud je BIOS uzamčen proti flashování (a v mém případě i při startu PC). Dokonce ani testovací programy (např. i SiSoft Sandra) nejsou na mém PC schopny zjistit informace o BIOSu. Pokud má čtenář manuál nebo je na desce něco jako "BIOS Protection Jumper", měl by být problém vyřešen jeho otevřením (popř. uzavřením).

Petr Vamberský

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Zdeněk Pokorný

c03p0635

? Tímto mailem vás prosím o pomoc jedná se o to, že jsem si zakoupil produkt společnosti MSI (Microstar) v UK, ale po cca 2 měsících přestal fungovat, tudíž jsem se zde v ČR obrátil s prosbou o pomoc na společnost Levi, v rámci 3leté záruky, a souhlasil s čekací lhůtou 3 měsíců na vyřízení přímo u výrobce. Problém však nastal včera, kdy mi přišel reklamovaný motherboard s jiným sériovým číslem, cca tak 3/4 roku používaný, zaprášený, poškrábaný, s pasivním chladičem nepatřícím na tento čipset, bez kabelů, v jiné krabici atd. V Levi mi bylo sděleno, že takto se prý chová výrobce, že údajně posílá takto vyřízenou reklamaci, já však žádný protokol z Tchaj-wanu neobdržel, tudíž začínám nabývat na dojmu, že takto to vyřešilo Levi, a maximum co pro mě může Levi udělat, je, že mi desku vymění za méně zaprášenou. Toto jednání mě poněkud zaráží a jsem na pochybách. Jsem vaším čtenářem již několik let, a proto vás prosím o pomoc, které se nemohu téměř nikde dovolat. Pokud zde v ČR má firma MSI výkonného ředitele nebo managera, je-li možno od vás obdržet kontakt, jedná se o skutečně jediné řešení, jak z toho problému vyvodit nějaké důsledky a případnou pomoc.

Od jiného dovozce výrobků MSI jsem se dozvěděl, že firma MSI nedává mezinárodní záruku na své výrobky a je třeba reklamaci provádět v destinaci, ve které bylo zboží zakoupeno. Dovozce se však může obrátit přímo na výrobce a ze zkušenosti je zboží ve většině případů vyměněno, či dobropisováno. V Česku nemá MSI zastoupení a to zajišťuje holandská pobočka. Váš dotaz se týká problému spojeného s individuálním dovozem počítačů, periferií a komponent ze zahraničí. Ceny v zahraničí bývají nižší (bohužel leckdy až o polovinu), ale v případě, že nastane problém, musí jej uživatel řešit složitou komunikací s výrobcem, který navíc většinou nenabízí celosvětovou záruku.

? Chtěl bych se zeptat, jak mám instalovat nové ovladače pro grafickou kartu GeForce4 (Ti-4200 AGP 8x). Dozvěděl jsem se, že je dobré nejdříve odinstalovat staré ovladače a potom instalovat nové. Poté, co jsem tak učinil, při sledování filmů vidím horizontálně čáry a kvalita je horší než se starými ovladači. Ostatní funguje OK.

Vždy je lepší odinstalovat původní obslužný program s ovladači, a teprve potom nainstalovat ovladače nové. Je však třeba mít opravdu správné drivery pro danou grafickou kartu a operační systém. Jestliže nemáte se starými ovladači nějaké zjevné obtíže, doporučuji u nich zůstat.

? V Internet Exploreru 6.0 při psaní adresy se vysune pomocník (nemyslím Historii), ve kterém jsou adresy stránek, jež již byly někdy navštíveny, a já bych chtěl tyto adresy vymazat. Jde to nějakým způsobem nastavit?

Přestože jste neměl složku Historie na mysli, tak vymazání seznamu naposledy otevíraných adres s touto složkou bezprostředně souvisí. Spolu s Historií můžete seznam vymazat následujícím způsobem. V Internet Exploreru otevřete nabídku Nástroje Možnosti sítě Internet a zde stiskněte tlačítko Vymazat historii.

? Během několika dnů si hodlám pořídit nový počítač, avšak stále váhám, jaký procesor pořídit. Který z procesorů Pentium 4 2,4 GHz HT BOX, 800 MHz, 512 Kb cache a Athlon XP 2800+ BOX (2.083 GHz, Barton) je podle vás výkonnější?

Já osobně dávám přednost spolehlivějšímu Intelu! Můj osobní názor je ten, že výkon procesoru nehraje v celkovém výkonu počítače takovou roli, jako třeba výkon grafické karty či velikost operační paměti. Daleko důležitější je vhodně zkombinovat komponenty tak, aby spolu bez problémů pracovaly. V tom vám jistě nejlépe poradí prodejce, u kterého budete nakupovat. Ten bude mít nejvíce zkušeností s prodávanými komponenty, ví o případných problémech a drobných inkompatibilitách. Jestliže se vám podaří dobře sladit základní desku s pamětí a grafickou kartou, tak máte na devadesát procent vyhráno.

? Při přehrávání hudebního CD, CD s MP3, filmu v DivX na CD nebo CD z časopisů, které obsahují videoukázku, se v reproduktorech objeví silné praskání. Toto praskání se neobjeví při přehrávání hudby, MP3 a filmů, které jsou na pevném disku. V testovacím programu pro zvukovou kartu mám nastaveny reproduktory 5.1. Multimédia zvuk mám nastaven pro reproduktory, jež podporují Surround Sound.

Jestliže při přehrávání souborů z pevného disku se jeví vše v pořádku, nehledal bych chybu u zvukové karty, ale v přenosu dat z jednotky CD-ROM. Je třeba nějakým způsobem zvýšit průchodnost dat z CD mechaniky. Máte nastavený přímý přístup do paměti? Možné je i to, že je CD-ROM poškozený, což se projevuje pomalým čtením či špatnou korekcí chyb.

? Jaký AMD Athlon XP s nejvyšší frekvencí můžu nainstalovat do mé počítačové sestavy se základní deskou ECS K7S6A, čipset SIS 745, a verzí BIOSu 1.0b? Je možné do uvedené zákl. desky umístit bez problémů AMD Athlon XP/Thoroughbred s označením 2000+, nebo i vyšší?

Dle informace výrobce podporuje vaše základní deska všechny procesory Athlon XP/Athlon/Duron pro 462 pin Socket A, které podporují 100/133MHz frontside bus (FSB).

? Po instalaci nové základní desky přestala pracovat floppy mechanika. Po zapnutí počítače začne ledka na mechanice svítit a to trvá po celou dobu, kdy je počítač zapnutý. Zkontroloval jsem zapojení kabelů, nepomohla ani výměna datového kabelu. Všechny ostatní mechaniky pracují bez problémů. Může být chyba na základní desce? S původní deskou mechanika pracovala bez problémů.

Zkuste nejprve překontrolovat zapojení datového kabelu. Červený proužek na kabelu musí být jak na desce, tak v mechanice na pinu číslo jedna. Tento pin je označený buď jedničkou, nebo šipkou. Pozor! Konektor je také možné nasadit o řadu pinů vedle.

Budete-li mít kabel zapojený správně a chyba se bude projevovat dále, je opravdu problém na základní desce, či v samotné mechanice.

? Můžete poradit správný postup připojení stanice s OS Windows XP do domény NT (Windows NT Server 4.0)? Nalezl jsem jen konfiguraci připojení k VPN. Každý pokus o přihlášení k serveru skončí chybou:

"Chyba 800: připojení pomocí virtuální privátní sítě nelze vytvořit. Server VPN není k dispozici, nebo parametry zabezpečení nejsou pro toto připojení správně konfigurovány."

Síť je přitom funkční z jiných stanic i serveru jsou přístupné sdílené složky v systému XP. Nastavení síťových připojení jako u systémů 9x a NT jsem v XP nenašel.

Váš problém bude patrně v tom, že používáte systém Windows XP Home. Počítač s tímto OS není v principu možné připojit do NT domény. Ve Windows XP Professional můžete standardním způsobem nastavit síťové prostředí, tak jak to znáte z předchozích verzí.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Zákopová válka pokračuje - Svěží vítr vane do světa českých pozemních komunikací

Vojtěch Bednář

c03p0622

Dění v českém telekomunikačním světě se již delší dobu podobá zákopové válce. Na jedné straně bojiště stojí uživatelé a soukromé telekomunikační společnosti, na straně druhé pak mamut bývalého monopolu SPT, čili Český Telecom. V září došlo na frontě k několika dalším podstatným posunům. Hlavním z nich je uvolnění místních smyček.

Co zpřístupnění místní smyčky přinese? Zejména zlepšení možností konkurence na českém telekomunikačním trhu. Uživatelé telekomunikačních služeb alternativních operátorů se dnes, až na několik výjimek, nemohou fyzicky "odtrhnout" od sítě Českého Telecomu, protože jeho místní smyčka poslední míle je spojuje nejen s dalšími operátory, ale také s ním. Zpřístupnění smyčky umožňuje Telecom z tohoto komunikačního procesu odpojit. Zákazník bude stávajícím vedením propojen se svým operátorem, ne s Telecomem. Tím, alespoň z pohledu zákazníka, odpadá část platby, kterou musí realizovat Telecomu, ať už jeho služeb využívá nebo nikoliv. Všechny služby na stávající lince, nebo alespoň jejich nehlasovou část, mu bude zajišťovat alternativní operátor se svým vlastním ceníkem, vlastní fakturací, vlastním systémem podpory, přístupu k zákazníkovi atd.

Zpočátku využívání LLU bude představovat výhodu pravděpodobně jen pro velké zákazníky v hustěji obydlených oblastech. První nabídka, kterou učinil Telecom, jistě ani zdaleka není konečnou a tak se dá očekávat, že časem díky zpřístupnění místních smyček dojde ke snížení cen a rozšíření nabídky služeb nejen pro uživatele vyvázaných smyček, ale v důsledku konkurenčního tlaku i pro stávající zákazníky Telecomu. Tedy, zatím v to můžeme alespoň pevně doufat.

Ceny a politika

Při argumentaci toho, jak jsou/nejsou naše telekomunikace ovlivňovány bývalými monopoly, se často vychází z kalkulací cen pro koncové zákazníky vůči zbytku Evropy. Například později uvedenou referenční nabídku zpřístupnění místních smyček Českého Telecomu lze hodnotit ze dvou úhlů. Z jednoho z nich vychází vcelku levně, z jiného patří mezi nejdražší v Evropě.

Bráno relativně, tj. nikoliv částkou, ale poměrem částky nějaké služby určené k průměrnému výdělku a životním nákladům, jsou telekomunikace v Česku skutečně poměrně drahou záležitostí. Protože jsou nezbytnou součástí každodenního života, je nutné do nich investovat prakticky vzato bez ohledu na tuto relativní cenu. Některé názory tvrdí, že telekomunikační operátoři s ČTc v čele tak parazitují na nepříliš vyspělém českém trhu, s největší pravděpodobností to však není pravda. Konkurence funguje v oblasti mobilních telekomunikací a trhu ISP založeném na jiných technologiích, než je dial-up, ISDN a ADSL, zcela bezproblémově. Jestliže jsou některé služby u nás drahé, je to pravděpodobně jednak díky neochotě samotných uživatelů vyhledávat alternativy, využívat služby, na které nejsou zvyklí, měnit své telekomunikační poskytovatele, jednak díky chybám zákonodárců. Když byl například v PS parlamentu projednáván nový telekomunikační zákon, který v konečném důsledku vedl k zavedení LLU, přišla napřetřes i otázka bitstreamu. Poskytování služby "bitového proudu" mohlo otevřít cestu alternativním operátorům, a tedy i koncovým zákazníkům k poskytování služeb založených na přenosové síti Telecomu (u bitstreamu např. ADSL technologii nasazuje dominantní operátor, ale její použití přenechává za úplatu alternativnímu operátorovi) s podstatně nižšími náklady. Bohužel bitstream zůstal nevyřešen, a kvůli tomu také padla jedna z možností osvěžení a dalšího otevření telekomunikačního trhu u nás, což je ze všeho nejvíce škoda. Nezbývá tak než věřit, že bitstream není ještě zcela mrtvou záležitostí a že může být využíván.

Drahá síť

Víte, která část pozemní telekomunikační sítě je jednoznačně nejdražší, a to jak na postavení, tak i na údržbu? Nejsou to páteřní sítě, nejsou to zařízení ani software ústředen. Finančním kamenem, potápějícím veškeré plány na postavení vlastní metalické telekomunikační sítě ve větším měřítku, je takzvaná poslední míle. Tím se myslí fyzické vedení mezi pobočkovou ústřednou provozovatele telekomunikačních služeb a jeho zákazníkem. Lidově, právě ten drát, který každému zákazníkovi doma vystupuje ze zdi. Poslední míli lze efektivně nahrazovat bezdrátovými spoji. GSM, Wi-Fi, různé formy mikrovlnných pojítek jsou schopny dnes již poměrně kvalitně přenášet data, a v důsledku toho poskytovat služby, telefonii, přístup k internetu, mnoho dalšího. Ve vzduchu tak nicméně začíná být poněkud těsno. Některé frekvence podléhají licencím, jiné pak regulacím. Ty omezují vysílací výkon, dosah, jinými slovy v rámci zpřehlednění a vytvoření pravidel komunikaci komplikují.

Výstavba metalické poslední míle se vyplatí těm společnostem, které poskytují kabelovou televizi nebo jiné služby, kde je nezbytně nutné zajistit rychlý a bezchybný přenos informace. I v hustě zabydlených územích je však zakopávání kovových nebo optických vodičů a jejich koordinačních prvků nesmírně nákladnou záležitostí. V místech s nízkou hustotou obyvatelstva a velkou vzdáleností mezi uživateli je pak vytváření trvalého vedení mimo jakoukoliv ekonomickou výhodnost. Právě proto u nás existuje institut připojovací povinnosti. A jejím držitelem je Český Telecom.

JTS a boj o ni

JTS, neboli Jednotná Telefonní Síť, je dnes již nepoužívaným názvem pro síť ČTc, opět lidově, pro systém pevných linek. Telefonní linka vede téměř do každého domu v ČR. Většina linek je v dobrém technickém stavu, mohou být použity nejen pro analogový přenos hlasu nebo modulovaný dial-up, ale také pro digitální přenosy o vyšších rychlostech, s nasazením technologií ISDN, nebo xDSL. Pro jakoukoliv telekomunikační společnost, kromě několika málo výjimek v hustě obydlených oblastech, je příliš drahé vytvářet další pavučinu koncových vedení ke svým zákazníkům, když zde již existuje sestavená, ověřená a udržovaná síť Českého Telecomu. I když existuje systém volby operátora, zákazník je stále ještě vázán na vedení Telecomu a operátor, jehož služby využívá, také. Vzniká tak paradoxní stav, kdy některým uživatelům přicházejí faktury od dvou telekomunikačních společností. Od Českého Telecomu za pronájem telefonní linky a přístroje, od alternativního operátora za fakticky využité služby.

V rámci liberalizace telekomunikačních služeb musel Český Telecom, díky povinnosti určené zákonem a ČTÚ, zveřejnit takzvanou referenční nabídku zpřístupnění místních smyček (RUO). Učinil tak v poslední den stanovené lhůty, 19. 9. 2003.

Zveřejněná nabídka, slušně řečeno, nevyvolala v alternativních operátorech žádné nadšení. Obecně se očekávalo, že se ČTc pokusí vyhovět regulátorovi, ale zároveň svou nabídku připravit tak, aby slibovanou konkurenci příliš neumožnila. Očekávání se naplnila do posledního puntíku, a tak světlo světa spatřila podivná nabídka. Telecom požaduje částku cca desíti tisíc korun za umožnění přístupu ke každé místní smyčce a pak měsíční paušál cca pěti set Kč. Nabízí i sdílenou variantu, při které by dále zákazníkům poskytoval hlasové služby a konkurenci umožnil pouze přístup k nadhlasovým frekvencím, a tedy datovým službám, například k poskytování ADSL.

Představa pěti set korun měsíčně zaplacených Telecomu pouze na pronájmu vedení místní smyčky ke každému odpojenému číslu, tedy klientským zařízením, je z pohledu alternativních operátorů zcela neekonomická. Je pravdou (a například Contactel, jeden z alternativních operátorů si toho ve své tiskové zprávě vydané u příležitosti RUO povšimnul), že se uvolnění místních smyček v Evropě obecně minulo původním účelem. V současné době je zde přepojeno jen asi 300 000 linek, což je mnohem méně, než na kolik ukazovala původní očekávání. V každém případě však byla výchozí nabídka Telecomu označena za zcela nepoužitelný, nicméně výchozí bod k dalším jednáním na toto téma.

Svoboda přístupu = svoboda služeb?

V současné době lze o zpřístupnění místních smyček Českého Telecomu alternativním operátorům, tedy vlastně konkurenci, říci asi následující. V nejbližší době žádné nové služby očekávat nemůžeme, nicméně v budoucnosti, řekněme v příštím roce, ano. Operátoři budou s Telecomem jednat o méně absurdní nabídce, která by umožnila faktickou konkurenci v rámci uvolněné místní smyčky. ČTÚ může do těchto jednání zasahovat, a dokonce má povinnost nevhodnou referenční nabídku měnit. V důsledku toho bude Český Telecom nucen ustupovat a časem nabídnout cenu za zpřístupnění linky, která se nebude řadit mezi nejdražší v Evropě, což je bohužel přesně případ té současné.

Díky tomu by mohlo dojít k podstatnému rozšíření nabídky telekomunikačních služeb. Především, stávající metalické vedení může být díky xDSL technologiím využito jako rychlý datový nosič a základna pro poskytování dalších služeb: telefonie, založené například na VoIP. Přístupu k internetu, VPN, ale také dalším službám. Cesta k tomu je prozatím ještě daleká, ale jednou snad bude prošlapána a malé firmy a domácnosti si budou moci dovolit velmi levné telefonování, neomezený internet či další služby mimo jiné díky uvolněné místní smyčce. Je jen škodou, že Telecom se spíše než po technickém pokroku a uživatelském komfortu ohlíží pouze po vlastním zisku, což znamená mimo jiné brždění technického pokroku při zavádění nových služeb (ADSL, prosazování překonaného ISDN atd.).

Metalické vedení ČTc, prozatím využívané převážně pro hlasové služby, může být skutečně solidní základnou konvergovaných telekomunikací. Kdy se tak stane je prozatím ve hvězdách, každopádně doufejme, že k tomu dříve nebo později dojde, pro dobro uživatelů a pro zdravější konkurenci mezi telekomunikačními společnostmi.

Zajímavé webové adresy

www.telecom.cz - Český Telecom

telecom.wholesale.cz/sluzby/zpristup-neni_ucastnickeho_vedeni/inde x.php - referenční nabídka zpřístupnění

www.lupa.cz - Server, který se zabývá telekomunikacemi

www.isdn.cz - dtto

www.ctu.cz - Český telekomunikační úřad

Proč pouštět konkurenci ke svému zařízení?

Telekomunikační síť (JTS) vznikala na území našeho státu desítky let a v posledních deseti prošla celkovou obnovou, "digitalizací". Původně ji stavěly Československé spoje, pod které patřila pošta, atd. Poté, co jako pohrobek ČSS vznikl SPT Telecom, přešla telekomunikační síť do jeho majetku. Privatizací Telecomu nastala paradoxní situace. Polosoukromá společnost se stala prakticky monopolem v oblasti pozemní telefonie, a v mnohém i co se týká datových služeb. Přestože po formální stránce je tento monopol poslední roky soustavně odstraňován, obrovská technická základna Telecomu, a v důsledku toho i jeho silná vyjednávací pozice, jej trvale udržuje. LLU je nutné chápat jako veřejné zpřístupnění techniky, která byla původně stavěna státem, ze státního rozpočtu, a je proto veřejnou záležitostí. To, že konkurenční telekomunikační operátoři budou moci využívat místních smyček, je myšleno především pro rozšíření možností konkurence, zkvalitnění a zlevnění služeb zákazníkům, firmám a domácnostem.

Jak funguje provozuvolněné linky?

Zákazníkovi zůstane jeho stávající vedení. K telefonní zásuvce si připojí zařízení, která doma potřebuje, tj. telefon, splitter, fax ISDN/xDSL modem. Přestanou mu chodit faktury od Českého Telecomu, protože již není jeho zákazníkem. Místo toho mu bude provoz jeho pevné linky i poskytnuté služby fakturovat alternativní operátor. Zákazníkovi přitom zůstane zachováno jeho stávající telefonní číslo, a to díky přenositelnosti, která již v současné době funguje. Alternativní operátor pak zaplatí Českému Telecomu za pronájem zákazníkovy místní smyčky, což by ho mělo v každém případě vycházet levněji, než kdyby stavěl svou vlastní poslední míli, nebo kdyby poskytoval své služby v rámci přesměrování spojení, tak jak to funguje již dnes.

Sítě ČTc a alternativních operátorů jsou již dnes propojeny v rámci uzavřených propojovacích dohod. Je tak možné se odkudkoliv dovolat kamkoliv a jsou možné i snadné datové přenosy mezi nimi.

Při uvedené koncepci využití LLU zůstává Telecom v celém procesu stále významným hráčem, a to ačkoliv se na realizaci spojení již přímo nepodílí. Vedení je prostě fyzicky přepojeno z jeho vlastní ústředny na ústřednu alternativního operátora. Zůstává však majetkem ČTc, a je třeba za něj pravidelně platit.

Právě otázky týkající se ceny pronájmu tohoto vedení, zejména periodických částek, jsou předmětem sporu a také důvodem, proč se nových služeb dočkáme zřejmě nejdříve v příštím roce.

Slovníček

Místní smyčka - Fyzické vedení mezi koncovým zákazníkem telekomunikační služby a nejbližší ústřednou poskytovatele. Zprostředkovává prakticky komunikaci mezi uživatelem a zbytkem sítě. Je technicky nejjednodušší, ale také nejdražší částí telekomunikační sítě, protože zapojit větší množství uživatelů by znamenalo v každém případě problémy s výkopovými pracemi, pokládkou kabelů, synchronizaci s dalšími inženýrskými sítěmi, legislativou a byrokracií atd.

LLU - Local Loop Unbundling - Umožnění přístupu alternativním operátorům do místní smyčky. Jestliže systém existujících koncových vedení na naprosté většině území státu patří jedinému, dříve monopolnímu operátorovi, pak jeho monopol v této oblasti fakticky pokračuje dále. Aby se tomu zamezilo, musí tento operátor za určitých okolností dát své koncové vedení k dispozici zcela nebo částečně konkurenci.

Referenční nabídka - Až doposud neměli alternativní operátoři k poslední míli místním smyčkám Českého Telecomu, přímý přístup, ačkoliv bylo možné přesměrování hovorů do jiných sítí (toho využívá například Tele2). Umožnění tohoto přístupu bylo výsledkem zdlouhavého a bolestivého procesu, jenž tímto rozhodně neskončil. Referenční nabídka, kterou Telecom představil 19. září 2003, je vlastně klíčem k tomu, jakým způsobem a kolik budou alternativní operátoři platit za využití koncového vedení. Rozlišuje dva druhy využití koncového vedení vhodné pro různé služby, nabízí ceny za ně a je zdrojem mnoha rozporů.

ČTÚ - Český telekomunikační úřad představuje státního regulátora a dozor nad telekomunikačním trhem. Jeho hlavním posláním je koordinovat telekomunikace, vytvářet a prosazovat obecné regule a zabraňovat zneužívání monopolu v oblasti telekomunikací. Právě tento poslední bod je zdrojem napětí mezi ČTÚ, ČTc a alternativními operátory

Hlasové/nehlasové služby - Ve vztahu k pevné telekomunikační sítí jde trochu o anachronismus. Metalické vedení je primárně navrženo k přenosu modulovaného hlasu. Na frekvencích mimo ty předurčené k přenosu hlasu lze vést data. Díky tomu nedochází k rušení a při použití speciálního koncového zařízení, zvaného splitter, lze například zároveň telefonovat i využívat služeb internetu. Technickým ideálem je odbourat hlasovou část a využívat vedení pouze k přenosu dat. Ten by se díky tomu prudce urychlil a hlasové služby by mohly být provozovány také na čistě digitálním základu.

Kolokace - Pokud má dojít k uvolnění místní smyčky, je třeba tuto smyčku fyzicky propojit se zařízením alternativního operátora. To je obzvláště delikátní problém, protože to fakticky znamená nějaké zařízení patřící konkurenční firmě umístit k Českému Telecomu. ČTc se díky vágnímu znění zákona fakticky vyhnul řešení tohoto problému v nabídce LLU, a tak se očekává, že kolokace využije k dalšímu oddálení faktického zpřístupnění místních smyček. Tohle však v současné době (28. září 2003) ještě nevíme.

§§§§§


Úhyn chatů na obzoru? - Microsoft uzavřel na svém portálu MSN diskusní fóra

Vojtěch Bednář

c03p0623

Microsoft, i když by rád, rozhodně není poskytovatelem největšího webového portálu světa. Jeho The Microsoft Network má bojovou historii od pokusů o vytvoření jakéhosi vlastního internetu, až po současný stav. V některých zemích světa je to významný server, v jiných živoří zcela na okraji zájmu, jako třeba u nás. Firmě musí být jasné, že zásah do chatů sníží návštěvnost MSN, přesto se ale k němu odhodlala. Uživatelé, kteří chat navštěvovali, se tedy přesunou někam jinam, provozovatelé jiných serverů budou mít jistě nějakou dobu Microsoft za blázna.

Pokud možnost komunikace omezil Microsoft, je možné, že další firmy budou následovat. Zejména v jemně paranoidní americké společnosti, ale výhledově i v Evropě se objeví hlasy, požadující radikální omezování "svobody" na internetu ve jménu ochrany dětí, svobody, demokracie, práva.

Co se vlastně přihodilo?

Společnost Microsoft se před nedávnem rozhodla k zcela bezprecedentnímu kroku. Na svém portálu The Microsoft Network (MSN) uzavřela ve dvaceti osmi zemích světa diskusní fóra. Odůvodněním tohoto kroku byla zejména skutečnost, že chat využívali pedofilové k hledání svých obětí, a také rozesílatelé nevyžádané pošty (SPAMu) k získání nových platných e-mailových adres.

To, co by mohlo být jen nepatrnou událostí na okraji internetového dění posledního měsíce, je ve skutečnosti zprávou předního významu. Chaty a fóra jsou obvykle službami s obrovským počtem uživatelů, s obrovským zájmem a také se značným vytížením. Právě na těch fungujících v prostředí WWW se vyskytuje mnoho lidí, realizuje se značný díl komunikace a také se prodá mnoho reklamních proužků. Bezplatná, relativně anonymní možnost se seznámit s jinými uživateli internetu je u mnoha osob velice žádaná. Naprostá většina WWW chatů funguje pro jakéhokoliv uživatele, přičemž jediným vyžadovaným krokem bývá jednorázová registrace, někdy spojená s ověřením platnosti zadané e-mailové adresy. Chaty jsou provozovány buďto jako nezávislé servery, nebo v rámci integrovaných portálů. V obou případech jejich existenci živí reklama. Uživatelů je dost, jsou spokojeni, všechno funguje, tak proč to měnit?

V odborných kruzích, a to nejen ve světě, ale i u nás, se již delší dobu vede debata o funkčnosti klasických nemoderovaných chatů a fór. Diskuse jsou součástí snad všech zpravodajských a publicistických serverů, kde se jejich prostřednictvím lze vyjadřovat k obsahu zveřejněných článků. Někde to funguje bez problémů a uživatelé diskutují k tématu a plodně. Vždy se však občas najde výtržník, který místo toho aby se vyjadřoval k tématu, uráží server i lidi, kteří se na něm právě pohybují. V případě moderované diskuse by byl takový příspěvek pochopitelně vyřazen, u nekontrolované to nejde. Tam, kde diskusní fórum není pouze doplňkem jiné služby, ale hlavním účelem serveru nebo jeho části, je to ještě horší. Moderovat diskusi strojově by sice šlo, ale bylo by to příliš obtížné a nespolehlivé. Neustálá přítomnost živého moderátora by stála nemalé peníze.

Problém pedofil

Microsoft ve svém zdůvodnění ukončení chatů, respektive jejich omezení, tvrdí, že se chatovací místnosti na MSN staly základnou pedofilů. Většina uživatelů této služby jsou prý děti, a právě mezi nimi si devianté vybírají své oběti. Je otázkou, nakolik můžeme tomuto prohlášení věřit. Společnost neuvedla, kolik přesně uživatelů navštěvuje její portál, respektive sekci People & Chat, a kolik z nich jsou děti. Pouštět se do jakýchkoliv odhadů týkajících se věku chatujících je navíc, slušně řečeno, zavádějící. Neexistuje totiž žádný systém, který by uživatele nutil prozradit svůj skutečný věk. Microsoft sice provázal diskusní fóra se svým .NET Passport systémem, takže při práci s nimi je server informován o osobních údajích zadaných při registraci pasu, to co je v těchto údajích však nemusí být pravdivé. A to zejména v případě, kdy uživatel Passportu jej má pouze proto, aby se mohl přihlašovat například k MSN Messangeru nebo webovým službám, a nevyužívá jej např. k nakupování. Máme tedy nemoderované fórum, do kterého přispívají děti. A také pedofilové, kteří se za děti nejspíše budou vydávat.

Je tu pochopitelně jeden problém. Fóra jsou obvykle organizována do tematických skupin. Jaká je šance, že pedofil bude hledat své oběti např. ve skupině věnované motoristickému sportu? Či třeba ve fóru zabývajícím se telekomunikacemi? Pravděpodobně minimální. Můžeme je čekat v seznamce, v místnostech, které se nějak dotýkají problematiky sexu, vztahů apod. Z této perspektivy je tedy počínání Microsoftu, uzavření celého systému chatu, řekněme, poněkud zvláštní.

Útok na svobodu

Nic neznervózňuje velké společnosti podnikající v oblasti internetového obsahu tolik, jako když nemohou, ať už z technických nebo časových či finančních příčin, něco stoprocentně kontrolovat. Obsah chatů je toho velmi signifikantním příkladem. Připusťme, že MSN skutečně využívali pedofilové, děti a také rozesílatelé nevyžádané pošty. Společnost tedy chaty tam, kde příliš nevynášely zrušila, a tam, kde by jejich omezením narazila na odpor uživatelů nebo na finanční problém, převedla do poloplacené a především sledované formy. Má tedy kontrolu nad tím, co se zde děje.

Je pravděpodobné, že k podobným krokům se dříve či později odhodlají i další provozovatelé velkých portálů, především v USA. Pedofil jako argument zabere, ať již je či není objektivně potvrditelný, vždy i v Evropě, která si s tímto problémem již užila své. Výsledkem se může stát, že velké chaty budou placené, moderované, omezené.

To je ovšem značný útok na svobodu uživatele internetu. Ten si sice může vybrat z desítek jiných systémů otevřených, bezplatných, v podstatě opět anonymních. Nicméně zatížených značnou konkurenční nevýhodou nejsou tolik na očích. Na MSN či podobné "velké" chaty se dostalo obrovské množství uživatelů částečně i díky náhodě. Lidé, kteří by chat jinak nepoužili a nevyhledávali by jej, objevili možnost komunikace na WWW při hledání něčeho jiného na všeobecně známé adrese. Menší chaty sice umožňují lepší tematické rozdělení, komornější komunikaci na opravdu odborná témata, nicméně postrádají spontánnost, rozměry, využitelnost, kterou nabízejí velké servery, včetně MSN.

Moderovaná budoucnost

Moderované konference jsou v mnohém lepší než spontánní. Obvykle se v nich lépe orientuje, snáze se vyhledává téma i vlákno, ve kterém bylo probíráno. Moderování včas eliminuje příspěvky, jež s tématem nesouvisí, je také možno díky němu vytvářet souhrny, přehledy, řešení problémů. Co však moderované diskusi zcela chybí, je spontánnost. A právě kvůli ní část uživatelů přeci diskutuje. Nechtějí, aby mezi nimi a dalšími uživateli byl živý nebo automatický cenzor, který omezuje jejich projev, nebo přinejmenším má možnost jej nějak omezovat. Jistěže to vadí pedofilům nebo spammerům, ale vadí to i běžným uživatelům. Krok Microsoftu je bezprecedentní ne kvůli u nás nepopulárnímu MSN, ale především proto, že může vyvolat, a pravděpodobně také vyvolá odezvu u ostatních provozovatelů chatů a konferenčních serverů. Ti by výhledově mohli, v Americe i v Evropě, začít vyžadovat jednoznačnou identifikaci uživatelů, nebo dokonce platby za své služby. A to by byl pravděpodobně konec diskusí na internetu ve velkém měřítku, tak jak je známe dnes.

Co dál?

Jestliže Microsoft omezil své chaty, založené na identifikaci pomocí .NET Passportu, nabízí se logicky pokračování této causy. Chaty nefungují, nebo jsou omezeny, avšak stejně založený MSN Messanger je stále zde. Umožňuje vyhledávat uživatele podle různých kritérií (což původně Microsoft neimplementoval, ale byl donucen zavést kvůli drtivé konkurenci jiných Instant Messangerů, především ICQ). Mohla by společnost sáhnout i do funkce této aplikace? Je to poměrně málo pravděpodobné, avšak reálné. Faktickým provozovatelem největší IM sítě na světě, ICQ, je společnost AOL. MSN Messanger, i když oficiální materiály hovoří o něčem jiném, není pro tuto síť příliš velkou konkurencí, vztahy Microsoftu a AOL prošly za poslední roky mnohými přátelskými bojovými fázemi vývoje. Jestliže se ovšem kvůli pedofilii a rozesílatelům nevyžádané pošty přikročilo k tak výraznému kroku, jako byl zásah do chatů, pak se stejné důvody jistě najdou i u mnohem soukromějšího Messangeru. Jakýkoliv zásah do jeho fungování by ovšem Microsoft na poli IM zcela utopil, nebo naopak vyvolal lavinu.

Na první pohled to vypadá, že největší softwarová společnost světa si díky velmi pochybně zdůvodnitelnému kroku na celém jednom trhu podřízla větev, na které sama seděla. Možná, že tomu tak je. Faktem ale zůstává, že uzavření chatů v době, kdy bylo oznámeno, vyvolalo rozsáhlou reakci nejen na internetu, ale i v globálních médiích a ekonomických kruzích. Nad diskusemi v rámci MSN se nejspíše pozvolna uzavře voda, lidé půjdou jinam. Je však pravděpodobné, že tento krok nezůstane bez odezvy. A tato odezva by mohla mít velký vliv na to, jak dnes známe chatování na internetu, a pravděpodobně nejen to.

Co udělal Microsoft se svými chaty?

- Portál MSN umožňoval nemoderované diskuse v tematických skupinách

- Tyto diskuse jsou nyní ve 28 zemích světa uzavřeny

- V některých zemích jsou dostupné pouze pro registrované a ověřené uživatele (tedy pro ty, kteří Micorosftu zaplatili peníze)

- To znamená výrazné snížení funkčnosti portálu MSN v ostrém rozporu s jeho heslem "More useful every day" každý den použitelnější

- Za poměrně krátkou dobu nejde o první omezení portálu MSN Network. Již dříve došlo k omezení poštovní služby Hotmail, ke zmenšení úložného prostoru, a k urychlení expirace uživatelských účtů

Kdo je uživatelem?

- Chaty obvykle neověřují věk svých uživatelů

- I tam, kde je ověření možné, nemusí nikdo uvádět pravé údaje

- Argument, že chaty na internetu navštěvují především děti, je proto nepodložený

- To neznamená, že tam děti nejsou stejně tak, jako pedofilové.

Odkaz na webovou adresu

www.msn.com portál The Microsoft Network (firemní heslo "More useful every day" každý den použitelnější)

§§§§§


Digitály na internetu - Digitální fotografie se stala hitem amatérské scény posledních let (CD)

Pavel Hrbáček

c03p0624

Přestože léto, hlavní sezóna většiny amatérských fotografů, skončilo již před několika měsíci, neznamená to, že se v této oblasti nic neděje. Naopak, příval novinek v druhé polovině roku jednoznačně ukazuje, že klasická fotografie vymírá. Digitální foto, kdysi okrajová záležitost, se stala hitem amatérské fotografie posledních let. Na trhu je již velké množství fotoaparátů, které se liší jak svojí kvalitou, tak (hlavně) cenou. Především v nižších kategoriích výrobků je výběr tak široký, že zvolit ten nejvhodnější se může stát skutečnou noční můrou nejen pro běžného uživatele. Proč tomu tak je, má hned několik důvodů. Výrobci sice dávají k dispozici technické parametry (předpokládám, ze si vybíráte jen u seriozních výrobců, u kterých platí, že co je psáno, je i dáno), ale ty samozřejmě nemohou vyjádřit vlastnosti, jako je např. ergonomie práce s přístrojem či jaké je barevné podání pořízeného snímku. Tyto zajímavé a hlavně důležité informace se nezískávají zrovna jednoduše. I když zajdete přímo do prodejny a osobně si zkusíte zvažovaný aparát, nic se nevyrovná zkušenostem získaným při dlouhodobém používání. Naštěstí v době internetu existují stránky, které se specializují právě na digitální fotografii a dokáží vám pomoci s výběrem. Nikdy byste se však neměli k nákupu rozhodnout jen pod dojmem jedné kladné recenze. Prostudujte co nejvíce zdrojů, osobně si přístroj prohlédněte, dobře se vyspěte (předejdete tak impulsivnímu rozhodnutí) a potom nakupujte. Pokud si prostudujete informace na následujících serverech, bude to minimálně nákup kvalifikovaný.

Fotolaby

Není to ještě tak dávno, kdy měl majitel digitálního fotoaparátu jen dvě možnosti, jak si prohlédnout své snímky. Na výběr byl buď monitor počítače, anebo tisk na inkoustové tiskárně. Ani jedna možnost však nedosahovala pohodlí (monitor) a ceny (tiskárna) klasické fotografie. Před relativně krátkou dobou se však objevily první fotolaby, které dokázaly z digitálních podkladů vyvolat opravdovou papírovou fotografii. V současné době již existuje velké množství firem, jež vám za rozumnou cenu vyvolají vaše snímky. Jejich přehled najdete na adrese www.digilaby.cz. Přestože jejich kvalita je pro amatéry dostačující, stále se mezi sebou liší, a to především v barevném podání výsledných obrázků. Před odesláním větší zakázky se vyplatí nejdříve otestovat kvalitu na jednom zkušebním snímku, který odešlete více fotolabům. Ani to však neznamená, že vždy dostanete přesně to, co očekáváte. Viděl jsem několik stovek kopií jedné fotografie, které se lišily ve svém barevném podání (bylo 5 variant). I přesto jsou dnes fotolaby tou nejlepší volbou, jak si vyvolat podařené snímky na fyzické médium.

České weby

Nemohu začít na jiném místě, než u dnes již legendárního severu Digineff (www.digineff. cz). Přestože se mu dá vytknout mnoho (hlavně na téma jeho vzhledu), je to výborný rádce při výběru digitálního fotoaparátu. Poté, co si otevřete hlavní stránku, nezalekněte se designu přecpaného reklamami a klikněte na volbu Recenze. V této části najdete přehledný seznam popsaných přístrojů za tento a minulý rok. Recenze nejsou naštěstí opisem technických parametrů z reklamních prospektů prodejců, ale jsou v nich zaznamenány osobní zkušenosti se jmenovanými produkty. Je třeba si však dát pozor na fakt, že ne každý přístroj měl recenzent k dispozici po stejnou dobu. Některé fotoaparáty jsou tak zpracovány velmi vyčerpávajícím způsobem, a k dispozici jsou i ukázky fotografií pořízených za různých světelných podmínek a při rozdílném nastavení aparátu. Jiné recenze spíše popisují první dojmy, a logicky tak mají nižší informační hodnotu. Autoři však na tento nedostatek zpravidla upozorní. Vedle recenzí jsou dalším zdrojem informací diskusní fóra a dle počtu příspěvků patří určitě v této oblasti mezi největší na českém internetu. Na serveru je ještě mnoho dalších praktických informací. Každý začínající fotograf by měl prostudovat část nazvanou Fotografujeme. Zde je uložena řada návodů, radících jak si poradit v konkrétní situaci, např. jak fotit Slunce, jak fotit v zrcadle, postavu v krajině aj.

Po obsahové rovině není stránkám co vytnout. Zato při pohledu na grafické ztvárnění mi připadá, že se autor nechtěl trápit vymýšlením vzhledu grafických prvků a vše vsadil na strategii tak velkého počtu reklam, který vyloučí nutnost něco dále vymýšlet. Na druhou stranu je lepší mít stránky sice graficky nezajímavé, ale s pořádným obsahem, než naopak.

Druhým serverem, který rozhodně stojí za pozornost, je Grafika On-line (www.grafika.cz). Jak už sám název napovídá, zaměření těchto stránek se neomezuje pouze na digitální foto. Nás však v tomto okamžiku zajímá jen část nazvaná Digitální fotografie. Její obsah je přehledně uspořádán a ihned se v něm orientujete. Reklama je samozřejmě i zde, ale její množství je v rozumném rozsahu, a navíc i v rámci možností vhodně doplňuje design ostatních prvků stránky. Důležitější než vzhled je však obsah a ani ten nezklame. Potencionální kupec zde najde recenze jednotlivých přístrojů na trhu, pro aktivního uživatele jsou k dispozici návody, tipy a triky, např. jak na pleťové barvy s Photoshopem. I zde najdete rady pro fotografické začátečníky a diskusní skupinu s velkým počtem příspěvků přes 70 000. V porovnání s předchozím serverem jsou tyto stránky rozhodně hezčí, pokud ale potřebujete co nejlepší recenze přístrojů, určitě by vyhrál Digineff. Server Grafika On-line také provozuje nové stránky Fotografování (www.fotografovani.cz), zaměřené jen na problematiku fotografie. Jejich obsah je podobný a platí pro ně stejný popis.

Posledními českými stránkami, na které se podíváme, je DigiManie (www.digimanie.cz). Ta je z rodiny serverů Svět hardwaru, kam ještě patří Svět PDA a Svět sítí. Vzhledem k jejich novosti zde zatím nenajdete tak velké množství informací jako na předchozích dvou serverech, ale i tak stojí určitě za pozornost. Dobře je např. zpracovaná Škola fotografie a jedinečná je funkce Časová osa, která rychle poskytne informace o uvedení jednotlivých aparátů na trh. Celkově server působí sympaticky, škoda jen poněkud ponurého (i když elegantního) vzhledu, který je založen na odstínech šedé barvy.

Zahraniční weby

Ve zbytku světa existuje celá řada stránek věnovaných digitální fotografii. Sami se o tom můžete přesvědčit v jakémkoli vyhledávači po zadání klíčových slov digital photo (resp. digital camera). Z tohoto velkého množství jsem vybral dva servery, o kterých si myslím, že určitě stojí za pozornost. Prvním z nich je Digital Photography Review na adrese www. dpreview. com. Tento server je opravdu nabit informacemi, a to včetně detailů o úplných novinkách. Najdete zde velké množství recenzí včetně modelů, jež na náš trh ještě nedorazily. Samotné recenze jsou velmi zasvěcené a jejich milým přídavkem jsou vlastní fotografie, dokumentující důležité fyzické vlastnosti aparátů. Opět jsou zde diskusní skupiny, tentokrát primárně rozdělené dle značky výrobce. Po prostudování českých zdrojů rozhodně doporučuji pokračovat v hledání informací na této straně. Přehled technických detailů je velmi podrobný a často překonává i údaje získané na oficiálních stránkách výrobce. Dalším dobrým zdrojem informací je server Imaging resource (www.imaging-resource.com). Protože se již nechci opakovat, jen krátce podotknu, že zde najdete velké množství informací o jednotlivých fotoaparátech, včetně ukázkových snímků.

Pokud vás zajímají názory řadových uživatelů, není nic jednoduššího, než se podívat na známý americký server CNET.com (www.cnet. com) do sekce Digital cameras. I zdejší recenze jsou dobré, ale to co nás v tuto chvíli zajímá nejvíce, jsou názory uživatelů na zakoupený výrobek. Dobře si je pročtěte a sledujte, co se jim na fotoaparátu líbilo či nelíbilo. Nezapomeňte však, že na tento typ stránek svůj názor s větší pravděpodobností napíše nespokojený uživatel než mlčící většina uživatelů spokojených. I tak mají tyto přehledy svoji informační hodnotu. Pokud vám ani předchozí stránky nepomohly, zkuste některé fórum na diskusním serveru Yahoo (groups.yahoo.com). Existuje zde hned několik skupin věnovaných digitální fotografii. Než se sem vydáte, ještě jednou připomínám, že i na dříve jmenovaných stránkách jsou hojně navštěvované diskuse, a k tomu v češtině.

§§§§§


Data ve vzduchu - Jedenáct routerů, které mohou být základem vaší bezdrátové sítě I

Hynek Vácha, Tomáš Jirásko, David Zavadil

c03p0625

S rostoucími možnostmi paušálních připojení k internetu kabelová televize je v místech "pokrytých" rozvody velice rozšířená a ADSL se také pomalu, ale přece rozšiřuje a rovněž se zvětšujícím se počtem počítačů v domácnosti vyvstává potřeba co nejjednoduššího propojení počítačů a jejich připojení na internet. Tomuto účelu výborně poslouží právě námi testované routery, kombinované se switchem a bezdrátovou sítí. Její výhody nejvíce ocení vlastníci notebooků, kteří tak již nebudou vázáni na určité místo, kde je vyveden síťový kabel. Zvláště výhodné to je u nových strojů vybavených procesory Centrino, které v sobě již zahrnují Wi-Fi technologii.

Právě s rozvojem bezdrátových sítí se značně rozrůstá počet míst, ve kterých se sítě rozšiřují. Klasický Ethernet se v domácnostech moc nerozšířil, což je způsobeno hlavně komplikacemi s instalací rozvodů, do čehož se většině lidí nechce, a tak raději oželí komfort propojení počítačů. Kdežto bezdrátové sítě toto omezení odstranily, takže s jejich rozvojem se počet sítí značně zvyšuje.

Velkým problém se zde stala bezpečnost, protože WEP kryptování bylo celkem záhy prolomeno. Proto se vývojáři zaměřili, kromě zvyšování přenosové rychlosti, hlavně na zvýšení bezpečnosti. Standardem se dnes již stalo 64a 128bitové WEP šifrování. Všechny výrobky v testu také umožňovaly sestavit seznam MAC adres, které mají povolen přístup do sítě, nebo v opačném případě lze vybrat specifické adresy, kterým bude přístup do sítě zamítnut. Ve většině případů bude jistě výhodnější vybrání adres, jež mají přístup do sítě povolen, protože se většinou jedná o sítě, ve kterých se pohybuje předem známý počet uživatelů. Další zlepšení bezpečnosti by pak mělo přinést zavedení nových bezpečnostních algoritmů, jako např. WPA, původně zamýšleného hlavně pro standard 802.11i, které do této oblasti přináší velký pokrok.

Co se rychlosti týče, i zde se vývoj dere neustále kupředu. První uveřejněný standard Wi-Fi, tedy 802.11b, poskytoval přenosovou rychlost 11 Mb/s. Poté se výrobci rozhodli přinést uživatelům vyšší možnou přenosovou rychlost a vzhledem k tomu, že nepočkali na vznik nového standardu, který je dnes označován jako 802.11g, vzniklo množství proprietárních řešení, kdy každý zvyšoval rychlost přenosů pomocí svých technologií, což mělo za následek nekompatibilitu mezi produkty jednotlivých výrobců. Naštěstí se v dnešní době firmware všech zařízení ukládá do flash pamětí, takže jakmile byl nový standard na světě, vydala většina firem vyrábějících tato bezdrátová zařízení nové verze firmwarů, které jsou volně dostupné na jejich webových stránkách, takže je již možné sjednotit použitou technologii a využít tak produkty od více dodavatelů.

V novém standardu byla zahrnuta i zpětná kompatibilita se zařízeními pracujícími ve třídě b. Znamená to, že záleží pouze na konkrétním výrobku, zda bude zpětně podporovat i starší standard, nebo omezí-li použití pouze na zařízení pracující ve třídě g. Zde jsme však při našich testech zjistili, že v případě, kdy do sítě postavené na zařízení podporujících standard g zahrneme pouze jednoho klienta, který podporoval pouze starší verzi (tedy béčko), poklesla přenosová rychlost všech géčkových prvků v síti těsně nad přenosovou rychlost standardu b. Proto se nám zdá výhodnější zapomenout na zpětnou kompatibilitu se staršími zařízeními pokud jich samozřejmě nemáte většinu a využívat pouze prvky vyhovující standardu novému. Získáte tak podstatně vyšší přenosovou rychlost, než jaké byste dosáhli při kombinaci obou standardů.

Dalším důležitým faktorem je dosah zařízení. Respektive nejen jeho dosah, ale jeho kombinace s dosažitelnou přenosovou rychlostí. Tyto vlastnosti se dají velmi těžko rozumně posuzovat. Značně totiž záleží na tom, v jakých podmínkách zařízení budete provozovat. Velkou roli zde totiž hraje počet zdí, jejich provedení, tloušťka a samozřejmě také vzdálenost.

Nejčastější pojmy Wi-Fi

Wi-Fi Alliance - Sdružení založené v roce 1999 pro certifikaci interoperatibility bezdrátových sítí odvozených ze specifikace 802.11.

802.11x - Standardy IEEE umožňující využití frekvenčního pásma 2,4 GHz v takzvané globální licenci. To znamená, že zařízení na této frekvenci je možno provozovat bez nutnosti schválení daného vysílače/přijímače od ČTÚ (Český telekomunikační úřad).

802.11b - Standard IEEE definující bezdrátové LAN na frekvenci 2,4 GHz podporující rychlosti 1, 2, 5,5 a 11 Mb/s. Dodnes asi nejrozšířenější díky jeho přesné implementaci ze strany výrobců hardwaru.

802.11g - Specifikace bezdrátových sítí pracujících v pásmu 2,4 GHz, čímž je zaručena zpětná kompatibilita se standardem 802.11b. Tento standard byl schválen teprve nedávno, ovšem řada výrobců uvedla svá zařízení již v době jeho návrhu. Lze tak na trhu nalézt výrobky označené jako "navrženo pro 802.11g", nebo například 54g a podobně, ale ty přitom zcela nenaplňují standard, takže uživatelům mohou vzniknout určité problémy s kompatibilitou. Hardwarově jim však nic nebrání standard splnit, a výrobci tak postupně uvolňují pro tyto "pologéčka" firmware se správnou specifikací, který jim "řekne" co a jak. Navíc u těchto "pologéček" před upgradem lze dosahovat teoretické horní hranice propustnosti 54 Mb/s pouze na základě proprietárního řešení.

802.11i - Specifikace, která by měla vyřešit bezpečnostní nedostatky 802.11b použitím AES, TKIP a autentizace 802.1x.

Ad hoc režim - Peer-to-peer propojení bezdrátových karet, které tak komunikují přímo, bez nutnosti přistupovat k přístupovému bodu. Jakýmsi jeho opakem je funkce AP (Access Point viz níže).

AES (Advanced Encryption Standard) - šifrovací protokol pracující se 128-, 192a 256bitovými klíči.

AP (Access Point) - Přístupový bod, využíván je jako řídící jednotka v sítích, které jsou strukturálně řešeny; karty tak nepracují v režimu Ad hoc, ale veškerá komunikace jde přes AP, které tak má na starosti dohled nad veškerou komunikací v jeho působnosti. Tento způsob komunikace je jednoznačně výhodnější, používáte-li více než dvě zařízení.

MAC adresa (Media Access Control) - Pevná adresa zadaná zařízení již ve výrobě, jež jednoznačně identifikuje zařízení jako síťový prvek. Jedna její část specifikuje výrobce (každý má své přesně definované číslo) a druhá daný vyrobený kus. Její jedinečností se mělo dosáhnout toho, aby se v určité lokální síti nenacházela dvě zařízení se stejnou adresou, což by mohlo ohrozit bezpečnost v síti. V současné době lze však již tyto adresy klonovat (tedy nastavit si vlastní dle aktuálních potřeb), což umožňovaly i všechny přístroje v našem testu. Zjistilo se totiž, že za určitých okolností je vhodné mít možnost MAC adresu změnit třeba v případě, že váš poskytovatel váže připojení na MAC adresu (u nás např. UPC). Například tehdy, když opustíte metodu připojení kabelový modem/síťová karta, a rozhodnete se včlenit třeba router, lze jej nastavit tak, aby se navenek tedy do WAN identifikoval MAC adresou původní síťové karty. Ono to samozřejmě lze udělat i tak, že u poskytovatele zaregistrujete novou MAC adresu ale tolik spíše pro osvětlení klonování.

TKIP (Temporal Key Integrity Protocol) - Otevřený protokol standardu 802.11i s překlíčováním pro WEP, pro kombinování paletových klíčů a kontrolu integrity dat.

WEP (Wired Equivalent Privacy) - Standard šifrování bezdrátových sítí, využívající algoritmus RC4 s proudovou šifrou pseudonáhodných čísel.

WPA (Wireless Protecte Access) - Derivát z 802.11i využívající autentizaci 802.1x a TKIP.

3Com OfficeConnect Wireless 11g Gateway

3Com měl ze všech produktů dle našeho názoru nejlépe vyřešenu instalační utilitu, při jejímž spuštění byl zřejmý komfort, který dobře navržená a jednoduše ovládaná utilita začínajícímu uživateli přináší. Základní konfigurace byla otázkou chvilky, na uživateli je v podstatě pouze vybrat správně z detekovaných karet v jeho počítači. I konfigurační webové rozhraní je velice přehledné a intuitivní. Router poskytuje dobré pokrytí signálem, a jako jedinému se mu podařilo udržet stálý kontakt s identifikací komerční bezdrátové sítě, jejíž přístupový bod je v okolí. Ostatním zařízením se to dařilo vždy pouze po kratší časové intervaly. Drobností hovořící pro uživatele je datum jeho uvedení na trh 3Com vyslal tento výrobek až po oficiálním zveřejnění standardu 802.11g, a tak není nutný okamžitý přepis firmwaru, jako u některých derivátů. V případě potřeby lze obě antény odšroubovat a na jejich místo připojit například svod z externí antény. Router nabízí rovněž bohatou možnost konfigurace především co se bezpečnosti týče, kdy kromě WEPu disponuje i 256bitovým WPA. Svým celkovým vybavením je určen spíše pro menší firmu, což dokazuje i implementace Virtual Serveru, filtrování přístupu lokálních stanic do internetu podle MAC adres, i filtr samotných IP adres a paketů. Cenově však dokáže oslovit i segment domácností, a ani zde nepřijdou jeho možnosti vniveč. Vadou na dokonalosti tohoto síťového prvku je skutečnost, že přístroj nedokáže pracovat jako WLAN bridge, tedy nelze přes něj propojit dvě bezdrátové sítě mezi sebou (na to je určena jiná řada výrobků). Po zvážení všech pro a proti, a především pro jeho užitné vlastnosti optimalizované pro začínající uživatele, jsme se rozhodli udělit tomuto výrobku ocenění PC WORLD TOP PRODUKT.

Belkin 54g Wireless Cable/DSL Router

Belkin je klasickým zástupcem zařízení, které bylo uvedeno ještě před schválením 802.11g, a tak po vybalení z krabice zjistíme mezi podporovanými standardy pouze IEEE 802.11g (draft). Nicméně v současné době je na stránkách výrobce k dispozici upgrade firmwaru na plnohodnotné 802.11g. Belkin u nás neobsadil nijak výraznou část trhu, ale v zahraničí se těší oblibě pro svoji cenovou politiku, a kupující láká i poskytovaná doživotní záruka na toto zařízení. V balení nalezneme klasickou sestavu: přístroj, síťový kabel, několik manuálů, vše bohužel pouze v angličtině, lokalizován je ovšem instalační software, a i když chybí diakritika, i tak vás příjemně provede instalací. Na krabici je uvedeno, že konfigurace potrvá tří minuty, po nichž máte plně funkční přístroj. Nám se to skutečně podařilo pod tři minuty, ale běžnému uživateli to potrvá přece jenom o něco déle. Ke konfiguraci ovšem nemusíte použít Průvodce, ale přímo webovské rozhraní.

Samotné zařízení není žádným outsiderem ani v poskytovaných službách, naleznete zde, krom ověřování 802.1x, téměř vše nač si vzpomenete, včetně firewallu. Zajímavou funkcí je rodičovský zámek, kdy tato služba blokuje nežádoucí obsah na webu služba je již předkonfigurována, a stačí se pouze přihlásit k jejímu odběru. Router pravděpodobně neoslní svým designem, ale je lehký a dostatečně plochý, aby mnoho nepřekážel. V balení je i stojan, umožňující postavit jej do horizontální polohy. Dvojice antén je napevno, nedokáže fungovat jako WLAN bridge. Subjektivní síla signálu v cihlovém bytě je dostatečná, a cestu si dokázal najít i přes obvodovou zeď. Z hlediska výkonu a možností je dělán přímo pro domácnost.

D-Link AirPlusXtremeG DI-624

Jeden ze zástupců zařízení, který má k routeru, přepínači a bezdrátové síti navíc firewall. Jeho schopnosti se sice omezují pouze na filtrování určitých IP adres, protokolů a portů (nenabízí žádná další rozšiřující nastavení), ale i to je příjemné zlepšení možností zabezpečení lokální sítě. Bezpečnost vnitřní sítě, hlavně její bezdrátové části, je zajišťována (pokud si to uživatel přeje z výroby je vše standardně vypnuto) pomocí WEP kryptování (podporováno je 64a 128bitové) a také blokováním MAC či IP adres. Pro počáteční nastavení routeru lze s výhodou využít Průvodce, jehož spuštění se objeví hned jako první nabídka po přihlášení do webového ovládacího rozhraní. Jednotlivá další nastavení jsou celkem přehledně seřazena do základních kategorií (Home, Advanced a Tools). Zde je příjemné, že jednotlivé sekce obsahují nastavení nevyžadující podobné znalosti. Znamená to, že i ne příliš technicky zdatný uživatel může nastavit další parametry, aniž by složitě bloudil rozhraním. Díky podpoře značného množství protokolů (pro ADSL hlavně PPTP) na WAN lince není problém zprovoznit připojení po ADSL ani po kabelové televizi. Nastavení vzdáleného přístupu se dá nastavit pod položkou Virtual Server, kde je možné nastavit IP adresu a soukromý i veřejný port. Jedná se o velice lehké zařízení, které má sice možnost instalace do dvou poloh, ale optimální by nejspíš bylo jeho pevné přidělání třeba na zeď, protože i s použitím dodaných nožiček je zařízení na stole značně nestabilní a v případě jeho instalace do frekventovanějšího místa hrozí jeho pád. Také kontrolních diod by mohlo být více, než pouze jedna na každý port. Přece jen to přináší lepší možnosti vizuální kontroly stavu zařízení.

DrayTek Vigor2200We

Tento router pracuje pouze ve standardu 802.11b, a lze jej označit za příklad, jak by takový produkt této třídy měl v současné době vypadat.

Celé zařízení je postaveno na 4portovém Ethernet přepínači 10/100 Mb/s se standardním portem RJ-45, který slouží jako uplink (konektivita WAN/kabel/xDSL) podpora metalického připojení LAN plus sekundární WAN rozhraní 10BaseT pro připojení broadband zařízení (kabelový, xDSL modem). Bezdrátový modul dokáže pracovat v modech Access Point i Station (Ad hoc). Bezpečnost konektivity je založena na VPN a IPSec, které poskytují chráněná propojení dvou bodů (point-to-point) přes internet. IP filtr je konfigurovatelný přes web rozhraní s implementovaným firewallem. K zajištění bezpečnosti dat v bezdrátové síti je použito 64a 128bitového WEP krytování, a přístup do sítě lze kontrolovat a filtrovat podle MAC adres.

Router dokáže pracovat i jako LAN bridge, můžete tedy propojit různé sítě. Antény bezdrátové části jsou odpojitelné, a v případě potřeby tedy lze na jejich konektory připojit i externí anténu. Zajímavostí tohoto routeru je zadní vypínač síťového napájení, kterým disponoval jako jediný v testu, ostatní zařízení bylo od sítě nutné odpojit vytažení adaptéru ze zásuvky. Když router "nejede" permanentně a na noc jej vypínáte, i taková drobnost hovoří v jeho prospěch. Pokud tedy používáte router čistě pro doma, navíc v kombinaci například s Centrino notebookem jako stanicí, či prostě nevyžadujete vyšší přenosové rychlosti, může být pro vás tento router zajímavým řešením, neboť nabízí kvalitní "balík" řešení a funkcí.


Data ve vzduchu - Jedenáct routerů, které mohou být základem vaší bezdrátové sítě II

Edimax Wireless Router BR-6104W(G)

Po překonání počátečních obtíží při testování na systému s Windows 98 a nastavení sítě tak, aby IP adresu přiděloval DHCP server, kdy se nedařilo připojit do webového rozhraní, se přístroj umoudřil a po zadání pevné adresy počítači (z rozsahu, který používal router) již další nastavování probíhalo hladce. A to ať velice pěkně zpracovaným instalačním Průvodcem, který se dá spustit z titulní stránky webového rozhranní a umožní vám nakonfigurovat přístroj pro připojení k internetu umožní vybrat použitý typ připojení ADSL/kabelová televize tak i přehledně zpracovaným rozhraním pro pokročilá nastavení. Mezi ta patří například Remote Management, jenž umožní zvolit IP adresu, ze které je možné router dálkově spravovat. Také zde je samozřejmě možné změnit již nastavené IP adresy poskytovatele, aniž by bylo potřeba znovu spouštět Průvodce (například při změně poskytovatele). Stejně tak běžným prvkem je možnost klonování MAC adresy přístroje. Pro lokální síť si můžete zvolit, zda chcete využívat funkce proxy serveru, i jeho případný rozsah. Jelikož integrovaná bezdrátová technologie může zpřístupnit síť i lidem, kteří se vyskytnou v okolí, je nezbytné zapnout zabezpečení. To je zde zastoupeno jednak šifrováním WEP (64a 128bitovým), a také filtrováním zadaných MAC adres. Samozřejmě je možné zvolit, zda je zadaný soubor adres povolen či zakázán. Edimax patří k menší skupině výrobců, kteří umožňují celkem pokročilé nastavení NATu. Chcete-li využít i možnosti poskytnutí přístupu do vaší sítě uživatelům internetu, lze zde velmi jednoduše určit základní pravidla. Tento typ má v sobě dokonce zabudovaný i firewall, který má jedno z nejlepších provedení, co se týče rozsahu možných nastavení.

Linksys WRT54G-EU

Tento produkt v sobě zahrnuje router, 4portový switch a bezdrátový přístupový bod podporující standard 802.11g. První nastavení parametrů lze snadno provést prostřednictvím softwaru dodaného na CD. S jeho pomocí lze snadno nakonfigurovat základní nastavení. Pro pokročilejší nastavování je pak vhodné využít webového rozhraní. Celkem zajímavě je zde řešen možný rozsah IP adres pro přidělení DHCP serverem. Ten je totiž svázán s IP adresou nastavenou na routeru a měnit lze vždy jen jeho poslední část. Zabezpečení bezdrátové části je možné pomocí WEP kódování (64a 128bitového) a seznamu povolených či zakázaných MAC adres, jejichž nastavování je zařazeno pod rozšiřující funkce. Povolit či zakázat můžete maximálně 40 adres. Nevýhodou proti některým jiným zařízením je zde absence 256bitového WEP kódování, zato příjemným usnadněním je možnost generování klíčů pomocí zadané fráze. Zpočátku se nám jako pozitivní vlastnost tohoto zařízení jevila možnost kooperace jak s klienty standardu g, tak b zároveň samozřejmě vždy na rychlosti podporované daným standardem. Tato schopnost se v praxi brzy rozplynula zjištěním, že jakmile jsme do sítě se zařízeními ve třídě g připojili jedno ve standardu b, rychlost všech géčkových zařízení znatelně poklesla (pohybovala se pouze těsně nad maximem standardu b). Na WAN lince jsou podporovány všechny důležité protokoly, takže by neměl být problém nastavit router pro kabelové ani DSL připojení. Routování lze nastavit jak na dynamické s využitím protokolu RIP, tak na statické, kde si můžete připravit 20 různých nastavení. Po hardwarové stránce je produkt řešen velice solidně k dispozici jsou kontrolky aktivity na lince, kolize i rychlosti dostupné na Ethernetu.

OvisLink WL-5404AR

Velmi malé zařízení s pěkným designem, které dobře drží na stole a má odnímatelnou anténu, což oceníte hlavně v případě, že potřebujete signálem pokrýt větší plochu a chcete vyvést externí anténu na střechu. Jistě příjemnější by bylo využití více kontrolních diod, ale to je jen taková drobnost.

Nyní již k vlastnímu nastavování. IP adresa webového rozhraní byla netradičně nastavena na 192.168.1.254, ale ta je samozřejmě i s maskou plně nastavitelná, takže není problém zařízení instalovat do libovolně navržené sítě. Rychlé zprovoznění jak lokální sítě, tak připojení k internetu je možné pomocí Průvodce dostupného z webového rozhraní. U dalších nastavení zde výrobce přísně oddělil základní nastavení od těch (podle něj) rozšiřujících. Mezi ta základní patří nastavení IP adresy produktu, či jeho zabezpečení pomocí WEP kódování, které je dostupné v 64a 128bitovém modu. Také si zde můžete nastavit, ze kterých počítačů připojených pomocí Wi-Fi bude možné se připojit k lokální síti, a ze kterých k internetu.

Pod položkou Advanced, tedy pokročilých nastavení, se skrývá například možnost nastavit vzdálený přístup ke správě routeru. Bohužel jediné, co se zde dá měnit, je číslo portu, na kterém je administrace možná. Další možné nastavení jsou Virtual Servers, kde si můžete zvolit, jaký bude možný přístup do lokální sítě z internetu. Pokud již máte například u UPC zprovozněné připojení, využijete třeba i možnost klonování MAC adresy, čímž si ušetříte komplikace spojené s telefonováním do UPC a žádáním o přeregistrování MAC adresy. Routování na odchozí lince pak lze nastavit buď na statické, nebo dynamické, které podporuje pouze protokol RIP 1.

Planet WRT-405

Kromě námi požadovaných součástí, jako je router, switch a bezdrátový hub, obsahuje Planet navíc i firewall, který je pro pevná připojení více než vhodný. Jedná se sice pouze o základní možnosti nastavení, jako odfiltrování určitých IP adres či portů, ale i tak se jako základní ochrana vašeho soukromí dá použít. Zabezpečení bezdrátové sítě je i u tohoto produktu z výroby vypnuté. A pokud nechcete, aby s vámi někdo sdílel vaše draze zaplacené internetové připojení, nebo vaše soukromá data, vřele doporučujeme zapnout alespoň WEP kódování. Tento produkt podporuje 64-, 128a dokonce i 256bitové. Jednotlivé klíče si zde však budete muset "vygenerovat" sami, což je (hlavně při použití 256bitového kódování) celkem náročné musíte zadat 58 znaků. Jeho celkem značnou nevýhodou je absence protokolu PPTP na WAN lince, což způsobuje značné obtíže při připojování k ADSL lince. Samozřejmě to však nebrání jeho plnému využití s kabelovým modemem. Pochvalu pak zaslouží monitorovací funkce, které například umožní odeslání log souboru na zadanou e-mailovou adresu. Routování zvládá přístroj jak statické, tak dynamické (protokol RIP1 i RIP2). U NATu lze bohužel pouze nastavit, zda má být zapnut či vypnut. Mile nás překvapily možnosti vzdálené správy zařízení, které kromě klasického http rozhraní podporují i Telnet. Zato z vlastního rozhraní jsme byli trochu zklamáni. Ne však jeho možnostmi nebo strukturou, ale jeho provedením. Některá tlačítka odkazující na konkrétní nastavení se totiž překrývala, což v praxi značně ztěžovalo pohyb v nabídkách. Po hardwarové stránce se zařízení zdá velice kvalitně provedené. Dobrý pocit poskytují tři informační diody pro každý port Ethernetu. Pevné připojení antén se nám však nezdálo jako rozumné řešení.

SMC 2804WBR Barricade g Router

I tento router byl na trhu dříve, než se stačil schválit standard 802.11g., takže pokud chcete mít jistotu v kompatibilitě, je nutné ze stránek výrobce stáhnout nový firmware, což se vyplatí i kvůli integraci technologie Prism Nitro, která slouží k optimalizaci bezdrátové komunikace. Výtku si zaslouží slabá papírová dokumentace, nicméně co do hardwaru a funkcí můžeme být spokojeni. Chybí pouze schopnost pracovat jako LAN bridge, avšak toto je bohatě vyváženo rozmanitostí nastavení firewallu. Ten nabídne jak řízení přístupu podle MAC adres, tak i filtrování IP adres, blokování vybraných URL a protokoluje i pakety. Šifruje se v 64nebo 128bitovém WEPu, kdy lze pro vytvoření dynamických klíčů využít generování zadáním fráze. Nabízeno je i WPA a autentizace dle 802.1x proti serveru Radius. Pro zkušenější nabízí i definování DMZ (Demilitarized Zone) a k dispozici je volba neveřejného identifikátoru SSDI. Router dokáže pracovat jako DHCP server, tak i v pozici DHCP klient.

Čtveřice přepínatelných RJ-45 portů (10/100 Ethernet), doplněná jedním uplinkem RJ-45 (WAN/kabel/ ADSL), je schopna společně s bezdrátovým modulem obhospodařit jako Access Point 32 klientů, což je dost i na malou firmu. Ve specifikaci IEEE 802.11g je router schopen pracovat jak v "Only G", tak ve smíšeném (géčkové i béčkové klienty) modu. Ethernet porty zvládají standardní nastavení 10/100/Auto. Celkově zprovoznění zařízení není nijak namáhavou záležitostí, začátečníkům standardně pomůže dodávaná utilita, a ani ostatní jí jistě nepohrdnou. Pro vynikající vlastnosti a výkon tohoto zařízení jsme se rozhodli udělit ocenění PC World Top produkt.

U.S. Robotics USR8022 22 Mbps Router

Tento model se připravil o ocenění hned na začátku instalace, neboť u jeho výrobce jsme neočekávali takovou nepěknou věc v podobě špatně vylisovaného CD jak jsme zjistili, nejde pouze o toto konkrétní CD. Z něj lze naštěstí přečíst manuály v PDF i ovladače, nicméně konfigurační utilita zahlásila nečitelný/poškozený EXE soubor. Nejde o nijak tragickou záležitost, osobně tyto Průvodce nepoužívám a konfiguruji rovnou přes webové rozhraní, nicméně u produktu, který si pořídí i "nováček", by se toto stávat nemělo, konkurence je obrovská. Ovšem samozřejmě to nemá vliv na samotnou funkčnost zařízení, a už vůbec jej nechceme proto zatracovat, pro zkušenější uživatele jde přece jenom o "prkotinu". Po technické stránce jde o router splňující standard 802.11b, vyšších rychlostí je dosahováno proprietárním řešením. V současné chvíli je již uvolněna beta-verze firmwaru, který umožní těmto 22megabitovým krabičkám pracovat v rámci vlastní značky rychlostí 54 Mb/s, ovšem nejedná se o 802.11g v reálu se propustnost navýší asi o 35 %. Přístroj zůstává s géčky kompatibilní pouze do 11 Mb/s tedy v pásmu zpětné kompatibility 802.11b. I tak se jedná o dobrý počin na ochranu investic do těchto zařízení, navíc uživatel získá silnější 256bitové šifrování, které mnoho jiných výrobců vůbec nenabízí. Kupodivu má ovšem pouze dva porty pro LAN, avšak pod Windows dokáže díky integraci rozhraní fungovat i jako printserver. Jeho antény jsou odnímatelné, a při použití jiných se síla signálu podstatně zmenšila, i když stále zůstala na průměrné hodnotě. Zřejmě si s anténkami dali v USR práci. Omezení dané jeho dvěma porty jej zřetelně směřuje do SOHO segmentu.

ZyXEL ZyAIR B-2000

U tohoto výrobku si výrobce dal práci i s designem, jímž se jasně odlišil od ostatních. Informace o stavu sítě sice zobrazuje vždy jen jedna dioda pro daný port, zato další svítící části jako je podsvětlení loga produktu a ukazatel intenzity signálu, složený ze tří vysoce svítivých diod tvoří dominantu přístroje. Také konstrukce je bytelná, takže nebyl problém se stabilitou výrobku. ZyXEL se řadí mezi výrobce, kteří se snaží instalaci produktu co nejvíce usnadnit i méně zkušeným. Důkazem toho je podrobně zpracovaný Průvodce základním nastavením, jenž umožní rychle provést základní konfiguraci přístroje, a tím je možné být za krátkou dobu připojen na internet. Uživatelé, kteří si raději vše nastaví sami, nemusí zoufat. Pro ně je tu připraveno přehledně zpracované webové rozhraní. Zde si můžete nastavit všechny běžné parametry počínaje IP adresou vlastního routeru a konče rozsahem adres pro přidělení DHCP serverem dalším klientům. Bezpečnost bezdrátové části lze zvýšit zapnutím 64nebo 128bitové WEP enkrypce, či nastavením MAC adres, jejichž vlastníci mají právo se do sítě připojit. Na WAN lince je možné zvolit PPTP připojení, takže i ADSL lze velmi jednoduše zprovoznit, můžete si též vybrat, zda chcete zadat pevnou IP adresu, nebo si ji nechat přidělovat od poskytovatele. Samozřejmostí je i možnost klonování MAC adresy. Lehce lze nastavit i parametry NATu a směrování zde je na výběr mezi statickým a dynamickým s využitím protokolu RIP 1 nebo RIP 2. Nastavování NATu bylo asi nejpokročilejší ze všech testovaných přístrojů. Jakousi perličkou je zde i možnost konfigurace pomocí konzole, připojené na sériový port.

§§§§§


Nokia "Sloní ucho" N-Gage - Špičková herní konzole nebo nepovedený mobil?

Tomáš Jirásko

c03p0626

Dne 7. října se zvedla pomyslná opona a Nokia N-Gage se celosvětově představila potencionálním zákazníkům. Tato konzole bezesporu představuje další koncepční zlom mobilních telefonů tedy pokud ji ještě za telefon považujeme.

Za jejím vznikem stojí vzrůstající multimediální trh a zisky, které mobilní hry přinášejí. Ty si uvědomil i finský telekomunikační gigant Nokia, a tak se začal výrazně angažovat i na tomto poli. O tom, že se jedná o lukrativní trh, svědčí i snahy ostatních výrobců, nicméně žádný z Top 10 nepřišel s návrhem, který by se N-Gage konceptem blížil. Snad pouze Sony Ericsson se svým ovladačem, ale i zde jde pouze o doplněk telefonu, ne o prvoplánový počin. Přímou konkurenci tak představuje pouze B^Ngo nepříliš známé společnosti TPPCom. O technickém řešení N-Gage se popsalo již mnoho papíru, a tak se zaměříme spíše na koncepci jako takovou a některé detaily, které nás zaujaly při dvou prezentacích tohoto přístroje pražským zastoupením Nokie.

"Nokijácký" Bluetooth

Na prvním setkání jsme se samozřejmě zajímali o implementaci Bluetoothu, a zda konečně již bude jejich "nokijácké" řešení plně funkční po předcházejících všeobecně známých problémech, které telefony Nokia s Bluetoothem měly, a jež firma jeden čas odmítala s tím, že Bluetooth není strategickou technologií. Bylo nám sděleno, že vše bude chodit bez problému, ovšem praktická demonstrace na druhém setkání nedopadla nijak slavně. Nový ředitel divize mobilních telefonů Victor Saeijs jasně projektem N-Gage žijící, vyzval ke hře jednoho z novinářů. Bohužel co jsme tak sledovali přes deset minut trvající bezúspěšnou snahu propojit oba přístroje, pocítili jsme značné obavy, jak tomu bude v "ostrém" provozu. Když se takový jednoduchý úkon nezdaří v rámci pečlivě připraveného předvádění na "domácí" půdě, jak dopadne třeba ve vagónu metra?

Mimo Japonsko

Další zajímavostí je neexistence modelu pro Japonsko, i když nám zástupci české Nokie nejdříve sdělili, že se launch týká i této země. Tedy launch bude, ale přístroj není asi to znamená, že Japoncům sdělí, že něco takového existuje, ale ať se tím moc nezatěžují, pro ně to není. Pokud by se jednalo čistě o telefon, je to pochopitelné ale konzole? Výmluva, že jde o jiný standard celulární sítě apod., asi moc neobstojí, co říkáte? Navíc když Nokia je na japonském trhu etablována a nabízí zde telefony (www.nokia.co.jp). Z tohoto hlediska lze vyjádření českého marketingu Nokie, že se zaměřili na sítě GSM, považovat za alibismus. A proč tolik zmiňuji Japonsko? Tato země je totiž primárním trhem pro konzole, a nezkusit se na tomto trhu prosadit zavání spíše strachem z neúspěchu více, než čímkoli jiným. Nebo snad obavou, že by se Japoncům při spatření N-Gage roztáhli oči do evropských parametrů?

GPRS

Nokia při prezentaci zmínila i hraní přes GPRS. Pravděpodobně v rámci "mlžící" strategie byla otázka, jak chtějí dosáhnout dobré odezvy pro hraní (ping pod 100 ms), zodpovězena, že odezva bude dostatečná. Teprve v průběhu diskuse vyplynulo, že podpora GPRS hraní spočívá v tom, že ze serveru N-Gage Arena si budete moci stahovat "duchy", tedy vlastně záznamy jak hrál někdo jiný, či případně další úrovně do her apod. Tomu říkáme on-line hraní:-) .

Cílová skupina a hry

N-Gage je směřována na cílovou skupinu zákazníků ve věku 18-35 let s vlastním příjmem. Jelikož do této skupiny samozřejmě patříme i my, zajímala nás dostupnost her pro řekněme starší a pokročilé, tedy někde u oné horní hranice typického kupujícího. Byli jsme uklidněni, že si jistě vybereme do konce roku bude uvedeno okolo deseti her, a plno dalších bude k dispozici příští rok z historie jsme se již poučili, že spoléhat na vývojáře, že hra vyjde v termínu, není příliš moudré.

Prodejnost

Úspěch se samozřejmě měří prodejností, avšak předpoklady tohoto ukazatele nám Nokia nesdělila. Jak prý víme, čísla nesdělují. Ale do konce roku se prodej N-Gage na českém trhu bude prý pohybovat v řádu tisíců. Trochu zarážející v okamžiku, kdy zástupci Nokie brilantně sypali z rukávu čísla o penetraci ostatních konzolí na trhu. Pravda bude asi opět tam někde venku neschopnost či neochota sdělit čísla znamená dvě věci, a ani jedna nehovoří pro Nokii. Buď odhad skutečně nemají, ale z jejich strany prezentovaný přehled o trhu konzolí to vyvrací, nebo se obávají skutečně nízkého prodeje.

Hackněte N-Gage

Samozřejmě se neopomenulo ani zabezpečení konzole a s tím související "pirátění" her. Odpovědí nám byl úsměv a silná slova o tom, že zabezpečení je dostačující. Jak dlouho to trvalo u Playstation 2? Šest měsíců, asi tak? Možná by to stálo za soutěž. Asi taková byla reakce na tento dotaz. Takže jak vidno, Nokia si je jista svým produktem natolik, že si troufne vyzvat na souboj hackerskou/crackerskou komunitu. Uvidíme, jak dlouho jim úsměv vydrží.

Hrajeme si

Kolega v bratrském GameStaru měl N-Gage k otestování, tak jsme si ji na několik dní půjčili, a vyměnili postřehy. Prvním problémem z našeho hlediska je fakt, že MMC kartu, na které je hra uložena, lze vyměnit pouze tak, že vyjmete baterii. Trocha inspirace např. u PDA by v tomto případě neškodila. Při hraní docházelo až moc často k resetu celého zařízení, občas nešla uložit pozice ve hře, takže se muselo začínat odznovu apod. otázkou je, nakolik má vinu přístroj či hra, nicméně Nokia je v tomto případě i vydavatelem hry. Brilantní displej by si i člověk vychutnal, nebýt toho, že ovladač designovala pravděpodobně útlá ženská ručka, a naše palce jsou přece jenom o trochu větší. Komfortní ovšem je při psaní SMS i přehrávání MP3 souborů.

Cena

Cena N-Gage byla na českém trhu stanovena na 10 977 Kč (Oskar). Cena "áčkové" hry jako je Sprinter Cell by se měla pohybovat okolo 1 500 Kč. Mimochodem, při první prezentaci se cena udávala okolo 30 eur.

§§§§§


Mobilporadna - Vy se nás ptáte, my na vaše dotazy odpovídáme

Josef Kulhavý

c03p0627

? Mám mobilní telefon Siemens S45. Když se přes GPRS připojím k internetu a pak se odpojím, v horní části displeje vedle nápisu "GPRS", se zobrazí přerušované svislé čáry. Znamená to snad, že jsem stále přes GPRS připojen? A platím za to?

Mobilní telefony nejen uvedený Siemens S 45 informují uživatele o stavu připojení k internetu. Příslušnými znaky a ikonami na displeji mobilní telefon ukazuje, zda je právě k síti připojen, či nikoliv. V případě GPRS je taková ikona méně důležitá než při vytáčeném spojení (CSD, HSCSD), kdy zobrazuje, zda jsme připojeni a platíme za spojení, či připojeni nejsme, a tudíž náš kredit neklesá.

Tato skutečnost u GPRS musí zajímat uživatele předplacených karet Twist T-Mobilu a Go Eurotelu. Uživatelé těchto tarifů platí nejen za objem stáhnutých dat, ale i poplatek za čas strávený na internetu. I když je posledně uvedená položka téměř zanedbatelná (0,60 Kč/1 hod.), může být ráno nepříjemným zjištěním, že jsme se večer připojovali k internetu přes GPRS a po skončení naší práce nedošlo k odpojení mobilního telefonu od internetu. Z toho důvodu je u předplacených karet Go a Twist, na rozdíl od paušálních tarifů, potřebné sledovat znaky na displeji mobilního telefonu po skončení práce s GPRS.

? Asi už dva roky používám mobilní telefon Alcatel OT 501. Poslední dobou se mi zkrátila doba, kdy mobil vydrží nabitý. Také se mi občas stává, že když mi někdo zavolá, telefon dvakrát zazvoní a samovolně se vypne. Ukazatel stavu nabití přitom zobrazuje dvě čárky. Po opětovném zapnutí funguje normálně ještě dva dny. Odchází mi baterie, nebo je problém někde jinde?

Vzhledem ke stáří vašeho mobilního telefonu je více než pravděpodobné, že baterie dosáhla doby své použitelnosti. Tuto domněnku by vám vyvrátili nebo potvrdili v autorizovaném servisu, kde by případně odhalili další poruchu. Je ovšem také možné, že by pomohlo nahrání nového firmwaru do mobilního telefonu i pro vykonání této operace doporučuji navštívit servis. Avšak ještě předtím, než svůj mobil svěříte servisním technikům, zkuste vyzkoušet několik všeobecných rad, které vám mohou ušetřit nemalý peníz za opravu:

- Pokud někdo z vašeho okolí vlastní stejný mobil a bude ochotný si s vámi na nějaký čas vyměnit baterii mobilního telefonu, vložte jeho baterii do svého mobilu a tím vyzkoušejte, zda váš problém tkví opravdu v baterii.

- Vyjměte baterii z mobilního telefonu a očistěte a přihněte kontakty pro baterii v mobilním telefonu. Může totiž docházet k náhodnému výpadku napětí v mobilu vlivem špatného kontaktu mezi baterií a mobilem. Pokud se tímto váš problém vyřeší, bude nutné celý proces několikrát do roka zopakovat.

? Chtěl bych se s kamarádem připojovat na internet přes mobil s pomocí tarifu Eurotel Data Nonstop. Jak můžeme oba k připojení používat stejné číslo? Pomůže naklonování SIM karty? K jakému tarifu si máme ET data Nonstop aktivovat, abychom v součtu platili co možná nejméně?

Před několika měsíci přišel Eurotel s nabídkou neomezeného připojení k internetu za paušální poplatek. Ten byl stanoven na celkem příjemných 1 050 Kč. Pokud jej budete používat výhradně k připojení svého počítače k internetu (nikoli pro hovory), doporučuji aktivovat tarif Eurotel Individual. 150 korun měsíčního poplatku vám bude automaticky odúčtováno, jelikož za služby platíte více než žádaných 150 Kč. Za využívání tarifu tak zaplatíte pouze oněch 1 050 Kč za tarif Eurotel Data Nonstop.

Amatérské klonování SIM karet vám rozhodně nedoporučuji. Požadovaného výsledku byste určitě nedocílili, navíc si budete druhou SIM kartu odnášet s rizikem, že po světě běhá (nebo bude běhat) bez vašeho vědomí více klonů vaší SIM karty. K účelu, aby byli na jediný účet připojeni dva uživatelé, lze využít další službu Eurotelu: Eurotel Duo. Za 99,75 Kč měsíčního poplatku můžete využívat dvě SIM karty s jediným telefonním číslem. Aktivní však nesmí být nikdy obě zároveň! Oba dva současně se tedy k internetu nepřipojíte. Buď budete moci stahovat pouze vy, nebo pouze váš kamarád. Toto omezení lze překonat toliko vzájemnou dohodou mezi vámi dvěma. Například vy budete využívat SIM kartu každou lichou a partner každou sudou hodinu. Popsaným způsobem lze náklady snížit až na 575 Kč měsíčně ([1 050 + 99,75]/2 = 574,87).

? Hodlám si pořídit nový mobil. Nezajímají mě až tak jiné vlastnosti, než to, abych mohl do mobilu přijímat MMS zprávy. Který takový přístroj se dá pořídit co možná nejlevněji?

Multimediální zprávy MMS, jak se zdá, se začínají dostávat do podvědomí uživatelů a nejsme daleko od doby, kdy alespoň příjmem "ememesek" bude vybaven každý mobil střední třídy. Druhá otázka je, zda se budou někdy MMS zprávy využívat v takové míře, jako třeba dnes obyčejné SMS zprávy. Jejich odesílání totiž není nijak zvlášť levnou záležitostí, a nebýt akčních nabídek a "balíčků", pro mnohého uživatele by MMS byly zapovězeny.

Ale zpět k dotazu: Zjistili jsme dotované ceny levnějších mobilů s podporou MMS, tak jak je nabízejí tři čeští operátoři, a vytvořili jsme následující tabulku. Výsledky našeho snažení však berte s určitou rezervou, neboť vývoj cen na poli mobilních telefonů se stále mění a to, co byla pravda v den, kdy jsme ceny zjišťovali (29. 9.), nemusí být pravda v den, kdy se toto číslo časopisu dostane k vám ke čtenářům.

? Jakým způsobem se účtuje běžný mezinárodní hovor (bez použití roamingu)? Například chci z ČR volat známému, užívajícímu služby slovenského operátora.

Voláte-li ze své domácí sítě do zahraničí na mobilní telefon nebo pevnou linku zahraničního operátora, nejedná se (v žádném případě z vaší strany) o roamingový hovor, ale o běžný mezinárodní hovor. A jako takový je i účtován. Každý operátor má destinace pro hovory mezinárodní rozdělené do několika pásem. První pásmo má svůj cíl na Slovensku, kam se s mobilem volá za podstatně nižší ceny než do dalších zemí. V dalším tarifním pásmu jsou zařazeny ostatní sousední státy a některé státy Evropy. Další země pokračují v dalších a dalších pásmech až po Surinam či Lesotho. Ještě o něco dražší ceny za hovory, než do těchto destinací, operátoři účtují při volání na satelitní telefony.

Při mezinárodním hovoru platíte svému operátorovi nejen za použití domácí sítě, ale i za zprostředkování spojení mezi zeměmi (to se může uskutečňovat pomocí satelitů) a za spojení v rámci cílové země vašeho hovoru. Ceny v ceníku jsou samozřejmě uvedeny jakou součty všech těchto poplatků a naúčtuje vám je váš domácí operátor. Poplatek za mezinárodní hovor z ČR do ciziny je připsán celý na váš účet a příjemce hovoru neplatí nic. Při mezinárodním odchozím hovoru nezáleží na tom, zda s operátorem, do jehož sítě voláte, má váš operátor uzavřenu roamingovou smlouvu.

Do vybraných zemí můžete s operátory T-Mobilem a Eurotelem volat podstatně levněji, využijete-li tzv. internetové volání I-Call nebo NetCall 55. Při takovém spojení bude část cesty vašeho hovoru uskutečněna přes internet, a operátor proto nebude muset platit nemalé poplatky za spojení přes satelitní síť. Volání přes službu T-Mobile I-Call uskutečníte tak, že před mezinárodní číslo země zadáte přístupové číslo služby: 1042. Celé vytáčené číslo bude mít například tento tvar: 1042 00421 905 123456. Podobné je i použití služby NetCall *55. Před mezinárodní číslo země vložte přístupový kód *55 a vynechejte dvě úvodní nuly například *55 421 905 123456. Ceny za spojení jsou zhruba poloviční oproti klasickému mezinárodnímu volání, spojení však nemusí dosahovat takových kvalit. Posledně jmenovaná vlastnost se nelíbí Oskarovi, a proto jej svým zákazníkům nenabízí. Nicméně jeho ceny za mezinárodní volání jsou natolik nízké, že mohou úspěšně konkurovat internetovému volání ostatních operátorů.

Své dotazy do rubriky Mobilporadna posílejte v SMS zprávách na telefonní číslo 604 707 349 nebo e-mailem na josefkul@t-email.cz.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony - Říjnová nabídka mobilních telefonů přináší novinky od Eurotelu, Alcatelu a Samsungu

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0629

Tento měsíc se podíváme na zoubek levnějším novinkám od Alcatelu a Samsungu a na chytrý telefon společnosti Eurotel. Zatímco Alcatel a Samsung představují přístroje doslova pro každého, Smartphone svými možnostmi zdaleka přesahuje hranice kategorie mobilních telefonů.

Eurotel Smartphone

Již při prvním setkání se Smartphonem od Eurotelu je jasné, že nejde o běžný telefon s klasickými funkcemi. Napovídá tomu především zdířka pro paměťové karty MMC/SD, a také speciální operační systém Microsoft Smartphone 2002. Naopak zevnějšek telefonu je poměrně nenápadný a vše včetně ovládacích prvků připomíná běžné telefony. Potěšující je velikost displeje, který s rozlišením 176 x 220 obr. bodů a schopností zobrazit až 65 000 barev patří k nejlepším na trhu. Velikost displeje je ale na druhou stranu jedním z důvodů větších rozměrů a vyšší hmotnosti celého přístroje.

Co se týče funkcí, nelze Smartphone srovnávat s jinými telefony. Se standardní výbavou můžete volat, psát SMS, MMS zprávy a e-maily, zapisovat poznámky a úkoly, připojovat se rychlými daty GPRS, přehrávat MP3 soubory, a nechybí ani speciální verze Internet Exploreru pro prohlížení HTML stránek. S přídavným fotoaparátem, který je součástí originální výbavy Smartphonu, lze pořizovat fotky a dokonce i videa.

Další software a funkce můžete, pokud je někdo vyrobí, do Smartphonu doinstalovat. K dispozici je 16 MB vnitřní paměti a další prostor představují paměťová média. Slabším místem tohoto produktu je rychlost některých operací, absence Bluetoothu a samozřejmě i poněkud odlišné ovládání, na které si ale časem jistě zvyknete.

Alcatel OT535

Po delší odmlce představila společnost Alcatel letos v létě dvě své novinky na poli mobilních telefonů. Kromě modelu OT331, na který se snad dostane příště, se na trhu objevil i model OT535, jenž by se mohl stát hitem mezi telefony nižší střední třídy. Nabízí totiž velmi slušný poměr mezi nabízenými funkcemi a cenou.

Na první pohled si u Alcatelu OT535 všimnete rozměrného displeje. Ten má při rozměrech 31 x 31 mm rozlišení 128 x 128 obr. bodů a dokáže zobrazit až 4 096 barev. Jde tedy o jeden z nejkvalitnějších displejů v této cenové hladině. Styl grafiky a struktura základní nabídky menu jsou vcelku přehledné, navíc jejich vzhled lze upravit pomocí položky Přizpůsobit/Atmosféry. Ovládání telefonu mají na starosti pětisměrný joystick, korekční klávesa a tlačítko pro přijetí/odmítnutí hovoru.

Funkční výbava telefonu není sice nijak přehnaná, nabízí ale vše, co uživatel v tomto segmentu vyžaduje. Vícepoložkový telefonní seznam, multimediální zprávy MMS, polyfonní vyzvánění, široké možnosti personalizace, hry, kalendář, stopky, budík a samozřejmě i paketovou technologii GPRS v konfiguraci 4+2 timesloty. Spojení s PC lze navázat přes vestavěný IrDA port či pomocí USB kabelu, jehož nestandardní konektor je poněkud nešikovně umístěn pod krytem baterie. Kabel samotný pak v době testování telefonu nebyl k dispozici.

Samsung SGH-C100

Prozatím jsme se v našem přehledu mobilních telefonů setkávali pouze s véčky korejského výrobce Samsung. Ta totiž tvoří páteř jeho nabídky u nás a klasické telefony se mezi novinkami začaly objevovat až od léta tohoto roku. První vlaštovkou je low-end model SGH-C100, který zaujme atraktivním konzervativním designem a nízkou cenou. Má kvalitní displej s rozlišením 128 x 128 pixelů, schopný zobrazit až 65 000 barev, avšak jeho rozměry 25 x 24 mm jsou vzhledem k velikosti přístroje a konkurenčním modelům zbytečně malé. Ovládání telefonu je vcelku příjemné a zajišťuje jej čtyřsměrná kolébka a kontextové klávesy, jejichž odpor by mohl být menší. Menu odpovídá vzhledem i strukturou ostatním telefonům Samsungu, mohlo by však pracovat rychleji.

Funkční výbava telefonu bude zcela jistě vyhovovat většině uživatelů tohoto segmentu. Vícepoložkový seznam a podpora EMS jsou samozřejmostí, paměť na přijaté SMS je spíše nadstandardem, který ale každý ocení. Zarážející je absence podpory multimediálních zpráv MMS, s nimiž umí pracovat valná většina telefonů s barevným displejem. Co se týče ostatních funkcí, nabízí Samsung SGH-C100 jednoduchý kalendář, budík s možností opakovaného buzení, kalkulačku, hry, rychlá data GPRS a IrDA port. Potěšující je i přítomnost Javy, díky níž je možné rozšířit nabídku her a aplikací.

Motorola C350

Model C350 od firmy Motorola je jedním z nejlevnějších low-endových přístrojů s barevným displejem na našem trhu. Je ale s podivem, že mu chybí podpora MMS zpráv, které by uživatelé u barevného displeje jistě uvítali.

Nokia 7250

Nástupce netradičně vyhlížejícího modelu 7110 přináší uživatelům krom užitečnějšího rozestavění kláves také integrovaný fotoaparát a vyšší kapacitu sdílené paměti pro aplikace, obrázky a zvuky.

Panasonic GD87

První véčko od Panasonicu přináší velmi kvalitní barevný displej, integrovaný fotoaparát a mailového klienta. Může se tedy hodit jak manažerům, tak i uživatelům, kteří chtějí posílat multimediální zprávy.

Philips Fisio 825

Za velmi nízkou cenu nabízí tenhle mobilní telefon krom barevného displeje a podpory MMS zpráv také manažerské funkce včetně e-mailového klienta, GPRS, Bluetooth a kalendáře.

Samsung SGH-P400

Samsung P400 je velmi sympatické véčko s nejlepším displejem na trhu a s otočným fotoaparátem. Navíc u tohoto modelu lze otáčet okolo své osy i celou horní polovinu telefonu s vnitřním displejem.

Sharp GX-13

Véčko nesoucí logo operátora Eurotel se může pochlubit špičkovým interním displejem, intuitivním ovládáním a funkcemi, jež využijí jak manažeři, tak uživatelé, kteří se rádi baví.

Siemens M55

Nejnovější Siemens řady M sice není tak odolný, jako jeho předchůdci M35 a ME45, nabízí ale barevný displej a podporu MMS zpráv a je určen především pro mladší uživatele, kteří ocení blikající barevné diody.

Siemens S55

Manažerský Siemens S55 nabízí velmi širokou paletu funkcí včetně technologie Bluetooth, zaostává však v kvalitě barevného displeje a má mnohdy až příliš složitou a nelogickou strukturu menu.

Sony Ericsson T310

Sony Ericsson T310 je v podstatě upravenou verzí modelu T300. Má pouze konzervativnější design a novou hru Tony Hawks Pro Skater. Zbytek funkcí, včetně způsobu ovládání, zůstal při starém.

Sony Ericsson T610

Dokonalou výbavou, velmi vydařeným designem a kvalitním displejem se sympatickým stylem grafiky se může pochlubit nejnovější model od firmy Sony Ericsson s označením T610.

§§§§§


Děti a nebezpečí z internetu - Rady pro rodiče, jak ohlídat děti při surfování a naučit je, jak se mají chovat

Martin Žemlička

c03p0630

O internetu se často mluví jako o působišti, kde kvete (dětská) pornografie a návody na výrobu atomové bomby, zkrátka jako o místu, před kterým je třeba děti a mládež za každou cenu ochránit. Tento hluboký omyl ještě nedávno šířili senzacechtiví redaktoři v mnoha "nepočítačových" médiích. Jistě, na internetu se vyskytují materiály, ke kterým by děti rozhodně neměly mít přístup, ale nutno dodat, že většina informací, jež na Síti najdete, je pro děti neškodná.

S čím by se vaši caparti mohli na Síti setkat? Mezi weby, které by v dětském věku rozhodně neměly navštívit, jsou ty obsahující násilí, sexuální tematiku či jiné "závadné" informace, o nichž si vzhledem k nízkému věku nemohou udělat svůj názor (kupříkladu stránky s černým humorem). Další nebezpečí může představovat setkání s cizím člověkem v reálném světě nebo vyzrazení důvěrných informací (kde dítě bydlí, jak jsou rodiče majetní, atd.).

Rodiče dětí do 15let by měli dodržovat následující pravidla:

1. Určete dětem, kolik minut mohou každý den strávit před obrazovkou počítače. Samozřejmě nelze stanovit obecné pravidlo, ale dle doporučení psychologů by to nemělo být více než hodinu denně (pochopitelně záleží na tom, zda váš potomek hraje bezduché hry, nebo zkouší programovat). Rozhodně není dobré, aby počítač zabíral dětem většinu volného času a žádný jim pak nezbyl na kamarády, ostatní koníčky nebo domácí povinnosti.

2. Vysvětlete jim, že když s někým komunikují na internetu, je to stejné, jako kdyby se s dotyčným bavili v reálném světě. Děti nesmí být důvěřivé a stejně jako by na ulici nikomu neznámému neprozradily, jak se jmenují, kde bydlí atd., musí totéž dodržovat i při virtuálním klábosení. To samé platí i pro uživatelská hesla k různým službám (e-mail, webhosting apod.).

3. Zařiďte, aby se děti osobně nesetkaly s nikým, koho potkali na internetu. Zakažte jim také vyplňovat nejrůznější dotazníky a objednávky v internetových obchodech bez vašeho souhlasu, protože se zde uvádějí citlivé osobní údaje.

4. Buďte nablízku a pravidelně kontrolujte, jaké stránky si děti prohlížejí; ve všech běžně dostupných internetových prohlížečích máte možnost "zakázat" načtení nevhodných stránek. Více viz rámeček Jak vypnout zobrazování sprosťáren v Internet Exploreru.

5. Nainstalujte program, který na počítači sleduje, co se s počítačem "děje". Dopředu to ale svým potomkům řekněte, aby si nepřipadaly špehovány! Pro sledování "co se děje na počítači" doporučuji program Hlídací pes 2002, za který sice zaplatíte zhruba 700 korun, leč získáte velmi kvalitní nástroj. Hlídací pes umožňuje určit, kolik času je možné u počítače strávit, které programy lze spouštět, a dále zaznamenává seznam napsaných textů, spuštěných programů apod. Výsledky jsou uloženy v zašifrovaném souboru, přístup k nastavení je pochopitelně chráněn heslem. Na stránce www.novosoft.cz najdete funkční demoverzi (2,4 MB) tohoto programu.

Obdobnou funkci jako Hlídací pes plní i program Tiny Keylogger, ten však nenabízí tolik možností sleduje pouze spuštěné programy a napsané texty. Instalační soubor má 18 KB a najdete jej na většině stránek s volně šiřitelnými programy (např. www.shareware.com).

6. Není v silách žádného z rodičů zcela ochránit dítě před špatnostmi světa. Autor těchto řádků také jako dítě občas potají koukal na filmy s hvězdičkou nebo si pod peřinou listoval časopisy s lechtivými fotografiemi spoře oděných žen, ale nakonec z něj vyrostl (relativně) normální a slušný člověk. Není tedy třeba dětem internet zakazovat, avšak jejich ponechání před monitorem počítače bez dozoru je hloupé a nezodpovědné. 3 0630/FEL o

Jak vypnout zobrazování nevhodných stránek

V nabídce Nástroje vyberte nabídku Možnosti sítě Internet. Na kartě Obsah máte možnost zapnout hodnocení stránek podle RSCAi, respektive ICRA (Internet Content Rating Association, www.icra.org) a "ručně" zakázat načítání nevhodných stránek. Pro aktivaci klepněte na Poradce hodnocením obsahu a klikněte na tlačítko Zapnout (nastavení je pochopitelně chráněno heslem). Na kartě Hodnocení máte možnost zakázat čtyři tematické okruhy: jazyk, nahota, násilí a sex; u každého lze v pěti krocích nastavit míru "cenzury" webových stránek.

Například v případě "sexu": úroveň 0 milostný vztah, úroveň 1 vášnivé líbání, úroveň 5 zřejmá sexuální aktivita. Jak tohle všechno prohlížeč z webových stránek zjistí? Dobrá otázka. Potřebné informace má každá WWW stránka zapsané v jejím záhlaví, kde jsou uvedeny některé další údaje, které se uživateli nezobrazují, ale prohlížeč si jich "všimne".

Funkce "poradce hodnocení obsahu" jistě není samospasitelná, naštěstí existuje ještě jedna možnost. Klepněte o jedno místo napravo (Schválené servery); zde je možné výslovně zakázat, respektive povolit konkrétní adresy serverů, bez ohledu na jejich výše uvedené hodnocení. Pomocí tlačítek Vždy (povolené, např. www.alik.cz) a Nikdy (zakázané) zapíšete konkrétní adresy.

Jen pro úplnost dodávám, že heslo k nastavení se mění na kartě Obecné.

§§§§§


Etiketa stále platí - Ve virtuálním světě platí stejná pravidla slušnosti jako v normálním životě I

Martin Žemlička

c03p0631

Netiquette (z anglického Network Etiquette, síťová etiketa), soubor pravidel slušného chování, vytvořených a uznávaných internetovou komunitou, se dodržuje již od doby, kdy byl internet akademickou sítí pro hrstku nadšenců. Jejich platnost zůstává i v současnosti, kdy se "Síť sítí" stala komerčním médiem a masovou záležitostí pro desítky milionů lidí.

Vážené čtenářky a vážení čtenáři, vezměte si prosím následující rady (když už ne všechny, tak alespoň některé) k srdci a chovejte se na internetu slušně, tedy tak jak se nejspíš chováte při mezilidských vztazích v reálném světě. Uvidíte, že se vyhnete mnoha nedorozuměním, a při vašem pobytu v zemi zvané internet se vám bude mnohem lépe dýchat.

Mimochodem: nedodržování základních pravidel slušnosti se nemusí vyplatit: v systémech, kde máte zaregistrovanou virtuální identitu (e-mail, chat, diskusní fóra) může provozovatel za nevhodné chování účet dočasně "zmrazit", při hrubém porušení pravidel jej bez milosti zruší. Co se obecně považuje za nevhodné? Slovní útoky, urážlivé, sprosté vyjadřování, zahlcování schránek, spam a poškozování funkčnosti systému.

Obecné zásady elektronické komunikace

Předně: při psaní jakýchkoli textů pište bez pravopisných chyb a překlepů; obzvláště při formální komunikaci s neznámými lidmi (firmy, státní instituce). Na e-mail můžeme okamžitě reagovat, ale to neznamená, že jej "nadatlujeme" a pak hned odešleme, aniž si jej přečteme. E-mail prostý pravopisných hrubek a stylistických neobratností je vizitkou kulturního, vzdělaného člověka.

Při elektronické komunikaci často zapomínáme, že na druhém konci "sedí" člověk, živá bytost z masa a kostí! Především při výměně textových zpráv (e-mail, chat) se emoce často derou napovrch a poté v afektu napíšeme něco, co bychom při rozhovoru "tváří v tvář" nikdy neřekli. Nejlepší je zachovat chladnou hlavu, a to i tehdy, když vás někdo naštve nejapnou poznámkou je možné, že to nemyslel tak, jak jste to pochopili vy.

Pokud vás někdo slovně napadne, zkuste odpovědět později, za hodinu, za dvě. Slova, která neřeknete, mrzí méně než rychlá, nerozvážná odpověď. Snažte se o přátelskou odpověď, je možné, že došlo pouze k nedorozumění. Odolejte pokušení vymyslet co nejurážlivější nadávku nebo jiný způsob, jak druhého zesměšnit jednoduše neodpovídejte a dotyčného ignorujte. Je to sice někdy obtížné, ale je to ta nejrozumnější možnost, protože v opačném případě zpravidla dochází k ostré výměně nic neříkajících vulgárních zpráv, kterými pouze ztrácíte čas (angličtina pro to má termín "flame war").

Když odešlete e-mail (ale rovněž SMS zprávu), nečekejte, že vám adresát hned odpoví. Pokud potřebujete znát odpověď co nejdříve, raději zatelefonujte. V praxi většinou příjemce na elektronickou zprávu reaguje nejpozději do druhého (pracovního) dne. Pakliže vám nepřijde odezva do tří dnů, doporučuji poslat upomínku, ve které si samozřejmě nesmíte odpověď vynucovat, ale slušně se otázat, zda zpráva k adresátovi vůbec dorazila.

Neposílejte ostatním nevyžádané e-maily či esemesky. Existují služby, které umožňují rozeslat zpravodajské články, vtipy, obrázky, animace a tak dále. Takovéto "neosobní" zprávy byste měli svým známým a přátelům dodávat pouze výjimečně. Posílat kamarádovi e-mailem každý den bez jeho souhlasu (nebo dokonce přes jeho výhrady!) pět kreslených vtipů nemá s ohleduplností nic společného.

Nemyslete si, že jste na internetu "neviditelní". I když posíláte e-maily pod falešným jménem nebo přezdívkou, není problém pro zkušeného IT specialistu, policii nebo státní informační služby zjistit vaši skutečnou totožnost pomocí záznamů, které se ukládají při vašem pobytu na Síti.

Nepoužívejte internet k nelegálním činnostem (šíření zakázané pornografie, podpora extrémistických skupin, útoky na jiné počítače atd.). K tomu asi není co dodat. Internet sice na první pohled vypadá jako prostředí, kde vládne anarchie, ale stále je to svět uvnitř našeho světa, kde platí zákony a existuje právní řád.

Sedm pravidel, jak napsat e-mail podle netikety

1. Adresování, aneb kolika lidem píšete?

Posíláte-li e-mail najednou více příjemcům, je většinou diskrétnější uvést jejich seznam skrytý, tedy v políčku BCC (Blind Carbon Copy, česky Slepá kopie). Výjimkou může být situace, kdy chcete, aby o sobě příjemci vzájemně věděli a další případné příspěvky rozesílali na všechny adresy v tomto případě vložte seznam příjemců do políčka TO (česky Komu) nebo CC (Carbon Copy, česky Kopie).

2. Předmět zprávy (subject)

Předmět zprávy má za úkol zaujmout podobně jako titulek v novinách. Když jej vymyslíte dobrý, čtenáři si článek nebo zprávu přečtou. V případě vhodně zvoleného předmětu je navíc mnohem jednodušší se zprávou dodatečně manipulovat třídit ji do složek, vymazat, odpovědět. Správně zvolený předmět zprávy je stručný, výstižný a konkrétní; někdy je dobré jej vymyslet až po napsání vlastního textu zprávy. Uvedu příklady:

patně: pozvánka (nebo tisková konference adresát na první pohled neví, o co se jedná)

Správná varianta: Pozvánka na tiskovou konferenci Audi TT 3.2

3. Priorita zprávy, čili důležitost

E-mailová zpráva může mít přiřazenu tzv. prioritu; většinou volíte ze tří úrovní důležitosti: nízká normální vysoká. Mnoho lidí chybně volí pro většinu zpráv nejvyšší stupeň; vysokou prioritu používejte pouze výjimečně pro skutečně neodkladné zprávy. To, jakou zvolíte prioritu, nemá žádný vliv na rychlost doručení zprávy, je to pouze dodatečná informace pro příjemce, aby mohl na důležité zprávy odpovědět přednostně!

4. Začínejme oslovením!

Pro elektronické dopisy přátelům či známým použijte oslovení typu "Ahoj Kristýno", případně "Milá Kristýno". Pro formální e-mail zvolte oslovení "Vážený pane (paní)". Použít lze i tvary "Dobrý den" a "Zdravím".

Častá chyba: podle pravidel české mluvnice se oslovení skloňuje. Takže nikoli "Vážený pane Novák", ale správně "Vážený pane Nováku".

5. Vlastní text zprávy

Platí pravidlo "jedno téma = jeden e-mail". Pro příjemce je to pohodlnější v tom, že s nimi může jednodušeji manipulovat odpovědět, třídit, přeposlat atd. Pokud zvete kolegu z práce na promoci vaší dcery a zároveň se ho chcete zeptat, jaké sazenice jahod doporučuje pořídit, napište dvě zprávy.

Snažte se být struční, e-mail má na rozdíl od "dopisu psaného na papír" některá pravidla odlišná: pište přímo k věci, přátelsky a srozumitelně.

Vytvářejte odstavce; každou myšlenku s klidným srdcem oddělte, protože jinak se z textu stane obtížně čitelná změť znaků. Pro větší přehlednost je dobré vkládat do textu číslování nebo odrážky (k tomu ani nepotřebujete grafické symboly, vystačíte si s textovými znaky, hezky vypadají kupříkladu dvě dvojtečky "::"). Posíláte-li delší text, je lepší jej vytvořit v textovém editoru a odeslat jako samostatný soubor.

V e-mailu, a potažmo v jakémkoli elektronickém sdělení není vhodné psát VERZÁLKAMI, protože takto psaný text je obecně chápán jako křičení. Pokud chcete nějaké slovo zdůraznit a nepoužíváte-li formátování zprávy (tučné písmo, kurzíva...), vezměte si na pomoc hvězdičku (*) a podtržítko (_). Hvězdička na začátku a na konci slova simuluje tučné písmo, podrtržítko kurzívu. Například: "Půjdeme dnes večer na *bowling*?".

Opatrně s emotikony např. :-), :-( atd. Při neformální korespondenci vkládejte emotikony přiměřeně (dva až tři jsou na jeden e-mail ažaž), v obchodním styku na ně raději zapomeňte.

Používat v e-mailu háčky a čárky? Kardinální otázka, která uživatele internetu trápí už od jeho dřevních dob. Pokud posíláte texty s nabodeníčky, nemusí se kvůli rozdílnému, vzájemně nekompatibilnímu kódování zobrazit správně. Text je pak obtížně čitelný, protože namísto správných znaků s diakritikou se zobrazí "paznaky". V současnosti však drtivá většina uživatelů "dokáže" přijímat i odesílat text s diakritickými znaménky, tudíž nemusíte psát "bez hacku a carek". Pozor dejte při odesílání český psaných e-mailů do zahraničí, poněvadž ne každý má na počítači nainstalováno "české prostředí". Podrobnější informace najdete na stránce www.cestina.cz.

6. Ani e-mailu nesmí chybět podpis

Na konec zprávy patří rozloučení a podpis; coby rozloučení můžete použít "Přeji (Vám) krásný den / večer / víkend", případně "Měj(te) se hezky"; eventuálně více formální (a docela chladné) "S pozdravem".

Na samotný závěr e-mailu se většinou přidává předem vytvořený podpis (anglicky signature), který nemusíte pokaždé psát automaticky jej připojí váš poštovní program. Podpisů můžete mít více; pro kamarády, pro obchodní partnery, pro přítelkyni atd. atd. Jaké údaje by měl obsahovat osobní, a jaké firemní podpis?

U neformální stačí napsat jméno a e-mailovou adresu, případně ještě nějaký citát. Nezapomínejte ovšem, že v jednoduchosti je síla, a snažte se vystříhat nejrůznějších vyumělkovaných "textových" obrázků, rámečků a podobně. Telefonické spojení nebo dokonce adresu vašeho bydliště z bezpečnostních důvodů neuvádějte!

Nejvhodnější délka "signatury" je 2 až 6 řádků; zarovnání zleva. Např.:

Petr Dub

petr.dub@centrum.cz

"Pouze život, který žijeme pro ostatní, stojí za to". A. Einstein

Pro oficiální podpis pod e-mailem v zaměstnání platí jiná pravidla, kromě jména, příjmení a elektronické adresy je třeba uvést pozici v zaměstnání, jméno firmy a telefonický a faxový kontakt. Rozhodně nevadí, když na konec napíšete jednoaž dvouřádkovou textovou reklamu.

RNDr. Jan Stromek, ředitel firmy

jan.stromek@zahranictvi-stromek.cz

www.zahranictvi-stromek.cz

tel.: +420 254 584 481-7

fax.: +420 254 584 480

"Naše zahradní stromky nemají konkurenci!"

7. S přílohami opatrně

Přílohou (attachment) rozumíme soubor nebo soubory, které jsou součástí e-mailové zprávy. Jelikož přílohy mohou zabírat hodně místa, je třeba dobře zvážit, zda vůbec přílohu posílat, a když ano, tak se snažit zajistit jejich co nejmenší velikost. Čím větší příloha, tím déle ji bude příjemce na svůj počítač stahovat, a potažmo tím více peněz zaplatí za internetové připojení. Megabajtová příloha stahovaná ve špičce na modemu o průměrné rychlosti může přijít klidně na dvacet třicet korun. Pokud poté zjistíte, že se jednalo o nepříliš vtipný obrázek, patrně z toho nebudete nadšeni. Pro posílání příloh tudíž dodržujme následující zásady:

a) U příloh nad 200 KB předem adresáta upozorněte a rovněž zjistěte, zda nemá pomalé připojení; ujistěte se, že mu přijetí větší přílohy nebude vadit. Teprve poté mu soubory odešlete.

b) Nikdy neposílejte coby přílohu spustitelné soubory (přípona EXE) a dokumenty obsahující makra. Proč? Tento typ souborů může obsahovat počítačové viry, není tedy slušné příjemce zbytečně "strašit" (i kdyby soubory nebyly zavirované).

c) Jednoduchý způsob, jak zmenšit velikost souborů, je bezeztrátová komprimace. Spočívá v tom, že se soubory pomocí speciálního algoritmu zkomprimují (často se užívá slangové pojmenování "zabalí") do jediného souboru s výrazně menší velikostí výjimkou není poloviční délka. Předem se však informujete, zda příjemce dokáže zkomprimované soubory "rozbalit" potřebuje k tomu příslušný komprimační program. Mezi nejpoužívanější programy patří WinZip (www.winzip.com) a WinRar (www.rarsoft.com).

d) Pokud možno nepoužívejte "exotické" datové formáty; tedy takové, pro které nemá běžný uživatel potřebný software k jejich zobrazení. Ať se nám to líbí nebo ne, standardem pro textové dokumenty, tabulky a databáze jsou příslušné aplikace z kancelářského balíku Microsoft Office (a programů, které jsou s ním kompatibilní Star Office, 602 Pro PC Suite). Textové soubory je obvyklé posílat ve formátu DOC (Microsoft Word), RTF (Rich Text Format), prostý text (TXT), HTML (HyperText Markup Language) nebo PDF / RTF (Adobe Acrobat). Pro grafické soubory používejte formáty JPEG (JPG), GIF a BMP.


Etiketa stále platí - Ve virtuálním světě platí stejná pravidla slušnosti jako v normálním životě II

A jak odeslat odpověď na přijatou zprávu

Přijde-li vám elektronická zpráva a vy se rozhodnete na ni odpovědět, je vhodné dodržovat tato pravidla:

a) Jak rychle máte odpovědět? To záleží na prioritě zprávy; pokud jde o neodkladnou záležitost, pak nejlépe ihned, v ostatních případech postačuje do druhého (pracovního) dne. Častou chybou je kontrolování obsahu e-mailové schránky několikrát za hodinu; zde je namístě uvědomit si, že e-mail není telefon, pokud je něco naléhavé, je rychlejší zatelefonovat. E-mailovou schránku stačí kontrolovat nejvýše třikrát denně, nikdo po vás nemůže chtít, abyste odepisovali okamžitě. Jednou z výhod e-mailu je možnost v klidu si promyslet odpověď, a až poté na zprávu reagovat.

b) Nezapomínejte, že na každý e-mail nemusíte odpovídat. Kupříkladu není nutné potvrzovat došlý e-mail, pokud se nejedná o skutečně důležitou zprávu. V tomto případě napište odpověď ve smyslu: "Děkuji, e-mail jsem obdržel v pořádku, odpovím Vám co nejdříve.".

c) Píšete-li odpověď, poštovní program vytvoří novou zprávu, do které umístí předchozí text. Každý řádek původní zprávy má obvykle na začátku znak ">"; tento text neodstraňujte, protože jinak by příjemce nevěděl, na co mu odpovídáte. Bývá zvykem vymazat řádky, které se odpovědi netýkají.

d) Respektujte soukromí ostatních lidí. Když vám někdo pošle osobní, soukromou zprávu, neposílejte ji dál bez souhlasu odesílatele, protože jinak se chováte jako člověk, kterému se nedá důvěřovat.

e) Také neměňte obsah přeposílaného e-mailu bez svolení odesílatele, protože on je autorem textu, ne vy.

f) Nechcete-li vypadat jako naivní zelenáč, nikdy neposílejte řetězové e-maily a hoaxy.

g) Pokud víte, že nebudete mít delší dobu přístup k internetu, je dobré se odhlásit z elektronických konferencí a v e-mailové schránce nastavit automatickou odpověď. Každý, kdo vám pošle v této době e-mail, obdrží ihned upozornění a nemusí se trápit tím, proč jste ani po třech týdnech neodpověděli. Zprávu napište nejen česky, ale i anglicky (na konec připište větu ve smyslu "toto je automatická odpověď").

Kde se o Netiketě dozvíte více?

Další informace o Netiquette najdete v bezplatně přístupné elektronické knize od Virginie Sheaové, www.albion.com/netiquette (anglicky). Pokud angličtinou nevládnete, doporučuji české překlady na stránkách blog.maly.cz/netiketa.html nebo www.nyx.cz/etika.html.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Zlatý zvuk - Test externích zvukových karet pro rozhraní USB I

Lukáš Erben

c03p0636

Externí zvukové karty, či chcete-li zvukové moduly, nejsou ničím novým ty první (například Roland LAPC-1) se na PC objevily již v polovině osmdesátých let, dlouho předtím, než spatřila světlo světa první karta SoundBlaster.

Vnitřek PC je malým bitevním polem elektronických ruchů a šumů tedy prostředím velmi nepřátelským kvalitnímu zvukovému signálu. Čím blíže jsou D/A převodníky, a zejména analogové cesty zvuku obvodům základní desky, tím horší bývá výsledná kvalita zvuku především jeho rušení. Majitelé notebooků jistě vědí, o čem je řeč při poslechu zvukového výstupu přenosného počítače na kvalitní reprosoustavě či ve sluchátkách lze snadno zachytit rušení, vznikající při běhu pevného disku či práci grafické karty a LCD displeje, nemluvě o tom, že ani celková kvalita zvukového výstupu notebooků a laptopů (obvykle se jedná o zvukový kodek AC\97) nebývá zrovna oslňující. Totéž v bledě modrém platí většině zvukových adaptérů integrovaných na základních deskách stolních PC v poslední době (zejména s nástupem čipsetů nForce a nových šestikanálových kodeků) se sice situace zlepšuje, v drtivé většině případů ale o věrném zvuku hovořit nelze.

Výrobci zvukových karet se pochopitelně snaží nabídnout vyšší kvalitu, než jakou poskytují integrovaná řešení pokud však chtějí dosáhnout spolehlivých výsledků, volí stále častěji externí breakout boxy, nabízející analogové vstupy a výstupy vystavené menšímu rušení. Výborným příkladem může být například zvuková karta Audigy 2 Platinum EX, která má dvě sady D/A převodníků jednu pro "normální" zvukový výstup z PC přímo na kartě a druhou, kvalitnější, umístěnou v externím stíněném boxu.

Existují ale i elegantnější řešení: externí zvukové moduly (či chcete-li "karty") připojené na USB port. Zvukový výstup přes USB jistě není novinkou první zařízení tohoto typu se objevila už na přelomu let 98/99 a současná nabídka již představuje poměrně širokou škálu počínaje jednoduchými "převodníky", přes externí moduly, určené pro hráče či příznivce domácího kina, a konče (polo)profesionálními moduly, jež umožňují vícestopý synchronní záznam, přímé připojení MIDI zařízení, či disponují balancovanými vstupy a výstupy pro studiové nasazení. Pokusili jsme se vybrat z každé skupiny jednoho či dva zástupce a podrobit je přehledovému testu všechna zařízení bohužel nebylo možné porovnat přímo, ať už pro jejich odlišné zaměření či z technických důvodů (u dvou zařízení nebylo možné regulovat dostatečně úroveň vstupního či výstupního signálu, a v jednom případě došlo ke konfliktu mezi měřicím programem a ovladačem).

Maya 44 USB

Cena vč. DPH: 4 289 Kč

Podobně jako WaveTerminal, i Maya 44 je určena pro hudebníky, kteří potřebují nahrávat v terénu. V tomto případě je vhodná, zejména pokud potřebujete zpracovat více analogových linkových zdrojů k dispozici máte čtyři linkové (mono) vstupy a čtyři linkové (mono) výstupy, které je možné spárovat do stereorežimu. Aktivita na každém vstupu i výstupu je indikována LED diodou. Kromě těchto vstupů a výstupů je k dispozici monitorovací výstup na sluchátka (chybí manuální regulace hlasitosti), kombinovaný s optickým linkovým výstupem ("mini disc" jack/Toslink). Maya podporuje pouze "klasický" 16bit/44kHz režim, vstupy ovšem mohou fungovat nezávisle v ASIO 2.0 režimu pro vícestopé nahrávání.

Maya byla jednou z karet, kterou se bohužel nepodařilo "změřit" na vině je poměrně nízká úroveň výstupního signálu, jež ovlivňovala přesnost měření. Tímto problémem byl ovlivněn i poslechový test. Přes veškerou snahu o lepší nastavení se nám problém nepodařilo zcela vyřešit.

Maya 44 USB je určena pro vícestopé nahrávání či přehrávání (pozor na úroveň výst. signálu!) v terénu. Nepříjemná je opět poměrně komplikovaná instalace pod Windows XP (manuál ji naštěstí detailně popisuje ovšem pouze anglicky). Nepříliš moudré je pevné přichycení USB kabelu. Hudebníci musí počítat s omezením rozlišení na 16bit/44kHz.

MobilePre USB

Cena vč. DPH: 6 590 Kč

Audiofilův sourozenec, určený pro připojení mikrofonů a elektronických nástrojů (kytary apod.) tak by se dal stručně charakterizovat tento USB modul z produkce M-Audio. V případě MobilePre se vše točí okolo vyvážených nástrojových/linkových vstupů s vysokou impedancí, vybavených nezávislými předzesilovači s regulací zisku (max. +40 dB) a dvou mikrofonních vstupů (XLR vyvážené). Krom toho je k dispozici linkový i kanálový stereovýstup, mikrofonní stereovstup a výstup na sluchátka s regulací hlasitosti. Zařízení si překvapivě vystačí s napájením ze sběrnice USB.

I když se subjektivně hodnocená kvalita zvuku blíží zařízení Audiophile, naměřené hodnoty jsou přeci jen o poznání horší svou roli zde hrají jistě vstupy s předzesilovači (měřili jsme v loop režimu) i odlišné zaměření MobilePre. Frekvenční odezva není příliš dobrá při frekvencích pod 200 Hz, a pod ideální hodnotu se dostává na hranici 19 kHz jinak je ale její průběh velmi vyrovnaný. O něco horší je odstup signál/šum 82,1 dB v loopu (výrobce udává maximum 96 dB jedná se o 16bitové zařízení). I ostatní hodnoty jsou spíše průměrné dynamický rozsah 82 dB, THD 0,029 %, crosstalk 80 dB. Přesto se kvalita zvuku při poslechovém testu subjektivně blížila zařízení Audiophile USB vyšší šum či crosstalk (prolínání kanálů) jsou zřetelné až při velké hlasitosti. Postřehnutelné tak budou spíše rozdíly v dynamice.

MobilePre USB je určen především pro připojení mikrofonů a hudebních nástrojů, které vyžadují předzesilovače a vyvážené vstupy. Samozřejmě k němu můžete připojit i monitory pro kontrolní poslech pro čistě poslechové účely či všestranně hudební využití je ale přeci jen vhodnější o něco dražší Audiophile. I v tomto případě je instalace poněkud zdlouhavá (leč bezproblémová), a kromě samotného zařízení dostanete malou kolekci programů a demoverzí. Výrobce dokonce pamatoval na "terénní" nasazení a dodává poměrně dlouhý USB kabel.

Sonica Theater

Cena vč. DPH: 3 989 Kč

Tento výrobek společnosti M-audio spadá spíše do oblasti spotřební elektroniky. Sonica Theater je externí zvukový modul určený zejména příznivcům domácího kina. Nabízí podporu nejnovějších sedmi/osmikanálových standardů, jako je Dolby Digital EX a DTS ES. Poměrně malá krabička disponuje čtyřmi "jacky" pro výstup osmi kanálů domácího kina (samostatný sluchátkový výstup bohužel chybí), linkovým stereovstupem a SPDIF digitálním výstupem. Za pozornost stojí ovládací panel, který umožňuje přesně regulovat hlasitost všech reproduktorů, nastavovat cross-over frekvence a seřizovat výstup způsobem, běžným spíše u hi-end dekodérů domácího kina.

V případě Sonica Theater jsme bohužel nedokázali provést měření programem RighMark Audio Analyzer. Problém byl v tom, že ovladače neustále hlásily kartu jako "využívanou", a testovací program proto odmítal přehrávat kontrolní vzorky. Subjektivní dojem byl dobrý velmi dobrá dynamika a prostor, ale o něco chudší detaily než v případě Audiophile USB. Nepříjemná může být o něco nižší úroveň výstupního signálu.

Vzhledem k tomu že se jedná o "spotřební" produkt, naleznete v softwarovém balíku vedle DVD přehrávače WinDVD 4 (DD EX podpora) a hudebních prográmků i plnou verzi hry Tony Hawks Pro Skater 3. Sonica Theater je určena pro náročné fandy domácího kina ať už jej přehrávají z notebooku či stolního PC. Podporován je i 3D zvuk v počítačových hrách ovšem pouze starší standardy (DS3D, EAX). Díky podpoře 24bit/96kHz by měla nabízet velmi kvalitní zvuk jak pro domácí kino, tak pro poslech hudby za poměrně příznivou cenu.

USB Audigy 2 NX

Cena vč. DPH: 3 800 Kč

Doslova žhavou novinkou (do testu jsme získali jediný exemplář ve "východním bloku") je externí varianta karty Audigy 2, pojmenovaná Audigy 2 NX. Tento zvukový modul je určen zejména hráčům a příznivcům domácího kina, kteří chtějí tyto činnosti provozovat na notebooku, nebo se jim nechce kvůli upgradu zvuku otevírat PC. Dlužno podotknout, že svými "multimediálními" možnostmi i výbavou se téměř vyrovná kartám Audigy 2 Platinum či Extigy, a dalece tak předčí všechna ostatní testovaná zařízení. Samozřejmostí je podpora domácího kina v tomto případě moderního Dolby Digital EX (7.1), méně samozřejmá je podpora 3D zvuku včetně EAX2 a EAX3 (efekty jsou počítány softwarově dochází tedy k většímu zatížení CPU než u klasických karet Audigy 2). Zajímavá je jistě i podpora DVD Audia (výstup až 24bit/192kHz) či dodávané dálkové ovládání, kterým můžete ovládat nejen přehrávání hudby či hlasitost, ale (byť poněkud krkolomně) i libovolné aplikace. Linkové výstupy tvoří čtyři stereojacky (středové surround repro sdílí stejný výstup jako sluchátka), optický Toslink výstup a digitální SPDIF jack konektor. Vstupy jsou k dispozici celkem tři: linkový jack, mikrofonní (regulace zisku), a optický Toslink. Přímo na krabičce jsou tlačítka Power, Mute a CMSS (surround), regulovat můžete celkovou hlasitost a zisk mikrofonu. Zařízení vyžaduje externí napájení.

Signálový i poslechový test v režimu 16bit/44kHz bohužel nedopadly pro Audigy 2 NX příliš dobře. Frekvenční odezva kolísá v celém frekvenčním spektru v rozpětí +/1,2 dB, což není lichotivý výsledek (pečlivě jsme ověřili, že všechny efekty byly vypnuty, a byl zvolen externí vstup). Odstup signál/šum je výborných 95,5 dB (na hranici možností 16bitového rozlišení), velmi dobrá je i dynamika (90 dB), THD (0,0055 %) a crosstalk (85,9 dB). Subjektivní poslechový test byl "kompromitován" neskutečnými pazvuky a cvakáním, jež karta vydávala při spouštění přehrávání (skladeb MP3, WMA), a cvakáním při jejich posunu. Zkusili jsme proto nainstalovat Audigy 2 NX na jiné PC, ale situace se opakovala. Není jasné, zda jde o problém s daným vzorkem či ovladači nevěříme ale, že podobně "zmrzačený" produkt hodlá vypustit renomovaný výrobce do prodeje.

Softwarová výbava je naprosto výtečná počínaje velmi kvalitní aplikací Media Source pro správu a přehrávání hudby či dálkové ovládání, přes klasické programy (MiniDisc Center či WaveStudio) až po DVD audiopřehrávač či AudioStream Recorder. Dálkové ovládání funguje výtečně a podpora 3D zvuku ve hrách je mezi externími zařízeními bezkonkurenční (byť za cenu mírného zatížení CPU). Co je to ale všechno platné, když má Audigy 2 NX zásadní problémy s kvalitou zvukového výstupu pak nepomůže ani relativně příznivá cena.

USB Audiophile

Cena vč. DPH: 7 989 Kč

Poměrně těžká stříbrná krabička vyrobená společností M-Audio skrývá zvukový modul, který ocení jak hudebníci, tak fandové hi-fi. Kromě zvukových vstupů (stereo cinch/2in jack 8 mm, SPDIF) a výstupů (stereo cinch, sluchátka jack 8 mm a SPDIF) máte tentokrát k dispozici i klasické MIDI rozhraní (in/out) pro připojení externích MIDI sekvencerů či kláves. U linkového i sluchátkového výstupu lze regulovat hlasitost úroveň výstupního signálu tak můžete nastavit dle potřeb své aparatury. Daní za tento luxus je nutnost externího napájení.

Výsledky měření a poslechových testů byly velmi příjemným překvapením. Zejména zcela neutrální přednes díky výborné frekvenční odezvě (v rozpětí 20 Hz až 16 kHz se odchyluje o méně než -0,1 dB a z -0,5 dB tolerance vypadává až nad hranicí 21 kHz). Naměřený odstup signál/šum (při 16bit/44kHz) 92,8 dB byl mezi testovanými zařízeními nejlepší. Totéž platí o naměřeném dynamickém rozsahu (16bit/44kHz) na 90,8 dB (maximum udávané výrobcem pro 24bit/96kHz režim je 107 dB pro DAC a 105 dB pro ADC). Situace se opakovala i u THD (0,0012 %) a crosstalk (výborných 95,4 dB na hranici možností 16bitového režimu). V poslechovém testu jsme narazili na jediný problém: po půlhodině jsme se do čirého zvuku s perfektním prostorem a detailem zamilovali a nechtělo se nám odpojit krabičku od počítače. Kvalita zvuku je výtečná označení Audiophile je skutečně namístě.

Instalace je sice poměrně dlouhá a vyžaduje vedle restartu PC ("plug and pray") i potvrzení několika "nepodepsaných" ovladačů probíhá ale jinak zcela automaticky. Kromě výborného ovládacího panelu a (v této kategorii samozřejmé) podpory ASIO 2.0 dostanete v balení i několik zajímavých programů pro práci se zvukem a hudbou. Audiophile USB je ideální jak pro hudebníky (zejména ty, kteří skládají hudbu v sekvencerech a používají MIDI), tak pro příznivce špičkového stereozvuku pokud ale nevyužijete takové funkce jako jsou MIDI rozhraní či ASIO, je cena téhle báječné krabičky přeci jen poněkud vysoká.

Sound Blaster MP3+ USB

Cena vč. DPH: 1 390 Kč

Nástupce klasických karet Sound Blaster je pravděpodobně nejlevnější externí zvukovou kartou. Nabízí pochopitelně pouze základní funkce tedy stereovstup a výstup (16bit/44kHz) formou cinch konektorů a digitální Toslink vstup a výstup. K dispozici je také sluchátkový výstup s regulací hlasitosti. Ve výbavě nechybí redukce z cinch konektorů na malý jack a háček pro zavěšení na víko displeje notebooku. Zařízení je napájeno ze sběrnice USB.

SoundBlaster MP3+ je levným doplňkem pro notebooky a stolní PC, která mají nekvalitní zvukový výstup z integrovaného čipu. Vyplatí se zejména u počítačů, jejichž zvukový výstup trpí velkým rušením či vysokou hladinou šumu. Tyto hodnoty jsou u SoundBlasteru na poměrně dobré úrovni (SNR 81,6 dB). Hodnoty dynamické odezvy jsou velmi dobré v rozsahu 5 Hz až 14 kHz (+/0,5 dB max.), nad 15 kHz ale poměrně rychle klesají to se projevuje v poněkud horším podání prostoru a potlačených detailech vysokých frekvencí. K pronikání kanálů dochází nad 78 dB, hodnota harmonického zkreslení 0,0051 % je v této kategorii víc než přijatelná. Subjektivní kvalita zvukového výstupu je velmi dobrá rozhodně dostačuje pro poslech hudby na kvalitních PC reproduktorech či připojení k běžné hi-fi soupravě zejména pokud dáváte přednost popu či rocku. Pokud ale vyznáváte jazz, blues či vážnou hudbu, odhalíte nejspíše slabiny již po krátkém poslechu. Ke kvalitě zvuku máme ovšem jednu výhradu při spouštění přehrávání se často ozývá sice tiché, leč zřetelné cvaknutí.

Vzhledem k velmi příznivé ceně, snadné instalaci a poměrně zajímavému softwarovému vybavení si Sound Blaster MP3+ zaslouží pozornost majitelů notebooků a stolních PC bez PCI slotu, kteří chtějí svůj počítač doplnit kvalitnějším zvukovým výstupem pro poslech hudby.


Zlatý zvuk - Test externích zvukových karet pro rozhraní USB II

WaveTerminal U24

Cena vč. DPH: 4 289 Kč

Zatímco moduly M-Audio mohou využít jak profesionálové, tak domácí příznivci hi-fi, WaveTerminal U24 je určen výhradně poloprofesionálním či profesionálním hudebníkům. Malá kovová krabička nabízí dva nezávislé analogové vstupy a dva nezávislé analogové výstupy (mono jack 8 mm), které mohou fungovat buď jako jednotlivé kanály, nebo ve stereorežimu (jejich stav navíc signalizují LED diody). Krom toho jsou k dispozici digitální vstupy a výstupy Toslink a SPDIF. Zařízení umožňuje přímou A/D D/A konverzi mezi vstupy a výstupy do maximálního rozlišení 24bit/48kHz a režim ASIO 2.0 pro vícestopé nahrávání s minimální latencí. Externí napájení není třeba.

Kvalita signálu je velmi dobrá výrobce udává ve 24bitovém režimu SNR 110 dB na výstupu (my jsme při loopback testu 16/44 naměřili 90 dB), dynamický rozsah D/A 110 dB a 100 dB A/D (16/44 loopback měření 86,7 dB).

Naměřené hodnoty THD 0,0083% a crosstalk 82,3 dB jsou také na přijatelné úrovni. Výborně dopadlo měření dynamické odezvy (lepší byl jen Audiophile USB) to ostatně potvrdil i poslechový test výstupu dynamika, prostor i detail byly subjektivně velmi dobré.

WaveTerminal je jednoduché a odolné zařízení s velmi dobrými parametry, které využijí ti, kdo potřebují profesionálně pracovat se zvukem v terénu. Lze jej však využít i pro kvalitní poslech. Naší jedinou výtkou je poměrně složitá instalace pod Windows XP (stejný problém jako u modulu Maya jedná se o stejný OEM výrobek, konkrétně o Audiotrak), která je v tomto případě popsána pouze v PDF dokumentu a to ne zcela srozumitelně. Je škoda, že výrobce do krabičky nezakomponoval i sluchátkový výstup, a softwarové vybavení bylo ponecháno na absolutním minimu.

Srovnání originálního zvuku notebooků s jednotlivými externími zvukovými řešeními

Zajímavé bylo srovnání originálního zvuku notebooků se zvukem, který nabízejí externí zvuková řešení. Je vidět, že mezi zvukovými výstupy jednotlivých notebooků mohou být značné rozdíly. Zatímco můj Dell Latitude D600 dopadl doslova katastrofálně prakticky ve všech testech (zejména SNR, intermodulace a THD ale i crosstalk), HP Compaq NX7000 nabízí velmi slušnou kvalitu výstupního signálu výrazně horší hodnoty jsou jen v případě pronikání levého a pravého kanálu (crosstalk). Compaq NX7000 nemá navíc (na rozdíl od přístroje Latitude D600) problémy s rušením při běhu HDD či práci grafické karty.

Zatímco u notebooku Dell znamená již instalace levného Sound Blasteru MP3+ zásadní zlepšení ve všech směrech, v případě HP Compaq získáte navíc především kvalitnější vstup pro digitalizaci a optický vstup a výstup. Upgrade na dražší zařízení jako je Audiophile USB pak znamená výrazné zlepšení u obou přenosných počítačů.

Poznámka: Notebooky byly testovány odlišným způsobem. Vzhledem k tomu, že oba přístroje disponují linkovým MIKROFONNÍM vstupem, který je poměrně nekvalitní, zapojili jsme jejich výstup do vstupu M-Audio Audiophile USB a provedli měření pomocí dvou počítačů.

V případě notebooků nás zajímala pouze kvalita výstupního signálu. Chcete-li na notebook zvuk nahrávat, je koupě externího zvukového modulu (případně instalace zvukové karty do docking station) naprostou nezbytností.

Srovnání externích zvukových řešení v modu 16bitů/48kHz

Pro snazší srovnání všech zařízení jsme provedli testy v režimu, který podporují všechny externí zvukové moduly: 16bitů/48kHz. Je ovšem nutno zdůraznit, že zařízení která podporují režim 24bit/96kHz, nabízejí v tomto režimu lepší parametry zejména odstup signál/šum, ale i další. To je dáno zejména technologickými možnostmi a vyšším rozlišením. Důležité je uvědomit si, že externí zvukové moduly byly testovány v režimu "loop" tedy linkový výstup proti linkovému vstupu. Výsledky jsou tedy ovlivněny jak vlastnostmi zvukového výstupu, tak i vstupu. Na jednu stranu to může znevýhodnit zařízení s kvalitním výstupem a horším vstupem (a naopak), na stranu druhou ale dobré výsledky zaručují jak kvalitní zvukový výstup, tak vysokou kvalitu digitalizace z analogového zdroje. Jedná se o poměrně standardizovaný způsob testování pomocí programu Right Mark Audio Analyzer podobné testy ostatně můžete provést sami na svém PC, neboť potřebný software je na internetu dostupný zdarma. Do grafu jsme zahrnuli pouze čtyři z testovaných zařízení. Audigy 2 NX jsme vyřadili, neboť se jednalo o předsériový vzorek a nelze proto vyloučit, že nesrovnalosti ve výsledcích testů a problémy s "pazvuky" během přehrávání jdou na vrub daného kusu. Zařízení Maya 44 USB a Sonica Theatre nebylo možné z technických důvodů buď vůbec, či spolehlivě otestovat.

Z grafů vyplývá, že jasným vítězem je M-Audio Audiophile USB. Nejlevnější SB MP3+ si ale vede také poměrně dobře (výkyvy ve frekvenční odezvě mezi 10 a 15 kHz jsou v "normě" +/0.5 dB).

Testovací zařízení: Externí USB moduly jsme testovali na notebooku HP Compaq NX7000. Notebooky HP Compaq NX 7000 a Dell Latitude D600 jsme testovali za pomoci stolního PC (Pentium 4 2,4 GHz, 512 MB RDRAM). Poslechové testy byly prováděny na monitorech Videologic Sirocco a počítačových reproduktorech Logitech Z-3. Hodnocení jsme prováděli z hlediska náročného uživatele PC (poslech) a hudebníka amatéra či poloprofesionála nikoliv pro profesionální účely.

Co by vás mělo zajímat u zvukové karty?

Frekvenční odezva (v dB)

Ideální frekvenční odezva je při měření zcela "plochá" tedy s nulovou odchylkou (0,00 dB) od původního zvukového signálu v celém frekvenčním pásmu. Zařízení v takovém případě produkuje zvuk libovolné frekvence věrně, bez výkyvů a odchylek.

Odstup signál/šum (SNR, S/N, úroveň šumu v dB)

Vyjadřuje práh šumu tedy o kolik decibelů "pod" neutrálním signálem se šum nachází: čím je odstup větší, tím více lze signál zesílit bez slyšitelného šumu maximum pro 16bit/44 kHz dané fyzikálními zákony je 96 dB, vyšší rozlišení a frekvence umožňují vyšší SNR. Vysoká hladina šumu je běžná u notebooků a integrovaných zvukových kodeků.

Dynamický rozsah (v dB)

U většiny digitálních zařízení nebývá problém s odstupem signál/šum (zejména pokud mají převodníky mimo rušné prostředí počítače). Dynamický rozsah používá signál o velmi malé síle (-60 dB) a měří přítomný šum a případné zkreslení.

Harmonické zkreslení (THD, v %)

Ideální je zcela nezkreslený a neutrální zvuk (nejkvalitnější zařízení mají THD nižší než 0,002 %). Zkreslení, zabarvení či příměsi způsobené v digitálních zařízeních jsou obvykle nepříjemné, a tudíž nežádoucí. Výjimku tvoří analogová "elektronková" zařízení, která mají specifické měkké zabarvení, oblíbené mezi příznivci "lampových" zesilovačů.

Prolínání stereokanálů (Crosstalk, v dB)

Prolínání signálů mezi levým a pravým kanálem je častý problém v závislosti na tom, v jakém odstupu (dB) se tak děje, ztrácí se při vyšší hlasitosti přesný dojem prostoru. V ideálním případě nedochází k prolínání kanálů téměř vůbec. Crosstalk bývá často problémem notebooků.

Zvuk přes USB

Vše má pochopitelně svá pro a proti, a nejinak je tomu i v případě zvuku přes USB. Jaké jsou tedy výhody a nevýhody tohoto řešení?

Výhody:

Snadná instalace, přenositelnost zařízení, minimální rušení, použitelné se SFF PC, notebooky a laptopy.

Nevýhody:

Zatěžuje procesor PC (veškeré operace se zvukovými "daty" musí obstarat CPU) v krabičce na USB portu se nachází pouze rozhraní, konektory a převodníky. USB 1.1 má nedostatečnou přenosovou kapacitu pro vícekanálový zvuk ve vysokém rozlišení (24/96). Obvykle je dražší než srovnatelné interní řešení. Při použití předzesilovačů či náročnějších komponent je nutné externí napájení.

§§§§§


Vyplatí se rychlé karty? - Srovnání paměťových karet starší a novější generace

TOMÁŠ Bučina. Testcentrum idg

c03p0637

Různé paměťové karty do fotoaparátů se výrazně liší. Na první pohled je patrná jejich odlišnost po fyzické stránce, tedy rozměry a počet konektorů. Známý je také fakt, že se liší i ve svých výkonech a v rychlosti. Méně se ale ví o tom, že i dvě karty stejného formátu mohou mít velmi odlišný výkon. Vyplatí se v obchodě hledat ty nejrychlejší?

V dřívějších dobách byly téměř všechny paměťové karty jednoho formátu po stránce výkonu prakticky identické. Vývoj flashových čipů však dovolil výrobcům implementovat buď levnější a méně výkonné obvody, či dražší a výkonnější flashe. Většina producentů používá spíše levnější komponenty, což má pro zákazníky za následek menší cenu paměťových karet, a tak se na trhu otevírá prostor pro karty speciálně vyvinuté s vyšší rychlostí přístupu.

V Česku lze získat rychlá paměťová média značek SanDisk (série Ultra), Lexar (řada Professional), Pretec (Cougar Pro), PQI (modely F1) a některé další v různých typech.

Podívejte se tedy, co vám mohou nabídnout zejména rychlé karty typu Compact Flash (CF), které dnes zastupují zhruba třetinu celého trhu paměťových médií pro digitální fotoaparáty.

Jako typické zástupce dvou rychlostních kategorií CF karet jsme vybrali SanDisk CompactFlash a SanDisk Ultra CompactFlash, neboť SanDisk je celosvětově největším dodavatelem paměťových karet.

Jako první jsme testovali čistou rychlost zápisu a čtení na oba dva typy karet ve čtečce, která byla připojena na rozhraní USB 2.0. Teprve jeho maximální rychlost 40 MB/s dovoluje plně využít celý výkon zejména rychlejších karet, takže máte-li přístup pouze ke čtečce připojené na USB 1.1, nebo chcete-li číst data z karty přímo prostřednictvím běžného digitálního fotoaparátu, rozdíl v obou kartách nepoznáte. Pokud pomineme profesionální přístroje, mají totiž všechny současné komerční digitály pouze rozhraní typu USB 1.1 s maximální rychlostí 1,5 MB/s. Je jasně patrné, že pokud budete používat karty ve čtečce na USB 2.0, jsou výhody rychlých karet nesporné a například při přenášení 512 megabajtů mohou rozdíly v době zápisu činit i několik minut.

V dalším testu jsme se zaměřili na praktickou rychlost karet ve fotoaparátech. Karty jsme používali jak ve starších přístrojích (například Olympus C-2500L, Olympus E-10), tak v novějších modelech, mezi které patří třeba Canon PowerShot G5, PowerShot S50, IXUS 400. Jednotlivé typy se ve svých výkonech pochopitelně liší, přičemž nejvíce jsou patrné výhody rychlých karet při sekvenčním snímání a následném ukládání do paměti. V tomto směru se ukazuje, že karta SanDisk Ultra je připravena k další práci v čase zhruba o třetinu kratším, než po uložení snímkové sekvence na běžnou kartu SanDisk CompactFlash. Ve starších přístrojích naopak je čas potřebný na uložení série fotografií u obou typů karet prakticky totožný, což vyplývá z konstrukce vnitřního řadiče CF. Při běžné práci se rozdíly projevují také při ukládání souborů typu TIFF či RAW ve vysokých rozlišeních, které dosahují značných datových objemů.

Ačkoliv prakticky všechny výkonnější fotoaparáty jsou vybaveny vyrovnávací pamětí (cache) mezi elektronikou fotoaparátu a vlastním záznamem snímku na kartu, její rychlejší vyprázdnění zlepšuje celkovou "pohotovost" přístroje při práci. Rychlejší karty přinášejí uživateli i vyšší komfort při samotném prohlížení snímků, listování mezi nimi a jejich načítání pro zobrazení detailu. V tomto směru jsou ale i značné teoretické rozdíly v přenosových rychlostech v praxi spíše otázkou desetin sekundy, maximálně sekund a na celkovém pocitu hbitosti a snadnosti užívání fotoaparátu se projevují pouze marginálně. Mnohem větší roli v takové situace hraje optimalizace firmwaru a celkový návrh ovládacího programu v digitálním fotoaparátu.

Jako vždy není výhoda ve formě vyšší přenosové rychlosti a tedy i celkového výkonu karty zadarmo. Zatímco standardní 512MB karta SanDisk CompactFlash vyjde přibližně na 4 700 Kč, za verzi Ultra dáte zhruba o 500 korun více. Obdobné rozdíly lze nalézt taky mezi dalšími výrobci a odpovídajícími typy "běžných" a "rychlých" paměťových karet.

Konečné rozhodnutí, zda je dobré si pořídit rychlou kartu do fotoaparátu, není tedy rozhodně snadné. V každém případě ale platí, že pokud máte novější počítač s USB 2.0, příslušnou čtečku karet a moderní fotoaparát, pozitiva zřejmě překračují vyšší cenu těchto specialit.

Na závěr článku bychom vás ještě chtěli upozornit, že typ SanDisk Ultra CompactFlash bude zanedlouho v nabídkách obchodů nahrazen modelem SanDisk Ultra II CompactFlash s ještě zvýšenou přenosovou rychlostí, která výhody rychlých CF karet dále prohloubí, jakmile se tak stane, přineseme vám podrobnější informace včetně testu.

§§§§§


Nedovolená rychlost - Test možností karet GeForce FX5800/5900 a Radeon 9800(CD) I

Tomáš Varoščák, Testcentrum IDG

c03p0638

Vzhledem k tomu, že grafickými kartami jsme se naposledy zabývali před dvěma měsíci, rozhodli jsem se tentokrát zopakovat test výkonných karet spojený s ověřením jejich stability při přetaktování. Zaměřili jsme se především na high-end segment, kde jsou výkonnostní rozdíly při změně frekvencí nejlépe patrné.

Jak již bylo naznačeno v minulém testu, mezi nejvýkonnějšími kartami mají jak nVidia, tak ATI dvě verze svých čipů. Ultra a PRO označují výkonnější varianty, ty "obyčejné" žádné speciální označení nemají. Situace na našem trhu je mírně komplikovaná, a zatímco většina výrobců karet dodávajících na trh akcelerátory s čipy ATI má v nabídce pouze PRO verze, karet s čipem nVidia GeForce FX5900 Ultra bylo v době testu jako šafránu. Abychom tedy nesrovnávali odlišné produkty, rozdělili jsme startovní pole na dvě části. Jedna je věnována kartám s čipy ATI a druhá kartám s čipy nVidie. Vzájemně jsme tyto kategorie nijak nesrovnávali, dle údajů v tabulce si ale můžete rámcový obrázek utvořit sami.

Testování jsme prováděli na počítači osazeném základní deskou Intel D875PBZ s čipovou sadou Intel 875P, procesorem Intel Pentium 4 s frekvencí 3,2 GHz a 512 MB operační paměti DDR PC400. Výkon karet jsme změřili nejprve v základním nastavení pomocí osvědčené aplikace 3DMark2001 SE (build 330) a pak jsme přistoupili k přetaktování. Pro zvyšování frekvence jádra čipu a pamětí jsme použili u karet s Radeony program Riva Tuner (12.4), akcelerátory osazené GeForce FX jsme přetaktovávali pomocí ovladačů. Nejprve jsme navyšovali frekvenci jádra grafického čipu a stabilitu jsme sledovali v 3DMarku03 (test Mother Nature). Při dosažení maximální hodnoty jsme začali navyšovat frekvenci pamětí, přičemž stabilitu jsme ověřovali v 3DMarku2001 SE (test Dragothic). Po dosažení maximálních frekvencí jsme zjistili výkon v 3DMarku2001 SE a v Unreal Tournamentu 2003. Při testování jsme používali pro všechny karty stejné ovladače. Pro ATI to byl Catalyst 3.7 a pro nVidii Detonator 45.23.

Výsledky testů jsou přehledně uspořádány v tabulce, potřebují ale menší komentář. Za prvé je důležité si uvědomit, že možnosti přetaktování karet jsou především závislé na tom kterém kusu, a i když u nás jednoznačně nejlepšího výsledku dosáhl Club3D Radeon 9800 PRO, vámi zakoupený model by mohl dopadnout o několik tříd hůře. Z prvního poznatku vychází i druhá poznámka, a to že sebelepší chlazení nezaručuje vyšší výkon či lepší výsledky při přetaktování.

Vzhledem ke zmíněnému jsme při hodnocení karet na výsledky příliš nepohlíželi, a spíše jsme se zaměřili na obvyklé kritérium výkonu a jeho poměru k ceně. Z tohoto hlediska vychází výborně například adaptér Hercules 3D Prophet 9800, slušný výsledek má i karta Manli GeForce FX5800. Zatímco první můžeme díky nízké ceně a výkonu na úrovni PRO karet jednoznačně doporučit, u druhé je třeba si uvědomit, že jde o končící modelovou řadu s vyšší hlučností a většími rozměry.

Hercules 3D Prophet 9800

Společnost Guillemot byla v době testu jediným výrobcem grafických karet, který u nás nabízel model s čipem Radeon 9800. Vzhledem k nižším pořizovacím nákladům a zajímavým možnostem přetaktování jsme jej do testu zařadili jako alternativu k dražším modelům nesoucím označení PRO. Ukázalo se, že i když v základním nastavení ztrácí tato karta zhruba 5 až 10 procent výkonu, při přetaktování se vyrovná kartám silnějším a některé z nich dokonce i předhoní. Stává se tedy velkým konkurentem pro vlajkové lodě většiny výrobců, osazené papírově nejvýkonnějším čipem ATI Radeon 9800 PRO. Samotné provedení karty odpovídá tradičnímu designu společnosti Guillemot, a krom aktivního chladiče s modrou diodou se může pochlubit i měděným pasivním chlazením pamětí a spodní strany grafického čipu. Součástí standardně dodávané výbavy této karty je i kolekce čtyř CD s originální hrou Vietcong v anglické verzi, přehrávačem PowerDVD XP, ovladači a utilitou 3D Tweaker pro přetaktování. Balení obsahuje také napájecí redukci, redukci z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video a kompozitní kabely.

Club3D Radeon 9800 PRO

Grafická karta Club3D Radeon 9800 PRO je na první pohled velmi nenápadná, a na rozdíl od některých modelů konkurence jí chybí jakékoliv nadstandardní chlazení. Před nadměrným zahříváním je chráněn pouze grafický čip, a to běžným ventilátorem. O to zajímavější je, jakého výsledku jsme dosáhli při přetaktování. Jádro této karty pracovalo bezchybně až do frekvence 439 MHz, což je nejvíce z testovaných modelů osazených grafickým procesorem Radeon 9800. U pamětí jsme pak dosáhli nejvyššího výsledku 770 MHz, tedy stejně jako u grafické karty Hercules 3D Prophet 9800 PRO, jejíž paměti jsou vybaveny měděným pasivním chlazením. Na výsledcích přetaktování se tedy ukazuje, že papírové výhody se nemusí v praxi vůbec projevit. Co se týče výbavy karty, tak ta je poměrně bohatá a nabízí šest CD disků, na nichž naleznete plné hry Summoner a Commanche 4, demoverze dalších pěti herních titulů, nezbytné ovladače a DVD přehrávač WinDVD 4.0. Kromě CD obsahuje krabice s kartou i podrobný vícejazyčný manuál a náležitou kabeláž, včetně redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit.

Excalibur Radeon 9800 PRO

Velmi podobně jako předchozí karta vypadá i model Radeon 9800 PRO od hongkongské společnosti Hightech Information Systems. Jediným na první pohled viditelným rozdílem mezi oběma kartami je přítomnost pasivních hliníkových chladicích prvků na pamětech tohoto Excaliburu. Bohužel však ani jejich přítomnost tento kousek neuchránila od podprůměrného výsledku při přetaktování. Frekvenci jádra se nám podařilo zvýšit maximálně o pouhých 5 MHz, paměti dosáhly frekvence srovnatelné s konkurencí. Výsledky testů při základním nastavení také nejsou nijak vynikající, i přestože karta disponuje dvojnásobnou kapacitu paměti. Na její obhajobu však budiž uvedeno, že i ostatní karty tohoto typu vybavené 256 MB dosahují podobných výsledků. Uvnitř originálního retailového balení karty se nachází podrobný manuál, redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit, S-Video a kompozitní kabely a šest kompaktních disků. Ty obsahují krom ovladačů také DVD přehrávač PowerDVD XP, aplikaci PowerDirector 2.5 VE PRO, plné verze her Ballistics a Zanzarah a demoverze dalších šesti herních titulů.

FIC A98P Radeon 9800

Tchajwanská firma, jejíž plný název zní First International Computer, se na poli PC komponent pohybuje již delší dobu a u nás je známá především díky svým základním deskám. S grafickými kartami ze stejné produkce se prostřednictvím tohoto testu setkáváme vůbec poprvé a jde o jedinou novinku mezi jinak zaběhlými značkami. Samotná karta má opět referenční design ATI, tedy červenou desku se stříbrno-černým aktivním chlazením grafického čipu. Pasivní chlazení pamětí se v případě FICu nekoná, a karta by tak papírově měla dosahovat při přetaktování horších výsledků. Opak je ale pravdou, a zatímco paměti se drží s konkurencí v jedné rovině, jádro grafického čipu se podařilo vyhnat až na 432 MHz, což je druhý nejlepší výsledek ze všech testovaných modelů. Výbava grafické karty FIC A98P Radeon 9800 je jednoznačně nejslabší z celého testu. Originální balení sice obsahuje podrobný vícejazyčný manuál a veškeré potřebné kabely, tedy redukce z DVI na D-SUB, z S-Videa na kompozit a S-Video a kompozitní prodlužovací kabely, kompaktní disk ale naleznete v krabici s kartou pouze jediný.

GigaByte Radeon 9800 PRO

Druhou z papírově nejsilnějších karet v testu je akcelerátor GigaByte Radeon 9800 PRO od tchajwanského výrobce počítačových komponent. Karta je opět na první pohled k nerozeznání od konkurenčních produktů s referenčním designem ATI, tedy typicky červenou deskou a stříbrno-černým hliníkovým chladičem grafického čipu. Stejně jako model od hongkongského HISu, má i GigaByte Radeon 9800 PRO pasivní chlazení pamětí, které by mělo zajistit vyšší možnosti přetaktování pamětí. Bohužel i v tomto případě se ukázal opak být pravdou a GigaByte Radeon 9800 PRO patří mezi nejhůře přetaktovatelné karty. Zatímco paměť držela krok s konkurencí, frekvenci jádra grafického čipu se nám podařil zvednout o pouhých 12 MHz. Co se týče výbavy modelu, lze mluvit o slušném průměru. Mezi kabeláží sice chybí prodlužovací kompozitní kabel, nicméně ostatní kabely a redukce v balení najdete. Manuál nabízí podrobné instrukce v několika jazycích, a základní výbavu doplňuje šestice CD s plnými hrami Motocross Mania, Heavy Metal F.A.K.K. 2 a Serious Sam a s ovladači, DVD přehrávačem a dvěma demoverzemi herních titulů.

Hercules 3D Prophet 9800 PRO

Francouzská společnost Guillemot má v testu kromě výše uvedené karty Hercules 3D Prophet 9800 i nejvýkonnější současný model osazený čipem ATI Radeon 9800 PRO. Tento akcelerátor se na první pohled výrazně odlišuje od většiny konkurentů se standardním referenčním designem od ATI. Je postaven na modré PCB desce, s kulatým plastovo-měděným ventilátorem a měděnými pasivními chladiči pamětí. Zatímco od ostatních karet tento model rozeznáte snadno, od svého slabšího kolegy je doslova k nerozeznání. Bohužel však stejně jako v jeho případě nemá využití mědi nijak výrazný vliv na výsledky při přetaktování. Maximální frekvence jádra je průměrná, a i když u paměti jsme dosáhli nejvyšší hodnoty, stejný výsledek získal i model od firmy Club3D, který se obešel bez pasivního chlazení. Výbavu karty, již najdete v retailovém balení, tvoří napájecí redukce, redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video a kompozitní kabely, podrobný český manuál a kolekce čtyř CD. Ta obsahuje originální hru Vietcong v anglické verzi, přehrávač PowerDVD XP, ovladače a utilitu 3D Tweaker pro přetaktování.

Manli Radeon 9800 PRO

Hongkongská společnost Manli patří již delší dobu k účastníkům našich testů, a v jejím sortimentu najdeme jak karty osazené jak čipy nVidie, tak i modely založené na konkurenčním GPU od firmy ATI. Nejvýkonnějším modelem z nabídky Manli je karta Radeon 9800 PRO, osazená prozatím nejvýkonnějším čipem ze stáje ATI. Samotný akcelerátor je jedním z mnoha dalších, které využívají referenční design ATI a obejdou se bez pasivních chladičů paměti. Výkon karty je se základními parametry spíše podprůměrný, možnosti přetaktování dosahují průměru. Stejně jako všechny ostatní karty osazené tímto čipem, i Manli Radeon 9800 PRO nabízí možnost připojení analogového monitoru, digitálního LCD panelu či televize a podporu duálního zobrazování. Krom karty samotné získáte při zakoupení retailového balení i dva kompaktní disky, obsahující ovladače a softwarový DVD přehrávač PowerDVD XP 4.0 a redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video a kompozitní kabely. Výbava je tedy vzhledem k chybějícímu manuálu a malému počtu CD srovnatelná s kartou FIC A98P a patří k nejslabším v testu.

PowerColor Radeon 9800 PRO

Už při letmém pohledu na desku grafického akcelerátoru PowerColor Radeon 9800 PRO je jasné, že jde opět o referenční design ATI, na kterém se sama tchajwanská firma nijak nepodílí. Klasicky sytě červené kartě vévodí stříbrno-černý ventilátor s nálepkou a logem výrobce čipu. PowerColor Radeon 9800 PRO nedisponuje žádným pasivním chlazením pamětí, a ty jsou tedy chráněny před přehřátím méně, nežli je tomu u některých konkurenčních modelů. Jak ukazují výsledky, na možnostech přetaktování se tento fakt nijak neodráží a paměti dosáhly opět průměru, tedy hranice 742 MHz. O něco lépe je na tom jádro grafického čipu, jež se nám podařilo přetaktovat na frekvenci o 7 MHz vyšší, než je obvyklý průměr. Co se týče výbavy karty, tak ta je identická s výbavou modelu firmy Club3D. Obsahuje šest CD disků, na nichž naleznete plné hry Summoner a Commanche 4, demoverze dalších pěti herních titulů, nezbytné ovladače a DVD přehrávač WinDVD 4.0. Kromě CD obsahuje krabice s kartou i podrobný vícejazyčný manuál a náležitou kabeláž včetně redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit.

Sapphire Radeon 9800 PRO Atlantis

Ani poslední z high-end grafických karet osazených čipem Radeon 9800 PRO, které nabízí náš trh, nepřekvapí přílišnou invencí výrobce. Akcelerátor s plným názvem Sapphire Radeon 9800 PRO Atlantis je totiž úplně stejný jako zbytek startovního pole, vyjma karet Hercules, jež používají vlastní design. Na červené PCB desce nechybí ani některými firmami přehlížené hliníkové pasivní chladiče pamětí, jejichž reálný vliv na výkon či možnosti přetaktování ale je, jak jsme se již přesvědčili, nulový. Samotná karta Sapphire Radeon 9800 PRO Atlantis dosáhla při zvyšování frekvence jádra velmi slušného výsledku 432 MHz, za což jí patří druhé místo mezi testovanými kartami této kategorie. Paměti se ustálily na průměrné hodnotě 742 MHz, které dosáhlo i dalších šest účastníků testu. Originální výbava karty patří k těm lepším a obsahuje podrobný manuál v několika světových jazycích, potřebné kabely s redukcemi a šest stříbrných disků. Na nich naleznete plné hry Tony Hawk\s Pro Skater 3 a Medieval: Total War, DVD přehrávač PowerDVD XP 4.0, aplikaci PowerDirector 2.55 VE PRO a nezbytné ovladače.


Nedovolená rychlost - Test možností karet GeForce FX5800/5900 a Radeon 9800(CD) II

Manli GeForce FX5800

Poté, co jsme se podívali na možnosti karet s čipem ATI Radeon 9800, obrátíme pozornost na akcelerátory založené na grafických procesorech nVidia GeForce 5800 a 5900. Zatímco většina výrobců po nástupu karet s čipem GeForce FX5900 stáhla starší FX5800 akcelerátory z nabídky, někteří prodejci mají tyto karty ještě skladem a doprodávají své zásoby. Jejich cena přitom od uvedení na trh klesla o více jak 50 procent a dosáhla úrovně nejdražších modelů střední třídy osazených čipy nVidia GeForce FX5600 či ATI Radeon 9600. Výkon GeForce FX5800 karet je ale oproti střední třídě přeci jen o něco vyšší, na druhou stranu jsou rozměrnější (zabírají i první PCI slot pod AGP sběrnicí), hlučnější a vyžadují externí napájení. Možnosti přetaktování se podle dosažených frekvencí zdají doslova úžasné, výsledky však naznačují úplný opak. Zatímco totiž frekvenci jádra grafického čipu se podařilo zvednout o 30 procent a pamětí o 25 procent, procentuální nárůst výkonu je v podstatě nulový. Výbava karty je poměrně chudá a obsahuje krom ovladačů pouze DVD přehrávač PowerDVD XP 4.0, redukci z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a kompozitní kabel.

Asus V9950

První z testovaných karet osazených grafickým čipem nVidia GeForce FX5900 je model Asus V9950, s nímž jste se mohli seznámit již v testu uveřejněném v čísle 9/2003, kde získal ocenění TOP PRODUKT především díky vysokému výkonu a jeho poměru k ceně. Samotná karta upoutá zejména zajímavě řešeným chlazením grafického čipu a pamětí, jež není tak rozměrné, jako u konkurenčních modelů, a přesto svou práci odvádí na výbornou. To dokazují výsledky přetaktování, kde sice karta nevítězí v maximálních hodnotách frekvencí (jádro je dokonce poslední), ale ve výkonu. Jako jeden z mála akcelerátorů v testu disponuje Asus V9950 VIVO konektorem, tedy kombinovaným vstupem a výstupem videosignálu. Výbava karty je značně nevyvážená, a zatímco CD obsahují plné hry Gunmetal, Battle Engine Aquila a Delta Force: Black Hawk Down a několik demozverzí, kabelů v krabici příliš mnoho nenajdete (pouze redukce z S-Videa na kompozit a z DVI na D-SUB). Obzvlášť citelná je absence VIVO rozbočovače. Manuál poskytující důležité informace je zpracován ve čtrnácti jazycích, bohužel bez češtiny.

Club3D GeForce FX5900

Holandská společnost Club3D byla v době uzávěrky našeho testu jedinou firmou, která nabízela karty osazené nejvýkonnějšími čipy jak od ATI, tak od nVidie. Její akcelerátor GeForce FX5900 vychází stejně jako model Radeon 9800 PRO z referenčního designu výrobce grafického čipu, avšak tentokráte je z nálepky na mohutném chladicím mechanismu poznat, o jakou značku se jedná. I když by se podle zadního panelu karty dalo soudit, že Club3D GeForce FX5900 zabírá pouze AGP slot, není tomu tak. Chladicí mechanismus totiž kvůli své výšce zasahuje i do prvního PCI slotu. Jak je nejlépe patrné z naší tabulky, možnosti přetaktování této karty se drží okolo průměru, podobné je to i s výsledným výkonem. Originální balení karty obsahuje krom samotného akcelerátoru i podrobný vícejazyčný manuál, redukci z DVI na D-SUB, S-Video a kompozitní kabel, VIVO rozbočovač a tři kompaktní disky obsahující ovladače, DVD přehrávač PowerDVD XP 4.0 a aplikaci PowerDirector 2.5 ME PRO. Tu můžete využít pro práci s videem, které do karty přivedete pomocí VIVO konektoru z videokamery či videopřehrávače.

MSI FX5900 TD-128

Grafická karta MSI FX5900 TD-128 je hned na první pohled zajímavá díky netradičně řešenému systému chlazení grafického čipu. Ten totiž před přehřátím chrání dva ventilátory. Jeden je vcelku běžně umístěn na horní straně, druhý, o poznání menší, chladí čip zespoda. Zajímavé je, že hlučnost karty není zdaleka tak vysoká, jako u modelů využívajících referenční design nVidie pouze s jedním ventilátorem. Možná právě díky této ochraně jsou výsledné hodnoty přetaktování nejvyšší mezi testovanými kartami z kategorie obsahující čip nVidia GeForce FX5900. Při navýšení frekvence jádra a pamětí o 27, resp. 11 procent se výkon v 3DMarku2001 zvedl zhruba o 10 procent, v Unreal Tournamentu 2003 byly pak výsledky o něco slabší. Co se týče výbavy, je karta MSI FX5900 TD-128 nejlépe vybaveným akcelerátorem v testu. Deset CD ukrývá ovladače, tři kvalitní plné hry TES III: Morrowind, Ghost Recon a Duke Nukem: Manhattan Project, DVD přehrávač a programy VirtualDrive, RestoreIT! a Media Center Deluxe II. Nechybí ani redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit a S-Video a napájecí kabel.

Prolink PixelView GeForce FX5900

Svou premiéru v našich testech si karta PixelView GeForce FX5900 od tchajwanské firmy Prolink odbyla v minulém testu grafických karet, publikovaném v čísle 9/2003. Tehdy jsme ocenili především menší výšku karty, umožňující využití prvního PCI slotu pod AGP a přítomnost užitečného VIVO konektoru, sloužícího pro vstup a výstup videosignálu. Co se týče možností přetaktování, na první pohled by se zdálo, že mohutný chladič čipu a pamětí by mohl zajistit slušné výsledky. Naměřené výsledky však ukazují, že zatímco u jádra tomu tak bylo a 497 MHz je druhou nejvyšší frekvencí, paměti se umístily až na posledním místě se ztrátou 69 MHz na vedoucí kartu od společnosti MSI. Originální výbava akcelerátoru PixelView GeForce FX5900 je velmi slušná a obsahuje sedm kompaktních disků, na nichž naleznete ovladače, plné hry V-Rally 2a Le Mans 24 Hours, demoverze pěti her od Infogrames, DVD přehrávač a program Power Director PRO 2.5 ME. Nechybí ani podrobný anglický manuál a potřebná kabeláž, tedy redukce z DVI na D-SUB, S-Video a kompozitní kabel a VIVO rozbočovač.

Sparkle GeForce FX5900 Platinum

S platinovou edicí karet tchajwanského výrobce Sparkle jsme se na stránkách PC WORLDu setkali poprvé v říjnu loňského roku. Stejně jako tenkrát, i v případě GeForce FX5900 Platinum je důraz kladen především na zajímavý obal a množství příslušenství. Samotná karta se od modelů ostatních výrobců koncepčně příliš neliší, rozdíly najdeme pouze ve tvaru, rozměrech a barvě chladicího mechanismu. Přestože ten vypadá poměrně schopně, naměřené hodnoty ukazují, že výsledky přetaktování jsou v reálu spíše průměrné. Výkon karty je na tom obdobně, v základním nastavení jde o nejslabší akcelerátor mezi FX5900 modely, po přetaktování si o trochu polepšil. Výbava obsažená v útrobách exkluzivního obalu je poměrně slušná, na poměry high-end třídy však přesto představuje spíše průměr. Šestice kompaktních disků obsahuje ovladače, DVD přehrávač, plné hry The Elder Scrolls III: Morrowind, Duke Nukem: Manhattan Project a Tom Clancy: Ghost Recon. Součástí výbavy je i sympatický kovový obal na kompakty, redukce z DVI na D-SUB, S-Video a napájecí kabely a SCART rozbočovač.

MSI FX5900 Ultra-VDT 256

Jen zlomek firem, které u nás na trhu nabízejí karty s čipy nVidie, má v nabídce i modely osazené nejvýkonnějším čipem GeForce FX5900 Ultra. Mezi těchto pár firem patří i společnost Microstar, jejíž vlajkovou loď MSI FX5900 Ultra-VTD256 jsme hodnotili již v minulém testu grafických karet. Akcelerátor samotný je vcelku podobný modelu MSI FX5900 TD-128, má však robustnější konstrukci, neboť na spodní straně totiž k ventilátoru přibylo ještě pasivní chlazení pamětí. Možnosti přetaktování jsou vcelku slušné, výsledný výkon ale zdaleka nedosahuje hodnot, které jsme naměřili u Radeonů 9800 PRO. Ty si tak drží punc nejvýkonnějších karet na trhu. Příslušenství MSI FX5900 Ultra-VTD256 patří mezi kvalitnější a zahrnuje redukce z DVI na D-SUB a z S-Videa na kompozit, VIVO rozbočovač a napájecí a S-Video kabely a 11 CD. Na nich naleznete ovladače, tři kvalitní plné hry TES III: Morrowind, Ghost Recon a Duke Nukem: Manhattan Project, demoverze dalších sedmi herních titulů, DVD přehrávač, zajímavé programy VirtualDrive, RestoreIT!, WinDVD Creator Plus a Media Center Deluxe II. 3 0638/BAM o

Na co si dát pozor

Při přetaktovávání je potřeba mít na paměti, že i když se nijak nevrtáte v grafické kartě, stejně jde o porušení záručních podmínek a ztrátu možnosti výrobek reklamovat a požadovat výměnu či peníze. Některé firmy jsou totiž schopny zjistit, zda k poničení akcelerátoru došlo v důsledku změny taktovacích frekvencí, či ne. A tak si musíte před přetaktováním zvážit, zda výhody převažují nad rizikem. Vezmeme-li v úvahu cenu pohybující se okolo 12 000 Kč, bylo by nemilé, kdyby došlo k poničení tak drahé karty a vaše reklamace byla odmítnuta.

Vzhledem k tomu, že frekvence se dají měnit po velmi malých krocích (často po jednom či dvou MHz), může se zdát jednodušší rovnou zkoušet co nejvyšší hranice. To ale rozhodně není ideální postup. Přetaktovávat byste měli po co nejmenších jednotkách a pravidelně byste měli testovat stabilitu systému. Ideálním testem je náročnější grafický benchmark, jako např. 3DMark2001 SE či nějaká 3D akční hra. To, že se grafika nekousne hned po aplikaci změn či po jednom úspěšně zakončeném testu, neznamená, že karta bude na změněné frekvenci fungovat neustále. Při delším provozu se může zvýšit teplota uvnitř PC, karta nebude dostatečně chlazená a "kousne se". Je třeba si uvědomit, že přetaktování snižuje životnost akcelerátoru, a tak se může stát, že karta měsíc či dva poběží v pořádku a pak zničehonic odejde.

§§§§§


Rychle a přesně... - Test podzimních novinek z oblasti stolních deskových skenerů(CD) I

Václav Maletínský, Testcentrum IDG

c03p0639

Téměř rok uplynul od posledního testu stolních skenerů, dali jsme tedy výrobcům dostatek prostoru na obměnu produktového portfolia. Pro porovnání jsme nakonec získali celkem 14 výrobků nižší i střední cenové kategorie, většina z nich přitom dokáže vedle odrazových předloh pracovat také s průhlednými materiály. Práce s diapozitivy nebo negativy vyžaduje vyšší hardwarové rozlišení a lepších výsledků zpravidla dosáhnou takové produkty, které mohou nabídnout alespoň 2 400 x 2 400 ppi. Nižší rozlišení je vhodné spíše pro sejmutí obrázku do menšího formátu, nebo pro následné převedení snímku pro potřeby internetových stránek. Všechny skenery pracovaly ve 48bitové barevné hloubce, stejně jako dřív ale platí, že k využití této hloubky je třeba používat speciální aplikace. Ne každý grafický editor si totiž s takovým nastavením poradí. Výrobci u některých modelů zvolili rychlé rozhraní USB 2.0 a upravili elektroniku skeneru tak, aby této výhody dokázal využít. Rozdíly mezi USB 1.1 a 2.0 jsou patrné ve volbách od 1 200 x 1 200 ppi. V testech byly skenery s Hi-Speed portem v těchto režimech až 3x rychlejší. Pro úplnost je třeba dodat, že zařízení s USB 2.0 lze často připojit k PC s Windows 98 nebo Me (bývá zpětně kompatibilní s USB 1.1), avšak vyšší rychlost lze získat jen u novějších verzí OS Windows, tedy 2000 a XP navíc ji musí podporovat základní deska. V tomto přehledu jsme se rozhodli vám přinést i sejmutou obrazovku programu, kterým zjišťujeme barevnou věrnost, s jakou skener zpracuje testovací vzorec. Ideální zpracování tohoto obrazce by se obešlo úplně bez trojúhelníků, trojúhelníky žluté značí drobnou odchylku od originálu, trojúhelníky oranžové horší a ty červené odchylku výraznou.

Canon Canoscan LiDE 80

Nový výrobek společnosti Canon je na webových stránkách označen jako nejmenší plochý skener pro snímání filmů na světě a vnější rozměry 258 x 374 x 38 mm či hmotnost 2,0 kg tato slova potvrzují. Zařízení je vybaveno CIS snímacím prvkem s hardwarovým rozlišením 2 400 x 4 800 ppi, s počítačem komunikuje prostřednictvím USB 2.0 rozhraní a z USB také čerpá své napájení. Na přední stěně jsou vyvedena 4 tlačítka, jejichž funkce lze pomocí ovládacího programu měnit. Se skenerem je dodávána samostatná prosvětlovací jednotka a předloha pro uložení 35mm pozitivního či negativního filmového pásu se 6 políčky. Konstrukce vrchního osvětlení je poměrně nezvyklá, malý nástavec je určen jen k osvícení jednoho filmového políčka. Skener je naštěstí během snímání transparentních předloh rychlý jak při vytváření náhledu, tak v režimech vyššího rozlišení. Pokud se uživatel naučí přesouvat osvětlení nad filmovými políčky, může být jeho práce rychlejší než s konkurenčními výrobky. Produkt nás překvapil nejen rychlostí práce, ale také přesností detailního zpracování a velmi dobrým barevným podáním. Technologie FARE Level 2 odstraňuje u filmů prach a škrábance a dokáže oživit barvy originálu. Anglická verze ovladačů je k dispozici pro Windows 2000 Pro, Me, XP a Mac OS od verze 9.1. Součástí dodávky je i grafický editor Adobe Photoshop Elements 2.0, OCR OmniPage SE a software pro správu dokumentů Newsoft Presto! Pagemanager.

Epson Perfection 2400 Photo

Výrobek společnosti Epson je proti dříve popsanému CanoScanu rozhodně robustnější. Na vnějších rozměrech 450 x 276 x 116 mm a hmotnosti 3,1 kg se velkou měrou podílí prosvětlovací jednotka transparentního adaptéru, zabudovaná ve víku skeneru. Světelný zdroj je při práci s odrazovými materiály uschován pod krytem, který brání jeho poškrábání. Předloha pro umístění průhledných materiálů je připravena pro zasunutí 4 diapozitivů v rámečku nebo 35mm filmu se 6 políčky. Ovladač skeneru podporuje dávkové zpracování snímků, při jednom průjezdu CCD snímače, pracujícího v rozlišení 2 400 x 4 800 ppi, proto postupně uloží nebo do otevřené aplikace přenese všech 6 obrázků. TWAIN rozhraní pracuje v jednoduchém režimu, při kterém automaticky rozpoznává druh snímaného dokumentu, nebo v profesionálním modu, v němž lze ovlivnit jas, kontrast, nasycení a vyvážení barev a zadat odstranění tiskového rastru. Čtyři ovládací tlačítka na skeneru napomohou rychlejší obsluze, program Smartpanel plní podobné funkce na pracovní ploše počítače. S výrobkem je dodáván software Adobe Photoshop Elements i OCR pro rozpoznání znaků. Skener lze připojit k počítačům s Windows 98 nebo vyšším OS, pro plné využití USB 2.0 portu je však nutné disponovat Windows 2000, Me nebo XP. Podporována je i platforma Macintosh s operačními systémy od verze Mac OS 8.6. Epson Perfection 2400 Photo si výborně poradil se všemi nástrahami testu a předvedl vysokou detailní a barevnou přesnost i rychlost práce.

Genius ColorPage HR8 slim USB

Skenery Genius se na stránkách našeho časopisu neobjevují často, přesto pro nás nejsou neznámým pojmem, neboť o podobném modelu HR7 jsme informovali letos v červnu. Z konstrukčního hlediska jsou modely HR7 a HR8 podobné, jsou určeny pro práci s běžnými materiály i transparentními předlohami. Prosvětlovací jednotka ve víku skeneru je širší než u většiny zařízení v testu a může snímat 3 diapozitivy v rámečku nebo 4 filmová políčka. Současně podporuje snímky formátu 6 x 6 a 6 x 9 cm. Genius ColorPage HR8 slim USB je vybaven lepším CCD snímačem s maximálním rozlišením 2 400 x 4 800 ppi, dokáže tedy lépe zachytit detaily. Skener neměl problémy ani s barevným podáním, USB 2.0 rozhraní navíc příznivě ovlivnilo přenosovou rychlost při práci ve vysokém rozlišení, a naměřené časy proto byly poměrně krátké. Ovládání skeneru je řešeno pomocí 5 tlačítek rychlé volby s možností konfigurace jejich funkcí, výrobek lze připojit k počítačům PC s Windows 98 nebo novějším, k využití USB 2.0 High Speed je třeba vyšší verze systému. S produktem se dodávají programy Newsoft Presto! PageManager, Mr.Photo a Image Folio pro grafické úpravy obrázků a jejich správu. OCR programy tvoří ABBYY FineReader s podporou národních znaků. TWAIN rozhraní je přehledné, profesionálním uživatelům asi bude vadit malá náhledová plocha, v níž lze pracovat se snímkem.

HP ScanJet 2400

Po představení výrobků Canon, Epson a Genius se přesuneme ke značce Hewlett-Packard, která měla v našem testu nejširší zastoupení. Nejlevnějším produktem ze stávající modelové řady je HP ScanJet 2400, jenž stejně jako ostatní testované produkty pracuje ve 48bitové barevné hloubce, ale jeho maximální hardwarové rozlišení činí jen 1 200 x 1 200 ppi. Skener pracuje s počítači PC s Windows 98 nebo novějšími, a s Macintoshi s Mac OS alespoň ve verzi 9.1. Ovládací program HP Photo&Imaging by podle údajů prodejce měl být dodáván v české jazykové mutaci, testovaný vzorek však nabízel jen anglickou verzi ovladače. Skener není vybaven pro práci s transparentními materiály, jeho rozlišení je však zcela dostačující pro snímání běžných kancelářských dokumentů. Nižší přesnost při práci s detaily ovšem napovídá, že výrobek neuspokojí zákazníky, kteří by chtěli zhotovit zvětšené výřezy z fotografií. Stopy interpolovaného rozlišení (jež lze zadat bez omezení horní hranice) jsou totiž na kontrolním terči dobře patrny. Mnoho radosti nám neudělalo ani porovnání barevné shody, přesto lze uvést, že tento výrobek porazil dražší zařízení stejné značky. Dvojice ovládacích tlačítek před víkem skeneru je určena pro rychlé spuštění snímání a pro kopírování na připojené tiskárně. HP ScanJet 2400 je výrobkem pro začínající uživatele a tomuto faktu odpovídá pořizovací cena.

HP ScanJet 3670

Pro začátečníky je určen i další výrobek společnosti HP. Jeho cena je o několik stokorun vyšší, ne však pro kvalitnější CCD prvek (i tentokrát se zákazník musí spokojit s rozlišením 1 200 x 1 200 ppi), ale kvůli podpoře snímání průhledných materiálů. Skener ve víku ukrývá prosvětlovací adaptér, ale také lyžiny, do kterých lze zasunou dva diapozitivy, nebo filmový pás 35 mm. Zabudované světlo ovšem není příliš dlouhé, proto postačuje jen pro sejmutí 3 filmových políček a poté je nutné film otočit. Pokud jste pozorně četli hodnocení předchozího výrobku, pak pro vás bude popis tohoto modelu trochu nudný. Stejný CCD prvek totiž nedokáže pracovat ve vyšším rozlišení nebo v lepších barvách a naše výtky na kvalitu barevného podání, či k problematickému zachycení detailů jsou i zde zcela namístě. Skener si mírně polepšil v časech, které byly potřebné pro sejmutí odrazových nebo transparentních předloh, nárůst rychlosti však nebyl nijak oslňující. Kvalita obrázků získaných z diapozitivů byla poměrně slušná, zrnitost u negativu a posunuté barvy vyžadují další čas pro následnou editaci obrázku. Výrobek podporuje stejné verze operačních systémů u platforem Mac OS a PC, ovládací program však byl tentokrát dodán v české verzi. Cena zařízení skutečně poměrně přesně ohraničuje cílovou skupinu zákazníků a bylo by chybou očekávat, že za málo peněz získáte hodně muziky.

HP ScanJet 3970

Software HP Photo&Imaging neodmyslitelně patří ke všem zařízením společnosti HP pro zpracování obrazu. Bylo by proto naivní domnívat se, že na něj nenarazíme i u dalšího výrobku této značky. Připomínat, že stejné programové vybavení zřejmě podporuje shodné verze operačních systémů, by bylo také nošením dříví do lesa. Věnujme se proto spíše hardwarovým odchylkám, jimiž se HP ScanJet 3970 liší od svých firemních konkurentů. Prvním znakem je pozměněné tělo skeneru, které nabízí čtveřici tlačítek rychlé volby. Druhou odlišnost lze vysledovat u přepracovaného víka jiný materiál vrchního krytu působí celkem atraktivně. Po jeho odklopení ale uživatel spatří stejnou prosvětlovací jednotku jako u modelu HP ScanJet 3670 a logicky dovodí, že i tentokrát může pracovat maximálně se třemi filmovými políčky nebo dvojicí diapozitivů. Třetí odchylka není viditelná při pohledu na zařízení, ale při sledování výsledků práce. HP ScanJet 3970 v sobě ukrývá CCD snímač s rozlišením 2 400 x 2 400 ppi, a proto jsou zpracované obrázky ostřejší. Určité problémy s barevným podáním sejmutých snímků jsme však vysledovali i u tohoto modelu. Skener je mnohem rychlejší než modely 2400 nebo 3670, přičemž nárůst rychlosti je více než trojnásobný. Tato skutečnost se bohužel netýká práce s negativy, kde bez zjevné příčiny zpomalil pod úroveň ostatních výrobků HP.

HP ScanJet 8200

Nejdražší a nejpřesnější v testu, nejrychlejší v náhledu a v mnoha úlohách s nízkým rozlišením. Takový je HP ScanJet 8200. To vše díky vysokému rozlišení 4 800 x 4 800, novému CCD snímači se samostatnou řadou prvků pro monochromatické snímání i plné podpoře rozhraní USB 2.0. Své konkurenty HP ScanJet 8200 přerůstá vnějšími rozměry 574 x 371 x 121 mm a převažuje hmotností 6,6 kg. Odlišuje se způsobem uchycení víka na delší straně pracovní plochy, i možností dokoupení automatického podavače dokumentů. Skener uživatele ohromí množstvím ovládacích prvků pro rychlou práci, kde jsou tlačítka doplněna i ovladači pro zadání počtu kopií či přepnutí monochromatické nebo barevné práce. Funkce skeneru jsou vypsány na alfanumerickém displeji. Model HP ScanJet 8200 je profesionálním zařízením, proto nás mrzela vyšší hladina barevného šumu i barevné odchylky. U softwaru HP nelze přímo nastavit, že uživatel bude delší dobu pracovat s diapozitivy či negativy. Proto skener nejprve zahřívá lampu a sejme náhled (cca 10 sekund), a teprve pak může uživatel zvolit transparentní předlohu. Poté se znovu zahřívá lampa a vytváří náhled (1 minuta a 40 sekund), následuje označení pracovní plochy a finální skenování. Po sejmutí snímku se HP TWAIN automaticky vypne, a proto se celý proces musí opakovat u druhého, třetího až x-tého snímku. Krátce: je to velmi nepříjemné.

Microtek ScanMaker 3830

Pokud jste si prohlédli obrázek, pak vám jistě neunikl detail, kterým se tento produkt odlišuje od všech ostatních v testu. Správně jste si všimli, že Microtek ScanMaker 3830 nerozmazluje uživatele ovládacími prvky, tedy tlačítky rychlé volby. Můžeme jen spekulovat o tom, zda společnost Microtek tímto modelem zavádí retrostyl a vzpomíná na dobu, kdy k ovládání skeneru stačil jen softwarový ovladač. Možná byl proveden průzkum mezi zákazníky se zjištěním, že mnoho uživatelů tlačítka rychlé volby vůbec nepoužívá. Obě možnosti mohou být správné, přesto nabídneme i další u levného zařízení by přítomnost ovládacích prvků zbytečně prodražovala výrobu, a ScanMaker 3830 mezi levné výrobky patří. Pracuje v rozlišení 1 200 x 2 400 ppi s rozhraním USB 1.1, měří 440 x 288 x 90 mm a váží 2,4 kg. Ve výbavě nenajdete transparentní adaptér, zato se setkáte s ovladači pro Windows 98 nebo novější a bohatou softwarovou nadílkou. OCR program ABBYY Finereader v ní doprovází grafický editor Ulead Photo Express a snímky lze prohlížet i s Ulead Photo Explorerem. TWAIN rozhraní Microtek ScanMaker 5 nabízí jednoduché nastavení pro začátečníky, ale i pro profesionály v plném smyslu těchto slov. Nabídka změn vyvážení barev, černého a bílého bodu, jasu, kontrastu i descreeningu je v mnoha ohledech potřebná. Skener měl při testu slabší barevné podání, překvapila nás horší práce s detaily.

Microtek ScanMaker 4900

Co Microtek ubral na levném zařízení 3830, to vynahradil na dražším ScanMakeru 4900. Tento skener nedostatkem tlačítek netrpí a milovníci rychlých pracovních výkonů si s ním jistě velmi rádi pohrají. Novější a podstatně přesnější CCD snímač s rozlišením 2 400 x 4 800 při práci dokáže vytěžit z předlohy maximum, to se však nevztahuje na odpovídající práci s barvami. I tentokrát uživatel ocení možnosti profesionálního TWAIN rozhraní, případně dalších softwarových nástrojů (výbava je shodná s 3830). V základní verzi Microtek ScanMaker 4900 nenabízí práci s transparentními předlohami, za příplatek je možné dokoupit prosvětlovací jednotku, která je pro snímání diapozitivů či negativů nutná. Při testu jsme doplňkovou výbavu neměli k dispozici a o výsledky skenování transparentních předloh se s vámi nemůžeme podělit. Ostatní měřené údaje však najdete v naší tabulce. Skener rychle nabídne náhled snímaného dokumentu, poté však zpomalí svůj pracovní rytmus a snaží se z předlohy na pracovním skle vytěžit maximum. To bohužel ovlivňuje celkovou dobu práce, a připočítáme-li ke všemu i ztráty způsobené připojením USB 1.1, dostaneme obrázek velmi pomalého zařízení. Microtek ScanMaker 4900 podporuje systémy s Windows a Mac OS, doplňkové programy Adobe PhotoDeluxe 4.0 a Panda Antivirus jsou určeny pro PC. Adobe Photoshop 5.0 LE naopak ocení uživatelé Macintoshů.


Rychle a přesně... - Test podzimních novinek z oblasti stolních deskových skenerů(CD) II

Microtek ScanMaker 5900

Poslední model z dílny společnosti Microtek nese označení ScanMaker 5900 a z trojice testovaných zařízení této značky je nejdražší. V mnoha ohledech se jedná o výjímečný produkt, ať již díky designovému zpracování v líbivé stříbřité barvě, nebo pro velké množství ovládacích prvků. Na rozdíl od předchozího výrobku je ScanMaker 5900 vybaven prosvětlovacím adaptérem ve víku skeneru, a může proto pracovat s průhlednými materiály. Světlo ve víku zařízení však není směrováno jen na pracovní plochu skeneru, ale také na horní část víka. Uživatel tak má příležitost prohlížet si transparentní materiály s dostatečným spodním podsvícením a lépe se orientuje před vlastním položením diapozitivu, negativu nebo snímku 6 x 4" na sklo skeneru. Toto řešení s označením Film View je ojedinělé a dosud se objevilo jen u dvou výrobků Microtek. Programová výbava je shodná s modelem 4900, a uživatel si může nainstalovat programy jak na počítač PC, tak na Macintosh. Šestiřádkový CCD snímač nabízí stejné pracovní rozlišení, při práci je však skener rychlejší, neboť využívá rozhraní USB 2.0. U skeneru jsme ocenili vysokou přesnost při práci s detaily, průměrně jsme mohli hodnotit celkovou rychlost (vyšší než u modelu 4900, přesto jen na úrovni některých levnějších modelů konkurenčních značek), a spíše záporné pocity vyvolala kontrola barevného podání, zejména vyšší hodnoty barevného šumu.

Mustek BearPaw 2448 CU Pro

Trojice nových zařízení na našem trhu pochází od společnosti Mustek a na následujících řádcích se s nimi seznámíme. Společným rysem novinek je označení BearPaw, symbolizující rozmístění ovládacích tlačítek do tvaru medvědí packy, i číslo 2448, k němuž jsou připisována rozlišující písmena CU Pro, TA Pro nebo TA Plus. Začít můžeme u modelu CU Pro, který je vybaven CIS snímačem s rozlišením 1 200 x 2 400. Komunikační rozhraní USB 1.1, z něhož skener čerpá i své napájení, obecně bývá překážkou rychlého přenosu objemných dat při nastavení vysokého rozlišení. K našemu překvapení však testovaný výrobek s rychlostí práce neměl problémy. Spokojeni jsme byli s nízkou úrovní barevného šumu, méně nadšení vyvolala kontrola zachování barev, neboť průměrná odchylka patřila k nejhorším v testu. Ani vyhodnocení práce s detaily nás nepotěšilo, kontrolní terč s linkami 600 ppi jsme sice spolehlivě rozeznali, ale linky byly roztřesené a málo kontrastní. Ovladače jsou připraveny pro Windows od verze 98, s podporou Mac OS jsme se nesetkali ani v dodaných programech, ani na stránkách výrobce. Skener je velmi nízký, vnější rozměry 405 x 280 x 37 mm a hmotnost 1,9 kg jej předurčují k cestování ve společné brašně s přenosným počítačem. Skener patří do stejné skupiny jako dříve popsaný Canon CanoScan LiDE80, pracuje ale v nižším rozlišení.

Mustek BearPaw 2448 TA Plus

Další skener pochází od stejného výrobce, ale k testu nám jej zapůjčila jiná společnost. Zařízení, v jehož útrobách se nachází CCD snímač s maximálním hardwarovým rozlišením 1 200 x 2 400, s počítačem komunikuje prostřednictvím USB 2.0. Na rozdíl od verze 2448 CU Pro však disponuje vlastním napájením. Ve víku je zabudován transparentní adaptér, který dokáže prosvítit 4 políčka 35mm filmu nebo 3 diapozitivy. Ovladače jsou opět připraveny jen pro OS Windows 98 nebo novější, TWAIN rozhraní s přehlednými záložkami pro změnu barev, jasu, kontrastu, orientace snímku či rozlišení, by mělo vyhovět domácímu i kancelářskému použití. Z další programové nabídky si uživatel může nainstalovat BearPaw Panel drive pro konfiguraci pěti ovládacích tlačítek, nebo OCR program ABBYY Finereader, aplikaci DVD Picture Show, nebo grafický editor Photo Express. Při našich testech byl Mustek ScanMaker 2448 TA Plus pomalejší než model 2448 CU Pro, dokázal však předvést mnohem lepší práci s detaily a spokojeni jsme byli i se správným zachováním barev. Práce s odrazovými předlohami byla v podstatě bez problémů, skener neměl výrazné problémy se snímáním diapozitivů, horší situace nastala při testu zachycení snímků z negativu. Výsledný obrázek měl totiž mírně posunuté barvy do zelenožlutých odstínů, bez ohledu na to, zda pracoval v automatickém režimu nebo uživatelském ručním nastavení.

Mustek BearPaw 2448 TA Pro

Třetí Mustek je vybaven snímačem CCD s rozlišením 1 200 x 2 400 ppi, s počítačem komunikuje prostřednictvím USB 2.0 a v jeho víku je stejný nástavec pro osvětlení transparentních předloh, jako u modelu 2448 TA Plus. Skener tedy může snímat trojici diapozitivů v rámečku, nebo 4 políčka 35mm filmu. Z trojice Musteků si tento model nejlépe poradil se správným barevným podáním, celkem spokojeni jsme byli i s naměřenými časy snímání dokumentů, méně již s častými přestávkami v podobě zahřívání lampy (vyžaduje 40 sekund vyčkávání), k němuž dochází při střídavé práci s běžnými odrazovými a průhlednými materiály. Maximální hardwarové rozlišení 1 200 x 2 400 ppi a prokázaná práce s detaily postačuje pro výřezy z odrazových předloh většího formátu, je však na hranici použitelnosti u diapozitivů či negativů. I tentokrát jsme narazili na problémy s převedením z negativního snímku získaný obrázek byl často vybledlý, ovšem bez většího barevného posunu. Při práci s těmito materiály je proto velmi vhodné využít TWAIN rozhraní k dorovnání sytosti, případně kontrastu. Skener při práci s transparentními materiály nabízí dávkové zpracování více snímků, u negativů lze barvy ovlivnit i nastavením druhu filmu (Kodak, Fuji, Konica) a světelnosti. Ovladače Musteků nejsou doplněny českou jazykovou verzí, uživatelé se proto musí spolehnout na angličtinu, němčinu nebo jiné světové jazyky.

UMAX Astra 4600

Novinka společnosti UMAX, představená letos v září, patří mezi levnější výrobky s výhodnou pořizovací cenou. Hardwarové rozlišení 1 200 x 2 400 je shodné například s popisovanými produkty Mustek, při testech ověřená přesnost zachycení detailů však byla o několik stupňů vyšší. Komunikační rozhraní USB 1.1 bohužel ovlivnilo dobu snímání ve vyšších rozlišeních. Test práce s barvami přinesl několik překvapení. Skener sice nemá výrazné problémy s barevným šumem, ale průměrná a maximální barevná odchylka jsou vyšší než u mnoha konkurentů. Výrobek si neporadil zejména s modrými částmi testovacího terče. Víko skeneru svým předním ohybem nezvykle překrývá tělo zařízení se snímací plochou 210 x 297 mm. Produkt uživateli nabízí 4 tlačítka rychlé volby pro skenování, tisk na připojené tiskárně, odeslání snímku prostřednictvím faxu nebo elektronické pošty. UMAX Astra 4600 nepodporuje práci s průhlednými předlohami. Programové vybavení je připraveno pro Windows 98 nebo novější verze. Společnost UMAX své výrobky tradičně vybavuje českými verzemi ovladačů, a nejinak tomu bylo u dodaného skeneru. Kromě TWAIN rozhraní je s výrobkem dodán i další software, jmenovitě Arcsoft PhotoImpression, Arcsoft PhotoPrinter, Arcsoft PhotoBase, vhodné pro úpravy, uložení i tisk sejmutých dokumentů. Nechybí ani OCR program s podporou českých znaků ABBYY FineReader Sprint.

§§§§§


Stříbrný krasavec s malou výdrží - Sony DSC-V1 zajímavý pětimegapixelový fotoaparát pro méně náročné uživatele

Lubor Jarkovský

c03p0640

Digitální fotoaparát Sony DSC-V1 ohromil po svém uvedení na trh mnoho odborníků i obyčejných spotřebitelů. Zajímavý produkt z něho nedělá jen snímač o rozlišení 5 megapixelů a bohatá funkční výbava, ale i cena, která nyní o něco málo přesahuje 20 tisíc. Spolu s tímto přístrojem také přichází nová řada "V", jež nahrazuje populární řadu "S". V1 se drží stejných standardů jako kupříkladu velice populární DSC-S85, a spadá tedy do vyšší třídy digitálních fotopřístrojů pro běžného spotřebitele jednoduše řečeno, máme tu malý kompaktní poloprofesionální digitál.

Tvar fotoaparátu jasně napovídá, že koncepce vychází z původní modelové řady. Přístroj je ale o něco menší a barva jeho těla je provedena v populární stříbrné. Velice dobře padne do dlaně, i když větší chlapská ruka nemusí být úplně spokojena. Vzhledem k velikosti jsou některá tlačítka dost titěrná. V zadní části vlevo se nachází náhledový LCD displej o velikosti 1,5", který je schopen zobrazit 123 tisíc bodů, a vedle něj se nacházejí tlačítka pro pohyb v menu včetně dalších pro pokročilejší nastavení. Nad displejem je umístěna trojice tlačítek, ta slouží pro úpravu expozice (+2EV), kterou lze upravovat i v plně manuálním režimu. Kinofilmový ekvivalent ohniskové vzdálenosti je 34-136 mm (f2,8-4). Rychlost závěrky je v automatickém režimu 1/8-1/2000 vteřiny, v manuálním režimu pak 301/1000 vteřiny. Připraveno je šest programových režimů, ostřit lze automaticky nebo manuálně a citlivost je v rozmezí 100 až 800. To, co ovšem dělá z V1 tak zajímavý aparát, je Super HAD CCD z dílny Carl Zeiss s rozlišením 5,26 milionu bodů (5,09 efektivně).

Snímky jsou standardně ukládány v rozlišení 2 592 x 1 944 bodů (5 MP) ve formátu JPEG. Pro tento formát jsou k dispozici i nižší rozlišení, a to: 2 592 x 1 728 (poměr stran 3:2), 2 048 x 1 536 (3 MP), 1 280 x 960 (1 MP) a 640 x 480 (VGA). Fotky je také možné ukládat do neztrátového formátu TIFF, ale pouze v nejvyšším rozlišení. Za klasiku lze považovat režim Burst, při němž jsou fotografie ukládány v poměrně vysokém rozlišení 1 280 x 960 pixelů. Za jakýsi nadstandard můžeme pokládata režim E-mail a Voice memo. Fotoaparát dokáže zaostřit zhruba od 40 cm, v režimu makro potom až od 10 cm, což nás celkem zklamalo.

Video MPEG VX v rozlišení 640 x 480 bodů (16 fps), samozřejmě doplněné i o zvukovou složku, je rozhodně silnou stránkou. Je třeba říci, že video v tomto režimu ukrojí velkou část z kapacity paměťové karty. Méně náročný na objem je tzv. Video Mail, ve kterém je záznam ukládán v rozlišení 160 x 112 bodů (8 fps). Trochu stranou stojí režim Clip Motion (Normal 160 x 120 bodů, Mobile 80 x 72 bodů).

Stálicí Sony jsou fotoefekty, v případě V1 je tvoří Solarize, Sepia a Negativ. Nelogicky chybí volba černobílého snímku, která je pro náročnější fotografy téměř životně důležitá. Optický zoom je 4x, digitální zoom je úplně vynechán a nahrazuje ho firemní Smart Zoom. Ten vytvoří pouze výřez fotografie bez ztráty kvality, přiblížení je též 4x. Integrovaný blesk není také nejsilnější stránkou přístroje, jeho maximální dosah 3,5 metru je v některých větších prostorách nedostatečný nezbývá než koupit blesk přídavný. Redukce červených očí je samozřejmostí. Jako třešničku na dortu Sony přidalo systém pro noční focení, dobře známý z jeho videokamer.

"Véčko" je vybaveno USB 2.0 i videovýstupem a samozřejmě i potřebnou kabeláží. Akumulátor NP-FC11 je asi největší slabinou (jiný nelze použít), přístroj na něm vydrží reálně v chodu něco málo přes hodinu, což je velmi krutá daň za malou velikost. V krabici také naleznete 32MB Memory Stick. Podporována jsou samozřejmě i média MS Pro s velikostí až 1 GB. Sony V1 je perfektní digitální foťák, který fotí nádherné snímky, bohužel obsahuje i některé výše zmíněné nedostatky a jeho akumulátor má drasticky malou výdrž.

Sony DSC-V1

kvalitní fotky, velké rozlišení

manuální nastavení, přehlednost menu

malá výdrž baterie makro až od 10 cm

drobná tlačítka

Cena vč. DPH: 21 990 Kč

K testu zapůjčila firma: ElviaPro, www.elviapro.cz

§§§§§


Fujifilm s novým supersnímačem Fujifilm FinePix F410 třímegapixelový digitální fotoaparát s novým snímačem

Marek Kuřina

c03p0641

Model FinePix F410 od firmy Fujifilm je první fotopřístroj této značky, který má ve svém těle zabudován snímač čtvrté generace, nazvaný Super CCD HR (High Resolution). Ten by měl obsahovat výkonnější fotodiody. Čtyřistadesítka vychází designově z modelu F401, což poznáte především díky tomu, že fotopřístroj má opět tvar blížící se rozměrově čtverci (85 x 69,4 x x 27,5 mm). Hmotnost s bateriemi je potom téměř dvě stě gramů, takže jde o malého, ovšem bytelně vyhlížejícího drobečka. Z hlediska ergonomického se F410 velice pohodlně drží a ovládá i pouze jednou rukou.

F410 je skutečně designérsky povedený fotopřístroj. Objektiv je do ukrytý za vyjíždějící krytkou. Samotné zapínání není sice úplně intuitivní, protože na jeho těle nenajdete tlačítko typu On/Off. Až po delším přemýšlení jsem jen tak zatáhnul za pravou zvlněnou část přední stěny přístroje, a už vše fungovalo, jak má. Ihned vystartoval objektiv, zároveň se modře rozsvítily tři LED diody a objevil se dosud schovaný modrý proužek, nesoucí několik základních informací o objektivu. Při vypínání jednoduše toto "zvlnění" zase zasunete zpět. Lesklý stříbrný povrch je vyšperkován ladně oblými hranami. Novinkou je jednoduchý automat, ovlivnit můžete vykalibrování teploty bílé. Další možností zásahu do vzniku snímku je korekce expozice. Přestože jsme nečekali u automatu této cenové úrovně mnoho funkcí, i tak si myslím, že by modelu vůbec neuškodilo, kdyby disponoval alespoň několika přednastavenými scénami.

Snímač F410 fyzicky obsahuje přibližně 3,14 milionu obrazových buněk, ovšem interpolovaně se doberete až k maximálnímu rozlišení 2 816 x x 2 120, což dostává model až mezi šestimegapixely. Přestože se řada uživatelů dívá na interpolaci "skrz prsty" jako na promyšlený marketingový tah, tak po zhlédnutí fotografií, které jsme v tomto rozlišení nafotili, musím uznat, že je notný rozdíl mezi interpolovaným rozlišením u levných dvoumegapixelů za pár tisíc korun a interpolací v případě nového snímače od Fujifilmu. Dokonce si myslím, že samotnému uživateli, který o konstrukci snímače nebude nic vědět, bude určitě zcela jedno, jak vlastně vznikají jeho povedené šestimegapixelové fotografie. Dostatečně velký je také rozsah citlivosti snímače, jenž se pohybuje od hodnoty 200 ISO přes 400 až do maximálních 800 ISO. Této nejvyšší hodnoty ovšem dosáhnete pouze v megapixelovém rozlišení. Objektiv F410 zvládá trojnásobné optické přiblížení, které můžete v případě nutnosti doplnit o 4,4násobný digitální zoom. Objektiv samotný je chráněn krytkou, kterou zároveň model zapnete, pokud ji posunete do strany. Snímky se ukládají pouze ve formátu JPEG, a to na kartu typu xD. Součástí standardního balení je karta o kapacitě 16 MB, takže si jako obvykle budete muset pořídit ještě jednu větší.

U F410 se nám líbily také jeho dva dávkové režimy. V prvním případě můžete pořídit dávku čtyř snímků "klasicky" po stisknutí spouště. V tom druhém budete držet spoušť a snímat až 25 snímků po 0,3 sekundy, a až spoušť uvolníte, tak se vám na paměťovou kartu uloží naopak jen poslední čtyři snímky.

Ovládání je zcela jednoduché, navíc při troše šikovnosti je možné jej obsluhovat i jednou rukou. Vystačíte si prakticky se čtyřmi tlačítky (menu a enter, návrat z menu, zobrazování LCD displeje a F tlačítko), jedním posunovačem (přepínání mezi režimy snímání, přehrávání a videozáznamu) a "vaničkou" pro zoom se dvěma postranními tlačítky pro posun v menu a pro nastavení makra a vestavěného blesku. Důležité pro ovládání je modré tlačítko F, nazvané "Photo Mode Button", pod nímž je schované prakticky druhé menu. Do prvního se dostanete přes zmíněné tlačítko Menu/OK.

Fotografie pořízené s touto novinkou od Fujifilmu byly jasné a ostré, navíc neměl fotopřístroj díky velkému rozsahu citlivosti žádné vážnější problémy ani se snímáním v horších světelných podmínkách (například v noci). I při použití maximální citlivosti (800 ISO) jsme na pořízených fotografiích nepozorovali výrazný šum. Fujifilm FinePix F410 nás dále potěšil rychlostí, s jakou nejenom startoval (náběh pod tři sekundy), ale kterou prokazoval také například při ukládání snímků na paměťovou kartu.

Fujifilm FinePix F410

design, kresba snímků, svižnost přístroje

malá paměťová karta

Cena vč. DPH: 17 550 Kč

K testu poskytla firma: Fujifilm, www.fujifilm.cz

§§§§§


Cool přístroj, cool fotky - Nikon Coolpix 5400 digitální kompakt nejvyšší třídy kvalita zůstala, funkce přibyly

Tomáš Jirásko

c03p0642

Coolpix 5400 patří do skupiny, v níž Nikon sází především na jistotu na velké experimenty u tohoto modelu nebylo místo. Jde totiž o přímého konkurenta pro Canon G5 a Olympus C5050. V podobě 5400 si totiž kupujete nástupce poloprofesionálního modelu CP5000, a cílový segment pro tento kompakt tak představují zákazníci, kteří již nějaký čas za fotoaparátem strávili, přesně vědí, co jejich přístroj musí splňovat, a uvítají širší možnosti nastavení.

Nicméně, i když Nikon vyšel z osvědčené koncepce, nejde v případě 5400 o nastavovanou kaši. Dva roky dělící oba modely od sebe jsou jasně patrné. Nikon především tohoto nástupce "ořízl", a tak rozměry i hmotnost jsou oproti pětitisícovce menší 108 x 73 x 69 mm a váha 320 gramů. Nejdůležitější změny jsou však ukryty pod "kapotou" přístroje.

V CP5400 byl použit novější CCD snímač s 5,1 milionu efektivních bodů (snímky 2 592 x 1 944 pixelů) a filtry jsou v sestavě RGBG na rozdíl od CYGM (Cyan-Yelow-Green-Magenta) řešení u CP5000. Snímač má nyní úhlopříčku 1/1,8" (dříve 2/3"), zároveň objektiv dostal kratší fyzickou ohniskovou vzdálenost, a rozsah tak ekvivalentně odpovídá 28-116 mm u 35mm kinofilmu při světelnosti f/2,8-4,6. Širokoúhlý objektiv (devět členů v osmi skupinách) disponuje 4x optickým zoomem, doplněným o 4x zoom digitální a autofokusem s bodovým i průměrovým měřením s průběžným doostřováním. Fotoaparát nabídne plnou škálu režimů od plně automatického přes scénické, BSS až po A/S/M, přičemž opět je zde kvalitní makro, kdy v tomto režimu zaostřuje od jednoho centimetru, běžně pak od půl metru, přibylo jemné vyvážení bílé barvy, slow-synchro režimy blesku, podpora formátu EXIF 2.2.

Změn doznala i další elektronika, a tak je přístroj všeobecně dosti rychlý, a to jak při počátečním probouzení, tak i při zoomování. Bohužel, jako obvykle se u Nikonu projevuje bolístka v podobě zpoždění spouště, i když ne tak výrazně jako u starších přístrojů nicméně se stále pohybuje na hranici průměru. Lepší elektronika se projevila i na delším sekvenčním snímání, videozáznam lze pořídit v rozlišení 640 x 480 bodů a jeho doba je rovněž delší.

Celková vyváženost barev snímků je prakticky neutrální, což nás velmi potěšilo.

Rozmístění ovládacích prvků není nijak překvapivé. Páčka pro zapnutí je hned pod spouští, u které nalezneme i ovládání blesku a expoziční kompenzace, plus ovládací kolečko pro některé funkce umístěné v rohu. Vlevo je kruhový volič s nabídkou režimů a nastavení. Další tlačítko "Func" lze přeprogramovat a přiřadit mu uživatelské nastavení. Na zadní stěně je ovládání zoomu a tlačítko pro blokování autofokusu/expozice, tlačítko menu, i tlačítko AF, se kterým lze i ostřit manuálně v krocích od 1 cm, či postupně nastavovat AF.

LCD displej na zadní stěně má úhlopříčku 1,5" a rozlišení 134 000 bodů. Ukotven je na vyklápěcím otočném kloubu. Nicméně na tuto třídu nedisponuje CP5400 stavovým displejem, nezobrazuje histogram při snímání a neukládá snímky ve formátu RAW zatím pouze TIFF a JPEG.

Nikon Coolpix 5400 je dobře řešený digitální kompakt s průhledovým hledáčkem, dostatečnou citlivostí ISO 50-400 a patnácti scénickými režimy pro okamžitou "akci".

Nikon Coolpix 5400

neutrální barevnost, makro

možnosti nastavení

chybějící stavový displej

Cena vč. DPH: 28 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Nikon www.nikon.cz

§§§§§


Zrcadlovka (téměř) pro každého - Canon EOS 300D poloprofesionální digitální fotoaparát nové kategorie

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0643

Dlouho se čekalo na první "nízkorozpočtovou" digitální zrcadlovku a po jarním uvedení modelu EOS 10D byl Canon nejvýznamnějším adeptem na fotografickou firmu, která nabídne výhody zrcadlovky také běžným fotoamatérum. Stalo se, a typ Canon EOS 300D s cenou zhruba 40 000 korun je na světě a také v našem testu.

O novém modelu, který by měl být určen zkušenějším uživatelům z řad amatérů, se šuškalo zhruba od jara, necelého půl roku po uvedení analogové zrcadlovky EOS 300V, která měla být jeho jakýmsi předobrazem. Když letos v srpnu vyšla z Canonu tisková zpráva, v níž se objevilo nejen jméno nového přístroje, jeho cena, ale v zápětí také fotografie, bylo jasné, že šuškanda se proměnila ve skutečnost a první zástupce zcela nové třídy digitálů bude už zanedlouho i na českém trhu.

Z pohledu historického vývoje je Canon EOS 300D do značné míry derivátem předchozí digitální zrcadlovky EOS 10D, pochopitelně s omezenější nabídkou funkcí. Samotná cena však spolu se zjednodušeným ovládáním vytváří na trhu z EOS 300D zástupce segmentu, jenž doposud vůbec neexistoval. Zkušení amatéři, kteří za své peníze chtěli to nejlepší, co je možné ve spotřební sféře digitální fotografie pořídit, byli odkázáni buď na vyspělé kompakty (Canon PowerShot G5, Olympus C-5050, respektive C-5060, Nikon CoolPix 5400), nebo na "elektronické zrcadlovky", ovšem s nevýměnnými objektivy (Olympus E-20, Minolta Dimage 7Hi ,resp A1, Nikon CoolPix 5700). Až daleko za hranicí 70 000 korun začínaly skutečné profesionální digitální zrcadlovky s výměnnou optikou, srovnatelné se stejně zaměřenými zrcadlovkami v analogovém provedení. S nástupem Canonu EOS 300D se situace radikálně mění, neboť za cenu jen o málo vyšší než kolik stojí vyspělé kompakty, a tedy stejně draze jako elektronické zrcadlovky, je možné pořídit fotoaparát, který nejenže dovoluje pořizovat velmi dobré snímky, je šetrný k akumulátorům, avšak navíc je plně kompatibilní s nabídkou výměnných objektivů třídy Canon EF. Ale začněme popořádku, tedy hlavními vlastnostmi EOS 300D.

Fotoaparát je charakterizován především zrcadlovkovým tělem, které ovšem má jako krycí materiál použit stříbřitý plast. Toto řešení na straně výrobce sice snižuje cenu a uživatel není nucen nosit tak těžký přístroj, ale přichází s ním horší odolnost fotoaparátu proti nepřízni osudu, a také si někteří fotografové mohou stěžovat na "plastový" pocit při držení fotoaparátu v rukou. Faktem však zůstává, že pokud porovnáme Canon EOS 300D s nejbližším příbuzným, tedy EOS 10D, klesla hmotnost při použití plastů na 560 gramů, zatímco hořčíkové tělo EOS 10D váží celých 790 g, a to určitě bude zejména při turistice poměrně dost poznat.

Naopak bez změny oproti Canon EOS 10D zůstal snímač typu CMOS s rozlišením 6,3 megapixelu, produkující soubory s maximálním rozlišením až 3 072 x 2 048 bodů, a to jak ve dvou úrovních komprese JPEG, tak v režimu RAW. O další zpracování obrazu se stará procesor Digic, a ten je také zodpovědný za ukládání výsledných souborů na karty typu CompactFlash I nebo II včetně podpory IBM Microdrive. Sedmibodový ostřicí systém AF by měl být zárukou bezproblémového provozu v režimech inteligentního autofokusu či AF servo, při našich testech ale někdy nebyl zcela úspěšný s odhadem správného ostřicího bodu. Věříme však, že finální verze prodávané zákazníků budou mít tento problém už potlačený.

S Canonem EOS 300D lze používat objektivy řad Canon EF a Canon EF-S, ale jako startovací kit pro začínající uživatele je možné pořídit fotoaparát přímo s objektivem EF-S 18-55 f/3.5-5.6, jehož ohnisková vzdálenost odpovídá 28-88 mm na kinofilmu. Tento objektiv sám o sobě není nějakou technickou perlou, ostatně rozdíl ceny samotného těla EOS 300D a kitu s objektivem, který činí jen 3 000 Kč, mluví za vše, ale dává uživateli možnost okamžitě zakoupený produkt využívat s výsledky, jež snadno předčí i kompakty vyšší třídy. Později je samozřejmě možné dokupovat další objektivy řady Canon EF/EF-S podle potřeby a finančních možností.

Při našich testech jsme byli poměrem ceny a poskytovaného výkonu fotoaparátu doslova nadšeni. Snímky dosahují velmi dobré kvality, a díky výbornému CMOS snímači a sofistikované elektronice jsou až do ISO 400 prakticky bez jakéhokoliv šumu. Standardní "kitový" objektiv sice nemůže zaručit vysokou ostrost, ale pro první seznámení je vítaným startovacím balíčkem s požadavkem nevelké investice. Ostření a měření scény je při porovnání s elektronickými zrcadlovkami a samozřejmě i vyspělými kompakty neuvěřitelně rychlé, zvuk klapajícího zrcátka zní pro milovníka klasických zrcadlovek jako rajská hudba.

Na druhou stranu, i přestože to Canon nezamýšlel, budou uživatelé EOS 300D porovnávat také s nejlevnějšími profesionálními zrcadlovkami, jako je Canon EOS 10D, Nikon D100, Pentax *ist D či Olympus E-1, a tam v mnoha případech mohou dojít k nevelkému finančnímu rozdílu za výrazně vyšší kvalitu fotoaparátu. Canon EOS 300D dnes sice nemá žádného konkurenta ve své třídě a kvalitou převyšuje i všechny nabízené digitální zrcadlovky s fixním objektivem, ale pro zákazníka, který hledá rozumnou digitální zrcadlovku, je pouze nejlevnějším produktem na trhu. Nic víc nenabízí, spíše mu mnohé vlastnosti vyspělejších, řekněme už plně "profesionálních" digitálních zrcadlovek chybí. Vzpomeňme například pouze 4 snímky v sérii (Canon EOS 10D jich zvládne 9), malou odolnosti proti povětrnostním podmínkám (Olympus E-1 je částečně voděvzdorný), maximální citlivost ISO 1600 (Pentax *ist D by měl mít až ISO 3 200) či ovládání pouze jedním rotačním voličem (Olympus E-1 má voliče dva).

Chcete-li nejlevnější zrcadlovku, nebo prostě jen nejvýkonnější digitál za 40 000 korun, neváhejte a pořiďte si Canon EOS 300D. Jestliže ale máte spadeno na digitální zrcadlovku, přemýšlejte i o některém z jiných produktů, jejichž ceny budou muset na agresivní nabídku Canonu EOS 300D záhy reagovat.

Canon EOS 300D

výborná cena fotoaparátu

kit s objektivem

kvalita fotografií

plastové tělo

nabídka funkcí

Cena vč. DPH: 39 990 Kč (bez objektivu)

Cena vč. DPH: 42 990 Kč (kit s objektivem)

K testu zapůjčila firma: Canon CZ, www.canon.cz

§§§§§


Nová dimenze prostorového zvuku - Creative Inspire T7700 osmikanálová reproduktorová sestava pro akční hry a sledování filmů

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0644

Šestikanálový zvuk je již pěknou řádku let nejpoužívanějším standardem prostorového ozvučení počítačů, i přestože na trhu se již dlouhou dobu prodávají i 6.1 a 7.1 zvukové karty. Jedním z důvodů tohoto trendu může být i situace na poli reproduktorových sestav pro PC. Tam totiž dominují 5.1 reprosoustavy, a první 6.1 model se objevil až na sklonku loňského roku s příchodem zvukové karty Sound Blaster Audigy 2, která sedmikanálový zvuk podporovala.

Podobná situace se opakuje i nyní. Společnost Creative vyvinula a začíná prodávat nový model Audigy 2 ZS s podporou 7.1 prostorového zvuku, a nedlouho poté se na trhu objevují i první osmikanálové reproduktory, označené Inspire T7700. Ty jsou namířeny do nižšího segmentu, čemuž odpovídá i poměrně nízká cena a fakt, že jde pouze o analogový model. Sestavu tvoří masivní dřevěný subwoofer, trojice dvoupásmových předních reproduktorů a čtyři boční a zadní satelity a dálkové ovládání. Na zadní straně basového reproduktoru se nacházejí konektory pro propojení s počítačem a jednotlivými satelity. Ty mají odnímatelné látkové mřížky a šikovné stříbrné stojánky.

Dálkové ovládání má poměrně netradiční tvar a nabízí regulování celkové hlasitosti a vyvážení hloubek. Nechybí na něm konektor pro sluchátka a vstup audiosignálu. Jde tedy spíše o jednodušší dálkové ovládání, kterému schází například vyvážení předních a zadních reproduktorů či regulace výšek. Naopak poprvé se u reproduktorů Creative setkáváme s M-Portem. Za touto nic neříkající zkratkou se skrývá zásuvka rozhraní USB, do níž je možné zastrčit MP3 přehrávače MuVo a MuVo NX, a přímo přehrávat uložené zvukové soubory. Jiné využití M-Port nenabízí a nespolupracuje ani s ostatními flashovými MP3 přehrávači.

Kvalita reprodukce je velmi slušná a při běžném využití a v této cenové hladině asi není sestavě příliš co vytýkat. Je totiž zaměřena především na uživatele, kteří si chtějí vychutnat nejkvalitnější prostorový zvuk v akčních hrách či při sledování filmů. A nutno uznat, že jde o zážitek poměrně intenzivní. Komu by se zdálo, že výkon sestavy neodpovídá jeho nárokům, může si nějaký ten týden počkat, až budou na trh uvedeny reproduktory GigaWorks S750 s výkonem neuvěřitelných 700 wattů. Jejich cena však bude radikálně odlišná, zhruba 15 000 Kč.

Nejnovější počin zkušeného hráče na poli reproduktorů k počítačovým sestavám lze jen stěží srovnávat s ostatními produkty na trhu, neboť konkurenční výrobci prozatím 7.1 modely nenabízejí. Poměrně slabé je to i s možnostmi plnohodnotného využití sedmi satelitů. Málokterá dnešní hra podporuje technologie EAX Advanced HD, a jen některé filmy jsou natočené v Dolby Digital EX či DTS-ES. Dá se tedy říci, že v současnosti si většina uživatelů bohatě vystačí s pěti satelity a subwooferem.

Creative Inspire T7700

osmikanálový zvuk, dvoupásmové přední reproduktory, cena

jednoduché dálkové ovládání

Cena vč. DPH: 4 300 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative, cz.europe.creative.com

§§§§§


Hudba z Marsu - Hercules XPS 2.100 reproduktory za dobrou cenu

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0645

Reproduktorová sada Hercules XPS 2.100 je další z řady ozvučovacích aparatur určených pro uživatele, kteří si nechtějí na stůl stavět běžné plastové krabice. Rozhodně ale nejde o první vlaštovku mezi designově atraktivními 2.1 sestavami již na počátku roku jsme se například věnovali modelu I-Trigue 3300 od společnosti Creative. Ta navíc v současné době vrhla na trh i druhou generaci, jež vypadá opravdu velmi zajímavě, ale je o dvě tisícovky dražší než testovaný model od Guillemot.

Sestavu Hercules XPS 2.100 tvoří dva dvoupásmové satelity a dřevěný subwoofer. Plastové satelity mají úzký protáhlý tvar a jsou postaveny na kovovém podstavci. Ten je dostatečně těžký, což zaručuje stabilitu satelitů, a může být otočen do svislé polohy a připevněn na stěnu. Satelity jsou magneticky stíněné, takže nemusíte mít strach postavit je hned vedle monitoru. Celkový RMS výkon sestavy činí 60 wattů, což je o třetinu více, než mají obdobné produkty konkurence. Z výkonu připadá 35 wattů na basový reproduktor a 12,5 wattů na každý ze satelitů. Propojení mezi jednotlivými částmi sestavy mají na starosti pevně ukotvené kabely se cinchovým konektorem a stejným způsobem je do sestavy přiveden i zvuk z PC.

Snad žádná reprosoustava by se dnes ne-obešla bez dálkového ovládání, a tato nezbytnost nechybí ani u modelu Hercules XPS 2.100. Dálkové ovládání má nezvyklý tvar půlválce, díky němuž ale velmi dobře drží na stole. Jeho prostřednictvím lze upravovat celkovou hlasitost a vyvážení hloubek a výšek. Nechybí ani užitečný konektor na sluchátka. Dálkové ovládání je v podstatě stejné, jako u nových reprosoustav Teac, jednotlivá regulovací kolečka mají ale pro lepší orientaci číselnou stupnici.

Kvalita reprodukce je v této cenové kategorii velmi dobrá a uživatelé PC pravděpodobně ocení především basy, které bývají tím nejdůležitějším například ve hrách. Při porovnání s podobně laděnou sestavou I-Trigue 3450 od Creative jsme měli ze zvuku XPS 2.100 subjektivně o trochu horší pocit, na druhou stranu je nutno podotknout, že zmiňovaná sestava je zhruba dvojnásobně dražší.

Hercules XPS 2.100

zajímavý design, velmi dobrý zvuk, nízká cena

pevné uchycení kabelů mezi subwooferem a satelity

Cena vč. DPH: 2 100 Kč

K testu zapůjčila firma: Guillemot, www.guillemot.cz

§§§§§


Kapsa na digitální data - Jobo Giga2 přenosný pevný disk se čtečkou paměťových karet

Michal Čížek

c03p0646

To, že je dnes digitální fotoaparát normální součástí většiny mladších domácností, je asi známý fakt. Bohužel s rostoucí oblibou digitálních fotoaparátů drží jen velmi špatně krok výrobci paměťových médií, jejichž kapacita se u těch dostupných pohybuje přibližně do hranice 256 MB. To stačí pro fotoaparáty s rozlišením 1 až 3 megapixely, ale v dnešní době se na trh stále častěji dostávají přístroje s rozlišením 5 MP a více. Řada normálních (rozumějte neprofesionálních) fotografů si proto klade otázku, proč jsou ty paměťové karty tak drahé? Právě na tuhle skupinu se zaměřili vývojáři německé firmy JOBO a představili zařízení Giga2, které slouží pro dočasné ukládání dat z fotoaparátu na přenosný pevný disk. Podporuje formáty karet CF I/CF II/SM/MD/MM/SD/MS, novější karty xD lze převádět pouze po zakoupení CF/xD redukce.

Giga2 vypadá jako krabička s rozměry 151,5 x 82 x 33,5 mm, a obsahuje 30GB pevný disk (2,5palcový, maximální výška 9,5 mm). Výrobci se zaměřili čistě na funkčnost, a nenajdete zde tudíž ani náznak ničeho zbytečného. Potřebné informace zobrazuje malý, ale dostatečně jasný černobílý displej. Veškeré funkce ovládáte dvěmi tlačítky jedno zapíná (resp. vypíná) zařízení a druhé spouští přenos dat z paměťové karty na disk. Trošku nepříjemná mi přišla nutnost ručního mazání obsahu karty po každém přenosu do databanky, čekal bych, že to obstará zařízení samo (samozřejmě volitelně).

Po několikerém nabití a vybití přiložené baterie se životnost pohybovala kolem 2 hodin čistého času, přičemž na zkopírování jedné SM karty o kapacitě 128 MB je třeba počítat přibližně dvě a půl minuty. Na jedny nabité baterie tak teoreticky přesunete z karet na disk přibližně 6 GB dat.

V praxi je však třeba počítat se zapínáním a vypínáním přístroje. Nicméně i přes to se můžete spolehnout, že v terénu (daleko od civilizace, a zdroje energie) vás nechá na holičkách spíše váš fotoaparát, než tato databanka. Pokud byste však i přesto měli obavy o dostatečné zásoby energie, lze od výrobce zakoupit i externí zdroj o kapacitě 3 600mAh (v kapesním provedení, za cca 1 500 Kč), kterým by bylo možno prodloužit pracovní dobu na cca 6 hodin nepřetržitého provozu. Pro komunikaci s PC je určeno rozhraní USB (ve verzi 2.0 se data přenášejí rychlostí 4,2 MB/s, v pomalejší USB 1.1 pak rychlostí 898 KB/s).

Musím přiznat, že jsem k zařízení přistupoval s poměrně velkou nedůvěrou a po nafocení jsem dost trpěl představou, že data ukládám na disk, který je přeci jenom méně odolný vůči nárazům a otřesům. Po asi 14denním plném používání však musím konstatovat, že Giga2 moje obavy zcela rozptýlilo. Možnost fotografovat bez omezení je naprosto uvolňující a práce s tímto přístrojem mě nadchla. Bez váhání jej lze doporučit všem fotografům, kteří se chtějí konečně přestat ohlížet na kapacitu paměťových karet, a všem kdo plánují výlet mimo dosah energetické sítě.

Jobo Giga2

mobilita

cena

Cena vč. DPH: 9 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Moonlight, www.moonlight.cz

§§§§§


Neviditelná ochrana - Kazeta s neviditelným ochranným inkoustem

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0649

Přemýšlíte někdy nad tím, jak lépe chránit svoje dokumenty před nechtěným kopírováním? Pracujete s materiály, u nichž potřebujete ověřit, zda skutečně pocházejí z vaší kanceláře? Ochrana dokumentů a ověření jejich pravosti nedají mnoha lidem spát. Výrobci tiskáren vymýšlejí technologie, které umožní na papír vytisknout hologramy viditelné při natočení papíru (Xerox), nebo zobrazitelné jen při použití kontrolního průhledného terče (HP). Společnost ABEL, známá zejména z oblasti profesionální renovace kazet pro inkoustové, jehličkové a laserové tiskárny, naopak pracuje s neviditelným inkoustem. Její výrobek kazetu s označením 645, jsme vyzkoušeli v našem TestCentru.

Proč neviditelný inkoust?

Odvětví, v nichž lze neviditelný inkoust využít, je celá řada. UV inkoust se používá k ochraně bankovek, stejně dobře může sloužit k označení důležité smlouvy, směnky, nebo třeba osobních dokladů. Můžeme si představit originální vstupenky, které svou pravost oznámí pod speciální zářivkou, visačky v obchodech, chránící zboží před odcizením, atd. Chcete být středem pozornosti? Pak si potiskněte nažehlovací obtisk pomocí speciální inkoustové kazety a nechte své oblečení, ať na diskotékách mluví za vás.

Výroba chráněných dokumentů není s inkoustovým zásobníkem 645 nijak složitá. Kazeta je určena například pro tiskárny HP DeskJet 920-990Cxi, nahrazuje standardní černý zásobník a při tisku využívá běžné ovladače inkoustové tiskárny. Vytištěný text je dobře čitelný i ve fontu velikosti 4 bodů, kromě textu lze tisknout také čárovou nebo rastrovou grafiku. U složitějších obrázků je však třeba připravit inverzní předlohu, jinak po osvětlení UV lampou na papíru spatříte jen "negativ" zamýšleného snímku. Rychlost tisku odpovídá výkonu tiskárny v monochromatickém režimu, textové dokumenty je možné zhotovit za 15-30 sekund ve střední kvalitě, u složitých celostránkových tisků a maximálním dostupném rozlišení se doba tisku prodlouží na 3 minuty na stránku A4. Pokud bude předloha obsahovat maximálně 80 % stupňů šedé, nemusíte se bát, že by inkoust zanechal na papíru stopy, které povedou k jeho vyzrazení. U vyššího krytí, zejména větších černých ploch, může dojít k mírnému krabatění potištěného materiálu. Při práci nezáleží na pořadí tisku, je tedy možné nejprve zhotovit chráněný papír a ten pak potisknout běžným dokumentem, přípustný je i opačný režim, kdy se papír s inkoustovým nebo laserovým tiskem znovu vloží do tiskárny pro doplnění UV znaků. Na "prázdném" listu s nátiskem UV je možné větší "tmavé" plochy odhalit, pokud je však takový list znovu potištěn, je inkoust bez UV lampy skutečně neviditelný. Kazeta s obsahem 40 ml inkoustu vystačí pro 1 000 výtisků s pokrytím 5 %, a společnost ABEL ji prodává za 2 074 Kč včetně DPH.

Inkoustový zásobník 645

zajímavý způsob ochrany dokumentů

snadné použití

Cena vč. DPH: 2 074 Kč

k testu zapůjčila firma: ABEL-Computer, www.abel.cz

§§§§§

$$$$$


Software


Na stříbrných kotoučích

Pavel Tůma

c03p0606

Galerie světového malířství

Jste-li fandové výtvarného umění, pak jistě do své sbírky CD-ROMů přidáte druhé vydání encyklopedie světového malířství, nazvané Artopedia 2. Na dvou discích najdete přehled obrazů od prvních gotických deskových oltářů až po výtvarné projevy umělců současnosti. Je nutno podotknout, že mezi nimi není ani jedno jediné dílo českých malířů. Ti by snad měli vyjít později na samostatném CD, věnovaném českým dějinám malířství.

Po nesmírně zdlouhavé instalaci, která vám na disku zabere 650 (resp. 1 200) MB, se můžete vrhnout do prozkoumávání uměleckých děl. Na obou nosičích najdete dohromady téměř 9 500 obrazů od 1 220 světových autorů. To už je slušná hromádka položek na prohlížení, a proto je pro co největší komfort připraveno několik způsobů, jak se k hledané osobnosti (známé, i laické veřejnosti neznámé) nebo oblíbenému obrazu dopracovat. Stačí si ujasnit, co že to vlastně hledáte a další postup je už jednoduchý. Buď si zvolíte autora v abecedním rejstříku, zkusíte vyhledávat podle slohu anebo podle námětu (krajiny, portréty, zátiší, atp.). Když dorazíte zdárně k cíli, spatříte obrazovku rozdělenou na dvě části. V levém sloupci najdete podrobnosti o autorovi, v pravém pak náhledy obrazů, které dotyčný umělec namaloval, společně s jejich názvy. Pokud si přejete některý z nich prohlédnout v originální velikosti, jednoduše kliknete myší a můžete se kochat krásou uměleckého díla. V dnešní době, kdy je za standardní rozlišení považováno 1 024 x 768 pixelů (ne-li více), však rozměr obrázků 800 x 600 nikoho nepotěší. Zvlášť když se jedná hlavně o vizuálně zaměřené dílo. Existuje sice možnost roztáhnout program na celou obrazovku, rozlišení však zůstane stále stejné. Ostatní multimediální vymoženosti budete muset oželet. Snad kromě doprovodné historické hudby. Díla jsou rozdělena do devíti kapitol a při prohlížení jednotlivých sekcí se budete moci zaposlouchat do skladeb, které vznikly právě v tom kterém období. Uslyšíte tak třeba takové mistry jako jsou Bach, Smetana nebo Beethoven. Kdo si bude chtít něco také přečíst, může zavítat do textové části, kde je nastíněn vývoj jednotlivých slohů a stručná charakteristika velikánů na poli umění.

Pokud vám nebude vadit nižší rozlišení, pak vám s klidným srdcem mohu tento produkt doporučit. Máte možnost mít doma takovou sbírku, kterou by vám mohlo závidět každé muzeum na světě. Bohužel to však nejsou originály...

Artopedia 2

obsah množství autorů a obrazů

hudební doprovod

textová část

malé rozlišení

Distributor: Terasoft

Žánr: encyklopedie

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Cena: 999 Kč

K recenzi poskytla firma: B.E.N., Věšínova 5, 100 00 Praha 10, www.ben.cz

Orientace na české hry

Pavel Tůma

Další titul od Špidly nese název Hráčův ráj: České hry, a tentokrát se nejedná pouze o jedno CD, ale za cenu jednoho dostanete rovnou dva kotouče, na kterých najdete více než 170 her, jež vyšly z hlavy některého z českých programátorů. Nebudete si tak muset lámat hlavu s překlady návodů nebo cizojazyčnými menu. Všechno, co na tomto "dvojcédéčku" najdete, je vyrobeno v naší mateřštině. Na obou CD najdete standardní "špidlovské" rozhraní, díky němuž si budete moci vybrat přesně to co chcete. Díky popiskám a obrázkům sejmutým ze hry si budete moci udělat o hře představu ještě předtím, než ji nainstalujete. Pro přehlednost jsou CD-ROMy tematicky rozděleny. Na prvním z nich tak naleznete adventury, akční hry, arkády a karetní nebo logické hry. Druhé pak nabízí hry v systému Petr, různé legrácky, sportovní a textové hry nebo hry strategické a s válečnou tematikou. Šíře záběru je velká a opravdu ke každému tématu najdete velké množství zástupců. Samozřejmě ne každá hra se vám bude líbit a ne každá vás chytne tak, abyste kvůli ní odložili některou z herních novinek. Jedná se vesměs o hry jednoduché, najdou se ale i takové, které jsou zpracovány v líbivém 3D prostředí. Takových však najdete jen málo. Velkou část prvního CD zabírají hry, které vytvoří čeští hračičkové, kteří se každoročně účastní soutěže o nejlepší hru, v níž hlavní roli hraje becherovka. Z tohoto klání již vzešla nejedna zajímavá hra, na kterou se kupodivu i dobře dívá. Aby nezůstali pozadu ani milovníci jiných alkoholických nápojů, najdete tu i jejich zástupce. Už však ne v tak velké míře. A copak tu máme dál? Zajezdíte si trabantem, vyzkoušíte si jaké to je a kolik by vás stálo být playboyem, příznivci fotbalu se mohou vžít do role manažera české fotbalové ligy. Určitě vás pobaví různé akční střílečky, videostop, pexeso, tetris, nebo třeba člověče nezlob se... Pokud máte raději náročnější zábavu, potěší vás šachy, logické hry, hlavolamy, vrhcáby nebo graficky propracovaná dáma.

Výběr je samozřejmě daleko širší, ale to by pak nebylo žádné překvapení. Pokud vás zajímá, jak jsou naši spoluobčané zabývající se vývojem her zdatní, není nic jednoduššího než posoudit to na vlastní kůži. Některé z her se sice prolínají s některými jinými CD-ROMy od Špidly, ale vám, kteří zatím žádné takové nevlastníte, to může být srdečně jedno.

Hráčův ráj: České hry

množství a výběr her

2 CD

všechno hezky česky

Producent: Špidla Data Processing, s.r.o.

Žánr: soubor her

Jazyk: český

OS: Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 399 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s.r.o., A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín, www.spidla.cz

Logické hry pro chytré hlavičky

Pavel Tůma

Pokud jste si oblíbili CD-ROMy od firmy Špidla Data Processing, která pravidelně vydává na stříbrných kotoučích soubory různých shareware a freeware programů a her, pak mám pro vás jednu novinku, která by vás možná mohla zajímat. Pro ty, kdo si rádi lámou hlavu nad neřešitelnými úkoly a na logiku zaměřenými hrami, je tu CD nabité až po okraj právě tímto tématem. Takže si připravte své mozkové závity, vložte CD do mechaniky a jdeme na to!

Po spuštění na vás vyskočí už standardní "špidlovské" rozhraní. To jako vždy umožňuje listování mezi hrami, u kterých nechybí stručné popisky, a nějaký ten screenshot. Ke každému programu jsou přiloženy také systémové požadavky a je zde zmíněno i to, zda se jedná o shareware, a za plnou verzi si budete muset připlatit nebo uvidíte magické slovíčko freeware a pak si můžete být jisti, že daná hra je v plné a časově neomezené verzi zcela zdarma. Nutno podotknout, že i když se většinou jedná o hry nenáročné a jednoduché, i toto CD je z poloviny plné právě sharewaru. Ale na co se můžete těšit? Výběr je celkem veliký a rozmanitý. Budete si moci zahrát pexeso, složit fungující elektrický obvod, porazit počítač v piškvorkách nebo vytvořit pro sebe nebo své přátele opravdovou křížovku se vším všudy. Pokud jste dobří v chemii, jistě vás potěší hra Atomic, ve které je úkolem složit molekuly. V dalších hrách budete muset hýbat předměty, abyste se dostali k cíli, nesmí chybět ani variace oblíbené oddychové hry tetris, puzzle, lodě nebo hry se slovy. Pro milovníky deskových her jsou připraveny šachy, dáma nebo mlýn. Co se grafiky týče, můžete čekat snad úplně všechno od DOSu až po vyspělou 3D.

Pokud byste rádi cvičili svoji tvořivost, vizuální paměť, koordinaci, koncentraci nebo pozornost a chybí vám k tomu správné nástroje, pak je tu pro vás řešení. Neříkám, že všechny programy stojí za pozornost, ale některé se vám zalíbí a nebudete se od nich chtít odtrhnout. Najde se i pár takových, které si vezmete s sebou do práce, abyste si (samozřejmě ve chvilkách volna) odpočinuli od stresu. Jedná se o soubor her, ze kterých si vybere každý, kdo si alespoň někdy chce hrát.

Logické hry

množství a výběr her

Producent: Špidla Data Processing, s.r.o.

Žánr: soubor her

Jazyk: český

OS: Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 399 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s.r.o., A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín, www.spidla.cz

§§§§§

PC WORLD CD Centrum

Martin Koníček

c03p0607

Výběr programů, které tento měsíc naleznete na našem CD(CD)

Media Player Classic 6.4.6.0

Licence: GNU/GPLDomovská stránka: www.gabest.com

Společnost Microsoft se při vývoji operačního systému Windows zaměřila v takové míře na multimédia, že vytvořením přehrávače Media Player 7.0 po verzi 6.4 poněkud předběhla dobu. Nový přehrávač ve verzi 7.0 či 9.0 umožňuje komfortní práci s alby, digitálními právy, DVD, a dokonce umí i změnit svůj vzhled. Tento vývoj aplikace se však nesetkal s oblibou u uživatelů, kteří jsou zvyklí na vzhled a rychlost její starší verze. I když je Media Player Classic "uvnitř" zcela odlišný od svého komerčního bratříčka, běžný laik na první pohled žádný rozdíl nezaznamená. Díky tomu můžeme pracovat se starým dobrým Media Playerem, uvnitř kterého "tepe výkonné a rychlé srdce", jež nám nabízí spoustu zajímavých vlastností. Tou "nejzákeřnější" je jistě podpora formátů RealMedia a QuickTime (do něj jsou nezřídka zaznamenána videa digitálními fotoaparáty). Nyní tedy nemusíte mít tři přehrávače zároveň, ale postačí vám pouze jeden univerzální. Jinak umí MPC samozřejmě pracovat s filmy v DivX i přímo na DVD. Také mě zaujala schopnost programu otevřít zařízení určené pro zachytávání videosignálu (např. TV tuner) a zachycený obraz i zvuk posléze uložit. Media Player Classic je aplikace, u které se jen těžko hledá chyba.

WebSite-Watcher 3.50f

Licence: shareware (cena 30 USD)

Domovská stránka: aignes.com

Obrovský rozsah celého internetu začíná být z hlediska orientace velkým problémem. Ten se nám pokoušejí usnadnit různé vyhladávače, či nástroje pro správu odkazů. O nic menší problém samozřejmě není ani samotná aktualizace stránek, jež je u internetových médií obvykle každodenní. U většiny občasníků je však týdenní, popřípadě dokonce nepravidelná.

A právě nepravidelně aktualizované amatérské weby je třeba pravidelně sledovat, aby nám náhodou neunikla nějaká novinka. Tento problém se mnoho vývojářů jalo řešit po svém. V počátcích internetu, kdy existovalo snad jen vytáčené připojení, se staly oblíbenými služby na sledování stránek. Např. české www.woko.cz. Postupem času s přílivem vysokorychlostního připojení začali uživatelé pátrat po programech, jež se ovládají rychleji a běží lokálně na jejich počítači. Mnoho z nich funguje na jednoduchém principu, kdy ověří velikost anebo datum webové stránky, a v případě změny nás na ni upozorní.

Tento postup ovšem nemusí plně vyhovovat, a tak jsme zapátrali po profesionálnějším nástroji. Při putování softwarovými weby mi padl "do oka" zrovna WebSite-Watcher, jelikož nabízel nejvíce zajímavých funkcí. Kupříkladu metody zjišťování změny webových stránek jsou natolik propracované, že umožňují spolehlivě detekovat aktualizace i na dynamicky generovaných stránkách. Do utility jsou implementované i různé maličkosti, které vám pomohou zvýraznit předdefinovaný text, popřípadě sledovat jen změny, jež by vás mohly zajímat (ty můžeme navíc definovat i pomocí regulárních výrazů). Změněné stránky můžete stáhnout na pevný disk, zachovat ve více verzích a případně zálohovat do ZIP archivu. Jako třešničku na konec si nechám bonus pro začátečníky kterým je plně počeštěné rozhraní.

JAP 00.02.004

Licence: GNU/GPL

Domovská stránka: anon.inf.tu-dresden.de/index_en.html

"Anonymita není zločin" právě za tímto sloganem si stojí studenti německé univerzity v Drážďanech, kteří mají na svědomí produkt, umožňující anonymní pohyb po internetu. Princip je velice jednoduchý a laicky by se dal vysvětlit slovy: "V davu se snadno ztratíš." Vše funguje následovně: pokud vyšlete na internet požadavek pro webovou adresu, proxy server JAP jej zašifruje a pošle přes několik dalších serverů, které jej zamíchají s požadavky dalších uživatelů. Nakonec je váš požadavek u výstupní brány odkódován a předán požadovanému internetovému serveru. Fígl celého řešení je vlastně v tom, že cestu, kterou vaše data absolvují, zná pouze klient na vašem počítači. Ovšem pozor, každý byť sebebezpečnější anonymizer lze s dostatečnými znalostmi upravit tak, aby váš přístup na internet bylo možné sledovat. Proto uživatele předem upozorňuji, že tento produkt jim 100% anonymitu bez příslušných technických znalostí nikdy nemůže zajistit.

§§§§§


Kutilem ve Windows - Systémový kutil: pořádek na disku a v mailu

Lenka Karlíková

c03p0608

Také se vám zdá, že kapacita vašeho disku nebude nikdy dostatečně velká? Pak zkuste pomocníky, kteří vám udělají na vašich discích pořádek. Aplikace DiskChecker je určena přímo pro správu disků a konkurentem jí může být SuperCleaner. Ten však daleko více pracuje s internetem a se staženými soubory, bez nichž je v dnešní době práce s počítačem téměř nemyslitelná. Nakonec můžete vyzkoušet skvělého e-mailového klienta Popcorn, který vám v žádném případě na vašem disku nezabere hodně místa.

SuperCleaner 2.57

Licence: trial-verze (Cena 32,99 USD)

Domovská stránka: www.southbaypc.com/supercleaner/

Každý uživatel se jednou za čas vrhne na úklid svého počítače a snaží se, aby jeho činnost měla uspokojivé výsledky a hlavně, aby ji nemusel za několik dní opět opakovat. Superčistič má ve svém popisu nejen úklid disků, ale také řadu dalších funkcí. První možností, kterou v tomto výkonném programu nalezneme, je tzv. Garbage Finder, jenž hledá a odstraňuje z disku nepotřebné soubory, které jen zabírají místo. Můžeme si nastavit, zda chceme prohledávat jen pevné disky, nebo i diskety, nebo formát a délku hledaných souborů. Vyčistí také vyrovnávací paměť. Nabídku Start a oblíbené internetové odkazy si pomocí této aplikace můžeme také dát do pořádku. SuperCleaner umožňuje spravovat historii v Internetu Exploreru, Mozille, Opeře nebo Netscape Navigatoru, kde jsou k dispozici například možnosti nastavování masek nebo Cookie Manager k výběru cookies, které chceme ponechat. Dále tato aplikace dokáže abecedně seřadit nabídku Start a oblíbené položky, najít prázdné složky, ukázat obsazenost disků nebo vyprázdnit koš. Program lze také nastavit tak, aby se automaticky spouštěl při zapnutí počítače. SuperCleaner určitě zaujme svou širokou nabídkou funkcí a při používání budete mile potěšeni pořádkem ve svém počítači.

Popcorn 1.48

Licence: freeware

Domovská stránka: www.ultrafunk.com/products/popcorn/

Tentokrát se nejedná o slanou či sladkou praženou kukuřici, ale o jednoduchého POP3/SMTP e-mailového klienta. Možná namítnete, že jde zase o nějaký program, který je plný zbytečných funkcí a při používání se začne rozrůstat do neuvěřitelných rozměrů. Opak je však pravdou. Pokud si jej budete chtít nainstalovat, má tento freeware necelých 200 KB a nechová se jako klasický poštovní program, neboť pracuje přímo s POP3 kontem, bez stahování do počítače. Tato možnost je určitě vhodná na cesty, kdy si můžete bez problému přečíst a poslat maily. Tímto způsobem je možné si prohlédnout jen hlavičky mailů a dále se rozhodnout, jak s nimi naložíte. Můžete si je z poštovního účtu stáhnout nebo přímo na serveru smazat. Je to jeden ze způsobů, jak se rychle zbavit například nevyžádané pošty nebo se vyhnout virům. Ačkoliv se jedná o malou aplikaci, je určena pro více uživatelů. Nadefinování jejich profilů je jednoduché. Stačí zadat iniciály uživatele a jména POP3 a SMTP serverů. Ovládání programu je v angličtině, ale na internetu je k dipozici ke stáhnutí také čeština ke starším verzím.

DiskCheckerXP v5.0eb

Licence: freeware

Domovská stránka: www.mrpear.webzdarma.cz/software/product.php?product=12

O tom, že disky a ostatní výměnná zařízení jsou nezbytnou součástí počítače, kterým je nutné věnovat maximální pozornost, není třeba pochybovat. Již začínající uživatel zkoumá obsah a velikost svých disků, nástroje na jejich správu a zkouší vše, co usnadní a především urychlí běh tohoto zařízení. K tomu, aby byl ušetřen hledání všech dostupných prostředků umožňujících právě správu disků, slouží DiskCheckerXP. Autoři zahrnuli do obsahu aplikace snad veškeré funkce, které běžný uživatel při své práci potřebuje. Na první pohled malý program nabízí nepřeberné množství možností, jak uchovávat disky v pořádku. Mezi jedny ze základních funkcí patří zobrazování volného místa na pevných, výměnných a síťových discích a jejich detailní informace. Dále klasické funkce, jako defragmentace a scan disk. Za pozornost určitě stojí jejich bohatá konfigurovatelnost, která se týká nejen výše jmenovaných nástrojů. K velmi užitečným můžeme zařadit následující tři nástroje, jež tohoto pomocníka pro správu právem řadí k jedněm z nejpoužívanějších u nás. Jedná se funkci DiskWatcher, jež provádí kontrolu systému a nastavuje limity pro diskové jednotky. Druhou funkcí je DiskCleaner. Tento čistič disků pomáhá s odstraňováním přebytečných souborů. Sami si můžete nadefinovat masky souborů, které chcete odstranit, a adresáře, které má program prohledávat. Předdefinované jsou například záložní soubory nebo soubory čti_mě. DiskCleaner také snadno vyhledává dvojníky souborů a velké soubory. V případě, že se rozhodnete vymazávat odpadky, pečlivě si prostudujte, o jaké soubory se jedná. Byli byste nemile překvapeni, pokud byste si smazali nějaký systémový soubor. Posledním, třetím nástrojem je Internet CacheCleaner, určený pro práci s dočasnou pamětí prohlížeče Internet Explorer. Při spuštění Windows smaže historii navštívených stránek. Instalace i ovládání programu jsou jednoduché a problémy by neměly dělat ani začátečníkovi. I přestože program obsahuje nápovědu, nelze na ni spoléhat, neboť je teprve rozpracována. Názvu aplikace se také nezalekněte. Program není určen jen pro OS Win XP Home a Professional, ale také pro Windows 95/98/Me/NT/2000.

Nebojte se vyzkoušet - Od předpovědi počasí po blokování reklamy

Lenka Karlíková

Webshots Desktop 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.webshots.com

Hrajete si rádi s plochou vašeho monitoru, a když máte několik hodin stejnou tapetu, jste nervózní? Pak právě pro vás je určen program Webshots Desktop. S touto aplikací si můžete prohlížet na pozadí například fotky z vaší dovolené, oblíbená auta nebo přírodu s frekvencí obměny již od 15 minut. Kolekce Webshots Desktopu však obsahuje více jak 2 000 fotografií, takže možnost výběru je velmi bohatá, přičemž se jedná opravdu o kvalitní snímky. Pokud jste připojeni k internetu, program také automaticky stahuje fotky z domovského webu. Samotná aplikace již při instalaci obsahuje několik balíků s fotografiemi. Pro tvořivé nebude určitě problém založit si svou vlastní galerii. Do ní lze importovat soubory formátu JPG, BMP, SPV, WB0 a WB1. Tvorba fungující na principu drag&drop je velmi jednoduchá. Automatická změna pozadí pracovní plochy je však jen jedna z funkcí programu. Dále si zde můžete nastavit spořič obrazovky, přechodové efekty, kalendář, případně prezentovat svoji kolekci na internetu. I když se jedná o program, který řadíme spíše do kategorie těch, co "ruší" naši práci, určitě okouzlí všechny, kdo jej vyzkouší.

WinDowse 5.1

Licence: freeware (pro nekomerční použití)

Domovská stránka: www.greatis.com/windowse.htm

Tato šikovná utilitka vám zobrazí veškeré technické informace o jakémkoliv otevřeném okně. Stačí najet kurzorem myši na okno a ve WinDowse zvolit záložku, jejíž data potřebujete. Jedná se opravdu o bohatý výběr, neboť je zde k dispozici více než 40 parametrů. Utilita obsahuje dvanáct záložek, včetně té, která podává informace o tomto freewarovém produktu. Jedná se například o záložky Window, Class, Parents, Tree, Executables, Modules, Modify, Graphics a Options. Máme tak možnost získat informace o názvu okna, velikosti a jeho stylu, dále znát souřadnice na obrazovce, úplnou stromovou strukturu v systému, přesné údaje o produktu, který se nachází v okně, barevnou identifikaci, seznam modulů používaných aplikací a jiné. V nastavení si můžete zvolit, zda chcete údaje zobrazovat hexadecimálně, decimálně nebo binárně. Při ovládání se může stát, že se myš přestane pohybovat. Nejedná se o chybu program jen analyzuje data. Informace o daném okně lze uložit do textového souboru. Pro každou záložku je také nápověda, která jednoduše objasňuje její význam.

Weather Watcher 5.0.27

Licence: freeware

Domovská stránka: www.singerscreations.com

Pokud chcete mít přehled, jaké je právě počasí na druhé straně naší republiky nebo dokonce na druhé polokouli, pak vyzkoušejte Weather Watcher. Tento všeznalý program zobrazuje v system tray aktuální teplotu místa, které jste si zvolili. Z České republiky to jsou například Brno, Plzeň, Liberec, Cheb, Praha, Ostrava, Holešov a další. Aplikace nejenže ukáže teplotu v daném městě, ale také bližší údaje jako sílu větru, tlak vzduchu a jeho vlhkost, viditelnost a UV index. Tato šikovná utilitka si také stáhne z internetu hodinovou nebo 10denní předpověď pro zvolenou oblast. Ovládání Weather Watcher není složité, jen v počátcích možná budete mít potíže z nastavováním lokality, pro kterou chcete předpověď. Je také nutné řídit se světovými názvy měst, abyste byli při vyhledávání úspěšní. I přestože je program v angličtině, není třeba se obávat, že by ti, co jí právě neholdují, neporozuměli. Nalezené údaje jsou totiž vyjadřovány v základních fyzikálních jednotkách a meteorologických pojmech.

Pop-Up Stopper Free Edition 3.01

Licence: freeware

Domovská stránka: panicware.com

Snad každý uživatel se někdy setkal se situací, kdy mu při prohlížení stránek začala vyskakovat nezadržitelně reklamní okna a jejich spoušť stále nepřestávala. Jeden z účinných "zavíračů" před těmito nevítanými návštěvníky je Pop-Up Stopper, který mohu jen doporučit. Blokování reklamy však umožňuje pouze v novějších verzích Internetu Exploreru a Netscapu. Pro ostatní prohlížeče je určen Pop-Up Professional. Aplikace se spouští vždy se systémem, pokud ji nenastavíte jinak. O tom, že je spuštěna, svědčí ikona malé bílé ruky v system tray, pod kterou se ukrývá intuitivní ovládání programu. Pop-Up Stopper dále dokáže upozornit na blokovanou reklamu zvukovým znamením. Součástí je také možnost zobrazení cookies a historie navštívených stránek. Update se provádí automaticky, pokud je k dispozici nové vydání.

§§§§§


Digitální pořádek za hubičku - Srovnávací test správců digitálních fotek, za které nezaplatíte ani korunu(CD) I

Pavel Tůma

c03p0612

V současné době se do digitální podoby převádí snad úplně všechno a digitalizace se objevuje ve všech oborech lidské činnosti. Z počítačů se stávají centra domácí zábavy. A proč také ne? Vždyť je daleko jednodušší mít všechna svoje multimédia na jednom (nebo více) disku. Ušetříte spousty místa, které by jinak zabraly videokazety, různé nosiče hudby či třeba fotoalba plná fotek. A právě o fotografiích a jejich správě bude dnes řeč. Udělat si pořádek ve stovkách nafocených obrázků totiž nemusí být žádná legrace.

Oblíbenost digitálních fotoaparátů neustále roste a i někteří jejich zapřisáhlí odpůrci už k nim necítí takový odpor. Ono se není co divit. Vždyť ceny přístrojů se neustále snižují, a pokud nepočítáme prvotní investici, focení vás nic nestojí a svoje výtvory si můžete ihned prohlédnout na displeji přístroje nebo na monitoru svého počítače. Odpadá tak neustálé čekání na vyvolání. A pokud se rozhodnete některé fotky přenést na papír a zrovna nedisponujete dostatečně kvalitní tiskárnou, pak se porozhlédněte ve svém okolí. Všude, kde jste byli zvyklí nechávat vyvolávat negativy, nyní najdete cedule, které hlásají možnost vyvolání vašeho digitálního fota. A mnohdy to dokonce vyjde levněji než běžné fotky. Ceny začínají pod 4 Kč za fotku 10 x 15 cm, pokud ji dodáte na vlastním CD. Při zadávání zakázky však nemusíte ani vytáhnout paty z domu. Prostě si zvolíte firmu, fotky jim uploadujete a po pár dnech je vyzvednete zpracované ve zvolené fotosběrně nebo si je necháte poslat poštou. Jednoduché, ne?

Všude se však dají najít problémy, a to platí i ve světě digitální fotografie. Pokud už fotíte několik let a jste opravdu plodní a navíc nepořádní, pak se z vašeho hard disku po chvíli stane neuvěřitelně nepřehledné místo. Fotky z několika dovolených v jediném adresáři, všechny se jmenují podobně (např. F0002548) a ani podle data se moc orientovat nedá. Manuální prohlížení, rozřazování a přejmenovávání po jedné sice vyplní nejeden zimní večer, kdy byste se jinak nudili, ale takováhle činnost také moc zábavy nepřinese. U některých fotoaparátů jsou přibaleny programy, které tuto činnost zastanou, ale co když vám nevyhovují a práce s nimi vás neuspokojuje? Pak naštěstí existuje internet, kde se dá najít pár freewarových produktů, jež mají mnoho společného i s takovými velikány jako je třeba ACDSee, Zoner Media Explorer 5 (nebo očekávaná verze 6) nebo Photoalbum od Adobe. Většina pokrývá veškerou práci s fotkami, od stažení přes dávkové konverze a přejmenování až po slideshow nebo vytváření alb v HTML. Ale mají jednu výhodu jsou zadarmo a najdete je na našem CD.

Cam2PC

Konkurent pro Zoner a ACDSee?

Cam2PC je program, který nabízí kompletní řešení jak si ulehčit každodenní práci se svým digitálním foťákem a fotkami obecně. Najdete v něm všechny nástroje, které k jejich správě potřebujete. Je přehledně zpracovaný a na první pohled byste si ho mohli splést s některým z komerčních výrobků. Obrazovka je totiž stejně jako u konkurence rozdělena na tři části, kde v jednom sloupci najdete klasického Průzkumníka, pod ním nebo vedle můžete vidět náhledy (preview) fotek a konečně ve třetím největším okně, jsou buď seznamy, nebo malé náhledy (thumbnails) souborů v adresářích.

Majitele "digitálů" jistě potěší, že Cam2PC umí pracovat s formátem EXIF, což je zkratka z anglického EXchangeable Image File format. Pro laiky je namístě malé vysvětlení. Jedná se o informační soubor připojitelný do obrazového souboru, obsahující informace o vzniku snímku. Máte tak přehled o tom, čím byl snímek zaznamenán, znáte model aparátu, datum a čas pořízení snímku, systém měření, režim blesku, nastavení zoomu, hodnotu času a clony, expoziční kompenzace, citlivost a hodnotu expozice. Nováčci ve světě fotografie tak mají možnost "odkoukat" od zkušenějších kolegů, jak fotografovat v různých podmínkách různé objekty. Za zmínku jistě stojí, že EXIF se neztratí ani po konverzi, což většinou nebývá zvykem.

Co se výbavy týče, najdete v položkách menu standardní nástroje pro úpravu, změnu velikosti, různé filtry a efekty, které nekladou meze vaší tvořivosti. Nad rámec je zařazena bezztrátová transformace. Pokud máte aparát už déle, může se stát, že se vám na snímcích objevují tzv. mrtvé pixely (bílé body na fotce). S tím si tento program poradí tak, že takový pixel nahradí barvou získanou od jeho nejbližších sousedů. Máte rádi prezentace (slideshow) svých fotek? Cam2PC umí, tedy kromě přehrávání běžných prezentací (procházení fotek na celé obrazovce), také vytvářet slideshow jako samostatně spustitelné exe-soubory. Jednoduše vyberete snímky, přidáte audio ve formátu MP3, a máte hotovo. Pro milovníky panoramatických fotek je sice v menu odpovídající položka. Abyste však mohli spojovat několik fotografií do jedné, budete si muset stáhnout dodatečný prográmek Stitcher EZ.

Ale ke správě fotek... Cam2PC disponuje jedinečnou utilitou, která dokáže po připojení fotoaparátu dotyčný přístroj identifikovat, vytvořit cílový adresář a překopírovat všechny soubory. Všechny na jedno kliknutí a plně automaticky. Očíslované fotky lze potom všechny najednou přejmenovat (např. Dovolená v Thajsku 1 až 250), konvertovat nebo měnit jejich velikost. Odpadá tak zdlouhavé postupování po snímcích a veškerá práce je hotova během pár minut. Program na 100 % podporuje přístroje (i čtečky karet), které se ve Windows hlásí jako výměnný disk, fotoaparáty založené na čipsetu Sierra Imaging (tzn. např. Nikon a některé další) a všechny přístroje Canon. Majitelé přístrojů ostatních výrobců budou muset zkoušet.

Jedná se o na první pohled přívětivý program s jednoduchým a intuitivním ovládáním, který by mohl konkurovat mnoha produktům se zvučnějšími jmény.

Cam2PC

podpora EXIF

opravuje mrtvé pixely

nepodporuje všechny aparáty

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.nabocorp.com/cam2pc/

download.php (cam2pc-setup.exe, 1,6 MB) a

MyAlbum

Pomocí MyAlbum vytvoříte plakát na celou stěnu

Ačkoli by se vám podle názvu mohlo zdát, že se jedná jen o další program pro tvoru virtuálních alb, opak je pravdou. MyAlbum nabízí veliké množství užitečných funkcí, které každý uživatel přivítá.

Hlavní dovedností tohoto programu je opravdu tvorba elektronických alb. Těch můžete vytvořit, kolik chcete. Všechna jsou následně vidět na samostatné liště programu. Můžete do nich přidávat po jedné fotce nebo rovnou celé adresáře, mazat, editovat, zkrátka úpravám se meze nekladou. Fotky vždy zůstávají na svých místech, jen se k jednotlivým albům přiřazují, takže se nemusíte bát, že o některé obrázky přijdete. To ale také zároveň znamená, že pokud smažete originály, zmizí vám i odkazy v albu. Důležitý je i export. Výstup může být v podobě dokumentu, zvláštní stránky s náhledy, v HTML podobě nebo jako exe, které můžete opatřit zvukem a poslat přátelům.My album ale umí i spoustu dalších věcí. Například podporuje i videoformáty AVI, MOV a MPEG, má integrovaný skriptovací nástroj (VBscripty, JavaScripty, Perl...), umí zobrazit informace ukládané k fotkám (EXIF), nainstaluje šetřič obrazovky promítající vámi zvolené fotky nebo přehraje slideshow (také se zvukem). Zastavil bych se u tisku, který nabízí zajímavé možnosti. Foto index asi zná asi každý, kdo si někdy nechal vyvolat fotky z negativu v některé lepší fotosběrně. Většinou se jedná o papír formátu A5, na kterém jsou náhledy vyvolaných fotek. MyAlbum vám takový index dovede vytisknout také. Druhou lahůdkou tisku je možnost vytištění plakátu. Program vezme jeden obrázek, rozdělí jej na požadovaný počet dílů, a ty pak vytiskne na stejný počet papírů. Pokud nemáte velkoplošnou tiskárnu, tak je to dobrá možnost, jak proniknout do velkoformátové fotografie. Nemusím snad podotýkat, že obraz musí být v dostatečné kvalitě.

MyAlbum

přehrává i video

podporuje EXIF

tisk plakátů

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: http://perso.wanadoo.fr/myalbum/

MyAlbum.html (MyAlbumSetup.exe, 2,1 MB + čeština MyAlbumCZ.zip, 498 KB) a

XnView 1.61

Multiplatformní produkt, který zastane hodně práce za vás

XnView je dalším programem, za který se rozhodně nebudete muset stydět. Vývojáři mu ušili dvojitý slušivý kabátek. Aplikace totiž pracuje ve dvou rozhraních (podobně jako třeba zmiňované ACDSee). Jedním je klasický Průzkumník s možností zobrazit náhled snímku. Po dvojkliku na vybranou fotku se dostanete na rozhraní druhé, kde již vidíte obrázek v originální velikosti a můžete začít s úpravami. Každé rozhraní nabízí také jiná menu, takže chvilku trvá, než přijdete na způsob jak provést tu kterou změnu. Velkým plus je však to, že program podporuje 44 jazyků, mezi nimi i češtinu. To vám orientaci značně usnadní.

XnView je utilita primárně určená k prohlížení, úpravě a konverzi grafických souborů, takže asi nikoho nepřekvapí, že umí importovat téměř 400 a exportovat do 40 typů formátů. S fotkami můžete dělat, co je vám libo. Integrovány jsou nástroje jako ořez, změna rozlišení nebo použitých barev, dají se aplikovat různé filtry a efekty, na kterých se hračičkové jistě vyřádí. Obsaženy jsou i další obvyklé funkce. Pro ty, kdo se nechtějí "uklikat" k smrti při prohlížení fotek z dovolené, je tu slideshow, ti kdo se moc nevyznají v jazyce HTML, ale přesto chtějí publikovat své výtvory na internetu, uvítají průvodce tvorbou fotogalerií. Přibaleno je třeba i snímání obrazovky, u kterého lze nastavit, zda chcete "sejmout" celou plochu nebo pouze některé z oken.

Aplikace XnView komunikuje s celou řadou vybavení, ovšem pouze přes windowsovské rozhraní TWAIN. To je v novějších verzích součástí instalace Windows, anebo si budete muset sehnat potřebné ovladače kde se dá. Někteří výrobci je vydávají na CD dodávaných spolu s aparátem. Po zkopírování do počítače je možné všechny soubory dávkově přejmenovat nebo zkonvertovat. Milovníci širokoúhlého formátu si mohou vyzkoušet spojit panoramatické fotografie, avšak ty musí být nafoceny naprosto přesně nebo předem rozřezány, protože výsledné foto už nelze dále upravovat. I zde najdete podporu EXIF, takže si budete moci prohlédnout všechna nastavení, díky kterým fotka vznikla.

Vše je orientováno spíš na nováčky, a proto je ovládání jednoduché a v menu se rozhodně neztratíte. Malé problémy možná budete mít s orientací mezi oběma rozhraními, ale ty lze překonat chvilkou cvičného procházení jednotlivými menu. Spolupráce je zajištěna se všemi verzemi operačního systému Windows (i 3.x), Linuxu i MacOS, u nichž však nejsou některé funkce podporovány (TWAIN rozhraní, podpora tisku nebo vícejazyčná podpora).

XnView

podporuje 400 formátů

multiplatformní

hodně jednoduché HTML galerie

Operační systém: Windows 3.x/9x/ME/NT/2000/XP, Linux, MacOS

Jazyk: český

Cena: zdarma

Zdroj: perso.wanadoo.fr/pierre.g/ (XnView-win.exe, 2,5 MB) a

AlbumDIY

Pěkně graficky vyvedená alba, která lahodí oku i uchu

Abychom si na chvíli oddechli od plnohodnotných programů, jež vás provedou prací s fotkami od downloadu po tisk, podíváme se teď na malou utilitku, která spíš než k vážné práci, slouží k pobavení. AlbumDIY je freeware, jenž vám pomůže naaranžovat vybrané fotky na stránky digitálního fotoalba. Výsledné album je možné prohlížet na jakémkoli počítači, a to i bez instalovaného programu, protože AlbumDIY dokáže vaši práci exportovat do spustitelného exe-souboru.

Hotové album vypadá jako kniha, na které se můžete dostatečně vyřádit po "namáhavém" focení. Pohrát si můžete opravdu se vším. Od pozadí stránek, klipartů, nadpisů, popisek nebo ohraničení až po přidání hudby jako podkresu. Proč si nenavodit atmosféru dovolené v Řecku typickou tamní hudbou? Samotné fotky můžete umístit na jakoukoli pozici na stránkách vašeho virtuálního alba, zvětšovat, zmenšovat, otáčet a třeba ořezávat.

Program se ovládá vskutku jednoduše a pro úplné začátečníky nabízí užitečného pomocníka, který vás provede cestou od prázdné knihy až k finálnímu produktu.

AlbumDIY

úplná kontrola nad designem

pouze tvorba digitálních alb

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.visimon.com//index_en.htm (AlbumDIY.exe, 6,1 MB) a

Oriens Enhancer Color

Filtrujte a používejte desítky efektů, které tento program nabízí

Oriens Enhancer je další z řady komplexních nástrojů pro práci s digitální fotografií. Podporuje rozhraní TWAIN, ale sám se také snaží zjistit, zda k počítači není připojen nějaký přístroj, ze kterého by se dala stahovat data. Rozhraní je standardní (3 okna průzkumník/náhledy/preview), takže vás žádné zdlouhavé seznamování nečeká. Pro práci s obrázky jsou integrované obvyklé nástroje jako otočení, oříznutí, jas, kontrast, vyhlazování hran, změna rozlišení nebo barevné hloubky. Čeho je opravdu hodně, to jsou efekty a filtry. Na jejich vyzkoušení budete trochu času potřebovat. Některé jsou celkem povedené. Stisknutím jednoho tlačítka uděláte z vaší fotky obraz namalovaný na plátně, nebo aplikujete texturu, která z originálu udělá kopii zobrazenou na dlaždičkách. Pokud si s efekty rádi hrajete, pak je Oriens Enhancer určen právě vám.

Nesmí chybět slideshow, prezentace jako spustitelný exe-soubor s prolínacími efekty nebo tvorba screensaveru, ale jedna funkce v tomhle programu mě opravdu překvapila. Oriens dokáže z vašich fotek vytvořit videosekvence ve formátu AVI v rozlišení, jaké si vyberete a bez ztráty kvality. Nastavení nezabere ani laikovi moc času a konverze je hotova v mžiku oka. Nevím jestli tahle možnost někomu přijde vhod, když si může pustit slideshow, ale je pravda, že od "avíčka" je už jenom kousek k VideoCD, a potom... Ale DVD přístroje už dokáží zobrazovat fotky v JPEGu, takže opravdu nevím, ale asi se to někomu hodit bude. Pro krajináře je připraveno panorama, pro rychlou správu dávkové přejmenování a konverze, a malíři si mohou vytvořit vlastní obrazy díky přiloženým kreslicím nástrojům.

Orien Enhancer Color

slideshow jako AVI

panorama

množství filtrů

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.oriens-solution.com/enhancer/ (OriensEnhancerGOLD.msi, 11,6 MB)


Digitální pořádek za hubičku - Srovnávací test správců digitálních fotek, za které nezaplatíte ani korunu(CD) II

ImageN 1.4b

Tento program by mohl říci: "Jsem malej, ale šikovnej!"

Jak jste se mohli přesvědčit, programů pro správu fotografií a práci s grafikou je celá řada, a to i v segmentu freeware, i když se pořádně zapotíte, než jich pár najdete. Někoho po neustálém koukání na klasické rozhraní asi překvapí, když se po prvním spuštění na obrazovce monitoru objeví pouze obrázek digitálního fotoaparátu (můžete nahradit i svým digitálním miláčkem) bez jakýchkoli ovládacích prvků. Po chvilce netrpělivého přešlapování na místě a čekání, jestli "to" ještě něco udělá, konečně zmáčknete to pravé tlačítko a najednou zjistíte, že je to program nabitý funkcemi. Jestli se s tímto způsobem práce nesžijete, je možné si zapnout plovoucí menu, které vypadá jako by ostatním aplikacím z oka vypadlo.

ImageN toho umí opravdu hodně a po právu kandiduje na vítěze testu. Umí přenášet obrázky z digitálních fotoaparátů či paměťových karet na pevný disk. Už při přenosu si můžete zvolit automatické přejmenovávání obrázků či aplikaci plug-in modulů z Adobe Photoshopu. Podporovány jsou fotoaparáty a čtecí zařízení připojená přes sériové rozhraní, jako Agfa, Epson a Olympus. Pracuje ale i s jinými přístroji, jež používají stejný přenosový protokol, ostatní zařízení rozpozná přes rozhraní TWAIN. Máte-li tolik fotek, že se v nich nevyznáte a nechcete listovat originálními soubory, pak si díky ImageN můžete vytvořit databázi náhledů, která vám tuto práci zpříjemní. Automaticky se do databáze ukládají všechny soubory, jež byly prostřednictvím tohoto programu staženy do PC, ale ručně lze přidávat snímky z jakýchkoli složek. Jednotlivé snímky je dokonce možné opatřit textovým či zvukovým komentářem.

Zmínku si zaslouží výborně zpracovaná dávková konverze, kde kromě automatické změny velikosti můžete obrázky různě otáčet, převracet, přebarvovat, filtrovat, vyjasňovat nebo určovat výstupní formát. Stejně jako v Oriens Enhanceru, i zde je možné ze sad fotek vytvářet videosekvence se zvukem ve formátu AVI. Můžete pak rozdávat "fotofilmy" z dovolené na CD a každý, kdo vlastní Media Player, si ho může přehrát, ale proč trávit čas u konverze, když si člověk může pustit slideshow, ke které jde zvuk přiřadit také.

Je to program pro práci s grafikou, takže samozřejmě nesmí chybět možnost prohlížení a editace obrázků, snímání obrazovky či přímé ukládání fotek na pozadí pracovní plochy. V případě tohoto programu se i neznalost jazyka HTML omlouvá a své fotky můžete bez problémů exportovat do jednoduché fotogalerie. Pro "paliče" je připraven jednoduchý průvodce tvorbou fotoCD.

Tyhle všechny funkce obsahuje program, jehož instalační soubor je velký 1 MB. Pominete-li počáteční problémy s odlišným ovládáním, pak je to pomocník, kterého se budete neradi vzdávat.

ImageN 1.4b

neotřelé provedení

dávková konverze

slideshow se zvukem

Operační systém: Windows 9x/ME/NT4/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.pixoid.com (imagen_install.exe, 1 MB) a na našem CD

FotoTime PhotoAlbum

S FotoTime PhotoAlbum roztřídíte fotky jednoduše a efektivně

Hned na začátku se hodí říci, že co se týče orientace a ovládání, je na tom tenhle program ze všech popisovaných nejhůře. To však neznamená, že byste měli tuhle recenzi plynule přeskočit a číst až další. Poté, co se s rozložením jednotlivých záložek sžijete, už si na počáteční potíže nevzpomenete. Foto Time PhotoAlbum je organizér digitálních fotografií, s nímž je můžete rozdělovat do nekonečného množství alb, řadit je, třídit je, filtrovat atd. Import z digitálního fotoaparátu nebo skeneru je u takového programu skoro samozřejmost, a vlastníte-li vypalovačku, dokáže FotoTime přímo vytvořit ISO image nebo adresář připravený k vypálení (ready-to-burn folder). Samotné vypalování v této verzi zatím chybí, ale v další by již scházet nemělo (aspoň to výrobce slibuje).

Od ostatních programů PhotoAlbum odlišuje časová lišta v horní části ovládacího panelu, kde můžete jednoduše skákat mezi fotkami vytvořenými pouze v určitý rok nebo měsíc. K obrázkům je možné přidávat komentáře nebo klíčová slova, podle kterých je později také možno vyhledávat. Velice podařeně je zpracováno prohlížení na celé obrazovce (fullscreen) a slideshow. V dolní části jsou ovládací prvky (jako třeba na videu) a navíc se otevře malé okénko, ve kterém najdete náhledy na předchozí a následující fotku. Můžete si tedy skákat jak se vám zlíbí a neztrácíte přehled. Pokud byste rádi publikovali své fotky na internetu a nemáte ještě kde, pak vám FotoTime vyjde vstříc a budete je moci umístit přímo u výrobce tohoto programu, který je tam sám odešle. Za tuto službu však budete muset platit menší roční správní poplatek (není spojen s funkčností programu). Za vaše peníze se vám však dostane mimořádné péče a budete moci mít plnou kontrolu nad svými fotkami. Dokonce je možné určit, kdo, a jak dlouho se na ně bude moci dívat

Spojení s externími zařízeními je umožněno přes TWAIN rozhraní, takže problémy při kopírování by nastat neměly. Editace si moc neužijete, ale přesto si i tento program najde své příznivce.

FotoTime PhotoAlbum

vytváří ISO image

nabízí prostor na internetu

ovládání slideshow

bez editačních nástrojů

zpočátku horší orientace

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.webattack.com/get/fototime.

shtml (phototime.exe, 4,7 MB) a

PictureViewer.EXE

PictureViewer moc inovací nepřináší, ale i to málo potěší

Pokud máte Windows XP, pak PictureViewer jistě znáte. To je ten program, ve kterém se vám po instalaci otevíraly všechny obrázky. Jednoduché okno s pár ikonkami na spodní liště a nic víc. Tento nový prohlížeč s příponou EXE je takové jeho dvojče, ovšem o malinko vyvinutější a chytřejší. A přichází rovnou s dalšími dvěma brášky. Samotný PictureViewer tedy moc novinek nepřináší, ale pár jich najdeme. Za prvé podporuje přímý download fotek z digitálního fotoaparátu a skening. A za druhé ... pokud kliknete pravým tlačítkem myši na nějaký grafický soubor, uvidíte v roletovém menu malý náhled. Osobně to považuji za příjemné vylepšení funkcí Windows. Bez toho, abyste otevírali nějaký prohlížeč, víte, co se pod názvem souboru skrývá. Za třetí program podporuje širší škálu grafických formátů, a za čtvrté...žádné za čtvrté už není. Tím je výčet rozdílů vyčerpán. Ale mluvil jsem o dalších dvou programech, které jsou k této utilitě připojeny. Jsou to Batch rename .EXE a Batch converter .EXE. Jejich názvy mluví za vše, ale pro jistotu. První jmenovaný slouží k dávkovému přejmenování, což v praxi znamená, že můžete třeba tisíc souborů přejmenovat jedním kliknutím myši. No a ten druhý, Batch converter, zase dávkově konvertuje soubory do jiných formátů, než jsou ty stávající, nebo dokáže změnit velikost obrazu. Tyto dva přídavky však přicházejí pouze jako trial-verze, takže pokud budete chtít, aby fungovaly i po zkušební době, budete si je muset zaregistrovat. Samotný PictureViewer je freeware, a tudíž plně funkční a zdarma.

PictureViewer.EXE

známé prostředí

Renamer a Converter pouze ve trial-verzi

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.stintercorp.com/genx/pvexe.

php (pvexesetup.exe, 3,4 MB) a

IrfanView 3.85

Nová verze programu pokračuje ve stopách svých předchůdců

IrfanView je stálicí na nebi freewaru, často je přirovnáván k programům s daleko honosnějšími jmény a právě přichází jeho nová verze s pořadovým číslem 3.85. Novinky se týkají hlavně podporovaných formátů, kterých bylo již v minulých verzích celkem dost, a přibylo i pár nových funkcí v menu, jež mají ulehčit váš život s fotkami a obrázky. Předpokládám, že většina z vás už IrfanView alespoň zdálky viděla a pro ty, kdo si tento program, který pravidelně vychází i na našem CD, ještě nikdy neinstalovali přináším přehled hlavních funkcí tohoto obra mezi trpaslíky.

Tento maličký program s velkými schopnostmi má na svědomí Rakušan Irfan Skiljan. Oficiálně vychází v angličtině, ale přímo na stránkách výrobce jsou k nalezení různé jazykové mutace, mezi kterými samozřejmě nechybí ani čeština. Nebudete tak mít problémy s překladem anglických názvů a můžete se pustit rovnou do práce. Ke komfortnímu ovládání přispívají i vhodně zvolené klávesové zkratky, které si rychle osvojíte. Prohlížení obrázků zvládá IrfanView bravurně, a hlavně pěkně svižně. Tedy pokud se zrovna nejedná o "několikamegové" fotky. To je pak jistý mezičas potřeba. Samozřejmostí jsou také prezentace (slideshow) na celé obrazovce. Po prohlédnutí většinou přicházejí dílčí úpravy. Pro ty jsou připraveny funkce jako ořez, otočení, překlopení, změna rozlišení, zaostření, vyhrát si můžete s nastavením barev nebo různými efekty, které vaše fotky dokáží výrazně ozvláštnit. Spojení s externími přístroji probíhá za pomoci rozhraní TWAIN, takže se skenováním či downloadem fotek by neměl být žádný problém.

Aby vám některé funkce vůbec pracovaly, je nutné stáhnout si ze stránek výrobce různé plug-in moduly, které možnosti programu dost rozšíří. Jedná se třeba o možnost přehrávání multimédií, rozšíření efektů nebo podporu EXIF, mailu nebo bezztrátových transformací. Ty nejpotřebnější zásuvné moduly najdete spolu se samotným programem na našem CD.

IrfanView je nejrozšířenější freewarový program na poli digitální grafiky, a jen tak ho asi nikdo nepředstihne. Vždyť tak přívětivé, jednoduché a hlavně funkční prostředí se dnes těžko hledá. Snad jen graficky by se mohl přiblížit dnešním "zmlsaným" uživatelům, kteří k práci potřebují blikající ikonky a čím víc barev, tím lépe.

IrfanView 3.85

prověřená kvalita

podpora nejrůznějších plug-in modulů

slabší grafické provedení

Operační systém: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Jazyk: anglický

Cena: zdarma

Zdroj: www.irfanview.com (iview385.exe, 836 KB + plug-in moduly: iv_effects.zip, 524 KB; iv_mmedia.zip, 866 KB; iv_misc.zip, 300 KB) a

Slovo závěrem

Jaký program si vybrat? Záleží na požadavcích jednotlivých uživatelů. Někteří si oblíbí ten, jiní onen a ostatní se ušklíbnou s tím, že přece nebudou používat program, který ani nemá na to, aby se dokázal prodat. Ano, jsou to freewarové programy, ale to neznamená, že by byly horší. Většina popisovaných programů běžnému fotografovi plně vyhoví ve všech požadavcích. Nebojte se je vyzkoušet. Třeba vás překvapí...

§§§§§


Ostře nabitá devítka - Borland JBuilder 9 Enterprise krok ke zrychlení vývoje aplikací

Vladimír Vondráček

c03p0614

Praktickou jedničku v oblasti vývoje softwaru, firmu Borland (v minulosti též známou jako Inprise) netřeba představovat, stejně jako její produkt pro vývojáře v jazyku Java. JBuilder jsme měli tu čest již několikrát na stránkách našeho časopisu prezentovat. Netřeba se tudíž detailně zmiňovat o všech možnostech, vzhledem k jejich počtu a složitosti to ani není reálné. Smiřme se tedy s tvrzením, že JBuilder implementuje unifikované řešení pro vývoj multiplatformních aplikací na základě standardní specifikace jazyka Java. Konečně samotné balení obsahuje vývojové prostředí pro operační systémy Windows, Linux a Solaris.

Oproti předchozí verzi došlo k řadě vylepšení i zásadních kroků směrem ke zlepšení a zrychlení vývoje aplikací. Prvním krokem je vyšší integrace s produktem Borland OptimizeIt (jehož recenzi jste si mohli v PC WORLDu již též přečíst), která má za cíl vylepšení výsledného kódu ve smyslu rychlosti provádění a optimalizace systémových nároků na běh vytvářené aplikace. Mezi podstatnější změny patří i změna kompilátoru na standardní javac, z čehož plyne, že jestliže jste používali doposud starší verze JBuilderu, může dojít za specifických situací k problému s kompilací kódu v prostředí nové verze. Mezi výrazněji rozšířené oblasti použití patří i vývoj pro mobilní zařízení, jako jsou moderní mobilní telefony. Pro testování těchto aplikací je připraven emulátor mobilního telefonu.

Další změny nejsou možná tak zásadní, nicméně jsou citelné. Zlepšení a zvýšení efektivity doznala zejména oblast koordinace týmové práce, řada vlastností tohoto vývojářského modelu byla vylepšena, případně byly dodány nové možnosti. Kromě použití Javy jakožto vývojářského prostředí pro stand-alone aplikace, je s výhodou nasazována do síťových prostředí vzhledem ke snadné portabilitě mezi jednotlivými operačními systémy. Z toho důvodu je prostředí JBuilderu značně vstřícné k vývoji softwaru pro aplikační nebo webové servery. Silná je orientace na server Apache a jeho rozšíření pro práci se servlety v jazyce Java (aplikační nadstavba Tomcat), byla dodána podpora nových verzí Apache SOAP a Apache Axis. Nejbohatěji je podporován "firemní" aplikační server Borland Enterprise Server, jehož verze Appserver Edition je též součástí obsahu krabice. Tento aplikační server můžete instalovat nejen na již zmiňovaných platformách, ale i na systémech HP-UX a IBM AIX. Balení obsahuje rovněž tradiční disk se softwarovými přídavky třetích stran, tzv. companion tools.

Recenzovaná verze Enterprise je nejlépe vybavena, obsahuje všechny moduly vývojového prostředí. Ostatní verze jsou o některé vymoženosti ochuzeny, kompenzujíc tento nedostatek nižší cenou. Pokud tedy vyvíjíte rozsáhlé projekty v prostředí Java, pak JBuilder je pro vás naprosto jistě volbou číslo jedna.

Borland JBuilder 9 Enterprise

špička v programování v Javě

vylepšení pro týmovou práci

K recenzi poskytla firma: Borland, Francouzská 30, Praha 2, www.borland.cz

Cena: 39 000 Kč (bez DPH) za verzi Developer

§§§§§


Stop reklamním letákům! - Spam OFF 1.5 šikovné řešení proti obtěžující a potenciálně nebezpečné nevyžádané poště

Vladimír Vondráček

c03p0615

Původní účel vzniku internetu se již pomalu ztrácí v marketingové záplavě dneška. Po síti dnes již zdaleka nekomunikují jenom vědecké ústavy a státní úřady. Internet je pln propagace spousty firem, které zveřejněním svých produktů vstoupily do infověku. Pokud reklama probíhá takříkajíc neinvazivně, pak k její existenci asi nebude nejmenších námitek. Jiné je to ovšem, pokud danou informaci nevyhledáváte (a ani by vás to nikdy nenapadlo), přesto je vám vytrvale vnucována prostřednictvím e-mailové schránky. Této nevyžádané poště se říká spam a jeho masivní rozesílání je dokonce leckdy trestně postižitelné. Než ovšem na příslušného vlezlíka podáte žalobu, zamyslete se nad jiným a elegantním řešením v podobě Spam OFF.

Jedná se o užitečný prográmek, se spoustou zajímavých funkcí. Celkem nabízí několik úrovní ochrany proti spamu. V základní rovině je to blokování přijetí zpráv od konkrétního uživatele prostřednictvím blacklistu. Dostane-li se jednou mailová adresa do tohoto seznamu, již nikdy z dané adresy nedostanete elektronickou poštou ani čárku (tečku, resp. libovolný jiný znak). Druhým krokem je heuristická analýza obsahu zprávy, kdy v případě nalezení nějakého nepovoleného slova je zpráva automaticky zablokována. Vzhledem k tomu, že inkriminované slovo může použít i někdo, kdo spam nezasílá, třeba někdo z rodiny nebo firmy, lze uvést konkrétní adresu na tzv. whitelist. Tento protipól blacklistu zajistí ničím neomezovaný přísun e-mailových zpráv od odesílatelů v něm uvedených. Samozřejmě nelze podchytit vlastními silami všechny zdroje spamu, nelze všemožné zdrojové adresy ručně umisťovat na zmiňovaný blacklist. Dokonce ani analýza textu není vždy neomylná, byť probíhá v několika krocích (hledání specifických opakujících se frází nebo pomocí ohodnocení slov). Přichází tedy na řadu pomoc zvenčí, prostřednictvím internetu lze načíst databázi původců spamu.

Velmi užitečnou vlastností aplikace Spam OFF je možnost vyhledávání trojských koní a antivirová ochrana. Producent zakomponoval schopnosti svého antivirového programu PC DoorGuard do těla recenzovaného programu, což mu velmi přidává na užitečnosti. Prakticky program funguje jako brána pro příchozí zprávy, což ovlivňuje i nastavení konkrétního e-mailového klienta. Pro zvědavce, program vytvoří jakýsi lokální POP3 server a e-mailový klient se dotazuje právě tohoto fantomového serveru. Příchozí pošta je tak pomocí Spam OFF účinně filtrována. Popisovaná technologie však jasně vymezuje nasazení aplikace. Pokud totiž přistupujete do svojí e-mailové schránky prostřednictvím webového rozhraní, pak Spam OFF nelze použít.

Podtrženo a sečteno, aplikace Spam OFF je pro běžného uživatele velmi šikovné řešení proti obtěžující a potenciálně nebezpečné nevyžádané poště. Obsahuje řadu možností nastavení i úrovní filtrace příchozí pošty.

Spam OFF 1.5

užitečnost

možnosti konfigurace

K recenzi poskytla firma: Astonsoft, www.astonsoft.com

Cena: 29,95 USD (pro jeden počítač)

§§§§§


Mozartem snadno a rychle - Poloprofesionální domácí hudební studio Magix Music Maker 7

Vladimír Vondráček

c03p0616

Stejně jako k Magix Music Studiu, dorazila číslovka sedm i k jeho sourozenci, Music Makeru. Na rozdíl od svého bratříčka však zůstal v jednom kuse (viz recenzi v minulém čísle), nicméně i zde nastoupilo několik změn k lepšímu. Filozofie pokroku je u obou produktů stejná: postupnými kroky a vylepšeními vybrušovat už tak zdařilý program do takřka dokonalé podoby. Motivujícím činitelem je jistě i silnější orientace současných uživatelů na prezentační možnosti a internetové technologie. Už šestá verze prosadila možnost spojit s vlastní tvořenou hudbou i videoinformaci. Tohoto trendu se drží i verze nová, u níž se mi subjektivně jeví práce a koordinace obrazu s hudbou dopracovanější a přirozenější.

Music Maker neumožňuje vytváření vlastní hudby ve smyslu skládání noty k notě, ale pracuje na principu kombinování předpřipravených zvukových vzorků, tzv. samplů (jednorázový zvuk) a smyček (nějaký, třeba basový motiv). Základní sada vzorků je obsažena přímo na instalačním médiu, další lze získat nákupem dalších CD. Sampl, jako digitalizovanou formu zvuku, lze utvářet do zvolené formy. K tomu slouží řada filtrů některé jsou realtimové a jejich modifikace se projeví okamžitě na přehrávané sekvenci, jiné úpravy se aplikují až posléze na hotovou skladbu.

V případě videa lze postupovat podobně. Obrazové "samply" se dají získat nákupem připravených kolekcí nebo prostřednictvím specializovaného digitalizačního zařízení. Music Maker udržuje obrazovou a zvukovou stopu originálu oddělenou, takže lze upravovat každou z nich zvlášť. Tak si např. můžete doma zrealizovat jednoduché dabingové studio.

Skládání jednotlivých hudebních klipů je obdobné starším verzím, jednu skladbu lze sestavit ze 64 stop, ve verzi DeLuxe až z 96. Když už je řeč o DeLuxe, jedná se o vybavenější verzi, která kromě navýšení počtu stop obsahuje i některé přidané efekty (dynamické efekty a editaci křivky efektu ve stopě, apod.). Jde tedy vesměs o specialitky, které ne každý dokáže zužitkovat.

Novinkou je také užší sepětí se stále populárnějším formátem MP3. Lze jej používat nejen jako vstupní, ale i jako výstupní. Co se týče videa, je akceptováno AVI (resp. VIS proprietární formát Music Makeru 7), a ve stejném formátu jsou výsledné klipy i prezentovány. Verze DeLuxe umožňuje ještě použití RealVidea, Windows Media a QuickTimu.

Magix Music Maker 7

podpora formátu MP3

práce s videem

K recenzi poskytla firma: TOP Distributor, s.r.o. Slévárenská 20 709 00 Ostrava-Mariánské hory, www.topcd.cz

Cena: 1 999 Kč (vč. DPH)

(verze DeLuxe 3 999 Kč vč. DPH)

§§§§§


Nedejte všetečkům šanci - ActiveScreenLock 1.3 jednoduchá aplikace uzamykající heslem přístup k počítači

Vladimír Vondráček

c03p0617

V počítačích jsou uschovány nejen užitečné, ale i osobní nebo dokonce tajné údaje, do kterých nepovolaným osobám zhola nic není. Způsobů zabezpečení počítače proti zneužití existuje řada, počínaje zabezpečením přístupu po síti a konče použitím elektronických identifikačních klíčů. Ne vždy to vše postačuje.

Představme si například situaci, kdy si potřebujete od počítače odskočit (po vypití většího množství na pracovišti povolených nápojů) pouze na několik minut, a zdá se zbytečné a složité počítač vypínat nebo se i jen odhlašovat s nepříjemným (zvláště v uvedené modelové situaci) čekáním na uložení rozdělané práce. Pokud máte kancelář sami pro sebe a vždy za sebou zabouchnete a zamknete, pak asi nemusíte mít obavy z vlezlého kolegy. Ne každý má ale to štěstí být sám v celé místnosti, a proto je vhodné znemožnit někomu nechtěnému vstupovat do vlastních dat. V dnešní době stačí k provedení záškodné akce jen několik desítek vteřin. Na první pohled poněkud problematickou situaci lze řešit prostřednictvím recenzovaného produktu.

Jedná se o aplikaci, která uzamkne heslem přístup k pracovní ploše Windows. Formálně by se dalo říct, že se jedná o variantu šetřiče obrazovky se zaheslovaným přístupem. To už přeci známe, namítnou ti, kteří mají na svém PC Windows 9x a Me. Heslem zamykatelný šetřič je v těchto systémech zabudován. Ovšem nelze zapomínat, že šetřič se spouští až při delší nečinnosti, tudíž pro chvilkové odskočení od počítače nelze jeho heslo uplatnit. V ostatních verzích Windows může být zase automaticky odhlášen aktivní uživatel, ale opět až s určitou prodlevou. ActiveScreenLock účinkuje okamžitě. Dvě klepnutí myší zajistí plochu okamžitě. Výhodou tohoto produktu je i fakt, že blokuje i klávesové zkratky typu Ctrl + Alt + Del (známý "trojhmat") i Windows klávesy. Zajímavá je schopnost logovat zaznamenávat nejen všechna uzamčení a odemčení počítače, ale i neúspěšné pokusy o totéž, společně s přesným časem pokusu.

Vzhledem k jednoduché myšlence je i realizace příjemně jednoduchá. Několik základních nastavení program sice obsahuje, prakticky je ale vlastně nemusíte ani použít. Jediné, co je nutno bezpodmínečně nastavit, je příslušné heslo. Je možné nastavit i během uzamčení zobrazovaný obrázek, formát data a času v dolním rohu, a to je vše. Ač se nejedná o aplikaci, kterou lze použít jako pilíř ochrany osobních dat, je určitě užitečným pomocníkem, pokud si semtam od počítače odskočíte. Třebaže svým kolegům důvěřujete, nezapomínejte, že k většině zneužití dat dochází právě přímo na pracovišti.

ActiveScreenLock 1.3

jednoduchost

cena

K recenzi poskytla firma: DMV Soft, www.dmvsoft.com

Cena: 24,95 USD (jeden počítač)

§§§§§


Nový hlídač značky Kerio - Kerio Personal Firewall 4 zevrubně přepracovaná verze oblíbeného osobního firewallu

Patrik Malina

c03p0618

Nejen díky vstřícné licenční politice, ale i zásluhou kvalitní funkcionality se u internetových uživatelů po celém světě těší přízni osobní firewall tuzemské firmy Kerio. Ačkoliv patří bezesporu ke špičce, minimálně v posledním roce uživatelé i tvůrci jistě cítili, že konkurence nespí, a doplnění o pokročilou nabídku funkcí by Kerio Personal Firewallu (dále jen KPF) prospělo. Letos v půli srpna se uživatelé dočkali verze 4, a my se s vámi podělíme o první zkušenosti.

Dá se říci, že aplikace byla zevrubně přepracována a přibyly zejména funkce, díky nimž konkurenti měli navrch. Tvůrci zlepšili kontrolu komunikujících aplikací, přidali detekci pokusů o průnik, ale především začlenili zcela novou, masivní kontrolu obsahu program sleduje pokusy o únik soukromých informací, blokuje webové skripty, reklamy, vyskakující (pop-up) okna a hlídá zneužití cookies. Dále byly vylepšeny statistiky a logování událostí. Dalo by se tedy říci, že co do funkcí KPF dosáhl na úroveň svých současných soupeřů, důležité však je, že podobně upravil i licenční politiku. I nadále je k dispozici bezplatná verze, jež ovšem nezahrnuje pokročilé filtrování obsahu, ale pouze vylepšený firewall jako takový. Koneckonců, taková je dnes doba.

Pokud jste používali předchůdce KPF ve verzi 2.x, budete jistě při instalaci potěšeni bezbolestným upgradem a hlavně transformací stávajících konfiguračních záznamů na nové, což je perfektní. Mimochodem si zde možná všimnete, že nová verze záložní konfiguraci na disku šifruje(!). Bohužel se však obávám, že tohle potěšení pro vás může být na nějakou dobu posledním.

Grafické uživatelské rozhraní bylo zásadně přepracováno, a pokud jste hodně zvyklí na KPF 2.x, může nastat slušná dezorientace. Poměrně dost se proměnila koncepce pohledu na zabezpečení systému: volby pro blokování skriptů či otravných inzercí na webu jsou jasné a intuitivní, nastavení firewallu již méně, a to vše je ještě dosti zmateno tím, že nový KPF důkladně kontroluje i "vnitropočítačovou" komunikaci aplikací, jestliže jedna z nich sahá na síť. Výsledkem je dle mého soudu zmatek v obci běžných, koncových uživatelů. Jeden příklad za všechny: poté, co poprvé spustíte webový prohlížeč, jste pomocí velmi dobře navrženého dialogu dotázáni na tvorbu komunikačního pravidla, avšak běda, chcete-li takto definované pravidlo posléze dohledat pro dodatečnou úpravu! Samozřejmě, vše má jednoduché řešení čtěte nápovědu, ovšem příliš intuitivní to prostě není. Navíc nyní KPF neobsahuje zajímavou možnost, jež nebyla k zahození, a tou je jednoduchý posuvník, jenž definoval základní míru zabezpečení bez dalšího "pilování" pravidel.

Pochopitelně, spousta zajímavostí přibyla. Okno pro sledování momentálně sestavených spojení, statistiky provozu a provedených akcí, a především koncepčně zajímavě přepracované rozhraní pro definování ochrany systému a jeho komponent. Přínosem je jistě základní IDS systém, určený pro blokování útoků, a velmi slušně pracuje i filtr obsahu pro webové stránky. Potěšující je rovněž možnost sestavit skupiny IP adres, jež poté použijete při definování konkrétních pravidel.

KPF 4 je verzí, jež dosáhla na úroveň, jaká bývá u osobních firewallů ve světě zvykem. Nový uživatel si přivykne rychleji než znalec starších verzí, ale změny nakonec jistě ocení všichni. Jen bych rád zdůraznil, že "přípravná" fáze, než přejdete do rutinního provozu, je v tomto případě delší a důkladnější.

Kerio Personal Firewall 4

kontrola obsahu

upgrade

nápověda i manuál v češtině

logika ovládání

místy labilní na Windows XP

K recenzi poskytla firma: Kerio Technologies ČR, Sedláčkova 16, 301 11 Plzeň, www.kerio.cz

Cena: zákl. verze zdarma, jinak 1 350 Kč

§§§§§


Motor pro váš server - MS Windows Server 2003 slibuje bezpečnost a spolehlivost

Jaromír Luhan

c03p0619

Rodina serverů Windows Server 2003 tvoří páteř serverové platformy firmy Microsoft. Nová verze má přinést výrazný zlom především v oblasti bezpečnosti a spolehlivosti. Zda tomu tak bude opravdu, ukáže až život, nicméně už teď se můžeme podívat na novinky, které rok 2003 uživatelům přináší.

To, co si můžete v obchodě koupit pod názvem Microsoft Windows Server 2003, má ve skutečnosti čtyři varianty počínaje nejnižším stupněm s názvem Web Server určeným pro hostování internetových služeb, přes standardní Standard Server, dále pak Enterprise Server určený spíš pro střední a větší zákazníky, až po nejvyšší edici Datacenter, schopnou provádět nejnáročnější úkoly zejména z oblasti zpracování velkých objemů dat a transakcí.

Výčet novinek je skutečně úctyhodný, nicméně již zmíněná bezpečnost je pro provoz serveru zásadní. Můžeme si ji rozdělit na provozní a přístupovou (nebo též uživatelskou). V záležitostech provozní spolehlivosti se setkáváme s inovovanou podporou technologií automatické obnovy systému po výpadku a se speciálním režimem Emergency Management Services. Ten umožní v kombinaci s odpovídajícím hardwarem server spravovat i ve stavu, kdy již není možné použít vzdálený přístup. Sada funkcí vzdáleného přístupu umožňuje jak správu serveru z libovolného počítače sítě (vhodné zejména pro servery bez uživatelských rozhraní), tak i řízení stanic ze serveru (systém vzdálené pomoci). Se vzdálenou správou pak souvisejí vylepšené funkce Remote Installation Services, neboli služby vzdálené instalace.

Dostupnost serveru má být zajištěna inovacemi v oblasti podpory technologií Storage Area Network (SAN) a Network Access Server (NAS), dále pak lepší správou síťového zatížení (např. podporou klastrování, správou více síťových rozhraní, lepším řízením, apod.).

Administrátoři, kteří spravují větší sítě, přivítají služby User State Migration Tool, umožňující uložení a obnovu kompletního uživatelského profilu včetně všech nastavení (například při převodu na jinou stanici). A aby se administrátorům pracovalo ještě snadněji, byly vylepšeny práce se systémovými logy systémový monitor může zobrazovat obsah více logů najednou, soubory logů mohou být velké až 1 GB, navíc mohou být spravovány i novým nástrojem z příkazové řádky.

A nyní se pojďme podívat na uživatelskou bezpečnost. Server podporuje systém jednotného přihlašování, takže se uživatel může hlásit na libovolný počítač sítě, na který mu to správce povolí. Navíc se může přihlašovat pomocí certifikátu dle X.509 v.3, který má uložený třeba na čipové kartě. Systém certifikací uživatelů podporuje také hierarchie certifikátů.

Hodně péče věnoval Microsoft internetové bezpečnosti počínaje zavedením softwarového firewallu, zavedením pravidel identifikace bezpečného softwaru, přes nové kryptovací metody a bezpečnější algoritmy až po systém monitorování IP provozu.

Windows Server 2003 přináší zajímavé možnosti i vývojářům kupříkladu kompatibilní režim, kdy se prostředí operačního systému pro vybrané aplikace tváří jako nižší verze. Tuto funkcionalitu ocení vedle vývojářů, kterým umožní otestovat chování jejich díla právě na různých systémech, také uživatelé starších aplikací. Z dalších vývojářských vymožeností jmenujme podporu technologie .NET včetně všech populárních součástí (webové služby, služby .NET Passport, UDDI, apod.). Součástí výbavy je Internet Information Server verze 6.0 podporující technologii aplikačních poolů (tzv. gardens), které mají zajistit vzájemné oddělení běžících ASP procesů.

A tak bych mohl pokračovat ještě dlouho. Jenom seznam novinek a vylepšení systému Active Directory by si zasloužil samostatnou recenzi. Než skončím, krátce se zastavím ještě u technologických novinek zajímavá je podpora zabezpečených bezdrátových sítí standardu 802.11, nový systém internetové autentizace IAS/RADIUS, implementace adresového prostoru IPv6 nebo podpora Fibre Channel. Užitečná je technologie webového sdílení a verzování dokumentů (WebDAV) a automatická propagace ovladačů tiskáren v rámci serverových klastrů.

Z výše uvedeného stručného výčtu je vidět, že se Microsoft snaží stále více šlapat na paty tradičním serverovým operačním systémům. Nechme se překvapit, jak se mu bude dařit, ale pro uživatele může být tato snaha velice přínosná.

§§§§§


Motor pro váš portál - Portálový specialista MS SharePoint Portal Server ve verzi 2.0

Jaromír Luhan

c03p0620

Už v recenzi na novou Office 2003 padla několikrát zmínka o široké podpoře technologie Microsoft SharePoint Services, táhnoucí se napříč všemi produkty kanceláře. Ovšem tato bezesporu zajímavá technologie, která je významným přínosem pro uspořádání a správu informací, by nebyla ničím bez schopného prostředku, jenž jednotlivá místa vzniku a spotřeby informací propojí. Tímto prostředkem je portálový specialista SharePoint Portal Server, nyní ve verzi 2.0. Pokud server nasadíte do organizační struktury využívající SharePoint Services, nemělo by kvalitnímu intranetovému uspořádání stát v cestě už vůbec nic. Pojďme se podívat, čím si nová verze chce získat přízeň uživatelů.

SharePoint Portal Server má tři hlavní poslání propojit lidi a dokumentové prostory, upravit a přizpůsobit informaci tak, aby byla více produktivní a "nechat informace pracovat". Tomu odpovídají i hlavní oblasti novinek a vylepšení produktu. Velký důraz je tedy kladen na vyhledávací schopnosti serveru a propojení dokumentů z různých zdrojů. Vyhledávání tak funguje napříč různými servery, umožňuje vyhledávat nové entity (např. osoby nebo týmy), spolupracuje s Research Pane programů Office a výsledky mohou být dále seskupovány podle různých kritérií.

Novinkou je správa verzí dokumentů a údržba knihoven dokumentů podle různých pravidel (např. blokováním nepovolených přípon), a také možnost tvorby obrázkových knihoven (i s náhledy). K lepší organizaci by měla přispět správa diskusních skupin (včetně známého "vláknového" uspořádání) a speciální pracovní prostor schůzek, úzce navazující na program Outlook 11. Do tohoto programu jsou směrovány i výstupy inovovaného systému upozornění, takže každý uživatel má šanci se o událostech dozvědět včas.

Důležité novinky se týkají správy seznamů, které mohou být různě seskupovány, doplňovány, mohou obsahovat kalkulované hodnoty a pohledy, skupinové součty, mohou obsahovat definici přístupových práv a mohou být moderovány a komentovány. Inovována byla také práce s kategoriemi například bylo doplněno individuální zabezpečení kategorií a šablony stránek spadajících do určité kategorie, vylepšena byla navigace systémem kategorií.

Mnoho výrazných novinek najdete v oblasti správy a administrace. Zajímavá je například možnost "samoobslužné" tvorby uživatelských sídel, z nichž každé může mít své vlastní regionální nastavení. Nové jsou funkce centrální správy uživatelů a uživatelských skupin, případně snadné vyhledávání osob v rámci organizační struktury. Administrátoři mají podrobný přehled o přítomnosti uživatelů (vč. automatického upozorňování na neaktivní účty) a mají k dispozici statistiky, které jim pomáhají s dimenzováním systémů. Stejně jako v programech Office se i zde setkáváme s propracovaným systémem uživatelských profilů, šablon pro stránky i osobní sídla, díky kterému může být zajišťována firemní kultura dokumentů. Navíc podporuje SharePoint Portal Server i systém jednotného přihlášení, takže se uživatel nemusí přihlašovat ke každé službě či oblasti znovu.

Ale přestože je centralizace důležitá mají uživatelé dostatek prostoru pro tvorbu vlastních domovských stránek, uspořádání takzvaných Web Parts (jakýchsi stavebních kostek webových stránek), a dokonce mohou své vlastní Web Parts vytvářet. Pro sofistikovanou správu a uživatelské přizpůsobení stránek přichází ke slovu integrace s novou verzí programu FrontPage, která umožňuje návrh, úpravu a testování Web Parts.

Nový portálový server firmy Microsoft se jeví jako skutečně zajímavá technologie pro "pohon" intranetových portálů jak svou bohatou funkcionalitou, tak i příjemným uživatelským přístupem.

§§§§§

$$$$$


Knihy


MS Windows Server 2003 - Nové funkce, upgrade, implementace

Patrik Malina

c03p0621

Nová verze jakéhokoliv operačního systému je dobrým důvodem k tomu, aby nakladatelé přispěchali s ještě lepšími a často tlustšími knihami, jež popisují vše důkladně "od podlahy". Naštěstí jsou zde i příležitosti pro autory a čtenáře, kteří předchozí verze znají a chtějí se dozvědět, co je opravdu nového. Dále zmiňovaná kniha je skvělým soustem tohoto druhu.

Tvůrci dílka rozhodně nejsou začátečníky, a pokud se podrobně zabýváte systémy Microsoftu, něco jste z jejich dílny pravděpodobně již četli. Tato jejich knížka je jakýmsi upgradem v pravém slova smyslu: znalost předchozích verzí serverů Windows 2000 je naprosto nezbytná, neboť autoři se prostě nezabývají tématy, jež by měl správce z dřívějška znát. Pokud jste tedy nováčky na serverové platformě, zvolte raději jinou cestu.

Celý svazek je velmi hutným pojednáním o novinkách, jež poslední serverová varianta Windows přináší. Krok za krokem narážíte na popis nových součástí, od typů serverů přes instalaci, změny v Active Directory, příkazy pro konzoli a spolupráci se staršími verzemi až po aktuální možnosti zabezpečení. Řadě témat je věnován rozsáhlý prostor: narazíte zde na detailní ukázky automatizované instalace či upgradu, důkladně se můžete seznámit s obdobnými postupy v případě Active Directory a rovněž je zde podána bezesporu jedna z nejlepších ukázek použití služeb WMIC v česky psané literatuře. Podobně do hloubky je také zpracována např. problematika obnovy systému po pádu a souvisejících diagnostických režimů.

Podíl Dalibora Kačmáře je znát především v závěrečné části knihy, kde pohovořil o možnostech zabezpečení ve zcela novém běhovém prostředí MS.NET. Zařazení této tematiky je rovněž naprosto logickým vyústěním postupu této technologie, jejíž znalost se stává nezbytností nejen pro programátory na současné platformě Windows.

Kniha představuje dle mého názoru špičkové dílko pro všechny profesionály, kteří přecházejí z Windows 2000 a velmi dobře je znají. Buďte si jisti, že řečičky o vylepšených ikonách a tapetách zde nenajdete!

Autoři: Bohdan Cafourek, Dalibor Kačmář

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 247

Doporučená cena: 295 Kč

Používáme Linux - Podrobný průvodce Linuxem

Patrik Malina

Nevím jak čtenář, ale autor recenze se nikdy za svou slabost k publikacím z dílny nakladatelství O\Reilly nestyděl. V případě knížky, o níž bude řeč v tuto chvíli, to platí minimálně dvojnásob, neboť se jedná o opravdu povedený kousek pro každého, kdo v Linuxu začíná a rád by pocítil pevnou půdu pod nohama.

Knížka představuje výchozí materiál pro každého začínajícího uživatele, který se hodlá seznámit s operačním systémem Linux. Pokud budete k četbě přistupovat systematicky a důsledně, uvědomíte si, že opravdu málo věcí je zde považováno za samozřejmost: autoři vše postupně podrobně objasňují a naprosto se ztotožňují se čtenářem, jemuž popisovaná platforma prozatím mnoho neříká. Ani v případě, že pokročíte za polovinu či dále, nebudete mít pocit, že se výklad rapidně komplikuje a znepřehledňuje, neboť tvůrci až do konce dodrželi postup, kdy nejdříve důkladně vysvětlí "proč" a pak názorně předvedou "jak".

Podíváme-li se blíže na celou náplň publikace, rozpoznáme záměr autorů oslovit potenciální zájemce na pomezí skupin běžných uživatelů a mírně pokročilých správců. Čtenář má možnost nejen udělat pár základních kroků, ale stát se soběstačným administrátorem vlastního linuxového počítače. Krom kapitol o instalaci a výchozí konfiguraci zde tedy najdeme výklad nejzákladnějších úkonů a práci s konzolí, ale dále též editaci zaváděcího záznamu disku, nastavení diskových oddílů či sestavení nového jádra. Podobně zde vedle sebe leží kapitoly o základní editaci textů a obrázků i výklad použití programovacích jazyků a jim odpovídajících nástrojů. Pochopitelně nemohou chybět sítě, především konfigurace TCP/IP, použití služeb jako web a elektronická pošta, a najdete zde i zmínku o firewallech. Dnes již nezbytnými se též jeví kapitoly o grafickém rozhraní a technologii X Windows.

Knihu lze bez obav doporučit každému začátečníkovi s Linuxem. Ale pozor, pod pojmem začátečník je zde míněn spíše nadšenec s experimentálními sklony, nikoliv výhradní uživatel kancelářského balíku a grafického editoru. Pro druhou jmenovanou skupinu jsou, a to bez urážky, určeny jiné publikace.

Autoři: M. Welsh,

M. K. Dalheimer, T. Dawson

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003, 3. vydání

Počet stran: 659

Doporučená cena: 590 Kč

Flash s využitím XML - Tvorba dynamických webových stránek

Patrik Malina

Obě technologie, zmíněné v názvu knihy, jsou i pro zběžného znalce webu a světa PC synonymem pro moderní přístup k tvorbě internetových aplikací a práci s daty. Po publikacích o PHP, ASP či XML jako takových rozšířil nakladatel svou programátorskou knihovničku o titul, zahrnující poměrně specifickou tematiku. Samotné využití nástroje Flash firmy Macromedia a s ním souvisejících technologií je speciální disciplínou. Musíte znát odpovídající názvosloví a "programátorské" postupy a nebát se vstupu do poměrně svérázného světa. Autoři publikace se zaměřili na poměrně zajímavou, i když dosti specifickou tematiku, jakou je propojení tvůrčích možností Flashe s potenciálem jazyka XML pro strukturovaný popis dat. Výsledkem je jakási základní učebnice tvorby aplikací, jejichž základ leží "někde" v databázi.

Ačkoliv kniha je nakladatelem proklamována jako látka pro začínající uživatele, nenechte se zmást! Výklad si žádá dobře obeznámeného "flešaře", jemuž navíc samotné XML není úplně cizí a semtam nějaký skript v jiném jazyce jej nepřekvapí. Zkrátka, učebnice je pro každého, kdo chce své znalosti flash technologií rozšířit o práci s datovými strukturami XML.

Počáteční čtyři kapitoly nejsou ničím překvapivým po lehkém úvodu do XML následují první praktické kroky v podobě seznámení s pracovním prostředím a možnostmi parsování ve Flashi. Pokud se ztratíte už zde, doporučujeme dostudovat XML ještě z jiné publikace. V další části knihy již přituhuje: autoři podrobněji popisují architekturu klient-server, poukazují na využití dalších technologií (PHP, Perl atd.) a zabývají se databázovou konektivitou a optimalizací aplikací. Závěrečná část je zaměřena na tvorbu náročnějších návrhů s využitím tzv. XML socketu, jenž dovoluje sestavit víceuživatelské aplikace s komunikací v reálném čase, bez omezení protokolu HTTP.

Na to, jak speciální téma je v knize obsaženo, se jedná o přiměřeně obtížný výklad. Příkladů zde najdete tak akorát a autoři nejsou extrémně struční. Ovšem znovu zdůrazňuji, nejde o příručku pro začátečníky v oboru.

Autoři: Craig Swann, Greg Caines

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2003

Počet stran: 240

Doporučená cena: 299 Kč

Linux administrace serveru Apache

Patrik Malina

Je s podivem, že ačkoliv webový server Apache je naprostou jedničkou ve své kategorii řešení, a to nejen na unixových systémech, do češtiny přeložených či původních publikací o něm najdete jen velmi málo. Protože se nejedná pouze o "open source hračku", ale o profesionální systém, jejž dnes najdete i v aplikačních serverech velkých firem, další přírůstek do knihovny jistě přijde vhod.

Publikace zahrnuje široce pojaté pojednání nejen o technologii Apache, ale o též o řadě obecných principů provozování webových serverů, jež je potřeba znát. Jak je z názvu patrno, vše se v tomto případě odehrává na platformě Linux, ačkoliv v knize najde spoustu použitelných informací i webmaster Apache ve Windows. Pokud však s Linuxem běžně nepracujete, praktické experimentování vám často nepůjde tak snadno, neboť jeho zběžná znalost se předpokládá. Podobně není na škodu znát základní internetové technologie, tušit, co je IP adresa a nebát se psaní skriptů. Krom pravidelných úvodních, seznamovacích odstavců v jednotlivých kapitolách je celý text hodně technologický, tedy nic pro úplného začátečníka.

Mezi hlavními částmi knihy najdeme jak problematiku pokročilé konfigurace, tak stati o provozování webových aplikací a generování dynamických stránek. Úvodní kapitoly pojednávají o historii webu a různých srovnatelných řešeních, dále již autor přistupuje ke kompilaci zdrojových kódů, instalaci a zcela základní konfiguraci Apache. Pátá kapitola, ač nepříliš dlouhá, obsahuje klíčovou látku o principu fungování modulů webového serveru, a hned v následující části je pojednán neméně důležitý virtuální hosting. Náplň dalších kapitol je věnována aplikacím: přes SSI technologii přejdeme k CGI, Perlu, PHP a nasazení Javy. Další rozsáhlý oddíl je zaměřen na sledování výkonu a před koncem je zpracováno zabezpečení webové komunikace.

Z hlediska potřeb správce, který se s Apachem seznamuje, je v knize prakticky vše podstatné. Jistě, třeba pro popis dalších modulů je nutno sáhnout do další dokumentace, ale jsem rád, že autor nepodlehl pokušení udělat z knihy referenční telefonní seznam. Je dobře, že převládá výklad, a ne výčet položek.

Autor: Charles Aulds

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2003

Počet stran: 535

Doporučená cena: 580 Kč

Zabezpečení sítí Cisco - Autorizovaný výukový průvodce

Patrik Malina

Po úvodním titulu, věnovaném všeobecnějšímu přehledu síťových technologií Cisco, pokračuje nakladatel této knihy dalším svazkem, jenž představuje zásadní pilíř chystané kolekce, zaměřené na řešení zřejmě největšího světového dodavatele síťových řešení. Problematika bezpečnosti je nejen populární, ale i velmi důležitá, a proto je chvályhodné, že výběr padl přednostně na tuto tematiku. Koncepce publikace rozhodně není nahodilá materiál je nedílnou součástí komplexní vzdělávací metodologie Cisco, která je směrována k dosažení certifikací této firmy, a i z toho důvodu je kniha doporučena k samostudiu vážným zájemcům. V každém případě je třeba říci, že látka není určena úplným začátečníkům: určité základní znalostí sítí jsou nezbytné, a navíc je potřeba být obeznámen s běžným ovládáním produktů Cisco a tvorbou konfiguračních souborů, jež představují v některých částech knihy fundamentální látku.

Bezpečnostní problematika je v publikaci rozdělena do sedmi hlavních částí. Úvodní pojednání je zaměřeno na koncepční otázky, zahrnuto je vyhodnocení rizik a postupy tvorby bezpečnostních politik, avšak další oddíly jsou již těsně spjaty s implementací v zařízeních Cisco. Část druhá je věnována zabezpečení přístupu vytáčenou linkou a zahrnuje řešení jako RADIUS či TACACS, v následující stati je řešena konfigurace přístupových směrovačů, a vzápětí narazíte na detailní popis konfigurace firewallů PIX. Druhá část knihy se nese ve znamení šifrování a nosným tématem je zabezpečení virtuálních privátních sítí pomocí protokolu IPSec. Velmi důležitým studijním materiálem jsou pak přílohy, kde najdete především ukázkové případové studie.

Mezi přednosti knihy patří hloubka rozpracování látky bezpečnostní technologie a konfigurační postupy jsou vysvětleny podrobně a dovolují proniknout k jemným podrobnostem. Další výhodou je bohatý doprovod ve formě názorných ilustrací, příkladů a konkrétních výpisů konfigurací. Pokud se věnujete Cisco řešením a nemáte knihu v originále, pak nemá cenu váhat. Jen budete muset opravdu hodně zaplatit.

Autor: Michael Wenstrom

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 753

Doporučená cena:

1 490 Kč

Windows Server 2003

Patrik Malina

Pokud bychom o některém z autorů knih o operačním systému Windows měli říci, že je na tuzemské poměry nestorem, pak to bezesporu bude Michal Osif. Jeho knihy jsou s námi od dob verzí 3.11, a ani nové Windows Servery 2003 pochopitelně nemohly ujít jeho psaveckému zaujetí. Výsledkem je první svazek, jenž bude zřejmě záhy následován minimálně jedním pokračováním s pokročilými tématy.

Osif pojal věc nesmírně důkladně a koncipoval knihu tak, že je velmi srozumitelná a maximálně vhodná i pro správce-začátečníky, kteří nikdy nepracovali ani třeba se servery Windows 2000. Veškeré části operačního systému, jejichž zvládnutí patří k základní administrátorské výbavě, jsou vyloženy důkladně a názorně: máte možnost se precizně seznámit s instalací interaktivní i automatizovanou, jste provedeni panoptikem Ovládacích panelů, konfigurací klientských parametrů síťových rozhraní či správou tiskových služeb. Dále autor předkládá např. novinky ve Správci úloh, podrobný popis služeb (Services), nechybí postupy pro monitorování činnosti a zásahy do databáze Registry. Až zcela v závěru knihy je zpracováno téma Active Directory, a to v podstatě pouze jediná jeho část správa uživatelského účtu, a opravdu pouze náznakem správa bezpečnostních skupin. Autor si evidentně tyto záležitosti schovává do dalšího svazku.

Podíváme-li se na knihu z jiného úhlu, je třeba říci, že pro zkušeného správce, znalého Windows 2000, bude již po letmém prolistování zklamáním. Poměr aktuálních novinek a věcí, jež jsou zcela shodné či nebezpečně podobné dřívějším publikacím, je dosti nerovný. Rozhodně zde nenarazíte na pokročilá správcovská témata, jako jsou různé serverové síťové služby (DNS, DHCP atd.), a na podrobná zákoutí Active Directory zapomeňte.

Kniha je velmi pěkným výchozím materiálem pro začínající správce, rekrutující se z řad pokročilých uživatelů Windows, kteří dosud systém podrobněji nezkoumali. Jste-li profesionály na platformě Windows 2000 a zajímají vás novinky, sáhněte jinam, neboť jejich koncentrace je zde povážlivě nízká. Výše popsaná cílová skupina však bude mít důvod ke spokojenosti.

Autor: Michal Osif

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2003

Počet stran: 623

Doporučená cena: 599 Kč

§§§§§


12/2004

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Microsoft CRM

Divize Microsoft Business Solutions uvedla nový produkt Microsoft CRM 1.2 v české verzi. Jedná se o integrované řešení pro řízení zákaznických vztahů, umožňující zaměstnancům sdílet informace o stávajících i potenciálních zákaznících. Řešení se skládá ze dvou modulů - Servis a Prodej. První pomáhá sledovat požadavky zákazníků a spravovat požadavky na servis od prvního kontaktu až po vyřešení problému, druhý umožňuje zkrátit obchodní cyklus řízením obchodních příležitostí, měřením a plánováním obchodních aktivit a efektivním sledováním komunikace se zákazníky.-OK

Oracle přes SWS

Oracle Czech uzavřela distribuční smlouvu se společností SWS Slušovice, která se tak stala prvním a výhradním Value Added Distributorem technologií Oracle na českém trhu. Na základě své nové obchodní strategie tím rozšiřuje své aktivity do segmentu středních a menších firem. V rámci smlouvy začíná SWS Slušovice prodávat databázi Oracle 10g a aplikační server Oracle 10g se zaměřením na vydání Standard Edition a Standard Edition One, určené pro střední a menší podniky.-OK

LiveState Recovery

Symantec zůročil akvizici PowerQuestu a představil - nyní už pod svou hlavičkou  - novou produktovou řadu LiveState Recovery (dříve V2i Protector). Je k dispozici ve třech edicích: Symantec LiveState Recovery Advanced Server 3.0, Standard Server 3.0 a Desktop 3.0. Produkty přinášejí v případě selhání systému nebo ztráty dat rychlou obnovu kritických informací a kompletních systémů.-OK

Borland Delphi 2005

Společnost Borland uvedla na trh novou verzi svého oblíbeného vývojářského nástroje Delphi 2005. Produkt dosud známý pod kódovým označením Diamondback představuje nejnovější prostředí pro rychlý vývoj aplikací (RAD) na platformě Windows a .NET. Spojuje Win32, .NET, Delphi a podporu C++- vše v jednom. Současně integruje řešení řízení životního cyklu aplikací - ALM.-OK

ESI - ESP 1010

Ego Systems Inc. představil novinku ESP 1010, velmi výkonnou externí zvukovou kartu s PCI rozhraním. Karta pracuje se frekvencí až 192 kHz/24bit pro výstup a standardně 96 kHz/24bit in/out. Karta celkově umožňuje deset vstupů a deset výstupů, plus MIDI in/out. Z toho je 8 in a 8 out analogových symetrických a 2 digitální S/PDIF. První dva vstupy jsou přepínatelné mezi linkovými a mikrofonními, kde mikrofonní mají standardní XLR konektor a možnost zapnutí phantomového napájení 48 V pro kondenzátorové mikrofony. Provedení externího boxu je klasický rack 1U. S PCI kartou je propojena přes DSUB konektor a kabel délky 5 m. Samozřejmostí je přehrávání formátů Wav, MP3, MPEG, DVD, VideoCD s podporou prostorového zvuku ve formátu AC3/DTS. V balíku se společně s kartou dodává software Ableton Live.-TJi

Nadílka od Dellu

Vánoční portfolio se společnost Dell rozhodla řádně doplnit, ovšem uvidíme, co z novinek se objeví na našem trhu. Vlajkovou lodí své řady plazmových obrazovek hodlá řádně zatopit konkurenci: jde o 42" televizi W4200HD, schopnou rozlišení 1024 x 768 řádků, a levnější WD4200ED s rozlišením 852 x 480. Kdo dá raději přednost LCD modelu, může být potěšen novým displejem W1900 s integrovanou televizí a úhlopříčkou 19", cena 900 USD (23 000Kč). V řadě hudebních přehrávačů Dell DJ (Digital Jukebox) se objevil 5G-byte, který má být přímou konkurencí applovského iPodu. Je sice větší, ale zase levnější než jeho konkurent, konkrétně 200 USD vs. 250 USD za iPod (5 000 Kč, resp. 6 300). 20G model doznal vylepšení v podobě integrování Microsoft Media Transfer protokolu a Digital Management technologie (kódové označení Janus), postupně budou takto upraveny všechny stávající modely, uživatelé budou moci provést upgrade firmwaru na svých již zakoupených přehrávačích. Tiskárny také představují populární vánoční zboží, takže za cenu 190 USD (pod 5 000 Kč) pořídí zákazníci Photo Printer 500, fotografickou inkoustovou tiskárnu s 2,5" LCD ovládacím displejem a čtečkou paměťových karet, díky níž není nutné mít pro tisk připojený počítač. Grafický software přibalen. All-in-One Printer 942 je kombinací běžné inkoustové tiskárny, skeneru, kopírky a faxu, což je dnes stále populárnější kancelářská i domácí kombinace. Za toto pohodlí je třeba vydat 150 USD (3 800 Kč), což je pro mnoho zákazníků jistě víc než přijatelné. -rad

FM pro iPod mini

iPod se vydařil, není se tedy co divit, že mnoho jiných společností na tom více či méně staví svůj úspěch, mezi nimi i výrobce příslušenství Belkin. TuneBase FM umožní uživatelům iPodu jejich přehrávač napájet a dobíjet přímo v autě a k tomu ještě poslouchat něco z nabídky FM rádií. TuneBase FM si představte jako ohebný držák, jehož spodní konec zasunete do zapalovače v desce automobilu a nahoru vložíte samotný iPod. Když nebudete chtít použít autorádio, naladíte v rozmezí 88,1-107,9MHz požadovanou stanici, navíc si čtyři můžete uložit. ovládání usnadní přehledný LCD displej. TuneBase disponuje 3,5mm audio výstupem, k němuž můžete připojit zařízení dle libosti, například magnetofonový přehrávač. Předvánoční cena pro americký trh činí 80 USD, tj. cca 2 000 Kč, pokud se k nám dostane, bude to ještě více, takže bude stát docela dost peněz.-rad

Scorpio do kapsy

Western Digital nabízí nové přenosné disky, obzvláště vhodné zejména k Vánocům, už jen proto, že tak hezky vypadají. Passport disky v kapacitách 40 GB a 80 GB se k počítači připojují přes rozhraní USB 2.0, které slouží i k jejich napájení, díky čemuž odpadá nutnost externího zdroje a příznivě to ovlivňuje i samotnou velikost disku. Uvnitř je 2,5" Scorpio EIDE disk o rychlosti 5400 rpm, ochranný obal má zvýšenou odolnost proti nárazům. Za tento luxus zaplatí zákazník 200 USD (5 000 Kč), resp. 250 USD (6 300 Kč).-rad

Centrino zrychluje

Intel uvádí do prodeje mikroprocesor Pentium M765 založený na technologii Dothan. S pracovní frekvencí 2,1 GHz dosahuje výkonu srovnatelného s Pentiem 4 3,6 GHz. Při porovnávání výkonu Dothanu s klasickým Pentiem se poměrně spolehlivě osvědčil koeficient 1,5, jímž se vynásobí kmitočet Dothanu, načež dostaneme číslo odpovídající ekvivalentu frekvence standardního Pentia 4. Dothan 765 dále podporuje 400MHz systémovou sběrnici, což jej předurčuje ke spolupráci s čipsety i855. Hodnota příkonu činí asi 21 W, cena Dothanu 765 byla stanovena na 637 USD - 16 500 Kč (platí při odběru 1 000 kusů).-CZ

nVidia ztrácí dech?

Z průzkumu trhu grafických čipů, jež provedla společnost Mercury Research, vyplynulo hned několik zajímavých faktů. První místo v celkovém prodeji grafických řešení patří dlouhodobě Intelu

(38 %), na druhé místo se zařadila společnost ATI (23 %), jíž se podařilo předčit nVidii (kolem 20 %). Podíl nVidie na globálním trhu si drží mírně sestupnou tendenci již od roku 2002, kdy konkurenční ATI přišla s povedeným Radeonem 9700Pro. Protiútok nVidie ve formě řady čipů GeForce FX příliš nevyšel, a tak došlo k postupnému oslabování její pozice. Jak se bude situace na jednom z nejprogresivnějších trhů vyvíjet do budoucna, si dnes dovolí hádat jen málokdo.-CZ

Falešné grafické karty

Na ruském trhu se objevilo několik falešných grafických karet značky Powercolor s čipem Radeon 9600 Pro. Jedná se o karty s VPU Ati Radeon 9550, jež jsou hardwarově pozměněny pomocí úpravy několika odporů. Vzniklý hybrid se následně prodává jako plnohodnotná karta s Radeonem 9600 Pro, což je čip, jež v cenové hierarchii produktů Ati patří o třídu výše. Společnost Tul, výrobce značky Powercolor, se od celého problému pochopitelně distancuje, provedený podvod byl tím pádem přisouzen neznámému podnikavci.-CZ

Databáze bezdrátů

Na webové stránce http://www.internetprovsechny.cz naleznete databázi více než 130 Wi-Fi bezdrátových sítí roztroušených po celé České republice. Jejich primárním úkolem je upozornit na hotspoty ve vašem okolí, a tak napomoci šíření cenově dostupného internetu pro co nejvyšší počet uživatelů. Všechny uvedené sítě jsou samozřejmě přehledně seřazeny - vybírat z nich můžete podle krajů, v nichž působí. K dispozici je zde rovněž pěkně zpracované mapa.

-CZ

Zkusí víceprocesorová řešení

Via plánuje na červenec roku 2005 uvedení vlastní dvoujaderné mikroprocesorové x86 architektury. Zatímco ostatní výrobci integrují více jader na jediný kus křemíku, VIA se rozhodla jít vlastní cestou dvou jader na dvou kouscích křemíku. Vzniklý čip s příkonem 3,5 W a frekvencí 1-2 GHz se bude nazývat Esther a bude vyráběn u IBM pomocí 90nanometrové technologie. Uplatnění nalezne v clusterových serverech do racků.-CZ

AMD vyzkouší Peltiera

Technologie známá jako "Peltierův článek" byla nedávno licencována společností AMD. Jedná se o známý fyzikální jev, při němž se za průchodu elektrického proudu heterogenním vodičem jedna jeho strana ochlazuje, přičemž druhá se zahřívá (zjednodušeně řečeno). Cílem AMD se totiž stalo perspektivní řešení odvodu obrovského množství tepla, jež produkují moderní mikroprocesory. Neustálé zmenšování velikosti jednotlivých tranzistorů vede k minimalizaci velikosti aktivní plochy, přes kterou je procesor schopen produkované teplo vyzářit. Tím pádem se nároky na chlazení postupem času neustále zvyšují a záhy se dočkáme stádia, kdy pro hi-tech mikroprocesory již konvenční vzduchové chlazení jednoduše nebude stačit. Problém se aktuálně týká zejména připravovaných procesorů, jež budou využívat výrobní technologii 65 nm.-CZ

TV v mobilu

Společnost NEC představila mobilní telefon N940, jenž v sobě kromě všech myslitelných hlasových a datových funkcí integruje rovněž plnohodnotný analogový televizní přijímač. Přístroj pro tyto potřeby disponuje vysoce kvalitním barevným dotykovým displejem (úhlopříčka 2,1", 260 000 barev). Na jedno nabití baterie slibuje výrobce možnost sledovat televizi až po dobu jedné hodiny. K ovládání N940 poslouží přiložený stylus. V prodeji se novinka objeví od března 2005 za cenu okolo 362 USD (9 500 Kč). Připadá vám to jako neuvěřitelný skok technologický vpřed? Máte docela pravdu, u nás si o takových vymoženostech můžeme nechat prozatím jenom zdát. přístroj je sice určen pro GSM sítě, ale prodávat se bude jen v Číně.-CZ

Tři od Nokie

Přední výrobce mobilních telefonů, finská společnost Nokia, představuje trojici nových mobilních telefonů. Jedná se o multimediální Nokii 7710 (Symbian, EDGE, 90 MB paměti, možnost rozšíření paměťovou kartou, Bluetooth) s dotykovým displejem (640 x 480 pixelů), fotomobil s megapixelovým fotoaparátem označený jako Nokia 3230 (Symbian, Push To Talk, podpora paměťových karet RS-MMC, Bluetooth, EDGE, e-mailový klient) a odlehčený manažerský telefon Nokia 6020 (Series 40, VGA fotoaparát, displej 128 x 128 pixelů, e-mailový klient, Java). Všechny tři přístroje můžeme na trhu očekávat v průběhu prvního čtvrtletí 2005.-CZ

Nokia 3310 končí!

Legenda jménem Nokia 3310 na trhu už jen pomalu dožívá, vedení finského výrobce proto před časem oficiálně oznámilo ukončení výroby. Připomeňme, že Nokia 3310 se prodávala více než čtyři roky a za tu dobu si získala opravdu bezkonkurenční počet uživatelů.-CZ

Toyota s Intelem

Společnost Intel oznámila, že Toyota Motosport (závodní tým formule jedna) zavedl jako standard pro návrh a konstrukci vozů cluster serverů s procesory Intel Itanium 2, aby urychlil vývoj vozů Formule 1 a dosáhl jejich lepšího závodního výkonu. (

Audigy 4 Pro

Creative posiluje svou nabídku zvukových řešení o další produkt - Audigy 4 Pro. Zlepšení oproti předchozím generacím nejsou nijak převratná, společnost Creative se tentokrát zaměřila víceméně pouze na odstranění známých nedostatků, jež byly oprávněně vytýkány vývojovým předchůdcům (např. kvalita převodníků, vstupů či výstupů). Audigy 4 Pro ovládá prakticky všechny myslitelné dekodéry prostorového zvuku (DTS-ES, Dolby Digital EX apod.), nechybí ani podpora přehrávání DVD-AUDIO (24bit/192kHz). CZ

Co se děje u XGI?

Společnost XGI, zabývající se produkcí grafických čipů, plánuje v roce 2005 na trh vypustit novou řadu produktů. Čip XG45 nabídne podporu Pixel Shaderů ve verzi 3.0 a přímou implementaci PCI-Express, XG47 bude orientován na segment levných grafických řešení s dobrým poměrem cena/výkon. Poslední z trojice představených novinek, čip XP10, nalezne uplatnění v mobilních zařízeních. Podle vyjádření XGI se v současnosti intenzivně pracuje i na zdokonalování ovladačů, jež byly největší slabinou předchozích grafických karet tohoto výrobce.-CZ

Jak to vypadá s NV44?

Nvidia konečně poodhalila roušku tajemtví, jež až dosud zakrývala veškeré informace o připravovaném grafickém jádře NV44. Původně se soudilo, že NV44 (vyráběno 0,11mikronovým výrobním procesem u TSMC) bude jen jakousi variací na NV43, skutečnost je však mnohem zajímavější. NV44 totiž s sebou na grafické kartě nese pouhých 16 MB integrované paměti, v níž se provádějí ty nejnáročnější operace, zbylá kapacita je ukrojena z paměti systémové, do které se přistupuje přes rychlé rozhraní PCI Express. Tato technologie se u nVidie nazývá TurboCache, konkurenční ATI podobný systém přístupu grafické karty do systémové paměti pojmenovala HyperMemory.-CZ

ATI kopíruje SLI

Kanadská ATI zareagovala na uvedení technologie SLI od nVidie zahájením práce na vlastním systému propojení více GPU do jednoho výkonněho grafického řešení, které nabídne i možnost propojit dvě různé grafické karty s odlišnými GPU.-CZ


Je sucho, čipy nerostou

Čestmír Žák

C04P0658

Zajímavý problém řeší výrobci grafických čipů na Tchai-wanu. V jedné z tamějších oblastí, v Tao-juanu, totiž zavládlo dlouhodobé sucho, jež znemožnilo výrobu speciálního substrátu pro zapouzdřování jader GPU (konktrétně se jedná o čipy ATI R410 a R430 nebo nVidia NV43). Produkce čipů se tím výrazně zpomalila, nepomohl dokonce ani nápad, že by se nákup substrátu mohl realizovat prostřednictvím jiných lokálních výrobců - ti ho totiž rovněž neměli na skladě dostatečné množství. Ukázalo se tak, že akutní nedostatek vody může výrazným způsobem ovlivnit i výrobu, u které bychom to vůbec nečekali. Celá situace by mohla vyústit až v krátkodobý globální nedostatek mainstreamových grafických karet.

§§§§§


Diskový přehrávač

Alexandr Radecký

C04P0657

Výrobce fototechniky Olympus nechce zůstat v žádné oblasti pozadu, připravil tedy kombinaci hudebního přehrávače a prohlížeče fotografií.

MR-500i, jak se produkt nazývá, obsahuje 20GB mikrodisk, 1Mpix digitální fotoaparát a 3,7" dotykový displej s rozlišením 640 x 480. Menší bratříček MR-100 hostí 5 GB a umožňuje pouze přehrávání. Japonci si mohou oba přístroje koupit již nyní, příští rok se chystá vývoz za moře. Předpokládaná cena za výkonnější model MR-500i je 568 USD, tedy něco přes 14 000 Kč, což se vzhledem k nabízeným možnostem jeví jako příliš vysoká cena - uvidíme, zda Olympus uspěje.

Odkaz: http://www.olympus.com

§§§§§


Dva displeje Nintenda

Alexandr Radecký

Několik týdnů po zahájení prodeje v USA (21. listopadu) přichází i na domovský japonský trh Nintendo\s DS (Dual Screen). Hlavní novinkou jsou dva barevné třípalcové displeje, z nichž spodní je dotykový a ovládaný stylusem, tedy malým ukazovátkem známým z Palmů a PocketPC. Přináší to rozšířené možnosti ovládání a zřejmé rozšíření nabídky her o méně akční tituly, tedy hry deskové, adventury, RPG či strategie. Prozatím je přichystáno 12 titulů s více či méně tradiční tématikou. Nově zabudovaný mikrofon umožní promlouvat k hrám a možná jednou i k hráčům na dálku, prozatím je implementován chat, který vás na vzdálenost několika desítek metrů bezdrátově propojí s jinými hráči. Bezdrátové spojení lze samozřejmě využít k multiplayeru. Udávaná cena je 142 USD, tedy přibližně 3 500 Kč, což by zřejmě mohlo oslovit i mnohé tuzemské zájemce.

Odkaz: http://www.nintendo.com

§§§§§


Pětimegáč Samsung

Alexandr Radecký

Mnohé mobilní telefony jsou v současnosti vybavovány kamerami, což mnohého zákazníka nadchlo a mnohého jeho nadšení opět přešlo, když zjistil, jak malé rozlišení takový integrovaný foťáček poskytuje, obvykle v rozmezí 0,3 až 1Mpx, ty nejlepší pak nabízejí megapixely dva.

A právě poptávku po mobilních telefonech s výkonnějšími kamerami se rozhodl uspokojit jihokorejský Samsung a spolu s japonským výrobcem optiky Pentax uvádí na trh high-end přístroj SCH-S250 s 5megapixelovým fotoaparátem. Pozadu naštěstí nezůstala elektronická část, kdy tato vylepšení posouvají přístroj na úroveň běžných digitálních fotoaparátů. umožňuje například režim ultrarychlého focení, údajně až na hranici jedné tisíciny sekundy. Interní paměť o velikosti 92 MB lze využít k uložení až 100 minut videa v QVGA rozlišení 320 x 240, pokud to nestačí, podporuje SCH-S250 paměťové karty RS-MMC (Reduced Size Multimedia Card). LCD displej o rozlišení 320 x 240 zobrazí až 16 mil. barev, i to má zvýšit celkovou kvalitu přístroje, protože dnes je obvyklých 262 tis. barev.

Design je obdobný jako u úspěšného modelu SPH-N270, prodávaného mj. v propagační sadě s filmem "Matrix Reloaded". Horní vysouvatelná část zobrazí v plné výšce displej a zároveň odkryje digitální kameru v zadní části přístroje. Jakožto high-end umožňuje tento Samsung přehrávání MP3 vylepšitelné o 3D efekty, převod psaného textu na mluvený (TTS, text-to-speech), dále má video výstup do televize, infraport, polyfonické vyzvánění a další představitelné vymoženosti. Rozměry činí 115 mm x 49,5 mm x 18,5 mm, hmotnost 116 g, což je úctyhodný výkon - vměstnat tolik možností do tak malého prostoru.

Odkaz: http://www.samsung.com

§§§§§


Pryč s videokazetami

Alexandr Radecký

Obliba miniaturních disků stoupá, a proto se rozšiřují i možnosti jejich využití. Mezi nejnovější implementace této technologie do nahrávání videa patří videokamery společnosti JVC GZ-MC100 a GZ-MC200. Jejich technické parametry jsou totožné, liší se však ve vnějším uspořádání. Verze 100 je blízká klasické videokameře, drží se podélně a displej je umístěn vzadu. Naproti tomu verze 200 je určena k držení příčnému, jako třeba joystick. Nahrávání obstarává výkonný MPEG2 enkodér, který zvládá až rozlišení 720 x 480, což spolu s 4GB mikrodiskem umožňuje zaznamenat až dvě hodiny videa. Samozřejmostí je možnost pořizovat fotografie, konkrétně v rozlišení dva migepixely, zoom je desetinásobný optický.

Odkaz: http://www.jvc.com

§§§§§


Nahrává sedmi proudy

Alexandr Radecký

Představte si značně posílené TiVo - Vaio X od Sony může najednou nahrávat až sedm televizních stanic. Abychom pochopili, jak vše vlastně funguje, podívejme se do vnitřku oné úhledné lesklé černošedé skříňky. Jádrem sestavy je multimediální PC s 250GB diskem a TV tunerem, k němuž jsou připojeny dvě rozšiřující grafické desky, každá s třemi televizními tunery, čímž získáváme celkem sedm stanic. Podle vyjádření Sony tím za necelých 5 000 USD získáváme maticovou obrazovku EPG (Electronic Programming Guide), což uživatele zbavuje nutnosti sledovat pouze jeden program, ať již aktuální či zaznamenaný - takto lze sledovat zároveň například první, následující i poslední díly oblíbeného seriálu nebo sedm televizních programů najednou. Použití si však dovedeme představit spíše v zabezpečovacích monitorovacích systémech.

Odkaz: http://www.vaio.sony.co.jp

§§§§§


Sony HDTV projektory

Alexandr Radecký

Společnost Sony ohlásila první dva projektory, využívající její technologii druhé generace Silicon Crystal Reflective Display (SXRD). SXRD je reakcí na novinky od Texas Instruments, jejíž druhogenerační projektory dovedou promítat obraz o rozlišení 4 096 x 2 160 pixelů, tedy dvojnásobek současných verzí a dvojnásobek HDTV. Sony plánuje uvedení projektorů SRX-R105 a SRX-R110 v březnu 2005, ty se liší hlavně v jasu: první model dosahuje až 5 000 lm, druhý dvojnásobku. Zákazníky hodlá Sony hledat zejména v sektoru digitálního kina a podobného profesionálního využití - co jiného jim také při očekávané ceně 76 200 USD zbývá. Detaily o prodeji za hranicemi Japonska prozatím nejsou známy.

Odkaz: http://www.sony.co.jp

§§§§§


Hvězdný přijímač

Alexandr Radecký

Příjem zábavy z hvězd umožní novinka od Toshiby s označením MTV-S10. Nicméně nejde o SETI, ale o přijímač satelitního vysílání, které v říjnu zahájila japonská společnost Mobile Broadcasting Co. Satelit vysílá na mnohem nižších frekvencích než standardní satelitní televize a zároveň s mnohem větším výkonem, takže pro příjem není nutná tradiční disková anténa. Obrazovkou je 3,5" LCD displej s možností nahrávání na SD kartu. Společnost nabízí předplatné až sedmi televizních kanálů a 30 rozhlasových stanic.

Odkaz: http://ww.mobaho.com

§§§§§


Vodík opožděn

Alexandr Radecký

Komerční uvedení vodíkových článků na trh se zpozdí zhruba o dva roky - plyne to z nového plánu vývojářů společnosti NEC. Nicméně je tu i lepší zpráva, totiž že se prototyp podařilo opět o něco zmenšit.

Technologie DMFC (Direct methanol fuel cells) ukazuje jeden z možných směrů vývoje napájení nejen notebooků, ale i dalších přístrojů, které jsou dnes závislé na dnešních elektrochemických článcích, často obsahujících nebezpečné látky. V DMFC baterii dochází na anodě k reakci metanolu a vody, vzniká oxid uhličitý, vodíkové kationy a uvolněné elektrony, na katodě reaguje kyslík s vodíkem z anody a elektrony, vzniká voda, čímž se reakce uzavírá. Problémem DMFC článků je toxicita metanolu (při požití způsobuje poruchy CNS, oslepnutí), některé společnosti tudíž vyvíjejí obdobné systémy s etanolem, nicméně ty dosahují pouze poloviční účinnosti. Prototyp společnosti NEC se oproti předchozímu podařilo zmenšit o 20 %, výkonová hustota je 70 mW na čtvereční centimetr, takže například pro výkon 70 W je teoreticky nutný článek o objemu jednoho litru.

Při optimalizaci má palivová baterie o objemu 250 cm2 udržet v provozu prototypový notebook po dobu deseti hodin, ten je vybaven procesorem Pentium M 1,1 GHz, 256 MB RAM, 40GB diskem a 12,1" TFT displejem. Z obrázku je patrné, že samotný článek je umístěn na spodní straně přístroje a vzadu ho přesahuje - vyvolává tím vzpomínky na starší typy laptopů.

Zatímco DMFC technologie je z technického hlediska víceméně připravena ke komerčnímu využití, brání tomuto řada procesních otázek, mj. například nutná standardizace a právně-technická úprava, nutné testy bezpečnosti apod.

Odkaz: http://www.nec.co.jp

§§§§§


Sharp 65" LCD TV

Alexandr Radecký

Společnost Sharp představila LCD displej s úhlopříčkou 65". Zatím se stále jedná o prototyp, ale Sharp ho využívá jako poselství zákazníkům, že technologie tekutých krystalů je stejně dobrá pro výrobu velkých televizních obrazovek jako PDP (takzvané "plazmové" obrazovky, využívajcí k zobrazování fluorescenčních vlastností fosforu). Naprostá většina současných plochých televizních obrazovek je totiž typu PDP, což by Sharp, jako jeden z hlavních výrobců LCD panelů, rád změnil. Podrobnosti o tom, kdy a zda se dočká tato televize uvedení na trh, nejsou známy, nicméně již nyní se mohou Japonci těšit na 50" LCD TV, která by se měla prodávat v roce 2005.

Odkaz: http://www.sharp.com

§§§§§


PlayStation do ruky

Tomáš Jirásko

C04P0652

Sony uvádí PSP na trh s velkolepým podtitulem "walkman 21. století", slibuje výkon PlayStationu 2 v podobě do ruky padnoucího herního přístroje, a to za 188 USD (cca 4 700 Kč), což je méně, než se předpokládalo, cena se tak blíží stolnímu PlayStation 2. Roli jistě hraje i snaha cenově se příliš nevzdalovat svému konkurentovi. Displej s úhlopříčkou 4.3" je navržen v poměru stran 16:9, bezdrátová komunikace je zajištěna standardem LAN IEEE 802.11b. Pochybnosti vyvolává ohlášená výdrž baterie, měla by být 4-5 hodin, ale na Tokyo Game Show činila jen dvě hodiny. Nechme se překvapit - jak dlouho si ovšem počkáme, není přesně známo: Sony ještě neuvedla datum uvedení PSP na evropský a americký trh, nicméně tak z pochopitelných důvodů hodlá učinit do konce fiskálního roku, tedy do konce března 2005.

Odkaz: http://www.sony.com

§§§§§


Novinky u Pentaxu

Tomáš Jirásko

V závěru roku rozšiřuje Pentax svoji nabídku digitálních zrcadlovek o model Pentax *ist DS. Tento fotoaparát navazuje na svého předchůdce

*ist D a svými rozměry 125 x 93 x 66 mm a hmotností okolo 500 g bez akumulátorů představuje nejmenší digitální SLR na trhu. Se zrcadlovkou přichází nový DA 18-55mm/f 3.5-F5.6 AL, určený speciálně pro DSLR Pentan. Do bajonetu lze zapíchnout i objektivy K, KA, KAF a KAF2. Rozlišení DSky je 6 megapixelů, jeho citlivost lze nastavit v rozmezí ISO 200-3200. K dispozici je jedenáctibodový AF (SAFOX VIII) se systémem TTL s porovnáním fázového rozdílu a celkově tři nezávislé systémy měření expozice. Na zadní straně je pak velký 2" TFT LCD s rozlišením 210 000 pixelů. Fotoaparát pracuje výhradně s SD kartami.

Mezi kompaktními fotoaparáty by vás mohl zaujmout přístroj Pentax Optio750Z. Tento malý fotoaparát disponuje pětinásobným optickým zoomem a je postaven na osvědčeném 1/1,8"CCD čipu s 7,41 miliony bodů (z toho 7 milionů bodů efektivně). Implementována je vylepšená technologie zpracování obrazu ASIC (Application Specified Integrate Circuit). Přístroj nabídne uživateli deset přednastavených režimů: od scenického přes prioritu clony a závěrky až po plně manuální nastavení. Optio dokáže zaznamenávat ozvučené video ve VGA rozlišení při rychlostí 30 snímků za sekundu.

Odkaz: http://www.pentec.cz

§§§§§


IK Multimedia

Tomáš Jirásko

Italská firma IK Multimedia doplnila zvukovou banku pro populární software SampleTank o další CD se zvuky. ExpansionTank obsahuje žánrově odlišné banky kvalitně nahraných samplů nástrojů a smyček od renomovaných firem. Pro ty, kteří nevlastní plnohodnotnou verzi sampleru, je na každém CD přiložena jednodušší verze SampleTank 2 LE, tudíž lze používat jednotlivé zvukové banky i samostatně. Záleží pouze na vás, které CD si vyberete. Nabídka ExpansionTank pokrývá ohromný rozsah zvuků všech možných nástrojů a zvukových smyček - stává se tak nejširším zdrojem zvuků, jaký můžete mít. SampleTank 2 LE je také již velice kvalitně vybaven a nabízí 32 efektů, technologie Multiple Sample, Pitch Shift, Time Stretch, Loop Sync apod., možná je i okamžitá BPM synchronizace smyček. Zahrnuta je rovněž podpora všech hlavních hostitelských programů, jako např. Cubase, Pro Tools, Logic, Digital Performer, Sonar, k dispozici je možnost rozšíření dalšími ExpansionTank tituly a případný upgrade na SampleTank 2 XL.

Odkaz: http://www.disk.cz

§§§§§


Toshiba Qosmio

Tomáš Jirásko

Společnost Actebis, nově představený distributor značky Toshiba, představila notebooky Toshiba z řady Qosmio, která přináší několik unikátních vlastností. Notebooky této řady fungují jako televize, mají širokoúhlý displej a lze na nich přehrávat DVD video a audio CD či sledovat televizní vysílání bez spuštěného operačního systému. Možnost sledování TV je však zatím suspendována, protože notebooky dovážené do ČR nejsou prozatím vybaveny TV tunerem, neboť ten prozatím nesplňuje českou normu.

Actebis Computer nabízí v rámci řady Qosmio modely F10-101 a G10-105, postavené na technologii Centrino. V nitru F10-101 se nachází procesor Intel Pentium M 735 s taktovací frekvencí 1,7 GHz, 512 MB DDR paměť, pevný disk o velikosti 60 GB, grafická karta GeForce FX Go5700 se 128 MB paměti a DVD vypalovačka, která zapisuje na DVD-R/RW, DVD+R/+RW i DVD-RAM. Širokoúhlý TFT displej TruBrite o velikosti 15,4 palců (1 280 x x 800) je speciálně upraven pro sledování filmů a hraní her. K naprosto čistému a barevně věrnému obrazu přispívá i QosmioEngine inovativní video systém. Notebook je dále vybaven stereo reproduktory Harman Kardon, které spolu s technologií SRS TruSurround XT vytvářejí 3D zvuk.

V případě G10-105 se v podstatě jedná o výkonnější verzi předchozího modelu. Notebook je vybaven Pentiem M 755 na frekvenci 2,0 GHz, dvěma 512 DDR paměťmi, dvěma 60GB pevnými disky, grafickou kartou GeForce FX Go5700 128 MB a multiformátovou DVD vypalovačkou. Použitý 17" TFT displej disponuje rozlišením 1 440 x 900 pixelů. Technologie pro vylepšení obrazu jsou stejné jako u modelu F10-101.

Odkaz: http://www.actebis.cz

§§§§§


Olivetti d-Copia

Tomáš Jirásko

Společnost Complet uvedla na trh nová multifunkční zařízení Olivetti d-Copia 16MF a d-Copia 200MF. Nové modely standardně sdružují funkce kopírování a tisku, volitelně je možné stroje rozšířit o síťový skenovací a faxový modul a získat tak v jediném zařízení kopírku, tiskárnu, skener a fax.

Rychlost kopírování i tisku je 16, resp. 20 str./min. ve formátu A4

(d-Copia 16MF, resp. d-Copia 200MF), maximálně zpracují formát A3 rychlostí 8/10 str./min (při rozlišení 600 x 600 dpi, v režimu foto až 1 800 x 600 dpi). Především při kopírování nebo tisku objemnějších složek dokumentů uživatele ocení standardní 64MB paměť, která umožňuje automaticky využívat např. funkce rotačního třídění dokumentů. Připojení k PC je možné přes USB 2.0 nebo paralelní IEEE 1284, síťové rozhraní 10/100Base TX umožňuje automatické sdílení zařízení v síti. Standardně je k dispozici emulace PCL a KPDL 3 (kompatibilní s Postscript 3). Díky funkci PDF Direct Print je možný okamžitý tisk dokumentu ve formátu PDF, aniž by bylo nutné ztrácet čas zdlouhavým otevíráním příslušné aplikace.

Volitelné příslušenství zahrnuje duplexní jednotku pro oboustranné kopírování a tisk, automatický oboustranný podavač originálů, finišer pro automatické sešívání dokumentů a doplňkové zásobníky papíru, které umožňují dosažení celkové kapacity až 1 250 listů. Z dalších doplňkových příslušenství pak v této kategorii představuje zajímavou novinku až 4GB mikrodisk, který umožňuje např. dočasné i trvalé ukládání úloh v různých funkčních režimech, trvalé uložení formulářů a jiných často se opakujících úloh, tisk do virtuálních osobních přihrádek, důvěrný tisk pod heslem a mnohé další.

Odkaz: http://www.complet.cz

§§§§§


P6P na 2 400 mAh

Tomáš Jirásko

Nová generace nabíjecí NiMH baterie Panasonic P6P nabízí o téměř 15 procent vyšší kapacitu, 2 400 mAh. Ve srovnání se současnou generací akumulátorů přináší Panasonic P6P na jedno nabití více energie a lepší výkon za nižších teplot. Baterie vydrží až tisíc dobíjecích cyklů.

Základní výhody nové generace nabíjecích NiMH baterií spočívají podle Panasonicu ve vyšší užitné hodnotě, než je zvykem u běžných alkalických článků, navíc poskytuje konstatní napětí, ideální pro časté použití u přístrojů s vysokými nároky na odběr energie, jako jsou například blesky. Dále nabízí stabilní kapacitu a dobrý poměr cena/výkon. Nabíjecí baterie Panasonic jsou nyní dostupné ve třech kapacitách (1 600 mAh, 2 100 mAh a 2 400 mAh), které plně pokryjí potřeby různých zařízení od elektronických hraček až po digitální fotoaparáty a přenosné hudební přehrávače. Baterie se prodávají i v kombinovaném balení obsahujícím nabíječku BQ-310 (4x P6P s kapacitou 2 400 mAh + BQ-310). Celkové specifikace tedy ukazují, že tato nová řada baterií Panasonic P6P přinese užitek především amatérským fotografům, neboť ti obvykle vyrážejí "na lov" vyzbrojení pouze bateriemi ve fotoaparátu, a zapomínají na náhradní.

Odkaz: http://www.panasonic.cz

§§§§§


Lehké jako pírko

Tomáš Jirásko

IBM nabízí miniaturní projektor M400 o rozměrech 48 x 182 x 162 mm, jehož hmotnost je jen o málo vyšší než jeden kilogram (1,08 kg). Nový projektor využívá zobrazovací technologii DLP (Digital Light Processing), která se skládá ze sady mikrozrcadel, odrážejících světlo přes rotující barevný kotouč. Svítivost projektoru je 1 100 lumenů, kontrastní poměr 1 800 : 1 a nativní rozlišení XGA (1 024 x 768). IBM zároveň ohlásilo další nový projektor IBM E400 s hmotností 2,07 kilogramu, který je vybavený vysokovýkonným DLP systémem se světelností 1 300 lumenů a kontrastním poměrem 1 500 : 1. Má být k dispozici za nízkou pořizovací cenu. Tento model umožňuje montáž na strop místnosti. Doporučené ceny pro koncového zákazníka bez DPH jsou 26 990 Kč v případě E400 a 59 990 Kč v případě M400.

Odkaz: http://www.ibm.cz

§§§§§


Nové low-endy

Čestmír Žák

V průběhu několika posledních měsíců se nám již začínalo zdát, že společnost Sony Ericsson na kategorii low-end u mobilních telefonů dočista zapomněla. Objevily se dokonce jisté spekulace, podle nichž měl Sony Ericsson produkci low-endů zcela zastavit. O tom, že ani jedna z výše uvedených skutečností není tak docela pravdivá, nás přesvědčily dva zcela nové Sony Ericssony z kategorie těch nejlevnějších. Jedná se o modely, jež byly označeny jako J200 a T290. Oba do jisté míry vycházejí z předchozího low-endového modelu T230 - nabízejí podobné funkce a v designu přístrojů bychom při troše snahy našli příbuzné prvky. Primární úkol těchto Sony Ericssonů spočívá jednoduše v tom, aby uživateli zprostředkovaly základní sadu funkcí (hovory, SMS, možnosti personalizace, hry, budík apod.) v co možná nejpřívětivějším kabátu.

Jako první se podíváme na zoubek telefonu J200: je to přístroj klasické konstrukce s rozměry 101 x 43 x 19 mm a hmotností 74 gramů. Pasivní barevný displej se vyznačuje rozlišením 128 x 128 pixelů při 4 096 barvách, zamrzí však u něj absence podpory multimediálních zpráv MMS. Telefonní seznam pojme až 200 kontaktů, těšit se můžete také na čtyřicetihlasé polyfonní vyzvánění, infraport či stereofonní radiopřijímač (v podobě příslušenství).

Druhý v pořadí, Sony Ericsson T290, na trhu zřejmě vystřídá model T230. Jeho pasivní STN displej dostal od výrobce do vínku rozlišení 101 x 80 pixelů a schopnost odlišit až 4096 barev. Na rozdíl od modelu J200 dokáže T290 pracovat se zprávami MMS. V případě potřeby lze přístroj propojit s počítačem pomocí USB kabelu (existuje však i kabel pro sériový port). Při vyzvánění se T290 pochlubí přehráváním až 32 hlasů najednou, mnoho uživatelů ocení rovněž funkci stereofonního FM rádia (opět v podobě příslušenství).

Oba zmíněné přístroje se dostanou na asijské trhy začátkem roku 2005, v globálním měřítku bychom se s nimi měli setkat v únoru nebo březnu 2005. Cena přístrojů pravděpodobně nepřekročí hranici 4 500 Kč.

Odkaz: http://www.sonyericsson.com

§§§§§


Herní tip měsíce: Warhammer 40 000

Pavel Mondschein

C04P0655

Svět stolní figurkové hry Warhammer byl pro vývojáře vždy velkým lákadlem - vždyť kdo by dokázal odolat masivním krvavým bitvám, odehrávajícím se na pozadí největšího vojenského konfliktu, jakého se kdy lidstvo účastnilo? Jenže až dosud se to nikomu kvalitně nepodařilo - buď měla hra s Warhammerem společné jenom jméno, nebo se jednalo o podprůměrný škvár. Vývojáři z Relic Entertainment nejsou žádní zelenáči a na jejich nejnovějším počinu s podtitulem Dawn of War to je znát.

Pokud znáte legendární Warcraft III, budete se v Úsvitu války cítit jako doma. Co na tom, že Warcraft se odehrával ve fantasy světě a Warhammer je sci-fi jako řemen; herní systém, grafické zpracování i možnosti multiplayeru jsou velice podobné. Ovšem nemyslete si, že je Warhammer jen bezduchá kopie - zajímavým způsobem v sobě mísí mechanismy specifické pro stolní předlohu s klasickým systémem realtimových strategií, a to vše ještě navíc podbarvuje propracovaný příběh plný zvratů, který do známého světa figurkových bitev nádherně zapadá. Můžete se tak těšit například na stavbu vlastní základny, místo přehršle budov vás však čeká jen několik základních typů, jež si postupně vylepšujete, podobně i typů jednotek je poměrně málo, avšak postupným dokupováním výbavy si vytvoříte přesně takové vojáky, jaké zrovna potřebujete. Ani těžba surovin neprobíhá zcela klasickým způsobem - hlavním zdrojem je tzv. rekvizice získávaná zabíráním strategických bodů porůznu rozmístěných po celé mapě. Originální je velký důraz na morálku jednotek - rychle zjistíte, že demoralizovaný protivník zbavený velení představuje pro vaše vojáky velice snadnou kořist. Příběh vás zavede na planetu Tartarus, kde se utkají čtyři "rasy" - vesmírní mariňáci, orkové, služebníci Chaosu a eldaři. Každá je něčím specifická, její jednotky mají unikátní vlastnosti a při boji s nimi musíte používat jinou strategii. Vesmírní mariňáci jsou ostřílení vojáci, jejichž největší výhodou je univerzálnost. Orkové spoléhají na své množství a hrubou sílu, služebníci Chaosu používají temnou magii a eldaři dokáží využívat warpu, díky kterému se mohou na určitá místa teleportovat nejen vojáci, ale dokonce i celé budovy. Navzdory kvalitní singleplayerové kampani je Warhammer 40 000: Dawn of War především multiplayerová záležitost. Je to patrné již z toho, že v příběhových misích si zahrajete pouze za vesmírné mariňáky, ostatní rasy jsou přístupné jen v bojích více hráčů nebo ve skirmishi (zde nazýván jako "šarvátka"). V obou těchto modech si můžete navíc navolit širokou řadu podmínek k vítězství. Proč také bojovat do posledního muže, když stačí třeba získat jen strategickou převahu nebo zabít hlavního velitele? A nebyl by to Wahrammer, kdybyste si nemohli vzhled své armády upravit do posledního detailu (u stolní předlohy je malování figurek součástí celé zábavy). Realtimová strategie Warhammer 40 000: Dawn of War vychází v našich končinách s kompletně přeloženými texty, přičemž na převodu terminologie se podíleli zkušení hráči stolního Warhammeru. Pavel Mondschein - CD Projekt

§§§§§


uWízlo W paWučině

Pavel Kreuziger,Čestmír Žák

C04P0654

http://www.student-mgo.wz.cz

Pokud bychom měli tento web jednoduše popsat, pak by jeho charakteristika zněla přibližně takto: osobní internetové stránky středoškolského pedagoga, ohodnocené serverem www.maturita.cz jako nejlepší web profesora za rok 2003/04. Autor, profesor Kavecký z Mendlova gymnázia v Opavě, na tyto stránky umístil vyčerpávající a přitom kvalitně zpracované informace o svých předmětech, tedy matematice a výpočetní technice, doplněné mnoha užitečnými studijními materiály pro studenty. I v případě, že již máte střední školu dávno za sebou, nemůže být nikdy na škodu si něco z dávno zapomenutého učiva zopakovat.

http://www.klubyzdravi.cz

Chcete být zdraví? Pak navštivte tyto stránky! Ba ne, takhle jednoduše to samozřejmě nefunguje). Na webu www.klubyzdravi.cz se objevují poutavě napsané články týkající se především zdravé výživy a aktivního životního stylu, k nimž můžete přidávat své vlastní zkušenosti, připomínky, hodnocení či další komentáře. Své místo zde má také speciální kuchařka, díky níž se můžete na vlastní chuťové buňky přesvědčit, že i zdravé jídlo může chutnat. Pokud si některé rady z tohoto serveru vezmete k srdci, nebudete zřejmě kompletně fit během jediného okamžiku, ale budete mít minimálně alespoň dobrý pocit, že se o sebe staráte.

http://www.hospitalityclub.org

Na této adrese se nachází internetová prezentace rozsáhlé dobrovolnické organizace, jejímž primárním cílem je sbližování lidí - hostitelů a hostů, cestovatelů a místních. Členové této organizace kdekoliv na světě si navzájem pomáhají při cestování, buďto poskytnutím střechy nad hlavou na jednu noc či jen prohlídkou města a blízkém okolí. Účast v programu je bezplatná. Hlavní myšlenkou Hospitality Clubu je umožnit kontakt cestovatelů s domácími a naopak místním setkání s lidmi z jiných kultur, a tak napomoci k porozumění mezi národy. Kdyby si vás tato idea získala, můžete se do projektu zaregistrovat prostřednictvím webového formuláře, v němž vyplníte potřebné informace nejen o sobě a svých zájmech, ale i o možnostech, které můžete v místě bydliště nabídnout ostatním členům organizace. Po dokončení registračního procesu již můžete směle využívat všech výše zmiňovaných výhod.

http://www.zachrana.com

Nový hi-end portál, určený pro odbornou veřejnost, se zabývá problémy a řešením internetové bezpečnosti. Základní struktura jej dělí do tří sekcí. První z nich je outsourcing, kde jsou uvedeny základní informace o správě datové sítě, následují bezpečnostní služby jako takové, detailní popis jednotlivých činností při průnikových testech, vysvětlení některých faktů z oblasti testů externích i interních a další zajímavé informace. Druhou sekcí je obnova dat, ve které se například dozvíte, jaký nosič byste měli zvolit pro svoje vysoce hodnotná data, nechcete-li o ně přijít. Poslední část, Security, je pilířem celého webu. Zde se představuje nová služba Network Security Scan, jež provádí v pravidelných časových intervalech kontroly konfigurace a hledá bezpečnostní díry na jednotlivých zařízeních připojených do sítě Internet. Stránky provozuje společnost Tomorrow Systems.

http://www.afs.cz

Česká verze stránek neziskové organizace AFS, jež se soustřeďuje na výměnu a mezikulturní vzdělávání středoškoláků z 56 zemí světa. V České repulice tento projekt úspěšně funguje již od roku 1990, kdy byl úspěšně obnoven po více než čtyřicetileté vynucené odmlce. Není bez zajímavosti, že kupříkladu v roce 1947 se prvního a na dlouhou dobu posledního programu účastnila například i dnešní senátorka Jaroslava Moserová. AFS se soustředí na pěstování vzájemné tolerance mezi národy a aktivní poznávání nových kultur. V souvislosti se svým posláním hledá další rodiny pro přijetí zahraničních studentů. Pokud vás zajímají možnosti středoškolského studia v zahraničí, návštěva studentů z celého světa v rodinách v ČR a další dobrovolnické aktivity, pak se svou návštěvou tohoto webu neváhejte.

http://www.uzlaterybky.cz

Vánoce - hektické období, tlačenice v obchodech, stres z nákupů na poslední chvíli a spousta vyhozených peněz i nevhodně nakoupených dárků. Portál U zlaté rybky se pokusil toto vše částečně odbourat použitím wishlistů, tolik oblíbených v zahraničí. Pomocí zlaté rybky, která návštěvníka portálu provádí krok za krokem, je velice snadné vytvořit seznam dárků, po nichž sám uživatel touží. Vytvořený seznam bude uložen na stránkách zlaté rybky, pak už jen stačí informovat přátele o tomto seznamu a s napětím čekat co, vám rybka nadělí. V případě, že uživatel portálu chce někoho obdarovat, bude pomocníkem rybka zelená. Je možné vytvářet různé typy seznamů podle počtu dárků i nabízených služeb. O vytvořeném a uloženém seznamu na stránkách zlaté rybky je možné přátele informovat pomocí e-mailu, sms zprávy i klasické poštovní zásilky.

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Ovládejte stahování dat

Jan Šplíchal

C04P0656

Využijte neomezené možnosti manažera pro stahování dat Internet Download Manager 3.14, nový Firefox 1.0, nebo vyzkoušejte jeden z firewallů, nabízených jako Téma CD.

Akce a Novinky

V minulém čísle jsme vám nabízeli download manažer, jenž se integroval do MS Internet Exploreru a byl nenáročným pomocníkem pro získávání požadovaných souborů. Dnes k vám přicházíme s vyspělejším nástrojem pro správu stahování dat, jenž lze směle zařadit mezi špičku v tomto oboru. Více informací naleznete tradičně v rámečku či v rubrice Rychlokurz, která se zabývá právě prací s tímto programem.

V sekci Novinky naleznete aktuální číslo oblíbeného časopisu Abíčko, pojednávající o platformě Linux, rovněž internetové periodikum Interval nabízí spoustu novinek a zajímavostí. Do dalšího čísla rovněž pokročil náš bulletin AEC Virus Eye, věnovaný zejména virům a informacím o této problematice. Naleznete zde i excelovské tabulky s aktualizovaným seznamem veškerého softwaru, vydaného na našich CD, nechybí ani kompletní elektronická podoba časopisu s veškerými materiály od roku 2000. Rovněž software ke článkům je zde zastoupen dvakrát. Společnost Microsoft vydala s mírným zpožděním i počeštěnou edici přehrávače Media Player 10, kterou najdete v sekci Servis, stejně jako doplněk sady Office XP/2000: Microsoft Visual Keyboard podporující psaní v několika jazycích na jednom počítači tím, že klávesnici pro jiný jazyk zobrazuje na obrazovce. Buď můžete klepat myší na klávesy zobrazené na obrazovce, nebo při zadávání textu používáte klávesnici, přičemž správné klávesy vidíte na obrazovce.

Software

V části Komerční software hodnotí společnost Abel své působení na letošní výstavě Invex 2004. Máte možnost shlédnout jejich videoprezentaci či se ponořit do galerie, čítající více něž 200 fotografií. Dalším zástupcem je společnost NetGenium s. r. o. se svým produktem pro výstavbu informačních portálů. Jejich hlavním krédem je možnost výstavby kompletního informačního a komunikačního portálu v řádu hodin, navíc díky webovému prohlížeči v příjemném grafickém prostředí. Na tento produkt se váže slevový kupón v hodnotě 25 %. Slevu lze uplatit i u společnosti Sksoft, jež nabízí software pro evidenci příjmů a výdajů každého člena rodiny: Domácí hospodářství 6.0. S jeho pomocí můžete sledovat podrobný stav financí, zobrazovat statistiky, sledovat spotřebu vody, plynu, elektřiny, výdaje za automobil a mobilní telefon. Každá z těchto položek je zpracovávána podrobně a samostatně. Více informací o těchto produktech naleznete v rámečku s označením Komerční software & slevy.

Rubrika Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Za zmínku stojí profesionální program pro tvorbu grafiky a ilustrací Adobe Illustrator 11.0.0. Jeho hlavní výhodou je spojení rozsáhlých tvůrčích funkcí s profesionálním výstupem pro tisk, multimédia či web. Pokud často posíláte SMS z internetu a nebaví vás stále chodit na stránky poskytující SMS bránu, nainstalujte si produkt Kubik SMS DreamCom 5.4. Umožňuje posílat zprávy přes libovolnou SMS bránu nebo připojený mobilní telefon. Je možné psát neomezeně dlouhé SMS, jež jsou automaticky rozděleny, očíslovány a postupně odesílány. PhotoFiltre 6.0.2 je freewarová aplikace pro retušování a editaci obrázků. Umožňuje například úplnou barevnou korekci obrázků, převod barevných obrázků na černobílé, obsahuje základní editační funkce a více než sto filtrů pro efekty. Program je také vybaven prohlížečem obrázků a přímo spolupracuje se skenery a digitálními fotoaparáty. Vývojáři přispěchali také s novou edicí kompresního programu s příjemným uživatelským prostředím a výborným poměrem komprese, WinRAR 3.41. Obsahuje výkonný algoritmus pro kompresi multimedií. Tato edice zatím není dostupná v české lokalizaci, avšak na CD naleznete i poslední přeloženou verzi. Špičkovým zástupcem softwaru pro kompletní správu a zpracování fotografií je Zoner Photo Studio 7. Je nástupcem úspěšné řady známého programu Zoner Media Explorer s celou řadou nových nástrojů a funkcí. Dokáže fotografie či jiné obrázky načítat z fotoaparátu či skeneru a dále je upravovat. Můžete retušovat chyby, upravovat barvy či odstranit zkreslení perspektivy. Velmi dobře funguje hromadné zpracování, jako jsou ořezy, změny rozměrů či převod formátů, velmi kvalitní jsou i možnosti pro tisk či export do PDF. Pokud stále váháte nad zabezpečením svého počítače připojeného k internetu, ponořte se do části Téma CD, kterou jsme věnovali firewallům. Kromě klasiky v posledních verzích (ZoneAlarm 5.1.011, Kerio Personal Firewall 4.1.2) stojí určitě za vyzkoušení i výkonný nástroj pro ochranu počítače před možnými útoky, Norton Personal Firewall 2005, jenž monitoruje přenos dat z počítače a do počítače, upozorní na podezřelé operace a následně automaticky zablokuje každý systém, který se pokouší o prozkoumání počítače. Sygate Personal Firewall 5.6 je další obousměrný ochranný systém. Nepřetržitě zajišťuje ochranu před vetřelci, kontroluje přístup neautorizovaných programů k síti, detekuje výskyt trojských koní. Způsobí, že váš počítač nebude "zvenku" viditelný. Do obranného systému McAfee Firewall 4.0 je integrována rozšířená detekce možných průniků, přičemž vestavěný grafický nástroj umožňuje zobrazit geografický původ útočníka. Uživatel může zjistit a analyzovat podezřelé datové přenosy, které se pokoušejí přes jeho firewall proniknout, a to jak v příchozím, tak i v odchozím směru, prostřednictvím informací o typu a frekvenci probíhajících útoků. Pro ty, kteří využívají vestavěný firewall ve Windows XP, nabízíme program WatchDog 1.0, rozšiřující možnosti firewallu ve Win XP (se Service Packem 2) o ochranu proti spywaru, adwaru a virům. Program po zapnutí běží na pozadí a neustále kontroluje nastavení firewallu. Sekce Vyzkoušejte si nabízí doplňující software ke článkům Kouzla s pevnými disky a Vylaďte si svůj prohlížeč! Najdete zde ale i například program ChrisTV Professional 3.70 pro sledování a záznam televizního vysílání přijímaného prostřednictvím TV karty s WDM ovladačem. K záznamu lze použít libovolný instalovaný audio/video kodek, dále podporuje FM rádia, auto-skenování kanálů, zoom, teletext a mnoho dalšího. Pokud jste si mezi souborovými manažery stále ještě nevybrali svého favorita, vyzkoušejte ExplorerXP 1.05, jenž obsahuje téměř veškeré funkce, na které jste zvyklí z komerčních produktů. Hlavní funkcí produktu TrayDevil 1.2.6 je možnost minimalizovat do ikony vedle hodin na systémové liště kteroukoli aplikaci, která pak nezabírá místo na pracovní ploše, přesto je však stále rychle přístupná a běží. To člověk ocení například u poštovních klientů, kalendářů a podobných programů. Mezi další funkce programu patří restart, vypnutí a zamknutí počítače pomocí jednoho kliknutí myši, s možností nastavit před vypnutím počítače spuštění libovolné aplikace. Pro pobavení je v této sekci připraven 123 Free Solitaire 2004 5.30, což je sada dvanácti karetních her, které jsou doplněny animovanými kartami, zvukem a automatickým hráčem.

Komunikace a Hardware

V části věnované komunikaci tentokrát narazíte na dlouho očekávaný prohlížeč Firefox 1.0, odlehčenou edici ICQ, produkt pro on-line komunikaci a software pro sdílení dat. Firefox je malý a rychlý moderní prohlížeč s jednoduchým ovládáním a bohatou nabídkou funkcí, založený na kvalitě zobrazovacího jádra Gecko z Mozilly. Dříve byl nabízen pod jménem Mozilla Firebird. Mezi jeho nejzajímavější funkce lze řadit tabbed browsing, neboli rychlé prohlížení více stránek v jediném okně, blokování pop-up oken a přizpůsobitelné lišty nástrojů. Tato edice obsahuje nový download manager a off-line mod pro procházení stránek. ICQ je asi nejpoužívanější komunikační program současnosti. S roky vývoje však přibývaly funkce a aplikace stále "tloustla". Pokud potřebujete pouze výběr nejzákladnějších funkcí a co nejmenší instalaci, pak sáhněte po této odlehčené verzi, kterou přinášíme v poslední edici. Chcete-li využívat P2P sítě pro sdílení Gnutella, Gnutella 2, eDonkey2000 nebo BitTorrent v jednom programu, je pro vás jako stvořená Shareaza v2.1.0.17. Kromě příjemného uživatelského prostředí neobsahuje žádný reklamní nebo jiný podobný software. Jako jeden z mála P2P klientů umožňuje uživatelům, kteří jsou ne z vlastní vůle za proxy serverem (například u internetu přes kabelovou TV) spolehlivé stahování přes BitTorrent. Od této verze již funguje také pod Windows XP SP2. Posledním zástupcem je Skype 1.0.0.94, umožňující on-line hlasovou a textovou komunikaci mezi uživateli s využitím P2P (peer-to-peer) technologie. Podporuje konference (současná komunikace až pěti uživatelů), šifrování a připojení přes firewall. Rubrika Hardware potěší zejména ty, kteří neustále ladí výkon svých grafických karet. Prvním zástupcem je aplikace ATIToll 0.0.22 pro snadné přetaktování grafických karet postavených na čipech ATI na maximální výkon. Aby nebyli ochuzeni vyznavači společnosti NVIDIA, je pro ně připravena výkonná utilita pro rozšířené nastavení grafických karet, která podporuje všechny verze tzv. detonátorů, zvyšujících výkon grafické karty. Doufáme, že pro vás naše CD bude přínosem a nabízené programy se vám budou hodit. Zachovejte nám věrnost!

Zadarmo: Internet Download Manager 3.14

V minulém čísle jsme vám zdarma nabídli download manažer, který byl určen pro integraci do Internet Exploreru. Abychom neochudili o tento druh softwaru ani čtenáře využívající alternativní prohlížeče, nabízíme vám dnes Internet Download Manager 3.14, rovněž v plné verzi a zcela zdarma. Po instalaci o sobě program dá vědět nejen ikonou IDM v systémové liště vedle hodin, ale také malým okénkem s vyobrazením nákupního košíku. To slouží k jednoduchému přetažení odkazů na požadované soubory pro stažení z prohlížeče do manažeru. Spustíte tak i jejich stahování a případnou správu. Z možností nastavení jmenujme pouze ty nejzajímavější. Pozornost zajisté zaslouží položka Automaticaly start downloading of URLs placed to clipboard. Při označení této volby bude IDM monitorovat schránku Windows pokud se v ní objeví něco, co vypadá jako internetová adresa, nabídne vám stahování. Stačí tedy v textu označit URL nebo kliknout na odkaz a zvolit Kopírovat zástupce. Další šikovnou funkcí je Use ALT key. Jejím zaškrtnutím umožníte při současném stisknutí tlačítka [ALT] a kliknutí na odkaz standardní stahování prostřednictvím prohlížeče. Nespustí se tak stahování přes download manažer. Můžete si také nastavit zvuková upozornění na dokončení stahování či na problémy při stahování nebo na pohyby uvnitř fronty stahovaných souborů. Možností nastavení je mnoho, ale většinu z nich musíte provést pouze jednou. Pozitivem programu je rovněž jakýsi plánovač. Při kliknutí na požadovaný soubor se objeví okénko, které nabízí mimo jiné volbu Download later. Můžete si tedy zvolit, kdy chcete soubor stáhnout, případně poté počítač vypnout, zavěsit modem atd. Pokud vám práce s tímto produktem není dostatečně jasná či chcete více informací, doporučujeme rubriku Rychlokurz, která je věnována právě tomuto programu.

Komerční software a slevy

Invex 2004 - pro firmu ABEL úspěch i rozpaky

Jaké pocity z výstavy INVEX 2004 má firma s největší výstavní plochou v pavilonu A2?

Názor generálního ředitele firmy ABEL:

"Pokud máme hodnotit svoji vlastní práci, přípravu na veletrh a samotné účinkování celého výstavního týmu firmy ABEL - pak vše bylo na jedničku s hvězdičkou. Pokud máme ale hodnotit veletrh očima návštěvníka, pak musíme konstatovat jediné - INVEX možná spěje ke svému konci. Nicméně i přesto firma ABEL hodnotí svou účast na veletrhu velmi pozitivně, zejména pak proto, že spojila své síly s firmami NIKON, Zoner a Levi Internacional. Vytvořili jsme speciální software pro správu a archivaci fotografií v datovém skladu, vyfotografovali a vytiskli pro zákazníky více než 2 500 fotografií zdarma. Podívejte se spolu s námi v sekci Komerční software, jak se musíme "otáčet", aby jakákoli výstava byla úspěšná. Najdete tam naši videoprezentaci a fotogalerii s téměř 200 fotografiemi z výstavy INVEX 2004."

Sksoft - Domácí hospodářství 6.0

Tento software je určen k evidenci příjmů a výdajů každého člena rodiny. Díky němu můžete sledovat podrobný stav financí, zobrazovat statistiky, sledovat spotřebu vody, plynu, elektřiny, výdaje za automobil a mobilní telefon. Každá z těchto položek je zpracovávána samostatně a podrobně. Dále program nabízí výpočty spoření, splátek, kurzové a mzdové kalkulačky. Určitě uvítáte i integrovaný adresář pro evidenci kontaktů, poznámkový deník, plánovač pro plánování příjmů a výdajů na následující měsíc, plánovač pro půjčky i úspory. Zkrátka, Domácí hospodářství vaše finance skutečně ohlídá! Nabízíme vám na tento produkt slevu v hodnotě 50 Kč. Slevu lze uplatnit vepsáním slevového kódu do příslušné kolonky při objednávce na stránkách výrobce. Kód na slevu zní: dh6w.

NetGenium s. r. o. - NET Genium

Tento ryze český software s názvem NET Genium je určen pro výstavbu informačních portálů. Jeho hlavním krédem je možnost výstavby kompletního informačního a komunikačního portálu v řádu hodin, díky webovému prohlížeči v příjemném grafickém prostředí. NET Genium využívá nejmodernější technologie ASP.NET. Mezi typické aplikace NET Genia patří evidence zaměstnanců (včetně pracovních výkazů a dovolených), informace o obchodních partnerech, nabídky a objednávky, faktury, veškeré inventáře a seznamy, evidence skladu, rezervační systémy (vozový park, jednací místnosti, technické vybavení, hotelové pokoje), grafické kalendáře s naplánovanými akcemi, kniha jízd a mnoho dalšího. Většina z nich je zdarma k dispozici ke stažení na stránkách výrobce. V demoverzi je možné vyzkoušet i administrátorský režim. Nabízíme vám 25% slevu na tento produkt formou slevového kupónu, který naleznete v časopisu.

Nepřehlédněte na CD

MS Windows Media Player 10 CZ

Nová edice MS Windows Media Playeru 10 přináší novinky hlavně v oblasti přenosu dat.

FireFox 1.0

Malý a rychlý moderní prohlížeč s jednoduchým ovládáním a širokou nabídkou funkcí.

DVD Shrink 3.2.0.15

Nástroj pro snadné zálohování DVD na pevný disk nebo pomocí DVD vypalovačky na DVD-R.

ZoneAlarm 5.1.011

ZoneAlarm je výkonný firewall pro ochranu počítače před útoky z internetu i vnitřní sítě.

UltraISO 7.25

Výkonná utilita umožňující tvorbu, úpravu a konverzi CD/DVD image souborů.

TextAloud 2.0

TextAloud je program, který dokáže konvertovat text na mluvené slovo.

Dr. Hardware 2004 5.5.Oe

Tento program slouží k detailní analýze instalovaného hardwaru vašeho PC.

NOD 32 2.12.2

Uživatelsky příjemný antivirový program se všemi běžnými typy ochrany.

Zadarmo: Slovníky Lingea pro Microsoft Office 2003

Společnost Microsoft přináší uživatelům sady Microsoft Office 2003 nové slovníky, které speciálně připravila společnost Lingea. Po instalaci se slovníky integrují do podokna úloh Zdroje informací všech aplikací Office 2003. podokno úloh sady Microsoft Office 2003 slouží ke zjednodušení a urychlení práce v sadě Microsoft Office 2003 - usnadňuje totiž přístup k různým nástrojům. Uživatelé aplikací Microsoft Office 2003 využívají podokna úloh vždy, když například potřebují nalézt definici, synonymum, fakta o financích společnosti, článek z encyklopedie nebo jiné typy informací z webu. Nyní uživatelé získají snadný přístup k překladovým slovníkům Lingea přímo z aplikací Microsoft Office, a to obousměrně pro angličtinu, němčinu, češtinu i slovenštinu, s možností vyhledávání z více než 25 000 hesel pro libovolný směr překladu. Praktický postup vyhledání překladu slova je velmi jednoduchý - stačí na dané slovo, které chceme přeložit, v dokumentu jen klepnout pravým tlačítkem myši a v místní nabídce zvolit příkaz Přeložit. Výsledek překladu se okamžitě zobrazí v podokně úloh Zdroje informací. Na CD naleznete jak anglický, tak německý slovník.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Kouzla s pevnými disky I

David Čepička, Richard Coppola, Annette Kniffler, Thomas Rau

C04P0605

Účetnictví, pracovní materiály, pracně provedená nastavení systému  prostě vše, co se na vašich pevných discích nashromáždí, se často dá jen těžko nahradit. Přečtěte si, jak s těmito velmi citlivými počítačovými komponentami správně zacházet a jak bez pohromy čelit všem problematickým situacím, které se mohou u pevných disků vyskytnout.

Poškození pevného disku znamená, že vaše data jsou ztracena - a proti takové katastrofě se nikdo z nás dokonale bránit nedokáže. Vždyť pevný disk je vlastně jednou z nejcitlivějších počítačových komponent: nárazy, příliš vysoké teploty nebo nevhodné zacházení se vám za určitých okolností mohou vymstít tím, že pevný disk vypoví službu. Klidu nepřidá, ani když pevný disk pracuje příliš hlasitě, není rozpoznána celá jeho kapacita nebo se vytváření diskových oddílů nevydaří tak, jak jsme si představovali. A právě tady se vám budou naše tipy snažit nabídnout řešení. Budou mít vskutku široký záběr - počínaje radami, jak si vybrat správný pevný disk a jaká pravidla dodržovat během každodenního provozu a konče třeba sadou možností, jak zachránit data v případě havárie.

Instalace

Předpokládejme, že jste si právě koupili úplně nový pevný disk, který jste následně přidali k ostatním komponentám v počítačové skříni. Bez problémů se vám podařilo disk nakonfigurovat, upevnit a propojit datovým kabelem se základní deskou. BIOS nový disk po zapnutí počítače automaticky detekoval a vy jste ho naformátovali a vytvořili na něm diskové oddíly. Pokud se vám při instalaci disků některý krok nepovedl podle vašich představ, nezbývá, než se obrnit trpělivostí, protože někdy je potřeba trochu experimentovat, než uvedete pevný disk do provozu.

1.Windows a (nebo) BIOS neukazují správnou kapacitu disku

Problém: Podle výrobce má váš nový pevný disk o něco větší kapacitu než ukazuje BIOS či Windows.

Řešení: Činí rozdíl ve velikostech asi 7,4 procenta? Pak odpověď na náš problém spočívá v rozdílném výpočtu kapacity u výrobce pevného disku, popřípadě u výrobce BIOSu a autora softwaru. Pro výrobce disků se v tomto případě 1 KB rovná 1 000 B (103), 1 MB se rovná 1 000 000 B (106) a konečně 1 GB se rovná  1000000000 B (109). Oproti tomu autoři softwaru interpretují 1 KB jako 1024 B (210), 1 MB jako 1 048 576 B (220) a 1 GB jako 1 073 741 824 B (230). Windows tedy skutečně ukazují celou kapacitu vašeho disku, jenom ji počítají jinak.

2.Nelze využívat celou kapacitu disku

Problém: Váš nový disk má podle výrobce kapacitu 180 GB, ale Windows ukazují velikost pouze v rozmezí 127-137 GB.

Řešení: Windows pro rozpoznání správné kapacity pevného disku potřebují, aby BIOS spolupracoval s patřičnými ovladači. Nejprve prověřte, zda nehlásí špatnou velikost disku i samotný BIOS. Pokud tomu tak je, obstarejte si od výrobce vaší základní desky update BIOSu a ten na základní desku nahrajte.

Pokud ani poté Windows nerozpoznají správnou velikost disku, pak v operačním systému chybí příslušný ovladač. Řešení problému pak závisí na verzi Windows, kterou používáte.

Windows 2000/XP: V případě Windows XP je obvykle nutné nainstalovat minimálně Service Pack 1 nebo novější, v případě Windows 2000 pak minimálně Service Pack 3 nebo vyšší. Oba je možné stáhnout na WWW stránkách Microsoftu.

Pakliže bude tento krok bez odezvy, zkuste spustit Editor registru tím, že z nabídky Start vyvoláte příkaz Spustit a do dialogového okna Otevřít zapíšete příkaz regedit. Přesuňte se do klíče Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Services\atapi\Parameters a v něm vytvořte hodnotu typu DWORD s názvem EnableBigLba a přiřaďte jí hodnotu 1.

Windows 98/ME: Pro tyto verze Windows bohužel Microsoft žádný ovladač neposkytuje. Pokud však je vaše základní deska uvedena v seznamu na internetové stránce support.intel.

com/support/chipsets/iaa, pak vyřeší váš problém zdarma dostupná aplikace Intel Application Accelerator.

Pokud pro vaši základní desku neexistuje žádný vhodný update BIOSu či ovladače, pak je ještě možné problém vyřešit zakoupením zvláštní karty s IDE řadičem, za všechny lze uvést třeba kartu Promise Ultra 100 TX2.

Upozornění: Pokud používáte ve Windows možnost uvedení počítače do úsporného režimu či do režimu spánku, pak byste si v každém případě měli nainstalovat opravný balíček Microsoftu s označením Q331958, abyste zabránili možné ztrátě dat.

3.Chybí vám software k pevnému disku

Problém: Koupili jste si nový disk a při jeho vybalení zjišťujete, že k němu výrobce nedodal žádný software.

Řešení: Prakticky všichni výrobci pevných disků nabízejí na svých internetových stránkách (většinou pod odkazy Service nebo Support) freewarové programy, které slouží k testování disků, dále pomáhají při jejich instalaci či vytváření diskových oddílů, popřípadě umožňují provést nízkoúrovňové formátování. Některé z nich dokáží rovněž změnit režim Ultra-DMA. Pro běžné použití však takové utility nejsou většinou vůbec potřeba. Přesto jsme pro zájemce řadu takových programů shromáždili na našem CD. Jejich seznam je uveden v rámečku s názvem Zdarma dostupné utility výrobců pevných disků. Pokud na našem CD žádnou vhodnou utilitu pro svůj disk nenaleznete, můžete vyzkoušet nástroje od jiných výrobců. Některé z nich totiž pracují i s disky od jiných firem, přičemž některé funkce mohou zůstat nedostupné. Typickým příkladem je Drive Fitness Test od firmy Hitachi, který najdete i na našem CD.

4.Paralelní instalace Windows se nedají jasně identifikovat

Problém: Na pevném disku máte dvě instalace Windows XP - jednu pro obvyklou práci a jednu pro testování systému. Při spouštění počítače nabízí bootovací manažer Windows obě varianty pod stejnými jmény. Vy byste chtěli každé z instalací přiřadit vlastní popis.

Řešení: Modifikujte soubor BOOT.INI. V něm je totiž uvedeno, které varianty bude bootovací manažer při spouštění počítače nabízet a kde se nacházejí. Poklepejte proto v Ovládacích panelech na ikonku Systém a přesuňte se na záložku Upřesnit. V poli Spuštění a zotavení systému klepněte na tlačítko Nastavení a v poli Spuštění systému stiskněte tlačítko Upravit. V textovém editoru se vám nyní otevře soubor BOOT.INI. V odstavci [operating systems] pak v uvozovkách uvidíte jména nainstalovaných operačních systémů. Nyní můžete jejich název změnit podle svých představ a nakonec soubor uložit.

Tip: Pokud vedle sebe instalujete několik různých operačních systémů, instalujte ten nejnovější vždy jako poslední. V opačném případě vám starší verze Windows přepíše bootovací sektor novější verze a tu pak již nespustíte.

Diskové oddíly

Vytváření diskových oddílů je uměním samo o sobě. Samozřejmě, že rozdělit nový disk na jednotlivé oddíly dokáže snad každý. Problém nastává teprve tehdy, když je třeba již existující oddíly spojit do jednoho nebo naopak spojit volné místo na několika discích.

5.Jeden diskový oddíl je malý, jiný zase příliš velký

Problém: Na jednom pevném disku máte dva diskové oddíly. Na jednom z nich již začíná docházet místo, ale na druhém ještě nějaké místo volné je. Vy nyní chcete oba oddíly spojit do jednoho, aniž byste ztratili data na kterémkoliv z nich.

Řešení: Pomocí programů pro práci s diskovými oddíly, jejichž zástupcem je kupříkladu Partition Magic, se dají dva oddíly spojit do jednoho, ovšem za předpokladu, že jejich písmenka jdou v abecedě za sebou (kupříkladu C: a D:) a pokud jsou formátovány stejným systémem souborů - například NTFS. Dále nesmíte spojit dva oddíly, pokud se na každém nachází nějaký operační systém. V opačném případě se může stát, že už počítač nespustíte. K sobě nejdou ani dva oddíly formátované v různých verzích NTFS nebo s různými velikostmi jednotlivých clusterů. Spojit nemůžete ani komprimované oddíly. Kvůli výše uvedeným omezením je možná lepším řešením, pokud jeden oddíl na úkor toho druhého zvětšíte. To jde v případě Partition Magicu bez problémů a bez omezení.

6.Při spoustě diskových oddílů se ztrácí přehled

Problém: Ve svém počítači máte dva disky, každý o kapacitě 20 GB. Na jednom z nich se nachází systémový oddíl o velikosti 4 GB. Zbylá kapacita, stejně jako celý druhý disk, je bez oddílů. Obě volné oblasti byste chtěli sloučit do jednoho diskového oddílu, abyste si udrželi lepší přehled.

Řešení: Ve Windows 2000 a XP Professional existuje pro tento problém řešení, takzvané dynamické disky. Ty totiž nepoužívají klasické partition tabulky, a proto umožňují vytvářet oddíly rozprostírající se po několika discích - stejně tak je možné vytvářet diskové oddíly Raid. Dynamické disky však mají dvě závažné nevýhody: k datům na nich uloženým se ve Windows 95/98/ME a XP Home nedostanete. Navíc je nemůžete bez ztráty dat převést zpět na standardní diskové oddíly.

Ve Windows 2000 a XP Professional vytvoříte dynamické disky takto: v Ovládacích panelech poklepejte na ikonu Nástroje pro správu a zde na ikonu Správa počítače. V levé části okna označte položku Správa disků a klepněte pravým tlačítkem myši na šedé políčko s označením Disk 0 (1). Z kontextového menu vyberte příkaz Převést na dynamický disk. Během této operace zůstanou všechna data nedotčena. V následujícím okně vyberte disk, jehož se má přeměna týkat.

Poté klepněte pravým tlačítkem myši na oblast bez diskových oddílů a z kontextového menu vyberte příkaz Vytvořit svazek. Jako typ svazku zadejte Rozložený. V dalším kroku pak vyberte oba disky a pod položkou Velikost zadejte kapacitu, kterou má každý disk na dynamickém disku obsadit. Nakonec přiřaďte diskům potřebná písmenka a diskové oddíly zformátujte.

Ladění výkonu pevného disku

Pokud pevný disk pracuje příliš pomalu, pak jej doporučujeme nejdříve defragmentovat. Nic to nestojí a výsledek je znát. Po defragmentaci totiž nemusí čtecí a zápisová hlavička hledat části nějakého souboru po celém disku, ale má je uspořádány pěkně za sebou. Program pro defragmentaci se nalézá v nabídce Start/Programy/Příslušenství/Systémové nástroje a jmenuje se příznačně Defragmentace disku. Ostatně zvýšení rychlosti po provedení defragmentace si můžete ověřit některým z benchmarkových programů, kterým je například Tecchannel Benchmark Suite. Na druhou stranu to ovšem není pouze defragmentace, která určuje rychlost počítače.

7.Při přehrávání zvukových či video souborů je disk pomalý

Problém: Při práci s audio či video soubory nejste spokojení s rychlostí pevného disku.

Řešení: Instalace dalšího pevného disku udělá s vaším počítačem přímo divy. Pokud tento disk nainstalujete jako zdvojený k prvnímu disku a zřídíte na něm (nebo na jeho části) systém Raid 0, bude zvýšení rychlosti čtení a zápisu velkých souborů se zvukem a videem velmi přesvědčivé. Je však důležité upozornit na to, že všechny soubory s videem a se zvukem, všechen software a odkládací soubor musí být umístěny na disku se systémem Raid 0. Pouze odtud se totiž mohou načítat rychleji.

8.Druhý disk je v počítači málo využitý a zbytečně spotřebovává elektřinu

Problém: Chtěli byste druhý pevný disk, který máte v počítači, tu a tam vypnout, abyste šetřili elektřinu. Zároveň se tím sníží i hlučnost počítače a stejně tak se i teplota bude držet na minimální hodnotě.

Řešení: Víte, co je u externích disků připojených přes rozhraní USB či Firewire samozřejmostí, ale co diskům v počítači chybí? Ano, je to vypínač. Nejjednodušší řešením je proto přeměna interního disku na externí. K tomu potřebujete pouze externí krabici s vypínačem. Na trhu se dají sehnat například skříně s rozhraním USB 2.0.

Nechcete žádné externí zařízení? Pak máte dvě možnosti:

1. Udělejte kompromis a vsaďte na režimy úspory energie, jimiž disponují samotná Windows. Tak můžete Windows donutit k tomu, aby disky vypnula, pokud nebudou po nějakou pevně stanovenou dobu používány. Zmíněnou dobu můžete například ve Windows XP nastavit v Ovládacích panelech poklepáním na ikonu Možnosti napájení, a to na záložce Schémata nastavení napájení pod položkou Vypnout pevné disky. Nevýhodou je, že toto nastavení se vztahuje na všechny disky v počítači, takže ho nelze použít pouze pro váš druhý disk. Jako zlatou střední cestu doporučujeme nastavit údaj Po 20 minutách.

2. Udělejte si vypínač sami. Tuto činnost by však měli provádět pouze zkušení uživatelé. Vypínač namontujte na napájecí kabel, nikoliv na datový. Kromě toho byste se měli ujistit o tom, že je na datovém kabelu připojen pouze pevný disk - elektronika u vypnutého pevného disku může negativně ovlivňovat datový signál a tím rušit komunikaci jiného disku.

9.Nepřeslechnutelný pevný disk: hluk vás znervózňuje

Problém: Už nemůžete hluk vydávaný vašim diskem nadále snést, protože se při něm špatně soustředíte na práci. Také chcete umístit počítač do obýváku, kde by hluk byl skutečně na obtíž.

Řešení: Snížení hlučnosti disku už dnes nepředstavuje nepřekonatelný problém. Od konce roku 2000 jsou prakticky všechny pevné disky vybaveny funkcí AAM (Automatic Acoustic Management), která vás staví před otázku - má být váš disk především rychlý, nebo má raději pracovat potichu? V tichém režimu se hlavička disku pro čtení a zápis pohybuje daleko pomaleji. Důsledkem je skutečnost, že přístup k datům je o 20-50 procent pomalejší.

Pro aktivaci funkce AAM potřebujete zdarma dostupný software Silent Drive, který naleznete na našem CD. Je určen pro Windows 2000 a XP. Ovládání programu je velmi intuitivní.

Alternativou ke zmíněné utilitě je rovněž zdarma šířená aplikace Hitachi Feature Tool, kterou také naleznete na našem CD. Oficiálně je určena pouze pro disky Hitachi nebo IBM, ale podle našich zkušeností funguje i u pevných disků jiných výrobců. Program obvykle vytvoří bootovací disketu, pomocí níž spustíte počítač. Po automatickém rozpoznání disku se přesuňte do menu Features/Change Acoustic Level a zde vyberte pod položkou Enable (User defined value) hodnotu mezi 128 a 254. Hodnota 128 odpovídá nejtiššímu režimu a 254 režimu nejhlučnějšímu. Akustický rozdíl mezi těmito krajními hodnotami si můžete vyzkoušet. Provedené nastavení pak zůstane aktivní i po restartu počítače. Při použití položky Disable funkci AAM deaktivujete. Pak bude disk běžet opět v nejrychlejším režimu.

Zabezpečení dat

Kdybyste tak dokázali s dostatečným předstihem rozpoznat, že má váš pevný disk na kahánku, pak by byly všechny starosti o data zbytečné. Ale tak jednoduché to u žádného pevného disku (naneštěstí pro nás uživatele) není. Všechny novější typy disků sice podporují technologii SMART (Self Monitoring Analysis and Reporting Technology), jež vás dokáže při prvních známkách poškození pevného disku včas varovat. Ovšem aby se k vám taková zpráva dostala, je třeba nainstalovat speciální utilitu využívající právě technologii SMART. Ale ani poté není riziko ztráty dat stoprocentně vyloučeno. Proto je nutné včas učinit potřebná opatření.

10.Změna konfigurace: péče o stabilní systém

Problém: Nainstalovali jste si Windows XP a nakonfigurovali je podle svých požadavků. Vše funguje bez potíží. Chtěli byste mít proto možnost se vždy k takové stabilní konfiguraci vrátit.

Řešení: Zálohujte si tuto instalaci vytvořením obrazu (image). Velmi pohodlně to jde prostřednictvím aplikací jako jsou True Image 7, Drive Image 7 nebo Norton Ghost 2003. Pokud se váš počítač stane nestabilním, nebo pokud se budete chtít z nějakých jiných důvodů vrátit ke stabilní výchozí konfiguraci, stačí pouze tento obraz nahrát. To provedete prostřednictvím bootovací diskety nebo CD, a to i tehdy, pokud Windows nejdou už ani spustit. Image stabilní konfigurace se dá uložit i na jiný disk nebo na DVD.

Způsob vytvoření obrazu závisí na použité aplikaci. Většinou stačí zadat písmeno disku, od něhož chceme obraz vytvořit, dále písmeno disku, na nějž budeme obraz ukládat a konečně název souboru, který bude obraz obsahovat. Obraz byste však neměli vytvářet pouze jednou, nýbrž v pravidelných intervalech.

11.Chcete pravidelně provádět zálohy, ovšem často na to zapomenete

Problém: Soubory na pevném disku jsou pro vás bezpochyby velmi důležité. Přesto stále zapomínáte na to, abyste svoje data zálohovali.

Řešení: Pomocí dalšího disku a systému Raid 1 budou všechny potíže se zálohováním jednou provždy patřit minulosti. V režimu Raid 1 pracuje řadič se dvěma pevnými disky tak, že vidíte pouze jednu logickou jednotku a zároveň je postaráno o to, aby se všechna data zapisovala na oba disky současně. Pokud by se jeden z disků poškodil, stále ještě existuje jeho přesná kopie.

Tip PRO PROFESIONÁLY: Windows 2000 Server poskytuje zdarma dostupnou podporu pro Raid 1, která je prakticky totožná s řešením hardwarovým. Tuto funkci můžete zpřístupnit i ve Windows 2000 a XP Professional. Jenom musíte celý systém přesvědčit, že na něm vlastně běží Windows 2000 Server. Podrobný návod, jak to zajistit, naleznete v článku PC ve svižném tempu, který byl uveřejněn v PC WORLDu v čísle 2/2004. Úpravy v systémových souborech, které jsou v něm popisovány, patří mezi ty velmi nebezpečné. Proto by je měli provádět pouze ti, kteří přesně vědí, co dělají.

12.Problémy s teplotou: postarejte se o všechny disky

Problém: Před nedávnem jste do počítače přidali nový pevný disk a kvůli nedostatku místa jste jej umístili přímo nad váš starý disk. Teď se obáváte, aby se disky nepřehřály a nepoškodily se.

Řešení: Každý disk vydává teplo, a proto by měl být ve skříni umístěn tak, aby okolo něj proudil vzduch a tím jej ochlazoval. Pokud to typ vaší skříně neumožňuje, pak byste určitě měli pečlivě sledovat teplotu všech disků. Většina pevných disků má na své vnitřní straně teplotní čidlo (informujte se u výrobce disku). Naměřené hodnoty pak můžete načítat přes některou z utilit podporující technologii SMART (viz rámeček SMART: včasné rozpoznání chyb na pevném disku). Zobrazená teplota by nikdy neměla přesáhnout 55 ?C.

Pakliže váš disk žádným teplotním čidlem nedisponuje, je třeba na disk občas sáhnout rukou a přesvědčit se, že se nepřehřívá. Také můžete koupit speciální chladič určený pro chlazení pevných disků.


Kouzla s pevnými disky II

Prevence

Úspěšně jste zdolali všechny nástrahy instalace disku do systému. Pevný disk nyní běží. Ale aby tomu tak bylo ještě hodně dlouho, měli byste se postarat o to, aby měl pro svoji činnost optimální podmínky (viz rámeček s názvem Optimální péče: 5 pravidel.

13. Disk je hlučnější, zatuhnutí systému častější

Problém: Už nějakou dobu pracuje pevný disk hlučněji. Také zatuhnutí systému jsou čím dál častější.

Řešení: Pevný disk je pravděpodobně poškozený. Svoje data byste měli co nejrychleji zálohovat (viz tip č. 10). Hlasité, jakoby skřípavé zvuky ukazují na poničenou hlavičku disku. Hlavička disku, která zajišťuje zápis a čtení dat, se například důsledkem nárazu poškodila, možná vyrazila částečku z povrchu disku, což může mít časem katastrofální následky. Částečka dokáže poškrábat povrch disku a tím disk natrvalo zničit. Testovací programy jako například ve Windows obsažený Scandisk pak hlásí poškozená data. Podrobnější analýzu chyb dokáže kromě Scandisku provést i řada utilit dodávaných přímo výrobci pevných disků (viz tip č. 3).

14.Jsou vaše data na starém disku ještě v bezpečí?

Problém: Pevný disk vám už dlouhou dobu dobře slouží a je doposud naprosto bezproblémový. Ovšem nikdy nevíte, zda ještě můžete jeho starým součástem důvěřovat. Chtěli byste proto zjistit, zda je disk ještě pořád v bezvadném stavu.

Řešení: Většina současných pevných disků vám o svém stavu ochotně poskytne informace, a to díky technologii SMART (viz rámeček SMART: včasné rozpoznání chyb na pevném disku). Proto co možná nejdříve nainstalujte program spolupracující s technologií SMART. K mnoha diskům se takový software často přikládá. Pokud výrobce vašeho disku žádný takový program neposkytuje, můžete zkusit některý z freewarových nebo sharewarových programů. Pro tento případ se hodí například zdarma dostupná utilita HDD Health, popřípadě sharewarový nástroj Active Smart. Tyto programy načtou výsledky automatické diagnostiky z firmwaru disku a budou vás varovat, pokud bude stav disku kritický.

15.SMART utilita bije na poplach a zjištěné hodnoty takovému stavu neodpovídají

Problém: Utilita spolupracující s diskem přes technologii SMART vám ohlašuje problém, ale hodnoty zjištěné z firmwaru tomuto stavu neodpovídají.

Řešení: Informace získané pomocí technologie SMART nepředstavují reálné hodnoty, jako je například počet označených, popřípadě vyřazených sektorů. Jedná se o přepočtené hodnoty, přičemž záleží více méně na výrobci disku, jak se zjištěné hodnoty budou přepočítávat. Přesto jsou tyto údaje dobrým výchozím bodem. Čím nižší hodnota, tím hůře na tom váš disk je - v nejhorším případě může dojít k překročení kritické hodnoty - tu můžete zjistit v parametru Threshold.

Chcete znát skutečná fakta? Pak je nejlepší možností použít utilitu Active Smart, v níž si můžete přes menu View/View SMART Raw data zobrazit konkrétní hodnoty.

Jakmile vás utilita poprvé varuje, že něco není v pořádku, je nutné okamžitě udělat zálohu - koneckonců jistota je jistota. Samozřejmě, že existují parametry - výrobci jim říkají spíše atributy, jež jsou méně znepokojující než ostatní. Je-li například hodnota parametru Current Pending Sector Count kritická nebo se značně odlišuje od jiných, je to jen omezené vysvětlení blížícího se konce disku. Neboť v tomto atributu jsou započteny všechny sektory označené jako podezřelé - takže vedle fyzicky poškozených sektorů zahrnuje i sektory, které jsou díky přerušenému zápisu nečitelné pouze dočasně. Při nejbližší vhodné příležitosti disk zkusí do těchto sektorů zapsat nějaká data a ve většině případů úspěšně.

Pouze pokud i další pokus o zapsání dat do takového sektoru selže, je takový sektor poškozený a je pak z disku s konečnou platností vyřazen, tedy už nebude používán. Při běžné práci si těchto událostí ani nevšimnete.

Počet poškozených sektorů vychází z atributu Reallocated Sector Count - to je rozhodující parametr. Sektory označené jako vyřazené se totiž nedají opravit. A když se tyto s konečnou platností označené sektory hromadí, je to první důvod, proč si dělat starosti. Konečně fyzické poškození disku, vyvolané například nějakou malou částečkou, může spustit lavinovité šíření vyřazených sektorů.

16.Externí disk: Windows nejdou nainstalovat

Problém: Chcete si nainstalovat Windows na externí USB pevný disk, abyste měli svůj systém neustále připravený a abyste jej měli k dispozici na různých počítačích. Instalace se však vždy předčasně přeruší.

Řešení: Myšlenka zní velice lákavě, ale ani nám se nepodařilo nainstalovat Windows na USB pevný disk. BIOS mnoha základních desek sice dokáže interpretovat USB pevné disky tak, aby si aplikace nevšimly rozdílu mezi EIDE disky a USB disky. To však funguje pouze tehdy, když aplikace přistupuje na disk přes funkci int 13h. Takže i instalace Windows zpočátku probíhá velmi dobře - dočasné soubory se nakopírují, detekují se všechny dostupné jednotky atd. Ale jakmile chce instalační program použít vlastní ovladače, je konec. Pomoci by mohl teoreticky ovladač pro USB pevné disky, který by se nahrál během instalace podobně jako SCSI ovladač. V době psaní tohoto článku však žádný takový ovladač k dispozici dosud nebyl.

17.Poškozená tabulka souborů

Problém: Při každém spouštění počítače prověřuje Scandisk pevný disk a kontrolu končí hlášením, že je poškozena tabulka souborů. Windows se nespustí.

Řešení: Tabulka souborů nebo přesněji Master File Table (MFT) obsahuje odkaz na každý soubor na diskovém oddílu. Při poškození MFT se Windows automaticky obracejí na její kopii. Je-li i tato poškozená, obdržíte výše zmiňované chybové hlášení vydané Scandiskem.

Tato chyba ukazuje na fyzické poškození disku, při němž se zpravidla nedá už nic dělat (viz tip č. 22).

Přesto byste alespoň měli zkusit pomocí prostředků Windows disk naformátovat. Možná není poškozen a bude jej možné i nadále používat. Ovšem data uložená na disku budou nenávratně pryč. Můžete ale jako poslední možnost zkusit soubory obnovit, a to prostřednictvím nějaké utility, která se na obnovování souborů zaměřuje (viz tip č. 19).

18.Po zatuhnutí systému se Windows odmítají spustit

Problém: Systém zatuhnul. Po restartování počítače se objeví pouze obrazovka s výpisem z BIOSu. Potom zůstává obrazovka černá.

Řešení: Možná se poškodil Master Boot Record (MBR). V něm jsou uloženy programy, které potřebuje operační systém ke svému spuštění. BIOS potom nemůže nalézt žádný operační systém a Windows se potom nemohou spustit. MBR ale lze velmi snadno opravit. Způsob opravy závisí na verzi Windows.

Windows 2000/XP: spusťte počítač pomocí instalačního CD Windows. K tomu účelu musíte BIOS nastavit tak, aby v něm byla CD mechanika nastavena v pořadí bootování jako první. Návod naleznete v článku BIOS od A do Z, který byl publikován v čísle 7+8/2004 na str. 32 v odstavci Bootování. Pokud máte vše správně nastaveno, objeví se vám po spuštění počítače hlášení Stiskem libovolné klávesy spustíte systém z CD... Jakmile se objeví uvítací obrazovka instalace Windows, stiskněte klávesu <R>, čímž spustíte opravu systému v Konzoli pro zotavení a přihlašte se k té instalaci Windows, kterou chcete opravit. Nyní zadejte příkaz fixmbr, aby se mohl zapsat nový záznam MBR. Pak by se měla Windows bez problémů zase spustit a vaše data by potom měla být zase plně přístupná.

Windows 95/98/ME: Spusťte počítač v režimu MS-DOS. K tomu použijte spouštěcí disketu nebo instalační CD Windows. Nezapomeňte v BIOSu nastavit správné pořadí zařízení, z nichž se má pokoušet bootovat. Postup byl popsán výše. Potom z diskety nebo z CD spusťte příkaz fdisk /mbr.

Pokud nebylo příčinou vašich potíží poškození MBR, musíte zkusit data obnovit pomocí některé z utilit pro obnovu dat (viz tip č. 19).

19.Nelze otevřít soubor

Problém: Windows se při otevírání souboru zaseknou, popřípadě aplikace, v níž soubor otevíráte, hlásí chybu při načítání souboru.

Řešení: Soubor ještě není definitivně ztracen. Možná je poškozen pouze jeden sektor, tedy jenom jedna malá část souboru. Budete-li mít trochu štěstí, může se vám podařit pomocí programu pro obnovu dat nepoškozené části souboru zachránit. V případě produktu firmy Kroll Ontrack dostanete současně utilitu pro obnovu a opravu souborů současně. Nabízí totiž utilitu Easy Recovery Lite, kterou najdete i na našem CD. V ní jsou k dispozici moduly pro opravu souborů vytvořených ve Wordu a pro opravu ZIP archivů. Verze Professional pak zvládá obnovu typů souborů vytvářených většinou kancelářských aplikací.

Často objevující se poškození sektorů mohou signalizovat brzký konec disku, proto byste měli co nejrychleji provést zálohu obsahu celého disku a zároveň se pokusit získat data o stavu disku, pakliže tento disk podporuje technologii SMART.

20.Osudné formátování: všechna data v nenávratnu!

Problém: Omylem jste ve Windows spustili na svém disku formátování diskového oddílu, čímž jste smazali data, která nyní potřebujete.

Řešení: Pokud jste prováděli nízkoúrovňové formátování pomocí speciální utility, pak se zpravidla nedá dělat vůbec nic. Při tomto způsobu formátování jsou totiž přepisovány jednotlivé sektory. Jinak je tomu u formátování prostředky Windows. V takovém případě se jedná o smazání obsahu disku. Operační systém už sice data najít nedokáže, fyzicky tam však přítomna jsou. V tomto případě můžete svá data s trochou štěstí a při použití speciálních utilit zachránit. Na našem CD vám nabízíme tu nejvýkonnější - Easy Recovery DataRecovery Trial. Další variantou je program Get Data Back od firmy Runtime. Dejte disk, z něhož budete data zachraňovat, pokud možno do úplně jiného počítače, nainstalujte program pro obnovu souborů a spusťte jej. Program zkusí obnovit všechna data, která dosud ještě nebyla přepsána, a to s větším či menším úspěchem. Když se rozhodnete nějaký program pro obnovu dat koupit, přesvědčte se předtím, kolik souborů se dá obnovit pomocí demoverze. Většina demoverzí totiž sice nenabízí možnost obnovit všechny soubory, ale poskytne alespoň seznam všech obnovitelných souborů a v některých případech (třeba u textových souborů či obrázků) poskytne i jejich náhled.

21.Vytváření oddílů se přerušilo a data jsou nedostupná

Problém: Chtěli jste změnit rozložení diskových oddílů na vašem pevném disku, ale Partition Magic během tohoto procesu zatuhnul. Po restartování počítače se už operační systém nespustil.

Řešení: Šance, že byste mohli data zachránit, není příliš velká. Přesto byste to měli zkusit pomocí utilit pro obnovu souborů (viz tip č. 19). Prověřte si některou z demoverzí, která data na disku jsou ještě obnovitelná. Pokud se vám nepodaří nic zachránit pomocí utilit pro obnovu souborů, je načase obrátit se na specializované firmy.

22.Po otřesu už počítač nefunguje

Problém: Máte spuštěný počítač a náhle do něj omylem strčíte. Po tomto nárazu se ale už počítač nepodaří spustit - pevný disk nefunguje. Data, která se na něm nacházejí, jsou ale pro vás opravdu nenahraditelná. Jinými slovy, musíte je za každou cenu nějak obnovit.

Řešení: Nejprve důkladně prověřte kabely, jimiž je disk připojen k základní desce a k napájení. Možná se jen některý z kabelů uvolnil nebo poškodil. Pokud je zde všechno v pořádku, pak pozor: nespouštějte počítač a v žádném případě nezkoušejte data obnovit pomocí programu pro obnovu dat, ani na disk nechoďte se šroubovákem. Vše, co provedete, by mohlo již poškozenému disku ještě více ublížit. Obraťte se na profesionální firmu, která disk rozebere a opraví ve speciálních bezprašných laboratořích.

Některé firmy vám nabídnou analýzu poškození vašeho pevného disku zdarma, včetně informací, která data by se dala zachránit a kolik vás to bude stát. Jiné si nechávají zaplatit i za analýzu. Obecně platí, že cena obnovení se pohybuje řádově v tisících až desetitisících korun.


Kouzla s pevnými disky III

Poradce při nákupu: jak najít ten správný pevný disk

Ten, kdo nahrává hudbu nebo natáčí filmy, zakrátko zaplní prakticky libovolně velký pevný disk. Pak bude tedy muset koupit disk nový. Ale jaký? Při koupi nového pevného disku je dobré mít k dispozici několik drobných rad, jimiž se vyplatí řídit.

Příslušenství: pro zkušeného kutila zbytečné

V obchodech s výpočetní technikou se často prodávají pevné disky pouze v tzv. bulk verzi - tedy bez kabelu, šroubků, příručky a softwaru. Zkušenému uživateli to úplně stačí, protože má drobnější součástky většinou do zásoby doma. K samotné instalaci mu pak stačí pouze znát informaci o rozmístění jumperů - ta je vytištěna přímo na disku. Začátečníkovi se naopak jistě bude hodit o něco dražší tzv. Retail Kit. Jedná se o kompletní balíček se vším, co je k instalaci do počítače a k zprovoznění disku potřeba.

Rychlost: jak rychle se disk otáčí

Většina pevných disků pro stolní počítače pracuje při 5 400 nebo 7 200 otáčkách za minutu. Zásadním pravidlem, které zde platí, je následující: čím rychleji se disk otáčí, tím kratší je jeho přístupová doba - tím rychleji se tedy nahrávají data, jež jsou většinou roztroušena po celém disku. Na druhou stranu jsou disky otáčející se při 7 200 otáčkách za minutu o něco hlučnější a také se v porovnání se svými kolegy s 5 400 otáčkami za minutu více zahřívají.

Kapacita: lepší je jeden velký disk

Otázka velikosti disku, který byste si měli pořídit, abyste po nějakou dobu nemuseli řešit problémy s místem, závisí na aplikacích, které používáte. Když se rozhodnete, že budete potřebovat kapacitu 160 GB, je pro vás určitě výhodnější, pokud si pořídíte jeden disk o velikosti 160 GB než dva disky o kapacitě 80 GB. Dva stejně velké disky budete potřebovat tehdy, když si budete chtít zřídit systém Raid, například kvůli zvýšení přenosové rychlosti (viz tip č. 7 a rámeček Efektivní rozdělení práce: zvýšení výkonu zdarma se systémem Raid 0). Nevýhodou je, že si obsadíte další IDE kanál na řadiči. Zpravidla je úroveň hluku a zahřívání systému při dvou pevných discích vyšší. Upřednostníte tedy jeden disk s kapacitou 160 GB? Pak se nezapomeňte před jeho nákupem ujistit, zda váš systém tak velký disk vůbec podporuje (viz rámeček Omezení kapacity disků: od těchto velikostí začínají problémy) .

Notebook: míry jsou důležité

Při koupi pevného disku do notebooku byste si měli dát především pozor na to, aby jeho rozměry byly naprosto identické s rozměry starého disku - většinou se jedná o 2,5" disky s výškou 9,5 mm (neboli 0,37"). Instalaci disku do notebooku provádějte pouze tehdy, pokud celá akce znamená pouze povolit šroubky nebo vyndat baterii. Obtížnější instalace, kdy je třeba vyndat klávesnici nebo jiné komponenty, byste měli nechat na odbornících z firmy, kde jste notebook koupili. Tam mají speciální nástroje, jimiž lze snadno výměnu komponent provést. Alternativou jsou externí disky, jež se dají připojit do USB či do Firewire zásuvky, aniž byste museli notebook rozebírat. Jejich nevýhodou je, že jsou pomalejší než disky interní.

Omezení kapacity disků: od těchto velikostí začínají problémy

Nové disky ve starém počítači - to je často jedna z překážek, která brání rozpoznání veškeré kapacity disku (viz tip č. 2). V našem článku se při udávání jejich kapacity budeme řídit stejnými parametry jako výrobci softwaru (viz tip č. 1).

 BIOS hlásí špatnou kapacitu, pokud je disk větší než 504 MB: v tomto případě je nutné provést update BIOSu, dále potřebujete diskový manažer, například Diskmanager 5.06 od firmy Ontrack nebo Disk Manager 10.42 od firmy Samsung, popřípadě speciální kartu s IDE řadičem (viz tip č. 2).

 BIOS u počítačů s diskem o kapacitě větší jak 2 GB při bootování zatuhne: v tomto případě potřebujete update BIOSu, diskový manažer nebo kartu s IDE řadičem.

 Maximální velikost diskového oddílu ve formátu FAT16 je 2 GB: pakliže pracujete ve Windows 95 ve verzi A, nelze hranici 2 GB pro jednotlivé diskové oddíly překročit. Proto se doporučuje upgrade systému. Všechny verze Windows od Windows 95 B podporují rovněž souborové systémy FAT32, Windows NT4, 2000 a XP navíc i NTFS - v současnosti nemají zmíněné systémy žádná omezení týkající se maximální velikosti - jedinou výjimkou je hranice 32 GB.

 Maximální velikost jednoho souboru na diskovém oddílu se systémem FAT32 činí 4 GB: přejděte na souborový systém NTFS, který podporují Windows NT4, 2000 i XP.

 BIOS nedokáže rozpoznat disky s kapacitou větší než 7,9 GB, popřípadě při bootování zatuhne: nahrajte do počítače nejnovější update BIOSu, použijte diskový manažer nebo kartu s IDE řadičem.

 BIOS při bootování v systémech s diskem větším než 31,5 GB zatuhne: i zde pomůže update BIOSu nebo karty s IDE řadičem. Použití diskového manažeru pomoci nemusí. Pokud výrobce vaší základní desky nenabízí žádný update, můžete si na internetu vyhledat nějakou modifikovanou verzi BIOSu na některé z neoficiálních stránek například na adrese - http://wims.rainbow-software.org.

 Windows 95 ukládají data na disky o kapacitě větší než 32 GB s chybami: v tomto případě musíte přejít na Windows 98 nebo vyšší.

 Scandisk obsažený ve Windows 98 ukazuje u disků větších než 32 GB chyby: nainstalujte si pro program Scandisk opravný patch od Microsoftu.

 Windows 2000 a XP nedokáží vytvořit diskový oddíl ve formátu souborů FAT32 větší než 32 GB: použijte systém souborů NTFS, nebo vytvořte oddíl v jiné verzi Windows, například ve Windows ME, popřípadě použijte utilitu dodanou výrobcem disku.

 Fdisk ve Windows 98 ukazuje u disků větších než 64 GB špatnou velikost: zadejte požadovanou velikost diskového oddílu v procentech velikosti jednotky. Další možností je instalace opravného patche pro Fdisk od Microsoftu.

 Příkaz Format ve Windows 98/ME ukazuje u disků větších než 64 GB špatnou velikost: chyba je pouze kosmetického charakteru, disk bude naformátován správně.

Efektivní rozdělení práce: zvýšení výkonu zdarma se systémem Raid 0

Další pevný disk znamená více místa, to je jasné. Představuje rovněž docela slušný nárůst výkonu počítače, pokud si navíc zřídíte systém Raid 0. Jedná se o spojení dvou či více disků, které se pak v systému jeví jako jeden. Uvnitř se však o práci spravedlivě dělí.

Princip: jak Raid 0 funguje?

Když svému příteli pomůžete například při tapetování, jde vám to bezpochyby rychleji. Stejně tak je tomu i u pevných disků: pro otevření jednoho souboru se musí najít všechny části otevíraného souboru roztroušené po celém disku. V systému Raid 0 jsou naproti tomu všechny části souboru rovnoměrně roztroušeny po obou (či více) discích a hlavičky pro zápis nebo čtení dat pracují paralelně. Z toho vyplývá, že najdou jednotlivé části souboru daleko rychleji. Spojení nalezených částí souboru je však pouze tak rychlé, jak to dovolí nejpomalejší z disků. Nezapojujte proto do systému Raid žádné vysloužilé a zastaralé disky!

Raid 0 není pro každého

Spojení disků v režimu Raid 0 se dá provést dvěma způsoby - buď softwarově (například v systémech Windows 2000 či XP po patřičných úpravách), nebo hardwarově pomocí řadiče Raid. Samotná činnost v režimu Raid 0 ubírá systému nějaké procento výkonu, který urychlením činnosti získal, to ale platí zvláště pro softwarové řešení.

Pokud se jedná o práci na počítači například v kancelářích, kde se pracuje s mnoha malými soubory, pak Raid 0 nepřináší vůbec žádné výhody. Jeho výhody se projeví až při práci s takovými aplikacemi, které manipulují s velkými soubory -  pak je nárůst výkonu skutečně značný.

Stinná stránka: nedostatečná ochrana dat

Nárůst výkonu jste u systému Raid 0 zaplatili nedostatečnou bezpečností dat. Části souborů jsou totiž, jak již bylo uvedeno výše, rovnoměrně rozdělené po všech discích, takže soubor lze dát dohromady pouze tehdy, pokud všechny disky fungují. Výpadek jednoho z nich způsobí, že všechna data na všech discích jsou nepoužitelná. Nasazení režimu Raid 0 tedy vyžaduje při zálohování dat velkou porci svědomitosti.

Klasika: hardwarové řešení systému Raid

Většina současných základních desek již z výroby nabízí řadič Raid (viz manuál k základní desce). Nemá vaše základní deska takový řadič? Pak si jej můžete snadno zakoupit. Jako příklad můžeme uvést Adaptec Serial ATA Raid 1210SA. Hardwarové řešení pracuje s celými disky, na rozdíl od řešení softwarového, jež zase pracuje s diskovými oddíly.

Softwarové řešení pro režim Raid zdarma

Pokud pracujete ve Windows 2000 nebo XP Professional, můžete místo řadiče použít softwarové řešení režimu Raid 0 obsažené právě v těchto systémech. Podrobný návod naleznete například na internetové adrese www.tomshardware.com/howto/20010906/. Nevýhodou však je, že musíte všechny disky, které budete chtít nasadit, převést na dynamické, a to se všemi nevýhodami, jež tento systém přináší (viz tip č. 6). Ve srovnání s hardwarovým řešením přináší softwarové řešení jen nepatrné zvýšení výkonu.

SMART: včasné rozpoznání chyb na pevném disku

Pevný disk většinou nehavaruje náhle, ale svůj konec oznamuje už dlouho předem. Vezměme si například opotřebení ložisek: ložisko se otáčí stále obtížněji až do doby, kdy přestane fungovat úplně. Když budeme měřit čas, který motorek potřebuje, aby roztočil disk na provozní otáčky, můžeme pomocí tohoto údaje snadno určit rozsah poškození ložiska a také včas zachránit naše data.

Přesně tento princip se skrývá za technologií SMART (Self Monitoring Analysis and Reporting Technology). Je to vlastně záležitost elektroniky, která je integrována v discích a která sleduje důležité parametry a protokoluje je. Tak se rozpozná nejen rozsah poškození ložisek, nýbrž i další znaky, jako například poškození povrchu disku - tady se jedná třeba o počet chyb při čtení z disku a o počet vyřazených sektorů (viz tip č. 15).

V současné době patří podpora technologie SMART ke standardní výbavě pevných disků. To samo ale nestačí. K úplnému využití technologie SMART potřebuje uživatel také nějaký software, který stav disku zjistí a poskytne patřičné informace. Při bootování je takovým programem zpravidla BIOS, u spuštěného počítače musíte použít drobné utilitky. Jednou z velmi dobrých a přehledných je sharewarový program Active Smart, zdarma je anglický HDD Health, mnohostranný je Data Advisor, který naleznete i na našem CD v PC WORLDu č. 10/04 zdarma.

Optimální péče: 5 pravidel

Aby vám disk sloužil co možná nejdéle, musíte se o něj patřičně starat. Na tomto místě uvádíme pět zlatých pravidel, jimiž byste se měli řídit.

Pravidlo první: Disk musí být za všech okolností dobře chlazen. Umístěte jej proto pokud možno co nejdále ode všech ostatních komponent, aby okolo něj mohl bez problémů proudit vzduch.

Pravidlo druhé: Vyvarujte se jakýchkoliv nárazů a otřesů. S disky by se v žádném případě nemělo nenadále hýbat, pokud jsou v provozu. Například naprosto nevhodné je stěhovat počítač na jiné místo, když je zapnutý.

Pravidlo třetí: Největším nepřítelem pevného disku je prach. Jestliže se mu podaří proniknout dovnitř, pak můžete pevný disk rovnou odepsat. Proto v žádném případě nesundavejte kryt disku!

Pravidlo čtvrté: Chraňte disk před vlhkem a před přímým slunečním zářením.

Pravidlo páté: Zabraňte kolísání napětí například instalací záložního zdroje napájení - UPS.

Záchrana dat

Pevný disk stávkuje, takže se ke svým datům nemůžete dostat a naneštěstí nemáte vytvořenou ani žádnou zálohu. Teď už se jedná jen o vyčíslení rozsahu škod. Jaké jsou vaše šance? To závisí na tom, zda předpokládáte, že došlo k fyzickému poškození dat, anebo zda jste data "jenom" smazali. Pokud z vašeho disku během posledních hodin jeho provozu vycházely nějaké neobvyklé zvuky nebo pokud častěji vynechával, jedná se o fyzické poškození. V tomto případě byste měli svěřit obnovu dat profesionálům anebo raději data rovnou odepsat (viz tip č. 22). Nebo vám systém před nehodou zatuhnul, došlo k výpadku elektrického proudu, nebo jste disk formátovali, vytvářeli diskové oddíly či mazali soubory? Nemohlo se něco pokazit zde? V tomto případě můžeme zkusit logicky uvažovat, co se asi mohlo stát (viz tip č. 19).

§§§§§


faq: Nejčastěji kladené dotazy…

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

C04P0616;C04P0617

Mám nainstalovaný systém MS Windows XP Home a zjistil jsem, že mám v informaci o uživateli zadaný špatný název firmy. Je možné jméno změnit na správné?

V editoru registru (Start/Spustit/regedit) najdete klíč HKEY_LOCAL_MACHINE\SOFTWARE\Microsoft\Windows NT\Current Version\Registered\Organisation a zde můžete jméno firmy změnit. V klíči Registered\Owner pak naleznete jméno uživatele.

Ve firmě používáme Windows XP, při spouštění systému se nám objevuje přihlašovací okno s ikonkami a jmény uživatelů. Viděla jsem, že je možné přihlašování pomocí okna se jménem a heslem, jak tomu bylo u Windows 2000. Poradíte mi, jak toto nastavit?

Nastavení je velmi jednoduché. V panelu Uživatelské účty zvolte možnost Změnit způsob přihlašování a odhlašování uživatelů. V následně otevřeném okně deaktivujte volbu Používat úvodní obrazovku.

Při startu systému Windows XP Professional je několikrát intenzivně "osahávána" mechanika FDD 3,5". Systém se nakonec normálně spustí a funguje. Při pokusu číst z FDD nebo na ní zapisovat však celý systém kompletně "spadne" a restartuje PC. Zkoušel jsem odstranit ze systému ovladače pro FDD a řadič. Pomůže to pro 1-2 zápisy na disketu a pak se situace opakuje. Můžete mi poradit, co s tím?

Jestliže se vám někdy podaří něco zapsat na disketu bez problémů, neviděl bych chybu v hardwaru. Na instalačním CD, které jste dostal spolu se základní deskou, by měly být i ovladače. Zkuste jimi nahradit ty, které si přiřadil operační systém. Ve většině případů "windowsovské" drivery fungují, ale originální ovladače řeší i malé chyby, které se mohou během práce PC vyskytnout.

Chtěl bych se zeptat na sdílení souborů po síti. Používám systém Windows 98 a rád bych získal přístup i souborům na počítači s Windows XP. Pokusil jsem se je zpřístupnit přes program xSharez, ale bez úspěchu. Existuje nějaký způsob komunikace mezi Windows 98 a XP?

Nedávno jsem stejný problém řešil u známého a podařilo se mi propojit notebook s Windows 98 se stolním počítačem s nainstalovanými Windows XP. Vše funguje na bázi sítě Microsoft s použitím protokolu TCP/IP. Problém totiž spočívá v tom, že z Windows XP je vidět na Windows 98, opačně nikoliv.

Mám CPU Duron 1,1 GHz a základní desku MSI K7 Master, která podporuje jen DDR 200 a DDR 266 paměťové moduly. Deska je osazena jedním 256MB modulem DDR 266. Chtěl bych si přikoupit ještě jeden 256MB modul, ale DDR 400 (z důvodu pozdějšího upgradu). Moje otázka tedy zní: bude modul DDR400 fungovat v této desce společně s modulem DDR266?

Všeobecně platí, že paměťové moduly pracující na rozdílných frekvencích není dobré kombinovat. I v případě, že spolu budou na jedné desce pracovat, to může přivodit spoustu problémů při běhu náročnějších aplikací či systémů.

Má odpověď tedy zní: i v případě, že by vaše deska paměti DDR400 podporovala, nedoporučuji je s jinými typy paměťových modulů provozovat.

Pokusil jsem se podle návodu z PC WORLDu č. 1/2004 "Systémy pro stav nouze" integrovat Service Pack 2 do Windows XP SP1. Získal jsem adresář s instalací Windows XP a soubory aktualizovanými o SP1 a SP2, ten má něco kolem 600 MB. Můj dotaz se týká způsobu, jak tato Windows vypálit, aby CD bylo bootovací a automaticky se spustila instalace, jako u originálního disku s Windows XP. Zkusil jsem bootovací CD pomocí diskety, ale setup se odmítá v prostředí DOS spustit. Dále jsem zkusil vytvořit CD pomocí PE Builderu, ale ten vytvoří obraz disku k vypálení o velikosti asi 1 GB, a to je na CD moc.

Já jsem na vytvoření bootovacího CD s Windows XP se Service Packem 2 použil úspěšně program Nero. Postup je poměrně jednoduchý. Nejprve zkopírujte instalační CD na disk a na jeho obsah aplikujte Service Pack. Následně spusťte Nero a v menu New Compilation zvolte možnost Boot CD. Klikněte na záložku Boot a vyberte možnost Image File. Nastavte cestu k souboru Microsoft Corporation.img (ten získáte z originálního CD) a u položky Kind of Emulation zvolte možnost No Emulation. Položku Number of Loaded Sectors nastavte na hodnotu 4. Pak už jen vše potvrdíte tlačítkem New a můžete obsah adresáře s instalací Windows, ošetřenou Service Packem, vypálit.

Zakoupil jsem Windows XP OEM, řádně je aktivoval a chtěl bych se zeptat, zda po případném zakoupení nového počítače bez OS budu moci nějakým způsobem aktivovat Windows XP i na tomto počítači, nebo zda musím zakoupit novou licenci?

OEM verze softwaru je v zásadě určena pro dodání s novým počítačem a v případě jedné licence pouze pro jeden počítač. Je tedy na jiný počítač nepřenosná. Podporu na tyto produkty pak neposkytuje Microsoft, ale dodavatel softwaru. U něho se můžete také informovat na konkrétní podmínky prodeje jednotlivých produktů.

Když zapnu počítač, Windows normálně naběhnou, ale po chvíli (20 minut, nezávisle na tom, zda něco dělám) se počítač restartuje a po spuštění Windows se zobrazí zpráva: "Systém byl obnoven po závažné chybě", s možností ji odesílat či neodesílat. Internet nemám, takže volím neodesílat. V protokolu je složka "C:\Windows\Minidump". Všechny ovladače používám oficiální. Už jsem zkoušel formátování disku, novou instalaci Windows, nový BIOS, testoval jsem počítač na viry, nic z toho nepomohlo. Nemohlo by to třeba být způsobeno DirectX 9.0c? Byl bych moc nerad, kdyby to bylo hardwarem. Konfigurace mého PC: OS Windows XP Professional SP1, P4 2,8 GHz, 2 x 256 MB DDR, Sapphire Radeon 9600 128 MB, disk Seagate 80 GB 7200 rpm SATA, základní deska ASUS P4P800 Deluxe (čipset i-865PE, ICH5R).

Ve vašem případě bych se přiklonil právě k možnosti hardwarové chyby. Tipoval bych paměť, VGA, nebo spíše procesor. Jaké používáte chladiče? Pracují správně? Budete-li mít možnost otestovat jiné komponenty, bude to asi nejjednodušší cesta. To, že se chyba projeví až po několika minutách, kdy se počítač zahřeje, naznačuje právě problém s chlazením. Podobné chování může způsobovat i zdroj napájení.

Vážení, koupil jsem si PC WORLD ze září 2004 a na straně 46 jsem se dočetl o problému v Outlooku, který zakazuje otevření příloh. Tentýž problém mám už půl roku na svém počítači s Windows XP Home a Outlook Expressem 6.0. Mohli byste mi sdělit, jak mám postupovat při nastavení registru, abych mohl otevřít přílohy ve formátu .JPG a .DOC? Hledal jsem na internetu nějaký "removal tool" pro svůj problém, ale bohužel jsem nebyl úspěšný. Pokud mi můžete napsat, jak mám postupovat, byl bych velmi rád. Nepatřím již k mladé generaci, je mi 71 roků, takže návod by mi skutečně pomohl. Samozřejmě nová instalace XP by byla až tou poslední alternativou.

Postup je prakticky stejný, jako v případě Outlooku. V editoru registru najdete klíč HKEY_CURRENT_USER/Software/Microsoft/OutlookExpress a vytvořte v něm položku String Value Level1Remove, kam zapíšete typy souborů, které chcete přijímat.

Řeším jeden problém. Nainstaloval jsem si Windows XP na dva disky, jedna instalace, kterou potřebuji nutně pro práci, je stabilní, na druhém disku mám XP, do nichž instaluji různý nestabilní software, hry apod. Nyní chci nějakým způsobem zajistit, abych si při startu PC mohl vybrat, ze kterého disku nabootuji. (Zatím to řeším tím, že musím do setupu, vypínám ostatní disky, případně přehazuji prioritu bootování). Setkal jsem se však s počítači (Dell, Fujitsu-Siemens), které umožňují při startu stisknout klávesu F12 a následně se objeví nabídka, jak bootovat (HDD, síť apod.). Takovou nabídku se mi ale nepodařilo vyvolat (mám desku Gigabyte 8IPE1000PRO, i865 PE).

Nabídka, o které se zmiňujete, je záležitostí BIOSu daného počítače, takže buď je, nebo není k dispozici. S tím toho moc nenaděláte. Řešením vašeho problému je bootmanager. Můžete využít ten z Windows XP, nebo nějaký jiný. Využití bootmanageru Windows XP bylo popsáno v čísle 10/2004 a spočívá v úpravě souboru boot.ini. Přestože je úprava boot.ini nebezpečná (pokud se v souboru vyskytne chyba, Windows nenabootují), u vás by ale šlo o přidání "druhých Windows". Navíc máte dva bootovací disky s Windows, takže i když na jednom uděláte chybu, z druhého nabootujete a můžete chybu opravit.

Prosím o zodpovězení následujícího dotazu. Jedná se o automatické vypnutí PC při vypnutí operačního systému Windows XP Professional. Když ukončím tento operační systém, počítač se mi sám automaticky nevypíná, pouze se objeví ukončovací obrazovka Windows XP a já musím na chvíli podržet vypínač, abych dosáhl úplného vypnutí. Dozvěděl jsem se, že příčinou je starší PC, ale tento problém snad lze odstranit konfigurováním někde v Ovládacích panelech. Stále však se mi však tento problém nedaří vyřešit.

Počítač se sám nevypne tehdy, pokud v BIOSu není povolen Power Management. Je-li při instalaci Windows zakázán, tyto vyřadí svůj Power Management z činnosti. Musíte tedy nejprve v BIOSu Power Management povolit a poté v Ovládacích panelech zkontrolovat, zda můžete například nastavit režim postupného usínání PC při nečinnosti (např. vypnutí disků, vypnutí monitoru atd.). Pokud toto začne fungovat, počítač se také sám vypne.

Před dvěma měsíci jsem se přestěhoval, konfigurace zůstala stejná, změnilo se jen místo. Přibližně měsíc po stěhování začalo v monitoru na levé straně prskat. Intervaly se zkracovaly, výboje byly silnější. Po měsíci monitor nenastartoval vůbec. Před týdnem jsem si přinesl domů nový monitor, 19palcový Belinea flat. Závada se objevila znovu, z levé strany monitoru se čas od času ozve zapraskání. Z dosahu monitoru jsem odstranil všechno, co by mohlo překážet - zesilovač, mikrovlnku z vedlejší místnosti (dokonce asi 2 metry od monitoru se projevovalo zkreslení obrazu), skříň jsem umístil na zem. Musím podotknout, že mám ochranu proti přepětí, ale ta na problém nemá vliv, objevuje se s ní i bez ní. Sestava je Celeron 750 na 1 066 MHz, FSB zvýšen ze 100 na 133, deska Soltec, grafika GeForce MSI 440 MX 64 MB 8x AGP, ale podtaktovaná na 4x AGP. Nastavil jsem zpět i detonátory na stav něco kolem 51 (číslo bez záruky). Na internetu jsem se také díval na podobné problémy, našel jsem jen cosi o VF části a statické elektřině. Jsem poněkud bezradný, nenapadá vás nějaké řešení?

Vypadá to, jakoby počítač a monitor (jejich kovové skříně) nebyly uzemněny, a proto se na nich hromadil elektrický náboj (ať už pochází odkudkoliv). Zkontrolujte uzemnění zásuvek, do nichž počítač a monitor připojujete, hlavně těch ve zdi. Jde o to, aby nebyl odpojený zemnící kolík. Nejlépe to zjistíte tak, že sejmete kryt zásuvky a vizuálně (nikoliv rukou!) zjistíte, zda je k zemnícímu kolíku připojen zelenožlutý vodič (jedna možnost), nebo je-li tento kolík spojen s nulovým vodičem, tedy pravou zdířkou zásuvky, pokud je kolík nahoře (druhá možnost). Izolovaným šroubovákem můžete zkusit šroub kontaktu dotáhnout. Pokud používáte prodlužovačku se třemi nebo více zásuvkami, ujistěte se, že její zemnící vodič je funkční. K tomu stačí plochá (nebo jiná) baterie a žárovička, je třeba uzavřít obvod přes zemnící vodič. V zásuvce nic nepřepojujte, nejprve prověřte stav elektroinstalace, abyste v dobré víře nezpůsobil škodu na svém zdraví nebo na elektroinstalaci. Zvláště ve starší zástavbě se můžete dočkat čehokoliv. Pokud si na výše uvedené zákroky netroufáte, nechte si stav elektroinstalace proměřit od profesionálů.

Potřeboval bych prosím poradit, jak mám vytvořit bootovatelné CD s názvem PE Builder. Tento program byl přiložen na CD v časopise PC WORLD 7/04. V tomto časopise jsem si podrobně přečetl článek "XP bez nedostatků" a představený program s jakýmisi "miniwindows" se mi zalíbil. Jenomže je tu jeden problém. Tento program jsem extrahoval do předem vytvořené složky, dál ovšem nevím, co mám dělat. Program po mě chce vytvořit *iso formát. Na počítači mám nainstalována Windows XP Home SP2 (OEM). Kromě toho mám i nástroj k vytváření formátu *iso, s názvem Magic ISO Maker, taktéž mám ISO Buster. Používám také vypalovací nástroj Nero Express 6 (OEM) a CD Burner XP Professional.

PE Builder je software, který s pomocí souborů Windows vytvoří image CD disku. Tuto image pak umí zpracovat např. Nero, který jí přepálí na CD, a tím vznikne bootovací CD. Vy tedy musíte spustit program PE Builder, poskytnout mu cestu k souborům Windows (nejlépe instalační CD) a program z něj vybere ty potřebné soubory, které pak tvoří "miniwindows", v podstatě tedy Windows PE od Microsoftu. Takto vzniklý soubor s koncovkou ISO podstrčíte Neru a pak vypálíte bootovací CD. Program má poměrně slušnou nápovědu, kde například zjistíte, jak přidat driver pro síťovou kartu nebo další vymoženosti. Vyžaduje to však trochu obecných programátorských znalostí.

Po nainstalovaní aplikace "Pro Tool" firmy Siemens přestal fungovat restart a vypnutí počítače. Při vypnutí se vypínací proces ukončí vypnutím HDD, na monitoru je zobrazen text "Windows is shutting down". Vypnutí zdroje musím provést vytažením počítače ze síťové zásuvky nebo stisknutím tlačítka "Power" na cca 10 sekund. Při restartu proces končí výpisem "Windows is shutting down". Počítač musím opět vypnout výše popsaným způsobem. V "Safe modu" vypnutí a restart fungují normálně. Pokusil jsem se provést "System Restore", ale ten skončil s chybou. Musím přeinstalovat OS, nebo lze potřebnou službu nějak obnovit?

Myslím si, že reinstalace nebude nutná. Vypadá to, jako by se instalovaný software nějak neuměl ukončit a zamrzne pak celý počítač. O tom svědčí i správná funkce vypínání v safe modu, kdy běží jen minimum služeb. Zkuste zjistit, která služba nebo proces odpovídá "Pro Tool", tuto službu zastavte a poté zkuste počítač vypnout. Pokud se počítač vypne, je problém odhalen. Nezbude ale nic jiného, než práci ukončovat tímto způsobem (ukončení služby lze napsat i do cmd souboru), až do chvíle, dokud nebude k dispozici nějaká oprava pro daný software. Mohlo se také stát, že software nějak poškodil soubory Windows, které ošetřují vypínání. V tom případě by měla stačit reinstalace service packu. Chování v safe modu ale tuto hypotézu příliš nepodporuje.

Ohlasy čtenářů

Reaguji na dotaz z čísla 10/2004, který se týkal bootování několika systémů Windows XP pomocí XOSL 1.1.5. Řešení otištěné v časopisu (úprava boot.ini) je (jak je v odpovědi ostatně zmíněno) potenciálně nebezpečné - chyba se projeví fatální nemožností zavedení systému. Jednodušší a podle mého i vhodnější je využít schopností vlastního XOSL. Ten umožňuje pro každou položku v menu XOSL definovat klávesové sekvence, které XOSL při zavádění příslušného sys-tému pak jakoby "stiskne". Stačí tedy zadat klávesy v takovém pořadí, jak by je uživatel mačkal při běžném zavádění při zobrazené nabídce ntloaderu. Konkrétně: mám-li v boot.ini dvě položky, např. pro zavádění WinXP-1 a WinXP 2 (v uvedeném pořadí), pak zavedu WinXP-1 přímo klávesou Enter a WinXP-2 klávesami šipka dolů a Enter. (Funkční klávesy vyvolají nabídku pro volbu typu bootování - safe mode.) Tedy například pro WinXP-2 v XOSL v záložce Keys bude textové pole obsahovat "cd.ret", přičemž "cd" a ".ret" vloží program sám při stisknutí šipky dolů, resp. klávesy Enter. Petr Staša

Reaguji na dotaz z čísla 10/2004 ohledně řešení problémů se zapojením disků nad 128 GB. Tento problém se objevuje u Windows 95, 98, Windows 2000 bez SP, Windows XP bez SP), kde v registrech chybí podpora 48bitové LBA. Potřebné nástroje na otestování a nastavení Windows, disků a podrobnější informace lze nejrychleji najít na adrese www.48bitlba.com.

RNDr. Marek Andel

(přeloženo ze slovenštiny)

V PC WORLDu 10/2004 se na stranách 48-49 objevil dotaz na vymazání zavirovaného souboru ze složky Volume Information na systémovém disku. Odpověď je zbytečně komplikovaná a navíc ke zdárnému cíli při funkčních Windows v "normálním" režimu stejně nevede. Žádnému antiviru není díky ochraně systému do této složky povolen přístup pro zápis/mazání. V této složce se nachází systémové zálohy (body obnovení). Řešení je podstatně jednodušší: pokud je systém momentálně stabilní, stačí na ikoně Tento počítač zobrazit kontextové menu a zvolit položku Vlastnosti, na kartě Obnovení systému pak deaktivovat možnost Vypnout nástroj Obnovení systému na všech jednotkách a nakonec potvrdit tlačítkem Použít. (Znovu podotýkám: JEN POKUD JE SYSTÉM STABILNÍ.) Tím dojde k vymazání souborů z této složky, včetně napadených souborů, a k uvolnění této složky, takže je možné ji kompletně smazat i se vším, co v ní zbylo (nějaké podadresáře se soubory). Poté doporučuji provést defragmentaci disku a nástroj Obnovení sys-tému znovu zapnout, čímž se složka vytvoří znovu s bodem obnovení pro právě běžící systém. Předpokládám, že napadené soubory byly na jiných místech PC antivirem již předtím vyléčeny či odstraněny a jedná se jen a pouze o výše uvedenou složku. Robert Skapa

Reaguji na mylnou odpověď, jež se objevila v tištěné verzi časopisu PC WORLD 11/2004 na stranách 56-57, kde se uživatel ptá, jak obnovit data, která vypálil na CD (Nero 6) a následně připálil další (Nero 5). A jak tvrdí jeho známí, tak i PC WORLD, má prý při obnově (a tím i záchraně) svých dat smůlu. Nezbývá mi, než reagovat.

Podobnou situaci jsem řešil před několika lety. Známému se stalo něco podobného, jen s tím rozdílem, že on na CD dopaloval celkem pětkrát! Poté, co dopálil poslední session, si vzpomněl, že data v té první jsou velice cenná a neví, jak se k ním dostat. Proto mne kontaktoval. Po asi 10 minutách usilovného bádání jsem přišel na jednoduchý postup, jak takto zničená data zachránit. Je to velice prosté, stačí mít nainstalován (dříve velmi oblíbený) program Easy CD Creator od firmy Roxio (dříve Adaptec). Poté stačí CD vsunout do mechaniky CD-ROM a třeba v průzkumníku zmáčknout pravé tlačítko myši na ikoně JEDNOTKA CD-ROM (X:) a z menu vybrat položku sessions. (Jestli se tato volba nachází přímo v menu nebo až pod položkou Vlastnosti, si teď přesně nevybavuji, tento program již delší dobu nevyužívám). Zde můžeme aktivovat libovolnou session z daného média a potvrdit. Poté se již při zobrazení obsahu disku objeví ztracená data, která si můžeme kamkoli zkopírovat.

Dalibor Gužík

Reakcí na tuto odpověď přišlo více, takže pouze doplňujeme, že problém lze rovněž snadno řešit aplikací ISO Buster. Za mylnou odpověď se velmi omlouváme.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou pro správné rozpoznání problému zásadní. Chápeme, že vypisování všech sys-témových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware. Dotazy můžete zasílat elektronicky na e-mailové adresy faq@idg.cz nebo pcworld@idg.cz.

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows

Jan Povolný

C04P0610

Období, kdy vzniká již šedesátý sedmý díl tipů a triků, se nese v duchu prezidentských voleb v USA. Je až paradoxní, nakolik českého občana zajímá volba cizího prezidenta (i když pravděpodobně toho nejmocnějšího na Zemi) a jak málo pak volba senátorská a krajská, která nás čeká zanedlouho. Důvodem je zřejmě právě ta přímost, se kterou si občané USA mohou svého "představitele" vybírat. Bush zatím mírně vede, uvidíme, jak to celé dopadne.

Ale abychom s úvodníkem nesklouzli tak úplně do politiky: po druhém servisním balíčku pro Windows XP nás čeká jen Longhorn. Podle posledních informací v roce 2006. Jistý je již kompletní přechod s formátem dat na XML (doufám, že všude), který by mohl přinést více světla do konfigurace samotných Windows a lepší komunikaci s okolním světem. Osobně se těším i na slibované ovládání hlasem a vůbec alternativní (je-li toto slovo možné použít kdekoliv v souvislosti s Microsoftem) přístup k ovládání celého OS. Dost úvodníku. Přicházejí tipy.

Tipy pro Windows

Oblíbené položky jinak

(IE 5.x a vyšší) Již v předchozích dílech tipů a triků jsme se zabývali správou oblíbených položek (Favorites) v Internet Exploreru. Oblíbené položky jsou vlastně internetové odkazy, které si chce uživatel uchovat do budoucna, aby je znovu nemusel hledat. Položky jsou poměrně přehledně dostupné v roletovém menu Oblíbené přímo v Internet Exploreru, nicméně to není jediný způsob, jak je zobrazit. Navíc jsou takto dostupné pouze v IE a v případě, že používate i jiný prohlížeč, musíte udržovat oblíbené položky hned několikrát.

Naštěstí umí samotný IE vyřešit tento problém poměrně uspokojivou cestou. Oblíbené položky lze totiž exportovat do jednoho souboru, který je vlastně obyčejnou WWW stránkou s příponou HTM. Tuto stránku pak můžete nastavit jako domovskou jak v samotném IE, tak i v libovolném jiném prohlížeči.

Jestliže chcete takto exportovat své oblíbené položky, spusťte IE a jděte do roletového menu Soubor. Zde vyberte položku Import a Export, která aktivuje (jak jinak) přehledného průvodce importem nebo exportem oblíbených položek a cookies. Zvolte tedy export oblíbených položek a pokračujte. Poté vyberte ty složky vašeho stromu, které chcete exportovat, mohou být samořejmě všechny. Nakonec zvolte umístění výsledného HTM souboru a potvrdťe. Pro kontrolu nyní načtěte soubor přímo do vašeho prohlížeče a uvidíte jednoduchou textovou stránku se stromovou strukturou vašich odkazů. Pro někoho může být taková stránka přehlednější, než hledání v roletovém menu.

Nazvěte si Internet Explorer

(Win 9x s IE) Výsledek dosažený editací systémového registru v tomto triku není zrovna oslnivý, ale představuje opět ukázku toho, co všechno lze v registrech pozměnit. Okno Internet Exploreru obsahuje v horní části modrou lištu (případně jinou, podle vašeho barevného rozlišení) a v ní titulek okna (Window Title). Ten je standardně nastaven na prázdnou hodnotu a na webových stránkách se mění podle užitého HTML tagu <title>. Jestliže chcete definovat svůj vlastní titulek okna, který se zobrazí za každou cenu, čtěte dále.

Jděte do menu Start - Spustit a spusťte regedit. V něm pak pokračujte do klíče HKEY_CURRENT_USER  Software  Microsoft - Internet Explorer - Main, kde hledejte položku Window Title. Pokud ji nenaleznete, je třeba ji vytvořit ručně. Klepněte pravým tlačítkem do volného prostoru pravé části regeditu (ve složce Main) a zvolte vytvoření Nové textové (řetězcové) hodnoty. Tu nazvěte právě Window Title. Poté na ni znovu poklepejte, tentokrát již levým tlačítkem myši, a vepište libovolný text. Ten se bude po ukončení regeditu zobrazovat v každém novém okně Internet Exploreru.

START again

(Win 9x) V předchozích dílech tipů a triků jsme se nesčetněkrát věnovali úpravám nabídky START, která je ve všech verzích Windows všudypřítomná. Přidávali jsme aplikace do menu, ubírali jsme nepoužívané položky a dokonce i měnili název nabídky. Nikdy jsme se však nevěnovali kontextovému menu, které máte u nabídky START k dispozici.

Klasické použití nabídky START vám umožňuje spouštět aplikace, ne vždy však tak rychle, jak byste si představovali. Musíte složitě procházet menu a hledat, co vlastně chcete spustit. Jestliže máte instalováno velké množství programů, není někdy snadné najít rychle to, co právě potřebujete. A to i přes poměrně velkou míru ergonomie, jakou rozbalovací nabídky nabízejí.

Na tlačítko START se dá ovšem klepnout pravým tlačítkem myši. Tím otevřete kontextovou nabídku s klasickým seznamem možností. V tomto tipu si ukážeme, jak do této nabídky přidat spouštění libovolného programu a tak se k němu dostat velmi rychle jedním klepnutím. Navíc je logicky umístěn v menu nabídky START, kde intuitivně aplikace hledáme.

Jděte do menu Start - Spustit a zadejte regedit. Pokračujte až do klíče HKEY_CLASSES_ROOT  Directory - Shell. Klíč budete možná chvíli hledat, nicméně seznam je řazen podle abecedy. Klepněte na Shell pravým tlačítkem a zvolte Nový - klíč. Nazvěte jej dle libosti. V našem případě třeba Notepad. Jděte do klíče Notepad a poklepejte v pravé části regeditu na položku Výchozí. Pokud vepíšete jako její hodnotu text &Notepad, určíte, že písmeno N bude aktivní zkratkovou klávesou pro tuto položku. Klepněte pravým tlačítkem na klíč Notepad a zvolte opět Nový - klíč. Nazvěte jej prostě command. V něm poklepejte na položku Výchozí, která se nachází v pravé části regeditu. Jako její hodnotu vepiště příkaz, který se má při volbě této položky v kontextovém menu provést. V našem případě by to byl příkaz c:\windows\notepad.exe. Na tomto místě můžete spustit cokoliv, třeba i vaše vlastní programátorské výtvory.

Zavřete regedit a klepněte pravým tlačítkem na menu START. V kontextové nabídce přibyla položka Notepad.

Složky jako WWW

(Win 9x s IE) Tuším, že vše začalo před lety s Windows 98 a stále to pokračuje. Mluvím o integraci operačního systému a internetu. Oba doslova srostly a dnes již přesně nepoznáte, kdy jste a kdy nejste na síti sítí.

Toto vylepšení postihlo i samotné složky průzkumníka, které jsou dnes pouze webovými stránkami. Například u seznamu pevných disků se díky této možnosti objeví pěkný obrázek koláče, ze kterého je ihned vidět, jak je ten který disk obsazen. Nicméně i tento způsob zobrazení (složka jako webová stránka) je nepatrně pomalejší, proto se mnoho uživatelů vrací ke klasickému zobrazení.

V následujícím tipu si ukážeme, jak zachovat aktivní vzhled složek a také zrychlit jejich prohlížení. Průzkumník samozřejmě používá pro zobrazení složek obrázky, které jsou k dispozici na pevném disku. Není nic snazšího, než tyto obrázky jednak upravit k obrazu svému (změnit vzhled složky), jednak je i při zachování parametrů zmenšit, aby se rychleji zobrazovaly.

Tyto obrázky jsou skryté: nejprve musíte ve svém oblíbeném prohlížeči povolit zobrazování skrytých souborů. V Průzkumníkovi to provedete v roletovém menu Zobrazit, kde zvolíte položku Možnosti složky. Zde na záložce Zobrazit zvolte v seznamu položku Zobrazovat všechny soubory. Vše potvrďte.

Nyní přejděte na svém systémovém disku do složky Windows - Web. Zde najdete tři soubory, které se používají pro zobrazení aktivní složky:

wvleft.bmp - zobrazuje mraky v levém horním rohu složky,

wvline.gif - zobrazuje čtyřbarevnou ozdobnou linku,

wvlogo.gif - obrázek v levém dolním rohu složky.

Pro jistotu před samotnými úpravami tyto soubory zálohujte, ať se můžete vždy vrátit k původnímu nastavení. Pokud zachováte rozměr, jméno a formát obrázku, můžete s ním nakládat podle libosti a upravit si složku podle svého.

Automatické dokončování

(IE 6) Funkce uvedená v názvu tohoto tipu se objevila u IE až později. Při instalaci prohlížeče a při jeho prvním používání je každému z nás položena otázka, zda chce automatické doplňování používat nebo zda jej chce deaktivovat. Jelikož většina z nás odpoví kladně, získáme možnost ukládat přístupová jména a hesla, případně položky ve formulářích, do úschovy Internet Exploru. Po čase ovšem zjistíme, že tam je hesel už docela dost a my si je přestáváme pamatovat. Případně začne naše PC používat ve stejném profilu jiný uživatel (ne každý má Windows XP) a hrozí prozrazení. Naštěstí je možné veškerá data z paměti prohlížeče odstranit. V tomto tipu si ukážeme, jak to provést.

Spusťte Internet Explorer a z roletového menu Nástroje vyberte položku Možnosti Internetu. K tomuto dialogu se dostanete i jinou cestou, přes menu Start - Nastavení - Ovládací panely - Možnosti Internetu. V následujícím okně jděte na záložku Obsah a stiskněte tlačítko Automatické dokončování v jeho dolní polovině. Objeví se přehledné okénko, kde můžete funkci Automatické dokončování deaktivovat nebo částečně deaktivovat, a také máte možnost vymazat veškerá hesla a informace, které jste kdy do IE uložili. Užitečná je i volba, po jejíž aktivaci se vás bude prohlížeč na každé uložení hesla předem ptát.

Tipy pro MS Office

Skryjte buňky

(Excel 2000) První tip sekce MS Office se bude týkat malého vylepšení v Excelu. Ocení především ti, kteří pracují na dokumentech, jež poté pokračují do dalších rukou.

S buňkami lze v Excelu provádět mnoho věcí, lze je např. zamykat. Jednoduchou úpravou nastavení ale můžete buňky i skrývat. Výhodou je, že Excel s těmito buňkami dále pracuje tak, jako by skryté vůbec nebyly. Skryjete-li tedy nějaké důležité číslo, výpočty dále probíhají tak, jak mají, bez problémů. Jen některá čísla nejsou v tabulce vidět.

Výborně se to hodí v případě, že dokument obsahuje složitější tabulku a některé výpočty provádíte pomocí vzorců mimo. Zde také zobrazujete mezivýpočty, které jsou velmi platné při analýze vlastního výpočtu. Tyto mezivýpočty můžete snadno skrýt a nebudou vám kazit celkový dojem z tabulky. Jak na to?

U každé buňky v Excelu můžete nastavit její formát. Provedete to nejsnáze poklepáním na buňku pravým tlačítkem a volbou Formát buňky z kontextového menu. Na záložce Číslo pak najdete předdefinované kategorie čísel. V tomto seznamu je i kategorie Vlastní. Vyberte ji a jako její hodnotu vložte znaky ;;; (třikrát středník). Potvrďte.

Jestliže nyní budete chtít nějaké číslo skrýt, prostě jen vyberte pro tuto buňku kategorii Vlastní a číslo zmizí. Obsah buňky můžete vidět v místě pro zadávání v horní části Excelu.

Trasování

(Excel 2000) S novými verzemi Excelu přicházelo vždy kromě samotného rozšíření o nové funkce i zlepšení trasování výpočtů a návaznosti jednotlivých buněk v dokumentu. V Excelu 2000 je tato funkce již na velmi slušné úrovni a my si v tomto krátkém tipu popíšeme, jak ji využít a kde ji nalézt.

Představme si modelový příklad excelovského dokumentu s velkou tabulkou a spoustou výpočtů, které ve finále směřují k rozhodujícímu číslu, obvykle umístěnému vpravo dole. Někdy se totiž stane, že tabulku v pořádku naplníte získanými údaji, ale číslo "vpravo dole" je buď nesmyslné, nebo místo něj obdržíte chybovou hlášku (což je možná přece jen o něco lepší než první případ, kterého si někdy ani nevšimnete, ale váš šéf již ano). Jelikož možnosti výpočtů jsou v Excelu velmi bohaté, těžko lze nalézt chybu jen tak, postupným počítáním. Jedinou vaší možností je právě použití trasování.

V otevřeném dokumentu jděte do roletového menu Nástroje a zvolte položku Závislosti. Zde máte několik možností. Označte v dokumentu buňku, ke které se má trasování vztahovat, a poté vyberte ve výše uvedeném menu možnost Předchůdci pro zobrazení všech předchozích závislostí vedoucích k označené buňce, nebo naopak Následníci pro zobrazení všech následujících výpočtů. Pokud jste z vašich výpočtů obdrželi místo čísla jen chybovou hlášku, zkuste použít funkci Najít chybu, jež vám automaticky zjistí, ve které z předcházejících buněk došlo k nesmyslnému výpočtu. Jestliže funkci trasování použijete častěji, vyplatí se použít možnost Panel nástrojů, kdy jsou všechny předchozí funkce k dispozici v malém a libovolně umístitelném panýlku.

Tímto tipem se dnes spolu rozloučíme, příště se s vámi těším opět na shledanou.

Intertipy

Po měsíční přestávce se opět setkáváme u dalšího miniúvodníku pro článek s internetovými odkazy. Na internetovém poli se v naší zemi pořád něco děje, ale v době psaní tohoto článku žije převážná většina zpravodajských serverů volbou amerického prezidenta. I zde je ovšem vidět ohromný pokrok, který společnost v IT udělala. Možností, jak v USA hlasovat, znovu přibylo a sčítání hlasů lze dnes sledovat minutu po minutě odkudkoliv na světě (kde je připojení k internetu). Zpravodajské agentury připravily dokonalé flash-aplikace, kde se zobrazuje on-line sčítání volitelských hlasů z jednotlivých států. Snad se něčeho podobného někdy dočkáme i v případě našich voleb, které (ačkoliv se konají už za pár dní) v porovnání s těmi v USA poněkud informačně zapadají.

Přejděme nyní k samotnému seznamu odkazů, dnes obecně počítačových. Přeji příjemné prohlížení.

MalekTips

http://malektips.com

Stránka od zdánlivě českého autora Málka. Opak je ovšem pravdou. Pro nás je ovšem podstatné, že zde najdete opravdu mnoho tipů a triků nejen pro Windows. Stačí se zaměřit na nenápadné textové menu v levé části stránek. Nahoře najdete jednotlivé sekce tipů a triků pro různé verze Windows. V těchto sekcích potom následuje další členění podle zaměření příspěvku, a poté se již doklikáte na jednotlivé dobře zpracované, obrázky a diskusemi doplněné tipy. Prostřední část menu se věnuje výhradně MS Office, také přehledně rozdělenému podle aplikací. Ve spodní části najdete kromě nejrůznějších dalších tipů i návod pro tvorbu HTML stránek. Seznam doplňuje výčet diskusních skupin a možnost zasílání newsletteru s novinkami na váš e-mail. Nechybí samozřejmě vlastní vyhledávač. Vše v angličtině.

WorldStart

http://www.worldstart.com/tips/

Výborná a tipy nabitá stránka. V mírně přebarveném, ale přehledném designu najdete tipy ze všech oblastí týkajících se softwaru pro PC. V úvodu máte k dispozici seznam nejnovějších tipů a triků přidaných do jednotlivých kategorií. V levé části pak najdete přehledné menu s více než desítkou kategorií. Každá potom obsahuje komentovaný seznam tipů doplněných ilustračními obrazky. Stránka vám dále nabízí přehled diskusních skupin, celou sadu návodů týkajících se nejrůznějších operací v MS Windows (Computer Guides). Ve spodní části menu pak máte k dispozici stránku s užitečnými programy a sekci zabývající se počítačovými viry. Přidanou hodnotu, kterou nenabízí každá stránka, představuje možnost zasílání informačních e-mailů. Tentokrát je ale k dispozici celý seznam newsletterů nejen ze stránek WorldStartu, ale také ze všech možných příbuzných služeb. Vyhledávač je samozřejmostí. Vše anglicky.

Postavte si počítač

http://www.build-your-own-computer-tips.com

Poněkud humorně vypadající, ale o to lépe provedená www stránka. Najdete zde mnoho tipů a triků, tentokrát ovšem ne softwarových, ale hardwarových. Autor vás totiž velmi podrobně provede stavbou osobního počítače. A to doslova od způsobu montování šroubků až po instalaci procesoru v základní desce. Celý proces je rozdělen do jednotlivých kroků, které reprezentují odkazy v menu v levé části stránek. Volbou odkazů se dostanete vždy na podrobně komentovaný a obrázky okořeněný popis dané procedury. Stránky samozřejmě obsahují i informační články, např. o rozdílech mezi různými DVD mechanikami a podobně. Jste-li začátečník a chcete si postavit PC úplně sám, rozhodně tyto stránky nevynechejte. Kromě výše uvedeného najdete na webu klasické portfolio doplňkových funkcí ve formě newsletteru na váš e-mail, stránky s odkazy na další weby s obdobnou tématikou a kontakt na autora. Vše anglicky.

Computer Tips

http://www.computertips.com

Stránka, jejíž název vypovídá jednoznačně i o jejím obsahu. První pohled není zrovna vábný, stránka je jednoduchá, bez zbytečných příkras. Také datum posledního tipu je už nějaký pátek staré, nicméně stále zde najdete mnoho tipů pro starší verze Windows 95, 98 a Windows NT. Tipy jsou rozděleny právě podle verze operačního systému. Pod jednotlivými odkazy poté najdete další tematické dělení a po vašem výběru již seznam samotných tipů, kterých je opravdu mnoho. Tipy jsou zpracovány pouze textově. Na stránce nechybí vyhledávací nástroj, kontakt na autory a formulář umožňující vložení nového příspěvku do databáze tipů. Nic více, nic méně. Anglicky.

Peklo

http://www.pchell.com

Pekelné stránky vás rozhodně neohromí svým vzhledem. Jsou totiž zpracovány převážně textově, a to k orientaci návštěvníka příliš nepřispívá. Najdete na nich totiž velmi mnoho tipů a triků jak pro software (Windows), tak pro hardware. Stránka neobsahuje jednotlivé tipy jako takové, ale spíše články a příspěvky řešící konkrétní problém s vaším PC. Najdete zde mnoho zajímavého o odstraňování známých virů a červů, včetně odkazů na potřebný software, dále návody na řešení různých hardwarových konfliktů a mnoho dalšího. Informací je zde velmi mnoho, naštěstí nechybí potřebný vyhledávač. Vše anglicky.

Pomoc s PC

http://www.helpwithpcs.com/tipsandtricks/tips.htm

Výborně a profesionálně zpracovaná stránka s mnoha užitečnými tipy pro vaše PC. Stránka s tipy je součástí mnohem obsáhlejšího webu, který se kompletně věnuje práci na PC. Tipy jsou na začátku rozděleny do několika kategorií. Najdete zde triky pro operační systémy Windows 98 a Windows XP, případně oddělené pro Internet Explorer. Následují tipy pro MS Office. Kategorie dále obsahují seznamy jednotlivých tipů. Ty jsou zpracovány přehledně, v případě nutnosti jsou doplněny ilustračními obrázky. Kromě tipů najdete v levém menu odkazy na články o Windows, počítačové kurzy a další průvodce mnoha oblastmi Windows a internetu. Velmi propracovaný je například průvodce kódem HTML, kde najdete jak kompletní přehled značek, tak i návody a řešení, jak si vlastní stránku udělat. Nechybí možnost zasílání newsletteru a nezbytný vyhledávač. Anglicky.

Windows XP

http://www.tipsdr.com

Výborně provedená a přehledná stránka věnovaná výhradně Windows XP. Hned v úvodu najdete seznam novinek a informační text o všem, co můžete na stránkách nalézt. Textové menu v levé části vás pak provede snad všemi oblastmi Windows XP. Jednak v horní části najdete několik sekcí s tipy a triky. Po výběru sekce uvidíte jednotlivé tipy v textové formě jeden za druhým, vše v jednom HTML souboru. Lze tedy velmi snadno získat všechny tipy jako několik stránek pro prohlížení off-line. Stránka kromě mnoha témat z Windows XP obsahuje také články zabývající se MS Office nebo tematikou konfigurace Windows Firewallu atd. Odkazů je tolik, že není možné je zde ani komentovat, natož vyjmenovat.Vyhledávač tentokrát chybí. Vše v angličtině.

§§§§§


Internet Download Manager

Karel Šredl

C04P0607

Vítám vás opět u dalšího dílu našeho Rychlokurzu. Dnes se podíváme na jednoho ze zástupců rozvětvené rodiny tzv. download manažerů - programů, které vám pomohou dostat soubory z internetu k vám do počítače. To vše bez rozčilování a bleskově. Dnešní uchazeč si říká Internet Download Manager a pro zjednodušení mu budeme říkat IDM.

Instalace

Jak se sluší a patří, instalace opět spočívá v klikání na tlačítko [Next>]. Přejdete takto přes souhlas s licencí, výběr instalačního adresáře a skupiny v nabídce Start, až se nakonec spustí samotná instalace. Potrvá jen několik vteřin a nakonec vše dokončíte tlačítkem [Finish>].

První start

Okamžitě po dokončení instalace se aplikace spustí. Povšimněte si ikony IDM v systémové lište (u hodin). Dále uvidíte tzv. Drop Box, což je malé okénko, zde stylizované do podoby nákupního košíku. Do něj můžete metodou drag & drop přetáhnout a upustit z internetového prohlížeče odkazy. Takto programu určíte, co stáhnout. Kromě Drop Boxu se otevře hlavní okno a v něm Tip dne. Protože jsou však tipy anglicky (a mě osobně spíše rozčilují než pomáhají), ihned se jich zbavíme: odškrtneme volbu Show Tips on StartUp (Ukaž tipy po spuštění) a klikněte na [Close]. Pokud byste po nich později zatoužili, najdete je v menu Help > Tip of the Day.

Nastavení

Nejprve se zastavíme u nastavení, neboť od něj se ve velké míře odvíjí i další chování programu a práce s ním. Okno pro nastavení otevřete z menu Downloads > Options. Jak vidíte, možností je opravdu hodně. My si tedy popíšeme ty nejdůležitější.

General

 Automaticaly start downloading of URLs placed to clipboard Při označené volbě bude IDM monitorovat schránku Windows a pokud se v ní objeví něco, co vypadá jako internetová adresa, nabídne vám stahování. Stačí tedy v textu označit URL nebo kliknout na odkaz a zvolit Kopírovat zástupce.

 Integrate into... Nastavení integrace do internetových prohlížečů. To znamená, že při kliknutí na stáhnutelný soubor se nespustí stahování standardním dialogem prohlížeče, ale pomocí IDM.

 Automatically start downloading the following file types V okně následuje seznam přípon, které reprezentují stáhnutelné soubory. Pokud tedy IDM nechce stáhnout váš soubor BLABLA.FUJ, pak to může být právě proto, že přípona FUJ není uvedena v tomto seznamu.

 Use ALT key to prevent... Zaškrtnutím umožníte, aby se při současném stisknutí tlačítka ALT a kliknutí na odkaz nespouštělo stahování přes IDM, ale standardní stahování prostřednictvím prohlížeče.

 Use CTRL key to force... Naproti tomu tato volba způsobí, že CTRL + kliknutí na odkaz aktivuje stahování přes IDM.

Connection

 Connection Type/Speed Zde vyberte ze seznamu rychlost svého připojení. Program pak lépe optimalizuje způsob stahování.

 Max. connection number Určuje počet částí souboru stahovaných najednou (tj. na kolik kusů jej program rozseká). Je nutné najít rozumné optimum, mě většinou vyhovovaly hodnoty mezi 4 až 8.

 Download Limits Zde můžete nastavit limity pro stažená data. Vhodné pro linky s omezeným množstvím přenášených dat.

Downloads

 Default download directory Implicitní adresář pro umístění stažených souborů.

 Virus checking Stažený soubor můžete ihned po dotažení podrobit antivirové kontrole doporučuji!

 Temporary directory Jak jsme si řekli, IDM stahuje soubory nejprve do pomocného adresáře, tam je z jednotlivých částí kompletuje a teprve nakonec je přesune na cílové místo. Právě tato volba specifikuje pomocný adresář, kde kompletace probíhá.

Proxy

 Přistupujete-li k internetu přes proxy server, nastavte hodnoty právě sem. Hodnoty by vám měl sdělit váš správce sítě, nebo je najdete např. v nastavení Internet Exploreru (menu Nástroje > Možnosti Internetu > Připojení > Nastavení místní sítě sekce Server Proxy).

Sites Login

 Některé servery vyžadují pro přístup uživatelské jmého a heslo. Aby z nich tedy mohl IDM stahovat, potřebuje tyto přihlašovací údaje znát. Na tomto místě lze nová data přidávat (New), stávající upravovat (Edit) či je vymazávat (Remove).

Dial Up

 Pokud pro připojení k internetu používáte vytáčené spojení, je potřeba ho specifikovat. Vyberte ho ze seznamu a nastavte přihlašovací jméno a heslo. Rovněž můžete určit, co dělat v případě, kdy se připojování nezdaří.

Sounds

 Poslední "ouško" slouží pro výběr zvuků, které má program "vydávat".

Nastavení nabízí Internet Download Manager požehnaně, naštěstí se této činnosti člověk věnuje pouze jednou...

Jak na to

Jak tedy co nejrychleji a nejpohodlněji stáhnout soubor z internetu? Způsobů je mnoho, záleží na vás, který si oblíbíte. Začít můžete takto:

 Ve svém internetovém prohlížeči klikněte na odkaz vedoucí k požadovanému souboru. K tomu je potřeba mít zapnutou integraci IDM s prohlížečem (menu Download > Options > General, sekce Internet Explorer and Netscape integration, případně sekce Plugin pro ostatní prohlížeče).

 Můžete zkopírovat odkaz do schránky a zapnout volbu v menu Download > Options > Automaticaly start downloading of URLs placed to clipboard.

 Také lze přetáhnout odkaz myší z prohlížeče do Drop Boxu. Zapnete ho z menu URL > Show drop target.

 Případně v hlavním okně IDM klikněte na ikonu Add URL (nebo menu URL > Add new URL) a do okna vložte adresu požadovaného souboru. Pokud je třeba se k serveru přihlásit, zaškrtněte Use authorisation a vyplňte údaje Login a Password (jméno a heslo).

Ve všech těchto případech se otevře okénko pro zadání podrobnějších informací. Zároveň však, jste-li připojeni k internetu, se IDM připojí k serveru, zjistí velikost souboru a hned (byť skrytě) spustí stahování. Zatímco vy budete v okně nastavovat, kam chcete soubor uložit či jaký popis k němu přiřadit, bude se soubor již dávno stahovat.

Nemusíte tedy nikam spěchat, v klidu vyplňte údaje a nakonec stiskněte tlačítko [Start Download] nebo [Download Later]. První tlačítko stahování spustí (ve skutečnosti již běží, takže přesněji řečeno zobrazí okno s průběhem stahování), druhé tlačítko skryté stahování přeruší a soubor uloží pouze do seznamu ke stažení.

Stahování lze samozřejmě kdykoli zastavit buď tlačítkem [Pause] z okna s průběhem stahování, nebo označením souboru v hlavním okně a kliknutím na ikonu STOP . Opětovné spuštění provedeme kliknutím na soubor v hlavním okně a stisknutím RESUME .

Během downloadu jste podrobně informováni o jeho průběhu díky oknu s detaily o stahování (viz obrázek). Kromě statistických dat (z nichž je nejužitečnější rychlost stahování Transfer Rate a odhad doby stahování Time Left) zde v grafické podobě vidíte stahovaný soubor (modré části jsou již staženy) a stav jednotlivých stahovacích vláken.

Nakonec je hotový soubor přesunut z pomocného adresáře na vámi určené místo (v průběhu stahování byste jej tam tedy hledali marně). Místo, kam se má uložit, lze kdykoli během stahování změnit (stejně tak popis): dvojitým kliknutím na soubor v hlavním okně otevře dialogové okno, po kliknutí na [Browse] pak vyberete nový adresář.

Plánování

Každý lepší download manažer nabízí plánovač. Je to funkce pocházející ještě z dob, kdy se k internetu připojovalo převážně telefonem a cena za impuls byla v noci podstatně nižší. Tuto vlastnost však oceníte i nyní, kdy stále ještě platí, že v noci (nejlépe po půlnoci) jsou internetové linky volnější a průchodnější.

Vybrali jste tedy velký soubor a hodláte jej přenést raději v noci. Postupujte jako u běžného stahování (viz předchozí odstavce), avšak na závěr klikněte na tlačítko [Download Later] nebo probíhající stahování pozastavte stisknutím tlačítka [Pause]. V hlavním okně klikněte na ikonu SCHEDULER (Plánovač). Otevře se okno plánovače. V něm uvidíte všechny soubory z hlavního okna, které mají ve sloupci Q (Queue = fronta ke stažení) [+]. Standardně to jsou všechny nestažené soubory. Pokud tam některý z nich nechcete, klikněte na něj pravým tlačítkem v hlavním okně a zvolte Delete from queue. Do fronty ho můžete opět zařadit přes pravé tlačítko myši + Add to download queue.

Ale zpět k oknu plánovače. Vlevo tedy máme soubory určené ke stažení. Jejich pořadí ovládáme šipkami v dolní části okna. Nyní zbývá určit, kdy je stáhnout a jak. K tomu slouží pravá část okna. Zde nastavíte, kdy začít (sekce Start download at...) a kdy skončit (Stop download at...). Dále můžete určit, jak stahovat (kolik souborů najednou), co udělat po skončení (zavěsit modem, ukončit IDM, vypnout počítač), popřípadě omezit objem stahovaných dat. Nastavení potvrdíme tlačítkem [Apply] a okno zavřeme tlačítkem [Close]. IDM musí být samozřejmě v době plánovaného stažení spuštěn, takže jej neukončujte.

Závěr

Download manažerů existuje skutečně velké množství. Jednoduché, složité, specializované, univerzální, zdarma či za peníze. Internet Download Manager patří mezi ty složitější a univerzálnější a rozhodně se řadí mezi několik programů na pomyslné špičce.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Antény vzhůru k obloze I

Patrik Malina

C04P0643

Víte, jak se kdysi komunikovalo a stále komunikuje s umělými kosmickými tělesy? Pojďte s námi na malou exkurzi.

Je tomu již téměř padesát let, co se první těleso vytvořené jedinci druhu homo sapiens podařilo urychlit natolik, že po řadu následujících dní kroužilo kolem zeměkoule volným pádem. Historie kosmonautiky je nedílně spjata s překotným vývojem komunikačních technologií a například pilotované lety si bez přímého spojení nedokážeme vůbec představit. Víte, jak se kdysi komunikovalo a stále komunikuje s umělými kosmickými tělesy? Pojďte s námi na malou exkurzi.

Vedle vývoje komunikačních technologií a především internetu patří vznik a rozvoj kosmického výzkumu v posledních pěti desetiletích k jednomu z největších technologických dobrodružství. Již dlouho před úspěšným startem vůbec prvního umělého tělesa na oběžnou dráhu bylo jasné, že pokud nám tato tělesa mají prokázat jakoukoliv službu, bude potřeba s nimi udržovat spojení. Pokročilé využití předpokládalo přenos základních řídících signálů a naměřených výzkumných dat, vzápětí pak došlo na přenos obrazu fotografovaného či televizního. Vyvrcholením samozřejmě byla a je přímá komunikace s lidskými posádkami kosmických lodí. Právě v případě letů člověka se jedná mimo veškerou pochybnost o jeden ze základních systémů pro zdar celého dobrodružství a pokud se ohlédneme za dobovými možnostmi, doceníme odvahu všech, kdo byli na často velmi křehkých technologiích závislí.

Komunikace s umělými družicemi Země nám může na první pohled připadat jako velmi exotická věc. Pokud se však podíváme na problém blíže, řada výchozích podmínek se nijak zvláštně jevit nebude. V první řadě: většina umělých kosmických těles se pohybuje v relativně malé vzdálenosti nad zemským povrchem. Přestože jakási podvědomá intuice či iluze vyvolaná četbou "béčkové" sci-fi literatury v nás může vyvolat dojem ohromných vzdáleností, skutečné umělé oběžnice, včetně typických orbitálních stanic s lidskou posádkou, se pohybují ve střední vzdálenosti 300 a 500 km nad zemským povrchem. Protože o možnosti úspěšně komunikovat třeba z Prahy do Bratislavy by málokdo pochyboval, stejně tak vzdálenost není většinou při spojení s kosmickým objektem problémem. Samozřejmě jsou zde meziplanetární sondy a také lety lidí k Měsíci, o nichž si povíme dále, ale to jsou spíše výjimky potvrzující pravidlo. A specifickým případem jsou rovněž geostacionární družice, na něž pochopitelně též dojde řeč.

Na druhou stranu opravdovým oříškem je charakter vzájemného pohybu přijímacích a vysílacích stanic. Družice vrchovatě naplňují charakteristiku, kterou bychom dnes asi označili jako "mobilita uživatele", neboť se nejen oproti pozemské komunikující stanici velmi rychle pohybují, ale navíc dokáží během své cesty třeba 16krát za 24 hodin zmizet za Zemí, tedy pod horizontem. Tuto potíž je nutno řešit jak způsobem směrování signálu, tak rozmístěním základnových stanic po zemském povrchu. Co je však největším problémem, zjistíme v případě komunikace se sondami tak vzdálnými, že již sahají na samé hranice sluneční soustavy. Jejich přicházející signál je již tak slabý, že jeho správné "vylovení" ze záplavy šumu při neskutečně malých výkonech po dlouhé cestě je opravdovým uměním.

Pojďme si v následujících odstavcích představit některé milníky ve vývoji kosmické techniky a zařadit je do souvislosti s vývojem telekomunikačních řešení. Podíváme se, jak rostl objem přenášených dat a řekneme si též o vývoji družic telekomunikačních, jež byly a jsou vypouštěny právě pro účely telekomunikačních přenosů. I zde nás bude především zajímat, jak mohutné datové toky nad zemskou atmosférou proudí.

Telekomunikace ve službách kosmonautiky

Začátky: pípám, tedy jsem

Řada z nás by asi na otázku, jak se jmenovala první umělá oběžnice Země, odpověděla shodně: Sputnik 1. Toto téměř metrákové těleso bylo úspěšně vypuštěno na oběžnou dráhu 4. 10. 1957 a ačkoliv to jistě znamenalo velké vítězství, nejednalo se o žádné mimořádné překvapení: zainteresovaní výzkumníci očekávali podobný počin každým dnem a otázkou pouze bylo, zda se to dříve podaří sovětské či americké straně.

Z hlediska telekomunikace bylo toto těleso pochopitelně tím nejzákladnějším, co se dalo připravit, avšak to nijak nevylučuje 100% splnění očekávaného úkolu. Sputnik 1 především musel dokázat celému světu, že opravdu letí. K tomuto účelu posloužily dvě vysílací stanice, jež pracovaly jako tzv. radiomajáky: vysílaly v pravidelných intervalech kratičké impulsy, jejichž zachycováním v delším časovém sledu bylo možné nejen spolehlivě odvodit pohyb tělesa, ale též průběžně upřesňovat jeho dráhu. Vysílače pracovaly na frekvencích 20 005 a 40 002 MHz, což odpovídá vlnovým délkám zhruba 15 m a 7,5 m (zhruba na pomezí mezi oblastí krátkých a velmi krátkých vln). Pro srovnání, zhruba v této oblasti (přesněji kolem 27 MHz, tedy na vlně 11 m) jsou provozovány např. běžné občanské radiostanice CB, jejichž dosah u základnových stanic na zemském povrchu lze počítat na mnoho desítek či několik stovek kilometrů.

Družice disponovala čtyřmi anténami s délkou 2,4 a 2,9 m a vysílače na bázi elektronek pracovaly s výkonem 1 W. Zvolená forma vysílání Sputniku 1 splnila svůj účel bezezbytku. Po zhruba 21 dnů, než došlo k vyčerpání energie z chemických článků, družice vysílala svůj "srdeční tep" a díky rozsahu vzdáleností mezi zhruba 200 a 940 km od povrchu bylo možno její poselství zachytit. Jedinou "vědeckou" informaci bylo možné získat pouze nepřímo: podle změn nosné frekvence a prodlužování či zkracování pravidelného pulsu bylo možno rozpoznat, jak se aparát přehřívá či ochlazuje a jak se mění tlak, což čidla transformovala do charakteru vysílání. S přenosem jakýchkoliv užitečných dat směrem k Zemi či opačně se nepočítalo.

Člověk v kosmu: zvukem i obrazem

I při pohledu na vývoj kosmických letů z dnešního odstupu takřka půl století se zdá až neuvěřitelné, jak rychle následovaly další etapy, jedna za druhou. Přestože technologický vývoj i dnes, zhruba na přelomu století, je překotný a na ledacos jsme zvyklí, dá se říci, že start první lidské posádky pouhé 4 roky po vůbec první umělé družici byl něčím mimořádným. A dodnes se nechce věřit, že již o dalších 8 let později kráčeli lidé po Měsíci, což nejlépe svědčí o tehdejším tempu technologického vývoje.

Nástup letů s lidskou posádkou pochopitelně vyžadoval i vývoj telekomunikačních zařízení. Zdaleka nešlo jen o přenos hlasové komunikace, jež představovala silné pouto s posádkou i klíčový "řídící" kanál, ale především o doručování tzv. telemetrických dat, tedy stovek a tisíců údajů z různých měřících čidel, jež byla rozmístěna prakticky všude, komorami tryskových motorů počínaje a hrudníky kosmonautů konče. Právě ona nervová vlákna telemetrie představovala pilíř v řízení tak citlivých kosmických výprav, jako byly třeba lety k Měsíci.

Spolehlivá komunikace s lidskou posádkou byla nezbytností, jež v některých oblastech výrazně posunula vývoj. Jak jsme si již naznačili výše, největším problémem nebylo použití specifických frekvencí či exotických metod přenosu dat, ale mobilita kosmického tělesa v tom nejdivočejším smyslu slova. Typická loď s posádkou se totiž pohybuje na tzv. nízké oběžné dráze, jejíž faktická "výška" nad Zemí je běžně kolem 300-500 km, což nepřímo znamená, že takové těleso vykoná kolem 16 oběhů za 24 hodin. Již při letmém zamyšlení je jasné, že nad pevně umístěnou základnovou stanicí objekt proletí velmi rychle a nedává příliš možností k zahálení.

Pojďme si konkrétní řešení názorně předvést na jednom z nejpopulárnějších projektů, kterým bezesporu byly měsíční expedice Apollo. Po dobu cesty k Měsíci a zpět trávili astronauti čas ve velitelském modulu, jehož servisní část disponovala dvojím anténním systémem, jenž zajišťoval jak přímou hlasovou a obrazovou komunikaci, tak přenos telemetrických dat. První částí byla soustava 4 parabolických antén s vysokým ziskem, pracujících ve frekvenčním pásmu "S", přesněji v mikrovlnné oblasti kolem frekvencí 2-4 GHz. Jak je mnohým uživatelům např. technologie Wi-Fi (2,4 GHz) známo, přenosy na velkou vzdálenost je potřeba realizovat s co nejpřesnějším nasměrováním antény, ani tato situace nebyla výjimkou: pokud nebyla přesně orientována na pozemský přijímací systém, spojení korektně nepracovalo. Právě pro tento případ zde byla záložní anténa, pracující jako všesměrová, jež vysílala v oblasti velmi krátkých vln (VKV, resp. VHF, kolem 275 MHz) a doplňovala výpadky vzniklé nedostatkem v nasměrování systému hlavního.

Až potud se tedy nejedná o žádný zázrak, ale v té době již dobře zvládnuté systémy. Zásadní technologické úpravy si však vyžádal komunikační systém umístěný na zemském povrchu. V první řadě bylo potřeba vyřešit skutečnost, že kosmická loď obíhá Zemi a jediná pozemní stanice ji nedokáže průběžně sledovat. Výsledkem byl vznik jedinečného systému Deep Space Network, jenž se využívá dodnes pro komunikaci s umělými vesmírnými tělesy: tvoří ho tři základnové stanice umístěné v USA, Španělsku a Austrálii, jež si mezi sebou obíhající objekty "předávaly". Fascinující je pak především použití parabolických antén o nebývalých rozměrech. Nejmenší z nich mají průměr 9 m a spolu s většími (26 m) obsluhují právě lety blízko Země a k Měsíci (cca 400 000 km). Pro mise vzdálenější slouží 34m antény a pro účely letů na hranici sluneční soustavy pak slouží mírně sci-fi paraboly o průměru 70 m, o jejichž možnostech si povíme dále. Rozmístěním tří stanic po glóbu ještě nebylo vyřešeno vše: rychlý pohyb těles nad obzorem si vyžádal i velmi přesnou a flexibilní montáž anténních systémů tak, aby se dokázaly za sledovaným objektem průběžně natáčet, což je operace velmi náročná. Teprve součinností všech těchto technologií bylo možné dosáhnout nepřerušeného spojení, kdy výjimkou bylo u lunárních expedic pouze odmlčení kosmické lodi ve chvíli, kdy se dočasně ocitla ve stínu našeho věčného souputníka.

Na hranicích jsoucna: z meziplanetárních sond

Pakliže připustíme, že komunikace s posádkami pilotovaných letů s maximální vzdáleností ke Měsíci byla stále ještě dobře představitelná, je na čase se blíže podívat na absolutní hranici možností soudobých technologií i fyzikálních zákonů. Absolutní vyvrcholení našeho umu v současné době představuje udržování aktivního spojení s vesmírnými sondami, jež se nacházejí na hranici sluneční soustavy či za ní, za drahami planet Neptun či Pluto.

Jistě ve vás zcela správně vyklíčilo podezření, že v tuto chvíli vstupují na scénu obří 70m teleskopické antény systému Deep Space Network, jež dokáží posloužit v obou směrech komunikace. Kromě jejich obřích rozměrů a nesmírně přesných polohovacích systémů zde najdeme i další pozoruhodné technické parametry, mezi něž patří třeba vysílací výkon. Za běžných provozních podmínek se vysílá ke vzdáleným sondám s výkonem mezi 2 000 a 20 000 W, a nastane-li mimořádná či havarijní situace, mezi něž může patřit třeba odklon jinak přesně směrovaných přijímacích antén na sondách, umí pozemní soustava na 70m gigantu vyslat signál o výkonu až 400 000 W! Jen pro letmé srovnání si uveďme, že povolený normovaný výkon Wi-Fi zařízení v pásmu 2,4 GHz je 0,1 W a při použití parabolické antény a nepovoleného výkonu 1 W dosáhnete dosahu v řádu mnoha kilometrů.

Ani vysílacím výkonem technologické zázraky nekončí, neboť dalším neobyčejně obtížným úkolem je vylovit nesmírně slabý signál vzdálených vesmírných sond z moře rádiového šumu všude kolem. Aparatury jsou pro tyto účely speciálně uzpůsobeny, včetně extrémního chlazení pomocí tekutého dusíku a speciálních postupů při postupném zpracovávání téměř ztraceného signálu, jenž po strastiplné pouti dorazil k Zemi. Snad vám tento úctyhodný výkon přiblíží alespoň údaje, že vzdálené sondy vysílají s výkonem nanejvýš kolem několika desítek watů (!!!) a po ztrátě výkonu na trase z něj zůstane při zachycení signál o výkonu kolem 1/1 000 000 000 000 000 000 000 W! Typickým představitelem těchto sond nejstarší generace je třeba Pioneer 10, jenž odstartoval v roce 1972 a v současné době je již mimo sluneční soustavu. Jeho parabolická anténa má průměr 2,74 m, telekomunikační systém pracuje v pásmu 2,110 a 2,292 GHz s výkonem 2 x 8 W a přenosová kapacita je mezi 2-2 048 bity/s. Poslední signály ze sondy dorazily v průběhu roku 2003, ale byly již tak slabé, že ani nejmodernější technika je nedokázala rozkódovat. Považte, že byly na cestě od sondy na Zemi po dobu více než 11 hodin.

Technologický pokrok je neuvěřitelný, konstruktérům se podařilo udržovat kontakt s umělými tělesy až za hranice našeho solárního systému. Poté se již vzepřela samotná podstata fyzikálních zákonů.


Antény vzhůru k obloze II

Kosmonautika ve službách telekomunikace

První nasazení: antény v oblacích

Možnosti spojení s umělými družicemi se zlepšovaly překvapivě vysokým tempem. Primitivní výzbroj, jíž disponoval Sputnik 1, byla velmi rychle překonávána satelity vypouštěnými v následujících letech. Prvotní cíle byly především vědecké, takže rádiová komunikace byla nadále využívána k přenosu řídících a ve stále větší míře i vědeckých dat. V těchto případech tedy sloužily telekomunikační mechanismy samotným vědeckým účelům jako podpůrný prostředek.

Tato "nerovnoprávnost" byla definitivně prolomena v průběhu léta 1962. Raketa Thor Delta vynesla na oběžnou dráhu o proměnlivé výšce 1 000-5 000 km družici s názvem Telstar 1, jejíž úkoly byly velmi ambiciózní. Počítalo se nejen s životností v řádu mnoha desetiletí, ale především byl na palubě umístěn první aktivní zesilovač rádiových telefonních signálů a televizních kanálů, díky čemuž se jednalo o světově první aktivní telekomunikační družici. Ve vývoji a snaze o nasazení do komerčního telefonního provozu měly prsty, jak jinak, slavné Bellovy laboratoře firmy AT&T a kulovitá, necelý metrák vážící družice nabízela např. kapacitu 600 analogových transatlantických telefonních linek. Družice se stala opravdu průkopnickým počinem, neboť dokázala splnit své úkoly a přenesla jak televizní vysílání, tak telefonní hovory, navíc jejím prostřednictvím např. J.F.K. poskytl první takto živě přenášenou tiskovou konferenci. Přenášela se další data, jako třeba faxy nebo záznamy televizních přenosů, jež nebyly vysílány živě. Dodejme ještě, že se zároveň jednalo o první družici "na zakázku", tedy o první zákaznický satelit vůbec.

Ačkoliv Telstar 1 byl prvním vítězstvím aktivních rádiových přenosů, snaha o jejich nasazení se objevila již mnohem dříve. Opravdu prvním pokusem o nasazení umělé družice pro telekomunikační provoz byl satelit s názvem Echo 1 a jeho naprosto výstižný název dává tušit, jak fungoval. Jednalo se o pasivní zesilovač mikrovlnného rádiového signálu až po frekvence 20 GHz a zajímavá byla jeho podoba, či spíše její vznik: nosná raketa uvolnila na oběžnou dráhu pouzdro o průměru zhruba 60 cm, z nějž se vzápětí "vyloupl" balón o průměru 30 m, poskládaný ze speciální odrazné mylarové fólie o tloušťce zhruba 1/100 milimetru. Ta dokázala odrazit až 98 % žádoucího signálu zpět k Zemi. I této družici se podařil zajímavý kousek, neboť vydržela na orbitu téměř 8 let, což vůbec nikdo neočekával.

Na úspěchy prvních průkopníků samozřejmě navázaly další satelity. Telstar 1, jenž přestal sloužit překvapivě brzy díky poruše na elektronice vysílače, byl následován Telstarem 2 stejné provenience, přidaly se další družice tohoto druhu: v roce 1964 již bylo možno pomocí dvou satelitů Telstar, dvou Relay a jednoho Syncom poskytovat širší nabídku telekomunikačních přenosů. Komunikační družice Syncom, stejně jako sourozenci Relay, využívaly k přenosu oblast mikrovlnného rádiového vysílání na frekvencích kolem 2 či 7 GHz. Právě tato či velmi blízká frekvenční pásma jsou dnes rutinně používána např. pro bezdrátové síťové přenosy typu Wi-Fi (frekvence kolem 2,4, resp. 5 GHz) nebo mobilní sítě typu GSM (0,9 GHz, 1,8 GHz, 1,9 GHz) či UMTS (2 GHz). Stranou tohoto typu nasazení družic pochopitelně nezůstal ani Sovětský svaz, a proto v roce 1965 začala působit posléze velmi bohatá a obsáhlá řada, jejíž satelity se nazývají Molnija. Nejstarší družice zahájila první generaci, dnes již obíhá Zemi generace třetí a všechna vypuštěná zařízení slouží obdobně jako americké stroje k přenosu telefonních kanálů, televizního vysílání a různých datových přenosů. Jako přenosové pásmo byly opět použity mikrovlny kolem 1 GHz a první zesilovače signálu měly výkon kolem 40 W, novější typy generace 2 pak vysílaly na frekvencích kolem 6,1 GHz. Za dobu existence projektu bylo postupně vypuštěno mnoho desítek těchto satelitů.

Zavěšeny nad hlavou: kouzlo geostacionárních drah

Jednou ze zásadních nevýhod, jíž bylo a stále je nutno čelit v případě zprostředkujících telekomunikačních družic, je rychlost jejich pohybu po orbitální dráze. Jak jste již možná v předchozím textu zachytili, běžná oběžná dráha umělých družic leží relativně nízko nad zemí (typicky do 1 000 km), což znamená, že družice stihne oběhnout kolem planety mnohem rychleji, než se tato otáčí, a to třeba tak, že se nám jejich pohyb jeví jako 15 oběhů za 24 hodin. To je pochopitelně velmi nepraktické, neboť přijdeme v průběhu každého oběhu na určitou dobu o konektivitu (vysílač družice prostě není vidět). Pro spojení mezi pevnými body, řekněme třeba Prahou a New Yorkem, to znamená zásadní problém.

Tuto situaci lze řešit v zásadě několika způsoby. Jedním z nich je vysílání družic na velmi excentrické dráhy, takže důsledkem je jakoby dlouhatánské stoupání a klesání satelitu nad obzorem v průběhu "viditelné" fáze oběhu, zatímco protilehlá část orbitu je velmi krátká. V praxi to znamená, že např. nejbližší bod oběžné dráhy je vzdálen 300 km a nejvzdálenější 10 000 km. Ačkoliv tato metoda má své výhody, některé obtíže přetrvávají, jako třeba nutnost orientovat pozemské antény v případě snahy o směrování vysílání.

Dalším velmi populárním způsobem řešení přímé viditelnosti družic nad určitými místy zemského povrchu je využití tzv. geostacionární dráhy. Jedná se o "taktiku", s níž přišel řadu let před započetím skutečných letů slavný vědec a především autor sci-fi literatury Arthur C. Clark, jenž se mohl již za svého života těšit ze skutečného využití této myšlenky. Princip je vlastně velmi prostý: satelit je raketou vyveden na co možná nejpřesnější, téměř kruhovou dráhu, a to v takové výšce, že jeden oběh po této orbitě trvá stejně dlouho, jako otočení zemského povrchu pod ním. Vzdálenost od Země je v tomto případě zhruba 36 000 km (což je asi 1/11 cesty k Měsíci) a družice, putující první kosmickou rychlostí, obíhá vůči zemskému povrchu nulovou rychlostí. Jinými slovy, satelit je "přibit" na přesném místě na obloze, což s sebou nese zásadní výhodu v podobě možnosti nasměrovat na něj napevno instalovanou parabolickou anténu. Právě tento způsob umístění družic na dráze je jedním z nejpopulárnějších řešení a s ním souvisí obrovská móda i praktická využitelnost "satelitů", tedy slangově pojmenovaných parabolických přijímacích antén, jež jsou nasměrovány právě na některý ze skutečných geostacionárních satelitů.

Využití tohoto typu drah na sebe opět nedalo dlouho čekat. Již v srpnu 1964 vynáší raketa družici s názvem Syncom 3, jejíž předchůdkyně byly také telekomunikačními zařízeními, ovšem na drahách s vysokou excentricitou. První reálný geostacionární satelit byl skutečně používán k přenosům telekomunikačním, a to hned ve dvou tragicky protichůdných případech: zpravodajský přenos z olympijských her v Tokiu 1964 byl nahrazen komunikačním tokem na bojiště vietnamského konfliktu. I tato družice vysílala v pásmu mikrovln na frekvencích cca 1,8 a 7,4 GHz a nabízela 300 paralelních telefonních okruhů.

V současné době je na geostacionární dráze dosti těsno a zemský povrch s milióny příjemců především televizního vysílání využívají řady družic různých programů. Pro uživatele v tuzemsku hrají významnou roli rodiny satelitů Astra a Hotbird - první z rodiny Astra startoval v roce 1997, úvodní modul z kolekce Hotbird pak o dva roky dříve. Jedná se o velmi výkonná zařízení, neboť každá družice běžně disponuje několika desítkami transpondérů (zesilovačů přenášeného vysílání) a škálou příslušných frekvenčních pásem, jež se nachází v mikrovlnné oblasti kolem 11 a 12 GHz. A abychom byli konkrétní, uveďme, že třeba satelity Astra jsou v tuzemsku využívány pro šíření programové nabídky služby UPC Direct.

Mobilní kdekoliv: vrcholy a pády Iridia

Nasazení geostacionárních družic má nesporné výhody v případě přenosu signálů, jejichž koncoví příjemci na zemském povrchu jsou dostatečně stabilní na to, aby disponovali "pořádnou" anténou pro příjem. Parabola o třeba metrovém průměru bezesporu nevyhovuje představě o mobilním uživateli, a to ani v automobilu, o putování s "batohem na zádech" ani nemluvě. Vzdálenost geostacionární orbity je zkrátka příliš velká na to, aby přijímač mohl vypadat zhruba jako běžný GSM telefon. Právě tato skutečnost jistě dlouho bránila tomu, aby vznikl globální celosvětový mobilní telefonický systém, jehož koncové zařízení, tedy telefon, by byl snadno přenosný.

Spojit alespoň částečnou mobilitu uživatelů s umístěním satelitů na geostacionární dráze se pokusil projekt Inmarsat, zaměřený především na komunikaci v oblastech mimo souš. Družice jsou umisťovány od roku 1990 na skutečné geostacionární dráze a zásadní nevýhodou je právě nutnost relativně masivního přijímacího zařízení, což vás zásadně neomezuje třeba v letadle či na jachtě, ovšem oproti GSM telefonu je zde propastný rozdíl který brání opravdu mobilnímu použití. Mimochodem, i tyto družice operují při vysílání v pásmech kolem 1,6, 3,6 či 6,4 GHz.

Překlenout "poslední" obtíž se odhodlala společnost Motorola ve svém návrhu globálního satelitního telefonního systému, jenž dostal název Iridium. Pokud bychom použili příměr z oblasti "pozemské" mobilní telefonie, pak by se dalo říci, že úkol základnových stanic (BTS) zde přebírá skupina družic, pohybujících se na relativně nízkých oběžných drahách. Pro pokrytí celého zemského povrchu je jich potřeba značné množství, takže systém Iridium byl původně navržen v podobě 77 satelitů, realizováno jich bylo ve skutečnosti 66, dalších 6 kusů funguje jako záloha. V září 1998 bylo konečně všech 72 družic (po patnácti startech nosných raket) na oběžných drahách a provoz mohl začít. Přestože technologického cíle bylo v zásadě dosaženo, provozující společnosti, jež se s tímto podnikem postupně popraly, víceméně dosud trápí návratnost vložených prostředků a ekonomičnost celého provozu. Projekt Iridium není jediný, kdo poskytuje technologické zázemí pro velkoplošnou mobilní komunikaci. Druhou společností, jež zároveň představuje fakticky jediného konkurenta, je Globalstar, která však vsadila na pokrytí pouze obydlených částí souše. Iridium tedy zůstává jediným systémem, jenž umožňuje komunikaci i na mořích či v polárních oblastech, kde často dobrodruhům či věděckým pracovníkům tato služba přijde vhod.

Po technické stránce pracují družice Iridium ve třech frekvenčních pásmech podle toho, s kým navazují spojení. Při komunikaci s pozemním koncovým zařízením se používá pásmo kolem 1,6 GHz (tedy velmi blízko systému GSM), mezi sebou družice vysílají v oblasti 23-29 GHz a komunikace s pozemními centry je navazována v pásmech kolem 19,5 a 29,2 GHz (pro každý směr zvlášť).

I přes nadějné vyhlídky a ambiciózní plány se zdá být jasné, že potenciální uživatelé svou ochotou platit podobnou "globální" komunikaci neudrží v provozu více než ony 2 až 3 reálně fungující systémy. Přesto se další jeden až dva konkurenti průběžně snaží vybudovat podobné systémy, takže se nechme překvapit.

Závěrem: exotické i důvěrně známé

Blížíme se k závěru naší malé exkurze do světa komunikace za hranicemi našich běžných pozemských rozměrů. Možná je pro mnohé z vás překvapením, že přenos užitečných dat se odehrává ve frekvenčních pásmech, jež běžně používáme i pro jiné, dosti "přízemní" sítě. Při bližším zkoumání byste však dospěli k závěru, proč tomu tak je: mikrovlnné rádiové vysílání lze totiž ideálně směrovat do úzkých paprsků a zacílit je tak na velmi vzdálené objekty. Navíc mezi frekvencemi 2-30 GHz se nachází pásmo, jež není ani příliš rušeno všeobecným kosmickým "šumem" (pod 2 GHz) a navíc mu není na překážku vysoká vlhkost a vodní kapky v atmosféře (nad 30 GHz). Někdy na první pohled neuvěřitelných výkonů tedy bylo dosaženo využitím známých technologií a souhrou mnoha technologických faktorů, na jejichž konci se nachází sledování signálů vzdálených meziplanetárních sond za nebývale svízelných podmínek.

Země z nebe

JAK NA INTERNETU HLEDAT PODROBNÉ FOTOGRAFIE ZEMĚ

JOSEF KULHAVÝ

Na orbitálních drahách kolem planety Země obíhá nespočet satelitních družic s různým posláním. Hned několik desítek těchto družic se zabývá podrobným snímkováním zemského povrchu. Výsledky jejich práce můžeme vyhledávat a prohlížet na internetu.

Jako první se začali zabývat snímkováním povrchu naší planety vojáci - zejména kvůli špionáži nepřátelských území. Postupně pochopili význam podrobného fotografování země i civilisté. Ti jej využívají ke zpřesňování mapových podkladů a map, pro aplikaci v zemědělství, geologii, lesnictví, při regionálním plánování, ale také ve zkoumání globálních proměn Země.

Kvalita a rozlišení snímků je u různých projektů rozdílná. Některé družice odesílají snímky z orbitu v odstínech šedi, většina však zvládá rozeznávat miliony barev. Rozlišení se u běžně dostupných snímků pohybuje maximálně do úrovně, kdy jeden obrazový bod na fotografii odpovídá jednomu metru zemského povrchu. To se sice zdá jako velmi málo, nicméně svůj účel takové fotografie pohodlně splňují. Můžeme pouze spekulovat o tom, jak přesné jsou snímky vojenské. Má se za to, že jsou o jeden až dva řády dokonalejší.

Satelitní družice obíhají naši planetu po oběžných drahách ve výšce zhruba od 450 do 850 km. Tím je mimochodem dáno, že pro zmapování celého zemského povrchu je třeba, aby družice obletěla zemi nejen jednou, ale několikrát - řádově stokrát až tisíckrát. I při úctyhodné rychlosti přesahující 20 000 km/h trvá družici několik dní, než se jí podaří zmapovat celý zemský povrch.

Internetových serverů, na nichž jsou fotografie zaslané satelitními družicemi uloženy, je několik. Některé z nich vyžadují placený přístup, my se však budeme zabývat výhradně těmi, které nabízejí bezplatný přístup (i za cenu sníženého rozlišení nebo barevného podání) a obsahují detailní fotografie České republiky.

Než se pustíme do vyhledávání těchto fotografií, měli bychom znát přesné souřadnice, kde se místo našeho zájmu nachází. To nám na mnohých serverech značně ulehčí práci s vyhledáváním konkrétní lokality. K určení souřadnic můžeme využít například server http://www.mapy.cz: do vyhledávacího pole zadáme název obce a u konkrétní mapy pak mezi dalšími informacemi získáme přesnou zeměpisnou šířku a délku ve stupních a minutách.

Digital Globe

Na adrese http://archivetool2.digitalglobe.com naleznete mapu celé naší planety. Po kliknutí myši (nebo po tažení myši s přidrženým levým tlačítkem) na jakékoliv místo na mapě se před vámi otevře výřez se zakreslenými orientačními body (silnice a větší obce). Takto můžete místo na mapě stále zpřesňovat. Mapou lze rovněž v libovolném směru posouvat, k čemuž slouží symbol ruky nad mapou. Prohlížet lze pouze výseče, které jsou ohraničeny černou barvou. Pokud máte zájem prohlížet i ty, které jsou vyznačeny šedě, změňte kritéria výběru vlevo od mapy. Zde je nutné nastavit hodnotu "Maximum Cloud Cover (maximální překrytí mraky) na 100 %. Výsledek však zřejmě nebude příliš dobrý. Nyní nad mapou klikněte na symbol "Highlight Tools" a označte konkrétní část mapy, o kterou máte zájem. V dolní části stránky se zobrazí zvýrazněný odkaz na konkrétní snímek spolu s popisem jeho kvality. Klikněte na tlačítko "View" - objeví se před vámi požadovaná mapa. Server DigitalGlobe.com trpí zásadním nedostatkem: některé části zemského povrchu dosud nejsou do databáze serveru zaneseny, takže na mapě České republiky některá místa vůbec nenajdete.

Space Imaging

Pro co nejpohodlnější vyhledání snímku na serveru http://www.spaceimaging.com doporučujeme nejprve bezplatnou registraci. Jen po přihlášení uživatelským jménem a heslem se lze totiž pohodlně dostat k databázi "Carterra" a tím i k mapě světa, se kterou lze pracovat velmi intuitivně. Vedle mapy zvolte ikonu přibližovací lupy a její pomocí vyberte požadované místo. Pokud znáte alespoň přibližné zeměpisné určení hledaného místa ve stupních a minutách, můžete taktéž použít tlačítko "Locate" a dále "Lat/Long" nad obrázkem mapy.

Nyní alespoň přibližně určete území, o jehož snímek máte zájem, a stiskněte tlačítko "Select". V okně, které se před vámi otevře, zvolte rozlišení (buď 5 - metrů bezplatně, nebo 1 metr - placený přístup). Nyní server vyhledá všechny dostupné fotografie a jejich výčet spolu s podrobnostmi a odkazy na konkrétní fotografii hledaného místa zobrazí pod mapou.

Spot Image

Na stránce http://sirius.spotimage.fr je třeba nejdříve vyplnit registrační údaje, aby bylo možné vstoupit do obsáhlé fotogalerie. Po přihlášení uživatelským jménem a heslem vyberte v horní části stránky jako "Product Type" možnost "SPOT Scene" a jako "Search Mode:" volbu "By Place Name". Z rozevíracích nabídek postupně upřesňujte hledané místo a nakonec klikněte na červené tlačítko "Start Search". Zobrazí se vám seznam nalezených fotografií. Další bohužel závisí na vaší intuici, i když by vám mohly pomoci alespoň zpřesňující informace o každé z nalezených fotografií. Po kliknutí na jakékoliv číslo v prvním sloupečku se otevře nová stránka s vybraným obrázkem.

Terra Server

Ovládání serveru http://www.terraserver.com je více než jednoduché: v menu v horní části stránky vyberte odkaz "Search" a dále "City (Intrernational)". Do připravených políček zadejte město (server dokázal najít dokonce obce České republiky s méně než 1 000 obyvatel!) a stát (Czech Republic). Na stránce s vyhledanými výsledky vyberte nejprve obec podle zeměpisné šířky a délky (pokud se zobrazí více výsledků), na další stránce klikněte na odkaz zobrazený vedle popisu obrázku. I když fotografie mají relativně nízké rozlišení, je výsledek podle našeho názoru nejlepší ze všech sledovaných serverů. I když tato hodnota je udávána 15 metrů na 1 pixel, je možné narazit na několikrát lepší fotogalerii.

Orthomapa Prahy

Hledat na výše zmíněných serverech konkrétní pražskou ulici by bylo velmi zdlouhavé a výsledek by nebyl příliš uspokojivý. Na serveru http://mapy.atlas.cz však kvalitní fotografickou mapu našeho hlavního města naleznete. Z rozevírací nabídky vyberte "Praha_Ortho" a město se před vámi otevře jako na dlani.

§§§§§


Edge nastupuje

Hynek Vácha

C04P0644

Každý, kdo se alespoň trochu zajímá o možnost získat internetové připojení s rychlostí minimálně srovnatelnou či vyšší, než poskytuje modem, jež by bylo zpoplatněno měsíčním paušálem a ne podle počtu minut, které na internetu strávíme, ví, že mimo území pokrytého kabelovou televizí není internet levná záležitost. Ceny ADSL, i když již přece jen snížené, jsou stále vyšší, než hodlá mnoho uživatelů akceptovat. Tato situace značně nahrává našim mobilním operátorům, kteří se své příležitosti okamžitě chopili a začali se tlačit na trh se svým připojením k internetu. V okamžiku, kdy bylo zrušeno zpoplatňování připojení podle množství přenesených dat, začal značný vzestup obliby GPRS. Tato technologie umožnila dorovnat přenosové rychlosti v mobilních sítích na rychlost analogových modemů. Později jsme se - pouze v síti T-Mobilu - dočkali i rozšíření na kódovací schéma CS3 a CS4, což umožnilo dosažení rychlostí přes 80 Kb/s. Před pár měsíci pak Eurotel na frekvencích, které dříve využívaly pouze telefony generace NMT, zpřístupnil datové přenosy s využitím technologie CDMA. Přenosové rychlosti se zde hodně přiblížily těm, které nabízí ADSL. Jistou nevýhodou může být fakt, že pro takové připojení nevyužíváme mobilní telefon, ale potřebujeme speciální "modem". Tím je přece jen omezena mobilita uživatelů. V neustálém souboji T-Mobilu s Eurotelem samozřejmě nebylo možné předpokládat, že by takovýto rozdíl ve službách přetrval dlouho. Když T-Mobile neuspěl s žádostí o přerozdělení frekvencí, které jsou využívány pro CDMA, musel využít jinou technologii, jíž lze provozovat na stávajících frekvencích. Ke slovu se tak dostala EDGE (Enhanced Data Rates for Global Evolution), která využívá struktury stávající GSM sítě.

GSM rozděluje dostupné frekvenční pásmo na užší subpásma a každé z nich ještě dělí na osm časových pozic. Budeme-li se tedy pohybovat v místě pokrytém základnovou stanicí, využívající tři subpásma, budeme mít k dispozici 24 kanálů, které lze využít pro hlas nebo pro data. Maximální přenosová rychlost u GPRS je tedy dána počtem dostupných kanálů a rychlostí, kterou můžeme v kanálu dosáhnout. Totéž platí pro EDGE, která je někdy označována jako EGPRS. Rozdíl v rychlostech je dosažen zvýšením přenosové rychlosti v kanálech. EDGE totiž - na rozdíl od dvoustavové GMSK u GSM - využívá 8-PSK (osmistavové fázové modulace). Tím je možné dosáhnout přenosové rychlosti až 60 Kb/s na jeden kanál. To je v podstatě trojnásobek hodnoty, kterou nabízí GPRS, kde je maximální dosažitelná rychlost (na jeden kanál) 21,4 Kb/s. Vzhledem k zachování principu sdružování kanálů je maximální dosažitelná rychlost také téměř trojnásobná. Technologie EDGE by se měla stát jakýmsi přiblížením k UMTS - tedy k sítím třetí generace. Její hlavní výhodou, v porovnání s UMTS, jsou nižší náklady na její spuštění. Nejedná se totiž o úplně novou výstavbu, ale o rozšíření stávajících technologií. Je potřeba upgradovat software některých částí sítě a vyměnit rádiové části GSM sítě. Na straně zákazníka to znamená investici do nového telefonního přístroje, protože je potřeba, aby podporoval nové kódování. V současné době ještě takových přístrojů není k dispozici mnoho. Jedná se většinou o Nokie, my jsme ovšem pro testování měli k dispozici nejnovější Motorolu.

Vzhledem k dalším investicím do sítě je logické, že signál EDGE nebude k dispozici po celém území. V současné době jsou pokryta pouze větší města, kde je větší pravděpodobnost poptávky po těchto službách. Připojíte-li se v pokrytých oblastech s telefonem podporujícím EDGE, rozhodně rozdíl poznáte. Dosažitelná přenosová rychlost je pak hodně závislá na vzdálenosti od základnové stanice - tedy na kvalitě signálu - a na počtu zákazníků, komunikujících na daném území. Průměrná rychlost se při našem testování po Praze pohybovala okolo 180 Kb/s. V nejlepších případech se vyšplhala až přes 220 Kb/s. To je na mobilní přenosy opravdu velice slušná úroveň.

Výhodou systému EDGE by však mělo být i zlepšení kvality hlasového spojení, které však vyžaduje - při komunikaci mobil-mobil - podporu EDGE v obou místech, z nichž je hovor veden, a také použití odpovídajících telefonů. Uživatele datových přenosů potěší, že do března příštího roku budou rychlejší přenosy v rámci EDGE za stejnou cenu jako data v rámci GPRS. S postupujícím časem pak budou zajisté přibývat i lokality, v nichž bude EDGE dostupné.

Cena včetně DPH: nyní 832 Kč

K recenzi poskytla firma: T-Mobile Czech Republic, http://www.t-mobile.cz

§§§§§


Eurotel Office Connector

Tomáš Jirásko

C04P0638

Stále hektičtější doba i skutečnost, že řada z nás již netráví pracovní čas celý den za jedním stolem, přináší požadavky na stálý a okamžitý přístup k firemním datům, ať jsme kdekoliv. V průběhu prvního pololetí tohoto roku proto Eurotel představil službu Office Connector, která v podobě jak byla koncipována, vyhovovala vzhledem k nutnosti dodatečných investic spojených se zavedením tohoto řešení spíše velkým firmám. Řešení bylo postaveno na implementaci samostatného serveru Office Connector do podnikové infrastruktury, přes tento server probíhá komunikace mezi firemním mailserverem (MS Exchange/Lotus Notes) a uživatelskými zařízeními připojenými přes GSM/GPRS (PDA, smartphony, dataphony, notebooky) s nahraným klientským rozhraním. Tato varianta je označována jako Office Connector Plus a kromě přístupu k e-mailům, adresáři, kalendáři, poznámkám a úkolům fyzicky uloženým ve vnitropodnikové síti, umožňuje vzdálenou správu zařízení. Lze tak například na dálku provádět zálohování, instalovat aplikace apod. nebo s využitím externích programů nahrát do všech mobilů určitá telefonní čísla, provést upgrade firmwaru. Hlavní výhodou je však to, že Office Connector provádí neustálou synchronizaci dat jak v mobilním zařízení, tak na serveru.

Před několika týdny představil Eurotel společně s vývojáři společnosti Logos variantu tohoto řešení pro menší firmy, lakonicky nazvanou Office Connector. U této varianty je odstraněna nutnost instalace serveru do firemní infrastruktury - ten je nyní provozován na straně Eurotelu. Uživatel ovšem musí na některém počítači, který má přístup k internetu, instalovat utilitu PC Monitor. Tento software zprostředkovává komunikaci mezi serverem a uživatelovým e-mailovým systémem (MS Exchange nebo Lotus Notes). PC Monitor přistupuje k uživatelovu účtu na firemním serveru, získává nová data z e-mailu, šifruje je a posílá na server v Eurotelu a podobně je tomu i naopak. PC Monitor obdrží údaje ze serveru Office Connectoru, dešifruje je a předává je e-mailovému systému. Vůči e-mailovému systému se PC Monitor tedy tváří jako běžný klient. V rámci služby lze přistupovat (stahovat) i k libovolným serverům na internetu, které podporují přístup k e-mailům pomocí POP3 nebo IMAP4. Na svém zařízení tak bude mít i e-maily došlé na tyto účty. Ovšem na takové servery nemáte samozřejmě plný přístup, takže smazáním zprávy na zařízení se tyto na serveru neodstraní.

PC Monitor lze provozovat v Individual a Workgroup modu. V Individual modu je zprostředkována komunikace pro jednoho uživatele a nabízí možnost automatického přednastavení podle nastavení klientského PC, na němž je PC Monitor nainstalován. V modu Workgroup monitor předává informace až 20 uživatelům, lze tedy zaměstnancům třeba nastavit budíček podle svého itineráře apod.

V praxi vše tedy funguje tak, že dostanete-li e-mail, PC Monitor toto zaznamená, informaci odešle na server Office Connector (v Eurotelu) a server tuto informaci zašle na vaše zařízení. Máte naprosto shodný přístup k údajům, tak jako kdybyste pracovali lokálně, a to včetně práce s přílohami. Pokud vám asistentka domluví schůzku, ta se téměř okamžitě objeví i v kalendáři vašeho přístroje (virtuálně jde totiž o jeden kalendář).

Pro úspěšné využívání této služby musíte vlastnit zařízení s nainstalovaným mobilním klientem, který je k dispozici pro OS Symbian, Palm či Pocket PC nebo mobilní telefon využívající implementaci SyncML ve verzi 1.0.1 a 1.1.1. Seznam oficiálně podporovaných telefonů naleznete na http://www.eurotel.cz.

Poslední možností, jak ke Connectoru přistupovat, je webové rozhraní, které nabídne podobnou strukturu jako MS Outlook. Ověření přihlášení probíhá na základě hesla variabilně doplněného vygenerovaným kódem, který je vám doručen SMS zprávou. Nezastupitelnou úlohu má však toto rozhraní pro instalaci softwaru. Po přihlášení se k účtu na stránce oc.eurotel.cz naleznete v pravém horním rohu záložku pro nastavení, kde kromě vlastností účtu, serverového připojení apod. lze provést stažení a instalaci klienta pro vaše mobilní zařízení.

Eurotel Office Connector je chytré a užitečné řešení, které nevyžaduje dedikovaný hardware, jako je tomu například u Blackberry. Jeho síla spočívá v okamžité synchronizaci údajů i přístupu k jednotlivým segmentům, jako jsou poznámky či přílohy e-mailů. Pro větší firemní zákazníky je v nabídce pokročilejší verze Eurotel Office Connector Plus, která nabízí dodatečnou funkcionalitu a další možnosti.

Cena: vč. DPH: 351,05 Kč měsíčně plus částka dle tarifu za přenesená data

K recenzi poskytla firma: Eurotel Praha, s. r. o., http://www.eurotel.cz

§§§§§


Ateus EasyGate

Martin Kybal

C04P0642

Firma 2N je český výrobce telekomunikačních zařízení. Zapůjčila nám jednu ze svých novinek, GSM bránu EasyGate. Toto zařízení je určeno ke zprostředkování spojení do sítí mobilních operátorů, a to nejen v oblasti hlasových služeb. Podívejme se tedy blíže, co všechno nabízí.

V současné době výše propojovacích poplatků za volání z pevných linek do mobilních sítí sice klesá, ale stále jsou výrazně nad úrovní cen za volání z mobilu na mobil. Po připojení EasyGate k pobočkové ústředně je možné směrovat hovory do mobilních sítí přímo a ne přes síť tolik oblíbeného dominantního operátora. Výhodou je pak významně nižší cena za volání. Další výhodou je možnost datového spojení GPRS, a to až rychlostí 86,5 Kb/s.

Zařízení je napájeno z přiloženého adaptéru a kromě konektoru pro anténu je vybaveno dalšími konektory. První slouží k odesílání informační SMS, ale o tom až později. Další je určen pro připojení telefonní linky, posledním je pak RS-232 neboli sériový port. S jeho pomocí se brána připojuje k počítači a programuje. Nesmíme zapomenout na slot pro SIM kartu operátora. Nejlépe takového, který nabízí nejvýhodnější tarif pro volání mezi mobilními síti. Paradoxně do sítě jednoho operátora je někdy možné volat levněji z jiné sítě než z jeho vlastní. Ovšem výběr nejvhodnějšího tarifu není tématem tohoto článku. Po připojení k ústředně je třeba ji naprogramovat tak, aby hovory do mobilních sítí byly směrovány na linku, na níž je připojena EasyGate. Ta po přijetí hovoru převezme volané číslo z ústředny a sestaví hovor.

Velmi zajímavou funkcí je možnost odeslání SMS pomocí aktivace příslušného portu. EasyGate tak může odeslat SMS jednomu nastavenému adresátovi s předem připraveným textem. To je velmi zajímavá funkce, kterou bych doporučoval firmě 2N vylepšovat a rozšiřovat. Dovedu si pak EasyGate představit například v rodinném domku, kde pomocí SMS informuje o stavu vytápění nebo bezpečnostního systému. V současnosti však dovoluje vyhodnotit pouze jeden signál a na jeho základě poslat jednu esemesku na jedno číslo. Nejčastěji tak bude EasyGate volat o pomoc ve spolupráci se zabezpečovacím systémem. V manuálu sice výrobce upozorňuje, že uživatel by se v krizových případech neměl na tuto službu spoléhat, na druhou stranu ale musí počítat s tím, že právě kvůli této funkci si budou lidé výrobek často kupovat. Jistě by šlo například odesílat SMS zprávu například 4x, aby bylo zaručeno, že alespoň jedna zpráva dorazí. Nastavování všech parametrů brány je možné provádět buď tónovou volbou z telefonu, nebo komfortněji pomocí počítače. V příjemném prostředí programu je možné nastavit jak provozní parametry brány, tak i sledovat stav signálu nebo spojení.

Brána dále nabízí datové přenosy. EasyGate může pracovat jako datový modul a být nainstalována do Windows jako modem nebo jako GPRS modul. Opět záleží na konkrétních potřebách, jaký režim provozu je pro uživatele výhodnější. V neposlední řadě je možné přes EasyGate posílat i SMS. Ale jen z počítače, ke kterému je připojena. Pěkné by bylo, kdyby se esemesky daly posílat například prostřednictvím webového prohlížeče a sítě. To by ovšem znamenalo vybavit EasyGate ethernetovým rozhraním a integrovaným http serverem, který by tyto možnosti zprostředkoval.

Závěrem

EasyGate je zařízení, které může pro menší nebo střední firmu znamenat významné úspory. Nasazení brány je snadné a zkušenější technik je rychle nastaví a zapojí. Zajímavá je možnost odesílání SMS. Kdyby byla tato funkce dále rozšířena, zájem uživatelů by se zvýšil a možnosti rozšířily.

Cena: vč. DPH: 7 020 Kč

K recenzi poskytla firma:

2N Telekomunikace, a. s., http://www.2n.cz

§§§§§


Zjednodušujte si život dál

Miroslav Knapovský

C04P0639

Minule byla řeč o bezdrátech. O tom, jak se nenechat zaskočit rozdílem mezi teorií popisovanou výrobci a běžnou praxí - jak si zabezpečit svoji bezdrátovou síť. Tentokrát bych se zaměřil na mnohdy opomíjenou vlastnost Windows, na možnosti využití vzdálené plochy.

Používejte lepší prohlížeč

Z nepochopitelných důvodů Microsoft poslední dobou zanedbává vývoj svého webového prohlížeče Internet Explorer. A protože konkurence nikdy nespí, jsou nyní k dispozici bezpečnější a lépe vybavené alternativy. Z mnoha jsem testoval jen Operu a Firefox a pokud máte čas, zkuste se právě na Firefox podívat. Je to ořezaná verze Mozilly, spouští se velmi rychle (zabírá asi 16 MB paměti) a na 99,9 % stránek nepoznáte rozdíl mezi zobrazením ve Firefoxu a IE. Je k dispozici i v české mutaci. Podrobněji si o ní přečtete třeba na www.czilla.cz. Vhodným doplňkem k Firefoxu může být poštovní klient ThunderBird od Mozilly, taktéž česky. Vyzkoušejte ten rozdíl - navíc zdarma.

Připojení ke vzdálené ploše

Operační systémy Windows 2000, Windows XP a Windows 2003 Server nabízejí ve své základní instalaci vynikající funkci, která vám dokáže příjemným způsobem zjednodušit život a často ušetřit i spoustu peněz za poplatky mobilním operátorům. Hlavní výhodu tohoto programu spatřuji v použití modifikovaného protokolu ICA, který Microsoft kdysi koupil od firmy Citrix. Tento protokol totiž bezpečným způsobem přenáší komprimovaná data vzdálené plochy, pohyby vaší myši a znaky napsané na klávesnici. Požadovaná

šířka přenosového pásma se odvíjí v závislosti na rozlišení vzdálené obrazovky a barevné hloubce. Obecně na rozlišení 1024 x 768 s 256 barvami stačí rychlost šneka, kterou dosahuje GPRS. Přesněji rychlostí 30-40 Kb/s směrem k vám a

14 Kb/s směrem k vzdálenému počítači. Jak můžeme ušetřit? Představte si, že potřebujete někomu poslat e-mail se zazipovanou přílohou kolem 2 MB, který máte uložený na Exchange nebo Lotus Notes serveru a zreplikovaný i na svém počítači. Odeslání tohoto souboru přes GPRS připojení by zabralo přibližně půl hodiny. Tedy velká ztráta času a poplatky za GPRS okolo 50 korun. Připojením ke vzdálené ploše vašeho firemního počítače soubor editujete 5 minut a odešlete již přes pevnou linku firmy. Na GPRS přenesete za tuto dobu okolo 800 Kb a zaplatíte kolem 20 korun. Navíc neztrácíte čas čekáním na odeslání souboru, protože pevná linka v práci a poštovní server vše zařídí za vás.

Připojení ke vzdálené ploše je tedy funkce, která vám umožní získat plnou kontrolu nad vzdáleným počítačem a virtuálně na svůj počítač přenést vzdálenou obrazovku. Tuto funkci je nejprve nutné aktivovat pravým kliknutím na Můj počítač/Vlastnosti a v menu Vzdálený přístup povolit připojení vzdálených uživatelů k tomuto počítači. Ve stejném okně je dále třeba vybrat uživatele tohoto počítače, jimž je vzdálený přístup povolen. Pamatujte, že abyste mohli povolit vzdálený přístup uživateli, musí mít vytvořeno heslo. Bez hesla nebude vzdálený přístup umožněn. Po této snadné konfiguraci je služba vzdálené plochy připravena k použití a na vzdáleném počítači zahájíte připojení pomocí příkazu MSTSC do menu Start/Spustit. Objeví se malé okénko, do kterého vložíte IP adresu vašeho vzdáleného počítače. Zde by mohl nastat menší problém. Pokud váš firemní firewall neumožňuje používání VPN sítě, k počítači ve vnitřní síti se nedostanete. Následující drobná rada vám určitě pomůže: vzdálené sdílení plochy využívá TCP/IP protokol a továrně je nastaveno na TCP portu číslo 3389. Pokud na vašem firewallu využívajícím překlad síťových adres (NAT) nastavíte, že virtuální server využívající služby TCP portu číslo 3389 je váš stolní počítač, firewall převezme příchozí volání na tomto portu a bude jej přesměrovávat k vám. Při připojování ke vzdálené ploše z internetu potom napíšete do MSTSC internetovou adresu vašeho firewallu.

Pokud se vám tato funkce zalíbí a řeknete o ní neprozřetelně i svým kolegům, musíte řešit snadno zvládnutelný problém, jak umožnit přístup přes vzdálené sdílení plochy na více počítačů. Důležité je si uvědomit, že firewall již TCP port číslo 3389 přeposílá na váš počítač a tudíž jej nedokáže přeposílat současně na počítač jiný. Ale vzdálené sdílení plochy má jistou nedokumentovanou funkci, která umožní na počítači, k němuž se hodláte vzdáleně připojovat, nastavit příjem i na jiný, vámi zadaný TCP port. Tuto změnu však neprovedete v žádném menu, musíte editovat registry.

Zde jsou popsané položky registru, které musíte modifikovat:

HKEY_LOCAL_MACHINE\SYSTEM\CurrentControl\SetControl\Terminal Server\Wds\rdpwd\Tds\tcp

Změňte hodnotu PortNumber na vámi vybrané číslo portu. Přepněte na decimální vložení hodnoty, pokud použijete hexa, budete nemile překvapeni. Stejnou změnu musíte provést ještě na jednom místě, a to v klíči:

HKEY_LOCAL_MACHINE\SYSTEM\CurrentControl\SetControl\TerminalServer\WinStations\RDP-Tcp

Taktéž nastavte hodnotu PortNumber na stejné číslo, jaké jste zadávali v minulém klíči. Poté musíte restartovat službu Terminal Services, nebo lépe: restartujte počítač. Po restartu můžete otestovat funkci přístupu ke vzdálené ploše na tento počítač v lokální síti zadáním IP adresy počítače. Za dvojtečku pak zadejte číslo portu. Obrázek ukazuje příklad přihlášení se k počítači s IP adresou 192.168.1.120, jehož TCP port služby vzdálené plochy byl změněn na číslo 4000.

Pokud je vše OK, dopište do firewallu další virtuální servery a celá firma může tuto službu využívat k přístupu na své počítače přes jednu veřejnou IP adresu vašeho firewallu. Co se týče bezpečnosti, nemusíte mít nějaké zvláštní obavy. Pokud nenapíšete na lísteček MSTSC, IP adresu, číslo portu a uživatelské jméno a heslo k počítači a nenecháte jej ležet před vchodem do vysokoškolských kolejí, je jen velmi malá šance, že tuto službu někdo zneužije. Její základ pochází z dílny firmy Citrix a pokud máte poslední service pack, je zatím vše v pohodě.

§§§§§


Správně se nasměrujte!

Stanislav Křivanec

C04P0640

V tomto článku se budeme zabývat směrovači, které jsou určeny pro užití v domácnostech, menších podnicích a kancelářích. Tato zařízení umožňují sdílený přístup k internetu, propojování sítí LAN a vzdálený přístup k firemní síti pro pracovníky na služebních cestách nebo pracující doma. Výrobci koncových zařízení poměrně pružně reagují na rostoucí poptávku a nabízejí zařízení, která jsou určena jak pro konvergovaná řešení, tak pro speciální aplikace.

Základní rozlišení směrovačů lze provést podle typu připojení k poskytovateli internetu (ISP). Jsou to obvykle pevná vedení (lokální smyčky), tzn. přípojky přes telefonní účastnická vedení (ISDN, ADSL směrovače), distribuované rozvody ethernetových sítí (broadband směrovače), televizní kabelové rozvody (kabelové modemy + broadband směrovače) nebo bezdrátový (rádiový) přístup. Směrovače pro bezdrátový přístup k ISP se liší podle typu schválených kmitočtových pásem.

Směrovače lze rozdělit podle jejich strategických vlastností a vybavení:

 u broadbandových nebo ADSL směrovačů bezdrátová WLAN rozhraní s funkcí AP,

 podpora VoIP,

 možnost zálohování širokopásmového přístupu přes ISDN, analogovou linku,

 zabudovaný firewall s funkcemi pro vysoké zabezpečení,

 vestavěné servery jako např. tiskový server, DHCP server.

 hardwarová podpora VPN a solidní výkon při kryptovaných přenosech,

 hardwarová podpora VPN přes WLAN,

 podpora vytváření VLAN,

 podpora pro multimediální aplikace,

 podpora QoS.

Broadband (širokopásmové) směrovače

Zařízení jsou určena k širokopásmovému sdílení internetu pro počítačovou síť LAN. Tyto směrovače mají WAN port opatřen Ethernet konektorem, který umožňuje připojení k distribuované ethernetové síti, ke kabelovému nebo ADSL modemu, k rádiovému pojítku apod. Řeší problém tzv. sdíleného počítače, který zabezpečoval připojení k internetu přes k němu připojený modem a obstarával základní ochranu pomocí instalovaného softwaru pro další počítače v síti. Velkou nevýhodou tohoto řešení byla nutnost stálého provozního stavu sdíleného počítače a tedy i velká energetická náročnost, hluk, nároky na místo a náklady na provozní administraci. Tyto problémy řeší jednoduché směrovače. V základním provedení umožňují připojení 1-4 počítačů přes HUB nebo switch, s možností dalšího rozšíření, a splňují základní požadavky na zabezpečení jako např. překlad adres NAT a funkce firewallu. Tato zařízení obsahují u vyšších verzí již také některé servery, přes které lze např. sdílet tiskárnu, přidělovat IP adresy počítačům v síti LAN apod.

Internet ale neslouží jen k prohlížení WWW stránek a posílání e-mailů. Přes místní poskytovatele se lze k němu připojit skoro ve všech lokalitách ČR. Přímo se tak nabízí myšlenka využít toto médium pro propojení několika poboček firmy a vytvořit tak firemní WAN síť za minimální náklady.

Na trhu již jsou směrovače, které přímo umožňují provozovat tzv. virtuální privátní sítě (VPN). Jedná se o vytváření tunelů v síti veřejného internetu, v nichž jsou přenosy dat dále kryptovány. Přes internet tak lze bez problémů a s vysokým zabezpečením přenášených dat propojit podnikové pobočky nebo vzdáleně přistupovat z domova, případně ze služební cesty do podnikové sítě, bez nutnosti placených služeb ISP a nákupu dalšího drahého softwaru nebo hardwaru. U těchto VPN sítí se využívají standardní průmyslové protokoly PPTP, IPSec, L2TP a L2TP přes IPSec s vysokým stupněm kryptování, zahrnující DES/ 3DES/ MPPE/ AES. Křížová kompatibilita je zajišťována jak na bázi softwaru (nové OS Microsoft Windows a Mac OS), tak i hardwaru. Tyto aplikace na jedné straně vyžadují specifické vlastnosti zařízení, ale na druhé straně jsou schopné ušetřit značné provozní náklady za pronájem pevných datových okruhů.

Jednou se základních vlastností směrovače pro přístup k internetu musí být také vysoká ochrana a zabezpečení proti útokům. Zařízení jsou vybavována (záleží na značce a ceně) několikaúrovňovými firewally, tedy nejen funkcemi NAT a blokací portů, jak je běžné. Např. funkce IP Filtr/Firewall jsou důležité hlavně pro ochranu lokální sítě před útoky zvenčí. Firewall zvládá také útoky typu Dos/DDos a IP anti-spoofing. Potenciální nebo zmařené útoky zaznamenává a hlásí předem naprogramovaným způsobem. Filtrováním obsahu se vypořádává i s problémy jako neproduktivní brouzdání pracovníků po zábavných webových stránkách, případně dokáže blokovat download Java/ActiveX appletů či specifických HTML souborů (ZIP, EXE, multimedia apod.).

Pro uživatele přenosných počítačů jsou určeny některé typy směrovačů WLAN Access Point pracujících v pásmu 2,4 GHz na vysokorychlostním protokolu IEEE 802.11g s přenosem až 54 Mb/s, nebo na starší verzi protokolu 802.11b. Zde je třeba upozornit na rizika spojená se zpřístupněním lokální sítě v éteru. Většina uživatelů tuto okolnost podceňuje a nevyužívá ani základní typy zabezpečovacích metod, jimiž jsou utajení SSID, filtrování MAC adres, WEP a WPA. Někteří výrobci zvyšují úroveň zabezpečení na úroveň pevných sítí možností vytvoření "VPN přes WLAN" s použitím DES/ 3DES šifrování, případně autentikací na centrálním Radius serveru.

Jakýmsi bonbónkem je podpora funkce VLAN (virtuální lokální síť) s možností sdílení jednoho ADSL připojení více uživateli. Z této funkce vyplývá i možnost vytvářet skupiny VLAN portů, které jsou od sebe fyzicky odděleny. Tedy např. segment připojeného účetního oddělení je přes LAN ostatním segmentům podniku nepřístupný, i když mají společný přístup na ADSL. Pro každý port lze samostatně nastavit limitovaný průtok dat směrem ven i dovnitř.

ADSL směrovače

ADSL směrovače mají stejné vlastnosti jako výše uváděné směrovače širokopásmové. Liší se pouze tím, že místo WAN portu je umístěno ADSL rozhraní. Směrovače tedy obsahují i ADSL modem. Zařízení lze připojovat přes tzv. rozbočovače (splittery) k linkovému rozhraní U-R (UNI) provozovaného v přenosovém módu ADSL nad kmitočtovým pásmem ISDN a nad pásmem PSTN ve veřejných telekomunikačních sítích ČR. Rozbočovač umožňuje provozovat na stejné telefonní lince ADSL modem (směrovač) a telefon. Kromě výše uvedených vlastností přicházejí na trh zařízení s podporou telefonování přes internet.

VoIP - IP telefonie

V poslední době se věnuje velká pozornost přenosu hlasu přes IP. Konvergence hlasových a datových služeb na jednotné technologické platformě umožňuje snižovat investiční i provozní náklady. Tyto ekonomické výhody jsou zajímavé jak z hlediska pohledu telekomunikačního operátora, tak i koncového uživatele. Konvergované řešení poskytuje jednotnou platformu pro přístup k internetu přes širokopásmové připojení, včetně ADSL. Umožňuje vytváření rozsáhlých a zabezpečených datových podnikových sítí hardwarovou podporou VPN (virtuální privátní síť) bez spoluúčasti ISP a umožňuje rozšířit infrastrukturu telefonních služeb o VoIP pomocí standardních analogových telefonních přístrojů.

Při realizaci přenosu hlasu se vychází ze standardů ITU-T. Signalizace se řeší nejpoužívanějším protokolem SIP (případně MGCP a H.323) a jako transportní protokol je využíván RTP s kodeky G.711, G.723.1, G.726 a G.729. Koncepce zařízení využívá možnosti použití starších analogových telefonních přístrojů s minimalizací vstupních nákladů na řešení a možnost připojení VoIP portů k analogovým pobočkovým ústřednám s možností implementace do stávajícího systému komutovaných okruhů. Zařízení používají většinou 1-2 analogové porty FXS pro připojení telefonních přístrojů, vyšší verze podporují i QoS se zajištěnou kvalitou hlasu. U aplikací s nutností vysokého zabezpečení telefonních hovorů proti odposlechu je možné využít funkci VPN a to: IPSec, PPTP, L2TP, L2TP přes IPSec a s kryptováním DES/3DES a AES.

Zařízení pro přenos hlasu je koncipováno jako hybrid mezi klasickým telefonováním a VoIP. Jedná se o ADSL směrovač se všemi výše uvedenými funkcemi, včetně zálohování ADSL přístupu přes linku ISDN a podporou QoS. Na zadní straně přístroje se navíc nachází jeden konektor pro připojení telefonní linky a jeden pro připojení telefonního přístroje. Přes připojený analogový telefon může uživatel používat klasickou telefonní linku. Pokud má v telefonním seznamu uloženo číslo volaného v IP formátu, zařízení automaticky provede volbu přes internet. Pokud telefonuje přes IP a přichází nový hovor přes klasickou telefonní linku, je na to upozorněn signálem ve sluchátku a může stávající hovor přidržet. Směrovač je pro funkci IP telefonování kompatibilní i se softwarovými produkty jiných výrobců. Výhodou služeb typu VoIP používaných ve výše uvedených příkladech je fakt, že jsou prakticky bezplatné. Zatím se nejedná o náhradu klasické telefonní linky, ale o ekonomicky velmi zajímavou alternativu.

§§§§§


Vrátí se mikroplatby?

Vojtěch Bednář

C04P0636

Mikroplatební systémy byly svého času moderní a rychle se rozvíjející cestou, která umožňovala platit za služby a zboží malými částkami. Na bázi mikroplateb fungovalo mnoho různých věrnostních systémů a zdálo se, že jejich budoucnost je jen a jen růžová. Nicméně pak skončily a momentálně prakticky neexistují. Nyní se zdá, že může dojít k jejich pozvolnému návratu.

Mikroplatební systémy mají mnoho využití a v konečném důsledku jsou pro uživatele velkým přínosem, o který jsme byli po poměrně dlouhou dobu ochuzeni. Pokud bude existovat dostatečně bohatý výběr služeb, které mikroplatební systém využijí, nezbývá, než doporučit si účet určitě založit. Jedná se totiž o pohodlnou a užitečnou investici, které by uživatel neměl určitě litovat.

Co jsou mikroplatební systémy?

Mikroplatební systémy jsou založeny na využití virtuálních peněz. Mnoho služeb na internetu má svou hodnotu a mohou být placené, nicméně problém je v tom, že jejich hodnota není dostatečně vysoká na to, aby služba mohla být placena klasickým způsobem. Proto vznikly mikroplatební systémy. Jejich hlavním úkolem bylo suplovat peníze ve virtuálním světě, a proto byly s reálnými penězi do jisté míry propojeny. Mikroplatby fungovaly v podstatě tak, že si uživatel vytvořil virtuální účet. Na něj převedl určité množství peněz ze svého skutečného bankovního účtu. Peníze buď zůstaly v původní podobě, tedy jako koruny/haléře, nebo se vzhledem k virtuálnímu prostředí přejmenovaly (například Q) a změnily na virtuální měnu v předem daném a pevném kurzu, typicky 1/100. Vzniklo tak množství virtuálních peněz, které bylo možné utrácet (ale jak se podíváme, také vydělávat). Mnoho serverů nabízelo obsah a drobné služby tak, že je bylo možné platit pomocí oněch virtuálních peněz. A další servery nabízely i cestu, jak si virtuální peníze vydělat. Typicky je mohl uživatel získat za vyplnění dotazníku, sledování reklamy až do konce, za pořízení výrobku či za přihlášení se k odběru komerčního zpravodaje.

Přestože cena služeb, které bylo možné za mikroplatební peníze získat, nebyla vysoká, a přestože za dotazníky a nákupy zboží těchto peněz lidé v obchodech také moc nedostali, začaly se tyto systémy rozrůstat. Lidé byli totiž jejich prostřednictvím motivováni k něčemu, co by jinak sami od sebe nedělali, a z mnoha činností, které dnes chápeme pouze jako marketingové obsahy různých výrobců, prodejců a dodavatelů, se stalo něco, z čeho mohl mít uživatel nakonec radost. Mikroplatebním systémům nakonec podrazila nohy jedna z jejich vlastností. Virtuální peníze byly směnitelné s reálnými v obou směrech a mnoho jejich provozovatelů nabízelo aktivní převody. To znamenalo, že převod skutečného kreditu na mikrokredit se mohl také dít formou inkasa z účtu a stejně to fungovalo i naopak, tedy při zpětném vyplácení kreditu na účet jeho majitele. Technicky vzato se totiž jednalo o elektronické platební systémy.

V roce 2003 začala platit novela zákona o platebním styku. Ten upravoval elektronické platební systémy, které využívaly mikroplatby tak, že jejich provozování mohly nadále zajišťovat pouze pověřené finanční ústavy, tedy banky. Výsledkem byl kolaps prakticky všech existujících systémů. Těm nezbylo nic jiného, než najít cestu, jak vyplatit peníze, vlastně mikropeníze svých klientů zpátky jejich majitelům a jejich účty postupně zrušit. Hlavním negativem bylo prakticky okamžité zastavení všech transakcí k prvnímu lednu 2003 a tím ochromení celého slibně se rozvíjejícího trhu s pestrou nabídkou zboží a služeb na českém internetu.

Omezení zajišťování platebních systémů na banky bylo, jak se zdá, ze strany zákonodárců tak trochu nepochopením a také tak trochu obavou z defraudací. Mikroplatební systémy mohly být zneužity k podvodům, a to jak provozovateli, tak i jejich uživateli. Přestože se obvykle dbalo na bezpečnost a používala se ta nejlepší zajišťovací opatření, jakých byli jednotliví provozovatelé schopni, otázka bezpečnosti samotných transakcí, stejně jako účtů a především pak reálných peněz, které se za těmi virtuálními tak či onak schovávaly, byla sporná a poměrně ožehavá, i když otevřeně a nahlas se jí příliš mnoho odborníků ani novinářů nezabývalo. Nový zákon však místo toho, aby mikroplatební systémy přivedl do aliance s bankami, je zrušil. Výsledkem byl poměrně nelichotivý stav.

Ztráta platebního instrumentu ochromila nejednu službu a zastavila nejeden slibně se rozvíjející projekt. Dopad mělo jejich zrušení pochopitelně ani ne tak na elektronické obchody, prodávající "reálné" zboží vyšší hodnoty, ale především, ty malé podniky, kde se sázelo na víceméně marginální platby. Od konce mikroplatebních systémů se na českém internetu nenašel platební nástroj, který by byl schopen bezpečně a přitom dostatečně rychle a spolehlivě zajišťovat transakce o haléřové hodnotě. Realizovat platby, jejichž cena je velmi nízká, je totiž technicky vzato vzhledem k poměru mezi náklady a cenou transakce dražší, než realizovat platby vyšší, a žádný jiný běžně užívaný platební prostředek, jako je kreditní karta, telefon se zvýšenou sazbou nebo SMS, nepřichází u služeb, jejichž cena se pohybuje okolo jedné koruny, v úvahu. To pochopitelně znamená, že mnoho potenciálně zajímavých služeb muselo sbalit kufry a česká legislativa tak jedním krokem utopila možný technický a komerční rozvoj. Je také pravdou, že ani samotní provozovatelé platebních systémů se nepokusili podniknout prakticky nic a své podnikání ukončili de facto bez boje.

Nová vlna

V září 2004, více než rok a půl po ukončení provozu mikroplatebních systémů, z nich zbyly pouze torza. Služby, které fungovaly a fungují na podobných principech, nejsou spojeny s penězi, s reálnými účty a postrádají tak mnoho z kouzla skutečných mirkoplatebních systémů. Navíc se mnoho z nich dostalo do problémů, mimo jiné s hledáním odbytišť, tedy serverů, na nichž by mohly fungovat. Věrnostní systémy svázané s weby většinou jediného provozovatele uživatele nelákaly ani zdaleka tak, jako původní podoba mikropeněz typu IlikeQ, chyběla a chybí jim potřebná flexibilita a také tyto "peníze", ať se jmenují jakkoliv, postrádají skutečnou hodnotu. Věci které je možné si za ně pořídit, jsou obvykle drobnější, než byly ty získatelné v rámci bývalých mikroplatebních systémů. Tedy je v žádném případě nenahrazují.

Přesto se zdá, že problém jménem legislativa byl prolomen. Právě v době, o které hovoříme, jeden z provozovatelů mikroplatebních systémů oznámil, že se mu z nedobrovolného vězení podařilo vyklouznout. Virtuální peněženka Monetka počítačového vydavatelství a nakladatelství Computer Press oznámila, že se ji podařilo získat výjimku České národní banky (ČNB), potřebnou pro další fungování, a že tedy může opět zahájit provoz.

Monetka vznikla v roce 2002, ze kdy pochází také screenshot, na němž si ji můžete v původní podobě prohlédnout. Monetka je elektronická peněženka. Funguje stejně jako ostatní mikroplatební systémy. Je možné si do ní peníze uložit, je možné z ní peníze opětovně vybrat a je možné také peníze převádět v rámci stejného systému z jednoho účtu na druhý. Všechny tyto služby by měly být po obnovení provozu z pohledu uživatele zadarmo, s výjimkou výběru. Uloženými penězi bude možné platit na serverech, které se do mikroplatebního systému zapojí, a pokud se najde subjekt ochotný pro opačný proces, bude možné peníze z tohoto systému také zpětně získat. Tedy mikroplatby se vracejí zpátky do své původní podoby, avšak zatím pouze prostřednictvím jediného subjektu. Zde je ale třeba říci, že Monetka od počátku nebyla úplně klasickým mikroplatebním systémem. Byla totiž určena nejen pro zmíněné malé platby, ale také pro větší objemy peněz. Bylo projektováno, aby s ní bylo možné platit také větší částky, a proto na rozdíl od klasických systémů operovala v běžné, pouze virtualizované měně.

Zádrhel?

V době, kdy byly mikroplatební systémy na svém vrcholu, byla Monetka (http://www.monetka.cz) pouze jedním ze subjektů, který tuto službu poskytoval. Mnohem větším a známějším byl systém společnosti Villusion, a. s., nazvaný IlikeQ. I když byl provoz legální bez nutnosti vlastnit nějaké výjimky, nešlo o příliš finančně výhodnou záležitost a mikroplatební systémy na své existenci mnoho peněz nevydělaly. Ačkoliv projektů přibývalo a obrat virtuálních i reálných peněz stoupal, vše bylo stále pod úrovní výnosnosti provozu těchto systémů a k zastavení jejich fungování tak došlo dříve, než mohly zažít skutečnou konjunkturu. Úspěšnost systémů se tak měřila spíše počtem uživatelů a realizovaných transakcí než obratem a penězi, které by si provozovatelé těchto systémů vydělali.

Monetka nyní přichází do situace, kdy se začíná prakticky znovu. Nikdo, a zřejmě tím méně její vlastníci, neočekává, že by vydělala peníze. Nicméně se může stát na nějakou dobu ve svém oboru prakticky monopolní a oživit ty služby, které díky změně zákona přestaly fungovat - přesněji může přivolat nové. Mikroplatby mají oproti běžnému placení za zboží mnoho výhod. Jsou pro obchodníka v sektoru, kde se platí malé částky, výhodné, a otevírají cestu k zavádění služeb, které zde nyní existují v minimální míře. Především můžeme hovořit o digitálních médiích, o účasti v on-line hrách a o placení za obsah. Snadno by se tak mohlo stát, že například články na zpravodajském serveru by byly zpoplatněny několika haléři, a když ne ty aktuální, tak alespoň přístup do archivu, k podrobnému vyhledávání a podobně. To vše je nyní opět reálné. A přestože se typický uživatel zpravodajského serveru při představě placení za obsah otřese, může to v konečném důsledku přinést pozitiva především jemu. Jde o to, že obsah může být kvalitnější, a může být exkluzivnější. Aktuální situace je tedy v době psaní tohoto článku taková, že jeden z mikroplatebních systémů se vrací zpět na českou scénu. To je ovšem málo. Dá se předpokládat, že další systémy se pokusí nějakým způsobem Monetku následovat, ať již půjde o subjekty, které na tomto trhu existovaly již před počátkem platnosti nového zákona, nebo o nové, které teprve vzniknou. Argumentem, který v souvislosti s jejím návratem můžeme slyšet a který se zdá být oprávněným, je například to, že provozovatel Monetky je vydavatelství, které mimo jiné vlastní několik internetových obchodů a hostingovou společnost. To může být pro mnohé servery, které by rády využívaly mikroplatební systém, značným problémem, protože (jak bylo připomenuto např. na www.lupa.cz/clanek.php3? show=3665), prakticky vzato by musely spolupracovat se svou vlastní konkurencí. Tato skutečnost pravděpodobně dále zvýší tlak na obnovení dalších mikroplatebních systémů. Pokud nová Monetka odstartuje jako první, bude mít velikou výhodu, ale je pravděpodobné, že výhoda nebude trvat věčně. Uvidíme, kdo se svou službou přijde jako další a jakou formu se mu podaří vytvořit.

Otázka dalších

Monetka je majetkem vydavatelství Computer Press, tedy nikoliv banky, a proto potřebuje pro svou činnost výjimku ČNB. Mikroplatební systém by však, přinejmenším teoreticky, mohly provozovat i samotné banky nebo firmy, které by s bankami vytvořily alianci. V takovém případě by ovšem mohlo dojít k daleko těsnějšímu spojení mezi běžným účtem uživatele a mikroplatebním systémem. Výsledkem by bylo mnohem větší pohodlí, zejména pro uživatele, a v důsledku také mnohem více různých služeb, které by byly v rámci takového mikroplatebního systému provozovány. Je krajně nepravděpodobné, že by se do podobného podniku pustila nějaká banka sama o sobě - finanční domy jsou totiž známy svou konzervativností. Nicméně lákadlo je veliké a lze se domnívat, že je pouze otázkou času, než se objeví nějaká firma, která mu podlehne.

Také otázka obnovení některého z bývalých mikroplatebních systémů není zcela mrtvou záležitostí. Jestliže se podařilo alespoň jedné službě vyhovět podmínkám, které si centrální banka jistě kladla, aby výjimku udělila, pak je možné, že tytéž podmínky splní někdo další. A hráči, kteří již na trhu byli, budou mít nepochybně přinejmenším určitý zájem. Otázka tak zřejmě bude spíše znít, kdo na obnovení mikroplatebního systému jako první sežene potřebné prostředky a kdo přesvědčí investora, že tato technologie má budoucnost.

Jak to celé funguje po technické stránce

Technologie mikroplatebních systémů

Mikroplatební systémy jsou obecně založeny na serveru, který uchovává informace o uživatelských účtech a jejich transakcích. U každého účtu je evidován především jeho zůstatek a dále poslední prováděné operace. Každý uživatel se při připojení ke svému účtu identifikuje obvykle prostřednictvím jména a hesla. Veškerá komunikace musí být zabezpečená, protože ač se jedná o malé částky, přeci jen zde jde o peníze.

Nejrůznější subjekty, které mají vlastní účet (a dohodu s provozovatelem systému), mohou zprovoznit platební bránu. Ta funguje tak, že ten, kdo požaduje platbu prostřednictvím systému, umístí na svůj server potřebný systém a spojí jej se serverem provozovatele. Uživatel se může například přímo na stránkách časopisu přihlásit do svého účtu, provést již předdefinovanou platbu na účet časopisu, a poté, co systém provozovatele mikroplatebního systému časopisu potvrdí provedení mikroplatby, časopis uživateli zpřístupní například požadovaný článek, archiv nebo výsledek složitějšího vyhledávání.

"Nabíjení" účtu se provádí obvykle převodem peněz z účtu uživatele na účet provozovatele systému s jednoznačnou identifikací odesilatele (např. specifickým symbolem platby). Peníze, které končí u provozovatele služby, jsou virtualizovány, tedy přepočítány v daném kurzu na peníze elektronické. V českém prostředí, kde je nejnižší platební položkou haléř, to je typicky 1/100. Virtualizované peníze mohou být uživateli i zpětně vypláceny opačným procesem, tedy převedením na jeho účet. Technicky k tomu všemu stačí patřičná sada serverů s nutnými skripty, propojení s účetním systémem (a jeho prostřednictvím s účtem a bankou provozovatele), platební brány pro komunikaci mikroplatebního systému jednak s jeho uživateli a jednak s obchodníky - majiteli serverů, které se do systému zapojí, a několik dalších záležitostí. Pro firmu se zkušenostmi z on-line obchodů by nemělo jít o nic složitého.

Mikroplatební systémy a bezpečnost

Dnes jsou obavy o bezpečnost, zvláště pak o bezpečnost peněz na internetu mnohem vyšší, než tomu bylo v době rozmachu zmíněných systémů. Základní zabezpečení zřejmě zůstane stejné. Tedy šifrované spojení s webovým serverem, ověřování objektů účastnících se jednotlivých transakcí pomocí certifikátů a možná využití nějaké metody podepisování samotných operací. Vzhledem k tomu, že použití MPS se v mnohém podobá elektronickému bankovnictví, se možná v budoucnosti v případě jejich návratu dočkáme také používání elektronických podpisů. Mohou fungovat i speciální aplikace svázané s prohlížečem a mnoho dalších možností, nicméně to neznamená, že by bezpečnost nebyla problémem. Staré mikroplatební systémy během své existence nezažily masivnější pokus o útok nebo o podvod, tedy přesněji řečeno o tom není nic známo. Jak bude stoupat množství peněz, které novými systémy protečou, je ale pravděpodobné, že se podobné pokusy objeví. Je otázkou, jak si s nimi systémy, kterým se podaří fungovat, vyrovnají.

Bezpečnost mikroplatebních systémů ovlivňuje všechno, co ovlivňuje zabezpečení dat na internetu obecně. Tedy především nově objevené bezpečnostní problémy softwarových, ale i hardwarových komponent, a to jak na straně klientů, tak i na straně serverů a v používaných technologiích.

Technika ze strany uživatele

Je pravidlem, že každý uživatel mikroplatebního systému má přístup k administračnímu rozhraní, které se v mnoha ohledech podobá elektronickému bankovnictví. V rozhraní, které je založené na WWW a na zabezpečeném připojení, má možnost provádět základní akce se svým mikroplatebním účtem. Především mívá k dispozici přehled provedených transakcí. Některé operace, třeba převody peněz na jiný účet, jejich odesílání či do jisté míry řízení propojení mezi reálným a mikroplatebním účtem také lze provádět z tohoto rozhraní. Nicméně pro provedení samotné platby nemusí být nutné do tohoto rozhraní přímo vstupovat.

Monetka má výjimku

Jeden z dřívějších mikroplatebních systémů, Monetka, provozovaný společností Computer Press, obdržel v září 2004 povolení k provozu. Tím se tomuto systému, jenž nebyl v dobách, kdy mikroplatební systémy fungovaly, největší ani nejdokonalejší, povedlo obejít legislativní problém, který v minulosti vedl k úpadku a praktické likvidaci všech mikroplatebních systémů v ČR a tím k zastavení jejich provozu. Podaří se Monetce obnovit zašlou slávu? Je mnoho argumentů pro i proti. Computer Press je vydavatelem a zprostředkovaně majitelem několika úspěšných elektronických obchodů. V nich se mikroplatební systém určitě znovu využije, ale co jinde? Elektronické obchody u nás provozuje mnoho subjektů a některé z nich provozovatele Monetky nemají zrovna v lásce. Je důvod se domnívat, že současná výjimka ČNB pro jeden ze systémů je možná na nějakou dobu jediná, ale ne navždy. Dříve nebo později se mohou objevit další mikroplatební systémy; ať ty, které zde v minulosti existovaly, nebo které teprve vzniknou. V každém případě se tak otevírá cesta k něčemu, co bylo rok a půl považováno za mrtvou záležitost a smutný slepý konec dějin českých moderních informačních služeb.

Mikroplatební systémy

Pohled do historie:

 Rozšířily se v letech 2001-2002.

 Nejznámějším bylo IlikeQ (www.ilikeq.cz).

 Fungovaly na principu převodu malých částek z virtuálního účtu.

 Peníze na virtuálním účtu byly směnné s reálnými penězi v daném kurzu

 Bylo možné je převádět i mezi účty.

 Systémy ukončily svou činnost 1. ledna 2003 v důsledku změny zákona o platebním styku.

Účel mikroplatebních systémů:

 Platit za služby v malých částkách.

 Platit za obsah dodávaný on-line kanály.

 Často darování financí na různé účely.

 Připisování financí uživatelům, obvykle za jejich akce související s reklamou toho, kdo připisoval.

Budoucnost mikroplatebních systémů:

 V současnosti má povolení jeden z těch, které již existovaly (http://www.monetka.cz).

 Osud dalších je stále nejasný, ale ne tak beznadějný jako byl předtím, než Monetka oznámila návrat.

 Je pravděpodobné, že dříve nebo později někdo opět přijde s novým systémem.

 Nový příchozí může rovněž získat výjimku ČNB nebo se spojit s některým bankovním domem.

§§§§§


E-learing v praxi

Petr Felt

C04P0637

V síťové akademii Cisco Networking Academy (CNA) jsme psali v posledních letech již několikrát. Původně byla jejím cílem výchova odborníků pro návrh, budování a správu počítačových sítí. Nyní postupně zahrnuje volitelné kurzy sponzorované předními IT společnostmi, působícími v oblastech HW a SW, hlasových a datových kabeláží, internetové infrastruktury, a zabývá se též novou generací elektronických služeb. Už nejde v první řadě o přepínače, routery a síťovou infrastrukturu, ale výuka se rozšiřuje na celou oblast IT.

Co všechno se nyní nabízí?

Cisco Networking Academy (CNA) je tedy program zaměřený na principy a metody návrhu, vytváření a údržby sítí. Program využívá regionální akademie jako centra, přičemž každé z nich podporuje přibližně deset lokálních akademií. Regionální akademie vyučují učitele, kteří mají dohled nad programy v lokálních akademiích patřících do jejich regionu. CNA používá distanční způsob studia prostřednictvím internetu. Studium trvá dva roky a je rozdělené do čtyř semestrů. Kromě propracovaných výukových materiálů mají velký význam praktická laboratorní cvičení, kde si studenti vše řádně procvičí v praxi. Během těchto čtyř semestrů se připraví na zkoušku CCNA  -Cisco Certified Networking Associate. Po dokončení tohoto čtyřsemestrového kurzu CNA je možné ve studiu pokračovat. V 5.-8. semestru lze získat znalosti na úrovni CCNP (Cisco Certified Networking Professional). Byly zahájeny nebo se připravují další kurzy, o kterých píšeme v následujících odstavcích.

Bezpečnost je v popředí

Velká důležitost se přikládá přípravě studentů pro certifikaci v oblasti síťové bezpečnosti. Kurz se jmenuje Fundamentals of Network Security a je naplánován na 70 hodin. Studenti se zde naučí navrhovat a implementovat bezpečnostní řešení, která by měla snížit škody způsobené útokem na síť, ať již zvenku, či zevnitř. Pro představu uvedeme některá probíraná témata:

 výběr hardwaru a softwaru pro bezpečnostní řešení, volba bezpečnostní politiky,

 instalace, konfigurace, monitorování, vyhledávání chyb, údržba a obnova operačního systému Cisco IOS a firewallů PIX,

 konfigurace IDS na směrovačích Cisco a PIX firewallech,

 konfigurace VPN mezi zařízeními Cisco a klienty pro zachování soukromí a důvěryhodnosti.

Studenti se pak mohou v praxi uplatnit (v budoucnosti po absolvování dalších zkoušek) jako analytici síťové bezpečnosti a síťových systémů vůbec nebo jako systémoví architekti.

Bezdráty jsou aktuální

Kurz zabývající se bezdrátovými sítěmi se jmenuje Fundamentals of Wireless LANs a trvá také 70 hodin. Je zaměřen na návrh, plánování, provoz a údržbu bezdrátových sítí. Zahrnuje především:

 návrh a logickou architekturu bezdrátových sítí LAN,

 teorii bezdrátových sítí (spektrum, šíření rádiových vln, modulace, frekvence a kanály),

 instalaci zařízení uvnitř budov a mezi nimi, antény, specifikace propustnosti a údržbu,

 nastavení HW a konfiguraci SW bezdrátů Cisco Aironet, včetně bezpečnostních protokolů,

 upgrade bezdrátových produktů, sledování výkonu a použití diagnostických nástrojů.

Znalosti se studentům budou hodit při dalším studiu v oblastech: systémový inženýr, produktový inženýr podpory a systémový integrátor.

IT Essentials I a II

Společnost Cisco kromě spolupráce se středními a vysokými školami, neziskovými organizacemi, mezinárodními organizacemi a vládními úřady spolupracuje s předními IT společnostmi působícími v oblasti hardwaru a softwaru, síťových operačních systémů a hlasových a datových kabeláží. Dva nové kurzy Essentials I a II (70 + 70 hodin) sponzoruje společnost Hewlett-Packard. Studenti se zde seznámí se základy počítačových technologií, potřebnými pro další odborné studium.

Náplní kurzu IT Essentials I je:

 sestavení počítače,

 instalace a správa OS Windows,

 periferní zařízení a multimediální funkce,

 sítě LAN, síťové protokoly, model OSI a síťové utility TCP/IP,

 připojení počítače v místní síti a k internetu.

Kurz IT Essentials II se věnuje především:

 konfiguraci síťových služeb včetně zabezpečení a odstraňování problémů,

 používání základních příkazových funkcí Linuxu,

 seznámení s funkcemi GUI,

 základním administrativním úkonům s Windows 2000.

Připravují se nové kurzy: programování v jazyce Java, návrh WWW stránek a projektování a budování strukturovaných kabeláží.

Škola, kde to funguje

Střední škola aplikované kybernetiky, s. r. o., je soukromá střední škola se sídlem v Hradci Králové, založená roku 1993. Studenti ji mohou absolvovat formou čtyřletého denního studia nebo pětiletého dálkového studia. Stala se hlavním školicím střediskem Cisco kurzů IT Essentials I a II tedy (regionální akademií) pro Českou republiku. Školení lektorů IT Essentials I začalo na této škole 10. listopadu 2004. Po dokončení a úspěšném absolvování závěrečné zkoušky budou vyškolení lektoři připraveni získané znalosti aplikovat na svých školách. V první vlně se jedná o některé univerzity a odborné střední školy z různých částí republiky.

Zajímavé adresy

http://www.cnap.cz

http://cisco.netacad.net

http://www.cisco.com/edu/academy

http://www.cisco.com/go/careerconnection

http://www.ssakhk.cz

§§§§§


RSS kamarád do deště I

Vojtěch Bednář

C04P0633

Rádi byste se včas dozvěděli o všem, co se kde šustne? Chtěli byste pravidelné informace z různých zdrojů, ale nechce se vám číst informační newslettery ani pravidelně navštěvovat množství různých webových serverů? Právě tehdy využijete možnosti technologie RSS. Syndikace informací vám umožní mít všechny nejnovější zprávy pohodlně a rychle na jediném místě.

V tomto článku se dozvíte, co je to RSS, jak funguje a jak je správně používat. Naučíme se pracovat s FeedReaderem, pravděpodobně nejlepším klientem RSS pro Windows, a ukážeme si, k čemu všemu nám tato poměrně novátorská technologie na internetu může být užitečná.

O jednom vynálezu

V době, kdy se WWW stalo skutečně rozšířenou technologií a počty stránek každým dnem rostly o desítky procent, vzniklo mnoho zajímavých technologií určených pro zjednodušení tvorby, administrace i publikace prostřednictvím webu. Jeden z technických problémů, na který tvůrci z našeho dnešního pohledu raných serverů naráželi, bylo, jak zajistit vzájemné provázání různých stránek na různých serverech formou vzájemných upoutávek. Mnoho tvůrců webů si totiž uvědomilo, že je výhodné se s dalšími tvůrci podobných míst navzájem propagovat. Klasická metoda výměny ikonek nebo textových odkazů byla sice z technického hlediska nejjednodušší, ale zdaleka ne nejlepší. Měla řadu nevýhod, z nichž ta základní je nasnadě. Ikonka umístěná na jiném serveru výměnou za cizí ikonku na vlastním sice odkáže uživatele ven (nebo ho přivábí k nám), ale dohromady nic mu o serveru, který propaguje, nepoví. I ten nejlépe zpracovaný odkaz je ve finále stále jen statickým odkazem "někam". To nevadí v případě tematických stránek, ale u serverů, které jsou aktualizovány více než jednou denně, nic nevypovídá o tom, co se na něm právě nachází a jak by to mohlo být zajímavé.

Pak někdo přišel na zajímavé vylepšení. Spočívalo ve vytvoření dynamické reklamy. Ta se vkládala na server hostující odkaz, přesněji na stránky z něj přicházející, a měla tu vlastnost, že se měnila v závislosti na aktuálním obsahu propagovaného serveru. Mohli jste se díky tomu dočíst o tom, že v mém deníčku je právě článek o tom, jak je mi špatně, a nikoliv jako dříve jen to, že můj deníček je prima místo, poněkud prostoduše řečeno.

Technicky vzato to vypadalo jako výpis aktuálních zpráv z jednoho serveru na serveru jiném. Řešení se konstruovalo buď pomocí vkládaných informací na bázi SSI, nebo dokonce v některých případech jako dynamicky generovaný obrázek - GIF. Ten byl hostujícím serverem vkládán do stránek a volán z toho místa, na které bylo odkazováno. Správu obsahu GIFu měl tudíž na starosti webmaster místa, které se propagovalo, a pokud zachoval identické vnější rozměry a barvu, mohl dovnitř vložit libovolný text, aby byla informace zobrazená na partnerských stránkách vždy aktuální. Přestože v pozdějších fázích se tyto obrázky generovaly dynamicky, prakticky představovaly neobyčejně lopotné řešení problému vzájemné propagace. Zvětšovaly zbytečně nutné množství přenesených dat při jejich vytváření i stahování, byly příliš náročné na ruční i automatické generování a manipulace s nimi byla vzhledem k jejich zamýšlené funkci neobyčejně nepraktická.

Scripting News

Pak někdo dostal nápad a pojmenoval jej Scripting News. Dotyčný se jmenoval Dave Winer a svůj vynález (přesněji ideu) poprvé představil svému okolí v roce 1997. Princip byl poměrně jednoduchý. Zatímco pro přenos informací, a to včetně těch jen odkazujících, se až do té doby používal výhradně text zabalený do HTML nebo obrázky (GIF), zkusil tyto formáty nahradit sice také textem, ale tehdy teprve pomalu se rozšiřujícím formátem XML. XML umožnilo rozvrhnout jednotlivé části předem dané informace takovým způsobem, že bylo možné její aktivní přeložení na místě, kde měla být čtena, a rozčlenění na základě schématu.

Celý systém byl zamýšlen, jak vyplývá již z názvu, především k distribuci zpravodajských titulků a asi by mezi mnoha jinými nápady zapadl do propadliště dějin, nebýt počinu společnosti Netscape. Ta o dva roky později, v roce 1999, specifikovala svůj systém RSS (0.9), do nějž integrovala i původní Scripting News. RSS (Really Simple Syndication) je také systém založený na bázi XML. Tento systém byl původně určen k integraci zpráv do portálu my.netscape.com. Nicméně se ukázalo, že jeho potenciál je mnohem větší.

Jako je možné odkázat jedním serverem na jiný pomocí ikonky umístěné na tom serveru, na který je odkazováno a která je volána serverem, jenž odkazuje, je možné odkazovat i textem. Soubor s aktuálními titulky zpráv daného serveru uloženými do XML schématu definovaného normou je uložen na serveru, který obsahuje i články z těchto titulků (tedy na který se odkazuje) jako takzvaný RSS FEED (řekli bychom asi vlákno). Odkazující server je schopen uložené informace, které obsahují jen data a to, jak je rozčlenit (tedy na rozdíl od ikonky či HTML neobsahuje nic o formátování či o obrazové podobě) přečíst a pak zaintegrovat, například zobrazit s ikonkou vloženou do feedu na svých stránkách. Výsledek? Server obsahuje textové odkazy na jiný server, které jsou dynamicky generovány přímo z něj, jsou vždy aktuální a plně se přizpůsobují designu toho, kdo je propaguje, dokonce i v případě, že jej bez vědomí toho, kdo je propagován, změní.

O jednom vylepšení

RSS formát prošel mezi roky 1999-2003 poměrně bouřlivou historií různých vzájemně ne vždy úplně souvisejících pokusů o standardizaci. Některé z těchto pokusů obsahovaly přidaná data a vylepšené schopnosti, jiné nikoliv. Zabývat se touto historií plnou tahanic a také mnoha mýtů by bylo zbytečné. Řekněme si jen, že postupně vznikaly různé variace určené pro různá použití, související například s rozvojem osobních portálů, weblogů a dalších podobných systémů. Prozatím poslední a uznaná verze specifikace RSS vznikla v roce 2003 na Harvardské univerzitě pod poměrně volnou licencí Creative Commons.

Mezitím rostl počet webů, jež technologii RSS využívaly pro vzájemnou propagaci. Především se to týkalo vydavatelských domů, které vydávají mnoho různých časopisů a publikací. V důsledku toho vznikalo také množství webů - internetových průběžníků - deníků. Tyto deníky přicházejí často s několikahodinovou frekvencí aktualizace svých obsahů, které je potřeba nějak propagovat, ale také upozorňovat současné uživatele na jejich přítomnost. RSS propagace tedy funguje napříč servery. Sesterské stránky obsahují seznam titulků nebo i krátkých zpráv z jiných míst téhož vydavatelství, což je praktické jak pro propagovaný server, tak i pro ně samotné a hlavně pro firmu. Přinášejí totiž návštěvníkům jednotlivých serverů jakousi přidanou hodnotu, zároveň jej udržují co nejdéle na serverech patřících jedné společnosti a tedy na serverech společně žijících z reklamy. Návštěvník sám může být také koneckonců rád.

Dobrá. RSS se tedy stalo jednou z důležitých technologií sloužících pro vzájemnou propagaci stránek a hrajících docela důležitou roli při tvorbě portálů. Proč by ale mělo zajímat čtenáře PC WORLDu? Svou příčinu to má, a to poměrně dobrou. Postupem času se totiž ukázalo, že RSS lze použít i jiným způsobem, než jak bylo původně zamýšleno. Zatímco obsah souborů tvořících feedy měly číst pouze servery, které následně na tyto soubory odkazovaly (zpracováním a zobrazením informací z feedů), není nijak obtížné vytvořit program, který by stejné informace četl a zobrazoval lokálně přímo v klientských počítačích. Proč to ale dělat? Feed, pokud je veřejně přístupný, obsahuje obvykle seznam nejaktuálnějších informací, které je možné na daném umístění najít. Tedy titulky článků, jejich podnadpisy, někdy krátké anotace (perexy) a samozřejmě URL směřující na samotné články. Copak ale stejná data neobsahují i klasické newslettery rozesílané uživatelům? RSS feed není třeba posílat e-mailem. Vhodně naprogramovaný klient je schopen jej přečíst a zobrazit podobným způsobem jako třeba poštovní zprávu. V té ale není nutné komplikovaně vyhledávat, co nás zajímá, protože, na rozdíl od jakkoliv formátovaného e-mailu, jsou titulky a anotace s odkazy od sebe jednoznačně odděleny a díky flexibilitě zpracování XML dat je možné s nimi provádět prakticky cokoliv. Mezi titulky je možné vyhledávat, různě je třídit, dokonce nasazovat jednoduché nástroje pro inteligentní analýzu. To zní velmi lákavě.

Především je ale možné pomocí RSS z různých zdrojů zajistit velice hladké sdružení (syndikaci) informací z mnoha různých zdrojů na jediném místě s jediným rozhraním, a to takovým způsobem, který je jednoduchý na pochopení a především pak na ovládání. Uživatel se díky tomu nemusí prodírat množstvím různých webových serverů nebo lesem newsletterů. Všechno potřebné má přímo před sebou, s jednoduchým ovládáním a ve formě, které rozumí. Jinými slovy, vítejte ve světě syndikovaných informací.

Je však nutné propojovat RSS informace vždy s pevným klientem v počítači? Jistěže nikoliv. Totéž je možné provést i na úrovni serveru a vytvořit tak například jedinou stránku, která bude obsahovat informace z řekněme pěti či šesti různých zpravodajských zdrojů. Kupodivu k tomu není potřeba ani žádná zbytečně složitá technologie. Schopnost čtení feedů je také možné integrovat do jiného komunikačního softwaru. Přímo se k tomu nabízejí webové prohlížeče, ale možné je i využití s e-mailovými klienty nebo v diskusních systémech. To vše nabízí velice širokou škálu možností, jichž by bylo škoda nevyužít.

Další možnosti použití feedů se objevují například na podnikových intranetových portálech, kdy se používá syndikace dat, jejichž původci nemusí být přímo webové servery. Může jít o různé exporty z informačních systémů se zpravodajským charakterem. Stejně tak je možné generovat a přenášet grafy, statistiky a elementární data například o aktuálních procesech ve firmě, o jejich stavu a průběhu. To je ovšem již poněkud jiná písnička, která se spíše hodí pro profesionální a korporátní využití, než pro naši krátkou historii a popis fungování technologie opravdu jednoduché syndikace, tedy RSS.

Používáme RSS

Chcete používat RSS a ušetřit tak spoustu času stráveného čtením různých zpravodajských serverů? Je to možné. RSS se vám může hodit nejen v případě, že nemáte čas denně číst mnoho různých stránek jen proto, že vás zajímají, ale také v případě, kdy by k tomu nestačilo vaše internetové připojení nebo například výkon počítače. Na rozdíl od načítání celých titulních stránek, dokonce i v případě, že jsou optimalizovány pro pouze textové prohlížeče nebo velmi pomalé připojení, se totiž u RSS kanálů přenáší pouze velmi malé množství dat. Díky tomu je možné rychle získat velmi kvalitní obrázek o tom, co je nového, co se děje. Pro práci s RSS zpravodajstvím potřebujete přinejmenším dvě věci.

První z nich je klientský software, na němž budete RSS číst. Může to být buď čtečka integrovaná do webového prohlížeče, nebo speciální aplikace. Další nutností je, aby server, jehož obsah vás zajímá, RSS export podporoval. Technicky to není nijak složitá záležitost, vyžaduje však vůli na straně vydavatele. Faktem je, že většina českých zpravodajských a informačních serverů na požadavek nabídky RSS od svých uživatelů v nedávné době přistoupila. Kanál syndikace dat tak najdeme prakticky na všech významnějších serverech.

V prohlížeči, nebo zvlášť?

V tomto článku jsme se věnovali jedinému z prohlížečů či čteček RSS, aplikaci FeedReader, ale jak na tom jsou čtečky integrované do webových prohlížečů? Například FireFox v aktuálních verzích podporuje RSS jako takzvané aktivní záložky. Na rozdíl od klasických záložek (bookmarků) jsou tyto aktivní, tedy propojené s RSS obsahem. V případě, že otevřete složku záložek s aktivním obsahem, je tento aktivní obsah načten a zobrazen formou odkazů. Tyto odkazy pak otevřete klasicky klepnutím, jež vás dovede přímo na příslušné články. Práce s nimi je tak naprosto stejná jako se záložkami, na něž jste zvyklí, ale jejich obsah se na rozdíl od nich prakticky neustále mění a co víc, je vždy aktuální. Jinou možností je schopnost prohlížeče automaticky upozornit na možnost přidání aktivní záložky formou ikonky ve stavovém řádku. Tato funkce nicméně musí být podporována tvůrci samotného webového serveru, přesněji řečeno jeho obsahu.

Pokud by vám aktivní záložky z jakéhokoliv důvodu nevyhovovaly, máte možnost integrovat do FireFoxu klasickou RSS čtečku, která bude pracovat buď samostatně, nebo jako postranní lišta prohlížeče (doporučujeme projekt Sage na adrese sage.mozdev.org/installation.html). Další z alternativních prohlížečů, Opera, přistupuje k RSS podobně jako ke klasickým poštovním zprávám, čímž se její chování podobá našemu FeedReaderu. Obrovskou výhodou je opět integrace do prohlížeče a v důsledku toho mnohem jednodušší ovládání. Práce s vlákny je opět snadná a podobná prostředí typické práce s e-mailovými zprávami. Ovládání je prosté a čtečka, stejně jako další komponenty Opery se chová jako samostatná záložka v systému Tabbed Browsing. Má tedy smysl používat pro RSS samostatný program? Pokud používáte Operu nebo Firefox a rádi byste si přečetli několik vláken denně, pak je pro vás jednoznačně řešením čtečka v prohlížeči. Pokud to ale s RSS myslíte vážně a rádi byste, aby se stalo hlavním zdrojem vašich zpráv a novinek ze světa, získávaných prostřednictvím internetu, pak vám doporučujeme uchýlit se k samostatné aplikaci pro čtení RSS, ať už touto aplikací bude FeedReader nebo něco jiného. Jedině tak totiž dosáhnete potřebného komfortu, snadného použití a maximální užitné hodnoty, kterou lze z RSS získat. Při správně volených feedech, kdy vám žádný nepřebývá jako zbytečný a současně nechybí žádný podstatný, je díky RSS možné získat přehled o všech podstatných událostech a zprávách během doslova několika desítek sekund. Připomeňme, že při použití klasického procházení titulních stránek serverů bychom na stejnou věc potřebovali minimálně několik minut a kdybychom se místo toho chtěli věnovat newsletterům serverů, pak je možné, že by tato doba byla ve výsledku ještě mnohem delší. Jako u všech ostatních technických věcí ale i zde platí, že pouze to, co je využíváno efektivně, může být ku prospěchu. žádná technologie, ať už za ni platíme nebo nikoliv, sama o sobě hodnotu uživateli nepřináší.


RSS kamarád do deště II

Jak na RSS čtečky

Pokud se vám nechce instalovat kvůli RSS vlastní čtecí aplikaci a stačí vám syndikované zprávy z (relativně) omezeného množství zdrojů, pak neváhejte a podívejte se na server http://www.pravednes.cz. Tato stránka je vlastně RSS čtečkou ve webovém rozhraní. Každý uživatel si může definovat servery, jejichž obsah by rád viděl (existují předdefinované záložky typu domácí zpravodajství, zahraniční, weblogy a podobně). Podobnou službu je schopen, byť o něco méně komfortně, zajistit i server http://www.kratce.cz. Jestliže byste chtěli sledovat nějaký zdroj, který v nabídce chybí, a přesto má zajímavý obsah, pak není nic snazšího, než požádat správce serverů o jeho zařazení.

Webové čtečky mají schopnost rychlé navigace mezi jednotlivými feedy, umí v nich vyhledávat a na požádání existují i speciální, ovšem již komerční služby typu monitorování obsahu vybraných serverů (u pravednes.cz je základní verze této služby zadarmo, podléhá pouze registraci uživatele). Výhodou webových čteček je především skutečnost, že nepotřebují žádný program, nicméně práce se čtečkami představujícími aplikace je podle mnoha názorů přece jen pohodlnější.

Kde vzít čtecí program?

Potřebujete čtečku RSS a nevíte, kde ji získat? Jedna z možností je, že tuto aplikaci váš počítač již obsahuje, pouze o ni nevíte. Konkrétně pokud používáte například aplikaci Mozilla Firefox, pak je možné, že RSS je zřejmě již integrováno v prohlížeči (přesněji řečeno, některé verze čtečku obsahují, jiné nikoliv). Pokud čtečku nemáte, pak není problém ji na webu sehnat a nainstalovat. Dále je pak možné čtečky najít v prohlížečích Opera a v některých poštovních klientech. RSS bývá také integrováno do klientských aplikací podnikových informačních systémů, "digital dashboardů", nachází se standardně v moderních distribucích operačního systému Linux a také jako doplňující funkce některých dalších aplikací.

Ze samostatně existujících čteček RSS se zde zmíníme o pravděpodobně nejkvalitnější aplikaci určené pro čtení zpravodajských vláken, programu FeedReader, který najdete na adrese http://www.feedreader.com. Jedná se o projekt vyvíjený v rámci systému SourceForge pod otevřenou (GNU/GPL) licencí a tedy s otevřeným zdrojovým kódem. Aplikace existuje v několika verzích pro Windows, v případě potřeby si můžete vytvořit (a zkompilovat) vlastní, což na rozdíl od mnoha jiných projektů není ani nijak přehnaně náročné.

Přesto se FeedReader řadí mezi nejkvalitnější čtečky pro Windows. Pojďme se podívat, jak s ním správně pracovat.

Co je to RSS?

RSS (Really Simple Syndication) je metoda umožňující balení aktuálních titulků obsahu webových serverů (ale nejen těch) do univerzálně čitelných souborů pomocí stanoveného XML schématu.

Pomocí přidávání novinek do RSS feedů je možné vytvářet jeden veřejně čitelný zdroj aktuálních informací na serveru nebo v informačním systému, a to zároveň s efektivním doplňováním odkazů na "plná" znění nacházející se mimo server samotný.

RSS soubory, "feedy", je tedy možné číst serverovým softwarem a přidávat na vlastní stránky, nebo je importovat do klientů. Klienty se pak stávají jakýmsi univerzálním rozhraním pro příjem zpráv. Jsou efektivnější než e-mailové newslettery, zároveň je práce s nimi pohodlnější.

Čtečku formou webu nebo jako program

Web:

 Chceme přístup k několika málo zdrojům.

 Nelze instalovat zvláštní RSS aplikaci.

 Chceme mít své RSS zdroje, ať sedíme u jakéhokoliv počítače.

Aplikace:

 Chceme využívat hodně feedů.

 Chceme mít možnost archivace zpráv.

 Chceme pokročilé funkce jako filtrování obsahu, prohledávání atd.

Vlastní FeedReader

Poté, co si prostřednictvím serveru stáhneme instalační soubor, je nutné jej nainstalovat standardním způsobem, jak jsme zvyklí. Po spuštění se objeví okno, které je složeno z nástrojové lišty a tří základních segmentů. V levé části najdeme seznam feedů, tedy vláken, která jsou dostupná nebo k jejichž odběru jsme se přihlásili. V pravé části nahoře uvidíme, vždy po aktualizaci právě vybraného feedu, seznam zpráv, které se v něm nacházejí. Zprávy jsou archivovány a ty, které jsme prozatím nepřečetli, jsou označeny tučně. Zatímco nahoře se nacházejí pouze titulky zpráv, ve spodní části najdeme jejich anotace, tedy doplňující informace spolu s možnostmi dalších akcí. Zde je třeba říci, že tyto doplňující informace plně závisí na libovůli autora feedu. To znamená, že pokud autor dává k dispozici kromě nadpisu článku také jeho rozsáhlý popis, pak ve spodní části okna tento popis najdeme. Pokud ovšem nikoliv, najdeme tam jen několik slov, nebo dokonce pouze odkaz na celý článek. Jak jsme si řekli v předchozí části, RSS feed vždy obsahuje odkaz na původní (celou) zprávu, obvykle tedy článek na serveru, a tak se ve spodní části s tímto odkazem můžeme setkat formou akce přečtení (Read on). Klepnutí na tento odkaz dříve otevíralo webový prohlížeč. To je ale nepraktické, a tak jsou nyní články otevírány přímo v prostředí FeedReader, přičemž k tomuto účelu je využíván port aplikace Internet Explorer. To znamená, že IE musí být ve vašem systému instalován, a to minimálně ve verzi 5.0, doporučena je pochopitelně verze aktuální.

Jak čteme jednotlivé zprávy, respektive feedy, jsou postupně označovány jako přečtené. Označit je můžeme i ručně klepnutím pravým tlačítkem na titulek zprávy, respektive vlákna, a výběrem patřičné položky ze zobrazeného seznamu.

Vlákna lze aktualizovat automaticky (příslušnou položku najdeme v nastavení) nebo pomocí k tomu určené ikony v hlavním panelu. Díky zde přítomné funkci je možné mezi nimi vyhledávat zvolená klíčová slova, ale tato funkce není ani v aktuální verzi příliš spolehlivá a je dobré ji používat s určitou rezervou ohledně přesnosti výsledků. Nové vlákno můžeme přihlásit k odběru několika způsoby. První představuje seznam již nabízených (přeinstalovaných) vláken ve složce Available Feeds. Ačkoliv tato složka obsahuje velké množství vláken, český uživatel si zde zpravidla nevybere. Podstatnější je volba ručního přihlášení (Instalace) feedu.

K tomu potřebujeme jeho celou URL adresu, kterou můžeme snadno zkopírovat z patřičného serveru. Některé servery na přítomnost RSS upozorňují speciální (standardizovanou) ikonkou, jiné zprostředkovávají pouze textový odkaz. Nabízí-li server více vláken, jako třeba Lidové noviny či Hospodářské noviny, pak si vybereme to (či ta), které je pro nás nejzajímavější a zkopírujeme jeho adresu do schránky počítače. Ve většině prohlížečů stačí klepnout na odkaz na feed pravým tlačítkem myši a vybrat funkci "Kopírovat odkaz" či její anglickou analogii.

Nyní stiskneme tlačítko New Feed v hlavním okně FeedReaderu a do příslušného dialogu vložíme zkopírovanou adresu. Po stisknutí tlačítka Next se čtečka připojí k danému serveru, zkontroluje feed a stáhne jeho název. Po ukončení akce je pro feed vytvořena speciální složka v hlavním okně.

Pokud se chceme vlákna zbavit, stačí na jeho složku opět klepnout pravým tlačítkem a vybrat patřičnou položku z kontextového menu. Také je zde možné měnit parametry vlákna, včetně periody jeho automatické aktualizace a případné nucené autentizace (u veřejných serverů se s ní nesetkáme, ale možná je).

FeedReader se minimalizuje do systémové lišty, kde indikuje svou aktivitu "otáčením" krychličky - ikonky. Pokub jsou v některém z vláken zjištěny nové zprávy, zobrazí se podobným způsobem, jako to činí např. Outlook 2003 nebo IM klient Miranda. Tedy v pravém dolním rohu obrazovky je zobrazeno okénko a je přehrán zvuk, podle nastavení konkrétního klienta. Okno po krátké době opět samo zmizí a poklepáním na minimalizovanou ikonku si můžeme otevřít tělo čtečky k zobrazení aktuálních zpráv v aktualizovaném vlákně.

Zajímavou vlastností je filtrování. Funguje tak, že zadáme svůj seznam klíčových slov a následně jsou nám zobrazovány pouze zprávy, které daná klíčová slova obsahují. V případě, že máme zaregistrováno mnoho vláken, která jsou často aktualizována a díky tomu dostáváme velké množství "zpráv", je možné si cíleně vybírat pouze takové, které nás skutečně (na základě zvolených seznamů klíčových slov) zajímají.

Pokud jde o další funkce FeedReaderu, je dobré si uvědomit, že filozofie této aplikace vychází z populárních klientů elektronické pošty. Většinu dodatkových funkcí najdeme tam, kde bychom je hledali např. v Outlook Expressu nebo jiných aplikacích pro práci s elektronickými zprávami. Přestože RSS vlákna nejsou v žádném případě porovnatelná například s diskusními skupinami nebo s e-mailovou komunikací, je rozhraní prohlížeče vytvořeno tak, aby přinejmenším tyto aplikace připomínal. Je tak o to pohodlnější.

Stinná stránka

Všechno má negativní vlastnosti a ani FeedReader není výjimkou. Pokud by tedy problémy, které stále ještě obsahuje, pro vás byly závažné, můžete se spolehnout na jinou čtečku, například tu v systému Opera či na doplněk pro Mozillu Firefox. Hlavním problémem je stále nedokonalá stabilita. Aplikace v současné fázi svého vývoje představuje poměrně stabilní program bez větších nedostatků a problémů - pádů, nicméně nic není úplně ideální. K poruchám dochází zejména tehdy, kdy nastane nekorektní chování některého z vláken. Tak může dojít k prudkému zpomalení nebo pádu programu, nicméně nebyla pozorována ztráta informací uložených přímo v něm.

Problematický je také start a bohužel i ukončení FeedReaderu, zejména na pomalejších počítačích, jejichž CPU pracuje na frekvenci cca 500 MHz a méně). Zde dochází k výraznému opoždění startu aplikace. V některých případech si FeedReader rovněž nárokuje snad až zbytečně veliké množství operační paměti, přičemž toto bylo pozorováno především u počítačů osazených operačním systémem Windows 98SE a Windows Me. Jak jsem se již zmínil, komplikací je také vyhledávání v rámci jednotlivých vláken, i když zde dochází k problémům relativně méně často.

Využití RSS

1.Vzájemná propagace mezi servery - zajištění zobrazení obsahu titulků a anotací jednoho serveru na jiném.

2.Vytvoření syndikovaných serverů obsahujících odkazy na jiné servery místo vlastního obsahu.

3.Doručení titulků a obsahů do klientských zařízení.

Historie

1997 - První náznak formátu v podobě Scripting News.

1999 - Standardizace společností Netscape (verze 0.9).

2000 - Nová specifikace 0.91 od Userlandu.

2002 - Kombinovaný formát MetaWeblogAPI.

2003 - Zatím poslední (a uznávané) RSS 2.0.

Zajímavé odkazy

 http://blogs.law.harvard.edu/tech/rss VersionHistory - stručná historie RSS

 http://davenet.scripting.com/1997/12/15/scriptingNewsInXML - první nabídka formátu

 http://interval.cz/clanek.asp?article=3567 - popis verze 2.0 v češtině

 http://www.feedreader.com - mateřská stránka FeedReaderu

 http://www.mozilla.org - stránka Mozilly, Firefoxu atd.

 http://www.czilla.cz - Mozilla v češtině

 http://www.opera.com - prohlížeč Opera

§§§§§


Návrat války prohlížečů?

Vojtěch Bednář

C04P0635

Válka webových prohlížečů skončila před lety vítězstvím produktu společnosti Microsoft - Internet Exploreru. Zdálo se, že ostatní alternativy jsou zadupány do země a stanou se předmětem zájmu počítačových nadšenců. Nyní to ale vypadá, že ony alternativy ještě neřekly poslední slovo. Internet Explorer tak, jak ho známe, jim brzy přenechá své místo.

Z historie prohlížení webu

Prvním skutečně použitelným prohlížečem webových stránek byl NCSA Mosaic, vyvinutý v americkém Národním centru pro superpočítačové aplikace na universitě v Illinois. Poté, co část autorů tohoto prohlížeče založila vlastní firmu Spyglass, byla cesta k volnému vzniku dalších webových prohlížečů volná. Tím prvním komerčním byl Netscape Navigátor (http://www.netscape.com). Netscape představoval ve druhé polovině devadesátých let technologickou špičku, a to právem. S tím, jak postupně stoupalo rozšíření WWW mezi uživateli internetu a jak prudce stoupal počet uživatelů internetu (díky WWW), stal se Netscape postupně nekorunovaným králem prohlížečů, který neměl ve svém oboru žádnou valnou konkurenci.

Rivalem Netscapu byl produkt společnosti Microsoft, nazvaný Internet Explorer. První verze byla ve srovnání s NN jen velmi slabým a hlavně špatně použitelným odvarem. Microsoft sám v některých manuálech ke svým produktům zmiňoval, byla-li řeč o webovém prohlížeči, spíše Netscape než svůj IE. Nicméně historie chtěla, aby se všechno změnilo.

Změna přišla v souvislosti s tím, jak se internet stával více a více dynamickým. Z původního ideálu hypertextových stránek obsahujících užitečná data a navzájem na sebe odkazujících se posléze stalo něco, s čím ani samotní autoři pravděpodobně nepočítali. Totiž na základě HTML jazyka, jenž tvoří základ všech stránek a dalších komponent, začaly vznikat aktivní prvky. Stránky začaly být svazovány se skripty a později s javovými applety. Tato strakatá kombinace různých technologií způsobila, že web ožil. Přestal být pouhým zdrojem informací, telefonním seznamem, v němž je možné skákat z místa na místo, a stal se prostředím pro to, čemu dnes říkáme on-line aplikace.

Prognostici, kteří se pokoušeli odhadovat na konci devadesátých let budoucnost, soudili, že většinu běžně využívaných počítačových aplikací bude díky webu a vysokorychlostnímu internetu možné komprimovat do vztahu klient - server. Všeobecně se předpokládalo, že univerzálním klientem všech dostupných služeb pak bude webový prohlížeč. Ten totiž v sobě integroval jak schopnost pasivního zobrazení stránek, tak i aktivních formulářů, práce s aplikacemi a se všemi jejich komponentami, dokonce interakci mezi serverovými programy a místními prostředky v počítačích a operačních systémech.

Tak se zrodila určitá internetová euforie - všechno on-line. Všechny běžné programy integrovat do webových serverů a do prohlížečů!

Že by realizace této vize měla dopad nejen na domácí uživatele, ale především na velké korporace, jež jsou schopny za IT vydat velké peníze, aniž by s tím měly problémy, a které již ke konci minulého století byly ochotny tyto peníze vydávat, je nasnadě.

Předchozí odstavec měl zhruba naznačit, proč se společnost Microsoft rozhodla prorazit se svým Internet Explorerem a vytlačit doposud dominantní Netscape Navigátor. Netscape byl distribuován jako shareware, za který bylo třeba zaplatit. Internet Explorer, který mezitím dozrál do verze 3 (přesněji řečeno 3x) se zlepšil, ale na svého konkurenta stále ještě neměl. Nabízel nyní sice již poměrně komfortní uživatelské rozhraní, jehož základní principy byly opsány z Mosaicu (a řekněme silně inspirovány konkurencí), nicméně problémy byly zejména s implementací základních standardů a z toho vyplývající kompatibilitou. Stránky optimalizované pro Netscape tak v IE vypadaly odlišně a naopak, což bylo jednoznačně na škodu. Zhruba proto se zřejmě zrodil nápad integrovat Internet Explorer do dodávaných instalací operačního systému Windows.

První verze systému, která byla vybavována prohlížečem, byly Windows 95SR2. Druhé vydání fenomenální verze "oken" odstraňovalo mnoho zjištěných problémů a dětských nemocí originálních "devadesátpětek". A především přidávalo webový prohlížeč, který vypadal tak, jako by byl pro NN (ve verzi 3) plnoprávným konkurentem. Netscape byl, připomínejme, stále shareware, za který bylo nutné zaplatit (byť nemuseli platit všichni). Místo toho se nabízel Internet Explorer, bezplatný software pro všechny uživatele, který nyní bylo možné buď získat společně s operačním systémem, nebo ho nainstalovat samostatně, rovněž zadarmo.

Explozivní rozšíření IE3x vyvolalo, přesněji vyhrotilo problém s kompatibilitou. Internet Explorer totiž byl přítomen v ohromném množství instalací, jak se šířila Windows 95SR2, ale stále byl velmi špatně kompatibilní s částí webových stránek. Ty však začaly být postupně optimalizovány i pro něj, později pouze pro něj.

Příchod nové verze Internet Explorer 4x a jeho integrace do Windows 98 zasadila Netscapu poslední zdrcující ránu. IE4 byl mnohem kvalitnější. Odstraňoval nedostatky typické pro předchozí verze, byl vybaven e-mailovým klientem Outlook Express, byl stabilnější a také o poznání rychlejší, byť při vyšší hardwarové náročnosti. Přibližně od doby, kdy se natrvalo usadil v počítačích s Windows, se začala datovat éra prudkého úpadku konkurence a jejího vytlačení do minoritních platforem výpočetní techniky. Následovala verze IE 5x, vynikající modulárním uspořádáním a přepracovaným renderovacím jádrem, a pak zdokonalená 6x, kterou najdeme na většině počítačů s Windows XP i staršími verzemi dnes.

Netscape na svůj úpadek reagoval uvolněním zdrojových kódů prohlížeče, na jejichž základě vznikl projekt Mozilla a začaly soudy s Microsoftem. Ty sice skončily pro redmondského giganta prohrou, avšak bylo příliš pozdě doufat v možnost, že se situace okolo webových prohlížečů v dohledné době nějakým výrazným způsobem změní. IE si díky přítomnosti ve Windows a masovému nasazení tohoto operačního systému, stejně jako díky své schopnosti být naportován i do jiných aplikací, uchovává podíl na celkovém koláči prohlížečů někde těsně pod sto procenty, na zbývající produkty včetně Netscapu připadají pouze velmi malé zlomky procent. Naprostá většina prezentací a aplikací je plně optimalizována pro Internet Explorer, což vývojářům jiných prohlížečů silně komplikuje situaci. Internet Explorer existuje i pro platformu Mac OS a je úspěšný i zde.

Na počátku jeho krátké historie stálo rozšiřování použití WWW a růst počtu uživatelů internetu, na konci se nachází moře Internet Explorerů. Modré E, symbol tohoto prohlížeče, najdeme na drtivé většině počítačů připojených k internetu.

Překvapivý obrat

Pokud namítnete, že doma přece nepoužíváte Internet Explorer, ale Mozillu/Operu/Conqueror/ Carmino nebo cokoliv jiného, pak vězte, že to podstatné, na základě čehož lze určit, jaká je penetrace konkrétního prohlížeče, není množství uživatelů - lidí kteří jej mají na svých strojích, ale spíše firem, které určitý prohlížeč ve své infrastruktuře používají. Velký vliv mají také společnosti, které instalují určitý prohlížeč na počítače, jež vyrábějí a prodávají je uživatelům, kteří nejsou natolik technicky erudovaní, aby jej dokázali samovolně změnit. Právě zde se nachází a dlouho nacházelo kouzlo Internet Exploreru, nikoliv v jeho objektivních vlastnostech jako prohlížeče.

Přesto však přišel obrat, přesněji řečeno právě přichází. Podíl prohlížečů lze díky poměrně přesným statistikám měřit. Lze říci, jaké klienty používali lidé, kteří se přišli podívat na webové servery. A pokud se jedná o servery, které mají pravidelnou a vysokou návštěvnost a vysokou heterogenitu publika, tedy především všeobecně zpravodajské servery, pak lze odhadovat velmi dobře, jaké klienty jsou mezi jejich publikem, vytvářejícím reprezentativní vzorek většího celku, využívány.

Během posledních několika měsíců se ukazuje, že podíl Internet Exploreru na těchto všeobecných, nevyhraněných serverech klesá. Jedná se o pokles v řádu jednotek procent, přesto se ale zdá, že stále více a více uživatelů tuto aplikaci odmítá a i přes nepohodlí, které to může způsobit při instalaci a přeučování se, přechází k alternativním aplikacím. V případě serverů, které se zabývají technikou a jejich uživatelé jsou tudíž erudovanější, klesá podíl Internet Exploreru (rozuměj je stále méně a méně používaný) dokonce mnohem strměji. Jak je to možné? Co to způsobilo? Znamená to, že se válka prohlížečů, která je považována za dávno uzavřenou kapitolu vývoje informačních technologií, vrací v nějaké nové, odlišné podobě? Možná ano a možná ne.

Existuje několik názorů na to, co současný pokles IE přesně způsobuje. Největší konkurence, tedy Mozilla, po několika letech vývoje dozrála do verzí, které jsou všeobecně považovány za vysoce stabilní, bezpečné a použitelné. Existují lokalizace do mnoha jazyků a kompatibilita se stránkami v různých formátech je nyní již na velice dobré úrovni. Mnoho států a vlád se začíná pozvolna odklánět od Microsoftu jako od výhradního dodavatele základní informační infrastruktury, tedy alespoň po softwarové stránce. Argumentem nejsou pouze peníze, ale také snaha zajistit vyšší transparentnost využívání informačních technologií, jejich vyšší kvalitu a především nezávislost veřejných sektorů na soukromých společnostech, rozumějme na jediné soukromé společnosti. To ale není to nejdůležitější.

Internet Explorer a operační systém Windows jako takový postihla v posledním roce a několika měsících neobyčejně silná vlna cíleného hledání takzvaných bezpečnostních mezer. I když je velice spekulativní určovat, co to vlastně bezpečnostní mezera je, a i když reálná využitelnost mnoha objevených nedostatků je přinejmenším sporná, na vyvolání paniky mezi takzvanými veřejnými a korporátnmími uživateli to stačilo. Představa, že webový prohlížeč, z něhož si právě čtete noviny, může být zneužit jako vševidoucí oko do vašeho počítače a jako robotická ruka, která vám jej kompletně vymaže či z něj "pouze" ukradne všechny informace, se dostatečně zajídá i neodborníkovi, nehledě na uživatele rozsáhlých sítí a jejich administrátory - tedy administrátory takových systémů, které obsahují data za mnoho peněz a které jsou v neustálé permanenci.

Microsoft se snaží objevené bezpečností chyby opravovat, ale přestože se to daří, zaznamenává odliv uživatelů. Jak jsme si řekli, prohlížeč webu je komplikovaná aplikace s jednoduchým uživatelským rozhraním. Je prakticky vyloučeno, aby neobsahoval nedostatky umožňující útok na počítač, zejména při bohaté podpoře skriptovacích technologií (bez níž ale na druhou stranu nelze v současnosti prakticky vůbec existovat). Internet Explorer se stal obětí masivního hledání nedostatků právě proto, že je tak široce rozšířený. Přestože problémy byly nalezeny i v konkurenčních produktech (a i tam jsou opravovány), realitou je, že tyto alternativy jsou postiženy daleko méně.

V souvislosti s tím, jak se objevují teorie propojující svět počítačových virů se světem virů biologických, se objevují obavy z přílišné monokultury. A to i ve světě webových prohlížečů. Výsledkem je, že Mozilla, byť má své chyby, má tyto chyby jinde než Internet Explorer a útok směřovaný na počítač s ní má tak nižší pravděpodobnost úspěchu, protože se setkává s nepravděpodobnou aplikací. Také červi využívající komponenty IE pro své šíření elektronickou poštou mají nižší šance tam, kde je IE potlačen či zablokován, nebo tam, kde není vůbec. Strach o data má větší váhu než případná ztráta pohodlí, a to jsou slova, která platí nejen pro "malé" uživatele, ale především pro IT oddělení vlád a velkých korporací, které v oblasti uživatelského IT určují směr mnohem více než běžný uživatel.

Nejistá budoucnost

Zastánci homogenního prostředí v oblasti webových prohlížečů tvrdí, že přílišné rozšiřování alternativ bude mít za následek nekompatibilitu. To ale není pravda, pokud jsou všechny prohlížeče a především pak webové servery založeny na totožných standardech. Microsoft vývoj svého Internet Exploreru, částečně v reakci na související soudní rozhodnutí, utlumil. To znamená, že současná verze je již poměrně stará, existuje od uvedení Windows XP a vyvíjí se jen velmi málo. Jsou v ní opravovány chyby, ale jediné vylepšení funkcionality IE6 přinesl až SP2 pro Windows XP a i to POUZE v prostředí Windows XP. Výsledkem je rozmrzelost mnoha uživatelů IE6 pod jinými operačními systémy, především pod Windows 2000, a jejich další migrace ke konkurenci. A další posilování konkurence. Je toto válka prohlížečů?

Ne přesně. Spíše průnik alternativ na pozice IE, který je pouze drží beze známek většího vývoje. Nástupce současné verze bude snad v dlouho očekávaném operačním systému Windows Longhorn, který má nahradit stávající Windows XP někdy po roce 2006. Vzhledem k tomu, že Microsoft oznámil, že v Longhornu nebudou některé funkce, s nimiž se původně opět především v korporátní sféře počítalo, hrozí riziko, že se jeho vývoj ještě více opozdí nebo že výsledek bude dodnes velmi kvalitním Windows XP jen stěží konkurovat.

I kdyby ale nástupce IE v Longhornu přinesl všechno pohodlí, které nyní nabízejí jen jeho alternativy, mají tyto ještě zřejmě k dispozici několik let na nerušený vývoj. Za tuto dobu mohou Internet Exploreru ukrojit ještě více z jeho postavení nejrozšířenějšího prohlížeče a utlumit jej, troufám si tvrdit, někam k sedmdesáti procentům všech aplikací. To je již dost na to, aby byly servery optimalizovány i pro jiné klienty než od Microsoftu, konečně v mnoha případech i složitých aplikací se tak děje již nyní.

A co vy?

Používáte Internet Explorer? Nebo některou z jeho alternativ? Pokud používáte některou alternativu, pak jste prokázali potřebnou flexibilitu při výběru softwaru a tato flexibilita se vám možná v dohledné době pozitivně vrátí. Předpokládá se, že IE6 obsahuje ještě další bezpečnostní chyby, které čekají na své odhalení, ale to neznamená, že by například Firefox byl mnohem bezpečnější. Naopak, díky svému otevřenému zdrojovému kódu může být za určitých okolností ještě náchylnější útoku než samotný Internet Explorer. A to je obrovský zdroj problémů do budoucna.

V každém případě je pro nás jako pro uživatele pozitivní, bude-li existovat více rozšířených webových prohlížečů. Práce s webem se pak stane o něco bezpečnější a samotná síť, ve které nediktuje standardy pouze jediná společnost, byť přes různá konsorcia, může přinášet rychleji více inovací a více nových prvků.

Pokud používáte výhradně Internet Explorer, pak byste se měli nad vyzkoušením některé z alternativ alespoň zamyslet. Žádná z nich nic nestojí, obvykle je možné je sehnat v české verzi a nepohodlí způsobené přechodem od jednoho prohlížeče ke druhému není zdaleka tak veliké, jak si můžeme na první pohled myslet. Rozhodnutí je nakonec pouze na vás.

Možnosti alternativ

Webový prohlížeč je, i když se to na první pohled nezdá, poměrně složitou aplikací. Jeho uživatelské rozhraní je tvořeno velkou plochou pro zobrazování stránek s několika tlačítky a adresním řádkem, nicméně to podstatné se ukrývá "pod kapotou". Renderovací jádro, zvané také parser, se stará o překlad textů webových stránek a skriptů do takové podoby, v jaké je uživatel pak uvidí na obrazovce či v jaké si je vytiskne. Stará se také o korektní spuštění skriptů, řízení formulářů, vkládání a přehrávání animací, ovládání plug-inů, které prohlížeči umožňují další funkčnost. Zkrátka toho, co musí zvládnout, je hodně.

Proto je také prohlížeč těžké naprogramovat a když už je naprogramovaný, je mimořádně těžké jej vůbec sestavit do funkční podoby. I když základ - tedy něco, co z HTML textu udělá stránku a ukáže ji, je jednoduchý, sám v žádném případě nestačí. S tím, jak se webové stránky stávaly více a více komplikovanými, klesal počet alternativ majoritního Internet Exploreru, které mu stačily vzdorovat. Snižovaly se totiž možnosti jejich programátorů držet krok s aktuálními trendy a vytvářet software schopný zobrazit alespoň většinu z těch stránek, které se na internetu aktuálně nacházely. Přestože vývoji alternativ přál boom malých ryze internetových firem těsně před koncem dvacátého století, po roce 2000 přišel jejich hromadný krach a konec "dot com horečky", drtivá většina z nich upadla v zapomnění. Cestu do 21. století tak na platformě Windows přežily kromě všudypřítomného Internet Exploreru jen dva další webové prohlížeče.

Prvním z nich je Mozilla, projekt založený na původních kódech Netscapu. Mozilla není zdaleka jediným prohlížečem. Jde spíše o ono překládací jádro/parser, na jehož základě jsou založeny další prohlížeče, lišící se svým vzhledem, ovládáním a určením. To vše vyvíjela původně skupina nadšenců sdružená okolo malé neziskové organizace, později štědře financované některými velkými společnostmi ze světa IT.

Druhou alternativou se stala Opera, můžeme říci, že poslední fungující komerční prohlížeč na platformě Windows. Její jádro bylo optimalizováno především na rychlost překladu, a tak si právě Opera vysloužila přídomek nejrychlejšího webového prohlížeče na světě. V současnosti funguje jako adware. To znamená, že za ni není třeba přímo platit, ale ukazuje malé okénko s reklamou, což je forma satisfakce jejich autorů za vynaloženou práci.

Alternativní prohlížeče přinášejí obecně ve srovnání s Internet Explorerem vyšší komfort používání. Neexistují v tolika lokalizovaných verzích, i když s národními texty, pokud jsou založeny na latince, nemívají problémy. Co se kompatibility týče, pak někdy od roku 2002 můžeme říci, že dospěly do takového stádia, že pokud nejsou některé stránky nebo webová aplikace přímo svázány s IE, tak je dokáží obsloužit také. V rámci projektu Mozilla vznikly dva stěžejní prohlížeče - Mozilla a její "odlehčená" verze Firebird, později Firefox. Zatímco Mozilla je pokračovatelem Netscapu jako komplexního komunikačního balíku, Firefox má představovat lehký a rychlý prohlížeč - avšak pouze prohlížeč. Opera se pak pohybuje někde mezi těmito přístupy, když nabízí rychlý a výkonný prohlížeč, který klade velký důraz na obsah a na množství dodatečných služeb poskytovaných uživateli, mezi nimiž nechybí například podpora Instant Messagingu. Ani všechny tyto funkce však žádné z alternativ nenabízely možnost většího rozšíření, přibalování Internet Exploreru k Windows a jeho všeobecné uznání za standard pak jejich možnosti omezilo na naprosté minimum. A dlouho se zdálo, že tato situace je jasně daná a neměnná.

Přednosti a zápory jednotlivých prohlížečů

Který prohlížeč je "nejlepší"?

To nelze jednoznačně říct. Asi do roku 2001 byt technicky nejvyspělejší Internet Explorer, díky eliminaci konkurence. Dnes jsou na tom jeho alternativy kvalitativně podobně, mnohé nabízejí pohodlnější práci. Kompatibilita je rovněž na dobré úrovni.

Mozilla

open source

existuje mnoho překladů

neustále se vyvíjí

mnoha variantách pro různé OS

již objevené bezpečnostní chyby a systém jejich řešení

vyšší nároky na hardware

nutnost stahovat celou aktuální verzi

Opera

jednoduché a pohodlné ovládání

rychlost a nenáročnost

integrace mnoha funkcí

komerční produkt

adware

Internet Explorer

standard

zadarmo

bezpečnostní mezery

nevyvíjí se

Slovníček

NCSA - National Center for Supercomputing Applications

NN - Netscape Navigátor

IE - Internet Explorer

Mosaic - První použitelný HTML prohlížeč, praotec všech současných prohlížečů

Adware - oftware sponzorovaný reklamními odkazy, kromě Opery např. ICQ

HTML - Hypertext Markup Language, základ webových stránek

Applet - program v jazyce Java využívaný na internetu, spouští se v klientském počítači

Zajímavé odkazy

http://www.mozilla.org

http://www.czilla.cz

http://ww.microsoft.com/cze

http://www.opera.com

http://www.netscape.com

Válka prohlížečů

Fáze 1: široké spektrum NCSA Mosaic, Netscape Navigátor a další.

Fáze 2: Internet Explorer verze 1-2, takřka nepoužitelný.

Fáze 3: IE3 ve Windows 95SR2 vytlačuje NN 3.

Fáze 4: IE4-6 jsou velmi kvalitní prohlížeče, konkurence z Windows vytlačena.

Fáze 5: Objevování dalších a dalších chyb v IE.

Fáze 6: Prosazování alternativ, zejména variant Mozilly.

Fáze 7: ???

§§§§§


Prémiové SMS

Vojtěch Bednář

C04P0632

Sága o placení on-line je, jak by se na první pohled zdálo, takřka nekonečnou záležitostí. Na jiném místě píšeme o mikroplatebních systémech a jejich vzkříšení poté, co byly podle všeho odsouzeny k definitivnímu zániku. Zde se podíváme na jiný systém, tentokrát jak zpoplatnit mobilní obsah. Jmenuje se prémiové SMS.

Chcete si na svůj mobil pořídit nové logo nebo vyzvánění? Nudí vás už javové hry a víte o žhavé novince, která by vám přesně sedla? Nebo byste rádi zaplatili provozovateli svých webových stránek za prodloužení hostingu snadno, rychle a bez zbytečných papírů? To vše za vás může snadno a rychle zařídit platba pomocí krátké textové zprávy (SMS). Chcete si objednat kolu?

Mobilní placení a jak na ně

Možnost využít mobilní telefony pro placení služeb, které s telefonováním přímo nesouvisí, je možnost velice lákavá a jako taková je zkoumána již delší dobu. Mobilní telefon je dnes již univerzální komunikační přístroj s mnoha funkcemi od těch ryze praktických (telefonování, textové zprávy) přes životně nutné (nouzové volání) a zábavné (hry) po naprosto zbytečné, ale přesto líbivé a využívané (loga na displeji, barevná schémata atd.). Má ale i další vlastnost, která průměrného uživatele na první pokus skoro jistě nenapadne. Víte jakou? Je propojen s peněžním účtem. Jestliže chceme telefonovat, posílat SMS nebo využívat například APN internet, pak prostě potřebujeme mít peníze, které jsou s mobilním telefonem tím či oním způsobem propojeny. V našich podmínkách se ustálily dva systémy.

Předplacená karta je účet, který je v telefonu "nabit" na určitou částku a v jejím rámci umožňuje čerpat služby. Ať jsou tyto služby jakékoliv, částky za jejich využití jsou strhávány z aktuálního kreditu, přičemž (v současnosti) prakticky není možné dostat se pod limit, daný tímto kreditem.

Paušální programy fungují na bázi účetní akumulace. Uživatelům jsou poskytovány služby bez omezení a jejich ceny nejsou odnikud strhávány, ale pouze zapisovány. Když opomineme volné minuty a podobné bonusy operátora, pak se dá říci, že měsíční účet za telefon, který paušálním zákazníkům chodí, je vlastně součet všech čerpaných služeb, vynásobený jejich cenou a zaokrouhlený na celé padesátihaléře.

Druhý z obou systémů placení - tedy "paušál" - má své výhody. Zákazník sice nemá bezprostřední kontrolu nad svou útratou, ale může jej využívat i tehdy, když aktuálně nemá prostředky. Z pohledu telekomunikačního operátora pak jde o jednoduchou záležitost. Nemusí totiž složitě kontrolovat zbývající kredit a realizovat propojení několika spolu přímo nesouvisejících systémů, ale zákazníkovi na základě účetního součtového systému určitým způsobem důvěřuje.

Protože mobilní telefon je nástroj, který sebou nosíme neustále, přímo se nabízí jeho využití pro zprostředkování peněžních transakcí, a to dvojího druhu. Klasické GSM bankovnictví je typem plateb, kdy je mobil pouze komunikačním prostředkem. Proč ale nevyužít i onen účet, který se v něm nevyhnutelně - jak jsme si řekli - nachází?

Nic ale není tak jednoduché, jak to vypadá, a používání mobilních účtů kteréhokoliv z obou jmenovaných typů pro placení jiného zboží a služeb než těch telekomunikačních je také věcí dlouhodobého zuřivého vývoje. Především jde o potíže finančního charakteru, dále pak o potíže nevyhnutelně technického charakteru a nakonec také o otázku konkurenčního boje. Důležitou roli hraje rovněž použitá metoda. Mobilní telefon neobsahuje žádnou funkci, kterou by bylo možné bezprostředně využít pro placení z jeho vlastního účtu. Určité možnosti nabízí pouze technologie WAP. Použití populárních aplikací na bázi SIM Toolkit by v našich podmínkách bylo pravděpodobně (mimo dobíjení kreditu a elektronické bankovnictví) přinejmenším problematické. Další možnosti nejsou.

Zbývají tedy možnosti hovorů a krátkých textových zpráv. Platby prostřednictvím telefonických hovorů na čísla se zvláštní tarifikací se u nás sice již ujaly, ale zároveň jsou bohužel ne vlastní vinou zastřeny nepříjemným oblakem jisté neserióznosti. Může za to využívání čísel s předčíslím 900, 906, 909 v počátečních fázích výhradně pro poskytování erotického obsahu a dále pak v posledních letech masový problém s dialery. Tyto aplikace využívaly právě služeb se zvláštní tarifikací hlavně k okrádání zákazníků pevných telefonních linek (a v malé míře také mobilních telefonů).

Dalším nedostatkem hovorů se zvláštní sazbou je jejich minimální doba. Ta se pohybuje podle typu placené služby a její ceny v řádu několik desítek sekund až po několik minut, což je pro zákazníka značně nepříjemné. Problematická je také skutečnost, že v současnosti používané technologie vyžadují často ze strany platícího zákazníka kromě peněz také další věci, především pozornost. Pokud jim ji nedokáže nebo nemůže věnovat, může se snadno stát, že o své peníze přijde a zboží či službu je nucen platit několikrát po sobě. To je pochopitelně nesmírně nešťastná záležitost.

Jestliže je placení formou hovorů takovým problémem, proč pak jako platební kanál nevyužít krátké textové zprávy? Technicky vzato se tento systém jako cesta k placení za obsah (a nejen za něj) již nějakou dobu používá. Obrovskou výhodou jsou zde vybaveni samotní mobilní operátoři. Mají totiž nejen všechno potřebné vybavení, ale především něco, co nemá nikdo jiný - přístup k účtům v mobilních telefonech, a to jak k předplaceným kartám, tak k paušálům. Jsou jediní, kromě samotného zákazníka, kdo ví, kolik peněz se na těchto účtech nachází a jak mohou být využity. Vlastní také účtovací systémy, potřebné vybavení a především pak souhlas zákazníka, aby mu mohli na základě využitých služeb fakturovat. Přestože u našich operátorů, především tedy u těch "původních" a u T-Mobilu zvláště, dominuje snaha nabízet doplňující služby především prostřednictvím technologie WAP a účtovat je stejným způsobem, mohou být využívány i textové zprávy se zvláštním zpoplatněním. A co více, speciální textové zprávy mohou být již nyní posílány od kteréhokoliv mobilního operátora.

Tyto zprávy se jmenují Premium SMS (dále PR SMS). Fungují podobně jako telefonní linky se zvláštní sazbou na bázi speciálních telefonních čísel. Výhodou těchto čísel je, že z nich můžeme vyčíst jejich cenu (ta je v každém čísle zakódována a říká nám, kolik bude stát textová zpráva na toto číslo odeslaná). Platba za jednu zprávu je pak fixní, bez ohledu na to, kterého operátora uživatel používá a dokonce jakým tarifem je vybaven. Je tedy zcela nezávislá na částce, kterou by stejný člověk zaplatil za jednu klasickou textovou zprávu. Nyní pochopitelně hovoříme o těch platebních SMS, které jsou nezávislé na operátorech a jdou mimo rámec nabídky jejich vlastních služeb - tam obvykle existuje velká nabídka i variabilita, nicméně pouze pro onoho konkrétního operátora.

Jak si zařídit platební systém

Pokud byste chtěli účtovat za služby prostřednictvím speciálních SMS, pak vězte, že se nejedná o nic jednoduchého. Především je třeba získat speciální číslo (je jich poměrně omezený počet). Dále pak musíte mít technologii a hlavně získat souhlas těch operátorů, z jejichž sítí by měla být vaše platební brána dostupná. Samotná platba se, pokud se vše podaří, realizuje následujícím způsobem. Zákazník, který si chce něco koupit prostřednictvím SMS, odešle na vaše číslo zprávu s předem definovaným textem, například v nabídce. Zpráva je zpracována systémem a doručena na platební bránu poskytovatele služeb. Jakmile je doručena, znamená to, že je operátorem účtována (ten se také stará o kontrolu, zda lze transakci vůbec provést, například vzhledem k aktuálnímu stavu kreditu na předplacené kartě).

Platební brána příchozí zprávu (tedy platbu) registruje a odpoví na ni odpovědní SMS. Ta může obsahovat předdefinovanou informaci ("děkujeme za váš příspěvek"), nebo například také heslo potřebné pro vstup do informačního systému, k archivu článků v on-line časopise nebo ke kontaktním údajům inzerenta v inzertních novinách. Zároveň ale platební brána předává tuto informaci vyššímu systému a ten se dále zachová podle toho, jak je nastaven. Může uživateli povolit přístup, jestliže je jeho účet asociován s telefonním číslem, z nějž k platbě došlo, nebo v případě, že jej identifikovaly informace ze samotné zprávy. Může také potvrdit objednávku, která byla realizována například prostřednictvím webového portálu a které byl přiřazen kód, odeslaný posléze formou textové zprávy. Množství takto proveditelných akcí je zkrátka poměrně veliké a nemělo by smysl se všemi zde zabývat.

Cena, kterou uživatel zaplatí za odeslání platební SMS, je odečtena z jeho účtu a následně se dělí mezi poskytovatele obsahu - content providera, neboli toho, kdo nabízel službu a komu bylo placeno - a mobilního operátora. Cena je z pohledu zákazníka, tedy platícího, fixní záležitostí. Nicméně z pohledu provozovatele se jedná o problematický moment celé transakce, protože mobilní operátor si za provedení podobné transakce účtuje nemalá procenta z částky, kterou původní zpráva stála. Výsledkem tedy je, že content provider získává za poskytnutou službu nebo zboží nižší částku, než kolik mu zákazník zaplatil, a s touto skutečností musí pochopitelně počítat.

PR SMS?

Model placení, o kterém jsme se zmínili výše, je z mnoha úhlů pohledu ideální. Pokud by prostřednictvím zvlášť tarifikovaných SMS bylo možné platit například boty v obchodním domě, bylo by to pravděpodobně naprosto ideální řešení. Systém placení prostřednictvím textových zpráv naráží na mnoho problémů. Některé vycházejí z jeho vlastních technických omezení, další pak z možností a ochoty telekomunikačních operátorů, jiné jsou zcela mimo tyto kategorie. Objednávkové SMS již delší dobu používají společnosti, které distribuují obsah pro mobilní telefony, tedy loga, hry a podobné věci. Můžeme s jejich pomocí zaplatit za webhosting u Seznamu, vyžádat si kontaktní údaje inzerenta na serveru http://www.avizo.cz a provádět mnoho dalších podobných věcí. Bohužel zejména vzhledem k problémům, které jsme zde již uváděli, je počet takových služeb (ač by si jich sám princip zasloužil co nejvíce) prozatím ještě stále omezen. Nicméně je možné, že ke zlepšení dojde.

SMS se zvýšenou tarifikací totiž představují pro poskytovatele obsahu, tedy obchodníka, nejen poměrně hodně úsilí a peněz, ale také závažný závazek vůči operátorům. Tento závazek spočívá v minimálním obratu, tedy v minimálním počtu SMS, které budou každý měsíc vykázány, aby byla služba pro operátora dostatečně zisková. To v podstatě neumožňuje menším podnikatelům a jiným subjektům, které by také mohly nabídnout zajímavý obsah, jejich využití. Poměrně nedávno se ale objevilo řešení, které by mělo právě toto umožnit - najdete je na adrese http://www.pipeline.cz.

Společnost Pipeline, která je vlastně společným počinem několika různých společností, jež fungují jako content provideři, nabízí vlastně společné středisko pro účtování služeb. Do systému, který nefunguje na bázi vyhrazených telefonních čísel, ale na bázi klíčových slov odesílaných na jednotná čísla, se může přidat další subjekt, a to za podmínek, které jsou ve srovnání s přímým vytvářením vlastních PR SMS linek (viz problémy uvedené výše) mnohem výhodnější. Je tak možné, že se v dohledné době možnosti využití placených SMS a placení jejich prostřednictvím ještě rozšíří. I zde pochopitelně funguje dělba o zisk z textových zpráv mezi provozovatele a poskytovatele obsahu, nicméně odpadá několik nejproblematičtějších částí. Poskytovatelé obsahu (ti, kterým má být placeno) nepotřebují žádnou speciální technologii a nemusí dávat clearingovému centru (Pipeline) přemrštěně vysoké zálohy a instalační poplatky, jako by tomu bylo v případě klasického postupu. Další předností je neexistence limitů, které jsou jinak stanoveny velmi přísně, a jak jsme uvedli, brzdí rozvoj menších subjektů na tomto poli.

Nicméně použití nezávislého clearingového centra má i své nedostatky. Tím nejzásadnějším je relativní vymezení služeb, které mohou být tímto způsobem účtovány. Nelze například vyžadovat platby prostřednictvím Pipeline za klasické zboží v pevné formě, ani za nic, co v konečném důsledku není použitelné jako obsah pro mobilní telefon. Problémem je také omezení pro zajištění webových stránek (tedy placení přístupu) - také nelze. Výhodou nicméně je možnost zajistit vlastní distribuci obsahu, tedy nikoliv jen placení pomocí tohoto partnera, ale i pomoc s odběrem zboží - například loga pro mobilní telefony, hry a podobné objekty, které mohou být mobilní sítí distribuovány prostřednictvím některého z dnes zaběhnutých systémů, jako je například Wap Push. Pipeline poskytuje svým content providerům další služby, mezi něž patří například statistické sledování vyřízených objednávek, jednotné propojení se všemi operátory nebo několik možných modelů propočtů rabatů z odeslaných, respektive z vyřízených platebních textových zpráv. Přítomna je pochopitelně i technika pro odesílání odpovědních textových zpráv informujících zákazníka o realizaci jeho objednávky.

Pomocí tohoto systému nemusí být prodáván pouze obsah. Možné je například realizování různých anket, hlasování nebo soutěží, v nichž probíhá registrace prostřednictvím odesílaných textových zpráv. Jejich obsah je ukládán a lze jej statisticky zpracovávat či z něj po úpravách například losovat, filtrovat správné odpovědi a podobně.

Znamená to, že se v dohledné době chystá útok na peněženku majitelů mobilních telefonů? Ten ale přece již nějakou dobu intenzivně probíhá a na vlastní kůži jej zažil každý, kdo si objednal jediné logo, téma na displej mobilního telefonu, vyzváněcí melodii (nedejbože polyfonní) nebo dokonce hru. Pouze se k prozatím existujícím možnostem přidává další, jistě velmi atraktivní, která by se v dohledné době mohla projevit prudkým navýšením dostupných služeb. Bohužel dokud nebude existovat brána, která by umožnila platbu klasického zboží nebo ono bolavé zajišťování přístupu na placené webové stránky s podobnými podmínkami, jaké může v současné době nabídnout Pipeline, pravděpodobně ani nebude existovat takový rozsah dostupných služeb, jaký by si zákazníci (tedy my všichni) doopravdy přáli. Mobilní telefon by se totiž mohl stát velmi zajímavým a univerzálním platebním nástrojem, který by šlapal na paty i běžným účtům.

Možnosti placení pomocí SMS

Co lze platit již nyní:

 obsah pro mobilní telefony: loga, pozadí pod displej, spořiče, hry a vyzváněcí melodie.

 účast v loteriích a anketách pořádaných různými subjekty.

 služby na WWW a přístup k informacím (s určitými omezeními).

Co snad půjde platit:

 zboží v kamenných obchodech.

 zboží v elektronických obchodech.

Co by bylo možné:

 Použít PR SMS jako univerzální platební nástroj kdekoliv a za cokoliv.

 Limitem je pouze množství peněz, které je možné odečíst z mobilního účtu.

Obecně platí, že takto lze fakturovat pouze to zboží, které má hodnotu do několika desítek korun, vyšší částky ztrácejí vzhledem k průměrným účtům smysl.

Kde hledat?

Provozovatelé a poskytovatelé

 http://www.pipeline.cz provozovatelé PR SMS

 http://www.t-mobile.cz mobilní operátor T-Mobile

 http://www.oskarmobil.cz mobilní operátor Oskar

 http://www.eurotel.cz mobilní operátor Eurotel

Trochu vize

V průběhu října 2004 pronikly na veřejnost zprávy od společnosti Nokia, které se týkaly připravovaného mobilního telefonu, jež by kromě jiných pro mobilní telefon typických funkcí mohl obsahovat něco, s čím se zatím žádný mobil nesetkal a v co vlastně ani nikdo nedoufal. Totiž podporu technologie RFID.

RFID slouží podobně jako klasický systém čárových kódů používaný desítky let v obchodních řetězcích a jinde. Na rozdíl od opticky čtených čárových kódů, je ale RFID založeno na rádiové frekvenci. Je velmi podobné systémům, které jsou nyní používány pro přístup do budov (klíčenkové tokeny), k přihlašování se do informačních systémů prostřednictvím bezkontaktních karet (například známý Kredit 5-7 společnosti Anette, vděčný to elektronický jídelníček) a podobně. Nicméně RFID slouží primárně k identifikaci zboží v obchodech a k jeho centralizované evidenci. Každý předmět v supermarketu by tak mohl mít svůj vlastní identifikátor a u pokladny by byl centrálně zaplacen, aniž byste jednotlivé kusy vůbec vyndavali z vozíku a nechávali je načíst čtečkou čárových kódů. Další výhodou je, že by zákazník vždy věděl, co přesně je aktuálně v jeho vozíku (díky zabudované čtečce RFID a napojení na databázi výrobků ve skladovém systému supermarketu).

Integrace RFID do mobilního telefonu ale může přinést něco, s čím se dosud nepočítalo. Nejen že by místo speciálního terminálu bylo možné využít pro zjištění, kolik zboží a v jaké ceně je v košíku, přímo mobilní telefon (propojit jej s databází prodejce a jeho seznamem zboží a ceníkem není příliš náročnou záležitostí), ale mobilní telefon by mohl být zároveň také platebním terminálem, jehož pomocí by celý nákup mohl být jednorázově uhrazen. To pochopitelně vyžaduje vhodný terminál - a proč by se tímto terminálem nemohly stát například PR SMS? Pochopitelně pouze v případě méně drahého a náročného zboží, nicméně možné by to být mohlo a technické řešení také nemusí být zdaleka tak složité, jak by se mohlo na první pohled zdát.

Mobil vybavený RFID v běžném prodeji je prozatím ještě řekněme hudbou středně vzdálené budoucnosti. Jeho propojení s platebními terminály a s PR SMS systémem je také do jisté míry spíše spekulací než vizí, která by se mohla v nejbližší době dostat na trh, nicméně vypadá velmi zajímavě a mohla by být základem nakupování zcela nové generace. Například v obchodech, kde by nebyly pokladny, přinejmenším ne v podobě, jak je známe dnes. Nebyly by zde klasické kasy a v nich permanentně otrávené prodavačky, nezbylo by ani mnoho dalších atributů, které známe z obchodů dnes. A to je nepochybně velice zajímavá vize. Placení drobných věcí a mobilního obsahu prostřednictvím zvláštním způsobem tarifikovaných SMS je sice malým, ale prvním krůčkem směrem k těmto technologiím, ukrytým někde v budoucnosti.

RFID není zlaté

Technologie RFID, o níž je mimo jiné řeč v tomto článku (Radio Frequency IDentificator), není pouze dokonalou náhražkou čárových kódů (jak je zde uváděno), ale také spornou záležitostí. Proti jejímu nasazení protestují úřady některých států a také nevládní organizace hájící soukromí občanů. Jde především o to, že identifikátory skryté ve zboží a výrobcích mohou být podle konkrétní varianty technologie čteny na vzdálenost několika metrů, a tak je možné přesně říci, kdo má co u sebe a kolik toho je. Sbírání dat podobného typu například před supermarkety nebo v jiných veřejných prostorách by se mohlo stát neobyčejně silným nástrojem pro získávání podkladů pro efektivní marketing. RFID čipy integrované v bankovkách by pak případné čtečce kdykoliv prozradily obsah peněženky kteréhokoliv člověka (nejen v obchodě), aby jej upozornily na to, že překračuje limit financí, ale také například v prostředcích veřejné dopravy a podobně. Riziko, které by to představovalo s případnými technicky dobře vybavenými zloději, je pouze špičkou ledovce, pod níž se ukrývá kontinent představující potenciálně obrovské problémy. Na RFID se však z racionálního hlediska nelze dívat ani ryze technokraticky, ani se emocionálně stavět, proti jejich nasazení. V konečném důsledku totiž na technologii samotné nezáleží.

Identifikace čísla Premium SMS

 číslo 90 X AA BB

 90 - fixní předvolba

 X - identifikace v rámci systému (nepodstatné)

 AA - identifikace provozovatele

 BB - cena SMS v korunách včetně DPH

Slovníček

 SMS - Short Messaging System - systém krátkých textových zpráv.

 GPRS - General Packet Radio Service - jeden ze způsobů, jak využít GSM telefon pro připojení k internetu.

 PR SMS - Premium SMS - speciálně tarifikovaná zpráva SMS sloužící k placení určitého obsahu.

 Odpověď - automatická reakce platebního systému na odeslanou PR SMS přichází také formou zprávy.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák

C04P0645

Kromě outdoorového Siemensu M65 se tento měsíc podíváme

na vylepšený low-end od Philipsu určený pro všechny, kteří chtějí za málo peněz mimo volání i fotit, a dále též sympatický vysunovací Samsung se skvělým displejem a bleskem.

Philips 355

Pokud si někteří z vás vybavují, jak vypadal Philips 350, pak pro ně novinka s označením 355 pravděpodobně nebude příliš velkým překvapením. Je totiž téměř identická a liší se pouze přítomností integrovaného fotoaparátu na zadní straně přístroje. Co se týče použitých materiálů a konstrukce, plastové šasi telefonu je poněkud nepevné a ozývá se i vrzání. Jednotlivé klávesy poskládané do tvaru plástve vypadají sice zajímavě, bohužel práce s nimi není ideální. Navíc rychlost telefonu při práci a při pohybu v menu není také nijak závratná a umocňuje tak pocit z průměrného ovládání. Displej telefonu má rozlišení 128 x 128 pixelů a zobrazí až 65 000 barev. Je sice relativně malý, ale v low-endové kategorii to nemusí být tak velké mínus.

Vnitřní výbava telefonu je vzhledem k ceně velmi slušná. Kromě standardních funkcí, jako je vícepoložkový adresář, podpora MMS zpráv, jednodušší kalendář, Java a nezbytné hry, potěší především e-mailový klient, na nějž v této cenové relaci příliš často nenarazíte, dále již zmiňovaný integrovaný fotoaparát s poměrně slabým rozlišením 320 x 240 obr. bodů a také fakt, že odesílané SMS zprávy odcházejí z telefonu bez diakritiky. Jako nevýhoda se dá označit absence počítání napsaných/zbývajících znaků v SMS zprávě a sdílená paměť s kapacitou zhruba 2 MB. To sice není málo, ale jak ukazují některé modely konkurence, může low-endový telefon disponovat i několikanásobně větší pamětí.

Samsung SGH-E800

Korejský výrobce mobilních telefonů Samsung u nás proslul především jako výrobce véček. Těch má totiž ve svém portfoliu i přes kratší působení na našem trhu více než deset. Tentokrát však představuje telefon odlišné konstrukce - odsuvný, v podobném duchu jako například Siemens SL55. To znamená, že na první pohled je u telefonu vidět pouze aktivní displej s rozlišením 128 x 160 obr. bodů a schopností zobrazit až 65 000 barev a základní ovládací prvky. Po odsunutí horní části se objeví číselná klávesnice a zezadu pak čočka fotoaparátu se zrcátkem a bleskem. I přes odlišnou konstrukci je ovládání v podstatě identické jako u většiny véček a trpí i stejným neduhem prostřední tlačítko ovládací kolébky neslouží k potvrzení, pouze připojuje k WAPu. Zajímavou změnou prošla struktura menu, jehož hlavní nabídka je obrázková, podnabídky už vypadají jako u předchozích modelů.

Výbava je ve znamení Samsungu - tedy bavit se a nezatěžovat zbytečnými funkcemi. Telefon disponuje slušnou pamětí na kontakty (1 000) i na snímky vyfocené integrovaným fotoaparátem s rozlišením 640 x 480 pixelů a na jiná média (22 MB). Potěší také fakt, že telefon při psaní zpráv s T9 nepoužívá diakritiku. Slabším místem je naopak neschopnost pořizovat videosekvence a samozřejmě zpočátku i poněkud vyšší cena, za kterou se tato novinka bude prodávat.

Siemens M65

Další novinkou v řadě, kterou v létě tohoto roku vypustil do světa německý Siemens, je outdoorový model M65. Vyznačuje se poměrně robustní plastovou konstrukcí, zpevněnou navíc kovovým rámem, který se napevno uchycuje v krytu baterie. Telefon se tak zaručeně při pádu na zem nerozpadne na dva a více kusů. Dominantní částí přední strany je rozměrný displej s relativně nízkým rozlišením 132 x 176 obr. bodů. Pod ním naleznete základní ovládací prvek - joystick - a také další klávesy, včetně dvou kontextových a dvou funkčních. Klávesy jsou vyrobeny z různě tvrdého plastu a pracuje se s nimi velmi dobře, stejně jako s celým telefonem a jeho menu. Součástí výbavy telefonu jsou i dva kryty na objektiv integrovaného fotoaparátu a konektor.

Funkce telefonu jsou na velmi slušné úrovni a od manažerského modelu S65 se kromě absence Bluetoothu, podpory paměťových karet a nižšího rozlišení fotoaparátu (640 x 480 pixelů) výrazněji neliší. Mimo standardních funkcí, jako je rozsáhlý vícepoložkový adresář, český slovník T9 bez diakritiky, Java a paketová technologie GPRS třídy 10, nabízí Siemens M65 především zmiňovaný integrovaný fotoaparát s možností snímání videosekvencí,

e-mailového klienta s šesti samostatnými účty, velmi šikovný kalendář, funkčně bohatou kalkulačku a samozřejmě nemůžou chybět ani hry.

Alcatel OT320

Levný mobilní telefon s monochromatickým displejem,dvojhlasým polyfonním vyzváněním a minimem funkcí je určen především nenáročným uživatelům a mobilním začátečníkům.

Motorola V220

S low-endovým véčkem od Motoroly se u nás setkáváme poprvé a jde o atraktivní model pro všechny, kteří by rádi pořídili telefon za málo peněz, ale chtěli by moderní výbavu, jakou představuje integrovaný fotoaparát.

Motorola V500

Motorola V500 nenabízí sice mimo Bluetoothu a designových odlišností v porovnání s modelem V300, tolik rozdílů ale díky kvalitnímu displeji, integrovanému fotoaparátu a dalším funkcím si své uživatele jistě najde.

Nokia 6230

Nokia 6230 nabízí elegantní design a velké množství funkcí včetně Bluetoothu,

e-mailového klienta či SD karty. Mohla by se tedy stát hitem manažerské kategorie místo zastaralé 6310i.

Samsung SGH-E600

Pokud chcete véčko s dvěma barevnými displeji, přičemž vnější dokáže zobrazit až 65 000 barev, a integrovaným fotoaparátem, pak může tím pravým telefonem pro vás být právě nový Samsung SGH-E600.

Samsung SGH-X450

Jedno z nejlevnějších véček korejského výrobce je na první pohled sympatické a i když nabízí většinou jen základní a zábavní funkce, jeho úspěch je zaručen především u uživatelů méně náročných na funkce.

Siemens C65

Pokud chcete z minima vytěžit maximum, může se pro vás stát ideálním telefonem právě Siemens C65, který za velmi nízkou cenu nabízí poměrně velké množství funkcí, IrDA port a neuvěřitelných 10 MB paměti.

Siemens CX65

Tento telefon je funkční výbavou téměř shodný s modelem C65 a nabízí tedy ve své třídě vysoký nadstandard včetně prostorné vnitřní paměti. Na čem by měl ale Siemens více zapracovat, je design a kvalita provedení.

Siemens S65

Po Nokii a Sony Ericsson i německý Siemens uvedl na trh svou manažerskou novinku s označením S65. Ta se na rozdíl od konkurence nevěnuje tolik multimediím a sází spíš na pokročilé funkce a jejich bezchybnost.

Sony Ericsson K700i

Vzhledem k tomu, že od uvedení T610 již není na mobilních telefonech Sony Ericsson, a co se funkcí týče příliš co vylepšovat, nabízí K700i především inovaci v oblasti designu a kvalitnější displej a fotoaparát.

§§§§§

$$$$$


Software


Vylaďte si prohlížeč

David Čepička, Sascha Zäch

C04P0604

Co se týče funkčnosti a bezpečnosti, zdá se, jakoby Internet Explorer v soutěži s konkurencí poněkud ztrácel dech. Ovšem s těmi správnými doplňky vrátíte internetový prohlížeč od Microsoftu zase zpět do hry.

Internet Explorer od Microsoftu ve své verzi 6 má za sebou už tři roky života. Je sice stále ještě nejoblíbenějším internetovým prohlížečem, ale jistě si nejeden z nás všiml, že přece jen stárne. Mnohé příjemné funkce, jimiž se jeho konkurenti jako například Opera, Mozilla nebo Safari chlubí jako se standardem, Internet Exploreru prostě chybí.

Přitom to ještě klidně může trvat několik let, než Microsoft vydá novou verzi prohlížeče. Zatím do něj přidal jen několik vylepšení. Jedná se mimo jiné o malý update pro zvýšení zabezpečení, na nějž ale musí všichni uživatelé starších verzí Windows zapomenout, protože byl dodán pouze jako součást nedávno vydaného Service Packu 2 pro Windows XP.

Naštěstí pro Internet Explorer 6 existuje dostatečné množství různých užitečných nástrojů a plug-inů (rozšíření), z nichž jsme pro vás vybrali ty nejlepší. Jejich instalací si populární prohlížeč od Microsoftu jak zabezpečíte, tak rozšíříte jeho funkcionalitu.

Alternativou k těmto doplňkům je pak přechod na aplikace typu Avant Browser či MylE2. V těchto případech se jedná o plnohodnotné prohlížeče, které však využívají některé základní funkce a nastavení Internet Exploreru. Více se dozte v závěru tohoto článku.

Plug-iny a programy

AI Roboform

Pomocník při vyplňování formulářů

Každý, kdo často přichází do kontaktu s webovými formuláři, asi tuší, o čem bude řeč. Pokaždé musíte tyto formuláře pracně vyplňovat ručně. AI Roboform za vás tuto otravnou práci převezme. Utilita umí tyto formuláře vyplnit jedním kliknutím tlačítka myši. Při prvním spuštění programu jste vyzváni k tomu, abyste zadali všechny své osobní údaje, a ty se potom uloží do místní složky. Ta se dá chránit před neoprávněným přístupem heslem a šifrováním. Po instalaci se software integruje do panelu nástrojů Internet Exploreru, a tak poskytuje rychlý přístup ke všem důležitým funkcím. AI Roboform je pro soukromé použití ve své funkčně omezené verzi zdarma. Utilita funguje i s jinými prohlížeči jako Netscape, Mozilla či Firefox.

AM-Deadlink

Kontrola oblíbených položek

Se stále rostoucí sbírkou oblíbených položek se jejich správa stává stále obtížnější. Zvlášť těžké je udržet všechny odkazy aktualizované. Není nic nudnějšího, než kontrolovat hromady odkazů, zda jsou ještě vůbec platné. A právě zde je místo pro zdarma dostupnou utilitu AM-Deadlink. Program kontroluje všechny oblíbené položky v Internet Exploreru, zda se mezi nimi nevyskytují neplatné nebo zdvojené odkazy. Nakonec se u všech položek výsledky tohoto testování zobrazí.

Nepoužitelné položky lze přímo v programu odstranit. Ten se ostatně dá použít i v prohlížečích Opera, Mozilla a Netscape.

Internetsammler

Správa všech druhů informací získaných při surfování na internetu

Při brouzdání na internetu se často stane, že si uživatel chce uložit nějaký zajímavý text či obrázek. Internet Explorer sice tuto možnost nabízí, při správě těchto položek však již nadále žádnou velkou pomoc neposkytuje. Jinak tomu je u programu Internetsammler: utilita se integruje do prostředí Internet Exploreru a jedním klepnutím ukládá jednotlivé stránky, kousky textu, obrázky nebo odkazy. Uložená data se pak dají pohodlně třídit v rozhraní podobném Outlooku. Kromě toho k nim lze připojit další informace a je možné i prohledávání shromážděných informací.

IGest

Gesta pomocí myši

Uživatelé internetového prohlížeče Opera již tuto funkci znají. Prostřednictvím tzv. gest myši se stisknutým pravým tlačítkem a jednoduchými pohyby lze kupříkladu listovat mezi již navštívenými stránkami, otevřít nové okno nebo program ukončit. Tím se neustálé klepání myší na různé objekty v okně aplikace stává zbytečností. Plug-in iGest přináší tuto funkci i do Internet Exploreru. S iGestem se dají definovat gesta prakticky pro libovolné funkce prohlížeče.

Pluck

RSS-Reader

Mnohé stránky s diskusními příspěvky (News) vám nabízejí jejich zasílání jako tzv. RSS-Feeds. Výhodou je, že se nemusíte každou chvíli dívat na příslušnou internetovou stránku, abyste si ověřili, zda na ní něco nepřibylo. Po vámi zadaném časovém intervalu se všechny příspěvky stáhnou jako tzv. RSS-Feeds. Pro jejich vyvolání a následné zobrazení potřebujete speciální program, tzv. RSS-Reader. Pomocí speciálního plug-inu s názvem Pluck se vaším RSS-Readerem může stát i Internet Explorer. Modul se integruje do prohlížeče ve formě postranního panelu nástrojů, a tak vám umožní rychlý přístup ke všem potřebným funkcím.

Pluck se sice nachází ve fázi testování, ale přesto se chová velmi spolehlivě. Bohužel je zatím pouze v angličtině. Na druhou stranu se dá velmi intuitivně ovládat a mohou jej používat i ti, kteří angličtinou příliš nevládnou. Pluck kromě toho nabízí i možnost správy oblíbených položek a manipulaci s odkazy.

WinSweep

Zahlazení stop

Surfování po internetu nebo prohlížení stavu vašeho účtu přes homebanking zanechává v mezipaměti (tzv. cache) prohlížeče či v panelu Historie seznam všech vámi navštívených stránek. Tento seznam se sice dá v menu Nástroje/Možnosti Internetu na záložce Obecné ručně smazat, ale daleko pohodlněji se tato činnost provádí prostřednictvím utility WinSweep. Utilita má v sobě integrovaný panel nástrojů pro Internet Explorer. Jeho prostřednictvím můžete jedním klepnutím myši smazat všechny stopy po surfování, a to včetně cookies. WinSweep pak dále prohlížeč obohacuje o funkci blokování reklamních oken a o možnost anonymního surfování. Je možné ho použít i v prohlížečích Firefox, Mozilla či Opera.

WinSweep se deklaruje jako shareware, ale můžete jej používat i zdarma. Po jeho registraci se vám přestanou zobrazovat okna s upozorněním, že se jedná o sharewarový program.

IE5 Web-ZubehÖr

Rozšíření menu

Zvětšení obrázků, označení textů, vytvoření seznamu všech odkazů na WWW stránce - to všechno jsou funkce, které vám Internet Explorer ve své standardní konfiguraci neposkytne. Pomocí utility IE5 Web-ZubehÖr Internet Explorer o všechny tyto užitečné funkce rozšíříte. Po instalaci utility se odpovídající položky objeví v kontextovém menu prohlížeče, takže se k nim velmi pohodlně dostanete přes klepnutí pravým tlačítkem myši. Kromě toho utilita doplní panel nástrojů Odkazy o možnost vypnutí či zapnutí zobrazování obrázků na WWW stránkách nebo například rozšíří panel Adresa o možnost vyhledávání pomocí libovolného vyhledávače. Podle Microsoftu se program hodí nejen pro Internet Explorer 5, ale velká část funkcí funguje bez problémů i v Internet Exploreru 6.

Delselcookies, Deltypedurl

Mazání cookies s výběrem

V mnoha případech nemá smysl mazat z pevného disku všechna cookies, která jsou na něm obsažena. Pro mnoho internetových stránek poskytují užitečné funkce. Internet Explorer sice nabízí možnost zobrazení cookies, a to v menu Nástroje/Možnosti internetu, pokud na záložce Obecné v poli Dočasné soubory sítě internet stisknete tlačítko Nastavení a tady pak další tlačítko Zobrazit soubory. Zde můžete ta cookies, která chcete, smazat. Tato funkce je však velmi nepřehledná a složitá. Daleko snáze to jde prostřednictvím nástroje DelSelCookies. Ten postupně jednotlivá cookies zobrazuje, a to včetně jejich jména a obsahu, a poté umožňuje libovolná z nich smazat.

Podobný skript je k dispozici i pro mazání položek v panelu Adresa. Obě utility se spouští přímo a nemusí se instalovat, protože se jedná o skripty.

IE-Spyad

Ochrana před stránkami s podezřelým obsahem

Celá řada stránek pochybné pověsti se snaží uživatelům surfujícím na internetu nějakým způsobem podstrčit spyware, dialer nebo jiné škodlivé programy. IE Spyad vám pomůže s ochranou proti nejznámějším stránkám tohoto druhu. Program totiž vkládá do Internet Exploreru seznam takových nechvalně známých stránek, a to konkrétně do zóny Servery s omezeným přístupem (menu Nástroje/Možnosti internetu/záložka Zabezpečení/tlačítko Servery). Tak jste chráněni před nechtěným stahováním prvků z těchto serverů. IE Spyad je sice v současnosti dostupný pouze v anglické verzi, ale jeho používání je intuitivní a navíc jej stačí spustit pouze jednou.

Pokud byste někdy později potřebovali položky z IE Spyad odstranit, je nutno spustit soubor IE-ADS-UNINST.REG, který se nachází v zazipované složce IE Spyadu, a dále soubor ADULTUNINST.REG v podsložce Adult.

Panely nástrojů

Celá řada výrobců softwaru a poskytovatelů internetových služeb poskytuje pro Internet Explorer tzv. Toolbars (panely nástrojů). Jedná se o přídavné moduly, které se integrují do prostředí zmiňovaného prohlížeče jako další panely nástrojů. Rozšiřují funkcionalitu Internet Exploreru tím, že umožňují získat přímý přístup k rozličným službám. To ale ještě není všechno: jako doplňkové funkce mohou poskytovat blokování reklamních oken, překlady do jiného jazyka či služby zvyšující zabezpečení systému při surfování na internetu.

Upozornění: všechny tyto panely nástrojů se dají v Internet Exploreru jednotlivě zapínat a zase vypínat přes menu Zobrazit/Panely nástrojů.

Panely nástrojů od Googlu a dalších

Vyhledávání na internetu

Internet Explorer sice má v sobě zabudovanou funkci internetového vyhledávače, ta je však omezena pouze na vyhledávání přes vyhledávač MSN, který je provozován Microsoftem. Nástrojové lišty od Googlu, Altavisty a jiných však tuto situaci radikálně mění. Dnes již můžeme říci, že klasikou mezi těmito lištami je Google Toolbar. Ta rozšíří prostředí prohlížeče nejen o možnost vyhledávání v jednom z nejoblíbenějších vyhledávačů, nýbrž zahrnuje možnost vyhledávání podle určitého jazyka nebo zemí, funkce pro blokování pop-up oken a zvýraznění hledaných slov v nalezených internetových stránkách.

Google však není jediný, kdo umožňuje vyhledávání na internetu přes lištu nástrojů. Podobné panely nabízejí i Altavista a Yahoo. I tyto v sobě mají integrovaný blokátor pop-up oken. Mají však také další možnosti, jimiž nástrojová lišta Googlu nedisponuje. Lišta od Altavisty umožňuje elegantní přístup k nejznámější překladatelské službě Babel Fish, zatímco lišta od Yahoo je vybavena funkcí upozornění na příchozí e-mail pro všechny, kdo u Yahoo používají e-mailovou schránku.

Ten, kdo upřednostňuje metavyhledávače, by měl sáhnout po plug-inu, který v prohlížeči zpřístupní lištu nástrojů Metacrawler. Ten totiž dokáže vyhledávat prostřednictvím několika dalších vyhledávačů (Google, MSN, Teoma a Yahoo) najednou. K dalším zajímavým funkcím patří mimo jiné anonymizér či odkazy k dalším vlastním službám jako jsou meta-SMS, meta-Chat a další.

Odkazy:

Google Toolbar - http://toolbar.google.com/intl/cs

Altavista Toolbar  http://www.altavista.com/toolbar/default

Yahoo Toolbar  http://us.companion.yahoo.com

Metacrawler Toolbar - http://www.metacrawler1.de/metabar/toolbarinfo.htm

Nástavby

Ne každý, kdo chce rozšířit funkčnost Internet Exploreru, má chuť a náladu na to, aby postupně instaloval spoustu doplňků. V takových případech se může vyplatit poohlédnout se po nástavbách Internet Exploreru. Ty mají svoje vlastní uživatelské rozhraní, využívají však podstatnou část funkcí Internet Exploreru. To mimo jiné znamená, že i všechny oblíbené položky a nastavení prohlížeče se bez problémů na tuto námi vybranou nástavbu přenesou. Další výhodou je skutečnost, že na rozdíl od Opery a Mozilly se bez problémů v námi zvolených náhradách zobrazí i ty stránky, jež se zobrazují korektně pouze v Internet Exploreru. Popisované nástavby totiž používají technologii zobrazování stránek z Internet Exploreru. Dokonce v nich funguje i řada plug-inů či lišt nástrojů určených pro Internet Explorer.

K nejznámějším nástavbám se dnes řadí například Avant Browser, Crazy Browser, MyIE2 či Slim Browser. Ty jsou vybaveny takovými funkcemi, které uživatelé prohlížečů Mozilla či Opera už dlouho samozřejmě používají a bez nichž by se asi už dnes neobešli. Velmi užitečným je tzv. Tabbed Browsing. Tato funkce umožňuje zobrazování několika stránek v jednom okně prohlížeče. Pokud zadáte do odpovídajícího políčka novou internetovou adresu či klepnete na nějaký odkaz, objeví se v horním okraji okna nová záložka. Mezi jednotlivými okny se pak pohybujete právě prostřednictvím těchto záložek.

Další samozřejmostí dnešních alternativních prohlížečů je integrovaný filtr, který dokáže potlačit zobrazování reklamních pop-up oken. To ale zdaleka ještě není všechno. Ve všech výše popisovaných náhradách se dá skutečně velmi snadno vyprázdnit obsah historie navštívených stránek, mezipaměti prohlížeče či cookies. Tak jsou odkazy na již navštívené stránky okamžitě pryč. Pro uživatele, kteří potřebují občas surfovat anonymně, nabízejí některé nástroje možnost rychle přepínat mezi různými proxyservery. Programy jako Avant Browser pak nabízejí možnost pohodlně deaktivovat spouštění skriptů nebo potlačit zobrazování obrázků, Flash animací či přehrávání zvuků.

Velmi užitečnou je i funkce seskupování, při níž se několik internetových stránek spojí do jedné skupiny. Ve skupině se pak dají jednotlivé stránky otevřít jedním klepnutím.

Každá ze zmiňovaných nástaveb rovněž poskytuje možnost překladu stránek, neboť dokáží přímo přistupovat k takovým internetovým službám jako Babel Fish, WorldLingo či k překladu stránek v Googlu. Pak ani pro vás nemusejí být stránky napsané v cizokrajných jazycích problémem.

Mezi další funkce pak patří např. přímý přístup k nejrůznějším vyhledávačům a pomocníkům pro vyplňování formulářů. Podrobnosti a přehled o jednotlivých funkcích, které tyto náhrady poskytují, naleznete v tabulce s názvem Nástavby Internet Exploreru: přehled funkcí.

Užiteční pomocníci - Bookmarklets

Další možností, jak Internet Explorer (a ostatně i všechny další prohlížeče) vybavit dalšími rozšířeními, jsou tzv. Bookmarklets. Není to nic jiného než malé programy, napsané v Javascriptu, které jsou zabaleny do URL adresy a dají se tedy uložit jako oblíbené položky. Na internetu nyní existuje již docela dost stránek, které nabízejí užitečné bookmarklety.

Pokud se rozhodnete je používat, můžete si jimi vylepšit čitelnost WWW stránek, optimalizovat pohyb po stránkách a mezi nimi, nebo si třeba nechat k nějakým stránkám zobrazit podrobnější informace. Jakmile si takový bookmarklet přidáte do oblíbených položek, klepnutím na něj spustíte skript. A tady začíná asi největší potíž, která je s bookmarklety spojena. Je totiž nutné v Internet Exploreru povolit funkci skriptování, což obecně doporučit nelze. Pomocí Internet Exploreru surfujete skutečně bezpečně pouze tehdy, když je skriptování zakázáno nebo alespoň omezeno.

Přesto pro všechny, kdo by si chtěli bookmarklety vyzkoušet, nabízíme několik internetových adres, kde jich několik užitečných najdou. Zkuste třeba http://www.bookmarklets.com nebo http://www.squarefree.com/bookmarklets.

Odebrání prvků nainstalovaných v prohlížeči

U většiny nainstalovaných panelů nástrojů je jejich odinstalování velmi jednoduché. Stačí totiž většinou klepnout na šipku rozevíracího menu, kde zpravidla snadno naleznete potřebnou volbu. Naneštěstí se tímto způsobem nedají z disku odstranit všechny utility a nástroje určené pro Internet Explorer. V nabídce Start/Programy také vždy není potřebná položka pro odinstalování k dispozici. Ale ani v tak obtížných případech nemusíte tyto aplikace uchovávat na pevném disku do skonání světa. Vyberte položku Start/Nastavení/Ovládací panely a poklepejte na ikonu Přidat nebo odebrat programy. Objeví se seznam všech programů nainstalovaných na počítači, kde si můžete vybrat všechny položky, které nepotřebujete, a odinstalovat je.

§§§§§


Pohádková matematika pro prvňáčky

Pavel Tůma

C04P0603

Ať chceme nebo ne, někdy se naučit počítat musíme. Něco člověk pochytí už ve školce a doma od rodičů, ale ta pravá matematická muka přicházejí v první třídě základní školy. Paní učitelky jsou sice ještě celkem příjemné, ale už v šesti letech se často rodí pozdější upřímná nenávist ke kvadratickým rovnicím, faktoriálům a permutacím. Ty totiž v průběhu dalšího vzdělávání s největší pravděpodobností přijdou a opravdu jen málokdo z nás si je zamiluje. Existuje vůbec někdo takový? Nejspíše proto, aby prvňáčkům matematický rozjezd co nejvíc usnadnila, přichází společnost Terasoft s kotoučem příznačně nazvaným Matematika pro prvňáčky. Mohly by ho samozřejmě používat i mladší děti, ale proč si kazit život dříve, než je nutné?

Hned ze začátku musím říct, že se tenhle kousek Terasoftu opravdu povedl. Už z vyvedené krabice je poznat, o co jde a pro koho je to určené. Pokud tedy neprozřetelně vezmete svoji ratolest do nějakého obchodu se softwarem, tak po chvilce ucítíte tahání za kabát a uslyšíte onu známou otázku: "Tati, koupíš mi to?" Ale o obal nejde, důležité je, co najdete uvnitř. Kromě čísel (1-10), které asi každý čeká, je to spousta pohádek a v nich samá zvířátka. Na konci každé části pak na děti čeká za odměnu diplom. Ale pěkně po pořádku. Co se děti musí naučit jako první, je to, jak vlastně čísla vypadají. Sice by mohly zírat několik minut na obrovskou jedničku přes celý monitor, ale to asi jejich pozornost tolik neupoutá. Proč to nezkusit třeba formou pohádky, ve které malý odstrkovaný smrček přijde o všechny větve kromě jedné na samotném vrcholku? Podívejte, děti, smrček vypadá jako velká jednička! U ostatních číslic až do desítky je to stejné, jenom hrdiny pohádek jsou jiné postavy - většinou polidštěná zvířátka. Jejich příběhy se pak prolínají s úkoly, které mají za úkol nově nabyté znalosti procvičit. A tak budou děti vkládat k obrázkům správná čísla, malovat, přeskupovat objekty, stavět z kostek, hledat změny na obrázcích a sčítat nebo odečítat. Některé z úloh mi přišly spíš zaměřené na přirozenou inteligenci (tedy IQ) než na matematiku, ale ono to je také dobře. Nechybí ani jednoduchá geometrie a spousty slovních úloh. Všechny úkoly jsou zadávány grafickou formou a mluveným slovem, psaný text je vzhledem k věku uživatelů zcela vynechán. Ovládání je řešeno myší, ale čísla je možné zadávat i prostřednictvím klávesnice.

Pokud chcete dětem první rok s matematikou zpříjemnit, pak se tato investice vyplatí. Program je navíc vyroben v souladu se školními osnovami, takže bude-li váš prvňáček třeba nemocný, dožene vyučovanou látku klidně z postele.

Matematika pro prvňáčky

Producent: Terasoft

Žánr: výuka matematiky

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 499 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

§§§§§


Angličtina pro pokročilé

Pavel Tůma

Do you speak a little english? Tak takhle se ptá Chris Tucker Jackieho Chana v prvním díle amerického filmu Křižovatka smrti. A stejně tak se vás může zeptat kdokoli na ulici nebo třeba budoucí zaměstnavatel. Nemá smysl si nic nalhávat. Angličtina je prostě jazyk, který se ve většině zaměstnání dnes prostě vyžaduje. Ve školách se sice běžně vyučuje, ale co mají dělat starší lidé, kteří byli rádi, když je ve škole naučili ruštinu? Jednou možností jsou jazykové kurzy, další jsou rozličné výukové programy. Ty již dlouhou dobu zaplňují pulty obchodů a přesto přibývají stále nové a nové. Jednou ze společností, která se takto stará o lidi lačné po vzdělání, je i Terasoft, která přináší do Čech produkty EuroTalk Interactive. Tentokrát se podíváme na zoubek angličtině pro středně pokročilé.

Slovní spojení "středně pokročilí" naznačuje, že s naším mateřským jazykem se u tohoto produktu můžete rozloučit. Vlastně skoro rozloučit. Pokud byste si s některým úkolem nevěděli rady, pomůže vám česká nápověda. Ale to je opravdu vše. Veškeré úkoly budete dostávat v angličtině, odpovídat budete výhradně anglicky a i chváleni budete v tomto jazyce. A co vás tedy čeká? Vezměme to po pořádku. Na první pohled vás zřejmě upoutá střed obrazovky, kde se nachází jakási ruleta, skrývající jedenáct cvičení. Budete-li postupovat po směru hodinových ručiček, narazíte na úkoly zaměřené na jídlo, zvířata nebo číslice. Samozřejmě se jedná o okruhy slovní zásoby. Pak tu máme výběr správné odpovědi na otázku, volbu, zda je dané tvrzení správné či nikoli, poslech a složení věty z částí a vysvětlování cesty, pokud by někdo snad zabloudil. A nakonec si probereme slovíčka týkající se osob, jejich oblečení, počasí, nesmí chybět ani dny v týdnu a názvy měsíců. Za každou správnou odpověď v těchto cvičeních získáte procentuální ohodnocení a nasbíráte-li dost bodíků, dostanete diplom za absolvování kurzu EuroTalk. Kromě těchto úloh si můžete vybrat ze šesti diktátů, které je možné vytisknout i s otázkami k textu. V nahrávacím studiu můžete porovnat svoji výslovnost s rodilým mluvčím nebo si zasoutěžit v televizním kvízu proti počítačovému oponentovi. Kvíz lze také absolvovat ve dvou.

Myslím si, že anglicky umím celkem obstojně, ale i tak jsem byl při testování rád, že jsem si osvěžil pár slovíček a gramatiku. Pokud byste rádi udělali to samé nebo se chcete naučit něco nového, pak určitě neprohloupíte.

Talk Now! Naučte se anglicky

Producent: Terasoft

Žánr: výuka anglického jazyka

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 699 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

§§§§§


Hardwarové nářadí ze softwarové dílny [III]

Richard Coppola, Annette Kniffler, Thomas Rau, Jaromír Luhan

C04P0606

Dnes dokončíme seriál o testovacích a servisních programech pro váš počítač. Stejně jako v minulých dvou dílech zařazujeme nástroje bez tematického členění, protože se nám - vzhledem k šíři výběru a komplexnosti některých nástrojů - nezdálo vhodné členit programy do nějakých "umělých" kategorií. I nadále jsme se snažili zaměřit především na nástroje zdarma, které opět najdete na našem CD.

PC Mark 04n

Typ: systémový benchmark

Cena: zdarma

Operační systém: 2000, XP

Jazyk: angličtina

Web: http://www.futuremark.com (35,3 MB)

Zaměření na aplikace

K čemu slouží: Chcete před nákupem nového počítače přesně zjistit, jak rychle skutečně pracuje? V takovém případě vám při otestování všech sestav, které přicházejí v úvahu, nejlépe poslouží aplikačně orientovaný bechmarkový nástroj, jakým je PC Mark 2004.

Program se snaží simulovat každodenní použití počítače pomocí široce rozšířených aplikací. Standardní testovací sada se skládá z deseti samostatných testů, mezi které patří mimo jiné komprese WMV a DivX videa. Součástí testů je také renderování webových stránek a konverze zvukových dat. PC Mark 2004 sečte výsledky všech deseti testů dohromady a vypočte sumární výsledek - hodnoty se u současných počítačů pohybují mezi 2000 a 6000 body.

Tip: Standardní testovací sada programu PC Mark 2004 obsahuje tři vícevláknové testy, při nichž musí počítač zvládnout více úloh současně. Proto jsou ve výhodě víceprocesorové systémy a počítače s procesory podporujícími technologii Intel Hyperthreading.

Jak s ním pracovat: Program nainstalujete pomocí souboru PCMARK04.EXE. Aby mohl provádět své testy, musí mít k dispozici DirectX 9.0 (293 kB), Windows Media Player 9 (9 MB) a Windows Media Encoder (9,8 MB). Pokud vám některá z položek chybí, upozorní vás PC Mark 2004 už před instalací. Programy najdete na našem CD nebo na http://www.microsoft.cz v sekci "Downloady".

Program se spouští ikonou "Start \ Programy \ Futuremark \ PCMark04". Uživatelské prostředí je velmi přehledné: "Run PCMark" spouští testy, pod "Tests" najdete přehled testovacích sad, "Results" zobrazí bodové ohodnocení a pod "System" jsou informace o hardwaru vašeho počítače.

Různé: Firma Futuremark nabízí vedle freewarové verze (na našem CD) také rozšířenou verzi PCMark 2004 Pro s více možnostmi nastavení a více testovacími sadami. Tato stojí okolo 30 USD v provedení na CD, pokud si ji stáhnete z internetu, ušetříte asi 10 USD.

Powerstrip 3.53

Typ: ladění grafiky

Cena: shareware, 29,95 USD

OS: Win95/98/ME, NT4, 2000, XP

Jazyk: čeština

Web: http://www.entechtaiwan.com (1,1 MB)

Podporuje mnoho grafických čipových sad

K čemu slouží: S Powerstripem přetaktujete grafický čip a paměť jednoduše pomocí posuvného regulátoru. Prakticky to znamená: jestliže nenabízí grafický ovladač některá požadovaná rozlišení nebo obnovovací frekvence, můžete si je sami vyrobit.

Pro hry nebo jiné aplikace si můžete vytvořit profily: potom lze oblíbenou hru spouštět vždy se správným rozlišením a kvalitou obrazu. Program podporuje skoro všechny v současnosti dostupné čipy i většinu starších.

Jak s ním pracovat: Přetaktování grafické karty provedete přes ikonu programu umístěnou v systémové oblasti hlavního panelu Windows. Pravým tlačítkem myši vyvoláte funkci "Profily výkonu \ Konfigurovat". Levým posuvným regulátorem zvýšíte opatrně frekvenci grafického čipu, pravým pak taktování paměti. Jestliže karta nové hodnoty zvládne (to znamená, že během hraní nedochází k výpadkům obrazu nebo zamrzání), můžete nastavení uložit v "Profily". Můžete také dodatečně vylepšit kvalitu obrazu během hraní v položce "Nastavení ovladače" třeba zaškrtnutím volby "Force Full Scene Anti-Aliasing" nebo "Force Anisotropic Filtering".

Pod položkou "Profily obrazovky" a "Profily barev" máte možnost nastavit profily pro rozlišení, barevnou hloubku, obnovovací frekvenci, jas, kontrast a gama korekci. Položka "Profily programů" slouží k navázání určitého profilu na konkrétní aplikaci. Většina profilů může být svázána také s horkou klávesou, takže mezi nimi můžete třeba frekvenci nebo gama korekci přepínat pomocí klávesnice i během hry tuto volbu najdete pod "Nastavení \ Správce klávesových zkratek".

Různé: Neregistrovaná sharewarová verze není funkčně omezená a funguje 30 dnů. Pouze dialog "Tip dne", který se objevuje při startu, se dá vypnout tlačítkem až po určité době. Kdo chce provozovat program pod Windows 2000 a XP, musí mít práva administrátora.

Riva Tuner 2 (RC 15)

Typ: ladění grafiky

Cena: zdarma

OS: Win98/ME, NT4, 2000, XP

Jazyk: angličtina

Web: http://www.guru3d.com/rivatuner (1,3 MB)

Ladění ovladačů

K čemu slouží: Podobně jako předchozí Powerstrip, i tento program slouží k přetaktování grafického čipu a paměti. Navíc mohou být změny v nastavení monitoru (rozlišení, obnovovací frekvence) stanoveny jen pro určité úkoly. K tomu nabízí program podrobné informace k instalovanému grafickému čipu i monitorovací funkce frekvence a teploty určených grafických karet. Také Riva Tuner dokáže aktivovat u mnoha grafických ovladačů některé nedokumentované vlastnosti. Program podporuje plně pouze karty s čipovými sadami Nvidia od modelu Riva TNT, mnoho funkcí se dá využít i pro karty ATI od čipu Radeon 7500/8500.

Jak s ním pracovat: Pro přetaktování vyberte nejlépe položku "Customize \ System settings" v "Driver settings" (první ikona zleva). Posuvnými regulátory nastavte požadovanou hodnotu frekvence čipu a grafické paměti. Než nastavené hodnoty uložíte pomocí "Apply", musíte stisknout "Test", aby program otestoval, zda si s nimi grafická karta poradí. Pod "Target Adapter \ Customize \ Graphics subsystém diagnostic report" najdete podrobné informace ke grafickému čipu, např. šířku paměťové sběrnice. V menu "Launcher" můžete po stisknutí tlačítka plus vytvářet vlastní uživatelské profily, třeba pro určité hry. Několik přednastavených profilů již program má ve složce "Presets \ Nvidia".

Pro profesionály: V menu "Poweruser" se dá doladit grafický ovladač změnami v registrech systému. Aby to bylo možné, musí Riva Tuner ovladač podporovat. Verze na našem CD podporuje ovladače Nvidia do verze 53.30. Změny v nastavení můžete uložit jako soubor .REG a importovat do registrů Windows.

Přes třetí ikonu zleva je možné nahrát ze složky "Presets" různé "hackerské" triky pro karty ATI a Nvidia - např. vypnout přetaktovací ochranu karet ATI a další.

Sandra Standard 2004.2.9.133 SP2bs

Typ: systémové informace

Cena: zdarma

OS: Win98/ME, NT4, 2000, XP

Jazyk: angličtina

Web: http://www.sisoftware.co.uk/sandra (7,19 MB)

Časté aktualizace

K čemu slouží: Chcete-li koupit použité PC, musíte počítat s tím, že vám prodávající neřekne o stroji (ať už z neznalosti nebo z jiných důvodů) úplnou pravdu. Proto se vyplatí co možná nejpodrobněji prozkoumat, co plechová bedýnka ukrývá. Není potřeba hned sahat po šroubováku, existují pohodlnější cesty, třeba program Sandra Standard 2004. Dodá detailní informace o všech komponentách počítače a nabízí různé rychlostní testy, kupříkladu pro CPU, CD a DVD mechaniky nebo pracovní paměť. Také má na skladě malé tipy pro vyladění systému. Reportovací modul umí pak sestavené protokoly mimo jiné uložit do souboru, vytisknout, případně poslat mailem. Často používané testovací moduly Sandra Standard seskupí podle přání do skupin.

Jak s ním pracovat: Hlavní okno programu překvapí velkým množstvím ikon - přesně je jich 58. Pod každou se skrývá jeden modul. Vrchní řada ikon obsahuje obecné nabídky, najdete tady například test stability (Burn-in Wizard), tipy pro vyladění systému (Performance Tune-up Wizard) nebo tiskového asistenta (Create a Report Wizard). U každého modulu vás Sandra Standard vede krok za krokem jednotlivými zadáními a srozumitelně vysvětluje jejich význam. Ostatní moduly se spouštějí prostě dvojklikem myši na ikoně. Například pomocí "System Summary", jednoho z informačních modulů, získáte snadno přehled o výrobcích a označeních modelu komponent ve vašem počítači. O něco níže najdete ikony výkonových testů třeba "CPU Aritmetic Benchmark" nebo "CPU Multimedia Benchmark".

Různé: Vedle bezplatné verze nabízí výrobce ještě rozšířenou verzi Sandra Professional 2004 (SP1). Stojí 30 euro v download verzi, na CD ji dostanete za 42 euro. Toto provedení obsahuje 22 dodatečných modulů, mimo jiné informační nástroje pro karty Smart a SIMM nebo pro databanky.

Speedfan 4.15

Typ: monitorovací nástroj

Cena: zdarma

OS: Win95/ME, NT4, 2000, XP

Jazyk: angličtina

Web: http://www.almico.com/speedfan.php (1,4 MB)

Monitorovací funkce

K čemu slouží: S programem Speedfan máte svůj hardware pod kontrolou a chráníte jej před škodami způsobenými teplem. Monitorovací nástroj vás informuje o teplotách, otáčkách ventilátorů a napájecích napětích ve vašem systému, takže okamžitě zjistíte, kdy budou překročeny kritické hodnoty. Pokud to podporuje vaše základní deska, můžete nastavit otáčky ventilátorů podle určité teploty. Speedfan používá pro monitorování hodnoty získané ze senzorů, které jsou obsaženy v počítači. Obvykle všechny najde automaticky, ale na našich počítačích některé přehlédl. Proto vám doporučujeme zkontrolovat seznam podporovaných základních desek, čipových sad a pevných disků (najdete je na stránce programu Speedfan pod odkazem "Hardware"). Speedfan načítá smart-informace z pevného disku. Ty poskytují dobrý přehled o tom, zda je disk ještě kompletně v pořádku, nebo zda již došlo k nějakému problému.

Jak s ním pracovat: Po startu program automaticky prohledá hardwarové komponenty. Výsledek této činnosti najdete pod "Readings". V dolní části tohoto okna se nastavují otáčky ventilátorů. Na záložce "S.M.A.R.T." najdete informace o pevném disku. Kritické záznamy jsou zvýrazněny vykřičníkem. "Zdravotní" pruhy v dolní části okna ukazují, jak je na tom disk celkově. Na záložce "Charts" zobrazuje Speedfan teploty, otáčky ventilátorů a napětí v přehledné grafické formě.

Tip: Neberte úplně vážně všechny naměřené údaje. Teploty přes 200°C nebo pod

-10°C, které program opakovaně ukazuje, znamenají s největší pravděpodobností, že nerozpoznal některý ze senzorů korektně.

Pro profesionály: Na záložce "Clock" můžete změnit taktování FSB (Front Side Bus). Jako vždy v těchto případech se doporučuje zvýšená pozornost, abyste svému hardwaru nepřivodili újmu.

Speedswitch XP 1.4

Typ: ladění

Cena: zdarma

OS: Win XP

Jazyk: angličtina

Web: http://www.diefer.de/speedswitchxp/indexd.html (0,6 MB)

Kontrola procesoru v noteboku

K čemu slouží: Od dob Windows XP se dynamicky přizpůsobuje taktovací frekvence a napájecí napětí procesoru energetickým poměrům notebooku. S programem Speedswitch XP dostáváte tyto parametry opět pod kontrolu: nástroj nabízí čtyři výkonová nastavení procesoru pro provoz notebooku ze sítě a z akumulátoru. Tak může procesor přinutit pracovat na plný výkon i při provozu z akumulátoru, pokud například hrajete nějakou náročnou hru, stačí programem nastavit hodnotu "Max. Performace".

Jak s ním pracovat: Po instalaci program nastaví v "Ovládacích panelech \ Řízení spotřeby" schéma "Speedswitch Control". Pokud je aktivní, můžete po kliknutí pravým tlačítkem myši na ikoně programu v systémové oblasti provádět změny nastavení - nechat je na aktuálním dynamickém řízení ("Dynamic Switching"), nastavit maximálně úsporný režim ("Max. Battery"), maximální výkon ("Max. Performace"), případně nejnižší frekvenci ("Battery Optimized"). Pokud kliknete v ikonovém menu na položku "Main Windows", nabídne vám program další volby: zaškrtnout v "Options \ General" body "Read CPU Speed", "Read CPU Load" a "Show history diagram" - Speedswitch XP potom ukazuje v průběžném diagramu frekvenci a zátěž procesoru. Vedle klasického nastavení ve Windows můžete také v programu Speedswitch XP určit pod "Main power options" dobu vypínání obrazovky a pevného disku, potažmo také dobu, kdy přejde počítač do režimu Standby a kdy se vypne. Pod "Show system info" najdete důležité hodnoty o svém procesoru ("CPU Data") a úsporné režimy vašeho počítače ("Power cababilitites") - například na kolik procent své nominální frekvence smí procesor běžet v úsporném režimu ("Min. Throttle"). Profesionálové najdou pod "Options" v menu "User policy", "Machine policy" a "CPU policy" ještě další informace.

Různé: V našich testech spolupracoval program bez problémů s mobilními procesory AMD a Pentium M. Oproti předešlé verzi byly rovněž odstraněny problémy s hyperthreadovými modely Mobile Pentium 4.

Tecchannel Benchmark Suite

Typ: systémový benchmark

Cena: zdarma

OS: Win 2000, XP

Jazyk: angličtina

Web: http://www.tecchannel.de (1 MB)

Umí proměřit také paměťové toky

K čemu slouží: Se sbírkou benchmarkových testů zjistíte, jak rychle pracuje váš pevný disk, mechanika DVD nebo CD, případně USB disk. V balíku obsažený test s názvem Tecbench se vejde na USB disk a dá se z něj i spouštět. Nástroj měří přenosovou rychlost při sekvenčním čtení a rychlost přístupu k náhodně vybraným sektorům.

Pozor: S Benchmark Suite byste měli kvůli možnému riziku ztráty dat měřit pouze mechaniky, které neobsahují žádná data.

Jak s ním pracovat: Instalaci balíku provedete spuštěním souboru Tecchannelbenchmarksuite.exe. Budete-li chtít později spuštět program z USB disku, můžete provést instalaci přímo na něj. Před testováním ukončete všechny běžící aplikace. Spusťte program (soubor TECBENCH.

EXE) a pod položkou "Selection" vyberte mechaniku, kterou chcete otestovat. Test spustíte volbou "Start". Výsledky program zaznamená v grafické podobě na záložku "Benchmark". Volbou "Export" se dají výsledky uložit jako obrázek ve formátu BMP. Po úspěšném dokončení testu je možné porovnat na záložce "Evaluation" hodnoty střední přenosové rychlosti a přístupové doby s údaji z referenční databáze.

Pro profesionály: Tecchannel Benchmark Suite obsahuje také program Tecmem, s jehož pomocí proměříte šířku toku dat mezi procesorem, pamětí cache první a druhé úrovně (L1, L2) a hlavní pamětí RAM. Při tomto testu je dobré dávat si velký pozor a provést případně zálohu důležitých dat, protože zasahuje hluboko do systému. Program se spouští souborem TECMEM32.EXE.

Různé: Chcete-li otestovat také rychlost zápisu na disk, potřebujete rozšířenou verzi programu Tecchannel Benchmark Suite Pro (k mání na http://www.tecchannel.de za 9.90 euro).

Wpcredit 1.4

Typ: ladění čipové sady

Cena: zdarma

OS: Win95/98/ME, NT4, 2000, XP

Jazyk: angličtina

Web: http://www.h-oda.com (0,1 MB)

Programování chipové sady

K čemu slouží: Program Wpcredit umožní profesionálům přímý přístup do registrů čipové sady a úpravy parametrů, pro které nenabízí BIOS žádné volby. Pracujte opatrně a po krocích. V případě zhroucení počítače obnovíte původní hodnoty restartem.

Jak s ním pracovat: Abyste se dokázali v hexadecimálních hodnotách správně zorientovat, potřebujete dodat programu správný PCR soubor s popisem parametrů. Program je standardně vybaven pouze soubory pro starší sady Intel (třeba 440BX), novější musíte najít na internetu - kupříkladu na adrese http://www.georgebreese.com/net/software najdete data pro čipové sady VIA. Přes menu "File \ PCR Open" připojíte soubor do programu. Jste-li si jisti, že máte správný soubor, můžete případné chybové hlášení odkliknout. Nyní procházejte pomocí kurzorových kláves nebo myši obsahem registrů čipové sady: postup si ukážeme na příkladu čipové sady Inter 845PE: ta má mezi adresami 78 a 7B údaj pro přístupové časy do paměti. V levém sloupci najděte hodnotu "70" a v tomto řádku se přesuňte do sloupce nadepsaného v hlavičce "08". Stisknutím <Enter> můžete přímo nastavit každý jednotlivý bit. V pravém sloupci je žlutou hvězdičkou označen právě vybraný údaj - sedmý a šestý bit zprava (tedy bit 6 a 5) jsou hodnotami parametru CAS-Latency (CL) operační paměti. Jestliže nastavíte bit 6 na "0" a bit 5 na "1", bude čipová sada pracovat s pamětí s hodnotou CL2. Funkcí "Edit" změny zapíšete a následující otázku potvrdíte.

Různé: Při novém startu se změny hodnot ztratí. Abyste je mohli uložit, použijete jiný freewarový program Wpcrset (najdete na http://www.biosmods.com/download.php). Než to ale provedete, důkladně otestujte, zda s těmito nastavenými hodnotami bude počítač schopen pracovat. U změn podobného charakteru se doporučuje velká obezřetnost.

TV-Tool 9.6.4

Typ: ladění TV karet

Cena: 12 EUR

Operační systém: Win98/ME, 2000, XP

Jazyk: česky a anglicky

Web: http://www.tvtool.info/index_e.html

Lepší televize v počítači

K čemu slouží: S programem TV-Tool vyladíte pohodlně a přesně podle svých přání televizní výstup své grafické karty, pokud je postavena na čipové sadě Nvidia. Pokud si chcete kupříkladu promítnout film z DVD přes počítač na televizní obrazovce, můžete pomocí tohoto nástroje upravit rozměr okna přesně na velikost obrazovky. Rovněž při provozu přes dvě obrazovky (televize a monitor) lze nastavit přepínání režimů (například mezi prací a zábavou) stisknutím tlačítka podstatně přehledněji než u standardních ovladačů Nvidia. Omezení: vaše grafická karta musí mít grafický čip od firmy Nvidia a program TV-Tool musí podporovat čip TV kodéru. Informace najdete na stránce http://www.tvtool.info/manual95/help.htm.

Jak s ním pracovat: V menu "nView" zvolíte, který z monitorů bude primární v pracovním ("Pracovní režim") a který v "zábavním" ("Režim zábavy (TV režim)") režimu a zda chcete na obou monitorech vidět stejný obraz ("Klonování") nebo chcete jeden obraz roztáhnout přes oba monitory ("Rozšíření"). Pro časté kombinace monitorů jsou konfigurace již připraveny jako "Rychlé nastavení". Na záložce "Mode" přepínáte tlačítkem "TV režim" jednoduše mezi pracovním a zábavním režimem. Na záložce "Resize" přizpůsobíte velikost obrazu rozměrům televizní obrazovky: aktivujte okno, které chcete přizpůsobit a pomocí <Ctrl>+<F6> aktivujte režim změny velikosti okna, kurzorovými šipkami pak přizpůsobte velikost a umístnění obrazu. Na záložce "Config" můžete různým akcím přiřadit horké klávesy.

Různé: Na našem CD najdete plně funkční demo verzi, která pracuje vždy pouze 15 minut a pak se musí znovu spustit. K programu je možné dokoupit za cca 40 euro také USB adaptér pro libovolné televizní dálkové ovládání, s jehož pomocí můžete program pohodlněji ovládat.

§§§§§


Software, který vás bude bavit...

Pavel Korec

C04P0614

Také rádi natáčíte rodinné události na video? Já už léta ano, i když filmování není přímo mým koníčkem. Ale jen málokdy se odhodlám k tomu, abych nějaký film pustil. Znamená to totiž přehrabovat se ve skříní s hromadou master-kazet (nastříhat je a přehrát na rozumnější médium jsem se dlouhá léta neodhodlal). Může za to nedostatek času. Nahrávky mají dohromady desítky hodin a abych je bez zvláštních úprav sestříhal a otitulkoval, musel bych tomu obětovat celou dovolenou. Nebo ne?

Pinnacle Studio 9 je program, který řadu věcí, na něž byste jinak vynakládali nesmírné množství času, udělá za vás. Má některé funkce, které byste našli i u profesionálních digitálních střižen, a je cenou, výkonem i složitostí ovládání dostupný i domácímu uživateli. Ovládání je vskutku intuitivní, protože vychází ze známých zařízení, jako jsou kamery, videorekordéry či dálkové ovladače. V maximální míře je uplatněna metoda "táhni a pusť", software sám ovládá moderní digitální techniku, ale dovolí pracovat i se starým analogovým videem či kamerou. Variabilita programu je obrovská - ovládání však není složitější ani pro začínající uživatele. Program je dostupný v dobře lokalizované verzi a k dispozici máte vedle české 30stránkové příručky i PDF s více než 300 stranami podrobného popisu možností, funkcí a ovládání programu.

Pokud máte dostatečně výkonný hardware, nejste v podstatě ničím omezovaní. Uživatelské prostředí působí profesionálně a přirozeně a každý se v něm cítí dobře. Co se výkonu hardwaru týče, nelze z doporučených parametrů slevit, pokuste se dokonce raději přidat. 256 MB paměti RAM je pro práci opravdu minimum a stejně tak i výkon procesoru (800 MHz). Velikost pevného disku určuje, jak rozsáhlé projekty budete moci najednou zpracovávat. Disponujete-li 20 GB, dost možná si brzy pořídíte i větší disk. Pokud chcete zpracovávat i analogové zdroje (např. starší VHS a SVHS nahrávky), potřebujete grabovací (digitalizační) kartu (některé nabízí i Pinnacle). V krabici naleznete dvě CD - jedno s programem, druhé s PDF manuály v řadě jazyků, a dále DVD s bonusem. I když firma nabízí zaslání CD ROMů, je myslím DVD mechanika (resp. vypalovačka, pokud to s využitím Studia myslíte vážně), také nezbytná.

Video tam a zase zpátky

Jak jsem již napsal, program využijete v případě, vlastníte-li digitální kameru - videokameru s DV konektorem, videorekordér DV nebo digital8 s portem FireWire nebo USB. Popřípadě s použitím vhodné karty také analogovou videokameru - 8mm, Hi8, VHS, SVHS, VHS-C, SVHS-C. Nejlogičtějším mediem pro výsledné výstupní video je myslím VCD a DVD.

Jak se pracuje?

K dispozici máte tři základní záložky - Nahrávání, Editace a Export. Při nahrávání se vám zřejmě zalíbí náhledový režim, kdy program nepracuje s celým (někdy mnohagigabytovým) objemem dat, ale s mnohem menším objemem. Teprve v závěru vygenerujete kvalitní výstupní video. Při nahrávání program automaticky detekuje scény a umisťuje je do záložky Album (s přehledem scén). Detekce scén se řídí buď změnou obrazu, časem, nebo změnou časových údajů na pásce. Z Alba umisťujete klipy znázorněné miniaturou prvního snímku na "filmový pás". Střih klipů se provádí velmi snadno a rychle. Klipy můžete přehazovat, rozdělovat a slučovat. Podobně jako klip z Alba lze vytáhnout a do filmu umístit jeden ze 142 přechodových efektů, obrázek, titulek s pevným i běžícím pozadím, stereonebo prostorový zvuk či efektní menu (např. pro DVD). Na video i zvuk můžete také aplikovat nejrůznější filtry. Přestože řada funkcí vyžaduje časově náročné renderování snímků, příliš to nevadí, protože probíhá na pozadí během jiné vaší práce. Z řady filtrů a efektů mě zaujalo zrychlení/zpomalovní snímků, dobře pracující čističe šumu (zvuku i videa) a stabilizátor videa, který funguje podobně jako u kamery. Snímek o 20 % zvětší, vyřízne z něj obraz původní velikosti a jemným posouváním eliminuje chvění. Kromě podle mého názoru dostačující základní nabídky můžete mnoho dalších filtrů a efektů aktivovat po zakoupení jejich aktivačního klíče na internetu.

8 stop - jak to všechno zvládnout?

Studio Plus disponuje osmi stopami, do nichž umístíte video, grafiku, menu disku, zvuk, paralelně běžící překryvné video (objevující se jako obraz v obrazu nebo pod maskou), titulky, efekty a komentáře. Díky dobře propracované metodě práce s více stopami můžete i tak stříhat a měnit sled snímků. Vynikajícím doplňkem je SmartSound, který z vybraného stylu a písně vytvoří hudební stopu přesně tak dlouhou jako video. Umí rovněž upravit hudbu do kvality odpovídající určité době. Ostatně i další podpůrné nástroje, jako je editor menu či titulků, jsou více než dostačující a dobře ovladatelné.

Závěr

Pinnacle Studio 9 Plus je skvělý software. Během práce mi sice občas spadl, ale přičítám to svému méně vybavenému PC. Z uživatelského hlediska na něm nenacházím chybu a troufám si říci, že s ním nejen nepromarním dovolenou, ale dokonce mě to bude bavit.

Pinnacle Studio Plus 9 CZ

K recenzi poskytla firma: EXAC

Zbraslavská 27, Praha 5, http://www.exac.cz

Cena: 2 680 Kč (bez DPH)

§§§§§


K novému antiviru nový antispam

Marcel Flídr

C04P0612

Minule jsme přinesli recenzi jedné z novinek firmy Symantec - Norton AntiViru 2005. Tentokrát jsme krátkému testování podrobili dalšího sourozence z balíčku Norton Internet Security 2005, a to Symantec Norton AntiSpam 2005.

Protože jsme již dříve recenzovali předchozí verzi tohoto antispamového řešení, zaměřili jsme se u NAS 2005 zejména na novinky v aktuální verzi. Ty ale nepředstavují, zejména pro českého uživatele, žádné zásadní inovace. Začněme však od začátku.

Instalační proces, stejně jako design samotné aplikace je totožný s nedávno recenzovaným antivirem. Jasně to ukazuje snahu Symantecu sjednotit uživatelské prostředí svých aplikací a tím co nejvíce zjednodušit uživatelům jejich používání. Podstatným rozdílem u antispamu je však absence české lokalizace. Naopak dalším sjednocujícím prvkem je aktualizační nástroj LiveUpdate, který hledá, stahuje a aplikuje aktualizace a doplňky pro všechny instalované produkty z balíčku Norton Internet Security současně.

K boji s nevyžádanou poštou můžete v Norton AntiSpamu 2005 využívat hned několik nástrojů. Primárním kritériem je blokování podle elektronické adresy odesílatele. Do blacklistu lze zadat buď konkrétní adresu, nebo celou doménu. Pokud nějakou příchozí zprávu označíte jako spam, NAS 2005 si jejího odesílatele automaticky do tohoto blacklistu zařadí.

Pokud chce uživatel nějakou mailovou adresu vynechat z antispamové kontroly, může ji přidat do seznamu důvěryhodných adres. Novinkou v NAS 2005 je možnost automaticky importovat do tohoto seznamu kontakty z adresáře poštovní aplikace, do níž se antispam integroval (např. MS Outlook nebo Outlook Express). Standardně se jako důvěryhodné označí také všechny adresy, na které uživatel odešle mail.

Norton AntiSpam 2005 nabízí vylepšenou ochranu před "zákeřnými" maily. V možnostech programu lze nastavit, aby se automaticky blokovaly maily obsahující potenciálně nebezpečný obsah (obrázky stahované z webu, skrytý text, skripty, ActiveX komponenty). Samozřejmostí je také vytváření pravidel k blokování mailů obsahujících konkrétní text.

Od této verze je také možné v NAS 2005 nastavit jazyky, ve kterých uživatel přijímá maily. Jakákoliv zpráva napsaná v jiném jazyce je automaticky považována za spam. Vzhledem k faktu, že naprostá většina spamu je psána anglicky, je tato funkce prakticky nepoužitelná pro uživatele, který alespoň občas v angličtině komunikuje. Rovněž poslední novinka, přímá kontrola mailového účtu na serveru Yahoo!, zřejmě nebude českými uživateli příliš využívána.

Celkově působí Norton AntiSpam 2005 dojmem pečlivě propracované aplikace, která to, co nabízí, umí velice dobře. Otázkou zůstává, jestli by nemohla nabízet víc a zda budou pro uživatele uvedené novinky dostatečným důvodem k upgradu na nejnovější verzi.

Symantec Norton AntiSpam 2005

K recenzi poskytla firma:

Symantec, Bucharova 2, Praha 5

http://www.symantec.cz

Cena: 1 470 Kč (bez DPH)

§§§§§


Chraňte svá data aktivně

Jan Povolný

C04P0611

S rostoucím množstvím elektronických informací, které současná společnost produkuje, roste i potřeba tyto informace chránit. Zvláště s rozvojem on-line komunikace rapidně roste nebezpečí přicházející ze sítě. Proto je dnes více než dříve aktuální otázka zálohování a údržby dat na našich PC. K dispozici je mnoho aplikací a každá řeší zálohu svým způsobem. Acronis TrueImage si vybral cestu diskových obrazů (images), kterou ovšem dovedl téměř k dokonalosti.

Instalace TrueImage probíhá podobně, jako u všech moderních aplikací, pouze je vám nabídnuto vytvoření záchraných startovacích disket. Nicméně i samotné instalační CD je vlastně záchranou disketou. Je totiž bootovací a spustí vlastní, na linuxu postavenou aplikaci, v níž máte možnost provádět operace s obrazy disků i bez jakéhokoli operačního systému. Jak jsme již naznačili výše, podstatou zálohování v TrueImage je vytváření obrazů diskových jednotek a manipulace s nimi. To sice není nic světoborného, ale TrueImage dokáže ještě více.

Všechny funkce TrueImage jsou přehledně dostupné ve formě ikon řídicího centra. Mezi základní schopnosti patří kontrola vašich diskových jednotek a nabídka vytvoření či připojení již existujících diskových obrazů. TrueImage si dokáže poradit nejen se souborovými systémy Windows, ale také s linuxovými ext2 a ext3. Na všechny známé oddíly lze obrazy také ukládat. První velkou předností TrueImage je schopnost vytvoření takzvaného inkrementálního obrazu disku, obsahujícího pouze změněná data. Ten lze poté připojit k již existujícímu obrazu celého pevného disku (ten musíte vytvořit nejdříve).Vytvářený obraz lze ve čtyřech úrovních komprimovat a ochránit zvoleným heslem. Lze také určit jeho maximální velikost. To je důležité pro ukládání na starších souborových systémech, které mají v tomto směru jistá omezení. V případě, že skutečná velikost tu zvolenou překročí, rozdělí program obraz do více částí.

Specialitou TrueImage je funkce Acronis Secure Zone (bezpečná zóna Acronis). Jedná se o datový prostor na zvoleném úložišti, který není z operačního systému běžně dostupný ani viditelný. Tento prostor slouží výhradně k ukládání automaticky (nebo ručně) vytvářených obrazů, které jsou zde chráněny před náhodným smazáním. Při zaplnění bezpečné zóny je TrueImage schopen starší obrazy automaticky odstraňovat. Další výbornou utilitou je Acronis StartUp Recovery Manager. Po jeho aktivaci získáte možnost spustit TrueImage v okleštěné podobě i bez operačního systému, disket nebo bootovacího CD. Recovery Manager je uložen v bezpečné zóně Acronis a aktivuje se při startu počítače klávesou F11. Jako třešnička na dortu je k dispozici funkce klonování pevného disku. Stačí připojit další disk o stejné nebo větší kapacitě a TrueImage se postará o zbytek. Vše lze pohodlně plánovat pomocí praktického průvodce, který je také součástí aplikace. Funkce lze aktivovat jednorázově i opakovaně.

TrueImage je díky přehledným průvodcům a výborně provedené české dokumentaci ideální zálohovací nástroj pro začínající i pokročilejší uživatele. Jeho největšími přednostmi jsou schopnost vytvářet inkrementální obrazy a dobrá spolupráce se souborovými systémy nejen z rodiny Microsoftu. Acronis Secure Zone a StartUp Recovery Manager jen podtrhují obraz této aplikace jako komplexního zálohovacího softwaru.

Acronis TrueImage 8 CZ

K recenzi poskytla firma:

Zebra Systems, s. r. o., http://www.zebra.cz

Cena: 1 547 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Využijte chytrosti pevných disků

Vladimír Vondráček

C04P0613

SMART (Self Monitoring, Analysis, and Reporting Technology) je systém pro monitorování moderních pevných disků. Jeho aktivitu není většinou možné fyzicky sledovat, ale DriveLED dokáže informace od technologie SMART získat a následně je ve srozumitelné formě předat uživateli. Pevné disky jsou z hlediska poruch obecně nejháklivějším typem hardwaru - jako jedny z mála obsahují pohyblivé součásti a například kvůli rychlosti rotace jsou zatěžovány velkými setrvačnými silami. Naneštěstí je právě pevný disk nositelem toho nejcennějšího - našich dat. Technologie SMART představuje pokus výrobců nějak podchytit stav disku, a tím odhadnout pravděpodobnost fatlání havárie. Program DriveLED trvale sbírá údaje od diskového SMARTu, a v případě potřeby uživatele informuje.

K běhu DriveLEDu je potřeba pouze pevný disk kompatibilní se zmiňovanou technologií (prakticky všechny moderní pevné disky) a Windows NT, 2000 nebo XP. Odborníkovi je už patrně jasné, že DriveLED běží jako služba operačního systému. Svůj stav indikuje ikonou v panelu nástrojů. V uživatelském rozhraní (viz obrázek) je ikonami znázorněna disková vybavenost počítače a konfigurační nástroje. Konfigurace představuje zejména možnost měnit transparentnost okna a jeho ukotvení "vždy na vrchu", takže i během práce s jinými aplikacemi lze sledovat stav diskového subsystému. Každému pevnému disku jsou přiřazena kolečka s písmenem, charakterizujícím diskový oddíl. V principu se dají monitorovat i síťové disky, musejí být ovšem mapovány v době spuštění DriveLEDu (jinými slovy, musejí se zobrazit v okně Tento počítač). Kromě stavu, který je barevně kódován (zeleně -disk v pohodě, červeně - disk před kolapsem), se zobrazují teplota disku a zaplnění oddílů, indikovány jsou také přístupy na disk (zeleně čtení, červeně zápis). DriveLED umožňuje indikovat operace čtení/zápisu i pomocí LED na klávesnici, avšak mě tato funkce během testu nefungovala. K ostatním SMART údajům je zajištěn přístup prostřednictvím dalšího informačního okna. To zobrazuje např. celkový počet bootovacích sekvencí, počet chyb, celkovou dobu běhu, popřípadě modelové a sériové číslo pevného disku. Zde je třeba upozornit, že ne všichni výrobci implementují do svých produktů kompletní sadu SMART instrukcí, takže někdy nemusejí být k dispozici všechny informace. DriveLED má funkci pouze informativní, není schopen chyby nějak napravovat. Jedná se tedy o jakýsi rozšířený front-end.

Omezení funkčnosti programu plynou z možností monitorovaných zařízení. Starší disky bez SMARTu nelze pomocí DriveLEDu sledovat vůbec. Podobné je to bohužel i s moderními sestavami IDE RAID. Vzhledem k tomu, že tato disková pole jsou pro systém prezentována jako SCSI - I RAID, nejsou dotazy pro SMART přenášeny řadičem pole, a proto nelze stav jednotlivých disků monitorovat. USB disky nelze takto monitorovat také, neboť ovladač USB nepodporuje SMART dotazy.

Cílovým zákazníkem je běžný domácí uživatel nebo malá kancelář s moderním vybavením. Ti svému hardwaru a bezpečnosti svých dat obvykle nevěnují přílišnou pozornost, takže pro ně může být upozorňovací funkce DriveLEDu velmi užitečná. Pro nasazení mluví i poměrně příznivá cena.

O&O DriveLED 2.0

K recenzi poskytla firma: O&O Software, http://www.oo-software.com

Cena: 19,95 USD

§§§§§

$$$$$


Hardware


Intelovské desky I

Petr Matuška

C04P0618

V první polovině letošního roku představila firma Intel procesory s inovovanou paticí označovanou LGA775, a protože se již na našem trhu objevil dostatečný počet základních desek s podporou těchto procesorů, rozhodli jsme se je otestovat.

Jako kritérium vstupu do testu byl zvolen požadavek na podporu nové patice LGA775 (neubránili jsme se však tomu, abychom se nepodívali i na jednu desku, která toto kritérium úplně nesplňuje, nicméně je velice zajímavá). Spolu s novou paticí byly představeny čipové sady i915P/G a i925X a očekávali jsme, že testované základní desky budou osazeny právě těmito čipsety. V jednom případě jsme však byli překvapeni, když k nám do redakce dorazila základní deska od firmy Gigabyte osazená čipovou sadou i865P obsahující všechny přednosti staršího čipsetu, jako je AGP slot či podpora DDR pamětí, a to vše při využití patice LGA775. V balení jsme ovšem našli i redukci na starší patici Socket 478. Měli jsme tak možnost porovnat čipové sady jak z ohledu propustnosti pamětí, tak i vlivu nových sběrnicí PCI Express x16 na celkový grafický výkon v porovnání se starší AGP 8x.

Do testu jsme získali výrobky společností Abit, Albatron, Asus, Epox, FIC, Gigabyte, Intel a MSI. Naprostá většina z nich byla osazena novými čipovými sadami Intel i915P/G a i925X. Hlavní změny, které přinášejí oproti starším čipsetům i865P/G a i875, jsou podpora PCI Express sběrnic, operačních pamětí technologie DDR2, až osmikanálový zvuk High Definition Audio, systém Intel Matrix Storage Technology a v neposlední řadě i nová integrovaná grafická karta Intel Graphics Media Accelerator 900. PCI Express má přinést razantní zvýšení propustnosti sběrnice. Konkrétně má PCI Express x16 nahradit dosluhující grafický port AGP 8x, přičemž jeho přenosová kapacita by měla být až čtyřnásobná. Toho ale současné grafické karty zatím využít nedokáží, protože i ty nejmodernější nedokáží využít ani přenosovou rychlost AGP 8x. Jiná situace ovšem nastane v případě, kdy použijete dvě grafické karty PCI Express ve SLI modu (paralelní nasazení dvou grafických karet na jedné základní desce). Tento mod je totiž novou sběrnicí podporován a počítá se s ním již od uvedení prvních specifikací. Pravda ale je, že praktického využití se, alespoň prozatím, zde nedočkal, jelikož na stávajících základních deskách s čipovými sadami Intel se nachází pouze jeden slot tohoto typu a Intel v současným čipových sadách tento mod nepodporuje. PCI Express je ovšem uveden i jako nástupce dlouholetého standardu, sběrnice PCI. Označuje se PCI Express x1 a přenosová rychlost by měla být o mnoho vyšší než u PCI. Do budoucna se počítá i se zrychlením v rámci zpětné kompatibility.

Další novinkou v nových čipových sadách je podpora operačních pamětí typu DDR2. V současné době jsou ale stále tyto paměti velice drahé a v porovnání se staršími kolegyněmi DDR je jejich výkonnostní přírůstek mnohdy i záporný, a to vzhledem k dosti vysoké latency CL, která v současné době dosahuje u nejrychlejších modulů čísla CL4 oproti DDR pamětem a jejich časování CL2.

Třetí změnou v čipsetu je použití nové technologie pro reprodukci zvuku, tzv. Intel High Definition Audio. Tento formát má nahradit dlouholetý standard v oblasti integrovaných zvukových karet AC\97. Přináší podporu až osmi kanálů, možnost oddělit dva zvukové kanály od sebe a reprodukovat tak zvuk na dvou místech. Důležitá je i podpora technologií Dolby Digital, DTS a THX.

Mezi další nové technologie patří podpora Intel Matrix Storage Technology. Jedná se o systém podobný RAIDu, ovšem s tím rozdílem, že v tomto případě si můžete vytvořit RAID 0+1 již ze dvou disků. Fungovat má následovně: polovina z obou disků připojených prostřednictvím SATA-150 se bude tvářit jako systém RAID 0 -  tzv. Stripping, kdy se obě dvě části disků spojí v jeden a bude tím dosaženo vyšší přenosové rychlosti celého systému. Na druhé části obou disků pak bude zrcadlen obraz prvně jmenovaného disku - tzv. Mirroring. Touto technologií by mělo být dosaženo rychlejších a bezpečnějších úložišť dat za poloviční cenu, než s jakou by šly vytvořit tyto systémy na obyčejných RAID 0+1 systémech.

Poslední zmiňovanou novinkou je nové grafické jádro, použité v čipových sadách i915G. Intel Graphics Media Accelerator 900 razantně zvýšil výkon integrovaného grafického systému na úroveň karet kategorie nVidia FX 5200 a podobných. Stále ovšem nelze tímto nahradit nejnovější grafické karty, ale integrovaná podpora rozhraní DirectX 9 spolu se zvýšením výkonu by měly stačit nejen k nenáročným kancelářským aplikacím, ale i k občasnému odreagování u oblíbené hry. Toto vše najdete u nových čipových sad i915P/G a i925X. Aby Intel ospravedlnil existenci i925X, změnil u tohoto čipsetu paměťový řadič - ten podporuje pouze operační paměti typu DDR2 a navíc obsahuje podporu ECC. A protože je plánováno umístění základních desek do výkonných počítačů, upustil zde Intel také od podpory 533MHz sběrnice procesoru.

Jak jsme testovali?

V testu jsme použili procesor Intel Pentium 4, taktovaný na 3,6 GHz s 800MHz sběrnicí, podporující technologií HyperThreading. Tato technologie byla při všech testech zapnutá. O chlazení se staral referenčí chladič značky Intel. Operační paměť jsme vybrali pro základní desky podporující typ DDR od firmy Corsair, konkrétně typ 512 MB CL2 Extreme, v případě motherboardů s podporou operačních pamětí DDR2 padla volba na paměť Kingston s kapacitou 512 MB a CL4. Paměti byly osazeny v páru, operační paměť tak dosahovala celkové kapacity 1 024 MB. Moduly byly na základní desce zapojeny tak, aby byl aktivován režim Dual DDR a tím zvýšena propustnost celého systému. V testech byla použita grafická karta s čipem nVidia GeForce FX5900 XT se 128 MB paměti. Stejný typ grafické karty, se stejným čipem a frekvencí grafického procesoru i pamětí, byl použit jak v provedení sběrnice PCI Express x16, tak i staršího portu AGP 8x. Pro uložení dat nám posloužily dva pevné disky značky Seagate, které byly připojeny přes rozhraní SATA-150 a obsahovaly 8 MB cache. Všechny základní desky byly testovány na anglické verzi operačního systému Windows XP Professional. Instalovány byly veškeré aktualizace dostupné pomocí funkce Windows Update, a to včetně Service Packu 2. Testovali jsme v následujících programech: SiSoft Sandra 2004 SP1 a AIDA32 pro měření propustnosti pamětí a celého systému, v sérii programů od společnosti Futuremark - 3DMark03, 3DMark05 a PCMark04, dále pak v testovacím programu Aquamark3, komplexním testovacím balíčku SYSmark2004 SP2, který testuje výkon počítače v reálných aplikacích, a nemohli jsme vynechat ani jeden herní test - Doom3. Posledním testem, kterým jsme zaměstnali základní desky, byla praktická simulace toho, za jak dlouho zvládne systém převést DVD video na danou velikost a formát.

Na co jsme se v testu zaměřili?

Nejen výkonem je počítač živ. Takto by se dala charakterizovat situace, před kterou jsme stáli před zahájením testů. K dispozici jsme měli základní desky osazené pouze čipovými sadami Intel, tudíž se nedaly předpokládat markantní rozdíly ve výkonu, jakých jsme byli svědky v nedávných časech. Proto jsme se zaměřili nejen na otestování výkonnosti základních desek, ale i na jejich provedení, dodané příslušenství, přívětivost návodů a manuálů sloužících uživatelům k bezproblémové instalaci nové základní desky. Podrobně jsme také zkoumali u každé desky možnosti nastavení parametrů v BIOSu, zda uživatel má možnost nastavit a vyladit si počítač podle svého nebo jestli bude nucen být odkázán na nastavení výrobce. Mezi tato nastavení zajisté patří možnost úpravy časování operačních pamětí, nastavení rychlosti systémové sběrnice a násobitele procesoru, změna napájení čipové sady, operačních pamětí a procesoru. Mimo to také možnost správy integrovaných zařízení na základní desce a jejich eventuálních úprav. Při fyzickém kontaktu s deskou jsme si ověřili, zda můžeme a v jakém "množství" k desce připojit zařízení pomocí konektorů PS/2, USB 2.0, Firewire IEEE 1394, COM, LPT, k připojení mechanik pak rozhraní ATA-100, FDD, SATA, k instalaci přídavných karet jsme počítali, kolik deska obsahuje slotů pro PCI Express, PCI, popřípadě jiných. Za důležitou součást moderních desek považujeme i indikátor stavu základní desky po jejím zapnutí. Všechny obsahovaly zastaralý a nepříliš srozumitelný zvukový výstup na externí PC Speaker, ale několik výrobců buď přímo, nebo externě umožňuje sledovat jednotlivé stavy při bootování pomocí displejů nebo kombinací diod, jejichž přesné významy jsou popsány v manuálech a velmi usnadní uživatelům instalaci takto vybavené základní desky. Nakonec jsme se zaměřili na snadnost instalace rozměrných chladičů na procesor. Mnoho uživatelů totiž zvolí místo dodávaného chladiče jiný, výkonnější. Tyto chladiče mají v naprosté většině větší rozměry, jejich instalace může být kvůli nešikovně osazeným kondenzátorům v blízkosti patice pro procesor náročnější, než by se na první pohled mohlo zdát. Na druhou stranu - na všechny námi testované základní desky se podařilo umístit rozměrný chladič bez jakéhokoliv poškození. U některých to ovšem bylo poněkud těžší, než u jiných.

Zvláštnosti v našem testu?

Ano, objevily se a byly opravdu neočekávané. Nejprve jsme měli možnost u desky Gigabyte GA-8lPE775-G osadit k novému procesoru Intel s paticí LGA775 starší příslušenství v podobě AGP grafické karty a DDR pamětí, ovšem za cenu použití čipové sady i865G. Nebo přesně naopak do desky Albatron PX915P4 Pro můžete osadit svůj ne tak dávno koupený procesor určený pro Socket 478 a použít k tomu nejmodernější technologie obsažené v čipové sadě i915P, jako například PCI Express grafickou kartu. U několika základních desek byla vidět integrovaná technologie pro dynamické přetaktování celého systému. Každý výrobce řeší tuto problematiku jinak, někteří dovolují nastavování hodnot přímo z prostředí Windows. Pravda ovšem je, že aby dosáhli výsledků, které používají pro reklamu konkrétní desky, uměle sníží defaultní výkon, aby posléze mohli dosáhnout "vyššího" účinku přetaktování. V našich testech jsme tuto možnost deaktivovali, aby nebyly znevýhodněny ty základní desky, které těmito funkcemi nedisponují. To se projevilo o něco nižším výkonem. Příkladem mohou být výsledky naměřené u MSI 915P NEO2. V některých oblastech tato deska silně zaostala za svými konkurenty. Po zapnutí zmíněné funkce již podávala o mnoho lepší výsledky. Velmi zajímavá je i funkce DualBIOS u některých základních desek Gigabyte. Tato technologie se aktivuje v případě jakkoliv poničeného primárního BIOSu - ať již byl poškozen následkem špatně provedeného updatu či např. virem. Základní deska automaticky detekuje problém a přepne na záložní BIOS, který dovolí uživateli pracovat s počítačem nadále, jako kdyby se nic nestalo. Stejná operace by u systému bez této ochrany vedla k nefunkčnosti desky a následné opravě, která stojí jak čas, tak peníze.

Jak to vše dopadlo?

Výsledky testů najdete v tabulce. Pro srovnání, jak si stojí současná platforma postavená na procesorech Intel Pentium 4, můžete nalistovat o několik stránek dále, kde najdete porovnání nejnovějších procesorů od firem AMD Athlon 64 FX-55 a Intel Pentium 4 3,46 GHz Extreme Edition s podporou 1 066MHz FSB. Když jsme hodnotili základní desky z pohledu výbavy, velice se nám líbil výrobek firmy Gigabyte, konkrétně model Gigabyte 8XGPNXP. Ve výbavě této základní desky nechybělo nic podstatného, naopak byla dodána se spoustou příslušenství a jako jedna z mála i s externí PCI kartou podporující technologii Wi-fi 802.11b/g. To nebylo vše, deska také jako jediná v našem testu obsahovala sloty pro oba dva druhy operačních pamětí: DDR i DDR2. K našemu rozhodnutí ocenit desku logem TOP PRODUKT pomohly i přidané technologie DualBIOS nebo systém automatické úpravy výkonu systému podle aktuální potřeby. V neposlední řadě nás potěšil i fakt, že při koupi této desky a následném rozbalení máte opravdu pocit, že za své peníze jste si opravdu "něco" domů přinesli.

Dále se nám velmi líbily základní desky od samotné firmy Intel, konkrétně typ Intel i925X, která i přes osazení operačními paměťmi DDR2 podala jeden z nejvyšších výkonů, jež jsme měli možnost naměřit. Proč se zmiňujeme o DDR2? To proto, že základní desky osazené těmito paměťmi měly v praktických aplikacích víceméně nižší výkony než jejich kolegyně s DDR. Je to překvapivé, ale při bližším zkoumání ne nelogické, protože DDR paměti mají daleko nižší časování než současné DDR2 moduly. Bohužel to byla cena, která nám nedovolila udělit této desce ocenění, byť byla jak zpracováním, tak i výkonem opravdu vzorová. A tak si ocenění za výkon v tomto testu odnáší další velmi výkonná základní deska - ABIT AG8. Je osazena sice "jen" čipsetem i915P, ale používá operační paměti typu DDR, a to bylo v testech znát. Mimoto ještě deska obsahovala šikovný displej na kontrolu teploty uvnitř počítače, a to včetně procesoru a pevných disků.

ABIT AA8-Dura Max

První základní deskou ze stáje ABIT je AA8-Dura Max. Tento motherboard je osazen čipovou sadou i925X. Vzhledem ani rozložením se ABIT AA8 nijak výrazně neliší od své sestřičky AG8. Mezi konektory na zadní straně najdeme PS/2, 1x LPT a 1x COM, 4x USB 2.0, jeden FireWire IEEE 1394 konektor a jednu gigabitovou síťovou kartu. Nechybějí zde ani vstupně/výstupní konektory integrované zvukové karty, a to analogové i digitální. Rozložení komponent na základní desce je řešené podobně, rozdíly se však najdou rozmístění kondenzátorů je zde lepší, v bezprostřední blízkosti patice pro procesor je jich o poznání méně. Lépe se tak při instalaci chladiče ubráníme možnému poškození kondenzátorů a desky. Paměťové moduly může uživatel osadit do čtyř slotů, které jsou určené pro paměti typu DDR2. Pro externí karty jsou k dispozici dva PCI sloty, tři PCI Express x1 a jeden PCI Express x16. Stejně jako na druhé desce ABIT i zde najdeme signalizační displej znázorňující aktuální stav systému. V první, menší krabici najdeme po jednom FDD, ATA-100 a čtyřech SATA kabelech. K užitku přijde i záslepka s dvěma porty USB 2.0 a dvěma konektory Firewire IEEE 1394. V druhé krabici najdeme několik příruček včetně podrobného návodu k instalaci, manuál k použité technologii mGuru a RAID, CD s ovladači a programy a disketu s ovladačem pro SATA řadič. Předností této desky je systém jednoduchého updatu BIOSu označovaný výrobcem jako "1 click BIOS update" a zejména technologie mGuru. Ta má za úkol sledovat systém a v případě potřeby dynamicky zvyšovat výkon počítače za cenu zvýšení FSB a napětí procesoru a jiných komponent. mGuru lze nastavit jak manuálně, tak i nechat potřebné programy pracovat automaticky.

Cena vč. DPH: 5 498 Kč

ABIT AG8-3rd EYE

Druhá základní deska od firmy ABIT si se svou rychlejší kolegyní v ničem nezadá. Tentokrát je ovšem postavena na čipsetu i915P. Mezi příslušenstvím se nachází 4x SATA kabel, po jednom kabelu ATA-100 a FDD, záslepka s konektory USB 2.0 a IEEE 1394, instalační příručka, velmi dobrý manuál a konečně příručka k hGuru. V druhé krabici se ukrývá speciální monitorovací modul Abit mGuru Clock. Jedná se o externí LCD displej, který má za úkol monitorovat teplotu uvnitř počítače a automaticky bez zásahu uživatele zvyšovat pracovní frekvenci procesoru podle aktuální potřeby. Výbava samotné desky není nijak ochuzena, najdeme zde PS/2, jeden LPT a jeden COM port, čtyři USB 2.0 konektory spolu s jedním Firewire IEEE1394, 1000Mb síťovou kartu a analogové i digitální vstupy/výstupy ze zvukové karty. Sloty jsou zastoupeny jedním PCI Express x16, třemi PCI Express x1 a dvěma klasickými PCI sloty. V okolí patice procesoru se nachází několik kondenzátorů, které by mohly působit při instalaci chladiče problémy. Čipová sada je chlazena aktivním větrákem, na druhou část je použit pasivní chladič. Sloty pro paměti jsou čtyři a jsou určené pro typ DDR. Na desce se dále nachází konektor pro připojení FDD, jeden ATA-100 a čtyři SATA konektory. ABIT příkladně umístil přímo na základní desku indikátor stavu v podobě displeje s dvěma digitálními čísly. BIOS je opravdu velmi podrobný, stejně jako u motherboardu ABIT AA8, nechybějí tedy funkce nastavení frekvence, násobitele, napětí u procesoru, pamětí a čipsetu. Zvláštní pozornost věnovala firma ABIT i instalačnímu CD, na němž najdeme všechny programy potřebné k plnému využití veškerých dostupných technologií.

Cena vč. DPH: 5 205 Kč

Albatron PX915G

K základní desce od firmy Albatron se dodává manuál a návod k instalaci RAID, dále kabely 2x ATA-100, 1x SATA, 1x FDD a záslepka s konektory 4x USB 2.0. Instalaci desky uživateli zpříjemní velmi dobře řešený návod. Motherboard je rozvržen přehledně, ke každé komponentě je dostatečný přístup. Kondenzátory okolo patice pro procesor jsou rozmístěny ve velmi dobrém odstupu, takže nebudou vadit při instalaci chladiče. Použit je čipset Intel i915G, což značí přítomnost grafické karty. Albatron zajistil chlazení čipsetu pasivním chladičem. Stejný, ovšem menší, je umístěn i v dolní části desky a chladí druhou část čipsetu. Jejich případná výměna by neměla dělat zkušenějším uživatelům problémy. Mezi konektory pro připojení mechanik nalezneme jeden ATA-100, dva ATA-100 RAID, čtyři SATA konektory a jeden pro připojení disketové mechaniky FDD. K připojení externích karet slouží jeden PCI Express x16, dva PCI Express x1 sloty a tři klasické PCI. Do pozic pro operační paměť můžeme umístit až čtyři moduly, podporující DDR SDRAM 333 a 400 MHz. Zvláštností této desky je integrace 1000Mb síťové karty současně s druhým konektorem pro 10/100Mb síť. Naopak chybí konektor pro připojení žhavého drátu - Firewire IEEE1394. K nelibosti uživatelů a síťových správců zde schází jakákoliv signalizace stavu desky při bootování. Uživatel tak nemá přehled o aktuálním stavu, pokud počítač nechce naběhnout. Co se týká BIOSu, všechna potřebná nastavení jsou přehledně uspořádaná: bootovací menu, přehled osazených pevných disků, monitoring systémových hodnot a teplot (zde se nachází i možnost zapnout varování při otevření počítačové skříně). Pro uživatele toužící po zvýšení výkonu nabízí tato deska kompletní úpravy hodnot časování pamětí, nastavení FSB, násobitele CPU a napětí pamětí, čipsetu, procesoru.

Cena vč. DPH: 4 100 Kč

Albatron PX915P4 Pro

Základní deska je osazená novým čipsetem Intel i915P se všemi funkcemi a technologiemi, které jsou pro tento čipset dostupné. K dispozici jsou ovšem pro procesory Intel podporující Socket 478. Výhodu to přináší uživatelům, jež si v nedávné době pořídili nový procesor se Socketem 478 a chtějí využívat např. podporu grafické karty PCI Express. S deskou dostanete jeden FDD, jeden SATA, tři ATA-100 kabely a jednu redukci pro napájení disků SATA. K dispozici je manuál pro základní desku i pro nastavení RAIDu, barevný a velmi hezky znázorněný návod na instalaci desky a procesoru a nakonec CD s ovladači. Rozložení součástek na desce je přehledné a dobře uspořádané, obě dvě části čipové sady jsou chlazeny pasivními chladiči. Deska je osazena konektory PS/2, jedním LPT a jedním COM, čtveřicí USB 2.0, dvěma síťovými kartami (z toho jedna je 10/100Mb a druhá 1000Mb) a analogovými vstupy/výstupy ze zvukové karty. Jak již bylo řečeno, grafickou kartu můžete vložit do PCI Express x16, dále se zde nacházejí dva sloty PCI Express x1 a tři PCI. Pro operační paměť jsou k dispozici čtyři pozice podporující moduly DDR. Mechaniky máte možnost připojit k jednomu FDD a jednomu ATA-100 konektoru, čtyřem SATA-150 a dvěma ATA-100 řadičům. Programové vybavení i možnosti funkcí nastavitelných v BIOSu jsou v podstatě stejné jako u druhé desky od společnosti Albatron. Bohužel jsme neměli k dispozici identický procesor, s jakým byly testovány ostatní desky, takže v tomto případě testy probíhaly na Intelu Pentium 4 3,4 GHz. Osazení ostatních komponent bylo stejné. Výkonnostní testy dopadly velmi podobně jako u jiných systémů s i915P/G, nižší hodnoty byly způsobené nižší taktovací frekvencí testovacího procesoru. Tato deska si jistě najde mnoho příznivců právě kvůli podpoře staršího socketu.

Cena vč. DPH: 4 200 Kč


Intelovské desky II

Asus P5GD2 Premium

V balení základní desky naleznete pět kabelů SATA, dva ATA-100 a jeden FDD, čtyři napájecí redukce pro SATA mechaniky. To ale není vše: Asus na výbavě desky nešetřil, a tak v krabici najdeme jednu záslepku se dvěma IEEE 1394, zároveň s konektorem síťové karty. Druhá záslepka obsahuje konektory dvou USB 2.0 portů a Gameport, třetí vývod pro port COM a na čtvrté jsou dva externí porty pro připojení SATA mechanik. Nechybí zde ani Wi-Fi 802.11b/g. Poslední částí výbavy jsou podrobně psané manuály, instalační CD a exkluzivní balení softwarového DVD přehrávače WinDVD 5. Na zadní straně základní desky najdeme vedle klasických PS/2 a jednoho LPT konektoru i čtyři USB 2.0 porty, optické i digitální vstupy/výstupy ze zvukové karty, vývod pro síťovou kartu, FireWire IEEE1394 a zástrčku při připojení externí Wi-Fi antény. Rozložení komponent na základní desce je ovlivněno množstvím integrovaných a nadstandardních funkcí projevuje se to například osazením kondenzátorů poměrně blízko patice pro procesor. Sloty pro externí karty jsou následující: jeden PCI Express x16, tři PCI Express x1 a dva PCI sloty. Čipová sada byla použita i915P, paměťovými moduly typu DDR2 lze osadit až čtyři sloty. Mechaniky připojíte k jednomu ATA-100 a FDD řadiči a čtyřem SATA. K nim firma Asus přidala dva řadiče ATA-100 (s možností využití RAID 0,1) a další čtyři SATA konektory. Možnost detekce stavu systému zde obstarává kontrolní dioda. V BIOSu může uživatel nastavit naprosto vše, na co si v současné době vzpomene napětí CPU, čipsetu a pamětí, FSB a násobitel procesoru, lze nastavit napevno frekvenci sběrnic PCI i PCI Express a mnoho dalšího.

Cena vč. DPH: 7 128 Kč

Epox EP-5EPA+

V praktickém přenosném obalu k nám dorazil i zástupce firmy Epox, konkrétně Epox EP-5EPA+ osazený čipovou sadou Intel i915P. V krabici nalezneme uživatelský manuál, který je velmi dobře zpracován a použité obrázky jsou přesné a kvalitně zpracované, barevnou, podrobnou brožurku, usnadňující orientaci na základní desce, krytku na zadní část počítačové skříně, jeden ATA-100 kabel v provedení šetřícím místo ve skříni, obyčejný FDD kabel, dva SATA-150 kabely spolu s redukcemi napájení pro tyto disky a mechaniky, a nakonec balení Power Pack. Zde uživatel najde instalační CD, jeden snímač teploty připojitelný na základní desku, sadu šesti pasivních chladičů, návod na jejich montáž a překvapení v podobě šroubováku ve tvaru fixy. Na základní desce jsou integrované tyto konektory: PS/2, po jednom LPT a COM, čtyři porty USB 2.0, nad nimi je jedna gigabitová síťová karta, analogové i digitální vstupy/výstupy zvukové karty. Externí karty pak můžete vložit do jednoho PCI Express x16, dvou PCI Express x1 a čtyř PCI slotů. Deska je osazená čtyřmi paticemi pro operační paměti typu DDR. Rozložení součástek na desce je poněkud nestandardní. Patice procesoru je uložena o mnoho blíže paměťovým slotům, které jsou umístěny zcela na kraji základní desky. Okolí procesoru je tímto počinem sice zbaveno naprosté většiny kondenzátorů, problém ovšem může nastat při osazení optické mechaniky ve skříni počítače, kdy by mohla být v těsném kontaktu s chladičem procesoru. Nepříjemné je i umístění napájecího konektoru, kde přívodní kabel bude jistě znepříjemňovat cirkulaci vzduchu v okolí procesoru. Mechaniky zde máme možnost připojit na jeden ATA-100 a FDD řadič, čtyři SATA a dva ATA-100 RAID kontrolery. Zpracování BIOSu u této desky bylo nadstandardní, chyběla snad jen hodnota pro zvýšení napětí u čipové sady.

Cena vč. DPH: 4 260 Kč

FIC - P4M-915GD1

Jediným zástupcem značky FIC je základní deska P4M-915GD1 s čipovou sadou Intel i915G. V balení najdeme kromě desky i po jednom kabelu SATA, ATA-100 a FDD. Vhod přijdou i dvě záslepky, na nichž najdeme dva konektory USB 2.0 a na druhé dva porty IEEE1394. V balení je anglický manuál, vložený list s podrobným popisem instalace a instalační CD, na němž jsou uloženy všechny ovladače potřebné pro 100% chod a funkčnost desky. Samotná deska má formát miniATX, což je na jednu stranu výhodné pro majitele menších skříní, na druhou stranu neumožňuje výrobci integrovat všechny obvyklé součásti, které se objevují na deskách s plnými rozměry. Na zadní straně jsou připraveny konektory PS/2, jeden LPT a jeden COM port, VGA výstup, čtyři USB 2.0 konektory společně se síťovou kartou a analogovými vstupy/výstupy ze zvukové karty. Slotů pro připojení externích karet je na této desce, jak jsme již naznačili, méně. Pro přídavnou grafickou kartu je připraven jeden PCI Express x16 slot, který doplňují tři obyčejné PCI. Místo již nezbylo pro PCI Express x1, což je s ohledem do budoucna velká škoda. Obě dvě části čipové sady i915G jsou osazeny pasivními chladiči, které přinášejí zvýšení stability systému. Naopak velikost desky se negativně neprojevila při osazení kondenzátory v blízkosti patice procesoru. Jsou tu, ale v malém provedení, které nebude instalaci větších chladičů procesoru vadit. Lepší rozmístění jsme viděli jen u základních desek samotné firmy Intel. Operační paměti jsou typu DDR, můžete využít až čtyři paměťové sloty. Mechaniky připojíte k jednomu FDD, jednomu ATA-100 řadiči a ke čtyřem SATA-150. Funkční možnosti BIOSu jsou značně omezené, na druhou stranu pro uživatele, který se rozhodne pro tuto desku, tato omezení vzhledem k její koncepci jistě žádné problémy působit nebudou.

Cena vč. DPH: 4 050 Kč

Gigabyte 8GPNXP

Při pohledu na tuto desku na vás dýchne pocit něčeho zvláštního. Najdete tu manuál, RAID manuál, dva kabely SATA, dva ATA-100 a jeden FDD, záslepku obsahující dva konektory USB 2.0 a dva Firewire IEEE1394 a další, také se dvěma USB 2.0 konektory. Ve druhé krabici najdete indikátor stavu desky, zasunutelný do speciálního slotu těsně nad paticí procesoru. Dále se zde nachází Wi-Fi karta v provedení PCI, instalační CD s ovladači a instalačním manuálem pro tuto kartu. Karta je určená pro bezdrátové sítě s rychlostí 11Mb/s i 54Mb/s - protokol Wi-Fi 802.11b/g. Základní deska má, na rozdíl od některých kolegyň v testu, plné rozměry ATX a Gigabyte tuto možnost využil dokonale. Na zadní straně najdeme PS/2 a čtyři USB 2.0 konektory, 1x LPT, 1x COM, vstupy a výstupy ze zvukové karty a dvě síťové karty (obě byly 1000Mbitové). Připojení karet je realizováno přes jeden slot PCI Express x16, tři PCI Express x1 a dva PCI sloty. Zařízení k uložení dat lze připojit k standardní sestavě konektorů: 1x FDD, 1x HDD ATA-100, 4x SATA a 2x ATA-100 RAID. Co dělá tuto desku zvláštní, je fakt, že výrobce myslel při návrhu desky jak na uživatele starších DDR pamětí, tak i na nastupující generaci pamětí typu DDR2. Na desce najdeme vedle čtyř slotů pro paměti typu DDR i dva pro DDR2, ale není možné osadit a provozovat oba typy operačních pamětí najednou. Kondenzátory okolo patice pro procesor jsou rozmístěny rozumně a v dostatečném odstupu, ovšem problémy by mohl činit slot a karta na horní straně nad CPU. BIOS desky byl přehledný, obsahoval všechny důležité funkce a nastavení. Za zmínku stojí i systém DualBIOS, který chrání uživatele proti případné chybné aktualizaci BIOSu.

Cena vč. DPH: 6 750 Kč

Gigabyte GA-8IPE775-GE

I když jsme kvůli tomuto testu požádali každého výrobce o maximálně dva produkty, v tomto případě jsme udělali výjimku. Třetí základní deska od firmy Gigabyte, konkrétně model GA-8IPE775-G, se totiž v něčem vymyká. V tomto případě se výrobce rozhodl myslet na uživatele, kteří si přejí pořídit nový procesor od firmy Intel s paticí LGA775, zároveň se ale nechtějí vzdát své staré grafické karty s rozhraním AGP. Zde je totiž použita starší čipová sada i856P, tudíž je zachován AGP 8x slot a paměti DDR, to vše ovšem s podporou nové patice. Kdyby ale uživatel přece jen zatoužil po procesoru se starší paticí, nevadí. Gigabyte dodává redukci pro osazení patice procesoru Socket 478. V balení najdeme již zmíněnou redukci pro starší procesory, záslepku s dvěma USB 2.0 konektory, po jednom kabelu ATA-100 a FDD, CD s ovladači a krytku na zadní stranu skříně počítače. Manuál je pouze v elektronické podobě. Na samotné desce nalezneme PS/2 porty, 1x LPT a 2x COM, čtyři USB 2.0 konektory spolu s jedním 100Mb síťovým konektorem a zvukové vstupy/výstupy. Port Firewire IEEE1394 byste hledali marně. Mezi sloty najdeme již zmíněný AGP 8x a pět PCI slotů. Zařízení můžeme připojit ke dvěma ATA-100 a dvěma SATA konektorům, nechybí ani FDD. Deska podporuje operační paměti typu DDR, můžete osadit až čtyři kusy. Layout desky je vcelku přehledný, problém ale bude v případě osazení mohutnějšího a rozměrnějšího chladiče jistě působit minimálně jeden kondenzátor, umístěný až příliš blízko patice procesoru. Chybí také pasivní chladič na jižním můstku čipsetu. Možnosti nastavení BIOSu jsou na poměrně slušné úrovni. Ochranu při aktualizaci BIOSu má poskytnout systém DualBIOS, který je zde rovněž k dispozici.

Cena vč. DPH: 2 920 Kč

Gigabyte GA-8I915G-MF

V balení uživatel nalezne základní desku, anglický manuál, leták upozorňující na úskalí instalace procesoru do nové patice LGA775 a CD s ovladači. Formát desky je miniATX. Kabely byly přibaleny: dva ATA--100 v klasickém provedení, dva SATA, jedna redukce napájení pro SATA disky a externí záslepka s dvěma porty USB 2.0 a portem COM. Nechyběla ani zadní pozice do počítačové skříně, vytvarovaná přesně na míru základní desce a jejím konektorům. Jako čipovou sadu výrobce v tomto případě použil i915G, tedy verzi s integrovanou grafikou, přičemž VGA výstup je na zadní straně a vyveden je pod portem LPT. Dále zde najdeme čtveřici USB 2.0 portů, zvukový výstup, PS/2 pro klávesnici a myš a přípojku ke gigabitové síťové kartě. Vnitřní uspořádání základní desky se odvíjelo od zmenšení velikosti, výrobce musel některé běžně dodávané příslušenství vynechat. K připojení přídavných karet zde slouží pouze PCI Express slot pro x16, jeden pro PCI Express x1 a dva PCI sloty. Paměťové sloty jsou zastoupeny ve stejném množství jako u dospělých desek: podporovány jsou čtyři sloty pamětí DDR 333, 400 a 533 MHz. Datové disky můžeme připojit přes jeden ATA-100 a FDD řadič a čtyři SATA konektory. Na desce nenajdeme Firewire 1394, ani obvyklý RAID ATA-100. Čipová sada byla osazena pasivními chladiči. Ani umístění kondenzátorů není ideální, při instalaci rozměrnějšího chladiče může působit problémy. Ke spokojenosti dále schází signalizace stavu desky. V BIOSu se uživatel nesetká s některými pokročilými možnostmi, jako s nastavením napětí procesoru, čipsetu či pamětí, nebo podrobnějším nastavením frekvence a FSB. Tyto vymoženosti ovšem uživatel, který si tuto desku vybere pro malou skříň, snadno oželí.

Cena vč. DPH: 3 390 Kč

Intel 915G

Do testu jsme zařadili i dvě základní desky z dílen samotné firmy Intel. První z nich je osazená čipsetem i915G a na této desce probíhá většina redakčních testů. Proto jsme ji začlenili i do tohoto přehledového testu, abyste měli možnost porovnat ji s ostatními modely. Deska má menší formát, přesněji řečeno miniATX, a od toho se odvíjejí i možnosti osazení jednotlivými integrovanými součástkami. Okolo patice LGA775 se nevyskytují žádné kondenzátory, které by mohly vadit při instalaci chladiče, čipová sada je chlazena velkým pasivním chladičem. Paměti můžeme osadit do čtyř patic, avšak musí být typu DDR2. Podpora dalších technologií, jako jsou Hyper-Threading nebo DualDDR mod pro dvoukanálový přístup do paměti je zde samozřejmostí. Pro grafickou kartu je připraven jeden slot PCI Express x16, pro další karty jsou k dispozici dva PCI sloty a jeden PCI Express x1. Zařízení pro uchování dat můžeme připojit na klasickou kombinaci jednoho FDD a ATA-100 spolu s čtyřmi SATA konektory. Jako u některých základních desek i u této je prakticky nemožná jakákoliv manipulace s operační pamětí v době, kdy je instalovaná PCI Express grafická karta. Před jakoukoliv změnou se musí grafická karta vyjmout ze slotu. Konektory pro připojení periferií jsou následující: PS/2, jeden LPT a COM port, VGA výstup, čtyři USB 2.0 konektory, 100Mb síťová karta a vstup/výstup ze zvukové karty. Mezi vybavením k základní desce dostaneme dva SATA, jeden ATA-100 a jeden FDD kabel, záslepku s dvěma USB 2.0 porty, krytku do skříně počítače a podrobný manuál. Možnosti nastavení v BIOSu jsou velmi malé, Intel nechce nechat nic náhodě, a proto mnoho vlastností, dostupných u jiných značek desek, zde nenabízí.

Cena vč. DPH: 4 097 Kč

Intel 925XE

Druhou základní deskou dodanou samotnou firmou Intel je její nejvýkonnější řešení pro současné procesory Intel Pentium 4. Deska je osazená zcela novou čipovou sadou i925XE, podporující FSB 1066 MHz. V balení najdete dva SATA kabely, po jednom ATA-100 a FDD. Dále pak i redukci napájení k SATA mechanikám. K základní desce můžete připojit klávesnici a myš pomocí PS/2 nebo čtyř USB 2.0 konektorů. Mimo to zde najdete i LPT a COM port, 1000Mb síťovou kartu, port Firewire IEEE 1394 a vstupy/výstupy (analogové i digitální) ze zvukové karty. Layout desky je rozvržen velmi efektivně, příkladné je použití nízkých kondenzátorů umístěných v blízkém okolí patice pro procesor. Na rozdíl od stájové kolegyně 915G má tato deska chlazeny pasivně oba dva můstky čipsetu. Vedle čtyřpinového konektoru zásobujícího procesor dodatečným napětím najdeme i klasický 12V napájecí konektor Molex bez jeho zapojení deska stroze oznámí, že je potřeba mít jej zapojený, a vypne se ještě před zahájením bootování. Pro grafickou kartu je zde připraven slot PCI Express x16, vedle následují dva PCI, dva PCI Express x1 a překvapivě další dva obyčejné PCI sloty. Deska podporuje paměti typu DDR2 a můžete jimi osadit až čtyři sloty. Pevné disky a optické mechaniky zde máte možnost připojit k jednomu ATA-100 řadiči, jednomu FDD a čtyřem SATA. Jako u méně výkonné sestřičky i tato deska podporuje jen minimum nastavení v BIOSu, což ale na druhou stranu není vůbec na škodu, vezmeme-li v úvahu, že výkonné stanice postavené na této desce mají poskytovat především stabilitu. U této desky ještě nebyla stanovena cena, protože v době testů nebyla oficiálně představena a uvedena na trh. Uvedená cena je předpokládaná maloobchodní cena včetně DPH.

Cena vč. DPH: 7 000 Kč

MSI 915P NEO2

Výrobce se za tuto desku nestydí a dokazuje to nejen výbavou. Ta obsahuje samotnou základní desku, podrobný a dobře zpracovaný manuál v angličtině, CD s ovladači, disketu s drivery RAID a spoustu kabelů a dalšího příslušenství. Mezi to patří 1x kabel pro FDD, 2x ATA-100, všechny upravené, aby zabíraly co nejméně místa, 4x SATA kabel, 2x redukci k napájení SATA disků, jednu externí záslepku pro připojení Firewire IEEE1394 - velký a malý konektor, a druhou s dvěma USB 2.0 porty a indikátorem stavu počítače. Poslední věcí, kterou dostanete, je krytka do skříně, která přesně padne na masku základní desky. MSI se držela dané předlohy Intelu a součástky na desce jsou urovnány přehledně. Problémy mohou způsobovat kondenzátory v přílišné blízkosti patice pro procesor, které mohou bránit instalaci a snadné manipulaci s chladičem. Čipová sada byla zvolena Intel i915P a čtyři paměťové sloty lze osadit paměťmi s technologií DDR2 s frekvencí 400 a 533 MHz. Na základní desce najdeme 4x USB 2.0, 1x LPT, 1x COM, výstup ze zvukové karty HD Audio i s optickým výstupem a pár PS/2 konektorů. K připojení externích karet slouží jeden 16rychlostní PCI Express, dva PCI Express x1 a tři klasické PCI sloty. Úložná zařízení máme možnost připojit k 4x SATA řadiči, 1x PATA a 2x ATA RAID. Uživatele potěší i přítomnost signalizačních diod aktuálně zobrazujících stav. BIOS je propracovaný a podrobný, jak je u MSI zvykem. Nastavit se dá frekvence, násobitel a napětí CPU, pamětí i čipsetu. Přítomna je i podpora automatického dynamického přetaktování, automatická obnova poničeného BIOSu následkem napadení viru či špatně provedené aktualizace a v neposlední řadě systém Live Update, starající se o automatické aktualizace BIOSu a ovladačů základní desky přímo z prostředí Windows.

Cena vč. DPH: 4 938 Kč

MSI 925X NEO2-54g - Platinum

Druhým zástupcem firmy MSI je deska NEO-54g osazená čipsetem i925X. V balení se dodává dvojice ATA-100 a jeden FDD kabel v kulatém provedení, čtyři SATA kabely, dvě redukce k napájení SATA, dvě záslepky, kde na první najdeme dva USB 2.0 konektory spolu se čtyřmi indikačními diodami. Na druhé se nacházejí dva IEEE1394 konektory. V dodávce je i PCI karta podporující Wi-Fi 802.11b/g, sada velmi dobře zpracovaných manuálů, barevná příručka pro instalaci procesoru, instalační CD s ovladači a programy a nakonec jedna disketa s RAID drivery, které se hodí při instalaci systému. Na zadní straně základní desky najdeme PS/2 konektory pro připojení klávesnice a myši, po jednom LPT a COM portu, čtyři USB 2.0 a dvě síťové přípojky, z toho jedna je 1000Mb. Ani zde nechybějí klasické konektory zvukové karty a jeden port Firewire IEEE 1394. Grafickou kartu můžete svěřit jednomu PCI Express x16 slotu a ostatní externí karty můžete vložit do dvou PCI Express x1 a tří klasických PCI slotů. Rozložení integrovaných komponent je standardní, obě dvě části čipové sady jsou osazeny pasivními chladiči. Je vidět snaha výrobce umístit kondenzátory dále od patice procesoru z důvodu možnosti snazší instalace rozměrnějšího chladiče. Pro paměti jsou zde připraveny čtyři sloty, které pojmou operační paměti typu DDR2 až do velikosti 4096 MB. Konektory jsou instalované v klasické kombinaci - jeden ATA-100 a jeden FDD, po čtyřech SATA konektorech a nakonec dvojice ATA100 konektorů s možností instalace do RAID 0,1. Možnosti nastavení BIOSu jsou přesně takové, na jaká jsou uživatelé základních desek od firmy MSI již léta zvyklí - nastavit lze naprostou většinu parametrů.

Cena vč. DPH: 6 783 Kč

§§§§§


Nový král desktopu

Petr Matuška

C04P0646

Firma AMD uvedla 19. října 2004 na trh nový procesor, určený pro výkonné desktopové stanice a menší servery označený jako Athlon 64 FX-55. Taktovací frekvence se zvýšila na 2,6 GHz a tento výrobek se tak stal nejrychleji taktovaným procesorem AMD. Je vyráběn 130nm technologií Strained Silicon Directly On Insulator (SSDOI), založen je na starším jádře ClawHammer. Procesor má k dispozici 128kB cache první úrovně L1, rozdělenou na 64kB část určenou pro instrukce a 64kB část pro data. Nechybí zde ani cache druhé úrovně o velikosti 1 024 kB L2. Opomenuty nebyly ani další, neméně důležité technologie, které jsme mohli vidět již u předchůdce FX-53, a to integrovaný paměťový řadič se 128bitovou datovou šířkou, zrychlená sběrnice HyperTransport (z 800 MHz na 1000 MHz), plná podpora instrukčních sad jak pro 32bitové, tak pro 64bitové aplikace, technologie Cool\n\Quiet a v neposlední řadě Enhanced Virus Protection. Paměťový řadič integrovaný přímo do jádra procesoru má za účel zrychlení komunikace procesoru i operační paměti a zrychlení přenosu dat mezi nimi. Athlon 64 FX-55 podporuje dvoukanálový přístup do paměti, použít se dají až čtyři moduly typu DDR400. Díky tomuto faktu, spolu se zvýšením frekvence sběrnice HyperTransport na 1000 MHz, máme k dispozici systém s nejvyšší propustností dat v segmentu výkonných osobních počítačů. Výkon dále může vzrůst při použití operačního systému a aplikací využívajících instrukční sady AMD 64 - ať je to již betaverze operačního systému MS Windows XP 64bit Edition, jehož finální podoba by měla být uvedena na trh v průběhu prvního pololetí roku 2005, nebo 64bitová distribuce systému Linux. Mimo to je tento procesor plně kompatibilní se stávající 32bitovou architekturou x86, a to včetně přídavných instrukcí MMX, 3DNow, SSE a SS2. Naproti tomu technologie Cool\n\Quiet má za úkol snižovat tepelný výkon procesoru v době jeho nečinnosti nebo při mírném vytížení procesoru. Děje se tak jednak snížením násobitele procesoru (a tím i frekvence), jednak i snížením napětí celého procesoru. Za pomoci externích chladičů s podporou Thermal Control (TC) a potřebných ovládacích programů lze snížit hluk produkovaný počítačem na minimum. Poslední, opět velmi zajímavou technologií je implementace Enhanced Virus Protection. Ta je ve spolupráci s operačním systémem Windows XP s aplikovaným opravným balíkem Service Pack 2 schopna ochránit systém a následně uživatele před nepříznivými účinky některých virových hrozeb. Měli jsme možnost testovat, jak procesor obstojí ve skutečném světě - referenční sestava byla dodána přímo AMD v následující konfiguraci: procesor AMD Athlon 64 FX-55, 2 x 512 MB Corsair CL2, základní deska MSI MS-6702e s čipovou sadou VIA K8T800 Pro, data byla uložena na dvojici pevných disků WD Raptor 36 GB SATA, nakonfigurovaných na RAID 0 s celkovou kapacitou systému 72 GB, použita byla grafická karta Nvidia GeForce 6800 Ultra s 256 MB paměti typu DDR3. Jako operační systém byl zvolena anglická verze MS Windows XP Professional SP2. Výkonové testy nás opravdu přesvědčily, že tento procesor si zaslouží nálepku nejrychleji pracujícího procesoru od firmy AMD. A nejen od ní! Ať jsme testovali propustnost pamětí nebo spustili syntetické či kombinované aplikační testy, ve všech tento procesor předvedl, že patří na pomyslný vrchol pyramidy CPU určených pro osobní počítače a výkonné stanice. Jediným místem, kde se musel tento procesor před svým rivalem sklonit, byl test převodu DVD videa v programu DVDShrink. Zde procesor AMD ztrácel díky daleko nižšímu taktu několik minut (přesněji rozdíl činil 860 MHz, což vyplývá z porovnání 3 460 MHz u Intelu Pentia 4 XE a 2 600 MHz u AMD Athlonu 64 FX-55). Rozdíl ovšem v žádném případě není propastný. Naopak v aplikacích vyžadujících vysokou propustnost sběrnice a především ve hrách ukázal tento procesor svoji plnou sílu. Kompletní výsledky naleznete v tabulce.

Cena vč. DPH: 28 000 Kč

K testu zapůjčila firma: AMD, http://www.amd.com

§§§§§


Nejvýkonnější desktopový Intel

Petr Matuška

C04P0647

Nejnovější procesor jsme měli k dispozici nejen od firmy AMD, ale i od firmy Intel. Konkrétně šlo o nejžhavější model Intel Pentium 4 Extreme Edition, taktovaný na frekvenci 3,46 GHz. Co je na tomto procesoru zvláštního? Kromě vyšší frekvence se liší od svého 3,4GHz předchůdce nejen kmitočtem, ale hlavně zvýšenou frekvencí sběrnice FSB (z 800 MHz na 1 066 MHz). Aby této výhody mohl využít, bylo potřeba inovovat čipovou sadu a začlenit do ní podporu právě zrychlené sběrnice FSB 1066 MHz. Dodán nám byl tedy spolu se základní deskou Intel, osazenou novou čipovou sadou i925xe. Jak si samotná základní deska vedla v porovnání s ostatními, máte možnost srovnat v našem testu základních desek v tomto čísle. Vraťme se ale k samotnému procesoru. Tento procesor s kódovým jménem Gallatin pracuje na frekvenci 3 460 MHz, jeho násobitel je nastaven na hodnotu 13x a rychlost systémové sběrnice je 1 066 MHz. Vyroben je 13nm technologií a určen je pro patici LGA775. Dodatek Extreme Edition v názvu značí, že kromě paměti cache L1 rozdělené na 8 kB datové a 12 kB instrukční části je zde přítomno i 512 kB cache L2 a hlavně 2 048 kB cache třetí úrovně L3. Oproti procesorům AMD Athlon 64 má sice dvojnásobnou paměť cache, ale až třetí úrovně, zatímco AMD (na rozdíl od procesorů Intel, jež mají pouze 512 kB), má integrovaných 1 024 kB paměti v druhé úrovni L2, což přínáší větší výkon, než dosáhl Extreme Edition přidáním 2 048 kB do úrovně třetí. Vyrábět se bude pouze do patice LGA775 a podporován je prozatím pouze čipovou sadou Intel i925XE. Procesor samosebou podporuje technologii Hyper-Threading (HT), což nemusíme dvakrát připomínat. Jedná se o technologii vytvářející v jednom fyzickém procesoru dva logické, schopné nezávisle na sobě zpracovávat dvě nezávislá vlákna instrukcí. Tato výhoda se ovšem nemusí nezbytně nutně projevit všude a ve všech aplikacích - naplno ji využijí pouze aplikace optimalizované pro práci s více procesory. O přísun dat se budou vzhledem k použití čipové sady i925XE starat pouze operační paměti DDR2 s frekvencí 400/533 MHz. Ani u tohoto procesoru se firma Intel nerozhodla opustit vody 32bitových instrukcí a implementovat podporu 64bitových instrukcí, podobně jako firma AMD u procesorů Athlon 64. "Zbývá" tak podpora přidaných instrukcí MMX, SSE a SSE2. Kvůli použití staršího jádra Gallatin zde chybí podpora instrukcí SSE3. Co se týče základní desky, procesor byl testován na motherboardu firmy Intel, osazeném čipovou sadou i925XE a ICH6. Největší změnou je podpora rychlejší sběrnice 1 066 MHz FSB. Tato změna by se měla projevit ve zvýšení propustnosti celého systému, které musí svou rychlostí 533MHz podporovat i operační paměti DDR2. V praxi se ovšem žádné dramatické zrychlení nekonalo, na druhou stranu bylo znát zvýšení propustnosti pamětí v programu SiSoft Sandra. Druhou velmi zajímavou skutečností je, že čipset i925XE přidává podporu technologie Intel Extended Memory 64 Technology (Intel EM64T). Bohužel jsme měli možnost testovat tuto základní desku před oficiálním zveřejněním podrobnějších informací, a proto se od nich může tato informace lišit. Tento čipset samozřejmě podporuje i všechny ostatní funkce jako jeho předchůdce i925X, mimo jiné PCI Express x16, x1 a klasické PCI sloty, operační paměti typu DDR2, Intel High Definition Audio a další. Z hlediska reálného výkonu nepřináší nová sběrnice nic podstatného, nárůst výkonu se pohybuje na úrovni statistické chyby, tudíž je jen velmi obtížně změřitelný. V porovnání s AMD Athlonem 64 FX-55 je výkon tohoto procesoru o něco málo nižší. V SYSmarku 2004 dosáhl Intel výsledku 205 bodů oproti 217 bodům pro AMD - konkrétně v části Internet Content Creation byl poměr 225 ku 241 a v části Office Productivity pak 187 ku 196, obojí ve prospěch AMD. V testu hry Doom3 jsme měřili počet snímků vygenerovaných za sekundu. Při naprosto stejné konfiguraci procesor Intel ztrácel čtyři až pět snímků. Naopak v aplikacích, kde je potřeba hrubé síly, jako například u rekompilace filmu ve formátu DVD, se procesor Intel Pentium 4 3,46 GHz Extreme Edition předvedl skvěle - převod trval jen 14 minut a 10 sekund, zatímco Athlon 64 FX-55 zvládl stejnou úlohu za 18 minut a 42 sekund. V tabulce najdete porovnání výsledků systémů AMD i Intel na stejné konfiguraci.

Cena vč. DPH: cca 1 000 USD

K testu zapůjčila firma: Intel, http://www.intel.cz

§§§§§


Telefonujte s HP

Lukáš Erben

C04P0659

S modelem 6340 se HP stává dalším hráčem na trhu chytrých mobilních telefonů, či přesněji na trhu XDA - tedy hybridních PDA kombinovaných s telefonem.

Vstup iPAQů na trh XDA (či MDA) proběhl již poměrně dávno v podobě přídavných modulů (návleků), které dokázaly klasické iPAQy proměnit v (neskutečně veliký) mobilní telefon. Model 6340 je ale prvním skutečně integrovaným zařízením na úrovni MDA II či PalmOne Treo - tedy chytrým telefonem nejtěžšího kalibru. Do již dříve ohlášené novinky HP byly vkládány velké naděje, neboť PDA řady iPAQ patří po designové a kvalitativní stránce k absolutní špičce. Tyto naděje byly ostatně ještě posíleny specifikacemi přístroje, které zahrnují quad-band telefon, Wi-Fi a Bluetooth.

První dojem, který v nás nový GSM iPAQ zanechal, byl poněkud rozpačitý - očekávali jsme přece jen drobnější přístroj. 6340 je nejen o poznání větší a těžší (190 g) než moderní PDA (HP 4150, Acer N20 či Fujitsu Siemens Pocket LOOX 410), ale díky přečnívající anténě dokonce mírně přerostl MDA II. Díky odlišnému tvaru a gumovým bočnicím (které skrývají tlačítka pro regulaci hlasitosti, nahrávání, výstup na sluchátka či SDIO slot) se s ním ale pracuje velmi příjemně. Výrobce navíc přibalil výtečné kožené pouzdro na pásek, nabíjecí a synchronizační kolébku (nabíjet lze i po pouhém připojení na USB), cestovní nabíječku a pochopitelně též sadu programů a aplikací, mezi nimiž nechybí (u modelů prodávaných na našem trhu) ani česká lokalizace. Zařízení pohání procesor Texas Instruments OMAP, pracující na překvapivých 168 MHz - tedy frekvenci, kterou jsme u Pocket PC viděli naposledy před dvěma či třemi lety. Subjektivní rychlost přístroje se při běžné práci přesto příliš neliší od moderních PDA s PXA procesory na 400 či 600 MHz. Větší výhrady máme k velikosti RAM - 64 MB je dnes u PDA standard, u tak luxusního přístroje, jakým HP6340 bezpochyby je, bychom ale automaticky očekávali 128 MB. Použita je klasická 3,5" obrazovka TFT, která ale nabízí pěkný obraz pouze při maximálním nastavení jasu - zdá se, že HP se v tomto případě soustředilo zejména na úsporné komponenty (z hlediska spotřeby energie). Zajímavým doplňkem je přídavná QWERTY klávesnice, která se připojuje k spodní části přístroje - velikost nového iPAQu se díky ní ale bohužel stává pro nošení v kapse zcela nepřijatelná. Přesto je to výborný doplněk do tašky při případ, že byste na cestách byli nuceni psát delší e-mail.

Když už jsme nakousli otázku softwaru, je na místě HP pochválit za některé speciální prográmky a utility, které výrazně zvyšují uživatelský komfort. Některá zlepšení jdou sice na vrub modernějšímu firmwaru a aktuální verzi Windows Mobile 2003 For GSM/GRPS, originální utility umožňující snadnou aktivaci a deaktivaci GSM, Wi-Fi a Bluetooth jsou doslova k nezaplacení. Systém Windows Mobile si ale přesto uchoval některé z neblahých vlastností - ovládání jednou rukou je v podstatě vyloučeno, což v kombinaci se skutečností, že použitý Bluetooth Stack nepodporuje v profilu bezdrátové náhlavní soupravy hlasové vytáčení, dělá z iPaqu 6340 noční můru pro řidiče. Ani jeho zprovoznění coby "modemu" pro připojení k internetu nebylo (překvapivě) příliš snadné.

Běžná práce s tímto zařízením se příliš neliší od používání MDA 2 či jiných XDA - musíme však pochválit lepší ergonomii a zejména fenomenální výdrž baterie. Zatímco s MDA II se již po jednom dni dostáváme do energetických rezerv, iPAQ ani po dvou dnech (středně či méně náročného provozu) nejevil "známky únavy". Teprve třetí den, tedy po bezmála 72 hodinách, nás přístroj upozornil na nízký stav baterie - to jsme u Pocket PC XDA doposud nezažili. Mile nás překvapila též výborná citlivost Wi-Fi adaptéru.

iPAQ h6340 si ale přes fantastickou (na poměry XDA/MDA) výdrž baterií neodnáší ocenění Top Produkt. Neudělíme jej zejména kvůli pouhým 64 MB RAM. Za 24 000 Kč bychom též čekali integrovaný fotoaparát (byť není nezbytnou nutností), vyřešenou podporu hlasového vytáčení a doufali bychom v kovové tělo, obvyklé u lepších iPAQů. Naopak Wi-Fi bychom v podobném přístroji možná oželeli, neboť pro extrémní mobilitu je důležité spíše GPRS (či nově EDGE). Kvůli nižší frekvenci procesoru nabízí HP6340 menší výkon než většina současných PDA - pokud ale nepoužíváte speciální náročné aplikace, žádné zásadní rozdíly nejspíš nepostřehnete, nehledě na to, že delší výdrž baterie za toto omezení rozhodně stojí. Poměr ceny a užitné hodnoty zůstává problémem všech XDA - za cenu tohoto iPAQu lze dnes pořídit výborný manažerský telefon s fotoaparátem a Bluetoothem, výkonné PDA (Pocket PC či Palm) a ještě vám zbude na dvouleté předplatné PC WORLDu.

Cena vč. DPH: 24 336 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, http://www.hp.cz

§§§§§


Fotografie a data kdekoliv?

Petr Matuška

C04P0624

Druhým zajímavým produktem od firmy Transcend, který jsme měli možnost testovat, byl USB disk JetFlash DSC 128 MB. Co je na tomto přístroji zajímavého? Bezesporu to je integrovaný digitální fotoaparát. Na první pohled vypadá toto zařízení jako obyčejný USB flashdisk, jeho rozměry jsou 80 x 29 x 16 mm, váha 26 gramů a má velmi příjemný tvar: zaoblený a ke stranám se zužující. Stylově dobře zvolený stříbrný plášť doplňuje po celém obvodu na bocích a uprostřed černý plast. Na samotném těle USB disku se na horní hraně nachází stříbrné tlačítko, které slouží jako spoušť fotoaparátu. Na přední straně je pak optický hledáček, pomocí něhož lze vyhledat a zaměřit fotografovaný objekt, a dvojice diod s popisy. Červená (Power) signalizuje zapnutí přístroje, pod ní umístěná zelená dioda (Memory) má za úkol informovat uživatele o stavu zaplnění vnitřní paměti, jednak pomocí signálu při spuštěné funkci o tom, zda je možné začít fotografovat či nikoliv. Poslední ovládací prvek nalezneme na opačné straně přístroje, a to přepínač, jímž odkryjeme samotnou optiku. Na levém boku je praktický držák na šňůrku pro jednoduché přenášení disku na cestách. Přenos dat do počítače je realizován přes rozhraní USB 1.1, jehož konektor objevíte po rozpojení přístroje na dvě části. Přenosová rychlost byla naměřena při zápisu pouhých 305 kB/s, při čtení z disku byly hodnoty již o mnoho lepší - 650 kB/s. Celková kapacita je 128 MB a je sdílená mezi funkcí přenosného disku a digitálního fotoaparátu. Ten má maximální rozlišení VGA - 640 x 480 obrazových bodů, nenacházejí se zde žádné funkce pro nastavení kvality pořízených fotografií nebo možnosti nastavení bíle a jiné barvy. Blesk zde také chybí, je to již od počátku přístroj plánovaný pro pořizování momentek v době, kdy není k dispozici žádný jiný fotoaparát. Kvalita pořízených snímků odpovídá udávanému rozlišení, fotoaparát je velmi citlivý na (ne)dostatek světla - při kombinaci dostatečného množství světla a relativně pevné ruky se nám podařilo udělat vcelku pěkné snímky. Nedají se sice porovnávat s těmi pořízenými dvou či třímegapixelovými fotoaparáty, ale pro zachycení momentek a následné zaslání přátelům pomocí e-mailu stačí. Ještě jsme se nezmínili o napájení: zde je velmi překvapivě realizováno pomocí integrované baterie, která se začne nabíjet při každém vložení přístroje do USB v počítači. Na výdrži se toto řešení nijak nepodepsalo, jedno nabití vystačí minimálně na vyfocení tolika snímků, kolik se jich vejde do vnitřní paměti. Užitečným pomocníkem je dodaný program Ulead Photo Explorer 8.0 SE, který umí pořízené fotografie prohlížet, organizovat, provádět s nimi jednoduché operace jako úpravy jasu a barev, ale i náročnější, mezi které patří přidávání efektů deformace obrazu (těch je na výběr opravdu mnoho). Společně s přístrojem jsme v balení dostali prodlužovací USB kabel pro snazší připojení disku k počítači, instalační CD s ovladači pro operační systém Windows 98 SE (pro vyšší verze již ovladače potřeba nejsou) a s již zmíněným programem od firmy Ulead, šňůrku k pohodlnému zavěšení na krk, manuál a propagační materiály firmy Transcend.

Cena vč. DPH: 1 700 Kč

K testu zapůjčila firma: Actebis, http://www.actebis.cz

§§§§§


Rychleji, nebo do dvou vrstev?

Petr Matuška

C04P0626

Touto otázkou se mohou zabývat uživatelé, kteří mají v úmyslu zakoupit mechaniku podporující vypalování na DVD média. Námi testovaná vypalovací mechanika byla vyrobena společností Lite-On a nese označení 1633s. Oproti předcházejícímu modelu této značky přibyla podpora vypalování do dvou vrstev na média DVD+R DL, konkrétně rychlostí 2,4x, a zrychlilo se vypalování na ostatní DVD média, a to: DVD+R 16x, DVD+RW 4x, DVD-R 8x, DVD-RW 4x. Mechanika pochopitelně podporuje i čtení a vypalování CD disků, výrobce udává 48x rychlost čtení, 48x vypalování na CD-R a 24x rychlost zápisu na CD-RW. Ke 100% podpoře všech dostupných optických formátů na trhu nám tedy chybí jen podpora DVD-RAM, a to jak pro zápis, tak pro čtení. V retailovém balení byla mechanika dodána v úhledné krabici, v níž se nacházejí kromě samotného přístroje i dvě jednovrstvá DVD média - DVD+R, DVD-R, instalační CD s OEM verzí vypalovacího programu Nero, CD program Power DVD 5, analogový audiokabel k propojení zvukové karty, šroubky pro upevnění mechaniky k počítači a podrobný grafický manuál, v němž ovšem nenajdete informace v češtině. Jak bývá zvykem, Lite-On potěší uživatele vlastnící počítače s těsnější skříní, protože 1633s je o několik cm kratší než mechaniky ostatních výrobců. Konkrétní rozměry jsou 145 x 42 x x 170 mm, hmotnost je běžných 0,9 kg. Stejně jako předchůdce této mechaniky, i tento model je vybaven technologiemi zajišťující optimální výkon. V první řadě to je Smart-Burn: technologie zabraňující znehodnocení média při náhlém výpadku dodávky dat při zápisu na médium. Tomuto procesu také vydatně pomáhají 2 MB cache. Mezi další vylepšení lze řadit technologii Smart-X, upravující rychlost přenosu dat při čtení CD-DA, VCD, SVCD, DVD. V době, kdy není mechanika vytížena na maximum, např. při přehrávání DVD-Videa nebo při spouštění MP3 skladeb z disku, nastaví tato technologie rychlost čtení na nižší hodnotu, což má za následek nižší otáčky a nižší hlučnost. Poslední technologií, o které je třeba se zmínit, je tzv. VAS - systém pro potlačení vibrací a snížení hlučnosti při vyšších otáčkách. Díky tomu má Lite-On možnost lepšího doostření laseru a nabízí kvalitnější zápis na médium. Při praktickém testu jsme se ale paradoxně, přes všechny výše uvedené technologie, setkali s hlučností překonávající většinu mechanik ostatních výrobců, a to jak při čtení, tak při zápisu. Přístupová doba udávaná výrobcem -120 ms - byla v reálných testech o něco nižší. Čtení CD-ROM, CD-R/W i DVD medií patří k nadprůměrným hodnotám, test grabování audio CD proběhl naprosto v pořádku se 100% úspěšností. Při zápisu na CD-R a CD-RW ovšem již mechanika tolik úspěšná nebyla. Kvalita zápisu na DVD?R i RW byla velmi slušná, zvláště po aktualizaci firmwaru v mechanice. Drobné rozdíly se projevovaly u jednotlivých médií. Problém ovšem nastal s kvalitou disků zapsaných při rychlosti 16x, tj. celých 4,7 GB bylo vypáleno za sedm minut a 10 sekund. Médium sice bylo ve všech mechanikách, co jsme měli k dispozici, čitelné, ovšem hodnoty PIF, určující čitelnost média, se pohybovaly výrazně nad standardem. Při zápisu do dvou vrstev rychlostí 2,4x byla situace z hlediska kvality zápisu o něco lepší - velkou měrou se ale na výsledku podílí samotná kvalita DVD+R DL nosičů. Hodnoty PIF již nad stanovenou hranici nestouply. Závěr je takový, že Lite-On 1633s se vypořádá s naprostou většinou u nás dostupných médií dobře a zvláště pokud dáváte přednost kvalitnějším nosičům, získáte v této mechanice pomocníka, jemuž se nebudete muset bát svěřit na archivaci třeba i důležité dokumenty.

Cena vč. DPH: 2 470 Kč

K testu zapůjčila firma: Actebis, http://www.actebis.cz

§§§§§


Nová značka LCD

Petr Matuška

C04P0660

Doba, kdy by LCD displeje s velikostí displeje pouze 15" měly opustit náš trh, ještě nenastala. Dokazuje to testovaný LCD displej firmy Orion Plus. Samotný 15" panel je chráněn robustním rámem, který jej obklopuje ze všech stran minimálně čtyřmi centimetry plastu. Přesné rozměry celého monitoru jsou 385 x 380 x 230 mm a jeho hmotnost činí tři kilogramy.

Celek se na první pohled zdá velmi mohutný. Ve spodní části se nacházejí ovládací tlačítka a dioda signalizující stav displeje. Ovládání je svěřeno trojici tlačítek, kde pro vstup do menu slouží tlačítko pravé a nastavování hodnot + a - se provádí tlačítky nalevo od něj. V menu lze nastavit jednak jas a kontrast, jednak panel nabízí systém menu s přesným nastavením velikosti, pozice a vyladění obrazu. Na výběr je zde šest jazyků, ve kterých umí displej s uživatelem komunikovat, ale ani jeden z nich bohužel není čeština. Pro ty, kteří nemají chuť na jemné dolaďování obrazu, je na přední straně panelu k dispozici funkce automatického nastavení, kterému se lze bez obav svěřit. Celý rám stojí na plastovém podstavci, jenž zvláště při zasunování displeje nepůsobí věrohodným a stabilním dojmem. Plastové výlisky nám připadaly velmi tenké a budily dojem, že nemusí váhu panelu unést. Po zasunutí se však ukázalo, že vše je v pořádku a stabilita podstavce byla dobrá. Nastavovat výškově usazení panelu zde možné není, regulovat jde pouze jeho naklonění směrem k uživateli. Ač by se našlo místo pro integrované reproduktory, ani ty zde nejsou přítomny. Na zadní straně nalezneme vstup pro napájení z externího zdroje a vstup pro signál z počítače. Ten je realizován analogovým VGA vstupem. Digitální vstup zde bohužel neobjevíme, ani v balení nenajdeme redukci z digitálního na analogový. Displej je tak odkázán pouze na starší grafické karty nebo na nákup příslušné redukce uživatelem. Obraz podávaný tímto displejem v nativním rozlišení 1 024 x 768 je dobře čitelný a dostatečně ostrý. Ovšem jakmile displej přijde do kontaktu se signálem s nižším rozlišením, sice ho přepočítá tak, aby byl vidět přes celý displej, ale kvalita podání, přesněji ostrost obrazu, je mnohem horší, nehledě na fakt, že podsvícení celého displeje je nejednotné a v dolních rozích je již znát úbytek jasu. Jiné deformace obrazu jsme při testech nezaznamenali. Rozteč obrazových bodů je 0,297 x 0,297 mm, udávané hodnoty jasu pak 250 cd/m2, kontrastní poměr 350 : 1, maximální počet barev, který displej umožňuje zobrazit, je 16,7 milionu. Úhly pohledu, z nichž lze sledovat obraz na LCD, jsou podle výrobce 75 stupňů horizontálně a 70 stupňů vertikálně. Naše zkušenost byla ale mírně odlišná - v horizontálním směru bylo vše v pořádku, obraz byl čitelný i při udávaném úhlu, ale při pohledu ve svislém směru se obraz začíná poměrně brzy zesvětlovat. Energeticky náročný tento displej není, spotřebu má nižší než 30 W a vyhovuje normě TCO 99. K tomu dopomáhá i spořící automatický systém, který jej přepne po přednastaveném časovém úseku do úsporného režimu - v tomto režimu je spotřeba nižší než 5 W a šetří se tím i samotný LCD panel.

Cena vč. DPH: 7 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Actebis, http://www.actebis.cz

§§§§§


Dvacet čtyři jehel v akci

Václav Maletínský

C04P0630

Test jehličkových tiskáren na našich stránkách nenajdete každý měsíc, pravidelné přehledy těchto zařízení jsme přestali zpracovávat před třemi lety. Stalo se tak v době masivního nástupu inkoustové technologie a po výrazných slevách černobílých i barevných laserových tiskáren. Jehličkové tiskárny, které v minulosti z našich domácností vytlačily mechanické nebo elektronické psací stroje, mají na trhu i nadálé své nezastupitelné místo. Nepoužívají se sice pro grafickou práci, málokdy se s nimi setkáme v obchodní korespondenci, jsou však výtečnými pomocníky při zpracování dlouhých tiskových sestav pro několik stovek či tisíc zákazníků. Důvody, proč ještě jehličkové tiskárny nebyly nahrazeny modernější technologií tisku, jsou podle našeho názoru čistě ekonomické. Rychlostí zpracování výtisků je dnešní tiskárny s laserovou technologií snadno předstihnou, pořizovacími náklady se jim bezesporu vyrovnají (porovnáme-li shodné měsíční zatížení), ale z hlediska provozu jim nemohou konkurovat. Spotřební materiál jehličkových tiskáren tvoří jen páska napuštěná inkoustem, která vydrží několik milionů znaků. Barva písma sice v průběhu tisku může postupně slábnout, ale cena nové pásky zdaleka nedosahuje ceny výměnné cartridge u inkoustových nebo laserových tiskáren a náklady na vytištění stránky A4 se pohybují v řádu několika haléřů. Jehličkové tiskárny často pracují s tabelačním papírem, složeným ve dvou až pěti vrstvách. Jeden výtisk tedy může obsahovat jeden originál a 1-4 kopie. Tiskárny pro podávání a posuv "nekonečného" papíru používají tlačný nebo tažný mechanismus, tzv. traktor, který posouvá papír za jeho perforované okraje. Ty se po dokončení tisku odtrhnou a výsledný formát dokumentu odpovídá například rozměrům stránky A4.

Fujitsu DL 3750+ patří k moderním jehličkovým zařízením, které je určeno spíše pro práci s tabelačním papírem a má zabudován tlačný a tažný traktor. Tento mechanismus je přesto doplněn jednoduchou opěrkou pro zakládání samostatných řezaných listů v šířce 102-267 mm a délce 76-364 mm a bez problémů tedy zvládne běžné kancelářské listy A4 s rozměry 210 x 297 mm. Produktivita práce bude v takovém případě nižší, neboť podávání dalšího papíru u vícestránkových dokumentů zajišťuje uživatel ručně. Testovaný výrobek je vyroben 24jehličkovou tiskovou hlavou s životností 400 milionů úderů. Vyrovnávací paměť 128 kB je dostatečná pro nepřetržitý tisk textových souborů, případně drobné grafiky (logo firmy atd.). Maximální rozlišení 360 x 360 dpi je používáno jen při volbě kvalitního tisku, k dispozici jsou i nastavení práce v náhledové a střední kvalitě. Rychlost tisku je zpravidla uváděna v počtech znaků za sekundu, my ale raději uvedeme dobu, kterou tiskárna v testu potřebovala na jednotlivé výtisky. V nejnižší náhledové kvalitě dokáže textový soubor 1 800 znaků vytisknout za 23,4 sekundy, text s grafickými prvky zpracuje za 27,2 sekundy v náhledovém a středním nastavení a za 42,4 sekundy ve vysoké kvalitě. Tiskárna není určena pro práci s celostránkovou grafikou, přesto jsme pro ilustraci vytiskli rastrový obrázek A4 za 1 minutu a 47,9 sekund a vektorovou grafiku stejného formátu za 59 sekund. Produktivita práce se při pohledu na naměřené údaje nezdá být vysoká, ale v praxi za stejnou dobu získáte 1 originál a 4 kopie. Necháme proto na vašem uvážení, zda vás zajímá jen základní doba tisku, nebo jí vydělíte počtem získaných výtisků. Ovládání tiskárny není nijak složité, panel s pěti tlačítky pro nastavení zařízení je umístěn na levé straně přední části. Ovladače pro Windows nabízejí základní volby pro nastavení rychlosti (a tím i kvality) zpracování dokumentů. Tiskárna se prodává za 16 648 Kč a prodejce, společnost Actec, s. r. o., na ni poskytuje záruku 24 měsíců.

Cena vč. DPH: 16 648 Kč

K testu zapůjčila firma: Actec, http://www.actec.cz

Tisková oprava: V minulém vydání našeho časopisu byla v článku o dokumentových skenerech uvedena chybná informace o skeneru Fujitsu ScanSnap. Jako prodejce byla uvedena společnost Fujitsu, přestože do testu nám výrobek zapůjčila firma Actec. Společnosti Actec, s. r. o., a čtenářům se za chybně uvedený údaj omlouváme.

§§§§§


Všechno v jednom

Václav Maletínský

C04P0629

Černobílý tisk a kopírování, barevné skenování, ale také příjem a posílání faxů jsou činnosti, které hravě zvládne víceučelové zařízení Ricoh Aficio FX 16. Tisková mechanika tohoto stroje dokáže při kopírování nebo přímém tisku pracovat rychlostí 16 stran za minutu a nabízí maximální rozlišení 600 x 600 dpi. Vestavěný skener s hardwarovým rozlišením 600 x 600 ppi a interpolovaným maximem 4 800 x 4 800 ppi pracuje ve 24bitové barevné hloubce a při kopírování dokáže předlohu pozměnit v rozsahu 25-400 procent originálu. Sklo skeneru je jednou z možností zachycení předlohy o rozměru 210 x 297 mm, automatický podavač dokumentů pak dokáže pracovat se 30 listy originálu. Může být využit jak při skenování, tak při odesílání zpráv faxem (zde je rozlišení omezeno na 300 x 300 ppi). Spodní zásobník papíru je určen k umístění 250 listů papíru formátu A4, čelní štěrbina může být použita k zakládání samostatných listů vyšší gramáže až 163 g/m2 a výstup papíru mezi tělem tiskové mechaniky a spodní částí skeneru nabízí prostor pro uložení 150 výtisků.

Ovládací prvky testovaného víceúčelového produktu jsou umístěny na konzoli před víkem skeneru. Uprostřed panelu se nachází alfanumerický monochromatický displej, pod ním tlačítka pro listování v menu a na levé straně jsou zabudovány ovladače pro nastavení vlastností kopírovaného dokumentu. Vpravo od displeje je umístěna numerická klávesnice pro vytáčení faxových čísel nebo nastavení počtu kopií a vedle ní zbyl prostor pro spuštění a zastavení probíhajících činností.

Programové vybavení je připraveno pro počítače s Windows 98 a vyšší verzí, propojení PC a Ricohu Aficio FX 16 zajišťuje USB 1.1 nebo paralelní rozhraní. Dodávaný software nezahrnuje jen ovladače tiskárny, ale také TWAIN pro práci se skenerem a průvodce pro práci s faxem.

Při testu jsme vyzkoušeli všechny úkoly, které budou na výrobek zákazníkem kladeny. Faxový provoz proběhl bez problémů, rychlost odesílání textové stránky se pohybovala mezi 4-5 sekundami a při zadávání faxového čísla jsme mohli použít numerickou klávesnici nebo vybírat adresáta ze seznamu, který byl zobrazen na displeji. Při skenování jsme byli spokojeni s rychlostí práce u černobílých předloh nebo využití nastavení pro stupně šedé. Stránku A4 v rozlišení 300 ppi jsme černobíle převedli za 16,6 sekundy, v šedé škále za 43 sekund, ale při barevném režimu čas dosáhl k hranici 1 minuty a 45 sekund. Ještě delší dobu 2 minuty a 21 až 32 sekund jsme potřebovali na barevný snímek 13 x 18 cm, sejmutý v rozlišení 600 a 1 200 ppi. Dobu skenování nepříznivě ovlivňuje pomalé USB 1.1 připojení, nižší hardwarové rozlišení trochu pomáhá zrychlení (nastavení 1 200 ppi je získáno interpolací), ale kazí práci s detaily. Zachování barev je při skenování na velmi dobré úrovni, průměrná barevná odchylka 2 delta E a šum 1,2 delta E jsou hodnoty, které by mohl závidět leckterý stolní skener. Kopírování jedné stránky A4 probíhalo v různých nastavení kvality za 11-18 sekund, 6 rozdílných stran jsme z podavače dokumentů zkopírovali za 55 sekund. Textové dokumenty nebo texty s drobnou grafikou dokáže dokáže Ricoh Aficio FX 16 vytisknout za 11-13 sekund, o 6 sekund více potřebuje na vektorový nebo rastrový celostránkový tisk. Cena zařízení byla prodejcem stanovena na 17 700 Kč vč. DPH a zahrnuje přístroj, propojovací kabely a startovací tonerovou náplň na 2 000 výtisků. Spotřební materiál, tedy kazeta s obrazovým válcem, má běžně kapacitu 3 000 výtisků s pokrytím 5 % a náklady na provoz se pohybují ve výši 1,19 Kč vč. DPH. Zde je třeba zdůraznit, že provozní náklady nejsou zcela výhodné. Na zařízení je poskytována záruka 2 roky.

Cena vč. DPH: 17 700 Kč

K testu zapůjčila firma: Impromat, http://www.impromat.cz

§§§§§


Další hudební klíčenka

Petr Matuška

C04P0625

Firma Transcend je známá hlavně v oblasti výroby a prodeje přenosných flashdisků. S příchodem nové řady výrobků svůj záběr rozšířila a využila zkušeností s výrobou přenosných pamětí, aby uvedla na trh USB Flash Drive + MP3. Jak bývá poslední dobou u zařízení podobných tomuto zvykem, výrobce se nespokojil s přidáním jedné funkce, nýbrž jich integroval hned několik. V první řadě je ale tento výrobek myšlen jako přenosný flashdisk. Interní kapacita paměti dosahuje 256 MB a připojuje se k počítači externím kabelem přes rozhraní USB 2.0. Přenosová rychlost dosáhla při zápisu maximální hodnoty zápisu 450 kB/s, čtení probíhalo rychlostí 700 kB/s. Druhou funkcí tohoto zařízení představuje MP3 přehrávač. Přístroj si poradí s datovými toky až do hodnoty 320 kb/s, a to včetně variabilního bitratu. Kromě MP3 lze přehrávat i formáty WMA a WAV. Skladby se ukládají do vnitřní paměti, která je sdílená pro všechny další funkce přístroje. Přehrávač si snadno poradí se skladbami rozdělenými do jednotlivých adresářů a nechybí zde ani integrovaný radiopřijímač FM. Jako anténu využívá zapojená sluchátka a příjem je při dobrém signálu kvalitní, bez ruchů a šumu. Při výjimečně dobrém signálu si můžete vychutnat příjem rádia i ve stereo režimu. JetFlash najde uplatnění i jako digitální hlasový záznamník. Záznam je uložen do formátu WAV, nastavit můžete tří stupně kvality nahrávky. Poslední drobností je funkce využitelná při výuce cizích jazyků - můžete si nastavit začátek a konec záznamu a ten opakovat bez jakéhokoliv zásahu uživatele neustále dokola a přitom třeba trénovat výslovnost (známá marketingová funkce, s níž jsme se setkali již u přehrávačů MSI). Zajímavé je, že pokud zvolíte možnost náhodného přehrávání skladeb, přehrávač si vymyslí určitou posloupnost, kterou ale po opětovném zapnutí přístroje opakuje.

Vše je uloženo v malém, příjemně zaobleném těle. Na přední straně se nachází grafický displej podsvícený modrými diodami. Veškeré ovládání se provádí pětisměrným joystickem, kde stisk značí potvrzení akce, polohami vlevo/vpravo a nahoru/dolu pak listujete v menu. V módu MP3 přehrávače jimi lze přeskakovat na další skladby a upravovat hlasitost. Pod joystickem se nacházejí tři tlačítka, jimiž se zapíná vlastní přístroj a spouští přehrávání skladeb. V levé části najdeme miniaturní otvor pro záznam zvuku, na horní části pak konektory pro připojení sluchátek a datového kabelu USB. Zadní strana je složena z krytky na jednu AAA baterii, která celý přístroj pohání, spolu s jistící klávesou krytky a tlačítkem Hold pro zablokování všech kláves - což je užitečné při přenášení na cestách. V balení najdeme kromě samotného přístroje datový kabel USB, baterii AAA, šňůrku k zavěšení na krk, sluchátka průměrné kvality, stručný manuál a CD s ovladači. Ty jsou potřeba ovšem pouze pro operační systém Windows 98, u vyšších se přenosný disk detekuje automaticky jako další jednotka. Přehrávat MP3 dokázal JetFlash 256 MB na jednu baterii déle než osm hodin, což je vzhledem k velikosti vnitřní paměti dostatečné.

Cena vč. DPH: 2 070 Kč

K testu zapůjčila firma: Actebis, http://www.actebis.cz

§§§§§


Šampión střední třídy

Tomáš Varoščák

C04P0623

Poté, co se v létě mezi grafickými kartami nVidia GeForce 6800 a ATI Radeon X800 odehrál souboj o nejvýkonnější model na poli high-endových akcelerátorů, přesouvá se nyní na sklonku roku bojiště o stupínek níže, tedy do středního segmentu. Ten patří pro většinu uživatelů k těm nejatraktivnějším, neboť karty nabízejí ideální poměr mezi výkonem a cenou. Tentokrát proti sobě oba výrobci čipů nasadili papírově velmi podobné modely, o jejichž kvalitách zřejmě rozhodnou až výsledky testů. Jmenovitě jde o různé verze GeForce 6600 od nVidie a Radeon X700 od ATI, které se od sebe budou lišit frekvencemi jádra a pamětí a několikapísmennými zkratkami. U nVidie se kromě základní verze (300/1 000 MHz) počítá ještě s výkonnější variantou GT (500/1 000 MHz), ATI představí po boku standardní X700 (400/700 MHz) dva modely s vyšším výkonem, označené PRO (425/860 MHz) a XT (475/1 050 MHz).

Jako vůbec první retailový vzorek ze zmiňované plejády karet se nám do rukou dostala nVidia GeForce 6600 od dobře známé firmy MSI. Podrobili jsme ji tedy několika testům na sestavě osazené základní deskou FIC s čipovou sadou Intel i915P a 1 GB operační paměti DDR 400 MHz. Jedná se tedy o sestavu relativně blízkou té, na níž proběhly podzimní TOPy grafických karet pro sběrnici PCI Express. Získané výsledky tedy lze s mírnou nadsázkou porovnávat. Abychom ale přece jen měli MSI NX6600 s čím porovnávat, použili jsme jako referenční kartu model Radeon X700XT od ATI. Je nám jasné, že obě karty jsou poněkud odlišné a budou se prodávat za různé ceny, ale k orientačnímu srovnání to postačí. Navíc firma ATI měla s dodáváním modelů X700 na trh určité problémy, a tak se nám bohužel nepodařilo standardní X700 získat do testu. Pokud ale přesto chcete porovnávat GeForce 6600 s Radeonem X700, pak od výsledků XT verze odečtěte zhruba 20 procent. Výkon jsme testovali v osvědčených aplikacích, pod operačním systémem Windows XP a s nainstalovanými ovladači ForceWare 66.81 a Catalyst 4.10 (6.14.10.6483).

Samotná karta MSI NX6600 vypadá vcelku nenápadně a je postavena na středně dlouhé červené PCB desce. Nad čipem je posazen kulatý oranžový větrák. Paměťové čipy (256 MB) jsou nechráněné a nacházejí se pouze na horní straně. Na rozdíl od "ostré" verze GT, která používá GDDR3 moduly, si GeForce 6600 musí vystačit s výrazně pomalejšími GDDR1 moduly. Chybí také možnost využití technologie SLI a spárování dvou identických karet pro dosažení vyššího výkonu. Jak ukazují poslední testy, nejde pouze o marketingový tah, ale dvě GeForce 6600 GT karty mají podobný či identický výkon jako GeForce 6800 Ultra. Co se týče externího napájení, spotřebu hravě pokryje PCI Express sběrnice s maximální kapacitou 75 W, a tak není třeba kartu "přiživovat" přímo ze zdroje. Pokud vás zajímají technologické údaje, vězte, že čip je vyroben 110nm technologií a obsahuje na 146 milionů tranzistorů. Může se, na rozdíl od karet ATI, pochlubit plnou podporou DirectX 9.0c a disponuje osmi pipelinami a třemi vertex shadery.

Zadní panel nabízí trojici konektorů, jmenovitě patnáctikolíkový D-Sub pro výstup analogového signálu do klasických CRT monitorů a levnějších LCD panelů, DVI-I pro digitální LCD a projektory a VIVO, tedy kombinovaný vstup a výstup videosignálu. Ten využijí především uživatelé, kteří chtějí pracovat s videem.

Jak jsme se již několikrát mohli přesvědčit v našich srovnávacích testech, MSI dokáže své karty doprovodit velice bohatou výbavou. Stejně tak je tomu i v případě této karty, která se může pochlubit ve standardní dodávce neuvěřitelnými 15 CD. Ta obsahují především plné verze her Prince of Persia: Sands of Time, XIII a Uru: Ages Beyond Myst, dále sadu čtrnácti demoverzí různých her a aplikace WinDVD, 3D-Album, Photoshop Album SE, MSI Media Center Deluxe II, VirtualDrive Professional, RestoreIT Professional, WinDVD Creator Plus, MSI 3D Desktop a MSI Multimedia Beyond 3D. Mimo bohaté nadílky softwaru najdete v retailovém balení také samolepku, redukci z DVI na D-Sub, S-Video kabel a VIVO rozbočovač.

Výkon grafické karty MSI NX6600 nás rozhodně nepřekvapil tak, jako při našem prvním setkání s verzí GT. Oněch 200 MHz rozdílu v taktovací frekvenci jádra a pomalejší paměti je přece jen znát. V jednotlivých aplikacích se největší rozdíl mezi GeForce 6600 a Radeonem X700XT projevuje především v testovací aplikaci 3DMark03, kde dosahuje téměř 50 procent. V ostatních aplikacích již tak výrazná výkonnostní propast oba modely nedělí a rozdíly se pohybují v řádu 10 až 20 procent.

Máte-li potřebu kupovat si novou grafickou kartu pro sběrnici PCI Express a nechcete-li utrácet za vysoký výkon, pak může MSI NX6600 být pro vás tím správným řešením. Nabízí totiž vyšší výkon než ostatní karty středního segmentu, konkurovat jí může pouze ATI se svým Radeonem X700. Podle našich informací ale tyto karty prozatím nejsou na trhu téměř vůbec k dispozici, a tak má nVidia šanci na slušný úspěch. A to bez vlastního přičinění.

Cena vč. DPH: 5 772 Kč

K testu zapůjčila firma: LEVI International, http://www.levi.cz

§§§§§


Ultrapřenosný Acer

Tomáš Jirásko

C04P0648

Patříte-li mezi uživatele, kteří tráví značnou část času na služebních cestách, dáte nám za pravdu, že rozměry a hmotnost přenosného počítače jsou tím nejdůležitějším. Nabídka subnotebooků vzhledem k celkovému množství prodaných exemplářů i vyšší cenové hladině není tak široká jako u DTR či "fullsize" notebooků, obvykle však představují to nejlepší, co dokáže daná značka nabídnout. Stejně tak je tomu i v případě testovaného Aceru TravelMate 382TMi.

Základem tohoto ultrapřenosného modelu (274 x 234 x 35 mm, 1,66 kg) je rám ze slitiny hořčíku, který jednak dostatečně chrání displej, jednak nabízí celkovou dobrou tuhost. Zadní část displeje se při rovnoměrném tlaku neprolamuje, a i když je samozřejmě tlak patrný, nedochází k celkové deformaci obrazu. Ještě lépe kryt absorboval sérii jednotlivých úderů, podobných těm, které musí snášet v situacích, kdy je nedostatečně chráněn v kufru, batohu apod.

Z hlediska použitých technologií Acer samozřejmě tolik neexperimentoval a zvolil osvědčené řešení v podobě technologie Centrino. V notebooku tak nalezneme Intel Pentium M 725 (frekvence 1,6 MHz) s 512 MB RAM a bezdrátové rozhraní IEEE 802.11b/g. Displej o velikosti 12,1" s rozlišením 1 024 x 768 bodu nabídne uživateli dobrý kontrast při celkově studenějším vyznění barev, které ovšem nepůsobí nepříjemně. Na spodním okraji rámu displeje nalezneme sestavu stavových diod, které jsou malé a nejsou díky bohu (na rozdíl od mnoha jiných značek) vysoce svítivé.

Klaviatura je vybavena klávesami běžných rozměrů, známými většině uživatelů - nedošlo zde k žádnému ořezávání a zmenšování - snad s výjimkou mezerníku.

Nad klávesnicí je umístěno šest funkčních tlačítek, po třech na každé straně od vypínače notebooku. Jedno je vyhrazeno pro zapnutí/vypnutí Wi-Fi rozhraní, zbývající pětice je uživatelsky programovatelná - dvě tlačítka jsou již předdefinována a označena ikonami (slouží k okamžitému spuštění webového prohlížeče a pro přístup k poště).

V jedné řadě s funkčními tlačítky nalezneme i dva reproduktory, jejichž zvuk ani nepotěší, ani neurazí, ale rozhodně není v této kategorii tím nejdůležitějším.

Sestava konektorů je následující: 2 x USB 2.0, IEEE 1394, RJ-45 (10/100 ethernet), RJ-11 (modem), VGA, FIR, PCMCIA slot typ II, mikrofon/

/line-in, reproduktor/sluchátka/line-out (SPDIF) port a konektor pro replikátor portů.

Z předešlé modelové řady převzala třistaosmdesátka externí mechaniku DVD?RW. Toto řešení může být výhodou i nevýhodou. Aceru sice umožnilo snížit hmotnost samotného notebooku zároveň s výrobní cenou přístroje, ovšem pro častého uživatele mechaniky nejde o nejlepší řešení na cesty - přece jen s sebou ponese další kus železa. Spočítejte si ale, kolikrát jste museli použít mechaniku "venku" - my například ani jednou, vše se dávno řeší pomocí USB flashdisků. Drobné rozdíly v konstrukci oproti fullsize protějškům se dotkly i baterie. Její zámky po dosednutí do bateriového prostoru automaticky nezapadnou, ale je nutné je zajistit manuálně.

Ve výkonnostních testech se Acer TM382 zařadil se 136 body v SYSmarku 2004 mezi výkonnější notebooková řešení, přestože byl osazen pouze integrovanou grafikou Intel Extreme 2 se sdílenou 64MB pamětí. Dosažený celkový výsledek odpovídá např. desktopu osazenému procesorem AMD Sempron 2800+ (2 GHz/512 MB/ATI Radeon 9600 128 MB). Při testu baterií se nám jej podařilo udržet "vzhůru" 4 hodiny a 15 minut, což jej řadí mezi špičku vytrvalců.

Aceru se v podobě modelu TravelMate 382 podařilo uvést na trh výrobek, jenž se rozhodně mezi subnotebooky neztratí a jehož poměr výkon/cena patří k těm nejlepším na trhu. Pokud uvažujete o koupi subnotebooku, určitě zařaďte mezi kandidáty i tento přístroj.

Cena vč. DPH: 61 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


Útok na iPod a Zen Touch

Tomáš Varoščák

C04P0622

Kategorie přehrávačů s pevným diskem představuje v oblasti přenosných audio zařízení doslova luxus, a proto se těmto výrobkům nevěnuje zase tolik firem. Asi nejúspěšnějšími firmami jsou pak celosvětově iRiver, Creative a Apple a právě těm roste nepříjemná konkurence v podobě Sony. Ta tento segment trhu (kromě minidiskových přehrávačů) dosud přehlížela, ale pravděpodobně toto zaváhání hodlá napravit. A tak přichází s velmi atraktivním modelem Sony Vaio Pocket VGF-AP1.

Vaio Pocket je na první pohled elegantní a notně odlišný od ostatních produktů této kategorie. Dominantním prvkem kovového těla je integrovaná baterie s výdrží okolo 20 hodin, především však displej a ovládací pole. Displej je na tuto kategorii neobvykle velký a kvalitní, s rozlišením 320 x 256 bodů a schopností zobrazit až 262 144 barev. To na jednu stranu oceníte především při prohlížení fotografií, na druhou stranu je ale takový displej žroutem energie a při běžném přehrávání hudby, což je hlavní činnost, na níž je tento produkt zaměřen, si jej tolik neužijete. Jiné by to bylo, kdyby přehrávač dokázal pracovat s filmy ve formátu DivX, ale to byste pravděpodobně po firmě, jež se z důvodu ochrany autorských práv stále nesmyslně drží formátu Atrac, chtěli příliš.

Ovládání je velmi osobité a nejvíce se pravděpodobně blíží touchpadům notebooků. Pohybem prstu po ploše posouváte kurzorový obdélník a stiskem potvrzujete volbu, nad níž se nacházíte. Na pravé a levé straně pak najdete hlavní ovládací prvky přehrávání i celého systému. Celkový dojem z ovládání rozhodně nepřekoná kolečka Zenu či iPodu, ale není tak špatný, jak jsme zpočátku čekali. Horší je to s rychlostí. I když Sony Vaio Pocket VGF-AP1 zdaleka nedosahuje pomalosti diskových Philipsů, při každé operaci přece jen nějakou tu vteřinku zbytečně váhá.

I přes avizovaný přechod společnosti Sony na formát MP3 se tentokrát ještě musíme smířit s podporou Atrac3 a Atrac3plus, která sice na jednu stranu znamená vyšší kompresi skladeb, na druhou však také zbytečný převod a ztrátu času. Přehrávač totiž funguje jako UMS zařízení, a tak by stačilo MP3 soubory vzít a nakopírovat přes Průzkumníka dovnitř. Bohužel takto je nutné instalovat speciální software a strávit několikanásobně delší dobu konverzí hudby. Při podpoře USB 2.0 by přesun 10 MB zabral sotva pár vteřin, takto ale v závislosti na vybraném formátu a kompresi může trvat až 2 minuty. A to při kapacitě 20 GB opravdu není málo. Snad se situace v budoucnu změní, neboť i pro tento model chystá Sony update firmwaru s přímou podporou MP3.

Kromě přehrávání MP3 souborů funguje Sony Vaio Pocket VGF-AP1 také jako přenosný disk, nicméně je třeba s sebou nosit kolébku, která disponuje USB, napájecími a line-out konektory. Samotný přístroj totiž obsahuje pouze výstup pro sluchátka a specifický systémový konektor.

Zajímavou funkcí je možnost prohlížení fotografií. Ty lze prohlížet v nízké kvalitě rychle nebo pomalu v kvalitě nejvyšší. Bohužel s nimi ale nelze dále pracovat. Chybí možnost zvětšení, přejmenování či mazání. Snímky lze do přehrávače stahovat přímo z fotoaparátu - pro tuto funkci kolébka disponuje i USB konektorem. Bohužel použitý Canon PowerShot A80 si s přehrávačem nerozuměl, což je podle Sony, způsobeno jiným způsobem ukládání dat. Ostatní značky (Minolta, Nikon, HP) by měly spolupracovat bez problémů.

Pokud bychom měli shrnout klady a zápory, pak jde o designově jedinečný přehrávač s velmi kvalitním displejem, s netradičním, ale příjemným ovládáním a zajímavou funkcí prohlížení fotografií. Na druhou stranu ale nelze ignorovat pomalejší pohybu v menu, zbytečnou konverzi do formátu Atrac a drobnější chybičky jako chybějící podporu českých znaků či nemožnost přehrávat podle adresářů.

Cena vč. DPH: 12 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony Czech, http://www.sony.cz

§§§§§


Výkonnostní špička s Intelem

Petr Matuška

C04P0649

Mezi počítači uváděnými na předvánoční trh nás zaujala sestava Tecom Graphics 3800. Jeho skříň je oděna do černé barvy včetně mechanik a příslušenství, ale to nejzajímavější se ukrývá uvnitř, konkrétně nejde o nic menšího než nejnovější procesor z dílen Intelu - přesně řečeno Intel Pentium 4 označovaný po novém způsobu 570. Je vyroben 90nm technologií, postaven na jádře Prescott, jeho pracovní frekvence je úctyhodných 3,8 GHz, podporuje 800 MHz systémovou sběrnici a obsahuje 1 MB cache L2. Procesor je uložen v základní desce Intel i925x, využívá ke své práci dvojici pamětí DDR2 Hynix s modelovým označením 4300, tikajících na frekvenci 533 MHz a s časováním CL4. Tecom nešetřil ani na grafice a osadil slot PCI Express x16 kartou Sapphire Radeon X800 XT, s 256MB kapacitou videopaměti typu DDR3. Zvukový výstup je svěřen integrovanému zvukovému kodeku Intel High Definition Audio a stejně tak je použita integrovaná síťová karta. Pro uchování dat zde slouží dvojice pevných disků Seagate Barracuda 7200.7 disponujících 8MB vyrovnávací pamětí a používajících k připojení rozhraní SATA. Kapacita každého z nich činí 80 GB. Tyto disky jsou zapojené do systému RAID 0 -  Stripping, který má za úkol zvýšit propustnost diskového systému tím, že spojí dva fyzické disky do jednoho virtuálního. Práce je rozdělena zjednodušeně tak, že při ukládání dat je rozdělí na dvě části a ty se střídavě uloží na dané dva disky. Zápis i čtení dat tak teoreticky probíhá dvakrát rychleji. V praktickém životě je však zrychlení maximálně 50procentní. Data do počítače máte možnost dostat pomocí dvou optických jednotek, a to pomocí DVD-ROM mechaniky Toshiba SD-M1902 a multifunkční DVD vypalovačky Sony DRU-700A. Ta zvládne zápis na CD-R 40x, CD-RW 24x, DVD+R 8x, DVD-R 8x, DVD+RW i DVD-RW 4x a nakonec i na dvouvrstvé DVD+R 2,4rychlostně. Nechybí disketová mechanika a užitečná čtečka paměťových karet kombinovaná s jedním portem USB 2.0 a jedním FireWire IEEE 1394. Karty můžete vložit do slotů pro SD/MMC, SM, CF/MD, MS/Pro. Systém napájí 400W zdroj, na němž ale postrádáme spínač pro fyzické odpojení zdroje od napětí. Při návrhu chlazení skříně byl použit důmyslný systém přívodu a odvodu vzduchu: začíná trychtýřem, vedeným z levého boku skříně a nasměrovaným přímo k chladiči procesoru. Doplňuje ho externí větrák na zadní straně skříně, společně s dobře řešeným větřákem umístěným ve zdroji. Samozřejmostí je svázání datových a napájecích kabelů.

Na čele počítače se nachází pouze tlačítko Power, nikoliv již tlačítko Reset. Výrobce asi spoléhá na stabilitu čipsetu Intel i925x natolik, že již nebude třeba počítač resetovat. V případě zamrznutí systému uživateli nezbude nic jiného, než odpojit celý počítač z napájení. V dolní části čela se ukrývají dva USB 2.0 porty, spolu s konektory jack pro připojení sluchátek a mikrofonu. K počítači se kromě CD s ovladači dodává systém Windows XP Professional CZ a mnoho dalšího softwaru, např. Norton Internet Security, Diskeeper Lite, InterVideo Home Theatre Silver, InterVideo WinDVD Creator Silver a Farstone RestoreIT! Lite. Vzhledem k použitému procesoru, čipové sadě a ostatním komponentům je výkon této sestavy jeden z nejvyšších, jaký jsme kdy naměřili, konkrétní výsledky naleznete v tabulce. Vysokému výkonu ovšem logicky odpovídá i cena celé sestavy.

Cena vč. DPH: 60 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Tecom, http://www.tecom.cz

§§§§§


Konečně to správné Vaio?

Tomáš Jirásko

C04P0650

Platíš pouze za značku. S tímto cejchem by se nikomu neprodávalo nejlépe, a platí to i o společnosti Sony, přičemž je úplně jedno, které divizi se poštěstilo zakořenit toto hodnocení do myslí kupujících. Že to nemusí být pravda, nás přesvědčil notebook Sony Vaio VGN-B1XP, který by měl přinést kvalitu za dostupnou cenu - vztaženo samozřejmě k top značkám v oboru.

Sony Vaio VGN-B1XP je klasické Centrino a k nám dorazilo osazeno Pentiem M 725 (1,6 GHz), 512 MB RAM, 60GB pevným diskem a 14" displejem o rozlišení 1 400 x 1 050 bodů. S ohledem na cenu opustilo Sony svůj tolik oblíbený "skleněný" displej a použilo klasický TFT displej, který nabízí dobrý kontrast i barevné vykreslení. Patříte-li ovšem stejně jako my mezi hnidopichy, neunikne vám, že podsvícení je pravděpodobně řešeno jedinou trubicí usazenou poměrně nízko, a tak není "rovnoměrně" pokryta celá obrazovka. Tento jev je ovšem patrný pouze při ostrých úhlech pohledu a pouze na velkých bílých plochách. Při běžném provozu, kdy mají notebook přímo před sebou, naprostá většina uživatelů nemá šanci si čehokoliv všimnout, natož aby jim to vadilo.

Pro grafický subsystém padla volba na intergovanou kartu Intel Extreme Graphics 2 využívající sdílenou paměť o velikosti až 64 MB. Na "kancelařinu" zapadající do koncepce levného pracovního modelu a na nenáročné hry toto řešení naprosto stačí.

Pod displejem, respektive v jeho pravém kloubu jsou umístěny hlavní stavové diody a je tedy jedno, zda je notebook otevřený či nikoliv. Jistě drobnost, ovšem je z ní patrné, že při návrhu někdo přemýšlel a pravděpodobně nepracoval se zadáním "ať je to levné za každou cenu a je nám jedno, jak to uděláte". Pod diodami, ale již v housingu s klávesnicí jsou umístěna dvě programovatelná tlačítka a posuvný vypínač Wi-Fi. Pod nimi pak nalezneme diody indikující stav klávesnice, práci mechaniky, pevného disku atd. Zdvih i odpor klávesnice je velice příjemně nastaven, Bohužel však chybí samostatné klávesy PageUp, PageDown, Home a End, které jsou přístupné pouze kombinací klávesy Fn a šipek.

Notebook je vyroben z pevného plastu a kromě stříbrného povrchu víka je proveden v černé barvě, která v nás vyvolala myšlenku, že jsme to již někde viděli. Samozřejmě Sony Vaio s jeho prolisy a v zavřeném stavu mírně klínovitým tvarem nelze zaměnit s jiným notebookem, ale přesto jsme se marně bránili myšlence, že se tvůrci nechali koncepčně inspirovat Thinkpadem IBM. Buď jak buď, výsledkem je líbivý a hlavně funkční design. Poznávacím znamením Vaia jsou samozřejmě boční vybrání, v nichž nalezneme některé konektory a také vypínání notebooku. V levém "záseku" jsou umístěny slot pro MemoryStick Pro, vstupní a výstupní audiokonektor, miniFireWire a dvojice USB 2.0. Vlevo nalezneme rovněž PCMCIA slot. Na pravé straně je umístěn síťový konektor (Ethernet 10/100) a optická mechanika, v tomto případě duální DVD vypalovačku s podporou zápisu na dvouvrstvá média.

Sony Vaio s rozměry 321 x 255 x 43 mm a hmotností 2,4 kg nás přesvědčilo, že Sony notebooky umí, a je vidět, že to vždy ani nemusí moc bolet peněženku. Vzhůru notebook vydrží slušně přes tři hodiny a výkonnostně se řadí mezi lepší průměr. Vynikající je i Recovery umístěné na dvojici DVD. Na uživateli je pouze zvolit, zda se má obnovit pouze systémová partition či celý notebook, a pak jen čekat na vyzvání k výměně médií. Recovery rovněž provede i instalací aplikací, které jsou s notebookem dodávány (Click to DVD 2.1, DVgate Plus 1.3, Software PictureGear Studio 2.0, SonicStage 2.1, VAIO Media 3.1, Adobe Acrobat Reader 6.0, Adobe Photoshop Elements 2.0, Adobe Premiere Standard, WinDVD, Microsoft Works 7.0, Norton Internet Security 2004, Adobe Acrobat Elements 6.0, Adobe Photoshop Album Starter Edition 2.0 SE a Norton Password Manager 2004).

Celkově jde o dobře vyvážený a zajímavý notebook, s dobrým poměrem výkon/cena, který je ideální jako každodenní pracovní nástroj, s nímž lze v případě potřeby vyrazit i na cesty. Notebook se nám skutečně líbil a pokud se Sony bude ubírat i nadále podobnou cestou, kdy cena přímo odpovídá dodávanému produktu, nelze ji nepopřát více takových produktů. Za vyváženost a poměr výkon/cena jsme se tomuto Vaiu rozhodli udělit ocenění TOP PRODUKT.

Cena vč. DPH: 47 400 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony, http://www.sony.cz

§§§§§


Dvě jádra na jedné parcele

Christian Vilsbeck, Michal Bareš

C04P0627

Intel na IDF (Intel Developer Forum) demonstroval potenciál Pentia 4 a Itania s dvoujádrovým procesorem a dále zveřejnil podrobnosti ohledně dvoujádrového procesoru Yonah. Současně představilo AMD svůj dvoujádrový procesor Opteron v provozu.

Pohádka je pořád stejná: Intel pozve IT novináře na Intel Developer Forum do Kalifornie. AMD této možnosti využije a uhnízdí se v hotelu, který je od fóra dosažitelný pěšky - stejně jako letos. Kolegové z německého tecCHANNELu zašli na návštěvu k oběma firmám. Již před Intel Developer Forem se hodně šuškalo o plánech Intelu na dvoujádrový procesor. S napětím očekávanou hlavní myšlenku odhalil prezident Intelu a COO, Paul Otellini, když zveřejnil o dvoujádrových procesorech podrobnosti. Výrobce by chtěl vybavit své stolní, mobilní a serverové procesory dvoujádrovou technikou do roku 2006. Navíc zde byly k vidění provozuschopné prototypy desktopových procesorů.

AMD nedopřálo Intelu klid ani při přípravách, ani nyní. Již koncem srpna vzbudil výrobce zájem se zprávou o provozuschopném systému dvoujádrového procesoru Opteron. A v době konání Intel Developer Fora dokonce AMD ukazuje dvoujádrový Opteron veřejně a mimo firemní budovu. Přitom AMD prozradilo několik nových podrobností. tecCHANNEL v tomto článku shrnuje všechny podrobnosti o procesorech od Intelu a AMD s dvoujádrovou technologií.

Cestovní mapa intelovského dvoujádra

Podle COO Intelu Paula Otelliniho převede Intel v roce 2005 své produktové portfolio na dvoujádrovou technologii. Vedle serverových procesorů pak budou s dvoujádrovou technikou pracovat i nejvýkonnější verze z odvětví stolních a mobilních počítačů. Začátek by měl v polovině roku 2005 představovat intelovský nástupce Itania 2 Montecito. V oblasti stolních a mobilních počítačů se však Intel s podrobnostmi o procesorech drží poněkud zpátky. Podle nejrůznějších plánů by však měl přijít na trh nástupce Pentia 4 s kódovým označením Smithfield ve třetím čtvrtletí roku 2005. Podle neověřených informací je tento procesor založen na architektuře NetBurst. Co se mobilních procesorů týče, měl by se nástupcem aktuálního Pentia M "Dothan" stát Yonah. Tento dvoujádrový procesor sází na dvě jádra Dothan a měl by se rovněž objevit v druhé polovině roku 2005. V roce 2006 by chtěl Intel dodávat 40 procent svých stolních procesorů s dvoujádrovou technologií. V oblasti serverů Intel počítá s tržním podílem více než 85 procent. Ambiciózně zní i předpovědi ohledně intelovských mobilních procesorů: přes 70 procent produkce by k tomuto datu měly představovat dvoujádrové procesory. Dvou jader by měly být zatím ušetřeny low-endové procesory Celeron D a Celeron M.

Dvě jádra pro stolní počítače

Viceprezident Intelu a hlavní manažer Desktop Platforms Group, Bill Siu, poprvé představil stolní procesor s dvoujádrovou technologií v provozu. Demosystém používal základní desku s čipsetem Intel 915. Předvedeno bylo rozdílné zatížení procesoru v různých architekturách: Single--Core (jednojádrový), Single-Core (jednojádrový) s Hyper-Threadingem a Dual-Core (dvoujádrový).

Na všech třech systémech probíhala videokonference se třemi účastníky. Stroj s jednojádrovým procesorem přitom ukazoval stoprocentní zatížení procesoru. PC s procesorem Hyper-Threading se ustálilo u 70 procent, zatímco dvoujádrový systém udával padesátiprocentní zatížení. Dvoujádrový procesor ale ve Správci úloh hlásil pouze dva procesory. Prototyp tedy ještě nedisponoval technologií Hyper-Threading. Intel neodpověděl na otázku, zda u prototypu ještě nebyla aktivována. To samozřejmě nabízí prostor pro spekulace: možná se musí stolní dvoujádrové procesory obejít bez HT ze softwarově-licenčních důvodů. Tak by například Windows XP Home Edition pracovala s maximálně dvěma virtuálními procesory. Dvoujádrový procesor s Hyper-Threadingem by poskytoval čtyři virtuální procesory. Existující Home Editions by je pak nemohla využívat. Nezbytná by pak byla Windows XP Professional.

Další údaje k dvoujádrovým procesorům pro klientská PC Bill Siu nesdělil. Takže jsme nezískali ani podrobnosti o procesorech použitých v systémech, ani údaje o jejich taktovací frekvenci. U dvoujádrového prototypu by se - podle různých "neoficiálních" plánů - mělo jednat o nástupce Pentia 4 s kódovým označením Smithfield. Podle plánu je tento procesor připravován na třetí čtvrtletí roku 2005 a podle zmíněných zdrojů je postaven na architektuře NetBurst.

Mobilní platforma Napa s dvoujádrovým procesorem

Aktuální platforma Intel Centrino bude v prvním čtvrtletí roku 2005 nejprve obnovena Sonomou. Sonoma používá Intel Pentium M Dothan s frekvencí sběrnic zvýšenou ze 400 na 533 MHz. Mimo to drží Sonoma s DDR2 SDRAM a technologií PCI-Express krok v oblasti notebooků.

Sonomu Intel koncem roku 2005 zase vystřídá Napou. Anand Chandrasekher, viceprezident a hlavní manažer Mobile Platforms Group Intelu, na IDF poprvé oznámil i podrobnosti o nástupci Centrina. Jádrem Napy je dvoujádrový procesor Yonah. Poté, co představoval Dothan evoluční krok ve vývoji, vidí Mooly Eden, viceprezident Mobile Platforms Group, Yonaha jako revoluci. Podle Intelu zavádí výrobce do kompletně nově zhotoveného a pro mobilitu optimalizovaného procesoru i 65nm proces.

Intel své první dvoujádrové procesory pro notebooky vybaví virtualizační technikou Vanderpool. V oblasti serverů a pracovních stanic se tato technika objeví v polovině roku 2005 v podobě nástupce Itania-2 Montecita pod jménem Silvervale. Intel navíc plánuje, že Yonah bude obohacen technologií LaGrande pro Trusted Computing. Yonah by měl být určen pro notebooky všech velikostí. Ztrátový výkon procesoru by tedy neměla zásadně stoupnout. Jak Intel sdělil, lze u Yonaha s ohledem na úsporu energie dynamicky vypnout jádro. Se současnými platformami Centrino však Yonah kompatibilní nebude. Podle údajů výrobce dostane procesor nový pinout.

K nové platformě Napa patří taktéž nový chipset Calistoga. V něm je integrován nový grafický engine s rozšířenými vlastnostmi displeje a multimédií. Další podrobnosti výrobce nesdělil. Vypadá to, že za periferie u Napy bude odpovědný ICH7-M. Mobilní I/O-Hub poskytuje šest PCI-Express portů a další funkce pro úsporu proudu. O bezdrátový přístup na síť se u Napy s Golanem bude starat nová mini karta s integrovanými bezpečnostními vlastnostmi. Otázku zda bude Golan podporovat WiMAX-Standard 802.16, nechává Intel zatím otevřenou. Stejně tak ještě neuvádí informace ohledně architektury nebo taktovací frekvence Yonaha.

Intel ukazuje Montecito v provozu

Vývoj Montecita oznámil Intel již před několika lety. Tento procesor funguje jako nástupnická architektura aktuálních procesorů Itanium 2. Hlavní specialitou Montecita jsou dvě jádra integrovaná na jedné destičce. Montecito bude v polovině roku 2005 prvním prezentovaným dvoujádrovým procesorem.

Na Intel Developer Foru na podzim roku 2004 Intel poprvé předvedl prototypy Montecita v provozu. Při praktické ukázce zde výrobce použil čtyři procesory v jednom systému. Každé jádro Montecita zvládá navíc jeden dvoucestný multithreading, tedy v principu technologii Hyper-Threading. Navenek se Montecito jeví jako čtyři procesory.

Na ukázce se čtyřmi Montecity za provozu pod 64bitovými Windows ukazoval Správce úloh dohromady šestnáct procesorů. Všechna jádra byla pod zatížením. Jako aplikaci použil Intel složitou simulaci počasí.

Podrobnosti o Montecitu

U Montecita se obě jádra zakládají na Itaniu 2 "Madison 9M". Avšak výrobce je obdařil větší L3-Cache s kapacitou 12 MB místo 9 MB. Od společné L3-Cache se Intel odklonil, protože by vyžadovala příliš dlouhý vývoj. Nevýhodou oddělené L3-Cache ve srovnání se společnou je podle Intelu zhruba 10% ztráta výkonnosti.

Rovněž L2-Cache Montecita získá rozšířenou kapacitu, jedno jádro má 256 KB pro data a 1 MB pro příkazy. Dvoujádrové Itanium, zhotovené 90nm procesem, disponuje společně se všemi dalšími vyrovnávacími pamětmi celkovou Cache o objemu 27,5 MB. Intel Montecito tak dosáhne zřejmě rekordního počtu 1,72 miliardy tranzistorů.

Výkon Montecita

Obě jádra Montecita připojuje na společné rozhraní sběrnic jeden řadič Intel u Montecita opět používá patici PAC611, známou z Itania 2, tím pádem se dvoujádrový procesor hodí pro upgrade současných systémů Itanium 2. Alternativně bude k dispozici Montecito s navýšenou frekvencí sběrnice ze 400 na 533 MHz. Podle Intelu se Montecito spokojí s průměrnou tepelnou ztrátou 100 W, což by bylo o poznání méně, než činí tepelná ztráta současných Itanií, jež je 130 W. Aby procesor nepřesáhl zmiňovanou hranici 100 W, byla v něm použita technologie Foxton.

Podle Abhi Talwalkara, viceprezidenta a hlavního manažera Enterprise Platforms Group Intelu, by mělo Montecito ve srovnání s aktuálním Itaniem 2 dosahovat 1,5 až 2krát vyššího výkonu. Za výkon na jeden thread jsou zde odpovědné vyšší taktovací frekvence, větší paměti Cache a podle jednotlivých verzí i FSB 533. Intel u Montecita usiluje o počáteční taktovací frekvenci

2,0 GHz. Ve srovnání s Itaniem 2 6M L3 s taktovací frekvencí 1,5 GHz jde o 40% výkonnostní nárůst na jeden thread. Dalšího navýšení rychlosti dosahuje Montecito prostřednictvím dvoujádrového designu a dvoucestného multithreadingu (hyper-threadingu).

Novinka: Montecito s Foxtonem a Pellstonem

U Montecita budou nasazeny dvě nové technologie s označením "Foxton" a "Pellston". Foxton reguluje výkon, Pellston zvyšuje spolehlivost Cache. U Foxtonu je výkon modulován ve vztahu k maximálně povolené Thermal Design Power (TDP). Tato technologie rozšiřuje Demand Based Switching (proces SpeedStep) procesorů Xeon s jádrem Nocona. Foxton zvyšuje výkon (taktovací frekvenci) procesoru dynamicky v závislosti na aktuálním příkonu. Procesor poskytuje optimální výkon podle aktuálního pracovního zatížení. Maximální specifikovaná TDP je přitom stále zachovávána.

Foxton tak rozpozná prostor v aktuálním příkonu a může - oproti procesorům bez Foxtonu - zvýšit výkon až o deset procent. Pro tuto funkci jsou v procesoru integrovány senzory teploty, příkonu a napětí. Řízení Foxtonu rovněž přebírá integrovaný Micro-Controller. Je-li například přípustná TPD překročena, Foxton okamžitě redukuje napětí a tím i taktovací frekvenci. Pokud procesor nevyužívá povolenou spotřebu energie, může Foxton v případě potřeby napětí zvýšit a umožnit tak dosažení maximální taktovací frekvence. Pokud jsou podle jednotlivých aplikací v akci jen určité výpočetní jednotky, pak Foxton procesor "přetaktuje". TDP je při tom zachována, neboť ne všechny jednotky jsou plně zatížené.

Technologie Pellston je pro zvýšení spolehlivosti Cache u Montecita taktéž použita poprvé. Pellston dovoluje procesoru odhalit defekty v řádcích vyrovnávací paměti. Pokud je defekt zaregistrován, pak jsou tyto řádky automaticky deaktivovány a v dalším provozu se již nepoužívají. Zároveň Pellston zachytává chyby 2-Bit-ECC v L3-Cache, které vznikají z chyb Single-Bit-Hardware. S technologií Pellston tak defekty v Cache již nezpůsobí pád - provoz pokračuje normálně dál.

Cestovní mapa dvoujádrových procesorů AMD

Procesory AMD se dvěma jádry na jedné destičce by měly slavit svůj debut v polovině roku 2005. Jedná se o procesory Opteron pro použití na serverech a pracovních stanicích. Odpovídající názvy již AMD zveřejnilo: Denmark (série 100), Italy (série 200) a Egypt (série 800). AMD tak pokračuje ve známých sériích Opteronu pro jedno, dvou, a osmicestné systémy. Výroba dvoujádrového Opteronu probíhá 90nm procesem s technologií SOI. AMD již přechod na 90 nm zahájilo a aktuální modely Opteron chce dodávat s menší šířkou struktury již v druhé polovině roku 2004 (názvy Athens, Troy & Venus).

První stolní procesor s dvojitým jádrem chce AMD dodávat od poloviny roku 2005. AMD tomuto procesoru AMD 64 dalo jméno Toledo. Tento procesor se dvěma srdci by se měl rovněž zakládat na 90nm výrobním procesu a technice SOI. Procesor přitom funguje jako nástupce série Athlon FX. Jak AMD již dříve oznámilo a nyní to opět potvrzuje, měl by přechod na 65nm proces v drážďanské Fab 36 začít již v polovině roku 2005. První produkty s ještě více zúženou šířkou struktury chce tato společnost dodávat od roku 2006. Uvedení mobilních procesorů s dvojitým jádrem však AMD v roce 2005 na rozdíl od Intelu nepovažuje za nutné.

Dvoujádrový Opteron od AMD v provozu

AMD předvedl stejně jako Intel své první provozuschopné dvoujádrové procesory v oblasti serverů a pracovních stanic. Jako platformu pro demonstraci dvoujádrového Opteronu zvolilo AMD server ProLiant DL 585 od HP. Server pro čtyři procesory Opteron používá známý socket 940. Podle AMD se na serveru od HP musel pro provoz dvoujádrových procesorů pouze upravit BIOS. I opteronové systémy od IMB a Sun by se měly díky pozdějším upgradům na dvoujádrové procesory od AMD hodit. Jediným předpokladem je kompatibilita systémů s Opterony, které by se ještě v roce 2004 měly objevit v provedení technologie 90 nm.

Opterony zabudované do HP ProLiant DL 585 jsou zhotoveny 90nm technologií s SOI. S menší šířkou struktury se zvětšuje plocha destičky dvoujádrového Opteronu jen o zhruba 10 až 15 procent (ve srovnání s aktuálními Opterony 130 nm s jednoduchým jádrem). Podle AMD zůstane TDP dvoujádrového Opteronu na srovnatelné úrovni s aktuálními modely. Díky tomu by spotřeba dvoucestného procesoru mohla zůstat pod 100 W.

AMD předvedlo čtyři dvoujádrové Opterony na HP ProLiant DL 585 v provozu na Windows 2003 Serveru. Jak je vidět ve Správci úloh, systém rozpoznává celkem osm procesorů. S pomocí AMD aplikace System Stress Test 4.0 pracují všechna jádra pod plným zatížením. Kromě serveru HP vybavilo AMD i svůj vlastní server Quartett, který je referenčním designem pro čtyři Opterony s dvoujádrovými procesory. Systém Linux taktéž identifikuje osm procesorů a nechává je pracovat pod plným zatížením.

Dvojité jádro s SSE3

Architektura AMD 64 procesorů Athlon 64 a Opteron byla podle sdělení v roce 2001 dimenzována pro dvoujádrové procesory. Odpovídající odkazy se již tenkrát nacházely v podkladech. Design zapojení pro první produkty s dvojitým jádrem AMD dokončilo již v červnu roku 2004.

Dvoujádrová technologie AMD spojuje dvě jádra procesoru na jedné destičce přímo integrovaným kontrolerem paměti a rozhraním HyperTransport. Ovládání obou jader převezmou System Request Queue (SRQ) a Advanced Priority Interrupt Controller (APIC). Crossbar Switch, který následuje za SRQ, slouží jako spínací centrála k rozhraní HyperTransport a kontroleru paměti. AMD používá jako nový název pro integrovaný paměťový kontroler a sběrnici Hypertransport spojení "Direct Connect Architecture".

Novinkou u dvoujádrových procesorů AMD bude podpora intelovských instrukcí SSE3. Avšak AMD implementuje pouze 11 z celkových 13 příkazů. Kvůli absenci technologie Hyper-Threading u procesorů AMD tak chybí "MONITOR" a "MWAIT".

Rozdělené Cache

Každé jádro u dvoujádrových procesorů AMD má vlastní L1 a L2 Cache. AMD udává velikost L2 Cache 512 KB nebo 1 MB. Od společně využívané L2 Cache AMD upustilo. Hlavním důvodem je jednodušší a tím pádem i rychleji realizovatelný design zapojení. Společná L2 Cache by vyžadovala změnu designu jader. Spojení L2 Cache však nabízí i výhody: každé jádro může rychle sahat na větší množství dat. Navíc odpadá problém se zajištěním koherence Cache. IBM například používá u svých procesorů Power4 a Power5 společné L2 Cache.

Jakým způsobem bude AMD L2 Cache nastavovat, není zatím jisté. Obě jádra mají přístup ke společné operační paměti. S exkluzivními zdroji (jako lokální vyrovnávací paměť procesoru) může dojít k problémům: pokud se data určité části paměti nacházejí v Cache jádra 0, pak je "sáhnutí" na tato data při obnoveném přístupu rychlejší. Zde však může dojít k nekonzistenci, když jádro 1 mezitím přepíše danou část paměti novými daty. Typickým způsobem zajištění koherence Cache jsou protokoly MESI a MOESI. Ten druhý používalo AMD již u čipsetu pro duální procesory 760MP. Společný přístup jader do paměti a na HT Links vede podle AMD k 10% ztrátě výkonu. Zároveň klesá latenčí doba mezi jádry, na rozdíl od dvoucestného systému s jednoduchým jádrem procesoru.

Dvojité jádro AMD předstírá HT

Dvoujádrové procesory AMD udávají přes rozšířenou funkci CPUID (eax = 8000_0008) počet jader na jednu patici. Avšak současný software s těmito novými ID nemůže nic dělat. Programy doposud rozlišují maximálně mezi diskrétními systémy SMP a Hyper-Threadingem.

Aby byly přímo využity přednosti současných programů optimalizovaných pro Hyper-Threading, budou se dvoujádrové procesory AMD tvářit jako procesory schopné Hyper-Threadingu. Bude tedy přes CPUID.HTT dodána hodnota 1. Navíc software přes CPUID.logical_number_ of_processors = 2 rozpozná dva logické procesory. Tento postup při identifikaci dvoujádrových procesorů AMD je mazaným tahem. Intel totiž od uvedení technologie Hyper-Threading utratil nemalou sumu, aby softwaroví vývojáři programovali své aplikace jako optimalizované pro vlákna. Podle AMD pracují pravidla Hyper-Threading-Scheduling s "pravými" dvoujádrovými procesory bez problémů.

Aby byla v budoucích programech možná korektní identifikace, je k dispozici v rozšířeném CPUID Feature-Bit HTVALID. Tento Bit bude mít u dvoujádrových procesorů AMD hodnotu 0. Vývojáři softwaru pak budou moci rozpoznat, zda procesor Hyper-Threading skutečně podporuje, či zda to pouze předstírá.

Shrnutí

Pojmy jako "Parallelism", "Multithreading" a "Dual-Cores" patří k novým oblíbeným slovům AMD a Intelu. Taktovací frekvence jsou, pokud vůbec, zmiňovány pouze vedlejší větou. Není divu, neboť klasická cesta zvyšování výkonu přes taktovací frekvenci vede k častým problémům. V první řadě bychom měli jmenovat výdej tepla a s ním spojený vysoký ztrátový výkon procesorů. Vyššího výkonu chtějí výrobci dosáhnout paralelizací. Tak by dvě jádra na jedné destičce vyřizovala v ideálním případě početní úkoly skoro dvakrát rychleji. Zde je však nezbytná odpovídající softwarová podpora. AMD stejně jako Intel proto začíná s dvoujádrovými procesory v oblasti serverů a pracovních stanic. V této oblasti jsou totiž aplikace programovány převážně multithreadově. V mobilním a stolním sektoru však situace vypadá jinak.

Intel i přesto hodlá v druhé polovině roku 2005 převést své stolní a mobilní procesory na dvoujádrovou technologii. Proto od uvedení technologie Hyper-Threading vynaložil značné úsilí, aby vývojáři optimalizovali své aplikace pro využití vláken. I AMD vybaví svůj Athlon 64 FX do konce roku 2005 dvojitým jádrem. V mobilní oblasti je však AMD ohledně nutnosti dvojitých jader ještě skeptické - zde bude muset v roce 2005 stačit jedno jádro na jednu destičku.

§§§§§


Atak na poli grafik?

Tomáš Varoščák

C04P0619

Jak jste se mohli přesvědčit v několika předešlých testech grafických karet, na českém trhu lze sehnat více než dvacet různých značek těchto zařízení. Jsou mezi nimi firmy s dlouholetou tradicí, firmy méně známé, ale i značky relativně nové. Právě jejich řady rozšíří novinka s označením A-Tek z dílny stejnojmenného hongkongského výrobce. Co se týče nabídky značky A--Tek, podle prezentace na jejich webových stránkách (http://www.a-tektm.com) se zdá, že půjde o další z firem, které se specializují hlavně na nižší modelové řady a s high-end kartami přicházejí o několik měsíců později. Takové firmy pak sotva přijdou s nějakou přelomovou inovací, nicméně díky nízkým nákladům na výrobu a malé přidané hodnotě dokáží ceny svých produktů stlačit na minimum a oslovit tak uživatele, kteří by rádi ušetřili. A-Tek, jak je patrné ze skladby výrobků, které se nám dostaly do ruky, bude prodávat karty osazené jak grafickými čipy nVidie, tak ATI.

Z nabídky firmy Sinapo 77, která bude na našem trhu A-Tek distribuovat, se nám dostaly do ruky čtyři karty, jež bychom mohli zařadit někam do nižší střední a low-end třídy. Karty jsme testovali v několika standardních aplikacích a pro srovnání přidali výsledky dalších dvou AGP karet. Jmenovitě jde o kdysi high-endovou, dnes již neprodávanou kartu MSI GeForce FX5900-TD128 a o současnou výkonnostní špičku, MSI X800XT Platinum Edition-VTD256. Vzhledem k tomu, že jde o karty z poněkud jiného segmentu trhu, neberte výsledky jako porovnání výkonu karet A-Tek, ale pouze jako srovnání s maximem možností současné a předcházející generace grafických karet.

Testy jsme prováděli na sestavě se základní deskou MSI PT880 Neo-FISR s čipovou sadou VIA PT880, s procesorem Intel Pentium 4 2,4 GHz a 512 MB RAM (PC2100). Jako testovací aplikace jsme zvolili osvědčené programy z dílny Futuremarku (3DMark03 a 3DMark05), dále pak Aquamark, UT2004 a Doom 3. Vzhledem k relativní zastaralosti některých karet se nám ale nepodařilo získat výsledky ve všech aplikacích. Nejhůře je na tom asi Radeon 9250, který si neporadil s 3DMarky a jisté potíže byly i u karet s čipy nVidia ve hře Doom 3. Zajímavostí pak je, že problémy se nevyhýbají pouze starším kartám a Aquamark si pramálo rozumí s Radeony X800XT.

A-Tek GeForce FX5500

První kartou, na kterou se podíváme, je zástupce low-endové kategorie, osazený grafickým čipem nVidia GeForce FX5500. Ten nepředstavuje žádnou novinku a jde pouze o poněkud upravenou verzi staršího ultra low-endového čipu GeForce FX5200 s o 20 MHz vyšší frekvencí jádra. Samotná karta je postavena na tmavé PCB desce menší velikosti, s kulatým ventilátorem umístěným na grafickém čipu a opatřeným logem výrobce. Paměti jsou, jak se dá u low-endové karty očekávat, nechráněné. Konfigurace výstupů na zadním panelu je klasická, tedy analogový D-SUB konektor, digitální DVI a S-Video TV-Out pro připojení k televizi či podobnému zařízení. Samozřejmostí je podpora duálního zobrazení prostřednictvím technologie nView. Výbava karty je velmi slabá a obsahuje kromě samotného akcelerátoru pouze jediné CD s ovladači a kabelovou redukci z S-Videa na kompozit.

Co se týče testů, setkali jsme se u této karty pouze s jediným problémem, a to u Doomu 3, kdy nebylo možné ve zvoleném nastavení hru pro údajné hardwarové nedostatky spustit. Získané výsledky odpovídají papírovým předpokladům karty, zřetelný je výrazný rozdíl například v 3DMarku03 a Aquamarku, v náročnějších aplikacích a v UT2004 již není výkonnostní propast mezi touto kartou a silnějšími modely tak veliká. Svou vinu na tom ale rozhodně může mít i procesor.

A-Tek GeForce FX5700 LE

O něco vyšší výkon než A-Tek GeForce FX5500 nabízí model GeForce FX5700 LE, osazený upravenou verzí grafického čipu nVidia GeForce FX5700. Na rozdíl od první karty je ale frekvence jádra této karty oproti standardním FX5700 kartám snížena, a to o 225 MHz, tedy téměř na polovinu. Karta je postavena na středně velké PCB desce tmavé barvy, opět je ozdobena kulatým větrákem opatřeným logem výrobce. Co se týče paměťových čipů Elixir, ani tentokrát se nedočkaly pasivního chlazení, je jich však dvojnásobek. Zadní panel karty nabízí standardní trojici konektorů pro připojení běžných analogových monitorů a LCD panelů, digitálních zařízení a televize či videopřehrávače. Originální příslušenství karty, které získáte spolu s retailovým balením, obsahuje stejně jako v předchozím případě pouze redukci z S-Videa na kompozit a jediné CD s ovladači. Plné hry, další kabely či užitečná redukce z DVI na D-SUB pro majitele dvou analogových zařízení se tentokráte nekonají.

Na výkonu je znát, že jde o vyšší třídu, rozdíl mezi touto kartou a low-end modelem A-Tek GeForce FX5500 se pohybuje od 30 do 50 procent. I přesto ale přetrvává poměrně hluboká výkonnostní mezera mezi touto kartou a bývalými a současnými high-end modely, osazenými čipy GeForce FX5900 a Radeon X800 XT. Stejně jako u předchozí karty si ani A-Tek GeForce FX5700 LE nerozuměl s testovacím nastavením Doomu 3.

A-Tek Radeon 9250

Jak jsme již řekli, firma A-Tek je dalším z výrobců, kteří na trhu nabídnou jak karty osazené grafickými čipy nVidie, tak jejího kanadského rivala ATI. Model Radeon 9250 patří do druhé skupiny a představuje cenově nejzajímavější produkt osazený low-endovým čipem Radeon 9250, tedy lehce podtaktovanou verzí čipu 9200, vycházejícího z dnes již poměrně zastaralého Radeonu 9000. Zmíněná zastaralost se projevuje nejen z hlediska výkonu, ale především přítomností pixel shaderů ve verzi 1.1 a chybějící podporou DirectX 9. Ta může způsobit, že u některých aplikací nebudete schopni využít všech možností a jiné budete mít problém vůbec spustit. Karta samotná je opět fyzicky velmi podobná předchozím produktům. Je postavena na tmavé PCB desce s kulatým ventilátorem, bez pasivního chlazení pamětí. Na zadním panelu naleznete standardní trojici konektorů, tedy digitální DVI, analogový D-SUB a S-Video výstup. Příslušenství ke kartě je stejné jako v případě předchozích karet. Je tvořeno jedním CD s ovladači a redukcí z S-Videa na kompozit.

I když výkonnostně na tom A-Tek Radeon 9250 není úplně špatně a za modelem osazeným GeForce FX5500 výrazněji nezaostává, tato karta bude mít problémy především s kompatibilitou. My jsme z důvodu zastaralých funkcí nemohli vzít v úvahu výsledek náročnějšího měření 3DMarku03, 3DMark05 nešel na této kartě vůbec spustit.

A-Tek Radeon 9550

Jedinou kartou, která se svým vzhledem alespoň částečně odlišuje od ostatních testovaných modelů společnosti A-Tek, je karta osazená grafickým čipem ATI Radeon 9550. Tento čip je (jak jinak) upravenou verzí čipu ATI Radeon 9600. Úprava se týká především jádra, jehož frekvence byla snížena o 75 MHz. Karta je postavena na modré PCB desce s kulatým modrým ventilátorem a není vybavena pasivním chlazením pamětí. Zadní panel nabízí standardní trojici výstupů videosignálu, jen v poněkud přehozeném pořadí. S-Video konektor, který bývá mezi oběma zbývajícími výstupy, se totiž tentokrát nachází zcela na kraji. Příslušenství karty ani tentokrát nedoznalo žádných změn a tvoří ho jediné CD a kabelová redukce z S-Videa na kompozit.

A-Tek Radeon 9550 je z hlediska výkonu mezi čtyřmi testovanými kartami jednoznačným favoritem. Jeho výsledky se sice stále notně odlišují od obou referenčních karet, ale je potřeba pamatovat na to, že se jedná o karty high-endové, které jsou v tabulce jen pro porovnání. Kromě maximálních číselných hodnot také potěší, že jsme při testování tohoto kusu nezaznamenali žádné problémy a všechny aplikace šlo spustit bez komplikací či omezení.

§§§§§


Inkoustové tiskárny

Václav Maletínský

C04P0628

Na následujících řádcích jsme pro vás připravili přehled nových inkoustových tiskáren ze skupiny kancelářských zařízení a fototiskáren. Prorůstání obou kategorií je stále zřetelnější, fototiskárny totiž zvládají také tisk běžných dokumentů a naopak kancelářské či domácí stroje bývají vybaveny komunikačním rozhraním pro přímý tisk fotografií z připojeného fotoaparátu. Zákazník se na prodejce nemusí obracet s otázkou, zda zařízení dokáže tisknout dokumenty či fotografie. Dozví se totiž, že zvládne obojí. Mělo by jej však zajímat, pro jakou činnost byl výrobek primárně navržen, kolik inkoustových zásobníků je ukryto pod krytem a jak nákladný bude provoz. Kancelářské tiskárny i nadále pro tisk využívají čtyři základní barvy: azurová - cyan (C), purpurová - magenta (M), žlutá - yellow (Y) a černá - black (K) a při tisku na běžný papír jsou rychlejší než fototiskárny. Konkurenční fototiskárny bývají osazeny zásobníky se šesti až osmi barvami. Základní CMYK je doplněn světlou azurovou (c), světlou purpurovou barvou (m), v některých případech je pigmentová černá nahrazena či doplněna světlejší fotografickou černou barvou (k), případně speciálními odstíny šedé s 25% nebo 50% sytostí (g nebo G). Vyšší počet tiskových barev přináší vyšší barevný gamut, neboť z barev je možné namíchat více barevných kombinací. Lepší barevný gamut se projeví kvalitnějším zpracováním tělových barev a plynulejšími barevnými přechody. Lepší barevné podání mohou nabídnout také tiskárny, které pracují s menšími kapkami inkoustu, jež se lépe mísí při dopadu na papír. V současném přehledu proti sobě například stojí tiskárny HP s šesti a sedmiinkoustovou technologií a Canon se čtyřmi nebo pěti inkousty, ovšem s menšími nanášenými kapkami. Testovací snímky obou skupin jsou si kvalitou velmi blízké a je velmi těžké určit, které obrázky jsou lepší a barevně věrnější. Další dvě tiskárny (Olivetti a Lexmark) situaci také nezjednodušují, neboť obě mohou pracovat se čtyřmi nebo šesti inkousty a při tisku se ani ony od etalonu kvality výrazně neodchylují. Vodítkem při výběru proto přestává být kvalita tisku (na stejných typech papíru velmi podobná), ale spíše jeho rychlost. Dalšími důležitými parametry jsou bezesporu možnosti obsluhy, kapacita zásobníků, možnost tisku na nestandardní média, ale také dostupná komunikační rozhraní. Svou úlohu sehraje i přítomnost náhledového displeje nebo přítomnost portů pro práci s paměťovými kartami. Tyto doplňky samozřejmě zvyšují komfort užívání, ale nezřídka výrazně ovlivní pořizovací cenu. Na všechny tiskárny v testu je poskytována záruka 24 měsíců, ceny jsou vypočítány včetně DPH 19 % a v případě nákladů na provoz nezahrnují ceny tiskových médií.

Průběh testů

Při našich testech jsme jednotlivá zařízení postupně připojili k počítači Pentium 4 3,06 GHz s nainstalovaným operačním systémem Windows XP Professional. Na tiskárnách jsme vytiskli několik textových a obrazových dokumentů v náhledové, střední a vysoké kvalitě při použití běžného kancelářského papíru. Na speciální fotopapíry jsme ve vysoké kvalitě vytiskli snímek formátu 10 x 15 cm, celostránkovou fotku formátu A4 a na další list stejného formátu jsme umístili 4 fotografie v rozměru 9 x 13 cm. Výsledky měření časů, které tiskárny potřebovaly ke zhotovení jednotlivých úloh, uvádíme v tabulce výkonu. Základní technické specifikace a pořizovací či provozní náklady jsou uvedeny ve druhé tabulce. Zbývající údaje jsou uváděny v krátkých pasážích u fotografií jednotlivých výrobků.

Canon PIXMA iP1500

První přístroj v našem přehledu jsme vám na stránkách PCWORLDu představili v říjnovém čísle letošního roku. Připomeneme jen, že pracuje v rozlišení od 300 x 300 do 4 800 x 1 200 dpi, její vstupní zadní podavač má kapacitu 100 listů formátu A4 a potištěné papíru jsou vysouvány na stůl před tiskárnu. Černý inkoustový zásobník je v tiskové hlavě uložen společně se sdruženým zásobníkem CMY a inkoust je dávkován v kapkách o objemu 2 pikolitry. Teoretická rychlost 18 černobílých nebo 13 barevných stran A4 za minutu by měla potěšit domácí uživatele, pro něž je tento stroj určen. S počítačem zařízení komunikuje prostřednictvím USB 2.0 rozhraní, dvojice ovládacích tlačítek na horní straně zařízení zajišťuje zapnutí tiskárny a přerušení nebo pokračování tisku. Stavová dioda mezi tlačítky informuje o zapnutí tiskárny. Programové vybavení je připraveno pro PC s Windows 98 SE nebo novější verzí a vyhoví také Applům s Mac OS 9.0 nebo vyšším. Tiskové ovladače se podobají driverům z předchozích typů tiskáren Canon, nechybí v nich volby pro bezokrajový tisk 10 x 15 cm i formátu A4, optimalizace tisku digitálních fotografií nebo vyvážení jednotlivých barev. Programové vybavení zahrnuje například utilitu Easy-Web Print pro tisk webových stránek, která uspořádá tisk tak, aby se i nestandardně napsaná stránka přesně vešla na tiskový formát A4. Při testu nás potěšil rychlý tisk textových dokumentů, méně spokojeni jsme byli s dobou zpracování celostránkových grafických úloh. Zpoždění proti konkurenčním produktům je patrné i při používání speciálních fotopapírů. Náklady na provoz patří ke slabinám tohoto zařízení, kladem je nízká cena.

Cena vč. DPH: 1 980 Kč

Canon PIXMA iP2000

Druhá tiskárna společnosti Canon je o 700 Kč včetně DPH dražší, používá stejné inkoustové zásobníky a při zpracování jednotlivých tiskových úloh je rychlejší. Vyšší pořizovací cena, kterou zákazník zaplatí, je odrazem nezvyklé výbavy, již tento výrobek nabízí. Zadní podavač pro 150 listů formátu A4 je totiž doplněn i spodním zásobníkem papíru se stejnou kapacitou. V každém podavači může být uložen jiný typ papíru nebo tisková média různého formátu. Přepínač na přední straně tiskárny pak uživateli dovolí stiskem zvolit tisk na papíry ze zadního nebo spodního podavače a ovladač tuto volbu akceptuje. Neznamená to však, že by uživatel nemohl upřednostit některý zásobník papíru přímo ve zmíněném ovladači. Přední výklopná výstupní přihrádka postačuje pro uložení 50 výtisků. Tiskárna Canon PIXMA iP2000 je dodávána s podobným programovým vybavením jako model PIXMA iP 1500, obsahuje i utility pro správu tiskárny, snadný tisk webových stránek a fotografií z digitálního fotoaparátu, připojitelného prostřednictvím USB portu (technologie PictBridge). Program Easy Photo-Print provede uživatele nejen tiskem (výběr papíru a jeho orientace) ale také rozložením obrázků na stránce či volbou pozadí. Software podporuje JPG soubory, nespolupracuje ale s TIFFy. Z hlediska výkonu je model iP2000 nepatrně rychlejší než předchozí Canon iP1500. Mírně ztrácí v prvních výtiscích monochromatických dokumentů, ale náskok dokáže získat u celostránkové barevné vektorové a rastrové grafiky i při tisku fotografií na speciální papíry. Pořizovací cena je příznivá, provozní náklady jsou i tentokrát poněkud vyšší.

Cena vč. DPH: 2 680 Kč

Canon PIXMA iP4000

Představení výrobků společnosti Canon zakončíme popisem výkonnějšího domácího nebo kancelářského řešení. Pracovní rozlišení 4 800 x 1 200 dpi u současných tiskáren již nikoho nepřekvapí, rychlost tisku, kterou toto zařízení předvedlo v našich testech, je však nezvykle vysoká. Teoretické hranice 25 stran A4 černobíle resp. 17 stran A4 barevně jsme sice nedosáhli, ovšem první výtisky byly zejména ve vyšším rozlišení zpracovány v polovičním čase ostatních zařízení v přehledu. Tisková hlava je ukryta pod černostříbřitým plastem a nese na svých bedrech pět samostatných inkoustových zásobníků. Základní barvy CMY zde doplňují dva odstíny černého inkoustu. Světlejší je používán během zpracování fotografií, sytější naopak při tisku běžných dokumentů nebo obchodní grafiky. Stejně jako model Canon iP2000 je i toto zařízení vybaveno dvojicí podavačů papíru. První z nich je umístěn šikmo vzadu a nabízí kapacitu 150 listů kancelářských papíru formátu A4, druhý je zabudován pod tiskárnou a zvyšuje počet současně uložených listů na 300. Canon PIXMA iP4000 zároveň dokáže nanášet barvy na CD nebo DVD disky se zvláštním potisknutelným povrchem. Jednotlivé disky se při přípravě k tisku ukládají do speciálního podavače, který je přesně centruje a zároveň brání jejich pootočení. S počítačem tiskárna komunikuje prostřednictvím USB 2.0 rozhraní a k dispozici je také pomalejší, ale stále žádaný port Centronics IEEE-1284B. Canon PIXMA iP4000 udělá radost uživateli, který hledá velmi rychlé zařízení s kvalitním zpracováním kancelářských dokumentů i fotografií. Rychlost tisku na kancelářské listy a fotopapíry je velmi vysoká bez ohledu na nastavení rozlišení. Ostatní srovnatelné produkty na Canon ztrácejí v některých úlohách desítky sekund i několik minut. Provozní náklady lze označit za nejvýhodnější v našem testu.

Cena vč. DPH: 4 880 Kč

HP PhotoSmart 7450

Další tiskárna v našem přehledu pochází z dílen společnosti Hewlett-Packard a můžeme ji zařadit do segmentu levných fototiskáren, od kterých uživatelé neočekávají vysoké měsíční zatížení. Svými rozměry se tento výrobek podobá poměrně úspěšnému předchůdci HP PhotoSmart 7260, pracuje s šesti inkoustovými barvami, které jsou sdružené ve dvou zásobnících. Fotocartridge je možné volitelně zaměnit za samostatný zásobník černého inkoustu, který je vhodný pro tisk běžných dokumentů. Maximální rozlišení tiskáren HP dosahuje při barevném tisku hodnot 4 800 x 1 200 dpi, během černobílého tisku je snížené na 1 200 x 1 200 dpi. Zařízení je v prodeji jako fototiskárna a test byl proveden se standardně dodávanými inkoustovými kazetami. Doba tisku testovacích dokumentů je proto delší, než by tomu bylo v případě použití volitelné kazety pro monochromatický tisk. Výrobek je navržen tak, aby v době, kdy nepracuje, na stole zabíral málo místa. Výklopný vstupní a výstupní zásobník s kapacitou 100, resp. 50 listů formátu A4 jsou v klidové fázi složeny pod krytem tiskové mechaniky. V případě potřeby uživatel nadzdvihne víko tiskárny, vyklopí oba zásobníky a založí tisková média. Podobné řešení nabízela i sesterská tiskárna HP PhotoSmart 7260. Na rozdíl od ní je však novější model s číslem 7450 vybaven informačním alfanumerickým displejem, vhodným pro přímý tisk snímků z paměťových karet digitálních fotoaparátů. Displej je společně s osmi ovládacími tlačítky umístěn na levé straně zařízení, pod ním zbylo dostatek prostoru pro zabudování pěti pozic pro nejrozšířenější paměťové karty. Programové vybavení je připraveno pro PC s Windows od verze 98 SE a Macintoshe s Mac OS 10.1 nebo novější. Rychlost tisku nepatří mezi silné zbraně tohoto produktu, náklady na tisk a nízká pořizovací cena naopak k jeho nákupu vybízejí.

Cena vč. DPH: 3 490 Kč

HP PhotoSmart 8150

Druhé zařízení s logem HP "na kapotě" patří k novější generaci fototiskáren, které nevyužívají rozšířené inkoustové zásobníky HP č. 56-59, ale jsou vybaveny novými sdruženými cardridgemi s rozdílným objemem inkoustu a rychlejším tiskem. Konstrukce tiskové mechaniky a pozměněné dosedací plochy kontaktů mezi hlavou a inkoustovými kazetami vylučují použití starších zásobníků. Novější kazety s černým inkoustem jsou plněny 11 nebo 21 mililitry inkoustu, barevné kazety mohou obsahovat 7 nebo 14 mililitrů. Fotocartridge a speciální zásobník se třemi odstíny šedé a černé barvy se vyrábějí jen v jedné velikosti s objemem 13, respektive 15 mililitrů. Zařízení je vybaveno USB 2.0 rozhraním a ovladače jsou připraveny pro stejné operační systémy jako u modelu HP PhotoSmart 7450. Ovládací prvky tiskárny a barevný náhledový displej pro prohlížení fotografií a jejich přímý tisk jsou umístěny ve střední části výrobku, nad výstupním a vstupním zásobníkem. Obsluha tiskárny je díky dostatečnému počtu přehledně uspořádaných tlačítek snadno zapamatovatelná, k orientaci přispívá i přehledné označení tlačítek srozumitelnými symboly. Firmware tiskárny je rychlejší než u dříve testovaných zařízení s barevným displejem, přesto opět zpomaluje při práci s objemnými TIFF soubory. Ve srovnání s dříve popsaným modelem PhotoSmart 7450 je model s označením 8150 výrazně rychlejší nejen v černobílém tisku, ale také při použití všech šesti inkoustových barev. Na většinu úloh postačí volit jen střední tiskovou kvalitu, to platí pro tisk na kancelářský papír i pro levnější fotopapíry. Cena tiskárny odráží bohatou výbavu, provozní náklady jsou překvapivě vyšší než u dříve popsaného modelu PhotoSmart 7450.

Cena vč. DPH: 6 990 Kč

HP PhotoSmart 8450

Třetí a poslední tiskárnu HP v našem testu můžeme s klidným srdcem označit jako vlajkovou loď celé série fototiskáren Hewlett-Packard. I tento stroj pracuje v maximálním hardwarovém rozlišení 4 800 x 1 200 dpi barevně a 1 200 x 1 200 dpi černobíle, rychlostí tisku monochromatických dokumentů se přibližuje modelu 8150, při barevném tisku na něj však může ztratit několik desítek sekund. Tiskárna je nezvykle široká, neboť tisková mechanika nese trojici inkoustových zásobníků. První obsahuje odstíny CMY, druhy cmk a ve třetím je samostatně černý inkoust, nebo jej volitelně může zastoupit šedočerná fotografická kazeta. Zařízení tedy tiskne s využitím sedmi nebo osmi inkoustových barev a jejich vzájemných kombinací. Uspořádáním středního panelu s ovládacími prvky a barevným 2,5" displejem jsou si tiskárny 8150 a 8450 dost podobné, stejné je i umístění slotů pro paměťové karty v levé horní části obou zařízení. HP PhotoSmart 8450 nabízí stejné maximální měsíční zatížení 3 000 výtisků, je však připraven pro zapojení do počítačové sítě (na zadní straně je vyvedena ethernetová zásuvka) a může komunikovat nejen prostřednictvím USB 2.0 připojení, ale také pomocí paralelního rozhraní Centornics IEEE-1284 B. Programové vybavení je opět určeno pro Mac OS od verze 10.1 a Windows 98 nebo novější. Obě tiskárny jsou vybaveny podavačem pro 100 listů formátu A4, zásuvkou pro 20 fotopapírů 10 x 15 cm a výstupním zásobníkem s možností uložení 50 výtisků. Shodně k nim může být dokoupen druhý spodní zásobník pro 250 kancelářských papírů. Síťově připojitelná fototiskárna je na našem trhu zatím raritou, výjimečnost se však odráží i na vysoké pořizovací ceně, díky které tento stroj zřejmě v mnoha českých domácnostech nenajdeme. Náklady na provoz jsou srovnatelné s modelem HP PhotoSmart 8150.

Cena vč. DPH: 11 490 Kč

Lexmark P915

S potěšením vám můžeme představit první tiskárnu Lexmark s barevným náhledovým displejem. Displej a ovládací tlačítka v jeho blízkosti naznačují, že tiskárna může (stejně jako testovaná zařízení HP) pracovat i bez připojeného počítače PC nebo Macintosh. Snadné a intuitivní ovládání je společně se zásuvkami paměťových karet na pravé straně čelní strany hlavní předností tohoto zařízení. Zadní šikmý podavač papíru má kapacitu 100 listů a přední odkládací zásobník může uschovat až 50 výtisků. Mezi podporovaná média patří kancelářské papíry, potahované listy i lesklé nebo matné fotopapíry různé gramáže. Při testu jsme bohužel neměli k dispozici formát 10 x 15 cm a dobu tisku fotografie tohoto rozměru jsme nemohli vyzkoušet. Ostatní úlohy proběhly bez problémů a můžeme s uspokojením konstatovat, že kvalitou černobílého tisku textu a drobné grafiky se Lexmark vyrovnal dříve prodávaným modelům stejné značky, podstatně vylepšil tisk barevných dokumentů a výrazně zkrátil dobu tisku. Výrobek tedy snese přísné srovnání s konkurenčními značkami a svému zákazníkovi může přinést mnoho radosti. Pořizovací cena tiskárny se podle předchozích údajů měla pohybovat pod hranicí 4 000 Kč, předběžné plány dovozce se však nepodařilo bezezbytku splnit a aktuální pořizovací cena bohužel vyšplhala k hranici 6 000 Kč. Náklady na tisk jsme vypočítali z cen a životnosti zásobníků inkoustu s vyšší životností (platí pro CMY+K) a pohybují se mezi 1,72 Kč černobíle a 3,89 barevně (pokrytí 5 a 20 procent). Budete-li spoléhat na nákup inkoustu ve standardním balení, pak provozní náklady snadno vzrostou na 3,13 Kč černobíle a 6,74 Kč barevně. Programové vybavení tiskárny zahrnuje ovladače pro Mac OS 10.1 a Windows 98SE nebo modernější verze.

Cena vč. DPH: 5 948 Kč

Olivetti Job-Jet P210

Olivetti Job-Jet P210 rozšiřuje počet tiskáren, které tato společnost nabízí na našem trhu a zákazníky dokáže oslovit rozlišením 4 800 x 1 200 dpi barevně a 1 200 x 1 200 dpi černobíle nebo rychlostí tisku 21 barevných a 15 monochromatických výtisků A4 za minutu. Pro připojení k počítači je využíván buď USB 2.0 port nebo pomalejší paralelní rozhraní. Tiskárna je vybavena spodním podavačem pro 150 listů papíru, výstupním zásobníkem na 50 výtisku a zadním duplexním modulem pro oboustranné zpracování dokumentů. Vzhled tiskárny nápadně připomíná výrobky společnosti HP, inkoustové zásobníky HP 56, 57 a 58 a nápis "powered by HP" pak nenechá nikoho na pochybách, že Olivetti Job-Jet P210 je dalším dítětem spolupráce obou společností. Tiskárna je vybavena jednoduchým ovládacím panelem na levé straně, tlačítka slouží pro zapnutí a vypnutí zařízení a přerušení nebo pokračování tisku. Rychlost tisku při použití šesti inkoustových barev CMY+cmk je srovnatelná s tiskárnou HP PhotoSmart 7450, v tabulkách jsou však uvedeny kratší časy, naměřené se standardně dodávanými čtyřmi barevnými inkousty, rozdělenými do dvou inkoustových kazet. Výhodou tiskárny je vyšší měsíční zatížení 5 000 výtisků formátu A4. Ovladače jsou připraveny jen pro operační systémy Windows od verze 98 (podpora Mac OS není k dispozici ani na stránkách výrobce) a uživateli nabízejí tři stupně kvality a rychlosti tisku, barevný a monochromatický režim a tisk jen s použitím černé inkoustové kazety. Pořizovací cena mírně překračuje hranici 5 000 Kč včetně DPH a náklady na tisk, které jsme vypočítali z dodaných cen spotřebního materiálu, se vyrovnají konkurenčním tiskárnám HP se staršími typy inkoustových zásobníků.

Cena vč. DPH: 5 236 Kč

§§§§§


RIO přichází na český trh

Lubor Jarkovský

C04P0621

S testem výrobků značky RIO se na stránkách PC WORLDu setkáváte poprvé, protože dosud tento výrobce neměl v České republice zastoupení. To se však nyní změnilo, do redakce dorazily první čtyři produkty a my se jim mohli podívat na zoubek. Jedná se o dva přístroje s pevným diskem a o dva flashové přehrávače. První skupinu tvoří jukebox s 20GB HDD nazvaný RIO Karma a mikrojukebox RIO Nitrus s úložným prostorem o velikosti 1,5 GB. Flashové přehrávače mají oba 128 MB, první se jmenuje Cali, druhý Chiba.

Přehrávače RIO

Než se pustíme do podrobného popisu jednotlivých modelů, slušelo by se říci několik obecných slov o přehrávačích RIO. Všechny modely dodávané na český trh působí svým vzhledem poměrně netradičně, během posledních dvou let jsme si zvykli na samé imitace kovu a s tím související chladný "cool" vzhled. RIO vyrábí přehrávače spíše jakoby v outdoorovém stylu a používá proto hodně tvrzených plastů, leckdy i barevných, jak ostatně můžete vidět na fotografiích. Z hlediska funkcí RIO v některých oblastech boduje a v jiných ztrácí. Na jednu stranu vybavuje své přehrávače různými specialitami, jimiž se chlubí jen několik málo značek, nebo dokonce přidává úplně originální prvky. Na druhou stranu však některé dnes již standardní funkce úplně opomíjí. O tom si však více povíme až u jednotlivých přehrávačů. Tak se na ně pojďme konečně podívat.

RIO Karma

Přístroji vévodí na přední straně skutečně ohromný modře podsvícený displej, který upoutal naši pozornost hned po vybalení z krabice. Celkově ale není Karma v porovnání s jinými jukeboxy nijak velká a do kapsy od bundy se vejde bez problémů. Jak jsme již zmiňovali, v nitru tohoto drobečka se nachází disk o velikosti 20 GB, s nímž se nebudete muset bát, že byste v jednom týdnu museli poslouchat jednu skladbu dvakrát. Celý přístroj je konstruován tak, aby skvěle sedl do pravé ruky a snadno se ovládal. Co ale sedí v pravé ruce, nikdy nepadne stoprocentně do ruky levé, a ani u Karmy tomu není jinak. Skvělý ovládací prvek v podobě skrolovacího kolečka pro snadnou navigaci tak plně potěší jen praváky.

Příjemnou zprávou pro nás bylo, že RIO podporuje kromě klasických formátů MP3 a WMA i Ogg Vorbis, který se začíná ve světě digitální hudby stále více prosazovat, dokonce zvládá i méně známý FLAC. Přenos dat do přehrávače probíhá samozřejmě přes USB 2.0. RIO ovšem nabízí ještě něco navíc, po připojení do kolébky ho lze začlenit do počítačové sítě a pracovat s ním na více PC. Nastavení je opravdu podrobné, majitel může zadat IP adresu ručně nebo vše nechat na DHCP funkci - router přidělí IP sám. To ale není všechno: kolébka je navíc vybavena dvoukanálovým výstupem, aby šlo přehrávač snadno připojit k jakémukoliv hi-fi systému. Tyto nevšední funkce dělají z Karmy velice zajímavý a originální produkt, avšak neradujeme se předčasně.

Těžká rána přichází v podobě hloupého omezení uživatele při kopírování dat. K přenosu hudby vyžadují všechny výrobky RIO speciální dodávaný software, který si vytvoří knihovnu skladeb. Přenos dat je pouze jednosměrný, hudební soubory tedy můžete nahrát do přehrávače, ale zpět už ne. Ale pozor! Jestli nyní čekáte, že budeme psát o podpoře Mass Storage, která by se hodila alespoň pro přenášení dat, musíme vás zklamat. Pro kopírování obyčejných dat na pevný disk přístroje je zapotřebí další software. To už se nám zdá trochu přehnané.

Nahrávání přes dodávané programy se nevyznačuje zápory pouze v omezených možnostech práce s hudbou, ale také v organizaci jako takové. Přístroj totiž nezobrazuje jednotlivé složky a posléze skladby v nich uložené stromovým systémem, ale podle ID3 tagů. Pokud v některých skladbách určitá informace chybí, vzniká v přehrávači neskutečný nepořádek. V čem naopak přístroj boduje, je množství všemožných nastavení, která jsou propracována do nejjemnějších podrobností. Lze si například určit čas i datum nebo vytvořit vlastní ekvalizér.

Zvukově na tom přístroj není vůbec špatně, dodávané pecky Sennheiser MX300 hrají perfektně a pro běžný poslech bohatě stačí. Baterie vydrží napájet přístroj zhruba 15 hodin. RIO bohužel nedodává žádné externí bateriové pouzdro, které by hrací dobu ještě prodloužilo. Dalším prohřeškem je absence mikrofonu, audio vstupu a tuneru pro poslech rádia. To už lze označit za poměrně zásadní chybu, kterou celá řada případných zájemců nepromine.

Karma na nás udělala dojem solidním provedením a množstvím funkcí, ale nutnost používat dva separátní programy pro kopírování hudby a dat představuje silný argument, proč si tento nebo jiný přístroj RIO nekoupit. Kromě toho tento jukebox neumožňuje přímé kódování z externího zdroje, taktéž chybí mu funkce diktafonu a tuneru. A to jsme se ještě nezmínili o tom, že v příslušenství není ani ten nejobyčejnější dálkový ovladač.

RIO Nitrus

Tento chlapík vypadá na první pohled jako trochu větší flashový přehrávač, ale zdání klame. Tenoučký přístroj je vybaven miniaturním 1,5GB pevným diskem, který pojme více než dvě desítky hodin hudby (128 kb/s MP3). Ve své podstatě je Nitrus stejný jako předchozí produkt, jen má menší úložný prostor, menší rozměry a méně funkcí. S menšími rozměry samozřejmě přichází i menší displej, a to znamená zeštíhlení množství zobrazovaných informací. Přesto jich je na displeji stále dostatek, aby uživatel měl přehled o právě přehrávané skladbě, albu i interpretovi. Ani u tohoto přístroje nechybí skvělé skrolovací kolečko určené pro pravý palec a pohyb po skladbách je díky němu opravdu bleskový. Jak už jsme říkali, celkový dojem ze skvělého ovládání kazí systém organizace hudby. V kombinaci se stromovým výpisem by bylo kolečko dokonalým nástrojem, ale takhle jeho lesk trochu bledne. Skutečné nevhodné je umístnění tlačítka Hold na zadní straně, kde se velice špatně posouvá z jedné polohy do druhé.

Dobu přehrávání udává výrobce okolo 16 hodin, s tímto údajem se náš test shoduje. Příslušenství nemá Nitrus tak bohaté jako Karma, chybí kolébka a s ní spojená síťová funkce a audio výstup. Vstupem pro přímé nahrávání, mikrofonem pro záznam hlasu a tunerem RIO tento model (stejně jako ten předchozí) nevybavilo. Dalším rozdílem je podpora pouze dvou formátů, a to MP3 a WMA.

Přestože je Nitrus jednodušším přehrávačem a nemá tolik nastavení a dalších originálních funkcí, líbil se nám mnohem více než Karma. Je malý, lehoučký a hraje stejně dobře. Nebýt absence rádia, diktafonu a peripetií s kopírováním dat, doporučili bychom ho všemi deseti.

RIO Cali a Chiba

Tyto přehrávače rozhodně nepatří mezi nejmenší flashe na trhu a už vůbec ne mezi ty nejelegantnější. Oba používají AAA baterie (doba hraní přes 15 hodin), které neumožňují takovou miniaturizaci jako integrované baterie Li-Ion. Druhým důvodem pro větší velikost je slot pro SD či MMC karty, jimiž lze rozšířit malou paměť až na 1 GB. Praváci budou opět nadšeni z ovládání, protože oba přístroje jsou tvarovány tak, aby přesně zapadly do ruky. Vzhledově jsou na tom už o něco hůře, protože bílý a žlutý plast žádnou velkou parádu nedělají. Jsou sice originální, ale tuctové matné či lesklé kovy působí daleko lépe. Inu, každý máme jiný vkus, a tak třeba vás zrovna tento design osloví. Displeje jsou stejně kvalitní jako u harddiskových modelů, i když jsou daleko menší. Zobrazovaných informací opět ubylo a také menu jsou daleko skromnější. Na rozdíl od svých větších bratříčků jsou Cali i Chiba vybaveny FM tunerem pro příjem rádiového vysílání. Nahrávat hlas ovšem neumí ani Chiba, ani Cali, což je škoda, protože funkce digitálního diktafonu je především u malých flashových přehrávačů důležitá. Tyto nedostatky nemůže vyvážit ani užitečná funkce stopek nebo hodin. Data se kopírují přes USB 1.1, které je při použití interních 128 MB dostatečné, ale pokud rozšíříte paměť pomocí karty například na onen 1 GB, uvědomíte si naplno, jak je USB 1.1 ukrutně pomalé. Příslušenství kromě povinného USB kabelu, CD a sluchátek obsahuje ještě pružné gumové pouzdro pro přehrávač. Díky šikovné sponě ho připnete ke kalhotám či k popruhu batohu. Ještě nesmíme opomenout, že na rozdíl od modelů Nitrus a Karma nemají Cali a Chiba v příslušenství pecky Sennheiser, ale jen obyčejná sluchátka RIO. Nehrají sice špatně, ale žádná sláva to tedy není.

Ani tyto přehrávače nás úplně nepřesvědčily, protože jim chybí celá řada výše zmiňovaných důležitých funkcí. Jako čisté audiopřehrávače se dají považovat za průměr, nejsou totiž přehnaně elegantní, podporují jen MP3 a WMA a kopírování hudby i dat je u nich omezeno opět pomocí zmíněných dvou programů.

Dostupnost

Vzhledem k tomu, že jsme dostali přístroje k testování v době, kdy se distributor teprve rozhodoval, co na náš trh skutečně uvede, není jisté, zda se oba flashové přehrávače objeví na pultech. Harddiskové jukeboxy jsou ale potvrzeny na sto procent a termín vypuštění na trh byl stanoven na listopad, tudíž byste je v době čtení tohoto článku měli mít možnost spatřit je v koncovém prodeji...

Neúspěch?

I tak by se dalo nazvat první tažení značky RIO na český trh. Ani jeden z přístrojů nás neuspokojil natolik, abychom si ho sami pořídili. Nejlépe ze všech bezesporu vychází Nitrus, který nabízí dostatečný úložný prostor, spolu s malými rozměry a hmotností. RIO uvedlo v nedávné době v USA na trh dva nové přístroje, harddiskový jukebox nazvaný Carbon a flashový přehrávač Forge. Tyto přístroje se zcela jistě objeví i na našem trhu. Dobrou zprávou je, že oba podporují Mass Storage. Doufejme tedy, že se s nimi poněkud pošramocený vstup značky RIO na český trh vylepší.

RIO Karma

Cena vč. DPH: 10 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Euroformosa International, http://www.rioaudio.cz

RIO Nitrus

Cena vč. DPH: 6 290 Kč

K testu zapůjčila firma: Euroformosa International,

http://www.rioaudio.cz

RIO Cali a Chiba

Cena vč. DPH: do uzávěrky nebyla známa

K testu zapůjčila firma: Euroformosa International, http://www.rioaudio.cz

§§§§§


Megapixelová nálož

Lubor Jarkovský

C04P0620

Sedmimegový kompakt a pětimegový kapesní foťáček, to jsou žhavé novinky v portfoliu digitálních fotoaparátů Sony. Jak se osvědčily?

Sony DSC-P150

revoluční kompakt?

Společnost Sony patří mezi největší výrobce digitálních fotoaparátů a její nabídka obsahuje množství různých modelů - od kapesních foťáčků na hraní přes kapesní kompakty až k poloprofesionálním a profesionálním aparátům. Model P150 spadá do kategorie kapesních přístrojů, a proto je velikost jeho rozlišení určitě překvapivá. Tento nový Cyber-shot totiž fotí v rozlišení 7,2 megapixelu, což byla prozatím hodnota objevující se především v oblasti dražších poloprofesionálních a profesionálních digitálních fotoaparátů. Volba Sony je ovšem velice chytrá, protože se snaží velké rozlišení prosadit v třídě, která představuje (na rozdíl od fotoaparátů typu DSC-F828 či napjatě očekávaného DSC-V3) masovou záležitost. Několikanásobně větší prodejnost tohoto modelu ale pro Sony neznamená zisky pouze z prodeje samotných přístrojů, ale především paměťových karet Memory Stick PRO. Pro ukládání fotografií s rozlišením 3 072 x 2 304 bodů dodávaný 32MB MS zcela určitě stačit nebude, a tak při koupi přístroje sáhnete minimálně po 256MB verzi, v lepším případě i po 512 MB. A v tom spočívá celý trik prakticky všech výrobců: jejich největší zisky plynou z prodeje karet, jejichž výrobní cena je řádově nižší. Toto ovšem nedělá ze "stopadesátky" špatný fotoaparát, a tak se pojďme podívat, co tento stříbrný krasavec s broušeným hliníkovým tělem dokáže.

Klasický tvar, klasické ovládání

Nejpopulárnějšími aparáty Sony jsou bezpochyby Cyber-shoty "péčkové" řady, které se vyznačují podlouhlým tvarem a objektivem posunutým na levou stranu. LCD displej o velikosti 1,8" je vzadu umístěn na levé straně (stejně jako objektiv). Vpravo jsou pak veškeré ovládací prvky kromě spouště a tlačítka pro zapnutí/vypnutí - ty najdeme na horní straně. Ovládání jako takové je typicky "soňácké": otočným kolečkem volíme funkce či režimy, pomocí jakéhosi kruhu s pěti tlačítky potom ovládáme menu. Nechybí ani tlačítka pro rychlou volbu rozlišení, smazání fotky či vypnutí a zapnutí LCD. Menu pro nastavení fotografování je také stejné, v dolní části displeje se po jeho zapnutí objeví lišta s několika položkami a dobře známým pop-up systémem se objevují další podnabídky.

Optika a rozlišení

Přístroj je vybaven osvědčeným objektivem Carl Zeiss Vario Tessar s ohniskem 7,9-23,7 mm (ekvivalent 38-114 mm) a světelností F2,8-5,2. Fotografie jako takové má na starosti kromě objektivu samozřejmě ještě procesor Real Imaging, který je skutečnou špičkou, a Sony se jím také patřičně chlubí. Jak jsme již napsali v úvodu, rozlišení fotografií pořízených P150 je 3 072 x 2 304 bodů, což je skutečně úctyhodná velikost, již ocení především ti, kteří chtějí z fotek dělat výřezy či s nimi jinak pracovat. Běžný uživatel, pro něhož je tento přístroj také určen, však zřejmě při prohlížení na počítači či televizoru žádný velký rozdíl oproti dnes standardním 5 megapixelům nepozná.

Fotografujeme

Přístroj je určen hlavně pro ty, kdo chtějí mít skutečně stylový a elegantní přístroj, ale požadují velice kvalitní fotky. A ty P150 rozhodně umí udělat. V automatickém režimu stačí jen mačkat spoušť a přístroj kouzlí jednu krásnou fotku za druhou. Manuální režim je značně osekaný a uživatel může většinu nastavení měnit jen v určitých přednastavených krocích. Bohužel chybí možnost vyvážení bílé, clona má jen dvě polohy, 2,8-5,6 a 5,2-10. Ale je pravda, že tento přístroj je určen spíše pro osoby, které se podobnými nastaveními nehodlají vůbec zabývat. Rychlost závěrky ale naštěstí upravovat lze, v automatickém režimu můžete zvolit maximálně 1 vteřinu, v manuálním ovšem 30. A ještě jedna věc, v manuálním režimu nelze ovládat blesk, což je asi největší vada P150.

Fotografie jsou výborné, ani při větší citlivosti netrpí výrazným šumem, což nás překvapilo, protože jsme tak dobrý výsledek nečekali. Zoom je trojnásobný a i když je trochu pomalejší, pracuje se s ním dobře. V oblasti digitálního zoomu můžete zvolit klasický mod, který při focení pořizovaný obrázek zvětší, ale tím degraduje jeho kvalitu. Daleko zajímavější je Smart Digital Zoom, patent Sony, který z výsledné fotografie udělá pouze výřez a kvalita zůstává neměnná. V režimu makro lze podle výrobce zaostřit už ve vzdálenosti 6 cm od foceného předmětu, ale naše zkušenost se s tímto údajem neshoduje. Skutečně ostrou a použitelnou fotku zvládl aparát až od nějakých 10 cm.

Další oblastí, v níž Sony překvapí, je rychlost spuštění i samotného focení. Po zapnutí naběhne systém aparátu za 1,2-1,3 vteřiny. Focení bez namáčknutí trvá asi 0,2 vteřiny, s namáčknutím je zpoždění nepostřehnutelné.

Druhotnou, ale pro někoho důležitou funkcí je nahrávání videa. Sony spoléhá na záznam v rozlišení 640 x 480 (lze zvolit i menší) ve formátu MPEG, který nabízí vysokou kvalitu, ale je velmi náročný na prostor na paměťové kartě.

Přístroj napájí akumulátor Stamina s technologií Info-Lithium, kterou obvykle Sony používá. Při focení se zapnutým LCD vydrží zhruba dvě hodiny, záleží samozřejmě na frekvenci zapínání a vypínání P150. I když je akumulátor skvělý, uvítali bychom raději napájení klasickými AA články, jejichž nabíjecí verze se dají pořídit za zhruba desetinovou cenu než akumulátor Stamina. Příslušenství obsahuje USB kabel, kombinovaný s kompozitním kabelem pro spojení s počítačem a televizí, akumulátor, CD se softwarem a ovladači, poutko na ruku a adaptér pro nabíjení.

Sony DSC-T3

pětimegová hračka

Rok se sešel s rokem a máme zde nástupce úspěšného a elegantního kapesního fotoaparátu DSC-T1, oceněného asociacemi EISA a TIPA. Jeho nástupce T3 vychází ze stejné koncepce. Oproti T1 je ale ještě štíhlejší a lehčí, pouze 18 mm silný a s baterií váží jen 186 gramů. Je tedy jasné, že tento přístroj je určen pro hravé nenáročné fotografy, kterým jde především o stylovost a vzhled fotoaparátu.

Provedení - dokonalý kousek

Sony je známé, že jeho výrobky jsou po designové a konstrukční stránce vždy perfektní. V případě T3 to platí dvojnásob, protože líbivější foťák si lze těžko představit. Na zadní straně se nachází 2,5" velký LCD displej, který se na první pohled může jevit stejný jako u T1, ale chyba lávky! LCD je nově vybaveno technologií Clear Photo, která zajišťuje, že přehled o pořizovaném snímku budete mít i za ostrého slunce. Navíc se zvýšil počet obrazových bodů (z 211 tisíc na 230 tisíc) i počet zobrazovaných barev. Ovládání je stejné jako u P150 a jiných modelů Sony - nemá tedy cenu ho rozebírat.

Optika

Ruční otevírání krytu objektivu, jímž se vyznačoval model T1, zmizelo a nahradil ho pohodlnější automatický systém používající drobnou krytku. Objektiv je opět od Zeisse a opět jde o Vario Tessar s trojnásobným optickým zoomem. Optika se samozřejmě nevysunuje do prostoru, ale pohybuje pouze uvnitř těla přístroje. Efektivní rozlišení CCD je 5,1 milionu bodů, což je pro tento přístroj více než dost. O kvalitu fotek se stejně jako u P150 stará procesor Real Imaging, který by měl potlačovat případný šum.

Fotografujeme

T3 je stylová hračka pro bleskurychlé pořizování fotek s velkým rozlišením. Z tohoto faktu musí každý vycházet. Proto nemá cenu bědovat nad prakticky nulovými možnostmi nastavení expozice, lze ji upravovat pouze v přednastavených krocích po 1/3 EV v rozmezí 2 +EV. Rychlost závěrky můžeme nastavovat od 1/1000 do 1 vteřiny. K dispozici jsou různé režimy, ale v zásadě bude uživatel používat jen ten základní automatický. Určitým překvapením pro nás byl režim pro pořizování fotografií už od vzdálenosti 1 cm. Jinak ovšem nic převratného nečekejte.

Kvalita fotek je za denního světla skvělá a nenáročný uživatel, pro něhož je tento model bezpochyby určen, bude naprosto spokojen. V šeru a tmě ale T3 tápe a nepomůže mu ani drobný blesk, který se hodí jedině pro snímky pořizované zblízka.

Rychlost přístroje je prakticky stejná jako u P150, spuštění trvá něco málo přes vteřinku. Jen u fotografování probíhá ukládání trochu déle. Ukládání videa je na tom podobně.

T3 je napájen akumulátorem Stamina, doba provozu je oproti P150 zhruba poloviční. Vliv na ní má především rozměrný LCD displej a samozřejmě i to, že T3 používá jiný typ baterie. V příslušenství najdete kolébku pro dobíjení a spojení s počítačem, 32MB Memory Stick DUO s adaptérem pro klasický MS slot, CD, akumulátor, poutko, adaptér a potřebnou kabeláž včetně video kabelů pro propojení přístroje s televizorem.

Závěr

Celkově na nás nové digitální fotoaparáty Sony udělaly dobrý dojem. Oba modely jsou určeny nenáročným fotografům, kteří chtějí jen mačkat spoušť a získat krásné obrázky ve velkém rozlišení. Pro skutečné fotografy se samozřejmě ani jeden z nich nehodí, ale jako doplněk k profesionální mašince by určitě našly i v rukou náročnějších spotřebitelů uplatnění. Vzhledem k tomu, že cena obou přístrojů je naprosto shodná, doporučujeme spíše koupi DSC-P150, který nabízí větší rozlišení a částečný manuální režim. Záleží však na vašich prioritách.

Sony DSC-T3

Cena vč. DPH: 16 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia-Pro, http://www.sonystore.cz

Sony DSC-P150

Cena vč. DPH: 16 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia-Pro, http://www.sonystore.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy


Exchange Server 2003

Patrik Malina

C04P0631

Je až neuvěřitelné, že natolik rozšířený a populární serverový produkt z dílny Microsoftu, jakým Exchange rozhodně je, se dočkal první pořádné knižní monografie v českém jazyce až po tolika letech. Hned několikrát potěšující je fakt, že mezeru zacelil autor tuzemský, odborně erudovaný a navíc pedagogicky zběhlý.

Publikace je koncipována, vzhledem k již zmiňované absenci podobných zdrojů u nás, jako základní a výchozí materiál pro započetí systematické implementace a správy serveru Exchange, a to pokud možno v nejnovější verzi. Výklad je řešen formou budování hypotetické firemní infrastruktury a čtenář tak může sledovat postup doporučený profesionálem, jenž vede k vybudování spolehlivého zázemí firmy.

Veškerá látka je postupně rozdělena do pěti oddílů. První části, jež podává zevrubný přehled o architektuře serveru, dominují četná srovnání s předchozí verzí 2000 se zdůrazněním novinek či inovovaných vlastností. Najdete zde mimo jiné cenné poznámky o licencování či spolupráci se službou Active Directory.

Část druhá je pak ryzím prototypem autorova rukopisu. Pojednání o instalaci serveru je dobře promyšlené, do detailu propracovaná struktura vás neúprosně vede vpřed a výklad působí jasným dojmem, že jste nic podstatného neopomněli. Největší pozornosti se pochopitelně dostalo ve třetí části problematice správy Exchange. I zde je znát, jak důsledně autor postupoval: snaží se nepominout žádný důležitý nástroj, vybrané struktury popisuje v úplnosti a neponechává prostor k nejasnostem. Čtvrtou a pro mnohé možná překvapující částí je pojednání o typických klientských aplikacích serveru Exchange, a i zde se jedná víceméně o vyčerpávající popis možností klientského přístupu. Poslední oddíl knihy je věnován životně důležitému tématu zálohování a obnovy dat, zde opět puntičkářsky zpracovanému: od poštovní schránky po celý server.

Publikace je kvalitním úvodem do české literatury o Exchange Serveru, jež se doufejme bude nadále rozrůstat. Spolu s Osifovými publikacemi se bezesporu jedná o nejlepší původní materiál pro studium serverových technologií Microsoftu.

Autor: Marian Henč

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2004

Počet stran: 440

Doporučená cena: 499 Kč

§§§§§


MS Windows Server 2000/3 - Nedokumentovaná řešení

Patrik Malina

Možná máte podobnou zkušenost jako řada jiných administrátorů serverů Windows: řešíte problém, pročetli jste celou nápovědu, v ostatních knížkách jsou jen "ty běžné řečičky" a znalostní databáze na internetu rovněž nenabízí vysvětlení či návod. Pro tyto krušné chvíle je určena kniha s rádoby atraktivním podtitulem a zajímavým obsahem. Autor se pokusil shromáždit kolekci postupů, tipů a řešení, na něž v mnoha případech není až tak jednoduché narazit. Přestože rozhodně není pravda, že by se vždy jednalo o postupy naprosto originální, úplně nedokumentované či supertajné, v zásadě je kniha dobrou kolekcí pokročilejších řešení. Pokud jste při správě serveru Windows začátečníky, tak ji prozatím odložte, bude se hodit o pár měsíců později.

Celá kolekce poměrně různorodých návodů je rozdělena do osmi hrubě sjednocujících kapitol. Dvě části jsou hardwarové - probrána je jeho inovace a práce s pamětí, po jedné kapitole se pak dostala na síťovou problematiku, práci s uživatelským rozhraním, správu, instalaci, aktualizace a služby IIS a Active Directory. Velmi důležitým dodatkem je pak seznam webových odkazů, jež se vyplatí sledovat.

Jak už jsme zmínili, nejde vždy o zcela neznámé postupy, ale bylo by nespravedlivé autorovi upřít, že shromáždil materiály, po nichž byste v takto přehledné a přesné formě těžce pátrali. Protože se, jak autor bez bázně přiznává, často jedná o mírně nejistou metodiku, najdete před každým příspěvkem označení, o jak riskantní operaci jde a můžete si sami po přečtení podrobného postupu vytvořit názor, kde končí míra přípustného rizika. Pevná struktura kapitol je vůbec velkou výhodou celé publikace, neboť tak často různorodé informace dostávají jakýsi řád a mimo jiné máte okamžitě přehled, co budete k zamýšleným akcím potřebovat.

Kniha rozhodně není určena vyznavačům tvrzení, že server je po instalaci nedotknutelný, dokud běží. Počtou si zde spíše experimentátoři či hledači řešení ne zcela běžného charakteru. Řada postupů je však velmi užitečná a běžně uplatňovaná, přestože na jejich uveřejnění Microsoft jaksi zapomněl.

Autor: Serdar Yegulalp

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 293

Doporučená cena: 349 Kč

§§§§§


Mistrovství v počítačových sítích

Patrik Malina

Co znamená dosáhnout mistrovství v oblasti počítačových sítí, není snadné říci. Bezesporu proti sobě budou minimálně stát příznivci úzké specializace a fandové co nejširšího záběru, byť s ne tak brilantními znalostmi. A o upřednostňování určitých operačních systémů ani nemluvě. Pan Bigelow to vyřešil rázně: rozhodl, že opravdový mistr musí ovládat prostě vše a napsal tuto knihu.

Publikace je pozoruhodná především s ohledem na šíři zahrnutých témat. Tvůrce zde shromáždil neuvěřitelnou kolekci informací od hardwaru serverů a síťových prvků přes síťové protokoly až po základní výbavu jednotlivých síťových operačních systémů. Jakoby chtěl naznačit, že správného mistra nic nepřekvapí, připravil celkem 30 kapitol s řadou témat, jež se více či méně dotýkají propojování počítačů pomocí různých technologií. Rozvržení jednotlivých kapitol nesleduje žádnou logickou linii, ale spíše je uspořádáno podle rostoucí obtížnosti a též s ohledem na provázanost probíraných témat. Postupně zde tedy narazíte na klasické části, řešící síťové topologie, kabeláž a protokoly, dále autor předkládá základní přehled síťových operačních systémů, s nimiž se můžete setkat. Následuje pojednání o jmenných či adresářových službách a přechod zhruba do druhé třetiny knihy je vyplněn několika kapitolami o hardwaru, přesněji o výbavě serverů, RAID řešeních, SCSI adaptérech, ale též o přepínačích, směrovačích či branách. Autor neúprosně pokračuje proxy servery, tiskovými servery a technologiemi síťového ukládání dat. Poslední třetina z celkového výčtu kapitol pokrývá témata jako zálohování, zabezpečení v různých operačních systémech, základy implementací a údržby či analýzy výkonu.

Kniha je rozhodně vítězstvím příznivců širokého záběru. Autor sestavil příručku, jež přináší velmi bohatou kolekci přehledů, tabulek, ale též vysvětlení mnoha základních pojmů a postupů. Jedná se vlastně o jakousi referenční příručku s poukazem na problémy, s nimiž se v širším měřítku při síťování můžete setkat. Jde o nepostradatelnou knihu všech "univerzálních" správců, i když specialisté budou možná mírně ohrnovat nos nad tou "svoji" kapitolou.

Autor: Stephen J. Bigelow

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 990

Doporučená cena: 990 Kč

§§§§§


Velká kniha vypalování CD a DVD

Patrik Malina

Problematika domácího pořizování digitálních záloh či kopií na média typu CD a DVD pravděpodobně jen tak neustoupí z výsluní. Pochopitelný rostoucí zájem je stimulován růstem popularity fotoaparátů a videokamer - práce se stále většími objemy dat si žádá své. Pro "nově příchozí", rozuměj především začátečníky, je zde další všestranná příručka.

Příručku lze rozdělit přibližně na tři hlavní části. V jedné z nich autorský kolektiv podává zájemcům šťouravějšího charakteru poměrně podrobný přehled o podstatě fungování vypalovacích postupů, přináší detailní specifikaci jednotlivých formátů a vysvětluje podstatu mnoha jevů, na něž můžeme v praxi narazit. V knize této koncepce je to pojednání očekávané, chvályhodné, a v tomto případě i pěkně zpracované. Čtenář má velkou šanci pochopit, jak vše funguje, a položit tak solidní teoretický základ pro další práci. Máme však výhrady k silné různorodosti v kvalitě doprovodných obrázků: ačkoliv je jich dostatek, část je v opravdu hrozivé kvalitě.

Druhou nosnou částí je podrobný popis především jednoho z vypalovacích programů, jehož možnosti jsou dostatečně široké na to, aby uživatelům posloužily jako názorný příklad. Nero je zde představen důkladně a s jeho volbou to jistě autoři vymysleli dobře: je hojně rozšířen a dokáže mnoho. Možná právě proto, že funkce programu jsou velmi četné, nevěnoval podle našeho názoru autorský kolektiv některým tématům tolik prostoru, kolik by bylo na místě: třeba problematika bootovacích CD by si jistě zasloužila více pozornosti.

Pomyslnou třetí část knihy pak tvoří kapitoly s náplní "jak udělám...", mezi nimiž výrazně vystupuje látka o tvorbě co možná nejlepších DVD. Zde uveďme, že ačkoliv autoři textu jasně upozorňují na úskalí autorského zákona, zcela logicky jim to nijak nebrání popsat technické možnosti a potřebný software pro jinak legální postupy. Kniha je doprovázena CD se zásobou softwaru.

Celkově je publikace dobrým startovním materiálem především pro začátečníky s trpělivostí číst. Jste-li protřelí "paliči", převážná většina látky vás nijak nepřekvapí.

Autor: Jiří Hlavenka a kolektiv

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 446

Doporučená cena: 349 Kč

§§§§§


Excel a Access - Efektivní zpracování dat

Patrik Malina

Problematika kancelářského softwaru je v podstatě věčná, pro běžné uživatele dostatečně vděčná a pokud autor dostane prostor, máme šanci se dočkat i netradičního zpracování. O podobný pokus se možná mělo jednat i v tomto případě, a ačkoliv nastoupená cesta vypadá dobře, není prosta určitých překvapení. Ihned v úvodu si neodpustíme jedno upozornění. Ačkoliv podtitul zní velmi lákavě a evokuje přítomnost pokročilejší látky, neřkuli integraci obou aplikací, není tomu tak. Autorka zůstala věrná tradičnímu schématu, tedy buňky a listy Excelu od píky, stejně tak je Access probrán počínaje grafickým ovládacím rozhraním.

Přesto se rozhodně jedná o realizaci zajímavého nápadu demonstrovat odlišné možnosti takových dvou aplikací, jako Excel a Access. Předvedením různých typů příkladů se začínající či mírně pokročilí uživatelé mohou přesvědčit, k čemu že přesněji oba typy programů slouží a kdy který efektivně nasadit. Vlastně je svým způsobem logické, že kniha je určena spíše pro nepoučené v oboru: znalejší asi o účelu nasazení tabulkového procesoru či relační databáze vědí dost.

Příjemným překvapením je forma výkladu. Autorka různá témata, jako jsou základní dovednosti v Excelu včetně tvorby grafů, prezentuje poměrně srozumitelně a především nepropadla jinak časté snaze vysvětlit za každou cenu zbytečně mnoho látky. Uměřený a střídmý výklad zájemcům rozhodně pomůže a citlivá volba důležitých kapitol rovněž přispěje ke kvalitě publikace. Bohužel, v některých okamžicích došlo i na slabší místa, jež možná nemusela při redigování zůstat nepovšimnuta. Domníváme se, že třeba problematika referenční integrity a charakteru relací v aplikaci Access, což je téma jistě obtížné, se místy díky komplikovanějšímu výkladu a některým hrubším zjednodušením dostává pro jinak jasně profilovaného čtenáře blízko ke hranici pochopitelnosti.

Kniha je velmi vhodnou příručkou pro každého mírně pokročilého uživatele, jenž má zájem poznat pravé možnosti Excelu a chce se dozvědět, že Access je aplikace mírně příbuzná, ale přece jen k trochu něčemu jinému.

Autor: Blanka Voglová

Vydavatelství: Grada Publishing,

Praha 2004

Počet stran: 252

Doporučená cena: 249 Kč

§§§§§


Visual Basic .NET 2003 - Začínáme programovat

Patrik Malina

Programovací jazyk Visual Basic je stále, přes všechny své peripetie, poměrně populárním způsobem tvorby aplikací na platformě Windows a s příchodem nové technologie MS.NET se dočkal zajímavé reinkarnace. Tato kniha by mohla být základním průvodcem a zároveň argumentem při rozhodování, zda Visual Basic.NET ano či ne.

Publikace je jednoznačně koncipována jako základní učebnice tvorby jednoduchých aplikací ve Windows. Jako cesta k cíli byl zvolen uvedený jazyk a autor se ho snaží čtenáře jednak v základních rysech naučit, ale také obhájit jeho použití. Podtitul knihy je potřeba brát s určitou rezervou, neboť umění programovat se zde v zásadě nevyučuje, s výjimkou asi deseti stran o principech objektově orientovaného programování.

Protože cílovým čtenářem je začátečník, nezbytné kapitoly v úvodu zahrnují popis grafického vývojového rozhraní, základní informace o Visual Basicu a také třeba zmínku o tom, co je programování aplikací řízených událostmi, což je ve Windows dosti podstatné. V následujících částech již přijde řeč na klasickou programátorskou řeholi: kapitoly jsou věnovány datovým typům, operátorům, řízení běhu programu podmínkami a cykly a také procedurám. Právě tato látka představuje těžiště celého svazku a přináší čtenáři základní materiál pro vlastní pokusy. Další poměrně rozsáhlá část je zaměřena na práci s formuláři a jejich událostmi, což je základem popularity Visual Basicu. Již kratší kapitolky jsou zaměřeny na objektově orientované programování a význam .NET Frameworku.

Přestože je kniha zaměřena na začátečníky, možná mohl autor důkladněji popsat rozdíly oproti dřívějším verzím Visual Basicu, a také prostoru pro nové možnosti mohlo být více. Hlubší rozbor by možná zasloužilo ošetření výjimek a objektově orientované principy mohly být doprovázeny širším výběrem příkladů. Celkově je příručka vyrovnaným základním materiálem o předmětném programovacím jazyce. Čtenář zde najde jeho základy, avšak jak již bylo zmíněno, nejde o učebnici programování. Přivítali bychom, kdyby knihu následovala třeba sbírka konkrétněji zaměřených úloh a příkladů.

Autor: Ján Hanák

Vydavatelství: Grada Publishing, Brno, 2004

Počet stran: 178

Doporučená cena: 189 Kč

§§§§§


12/2005

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Černobílé barvy

Výzkumný tým Xeroxu představili počátkem listopadu na odborné konferenci Color Imaging v americkém Scottsdale novou technologii, která umožní uložení informací o barvě originálního dokumentu i při vytvoření černobílé kopie na tiskárně, kopírce nebo faxu. Na základě informací zakódovaných v černobílé kopii dokáže zařízení vybavené potřebnou technologií provést rekonstrukci barevného podání originálního dokumentu. Při tisku nebo kopírování barevného dokumentu na černobílém zařízení jsou barvy převáděny do odstínů šedi. V závislosti na kvalitě zařízení může dojít k situaci, že se dvě či více barev zobrazí jako identický odstín šedé. Následkem tohoto nedokonalého převodu se ztratí nejen estetická kvalita originálu, ale v některých případech i jeho informační hodnota. Tento nedostatek současných tiskových technologií se výzkumní pracovníci pokusili vyřešit převodem každé barvy originálu na mikroskopické grafické vzorce, které jsou pro každý barevný odstín jedinečné. Tento způsob zobrazení usnadňuje rozlišení obdobně světlých či tmavých barev. Černobílé kopie obrázků tak jsou hezčí a původně barevné grafy zůstanou použitelné.

Nová metoda překvapila vědce nečekaným vedlejším efektem. Pokud přenesete barvy do grafických vzorců s jedinečnou texturou, můžete na jejich základě rekonstruovat původní barvy originálu. Algoritmus, který převádí barevný obraz na soustavu vzorců v odstínech šedé, by mohl být v budoucnosti součástí ovladače běžných černobílých tiskáren či faxů. Při tisku či odesílání dokumentu by zařízení automaticky zachovalo informace o původním barevném podání. Dekódovací část algoritmu může být integrována do multifunkčních zařízení, které při práci s černobílými dokumenty v případě přítomnosti zakódovaných informací o barevnosti nabídnou uživatelům volbu mezi výstupem v odstínech šedé a barevnou variantou dokumentu.-CZ

Software602

Společnost Software602 uvedla na trh novou verzi své klient-server databáze 602SQL Server 9.5 pro Linux a Windows, která je mimo jiné součástí kancelářského balíku 602Office 2.0, založeného na Open Source projektu OpenOffice.org. Vyznačuje se snadným návrhem tabulek, dotazů, formulářů a sestav přímo z jednotlivých aplikací a nově rozšiřuje podporu fulltextového indexu standardu OASIS Open Document Format for Office Applications (OpenDocument, ODF). Fulltextový index podporuje i dokumenty ve formátu MS Office (DOC/XLS/PPT), RTF, PDF, HTML a ASCII. 602SQL Server 9.5 umožňuje přenos a transformaci dat XML mezi XML souborem a relačními tabulkami oběma směry a to prostřednictvím popisu přenosů dat Data Access Definition (DAD), která jsou uložena jako objekty v databázi formátu XML (včetně případných dotazů v jazyce SQL, které čerpají data z databáze). Pro návrh DAD lze v 602SQL použít interaktivní vizuální editor nebo je můžete přímo generovat z XML schématu (XSD). Podpora formátu XML pro přenos dat mezi heterogenními systémy se uplatní též u řešení elektronických interaktivních formulářů 602XML, které pracují s otevřeným formátem XML podle standardu definovaného konsorciem W3C.-OK

Pokročilé IT pro automobily

Návštěvníci letošního automobilového veletrhu Tokyo Motor Show měli šanci vidět to nejnovější z elektronických automobilových technologií, něco, co by nemělo chybět v automobilu budoucnosti. Nejzajímavější z technologických vymožeností byly k vidění v pavilonu Toyota, konkrétně u konceptu automobilu i-Swing, který vypadá jako hi-tech židle na kolech s umělou inteligencí. Například při řízení se systém učí, jak máte ve zvyku řídit a přizpůsobí se vašemu stylu, samozřejmostí je schopnost i-Swingu komunikovat s okolními vozidly, pokud jsou ovšem vybaveny stejně. s vaším stávajícím vozidlem by si pravděpodob-ně tolik nepopovídal. Nicméně pokud byste jeli v i-Swingu a okolo jela sličná děva (či muž), mohli byste jí poslat vzkaz. Pravděpodobnější však je, že by si lidé vyměňovali urážky.

Dalším ze zajímavých konceptů byl Nissan Pivo (nesouvisí s alkoholickými nápoji), třísedadlové vozidlo poháněné Lithium-Ion bateriemi, tedy těmi, které jsou většinou v mobilních telefonech. Dvě místa pasažérů jsou ve zvláštní plně otočné kabině, samozřejmostí je spousta elektroniky. Například mezi řízením a zbytkem vozidla nejsou mechanické součásti - řízení, zatáčení i brždění je zprostředkováno elektronicky.

Na Pivu je umístěna řada kamer, které mají pomoci řidiči při ovládání. Jsou namontovány na střešních pilířích a tamtéž, uvnitř, jsou displeje řidič tak vidí přes tyto sloupky. Nemusí se tedy natáčet. Ne že by otočit se byla tak velká práce. Ovládaní jízdy se tedy děje staromódním osvědčeným volantem, nicméně další funkce jsou zprostředkovány multifunkční infračervenou kamerou, která reaguje na pohyb prstů, na to, kolik jich řidič narovná, aniž by sundal ruce z volantu.

Dalším vozidlem budoucnosti je Honda FCX, jehož panel ovládající nejízdní funkce se promítá na spodek automobilu, z toho si pak lze vybírat potřebné funkce pouhým pohledem na ikony. Otázkou je, nakolik oba výše zmíněné ovládací systémy skutečně řidiči jízdu usnadní, když si musí neustále dávat pozor, aby nehýbal nepatřičně prsty či se nedíval kam nemá, aby například mimovolně nespustil CD či klimatizaci.

Abyste si užili podobných novinek, nemusíte čekat na automobil budoucnosti, podobné systémy se často dají přikoupit či namontovat do stávajícího vozidla, samozřejmě za patřičnou cenu. Podobné systémy pro zábavu byly na veletrhu také k vidění, například Alpina Entertainment je mladším bratrem obdobného systému sdružujícího domácí TV, rádio, CD, DVD atd. Automobilová verze je vybavena 5 LCD monitory a 16tikanálovou audio sestavou, takže každý cestující ve vozidle si může užívat videa a hudby. Fujitsu využívá novou technologii společnosti Sharp -  duální LCD, obrazovku, která ukazuje dva obrazy, například pro řidiče a spolujezdce.

ATI plánuje 80 nm

Příští generace grafických čipů od ATI, známá pod kódovým označením R580, bude vyráběna technologií 90 nm. Po ní by měl ve vývoji podle zavedených konvencí následovat 65nm výrobní postup, ten by však byl pro ATI nevýhodný z hlediska výtěžnosti, proto se kanadská společnost rozhodla pro poněkud méně standardní 80nm proceduru. Na té budou jako první založeny čipy z generace RV535, které budou díky snížení velikosti tranzistorů schopné pracovat na vyšších frekvencích.-CZ

S3 opět na scénu?

Grafické čipy od S3 sice nikdy nepatřily k těm absolutně nejlepším, ale poslední generaci (S3 Deltachrome a Unichrome) se podařilo na trhu získat určitý podíl. Nyní S3 přichází se zcela novou produktovou řadou Chrome S20, do níž se momentálně řadí dva čipy, low-endový Chrome S25 a mainstreamový Chrome S27. Oba čipy se vyrábějí 90nm postupem, což jim zajišťuje možnost dosahovat vysokých provozních frekvencí v kombinaci s velmi nízkou spotřebou elektrické energie. Řada Chrome S20 plně odpovídá specifikacím DirectX 9.0, zvládá Shader Model 2.0 a obsahuje i nativní podporu PCI-Express. K zahození není ani technologie MultiChrome, jakási variace na SLi či CrossFire v podání S3. Nyní se trochu blíže podíváme na výkonnější z obou popisovaných čipů, Chrome S27. Ten disponuje 8 pixel pipeline, což je na střední třídu poměrně slušná hodnota, podobně jako pixel fillrate - 5,6 gigapixel za vteřinu. Samotný grafický čip u varianty S27 pracuje na frekvenci 700 MHz, což v kombinaci s až 512 MB GDDR2 paměti na kmitočtu 1 000 MHz (500 MHz DDR) znamená poměrně slušné výkonnostní předpoklady.-CZ

Intel virtualizuje

Společnost Intel uvedla světově první hardwarovou virtualizaci pro stolní PC na trh byly uvedeny nové procesory, které podnikům nabízí lepší správu a silnější zabezpečení.

Virtualizace umožňuje provoz několika operačních systémů nebo aplikací na jednom počítači v nezávislých sekcích neboli "kontejnerech". Může se jednat o speciální aplikace zajišťující správu IT a ochranu síťových zdrojů. Pomocí virtualizace mohou firmy dosáhnout plné kontroly určité části PC a provozovat zde zabezpečovací nebo správcovské služby bez nutnosti kontaktu s koncovým uživatelem a zároveň i bez rizika, že uživatel činnost důležitých aplikací naruší. Prostřednictvím samostatného oddílu je možné filtrovat síťový provoz ještě než dorazí k uživateli a lépe se tak chránit před nebezpečnými programovými kódy nebo viry. Konfigurace několika oddílů na jednom PC rozšiřuje možnosti správy. Nové stolní počítače s procesorem Intel Pentium 4 nabídnou společnosti Acer, Founder, Lenovo a TongFang. Společnost Lenovo pilotní systémy s technologií Intel Virtualization již dodává vybraným zákazníkům. Širší nabídka nových stolních PC se očekává v prvním čtvrtletí 2006. Kromě toho řešení s podporou technologie Intel Virtualization již ohlásili VMware, Microsoft a Xen.

Vodíkový prototyp

Vývoj vodíkových článků postupuje kupředu. Nové mobilní vymoženosti si žádají více energie, zejména notebooky, zkracuje se výdrž tradičních baterií, takže společnosti nechtějí zůstat pozadu za vývojem. Proto Canon nedávno předvedl světu prototyp vodíkového článku, určeného k napájení moderních digitálních fotoaparátů.

Palivové články se vyvíjejí velmi rychle, navzdory tomu se na trhu ale ještě několik let neobjeví. Slibují při stejné velikosti větší kapacitu, problémem je však zatím jejich zmenšování, nicméně právě tento vodíkový článek Canon ukazuje dosažený pokrok. Tyto články jsou mnohem méně zatěžující z hlediska vlivu na životní prostředí, tedy například na následnou recyklaci, jejich nabíjení má také být mnohem rychlejší.

Samotné předvedení ukázalo vnější palivový článek připojený k profesionálnímu fotoaparátu Canon EOS Kiss Digital, jeho kapacita byla srovnatelná se stejně velikou Lithium-Ion baterií, cílovou hodnotou je však 3-5x větší kapacita vodíkového palivového článku.

Mnoho společností pracuje na vývoji palivových článků a jejich společným znakem je využívání na vodík bohatých sloučenin, většinou metanolu, někdy etanolu, je však vyžadována menší toxicita náplně. Ty pomocí katalyzátoru reagují s kyslíkem a produkují energii. Článek společnosti Canon využívá čistý vodík, což zároveň poskytuje větší výkon na objem, zároveň je ovšem celý proces technologicky náročnější.

Na nedávno proběhlém veletrhu Ceatec bylo k vidění více podobných zařízení, aktivní je v tomto směru Toshiba s metanolovým článkem DMFC, napájejícím notebook i mobilní telefon. Dalšími společnostmi jsou například Sanyo a NEC. Toshiba a NEC chtěly své články prodávat již v blízké budoucnosti, nicméně mají problémy s regulačními úřady, pravidla totiž nepřipouštějí přepravu článků a metanolu letadly, což je přesně ten dopravní prostředek, který užívají cíloví zákazníci. Ke změně by mělo dojít nejdříve roku 2007.-rad

Nové karty

Společnosti SanDisk a Sony oznámily vytvoření nového formátu paměťových karet "Memory Stick Micro", jedná se o miniaturizované IC záznamové zařízení, určené zejména pro využití v mobilních telefonech, kde je každý ušetřený čtvereční centimetr výhodou. Paměťová karta "Memory Stick Micro" dosahuje přibližně čtvrtinové velikosti karty "Memory Stick PRO Duo" při tloušťce 1,2 mm, je schopná pracovat v přístrojích využívajících napětí 3,3 i 1,8 V. Paměťová karta je vyměnitelná a je mechanicky jištěna, čímž se omezuje možnost jejího náhodného vypadnutí či ztráty. K přesunu dat z této karty na zařízení kompatibilní s formátem Memory Stick PRO je možné využít příslušný adaptér.-rad

Nejlehčí třítisícovka

Nové modely LCD projektorů Panasonic řady PT-LB30 s hmotností 2,5 kilogramu by měly být nejlehčími projektory na světě ve své třídě. Technologie Daylight View by měla u těchto projektorů výrazně zvýšit kvalitu zobrazení v osvětlených prostorách. Základem této technologie je optimalizovaná reprodukce barev. Světlé barvy se rozkládají na šest základních barevných složek (červená, zelená, modrá, žlutá, azurová a purpurová), takže jejich zpracování je mnohem přesnější. Na projektoru se nachází na světlo citlivý senzor ALS, který detekuje změny v intenzitě osvětlení a podle toho upravuje vyvážení barev, aby byla kvalita zobrazení co nejlepší. Pokud se v projekční místnosti při prezentacích používá umělé osvětlení, lze v režimu Daylight View nastavit vyvážení bílé jak pro žárovky, tak pro zářivky.

Panasonic PT-LB30NTE dokáže přijímat data prostřednictvím bezdrátové sítě (Wi-Fi IEEE802. 11b/g). Součástí standardní výbavy je software Wireless Manager Mobile Edition 2 pro bezdrátové prezentace. Modely PT-LB30NTE a PT-LB30E jsou vybaveny objektivy se širším záběrem, které umožňují dosáhnout obrazu o úhlopříčce přes 2,5 metru už ze vzdálenosti kolem tří metrů od projekční plochy. Rozlišení těchto LCD projektorů činí 1 024 x 768 bodů (XGA), kontrast obrazu 400 : 1 a kromě ručního optického zoomu je k dispozici i trojnásobný digitální zoom. Přístroj je kompatibilní se standardem HDTV a kromě možnosti bezdrátového připojení jej lze propojit se zdrojem signálu i prostřednictvím běžných kabelových konektorů.TJi

Odkaz: http://www.panasonic.cz


Invex,Digitex

C05P0675

Ve dnech 24.-27. října 2005 proběhl v Brně tradiční IT veletrh Invex, doprovázený svým mladším bratříčkem - 1. ročníkem veletrhu digitálních technologií Digitex. Ještě bychom mohli uvést výherce tradičních veletržních soutěží a celý článek týkající se Invexu by mohl klidně skončit. Protože pokud jste na Invexu/Digitexu tento rok nebyli, o nic jste nepřišli Přesněji řečeno, pokud nejste z Brna a okolí, případně pokud vám výlet na Invex neukousl den ze školní docházky, těch několik novinek za kodrcání na veletrh ani nestálo.

Samotný veletrh se opět smrskl, i když pořadatelé hlásí 630 vystavovatelů na 27 500 m2 (před rokem to bylo 590/30 200). Jak je to možné? Inu, výstavní plocha něco stojí a pokud nejste jednou z velkých firem, které se pořadatelé snažili nalákat k návratu všelijakými výhodami, rozhodně velikost své expozice zvážíte. Má to však jednu výhodu - uličky, kterými se dříve téměř nedalo projít, jsou pryč a ve většině pavilonů jsou k dispozici dříve nevídané "bulváry" i dýchatelnější vzduch. Navíc se tak pohodlně absorbuje oněch několik set návštěvníků školního věku, kteří přilákáni herními pavilony najdou cestu na výstaviště i v pondělí - a jistě přitom "nekrvácejí" při koupi "odborné" vstupenky za 500 Kč. A v dalších dnech to byly především mladší ročníky, které se podepsaly na celkovém počtu 110 000 návštěvníků.

Invex samozřejmě nebyl úplně sterilní záležitostí, v průběhu veletrhu proběhlo několik konferenci a bylo možné spatřit i několik novinek. Pojďme se tedy projít výstavištěm a zastavit se u některých expozic a akcí.

Fórum elektronické komunikace

Pro uživatele je "skutečně" potěšující, že Aleš Janků, ředitel vnějších vztahů T-Mobile a člen předsednictva Asociace mobilních operátorů, na konferenci uvedl, že: "Na základě dosavadních jednání jménem všech tří operátorů prohlašuji, že tento termín bude dodržen." Řeč byla o 15. lednu 2006, kdy zákon zavádí přenositelnost čísel mobilních operátorů. Naznačuje toto prohlášení, že operátoři měli v úmyslu zákon nedodržet?

Zároveň zde byla zmíněna i možnost vstupu dalších "virtuálních" mobilních operátorů na náš trh. Především klasičtí telekomunikační operátoři, kteří Českému Telecomu zatím na krk ani nedýchají, by mu na něj rádi alespoň trochu šlápli. Prohnat Eurotel, dojnou krávu ČTc, je zřejmě snem většiny.

Diskuze se dotkla i telefonování přes internet (VoIP). Kromě tradičního postoje telco operátorů (jde pouze o doplněk) zazněl i názor ministryně informatiky, že přechod státní správy na VoIP by nepřinesl žádné dramatické úspory. Na přetřes přišla i otázka stále neexistujícího jednotného seznamu telefonních čísel pro ČR.

Windows Media Center Edition

Microsoft oficiálně představil ve spolupráci s Intelem svůj počeštěný software pro domácí zábavu - klasicky se zpožděním oproti zbytku světa, za což prý může lokalizace. Při zachování standardní funkce OS Windows nabídne domácím uživatelům osobních počítačů možnost sledovat, nahrávat a přehrávat TV a rozhlasové pořady, poslouchat hudbu z různých nosičů a formátů (CD, DVD, MP3 atd.), sledovat filmy či vlastní videozáznamy, prohlížet, ukládat a editovat fotografie atd. Samozřejmostí bude on-line přístup k hudbě, filmům, hrám, fotografickým službám a dalším chystaným aplikacím. Od Windows XP MCE se očekává, že stoupne poptávka po výkonnějších PC, které obslouží souběžně několik aplikací a uživatelů a současně nabídnou stejné funkce a uživatelské pohodlí jako běžná spotřební elektronika. Software totiž přímo zapadá do koncepce digitálního domova a přístroje plánované pro tento systém jsou spíše domácí elektronikou, ve většině případů s otřesným designem (zvláště u tuzemských firem). IT firmy se snaží nedostatek designérské tvořivosti nahradit modrými diodami, různobarevným osvětlením apod. MCE však v podstatě neobsahují nic překvapivého - vše je k dispozici samostatně již řadu let, pouze si nikdo nemohl dovolit uvolnit takové prostředky na propagaci, aby se mu vyplatilo umístit vše do jednoho produktu a mediálně "promasírovat" uživatele. V každém případě jde o dobrý nápad, ovšem na jeho plnou funkčnost si budeme muset ještě nějaký ten Service Pack počkat. Microsoft podle stále růžolícího Jiřího Deváta od uvedení tohoto produktu na trh očekává především to, že se prolomí bariéra mezi domácí zábavou a klasickým vnímáním počítače jako pouhého pracovního prostředku. Piotr Pagowski z Intelu připomenul příští rok přicházející počítače s technologií Intel Viiv, doplněné dvoujádrovými procesory, což by mělo dodat dostatečný hardwarový výkon jakékoli zábavě. Jak si obě platformy zahrnující i určitá řešení na ochranu autorských práv budou rozumět s různými kodeky, to si zatím málokdo troufne odhadnout.

Jiná cesta

Trochu odlišnou cestou oproti redmondským chlapcům se vydala společnost DB System software, která představila první komerční projekt digitální domácnosti na českém trhu. Projekt spojuje zábavu, informace i vzdělávání. Multimediální zábava (sledování filmů a televize, poslech hudby, počítačové hry atd.) je doplněna prvky využitelnými širokou veřejností, jako přístup na internet, on-line nákupy, videotelefonie nebo zabezpečení domácnosti pomocí pohyblivé videokamery. Zařízení, jehož jádrem je IP set-top-box, se ovládá dálkovým ovladačem. Pro účely brouzdání po internetu nebo psaní e-mailů a SMS je k němu připojena bezdrátová klávesnice. Projekt bude spolupracovat s internetovým portálem Atlas.cz, jenž mu poskytne informace a některé aplikace. Jak naznačil obchodní a marketingový ředitel DB Systém software Rudolf Rabas, další vývoj by mohl směřovat k implementaci telefonního čísla.

UMTS, TV v mobilu

Kromě ohlášení prosincové dostupnosti služeb a sítě UMTS u Eurotelu a řešení datové sítě UMTS T-Mobilu přispěl svoji troškou do mlýna i Oskar/Vodafone, byť neoficiálně. Signál z testů sítě UMTS Oskara je po Praze občas zachytitelný již nějaký čas, tentokrát se ho podařilo zachytit i na brněnském výstavišti.

T-Mobile zahájil v rámci Invexu první fázi zkušebního provozu interaktivní televize v mobilu. K vidění byly čtyři vysílací kanály na mobilním telefon - hudební hitparáda t-music, on-line zpravodajský kanál České televize ČT24, živé vysílání z právě probíhajícího veletrhu Invex a živý přenos dění ve vile VyVolených. Zkušební vysílání probíhá na bázi standardu DVB-H doplněného o specifické prvky, které umožňují interaktivní vysílání.

Pasy s čipem

Od 28. srpna 2006 bude Česká republika vydávat cestovní pasy s biometrickými údaji na elektronickém čipu. Přestože se původně uvažovalo o zanesení tří biometrických prvků, pasy vydávané od srpna 2006 budou obsahovat pouze digitální fotografii obličeje, pořízenou speciálním snímacím zařízením. Druhý biometrický prvek - otisk prstu v digitální podobě - bude pravděpodobně obsažen až v českých pasech vydávaných od října 2008. Třetím uvažovaným prvkem je oční duhovka, ovšem příslušná technologie je v současnosti příliš nákladná. Nové pasy budou vydávány ve 227 obcích s rozšířenou působností a náklady na technologie a vyčleněné prostory odčerpají ze státního rozpočtu během pěti let přibližně 4,5 miliardy korun.

I hraním živ je člověk

Digitex dostal od Invexu do vínku divácky nejvděčnější téma - hry. Ty se vměstnaly především do pavilónů C a E. I tento rok se zde uskutečnilo několik turnajů v hraní počítačových her, z nichž dvojici nejdůležitějších zaštiťují sami výrobci procesorů. AMD je spojeno s Mistrovstvím ČR v počítačových a mobilních hrách - Invex Cup 2005. Uskutečnil se i AMD Euro Cyber Cup prestižní středoevropský Counter Strike turnaj, kdy se deset nejlepších týmů z ČR, Polska, SR, Maďarska, Srbska, Černé Hory utkalo o 5 000 USD.

Premiérově se na Invexu uskutečnilo Národní finále World Cyber Games 2005 powered by Intel, tedy kvalifikace na počítačovou olympiádu, která se koná v Singapuru. Během výstavy také proběhlo přes 10 diváckých turnajů.

ČRo + ČRa = digitální rozhlas

Český rozhlas představil nejen svůj nový projekt Rádio Česko, ale ve spolupráci s Českými radiokomunikacemi nabídl i přednášky zaměřené na téma digitálního vysílání televize a rozhlasu. Kromě technologie DVB-T, která se používá k šíření televizního i rozhlasového vysílání, představily České radiokomunikace technologii T-DAB, určenou pouze pro vysílání rozhlasu. Její hlavní výhodou je to, že pracuje na jiných frekvencích než klasické analogové vysílání, to by pak nebylo nutné vypnout jako v případě rádiových vln šířených prostřednictvím DVB-T. Vývoj této platformy byl sice v roce 1995 prohlášen za ukončený, ale v současnosti se počítá s jeho obnovením, a to v podobě možnosti kódování MPEG-4, které umožní snížení bitového toku a tím i nárůst možného objemu přenesených dat.

Technologií vhodnou pro využívání při digitálním vysílání je podle zástupců Českých radiokomunikací i přenos DRM.

Pan eSeMeS

Vítězem 4. mistrovství v nejrychlejším bezchybném eSeMeSkování se stal 21letý Jakub Dvořák z Havířova. Stošedesátiznakovou textovou zprávu dokázal napsat a uložit do paměti za 1 minutu a 3,44 sekund. Dosavadní rekord z Invexu 2003 nový mistr překonal o 2,19 sekundy a jeho výkon bude zapsán do České knihy rekordů. Jakub Dvořák přiznal, že na brněnský veletrh přijel právě kvůli soutěži v eSeMeSkování, na kterou se důkladně připravil.

Braillovská klávesnice

Novinku, která výrazně ulehčí nevidomým používaní mobilní a komunikační technologie, představil SONS: speciální braillovskou klávesnici Easy Link. Prostřednictvím Bluetoothu je možné ji spojit například s ozvučenou Nokií 3230, jejíž klávesnice může být pro některé zrakově postižené těžko ovladatelná. Dodavatel této klávesnice, družstvo nevidomých Spektra, slibuje v nejbližší době rozšíření její použitelnosti - klávesnice by totiž měla komunikovat i s PDA.

Závěrem

I když Invex především díky Digitexu s jeho hrami, digitálními fotoaparáty, mobilními operátory a díky doprovodným akcím zaplašil temné vyhlídky na svůj osud a vydal se vstříc dalšímu ročníku, má ještě co dohánět. Celkové pojetí veletrhu spíše připomínalo tradiční českou improvizaci než dlouhé měsíce chystaný veletrh. I když se organizátoři snažili oba veletrhy oddělit - Invex zaměřit spíše na odbornou a Digitex na laickou veřejnost, eliminace jednoho výstavního dne tomu příliš nepomohla (na rozdíl od návštěvnosti). Organizátorům nelze upřít snahu o bohatší doprovodný program, což se v případě odborné veřejnosti podařilo v podobě několika specializovaných panelů a přednášek, pro běžného člověka se ale návštěva Invexu musí stát únavnou záležitostí, kde toho kromě decibelů v "herních" halách mnoho nedostane.

Křisťálový disk 2005 - seznam oceněných produktů

Kategorie I: Profesionální hardware

Fujitsu Siemens Computers LIFEBOOK P1510

výrobce Fujitsu Siemens Computers

vystavovatel SUNNYSOFT, s.r.o., Praha, www.sunnysoft.cz

Kategorie II: Profesionální software

Eurotel Car Control

výrobce Eurotel Praha, spol. s r.o., www.eurotel.cz

Secar Bohemia, a.s., Praha, www.sherlog.cz

DELTAX Systems, a.s., www.deltax.cz vystavovatel DELTAX Systems, a.s., www.deltax.cz

Eurotel Praha, spol. s r.o., www.eurotel.cz

Kategorie III: Komunikační technologie

Praha5.net internet zdarma

výrobce Městská část Praha 5 a Casablanca INT, www.praha5.cz vystavovatel Ministerstvo informatiky ČR, www.micr.cz

Kategorie IV: Technologie pro digitální domácnost

Televize v kapse

výrobce T-Mobile Czech Republic, a.s., Praha, www.t-mobile.cz vystavovatel T-Mobile Czech Republic, a.s., Praha, www.t-mobile.cz

Kategorie V: Software pro domácnost, zábavu a vzdělávání

Zoner Photo Studio 8

výrobce ZONER software, s.r.o., Brno, www.zoner.cz vystavovatel ZONER software, s.r.o., Brno, www.zoner.cz

Křišťálový disk generálního ředitele akciové společnosti Veletrhy Brno

E-500 a SSWF Super Sonic Wave Filter

výrobce OLYMPUS CORPORATION, Japonsko

vystavovatel OLYMPUS C&S, spol. s.r.o.

Media partner Award - Hospodářské noviny

WAYFINDER NAVIGATOR

výrobce WAYFINDER SYSTEMS AB, Sweden, www.wayfinder.com

vystavovatel SUNNYSOFT, s.r.o., Praha, www.sunnysoft.cz

Cena časopisu PC WORLD

Fujitsu Siemens Computers LIFEBOOK P1510

výrobce Fujitsu Siemens Computers

Osobnost roku ICT 2005

Ing. Miroslav Řihák, generální ředitel společnosti ANECT, a.s.

§§§§§


TomTom GO 700

Tomáš Jirásko

Od letošních Vánoc společnost TomTom, specializovaná na výrobu navigačních systémů, která v listopadu oficiálně vstoupila na český trh, představila navigace TomTom GO 700 a TomTom GO 500. Tyto přístroje nabízejí kompletní a uživatelsky příjemný navigační systém do vašeho auta. Oba modely fungují také jako Bluetooth handsfree, takže pokud máte mobilní telefon s Bluetoothem, můžete z auta okamžitě telefonovat. TomTom GO 700 je vrcholem produktové řady společnosti TomTom a oproti modelu GO 500 nabízí kompletní mapy Česka, Polska a západní Evropy, dálkové ovládání a některé další hlasové funkce. U modelu TomTom GO 500 je na instalované SD kartě k dispozici mapa Česka a její napojení na mapu hlavních evropských silnic a dálnic. Tom Tom GO 500 si můžete pořídit asi za 21 000 Kč bez DPH, TomTom GO 700 pak za 24 000 Kč bez DPH v běžné síti elektroobchodů.

Odkaz: http://www.tomtom.com

§§§§§


Toshiba Satellite L20

Tomáš Jirásko

Nový notebook řady Satellite L20 představila Toshiba. Satellite L20 je určen speciálně pro uživatele, kteří vyžadují stylový design při zachování příznivé ceny. Notebook nabízí bohatou multimediální výbavu a působivé možnosti konektivity. Se svým 15" displejem přináší uživateli silný zážitek ze zábavy a výborně se hodí do jakékoliv domácnosti nebo malé kanceláře. Odkaz: http://www.techdata.cz

§§§§§


Od začátku naplno

Alexandr Radecký

C05P0681

Společnost Sanyo Electric, známá především výrobou napájecích článků (zhruba 60% všech prodaných nabíjecích baterií je značky Sanyo), vyvinula dobíjecí baterii, která je při koupi již plně nabita a připravena k provozu, čehož je docíleno nabíjením při výrobě. Zákazníci mohou baterie používat hned po zakoupení, což jistě přijde vhod těm, kterým právě došla v článcích energie a nechtějí kupovat obyčejné baterie, resp. odpadne první dlouhé nabíjení.

Baterie je nikl metal-hydridová (NiMH), což je běžný typ dnes užívaného článku. jeho technické zlepšení spočívá ve snížení rychlosti, s jakou článek ztrácí akumulovanou energii. Uchovává ji tudíž mnohem déle a hodí se pro přístroje, které vyžadují malý příkon po velmi dlouhou dobu. Podle prvních informací ztrácí tyto nové články kolem 15 % energie ročně, běžné baterie až polovinu. Prvními prodávanými typy v Japonsku jsou baterie velikosti AA, tedy ty nejprodávanější (tužkové), ponesou značku "Eneloop". Cena za dvě baterie činí velmi příznivých 10 dolarů, k dostání jsou i větší balení včetně nabíječky. AAA budou k dispozici začátkem příštího roku. Zanedlouho je lze očekávat i v Evropě. Hlavním cílem Sanyo není nahradit stávající nabíjecí baterie, ale spíše články na jedno použití, kterých se ročně spotřebuje kolem  40 miliard a jen malá část z toho je recyklována.

Podle předpokladů výrobce poslouží baterie zhruba pro 1 000 nabíjení, NiMH články jsou zároveň snadněji recyklovatelné.

§§§§§


AOpen PC-Mac mini

Alexandr Radecký

Tchajwanský výrobce AOpen právě zahajuje prodej mini PC, které vypadá jako Mac mini od Apple. Poprvé byl tento počítač k vidění na červnovém veletrhu Computex v Tchaj-pej a jeho podobnost s výrobkem Apple vyvolala bouřlivé reakce. Počítače jsou stejně velké, oba mají rozměry 165 x 165 x x 50 mm, jejich rohy jsou stejně zaoblené a vstup pro CD je také totožný.

§§§§§


Nonstop Vánoce

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

C05P0683

Uvažujete-li nyní o pořízení Oskarova tarifu jakožto nefiremní zákazníci nebo firemní zákazníci bez smlouvy, měli byste ve svých úvahách zohlednit Oskarovu nabídku, jež platí od 1. listopadu až do konce letošního roku. Při pořízení libovolného z paušálních programů Naplno (vyjma Rozjezdu) lze dokoupit akční balíček nazvaný Nonstop Vánoce, díky němuž budete po dobu několika následujících měsíců (maximum je jeden rok) volat v síti Oskar Vodafone po vyčerpání volných minut zcela zdarma. Po zaplacení příslušného poplatku máte nárok na odpuštění od dvou do čtyř (v závislosti na zvoleném tarifu) měsíčních paušálů. K nabídce Nonstop Vánoce si v neposlední řadě můžete pořídit mobilní telefon za zvýhodněnou cenu.

Pro firemní zákazníky, kteří podepíší smlouvu s dobou trvání minimálně dva roky a zvolí si k ní jeden z tarifů Naplno (kromě Rozjezdu Naplno), je k dispozici nabídka Nonstop Vánoce zcela zdarma, s tím rozdílem, že povinnost platit běžné měsíční paušály zůstává na rozdíl od výše uvedené varianty nezměněna.

Oskar Vodafone ale nechce při rozdělování dárků opomenout ani stávající tarifní zákazníky. Ti z nich, kteří již mají jeden z tarifů z generace Naplno, mohou rovněž volat do sítě Oskar zdarma. Stačí, když si objednají jednorázový doplněk Nonstop Vánoce a zaplatí aktivační cenu 500 Kč (595 Kč s DPH). Dokonce i zájemci o nejlevnější Oskarův tarif Rozjezd Naplno nezůstanou o Vánocích zkrátka. Pro nové aktivace tohoto nejnižšího tarifu jsou připravena neomezená víkendová volání do sítě Oskar zdarma po dobu 3 měsíců. Navíc je možné v rámci vánočních slev k Rozjezdu Naplno pořídit telefon za zvýhodněnou cenu.

Oskarta Super je název vánoční edice předplacené karty v nabídce Oskar Vodafone. Její výhoda spočívá v tom, že majitelé mohou volat celé čtyři víkendy po aktivaci karty do vlastní sítě zdarma. Pokud si zvýhodněnou předplacenou kartu dobijí nejpozději do konce ledna 2006 částkou ve výši alespoň 500 Kč, dostanou volání zdarma na další čtyři víkendy. Celkem lze tedy s Oskartou Super volat bezplatně do vlastní sítě až po dobu 8 víkendů. Není bez zajímavosti, že Oskarta Super je již připravena na přenositelnost mobilních čísel, a tak sjednocuje cenu za volání do všech sítí v České republice, a sice na 6 Kč (7,14 s DPH) za minutu. Uživatelé si navíc mohou kdykoliv zdarma aktivovat Program dvojka, díky němuž volají na dvě libovolně zvolená čísla ze sítě Oskar jen za 2 Kč (2,38 Kč s DPH). K dispozici jsou i dva balíčky služeb s výrazným cenovým zvýhodněním. Balíček Nonstop víkend přijde na 50 Kč (59,50 Kč s DPH) a zahrnuje celý víkend neomezeného volání do sítě Oskar Vodafone zdarma. Bezplatné volání se nevztahuje na čísla registrovaná do Programu dvojka. SMS balíček s cenou 50 Kč (59,50 Kč s DPH) nabízí 40 volných SMS do všech sítí v České republice. Na odeslání těchto textových zpráv stanovuje operátor limit v délce trvání 7 dnů následujících po aktivaci balíčku. Pokud zprávy v této lhůtě zákazník nevyužije, platnost balíčku propadá. Další balíček si může zákazník pořídit až za 7 dní od předcházející aktivace. Balíčky Nonstop víkend a SMS je možné vzájemně kombinovat.

Koledy u Eurotelu

V období od 7. listopadu do 31. prosince 2005 mohou všichni zákazníci Eurotelu využívat nabídky s názvem Dlouhé hovory, jež umožňuje volání do vlastní sítě nebo na pevnou linku po třetí minutě zdarma v jakoukoli denní i noční hodinu o víkendech a státních svátcích a mezi 19:00 a 07:00 ve všední dny. Volání zdarma se nevztahuje na prémiová čísla a volání mimo ČR. Tarifní zákazníci si službu nemusejí ani aktivovat, automaticky zaplatí první tři minuty podle platného ceníku svého paušálu, poté již volají zdarma. Majitelům předplacených karet Go bude operátor účtovat za první tři minuty hovoru úhrnný poplatek ve výši 15 Kč, další minuty již budou bezplatné. Na Go kartách je nutné službu aktivovat, k čemuž poslouží zpráva SMS s klíčovým slovem "DLOUHO", zaslaná na číslo 999151. Bezplatnou aktivaci i deaktivaci Dlouhých hovorů lze provést podle potřeby kdykoli, a to i opakovaně.

Pro velký zájem byla prodloužena kampaň Eurotelu, slibující volání až na dva roky zdarma. Všichni zákazníci, kteří v období od 7. listopadu do 31. prosince 2005 sepíšou s Eurotelem smlouvu, dostanou u vybraných tarifů volné minuty na volání do všech sítí až na dobu dvou let. Jedinou výjimkou je volání na linky zpoplatněné zvláštní sazbou, přičemž platnost minut obsažených v balíčku omezuje operátor na jeden měsíc a nevyužité minuty se nepřevádějí do dalších účtovacích období.

Prodej předplacených karet hodlá operátor podpořit tím, že k vybraným telefonům ve velké Go sadě (Nokia 2600, Nokia 3120, Siemens A75 nebo Samsung X480) přidá CD nebo DVD s aktuálními hudebními počiny některého z populárních hudebních interpretů. Jmenovitě se jedná o umělce jako Madonna, Green Day, Eminem, Daddy Yankee, Vlasta Horváth, No Name nebo Aneta Langerová. Zajímavá se zdá i tradiční nabídka 100% bonusu na dobíjení kterékoliv z nových vánočních Go SIM, maximální výše bonusu činí 1 000 Kč.

Pokud budete chtít uvedené nabídky Eurotelu využít, můžete navštívit některou z téměř 900 oficiálních prodejních partnerů, pro nákup z pohodlí domova poslouží e-shop na adrese http://www.eshop.eurotel.cz.

Máte signál?

T-Mobile spustil na adrese http://mapy.t-mobile.cz nově zpracovanou mapu pokrytí signálem GSM, GPRS, EDGE či Wi-Fi. Pro snazší orientaci jsou zde k dispozici funkce vyhledávání podle názvů měst či obcí, ve větších sídlech se lze orientovat dokonce i podle jednotlivých ulic. Mapy lze v případě potřeby přizpůsobit konkrétním požadavkům pomocí volby jednoho ze čtyř měřítek či velikostí zobrazované plochy.

Šťastné a veselé u T-Mobile

Jak to bude letos vypadat pod vánočním stromkem u T-Mobile? Od 1. listopadu do 31. prosince se o štědrosti tohoto operátora mají možnost přesvědčit všichni zákazníci, bez ohledu na to, zda jsou u T-Mobile noví nebo používají jeho tarifní či předplacené služby již dlouhou dobu.

Uzavřete-li u T-Mobile v období od 1. listopadu letošního roku do 31. 12. 2005 novou účastnickou smlouvu na dva roky (v případě tarifu Student na jeden rok), přejdete na tarif z Twistu či prodloužíte stávající smlouvu na dobu určitou, obdržíte jako výraz díků desetinásobek volných minut příslušejících k vašemu tarifu - využít je můžete po dobu následujících šesti měsíců (u firemních zákazníků 24 měsíců) na volání do sítě T-Mobile či na pevné linky. Dále všichni zákazníci obdrží při podpisu smlouvy dárek v podobě značkové sportovní tašky Puma. T-Mobile mimo jiné zařadil do zvýhodněných cenových relací několik zajímavých mobilních telefonů, například Sony Ericsson W800i "walkman" je při sjednání vybraných paušálů k dispozici již od 4 999 Kč.

Pokud se neřadíte mezi vyznavače pravidelných paušálů, mohla by vás zaujmout nabídka předplacené služby Twist. Ke každé zakoupené vánoční sadě Twist získá zákazník jako dárek brašnu Puma, druhým lákadlem je 100% jednorázový bonus, který obdrží po prvním dobití kreditu. Kredit tak rázem naroste o dvojnásobnou částku (například za dobití v hodnotě 500 Kč dostanete 1 000 Kč kreditu). Vánoční Twist kartu lze získat také samostatně za 99 Kč s kreditem 50 Kč. I na nákup této sady se vztahují podmínky 100% bonusu. Minimální částka pro získání bonusu činí v obou případech 300 Kč, strop bonusu má hodnotu 1 000 Kč. První dobití je třeba uskutečnit nejpozději do 31. 3. 2006.

Více na stránkách http://www.t-mobile.cz/vanoce.

§§§§§


Říjen/listopad 2005: digitalizace třetí generace

Jiří Peterka

C05P0680

Letošní říjen byl ve znamená tradičního Invexu, některé významné události na něj ale nečekaly. Třeba zahájení řádného digitálního vysílání. Nebo spuštění první mobilní sítě 3. generace (3G), alias UMTS. Ale i přímo na Invexu byly k vidění zajímavé věci. Třeba první ukázky televize v mobilu.

Trvalo to dlouhých pět let, plných různého experimentování a všelijakého handrkování a přetahování, ale nakonec se to přece jen podařilo. Ale co vlastně? No přece řádné digitální televizní a rozhlasové vysílání, na bázi standardu DVB-T. Slavným dnem, který se nesmazatelně zapsal do naší novodobé historie, se nakonec stal 21. říjen 2005. Právě tehdy začaly České radiokomunikace (dnes vlastně už společnost JTR Management) provozovat své digitální vysílání jako řádné, na komerční bázi. Do té doby, a to od roku 2000, sice ČRa digitálně vysílaly také, ale pouze v experimentálním režimu. Tudíž i zadarmo.

Spuštění řádného digitálního vysílání na komerční bázi (tj. za úplatu od producentů programů) nebránily ani tak technické důvody, jako spíše důvody legislativně právní. Dosud totiž chybí potřebná právní úprava digitálního vysílání, na jejímž základě by bylo možné vydávat nezbytné licence pro digitální vysílání. Poslanci se na ní nemohou shodnout už dlouhou řadu měsíců. Rada pro rozhlasové a televizní vysílání se mezitím snaží přidělit tyto licence ještě podle starých "pravidel hry", na základě stávajícího zákona o rozhlasovém a televizním vysílání, který ale specifika digitálního vysílání nebere v úvahu.

Nynější start vysílání v jedné ze tří digitálních sítí (tzv. multiplexů), konkrétně síti A, byl možný díky vsuvce do zákona o elektronických komunikacích, která přidělila dvě programové pozice v síti A České televizi (pro ČT1 a ČT2). Rada pro rozhlasové a televizní vysílání (RRTV) nakonec povolila České televizi ještě i vysílání třetího programu (ČT24). Poměrně překvapivě pak RRTV povolila obsadit čtvrtou pozici v síti A televizi Nova. Té ovšem jen dočasně, do doby, než v roce 2007 dojde k přerozdělování kmitočtů pro digitální vysílání.

Diváci, kteří chtějí digitální vysílání sledovat, potřebují buď digitální TV přijímač nebo tzv. set-top box, který předřadí ke své stávající (analogové) televizi. Cena takového set-top boxu začíná již dnes na cca 2 000 Kč. Třetí možností je digitální TV tuner pro počítač.

Předností digitálního vysílání oproti analogovému je kvalitnější příjem (bez tzv. duchů), možnost vysílat s nižším vysílacím výkonem (menší ekologická zátěž), a především pak efektivnější využití dostupných vysílacích frekvencí. Do budoucna je nutné počítat s tím, že stávající analogové vysílání bude jednoho dne úplně vypnuto a pokračovat bude již jen vysílání digitální. V zahraničí už k tomu někde došlo (např. v okolí Berlína), ale u nás je to zatím v nedohlednu.

DVB-H, aneb: televize v mobilu

Zatímco televizní vysílání podle standardu DVB-T (Digital Video Broadcasting - Terrestrial) sice umožňuje mobilní příjem (například v jedoucím autě), není vhodné pro malá přenosná zařízení typu mobilů či PDA, které "žijí" z baterie. Pro ně je určena varianta, označovaná jako DVB-H (Digital Video Broadcasting - andheld). Ta je podstatně mladší než DVB-T a zatím se i ve světě provozuje spíše experimentálně.

V říjnu se první experimenty s DVB-H objevily i v ČR. Na letošním Invexu je představily České radiokomunikace spolu s T-Mobile, které vysílaly program ČT24. Ovšem skutečně jen velmi experimentálně, na základě krátkodobé licence, platné pouze pro Invex. Druhým subjektem, který na Invexu vysílání

DVB-H představil také, byl Český Telecom. Ten zase vysílal pouze stanici Óčko, a také jen na základě krátkodobé experimentální (60denní) licence. Takže na řádné dlouhodobější experimenty, nehledě již na řádné vysílání DVB-H, si budeme muset ještě nějakou dobu počkat.

V mezidobí si také můžeme rozmyslet, zda jako zákazníci budeme něco takového vůbec chtít. Nikdo totiž dopředu neví, zda a jak se podobná služba ujme, co budou lidé ochotni sledovat někde na cestách, na mobilních zařízeních s malou obrazovkou a malým rozlišením, ne tedy na běžné velké televizi. Dosavadní zkušenosti, pokud vůbec existují, nejsou vůbec jednoznačné.

3G, alias UMTS

Bezprostředně před letošním Invexem, jak dopředu avizoval, spustil český T-Mobile svou mobilní síť 3G, alias UMTS. Zatím ovšem jen na území Prahy, v pásmu 1,9 MHz a s využitím zatím netradiční technologie UMTS TDD (Time Division Multiplexing). Nijak se přitom nezatěžoval nějakým "3G obsahem" a ve své nové síti 3G nabídl zákazníkům jedinou službu, spočívající v možnosti přístupu k internetu. Nazval ji poněkud kuriózně "Internet 4G", což se sítěmi 4. generace nemá nic společného. Je to jen marketingový tah.

To Eurotel se přece jen pokouší o nějaký vlastní "3G obsah". Pro svou mobilní síť 3G, kterou oficiálně spustí 1. 12. 2005, totiž zvolil tradičnější řešení (UMTS FDD), které mu umožňuje nabízet klasické hlasové služby a k nim přidávat ještě i živý obraz (tj. nabízet videohovory). Kromě toho hodlá nabízet různé informační a zábavné služby a třeba také živé pohledy skrze dopravní kamery na významných křižovatkách.

Aby živého obrazu nebylo málo, předvedl i Eurotel na Invexu příjem televizního vysílání na mobilu. Ovšem nikoli přes DVB-H, ale v "datové" podobě s využitím běžného datového přenosu s rychlostí 128 kbit/s a s rozlišením 180 x 144 pixelů.

Na to aby si člověk vzal spíše nějakou lupu, aby vůbec něco viděl. A má cenu takhle malé televizní vysílání sledovat někde v autě, autobuse, ve vlaku? Nějaké aktuální zpravodajství možná ano, ale třeba filmy určitě ne. Tedy alespoň toto je můj odhad.

§§§§§


Scaleo E

Petr Matuška

C05P0679

Čas multimediálních domácností se nezadržitelně blíží, mohutně podporován dvěma nejvýznamnějšími hráči na tomto poli - společností Intel, dodávající hardware, a společností Microsoft, starající se o softwarovou stránku. První sestavou, se kterou jsme se měli možnost setkat a která je založena na nové verzi operačního systému Microsoft Windows XP Media Center Edition 2005, byl Scaleo E, dodaný společností Fujitsu Siemens Computers. K dispozici jsme sice dostali předprodejní vzorek, nicméně finální verze se bude lišit pouze v drobnostech. V počítačové skříni o rozměrech 100 x 430 x 425 mm, podobající se spíše rozměrnějšímu DVD přehrávači, byl schován procesor Intel Pentium 4 531 společně se základní deskou, postavenou na čipové sadě Intel i915G. Mezi další výbavu patřilo 1 024 MB operační paměti typu DDR400, rozšiřitelé až na 3 GB, pevný disk o kapacitě 160 GB (s možností využít jak rozhraní ATA, tak Serial ATA) a DVD mechanika zvládající zápis na jednoi dvouvrstvá média. Multimediální výbavu zajišťovala integrovaná zvuková karta Intel High Definition Audio s maximálním podporovaným výstupem až 7.1 kanálu, TV tuner v podobě externí karty, zvládající příjem jak analogového, tak i DVB-T digitálního vysílání, v neposlední řadě pak i čtečka paměťových karet skrytá za krytem na předním panelu. Mezi integrované konektory patřily dva SCART pro vstup i výstup signálu, jeden DVI-D zajištěný buď integrovanou grafickou kartou, nebo případně přídavným akcelerátorem s čipem nVidia GeForce 6600, pro komunikaci s okolím jsou připraveny čtyři porty USB 2.0, po jednom IEEE 1392a v obou velikostech, výstup 7.1 ze zvukové karty spolu s optickým S/PDIF výstupem, infračerveným snímačem a jedním 10/100 Mbit/s síťovým rozhraním. K ovládání je připraven set bezdrátové klávesnice a myši, navíc s dálkovým ovládačem TV tuneru. Díky této kombinaci se s Media Center dá velmi snadno pracovat jako s klasickým desktopem, v případě multimediálních aplikací jako sledování/nahrávání/přehrávání televizního signálu, DVD videa nebo poslechu hudby pak komfortně pomocí dálkového ovládání. Po nastavení lze s počítačem pracovat jako s běžnou televizí nebo DVD přehrávačem. Práce systému byla díky výkonnému hardwaru svižná, až na několik malých softwarových nedostatků i pohodlná a bezproblémová. Kladně hodnotíme integraci informačního displeje společně se základními ovládacími tlačítky pro přehrávání/nahrávání záznamu na přední stranu, všechny důležité konektory pro připojení a rozšíření a v neposlední řadě také kompaktnost řešení a tichý provoz. Na testovacím kusu se však projevily i jakési nedodělky, naprostá většina z nich by však měla být ve finální verzi odstraněna. Jednalo se zejména o informační panel, na kterém stále svítil nápis Scaleo E, nemožnost naladění digitálního signálu při výběru regionu Česká republika a zejména vyšší teplota celé sestavy, a to i v době nečinnosti.

§§§§§


Fotopapíry Canon

Václav Maletínský

C05P0678

Společnost Canon před koncem roku uvádí na náš trh nové fotografické papíry s označením Glossy Photo Paper "Everyday Use" a kódem GP-501. Jedná se o středně lesklá speciální média pro tisk inkoustovými tiskárnami a multifunkčními produkty Canon. Papíry budou dodávány ve formátu 10 x 15 cm a A4, jejich gramáž je 170 g/m2. Pro uživatele by měla být hlavním lákadlem velmi příznivá cena - 100 listů formátu 10 x 15 se má prodávat za doporučenou koncovou cenu 260 Kč včetně DPH (2,60 Kč na výtisk), 100 archů formátu A4 pak za 640 Kč včetně DPH (6,40 Kč na výtisk A4 a 1,60 Kč na fotografii 9 x 13 cm při rozmístění 4 snímků na stranu A4).

Odkaz: http://www.canon.cz

§§§§§


Olympus E-500

Václav Maletínský

Koncem října letošního roku uvedla společnost Olympus na náš trh novou digitální zrcadlovku Olympus E-500, vybavenou 8Mpix snímačem. Fotoaparát je navíc vybaven speciálním filtrem, který minimalizuje úroveň šumu při vysokých citlivostech, a antiprachovým filtrem pro redukci prachu na snímači. Profesionální vzhled a tvar klasické zrcadlovky potěší mnoho zákazníků, kteří to s digitální fotografií myslí vážně. Práci jim usnadní lepší hledáček i větší displej s úhlopříčkou 6,4 cm a rozlišením 214 000 pixelů, který poslouží jako stavový panel a zároveň na němž lze pořízené snímky prohlížet i za denního světla. Fotografové si mohou vybrat z 21 scénických režimů, nebo se spolehnou na manuální režimy P/A/S/M. Nový AE senzor se 49 zónami poskytuje přesné expoziční hodnoty při měření integrálním, bodovém i integrálním se zdůrazněným středem. Fotoaparát může ukládat snímky na dva typy paměťových karet - CompactFlash a xD Picture Card. Olympus E-500 je připraven pro použití řady digitálních objektivů s rozsahem ohniskové vzdálenosti od 7 do 300 mm, podporováno je i připojení externích zábleskových jednotek. Digitální zrcadlovka Olympus E-500 by mohla příznivou cenou těla přístroje do 20 000 Kč včetně DPH i širší nabídkou kitů (kombinace těla fotoaparátu s jedním z nabízených objektivů) v cenách do cca 25 000 Kč včetněmalDPH oslovit mnoho zákazníků.

Odkaz: http://www.olympus.cz

§§§§§


AMD FAB36

Společnost AMD oficiálně otevřela 14. října novou továrnu FAB 36 v blízkosti Drážďan. Firma tak významně rozšířila svůj klíčový výrobní závod FAB 30, který v drážďanské průmyslové zóně zahájil provoz v roce 2000. Komplex FAB30 a FAB36 se tak stal jedním z největších závodů na výrobu polovodičů na světě.

AMD urazilo za 36 let své existence obrovský kus cesty. Z druhořadého výrobce licencovaných procesorů x86 přes společnost zaměřenou na trh low-endových procesorů až po současnou pozici technologického leadera v oblastech jako jsou stolní PC a servery. O sílící pozici AMD v oblasti stolních procesorů svědčí úspěch, jehož společnost dosáhla na severoamerickém trhu v září 2005 poprvé za celý měsíc byly Athlony a Semprony nejprodávanějšími procesory pro stolní PC. AMD

s 52 % předstihlo Intel, který dosáhl 46% podílu (jde se o data z koncového trhu, do nichž nejsou zahrnuti prodejci s přímým prodejním modelem jako DELL či velkoobjemové nákupy firem a institucí).

Právě díky dobrému odbytu AMD novou továrnu urgentně potřebuje. Poté, co drážďanská FAB 30 zůstala jediným závodem vyrábějícím celou produktovou řadu mikroprocesorů AMD, Athlonem 64 a Sempronem počínaje a Opteronem konče, je její kapacita vytížena prakticky trvale na sto procent. Hlavním problémem druhého největšího výrobce procesorů (celkový podíl AMD na trhu všech x86 kompatibilních čipů se podle Mercury Research pohybuje mezi 15-16 %) tak v současné době není procesory prodat, ale dodat. Ostatně i čeští distributoři trpí v současné době nedostatkem prakticky všech modelů a lze očekávat, že dostupnost procesorů AMD bude na konci čtvrtletí díky vyšší předvánoční poptávce ještě o něco horší. Situace v dalších evropských zemích či na severoamerickém trhu je přitom podobná. FAB 36 ale zahájí běžný provoz až během prvního čtvrtletí příštího roku a plné výrobní kapacity bude patrně dosaženo ještě o něco později. Nová továrna tak sice aktuální problémy s bezproblémovou dostupností Athlonů a Opteronů nevyřeší, v příštím roce ale umožní, aby mohl výrobce lépe reagovat na požadavky trhu, ať už z hlediska celkové kapacity či poptávky po určitých typech procesorů.

FAB 36 by navíc ve střednědobém horizontu mohla AMD pomoci k dosažení lepších ekonomických výsledků a lepšího hodnocení společnosti na akciových trzích - firma byla nedávno kritizována mimo jiné za nízké výrobní marže, což se spolu s kritikou velkého objemu vyplácených bonusů negativně promítlo do vývoje ceny akcií ve druhém říjnovém týdnu. Právě výrazné zvýšení výrobní kapacity při relativně nižším nárůstu provozních nákladů by mohlo pomoci ke zvýšení marží - pochopitelně za předpokladu, že nedojde k výrazné cenové válce, která by mohla snížit ASP (průměrnou prodejní cenu procesorů) zejména v mobilním či serverovém segmentu. Je to také nutný předpoklad dosažení dlouhodobých cílů - zhruba 30% podílu na trhu všech x86 procesorů do roku 2009.

K rozhodnutí vystavět nový závod v těsném sousedství stávající FAB30 vedly před třemi lety AMD různé důvody: počínaje možností sdílení klíčové infrastruktury a zaškolené pracovní síly až po investiční pobídky, které nabídla spolková vláda. Z celkových nákladů 1,5 miliardy dolarů na výstavbu výrobního závodu poskytla vláda spolkové země Sasko 300 milionů, dalších 325 milionů pochází od lokálních investorů a zbytek si zajistilo AMD úvěrem. Další 1,5 miliardy dolarů ale ještě bude třeba pro plné vybavení závodu potřebnou technologií a pro rozběhnutí výroby.

FAB 36 využívá při výrobě nové 300mm křemíkové oplatky, které umožňují větší objemy výroby a snížení výrobních nákladů. Zpočátku bude závod vyrábět procesory stávající technologií 90 nm, již během příštího roku ale bude část výroby převedena na 65 nm a do konce desetiletí by měly být postupně zavedeny výrobní procesy 45 nm a 32 nm. Stávající závod FAB 30 bude patrně již v příštím roce využit pro výrobu čipsetů pro partnery AMD. Oba provozy navíc používají systém APM (Automated Precision Manufacturing) pro zvýšení efektivity a maximální využití výrobních kapacit.

Stručná historie AMD

Společnost AMD zahájila produkci logických obvodů v roce 1969. V roce 1975 začala výroba čipů RAM a též klonu procesoru Intel 8080, vyvinutého na základě reverse-engineeringu. V sedmdesátých letech AMD vyrábělo i procesorové elementy vlastní konstrukce Am29xxx, určené pro minipočítače. Na přelomu sedmdesátých a osmdesátých let byl vyvinut RISC procesor AMD 29K a do výrobního programu byly přechodně zahrnuty obvody pro grafiku a zvuk. Zahájena byla též výroba flashových pamětí. Posléze se AMD rozhodlo soustředit výhradně na výrobu CPU kompatibilních s modely Intel a na flashové paměti.

8086-80286

V letech 1982-86 vyrábělo AMD procesory 8086, 8088 a 80286 v licenci pro IBM a další odběratele (IBM tehdy vyžadovalo minimálně dva nezávislé výrobní zdroje pro díly do svých PC). V roce 1986 Intel jednostranně zrušil licenční ujednání, aby předešel předání technických podrobností o procesorech 80386. AMD tento postup napadlo a v následné arbitráži byla firmě přiznána kompenzace ve výši 1 miliardy dolarů.

Am386/486

V roce 1991 představilo AMD procesory Am386, založené opět na reverse-engineeringu mikrokódu Intelu, o dva roky později následoval Am486. Na konci roku 1994 rozhodl kalifornský nejvyšší soud, že AMD nemá právo používat mikrokód i386. Posléze došlo k dohodě mezi AMD a Intelem, která poskytla AMD právo vyrábět a prodávat procesory s mikrokódem i286, i386 a i486 a patrně umožňuje i plný crosslicensing patentů. V roce 1993 AMD založilo spolu s Fujitsu partnerství FASL pro vývoj a výrobu flashových pamětí (v roce 2003 byla založena FASL LLC, v níž má AMD 60% podíl).

K5

Procesor, jehož kódové označení je údajně odkazem na "kryptonit", jediný prvek, který dokáže ublížit Supermanovi, byl představen jako konkurent Pentia, ale ve skutečnosti se jednalo interně o RISC procesor, jenž dekódoval instrukce x86 na mikrooperace, podobně jako Pentium Pro, Pentium II či Cyrix 6x86. Výkon K5 byl ale snad ve všech směrech výrazně horší než Pentium.

K6

V roce 1996 koupilo AMD společnost NexGen a získalo tak technologii a vývojový tým, který stál za procesory Nx586 a 686 - jejich architektura byla během pouhého roku přetvořena do podoby čipu K6. Jednalo se opět interně o RISC procesory, jež ale nabízely mnohem vyšší celočíselný výkon a byly doplněny o MMX instrukce a časem též o sadu 3D Now!, která měla kompenzovat nižší výkon v plovoucí desetinné čárce ve srovnání s Pentiem II. K6 získal poměrně značnou popularitu - byl ale osazován výhradně do levnějších sestav a trpěl horší kvalitou čipsetů VIA.

K7

Když DEC začal utlumovat vývojový program procesorů Alpha, podařilo se AMD získat podstatnou část inženýrů z vývojového týmu včetně Dirka Meyera, který byl jedním z vedoucích designérů procesorů Alpha. Při návrhu Athlonu tak AMD mělo k dispozici know-how pro vývoj špičkového procesoru pro firemní segment. Architektura byla navržena pro maximální výkon ve všech oblastech včetně FPU, tým se navíc mohl vyhnout některým problémům, s nimiž se Intel potýkal u architektury P6. Díky tomu se AMD podařilo v březnu 2000 představit 1GHz procesor (Intel ohlásil 1GHz Pentium 3 o několik dní později, CPU bylo ale reálně dostupné až po několika měsících). Ve stejném roce byla otevřena FAB 30 v Drážďanech, kam byla postupně převedena veškerá výroba procesorů K7 a později K8.

§§§§§


uWízlo W paWučině

Pavel Kreuziger

C05P0677

www.neslysici.cz

Na této adrese vás čeká pohled do světa neslyšících a jim určených internetových služeb. Prostor tohoto webu je dělen na následující sekce: zábava, která je dále rozdělena na chat a diskusní fórum, volný čas, kde můžete zjistit, kdy a kde se konají akce pro sluchově postižené, nebo se jen pro zajímavost podívat, jaké mají tito lidé koníčky. Možná budete překvapeni, že ty jejich se zas tolik neliší od koníčků "zdravé" společnosti. Různé organizace nabízejí vyžití formou divadel, seminářů nebo i sportovních turnajů.

www.nuda.cz

Ač se to nezdá, název serveru v tomto případě nevyjadřuje jeho obsah, ale pouze stav, ve kterém se zpravidla nachází čtenář, než si zde umístěné informace začne číst. A většinou je tento čtenář členem stavu studentského, protože aktuality a články na nudě jsou uzpůsobeny právě pro tuto kategorii lidí. A co je tedy obsahem stránek? V první řadě jsou to již zmiňované aktuality, které se ještě dělí do dalších podkategorií. První z nich je téma, následuje studentský život, film a divadlo, hudba, cestování a mixér, tedy to, co se jinam nevešlo.

www.slavneobrazy.cz

Chtěli byste mít na zdi v obývacím pokoji pověšeného Picassa, Renoira nebo Cézanna, ale prostě nemáte dost peněz na to, abyste si zašli do Sotheby´s na nějakou tu aukci? Máme pro vás řešení. Klikněte na výše uvedenou adresu a prostě si objednejte kopie mistrů od mistrů kopie. Budete mít z obrázku sice menší radost než z originálního díla, ale na druhou stranu se to kompenzuje tím, že nebudete muset sahat tak hluboko do kapsy. Ceny jsou přívětivé. V nabídce jsou obrazy dvaceti slavných autorů, vyhledávat však nemusíte jen podle jmen, ale také podle motivu, jenž zobrazují. Díla si můžete objednat ve formě klasického tisku nebo malby. Efektu malby je zde docíleno podlepením tisku sololitem a jeho přetřením průhlednou disperzní hmotou, což na první pohled vypadá, jako by byl obraz malovaný štětcem.

www.e-cesko.cz

Pod touto adresou najdete velké množství zajímavostí o ČR nejen pro Čechy, ale i pro cizince se znalostí angličtiny nebo němčiny. Zajímavé je, že po kliknutí na anglickou nebo německou vlajku se tento cizinec musí ještě "proklikávat" k článkům v jeho (rodném) jazyce, protože se tím přehodí pouze nadpisy a články na titulní stránce (která je mimochodem hodně bohatá na informace) zůstanou česky. V naší mateřštině je ovšem web zpracován docela kvalitně. Kromě obecných záležitostí můžete vyhledat památky, kulturní zařízení, ubytování nebo restauraci v zadané lokalitě i tipy pro aktivní dovolenou. Součástí stránek je i cestovatelský magazín Gulliver, ve kterém se můžete dočíst nejen o krásách naší země, ale i o dalších zemích světa. Autoři nás ale zklamali: v sekci "Státy světa" se vyskytuje pouze pár slov o Německu.

www.owebu.cz

Všechno, co potřebujete vědět o webu, najdete tady. Kvalitní e-zine nejen pro profesionály nabízí informace z oblastí webových programovacích jazyků, webdesignu, linuxu a dalších. Díky webhostingu si můžete založit vlastní doménu a jestliže chcete porovnávat služby v této oblasti, není nic jednoduššího, než navštívit stejnojmennou rubriku. Uživatelé webu mohou do diskusního fóra umístit odkazy na své weby a nechat si je zkritizovat od ostatních. Dále se tu můžete setkat s rubrikou tzv. "hvězdné pěchoty" neboli "errorpages", ve které najdete výběr z toho nejhoršího, co mohlo být na českém internetu vytvořeno. Nedílnou součástí webu jsou archivy článků, anket apod. V sekci download je k dispozici mnoho prográmků, nejen pro tvorbu WWW stránek a grafiky, ale i další související s internetem.

www.kodakgallery.cz

Až v docela nedávné době se firma Kodak rozhodla spustit českou verzi on-line fotografických služeb Kodak EasyShare Gallery. Registrovaní uživatelé mohou na této adrese ukládat své digitální fotografie, a co je asi nejzajímavější, tato služba je zdarma. Kromě samotného ukládání lze tyto fotografie sdílet s ostatními uživateli, rodinou či přáteli, ovšem jen vybrané snímky s vybranými osobami. Jednoduše jim příslušný odkaz pošlete e-mailem. Přístup k uloženým grafickým souborům je chráněný heslem, a tak nehrozí, že by byly někým nepovolaným zneužity. Není problém vytvářet si vlastní alba a objednat si kvalitní tisk vybraných fotografií. K dalším službám galerie patří základní funkce úpravy snímků jako například odstranění červených očí, úprava tónování, oříznutí snímku.

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Skryjte svou identitu

Jan Šplíchal

C05P0682

Pro bezpečné surfování po internetu použijte Steganos Internet Anonym 7, který vám nabízíme zcela zdarma. Aktualizujte svá Windows pomocí kolekce opravných balíčků, nenechte si ujít ani rubriku Téma CD, jež je věnována firewallům, prohlédněte si rovněž kolekci fotografií grafických karet včetně jejich příslušenství.

Akce a Novinky

Již pouhým prohlížením webových stránek po vás na internetu zůstávají zajímavé stopy. Pokud nechcete riskovat napadení hackerem, ztrátu dat či osobních údajů, vyzkoušejte produkt Steganos Internet Anonym 7, který vám nabízíme v neomezené edici zdarma. Jestliže váháte nad koupí grafické karty, třeba vám pomůže naše sbírka fotografií karet, které se objevily v našem testu. Podrobně si můžete prohlédnout nejen jejich vzhled, ale také veškeré příslušenství, které naleznete v balení společně s kartou. Výkon můžete studovat v přiložené tabulce. Pro lepší orientaci jsou karty rozděleny do kategorie do 2 000 Kč a do 5 000 Kč.

V sekci Novinky naleznete aktuální číslo oblíbeného časopisu Abíčko, pojednávající o platformě Linux, rovněž internetové periodikum Interval nabízí spoustu novinek a zajímavostí. Naleznete zde i excelovské tabulky s aktualizovaným seznamem veškerého softwaru vydaného na našich CD, nechybí ani kompletní elektronická podoba časopisu s veškerými materiály od roku 2000. Čtyřikrát je zde zastoupen rovněž software vztahující se k ostatním článkům uvnitř časopisu. V rubrice Servis se věnujeme bezpečnostním záplatám, vydaným společností Microsoft za měsíc říjen. Pro každou edici MS Windows jsou připraveny samorozbalovací balíčky, obsahující záplaty k dané verzi operačního systému. Nezapomněli jsme ani na opravy Internet Exploreru.

Software

V části Komerční software nabízíme slevu na novou edici populárního programu pro komplexní zpracování fotografií, Zoner Photo Studio 8 od domácí společnosti ZONER Software. Program prošel mnoha úpravami a výsledkem je opět o něco více funkcí i zvýšení rychlosti běhu celého produktu. Více informací o tomto programu naleznete v rámečku s označením Komerční software & slevy.

Rubrika Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Za zmínku stojí Blindwrite Suite 5.2.19, sada nástrojů pro snadnou tvorbu a duplikaci CD pro vaši soukromou potřebu. Dokáže kopírovat i chráněné CD disky, umožňuje tvorbu audio CD z MP3 souborů a další. Program podporuje řadu CD vypalovaček a mnoho jazyků, mimo jiné i češtinu. Sledujete-li na svém PC často filmy, neškodí aktualizace Codec Packu All in 1, který nabízí pěkně pohromadě - v jednom balíku - sadu DirectShow filtrů, potřebných pro přehrávání filmů.

Ve freewarové verzi produktu DeepBurner Free 1.7.1.123 můžete vytvářet datové i audio CD a DVD, bootovací disky a ISO obrazy. Velmi příjemné ovládání programu zvládnou určitě všichni uživatelé, obzvláště když nápadně připomíná klasického průzkumníka. K rychlému vytvoření CD jistě přispěje i funkce drag&drop. Vedle vypalování dat lze CD také doplnit o menu nebo k němu vytisknout jednoduchý obal, kam můžete vložit obrázek nebo seznam souborů uložených na médiu. Audio disky je možné vytvářet z MP3, WAV nebo OGG souborů, kdy jsou dané typy souborů konvertovány do audiostop. V nastavení programu jen vyberete mechaniku a velikost vyrovnávací paměti.

Aplikace Partition Logic 0.57 umožňuje pracovat s oddíly na pevném disku. Pokud tedy potřebujete disk rozdělit či konvertovat oddíly, může být toto ta správná aplikace pro vás. Můžete oddíly vytvářet, mazat, formátovat, přesouvat a modifikovat jejich atributy. Pro záchranu či zálohu dat se hodí i kopírování z disku na disk. Produkt nevyžaduje žádný systém, vytvoříte si bootovací disketu nebo CD a můžete s ním po nabootování pracovat.

V sekci Téma CD naleznete kromě osvědčených produktů jako Kerio Personal Firewall 4.2.2 a ZoneAlarm 6.0.667.000 také například Adorons FireWall, monitorující komunikaci vašeho PC. Pod kontrolu tak dostanete všechny porty a můžete povolit jen takovou komunikaci, o níž víte, že váš počítač nepoškodí. Adorons rozlišuje komunikaci na aplikace, internetové stránky, síť a ICMP. Pro každou z těchto kategorií si můžete nastavit jiná pravidla, která budou aplikována. Program Prevx 2.0 Home se snaží předcházet útokům škodlivého softwaru, tudíž nedovolí infikovat PC neznámými útoky. Software hlídá operační systém, operační paměť, souborový systém, registry i programy. Pokud se objeví nějaké nebezpečí, upozorní uživatele a dotáže se, zda má akci povolit. Pro neznalé je připravena možnost nahlédnout do databáze na internetu, kde je vyjádřeno, kolik uživatelů tento proces povolilo a kolik ne.

Společnost Lavasoft je známa zejména svým produktem pro ochranu proti spywaru, avšak my vám nabízíme také jejich firewall, který je určen pro malé či střední organizace a domácí uživatele. Disponuje jednoduchým ovládáním a kvalitní ochranou. Navíc nabízí možnost propojení se zmíněným Ad-Aware SE Plus nebo Ad--Aware SE Professional, čímž je zajištěna větší bezpečnost domácích a firemních počítačů.

Část Vyzkoušejte si patří nejen programům souvisejícím s ostatními články uvnitř čísla či programy z rubriky CD centrum, ale také softwaru, jenž nás zaujal. eCover 1.0.5 je užitečný nástroj usnadňující tvorbu obalů pro CD nebo DVD nosiče. Obaly lze v tomto nástroji nejen vytvářet, ale také vyhledávat přímo na internetu. Vyhledávat lze i obaly na PC hry a DVD filmy. Snadný tisk hotových obalů včetně náhledu je samozřejmostí. Optimalizovat výkon svého počítače můžete pomocí nástroje TuneUp Utilities 2006. Nejen nastaví systém podle vašich požadavků, ale navíc odstraní všemožné problémy. Umožní také odstranit nepotřebné soubory z disku, optimalizovat a upravit registry, optimalizovat nastavení připojení k internetu, obnovit odstraněné soubory nebo optimalizovat RAM. Windows se tak po zásahu tohoto nástroje stanou rychlejšími a bezpečnějšími. PlacesBar Constructor 1.2 je program umožňující upravit zkratky ve standardním dialogu Otevřít/Uložit ve Windows. Zkratky můžete nahradit odkazy na vlastní adresáře. Pokud vám zkratky nevyhovují, obnova originálního nastavení je pak možná během vteřiny. Výrazně si tak ulehčíte hledání právě toho adresáře, do kterého nejčastěji ukládáte a standardně ho v nabídce nemáte.

Komunikace a Hardware

Rubrika Komunikace nabízí tři prohlížeče a program pro optimalizaci prohlížeče Firefox. Do nové edice 8.0.4 pokročil Netscape, internetový prohlížeč obsahující nejen jádro MS Internet Exploreru, ale i Mozilly Firefoxu (Gecko). Jeho výjimečnost spočívá právě v možnosti volby mezi těmito dvěma zobrazovacími jádry, čímž dosáhnete bezproblémového zobrazení všech stránek. Prohlížeč dále obsahuje integrovanou čtečku RSS kanálů, vlastní portál, nabídku nástrojových lišt a nové bezpečnostní prvky. Podporuje funkci hodnocení důvěryhodnosti pro jednotlivé weby, na jejímž základě poté prohlížeč automaticky nastavuje bezpečnostní pravidla. Tato funkce je založena na seznamu webů, které používají či rozšiřují nekalé záležitosti jako spyware, viry nebo phishing.

Kromě klasického internetového prohlížeče nabízí FastStone 4in1 Browser 2.1 plně funkčního a použitelného FTP klienta, zabudovaný webový server, prohlížeč obrázků s funkcí drag and drop, podporu internetových záložek, mazání cookies či historie atd., případně podporu skinů pro celý program. K pozitivním stránkám produktu bezesporu patří zabudovaný Screen Capture, neboli nástroj pro snímání obrazovky. Můžete díky němu zachytit celé okno, obdélníkový výběr nebo jednoduše kus obrazovky, který zrovna budete chtít uložit. Při obdélníkovém výběru se dokonce zobrazí zaměřovač a lupa, aby váš výběr byl opravdu přesný. Sejmuté obrázky můžete uložit do schránky, do souboru (BMP, JPG) nebo přímo do zabudovaného prohlížeče, kde je podrobíte úpravám podle vašeho přání. Nabízí se např. změna velikosti, barvy, oříznutí, otočení, převrácení či export do více než 20 formátů. UltraBrowser 10.0 je internetový prohlížeč s nástroji jako inteligentní pop-up blocker, podpora multivyhledávání, manažer záložek, adresář globálních médií (TV, rádio atd.) nebo změna vzhledu pomocí skinů. Program se instaluje během okamžiku. Vyniká jednoduchým a přehledným vzhledem, bez zbytečných lišt a reklam.

Pro uživatele internetového prohlížeče Firefox nabízíme zásuvný modul Fasterfox 0.8.1, který urychluje jeho celkový běh. Fasterfox ukládá některá data z již navštívených stránek, prohlížeč je pak nemusí opakovaně stahovat a čekat na zobrazení celé stránky. Tím se načítání zrychlí. Nastavit lze mnoho detailů připojení k internetu, což se může projevit i na celkové rychlosti. Pro porovnávání je přítomen i přesný časový údaj o rychlosti načítání požadované stránky. To využijete zejména při dolaďování síťového nastavení. Kromě možnosti optimalizace aplikace nabízí i blokování vyskakovacích oken (pop-up).

Do rubriky Hardware jsme připravili ovladače myší od firmy Logitech a softwarový balík VIA Hyperion 4in1 4.51, v němž naleznete funkce pro optimalizaci činnosti operačního systému Windows na počítačích, jež využívají čipovou sadu VIA.

Zadarmo: Steganos Internet Anonym 7

Ať už děláte cokoli - osíláte e-mail, telefonujete přes internet, prohlížíte webové stránky - vždy po vás zůstávají stopy na routerech, serverech, u vašeho poskytovatele připojení atd. Pokud ještě ke všemu nepoužíváte žádný firewall a antivirový program, riskujete nejen ztrátu dat na PC, jeho poškození hackerem, ale mnohdy i ztrátu osobních údajů. Již při pouhém prohlížení webových stránek lze zjistit vaši IP adresu a doménové jméno, prozradíte, jaký používáte operační systém, jaký používáte prohlížeč a jakou stránku jste navštívili naposledy. Ačkoli neexistuje absolutní bezpečí ani soukromí, rozhodně se vyplatí opatrnost a je nutné využívat nástroje, které mohou úroveň bezpečnosti a soukromí zvýšit. Steganos Internet Anonym 7 lze také pojmenovat jako anonymizér - tedy vlastně proxy server, který dokáže skrýt vaši identitu při prohlížení webových stránek. Výhodou je zvýšení úrovně soukromí. Nevýhodou je pak poněkud pomalejší komunikace. Pro používání produktu je třeba získat registrační klíč. Na stránkách http://www.steganos.com/magazine/pcworld/sia7/ vyplňte krátký formulář, zejména zadejte pečlivě e-mailovou adresu, protože na tu vám registrační klíč obratem dorazí. Program poté spusťte. Na úvodní obrazovce naleznete položku Enter serial number. Na tu klikněte a vepište klíč. Tímto krokem jste přešli ze sedmidenní testovací lhůty na neomezené používání.

Co tedy vlastně nabízí Steganos Internet Anonym 7? Jednak precizní a přitom jednoduchou práci s anonymizačními proxy servery. Zapnete aplikaci, aktivujete ji kliknutím na položku Activate, a to je veškerá vaše práce. Vše ostatní obstará Steganos sám. Přesměruje komunikaci prohlížeče na vybraný anonymizační proxy server, a tím skryje webovým serverům vaši identitu. Navíc ji každou vteřinu tento anonimizační proxy server změní. V průběhu práce sleduje rychlost komunikace se servery a podle výsledků měření práci s anonymizačními proxy servery optimalizuje. Čím déle anonymně brouzdáte, tím rychlejší a plynulejší komunikace bude (program vybere jen ty nejrychlejší servery). Další funkce programu objevíte v položce Comfort & Security. Jedná se o volby pro zablokování dalších důležitých zdrojů úniku informací. Zde lze vypnout například zmiňovanou identifikaci browseru, informace o naposledy navštívených webových stránkách, vyskakovací (PopUp) okna a mnoho dalšího.

Ve výbavě každého počítače připojeného k internetu by neměl chybět osobní firewall, antivir, odstraňovač spywaru, dobrý e-mailový klient a bezpečný webový browser. Dnes si do seznamu můžete připsat další položku - Steganos Internet Anonym 7.

Komerční software a slevy

Zoner Photo Studio 8

Nová verze oblíbeného programu pro komplexní zpracování digitální fotografie přináší uživateli dlouho očekávané funkce i nejedno překvapení. Na první pohled se změnila tvář programu, který lépe zapadne do prostředí Windows. Rychlost programu se rovněž zvýšila a systémové nároky jsou nyní nižší, zejména při práci v síti. K funkcím pro úpravu fotografií přibyla možnost profesionální úpravy expozice pomocí Křivek a retušovací nástroje Žehlička, Štětec a Výplň. Při vyhledávání a filtrování je v nové verzi možné využít i fotografické údaje (čas, clona) z formátu EXIF. Uživatele ale nejvíce potěší možnost vytváření panoramatických a 3D fotografií (anaglyfů). Pro export prezentace s přechodovými efekty a hudbou na pozadí lze využít promítání PDF. Program je k dispozici v několika funkčně i cenově odlišných verzích: Classic za 399 Kč, Home za 999 Kč a Professional za 2 499 Kč s DPH.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Pozor! Co všechno o vás ví šéf?

David Čepička, Arne Arnold

C05P0638

Váš šéf o vás ví takřka všechno! Není problém zjistit, na jakých stránkách se během pracovní doby pohybujete, s kým si dopisujete a jak moc na svém počítači skutečně pracujete. V našem článku vám prozradíme, jak se chránit před bedlivým okem zaměstnavatele.

Pokud si během pracovní doby vyřizujete na počítači své soukromé záležitosti, je jasné, že se to zaměstnavatelům moc líbit nebude. Podobné jednání by vás také mohlo stát místo. Bylo zaznamenáno už několik případů, kdy se tak skutečně stalo, a výpověď byla posouzena jako oprávněná. V tomto článku vám ukážeme, jaké různé programy, tipy a triky může zaměstnavatel použít pro sledování počítače svých zaměstnanců a co všechno se může dozvědět.

Obecně totiž platí, že na používání počítače v zaměstnání k soukromým účelům právo nemáte. To samé platí i o využívání internetového připojení zaměstnavatele.

Nicméně vám v tomto článku poradíme, jak se proti podobnému sledování vašeho počítače chránit. Abyste však mohli naše tipy použít, musíte mít na svém počítači v zaměstnání práva pro instalaci aplikací, což jinými slovy znamená, že u systémů Windows 2000 a XP musíte mít práva administrátora. To většinou nebývá pravidlem, a proto tam, kde to bude možné, vám prozradíme alternativní postupy pro uživatele bez administrátorských práv.

Nezapomeňte se vždy ujistit, že instalace softwaru není prohřeškem proti firemním pravidlům používání počítačů nebo proti některému ujednání ve vaší pracovní smlouvě. To samé platí i pro tipy, u nichž se sice žádný software neinstaluje, ale kdy by váš zaměstnavatel přesto mohl vaše počínání vyhodnotit jako prohřešek vůči smluveným pravidlům.

Server zaměstnavatele

Zkoušíte internetové aukce a máte políčeno na krásný fotoaparát s ještě zajímavější cenou. Jenomže dražba končí v 10 hodin. Nedá se nic dělat, musíte práci na několik minut přerušit a navýšit částku tak, abyste přístroj získali. Další příklad: chcete svému známému objednat v internetovém obchodě dárek, aby mu přišel přesně v den, kdy bude mít narozeniny. Takové aktivity bývají řadou zaměstnavatelů trpěny a řada zaměstnanců je zase bere jako samozřejmost. Přesto by všichni zaměstnanci měli mít na paměti, že z technického hlediska není sledování podobných aktivit pro zaměstnavatele žádný problém.

Surfování po internetu: jak lze sledovat zaměstnance

Prakticky v každé větší firmě je připojení k internetu řešeno tak, že se všichni zaměstnanci připojují prostřednictvím serveru, který slouží jako internetová brána. Tento server zpravidla ve standardním nastavení zaznamenává, kdy se který počítač připojil k internetu. Úroveň, v jaké mají být takové protokoly vedeny, se dá snadno nastavit. Pokud váš nadřízený bude chtít přesně vědět, co jeho zaměstnanci na internetu hledají, není pro něj problém použít nástroje, které mu to umožní zjistit. Řada takových utilit je dokonce dostupná zdarma. Příkladem může být třeba freewarový program GFI Web Monitor pro ISA Server od Microsoftu, který velmi přehledně vypíše informace o tom, který uživatel navštívil kterou stránku a jak často. Z komerčních produktů, které jsou zaměřeny na tuto oblast, můžeme zmínit kupříkladu Surfcontrol Webfilter nebo Websense Enterprise.

Ochrana tunelováním: nikým nerušené surfování

Protokolování všech vašich aktivit vedené na serveru zaměstnavatele ovlivnit sice nemůžete, nicméně můžete alespoň zabránit tomu, aby se server dozvěděl, které stránky navštěvujete. To zařídíte tak, že nebudete stránky vyvolávat přímo z vašeho počítače v práci, ale že si vybudujete tzv. tunel, vedoucí z vašeho počítače přes firemní server k internetovým serverům. V tomto případě pak server vašeho zaměstnavatele zaregistruje pouze délku trvání tohoto připojení a množství přenesených dat. Vybudování tunelu bezpodmínečně vyžaduje na internetu nějaký koncový bod, který bude představovat konec tunelu. K dispozici máte dvě možnosti:

Vybudování tunelu zdarma: Pohodlným řešením, navíc ještě zdarma, je použití internetového anonymizéru. Doporučujeme vám kupříkladu použít utilitu JAP. Po instalaci utilita automaticky nakonfiguruje Internet Explorer tak, že budete moci automaticky surfovat anonymně. Jiné prohlížeče musíte bohužel konfigurovat sami. Pak budete surfovat prostřednictvím šifrovaného připojení, které správce firemního serveru nebude moci prohlížet.

Placený tunel: Program HTTP Tunnel NG Client připojíte po instalaci k serveru výrobce tohoto softwaru. Výhodou této utility je skutečnost, že nejen utajíte navštívené internetové stránky, nýbrž budete moci takové připojení používat i pro jiné aplikace. Vybudovaný tunel posílá data pouze přes port 80. Z toho vyplývá, že můžete použít i takový software, který komunikuje na jiném portu, na němž by jinak firemní firewall komunikaci s největší pravděpodobností zablokoval. Pod tlačítkem Configure Software pak můžete zadat aplikace, pomocí nichž se budete připojovat k internetu - apříklad Internet Explorer nebo třeba peer-to-peer klient eMule. Oblíbený Firefox bohužel podporován není.

A jak je to s cenou? Za komunikaci přenosovou rychlostí 15 KB za sekundu zaplatíte 1,49 USD měsíčně. Surfování touto rychlostí vám však mnoho radosti nepřinese. Rychlejší variantu připojení si můžete pořídit již za 4,99 USD měsíčně.

Při našem testování jsme mohli tuto službu používat několik dní zcela zdarma a bez přihlašování, ovšem při velmi malé šířce pásma.

Upozornění: Pokud si správce firemní sítě vybudovaného tunelu všimne, může zablokovat IP adresu serveru poskytujícího tunel, čímž vám spojení s tímto serverem znemožní.

Pro uživatele, kteří na svém počítači nedisponují právy administrátora a tudíž nemohou žádný software instalovat, se na internetové adrese www.findnot.com nabízí stejnojmenná internetová služba. V tomto případě se vytvoří tunel se zabezpečeným připojením prostřednictvím vašeho internetového prohlížeče. Velkou nevýhodou je cena; v současnosti musíte zaplatit za měsíc využívání služby 9,99 USD.

Připojení pomocí domácího počítače: Uživatelé, jejichž počítač je doma připojen k internetu pomocí trvalého připojení, mají ještě další možnost, jak si dosyta užít nerušeného surfování po internetu. Pomocí utility pro připojení vzdálené plochy navážete šifrované připojení mezi počítačem v zaměstnání a vaším počítačem doma. Pak uvidíte svůj domácí počítač na počítači zaměstnavatele přesně tak, jako kdybyste seděli před ním doma. Můžete používat prohlížeč a jiné utility vyžadující internetové připojení, aniž by firemní server dokázal toto připojení nějakým způsobem protokolovat. Jednou z aplikací, kterou vám pro tento účel rozhodně doporučujeme, je zdarma dostupný Tight VNC. Tuto utilitu nainstalujte na svůj počítač doma. Dříve než odejdete z domova do práce, připojte se k internetu a spusťte serverový modul Tight VNC z nabídky Start/Programy/Tight VNC/TightVNC Server. Při prvním spuštění programu změňte přístupové heslo a poté stiskněte tlačítko Apply. Toto heslo budete potřebovat, až se budete v práci ke svému počítači připojovat. Budete také potřebovat IP adresu svého počítače.

Tu zjistíte, když klepnete myší na ikonku programu Tight VNC v pravé části hlavního panelu. Stejný software nainstalujte i na počítač v zaměstnání. Potom se připojte ke svému domácímu počítači klepnutím do nabídky Start na položku Programy/TightVNC/TightVNC Viewer (Best Compression). Do políčka pro přihlášení zadejte poznamenanou IP adresu počítače a následně heslo. Poté uvidíte obrazovku svého domácího počítače a můžete jej ovládat, jak jste zvyklí.

Firemní server nyní bude zaznamenávat do svého protokolu data odpovídající připojení k vaší soukromé IP adrese. Tight VNC tato data přenáší nezašifrovaná. Správce firemního serveru může tato data zachytit a přečíst, i když je to poměrně náročná činnost. Pokud chcete přenášená data šifrovat, pak si přečtěte návod na internetových stránkách www.tightvnc.com/faq.html.

E-maily: co všechno může administrátor přečíst

Ve většině firem je elektronická pošta vedena přes centrální poštovní server. Z tohoto důvodu není problém zaznamenat informace o odesílatelích, příjemcích a o předmětech zpracovaných e-mailů. I archivování všech e-mailů na serveru a náhled do jejich textů je velmi jednoduchý. Vaše e-maily tedy nejsou z technického hlediska pro vašeho zaměstnavatele ničím tajemným.

Ochraňte svoje e-maily před zvědavci

Nejlepší ochranou před zvědavci je šifrování e-mailů. K tomu účelu vám doporučujeme dva zdarma dostupné programy - Gnu PP a jednoduše ovladatelný Ciphire. V případě programu Gnu PP jsou však i přes šifrování údaje o odesílateli a příjemci stále čitelné.

Alternativou k šifrování je posílání soukromých e-mailů z nějaké jiné poštovní schránky, zřízené nejlépe na nějakém freemailovém serveru. Přitom však nesmí být taková poštovní schránka svázána s žádným z programů pro práci s elektronickou poštou (jako je například Outlook), protože komunikace přes protokoly POP3 nebo SMTP se dá velmi snadno vystopovat. Místo toho používejte webové rozhraní poskytovatele e-mailové schránky. Toto spojení je šifrované, takže je správce firemní sítě nebude moci číst a pozná pouze, že jste navštívili danou internetovou stránku.

Počítač na vašem pracovišti

Pokud chce šéf nasadit pro kontrolu vaší práce skutečně těžký kalibr, dozajista nalezne na internetu řadu skutečně vhodných kandidátů, pomocí nichž dokáže kompletně sledovat každý počítač. Špionážní programy tohoto typu obsahují keylogger a pravidelně vytvářejí screenshot. Ukládají vše, co vložíte do schránky pomocí klávesové zkratky <Ctrl><C>, dále ukládají hesla, jež zadáváte, navštívené internetové schránky, odeslané e-maily, sledují jak dlouho na počítači pracujete a evidují mnoho dalších informací.

Špionážní software na vašem počítači

Už dlouho se na trhu vyskytuje špionážní utilita Spector Pro. Tento program ukládá prakticky všechno, co se vůbec dá na počítači dělat, a posílá to přes počítačovou síť nebo prostřednictvím serveru SMTP ve formě e-mailu vašemu zaměstnavateli. Dalším programem je Wiretap Professional, který je k dostání za 49,95 USD. Ten rovněž zvládá kompletní kontrolu počítače. Ve své sharewarové verzi ovšem nedokáže utilita ukládat a odesílat žádné záznamy, které vytváří.

Jaké jsou šance proti špionážním programům

Profesionální špionážní utility se na vašem počítači dají rozpoznat jen velmi obtížně. Nejsou vidět ani ve Správci úloh, šifrují svoje záznamy a dají se na monitoru zobrazit pouze tajnou kombinací kláves.

Ovšem například Wiretap Professional přesto může zkušenější uživatel na svém počítači odhalit. Pokud spustí některý ze správců úloh systému Windows, jakým je kupříkladu Process Explorer, objeví tam proces SCVHOST.EXE. To však je velmi podezřelé, neboť systémový proces Windows se nazývá SVCHOST.EXE. Podobný název tedy ukazuje na pokus o skrytí nějaké položky. Jiné špionážní programy se ale maskují ještě lépe. Možná je najdete, pokud vyzkoušíte některé z těchto kroků:

1. Zkontrolujte, které spouštěcí soubory se automaticky nahrávají při startu Windows. To učiníte ve Windows XP pomocí programu MSCONFIG.EXE (klepněte na nabídku Start/Spustit a do políčka Otevřít napište daný příkaz).

2. Kontrolujte množství volného místa na pevném disku. Utilita pro sledování vaší aktivity na počítači vytvoří za den až 20 MB dat. Stačí tedy zkontrolovat množství dat ráno a odpoledne. Nezapomeňte však vzít v úvahu všechny vámi vytvořené soubory, dočasné soubory (vzniklé například při surfování na internetu), nové e-maily, stažené aktualizace programů, například u antivirů, a velikost odkládacího souboru.

3. Pozorujte objem dat přenesených počítačovou sítí. Pomůže vám zdarma dostupná utilita MZL&Novatech Traffic Statistic. Ta zaznamenává veškerou aktivitu počítačové sítě a zobrazuje v pravé části hlavního panelu přenesené objemy dat.

Sledování vašeho počítače prostřednictvím utilit pro dálkovou správu

Pro správce sítě jsou utility pro dálkovou správu velmi praktickou záležitostí. Pokud má někdo z pracovníků nějaký problém s počítačem, pak se některý z techniků může k jeho počítači připojit a hned vidí jeho pracovní plochu na svém počítači. Může daný problém okamžitě analyzovat a vyřešit. Utility pro dálkovou správu se však dají rovněž snadno zneužít pro sledování vašich aktivit. Pokud tedy vaše firma některý z programů tohoto druhu používá, pak by určitě měla být stanovena jasná pravidla v tom, co správce sítě dělat smí a co ne.

Forenzní analýza počítače

Tímto slovním spojením se myslí zkoumání počítače kriminalistickými metodami, kdy je cílem objevit a rekonstruovat již smazaná data, často proto, aby mohla posloužit jako elektronický důkaz o spáchání či nespáchání trestného činu. Provedení takové analýzy počítače není nikterak lacinou záležitostí, samozřejmě pokud ji provádějí profesionálové. Váš zaměstnavatel však za služby tohoto druhu určitě rád zaplatí, pokud mu byla například ukradena z počítače databáze důležitých zákazníků.

Specialisté na hledání dat vypátrají skoro každý bit

Máte-li důvodné podezření na krádež nějakých cenných dat, pak se můžete obrátit na některou z firem, zabývajících se takzvanou forenzní analýzou. V České republice tyto služby poskytuje firma Risk Analysis Consultants (www.

rac.cz).

Forenzní analýza začíná již v okolí samotného počítače. Sledují se i takové maličkosti jako umístění myši, protože z její polohy se dá usuzovat třeba na to, zda byl poslední uživatel počítače levák nebo pravák.

V dalším kroku se pořizuje přesný obraz pevného disku daného počítače a důkladně se prozkoumává každý bit. Tím se provede analýza všech na počítači se vyskytujících dat. Prostřednictvím speciálních utilit se pak zkoumá i oblast, na níž data uložena nebyla. Ta odpovídá volnému místu na pevném disku a obsahuje již smazané soubory. Kromě toho se rovněž získávají informace z tzv. Slack Space (viz tipy na okraji stránky). Zde se dají najít smazané a znovu přepsané soubory. Všechny nalezené informace se indexují pomocí utilit typu Encase, Forensic Toolkit, Paraben a dalších. Nakonec se v takto získaném indexovém souboru vyhledávají různá klíčová slova, která umožní dostat se k souborům, jež mohou zloděje dat odhalit.

Ochrana proti špiónům ve vašem počítači

Před zvědavými zraky svého nadřízeného se můžete chránit různými prostředky. Něco jiného ale je, pokud se váš počítač dostane do rukou některého z pracovníků zabývajících se forenzní analýzou. Ti totiž dokáží zjistit stopy vašeho počínání i přes použití zmíněných prostředků. Pokud byste chtěli zajistit, aby ani forenzní analýza neprozradila nic o vašich aktivitách během pracovní doby, pak by vás to stálo značnou dávku úsilí a ztratili byste při práci na počítači pocit jistoty a pohodlí. Například funkce Obnovení systému implementovaná ve Windows ME a XP ukládá řadu stavů, v nichž se váš počítač v jistých dnech nacházel. Vzhledem k tomu, že by se díky této užitečné funkci dalo objevit spousta stop vašich aktivit, museli byste funkci vypnout a při nějakém problému se systémem byste zůstali bez pomoci. Nejen proto vám představíme pouze běžné postupy namířené proti špionáži ve vašem počítači.

Bezpečné odstraňování souborů: Chcete-li odstranit nějaký soubor, potřebujete k tomuto účelu skutečně kvalitní utilitu. Ta nejprve změní jméno a velikost odstraňovaného souboru. To je důležitá věc, neboť i po běžném odstranění tyto informace zůstávají na pevném disku. Potom následuje odstranění souboru a přepsání odstraněného souboru určitým počtem náhodných dat. Jednou z utilit, kterou můžeme k tomuto účelu doporučit, je File Folder Cleaner. Program obsahuje i komponentu HD&D Cleaner, která přepíše všechno volné místo na pevném disku, čímž spolehlivě zničí stopy i po dříve smazaných souborech. Položky v alokační tabulce disku odkazující na staré položky však neodstraní.

Odstranění stop po surfování na internetu a odstranění dočasných souborů: Windows a Internet Explorer ukládají informace o každém vašem výletu na internet. Internet Explorer sice nabízí možnost odstranění takových informací, ovšem ani zdaleka nemaže všechna data, která se během surfování uložila. Pro odstranění stop po surfování a pro vlastní odstranění souborů doporučujeme sharewarový program Abylon Shredder. Tento nástroj spolehlivě odstraní všechna potřebná data a jeho ovládání je velmi jednoduché. Velkým kladem utility je odstraňování dat dokonce i ze Slack Space. V programu se tato oblast nazývá Clustertips.

Hardwarový keylogger

Keyloggery nemusí být vždy jen softwarové. Utility pro sledování vašich aktivit na počítači existují i v podobě samostatného hardwaru. Jedná se o malé zařízení, které se připojí mezi počítač a klávesnici. Takové zařízení dokáže uložit až 128 000 stisků, jež se následně po zadání určitého kódu dají přečíst. Jeho cena se pohybuje okolo 99 USD. Další informace naleznete na internetové stránce keystroke-loggers.staticusers.net/hard-ware.shtml.

Slack Space I

I již přepsaná data dokáží profesionálové obnovit. Jednotlivé soubory se totiž vyskytují na pevném disku v tzv. clusterech, což jsou vlastně nejmenší adresovatelné paměťové buňky. Velikost clusteru závisí na typu formátování disku a pohybuje se řádově v KB. Pokud má nějaký soubor například velikost pouhé 4 KB, je uložen v jednom clusteru, který má větší kapacitu. Takové neobsazené místo v clusteru pak může obsahovat data, náležející dříve smazanému souboru. Toto místo se nazývá Slack Space.

Slack Space II

V prostoru Slack Space se samozřejmě neukrývá velké množství dat. Přesto se zde dá při troše štěstí a náhody najít právě ta rozhodující část odstraněného e-mailu, kterou při forenzní analýze hledáme.

Jednoduché utility pro mazání dat, které přepisují i volné místo na pevném disku, se o Slack Space vůbec nezajímají. Data v těchto prostorech tak zůstávají i po několikerém použití takových utilit nedotčená.

Několik rychlých tipů pro ochranu počítače proti sledování

V následujících řádcích vám přinášíme několik rychlých tipů, jak udržet svůj počítač čistý a jak zabránit zjištění stop po vašich soukromých aktivitách například na počítači v zaměstnání.

1.Surfujte anonymně

Neposkytujte firemnímu počítači žádné informace, na jakých stránkách internetu surfujete. Uděláte to tak, že začnete používat některý z tzv. anonymizérů, například program JAP.

2.Nezanechávejte stopy

Zahlaďte po sobě stopy. Skutečně důkladně to provedete prostřednictvím utility, která nejen maže data, nýbrž místo, které obsazovaly, několikrát přepíše. Velmi vhodná je například sharewarová utilita Abylon Shredder.

Pro odstranění dalších stop, například seznamu naposledy otevřených dokumentů, se nabízí Ccleaner. Program sice při odstraňování uvolněné místo nepřepisuje, jedná se ale o freeware a výhodou je jeho snadné ovládání.

3.Šifrování

Ukládejte svoje data na virtuální a šifrované pevné disky. Ty si můžete vytvořit pomocí programu Archicrypt Live. Demoverzi, kterou nabízíme na našem CD, můžete používat deset dní. Nabídne vám virtuální pevný disk o kapacitě 20 MB.

4.Fair Play

Zachovávejte pravidla hry, která platí ve vaší firmě. Pak se vám nemůže nic zlého stát.

Uvolněné místo

I když vysypete Koš ve Windows, zůstávají soubory na svém původním místě na disku. Jediným rozdílem je to, že první písmeno jména se v alokační tabulce pevného disku nahradí otazníkem. Tím operační systém zaznamená, že místo, které takový soubor obsazuje, lze přepsat novým souborem - jedná se tedy o uvolněný prostor na disku. Pokud operační systém na takové místo žádný soubor neuloží, je možné smazaný soubor znovu obnovit, například pomocí utilit z řady Easy Recovery.

§§§§§


Na internet beze stop

Karel Šredl

C05P0636

Vítejte po měsíci u dalšího dílu Rychlokurzu. Tentokrát se zaměříme na problematiku bezpečnosti a soukromí při surfování po internetu. Hned zpočátku je potřeba říci, že něco takového jako naprostá anonymita a soukromí na internetu neexistuje. Ať už děláte cokoli, posíláte e-mail, telefonujete přes internet, prohlížíte webové stránky, vždy po vás zůstávají stopy na routerech, serverech, u vašeho poskytovatele připojení atd. Avšak pokud nepoužíváte žádnou ochranu (osobní firewal, antispyware, antivir...), ani žádné prostředky pro zvýšení úrovně soukromí (anonymizéry), je to jako byste se procházeli nazí po náměstí s peněženkou v otevřeném batohu na zádech a na krku měli ceduli se svojí adresou. Ačkoli neexistuje absolutní bezpečí ani soukromí, rozhodně se vyplatí opatrnost a je nutné používat nástroje, které mohou úroveň bezpečnosti a soukromí zvýšit. Jeden takový si dnes představíme.

Instalace

Spusťte instalační soubor, vyberte jazyk a dále už jen provádějte standardní kroky: [Next>], souhlas s licencí (I accept the terms.), [Next>] a další [Next>] a nakonec [Install] a [Finish]. Tedy nic překvapivého či objevného. Po instalaci se v nabídce Start > Programy objeví nová složka Steganos Internet Anonym 7.

Registrace

Navštivte stránku www.steganos.com/magazine/pcworld/sia7/. Zde už na vás čeká malý formulář, kde prozradíte své jméno, příjmení a oslovení, e-mailovou adresu, PSČ a zemi. Důležité a nutné je správné vyplnění e-mailové adresy, protože na ní dostanete registrační klíč. V mém případě přišel obratem. Registrační číslo zadejte na požadované místo a voilá, program je připraven...

Obecný úvod

Než se pustíme do popisu programu, povězme si, jak to vůbec je se soukromím při prohlížení internetových stránek a proč je vlastně dobré své soukromí chránit. Pokaždé, když navštívíte nějakou stránku, dozví se o vás webový server následující informace:

· IP adresu a doménové jméno: podle těch lze dále zjistit např. stát, vašeho poskytovatele připojení k internetu...

· Jaký používáte internetový prohlížeč: každý prohlížeč má svá slabá bezpečnostní místa a právě tuto informaci lze zneužít např. k cílenému útoku na slabinu zrovna toho vašeho prohlížeče.

· Jaký máte operační systém: zde platí stejná pravidla jako v předchozím případě. Opět je tato informace zneužitelná k útoku (obzvlášť pokud server zná i vaši IP adresu).

· Předchozí navštívenou webová stránka: no řekněte, co je komu do toho, kde jsem před chvílí surfoval!

· Další informace: např. nastavení rozlišení monitoru.

Na internetu můžete najít mnoho takzvaných anonymizérů - tedy vlastně proxy serverů, které dokáží skrýt vaši identitu při prohlížení webových stránek. Proxy server je počítač, jenž funguje jako prostředník při komunikaci s webovým serverem. Za normálních okolností probíhá komunikace mezi prohlížečem a webovým serverem tak, že prohlížeč řekne serveru něco v tomto smyslu: Ahoj, dej mi stránku <start/index.html>, jež se nachází na tvém serveru. A tady máš na oplátku informace o mě (IP adresu...) a přidám k tomu ještě cookies pro tvou doménu, uložené od minula. Webový server na oplátku vrátí požadovanou stránku. Pokud probíhá komunikace přes proxy server, tak to vypadá jinak. Váš prohlížeč řekne proxy serveru, co by rád (řekne mu vlastně totéž, co by normálně řekl webovému serveru). Proxy se podívá, co vlastně chcete, připojí se k požadovanému webovému serveru a řekne si o stránku. Až jí dostane, předá jí vám. Řeknete si, jaký je v tom rozdíl? Jen se do vaší komunikace plete někdo další. Ovšem rozdíl je překvapivě velký. Cílový webový server se totiž dozví pouze informace o proxy serveru a vlastně vůbec neví, že o data žádal někdo třetí. Na tomto principu pracují anonymizéry - vstoupí do vaší komunikace, odstraní z ní veškeré údaje o vás, zeptají se za vás webových serverů a odpověď vám pak předají.

Výhodou je zvýšení úrovně soukromí (samozřejmě je nutné, aby anonymizační server neukládal údaje o komunikaci, která přes něj probíhá). Nevýhodou je pak poněkud pomalejší komunikace. Současně je třeba upozornit na jisté bezpečnostní riziko - jelikož vše probíhá přes prostředníka, má tento "man in the middle" přístup k přenášeným datům. Rozhodně bych tedy byl velmi opatrný při kombinaci proxy serveru a např. ovládání bankovního účtu.

Nakonec ještě něco, co jsem měl říci již na začátku - žádný program nezachrání člověka před vlastní hloupostí. Takže buďte při surfování obezřetní a nikde nevyplňujte čísla svých kreditních karet a účtů. Pro dialogová okna, u nichž nevíte, co znamenají, existuje jen jediné správné "řešení", a tím je tlačítko [Storno], [Ne] nebo [Zavřít]. Neinstalujte z internetu nic, o čem s naprostou jistotou nevíte, že je zcela bezpečné. Pokud někde uvedete svou e-mailovou adresu, pak počítejte s tím, že kromě očekávaného e-mailu vám může začít chodit i stovka e-mailů nevyžádaných. Zvažte tedy, zda to za to stojí.

Steganos pomocník

Co tedy vlastně nabízí Steganos Internet Anonym 7? Jednak precizní a přitom jednoduchou práci s anonymizačními proxy servery. Zapnete aplikaci, aktivujete ji kliknutím na položku Activate, a to je veškerá vaše práce. Vše ostatní obstará Steganos sám. Přesměruje komunikaci prohlížeče na vybraný anonymizační proxy server, a tím skryje webovým serverům vaši identitu. Navíc každou vteřinu tento anonimizační proxy server změní. Jednou se tedy tváříte, jako že jste z Ameriky, a za vteřinu už jste z Ruska (nebojte, za další vteřinu už zase budete z Ruska venku, třeba v Austrálii). Navíc v průběhu práce sleduje rychlost komunikace se servery a podle výsledků měření práci s anonymizačnímy proxy servery optimalizuje. Čím déle anonymně brouzdáte, tím rychlejší a plynulejší komunikace bude (program vybere jen ty nejrychlejší servery). K hromadnému testování všech dostupných anonymizačních serverů přimějete Steganos tlačítkem Check Servers.

A drobné upozornění - okud chcete využít služeb Steganos Internet Anonymu, doporučuji jej spouštět ještě před spuštěním prohlížeče. Občas se může stát, že pokud spustíte Anonym až v průběhu surfování, můžete mít s přístupem na internet problémy.

Další služby Steganosu

Jak ještě jinak může Steganos přispět ke zvýšení úrovně vašeho internetového soukromí? Klikněte na volbu Comfort & Security a v následujícícm okně najdete volby pro zablokování dalších důležitých zdrojů úniku informací. Zde je jejich přehled:

· Browser Identification (Identifikace vašeho browseru): jak už jsme řekli, údaje o vašem prohlížeči mohou být snadno zneužitelné (hlavně pokud používáte nezáplatovaný Internet Explorer). Zaškrtnutím této volby odesílání zmíněné informace zablokujete. Pokud se navíc budete chtít tvářit jako úplně jiný browser, stačí kliknout na odkaz Detail a do pole vyplnit např. "TůdleNůdle". Takový prohlížeč zaručeně nikdy nikde neviděli!

· Cookies jsou textové informace, které váš prohlížeč připojí k dotazům na stránku. Pro daný webový server slouží hlavně jako zdroj informací o tom, zda jste stránku někdy navštívili, co jste zde nastavili a kdo vlastně jste. Řada stránek bez cookies nefunguje, takže buďte s jejich vypnutím opatrní. Avšak nic vám nebrání je v případě potřeby zase zapnout.

· ActiveX objects: s objekty ActiveX je to něco jiného. Vzhledem k tomu, že jsou to malé spustitelné programy, které dokáží opravdu leccos, mohou být také velice nebezpečné. Rozhodně je doporučuji vypnout.

· Referrer: prohlížeč s každým dotazem odesílá mimo jiné také informaci o naposledy navštívené stránce, tedy stránce, ze které právě přecházíte. Tato informace může být zneužita ve dvou rovinách. Za prvé v sociální (co je komu do toho, na které stránce jsem zrovna byl) a technické (v URL předchozí stránky mohou být citlivé informace, jako např. vaše ID). Na druhou stranu některé servery Referrer ověřují (i když je pravda, že se od této varianty pro její nespolehlivost ustupuje). Talže suma sumárum spíše zaškrtnout.

· Scripts: neboli spustitelné skripty, obvykle v jazyce JavaScript nebo VisualBasic. Vzhedem k tomu, že se jedná o spustitelný kód, je nebezpečí velké (i když zdaleka ne tak velké jako u komponent ActiveX). Mnoho interaktivních stránek však JavaScript vyžaduje a bez něj nefungují správně.

· PopUp Window (vyskakovací okénka): jsou poměrně běžným a značně nepříjemným nešvarem. Jen výjimečně je v těchto oknech něco zajímavého či důležitého. Ovšem někdy se může stát, že zablokováním vyskakovacích oken zablokujete i funkci webové aplikace (např. webový e-mail někdy otevírá pro vytvoření nového e-mai-lu pop-up okno). Takže doporučuji mít tuto volbu aktivovanou a vypnout ji jen v případě nutnosti.

· Close Window: některé skripty mohou být navázány na událost "zavření okna". Některé otravné stránky takto bojují proti svému zavření. Pořád dokola zavíráte okno prohlížeče, a to se vám opět otevře. Volba Close Window tomuto nešvaru učiní přítrž. Rozhodně doporučuji.

· Mouse function: skriptem na webové stránce můžete také pozměnit či zablokovat některé funkce spojené s myší (např. kontextové menu dostupné přes pravé tlačítko myši). Něco takového bychom neměli dopustit, a proto tuto volbu zaškrtněme.

· Backgroud sound: zablokování možnosti přehrávat na stránce muziku. Někdy totiž může být více než otravná.

Oblíbené (Favorities)

Další poměrně šikovnou vlastností Steganos Internet Anonymu 7 je úložiště vašich oblíbených URL adres (dostupné přes Private Favorities). Kromě "běžných" oblíbených linků, uložených pod položkou Favorities (not protected), jež jsou svázány s oblíbenými odkazy Internet Exploreru, totiž umožňuje ukládat bookmarky šifrovaně pod heslem. Heslo si nastavíte při prvním přístupu k šifrovaným odkazům Private favorities (encrypted). Jako perličku uvedu, že při zadávání hesla ho Steganos porovná se seznamem hesel, náchylných na prolomení metodou "slovníkový útok". Při zadání "hloupého" hesla, jako je např. slovo "heslo", uvidíte hlášku Dictionary test failed, což znamená, že byste se nad bezpečností svých hesel měli rozhodně zamyslet.

Závěr

Soukromí je věc vzácná a je potřeba ho chránit jako oko v hlavě (nakolik je tento slovní obrat pravdivý, jsem pochopil nedávno, když mě můj dvouletý syn škrábl do oka). Každá věc, která nám pomůže chránit soukromí, je krok správným směrem. Mezi výbavou každého počítače připojeného k internetu nesmí chybět osobní firewall, antivir, odstraňovač spywaru, dobrý e-mailový klient a bezpečný webový browser. Dnes si do seznamu můžete připsat další položku - Steganos Internet Anonym 7.

§§§§§


tipy & triky

Jan Povolný

C05P0640

Brněnský Invex vždy signalizuje blížící se konec roku a nastupující zimu. Nejinak tomu bylo u toho letošního. Konal se o trochu později, než je běžné, i obsahově se posunul poněkud odlišným směrem, než jsme byli zvyklí z dřívějších let. Stěžejním tématem zůstala zábava a mobilní technologie, velký rozmach pak zaznamenala komunikace po internetu, zejména pak technologie VoIP, kterou zde prezentovalo hned několik operátorů. V praxi dnes není pro uživatele problém získat klasické telefonní číslo a volat běžně i přes pomalejší internetovou linku za méně peněz než u klasických operátorů. Obliba VoIP poroste s dalším rozvojem broadbandu jako standardního vybavení každé domácnosti.

Microsoft usilovně dokončuje Windows Vista, kterých se dočkáme snad v příštím roce. Před dokončením je také nová verze kancelářského balíku nahrazující MS Office System 2003. Po nedávném představení Windows Vista na jedné konferenci jsem nabyl dojmu, že dnešní OS konvergují určitým společným směrem (ať mluvíme o Linuxu, MacOS nebo Windows). Doufejme, že správným, volba je na nás.

Tipy pro Windows

Internet Explorer? Nebo ne?

(Win 9x) Úvod dnešního dílu pojistíme trikem, který nás opět zavede do hloubi systémového registru Windows. Výsledek dosažený jeho editací není zrovna oslnivý, ale představuje opět ukázku toho, co všechno lze v registrech změnit. Okno Internet Exploreru obsahuje v horní části modrou lištu (případně jinou, podle vašeho barevného nastavení) a v ní titulek okna (Window Title). Ten je standardně nastaven na prázdnou hodnotu a na webových stránkách se mění podle užitého HTML tagu <title>, resp. podle textu nacházejícího se mezi těmito párovými značkami. Windows Title však můžete nastavit libovolně. Stačí jen malá úprava.

Jděte do menu Start - Spustit a spusťte regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CURRENT_USER/Software/Microsoft/Internet Explorer/Main, kde hledejte položku Window Title. Pokud ji nenaleznete, je třeba ji vytvořit ručně. Poklepejte pravým tlačítkem do volného prostoru pravé části regeditu (ve složce Main) a zvolte vytvoření Nové textové (řetězcové) hodnoty. Tu nazvěte právě Window Title. Poté na ni znovu poklepejte, tentokrát již levým tlačítkem myši, a vepište libovolný text. Ten se bude po ukončení regeditu zobrazovat v každém novém okně Internet Exploreru.

Editujte opatrně

(Windows) Často se v našem seriálu vyskytují tipy a triky, týkající se editace systémového registru. V některých z nich je uživatel nabádán k opatrnosti a provádění záloh. Nikdy jsme se ale nezmínili o tom, jak tyto zálohy nějakým jednoduchým způsobem realizovat. Možností je samozřejmě více, níže si předvedeme pouze jednu z nich.

Představte si situaci, kdy čtete zajímavý příspěvek o editaci registru (např. v PC WORLDu) a chcete změnit nějaké položky v registrech. Rádi byste ale měli možnost návratu do původního stavu. Buď použijete specializovaný software, který ale nebude zadarmo, nebo před úpravou zálohujete soubor s registry jako celek, což je zase v podstatě zbytečné. Nejjednodušší je totiž záloha jen určité konkrétní hodnoty nebo hodnot. Postup je rychlý a účinný.

Spusťte registry a jděte například do výše uvedeného klíče (viz předchozí tip), ve kterém můžete změnit titulek okna internetového prohlížeče. Než provedete samotnou změnu, označte myší příslušný klíč a jděte do roletového menu Soubor. Zde zvolte položku Exportovat. Objeví se dialog, v němž stačí definovat název a umístění souboru s příponou REG, do kterého uloží Editor registru jen informace o označeném klíči. Tento soubor je možné snadno prohlédnout například v Poznámkovém bloku, protože se jedná o čistý text.

Po exportu proveďte požadované úpravy a pokud budete z jakéhokoliv důvodu nespokojeni, stačí na vámi vytvořený soubor REG poklepat myší. Windows se dotáží, zda mají informace uložit do registru, vy to potvrďte a příslušná část registru, tedy vámi exportovaný klíč, bude nahrazena původními hodnotami. Tento způsob je velmi jednoduchý a účinný.

Máte málo místa?

(Win XP) Ceny nejpomalejšího zařízení našich počítačů, pevného disku, rapidně klesají. Za pouhé dva tisíce dnes pořídíte kolem 100 GB diskového prostoru. Přesto však můžete narazit na pomyslný strop a poté začít se zbývajícím místem úzkostlivě hospodařit. S nástupem moderních operačních systémů typu Windows XP navíc mnohonásobně vzrostla velikost operační paměti a s ní i velikost odkládacího souboru, který rovněž musíte na vašem disku někde uskladnit.

V minulosti byly problémy s diskovým prostorem mnohem větší, a proto existovalo několik specializovaných utilit, které dokázaly data "zmenšit" až na polovinu jejich skutečné velikosti. Namátkou jmenujme kultovní Stacker nebo problematický Doublespace. Současná Windows obsahují možnost komprimace dat přímo v sobě, není tedy třeba využívat externí utility. Jak ji aktivně využít si ukážeme v následujícím tipu.

Komprimovat lze ve Windows XP pouze celé diskové jednotky, nikoliv jednotlivé složky, což je trochu škoda. Komprimace probíhá na pozadí a uživatel běžně vůbec nepozná, že k ní dochází. Jděte do menu Start a zvolte položku Tento počítač, případně ji zvolte přímo z pracovní plochy Windows. V následném dialogu vyberte diskovou jednotku, na níž byste rádi komprimaci aplikovali. Poklepejte na ni pravým tlačítkem a z kontextového menu zvolte příkaz Vlastnosti. Komprimaci dat aktivujete zaškrtnutím příslušné položky v dolní části okna na záložce Obecné. Máte možnost komprimovat pouze soubory v kořenovém adresáři jednotky nebo všechny soubory v ostatních složkách. Po aktivaci jednotka "zmodrá" a vy tak poznáte, že je komprimovaná. Komprimací dat se přístup k nim nepatrně zpomalí. Toto zpomalení je přímo úměrné rychlosti vašeho procesoru. Komprimace dat je vždy kompromisem mezi získaným místem a ztrátou výkonu, která ji doprovází.

Tipy pro Office

Máte tajnosti?

(Excel 2003) Nebo nemáte? Dnešní kancelářská práce obvykle probíhá v týmu více lidí, výsledek se potom předkládá např. vedení firmy. Na této cestě je však mnoho příležitostí, kdy mohou do vašich dokumentů nahlédnout i nepovolané osoby. A ani šéf přece nemusí vidět vše. Následujícím tipem si ukážeme, jak jednoduše skrýt některá data v excelovské tabulce.

S buňkami lze v Excelu provádět mnoho věcí, například je lze zamykat. Jednoduchou úpravou nastavení ale můžete buňky i skrývat. Výhodou je, že Excel s těmito buňkami dále pracuje tak, jako by skryté nebyly. Skryjete-li tedy nějaké důležité číslo, výpočty dále probíhají tak, jak mají. Některá čísla však v tabulce neuvidíte.

Výborně se to hodí v případě, kdy máte v dokumentu složitější tabulku a některé výpočty provádíte pomocí vzorců mimo ni. Zde také zobrazujete partikulární data, která jsou velmi platná při analýze vlastního výpočtu. Tato data můžete kdykoliv snadno skrýt.

Každé buňce v Excelu můžete určit její formát. To provedete nejsnáze poklepáním na buňku pravým tlačítkem a volbou Formát buňky z kontextového menu. Na záložce Číslo pak najdete předdefinované kategorie čísel. V tomto seznamu je i kategorie Vlastní. Vyberte ji a jako její hodnotu vložte znaky ;;; (třikrát středník). Potvrďte.

Jestliže nyní budete chtít skrýt nějaké číslo, prostě jen vyberte pro tuto buňku kategorii Vlastní a číslo zmizí. Obsah buňky ale bude vidět v místě zadávání v horní části Excelu.

Více tváří jednoho klienta

(Outlook 2003) Přestože Microsoft distribuuje jako součást Windows docela schopný e-mailový klient Outlook Express, stále více lidí používá takzvaný velký Outlook, jelikož obsahuje i další přidané funkce ve formě kalendáře nebo úkolovníku. S rozvojem moderních mobilních telefonů a handheldů tato potřeba ještě roste. Uživatel Outlook Expressu však při přechodu na velký Outlook narazí na mnoho drobných rozdílů, které mu později komplikují navyklé postupy práce. O jednom z nich je právě tento tip.

Většina z nás používá své PC jako víceúčelový přístroj. E-mailový klient obvykle stahuje poštu z více účtů najednou, jak pracovních, tak soukromých. Jak ale tuto poštu efektivně rozlišit? Lze to provést například volbou adresy, ze které je e-mail odesílán. Příjemci je pak jasné, zda jde o pracovní nebo soukromou zprávu. Stačí disponovat více identitami, reprezentovanými vaší poštovní adresou. V Outlook Expressu postačí vytvoření více účtů, z nichž některé vlastně poštu nestahují a poslouží jen pro definici jiné identity. Při tvorbě nové zprávy pak pouze zvolíte, z jakého účtu/identity se má odeslat.

Problém nastane s velkým Outlookem, kde více definovaných účtů bude k ničemu. V dialogu tvorby nové zprávy navíc zcela chybí kolonka "Od", pomocí níž jste v Expressu příslušnou identitu volili. Naštěstí je však k nalezení v jednom z roletových menu, které najdete právě v okně nově vytvářené zprávy.

Stiskněte tedy tlačítko Nový pro okno nové pošty a povšimněte si roletkového menu mezi řadou ikon s názvem Možnosti. V něm najdete přímo kolonku Od, po jejímž vybrání se objeví i v okně s novou poštou. Paradoxní je, že si Outlook tuto volbu pamatuje a příště už nemusíte dělat vůbec nic. Schránku odesílatele ovšem opět nevybíráte standardním způsobem známým z OE, ale přímo z adresáře. Požadované adresy tedy musíte vložit právě tam.

Tabulka ve Wordu

(Word 2000) Existují zhruba tři způsoby, jak do dokumentu MS Wordu vložit tabulku. Prvním je vložení obrázku s již hotovou tabulkou (tj. řešení k ničemu, vzhledem k nemožnosti další editace), druhým je vložení tabulky vyhotovené v některém z tabulkových kalkulátorů a třetím pak možnost vytvoření tabulky přímo pomocí jednoduchého editoru, který je součástí MS Wordu. V tomto tipu ale nebudeme popisovat způsob návrhu tabulky v dokumentu Wordu, zaměříme se pouze na dvě užitečné funkce, o které možná někteří z vás ještě nezavadili.

Jestliže ve Wordu vyhotovíte tabulku, patrně se vám roztáhne přes celou šíři stránky. To lze samozřejmě upravit prostým tažením jednotlivých čar, ale stále nelze psát kolem tabulky žádný text. Stejně jako u vložené grafiky je nutné nastavit pro tabulku způsob obtékání. Pokud již máte tabulku hotovu, v menu Tabulka můžete zvolit položku Vlastnosti tabulky. V tomto dialogu ihned na první záložce nastavíte nejen způsob zarovnání, ale také typ obtékání. Po potvrzení se tabulka umístí správně do textu. Pro upravení velikosti okrajů použijte tlačítko Možnosti umístěné na téže záložce.

Jestliže vaše tabulka přesahuje rozměrem přes několik stran dokumentu, možná uvítáte další užitečnou volbu v dialogu Vlastnosti tabulky. Na záložce Řádek lze zvolit opakování vybraného řádku (obvykle názvu jednotlivých sloupců) na počátku každé nové stránky, na kterou zasahuje vaše tabulka. Tím výrazně přispějete k její přehlednosti. Stačí zaškrtnout volbu Opakovat jako řádek záhlaví. Nejlépe je vybrat konkrétní řádek ještě před vstupem do dialogu Vlastnosti tabulky. Pokud jste na to zapomněli, můžete alespoň částečně provést výběr příslušného řádku pomocí tlačítek Předchozí řádek, Následující řádek na záložce Řádek.

Easter Eggs

Freecell

(Windows) Dnešní díl se zařadí k těm, které obsahovaly některé z velikonočních vajíček, neboli skrytých triků a pozdravů od softwarových vývojářů. Začneme přímo ve Windows, konkrétně u karetní hry Freecell.

Spusťte Freecell a stiskněte klávesu F3. Ta slouží pro volbu typu hry, číselný rozsah začíná jedničkou a končí rovným milionem. Zkuste však do příslušného formuláře vložit záporná čísla. Např. -1 a -2. Budou se dít věci.

Poděkování

(IE 5.5, IE 6) Tento trik je velmi jednoduchý, dokonce již není potřeba používat krkolomné kombinace kláves a podobně. Pokud vlastníte některou z těchto dvou verzí Internet Exploreru, spusťte jej a jděte do menu Nápověda. Zde zvolte položku O aplikaci Internet Explorer a poklepejte na hypertextový odkaz Poděkování. Pokud máte nainstalovánu Javu, podporujete ActiveX a Shockwave Flash, dostane se vám celkem pěkně provedeného poděkování. Měli byste také být připojeni k internetu. Jestliže se vám trik z jakéhokoliv důvodu odmítne aktivovat, lze si ho prohlédnout přímo na stránkách Microsoftu na těchto odkazech: www.microsoft.com/windows/ie/about/about60/ pro IE6 a www.microsoft.com/windows/ie/about/ pro IE 5.

Intertipy

Sedmdesátý osmý díl internetových tipů a triků začneme - jak jinak - krátkým komentářem na téma internetového dění doma i ve světě. Po delší stagnaci se opět mírně probouzí trh internetových prohlížečů, který je téměř bezvýhradně ovládán trojicí Internet Explorer, Firefox a Opera. Poslední jmenovaný je nyní k dispozici v nové verzi, Firefox 1.5 finišuje a Internet Exploreru se dočkáme pravděpodobně s vydáním nových Windows Vista. Všechny prohlížeče jsou k dispozici zdarma (ano, nově včetně Opery) a rozhodování mezi nimi není snadné. Jestliže netušíte, jaký prohlížeč zvolit, staňte se tvůrci webového obsahu - budete muset používat všechny tři.

Microsoft Windows Vista

http://www.microsoft.com/windowsvista/default.mspx

Obsahem dnešního dílu bude připravované pokračovaní softwarové pohádky Windows Vista. A začneme přímo u zdroje, neboli u výrobce tohoto OS. Překvapivě dlouhou dobu před uvedením nových Windows o nich najdete spoustu informací přímo na výše uvedeném serveru Microsoftu. Zpracování je tradičně výborné. Informace jsou v základu rozděleny na ty obecné pro uživatele a na developerské pro vývojáře. První obsahují standardní seznam nových funkcí a vylepšení, doplněný podařenými screenshoty, druhé vás potom navedou na informace o použitých technologiích a poté přesměrují na MSDN (Microsoft Developer Network), kde se však musíte autorizovat. Vše v angličtině.

MS Windows Vista for developers

http://msdn.microsoft.com/windowsvista/

Informace pro vývojáře jsou však i veřejné. Najdete je právě pod výše uvedeným odkazem. Následné stránky jsou podstatně rozsáhlejší než ty uživatelské. Opět jsou rozděleny na několik oddílů. První je věnován technologiím ve Windows Vista a jejich přenesení a využití v dalších nativních aplikacích Windows. Externí vývojáři tak mají alespoň částečný přístup k technologiím, aby je mohli později zahrnout do vlastních programů pro Windows. Jestliže jste registrovaní vývojáři, můžete zde získat nový operační systém v první betaverzi. Další oddíly jsou pak věnovány podrobnějšímu popisu jednotlivých součástí Vista. Anglicky.

Windows Customize

http://www.wincustomize.com

Jestliže vás výše uvedené odkazy nezaujaly, ale přesto chcete mít již dnes Windows Vista na svém PC, zkuste následující stránky, které se věnují všemožným úpravám Windows. Kromě rozličných sad ikon, pozadí, šetřičů obrazovek a barevných menu zde najdete i kompletní témata pro některý z programů, jež mají změnu vzhledu Windows v popisu práce. Témat je velmi mnoho a nechybí ani několik opravdu povedených, po jejichž aplikaci (v příslušném programu) nerozezná vaše Windows od nových Vista ani znalec. Některé aplikace jsou samozřejmě k dispozici přímo na webu, jiné si musíte bohužel zakoupit. Server obsahuje i další přidané služby ve formě diskusních skupin, galerií obrázků, článků na téma Windows a návodů pro úpravy. Vše anglicky.

WinSuperSite Vista

http://www.winsupersite.com/vista/

Stránky známého glosátora a počítačového odborníka Paula Thurrotta také obsahují rozsáhlé informace o připravované verzi Windows. Na velmi povedené stránce najdete hned několik oddílů s odkazy. První z nich obsahuje obecné úvodní informace, v dalším najdete podrobné zprávy o jednotlivých vývojových stupních Windows Longhorn a posléze Vista. Jeden z oddílu se věnuje pouze multimediální prezentaci, naleznete zde množství prezentačních animací, videí a screenshotů. Na stránkách nejdete i oddíl týkající se výhradně technických informací, většinou převzatých z jiných serverů s podobným zaměřením. Vyhledávač je přítomen v horní části. Pod odkazem horizontálního menu najdete i nejčastěji kladené dotazy o Windows Vista. Vše v angličtině.

ActiveWin Windows Vista

http://www.activewin.com/winvista/

Opět ukázka poměrně známého serveru věnovaného MS Windows a obsahujícího sekci výhradně o Windows Vista. Pomineme nyní přidané služby na stránkách, které jsou dostupné nejen v této sekci a byly popsány už v jednom z předchozích dílů tipů. Sekce začíná představením Windows Vista jako takových, pokračuje příspěvkem (neustále doplňovaným) The State of Windows Vista, následují FAQ a popis jednotlivých novinek. Počínaje novým uživatelským GUI, přes nový souborový systém, až po Developer Resources, které obsahují spoustu informací a odkazů pro vývojáře. Po úvodních textech dostanete porci screenshotu ze všech prozatímních buildů WV. Na závěr je pak k dispozici seznam odkazů na stránky s podobnou tématikou. Vše samozřejmě anglicky.

Vista Wallpaper

http://www.vistawallpaper.com

Vista Wallpaper jistě není zrovna web, který by se věnoval čistě Windows Vista. Nicméně účinně těží z jeho názvu. Na tomto serveru najdete hlavně podklady pro zpestření plochy ve Windows (Vista). Podkladů je velmi, velmi mnoho a jsou děleny do několika sekcí. To je vše. Nic více, ani nic méně. Anglicky.

Windows Vista Tips and Tricks

http://chris123nt.com/guides/Beta1_5112/

A nyní zpět ke skutečným Windows Vista. Tentokrát se podíváme na web, který je věnován výhradně tipům pro tento ještě oficiálně neexistující operační systém. Autor využívá verzi WV beta1. Tipy jsou rozděleny do několika skupin zabývajících se například výkonem nebo instalací ovladačů pro hardware. Jednotlivé tipy jsou zpracovány pouze textově, což se může jevit jako nepřehledné. Stránka neobsahuje žádné jiné služby. Vše anglicky.

Tweak Vista

http://www.tweakvista.com

Ano, název této webové stránky hovoří za vše. Autoři se zabývají hackováním a tweakováním Windows Vista, ale také Windows XP (v jiné části webu). Stránky jsou zpracovány velmi dobře jak po stránce ergonomie, tak i designu. V úvodu máte k dispozici seznam novinek na poli vývoje Windows Vista ve formě redakčních příspěvků. V levém menu pak následují odkazy na tipy a triky, informace o GUI, bezpečnosti a ladění výkonu. Jednotlivé tipy a triky jsou poté zpracovány textovou formou nebo formou delších příspěvků. Na stránkách najdete i odkazy na užitečné utility nebo diskusní fórum. Závěrem nechybí ani seznam stránek s příbuznými tématy.

§§§§§


faq:Nejčastěji kladené dotazy…

Zdeněk pokorný, Miroslav Mezník

C05P0634;C05P0635

Koupil jsem si encyklopedii "Druhá světová válka", ale tato encyklopedie vyžaduje přímý přístup na disk. Když se ji pokusím spustit, napíše: "Aplikace se pokusila přímo přistoupit k pevnému disku. To systém neumožňuje a může to mít za následek chybnou funkčnost aplikace. Příkazem Zavřít ukončete aplikaci." Když vyberu možnost Přeskočit, objeví se ještě jedna hláška: "Unable to locate the CD-ROM for this application. CDA0001 Internal Error." A to je vše, co se stane. Tato encyklopedie se bez problémů dá spustit ve Windows 95/98 a starších, ale ne pod Windows 2000 a novějšími. Potřeboval bych proto poradit, jak povolit přímý přístup na disk.

Tady vás bohužel zklamu. Požadavky programu hovoří jasně: Windows 3.1 nebo Windows 95/98. Tento program nelze spouštět pod Windows XP. Vysvětlení najdete na stránkách Microsoftu. Cituji: "Následující funkce nelze v systému Windows XP použít: volání přerušení 13, která obsluhují zakázaný přístup k disku, nejsou podporována."

Odkaz: support.microsoft.com/kb/314106/.

Při práci většinou s textovým nebo tabulkovým programem, ale i v jiných programech mi po určité době zmizí kurzorová šipka myši a musím čekat několik minut, než zase naběhne, nebo musím restartovat nastavení myši, což je velice nepříjemné. Také se mi ztrácejí na ploše ikony, a to jak na hlavní ploše, tak v liště snadného spouštění - ale tak, že jen není vidět, popiska zůstane a normálně lze spouštět program. Tento problém začal po výměně základní desky. Jaká tam byla předtím, nevím. Zkusil jsem nainstalovat nejnovější ovladač grafické karty, ale žádnou změnu to nepřineslo. Děkuji za případnou pomoc.

Po výměně základní desky, která je nejdůležitější části počítače, bych doporučoval přeinstalování systému. V případě, že jste neprováděl novou instalaci, je potřeba instalovat ovladače pro tuto desku, nejlépe z CD dodaného výrobcem. Nebo stáhnout originální ovladače z internetu: www.

msi.com.tw/program/products/mainboard/mbd/pro_mbd_detail.php?UID=356&MODEL=MS-6590. V případě, že to nepomůže, přiklonil bych se k nové instalaci.

V práci máme malou P2P síť ze tří počítačů, propojenou přes síťové karty pomoci hubu. Síťový protokol, přes který "běhá" firemní program, je NetBeui. Na všech jmenovaných počítačích je instalován systém Windows 98SE. Jeden z těchto počítačů má stálé připojení k internetu přes ADSL. Můj dotaz je, zda lze sdílet toto připojení i pro zbývající dva počítače přes síť.

Nejelegantnější řešení je hardwarové. Má proti sdílenému připojení několik výhod. Není nutné mít zapnutý počítač se sdíleným připojením, má nepoměrně jednodušší konfiguraci a hlavně nabízí mnohem funkčnější spojení. Cena routeru začíná u cca 1 000 Kč, což není závratná položka. V případě, že chcete přesto sdílet připojení k internetu pomocí počítače, postupujte následovně: v ovládacích panelech zvolte "Přidat nebo odebrat programy", pak záložku "Instalace Windows", označte "Nástroje Internetu" a klikněte na "Podrobnosti". Označte "Sdílení připojení k Internetu" a potvrďte "OK". Spustí se "Průvodce programem Sdílení připojení k Internetu", postupujte podle instrukcí. Na klientských počítačích je třeba nainstalovat protokol IP, v případě, že už je nainstalován, pak změnit IP adresy na segment, který byl přidělen ADSL modemem, například 192.168.0.100, maska 255.255.255.0 a na druhý 192.168.0.101, maska 255.255.255.0 . Jako bránu nastavte IP počítače s připojením k internetu, např. 192.168.0.200, adresy DNS serverů opište z dokumentace od poskytovatele ADSL připojení.

Četl jsem v PCW ze září 2005 vaši radu (na straně 40 dole, pokračování na straně 41 nahoře) týkající se problému, kdy si tazatel přál, aby měl rovnou rozbalenou nabídku místní disk C. Já si zase přeji mít rozbalenou nabídku místní disk D, místo disku C, který se mi zobrazí automaticky. Vyzkoušel jsem postup podle vašeho návodu, on ale nefunguje. Nesouhlasí ani obrázek. Patrně ho máte z Windows 98, zatímco já používám Windows XP Home. Ptám se tedy, jak si nastavím ve Windows XP Home přímé rozbalení místního disku D místo disku C?

Pravděpodobně jste nezadal celý řetězec zcela správně. Syntaxe by měla vypadat přesně takto: /n,/e, D:\. Pozor na mezeru před D:\! Na obrázku můžete vidět, jak vypadá okno nastavení pod Windows XP.

Chtěl bych se zeptat na panel MS Office. Na tuto součást MS Office 2000 Professional jsem si zvykl a velmi mi ulehčuje práci. Teď chci přejít na MS Office 2003 Professional a tato šikovná věcička tam není, nebo jí nemohu nalézt. Chtěl bych se zeptat, zda není možné tuto součást nějak převzít z MS Office 2000 a doplnit jí do MS Office 2003?

Budu vás muset zklamat, ale panel MS Office již není od verze 2003 součástí balíku. Existuje spousta (i sharewarových) programů, které umí tuto pomůcku nahradit. Lidí, kteří si zvykli na tuto "vychytávku", je mnoho a je pravděpodobné, že je Microsoft vyslyší a panel se zase v některé z nových verzí Office objeví.

Mám Windows XP a v nich čtyři účty, jeden jako správce a tři, které mají omezená práva. Nainstaloval jsem si program pro evidenci DVD a potřebuji, aby v něm mohli pracovat i ostatní členové rodiny. Momentálně si v něm mohou jen prohlížet. Problém, jak nastavit uživatelská práva, se týká ještě několika programů, které používám.

Je třeba, abyste pro všechny uživatele nastavil pro adresáře konkrétních programů ve složce Program Files alespoň oprávnění Read and Write.

Již delší dobu hledám způsob, jak se připojit přes telefonní linku (např. mobilem) na domácí počítač z cest. Domácí počítač by byl zapnutý, ale nebyl by připojen k internetu. Chtěl bych vytočit číslo domácího modemu a komunikovat mezi počítači. Můžete mi prosím poradit, jak takové spojení sestavit?

Existuje celá řada programů, které různými způsoby řeší připojení remote access a vzdálenou správu počítače. Nedávno jsme s kolegou řešili připojení jeho počítače pomocí softwaru PC Anywhere od Symantecu. Software vám umožní se vzdáleně připojit k počítači a ovládat jeho plochu, včetně mnoha prostředků vzdáleného počítače. Na www.symantec.cz se můžete dozvědět více informací.

Jakým způsobem je možné na plochu ukládat pouze ikony bez popisků?

Lze to provést tak, že název zástupce bude obsahovat pouze "mezeru", vloženou pomocí kombinace "Alt + 0160". Jelikož nebude možné uložit ikonky se stejným "popisem", musíte vždy u každé další přidat jednu mezeru navíc.

Chci se jen zeptat, jak se dá propojit počítač s televizí. Jde mi jen o sledování filmů v počítači na obrazovce TV, nikoli o opak.

Nejjednodušší a nejlevnější je varianta, kdy do svého PC nainstalujete grafickou kartu s televizním výstupem. Tu pořídíte řádově za stokoruny. Televizor pak jednoduše připojíte přes AV vstup kabelem s CINCH konektorem. Obslužný software s ovladači se pak postará o zbytek. Existuje i několik možností propojit standardní grafický adaptér přes různé modulátory, ale tato řešení nejsou ani nijak elegantní, ani levná.

Potřeboval bych poradit, jak nejlépe pečovat o baterii v notebooku, aby vydržela co nejdéle. Notebook (Asus) používám především doma - tudíž v dosahu elektrické přípojky.

1. Je vhodnější mít notebook při práci neustále připojený k 220 V, nebo pracovat na baterii a po vybití nechat baterii nabít?

2. Je možné i nadále používat notebook připojený k 220 V, když baterie vypoví službu, nebo se musí baterie vyměnit?

3. Jak dlouhá je přibližně životnost baterií (po výměně původní za novou)?

4. Je možné používat notebook bez baterie?

1. Pro baterii je dobré ji nechat pravidelně vybít a znovu nabít, zvyšuje se tím tak její životnost.

2. Záleží na konkrétním typu notebooku, ale ve většině případů lze notebook používat, i když baterie již zcela vypoví službu.

3. To je velice individuální - baterie může vydržet půl roku, ale také tři roky. S delší životností baterie jsem se zatím nesetkal.

4. Zase záleží na typu notebooku, ale některé není možné bez baterie spustit.

Po instalaci na naformátovaný HDD se vytvořil skrytý soubor "pagefile.sys" o velikosti 1,5 GB a samotná Windows XP_Pro si vzala 1 GB prostoru. Zdá se mi to trochu moc. Vše nastalo po čisté instalaci. U Windows bych to pochopil, jsou nenažraná, ale co soubor "pagefile.sys", který je chráněný proti přepisu i smazání? Není to nějaký pohrobek předešlé instalace? Neuložili si něco "Okna" po formátování jako zálohu? Můžu ho odebrat? Jak?

Jedná se o soubor virtuální paměti. Výchozí velikost virtuální paměti stránkovacího souboru (pagefile.sys) vytvořeného během instalace je 1,5násobek velikosti RAM počítače. Ve vlastnostech systému můžete velikost virtuální paměti nastavit a máte-li dostatečně velikou paměť RAM, můžete ji zrušit úplně a soubor pagefile.sys odstranit. Nemáte-li však dostatečné zkušenosti, doporučuji nechat vše ve správě Windows a nic nenastavovat.

V čísle 09/2005 jsem se v rubrice FAQ dočetl, jakým způsobem upravit sdílení a zabezpečení složek. Popisovali jste způsob: pravé tlačítko - Vlastnosti - záložka Zabezpečení. Já ale tuto záložku na kartě Vlastnosti nemám, tudíž nevím, jak dále. Používám Windows XP Professional.

Je třeba, abyste nejprve v možnostech složky, v záložce Zobrazení odškrtl používání zjednodušeného sdílení souborů. Další postup už bude shodný s postupem uvedeným v zářijovém čísle.

Potřeboval bych poradit s problémem ohledně přidání nové RAM paměti do mého počítače. Používám základní desku Jetway V266BR4A (266 MHz), procesor AMD Athlon 1.81 GHz a RAM paměť od firmy Nynix 256 MB 400 MHz. Nejsem si jist frekvencí RAM, jakou mám koupit. Mám se přizpůsobit desce, nebo je to jedno a frekvence může být i 400 MHz?

Podle výrobce by měla vaše deska pracovat s paměťovými moduly 184 Pin DDR SDRAM Non-parity, 133 MHz, 3,3 V. Paměti s vyšší frekvencí sice můžete za určitých okolností na této desce provozovat, ale nemusí pracovat správně.

Používám multifunkční zařízení Epson Stylus CX5400. Při poslední výměně barvy cyan se mi tato barva neobjevila, přestože tiskárna kazetu vyhodnotila jako plnou. Nepomohlo ani vyčištění hlavy. Tím jsem vyčerpal inkoust z další kazety. Po její výměně zmizela magenta. Novou kazetu tiskárna také hodnotí jako plnou, ale netiskne. Podle jedné rady jsem vyměnil i black, takže mi teď chybí už 3 barvy. Před výměnou fungoval tisk bez problémů. Mám dotaz, zda se již někdo s podobnou závadou setkal a zda je to řešitelné bez odborného servisu.

Doporučil bych reinstalaci obslužného programu s ovladači. V případě, že se chyba bude nadále projevovat, se pak obraťte na autorizovaný servis.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou pro správné rozpoznání problému zásadní. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware. Dotazy můžete zasílat elektronicky na e-mailové adresy faq@idg.cz nebo pcworld@idg.cz.

Ohlasy čtenářů

Rád bych odpověděl na otázku v FAQ v č. 9/2005: "Jak nastavit, abych nemusel mít u zástupců na ploše popis, ale pouze ikonu?" Lze to provést tak, že název zástupce bude obsahovat "mezery". Ty napíšeme pomocí kombinace "Alt + 0160".

Pavel Stehlík

§§§§§

$$$$$


Software


Ladění BIOSu bez rizika

David Čepička, Daniel Behrens

C05P0637

Chcete svůj počítač zrychlit, ztišit nebo lépe zabezpečit? Pak existuje vyzkoušený způsob, jak to zařídit. Je to cesta, která vede do BIOSu počítače. Naneštěstí tato cesta bývá nepřehledná a trnitá, plná překážek. Nastavování potřebných parametrů totiž není právě jednoduché.

V tomto článku vám představíme řadu velmi šikovných utilit, které vás na cestě za rychlým počítačem doprovodí a umožní provést potřebné zásahy v konfiguraci pohodlně v přívětivém prostředí Windows.

O tom, zda váš počítač poběží šnečím tempem nebo na plný výkon, rozhoduje do velké míry právě nastavení BIOSu. Právě tento program, který je uložen v možná jinak nezajímavé komponentě na základní desce, představuje řídící centrálu vašeho počítače, stará se o zavedení operačního systému ještě než systémové prostředky začnou spravovat Windows, a kontroluje činnost jednotlivých hardwarových komponent. Na druhou stranu, kdo z nás se skutečně dokonale vyzná v BIOS Setupu, přeplněném různými menu a zároveň nesrozumitelnými položkami? Cesta přes BIOS Setup je jako dveře do tmavé, neosvětlené a nehostinné sluje - a tam se vždy najde něco, na čem může člověk klopýtnout.

Vylaďte svůj BIOS prostřednictvím programů ve Windows

Nebojte se BIOS Setupu a vylaďte svůj operační systém pohodlně z prostředí Windows. V tomto článku jsme shromáždili řadu velmi užitečných utilit, pomocí nichž můžete cíleně ladit určité funkce BIOSu a ovlivňovat tím nastavení počítače podle svého. Naše návody vás krok za krokem provedou různými možnostmi nastavení takovým způsobem, že si podle nich bude moci nakonfigurovat počítač i začátečník.

Pro každý typ konfigurace najdete nejvhodnější utilitu

U svého počítače jste vy ten, kdo rozhoduje. Utility jsou pouze vašimi pomocníky. I z tohoto důvodu si musíte udržovat patřičný přehled o svém systému. Ten bez problémů získáte, když si nainstalujete freewarový program Everest Home Edition. Pokud budete potřebovat kupříkladu zjistit výrobce BIOSu, taktovací frekvenci procesoru, velikost operační paměti nebo grafické karty, pak vám právě tento program poskytne všechny potřebné údaje v přehledné formě.

Chcete u svého počítače přetaktovat procesor, otestovat operační paměť či grafickou kartu? A co třeba snížit či upravit hluk u větráčku nebo prověřit, jak bezpečně jsou uložena data na pevném disku? Pro každý z výše uvedených případů jsme pro vás připravili vhodnou utilitu. V článku se zmíníme i o programu PC Mark 05. Tato velmi praktická utilita používaná pro testování výkonu počítačů ve své plné verzi nabídne velmi podrobnou zprávu o výkonnosti vašeho počítače. Otestujte si svůj systém před laděním a potom hned se dozvíte, jak účinná opatření jste v systému provedli.

Skutečné ladění výkonu není nikdy bez rizika

V tomto článku vám představíme utility, které výkon vašeho počítače posunou až na hranice možností jeho jednotlivých komponent. Nejedná se o žádnou simulaci toho, co by se z vašeho hardwaru možná dalo dostat, kdybyste zadané hodnoty zapsali do BIOSu. Ne, v tomto případě ladíte komponenty přesně stejným způsobem, jako kdybyste byli přímo v BIOS Setupu a tam nastavovali příslušné parametry. Pokud tedy některý parametr nastavíte příliš razantně a dojde k zatuhnutí počítače, nemusí vám v některých případech pomoci ani restartování Windows. Je to jasné, protože pokud se hardware poškodí, žádný program už jej k životu neprobudí.

Tomu, kdo bude námi popisované ladicí utility používat s rozmyslem, by se neměla žádná komponenta systému poškodit. Přesto je obzvláště důležité dávat pozor u programů, které zvyšují frekvenci systémové sběrnice (FSB - Front Side Bus) základní desky. Jedná se o utility Speedfan, CPU--Cool a Clock-Gen. Tyto utility totiž zvýšením FSB urychlí činnost několika počítačových komponent současně (konkrétně se zvýší rychlost procesoru, operační paměti a přídavných karet ve slotech na základní desce). Méně zkušení uživatelé počítačů by proto měli rozhodně tyto utility používat pouze v přítomnosti někoho zdatnějšího.

Upozornění: Přetaktováním systému používáte všechny jeho komponenty v režimu, pro který nebyly původně určeny. Proto je případná odpovědnost za jejich poškození v konečném důsledku pouze vaše. I když co by to bylo za život bez trochy adrenalinu? Takže už nezbývá nic jiného, než vám popřát mnoho štěstí při ladění výkonu vašeho počítače.

Informace o systému

Everest Home Edition 2.20n

Zobrazí seznam nainstalovaných komponent v počítači

Download: http://www.lavalys.com a na našem CD (EVERESTHOME220.EXE, 3, 98 MB)

Cena: zdarma

OS: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP, XP X64

Jazyk: český

Použití: Nezáleží na tom, zda experimentujete v BIOSu nebo ve Windows. Každý, kdo chce ladit výkon svého počítače, musí nejprve důkladně poznat, jaké hardwarové komponenty obsahuje. K informacím o hardwaru patří například jeho výrobce, typ, verze firmwaru či frekvence, na niž zařízení pracuje. Všechny potřebné informace vám poskytne například program Everest Home Edition.

Jak funguje: Pokud potřebujete informace o základní desce v počítači, klepněte v seznamu komponent v programu na položku Základní deska a zde na odkaz BIOS. Tady v poli Výrobce BIOSu najdete údaje o jeho výrobci, v poli Datum systémového BIOSu jeho stáří. Pozor na americký formát data, který je ve tvaru měsíc/den/rok. Informace o procesoru najdete pod položkou Základní deska/CPU. Na tomto místě se nachází kromě názvu a typu procesoru také informace o jeho napájení. Každý, kdo chce počítač přetaktovat, najde všechny potřebné parametry v menu Počítač/Overclock. Zde jsou uvedeny frekvence systémové sběrnice, procesoru, operační paměti a grafické karty. Podrobnější údaje o sběrnici jsou pak k nalezení pod položkou Základní deska/Základní deska.

Everest Home Edition rovněž obsahuje ještě drobný program, který testuje i průchodnost dat vaším počítačem. V položce Benchmark naleznete odkazy Propustnost paměti při čtení, Propustnost paměti při zápisu a Latence paměti. Každý test vás také informuje o výkonnosti procesoru a operační paměti. Pro lepší srovnání výkonu vašeho počítače jsou zjištěné hodnoty porovnávány s hodnotami jiných počítačových sestav.

Update BIOSu

Univerzální počítač neexistuje. Neustále se totiž na trhu objevují nové komponenty a technologie. A právě díky možnosti aktualizace BIOSu můžete svůj systém neustále udržovat v nejčerstvějším stavu. Vzpomínáte si ještě na nepříjemnosti s bootovacími disketami a nesrozumitelnými příkazy MS-DOSu, které jste museli zadávat na nevlídné černé obrazovce? Tyto časy jsou již naštěstí za námi. I BIOS se dá dnes velmi pohodlně aktualizovat v prostředí Windows.

Systémové informace

Bez BIOSu je váš systém mrtvý. Můžete počítač spouštět jak chcete, ale nic se dít nebude. Právě BIOS totiž obsahuje nejzákladnější informace pro spuštění počítače. Inicializuje všechny hardwarové komponenty a připravuje zavedení operačního systému. Mezi nejdůležitější komponenty inicializované BIOSem patří procesor, čipová sada, operační paměť, pevné disky, vypalovačka, grafická karta a zásuvné karty do slotů na základní desce. Každý, kdo chce ladit BIOS, proto bez výjimky potřebuje zjistit nejdůležitější údaje právě o těchto komponentách. A samozřejmě také musí vědět, kde se v počítači nacházejí. Všechny zmiňované informace najdete v BIOSu počítače, nebo je můžete načíst do některého programu zaměřeného na systémová zařízení ve Windows, jako kupříkladu Everest Home Edition.

Chlazení

Speedfan 4.26n

Chrání váš počítač před poškozením způsobeným zahříváním

Download: http://www.almico.com/speedfan.php a na našem CD (INSTALLSPEEDFAN426.EXE, 1,36 MB)

Cena: zdarma

OS: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, 2003, XP

Jazyk: český

Použití: Na současných základních deskách se nachází senzory, které zjišťují teplotu některých vybraných komponent. Naměřené hodnoty pak můžete najít v BIOSu. Každému, kdo chce mít všechny naměřené teploty vždy k dispozici, je určen program Speedfan. Ukazuje totiž teploty naměřené senzory, a to přímo v prostředí Windows.

Jak funguje: Nejprve si nastavte prostředí programu Speedfan na české. Klepněte do menu Readings a zde stiskněte tlačítko Configuration. V následném dialogovém okně se přesuňte na záložku Options a v poli Language vyberte položku Czech. Dále zkontrolujte v menu Volby, zda je u položky Speedfan je průchozí skrz senzory umístěno zatržítko u políček ISA Bus a SMBus. Obecně platí, že po stisku tlačítka Konfigurace můžete v následujícím dialogovém okně provádět různá další nastavení. Například na záložce Teploty zjistíte aktuální teploty jednotlivých hardwarových komponent. Pokud z důvodů ochrany komponenty budete chtít nastavit nižší teplotu, klepněte na dané zařízení. Ve spodní části okna objevíte aktuální hodnotu, tu můžete upravovat. Zkušení uživatelé mohou měnit na záložce Napětí napájení jednotlivých komponent. V základním rozhraní programu můžete na záložce Frekvence měnit frekvenci systémové sběrnice. V tomto případě je však nutné vybrat z menu typ vaší základní desky a tzv. čip PLL.

Upozornění: Zadáním chybných hodnot můžete základní desku zničit!

Tip: Chcete-li prověřit pevný disk počítače, zda neobsahuje chyby, můžete tak učinit prostřednictvím záložky S.M.A.R.T. Když vyberete v políčku Harddisk svůj pevný disk, zobrazí se informace o jeho stavu.

Chlazení

Rightmark CPU Clock Utility 1.8n

Snižuje hlučnost počítače

Download: http://cpu.rightmark.org/download.shtml a na našem CD (RMCLOCK_18_BIN.EXE, 275 KB)

Cena: zdarma

OS: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Jazyk: anglický

Použití: Chtěli byste snížit úroveň hluku vydávaného počítačem a jste ochotni akceptovat i to, že procesor bude pracovat pomaleji, než dokáže. V BIOSu je pak třeba upravit hodnotu násobiče frekvence a napětí dodávané procesoru. Tyto hodnoty můžete alternativně upravit i prostřednictvím freewarového programu Rightmark CPU Clock Utility.

Jak funguje: V programu je na záložce General u položky Actual Clock uvedena frekvence procesoru, dále zde jsou k dispozici položky pro násobič (Multiplier (FID)) a pro napětí (Voltage (VID)). Ve sloupci Current vidíte aktuální nastavení procesoru, ve sloupci Startup parametry při spouštění počítače. Sloupec Minimal obsahuje nejnižší hodnoty a Maximal nejvyšší možné hodnoty. Na záložce Management umístěte zatržítko před položku Use P-State Transitions (PST). Nyní můžete měnit nastavení frekvence a hodnoty napětí do té míry, jak to jen bude možné. Nejdůležitějším parametrem je maximální hodnota frekvence procesoru - tu zadejte jako hodnotu FID. Prostřednictvím tlačítka Modify měňte hodnotu pro velikost napětí na procesoru - parametr Requested Voltage Level (VID). Hodnoty měňte vždy pouze o jeden krok. Nakonec potvrďte provedená nastavení stiskem tlačítek OK a Apply. Pokud se počítač bude chovat nestabilně, znovu zvyšte hodnotu napětí. Pokud se počítač chová stabilně i při nižších frekvencích, pak můžete napětí snížit.

Tip: Povolte v menu General položku Restore CPU Defaults on Exit. Rightmark CPU při ukončení nastaví zpět standardní hodnoty. Tato možnost se hodí například tehdy, když počítač zatuhne v důsledku příliš nízko nastavených hodnot.

Senzory

Teplota jednotlivých komponent v počítači se zjišťuje pomocí speciálního teplotního čipu, který je součástí všech novějších základních desek. Kromě tohoto čipu musí být na základní desce teplotní čidla, která snímají teploty jednotlivých komponent, např. procesoru. Pokud počítač nezobrazuje žádné údaje o teplotě, podívejte se do příručky k vaší základní desce, jak jsou jednotlivé senzory nainstalovány. Můžete se také obrátit na výrobce své počítačové sestavy či základní desky. Dejte však pozor, pokud zadáváte mezní teploty do programu pro ovládání chlazení ručně. V takovém případě totiž musíte tyto hodnoty specifikovat pro každou komponentu zvlášť. Podrobnosti najdete obvykle na internetových stránkách výrobce daného hardwaru.

Tlumení hluku větráčků

Procesory šetřící elektrickou energii - např. značky Intel Centrino nebo AMD s podporou funkce Power Now - šetří elektrickou energii dvěma způsoby: nastavením taktovací frekvence a hodnoty napětí. Přijatý výkon závisí na frekvenci procesoru a druhé mocnině napětí. Jinými slovy to znamená, že pokud chceme snížit výkon procesoru, abychom snížili produkci tepla a tím i nutnost chlazení, musíme se pokusit především snížit napětí. Snížení napětí tedy sníží spotřebu elektrické energie více než snížení frekvence procesoru.

Informace o systému

CPU Cool 7.3.6n

Přetaktuje a sleduje váš počítač

Download: http://www.cpufsb.de a na našem CD (CPUCOOL9.EXE, 1,52 MB)

Cena: 519 Kč (jedná se o shareware, plná verze dokáže vaše nastavení ukládat)

OS: Windows 98/ME, 2000, XP

Jazyk: český

Použití: Každý, kdo chce přetaktovat procesor, operační paměť, karty PCI a AGP, toho dosáhne pouze tím, že zvýší frekvenci systémové sběrnice (FSB) na základní desce. Tato možnost se skrývá v BIOS Setupu. Stejně pohodlně se to dá zařídit - samozřejmě při stejném riziku - pomocí utility CPU Cool v prostředí Windows. CPU Cool podporuje několik čipových sad základních desek od výrobců ALI, AMD, Intel, SIS či VIA.

Jak funguje: Po spuštění programu se objeví okno aplikace s informacemi z teplotních senzorů na základní desce, dále si můžete přečíst údaje o operační paměti a frekvenci procesoru. Mějte tyto údaje při ladění výkonu počítače vždy pod kontrolou. Nikdy totiž nesmíte překročit maximální hodnoty stanovené pro danou základní desku. Tyto údaje naleznete v příručce vaší základní desky nebo na internetových stránkách jejího výrobce. Pro přetaktování vyberte v menu Funkce/Změnit FrontSide Bus /Změnit rychlost CPU. Vyberte výrobce základní desky a její typ. Pokud si nejste některým údajem jisti, zvolte tlačítko Nevím. Utilita se pak pokusí potřebné údaje načíst z čipu PLL. Pokud se jí to nepodaří, hledejte další pomoc na internetové adrese www.cpufsb.de.

Jsou-li k dispozici data z čipu PLL, klepněte na tlačítko Nastav frekvenci. Pomocí klávesových šipek pak po malých krocích zvyšujte hodnotu frekvence systémové sběrnice. Potom celý systém důkladně otestujte.

Tip pro hráče: V menu Nastavení/Konfigurovat Tray Game položku můžete pro každou hru určit FSB a velikost volné operační paměti v megabytech. Vyberte v poli Spustit program spouštěcí soubor vybrané počítačové hry.

Přetaktování

Zvýšením frekvence, na níž pracuje daná komponenta, dojde k nárůstu jejího výkonu. Za stejný časový interval totiž zvládne zpracovat větší množství instrukcí. Součástky přetaktované komponenty se však zároveň musí vyrovnat i s větším množstvím produkovaného tepla. Pokud tedy nechcete svůj hardware zničit, měli byste přetaktovávat pouze po malých krůčcích a svůj systém určitě velmi důkladně otestovat, a to dříve, než budete v přetaktování pokračovat. Jakmile počítač zatuhne nebo obraz na monitoru zamrzne, musíte se bezpodmínečně vrátit k posledním nastaveným funkčním hodnotám.

Čip PLL

Čip PLL (Phase Locked Loop) určuje frekvenci systémové sběrnice základní desky. Jedná se o výchozí hodnotu frekvence, z níž se odvozuje činnost jednotlivých komponent. Na obdélníko-vém čipu PLL (na obrázku vyznačen červeně) najdete jméno výrobce, často se jedná o značky ICS, IDT nebo Winbond. Nachází se blízko stříbřité křemíkové součástky (označena zeleně), jejíž popis začíná řetězcem "14,3". Programy pro ladění počítače většinou vyžadují informaci o výrobci a označení čipu PLL, proto si tyto údaje předem poznamenejte.

Ladění výkonu

Clock Genn

Profesionální utilita pro přetaktování procesoru, operační paměti a karet do slotů základní desky

Download: http://www.cpuid.org

Cena: zdarma

OS: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Jazyk: anglický

Použití: Podobně jako CPU Cool i utilita Clock Gen umožňuje měnit frekvenci systémové sběrnice (FSB), její ovládání je však obtížnější. Každému, kdo u své základní desky neuspěje s programem CPU Cool, se při troše štěstí může podařit přetaktovat ji právě pomocí programu Clock Gen. Na stránce www.cpuid.org/clockgen.php se v sekci Supported Mainboards dozvíte, které typy základních desek program podporuje.

Jak funguje: Nejprve musíte z výše zmíněné stránky stáhnout verzi programu Clock Gen, která je vhodná právě pro vaši základní desku nebo čip PLL. Potom stačí stažený archiv se soubory programu rozbalit do libovolné složky na vašem počítači a spustit soubor EXE. Pomocí položky Get Values získáte informace o aktuální frekvenci systémové sběrnice, procesoru, operační paměti a sběrnic PCI a AGP. Frekvenci systémové sběrnice pak můžete měnit pomocí posuvníku. U některých základních desek máte možnost měnit i frekvenci sběrnice AGP, a to prostřednictvím volby AGP/PCI frequency separately. Majitelé základních desek s procesorem Athlon 64 (FX) mohou obvykle měnit i násobič a napájení procesoru. Přetaktování však v každém případě provádějte po malých krůčcích. Nastavené hodnoty potvrdíte stiskem tlačítka Set Values. Nezapomeňte před další změnou hodnot vždy důkladně otestovat stabilitu svého počítače.

Počítačoví odborníci mohou pro použití v tomto programu vytvořit své vlastní soubory. Jedná se v podstatě o textové soubory, které se dají upravovat pomocí libovolného textového editoru -vystačíte i s programem Poznámkový blok. Více o této možnosti najdete na internetových stránkách programu Clock Gen.

Upozornění: Při použití nesprávné varianty programu Clock Gen můžete základní desku, popř. procesor zničit!

Operační paměť

RAM Idle LE 1.4.7.2n

Poslouží k maximálnímu využití kapacity operační paměti

Download: http://www.tweaknow.com/ramidleLE.html a na našem CD(RAMIDLLE.EXE, 774 KB)

Cena: zdarma pro soukromé použití

OS: Windows 98/ME, 2000, XP

Jazyk: anglický

Použití: Utilita RAM Idle uvolní prostor v operační paměti tak, aby aplikace, které vyžadují pro svůj korektní provoz velké množství paměti, mohly běžet co nejrychleji. Máte-li totiž na počítači otevřený nějaký soubor, umisťují Windows všechny části programu potřebné pro práci se souborem z pevného disku do operační paměti. Čím více je těchto dat v operační paměti, tím méně často musí Windows potřebná data načítat a znovu zapisovat na disk. Proto nejprve ukončete všechny spuštěné a nepoužívané aplikace. Zbytky dat po takových aplikacích pak uklidí utilita RAM Idle.

Jak funguje: RAM Idle běží na pozadí Windows a je reprezentován zeleným proužkem v pravé části hlavního panelu. Nad ním je zobrazeno množství právě volné operační paměti v MB.

Klepněte nyní pravým tlačítkem na ikonu programu a hned poté na položku Free up XX MB. Výraz XX zahrnuje jednu z hodnot 16, 32 nebo 64. Žlutý proužek signalizuje, že RAM Idle právě čistí operační paměť od balastu.

Upozornění: Nejvyšší hodnota nemusí být bezpodmínečně tou nejefektivnější. Pokud máte otevřeno hodně aplikací a operační paměť důkladně pročistíte, může se tím paradoxně běh aplikací zpomalit. V tomto případě to není způsobeno nedostatkem operační paměti, nýbrž tím, že Windows musí načítat všechna data, která byla předtím v paměti, z pevného disku.

Tip: Stiskem tlačítka More Options v hlavním okně programu, které otevřete klepnutím na ikonku v pravé části hlavního panelu a vybráním položky Configuration, můžete nastavit, kolik MB operační paměti má být po spuštění Windows k dispozici. Z operační paměti tím odsunete automaticky po startu Windows spouštěné programy. Množství takto uvolňované paměti odhadnete snadno - zjistíte množství volné operační paměti při běžném spuštění systému a připočtete k této hodnotě 20 až 30 procent.

Nastavení frekvence operační paměti

Čip operační paměti se skládá z několika paměťových buněk, které jsou uspořádány do matice. Při čtení a zápisu dat se buňky adresují na základě řádku (anglicky row) a sloupce (anglicky column). Nejprve je adresován řádek (Row Access Strobe - RAS) a poté sloupec (Column Access Strobe - CAS). Má-li být vaše operační paměť taktována na vyšší frekvenci, aby se data mohla přenášet rychleji, je třeba urychlit i adresování paměti. Přímý přístup do paměťových buněk je však možný pouze přes BIOS Setup. Avšak i ve Windows existují způsoby, jak přenos dat prostřednictvím operační paměti urychlit.

Grafická karta

Powerstrip 3.62n

Přetaktuje grafickou kartu, aby hry běžely rychleji

Download: http://www.entechtaiwan.net a na našem CD(PSTRIP-I.EXE, 1, 18 MB)

Cena: 1 199 Kč, na CD naleznete verzi programu s omezenou funkčností

OS: Windows 98/ME, NT4, 2000, XP, XP X64

Jazyk: český

Použití: I moderní typy grafických karet jsou někdy pro vášnivé hráče příliš pomalé. Pro každého, kdo chce co nejvíce urychlit vykreslování grafiky na monitoru, máme utilitu Powerstrip, která dokáže měnit frekvenci grafické karty. Powerstrip totiž urychluje činnost grafického čipu nebo operační paměti grafické karty.

Jak funguje: Po instalaci programu klepněte pravým tlačítkem na jeho ikonku v pravé části hlavního panelu a z kontextového menu vyberte položku Profily výkonu/Konfigurovat. V levé části okna aplikace uvidíte barevný sloupeček, který začíná červenou barvou a přechází přes žlutou do zelené. Po stranách sloupečku jsou dva posuvníky. Pravým nastavujete frekvenci operační paměti grafické karty, levým měníte frekvenci čipu grafické karty. Čím blíže přecházíte do červené oblasti, tím vyšší je frekvence a tím více je vaše grafická karta zatížena. Při přetaktování si ze všeho nejdříve poznamenejte aktuální hodnotu frekvence grafického čipu a paměti - jsou uvedeny v polích Takt procesoru a Takt paměti. Obě frekvence zvyšujte nanejvýš o 10 % a zůstávejte ve žluté oblasti. Nejprve přetaktujte čip grafické karty. Nové nastavení potvrďte stiskem tlačítka Použít a důkladně otestujte počítač hraním 3D počítačových her. Pokud se počítač chová stabilně, pak přetaktujte frekvenci paměti grafické karty. Poté nastavené hodnoty uložte do nového profilu. Stiskem tlačítka Použít se vámi stanovené parametry nastaví do grafické karty. Vyskytnou-li se při této konfiguraci problémy, stačí klepnout pravým tlačítkem do pravé části hlavního panelu a z kontextového menu vybrat položku Profily výkonu/Performance Defaults. Tím se opět nastaví standardní hodnoty.

Ladění výkonu grafické karty

Výkon grafické karty můžete zvýšit přetaktováním grafického čipu nebo operační paměti grafické karty. Ani jednu z obou možností byste však neměli hnát až do krajnosti. Pak byste totiž grafickou kartu určitě přetížili. S nárůstem výkonu grafické karty se to má asi takto: pokud budete zvyšovat frekvenci grafického čipu, získáte při zvýšení o 100 MHz nárůst výkonu až o 10 procent. Pokud budete upravovat frekvenci paměti grafické karty, získáte při zvýšení frekvence o každých 100 MHz nárůst výkonu pouze v rozmezí dvou až pěti procent.

Ozdravovací kúra pro počítač: update BIOSu v prostředí Windows

I pro BIOS platí, že by měl jít takzvaně s dobou, aby se počítač dokázal vyrovnat se stále vyššími nároky. Co dělat v případě, kdy Windows správně nerozpoznají nově nainstalovaný hardware - např. se nevyrovnají s novým procesorem, nebo u pevného disku s kapacitou 300 GB rozpoznají pouze 127 GB? Řešení je nasnadě - v tomto případě může pomoci update BIOSu.

Naprostá většina výrobců základních desek již dnes nenutí uživatele provádět tento update přes operační systém MS-DOS, máte možnost jej provádět i v prostředí Windows.

1) Najděte výrobce základní desky

Pokud jste zakoupili celou počítačovou sestavu, popřípadě notebook, pak je za provedení updatu BIOSu odpovědný výrobce počítače. Na výrobce základní desky se obracejte pouze tehdy, pokud jste si základní desku koupili samostatně v obchodě. Internetové stránky výrobce počítačové sestavy, popřípadě základní desky zpravidla naleznete v příručce dodávané s počítačem nebo se základní deskou.

2) Výběr správné verze BIOSu

Každá základní deska má svoji vlastní verzi BIOSu. Dávejte proto při získávání aktualizačního souboru pozor na stažení správné verze. Někdy se označení základních desek liší pouze číslem vydání (Revision Number). Na internetových stránkách výrobce základní desky zpravidla naleznete informace pro provádění updatu BIOSu. Mimo jiné zde bývá také uvedeno, zda budete pro provedení updatu potřebovat nějakou speciální utilitu.

3)Příprava na provedení updatu BIOSu

Dávejte pozor na to, aby u základní desky nebyl nastaven žádný přepínač, který by zabraňoval provedení updatu (viz příručku k základní desce). Poté ukončete ve Windows všechny běžící aplikace a vypněte na dobu provádění BIOSu i antivirový program. Tím zabráníte případnému zatuhnutí Windows v průběhu updatu BIOSu a případnému zničení základní desky. Pokud používáte verzi Windows umožňující přidělování přístupových práv (NT4, 2000 nebo XP), pak musíte být přihlášeni jako uživatel s právy administrátora.

4) Provedení updatu

Umožňuje-li to utilita pro update BIOSu, vždy nejprve zálohujte starou verzi BIOSu. Například v případě utility Winflash, která se používá u základních desek Epox, Elitegroup či Shuttle, klepněte do menu File/Save Old BIOS. Samotný update pak spusťte pomocí položky Update nebo Finish. Během provádění updatu se Windows ukončí a monitor asi na 15 až 30 sekund zčerná. V tomto okamžiku nikdy nesmíte vypnout počítač! Přerušení procesu updatu by mohlo vést ke zničení vaší základní desky. Po ukončení této fáze pak uvidíte úvodní obrazovku BIOSu, pak se Windows spustí jako obvykle. Update BIOSu je u konce.

5) Když se update BIOSu nepodaří

Pokud se váš počítač po provedení updatu nespustí, operace se nepovedla. Příčinou je většinou nějaký problém, který se objevil při provádění této operace. Nejčastějšími příčinami bývá zatuhnutí Windows, popřípadě výpadek elektrického proudu.

Nyní se podívejte do příručky dodané se základní deskou. Mnohé verze BIOSu nabízejí různé záchranné systémy pro případ nouze. Většinou spočívají v jiném nastavení přepínačů na základní desce. Pokud to není tento případ, nezbývá než se obrátit o pomoc na výrobce vašeho počítače nebo základní desky.

Pevný disk

HDD Health 2.1

Pomáhá při sledování možného výskytu chyb na pevných discích

Download: http://www.panterasoft.com a na našem CD(HDDH.EXE, 901 KB)

Cena: zdarma

OS: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Jazyk: anglický

Použití: Chyby na pevném disku zpravidla poznáte až tehdy, kdy se bude jednat o jeho závažné poškození. Pak většinou bývá na provedené zálohy dat pozdě. Pokud je u pevného disku v BIOSu povolena volba S.M.A.R.T. (nastavena na Enabled) - což je u naprosté většiny základních desek standardním nastavením - dokáže HDD Health tato data S.M.A.R.T. načíst a včas upozornit na možné poškození disku.

Jak funguje: Po instalaci se utilita umístí jako ikona do pravé části hlavního panelu. Klepněte na ni pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte položku Show HDD Health. V levém sloupečku klepněte na položku Brief Info. V horní části okna pak uvidíte všechny v systému připojené pevné disky. Jeden z nich vyberte. Zobrazí se výrobce disku, kapacita a informace o tom, zda je v BIOSu povolena technologie S.M.A.R.T. nebo ne (Enabled nebo Disabled).

Po spuštění utility dojde automaticky ke kontrole stavu pevného disku a budete upozorněni na možné problémy, například s jeho přehříváním. Po kliknutí na položku Health v levém sloupečku uvidíte nalezené problémy a jejich popis. Na záložce S.M.A.R.T. se může každý zájemce podrobně seznámit s výsledky kontroly disku. Abyste se ve změti různých dat vyznali, jsou nalezené chyby zvýrazněny červeně.

Upozornění: Pokud se u pevného disku vyskytne problém s jeho přehříváním, nemusí být nutně pevný disk poškozený. V řadě případů nahromadění tepla způsobují nesprávně umístěné kabely uvnitř skříně počítače. Stačí proto poskytnout pevným diskům v počítačové skříni trochu čerstvého vzduchu třeba tím, že všechny kabely ve skříni spojíte svorkou. Hromadění tepla předejdete také tím, pokud mezi dvěma disky necháte volný prostor.

Test výkonu

PC Mark 05 Basicn

Ukáže účinnost vašich snah o zvýšení výkonu počítače

Download: http://www.futuremark.com a na našem CD(PCMARK05_V101_INSTALLER.EXE, 73,5 MB)

Cena: zdarma (verze s omezenou funkčností)

Operační systém: Windows 2000, XP

Jazyk: anglický

Použití: Nyní jste provedli ladění výkonu počítače a zvýšili jeho výkon. Úspěšnost svého počínání můžete velmi snadno prověřit, a to prostřednictvím utility PC Mark 05 Basic.

Jak funguje: Popisovaný program testuje výkonnost systému na rozličných typech aplikací, čímž se snaží o testování systému ve všech směrech. Mezi aplikace používané k testování patří programy pracující s náročnými trojrozměrnými vyobrazeními, programy využívající více vláken operačního systému (tzv. multithreading), kdy musí několik aplikací pracovat současně, komprimace a dekomprimace zvukových souborů a souborů videa. Pro účely testování vyžaduje PC Mark několik utilit poskytovaných Microsoftem. Ty musíte nejprve nainstalovat, pokud jste tak již neučinili, až potom můžete spustit PC Mark. Testování plně zatíží váš počítač, takže na něm nebude možné několik minut pracovat. Po skončení testů PC Mark 05 spočítá celkový počet získaných bodů. Podrobnosti k výsledkům testů pak získáte v menu Results/Options/Details.

Tip: PC Mark provádí nejen testování systému, nýbrž zobrazuje i podrobnosti o instalovaném hardwaru, a to v menu System/Details. V odkazu CPU zjistíte nejen typ a frekvenci procesoru, nýbrž si přečtete také informace o patici procesoru, v níž je uchycen. Taková informace se vám bude hodit v případě, budete-li chtít kupříkladu procesor vyměnit.

Pro hráče počítačových her budou určitě zajímavé informace pod položkou Display Devices. Vedle podrobných informací o grafické kartě se zobrazí i návody k nainstalovaným filtrům.

Smart

Self Monitoring and Reporting Technology (Smart) je funkce sledování stavu pevných disků. Asi devět let je již součástí firmwaru pevných disků a právě na nich kontroluje a monitoruje jejich stav a případné problémy či chyby. Pracuje-li Smart úspěšně, obdrží uživatel v případě problémů varování. Pak má ještě docela slušnou možnost včas předejít riziku možné ztráty dat tím, že problematický disk vymění za jiný. Technologii Smart je možné využívat pouze tehdy, pokud ji podporuje BIOS základní desky a pokud je na počítači nainstalován program, který dokáže data poskytnutá technologií Smart analyzovat. Podrobné vysvětlení jednotlivých parametrů u pevného disku využívajícího technologie Smart naleznete na internetové adrese smartlinux.sourceforge.net/smart/attributes.php.

PC Mark 05

Program PC Mark 05 je založen na testovacích sadách, které mimo jiné manipulují se zvukovými daty a videodaty. Základem jsou následující produkty firmy Microsoft: Windows Media Player 10, Direct X 9.0c a Windows Media Encoder 9 (všechny je naleznete na internetové adrese www.microsoft.com). Chcete-li zjistit, zda je některá z utilit instalována, spusťte PC Mark 05. Program totiž hned na začátku testuje, zda jsou v systému všechny požadované programy Microsoftu k dispozici. Pokud některý z nich chybí, napíše PC Mark 05 jejich jména a vy je můžete následně nainstalovat.

§§§§§


Dospělý, vyzrálý a spolehlivý

Pavel Korec

C05P0642

Nástroje pro tvorbu internetových prezentací stále patří k těm produktům, pro které inovace znamenají velkou přidanou hodnotu. Je tomu tak proto, že profesionalita není jen ve způsobu, jak prezentovat informace, ale stále se

značnou měrou týká programátorských dovedností a znalostí. K významu inovací přispívá i cena práce a obtíže při sladění marketingového záměru a ceny. Společnost Macromedia svými produkty (které jsou součástí nového balíku - STUDIO 8) vytváří prostor, v němž najdete optimální výtvarnou i programátorskou polohu, což je značná výhoda pro drobné použití i velké firemní projekty.

STUDIO 8 obsahuje animační program Flash 8, editor pro tvorbu stránek DREAMWEAWER 8, aplikaci pro přípravu bitmapových stránek a menu FIREWORKS. K tomu obdržíte jako bonbónek užitečný program Contribute 3, s jehož pomocí můžete i jako méně zkušený uživatel obsahově updatovat profesionálně vytvořené stránky, a dále generátor PDF a SWF souborů z běžných dokumentů - Flash Paper 2. V této recenzi se podíváme blíže na novou verzi programu, který skutečně (a myslím že k dobrému) změnil celý Web.

Flash 8

Než jsem program nainstaloval, uvažoval jsem, co bych nyní od Flashe požadoval. Nepatřím k jeho stálým uživatelům a těžiště své práce spatřuji spíše v designu než psaní skriptů. Avšak předchozí verze Flashe mi pomohly k dosažení profesionálního vzhledu firemních prezentací a zřejmě i k získání zakázky, u níž byl důležitý právě dojem. Program jsem si oblíbil, ale narážel jsem na obtíže, které jeho širší využití omezovaly. Předně to byl problém s českými fonty. Ve verzi 8 vše funguje perfektně. Vylepšeno bylo i vykreslování fontů, takže můžete používat drobnější vektorová písma. Spokojen jsem nebyl ani s použitím videosnímků a nakonec jsem tuto cestu vzdal a držel se pouze vektorových animací. Nyní je použití videa z různých souborů snadné a komprese ve finálním souboru je skvělá. U nových verzí programů ocením vždy to, že nové možnosti a funkce nekomplikují jejich použití jak dosavadním, tak novým uživatelům. Potěšilo mě, že po více než roce výpadku práce s programem se moje ruce na Flash rozpomněly a bez problémů, jen s novou dávkou intuice a představ, mohly začít tvořit živý svět internetu.

Co mě dále zaujalo?

Úvodní stránka s nabídkou vytvoření dokumentu podle typu projektu, otevření rozpracovaných úloh, nebo použití šablon. Dobrá a srozumitelná (anglická) nápověda. Snadná dosažitelnost dalších informací na webu a zejména pak Quick Tour, který vás slovem, písmem a videem provede prací s důležitými nástroji a funkcemi. Také je zajímavé využití Flashe pro tvorbu aplikací pro mobilní telefony (s přehrávačem FlashLite), což otevírá nejen další možnosti využití programu, ale rovněž celkového rozvoje tohoto businessu. Možná se zopakuje průlom do světa živých prezentací, který Flash způsobil na internetu. Dále je zde snazší tvorba malých skriptů a ovládacích příkazů (v jazyce Action Script) pomocí nového jednoduchého editoru. Potom již zmíněná práce s videem - včetně importu různých formátů (WMV, MPEG, MOV, AVI, FLV, ASF, DVI), práce s alfa kanálem (pro průhledné pozadí pohybujících se a měnících se objektů). Možnost automatické konverze složitých vektorových objektů na (v tomto případě rychlejší) bitmapové. I uživatelské prostředí se mi zdá logičtější, přehlednější. Nevím, zda je to tím, že nyní používám větší monitor. Asi nejen tím. Dobrá a logická je práce s textem, včetně nastavení kódování jazyka, antialiasingu a možnosti volby mezi statickým, dynamickým a "vkládaným" textem. A konečně je k dispozici vynikající nástroj tužka a guma pro kreativní vektorovou kresbu (nejlépe s tabletem).

Vstupem do světa mobilních telefonů si Flash otevřel dveře do nejrychleji rostoucí sféry odvětví. Hodnotím-li inovace osmé verze (např. oproti MX), pak pro mě představují hodnotu a pokrok jak z hlediska možností širšího využití Flashe v marketingu a reklamě, tak i z hlediska vyšší efektivity práce. Z hlediska stability jsem nenalezl žádný problém, netestoval jsem však chování při psaní složitějších skriptů. Zdá se, že Flash dozrál. Kam půjde dál?

Macromedia Flash 8

K recenzi poskytla firma: Digital Media, s. r. o., http://ww.macromedia.cz

Cena: 19 990 Kč (bez DPH)

Jak smysluplně pracovat s Flashem

Flash nyní můžete využít jak pro tvorbu webových aplikací (více než 90 procent počítačů na internetu ho již umí zobrazit), tak i aplikací pro mobilní telefony nebo třeba samostatných firemních či výukových prezentací na CD ROM. Nejčastěji se s ním setkáte v podobě reklamních bannerů (nezřídka přesahujících obsah stránky), nebo vnitrofiremních prezentací. Zdá se mi, že řada tvůrců webu trochu zaspala dobu, když Flash aplikuje pouze pro animovanou verzi statických informací. Souvisí to s tím, že reklamní studia i marketingoví pracovníci přeceňují význam věcí jako zaujetí reklamou či povědomí o značce. Neméně důležitý je dojem, který u zákazníka zůstává, ale obchodem opravdu hýbe zisk - a to i zisk plynoucí z pochopení složitého procesu či utvoření přijatelné představy o nákupu.

Flash může představit a zprůhlednit řadu procesů, které před zákazníkem stojí, pokud si chce pořídit nějaký předmět nebo službu a které vždy představují bariéru k uskutečnění nákupu. V jednoduchosti vždy byl a je největší zisk. Reklama se stále více pohybuje a spotřebitelé tento pohyb kompenzují nižší vnímavostí k aktuálně neužitečným sdělením, tedy takovým, které neposkytují okamžitou hodnotu v podobě informace, představy či lepší orientace. I využití Flashe nese riziko, že znesnadní či zkomplikuje dosažení cíle, k němuž zákazník směřuje - například získání jedné konkrétní informace (o nabídce a ceně). Pro malé firmy či živnostníky je ve Flashi animovaný web dobrou příležitostí, jak kvalitou obrazového a textového sdělení projevit svou profesionalitu a poměrně snadno tak zastínit i velké konkurenty.

Cena kvalitní webové prezentace se může pohybovat až v rozdílu řádu procent a velmi záleží na hlubší spolupráci zadavatele s kreativci a programátory a na ochotě přizpůsobovat původní představu širokým možnostem programu, který umí téměř vše, ale nezvládne vše stejně snadno a rychle. Riziko pro firmy u Flashe představuje i zakoupení složitých webových projektů na internetu (ty jsou určené zákazníkům k dohotovení, obvykle bez podpory). Na první pohled vypadají zajímavě, ale abyste dokázali něco doprogramovat a upravit, stejně potřebujete profesionální zkušenosti.

§§§§§


Chybí vám něco ve Windows XP?

Jan Povolný

C05P0641

Microsoft Plus! není na softwarovém poli žádným nováčkem. Tento soubor aplikací byl vytvořen již pro Windows 98. Magické slovo Superpack potom označuje bundle dvou samostatně distribuovaných produktů, MS Plus! a MS Plus! Digital Media Edition.

Instalace obou produktů probíhá standardním způsobem, licenční číslo však upotřebíte jen pro Digital Media Edition, klasický Plus! lze získat i bez něj. Ovládání obou produktů je soustředěno do jediného dialogového okna, které velmi přehledně sdružuje převážnou většinu nových funkcí a programů na jedné ploše. Další doplňky jsou poté dostupné přes menu Start. Základem balíčku je soubor utilit pro modifikaci vzhledu Windows. Mezi šetřiči obrazovky naleznete povedené a na internetu populární 3D akvárium. Převratnou novinkou určitě nejsou desktopová témata. Jedná se o soubor modifikací vzhledu vašeho desktopu, od základních ikon, přes pozadí, až po nastavení písem a barev dialogových oken. Zábavu reprezentují tři hry. První je variantou deskové hry s názvem Russian Square, druhá má podobu 3D bludiště, které nakláníte myší a pohybujete tak imitací kovové kuličky (poměrně zábavná a zajímavě zpracovaná hra), posledním zástupcem je trošku úsměvně zpracovaný bowling.

Zajímavější je druhý balíček. Obsahuje několik samostatných aplikací a spoustu doplňků pro Windows Media Player (dále jen WMP). Prvním z nich je Voice Command for WMP, pomocí něhož lze ovládat WMP výhradně hlasem. K dispozici je pevně daná sada příkazů. Celé to funguje překvapivě dobře. MP3 Audio Converter je jednoduchou utilitou převádějící populární formát MP3 do méně populárního WMA. Do WMA lze převést i jiné audio formáty, např. WAV. CD booklety a potisky lze pak vytvořit pomocí CD Label Makeru, který je vlastně pouze průvodcem, provádějícím vás velmi jednoduše vytvořením základního obalu, případně samotného potisku populárního kotoučku. Jeho možnosti jsou však velmi omezené a běžně dostupná konkurence jej snadno překoná. Speaker Enhancement je sada profilů pro konkrétní typy reproduktorů, zlepšující jejich zvukový projev (osobně jsem rozdíl nepoznal). Dancer dokáže na vaší ploše vykouzlit jednoho z mnoha tanečníků a rozhýbat jej v závislosti na přehrávané melodii. Party Mode umí přepnout přehrávač do celoobrazovkového režimu a pomocí volitelného skinu změnit vaše PC na jakýsi jukebox. Personal DJ vás provede vytvořením libovolného seznamu skladeb, k dispozici pak máte i novou sadu skinů a 3D vizualizací.

Mezi další aplikace, které najdete přímo v menu Start, patří poměrně podařený Alarm Clock. Snadno v něm nastavíte události, na které jste poté volitelně upozorněni. Budík zvládá i opakované akce a probudí vás oblíbenou skladbou ve formátu MP3 nebo WMA. Analog Recorder je velmi jednoduchou variantou aplikace, schopné nahrát a uložit vstupy z mikrofonu nebo zvukové karty. Nejpovedenějším členem rodiny Plus! je PhotoStory. S jeho pomocí snadno vytvoříte ze svých fotografií filmové sekvence. Snímky jednoduše seřadíte do políček filmu a nastavíte přechodové efekty. Jedním stiskem tlačítka pak vyhotovíte rodinné video. Na pozadí lze vložit i nevtíravou zvukovou stopu. Podporován je však pouze formát WMV. Poslední utilitou je Sync & Go, pomocí níž snadno synchronizujete nastavení a soubory WMP s vaším mobilním zařízením.

MS Plus! pro Windows XP Superpack rozhodně není konkurentem specializovaných a na internetu často zdarma dostupných aplikací. Méně zdatný uživatel v něm však nalezne sadu nepříliš výkonných, zato velmi snadno použitelných doplňku pro zpestření hudební produkce nebo vytvoření pěkného videa z dovolené.

Microsoft Plus! SuperPack

K recenzi poskytla firma: Microsoft, s. r. o., http://www.microsoft.cz

Cena: 914 Kč (bez DPH)

§§§§§


Druhý střelec na šachovnici Corelu

Pavel Korec

C05P0643

Paint Shop Pro patří vedle Photoshopu či Corel PHOTO-PAINTu k legendám, které pamatují celý vývoj a rozmach grafických editorů od úplných začátků. Program vyvinula (původně jako shareware) a až do nedávné akvizice společností Corel Corp. rozvíjela společnost Jasc Software. Vydobyl si své místo jako typický software internetové komunity, tedy těch uživatelů, kteří potřebovali rychlý program pro úpravu webových obrázků a stranili se nákupu drahých (a dříve i možná méně spolehlivých) profesionálních produktů. Dobrá značka programu a velké množství uživatelů je pro Corel příslibem, že spolu se svým vlajkovým bitmapovým editorem Corel PHOTO-PAINT a kreativním nástrojem Painter získá silnější pozici na šachovnici grafických editorů.

Paint Shop starších verzí (3, 4 a 5) jsem rád používal jako jednoduchou alternativu mohutnějších programů. Už jen rychlé spuštění pro malou úpravu fotografie bylo výhodou. Potěšila možnost editovat jednotlivé pixely drobných programátorských objektů. Výhodou těchto i dalších verzí (kterou jsem si ověřil v praxi) bylo snadné zvládnutí programu mnoha uživateli, kteří dosud znali pouze produkty MS Office. Nová verze je v tomto ohledu ještě lepší, neboť jí přibylo okno Learning Center, které dobře navede i úplného začátečníka.

Během let se program stal složitějším a přibyly nové funkce, které jej trochu přiblížily Photoshopu, přičemž některé výhody - jako například rychlost práce -  zůstaly zachovány. Scházela mu však efektivní (a pro mě pochopitelná) práce s vrstvami, maskování bylo těžkopádné a také chyběl barevný režim CMYK. To však již patří minulosti, neboť některé tyto slabiny s desátou verzí úplně zmizely, jiné byly odstraněny částečně.

Objevila se řada nástrojů, díky nimž Paint Shop Pro profituje zejména v oblasti úpravy fotografií. Je to zejména speciální klonovací nástroj, s jehož pomocí extrémně rychle odstraníte drobné chyby fotografie jako škrábance. K dispozici je i nástroj, pro odmaskování objektu, který chcete z fotografie odstranit, a ve stejném kroku vyplnit plochu jinou částí obrázku. Nyní již také můžete použít rychlý nástroj na přebarvení červených očí (dokonalejší v podobě speciálního okna). Pomocí jiného nástroje s ikonou v podobě sluníčka opálíte na portrétu kůži, dalším "kartáčkem" vybělíte zuby a nakonec i speciální gumou vygumujete vrásky.

Program dokáže pracovat s obrázky v režimu 16 bitů/barevný kanál, barevnou informaci udržuje v ICC profilu snímku. Chybí konverze z RGB do CMYK (aby snad někoho nenapadlo použít Paint Shop Pro v DTP), CMYK konvertuje do RGB 8 bitů/kanál.

Okno objektů se nyní přizpůsobilo standardu, jaký známe třeba z Photoshopu představuje stromovou strukturu s náhledy. S objekty (včetně vektorových) se nyní manipuluje mnohem snáze.

Na fotografie je zaměřena i řada filtrů, ať již zdokonalený filtr pro nastavení sytosti, jasu a ostrosti, či filtr redukující šum ve fotografiích pořízených digitálním fotoaparátem za snížené viditelnosti. Pravda je, že všechny nástroje jsou uzpůsobeny pro velmi snadnou a rychlou úpravu. Bohužel však zobrazení fotografií v režimu 8 bitů

RGB není použitelné a zejména při aplikaci filtrů je třeba konvertovat do 16bitové hloubky, což zdržuje. Naštěstí lze nastavit pro otevírané obrázky automatickou aplikaci zvoleného skriptu. To je naopak velké plus. Součástí instalace je i program Photo Album 6, o němž si můžete přečíst v následující recenzi.

Paint Shop Pro X

K recenzi poskytla firma: Corel, http://www.corel.com

Cena: 124 Eur (download)

§§§§§


Album do každé rodiny

Patrik Malina

C05P0644

Jakýkoliv nový program pro správu digitálních fotografií to má u tuzemských uživatelů věru obtížné. Výlučnost svého času bezkonkurenčního ACDSee zřejmě dokázala řádně narušit pouze firma ZONER Software a vedle dvojice těchto programů se další novinky prosazují jen velmi obtížně, jak se jistě přesvědčili třeba u Adobe se svými "Elementy". Bez boje to rozhodně nechce vzdát ani firma Corel, jež vedle známějších řešení nabízí rovněž základní výbavu pro běžné zájemce o digitální fotografii.

Program Corel Photo Album (dále jen CPA) je svou filozofií a způsobem ovládání jednoznačně určen nejširší obci uživatelů, a to i těm s minimálními zkušenostmi. Šíře jeho funkcí dovoluje zpracovat materiál od získání suroviny z aparátu až po uveřejnění na internetu či vytištění třeba v podobě náhledových listů, avšak všechny fáze jsou podřízeny hlavní myšlence: jen žádné složitosti! A to je jistě důvod, proč třeba nabídka funkcí na retušování snímků není nikterak závratná. Tvůrci prostě nepředpokládali, že uživatelé jejich programu budou žádat tak sofistikované nástroje, jako jsou třeba proslulé "Křivky".

Již při pokusech o prvotní organizování snímků narazíte na snahu autorů izolovat logické uspořádání uživatelských sbírek od fyzického umístění na discích či jiných médiích. K dispozici jsou funkce pro přímé připojení aparátu a automatické prohledávání datových úložišť, uživatel je veden k zakládání vlastních kolekcí v souladu s logikou obsahu fotografií. Samozřejmostí je dnes již "profláknuté" uspořádání a prohlížení podle data pořízení (časová osa, kalendář), na druhou stranu příjemným překvapením jsou jakési přihrádky či šuplíčky (tray), kam je možné neorganizovaně odkládat jakékoliv snímky určené "k vyřízení". Jména všech tří přihrádek jsou výmluvná (e-mail, print, upload) a jejich ovládání je intuitivní a rychlé. Při základním přehrabování v surovém materiálu nás potěšilo, že práce s klíčovými slovy (keywords), jimiž lze snímky opatřit za účelem hledání a třídění, je doplněna o užitečnou drobnůstku v podobě průběžného propočítávání počtu označených položek. Struktura klíčových slov je hierarchická, to by ovšem dnes mělo být samozřejmostí.

Rozhraní pro úpravu snímků (Enhance) je jednoznačně zaměřeno na rychlé postupy bez jemného ladění. K dispozici jsou funkce automatického vyladění snímku či průvodce s poloautomatickými kroky, máte-li potřebu některá nastavení zpřesnit, je možné ovládat jas, kontrast, vyvážení barevných kanálů či sytost barev. Chybí pokročilejší nástroje jako histogram či křivky, na druhou stranu lze alespoň simulovat chybějící blesk či redukovat světlo v pozadí snímku. Samozřejmostí jsou rámečky, i když špatně ovladatelné, základní filtry (černobílá, sépie) nebo vkládání textu.

O poznání lépe je zpracována publikační část programu. Poměrně snadno můžete vytvořit řadu výstupů, od náhledového tisku přes pohlednicí až po vlastní obálku časopisu, ale i zde překvapí některé nepříjemnosti. Výsledek nelze přímo exportovat do PDF či nějakého grafického souboru, ale jen tisknout, hlavně možnosti podrobnějších nastavení jsou minimální. Funkce pro následné sdílení či ukládání fotografií jsou již standardní a nijak překvapující. Tvorba webové galerie nabízí přímé uložení na internetový sever, vypálit lze jak datová, tak video CD, pochopitelně také můžete připravit promítací sekvenci.

Program CPA se bude líbit těm uživatelům, kteří jsou zvyklí na neměnné postupy a hledají jen základní funkce. Snadné ovládání a přímočarost dostaly přednost před velkými tvůrčími možnostmi. A od toho se odvíjí také naše doporučení: neočekávejte převratná překvapení.

Corel Photo Album 6

K recenzi poskytla firma: Corel

http://www.corel.com

Cena: 44 Eur (download)

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Martin Kovář, Ivan Štromer

C05P0632;C05P0633

AI RoboForm 6.5.6

Licence: freeware pro nekomerční účely

Domovská stránka: http://www.siber.com

Nebaví vás neustálé vyplňování webových formulářů? Chtěli byste se této činnosti vyhnout a ušetřit tak čas? AI RoboForm vám to umožní. Tento prográmek je distribuován jako doplněk k internetovému prohlížeči (podporuje všechny populární prohlížeče, Microsoft Internet Explorer od verze 4, MSN, AOL od verze 5, NetCaptor a Netscape 6, Mozillu) a je založen na principu umělé inteligence. Navíc obsahuje i správce hesel, kdy dovoluje definovat až osm různých osobních profilů a odpovědi pro formuláře. Tyto informace jsou poté uloženy a použity po stisknutí tlačítka Fill Forms, které je spolu se dvěma dalšími automaticky přidáno na lištu prohlížeče při instalaci. Podle dostupných informací dosahuje přesnost vyplnění až 95 %, včetně hesel pro přístup. Program AI RoboForm pracuje také s vyskakovacími okny. Generátor hesel umožňuje uložení hesel na externí úložiště a 3-DES šifrování citlivých informací. V případě zakoupení profesionální verze získáte, kromě dalších vylepšení, možnost neomezeného počtu identit, na rozdíl od freewarové verze, kde je jejich počet omezen na osm.

TuneUp Utilities 2006

Licence: trialware

Domovská stránka: http://www.tune-up.com

Optimalizovat výkon svého počítače můžete zčásti pomocí nástroje TuneUp Utilities 2004. Nejen nastaví systém podle vašich požadavků, ale navíc odstraní případné problémy. Umožní také smazat nepotřebné soubory, optimalizovat a upravit registry, optimalizovat nastavení připojení k internetu, obnovit odstraněné soubory nebo optimalizovat RAM. Windows tak po zásahu tohoto nástroje budou rychlejší a bezpečnější. Všechny jistě potěší i příjemné prostředí, kdy lze veškerou údržbu provádět v jednom okně. TuneUp Utilities obsahují řadu nástrojů, např. TuneUp SystemControl pro přizpůsobení OS včetně zapnutí a vypnutí speciálních efektů, Tune WinStyler pro nahrazení standardních systémových ikon a vizuálních stylů nebo TuneUp RegistryCleaner pro nalezení a opravení chybných položek v registrech. Veškeré změny provedené v konfiguraci počítače jsou ukládány a lze je kdykoli obnovit pomocí nástroje TuneUp RescueCenter. Ke starší verzi programu TuneUp Utilities 2004 je také k dispozici čeština.

VSO Inspector 1.0.10

Licence: freeware

Domovská stránka:http://www.vso-software.fr

Mnozí uživatelé počítače pracují se svojí optickou mechanikou, aniž by věděli, o jaké zařízení se jedná nebo co vše mechanika umí. Jednoduchá utilita VSO Inspector tyto údaje dokáže zjistit, a zobrazit podrobné informace o hardwarové konfiguraci CD a DVD mechanik. S její pomocí lze dokonce testovat i vlastnosti CD a DVD médií, stejně jako zkontrolovat čitelnost vypálených disků. Navíc si s ní poradí i začínající uživatelé, neboť program se ovládá v jediném okně několika tlačítky. Ostatní funkce nástroje jsou umístěny ve třech záložkách. V první s názvem Device Features získáte údaje o mechanice, kdo ji vyrobil nebo její označení v systému. Zobrazí se rovněž popis firmwaru, velikosti vyrovnávací paměti nebo na jaké typy disků lze zapisovat. Záložka Media obsahuje informace o médiu, včetně podporované rychlosti nebo kapacity. Poslední záložka Scan umožňuje testování médií. Můžete si vybrat ze dvou testů, a to skenování povrchu disku nebo test čitelnosti souborů. Výsledkem je textový výpis, kde naleznete maximální, minimální a průměrnou rychlost čtení dat.

ZoneAlarm 6

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.zonelabs.com/store/content/home.jsp

Osobní firewall ZoneAlarm není v oblasti bezpečnosti žádným nováčkem. Umožňuje volit různé úrovně zabezpečení (low, medium, high security) a vybrat programy, které mohou používat připojení k internetu. Je vhodný pro boj se spywarem a trojskými koni, navíc dokáže sledovat přijímané e-maily, vyhledat nebezpečné přílohy nebo pracovat s cookies. Kladem je, že dokáže monitorovat aplikace, které se snaží připojit k internetu. Při nepovoleném přístupu zobrazí program hlášení s dotazem na povolení přenosu. S ovládáním by také neměly nastat větší problémy. Je příjemné, jednoduché a každé nastavení je doplněno krátkým popisem. Pokud byste si netroufli na změnu vlastností, výchozí nastavení je univerzální. Pro domácí uživatele a neziskové organizace je k dispozici zdarma, verze Pro je už placená.

Kerio Personal Firewall 4.2.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.kerio.com/kerio.html

Důkladná kontrola dat a informací přenášených při komunikaci mezi počítači v internetu nebo v lokální síti je hlavním specifikem produktu Kerio Personal Firewall. Tento chytrý a jednoduše nastavitelný nástroj chrání váš počítač proti útoku hackerů, spywaru a jiných škůdců. Kromě této ochrany zvládá i filtrování citlivých informací, blokování vyskakujících pop-up oken, filtraci reklamních bannerů nebo umožňuje zakázat spywarové programy a ukládání cookies. Pokročilejším uživatelům je nabídnuta možnost vytvářet pravidla pro paketové filtry, čímž se zablokuje nebo omezí komunikace pro některé porty nebo IP adresy. Pro rozpoznání útoků má Kerio Personal Firewall zabudovaný systém detekce (IDS), který dokáže odhalit a znemožnit většinu známých útoků. Ačkoli by se mohlo na první pohled zdát, že program bude vyžadovat náročnou přípravu a správu, spíše opak je pravdou. Přehledné nastavení konfigurace programu by měl zvládnout každý pokročilejší uživatel. Podle posledních zpráv byl vývoj Kerio Personal Firewallu ukončen, avšak i v průběhu příštího roku bude poskytována podpora, aniž by však byly vyvíjeny nové funkce.

Sygate Personal Firewall 5.6

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.sygate.com

Jak již bylo několikrát řečeno, ochrana počítače připojeného k internetu by měla být pro každého majitele prioritou. V současné době se tématu bezpečnosti věnují bezesporu všechna média, která chtějí varovat uživatele před zneužitím dat. V této souvislosti jsou tak neustále hodnoceny a srovnávány produkty věnující se právě zabezpečení počítače. Jedním z takových je i Sygate Personal Firewall - obranný systém pro malé sítě. Snaží se zabezpečit ochranu proti útoku zvenčí a současně zabraňuje neoprávněné komunikaci softwarových produktů, které zasílají data z počítače ven do sítě. Podobně jako Kerio Personal Firewall zajišťuje nepřetržitou ochranu před hackery a jinými nezvanými hosty. Detekuje výskyt trojských koní a umožňuje vašemu počítači být v síti neviditelný. Pracovní prostředí je relativně jednoduché, přehledné a nabízí řadu nastavení. Pro osobní využítí je Sygate Personal Firewall zdarma. V případě využití pro podnikání je nutné zaplatit registrační poplatek.

RegCleaner 4.3.0.780

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.jv16.org

Systémový registr Windows ukrývá pro většinu uživatelů řadu tajemství. I jediný špatný zásah totiž může ohrozit chod celého systému. RegCleaner slouží, jak napovídá samotný název, pro vyčištění registrů odstraněním neplatných položek. Umí odstranit záznamy neúplně odinstalovaných programů a jeho pomocí lze i editovat to, co se má spouštět při startu systému. Navíc obsahuje automatické zálohování registru pro případ havárie a kompletní českou lokalizaci. V sedmi záložkách pak nalezneme všechny dostupné nástroje pro odstranění klíčů z registru, nabídku pro přidávání nebo odebírání programů, záložku pro výpis typů jednotlivých souborů včetně jejich asociací nebo záložku pro správu vytvořených záloh. Další možnosti ovládání se skrývají v hlavní nabídce, kde lze nastavit čištění registru manuálně nebo automaticky. V současnosti tento program finští tvůrci nahradili novými verzemi RegSupreme a RegSupreme Pro, které však nejsou poskytovány zdarma jako RegCleaner.

PowerArchiver 2006 9.5

Licence: shareware, 19,95 Eur

Domovská stránka: http://www.powerarchiver.com

Zálohování by mělo být běžnou činností každého majitele počítače. Poškozený pevný disk nebo nezkušený kolega, který omylem vymaže data, představují nejčastější příčinu všech ztrát. Říkáte si, že vám se to stát nemůže? Spoléháte na svůj nový disk? Ani v těchto případech byste neměli usnout na vavřínech zálohujte! Pro tuto každodenní činnost existuje spousta nástrojů, k nimž řadíme i PowerArchiver 2005. Podporuje čtení a vytváření archivů ve formátech ZIP, 7-ZIP, CAB, LHA, GZIP, TAR, BZIP2, BH, XXE, UUE, Benc a MIME a čtení archivů ve formátech RAR, ARJ, ARC, ACE, ZOO + ISO, BIN, NRG a IMG. Podpora formátu PKZIP 4.5 umožňuje tvorbu velikostí neomezených souborů typů ZIP. Pro všechny tyto činnosti je určen interní prohlížeč TFT a RTF dokumentů, který podporuje jedenáct jazyků včetně češtiny. PowerArchiver 2005 poskytuje řadu funkcí pro práci s archívy, včetně vyhledávání souborů podle data, velikosti nebo názvu, antivirové skenování, zobrazení náhledu souborů nebo FTP přenos. Za zmínku stojí tvorba skriptů pro automatické zálohování, oprava poškozených ZIP archívů a jejich šifrování pomocí pěti metod. Při ovládání a vytváření samorozbalovacích SFX archivů určitě pomůže i přehledný průvodce.

X2Net Contacts 1.0.0.5

Licence: shareware, 37,99 USD

Domovská stránka: http://x2net.com/contacts.html

Utilita Contacts britské firmy X2Net Limited je elektronický adresář, jenž obsahuje vše, co je třeba pro kompletní správu kontaktních informací. Hodí se jak pro jednoho uživatele a jeho jedno PC, tak pro až 1 000 uživatelů v počítačové síti. Díky centrálnímu databázovému serveru mohou všichni sdílet své adresáře i přes internet.

Kontaktů můžete vytvářet neomezený počet a seskupovat je do samostatných složek a kategorií. Lze do nich zařadit nejen adresy a telefonní čísla, ale připsat k nim řadu dalších informací jako např. narozeniny, svátky, výročí, e-mailové a internetové adresy, poznámky, plánované akce, schůzky, telefonáty, popřípadě ke každému kontaktu vložit odkaz na textové soubory nebo na konkrétní webové stránky. Vhod přijde import adres z MS Outlooku.

Contacts sleduje všechny aktivity a změny, které v adresáři provedete, a vede o nich podrobný deník (Žurnál). Jestliže jste některým kontaktům přiřadili určité diářové záznamy (schůzky, akce, telefonáty apod.), můžete je zobrazit všechny najednou.

Program obsahuje vlastní textový editor, v němž můžete na základě výběru určité dopisní šablony napsat dopis osobě nebo firmě. Šablony se také používají pro psaní e-mailových zpráv, které lze vytvářet přímo v prostředí aplikace. Princip šablon se využívá i při tisku - šablony mohou generovat jednoduché seznamy osob s telefonními čísly nebo efektní, graficky zpracované přehledy s řadou dalších údajů (adresy, datum, čas a délka telefonních hovorů atd).

Contacts dále nabízí účinné vyhledávací funkce s možností použít logické operátory AND, OR, NOT AND a NOT OR, tisk adres na dopisní obálky a štítky s velkým množstvím předdefinovaných formátů (včetně uživatelských), import a export, světový čas, plně přizpůsobitelné nabídky a nástrojové lišty (počeštění) či konfigurovatelné datové formuláře kontaktů včetně formátů poštovních adres.

PSPad 4.5.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.pspad.com/cz/pspad.htm

PSPad většině uživatelů výpočetní techniky nemusím představovat. Přestože jde o freeware, je oblíbeným nástrojem mnoha profesionálních programátorů a autorů webových stránek. PSPad je opravdu zdařilou aplikací a v současné verzi 4.5.0 je vybaven snad všemi funkcemi a nástroji, potřebnými pro komfortní práci s neformátovaným textem. Vyniká jednoduchostí Notepadu, je však obohacen vymoženostmi programátorských editorů. Vyjmenovat všechny jeho vlastnosti, možnosti a funkce by bylo příliš dlouhé, připomenu tedy jen ty klíčové.

PSPad podporuje mnoho různých typů souborů a programovacích jazyků. Je ideální pro tvorbu a úpravu internetových stránek: jako editor kódu HTML obsahuje řadu jedinečných nástrojů, mimo jiné i editor TopStyle Lite pro editaci CSS a knihovnu pro formátování, kontrolu a kompresi HTML kódu. PSPad umožňuje převod do CSS, XML a XHTML, změnu velikosti tagů, případně i jejich odstranění. Nabízí vlastní prohlížeč kódu pro aplikace HTML, XML, PHP, Pascal a INI, vlastní internetový prohlížeč s podporou Apache a vlastního FTP klienta s možností editace souborů přímo na vzdáleném serveru. Ve výbavě najdete i plnohodnotný hexadecimální editor, k zahození není ani zobrazení ASCII tabulky a její vytištění. Zprostředkovává náhled v prohlížečích MS IE a Mozilla. Makra a šablony automatizují operace, takže nechybí záznamník maker (s možností ukládání a načítání maker z disku), ani šablony (pro HTML, PHP, Pascal, JScript, VBScript, MySQL, MS-Dos, Perl a mnoho dalších). Zvládá export (včetně zvýraznění) do souboru RTF, HTML, XHTML, TeX nebo do systémové schránky, poskytuje ASCII graf s HTML entitami, dokáže provést konverzi kódové stránky (Latin II, Kamenických, Windows 1250, ISO 8859-2, UTF-8, UNICODE). Velmi důležitou vlastností PSPadu je barevné zvýraznění syntaxe pro více než 40 druhů souborů, s rozlišením 7 dialektů syntaxe SQL s automatickým nastavením podle typu souboru, navíc s možností uživatelské definice zvýrazňovačů včetně "exotických" prostředí. PSPad dokáže porovnat text dvou souborů i verze zdrojových kódů, takže nepotřebujete specializovaný SourceSafe. Vynikající vlastností editoru je barevné zvýraznění aktuální řádky. Silnou stránku představuje práce s projekty, práce ve více dokumentech současně (MDI), práce s jedním nebo se dvěma soubory současně v rozděleném okně, schopnost uložení pracovní plochy s možností otevřít všechny soubory, které zůstaly otevřené v okamžiku ukončení programu, číslování řádků, záložky v textu, odstranění a naopak přidání diakritiky, atd. Na mnoho výborných funkcí a vlastností se v tomto výčtu nedostalo, zato potěšíme české uživatele: program je plně v českém jazyce, včetně nápovědy.

Calendarscope 2.5

Licence: shareware, 29,95 USD

Domovská stránka: http://www.calendarscope.com

Calendarscope je kalendářní software pro plánování a správu akcí a úkolů. Vybrat si můžete z jedenácti předvolených typů záznamů, které lze seskupovat do osmi základních kategorií. Další lze snadno přidat. Záznamy se zobrazují v denním, týdenním, měsíčním a ročním přehledu. Přehled barevně odlišuje události budoucí, blížící se, dnešní (aktuální), prošlé a splněné. V Calendarscopu vytváříte záznamy nejen jednorázové, ale i periodické, s podrobným nastavením opakování. Pro každý typ záznamu můžete vybrat libovolnou barvu. Lze pro ně nastavit alarm - upozornění na aktuální události včetně volby fontu, jeho barvy a doprovodného zvuku. Upozornění mohou rovněž obsahovat e-mailové a webové adresy, na které stačí jen kliknout. U úkolů, u nichž jste nedefinovali termín splnění nebo nestanovili žádné datum, lze určit, jak často chcete, aby vám je Calendarscope připomínal. Pokud do záznamu připíšete datum narození osoby, Calendarscope zobrazí i její věk. Data lze uložit ve formátu HTML, což usnadní jejich publikování na webu nebo v intranetu. Data lze synchronizovat s Palm OS a kapesními Pocket PC přístroji. V kalendáři jsou začleněny státní svátky 30 zemí světa. Privátní záznamy je v Calendarscope možné chránit heslem. Je schopen navázat spojení s řadou atomových časových serverů, aby seřídil systémové hodiny počítače. Nabízí i plné přizpůsobení pro používání v počítačové síti. Samozřejmostí programu jsou vyhledávací funkce, filtrace, podpora drag and drop, zálohování dat na libovolná média a jejich zpětná obnova či export a import.

Image Analyzer 1.24

Licence: freeware

Domovská stránka: http://meesoft.logicnet.dk

Image Analyzer obsahuje obvyklé funkce a vlastnosti, které najdete ve všech běžných editorech obrázků, ovšem navíc nabízí několik vyspělých funkcí, běžných spíše v profesionálních editorech. Těmi běžnými jsou např. změna velikosti obrázku, oříznutí, deformace, odstranění červených očí, redukce obrazového šumu, korekce jasu a kontrastu, úprava saturace a gamma korekce, barevná konverze RGB, CMY, HSI, YCbCr a YIQ, retušování, ukládání obrázků do BMP, ICO, CUR, WMF, EMF, JPEG, TIFF, PNG, MNG, GIF, PCX a JPEG2000, zobrazení PNM, PGM, PPM, HIPS a souborů Matlab, podpora skeneru a fotoaparátu. Pokročilými funkcemi jsou pak např. automatické zpracování obrazu, korekce neostrosti chybným zaostřením, kompenzace rozmazání obrazu vzniklých pohybem aparátu nebo předmětu při fotografování. Využívá matematický modul pro vytváření obrazu a Fourierovu, distanční nebo diskrétní kosínovou transformaci obrazu. Modul obsahuje kalkulačku s pokročilými funkcemi, včetně řešení rovnic. Používá nejen konvenční, ale i tzv. adaptivní uživatelsky definované filtry. Dvanáct plug-inů se speciálními funkcemi již tak bohatou nabídku rozšiřují.

§§§§§


Hudební pomocníci

Pavel Tůma

C05P0631

Hudba je koníčkem milionů lidí na celém světě. Někteří hudbu pouze pasivně poslouchají, jiní se snaží podomácku o nějakou svoji domácí tvorbu a nějaké to procento obyvatelstva se hudbou více či méně úspěšně živí. Posledně jmenovaná skupina s největší pravděpodobností využívá profesionální nástroje, jejichž cena by nejednoho amatéra šokovala. Obyčejní "smrtelníci", kteří se pouze chtějí pokusit vytvořit potenciální hit, se o cenu rozhodně zajímají, a tak by jim možná přišlo vhod nové CD od Špidla Data Processing s názvem Tvorba hudby na PC. Jedná se o titul z edice freeware.cz, takže kromě poplatku za vlastní CD už za jednotlivé programy nezaplatíte ani korunu.

Na disku najdete ve standardním prostředí několik přehledných sekcí. Jednotlivé kategorie nyní rozebereme podrobněji, abyste věděli, co vlastně můžete čekat. A vezmeme to pěkně podle abecedy. Bicí, bubny a beaty vůbec jsou základním kamenem udávajícím rytmus a nesmí v podobném výběru rozhodně chybět. Příznivce DJingu, kteří by si chtěli nacvičit mixování nebo skratching a následně své mixy nahrávat, určitě potěší několik programů v sekci DJ nástroje. V kategorii Editory najdete vše, co byste zde očekávali. Nástroje pro práci s WAV i MP3, filtry, ekvalizéry, efekty, střižny nebo software pro normalizaci či resampling. O kousek níže se schovávají elektronické a elektroakustické generátory a procesory, které dokáží vyluzovat různé zvukové smyčky nebo naučí počítač mluvit syntetizátorovým hlasem. Další utility jsou už více méně standardem obdobných softwarových kompilací. Přehrávače, konvertory pro WAV, MP3 nebo MIDI, nástroje určené pro nahrávání z line-in, mikrofonu nebo jiných zdrojů. Pokud se vyznáte přímo v notách, budete moci vytvořit i notový zápis.

Poctivě jsem se prokousal popisky k programům, ale nenašel jsem žádný, který by pokrýval celou cestu k hitu hitparád od prvotní myšlenky až k finálnímu songu. Budete muset tedy souběžně využívat služeb několika různých aplikací. Jestli to s hudbou myslíte opravdu vážně, zkuste trochu investovat, tento výběr se opravdu hodí spíše pro amatérské použití.

Tvorba hudby na PC

Producent: Špidla Data Processing

Žánr: soubor programů pro práci s hudbou

Jazyk: český

OS: 9x a vyšší

Cena: 399 Kč (vč. DPH)

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín 1, http://www.spidla.cz

§§§§§


Poslechy nejen na cesty

Pavel Tůma

C05P0631

Ať si kdo chce říká co chce, biflováním gramatiky prostě výuka cizího jazyka nekončí. Chce to pilovat, pilovat a zase pilovat. Cizí jazyk se prostě musí používat, je třeba ohnout správně jazyk a hlavně poslouchat. Výslovnost je základním kamenem toho, aby vám cizinci vůbec rozuměli. K čemu je znalost všemožných gramatických záludností, když neznáte slovíčka nebo nemáte tušení, jak je správně vyslovit? Od svých učitelů, profesorů nebo lektorů jistě ledacos pochytíte, ale když se nejedná o rodilého mluvčího, není to prostě ono. A právě pro ty, kdo chtějí svoje cizojazyčné schopnosti vylepšit, vydal LANGMaster svoji edici Poslechy nejen na cesty. V ní najdete celkem pět titulů, z nichž každý se zabývá jedním světovým jazykem. Na své si tedy přijdou studenti nebo jiní příznivci angličtiny, němčiny, francouzštiny, italštiny a španělštiny.

Ať jste začátečník, mírně pokročilý nebo velmi pokročilý, na každého se dostane. Každá krabička totiž ukrývá nejméně tři disky, angličtina a němčina dokonce pět, rozdělených právě podle stupně pokročilosti. Asi už jste ale zvědaví, co na těch stříbrných plackách najdete. Není to nic více ani nic méně než prosté audio soubory, které přehrajete buď na PC, nebo v jakémkoli CD přehrávači. Asi bych to neměl říkat, ale CD neobsahují žádnou ochranu. Je tedy možné převést stopy do formátu MP3 (nebo jiného oblíbeného formátu) a vyrazit tak na cesty nejen s discmanem, ale také s MP3 přehrávačem, mobilním telefonem či jiným přehrávačem, kolik jich jen na světě je. Vydavatel vás k tomu na přebalu přímo vybízí, takže proč ne, že? Co se obsahu týče, podle stupně obtížnosti si poslechnete všechno možné, od dvouřádkových dialogů (začátečníci) až po poměrně obtížné novinové či odborné články (pokročilí). Každé cvičení je uvedeno v češtině, aby posluchač věděl, co si s ním počít. Pro ještě větší pochopení najdete na jednom z disků (na tom prvním, začátečnickém) přepis všech stop v PDF. Můžete si tak očima kontrolovat vše, co slyšíte.

Pro lepší porozumění, výslovnost a rozšíření slovní zásoby jsou poslechy namluvené rodilými mluvčími prostě potřeba. Pokud si je, jako v tomto případě, můžete vzít na cestu do práce, do školy a učit se tak na každém kroku, rozhodně to není na škodu. Cena není nijak přemrštěná a navíc je možné tyto produkty využívat zdarma on-line na webu LANGMasteru. Sice v nesrovnatelně nižší kvalitě, ale jde to.

Poslechy nejen na cesty

Producent: LANGMaster

Žánr: jazyky

Jazyk: UK, DE, F, I, ESP a CZ

OS: 9x a vyšší

Cena: 499 Kč (vč. DPH)

K recenzi poskytla firma: LANGMaster International, s. r. o., Branická 107, 147 00 Praha 4, http://www.langmaster.cz

§§§§§


Čeština pro cizince

Pavel Tůma

C05P0631

Stejně jako se my snažíme naučit anglický jazyk, někteří anglicky mluvící cizinci se snaží proniknout do tajů jazyka českého. I když je pro nás angličtina poměrně zapeklitá, určitě se shodneme na tom, že čeština je daleko těžší a já osobně bych se jí jako cizinec učit nechtěl. Když jsem se totiž začal seznamovat s titulem od LANGMasteru s názvem Czech Express a díval jsem se na něj tak, jako by se na něj díval třeba Angličan, zjistil jsem, že můžeme být rádi, že se náš rodný jazyk učíme už od narození.

Vzhledem k cílovému zákazníkovi tohoto produktu by vlastně i tato recenze měla být v anglickém jazyce. Kdyby to snad náhodou někdo nečekal, program se dodává v anglické lokalizaci. Vzhledem k tomu, že licence se vztahuje k počítači, na kterém je produkt nainstalován, může "expresní češtinu" na jednom stroji využívat libovolný počet uživatelů. Z tohoto důvodu si může každý student pod svým jménem a heslem vytvořit účet. A vzhůru do vírů háčků a čárek. Program je rozdělen do několika výukových materiálů, z nichž některé člověk musí bezpodmínečně projít, aby nabyl alespoň základní znalosti češtiny. Čeká na něj tedy slovní zásoba, která ukrývá tabulky s desítkami, možná stovkami důležitých slov a jejich anglických protějšků. Dále tu jsou fráze k dennímu užití. Středobodem celého úvodního snažení je obsáhlá učebnice gramatiky, kde jsou vysvětleny všechny základní gramatické úkazy a jejich použití. Vyučovací látka se skládá z podstatných i přídavných jmen, zájmen, číslovek, předložek, skloňování, časování, vysvětlení pořádku slov ve větách, slovních spojení, pádů. Podtrženo sečteno, gramatika českého jazyka probíraná na běžné české základní škole. A po gramatice se dostává na řadu hlavní výukový modul, který už je celý v češtině a má za úkol nabyté vědomosti jak se patří procvičit. V několika lekcích jsou formou různorodých úkolů probrána témata jako rodina a profese, telefonní dialogy, hodiny, pozdravy, jídlo, počasí, práce, sport či orientace. Ke všem cvičením je připojen zvukový doprovod, takže student češtinu nejen vidí, ale také slyší. Každá lekce obsahuje poslechy, gramatické úkoly, procvičení výslovnosti a zvláštní oddíl Drill. Tam je látka každé lekce zhuštěná a vpravována do uživatele pěkně pod tlakem. Za odměnu je připraven originální komiks. Posledním nástrojem určeným k výuce je tzv. modul Re-Wise, kam je možné v průběhu výuky ukládat slovíčka, fráze, gramatická pravidla apod. Tím si každý vytvoří takový vlastní uživatelský "slovník" důležitých pojmů, které chce dále procvičovat a udržet je v paměti. Čeština Express ke mně dorazila ve verzi s přiloženým česko-anglickým slovníkem, který je s vlastním programem pěkně provázán, není tak problém jedním kliknutím na neznámé české slovíčko zjistit jeho anglický význam.

Čeština je po čertech těžký jazyk a nikomu její učení nezávidím. Na druhou stranu jsem ale rád, že jsou tací, kteří se česky naučit chtějí a nenutí nás ve vlastní zemi komunikovat v cizím jazyce. Pro takové lidi je Czech Express hodně dobrým začátkem, ne-li jediným dostatečným učebním materiálem. A takhle před Vánocemi se jedná o hezký dárek pro vaše zahraniční kolegy, známé a kamarády.

Czech Express

Producent: LANGMaster

Žánr: jazyky

Jazyk: anglický a český

OS: 9x a vyšší

Cena: 1 349 Kč (vč. DPH) bez česko-anglického slovníku, 2 699 Kč vč. DPH se slovníkem

K recenzi poskytla firma: LANGMaster International, s. r. o., Branická 107, 147 00 Praha 4,

http://www.langmaster.cz

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Triky hackerů bezdrátových sítí

Margit kuther, Michal Bareš

C05P0645

"Dobrý den, pojďte dál - dveře jsou otevřené!" Řekli byste to nějakému cizinci? Vaše komponenty WLAN to však dělají. Nabízejí všem nezvaným hostům přístup k vašim datům.

Bezdrátové sítě nabízí skvělou mobilitu a pohodlí: díky nim už nemusíte sedět v kanceláři, ale můžete se s Wi-Fi notebookem například uvelebit na terase a pracovat tam, tedy pokud máte osvíceného zaměstnavatele a terasu. Tato svoboda však má i stinné stránky. Na rozdíl od drátové komunikace může každá Wi-Fi stanice v dosahu váš signál odchytávat. Ať už z ulice, nebo z bytu naproti. V tomto článku se dozvíte, jaké slabiny WLAN sítě ukrývají.

Hackeři na cestách: Co je dovoleno, bývá i často využíváno. Hackeři se soustředí na špionáž v cizích WLAN sítích nebo se snaží do takových systémů proniknout kvůli surfování. Jak to tito čmuchalové dělají, to se dozvíte v části "Útoky" (od strany 70).

V džungli paragrafů: WLAN je otevřený. Můžeme se do něho podívat? Hacker nepozorovaně využije počítač k surfování a tajně uloží dětskou pornografii. Kdo za to bude odpovědný? V rámečku na straně 72 se k tomuto problému vyjádří právník.

Zamkněte svoji bezdrátovou síť: Zbavte se nevítaných hostů tak, že svoji síť izolujete. Část "Bezpečnost" (od strany 71) prozradí, jak postupovat. V síti byste měli provést všechna zmíněná bezpečnostní opatření, jelikož udělat jen nějaká by byla fušeřina. Absolutně bezpečný systém sice neexistuje, ale naše tipy by měly váš soukromý WLAN celkem spolehlivě ochránit.

Nebezpečí

Pokud nově instalujete bezdrátovou síť, už v tu chvíli zvete cizí osoby k nahlédnutí. Příčina jednoduchého přístupu spočívá v samotné technologii WLAN, ale rozvněž v defaultním nastavení bezdrátových komponent.

1. WLAN používá stejné standardy

WLAN stojí na několika standardech. V současné době je to v sektoru 5 GHz norma IEEE 802.11a s teoretickou propustností 54 Mb/s. Ve frekvenčním pásmu 2,4 GHz to jsou známé standardy IEEE 802.11b a jeho rychlejší následovník 802.11g. Varianta "g" je zpětně kompatibilní s 11b, takže si většina komponent WLAN rozumí. Norma IEEE 802.11a není kompatibilní s verzemi 11b a 11g a z důvodu legislativní regulace nebyla donedávna v České republice použitelná. Od 1. 9. 2005 je však rozhodnutím ČTU povolen provoz zařízení standardu IEEE 802.11a/h v pásmu 5470-5725 MHz (norma ETSI) bez omezení a v pásmu 5150-5350 MHz (norma FCC) pouze uvnitř budov.

Ochranná opatření: Kdo přestoupí na IEEE 802.11a, profituje z toho, že v naší zemi se hackeři specializovali na pronikání do IEEE 802. 11b/g. Dokonalou ochranu to však nepředstavuje, protože hackerské programy pro sítě 11a samozřejmě existují.

Přestup z "bégéčkové" Wi-Fi na "áčkovou" ale přesto nemůžeme úplně doporučit. Přijdete totiž o výhodu mobility a o možnost pohodlně komunikovat na různých místech s ostatními sítěmi WLAN. Klidně zůstaňte u IEEE 802.11b nebo 11g, chraňte svoji síť jiným způsobem.

Všestranné využití

Kdo by nechtěl jeden ze standardů IEEE 802.11a nebo 11b/g, pro toho mají někteří výrobci na výběr komponenty, které zvládají všechny tři normy. K nim se počítá například USB adaptér DWL-G122 od D-Linku, zhruba za 1 200 Kč. Takových univerzálních adaptérů však není na trhu tolik a navíc jsou obvykle dražší než srovnatelné komponenty IEEE 802.11b/g.

2. Otevřeno od výrobce

Když chce WLAN klient (adaptér) přistoupit k bezdrátové síti, pošle požadavek na Access Point. V zásadě existují dva způsoby oprávnění přístupu, které jsou aktivovány v menu "Přístup", "Bezpečnost", nebo "Access". U autentizace "Open Key" oprávní Access Point každého klienta, který se chce přihlásit. U autentizace "Share Key" již musí klient překonat několik překážek. Zde jsou totiž aktivována některá přístupová omezení, jako kódování dat.

Když zřizujete bezdrátovou síť poprvé, je zpravidla otevřená, protože téměř všechny Access Pointy a všechny adaptéry jsou od výrobce konfigurovány jako otevřené. Výrobci totiž chtějí uživatelům, kteří se většinou v sítích příliš nevyznají, surfování bez kabelu co nejvíce zjednodušit. Kdo toto nastavení ponechá otevřené, posílá svá data do éteru nechráněná a nabízí cizím účastníkům téměř volný přístup do PC systémů sítě.

Ochranné opatření: V bezpečnostní nabídce zvolte "Shared Key", abyste bezdrátovou síť ochránili před vetřelci.

Autentizace "both"

Některé Access Pointy nabízejí mód "both" (anglicky "oba") nebo "Open Key/Shared Key". Pokud je tento způsob provozu aktivován, zpřístupní Access Point bezdrátovou síť jak pro klienty, které se přihlašují přes "Open Key", tak pro ty, kteří používají "Shared Key". Z bezpečnostních důvodů se raději rozhodněte pro "Shared Key".

3. Access Pointy se jmenují stejně

Volali jste někdy v plném metru na někoho "Karle"? Pravděpodobně se otočila polovina lidí. Stejně se chovají i Access Pointy. Výrobci většinou nechávají zapnutý standardní SSID (Service Set Identifier) jako "Any", "Default", nebo "Wlan", případně do něj vloží vlastní název jako "Netgear". Zkušený hacker tak rychle získá přístupové jméno. Pokud hacker vypátrá i výrobce Access Pointu, potom rychlý pohled na jeho webovou stránku prozradí i přednastavené hodnoty SSID. Výrobci bezdrátových komponent totiž většinou přiřazují svým produktům vždy jeden a tentýž SSID.

Ochranné opatření: Svému Access Pointu vždy přidělte nové jméno (viz tip 13).

4. Access Point prozrazuje své jméno

Access Point se hlásí Wi-Fi klientům standardním způsobem. Název bezdrátové sítě (SSID) vysílá tak, aby byl srozumitelný pro všechny komponenty. Zveřejnění SSID tak zjednodušuje potenciálním vetřelcům přístup do sítě: prozradí cizímu klientu, například notebooku Wi-Fi, nejen to, že se nachází v síti a jak se jmenuje. Zájemci zjistí i kanál, na němž datový transfer probíhá.

Ochranné opatření: Zabraňte vysílání SSID (viz tip 14).

SSID: Každá bezdrátová síť se dá jednoznačně určit přes identifikaci sítě nebo Service Set Identifier. Aby se mohli klienti WLAN přihlásit k Access Pointu, potřebují SSID. To se konfiguruje v základní stanici (Access Point) a zanese se do softwaru klientů, kteří chtějí přistoupit k Access Pointu.

5. Dosah bezdrátové sítě

Sedíte na terase a bezdrátově vyměňujete data s počítačem v kanceláři. Data však putují nejen do kuchyně, ale například i do sousedního bytu nebo na ulici. Anténa vysílá radiové vlny zpravidla kruhově. Ve volném prostoru mohou doputovat až do vzdálenosti tří set metrů. Pokud musí radiové vlny překonávat překážky jako například zdi, potom síla signálu strmě klesá. V takovém případě se radiové vlny v závislosti na materiálu, jímž musí projít (beton, kov) dostanou na zhruba 10 až 30 metrů. Jakmile ale překonají hranice vašeho bytu, může je na obecném prostranství kdokoliv odchytávat.

Ochranné opatření: Omezte dosah své bezdrátové sítě (viz tip 16). Bezdrátovou síť vypínejte, když ji nepotřebujete (viz tip 17).

Vysílací výkon

Efektivní izotropní výkon vysílání (EIRP - Effective Isotropic Radiated Power) Wi-Fi přístrojů v pásmu 2,4 GHz nesmí v EU překročit 100 miliwattů EIRP (20 dBm). EIRP je vysílací výkon, jímž musíte zásobovat anténu vysílající rovnoměrně do všech prostorových směrů (izotropně), aby přístroj ve vzdáleném poli dosahoval stejné síly jako u směrové antény.

dBm jsou decibely ve vztahu k miliwattům. V praxi to znamená, že zohledňovaný výkon vysílání vyplývá z výkonu zařízení WLAN po odečtení všech ztrát, jako tlumení v kabelech, plus směrový zisk antény.

Kdo si anténu postavil sám a nemůže měření provést, měl by se v okruhu svých známých poohlédnout po nějakém odborníkovi, třeba radioamatérovi. Ten by pak snad mohl říci, zda je výkon takové externí antény v povoleném rozsahu.

Útoky

Čmuchalové se snaží proniknout do cizích bezdrátových sítí, aby mohli zdarma surfovat nebo si prohlížet cizí data. Předvedeme vám pár triků, které používají, abyste měli přehled, jakým nebezpečím je vaše bezdrátová síť vystavena. Když hacker pronikne do vaší sítě, může se po ní pohybovat, jak chce. Je to stejné, jako kdybyste dovolili cizinci připojit se přímo k vašemu notebooku, surfovat pomocí něj na internetu, dívat se na vaše data a stahovat cokoliv na váš počítač. Nebezpečí se skrývá i v e-mailových serverech: hackeři mohou například zneužít vaši identitu k rozesílání spamu. I když přítomnost vetřelce v síti objevíte, zjistíte v nejlepším případě jeho IP a MAC adresu - chytit ho je téměř nemožné.

6. Snadný průnik

Kdo chce rychle surfovat na internetu pomocí cizí bezdrátové sítě, jde většinou tou nejjednodušší cestou - najde si systém bez kódování. Zde se hodí zmínit citát z jednoho hackerského fóra: "Scan Tool ukazuje, jestli je síť, kterou chytáš, zakódovaná nebo ne. Pokud je, najdi si jinou. A pokud zakódována není, musí se ukázat síť, přes kterou se teď můžeš připojit. Pak bys měl využít její přístup na internet."

Používáte-li bezdrátovou síť, musíte s hackery a dalšími vetřelci počítat úplně všude. Nepotřebují žádné drahé vybavení. Bohatě jim stačí notebook. A Wi-Fi se již stalo standardní funkcí mobilních počítačů.

Potřebné pátrací nástroje najdete na internetu během okamžiku. Vyrazíte-li na procházku s Wi-Fi notebookem nebo PDA, rychle najdete (hlavně v centrech větších měst nebo na sídlištích) špatně chráněné bezdrátové sítě a může se zkusit na ně napojit. Existuje pro to pojem: warxing. "War" znamená "Wireless Access Revolution", "X" naznačuje způsob pohybu: chůze (walking), řízení (driving), létání (flying). Warwalking třeba označuje člověka, který se na slídění po nezabezpečených bezdrátových sítích vydal pěšky. A na Wardriving je potřeba dopravní prostředek, většinou auto.

Ochranné opatření: Svoji bezdrátovou síť bezpodmínečně izolujte (viz část "Bezpečnost" od strany 71).

7. Skenery vyhledávající bezdrátové sítě

Hackeři pročesávají éter pomocí speciálních vyhledávačů. Jejich cílem jsou informace, s jejichž pomocí proniknou do cizích sítí. K těmto informacím patří třeba to, zda je síť zakódována nebo ne (viz tip 2), kdo je výrobce Access Pointu (tip 3), SSID (tip 4), síla signálu (tip 5) a MAC adresa (tip 15).

Mezi nejpoužívanější patří aktivní vyhledávače pro Windows, s nimiž se pracuje velmi snadno. Aktivní skenery vysílají v pravidelných odstupech "requestové" pakety do éteru a hledají Access Pointy, který je pošle zpátky.

Komunikace probíhá zhruba následovně: skenery volají přes každý kanál: "Haló, je tam někdo?" Pokud je nějaký otevřený Access Point slyší, odpoví: "Ano, tady je bezdrátová síť xxx", xxx zde znamená SSID Access Pointu. Aktivní skenery mohou vypátrat pouze Access Pointy, které posílají zpět datové pakety speciálně jim. Nejznámějším aktivním skenerem je Network Stumbler (na CD, viz rámeček dole).

Pasivní skenery pracují skrytě a jsou efektivnější. Neposílají malé pakety, nýbrž lapají všechny datové pakety, které se pohybují v éteru. Pasivní skenování je možné pouze v případě, kdy může pátrající WLAN adaptér přejít do módu "Monitor". Adaptér pak pošle všechny pakety, které odchytává, dále na ovladač - i takové, které nejsou určeny jemu. Nejznámějším pasivním skenerem bezdrátových sítí je Kismet. Ten však funguje pouze pod Linuxem.

Ochranné opatření: Otestujte svoji Wi-Fi síť (viz rámeček na straně 71). Zakódujte ji (viz tip 12). Bezpodmínečně změňte jméno výrobce (viz tip 13). Vypněte odesílání SSID (viz tip 14). Zredukujte sílu signálu (viz tipy 16 a 17).

8. Naslouchání a zaznamenávání dat

Když se hacker dostane do sítě, může pomocí softwaru pro analyzování sítí sledovat, ukládat a analyzovat datový provoz. Takovým nástrojem je třeba Ethereal (rámeček dole na této stránce).

Ochranné opatření: Otestujte svoji bezdrátovou síť (rámeček na straně 71). Zakódujte důležitá data na pevném disku, například pomocí softwaru Steganos Safe 8.0 (www.steganos.com, 29,90 eur).

9. Prolomení šifrování WEP

Před vetřelci nejste úplně chráněni, ani když bezdrátovou síť zašifrujete pomocí WEP. WEP je totiž letitý bezpečnostní standard, který jej již dlouhou dobu prolomený.

Crack-Tools na WEP klíče potřebují podle způsobu práce něco mezi několika dny a pár minutami. K rychlým programům v tomto směru patří například linuxový Chopchop od firmy Korek. WEP kódování vykáže pouze ty, kteří se do cizí bezdrátové sítě dostali nedopatřením a rozhodně do ní nechtěli proniknout.

Ochranné opatření: Novější šifrování je účinnější (viz tip 12).

10. Podsunutý WLAN klient

Přístup na bezdrátovou síť povolujete pouze těm, jejichž MAC adresa je Access Pointu známa. Ale i v tomto případě se vám tam může vplížit nechtěný klient, jakmile získá pomocí WLAN skeneru MAC adresu legitimního uživatele sítě. Tuto adresu pak potenciální vetřelec přiřadí svým komponentám.

U některých bezdrátových adaptérů se dá MAC adresa změnit softwarově nebo upgradem firmwaru. Pro hackery však existují jednodušší programy jako Smac (viz rámeček na této straně), které běží pod Windows a mění MAC adresu rozhraní bezdrátové sítě. WLAN adaptér přitom zůstává nezměněn, pakety však dostanou jiného odesílatele.

Ochranné opatření: Otestujte svoji bezdrátovou síť (viz rámeček na této straně). Zabezpečte svoji síť pomocí jiného postupu (viz část "Bezpečnost").

11. Směrové antény: delší dosah

Každý prvek bezdrátové sítě má anténu. Většinou se jedná o všesměrový zářič, jehož signálové vlny se rozšiřují rovnoměrně kolem antény. Jinak to však vypadá u směrových antén. Ty totiž zvyšují dosah v určitém směru. Hackeři takové antény využívají k tomu, aby zjistili směr, v němž leží Access Point. Směrová anténa vás však může naopak před hackery chránit, pokud necháte vlny vysílat pouze určitým směrem.

Směrové antény můžete koupit kdekoliv, ale kutilové se základními znalostmi o technice antén si je mohou postavit i sami. Jako výchozí materiál poslouží plechovky. Velmi oblíbené jsou plechovky od Kosteleckých párků. Sadu k výrobě antény z tohoto domovního odpadu můžete dokonce koupit, například na www.wifishop.cz. Balení čipsů Pringles se hodí méně, i když i takové antény se objevují.

Bezpečnost

Vetřelci mohou číhat všude. Vy však rozhodujete o tom, zda vaše bezdrátová síť nežádané hosty pustí dovnitř nebo je vykáže ven. Na následujících řádcích se dozvíte, jak svůj WLAN zabezpečit.

12. Aktivujte šifrování

Pro bezdrátové sítě existuje několik způsobů šifrování: WEP, WPA, TKIP (dříve WPA2) a AES, přičemž WEP se překonává nejlehčeji a AES je v dnešní době stále ještě bezpečné.

Při šifrování zakóduje vysílač datové pakety, přijímač je zase odšifruje. Vysílač i přijímač tedy musejí používat stejnou techniku zabezpečení.

Vzhledem k tomu, že ne všechny komponenty WLAN zvládají AES, TKIP a WPA, zbývá často jen WEP, který znají všechny. Takže přinejmenším WEP byste měli v komunikačním programu Access Pointu a ve WLAN klientu aktivovat, a sice ve 128bitovém šifrování. I když WEP pro hackery nepředstavuje žádnou větší překážku, alespoň vás uchrání před těmi, kteří se do vašeho vysílacího okruhu dostali bez zlých úmyslů. Navíc by to mělo zadržet vetřelce, kteří chtějí přes váš systém rychle surfovat na internetu. Na to si totiž raději rovnou najdou nechráněnou bezdrátovou síť.

13. Individuální název

SSID je jméno bezdrátové sítě, které potřebuje klient znát pro přihlášení. Výrobci většinou dodávají Access Pointy se standardním SSID. Názvy obvykle znějí "ANY", "Default", "WLAN" nebo nesou jméno výrobce, jako třeba "Netgear". Nezvaným hostům ztížíte přístup, pokud v konfiguračním programu svého Access Pointu použijete individuální jméno. To by totiž nemělo být tak snadné uhádnout.

14. Název sítě musí zůstat utajen

Nepříjemných vetřelců se zbavíte až v případě, kdy svému Access Pointu zakážete, aby nové jméno vysílal do éteru, kde ho mohou vidět všichni.

V konfiguračním menu vyhledejte možnost "uzavřená síť" a aktivujte ji. Pokud taková možnost chybí, podívejte se na položku většinou nazvanou "SSID Broadcast" a přepněte ji na "Disable". Nyní se mohou na Access Point přihlásit pouze klienti, kteří budou mít SSID zaneseno v softwarovém nastavení WLAN.

15. Využívejte MAC adresu klientu

Identifikace Media Access Control je hardwarová adresa síťových komponent. Je implementována do komponent a jednoznačně je identifikuje v síti. MAC adresa bývá zpravidla vytištěna přímo na síťovém adaptéru. Každý Access Point může jednotlivé klienty volat přímo jménem (MAC adresou). Proto zaneste MAC adresu každého klienta do komunikačního softwaru Access Pointu. Klienty, které Access Point nezná, nepustí dál.

Tuto kontrolu přístupu používejte v každém případě, i když není stoprocentní (viz tip 10). Minimálně počítače soukromých osob by měly být tímto opatřením chráněné. Kdo by totiž musel získávat MAC adresu oprávněného klienta, a tu pak pomocí cizího maskovaného klienta (ilegálně) podstrkávat Access Pointu, očekává, že systém obsahuje důležitá data. Nejčastější vetřelce by tak měl tento způsob ochrany odradit.

16. Omezte dosah bezdrátové sítě

Co se nedostane za plot vaší zahrady, zůstane čmuchalům skryto. Některé komponenty WLAN jsou dodávány s omezovačem dosahu. U některých přístrojů je v přenosovém softwaru záložka "Radio" a možnost "Redukce vysílacího výkonu". Zde pak určíte, o kolik decibelů má být signál ztlumen. Optimální hodnotu získáte testováním.

Pokud vysílací výkon nelze snížit softwarově, může pomoci změna pozice. Vyberte místo, které se nalézá co nejvíce uprostřed bytu a ne na jeho okraji, třeba u okna.

17. Vypínejte WLAN

Kdo nic neslyší, nemůže nic najít. I když není váš WLAN aktivní, vysílá Access Point pravidelné signály, aby se mohl klient připojit. Svoji bezdrátovou síť byste proto měli nechat vypnutou, dokud nebude v akci. Některé Access Pointy jsou vybaveny vypínači. Někdy se v menu softwaru WLAN nachází položka pro vypnutí. Další možnost představuje jednoduše vytažení kabelu Access Pointu ze zásuvky.

Bezpečnostní nástroje: zničte hackery jejich vlastními zbraněmi

Většina programů, které vetřelci používají pro získávání přístupu do cizích počítačů, jsou původně bezpečnostní nástroje síťových administrátorů. Kdo je používá k tomuto účelu a pouze pro vlastní bezdrátovou síť, nedělá nic nezákonného. Buďte o krok před hackery a sami testujte, zda je vaše bezdrátová síť bezpečná. A to pomocí nástrojů, které používají samotní hackeři.

Network Stumbler

S freewarem v anglickém jazyce (na CD) můžete otestovat, jaké informace vaše bezdrátová síť vyzrazuje. Pak budete vědět, jaká bezpečnostní opatření provést (viz část "Bezpečnost") Network Stumbler nejprve skenuje jednotlivé Wi-Fi kanály. Následně zobrazí nalezené bezdrátové sítě. Zpravidla by se mělo jednat o váš Access Point. Pro bezpečnost dat je v první řadě nejdůležitější položka "Filters, Encryption Off". Tady byste žádné komponenty vidět neměli. Pokud ano, musíte aktivovat jejich šifrování (viz tipy 2 a 12). Pokud nástroj zjistí výrobce karty, měli byste přezkoušet identifikaci sítě (SSID, viz tipy 3 a 13). Neměl by se zde objevit ani SSID (viz tipy 4 a 14).

Ethereal

Freeware v anglickém jazyce zkoumá síť a hledá problémy tak, že ukládá přenos dat a analyzuje je. Když svoji síť otestujete, zjistíte, které informace by případní vetřelci mohli získat. Než Ethereal nainstalujete, musíte nejdříve nahrát ovladač Capture jako Winpcap (na CD, zdarma, anglicky).

V Etherealu pak pod "Capture, Interface" zvolíte pro záznam WLAN adaptér. V menu "Capture Filters" upřesníte výběrová kritéria datového proudu. Pomocí "Capture, Start" zaznamenáte datové pakety. Kliknutí na "Stop" pak zobrazí záznamy v trojdílném okně. Rady, jak program používat, najdete na www.ethereal.com.

Smac

Pomocí tohoto softwaru (cena plné verze činí 15 dolarů) můžete vyzkoušet, zda je vaše bezdrátová síť bezpečná i v případě, kdy do ní vpašujete WLAN komponentu s falešnou MAC adresou. Je-li Smac spuštěn, vidíte svůj WLAN klient a pod "Active MAC" jeho MAC adresu. Pod položkou "New Spoofed MAC Adress" mu můžete přiřadit novou MAC adresu. V našem případě zvolíme MAC adresu nějakého klienta, který má oprávnění k přístupu. Kliknutí na "Update MAC" převezme nastavení. Když chcete později adresu vrátit, aktivujte ji pomocí "Remove MAC". Dávejte pozor: po každé změně nastavení musí být komponenta deaktivována a zase aktivována, aby Windows změnu zaregistrovaly.

Legální nebo ilegální: co (ne)smíte dělat

Využití cizí bezdrátové sítě může být jak zákonné, tak nezákonné. Záleží na tom, co vetřelec dělá.

PC WORLD: Jedná se u otevřeně přístupných dat nějaké bezdrátové sítě o trestný hacking?

Advokát: Trestný hacking ne, neboť ten předpokládá překonání zabezpečení. Může se zde ale jednat o trestné zásahy do dat. Trestná je každá změna dat bez svolení oprávněné osoby.

PC WORLD: Mohu znalosti získané z otevřeně přístupné bezdrátové sítě předat třetí straně?

Advokát: Osobní údaje nesmějí být ukládány nebo předávány dál. Ale i předání podnikatelských údajů může mít za následek nárok na náhradu škod.

PC WORLD: Je povoleno dostat se na internet přes cizí, otevřenou bezdrátovou síť kvůli surfování. Nebo je to trestný čin?

Advokát: Pokud je bezdrátová síť otevřená, nesplňuje využití neoprávněnou osobou skutkovou podstatu žádného trestného činu. Dochází k tomu v případě, kdy se provozovatel sítě technicky zajistil proti jejímu neoprávněnému užívání, například pokud vyžaduje zadání hesla. Kdo takovou zábranu překoná, dopouští se i při jinak legálním surfování trestného činu kvůli "získání neoprávněného plnění" a může počítat s odnětím svobody do výše jednoho roku. Navíc má provozovatel sítě nárok na odškodnění.

PC WORLD: Co se z právního hlediska stane, když nějaký vetřelec ukládá přes moji otevřenou bezdrátovou síť dětskou pornografii bez mého vědomí na můj počítač?

Advokát: Z pohledu trestního práva není provozovatel WLAN zodpovědný, dokud o těchto událostech neví. Když však orgány činné v trestním řízení začnou v těchto případech s vyšetřováním, dostane se do jejich zorného pole nejdříve zpravidla provozovatel WLANu jako vlastník IP adresy. Odsouzení pouze na základě zjištění IP adresy je ale nepravděpodobné. Vyšetřování se spíše rozšíří na neoprávněného uživatele WLAN. V praxi jsou tato vyšetřování v poslední době stále úspěšnější.

PC WORLD: Mohu oklamat klienta WLAN cizí bezdrátové sítě tím, že mu podstrčím svoje WLAN PC jako Access Point?

Advokát: Ne, i zde se jedná o nepovolenou záměnu cizích dat, protože k tomuto "podsunutí" musí být odpovídající data klienta změněna. Navíc zde připadá v úvahu i trestné získání neoprávněného plnění.

§§§§§


Anti spyware: nejlepší ochránci

Mary Landesmanová, Michal Bareš

C05P0646

Ne, nemusíte se smířit se spywarem, který blokuje váš osobní počítač a porušuje vaše soukromí. Přinášíme přehled nových nástrojů a prostředků, jejichž pomocí se můžete spywaru účinně zbavit.

Spyware je stále chytřejší. Představuje nová nebezpečí, dnes ještě větší než před několika měsíci: napadá prohlížeč, sleduje vás, jak surfujete po webu, vykrádá data. Váš současný anti-spyware možná již na tyto hrozby nestačí.

Ale naštěstí ani ti, kdo se spywarem bojují, nijak nezahálejí a vyvíjejí nové prostředky ochrany. Abychom získali přehled, testovali jsme celou škálu aktualizovaných i zcela nových produktů. Naši testovací skupinu tvoří jednak pět placených samostatných nástrojů: McAfee AntiSpyware 2006, Spyware Doctor 3.2 v rámci PC Tools, Counter-Spy 1.029 od firmy Sunbelt Software, AntiSpyware 3.0 od firmy Trend Micro a Spy Sweeper 4.0 od firmy Webroot Software; dále tři integrované bezpečnostní balíčky (tyto soupravy jsou dražší než samostatné spywarové aplikace, obsahují však ještě antiviry, firewall, antispam a programy na ochranu soukromí): Panda Platinum Internet Security 2005, Symantec Norton Internet Security 2005 Antispyware Edition a ZoneAlarm Internet Security Suite 6.0 firmy Zone Labs. Nakonec jsme ještě otestovali bezplatné produkty: Ad-Ware SE Personal Edition 1.06 od Lavasoftu, veřejně přístupnou betaverzi Windows Antispyware (Beta 1.0.615) od Microsoftu a Spybot Search & Destroy 1.4 společnosti Safer Networking.

Zatímco adware dokáže člověka nanejvýš otravovat, spyware může být opravdu nebezpečný, a proto jsme se zaměřili právě na něj. Spyware se nejen sám tajně instaluje do systému, ale může bez vašeho vědomí také stáhnout a nainstalovat další nežádoucí aplikace. Shromáždili jsme desítky spywarových programů včetně jejich nejnovějších verzí, které uvízly v našich sítích při posledním zátahu, nevyhýbali jsme se přitom ani nejnovějšímu malwaru.

Spywarové programy přidaly na náš testovací počítač celkem 73 nežádoucích souborů. Právě na nich jsme pak zjišťovali schopnost antispywaru detekovat je a vyčistit všechny komponenty. Všimněme si nyní, jak jednotlivé produkty při této zkoušce obstály.

Výsledky

Naši favorité: Spy Sweeper 4.5 od firmy Webroot, který lze pořídit za 30 dolarů, dokázal odstranit 90 procent spywarových prvků, čímž dosáhl nejlepšího skóre a vyhrál tak v kategorii samostatných aplikací. Tento produkt můžeme doporučit každému, kdo už má nějaký antivirový a antispamový software i firewall. Z tří testovaných balíčků můžeme dále doporučit Platinum Internet Security 2005 od firmy Panda Software, který pořídíte za 50 dolarů. Naše konečná volba toho, co je nejlepší možný nákup v rámci integrovaných souprav, padla právě na tento software, neboť dosáhl nejlepšího výsledku, pokud jde o celkovou účinnost při odstraňování spywaru, a druhého nejlepšího výsledku ze všech testovaných utilit, neboť dokázal odstranit 86 procent spywarových prvků. Panda rovněž odstraňovala spyware, aniž nás ale přitom nutila schvalovat každý krok.

Mezi produkty, které lze získat zdarma, nevynikl žádný. Nechce-li se vám za odstraňovače spywaru platit, doporučujeme vám, abyste alespoň používali více než jen jeden program. Tím zvýšíte svoji bezpečnost.

Nejvýraznější zlepšení účinnosti jsme zaznamenali u McAffee AntiSpywaru 2006 (cena 30 dolarů), který v našich testech dokázal lapit 79 procent všech spywarových prvků. Loni tentýž software odstranil pouze 22 procent testovaného spywaru. Spywary i antispywary se od posledních testů hodně změnily, taková míra zlepšení je však přesto pozoruhodná.

Souprava od Symantecu rovněž odstranila 79 procent veškerých testovaných spywarových prvků, ale občas nabízela uživateli poněkud pochybná doporučení. Například nám radila, abychom umožnili internetový přístup trojskému koni FXAgent, tedy keyloggeru aktivovanému přes vložený e-mailový odkaz, který se tváří, jako by vedl k nástroji od firmy Symantec. Během instalace se výsledný soubor dlhost.exe, který se posléze snaží připojit k internetu, přidal do adresáře systému Windows. Symantec říká, že nyní již poskytuje update tohoto softwaru, který dokáže tohoto trojského koně identifikovat a zneškodní ho ihned, jakmile na něj narazí.

Nejvíc nás zklamal CounterSpy od firmy Sunbelt Software (cena 20 dolarů), někdejší vítěz naší soutěže. Vymazal totiž pouze 66 procent veškerých spywarových prvků, a to je opravdu málo, vzhledem k 85procentní účinnosti, které dosáhl v dřívějších testech. Microsoftem zdarma poskytovaná betaverze Windows AntiSpyware odstranila také pouze 66 procent veškerých spywarových prvků. Tato podobnost nepřekvapuje, jelikož oba produkty používají technologii od Giant Company Software, antispywarové firmy, kterou Microsoft koupil loni v prosinci.

Pro účely tohoto článku jsme rovněž testovali komerčně nabízený CounterSpy 1.029. novější verze 1.5, kterou jsme v době testu měli k dispozici pouze jako betaverzi (betaverze placených programů do testů nezařazujeme), však podle Sunbeltu již obsahuje přebudovaný engine.

Podíváme-li se na naše poslední dvě hodnocení, mezi nimiž uběhlo pouhých sedm měsíců, zaznamenáme přesuny na prvních i posledních místech žebříčku. To ukazuje, jak důležité je v této oblasti neustále držet krok s vývojem a znát aktuální nebezpečí i případné možnosti ochrany.

Odstranění nepořádku: Jedním z klíčových kritérií anti-spywarového softwaru je schopnost likvidovat spywarové procesy, jež aktivně probíhají v paměti. Tyto procesy představují pouze část činnosti spywaru, o níž jsme se zmínili výše. Panda byla jediným programem, který dokázal probíhající procesy odstranit stoprocentně. Následoval McAffee, který zneškodnil 96 procent. Na třetí příčce se umístil Spy Sweeper s 88 procenty.

Některé spywarové prvky zkoumané v našem testu změnily domovskou stránku Internet Exploreru, vyhledávací stránku, pomocné objekty prohlížeče (BHO) a nástrojové lišty (panely nástrojů), jakož i oblast důvěryhodných serverů. U anti-spywarových produktů jsme sledovali jejich schopnost detekovat tyto nežádoucí změny a vrátit pak vše do původního stavu.

Spy Sweeper detekoval a následně čistil nejlépe ze všech: dokázal nejen eliminovat 100 procent objektů BHO a nástrojových lišt (toolbars), vložených do prohlížeče našeho testovacího počítače, ale rovněž odstranit změny na úvodních a vyhledávacích stránkách prohlížeče a vrátit vše do původního stavu. Panda a McAffee odstranily 100 procent nástrojových lišt a BHO, ale nedokázaly vrátit do původního stavu již existující změny na úvodních a vyhledávacích stránkách prohlížeče. Soupravy Trend Micro a ZoneAlarm rovněž nedokázaly opravit změny na těchto stránkách, přesto však odstranily v prvním případě 50 procent a ve druhém 86 procent nástrojových lišt (toolbars) a BHO. Symantec sice stoprocentně odstranil změny na všech stránkách, ale poradil si jen s 79 procenty nástrojových lišt a BHO.

Spy Sweeper firmy Webroot nejen odstranil všechny nástrojové lišty a BHO, ale byl i jedinou anti-spywarovou aplikací, která odhalila a zlikvidovala zvláště zákeřnou variantu Look2Me. Tento program se uloží do přihlašovací procedury Windows a pak bedlivě sleduje webové stránky, které navštívíte a z nichž se do vašeho počítače natahuje spyware nebo adware.

Dozor nad chováním

Většina antispywarových produktů se snaží nejen očistit počítač od známého spywaru, ale rovněž zabránit tomu dosud neidentifikovanému, aby se usadil na vašem počítači. Antispywary přitom fungují tak, že sledují ty části systému, na které zákeřný software obvykle útočí, všímají si podezřelého chování a pak se ho snaží zastavit. Abychom u antispywaru mohli hodnotit jeho schopnost všimnout si podivného chování, vytvořili jsme aplikaci, která generuje takové typy chování, jimiž se vyznačují nejrůznější spywarové a adwarové instalace: např. přidává spouštěcí hesla registru, přidává soubor do adresáře Startup, pozměňuje úvodní a vyhledávací stránky prohlížeče a přepisuje hostitelský soubor, tedy první místo, kam se obracejí Windows při vyhledávání webových adres, na které se chcete dostat. Spyware může modifikovat soubor Hosts takovým způsobem, že vás přesměruje na určitá místa (např. na servery s adwarem) nebo vám naopak zabrání se někam dostat (např. na stránky firem nabízejících antiviry).

CounterSpy, McAffee, Spybot, Spy Sweeper, Spyware Doktor, Windows AntiSpyware a souprava ZoneAlarm - všechny tyto prostředky a nástroje poskytují ochranu monitorující chování počítače. Jednoznačně se ukázalo, že nejúčinnější je Spy Sweeper.

Z hlediska jednoduchosti ovládání se na nejvyšší příčce umístila souprava od firmy Panda: odstraňuje totiž nalezený spyware a adware, nevyžaduje však zásahy uživatele. Standardní nastavení lze ovšem změnit tak, aby bylo možné rozhodovat případ od případu. Souprava ZoneAlarm zobrazuje řadu výstražných hlášek, které vyžadují vaši reakci, což může být poměrně náročné, nerozumíte-li do hloubky problematice bezpečnosti. Ani rozhraní McAffee nás nenadchlo. Ikona, která se objevuje v oznamovací oblasti Windows (vedle hodin), totiž nespustí antispywarový skener. Místo toho spouští a napojuje se na McAffee SecurityCenter, kde se inzerují další produkty McAffee, avšak McAffee AntiSpyware zde nenajdete.

Bitva pokračuje

Jak již bylo řečeno, spyware se neustále mění a spolu s ním se mění i nástroje na jeho potírání. V době, kdy čtete tento článek, se pět výrobců - Sunbelt, Symantec, Webroot a Microsoft - chystá svůj software aktualizovat. Jakmile nové produkty uvolní, znovu prověříme, nakolik jsou proti nejnejzákeřnějším hrozbám účinné.

§§§§§


Třetí, čtvrté Gé

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

C05P0629

Přesně 19. října 2005 se kniha s názvem "Český trh s mobilním internetem" rozrostla o další kapitolu, T-Mobile totiž spustil očekávanou službu Internet 4G, využívající pokročilé standardy sítí třetí generace - i když v jeho názvu se objevuje čtyřka.

V Česku odstartoval éru sítí třetí generace, označované jako 3G, mediálně vděčný prodej státních licencí, který proběhl již v roce 2001. T-Mobile a Eurotel se tehdy zavázali přispět do státní pokladny celkovou částkou 7,4 miliardy Kč. Oskarovi (Vodafone) se podobnou licenci podařilo získat letos, ovšem již za podstatně výhodnějších podmínek, zaplatí totiž pouze 2 miliardy Kč. Původní plány hovořily o tom, že první dva uvedení operátoři budou muset spustit svá 3G řešení již na počátku letošního roku, ale kvůli pomalému rozvoji technologií byl zákonný termín nakonec o dva roky prodloužen. Oskar musí svou síť uvést do komerčního provozu nejpozději v lednu 2008, ale z dostupných informací víme, že k tomu dojde s nejvyšší pravděpodobností mnohem dříve, již v průběhu příštího roku. I když je UMTS u nás většinou vnímán jako synonymum pro 3G, musíme si uvědomit, že 3G není pouze UMTS, vždyť síť 3G zde již máme od minulého roku Eurotel CDMA.

Technologie

UMTS (Universal Mobile Telecommunications System) vyžívá pro provoz frekvenční spektrum 1 885-2 025 MHz nebo 2 110-2 200 MHz. Kanál má přesně definovanou šířku 5 MHz. UMTS je rozdělen na dva typy podle způsobu duplexního provozu - FDD a TDD. UMTS FDD (Frequency Division Duplex) používá pro uplink a downlink odlišný kanál, má tedy pro uplink vyhrazen jeden a druhý pro downlik. UMTS TDD (Time Division Duplex) oproti tomu používá jeden kanál, kde se uplink a dowlink v čase střídají.

Většina Evropy (i Eurotel) používá právě UMTS FDD, přičemž pro tento standard je k dispozici již nyní řada telefonů i terminálů. UMTS FDD však dosahuje nižších přenosových rychlostí, svými dalšími vlastnosti je však ideální pro nasazení v kombinovaných sítích (hlas, videohovory apod.). Jelikož T-Mobile získal licenci i pro pásmo 872 MHz, rozhodl se služby pro své 3G nabídnout i v tomto pásmu, které je vhodnější pro pokrytí větších ploch, a proto bude použito pro šíření služby Internet 4G v mimopražských lokalitách. T-Mobile tak pro svou síť zvolil řešení UMTS TDD, ovšem s tím, že půjde výhradně o datovou síť. Maximální teoretické rychlosti zde činí až 2,2 Mb/s pro download a 1,1 Mb/s pro upload. Rovněž teoretická latence, pohybující se v rozmezí od 50 do 70 ms, vypadá na bezdrátové poměry více než nadějně.

Patrně vás již napadla otázka, proč T-Mobile označuje svou službu jako 4G, když se ve skutečnosti jedná o technologii 3G? Kromě čistě marketingových důvodů (heslo "Generation Ahead") se operátor snaží přesvědčit zákazníka, že jeho síť je o krok napřed než konkurence. Částečně tomu tak i je, a to v případě datových přenosů, což ovšem s sebou nese i některá negativa - UMTS TDD nepodporuje klasické hlasové hovory ani videohovory, navíc přístroje pro UMTS FDD nejsou kompatibilní se sítěmi UMTS TDD. T-Mobile tak musí na trh uvádět vlastní přístroje - zatím je k dispozici PCMCIA karta a USB modem. Na trhu by se posléze měly objevit terminály, které zvládnou EDGE, UMTS i Wi-Fi, set-top boxy pro propojení s domácí elektronikou (TV, herní konzoly), nové BlackBerry a MDA Compact.

Instalace

Po dobu testů jsme měli k dispozici instalační balíček s externí variantou zařízení 4G pro USB nebo ethernet konektor. Uvnitř menší krabice se kromě modemu nacházela také nezbytná kabeláž, baterie typu Li-Ion, síťový zdroj napětí, stolní stojánek, kvalitně zpracovaný český návod a v neposlední řadě též CD s potřebným softwarem. Průběh instalace je rozčleněn do deseti kroků, jež by podle tvrzení operátora neměly dohromady zabrat více než 5 minut. Nutno podotknout, že nelže, neboť zprovoznění zařízení bylo maximálně zjednodušeno tak, aby ho bez větších problémů zvládli i méně zkušení uživatelé.

Počítač, na němž budete chtít službu 4G provozovat, by měl splňovat následující minimální požadavky: procesor 300 MHz (alespoň na úrovni Pentia II), 64 MB RAM (doporučeno 128 MB), 10 MB volného místa na HDD, USB konektor nebo Ethernetový port, CD-ROM mechanika.

Menší nesnáze se objevily až při snaze o první připojení, kdy jsme museli nejprve chvíli laborovat s pozicí modemu na pracovním stole, až se nám po několika minutách podařilo najít ideální místo, v němž nám zařízení nepřekáželo v práci a zároveň jsme měli k dispozici maximální signál. Stačilo však s modemem lehce pohnout nebo jej natočit jiným směrem a přenosové rychlosti se okamžitě snížily. Intenzita signálu je u externího provedení modemu indikována pomocí zelených LED diod umístěných vedle tlačítka pro zapnutí a vypnutí. Všeobecně platí, že nejlepší signál uvnitř budov získáte, umístíte-li modem poblíž okna, v ideálním případě ve svislé poloze (např. v přiloženém stojánku). Ve chvíli, kdy umístíme modem horizontálně, nemůže integrovaná anténa fungovat optimálně.

Pokud se vám nepodaří na první pokud dosahovat skvělých rychlostí (tedy kolem 80 % deklarovaného maxima), nezoufejte, zkuste si chvíli pohrát s polohou modemu a jistě se vám brzy povede nalézt optimální umístění.

Test rychlosti a stability

Po dokončení instalace zařízení následoval test rychlosti, na který jsme se z pochopitelných důvodů těšili nejvíce. Pokusná měření jsme nejprve prováděli v podmínkách panelového bytu na okraji Prahy, kde jsme se snažili co nejvíce přiblížit podmínkám běžného domácího použití. Jako první proběhla série webových speedmeterů (rozuměj aplikací, měřících rychlost linky), poté následovaly testy odezvy (pingu) a na závěr jsme si nechali lahůdku v podobě kontinuálních downloadů a uploadů větších souborů. Výsledky realizovaných měření naleznete v přiložené tabulce. Nejvyšší hodnota downloadu, jíž se nám ve speedmeterech podařilo dosáhnout, činila 1 045 kb/s (130 kB/s), což lze s ohledem na nominální rychlost 1 024 kb/s (128 kB/s) považovat za výrazný úspěch, přihlédneme-li navíc k faktu, že se jedná o bezdrátovou technologii. Od uploadu jsme si slibovali hodně, ale naměřené hodnoty překonaly veškerá očekávání, dostaly se totiž výrazně nad mez deklarovanou operátorem. Rychlost přenosu dat z našeho počítače do internetu se totiž stabilně pohybovala kolem 350 kb/s (44 kB/s), maximum se vyšplhalo dokonce na 451 kb/s (56 kB/s). A to už je údaj, za nějž by se nemusela stydět leckterá ADSL linka. Vyzkoušeli jsme i použití v sítích typu peer-to-peer a musíme konstatovat, že jsme byli opět spokojeni. Pro notorické stahovače dat ale službu raději nedoporučujeme, neboť T-Mobile si ve svých Podmínkách pro použití, s nimiž souhlasíte při podpisu smlouvy o poskytování služby, vyhradil prostor pro případné omezování služeb, jež by mohly síť nadměrně přetěžovat. Podle zkušeností s ostatními mobilními i pevnými ISP jsme si jistí, že k omezení nežádoucích portů určitě dříve či později dojde.

Odezvy pingu na vybrané servery dopadly rovněž velmi dobře, totiž s průměrnou hodnotou 62 ms, což je v případě porovnání s konkurenčním CDMA nebo GPRS/EDGE velmi dobré. Službu jsme prověřili i při hraní on-line 3D akčních her, jež jsou na ping mimořádně citlivé, a výsledek nás nečekaně mile překvapil. Nejsme si však zatím zcela jisti, zda se u 4G podaří tyto výtečné vlastnosti zachovat i poté, kdy začne být tato služba masově využívána.

Během testu se nám v první lokalitě ani jednou nestalo, že by se připojení samovolně odpojilo, selhalo nebo nebylo navázáno. Problémy s ukončením připojení se třikrát objevily při využívání služby UseNeXT, kdy u přerušovaného downloadu série souborů byla ukončena downloadovací rutina a po chvilce došlo i k ukončení spojení. Jde však o výjimku, kterou lze přičíst stejným dílem jak OS, downloaderu i TM CC. U DC++. U Azurea (bittorrent) k podobným jevům nedošlo.

Opět nezbývá než zopakovat, že nevíme, jak se bude služba chovat, až k ní budou připojeny tisíce či desetitisíce uživatelů. Doufáme ale, že se v tomto ohledu T-Mobile poučí z chyb, jež jsme loni zaznamenali u Eurotelu při masovém zavádění CDMA, kdy docházelo k častým výpadkům a také přetížení sítě bylo prakticky na denním pořádku. Kolísání signálu UMTS TDD lze podle našich zkušeností označit za sice postřehnutelné, ale s velkým přehledem stále v normě.

Dostupnost

V současnosti funguje T-Mobile Internet 4G pouze na území Prahy v síti pracující s frekvencí

1 900 MHz. Operátor však ve svém plánu rozvoje uvádí, že v první polovině roku 2006 dojde k pokrytí více než 80 měst a obcí, což by mělo představovat kolem 50 % celkové populace ČR. Mimo Prahu však bude použita převážně jiná provozní frekvence, a sice pásmo 872 MHz, jež se vyznačuje lepšími vlastnostmi při šíření signálu na větším území. Je důležité si uvědomit, že dnes dostupná zařízení jsou určena výhradně pro provoz v Praze (1 900 MHz) a nemá smysl je kupovat pro budoucí provoz v jiných lokalitách. Tato skutečnost je uvedena i na samotných zařízeních.

Pokud máte zájem si v klidu vyzkoušet, jak kvalitní signál se nachází právě ve vaší lokalitě, stačí zajít do libovolné značkové prodejny T-Mobile v Praze a požádat o zapůjčení modemu. Službu smíte následně testovat po dobu maximálně tří dnů, jako podmínku si operátor stanovil nutnost složení vratné zálohy 4 000 Kč (5 000 Kč v případě PC karty). Druhou možností je zaslání SMS zprávy s klíčovým slovem "Internet" na číslo 4616, obdržíte informace o pokrytí internetem v dané lokalitě. Odpovědi na všechny případné dotazy hledejte na stránce www.t-mobile.cz/4g, kde se mimo jiné nacházejí i důkladně zpracované mapy pokrytí (ve stavu dnešním i plánovaném).

Ceny, porovnání s konkurencí

T-Mobile nabízí v souvislosti s UMTS TDD dva tarify lišící se cenou, rychlostí, limitem dat a šíří poskytovaných služeb. Program Standard s paušálním poplatkem 832 Kč (včetně 19% DPH) se vyznačuje rychlostí 512/128 kb/s, jeho měsíční limit FUP (Fair User Policy) činí 3 GB dat. Za vyšší tarif s názvem Premium sice zaplatíte 1 189 Kč (včetně DPH) měsíčně, ale dostanete za to rychlost až 1 024/256 kb/s, datový limit FUP 10 GB a navíc budete v hierarchii sítě stát se svými požadavky nad zákazníky s tarifem Standard. Uživatelé, kteří se rozhodnou pro dražší tarif Premium, získají v ceně měsíčního paušálu i časově neomezené připojení prostřednictvím libovolné z technologií GPRS, EDGE či Wi-Fi (přes hotspoty T-Mobile). Do datového limitu 10 GB se však bez rozdílu sčítají všechna data bez ohledu na použitou technologii. Jelikož jsme v Česku, nepřekvapí nás, že po překročení limitu FUP se u obou tarifů rychlost linky automaticky sníží na minimum, takže pokud budete chtít nadále surfovat, budete muset přikoupit další 1 GB dat za dosti přehnaných 118 Kč (vč. DPH). Takže nejde o neomezený internet (jak to svého času tvrdil Eurotel s CDMA a poté jej tvrdě skřípnul), ale současné teritoriální omezení pouze na Prahu a předem nahlášený datový limit jej z hlediska práv uživatelů sráží na úroveň ADSL. Ano, FUP aplikuje většina providerů, nejen T-Mobile, ale u každého z nich tento fakt pranýřujeme. Konečného uživatele totiž nezajímá, jakým způsobem je k internetu připojen, ale hlavně to, že pokud platí za rychlou linku přes 1 000 Kč měsíčně, očekává férový přístup ze strany poskytovatele internetu a službu, kterou může naplno využívat po celou placenou dobu. Argument, že 10 GB musí stačit každému uživateli, padá s faktem, že při plném využití služby vyprchá přidělený limit za necelé 3 dny plného provozu.

Shrnutí

Celkově jsme byli s Internetem 4G od T-Mobile spokojeni, za celou dobu testování jsme nenarazili na žádný technický problém. Instalace je snadná, vyžaduje snad jen trochu trpělivosti při hledání ideální pozice pro modem, aby mělo zařízení k dispozici dostatek signálu. Srovnáme-li poměr ceny a rychlosti, vychází nám novinka od T-Mobile jako jasný vítěz mobilní ligy. Za negativum ovšem považujeme omezení pouze na hlavní město a opět zavedení všemi uživateli milované FUP.

Communication Centre

Balík softwaru dodaný T-Mobilem na miniaturním CD nosiči zahrnuje kromě ovladačů 4G modemu také užitečnou utilitu Communication Centre. Ta se stará o záležitosti související s administrativou internetového připojení, zobrazuje objem stažených i odeslaných dat (dnes/za účtovací období), dobu připojení, nápovědu apod. Zajímavou funkcí tohoto programu je graf rychlosti připojení v závislosti na čase, kde šedá barva zaznamenává hodnoty uploadu, červená zase vyjadřuje rychlost downoadu. Na přání uživatele lze tento graf umístit do pravého dolního rohu obrazovky, přičemž je možné měnit jeho průhlednost, aby nebyla rušena práce s počítačem. TIP: V případě, že chcete graf z obrazovky odstranit úplně, stačí v Communication Centre nastavit jeho průhlednost na maximální hodnotu.

Modemy

Operátor v současné době prodává dva typy modemů. Zatímco první z nich proveden jako PC karta pro notebooky (nedotovaná cena 3 999 Kč), druhý modem v nabídce operátora je k dispozici v externí podobě (za nedotovaných 2 999 Kč) pro připojení do USB (nebo ethernetu - konektor RJ-45). Cena libovolného z modemů se může snížit na symbolickou 1 Kč v případě, že se operátorovi upíšete k užívání jeho 4G služeb alespoň na jeden rok. Při aktivaci do konce letošního roku navíc uživatel dostane finanční bonus v podobě bezplatného prvního měsíčního paušálu.

§§§§§


Robustní, ale pohodlné

Lucie Zákravská

C05P0622

Bezdrátová bluetoothová sluchátka od firmy Jabra jsme v minulosti již testovali, dostal se k nám však nový model Jabra BT 500v, a tak jsme se na něj se zájmem podívali. Profiluje se jako nástupce sady BT 250v, jež si našla příznivce především pro dlouhou dobu provozu na baterie a bezproblémové uchycení přístroje na hlavě. BT 500v tvarem vychází z klasického stylu sluchátek vyšší kategorie s nasazením na ucho a obtočením kolem spodní části směrem k ústům. K pevnému, ale šetrnému uchycení sluchátka v uchu jsou připraveny výměnné násady, tzv. minigely, ve dvou velikostech, díky kterým je možné sluchátko používat jak na pravém, tak i na levém uchu. Po umístění drží přístroj stabilně a problémy nedělají ani prudší pohyby nebo předklon. K ovládání slouží klasicky dvojice tlačítek pro regulaci hlasitosti a jedno tlačítko pro zapínání/vypínání přístroje. Jako novinka je pak integrováno ještě jedno tlačítko pro snadné spárování s mobilním telefonem. Spárování je díky tomu ještě jednodušší - stačí mít přístroj spuštěný a podržet tlačítko déle než pět sekund. Aktuální stav přístroje je signalizován jednou LED diodou, která při spárování neustále svítí a při běžném provozu bliká zhruba po dvou až třech sekundách. Napájení sady je realizováno integrovanou lithium-polymerovou baterii, která udrží sluchátko na příjmu nejméně osm dní nebo až sedm hodin hovoru. K nabíjení slouží jednak klasická nabíječka, jednak dodaný USB kabel do počítače, což jsme ocenili na cestách, kdy jsme si mohli sluchátko nabít pomocí notebooku. Vylepšena byla i funkce bezdrátového handsfree, která nyní zvládne navíc jedním stiskem tlačítka zcela ztlumit mikrofon a opakovat naposledy volané číslo, aniž byste ho museli volit na mobilním telefonu.

Kompatibilitu zařízení jsme vyzkoušeli na několika telefonech různých výrobců včetně chytrého MDA II, oproti minule testované sadě jsme nezaznamenali žádné rušivé elementy v podobě pípání při nečinnosti. Zarazil nás však fakt, že při rychlejší chůzi, kdy jsme měli telefon v jedné ruce a sluchátko nasazené na uchu na opačné straně hlavy, byly slyšet nepatrné ruchy signálu. Naopak v klidu jsme mohli pracovat se sluchátkem i ze vzdálenosti šesti až osmi metrů v závislosti na kvalitě vysílače na mobilním telefonu. Jako příslušenství se dodává nabíječka, USB kabel a čtveřice výměnných gelových násad ve dvou velikostech.

Jabra BT 500v navázala na svého předchůdce, je určena pro náročnější uživatele, kterým nevadí větší rozměry, vykoupené ovšem solidním ovládáním, dlouhou výdrží a šikovným uchycením. Nevýhodou jsou nepatrné ruchy signálu, pokud se mezi mobilním telefonem a sluchátkem nachází nějaký kovový předmět. Jinak ovšem byl signál kvalitní, a to i v hlučném prostředí.

Jabra BT 500v

Cena vč. DPH: 2 737 Kč

K testu zapůjčila firma: GN Netcom, http://www.nahlavni-soupravy.cz

§§§§§


Malý, skladný a výkonný

Lucie Zákravská

C05P0623

Společnost MSI je známá především základními deskami a grafickými kartami, v poslední době se ovšem začíná angažovat i na poli počítačové komunikace. Začalo to nesměle několika modely USB Bluetooth donglů, dále pak Mini-PCI wireless kartami do notebooků, pokračovalo přes PCMCIA karty pro Wi-Fi až k routerům a jiným síťovým přístrojům. Právě z posledně jmenované kategorie pochází MSI RG54GS2 - router kombinovaný s USB printserverem a integrovanou podpo-rou bezdrátových sítí 802.11 b/g o rychlostí až 54 Mb/s.

Svými rozměry se řadí mezi kompaktnější modely. Na přední straně je několik LED diod oznamujících funkce a aktivitu jednotlivých portů. Netradičně se na předním panelu nachází také tlačítko pro reset routeru, které býva většinou spíše na zadní straně. Na té najdeme i klasické konektory pro připojení síťových kabelů - čtyři RJ45 do vnitřní sítě a jeden WAN pro připojení k xDSL/kabelovému modemu pro přivedení internetu z vnějšího zdroje. Mimo to se zde nachází také jeden konektor USB, do něhož lze připojit např. tiskárnu a vytvořit tak síťový port, který budou moci použít všichni uživatelé sítě. S tím ovšem souvisí dvě nepříjemnosti - za prvé nelze jakkoliv regulovat přístup uživatelů k síťové tiskárně a za druhé nelze použít volný USB port pro připojení datového média a vytvoření vlastního FTP. Poslední konektor je již tradičně určen pro malou Wi-Fi anténu, která ale může být v případě potřeby nahrazena výkonnějším externím modelem. Inicializace zařízení trvala necelou půlminutu a poté bylo možné router používat. Standardním nastavením (a to i po upgradu firmwaru) je vytvoření nezabezpečené bezdrátové sítě, do níž je možné se přihlásit okamžitě. To je sice dobré pro zkušenější uživatele, kteří nepotřebují pro prvotní konfiguraci připojení kabelem, na druhou stranu pro ty méně zkušené by to mohl být problém, jelikož si nemusejí všimnout tohoto nastavení Wi-Fi a eventuálním nezvaným hostům tak zůstane otevřena cesta do celé sítě.

Správa routeru probíhá přes webové rozhraní na adrese 192.168.1.254, kterou uživatel bez manuálu těžko uhádne. K našemu překvapení jsme nalezli v rozsáhlém manuálu i českou sekci, což oceňujeme. Mezi popsané funkce patří router s možností konfigurace vstupních nastavení WAN - Static IP, Dynamic IP, Dynamic IP Address with Road Runner Session Management, PPP over Ethernet, PPTP a L2TP, což zabezpečuje možnost zadání přístupového hesla z připojení ADSL. Dále zde najdeme bezdrátovou síť Wi-Fi v konfiguracích 802.11 b i g, o bezpečnost se může starat WEP kryptování a WPA a WPA-PSK šifrování včetně využití Radius serveru. K dispozici je rovněž DHCP server, dynamické DNS, tiskový server a Virtual server. K tomu se připojuje propracovaná administrace a možnost upgradu firmwaru, naopak chybí integrovaný firewall. K provozu zařízení jsme neměli větší připomínky, pouze výkon Wi-Fi antény byl nižší než u referenčního routeru Asus WL-500G. Router MSI RG54GS2 je vhodný především do nenáročné domácnosti, kam dobře zapadne i svým příjemným vzhledem.

MSI RG54GS2

Cena vč. DPH: 1 785 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi, http://www.levi.cz

§§§§§


Volání do pevné sítě v ČR za paušál

Martin Kybal

C05P0621

V současné době jsme u našich operátorů svědky opravdového souboje mezi datovými a hlasovými službami. Jedni lákají na data tekoucí telefonní linkou, druzí nabízejí telefonování prostřednictvím připojení k internetu. Podívali jsme se za vás na novou službu společnosti Volný s názvem TelefoNet.

Celou službu dodává operátor jako samoinstalační balíček. To znamená, že uživatel si může objednat krabičku obsahující telefonní přístroj, napájecí adaptér a manuály pro nastavení přístroje. My jsme měli k dispozici přístroj Well 8820IP, který je na první pohled k nerozeznání od klasického telefonu. Zásadní rozdíl mezi klasickým a internetovým telefonováním je samozřejmě ve způsobu, jak je hovor uskutečňován. Hlas je v přístroji převeden na data, jež jsou protokolem TCP/IP přenášena po internetu na server operátora, který provede spojení nebo přesměrování do jiné sítě. Nejde tedy o spojení, které by bylo limitováno na uživatele stejné služby, jako je to v případě různých programů na hovor po internetu (například známý Skype). Zde je k dispozici plnohodnotné volání, a to jak přes pevné linky, mobilní operátory, meziměstsky či mezinárodně.

Volný nabízí dva tarifní programy. Buď bez paušálního poplatku, kdy je zpoplatňována doba každého hovoru, nebo s měsíčním paušálem, kde kromě volání na mobily (a do zahraničí) jsou všechny hovory zdarma. Paušál vychází pro domácnosti na 475 Kč včetně DPH. Při provozu bez paušálu zaplatí uživatel 0,99 Kč za hovor ve špičce nebo 4,88 Kč při volání na jakoukoliv domácí mobilní síť. Velmi výhodné je využití této služby pro volání do zahraničí, kdy téměř do celé Evropy a Severní Ameriky stojí volání do tří korun za minutu.

Podívejme se nyní na zprovoznění služby. Přístroj se zapojí do sítě s připojením k internetu, pak je nutná konfigurace parametrů přenosového protokolu TCP/IP. To vyžaduje poměrně velké znalosti a nastavení telefonu není jednoduché. Konkrétně v případě přístroje Well jde zhruba o 20 kroků. Samoinstalační balíček je určen opravdu pro znalé a všichni méně technicky nadaní by měli o zprovoznění služby požádat odborníka.

Po nastavení přístroje dojde k navázání spojení se serverem operátora Volný a nic nebrání tomu, abyste začali telefonovat. Uživatel získá klasické telefonní číslo, takže na přístroj je možné volat jako na jakýkoliv jiný. Testovali jsme hovory na lince o rychlosti 512 kb/s realizovanou bezdrátovým Wi-Fi spojením. Hovor byl čistý, bez jakýchkoliv výpadků nebo přerušení. Vyzkoušeli jsme volání do všech sítí mobilních operátorů i na pevné linky, opět bez sebemenších potíží.

Závěrem nezbývá než konstatovat, že využití internetu pro telefonní spojení se dostalo z fáze experimentu do plnohodnotné a dostupné podoby. Na co se ovšem nesmí zapomenout, je poněkud vyšší náročnost instalace této služby, kterou nemusí každý uživatel dychtící po telefonování přes internet zvládnout.

Volný TelefoNet

Cena vč. DPH: 475 Kč měsíčně

K testu zapůjčila firma: Volný, http://www.volny.cz

Telefon Well 8820IP

Chcete-li využívat služeb IP telefonie, máte několik možností. Buď vám poslouží vaše PC, které dovybavíte sluchátky a mikrofonem, nebo si pořídíte samostatný přístroj, který bude fungovat nezávisle na PC. Jedním z takových přístrojů je Well 8820IP. Na první pohled jde o klasický telefon, který se od běžného telefonu liší pouze konektory na zadním panelu. Jeden je určen pro připojení k internetu, druhý pak pro zapojení počítače. Po zapojení konektorů a externího napájení se přístroj pokusí získat parametry TCP/IP protokolu z DHCP serveru. Pokud je získá, připojí se k SIP serveru provozovatele služby a oznámí dostupnost hlasových služeb. Well 8820IP patří mezi vyšší třídu a je vybaven mnoha pokročilými funkcemi pro IP telefonii. Mezi jeho přednosti patří vybavení dvěma ethernetovými porty, provoz s DHCP serverem a paměť, která stačí k uložení 100 čísel. Při volání si pamatuje až 80 příchozích hovoru a pro komunikaci je vybaven dvouřádkovým displejem se 16 znaky. Nechybí ani funkce inovace firmwaru přístroje. Tento telefon lze spolu s aktivací služby Volný TelefoNet a úpisem na dva roky získat zdarma, při podpisu smlouvy na jeden rok za 990 Kč, případně za plnou cenu 1 990 Kč.

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí

Jiří Peterka

C05P0624

Některé aplikace vyžadují, aby přenosy dat fungovaly spolehlivě a nedocházelo při nich k chybám ani ztrátám. Jiným aplikacím naopak nějaké poškození dat až tak nevadí a dávají přednost rychlosti, pravidelnosti a malému zpoždění. Když už je ale spolehlivý přenos požadován, jak jej zajistit? Co jsou detekční a samoopravné kódy? Jak funguje potvrzování a jaké má varianty?

Na první pohled by se mohlo zdát, že pokud se někde přenáší nějaká data, mělo by jít o přenos spolehlivý. Tedy takový, který data ani neztratí, ani nedopustí, aby se při přenosu poškodila (změnila). K čemu by pak byl nějaký "nespolehlivý" přenos?

Na druhý pohled už to ale tak jasné není. V praxi totiž mohou existovat (a také reálně existují) takové situace a případy, kterým lépe vyhovuje nespolehlivý přenos. Samozřejmě nikoli takový, který nějak samovolně (sám od sebe) zahazuje či poškozuje přenášená data. "Nespolehlivostí" se myslí to, že když už k nějakému problému dojde (něco se ztratí či poškodí), přenosový mechanismus nepovažuje za svou povinnost postarat se o nápravu. S tím, co se ztratilo, si hlavu neláme a nad tím, co se poškodilo, mávne rukou (zahodí to) - a hlavně se nezdržuje a pokračuje dál, jako kdyby se nic nestalo.

Spolehlivost může vadit

Naopak pokud by se jednalo o spolehlivý přenos, měl by každý, kdo ho zajišťuje, v takové situaci plné ruce práce s nápravou toho, co se stalo. Musel by nejprve zjistit, že vůbec došlo k něčemu nežádoucímu - a pak by si musel vyžádat nový (opakovaný) přenos těch dat, která se ztratila či přišla poškozená. To by ale způsobilo poměrně velké zdržení, které by současně nabouralo průběžné doručování přenášených dat. A právě to může někomu (resp. něčemu) docela vadit.

Představme si třeba, že jde o přenos nějakého živého obrazu a ten je přenášen po vzoru filmového pásu - každé políčko jako jeden samostatný blok (paket či rámec). Příjemce potřebuje dostávat takovéto bloky pravidelně, aby je mohl stejně pravidelně zobrazovat (posouvat filmový pás konstantní rychlostí). Pokud by ale došlo k opakování přenosu nějakého bloku (políčka na filmovém pásu), pravidelnost by se okamžitě narušila a lidské oko by to ihned poznalo. Kolísání rychlosti posuvu filmového pásu lidské oko zaregistruje poměrně spolehlivě. Naproti tomu výpadek či poškození (zkreslení) jednoho políčka na filmovém pásu nemusí lidské oko ani postřehnout. Pak je ale rozumnější oželet nějaký výpadek (ztracené políčko) či zkreslení (poškození políčka) před narušením pravidelnosti přísunu dat. Navíc takový dočasný výpadek či zkreslení lze relativně snadno "zaretušovat" (interpolací z předchozích a následujících snímků), díky inteligenci a výpočetní kapacitě na straně příjemce.

Někdy je lepší to, jindy ono

Celkově tedy lze konstatovat, že existují případy a situace, kdy je výhodnější nespolehlivý přenos, který dává přednost pravidelnosti doručování dat, před spolehlivým přenosem. Například v již popisovaném případě multimediálních přenosů (živého zvuku a obrazu).

Existují ale i jiné důvody preference nespolehlivého přenosu před přenosem spolehlivým. Podstata tohoto důvodu spočívá v tom, že ani spolehlivý přenos není nikdy zcela a stoprocentně spolehlivý. I jemu totiž může "proklouznout" nějaká chybička v přenášených datech, i když pravděpodobnost je zde opravdu velmi malá.

Nicméně mohou existovat i aplikace, kterým "nedostatečná spolehlivost" vadí. Třeba bankovní aplikace, převádějící peníze z účtu na účet, si musí dávat opravdu velký pozor na každou nulu, desetinnou tečku či čárku atd. Podobné aplikace si pak obvykle zajišťují spolehlivost samy, na úrovni, jakou samy potřebují.

Problém je pak ale v tom, že není rozumné zajišťovat spolehlivost dvakrát či dokonce vícekrát (na různých úrovních, resp. vrstvách "nad sebou"). Ne, že by to nešlo. Jde to, ale je to nevýhodné. Zajištění spolehlivosti totiž přináší nenulovou režii, a to jak z hlediska spotřeby výpočetní kapacity (je nutné zjišťovat, jestli k chybě došlo), tak především z hlediska spotřeby přenosové kapacity a přenosového zpoždění (na opakování přenosu poškozených dat). Pokud se spolehlivost zajišťuje na více vrstvách, režie s tím spojená se v lepším případě pouze sčítá, v horším násobí či kombinuje ještě nevýhodněji.

Z hlediska režie je jednoznačně výhodnější, aby se spolehlivost zajišťovala jen jednou, a to tam, kde je skutečně zapotřebí. "Pod tím" (tedy na nižších úrovních) by se spolehlivost nezajišťovala a přenosy by fungovaly nespolehlivě.

Asi nejlépe to je vyřešené v rámci rodiny protokolů TCP/IP, kde základní přenosový protokol síťové vrstvy (protokol IP) funguje nespolehlivě. Nad ním, na úrovni transportní vrstvy, pak existují dva transportní protokoly:

· spolehlivý protokol TCP, Transmission Control Protocol (zajišťující spolehlivost),

· nespolehlivý protokol UDP, User Datagram Protocol (nezajišťující spolehlivost).

Jednotlivé aplikace si pak mohou svobodně vybrat, který z obou transportních protokolů využijí. Pokud si spolehlivost chtějí zajistit samy nebo o ni naopak nestojí, vybírají si protokol UDP. Pokud o spolehlivost přenosů stojí a nechtějí si ji zajišťovat samy, volí protokol TCP. Představu ukazuje následující obrázek.

Když už tušíme, jak je to se spolehlivostí přenosu dat - je žádoucí jen někdy, nikoli vždy - pojďme si nyní říci, jak se jí vlastně dosahuje. Nebo spíše: jak se spolehlivost přenosu zvyšuje (když už víme, že není nikdy absolutní). I tento úkol si musíme rozdělit na dvě samostatné části, abychom se v tom vyznali:

· na detekci chyb,

· na nápravu detekovaných chyb.

Detekcí chyb se rozumí již samotné zjištění toho, že se "něco stalo" - došlo k nějaké nestandardní situaci, konkrétně k nějaké chybě v přenášených datech. Správně by sem měla patřit úplná ztráta přenášeného bloku dat (paketu, rámce), ale k tomu se dostaneme záhy. Nyní se soustředíme na to, jak dokáže příjemce rozpoznat, že v přijatých datech je nějaká chyba.

Zabezpečovací údaj

Aby příjemce mohl rozpoznat, zda přijatá data jsou či nejsou v pořádku, musí k nim odesilatel "přibalit" určitý dodatečný údaj, kterému se obecně říká "zabezpečovací údaj". Odesilatel tento zabezpečovací údaj určitým způsobem vypočítá z dat, která mají být odeslána. Pak je přidá k těmto (užitečným) datům a přenese k příjemci výsledný celek, viz obrázek. Příjemce postupuje obdobně: vezme přijatá (užitečná) data, sám z nich vypočítá zabezpečovací údaj (přesně stejným postupem, jako to dělal odesilatel) a výsledek porovná se zabezpečovacím údajem, který mu přišel od odesilatele spolu s daty. Pokud se oba zabezpečovací údaje liší, může z toho příjemce usuzovat, že se něco po cestě poškodilo a vyžádat si opakované zaslání stejných dat. Samozřejmě se mohlo stát i to, že se užitečná data přenesla v pořádku a poškozen byl pouze přenášený zabezpečovací údaj - ale toto příjemce není schopen rozlišit.

V opačném případě, tedy pokud se oba zabezpečovací údaje shodují, příjemce předpokládá, že přenos proběhl bez chyb a pokračuje dál. Opět ale nemá stoprocentní jistotu, že tomu tak skutečně je. Představu ukazuje další obrázek.

Mechanismy detekce chyb

Důvod, proč příjemce nemůže mít stoprocentní jistotu o bezchybnosti přenosu, a to ani v případě shody obou zabezpečovacích údajů, je prostý - stoprocentní nejsou již samotné mechanismy detekce, podle nichž je konstruován zabezpečovací údaj a podle nichž se chyby detekují. I těmto mechanismům může občas nějaká chybička uniknout.

Jaké mechanismy se ale používají pro detekci chyb a jak tyto mechanismy vlastně fungují?

Mezi ty nejjednodušší, ale bohužel také nejméně účinné, patří tzv. parita. Její princip je jednoduchý: bity, které mají být přeneseny, se doplní o další bit (tzv. paritní bit), který se nastaví tak, aby celkový počet bitů byl buď sudý (pak jde o tzv. sudou paritu), nebo naopak lichý (tzv. lichá parita). Představu (sudé parity) ukazuje opět další obrázek.

Jistě není těžké nahlédnout, že parita dokáže odhalit (detekovat) chybu v lichém počtu bitů. Ovšem chyby v sudém počtu bitů se z pohledu parity vzájemně ruší a nejsou tedy odhaleny. V praxi bývají paritou (paritním bitem) opatřovány relativně malé skupiny bitů, kde je pravděpodobnost výskytu chyby poměrně malá. Tedy například jednotlivé byty či slova (dvojice bytů, čtveřice atd.). Příkladem může být asynchronní (správně arytmický) přenos, o kterém jsme hovořili v minulém dílu tohoto seriálu.

V případě přenosu větších datových bloků (rámců, paketů) je dnes použití parity spíše vzácností, a to kvůli její relativně nízké účinnosti. Ale když už je i zde parita použita, může být použita dvěma různými způsoby (případně současně):

·Jako tzv. příčná parita, kdy je každý byte (či slovo) v přenášeném bloku opatřen vlastním paritním bitem.

·Jako tzv. podélná parita, kdy jsou jedním paritním bitem zabezpečeny "stejnolehlé" bity ve všech bytech, resp. slovech přenášeného bloku.

Vše názorně ukazuje obrázek. Na příkladu parity si také můžeme předvést jeden významný aspekt, který souvisí se zajištěním spolehlivosti přenosu. Obě varianty parity totiž umožňují detekovat, ve které části přenášeného bloku k chybě došlo. V případě příčné parity se příjemce dozví, ve kterém bytu (případně slově) přenášeného bloku k chybě došlo, zatímco v případě podélné parity se dozví, ve které skupině "stejnolehlých" bitů se tak stalo. Je ale taková informace příjemci vůbec k něčemu?

Podstatné je, jak bude příjemce reagovat na výskyt nějaké (jakékoli) chyby v přijatém bloku. V případě nespolehlivého přenosu zahodí celý blok a už se o něj dále nestará. V případě spolehlivého přenosu si nechá celý blok poslat znovu. Takže k čemu mu je informace o tom, ve které části přenášeného bloku k chybě došlo? Není mu k ničemu, protože ji nedokáže využít. Stačí mu podstatně méně podrobná informace o tom, že někde (kdekoli) v rámci bloku došlo k nějaké chybě (nebo chybám).

S touto skutečností počítají i další mechanizmy, které se již nesnaží "lokalizovat" chybu a soustřeďují se na lepší (přesnější) detekci jejího výskytu, kdekoli v bloku přenášených dat.

Jedním takovým mechanizmem je kontrolní součet. Funguje tak, že přenášený blok se chápe jako lineární posloupnost bytů (resp. slov, tedy dvojic či čtveřic bytů). Každý prvek této posloupnosti se interpretuje jako číslo, tato čísla se sečtou. Jako zabezpečovací údaj se pak použije výsledný součet (ořezaný na stejný počet bitů, jaký mají jednotlivé sčítance). Představu ilustruje obrázek vlevo dole.

Kontrolní součty dokáží detekovat více chyb než parita. Je to dáno už jen tím, že dvojice chyb se většinou vzájemně neruší, jako je tomu u parity. Na druhou stranu stále mohou existovat kombinace chyb, které se navzájem vyruší a dávají stejný kontrolní součet jako nepoškozený blok. Takže i kontrolním součtům mohou některé chyby uniknout.

Nejspolehlivější a v praxi nejpoužívanější je detekce chyb pomocí tzv. cyklických kódů, známějších spíše podle anglické zkratky CRC (Cyclic Redundancy Check). Jejich účinnost je přímo vynikající. Dokáží detekovat všechny shluky chyb s lichým počtem bitů, dále všechny shluky chyb do velikosti n bitů (kde n je počet bitů zabezpečovacího údaje). Všechny větší shluky chyb pak CRC dokáží detekovat s pravděpodobností 99,99999998 %. Výhodou je poměrně snadná implementace a praktický výpočet zabezpečovacího údaje. Stačí k tomu poměrně jednoduchý obvod, který rychle zajistí vše potřebné. Kde je potom nějaký háček?

Vlastně nikde. Snad jenom v tom, že v pozadí za celou touto metodou detekce chyb stojí silná matematická teorie. Ta také poskytuje návod na to, jak zabezpečovací údaj konkrétně počítat. Abychom se s tím mohli seznámit, museli bychom zabrousit opravdu hodně hluboko do algebry, na což zde rozhodně nemáme prostor. Proto se ani nebudeme snažit nějak zjednodušeně popsat, jak se vlastně takové "CRCéčko" počítá. Spokojíme se jen s konstatováním, že způsob využití je stejný jako u kontrolních součtů zabezpečovací údaj se připojí k bloku, přenese se spolu s ním a na straně příjemce se počítá znovu a porovnává s přeneseným. Výsledkem je konstatování, že v bloku jako takovém je (resp. není) chyba. Opět, na rozdíl od parity, není patrné, v které části bloku k případné chybě došlo. Rozdíl oproti kontrolním součtům spočívá v podstatně vyšší spolehlivosti, s jakou je možná chyba detekována. Proto se také CRC v praxi používá velmi často.

Mechanizmy pro opravu chyb

Výše popisované mechanizmy (parita, kontrolní součty i CRC) jsou pouze detekčními prostředky. Jsou určené pouze k tomu, aby detekovaly výskyt jedné či více chyb. Zjišťovat počet chyb vlastně ani nemusí, protože se od nich očekávají pouze dvě možné odpovědi: "celý blok je v pořádku" a "blok není v pořádku". Další pokračování se totiž vždy týká celého bloku jako takového: buď je celý zahozen (v případě nespolehlivého přenosu), nebo je vyžádán opakovaný přenos celého bloku (v případě spolehlivého přenosu).

Někdy ale je zapotřebí zajistit spolehlivý přenos, resp. zvýšit jeho spolehlivost, a není možné opakovat přenos poškozeného bloku dat. Třeba proto, že vůbec neexistuje možnost přenosu v opačném směru. Nebo proto, že takový přenos by neúnosně narušil pravidelnost doručování dat (viz výše). Co dělat v takovém případě?

I zde existuje určité řešení, spočívající v použití takových zabezpečovacích údajů, které dokáží chyby nejen detekovat, ale také je opravovat (u příjemce). V praxi se hovoří o tzv. samoopravných kódech (nejčastěji jsou v této roli používány tzv. Hammingovy kódy). V angličtině se zase lze setkat se zkratkou FEC, Forward Error Control, ve smyslu: dopředná ochrana proti chybám. Proč se ale tato možnost používá spíše vzácně a přednost se dává opakovanému přenosu poškozených dat?

Problém je v tom, že samoopravné kódy mají příliš velkou režii. Aby dokázaly opravit byť jen "malé" chyby, musí přenést mnohem více dat. Princip jejich fungování si lze představit tak, že místo jedné "sady" dat jich přenáší hned několik (dvakrát, třikrát atd., ovšem stejná data) a z nich se u příjemce vybírá tu sada, která se přenesla bez poškození. V praxi to funguje poněkud efektivněji (dat se nepřenáší nx více), ale zase ne o tolik. Proto je celá tato varianta zajištění (zvýšení) spolehlivosti používána jen tam, kde opakované zaslání poškozených dat nepřipadá v úvahu.

Potvrzování

Pojďme nyní zpět k tomu, jak se spolehlivý přenos zajišťuje nejčastěji přes opakovaný přenos poškozených dat. Základní podmínkou je to, aby se odesilatel vůbec dozvěděl, zda příslušný datový blok byl či nebyl přenesen v pořádku. Z toho si pak již odvodí, zda přenos bloku opakovat či nikoli.

Nutnou podmínkou k tomu, aby se odesilatel cokoli dozvěděl od příjemce, je existence zpětné vazby, resp. možnost přenosu "v opačném směru" (směrem od příjemce dat k jejich odesilateli). V praxi to znamená, že mezi oběma stranami musí existovat obousměrný přenosový kanál, resp. okruh. Ne nutně plně duplexní, ale alespoň poloduplexní. Přes takový obousměrný kanál pak mohou obě strany vést určitý dialog, využívající mechanismus tzv. potvrzování.

Potvrzování (anglicky acknowledgement) funguje přesně tak, jak napovídá jeho název: potvrzuje, že určitý blok dat byl přenesen. Jde tedy o zprávu, kterou generuje příjemce datového bloku a přijímá ji odesilatel tohoto bloku. Cestuje tedy v opačném směru, než v jakém je přenášen ten datový blok, který potvrzuje (od příjemce k odesilateli, viz obrázek).

Jednotlivé potvrzování

Důležité je, že potvrzení může být jak kladné (potvrzující bezchybný přenos), nebo naopak záporné (signalizující chybně přenesený blok). Podstatné je také to, jak odesilatel s potvrzením nakládá.

Jedna základní možnost je taková, že když odesilatel odešle nějaký blok dat, nejprve čeká na odezvu druhé strany. Pokud dostane kladné potvrzení, pokračuje odesláním dalšího bloku (a znovu čeká na potvrzení atd.). Pokud dostane záporné potvrzení, odešle stejný blok znovu. Kromě toho ale musí počítat ještě se dvěma dalšími možnostmi:

· Mohl by se ztratit celý přenášený blok, takže příjemce ani neví, že by měl něco potvrzovat.

· Ztratilo se samotné potvrzení, které příjemce vygeneroval.

V obou případech odesilatel musí určitou dobu čekat (po určitý časový limit, v angličtině timeout). Když do uplynutí této doby nedostane žádné potvrzení, interpretuje to stejně jako potvrzení záporné a přenos bloku opakuje. Celý právě popsaný postup je označován jako tzv. jednotlivé potvrzování (v angličtině Stop&Wait ARQ).

Snad není těžké pochopit, že velikost časového limitu musí být volena velmi pečlivě. Pokud by byla příliš krátká, odesilatel by mohl "předčasně zpanikařit" (a opakovat přenos dříve, než mu potvrzení přijde). Naopak pokud byl časový limit příliš velký, odesilatel by čekal zbytečně dlouho a přenos by se zbytečně zpomaloval.

Kontinuální potvrzování

Jednotlivé potvrzování je vhodné pouze pro takové sítě, ve kterých "cesta tam a zpět", od odesilatele k příjemci, netrvá dlouho. Tedy tam, kde je malé tzv. přenosové zpoždění. Týká se to hlavně lokálních sítí (LAN). V rozlehlých sítích (sítích WAN) je přenosové zpoždění relativně velké - a kvůli tomu neúměrně narůstají prodlevy, způsobené čekáním na potvrzení každého jednotlivého bloku.

V prostředí rozlehlých sítí je proto výhodnější jiná strategie, označovaná jako kontinuální potvrzování. Od jednotlivého potvrzování se liší v tom, když odesilatel odešle nějaký blok, nečeká na jeho potvrzení, ale pokračuje odesláním dalšího bloku. Posílá tedy jednotlivé datové bloky "jeden za druhým" a teprve zpětně přijímá potvrzení o tom, jak byly tyto bloky doručeny.

Jak je tomu ale v případě, že odesilateli přijde záporné potvrzení? Nebo pokud se ani po uplynutí časového limitu (timeoutu) nedočká žádného potvrzení a musí vše interpretovat jako záporné potvrzení? Zde existují dvě možné varianty, jak odesilatel zareaguje.

První varianta je označována jako tzv. selektivní opakování. Spočívá v tom, že odesilatel zopakuje (znovu odešle) právě a pouze ten blok, který se poškodil či ztratil (ke němuž se vztahuje záporné potvrzení) a dále pokračuje, jako kdyby se nic nestalo. Nevýhodou selektivního opakování je vyšší náročnost na příjemce. Pokud totiž přijme nějaký poškozený blok (nebo jej nepřijme vůbec), ještě nějakou dobu poté musí přijímat následující bloky, které ale nemůže zpracovávat. Místo toho je musí někam ukládat a čekat, až dostane původně poškozený či ztracený blok znovu. Teprve pak může začít zpracovávat i následující, již přijaté bloky.

Uvedený problém řeší druhá varianta kontinuálního potvrzování, označovaná jako opakování s návratem. Spočívá v tom, že když odesilatel dostane záporné potvrzení (nebo mu vyprší časový limit), znovu odešle příslušný blok a poté pokračuje těmi bloky, které po něm následují (bez ohledu na to, že některé z nich mohly být odeslány v mezidobí). Jinými slovy: vrátí se k poškozenému bloku a dál pokračuje od něj.

I varianta "s návratem" ovšem má své nevýhody. Je sice šetrnější vůči příjemci, ale na druhé straně může zbytečně plýtvat přenosovou kapacitou. Může totiž znovu přenášet bloky, které se již jednou přenesly úspěšně (bez chyb).

Samostatné a nesamostatné potvrzování

Na závěr se ještě zastavme u toho, jakou konkrétní podobu mohou mít potvrzení, zasílaná od příjemce směrem k odesilateli. Jednou možností je, že potvrzení jsou zcela samostatná, neboli jde o principiálně stejné bloky, v jakých se přenáší i samotná data. Mají tedy svou vlastní hlavičku, která určitým způsobem zvyšuje režii na přenos.

Snaha eliminovat tuto režii vedla ke vzniku tzv. nesamostatného potvrzování (anglicky piggybacking). To spočívá v tom, že příjemce původních dat čeká s jejich potvrzením, dokud "v protisměru" necestuje nějaký jiný datový blok, z nějakého jiného přenosu - a do něj jen "přidá" své potvrzení. Využívá tedy toho, že zmíněný blok "v protisměru", patřící nějakému jinému přenosu, již tak jako tak má svou hlavičku a další náležitosti a tudíž je přírůstek režie na zajištění potvrzení minimální.

I nesamostatné potvrzování však má svá úskalí. Zejména to, že příjemce nemůže čekat příliš dlouho na to, až bude "v protisměru" přenášen nějaký jiný datový blok, do něhož by své potvrzení vložil. Odesilatel o tom totiž neví a mohl by mu vypršet časový limit (timeout). V praxi se příjemce snaží o nesamostatné potvrzení jen chvíli, pokud se mu nepodaří, přechází k samostatnému potvrzení (tedy odešle své potvrzení jako samostatný blok).

§§§§§


Mobilní telefony

Tomáš Varoščák,Michal Bareš, Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

C05P0625;C05P0626;C05P0628

Siemens M75

Odolné telefony a Siemens patří k sobě. I když o komerční úspěch s telefonem schopným vydržet hrubší zacházení se pokoušeli i Nokia s tehdy ještě pouze Ericssonem, největší úspěch patří Siemensu, který s M75 představuje již čtvrtou generaci odolných telefonů.

M75 je na první pohled spíše konzervativní. Při srovnání s běžnými mobily působí robustně a trochu "jinak", ale oproti předchůdcům je přeci jen umírněnější. Robustní tělo (110 gramů a 110 x 51 x 21 mm) má tvar kvádru s oblými rohy a hranami, které jsou pochopitelně pogumovány. Podobnou funkci, tedy ochranu telefonu při nestandardním zacházení, mají i pryžové kryty objektivu fotoaparátu, konektoru a slotu paměťové karty. Pro přístup k baterii je zapotřebí pootočit pojistkou.

Aktivní displej s rozlišením 132 x 176 dokáže zobrazit až 262 tisíc barev. Ve srovnání s předchozími řadami je vydařený a má jemný rastr. Snad by jen při velikosti telefonu mohl být ještě o kousek větší.

Klávesnice s ovládacími prvky se doslova krčí ve spodní části telefonu. Zatímco ovládací prvky, tedy joystick, kontextové klávesy a zelené a červené tlačítko na tom s okolním prostorem nejsou zas tak špatně, s numerickou klávesnicí je to horší. Dvanáct tlačítek tvoří blok o rozměrech pouhých 2 x 3 cm, což je vzhledem k velikosti telefonu opravdu málo a jednotlivá tlačítka nejsou navíc ve sloupcích příliš dobře oddělena. Klávesnice má k ideálu celkem daleko a čím větší prsty bude uživatel mít, tím hůře se mu na ní bude psát.

Funkční výbava by neudělala ostudu ani manažerskému telefonu. Nechybějí standardní funkce jako vícepoložkový adresář s možností uložení čísel, e-mailů, poštovních adres a obrázků, dále textové, multimediální a e-mailové zprávy s podporou české T9 (bohužel ale jen s diakritikou) a užitečné drobnosti typu budíku, kalkulačky či stopek. Manažerské funkce zastupují kalendář s šikovným týdenním, měsíčním a denním přehledem, schůzky, úkoly a jednoduché poznámky. Data lze synchronizovat s aplikacemi na PC pomocí dodaného programu.

Moderní telefon dnes asi nemůže uspět bez zásoby multimediálních funkcí. Proto je Siemens M75 vybaven integrovaným fotoaparátem o rozlišení až 1 280 x 1 024. Další důležitou funkcí je podpora MP3 souborů. Ty telefon přehrává nejen v přehrávači, ale dokáže je též použít jako zvonění. Kvalita reprodukce není ideální, ale hlasitost rozhodně postačí. Další funkce představuje podpora Javy a tedy možnost nainstalovat si do telefonu všemožné hry, ale i užitečné aplikace. Komu by se pak kapacita interní paměti zdála malá, může využít paměťovou kartu RS-MMC, jejíž slot je umístěn před systémovým konektorem - kartu tak lze pohodlně vyjmout i za chodu.

Co se týče datových funkcí, nenabízí Siemens M75 nic převratného. Standardní GPRS, infraport a Bluetooth dnes z dražších telefonů nabízí většina a Push to Talk zase nepodporují operátoři. Některé uživatele by od koupě Siemensu M75 mohla odradit absence podpory technologie EDGE.Tomáš Varoščák

Siemens M75

Pevná a odolná konstrukce spolu s velmi bohatou funkční nabídkou může tento telefon učinit atraktivním pro uživatele, kterým nevadí nějaký ten gram navíc.

Výrobce: http://www.siemens.cz

Cena vč. DPH: 6 449 Kč

Siemens A75

Zástupci nejlevnější kategorie mobilů Siemens se v minulosti vyznačovali oválným tvarem. Tomu je zřejmě s příchodem A75 alespoň na chvíli odzvoněno a tento segment ovládnou ostřejší, i když přece jen mírně zaoblené hrany. Telefon má rovněž konzervativnější vzhled, než na jaký jsme byli u předchozích low-endů zvyklí. Otázkou zůstává, zda to cílová skupina, na kterou je přístroj zaměřen, ocení.

Displej se od modelu A64 příliš nezměnil. Je pasivní, relativně malý a zobrazí v rozlišení 101 x 80 pouze 4 096 barev. S ohledem na kategorii nejde o žádný propadák, ale konkurence umí překvapit dobrým displejem i v této třídě. Relativně málo změn najdeme u ovládání, které má na starosti čtyřsměrná kolébka, tlačítka pro přijetí a odmítnutí hovoru a kontextové klávesy. Menu a jeho struktura jsou identické a zachován je i nepříliš atraktivní vzhled ikon.

Funkční výbava je podle očekávání strohá, v některých případech dokonce slabší než u předchozích low-endových modelů. Jmenovitě jde o chybějící podporu MMS zpráv a Javy. Za zmínku stojí adresář s malou kapacitou a možností uložit ke každému jménu pouze jediné telefonní číslo, SMS zprávy s českou T9 bez diakritiky, budík, stopky, kalkulačka, GPRS a dvě hry.

I když jsme u low-endů zvyklí na minimum funkcí, u Siemensu A75 šetřili možná až příliš. Konkurence dnes u low-endových novinek nabízí více a starší modely jiných značek pak jistě nabídnou další funkce. Těžko tedy posuzovat, zda A75 vůbec někoho osloví.Tomáš Varoščák

Siemens A75

Zástupce nejlevnjší kategorie mobilních telefonů. Pasivní barevný displej, málo funkcí, ale nabízí GPRS a telefonovat a posílat zprávy s ním rovněž jde.

Výrobce: http://www.siemens.cz

Cena vč. DPH: 2 000 Kč

Nokia 1600

V záplavě funkcemi nabitých či designově neotřelých mobilních telefonů nezapomíná finský výrobce ani na low-endovou kategorii a na ty, kterým stačí jen minimum funkcí. Nejnovější model s označením Nokia 1600 je určen právě pro nenáročné uživatele nebo pro ty, kteří s mobilním telefonováním právě začínají.

Telefon je na první pohled celkem nenápadný a s výjimkou zvláštního uspořádání tlačítek do bloků jej nic neodlišuje od standardního průměru. Barevné provedení je decentní a neudělalo by ostudu ani u manažerského nebo stylového modelu. Materiály, z nichž je vyroben, samozřejmě odráží jeho cenu, přesto má relativně "ušlechtilý" vzhled a jeho tělo je velmi pevné a při práci není slyšet žádné vrzání. Displej telefonu sice není oproti ostatním modelům Nokie výrazně menší, je však technologicky zastaralý. Je totiž pasivní a má rozlišení pouhých 96 x 68 bodů. Při této kombinaci kvalitu zobrazení nezachrání ani relativně vysoký počet barevných odstínů, které je displej schopen zobrazit. Ovládání telefonu je řešeno kombinací pro Nokii typických kontextových kláves a čtyřsměrné kolébky. Práce s ní je velmi snadná a příjemná, dobrý pocit z ovládání umocňuje i svižná odezva. Velice zajímavým prvkem je nestandardní řešení základní nabídky menu. Jednotlivé ikony totiž skrolují vertikálně, přičemž na displeji jsou vidět vždy tři. Hlavní (právě vybraná) a dvě další, stojící v pozadí jakoby v řadě.

Funkční nabídka Nokie 1600 je pochopitelně relativně chudá, ale to není v tomto segmentu nic zvláštního a ani konkurenční přístroje podobné ceny nenabízejí více. Uživateli je tak k dispozici především adresář s kapacitou 200 jmen, přičemž ke každému jménu lze přiřadit pouze jediné číslo a jakousi ikonku, dále standardní SMS zprávy s podporou české T9, hodiny, které při podržení klávesy s hvězdičkou oznámí skutečný čas nahlas stejně jako na telefonním čísle 14112, budík, poznámky a jednoduché hry. Žádné pokročilejší funkce jako MMS zprávy, Java nebo GPRS Nokia 1600 nenabízí.Tomáš Varoščák

Nokia 1600

Telefon pro absolutní začátečníky nebo pro uživatele s nízkými nároky. Předností tohoto modelu je slušné zpracování a s ohledem na cenu velmi sympatické vzezření.

Výrobce: http://www.nokia.cz

Cena vč. DPH: 2 049 Kč

Panasonic VS3

Hned při prvním sekání s novinkou ze stáje Panasonicu zjistíte, že jde o designově poměrně netradičně řešené véčko. Tělo totiž není oválné jako u většiny konkurenčních telefonů, je spíše hranaté. Zajímavým prvkem jsou také čtyři šrouby umístěné v rozích předního krytu. Ty nejen dodávají telefonu zvláštní image, ale slouží rovněž k upevnění výměnných krytů. Na předním krytu dále naleznete objektiv vestavěného fotoaparátu s rozlišením 1 280 x 1 024 bodů a lesklou plošku pro focení autoportrétů. Zajímavostí a pro valnou většinu uživatelů i slabou stránkou telefonu je absence vnějšího displeje. Uživatel tak ztrácí přehled o volajícím, o došlých zprávách, aktuálním čase, zmeškaných hovorech atd. Barvami hýřící dioda je jen slabou náhražkou. Zevnějšek telefonu a jeho konstrukce si zaslouží ještě jednu zmínku, která se týká systému vyklápění telefonu. Ten totiž lze otevřít jak manuálně, tak automaticky pomocí stisku tlačítka na boku. O automatické "vystřelení" horního krytu se postará pružina, zavřít se ale telefon dá pouze ručně.

Vnitřek telefonu příznivce této značky rozhodně nepřekvapí, neboť provedení klávesnice i její rozložení jsou úplně stejné jako u některých předchozích modelů (GD87). Ovládání tak obstarává čtyřsměrný kříž s potvrzovacím tlačítkem uprostřed a dvě kontextové klávesy. Tlačítka alfanumerické klávesnice jsou relativně hluboko zapuštěná, ale píše se na nich dobře a problém nečiní ani jejich rozeznání po hmatu. Nic se nedá vytknout ani rychlosti odezvy, snad jen při otevření by se displej mohl "probudit" o něco rychleji. Hovoříme-li o zobrazení, slušelo by se říci, že jde o jeden z nejkvalitnějších displejů na mobilních telefonech vůbec. Může se pochlubit parádním rozlišením 240 x 320 pixelů a dokáže zobrazit až 16 milionů barev.

Funkční výbava Panasonicu VS3 nabízí vícepoložkový adresář, který umí vyhledávat pouze podle prvního písmene, dále pak SMS a MMS zprávy bez e-mailového klienta, český slovník T9 s diakritikou, kalendář s poznámkami, Javu s nahranou a zábavnou arkádou Sonic The Hedgehog, IrDA port, GPRS a hlasový záznamník.Tomáš Varoščák

Panasonic VS3

Na první pohled velmi netradiční véčko s neotřelým designem, výborným vnitřním displejem a standardními funkcemi, které lze pořídit za relativně nízkou cenu.

Výrobce: http://www.panasonic.cz

Cena vč. DPH: 6 699 Kč

Siemens AX75

Pouhé jediné písmeno v názvu může někdy znamenat zcela jiný produkt s daleko širšími možnostmi a mnohem lepší výbavou. Alespoň tak je tomu u druhé z novinek Siemensu, prodávané pod označením AX75. Zatímco A75 je okleštěn doslova na úplné funkční minimum, model AX75 nabízí o poznání lepší výbavu a liší se i vzezřením a designovým provedením. I když tvarově jsou si oba telefony velmi blízké, tmavá barva doplněná a lesklé kovové proužky působí přece jen o něco seriózněji.

Dominantním prvkem je při strohosti designu jednoznačně displej, který má rozlišení 128 x 128 obr. bodů, dokáže zobrazit až 65 000 barevných odstínů a je bohužel pasivní. Jeho kvality sice nejsou nijak závratné, ale v porovnání s modelem A75 a vzhledem k prodejní ceně patří k nadprůměru. Ovládací prvky i numerické klávesy jsou poměrně velké a dobře oddělené, možná ale kladou při stisku až zbytečně velký odpor. Práce s ovládacími prvky je díky standardní a neměnné nabídce Siemensu snadná, byla by ale ještě lepší, kdyby telefon nereagoval tak pomalu.

Funkční nabídka Siemensu AX75 je na hony vzdálená verzi A75. Nabízí vícepoložkový telefonní seznam se slušnou kapacitou, podporu EMS i MMS zpráv včetně české T9 bez diakritiky, kalendář, budík, stopky a kalkulačku, pomalejší GPRS třídy 8, infraport, Javu a další funkce. Poměrně překvapivá je možnost synchronizace určitých položek s daty v PC a hlasové povely. Telefon nemá integrovaný fotoaparát, což je spíše pozitivní, neboť v této cenové hladině jejich kvalita stejně za moc nestojí. Slabším místem je interní paměť s kapacitou pouhých 1,3 MB, tedy zlomkem toho, co jsou dnes výrobci mobilů schopni nabídnout. Tomáš Varoščák

Siemens AX75

Jediné písmenko v označení znamená mnohem více funkcí, lepší displej a design. Bohužel je dosti pomalý a má paměť omezenu na 1,3 MB.

Výrobce: http://www.siemens.cz

Cena vč. DPH: 2 400 Kč

Sony Ericsson W800i

Odhlédneme-li od dlouhodobé snahy spojit mobilní telefony s fotoaparáty, pak na trhu nenajdeme mnoho příkladů plnohodnotného spojení telefonů se spotřební elektronikou. Ano, některé modely dokáží z interní paměti či paměťových karet přehrávat MP3 skladby nebo přijímat FM rádiový signál, ale jde stále pouze o doplňkové funkce, kterým do dokonalosti schází poměrně dost. Právě proto bylo s novým Sony Ericssonem spojováno poměrně značné očekávání, které se, alespoň podle našeho názoru, z větší části naplnilo.

Design modelu W800i je poplatný jeho účelu a zaměření na specifickou cílovou skupinu, což samozřejmě nemusí vyhovovat všem. Zatímco tvar telefonu a tlačítek se drží relativně v konzervativních mezích, oranžovo-bílá kombinace je veselá, příjemná a poměrně nezvyklá. Tělo telefonu je vyrobeno z tvrdého plastu, stejně jako kontextové klávesy, které na první pohled působí kovovým dojmem. Kromě plastu je na telefonu i guma, tu najdete na krytce slotu paměťové karty. Zadní strana "walkmanu", jak je novinka označována, sice není tak atypická jako u modelu K750i, ale stejně se od ostatních telefonů na trhu výrazně odlišuje. Najdete na ní kryt baterie, krytku objektivu fotoaparátu a "zrcátko" pro autoportréty.

Téměř celou polovinu přední strany telefonu zabírá displej, který při rozlišení 176 x 220 obr. bodů zobrazí až 262 tisíc barev, je velmi jemný a dobře čitelný i na přímém slunečním světle. Mohl by sice být o něco větší, ale pro potřeby běžného telefonování a přehrávání MP3 skladeb postačí a nezatěžuje baterii přílišnou spotřebou elektrické energie. Ovládání telefonu má na starosti především joystick a kontextové klávesy. Nutno podotknout, že s telefonem se díky jeho rychlosti pracuje velmi dobře i při spuštěném přehrávání MP3 skladeb.

Funkční výbava by byla i bez integrovaného MP3 přehrávače více než nadprůměrná. Kromě EDGE obsahuje vše, co by uživatel od zástupce high-end segmentu čekal, včetně kvalitního fotoaparátu s rozlišením 2 MP, Bluetoothu či velké interní paměti. Hlavním tahákem tohoto modelu ale zůstává přehrávání hudby ve formátech MP3 a AAC. Telefon obsahuje přehrávač, který je kdykoli přístupný stisknutím samostatné klávesy a který dokáže přehrávat hudbu tzv. "na pozadí", tedy i ve chvíli, kdy píšete SMS zprávy či jinak s telefonem pracujete. Přehrávač funguje jak ve spojení s reproduktorem hlasitého handsfree, tak se sluchátky z příslušenství, která lze nahradit libovolnými kvalitnějšími sluchátky. K těm by se pak hodilo snad už jen dálkové ovládání a to, aby telefon s 512MB paměťovou kartou fungoval jako storage class zařízení bez nutnosti instalace ovladačů.

Ocenili jsme dlouhou výdrž práce na baterie. Při asi dvouhodinovém přehrávání hudby denně a poměrně hojném telefonování vydržel pracovat čtyři dny. Pokud však nabití baterie poklesne pod polovinu, telefon se často svévolně vypíná. Mohlo to být způsobeno i starším firmwarem, ale sedm vypnutí během jednoho odpoledne je u takto drahého telefonu příliš. To je snad jediná výtka vůči telefonu, jehož funkce i vzhled nás nadchly a který bychom si sami koupili - tedy pokud by se přestal vypínat.

Sony Ericsson V800i

Bohatě vybavený multimediální telefon s výrazným designem a vynikající funkčností. Testovací kus se ale bohužel často vypínal.

Výrobce: http://www.sonyericsson.cz

Cena vč. DPH: 13 000 Kč

3géčkový rozjezd

Nokia N70

Řada telefonů N představuje pro Nokii kategorii mobilů, které mají svým vybavením vyniknout. První představený model N90 má uživatele oslnit integrovaným fotoaparátem. N91, která se teprve chystá na premiéru, je zaměřena na fanoušky hudby. Prostřední model, na který se podíváme v tomto testu, by měl být jedním z nejlépe vybavených smartphonů.

Nokia N70 má hmotnost 126 gramů a její rozměry činí 109 x 53 x 24 mm. Je postavena na Symbianu Series 60 a vyplňuje tak mezeru mezi profesionálními přístroji (N9300, N9500) a "fotomobily" pro volný čas. Z obou světů si vzala to nejlepší, ovšem výsledný mix si vyžádal určité kompromisy. Nikdo nepochybuje, že s telefonem lze volat a jeho základní funkce fungují, takže se zaměříme spíše na to, co by vás mohlo nepříjemně překvapit.

Displej N70 je sice menší než u modelu N90, ale pro rozlišení 176 x 208 pixelů stačí. Slabší je ovšem podsvícení, což je hlavně daň 970mAh baterii, kterou je potřeba při intenzivním užívání od rána dobíjet ještě týž den večer. Při běžném provozu jsme dobíjeli obden.

U paměťového média padla volba na karty RS-DV-MMC. Z hlediska IT uživatele bychom však raději viděli kartu typu SD, jejíž použitelnost není omezena jen na několik telefonů a fotoaparátů. Slzu jsme zamáčkli i nad absencí IrDA portu, ovšem vzhledem ke stále rostoucí vybavenosti notebooků Bluetoothem můžeme přimhouřit oko.

Zato fotoaparáty zde nalezneme hned dva. Hlavní 2MP pod krytem na zadní straně, nad displejem pak "pomocný" pro vedení videohovorů s rozlišením VGA. Záznam videosekvencí se při nejvyšším rozlišení ukládá do formátu MPEG4, který lze přehrát rovnou ve Windows Media Playeru, záznam v nižším rozlišení je ukládán ve formátu 3GP.

Nokia N70 obsahuje i FM tuner. V balení nalezneme klasické "špunty", které slouží jako handsfree i jako anténa. Pro přehrávání MP3 je připraven software Music, který nahradil RealPlayer. Tato aplikace sice nedovede po ukončení hovoru obnovit přehrávání v místě přerušení, ale celkově jde o dobré řešení.

Excelentní je možnost brouzdat jak přes GPRS (třída 10), EDGE (třída 10) tak i 3G (WCDMA). Právě pro podporu 3G je N70 jedním z mobilů pomáhajících Eurotelu rozjíždět káru UMTS. Nokia však stále na displeji neukazuje, zda jde o GPRS či EDGE, v případě UMTS však na displeji ikonu 3G spatříme. S počítačem propojíte N70 přes dodávaný USB kabel či pomocí Bluetooth. Vše v režii tradičního softwaru PC Suite.

Oproti předchozím smartphonům nelze u N70 přejít z aplikace do aplikace zmáčknutím červeného tlačítka (ukončení hovoru). U tohoto modelu se takto aplikace ukončí, nepřepneme ji tedy do běhu na pozadí. Proto musí uživatel absolvovat postup s vyvoláním lišty a hlavní nabídky.

E-mailový klient podporuje POP3 i IMAP4, odcházející pošta jde přes SMTP. Stahovat lze jak kompletní e-maily včetně příloh, tak pouze hlavičky nebo definovaný počet kB e-mailu. Samozřejmostí je automatické stahování a kontrola došlé pošty. V N70 si přečtete dokumenty vytvořené ve Wordu, Excelu i Powerpointu, v mobilu jsou totiž připraveny readery řady Quickoffice. Pokud ovšem chcete dané dokumenty editovat, musíte si koupit plnohodnotnou verzi. Ve výbavě je i Acrobat Reader pro PDF.

Pro SMS nadšence je opět k dispozici česká T9 s diakritikou, zkracující celkovou délku zprávy.

U kalendáře a plánovače jsou k dispozici tři typy položek - schůzka, poznámka a výročí. Při synchronizaci s Outlookem se u N70 poprvé v případě Symbian Series 60 přenese i poznámka.

Co nás ovšem skutečně zdrtilo, je budík. Je opět pouze jednoduchý a navíc neumožňuje opakování. Takže pokud si nekoupíte externí aplikaci, musíte denodenně vstávání nastavovat. Chápeme, že většinu návrhářů Nokie asi budí služebnictvo, ale je to přinejmenším divné. Stejně jako diktafon, který neumožňuje pořídit delší nahrávku než 60 vteřin.

Byť jsme se zaměřili především na negativa, Nokia N70 je mobil, jehož velmi dobré vybavení a možnosti bohatě vyvažují některé nedokonalosti platformy Series 60. Multimediálně laděný mobil těží z podpory sítě UMTS a nabízí tedy možnost videohovorů a další výhody plynoucí z nabídky 3G sítě. Ve vybavení je i slušný 2MP fotoaparát a jeho možnosti z hlediska komunikačních rozhraní a připojitelnosti k internetu jsou vynikající. Hledáte-li smartphone, rozhodně byste si neměli tento kousek nechat ujít - zvláště při dotovaných cenách operátorů. Pokud jste majiteli N6630/6681, nejsou vylepšení u N70 natolik výrazná, abyste přemýšleli o změně. IT uživatelé by pak měli raději vyčkat příchodu profi Nokií E-series.

Nokia N70

Povedený pokračovatel chytrých telefonů postavených na symbianovské Series 60. Dobře vybavený, navíc s podporou sítí 3G.

Výrobce: http://www.nokia.cz

Cena vč. DPH: 13 995 Kč

§§§§§

$$$$$


Hardware


Grafické karty

Petr Matuška

C05P0647

Na poli grafických čipů se to za poslední čtvrtletí hemžilo samými novými čipy. V červnu společnost nVidia představila již sedmou generaci grafických čipů řady GeForce, minulý měsíc jako reakci na tuto skutečnost vypustila do světa své čipy i společnost ATI.

Ta navíc uvedla prakticky novou řadu grafických karet s označením ATI Radeon X1x00, nahrazující předchozí generaci X300 (X550), X600, X700, X800 a X850, zatímco nVidia vypustila pouze dva zástupce nejvyšší kategorie 7800 GT a 7800 GTX. Většina těchto karet je ale běžným smrtelníkům nedostupná díky ceně, nezřídka převyšující 12 000 Kč. Proto jsme se v našem přehledovém testu zaměřili na karty výrazně levnější, dostupné naprosté většině uživatelů.

Co je v současné době na našem trhu k dispozici?

K dostání jsou snad všechny typy grafických čipů vydaných v posledních dvou letech, někde je možné nalézt i perličky jako ATI Radeon 7000 nebo GeForce 2 MX, to jsou ale již karty, které se hodí pouze pro 2D do kanceláří a (nebo) do počítačových sestav nedotčených aktuálními hrami. V našem testu naleznete jen ty nejnovější modely, rozdělené do dvou kategorií grafické karty pro začátečníky, tzv. kategorie entry-level, s cenou do 2 000 Kč včetně DPH. Obecně tyto karty nabízejí nízký výkon a podporu nejnovějších technologií DirectX 9.0, to vše ovšem za přijatelnou cenu. Druhou testovanou kategorií byly karty s cenou do 5 000 Kč včetně DPH, kam se vešly nejen tzv. low-end karty, ale i některé modely z kategorie nižší střední třídy. U těchto karet se už očekává takový výkon, aby s nimi bylo možné hrát poslední hry alespoň v rozlišení 800 x 600 obrazových bodů a se zapnutými středními detaily. S nástupem nové generace her typu F.E.A.R nebo Quake IV ale tyto karty svým výkonem přestávají stačit, a proto se náročnější uživatelé musejí poohlédnout po modelech s ještě vyšší cenou. Nemusíte však mít strach, že si s modely karet do 5 000 Kč vůbec nezahrajete. Nové hry můžete klidně spustit, ovšem k jejich plynulému chodu budete muset častěji vstoupit do nabídky grafických možností a omezit výstupní rozlišení, nastavení detailů nebo vypnout některé obrazové funkce či vyhlazování.

V testu jsme se v první kategorii setkali s grafickými čipy ATI Radeon X300SE a jejich výkonnějšími verzemi X550, zatímco společnost nVidia byla zastoupena pouze modelem GeForce 6200. Vzhledem k důrazu na nízkou cenu jsou všechny tyto čipy vybaveny technologií sdílení video paměti s hlavní operační pamětí počítače, díky níž mohou být samotné karty osazené jen minimem vlastní paměti. Tato technologie se u ATI nazývá HyperMemory a nalézt ji můžeme u grafických čipu X300SE a X300, společnost nVidia podobnou technologii pojmenovala TurboCache.

U vyšší kategorie byly v kartách použity čipy ATI Radeon X700, X700PRO, X800GT a zcela nový X1300, který do testu jako jediná stihla dodat společnost MSI. Na straně společnosti nVidia to byl opět jediný zástupce s kódovým označením NV43, rozdělen pouze podle použitých frekvencí na dva modely - GeForce 6600 a GeForce 6600GT. Co se týká technologií, ATI Radeon sází na plnou podporu DirectX 9.0b, Shader Model 2.0, SmartShader, popřípadě vylepšenou technologii SmartShader HD pro vysoce kvalitní stínování a jiné světelné efekty, SmoothVision pro výrazné zlepšení kvality obrazu, u nového čipu X1300 se pak objevuje již dlouho očekávaná plná podpora DirectX 9.0c a Shader Model 3.0. nVidia a její GeForce rodiny 6x00 sází na vyspělé Shader Model 3.0 a tudíž na plnou podporu DirectX 9.0c, PureVideo Technology pro zpracování videa ve formátu High Definition a v neposlední řadě také u modelů GeForce 6600GT na podporu SLi technologie.

Pro uživatele bude jistě nejzajímavější výkon karet. Ten kromě již zmíněného GPU ovlivňují také použité paměti (DDR, DDR2 nebo GDDR3) a jejich velikost, použití paměťové sběrnice (64, 128 a 256 bitů), platí čím více, tím lépe. Všechny testované karty musely splnit ještě další podmínku - musely pracovat s rozhraním PCI Express.

Testy probíhaly na platformě AMD (procesor AMD Athlon 64 4000+, 2 x 512 MB RAM DDR400 CL 2.0, základní deska Gigabyte GA-K8NXP-SLI s čipsetem nVidia nForce 4 SLI a pevný disk WD Raptor 74 GB), provedli jsme je na aktuálních hrách Battlefield 2, Doom3 a Half-Life2 (vždy v rozlišení 800 x 600 a při standardních nastaveních) a v klasických syntetických benchmarcích 3DMark 2003 a 2005.

Jaké závěry vyplynuly z našeho testu? Pokud vám záleží na výkonu, v kategorii do 2 000 Kč je v současnosti nejvýhodnější pořídit si grafickou kartu s čipem ATI Radeon X550 se 128bitovou paměťovou sběrnicí a minimálně 128 MB paměti. Nejvyššího výkonu dosáhl model Asus Extreme AX5500GE, těsně za tím se umístily výrobky společnosti Gigabyte, GeCube a Sparkle. V kategorii do 5 000 Kč si pak vedly dobře karty osazené GPU GeForce 6600GT s GDDR3

pamětí - Gigabyte GV-NX66T128VP, Leadtek PX6600GT TDH a překvapivě i nedávno uvedený model ATI Radeon X800GT v kombinaci s GDDR3 paměťmi - jedinou takovou kartou v testu byl zástupce Club3D.

Alastor Radeon X300SE

Cena vč DPH: 1 810 Kč

První kartou v testu byl model společnosti Alastor, osazený grafickým procesorem ATI Radeon X300SE a pracující s 128MB paměti DDR od společnosti Samsung. Výstupy zajišťoval jeden VGA, jeden DVI-I a jeden S-Video konektor, chlazení karty pak obstarával pasivní chladič GPU a pamětí s jedním malým aktivním ventilátorem. Tato karta je určena do vstupního segmentu trhu, čemuž odpovídá jak výběr GPU, tak výbava, která čítá pouze kabel S-Video, CD s ovladači a anglický manuál. Výkonnostně se karta zařadila na konec testovaného pole, čemuž odpovídala i její cena.

Asus Extreme AX550GE/TD

Cena vč DPH: 1 999 Kč

Nejvýkonnější kartou v testu v kategorii do 2 000 Kč se stal model Asus Extreme AX550 Gamer Edition, pracující s grafickým čipem ATI Radeon X550, s celými 256 MB paměti typu DDR - nekompromisně byla zvolena značka Samsung, a to pro své velmi dobré výkony i spolehlivost. Chlazení karty zajišťoval miniaturní aktivní ventilátor, paměti chlazeny nebyly. Mezi skromnou výbavu patří CD s ovladači, manuál, redukce DVI-VGA a kabelová redukce z S-Video na Cinch. U testovací karty jsme zaznamenali problém s kvalitou obrazu, což se ukázalo jako chyba jediného kusu, nikoli celé série.

Club3D Radeon X550 CGAX

Cena vč DPH: 1 999 Kč

Své zástupce v testu měla i společnost Club3D, která do kategorie do 2 000 Kč dodala model CGAX-X56TVD, postavený na nedávno uvedeném GPU ATI Radeon X550. Na grafické kartě pak dále bylo 256 MB paměti DDR značky Hynix, připojené k 128bitové sběrnici, aktivní chladič GPU a klasické výstupy - VGA, DVI-I a S-Video. Příslušenství karty tvoří dva kabely S-Video a Cinch, redukce DVI-VGA a trojice CD s ovladači, jednou plnou verzí hry a programy PowerDVD a Director. Výkon karty byl dobrý, i když nedosáhl maxima karet Asus či GeCube.

Forsa GeForce 6200

Cena vč DPH: 1 589 Kč

Model grafické karty od společnosti Forsa pro nejméně náročné hráče nese označení GeForce 6200 a je postaven na stejnojmenném čipu společnosti nVidia. Na kartě jsou k dispozici paměťové moduly Samsung s celkovou kapacitou 128 MB, po jednom VGA, DVI-I a S-Video výstupu a chladič GPU složený z ventilátoru a pasivního chladiče. V balení jsme nalezli pouze CD s ovladači, manuál a jeden kabel S-Video-Cinch. Karta se umístila svým výkonem zhruba uprostřed startovního pole, přičemž její cena ani zdaleka nedosáhla stanovené hranice 2 000 Kč vč. DPH.

GeCube Radeon X550

Cena vč DPH: 1 990 Kč

Druhá nejvýkonnější karta v kategorii low-end v našem testu nese název GeCube a je osazena grafickým procesorem ATI Radeon X550 a osmi paměťovými moduly Samsung typu DDR s celkovou kapacitou 256 MB. Danému výkonu hodně pomohlo i připojení pamětí na 128bitovou sběrnici, díky které mohou data rychle putovat mezi GPU a pamětí. Chlazení bylo navrženo pouze pro grafický čip, na paměti se nedostalo, stejně tak bylo redukováno vybavení pouze na jedno CD, manuál a S-Video kabel pro propojení grafické karty a televize.

Gigabyte Radeon X550

Cena vč DPH: 1 997 Kč

Ani společnost Gigabyte v našem testu grafických karet nechyběla a v kategorii low-end vsadila na služby grafického čipu ATI Radeon X550, doplněného 128 MB paměti Hynix typu DDR, která byla připojena na 128bitovou paměťovou sběrnici. Stejně jako většina konkurentů nabízí jeden výstup VGA, DVI-I a S-Video, co ji naopak odlišovalo, bylo použití pasivního chlazení grafického procesoru, které však účinně chladilo i paměti. Ve výbavě se nacházel S-Video kabel a CD s ovladači a programem PowerDVD 6. Výkonnostně si karta vedla nadmíru dobře.

HIS Radeon X300SE

Cena vč DPH: 1 588 Kč

Jedním ze stálých účastníků testů grafických karet je i společnost HIS, která sází výhradně na čipy společnosti ATI. Do kategorie do 2 000 Kč dodala grafickou kartu osazenou GPU ATI Radeon X300SE, 128 MB paměti DDR a - jak je zvykem u tohoto čipu - pasivním chladičem grafického čipu. Paměti jsou připojené pomocí pouze 64bitové paměťové sběrnice, tudíž od karty nelze očekávat závratné výkony v 3D hrách. Výbavu této karty tvoří jeden VGA, jeden DVI-I a jeden S-Video výstupní konektor, CD s ovladači, metrový S-Video kabel a anglický manuál.

Leadtek WinFast PX6200TC

Cena vč DPH: 1 733 Kč

Další v pořadí je grafická karta společnosti Leadtek s označením WinFast PX6200TC. Jak dává název tušit, jedná se grafickou kartu založenou na čipu nVidia GeForce 6200TC, využívající ke své práci 64 MB integrované paměti typu DDR, kterou je možné rozšířit díky technologii TurboCache až na celkových 256 MB. Výrobce se rozhodl pro osazení pasivním chladičem, který opět nedoléhá k pamětem a ty nejsou chlazeny. Interní výbava karty se skládá pouze z redukce DVI-VGA, CD s ovladači a dvou manuálů. Výkon této karty byl v celém testu nejnižší.

MSI Radeon X550

Cena vč DPH: 1 890 Kč

Prvním zástupcem MSI v testu byla grafická

karta osazená novým GPU ATI Radeon X550

a 128 MB paměti DDR, připojené k 64bitové sběrnici. Kromě klasické trojice výstupů - DVI-I, VGA a S-Video - byl na grafické kartě také chladič starající se pouze o teplotu GPU. V přiloženém příslušenství se nacházelo jedno CD s programy a ovladači, dvojice kabelů S-Video a jedna redukce DVI-VGA. Na celkovém výkonu se velmi podstatně projevilo použití pouze 64bitové paměťové sběrnice, díky níž karta podala jen průměrný výkon.

Sapphire ATI X550

Cena vč DPH: 1 890 Kč

Co by to bylo za test grafických karet, kdyby v něm chyběl přední výrobce ATI - společnost Sapphire. Do kategorie do 2 000 Kč dodala kartu s inovovanou verzí čipu RV370 - ATI Radeon X550, spolu s ním byly osazeny paměťové moduly Hynix typu DDR o celkové velikosti 128 MB. Jak je u těchto karet zvykem, chladič je pouze na grafickém čipu, paměti jsou holé. V balení se nachází manuál, redukce S-Video-Cinch a CD s ovladači a programem PowerDVD 5. Z hlediska výkonu zůstala karta jen o krůček za nejvýkonnějšími modely v této kategorii.

Sparkle GeForce 6200

Cena vč DPH: 1 398 Kč

Dalším zástupcem výrobců grafických karet s čipy nVidia je společnost Sparkle. Do low-endové kategorie zařadila grafickou kartu s čipem GeForce 6200TC, využívající technologii TurboCache k zvětšení pracovní paměti karty. Přímo na kartě je osazeno 128 MB paměti od společnosti Samsung, připojené ovšem na pouze 64bitovou datovou sběrnici. Karta je vybavena pasivním chlazením grafického procesoru a standardními výstupy VGA, DVI-I a S-Video. Protože k minimální výbavě se přidává nižší výkon, osloví tato karta uživatele spíše poměrem výkon/cena.

XFX GeForce 6200TC

Cena vč DPH: 1 990 Kč

V Česku téměř neznámá, ale v zahraničí velmi významná společnost XFX dodala do testu dva zástupce - prvním z nich je karta založená na grafickém čipu nVidia GeForce 6200TC, pracující s 64 MB paměti DDR. Zbytek až do hodnoty 256 MB si může podle přání uživatele vypůjčit z hlavní paměti počítače díky technologii TurboCache. Karta je osazena jedním pasivním chladičem bez možnosti doplnění aktivním ventilátorem. Výbavu má minimální - pouze CD s ovladači

a S-Video kabel. Výkon karty je velmi nízký a bohužel neodpovídá pořizovací ceně.

Club3D Radeon X800RX CGAX

Cena vč DPH: 4 997 Kč

Velmi výkonnou kartou v testu byl model CGAX-RX86DD společnosti Club3D. Osazen byl totiž novou verzí grafického čipu ATI Radeon X800, tentokrát ve verzi X800GT. Na pomoc mu bylo rovných 256 MB rychlé paměti typu GDDR3 dodané od společnosti Samsung. O chlazení se staral masivní chladič chránící jak GPU, tak paměti, podporovaný velkým aktivním ventilátorem. Karta se nenechala zahanbit ani v dodaném příslušenství: 2 x DVI-I spolu s S-Video konektorem, S-Video kabely a sada tří CD se softwarem a plnou verzí hry Colin McRae Rally 2005.

Forsa GeForce 6600

Cena vč DPH: 3 380 Kč

Druhá grafická karta vyslaná do testů společností Forsa je opět postavena na čipu nVidia, tentokrát ovšem na výkonnější verzi GeForce 6600. I na této kartě byly osazeny paměťové čipy DDR Samsung s kapacitou 128 MB, které ovšem nebyly chráněny chladičem proti přehřátí - ten byl osazen pouze na grafickém procesoru. Výbava karty se skládala dále z klasické trojice výstupů VGA/DVI-I/S-Video, jednoho CD, manuálu a S-Video kabelu. Svým výkonem karta příliš nepřesvědčila, a to ani s přihlédnutím k ceně a absenci chlazení pamětí.

GeCube Radeon X700Pro

Cena vč DPH: 4 990 Kč

Druhým zástupcem společnosti GeCube v našem testu byla karta pracující s grafickým čipem ATI Radeon X700PRO. Místo klasického chladiče je zde použit objemný pasivní chladič, umístěný po obou stranách karty a spojený navzájem dvojicí HeatPipe, který zajišťuje plynulé rozprostření

tepla do celého chladiče. Co nás velmi zamrzelo, byl fakt, že chladič slouží k odvodu tepla pouze od grafického čipu, nikoliv od pamětí. Ty jsou osazené v celkové kapacitě 128 MB a vyrobené společností Samsung. Z výbavy stojí za to jmenovat plnou verzi programu PowerDVD 6.

Gigabyte GV-NX66T128VP

Cena vč DPH: 4 980 Kč

I do druhé kategorie dodala společnost Gigabyte grafickou kartu osazenou pasivním chladičem s jednou HeatPipe trubicí, který ovšem chladí pouze GPU, ne paměti. jako grafický čip je použit nVidia GeForce 6600GT spolu se 128 MB rychlých pamětí Samsung typu GDDR3. Jako jedna z mála měla tato karta kromě standardních VGA a DVI-I také S-Video vstup/výstup a potřebné datové kabely, dále pak manuál, redukci DVI-VGA, CD s plnými verzemi programů Cyberlink a dvě hry - Joint Operations a Thief. Výkonnostně na tom byla velmi dobře - umístila se na předních pozicích testu.

HIS Radeon X800GT

Cena vč DPH: 4 557 Kč

Velmi zajímavým počinem byla druhá grafická karta od HIS, osazená grafickým čipem ATI Radeon X800GT, doplněná 128 MB paměti Hynix typu DDR, připojenými na 256bitovou paměťovou sběrnici. O chlazení GPU se staral velký chladič s ventilátorem, na zadní straně byly osazeny dva pasivní chladiče na paměťových čipech. Výbavu karty zajišťovala trojice klasických výstupních konektorů VGA, DVI-I a S-Video, manuál, několik datových kabelů a redukce DVI-VGA a software v tzv. Platinum Packu, obsahující několik programů pro správu videa, fotografií a plnou verzi hry Dungeon Siege.

Leadtek WinFast PX6600GT

Cena vč DPH: 4 942 Kč

Úplně z opačného konce než u low-end karet to vzala firma Leadtek a do testu dodala plně vybavenou kartu, pracující s grafickým čipem nVidia GeForce 6600GT. Karta je vybavena 128 MB rychlé paměti GDDR3, konektorem pro snadné spojení dvou karet dohromady v SLi mód, aktivním chlazením GPU a výstupy VGA, DVI-I a S-Video, zvládajícím jak výstup, tak i vstup televizního signálu. Ke kartě jsou dodané dvě plné verze her - Prince Of Persia: WW a Splinter Cell: PT, dále pak CD s ovladači a manuál. Podaný výkon byl jeden z nejlepších v testu.

MSI RX1300PRO-TD256E

Cena vč DPH: 3 480 Kč

Druhá karta společnosti MSI byla jako jediná v testu osazena zbrusu novým GPU ATI Radeon X1300PRO, což se jinému výrobci nepovedlo. K dispozici měla 256 MB DDR2 pamětí pracujících na 128bitové sběrnici, paměti však nebyly chlazeny. Aktivního chlazení se dočkal pouze GPU procesor. Výbava je naprosto stejná jako u nižšího modelu MSI. Na této kartě můžeme porovnat přínos nové řady grafických karet ATI, protože X1300PRO je tzv. low-endový čip, a přesto snese srovnání se současnými kartami z oblasti nižší střední třídy.

PowerColor Bravo X700

Cena vč DPH: 4 640 Kč

Jediná grafická karta v testu od společnosti PowerColor byla osazena procesorem ATI Radeon X700 spolu s 256 MB paměti DDR2, připojené ke 128bitové sběrnici. Zajímavostí této karty bylo použití pasivního chlazení karty pomocí dvou masivních chladičů, propojených dvěma HeatPipe trubicemi. Pro případ potřeby byl dodán i ventilátor. Karta obsahovala dva DVI-I a jeden S-Video výstup, v balení se nacházely tři druhy kabelů a dvě redukce DVI-VGA. Karta nepodávala v testech přesvědčivé výkony, což ovšem může uživateli vynahradit tichým provozem.

Sapphire X700 FireBlade

Cena vč DPH: 4 999 Kč

Druhá karta od společnosti Sapphire je zástupcem nižší střední třídy a je vybavena 128 MB paměti Samsung typu DDR a grafickým procesorem ATI Radeon X700PRO. Patří do série FireBlade, která se vyznačuje modrým provedením PCB a ventilátoru grafického čipu. Výbava karty spočívá v metrovém S-Video kabelu, S-Video redukci na RGB, redukci na Cinch společně s metrovým kabelem, dále v plné verzi hry Prince Of Persia a Splinter Cell: PA, konečně zde nalezneme program PowerDVD 5. Z pohledu výkonu se karta umístila uprostřed testovaného pole - zajímavá je zejména cenou.

Sparkle GeForce 6600

Cena vč DPH: 3 200 Kč

Pro kategorii do 5 000 Kč si pro nás společnost Sparkle připravila další kartu s GPU nVidia, a to konkrétně s GeForce 6600. Tento čip je frekvenčně oproti 6600GT velmi omezený, a tak se výrobce rozhodl použít i levnější paměti typu DDR s kapacitou 128 MB. Oproti low-endovému modelu je na GPU osazen aktivní chladič, stejná zůstala jak výbava karty (VGA, DVI-I a S-Video výstup), tak i výbava v podobě CD s ovladači, manuál a metrový S-Video kabel. Výkonnostně si tato karta nevedla zrovna dobře, výrobce sází pouze na dobrý poměr výkon/cena.

XFX GeForce 6600

Cena vč DPH: 3 660 Kč

Výrobek společnosti XFX s názvem Geforce 6600 byl osazen stejnojmenným grafickým procesorem společnosti nVidia a 128 MB paměti typu DDR Hynix, připojené na datovou 128bitovou sběrnici. Chlazení bylo opět pouze na grafickém čipu, a to ve formě ventilátoru. Karta se dodává v působivém obalu ve tvaru X, příslušenství tvoří S-Video kabel, manuál a několik CD s ovladači a třemi plnými verzemi her - Commandos 3, Nascar Thunder 2004 a X2. Díky použitým pamětem a GPU se karta zařadila na konec výkonnostní tabulky, zajímavá může být zvláště cenou.

Rozdíl mezi DVI-I a DVI-D

Rozhraní DVI (Digital Video Interface) má několik specifikací, nejrozšířenější z nich jsou však DVI-D a DVI-I. Základním rozdílem mezi 24pinovým DVI-D a 29pinovým DVI-I je možnost připojení běžného analogového monitoru. Konektor DVI-I má totiž na sobě navíc čtyři piny (nesoucí údaje o analogovém signálu), které umožňují (zpravidla přes výrobcem standardně dodávanou redukci) připojení 15pinového D-Sub (VGA) kabelu. Jestliže je však grafická karta vybavena pouze DVI-D konektorem, není možné analogový monitor připojit.

§§§§§


Klávesnice a myši

Jaroslav Kasal

C05P0648

Dnešní počítače jsou extrémně výkonné a dokáží nabídnout mnoho služeb. Pokud je nelze pohodlně ovládat,je často početní výkon k ničemu.Zkrátka a dobře, bez vyhovující klávesnice a kvalitní myši nebudete moci svůj počítač nikdy využít naplno. Kdo si pamatuje doby nekvalitních myší (s kuličkou), dá nám jistě zapravdu.

Mnoho uživatelů považuje klávesnici a myš za nepodstatné součásti své počítačové sestavy, které sice neovlivňují početní výkon, nicméně nepřímo se na výsledné efektivitě práce bezpochyby podílejí. Jistě víte, že ovládat operační systém Windows bez myši vyžaduje značný kus umu a řadu aplikací jinak než myší (nebo obdobným polohovacím zařízením) řídit nelze. I klávesnice vás může potrápit, zejména různým rozmístěním kláves. Pokud zasednete k cizímu počítači, který je vybaven klávesnicí s nestandardním rozložením kláves, určitě nebudete potěšeni, že hledáte notoricky známé základní klávesy (například Page Up nebo Page Down). Extrémně lstiví výrobci klávesnic jsou dokonce schopní zaměnit klávesy Insert, Home a Page Up za tlačítka přivádějící počítač do stavu hibernace nebo jej rovnou vypínající.

Nabídka českého trhu

K testování jsme si tentokrát zapůjčili takzvané multimediální desktop sety -  kompletní balení, která obsahují jak multimediální klávesnici, tak i myš. Je možné říci, že u desktop produktů do značné míry odpovídá kvalita pořizovací ceně. Žádný výrobek v testu se však neprojevil jako zcela nekvalitní, zato u těch dražších si výrobci doslova vyhráli a ukazují, že za nadstandardní cenu přinášejí uživateli bezpochyby nadstandardní výbavu. Nejdražším produktem v našem přehledu byl výrobek Logitech s označením Logitech diNovo Media Desktop Laser, který pořídíte za šest a půl tisíce korun. Cenově nejdostupnější zařízení představuje naopak Chicony Cordless Fun-touch. Zakoupíte jej za desetinu pořizovací ceny produktu Logitech. Je logické, že rozsah služeb, které zařízení nabídnou, bude velmi odlišný. Nicméně i přesto si dovolíme tvrdit, že pohodlí a komfort, který vám jednotlivé desktopy nabídnou, na penězích přímo závislé nejsou.

Klávesnice

Pokud se zaměříme na pohodlnost klávesnic, je nutné poznamenat, že zde je vše podmíněno subjektivními dojmy. Každý uživatel je trochu jiný a má jiné požadavky. Za nešťastné obecně považujeme to, že výrobci mají stále větší snahu nedodržovat standardní rozložení kláves. Kapitolu samu o sobě představují klávesnice s obdobným rozložením kláves jako mají běžné notebooky. U notebooků lze nepraktické rozložení pochopit z prostorových důvodů, u desktopových klávesnic již méně. Jak již bylo řečeno, vše je subjektivní a je dokonce možné, že některým uživatelům vyhovuje notebookové rozložení kláves více než nám.

Z multimediálního hlediska nabízejí různé klávesnice rozličné služby. V podpoře multimedií se vyznamenají produkty Logitech, orientující se na náročnější domácí uživatele, kterým přinášejí skutečně mnohé. Nejzajímavější desktopy disponují např. samostatnou numerickou klávesnicí s integrovanou kalkulačkou a mediální navigací, nebo úplně samostatným dálkovým ovladačem počítače, který vypadá obdobně jako televizní ovladač. Integrovaný informační LCD panel v klávesnici je již také realitou. Zajímavý je též dotekový panel.

Myši

Pokud jsme nechtěli v oblasti samotných klávesnic doporučovat konkrétní značku (s ohledem na rozdílné potřeby uživatelů), u myší můžeme být zcela konkrétní. Na jasně vedoucí pozici je společnost Logitech. Na trh totiž uvedla myši vybavené laserovou technologií, které vykázaly jednoznačně nejlepší výsledky. Dokonce i na světlém a lesklém testovacím povrchu, kde nepracovala spolehlivě ani jedna optická myš, bylo možné používat laserovou myš bez jediného zadrhnutí kurzoru. Z ergonomického hlediska se dobře používaly anatomicky uzpůsobené myši od společností Microsoft a Logitech. Tyto myši zřejmě nepotěší leváky. Jsou totiž zcela uzpůsobené pro pravou ruku. Z hlediska tlačítek a ovládacích prvků je vidět, že otočné kolečko představuje absolutní standard. Užitečné je i otočné kolečko s možností naklápění do stran. Pokročilejší uživatelé ocení myši s více než třemi tlačítky, které se také začínají rozšiřovat. Ostatně pokud pracujete v některé profesionální aplikaci, je příjemné nastavit si na další tlačítka nejpoužívanější funkce.

Ovladače

Ovladače je těžké hodnotit. Opět je otázkou, co který uživatel preferuje. Zda kompletní masivní balík, který dokáže nabídnout mnoho služeb a obsahuje i připojené doprovodné aplikace (např. multimediální přehrávače apod.), nebo zda chcete malé, ale svižné ovladače, které nebudou zabírat desítky až stovky megabajtů, nebudou zpomalovat počítač a naopak vám umožní nastavit tlačítka svobodně, abyste mohli využívat pohodlně své oblíbené aplikace. Pokud jste zastánci kompletního servisu, pak zřejmě upřednostníte Logitech - nabízí jednoznačně nejlepší výbavu a hotové multimediální řešení včetně přidružených aplikací (Jubox a další). V určitém ohledu jsou možná ovladače až zbytečně robustní. Za zmínku stojí i ovladače společnosti Microsoft, které se více integrují do operačního systému Windows a nabízejí prakticky využitelné služby. Jednodušší, ale svižné a rovněž prakticky využitelné řešení nabízí např. i Benq. Při výběru klávesnice záleží především na tom, co uživatel vyžaduje. Existuje řada uživatelů, kteří provozují desktop sestavy bez ovladačů a využívají pouze ta multimediální tlačítka, která nativně podporuje operační systém (hlasitost, mute, spuštění poštovního klienta, internetového prohlížeče a podobně). Možná se budete divit, ale mnoha uživatelům tato varianta vyhovuje. V praxi jsou totiž tyto služby plně dostačující.

Standard je bezdrát

Všechny desktopové modely v našem testu jsou vyrobeny v bezdrátovém provedení. V praxi to znamená, že k počítači uživatel připojí pouze menší či větší přijímač radiového signálu a není pak u klávesnice ani u myši omezován překážejícím kabelem. Informace se přenášejí zpravidla v pásmu 27 MHz, bezdrátový dosah se pohybuje v rozmezí dvou až čtyř metrů. Výjimku tvoří pouze dva produkty Logitech, konkrétně model diNovo Media Desktop Laser a Cordless Desktop S510 Media Repote. Oba výrobky používají pro komunikaci s PC standard Bluetooth ve verzi 2.0. Řešení má několik nesporných výhod. Jednak představuje řádově vyšší bezdrátový dosah. S klávesnicí se můžete pohybovat i po velké hale do vzdálenosti více než 10 m (výrobce udává až 20 m). Pro přednášky s datovým projektorem ve velkých prostorách představuje Bluetooth skutečně přínosné řešení. Další výhodou je fakt, že přiložený USB Bluetooth Dongle lze využívat nejen pro komunikaci s klávesnicí a myší, ale současně i s dalšími zařízeními podporujícími tento standard (např. mobilní telefony, PDA a podobně). Jistou nevýhodu (především pro méně zkušené uživatele) představuje o něco složitější instalace a prvotní synchronizace desktopu s PC.

Benq x730 Wireless Desktop Companion Pro

Cena vč. DPH: 1 696 Kč

Produkt Benq x730 Wireless Desktop Companion Pro se skládá ze stříbrné bezdrátové klávesnice, optické myši a USB přijímače. Klávesnice je navržena v elegantním stylu, který jen lehce narušuje integrované červené skrolovací kolečko. S jinou barvou otočného prvku bychom hodnocení designu bezpochyby zvedli o stupeň výš. Otočné kolečko na myši je zcela shodného vzezření. Výrobce chválíme za dodržení standardního rozložení kláves i za navržený vzhled multimediálních prvků. V praxi se osvědčilo i již zmíněné rolovací kolečko a dvě tlačítka, která umožňují snadno přepínat směr rolování (vertikálně a horizontálně). Instalace produktu je snadná a bezproblémová. Zajímavě je vyřešeno připojení přijímače k PC. Benq nenabízí pouze jediný konektor USB, ale jeden USB a jeden PS/2. Pokud použijete v balení přiloženou redukci, můžete využít dva vstupy PS/2. Ovladače jsou malé a šikovné. Jejich hlavním posláním je informovat uživatele o stavu klávesnice a myši, indikovat stav multimediálních tlačítek a případně umožnit jejich přeprogramování.

Creative Desktop Wireless 6000

Cena vč. DPH: 1 047 Kč

Společnost Creative Technology není zřejmě nutné dlouze představovat. V oblasti multimedií představuje jednoho z předních výrobců. Produkt Creative Desktop Wireless 6000 nabízí lehce nadprůměrný design. Zvlášť efektně vypadá stříbrná část klávesnice s multimediálními prvky. Celkem jich uživatel nalezne devatenáct. Jsou tmavé s bílým potiskem a náročnější uživatele bezpochyby potěší, že u deseti z nich lze (s využitím ovladačů) jejich přednastavenou funkci přeprogramovat. Dokonce je možné přiřadit spuštění libovolné aplikace. Na klávesnici nás potěšilo, že disponuje standardním rozložením kláves. Ty jsou černé, potisk je bílý. Zajímavý prvek představuje výklopná opěrka rukou. Pokud ji nepoužíváte, je skryta v dutině spodní části klávesnice. Myš padne do ruky poměrně dobře a má příjemný vzhled. V testech si optika myši poradila jak s povrchem běžné podložky, tak s mírně lesklým černým materiálem. S problémy dokonce zvládla i bílý velmi lesklý povrch.

Benq X-Touch 805 Wireless KB & OM

Cena vč. DPH: 1 100 Kč

Mezi ojedinělé klávesnice patří produkt Benq X-Touch 805. Svou jedinečnost ukazuje hned na první pohled. Černá klávesnice není plochá jako běžné jiné produkty, ale je doslova vypouklá. Na pohled tvar zaujme, nicméně při praktickém testování jsme žádnou výhodu nepozorovali, naopak pokud používáte aktivně klávesy F1 až F12 (například v rámci mnoha profesionálních aplikací), budete muset prsty natahovat dál, než pokud byste pracovali se standardně plochou klávesnicí. Možná se naleznou uživatelé, kterým se bude zdát speciální tvarování naopak příjemnější. Design klávesnice hodnotíme jako průměrný či lehce nadprůměrný. Pěkně vypadají černá multimediální tlačítka a za zmínku stojí i posuvný ovladač hlasitosti. Pokud jej vychýlíte (abyste změnili hlasitost) a posléze pustíte, sám se vrací do výchozího (středového) nastavení, přičemž hlasitost samozřejmě zůstává nastavena podle vašich požadavků. Myš nabízí tři tlačítka a kolečko. Pochválit musíme standardní rozložení kláves i nativní funkčnost F1 až F12.

Genius SlimMate 3000

Cena vč. DPH: 882 Kč

Od společnosti Genius pochází další desktop set s tenkou klávesnicí. Pokud si SlimMate 3000 zakoupíte, stanete se majiteli nejen samotné bezdrátové klávesnice, ale rovněž i malé optické myši, miniaturního přijímače pro USB, čtyř baterií typu AAA a samozřejmě i tištěného manuálu a instalačního CD. Klávesnice je vyrobena v poměrně atraktivním stylu, je celá černá, pouze multimediální tlačítka jsou provedena ve stříbrné. Rozložení kláves je bohužel nestandardní. Opět připomíná klaviaturu notebooků a zdvih kláves je rovněž nízkoprofilový. Stříbrných multimediálních tlačítek jsme nalezli celkem dvanáct. Zpřístupňují běžné multimediální funkce. Instalace softwaru je snadná a poměrně rychlá. V našem případě ovladače nevyžadovaly ani restart PC. Bezdrátový dosah setu činí přibližně dva metry od vysílače. Tato vzdálenost představuje v oblasti radiových setů standard. Pro běžné používání se nám myška zdála příliš malá, ocení ji tedy spíše uživatelé s menší rukou.

Genius Twintouch 19eNB

Cena vč. DPH: 1 230 Kč

O desktop setu Genius Twintouch 19eNB lze říci, že v mnoha ohledech představuje rozměrově menší kopii sesterské klávesnice Genius Twintouch LuxeMate Pro. Již z modelového značení 19eNB lze usuzovat, že produkt je určen pro využití s notebooky, například na pracovních cestách. Klávesnice je vyrobena skutečně v malých rozměrech. Rozložení kláves je blízké tomu, jakým jsou obdařeny notebooky. Shodný je i jejich zdvih. Zajímavý rozdíl oproti LexMate Pro představuje počet multimediálních tlačítek, kterých má kupodivu model Twintouch 19eNB více. Nenaleznete však otočné kolečko a vícepolohové tlačítko. Myš je oproti již zmíněnému příbuznému modelu menší, má i jiné vlastnosti. Paradoxně měla více problémů na naší testovací podložce pro myši než na černém a mírně lesklém stole. Aby se do myši i klávesnice vtěsnaly baterie, využil výrobce velikosti AAA. V této souvislosti vyslovujeme pochvalu za přibalení nabíječky a šestice dobíjecích AAA baterií. Produkt nedoporučujeme k běžným počítačům, ale spíše na cesty, kde oceníte jeho malé rozměry.

Chicony Cordless Fun-touch

Cena vč. DPH: 655 Kč

Jediným zástupcem značky Chicony se v našich testech stala sada Chicony Cordless Fun-touch. Na krabici jsme sice bližší označení modelu nenalezli, ale po dalším pátrání jsme objevili na spodní straně klávesnice název KBR0108. Samotná klávesnice je černá. Standardní tlačítka jsou potištěna bíle a pouze české znaky jsou červené. V horších světelných podmínkách se některým uživatelům nemusí zdát červený potisk na černém pozadí příliš zřetelný. V příslušenství lze nalézt pět vyměnitelných tlačítek s mezinárodními znaky. Na klávesnici nás velmi potěšilo, že disponuje zcela standardním rozložením kláves. Multimediální tlačítka jsou vyrobena ve stříbrné barvě a nabízejí běžné služby. Softwarové ovladače řeší pouze minimum služeb. Zajímavý je malý rámeček v rohu obrazovky, který indikuje stav kláves Num Lock a Caps Lock. Další dvě ikony informují o stavu vybití AA baterií v klávesnici a myši. Výhodou produktu je především pořizovací cena.

Genius Twintouch LuxeMate Pro

Cena vč. DPH: 1 315 Kč

Komplet s označením Genius Twintouch LuxeMate Pro jsme obdrželi v tenké krabici. Ostatně velmi tenká je i samotná klávesnice. Je vyrobena s nízkým profilem a elegantním designem - alespoň nám se líbí. Celkově na klávesnici umístil výrobce deset multimediálních prvků. Osm z nich představují stříbrná tlačítka. Devátý prvek tvoří otočné kolečko, poslední pak větší čtyřpolohové tlačítko. Design klávesnice hodnotíme jako nadprůměrný. Naopak se nám nelíbilo nestandardní rozložení kláves. Rozložení se podobá notebookovým klávesnicím, to samé platí i o nízkoprofilovém provedení tlačítek. Psaní na klávesnici je však i tak o něco příjemnější než na standardních noteboocích. Instalace ovladačů je velmi snadná, dokonce není nutný ani restart, což je dnes výjimka. Myš je optická, vypadá elegantně a funguje dobře. Škoda, že nemá více tlačítek. Pochválit však musíme šest dobíjecích AA baterií a nabíječku v příslušenství. Nabíječka je dokonce magneticky oddělitelnou součástí USB přijímače pro signál klávesnice a myši.

Logitech Cordless Desktop MX3000 Laser

Cena vč. DPH: 2 505 Kč

Jsou klávesnice, které na uživatele dokáží zapůsobit hned na první dojem. Mezi ně patří jistě produkt Logitech Cordless Desktop MX3000 Laser. Komplet se vyznačuje skutečně propracovaným designem. Samotná klávesnice vypadá reprezentativně a dalo by se říci, že futuristicky. Shodně můžeme hodnotit i další součásti balení. Myš vybavená laserovou technologií nabízí propracovaný tvar, dobře padne do ruky a velmi dobře se s ní pracuje. Ostatně jak jsme se v testech přesvědčili, laserová technologie není reklamní trik, ale skutečně skvěle fungující záležitost. Abychom však jen nechválili, je potřeba zmínit i zápory. Je škoda, že k nám klávesnice dorazila pouze v US verzi, tedy bez českého potisku. Rovněž považujeme za chybu, že jsou klávesy rozložené nestandardním způsobem, jak v oblasti tlačítek Insert, Delete, End atd., tak v oblasti funkčních kláves F1 až F12. Pokud by byl komplet vybaven českým potiskem, mohl by pro mnoho uživatelů představovat příjemný kompromis mezi výkonem a pořizovací cenou.

Logitech Cordless Desktop MX5000 Laser

Cena vč. DPH: 4 890 Kč

Pokud bychom chtěli přirovnávat desktopové klávesnice k automobilům, představoval by produkt Logitech Cordless Desktop MX5000 Laser zřejmě automobil stáje Ferrari. Tak na nás v prvních okamžicích zapůsobil vzhled produktu. Protože však není vše zlato, co se třpytí, museli jsme se přesvědčit na vlastní oči. Po praktickém testu se ukázalo, že pravda je někde v polovině. Elegantní klávesnice i výborně tvarovaná myš nabízejí špičkový design. Na těle klávesnice je velký informační LCD panel a multimediální prvky se neomezují pouze na tlačítka, ale přidávají dokonce i dvě dotekové plošky (Touchpady). S nimi lze nastavovat hlasitost nebo zvětšení obrazu. V balení je Bluetooth USB Dongle, takže instalací uživatel získá plnou podporu tohoto rozhraní. Klávesnici jsme testovali ve verzi US bez českých kláves, nicméně na českém trhu se snad objeví i verze CZ. Tlačítka jsou rozložena nestandardně. Instalace je zbytečně rozvleklá. Myš s interním akumulátorem je skvělá a na všech testovaných podkladech výborně funkční. Celkově dává produkt slovu "multimediální" nový rozměr. Ale za nemalou sumu.

Logitech Cordless Desktop S510 Media Remote

Cena vč. DPH: 2 590 Kč

Zařízení S510 Media Remote pochází od výrobce Logitech. V originálním balení lze nalézt bezdrátovou klávesnici, optickou myš, miniaturní USB přijímač, prodlužovací kabel zakončený malým stojánkem pro USB přijímač a zajímavý dálkový ovladač. Jak bývá u společnosti Logitech zvykem, designové zpracování není vůbec špatné. Asi nejvíce elegance nabízí bezdrátový multimediální ovladač. Klávesnice a myš mají spíše jen lehce nadprůměrný vzhled. Zdvih běžných tlačítek klávesnice se pohybuje přibližně mezi zdvihem běžných klávesnic a notebooků. Psaní na klávesnici je slyšitelné, ale vysloveně neruší. Klávesnici jsme testovali pouze v US verzi, tedy bez českého potisku. Standardní písmena jsou nevýrazně bílá na černém podkladu. Myš je vybavena optickým senzorem a pracuje ve spolupráci se světelným zdrojem, který je pro lidské oko neviditelný. Funguje dobře, ale nedosahuje kvalit laserových kolegyň. Mediální ovladač je pěkný doplněk, dokáže nabídnout obsluhu multimediálního obsahu počítače.

Logitech diNovo Media Desktop Laser

Cena vč. DPH: 6 590 Kč

Pod označením diNovo Media Desktop Laser se skrývá další produkt z rodiny Logitech. Jako snad každý model se i tento od ostatních odlišuje. Je vidět, že vývojářům nové nápady nechybí. Klávesnice je černá a neobyčejně tenká. Nízkým profilem jsou obdařena i tlačítka s bílým potiskem. Psaní je tedy podobné jako na noteboocích. Osobně bychom dali přednost klasickým klávesám. České znaky již tradičně chybí, ale česká verze by se měla na trhu časem objevit. Klávesy jsou rozloženy poněkud nestandardně (např. Ins, Del). Desktop komunikuje s počítačem prostřednictvím technologie Bluetooth. USB Bluetooth Dongle tvoří příjemnou součást balení. Zajímavý doplněk představuje numerická klávesnice, vyrobená v podobě samostatného dílu. Malý klávesový panel je dokonce osazen malým LCD informačním displejem. Může tak posloužit nejen jako numerická klávesnice, dálkové ovládání s multimediálními prvky, ale i jako autonomní kalkulačka (bez zapnutého PC). Celkově nabízí produkt řadu užitečných služeb, ovšem za poměrně vysokou cenu.

Microsoft Wireless Optical Desktop Elite

Cena vč. DPH: 2 590 Kč

Desktopový produkt Wireless Optical Desktop Elite pochází od společnosti Microsoft. V balení je možné nalézt masivní klávesnici s neoddělitelnou opěrkou pro ruce, optickou myš, pět kusů baterií velikosti AA, CD, tištěný manuál a samozřejmě i bezdrátový přijímač. K počítači se přijímač připojuje s využitím jednoho portu USB a jednoho PS/2. Pokud použijete přiloženou redukci, lze zapojit set do dvou PS/2 portů. Design klávesnice se nám líbil. Pouze poloprůhledná tlačítka se ovšem zdají být trochu nepřehledná. Jsou navíc rozmístěna nestandardně (např. Home, F1 až F12). Uživatele zřejmě potěší koženková opěrka pro ruce i množství a rozmístění multimediálních tlačítek. Mezi nejzajímavější prvky klávesnice patří rolovací tlačítko, nachází se v levé části klávesnice. Lze jej jak otáčet, tak naklápět do stran (například pro horizontální rolování). Zcela identický prvek nalezne uživatel i na myši, která obsahuje nejen toto šikovné kolečko, ale i pět tlačítek. Myš padne dobře do ruky a funguje spolehlivě. Pochválit lze i ovladače a jejich služby.

Microsoft Wireless Optical Desktop 5000

Cena vč. DPH: 2 799 Kč

Sada Microsoft Wireless Optical Desktop 5000 patří do rukou náročnějších uživatelů, a to zejména těch, kteří se rádi zabývají digitálními fotografiemi. Tak lze alespoň usuzovat z toho, že v sadě Optical Desktop 5000 nalezne uživatel klávesnici Microsoft Wireless Photo Keyboard. Samotná klávesnice nabízí velmi pěkný vzhled. Tělo produktu je stříbrné s modrými doplňky a černými klávesami. Ty jsou rozmístěny nestandardně (např. Home, Insert atd.), nicméně ergonomicky do oblouku, aby se usnadnilo psaní. Je otázkou, kolik uživatelů preferuje tento typ klávesnic před klasicky rovným tvarem. V každém ohledu produkt nabízí zajímavé multimediální prvky. Jsou zde k vidění jak programovatelná tlačítka, tak i prvky označené jako Photo Center. Jejich úkolem je spolupracovat např. s aplikací Digital Image 2006, která tvoří součást celé sady. Prvky řídí funkce pro zmenšení nebo zvětšení obrazu, Slide Show (prezentaci fotografií), tisk, posílání e-mailem, editaci a katalogizaci fotografií (Library).

Umax Wireless RF-711

Cena vč. DPH: 1 258 Kč

Jediného zástupce společnosti Umax představuje produkt Wireless RF-711. Obsahem balení je velmi plochá klávesnice, optická myš, přijímač signálu, instalační CD a čtyři kusy AAA baterií. Vlastní klávesnice je vyrobena v pěkném elegantním stylu. Je příjemně malá a skladná. Za skladnost se však platí nestandardně rozmístěnými tlačítky a nízkým profilem kláves. Rozložení kláves připomíná notebook, navíc je zde pouze numerický panel. Multimediální tlačítka jsou šedá a zhotovená z gumy. Celkem jsme jich na klávesnici nalezli osmnáct. Instalace ovladačů je velmi snadná a rychlá. Nicméně ovladače ve své podstatě nenabízejí tolik služeb. Prakticky se omezují na obrazovku s grafickým vyjádřením multimediálních tlačítek. Myš nabízí tři tlačítka a kolečko, při praktickém testu si vedla standardně. Na podložce pracovala bez problémů, na tmavém podkladu s problémy a na bílé lesklé podložce vůbec. Dosah setu je v kategorii radiových produktů lehce nadstandardní.

§§§§§


Nalaďte si digitál

Martin Kybal

C05P0670

Po letech testování bylo v multiplexu Českých radiokomunikaci zahájeno řádné digitální vysílání. To sice zatím pokrývá pouze Prahu a střední Čechy, ale mělo by se postupně rozšířit na zbytek území. Pro jeho příjem je nutný set top box, neboli DVB-T přijímač. Jedním z nich je produkt společnosti Sencor SDB-1102T, na který jsme se za vás tentokrát podívali. Jde o zástupce základní třídy přijímačů, který je vybaven vším, co vyžaduje příjem a zpracování digitálního vysílání. Celková koncepce přístroje ho předurčuje k tomu, aby sloužil jako doplňkový zdroj TV signálu a tomu odpovídá i vybavení konektory. První je SCART s výstupem audio a videosignálu do AV zesilovače nebo TV přijímače. Další pak je konektor RS-232C pro připojení do PC, nechybí ani anténní přípojka a externí napájení.

Po zapnutí je prvním krokem naladění dostupného vysílání. K tomu slouží automatický proces, který projde celé vysílací pásmo a najde dostupné multiplexy a jednotlivé stanice jak televizní, tak rozhlasové. Po uložení stanic do paměti je přijímač připraven k provozu. U každé stanice je možné zobrazit parametry vysílání, měnit její umístění v nabídce, nebo ji například zamknout proti neoprávněnému sledování, například dětmi. Přijímač dokáže zobrazovat vysílání jak ve formátu 4 : 3, tak 16 : 9, ale to u nás v současné době nevyužijete. Prozatím vysílají České radiokomunikace pouze ve formátu obrazu 4 : 3. Standardní funkcí DVB-T přijímačů je programový průvodce. Nechybí ani v Sencoru, s jeho pomocí může divák zobrazovat například informace o právě vysílaném programu, o programové skladbě dané stanice nebo si sestavit vlastní tématický program.

Provoz přijímače byl bezchybný a poskytovaný obraz byl velmi dobrý. Na širokopásmovou televizní anténu se zesilovačem byl v Praze signál na úrovni 80 % (Praha 6), obraz byl bez výpadků nebo chyb. Drobné výhrady máme k pomalejší reakci přijímače na příkazy dálkového ovladače. Pokud ale chcete začít s příjmem digitálního vysílání, může pro vás být Sencor dobrou volbou. Základem je ovšem zjistit, zda je ve vaší lokalitě dostatečná kvalita signálu. Vyhnete se potom zklamání nebo instalaci velké antény. Pokud je signál dobrý, poskytuje Sencor za rozumnou cenu vše, co je k příjmu DVB-T potřeba.

Sencor SDB-1002T

Cena vč. DPH: 2 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, http://www.fastsro.cz

§§§§§


Televize na cesty

Petr Matuška

C05P0660

Pro příjem analogového televizního signálu na přenosném počítači můžete použít integrovaný tuner výrobce, nebo (v případě, že váš notebook nebyl takovým tunerem vybaven) zvolit rozhraní PC Card, případně USB 2.0. Jednoho zástupce karet PC Card - výrobek společnosti Aver s názvem TV CardBus - jsme měli možnost otestovat a porovnat s možnostmi klasických tunerů, připojitelných do stolních PC. TV tuner je uložen v klasickém pouzdře karty PC Card, pouze s jedním rozdílem: jeho část vyčnívající z notebooku má větší rozměry něž je u standardní PC karty běžné. To je způsobeno integrací vstupních konektorů do této části - je možné přímo připojit kabel S-Video, přes redukci anténní kabel a taktéž kabel kompozitního videa včetně zvuku. Těmito konektory je zajištěn přísun signálu a jeho následná digitalizace z jakéhokoliv analogového zdroje signálu - anténní kabel, videorekordér, videokamera, DVD přehrávač nebo jiná zařízení. Ovládání karty se realizuje přes dodaný program Aver Media AverTV, který nabízí všechny potřebné funkce pro příjem a zachycení analogového signálu - stačí si pouze vybrat vstupní signál a software je ihned připraven k zachycení obrazu. V přehledném menu si může uživatel vybrat, do jakého formátu chce data uložit, má jich na výběr několik (MPEG1, MPEG2, AVI, VCD, SVCD a DVD), u všech možností s výběrem čtyř stupňů kvality a kromě posledně tři jmenovaných režimů také s možností volby rozlišení. Kvalita zpracování signálu závisí především na jeho síle (jedná-li se o příjem televizního vysílání). Během testů jsme použili jak přenosnou anténu, tak připojení ke kabelovému rozvodu UPC, v obou případech jsme však zjistili mírný šum signálu, zřetelný již při samotné produkci, více pak při záznamu a zpětném přehrání. Televizní karta, potažmo samotný software nabízí ale i další funkce, které zpříjemní uživatelům cestování a práci s tunerem. Mezi ně patří tzv. Time Shift, starající se o záznam a jeho současné přehrávání, časové nahrávání, pomocí něhož si můžete naprogramovat nahrání až 10 programů včetně opakování, zachytávání pouze zvukové stopy a v neposlední řadě také ukládání snímků, tzv. SnapShot. Není ovšem všechno tak příjemné, jak se na první pohled zdá. Stabilita softwaru se po delším čase nahrávání bez restartu systému snižuje, nehledě na relativně dlouhou dobu při přepnutí mezi jednotlivými kanály a vstupy, téměř nutností je aktualizace ovladačů a programu ze stránek výrobce. Vážnější výtku máme vůči nadměrnému zahřívání karty, a to v i době, kdy tuner není v aktivním stavu (zvyšuje již tak dost vysokou teplotu komponent uvnitř notebooku). TV tuner se dodává společně s jedním CD, manuálem a dvojicí redukcí pro anténní vstup a kompozitní vstup videa včetně audio signálu. Doporučené systémové požadavky jsou minimálně Pentium III s frekvencí 1 000 MHz a 256 MB paměti RAM. Nároky výrobce tentokrát nejsou zbytečně nadsazené. Během testů na notebooku s mobilním Intel Celeronem M 1,4 GHz a 512 MB nebylo možné ukládat data do plného rozlišení a kvality DVD, museli jsme se spokojit s méně kvalitním záznamem. Celkově vzato se jedná o přístroj vhodný spíše k sledování televizního signálu na cestách - tam jsme žádný závažný problém nepocítili. Horší to je při snaze o ukládání videa na pevný disk, kdy se software stane do jisté míry vaším nepřítelem.

Aver TV CardBus

Cena vč. DPH: 1 620 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, a. s., http://www.levi.cz

§§§§§


Kapesní přehrávač videa a zvuku

Jaroslav Kasal

C05P0655

Patříte mezi příznivce výpočetní techniky, máte rádi pěkné filmy a písničky? Pokud hledáte zařízení, které vám obraz i zvuk zprostředkuje na vašich cestách, můžete se seznámit s Pocket Video Recorderem ARCHOS. Zařízení je vyrobeno v rozměrech 127 x 82 x 21 mm a s hmotností přibližně 274 g. Krabička je nejen mobilní, ale nabízí i jedinečné služby. Představuje kapesní mediální základnu a dokáže přehrávat filmy na integrovaném LCD displeji i na připojeném televizoru, spouštět písničky a obecně zvukové záznamy, zobrazovat obrázky i nahrávat video ze zdroje obrazového (video) signálu a mnoho dalšího.

Při návrhu zařízení se vývojářům a designérům podařilo dosáhnout zajímavé shody a výsledkem jejich snahy se stal funkční a přitom i elegantní koncept. Tělo produktu je vyrobeno v metalicky šedé (granitové) barvě. Velkou část přední stěny zabírá barevný displej se šířkou 78 mm a výškou 58 mm. Úhlopříčku výrobce udává jako 3,8". V přepočtu tato cifra znamená délku 96,5 mm, což jsme si ověřili vlastním měřením. Na přední straně zařízení se napravo od displeje nalézají hlavní ovládací prvky a rovněž malý integrovaný mono reproduktorek.

Ovládací tlačítka jsou rozdělena do dvou skupin. První tvoří navigační kříž z tlačítek. Na první pohled vypadá rozložení prvků trochu divoce, ale pokud sami zkusíte zařízení ovládat, okamžitě zjistíte, že tato konstrukce je navržena velmi dobře. V nabídkách nebudete mít prakticky nikdy pocit, že se ztrácíte a nevíte, jaké tlačítko zmáčknout. Je to proto, že navigační kříž obsahuje celkem šest tlačítek s vyhraněným účelem. Čtyři tlačítka v kříži slouží pro pohyb v menu, výběr aktivní položky a popřípadě pro nastavení hodnot (například hlasitost, jas a podobně). Tlačítko uprostřed navigace je obdobou klávesy "Enter" a lze jím provádět výběr aktivně zvolené položky. Při vypnutém zařízení slouží pro zapnutí AV400. Šesté tlačítko je umístěno vně křížové navigace a již jeho tvar a poloha napovídá, že bude nabízet opačnou funkci než potvrzovací prvek. Stiskem lze ukončit aktuální aplikaci, vyskočit z menu či se rychle přesunout o adresář výše a podobně. Trojice tlačítek v sousedství nabízí další služby. Dostupné jsou podle pracovního režimu, ve kterém se zařízení nachází. Například při přehrávání filmů trojice chromových tlačítek slouží pro pomalé přehrávání (1/2, 1/4, 1/8 originální rychlosti), vstup do nabídky voleb souvisejících s přehráváním videozáznamů a pro celoobrazovkový režim. Pokud budete poslouchat hudbu ve formátu MP3, bude mít trojice tlačítek jiné poslání. Šikovné je, že funkce tří tlačítek jsou viditelné ve stavovém pruhu (ve spodní části displeje). Výjimku tvoří pouze celoobrazovkový režim, který vypíná zobrazení všech informačních údajů. Zrychlené volby jsou v praxi velmi užitečné a výrazně pomáhají urychlit a zefektivnit ovládání produktu. Uživatele potěší i tři kontrolní diody LED, které signalizují, zda se právě přistupuje k internímu pevnému disku, zda je zařízení zapnuté a rovněž dokáží informovat o nabíjení interního Li-Ion akumulátoru. Posledním prvkem na přední stěně zařízení je malý reproduktorek. Jeho výkon je bohužel velmi malý a v hlučnějším prostředí zcela nedostačuje. Představuje tak jedno ze slabých míst, které jsme u produktu objevili. Naštěstí může uživatel na cestách využít místo reproduktoru sluchátkový výstup. Zvuk je pak stereofonní a podle našeho subjektivního vnímání i velmi kvalitní. Sluchátkový výstup má podobu konektoru jack 3,5". Nachází se na pravém boku zařízení, kde uživatel nalezne i konektor pro externí napájecí adaptér, rozhraní USB a kombinovaný konektor pro připojení zařízení k podstavci (kolébce). S konektorem miniUSB je možné Archos snadno připojit k počítači, v němž se ohlásí jako nově nalezený externí disk. Pak je možné nahrávat veškeré záznamy, filmy, obrázky a podobně. Přenos lze realizovat i rychlým standardem USB 2.0.

Pokud budete využívat zařízení na cestách, je možné spouštět videozáznamy z pevného disku ve formátu DivX 4, DivX 5 a XviD až do rozlišení 720 x 576 při 25 snímcích za sekundu (tedy standard PAL). Film můžete sledovat na barevném TFT LCD displeji s fyzickém rozlišením 320 x 240 pixelů (262 tisíc barev). Při poslechu hudby je možné využívat zvukové formáty MP3 (konstantní i variabilní datový tok), WMA a WAV. Protože AV400 má integrovaný mikrofon, lze Archos proměnit do podoby digitálního záznamníku. Zvuk se ukládá ve formátu WAV (PCM nebo ADPCM). Protože je AV400 osazen i slotem pro kartu CompactFlash typu I, je s ní možné v terénu pracovat a například pohodlně prohlížet právě pořízené fotografie z vašeho digitálního fotoaparátu nebo je kopírovat na disk. V režimu prohlížení obrázků dokáže Archos pracovat s formátem JPG a BMP.

Pokud připojíte AV400 k podstavci, získáte další možnosti. Bude možné připojit běžný televizor s AV vstupem. Dokonce lze proměnit AV400 do zcela regulérního videorekordéru. Dále je možné naprogramovat časy pro jednotlivá nahrávání. V příslušenství zařízení se nachází IrDA vysílač, jehož pomocí dokáže produkt přepínat na běžných typech televizorů a kabelových přijímačů kanály a tak volit kanál, který se bude zaznamenávat.

Samotné grafické rozhraní jsme si nechali na závěr. Subjektivně se nám líbí. Je přehledné a dobře se v něm orientuje. Základní grafické menu nabízí celkem devět ikon, zpřístupňujících jednotlivé služby: přehrávání videa, audia, záznam videa, diktafon, prohlížení fotografií, pokračování v dříve nedohraném záznamu, prohlížení souborů, nastavení voleb a informace o systému.

Celkově se nám toto zařízení velmi líbilo. Uvítali bychom sice trochu vyšší výdrž baterie (zvlášť při přehrávání filmů), kvalitnější integrovaný reproduktorek, podporu titulků v textových souborech a možná i o něco nižší pořizovací cenu, která se aktuálně blíží ceně low-endových notebooků. Nicméně přes tyto drobnosti je Archos AV400 skutečně zdařilý přístroj, který je schopen nabídnout mnoho užitečných služeb.

ARCHOS AV400 20GB

Cena vč. DPH: 15 590 Kč

K testu zapůjčila firma: U.S.Action, s. r. o., http://www.topcd.cz

§§§§§


Výkonný, tichý, drahý?

Petr Matuška

C05P0664

Chladiče procesorů se v současné době dělí do dvou táborů - na "normální", složené z hliníkového těla a ventilátoru, a na speciální, vybavené unikátním odvodem tepla pomocí technologie HeatPipe. Právě do druhé kategorie luxusních chladičů patří nový model Akasa EVO 120. Na rozdíl od svého přeechůdce EVO 33 je určen pro chlazení procesorů AMD Athlon 64, FX, X2, Opteron a Sempron, určených pro patice Socket 754, 939 a 940, a pro procesory Intel Pentium 4, D, Extreme Edition a Celeron, osazené v paticích Socket 478 a LGA775. Systém instalace je pro jednotlivé patice různý, vždy je však třeba aktivně zasáhnout do uchycení standardního chladiče umístěného na základní desce. U Socket 939 a 940 je v lepším případě nutné vymontovat pouze dva jistící šrouby a na jejich místa nasadit samotný chladič, v horším případě desku odmontovat a zcela odstranit držák chladiče. Místo něho je potřeba nainstalovat na spodní stranu motherboardu přiložený díl, který drží celý chladič pevně přitisknutý k procesoru. Totéž je potřeba provést i pro ostatní patice. Základ chladiče tvoří měděná destička dotýkající se samotného procesoru a přecházející do tří HeatPipe trubic, které odvádějí teplo do masivního žebrování, umístěného ve svislé pozici. Toto žebrování o velikosti 122 x 160 x 114,5 mm je složeno z 35 dílů a je vyrobeno z hliníku v zájmu snadnějšího odvodu tepla. Tomu vydatně pomáhá osazený 120mm ventilátor s dvojitým kuličkovým ložiskem. Velmi zajímavou vlastností tohoto chladiče má být jeho hlučnost výrobce udává hodnoty hluku v rozmezí 15 až 30 dB při 1 000 až 2 000 otáčkách ventilátoru za minutu. Při testech jsme se dolní hranici přiblížili pouze po snížení otáček softwarovými utilitami. Přiložený hardwarového regulátor ovlivní otáčky méně a hluk je o několik dB vyšší. S počtem otáček souvisí i odvod tepla z chladiče, který je při velmi nízkých otáčkách nedostatečný. Chladič jsme vyzkoušeli na dvou procesorech - za AMD jsme vybrali procesor AMD Athlon 64 4800+ a jako zástupce procesorů Intel pak posloužil model Pentium 4 560 pracující na 3,6 GHz. U AMD se podařilo při plném zatížení dosáhnout teploty CPU 32 stupňů Celsia, u Pentia 4 to byla hodnota 49 stupňů Celsia, za což se rozhodně nemusí chladič stydět. Testy jsme provedli při otáčkách ventilátoru nastavených na 70 procent, kdy vydávaný hluk byl ještě v mezích tolerance, při 2 000 ot./min klesla teplota shodně o 2 stupně, ale hluk byl již velmi nepříjemný. Celkově se jedná o výkonný chladič s HeatPipe technologií, vhodný pro náročné uživatele, kteří podrobují své procesory vyšším než standardním hodnotám frekvencí, nebo pro uživatele vyžadující co nejnižší teplotu procesoru. Cena chladiče bohužel výrazně přesáhne hranici 1 000 Kč včetně DPH.

Akasa EVO 120

Cena vč. DPH: 1 586 Kč

K testu zapůjčila firma: 100Mega Distribution, s. r. o., http://www.100mega.cz

§§§§§


Data v černé kůži

Michal Bareš

C05P0666

USB flash disky byly nedávno v anketě britských čtenářů počítačových periodik vyhlášeny za jednu z deseti nejužitečnějších počítačových inovací posledních let. Není divu, po všech experimentech s různými formáty úložných datových médií přinesly po floppy disketách (a CD/DVD discích) konečně téměř stoprocentně kompatibilní způsob přenášení dat.

Výhod USB flash disků je mnoho, například kompaktní rozměry, odolnost záznamu před světlem, magnetickými vlnami a do jisté míry i před mechanickým poškozením. Odolnost před posledně jmenovaným rizikem je jedním ze způsobů, jak mohou různí výrobci odlišit své jinak téměř stejné výrobky. Vznikají proto gumové, kovové či tvrzené USB přívěsky a nyní jsme objevili i jeden kožený.

Prodává se pod značkou Prestigio USB 2.0 Flash Drive, kapacita námi testovaného kusu byla 256 MB. Vzhledem k jednoduchosti zařízení se omezíme na konstatování, že disk dokáže zaznamenat 60 MB testovaných souborů (z nichž každý má velikost 2-3 MB) rychlostí 820 kB/s a rychlost čtení činí 11 800 kB/s. Při zápisu jednoho 60MB souboru jsme zaznamenali průměrnou rychlost ukládání 1 245 kB/s a rychlost čtení 10 700 kB/s. Z hlediska výkonu se tedy jedná o naprosto běžný USB disk, který nevyniká nejrychlejším řadičem ani žádným technologickým urychlením práce. Důležitější než samotný výkon USB flash disku je výbava, s jakou se dodává. Prestigio bohužel kromě elegantního balení a přívěšku nic jiného nenabídne. U lepších USB disků se můžeme setkat s ovladače pro stará Windows 98 a třeba i se sofwarem pro zabezpečení přístupu na disk heslem, pro formátování atd. Na těle disku pak nenajdeme zámek chránící nechtěný zápis. Součástí dodávky není ani prodlužovací USB kabel.

Co se vzhledu týče, nehrajeme si na módní arbitry, ale disk asi osloví omezenou skupinu uživatelů, kteří rádi nosí kožené přívěsky. Nijak neuráží, například v kombinaci s kovovým zapalovačem ujde, ale rozhodně si jej nedokážeme představit v kombinaci se sportovním, nedejbože slavnostním oblečením. V každém případě se však jedná o zajímavý a plně funkční doplněk, který posouvá hranice počítačových komponent o kousek blíže směrem k módě.

USB Prestigio 256 MB

Cena vč. DPH: 930 Kč

K testu zapůjčila firma: Asbis, http://www.asbis.cz

§§§§§


Pro domácnost jako stvořený

Petr Matuška

C05P0665

Vybrat si správnou počítačovou sestavu, která by vyhovovala všem požadavkům a přáním, je úkol velmi těžký. Zvlášť jsme-li omezeni svou peněženkou - zaplatit totiž za nový počítač 100 000 Kč si nemůže dovolit každý. Rozumnou hranicí může být sestava s cenou do 30 000 Kč a příkladem zajímavého řešení v této cenové kategorii je například PC Talented společnosti Czech Computer. Základem této sestavy je deska Gigabyte GA-K8NE, vybavená čipovou sadou nVidia nForce 4x, spolupracující s procesorem AMD Athlon 64 2800+ a dvojicí paměťových modulů Corsair 512 MB CL2,5. Výbavu pak dále doplňuje 200GB pevný disk Seagate, grafická karta MSI NX6600GT se 128 MB paměti a vypalovací mechanika LG SuperMulti GSA-4167B. Multimediální výbava je složena z televizní karty Pinnacle Studio PCTV PMC 310i, integrované osmikanálové zvukové karty Realtek ALC 850 a bezdrátového připojení BlueTooth, zajištěného Epox BT-DG03 donglem. Zvuk má na starosti soustava reprobeden 2.1 Creative Labs I-Trigue 3200. Sestava byla dodána v počítačové skříni EuroCase ML8017 v černostříbrném provedení a s úchopem na horní straně pro snadné přenášení. Ačkoliv by v ní bylo možné osadit tři ventilátory zaručující cirkulaci vzduchu a lepší odvod tepla, byl instalován pouze jeden, a to na horní straně. Tento fakt se sice neprojevil na teplotě procesoru, která zůstala v normě - 32-46 stupňů Celsia, ale byl již znát u teploty grafické karty a zvláště pevného disku, u něhož teplota dosáhla až 43 stupňů Celsia. Uvnitř počítače nás zaujalo urovnání kabelů - přestože jich bylo díky použitým komponentám hodně, bylo jejich uspořádání dobré a svědčilo o tom, že výrobce si dal se správným upevněním a svedením do svazků práci a jednal s rozmyslem. S fungováním počítače jsme byli nadmíru spokojeni, instalace operačního systému MS Windows XP Home CZ byla stabilní, ovladače aktuální a celý systém vyladěný. Za plus považujeme i ostatní software, dodaný a instalovaný na počítači - antivirový systém AVG 7.0 OEM, Pinnacle PCTV MediaCenter pro snadnou práci s televizním tunerem a program Pinnacle Studio 9 QuickStart, díky němuž si lze pohodlně sestříhat domácí video. Ostatně celá sestava je plně připravena pro práci s domácími videonahrávkami, kromě záznamu z TV karty může majitel připojit analogovou i digitální videokameru. Vyvedení konektorů bylo velmi zajímavě řešeno, protože kromě dnes již klasických konektorů USB, audio a FireWire byl na přední straně i rozšiřovací panel Aerocool, který nabízel stejné funkce, rozšířené o čtečku paměťových karet, možnost připojení SATA mechanik a displej s indikací teploty uvnitř počítače. Z hlediska rozšíření sestavy bychom vytkli použití již dosluhující patice Socket 754, protože s výhledem do budoucna nebude možné osadit dvouči vícejádrový procesor. Možnost upgradu volbou výkonnějšího procesoru AMD Athlon 64 s jedním jádrem však samozřejmě zůstává zachována, případné záměně komponent napomůže i platforma PCI Express. Díky použité grafice si tento počítač s mírnými ústupky v kvalitě poradí se všemi moderními počítačovými hrami. Největší slabinou je tak při osazení 1 024 MB operační paměti relativně slabý procesor, pracující na pouhých 1 800 MHz. Testy v programu BAPco SYSmark 2004 SE a testy stability jsme prováděli jak na dodaném operačním systému MS Windows XP Home Edition, tak i na 64bitové verzi Microsoft Windows XP Professional X64 Edition, na níž jsme si vyzkoušeli připravenost počítače a zejména dodaných ovladačů pro novou generaci 64bitových systémů. Stabilita celé sestavy byla bezchybná, počítač zvládl náročné testy i dlouhodobou zátěž téměř bez problémů. Jediným slabším místem bylo již dříve zmíněné chlazení spodní části počítačové skříně a v ní uložených komponent zejména pevného disku a grafické karty. Obě komponenty byly po skončení dlouhodobých zátěžových testů velmi zahřáté, což by z dlouhodobého hlediska mohlo způsobit jejich kratší životnost. Sestava CzechComputer Talented je díky zvolené výbavě vhodná k použití jako domácí multimediální centrum, které uspokojí jak náruživé hráče, tak multimediální nároky. Potěší dobrou stabilitou a samozřejmě vyhoví i pro práci v kancelářských aplikacích při zpracování dokumentů. Kromě chlazení bychom sestavě vytkli pouze použití počítačové skříně s menší torzní pevností, která při jakémkoliv pohybu a přenosu nepříjemně vrže.

Czech Computer Talented

Cena vč. DPH: 35 664 Kč

K testu zapůjčila firma: Czechcomputer, s. r. o., http://www.czechcomputer.cz

§§§§§


Music cube z daleké Asie

Lubor Jarkovský

C05P0657

Na českém trhu již slušně etablovaný CM-Tech patří do té lepší sorty asijských výrobců MP3 přehrávačů. Stačí vzpomenout na nedávno testované kousky jako CA-S650, přehrávač s barevným displejem a integrovanými stereofonními reproduktory, či CA-S550, přehrávač rovněž se stereofonními reproduktory, ale bez barevného displeje.

Nyní se v nabídce českých obchodů s elektronikou objevil i nový model CA-U250, který je zmenšenou verzí výše zmiňovaných přístrojů. Na boku má jen jeden reproduktor a vybaven je drobnějším displejem, což mu umožnilo "srazit" vnější rozměry proti CA-S550 nejméně o polovinu. Hned při prvním seznamování s přehrávačem nás zaujalo jeho provedení je velmi úzký, s čímž výrazně kontrastuje jeho značná hloubka.

Přední část přehrávače je tradičně osazena displejem a kruhem pro ovládání. Trojice dalších tlačítek a jezdec pro aktivaci/deaktivaci Hold a zapnutí reproduktoru jsou potom na levé straně playeru. Sluchátkový výstup kombinovaný s audio vstupem je umístěn spolu s integrovaným konektorem USB, schovaným za nenápadnými samootevíracími dvířky, v horní části CA-U250. Na opačné straně se potom nachází kryt úložného prostoru jedné AAA baterie.

Již zmiňovaný displej je třířádkovým černobílým LCD s barevným podsvícením (vybírat lze z několika barev). I když tři řádky nejsou úplné terno, orientace v kopírované hudbě je velmi dobrá a každý, kdo chce skutečně miniaturní přehrávač, si musí uvědomit, že většina podobných přístrojů nabízí řádek jeden či dva. Ovládání pomocí již léty prověřeného kruhu je pohodlné, i když středové tlačítko pro vstup do menu bychom vyměnili za Play (On/Off), které je zbytečně separované na levé straně přehrávače.

Po připojení k počítači se CA-U250 přihlásí jako externí disk a vy můžete pohodlně přímo ve Windows či v jakémkoliv "průzkumníku" kopírovat data či hudbu oběma směry. USB ve verzi 2.0 a vcelku rychlá paměť zajišťují svižný přenos dat z i do paměti, naměřili jsme něco kolem 2 MB/s. Podporovány jsou následující zvukové formáty: MP3, WMA, OGG a WAV. CM-Tech ještě navíc přidal funkci zobrazování textových dokumentů, takže při dlouhé cestě si můžete číst různé poznámky i bez počítače. Podporována je i česká diakritika, s čímž souvisí i to, že přístroj má kompletně lokalizované menu do češtiny. Je vidět, že se náš distributor skutečně snaží. Opomenut nebyl ani tuner pro příjem radiových stanic v pásmu FM a důležitá funkce diktafonu. Možné je pořizovat záznam i z externího zdroje přes linkový vstup.

Poslech hudby přes integrovaný reproduktor není u CA-U250 už takovým zážitkem jako u CA-S650 a S550. Menší výkon a menší rozměry znamenají horší kvalitu a nižší hlasitost. Tento přehrávač bychom rozhodně jako miniaturní boombox neoznačili. Funkce hlasitého poslechu je tedy vhodná spíše pro přehrávání hlasových záznamů.

Nový CM-TECH splnil naše očekávání a zařadil se do čistého průměru mezi další stovky MP3 přehrávačů. Sice mírně vystrkuje růžky díky integrovanému reproduktoru, snadné obsluze a rychlému kopírování dat. Pokud vás zaujal, určitě jeho koupí neprohloupíte.

CM-TECH CA-U250

Cena vč.DPH: 3 290 Kč (256 MB), 3 990 Kč (512 MB), 5 590 Kč (1 024 MB)

K testu zapůjčila firma: HBC Europe, s. r. o., http://www.cm-tech.cz

§§§§§


LCD televize pro dny současné

Tomáš Jirásko

C05P0668

Mezi značky nabízející LCD televizory samozřejmě již nějaký čas patří i IT společnosti. A není překvapením, že jednou ze značek, které chtějí působit v tomto relativně mladém segmentu trhu, je i Acer. Z nabídky displejů jsme vybrali pro náš test model AT2601W, který je na našem trhu novinkou.

Tento WXGA televizor nabídne fyzické rozlišením 1 280 x 768 obrazových bodů a lze jej tak použít i jako ideální prezentační doplněk. Samozřejmě jeho primárním úkolem je zprostředkování televizního obrazu, k čemuž je i patřičně vybaven. Pracuje v systémech SECAM/PAL B/G/D/K/

/I/L (Stereo NICAM/ A2) a podporuje vstup HD signálu ve specifikaci 720p a 080i (480i, 480p). K dispozici je dvojice SCARTů 1x RGB, kompozitní, S-Video, Audio R/L a 1x RGB, kompozitní, S-Video, YPbPr/CbCr, Audio R/L. Nechybí ani cinche pro kompozitní signál, rozhraní HDMI a klasický počítačový 15pinový D-Sub (VGA).

Důležité je především to, jak se LCD vypořádá s přepočtením obrazu. Musíme si především uvědomit, že norma PAL pracuje s rozkladem 625 řádek a 25 snímků (50 půlsnímků) za sekundu. Tento obraz se musí převést do oněch fyzických 768 řádek LCD televizoru. S "převodem" PALu si tento model poradil na danou cenovou kategorii dobře, výraznější problémy nenastaly ani u rychlejších barevných přechodů, i když samozřejmě se i v tomto případě projevila bolístka snad všech LCD displejů. Tou je krátkodobý rozklad signálu na obrazové segmenty v případě slabšího signálu či vinou zpoždění odezvy displeje. Použitá matice u tohoto televizoru je 16 ms. Pokud jsme však pro vstupní signál použili počítačové rozhraní - zpoždění signálu (her) nebylo patrné. I přes udávaný jas 450 cd/m2 a kontrastní poměr 600 : 1 se obraz jevil barevně nesaturován - s převládajícím šedivým nádechem. Tento jev však značně záležel na typu pořadu. Obecně mají tyto displeje horší podání světlých odstínů jako je žlutá a nedokáží vzhledem k technologickým omezením plně vykreslit při daném kontrastním poměrů černou barvu. To sice není tolik patrné u DVD filmů, ale pokud budete televizor používat i pro sledování DivX filmů, připravte se na podobné vlastnosti jako u běžných LCD TN matic.

Co do vybavení funkcemi, displej nabídne dnes již standardní PIP, tedy obraz v obraze. Jako doplněk je na horní straně televizoru pod krytem schována čtečka 6v1 (CFI/II/SM/MS/SD/

/MMC/MS PRO).

AT2601W je přijatelným řešením pro všechny, kdo chtějí mít ve svém pokoji větší obrazovku a nechtějí vynakládat příliš mnoho prostředků na její pořízení. Vzhledem k absenci možnosti sledovat HD vysílání běžných programů je rozumná i kompromisní velikost fyzického rozlišení. Vhod přijde i tam, kde se televizor využívá i jako zobrazovací jednotka pro konzolové hry. Zájemci o kvalitnější obraz a doplnění pokročilejších funkcí se však poohlédnou po jiných (dražších) modelech. AT2601W berte jen jako jakousi vstupenku do světa HD obrazu a LCD televizorů, která však myslí i na dnešní diváky českých televizí.

Acer AT2601W

Cena: 29 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer,http://www.acer.cz

§§§§§


Kouzelné fazole Sony

Lubor Jarkovský

C05P0658

Japonský všeuměl Sony rozhodně nepatří mezi nejpopulárnější výrobce MP3 přehrávačů, protože je pod nátlakem Sony Music musí dodávat na trh se softwarem zamezujícím libovolné kopírování hudby. To znamená značné ztížení práce s přehrávačem a odklon spotřebitelů od prověřené značky k neméně kvalitním alternativám bez jakýchkoliv omezení.

Sony se přesto snaží v oblasti přehrávačů komprimované hudby prorazit a zatím těží hlavně ze svého jména a schopnosti vyrobit přístroje se zajímavým designem. Právě v oblasti designu boduje Sony i u nové řady MP3 přehrávačů s názvem Bean (tedy fazole), která dorazila poměrně nedávno na náš trh. My jsme pro test získali vyšší model NW-E305, který je vybaven 512 MB paměti (model 307 nabízí 1 GB) a oproti dvoustovkové řadě má navíc FM tuner. Všechny přehrávače jsou dodávány ve čtyřech různých barvách: růžové, modré, černé a bílé.

Přestože na vás po vyjmutí z krabice nečeká žádné sexy chladné kovové tělo, ale jen lesklý plast, nepůsobí přehrávač lacině. V přední části, vystupující lehce do prostoru, se za tmavým sklem nachází jednořádkový OLED displej, zobrazující jednu barvu. Koncepce přístroje bohužel neumožnila použití většího zobrazovače informací, který by usnadnil orientaci v nahraných hudebních albech. Nicméně musíme Sony pochválit alespoň za to, že na rozdíl od konkurence je tento displej za tmavým sklíčkem čitelný i v exteriérech.

Ovládání přehrávače je řešené skutečně originálně, tedy přesněji klasické ovládání je zpestřeno o jeden originální prvek. Vedle displeje se nachází několik tlačítek, včetně pětisměrného joysticku a dvířek k integrovanému USB konektoru. Pokud chcete přehrávač zapnout, stačí dvířka mírně odklopit, ani ne během vteřiny se rozsvítí displej s obsahem. Takovou rychlost jsme snad ještě u žádného přehrávače nezaznamenali. Během přehrávání funguje jemné odklápění i jako aktivace a deaktivace funkce Hold. Při plném otevření samozřejmě vyskočí USB konektor, který byl u námi testovaného černého přehrávače vyveden v bílé barvě (tato kombinace nás zrovna nenadchla).

Podporovanými kompresními formáty jsou MP3, ATRAC, ATRAC3Plus, WMA a WAV. Ale pozor na všemožné hvězdičky odkazující na poznámky psané drobounkým písmem, ať se s nimi setkáte na oficiálních stránkách Sony či na krabici přístroje. Přímo do přehrávače lze přes dodávaný monstrózní a pomalý software SonicStage kopírovat MP3, ATRAC a ATRAC3Plus. WMA a WAV je nutné před kopírováním konvertovat do ATRAC (do jedné ze dvou verzí), čímž se celý proces nahrávání hudby prodlužuje.

Ke všem modelům NW-E200 a E300 jsou dodávána bílá sluchátka (s černým přehrávačem příliš neladí) a USB prodlužovačka. Sony nedává k přehrávači ani šňůrku na krk či nějaký obal. Dobíjet integrovanou baterii je možné jen připojením k počítači. Alespoň se její výdrž pohybuje kolem 40 až 50 hodin. NW-E305 je povedený přehrávač, který se vyznačuje jen dvěma zásadními vadami na kráse. Tou první je dodávaný software, druhou ubohé příslušenství. Po konstrukční a výkonové stránce však Sony přichystalo příjemné překvapení.

Sony NW-E305

Cena vč.DPH: 3 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia Pro, http://www.sonystore.cz

§§§§§


Klíč CodeMeter Stick

Karel Krtek

C05P0673

CodeMeter nabízí výrobcům softwaru, kteří prodávají a distribuují své výrobky přes internet, ochranu jejich produktů měřením doby jejich používání a možnost vyúčtování, popř. automatické generování prodejního obratu. Pro snadnou implementaci CM do SW aplikací je k dispozici CodeMeter Developers Kit. Jádrem služby CodeMetru je tzv. CodeMeter-Stick, který si koncový uživatel zakoupí.

Základní aplikací spojenou s tímto USB klíčem je tedy CodeMeter. Toto řešení je určeno pro výrobce softwaru a umožňuje umístění a správu až tisíce licenčních klíčů na USB disku. Licence nejsou přímo svázány s počítačem, ale s majitelem USB klíče. Uživatel si tedy klíč zakoupí či jej obdrží při nákupu softwaru, následně jej lze využít pro distribucí dalších klíčů či pro obnovu licence. Komunikace mezi prodejcem a majitelem klíče probíhá přes protokol CM talk. Uživatel si objedná službu (licenci), provede platbu a poté je mu na USB disk uploadován klíč. USB flash disk se tak stává v podstatě "hardwarovým" klíčem.

Kromě této hlavní aplikace a využitelnosti je s USB klíčem dodáván i SecuriKey Lite, který umožňuje používat USB klíč pro řízení přístupu, tedy přesněji používat USB jako skutečný klíč k počítači. Při instalaci definujete, jaká akce se spustí po vytažení USB klíče ze slotu. Na výběr je uzamčení počítače, odhlášení uživatele nebo vypnutí počítače. Pro případ poškození USB tokenu (klíče) je k dispozici možnost registrovat se na stránkách výrobce softwaru pro případ, že bude nutné zhotovit náhradu poškozeného USB klíče. Ovšem ani v případě poškození USB klíče nemusíte zmatkovat. Ve Windows XP se přes toto "zabezpečení" dostanete nabootováním do nouzového režimu, pro případného slídila po datech jde tedy pouze o lepší "spořič" obrazovky, uzamykající po odchodu počítač. Tuto možnost sice lze v nabídce programu následně zakázat, ovšem podle našeho názoru by měla být aktivní již při instalaci.

Mezi nejpoužívanější prvky bude patřit CM Password Manager, což je v podstatě aplikace umožňující uložit na USB klíč řadu standardních hesel jako údaje pro logování do banky, TANy či loginy na webové stránky. Ideální pro většinu sklerotiků a v době značeného množství hesel a PIN bůhví k čemu skutečně šikovná pomůcka.

Poslední aplikací je Steganos Safe Lite, který umožní vytvořit na disku bezpečné úložiště, kdy jsou údaje ukládané do vyhrazené oblasti šifrovány. Lze rovněž zvolit, zda tento disk bude viditelný v průzkumníku Windows. Jde samozřejmě pouze o základní šifru, zároveň však pro odstranění dat z disku můžete použít i následné několikanásobné přepsání oblasti či Guttmanovu metodu, což je ovšem časově náročnější postup.

V současné chvíli však uživatele k nákupu klíče nic zvláštního netlačí. Hlavní přednost, distribuce licencí s využitím CodeMeteru, se na našem trhu nevyužívá - u ostatních aplikací jsou k dispozici konkurenční ekvivalenty, u protějšků lite verzí nalezneme i freewarové nebo sharewarové varianty.

CodeMeter Stick

Cena: 2 830 Kč

K testu zapůjčila firma: Elbacom, http://www.elbacom.cz

§§§§§


Notebook značky Lynx

Tomáš Jirásko

C05P0671

Společnost Levi, stojící za značkou Lynx, nabízela svým zákazníkům pod tímto logem až donedávna pouze stolní počítače. V říjnu tohoto roku se v nabídce objevily počítač přenosné. Do portfolia byly zařazeny jak modely postavené na technologii Intel (samozřejmě nechybí ani ty s logem Centrino), označované jako řada Lynx Improve, tak modely osazené procesory AMD. Právě z nabídky modelů osazených AMD pochází testovaný notebook, jehož označení je Lynx Advance. Za touto sérií se ve skutečnosti skrývají modely z nabídky MSI, v tomto případě barbone s označením MS-1029. Nutno ovšem konstatovat, že Levi mělo v tomto případě při volbě "zdrojového" šasi pro své Advance šťastnou ruku.

Sestava, která zakotvila v naší redakci, byla osazena procesorem AMD Turion 64 Mobile MT-32 (1,8 GHz) s čipsetem ATI RX480M, 512 MB operační paměti, 60GB pevným diskem, 15,4" širokoúhlým WXGA (1 280 x 800 pixelů) displejem s poměrem stran 16 : 10, podporovaným grafickou kartou ATI Mobility Radeon X700 se 128 MB dedikované paměti. Jelikož se snad všichni výrobci drží nejen trendu nabízet širokoúhlé displeje, ale dodávat je i s antireflexní vrstvou (glare), ve které se stejně na tmavším pozadí vidíte, nevybočuje z tohoto trendu ani námi testovaný model. Z hlediska kvality podání se sice nevyrovná X-Blacku od Sony, ale mezi "skleněnými" displeji na našem trhu představuje tu lepší část celkové nabídky. Abychom výrobcům až tolik nekřivdili, tlak na cenu si vynucuje nasazování co nejlevnějších matic a ani ty průměrné neposkytují úplně uspokojivý obraz, s ohledem na to, že jde o TN technologii. Podíváme-li se například na nabídku LG Philips, který patří mezi největší dodavatele LCD, hodnoty průměrné 15" širokoúhlé matice činí u jasu (svítivost) 200 cd/m2, barevná saturace je 45 procent a kontrastní poměr 300 : 1. Výrobci se tak snaží nalézt technologie, kterými by tyto horší vlastnosti vyvážili a jednou z nich je dodatečná optická vrstva, zlepšující kontrast a mírně i nasycenost barev - tedy ono "sklo", které tvoří svrchní vrstvu displeje.

Ve vybavení dále nalezneme optickou mechanikou DVD?RW s podporou zápisu na dvě vrstvy, čtveřici portů USB 2.0, konektory RJ-11 (modem) a RJ-45 (100 Mbit Ethernet), PCMCIA slot, Wi-Fi standardu 802.11 b/g, Bluetooth, VGA výstup, dále S-Video. Line out/in, IrDA port i čtečku paměťových karet SD/MMC/MS/MS Pro.

Notebook si vedl v testech výdrže na baterii dobře, čas 2:42 minut je velice příjemný výsledek, a to i ve s srovnání s intelovskými Centriny. Kombinace procesorů AMD a čipsetů ATI se tak ukazuje být více než rovnocenným soupeřem, což se v první fázi uvedení na trh, kdy pro mobilní procesory AMD byl k dispozici pouze čipset Via, nedalo říci. Podobně je tomu i s celkovým výkonem stroje 152 bodů v systémovém benchmarku SySmark 2004, což je vynikající skóre a potvrzuje, že se nejen povedlo dát k sobě výkonné komponenty, ale celý systém i dobře vyladit. Z hlavních částí nám zbývá klávesnice. Ta je trochu měkčí a v okamžiku, kdy píšete skutečně rychle, by přišel vhod tvrdší či spíše razantnější zdvih kláves. Jejich rozložení není standardní, oproti klasickému řešení je zaměněna klávesa Fn s Ctrl. Lynx Advance je dobře navržený notebook, u kterého se během testu neprojevily poříže s teplotou systému. Nabídne vcelku vysoký výkon a samozřejmě i možnost nasadit 64bitový operační systém. Jeho hmotnost 2,9 kg je na tuto kategorii odpovídající. Alfou a omegou nákupu tohoto přístroje, není výkon či cena, ale podobně jako u dalších notebooků displej či spíše to, zda vám řešení s glare vrstvou vyhovuje či nikoli.

Lynx Advance

Cena vč. DPH: 49 849 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi, http://www.lynx.cz

§§§§§


Karta pro příjem DVB-T vysílání

Petr Matuška

C05P0663

Říjen roku 2005 může být považován v ČR z hlediska komunikací za přelomový - po mnoha a mnoha odkladech bylo spuštěno oficiální digitální vysílání několika televizních a rozhlasových stanic. Bohužel se tak stalo v době, kdy byl v sousedním Německu spuštěn provoz prvního HDTV vysílání v Evropě, navíc v nejvyšší kvalitě 1 920 x x 1 080! Vraťme se ale zpět do ČR a přeskočme diskuze typu: "Proč u nich to lze a u nás ne?" a soustřeďme se na digitální vysílání. K příjmu takového vysílání je potřeba vlastnit tuner schopný zpracovat digitální signál, starší analogové tunery použít nelze. Jeden takový tuner, schopný pracovat jak s analogovým, tak a digitálním signálem, jsme měli možnost vyzkoušet byl to model DVB-T300 od společnosti Compro Technology. Tuner je uložen na kartě PCI, která obsahuje jeden anténní, jeden S-Video a jeden kompozitní vstup pro příjem signálu z libovolného zdroje. Navíc jsou na přední straně ještě dva konektory - jeden vstup pro externí přívod zvuku a druhý pro připojení antény k dálkovému ovládání karty. Jak výčet konektorů naznačuje, karta neumožňuje příjem a zpracování analogového radiového signálu, příjem signálu digitálního je samozřejmostí.

Na těle karty se nachází trojice konektorů, z nichž největší slouží k propojení se zvukovou kartou a přenosu zvukového signálu do počítače. Vedle něho jsou však ještě další dva konektory, díky nimž lze vyřešit velmi častý a nepříjemný problém většiny TV tunerů - softwarové vypnutí systému v době, kdy je v počítači instalovaný tuner. Do jednoho konektoru se kabelem přivede spínací signál vyslaný počítačovou skříní, z druhého se díky dodanému konektoru dovede signál do základní desky. Systém je na první pohled složitý, ovšem naprosto účelný a spolehlivý.

Z hlediska kvality zpracování obrazu televizním tunerem jme byli velmi mile překvapeni kvalitou obrazu, a to jak u analogového, tak u digitálního vysílání. Obraz byl ostrý, vyvážený, bez jakéhokoliv náznaku deformace. Ovladače dodané na přiloženém CD sice kartu rozběhnou, ale pro bezproblémový chod důrazně doporučujeme stáhnout a nainstalovat pouze nejnovější ovladače a ovládací program přímo z webu výrobce. Jinak se může stát, že práce s touto kartou nebude zábava, nýbrž utrpení.

Možnosti programového vybavení jsou široké, můžete si vybrat formát záznamu z několika přednastavených profilů nebo použít externí kodeky DivX, XviD nebo WM9. Zbývající nastavení řeší výběr norem a formátů vysílání, vždy jsme nalezli ten správný, který v našich podmínkách fungoval bez problémů. Zmíněná kvalita obrazu se však musela někde projevit, bylo to znát na zatížení procesoru. Na testované sestavě s AMD Sempron 3000+ se díky vyhlazovacím filtrům nebo neoptimalizovaným ovladačům vyšplhalo při pouhém příjmu vysílání na celých 49 procent, při jakémkoliv přepnutí okna nebo jiné akci se obraz na několik sekund zastavil a rozběhl se teprve po vykonání příkazu. Záznam obrazu v plném PAL rozlišení tak nebyl na testovaném přístroji možný ani při vyzkoušení celé řady jiných kodeků. Vlastníte-li výkonnější počítač, bude chod tuneru bezproblémový a jen těžko najdete vlastnost, která by vám vyloženě vadila.

Compro DVB-T300

Cena vč. DPH: 3 390 Kč

K testu zapůjčila firma: Ben International, http://www.ben-int.cz

§§§§§


LG M1940A v červeném kabátu

Tomáš Jirásko

C05P0669

Taková krásná krabice, v té musí být jistě nádherný a dokonalý přístroj. "No podívejte, už jenom ta červená, to snad nemusíme ani rozbalovat. Když si dal výrobce takovou práci s obalem, jaký skvost teprve musí být uvnitř!" Možná nějak takhle může reagovat zákazník při pohledu na skvostné prodejní balení LCD panelu LG M1940A. Nám se obal také líbil, ale samozřejmě nás zajímal i jeho obsah. Z krabice jsme proto vyprostili LCD s na první pohled neotřelým designem, ale i integrovaným televizním tunerem. Model M1940A totiž patří v portfoliu LG mezi multifunkční displeje.

LCD panel je osazen obrazovkou využívající TN matici a od tohoto faktu se odvíjí vše ostatní. Výrobce udává rychlost odezvy 12 ms a budiž mu připsáno ke cti, že kupujícímu podává solidní a relevantní informaci. Displej si totiž dokáže pohrát s odezvou tak, že by jej některé firmy klidně označili nálepkou "jen 6 milisekund". Tato vlastnost je samozřejmě příjemná pro hráče, ovšem u tohoto monitoru si podobné řešení vyžaduje především integrovaný TV tuner. Přímý přenos televizního signálu na TN displeje je totiž záležitost velice citlivá právě z hlediska odezvy. Při testování se monitor choval jako vybavený overridem - predikcí posunu barevné plochy (přestože výrobce tuto funkci neuvádí). Při zátěži jsme sice zaznamenali segmentaci obrazu, ale celkové chování displeje bylo jedno z nejlepších, s jakým jsme se u 19" displejů setkali. Barevné podání samozřejmě ovlivňují nedostatky TN matice - pro vážnou práci s obrazem není displej ideálním řešením. Při sledování multimediálních aplikací či DVD filmů však svoji práci odvede technologie Flatron f Engine a k lepšímu kontrastu přispěje i vrstva "glare"- tedy ona "skleněná" vrchní část displeje. I tentokrát jsou na displeji viditelné odlesky okolí a při sledování tmavších scén může uživatele vyděsit i jeho vlastní odraz.

Nastavení displeje je uživatelsky příjemné, veškeré položky OSD menu jsou přístupné i přes dálkový ovladač. Tuner disponuje 100 programovými pozicemi (0-99). Automatické ladění stanic při využití signálu z kabelové televize proběhlo naprosto přesně, několik stanic si samozřejmě vyžádalo manuální změnu zvukového formátu, což je ovšem nutnost i u běžné televize či tuneru DVD rekordéru. Tuner je velice citlivý na kvalitu a sílu vstupního signálu, v místech s horším signálem obraz výrazně šumí, a to i v případě kabelové televize. Monitor pracuje s formáty PAL BG a DK i SECAM L a I. Uživateli jsou k ruce i funkce PIP (Picture in Picture), POP (Picture out Picture), PBP (Picture by Picture). Směšování signálů však nabízejí jen kombinace "IT vstupů" (DVI-D, D-Sub) s videovstupy (TV, AV1-SCART, AV2-cinch, S-Video). Tedy je-li například zobrazován signál z TV vstupu, nelze v PIP/POP/PBP zobrazit signál z S-Videa, ovšem z DVI to možné je. S českou diakritikou u teletextu si M1940A poradil výborně. Integrální součástí displeje jsou i reproduktory 2 x 3 W, u nichž lze volit z několika profilů. Funkční změny nastavení podání i kvalita přednesu nás rovněž potěšily.

LG M19740A je slušným víceúčelovým displejem pro ty, kteří chtějí či potřebují při práci sledovat na pozadí zpravodajství či TV vysílání, nebo dají displeji přednost před klasickou televizí. Díky odezvě nalezne uplatnění i u hráčské komunity (jen kvůli hrám bychom mohli doporučit i vhodnější modely). Pokud nemáte kabelovou televizi či satelit, pak při koupi uvažte, zda nepočkáte na model s tunerem pro DVB-T. Ten současný je určen pouze pro analogové vysílání.

LG M1940A

Cena vč. DPH: 19 200 Kč

K testu zapůjčila firma: LG, http://www.lgecz.cz

§§§§§


Dvojice nových osobních asistentů

Rani Tolimat

C05P0672

Nový model Palm TX

Nový kapesní počítač z dílny Palmu tak trochu klame tělem - je pokračováním řady Tungsten, která donedávna nabízela špičkové modely. To ale platilo jen do letošního jara, kdy se na trhu objevil převratný typ LifeDrive se 4GB pevným diskem a prakticky všemi funkcemi, jež si lze u PDA představit. TX tak dnes představuje střední třídu značky, což má své přednosti, ale i nedostatky. Výhodou je především kompaktní provedení a nízká cena, nevýhodou jisté omezení funkční výbavy.

Na první pohled se TX od svého přímého předchůdce s označením T5 liší jen černým krytem místo stříbrného - nezasvěcený pozorovatel by ho mohl považovat za nějakou speciální verzi předchozího modelu. Oproti robustnímu modelu LifeDrive je nový Palm příjemně tenký a lehký. S výjimkou vypínače na horní straně a resetovacího tlačítka vzadu se ovládací prvky omezují na tradiční čtveřici tlačítek a pětisměrnou navigační kolébku pod displejem. Na horní straně najdeme ještě otvor pro stylus, konektor pro sluchátka a slot na kartu SD, malý reproduktor se nachází vzadu.

Palm TX je vybaven procesorem s frekvencí pouhých 312 MHz, což je v porovnání s předchozím modelem T5 trochu málo. Také paměti je méně - oproti T5 je zhruba poloviční, tedy 115 MB. Velkou výhodou je ale návrat k tradičnímu typu paměti RAM - flash paměť u T5 fungovala na principu VFS (Virtual File System), podobně jako paměťové karty, a byla proto výrazně pomalejší, u LifeDrive to s pevným diskem bylo ještě podstatně horší. TX je při běžných činnostech mnohem rychlejší, což ocení zejména majitelé LifeDrive - je skvělé mít PDA s 4 GB vestavěné paměti, ale pokud ho používáme hlavně pro kancelářské účely, jsou jeho pomalé reakce opravdu nepříjemné. Model TX svou rychlostí naproti tomu připomíná první a druhou generaci Tungstenů, což opravdu - potěší ve své době totiž neměly konkurenci.

Pomalejší procesor se ale projevuje například v hrách, grafických programech a hlavně při sledování videozáznamů, které jsou někdy poněkud trhané a překreslování obrazu má do kvalit LifeDrive nebo T5 daleko. Je to škoda, vynikajícímu displeji s tradičním rozlišením 320 x 480 bodů by slušel kvalitnější obraz. Konkurenční PDA se systémem Windows Mobile nabízejí u některých dražších modelů dvojnásobné rozlišení VGA, displej TX je ale natolik jasný a ostrý, že se jim téměř vyrovná. Při zobrazení fotografií se rozdíl v rozlišení projevuje prakticky jen na barevných přechodech.

Výrazným vylepšením oproti T5 je přítomnost Wi-Fi antény, což vzhledem k rostoucímu počtu přípojných bodů konečně hraje roli i v našich zeměpisných délkách a šířkách. Díky jednoduchému uživatelskému rozhraní se přes Wi-Fi připojí i naprostý začátečník, pokud není signál k dispozici, můžeme využít tradičního připojení přes mobilní telefon pomocí Bluetooth nebo infraportu. Velkou nevýhodou je absence mikrofonu - podobně jako T5 nelze ani TX používat jako hlasový zápisník. To považujeme za jednu z nejvážnějších chyb přístroje.

Základní softwarová výbava obsahuje tradiční aplikace pro správu osobních dat, kancelář, multimédia apod. Za zmínku stojí zejména povedený audiopřehrávač Pocket Tunes a tradiční prohlížeč fotografií a videozáznamů s názvem Media. Oproti T5 a LifeDrive ale chybí veledůležitá aplikace Drive Mode, umožňující používat Palm jako výměnný disk v libovolném počítači. Podobné programy jsou, pravda, běžně ke stažení na internetu, většinou je ale za ně nutné zaplatit.

Palm TX je velmi šikovný přístroj pro méně náročné uživatele, kteří PDA používají zejména k práci a nemají přílišné nároky na multimédia či hry. Nemohu se ale ubránit dojmu, že od dob Tungstenu T3 chybí na trhu Palm, který by nabízel vysoký výkon, maximální funkční výbavu a zároveň rychlost a spolehlivost, která tolik chybí LifeDrive. Třeba se dočkáme v příští generaci.

Kapesní počítač Palm Z22

I nejlevnější modelová řada PDA značky Palm přichází na trh s novým modelem. Osvědčené označení Zire už ale patří minulosti - novinka se jmenuje Palm Z22, z názvu oblíbené řady tedy zůstalo jen první písmeno.

Z22 na první pohled nezapře přístroj pro nenáročné uživatele a hlavně pro ženy -  díky miniaturním rozměrům a oblému bílému provedení připomíná spíše pudřenku než kapesní počítač. Displej s úhlopříčkou 6,1 cm je na dnešní poměry opravdu hodně malý, podobné rozměry najdeme dnes i na mobilních telefonech, což platí i pro nízké rozlišení 160 x 160 bodů. Pod displejem se kromě vypínače a navigační kolébky nacházejí jen dvě tlačítka umožňující přístup k nejčastěji používaným aplikacím, jiné ovládací prvky kromě USB portu a zdířky pro reset na těle nenajdeme.

Displej dokáže zobrazit 4 096 barev, což se sice výborně hodí pro práci s kalendářem nebo třeba s tabulkami v palmovské variantě Excelu zvané Sheet ToGo, ale při prohlížení fotografií je omezení barev velmi citelné. Totéž platí i pro rozlišení - v době, kdy každý slušný telefon nabízí o třetinu vyšší hodnotu, Z22 s rozlišením 160 x 160 bodů jako digitální fotoalbum určitě neobstojí.

Dostupná paměť činí 20 MB, což u přístroje s podobnými technickými parametry v systému PalmOS bohatě stačí. Interní paměť bohužel nelze nijak rozšířit, slot na paměťové karty chybí. Z22 je tedy zcela nepoužitelný jako přehrávač MP3 - nejenže se do paměti příliš nahrávek nevejde, ale hlavně chybí zdířka pro sluchátka či alespoň vestavěný reproduktor. Marně bychom tedy hledali i mikrofon, díky němuž by bylo možné přístroj použít jako hlasový záznamník.

Palm Z22 prostě postrádá téměř všechny funkce, na které jsme si u PDA v posledních letech zvykli. Jedná se ale o levný, rychlý a spolehlivý elektronický diář a adresář, který spolehlivě nahradí papírová média a navíc umožňuje prohlížet či editovat kancelářské dokumenty nebo třeba hrát hry. Pravda, tohle dnes nabízí každý lepší mobilní telefon, ty jsou ale mnohem dražší než Z22, který seženeme za necelé čtyří tisícovky. Největší zbraní nového Palmu je tak nízká cena, spolehlivý operační systém Palm 5.4 a provedení, které jistě osloví mnohé nenáročné uživatele a především uživatelky.

Palm TX

Cena vč. DPH: 10 350 Kč

K testu zapůjčila firma: Palm, http://www.palm.com

Palm Z22

Cena vč. DPH: 3 690 Kč

K testu zapůjčila firma: Palm, http://www.palm.com

§§§§§


64 bitů pro každého

Petr Matuška

C05P0661

V průběhu září a října byly na náš trh uvedeny nové verze procesorů Intel Celeron D, lišící se od předchozích verzí v číselném označení o jednotku. Do prodeje byla uvedena celá škála nových procesorů Intel Celeron D v rozmezí 2,53 GHz až 3,20 GHz, my jsme měli možnost testovat nejméně výkonnou verzi a zároveň jí porovnat s podobným procesorem (ovšem bez podpory EM64T), modelem Intel Celeron D 325J. Změna v číselné řadě signalizuje přítomnost podpory 64 bitů, u společnosti Intel označovanou jako Extended Memory 64 Technology. S touto sadou se již u procesorů Intel Pentium 4 řady 6xx setkáváme delší dobu, společnost Intel tak dokončuje přechod všech svých desktopových procesorů na 64bitovou platformu.

K čemu tato rozšířená řada slouží? Především k efektnějšímu a rychlejšímu zpracování aplikací podporujících tyto instrukce, dále pak k navýšení možnosti adresování operační paměti, která byla u předchozích modelů na hranici 4 GB, nyní je to několikrát více. Nový procesor je (stejně jako jeho předchůdci) vyráběn 90nm technologií a postaven je na jádře Prescott, vybaven pak 16 kB datové a 12 kB instrukční cache první úrovně, 256 kB cache druhé úrovně a jeho pracovní frekvence činí 2,53 GHz. Systémová frekvence FSB stejně jako u předchozích modelů Intel Celeron D činí 533 MHz, nový procesor je určen pouze pro novější patice Socket T (LGA775), pro starší Socket 478 se již dodávat nebude. Procesor obsahuje kromě již zmíněné technologie EM64T i firemní Execute Disable Bit, chránící počítač společně s vybraným softwarem před nebezpečnými programy využívajícími přetečení bufferu, nechybí podpora Dual Channel pro rychlejší přístup do operační paměti počítače. Naopak u celé řady těchto procesorů nenajdeme Hyper-Threading, tedy technologii dělící softwarově procesor na dva. Ta je určena zatím pouze procesorům Intel Pentium 4, Pentium D a Extreme, k dispozici není ani Enhanced Intel SpeedStep Technology pro regulaci frekvence, napětí a celkové spotřeby procesoru.

Obě technologie jsou určeny pro výkonnější procesory, které jsou v jiné cenové skupině. Testovaný procesor Celeron D lze v současné době sehnat za 2 250 Kč, nejlevnější "plnohodnotné" Pentium 4 je k mání za více než pět tisíc korun. Při porovnání výkonu se stejně taktovaným Celeronem D 325 jsme neobjevili žádné rozdíly (rozdíly naměřených hodnot jsou v rámci statistické chyby), jedinou výhodou tak zůstává podpora 64bitové technologie, která se ke slovu dostane teprve časem, protože v současné době je optimalizováno minimum aplikací. Nezapomněli jsme ani na pracovní teplotu, která se (s použitím přiloženého boxovaného chladiče) v klidu pohybovala na hranici 44 stupňů Celsia, při plném zatížení se vyšplhala až na podstatně vyšší hodnotu 62 stupňů Celsia. Procesor tedy najde uplatnění v nejlevnějších systémech založených na platformě Intel, na běžné kancelářské úlohy a pro nenáročný domácí počítač je jeho výkon dostatečný. Ovšem pro programy určené ke zpracování obrazu a dat se tento procesor nehodí, stejně tak není vhodný pro současné náročnější počítačové hry. Jedinou vážnou nevýhodu jsme zjistili v teplotě procesoru, jelikož nebyla k dispozici žádná technologie upravující výkon a teplotu.

Intel Celeron D 326

Cena vč. DPH: 2 260 Kč

K testu zapůjčila firma: Intel, http://www.intel.com

§§§§§


Zlomte mu vaz

Tomáš Jirásko

C05P0659

Koncem roku se na náš trh dostává další stylový fotoaparát, tentokrát z dílny Nikonu. Patří do třídy S a nese označení Coolpix S4. Pro tento model je typické přelamování koncepce, při níž je optika integrována do těla přístroje a nevysouvá se. V otočné hlavě s objektivem je zapuštěna i dioda a blesk. Tato koncepce dovoluje otáčet objektiv o 270?. Jak je z popisu patrné, jde o fotoaparát určený spíše na párty a na cesty za zábavou než pro "vážnou" fotografii. Jeho rozměry jsou 112 x 68 x 37 mm, používá SD paměťové karty a k napájení slouží dvojice tužkových akumulátorů nebo AA baterií.

Nikon S4 přichází s pro tuto koncepci dosud nepoužitým 10x optickým zoomem, doplněným o 4x digitální. Snímač 1/2,5" CCD Coolpix S4 obsahuje 6,4 milionu pixelů, z čehož je 6 milionů efektivních. Citlivost lze manuálně nastavit na hodnoty ISO 50, 100, 200 a 400, v automatickém režimu pracuje fotoaparát v rozmezí ISO 50-200. Použitý objektiv Nikkor disponuje ohniskovou vzdáleností 6,3-63 mm (f3,5-f13,6), tedy ekvivalentem 38-380 mm 35mm kinofilmu. Rychlost závěrky je 2-1/1 000 sekundy. Maximální velikost snímku pak může být 2 816 x 2 112 pixelů. Expozici lze měnit v rozsahu +2 EV v krocích po 1/3 EV, pro vyvážení bílé může fotograf zvolit automatickou volbu nebo si vybere z nastavení pro 6 světelných podmínek/zdrojů (denní režim, blesk, slunečno, zataženo, zářivka, žárovka). Z 16 motivových programů zmíníme alespoň kontinuální snímání maximálně 8 snímků při rychlosti 1,3 snímku za vteřinu (6 mpix) a Multishot 16, v němž jsou zhotovené snímky při rychlosti 1,3 snímku za sekundu v rozlišení 704 x 528 pixelů složeny do výsledného snímku 2 816 x 2 112 pixelu. Časosběrné snímání je k dispozici pro hodnoty 30 sekund, 1, 5, 10, 30 a 60 minut (max. 1 800 snímků).

Majiteli S4 se stanou především ti uživatelé, pro něž je jedním z rozhodujících kritérií vzhled fotoparátu. Nepředpokládá se tedy, že by tito fotografové chtěli trávit čas nastavováním přístroje a odhadujeme, že nejpoužívanějším režimem v tomto případě bude Auto. I když jsou k dispozici i motivové programy, reálnou možnost ovlivnit výsledek představuje pouze vyvážení bílé, kompenzaci expozice a volba citlivosti.

Nutno říci, že s plně automatickým režimem si Nikon pohrál a výsledné fotografie nejsou vůbec špatné. Zvláště vezmeme-li v úvahu 10x optické zvětšení při absenci optické stabilizace. Díváte-li se pozorně, vykazuje maximální přiblížení lehkou soudkovitost na okrajích snímků u některých objektů, avšak vyhýbá se poduškovitému zkreslení. Chromatická aberace se objevuje u snímků při vysokém přiblížení až u přechodu mezi vysoce kontrastními oblastmi. Barevné podání je přirozené, automatická expozice vychází velice dobře. Chyběl nám sice kvůli koncepci nezařazený hledáček, ale displej poskytoval kvalitní obraz (i když v přímém denním světle byl trošku tmavší).

Nikon Coolpix S4 je stylový fotoaparát a na svoji kategorii podává velice slušný výkon. Fotografie pořízené uvnitř budov při použití automatiky či vhodného režimu vycházejí výborně. Většina majitelů S4 bude pravděpodobně plně spokojena i s fotografiemi exteriérů i při plném přiblížení, neboť očekávání příležitostných či amatérských fotografů, pro něž je přístroj určen, barevně odpovídají a dostačují. Celková koncepce i vlastnosti S4 předurčují tento fotoaparát do role rodinného přístroje na výlety či jako doplněk při cestě za zábavou.

Nikon Coolpix S4

Cena vč. DPH: 11 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Nikon, http://www.nikon.cz

§§§§§


DVDCAM kamera

Jaroslav Kasal

C05P0662

Kamera Hitachi DZ-MV780E představuje šikovně malé a elegantní zařízení určené do rukou náročnějších domácích uživatelů. Pokud říkáme, že se jedná o kameru, pak samozřejmě myslíme kameru digitální. Na rozdíl od běžných digitálních kamer však testovaný model nepoužívá pro záznam videa standardní páskovou mechaniku na miniDV kazety. Výrobce totiž při inovačním procesu do produktu zabudoval vypalovací mechaniku na osmicentimetrová DVD média. Z tohoto důvodu je výrobek označen jako kamera typu DVDCAM.

Testovaný produkt není nijak velký, o čemž svědčí vnější rozměry 51 x 86 x 123 mm nebo hmotnost 420 g. Vzhled zařízení můžeme pochválit - tvary jsou atraktivní a tělo je vyrobeno v kombinaci stříbrošedé, stříbrné a černé barvy. Při praktickém testování nás potěšila i skutečnost, že kamera "padne" uživateli dobře do ruky. Jak je tomu prakticky vždy u kamer typu handycam, uživatel drží zařízení v pravé ruce, přičemž palcem volí pracovní režim (vypnuto, režim natáčení videa, fotorežim nebo práce s paměťovou kartou). Palcem se rovněž ovládá spoušť záznamu. Ukazovákem stejné ruky lze manipulovat se zoomem (přiblížení obrazu). Opticky je možné přiblížit snímanou scénu až 10x a digitálně 240x, nicméně pro praktické natáčení je zpravidla u všech běžných typů kamer digitální zoom zbytečnou funkcí, která pouze degraduje kvalitu zaznamenávaného obrazu.

Uvnitř kamery se nalézá CCD čip s rozlišením 1,3 MPx. Plný počet pixelů však (jako vždy u kamer) využijete pouze ve fotorežimu. Standardní pohyblivé video se ukládá v rozlišení PAL do formátu MPEG-2. Na jeden osmicentimetrový disk se v nejvyšší kvalitě vejde pouze 30 minut záznamu. Tato hodnota představuje poloviční čas, než jaký nabízejí běžné miniDV pásky (60 minut či 80 minut). Pokud uživatel zvolí záznam LP (Long Play), může na jeden nosič uložit i více minut, kvalita je však horší a je možné, že zejména při rychlých scénách diváci zaznamenají výraznější problémy (rozpad obrazu). Pro ukládání videa i fotografií můžete využívat nejen přepisovatelná 8cm DVD-RAM média, ale i disky typu DVD-R. Je škoda, že se podpora netýká i kotoučů DVD-RW. Uživatele jistě potěší, že zařízení je možné připojit k PC a s pomocí ovladačů proměnit v externí USB 2.0 vypalovací DVD-RAM mechaniku. Při natáčení se nám kamera také líbila, poskytuje skutečně sympatické služby. Příjemný je navigační systém, přehled pořízených záběrů i možnost sestavovat vlastní playlisty. Naopak se nám nelíbilo poněkud líné obrazovkové menu a tlačítka schovaná pod LCD panelem. Při nahrávání videa na DVD disk se nám zdálo, že se vlivem rotace média celá kamerka lehce chvěje. Při přehrávání záznamu jsme naštěstí vliv chvění na obraze nepozorovali. Obraz je standardní, takový, jaký lze od jednočipového produktu s malým průměrem objektivu očekávat. Tomu odpovídá i geometrie obrazu, podání barev a citlivost na špatné světelné podmínky. V běžném životě však kvalita obrazu domácím uživatelům bezpochyby stačit bude. Pokud patříte mezi pokrokové uživatele, kteří nemají rádi páskový záznam, není produkt Hitachi špatnou alternativou: dokáže nabídnout rychlý přístup k videu bez zdlouhavého převíjení kazety.

Hitachi DZ-MV780E

Cena vč. DPH: 27 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Hitachi,

http://www.hitachi.com

§§§§§


Práce rozdělená mezi dvě jádra

Petr Matuška

C05P0654

Dvoujádrové procesory společnosti Intel jsou již nějaký čas na trhu a jejich využití leží zejména v segmentu výkonných počítačů a levných serverových stanic. A právě jednoho klasického zástupce pracovních stanic jsme měli možnost otestovat, konkrétně to byl model OG FireX 750, dodaný společností Orange & Green Solutions. Srdcem sestavy byl dvoujádrový procesor Intel Pentium D 830, pracující na frekvenci 3 000 MHz a obsahující 2 x 1 MB vyrovnávací paměti L2 cache. Usazen byl v základní desce Intel Desktop Board D945GHT, která nabízela jeden slot PCI Express x16, dva PCI Express x1 a čtyři PCI, integrovanou gigabytovou síťovou kartu Intelr 82573E/82573V, 5.1 kanálový zvukový kodek HD Audio Sigmatel 9220 a přídavný čip, zajišťující podporu jednoho portu FireWire IEEE 1394a. Přítomna byla i čtveřice Serial ATA 2 konektorů, připojených k jižnímu můstku Intel ICH7, který ovšem nedovoluje práci pevných disků v poli RAID 0,1 a JBOD. Počítač byl osazen 1 024 MB paměti typu DDR2, rozdělených do dvou 512MB modulů pracujících na frekvenci 533 MHz s časováním CL4. Grafický port zaměstnávala poloprofesionální grafická karta nVidia Quadro FX 540 PCI Express, využívající k práci 128 MB paměti. Pro práci s daty sloužila optická mechanika LG GSA-4165B, která je připravena pro zápis i čtení ze všech dostupných médií CD a DVD včetně formátu DVD-RAM. Data byla uložena na systémovém disku Seagate o celkové kapacitě 80 GB, k dispozici byl i další disk Seagate 200 GB. Oba byly připojeny k rozhraní Serial ATA, pracovaly s rychlostí 7 200 otáček za minutu a obsahovaly 8 MB paměti cache. Za zmínku stojí i chladič procesoru - Arctic Cooling Freezer 7, který dokázal bez problému chladit vysoké ztrátové teplo. Celý komplet byl zabudován v elegantní počítačové skříni Chieftec BG-01B-B-SL černo-stříbrné barvy, která nabízí dostatečný prostor pro budoucí upgrade systému. Ve skříni byl běžný zdroj nahrazen napájecím zdrojem Fortron s maximálním výkonem 400 W. Uspořádání a rozvržení vnitřních komponent bylo u sestavy precizně navrženo a realizováno, kabely byly svázány k sobě a uloženy tak, aby nebránily průchodu vzduchu. Druhý pevný disk byl umístěn v redukci v 5,25palcové šachtě na opačné straně, než na jaké byla upevněna DVD mechanika. Jedinou důraznou výtku máme k chlazení - studený vzduch ze strany vháněl na spodní pevný disk pouze jeden přídavný ventilátor. O odvod teplého vzduchu z case se tak staral pouze ventilátor v napájecím zdroji, a to je s přihlédnutím k využití této pracovní stanice velmi málo. Po necelých šedesáti hodinách nepřetržité práce byl uvnitř skříně velmi teplý vzduch, k jehož kumulaci výrazně přispíval nechlazený druhý disk v 5,25palcové pozici, grafická karta a procesor. Na druhou stranu z hlediska stability nebyly s pracovní stanicí jakékoliv problémy, počítač jsme podrobili náročným zátěžovým testům, použili jsme ho jako pracovní stanici i jako dočasný file server - všemi těmito testy prošla sestava "bez ztráty kytičky". Z hlediska výkonu není produkt určen ani pro běžnou kancelářskou práci, ani pro milovníky her, nýbrž je zcela jednoznačně zaměřen na práci a podporu profesionálních programů a aplikací. Osazení dvoujádrovým procesorem jen podtrhuje snahu o poskytnutí dostatečného výkonu. Softwarovou výbavu zajišťuje předinstalovaný operační systém Microsoft Windows XP Professional CZ s integrovaným Service Packem 2, antivirový systém NOD32 v2.5 a sada aplikací potřebných pro běh počítače. Mezi dodané příslušenství patří mimo již zmiňovaného operačního systému také vypalovací software Nero, USB klávesnice Samsung, PS/2 optická myš téže značky, sada instalačních CD a také již stárnoucí disketová mechanika, obohacená o čtecí zařízení pro nejrozšířenější formáty paměťových karet. Co ocení zejména malé společnosti, je dovoz a zprovoznění sestavy zdarma v rámci ceny počítače a dále pak záruční doba 36 měsíců. Pracovní stanice OG FireX 750 je tedy dobře navržená, s dobrou možností budoucího upgradu, vysokým výpočetním výkonem a vhodně zvolenou grafickou kartou. Při tomto zaměření by ale neškodilo použít v zájmu zvýšení zabezpečení dat a/nebo zvýšení rychlosti místo samostatného pevného disku pole RAID 0 nebo RAID 5. Za další nedostatek považujeme nedostatečné chlazení počítačové skříně, realizované pouze jedním ventilátorem. Tento nedostatek se během testů sice neprojevil - sestava byla maximálně stabilní - mohl by mít ovšem zhoubné následky při dlouhodobém provozu, a to zejména na pevné disky a integrované součásti základní desky a operační paměti.

Orange & Green FireX 750

Cena vč. DPH: 45 815 Kč

K testu zapůjčila firma: Orange & Green Solutions, s. r. o., http://www.og.cz

§§§§§


Stylové hudební "zrcátko"

Lubor Jarkovský

C05P0656

Zkušenosti s prvními MP3 přehrávači nizozemského Philipsu nebyly příliš pozitivní, protože se přístroje zasekávaly (HDD jukeboxy) a flashe nenabízely příliš funkcí. V současnosti přichází na český trh nová řada "MP3 udělátek" této značky a přináší s sebou vůni změny. Nové přehrávače vypadají mnohem lépe než ty původní, ale také jsou nabízeny za velmi zajímavé ceny.

Přehrávač SA177 vyvolá hned při prvním seznámení vzpomínky na zhruba rok starý iRiver N10, protože stejně jako u něj celou přední část přístroje tvoří zatmavené sklíčko, působící jako stylové zrcátko. A hned na začátek si nemůžeme odpustit kritiku, kterou už určitě řada z vás tuší. Ano, stejně jako u iRiveru N10 je na denním světle displej velmi špatně čitelný, protože sklíčko odráží obrovské množství okolního světla. Pravá dolní strana přístroje má velmi vkusně zaoblený roh, v němž se také nachází tradiční kruh se základním ovládáním. Další tlačítka najdeme na horní hraně, tlačítko Hold pak na dolní, kde je velmi dobře přístupné pro palec pravé ruky. Philips nás překvapil integrací konektoru USB přímo do přehrávače, ale na druhou stranu nás zklamal tím, že zasunutý konektor není chráněn žádnými dvířky, takže se do něho mohou snadno dostat nečistoty.

SA177 je navržen jako UMS zařízení, a tak není nutné pro kopírování hudby (MP3, WMA) či jiných dat instalovat dodávaný software. Jenže po zaplnění půlgigové paměti nás čekal mírný šok, když nám po spuštění přehrávač sdělil, že v něm nejsou nahrané žádné skladby. Nejprve jsme museli přejít do volby funkcí, zde aktivovat průzkumníka složek, teprve poté bylo možné hudbu přehrávat. Se složkami si Philips příliš nerozumí, hudbu po spuštění zobrazí pouze v případě, že jsou jednotlivé soubory nahrány na jedné hromadě přímo v paměti přístroje. Je jasné, že Philips určitě chybu nějakým updatem firmwaru opraví, ale nyní je ovládání přehrávání nepohodlné.

Situaci se výrobce trochu pokouší vylepšit funkcí nahrávání hlasu, hodinami a slušným ekvalizérem s možností vlastního nastavení. Objevují se i další drobné či větší chyby, například pomalé reakce přehrávače na stisknutí tlačítka a velmi zpomalený výpis obsahu paměti. Absence FM tuneru také mnohé nepotěší.

I když si Philips SA177 vysloužil mnoho kritiky, je třeba si uvědomit, že za slušných 512 MB zaplatíme méně než tři tisíce korun. Pokud se podaří rychle odstranit výše zmíněné chyby softwarovým updatem, stane se z Philipsu SA177 na předvánočním trhu jeden z velmi dobrých přehrávačů za příznivou cenu.

Philips SA177 512 MB

Cena vč.DPH: 2 850 Kč

K testu zapůjčila firma: Philips, http://www.philips.cz

§§§§§


Hudebník do kapsy

Jaroslav Kasal

C05P0667

Společnost Acer uvádí na trh nový MP3 přehrávač MP330 s rozměry 96,5 x 65 x 21 mm, příjemným designem a 20GB pevným diskem. Tělo produktu je vyrobeno ve stříbrné chromatické barvě, pouze na bocích lze zahlédnout elegantní černé pruhy. V přední stěně MP330 se nachází nadstandardně velký čtvercový monochromatický displej, který disponuje rozlišením 128 x 128 bodů a modrým podsvícením. Výrobce obrazovku označuje zkratkou LCM. V blízkosti je možné vidět i mřížku kryjící integrovaný mikrofon a o něco níže pod LCM displejem i navigační tlačítka. První nese označení Mode a slouží jako vstup do voleb. Dalších pět tlačítek je seskupeno do navigačního kříže. Čtyři prvky slouží pro pohyb v menu a výběr skladby, páté pro potvrzení volby. Zbývající šesté tlačítko (Esc) zajišťuje odchod do nadřazeného menu, popř. z hlavního menu. Kromě již zmíněných prvků je Acer MP330 vybaven tlačítkem A-B (cyklické opakování části aktuálně přehrávané skladby), vypínačem (Power) a posuvným přepínačem pro zablokování ostatních ovládacích prvků (Hold). Ovládání přehrávače není složité, ale je pravdou, že je stále co zlepšovat. Totéž platí i pro grafické zobrazení dat na displeji.

Acer se neomezuje na pouhé služby v oblasti přehrávání skladeb ve formátu MP3 či WMA. Umožňuje také nahrávání pomocí integrovaného mikrofonu nebo linkového vstupu. Na interní 1,8" pevný disk se záznam ukládá v komprimovaném formátu - do souborů MP3. Ve volbách je samozřejmě možné nastavit datový tok (tedy kvalitu záznamu). Z hlediska konektivity je zajímavé, že zařízení nedisponuje pouze jedním USB rozhraním, ale hned dvojicí. Obě jsou sice v podobě zdířek miniUSB, ale každá slouží jinému účelu. První z nich se používá pro připojení produktu k počítači. Data (tedy nejen písničky) lze kopírovat zcela běžným způsobem. Produkt pracuje v režimu externího USB 2.0 disku (samozřejmě je zaručena zpětná kompatibilita s rozhraním USB 1.1). S pomocí druhého USB portu (host)můžete (např. i na cestách) připojit k MP330 další USB zařízení, jako Flash disk, a přímo z něj přehrávat písničky nebo kopírovat data mezi oběma úložišti. Využít samozřejmě musíte propojovací kabel s příslušnou redukcí, který je součástí MP330.

Acer MP330

Cena vč. DPH: 7 130 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


Herní periferie

Lukáš Erben

C05P0649

Herní periferie nepatří mezi zařízení, která bychom v PC WORLDu testovali pravidelně. Rozhodli jsme se proto tento dluh alespoň zčásti splatit článkem, který se vás pokusí seznámit se současnou nabídkou trhu a doplnit ji o krátké testy několika zajímavých joysticků, volantů a gamepadů.

Hraní na PC bylo vždy poněkud specifickým fenoménem, který má vlastní modus operandi, lišící se od herních konzol (či chcete-li od videoher). Přestože se mnohé hry objevují na obou platformách, jsou PC hráči značně odlišní - počínaje vkusem, přes způsob jak hrají, až po čas strávený u her. Zatímco na konzolách se lze setkat se širokým spektrem her, většina titulů populárních na PC patří do kategorií taktických či akčních her, válečných a sportovních simulací, strategií (sem lze s trochou nadsázky počítat i The Sims) a RPG (s početnou skupinou on-line her). Obecně se na PC nesetkáte s hrami, které jsou založeny na souhře několika hráčů u jediné obrazovky - díky tomu se na PC neobjevují originální periferie typu tanečních koberců či bubínků.

Většina herních periferií pro PC je určena k přímému ovládání hry, nikoliv ke společenské interakci. Tím se zásadně liší od mnoha herních periferií pro herní konzoly. Důvodů k odlišnostem a poněkud menší pestrosti herních periferií na PC je ale mnohem více: počínaje silnou konkurencí a ostrým tlakem na ceny herních periferií, přes odklon mnoha výrobců směrem k trhu herních konzol, kde je hráčská komunita nesrovnatelně větší a s odlišnými (výhodnějšími) návyky při nakupování, až po prostý fakt, že většinu PC her lze pohodlně ovládat pomocí klávesnice a myši a zejména příležitostní hráči necítí potřebu pořídit si herní periferie. Při pohledu do nabídky on--line obchodů s PC hardwarem a doplňky či návštěvě obchodu s hrami tak patrně zaznamenáte přítomnost maximálně tří či čtyř značek, nabízejících kompletní portfolio herních periferií pro PC: Logitech, Saitek, Thrustmaster a Genius.

To ale neznamená, že by nebylo z čeho vybírat - opak je pravdou. Patříte-li navíc mezi příznivce leteckých simulátorů, závodních a sportovních her či náročných 3D akcí, budete z mnoha herních periferií doslova nadšeni. Výrobci jako Logitech a Saitek se v poslední době zaměřují na speciálně upravené klávesnice a myši, určené právě pro PC hráče - zejména v této oblasti se na PC v poslední době objevuje patrně největší množství novinek.

Klávesnice a myš trochu jinak

První specializované herní myši se objevily již na sklonku devadesátých let v podobě modelu Logitech Gaming Mouse a produktů Razer Boomslang. Jejich úspěch byl ale poněkud zastřen nástupem optické technologie - zejména modelů Logitech MX, které se staly neoficiálním standardem pro herní myši. Požadavky hráčů on-line akčních stříleček typu Counterstrike či Quake III na kvalitu myši - zejména její snímací a přenosové ústrojí - jsou skutečně vysoké. Nezbytná je vysoká přesnost a rozlišení, okamžitá odezva, schopnost snímat a přenášet pohyby s velkým zrychlením (až 20 G) - vše při co nejnižší hmotnosti. Mezi funkce a vlastnosti, jimiž výrobci speciální herní myšky vybavují, patří možnost snadného přepínání rozlišení, lehké li-ion akumulátory v případě bezdrátových modelů a často též upravená ergonomie. Herní klávesnice jsou pro změnu vybavovány podsvícením tlačítek, speciálními displeji, programovatelnými tlačítky či (jako v případě Z-Board klávesnice) oddělitelnými a výměnnými segmenty, jež jsou navrženy speciálně pro ovládání určitých her (ty lze postupně dokupovat).

Gamepad: všeuměl

Původně vynález společnosti Nintendo se v průběhu let vyvinul z jednoduché kombinace směrového kříže a dvou či čtyř tlačítek do komplexních zařízení s tlačítky snímajícími sílu stisku a analogovými mini-joysticky. Moderní Gamepady jsou díky tomu do značné míry nejuniverzálnějšími herními ovladači. Díky kombinaci směrového kříže, akčních tlačítek a analogových páček je lze použít k ovládání nejen sportovních či některých akčních her, ale s trochou cviku i pro hry závodní či akční simulátory. Gamepad je tak do značné míry nejuniverzálnějším herním ovladačem, přesto je ale na PC poměrně málo rozšířen - jistě i díky tomu, že většinu funkcí lze nahradit klávesnicí a myší.

Joysticky: tradice

Joystick či křížový ovladač je jedním z nejstarších herních ovladačů. Dnes lze výhradně zakoupit joysticky snímající pohyb (náklon) průběžně, přičemž mnohé modely nabízejí buď vibrační zpětnou vazbu (jsou vybaveny vibračním motorkem), nebo silovou zpětnou vazbu (sada motorků, které za páku joysticku dokáží tahat či trhat a simulovat tak odezvu hry). Kromě samostatných joysticků existují i sady obsahující samostatnou plynovou páku, vhodné zejména pro realistické letové simulátory.

Volanty: specializace

Volanty jsou u PC hráčů mnohem populárnější než u majitelů konzol - při hře u stolu je zkrátka mnohem snazší volant uchytit a pohodlně používat než v případě hraní z pohovky. Pro PC se ostatně objevilo velké množství profesionálně zpracovaných volantů jako Logitech MOMO Force či Thrustmaster F1 Ferrari, které jsou ideální pro ovládání realistických závodních simulací jako TOCA: Race Driver či rallye her. Většina kvalitních volantů je standardně vybavena funkcemi silové zpětné vazby (force feedback), která při správném nastavení umožňuje lépe vnímat chování virtuálního vozidla. K velké smůle majitelů PC se již několik let neobjevují nové verze simulací Formule 1, neboť FIA prodala práva na jejich virtuální zpracování exkluzivně firmě Sony - F1 se tak od roku 2003 objevuje výhradně na Playstation 2. Volant je pro hraní závodních simulací naprostou nezbytností - s klávesnicí nemůžete v žádném případě dosáhnout srovnatelné přesnosti a preciznosti ovládání. Pro akční závodní hry jako Need For Speed ale nezbytný není

Herní myši pro profesionály

Logitech G5/G7 & Razer RZD-1600C

Herní myšky Logitech mají již poměrně dlouhou tradici - první model se objevil před bezmála sedmi lety a byl ještě vybaven klasickou kuličkou. Nedávno uvedené G5 a G7 jsou postavené na laserové optické technologii a designem vycházejí z modelu MX 518.

Drátová myška G5 je určena těm nejnáročnějším hráčům akčních her, kteří vyžadují vysokou přesnost (rozlišení 2 000 dpi, přenos až 6,4 megapixelu/s), rychlost snímání (až 1,65 m/s) a schopnost přenášet zrychlení až 20 G. G5 je jednou z nejlehčích myšek - váží pouhých 116 gramů, pokud jste snad ale zvyklí na těžší, nemusíte zoufat, výrobce totiž hlodavce vybavil speciálním modulem a sadou závaží, s jejíž pomocí lze plynule zvyšovat hmotnost myšky na více než dvojnásobek. Pomocí tlačítka na myši lze rychle přepínat rozlišení v nastavených intervalech od 400 do 2 000 dpi. Za zmínku stojí jistě i originální a pro každý kus unikátní zbarvení kovového povrchu či kabel potažený tkaninou. Model G7 je bezdrátovým příbuzným, který místo modulu se závažími obsahuje lehkou li-ion baterii (v balení jsou dvě - jednu lze nabíjet v přijímači, zatímco druhá pohání myšku. Výměna je přitom možná během několika vteřin.

Značka Razer poprvé zazářila v roce 2000, kdy byly uvedeny první modely Boomslang, vybavené kuličkou. Hlavním lákadlem byla originální ergonomie spolu s vysokým rozlišením a přesností. Modely Boomslang ale přišly na trh v době, kdy se začaly objevovat první optické myšky a kulička se stávala velmi nepopulární. Poté značku koupil jiný výrobce a produkce byla ukončena, před nedávnem se ale myši Razer opět objevily na trhu. Podobě jako G5 je i RZD-1600C navržena tak, aby nabídla vysokou přesnost a rozlišení (1 600 dpi a 5,8 megapixelu) a zrychlení až 15 G. Optický senzor se ani při nečinnosti nevypíná, čímž se eliminuje prodleva, k níž dochází při jeho zapínání u klasických myší. Hmotnost činí pouze 90 g - aspiruje tedy na titul absolutního střízlíka. RZD-1600C ale používá klasický optický a nikoliv laserový senzor, což může způsobit menší spolehlivost na některých typech povrchů. Profesionální hráči ale stejně používají speciální typy podložek pro optické senzory.

Logitech G5/G7

Internetová adresa: http://www.logitech.com

Cena: 1 890 Kč/2 550 Kč

Razer RZD 1600C

Internetová adresa: http://www.razerzone.com

Cena: 1 390 Kč

Upravené herní klávesnice

Logitech G15 Gaming Keyboard

Současně s novými modely herních myší G5 a G7 uvedl Logitech letos na podzim též novou herní klávesnici G15. Na rozdíl od moderních kancelářských a stylových bezdrátových sad je G15 vybavena klasickým USB kabelem a používá zcela tradiční rozložení kláves základní části. Ty jsou doplněny tlačítky pro ovládání multimédií a zejména osmnácti programovatelnými G tlačítky na levé straně (se dvěma tlačítky Shift je to celkem 54 funkcí, které lze programovat jako makra prakticky kdykoliv). Ty lze použít například pro vyvolání kouzel či zbraní ve hrách. Na horní hraně klávesnice je umístěn výklopný LCD displej, který může zobrazovat informace o běžící hře nebo o přehrávaných multimediálních souborech. Pro lepší orientaci při hře ve tmě je možné aktivovat podsvícení kláves. Kvalita zpracování je na výborné úrovni - klávesnice se výtečně hodí i pro psaní, zejména preferujete-li klasické rozložení. Klávesnice není dodávána s českým popisem.

Saitek Eclipse Keyboard

Herní klávesnice Saiteku není až na čtveřici tlačítek nad numerickým blokem vybavena speciálními funkcemi - jedná se o model s klasickým rozložením 104 kláves v poněkud neobvyklém černo-stříbrném provedení s podsvícenými klávesami a područkou. Na druhou stranu stojí přece jen méně než G15 od Logitechu. Klávesnice není dodávána s českým popisem.

Zboard

Výrobce Zboard přišel s poměrně unikátním konceptem klávesnice, rozdělené do tří výměnných modulů, které jsou přizpůsobeny speciálně určitému typu her či jedinému hernímu titulu. V základním balení je jednak standardní sada kláves pro práci a dále herní sada pro 3D akce a hry obecně. Kromě toho lze samostatně (za cca 700-800 Kč) dokoupit výměnné moduly určené pro hry jako je Doom3, Medal of Honor či aplikace jako Adobe Photoshop. Funkční klávesy standardní klávesnice lze programovat (makra), na základně klávesnice jsou též umístěna tlačítka pro ovládání multimédií a vyvolání přednastavených aplikací.

Logitech G15

Internetová adresa: http://www.logitech.com

Cena: 1 930 Kč

Saitek Eclipse Keyboard

Internetová adresa: http://www.saitek.com

Cena: 1 590 Kč

Zboard

Internetová adresa: http://www.zboard.com

Cena: 1 750 Kč

Logitech MOMO Racing

MOMO Racing již pomalu, ale jistě patří mezi evergreeny - v nabídce Logitechu je beze změn již třetím rokem. Postrádá sice něco z robustnosti a luxusu předchozí verze MOMO Force či volantu Thrustmaster F1 (první jmenovaný se již nevyrábí, druhý seženete jen s obtížemi). Momo Racing je tak jedním z nejlépe zpracovaných a vybavených (a také nejdražších) volantů pro PC na trhu. Volant je vybaven kovovými řadícími páčkami a také klasickou řadící pákou pro sekvenční volbu rychlostí. Kromě toho má šest programovatelných tlačítek. Základna s pedály je poměrně velká a masivní a bude patrně vyhovovat i vzrostlejším hráčům. Pedály kladou příjemný odpor a nabízejí poměrně přesné snímání. Výkon FF mechanizmu je značný - lze jej ale regulovat v ovládacích panelech volantu. Instalace k rozhraní USB je obvykle bezproblémová, aretace volantu pomocí dvou šroubů stačí i při silnějších pohybech. MOMO Racing bývá sice nejdražším volantem v nabídce většiny obchodů, za své peníze ale rozhodně dostanete odpovídající kvalitu a přesnost vhodnou nejen pro akčnější hry, ale i pro závodní simulace.

http://www.logitech.com

Cena s DPH: 3 500 Kč

Logitech Formula Force EX

Ani řada Formula Force nepatří mezi úplné nováčky, model EX byl ale uveden teprve nedávno. Už na první pohled je jasné, že se jedná o levnější model "standardního" volantu, který je ale přesto zpracován na slušné úrovni. Konstrukce je celoplastová, s bočními červenými segmenty volantu z pryže. Na kříži je umístěno poměrně velké množství programovatelných tlačítek - vedle směrového kříže, který usnadňuje pohyb v menu hry přímo z volantu, je to i osm programovatelných tlačítek. Pro řazení jsou k dispozici další dvě tlačítka na spodní straně volantu. Pedály mají menší a lehčí základnu a celkově jsou méně komfortní než ty u modelu MOMO. Aretační systém je vymyšlen vcelku chytře, neporadí si ale s deskou stolu silnější než cca 35 mm. Systém force

feedback (FF) sice není implementován tak precizně a silně jako u modelu MOMO, funguje ale vcelku uspokojivě. Formula Force EX je volant určený pro ty, kdo hrají závodní hry či automobilové simulace spíše příležitostně - nabízí rozumnou kvalitu a výbavu za přijatelnou cenu.

http://www.logitech.com

Cena s DPH: 1 890 Kč

Logitech Force 3D Pro

Joysticky s technologií silové zpětné vazby jsou oblíbeny zejména mezi příznivci akčních simulátorů či vesmírných stříleček. Force 3D Pro může být díky poměrně preciznímu zpracování použit i pro hraní realistických simulací (byť v takovém případě je dobré věnovat pozornost adekvátnímu nastavení FF efektů, případně využít motorky zpětné vazby pouze k centrování páky). Díky dvanácti programovatelným tlačítkům a čtyřsměrnému kříži je možné většinu povelů vydávat přímo z páky, nechybí ani plynová páčka - tlačítko spouště je ale k našemu značnému překvapení pouze jednopolohové. V tomto směru přece jen bodují modely Saiteku. Rozhraní USB zaručuje bezproblémovou instalaci, konfigurační program je i přes anglické rozhraní vcelku srozumitelný. Velkým plusem je široká základna joysticku, díky níž je páka stabilní i při maximálním nastavení efektů silové zpětné vazby. Naopak nedostatkem je ergonomie určená výhradně pro praváky (v tomto směru bývají vhodnější modely Saiteku, jejichž ergonomii lze překonfigurovat). Force 3D Pro je univerzální joystick, který uspokojí jak fandy akčních her, tak ty, kdo si příležitostně chtějí zahrát nějaký realističtější simulátor.

http://www.logitech.com

Cena s DPH: 1 650 Kč

Saitek ST290

Když Saitek před lety uvedl první model řady Cyborg, byla většina hráčů šokována nejen přesností a kvalitou zpracování, ale též možností nastavit rukojeť tak, aby padla do větší či menší ruky levákovi i pravákovi. Nastavitelná rukojeť se od té doby stala tradiční devizou mnoha modelů Saitek včetně modelu ST290, který patří k těm cenově dostupným. Za 800 Kč získáte sice celoplastový, ale stále velmi přesný a precizní joystick, vhodný pro všechny typy her. Vedle tlačítka spouště je tu pět akčních tlačítek, osmisměrný HAT, tlačítko autofire a plynová páčka - či spíše kolečko, umístěné v přední části základny. Většina tlačítek je pro Saitek typicky usazena na hlavici joysticku, což sice usnadňuje jejich dostupnost palcem, na druhou stranu to ale není příliš pohodlné, pokud jich potřebujete stisknout několik současně. ST290 je univerzální joystick vhodný pro všechny, kdo hrají simulátory či vesmírné střílečky spíše příležitostně a chtějí mít po ruce solidní, cenově dostupný ovladač.

http://www.saitek.com

Cena s DPH: 750 Kč

Saitek X52 FCS

X52 leží na opačném konci spektra než model S290 - je určen pro nejnáročnější hráče realistických leteckých simulátorů, zejména ze současnosti. Nejedná se o joystick samotný, ale o sadu obsahující přesnou leteckou páku a plynovou páku. Joystick samotný lze opět přizpůsobit velikosti ruky, z pochopitelných důvodů (skutečná plynová páka patří do levé, knipl do pravé ruky) ale není možná přestavba pro leváky. Joystick vyniká perfektním a přesným mechanizmem s neměnným odporem, otočnou rukojetí a dvoupolohovou spouští - to vše je doplněno o čtyři akční tlačítka (jedno s krytkou), dva HAT kloboučky, otočný volič režimu a tlačítko Shift. Na základně se nachází trojice programovatelných přepínačů. Plynová páka s proměnným nastavením odporu nabízí další ovládací prvky a také speciální LCD, jenž zobrazuje stav/režim, ve kterém se joystick nachází. X52 je určen nejnáročnějším hráčům leteckých simulátorů a tomu odpovídá nejen cena či kvalita zpracování, ale též o něco složitější konfigurace. S ohledem na výbavu a zpracování je ale cena zcela adekvátní.

http://www.saitek.com

Cena s DPH: 3 350 Kč

Logitech Cordless Rumblepad II

Řada Rumblepad vychází designově a funkčně z populárních ovladačů Dualshock pro Sony Playstation. Jak je z názvu zřejmé, jedná se o bezdrátovou variantu s vibrační zpětnou vazbou. Rumblepad je tradičně vybaven dvěma miniaturními analogovými joysticky, směrovým křížem (osmisměrným), celkem deseti akčními tlačítky - zbylá dvě tlačítka slouží k aktivaci vibrační zpětné vazby a přepínání režimu (digitál/analog). Bezdrátový gamepad je napájen dvěma tužkovými bateriemi, přenos probíhá v pásmu 2,4 GHz - dosah s plnými bateriemi lehce přesáhne tři metry. Pokud používáte intenzivně vibrační funkci, je výdrž baterií pouze několikadenní (to lze nejlépe řešit pomocí akumulátorů, které ale nejsou součástí dodávky). Vlastní tělo gamepadu je vyrobeno z tvrdého matného plastu - padne dobře do ruky, ale není příliš příjemné na omak. Cordless Rumblepad je vhodný pro ovládání sportovních her a pro akční závodní hry. Automobilové či jiné simulace bychom s ním raději nehráli. Připlácet za bezdrátovou technologii má smysl spíše v případě, že je vaše PC umístěno v obývacím pokoji.

http://www.logitech.com

Cena s DPH: 1 090 Kč

Neobvyklé herní ovladače

Svět herních periferií pro PC je už tradičně poměrně chudý na originální novinky a neotřelé nápady. Zatímco na PC se standardizovalo několik nejobvyklejších herních rozhraní jako joystick, gamepad a volant, mezi něž se občas vloudí něco méně obvyklého jako skateboardové prkno či světelné pistole, svět herních konzol a automatů vždy nabízel mnohem bohatší škálu doplňků pro hraní her.

Bass Controller

Ovladačů určených pro simulaci rybolovu se objevilo v herní historii hned několik, největší popularity a rozšíření ale patrně dosáhl Sega Bass Controller, určený pro konzolu Dreamcast. Bezchybná simulace rybolovu v pohodlí vašeho domova zaručena!

Paddle

Pradědeček všech herních ovladačů se zrodil v polovině sedmdesátých let spolu se hrou Pong. Až do poloviny osmdesátých let se běžně používal u herních konzol (zejména ATARI), aby posléze upadl v zapomnění. Paddle kombinuje otočný ovladač s několika tlačítky či miniaturní klávesnicí. Některé varianty umožňovaly otočné kolečko naklánět ve čtyřech či osmi směrech na způsob joysticku.

Atari MindLink Controller

Zcela neúspěšný pokus o ovládaní her myslí byl tak trochu podvod. MindLink totiž nesnímal mozkové vlny, jak se často mylně uvádí, ale pohyby mimických svalů obličeje. Celé zařízení ale fungovalo tak mizerně a nespolehlivě, že jeho plánované uvedení na trh nakonec ATARI v roce 1984 zrušilo.

Dance Mat

Ve světě konzol vcelku běžná, uživatelům PC ale téměř neznámá taneční podložka, která vznikla jako domácí alternativa k veleúspěšným automatům Dance Dance Revolution, se poprvé objevila na sklonku devadesátých let pro konzoly Sony PlayStation. Dnes existují verze i pro jiné platformy. Především se ale jedná o jasný důkaz toho, že hry mohu vést i ke zlepšování fyzické kondice.

§§§§§


Napájení počítačů

Bernard Haluschak

C05P0650

Síťový zdroj je jednou z nejdůležitějších počítačových komponent. Údaje na výrobním štítku však bývají zavádějící a někdy vedou k mylným interpretacím. Objasněme si, čeho si je třeba u síťových zdrojů pro servery a desktopy všímat.

Síťový zdroj hraje při výběru správných komponent spíše druhořadou roli. Z toho ovšem mohou později vzniknout závažné problémy. Nesprávně dimenzovaný síťový zdroj může být příčinou jinak nevysvětlitelných zhroucení systému. Jaký elektrický výkon tedy systém potřebuje a čeho si při jeho koupi všímat? Jaký výkon síťový zdroj dodává a co vlastně udávají ony tak často nesrozumitelné údaje na jeho výrobním štítku?

Jistou orientační pomoc v oblasti síťových zdrojů nabízejí příslušné specifikace. V nich jsou příslušnými grémii stanoveny elektrické a mechanické parametry dodavatelů energie. Tyto údaje nechávají výrobcům při vývoji síťových zdrojů poměrně volné pole působnosti, a to do té míry, že srovnávat údaje na výrobních štítcích bývá někdy krajně obtížné.

Někteří výrobci síťových zdrojů se rádi chlubí údaji o vysokém výkonu. Zřejmě podle hesla: "Čím vyšší výkon, tím lepší síťový zdroj." Ale právě u síťových zdrojů by se podobným mylným heslům podlehnout nemělo, protože předimenzování bývá naopak spíše na škodu, jak ostatně doloží i náš článek. Dále pak vysvětlíme fungování síťového zdroje a představíme jeho nejdůležitější elektrické parametry, jako je stupeň účinnosti, kombinované napájení a PFC (Power Factor Correction).

Způsob fungování spínacích síťových zdrojů

Dodnes běžně užívané spínací obvody pracují v zásadě s transformátorem, usměrňovačem a lineárním regulačním členem. Nevýhodou tohoto zastaralého, ale stále ještě cenově výhodného řešení je vysoká ztráta výkonu, velký objem a odpovídající vysoká hmotnost. Jeho protikladem je síťový zdroj s vysokou efektivitou, obvykle 60 až 90 procent, s malými rozměry i hmotností. Ovšem tyto přednosti jsou v porovnání s konvenčními spínacími obvody vykoupeny vyšší cenou.

Vstupní napětí sítě 220 V a 50 Hz je usměrňovačem a filtračním kondenzátorem usměrněno a přibližně vyrovnáno. Srdcem spínacího obvodu je přenašeč výkonu a spínací tranzistor. Tato jednotka "přetíná" jednosměrné napětí frekvencí cca 50 kHz a transformuje je na napětí menší. Záložní usměrňovač spolu s výstupním regulátorem a filtračním kondenzátorem zabezpečují "čisté" výstupní jednosměrné napětí. Ovládací a regulační obvod ve zpětné vazbě se spínacím tranzistorem udržují počáteční napětí na konstantní hodnotě, nezávisle na zapojené zátěži. Tento princip lze použít ve všech napěťových větvích, jako 12 V, 5 V nebo 3,3 V.

Specifikace síťových zdrojů pro desktopy

Na síťové zdroje desktopů se většinou vztahuje specifikace www.FormFactors.org. K nejdůležitějším patří ATX12V Power Supply Design Guide, který je od března 2005 k dispozici ve verzi 2.2. Stanovuje všechny technické a mechanické parametry síťového zdroje.

V tabulce jsou uvedeny všechny přípustné odchylky počátečního napětí od nominální hodnoty síťového zdroje. Pohybují-li se napěťové hodnoty v tomto rozmezí, nemělo by to mít na výpočetní systémy negativní vliv. Specifikace ATS navíc povolují v příslušných vedeních zbytkové vlnění počátečního napětí od 50 mV, respektive 120 mV.

Pro 450W síťový zdroj doporučuje specifikace ATX (verze 2.2) v tabulce uvedené velikosti proudu v příslušné napěťové síti. Proudová špička ovšem nesmí trvat déle než 17 sekund.

Podle zadaných kritérií musí síťový zdroj ATX především bezvadně fungovat ve stanoveném vstupním napěťovém rozsahu. Při nominálním vstupním napětí 230 V tak může být rozsah napětí mezi 180 a 265 V. V síti 115 V se může napětí pohybovat od 90 do 135 V. Frekvence by přitom neměla přesáhnout práh tolerance pod 47 a nad 63 Hz.

Specifikace síťových zdrojů pro servery

Specifikacemi síťových zdrojů se zabývá Server System Infrastructure (SSI). Nejdůležitější specifikace sjednocuje aktuální EPS12V Power Supply Design Guide ve verzi 2.8. Další tabulka porovnává zbytkové vlnění s odchylkami napětí od nominálních hodnot u různých vodičů napětí. Ve srovnání se specifikacemi ATS se na údaje EPS pro serverové síťové zdroje uplatňuje podstatně nižší tolerance. Je-li u zdrojů proudu ATX povolená odchylka +5/-5 procent, u zdrojů EPS je to jen +5 a -4 procenta.

Tabulka uvádí příkony proudu pro příslušná vodičová napětí tak, jak pro 800W síťový zdroj stanovuje specifikace EPS verze 2.8. Špička příkonu nesmí být delší než 12 sekund v intervalu kratším než jedna minuta.

Stejně jako spínací obvody ATX, rovněž napájecí zdroje EPS serverů disponují variabilním rozsahem vstupních napětí. Ten se u sítě s napětím 230 V pohybuje mezi 180 a 264 V, u sítě 115 V mezi 90 a 140 V. Od normy 50 Hz se frekvence může odchýlit v rozmezí od 47 do 63 Hz.

Stupeň účinnosti spínacího síťového zdroje

Často přehlíženým parametrem spínacího síťového zdroje je účinnost. Ta se u běžných modelů pohybuje mezi 60 a 80 procenty. Zhruba pětina použité energie se tak vyplýtvá na nepotřebné teplo. Odebírá-li počítačový systém ze zásuvky například 500 W, připadá při 80procentní účinnosti 100 W na zdroj samotný. Počítačové komponenty mají pak k dispozici jen zbylých 400 W užitné energie.

Účinnost se vypočítává z poměru činného výkonu u výstupu a u vstupu. Čím vyšší hodnota, tím efektivněji síťový zdroj pracuje. Specifikace ATX a EPS předepisují při 20procentním zatížení minimálně 75procentní účinnost. Při poloviční zátěži by měl zdroj energie pracovat s účinností 80 procent, při plné zátěži postačí 77 procent. Obrázek ukazuje tvar zakřivení typický pro účinnost spínacího síťového zdroje (Cisco 34-0873-01). S účinností 0 až 60 procent pracuje přístroj při zátěži kolem 5 procent relativně nehospodárně. Nejvyšší účinnosti, cca 85 procent, dosahuje síťový zdroj při 50procentní zátěži. Při maximální zátěži účinnost opět klesá až na hodnotu kolem 82 procent.

Kombinované napájení

Konvenční síťové zdroje pro servery, pracovní stanice nebo desktopy poskytují tři hlavní typy napětí: 12 V, 5 V a 3,3 V. Kromě toho disponují třemi dalšími pomocnými napětími, a to 5V, 12V a 5V záložním. Aby se snížila náročnost elektrického zdroje a tím i náklady, sdílí (u většiny v prodeji běžně dostupných zdrojů energie) +3,3V a +5V okruh regulace napětí jednu cívku výstupního transformátoru. To znamená, že když se výstupní zátěž v jedné napěťové větvi zvýší, sníží se současně maximální výstupní zátěž druhého vodiče. Komponenty jako zásuvné karty nebo diskové jednotky, které jsou napájeny pětivoltovým napětím, ovlivňují tedy současně dostupnost potřebného příkonu přibližně stejně, jako je tomu u procesoru s 3,3V vedením. Tato přímá závislost obou napěťových větví může při vyčerpání maximální zátěže způsobit nestabilitu systému.

Z tohoto důvodu by si kupující měl určitě ověřit, zda má síťový zdroj k dispozici kombinované napájení a jak výrobce rozvrhl provozní údaje na jednotlivé napěťové větve. Zároveň je třeba počítat s tím, že maximální celkový výkon obou napěťových větví, 3,3V a 5V, je výrazně nižší než součet sum jednotlivých vedení.

Kombinované napětí

Příklad výrobního štítku síťového zdroje firmy Enermax ukazuje, že 3,3V větev napětí dodává proud o velikosti 32 A, tedy stejně jako větev 5V. To činí v prvním případě 106 W a ve druhém 160 W. Výrobce však udává společný výkon obou větví kombinovaného napětí maximálně 185 W a nikoliv 266 W, který by byl součtem výkonů obou větví. Jednotlivé větve napětí se vzájemně limitují. Pokud je jedna větev silně zatížena, druhá větev má k dispozici jen nižší výkon.

Tento nedostatek eliminují samostatné transformátorové cívky, které jsou k dispozici pro každou jednotlivou větev napětí včetně regulačního okruhu. Ty lze provozovat s maximální nominální zátěží, která je uvedena na výrobním štítku. Omezujícím faktorem pak je již jen celkový výkon, jaký síťový zdroj poskytuje.

Power Factor Correction (PFC)

Velkým nedostatkem spínacích síťových zdrojů je odběr proudu na vstupu ve formě krátkých impulsů. Amplitudy usměrňovače ve vstupním obvodu jsou přitom mnohonásobně vyšší než stejnosměrný proud odebíraný na výstupu. Tyto nelineární proudy, zesílené indukcí a kapacitou, způsobují zkreslení a deformace sinusového kmitání na vstupu. Navíc výrazně vzrůstá podíl nežádoucích vyšších harmonických složek napětí, které způsobují elektromagnetické rušivé vlivy. Důsledkem toho mohou začít síťové zdroje jiných přístrojů bzučet nebo negativně ovlivňovat televizní či telefonní signál. Tyto poruchy představují vážný problém i pro dodavatele energie, který musí každému odběrateli zajistit odběr střídavého proudu stálé kvality.

Aby se omezil vliv těchto nedostatků, vybavují výrobci síťové zdroje elektrickým obvodem Power Factor Correction (PFC), tedy korekcí účiníku. PFC zvyšuje účiník zdroje a eliminuje zbytečné ztráty. Má tedy zajistit odběr proudu s téměř lineární úrovní napětí a chová se takřka jako ohmický spotřebič, čímž zabraňuje vzniku poruch v síti.

Pasivní PFC používá indukční regulátor a kondenzátor jako nízkokmitočtovou propusť. Tlumí tak objevující se špičky napětí a zároveň potlačuje vznikající vyšší harmonická napětí. Index výkonnostního faktoru se pohybuje od 0,7 do 0,8. Přesto se neobejde bez objemných kondenzátorů a cívek, neboť vstup síťového zdroje pracuje jen s minimální frekvencí 50 až 60 Hz.

Aktivní PFC dosahuje výrazně vyšší korekce výkonnostního faktoru, a to 0,9 až 1. K regulaci odběru proudu užívá aktivní komponentu (např. integrované obvody nebo tyristorové spínače), a to tak, jako by bylo připojeno ohmické zatížení. Aktivní regulační obvod PFC navíc umožňuje vstupní napětí, které se pohybuje ve velkém rozmezí 85 až 265 V. Aktivní PFC tak oproti svému pasivnímu protějšku nabízí vyšší stupeň účinnosti, nižší vyzařování, menší vnější rozměry a regulaci s rozsáhlým rozmezím. Tyto přednosti se ovšem promítají i ve vyšší ceně.

Ochranné funkce síťových zdrojů

Z důvodu bezpečného provozu doporučují specifikace celou řadu ochranných zapojení, která v případě nouze síťový zdroj deaktivují. K nejdůležitějším ochranným opatřením patří omezení proudu. To musí být instalováno v každé větvi napětí. Omezení proudu se aktivuje, pokud se na výstupu síťového zdroje překročí určité limity. K nim počítáme i elektrický zkrat - pokud k němu dojde, musí být kompenzována dodávka energie.

Dalším bezpečnostním opatřením, které má zabránit poškození citlivých komponent počítače, je ochrana proti přepětí. Podobně jako u omezení proudu se při dosažení určitých mezních hodnot vypne síťový zdroj.

Přehřátí síťového zdroje zabraňují termostatem řízené ventilátory, jakož i integrované tepelné senzory, které při dosažení předem dané mezní teploty vypnou síťový zdroj. Tepelná ochrana zabezpečuje přístroj před tepelným zničením obzvláště při vysokém odběru proudu nebo při výpadku ventilátoru síťového zdroje.

K ochraně síťového zdroje v nezatíženém stavu vybavují výrobci spínací síťové zdroje funkcí, která rozezná nevyužité vstupy ze zástrčky a vypne síťový zdroj až do doby, než bude znovu zatížen.

Síťové zdroje a elektricky výkon

Požadavky počítačových systémů na elektrický výkon v posledních letech enormně vzrostly, zejména díky stále výkonnějším centrálním procesorovým jednotkám (CPU) a grafickým čipům. Úměrně k tomu musí být síťové zdroje schopny dodávat stále více elektrické energie. Příklady v tabulce poskytují hrubou představu o nárocích na proud ze strany jednotlivých komponent:

Příkon proudu, respektive výkonu jednotlivých komponent odpovídá maximálním hodnotám, které za normálních provozních podmínek nejsou dosažitelné. Vodítkem pro minimální výkon síťového zdroje je podle formulace AMD "příkon procesoru plus 80 procent celkového příkonu ostatních komponent". Vezmeme-li v úvahu ještě stupeň účinnosti (cca 80 procent), měl by síťový zdroj být správně dimenzován a optimálně pracovat. V našem případě (uvedeném výše) by to znamenalo: 90 W + 0,8 x 190 W x 1,25 = ~ 300 W.

Předimenzovaný síťový zdroj je poměrně drahý a za určitých okolností může mít horší účinnost a pracovat tak méně efektivně. Je však pravda, že poskytuje dostatečnou rezervu pro budoucí upgrady. Poddimenzovaný síťový zdroj vytváří vysoké teploty, neboť pracuje neustále na hranici maximálního výkonu. Snižuje se tak i životnost jeho součástek. Navíc může takový síťový zdroj způsobovat poruchy ve vedení proudu, které mohou negativně ovlivňovat počítačový systém.

Hodnoty uvedené v tabulce slouží jako vodítko k výpočtu elektrického výkonu síťového zdroje. Například současné procesory Intel Pentium 4 mohou dosáhnout maximálního příkonu až 125 W a AMD Athlony 64 X2 mají podle výrobce maximální teoretický příkon 110 W. Také moderní grafické karty se projevily jako "žrouti energie". nVidia GeForce 6800 Ultra spotřebuje bezmála 100 W elektrického výkonu. Síťový zdroj, který by odpovídal takovému systému, by podle tohoto vzorce dodával výkon kolem 420 W.

Shrnutí

Na výrobních štítcích spínacích síťových zdrojů se zpravidla uvádějí jen maximální údaje o síle proudu a elektrickém výkonu. Stojí však jistě za to podívat se do příručky a prostudovat technické údaje. Například výrobci sice uvádějí sílu proudu zvlášť pro 3,3V a 5V větev, ale vlivem kombinovaného napětí jsou jednotlivé hodnoty proudu obou napěťových vedení v závislosti na zatížení výrazně nižší.

U síťového zdroje si pozornost zaslouží také nenápadné označení PFC. Pokud má zdroj funkci Power Factor Correction, zaručuje zpravidla lepší využití elektrické energie než síťové zdroje, které takovou možnost nemají. Navíc PFC zabraňuje přetížení v síti nebo zpětné vazbě rušivých vyšších harmonických napětí.

Na interní výrobu jednosměrného napětí spotřebovává každý síťový zdroj energii, která se ztrácí ve formě nepotřebného tepla. Poměr vstupního a výstupního výkonu této "práce" síťového zdroje se označuje jako stupeň účinnosti. Ten by měl být u efektivně pracujících síťových zdrojů co nejvyšší, aby se minimalizovala neužitečná tepelná ztráta, a tím i zbytečné náklady.

Při výpočtu potřebného elektrického výkonu by síťový zdroj neměl být poddimenzovaný, ani předimenzovaný. Tím se předchází pozdějším funkčním problémům a šetří se tak dodatečné náklady. Kromě toho správně dimenzovaný síťový zdroj zaručuje dlouhou životnost a optimální funkci z hlediska efektivnosti, teploty a ztrát výkonu.

§§§§§


Rozhraní USB

Petr Matuška, Lucie Zákravská

C05P0652

Měsíc se s měsícem sešel a je tu opět čas podívat se na několik způsobů, jak vylepšit svého plechového miláčka. V první části tentokrát rozebereme možnosti rozhraní USB, v druhé části se podíváme na vylepšení vzhledu a funkcí počítače pomocí přídavných modulů do 3,5" a 5,25" pozic počítačové skříně.

Nejprve si tedy řekneme něco o rozhraní USB, o jeho rychlosti, možnostech a o způsobech jeho rozšíření. Na konkrétním příkladu si předvedeme, jak si mohou k novému rozhraní USB 2.0 pomoci uživatelé starších počítačů a jaký vliv to bude mít na jejich práci.

Slovo USB jako takové je zkratka anglických slov Universal Serial Bus, označujících formát rozhraní definovaný s příchodem operačního systému Microsoft Windows 95. Jedná se o náhradu za pomalé, v současné době již nevyhovující sériové (COM) a paralelní (LPT) rozhraní, jež jsme mohli vídat v počítačích prakticky od vzniku platformy x86. S příchodem multimediálních aplikací v té době totiž přestaly dostačovat porty COM a LPT nejen svou rychlostí, ale také svým počtem, protože u běžně vybaveného počítače byly obvykle k dispozici dva sériové porty a jeden paralelní. K rychlejšímu paralelnímu portu se obvykle připojila tiskárna, k jednomu sériovému, pomalejšímu, se připojila myš, v počítači pak zůstal pro rozšíření pouze jeden port.

To se nelíbilo jak výrobcům hardwaru jako společnosti Intel, Compaq atd., tak ani samotnému Microsoftu, a proto vzniklo rozšířené sériové rozhraní, které se mělo stát nástupcem obou dvou, minimálně však COM portu. Bylo jím právě USB - Universal Serial Bus - univerzální sériová sběrnice.

Specifikace první rozšířené verze s označením 1.1 hovořila o snadno připojitelném konektoru, samostatné detekci zařízení bez nutnosti restartovat systém, téměř nevyčerpatelné podpoře 254 připojených zařízení na jeden USB kanál a v neposlední řadě také o v tu dobu nevídané rychlosti přenosu dat až 12 Mbitů za sekundu. Z dnešního hlediska jsou tyto specifikace možná k smíchu, ale v době uvedení na trh v roce 1995 - to byla věc opravdu převratná. Samozřejmě vše nefungovalo tak, jak autoři zamýšleli - můžeme jmenovat například detekci zařízení bez nutnosti restartovat systém. Ano, zařízení je detekováno při prvním zasunutí do USB, ovšem ihned poté jsme v naprosté většině případů vyzvání k instalaci ovladačů a poté standardně k restartu systému. Je pravda, že pak se již s velkou úspěšností dá zařízení používat bez restartu počítače, ale stejně si mnoho uživatelů instalaci představovalo méně problematicky. Skepticky se musíme postavit i k maximální přenosové rychlosti 12 Mbitů za sekundu (po převedení na MB/s je to 1,5 MB/s) - té jsme nikdy dosáhli. Na druhou stranu ovšem musíme konstatovat, že USB 1.1 významně přispělo k velkému rozšíření periférií připojených k počítači, mezi něž patří myši, klávesnice, tiskárny, herní zařízení, webové kamery a mnohé jiné. Připojení většího množství periferií by s původními COM nebo LPT bylo jen těžko představitelné.

Nic na světě není dokonalé, a tak ke změnám došlo i u rozhraní USB, které bylo povýšeno z verze 1.1 na USB 2.0. Změny přinášejí zdokonalení technologie Plug\n\Play, lepší možnosti napájení přístrojů přes samotné rozhraní a v neposlední řadě i mnohonásobné zrychlení přenosové rychlosti na 480 Mbitů za sekundu, což v přepočtu činí úctyhodných 60 MB/s. Tento standard byl uveden do praxe roku 2001 za přispění firem Compaq, Hewlett Packard, Intel, Lucent, Microsoft, NEC a Philips.

A proč o tom hovoříme v seriálu Ladíme vzhled a výkon? Právě proto, abychom vám názorně předvedli, jaký může být za určitých okolností výkonnostní nárůst, pokud pracujete na starším řadiči USB 1.1 s novými zařízeními, vybavenými specifikací USB 2.0. Jako příklad jsme si vybrali typickou práci se stolním skenerem, USB Flash diskem a přenosným pevným diskem, připojovaným přes rozhraní USB. Starší rozhraní totiž můžete mít i v případě, kdy jste si pořídili základní desku, potažmo celou počítačovou sestavu po roce 2001, protože prodejci se snažili zbavit starých modelů, aby uvolnili cestu novým. Testy jsme provedli s několik let starým počítačem postaveným na základní desce MSI K7T Turbo, s procesorem AMD Athlon 3200+ vsazeným do patice Socket A a s 512 MB operační paměti. V počítači byl při testu instalován systém MS Windows XP Professional. Pro porovnání jsme vzali srovnatelnou sestavu s procesorem AMD Sempron 64 3000+ a základní deskou MSI. Výsledky naměřené na obou sestavách naleznete v tabulce.

Jak si pomoci?

Pokud máte starší počítač, ale nechce se vám ho odložit pouze kvůli rychlejšímu rozhraní USB, máte možnost ho rozšířit pomocí přídavné karty PCI s USB 2.0 řadičem. Podmínkou pro úspěšné rozšíření je ovšem použití operačního systému MS Windows 98 či verze vyšší. Těchto rozšiřujících karet je na trhu několik desítek, liší se mezi sebou jednak použitým řídícím čipem, jednak počtem portů, které přidají do počítače. Ty se dělí ještě na vnější a vnitřní - vnější jsou dostupné z vnějšku počítače, vnitřní pouze pro připojení uvnitř počítačové skříně. Tímto způsobem lze vyřešit jak nedostačující rychlost, tak nedostatečný počet portů USB v počítači (USB 2.0 je plně kompatibilní s USB 1.1), ale také případnou nekompatibilitu jednotlivých zařízení s integrovaným řadičem USB - podle našich zkušeností se často objevuje mezi základními deskami s čipsetem nForce2 a některými skenery.

Poslední důležitou informací je cena upgradu, jehož pomocí můžete dosáhnout dvou, pěti, deseti nebo až patnáctinásobného zrychlení propustnosti dat - nejobyčejnější řadiče jsou k dostání v cenových relacích okolo 300 až 400 Kč s DPH. Tak proč si neusnadnit život a nezrychlit práci? U skenování stránky A4 při 1 200 dpi se jedná o zvýšení rychlosti o několik minut a při kopírování 128MB flash disku může být celková doba práce i třikrát kratší.

Upozorňujeme čtenáře, že veškeré zásahy do počítačové konfigurace popisované v tomto článku výrobce daných zařízení nepodporuje a mohou vést k ztrátě záruky, při nesprávném použití mohou dokonce způsobit vážné poškození hardwaru. Dbejte proto zvýšené opatrnosti a důsledně dodržujte postup uvedený v textu. Neexperimentujte!

Přídavné panely

V druhé části našeho seriálu se zaměříme na přídavné panely do počítače a popíšeme si, k čemu jsou, jaké funkce od nich můžeme čekat a jaké modely si vybrat. Přídavné panely se obecně dělí do dvou skupin - jsou určené pro 3,5" a 5,25" otvory v počítačových skříních. Obecně se liší pouze velikostí a částečně také funkcemi, protože přece jen 5,25" nabízí více prostoru než malý 3,5" panel.

K čemu slouží?

Tyto panely mají za úkol nabídnout hůře dostupné počítačové konektory uživateli, který by se jinak musel při každém použití shýbat pod stůl a "lovit" na zadní straně počítače ten správný konektor. Základ každého dobrého panelu tvoří několik USB portů ve specifikaci USB 2.0. Mohou být vyvedeny po jednom, dvou či čtyřech, celkové osazení záleží pouze na výrobci. My bychom při výběru preferovali minimálně dva porty, přece jen je poměrně snadné je v dnešní době zaplnit (první obsadí přenosný USB Flash disk nebo MP3 přehrávač, druhý může příležitostně využít třeba kabel k mobilnímu telefonu nebo BlueTooth dongle, nehledě na herní zařízení jako volant nebo joystick). Druhým rozhraním, které se vyskytuje na naprosté většině panelů, jsou konektory Audio In, Audio Out, obvykle vyvedené v zelené barvě pro výstup a v růžové pro vstup. U některých modelů se může vyskytnout i samostatný linkový výstup v podobě třetího modrého konektoru. V mnoha případech se na takovém panelu nachází i integrovaná čtečka paměťových karet nejrozšířenějších formátů, mezi které patří Compact Flash, Memory Stick, Secure Digital a zmenšená verze miniSD, stejně tak Multimedia Card a jeho miniMMC, Smart Media a v neposlední řadě xD-Picture. Podstatnou funkcí takového panelu by v každém případě měl být i FireWire, a to jak v klasickém velkém, tak i v mini provedení. Zde se ovšem objevuje jeden problém - u USB portů je velmi pravděpodobné, že budete mít ve skříni jeden volný konektor pro připojení, zatímco u FireWire je tomu jinak - pouze u dražších základních desek je přítomen integrovaný řadič IEEE 1392, na nějž lze připojit konektory panelu. V ostatních případech nebude možné tento port využívat.

Poslední dobou se začínají na takto koncipovaných panelech objevovat i Serial ATA porty, a to včetně vyvedení napájení pro mechaniky tohoto rozhraní. Posledním prvkem, který se ještě může na panel vtěsnat, je grafický displej a kontrolní tlačítka, pomocí nichž lze monitorovat a regulovat otáčky ventilátorů uvnitř počítačové skříně. Některé panely jsou tak dobře provedené, že umožňují zvolit přednastavený profil a podle něho snadno regulovat hlučnost počítače.

Instalace, aneb jak na to?

Prvním krokem před pořízením je zjištění, zda je vůbec možné vybraný panel do počítače instalovat - tedy zda je pro něj v počítačové skříní volné místo. Druhým krokem je pak nákup vlastního zařízení - ceny se pohybují od 300 Kč u jednoduchých panelů velikosti 3,5" až po několik stovek nebo tisíc korun za 5,25" maximálně vybavené panely. Instalace do počítačové skříně probíhá tak, že odstraníte krytku skříně a vložíte do ní panel. Po přišroubování k počítačové skříni bude potřeba sáhnout jak po manuálu panelu, tak základní desky, protože bude nutné správně zapojit konektory USB a audia. Zde hrozí především nebezpečí špatného zapojení USB konektoru, přesněji řečeno pinu pro napájení, který při špatném zapojení může způsobit zkrat připojeného USB zařízení. Proto buďte při zapojování velmi opatrní a vždy použijte manuál obou výrobků. Dalším v pořadí je zapojení audio konektorů, kde potřebujete buď manuál základní desky (u zvukové karty integrované na desce), popřípadě manuál vaší konkrétní karty, kde naleznete přesné rozmístění konektorů a pinů, potřebných k provozu audia na panelu. V případě, že panel nabízí i jiné konektory (FireWire, monitor otáček), je potřeba zapojit i tyto kabely.

§§§§§


Nové jablko a jeho doplňky

Lucie Zákravská

C5P0653

Nejnovější počin společnosti Apple vzbudil ve světě mnoho reakcí - kladných i záporných. Je pravda, že se jedná o velmi malý a snadno přenositelný přehrávač skladeb MP3 a AAC, s barevným displejem a mnoha funkcemi, ovšem také o přístroj, u něhož již několik dní po oficiálním vypuštění sám výrobce uznal, že jeho přední kryt není až tak odolný, jak by bylo potřeba. To vše a ještě o něco více je nový iPod nano. Pojďme se tedy podívat tomuto přehrávači pod pomyslnou slupku a zjistit, co je na kladných i záporných informacích pravdivého. Recenzi jsme rozdělili na dvě části - první z pohledu člověka, který se setkal s Applem iPod poprvé, druhou pak z pohledu uživatele, který již měl možnost setkat se s jinými přehrávači skladeb společnosti Apple.

"Obyčejný" MP3 player s 2GB pamětí

Z pohledu normálního uživatele se jedná o přístroj s rozměry 35 x 16 x 2,7 mm a o hmotnosti 44 gramů. Na těle přístroje se nacházejí dva konektory - jeden pro napájení a komunikaci s počítačem a druhý jako klasický linkový výstup. Ovládání se děje pomocí kruhového ovladače citlivého na dotek, u něhož se posun v menu realizuje posunem prstu po plošce. Pro uživatele, kteří se setkají s tímto systémem poprvé, je první hodina práce s přehrávačem poměrně namáhavá, ovšem systém ovládání je velmi návykový, a proto se s ním velmi lehce sžijete. O zobrazení se stará 1,5" barevný displej, schopný zobrazit 4 096 barev. Důležitou funkcí, kterou ocení naprostá většina uživatelů, je funkce Hold, zabraňující nechtěným stiskům kláves. Pro mnoho uživatelů bude překvapivý údaj o kapacitě přehrávače, kdy výrobce udává plné 2 GB, ovšem k dispozici je pouhých 1,76 GB. Přehrávač funguje, jako naprostá většina dnešních MP3 playerů po připojení k počítači jako externí disk, ovšem bez nainstalovaného softwaru na něj není možné skladby za účelem jejich poslechu nahrát. Tímto faktem opustíme pohled obyčejného uživatele a popíšeme si iPod nano z pohledu zkušeného uživatele, seznámeného s výrobky řady Apple iPod.

Nejhezčí iPod?

Nový iPod nano je v komunitě příznivců Apple považován za nejhezčí přehrávač, který kdy společnost vypustila do světa. Není se čemu divit - malé rozměry, relativně vysoká výdrž na baterie, klasické ovládání a barevný displej, to jsou parametry, které se moc hezky poslouchají. O rozměrech jsme se již zmiňovali, proto přejděme rovnou k výdrži: při testu přístroj vydržel nepřetržitě hrát necelých 10 hodin, což je méně než výrobcem udávaných 14 hodin. O dodávku energie se stará integrovaná baterie Li-Ion, kterou je možné dobíjet pomocí USB kabelu buď přímo z počítače, nebo pomocí redukce z klasické zásuvky, která však není součástí balení. Konektor USB se používá zároveň i pro přenos dat z a do přístroje. Velkým plusem iPod nano je fakt, že může být využit jako klasický USB flash disk a lze do něj ukládat data podle libosti, bez nutnosti instalace jakéhokoliv programu či ovladače. Pokud však chcete do přehrávače nahrát skladby určené pro poslech, je nutné instalovat firemní program iTunes a teprve pomocí něho lze kopírovat a třídit skladby na vnitřní paměti iPodu. Přehrávač podporuje formát skladeb AAC s datovým tokem 16 až 320 kbps, dále pak Protected AAC, jenž je chráněným formátem Apple, formát MP3 s datovým tokem 16 až 320 kbps včetně variabilního, Apple Lossles, WAV a AIFF. Podpora OGG bohužel není k dispozici a zdá se, že ani nebude. Velkým plusem je u přehrávače displej, na kterém je přehledně zobrazeno vše potřebné - název skladby, ukazatel baterie a režim přehrávání. Mezi další funkce, které můžeme v přehrávači nalézt, patří kalendář, adresář, poznámky a čtyři hry. Zajímavým doplňkem je pak možnost prohlížení vložených fotografií.

Nyní se dostáváme k novinkám iPod nano - zásadní je podpora naší mateřštiny - českého jazyka, a to jak v kompletním menu, tak i v názvech skladeb. Zobrazují se háčky, čárky, vše naprosto správně, bez problémů. Užitečnou funkcí jsou i stopky, dále pak zámek iPod, což je čtyřmístné heslo, které chrání přístroj před použitím cizími lidmi. Tato ochrana však platí pouze do doby, něž se přístroj pomocí USB kabelu připojí k počítači. Celý přístroj je uložen v pouzdře složeném ze zadního kovového dílu a předního plastového krytu. To, že se zadní strana až nepříjemně rychle "ohmatá", bychom ještě překousli, ale kvalita a provedení předního krytu je na pováženou. Za několik desítek dní provozu byl přední kryt velmi nehezky poškrábaný, což v některých místech velmi znesnadňovalo čtení informací z displeje. Protože je však tento přístroj určen pro přenášení bez ochranného obalu, mohl by se tento fakt stát závažným problémem. Byli jsme také zvědaví, zda čelní kryt podlehne a praskne, jak upozornilo mnoho uživatelů tohoto zařízení. Kryt vydržel, nicméně jsme z něho neměli dobrý pocit.

Ale pojďme k tomu nejdůležitějšímu, tedy kvalitě reprodukce. Kvalita přehrávání skladeb je na dobré úrovni, nezaznamenali jsme žádné rušivé momenty - výsledná reprodukce závisí hlavně na použitých sluchátkách - ty dodané neurazí, ale ani nijak zvlášť nenadchnou. I přes možnost vybrat si z několika přednastavených hudebních profilů byla reprodukce u standardních sluchátek nevýrazná, spíše průměrná. Ovšem po připojení kvalitnějších sluchátek, např. značky Koss, lze s tímto přehrávačem dosáhnout opravdu dobrého zvukového podání. iPod nano si najde své příznivce v řadách fanoušků Apple a díky zajímavému designu může oslovit i zákazníky, kteří hledají stylový přístroj pro poslech oblíbených skladeb. Problémy s kvalitou předního krytu displeje a vyšší cena může některé koupěchtivé jedince odradit, nebo je nasměruje ke konkurenci a k pořízení jiného, možná méně stylového, ale také levnějšího výrobku.

Apple iPod nano 2 GB

Cena vč. DPH: 6 999 Kč

K testu zapůjčila firma: Quentin, http://www.quentin.cz

Příslušenství k iPod

Jednou z věcí, po které se během životnosti iPodu poohlédne snad každý uživatel, jsou nová sluchátka. Ať je to z důvodu poškození originálních sluchátek přibalených k sadě iPod Nano, při výběru výrazně kvalitnějších sluchátek, nebo jen z prostého důvodu, že vám nevyhovují sluchátka "pecky". Jedním z kandidátů na výměnu mohou být i sluchátka značky Macally, jež jsme měli možnost otestovat spolu s přehrávačem Apple. Tato sluchátka mají klasický uzavřený tvar, zakrývající celou oblast ušního boltce. Jejich zvláštností je to, že nejsou k přístroji připojeny klasicky kabelem, ale přenos signálu je realizován bezdrátovou technologií Bluetooth. K převodu signálu do digitální formy slouží dodaný adaptér, který se umístí do konektoru pro analogový výstup iPodu (ale nejen jeho - sluchátka zcela stejně poslouží prakticky se všemi MP3 přehrávači) a ten převede signál na digitální a poté přenese do sluchátek. Dosah, ve kterém lze přijímat signál bez náznaků rušení, je omezen dosahem samotné technologie Bluetooth, tedy devět až deset metrů. Nejlepšího výsledku jsme dosáhli při vzdálenosti maximálně tří metrů. Kvalita poslechu nebyla špatná, nicméně výšky jsou v jistým okamžicích přetažené a basy utlumené. O napájení samotných sluchátek i vysílače se starají baterie AAA, výdrž celého kompletu činí při vyšší produkované hlasitosti minimálně čtyři hodiny. Bluetooth sluchátka jsou jistě zajímavá a praktická, ovšem přihlédneme-li k jejich ceně, pak kvalita poslechu zaostává za očekáváním.

Dalším příslušenstvím, které si lze pořídit k novému iPodu, jsou přenosné reproduktory společnosti JBL, designově přizpůsobené výrobkům společnosti Apple. V mírně zaobleném obalu o hmotnosti 360 gramů a rozměrech 175 x 90 x 30 mm se skrývají dva reproduktory, mistrně schované za vysouvací přepážkou, díky které jsou chráněny před náhodným poškozením při transportu. Na těle přístroje jsou všehovšudy pouze dva konektory, sloužící k přívodu audio signálu a napájení, a dvě ovládací tlačítka, díky nimž lze regulovat hlasitost. Celkový výkon zařízení je podle výrobce 6 W, čímž lze ozvučit menší pokoj, žádné zázraky však nečekejte. Reprobedny je možné napájet taktéž ze čtyř baterií typu AAA, to je ale pouze jakési záložní řešení (především díky délce výdrže práce na baterie). Zvuk soustavy nepřinesl výrazné překvapení - odpovídá malým reproduktorům v plastovém obalu. Svůj účel, tedy reprodukci hudby více než jednomu uživateli samozřejmě splní, ale vyhovuje jim spíše střední poloha, výšky nebo basy se ztrácejí a vyšší hlasitost kvalitu přednesu spíše zhoršuje. Do studentského pokoje se hodí a jako stylový doplněk potěší asi spíše něžnější část populace, která dává přednost kráse před funkčností.

Pro automobilisty je určen třetí doplněk - držák přehrávačů iPod, který je rozměry a provedením předurčen pro zasunutí do automobilové přihrádky na nápoje. Designové zpracování potěší jen majitele větších přehravačů iPod. Zákazníci, kteří si koupili nový iPod nano, sice mohou držák použít také, ale pro jejich přehrávač bude trošku "volnější"

Posledním testovaným příslušenstvím byly napájecí adaptéry, pomocí kterých lze přehrávač dobíjet. iPod Car Charger je určen (podle názvu jistě ne překvapivě) k nabíjení přístroje v automobilu, a to prostřednictvím zásuvky zapalovače. V balení se dodává pouze samotný přístroj, propojovací kabel je potřeba použít originální, přibalený k samotnému iPod nano. Jediným aktivním prvkem na adaptéru je LED dioda, která oznamuje možnost dobíjení. Druhý adaptér je určen pro klasickou zásuvku elektrické energie, pracuje však na stejném principu jako autoadaptér. Chybí pouze LED dioda, oznamující aktivitu.

Vše zapůjčila firma Quentin, htt://www.quentin.cz.

Příslušenství

Bluetooth sluchátka

Cena vč. DPH: 4 474 Kč

Přenosné reproduktory

Cena vč. DPH: 3 689 Kč

Držák do auta

Cena vč. DPH: 637 Kč

Napájecí adaptér do auta

Cena vč. DPH: 583 Kč

Napájecí adaptér 230V

Cena vč. DPH: 474 Kč

§§§§§

$$$$$


Knihy


Linux Apache, MySQL a PHP

David Zavadil

C05P0618

Tato kniha byla napsána pro lidi, kteří mají s uvedenými technologiemi potíže nebo prostě jen vyžadují jednoduchá řešení vytvořená experty. Jsou v ní využity roky postupného sbírání zkušeností, řešení problémů, experimentování a především implementování, a to vše je zabaleno do snadno pochopitelného praktického průvodce, kterého můžete využít při vytváření a nastavování webového serveru LAMP. V knize najdete podrobně vysvětlená témata instalace, administrace a zabezpečení Linuxu, instalace a konfigurace webového serveru Apache a PHP, instalace a administrace databáze MySQL, síťové konektivity, elektronické pošty a poštovního serveru qmail.

Ačkoliv byste mohli považovat tuto publikaci za soubor čtyř různých knih, držíte v ruce dílo mnohem vyšší hodnoty: jednotný zdroj informací o technologiích open source, známých pod zkratkou LAMP - Linux, Apache, MySQL a PHP. Společně představují dnes nejdostupnější a efektivní platformu pro tvorbu dynamických webových aplikací. I když každá z těchto technologií může bez problémů existovat nezávisle, společně dokáží mnohem více - kniha vám ukáže, jak využít jejich síly společně. Autoři vás provedou nejdříve základy Linuxu, instalací a nastavením webových serverů Apache, aby vás následně naučili, jak psát skripty PHP, pomocí nichž zpřístupníte informace uložené v databázi MySQL. Podrobné kroky postupně popisují obstarání, instalaci i nezbytné nastavení jednotlivých součástí tak, abyste získali výkonný server, kompletně postavený na svobodném softwaru. Ačkoliv je kniha určena primárně administrátorům webových serverů, mohou s textem pracovat i začátečníci, kteří ještě nemají s linuxovým systémem zkušenosti. Autoři vše potřebné stručně a jasně popisují tak, aby se co nejdříve mohli věnovat jádru tématu, totiž dokonalému zkombinování všech technologií LAMP.

Publikaci napsal spolu s Ericem Filsonem Eric Rosebrock, který je majitelem společnosti The Web Freaks, provozující servery linuxforum.com, apachefreaks.com, mysqlfreaks.com a phpfreaks.com, což jsou on-line komunity, kde si vývojáři navzájem pomáhají řešit problémy s projekty opensource.

Autor: Eric Rosebrock, Eric Filson

Vydavatelství:Grada Publishing, a. s.

Počet stran: 344

Cena: 369 Kč

§§§§§


Mistrovství v Lotus Notes a Domino 6

David Zavadil

Kniha pojednává o možnostech programování Lotus Notes a Domino 6. Protože ale využívají řady rozdílných technologií (jež jsou popsány v jiných knihách) a protože IBM nabízí obsáhlou dokumentaci Domino Designer on-line, sestavili autoři tuto příručku spíše jako manuál. Navíc se nesnažili podrobně popsat veškeré možnosti dostupné programátorům Lotus Notes či Domino. Místo toho se zaměřili na tipy a postupy, díky nimž se z dobrých vývojářů stávají vynikající vývojáři. Ale i začátečníci by měli být schopní využít příklady aplikací při vlastních projektech. Text se soustředí zejména na kriticky důležité vlastnosti a funkce Domina 6, jejichž popis je založen na rozsáhlých zkušenostech autorů. Nápověda systému Domino 6 je ideálním místem, kde se můžete začít seznamovat s mnoha zmíněnými nástroji a postupy. V celé knize se autoři velmi často obracejí na Nápovědu, avšak rozhodně nechtějí její text pouze opisovat. Hodnotu textu zvýšili přidáním původních příkladů, které by mohly pomoci při optimalizaci aplikací s vynaložením minima času a úsilí.

Obsah knihy je užitečný pro všechny vývojáře, a to bez ohledu na úroveň jejich zkušeností s Lotus Domino. Kniha je napsána tak, aby čtení nevyžadovalo žádné předcházející znalosti - úroveň popisu jednotlivých příkladů a postupů tím však není nijak dotčena. S technologií Lotus Domino pracují autoři již řadu let - v době psaní této knihy to bylo dohromady více než 22 let - a díky tomu dobře a do hloubky rozumí všem základním konceptům této aplikace. Kromě toho mají značné zkušenosti s výukou technologie a s jejím popisováním. A právě díky tomu byli schopni napsat knihu tak, aby byla srozumitelná pro začátečníky a současně v ní našli něco nového i zkušení profesionálové.

V knize jsou využívány příklady, které jsou rozvíjeny postupně. Jinými slovy, příklady na sebe vzájemně navazují nejen v rámci kapitol, ale i v celé knize. Přitom jsou zvoleny tak, abyste viděli vývoj několika aplikací od úplného začátku. Některé příklady jsou vyvíjeny v kontextu "nástrojových" aplikací, přičemž mnohé z těchto nástrojů mohou být užitečné jak pro administrátory systému Lotus Domino, tak i pro vývojáře.

Autor: Brian Benz, Rocky Oliver

Vydavatelství: CP Books, Brno

Počet stran: 966

Cena: 1 490 Kč

§§§§§


PHP 5 - začínáme programovat

David Zavadil

Tato kniha není první knihou o PHP a pravděpodobně není ani poslední. Před dvěma lety vyšla tato učebnice pro jazyk PHP 4, nyní je k dispozici pátá verze a tedy také upravená verze učebnice PHP.

Protože se PHP stále vyvíjí, starší publikace zastarávají. Některé principy platí, ale některé již ne. Trendem je zachovat co největší zpětnou kompatibilitu, ale protože se PHP stále častěji nasazuje na rozsáhlé projekty, existuje snaha přiblížit jeho možnosti jiným moderním programovacím jazykům. Z původně skriptovacího jazyka, doplňujícího do statických HTML stránek dynamické možnosti, vyrostl komplexní jazyk, s jehož pomocí lze vytvářet rozsáhlé aplikace i knihovny objektů. Přitom si z velké části zachoval svou jednoduchost a stručnost. Většina změn a novinek se tedy nedotkne dříve vytvořeného kódu a prakticky všechny aplikace psané pro PHP 4 by měly fungovat také pod PHP 5. Naopak už to samozřejmě nefunguje, a proto u všech vlastností, jež jsou v PHP 5 nové, bude čtenář upozorněn, že ve starších verzích nebudou fungovat.

Chcete-li se naučit vytvářet dynamické webové stránky, pak toto je ta správná kniha. U čtenáře se předpokládá základní znalost PHP, vhodná je orientace v hypertextovém prostředí a ovládnutí jazyka HTML. V první části knihy se podrobně seznámíte se základy PHP, naučíte se pracovat s proměnnými, výrazy, datovými typy, funkcemi a dalšími prvky jazyka. Samostatná kapitola je věnována práci s třídami a objekty, jenž byly v PHP 5 podstatně rozšířeny. Poté vás čeká vytváření vlastních funkcí, jejich používání a řízení programu pomocí podmínek, cyklů a dalších konstrukcí. Na těchto základech staví další kapitoly, zabývající se konkrétními problémy a aplikacemi, které jsou v PHP nejčastěji řešeny. Podrobně je zpracována obsluha formulářů a interakce s databázemi. Autor nezapomíná na práci s elektronickou poštou, soubory či dokumenty XML. Na závěr se dozvíte, jak si poradit s chybami v PHP a kde najít informace na internetu. Výklad je doplněn řadou komentovaných příkladů. Vytknout lze jen to, že autor nepoužívá pro jednořádkové podmínky složené závorky, což může být pro nováčky nepřehledné až matoucí.

Autor: Wendell Odom

Nakladatelství: CP Books, Brno, 2005

Počet stran: 383

Cena: 397 Kč

§§§§§


Postfix - kompletní průvodce

Patrik Malina

C05P0619

Stručně by se na úvod dalo říci, že nakladatelství O\Reilly, od nějž originál této knihy pochází, nevydává nic nadarmo. Sáhnout po překladu z takového zdroje je zřejmě téměř vždy dobrou volbou a specializovaná monografie produktu Postfix, kterou vám představíme, není žádnou výjimkou. Pokud

jste dosud váhali, zda o Postfixu číst nějakou knihu, nyní to rozhodně zvažte.

Dobrým důvodem k četbě této monografie je osoba zkušeného autora a skutečnost, že předmluvu po průběžných konzultacích a revizích textu napsal sám autor programu Postfix nemůže tedy být kmotra povolanějšího. Dalším důvodem by mohla být zvolená koncepce výkladu, jež vychází z předpokladu, že pouze dobré pochopení výchozí filozofie může vést k bezpečné a důsledné konfiguraci. Úvodní části tedy objasňují širší souvislosti a představují základní architekturu systému a obecné možnosti konfigurace.

Od páté kapitoly již autor přistupuje k podrobnějšímu rozboru speciálních témat. Vyložena je správa fronty zpráv, nezbytná spolupráce elektronické pošty a systému DNS, doručování či třeba nesmírně důležitá problematika relayingu, jejíž správné pochopení je pro korektní a bezpečný provoz životně důležité. Citlivost e-mailové komunikace k různorodým útokům jistě ospravedlňuje zařazení několika statí o blokování nevyžádaných zpráv, ověřování komunikujících partnerů, filtrování obsahu či nasazení aplikační ochrany pomocí populárního protokolu TLS. Bezpochyby lze říci, že autor se postupně dotkl všech důležitých souvisejících témat a sestavil nesmírně cennou příručku. Její hodnota vynikne především při důsledném studiu a je škoda ji používat jen jako referenční materiál, neboť k tomu stačí i webová dokumentace. Text nabízí cestu k pochopení koncepce projektu Postfix a posléze logicky navazuje praktickou implementací, jež se následně zdá ještě logičtější a pochopitelnější. Na druhou stranu zde nechybí desítky ukázek konfiguračních skriptů a předpisů, takže jde o skutečně dobře použitelnou a praktickou učebnici. Díky zařazení bezpečnostní problematiky je látka velmi aktuální. Zkrátka řečeno, nic lepšího o Postfixu nehledejte!

Autor: Kyle D. Dent

Nakladatelství: Grada Publishing,Praha, 2005

Počet stran: 238

Cena: 269 Kč

§§§§§


Jak na Bluetooth v rekordním čase

Michal Bareš

C05P0620

Většinou se zaměřujeme na tlusté publikace pro pokročilé uživatele a administrátory. Tentokrát jsme se rozhodli prolistovat útlou knížečku s velmi omezeným tématem a určenou začátečníkům. Jejím tématem je Bluetooth a vše, co se tohoto komunikačního standardu týče, tedy vše, co může obsáhnout začátečník na přibližně 80 stranách. Počáteční kapitolky se zabývají základním popisem a historií technologie Bluetooth. Několikastránková kapitola je věnována krátkému historickému přehledu. Většinu kapitol tvoří pouze několik stránek, například výčet specifikací Bluetooth (zatím existují tři) zabírá necelé dvě stránky. Z hlediska informací o samotném standardu jsou důležité kapitoly 4 a 5, popisující funkci a způsob připojení bluetoothových zařízení. Technické informace o tom, jak Bluetooth funguje, najdeme v páté kapitole, která je podle nás i kapitolou nejzajímavější. Kromě frekvenčních, rychlostních, napájecích a dosahových specifikací je zde i schéma architektury Bluetooth a stručný popis jednotlivých protokolů a profilů, jejichž prostřednictvím spolu zařízení komunikují.

Více než třetinu knihy pak zabírá poměrně zbytečná kapitola popisující jednotlivé typy hardwaru, telefonů, komunikátorů a pár dalších předmětů, využívajících Bluetooth. Je zde vždy popis zařízení a odstavec s informací, že i tento typ přístrojů umí s Bluetooth pracovat. Zatím se jedná o čerstvou příručku, takže výběr příkladů je aktuální, ale již za půl roku bude zbytečná. Další kapitola se věnuje praktické práci s BT a je o něco užitečnější, ale ani zde nenajdeme praktické rady pro případ, že nelze navázat komunikaci mezi zařízeními, takže jde spíše o výčet toho, jak by vše mělo fungovat. Kapitola o bezpečnosti této technologie by si zasloužila být delší. Na čtyřech stránkách je sice zmíněn výčet nešvarů a virů, které se BT týkají, ale podrobnosti o rizikových faktorech autor "z pochopitelných důvodů neuvádí." Přeskočíme jednostránkové "kapitoly" o BT a životním prostředí a budoucnosti BT (kromě dříve zmíněné verze 2.0 se zde neříká nic nového). V poslední kapitole je uveden výčet internetových odkazů. Škoda, že zde chybí ten na Wikipedii, kde si o technologii Bluetooth přečtete více než v této knížce - a zadarmo.

Autor: Josef Tkáč

Nakladatelství: Grada, Praha, 2005

Počet stran: 84

Cena: 89 Kč

§§§§§


Programovací jazyk C++ pro zelenáče

Michal Bareš

Konečně někdo nalezl hezky znějící verzi stokrát pokřivených pokusů o počeštěný název edice "for dummies". O to více potěšující počin, že se nejedná o špatný překlad špatného originálu a o knihu pro úplné debily, ale o příručku oslovující inteligentní čtenáře s vážným zájmem zvládnout daný předmět. Vzhledem ani ne tak ke složitosti výkladu, ale k použitému jazyku, který spíše odpovídá skriptům prvních semestrů vysokých škol či učebnicím výběrových škol středních, doporučujeme knihu lidem, které nezastraší termíny jako "ekvivalent implicitního konstruktoru". Autor však správně poznamenává, že pokud některým termínům nerozumíme, "nevadí a ať čteme dál".

První pohled na publikaci prozrazuje, že stále existují autoři a nakladatelství, kteří znají termíny rejstřík a seznam literatury (i když tiráž chybí). Je vidět, že autor přednáší na vysoké škole a zná nejen obor, ale i úzus a didaktiku. Didakticky lze totiž pojmout nejen výklad, ale i typografické zpracování knihy, jež pomocí snadno identifikovatelných ikon informuje čtenáře o důležitosti a odborné úrovni jednotlivých pasáží, ale i o zajímavostech, popř. o odkazech na internetu. Ke grafické stránce máme jedinou výhradu - šířka odstavců by mohla být menší, jelikož na levých stranách je konec řádky příliš blízko vazbě a hůře se čte.

Kniha je určena začínajícím zájemcům o programování vůbec a v C++ zvlášť. Její první oddíl je tedy věnován seznámení s terminologií, základní historií, vývojem jazyka C++ a všeobecným principem programování. Ten ale netrvá nepříjemně dlouho a hned se přechází k samotnému vymýšlení a psaní kódů v C++. Zde je opět třeba nepanikařit a nepřeskakovat hrozivě vypadající programové řádky, výklad je totiž jasný a potenciálně vystrašeného čtenáře dostatečně vede za ruku. Po zvládnutí první sekce je již čas na základy objektově orientovaného programování. Druhá část se tedy věnuje převážně programové části kódu a práci s daty přenechává třetímu oddílu. Kdo bude mít výdrž a knihu prostuduje, ten se základy programování jistě naučí. Zbytek stejně vždy závisí na pozdějších zkušenostech a píli - a koneckonců se do knížky lze podívat kdykoliv.

Autor: Petr Šaloun

Nakladatelství: Neocortex, Praha, 2005

Počet stran: 252

Cena: 199 Kč

§§§§§


12/2006

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Tomáš Jirásko, Václav Maletínský, Čestmír Žák

SNIA v Praze

Storage Networking Industry Association (SNIA)  Europe uspořádala v Praze v rámci své osvětové činnosti odbornou  konferenci, věnovanou nejnovějším trendům v oblasti síťových  řešení ukládání dat. Z klíčových vystoupení lze zmínit příspěvek  Davida Dalea, který se svými téměř dvacetiletými zkušenostmi  vede SNIA IP Storage Forum a je pravidelným přispěvatelem mnoha  IT časopisů. Dále si mohli posluchači vyslechnout přednášku o  technologiích skleněných vláken a o tom, jakým způsobem je lze  využít pro potřeby síťových řešení ukládání dat.-OK

Kerio MailServer  6.3

Společnost Kerio Technologies vydala novou verzi svého MailServeru  pro malé a střední podniky, jež nabízí funkci "Direct Push e-mail"  pro přístroje s operačním systémem Microsoft Windows Mobile.  Uživatelé tak nyní mohou bezdrátově synchronizovat svou poštu,  události v kalendáři, kontakty a úkoly na Kerio MailServeru se  svým PDA nebo smartphonem.-OK

Duální bezdrát

Společnost USRobotics uvádla na český trh bezdrátový  duální telefon USR9630, který je certifikovaný pro aplikaci Skype  a současně umožňuje i volání přes pevnou telefonní linku. Základnová  stanice telefonu USR9630 se připojuje k osobnímu počítači přes  rozhraní USB a současně se může připojit i ke klasické telefonní  lince, což umožňuje volat jak v rámci systému internetové telefonie  Skype, tak i přes standardní telefonní linku. K základnové telefonní  stanici lze kromě standardně dodávaného telefonu připojit až  tři další (typové označení USR9631). Bezdrátový duální telefon  USR9630 se automaticky spojí se systémem Skype a propojí uživatele  s celou komunitou Skype, která v současné době čítá 113 milionů  registrovaných uživatelů. Uživatelé díky tomu mohou využívat  bezplatné volání s uživateli Skype a levné hovory se všemi ostatními  prostřednictvím populárních služeb SkypeIn a SkypeOut.-Tji

Nokia  Siemens Networks

Evropská komise oznámila schválení plánované  fúze obchodní jednotky Nokia Networks s oblastí sítí pro operátory  společnosti Siemens do nové firmy Nokia Siemens Networks. Podle  hodnocení Komise by transakce neměla omezit účinnou konkurenci  na relevantních trzích pro mobilní a pevné telekomunikační sítě  a služby. Společnosti Nokia a Siemens oznámily 19. června 2006  plán na spojení obchodní jednotky Nokia Networks a oblasti sítí  pro pevné i mobilní operátory Siemens s cílem vytvořit novou  společnost s názvem Nokia Siemens Networks. Nokia a Siemens předpokládají,  že provoz společnosti bude zahájen v lednu 2007.-Tji

"Připojte  se na internet"

Nový projekt "Připojte se na internet" skládající  se z Informační portálu (www.pripojtese.cz), a infolinky (848  100 808) umožní uživatelům zjistit možnosti připojení na konkrétní  zadané adrese. Na jednom místě nyní najdete komplexní informace  o cenách i šíři nabídky poskytovatelů internetového připojení,  zpravodajství, návody, odkazy na zajímavé stránky českého internetu  atd. Portál je určen a zaměřen více na začátečníky v oblasti  internetu, ale nabízí i další odborné informace pro pokročilejší  uživatele. Úkolem portálu je ukázat a vysvětlit uživatelům, k  čemu využívat internet, co všechno lze díky internetu získat  a zejména pak poradit, jak se k internetu co nejsnáze a nejvýhodněji  připojit.-Tji

SMS z ICQ zdarma!

Společnost ICQ ve spolupráci  s portálem Atlas.cz oznámila zahájení provozu zcela nové služby,  která umožňuje uživatelům české i anglické verze ICQ zasílat  textové zprávy z ICQ na mobilní zařízení v síti Telefónica O2,  a to zdarma. Díky této službě si uživatelé zasílající SMS prostřednictvím  ICQ mohou odpověď od mobilního příjemce přečíst přímo ve svém  ICQ klientu, neboť tyto zprávy se zobrazují v běžném okně ICQ.  Pro odpověď stačí v mobilním telefonu odpovědět na přijatou SMS  a zpráva je odeslána zpět uživateli ICQ. Cena odpovědi odeslané  z mobilního telefonu je dána tarifním programem operátora a je  ve stejné výši jako cena za bežnou SMS v síti Telefónica O2.  Použití služby je velni snadné. Stačí do seznamu kontaktů zadat  mobilní telefonní číslo kteréhokoliv z vašich přátel a před odesláním  SMS zprávy na mobilní telefon zvolit v dolní části okna zprávy  ikonu telefonu. Zprávy je možné posílat i těm uživatelům, kteří  ICQ nepoužívají. Stačí je jednoduše uložit do seznamu kontaktů  jako SMS kontakt, k čemuž slouží položka Přidat kontakt (Add  Contact) v menu aplikace. Ilustrovaná uživatelská příručka je  k dispozici na adrese icq.atlas.cz/smszdarma. Od listopadu je  tato službu dostupná pouze v mobilní síti Telefónica O2, rozšíření  o další operátory se bude zvažovat.-Tji

i-legalní stahování

Přesně  154 612 návštěvníků navštívilo za necelý první den fungování  hudební portál i-legalne.cz. Doposud si více než 150 tisíc hudebních  fanoušků z unikátních IP adres prohlédlo téměř tři miliony stránek  (přesně 2 876 508 tzv. pageviews). "Považujeme to za obrovský  úspěch a potvrzení faktu, že čeští hudební fanoušci na skutečně  plnohodnotný portál s možností legálního stahování hudby napjatě  čekali," říká k prvním údajům návštěvnosti marketingový ředitel  i-legalne.cz Petr Peřina. Obrovský zájem uživatelů zapříčinil  i dílčí zpomalení rychlosti serveru v odpoledních a večerních  hodinách, kdy byl projekt spuštěn a slavnostně představen veřejnosti.  Hudební portál s možností legálního stahování hudby i-legalne.cz  byl spuštěn v úterý 14. listopadu. V současnosti obsahuje více  než 200 000 tisíc skladeb od více než 11 tisíc umělců a každým  dnem přibývají další a další. Patronát nad projektem i-legalne.cz  převzal zpěvák Richard Krajčo a jeho kapela Kryštof, záštitu  nad jednotlivými hudebními žánry pak mají další osobnosti české  a slovenské hudební scény: Aneta Langerová, David Koller, Dara  Rolins, Peter Lipa, Vlasta Redl a skupiny Čechomor a Skyline.-Tji-

Škatulata  v Intelu

Společnost Intel oznámila, že Tomasz Klekowski - dříve  ředitel prodejního kanálu pro střední a východní Evropu - byl jmenován  na pozici regionálního ředitele pro střední a východní Evropu.  Od října 2006 v této pozici nahradil Piotra Pagowskieho. Tomasz  Klekowski, 35 let, profesně vstoupil do IT sektoru v roce 1994.  Do společnosti Intel nastoupil před 8 lety, od roku 1998 byl  odpovědný za rozvoj obchodu v Estonsku, Litvě a Lotyšsku. Po  dvou letech dostal na starost maloobchodní prodej a marketing  v Polsku. V červenci 2002 byl jmenován do pozice OEM&Retail sales  managera pro střední a východní Evropu. Od září 2004 měl Klekowski  na starosti prodejní kanál v regionu CEE.-Tji

VPN pro Windows  Mobile

Společnost Check Point Software Technologies Ltd. uvedla  na trh mobilní bezpečnostní řešení SecureClient Mobile, které  nabízí uživatelům zařízení s operačním systémem Windows Mobile  nepřerušovaný vzdálený přístup k firemnímu e-mailu a podnikovým  aplikacím. Bezpečnostní klient vytvořený s ohledem na specifické  požadavky mobilních uživatelů zajišťuje stálé transparentní připojení  přes VPN k bezpečnostním branám Check Point VPN-1 a Connectra  i při pohybu mezi sítěmi a eliminuje nutnost opakovaného ověřování  identity uživatele. -Tji

Microsoft Vista RTM

Společnost Microsoft  oznámila, že operační systém Windows Vista je hotový a byla zahájena  jeho výroba. Je tedy ve stavu RTM - release to manufacturing. Výrobci  počítačů a vývojáři aplikací tak mohou dokončit své produkty  a nabízet je zákazníkům spolu s Windows Vista. Již na konci listopadu  si mohou Windows Vista pořídit firemní zákazníci, v anglické  verzi. Pro koncové zákazníky budou Windows Vista dostupné na  začátku roku 2007. Česká verze bude předána do výroby 19. ledna  2007, v prodeji pro koncové zákazníky bude od 1. března 2007.  Od tohoto okamžiku si budou moci zákazníci v České republice  pořídit nové počítače a notebooky s českou verzí Windows Vista.  Co dodat? Snad jen to, že ještě týž den byly Visty k dispozici  ve verzi "Warez Release".-Tji

GCC Services pro FSC

Společnost  Fujitsu Siemens Computers dnes oznámila, že s platností od 1.  listopadu 2006 autorizovala společnost GCC Services, a. s., jako  nového celoplošného servisního partnera v oblasti notebooků a  osobních počítačů. Pobočková síť servisních partnerů pro tyto  produkty se obohatí o dalších sedm poboček (Praha, Brno, ČB,  Pardubice, Plzeň, Teplice, Liberec, Ostrava) a silného servisního  partnera, který bude zajišťovat podporu notebooků AMILO, AMILO  Pro a LIFEBOOK a dále celého portfolia osobních počítačů a pracovních  stanic značky Fujitsu Siemens Computers, a to jak pro koncové  zákazníky, tak pro firemní klientelu. Kromě společnosti GCC Services  poskytuje celoplošný servis pro PC a notebooky také dosavadní  autorizovaný servisní partner společnost Getronics (Czech Republic),  s. r. o. Pro vybrané projekty je zákazníkům k dispozici vlastní  servisní organizace Fujitsu Siemens Computers IT Product Services  a společnosti Grall a PVT. Na Slovensku jsou pak servisními partnery  společnosti SWISS, Siemens Business Services, Getronics a Beset.-Tji

20  milionů s avast! Home

ALWIL Software oznámil, že počet registrací  avast! Home k listopadu 2006 dosáhl magických 20 milionů uživatelů.  První registrace byla zaznamenána 26. ledna 2002, hranice 100  000 registrací byla překročena 30. ledna 2003, o méně než šest  měsíců později se počet vyšplhal na 200 000 (11. června 2003)  a před koncem roku 2003 na 500 000 registrovaných uživatelů.  Počet registrací rychle stoupal, a tak již o čtyři měsíce později  (21. dubna 2004) získal avast! Home miliontého uživatele. Hranici  10 000 000 uživatelů překročil následující rok, 17. října 2005.-Tji

VOLNÝ  IPTV

Společnost VOLNÝ úspěšně spustila pilotní provoz digitální  televize na bázi technologie IPTV. Pilotní provoz probíhá v Praze,  v lokalitách Strašnice a Vršovice, a poběží do prosince 2006.  Počátkem roku 2007 se plánuje spuštění komerčního provozu. Pilotní  provoz "VOLNÝ IPTV" (televize po internetu) je stále ještě otevřen  dalším zájemcům z lokalit Strašnice a Vršovice. Podmínkou účasti  v pilotním provozu je mít zakoupenu ADSL službu na technologii  VOLNÝ (ADSL2+) v daných lokalitách. Provoz samotné služby IPTV  a dodání potřebných zařízení je v současné chvíli zdarma. Zájemci  o pilotní provoz mohou společnost VOLNÝ oslovit na adrese info@col.cz.-Tji

Vánoční  tipy

V čase předvánočního shonu jsme si i my v redakci položili  otázku, která trápí jistě i mnohé z vás. Jaký dárek koupit pod  stromeček? Proto jsme tentokrát pojali novinky méně tradiční  formou a nabízíme několik tipů.

Logitech G25 Racing Wheel

Špičkový  volant k PC, šestistupňová řadící páka, pedály spojka, plyn,  brzda, možnost otáčet volant v rozsahu 9000, masivní konstrukce.

Orientační  cena: 6 460 Kč

http://www.czechcomputer.cz

Sapphire Atlantis

ATI  Radeon X1650 Pro 256MB

Grafická karta střední třídy, 80nm výrobní  proces, určená pro slot AGP 8x, procesor s taktem 600 MHz, 256  MB GDD3 paměti s rychlostí 1 400 MHz, DVI, D-Sub, TV-Out.

Orientační  cena: 3 870 Kč

http://www.czechcomputer.cz

Creative Headset HS-400

Headset  HS-400 vybavený mikrofonem s omezením šumu,skvělý zvuk, pohodlné  pěnové náušníky a stylový design.

Orientační cena: 540 Kč

http://www.czechcomputer.cz

Gainward  8187-Bliss 7950GT

Golden Sample 256MB, PCI-E

Výkonná grafická  karta s jádrem taktovaným na 580MHz, 256MB DDR3 s rychlostí 1  500 MHz, TV-Out,

HDTV výstup, 2x DVI.

Orientační cena: 7 700  Kč

http://www.czechcomputer.cz

Acer PH730

Projektor do domácího  prostředí se světelným tokem o výkonu 1 200 ANSI lm a nadstandardním  kontrastním poměrem 2 500 : 1. Provozní šum větráčku by podle  výrobce neměl přesáhnout 28 dBA, v ekonomickém režimu pak 26  dBA. Kromě standardních rozhraní (VGA, S-Video,kompozitní video)  obsahuje i složkový vstup RGB a dokonce i moderní digitální  standardy DVI a HDMI.

Audio lze připojit pomocí konektoru jack  3,5 mm.

Orientační cena: 47 500 Kč

http://www.acer.cz

Hewlett-Packard  L2456

Displej širokoúhlého formátu o úhlopříčce 24 palců pro  zážitky ze sledování filmů, využitelný ovšem i pro pohodlnou  práci

s několika okny za příznivou cenu.

Orientační cena: 23  300 Kč

http://www.hp.cz

Microsoft XBOX 360 Core Edition

IBM Power  PC, tři jádra na 3,2Ghz - dva thready na jádro, 1 MB L2,Cache,  512 MB RAM sdílené s GPU ATi - 500 Mhz, 10 MB, vlastní EDRAM,  3x USB 2.0, Memory Sloty, Ethernet Port, 1x standardní joypad,standardní  AV kabel, odnímatelný faceplate, Xbox Live Silver konto.

Orientační  cena: 8 990 Kč

http://www.atcomp.cz

TomTom GO 910

All-in-one satelitní  navigační GPS systém. Ovládání pomocí dotykového displeje. 2D  i 3D zobrazení mapy, denní a noční režim, hlasová navigace, napájení  ze zásuvky vozidla 12V, 220 V nebo z integrované baterie, vestavěný  mp3 přehrávač (16 GB) a prohlížeč fotografií

Orientační cena:  17 250 Kč

http://www.bgslevi.cz

Apple iPod 80GB

Vezměte si do kapsy  celou svou hudební knihovnu až 20 000 písniček. A přiberte filmy,  videa, hry, podcasty, fotografie a další soubory. Téměř

20 hodin  nepřetržitého poslechu hudby nebo až šest a půl hodiny sledování  videa na jedno nabití baterie.

Orientační cena: 12 520 Kč

http://www.appleobchod.cz

Apluscase Twin  Engine

Robustní ATX skříň z 1mm SECC ocelového plechu od firmy  Apluscase, s dvojicí obrovských modře podsvícených ventilátorů s  průměrem 250 mm,které zaručují dobré chlazení počítačových  komponent. Kromě dvou USB a Audio portů potěšíi jeden IEEE1394 (Firewire)  port.

Orientační cena: 3 400 Kč

http://www.bostar.cz

Nokia N73

Smartphone  s vynikajícím fotoaparátem, velkým displejem a podporou 3G. Slot  pro paměťovou kartu miniSD, audioplayer.

Orientační cena: 13  500 Kč, http://shop.nokia.cz

Asus S6F-3058P-D dark brown

Stylový notebook  s procesorem Core Duo 1.5GHz, kompaktní rozměry (11,1" displej),  120GB pevný disk, 1 GB RAM.

Orientační cena: 56 000 Kč

http://www.czechcomputer.cz

Sony  Ericsson W810i

Mobilní telefon a audioplayer v jednom, FM rádio,  software pro správu

hudby. Podporuje sítě GSM 850/900/1 800/1  900 + EDGE. Barevný LCD

s 262 tisíci barev, rozlišení 176 x  220 pixelů. Paměť o velikosti 20 MB,

slot pro karty Memory Stick  PRO Duo.

Orientační cena: 8 500 Kč

http://www.gsmobil.cz

Canon EOS  400D + EF-S 18-55

10,1Mpix CMOS snímač, 2.5" LCD s 230 000 bodů,  integrovaný čistící systém, DIGIC II obrazový procesor se startem za  0,2 vteřiny, kompaktní a lehké tělo, plně kompatibilní se všemi  Canon EF a EF-S objektivy a blesky EX série.

Orientační cena:  23 490 Kč

http://www.fotoskoda.cz

Panasonic Lumix DMC-LX2

Panasonic  se snímačem CCD 10 Mpix a čočkou Leica 28-112 mm, vybavený optickým  stabilizátorem s procesorem Venus Engine II.

Tato technologie  zvyšuje výkon vašeho fotoaparátu a přináší lepší zpracování digitálního  snímku. Optický zoom 4x napomůže

k jasným a přesným snímkům  i při focení vzdáleného objektu.

Přístroj nabízí i širokoúhlé  otevření 28 mm.

Orientační cena: 12 200 Kč

http://www.pixmania.cz

LG  L1970HR

Kontrastní poměr 2 000 : 1 (DFC technologie), technologie f-engine  s vnitřním řídícím čipem ACE, která například hlídá, aby obraz  nebyl přesvícený. Nabízí rovněž velmi krátkou reakční dobu - 2  ms (GTG), což je ideální především pro hráče.

Orientační cena:  10 400 Kč, http://www.bgslevi.cz

Java jako open source

Společnost Sun Microsystems oznámila vydání  svých implementací technologie Java jako volně dostupného softwaru  pod licencí GNU General Public License verze 2 (GPLv2). Již nyní  jsou k dispozici první části zdrojového kódu implementace platformy  Java Standard Edition (Java SE) od Sunu a sestavitelná implementace  platformy Java Micro Edition (Java ME). Podrobnosti najdete na  adrese http:// www.sun.com/opensource/java. Sun navíc dodává  licenci GPLv2 platformě Java Enterprise Edition (Java EE), která  byla více než rok k dispozici pod licencí Common Development  and Distribution License (CDDL) prostřednictvím projektu GlassFish  na adrese http://glassfish.dev.java.net.

Sun vydává tři významné  softwarové komponenty pro pokračující vývoj open source implementace  Sunu pro technologii Java SE Sun v komunitě Java.net: technologii  Java HotSpot, překladač programovacího jazyka Java (javac) a  software JavaHelp. Sun předpokládá uvolnění sestavitelného vydání  sady JDK v první polovině roku 2007, bude následovat již zaběhnuté  návyky komunity volně dostupného softwaru pro licencování virtuálních  strojů a jejich přidružených knihoven. Technologie HotSpot a  javac jsou dva nejdůležitější prvky platformy Java SE; technologie  HotSpot je nástroj Sun Java Virtual Machine (JVM) a hlavní součást  prostředí Java Runtime Environment (JRE), která překládá kód  v jazyce Java pro konkrétní architekturu operačního systému a  čipu, což umožňuje spustit kdekoliv software založený na technologii  Java. Javac je překladač, který analyzuje správnost zdrojového  kódu v jazyce Java a generuje příslušné programové kódy pro jeho  vykonání. Software JavaHelp je systém dokumentace, který doplňuje  sadu JDK.-zaj

§§§§§


Televize v kapse

Čestmír žák, Tomáš Jirásko

C06P0543

Láká-li vás představa sledování televize na  displeji mobilního telefonu, mohla by vás zaujmout informace,  že T-Mobile ve spolupráci s Českými radiokomunikacemi spustil  v Praze šestitýdenní zkušební provoz televizního vysílání na  bázi technologie DVB-H. V rámci testování je od konce září k  dispozici 10 televizních kanálů, nechybí ale ani EGP - elektronický  průvodce programem, jenž nabídne kromě přehledu vysílaných pořadů  (na sedm dnů dopředu) i možnost upozornění na to, že za chvíli  poběží váš oblíbený program. Kromě dvou výše uvedených hlavních  organizátorů se do projektu "Televize v kapse" zapojila celá  škála dalších partnerů např. Siemens, Motorola, Bagem, Samsung,  Prima TV, Óčko TV či dokonce Playboy TV. T-Mobile hodlá celý  projekt uvést do plného provozu co nejdříve, ideálně již v roce  2007. Překážkou rychlejšího postupu je však dosud platná legislativa,  jež spuštění televize v mobilu v současné podobě prozatím nepovoluje.  T-Mobile se také obává toho, že na výstavbu infrastruktury bude  třeba takové množství investičních nákladů, že se o ně bude nutné  podělit s dalšími operátory, v opačném případě by totiž byla  ohrožena jejich finanční návratnost. Na závěr vás ještě upozorníme,  že pokud byste měli zájem "Televizi v kapse" vidět na vlastní  oči, máte tuto možnost v sídle T-Mobile, kde je pro daný účel  vyhrazena speciální prezentační místnost.

Telefónica - rostoucí  zisk

Během prvních devíti měsíců roku 2006 se nově vzniklému  operátorovi Telefónica O2 dařilo více než slušně: za uvedené  období totiž nahromadil čistý zisk ve výši 6,8 miliardy Kč, což  je ještě o několik stovek milionů více, než se očekávalo. Klíč  k úspěchu společnosti představuje bezesporu mobilní segment,  v němž lze sledovat rostoucí trendy, naopak u pevných linek operátor  dlouhodobě bojuje s pozvolným poklesem zájmu.

Vodafone - spojenectví  s Microsoftem

Tisková zpráva od skupiny Vodafone potvrdila zahájení  užší spolupráce s Microsoftem na vývoji aplikací pro Windows  Mobile. V prodejní síti Vodafone se tak s nejvyšší pravděpodobností  budeme čím dál tím častěji setkávat se zařízeními pro tuto platformu,  jejichž uživatelské prostředí bude přizpůsobeno potřebám operátora.

Najděte  si VPN partnera

Vodafone přichází s novou službou VPN partner,  jež umožňuje začlenit do vnitropodnikové VPN telefonní sítě až  pět čísel od jiných operátorů, a to včetně pevných linek. Vychází  přitom z výsledků průzkumu, podle nějž jsou v segmentu malých  a středních firem dvě třetiny hovorů uskutečněny právě v rámci  firmy nebo na pět dalších frekventovaných čísel. Díky tomu, že  se ve vnitropodnikové síti volá za 1 Kč/min (VPN firma) nebo  zcela zdarma (VPN firma neomezeně), vede začlenění externích  čísel do firemní struktury ke značným úsporám. Vodafone si za  službu VPN partner účtuje měsíční paušál 100 Kč (pro VPN firma)  nebo 200 Kč (pro VPN firma neomezeně). Uvedené ceny nezahrnují  19% DPH.

SOS SMS - pro případ nouze

Pokud jste zákazníkem Vodafone  a někdy v budoucnu se ocitnete v krizové situaci, kdy budete  mít vyčerpaný limit vašeho paušálu pro volání nebo nulový kredit  na předplacené kartě a přesto se budete urgentně potřebovat s  někým telefonicky spojit, můžete využít nové služby s názvem  SOS SMS. Stačí zadat do mobilního telefonu kód ve formátu *101*XXXYYYZZZ#,  kde za XXXYYYZZZ doplníte telefonní číslo člověka, který by se  vám měl co nejdříve ozvat. Dotyčná osoba okamžitě dostane na  svůj telefon zprávu: "Vas znamy vam z cisla xxxxxxxxx poslal  tuto SOS SMS, kterou vas prosi o zavolani. Tak se ozvete. Pekny  den, Vodafone". Služba je naprosto bezplatná a lze ji využít  pro odesílání nouzových SMS na všechna mobilní čísla v ČR. Vodafone  si však vyhrazuje možnost službu SOS SMS některým uživatelům  pozastavit, a to zejména v případě, pokud ji budou používat příliš  často.

O2 buduje vlastní síť

Vítěz soutěže na obsazení třetího  poskytovatele mobilních služeb na Slovensku, Telefónica O2 Slovakia,  zahajuje práci na výstavbě vlastní sítě. Podle dostupných informací  by mohly být první služby na komerční bázi nabízeny již v prvním  čtvrtletí roku 2007, přičemž podle vyjádření samotné společnosti  se hodlá O2 na Slovensku angažovat zpočátku zejména v oblasti  předplacených karet, později se ale spektrum nabízených služeb  může rozrůst až do segmentu pevných linek.

T-Mobile ruší zálohy

Až  dosud bylo při aktivaci nové smlouvy o poskytování služeb u T-Mobile  nutné složit zálohu, přičemž tyto prostředky měly krýt rizika  spojená s potenciální špatnou platební morálkou nových zákazníků.  Nyní se však operátor zapojil do projektu registru dlužníků SOLUS,  díky němuž lze toto riziko významně snížit, což zákazníci s všeobecně  dobrou platební morálkou v praxi poznají tak, že zmiňovanou zálohu  již nebudou muset skládat. Pokud ji již dříve zaplatili, bude  jim v průběhu příštího roku vrácena. Pokud však v registru dlužníků  u vašeho jména figuruje nějaká pohledávka, bude operátor vyžadovat  složení jistiny s ještě větší důsledností.

Mobilní Microsoft  v ČR

Microsoft se rozhodl v České republice vybudovat evropské  Centrum pro podporu mobilních technologií. Důvodem, proč se tato  instituce usadí právě u nás, je zdejší vyspělost této oblasti  trhu. Expanzi přičítá Microsoft velký význam i z toho důvodu,  že mobilní zařízení představují jeden z nejrychleji rostoucích  trhů v odvětví a platforma Windows Mobile má v této oblasti značné  ambice. V Centru budou zaměstnáni prvotřídní odborníci, jejichž  úkolem bude kromě poskytování podpory středoevropským mobilním  provozovatelům i vzdělávání pracovníků určených pro partnerské  projekty. Zároveň má být udržována cílená spolupráce s vývojáři  aplikací pro Windows Mobile, pro něž mají informace o budoucím  vývoji mobilních technologií klíčový význam.

Další Simple tarify

Nabídka  předplacených tarifů Simple od O2 se rozrůstá, nyní jich mají  zákazníci k dispozici celkově již šest. Dříve představené Simple  240 a Simple 600 nyní nově doplňují Simple s číselnými označeními  980, 1380, 1980 a v neposlední řadě také studentský tarif Pohoda  ve verzi Simple. Cenové podmínky všech Simple programů nejlépe  vystihuje uvedená tabulka.

Kolonka "Měsíční paušál" udává výši  pravidelné měsíční platby, za niž zákazník dostane určitý objem  předplaceného kreditu, viz položku "Výše kreditu", který může  následně použít na volání nebo SMS, ostatní služby jako datové  přenosy nebo MMS jsou však zpoplatněny zvlášť. K tomuto kreditu  je navíc po dobu prvních šesti měsíců připočten určitý "Bonus",  jímž se operátor snaží zákazníky motivovat k uzavření smlouvy.  Inovovaný tarif Pohoda Simple přináší žactvu a studentstvu od  6 let věku možnost za 214 Kč měsíčně získat kredit ve výši 321  Kč, v rámci propagační akce operátor nabídne novým zákazníkům  ještě 107 Kč kreditu navíc, a to po dobu tří měsíců. Sazby za  volání jsou u Pohoda Simple stanoveny na 4,64 Kč za minutu volání  do všech sítí, odeslání SMS stojí 1,19 Kč a MMS zpráva přijde  na 7,02 Kč. Všechny uváděné ceny v sobě zahrnují 19% DPH.

James  Bond na Active

Portál O2 Active se po několik následujících  týdnů ponese v duchu nové "bondovky" Casino

Royale. K dispozici  bude stejnojmenná javová hra, různá pozadí s motivy z filmu,  chybět nemohou ani reálné melodie a další podobný obsah. Pro  skalní fanoušky "agenta 007 s povolením zabíjet" je připravena  také soutěž o sběratelský set 20 DVD. Podrobné informace hledejte  na webu http://bond.o2active.cz.

Vitamíny za volání

Paušální  zákazníci O2 si mohou od 1. listopadu do konce ledna v rámci  věrnostního programu Benefit nově vybrat také vitamínové balíčky.  Operátor se tak snaží svoje zákazníky v době chřipkové hrozby  vybavit preparáty pro zlepšení zdraví, přičemž v nabídce se objevuje  zejména multivitamínový preparát a vitamín C - a to i v různých  kombinacích s mobilními službami. Odměnu lze získat zavoláním  na linku *11 nebo v některé ze značkových prodejen.

Vánoce u  Vodafone

Letošní vánoční dárky od Vodafone budou pochopitelně  zahrnovat obvyklé bonusy pro nové zájemce o využívání jejich  služeb, operátor ale nově nezapomíná ani na věrné zákazníky,  kteří si v nové marketingové strategii vysloužili mnohem více  pozornosti. Všichni majitelé aktivní SIM karty od Vodafone (a  to jak paušální, tak předplacené) získají od 1. ledna do konce  března 2007 možnost odesílat SMS zprávy ve vlastní síti o víkendech  zcela zdarma. Zákazníci z nefiremního segmentu obdrží k nově  aktivovanému tarifu Nabito slevu 500-2 000 Kč, již budou moci  využít ke snížení měsíčních plateb za paušál nebo jako část volací  jistiny. Pokud byste před Vánoci uvažovali o pořízení nové předplacenky,  popřemýšlejte nad nákupem "Vodafone divoké karty" za 200 Kč s  přednabitým kreditem stejné nominální hodnoty a navíc s bonusem  300 Kč k prvnímu dobití. Předvánoční reklamní kampaní nás letos  u Vodafone provede Petr Čtvrtníček a jeho osobitý humor.

§§§§§


Podzim v Xeroxu

Václav Maletínský

C06P0542

Potřebujete do své malé kanceláře  malou barevnou laserovou tiskárnu nebo černobílé multifunkční  zařízení? Pokud právě hledáte na svůj pracovní stůl podobné pomocníky,  podívejte se i na nové produkty společnosti Xerox, které se v  nabídce prodejců objevily na začátku listopadu 2006.

Multifunkční  systémy Xerox WorkCentre 4118 a 3119 jsou určeny pro černobílé  zpracování dokumentů, zahrnující tisk a kopírování, mohou však  i barevně skenovat předlohy do počítače. WorkCentre 4118 nabízí  černobílý tisk a kopírování 17 stran A4 za minutu, bude se prodávat  ve verzi 4118P s deskovým skenerem pro snímání jednotlivých předloh,  model 4118X pak s automatickým podavačem předloh.

Rychlejším  produktem je WorkCentre 3119 s funkcemi osobní kopírky, skeneru  a tiskárny, s rychlostí až 18 stran A4 za minutu. Vestavěné skenery  budou pracovat v rozlišení 2 400 x 600 ppi hardwarově a 4 800  x 600 ppi interpolovaně, sejmuté dokumenty bude možné spravovat  pomocí aplikace Nuance PaperPort SE v10.0. Neměl by chybět ani  OCR program pro převod textů do digitální podoby ABBYY FineReader  7.0. Modely WorkCentre 4118 budou vybaveny zásobníky papíru na  550 listů A4 s možností dalšího volitelného rozšíření, tonerové  zásobníky vydrží až

8 000 stran A4 s pokrytím 5 %. Menší model  WorkCentre 3119 sice nabízí o stránku rychlejší tisk, ale jen  250 listů papíru A4 v zásobníku a díky zmenšení také toner s  výdrží pouze 3 000 stránek. Předpokládané měsíční zatížení zmiňovaných  produktů by nemělo překročit 8 000, resp. 10 000 výtisků. Pořizovací  ceny se budou pohybovat kolem 8 000 Kč u modelu 3119 a 18 600  Kč u verzí WorkCentre 4118.

V úvodu jsme hovořili také o malé  barevné laserové tiskárně, a právě nyní nastal čas na její představení.  Novým přírůstkem do stáje Xeroxu se stal Phaser 6110, který bude  nabízen za velmi atraktivní pořizovací cenu a měl by překvapit  i nízkými provozními náklady. Xerox Phaser 6110 je určen pro  malé kanceláře, ale nevyhýbá se ani domácímu použití. Rychlost  tisku odpovídá právě této skupině: čtyřprůchodová barevná laserová  mechanika dokáže za minutu vytisknout 4 barevné nebo 16 černobílých  stran formátu A4 a nabízí maximální rozlišení až 2 400 x 600  dpi. Standardně bude tiskárna vybavena rozhraním USB 2.0, volitelně  také ethernetovou zásuvkou. Manipulaci s papírem obstará vstupní  podavač pro 150 listů a horní výstup pro 50 výtisků. Tiskárna  bude dodávána s ovladači pro Windows a Mac OS, měsíční zatížení  by nemělo překročit 24 000 stran A4. Náklady na tisk by se měly  pohybovat mezi 0,80 Kč černobíle a 3,60 Kč barevně. A jak je  to s avizovanou nízkou cenou? V době uzávěrky činila pořizovací  cena 8 650 Kč včetně DPH. To je poměrně lákavá, nikoliv však  nejnižší cena za barevnou laserovku na trhu.

Odkaz: http://www.xerox.cz

§§§§§


Velký  formát v malém

Václav Maletínský

Společnost OKI Systems začne  koncem listopadu na našem trhu prodávat nezvykle malou LED tiskárnu  OKI C8600 pro barevné zpracování dokumentů ve formátech A3-A6,  schopnou pracovat také s bannery v délce 1,2 metru. Zařízení,  které pracuje rychlostí 32 černobílých nebo 26 barevných stran  A4 za minutu, nebo 17 černobílých či 15 barevných stran A3 za  stejný časový úsek, se bude v základní verzi prodávat za 57 100  Kč včetně DPH. Za tuto částku zákazník získá model C8600n s jednoprůchodovou  tiskovou mechanikou, síťovým připojením, automatickým podavačem  papíru, víceúčelovým zásobníkem a zadním výstupem pro přímý průchod  médií v gramáži až 200 g/m2. K dispozici budou i verze C8600dn  a C8600cdtn. Model dn bude rozšířen o duplexní jednotku pro oboustranný  tisk, nejdražší verze cdtn pak bude mít navíc druhý automatický  zásobník, který rozšíří počet současně založených papírů na 930  listů, a kabinet s kolečky. Z dostupných zpráv vyplývá, že u  tiskárny bude použit nový, jemnější toner a nové verze LED tiskových  hlav pro lepší práci s barvami. Předběžně stanovená cena produktu  je ve srovnání s konkurencí poměrně nízká, s celkovým hodnocením  přístroje však počkáme na test, který uveřejníme již v příštím  čísle našeho časopisu.

Odkaz: http://www.oki.cz

§§§§§

$$$$$


Hardware


Grafické karty PCI Express pod  vánoční stromeček

Petr Matuška

C06P0515

Blíží se čas Vánoc  a s ním i několik dní volna. Ty je možné strávit buď aktivně,  nebo u své zcela nové počítačové hry, kterou mnoho z nás nalezne  pod stromečkem. Aby bylo ty nejaktuálnější herní pecky na čem  hrát, potřebujete mít svůj počítač dobře vybaven - záleží nejen  na rychlosti procesoru, na velikosti paměti, ale hlavně na výkonu  grafické karty.

A právě abyste si co nejvíce užili volna v zajetí  počítačových her a vychutnali si plnohodnotně jejich grafické  efekty, připravili jsme pro vás srovnávací test grafických karet  rozdělených do dvou kategorií. Levnější karty s nižším výkonem,  ale s cenou do 3 500 Kč obsadily první kategorii v počtu osmi  kusů, druhou kategorii zaplnilo deset grafických karet s cenou  do 7 000 Kč včetně DPH. Pojďme se společně podívat, co si lze  ve stanovených cenových relacích pořídit a jaký výkon lze od  takovýchto karet očekávat.

Dostupné technologie

V našem testu  osmnácti grafických karet pro rozhraní PCI Express se sešly výrobky  založené na čipech dvou výrobců - ATI a nVidia. Zástupci ATI Radeon  jsou k dispozici v aktuální řadě X1x00, čipy nVidia GeForce jsou  na trhu v generaci sedmé. Řady obou výrobců mají mnoho společného,  ale také rozdílného. Společnou mají plnou podporu DirectX verze  9.0c, z čehož vyplývá podpora Shader Model 3.0, High Dynamic  Range a OpenGL 2.0. Zároveň všechny grafické karty zvládají minimálně  čtyřnásobné celoobrazovkové vyhlazování. Všechny tyto funkce  mají zásadní vliv na kvalitu obrazu v počítačových hrách, kdy  karta dokáže zobrazit věrnější obraz s reálnějšími efekty. Celoobrazovkové  vyhlazování má za úkol vyhladit ostré hrany, které se mohou vyskytnout  v obraze, čímž se celá scéna počítačové hry zjemní a přiblíží  se realitě. Čím pokročilejší je míra vyhlazování, tím více klesá  výkon grafického akcelerátoru. Stejné je to i se zvyšujícím se  rozlišením ve hře: čím je větší, tím je i "viditelnost" větší  a hráč se lépe orientuje v prostoru. Dalším společným bodem všech  grafických karet v testu je plná připravenost na nastávající  nový operační systém Microsoft Windows Vista, který přijde pro  koncové uživatele na trh v několika verzích v prvním čtvrtletí  roku 2007 a pro plné využití grafického potenciálu bude zapotřebí  právě grafická karta s podporou minimálně DirectX 9.0c. Novou  funkcí v těchto čipech je podpora Dual Link pro digitální výstup  z grafické karty realizovaný přes DVI, který je nezbytný u LCD  displejů s velkou úhlopříčkou a vysokým rozlišením nad 1 600  x 1 200 obrazových bodů. Na následujících řádcích si popíšeme  obě kategorie grafických karet a jejich přednosti i nedostatky.

VGA  karty do 3 500 Kč

V této kategorii lze očekávat jednak zcela  levné karty ATI Radeon X1300 a nVidia GeForce 7100 a 7300, ty  se však testu nezúčastnily. Jejich cena se pohybuje okolo 1 500  Kč. Barvy společnosti ATI hájily v testu čipy Radeon X1600 Pro  a novější verze Radeon X1650 Pro, které byly shodně vybaveny  dvanácti Pixel Shadery, pěti Vertex Shadery a pouze čtyřmi texturovacími  jednotkami. Záměrně píšeme "pouze", protože konkurenční GPU ve  stejné cenové kategorii má těchto jednotek minimálně dvojnásobný  počet. Čím více má grafická karta texturovacích jednotek, tím  rychleji dokáže pokrývat modely objektů texturou a snadněji zvládne  vyšší rozlišení. Grafické čipy společnosti nVidia obsahují taktéž  12/5 Pixel/Vertex Shaderů a již zmíněných osm texturovacích jednotek.  Pokud byste čekali, že budou mít díky této výhodě navrch karty  nVidia, mýlíte se. Karty jsou si svým výkonem víceméně rovnocenné  a nižší počet ROP's vyrovnávají karty ATI lepší mikroarchitekturou  čipu. Všechny testované čipy jsou plně 256bitové, komunikace  s pamětí, která může být typu DDR, DDR2 nebo GDDR3, probíhá na  pouze po 128bitové sběrnici. To je další omezení low-endových  karet oproti jejich plnohodnotným verzím. Všechny karty v této  kategorii jsou vybaveny 256 MB pamětí, většina z nich je typu  DDR2. Tento fakt má rovněž vliv na výkonnostní rozdíly v testech.  Pokud preferujete hraní počítačových her, jednoznačně bychom  doporučili vybírat modely osazené rychlými paměťmi GDDR3. Posledním  rozdílem, o kterém si zde povíme, je možnost přehrávání videa  ve vysokém rozlišení H.264 za pomoci dekódování přímo grafickou  kartou, bez pomoci procesoru. U GPU ATI se tato funkce nazývá  AVIVO a je k dispozici zdarma, aktivuje se pouze instalací aktuálních  ovladačů ATI Catalyst. U GPU nVidia se tato funkce jmenuje Pure  Video a je k dispozici pouze jako placený doplněk, který lze  zakoupit na stránkách http://www.nvidia.com.

VGA karty do 7 000 Kč

V  mainstreamové kategorii s cenou do 7 000 Kč lze očekávat karty  ve dvou cenových skupinách - za ATI to budou různé variace Radeon  X1800, nVidia útočí na spodní část cenového limitu se svojí GeForce  7600 GT, kterou jsme již v našem testu měli možnost hodnotit,  a to ve dvou podáních. U těchto karet se na výsledném výkonu  projevil zejména fakt, že je čip dosti omezený a tudíž méně výkonný  než high-endová řada 7900. Pixel a Vertex Shaderů mají tyto karty  pomálu, stejně jako texturovacích jednotek. K tomu se přidává  pouze 128bitová paměťová sběrnice a výsledkem je oproti řadě  7900 nižší výkon, ovšem vyvážený nižší cenou okolo 5 000 Kč.  V cenové skupině blížící se k 7 000 Kč se v testu objevilo mnoho  zástupců grafického čipu GeForce 7900 GS. Tento čip nabízí 20  Pixel Shaderů, 7 Vertex Shaderů, 16 ROP jednotek a 256bitovou  paměťovou sběrnici, což v konečném důsledku znamená velmi přijatelný  grafický výkon, který stačí na současné herní pecky v rozumném  rozlišení a při běžné úrovni vyhlazování. Technologicky ještě  lépe na tom jsou čipy ATI Radeon X1900 GT, které mají více Vertex  i Pixel Shaderů, stejně jako ROP jednotek, interně 512bitové  jádro a s pamětí komunikují 256bitově pomocí tzv. kruhové sběrnice.  Tyto karty vykazují vyšší framerate ve hrách běžících na DirectX  9.0c, kterých je v poslední době většina. Jejich výhodou je pak  také podpora technologie AVIVO, což je obdobná funkce jako konkurenční  (placené) Pure Video obě mají za úkol dekódovat video ve vysokém  rozlišení H.264/MPEG 4 a vynechat z tohoto procesu CPU. Jako  naprostou novinku se nám podařilo zajistit prodejní vzorek grafické  karty vybavené zcela novým čipem Radeon X1950 Pro, jehož GPU  je vyrobeno 80nm výrobní technologií, snižující náklady na čip  a dovolující vyšší frekvence a tím i vyšší výkon. Společnou mají  všechny karty v této kategorii podporu Dual Link DVI výstupu,  tedy možnosti obsloužit LCD displeje plnohodnotným digitálním  signálem až do rozlišení 2 560 x 1 600 obrazových bodů. Dále  je k dispozici podpora pro spojení výkonu grafických karet dohromady  u ATI nazvaná CrossFire, u nVidia pojmenovaná SLi. Prvně jmenovaný  režim pracuje u levnějších karet tak, že se tento aktivuje pouze  softwarově, přenos dat je realizován pomocí sběrnice PCI Express.  U dražších karet je potřeba vlastnit tzv. CrossFire verzi karty,  která v sobě ukrývá čip řídící a rozdělující práci oběma grafikám.  U nejnovějšího modelu Radeon X1950 Pro přešla ATI na jednodušší  a osvědčený způsob spojení dvou karet, a to interními můstky  známými z SLi. Jinak totiž bylo nutné karty propojovat speciálním  kabelem externě a toto zapojení nebylo právě jednoduché. Karty  nVidia používají od začátku spojení pomocí můstku, což se osvědčilo  jako "nenáročně a "bezbolestné" řešení. Nevýhoda řešení SLi až  donedávna spočívala v tom, že bylo potřeba dvou identických karet  (jak výrobním dnem, tak i verzí BIOSu), aby SLi fungovalo. Nové  ovladače řady 70 by toto měly řešit, v praxi jsme se však přesvědčili,  že to není tak snadné a všechny karty nefungují se všemi. ATI  má systém CrossFire navržený tak, aby jakákoliv karta fungovala  s téměř jakoukoliv jinou.

Co tedy pod vánoční stromeček?

Vybrat  si z nabídky grafických karet není v současné době nic jednoduchého  na trhu je mnoho výrobců, nabízejících mnohdy na první pohled  neodlišitelné modely grafických karet, lišící se pouze nálepkou  nebo potiskem s firemním logem. Pod tímto pozlátkem se však skrývají  na první pohled těžko odhalitelné skutečnosti. Patří mezi ně  jednoznačně kvalita zpracování a použití kvalitních a prověřených  komponent. Toho jsme si v testu snažili všímat a mnohdy jsme  upozornili na fakt, že ten či onen výrobce nepoužil ty úplně  nejkvalitnější komponenty, nebo že zpracování karty není ideální.  Dalším příkladem může být použití nejrůznějších pamětí. Můžete  dostat 256 MB v provedení DDR2 nebo GDDR3, 256 MB s vyšší frekvencí  než u modelu s 512 MB. Záleží v podstatě pouze na rozpoložení  výrobce, jakou paměť se rozhodně osadit. Posledním kritériem,  na které jsme se při testu zaměřili, bylo provedení, hlučnost  a účinnost chladiče. Asi nejlepším řešením je podle nás masivní  chladič s nízkootáčkovým tichým ventilátorem, nejraději podpořený  trubicemi Heat Pipe pro přenos tepla na druhou stranu karty,  kde může teplo stoupat vzhůru. V testu jsme však nalezli i pasivní  chladiče, které sice neprodukují žádný hluk, ale je potřeba se  postarat o odvod tepla z počítačové skříně. V extrémním případě  totiž může vlivem vysoké teploty dojít k poškození samotné grafické  karty a okolních komponent. Na druhé straně stály v testu chladiče,  které sice měly aktivní chlazení, ale hluk, který produkovaly,  byl velmi nepříjemný. Ale protože vše souvisí se vším, druhou  bernou mincí je pořizovací cena. Čím pomalejší paměť, méně výkonné  chlazení a slabší zpracování, tím nižší cena. A vyšší pravděpodobnost,  že karta začne časem pracovat chybně.

Z celého testu nás zaujaly  tři grafické karty, kterým jsme se rozhodli udělit ocenění TOP  Produkt. První je model společnosti Gigabyte se zcela novým grafickým  čipem ATI Radeon X1950 Pro, jenž přináší nejen nižší cenu karet  na něm postavených, ale také nižší tepelné vyzařování a s tím  související možnost dosahovat vyšších pracovních frekvencí GPU.  I na toto Gigabyte myslel a osadil tuto kartu speciálním chladičem  Zalman VF700, který je výrazně účinnější než klasické referenční  chlazení ATI a navíc je tichý.

Druhé ocenění jsme udělili grafické  kartě Foxconn FV-N76TM2D2, osazené čipem nVidia GeForce 7600  GT. Jedná se o kartu, kterou si většina her chtivých uživatelů  bude moci dovolit, protože její cena činí necelých 5 000 Kč včetně  DPH, přesto však podávala slušný výkon i v těch nejmodernějších  hrách. Díky tomu, že pracuje na standardních frekvencích, je  pravděpodobné, že náročný uživatel bude moci výkon o nějaký ten  MHz zvýšit a ještě ušetří pár korun oproti továrně přednastaveným  vyšším hodnotám výrobku BFG GF7600GT OC.

Třetí oceněnou kartou  se stal model Sapphire Radeon X1600 XT Ultimate, který nabízí  v rámci kategorie velmi vysoký výkon, kvalitní zpracování a výkonný  chladič grafického procesoru, blížící se naší představě. Cena  této grafické karty je na samé hranici stanovené pro účast v  tomto testu, nicméně je vyvážená již zmíněnými přednostmi. Doufáme,  že náš test vám pomůže vybrat si tu pravou grafickou kartu přesně  podle vašeho gusta.

ASUS EAX1600PRO/I/256M

První  grafickou kartou v testu (řazeno podle abecedy) je model společnosti  Asus, vybavený grafickým čipsem ATI Radeon X1600 Pro. Výkonnostně  se tato karta zařadila až na poslední příčku, neboť čip využívající  12 Pixel a 5 Vertex Shaderů, pracující na frekvenci 400 MHz a  doplněný 256 MB GDDR3 pamětí na 800 MHz se novějším modelům vyrovnat  nemůže. Síla této grafické karty by měla být ovšem jinde především  v podpoře obrazových formátů budoucnosti (HD, HDCP a jiné) a  je proto vybavena jedním konektorem HDMI, jímž budou v blízké  budoucnosti vybaveny veškeré zobrazovací jednotky. Ačkoliv na  kartě není DVI výstup, v balení je obsažena redukce HDMI/DVI,  takže ani uživatelé klasického rozhraní nepřijdou zkrátka. Příjemný  je i fakt, že kartu lze díky low-profile designu použít i v nízkých  skříních. Chlazení pracuje bez problému, avšak hluk ventilátoru  je slyšitelný. Tuto kartu bychom doporučili všem uživatelům toužícím  po Media Center systému, kteří hrají hry pouze málo a oddychově  a nechtějí investovat do grafické karty. Díky plné podpoře DirectX  9.0c a HDMI nebudou muset měnit kartu ani s příchodem MS Windows  Vista.

Cena vč. DPH: 3 500 Kč

BFG  GF7600GS OC

Do našeho srovnávacího testu jsme si vyžádali i  zástupce společnosti BFG, která v Česku sice není příliš známá,  ovšem ve světě své jméno má. Prvním modelem, který jsme mohli  otestovat, byla levnější karta vybavená grafickým čipem GeForce  7600 GS. Výrobce si byl tak jistý stabilním výkonem, že zvedl  základní frekvence grafického čipu a pamětí DDR2 ze 400 MHz pro  GPU a 800 MHz o 20 MHz, respektive 40 MHz u pamětí. Toto zvýšení  se projevilo příznivě na výkonu karty, který byl z testovaných  modelů s 7600 GS nejvyšší. Ničím jiným však tato grafická karta  nevyniká, paměti má k dispozici 256 MB typu DDR2, má malý a relativně  hlučný chladič GPU, konektor pro SLi zapojení a trojici výstupních  konektorů Dual Link DVI, VGA a HDTV out. Softwarová výbava se  skládala pouze z CD s ovladači, v balení se pak nacházela pouze  jediná redukce DVI na VGA a S-Video kabel. Grafická karta podporuje  plně DirectX 9.0c, Shader Model 3, HDR pro vyšší kvalitu obrazu,  OpenGL a mimo jiné také technologii Pure Video, díky níž zvládá  karta přehrávání filmů s vysokým rozlišením H.264 bez zatížení  CPU. Kvalita zpracování byla slabší stránkou této karty, nicméně  na stabilitu provozu to během testů vliv nemělo.

Cena  vč. DPH: 3 333 Kč

Biostar V7602GS21

Grafická karta s názvem  V7602GS21 je vyrobená společností Biostar a patří do skupiny  výrobků Sigma Gate. Základ tvoří grafický čip nVidia GeForce  7600 GS spolu s 256 MB paměti DDR2, připojenými na 128bitovou  paměťovou sběrnici. Čip má (stejně jako ostatní) 12 aktivních  Pixel Shaderů, 5 Vertex Shaderů a obsahuje celkem osm texturovacích  jednotek. Frekvence grafického procesoru činí standardních 400  MHz a paměť karty pracuje taktéž na obvyklých 800 MHz. Co ale  rozhodně není standardní výbava, je chladič GPU, který je rozprostřen  po velké ploše přední strany karty, je pasivní a využívá k přenosu  tepla jednu trubici Heat Pipe. Bohužel není pasivní chlazení  na druhé straně karty, a tak se během testů na kartě hromadilo  teplo a muselo být odvedeno dostatečnou cirkulací vzduchu v počítačové  skříni. Výbava karty není bohatá, zastupuje ji jeden Dual Link  DVI, jeden VGA a jeden HDTV výstup, kabely k propojení karty  a televize a CD s ovladači. Tato karta se vyznačuje druhou nejnižší  cenou v testu, vyrovnaným výkonem a přitom pasivním chlazením  grafického čipu. Nárok na ocenění této karty tak zmařila její  nestabilita, která se projevila občasným restartem systému při  dlouhém zatížení grafické karty.

Cena  vč. DPH: 3 182 Kč

Gainward BLISS 7600GS

Společnost Gainward  je zaměřená na výrobu grafických karet s čipem nVidia a jinak  to není ani v našem případě, kdy jsme měli možnost testovat model  GeForce BLISS 7600 GS. Barva karty je netradičně červená, což  nebývá u výrobků společnosti nVidia tak časté. Na první pohled  zaujme pasivní chlazení celé karty, které je rozprostřené po  celé délce a má zajišťovat odvod tepla od grafického čipu GeForce  7600 GS a DDR2 pamětí. Frekvence jak GPU, tak pamětí jsou standardní,  a tak chladič neměl větší problém odvést přebytečné teplo od  čipů. Jen je potřeba zajistit průchod vzduchu počítačovou skříní.  Karta se dále může pochlubit dvěma Dual Link DVI výstupy a jedním  HDTV S-Video výstupem, konektorem pro spojení výkonu dvou karet  (SLi), z technologií nabízí podporu DirectX 9.0c, Shader model  3 a HDR, osminásobné celoobrazovkové vyhlazování, podporu dekódování  videa s vysokým rozlišením Pure Video a mnoho dalšího. Jako jediná  karta v cenové kategorii do 3 500 Kč nabízí přidaný software  v podobě přehrávače PowerDVD 6. Výkon karty byl nižší než u konkurenčních  modelů, nicméně nabízí přidanou výbavu a bezhlučný chod, což  oceníte zejména v nočních hodinách.

Cena  vč. DPH: 3 209 Kč

GeCube RX165PG3-D3

Po delším čase se nám podařilo  sehnat k testům i výrobky společnosti GeCube. První model, zařazený  do levnější kategorie, je postaven na grafickém čipu Radeon X1650  Pro. Tato karta se svým provedením řadí mezi kvalitní produkty,  nezajímavá není ani její výbava, neboť nabízí dva DVI a jeden  HDTV výstup, nejnovější technologii DirectX 9.0c, Shader Model  3, HDR, OpenGL 2.0, zvýšení výkonu díky CrossFire a také technologii  AVIVO, poskytující uživateli mimo jiné plnohodnotnou dekompresi  videa ve vysokém rozlišení. Na kartě je osazen standardní chladič,  který je však relativně hlučný a rozhodně o něm při tichých večerech  budete vědět. Odměnou však uživateli budou nižší teploty grafického  procesoru a pamětí. Výkon karty je s přihlédnutím k cenové kategorii  velmi dobrý, ze všech karet s čipem Radeon 1650 Pro byla tato  nejrychlejší. Výkon je znát hlavně ve hrách využívajících rozhraní  DirectX, naopak pokud si libujete ve hrách postavených na OpenGL,  lepší volbou bude některá z karet s GPU nVidia. Díky relativně  nízkému výkonu si však o náročnějších scénách v nejnovějších  hrách můžete jen nechat zdát, na to tato cenová kategorie prostě  nemá.

Cena vč. DPH: 3 500 Kč

MSI  RX1650PRO-T2D256E

Zástupcem společnosti MSI v kategorii grafických  karet do 3 500 Kč vč. DPH byl model s nejnovějším počinem ATI  - grafickým jádrem Radeon X1650 Pro, doplněným o 256 MB DDR2 pamětí.  Výkon této grafické karty je odvozen od použití DDR2 pamětí,  tudíž výsledky testů nemohly konkurovat lépe vybaveným modelům  s paměťmi GDDR3, nicméně rozdíly se pohybovaly v řádech jednotek  snímků za sekundu. Propad výkonu má z části na svědomí i nižší  pracovní frekvence pamětí, která je u modelů s paměťmi DDR2 800  MHz, oproti 1 400 MHz u GDDR3. Tato karta je vybavena dvěmi DVI  výstupy a jedním HDTV S-Video výstupem, samozřejmostí je podpora  technologie AVIVO, DirectX 9.0c a OpenGL 2.0. Za zmínku stojí  jistě i technologie HyperMemory, díky níž lze pracovat až s 512  MB paměti (256 MB je fyzicky přítomno, dalších až 256 MB si karta  může vzít z hlavní operační paměti). Bohužel se u této karty  projevila při dlouhodobé zátěži nestabilita, což mohlo být způsobeno  ne zcela vyladěnými ovladači v době testování, ale také méně  kvalitním provedením. Chlazení bylo svěřeno většímu chladiči  s aktivním ventilátorem, který sice GPU chladil dostatečně, ale  vydával při tom slyšitelný hluk.

Cena  vč. DPH: 3 500 Kč

Point Of View GeForce 7600GS

Předposlední  grafickou kartou v kategorii do 3 500 Kč je model společnosti  Point Of View. Jak je patrné z označení a jak mnozí tuší, výrobce  se specializuje na prodej karet s nVidia čipy. V tomto konkrétním  modelu je umístěn GPU GeForce 7600 GS. Grafickému čipu pracujícímu  na frekvenci 400 MHz pomáhá při práci paměť typu DDR2, jež tiká  na 700 MHz. K našemu velkému potěšení byla karta jako jedna z  mála osazena pasivním chladičem grafického čipu a pamětí, který  se rozprostíral po velké části plochy PCB. Samotné provedení  karty se nám nejevilo jako prvotřídní, z komponent byly použité  pouze obyčejné, nezpevněné kondenzátory, které jsme mohli v různém  množství najít na většině karet v testu, nicméně během testů  se vliv zpracování neprojevil a karta byla stabilní i při dlouhé  zátěži. Karta nabízí pouze základní vybavení jeden DVI, jeden  VGA a jeden HDTV výstup, SLi konektor a propojovací kabel k TV.  Co však ztrácí na výbavě, dohání tento model svou cenou, která  je v celém testu nejnižší. Je ovšem pravda, že díky pomalejší  paměti dosáhla karta horších výsledků než konkurenční produkty.  Výhodou tak zůstává použití pasivního chlazení a nízká cena.

Cena  vč. DPH: 3 168 Kč

Sapphire X1600XT Ultimate

Již tradičním  zástupcem v našich přehledových testech jsou grafické karty od  dvorního výrobce ATI - společnosti Sapphire. Levnější model, zařazený  do nižší cenové kategorie, je vybaven grafickým čipem Radeon  X1600 XT, doplněným o 256 MB rychlé GDDR3 paměti. GPU pracuje  na frekvenci 587 MHz, paměť připojená na 128bitovou sběrnici  pracuje na 1 386 MHz. Pokud se vám tyto hodnoty zdají vyšší než  ty referenční, stanovené společností ATI, máte pravdu. Tento  model totiž nese v názvu přídavek Ultimate, což znamená speciální  verzi. O chlazení se stará zajímavě řešený chladič, který je  rozdělen na dvě části. Na přední straně - tam, kde je obvykle ventilátor -  je pouze masivní chladič, spojený dvěmi trubicemi Heat Pipe se  zadní stranou, na které se opět nachází blok chladiče, tentokrát  ovšem i s ventilátorem. Toto chlazení se ukázalo v testu jako  nejefektivnější a rovněž bylo příjemně tiché. Výkonnostně si  karta nevedla špatně, výbava je srovnatelná s konkurencí a provedení  bylo vynikající. Navíc GPU obsahuje ty nejnovější technologie  jako DirectX 9.0c, AVIVO nebo možnost spojit výkon dvou karet  dohromady pomocí technologie CrossFire.

Cena  vč. DPH: 3 474 Kč

ASUS EN7900GS/2DHT/256M

Druhá grafická karta  společnosti Asus dává tušit, že jsme se přesunuli do kategorie  produktů s cenou do 7 000 Kč včetně DPH. Základ VGA karty tvoří  grafický čip nVidia GeForce 7900 GS spolu s 256 MB rychlé paměti  GDDR3. Ta je připojena na 256bitovou paměťovou sběrnici a umožňuje  tak rychlejší komunikaci s GPU. Grafický procesor nabízí 20 aktivních  Pixel Shaderů, 7 Vertex Shaderů a 16 ROP jednotek, jeho pracovní  frekvence je 450 MHz, paměti tikají na standardních 1 320 Mhz.  Design této karty je k nerozeznání podobný tomu u referenční  karty společnosti nVidia, což je znát nejen v rozmístění součástek,  ale i v použití chladiče, který má dostatečné možnosti odvodu  tepla od GPU, zato je však hlučnější než některé jiné chladiče  v testu. Provedení karty je prvotřídní, stejně jako její stabilita  a provoz během testů. Výbava karty je poměrně bohatá, uživatel  dostane několik propojovacích kabelů mezi kartou a televizorem  nebo jiným zobrazovacím zařízením, navíc získá i CD se softwarem  a jednou plnou verzí hry. Celkově se nám karta Asus EN7900GS  líbila, výkonem ani výbavou rozhodně nepropadla. Ovšem v testu  se objevily lepší a rychlejší karty, ale postavené na čipu ATI  Radeon.

Cena vč. DPH: 6 337 Kč

BFG GF7600GT OC

Do vyšší kategorie nedodala firma BFG překvapivě  model GeForce 7900 GS, nýbrž sáhla po přetaktované verzi modelu  GeForce 7600 GT, doplněné 256 MB paměti GDDR3. Oproti výkonnějšímu  modelu nabízí pouze aktivních 12 Pixel Shaderů a pět Vertex Shaderů,  dále pak osm jednotek vykreslujících textury a připojení paměti  pouze k 128bitové sběrnici. To vše nemohou zachránit z pohledu  výkonu ani zvýšené hodnoty frekvence GPU a paměti, nicméně tato  karta může uspět u uživatelů díky nižší ceně, ve srovnání s modely  s 7900 GS GPU. Na kartě pak najde uživatel dva Dual Link DVI  konektory a jeden HDTV výstup S-Video, konektor SLi a naopak  nebude potřebovat externí napájení, neboť karta spotřebuje při  maximální zátěži něco okolo 60 W. Výbava je chudá, není dodána  žádná plná verze hry ani jiný software. Chlazení grafické karty  je svěřeno referenčnímu chladiči nVidia, který není příliš hlučný,  ale není ani výkonný teplota GPU byla i díky zvýšeným frekvencím  vyšší než u referenční karty 7600 GT. Tato grafická karta s cenou  do 5 000 Kč včetně DPH se zdá díky svému výkonu vhodná pro ty,  kteří nechtějí více investovat. Nižší cena se projevila na kvalitě  zpracování a na kvalitě použitých součástek.

Cena  vč. DPH: 4 920 Kč

EVGA e-GeForce 7900 GS KO

Jedinou grafickou  kartou vyrobenou společností eVGA byl model 7900 GS KO, hájící  barvy v kategorii VGA karet do 7 000 Kč. Koncová písmena KO neoznačují  vyřazený model, nýbrž verzi Knock Out, která představuje přetaktovanou  verzi klasické GeForce 7900 GS. Frekvence byla u grafického čipu  zvýšena o 50 MHz na rovných 500 MHz, frekvence paměti typu GDDR3  s kapacitou 256 MB činila 1 380 MHz místo 1 320 Mhz. Jádro nVidia  G71 má aktivních 20 Pixel Shaderů, 7 Vertex Shaderů a 16 texturovacích  jednotek. Díky těmto parametrům dosáhla karta v testech velmi  dobrých výsledků a předčila všechny ostatní výrobky osazené stejným  čipem, nicméně je potřeba si za to připlatit o několik stovek  korun více než u standardní verze. Výbavu karty tvoří dva DVI  výstupy s podporou Dual Link (podporou vysokého rozlišení u digitálních  displejů), HDTV S-Video výstup, SLi konektor a několik propojovacích  kabelů k TV. I zpracování se nám líbilo, byly použity kvalitní  komponenty, stabilita byla vynikající, a tak byl k našemu velkému  zklamání jediným vážným problémem této karty nepříjemné hlučný  chladič GPU, který i při mírném zatížení pískal a požitek z hraní  tak rapidně klesl.

Cena vč. DPH:  7 000 Kč

Foxconn FV-N76TM2D2

Pozorný čtenář při přečtení názvu  této grafické karty jistě zbystří. Ano, není to chyba firma Foxconn,  známá u nás zejména výrobou základních desek a ODM výrobou, se  pustila i do grafických karet a model FV-N76TM2D2 je její prvotinou  na našem trhu. Jako grafický čip byl vybrán model nVidia GeForce  7600 GT, doplněný 256 MB rychlé paměti GDDR3. Pracovní frekvence  byly u této karty zachovány na defaultních hodnotách tedy 560  MHz pro GPU a 1 400 MHz pro paměti. Na rozdíl od konkurenční  karty BFG vybavené stejným GPU je u této grafiky nainstalován  výkonnější a tišší chladič, chladící i většinu paměťových modulů.  Zpracování grafické karty je dobré, neobjevili jsme žádný problém  z hlediska stability karty, ani z pohledu teploty grafického  čipu. Kromě samotné grafické karty dostane uživatel v balení  skromnou výbavu, a to dvě DVI-VGA redukce, jeden S-video kabel  k propojení karty s televizí a CD s ovladači. Samozřejmostí je  integrace dvou Dual DVI konektorů a HDTV výstupu na samotné kartě.  Tato karta je zajímavou alternativou pro uživatele, kteří nechtějí  platit více než 5 000 Kč a požadují dostatečný 3D výkon.

Cena  vč. DPH: 4 859 Kč

GeCube GC-H1900GTD-VID

I další karta společnosti  GeCube se pevně drží originálního layoutu společnosti ATI, na  rozdíl od levnější varianty je nyní popisovaný model vybaven  grafickým čipem Radeon X1900 GT, jemuž jako základ slouží GPU  R580, známé z vyšších řad jen je omezené počtem aktivních Pixel  a Vertex Shaderů. Model GC-H1900GTD-VID se tak může vytáhnout  celými 36 Pixel Shadery a 8 Vertex Shadery, frekvencí GPU 575  MHz a pamětí GDDR3, pracující na 1 200 MHz. Jelikož se jedná  o vyšší model, paměť je samozřejmě připojená na 256bitovou paměťovou  sběrnici. Počet renderovacích jednotek je 12, což dostačuje k  tomu, aby karta zvládla v rozumném rozlišení všechny současné  hry. Na začátku jsme mluvili o layoutu karty, který se přesně  drží referenčního designu ATI a tvoří ho šestipinový napájecí  konektor, umístěný uprostřed zadní strany a chladiče, který zabírá  téměř celou plochu karty. Chlazení je sice účinné, nikoliv však  bezhlučné. Předností této karty jsou integrované technologie  AVIVO, podpora Shader Model 3, HDR, OpenGL, HDTV výstup a dva  DVI konektory s podporou Dual Link. Karta se nám líbila i z hlediska  softwarové výbavy, ovšem nijak a v ničem své soupeře nepřevyšovala.

Cena  vč. DPH: 6 212 Kč

Gigabyte RX195P256D-RH

Grafická karta společnosti  Gigabyte na sobě nese jeden z nejnovějších počinů společnosti  ATI. Jedná se o grafický čip Radeon X1950 Pro, vyrobený novou  80nm výrobní technologií. GPU obsahuje 36 Pixel a 8 Vertex Shaderů,  celkový počet tranzistorů je 384 milionů, pracovní frekvence  činí 575 MHz. Přes plnohodnotnou 256bitovou paměťovou sběrnici  je připojena paměť o kapacitě 256 MB typu GDDR3, jejíž frekvence  je 1 400 MHz. Tato karta se liší od referenčního modelu ATI zejména  svým chlazením, neboť je osazena chladičem Zalman VF700, který  je sice umístěn pouze na GPU a nejsou jím primárně ochlazovány  paměti, jeho výkon je však vyšší a hlučnost nižší než u referenčního  modelu. Za povšimnutí jistě stojí i nový způsob zapojení do režimu  CrossFire ten se nyní aktivuje podobnou propojkou jako u karet  nVidia. Potěší i prvotřídní kvalita zpracování a použití kvalitních  součástek. Výbava této karty je rovněž nadstandardní, obsahuje  jak propojovací kabely, tak i software v podobě přehrávače DVD  a plné verze hry. Bez zajímavosti není ani výkon, který je jeden  z nejvyšších, a cena, jež je více než zajímavá.

Cena  vč. DPH: 6 165 Kč

MSI NX7900GS-T2D256EZ

Druhou grafickou kartou  společnosti MSI je model NX7900GS-T2D256EZ, osazený grafickým  čipem nVidia GeForce 7900 GS spolu s 256 MB GDDR3 paměťmi. Rozdíl  mezi tímto a levným modelem recenzovaným výše v tomto testu není  pouze v rychlosti, ale zejména v kvalitě provedení. I přes fakt,  že byl grafický čip osazen pasivním chlazením, pracovala karta  bezproblémově a stabilně, jen je třeba (stejně jako u všech pasivně  chlazených modelů) vytvořit průchod vzduchu v PC skříni. Co se  týká výkonu, čip GeForce 7900 GS již stačí na plnohodnotné hraní  i těch nejnáročnějších her, což dokazují velmi vysoké hodnoty  FPS v našich testech. Velkou předností je i výbava karty, která  se skládá z několika propojovacích kabelů, programů CyberLink  a plné verze hry Heroes of M&M V. Z technických parametrů to  pak je plná podpora DirectX 9.0c, OpenGL 2.0, SLi, Dual Link  DVI výstup s podporou rozlišení až 2 560 x 1 600 obrazových bodů,  HDTV výstup S-Video a Pure Video, zprostředkovávající plnohodnotnou  dekomprimaci videa v HD formátu H.264. Použití této grafické  karty je určeno jednoznačně pro hráče, kteří chtějí kombinovat  relativně výkonnou grafickou kartu s tichým provozem počítačové  sestavy.

Cena vč. DPH: 7 000 Kč

Point Of View GeForce 7900GS

Společnost Point Of View nominovala  svou kartu i do druhé kategorie a musíme říci, že se nám líbila  mnohem více než předchozí model. Je osazena grafickým čipem GeForce  7900 GS, doplněným o 256 MB rychlé paměti GDDR3. Jak GPU, tak  paměť pracují na defaultní frekvenci předepsané výrobcem čipu,  tedy 450 MHz pro GPU a 1 320 MHz pro paměť. Díky vysokému odběru  GeForce 7900 GS je na zadní straně umístěn konektor pro napájení  grafické karty, z přední strany jsou dva digitální Dual Link  DVI a jeden HDTV S-Video výstup, na horní straně nechybí ani  konektor pro propojku SLi. Provedení je diametrálně odlišné od  nižšího modelu, a proto nalezneme na PCB kvalitní zpevněné kondenzátory  s delší trvanlivostí, precizně připájené součástky a malý, účinný  leč relativně hlučný chladič. Ten jakoby z oka vypadl referenčnímu  provedení nVidia, má i přesně stejné parametry hlučnosti a výkonnosti.  Cena tohoto modelu nijak neovlivnila jeho výkon, ten je plně  srovnatelný s konkurenčními kartami, nižší cena se projevila  pouze ve výbavě, kdy uživatel nedostane žádnou plnou verzi hry  nebo užitečný software, jako je například přehrávač DVD PowerDVD,  který většina takto drahých karet nabízí.

Cena  vč. DPH: 5 986 Kč

Sapphire Radeon X1900GT

Společnosti Sapphire  nominovala svého zástupce i do druhé kategorie, v níž se nacházejí  VGA karty s cenou do 7 000 Kč. Je jím model pracující s grafickým  čipem ATI Radeon X1900GT, doplněný o 256 MB paměti GDDR3. Kódové  jméno GPU R580 dává tušit, že se nejedná o žádné ořezávátko,  nýbrž o mírně upravenou verzi plnohodnotného čipu, který má aktivních  pouze 36 Pixel a 8 Vertex Shaderů, zároveň má 12 texturovacích  jednotek. Paměť je připojená na plnohodnotnou sběrnici s datovou  šířkou 256 bitů. Výrobce se při návrhu karet striktně držel stanovených  frekvencí, a proto nemůžeme čekat nic jiného než

575 MHz u GPU  a 1 200 MHz u pamětí. Provedení karty je na velmi dobré úrovni,  o chlazení se stará sice referenční chladič, nicméně je dostatečně  výkonný a relativně tichý, takže neobtěžuje uživatele svým hlukem.  Karta je osazena dvěma Dual link DVI výstupy a jedním HDTV S-Video  výstupem, ve výbavě se nachází také software a na výběr máte  jednu plnou verzi hry. Z hlediska výkonu a podpory funkcí musí  být uživatel spokojen, protože za své peníze dostane velmi výkonnou  kartu s podporou všech aktuálních technologií včetně Shader Model  3 a HDR, které bude moci využít v praxi (na rozdíl od low-endových  karet).

Cena vč. DPH: 6 427 Kč

XpertVision NE/790GSXD322

Od společnosti XpertVision se nám  podařilo do testu sehnat pouze jednu kartu, a to model NE/790GSXD322,  bojující ve vyšší cenové kategorii. Jak název napovídá, mozkem  celé karty je grafický čip nVidia GeForce 7900 GS, doplněný o  256 MB rychlé paměti GDDR3. Výrobce se držel doporučených parametrů  nVidia, a proto nikoho frekvence GPU a pamětí nemohou překvapit  - standardní hodnoty 450 MHz pro grafický procesor a 1 320 MHz  u pamětí. Čím se však tato karta od svých soupeřů liší, je systém  chlazení chladič není umístěn po celé ploše ani nemá malé rozměry  jako referenční - pokud chcete instalovat kartu do svého PC, musíte  počítat s tím, že grafická karta zabere dvě pozice. Je to dáno  větším pasivním chladičem a ventilátorem, který však odvádí teplo  pryč od GPU efektivněji, při zachování relativně tichého provozu.  Výbavu karty doplňují dva Dual Link DVI konektory, jeden HDTV  výstup a konektor pro SLi zapojení, z pohledu softwarového vybavení  uživatele potěší plná verze hry SpelForce2 a přehrávač DVD PowerDVD  6. Provoz karty byl bez problémů, její výkon je obdobný jako  u karet se stejným GPU. Nebýt netradičního chlazení, které však  není o tolik účinnější než to referenční, není na této kartě  nic zvláštního.

Cena vč. DPH: 5  895 Kč

Slovníček pojmů

Shader Model 3.0 zahrnuje technologie  užitečné pro pokročilé světelné a animační techniky, oproti předchozí  verzi rozšiřuje délku na 65 535, čímž dovoluje více komplexního  zastínění, osvětlení a prokreslení jednotlivých materiálů. Podporuje  dynamické větvení, zvyšuje barevný rozsah na 32 bitů. Je také  důležitý pro nový systém Windows Vista, ve kterém budou díky  SM3 aktivní pokročilé grafické efekty.

Pixel Shadery - výpočetní  jednotky grafického jádra. U společností nVidia a ATI se značně  liší a jejich popisem bychom zaplnili minimálně další čtyři strany.  Pokud vás zajímají přesné informace, naleznete je u vydání konkrétních  karet řady GeForce 7 a Radeon X1x00.

Vertex Shadery - jednotky  vytvářející geometrii scény. Vertex Shader se skládá z vektorové  a skalární výpočetní jednotky. Každý Vertex Shader zvládne v  jednom cyklu zpracovat dvě instrukce (jednu skalární a jednu  vektorovou) v jednom taktu. Vertex shadery jsou schopné zpracovávat  až 1 024 instrukcí.

ROP jednotka - texturovací jednotky, tedy  něco, co pokrývá vygenerovaný základní model objektu texturou.  Abychom byli přesní, u ATI Radeon X1800 a vyšších jsou tyto jednotky  známé jako Render Back-End a dovedou zpracovat více operací v  jednom taktu.

Celoobrazovkový AntiAliasing (FSAA)- jak bylo řečeno  v textu, jedná se o technologii vyhlazující ostré hrany generovaného  obrazu grafické karty, a to metodou dopočítávání barevných rozdílů  okolo inkriminovaných míst a zjemnění přechodů.

High Dynamic  Range (HDR) - technologie vylepšující světelné efekty produkované  zdrojem světla - slunce, reflektory - ve hrách. Pokud zapnete tuto  funkci, dostane se vám odměny v podobě kontrastního obrazu a  živého barevného podání.

AVIVO - souhrn technologií souvisejících  převážně s videem (kódování, dekódování, deinterlacing atp.).  Jedná se o hardwarovou akceleraci formátů MPEG-2, MPEG-4, DivX,  WMV9, VC-1 a H.264. Posledně jmenovaný formát je tak náročný,  že s ním má většina současných procesorů velké problémy při zpracování,  tudíž technologie ulehčující procesoru je vítána. Rozdíly se  však najdou i mezi jednotlivými řadami- Radeon X1300 podporuje  maximálně 480p, X1600 720p a až řady X1800 a výše zvládají i1  080p. Tato technologie je dostupná zdarma, je součástí ovladačů  ATI Catalyst.

Pure Video - technologie zajišťující přehrávání  HD videa na grafických kartách nVidia. V podstatě totéž jako  AVIVO, jen s rozdílem, že u nVidia je potřeba dokoupit software,  který společně s nVidia hardwarem zvládne video dekódovat.

Heat-Pipe  - technologie přenosu tepla, využívaná k efektivnějšímu chlazení  (nejen) grafických čipů. Princip je takový, že uvnitř trubice  je tekutina, která se vlivem teploty přemění na páru, ta stoupá  vzhůru, kde se ochladí tím přenese teplo do chladiče a opět se  promění v tekutinu, která putuje zpět k GPU.

Počet snímků za  sekundu (FPS) - čím vyšší počet snímků za sekundu, tím lépe. Důležitý  údaj je minimální počet snímků, který by neměl klesnout pod 30  za sekundu. Oko pak tento pohyb rozeznává jako "trhaný".

DirectX  - programátorská knihovna obsahující nástroje pro tvorbu a zobrazení  počítačových her a multimediálních aplikací, vytvořená společností  Microsoft a podporující operační systém Windows. Obsahuje součásti  DirectX Graphics rozdělené na DirectDraw a Direct3D, DirectInput,  directPlay a DirectSound.

OpenGL (Open Graphics Library) - je  průmyslový standard specifikující multiplatformní rozhraní API  pro tvorbu aplikací počítačové grafiky. Používá se také pro tvorbu  počítačových her, CAD programů a jiných, převážně profesionálních  programů. Lze použít v jakémkoliv OS, není vázáno na MS Windows.

§§§§§


Barevná kapénková nákaza

Václav Maletínský

C06P0518

V kratším tematickém celku vám představíme osm inkoustových tiskáren  pro domácnost nebo malou kancelář. O vaši přízeň soutěží produkty  společností Canon, Epson, HP a Lexmark. Většina zařízení je nabízena  za velmi nízkou cenu, nebránili jsme se ani testování tiskárny  za 9 000, protože i ta patří k těm, jejichž nákup se vyplatí.

Pamatujete  si tiskárny prodávané před několika lety? Převládala v nich poněkud  "krabicovitá" zařízení v barvě slonové kosti, která možná ladila  se skříní počítače nebo hranami CRT monitoru, ale nezapadly mezi  běžnou domácí spotřební elektroniku. Dnes je situace jiná. Stejně  jako se mění vzhled počítačů a zvyšuje se jejich počet v domácnostech,  mění se i vzhled periferií, tiskárny nevyjímaje. Narazíme na  kombinace černé a stříbřité barvy, dobře zakomponované ovládací  prvky či diody nebo třeba zapuštěné komunikační porty. I podavače  papíru se v mnoha případech dají nějak upravit, sklopit, přesunout  či zmenšit, aby v době, kdy tiskárna nebude pracovat, příliš  nevyčnívaly a nezabíraly mnoho místa. Tiskárnu si zákazník nebude  kupovat jen proto, že dobře vypadá, ale hlavně proto, jak rychle  tiskne a jaké jsou její pořizovací a provozní náklady. Levné  tiskárny v ceně do cca 2 500 Kč zpravidla nenabídnou rychlý tisk  nebo nějaké výrazné úspory při provozu. Pokud si však měsíčně  vystačíte s tiskem několika desítek stran, nebude cena spotřebního  materiálu významně ovlivňovat váš rodinný rozpočet. Pokud patříte  k lidem, kteří se bez pravidelného tisku neobejdou a víte, že  měsíčně potřebujete stovky či tisíce stránek, pak nešetřete na  pořizovací ceně a ušetříte na nákladech.

Levnější než dříve

Cena  spotřebního materiálu proti loňsku poklesla o několik desítek  procent a provoz inkoustových tiskáren již není strašákem jako  dříve. Stránku A4 s 5% pokrytím si dnes můžete vytisknout i za  80 haléřů, barevný tisk s pokrytím 20 % se vejde do 3 korun a  fotografie A4 lze získat za 10-12 Kč. Dražší modely tiskáren  pracují s oddělenými kazetami jednotlivých inkoustů, takže jejich  reálný provoz je levnější, protože můžete vyměnit jen tu kazetu,  v níž inkoust skutečně právě došel. Nebraňte se nákupu "multipacku",  zahrnujícího několik kazet inkoustu najednou, kombinace inkoustu  a fotopapírů apod. Můžete na tom vydělat několik desítek procent  standardní pořizovací ceny samostatně prodávaných částí spotřebního  materiálu.

Jak jsme testovali

Jednotlivé produkty jsme při  testu postupně připojili k PC s procesorem Athlon XP 2600+, 512  MB RAM a integrovanou grafickou kartou, s nainstalovaným systémem  Windows XP Professional SP 2. Stejně jako v minulosti jsme na  zařízeních vyzkoušeli prostý ASCII text, testovací dokument MS  Word s logem, barevným písmem a rozdílnými fonty černého písma,  dále rastrovou grafiku a vektorový snímek formátu A4. Test jsme  dokončili tiskem 27 stran dokumentu PDF, kterým zjišťujeme rychlost  kontinuálního tisku. Naměřené výsledky najdete v časopisu i na  přiloženém CD.

Canon  Pixma IP 1700

Abecedně prvním zařízením v testu je Canon Pixma  iP 1700, patřící mezi trojici nejlevnějších produktů v našem  přehledu. Poměrně malá tiskárna je vybavena zadním výklopným  podavačem pro 100 listů papíru, chybí jí přední výstupní zásobník,  takže vytištěné papíry jsou vysunuty na stůl před tiskárnu. Při  ceně nepřesahující 1 500 Kč jsme od této tiskárny neočekávali  nějaké zázračné výkony, proto nás příjemně překvapila rychlost  tisku jak černobílých, tak barevných dokumentů. Zařízení nabízí  dobrý poměr výkonu a ceny, jeho slabinou jsou však celkové provozní  náklady, které jsou daní za výhodnou pořizovací cenu. Tiskárna  využívá pro tisk sdružený tříbarevný zásobník a samostatnou černou  kazetu. Kvalita tisku je velmi dobrá, bez známek proužkování  nebo rastrování. Pro tisk na kancelářské papíry postačuje druhý  nebo třetí stupeň rychlosti, při tisku na fotopapíry je možné  tisknout ve střední, vyšší nebo nejvyšší kvalitě. Canon Pixma  iP 1700 je vhodná pro občasný tisk dokumentů nebo fotografií,  vyhoví studentům a méně náročným domácím uživatelům. Nebudeme  však zastírat, že u Canonu i konkurence jsou k mání dražší, ale  přesto celkově výhodnější produkty.

Cena vč. DPH: 1 453 Kč

Canon Pixma IP 4300

Pixma  iP 4300 je vybavena zadním podavačem papíru pro 150 listů, spodním  zásobníkem pro 150 listů, výstupem postačujícím k uložení 50  výtisků, podavačem CD s potisknutelnou úpravou povrchu a jako  by všeho nebylo dost, k dispozici je i zabudovaná duplexní jednotka  a port PictBridge pro fotoaparáty. Ve srovnání s Pixmou 1700  získá zákazník mnohem více a zaplatí přitom méně než dvojnásobek.  Tiskárnu si totiž může koupit za 2 785 Kč. Spotřební materiál  tvoří pět inkoustových barev v samostatných zásobnících. Velkokapacitní  černá pigmentová barva je doplněna třemi menšími zásobníky CMY  a světlejší nepigmentovou fotografickou černou kazetou. Tiskárna  nabízí rychlý a přesný černobílý i barevný tisk, v rychlém režimu  může zpracovat stránku s textem za 4 sekundy, v normálním pak  zhotoví 27 barevných stran našeho PDF dokumentu za 6 minut a  17 sekund. Problémy s kvalitou tisku jsme nezaznamenali, běžný  tisk na kancelářské papíry se (podobně jako u všech inkoustových  tiskáren) nevyrovná laserovým zařízením, ale fotografie na speciální  lesklé či matné fotopapíry obstojí i před přísným pohledem fotografa.  Za výborný poměr výkonu, ceny a kvality jsme tiskárnu ocenili  jako TOP Produkt.

Cena  vč. DPH: 2 785 Kč

Epson Stylus D78

Jediným zástupcem společnosti  Epson v našem testu byl model Stylus D78. Jedná se o výrobek  primárně určený méně náročným zákazníkům, kteří hledají výhodnou  pořizovací cenu a nebude jim vadit delší doba tisku. Epson D78  je vybaven hlavou pracující v maximálním rozlišení 5 760 x 1  440 dpi, která na sobě nese čtyři samostatné inkoustové zásobníky  základních barev CMYK. Inkoust DURABrite je na rozdíl od většiny  inkoustových tiskáren pigmentový jak u černé barvy, tak u azurové,  purpurové i žluté. Ve spojení s fotopapíry Epson zajišťuje déletrvající  odolnost proti vyblednutí. Cena spotřebního materiálu byla volena  poměrně citlivě, pokud zákazník využije multipack inkoustových  barev a fotopapírů, měl by se při tisku fotografie 10 x 15 cm  vejít do celkové sumy 6,90 Kč. Rychlost tisku není u Epsonu D78  nijak závratná. V nízkých rozlišeních a při monochromatickém  tisku se pohybuje v rozumných mezích, u barevných dokumentů a  nastavení normálního nebo vyššího rozlišení ale nepříjemně zdržuje.  Kvalita je dobrá u kancelářských papírů a velmi dobrá u fotopapírů.  Pro fotografie doporučujeme využít vyšší nastavení kvality, které  odstraní některé stopy proužkování pomocí vícenásobného průjezdu  tiskové hlavy.

Cena  vč. DPH: 1 608 Kč

HP Deskjet 6940

Společnost Hewlett-Packard  má v našem testu silné zastoupení, v době jeho pořádání měla  k dispozici čtyři různorodé produkty. Model Deskjet 6940 je určen  uživatelům, kteří doma nebo v kanceláři potřebují sdílet inkoustovou  tiskárnu pro více uživatelů. Zařízení je kromě USB připojení  standardně vybaveno ethernetovým rozhraním, měsíční zatížení  5 000 výtisků je dostatečné na to, aby tiskárna vyhovovala více  uživatelům současně. HP DeskJet konstrukcí nevybočuje z celé  modelové řady, spodní automatický zásobník papíru nabízí kapacitu  150 listů, výstupní přihrádka je určena pro 50 výtisků. K dispozici  je zásuvka pro fotografické listy formátu 10 x 15 cm, potěší  samostatný port PictBridge pro přímý tisk z digitálních fotoaparátů.  Mezi volitelné doplňky patří duplexní jednotka pro oboustranný  tisk. Tisková hlava pracuje v rozlišení 1 200 x 1 200 dpi černobíle  a 4 800 x 1 200 dpi barevně, uváděná rychlost tisku je velmi  vysoká, ale praktický provoz ukázal, že je (jako u většiny inkoustových  tiskáren) poněkud nadsazená. I přesto téměř 20 černobílých nebo  15 barevných stran A4 za minutu, které jsme při testu vytiskli,  patří k velmi povzbudivým výsledkům. Cena produktu je vyšší než  u Canonu, provozní náklady jsou ale výhodnější.

Cena vč. DPH: 3 511 Kč

HP Deskjet 6980

Druhé  "hápéčko" jde v rozmazlování skupinových uživatelů tiskáren ještě  o něco dále než model 6940. Kromě ethernetové zásuvky pro připojení  kabelem a standardního rozhraní USB 2.0 disponuje také připojením  Wi-Fi pro bezdrátovou komunikaci s počítačem, notebookem, telefonem  či PDA. Přestože jsou tiskárny 6940 a 6980 vybaveny shodnou tiskovou  technologií a používají stejné zásobníky inkoustu, dosáhl model  6980 vyšší rychlosti opakování a naopak v některých jednostránkových  výtiscích byl pomalejší než levnější DeskJet 6940. Přestože obě  tiskárny primárně pracují jako zařízení pro tisk běžných dokumentů,  lze k nim přikoupit volitelnou fotografickou kazetu. S ní se  rozložení inkoustových barev změní z původního CMY+K na CMY+cmk  a šestibarevné podání bude pro zpracování fotografií na speciální  fotopapíry vyhovovat lépe. Dalším řešením může být dokoupení  šedé fotografické náplně HP, která obsahuje tři odstíny šedé/černé  barvy a je vhodná pro profesionální tisk černobílé fotografie.  Patříte-li k té části populace, která má monitory a televizní  obrazovky nastaveny na "živé barvy", bude vám více vyhovovat  tisk se standardními zásobníky, protože vypadá kontrastnější.

Cena vč. DPH: 4 748 Kč

HP  Photosmart D5160

Označení Photosmart napovídá, že tato tiskárna  je připravena pro přímé zpracování digitálních fotografií, bez  nutnosti zapojit počítač, k němuž může být pomocí USB rozhraní  také připojena. Model D5160 výrobce na svých stránkách označuje  jako všestrannou tiskárnu pro domácnost, a my s tímto názorem  můžeme bezezbytku souhlasit. Dalo by se říci, že D5160 je určitou  odpovědí HP na konkurenční Canon Pixma 4200/4300, protože za  podobnou pořizovací cenu tiskárna nabízí podobné funkce, například  potisk CD založeného do speciálního podavače, tisk z fotoaparátů  pomocí PictBridge, ale navíc také zpracování fotografií z paměťových  karet. Sdružená tříbarevná inkoustová kazeta a samostatná černá  náplň je vhodná pro tisk dokumentů, pro vyšší barevný gamut u  fotografií je připravena kazeta se světlým azurovým, světlým  purpurovým a fotografickým černým inkoustem. Při prodeji může  být tiskárna nabízena se zásobníky číslo 95 a 98, při provozu  ale doporučujeme přejít na zásobníky 339 a 344, které mají vyšší  kapacitu a tisk je pak ekonomičtější. Tiskárna při testu v mnoha  úlohách porazila dražší modely 6940 a 6980 a pokud nepotřebujete  v domácnosti tisknout z více počítačů, představuje velmi dobrou  volbu.

Cena vč.  DPH: 2 787Kč

HP Officejet Pro K550dtwn

Do samostatného testu  domácích tiskáren bychom Officejet Pro K550 zřejmě nezařadili,  tentokrát se ale zajímáme i o produkty pro malou kancelář, a  tak má na našich stránkách své místo. Proč? Jedná se o zařízení,  které ostatní výrobky v testu převyšuje jak plánovaným měsíčním  zatížením, tak kapacitou vstupních a výstupních zásobníků a inkoustových  náplní. HP OfficeJet Pro K550 jsme testovali v nejsilnější možné  konfiguraci "dtwn", tedy s duplexní jednotkou pro oboustranný  tisk, s přídavným zásobníkem papíru, který celkový počet listů  zvyšuje na 600, připojením Wi-Fi a ethernetovou zásuvkou. Tiskárna  pracuje s oddělenými samostatnými inkoustovými zásobníky CMYK  a oddělenými tiskovými hlavami, přičemž první hlava obsluhuje  inkoust černé a žluté barvy, druhá má na starosti azurovou a  purpurovou. V absolutním srovnávání doby prvních výtisků sice  nestačí na Canon Pixmu iP 4300, ale kontinuální tisk nebo opakování  při barevném tisku je rychlejší a jednotlivé tiskové úlohy tak  získáte dříve. Snadná konfigurovatelnost, možnosti rozšíření,  vysoká zátěž a nízké provozní náklady vynesly tiskárně ocenění  TOP Produkt. Nevýhodou tohoto stroje je pořizovací cena: 9 102  Kč.

Cena vč.  DPH: 9 102 Kč

Lexmark Z645

Test ukončíme pohledem na nejlevnější  produkt v našem přehledu, zastupující značku Lexmark. Tiskárna  s kódovým označením Z645 využívá pro zpracování dokumentů samostatný  černý inkoustový zásobník a sdruženou patronu azurového, purpurového  a žlutého inkoustu. S cenou 1 445 Kč zřejmě na pultech prodejen  zaujme mnoho zákazníků, hledajících pomocníka pro občasný tisk.  Provozní náklady nejsou nízké, ale nejsou ani nejvyšší na trhu.  Při výběru dalších tiskových kazet ale musíte hledat kazety s  čísly 16 a 26, které mají zvýšenou náplň a životnost rozhodně  nespoléhejte na původní náplně 17 a 27, s nimiž je tisk podstatně  nákladnější. Kvalita tisku černobílých dokumentů je celkem dobrá,  u barevného tisku se v nízkém nebo středním rozlišení objevují  proužky a je proto třeba nastavit vyšší rozlišení než u ostatních  zařízení v testu. Tisk fotografií na speciální papíry zatěžuje  tiskárnu déle než konkurenční modely a pokud u vás platí, že  čas jsou peníze, pak si tuto tiskárnu raději nekupujte. Nenáročného  uživatele, kterého potěší česká dokumentace, ovladače i české  hlášení o spuštění a ukončení tiskové úlohy, tento stroj uspokojí.  Pro ostatní se v přehledu, ale i v nabídce společnosti Lexmark  najde pár zajímavějších produktů.

Cena vč. DPH: 1 445 Kč

§§§§§


Zlikvidujte  dráty na svém stole

Petr Prošek, Jaroslav Kasal

C06P0516

Vánoční čas se rychle blíží a možná  již nyní zvažujete, jakým dárkem byste mohli potěšit své blízké,  případně sami sebe. Mezi vcelku vděčné dárky, které nejsou zpravidla  ani extrémně drahé, patří klávesnicové desktopy. Nová bezdrátová  klávesnice a dobře fungující myš vaše blízké jistě neurazí, ale  naopak příjemně potěší. Abyste mohli vybrat klávesnici s pěknou  myší, která bude vyhovovat vašim požadavkům, půjčili jsme si  do našeho přehledového článku hned patnáct sestav.

V našem testu se setkáte s patnácti desktop sestavami. Cenově  nejdostupnější produkt představuje zařízení Benq x530 Wireless  Desktop Companion. Pořídíte ho za osm set korun. Naopak nejdražším  zařízením se stal v našem přehledu předražený výrobek Logitech  diNovo Media Desktop Laser. Pokud si jej budete chtít pořídit,  budete muset sáhnout do své kapsy hodně hluboko. Asi bychom si  nákup takto drahého desktopu dobře rozmysleli. A to i přesto,  že produkt nabízí navíc rozhraní Bluetooth a další ojedinělé  služby.

V testu najdete produkty značek Benq, Genius, Chicony,  Logitech, Microsoft a Trust.

Nadstandardní služby desktopů

Přestože  všechny desktopy v testu spoléhají na standardní rádiové či Bluetooth  spojení, v mnoha vlastnostech se od sebe liší a nabízejí nejrozličnější  služby. Některé funkce jsou tak překvapivé, že byste je u takovýchto  produktů snad ani nečekali. Zářným příkladem může být sestava  společnosti Logitech s označením Logitech EasyCall Desktop. Zajímavý  komplet se specializuje na IP telefonii. Nejlépe produkt využijete  ve spojení s oblíbeným komunikačním programem Skype. Z tohoto  důvodu v balení klávesnice naleznete navíc i multimediální modul  s integrovaným reproduktorem, mikrofonem, ve výbavě nechybí ani  sluchátka s mikrofonem. Na samotné klávesnici naleznete dokonce  speciální tlačítka pro přijetí hovoru nebo pro "zavěšení sluchátka".

Jiné  desktopy se chtějí uživatelům zalíbit odlišnými funkcemi a vlastnostmi.  Například desktop Genius ErgoMedia R800 nabízí ergonomicky tvarované  rozložení kláves (klaviatura je prohnutá do oblouku), navíc na  těle klávesnice naleznete i rolovací tlačítko, kterým je možné  nejen otáčet, ale také jej mačkat a naklápět do stran. S takovým  ovládacím prvkem lze pohodlně rolovat oknem dokumentu vertikálně  i horizontálně, aniž by byl uživatel nucen sáhnout po myši a  najíždět na posuvníky (scrollbary).

Mezi další výjimečné desktop  sestavy patří produkty z řady Logitech diNovo (konkrétně diNovo  Media Desktop Laser a diNovo Cordless Desktop for Notebooks).  Oba komplety nabízejí samostatný numerický klávesnicový blok,  který lze využívat nejen jako standardní součást klávesnice,  ale i jako samostatnou jednotku (např. jako autonomní kalkulačku  nebo pro ovládání médií).

Pokud vás na PC více zajímají multimédia,  je možné, že si oblíbíte produkt Logitech Cordless Desktop S510  Media Remote. Součást tohoto kompletu tvoří totiž i nefalšovaný  dálkový ovladač. Vzhledem nejvíce připomíná standardní dálkový  ovladač třeba od DVD rekordéru nebo moderního televizoru. Na  rozdíl od těchto produktů lze ovladač od desktopu S510 využít  univerzálněji.

Klávesnice

Pokud se zaměříme na pohodlí, nabízené  klávesnicemi, je nutné poznamenat, že vše je podmíněno subjektivními  dojmy. Každý uživatel je trochu jiný a má jiné požadavky. Pokud  patříte mezi uživatele, kteří pracují na počítači již dlouhé  roky, bude vás přivádět k šílenství snaha některých výrobců měnit  "v rámci rádoby pokroku" standardní a osvědčené rozložení kláves  za zcela nelogické a nesmyslné. Extrémním příkladem může být  produkt Genius TwinTouch LuxeMate Pro. Návrhář si nebral žádné  servítky a přeházel tlačítka, jak se mu zlíbilo. Například End  a Home umístil vedle kláves Ctrl! Pro uživatele zvyklého psát  na počítači a vůbec aktivně využívat klávesnici je takovýto produkt  prokletím. Obecně považujeme za nešťastné, že výrobci mají stále  větší snahu nedodržovat dříve standardní a ustálené rozložení  kláves. Dělají to především v oblasti kláves Insert, Delete,  Home, End, Page Up a Page Down, případně i v rozložení funkčních  kláves F1 až F12. Pokud si koupíte nestandardní klávesnici do  domácího prostředí, navyknete si na ní a v životě nebudete používat  jinou, pak vás nemusí nic mrzet. Bohužel takto však standardní  situace nevypadá. Úplně stačí vlastnit jinak rozloženou klaviaturu  v zaměstnání a doma. Správci sítí by mohli vyprávět. Kapitolu  samu o sobě představují klávesnice s obdobným rozložením kláves  jako mají běžné notebooky. U notebooků lze nepraktické rozložení  klaviatury pochopit z prostorových důvodů, u desktopových klávesnic  tomu už nerozumíme. Vše je subjektivní a je možné, že některým  uživatelům vyhovuje notebookové či jinak nestandardní rozložení  kláves. V každém ohledu my uživatelé, kteří hledáme vyšší efektivitu  práce (a nechceme se zabývat přetahováním zmalovaných okének  myší) a používáme tedy nástroje typu Total Commander, nepřivítáme,  pokud na klávesnici chybí dříve standardní druhá klávesa Insert.

Myši

Dnes  jsou myši s kuličkou dávnou minulostí, standardem jsou zařízení  vybavená optickým snímačem. Za ještě modernější myš lze označit  produkty vybavené laserovou technologií. Obecně tyto myšky pracují  spolehlivěji a dokonce si často poradí i s ne zcela optimálním  podkladem. Mezi takové povrchy patří obvykle lakované stoly apod.

Z  hlediska tlačítek a ovládacích prvků je vidět, že otočné kolečko  představuje absolutní standard. Užitečné je i otočné kolečko  s možností naklápění do stran. Pokročilejší uživatelé ocení myši  s více než třemi tlačítky, které rozšiřují nabídku rychle dostupných  funkcí. Pokud pracujete v některé z profesionálních aplikací,  je příjemné nastavit si na další tlačítka nejpoužívanější funkce.  Produktivita práce může výrazně vzrůst.

Dobíjení baterií

Některé  desktopy dobíjení baterií neřeší vůbec. Pak jste nuceni stále  kupovat nové baterie a měnit je za vybité, případně si pořídit  vlastní dobíječku a investovat i do dobíjecích baterií. Pokročilejší  desktopy obsahují již v balení dobíjecí baterie a dobíječku pro  USB port. Dobíječka často funguje i jako rádiový přijímač pro  klávesnici a myš. Ještě lépe řeší situaci výrobci, kteří vybaví  komplet dobíjecí kolébkou pro myš. Pak není nutné baterie z myši  vůbec vyndavat. Stačí myš jednoduše vložit do dobíjecí kolébky  či podstavce a baterie nebo interní akumulátor se začne dobíjet  automaticky.

Benq x530 Wireless Desktop  Companion

Produkt Benq x530 Wireless Desktop Companion se skládá  z černé klávesnice, optické myši a USB přijímače. Samotná klávesnice  nabízí průměrný vzhled a mírně vypouklý profil. Potisk tlačítek  je řešen pouze bílou barvou. Rozložení kláves můžeme spíše pochválit,  vychází totiž z původní koncepce klávesnic, jak jsme se s nimi  běžně setkávali v minulosti. Výjimku tvoří pouze klávesy F1 až  F12, které jsou seskupeny po trojicích a nikoli po čtveřicích  (jak tomu bylo dříve). Na klávesnici není zajímavá pouze její  vypouklost směrem nahoru (tedy směrem k uživateli), ale i řešení  čtyř opěrných nožiček. Ty jsou v klidovém stavu zasunuty v těle  klávesnice. Otočením o 90 stupňů se vysunou a zvednou klávesnici  přibližně centimetr nad pracovní stůl. Klávesnice je napájená  dvojicí baterií typu AA. Černá myš nabízí tři tlačítka, prostřední  je v podobě rolovacího kolečka. Myš pracuje na optickém principu  a pro svůj chod vyžaduje dvojici baterií typu AA. Rádiový přijímač  se připojuje s využitím jednoho portu USB a jednoho PS/2. Samotné  ovladače klávesnice jsou malé a poměrně šikovné.

Cena vč. DPH: 799 Kč

Genius ErgoMedia R710

Nevadí  vám málo vystouplé klávesy, na které jsou zvyklí uživatelé notebooků?  Pokud se s nimi kamarádíte i vy, další alternativou je modročerný  desktop Genius ErgoMedia R710 s bohatou nabídkou stříbrných funkčních  tlačítek. Zpočátku vás možná potrápí instalace, jež není tak  podbízivá jako v případě většiny ostatních testovaných desktopů,  ale brzy se s ním jistě skamarádíte. Už jen proto, že cena tohoto  setu je velmi příjemná a nabídka funkcí rozhodně není k zahození.  Genius nemá zvětšený Delete, ani netradičně rozmístěné funkční  klávesy, zato vám možná trochu zamotá hlavu s poměrně chatrnou  optickou myší. Velkým plusem je možnost nabíjení baterií přímo  za chodu do kancelářského hlodavce zapojíte USB kabel a krmení  může začít! Škoda jen, že podobným způsobem nelze obšťastnit  i klávesnici, jež je ozdobena zhruba třiceti funkčními tlačítky,  rozmístěnými do bloků (internet, messenger, přehrávač, dokumenty  atd.). Nechybí ani kolébková klávesa pro zoomování a scrollovací  kolečko s možností náklonu do stran, jež může suplovat svého  myšího sourozence.

Cena vč. DPH: 1 300 Kč

Genius ErgoMedia R800

Model  ErgoMedia R800 je v mnoha ohledech naprosto totožný se svým starším  bratříčkem ErgoMedia R710. Pokud bychom si však měli vybrat mezi  těmito dvěma produkty firmy Genius, zaručeně bychom sáhli po  novějším kousku. Ergonomická myška má stejný tvar i sadu doplňkových  tlačítek (nad a pod kolečkem, na levém boku), ale povýšila na  laserovou technologii, je příjemná na dotek a chlubí se líbivou  černostříbrnou barevnou kombinací. Stejně je ozdobena i klávesnice  a bez modrého prvku vypadá skvěle. Mnohé zákazníky i přesto potrápí  málo vystouplými klávesami, jež padnou do oka hlavně uživatelům  zvyklým na notebooky. Zachována zůstává i široká nabídka funkčních  tlačítek, jež jsou opět rozmístěna do skupin a nabízí např. rychlé  ovládání hudebních přehrávačů nebo jednodušší práci s mnoha kancelářskými  aplikacemi. Nechybí scrollovací kolečko, kolébkové zoomovací  tlačítko nebo tolik užitečné české znaky. Trochu zamrzí, že z  celkového počtu zhruba třiceti funkčních tlačítek lze konfigurovat  jen necelou polovinu. Situaci ovšem vylepšuje možnost nabíjení  baterií přímo v myši (po propojení speciálním kabelem s USB portem  počítače).

Cena  vč. DPH: 1 700 Kč

Genius Slimstar R610

Od společnosti Genius  pochází produkt s označením Slimstar R610. Jak název napovídá,  jedná se o bezdrátový komplet, vybavený klávesnicí se sníženou  výškou. Otázkou je, zda je snížená výška pro uživatele přínosem.  V každém ohledu takováto černá klávesnice vyhlíží docela elegantně.  Ostatně pěkně vypadá i lesklý černý obdélník, který lemuje klaviaturu.  Multimediálních tlačítek nabízí Slimstar R610 poměrně mnoho.  Nacházejí se jak na levé, na vrchní, tak i v pravé části zařízení.  Multimediální prvky doplňuje rolovací tlačítko, které je možné  nejen otáčet, mačkat, ale i naklápět do stran. Do útrob klávesnice  se vkládají dvě AAA baterie. Myš je vyrobena ve stříbřitošedé  barvě. Design hodnotíme jako průměrný nebo jen lehce nadprůměrný.  Tvarově padne myš do ruky spíše uživatelům s menší dlaní. Na  polohovacím zařízení lze najít tři základní tlačítka. Prostřední  je jako vždy v podobě rolovacího kolečka. Uživatele jistě potěší,  že je kolečko možné stisknout i naklápět do stran. Rádiový přijímač  je vyroben v podobě malého USB modulu, který je možné zasunout  přímo do volného USB portu v PC, nebo do malé USB dobíječky takto  je možné externě dobíjet baterie. V balení je ještě rezervní  dvojice AA dobíjecích baterií.

Cena vč. DPH: 940 Kč

Genius TwinTouch LuxeMate Pro

Další  desktop značky Genius nevypadá na první pohled vůbec špatně.  Klávesnice je z hlediska designu velmi povedená, což platí i  pro jinak zcela obyčejnou myš, nabízející pouze základní funkce.  První problémy však nastanou při párování s malým stolním přijímačem  (USB). Příslušné tlačítko na zadní straně klávesnice je totiž  umístěné v malé dírce a lze jej stlačit pouze špičatým hrotem.  To nejhorší ale přijde ve chvíli, kdy začnete pracovat. Zjistíte,  že všechny klávesy F jsou vedle sebe umístěné bez sebemenších  mezer a plynule přecházejí v Print Screen, Scroll Lock a Pause.  Tradiční blok tlačítek s Delete zcela chybí a čtyři z těchto  kláves jsou rovněž umístěny v horní řadě, přičemž Home a End  se nachází vedle pravého a levého Ctrl. Pokud s psaním na počítači  teprve začínáte, můžete si na toto rozložení zvyknout (rozhodně  nedoporučujeme!), ale všem ostatním se Genius postará o noční  můry. Pravý a levý okraj je ozdoben několika funkčními tlačítky,  nechybí ani scrollovací kolečko. Situaci však nezachrání ani  nabíječka baterií, jež se spojuje s USB přijímačem. Genius TwinTouch  LuxeMate Pro je velmi levným desktopem s českými znaky, ale výrobce  tentokrát zvolil vskutku podivný přístup.

Cena vč. DPH: 900 Kč

Genius Wireless Twintouch Optical  Office

Bezdrátový komplet obsahuje v základním balení klávesnici,  optickou myš, šestici dobíjecích baterií typu AA, opěrku rukou  ke klávesnici a rádiový přijímač s integrovanou dobíječkou. Klávesnice  je vyrobená v stříbrošedé barvě a nabízí standardní rozložení  kláves. Samotná tlačítka jsou černá. Multimediální klávesy se  nacházejí v horní části výrobku. Další nadstandardní prvky je  možné najít v levé části klávesnice. Zde uživatel nalezne rolovací  kolečko a dvojici tlačítek pro přímé spuštění aplikací Word a  Excel. Klávesnice je napájena dvojicí baterií typu AA. Myš nabízí  spíše nadprůměrný vzhled. Je rozměrově větší než většina běžných  myší, což bude vyhovovat především uživatelům s větší dlaní.  Produkt je napájen dvojicí baterií typu AA. Protože je v balení  celkem šest dobíjecích baterií, není problém, aby měl uživatel  vždy po ruce dvojici záložních baterií pro chvíli, kdy mu myš  nebo klávesnice přestane pracovat. Na přiloženém CD se nachází  jak ovladač pro klávesnici, tak pro myš. Jazyků neznalého uživatele  možná potěší skutečnost, že tištěný manuál obsahuje i českou  sekci.

Cena  vč. DPH: 855 Kč

Chicony Cordless Fun-Touch Deluxe

Desktop  značky Chicony můžeme směle zařadit k nejlevnějším testovaným  kouskům, ale jeho kvalita bohužel dosti pokulhává. Jediným kladem  je v tomto případě naprosto jednoduchá a bezproblémová instalace  a přítomnost českých znaků. Klávesnice s dvacítkou funkčních  tlačítek potřebuje dvě AA baterie, stejný počet vložíte i do  myši, nainstalujete přiložený software a do USB portu počítače  připojíte stříbrný oválný přijímač. První šok přichází ve chvíli,  kdy pohnete myší nebo stisknete nějakou klávesu. Velké modré  světlo na jinak povedeném přijímači začne nepříjemně blikat a  pokud jej nedáte někam pod stůl nebo za skříň, brzy přijdete  o oči. Myš je bohužel zcela obyčejná, chlubí se dvěma tuhými  tlačítky a jedním hlučným kolečkem, většina povrchů (včetně podložek)  jí působí velké problémy, navíc je podezřele lenivá. Umělohmotná  černá tlačítka na stříbrném povrchu klávesnice působí poměrně  lacině a nabídka funkcí v porovnání s ostatními testovanými produkty  rovněž nijak nevyniká. S konfigurací jsme uspěli pouze u stříbrných  kláves pro spuštění programů Word a Excel, jež jsou umístěny  na levé straně pod doplňkovým scrollovacím kolečkem.

Cena vč. DPH: 1 200 Kč

Logitech Cordless Desktop Comfort  Laser

Společnost Logitech nabízí širokou škálu desktopů, mezi  nimiž se nachází i produkty specializované na určité činnosti.  Jedním z nich je i Cordless Desktop Comfort Laser, který ocení  hlavně uživatelé, jež mají bohaté zkušenosti s psaním všemi deseti  prsty. Hlavní část klávesnice je rozdělená do dvou bloků propojených  mezerníkem. Některé klávesy se dokonce liší velikostí i tvarem  a jsou různě vystouplé, aby splnily požadavky i toho nejnáročnějšího  pisálka. Tato úzká specializace má však i své nevýhody! Ergonomický  desktop od Logitechu využijete výhradně k psaní, a pokud budete  chtít pracovat v různých aplikacích a využívat klávesové zkratky,  jen těžko si budete zvykat na unikátní rozložení kláves a uspořádání  řady kláves s F. Dalším záporem je absence českých znaků a malé  množství funkčních tlačítek, pro něž už prostě nezbyl prostor.  Pomocí jednoduše ovladatelného softwaru Logitech SetPoint si  můžete nakonfigurovat čtyři vlastní funkce, přičemž zbylé klávesy  slouží převážně k ovládání hudebního přehrávače. K celkovému  pracovnímu pohodlí přispívá i kvalitní myší společnice s několika  doplňkovými tlačítky a několik možností náklonu těla klávesnice  pomocí čtyř paciček.

Cena vč. DPH: 2 290 Kč

Logitech Cordless Desktop LX710  Laser

Jedním z našich favoritů je tento bezdrátový desktop  s podporou VoIP (Voice over IP) ze stáje Logitechu. Zapojení  i instalace softwaru je zcela bezproblémová, přičemž do USB portu  počítače zasunete malý USB přijímač a do stylové černostříbrné  klávesnice a myši naskládáte celkem čtyři AA baterie. Klávesnice  je z velké části pogumovaná, chytá více prachu, než je zdrávo,  ale na druhou stranu působí velmi příjemně na dotek. Pohodlně  se pracuje i s lehkou myškou, která pěkně padne do ruky, ale  potrápí trochu tužším kolečkem. Logitech Cordless Desktop LX710  Laser opět není vhodný pro uživatele, kteří si jen těžko zvykají  na zvětšený Delete a netradiční uspořádání tohoto bloku kláves.  Na druhou stranu však nelze nepochválit spoustu užitečných funkcí,  ukrytých pod klávesami F (po stisknutí funkční klávesy) nebo  po okrajích klávesnice. Na pravé straně najdete tlačítka pro  ovládání hudebního přehrávače, levá strana poslouží při práci  s obrázky a nahoře uprostřed najdete šest lesklých černých tlačítek  pro ovládání hlasitosti, jednu klávesu pro spuštění VoIP programu  a další. Konfigurace doplňkových funkcí kláves je díky softwaru  Logitech SetPoint velmi pohodlná.

Cena vč. DPH: 2 290 Kč

Logitech Cordless Desktop S510  Media Remote

Jak již samotný název produktu napovídá, další  desktop od Logitechu se soustředí převážně na ovládání multimediálních  funkcí a osloví tak především uživatele, kteří této podpory využijí  naplno. Instalace probíhá bez problémů, drobný mikropřijímač  zapojíte přímo od USB portu nebo do malého černého stojánku.  MediaPad modelu diNovo Media Desktop je zde nahrazen speciálním  dálkovým ovladačem Media Remote (2x AAA baterie), vybaveným tlačítky  pro nastavení hlasitosti, přehrávání hudebních skladeb, rotaci  nebo zoomování obrázků, přičemž nechybí ani scrollovací kolečko  nebo možnost nastavení vlastních voleb. Logitech Cordless Desktop  S510 Media Remote bohužel na celé čáře prohrává díky myši (2x  AA baterie), která je naprosto obyčejná, nenabízí žádná doplňková  tlačítka a spousta povrchů jí činí nemalé problémy. Do oka nám  nepadla ani klávesnice (2x AAA baterie), s níž se nám zpočátku  nepracovalo zrovna nejlépe kvůli vyboulenému opěrátku a tuhým  klávesám F. Nabídka funkčních tlačítek je podobná jako u Cordless  Desktop LX710 Laser, většina je skrytá pod klávesami F, pravá  strana slouží k ovládání hudebního přehrávače a levá především  pro práci s obrázky (zoomování, rotace).

Cena vč. DPH: 2 290 Kč

Logitech diNovo Cordless Desktop  for Notebooks

Pro majitele notebooků připravila společnost Logitech  desktop, který si zamilujete nejen pro malou myšku a skladnou  klávesnici. Zajímavě vypadá rovněž numerický klávesový blok,  který je samostatný a chlubí se vlastním displejem a elegantním  umělohmotným krytem černé barvy. Přestože tato vychytávka přijde  uživatelům notebooků vhod, neodpustíme si trochu zdravé kritiky.  Opomineme fakt, že kvůli rozdělení klávesnice na dvě části je  spotřeba tohoto setu o dvě AA baterie větší než u většiny ostatních  testovaných produktů. Kritizovat nebudeme ani málo vystouplé  klávesy, jež jsou u přenosných počítačů obvyklé, tělo klávesnice  je tak oslnivě štíhlé. Potrápí vás až párování s malým USB přijímačem,  který zapojíte přímo do vašeho počítače nebo do malého černého  stojánku. Myš si nezadá s tradičními malými hlodavci pro notebooky,  krásně vklouzne do dlaně a nenabízí žádná bonusová tlačítka.  Co se přídavných funkcí klávesnice týče, většinu najdete skrytou  pod klávesami F - vrchní část je prázdná. Numerický panel zneužijete  jako tradiční "numeriku" nebo kalkulačku, s níž díky displeji  můžete pracovat i samostatně. Na obou částech klávesnice nechybí  funkční tlačítka pro multimédia, jen ta pořizovací cena je krutá.

Cena vč. DPH: 3 790 Kč

Logitech diNovo Media Desktop  Laser

Vyplatí se investovat do desktopu hodně peněz? Tento set  je přímo nestydatě drahý, ale při práci vám nijak zvlášť nepomůže.  Pokud s ním však chcete obohatit vaše domácí hnízdečko, nejspíše  vám vykouzlí úsměv na rtech. Bluetooth klávesnice diNovo Media  Desktop Laser je po stránce designu takřka totožná s testovaným  kouskem pro notebooky. Oddělený numerický panel s vlastním displejem  je možné využít jako klasickou numerickou klávesnici, kalkulačku  nebo MediaPad, ovladač programu Logitech MediaLife (ten je součástí  výbavy) a dalších hudebních nebo filmových přehrávačů či prohlížečů  obrázků. Informace o právě spuštěných skladbách jsou zobrazovány  na černobílém displeji, díky čemuž si můžete zahrát třeba na  DJ z pohodlí oblíbeného křesla. Funkční tlačítka schovaná pod  klávesami s F jsou totožná se zmiňovanou notebookovou verzí,  opět nás nepotěšila prázdná horní část a značně omezená konfigurace  příkazů. Laserová myš (MX 1000) naštěstí dopadla o poznání lépe,  má ergonomický tvar, příjemně padne do ruky a energii doplňuje  v nabíjecím stojánku. Všechna její tlačítka lze libovolně nastavit  pomocí softwaru Logitech SetPoint.

Cena vč. DPH: 6 490 Kč

Logitech EasyCall Desktop

Společnost  Logitech je známá svým inovativním přístupem v oblasti multimediálních  doplňků k PC. Proto nepřekvapí, že právě tato společnost stojí  za velmi unikátním bezdrátovým kompletem s označením EasyCall  Desktop. Sada se skládá z klávesnice EasyCall se sníženým profilem  (tedy výškou), z myši MX600, vybavené laserovou technologií,  ze sluchátek s mikrofonem a z masivního rádiového přijímače,  který výrobce označuje jako "speakerphone". Ve skutečnosti to  není pouze jednoduchý rádiový přijímač pro bezdrátovou myš a  klávesnici, navíc je to i kompletní modul pro internetovou telefonii.  V modulu se nachází jak reproduktor, tak mikrofon. Dále jsou  zde k vidění i tlačítka určená přímo pro IP telefonii (přijetí  hovoru, ukončení hovoru, hlasitost a ztlumení mikrofonu). Pokud  chce uživatel soukromí, může k modulu připojit i sluchátka s  mikrofonem a hovor nebude reprodukován v celé místnosti, bude  přesměrován pouze do sluchátek. Speciálně navržená klávesnice  nabízí velmi elegantní vzhled a speciální tlačítka pro IP telefonii  i řízení multimédií. Klávesnici jsme k testování obdrželi pouze  v anglické verzi, bez českého potisku.

Cena vč. DPH: 2 950 Kč

Microsoft Wireless Laser Desktop  6000 CZ

S počeštěnou verzí desktopu Microsoft Wireless Laser  Desktop 6000 rozhodně nešlápnete vedle, ovšem za cenu vyšší investice.  Instalace probíhá bez problémů, software Microsoft IntelliPoint  a IntelliType se kvalitou vyrovná vynikajícímu SetPointu od Logitechu,  a tak se můžete těšit na pohodlnou konfiguraci funkčních tlačítek.  Postěžovat si ovšem musíme na přijímač, který má velmi krátký  dosah a vyžaduje přímou viditelnost na klávesnici i myš. Tvarem  a velikostí je podobný receiveru od Chicony, jen velké modré  indikační světlo naštěstí vyměnil za tři zelené diody. Klávesnice  kombinuje různé odstíny stříbrné barvy a překvapuje poloprůhlednými  mléčnými klávesami, jež vám na první pohled nejspíš nepadnou  do oka, ale světlý prvek zaručeně oceníte při práci v noci. Lehká  myš stříbrné barvy skvěle padne do ruky a potěší dvěma doplňkovými  tlačítky na levém boku. Někomu nemusí vyhovovat rozdělení kláves  F do bloků po třech nebo dvojitá velikost klávesy Delete, jež  zabírá místo klávese Insert, posunuté do funkční skupiny. Stejně  jako desktopy od Logitechu se i tento krasavec chlubí dvojí funkcí  kláves s F, jak to známe například z notebooků.

Cena vč. DPH: 2 500 Kč

Trust DS-4500X Wireless Laser  Deskset

Pod modelovým označením DS-4500X se ukrývá bezdrátový  komplet vybavený černou klávesnicí a myší s laserovou technologií.  Zatímco u klávesnice můžeme považovat vzhled za mírně nadprůměrný,  myš se nám svým designem při testech zalíbila již na první pohled.  Klávesnice nabízí standardní rozložení kláves, tedy jak v oblasti  kláves Insert, Delete, Home atd., tak i v sekci funkčních kláves,  které jsou seskupeny do čtveřic. V levé části klávesnice se nacházejí  multimediální tlačítka a navíc ještě otočné rolovací tlačítko.  Další nadstandardní tlačítka je možné vidět v pravé "horní" části  zařízení. Klávesnice je napájená dvojicí baterií typu AA. Doplněk  elegantní myši tvoří dobíjecí podstavec, do kterého je možné  myš jednoduše vložit. Ihned poté začne automatické dobíjení dvojice  tužkových AA baterií. Ty jsou samozřejmě za všech okolností uvnitř  laserové myši a není je tedy nutné kvůli dobití vyjmout. Myš  nabízí pětici tlačítek. Tři jsou umístěna zcela klasicky, zbylá  dvě se nacházejí na levé straně myši. Prostřední ovládací prvek  je vyroben v podobě rolovacího kolečka, které při práci s myší  červeně svítí.

Cena  vč. DPH: 999 Kč

§§§§§


Je libo čtyřjádrové CPU?

Petr Matuška

C06P0519

Před necelými  dvěma lety jsme poprvé měli pocit, že máme v jediném procesoru  dvě jádra. Jenalo se ale vlastně o podvod. Hyperthreading byl  coby "soft-warová" funkce lépe třídící jednotlivá vlákna kódu  spíše marketingovým trikem v procesorech, jejichž výkon byl určen  hlavně mikroarchitekturou a frekvencí. Zároveň se ale jednalo  o včasnou přípravu na skutečný multithreading - tedy

na nové verze  procesorů,obsahující dvě fyzická jádra. A dvě jádra byla pouhý  začátek.

Výkon optimalizovaných aplikací se tehdy zvýšil až  o 80 procent, i když samotná jádra pracovala s mnohdy daleko  nižšími kmitočty než jejich jednojádroví kolegové. Ano, pro nárůst  výkonu bylo, je a bude nutné vždy použít aplikaci, která zvládne  více úloh (vláken programu) najednou. Pokud totiž nebudou programy  dostatečně optimalizované, výkon takovýchto CPU bude na úrovni  jednojádrového modelu se stejnou pracovní frekvencí a stejnou  mikroarchitekturou. Napadlo vás tehdy před necelými dvěma roky,  že koncem roku 2006 bude možné mít ve stolním počítači čtyřjádrový  procesor? Většina z vás zřejmě odpoví, že nikoliv, nicméně vždy  se najde několik jedinců, kteří hledí dopředu (bez nich by přece  nenastal žádný vývoj), a tuto možnost předpokládali. Pokud se  tak stalo, museli se jistojistě zamyslet i nad tím, jakým způsobem  pomůže výkonu integrace čtyř jader do jednoho fyzického procesoru,  nebo zda bude dvojnásobný nárůst počtu jader mít stejný nebo  alespoň podobný poměr efektivity na jedno jádro jako u dvoujádrového  CPU. Právě na tyto otázky se pokusíme odpovědět při recenzi prvního  čtyřjádrového procesoru pro osobní počítače.

Intel Core 2 Extreme  QX6700

Prvním čtyřjádrovým procesorem pro stolní počítače je  model společnosti Intel. Tento procesor je založen na mikroarchitektuře  Intel Core, nese tedy v sobě všechny přednosti dnešních moderních  procesorů Intel Core 2. Mezi ně patří pokročilý 65nm výrobní  proces, efektivní mikroarchitektura zvládající zpracovat více  instrukcí za sekundu než předchozí NetBurst, systémová sběrnice  pracující na frekvenci 1 066 MHz a v neposlední řadě také spořící  technologie, snižující spotřebu energie procesorem EIST.

Základem  čtyřjádrového procesoru nejsou čtyři jádra u sebe (jak by se  dalo předpokládat s přihlédnutím k mikroarchitektuře Core 2),  ale tvoří ho dva procesory Intel Core 2, spojené systémovou sběrnicí  dohromady. Že vám to připomíná obdobnou situaci před několika  měsíci, kdy takto Intel "slepil" dva jednojádrové procesory dohromady  a vzniklo tím Pentium D? Ano, princip je naprosto stejný. QX6700  je složen ze dvou dvoujádrových procesorů Intel Core 2 Duo E6700,  pracujících na frekvenci 2,66 MHz a navzájem propojených systémovou  sběrnicí Front Side Bus. V popisu jsme se zatím nezmínili o vyrovnávací  paměti takovéhoto procesoru, a to proto, že výčet jeho paměti  je o něco složitější, než jsme byli zvyklí.

L2 cache - sdílená  a přece nesdílená

Samotný procesor obsahuje celkem 8 MB vyrovnávací  paměti L2 cache, nicméně nelze říct, že celých 8 MB L2 cache  je pro všechna jádra. Je tomu tak, že procesor obsahuje dvě vyrovnávací  paměti po 4 MB, které patří vždy dvojici jader. Když si označíme  jádra písmeny A, B, C a D a řekneme, že A a B tvoří jeden celek,  C a D pak tvoří druhý celek, pak A a B má mezi sebou sdílenou  L2 cache o velikosti 4 MB, stejně tak celek C a D má taktéž mezi  sebou k dispozici sdílenou L2 cache 4 MB. Pokud však jádro C  nebo D požaduje data z L2 cache, náležící jádrům A a B, musí  k transportu dat využít sběrnici Front Side Bus, tedy stejný  způsob, který byl použit u Pentia D. Procesor Intel Core 2 Extreme  QX6700 tedy má 8 MB vyrovnávací paměti L2 cache, ta však není  sdílená pro všechny jádra, a proto by mělo být označení takovéto  L2 cache jako 4 MB + 4 MB.

Zmatek v označení? Nikoliv

Protože  se s novým označením procesorů Intel Core 2 setkáváme teprve  několik měsíců, připomeňme si zásady označování procesorů, z  něhož pak na konci tohoto odstavce můžete bezvadně odvodit označení  právě popisovaného modelu. Stolní procesory Core 2 Duo mají před  čtyřmístným číselným označením písmeno E. Extremní varianty nenesou  označení E, nýbrž X, a nejmenují se Core 2 Duo, nýbrž Core 2  Extreme. Čtyři čísla označují model procesoru a naznačují jeho  frekvenci a vyrovnávací paměť L2 cache - 6300 - 1,86 GHz a 2 MB L2,  6400 - 2,13 GHz a 2 MB L2 cahce, 6600-2,4 MHz a 4 MB L2 chache,  6700 - 2,67 GHz a 4 MB L2, 6800- 2,96 GHz a 4 MB L2 cache. To vše  platí pro dvoujádrové CPU. Pro čtyřjádrové procesory bude platit  název Intel Core 2 Quad, doplněný písmenem Q (Core 2 je označení  generace vícejádrových procesorů a Quad označuje počet jader  v CPU), pro "extrémní" verzi tohoto procesoru opět bude platit  označení Extreme tedy Core 2 Extreme. Aby bylo poznat, že se  jedná o čtyřjádrový model, plné označení varianty Extreme je  Intel Core 2 Extreme QX6700, kde písmenko Q označuje právě použití  čtyř jader. Označení v současné době druhého Quadcore procesoru  společnosti Intel je již "normální" a nese název... (zde si zkuste  doplnit název procesoru, pracujícího se čtyřmi jádry Core 2 a  frekvencí 2,4 GHz). Máte to? Ano, je to Intel Core 2 Quad Q6600.  Tento procesor se od námi testované verze Extreme liší pouze  nižší frekvencí a uzamčeným násobitelem.

Kam vysázet čtyři jádra?

S  uvedením nových procesorů se na náš trh dostala i inovovaná základní  deska Intel 975XBX2, jež se liší od předchozího modelu pouze  v novém napájecím modulu, který reguluje napěti CPU. Tím chceme  říci, že nové procesory nebudou fungovat na každé základní desce,  osazené čipsetem i975X. Stejné to je i s motherboardy s čipsety  P, G965 mnoho výrobců vydá aktualizované verze, lišící se pouze  oním zmíněným napájecím modulem. Někteří výrobci se chlubili  tím, že na jejich deskách vydaných před uvedením Core 2 Quad  budou fungovat i tyto procesory, a proto jsme si toto tvrzení  ověřili u modelu Gigabyte P965-DQ6, na němž fungoval testovací  kus bez jediného problému (nutná byla pouze aktualizace BIOSu).

Z  dosud nezmíněných funkcí a technologií nového CPU bychom neradi  zapomněli na údaj o počtu tranzistorů, který nám vyjde prostým  sečtením 2 x 291 milionů = 582 milionů tranzistorů, dále pak  na údaj o maximální spotřebě, která je deklarovaná jako 130 W,  a na celkovou maximální provozní teplotu, jež byla oproti klasickému  dvoujádrovému CPU Core 2 vyšší zhruba o 10 stupňů Celsia.

Čtyřjádrové  CPU = 4x jednojádrové CPU?

V závěrečné části článku se budeme  věnovat teoretickému a praktickému výkonu procesoru. Toto ovšem,  podobně jako problém s L2 cache, nelze popsat jedinou větou,  podíváme se proto na výkon z několika pohledů.

Pokud používáte  pouze jedno vlákno procesoru (aplikace například není optimalizována  pro běh na více jádrech), nezískáte nákupem tohoto procesoru  žádnou výhodu. Bude totiž stejně rychlý (předpokládáme-li, že  pouštíte najednou pouze onu jednu aplikaci) jako Core 2 Duo E6700.

Pokud  použijete QX6700 pro aplikace plně využívající dvě softwarová  vlákna, procesor bude vytížen maximálně na 50 procent a jeho  výkon bude shodný s dvoujádrovým Core 2 Duo E6700.

Abyste využili  výkon čtyř jader v procesoru, musíte si opatřit aplikaci, schopnou  zpracovat najednou více softwarových vláken. Mezi takové aplikace  patří například rendering v programech 3DMAX, Maya nebo podobné,  pro domácí použití jsme objevili freewarovou utilitku DR. DivX  2.00 OSS, která při druhém průchodu komprimace videa dokázala  využít všechna čtyři jádra procesoru. Zde jsme zaznamenali výrazný  nárůst výkonu, řádově o desítky procent, u několika aplikací  i extrémní 80procentní nárůst výkonu. Výkon tohoto CPU je však  třeba náležitě podpořit o minimálně 2 x 1 024 MB operační paměti  DDR2 800 MHz snad není ani třeba mluvit, zde se nám velmi líbily  moduly společnosti Kingston, na nichž jsme testy prováděli. Dále  pak bylo nutné instalovat dva nejrychlejší stolní disky Western  Digital Raptor SATA 3 Gb/s, 10 000 ot./min, 16 MB cache do RAID  0, aby zvládly dostatečně rychle zásobovat procesor daty. Bez  této nebo velmi podobné konfigurace nebudete mít šanci takto  výkonný procesor upotřebit.

Posledním hlediskem je cena: samotný  procesor jako nejlepší od společnosti Intel vyjde na 999 dolarů.  Když k tomu připočteme paměť, základní desku, disky a grafickou  kartu, dostaneme se s cenou počítače snadno na 80 000 Kč.

Závěrem  tedy zopakujme, že Core 2 Extreme QX6700 se stává nejvýkonnějším  modelem stolního CPU, ovšem uplatnění v současné době nalezne  pouze u hrstky aplikací. Čas čtyřjádrových CPU teprve přijde.  Intel je však na tuto dobu připraven již nyní.

Intel  Core 2 Extreme QX6700

+ čtyři fyzická jádra v jednom CPU

+ výkon

- je  třeba optimalizovaný software

Cena vč. DPH: 28 000 Kč

K testu  zapůjčila firma: Intel, http://www.intel.com

§§§§§


Revoluce v GPU - nVidia G80

Petr Matuška

C06P0520

Vzpomínáte  si na červen roku 2006, kdy společnost nVidia představila s velkou  okázalostí první kartu ze své nové řady GeForce 7? S odstupem  času vidíme,

že se jednalo de facto pouze o evoluci, nikoliv  o revoluci, neboť novinky této řady by se daly spočítat na prstech  jedné ruky.

A nebyly to nijak zásadní věci, pouze vylepšené funkce  z předchozí generace. Nyní, téměř po roce a půl, přichází na  trh další generace grafických čipů nVidia a nejen příznivci GeForce  jsou zvědaví, jaké novinky jim přinese uvedení grafického čipu  s kódovým názvem G80. Protože PC WORLD byl vybrán mezi úzkou  elitu, která se v Paříži zúčastnila slavnostního uvedení novinky  na trh, přinášíme vám ty nejpodrobnější informace o novém GPU,  společně s výsledky referenční karty GeForce 8800 GTX.

Maximálně  vybavená varianta se bude nazývat GeForce 8800 GTX a bude opravdu  o co stát. Začněme nejprve technickými parametry nové karty:  grafický procesor vyrobený 90nm technologií se skládá z 681 milionu  tranzistorů a jeho plocha je více než úctyhodná - přesně 480 mm2  (a to pouze proto, že RAMDAC zajišťující I/O komunikaci je oddělen  do samostatného čipu s rozlohou 50 mm2). Jeho frekvence činí  u nejvýkonnějšího modelu GTX 575 MHz, u nižší verze zvané 8800  GTS to pak bude 500 MHz. Karta spolupracuje s pamětí typu GDDR3,  pracující na 1 800 MHz, respektive 1 600 MHz, díky vnitřní struktuře  bude připojena k 384bitové (320bitové) paměťové sběrnici a její  velikost bude u modelu GTX činit 768 MB, 640 MB pak u modelu  GTS. Protože je nové jádro mnohem hladovější než předchozí generace,  jsou na kartě umístěny hned dva šestipinové napájecí konektory.  S tím souvisí i další změna oproti předchozí generaci, a to chlazení.  Celá karta je o poznání delší než GeForce 7900 GTX a stejně tak  je větší i chladič, který má za úkol odvádět přebytečné teplo  od GPU a pamětí. Pro přenos tepla je chladič vybaven trubicemi  Heat Pipe a jedním ventilátorem, jehož hlučnost nás velmi pozitivně  překvapila - byla totiž na úrovni, která je sice slyšitelná, nicméně  na high-end kartu nezvykle nízká. Chlazení je dvouslotové, to  znamená, že při osazení karty nemůžete počítat s využitím vedlejšího  slotu pro jinou přídavnou kartu PCI nebo PCI Express. Abychom  nezůstali technickým údajům nic dlužni, musíme konstatovat, že  G80 je určena výhradně pro sběrnici PCI Express x16, majitelé  staré sběrnice AGP mají smůlu - pokud po této kartě zatouží, budou  muset upgradovat svůj systém na moderní PCI Express.

Co se skrývá  uvnitř G80?

To nejdůležitější a nejzajímavější na celé nové  generaci grafických karet nVidia jsme ovšem zatím nezmínili a  nechali jsme si to do samostatného odstavce. I když... jen podle  údajů, které jsme již uvedli, musíte tušit, že se jedná opravdu  o něco neobvyklého, doposud nepoznaného. G80 totiž opravdu představuje  v grafickém průmyslu revoluci, nikoliv pouhou evoluci, na kterou  jsme byli posledních několik let zvyklí. Technologický pokrok  by se dal přirovnat snad pouze k nástupu VooDoo 3Dfx jakožto  prvního akcelerátoru, zvládajícího plynulé vykreslování 3D objektů  pod OpenGL a DirectX.

Začněme tedy pěkně od začátku GeForce  8800 podporuje rozhraní DirectX 10, což s sebou nese podle technických  specifikací podporu Shader Model 4, ale hlavně unifikovaných  shaderů. Co to znamená? Grafický čip G80 nemá napevno vyhrazené  počty Pixel a Vertex Shaderů jako všechny karty předchozí generace  nVidia i konkurenční ATI. Má totiž 128 univerzálních jednotek,  které mohou zastávat práci Pixel nebo Vertex jednotky, podle  aktuální potřeby. Tyto Streaming Processors, které běží na frekvenci  1 350 MHz u GTX a 1 200 MHz u GTS verze. Čip dále obsahuje 64  texturovacích jednotek, z toho 32 plnohodnotných druhých 32 je  připraveno k využití při anizotropním filtrování textur v kvalitě  HQ-AF.

Posledním důležitým údajem jsou rasterizační jednotky,  kterých je celkem 24, v šesti skupinách po čtyřech. S tím souvisí  i šířka paměťové sběrnice, neboť verze GTX má aktivních všech  šest skupin po čtyřech ROP jednotkách, spolu s šesti 64bitovými  kanály, což dohromady poskytuje celkovou šířku paměťové sběrnice  384 bitů. Logicky pak lze odvodit, že nižší verze GTS má jednu  šestici rasterizačních jednotek vypnutou, a proto nabízí celkovou  šířku paměťové sběrnice "pouze" 320 bitů.

Když už jsme nakousli  téma DirectX 10, přibližme si některé benefity tohoto rozhraní- za prvé to je realističtější vykreslení lidské tváře, očí a vlasů,  obecně pak realističtější vykreslení objektů a krajiny, přidání  nových funkcí a technologií zlepšujících prokreslení slunečních  paprsků a hry světla a stínů, k čemuž dopomáhá i rozšířené 128bitové  High Dynamic Range (HDR). Stranou nesmí stát ani plnohodnotné  16tinásobné celoobrazovkové vyhlazování obrazu, které by mělo  překonávat současné karty zejména kvalitou, takže by se nemělo  stávat, že se vlivem vyhlazení deformují některé objekty, nebo  se zcela ztratí. Tato funkce nese název nVidia Lumenex Engine.

Pokud  ještě nemáte změn a novinek v novém grafickém čipu nVidia GeForce  8800 dost, nevadí, čtěte dál. Společnost nVidia nenechala nic  náhodě a inspirovala se nejnovějšími trendy, směřujícími k akceleraci  fyzikálního modelu nikoli mikroprocesorem, ale grafickým procesorem  GPU. Konkurenční ATI počítá ve svých plánech s uvedením DirectX  10 s využitím pro výpočty náročných fyzikálních modelů své GPU  řady X1000. Zcela jiným směrem se vydala firma Ageia, jež vypustila  do prodeje přídavnou kartu PhysX, specializovanou právě na výpočty  z fyziky. nVidia tak nabízí podporu fyzikálních výpočtů právě  pomocí čipu G80, takže nebude třeba zatěžovat procesor ani nebudou  potřebné jiné přídavné karty. Název této funkce je Quantum Effects  Engine. Podporu výpočtů však přinese až nastávající generace  her, v současné době tuto funkci nevyužijete.

Kromě nových a  převratných funkcí však přináší nová generace karet i patřičné  zvýšení výkonu. A pokud říkáme výkonu, myslíme opravdového, který  nemá cenu měřit klasickými metodami, jimiž jsme ho dosud měřili.  Pro tuto kartu je libovolné nižší rozlišení než 1 600 x 1 200  doslova výsměchem, v těchto rozlišeních je výkon víceméně limitován  použitým procesorem. Proto jsme v tabulce uvedli klasické hodnoty  testů, na jaké jste zvyklí, abyste měli možnost srovnání. V těchto  rozlišeních a nastaveních dosáhla karta GeForce 8800 nárůstu  výkonu v řádu nejvýše desítek procent. Pokud však použijete rozlišení  1 600 x 1 200, 1 920 x 1 400 a 2 650 x 1 600, nemá v současné  době tato karta konkurenci. Celá síla tohoto čipu se ukáže teprve  pod plnohodnotným rozhraním DirectX 10. Pod DirectX 9.0c má ve  výkonu viditelné rezervy. Plnohodnotného konkurenta dostane až  v prvním čtvrtletí roku 2007, kdy společnost AMD uvede svůj čip  ATI R600, který bude taktéž postaven na unifikovaných shaderech.  GeForce 8800 proto nemá v současné době konkurenci.

Za předvedený  výkon a zejména za použité technologie udělujeme grafickému čipu  nVidia G80 ocenění TOP produkt. Na druhou stranu jsme zvědaví,  jakou porci technologií nám připraví konkurenční ATI. Teprve  po srovnání s R600 budeme moci docenit architekturu G80, protože  se již mnohokrát stalo, že jeden či druhý výrobce nesplňoval  v úplnosti dané specifikace rozhraní Microsoft DirectX.

S kartou  GeForce 8800 se na našich stránkách nesetkáváte naposledy, neboť  jsme nestihli probrat všechny oblasti (nezmínili jsme se o podpoře  SLi, HD Pure Video a o dalších, neméně zajímavých technologiích,  včetně podpory funkcí v Microsoft Windows Vista/DirectX 10),  proto se k této kartě ještě vrátíme několikrát.

§§§§§


Tak tohle chci pod stromeček

Tomáš Jirásko

C06P0521

Dvacetičtyřpalcové modely představují  v současnosti jakési výkladní skříně jednotlivých značek. Na  trhu jsou samozřejmě přítomny i modely s rozměry úhlopříček 22  a 23", ale po našich dlouhodobých zkušenostech jednoznačně dáváme  přednost až těm větším modelům. Zvláště 22" velikost přináší  pouze lepší dojem při sledování filmů, nicméně při práci, kdy  text přece jen zpracováváme shora dolů a nikoli na stranu, se  výška zobrazovací plochy nejen subjektivně dostává na úroveň  klasických 21" (4 : 3), dokonce i přínos oproti 19" modelům je  diskutabilní. Jedinou výjimkou jsou práce s rozsáhlými tabulkovými  soubory. Velké displeje navíc umožňují pracovat přirozeně s více  okny - u 19" displejů to samozřejmě je také možné, ale vyžaduje  to řadu kompromisů, o pohodlí nemluvě.

Proto jsme si v této  předvánoční době, kdy se řada z nás chystá udělat radost nejen  svým bližním, ale i sami sobě nákupem nového vybavení (a někteří  si samozřejmě hodlají snížit daňový základ), podívali na obraz  zástupcům čtyř značek Aceru, Dellu, HP a Samsungu. A musíme říci,  že nás nezklamali jakýkoliv z těchto displejů svého majitele  prostě musí potěšit, protože se výrobcům podařilo vyhnout závažnějším  chybám a pro segment, který mají v úmyslu zasáhnout, zvolili  i vhodné LCD matice.

AL2416Ws

Širokoúhlá čtyřiadvacítka Aceru  vás osloví především svojí nízkou cenou. Byť jde o širokoúhlý  model s poměrem stran 16 : 10, který by byl vhodný pro sledování  filmových scén, 2416W je displej, který byste si měli pořídit  především pro pracovní nasazení. Oproti zbývající trojici má  totiž jedno nepříjemné postižení mezi vstupy nalezneme pouze  D-Sub, DVI pro kvalitnější digitální vstup obrazu chybí, což  je škoda. I když si Acer vedl v testech poměrně dobře, degradace  obrazu způsobená analogovým vstupem jej nechává mezi zúčastněnými  na chvostu. Ne že by byl tak špatný, vzhledem k omezením daným  analogovou technologií podával velmi dobré výsledky i v podání  barev, ale v případě filmů a audiovizuálních prezentací je zde  přece jen znatelná propast mezi kvalitou analogového a digitálního  signálu. Jeho využitelnost vidíme především v kancelářích nebo  jako prezentační displej, a to díky jeho velikosti a vcelku slušným  úhlům pohledu. Pro domácího uživatele však důrazně doporučujeme  zvolit raději model AL2423, který je již vybaven DVI vstupem  (byť bez DHCP) a i z hlediska obrazového výkonu je navýšení jeho  ceny směšné. V namátkově vybraném e-shopu činil cenový rozdíl  1 000 Kč. Proto doporučujeme zaměřit se při nákupu raději na  model AL2423, který hodnotíme jako univerzálnější.

Dell 2407WFP

Předcházející  model 2405FPW patřil na trhu mezi to nejlepší a nejnovější čtyřiadvacítka  2407WFP rozhodně hanbu Dellu nedělá. Tedy v revizi A02, kterou  jsme měli na testování my. Našim kolegům v americkém PC WORLDu  totiž pod ruce přišla i revize A00/A01 a německý PC WELT kromě  revize A02 rovněž disponoval i revizí A01, u nichž se objevily  velice zřetelné obrazové artefakty, špatně zobrazované písmo  a další ošklivosti, nehodné tak drahého displeje nelze se pak  divit, že sklidil zaslouženou kritiku. Je štěstí, že se u revize  A02 můžeme shodnout vše špatné odvál čas. Při našich testech  i americkém re-testu s A02 podal Dell 2407FPW velice stabilní  výkon. Ještě před zapnutím nás Dell zaujal možnostmi polohování  včetně pivotu. Přitom se sice dvojice USB portů a čtečky karet  SM/SD/MS/MMC a CF ocitnou na horní straně, ale k dispozici je  i další dvojice USB na zadní stěně u videovstupů. Těch nabízí  nulasedmička skutečně dostatek DVI-I (podporuje HDCP), D-Sub,  video, S-video a komponentní video. Při obrazových testech nás  tento displej nenechal na pochybách, že to Dell s revizí A02  vzal skutečně od podlahy. Zobrazovaný text byl ostrý a čitelný  i při malé velikosti fontu. Displej je použitelný téměř ihned  po vybalení, ovšem Dell v tomto případě při barevném podání ujíždí  lehce do zelené, výsledný obraz je "žlutější" než u Samsungu  244T, který je Dellu více než zdatným soupeřem. Stále ovšem mějte  na paměti, že jde o výsledky testů vztažené ke kalibračním profilům.  Po kalibraci můžeme oba displeje označit za naprosto vyhovující  podmínkám jejich nasazení a vzhledem k tomu, že se s nimi nepočítá  jako s profesionálním řešení pro grafiky, můžeme je označit slovem  perfektní.

Odezva monitorů uspokojí většinu hráčů, s výjimkou  snad jen těch skutečně profesionálních. Na obou se nám během  hraní Battlefield 2142 podařilo vytvořit ghosting (což se nám  ovšem podařilo i v případě 8ms displejů), ale při sledování televizního  signálu a videa jsme byli tohoto artefaktu ušetřeni. Při přehrávání  filmů ve Windows Media Playeru nás zaujalo, že při použití grafické  karty ATI Radeon X1950 obraz odpovídal tomu, co u základního  nastavení očekáváme, zatímco v případě nVidie GeForce 7950 začal  film ve značně tmavém režimu pro vyrovnání jsme museli jít do  nVidia Control panelu a využít vyrovnání obrazu. U dalších přehrávačů  jsme na tento problém nenarazili. Nepovažujte to samozřejmě za  chybu displeje či karty, jenom chceme upozornit, že na chování  displeje či na obrazovou kvalitu, kterou uživatel získá, má vliv  řada faktorů. Počítat s tím, že displej prostě zapnete a necháte  být, není úplně na místě. V úvahu také berte fakt, že u karet  ATI jsou k dispozici v případě MPEG-2 filmů i automatické funkce  pro úpravu obrazu jako je potlačení šumu apod., které jsou ve  standardním režimu zapnuty a mohou ovlivnit výsledný efekt - někdy  i negativně.

Dell 2407WFP je vynikající displej, jehož koupí  rozhodně chybu neuděláte. Jedinou skutečností, proč jej nekoupit,  by byl displej s technologiemi BFI nebo MPA (ty byly představeny  na CeBITu 2006), ale ty nejsou prozatím na trhu.

Samsung Syncmaster  244T

Ačkoliv počínání Samsungu se nedá vždy označit jako křišťálově  čisté - označování zpracování barev 6bit + 2bit FRC jako osmibitové  nám bude ještě dlouho ležet v žaludku (uživatelé 970P vědí své),  za model 244T si naše uznání rozhodně zaslouží. Společně s Dellem  jde o jasné vítěze tohoto minisrovnání displejů, ovšem oba dva  jsou k dostání přece jen za vyšší cenu než jejich konkurence.  Syncmaster 244T má podobné obrazové vlastnosti jako Dell, pouze  dominantní barvou je v tomto případě červená. Samsung oproti  Dellu nemá ani čtečku paměťových karet. Námi testovaný kus však  vykazoval oproti Dellu lepší výkony z hlediska odezvy v případě  herních titulů, i při subjektivním hodnocení redakce měl Samsung  při hraní příjemnější ("měkčí") obraz. Samozřejmě nezaváhal u  textových souborů, kdy poskytl ostrý a jasný font. Samsung je  na tom o něco hůře z hlediska předkalibračního podání barev.  Působí sice jasnějším dojmem a barvy na první pohled vypadají  vyhraněné, nicméně ve skutečnosti jde o ostré přechody mezi jednotlivými  tóny, u šedé škály s jasně patrným proužkováním. I zde jde však  z hlediska domácího uživatele o "malé" zlo, kterému značná řada  uživatelů nepřikládá váhu a ponechává barevnou kalibraci na hodnotách  "vytaženo z krabice". Po kalibraci jsou hodnoty Dellu a Samsungu  velmi blízké. Lepších výsledků by bylo dosaženo samozřejmě s  S-IPS panely, to by se ale výrazně promítlo přímo v ceně samotných  displejů. U matic S-PVA můžeme dosažený výsledek považovat v  případě Dellu i Samsungu za pěknou ukázku dobře odvedené práce.  Samsung nabízí rovněž podobné množství videovstupů, včetně DVI  podporujícího HDCP, vynikající jsou i jeho možnosti polohování.  Oba dva displeje se hodí pro rozsáhlou škálu činností, kancelářskými  aplikace počínaje, přes hraní a sledování DVD filmu až po 3D  aplikace a základní modelování GIS/CAD/CAM. Nehodí se samozřejmě  pro profesionální grafické nasazení.

Z hlediska koupě hovoří  pro Dell paměťové čtečky, pro Samsung mírně lepší celkový obrazový  výkon. V konečném účtování bude jistě hrát roli oblíbenost značky,  cena a dostupnost. Nicméně tyto dva displeje můžeme pomyslně  hodit do jednoho pytle.

HP L2456

LP2465 se HP skutečně povedl,  když za zajímavou cenu nabízí dostatečné vybavení a velmi dobrý  obrazový výkon. Dobře si poradil i se zobrazením černé a odstínů  šedi, kde se sice objevil mezi několika tóny znatelný přechod,  ovšem při běžném provozu to má pro 90 % uživatelů pramalý význam.  Důležitější je příjemné chování tohoto displeje při přehrávání  videa. Dobrý kontrast a barevná stálost po celé ploše je dalším  z plusů této "mainstreamové" čtyřiadvacítky. Tento model lze  označit za jakýsi střed z hlediska kvality obrazu, dílenského  zpracování, designu a vybavenosti. Lze jej použít i pro poloprofesionální  grafiku - přesněji řečeno pro 3D aplikace a grafiku ve smyslu GIS/  CAD/CAM aplikací. Tam rovněž využijete jeho zobrazovací parametry  při práci s drátěným modelem a tenkými čarami, kde LP2465 podal  velice dobrý výkon. Je vhodný i pro příležitostné hráče, neboť  jeho odezva postačuje i pro akční záležitosti. Zde dochází ovšem  k občasnému ghostingu ovšem jak jsme vyzkoušeli u řady našich  spolupracovníků v "zázemí" (účetní, právní, IT), málokdo si v  zápalu hry uvědomí, že k něčemu takovému došlo. V žádném případě  nejde o několikanásobné poskočení obrazu či podobné katastrofy,  které si mnohdy pod tímto označením čtenář představí. Daleko  závažnější vadou bývá neschopnost zobrazit v čitelné formě pohyblivý  pruh titulků, jako je tomu třeba v případě zpráv v televizi.  S tím si však tento displej poradil velice pěkně, odezva byla  z tohoto hlediska dobrá a nedošlo k poskakování písma. V poslední  době jde totiž o vzrůstající, byť ne častý problém. Řídící elektronika  sice dokáže eliminovat ghosting u her, ale není schopna si poradit  s touto běžnou situací. Dostáváme se tak na rozhraní dvou světů,  herního a televizního oba využívají LCD jednotky, avšak každý  trochu jiným způsobem. Nalézt rovnováhu mezi parametry LCD displeje  a LCD TV není při dodržení cenové hladiny zajišťující masový  prodej stále nijak jednoduché. Vzhledem k ceně, vybavení i dobrému  a stabilnímu obrazu je tento displej jistě dobrou volbou pro  domácnosti, ale i pro studenty, kteří jsou nuceni pracovat s  výkresovou dokumentací a 3D modely. Pro přesnou úpravu barev  se ovšem ani tento displej nehodí jeho hranicí je skutečně domácí  úprava barev u fotografií či náhledové zobrazení tiskového PDF.

HDCP - pro mnohé nepříjemné překvapení

Pokud si kupujete LCD, pravděpodobně  ho nemáte v úmyslu po roce vyměnit za jiný displej. S nástupem  nových formátů HD-DVD a Blue-Ray se ovšem objevil jeden strašák  - HDCP, tedy High-bandwidth Digital Content Protection. Tato ochrana  vyžaduje, aby jak konektor/y výstupního zařízení (v našem případě  nejčastěji grafické karty), tak zobrazovací jednotka (LCD displej,  TV, projektor) tuto ochranu podporovaly. Mezi oběma zařízeními  proběhne systém ověření, zda jsou konektory chráněné, a teprve  poté je "puštěn" signál v plném rozlišení (1 920 x 1 080 pixelů).  V případě, že displej nepodporuje HDCP, je obraz k dispozici  pouze v nízkém rozlišení (960 x 540 pixelů). Pokud tedy plánujete  nákup displeje, ujistěte se, že budete moci s touto ochranou  pracovat. Samozřejmě to neplatí pro filmy, které ochranu nemají -  "záložní" DivX ve vysokém rozlišení zřejmě nic takového obsahovat  nebude.

§§§§§


Univerzální IrDa ovladač

Jaroslav Kasal

C06P0525

Zřejmě existuje pouze málo domácností,  kde by se nenacházelo více dálkových ovladačů. Každý televizor,  DVD přehrávač, VHS videorekordér, HDD rekordér, DVB-T tuner pro  příjem digitálního pozemního vysílání nebo CD audio přehrávač  či reciever má v základní výbavě dálkový ovladač. Je naprosto  logické, že pro využití spotřební AV techniky je nutné komponenty  vzájemně propojit. Protože běžné produkty mezi sebou neumějí  "komunikovat", je nezbytné řídit komponenty samostatně: tedy  každý přistroj příslušným ovladačem. Výjimku tvoří pouze specificky  navržené sety od jednotlivých výrobců. Nicméně pravidlem je,  že se vám doma sejdou produkty od různých výrobců, tudíž není  možné jedním ovladačem (např. od televizoru) řídit video a současně  i DVD přehrávač. Chcete-li poslouchat hudbu z CD přes externí  reciever a připojené reproduktory, nebo spustit film na DVD a  sledovat jej na připojeném televizoru, musíte často operovat  s třemi a někdy až čtyřmi dálkovými ovladači najednou. Problém  si uvědomila společnost Logitech a na trh uvedla univerzální  ovladače řady Harmony. Dnes vás seznámíme s jedním z nich. Nese  označení Harmony 785 a vyznačuje se nejen zajímavými službami,  ale i pěkným barevným LCD displejem.

Pokud si univerzální ovladač  pořídíte, stanete se majiteli nejen samotného zařízení, ale i  dobíjecí kolébky s externím napájecím adaptérem, USB propojovacího  kabelu a CD s ovladači a doprovodným softwarem (Logitech Harmony  Remote 5.2). V originálním balení nechybí ani tištěný manuál,  ve kterém najdete i česky psanou sekci.

Instalace dálkového  ovladače není složitá, nicméně některé uživatele zřejmě nepotěší  skutečnost, že jak aplikace Remote 5.2, tak i samotné OSD menu  ovladače nekomunikují česky. Samotný instalační proces probíhá  s využitím průvodce. Ten postupně klade otázky ohledně vašeho  domácího kina a obecně všech AV komponent, které lze ve vašem  bytě dálkově řídit. Pro správnou konfiguraci zařízení je nutné  se alespoň zběžně orientovat v problematice domácí AV techniky.  Při nastavování funkcí je možné váš univerzální ovladač naučit  nové povely nebo vyhledávat celé sady již připravených IrDA příkazů  v obsáhlé internetové databázi společnosti Logitech. Dálkový  ovladač Harmony 785 se připojuje k PC pomocí USB kabelu. Veškeré  provedené změny v konfiguraci na PC se posléze ukládají do interní  paměti ovladače. Řídit lze buď komponenty samostatně, nebo je  možné využívat makro funkce (tzv. Activities). Ty jsou výhodné,  neboť umožňují rychle přenastavit (stiskem jednoho tlačítka)  vaší domácí AV sestavu pro nový typ aktivity. V praxi to znamená,  že pokud zvolíte makro pro sledování DVD, nemusíte se starat  o přepnutí televizoru do režimu AV, není potřeba aktivovat ručně  DVD přehrávač nebo reciever či reproduktory. Správně nastavený  Harmony 785 si pamatuje, v jakém jsou stavu jednotlivá domácí  zařízení, a dokáže je všechny přestavit vždy do požadovaných  režimů. S pomocí funkcí Activities lze například rychle přepnout  domácí sestavu na sledování filmů z DVD, televize z DVB-T tuneru  či satelitu, pro poslech hudby z připojené audio aparatury a  další.

Podle výčtu služeb a funkcí se může zdát, že je výrobek  téměř geniální. Nicméně není tomu tak, dokáže pouze to, co ho  vy sami naučíte. A sami se musíte naučit produkt aktivně používat  a zahodit staré televizní a kdovíjaké další ovladače. Také je  potřeba upozornit na vysokou pořizovací cenu produktu. Ve výsledku  bude záležet na vás, zda dokážete zajímavé funkce Harmony 785  plnohodnotně využít.

Logitech Harmony 785

+ barevný  displej

+ akumulátor, dobíjecí kolébka

+komplexní ovládání mnoha  zařízení

+ on-line databáze ovladačů

- pořizovací cena

- menu  nepodporuje český jazyk

Cena vč. DPH: 7 490 Kč

K testu zapůjčila  firma: Logitech, http://www.logitech.com

§§§§§


Wi-Fi, které se vejde do kapsy

Jaroslav Kasal

C06P0529

Bezdrátové  sítě standardu Wi-Fi se těší stále větší oblibě. Alespoň v naší  republice se z přenosového protokolu 802.11x stal doslova fenomén.  Patříte-li mezi příznivce Wi-Fi, jistě vás zaujme následující  recenze bezdrátového kapesního bezdrátového zařízení firmy Ovislink.  Produkt nese modelové označení WL-5480PAP a je vyroben ve skutečně  miniaturním provedení. Rozměry "mrňouse" jsou pouze 80 x 60 x  18 mm, hmotnost činí 180 g. V příslušenství nalezne uživatel  jak samotný produkt, tak elegantní cestovní pouzdro. Z rozměrů  je patrné, že se malý AirLive může uplatnit nejen v domácnosti,  ale i na pracovních cestách nebo kdekoliv v terénu. Pokud budete  chtít využívat zařízení mimo dosah elektrické sítě, například  s notebookem, určitě vás potěší, že produkt lze napájet nejen  z externího napájecího adaptéru, ale pomocí redukce rovněž z  USB portu. Jak redukce, tak standardní napájecí adaptér pro elektrickou  síť naleznete v příslušenství, oboje lze snadno vložit s produktem  do cestovního pouzdra. Tam se vtěsná navíc i krátký připojovací  síťový kabel, zakončený standardními konektory typu RJ45.

Ovislink  AirLive WL-5480PAP může pracovat v několika režimech. Můžete  ho využívat jako klasický přístupový bod AP (Access Point), kdy  se okolní počítače mohou bezdrátově vzájemně spojovat a sdílet  data. Dostupný je také tzv. klientský režim (Client Mode). Pokud  přepnete zařízení do tohoto režimu, budete moci naopak připojit  počítač bez nativní podpory Wi-Fi do bezdrátové sítě standardu  802.11b nebo 802.11g. Stačí, pokud bude vybaveno vaše PC, Mac  nebo třeba i herní konzola běžnou síťovou kartou. Pokud by vám  nabídka služeb nestačila, můžete přepnout zařízení do režimu  "Router". Pak bude možné nabízet sdílené připojení k internetové  síti dostupným Wi-Fi klientům v okolí, například vašemu notebooku,  vybavenému Wi-Fi kartou. Přepínání pracovních režimů se volí  na spodní straně zařízení, kde najdete třípolohový přepínač.

Jako  většinu síťových produktů, i toto zařízení lze pohodlně konfigurovat  pomocí webového prohlížeče. Žádné ovladače tedy není nutné instalovat.  Šikovné webové rozhraní nabízí nejen podrobné nastavení, ale  i průvodce, který dokáže konfiguraci usnadnit. Pokud byste přece  jen udělali ve volbách výraznou chybu a znepřístupnili si tak  vstup do webového rozhraní, určitě oceníte, že produkt nabízí  i malé tlačítko "Reset". Po jeho stisknutí bude obnoveno tovární  nastavení.

Ovislink Airlive WL-5480PAP

+ rozměry

+ služby

+ možnost  napájet z USB portu

- nelze připojit externí anténu

Cena vč.  DPH: 1 913 Kč

K testu zapůjčila firma: 100Mega Distribution,  http://www.100megadistribution.cz

§§§§§


Umí víc než MP3

Jaroslav  Kasal

C06P0526

Na trhu se objevují stále modernější MP3 přehrávače. Nabízejí  vyšší kapacitu, kvalitnější dobíjecí akumulátory a často také  nové služby. Do této skupiny mobilních zařízení dnes patří i  miniaturní MP3 přehrávač od společnosti Acer. Zařízení nese označení  Acer MP150 a je vyrobeno v podobě ploché krabičky o rozměrech  83 x 46 x 14 mm. Hmotnost přehrávače činí pouze 56 g. Vzhledově  se bude zařízení MP150 většině uživatelů zřejmě líbit. Minimálně  kovový modrý pláštík nevypadá vůbec špatně.

Na vrchní části  přehrávače se nachází čtvercový barevný OLED displej s úhlopříčkou  zhruba 1,5". Rozlišení zobrazovacího panelu má hodnotu 180 x  180 bodů. Grafiku, obrázky nebo video lze zobrazit s barevnou  hloubkou 262 tisíc barev. V blízkosti displeje se nachází kulaté  tlačítko "Play/Pause", další ovládací prvky jsou pak umístěny  na pravé a levé stěně plochého přehrávače. Uživatel může využít  tlačítka sloužící pro přesun na následující a předchozí záznam/položku  v menu, vypnutí a zapnutí produktu, tlačítko "Hold" (uzamčení  ovládání), "Mode" a "Record".

Uvnitř zařízení se nachází procesor  SIGMATEL STMP3503, který se stará nejen o dekódování klasických  MP3 skladeb, ale zvládá i mnohem složitější úkony. Díky vyspělému  firmwaru dokáže procesor přehrávat zvukové nebo hudební soubory  ve formátu MP3, WMA či WAV, zobrazovat fotografie ve formátu  JPEG a BMP a dokonce zvládne přehrávat video ve formátu SFM (konvertor  videa do tohoto zvláštního formátu je přiložen na doprovodném  CD, stejně jako ovladač pro Windows 98). Pokud by vám tyto dovednosti  nestačily, můžete využívat univerzální přehrávač i jako digitální  diktafon nebo dokonce jako knihovničku. Pro tento účel je možné  do paměti zařízení nahrávat knihy v elektronické podobě a následně  je na malém displeji zobrazovat. V neposlední řadě lze tento  malý přístroj využívat jako přenosnou databanku. Samotné zařízení  disponuje interní pamětí o kapacitě 1 GB. Díky integrovanému  slotu pro SD kartu lze celkovou kapacitu dále rozšiřovat a záleží  jen na vás, jakou SD kartu si přikoupíte. Stačí ji jen zasunout  do slotu a v interních volbách bude dostupný další paměťový prostor.  Pokud Acer MP150 připojíte pomocí USB kabelu k počítači, je možné  využít chytrý MP3 přehrávač jako čtečku SD karet.

Při praktickém  testování jsme byli potěšeni, že tak malé zařízení zvládá nejrozličnější  služby. Acer MP150 lze připojit k počítači (s moderním operačním  systémem) bez jakýchkoliv ovladačů to je rovněž příjemné. Na  druhé straně bychom u produktu přivítali intuitivnější ovládání  (např. s využitím křížového navigačního prvku), možnost zrychleně  převíjet přehrávané video, možná by přišel vhod miniaturní reproduktorek  a o něco větší zobrazovací displej. Cena produktu je přiměřená  nabídce služeb.

Acer MP150

+ mnoho služeb

+ 1GB  interní kapacita

+ slot pro SD

+ rozměry

- ovládání, malý displej

Cena  vč. DPH: 4 153 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


Spolehlivý a stylový fotoaparát

Viktor Huňáč

C06P0524

Modelová  řada Canon Ixus vždy vynikala spíše zajímavým stylovým designem  a snadným ovládáním než množstvím fotografických funkcí. Jenže  nový sedmimegový Ixus 850 IS zažité zvyklosti poměrně razantně  mění. Povedený design zůstává, ale přibyla řada vlastností, díky  nimž by měli zpozornět i náročnější uživatelé, kteří většinou  dávali před Ixusy přednost vybavenějším fotoaparátům.

V první  řadě se jedná o stabilizátor obrazu. Zjevně jsou pryč časy, kdy  byly stabilizací vybaveny zpravidla jen ultrazoomy, čili drahé  a funkcemi nabité kompakty s velkým rozsahem ohniskových vzdáleností.  V poslední době se stabilizátory objevují i v jednoduchých přístrojích  s trojnásobným či čtyřnásobným zoomem. Průkopníky tohoto trendu  byly značky Panasonic a Sony, nyní je tedy následuje i Canon  a další se zřejmě objeví. Druhým velkým lákadlem, jímž se Ixus  850 liší od většiny svých konkurentů v této cenové kategorii,  je širokoúhlý objektiv nejkratší ohnisko odpovídá 28 mm u klasického  fotoaparátu, většina konkurence začíná asi na 35 mm. To je relativně  velký rozdíl, který pro uživatele může hrát značnou roli. Kombinaci  stabilizátoru a širokého ohniska lze totiž velmi dobře využít  především na nejrůznějších večírcích, oslavách a vůbec při fotografování  v interiéru, což je prostředí, ve kterém se stylové modely tohoto  typu cítí jako ryby ve vodě.

Design je tradičně velmi povedený,  kovový fotoaparát může být podobně jako jeho předchůdci i svérázným  módním doplňkem. Ovládáním se 850 IS podobá ostatním kompaktním  Canonům, většinu často používaných funkcí lze nastavit buď přímo  tlačítky, nebo přes zkrácené menu vyvolané tlačítkem Func. Na  rozdíl od mnoha jiných dnešních minikompaktů nechybí optický  hledáček, s nímž se ale nepracuje vzhledem k jeho titěrným rozměrům  zrovna pohodlně. Většina uživatelů patrně k tvorbě kompozice  zvolí displej. Na něm lze zobrazit vodící linky dělící obraz  na třetiny či upozornění na příliš dlouhý expoziční čas, bohužel  ale nikoli základní expoziční hodnoty clonu a čas. Ty nemůžeme  ani nijak ovlivnit, přístroj umožňuje jen automatické nastavení.  V šeru uživatel ocení spolehlivé asistenční přisvícení a také  možnost nastavit vysokou citlivost (až ISO 1 600), což se hodí  při fotografování bez blesku.

Nejpříjemnějším překvapením je  ale kvalita fotografií. S tak ostrou kresbou se u stylových kompaktů  tak často nesetkáváme, tím méně v rozích snímku. Na velmi dobré  zpracování barev jsme si u Canonu dávno zvykli, velice ale potěší  nízká hladina šumu ISO 800 a 1 600 je samozřejmě dobré jen v  nouzi, ale ISO 400 lze bez problémů používat, což rozhodně nebývá  zvykem. Jen chromatické aberace na širokých ohniscích mohlo být  méně, to je ale častý problém i mnohem dražších přístrojů.

Canon Ixus 850 IS

+ stabilizátor obrazu

+ široké  ohnisko

+ velmi dobré snímky, ostrá kresba, málo šumu

+ povedený  stylový design

+ spolehlivá práce v horším světle

- chromatická  aberace při širokém ohnisku

- slabší funkční výbava

Cena vč.  DPH: 12 190 Kč

K testu zapůjčila firma: Canon, http://www.canon.cz

§§§§§


Domácí kino ve vysokém rozlišení

Lubor Jarkovský

C06P0530

Společnost  Hitachi se do povědomí spotřebitelů na našem trhu zapsala nejen  výrobou harddisků s kolmým zápisem dat či vytvořením slavného  MicroDrivu, ale také kvalitními tenkými televizory a především  LCD projektory. Model PJ-TX100, určený pro domácí kino, ještě  žádné velké pozdvižení nezpůsobil, ale PJ-TX200 uvedený na začátku  tohoto roku už ano. Celá řada ocenění a vítězství v testech v  internetových i papírových časopisech na celém světě už přece  jen něco znamenají. PJ-TX200 se vyznačoval několika zásadními  prvky. Za prvé se pyšnil označením HD Ready, tudíž disponoval  rozlišením 1 280 x

x 720 (720p), rozhraním HDMI pro přenos HD  videa i zvuku, systémem tří LCD, schopností zobrazit až jednu  miliardu barev - ve finále nabízel úžasný obraz při pořizovací  ceně, začínající v době uvedení někde na šedesáti tisících.

Jeho  nástupce, model PJ-TX300, který se do obchodů dostal někdy začátkem  října, vzbudil proto velký zájem. Jeho cenovka měla totiž už  při zahájení prodeje na sobě napsanou sumu pohybující se okolo  šestatřiceti tisíc korun s daní (reálná cena na internetu, nikoliv  doporučená). To je prosím suma, za kterou se nyní vyprodává i  PJ-TX200. Řada zájemců očekávající další snížení ceny tohoto  modelu proto hned sáhla po novince. Hitachi se zkrátka hned na  počátku postaralo o úspěch své nové vlajkové lodi na poli projektorů  pro domácí kino.

Nyní se asi ptáte, v čem se třístovka liší  od slavné dvoustovky. Základní a z technického hlediska nedůležitá  je změna barvy. Místo stříbrné zvolili tentokrát v japonské společnosti  lesklou černou, která se k projektoru dokonale hodí. Je pravda,  že v době, kdy trhu vládne stříbrná, to může působit jako zvláštní  krok, ale vězte, že ani se stříbrnými reproduktory nebude tento  cvalík vypadat špatně. Pouzdro jeho objektivu je laděno do stříbrné  a navíc projektor není tak na očích jako třeba televize.

V technických  specifikacích jako takových příliš změn nenaleznete. Nativní  rozlišení je širokoúhlých 1 280 x 720, v nitru přístroje jsou  stále tři LCD TFT panely o velikosti 0,7", optika Super Focus  ED x 4, projektor pracuje s desetibitovým zpracováním barev,  jak tomu bylo u PJ-TX300. Jediným zásadním rozdílem je proto  vyšší kontrast. Místo 7 000 : 1 nabízí tento model 10 000 : 1.  Nějaký omračující rozdíl v kvalitě obrazu však viditelný není  a v tomto případě trošku podezříváme Hitachi, že si pouze hraje  v teoretické rovině s čísly. Na druhou stranu byla cena stanovena  na stejnou úroveň, na níž se nachází PJ-TX200, takže výtka, že  z nás výrobce tahá peníze navíc jen kvůli pozměněné barvě šasi,  tentokrát neplatí.

Jelikož na našem trhu zatím nejsou Blu-ray  a HD DVD přehrávače, ani filmové tituly ve vysokém rozlišení,  budete si muset vystačit s DVD, které vám však neumožňuje plně  využít kvalit tohoto kousku. Pokud patříte mezi zkušené internetové  uživatele, jistě vám neuniklo, že na síti lze nalézt desítky  celovečerních filmů a seriálů v plné HDTV kvalitě. Jedná se o  nahrávky z amerického i evropského vysílání. Nebudeme vám tvrdit,  že jejich stažením neporušujete autorská práva, ale realita je  prostě taková, že videosoubory ve vysokém rozlišení se sehnat  dají. Pokud se nechcete pouštět do něčeho na hraně zákona, můžete  si například ze stránek Microsoftu stáhnout ukázky filmů či přírodopisných  pořadů v rozlišení 720p i 1 080p a vyzkoušet tak kvality tohoto  projektoru. HD video v jeho podání vypadá opravdu skvostně. Počítejte  ovšem s tím, že pro přehrání budete potřebovat výkonnější počítač,  schopný v reálném čase vykreslovat všechny framy, z nichž se  obraz skládá. Současně není určitě od věci připojit projektor  k počítači přes HDMI. K tomu budete potřebovat DVI-D kabel s  redukcí na HDMI či kabel, který má na jednom konci DVI a na druhém  HDMI. Pro funkční spojení je však ještě nutné vlastnit grafickou  kartu s DVI s HDCP ochranou. Jinak musíte projektor připojit  k počítači přes VGA.

Hitachi PJ-TX300 je velmi povedený projektor  s kvalitním obrazem, množstvím video vstupů a elegantním designem.  Od PJ-TX200 se v kvalitě obrazu dramaticky neliší, takže záleží  spíše na vás, zda upřednostníte stříbrnou dvoustovku či černou  třístovku. Lampu používají oba stejnou, její výdrž v běžném režimu  projekce činí kolem dvou tisíc hodin a její cena je příjemně  nízká (zhruba pět tisíc). Ani samotný projektor vzhledem ke kvalitě  obrazu nestojí nijak mnoho. Ve své cenové kategorie je opravdovou  špičkou.

Hitachi PJ-TX300

+ HD Ready

+ kvalita  obrazu

+ design

- žádné velké změny oproti PJ-TX200

Cena vč.  DPH: 49 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Hitachi,

http://www.hitachi-ee.com

§§§§§


Foxconn CR-06 - sedm v jednom

Petr Matuška

C06P0528

Pozorný  čtenář si možná všiml, že se společnost Foxconn v poslední době  pustila i do odvětví, která jí v minulosti byla cizí. Kromě základních  desek a počítačových skříní můžete nalézt pod značkou Foxconn  nově také grafické karty, napájecí zdroje, chladiče procesorů  a v neposlední řadě také příslušenství. A právě do této kategorie  patří testovaný výrobek s označením CR-06. O co se jedná? CR-06  je mechanika s rozměry 3,5", která se instaluje do interní 3,5"  pozice v počítačové skříni. Její hlavní funkce spočívá v přístupu  uživatele k jednomu portu USB 2.0 vyvedenému na přední straně  tohoto zařízení, dále pak plní funkci čtečky paměťových karet.  Podle specifikací výrobce umí tento card-reader zpracovat následující  formáty: Compact Flash, Compact Flash II, IBM Microdrive, Secure  Digital (SD), MultiMedia Card, Memory Stick, Memory Stick Pro  a SmartMedia Card, díky čemuž nese také označení jako čtečka  7 v 1. Pokud se divíte malé podpoře formátů, neděste se to, co  jiní výrobci dokáží rozepsat na třicet až padesát formátů, zde  zůstává označeno jednoduše, neboť u žádné z čteček paměťových  karet se nenachází redukce, které by zpřístupnily udávané funkce  (jako příklad si uveďme formát miniSD pomocí redukce mezi miniSD  a SD kartou lze i v této čtečce přečíst všechny takovéto karty,  a nejen ty). Celý box se připojuje k počítači interně kabelem,  a to přímo k základní desce. Naštěstí nemusíte hledat, co znamená  který konektor, protože jsou všechny spojené do jednoto útvaru,  který má vyznačené přesně umístění nelze se splést. Asi nejzajímavějším  počinem, spojeným s návrhem této čtečky, je fakt, že pomocí důmyslného  mechanismu lze samotný modul čtečky oddělit od základu a použít  ho libovolným způsobem externě díky integrovanému kabelu USB.  Použití nalezne ve všech novějších OS MS Windows. Pokud budou  scházet ovladače, pomůže přiložené CD. Práce se čtečkou nám nečinila  jakékoliv problémy, po připojení do systému se detekovaly všechny  dostupné jednotky a my jsme mohli téměř okamžitě pracovat. Rychlost  čtení a zápisu byla srovnatelná s konkurenčními výrobky, v praxi  ovšem záleží na rychlosti samotné paměťové karty. K card-readeru  bychom tak měli snad jen jednu připomínku, a to k barevnému provedení  přední strany panelu je celá černá, zatímco samotný modul čtečky  je "počítačově bílý" rozuměj bílo béžový.

Foxconn  CR-O6

+ nenáročná čtečka paměťových karet

+ cena, mobilita

- barevné  provedení

Cena vč. DPH: 289 Kč

K testu zapůjčila firma: Foxconn,  http://www.foxconnchannel.com

§§§§§


Rozměrná multimédia

Lubor  Jarkovský

C06P0531

I-Tec je méně známou značkou MP3 přehrávačů, ale není  rozhodně úplným nováčkem. My jsme k testování obdrželi na dnešní  poměry opravdu velký player, schopný pracovat s hudbou, videem  i obrázky. Svým designem trochu připomíná zavřený mobilní telefon,  v provedení známém pod označením "véčko". Už při vybalení na  tomto přehrávači zaujme především velký displej a integrované  stereofonní reproduktory. Displej o velikosti 1,8" po zapnutí  nijak nenadchne, protože má hrubší rastr, nepříliš přesvědčivé  podání barev a zcela zjevně velmi nízké rozlišení (výrobce ho  neudává). Reproduktory jsou naopak povedené a hrají vzhledem  ke své velikosti výtečně.

Z hlediska základních funkcí i-Tec  nijak nezaostává za známější konkurencí. Z hudby si poradí s  MP3, WMA a WAV, obrázky přečte ve formátu JPEG a ani video pro  něho není ničím neznámým, pokud ho převedete do formátu SMV.  Přítomen je i FM tuner, z něhož lze pořizovat záznam. Nahrávat  je možné rovněž hlas a nechybí ani linkový vstup, spojený se  sluchátkovým výstupem.

Ovládání přehrávače není kvůli špatnému  rozmístění tlačítek ovšem příliš pohodlné. Tlačítko Play, které  současně přístroj zapíná, se nachází osamocené v levém dolním  rohu pod displejem. Zbytek ovládacích prvků je rozmístěn na pravém  i levém boku i-Tecu, takže uživatel musí neustále měnit polohu  přehrávače v ruce.

Žádným velký překvapením pro nás nebylo ani  to, že se tento model přihlásí jako externí disk. U méně známých  značek je použití systému UMS a stromového výpisu adresářů běžné.  Nicméně vás před samotným kopírováním dat čeká nelehký úkol,  jímž je vysunutí gumové krytky z mini-USB portu. Sedí v něm totiž  jako ulitá. Rychlost přenosu dat však v našich očích rozhodně  představovala větší problém než neposlušná krytka. Nějakých 500  KB/s je v případně 1GB playeru opravdovou tragédií.

Přesto,  uvážíme-li proklatě nízkou cenu, provedení a funkce přehrávače,  stále se nám tento model od i-Tecu jeví jako slušná volba. Doporučit  ho můžeme zákazníkům, kteří nejsou schopni či ochotni do empétrojky  investovat více než dva tisíce. Všichni ostatní nechť vybírají  ve vyšší kategorii, v níž se častěji setkají s kvalitnějším provedením,  pohodlnějším ovládáním, lepším displejem a větším množstvím funkcí.

i-Tec PREMIUMplayer

+ funkce

+ cena

+ integrované  reproduktory

-velmi laciné provedení

Cena vč.DPH: 1 799 Kč

K  testu zapůjčila firma: ComDis,http://www.comdis.cz

§§§§§


Konica Minolta 2530DL

Václav Maletínský

C06P0532

Malé barevné laserové tiskárny  mohou nabídnout tisk, který zpřehlední vytištěné materiály, dokáže  připoutat pozornost nebo oživí prezentaci zasílanou zákazníkům.  Do této skupiny patří i nová Konica Minolta Magicolor 2530 DL,  která budoucímu uživateli nabízí čtyřprůchodovou laserovou technologii  tisku s maximálním uváděným rozlišením 2 400 x 600 dpi a s rychlostí  opakování 20 černobílých nebo 5 barevných stran formátu A4 za  minutu. Tiskárna se podobá staršímu modelu Magicolor 2430DL.  Jedná se sice o GDI zařízení určené pro tisk z operačních systémů  Windows a Mac OS, ale disponuje také vlastním procesorem s pracovní  frekvencí 130 MHz. Základní osazená paměť se zvýšila ze 32 na  64 MB, k dispozici je i nadále volný slot pro rozšíření pomocí  256MB nebo 512MB modulu. Beze změn zůstal spodní automatický  podavač papíru na 200 listů, s volitelným rozšířením o další  zásuvku pro 500 listů. Mezi doplňky za příplatek patří rovněž  duplexní modul pro oboustranný tisk. Horní výstup je určen pro  200 výtisků, na pravé straně je umístěn ovládací panel s displejem  a tlačítky pro nastavení zařízení a zjištění základních informací  o stavu spotřebního materiálu. Magicolor 2530 DL je možné připojit  do počítačové sítě pomocí vestavěné ethernetové karty, k dispozici  je pak interní webová stránka s přehledem o tonerech, válci,  vytištěných úlohách apod. Pomocí rozhraní USB 2.0 může tiskárna  komunikovat s počítačem PC nebo Macintosh a k dispozici je rovněž  port PictBridge pro přímý tisk snímků z připojených digitálních  fotoaparátů. Rychlost tisku se oproti předcházejícímu modelu  příliš nezměnila. Obyčejný textový dokument získáte za necelých  14 sekund černobíle, kombinaci textu a grafiky v běžném rozlišení  600 x 600 dpi za 14,7 sekundy monochromaticky a za 24 sekund  barevně. Celostránkový barevný výstup s vektorovou nebo rastrovou  grafikou v nejvyšším rozlišení tiskárnu opustí za 26,4-29,6 sekund,  27stránkový soubor PDF jsme v běžném nastavení barevného provozu  získali za 5 minut a 38 sekund. Výraznou změnou proti staršímu  modelu je přepracovaná vnitřní mechanika uchycení obrazových  válců a tonerových zásobníků, která celkově ztišila provoz. Provozní  náklady jsou výhodné, při použití velkokapacitních zásobníků  se pohybují od 0,65 Kč na stranu A4 (s 5% pokrytím černou barvou)  do 3,58 Kč na stranu A4 (s 20% pokrytím CMYK). Zařízení se v  současné době prodává za 10 103 Kč. Ceny jsou uvedeny vč. DPH.

Konica Minolta Magicolor 2530DL

Cena vč. DPH: 10 103 Kč

K  testu zapůjčila firma: Konica Minolta, http://www.konicaminolta.cz

§§§§§


Radeon X1950 pro všechny?

Petr Matuška

C06P0533

Jak jste se mohli  dočíst v našich článcích týkajících se uvedení nových grafických  karet společnosti AMD, vysoce výkonné modely sice tato firma  chrlí jeden za druhým, často však zapomínala na nás, obyčejné  smrtelníky, kteří si chtějí zahrát své oblíbené hry a neinvestovat  do VGA karty desetitisíce. Malá náplast přišla v podobě modelu  Radeon X1900 GT, nicméně nově uvedená karta Radeon X1950 Pro  jej překonává jak z pohledu ceny, tak i výkonu, navrch přináší  ještě několik nových možností.

Radeon X1950 Pro

Základem  nových grafických karet Radeon X1950 Pro je GPU s kódovým označením  RV570, což je první grafický čip vyrobený pokročilou 80nm výrobní  technologií. Přechod od 90 nm k 80 nm přínáší několik příjemných  vlastností, mezi ně patří zejména snížení velikosti jádra a z  toho plynoucí menší cena GPU. Druhým podstatným přínosem je menší  tepelné vyzařování, díky čemuž lze počítat s vyššími pracovními  frekvencemi, potažmo s větším rozsahem frekvencí, na kterých  je čip schopný pracovat. Toho se dá velmi snadno využít k navýšení  základní frekvence GPU a zvýšení již tak velmi příjemného výkonu.

Grafické  karty založené na tomto čipu mají jeho frekvenci stanovenu na  575 MHz, což je stejné jako u modelu X1900 GT. Na grafické kartě  pak také najdeme 256 MB paměti GDDR3, pracující na frekvenci  1 380 MHz a připojené k 256bitové paměťové sběrnici. Mezi další  standardní výbavu patří dva digitální výstupy DVI podporující  Dual Link technologii, taktéž si dokáží poradit s HDCP. Mezi  již notoricky známé funkce, o kterých si mimo jiné budete moci  přečíst v aktuálním srovnávacím testu grafických karet v tomto  čísle, patří podpora Shader Model 3, High Dynamic Range, DirectX  9.0c a OpenGL 2.0.

Inovován byl v tomto případě také systém  zapojení dvou grafických karet k sobě, u ATI nazvaný CrossFire.  Tento systém byl až donedávna koncipován tak, že k propojení  dvou karet byla nutná speciální verze karty obsahující řadič  CrossFire. Propojení takovýchto high-endových karet bylo taktéž  nestandardní, protože se propojovalo externě, kabelem vedoucím  z konektorů DVI a speciálního CrossFire konektoru. To se nyní  změnilo v podobě X1950 Pro CrossFire již nepotřebuje tzv. Master  kartu, nýbrž je možné spojit dvě zcela obyčejné karty dohromady  můstky, které známe z konkurenčního řešení společnosti nVidia.  Ke každé kartě tak dostanete jeden můstek, a tak můžete při propojení  dvou karet využít obou konektorů, které na kartě jsou. Propojení  je tak daleko jednodušší a praktičtější.

Praktické testy

K  dispozici jsme měli dvě referenční karty ATI, takže jsme mohli  porovnat jak výkon jedné karty, tak výkon obou dvou. Než však  napíšeme, jak dopadly karty v porovnání s konkurencí, přiblížíme  si praktický provoz nových karet X1950 Pro. Jsou k nerozeznání  podobné modelu Radeon X1900 GT, a to jak svým vzhledem, tak i  výbavou GPU (36 Pixel Shaderů, 8 Vertex Shaderů a 12 ROP jednotek).  Chladič je rozložen po celé délce karty, jeho účinnost je dostatečná  a hlučnost únosná. Karta vyloženě "neřve", ale její provoz je  slyšitelný. Teplota GPU klesla o několik stupňů, což je jen dobře,  a nejen proto se karty daly velmi snadno přimět, aby pracovaly  na vyšších než standardních frekvencích.

To nejdůležitější - výkon

Z  hlediska výkonu se karta přibližuje modelu nVidia GeForce 7950  GT, na kterou však nestačí v aplikacích a hrách využívajících  rozhraní OpenGL 2.0. Svého přímého konkurenta, GeForce 7900 GS,  za sebou nechává ve většině testů. Co se týká režimu CrossFire,  nárůst výkonu můžete porovnat v tabulce, rozhodně však nekompenzuje  vynaložené prostředky na nákup druhé karty. Pokud vás zajímá  porovnání a cena konkrétních modelů, určitě pohlédněte do již  zmíněného srovnávacího testu VGA karet, kde je tento nový GPU  zastoupen společností Gigabyte. A tento model si vůbec nevedl  špatně.

Radeon X1950 Pro

+ konečně  výkonná grafika ATI s rozumnou cenou

+ CrossFire, 80nm výroba  čipu, teplota

- hlučnější chladič

Cena vč. DPH: 6 500 Kč

K  testu zapůjčila firma: AMD, http://ati.amd.com

§§§§§


HD obraz pro náročné

Jaroslav  Kasal

C06P0527

Pokud rádi sledujete pěkné filmy v pohodlí domova a přesto  nejste spokojeni s velkoplošnou plazmovou, LCD nebo CRT obrazovkou,  nezbývá než si do domácnosti pořídit některý z domácích videoprojektorů.  Na rozdíl od jmenovaných zobrazovacích technologií dokáží projektory  generovat obraz ještě s vyšší úhlopříčkou a dnes i s velmi příjemnou  rozlišovací schopností. V domácím segmentu se stále častěji objevují  projektory, vybavené rozlišením HDTV. K této skupině produktů  se aktuálně připojuje i nový projektor společnosti Acer s označením  Acer PH730.

Pokud si domácí videoprojektor Acer PH730 pořídíte,  budete patrně mile překvapeni jeho výbavou a příslušenstvím.  V krabici uživatel nalezne projektor, transportní brašnu, napájecí  kabel, tištěný manuál, CD s elektronickou dokumentací, propojovací  AV kabely (VGA, S-Video, kompozitní video, audio), nechybí ani  USB kabel.

Samotný projektor je vyroben ve slušivém kabátku.  Vzhled uživatele rozhodně neurazí, naopak spíše potěší. Nám v  redakci se projektor líbí. Rozměry produktu jsou 350 x 282 x  119 mm a hmotnost činí 3,5 kg.

Na přední stěně projekčního zařízení  se nachází objektiv se zásuvnou krytkou. Pomocí posuvné páčky  je možné jej manuálně zakrýt či naopak připravit k použití. Takovéto  řešení zabezpečuje, že integrovanou krytku nikdy neztratíte.

V  útrobách PH730 se nachází technologie DLP (Digital Light Processing),  vybavená zobrazovacím širokoúhlým DMD prvkem s nativním rozlišením  1 280 x 768 bodů. Výrobce označuje matici jako WXGA. Je samozřejmostí,  že projektor dokáže zobrazovat i jiné režimy. Domácí uživatele  bude jistě zajímat nižší režim HDTV s maticí 1 280 x 720. Maximální  rozlišení, s nímž dokáže projektor pracovat, je 1 600 x 1 200  bodů. Nejvýhodnější je však využívat nativní rozlišení WXGA,  případně HDTV. Pokud byste potřebovali zobrazovat jiný režim  než širokoúhlý, lze samozřejmě zvolit i 4 : 3 například při sledování  standardního televizního vysílání nebo při zobrazení grafického  režimu XGA a podobně.

Protože je PH730 určen především do domácího  prostředí, není hlavním posláním projektoru nabídnout co nejvyšší  světelný tok, ale především obraz s vysokým kontrastním poměrem  a tichý chod, který nebude rušit sledování filmů nebo hraní her.  Acer PH730 nabízí uživateli světelný tok o výkonu 1 200 ANSI  lm a nadstandardní kontrastní poměr 2 500 : 1. Provozní šum větráčku  by podle výrobce neměl přesáhnout 28 dBA, v ekonomickém režimu  pak 26 dBA.

Při praktickém testování jsme byli s podáním obrazu  spokojeni, nicméně pro příjemné sledování promítaného obsahu  lze kvalitní zatemnění místnosti výrazně doporučit. Na druhé  straně nás projektor potěšil svým tichým chodem. Ve své domácnosti  bychom si projektor jako Acer PH730 určitě dokázali představit.  Během testování nás potěšily i stereofonní reproduktory s výkonem  3 W, které ve své podstatě stačí i pro sledování filmů (pokud  nevyužijete vlastní kvalitní domácí reproduktorovou sestavu).  Oko potěší i zadní stěna zařízení. Kromě standardních rozhraní  (VGA, S-Video, kompozitní video) obsahuje i složkový vstup RGB  a dokonce i moderní digitální standardy DVI a HDMI. Audio lze  připojit pomocí konektoru jack 3,5 mm.

Acer PH730

+ rozlišení  a kontrast obrazu

+ konektivita

+ tichý chod

- vyžaduje dobré  zatemnění místnosti

Cena vč. DPH: 47 588 Kč

K testu zapůjčila  firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


Okno do světa hudby

Lubor Jarkovský

C06P0534

Přestože  začal v poslední době trh s MP3 přehrávači ztrácet jednoho výrobce  za druhým a ti zbylí také omezili vývoj nových modelů, předvánoční  trh si žádá své. Kromě iRiveru či Emgetonu, kteří se chystají  vrhnout nebo už dokonce vrhli na pulty obchodů novinky, je tu  se svou palebnou silou ještě iAudio. Velmi zajímavým modelem  je multimediální flashový přehrávač, nesoucí označení F2. Přístroj  na první pohled připomínající svým tvarem a ovládáním mobilní  telefon je skutečně zajímavý kousek. Nenabízí sice žádnou revoluční  funkci, což už ovšem v oblasti MP3 přehrávačů nelze ani příliš  očekávat, ale je to vskutku povedený všeuměl v pěkném kabátku.

Jeho  tělo je totiž vyrobeno opravdu precizně a nenalezli jsme na něm  žádnou konstrukční vadu viklající se tlačítka, nevhodně umístěné  vstupy či výstupy apod. S vypnutým displejem může na někoho působit  trochu obyčejně, protože barevná kombinace stříbrné a černé není  ničím zvláštní. iAudio se však nevydalo cestou několika barevných  variací, a tak padla volba na nejméně konfliktní barvy.

Jelikož  se jedná o multimediální přehrávač, byl do jeho čelní strany  vsazen barevný 1,3" LCD TFT displej. iAudio na něm rozhodně nešetřilo,  což je poznat hned po prvním spuštění. Čísla ovšem často klamou,  i papírově kvalitní displej může ve výsledku nabídnout horší  podání barev, hrubší rastr a podobně. To však není případ modelu  F2. Jen pro pořádek, specifikace jeho displeje jsou tyto: 260  tisíc barev, rozlišení 128 x 160 bodů. Sledování filmů transkodovaných  do rozlišení 128 x 160 bodů na něm asi nebude velkým zážitkem,  ale pro dabované seriály či hudební klipy bohatě stačí. My jsme  F2 používali například ve vlaku ke sledování seriálu Simpsonovi,  který jsme nahráli z DVB-T vysílání - a nemůžeme si stěžovat.

A  to už se dostáváme k funkcím, kterých je opravdu požehnaně. V  oblasti zvuku pracuje přístroj s formáty MP3, WMA, OGG, FLAC,  ASF a WAV, obrázky lze prohlížet pouze ve formátu JPEG a texty  v klasickém TXT. Video je nutné překódovat v jednoduchém dodávaném  programu. F2 nechybí samozřejmě ani FM tuner, klasická nahrávací  trojice (rádio, line-in a hlas) a další podružné funkce jako  hodiny či budík. Rozsáhlá jsou i nastavení zvuku, v nichž se  objevují kromě klasického ekvalizéru i položky jako BBE, Mach3Bass,  MP Enhance a 3D Surround.

V obchodech naleznete iAudio F2 ve  dvou provedeních, s 1 GB a 2 GB paměti. Pokud chcete přehrávat  větší množství videa, určitě doporučujeme zvolit 2GB verzi. Co  se týče samotného kopírování, sází korejský výrobce na nejpohodlnější  systém UMS. Přehrávač se přihlásí jako externí disk a vy můžete  libovolně přenášet jakákoliv data oběma směry bez omezení. Z  toho plyne i další plus pro model F2 na displeji je výpis adresářů  a souborů řazen stromovým systémem. Jistě vás potěší i rychlost  přenosu dat okolo 3 až 3,5 MB/s. Kamenem úrazu je ovšem příslušenství,  na což jsme si u iAudio už v podstatě zvykli. Chybí síťový adaptér  pro dobíjení integrované baterie (je nutné nabíjet přes USB),  chybí i šňůrka na krk a obal. Samotný přehrávač je ale opravdu  kvalitní, zvukově se projevuje také pěkně a nemáme mu prakticky  co vytknout. Jen ovládání snad může zpočátku působit trochu zmateně.  Celkově nás tato novinka z Koreje ovšem nadchla a může se z ní  stát skvělý dárek pod stromeček.

iAudio F2

+ konstrukce

+ displej,  funkce

- příslušenství

Cena vč. DPH: 4 690 Kč (1 GB), 5 690  Kč (2 GB)

K testu zapůjčila firma: Bell Technology,

http://www.emgeton.com

§§§§§


Levné gigabajty

Lubor  Jarkovský

C06P0535

Značka Sencor se u nás už zabydlela a roztáhla svá  křídla nad mnoha sférami trhu s elektronikou. S nálepkou Sencor  můžete pořídit jak rychlovarnou konvici, tak domácí kino či MP3  přehrávač. Jediným společným jmenovatelem pro všechny tyto produkty  je nízká cena. Sencor se na jednu stranu snaží vystrnadit z trhu  všechny možné ultralevné přístroje pochybných značek z hypermarketů,  na druhou ale atakuje podobnými cenami. Nám do redakce těsně  před uzávěrkou dorazil miniaturní MP3 přehrávač SFP 3740 a jako  malý bonus přenosný reproduktor SPS 500. Nejprve tedy pár vět  k prvnímu jmenovanému.

Přehrávač váží bez AAA baterie 22 gramů  a vypadá celkem pěkně, i když jeho plastová konstrukce je šitá  poměrně horkou jehlou. Zavírání baterie i tlačítka dávají jasně  najevo, že hlavním cílem výrobce bylo vytvořit skutečně levný  přístroj. Podařilo se. Námi testovaný SFP 3740 disponoval 1 GB  paměti a jeho cena se v době uzávěrky pohybovala někde na padesáti  procentech ceny kvalitního značkového přehrávače s lepší konstrukcí  i větším množstvím funkcí. V prodeji jsou ještě verze 3730 s  512 MB a 3750 s 2 GB.

Do paměti můžete nahrávat cokoliv, protože  se přehrávač přihlásí jako externí disk. Přehrát lze ovšem pouze  MP3, WMA a WAV. Překvapivě ve funkční výbavě nechybí ani diktafon  a FM tuner, z něhož lze také nahrávat. Trochu nešťastně je vyřešen  firmware, který vypisuje obsah flashové paměti podle ID3 tagů  a nikoliv stromovým systémem. Když k tomu připočítáme špatně  čitelný OLED displej (kvůli reflexnímu tmavému sklíčku), není  práce s SFP 3740 úplný med. Extrémně nízká cena se však někde  projevit musí. Pokud máte hluboko do kapsy, není tento Sencor  úplně nejhorší volbou, i když na trhu se najdou kvalitnější přehrávače  s cenou jen o něco málo vyšší.

Druhým testovaným produktem Sencoru  byl miniaturní reproduktor SPS 500, který je vybaven 3,5mm konektorem.  Lze ho tedy použít s jakýmkoliv zařízením s tímto audio výstupem,  ale určen je především pro přenosné přehrávače. My jsme ho samozřejmě  automaticky připojili k současně testovanému SFP 3740 a i přes  poměrně nízký výkon (2 x 1 W) nás příjemně překvapil. Díky výsuvnému  Sound Boosteru nabízí lepší basy než integrované reproduktory  v některých MP3 přehrávačích a disponuje i vlastním napájením.  Je v něm vložena li-ion baterie, kterou je možné dobíjet pouze  přes USB konektor počítače. Dodáván je i potřebný kabel. Zvukově  se nám SPS 500 vzhledem ke své velikosti a výkonu docela zalíbil,  na tábor, chatu či na cesty bohatě stačí. Navíc nezabere ve vašem  baťohu prakticky žádné místo. Designově asi mnoho lidí neosloví,  ale to už bychom za těch pár stokorun, co stojí, chtěli asi příliš.

Sencor SPS 500

+ cena

+ Sound Booster

= vzhled  a provedení

Cena vč. DPH: 399 Kč

K testu zapůjčila firma:  FAST ČR, a. s.,http://www.sencor.cz

Sencor SFP 3740

+ cena

+ FM  rádio, nahrávání

- špatně čitelný displej

- konstrukce

Cena  vč. DPH: 2 090 Kč (1 GB), 2 990 Kč (2 GB)

K testu zapůjčila  firma: FAST ČR, a. s.,http://www.sencor.cz

§§§§§


Micro skříň pod mikroskopem

Petr Matuška

C06P0523

Pro fanoušky kompaktních  počítačových sestav nebo pro příznivce multimediálních počítačů  zde máme jeden velmi zajímavý produkt. Jedná se o počítačovou  skříň formátu Micro ATX s rozměry 263 x 216 x 393 mm, určenou  pro ty nejnáročnější zákazníky. Proč zrovna pro nejnáročnější?  Jednoduše protože má velmi hezký design a hlavně je vyrobena  (kromě několika částí) celá z hliníku.

Začněme ale od začátku  počítačová skříň nabízí prostor pro umístění základní desky formátu  MicroATX, pracující s libovolnou platformou. Dovnitř skříně se  vejdou dva pevné disky 3,5" interně a dvě mechaniky 5,25" s panelem  ven, rozšíření základní desky lze provést pomocí čtyř plnohodnotných  karet (rozuměj přídavných karet s plnou velikostí). Skříň je  připravena na instalaci jakéhokoliv napájecího zdroje ATX, v  samotné dodávce však žádný není, tudíž si ho bude muset uživatel  pořídit. Naše zkušenost ukazuje, že nejvhodnějším kandidátem  je model vybavený spodním nasáváním vzduchu a 12cm ventilátorem,  protože to je jediná možnost, jak odvést od chladiče procesoru  přebytečné teplo. Odvod tepla je u takto koncipovaných systémů  obecně velkým problémem v běžné skříni má teplo produkované komponentami  alespoň určitou šanci se rozptýlit, zatímco v počítačové skříni  takovýchto rozměrů to možné není. A právě proto jsme ocenili  důmyslný systém odvádění tepla. Jak bylo již zmíněno, velkou  úlohu v tom hraje aktivní ventilátor ve zdroji, což vylučuje  použití pasivně chlazeného napájecího zdroje. Dalšími pomocníky  jsou dva přídavné ventilátory, umístěné na levé straně skříně.  Jeden má za úkol odsávat teplo z prostoru přídavných karet PCI  a PCI Express, druhý se stará o ochlazování pevného disku. Rozdíl  je také v připojení ventilátorů k napájení první z nich má přímou  regulaci otáček pomocí základní desky, druhý se připojuje přímo  k napájecímu kabelu, tudíž nemá žádnou možnost regulace otáček  a díky tomu je relativně hlučný. Musíme říci, že odvod tepla  je zajištěn velmi dobře, navíc ve svrchním krytu počítačové skříně  jsou v místech, kde jsou umístěné ventilátory, průduchy tím se  zlepšuje účinnost takovéhoto chlazení. Dalším hodnotícím kritériem  byla náročnost instalace komponent. Vřele doporučujeme osadit  chladič CPU ještě před samotným zasunutím motherboardu do PC  skříně, neboť poté v naprosté většině případů nebudete mít dostatek  operačního prostoru k jeho instalaci. Při samotné instalaci jsme  museli být velmi opatrní, neboť příliš volného místa jsme při  ukládání desky neměli. Osazení zbytku komponent probíhalo bez  jediného problému. Při testech jsme vyzkoušeli jak platformu  AMD, tak Intel. S funkcí, vzhledem a s možnostmi rozšíření jsme  byli nanejvýš spokojeni, celková hlučnost sestavy záleží na osazených  komponentách, interní ventilátory vytvářejí pouze minimální hluk.  Nám se popisovaný model díky svému vzhledu a celohliníkovému  provedení líbil natolik, že jsme jej i přes dosti vysokou pořizovací  cenu ocenili a počítačové skříni Silverstone SST-SG01S Evolution  jsme udělili TOP Produkt PC WORLD.

Silverstone  SST-SG01S Evolution

+ vzhled

+ rozměry počítačové skříně možnost  chlazení

+ celohliníková konstrukce, luxusní provedení

- vyšší  cena

- není obsažen napájecí zdroj

Cena vč. DPH: 3 300 Kč

K  testu zapůjčila firma: TNTRADE spol. s r. o., http://www.tntrade.cz

§§§§§


Skříň plná překvapení

Petr Matuška

C06P0522

Pokud se rozhlédnete  u svého prodejce počítačů, téměř ve všech případech budou o vaši  pozornost bojovat šedé, v některých případech "moderní" černé  počítačové skříně bez špetky vkusu, nápadu designéra, případně  vyrobené pouze z plastu a plechu. Otázka ceny zde samozřejmě  hraje prim, nicméně kdo by nezatoužil po designově povedené skříni,  vyrobené pouze z hliníku? Právě na jednu takovou jsme se podívali  i my a přinášíme vám zkušenosti z více než měsíčního používání  luxusní skříně Mystique RC-631.

Ač to většinou v recenzích neděláme,  u této začneme cenou. Ano, cena je pro mnoho z nás rozhodujícím  faktorem a zaplatit 2 800 Kč za case bez napájecího zdroje, který  stojí minimálně dalších 1 000 Kč, se nebude chtít každému. Ale.  jedná se totiž o počítačovou skříň určenou pro ATX formát a je  vyrobena kompletně z hliníku. Proč právě z hliníku? Jednoduše  proto, že právě hliník výborně vede teplo a umožňuje tak lepší  ochlazování vzduchu uvnitř počítače. Rozměry skříně jsou 445  x 205 x 480 mm, takže se v ní snadno najde místo pro základní  desku ATX, čtveřici pevných disků 3,5", dvě FDD mechaniky nebo  interní čtečky paměťových karet a až čtyři 5,25" mechaniky. Provedení  všech dílů je takové, že při instalaci potřebujete šroubovák  pouze k uchycení základní desky. Přídavné karty (včetně té grafické)  mají snadné upevnění pomocí páček, pevné disky a mechaniky je  nutné umístit na lišty, díky nimž se jednoduše a snadno dají  připevnit ke skříni. Usazení pevných disků je po vzoru serverů  pootočené o 90?, aby se daly snáze instalovat. Před nimi je 12cm  ventilátor, starající se o nasávání vzduchu do počítačové skříně  a tím ochlazující instalované pevné disky. Co se chlazení týká,  v počítačové skříni je v základní výbavě ještě jeden 12cm ventilátor,  který je umístěn na zadní straně skříně v úrovni procesoru. RC-631  se dodává bez napájecího zdroje a je tak na uživateli, jaký model  si vybere. Mezi plusy musíme kromě snadnosti instalace taktéž  zmínit i otvory, připravené poblíž místa pro napájecí zdroj a  určené pro hadičky k vodnímu chlazení. Skříň se taktéž může pochlubit  možností výměny předního panelu, který je odnímatelný a je možné  ho obrátit po/proti směru vlnek na spodní části case. Během instalace  systému a provozu jsme byli spokojeni zejména s dobře navrženým  a dimenzovaným chlazením a provedením skříně, ovšem abychom jen  nechválili, musíme také zmínit fakt, že u ventilátorů nebyly  prachové filtry, které by bránily vnikání prachu do skříně. Rovněž  uchycení odklopného panelu na přední straně bylo realizováno  pouze pomocí magnetů, které při přenosu skříně nezabránily otevření  dvířek. Nicméně i přes tyto maličkosti se nám tato skříň velmi  líbila, ovšem nepřinesla nic převratně nového, co by mohl uživatel  za vydanou sumu očekávat. Prostě kvalitní hliníková skříň s pěkným  designem a funkčním systémem uchycení mechanik.

Cooler  Master Mystique RC-631

+ celohliníková konstrukce, design,  funkčnost

- cena, chybí prachové filtry, nedostatečné uchycení  dvířek

Cena vč. DPH: 2 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Cooler  Master, http://www.coolermaster.com

§§§§§


Dotkněte se hudby

Petr  Prošek

C06P0536

Výběr vhodné reprosoustavy nelze brát na lehkou váhu.  Spousta uživatelů hodnotí pouze kvalitu zvuku a na ostatní nehledí.  Pokud vám takový postup není cizí, brzy vás přesvědčíme o opaku.  Společnost Logitech totiž přináší nový reproduktorový systém,  jenž potenciální zákazníky atakuje nikoliv jen na dvou, ale přímo  na třech frontách. Hudbu budete tedy nejen poslouchat a sledovat,  ale rovněž osahávat.

Dva satelity Logitech Z-10 Interactive  2.0 jsou lahůdkou pro všechny designové nadšence. S rozměry 246  x 114 x 119 mm nijak nevybočují z řady, ale vzhledem zaručeně  zabodují. Leštěné akrylové čelní plochy vypadají skutečně famózně,  současně jsou však důvodem pro časté čištění, neboť chytají prach  a je na nich lehce viditelná každá šmouha. Oba satelity zdobí  kovové mřížky, chránící větší basový a menší výškový reproduktor.  Zvuková kvalita je překvapivě vysoká a nezklame vás ani při poslechu  písní, ani při hraní nejnovějších herních titulů. Velkou roli  v tom hraje i vestavěný zesilovač, oddělující pásma vysokých  a basových kmitočtů, ale i tak mohly být basy výraznější.

Nový  2.0 reproduktorový systém od Logitechu je primárně určený pro  stolní i přenosné počítače, s nimiž jej jednoduše propojíte pomocí  USB kabelu. Díky konektoru pro sluchátka si užijete i soukromého  poslechu, nechybí ani 3,5mm konektor pro připojení MP3 přehrávače.  Ve všech případech však musíte počítat s neustálým přívodem elektrické  energie ze sítě. Vzhledem k tomu, že jeden ze satelitů je vybaven  oranžově podsvíceným LCD displejem, nevyhnete se instalaci přiloženého  softwaru Logitech LCD Manager (verze 1.03). Při pohledu na reprosystém  pak například zjistíte aktuální datum, přesný čas nebo informace  o právě přehrávaných skladbách. Musíme však podotknout, že plně  podporované jsou pouze přehrávače iTunes, Media Player, Musicmatch  Jukebox nebo Real Player.

S nimi si pak naplno užijete komfortu  dotykového posouvání či přerušení skladeb přímo na jednom ze  satelitů. Funkčním prvkům se stejným podsvícením jako u LCD displeje  však vévodí možnost přednastavení čtyř preferovaných internetových  rádií nebo playlistů. Stačí se v průběhu přehrávání jemně dotknout  vybraného čísla a software si vaši volbu zapamatuje. Ovládací  panel skrývá i další možnosti, například úpravu výšek či basů  nebo nastavení hlasitosti. Logitech Z-10 Interactive 2.0 je názornou  ukázkou toho, jak lze šikovně využít systém dotykového ovládání.  U mobilních telefonů slaví úspěch, proč jej tedy neprosadit i  v ostatních oblastech.

Logitech Z-101 Interactive  2.0 Sound System

+ elegantní design

+ dotykové ovládání a LCD  displej

- leštěný povrch je náchylný ke šmouhám

- vyšší cena

Cena  vč. DPH: 4 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.com

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Když Windows zlobí

David Čepička, Hermann ApfelbÖck,  Christian LÖbering a David Wolski

C06P0505

Přemýšleli jste někdy nad  tím, že Windows poměrně často myslí za vás? Snaží se uhodnout,  co byste asi tak chtěli udělat a chtějí každé vaše přání co nejrychleji  splnit. Potíž bohužel spočívá v tom, že často myslí jinak, než  byste si představovali, což řadu uživatelů dokáže docela spolehlivě  vytočit. Nenechte se vyvést z míry a nastavte svá Windows XP  tak, aby se vždy chovala podle vašich představ.

Windows XP svým  vzhledem mnohem více připomínají systém, který má spíše sloužit  pro zábavu než pro pořádnou práci. Jejich ovládání je díky automatizovaným  operacím tak snadné, že se od uživatele nevyžaduje prakticky  žádné rozhodování nebo přemýšlení. Bohužel i tady platí, že každá  světlá stránka má i svoji stránku stinnou. Vedle jednotvárnosti  neustále se opakujících činností vnímají automatizované operace  ve Windows zejména pokročilejší uživatelé spíše jako obtěžující  než jako užitečné. Navíc některé automatizované operace nepřináší  vlastně vůbec nic. Například Microsoft se pokusil svá Windows  XP co nejvíce orientovat na web, tato snaha ovšem ztroskotala  na konkrétních případech. Máme na mysli třeba hledání ovladačů  na internetu, které nikam nevede, a pokud ano, získané výsledky  jsou pro uživatele naprosto nepoužitelné.

Kdo je tady pánem:  Tipy a triky v tomto článku vám ušetří trápení s výše uvedenými  dobře míněnými vymoženostmi Windows a vrátí vám pocit kontroly  nad tímto operačním systémem. Abyste nemuseli u nově instalovaných  Windows provádět všechny operace postupně od začátku, připravili  jsme pro vás speciální utilitu, pomocí níž budete moci pohodlně  ovlivnit 44 různých nastavení. Jedná se o skript pcwAnnoyances,  který naleznete i na našem CD. Umožní vám pohodlný přístup k nastavením,  jež by se jinak dala realizovat jen úpravou registru (viz tipy  1 až 3) . Určitě to vyzkoušejte: skutečně produktivně totiž můžete  pracovat pouze na systému, který je nakonfigurovaný podle vašich  představ.

pcwAnnoyances

1.Nastavení Windows XP pro optimální  výkon

Co obtěžuje: Windows XP se z hlediska vzhledu prezentují  hned po instalaci jako dobře vybavený obchod s hračkami. Všechno,  co systém považuje za důležité, se všude možně hýbe a poblikává.  Ani vzhled oken aplikací právě nepřipomíná něco, co by uživatele  zrovna podněcovalo k práci. Navíc většina těchto "udělátek" spotřebovává  poměrně značné množství systémových prostředků.

Kdo je vinen:  Záměrem Windows XP bylo odlišit se od svého velmi střízlivě vypadajícího  předchůdce Windows 2000, která se zejména u domácích uživatelů  jen těžko prosazovala. I když Windows XP byla oproti Windows  2000 obohacena několika novinkami, přesto u nich Microsoft vsadil  v první řadě na vzhled.

Jak s tím skoncovat: Pryč s "udělátky"!  Nejsnáze je odstraníte pomocí našeho skriptu pcwAnnoyances, který  naleznete na našem CD a jehož podrobný popis přinášíme v rámečku Mnohostranný  nástroj pcwAnnoyances. Ušetří vám vyhledávání mnoha nastavení  roztroušených po všemožných místech v operačním systému. Soubor  položek v poli Nastavení stylů pro optimální výkon obsahuje přehled  21 nastavení, která většinu uživatelů obtěžují. V krátkosti zmíníme  ty nejdůležitější:

Položka Povolit klasické nastavení v mžiku  skoncuje s hravým vzhledem Windows XP. V klasickém nastavení  lze povolit funkce vyhledávání souborů a složek v té podobě,  jak jsme na ně byli zvyklí v minulých verzích Windows, rovněž  se takto odstraní neustálé zobrazování informačních bublin s  rádobychytrými upozorněními. Stíny pod jednotlivými položkami  menu a pod ukazatelem myši si také klidně odpustíte, stejně jako  animace při minimalizování oken. Nejlepším a nejrychlejším řešením  je umístění zatržítka před položku Nastavení stylů pro optimální  výkon v prvním poli. Tím se provede optimalizace všech nastavení  najednou. Používáte-li ale klasický monitor CRT, pak vám nedoporučujeme  poslední možnost (Povolit vyhlazování písem ClearType). Tato  funkce provádí vyhlazování písem, čímž zlepšuje čitelnost, ale  pouze u monitorů TFT (plochých panelů).

2.Vylepšení  funkcí Průzkumníka

Co obtěžuje: Při standardním nastavení skrývá  Průzkumník Windows systémové soubory a možnost přidělování přístupových  práv NTFS, přičemž povoluje zjednodušené sdílení souborů. U každého  nově vytvořeného zástupce se pak objevuje naprosto zbytečný text  "Zástupce -" . Pokud poklepete na soubor, jehož typ ještě není  ve Windows registrovaný, objeví se dialogové okno Otevřít v programu,  kde se dokonce nachází možnost vyhledat odpovídající program  pro otevření souboru na internetu. Pokud to ale zkusíte, nestane  se vůbec nic... Kdo je vinen: S nástupem technologie NT na počítače  domácích uživatelů, zejména v případě Windows XP, se Průzkumník  Windows snaží přizpůsobit nezkušeným uživatelům a pokud možno  jim zabránit v poškození systému. Slouží k tomu celá řada různých  průvodců a omezení systému. Například systémové soubory jsou  standardně skryty, což znamená, že je uživatel nemá nijak pozměňovat.  Neznámý typ souboru nemá být možné otevřít libovolnou aplikací,  na kterou si uživatel právě vzpomene. V opačném případě by se  totiž mohlo stát, že se tomuto typu souboru trvale přiřadí naprosto  chybná aplikace.

Jak s tím skoncovat: Nastavte Průzkumníka Windows  tak, aby zobrazoval pokud možno co nejvíce informací. S pomocí  naší utility pcwAnnoyances to zvládnete bez problémů. V druhém  poli naleznete přehled všech důležitých nastavení pro program  Průzkumník. I tady platí, že pokud umístíte zatržítko před název  tohoto pole, povolíte současně všechna z našeho pohledu ideální  nastavení. Zobrazíte tak přípony souborů, všechny skryté či systémové  soubory, povolíte standardní sdílení souborů (pouze ve Windows  XP Professional) či deaktivujete naprosto nefunkční webovou službu  pro hledání programů na internetu. Naše utilita dále umožní jedním  klepnutím odstranit znak šipky u ikonek zástupců a také odebrat  text "Zástupce -" z názvu vytvořeného zástupce. Také si nastavíte  vzhled obsahu složek na "Podrobnosti" a do standardního stavu  (v našem případě jsou to právě Podrobnosti) nastavíte i podobu  složek, u nichž byl speciálně nastaven nějaký vzhled pro jejich  obsah. Klepnutím na tlačítko Uložit nastavení nastavené parametry  uložíte. Upozornění: Pokud nastavíte pomocí našeho skriptu zobrazení  obsahu složek ve stylu Podrobnosti, pak to nebudete moci pomocí  naší utility vrátit zpět. Pro danou složku bude nutné použít  následující postup: otevřete Průzkumníka a přesuňte se do menu  Zobrazit. Tam vyberte typ zobrazení, který použijete. Chcete-li  stejný typ zobrazení použít pro všechny složky, klepněte poté  v menu Nástroje na položku Možnosti složky a na záložce Zobrazení  klepněte na tlačítko Použít pro všechny složky.

3.Konfigurace  dalších funkcí Windows XP

Co obtěžuje: Po optimalizaci vzhledu  Windows a Průzkumníka jsou na řadě další problematické záležitosti,  konkrétně ohlašování chyb a čištění pracovní plochy. K tomu se  občas přidává hlášení, které neustále tvrdí, že některý diskový  oddíl je téměř zaplněný. Na druhé straně jiné poměrně důležité  funkce postrádáte. Pokud třeba operační systém zkolabuje tak,  že se dostanete maximálně do konzoly pro zotavení, pak se vám  v ní při standardním nastavení nepodaří ani otevřít složku. Kdo  je vinen: Je naprosto jasné, v čem Windows XP vidí svoje priority.  Průvodců, kteří mají pomoci při naprosto banálních záležitostech,  je dostatek. Na druhou stranu si nelze nevšimnout, že pokud se  v operačním systému skutečně něco závažného stane, pak můžeme  použít pouze konzolu pro zotavení, která nám ovšem neumožní přistupovat  ani k souborům, ani ke složkám. Evidentně je zde zákaz přístupu  na naprosto nevhodném místě, protože konzolu pro zotavení stejně  může používat pouze uživatel s administrátorskými právy.

Jak  s tím skoncovat: Ve třetím a posledním poli skriptu pcwAnnoyances  můžete mimo jiné deaktivovat průvodce čištěním pracovní plochy  či ohlašování chyb při pádu operačního systému. Dále můžete zrušit  zobrazování hlášení při nedostatku místa (méně než 200 MB volného  místa) na disku nebo třeba varovná hlášení při chybách hardwarových  zařízení. Mimoto můžete ve Správci zařízení ve vlastnostech každého  zařízení nechat zobrazit záložku Podrobnosti, která o daném hardwaru  poskytne další informace. V Internet Exploreru si nastavíte jako  standardní vyhledávač Google.com a odstraníte naprosto zbytečnou  složku Odkazy, která se nachází v menu Oblíbené. Nakonec ještě  máte možnost deaktivovat reproduktor v počítačové skříni a umožnit  použití příkazu SET v konzole pro zotavení, což se rozhodně v  některých případech může hodit.

Upozornění: Pokud si v Internet  Exploreru nastavíte pro vyhledávání na internetu jako standardní  službu Google.com, pak toto nastavení nebude možné vrátit pomocí  našeho skriptu zpět.

Průzkumník Windows

4.Alternativa pro  kopírování a přesouvání souborů a složek

Co obtěžuje: Kopírování  a zvláště přesouvání většího množství dat je v Průzkumníku bez  trvalého dohledu prakticky nemožné. Každou mimořádnost (odlišný  atribut souboru, spustitelný soubor, registrovaná knihovna DLL)  musíte zvlášť potvrdit stiskem tlačítka Ano všem, přičemž toto  tlačítko neplatí automaticky pro všechny soubory, ale pouze pro  všechny soubory stejného typu. A to ještě není všechno pokud  Průzkumník během akce narazí na nějaký právě používaný soubor,  celou akci zruší.

Kdo je vinen: Prostředí Windows bylo záměrně  koncipováno tak, aby se kopírování nebo přesouvání v okamžiku,  kdy se vyskytne nějaká chyba, okamžitě přerušilo. Má se tím méně  zkušeným uživatelům zabránit v případném poškození systému.

Jak  s tím skoncovat: V těchto případech raději Průzkumníka vůbec  nepoužívejte. Pro kopírování většího množství dat se hodí utilita  XCOPY.EXE, která je podobně jako Průzkumník rovněž standardní  součástí Windows. Ta dokáže v kopírování pokračovat i v okamžiku,  kdy se vyskytne chyba (pokud utilitu použijete s přepínačem /c,  od slova Continue Pokračovat, nebo když použijete přepínač /s,  od slova Subfolder (podsložka), který zajistí kopírování složky  včetně všech podsložek). Utilita disponuje celou řadou dalších  přepínačů, které zobrazíte zadáním příkazu xcopy /? včetně krátkého  popisu jejich funkce. Podrobnější vysvětlení jednotlivých přepínačů  si můžete přečíst v souboru nápovědy NTCMDS.CHM, který naleznete  ve složce %windir%\Help. Pro jednodušší akce jsou pak rovněž  použitelné i programy pro práci se soubory od jiných výrobců  například Total Commander (zkušební verzi naleznete i na našem CD).

Kdo  chce kupříkladu porovnávat obsah dvou složek, aby do nich umístil  chybějící data a přebytečná odstranil, určitě ocení zdarma dostupnou  utilitu Robocopy.EXE od Microsoftu. Pro tento typ úkolů je skutečně  tou nejlepší volbou. Obsah dvou složek např. sjednotíte příkazem:

robocopy  <zdrojová složka><cílová složka> /mir

Parametr /mir je odvozen  od slova mirror (zrcadlo). V tomto případě pak bude mít cílová  složka shodný obsah jako složka zdrojová. Další možnosti použití  programu vám tento "robot" pro kopírování prozradí po zadání  příkazu robocopy /?. Program je součástí Resource Kitu pro Windows  Server 2003 (RKTOOLS.EXE). Resource Kit lze instalovat pouze  na Windows XP nebo Windows Server 2003, samotný program Robocopy  však běží i ve Windows NT4 či 2000. Utilita PC WORLDu: Náš soubor  pcw1-1.v06.BAT, který vám nabízíme na našem CD, možná nepracuje až tak rychle,  ale je naprosto spolehlivý. Jedná se o dávkový soubor pro vytvoření  zrcadla složky (tedy kopie složky se stejným obsahem jako původní  složka), použití dávkového souboru je intuitivní. Stačí zadat  tři argumenty zdroj, cíl a režim. Pokud na příkazový řádek tyto  údaje zadáte v níže uvedeném tvaru, poběží dávkový soubor zcela  automaticky a nebude vás obtěžovat žádnými hlášeními. Příkaz  má podobu:

pcw1-1.v06 <zdroj> <cíl> <režim>

Mazání a kopírování  souborů se provádí pouze ve složce, která je označena jako cílová,  protože záměrem je, aby cílová složka obsahovala totéž jako složka  zdrojová. Použijete-li tedy příkaz robocopy /mir, ujistěte se,  že složka definovaná jako zdrojová skutečně obsahuje nejaktuálnější  verze všech vašich dokumentů!

Vyhledávání souborů a složek

5.Vyhledejte  vše, co je na počítači: deaktivování filtru Průzkumníka

Co  obtěžuje: Na funkci vyhledávání ve Windows není vůbec spoleh.  Vůbec vám totiž nezaručí, že zobrazí všechny odpovídající soubory  a složky. A ještě o něco nižší je šance, že s nalezenými objekty  budete moci provádět nějaké další akce.

Kdo je vinen: Dialogové  okno pro vyhledávání složek a souborů vůbec není nezávislou částí  systému, ale pouze funkcí integrovanou do Průzkumníka Windows.  To, co najde, závisí především na tom, jaká jsou obecná nastavení  Průzkumníka v menu Nástroje/Možnosti složky na záložce Zobrazení.  Pokud vyhledané soubory v dialogovém okně pro vyhledání souborů  a složek označíte a nepovede se vám ani kopírování, ani jejich  odstranění, pak je prakticky vždy problém v tom, že jeden či  více souborů je součástí archivu ZIP. Vzhledem k tomu, že se  v tomto případě nejedná o samostatný soubor, pak Průzkumník odmítne  - a to naprosto zbytečně - provést odpovídající akci i se všemi ostatními  soubory.

Jak s tím skoncovat: Naštěstí nemusíte toto poněkud  nelogické chování Průzkumníka vůbec snášet. Základním předpokladem  pro to, abyste pomocí Průzkumníka Windows skutečně nalezli všechny  odpovídající soubory a složky, jsou dvě správně nastavené položky  v konfiguraci Průzkumníka na výše zmíněném místě (záložka Zobrazení).  První položka se nazývá Zobrazovat skryté soubory a složky. Tato  možnost se dá obejít, pokud v okně pro vyhledávání souborů a  složek umístíte zatržítko před položku Prohledávat skryté soubory  a složky. Druhá položka se nazývá Skrýt chráněné soubory operačního  systému (doporučeno). Pokud chcete na počítači úspěšně vyhledávat  všechny na něm existující soubory, pak je nutné tuto položku  deaktivovat. V opačném případě se z vyhledávání automaticky vyloučí  všechny soubory a složky, které mají atribut Skrytý a Systémový.

Jak  úspěšně provádět veškeré operace se soubory: V dialogovém okně  pro vyhledávání souborů a složek neexistuje bohužel jiná možnost  než upravit seznam nalezených objektů tak, že se s danými soubory  nakonec požadovanou operaci provést podaří. Zkušenějším uživatelům  doporučujeme při kopírování či přesouvání souborů raději použít  příkazový řádek, kde pomocí příkazů jako copy /s..., del /s...  nebo attrib /s... mohou zpracovávat najednou celé soubory složek  nebo i celé diskové oddíly. Tam, kde to není možné (například  u příkazu move pro přesunutí souborů), můžete použít příkaz For  s přepínačem /r (Recurse):

for /r c:\ %n in (*.ppt) do move  "%n" d:\

Tímto příkazem přesunete všechny soubory s příponou  PPT na disku C: do kořenového adresáře disku D:. Příkaz move  přitom zajistí, že se případně již vyskytující soubory se stejným  jménem na disku D: nepřepíší.

Uživatelské účty

6.Zjednodušení  správy uživatelských účtů

Co obtěžuje: Zřizování uživatelských  účtů ve Windows XP není zrovna zábavné. Pro každý účet se totiž  musí znovu nastavovat rozlišení monitoru, konfigurace pracovní  plochy, nabídky Start, sítě, zvuků apod.

Kdo je vinen: Uživatelský  účet každého uživatele se vytváří na základě standardního profilu  Default User. Tento profil však neexistuje v podobě plně funkčního  účtu, k němuž byste se mohli přihlásit a poté ho upravit, ale  pouze jako šablona v podobě souborů ve složce Documents and Settings\Default  User. Odtud se soubory při vytváření nového účtu kopírují.

Jak  s tím skoncovat: Nastavení standardního profilu můžete upravit  podle svého následujícím způsobem. Přihlaste se do počítače pod  účtem správce a v Ovládacích panelech poklepejte na ikonku Uživatelské  účty (ve Windows 2000 na ikonku Uživatelé a hesla). Zde vytvořte  nový účet. Poté se přihlaste pod tímto novým účtem a proveďte  v něm všechna vámi požadovaná nastavení, která byste chtěli mít  k dispozici i pro účty vytvářené v budoucnu. Poté se znovu přihlaste  jako správce a zkopírujte všechna nastavení nově vytvořeného  účtu do složky Default User. Nejjednodušeji to provedete klepnutím  pravým tlačítkem myši na ikonku Tento počítač, kde vyberete z  kontextového menu příkaz Vlastnosti. Objeví se dialogové okno  Vlastnosti systému, kde se přesuňte na záložku Upřesnit. V poli  Profily uživatelů stiskněte tlačítko Nastavení. Objeví se další  dialogové okno, v němž jsou vidět všechny na počítači vytvořené  uživatelské účty. Tlačítkem Kopírovat se nabízí možnost kopírování  všech souborů uživatelského účtu do jiné složky. Označte tedy  nově vytvořený účet, klepněte na tlačítko Procházet a poté vyhledejte  složku Documents and Settings\Default User. Pokud není obsah  pole Povoleno používat uživatelem prázdný, pak pomocí tlačítka  Změnit nastavte oprávnění na Everyone. Od této chvíle bude každý  účet, který vytvoříte, založen na šabloně právě vytvořeného profilu.

Záchrana systému

7.Obnovení systému bez grafického rozhraní

Co  obtěžuje: Pokud se vám nepodaří spustit Windows, velmi by se  hodila funkce Obnovení systému. Ta je ovšem k dispozici pouze  tehdy, pokud se nějakým způsobem podaří spustit počítač v grafickém  rozhraní. Konzola pro zotavení vám v tom vůbec nepomůže: i přes  existenci několika bodů obnovení stále nabízí pouze opravu systému  nebo novou instalaci.

Kdo je vinen: Microsoft svoji konzolu  pro zotavení vybavil skutečně jen velmi skromně. Obsahuje pouze  několik málo příkazů a navíc nedokáže spouštět externí programy.  Nelze tedy spustit ani program Obnovení systému, reprezentovaný  souborem RSTRUI.EXE, ani zde není k dispozici žádný systémový  příkaz, který by dokázal provést něco podobného. Jak by se přitom  nějaká taková funkce hodila!

Jak s tím skoncovat: Pokud jste  schopni se dostat alespoň do nouzového režimu, pak můžete funkci  Obnovení systému okamžitě použít a načíst poslední bod obnovení  systému. Dokonce není nic ztraceno ani v případě, kdy se dostanete  pouze do stavu nouze s příkazovým řádkem to v případě, kdy v  systému chybí nebo jsou poškozeny prostředky pro načtení grafického  rozhraní. Příkaz:

%windir%\system32\restore\rstrui /v

zadaný  na příkazovém řádku totiž funkci Obnovení systému spustí také,  i když bez grafického rozhraní. Stačí jednoduše zadat výše uvedený  příkaz a obrnit se trpělivostí. Systém se po uplynutí nějaké  doby automaticky restartuje. Během čekání se vám může zdát, že  se nic neděje, ale není to pravda. Ve skutečnosti se v počítači  načítá poslední bod obnovení.

Záchrana pomocí konzoly pro zotavení:  Zkušenější uživatelé se mohou nové instalaci Windows vyhnout  díky existenci konzoly pro zotavení i v případě, kdy pád systému  způsobil problém v registru. Je to možné ovšem pouze za předpokladu,  pokud se v konzole pro zotavení dá přejít do libovolné složky  v počítači. To je možné pouze tehdy, když jste předem svůj počítač  na tuto možnost připravili odpovídající úpravou registru. Pokud  jste tak ještě neučinili, pak vám rozhodně doporučujeme učinit  tak nejlépe ihned, a to prostřednictvím utility pcwAnnoyances.HTA,  kterou naleznete na našem CD a o níž jsme se zmiňovali v tipu 1. Pokud totiž  přiřadíte hodnotě SetCommand v klíči Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows  NT\CurrentVersion\Setup\RecoveryConsole údaj 1, budete se moci  pomocí konzoly pro zotavení po zadání příkazu:

Set AllowAllPaths  = true

přesunout do libovolné složky. Poslední záloha registru  se nachází ve složce System Volume Information\_Restore{...}  ve složce RP<n>, kde ji najdete ve složce s nejvyšším číslem  <n> a zde ve složce Snapshot. Tady objevíte s pozměněnými, ale  přesto jasně odlišitelnými názvy pět souborů Sam, Security, Software,  System a Default. Tyto soubory je nutné kopírovat do složky %windir%\System32\Config.  Dále v této podsložce naleznete různé soubory typu Ntuser se  Security ID v názvu. Tyto soubory je třeba kopírovat do odpovídajících  složek s profily uživatele a poté je přejmenovat na NTUSER.DAT.

Neznáte-li  Security ID, pak vám pomohou velikosti souborů. Při tomto odhadu  můžete vyjít z předpokladu, že soubor, který má největší velikost,  odpovídá uživateli, pod jehož účtem se pracuje nejčastěji.

Upozornění:  Stará, i když funkční verze registru se nachází rovněž ve složce  %windir%\Repair.

Instalace ovladačů

8.Zákaz vyhledávání  ovladačů hardwarových zařízení na internetu

Co obtěžuje: Jakmile  do systému přidáte nějaké nové zařízení, hned se spustí příslušný  průvodce, který chce vyhledat vhodný ovladač. Asi nejméně užitečná,  ba víceméně zbytečná je funkce pro vyhledávání aktuální verze  ovladačů pro připojené zařízení na internetu - konkrétně na stránkách  Windows Update. Ani při delším testování se nám osobně nepodařilo  zaznamenat případ, kdy by toto hledání bylo úspěšné.

Kdo je vinen:  Možná by bylo on-line vyhledávání ovladačů daleko úspěšnější,  pokud by s firmou Microsoft spolupracovalo více výrobců hardwaru,  než je tomu dosud. V této chvíli je tato funkce, jak jsme se  již zmínili, naprosto zbytečná, protože na stránkách Microsoftu  se žádné soubory s ovladači nenacházejí.

Jak s tím skoncovat:  Neúspěšné vyhledávání ovladačů se skutečně obtěžujícím dialogovým  oknem je možné kompletně odstranit. Stačí k tomu nikde nedokumentovaný  zásah do registru Windows. Spusťte Editor registru v režimu s  právy správce a přesuňte se do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Policies\Microsoft\Windows  \DriverSearching. Pokud tento klíč ve svém systému nenaleznete,  pak jej musíte sami vytvořit. V něm pak zadejte novou hodnotu  typu DWORD s názvem DontSearchWindowsUpdate a jako údaj hodnoty  nastavte číslo 1. Po restartu počítače pak budou Windows při  instalování ovladače vyhledávání na stránkách Windows Update  přeskakovat.

Data uživatelů

9.Složka Dokumenty: úklid v  podsložkách

Co obtěžuje: Windows často doslova vnucují, kam  si máte ukládat soubory. Tímto místem je složka Dokumenty, která  obsahuje podsložky Obrázky, Hudba a Filmy. Windows samotná a  programy, které jsou součástí Windows, považují tuto složku a  zmíněné podsložky za standardní a automaticky je vytvoří, pokud  některá z nich chybí.

Kdo je vinen: Firma Microsoft vám chce  usnadnit rozhodování, kam soubory ukládat. Zdá se, že vám navíc  naznačuje, jaké typy souborů musíte používat.

Jak s tím skoncovat:  Umístění složky Dokumenty se dá velmi snadno změnit, a to tak,  že na tuto složku klepnete pravým tlačítkem myši a z kontextového  menu vyberete příkaz Vlastnosti . Umístění složky pak nastavíte  v políčku Cíl. Tento způsob volby umístění bohužel vůbec neplatí  pro složku Obrázky a jí podobné. Tady pomůže pouze zásah do registru.  Cestu k těmto složkám naleznete v registru v klíči Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Explorer\User  Shell Folders. Na našem CD vám nabízíme utilitu pcwMyfiles, jejíž pomocí  můžete umístění zmíněných složek velmi pohodlně změnit.

Pokud  byste chtěli složky Obrázky, Hudba a Filmy úplně odstranit, pak  vám prozradíme jeden trik. Spusťte skript pcwMyfiles a do všech  políček pro zadání cesty zadejte cestu ke složce Dokumenty. Jinými  slovy zadáte do políčka pro složku Obrázky, do políčka pro složku  Hudba i do políčka pro složku Filmy cestu C:\Documents and Settings\Dokumenty.  Pokud například podsložku Obrázky následně odstraníte, pak už  ji Windows nikdy automaticky znovu nevytvoří.

Otevřít v programu

10.Nepřiřadit  aplikaci k otevírání určitého typu souborů trvale

Co obtěžuje:  Windows rozpoznávají různé typy souborů pouze podle jejich přípony.  Právě ta určuje, která aplikace se při poklepání na soubor spustí.  Pokud uživatel poklepe na soubor s neznámou příponou, otevře  se dialogové okno Otevřít v programu. V tomto okně můžete vybrat  program, v němž se má soubor otevřít. Ještě než klepnete na tlačítko  OK, musíte se pozorně podívat po celém dialogovém okně, zejména  na zatržítko K otevření souborů tohoto typu vždy použít vybraný  program, které je ve standardním nastavení nastaveno jako aktivní.  Pak se snadno stane, že omylem doposud neznámou příponu zaregistrujte  k otevření naprosto nevyhovujícím programem.

Kdo je vinen: To,  že Windows nějaký typ souboru okamžitě nerozpoznají, považuje  zřejmě Microsoft za nedostatek a vychází z předpokladu, že každému  typu souboru musí být přiřazena nějaká aplikace, která dokáže  takový typ souboru otevřít. Jak s tím skoncovat: Pokud nemáte  v úmyslu trvale nějakému typu souboru přiřadit aplikaci, která  bude soubory tohoto typu otevírat, pak je zatržítko umístěné  před výše zmíněnou položkou v dialogovém okně Otevřít v programu  skutečně na obtíž. Daleko jistější bude, pokud zatržítko navždy  odstraníte, a to vhodným zásahem do registru Windows. Spusťte  Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Classes_Root\Unknown\Shell\Openas\

Command.  Údaj hodnoty (Výchozí) obsahuje příkaz, který Windows spouští,  když poklepete na neznámý typ souboru. Poklepejte na tuto hodnotu,  abyste ji mohli upravovat, na konec zadejte za řetězec %1 ještě  řetězec %2. Od této chvíle bude zatržítko u zmíněné položky v  dialogovém okně Otevřít v programu trvale deaktivované. Nové  přiřazení typu souboru k aplikaci pak vytvoříte v Průzkumníku  pomocí příkazu Nástroje/Možnosti složky na záložce Typy souborů  .

Spořič obrazovky

11.Zrušení zadávání hesla na domácím  počítači

Co obtěžuje: Pořád to samé - necháte počítač chvíli v  nečinnosti a chcete po nějakých deseti minutách pokračovat, uvidíte  spuštěný spořič obrazovky, uživatel je odhlášen a musíte znovu  zadat heslo.

Kdo je vinen: Spuštění spořiče obrazovky a odhlášení  uživatele má smysl v případě, pokud se jedná o počítač někde  na pracovišti, kde k němu mohou i jiní uživatelé. Žádní nezvaní  hosté tak nemají šanci na něm cokoliv provádět. Na domácím počítači  tato funkce jenom obtěžuje.

Jak s tím skoncovat: Automatické  odhlášení můžete kupodivu vypnout v nastavení zobrazení a ne  ve správě uživatelských účtů, kde bychom to logicky očekávali.  Klepněte pravým tlačítkem na pracovní plochu a z kontextového  menu vyberte příkaz Vlastnosti. Příslušná položka se nachází  na záložce Spořič obrazovky. Stačí pouze zrušit zatržítko Při  pokračování zobrazit úvodní obrazovku. Obsah monitoru totiž můžete  vždy uzamknout ručně pomocí klávesové zkratky <Win><L>.

Microsoft  Downloads

12.Jak obejít kontrolu WGA

Co obtěžuje: Přibližně  před rokem spustil Microsoft program Windows Genuine Advantage  (WGA), ještě jako volitelné prověření legálnosti vašeho operačního  systému. Tato kontrola probíhala vždy před stažením některých  dalších utilit od Microsoftu. V současnosti je tato kontrola  doslova překážkou, kterou musí zdolat každý operační systém,  pokud jeho uživatel vyžaduje stažení nějaké utility nebo updatu.  Jediné, u čeho se nemusí kontrola legálnosti zatím provádět,  jsou automatické aktualizace. Na samotném počítači jsou uživatelé  verzí, které neprošly kontrolou legálnosti, obtěžováni upozorněními  na nelegální kopii operačního systému, instalovaného na jejich  stroji.

Kdo je vinen: Pro pět let stará Windows XP přichází  podle našeho názoru úsilí o vyřazení uživatelů nelegálních kopií  tohoto operačního systému příliš pozdě. Není pochyb, že pomocí  WGA posiluje Microsoft boj proti počítačovému pirátství.

Jak  s tím skoncovat: Pokud vám stránky Windows Update odmítají poskytnout  požadované soubory a musíte každou chvíli klepat na vyskakující  okna s upozorněním na nelegálnost vašeho operačního systému,  i když víte, že jste svá Windows koupili legálně, pak doporučujeme  kontaktovat telefonickou linku podpory Microsoftu. Na internetu  se dají samozřejmě nalézt utility, jež zmíněná obtěžující hlášení  odstraňují - jednou z nich je kupříkladu Wgafixer, který nahrazuje  několik systémových souborů a znovu zprostředkovává přístup k  serveru Microsoft Update a k serveru pro stažení dodatečných  utilit.

Upozornění: Použití zmíněné utility je i na legálně  pořízených Windows z právního hlediska velmi sporné!

Upozornění:  Vlastníte-li počítač s Windows 98 a Internet Explorerem ve verzi  6, pak je kontrola legálnosti úspěšná vždy, bez ohledu na to,  zda jsou Windows legální či ne. Pak ať chceme nebo nechceme,  stává se kontrola legálnosti prováděná před stažením nějaké utility  na počítači se dvěma operačními systémy nebo na počítači s nainstalovaným  VMWare a Windows 98 víceméně fraškou.

Stručně

Když  Windows zlobí

Není pochyb, že Windows XP jsou daleko stabilnější  operační systém než předcházející verze, založené na operačním  systému MS-DOS. Na druhou stranu ještě žádný operační systém  uživatelům tak jasně nepředepisoval, co smí vidět, kde mohou  pracovat a jak má systém vůbec vypadat. Důsledkem toho je, že  každý, kdo chce na počítači skutečně pracovat, si musí Windows  přizpůsobit doslova k obrazu svému, a to i pomocí alternativních  utilit. Cílem tohoto článku je vám v tomto úsilí pomoci.

Mnohostranný  nástroj pcwAnnoyances

Skript pcwAnnoyances, který naleznete  na našem CD, pomocí několika klepnutí myší doslova zatočí se všemi trápeními,  která nám Windows způsobují. Utilitu spustíte poklepáním. Pokud  se vám to nepodaří, pak s největší pravděpodobností nemáte soubory  s příponou HTA přiřazeny k aplikaci MSHTA.EXE. Tento nedostatek  snadno odstraníte tak, že poklepáním spustíte soubor pcwHTAFix.REG,  který rovněž naleznete na našem CD.

Přehledné rozhraní: Po spuštění programu  pcwAnnoyances 1.1 uvidíte dialogové okno se 44 zatržítky. Ta  jsou rozdělena do tří polí - Nastavení stylů pro optimální výkon,  Vylepšení funkčnosti programu Průzkumník a Konfigurace dalších  funkcí. Stav jednotlivých nastavení skript zobrazuje prostřednictvím  aktivovaných či deaktivovaných položek. Tento stav můžete pokaždé  ručně aktualizovat klepnutím na tlačítko Zobrazit aktuální konfiguraci.  Skript se v žádném případě neomezuje pouze na nepřístupné a nedokumentované  funkce, ale právě naopak - slouží především jako centrála pro konfiguraci  všech možných nastavení Windows. Vedle dokumentovaných a v Průzkumníku  jen těžko přístupných možností zde najdete i nastavení, která  se dají jinak realizovat pouze prostřednictvím registru. Příkladem  za všechny může být povolení klasického vyhledávání, které pošle  slídícího psa zpět do jeho boudy a znovu zobrazí staré známé  okno s vyhledáváním.

Utilita pcwAnnoyances pozná, zda jste přihlášeni  jako správce nebo jako obyčejný uživatel s omezenými právy. V  druhém případě jsou položky, které nemůžete měnit, neaktivní.  Kontext, v jakém se právě nacházíte, se mimo jiné zobrazí i v  záhlaví okna.

Pohodlná obsluha: Stav jednotlivých položek změníte  umístěním nebo zrušením zatržítka před příslušnou položkou. Můžete  rovněž vybrat všechny položky jednoho pole současně, a to tak,  že umístíte zatržítko před název pole (například před položku  Nastavení stylů pro optimální výkon). Pokud nějakou položku povolíte,  pak se odpovídající nastavení zapíše do registru. Pokud si to  budete přát, může se objevit i nápověda ukazující, kterou položku  registru budete měnit. Nápovědný text se zobrazí, pokud ukazatel  myši podržíte několik sekund nad libovolnou položkou, aniž byste  na ni klepli. Po provedení všech potřebných nastavení klepněte  na tlačítko Uložit nastavení, čímž tato nastavení uložíte. Po  ukončení práce skriptu se automaticky znovu spustí rozhraní Explorer.exe  a dále se také vykoná příkaz:

rundll32 user32,UpdatePerUserSystemParameters

Tento  příkaz způsobí, že se naprostá většina provedených nastavení  okamžitě aktivuje. Některá z nich se ale provedou až po restartu  počítače. V tomto článku vám postupně všechna tři pole - Nastavení  stylů pro optimální výkon, Vylepšení funkčnosti programu Průzkumník  a Konfigurace dalších funkcí představíme v tipech 1 až 3.

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows

Jan  Povolný

C06P0514

Spolu s blížícím se koncem kalendářního roku přichází  (kromě zimního období) doba nových Windows, jichž se uživatelé  dočkají po dlouhých pěti letech čekání. Microsoft již zveřejnil  přibližná data prodeje, česká verze tak bude připravena až někdy  na počátku března. Anglická se však objeví již na přelomu roku  a jistě se s ní setkáme i v našich končinách.

I přes vynechání  velkého množství původně plánovaných revolučních novinek budou  Windows Vista jiným operačním systémem, než jsme byli doposud  zvyklí. S odlišností práce se pak objeví i odlišné uživatelské  problémy a já věřím tomu, že se již za pár měsíců setkáme v našem  seriálu právě s tipy a triky pro Windows Vista.

Dnešní díl vám  opět poskytne rady ze světa Windows XP a starších verzí tohoto  OS, alespoň prozatím, neopomeneme ani tipy pro kancelářský balík  MS Office. Přeji příjemné objevování.

Tipy pro Windows

Odkazy  snadno a rychle

(Windows XP) Tento tip vás provede vytvořením  vlastních internetových odkazů na libovolném místě Windows, např.  na pracovní ploše.

Způsob práce ve Windows je víceméně postavený  na odkazech, tedy samostatně stojících objektech, které odkazují  na pevně umístěné soubory na vašem pevném disku. Např. nabídka  Start obsahuje vlastně jen samé odkazy na jednotlivé aplikace  instalované na vašem PC. Odkazů je mnoho druhů, jedním z nich  je i internetová zkratka. Tento odkaz směřuje přímo na jistou  URL na internetu nebo na lokálním disku, na FTP server nebo cokoliv  z jiných dostupných internetových technologií.

Ačkoliv odkazy  na ploše běžně vytvoříte poklepáním pravým tlačítkem myši a volnou  Nový z kontextové nabídky, internetový odkaz v tomto menu překvapivě  nenajdete. Jeho vytvoření je však snadné a pokud jej jednou máte,  ostatní získáte jen pouhou modifikací původního.

Jděte do menu  Start Programy Příslušenství a otevřete aplikaci Poznámkový blok.  Do něj vepište následující text, kde první řádek definuje typ  odkazu a druhý pak jeho obsahovou část, kterou nahraďte libovolnou  jinou internetovou adresou:

[InternetShorcut]

URL=http://www.pcworld.cz

Z  roletového menu Soubor vyberte možnost Uložit jako... a v následném  dialogu zvolte Uložit jako typ... Všechny soubory. Název souboru  poté zadejte libovolně, důležitá je však přípona URL. V našem  příkladu nazveme soubor třeba pcworld.url. Poté soubor uložte  na pracovní plochu, zavřete Poznámkový blok a poklepejte na takto  vytvořený odkaz. Spustíte prohlížeč se zadanou internetovou adresou.

Informujte  uživatele

(Windows 9x) Pokud ještě stále ve firmě používáte  počítače s operačním systémem Windows 98, jistě vás i v dnešní  moderní době potěší následující tip. Ten je určen uživatelům,  kteří se do Windows standardně přihlašují, tedy mají je připojené  v síti, nebo ještě lépe: jeden počítač je používán více uživateli.  Jestliže si tito uživatelé chtějí sdělit nějaký vzkaz ve formě  krátkého textu, mají několik možností. První možností je "žlutý  papírek", který je sice stále masově používán, nicméně je zcela  nemoderní a ještě máte ulepený monitor. Navíc je takový vzkaz  v podstatě veřejnou záležitostí. Další možností je napsat e-mail  nebo použít podobnou formu komunikace. Ta ale v některých případech  nemusí být dostupná.

Ačkoliv Windows řady 9x nebyly pravděpodobně  primárně koncipovány jako víceuživatelské systémy, nabízí možnost  zanechání vzkazu při přihlašovacím dialogu. Stačí k tomu jednoduchá  úprava systémového registru. Tuto formu připomínky lze také (asi  ještě účinněji) použít jako stálé upozornění při startu Windows  (např. uvařit ranní kávu, pokud byste zapomněli). Spusťte regedit  z menu Start Spustit a jděte do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE/Software/Microsoft/Windows/CurrentVersion/WinL  ogon. Zde klepněte pravým tlačítkem myši na pravou část regeditu  a zvolte Nový Textová hodnota. Tuto novou položku nazvěte LegalNoticeCaption  a jako její hodnotu zadejte text, který se objeví v titulku okna  zprávy. Stejným způsobem vytvořte ještě další položku LegalNoticeText,  jejímž obsahem bude samotný text zprávy. Ukončete regedit a odhlaste  se z Windows. Objeví se vámi definovaná zpráva, která bude čekat  na potvrzení, poté se můžete opět přihlásit.

Vícenásobné asociace

(Windows  XP) Již mnohokrát jsme se v našem seriálu bavili o konfiguraci  asociací souborů s aplikacemi ve Windows. Přesto jsme ještě stále  nepostihli všechny možnosti nastavení. V následujícím tipu si  ukážeme další způsob, jak asociace konfigurovat, tentokrát budeme  vytvářet asociace vícenásobné.

Pro čtenáře, kteří netuší, o  čem byla v předchozím odstavci řeč: v systémech Windows od Microsoftu  se používá pro identifikaci typu souboru třípísmenná přípona.  Tu asi každý alespoň jednou viděl. Podle této přípony Windows  poznají, jakou mají spustit aplikaci pro prohlédnutí nebo editaci  daného souboru. Po instalaci Windows jsou již přednastaveny některé  asociace na aplikace, které máte ve Windows k dispozici od Microsoftu.  S instalací dalších programů postupně přibývají další asociace.  Tento fakt ale přináší i problémy.

Například soubory s koncovkou  RTF (Rich Text Format) jsou implicitně asociovány na program  Wordpad. Po instalaci kancelářského balíku Office jsou tyto asociace  přepsány a soubory RTF se otevírají už jen v MS Wordu. Pro prohlížení  souborů vám ale stačí spolehlivě Wordpad, který se spouští rychleji  a zabírá méně místa v paměti.

Řešení této situace je mnoho,  některé už jsme popisovali v minulých dílech. Pro připomenutí:  asociaci můžete samozřejmě nastavit zpět na Wordpad, nebo můžete  pro výběr aplikace použít položku Odeslat (Send To), která je  k dispozici ve složce Windows. Další možností je právě vytvoření  více asociací k jedné koncovce. Jde to a výhodou je, že všechny  takto vytvořené další asociace se zobrazí přehledně u daného  typu souboru v kontextovém menu.

Poklepejte na ikonu Tento počítač  a z roletového menu Zobrazit zvolte položku Možnosti složky.  Zde přejděte na záložku Typy souborů, kde najdete seznam všech  asociací, které jsou momentálně konfigurované ve vašich Windows.  V seznamu vyhledejte příponu (typ) souboru, který chcete upravit,  a po jeho výběru stiskněte tlačítko Upřesnit na pravé dolní straně  dialogu. V následném okně máte k dispozici popis typu, výchozí  koncovku a seznam akcí, který nás zajímá nejvíce. Například u  zmiňovaného RTF najdete akce Otevřít, print a printto (tomu říkám  částečný překlad). Důležitá je v tomto případě akce Otevřít,  která Windows říká, v jakém programu mají soubory RTF otevřít.  Nechte existující asociace být a pomocí tlačítka Nová přidejte  další. V našem případě nazvěte novou akci například Otevřít ve  Wordpadu a do spodní kolonky vyberte pomocí tlačítka Procházet  program wordpad.exe, který najdete ve složce c:\Program Files\Windows\NT\Accessories.  Po potvrzení se v seznamu objeví další akce. Nyní ještě zbývá  určit, jaká akce bude mít přednost po poklepání na soubor RTF.  To určíte tak, že vyberete požadovanou akci a stisknete tlačítko  Nastavit výchozí.

Pokud nyní poklepete na soubory typu RTF,  provede se výchozí akce z vašeho seznamu, jestliže chcete provést  jinou akci (třeba právě otevření RTF ve Wordpadu, nikoliv ve  Wordu), klepněte na soubor RTF pravým tlačítkem a v kontextovém  menu uvidíte naše známé Otevřít ve Wordpadu. Takto můžete přidat  hned několik možností pro otevření a všechny je uvidíte v kontextovém  menu.

Tipy pro MS Office

Text do tabulky

(Word) Když se  řekne ve spojitosti s MS Office slovo tabulka, vybaví se každému  MS Excel, který má v tomto balíku tabulky na starosti. Již v  několika tipech jsme si ale předvedli, že na tvorbu tabulek jako  takových (tedy po stránce vizuální, nikoliv početní) není špatný  ani MS Word. V tomto tipu si předvedeme další z jeho drobných  možností pro tabulky.

Mějme nějaký dokument, třeba seznam zaměstnanců  s telefonními čísly, nebo jenom seznam něčeho jiného, co byste  rádi měli uspořádané v tabulce, nicméně máte k dispozici pouze  dokument nebo prostý text. První možností je tento text importovat  a upravit v Excelu. Druhou možností je použít pro konverzi do  tabulky samotný Word a neodchylovat se tak například od použitého  formátu (pokud máte text připravený také ve Wordu).

Označte  ve Wordu text, který byste rádi nějakým způsobem převedli do  tabulky. Poté jděte do menu Tabulka a zvolte Převést a poté Text  na tabulku. Následný dialog je pro úspěšný převod klíčový. Nastavte  vše podle vašich představ, zvýšenou pozornost poté věnujte nastavení  oddělovače jednotlivých sloupců tabulky v dolní části dialogu.  Můžete zvolit i vlastní znak, kterým jsou jednotlivé položky  odděleny. Poté klikněte na tlačítko Autoformát, pod nímž si můžete  vybrat některý z připravených vzhledů tabulky, včetně barev a  rozvržení. Jednotlivé položky je samozřejmě možné měnit. Poté  vše potvrďte a doufejte v dokonalý převod.

Nemáte myš s kolečkem?

(Word)  K dnešnímu počítačovému standardu neodmyslitelně patří myš s  kolečkem nebo alespoň s kolébkou, pomocí které můžete pohodlně  posouvat dokumenty, ať už ve Wordu nebo v jiné aplikaci. Jestliže  patříte mezi uživatele, kteří myš s touto "technickou vymožeností"  nevlastní, čtěte následující tip, mohl by vám být užitečný.

Uživatelé  myší s kolečky a kolébkami totiž mohou velmi pohodlně posouvat  dokumenty, aniž by sundali ruce z klávesnice, případně přestali  pracovat s tlačítky myši. Vy, kdo jste o tuto výhodu připraveni,  máte možnost zapnout v MS Office funkci Automatické posunování,  která se chová obdobně. Jak na to?

Otevřete Word a jděte do  roletového menu Nástroje. Zde zvolte položku Vlastní a přejděte  na záložku Příkazy. V levém sloupci potom vyberte skupinu příkazů  Nástroje a v pravém vyhledejte příkaz Automatické posunování.

Tento  příkaz potom můžete levým tlačítkem myši přetáhnout na libovolnou  lištu s nástroji v horní části Wordu pod roletovými menu. Zobrazí  se jako tlačítko. Pokud toto tlačítko stisknete, můžete pohybem  myši posunovat dokumentem nahoru a dolů, pokud ho stisknete znovu,  funkce se vypne.

Je šikovné mít k této funkci přiřazenou klávesovou  zkratku tak, abyste ji mohli pohodlně ovládat z klávesnice a  nemuseli najíždět myší na zmíněné tlačítko.

Hledejte s Excelem

(Excel  2000) Dnešní první tip pro kancelářský balík bude ze soudku těch  užitečných, ale nepříliš náročných tipů a triků. Je také určen  uživatelům starší verze Office, která se však stále hojně používá.  Začátečníci jsou vítáni. Užitečný bude tento tip hlavně v případě,  že patříte mezi časté uživatele Excelu a máte na svém pevném  disku desítky a více souborů různého druhu. Potom se vám bude  hodit poměrně užitečná vyhledávací funkce, která je k dispozici  přímo v Excelu a tím pádem je šita excelovským dokumentům dokonale  na míru.

Úspěšnost vašeho hledání se pak zvyšuje v případě,  že pravidelně vyplňuje informace o dokumentu, které najdete v  dialogu Vlastnosti v roletovém menu Soubor na záložce Souhrnné  informace.

Spusťte Excel a jděte do roletového menu Soubor.  Zde zvolte Otevřít. Nyní jste žádáni o vybrání dokumentu, o kterém  třeba nevíte, kde jej hledat. Znáte však některé jeho parametry.  Pro vyhledání klepněte na rozbalovací nabídku Nástroje v pravé  horní části dialogu Otevřít. Z menu potom vyberte funkci Najít.  V následném dialogu můžete pohodlně zadat parametry hledaného  excelovského sešitu, důležitá je část nazvaná Zadat další kritéria,  kde z rozbalovací nabídky vyberte potřebné kritérium a do kolonky  Hodnota zadejte hledaný řetězec. Zbývá nastavit složku, která  se má prohledat, a stisknout tlačítko Najít.

Přeji mnoho úspěchu  při hledání ztracených tabulek.

Easter Eggs

TrueType Credits

(Windows  95/98/XP) Dnešním dílem obohatíme rubriku velikonočních vajíček  pouze jedním příspěvkem, zato ale poměrně rozsáhlým. V úvodu  tohoto triku bych navíc rád podotkl, že jsem ho skutečně ve všech  uvedených systémech vyzkoušel a všude byl funkční. Nejsem si  také zrovna dvakrát jistý, zda se tento trik hodí do rubriky  Easter Eggs, nebo zda měl být spíše uveden společně s tipy pro  Windows. Jedná se totiž částečně o seriozní rozšíření Windows  a částečně o legrácku autorů tohoto rozšíření.

Přejděme ale  k věci. Ve Windows je přítomno již od instalace velké množství  řezů písma, neboli fontů. Tyto fonty používají všechny programy  napsané pro Windows, slouží k zobrazování znaků příslušného písma.  Tento fakt je asi většině uživatelů znám. Méně je již známo,  že fonty mají nějaké další vlastnosti, které lze prohlížet, že  některé fonty neobsahují českou diakritiku, proto s nimi nelze  psát česky atd. Tyto vlastnosti lze v systému Windows snadno  ověřit a získat tak o každém fontu potřebné informace.

Tyto  informace naleznete běžně v Ovládacích panelech pod ikonou Písma  (Fonts v anglické mutaci). Zde najdete přehled všech nainstalovaných  písem, po poklepání na vybraný řez pravým tlačítkem a volbou  Vlastnosti získáte podrobnější informace o umístění souboru písma  atd. Jestliže vám existující popis vlastností písma nestačí,  nabízí Microsoft na svých stránkách ke stažení knihovnu, která  počet záložek v dialogu Vlastnosti u každého písma podstatně  rozšiřuje. Popis této knihovny a odkaz ke stažení najdete na  této adrese: www.microsoft.com/typography/property/property.htm?fname=%20&fsize=.

Na  této stránce se dostanete až k souboru s knihovnou, který nainstalujte.  Nemusíte se obávat, instalace ve všech uvedených systémech proběhla  bez problémů, ani později jsem nepozoroval žádné komplikace.  U Windows 9x budete muset restartovat.

Po instalaci rozšíření  si opět v Ovládacích panelech zkuste zobrazit vlastnosti u některého  z písem. Uvidíte, že jich je mnohem více. Jejich využití a obsah  již nechám na vás, asi by bylo zbytečné zde vše popisovat a komentovat.

Nyní  se dostáváme k hranici mezi solidním tipem pro Windows a následujícím  trikem. Po úspěšné instalaci rozšíření vlastností fontů od Microsoftu  označte font Times New Roman z fontů v dialogu Písma v Ovládacích  panelech tak, aby byl vysvícený (podbarvený). Poté stiskněte  kombinaci kláves Ctrl+Shift a poklepejte na zvolený font pravým  tlačítkem. Po volbě Vlastnosti z kontextového menu vám v dialogu  přibude záložka s názvem TrueType Credits. Zde najdete informace  o autorech a přes ně také jednu další. Tuto záložku najdete pouze  u písma Times New Roman, alespoň mně se v žádném z operačních  systémů u jiného písma neobjevila.

Intertipy

Máme za sebou  další ročník veletrhu Invex v Brně, který se docela vydařil a  po mnoha letech podle slov návštěvníků opět zamířil se svojí  křivkou zajímavosti vzhůru. Před koncem roku Microsoft konečně  dokončil novou verzi Windows Vista. Ta je již ve výrobě a ve  finální české verzi se objeví na počátku března 2007. Součásti  Visty je i nový Internet Explorer 7, který si můžete pořídit  již nyní. Z vlastní zkušenosti jej mohu jen pochválit. Obsahuje  všechny podstatné novinky, které už v obstarožní šestce citelně  chyběly. IE7 je i ve své poslední betaverzi velmi stabilním produktem.  Společně s jeho nástupem ve Windows Vista můžeme očekávat návrat  Microsoftu na bitevní pole prohlížečů, kde ho v poslední době  začaly zastiňovat podstatně méně významní (myšleno finančně)  konkurenti.

S vypuštěním poslední betaverze Windows Vista začalo  na internetu přibývat stránek s tipy a triky pro tento nový operační  systém. Na některé z nich se podíváme i v tomto článku.

Windows  Vista Tips

http://www.microsoft.com/windowsxp/using/windowsvista/ballew_5winvistati  ps.mspx

Přestože tento odkaz víceméně naplňuje obsahové požadavky  dnešního tématu, nezmiňuji jej jen kvůli těm několika tipům pro  Windows Vista. Ukazuje právě na fakt, že hlavní informace se  čím dál tím více vyplatí hledat na stránkách výrobce, ačkoliv  tomu tak dříve nebylo. S vypuštěním betaverze vzniklo na webu  Microsoftu mnoho blogů, zachycujících zkušenosti vlastních betatesterů.  Jedním z nich je právě výše uvedený odkaz, kde vás žena-testerka  seznámí se svými postřehy v pěti dobře zpracovaných tipech. Jelikož  je stránka součástí celého webu Microsoftu, nechybí žádné další  podpůrné výhody ve formě vyhledávače a podobně. V angličtině.

Vista  Babble

http://www.vistababble.com

Další velmi povedená stránka internetových  fór, věnovaných výhradně Windows Vista. Vista Babble je obrovským  portálem s příspěvky dělenými do desítek kategorií. V úvodu jste  seznámeni s podstatou projektu a je vám nabídnuta registrace.  Vše podstatné je pak v levém menu, kde najdete odkazy na jednotlivá  fóra, zahrnující kromě tipů a triků také samotnou pracovní plochu,  různé aplikace ve Vistě, instalaci systému, bezpečnost a mnoho  dalších. Nechybí ani nezbytný prohledávač rozsáhlých diskusí  nebo anketa. Vše samozřejmě v angličtině.

WinSuperSite for Vista

http://www.winsupersite.com/faq/vista.asp

Součásti  tohoto velmi rozsáhlého webu se v našem seriálu objevily již  mnohokrát. Výše uvedený odkaz směřuje výhradně na stránky věnované  Vistě, obsahující hned v úvodu mnoho zajímavých informací a novinek.  Windows Vista FAQ odpovídají na otázky uživatelů, v dolní části  stránek pak můžete zadat i své vlastní. V horní liště nechybí  vyhledávač, který vám se vším pomůže. Anglicky.

Steve Sinchak  Vista Tips

http://www.stevesinchak.com/ShowCategory278.aspx

Další  stránky soukromého tvůrce, zabývající se tipy pro Windows Vista.  V úvodu najdete odkazy na několik tipů, mířící i na jiné weby  na internetu. I proto je kvalita tipů rozdílná. V pravém menu  pak najdete dlouhou řadu odkazů na další kategorie z oblasti  Windows Vista a Windows XP. Za všechny jmenujme Windows Vista  Security Tweaks, Windows Vista Media Center a mnoho dalších.  Každá kategorie obsahuje stejně jako v úvodním případě (usability  tips) několik odkazů i na jiné stránky na internetu. Na stránce  logicky chybí vyhledávač, neb zdroje jsou různé. Autorovi lze  nechat vzkaz v guestbooku. V dolní části pak najdete i informace  o spřátelených diskusních fórech o Windows Vista. Anglicky.

Tweak  Vista

http://www.tweakvista.com

Profesionálně zpracovaný portál, jehož  název napoví vše podstatné. V úvodu jste zavaleni seznamem novinek  z oblasti vývoje Windows Vista, zprávami o tom, co se šušká,  apod. Životodárným zdrojem stránek je prodej aplikace, jež dokáže  ladit vzhled a funkce vašich Windows. Naštěstí vám však tvůrci  nabízejí získané tweaky i ve formě článků, dostupných v další  části webu. Tipy jsou rozděleny do základních kategorií, za všechny  jmenujme Customize Interface, Performance, Security nebo Software.  V každé kategorii pak najdete souhrn převážně textových příspěvků,  jež lze prohledávat fulltextovým vyhledávačem. Stránky obsahují  podobnou část i pro Windows XP. V dolních pasážích pak nechybí  nezbytné odkazy na diskusní fóra a další stránky s podobným zaměřením.  Vše anglicky.

Tímto odkazem se dnes rozloučíme, příště se těším  opět na shledanou.

§§§§§


Panda

Internet Security 2007

Karel Šredl

C06P0507

Dnešní doba je nebezpečná.  Všude kolem číhají nástrahy - a to nejen na lidi, ale také na jejich  počítače. Viry, červi, trojští koně, phishing (čti "fišing"),  spam, spyware (čti "spájvér"), hacking ("haking"), backdoors  (zadní vrátka), útoky po síti, ukradená hesla, prázdná konta  slyšíte to všude kolem vás, všichni vás na tato nebezpečí upozorňují  a doporučují spoustu softwaru, který vás má před těmito hrozbami  ochránit. Špatná zpráva je, že tyto hlasy mají pravdu - tato nebezpečí  z internetu opravdu hrozí - a nejsou to žádné kachny. Již jsem  to v Rychlokurzech říkal několikrát k tomu, abyste byli chráněni,  potřebujete dobrý antivirus, osobní firewall, antispyware, nějakou  antispamovou ochranu a spoustu, spoustu opatrnosti, obezřetnosti  a zdravého selského rozumu. Rozum vám nikdo na CD nepošle, ale  se zbytkem vám můžeme pomoci.

Pokud se už předem děsíte té spousty  programů, které budete muset instalovat a nastavit, pak mám pro  vás tentokrát dobrou zprávu. Dnes vám přinášíme program, který  je nejen dobrým antivirem, ale i osobním firewallem, antispywarem,  pomůže vám s problémem zvaným spam... a ještě mnohem více. To  vše v programu, který dokáže zvládnout i začátečník, ale se kterým  bude spokojen i profesionál. Vítej u nás, medvídku Pando.

Instalace

? Spusťte  instalační EXE soubor.

? Instalátor je lokalizovaný do slovenštiny  díky tedy za ty roky Československa, alespoň nebudeme mít problém  porozumět. Stiskněte OK.

? Rozbalí se instalační soubory a budeme  seznámeni s licenčním ujednáním. V něm se praví, že tento program  je k volnému použití po dobu tří měsíců. Nezapomeňte tedy pravidelně  kupovat PC WORLD - až se bude blížit konec expiračního období,  vydáme novou verzi pro prodloužení na další 3 měsíce (celkově  získáte tento špičkový produkt zdarma na 1 rok). Stiskněte OK.

? Následuje  úvodní stránka, kde budeme seznámení s tím, co všechno Panda  Internet Security dokáže. Stiskněte tlačítko Ďalšie.

? Následuje  další licenční ujednání, klikněte na Áno.

? Typická inštalácia  (pokud některou část Panda Internet Security nechcete instalovat,  pak si můžete zvolit možnost Voliteíná inštalácia a vybrat si,  co má a co nemá být nainstalováno. Klikněte na Ďalšie.

? Nyní  proběhne automatická kontrola paměti. Po skončení klikněte na  OK.

? Proběhne instalace osobního firewallu a dalších komponent.

? Na  další straně budeme vyzváni ke spolupráci s výrobci Panda Internet  Security. Touto spoluprací se míní souhlas, že váš program smí  zasílat informace o nalezených virech, spywaru a jiných potvůrkách  na server autorů pro vyhodnocování aktivity virů. Tyto údaje  jsou podle vyjádření autorů plně anonymní. Stiskněte tlačítko  Ďalšie.

? Aby vám tato distribuce programu Panda Internet Security  mohla sloužit, je vyžadována bezplatná registrace. Právě teď  přichází její chvíle. Ponechte zaškrtnutou možnost Áno, chcem  sa registrovať teraz a stiskněte Ďalšie.

? Otevře se vám internetový  prohlížeč a webová stránka ve stylu průvodce vás ve čtyřech krocích  provede registračním procesem.

Krok 1: Nejdříve přepněte jazyk  (Language) na CZECH. Automaticky se změní i nastavení státu na  CZECH REPUBLIC. Pokračujte tlačítkem OK.

Krok 2: Ve druhém okně  ponechte obě hodnoty na NE a zvolte Dále.

Krok 3: Opět ponechte  předvolenou hodnotu NE. Pokračujte kliknutím na Dále.

Krok 4:  Nyní musíte vyplnit osobní údaje (vyžadovány jsou údaje označené  hvězdičkou). Ve spodní části dále zvolte, jestli chcete dostávat  další marketingové informace od firmy Panda (Ano/Ne). Klikněte  na Dále.

Pokud vše dobře dopadlo, ocitli jste se na souhrnné  informační stránce. Zde si opište zákaznické číslo, uživatelské  jméno a heslo přijdou vám také e-mailem.

? Přepněte se zpět  do okna instalátoru. Vidíte, že nám již zbývá jen poslední krok  instalace a to restart.

Prvotní nastavení

Po restartu si všimněte,  že vám v dolní systémové liště (u hodin) přibyla nová ikonka  Pandy . Indikuje spuštěnou a aktivní ochranu. Hlavní okno programu,  obsahující další volby a nastavení, otevřeme buď dvojitým kliknutím  na ikonu , nebo kliknutím pravým tlačítkem myši a příkazem Spustiť  Platinum 2007. Pro zdárné fungování Pandy je třeba, aby se mohl  program pravidelně aktualizovat. K tomu je však nutné mít připojení  k internetu. Pokud máte přímý přístup k internetu, pak jste bez  starostí a vše je již nastaveno. Pokud se připojujete přes proxy  server nebo se dokonce musíte při přístupu na internet autentizovat  jménem a heslem, pak v hlavním okně klikněte na Předvolby, přejděte do  sekce Internet a zde nastavte adresu proxy serveru a přístupové  údaje (pokud nevíte, budete se muset zeptat vašeho správce sítě  nebo providera).

Dalším krokem je prvotní aktualizace. K tomu  je třeba zapsat naše registrační údaje do nastavení programu.  V hlavním okně najděte sekci Aktualizácie a predplatné (je to  poslední sekce dole) a klikněte na Konfigurovať. Do ID používateía  zapište jméno a heslo, které jste obdrželi při registraci (také  by vám mělo přijít e-mailem). Pro kontrolu klikněte na Skontrolovať  údaje a pokud je vše v pořádku, potvrďte tlačítkem OK. Aktualizaci  spustíte pomocí volby Aktualizovať teraz... a Ďalej.

Program  máme nastavený a aktualizovaný. Vše je vlastně již připraveno  a není třeba nic dalšího dělat. Začátečník tedy zde může skončit,  pro ty z vás, které zajímají věci více do hloubky, se pojďme  podívat na několik zajímavých funkcí a nastavení (na všechna  bychom potřebovali knihu).

Trocha teorie

Pojďme nejdříve popsat,  před čím nás vlastně Panda ochraňuje.

VIRY Viry jsou malé prográmky,  které jsou schopny sami sebe replikovat, připojovat se k jiným  programům a po spuštění takového programu se samy rozšířit po  celém systému. Takto se viry šíří do světa, nalepené na jiné  programy. Antivirus tedy před každým přístupem k souboru zkontroluje,  zda v něm není skryt vir a pokud ano, zabrání mu v aktivaci (v  ideálním případě ho i zničí přesněji řečeno, přenese ho do karantény).

ČERV  Červ je modernější verze viru. Zatímco virus potřebuje ke svému  šíření zásah člověka (člověk musí spustit infikovaný soubor),  červ se šíří vlastními prostředky. Převezme vládu nad systémem  a začne se po síti šířit například začne rozesílat infikované  e-maily nebo využije nějaké chyby či skuliny v systému, aby se  přenesl i na další počítače.

TROJSKÝ KŮŇ Podle příběhu z mytologie  získal své jméno druh ohrožení, kdy do kódu nějakého užitečného  nebo zajímavého programu je ukrytý kód, který nějak škodí. Může  tiše vyčkávat na nějaký druh aktivace (např. datum), nebo otevírá  zadní vrátka pro přístup do systému. Trojský kůň se obvykle sám  aktivně nešíří využívá toho, že si lidé budou sami stahovat a  kopírovat jeho hostitelský program.

SPYWARE Spyware (neboli  špióni) je jakási obdoba červů a trojských koní. Jde o kód, který  provádí nechtěné akce na vašem PC: zobrazuje reklamu, sleduje  vaše akce (např. na které stránky přistupujete) nebo dokonce  odchytává hesla a vše odesílá do internetu svým autorům, kteří  pak mohou takto získaná data zneužít.

DIALER Tento kód se specializuje  na to, že tajně přesměruje vaše telefonické připojení z levnějšího  místního na velice drahé zahraniční volání. Navenek se vše jeví  normálně, ale jen do doby, než vám přijde telefonní účet.

SPAM  Nevyžádaná pošta, obvykle plná nechtěných reklam. Tyto zprávy  zahlcují e-mailové schránky a často tvoří podstatnou část objemu  vašich přijatých e-mailů.

PHISHING Jde o jistý druh počítačového  podvodu. Obvyklý scénář je, že obdržíte e-mail, vyzývající vás  k návštěvě nějaké oficiální stránky (např. vaší banky). Kliknutím  na odkaz v e-mailu se dostanete na webovou stránku, jež se tváří  jako stránka, kterou očekáváte, avšak je na úplně jiném serveru.  Obvykle vás vyzve k zadání identifikačních údajů (jméno, heslo,  PIN). Pokud to uděláte, dáváte vlastně podvodníkům do ruky klíč  od vašeho trezoru.

HACK Toto slovo má několik významů. Jedním  z nich je i označení neoprávněného proniknutí do cizí počítačové  sítě, serveru či počítače přes internet či počítačovou síť. Toto  nebezpečí nehrozí jen velkým sítím či serverům, ale vlastně každému  počítači, který je připojen k internetu. "Malé" osobní počítače  jsou pak zneužívány pro provedení útoku na "velké" servery. Proto  je kladen tak veliký důraz na osobní firewall.

Panda a ochrana

A  jak nás vlastně Panda dokáže před takovou haldou hrozeb ochránit?  Panda si udržuje neustále aktualizovanou databázi známých virů,  spywaru, červů a dalších škůdců a během vaší práce kontroluje  otevírané soubory, e-maily, webové stránky, instant messaging.  Takovéto ochraně se obvykle říká rezidentní skener.

Dosud neznámé  škůdce však takový systém odhalit nedokáže - obvykle trvá několik  dní, než je nový vir či červ detekován a zařazen do databáze.  Před dosud neznámými škodlivými programy nás Panda chrání systémem,  který se nazývá heuristická analýza (Panda používá jméno TruPrevent).  Tento systém analyzuje chování kódu a je tak schopen zachytit  i neznámé ohrožení. Na druhou stranu je mnohem pomalejší a někdy  varuje i před programy, které jsou bezpečné. Proto se používá  jako doplněk k ochranám, založeným na databázi.

Čas od času  je také dobré zkontrolovat celý systém a všechny soubory, zda  neobsahují nějaký ohrožující kód. K takovým kontrolám se dostanete  z hlavního okna kliknutím na tlačítko Kontrolovat. Zde buď zvolíte nějako  přímou kontrolu (např. Kontrolovat celý počítač) nebo, což doporučuji,  si naplánujete pravidelnou kontrolu (Naplánovať vykonanie kontroly). Průvodce vás provede  nastavením a pak již máte jistotu, že kontrola nebude opomenuta.

Jedním  ze základních pilířů ochrany je osobní firewall. Ten kontroluje  veškerý provoz z vašeho počítače do sítě a opačně. Standardně  je nastaven, že dovoluje vašim programům komunikovat s internetem,  ale brání, aby někdo z internetu (nebo počítačové sítě) mohl  na váš počítač přistoupit.

Jedním z důležitých aspektů bezpečnosti  jsou chyby (tak zvané bugy, čti "bagy") v programech nebo v samotném  operačním systému. Neuplyne den či týden, abychom se na internetu  nedočetli, že byla objevena další bezpečnostní slabina toho či  onoho programu nebo operačního systému (pohříchu velmi často  jsou to právě Windows). Výrobci programů na to reagují vydáváním  takzvaných záplat či aktualizací. Panda průběžně kontroluje,  je-li váš operační systém Windows aktualizovaný, a upozorňuje  vás na nutnost stažení bezpečnostních aktualizací. Tím vás nutí  udržet operační systém co nejbezpečnější.

Nastavení firewallu

Jak  již bylo řečeno, firewall je jedním z nejdůležitějších nástrojů  ochrany. Standardně je nastaven tak, že dovoluje programům spuštěným  na vašem PC komunikovat s internetem, ale komukoli z internetu  zabrání na váš počítač vstoupit. Navíc je přepnutý do tzv. tichého  režimu, takže vás nijak neinformuje o tom, co se děje. Podívejme  se, jaké máme možnosti ovlivnit jeho práci. V hlavním okně v  sekci Ochrana bezpečnosti klikněte na Konfigurovať. Objeví se okno s nastavením,  zde přejděte do sekce Firewall.

Jak vidíte na obrázku, jsou  zde tři oblasti pro nastavení:

? Programy s prístupom do sietě  - tato sekce nás bude zajímat nejvíce a popíšeme si jí podrobněji  vzápětí. V této sekci totiž určujeme, jaký program smí/nesmí  komunikovat s internetem a jakým způsobem.

? Pravidlá rozšíreného  pripojenia - tyto volby mají globální platnost pro celý počítač  a dokonce mají přednost před jednotlivými nastaveními pro jednotlivé  programy (předchozí volba).

? Bezpečnostné profily - pokud máte  notebook a pohybujete se mezi více sítěmi, znamenalo by pro vás  pokaždé přenastavovat váš firewall utrpení. Proto zde máte možnost  konfigurovat takzvané profily (což je souhrn nastavení) a pak  mezi nimi přepínat.

Nyní si popíšeme nastavování oprávnění pro  jednotlivé programy (volba Programy s prístupom do sietě). Před  sebou vidíte seznam doposud detekovaných programů a nastavení,  které je jim přiděleno. Nastavení volíte přes rozevírací seznam,  možnosti jsou následující:

? Žiadne spojenie - jak název napovídá,  tento program si s internetem "ani neškrtne". Prostě tento program  si bude myslet, že PC není připojeno k žádné síti (ani k lokální,  ani k internetu). Správně by všechny programy, které neslouží  pro práci s internetem (třeba textový editor), měly mít tento  status. Pokud například bude program obsahovat nějaký spyware  či trojského koně, bude vás sice sledovat, ale nebude moci nashromážděná  data odeslat.

? Odchádzajúce (klient) - program s takovýmto oprávněním  smí z internetu stahovat data (ukázkovým příkladem je internetový  prohlížeč), avšak nikdo z internetu se k tomuto programu nepřipojí.  Toto bude nejčastější nastavení pro všechny programy, které mají  s internetem komunikovat.

? Prichádzajúce a odchádzajúce - s tímto  nastavením buďte velmi opatrní. Znamená, že programu nejen dovolujete  získávat data z internetu, ale že zároveň bude z internetu povoleno  se k tomuto programu připojit. Toto nastavení mohou potřebovat  snad jen některé servery, programy pro peer2peer výměnu dat či  instant messengery. Zrovna u instant messengerů a peer2peer programů  bych však byl velmi, velmi opatrný a raději bych jim nastavil  pouze Odchádzajúce (klient). Sice tím omezíte jejich funkce (například  nemusí fungovat přijímání souborů po ICQ), avšak radikálně zvýšíte  bezpečnost celého PC.

? Prichádzajůce (server) - toto je standardní  nastavení pro internetový server, tedy pro program, který čeká  na připojení z internetu a pak předává data. Klasické servery  jako FTP, SSH, webový server... všechny si vystačí s tímto nastavením.

Chceme-li  ještě přesněji specifikovat, jak a s kým smí určitý program komunikovat,  označte program v seznamu a klikněte na Pokročilé volby. Nyní  máte možnost stanovit, se kterými počítači a na kterých portech  smí program komunikovat. Toto nastavování však vyžaduje znalost  principů fungování protokolu TCP/IP. Pokud tedy provozujete nějaký  server určený pro komunikaci s vašimi obchodními partnery, pak  je z bezpečnostního hlediska rozumné povolit pouze vyjmenované  porty, na nichž server pracuje (a ostatní zakázat-záložka Pravidlo)  a umožnit k tomuto serveru přístup jen z určitých IP adres - to  právě můžete udělat zde (záložka Oblasť).

V okně firewallu najdeme  ještě jednu zajímavou volbu - Aplikovat špecifikované oprávnenia  bez potvrdenia. Zaškrtnutí znamená, že se vás Panda na nic neptá  a pokud najde nový program, pokoušející se o komunikaci, nastaví  mu automaticky status Odchádzajúce (klient). To se hodí, pokud  máte raději věci pod kontrolou (byť to bude znamenat zpočátku  neustále odpovídat na dotazy Pandy, zda povolit tomu či onomu  programu přístup k internetu).

SPAM

Otázka spamu neboli nevyžádané  pošty je kapitola sama pro sebe. Zde nejde o přímé ohrožení bezpečnosti  počítače (i když někdy jsou součástí nevyžádané pošty i červi  či trojští koně), ale jde spíše o útok na vaše nervy, čas a přenosovou  kapacitu vaší internetové linky. Zcela běžný obrázek současné  doby je, že ze 100 přijatých zpráv je 80 nevyžádaných. A probírat  se takovou hromadou nabídek na všechno možné či nemožné je otravné.  Panda nabízí implementovaný systém ochrany před nevyžádanou poštou.

Pokud  používáte Outlook nebo Outlook Express jako klienta pro internetovou  poštu, Panda se automaticky do tohoto programu integruje. V hlavní  liště pak přibudou tlačítka, jimiž ovládáte antispamový systém.  Při prvním kliknutí na toto tlačítko budete dotázáni, kam přesouvat  spamovou poštu. Zvolte složku Spam (nebo ji vytvořte kliknutím  na Nová složka). Od tohoto okamžiku budou zprávy detekované jako  nevyžádaná pošta přesouvány do této složky automaticky. Doporučuji  ji čas od času zkontrolovat (jestli se tam nezatoulal nějaký  "vyžádaný" a očekávaný e-mail) a pak vymazat. Pokud při procházení  složky Spam narazíte na zprávu, která tam nepatří, označte ji  a klikněte na toto tlačítko. Zpráva se přesune do složky Doručená  pošta a Panda zanese tuto informaci do svých pravidel. Příště  by se to již nemělo opakovat. Čím více pošty Panda zkontroluje,  tím chytřejší bude a tím méně chyb se objeví. Pokud chcete mít  jistotu, že o žádný e-mail od svých partnerů nepřijdete, zařaďte  ho do seznamu důvěryhodných adres. Kliknutím na tlačítko Configure...  otevřete konfigurační okno, přejděte do sekce Anti-spam a zde  do políčka Nová adresa alebo doména zapište e-mailovou adresu  nebo jen zadní část adresy za znakem @(tím označíte za důvěryhodné  všechny e-maily, přicházející z této domény) a stiskněte Pridať.

Postupem  času bude Panda na základě vašich reakcí lépe a lépe rozlišovat  mezi vyžádanou a nevyžádanou poštou. Brzy vám tím ušetří spoustu  času a nervů.

Pokud nepoužíváte ani Outlook, ani Outlook Express  a váš klient nepoužívá antispam (např. Mozilla Thunderbird má  implementovaný vlastní systém chránící před spamem), musíte si  nastavit ochranu sami. Vytvořte složku Spam, následně přidejte  pravidlo pro přijatou poštu detekující slovo "SPAM" v předmětu  zprávy, a tuto poštu nechte přesunout do složky Spam. Manuálně  musíte také nastavovat seznam důvěryhodných adres.

Ostatní

? "Dva  kohouti na jednom smetišti..." nepřinášejí nic dobrého to už  tvrdilo staré české pořekadlo. A platí to také pro počítače.  Mít najednou spuštěné dva firewally může totiž vyvolat některé  nepříjemné vedlejší efekty, od problémů s komunikací po síti  až po nestabilitu systému. Proto je lepší provozovat jeden dobrý  než dva špatné. Panda dokáže detekovat, že na vašem počítači  je zapnutý i druhý firewall a dá vám na vybranou, který bude  nadále aktivní.

lProtože nové viry, červi a jiné odpornosti  vznikají neustále, je potřeba, aby s nimi ochranný software držel  krok. To je možné jedině díky pravidelným aktualizacím. Panda  se automaticky aktualizuje, není třeba jí v tomto ohledu nijak  nastavovat (pokud přece jen chcete provést aktualizaci ručně,  klikněte na Aktualizovať). Jen pečlivě sledujte, dokdy je platná vaše registrace  a včas ji obnovte (datum najdete v sekci Aktualizácie a predplatné  v hlavním okně).

? Panda dokáže ochránit i soukromé údaje. Přejděte  do hlavního okna, Ochrana bezpečnosti, Konfigurovať, Podvod,  Detekcia neautorizovaného prenosu doverných infomácií a zde klikněte  na Konfigurovať. Když v tomto okně zadáte informace, které mají  být chráněné (například vaše e-mailová adresa nebo hesla), bude  Panda hlídat, zda nějaký program taková data do internetu neodesílá.  Pokud se tak stane, budete informováni a můžete přenos zrušit.  Když budete takto chránit hesla a následně zjistíte, že program  stažený z internetu se snaží nějakou podobnou informaci odeslat  kamsi do hlubin internetu, pak je nejvyšší čas program odinstalovat  a hesla změnit...

Závěr

To nejdůležitější snad bylo řečeno.  Doba je zlá a nebezpečná a internet je plný zákeřných programů,  snažících se získat naše hesla nebo nám uškodit jinak. Ochranných  prostředků je na internetu mnoho, a to různých kvalit. Pokud  se vám dostane do ruky produkt, který vás dokáže ochránit před  všemi nástrahami (tedy alespoň před těmi nejvýznamnějšími), pak  neváhejte. Obzvláště pokud pochází od známé firmy jako je Panda  Software.

§§§§§

$$$$$


Software


Neprozraďte  se!

David  Čepička, Sascha Zäch

C06P0506

Hesla jsou něco jako klíče od dveří do virtuálního světa. Stejně  jako nesmíme ztratit nebo dát někomu cizímu klíče od vlastního  domu, aby se nám do něj nevloupal, nesmíme nikomu prozradit naše  hesla. V tomto článku vám ukážeme, jak vytvořit bezpečné heslo  a co dělat v případě, když heslo zapomeneme.

V současné době si asi žádný uživatel počítače  nevystačí s jedním nebo dvěma hesly, tak jako dříve. Na internetu  dnes používáme stále více služeb, k nimž přistupujeme právě prostřednictvím  hesla - počínaje internetovým bankovnictvím přes nákupy v internetových  obchodech a konče třeba přístupem do několika e-mailových schránek.  Všechny tyto služby vyžadují registraci, při níž nastavujeme  svoje uživatelské jméno a heslo. Kromě toho si musíme pamatovat  svoje přihlašovací jméno a heslo pro přihlášení do Windows a  ještě heslo pro přístup do své e-mailové schránky. A to se nemusí  jednat o jediný počítač, k němuž se přihlašujeme. Co třeba počítač  v práci nebo další počítač v domácnosti?

Většina uživatelů na  nutnost neustálého zadávání hesla pro přihlášení k různým službám  reaguje tak, že používají pouze jednoduchá hesla, nebo dokonce  používají pro přístup k různým službám vždy stejné heslo. To  je však z hlediska bezpečnosti velmi riskantní, protože krátká  a jednoduchá hesla se dají prolomit za několik sekund, a to navíc  pomocí zdarma dostupných programů, které se dají stáhnout z internetu.

Alfou  a omegou každého odpovědného uživatele je tedy volba správného  hesla a jeho správa. Naštěstí existuje pro tento účel několik  jednoduchých pravidel a dobrých programů. A pokud byste přesto  některé z důležitých hesel někdy zapomněli, prozradíme vám několik  utilit, jež vám je připomenou nebo prozradí.

Dobrá a špatná  hesla

Co myslíte, je řetězec "qwert" dobrým heslem? Na první  pohled by se mohlo zdát, že ano. Není to žádné jméno a ani to  není žádné slovo, které by mělo nějaký význam - vlastně vypadá,  jako by se jednalo o řetězec náhodně vybraných znaků. Přesto  by se toto heslo dalo na moderním počítači snadno uhodnout prostým  zkoušením slov (tzv. metodou Brute Force).

Je to dáno tím, že  se jedná o heslo příliš krátké, které neobsahuje žádné speciální  znaky a obsahuje naopak pouze písmena, která navíc leží na klávesnici  vedle sebe. Výše zmíněné důvody ale představují pouze tři chyby,  jichž se uživatelé při vymýšlení hesel nejčastěji dopouštějí.  Pravidla pro výběr správného hesla přinášíme ve stejnojmenném  rámečku.

Chtěli byste vědět, jak jsou vaše hesla vůbec bezpečná?  Na internetových stránkách Microsoftu (www.microsoft.com/athome/security/privacy/password_checker.mspx)  naleznete jednoduchou službu Password Checker, která vám umožní  vyhodnotit, jak to s bezpečností vámi používaného hesla vypadá.  Z bezpečnostních důvodů doporučujeme nezadávat vaše skutečné  heslo, ale pouze heslo podobného typu.

Vytváření nového hesla

Mohlo  by se zdát, že vytvoření nového hesla není vůbec nic složitého.  Vždyť stačí vymyslet několik znaků a ty následně zapsat na kus  papíru, abychom heslo obsahující tyto znaky nezapomněli. Ve skutečnosti  to však až tak jednoduché není. Příliš složitá hesla si nikdo  nezapamatuje a příliš jednoduchá hesla se zase dají snadno uhodnout.  Zapisovat si hesla někam na papír rovněž nedoporučujeme. Papír  s hesly se může dostat do nepovolaných rukou nebo jej třeba někam  založíte a už nenajdete. Na následujících řádcích vám prozradíme  několik postupů, jak vytvořit správné (a tedy bezpečné) heslo,  které si zároveň budete dobře pamatovat.

Upozornění: V následujících  tipech nepoužívejte jako výchozí slovo žádné, které by mohlo  připomínat něco či někoho z vašeho bezprostředního okolí (např.  jméno manželky, datum narození, bydliště apod.). Tím byste všem,  kdo by chtěli vaše heslo prolomit, jen usnadnili práci.

?Sloučení  slov: Vyberte si dvě slova a ze slabik, které obsahují, vytvořte  slovo nové. Tak například ze slov "osel" a "panda" vytvořte slovo  "opanselda". Už toto heslo se dá jen těžko uhodnout. Bezpečnost  hesla dále zvýšíte tím, že do něj vložíte nějaké číslo a speciální  znak například "opan1sel;da".

?Věta jako vzor: Vymyslete si větu  a z počátečních slov věty vytvořte heslo. Například z věty "V  létě jím ze všeho nejraději zmrzlinu" vznikne heslo "Vljzvnz".  Nezapomeňte takto vzniklé heslo doplnit o nějakou číslici a speciální  znak. Nepoužívejte jako vzor žádné známé přísloví nebo úsloví,  protože některé utility pro prolomení hesel zkoušejí i tyto varianty.

?Využití  sousedních kláves: Vymyslete si jako heslo nějaké slovo a při  jeho psaní používejte klávesy, které leží vedle písmena, jež  dané slovo obsahuje. Tak například ze slova "Okounek" dostanete  na první pohled nesmyslné slovo "Plpimrl", protože na klávesnici  vedle písmene "o" leží písmeno "p", vedle písmene "k " leží písmeno  "l" apod. Ani v tomto případě nezapomeňte do takto vzniklého  hesla doplnit číslice a speciální znaky.

?Podobnosti a rozdíly:  Nahraďte části slova výrazy s podobným nebo naopak opačným významem.  Krásným příkladem je například slovo "poledne". Tady slabiku  "po" nahradíme slovem "potom", slabiku "led" slovem "voda" a  slabiku "ne" slovem "ano". Vznikne tak slovo "potomvodaano",  které opět doplníme číslicí a speciálním znakem. Výsledkem pak  může být heslo "potom2voda!ano".

?Vlastní postup: Vymyslete si  vlastní návod, jak z nějakého známého slova vytvořit obtížně  uhádnutelné heslo. Třeba můžete nahradit každý druhý znak jeho  pořadovým číslem v abecedě. Pak například ze slova "Jenda" vznikne  heslo "J05n04a".

Jiný způsob může spočívat u známého slova například  ve vzájemné výměně prvního a posledního znaku, potom se vymění  druhý a předposlední znak apod. Díky takovým a podobným návodům  pak není složité heslo odvodit, pokud jej zapomenete. Jenom si  musíte pamatovat výchozí slovo.

??Karta pro vytvoření hesla: Firma  Savernova vyrábí pro vytváření hesel speciální karty. Každá z  nich je jiná a obsahuje směsici různých znaků. Výhodou je to,  že si člověk nemusí pamatovat žádné heslo, ale pouze cestu, kterou  při vytváření hesla prochází (například začíná ve sloupci M,  kde vybere 5 znaků a pak jde o jeden znak vpravo a poté o tři  znaky dolů (viz obrázek). Pro další heslo může být cesta stejná,  jenom může začínat ve sloupci s jiným písmenem. Pokud kartu ztratíte  nebo vám ji někdo ukradne, nic zvláštního se nestane, jelikož  zloděj stejně nezná cestu, jak se k heslu dostat.

Nevýhodou  karty je, že ji musíte mít vždy při sobě. Navíc pokud ji ztratíte,  ztratíte s ní i používaná hesla. Z tohoto důvodu dodává firma  Savernova s původní kartou i jednu záložní. Kartu pro vytvoření  hesla i záložní kartu si můžete zdarma stáhnout ve formátu PDF  a následně vytisknout z internetové adresy www.savernova.com/cms/downloads.html.

?Hardwarové  řešení: Kromě přihlašování uživatelů pomocí hesel se také rozšiřují  možnosti přístupu přes jiné zabezpečovací prvky, jako jsou snímače  otisků prstů, karty Smartcard či USB tokeny. Jejich výhody jsou  zjevné zapomenutí hesla je zde vyloučeno. Navíc jsou tyto systémy  bezpečné i v případě, pokud útočník použije na vašem počítači  za účelem zjištění hesla keylogger nebo jiný špionážní program.

V  žádném případě to ale neznamená, že by se blížil konec používání  hesel. Hardwarová řešení se nedají použít všude a samozřejmě  si musíte takové zařízení nějakým způsobem pořídit. Nicméně pro  tak citlivé aplikace, jako je třeba on-line bankovnictví, můžeme  hardwarové řešení doporučit všude, kde to jen trochu jde.

Správa  hesel

V souvislosti s používáním stále většího počtu internetových  služeb si musíme pamatovat stále více hesel. Jednoho dne se ale  může stát, že i ta nejlepší paměť jednoduše selže. Abychom se  tomu vyhnuli, můžeme si všechna hesla někam zapsat. Tím ale bohužel  přicházíme o velký kus bezpečnosti, protože pokud se seznam používaných  hesel dostane do nepovolaných rukou, má takový člověk přístup  ke všem našim důvěrným datům.

Nikdy si proto nezapisujte hesla  vedle uživatelských jmen nebo dokonce ve spojení s názvy konkrétních  internetových služeb. Také byste neměli takové údaje ukládat  někde v blízkosti svého počítače. Poradíme vám jeden drobný trik:  vytvořte si na kus papíru seznam, jako když chodíte nakupovat,  a do tohoto seznamu přístupové údaje k internetovým službám ukryjte.

Lepší  než výše zmíněný seznam s ukrytými přístupovými údaji je karta  pro vytvoření hesla. I když ji zloděj ukradne, stejně s ní nic  moc nezmůže. Bohužel ani vy nebudete bez problémů, protože všechna  hesla, na něž jste přicházeli právě pomocí této karty, budou  rovněž pryč. Nezapomeňte si proto vytvořit v každém případě záložní  kopii této karty a tuto kopii uschovejte na bezpečné místo.

Většina  internetových prohlížečů, jako například Internet Explorer, Firefox  nebo Opera, umožňují zapamatování hesel zadávaných na internetu.  Toto chování se dá v Internet Exploreru nastavit v menu Nástroje/Možnosti  Internetu na záložce Obsah po stisku tlačítka Automatické dokončování.  Ve Firefoxu je nutné klepnout do menu Nástroje/Možnosti a zde  klepnout na záložku Soukromí. Automatické ukládání hesel byste  měli povolovat pouze tehdy, pokud se hesla ukládají v zašifrované  podobě a dají se chránit hlavním heslem (tzv. Master Password).  Tuto možnost ale bohužel Internet Explorer nenabízí.

? Program  Password Safe: Internetový prohlížeč v žádném případě alternativu  k seznamu hesel nebo ke kartě pro vytvoření hesla nepředstavuje.  Ukládá totiž pouze hesla potřebná pro přihlášení k internetové  službě. Daleko vhodnější k ukládání hesel na počítači jsou speciální  programy jako například Password Safe, který naleznete i . Díky  němu budete moci používat a pohodlně spravovat takřka stovky  hesel.

Poklepáním na libovolnou položku v tomto programu přenesete  požadované heslo do schránky, odkud ho můžete pomocí klávesové  zkratky Ctrl+V vložit do požadované aplikace. Všechna hesla jsou  chráněna hlavním heslem z toho vyplývá, že jsou v programu uložena  v šifrovaném tvaru.

Další výhodou utility Password Safe je i  to, že ji můžete bez problémů kopírovat na vyměnitelný USB disk  nebo na disketu. Tak máte všechna potřebná hesla stále u sebe.  Program nabízí i možnost zálohování dat. Konečně poslední užitečnou  funkcí je generování hesel. Stačí zadat délku hesla, způsob,  jak se má vytvořit, následně jen klepnout myší - a nové heslo je  na světě.

Záchrana zapomenutého hesla

I přes veškerou opatrnost  a výše uvedené tipy se může stát, že nějaké heslo zapomenete.  Naštěstí většinou není všechno ztraceno. To, zda se vám podaří  na zapomenuté heslo přijít, však záleží na samotné aplikaci a  také na kvalitě samotného hesla.

Upozornění: Metody, které uvádíme  na následujících řádcích, používejte pouze pro zjištění vašeho  vlastního zapomenutého hesla! V opačném případě se vystavujete  zbytečným nepříjemnostem.

?Internetové služby: Pokud se jedná  o heslo pro přístup k e-mailové schránce poskytované zdarma nebo  o heslo pro přístup do diskusního fóra či jinou internetovou  službu, není skutečně žádný důvod k panice. U políček pro zadání  uživatelského jména a hesla se zpravidla nachází odkaz s textem  "Zapomněli jste heslo?" či podobným. Klepnutím na tento odkaz  si můžete nastavit nové heslo, když zadáte uživatelské jméno,  popřípadě e-mailovou adresu. Někdy je nutné ještě správně odpovědět  na návodnou otázku.

Internetový prohlížeč Firefox dokonce umožňuje  hesla zadávaná do formulářů internetových stránek zobrazit. Pokud  tedy chcete vědět, jaké heslo jste naposledy do prohlížeče zadávali,  klepněte ve Firefoxu do menu Nástroje/Možnosti a na záložce Zabezpečení  v poli Hesla stiskněte tlačítko Zobrazit hesla.

Pokud pro prohlížení  internetu používáte Internet Explorer, pak vám jistě pomůže program  AsterWin IE, který vám nabízíme i na našem CD. Tento program převádí tečky,  zastupující znaky hesla, do podoby písmen. Stačí tedy otevřít  internetovou stránku se zadaným heslem a klepnout v programu  AsterWin IE na tlačítko Show Internet Explorer Passwords. Program  pak prohlédne celou internetovou stránku a načte heslo.

?Program  pro práci s elektronickou poštou: Prakticky všichni poskytovatelé  e-mailových schránek poskytují možnost přístupu k této schránce  přes webové rozhraní. Na stránkách pro přístup ke schránce přes  toto webové rozhraní naleznete možnost, jak si vyžádat nové heslo  v případě, že jste staré heslo zapomněli.

Ještě rychleji se  můžete do e-mailové schránky dostat v případě, kdy použijete  program PantsOff, který naleznete i na našem CD. Ten totiž dokáže převést  heslo zapsané pomocí hvězdiček (*****) do podoby prostého textu.  Stačí otevřít program pro práci s elektronickou poštou a v informacích  o e-mailovém účtu vyhledat políčko se zadaným heslem. V Outlooku  se toto políčko nachází v menu Nástroje/Možnosti na záložce Nastavení  pošty pod tlačítkem E-mailové účty. Zde stačí potom umístit lupu  programu PantsOff na políčko s heslem - a zobrazí se text skrytý  za hvězdičkami. Program PantsOff navíc nefunguje pouze u programů  pro práci s elektronickou poštou, ale i u řady jiných aplikací.

?Archivy  ZIP, dokumenty Office, soubory PDF: Pro prakticky každou aplikaci,  která umožňuje chránit dokumenty či nastavení heslem, existuje  nějaký nástroj, jenž slouží k prolomení tohoto hesla. Jedním  z nejznámějších výrobců takových programů je ruská firma Elcomsoft  (www.elcomsoft.com). Ta mimo jiné nabízí utility pro prolomení  hesel u programů pro práci s archivy, dokumentů ve formátu PDF,  dokumentů Office, či programů pro práci s elektronickou poštou.  Všechny aplikace této firmy dosahují skutečně špičkové úrovně.  Výhodou je, že na stránkách Elcomsoftu si můžete zdarma stáhnout  testovací verze všech nástrojů - plné verze jsou samozřejmě placené.

Pro  archivy ZIP však existuje jedna zdarma dostupná výkonná utilita  s názvem ZIP Password Finder, jež pochází od firmy Astonsoft.  Nabízíme vám ji i na našem CD. Program je v angličtině, nicméně nabízí velmi  přehledné a intuitivní rozhraní, takže práce s ním je velmi snadná.

Stiskem  tlačítka Open File načtete do programu soubor ZIP, u něhož chcete  zjistit heslo. V poli Max Password Length zadáte maximální délku  hesla. V levé části okna pak můžete zadat podrobnosti o tom,  jak dané heslo vypadá zda obsahuje pouze číslice, pouze malá  písmena, pouze velká písmena nebo malá i velká písmena s číslicemi  atd. Tlačítkem Start konečně zahájíte proces hledání hesla.

Program  ZIP Password Finder používá při hledání hesla pouze metodu Brute  Force zkouší tedy pouze všechny možné kombinace znaků. Proto  může proces hledání hesla trvat v závislosti na délce a složitosti  hesla klidně několik dní nebo dokonce let.

Pro heslem chráněné  dokumenty vytvořené ve Wordu či Excelu rovněž existuje zdarma  dostupná utilita, která dokáže rozluštit heslo. Její název je  Free Word and Excel Password Recovery Wizard a najdete ji i na našem CD.  Dokáže najít hesla uložená v souborech Wordu a Excelu ve verzích  97 až 2003.

Program je rovněž pouze v anglickém rozhraní, nicméně  je stejně jednoduchý na ovládání jako program ZIP Password Finder.  Po spuštění programu vyberte soubor, u něhož se má heslo zjistit,  a na záložce Brute force recovery stiskněte tlačítko Go, čímž  proces zahájíte. Na této záložce můžete rovněž předem zadat strukturu  hesla a jeho délku. Výhodou je, že kromě metody Brute Force program  podporuje i hledání hesla pomocí tzv. slovníkové metody (viz  rámeček Metody používané pro zjišťování hesel).

?Hesla pro přihlášení  do Windows: Zvláštním případem je heslo pro přihlašování do Windows.  Pokud je kratší než 15 znaků, pak se ukládá jako tzv. LAN Manager  Hash (krátce LM Hash). Jedná se o druh kódu, z něhož se následně  zjišťuje heslo. Když uživatel zadá heslo pro přihlášení do Windows,  pak se zjistí jeho hodnota Hash a porovná se s hodnotou uloženou  v systému. Pokud obě hodnoty souhlasí, je uživateli cesta k používání  operačního systému otevřená.

LM Hash však má dvě naprosto fatální  chyby. Za prvé se všechna malá písmena v hesle pro účely výpočtu  hodnoty Hash převádí na velká. Za druhé se pak hesla delší než  sedm znaků dělí na dva LM Hashe. Oba tyto nedostatky do značné  míry zmenšují počet kombinací, které se dají z těchto znaků vytvořit.

Stačí  tedy obyčejná metoda typu Brute Force a uhádnutí hesla pro přístup  do Windows je otázkou maximálně několika hodin. Použijete-li  pro prolomení hesla metodu Rainbow Tables (viz rámeček Metody  používané pro zjišťování hesel), může být prolomení hesla otázkou  dokonce několika sekund. Hodnota LM Hash je uložena v souboru  SAM, který se nachází ve složce C:\Windows\System32\config.

Kódování  pomocí LM Hashe používal Microsoft u starších verzí operačního  systému do verze Windows ME (včetně). Novější verze používají  bezpečnější verzi této metody s názvem NTLM Hash, z důvodů zpětné  kompatibility však stejně ukládají hesla i ve formě LM Hash.

Výše  popisovanou slabinu ošetříte v nových verzích Windows tak, že  použijete heslo o délce minimálně 15 znaků, neboť pro určení  hesla pomocí metody LM Hash se používá pouze 14 znaků a ostatní  se ignorují. Další možností je úprava registru v tom smyslu,  že zakážete ukládání v podobě LM Hash. Ještě než začnete zasahovat  do registru, uvědomte si, že upravovat by ho měli pouze zkušenější  uživatelé.

Spusťte Editor registru (klepnutím do nabídky Start/Spustit  a zapsáním příkazu regedit do políčka Otevřít). Zde se přesuňte  do klíče Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Control\Lsa.  Nyní klepněte do menu Úpravy a zde vyberte položku Nový/Hodnota  DWORD. Jako název hodnoty zadejte NoLMHash. Pokud tomu tak není,  pak právě vytvořenou položku znovu vyberte a pomocí menu Úpravy/Změnit  nastavte údaj hodnoty na 1. Poté restartujte počítač a změňte  heslo.

Díky nedostatkům v LM Hash se dají hesla pro přístup  do Windows relativně snadno uhádnout. K tomuto účelu existuje  řada různých zdarma dostupných utilit. Jedním z nich je například  program LCP, který vám nabízíme i na našem CD. Ten používá pro útok metodu  Brute Force a slovníkovou metodu, dokáže dokonce obě metody kombinovat.  Pomocí menu Import načtete hodnoty LM Hash do programu. Nejsnazším  způsobem je vybrat z menu Import položku Import From Local Computer.  Můžete ale použít i načtení souboru SAM (Import From SAM File),  nebo dokonce načíst LM Hash z jiného počítače v síti (Import  From Remote Computer).

Klepnutím na položku Begin Audit v menu  Session spustíte proces luštění hesla. Program LCP si samozřejmě  rozumí i s bezpečnějším NTLM Hashem, potřebuje však na zjištění  hesla o něco více času.

Existuje ještě jeden způsob, jak zjistit  heslo do Windows rychleji než pomocí LCP. Oním kouzelným slovem  je Rainbow Tables. Prostřednictvím této metody zjistíte heslo  pro přihlášení do Windows během několika minut. Její princip  spočívá v tom, že místo toho, aby se zkoušely všechny možné varianty,  jsou již spočteny hodnoty LM Hash pro různá hesla a ta jsou uložena  v předem připravené tabulce. Stačí tedy načíst hodnotu LM Hash  ze souboru SAM, porovnat ji s hodnotami v tabulce a hodnotu v  tabulce dopočítat tak, aby souhlasila s hodnotou LM Hash v souboru  SAM.

Možná se vám to zdá až neuvěřitelně jednoduché, ale koneckonců  si tuto metodu můžete sami vyzkoušet - na internetové stránce ophcrack.sourceforge.net  nebo i na našem CD najdete utilitu Ophcrack, která ji využívá. Během její  instalace budete vyzváni, zda chcete importovat Rainbow Tables  z CD/DVD nebo stahovat z internetu.

A to je asi největší nevýhoda  metody Rainbow Tables. Předpočítané tabulky totiž zpravidla mají  velikost řádově ve stovkách megabajtů. Pro stahování je tedy  nutností rychlé internetové připojení. Po instalaci programu  načtete LM Hash ze systému do programu pomocí příkazu Load/From  local SAM. Hledání hesla začne po stisknutí tlačítka Launch.

Další  možností je použít tzv. Ophcrack LiveCD, které se dá rovněž stáhnout  na výše uvedené internetové adrese. Jedná se o obraz CD ve formátu  ISO. Tento obraz si můžete vypálit na CD například pomocí programu  Nero. Jedná se o spouštěcí CD s operačním systémem Linux. Toto  CD obsahuje jak Ophcrack, tak tabulky Rainbow Tables. Jeho pomocí  budete moci vyhledat přístupové heslo do Windows i bez instalace  programu. Stačí vložit CD do mechaniky a z něj spustit operační  systém. Program sám najde diskový oddíl, kde jsou instalována  Windows, poté načte LM Hash a nakonec spustí proces pro zjišťování  hesla.

?Heslo pro přístup do BIOSu: Spuštění počítače se dá pomocí  hesla zabránit ještě dříve, než se vůbec Windows načtou. Umožňuje  to totiž BIOS. Do BIOSu se dostanete, když při spuštění počítače  stisknete klávesu Delete. V něm pak můžete nastavit heslo, které  budete muset zadat, pokud budete chtít počítač vůbec spustit.

Ochrana  heslem v BIOSu je trochu ošidná. Dá se totiž v mnoha verzích  BIOSu obejít pomocí tzv. hesla Master Password. Výrobci základních  desek si málokdy dají práci s tím, aby toto heslo měnili. Tak  se na internetu dá pomocí internetových vyhledávačů najít Master  Password prakticky pro všechny typy BIOSů.

Zneužít můžete ale  i samotný hardware - na mnoha základních deskách naleznete jumper  (přepínač) s názvem Clear CMOS. Jeho přesné umístění vyhledáte  v příručce k základní desce. Stačí tento přepínač nastavit do  správné pozice a do základní desky se nahraje výchozí konfigurace  BIOSu. Při této operaci dojde k vymazání zadaného hesla. Někdy  je ještě nutné počítač před návratem přepínače do původní polohy  zapnout a znovu vypnout.

Třetí možností, jak obejít heslo zadané  v BIOSu, je vyjmutí baterie napájející jeho paměť. Stačí ji na  několik hodin vyndat a po jejím opětném vložení bude na základní  desce nahrána výchozí konfigurace BIOSu bez hesla.

Tyto manipulace  jsou například u notebooků poněkud komplikovanější, protože možná  nebude snadné nebo možné odpovídající přepínač nebo baterii najít.  Proto vám doporučujeme zřejmě nejsnazší cestu zeptejte se přímo  výrobce nebo použijte internetový vyhledávač a zaměřte se na  hesla pro přístup do BIOSu přímo pro váš model.

Pravidla  pro výběr správného hesla

Správné heslo by mělo:

? mít minimálně  osm znaků,

? obsahovat velká i malá písmena,

? nemělo by obsahovat  pouze písmena, ale i číslice a speciální znaky,

? být často  měněno (doporučuje se změnit heslo každých 60 až 90 dní).

Nikdy  nepoužívejte:

? posloupnost sousedních kláves,

? dva nebo více  stejných znaků v hesle,

? znaky s diakritikou, neboť ty nemusí  být k dispozici na všech klávesnicích,

? slova ze slovníků,

? přezdívky,  jména filmových postav, přátel, telefonní čísla, data narození,  SPZ auta apod.,

? slova psaná pozpátku,

? Slova, za nimiž  následují číslice nebo speciální znaky (například PCWORLD12).

Na  vysvětlenou

USB token

USB token je hardwarové zařízení,  jímž se uživatel ověřuje pro použití nějaké služby tím, že toto  zařízení připojí do zásuvky USB. Toto zařízení může obsahovat  digitální certifikáty, hesla, popřípadě biometrické údaje, například  otisky prstů. Zařízení vypadá podobně jako vyměnitelný disk do  zásuvky USB.

Keylogger

Keylogger, neboli program pro zaznamenávání  stisků kláves, je jedním z nejnebezpečnějších programů, který  se řadí mezi spyware. Sleduje stisknutí kláves a tyto informace  následně odesílá přes internet jiným osobám.

Tip: Nenamáhejte  se zbytečně

Je samozřejmé, že byste vždy měli používat co nejbezpečnější  hesla. Někdy je ale námaha při vymýšlení takového hesla naprosto  zbytečná. Pokud se máte na nějaké internetové stránce registrovat  jen proto, abyste si stáhli nějaký soubor, zúčastnili se diskuse  nebo použili nějakou z hlediska bezpečnosti málo kritickou internetovou  službu, pak si vystačíte i s jednoduchým heslem. Takové heslo  stejně nebude nikdo chtít prolomit, protože se může každý registrovat  sám, a to velmi snadno. Věnujte daleko větší úsilí ochraně těch  služeb, které jsou z hlediska bezpečnosti skutečně závažné (například  on-line bankovnictví, vaše hlavní e-mailová schránka apod.).

Metody používané pro  zjišťování hesel

Pokud chceme prolomit heslo, máme k dispozici  několik metod. Kupodivu některé z nich nemusí mít s počítači  vůbec nic společného.

Brute Force: Přeloženo do češtiny znamená  toto slovní spojení "hrubá síla" a velmi výstižně popisuje, o  co v případě použití této metody vlastně jde. Útočník totiž zkouší  všechny možné kombinace znaků tak dlouho, dokud nepřijde na tu  správnou, která odpovídá hledanému heslu.

Dictionary Attack:  Tento typ útoku může za jistých okolností vést k cíli rychleji  než metoda Brute Force. K prolomení hesla se používají slova  ze seznamu slov (slovníku). Ve hře jsou i kombinace těchto slov,  jakož i výrazy vzniklé psaním těchto slov pozpátku. Největší  naději na úspěch má použití slovníku v jazyku uživatele, doplněného  o osobní data (jméno, datum narození apod.).

Rainbow Tables:  Jedná se o speciální metodu pro prolamování přihlašovacích hesel  do Windows. Místo toho, aby se zkoušely všechny možné kombinace  znaků, se počítají hodnoty LM Hash pro různá hesla a tyto hodnoty  se ukládají do tabulky. S pomocí této tabulky pak dokáže rychlý  počítač zjistit přístupové heslo z hodnoty LM Hash řádově během  několika minut.

Social Engineering: Často se útočníci s nějakým  zjišťováním hesel vůbec nenamáhají a místo toho zneužívají důvěřivost  uživatelů. Proč pracně zjišťovat heslo, když nám ho uživatel  prozradí sám, pokud se ho ovšem vhodně zeptáme. Stačí se vydávat  za administrátora systému nebo za technika, majícího na starosti  internetovou službu, kterou uživatel používá. Do oblasti sociálního  inženýrství spadá i phishing. V tomto případě dostane uživatel  e-mail s výzvou, aby zadal svoje přístupové údaje například pro  přístup ke svému účtu v bance nebo k jiné internetové službě  a klepnutím na odkaz je odeslal. Tyto údaje pak samozřejmě nejdou  do banky, ale na nějakou úplně jinou stránku, kde je útočník  zachytí a následně zneužije.

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Ivan Štromer

C06P0504

Ai Picture Utility  8.2.5

Licence: freeware

Domovská stránka: http://appliedinsights.net/index.html

Ai Picture Utility je prohlížeč a editor obrázků. Je vybaven  opravdu bohatou nabídkou nástrojů, jimiž lze každý obrázek vypiplat  do nejmenších detailů. Ai Picture Utility je příkladnou ukázkou  toho, že i freewarový program může nabídnout úroveň vyspělých,  dokonce i komerčních aplikací, za které se musí platit mnohdy  mnoho peněz. Pokročilé funkce programu však využijí jen vyspělí  uživatelé, kteří problematiku editace grafických souborů znají  skutečně do hloubky.

Vyjmenovat a popsat byť jen pokročilé funkce  programu by vydalo na samostatný článek. Zmíním tedy jen ty nejzajímavější:  dávkové zpracování obrazu, pokročilé filtry, ekvalizace, remapping,  neostrá maska, bitmapové masky, histogram, konverze formátů,  hromadné mazání, přesouvání a přejmenování souborů včetně přejmenování  souborů podle data. Není mu cizí konverze a kódování souborů,  umožňuje používání záložek, poradí si s obrazovým formátem 16  : 9.

Z dalších pokročilých funkcí lze jmenovat filtr CCD naturalize,  který opravuje nepřirozený kontrast, způsobený CCD fotoaparátem.  Filtr Cleaning odstraňuje skvrny se zachováním ostrých okrajů,  Gamma Flash Fill zesílí stíny a tmavší oblasti, Gamma saturation  umožní upravit sytost obrazu s podporou středních tónů barev,  Contrast Suppression si poradí s přeexpozicí snímku. Filtry mohou  být kombinovány a spojovány pro opravy vad, způsobených např.  protisvětlem, přeexpozicí, podexpozicí a řady dalších.

Zvládne  vyhlazení, ostření, úpravy kontrastu, barevnou korekci pomocí  RGB, saturaci HLS. Pomocí Batch Image Processor & Converter může  kopírovat sérii operací pro úpravu obrazu, které mohou být aplikovány  na obrazové soubory s podobnými charakteristikami. Funkce Duplicate  Detection je určená pro detekci duplicitních grafických souborů  (s podporou CRC), což znamená, že vám tato funkce pomůže odhalit  totožné obrázky, které máte na počítači. Seznam duplicitních  souborů můžete třídit podle korelace, odstínu, osvětlení nebo  počtu pixelů. Doplňková funkce Difference dokáže upozornit na  drobné změny mezi dvěma na pohled totožnými obrázky. Image Analyzer  poskytuje užitečné statistiky, např. vám poví, který obrázek  má více JPEG artefaktů (po kompresi) bez nutnosti zvětšovat a  vizuálně prohlížet obrázky, což bývá velice namáhavé. Funkce  Batch UnZipper zase dokáže pracovat s archivy ZIP.

Ai Picture  Utility čte kamerová EXIF data, snímá rovněž obrázky ze zařízení  typu TWAIN (kamery, skenery). Dokáže vytvořit náhledy (thumbnails)  celého disku, čímž získáte kompletní přehled všech obrázků, které  se nacházejí na vašem počítači. Režim náhledů je vybaven posuvnou  lištou, jejíž pomocí lze plynule měnit velikost náhledů.

Pracuje  se všemi dostupnými grafickými, video i audio formáty, např.  PNG, PSD (Photoshop), GIF, BMP, PCX, TGA, WMF, WMV, WMA, TIFF,  MP3, WAV, AVI, MOV, Video CD, MPEG, MIDI, Audio CD, PCD (PhotoCD),  ASF, multistránkové DCX, EMF a další. Podporuje i FPX (FlashPix).  Obsahuje vlastní přehrávač multimediálních souborů (audio, video).  Dokáže přehrát prakticky všechny běžné formáty.

Samostatnou  kapitolou programu Ai Picture Utility je funkce Slide Album,  a to doslova: funkce se spouští jako samostatné okno a pomocí  jeho nástrojů lze vytvořit působivou projekci nebo prezentaci  do nejmenších podrobností, s množstvím vizuálních efektů. Pro  každý jednotlivý snímek můžete samostatně definovat přechodový  efekt (v nabídce jich je 173!) i jeho délku, určit jeho velikost  a umístění snímku na ploše, dobu projekce, přidat barvu pozadí,  upravit gamma, nastavit rotaci a přidat popisky. Vytvořenou prezentaci  můžete přímo z programu vypálit na CD nebo DVD (spouštěcí soubory  jsou distribuovány společně). Pro softwarové ovládání prezentace  byl vytvořen AVL Remote Control, což je zařízení, které se vzhledově  i funkčně podobá klasickému dálkovému ovladači. AVL Remote Control  umožňuje mimo standardních operací skok na libovolný snímek prezentace.

Řada  automatických funkcí (na jedno kliknutí) a množství průvodců  různými operacemi potěší zejména začátečníky, pro které představuje  ruční korekce obrazu namáhavou, leckdy až nezvladatelnou záležitost.  Naopak profesionálové se mohou těšit z toho, že jim program umožní  vytvořit si vlastní nástroje pro úpravu obrázků, ještě k tomu  v neomezených kombinacích.

FTP Master 2.1.1

Licence: freeware

Domovská  stránka: http://www.ftpmaster.net

FTP Master je program pro obousměrný  přenos souborů (na bázi protokolu FTP) mezi počítačem a vzdáleným  serverem. Můžete ho použít pro stahování obrázků, audioi videosouborů  z internetu, tvůrci internetových stránek (webmasteři) jej pak  mohou využít pro přenos souborů z počítače na internetový server.  Program se hodí i pro přenos souborů mezi vaším domovem a kanceláří.  Přenos na vzdálený server se také může hodit pro zálohování důležitých  souborů a složek místního počítače, které by se mohly z různých  důvodů poškodit (neoprávněné editace, vymazání, viry, pád systému).

Program  nabízí přívětivé rozhraní (uživatelsky konfigurovatelné), má  k dispozici průvodce připojením, umožňuje automatický přenos,  řazení souborů do čekací fronty (queue), porovnávání adresářů,  vytváření vlastních uživatelských příkazů, umožňuje používat  záložky, volitelně lze rovněž nastavit firewall a proxy, je možné  připravit i výpisy o činnosti. FTP Master dovoluje používat příkazy  pro práci se soubory (kopírování, přesouvání, přejmenování, mazání,  editace, přístupová oprávnění) jak na místním počítači, tak na  vzdáleném serveru. Pro tvůrce stránek je výhodou tohoto programu  možnost přímé editace souborů na serveru, čímž odpadají ruční  operace pro download a upload. Pro stahování velkých souborů  (grafika, video) použijte raději FTP Master než standardní prohlížeč:  FTP Master stáhne soubory znatelně rychleji. Konfigurace připojení  dovoluje pokročilá nastavení s jemným "doladěním". Příjemným  zjištěním je také volitelnost zobrazovacího jazyka, přičemž v  nabídce nechybí ani čeština. Je dostupná v obecných nastaveních  programu.

FTP Master všechny operace realizuje rychle a snadno,  navíc je jednoduchý k pochopení a ovládání, budou jej tedy schopni  používat i úplní začátečníci. FTP Master pracuje v operačním  systému Windows 95, 98, 98 SE, ME a NT, 2000 a XP.

LogMeIn  Backup 1.10.053

Licence: freeware

Domovská stránka: http://secure.logmein.com

LogMeIn  Backup je program pro zálohování souborů a složek. Je navržen  pro automatické zálohování důležitých dokumentů, fotografií,  audia a videa, kontaktů, e-mailů a dalších souborů a celých složek.  Jeho předností je schopnost zálohovat data prostřednictvím přenosového  protokolu FTP na jiný počítač nebo dokonce na vzdálený server,  čímž vzniká prakticky dokonalá záloha, nezávislá na vašem domácím  či pracovním prostředí. Vzdálené servery jsou spravovány velkými,  renomovanými společnostmi, což zaručuje stabilní provoz se spolehlivým  zabezpečením a ochranou proti neoprávněným (a destruktivním)  zásahům zvnějšku. Zmíněné automatické zálohy slouží k tomu, abyste  jednou zadali potřebné parametry (vybrali soubory, určili intervaly  a cílové umístění) a už se o zálohování dále nestarali. Samozřejmě  LogMeIn Backup lze použít i pro ruční zálohování. Příjemnou vlastností  programu je práce s tzv. záložními verzemi (Multiple Backup Versions),  které se uplatní především pro textové dokumenty. Například dlouhodobě  pracujete na nějakém rozsáhlejším souboru a neustále měníte jeho  obsah (text). Pokud byste si přáli, aby zálohovací program nepřepisoval  dosavadní soubor novými verzemi, ale ukládal nové verze samostatně  a ty dosavadní uchovával, LogMeIn Backup vám to umožní. Na vás  jen bude, abyste určili počet verzí, které se mají zachovat.

Je  výhodné, jak doporučují autoři programu, instalovat LogMeIn Backup  také na cílový počítač. Pro další spolupráci počítačů je podmínkou  pouze připojení obou k internetu. Tak vznikne tzv. LogMeIn brána,  která umožňuje okamžité připojení mezi počítači, bez nutnosti  instalovat a konfigurovat firewall a routery. Instalujete-li  LogMeIn Backup na oba počítače (i na více počítačů), pak když  spustíte aplikaci, tyto počítače se objeví v interním seznamu  propojených počítačů. Všechna data přenášená zálohováním mezi  počítači jsou bezpečně chráněná 256bitovým SSL šifrováním. LogMeIn  Backup umožňuje vytvořit tzv. zálohovací sady a ukládat do nich  soubory stejné kategorie, např. si můžete vytvořit sadu Fotografie,  do které budete ukládat své snímky, nebo můžete rozmanité soubory  a složky na disku seskupit do společné sady nazvané třeba Moje  záloha. Podobných sad dovolí LogMeIn Backup vytvořit neomezený  počet.

Pro obnovu dat (souborů a složek) z cílového umístění  na váš počítač slouží příkaz Restore Files. Pouze vyberete zálohovací  sadu (nebo sady), kterou chcete obnovit, o ostatní se už postará  LogMeIn Backup.

LogMeIn Backup pracuje v operačním systému Windows  2000, XP Home, XP Professional a Windows Server 2003.

StudyMinder  Lite 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.studyminder.com/index.html

StudyMinder  patří do skupiny elektronických organizérů, je však zajímavý  především tím, že je navržen speciálně pro studenty středních  a vysokých škol. Slouží k zaznamenávání a připomínání různých  povinností a akcí spojených se školou, především k evidenci domácích  úkolů a sledování jejich plnění. Však také plný název programu  zní StudyMinder Homework System.

Program pracuje v pěti režimech:  režim seznamu dnešních úkolů (Today\s reminders) zobrazuje seznam  všech záznamů organizéru, které mají termín splnění dnes nebo  se nacházejí v intervalu upozornění a jejich splnění nás čeká  v nejbližších dnech. Okno také zobrazuje čas, který je ke splnění  úkolu třeba.

Režim domácích úkolů (Homework) slouží k zaznamenávání  domácích úkolů a ke sledování jejich plnění. Pokaždé, když nějaký  úkol dokončíte částečně nebo zcela, je třeba zapsat čas, který  jste úkolu věnovali, resp. zaškrtnout políčko Done (Splněno).  Zbývající počet úkolů i čas studia tak bude v seznamu úkolů postupně  redukován. Seznam úkolů můžete seřadit podle data, typu, obtížnosti  nebo času požadovaného k dokončení úkolu. V "příručním" kalendáři  můžete vybrat určité datum, abyste zjistili, jaké úkoly vás příslušný  den čekají.

Režim studium (Study Session) zobrazuje všechny  domácí úkoly: jednak ty, které vás teprve čekají, ale i ty, které  máte "rozpracované". U každého úkolu najdete informaci, kolik  času jste práci na něm věnovali a kolik ještě zbývá.

Režim úkolů  (Tasks) je určen k tomu, aby si do něj studenti zapisovali všechny  úkoly (kromě domácích), které mají udělat, bez určení data a  času. Úkoly mohou mít rozpětí několika dnů (výstavy, dovolené).  Přesto lze úkolu přiřadit datum a případně i nastavit jeho připomínání.  Při vytváření úkolu si můžete vybrat z deseti kategorií, do nichž  může spadat, například škola, doma, osobní, přátelé, rodina apod.

Režim  událostí (Events) slouží naopak k záznamu termínovaných akcí,  tedy vázaných k určitému datu a času (schůzky, telefonáty, narozeniny,  platby). Událostem je možné nastavit připomínání a cyklické opakování  (denní, měsíční, roční).

Zajímavé je rovněž v režimech Homework,  Tasks a Events tlačítko Share, jež umožňuje vzájemně sdílet úkoly  se spolužáky, kteří také používají StudyMinder.

Jestliže zaznamenáte  úkoly a události, StudyMinder vám je připomene, jakmile nadejde  termín jejich splnění. Jestliže byste ale na nějaký úkol nebo  událost potřebovali být upozorněni dříve, StudyMinder vám v takovém  případě umožní nastavit tzv. upozornění v předstihu (1 až 30  dnů). Ke každému záznamu můžete doplnit poznámky.

Za 29,95 dolarů  si můžete pořídit vyšší verzi programu StudyMinder 2.2, která  je obohacena o některé další funkce. Nejzajímavější a velice  užitečnou vlastností plné verze je videonápověda. Formou tří  pětiminutových videosekvencí, spustitelných z menu Help, se názorně,  srozumitelně a podrobně dozvíte, jak pracovat s těmi nejnáročnějšími  oblastmi programu.

Z grafické stránky je program StudyMinder  na velmi vysoké úrovni. Díky velkému množství funkcí, vlastností  a voleb je však jeho filozofie a ovládání náročnější na pochopení;  věnujete-li mu na začátku více času, naučíte se s ním pracovat.  Pro mnoho studentů však může být StudyMinder užitečným programem,  je potřeba ho jen vyzkoušet.

StudyMinder pracuje v operačním  systému Windows 98, ME, 2000, NT a XP.

§§§§§


Téměř dokonalý

Pavel  Korec

C06P0510

V tomto článku vám představíme novou verzi kdysi střídmého,  později však z hlediska množství nejrozličnějších nástrojů a  efektů rozrostlého bitmapového programu. Název obohacený o slůvko  "Photo" naznačuje hlavní orientaci na ohromně rostoucí segment  vlastníků digitálních fotoaparátů - a jistě se pěkně podílí na  objemu prodeje. Program je určen k úpravám fotografií a toto  jméno mu tedy sluší. Začněme však aplikací, která byla k Corel  Paint Shop Pro Photo doplněna.

Corel Snapfire

K pěknému fotoaparátu  jistě patří dobrý program pro zpracování a archivaci fotografii.  Zatímco první roli hraje Corel Paint Shop Pro Photo, druhá úloha  náleží programu Corel Snaphire. Ten se ve free verzi objevil  jako přídavek na CD. Po zaplacení ho lze změnit na plnohodnotnou  verzi "Plus" (viz samostatnou recenzi vpravo). Otázkou je, zda  za to nárůst hodnoty stojí: Corel Snaphire má značnou konkurenci  v množství sharewarových i freewarových programů. Existuje také  v samostatné krabicové verzi a i když jeho cena není vysoká,  najde si uživatele spíše mezi těmi, kteří oceňují spolupráci  aplikací a jednotné ovládání, zatímco jiní uživatelé preferují  nízkou cenu (a nebo platí méně tvrdou měnou než jsou americké  dolary).

Disponuje ovšem řadou funkcí, které bych od programu  pro domácí archiv očekával. Díky aplikaci Photo Downloader neschází  automatické načítání z fotoaparátu. Středem programu je Organizer,  okno s náhledy. Ty se velmi rychle přizpůsobují požadované velikosti.  V levé části jsou roztříděné v panelech snadno dostupné funkce  pro posílání fotografií, tisk, hledání, prohlížení, rotaci, automatické  úpravy barev, odstranění červených očí, výřez a spuštění Paint  Shop Pro Photo pro náročnější úpravy. Nicméně nejdůležitější  funkce slideshow obrázků mi připadá poněkud těžkopádná. Jsem  zvyklý obrázky střídat rychleji než za dvě vteřiny a hlavně je  netrpělivě popoháním pomocí klávesnice. Přechodové efekty byly  sice pěkné, ale pokud se jich chcete zbavit, chvilku to bude  trvat. Scházela mi rovněž pokročilejší práce s metadaty obrázků,  která by měla být u takovéhoto programu povinná. Přístup k metadatům  (EXIF) lze však najít v Corel Paint Shop Pro Photo XI.

Pracovní  plocha

Corel Paint Shop Pro Photo XI disponuje dostatečnými  funkcemi pro práci s digitálními obrázky. Dobrým nápadem je i  zde okno Organizeru (na obrázku dole) s adresářovou strukturou,  kalendářem a rychle zoomovatelnými náhledy. Také zde Preview  poslouží spíše pro rodinnou sešlost při kávě než pro rychlé proběhnutí  archivem během jeho přebírání, mazání, dobarvování a otáčení.  Střední část zaujímá pracovní okno, které lze velmi dobře zoomovat  kolečkem myši. Začínající uživatelé ocení interaktivní nápovědu  (na obrázku vlevo, v anglickém jazyce).

Funkce a nástroje

Program  nabízí standardní sadu nástrojů pro úpravy bitmapových obrázků,  s celou řadou drobných, ale příjemných a užitečných vylepšení  a nápadů. Některé jsou určeny speciálně pro fotografie. Například  výřez (Crop) umožňuje vybrat si z připravených formátů. Množství  korekčních nástrojů je také vyladěno právě na úpravu fotografií.  Filtry (plošně aplikované efekty) umožňují současně měnit více  parametrů, což hodně usnadňuje práci. Skvělá je přebarvovací  konvička (barvu za barvu), která nabízí nejen nastavení tolerance,  ale též měkkosti hranice rozlévající se barvy. Změna tolerance,  neboli "Edge Softness", se okamžitě projeví na vylité barvě na  snímku! S pomocí tohoto nástroje lze jemně dokreslovat oblasti  stínů či světel, podle libosti. Velmi pěkně fungují i filtry  na odstranění šumu (aniž by došlo k znatelnému rozostření). Jen  je třeba počítat s delším časem a větším výkonem procesoru. Program  nabízí i opačný efekt simulaci historických fotografií.

Z hlediska  uživatelského rozhraní je Corel Paint Shop Pro Photo XI pro úpravy  digitálních fotografií naprosto profesionálně laděný a téměř  dokonalý. Spolupráce s okolním světem (export a import) je rovněž  na dobré úrovni (včetně přesného formátu RAW). Ne zcela absolutní  stabilita programu nemusí být u úprav fotografií tak kritická  jako u DTP aplikací (kde nad tvorbou jednoho díla strávíte více  času), ale někdy je těžké najít jinou cestu. Silným nástrojem  pro efektivní práci je pak aplikace hotových a tvorba nových  skriptů, užitečná je i funkce hromadného přejmenování obrázků.

Corel PaintShop Pro Photo XI

+ množství efektů

+ orientace  na digitální fotografii

+ užitečnost efektů a nástrojů

+ přístup  k začínajícím uživatelům

+ náhledy

- stabilita

K recenzi  poskytla firma: Corel Corp.

http://apps.corel.com/int/cz/

Cena: 100  USD

Corel Snapfire

+ nenáročnost ovládání

+ náhledy

- práce  s metadaty

- těžkopádnost slideshow

- stabilita

§§§§§


Sdílej fotky, nebo neexistuj?

Patrik Malina

C06P0509

Bláznivý svět sdílení  instantních zážitků, obzvláště v podobě digitálně snímaných fotografií,  je natolik silným fenoménem, že se i tak konzervativní firma  jako Corel rozhodla kout své želízko. Program, jenž jsme obdrželi  k podrobnějšímu prozkoumání, poměrně přesně vystihuje současnou  situaci na tomto bitevním poli. A hlavní otázka, na níž jsme  se pokusili najít odpověď, zní takto: stojí uživateli za to,  seznamovat se s další aplikací tohoto druhu?

V první řadě musíme  zdůraznit, že nejde pouze o aplikaci jako takovou (tím by dnes  opravdu díru do světa nikdo neudělal), ale o pokus o ucelený  systém sdílení zdrojů fotografií na internetu, k němuž náleží  právě onen "uživatelský konec" či vstupní brána na straně fotografova  počítače. Očekávejte tedy částečně základní editor a pořadač  pro vaše fotografie, částečně vstupní dveře do komunity stejně  naladěných uživatelů. Tedy alespoň na první pohled. Postupujme  však podle očekávané logiky uživatele a začněme organizací zdrojů.

V  první řadě je třeba fotografie najít, a proto zde najdete komponentu  Corel Photo Downloader, která slídí po nových médiích CD a DVD,  očekává připojení čtečky paměťových karet či přímé připojení  fotoaparátu. Poněkud nepříjemné bylo, že jsme nenašli žádnou  speciální funkci, jež by na počátku prohledala disk a našla vše  alespoň trochu obrazové povahy, takže jsme existující adresáře  museli vyhledat ručně. Protože Snapfire nevytváří nic jako trvalá  alba, katalogy či podobné struktury, pracovali jsme pouze s jednoduchým  seskupovacím nástrojem Photo Tray, jehož možnosti jsou však poměrně  skoupé sbírku lze interaktivně odeslat e-mailem, zařadit do prezentace,  vytisknout, ale v této podobě ji nelze uložit jako trvalou kolekci.  Na druhou stranu to zřejmě není cílem účelem je obrázky rychle  roztřídit a poslat "na výstup", tedy třeba do hotové prezentace.

Veškerá  další práce byla mírně řečeno klopotná. Snapfire nabízí v zásadě  vše, co je potřeba, ale jaksi napůl. Potřebujete popsat fotografie,  takže sáhnete na "visačky" a ejhle, jsou velmi primitivní a nelze  je uspořádat hierarchicky. Začnete hledat podrobné informace  o snímku, zjistíte, že EXIF je přítomen, ale nelze jej prakticky  editovat a bohužel podle něj nemůžete ani vyhledávat. Funkce  Calendar, která je zřejmě variantou oblíbeného principu "časová  osa", je opravdu sotva použitelná.

Základní funkce pro úpravu  snímků nejsou k zahození a dobře odpovídají záměru autorů programu  - oříznout, pootočit, automaticky vyvážit barvy a kontrast, někde  přihodit efekt "sépie", jinde připravit atraktivní černobílou  variantu. Podobně je poměrně snadná tvorba prezentací či náhledových  "listů" a výsledky jsou možná efektní, jenže opět jaksi chabé.  Šablon je málo, stejně jako přechodových efektů, třeba funkce  zálohování vyžaduje použití vypalovačky bez možnosti uložit backup  na disk.

Největším zklamáním však byla funkcionalita sdílení.  Dnes, ve věku interaktivních internetových fotogalerií s luxusní  podporou, vypadá nabídka sdílení pomocí "optimalizované" e-mailové  přílohy naprosto trapně. Kde je, proboha, tlačítko pro publikování  "někam" přímo do internetového alba s okamžitým přihlíšením pod  účtem uživatele?

Máme-li naši zkušenost shrnout, připadali jsme  si prakticky po celou dobu jaksi invalidní, podivně omezení a  přiskřípnutí v koutě, bez běžných vymožeností. Po seznámení s  programem nás napadají v zásadě dvě hlavní vysvětlení jeho současné  podoby. Možnost první: Corel je pozadu, a to o notný kus za svými  konkurenty, neboť ani nezačal řešit problémy, jež ostatní mezitím  úspěšně překonali. Možnost druhá: Snapfire je záměrně velmi jednoduchý,  neboť je cílen na skupinu uživatelů, jejichž záměrem je "instantní  sdílení bez zbytečných nároků". Otázka je, zda to výrobce s tou  jednoduchostí a přímočarostí za čtyřicet amerických babek trošku  nepřehnal.

Corel Snapfire 1.0 Plus

+ snadná instantní  úprava

- funkce pro sdílení

- organizace materiálu

- možnosti  zálohy

- celkově slabá "vybavenost"

K recenzi poskytla firma:  Corel Corp.

http://apps.corel.com/int/cz/

Cena: 40 USD

§§§§§


Velká školní encyklopedie

Jiří Sládek

C06P0511

Velká  kapacita DVD disků umožňuje vměstnat do interaktivních výukových  programů a encyklopedií stále větší množství užitečných informací.

Příkladem  rozsáhlého záběru učiva a informací obsažených v jednom produktu  je nový titul Velká školní encyklopedie s podtitulem "Cesta za  vědomostmi, poznáním, zábavou a dobrodružstvím", který na český  trh uvádí společnost LANGMaster.

Produkt se dodává na třech  DVD, přičemž učivo je na jednotlivých discích rozděleno podle  předmětů a věku žáků, pro něž jsou materiály určeny. Na prvním  nosiči najdeme Matematiku I, Matematiku II, Přírodovědu I a Přírodovědu  II - záběr učiva odpovídá látce pro děti ve věku 9-12 let. Druhý  a třetí disk je určen pro starší žáky, konkrétně pro věkovou  skupinu 12-16 let. Obsaženými předměty jsou Matematika I a II,  Fyzika I a II, Chemie I a II, Biologie I a II, Zeměpis I a II  a Dějepis I. Jde do jisté míry o kompilaci již vydaných samostatných  produktů, konkrétně výše zmíněných předmětů ze série Škola hrou  řady S a M.

Obsah je rozdělen do mnoha tematických okruhů, členěných  dále na kapitoly. Například v přírodovědné části se žáci mohou  seznámit s problematikou hornin, nerostů a půdy, fauny a flóry,  krajiny a jejího reliéfu, atmosféry a klimatu, stejně jako s  dalšími okruhy učiva. Chemie I a II se pak zabývá například látkami  a jejich přeměnou, atomy a molekulami, vodnými roztoky, kyselinami  a hydroxidy, nerostnými látkami a podobně...

Texty s informacemi  jsou samozřejmostí, ale naštěstí jsou doplněny o živé fotografie,  grafy a různé nákresy. Větší interaktivitu produktu podtrhují  i četné videonahrávky a animace. Multimediální materiál je opravdu  bohatý: encyklopedie obsahuje více než 13 tisíc fotografií, map  a obrázků, přes 10 tisíc multimediálních obrazovek, více než  tisíc animací a videosekvencí a v neposlední řadě čtyři a půl  tisíce zvukových nahrávek. Kromě toho produkt nabízí i slovníčky  pojmů souvisejících s vybraným okruhem, různé modely, zajímavosti  a další zpestření základního textu. V některých částech encyklopedie  nechybí ani návody na jednoduché pokusy s příslušnými ilustračními  nákresy.

I když v názvu produktu najdeme slovo "encyklopedie",  nejde o pouhé pasivní shrnutí informací, doplněné multimediálními  prvky. Program umožňuje i zkoušení a procvičování učiva, přičemž  interaktivní cvičení (kterých je mimochodem více než čtyři a  půl tisíce) se liší podle toho, k jakému předmětu patří. Na žáky  tak čeká počítání příkladů, výběr správných odpovědí z několika  možností, poznávání obrázků a podobně. Cvičení jsou přiřazena  ke každé kapitole a je tak možné hned po nastudování určité problematiky  vyzkoušet, zda žák látce porozuměl. Výsledky se zaznamenávají  a lze je kdykoliv zpětně kontrolovat.

Velikou výhodou produktu  je komplexnost učiva: na třech DVD discích se nachází opravdu  úctyhodné množství informací. Po technické stránce je titul dobře  zpracován, i když některá menu působí trochu neuspořádaným dojmem.  Na druhé straně dobře funguje propojení jednotlivých částí a  v samotných obrazovkách s učivem či testy a cvičeními se žák  může orientovat velmi dobře. Cena těsně pod tři tisíce sice není  nízká, ale vzhledem k rozsahu encyklopedie je více méně přiměřená.

LANGMaster

Velká školní encyklopedie

+ obrovský  záběr učiva

+ bohatý multimediální materiál

- grafika některých  menu

K recenzi poskytla firma: LANGMaster, http://www.langmaster.cz

Cena:  2 999 Kč

§§§§§


Aktivní ochránce pošty v Linuxu

Jan Povolný

C06P0513

I když  to bude znít poněkud paradoxně, BitDefender je jen jednou z divizí  rumunské softwarové firmy SOFTWIN, která se původně zabývala  a stále zabývá vývojem bezpečnostních aplikací pro Windows. Portfolio  této divize je skutečně rozsáhlé a obsahuje serverová i klientská  řešení pro ochranu dat před viry, spamem a dalším nežádoucím  softwarem, mířícím na uživatele z internetu. BitDefender Mail  Protection for SMB je produkt, který vám pomůže s kontrolou vaší  pošty v operačním systému Linux nebo FreeBSD.

Instalace probíhá  tradičně "linuxácky", z připravených balíčků. Dostupný je formát  DEB, RPM nebo klasický archiv TAR, který můžete použít v libovolné  distribuci. Po stažení balíčku (jde o samorozbalovací archiv  s příponou RUN) jej spustíte (po úpravě práv chmod +x) a aktivujete  tak víceméně automatickou instalaci.

Základní konfigurace programu  pokračuje v textovém režimu výběrem poštovního systému. Mezi  podporované se řadí Sendmail (via milter), Postfix, Courier a  Qmail. Pokud nepoužíváte ani jeden z výše uvedených, lze kontrolovat  poštu přes SMTP proxy agenta, kterého snadno navážete na kterýkoliv  další MTA. Instalační program provádí nezávisle na uživateli  vlastní autodetekci, poté vám nalezený poštovní server sám nabídne.  Dalším krokem je volba SMTP serveru pro zasílání výstrah (alerts),  volba jejich odesílatele a volba schránky administratora (standardně  postmaster). BitDefender přehledně vypisuje modifikované instalační  soubory a v případě změn ukládá jejich původní kopie.

Po instalaci  poslouchají démoni BitDefenderu na portech 10 025 a 10 026 (volitelně),  kam je přesměrován veškerý poštovní provoz, jenž je po provedení  kontroly navrácen Postfixu (nebo jinému poštovnímu serveru) k  doručení. Zprávy kontrolované BitDefenderem jsou doplněny textem  o jejich nezávadnosti. Základem je samotná antivirová kontrola,  doprovázená technologií B-HAVE (Behavioral Heuristic Analyzer  and Virtual Enviroments), která si poradí i s neznámými viry  a malwarem formou testu ve virtuálním prostředí. Stěžejní je  pak samozřejmě detekce samotného spamu, který je dnes největší  bolestí elektronické pošty jako takové. BitDefender v sobě ukrývá  hned sedm antispamových filtrů, jež jsou aplikovány různě, podle  analýzy obsahu e-mailu. K dispozici je i možnost vytváření whitea  blacklistů, tedy povolených a nežádoucích e-mailových adres.  Stejně jako u konkurenčních programů je každá zpráva analyzována  a "bodována". Na správci je pak volba vhodné citlivosti pro rozhodnutí,  zda je či není označena jako spam. Program dokáže detekovat i  phishing (pokus o padělání oficiálních e-mailů, např. z bank).  Nechybí ani podpora BDSAFE (BitDefender Swiss Army kniFE) pro  snazší provádění postinstalačních konfiguračních kroků realizovaných  skripty.

Mezi další schopností BitDefenderu patří automatický  update všech databází, reporting ve formě speciálních e-mailových  zpráv nebo varování přes SNMP, stejně jako přehledné webové administrátorské  rozhraní (Remote Administration), se kterým se vyhnete konfiguraci  v textových souborech (i když, proti gustu...).

BitDefender  Mail Protection for SMB představuje komplexní ochranu vašeho  e-mailového provozu na platformě Linux nebo FreeBSD. Jeho hlavní  předností je snadná instalace i konfigurace (pomocí webu), automatická  aktualizace a pokročilé metody pro virovou a spamovou detekci.  BitDefender jsme testovali na distribuci Suse Linux 10 společně  s MTA Postfix, kde nepůsobil z hlediska funkčností žádné problémy.

BitDefender Mail Protection for SMB 2.0-1

+ technologie  pro detekci

+ podpora nejpoužívanějších MTA

+ Remote Administration

- nic  významného

K recenzi poskytla firma: SOFTWIN

http://www.bitdefender.cz

§§§§§


Bezpečná síť v bledě modrém

Patrik Malina

C06P0508

Internetová ochrana z dílny  Computer Associates se na našem redakčním stole rozhodně neobjevuje  poprvé. Právě proto, že některé dřívější verze jsme již měli  možnost vyzkoušet, můžeme po průzkumu aktuální verze prohlásit,  že se výrazně vyvíjí správným směrem. Ale pojďme pěkně po pořádku.

V  první řadě je potřeba zdůraznit, že balík, složený z několika  komponent pro boj proti nevyžádané poště, škodlivému softwaru  a pro ochranu síťové komunikace, působí již při instalaci chvályhodně  kompaktním a jednolitým dojmem. Zavedení na Windows XP nečinilo  vážnější problémy, což nebylo dříve vždy pravidlem. Počítač uživatele  byl připojen k internetu, a proto úvodní aktualizace proběhly  vzorně, stejně jako okamžité spuštění nejdůležitější ochrany.  Podobně jednolitým dojmem jako instalace pak působí i ústřední  grafické uživatelské rozhraní CA Security Center s potřebným  "rozcestím" pro podrobné nastavení všech vlastností produktu.

Klíčovým  prvkem ochrany síťových připojení je jistě osobní firewall. I  zde je patrné, že výchozí nastavení nebylo ponecháno náhodě úroveň  kontroly síťového provozu je "naladěna" na možné maximum a povoleny  jsou pouze protokoly, o jejichž nezbytnosti není pochyb. Ve vstupním  stavu je tedy počítač konfigurován jako "neviditelný" z vnější  sítě. Na své si rozhodně přijdou zájemci o podrobné nastavení  této brány, neboť fantazii se při tvorbě expertních síťových  pravidel meze příliš nekladou. Základní logika ovládání je jinak  postavena na dnes již běžně využívané koncepci ochrany "přes  aplikace" uživatel je vyzván k potvrzení oprávněnosti aktivit  i při odchozím připojení a nadále může jednotlivé programy příslušně  omezovat. Dalšími sympatickými vlastnostmi bylo jednoduché zálohování  konfigurace firewallu či kontrola příloh e-mailů.

Další součástí  balíku je antispamový nástroj, a dlužno říci, že i zde je počátek  spolupráce příjemný. Program bez problémů rozpoznal naši konfiguraci  poštovního klienta (Outlook Express), zapojil se do práce spolu  s úvodním vysvětlením a v první vlně předložil podezřelé zprávy,  podle nichž se učil rozpoznávání. Opět platí, že výchozí algoritmus  je poměrně spolehlivý a použitelný. A chcete-li proces učení  ještě vylepšit, máte k dispozici funkce jako "tento adresář je  plný prověřených zpráv, tento je naopak hromadou braku...". Ukážete,  a je hotovo! Stala se chyba? Vše zapomenuto, jedeme od začátku!  Opravdu dobře zpracovaná koncepce.

Protože nemůže chybět antivirus,  podotkněme, že není nijak odbytou součástí této rodinky. V první  řadě nabízí silná výchozí nastavení pokročilá kontrola pomocí  heuristické analýzy, automatický sken celého počítače je proveden  ihned první noc a dále je pečlivě plánován. Na druhou stranu,  tato součást balíku poskytuje méně možností k pokročilým nastavením,  což je zřejmě součástí zamýšlené koncepce: "pracuj bez zbytečných  zásahů". Upřímně řečeno, alespoň pokročilejší plánování různých  pravidelných skenů by se hodilo.

Poslední přichází na řadu antispyware  a v tomto případě to tvůrci s minimalizací ovládacích možností  možná trochu přehnali. Není totiž prakticky vůbec možné definovat,  co bude kontrolováno a jaký typ hrozeb bude eliminován. Instantní  řešení v pravém smyslu slova, kromě plánování pravidelné kontroly  téměř nic dalšího. Navíc nebyl po instalaci zapnout skener, pracující  na pozadí Security Center na toto samozřejmě poukázal, ale aktivní  tato funkce být mohla.

Na závěr ještě pár poznámek: zkusili  jsme zpočátku instalovaný balík mučit na stroji s pouhými 128  MB operační paměti, obzvláště úvodní kontrola e-mailů narážela  na značné potíže. Po upgradu na 512 MB vše běželo lépe, ale úvodní  nápor při kontrole poštovní schránky byl stále velkou zátěží.  Jinými slovy, zaveďte tento aplikační balík někdy večer před  spaním.

CA Internet Security Suite 2007

+ nastavení  firewallu

+ učení antispamu

+ uživatelské rozhraní

+ automatické  aktualizace

- příliš instantní antispyware

- plánování kontrol  u antiviru

- nárazová zátěž operačního systému

K recenzi poskytla  firma: CA

http://www.ca.com

Cena: 70 USD

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Ochránci soukromí

Arne Arnold

C06P0503

Antispywarové programy by nás měly chránit  před otravnými reklamními moduly, nepříjemnými sběrači dat a  nebezpečnými keyloggery. V našem testu vám poradíme, jaké nástroje  jsou pro tento účel nejvhodnější.

Adware a spyware je nepříjemný.  Vnucuje reklamu nebo shromažďuje údaje o vašem surfování a tyto  informace posílá na internet. Výrobci adwaru tato data vyhodnocují  a vytvářejí na jejich základě uživatelské profily, které pak  prodávají reklamním firmám. Nebezpečný je zejména jednoznačně  kriminální spyware: tyto programy kradou osobní informace. A  týká se to i hesel k internetovému bankovnictví. Antispywarové  nástroje mají za úkol nalézt a odstranit jak obtížný adware,  tak nebezpečný spyware. Otestovali jsem šest takových nástrojů  a každý jsme podrobili zkoušce, abychom zjistili, který z nich  je nejlepší.

Jak se ocitne na vašem PC?

Adware i spyware se  většinou na váš počítač dostane společně s bezplatnými programy.  Někdy informaci o vložených reklamních modulech zaznamenáte.  Často však o nich není ani zmínka nebo je taková informace dobře  ukrytá. Někdy se k vám škůdci pokoušejí propašovat prostřednictvím  webových stránek. Využívají děr v zabezpečení prohlížeče, takže  se instalují, aniž o tom víte. Před adwarem i spywarem se tedy  musejí chránit především ti uživatelé, kteří často instalují  programy nebo hodně brouzdají webem.

Co musejí programy zvládnout

Antispywarové  nástroje slibují ochranu jak před obtížným adwarem, tak před  nebezpečným spywarem. Proto jsme kandidáty našeho testování zkoumali  z hlediska obou druhů škůdců. Stále více spywarových programů  používá tzv. rootkity, aby se ukryly před zraky uživatele. Dobré  antispywarové nástroje musejí tedy najít i rootkity. Jako jediný  z testovaných programů odhalil všechny škůdce program Spyware  Doctor. Spy Sweeper našel téměř polovinu rootkitů. Výsledky dalších  programů si bohužel na tomto místě pochvalnou zmínku nezaslouží.  Je rovněž důležité, aby ochrana permanentně bránila počítač před  škůdci a aby také zamezila tomu, aby se nevyžádaný kód usadil  například ve složce Po spuštění (automaticky se spouštěl se startem  systému), nebo aby pozměnil domovskou stránku Internet Exploreru.

Jsou  programy opravdu kvalitní?

Všichni testovaní kandidáti měli  obrovské problémy s odstraňováním již jednou instalovaných komponent  adwaru a spywaru. V nejlepším případě dokázaly nástroje na počítači  zlikvidovat 58 % škůdců. Proto jsme jejich bezpečnost ocenili  jako vůbec nejlepší dosaženou známkou trojkou.

Dobré čištění  počítače rovněž považujeme za důležitou funkci. Bohužel výrobci  antispywarových nástrojů reagují na nové hrozby daleko pomaleji,  než tomu je třeba u antivirů. V důsledku toho se nový adware  a spyware může ve vašem systému poměrně snadno zabydlet. Pokud  má antispywarový software novou signaturu, měl by být schopen  škůdce účinně odstranit.

Nejlepšího výkonu dosáhly v našem testu  Spy Sweeper a Spyware Doctor. Spy Sweeper těsně zvítězil. Sice  nerozpoznal tolik rootkitů jako Spyware Doctor, dokázal však  tento nedostatek vyrovnat dobrou sebeobranou. Mezi testovanými  programy byl totiž Spy Sweeper jediný, který se nedal zcela vyřadit  z provozu nebezpečným programem.

Na třetí příčce se umístil  Windows Defender. Tento produkt od Microsoftu bodoval stejně  kvalitním čištěním, jakým se vyznačují nástroje, jež ho v naší  soutěži předběhly. Spybot Search & Destroy (S&D) se dostal na  místo čtvrté byl stále ještě lepší než produkt Ad-Aware, který  je k dostání bezplatně. Za to vděčí především svému strážci,  jehož Ad-Aware nemá. To je slabina, kterou tento posledně zmíněný  software nedokázal kompenzovat ani nabízeným čištěním, jež ovšem  nabízí srovnatelnou kvalitu.

Rady: jak se chránit před adwarem  a spywarem

Náš test ukázal, že žádný program nás nechrání optimálně.  Přesto nejste proti napadení úplně bezmocní. Několika fintami  můžete svůj počítač vyzbrojit poměrně slušně. A to aniž by vás  to něco stálo.

Kombinace dvou nástrojů: Instalujte na svůj počítač  současně dva bezplatné nástroje. Tím dosáhnete v mnoha ohledech  lepších výsledků, než když instalujete jenom jeden koupený program.  Tato strategie má jediné omezení: kdo se chce zabezpečit i proti  již aktivním rootkitům, neobejde se bez placeného programu Spyware  Doctor.

Ad-Aware jako partner: Aby si oba programy navzájem  při práci nepřekážely, doporučujeme vybrat si jeden nástroj se  strážcem a jeden bez něho. Ideálním partnerem pro takový antispywarový  pár je Ad-Aware. Zda si k němu vyberete Windows Defender nebo  Spybot S&D, je jen otázkou vkusu. Pokud jde o čištění, je Ad-Aware  velmi dobrým nástrojem.

Menší námaha: Ten, kdo nehodlá instalovat  dva antispywarové nástroje a přece chce být dobře chráněný, musí  platit. Doporučujeme vítěze testu - Spy Sweeper.

Pozor: Antispywarové  nástroje je třeba aktualizovat, aby byly schopné nalézt i nové  škůdce. V případě placených programů to ovšem znamená, že pořizovací  cena nebude cenou konečnou. Po uplynutí 12 měsíců musíte zaplatit  znovu. Většinou méně, přesto je nutné s každoročním poplatkem  počítat.

Antivirový program je nezbytný: Zajímalo nás také,  jak spolehlivé jsou při potírání adwaru a spywaru klasické antivirové  programy. Proto jsme podrobili program AVK 2006 (www.g-data.de)  sérii obdobných testů. Výsledek je jednoznačný: antivirový program  nemůže antispywarový nástroj nahradit - a naopak. To se projevilo  zejména na špatných výsledcích při odstraňování instalačních  souborů rootkitů.

Alternativní prohlížeč: Pokud nechcete, aby  se na váš počítač dostal jakýkoli spyware, neměli byste pracovat  s Internet Explorerem. Tímto prohlížečem a jeho nedostatečným  zabezpečením se totiž na počítač dostává většina spywarových  modulů. Jako alternativu doporučujeme třeba Firefox.

Kromě toho  můžete podstatně vylepšit svou ochranu před spywarem tím, že  budete ve Windows 2000 a XP pracovat pouze pod uživatelskými  a ne pod administrátorskými právy. Nastavení změníte v položce  Správce systému, Uživatel a hesla (2000), respektive Správce  systému, Uživatelské účty (XP).

Spy Sweeper 5.0.5.1286

Z našeho  testování vyšel tento produkt nejlépe, alespoň z hlediska zabezpečení.  Rozpoznal až 90 % adwaru a spywaru, z něhož dokázal odstranit  58 %. Ochrana před záznamem spouštěcího klíče v registru nebo  ochrana složky Po spuštění byla bezchybná stejně jako dohled  nad domovskou a vyhledávací stránkou Internet Exploreru a také  nad hostitelským souborem. Jeho ochrana je důležitá, protože  pozmění-li nebezpečný program hostitelský soubor, může být uživatel  naveden na jiný webový server.

Spy Sweeper byl slabší při identifikaci  aktivních rootkitů. Nalezl pouze asi 45 % adwaru a spywaru, ukrytého  pomocí této techniky. Jde o nedostatek, který tento software  může kompenzovat přinejmenším svou dobrou "sebeochranou". Jako  jediný ze všech testovaných nástrojů se nedal nebezpečným programem  snadno ukončit (vyřadit z provozu).

Obsluha i rozsah funkcí  jsou dobré. Líbily se nám i podrobné informace o nalezených škůdcích,  které se ve vašem standardním prohlížeči zobrazí z on-line databáze.  Špatné je jen to, že delší texty jsou v tabulce osekané.

Závěr:  Vítěz testu představuje zdařilý antispywarový nástroj a dá se  jednoduše ovládat. Jeho slabší stránkou je, že nedostatečně rozpoznává  aktivní rootkity.

Aktualizace: Testovali jsme verzi 5.05. Po  ukončení testování se objevila verze 5.2.

Spyware Doctor 3.8.0.2582

Spyware  Doctor prokázal při testu bezmála stejně dobré výsledky jako  vítězný software: stejně jako on rozeznal 90 % adwaru a spywaru  a následně odstranil 58 %. Při hledání aktivních rootkitů byl  Spyware Doctor dokonce lepší než Spy Sweeper - našel všechny ukryté  škůdce. Nicméně nástroj ztratil body tím, že třeba neumí ohlídat  hostitelský soubor.

Manipulace s nástrojem není vždy úplně snadná,  neboť popisy možností a funkcí nejsou dostatečně srozumitelné.  Potíže nastanou, chce-li uživatel konfigurovat strážce: najde  tu okolo deseti funkcí, které nabízejí ještě další možnosti.  U některých nastavení se dokonce i profesionál dostane do úzkých.  Nápověda je v této oblasti opravdu chabá. Popisy nalezeného adwaru  a spywaru jsou stejně jako v případě předchozího softwaru v angličtině,  stejně jako uživatelská podpora na webové stránce prodejce.

Závěr:  Spyware Doctor lze doporučit uživateli, na jehož PC se často  objevuje adware a spyware. Odstraňování aktivních rootkitů bylo  v jeho případě dokonalé.

Aktualizace: Testovali jsme verzi 3.8.  Po ukončení testování se objevila verze 4.0.

Windows Defender  1.1.1347.0 (beta)

Antispywarový program Microsoftu zvládl vyčistit  58 %, tedy stejně jako nástroje, které obsadily první a druhé  místo. Nicméně identifikace škůdců nefungovala zrovna dobře:  se svými 75 % skončil tento nástroj na posledním místě mezi všemi  programy, které jsme testovali. Přesto poměrně dobře fungovala  ochrana složky Po spuštění a ochrana registru. Obsluha by neměla  většině uživatelů po jisté době potřebné k tomu, aby se člověk  zorientoval činit větší potíže. Co je ovšem špatné: podezřelé  soubory nebyly před vymazáním nijak zabezpečeny. Pokud by Windows  Defender nějaký modul vyhodnotil špatně, dojde k nenávratné ztrátě.  Mimochodem: betaverze 2 je k dispozici již řadu měsíců. Na konci  roku 2006 se předpokládá, že bude uvolněna konečná verze. Podle  Microsoftu by nástroj měl být i po finalizování zadarmo.

Závěr:  Třebaže se Windows Defender nachází stále v betaverzi, nabízí  slušné výsledky, co se týče zabezpečení. Z hlediska identifikace  byl však jeho výkon slabý.

Spybot Search & Destroy 1.4

Bezplatný  Spybot Search & Destroy se díky svému strážci umístil na čtvrté  pozici. Spybot ovšem nedokázal dostatečně vyčistit již "zamořený"  počítač. Proto doporučujeme, abyste ho používali jen v kombinaci  s jiným antispywarovým prostředkem.

Dobrá identifikace: software  rozpoznal 80 % škůdců. Tento bezplatný nástroj je tedy jen o  10 % horší než placené programy. Podobně slušný výkon jsme ovšem  bohužel nezaznamenali při odstraňování škůdců. Spybot odstranil  asi tak třetinu souborů a záznamů v registru. Lepší byla ochrana  spouštěcích klíčů, Internet Exploreru a hostitelských souborů.  Zde software zaznamenal a posléze nahlásil všechny změny. Pouze  zápisy ve složce Po spouštění program nekontroluje.

Obsluha  je jednoduchá, pokud uživatel pracuje v normálním módu. Na řadu  funkcí ovšem přijdete až v módu rozšířeném. Uživatel, který se  tím nechce podrobněji zabývat, si musí tento náhled otevřít jen  v jednom případě - a sice tehdy, když chce natavit pravidelné skenování.  Je třeba jít na položku Nastavení/Plánovač. Den a čas zadáte  přes položku Zpracovat. Zde byste raději měli deaktivovat možnost  Ukončit úlohu, kterou najdete v registrační kartě Nastavení,  neboť v opačném případě se úloha po několikerém zopakování již  neprovede.

Výsledek: Spybot S & D nabízí dobrého strážce. Příliš  mu však nešlo čištění. Nástroj lze doporučit pouze ve spojení  s jiným antispywarovým programem.

CounterSpy 2.0.161

Testovali  jsme betaverzi druhého vydání. Je možné, že konečná verze se  v příštím testování umístí lépe.

Tato verze špatně zvládala  zejména čištění: poradila si jen s pouhými 35 % škůdců. Lepší  výkon předvedla při jejich identifikaci: dokázala nalézt 80 %  adwaru a spywaru. Dobře vypadala ochrana spouštěcího klíče, složky  Po spuštění, jakož i domovské a vyhledávací stránky v Internet  Exploreru. Ani hostitelský soubor nebylo možné pozměnit.

Počítejte  ovšem s určitým časem, který je zapotřebí k tomu, abyste si tento  anglicky komunikující program osvojili. Například ke karanténě  se dostanete pouze složitými oklikami. Dobré jsou ovšem podrobné  popisky možností. Program obsahuje celou řadu funkcí.

Závěr:  Vzhledem k nedostatečnému čištění nelze tento program doporučit.

Ad-Aware  SE Personal 1.06r1

Tento oblíbený antispywarový program není  ve své bezplatné variantě vybaven strážcem, jenž by počítač trvale  chránil před novým adwarem a spywarem. Proto dostal v našem srovnávacím  testu horší známku hned ve dvou kategoriích: kvůli funkcím a  kvůli zabezpečení. U funkcí ovšem bezplatná verze přišla o další  body. Jako jediný ze všech testovaných nástrojů sice dokázal  obnovit soubory v karanténě hned napoprvé, avšak zcela tu chybí  některé další funkce: automatická aktualizace či plánovač pro  skenování. Přesto nástroj doporučujeme, protože jeho 53% výkon  při čištění je jen o málo horší než u programů, které se umístily  na prvních třech místech. Co se týče identifikace, skončil se  svými 85 % dokonce jen těsně za oběma nejlepšími produkty, které  dosáhly 90 %. Navíc se Ad-Aware hodí jako doplněk k antispywarovému  nástroji opatřenému strážcem, třeba k Windows Defenderu nebo  Spybotu S & D.

Obsluha Ad-Aware je příjemná. Nepochopitelné  ovšem je, proč nenabízí žádný odkaz na kontextové menu v okamžiku,  kdy ukazuje seznam nalezených škůdců.

Závěr: Ad-Aware skončil  až na šestém místě jen proto, že nemá strážce. Nicméně za svůj  výkon při čištění se stydět nemusí.

Antivirový program AVK 2006

Mnoho  výrobců antivirových programů tvrdí, že chrání uživatele i proti  adwaru a spywaru. Chtěli jsme to na jednom příkladu vyzkoušet,  a tak jsme do naší pomyslné soutěže přihlásili i AVK 2006 od  společnosti G-Data Software (pro Windows 98/ME/XP, www.g-data.de,  cena cca 1 400 Kč).

Výsledek antispywarového testu je zdrcující:  identifikace se zdařila jen v 70 % případů, což je méně než u  specializovaných nástrojů. Ještě hůře dopadlo čištění: software  dokázal odstranit ze systému pouhopouhých 18 % škůdců. Navíc  AVK 2006 neobsahuje žádné funkce na ochranu složky Po spuštění,  hostitelského souboru nebo Internet Exploreru. Soubory se tedy  mohly bez větších zábran měnit či přepisovat.

Program AVK má  přinejmenším jednu podstatnou výhodu: našel všechny instalační  soubory rootkitů. Díky tomu bylo možné tyto škůdce spolehlivě  zablokovat dříve, než se aktivují. Včasné zablokování je v tomto  případě vlastně nezbytné, poněvadž nástroj dokázal najít jen  11 % aktivních rootkitů.

Mimochodem: AVK používá antivirové  nástroje Kaspersky a Bitdefender. Oba přitom obsahují signatury  specializované na adware a spyware. V programu AVK je ovšem nelze  zapnout.

Závěr: AVK 2006 váš osobní počítač před adwarem ani  spywarem dostatečně nechrání. Vyplatí se proto používat specializované  programy. To ovšem platí i naopak: žádný antispywarový nástroj  nemůže plně nahradit antivirový program.

Jak jsme  testovali antispywarové nástroje

Testovali jsme šest antispywarových  programů, bohužel ani jeden nepodal špičkový výkon, a to zejména  v odstraňování škůdců infikovaného systému. Nástroje se uměly  v nejlepším případě vypořádat zhruba s polovinou problémů.

Antispywarové  programy jsme hodnotili v pěti kategoriích, jejich podíl na výsledné  známce je následující:

Bezpečnost

Specialisté z bezpečnostní  laboratoře AV-Test (www.av-test.de) podrobili každý antispywarový  program v našem testu důkladné bezpečnostní zkoušce. Skener příslušného  antispywarového nástroje musel pokaždé najít desítky nainstalovaných  modulů adwaru a spywaru. Přitom nehraje roli, zda se škůdce objevil  v podobě souboru nebo v zápisech do registru. Během čištění musel  každý nástroj odstranit přinejmenším ty komponenty, které činí  škůdce nebezpečným. Následně musel skener odhalit instalační  soubory devíti rootkitů, jakož i devět již aktivních, tedy musel  identifikovat téměř neviditelné rootkity. Strážce by pak měl  zabránit tomu, aby se škodlivý kód neusadil v registru formou  spouštěcího klíče nebo se nedostal do složky Po spuštění. Musí  zamezit i tomu, aby se pozměnily domovská stránka a stránka pro  vyhledávání v Internet Exploreru. Za účelem testování planých  poplachů naši specialisté instalovali řadu neškodných nástrojových  lišt prohlížeče. Testované nástroje by na ně neměly reagovat  žádnou varovnou hláškou.

Poté odborníci nechali skener, aby  se pustil do 837 adwarových a spywarových programů. Samozřejmě  jich měl detekovat co největší počet. Tento výsledek však nemá  rozhodující vliv na bezpečnost. Ochranné programy totiž často  dokážou rozpoznat škůdce již během instalace a včas ho zablokují,  třebaže nedovedou identifikovat určitý instalační soubor. Jako  operační systém jsme používali anglickou verzi Windows XP. Nástroje  jsme během bezpečnostních testů instalovali v anglické verzi.

Funkce

Antispywarový  nástroj musí být vybaven skenerem, který v počítači hledá škůdce.  Aby byla ochrana opravdu dobrá, je třeba, aby byl vybaven strážcem,  jenž zamezí instalaci adwaru a spywaru. Za důležité považujeme  také automatické zálohování, které by mělo proběhnout vždy dříve,  než daný nástroj provede jakoukoli změnu. Pokud po vyčištění  některý program neběží, je možné zásahy vrátit. Velký význam  má i kvalitní popis nalezených škůdců a přehledná prezentace  výsledků.

Servis/podpora

Zde jsme hodnotili například informace  nabízené na webovém serveru výrobců.

Obsluha

Obsluha softwaru  by měla být snadná. Zkušený uživatel by měl nástroje hravě zvládnout,  aniž by potřeboval delší čas na seznámení s jejich ovládáním.

Systémové  požadavky

Zde jsme testovali, pod jakými verzemi Windows příslušný  nástroj běží a jaké má nároky na systémové zdroje.

§§§§§


Televize po drátě aneb IPTV

Jiří Peterka

C06P0494

Svět  televizního vysílání se v poslední době zásadním způsobem mění.  Jsme svědky digitalizace pozemního, kabelového i satelitního  vysílání, na dveře nám klepe televize s vysokým rozlišením, živé  obrázky se snaží dostat už i do našich mobilů. Ale snad nejzásadnější  inovací je "televize po drátě", častěji známá pod zkratkou IPTV.  Charakterizuje ji několik zásadních odlišností od klasického  televizního vysílání a asi největší potenciál individualizace,  neboli přizpůsobení příjmu konkrétním požadavkům jednotlivých  diváků.

Navíc má ještě jednu zásadní přednost: už je skutečně  tady. Například v podobě služby O2 TV od Telefónica O2, která  ji dnes nabízí v největším počtu lokalit. Ovšem pozadu nechtějí  zůstat ani ostatní operátoři.

Co je IPTV?

Pojďme si nejprve  odpovědět na otázku, co vlastně je IPTV a čím naopak není. Začít  můžeme rovnou od jejího názvu, resp. od zkratky IPTV. Ta znamená  "Internet Protocol TeleVision" a vyjadřuje skutečnost, že "živé  obrázky" jsou přenášeny v digitální podobě (tedy jako data) prostřednictvím  protokolu IP (Internet Protocol). Nikoli tedy "éterem" jako u  klasického pozemního (terestrického) vysílání nebo u vysílání  satelitního, případně po kabelu jako u kabelových televizí. U  IPTV jsou "živé obrázky" šířeny po datové síti, prostřednictvím  stejného protokolu, jaký se dnes používá v celosvětovém internetu  pro přenos všech dat od e-mailů přes WWW stránky, až třeba po  psanou konverzaci (tzv. chat) či hlas (VoIP, Voice over IP).

Bylo  by ale zásadní chybou myslet si, že IPTV je něco jako "televize  šířená po internetu" ve smyslu veřejného internetu. To není pravda  a je velmi důležité pochopit, proč. Dnešní internet totiž není  stavěn na to, aby přenášel data s dostatečnou pravidelností a  v potřebném objemu i kvalitě k jednotlivým příjemcům. Nebo by  vám snad nevadilo, kdyby obraz každou chvíli zamrzl či alespoň  "zkostičkoval", protože nejsou právě k dispozici další data pro  korektní zobrazení, a pokračoval až za chvíli, až potřebná data  konečně "přitečou"?

Asi vadilo, a tak IPTV vyžaduje dostatečně  kvalitní přípojku, vyhrazenou pouze pro vás jako konkrétního  příjemce, s dostatečnou přenosovou kapacitou. V praxi to znamená,  že služby IPTV může nabídnout jen ten operátor, který je k vám  schopen přivést svou vlastní přípojku a garantovat její přenosové  parametry. Optimální jsou přípojky realizované pomocí optických  vláken, které nabízejí dostatek přenosové kapacity. Jenže ty  jsou stále hodně drahé. Přesto se s nimi lze v některých lokalitách  již setkat - a stejně tak s operátory, kteří po nich poskytují  své IPTV služby.

Příkladem mohou být služby 802.TV, poskytované  v okolí Frýdku-Místku, Frýdlantu nad Ostravicí a Frenštátu pod  Radhoštěm společností Mattes AD, či služby ViaTV, poskytované  společností T-Systems PragoNet v nových obytných komplexech v  Praze (vybudovaných developerskou společností Central Group).

IPTV  přes ADSL

Častější však jsou služby IPTV, realizované pomocí  ADSL. Přesněji: na pevných telefonních linkách, osazených vylepšenou  verzí technologie ADSL, konkrétně ADSL2+. Alespoň taková je situace  v České republice, kde své IPTV služby poskytuje tímto způsobem  Telefónica O2 Czech Republic v podobě služby O2 TV. Stejný záměr  pak má i další operátor, a to Volný. Ten ohlásil své IPTV služby  na konec letošního roku a hodlá je nabízet v lokalitách, kde  provozuje své vlastní ADSL2+, na tzv. zpřístupněných místních  smyčkách. Na podobně zaměřenou službu pak perspektivně pomýšlí  i další operátoři, jako třeba České radiokomunikace.

Ve všech  případech ale stále platí, že "živé obrázky" po protokolu IP  necestují přes veřejný internet. Příslušnou přípojku využívají  pouze k tomu, aby se dostaly ze sítě "svého" operátora až ke  koncovému příjemci. Nepleťme si to s klasickým internetovým připojením,  které nutně vede až do veřejného internetu.

Asi nejlepší je  vyjít z představy, že technologie ADSL, nasazená na pevné telefonní  lince, vytváří jakýsi základní mechanismus přenosu dat, nad kterým  lze realizovat několik samostatných a na sobě nezávislých přenosových  kanálů (resp. virtuálních sítí, alias VPN). Jeden takový kanál  může sloužit potřebám IPTV, druhý potřebám přístupu na internet.  Oba jsou přitom odděleny jak logicky (aby se data mezi nimi nemíchala),  tak kapacitně, s tím, že přenos pro potřeby IPTV má vždy přednost.  Kdyby tomu bylo obráceně, mohla by se kvalita sledovaného televizního  obrazu měnit podle toho, zda právě něco stahujete z internetu.

Navíc  mohou být oba přenosové kanály odděleny i "komerčně". Alespoň  u služby O2 TV od Telefóniky O2 Czech Republic platí, že si můžete  objednat jak obě služby najednou (tedy O2 Internet Expres i O2TV),  tak jen jednu z nich (tedy pouze O2 Internet Expres, nebo jen  O2 TV). Bohužel ale vždy musíte platit také některý hlasový tarif,  i když vůbec nechcete přes svou pevnou linku telefonovat.

Zřízení  a náležité placení za hlasové služby je u Telefóniky O2 Czech  Republic bohužel podmínkou pro zřízení ADSL na vaší pevné telefonní  lince. Má to jen ekonomické, resp. obchodní důvody: po technické  stránce by ADSL samozřejmě mohlo existovat i bez hlasu. V odborném  žargonu se pro tuto variantu ujal termín "nahé ADSL" (ve smyslu:  "holé ADSL", bez hlasu). V Česku ale Telefónica O2 Czech Republic  žádné "nahé ADSL" nenabízí.

Určitou malou náplastí je alespoň  to, že v případě souběhu IPTV a internetu se případná Fair Use  Policy (zavádějící objemové limity pro stahování dat z internetu)  týká pouze přístupu k internetu, nikoli služeb IPTV. Ostatně  ani by to nemělo smysl. V opačném případě, pokud by i přenosy  pro IPTV podléhaly objemovým limitům v rámci FUP, byste se nestihli  podívat ani na jeden celý televizní pořad.

Rychlosti, kapacity  a vzdálenosti

Zpět ale ke koexistenci IPTV a internetu: nasazením  ADSL (resp. ADSL2+) na pevnou telefonní linku vznikne určitá  přenosová kapacita, o kterou se obě služby dělí (samozřejmě pokud  si zákazník objedná obě, ne jen jednu z nich). Důležité pak je,  jak velká tato celková kapacita je a jaké nároky mají obě jednotlivé  služby (IPTV a internet).

Technologie ADSL2+ teoreticky nabízí  až

25 Mbit/s směrem k uživateli. Ovšem v praxi jsou tyto hodnoty  podstatně nižší, navíc významně klesají se vzdáleností uživatele  od ústředny (neboli s délkou jeho místní telefonní smyčky). U  služeb IPTV záleží hlavně na tom, jaké je použito kódování přenášeného  obrazu a zvuku. U služby O2 TV od Telefóniky jsou zapotřebí necelé  3 Mbit/s. Pokud si současně se službou IPTV zákazník nechá zřídit  ještě i internet (službu O2 Internet Expres), záleží na tom,  jakou rychlost si objedná. Pokud se rozhodne například pro rychlost  2 Mbit/s (stále vše na tzv. downstreamu, neboli směrem k němu),  pak to spolu s IPTV vychází na cca 5 Mbit/s.

Ve většině případů  (resp. pro většinu zákazníků, s jejich průměrnou vzdáleností  od ústředny) nabízí ADSL2+ dostatečnou kapacitu a ještě určitou  rezervu. Takže zákazník se nemusí omezovat v tom, jak rychlé  připojení k internetu si může objednat souběžně s IPTV. Ale může  se stát, v závislosti na konkrétních podmínkách, že tomu tak  není. Řešením pak může být, že si zákazník ke svému IPTV objedná  jen pomalejší internet.

Operátoři, kteří nabízí IPTV služby,  obvykle umožňují ověřit si po internetu, zda konkrétní telefonní  linka umožňuje zřídit služby IPTV v souběhu s přístupem k internetu.  Je to důležité i proto, že ani u největšího tuzemského operátora  (Telefónica O2 Czech Republic) není pokrytí technologií ADSL2+  úplně plošné, teprve s postupem času se "zahušťuje".

IPTV STB

IPTV,  podobně jako digitální televizní vysílání, má oproti klasickému  (analogovému) vysílání jednu zásadní odlišnost. Ta je dána už  tím, že jde o vysílání digitální - zatímco drtivá většina dnešních  televizních přijímačů je analogových. Takže v obou případech  musí být televiznímu přijímači předřazena vhodná "krabička",  která zajišťuje převod vysílání z digitálního do analogového  tvaru. Pro takovouto krabičku se i v češtině vžilo označení set-top  box, převzaté z angličtiny (se zkratkou STB, která může v češtině  vzbuzovat trochu jiné asociace).

Typická instalace u uživatele  služby IPTV, který využívá také přístup k internetu, pak vypadá  podle dalšího obrázku: na "konec" telefonní linky je umístěn  tzv. splitter, který odděluje hlasové hovory od datových přenosů  na bázi ADSL. Proto je k jednomu výstupu splitteru připojen obyčejný  telefon, k druhému pak ADSL modem. Ten, společně se svým "protipólem"  na druhé straně místní smyčky (s tzv. DSLAMem na telefonní ústředně),  zajišťuje potřebné nasazení technologie ADSL (ADSL2+) na místní  smyčku a umožňuje po ní přenášet data.

Rovněž ADSL modem pak  má dva výstupy, které odpovídají výše popisovaným "samostatným  přenosovým kanálům" (resp. virtuálním sítím") jeden pro IPTV,  druhý pro přístup k internetu. Proto se také k jednomu výstupu  ADSL modemu připojuje IPTV set-top box a ke druhému počítač (nebo  nějaký směrovač, který "rozvádí" internet k více počítačům přes  malou síť LAN). Vše názorně ukazuje další obrázek.

ADSL modem  i IPTV set-top box jsou snad vždy poskytovány jako součást služby  příslušným poskytovatelem, alespoň pokud jde o výběr zařízení  a jejich dodávku. Totéž už nemusí platit o ceně, protože někdy  si poskytovatel nechá zaplatit za obě zařízení samostatně, jindy  jejich cenu zahrne do ceny celé služby. Podstatné je něco jiného:  obě zařízení si nevybírá zákazník a nepořizuje si je samostatně,  podle vlastního uvážení a nezávisle na poskytovateli služby.  Musí jít o zařízení vybraná poskytovatelem, která jsou pro tuto  službu uzpůsobena. To je zásadní rozdíl oproti digitálnímu televiznímu  vysílání (pozemnímu i satelitnímu), kde je rovněž zapotřebí set-top  box, ale zákazník si ho obecně pořizuje a hlavně vybírá sám.

Uvedený  rozdíl ve výběru set-top boxu nabízí některé zajímavé souvislosti.  Zejména tu, že pozemní i satelitní televizní vysílání musí být  dobře standardizováno a jednotně implementováno, na bázi platných  standardů, aby zákazníkem vybraný set-top box vždy řádně fungoval  a mohl přijímat vysílání od různých vysílatelů. V praxi to možná  neplatí úplně dokonale, ale obecně tomu tak je.

Naproti tomu  u služeb IPTV, kde vše vybírá a dodává jeden poskytovatel služby,  který také jako jediný poskytuje příslušné vysílání, už standardizace  nezbytně nutná není. Proto se také jednotlivé IPTV služby mezi  sebou liší, neboť mohou být postaveny na různých platformách  a řešeních, mohou využívat různé varianty kódování přenášeného  obrazu a zvuku, mohou nabízet jiné doprovodné služby. Obecně  je tedy každá IPTV služba jiná, také set-top boxy jsou "šity  na míru" příslušné IPTV službě a nemohou být využity pro službu  jinou.

IPTV je tedy spíše obdobou kabelových televizí, v tom  smyslu, že příjemce má vždy jen jednoho "dodavatele signálu".  Naproti tomu u pozemního (terestrického) a satelitního vysílání  může přijímat vysílání od různých dodavatelů signálu (z různých  vysílačů, resp. satelitů).

Jeden pro všechny, všichni na jeden...

Zůstaňme  ale ještě u odlišností IPTV od ostatních způsobů šíření televizního  signálu. Pokud si pořídíte službu IPTV a je vás doma více, musíte  počítat s tím, že se všichni budete moci dívat vždy jen na jeden  program. To je poměrně významné omezení, které u klasického (pozemního  a kabelového) analogového vysílání neexistuje. Pokud máte v domácnosti  více televizních přijímačů, můžete na každém z nich naladit různé  programy, podle vlastního uvážení.

Ovšem už u satelitního příjmu  (analogového i digitálního) toto nejde. Přesněji: pokud byste  chtěli sledovat na více televizích různé programy, budete potřebovat  více satelitních přijímačů, protože každý z nich přijímá vždy  jen jeden program. Výstup jednoho satelitního přijímače samozřejmě  můžete rozvést k více televizorům současně, ale na každém z nich  uvidíte stejný program.

Stejné je to u pozemního digitálního  vysílání (dnes na bázi standardu DVB-T) i u digitálního kabelového  vysílání (na bázi standardu DVB-C). Také zde je zapotřebí set-top  box, který funguje obdobně jako satelitní přijímač: na výstupu  poskytuje vždy jen jeden program. Výstup set-top boxu pak opět  můžete rozvést k více televizorům, které ale budou stále zobrazovat  stejný program. Pokud chcete sledovat na různých televizorech  různé programy, nezbývá, než si pořídit patřičný počet set-top  boxů.

Všechny výše popsané situace přitom mají jedno společné:  ke koncovému příjemci (k jeho televiznímu přijímači či set-top  boxu) "přichází" všechny dostupné programy současně. K výběru  jednoho konkrétního programu dochází až u uživatele - ať již v  rámci set-top boxu u digitálních variant, nebo v rámci samotného  televizního přijímače (u analogového vysílání). Jenže u IPTV  je tomu úplně jinak.

Channel zapping

Jak jsme již uvedli výše,  v případě IPTV je obraz i zvuk dopravován ke koncovému příjemci  po datové síti, pomocí protokolu IP. Tedy cestou, která má významná  kapacitní omezení (viz výše). Alespoň tam, kde jde o IPTV nad  ADSL (jako u služby O2 TV), nabízí tato přenosová cesta kapacitu  jen na jeden jediný program. To pak ale znamená, že k výběru  tohoto jednoho programu (z celé programové nabídky) musí docházet  již v síti poskytovatele služby, nikoli až u koncového příjemce.

Jedním  ze zajímavých a bohužel spíše negativních důsledků je pak to,  že koncovému uživateli nestačí pořídit si více IPTV set-top boxů,  aby se mohl dívat na různé programy. Pokud by je totiž připojil  na stejnou přípojku (ke stejnému ADSL modemu), stejně by na každém  z nich přijímal stejný program. Jediným řešením by bylo pořídit  si celou službu IPTV vícekrát, na více pevných telefonních linkách,  a také za ni vícekrát platit.

Dalším nepříjemným důsledkem je  poměrně dlouhé přepínání mezi programy u služeb IPTV (tzv. channel  zapping). Jelikož k němu dochází uvnitř sítě poskytovatele a  nikoli až u koncového příjemce, trvá to déle. Jak dlouho, v tom  se jednotlivé služby IPTV liší, často dosti podstatně. U služby  O2 TV od společnosti Telefónica O2 Czech Republic se empiricky  zjištěné délky přepnutí mezi programy (channel zapping) pohybují  mezi 3 až 5 sekundami. Názory na to, zda je to doba příliš dlouhá  nebo stále ještě únosná, se různí a budou se nejspíše lišit i  u jednotlivých uživatelů.

Individuální obsah

Vedle popsaných  nevýhod mají služby IPTV samozřejmě i své významné přednosti.  A ty opět vycházejí z principu, jak se u IPTV dostává obraz a  zvuk ke koncovému příjemci - po datové přípojce, která má individuální  charakter a slouží právě a pouze jednomu konkrétnímu příjemci.  Toho pak lze s výhodou využít k tomu, aby se k danému příjemci  dopravoval individuální obsah, odlišný od obsahu, který je právě  dopravován k jiným uživatelům.

Nejčastějším využitím této možnosti  jsou služby charakteru tzv. videa na žádost (VoD, Video on Demand),  které poskytují konkrétním uživatelům, resp. divákům individuální  (video)obsah na základě jejich vlastního výběru, v době, kdy  si to oni sami explicitně vyžádají (proto: na žádost). Jde tedy  o zásadní odlišnost oproti běžnému televiznímu vysílání, jehož  obsah je stejný pro všechny příjemce a jednotlivé pořady jsou  v něm vysílány na základě programového schématu, které určuje  producent programu, nikoli divák.

Videopůjčovny

Příkladem služeb  charakteru Video on Demand jsou různé videopůjčovny, které nabízí  možnost vybrat si (a samozřejmě zaplatit) konkrétní film, a ten  si pak přehrát buď jednou, nebo opakovaně (podle licenčních podmínek),  navíc v době, kdy o to má divák zájem.

Konkrétně v rámci služby  O2 TV od společnosti Telefónica O2 Czech Republic se videopůjčovna  jmenuje Videotéka a nabízí možnost zakoupení filmů různých žánrů  (včetně dětských i těch pouze pro dospělé), televizních pořadů  (například jednotlivých dílů televizních seriálů) a také hudby.  Konkrétně u filmů získává zákazník právo dívat se na zakoupený  film po dobu 24 hodin tolikrát, kolikrát to stihne. Může se přitom  libovolně posouvat na začátek či na konec a převíjet pomyslný  filmový pás stejně, jako kdyby si film přehrával z vlastního  videorekordéru. Cena filmů i jednotlivých pořadů se pochopitelně  různí, ale například nové celovečerní filmy stojí 70 Kč (na 24  hodin). Technické řešení (na výstupu ze set-top boxu) by přitom  mělo zabraňovat záznamu zakoupeného pořadu přímo u uživatele  (na jeho záznamové zařízení). Videopůjčovnu provozuje pod názvem  Kinománia rovněž největší tuzemský portál Seznam.cz. Na adrese  seznam.kinomania.cz jsou k dispozici ke stažení filmy za jednotnou  cenu 45 Kč na den používání.

Jiným příkladem služby charakteru  Video on Demand může být TV archiv v rámci O2 TV. Ten zaznamenává  vybrané pořady televizních stanic po dobu jednoho týdne a umožňuje  uživatelům, aby si je během této doby přehráli, kdykoli se jim  to hodí. Jde tedy o jakýsi automaticky fungující videozáznamník.  V rámci O2 TV se zatím zaznamenávají jen (některé) pořady České  televize (programů ČT1, ČT2 a ČT24) a Primy. Navíc jde o službu  zpoplatněnou samostatně, a to částkou 98,77 Kč včetně DPH za  měsíc.

§§§§§


Firefox 2.0 je na světě

Vojtěch Bednář

C06P0501

Nejpopulárnější alternativní  webový prohlížeč se koncem října dočkal své další "velké" verze.  Firefox je k dispozici ve druhé generaci. Co všechno se změnilo  a co mohou uživatelé od nové verze prohlížeče očekávat?

Mozilla  Firefox je v současnosti nejpoužívanějším alternativním webovým  prohlížečem. Jeho první oficiální verze spatřila světlo světa  na podzim roku 2004, následující verze 1.5 pak o rok později.  Přestože další pokračování ságy rodu Firefoxů, prohlížeč označovaný  jako 2.0, s kódovým označením Bon Echo, byl již nějakou dobu  testován, oficiálního uvedení se dočkal 24. 10. 2006. Tedy bezmála  dva roky po první verzi (Phoenix). Samotná idea prohlížeče je  však ještě starší.

Když společnost Netscape definitivně prohrála  konkurenční boj s Microsoftem a Internet Explorer se stal suverénně  nejpoužívanějším webovým prohlížečem na světě, existovalo několik  plánů pro další vývoj Netscape Navigatoru (Communicatoru). Nakonec  to ale dopadlo tak, že jeho zdrojové kódy byly uvolněny pro veřejnost.  Na základě tohoto v mnoha směrech průkopnického programu (a díky  zmíněnému kroku jeho vlastníků) začal vývoj několika nových aplikací.  Tou nejdůležitější byla sada nástrojů pro práci s internetem  Mozilla Suite. Její pokračování s názvem SeaMonkey ostatně existuje  dodnes.

Po nějaké době se nicméně ukázalo, že koncepce složitého  a multifunkčního balíku aplikací není pro některé uživatele optimální.  Mozilla Suite, tedy původně Netscape Communicator, byla současně  prohlížečem, poštovním klientem, editorem webových stránek a  dalšími nástroji. Naproti tomu Internet Explorer je pouze a jedině  prohlížečem. Díky tomu je jednodušší, snáze pochopitelný a hlavně  rychlejší. Na základě tohoto poznatku tedy vznikl nejprve projekt  Phoenix. Jeho účelem bylo vyvinout prohlížeč odvozený z Mozilla  Suite, ale bez ostatních nástrojů. Autoři tím sledovali hlavně  zrychlení práce s webem, snížení systémových nároků aplikace  a zmenšení její velikosti.

Díky konfliktu s registrovanou obchodní  značkou výrobce systémů BIOS byl prohlížeč Phoenix následně přejmenován  na Firebird a nakonec na Firefox (pro změnu díky kolizi s názvem  databáze). Základem prohlížeče je renderovací jádro Gecko, jež  se stará o samotné zobrazování webových stránek. Firefox samotný  pak představuje především uživatelské rozhraní a podsystémy pro  správu jednotlivých funkcí, potřebných pro hladké surfování:  procházením v panelech počínaje a různými bezpečnostními funkcemi  konče.

Nová verze

Firefox 2.0 vyšel na konci října a je k dispozici  na mnoha místech. Oficiálním zdrojem je v ČR web www.czilla.cz.  Prohlížeč existuje ve verzích pro OS Windows, GNU/Linux a Mac  OS X. Díky své otevřenosti však bude rychle k dispozici i pro  mnoho jiných prostředí a platforem, ostatně stejně jako další  produkty z rodiny Mozilla.

Příjemnou věcí, která byla u produktů  Mozilla poměrně dlouho zvláštností a teprve odnedávna se s ní  můžeme setkat u mnoha jiných softwarových děl, je to, že aplikace  existuje ve dvou verzích: s instalátorem a bez něj. Zatímco v  prvním případě na uživatele čeká běžný instalační proces, ve  druhém stačí rozbalit stažený archiv a spustit aplikaci. Ta pak  funguje zcela plnohodnotně a může být spuštěna například z přenosného  média. Nicméně většina uživatelů dá pravděpodobně přednost klasickému  instalátoru.

Firefox 2.0 může být nainstalován s tím, že zůstává  zachováno nastavení z předchozích verzí prohlížeče. S procesem  nejsou žádné problémy, ale může se stát, že nová verze v případě  upgradu nepodporuje stávající doplňky nebo motivy vzhledu. Stejné  to ovšem bylo u všech předchozích generací aplikace.

První dojem

Pokud  byste od Firefoxu, pyšnícího se označením verze 2.0, očekávali  nějakou revoluci, budete s největší pravděpodobnosti zklamáni.  Zdá se, že pro autory byla dostatečnou revolucí v oblasti prohlížečů  již verze 1.0 a další edice jsou pouze pilováním detailů a pokračováním  v nastoleném směru. Firefox je na první pohled prakticky totožný  se staršími verzemi. Jak si ukážeme dále, rozdíly jsou spíše  kosmetického charakteru.

Co se oproti verzím 1.5 subjektivně  zlepšilo, je start prohlížeče, který je nyní rychlejší. V otázkách  výkonu jakéhokoliv softwaru hodně záleží na dané konfiguraci  a OS, nicméně jak ve Windows XP, tak v SuSE Linux Enterprise  Desktop jsme zaznamenali lepší reakce prohlížeče, než na jaké  jsme byli zvyklí, a to při zachování nainstalovaných doplňků.  Co se týče stability aplikace, Firefox je již od své první oficiální  verze spolehlivým softwarem, k pádům aplikace dochází jak ve  Windows, tak v GNU/Linux jen výjimečně. Pokud vůbec, tak především  v MS Windows, a to hlavně vlivem ne vždy korektní spolupráce  s jinými programy, případně s doplňky. První dojem, který tedy  můžeme z Firefoxu 2.0 získat, je následující: ačkoli program  nepřináší takové uživatelské změny, jaké bychom od verze 2.0  intuitivně očekávali, rozhodně v ničem nezklamal a posun ve výkonnosti,  respektive uživatelských reakcích je zřejmý a míří správným směrem.

Nové  funkce

Začněme těmi méně početnými, tedy již zmiňovaným UI.  Nový Firefox nabízí mírně odlišný výchozí motiv vzhledu, tedy  implicitní skin, jež je v něm nainstalován po prvním spuštění.  Hodnocení vzhledu je sice vysoce individuální záležitostí, nicméně  většině uživatelů by se Firefox 2.0 snad mohl líbit. Otázka motivu  je pochopitelně irelevantní pro uživatele, kteří ve svém prohlížeči  používají nějaké jiné.

Procházení v panelech - jedna z funkcí,  díky které Firefox před lety značně předběhl své konkurenty - bylo  ve verzi 2.0 vylepšeno přibližně o tolik, o kolik stihla průkopnický  Firefox během několika posledních verzí předběhnout konkurenční  Opera. Každý panel nyní obsahuje vlastní uzavírací ikonu, jež  zkracuje cestu, kterou musí urazit šipka myši, než panel uzavřete.  Je to sice maličkost, ale potěší. Ouška panelů je možné přesouvat  pomocí metody drag&drop a lze tak měnit jejich pořadí. To je  na první pohled zbytečná funkce, která ale má smysl v případě,  kdy máte trvale otevřeno větší množství stránek, nebo pokud pracujete  se stejnými relacemi v prohlížeči. Práce s panely se nyní také  zdá o něco svižnější, nicméně se může jednat jen o pouhý subjektivní  dojem, závislý na proměnlivých faktorech.

Již od předchozích  verzí obsahuje Firefox panel pro přímé zaslání požadavku vyhledávači.  Verze 2.0 disponuje šesti přednastavenými vyhledávači, přičemž  jako primární je nastaven Google (vedle něj zde ještě najdeme  Seznam, Centrum, Jyxo, obchody Mall a Slunečnici). Nejzásadnější  změnou je ovšem integrace "našeptávače". Při zadávání klíčového  slova do vyhledávání se pod panelem zobrazují možné nabídky hledání  tedy slova, jež mají první písmena shodná s již napsanými. Pokud  je zobrazeno slovo, které skutečně hledáte, lze ho vybrat pomocí  tlačítek se šipkami, případně ukazatelem myši, a potvrdit. Funkce  může vyhledávání urychlit, v některých případech působí rušivě.

Zásadní  přestavbou prošla v novém Firefoxu čtečka RSS kanálů. Starší  verze prohlížeče nabízely plnohodnotnou čtečku, která byla v  modernějších nahrazena (podle některých názorů) velmi elegantní  metodou "aktivních záložek". Ve verzi 2.0 se autoři pokoušeli  vyrovnat se způsobem, jak s RSS kanály pracuje nový Internet  Explorer 7. Při klepnutí na ikonu RSS kanálu má nyní uživatel  možnost výběru, jakou čtečku chce pro daný kanál použít. Funkce  aktivních záložek zůstala ve Firefoxu pochopitelně zachována,  nicméně zvolený kanál je možné předat libovolné čtecí aplikaci  a dokonce i webovému agregátoru. Ty jsou již standardně předvoleny,  nicméně jako vše ve Firefoxu je možné je dále rozšiřovat. Prohlížeč  umí zobrazit náhledy zvolených kanálů, takže uživatel se má možnost  podívat, jak kanál vypadá, ještě než si jej přihlásí k odběru  nebo zařadí mezi aktuální záložky v prohlížeči. Právě tento náhled  velmi výrazně asociuje podobnost s Internet Explorerem a je škoda,  že Firefox s ním neumí pracovat ještě o něco lépe, respektive  využívat ho jako plnohodnotnou čtečku.

Přes značné rozšíření  možností v oblasti RSS se práce se samotnými kanály paradoxně  zjednodušila. Chování po klepnutí na ikonku je logičtější a pokud  by někomu neustálé zobrazování náhledu na kanál vadilo, dá se  místo něj snadno nakonfigurovat jednotná akce. Velkým plusem  je rovněž možnost spolupráce s externími aplikacemi. Nicméně  všechny tyto funkce bylo možné pomocí doplňku přidat již do starších  verzí Firefoxu.

Bezpečnost a kontrola

Firefox 2.0 obsahuje  podporu detekce a vyloučení podvodných webových stránek, phishingu.  Aplikace umí rozpoznat závadnou stránku, tedy takovou, která  se pokouší získat přístupové údaje k různým službám, a pak je  podvodně využít. Pro zablokování formulářů na takové stránce  a varování uživatele je ale nutné mít databázi vadných stránek.  Pokud tedy s Firefoxem narazíte na stránku s phishingem, která  ještě nebyla rozpoznána, je potřeba ji nahlásit pomocí integrované  funkce. Tuto službu, jak alespoň vyplývá z jejího popisu, provozuje  Google. Stejně tak je možné vývojářům nahlásit stránku, která  se ve Firefoxu nezobrazuje korektním způsobem. Tato metoda slouží  ke zlepšování kompatibility prohlížeče.

Abyste se nepřeklepli  ani ve formulářích, obsahuje Firefox nově kontrolu pravopisu.  Tato možnost je u verze 2.0 rovněž novinkou a není ještě zcela  dokonalá. Nicméně myšlenka kontroly překlepů přímo ve formulářích  je velmi zajímavá, otázkou však bude možnost její kolize s již  existujícími nástroji v inteligentních formulářích na některých  serverech.

Kompatibilita

Do nové verze Firefoxu bylo zapracováno  velké množství vylepšení, avšak rozdíl mezi zde použitým renderovacím  jádrem a Geckem z verze 1.5 je pouze v řádu setin (1.8 vs. 1.81).  Při zobrazování nejběžnějších webů jsme neobjevili mezi starší  a novější verzí žádný rozdíl. Co se týče kompatibility, Firefox  stále ještě nesplňuje test Acid 2. To ovšem neznamená, že 2.0  není plnohodnotný a v běžné praxi plně použitelný prohlížeč pro  běžnou práci.

S kompatibilitou webů souvisí také kompatibilita  doplňků a motivů. Firefox dokáže zkontrolovat, zda jsou instalované  doplňky s novou verzí použitelné. Ty, které není možné spustit,  zakáže a pokusí se najít jejich aktualizované verze. Nicméně  přinejmenším prozatím je potřeba na funkce některých doplňků  zapomenout. Podobně jako u dřívějších verzí ale jejich vývojáři  nejspíše brzy přijdou s kompatibilní aktualizací.

Závěr

Firefox  2.0 je výkonný, vyzrálý prohlížeč. Menší uživatelský rozdíl mezi  současnou verzí a verzí 1.5 není rozhodující. Podstatné změny  najdete "pod kapotou", malé množství cukrátek pro oči jen ulehčí  přechod uživatelů na novou generaci prohlížeče. Pokud používáte  starší verzi Firefoxu, určitě si prohlížeč aktualizujte na 2.0.  Pokud pracujete s Internet Explorerem ve starší verzi, pak je  pro vás nový Firefox vynikající alternativou. A pro fanoušky  současné verze IE 7.0 pak může být velmi dobrým a bezpečným doplňkem  jejich stávajícího prohlížeče. V nejbližší době se ve Firefoxu  jistě objeví nedostatky a vady, jako v každém jiném softwaru,  ale vzhledem k integrovanému systému aktualizací se patrně není  potřeba obávat, že by zůstaly dlouho neopraveny. Firefox 2.0  rozhodně stojí za povšimnutí.

§§§§§


S GPS na cestách

Viktor Huňáč

C06P0502

Minule jsme přinesli první část velkého  testu satelitních navigací do auta, v němž změřila své síly hned  šestice zajímavých zařízení. Dnes pokračujeme dalšími pěti modely.

Satelitní  navigace zažívá v posledních měsících obrovský rozmach a podle  mnoha odborníků se v krátké době stane stejně běžnou potřebou  široké veřejnosti, jakou jsou dnes třeba mobilní telefony. Pravda,  něco podobného se před časem tvrdilo třeba i o PDA a výsledky  nebyly příliš valné, jenže kapesní počítač skutečně potřebuje  k životu jen málokdo a jeho nejpraktičtější funkce dávno převzaly  mobilní telefony. S navigací je to jiné snad každý alespoň jednou  bloudil v neznámém městě a zoufale se vyptával na cestu. Pokud  se to přihodí v cizí zemi, jejímž jazykem se člověk nedomluví,  může být podobná situace skutečně hodně nepříjemná. Satelitní  navigace tyto problémy řeší, proto se o ni veřejnost zajímá stále  více a výrobcům tento zájem rozhodně není lhostejný. Navigace  se tak stává oblíbenou výhrou v nejrůznějších spotřebitelských  soutěžích, lze ji získat jako odměnu za novinové předplatné nebo  nákup kola, ceny jednotlivých zařízení poměrně strmě klesají  a podle všeho nic nestojí v cestě tomu, aby se stala součástí  běžného vybavení domácnosti. O to důležitější je vybrat si správný  model.

Varianty pro každého

V minulém testu jsme se zaměřili  hlavně na jednoúčelové navigace od velkých výrobců (Garmin, TomTom,  Acer, Fujitsu Siemens), tentokrát představujeme většinou méně  známé značky a dvojici chytrých telefonů, u nichž je satelitní  navigace jen jednou z mnoha součástí rozsáhlé funkční výbavy.  Víceúčelová zařízení jako smartphony nebo PDA se ostatně používají  pro navigační účely stále častěji. Je to logické - přístroje typu  "vše v jednom" lákají uživatele řadou výhod: od kompaktního provedení  přes nižší cenu až po snadnější zvládnutí potřebných operací  (majitel nemusí dlouhé hodiny studovat několik manuálů různých  zařízení, stačí, když se naučí pracovat s jediným přístrojem).  Víceúčelová zařízení mají ale i řadu nevýhod, zejména složitější  ovládání. Jejich ovládací prvky totiž neslouží jen pro navigaci,  ale i mnoha jiným funkcím. Výsledkem je nevyhnutelně větší či  menší kompromis. Jednoúčelové navigace mívají na druhou stranu  zpravidla velmi jednoduché uživatelské rozhraní.

PDA a telefony  s navigací mají ovšem jednu velkou přednost - obvykle umožňují  využití různého mapového a navigačního softwaru, na rozdíl od  jednoúčelových zařízení, která bývají svázána s jedinou aplikací.  Na navigačních programech a mapách často záleží mnohem více než  na samotném hardwaru. Jak ostatně dokládá dnešní test, existují  jednoduché přístroje, jejichž technické specifikace rozhodně  nevypadají nijak velkolepě, ale se správným programovým vybavením  odvádějí výbornou práci. Na druhou stranu lze narazit i na vynikající  modely nabité funkcemi a skvělými parametry, u nichž bohužel  přišly mapy zkrátka a svůj základní účel, tedy dovést majitele  co nejpřesněji a nejrychleji k cíli, plní poněkud problematičtěji.

Jak  jsme testovali

Při samotném testování jsme se snažili tento  účel maximálně upřednostnit. Proto pro nás technické parametry  jednotlivých navigací tentokrát nehrály takovou roli jako chování  v praxi šlo o to, jak snadno lze zadat cíl cesty (ulici ve městě,  případně i s číslem domu, nebo zeměpisné souřadnice), jak si  navigace poradí při složitějších úkolech (cesta přes místo ležící  mimo nejkratší či nejrychlejší trasu), jak spolehlivá je hlasová  instruktáž během cesty, jak si navigace poradí v situaci, kdy  sjedeme z plánované trasy, a jak lze s přístrojem pracovat v  situacích, kdy je potřeba sledovat provoz na silnici a nikoli  displej navigace. Velký důraz jsme kladli na kvalitu map Česka,  většina uživatelů přece jen častěji cestuje v tuzemsku než v  cizině. Vybrali jsme cíle v několika větších i menších městech  (Praha, Brno, Plzeň, Liberec, Kladno, Děčín, Tábor, Beroun, Pardubice,  Přelouč, Úvaly atd.). S výjimkou případů, o nichž se píše v jednotlivých  testech, obstály všechny modely až překvapivě dobře, asi největší - a nečekané - rozdíly přineslo porovnání mapové výbavy.

E-Ten  G500

Kdyby se udělovaly ceny za nejuniverzálnější zařízení,  určitě by se E-Ten G500 (stejně jako podobně zaměřený přístroj  Mio Digiwalker A701, který jsme bohužel neměli k dispozici) umístil  na některém z předních míst. Jde o chytrý telefon či spíše o  plnohodnotné PDA s operačním systémem Windows Mobile 5 a telefonními  funkcemi, který je kromě nezbytných doplňků (fotoaparát, MP3  přehrávač) vybaven i integrovaným GPS modulem. V kombinaci se  zajímavým navigačním softwarem Destinator 6 se tak jedná o zajímavou  alternativu k jednoúčelovým satelitním navigacím. Svými rozměry  a hmotností E-Ten trochu připomíná některá jiné PDA s telefonem,  například předchozí generaci MDA nebo Palm Treo. Na první pohled  se od nich ale liší svítícím modrým lemem okolo displeje, který  vypadá sice efektně, nicméně ve tmě v autě poněkud oslňuje a  nelze ho nijak zhasnout. Navigační program není špatný, v porovnání  se současnou špičkou má ale přece jen jisté rezervy. Ty se projevují  poněkud nepřehlednými mapami zejména v trojrozměrné podobě (srovnání  s aplikací iGo, která se rovněž používá v PDA, nevyznívá pro  Destinator zrovna lichotivě) i zdánlivými maličkostmi, jež ale  mohou časem uživatele hodně iritovat (nejlepším příkladem je  kostrbatá čeština v hlasových instruktážích, ignorující pravidla  skloňování). Naopak potěší vestavěný modul TMC-RDS pro příjem  rádiového dopravního zpravodajství nebo systém upozornění na  příliš rychlou jízdu. Jen je škoda, že výrobce nenapadlo propojit  navigační systém s dalšími funkcemi PDA. Na rozdíl od některých  jiných modelů E-Ten nedokáže navigovat na adresu z telefonního  seznamu nebo třeba ukládat souřadnice vyfotografovaných míst  jako oblíbené položky.

Cena  vč. DPH: 19 498 Kč včetně software

Garmin Nüvi 660

Garmin tvrdě  soupeří s TomTomem o královskou korunu v oblasti jednoúčelových  satelitních navigací a model Nüvi 660 patří k nejlepším výsledkům  jejich souboje. Na první pohled na něm zaujme především opravdu  velkoryse pojatý displej s úhlopříčkou 10,9 cm překonává o celých  7 mm svého největšího rivala, špičkový model TomTom GO 910, přitom  nabízí stejné rozlišení 480 x 272 bodů. Jenže na rozdíl od bachratého  TomTomu je Garmin tenký, podobně jako starší verze řady Nüvi,  a vcelku pohodlně ho tak lze nosit ve větší kapse. Tím přednosti  Nüvi 660 nekončí. Stejně jako zmíněný TomTom je doslova nabit  funkcemi, nechybí převod názvů ulic do mluvené podoby, přístroj  lze bez problémů využívat jako handsfree v kombinaci s většinou  telefonů vybavených Bluetooth. Další funkce přímo nesouvisí s  navigací, nicméně potěší sem patří třeba prohlížeč fotografií  nebo obligátní MP3 přehrávač (pravda, vestavěný reproduktor žádnou  hi-fi kvalitu neposkytuje, ale někdy se to může hodit). Největší  výhodou oproti GO 910 je ale integrovaný TMC-RDS modul pro příjem  dopravních informací v základní výbavě. Přístroj je vybaven mapami  západní Evropy a topografickou mapou Česka. Grafika je tradičně  poněkud jednodušší, nicméně příjemně přehledná a navigaci toho  až na výjimky nelze příliš vytknout. Jenže při plánování trasy  nadšení z parametrů a funkcí přístroje rychle bledne tváří v  tvář jediné, zato ale poměrně vážné chybě: málo podrobné mapové  databázi. Už na úrovni okresních měst má Nüvi 660 problémy s  rozeznáváním ulic, namátkou jsme zkoušeli třeba Děčín nebo Tábor,  a tam pouliční databáze prostě v základní mapové výbavě neexistují,  o menších městech typu Úvaly či Přelouč ani nemluvě. V tomto  ohledu nad Garminem vítězí třeba i levný iTec Airis, což je u  jinak skvělého zařízení opravdu velká škoda.

Cena vč. DPH: 17 990 Kč

i-Tec  Airis I

i-Tec Airis I je z testovaných zařízení nejlevnější  a vzhled tomu odpovídá bachratý plastový přístroj s velkými viklavými  tlačítky nepůsobí luxusním dojmem. Odpovídá tomu i obsah základního  balení, v němž chybí i natolik běžná pomůcka jako síťová nabíječka  na 220 V. Navigaci tak lze dobíjet pouze v autě nebo přes USB,  což může třeba při pěších nebo cyklistických výletech znamenat  zásadní problém. Na druhou stranu v základní sadě potěší externí  anténa. Podobně jako Acer d155, který jsme testovali v minulém  čísle, je přístroj vybaven operačním systémem Windows CE.NET.  Ten sice nenabízí podporu PDA funkcí jako Windows Mobile, ale  umožňuje alespoň měnit navigační software. V základní verzi se  i-Tec prodává s českým systémem Be-on-road, jehož grafická podoba  nepatří k nejvyvedenějším a jen podtrhuje celkový laciný dojem.  Systém trpí několika bizarními nedostatky než se například dostaneme  k samotné navigaci, musíme celou aplikaci konfigurovat, při konfiguraci  však přístroj nekomunikuje česky a základním jazykem překvapivě  není angličtina, nýbrž španělština. Samotné mapy už naštěstí  češtinu podporují, totéž platí pro hlasovou instruktáž. Nepotěšilo  nás, že je při zadávání trasy nutné každou položku (stát, město,  ulice) po zvolení potvrdit stiskem tlačítka OK každý úkon, který  při jízdě snižuje koncentraci řidiče, je u navigace na škodu.  Naopak nás potěšila kvalita map ani v menších českých městech  nemá i-Tec s orientací na pouliční úrovni problém. Přístroj také  sympaticky drží signál i v úzkých ulicích mezi vysokými budovami,  dokonce i bez externí antény. Pokud při cestování nehodláte opouštět  středoevropský region a nevadí vám laciný design a grafika, nabízí  i-Tec slušný poměr ceny a výkonu.

Cena  vč. DPH: 8 990 Kč

MyGuide SilverGuide 5000 NAV

Na první pohled  je novinka z dílny MyGuide k nerozeznání podobná modelu i-Tec  Airis, v tomto případě ale zdání klame a nepříliš povedený design  ukrývá navigaci s velmi slušnou funkční výbavou, za kterou by  se nemusely stydět ani podstatně dražší modely. Vedle málem už  obligátního MP3 přehrávače a prohlížeče fotografií zde nechybí  ani podstatně praktičtější prvek, totiž integrovaný modul TMS-RDS  pro příjem aktuálních dopravních informací. V základním balení  potěší nejen povinná kolébka do auta, ale také držák na řidítka  kola nebo motorky. Navigační software MyGuide může leckomu přijít  právem povědomý - jedná se o klon maďarského systému iGo, který  slaví úspěch například ve zmíněném Aceru d155 nebo ve skvělém  PDA Fujitsu Siemens Loox 560. iGo patří k nejlepším navigačním  aplikacím na současném trhu, vyznačuje se spolehlivostí, rychlostí  a hlavně příjemným uživatelským prostředím s povedenými mapami  a nejrůznějšími bonusy typu virtuálních průletů zadanou trasou.  Snad jen samotné zadávání cíle by mohlo být o něco jednodušší,  zato možnost volit libovolný úhel 3D pohledu je jednoznačně skvělá.  Zajímavý je i výběr map v základní verzi nalezneme země západní  Evropy a Česko, ale také Slovinsko, Chorvatsko či Bosnu a Hercegovinu.  Pro prázdninové cesty je to ideální, uvážíme-li, že právě Chorvatsko  patří společně s Itálií k nejčastějším cílům našich turistů a  v málokterém zařízení najdeme mapy obou těchto zemí současně.  Mapy jsou navíc skvělé a velmi podrobné, není problém nalézt  zastrčenou uličku v malém městě prakticky v kterékoli zobrazené  zemi. SilverGuide 5000 je tedy velmi příjemným překvapením a  kdo překousne zmíněný laciný design, může si užívat zařízení,  jehož výkon mnohonásobně převyšuje relativně rozumnou cenu.

Cena vč. DPH: 12 990 Kč

Nokia  N70 + GPS mod. LD-3W + sw Navicore

Poslední z testovaných modelů  je v lecčems výjimečný. Jedná se o jeden z nejlepších chytrých  telefonů na trhu, vybavený operačním systémem Symbian, relativně  dobrým fotoaparátem s rozlišením 2 MPix, přehrávačem MP3 a řadou  dalších funkcí, ale nikoli integrovanou jednotkou GPS. Aby telefon  sloužil jako satelitní navigace, je potřeba dokoupit bezdrátový  GPS receiver společně s navigační aplikací a mapami. Sada obsahující  modul s programem Navicore a mapami střední a východní Evropy  stojí 5 690 Kč včetně DPH, za takto sestavenou navigaci tedy  zaplatíme zhruba stejnou cenu jako za E-Ten nebo Garmin Nüvi  660. Samostatný telefon a GPS receiver má své výhody, malé rozměry  a hmotnost obou zařízení. Nevýhody přece jen převažují - pokud  telefon používáme delší dobu v autě, musíme nabíjet obě zařízení  současně, což znamená investici do rozdvojky do cigaretového  zapalovače. Při chůzi zase nezbývá než držet oba přístroje v  ruce, v kapse receiver rychle ztrácí signál. Pochvalu zaslouží  povedená mapová grafika a rychlé a přesné počítání zadané trasy,  stejně jako spolehlivá hlasová instruktáž a především podrobné  mapy Česka (ani pro Nokii nejsou problémem ulice v malých městech,  v jiných zemích je pokrytí horší). Musíme ale počítat s omezeními  vyplývajícími z technických specifikací Nokie - tím nejvýraznějším  je malý displej, který není dotykový a ovládání navigačního programu  za jízdy je tak vyloučené. Možnost využívat N70 jako navigaci  ocení především stávající majitelé tohoto jinak výborného telefonu,  ostatním lze doporučit spíše řešení ve formě samostatného zařízení  nebo PDA s dotykovým displejem.

Cena  kompletu vč. DPH: 15 280 Kč

§§§§§


Zvuk na modro

Lukáš Erben

C06P0496

Headset, tedy sluchátka kombinovaná s  mikrofonem, se díky masovému rozšíření Skype a IP telefonie vůbec  staly nezbytnou výbavou prakticky každého PC. Nevýhodou sluchátek  a potažmo i headsetu jsou otravné kabely, které se buď pletou  pod kolečka křesla, nebo jsou naopak zoufale krátké a nutí vás  naklánět se nad stolem či klávesnicí.

Alternativou ke klasickým  headsetům jsou pochopitelně headsety bezdrátové zejména nové  varianty vybavené bezdrátovou technologií Bluetooth, která nabízí  oproti starším typům analogového bezdrátového přenosu hned několik  výhod. Vedle menšího rušení a většího dosahu je to zejména možnost  používat bezdrátová sluchátka a mikrofon s moderními notebooky,  aniž byste museli dokupovat či instalovat speciální vysílací  dongle (pochopitelně za předpokladu, že je váš notebook vybavený  Bluetooth rozhraním a podporuje potřebný přenosový profil). Dlužno  ovšem podotknout, že zejména starší verze Bluetooth adaptérů  sice podporují režim headset, mnohé ale pracují pouze v mono  režimu a nehodí se tak vskutku pro nic jiného než pro prosté  telefonování. Moderní bezdrátové Bluetooth headsety ale často  nabízejí možnost stereo poslechu a jsou tedy do značné míry univerzální  - pro plné využití jejich možností ale možná budete muset dokoupit  moderní Bluetooth adaptér verze 1.2 s podporou stereo headset  profilu (A2DP - advanced audio distribution profile) či speciální  adaptér určený právě jen pro komunikaci se stereo sluchátky a  mikrofonem.

Spárujte si ho

Přesně to je i případ headsetu Jabra  BT620s. Spárovat jej s PC či mobilem je vcelku snadné - za předpokladu,  že se spokojíte s nepříliš vysokou kvalitou mono zvuku klasického  headset/ handsfree profilu. BT620s ale zvládá i moderní A2DP,  který je pro kvalitní přenos hudby nezbytný. Sluchátka dokonce  zvládají oba profily současně a je tedy možné je současně spárovat  s mobilním telefonem pro příjem hovorů a s PC či adekvátně vybaveným  MP3 přehrávačem pro poslech hudby. Drtivá většina klasických  Bluetooth adaptérů či Bluetooth modulů vestavěných v noteboocích  bohužel A2DP nepodporuje, a tak budete možná muset dokoupit speciální  miniaturní USB Bluetooth dongle, který Jabra nabízí. To asi příliš  nepotěší zejména majitele kompaktních notebooků, kteří nenávidí  jakýkoliv zbytečný balast, bez ohledu na jeho rozměry a velikost.  Headset je vybaven Li-pol baterií, jež v reálném provozu vydrží  něco přes 12 hodin a pro nabití potřebuje hodiny dvě. K nabíjení  lze použít buď síťový adaptér, nebo USB kabel z PC, přičemž v  případě připojení kabelem k PC fungují sluchátka jako USB headset  to oceníte zejména ve chvíli, kdy vám na cestách dojde šťáva  a vy přitom musíte nezbytně "skajpovat" drátový headset je v  takovém případě stále lepší než žádný.

Slušná kvalita

Jabra  propaguje BT620s jako ideální řešení pro bezdrátový poslech hudby  z PC, MP3 přehrávače či z mobilního telefonu. Pomineme-li skutečnost,  že počet kvalitních MP3 přehrávačů s rozhraním Bluetooth a profilem  A2DP lze spočítat na prstech jedné ruky, zatímco na počet mobilů  by nám patrně stačila ručka druhá, zbývá zodpovědět otázku kvality  zvuku. V případě, kdy zařízení používáte pro telefonování (ať  už mobilní či IP), si není nač stěžovat. Kvalita přenosu a párování  jsou bezproblémové a více než dosatečná je i výdrž baterie. Problémy  ale mohou nastat v hlučném či větrném prostředí - mikrofon vestavěný  přímo do mušle sluchátek není zrovna dobře odhlučněn. Nároky  na kvalitu při poslechu hudby jsou pochopitelně diametrálně odlišné.  BT620s na jednu stranu mile překvapí reprodukce hudby je více  než přijatelná, s plnými basy a dobrým detailem ve středních  frekvencích, horší je to ale s reprodukcí výšek, které jsou poněkud  agresivní. BT620s tedy není nic pro náročné posluchače nebo dokonce  audiofily, běžného uživatele ale uspokojit dokáže. Pokud tedy  hledáte bezdrátový headset, který dokáže zároveň splnit funkci  vcelku kvalitních stereo sluchátek pro poslech hudby, je pro  vás Jabra BT620s vhodnou volbou. Je ale velmi pravděpodobné,  že budete muset dokoupit i speciální Bluetooth adaptér. Na testy  jsme měli k dispozici adaptér Jabra A320s stereo Bluetooth, který  vás přijde na 786 Kč vč. DPH. Pokud chcete sluchátka používat  pro poslech hudby v kombinaci s chytrým telefonem či vestavěným  Bluetooth adaptérem v notebooku, vyzkoušejte si podporu a fungování  profilu A2DP před koupí nejlépe přímo v obchodě.

Jabra  BT620s

Cena včetně DPH: 2 700 Kč

K testu zapůjčila firma: GN  Netcom,

http://www.nahlavni-soupravy.cz

§§§§§


Odolný sportovec od Nokie

Petr Prošek

C06P0498

Dejte si pauzu, setřete pot z čela a položte  si zásadní otázku: Sportem ku zdraví nebo k trvalé invaliditě?  Zatímco vrcholoví sportovci se bez zranění většinou neobejdou,  jejich rekreační kolegové si občasný pohyb nemohou vynachválit,  a právě na takové uživatele se zaměřila společnost Nokia s novým  mobilním telefonem Nokia 5500 Sport. Že by návrat k dlouhou dobu  opomíjenému outdoorovému stylu? Dámy a pánové, na předváděcí  molo právě vstupuje první odolný smartphone, který s vámi projde  peklem!

Outdoorové mobily neměly nikdy pěknou fasádu a zatímco  na rybách jste s nimi mohli sekat patky, ve vážené společnosti  dokázaly majitele se škodolibým úšklebkem na displeji dokonale  znemožnit. Proto vás jistě potěší, že nový model od Nokie je  v tomto ohledu zcela výjimečný. S rozměry 107 x 45 x 18 mm a  hmotností 103 g patří k nejmenším smartphonům a přestože se s  těmito předraženými náfuky pochopitelně nemůže úplně měřit, vypadá  velmi pěkně. K dostání je ve dvou barevných provedeních: šedostříbrný  se žlutými prvky (Light Yellow) a černostříbrný s bílými prvky  (Dark Grey). Zatímco první zmiňovaná verze má vzhled nefalšovaného  outdooru, druhá se tlačí mezi elegantní smartphony. Přední strana  mobilního telefonu je pogumovaná, čemuž se samozřejmě nevyhnula  funkční tlačítka a klávesy. Ve funkčním bloku pod displejem panuje  mírný zmatek a než si na uspořádání tlačítek zvyknete, nevyhnete  se překlepům. Přechody mezi samotnými klávesami jsou však zřetelné  a s psaním tedy nebudete mít problémy. Pogumovaný klávesový blok  je však podstatně tužší než u ostatních mobilních telefonů a  při delší textové komunikaci vás může rozbolet palec. Otázkou  zůstává, zda s tím v rámci sportovního nadšení škodolibí finští  designéři nepočítali. Vy snad nepotřebujete trénovat svaly na  prstech?

K dalším nepříjemnostem patří složité otevírání krytu  baterie na zadní straně mobilu. Je potěšující, že Nokia chtěla  vnitřnosti telefonu co nejvíce utěsnit, ale jistě by se našlo  jiné, praktičtější řešení než otáčení pevným zámkem pomocí mince.  Pod baterii se navíc vkládá paměťová karta (microSD), čímž se  složitá manipulace s krytem stává ještě nepříjemnější. Vestavěná  paměť telefonu se zastavila na hodnotě 10 MB, přičemž v základním  balení najdete i 64MB kartu, bez níž se při používání hudebního  přehrávače jen těžko obejdete. V horní části pravého boku mobilu  se nachází tlačítko pro rychlé přepínání mezi režimy telefonu,  hudebního přehrávače a sportovních aplikací.

Před začátkem kýžených  sportovních aktivit nastavíte osobní data (pohlaví, narozeniny  věk, výšku, hmotnost, úroveň vytrvalosti a maximální i klidový  srdeční tep), poté vyberete plánovanou aktivitu (chůze, běh,  jízda na kole, veslování nebo chůze do schodů upraví citlivost  integrovaného pohybového senzoru) a vrhnete se na týrání těla.  Pokud si pořídíte speciální sporttester, jistě dosáhnete mnohem  lepších výsledků, ale začínajícím či rekreačním sportovcům nabídka  funkcí postačí. S tím ostatně souvisí i převod textu na řeč u  doručených SMS, který Nokia tolik vychvaluje. Bohužel však zapomněli  na podporu českého jazyka, což je zásadní nedostatek.

Nokia  5500 Sport nabízí poměrně malý displej o rozměrech 3 x 3 cm,  s netradičním rozlišením 208 x 208 pixelů a slušnými 262 tisíci  barev. Ale pozor, vzhledem k menší velikosti jsou texty a symbianové  ikony menší než obvykle, s čímž je třeba při koupi tohoto mobilního  telefonu počítat. Nechybí organizér, e-mailový klient a další  užitečné funkce, na které jsme v dnešní době již zvyklí. Zatímco  na zvukovou kvalitu přehrávaných hudebních skladeb si stěžovat  rozhodně nemusíme, s fotkami pořízenými 2Mpx fotoaparátem už  to tak růžově nevypadá, o videozáznamu raději ani nemluvíme.  Přestože některé prvky mohly dopadnout mnohem lépe, je Nokia  5500 Sport nejlepším současným outdoorovým řešením na trhu. Vodě  odolná konstrukce si poradí s kdejakým deštíkem a pokud vám telefon  někde vyklouzne a nespadne vyloženě nešťastným způsobem, vyvázne  bez zranění. Vypadá pěkně, nabídkou funkcí rovněž neurazí a sportovní  aplikace jistě přijdou vhod. Co víc si přát? Snad jen nižší cenu - s tou již z principu nemůžeme být nikdy spokojení.

Nokia 5500 Sport

+ vyvážené spojení outdooru se smartphonem

+ kompaktní  rozměry

+ sportovní funkce

+ ovládání tréninku a hudby poklepáním

- malý  displej

- obtížná manipulace s krytem baterie

- tuhé klávesy

- převod  textu na řeč nepodporuje češtinu

Cena vč. DPH: 8 850 Kč

K  testu zapůjčila firma: Nokia, http://obchod.nokia.cz

§§§§§


Nafintěný frajer

Petr  Prošek

C06P0499

Trh s mobilními telefony se netočí pouze kolem plně vybavených  smartphonů, jejichž prodejní cena se ve většině případů pohybuje  v závratných výškách a spousta uživatelů si je zkrátka nemůže  dovolit. Mnozí raději oželí množství funkcí a upřednostní design,  s nímž se mohou chlubit ve škole, na pracovišti, u kulatého hospodského  stolu nebo na luxusních večírcích. Ukažte nám svůj hýčkaný mobil  a my vám prozradíme, jací jste! Pokud vám v kapse polehává LG  KG800, nezapřete neodolatelnou touhu po čokoládě.

To ovšem platí  pouze v případě černé verze tohoto oblíbeného mobilního telefonu,  s níž společnost LG Electronics zaútočila na evropský trh jako  první. Poté přišla na řadu bílá varianta, kterou jsme si vzali  do parády, nejnovější model se pak oblékl do vínového hábitu.  Mužům sluší černá barva, dámám padne jako ulitá bílá a vínová  hraje na obě strany všechny verze ale vypadají velmi pěkně a  výběr tedy záleží pouze na vkusu každého uživatele. Hmotnost  i rozměry LG Chocolate KG800 jsou naprosto vyhovující

(95 x  48 x 15 mm, 83 g), přístroj se pohodlně usadí i v drobnější dlani  a díky povedené konstrukci se s ním sžijete velice rychle. Tentokrát  jde o vysouvací mobil, který vás na první pohled uchvátí naprosto  uhlazeným designem. Plocha displeje totiž plynule přechází v  senzorový blok funkčních tlačítek, jež jsou v aktivním stavu  červeně podsvícené a rozdávají úsměvy na všechny strany. Dotykové  ovládání budete zpočátku proklínat, ale jakmile si na něj zvyknete,  zaručeně mu propadnete. Směrová a funkční tlačítka i další ovládací  prvky pod displejem telefonu jsou v normálním stavu neaktivní.  Automaticky se probouzí po vysunutí klávesnice nebo při dvojitém  stisku klávesy, umístěné na levém boku přístroje. Ta současně  slouží ke zvyšování hlasitosti a pochopitelně nechybí ani její  protějšek. Na opačné straně najdete tlačítko pro zapínání/vypínání  mobilu, vedle něhož je umístěna klávesa pro rychlou aktivaci  režimu multimedií MP3 přehrávače, fotoaparátu a videokamery.

Vzhledem  k hladkému povrchu je součástí výbavy LG Chocolate KG800 i přívěsek  s čistícím povrchem, který se o všechny otisky prstů hravě postará.  Ale pozor, pokud si pořídíte černou verzi telefonu, připravte  se na to, že budete čistit jako o závod. Velikost TFT LCD displeje  (262 tisíc barev) v dnešní době již nepřekvapí, ale v porovnání  s celkovými rozměry přístroje působí velmi pěkně. Postěžovat  si však musíme na rozlišení 176 x 220 pixelů, jež mohlo být přece  jen o kapánek větší. Další nevýhodou je i velmi špatná viditelnost  za jasného dne, kterou však částečně zachraňuje úprava nastavení.

Výbava  a nabídka funkcí již není tak přitažlivá jako samotný vzhled  tohoto mobilního telefonu. Výrobce vsadil vše na design a ostatní  prvky odsunul do ústraní. Výjimkou je kvalitní hudební přehrávač,  který bohužel sráží vestavěná paměť o kapacitě 128 MB, jež je  vzhledem k absenci slotu pro paměťové karty nedostačující. Samozřejmě  nechybí integrovaný fotoaparát, ale s rozlišením 1,3 Mpx se nepředvede  v tom nejlepším světle. Fotografie pořídíte v rozlišení 1 280  x 960 obrazových bodů, videozáznam nepřesáhne hodnotu 176 x 144  pixelů a pokud nezajistíte ideální světelné podmínky, jeho kvalita  se drasticky sníží.

Ovšem tyto nedostatky telefonu nijak výrazně  neubírají na kráse. "Čokoládový" krasavec si rozhodně na nic  nehraje a soustředí se na předem vyhraněnou skupinu zákazníků,  jimž zaručeně zlepší image. Navíc má všechno, co většina uživatelů  od mobilů očekává kontakty v telefonním seznamu lze třídit do  skupin a přiřazovat k nim fotografie, MP3 skladby je možné nastavit  jako vyzváněcí melodie, při psaní SMS zpráv vám pomůže T9 (české  znaky jsou před odesláním automaticky zbaveny háčků a čárek)  a nechybí ani MMS, jednoduchý kalendář s možností vkládání položek  a základní e-mailový klient s podporou protokolů POP3 nebo IMAP4.  Třípásmový GSM telefon je dále vybaven internetovým prohlížečem,  přičemž přenos dat zajišťuje GPRS.

Než však vyrazíte do světa  pro vlastní tabulku čokolády, musíme ještě upozornit na tužší  klávesnici, která vám při rychlém psaní trochu zamotá prstíky.  LG Chocolate KG800 vás na jednu stranu rozmazlí dotykovými funkčními  tlačítky, aby vás vzápětí nemilosrdně vrátil na zem s tuhým klávesovým  blokem. A o tom to je...

LG Chocolate KG800

+ elegantní  design

+ kvalitní MP3 přehrávač

+ vnější dotyková klávesnice

- pouze  1,3Mpx fotoaparát

- nemá slot pro paměťové karty

- tuhá tlačítka  vnitřní klávesnice

Cena včetně DPH: 9 990 Kč

K testu zapůjčila  firma: LG, http://cz.Ige.com

§§§§§


Smartphone nebo videokamera?

Petr  Prošek

C06P0500

Společnost Nokia je leaderem na trhu s mobilními telefony  a především smartphony z řady Nseries vynikají množstvím nabízených  funkcí i nablýskanou skořápkou, jež je při výběru nového přístroje  stejně důležitá. Mobily nás provázejí na každém kroku a podobně  jako kravata Hugo Boss nebo boty od Versace se podílejí na tvorbě  image. Nokia N93, které jsme se tentokrát podívali na zoubek,  je k dispozici v černé (Pearl Black) nebo šedostříbrné barvě  (Aluminium Grey), ale vzhledem k takřka monstrózním rozměrům  se hodí převážně do pánské tlapy. Ať zedničíte nebo si rádi hrajete  ve značkovém obleku na šéfa, nové véčko z dalekého Finska vám  bude slušet a zaručeně vzbudí pozornost nikdo jej totiž nepřehlédne.

Velké  rozměry (118 x 56 x 28 mm) a hmotnost (180 g) jsou jedním z mála  nedostatků Nokie N93, ale po několik dnech ve společnosti tohoto  mobilního telefonu nad nimi jen mávnete rukou. Do kapsy se vejde,  jen vám vykouzlí větší bouli na místě, kde by z fyziologického  hlediska neměla co dělat ani u mužské části populace. Tento mobil  vás ovšem záhy "dostane" a jakmile se s ním blíže seznámíte,  už jej nedáte z ruky. Hned na začátku jistě prozkoumáte konstrukci,  jež se podobá staršímu modelu N90, ale jinak je zcela unikátní.  Hlavní displej můžete odklopit jako u obyčejného véčka, ale vrchní  část je k tělu přístroje přichycena kloubem na pravé straně,  díky němuž je možné displej na široko odklápět i otáčet. Z obyčejného  mobilního telefonu tak jednoduše vykouzlíte digitální fotoaparát,  videokameru nebo internetový prohlížeč, u něhož oceníte možnost  zobrazení na šířku. Tato specialita si ale vybírá daň v podobě  volnějšího kloubu a pohyblivější vrchní části telefonu, jež na  spodek zcela nenasedá.

Vzhledem ke zmiňované velikosti přístroje  jsou funkční tlačítka i samotné klávesy rozměrnější i vystouplejší  než obvykle, a telefon se tak velmi pohodlně ovládá. Při manipulaci  s vestavěným fotoaparátem využijete ovládací prvky umístěné na  pravém boku. V kloubní části se nachází spoušť a kruhový posuvník  pro nastavení až trojnásobného optického zoomu. Dále následuje  směrový kříž s potvrzovacím tlačítkem, klávesa pro volbu foto/video  režimu a aktivační tlačítko přisvětlovací diody. Během fotografování  a při ovládání telefonu s na široko položeným displejem oceníte  i dvě klávesy, jež se nacházejí nad displejem telefonu a suplují  tradiční pravé a levé funkční tlačítko. Digitální fotoaparát  Nokia N93 se chlubí rozlišením 3,2 Mpx a objektivem Carl-Zeiss  Vario-Tessar, kromě optického zoomu nabízí v tomto ohledu stejné  vyžití jako podstatně menší a levnější model N73. Videozáznam  je natáčen v rozlišení 640 x 480 pixelů (VGA) při rychlosti 30  snímků za sekundu a vypadá velmi pěkně. Rovněž pořízené fotografie  nejsou k zahození, lze provádět širokou škálu nastavení a samozřejmostí  jsou rovněž úpravy již pořízených snímků.

Vzhledem k podpoře  technologie Mass Storage (propojení s PC pomocí USB kabelu, Bluetooth  nebo infraportu), integrovanému hudebnímu přehrávači (doporučujeme  pořídit vlastní sluchátka) a kvalitnímu digitálnímu fotoaparátu  trochu zamrzí, že vestavěná paměť telefonu se nepřehoupla přes  50 MB a miniSD karta dodávaná v balení má kapacitu pouhých 128  MB. Pochválit však musíme hlavní QVGA displej s úhlopříčkou 2,4  palce a rozlišením 240 x 320 pixelů (262 tisíc barev), který  je doplněný vnějším okénkem s rozlišením 128 x 36 obrazových  bodů (65 tisíc barev), zobrazujícím ty nejdůležitější informace.  Nokia N93 je chytrý telefon se vším všudy, běží na operačním  systému Symbian 9.1 a všem prací posedlým uživatelům poslouží  jako malá mobilní kancelář. Přístroj se kamarádí s třípásmovým  GSM, EDGE, GPRS, UMTS nebo Wi-Fi a může tak zaujmout i možností  rychlého přenosu dat. E-mailový klient podporuje protokoly SMTP,  POP3 a IMAP4, nechybí tradiční organizér nebo kalendář, za zmínku  stojí i prohlížeč Adobe PDF nebo aplikace Quickoffice, jež si  poradí s formáty Word a Excel. U mobilních telefonů Nokia jsme  si v poslední době zvykli na deaktivaci prediktivního slovníku  T9, který stále používá české znaky a nemilosrdně tak zkracuje  SMS zprávy.

Než se rozhodnete pro koupi Nokie N93, měli byste  rovněž počítat s častým nabíjením. Jestliže hodláte hojně využívat  nabízené multimediální funkce, nevyhnete se takřka každodennímu  doplňování elektrické energie, což není zrovna ideální. Pokud  se však budete trochu mírnit, dobijete vašeho nového mazlíčka  zhruba jednou za dva až tři dny. Jen škoda té ceny, která mohla  být klidně o pár tisíc nižší. Ale to už je úděl luxusních smartphonů.

Nokia N93

+ podpora Wi-Fi a UMTS

+ velký, kvalitní  displej

+ unikátní konstrukce

+ kvalita videozáznamu

- velké  rozměry a hmotnost

- vysoká cena

- malá paměťová karta v balení

Cena  vč. DPH: 21 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Nokia,http://obchod.nokia.cz

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí

Jiří  Peterka

C06P0495

Snad žádná jiná přenosová technologie linkové vrstvy  neměla v praxi takový úspěch a nedočkala se takového nasazení  jako Ethernet. Vděčí za to kombinaci několika faktorů, včetně  své jednoduchosti a přímočarosti, a také rozumnému přístupu původních  autorů, včasné standardizaci a brzkému "otevření". Dnes už Ethernet  přerostl z prostředí lokálních sítí až do sítí metropolitních  i do sítí rozlehlých. Přitom také podstatně zrychlil, z původních  deseti megabitů za sekundu nejnověji na tisícinásobek, na deset  gigabitů.

Ethernet je technologií, která z pohledu sedmivrstvého  referenčního modelu ISO/OSI patří na linkovou vrstvu, neboť se  zabývá přenosem rámců mezi uzly, které spolu přímo sousedí. Zasahuje  ale i do vrstvy fyzické, neboť má své vlastní představy o tom,  jak se mají přenášet jednotlivé bity. V rámci rodiny protokolů  TCP/IP je zařazení Ethernetu ještě jednodušší, protože zde je  pro "vše pod síťovou vrstvou" vyhrazena jen jedna vrstva, a to  vrstva síťového rozhraní.

Ethernet přitom dokáže velmi dobře  spolupracovat právě s protokoly TCP/IP. Vyznává totiž velmi podobnou  filozofii jako protokol IP, který se v rámci protokolů TCP/IP  používá na síťové vrstvě a je právě tím síťovým protokolem, který  je asi nejčastěji vkládán do ethernetových rámců. Oba protokoly,  tedy jak Ethernet, tak IP, jsou totiž záměrně koncipovány jako  jednoduché a přímočaré protokoly, soustředěné "na svůj hlavní  byznys". Ten vykonávají velmi efektivně a už si příliš nelámou  hlavu s tím, co se má stát v různých "mezních situacích".

U  Ethernetu je to třeba situace, kdy je více uzlů připojeno k jednomu  společně sdílenému segmentu (viz obrázek) a dva či více uzlů  by chtěly začít vysílat a odesílat své rámce. To ale nejde, a  tak se Ethernet pokouší mezi nimi vybrat jednoho, který by vysílal  (a ostatní by počkali). Dělá to ale v zásadě tak, že si jakoby  hodí kostkou (neboli: použije náhodný faktor), a podle výsledku  vybírá. Je to jednoduché, rychlé a snadno implementovatelné,  navíc to v drtivé většině situací bohatě postačuje a funguje  zcela bez problémů. Ale z pohledu jednotlivých uzlů použití náhody  (nedeterminismu) znamená, že chování Ethernetu není přesně predikovatelné  a jednotlivé uzly nemají žádnou jistotu, že se vůbec dostanou  "ke slovu" (tedy že budou moci odeslat svůj rámec). Mohou počítat  pouze s pravděpodobností, která se tím více blíží jistotě, čím  menší je v daném segmentu provoz. Ale nikdy nejde o skutečnou  jistotu.

Právě naznačený nedeterminismus (použití náhodného  prvku) je v Ethernetu hluboce zakořeněn a dodnes jej činí nezpůsobilým  pro využití tam, kde je požadována garantovaná odezva v reálném  čase (jako například při řízení výroby). Na druhou stranu pro  drtivou většinu ostatních aplikací, jako třeba pro "kancelářské",  "domácí" či "školní" využití vyhovuje více než dobře a dokáže  zde uplatnit již zmiňované přednosti (jednoduchost, přímočarost,  rychlost i snadnost implementace, dále pak s ní spojenou nízkou  cenu). Podobně síťový protokol IP také ve většině případů "stíhá"  přenášet síťové pakety, ale pokud zátěž přeroste jeho možnosti,  příliš si s tím hlavu neláme. "Přebývající" pakety zahazuje a  pokračuje dál.

Určitá podobnost mezi Ethernetem a protokolem  IP z rodiny protokolů TCP/IP přitom není úplně náhodná. Mezi  autory obou řešení totiž existuje vazba v osobě Roberta Metcalfa,  o kterém jsme se v tomto seriálu již jednou zmiňovali (v 17.  dílu, v souvislosti s tzv. Metcalfovým zákonem). Právě Robert  Metcalfe totiž vedl skupinu, která "vynalezla" Ethernet a současně  byl členem skupiny, která pod vedením Vintona Cerfa navrhovala  samotné protokoly TCP/IP. Snad i proto Ethernet tak báječně "pasuje"  k protokolu IP.

Jak se zrodil Ethernet?

Pojďme tedy k historii  Ethernetu jako takového. Ta se začala psát počátkem sedmdesátých  let minulého století ve vědeckovýzkumném středisku PARC (Palo  Alto Research Center) v Kalifornii v USA, který patřil společnosti  Xerox. Zde se zrodila celá řada vynikajících nápadů a inovací,  jako třeba grafické uživatelské rozhraní (GUI), režim WYSIWYG  (What You See Is What You Get) či objektově orientované programování  (OOP), RAID či laserový tisk apod. A také se zde zrodily první  pracovní stanice, příznačně pojmenované Alto, které byly jakýmsi  předstupněm pro pozdější osobní počítače standardu IBM PC. Už  tyto pracovní stanice totiž měly značně "osobní" charakter a  mohly být vyhrazeny jednotlivým uživatelům.

Právě pracovním  stanicím Alto pak vděčí Ethernet za svůj vznik. Ve středisku  PARC jich vyrobili větší počet, proto vznikla potřeba propojit  je mezi sebou. Ale vzhledem k jejich počtu to už nešlo udělat  tak, jak bylo tehdy zvykem pro rozlehlé sítě s několika málo  počítači pomocí dvoubodových spojů, víceméně ad hoc způsobem.  A tak vzniklo nové zadání: vyvinout vhodnou technologii, která  by jednoduchým a systematickým způsobem propojila větší počet  uzlů, nacházejících se velmi blízko sebe, typicky v jedné budově.

Do  řešení tohoto úkolu se nakonec pustila skupinka inženýrů, soustředěná  kolem Roberta Metcalfa. Navrhla propojit pracovní stanice Alto  stylem "do sběrnice", přes jeden segment koaxiálního kabelu,  sdílený všemi stanicemi. Mělo to výhodu v tom, že pokud jeden  uzel něco vysílal do tohoto společně sdíleného přenosového média,  "slyšely" to současně všechny ostatní uzly a mohly jeho vysílání  přijímat. Právě kvůli této vlastnosti - kvůli tomu, že vysílání  jednoho uzlu "pronikalo všude", ke všem uzlům - pak Ethernet dostal  také své jméno (podrobněji viz samostatný rámeček).

DIX Ethernet

První  verze Ethernetu, která spatřila světlo světa ve středisku PARC  a skutečně propojovala pracovní stanice Alto, pracovala s přenosovou  rychlostí 2,94 Mbit/s, odvozenou od rychlosti procesorů stanic  Alto.

Ale to ještě zdaleka nebyla verze Ethernetu, která doslova  dobyla svět. Na té museli ve středisku PARC ještě trochu zapracovat,  hlavně ji zrychlit na rovných 10 megabitů za sekundu. Ale to  už se do vývojových přípravných prací zapojily i další subjekty,  respektive jejich odborníci.

Kromě samotné firmy Xerox se tak  na vývoji Ethernetu podílely společnosti Intel a DEC (Digital  Equipment Corporation). Seřazeno podle abecedy je to trojice  DEC, Intel a Xerox, zkratkou DIX. Proto se také o prvních verzích  Ethernetu mluvilo a mluví jako o "DIX Ethernetu".

Otevření a  standardizace

Všechny tři společnosti, které se na vývoji Ethernetu  podílely, si mohly výsledné řešení "nechat pro sebe" jako své  vlastní a proprietární a proti případnému okopírování jej chránit  například patentováním.

Pravdou je, že ještě než byly "přizvány  do hry" i společnosti DEC a Intel, nechal si Xerox vznikající  Ethernet patentovat, navíc si zaregistroval samotné jméno Ethernet  jako svou chráněnou známku. Patent na "vícebodový komunikační  systém s detekcí kolizí" (multipoint data communication system  with collision detection) podal Xerox 31. března 1975.

Ovšem  ještě než byl tento patent přijat (13. 12. 1977, US Patent #4,063,220),  podařilo se Robertu Metcalfovi přesvědčit společnost Xerox, aby  vznikající Ethernet neuzavírala a nedělala z něj proprietární  technologii, kterou by mohla vyrábět a prodávat právě a pouze  ona a nikdo jiný. Pravdou je, že takto by se Ethernet téměř jistě  nedočkal takového rozšíření, jaké známe dnes. Místo toho Xerox  souhlasil jak s tím, že "vezme do hry" další subjekty (DEC a  Intel), tak i s tím, že celé vznikající řešení "otevře", zveřejní,  a dokonce nechá standardizovat, tedy vydat jako standard.

Jen  pro srovnání: Ethernet nebyl jedinou technologií svého druhu,  která v uvedené době vznikala s cílem propojit systematickým  způsobem a na malou vzdálenost větší počty uzlů. Jiným příkladem  byla technologie Token Ring, kterou vyvíjela společnost IBM.  Ta ji ale tak dlouho držela "pod pokličkou", chránila jako své  proprietární řešení a odmítala ji náležitě otevřít, až bylo příliš  pozdě a Ethernet konkurenční Token Ring jednoznačně převálcoval.

Ethernet  II vs. IEEE 802.3

Vývoj Ethernetu probíhal prakticky celá sedmdesátá  léta. Teprve s blížícím se rokem 1980 usoudili vývojáři ve středisku  PARC, že jejich dílo je dostatečně připravené a vyzrálé na to,  aby se specifikace Ethernetu mohly předat ke standardizaci. K  té si vybrali organizaci IEEE (Institute of Electrical and Electronics  Engineers), která se právě počátkem roku 1980 začala zabývat  standardizací v oblasti lokálních sítí (sítí LAN). Za tímto účelem  rovněž IEEE zřídila pracovní skupinu, kterou označila číslem  802 (kde "80" reprezentovalo poslední dvě číslice roku založení,  zbývající číslice "2" odpovídala měsíci - únoru).

Pracovní skupina  IEEE 802 kvůli projednání návrhu na standardizaci Ethernetu vytvořila  zvláštní podskupinu, dodnes označovanou jako IEEE 802.3. Ta začala  návrh DIX Ethernetu skutečně posuzovat, ale měla k němu určité  připomínky, vyžádala si provedení určitých změn v celém návrhu  a s tím návrh vrátila autorům.

Některé z připomínek byly spíše  kosmetické, ale jiné už nikoli a autoři DIX Ethernetu akceptovali  ze vznesených připomínek jen některé. Vznikla tak druhá verze  DIX Ethernetu, dodnes označovaná jako Ethernet II.

Jenže tato  nová verze (Ethernet II) stále nesplňovala všechny představy  standardizační pracovní skupiny IEEE 802.3, a ta nakonec (v roce  1983) vydala jako standard něco opět jiného, upraveného podle  vlastních představ. A tak se stalo, že náhle existovaly dvě různé  verze Ethernetu.

Verze, která byla nakonec vydána jako standard  (IEEE 802.3), navíc formálně ani nemohla být pojmenována jako  Ethernet. To kvůli tomu, že v té době již měla jméno Ethernet  registrované jako svou chráněnou značku společnost Xerox. Proto  standardy IEEE 802.3 používají poněkud krkolomné označení sítí  "na bázi CSMA/CD" podle označení přístupové metody, který je  pro Ethernet tak charakteristická.

Další vývoj Ethernetu

Další  vývoj Ethernetu se již odehrával výlučně "po linii" standardizované  verze IEEE 802.3, zatímco paralelní DIX Ethernet (resp. Ethernet  II) se již dále nevyvíjel. Neznamená to ale, že by Ethernet II  byl dnes úplně mrtvý a už jsme se s ním již nemohli nikde setkat.  Alespoň něco se z něj totiž stále ještě používá, a to v podobě  formátu linkových rámců (viz samostatný rámeček). Je oblíbený  zejména na unixových platformách.

Pro verze Ethernetu, standardizované  v rámci IEEE 802.3 (tedy vlastně pro sítě "na bázi CSMA/CD")  se záhy začalo také používat jiné označení. Například první standardizovaná  verze je dodnes známá jako "10Base5", kde číslo 10 znamená rychlost  (šlo již o 10 Mbit/s), číslice 5 značí dosah (ve stovkách metrů).  Slůvko "Base" uprostřed celého označení pak říkalo, že jde o  přenos tzv. v základním pásmu (baseband), což fakticky znamenalo,  že jde o přenos, který není modulován (tedy nepoužívá nějakou  nosnou harmonickou frekvenci, jejíž modulací by se vyjadřovala  přenášená data).

Pravdou je, že se časem objevila i verze 10Broad36,  která dosahovala stejné rychlosti 10 Mbit/s, dokonce na vzdálenost  3,6 kilometru, ale po "televizním" koaxiálním kabelu a právě  díky použití modulovaného přenosu. Ovšem tato verze je, i přes  určité pozdější snahy o její vzkříšení, dnes úplně mrtvá.

Koaxiální  Ethernet

Vraťme se tedy k verzi 10Broad5, která měla dosah až  500 metrů. Využívala přitom tzv. tlustý koaxiální kabel s průměrem  1 cm. Ten měl často žlutou barvu (jakoby podle původního Metcalfova  obrázku, viz výše), a tak se mu někdy říkalo i "Yellowcable"  (doslova: žlutý kabel).

Tlustý koaxiální kabel byl ale poměrně  drahý a také velmi málo ohebný. Ohnout jej do pravého úhlu, například  kolem nějakého rohu stěny, nebylo možné. Naštěstí ale tento kabel  nemusel vést k samotným uzlům, protože se na něm daly dělat odbočky  prostřednictvím tzv. transceiverů. Koncové uzly se pak připojovaly  až k tzv. drop kabelům, které mohly být až 50 metrů dlouhé, viz  další obrázek.

Nevýhody první verze Ethernetu částečně odstranila  verze další, označovaná jako 10Base2. Používala již tenčí koaxiální  kabel (o polovičním průměru), číslice 2 odpovídala tomu, že jeho  dosah činil jen 200 metrů. Vlastně až po zaokrouhlení, protože  přesně to bylo jen 185 metrů. Navíc reálný dosah byl ještě nižší,  protože u této verze se na kabelu nedělaly odbočky, ale musel  se "dotáhnout" až k síťové kartě, kde byl teprve rozbočen prostřednictvím  speciálního konektoru ve tvaru písmene T. Vše naznačuje obrázek.

Ethernet  na kroucené dvoulince

Koaxiální kabel byl přenosovým médiem,  na kterém Ethernet doslova "vyrostl" a podle něhož se také zformovala  jeho celková koncepce. Zejména sdílený charakter koaxiálního  kabelu jako přenosového média na dlouho předznamenal jeho vlastnosti  i chování jeho přístupové metody. Jenže ani koaxiální kabel nevydržel  Ethernetu navždy.

Alternativou, která časem koaxiální kabel  úplně nahradila, byla tzv. kroucená dvoulinka (anglicky: twisted  pair, zkráceně "twist"). Tedy dvojice souběžně vedených vodičů,  které jsou pravidelně zkrouceny kvůli tomu, aby se minimalizovalo  jejich vyzařování i citlivost na vnější elektromagnetického pole  (tedy efekt antény).

Důvod, proč Ethernet přešel na kroucenou  dvoulinku, úzce souvisí s tím, jak se v USA budovaly nejrůznější  objekty. Předem se v nich instalovaly rozvody pro potřeby telefonie  a ty se obvykle značně předimenzovaly. Když se pak měly někde  instalovat ještě další (koaxiální) kabelové rozvody pro potřeby  Ethernetu, lidi zákonitě napadlo: nemohl by Ethernet místo koaxiálních  kabelů používat právě kroucenou dvoulinku, která "už je vlastně  natažená"?

Chvíli to trvalo a znamenalo to určitou práci, ale  nakonec se vše podařilo: na světě byl standard, který umožňoval  fungování Ethernetu po (telefonní) kroucené dvoulince. Příslušné  řešení se dodnes označuje jako 10BaseT a na jeho konci už není  číslice, ale písmenko T, znamenající "twist". Možná je tomu tak  proto, aby nemusela být na konci jen malá jednička. Dosah se  totiž také zkrátil, a to na pouhých 100 metrů.

Navíc kroucená  dvoulinka je v jednom ohledu principiálně odlišná od koaxiálního  kabelu: nejdou na ní dělat žádné odbočky, a tak ji lze použít  jen pro dvoubodové spoje (jen pro vzájemné propojení dvou uzlů).  Jenže na to Ethenret nebyl zvyklý a předpokládal naopak sdílené  propojení více uzlů stylem "do sběrnice" (viz výše). A tak se  místo odboček na kabelu muselo použít rozvětvení pomocí elektronických  obvodů, soustředěných do "krabičky", označované příznačně jako  rozbočovač (anglicky: hub).

Ani desetimegabitový Ethernet na  kroucené dvoulince (10BaseT) však nebyl zdaleka ze strany Ethernetu  posledním slovem. Ten se postupem času dočkal dalších podstatných  inovací. Například postupného zrychlování, nejprve na 100 Mbit/s,  pak na 1 Gbit/s, nově i na 10 Gbit/s. Stále častěji se přitom  začalo přecházet z kroucené dvoulinky na optická vlákna, jež  skýtala podstatně větší přenosový potenciál.

Jenže brzdou ve  zvětšování dosahu Ethernetu byla jeho přístupová metoda (CSMA/CD),  jejíž fungování neumožňovalo dosahovat větších vzdáleností ani  na optických vláknech. A tak časem vzala za své i tato přístupová  metoda, pro Ethernet dříve tak charakteristická. U gigabitového  Ethernetu ještě nebyla odstraněna úplně (zde stále existuje varianta,  kde se využívá), ale u desetigigabitového Ethernetu už definitivně  dostala vale.

Bez ní sice Ethernet může fungovat jen na dvoubodových  spojích, bez opakovačů a jen plně duplexně (neboli tak, aby obě  strany mohly vysílat "proti sobě" a souběžně). Ale na oplátku  může Ethernet v této podobě dosáhnout na podstatně větší vzdálenosti,  třeba i desítky kilometrů. Vlastně ztratil nějaké principiální  omezení dosahu, ten je už dán jen fyzikálními vlastnostmi použitého  přenosového média (hlavně jeho útlumem).

Před Ethernetem se  tak doslova otevřel zcela nový svět. Původně totiž vznikl jako  technologie pouze pro lokální sítě (sítě LAN), umožňující propojení  jen na krátké vzdálenosti. Ale když postupem času přišel o omezení  dosahu, mohl náhle vstoupit do sítí metropolitních a dokonce  i do sítí rozlehlých. Najednou se pak začalo hovořit i o "metropolitním  Ethernetu", o "Ethernetu pro operátory" a o dalších mutacích  a variantách.

Ale to je vše stále jen část celého báječného  a velmi úspěšného příběhu Ethernetu, jehož další pokračování  si zase necháme na příští díl tohoto seriálu.

Proč  se Ethernet jmenuje Ethernet?

Když v 19. století položil James  Clerk Maxwell základy teorie elektromagnetického pole, fyzikům  přišlo divné, jak se mohou elektromagnetické vlny šířit i vakuem,  kde vlastně "nic není". A tak přišli s pracovní hypotézou, která  říkala, že i ve vakuu přeci jen "něco je". Jakási vše prostupující  substance, kterou nazvali "éter" a přes kterou by se elektromagnetické  vlny mohly šířit i ve vakuu.

Poměrně záhy ale sami fyzikové  tuto hypotézu sami vyvrátili. Známý Michelson-Morleyův pokus  dokázal, že "vše prostupující éter" nemůže existovat. A tak se  s ním ve fyzice přestalo počítat. Nicméně samotné slůvko "éter"  jakoby přežilo a dodnes se neformálně používá pro označení toho,  přes co se šíří bezdrátové vysílání. Hovoří se například o "vysílání  éterem" či o "zaplněném éteru" apod.

Stejně tak si na původní  éter vzpomněl i Robert Metcalfe, když měl v roce 1974 nějak pojmenovat  to, co vznikalo pod jeho vedením. Stará a záhy vyvrácená hypotéza  o éteru ho inspirovala hlavně kvůli všesměrovému způsobu šíření  signálu v rámci sběrnicové topologie, jejíž pomocí on a jeho  lidé propojili pracovní stanice Alto. A tak se zrodilo jméno  Ethernet, označení jakési "éterové sítě". Dokonce se z této doby  zachoval i Metcalfův pracovní náčrtek, na němž je sdílené médium  (konkrétně koaxiální kabel) explicitně označeno jako "éter".

Rozdíl  je v rámcích

Rozdílů mezi Ethernetem II a standardem IEEE 802.3  ("síť na bázi CSMA/CD") je více, nejvýznamnější je asi odlišný  formát linkových rámců u obou verzí.

Obě verze mají v prvních  12 bytech dvě 48bitové (ethernetové) adresy, patřící odesilateli  a příjemci daného rámce. V tomto se tedy neliší. Rozdíl se objeví  až v dalších dvou bytech. V případě Ethernetu II je zde specifikace  toho, co je "v nákladové části" rámce. Jde o údaj, kterému se  říká "EtherType" a jeho (používané) hodnoty jsou vyšší než 1  500. Podle Ethertypu pak příjemce, který "vybaluje" obsah přijatého  rámce, pozná, komu tento obsah patří. Například pro protokol  IP, jehož pakety jsou do ethernetových rámců vkládány asi nejčastěji,  je Ethertype roven 0800 (hexadecimálně), resp. 2048 dekadicky.

Naproti  tomu verze IEEE 802.3 má ve stejných dvou bytech jiný údaj, a  to velikost rámce, počítanou v bytech. Přesněji: velikost nákladové  části rámce, bez započítání hlavičky rámce a jeho patičky se  zabezpečovacím údajem (tzv. CRC).

Zajímavou otázkou určitě je,  zda oba druhy ethernetových rámců mohou vedle sebe koexistovat.  Tedy zda příjemce může vždy spolehlivě poznat, jestli právě přijal  jeden či druhý typ rámce.

Odpověď na tuto otázku je naštěstí  kladná, a to díky tomu, že velikost ethernetových rámců nepřesahuje  1 500 bytů "užitečného nákladu". Lze se tedy orientovat podle  hodnoty obsažené v příslušných dvou bytech: pokud je větší než  1 500, jde o rámec Ethernet II. Jinak se jedná o rámec IEEE 802.3,  viz obrázek.

Oba typy rámců se přitom používají dodnes. Dokonce  se používaly ještě dva další typy ethernetových linkových rámců,  a to "raw 802.3" a "802.3 SNAP". I ty bylo a stále je možné rozlišit,  podle konkrétních hodnot v jejich hlavičce (viz další obrázek).

§§§§§

$$$$$


Knihy


Unix a Linux -Názorný průvodce

Patrik Malina

C06P0400

Fenomén Linux není žádnou novinkou  ani senzací letošního léta. Přestože se zdá, že nové knihy budou  vznikat jen kvůli vývoji k novým verzím a distribucím, stále  se může objevit zajímavost i z hlediska formy výkladu. Jednou  z nich je i tento titul, dokazující, že operační systém, proslulý  především ovládáním v nefotogenickém příkazovém řádku, se může  dočkat obrazového průvodce.

Ačkoliv svazek není nijak obří rozsahem,  pokusil se autor o poměrně široký záběr. Vybrané postupy a ukázky  nejsou zaměřeny čistě na linuxové distribuce, ale své zastoupení  mají i jiní členové rodiny a odrodilci jako jsou Mac OS X, FreeBSD  či emulační platforma Cygwin. V souladu s podtitulem (a zřejmě  též edičním zařazením) je prakticky závazným rysem celé knihy  grafické uspořádání a sazba. Text je téměř prost obsáhlejších  výkladů - autor se omezil na stručná úvodní vysvětlení - a veškerá  látka je zpracována formou co nejnázornějších postupů. Přesněji  řečeno, železným pravidlem je postup "krok za krokem".

I když  by se mohlo zdát, že ryze unixové platformy se již z principu  vzpírají graficky orientovanému popisu či výkladu, autorovi se  podařilo tento předsudek nahlodat, a to především chytrou volbou  příkladů. Někde jsou využity obrazovky grafických instalačních  průvodců, jinde zase ovládací rozhraní aplikací, jež dnes běžně  nabízejí GUI. Pochopitelně též dojde na četné výpisy textového  shellu, ale i zde jsou příklady připraveny precizně, přehledně  a názorně. Zkrátka, podle hesla "méně znamená více" dostáváme  dobře uspořádaný a promyšlený výklad. Po stránce tematické zde  najdeme poměrně široký průřez od základních operací po odvozené  aplikace a serverové služby. Autor se zabývá základními konfiguračními  postupy - správou účtů a skupin, zálohováním či síťovým nastavením -  a rovněž i pokročilejší správou služeb jako jsou webový, souborový  či tiskový server nebo databáze. Nesmí chybět témata jako poštovní  server, náznak programování či server Apache, nezbytnými dodatky  jsou instalační postupy.

Celkově vzato, dobrá kniha pro mírně  až středně poučeného administrátora, jenž nepil unixové mateřské  mléko.

Autor: Chris Herborth

Vydavatelství:

Computer  Press,

Brno, 2006

Počet stran: 288

Doporučená cena: 299 Kč

§§§§§


Naučte  se dobře fotografovat krajiny - 100 rad a tipů

Patrik Malina

Krajinářská fotografie  stále patří mezi nejvděčnější žánry fotografické tvorby na úrovni  profesionální i zájmové, a to bez ohledu na to, zda jsme vybaveni  přístrojem s čipem uvnitř. Nejen pro její popularitu leží laťka  "kvality" u krajinářských snímků vysoko, a jistě není na škodu,  pokud se nejen začátečník přiučí základním trikům a nechá se  inspirovat zkušenostmi jiných. S touto knihou se můžete zaručeně  vydat po dobré cestě.

Důvodů, proč je vhodnou volbou pro začátečníky  i pokročilejší (nejen amatéry), je hned několik. I když na první  pohled nemusí budit důvěru brožovaná vazba, ve skutečnosti je  celá kniha vytištěna na křídě a kvalita reprodukce použitých  fotografií je poměrně vysoká. Tedy minimálně dosti dobrá na to,  aby vyhověla výkladu, jenž je veden převážně v duchu hesla "chytrému  napověz..." Ačkoliv podtitul ledacos napovídá a názvy jednotlivých  tipů jsou někdy dosti imperativní, nedejte se zmást - autor se  snaží spíše naznačit, kudy by se mohla vaše cesta ubírat a poukazuje  na směry, kterými se při experimentování vydat. Přitom je zde  výrazně uplatněna zásada, že jeden snímek může vydat za několik  stran vysvětlujícího textu; prezentované ukázkové fotografie  jsou okomentovány spíše stručně, aby si čtenář-fotograf povšiml  hlavních rysů a použitých triků.

Veškerý materiál je rozdělen  do několika kapitol, jejichž sestavení není nijak striktní. Jsou  zde části, jejichž pojítkem je spíše technické zaměření (vzdálenosti  a perspektiva, světelné podmínky), ale také kapitoly s vnitřním  "soucítěním" naprosto netechnickým (roční doby, detaily, atmosféra  obrazů krajiny). Na některých snímcích autor demonstruje spíše  tradiční pojetí, jinde zase poukáže na zdánlivě podivné přístupy,  vedoucí k zajímavým výtvorům.

Publikaci lze tedy nahlížet hned  z několika úhlů a vždy jde o pohled příjemný. I jen jako pěkné  pokoukání stojí za trochu času. Rozhodně je výbornou inspirací  pro vlastní experimenty a demonstruje šíři pojetí krajinářské  fotografie. Potěšující je také fakt, že kvalitní vytištění ukázkových  fotografií se zde prosazuje jako standard a ne jako zbytečný  luxus.

Autor: Guy Edwardes

Vydavatelství:

Zoner  Press, Brno, 2005

Počet stran: 144

Doporučená cena: 296 Kč

§§§§§


Naučte  se komponovat kreativně

Patrik Malina

Ať budete nakrásně fotografem digitálním  a vaše technika zvládne téměř vše, při cestě za naplněním ambice  nezůstat pořizovačem rodinných obrazových konzerv nevyhnutelně  narazíte na problém kompozice snímku. Na toto téma lze popsat  stohy papíru či přinejmenším vyhledat literaturu s teoretickým  pojednáním odpovídajícího druhu. Nebo se také můžete podívat,  jak to dělají zkušení fotografové a něčemu se přiučit z jejich  vlastních poznámek. A přesně taková je tato kniha.

Nakladateli  se bezpochyby vydařil záměr rozšířit vydávanou řadu o tvůrčím  přístupu při fotografování o titul, jenž vznikl výběrem z toho  nejlepšího, co je v tuzemsku k vidění. Již podruhé, v upraveném  dotisku, se tak na trhu objevila kniha, která je kolekcí ukázek  z tvorby významných fotografů české scény. Možná jste se již  mnohokrát chtěli zeptat samotného autora slavného či podle vás  vydařeného snímku, proč provedl to či ono a jak na celou věc  šel. Tady to za vás udělal editor svazku, který svými otázkami  pátral jak po inspiraci, tak především po přístupech při komponování  snímků.

Škála zařazených jmen zaručuje co nejširší žánrový záběr.  Od aktuálních reportáží Jana Šibíka se můžeme přenést k čistým,  propracovaným a často "vychozeným" krajinářským kreacím Ladislava  Kamaráda, humor ve fotografii dobře reprezentuje František Dostál  a třeba křehkou krásu portrétu Herbert Slavík. Nechybí dokumentaristé  (famózní Jindřich Štreit, "barevný" Vladimír Birgus) ani "výtvarníci"  (částečně třeba Jan Saudek), ale najdete zde také ryze reklamní  fotografii či digitální koláže. Zkrátka nepřijdou ani fandové  sportovní fotografie či lovů beze zbraní v říši zvířat.

Nesmírně  cenný rozměr dodávají této kolekci komentáře k jednotlivým snímkům,  provedené samotnými autory. Tu se hovoří více o technice a promyšleném  přístupu, tu zase o vnitřních pohnutkách a inspiraci. Pro vnímavého  zájemce o fotografii rozhodně velmi poučné čtení.

Tato nádherná  kniha není popisem striktních pravidel kompozice. Je ukázkou  práce těch, kteří je částečně ctí a částečně cítí. A často také  vytvářejí.

Autor: kolektiv fotografů

Vydavatelství:Zoner  Press, Brno, 2005, upravený dotisk

Počet stran: 159

Doporučená  cena: 324 Kč

§§§§§

$$$$$


Gamestar


Svět her v prosinci

Jiří Sládek

C06P0537

Maelstrom

Postapokalyptická strategie

Nepřívětivá Země budoucnosti,  to je prostředí poměrně často využívané nejen v počítačových  hrách. Chystaný titul Maelstrom, který vzniká pod křídly vydavatelské  společnosti Codemasters, přesně takový neveselý svět nabídne.  Po sérii ekologických katastrof a úpadku civilizace je lidstvo  rozděleno do dvou frakcí technologicky vyspělé "Ascension" a  volnomyšlenkářské "Remnants". Tyto dvě strany mezi sebou samozřejmě  bojují, ale zároveň musí čelit větší hrozbě: vetřelcům z vesmíru,  nelítostné mimozemské rase Hai-Genti.

Titul Maelstrom by měl  být akční strategií v reálném čase, tudíž se dá čekat, že zde  nebude příliš prostoru pro složité taktické úvahy. Hráč si postupně  vyzkouší všechny tři strany konfliktu, přičemž autoři (tradičně)  slibují velké odlišnosti při vedení jednotlivých frakcí. Zajímavě  vypadá možnost deformovat terén, a to i v poměrně velkém měřítku,  tedy například můžete vytvořit údolí nebo dokonce částečně řídit  počasí třeba ovládat vítr nebo tornádo. Hra by měla obsahovat  i prvky RPG, takže jednotky budou získávat zkušenosti a vylepšovat  své schopnosti. Kromě tří kampaní pro jednoho hráče bude k dispozici  i multiplayer, ve kterém bude moci své síly poměřit až půltucet  hráčů. Maelstrom by se měl v obchodech objevit v únoru 2007.

Peter  Jackson a hry

Známý režisér bude spolupracovat s Microsoftem  v oblasti elektronické zábavy

Prolínání filmové a herní branže  už sice dávno není ojedinělou nebo překvapující zprávou, nicméně  informace o tom, že se na podobném projektu bude podílet úspěšný  režisér Peter Jackson, jistě stojí za zmínku. Společnost Microsoft  totiž s tímto chlapíkem uzavřela smlouvu o spolupráci na novém  dílu akční série Halo. A spolupráce půjde dál Jacksonovo studio  Wignut Interactive začne totiž společně s Microsoftem pracovat  na vytvoření nové formy interaktivní zábavy, která by měla být  jakýmsi průnikem mezi filmem a hrou. Více informací bohužel zatím  známý režisér ani představitelé Microsoftu neprozradili, nicméně  jistě bude zajímavé jejich budoucí spolupráci sledovat.

Jade  Empire

Povedené konzolové akční RPG se objeví i na PC

Název  Jade Empire možná nezní příliš povědomě, tedy alespoň pokud patříte  mezi pravověrné pécéčkáře, kteří herní konzoly obcházejí obloukem  a s pohrdlivým výrazem ve tváři. Vězte tedy, že se jedná o velice  úspěšné konzolové RPG, které mají na svědomí chlapíci z BioWare.  Tedy z té firmy, která za sebou má tak úspěšné projekty, jako  třeba Neverwinter Nights či Knight of the Old Republic.

Jade  Empire je RPG zasazené do prostředí čínské mytologie. Hráč si  samozřejmě může vybrat a postupně vylepšovat svého hrdinu, procházet  okouzlujícími lokacemi, plnit různé úkoly a především bojovat.  Bitvy jsou poměrně akční a ke slovu přijdou zejména různá bojová  umění...

Toto povedené RPG se podívá i na naše PC. Bude k dostání  i u nás, jelikož v prvním čtvrtletí příštího roku se objeví v  nabídce distributora CD Projekt. PC verze by přitom neměla být  pouhou konverzí z konzol, což je dobře, jelikož s takovými obvykle  máme dost špatné zkušenosti, vesměs kvůli horším texturám a konzolovému  ovládání, které pécéčkářům většinou zrovna nejde pod fousy. V  tomto případě to bude jinak - grafické rozlišení bude využívat  možnosti počítačů a ovládání by mělo být přepracované pro snadné  použití myši a klávesnice. Autoři slibují i bonusový obsah, tedy  různá monstra a předměty, ale snad i herní lokace, které se v  konzolové verzi vůbec neobjevily. Vývojáři hovoří i o dalších  vylepšeních, například propracovanější umělé inteligenci nepřátel,  ale přece jen berme jejich prohlášení s rezervou. Faktem ale  zůstává, že PC verze Jade Empire by mohla být hodně povedeným  titulem.

Sinking Island

Tajemná vražda na potápějícím se ostrově

Už  na začátku příštího roku - konkrétně v únoru - by se na trhu měla  objevit nová adventura s názvem Sinking Island, na jejímž vývoji  se podílí i známý autor Benoit Sokal. Hlavním hrdinou této hry  bude soukromý detektiv Jack Norm, kterého jeho práce zavede na  tropický ostrov. Středobodem ostrova je velkolepá budova hotelu,  jehož majitel byl zavražděn a Jack má samozřejmě za úkol vypátrat  viníka.

Podezřelých je hned deset, a aby to nebylo tak jednoduché,  celý ostrov i s hotelem se potápí. Zní to možná šíleně, ale je  to tak a má to vliv i na vaše herní počínání: s klesáním ostrova  jsou totiž zatápěna spodní patra hotelu a tím pádem se mohou  ztratit i důkazy, potřebné k vyšetřování. Budete tedy muset setsakramentsky  dobře plánovat, co, kde a kdy zkoumat. Sinking Island bude zpracován  v krásné grafice, hráč bude dění sledovat z pohledu třetí osoby,  v principu půjde o klasickou point and click adventuru.

Halo  Wars

Strategie z prostředí oblíbené akce Halo

Na barcelonské  výstavě X06 představili pánové z Microsoftu - kromě jiného - novou  strategii z prostředí oblíbené akce Halo. Titul ponese název  Halo Wars a vzniká v kooperaci dvou vývojářských studií patřících  pod křídla Microsoftu, konkrétně týmů Ensemble Studios (mají  na svědomí například oblíbenou strategickou sérii Age of Empires)  a Bungie Studios, stvořitelů série Halo. Zatím nejsou k dispozici  podrobnější informace ani obrázky, jistý je jen fakt, že hra  bude určena pro PC a - logicky - pro "microsoftí" next-gen konzoli  Xbox 360.

Heretic Kingdoms: Reluctant Hero

Pokračování  slovenského RPG Kult: Heretic Kingdoms

Slovenské RPG Kult: Heretic  Kingdoms od týmu 3D People sice nebylo vyhypovaným, ani vyloženě  áčkovým titulem, přesto příjemně překvapilo a mnoho hráčů velmi  slušně pobavilo. Chlapíci z 3D People nyní pracují na nepřímém  pokračování této hry, RPG Heretic Kingdoms: Reluctant Hero. Zatímco  Kult byl relativně lineárním erpégéčkem zaměřeným zejména na  souboje, nový titul by měl být úplně jinou záležitostí. Hlavním  krédem autorů je v tomto případě svoboda jednání; můžete se tedy  vykašlat na všechny úkoly (mimo jiné na questy, které nedokončil  váš otec) a třeba obchodovat, loupit nebo lovit příšery. Do značné  míry by hra měla připomínat povedený titul Fable, třeba tím,  že hlavní hrdina nebo hrdinka bude stárnout, bude si moci založit  rodinu, koupit dům...

Reluctant Hero by měl být ale mnohem bohatší,  hlavní postava se bude moci vrhnout třeba na akademickou dráhu  nebo se stát cestovatelem. Důležitou roli budou hrát společenské  vztahy, oblékání a další faktory. Zajímavě řešený bude systém  vylepšování postavy, který nebude založen na tradičním získávání  zkušeností za zabité protivníky či splněné úkoly, ale na používání  dané dovednosti po určitou dobu. Jde o hodně ambiciózní projekt,  takže držme autorům palce, ať se dílo podaří.

The Settlers

Slavní osadníci opět  na scéně!

Série Settlers bezesporu patří do síně slávy počítačové  zábavy. Je pravda, že v poslední době tato řada upadala, nicméně  tak trochu ji vzkřísil nedávno vydaný remake , tedy nová verze  jednoho z nejpovedenějších dílů celé ságy. Pánové v Ubisoftu  si asi řekli, že návrat ke kořenům by se mohl povést, a rozhodli  se zahájit práce na novém díle, který nese (zatím pracovní) název  The Settlers VI.

Hra by měla být herními principy podobná právě  "klasickým" dílům série, konkrétně dvojce, trojce a čtyřce. Což  je po nemastném neslaném pátém dílu samozřejmě pozitivní zpráva.  Hru vyvíjejí němečtí BlueByte, duchovní otcové série, hotovi  by měli být během příštího roku. The Settlers VI se soustředí  na budování prosperující říše a uspokojení potřeb všech obyvatel,  ke slovu ale přijde i obrana města před nájezdníky. Strategickou  zábavu si užijete v různých prostředích, a podle doposud prezentovaných  screenshotů vypadá budování říše po grafické stránce velmi povedeně.  Příznivci virtuálních osadníků se tedy mají nač těšit.

IL-2  Sturmovik: 1946

Pokračování oblíbeného leteckého simulátoru

Titul  IL-2 Sturmovik bezesporu patří mezi ty povedenější letecké simulátory  a pro jeho příznivce máme aktuální dobrou zprávu. Společnost  Ubisoft, vydavatel hry, se totiž chystá společně s vývojáři z  1C vytvořit její pokračování. Ponese název IL-2 Sturmovik: 1946  a na trhu se objeví ještě letos! Letopočet 1946 v názvu není  překlepem - autoři totiž vytvořili alternativní historii, kdy válka  zuří ještě v tomto roce a vy se stanete její součástí. Ve hře  se objeví mnoho nových letadel, například Arado Ar-234 Blitz  nebo Mig-9. Navíc nebudou chybět ani všechny stroje z předchozího  dílu, což ve finále znamená více než dvě stovky řiditelných strojů!  A to je opravdu úctyhodný počet. Své letecké schopnosti budete  moci prověřit v téměř dvou stovkách bojových misí, rozdělených  do devíti kampaní. Létat budete nejen nad územím Sovětského svazu,  ale podíváte se i na Dálný východ či k Pacifiku.

Úžasné exteriéry,  realistickou hru světla a stínu, rozlehlý herní svět, propracovaný  příběh a hororovou atmosféru to vše slibuje nový titul od autorů  legendárního Maxe Payna.


Preview

Alan Wake

Finské studio Remedy si  libuje ve vývoji her s filmovým nádechem. Jejich dvě úspěšné  hry ze série Max Payne, označované někdy jako "akční noir love  story", přikovaly k židlím svojí atmosférou a spádem nejednoho  hráče, o povedeném zpracování, vychytávkách se zpomaleným časem,  slušné fyzice a dalších lákadlech ani nemluvě. Teď tito nadaní  vývojáři pilně pracují na kousku, který by měl v lecčem dobrodružství  kontroverzního detektiva překonat.

Alan Wake bude velice, velice  příběhovým titulem. Hlavním hrdinou není chrabrý policista, namakaný  žoldák nebo jiný superhrdina, ale chlapík na první pohled celkem  obyčejný. Alan je spisovatelem hororů - a úspěšným autorem, nutno  dodat. Jeho poslední kniha byla hitem a leckdo se až divil, jak  ho všelijaké bizarnosti a úlety, které v knize používá, mohly  vůbec napadnout. Inspirací pro Alana byly totiž jeho vlastní  hrůzostrašné noční můry: děsivé sny, které se mu zdály, kdykoliv  spal vedle své snoubenky Alice. Krátce po vydání ovšem Alice  zmizí a pátrání po ní je zcela bez-úspěšné...

Zdrcený Alan si  odjíždí pročistit hlavu na venkov, do městečka Bright Falls.  Už cesta tam je dost podivná. Alan totiž potkává několik osob,  které se nápadně podobají postavám z jeho knihy a dokonce mají  i po-dobné osudy. Včetně stopaře, který zahyne při bouračce přímo  v Alanově autě... Tím všechny záhady ale pouze začínají. Alanovy  noční můry jsou totiž zpět a hlavní hrdina brzy přestává rozeznávat  hranici mezi sny a realitou. A stále prchá před temnými bytostmi,  strůjci všeho zla.

Scénář hry by měl být jedním z hlavních lákadel.  Ovšem nikoliv jediným. Naprosto úžasně zatím podle všech dostupných  obrázků a videí vypadá i herní svět. Nejen že se grafika jeví  naprosto skvěle co se týče textur a designu, ale hlavně bude  svět skutečně obrovský a vy si budete moci jeho drtivou většinu  prostě jen tak projít nebo projet nějakým dopravním prostředkem.  K tomu připočítejte propracované efekty, zejména ty, které souvisejí  se světelnými zdroji. Světlo totiž nebude jen tak pro okrasu:  bude se zároveň jednat o prostředek, jak bojovat s temnými bytostmi,  které Alana pronásledují.

Všechna krása ale něco stojí a v tomto  případě budou cenou za vynikající zpracování poněkud vyšší hardwarové  nároky. Pro provozování na vysoké detaily bude zapotřebí vícejádrový  procesor a pořádně našlápnutá grafická karta, o dostatečné kapacitě  paměti ani nemluvě. Jako ideální kombinaci uvádějí autoři procesor  Intel Core 2 Quad a grafickou kartu GeForce 7900 GTX. Nebo lze  vše vyřešit nákupem next-gen konzole Xbox 360, pro kterou je  hra rovněž vyvíjena.

Vývojáři z Remedy si potrpí na atmosféru  a dělají vše pro to, aby byl v tomto ohledu i jejich nový počin  patřičně výživný. Změny počasí, romantický východ slunce, ale  i všudypřítomné napětí - to vše by mělo zajistit, aby se hráč s  hlavním protagonistou maximálně ztotožnil a doslova hltal příběh,  který ho zavede do všemožných zákoutí městečka a jeho okolí.  O akci by přitom neměla být nouze, nicméně některé pasáže budou  spíše výpravné a leckdy poodhalí i část spisovatelovy minulosti...  I když je spousta aspektů hry zatím zahalena tajemstvím, jedno  je jisté: Alan Wake je jedním z nejočekávanějších titulů roku  2007. A těšíme se na něj i my.

Index očekávání

9.5

Žánr: akce

Výrobce: Remedy

Vydavatel: Microsoft

Platformy:  PC, Xbox360


Mobilní hry

Kung-Fu Dragon

Klasické bojové arkády, ve kterých  hlavní hrdina postupuje různými úrovněmi stále vpřed a se zástupy  nepřátel se vypořádává pomocí rychlých rukou a nohou, případně  za použití rozličných zbraní, mají hodně dlouhou tradici. Různé  "chodičky mlátičky", jak se také jednotlivé kousky tohoto žánru  někdy nazývají, se objevily už na různých herních automatech,  z nichž některé byly (a jsou) k vidění i u nás, i když tento  druh elektronické zábavy je vlastní spíše asijské části světa.

Každopádně  výše zmíněné hry se samozřejmě objevovaly a objevují i na PC  a konzolách, s rozmachem nového odvětví elektronické zábavy pak  pochopitelně i na mobilních telefonech. Patří mezi ně i kousek  s opravdu kýčovitým názvem, Kung-Fu Dragon. Hlavní hrdina Chan  je typický klaďas. Jednoho krásného dne se rozhodne vyčistit  své rodiště - Mia City - od šmejdů ze zločineckého syndikátu, který  ovládá celé město. A netřeba snad dodávat, že na cestě ke konečnému  vítězství a nastolení míru a pořádku v ulicích potká řadu darebáků,  na které dobré slovo zrovna neplatí.

Chanův bojový repertoár  je poměrně široký, a vy ho budete objevovat společně s tím, jak  se vám bude dařit prokousávat se jednotlivými úrovněmi. Autoři  totiž postupně prozrazují různá komba, vedoucí k účinnějším útokům:  osvojíte si tak dračí úder, kop ve výskoku a podobně.

Při procházení  jednotlivých levelů postupujete zprava doleva nebo opačně, skáčete,  krčíte se a hlavně se mydlíte se soupeři. Nepřátelé ovšem nejsou  žádná ořezávátka, ale nastupují na vás leckdy ve větším počtu  nebo si nachystají nějakou zbraň, třeba tyč, nůž nebo řetěz.  Zbabělci. A nutno říci, že vám dokáži docela zavařit. Tahle mlátička  patří spíše mezi ty obtížnější a její zdolání vyžaduje určitou  dávku cviku. Grafické zpracování je docela hezké a hlavně přehledné.  Celkově lze určitě říci, že Kung-Fu Dragon patří k těm povedenějším  zástupcům svého žánru.

Hodnocení

7.5

Čeština: ne

K recenzi  poskytla firma: Expansion Group, a. s.

(http://www.mobilhry.cz)

Nurikabe

Logické  hry jsou na mobilních telefonech jako doma, jednou z nejznámějších  sérií jsou gamesky a rébusy, zaštítěné postavičkou doktora Tetsua.  Společnost Breakpoint už vytvořila s tímto vědátorem například  Sudoku a Kakuro, nyní přináší titul s neméně exotickým názvem - Nurikabe.

Před hráčem je v každém zadání hrací plán se čtvercovými  poli; většina těchto polí je neobarve-ných, šedých, pár je obarveno  na bílo. Na bílých polích jsou vždy vyobrazena čísla. Vaším úkolem  je přebarvovat šedá pole na modrou či bílou barvu tak, abyste  splnili hned několik požadavků. Bílá pole představují ostrovy.  Každý ostrov musí mít tolik polí, kolik udává číslo na jeho základním  poli. Třeba čtvereček označený číslem pět musíte rozšířit o čtyři  další. Více ostrovů spolu navíc nesmí sousedit, musí mezi nimi  vždy být "voda", tedy modrá pole. Voda zase musí být propojená  a zároveň nikde na hracím plánu nesmí tvořit plochu větší než  čtverec o velikosti 2 x 2 pole...

Na první pohled to zní možná  dost složitě, ale po jedné či dvou hrách jsou pravidla jasná.  Ještě před hraním si lze vybrat velikost hrací plochy pomocí  volby Small/Medium/Large, v závislosti na tomto výběru se budete  trápit na ploše 5 x 5, 7 x 7 nebo 9 x 9 polí. Tedy trápit...  ono to zase tak těžké není, spíše naopak. Jakmile získáte ten  správný grif a cvik, budete řešit úlohy za pár desítek vteřin,  možná i rychleji. Což je vlastně asi největší rozdíl třeba oproti  zmíněným Sudkou a Kakuro, které mohou vaše mozkové závity pěkně  zavařit. Těžko říci, jestli je to dobře nebo špatně; milovníci  složitých hádanek se za chvilku budou nudit, ale méně zdatní  řešitelé se budou bavit, aniž by je obtížné hlavolamy frustrovaly.  Graficky je titul již tradičně zpracován velmi hezky, jednoduše  a přehledně, kromě klasických herních prvků zaujme zejména úchylná  postavička doktora Tetsua, který ze všeho nejvíce připomíná jakéhosi  potrhlého vědce či profesora. Ve prospěch hratelnosti mluví zejména  fakt, že počet herních zadání je v podstatě nekonečný, jelikož  v každé ze tří velikostí se generují náhodně. Nurikabe je zkrátka  příjemná, i když poměrně jednoduchá logická hříčka.

Hodnocení

8.0

Čeština:  ne

K recenzi poskytla firma: Expansion Group, a. s.

(http://www.mobilhry.cz)


Hra měsíce

Company of Heroes

S  válečnými strategiemi se sice v posledních letech roztrhl pytel,  přesto se čas od času i v tomto žánru objeví svěží vítr a nové  nápady.

Skutečně není lehké přijít v oblasti  válečných strategií s něčím novým. Titul Company of Heroes to  dokázal, i když na první pohled může vypadat jen jako "další"  strategie v dlouhé řadě. Začínáme totiž obligátním dnem D, vyloděním  spojeneckých vojsk v Normandii...

I když tento veledůležitý  moment druhé světové války zmapovali herní vývojáři snad tisíckrát,  při vylodění v Company of Heroes si přece jen všimnete několika  odlišností. Tou naprosto nejzásadnější je chování vašich svěřenců.  Své vojáky sice nemůžete ovládat jednotlivě, jen po skupinkách,  ale to vůbec neznamená, že by se vojáci chovali nějak nerealisticky.  Ba právě naopak. Šikovně se kryjí, při nepřátelské palbě se pokoušejí  zalehnout a hráč dokonce díky zabarvení kurzoru pozná, jestli  je pro ně vybraný úkryt vhodný či nikoliv. Tím to ovšem nekončí.  Chrabří vojáci totiž mohou používat různé specialitky, zejména  házet granáty či pokládat výbušniny, což se při prolamování nepřátelské  defenzívy hodí přímo znamenitě.

Univerzální voják

Jelikož vaši  muži mají poměrně dobrý výcvik, poradí si i s jinými zbraněmi,  než jsou ty v jejich základní výbavě. Sejmete partičku nepřátel,  kteří disponují lehkým kulometem nebo pancéřovou pěstí, a můžete  si těmito hračkami doplnit výbavu. Můžete ovšem ukořistit i těžký  kulomet, který sice není schopný střelby hned, nýbrž ho musíte  nejprve připravit do palebné pozice, ale o to ničivější jsou  následky jeho práce... Nebo můžete zabrat protitankové dělo...  nebo protiletadlový "flak". Možností je zkrátka spousta.

Pokud  jste fanoušky vojenské techniky, přijdete si na své i vy. Vaše  jednotky se totiž dělí v podstatě do tří kategorií pěchota, výsadkáři  a stroje. Ač vaši muži hrají opravdu důležitou roli, dojde samozřejmě  i na tanky, děla, džípy a další vehikly. Jejich ovládání je o  něco těžkopádnější než v případě pěšáků a občas si navzájem překážejí,  ale to je jedna z mála drobných výtek k jinak úžasné hře.

Povedený  mix

Company of Heroes je zajímavým mixem, který bere nápady  a postupy z mnoha jiných her. Hlavní důraz je ale kladen na bojovou  část, jako třeba v titulech Blitzkrieg a Codename: Panzers. Zároveň  se ovšem dočkáme i stavění důležitých budov, tak jako v mnoha  "klasických" realtimovkách. Potřebné zdroje se přitom netěží,  ale získá

vají zabíráním strategických bodů, podobně jako třeba  ve Warhammer 40.000. A aby těch srovnání nebylo málo, čeká na  nás i globální vylepšení podobné specialitám v Battle for Middle-earth...

Základem  úspěchu v každé z patnácti misí je zabírání jednotlivých sektorů.  Ovládnutí celého území sice nemusí být primárním ani sekundárním  úkolem, nicméně obsazováním území zabíráte výše zmíněné strategické  body, čímž si zajišťujete přísun důležitých surovin - paliva, munice  a lidí. Tyto suroviny sice většinou nespotřebováváte přímo (čili  třeba střílet a jezdit tankem můžete, i když nemáte zajištěn  přísun munice a paliva), ale jsou potřebné pro stavění budov,  přípravu jednotek a nákup vylepšení.

Kasárna i kulometné hnízdo

Tyto  činnosti přitom probíhají poměrně klasickým způsobem. Základním  opěrným bodem je hlavní stan, který na začátku některých misí  již máte, jindy jej musíte pomocí ženistů z vhodné budovy vytvořit.  Dále asi budete pokračo-vat tím, že postavíte kasárna, stan první  pomoci, dílnu na výrobu lehkých vozidel... a tak dále a podobně.  Všechny budovatelské kejkle obstarají ženisté, ale i některé  další pěší jednotky mohou alespoň v malém rozsahu přiložit ruku  k dílu a postavit třeba zátarasy, použít k vy-tvoření krytého  palebného postavení pytle s pískem, nastražit pár min...

Mise  jsou poměrně dynamické a opravdu jen málokdy máte čas na ničím  nerušenou výstavbu základny a následné vytvoření ideálního vojska  a rozdrcení pasivního nepřítele. Takto to v Company of Heroes  nefunguje. Velikost vaší armády je totiž limitovaná a ani budování  základny se neobejde bez problémů jednak vám nepřítel bude dost  zatápět i u hlavního stanu (alespoň tedy při vyšší obtížnosti),  za druhé není zase tak lehké všechny sektory udržet. To je klíčové  o to více, že ty musí být pro využití z hlediska zdrojů propojené  se základnou. A pokud nepřítel tento řetěz pře-ruší, přestanou  do základny proudit suroviny. Nemáte-li suroviny, ne-vyprodukujete  nové tanky... a už se vezete. Company of Heroes zkrátka vyžaduje  rychlou reakci na aktuální stav a neustálou činnost. A konec  konců i tím se liší od mnoha podobných her.

Rozmanité mise

Zadání  misí je poměrně rozmanité a často se i v průběhu scénáře mění.  Někdy budete "jen" dobývat dané pozice, jindy se naopak připravíte  na nepřátelský útok a pak se budete obranných pozic držet zuby  nehty, nechybí ani přepad konvoje nebo infiltrace nepřátelského  území s několika pěšími oddíly. Singleplayerová kampaň vám bohužel  nabídne pouze hraní za Spojence (což je druhá a vlastně i poslední  drobná výtka ke hře). Že by otevřený prostor pro vytvoření druhého  dílu? Je to možné. Každopádně i za německá vojska si můžete zahrát,  a to v samostatných bitvách, jak pro jednoho hráče proti počítači,  tak v multiplayerovém režimu.

Technické zpracování je hodně  dobré a grafika (máte-li dostatečné hardwarové vybavení) vás  opravdu dostane. Prostředí vypadá skutečně a uvěřitelně, hlavně  v něm platí fyzikální zákony. Což znamená třeba realistické borcení  budov, možnost ničení většiny překážek pomocí tanků, rag-doll  efekty při odhození vojáka výbuchem... Muži a stroje vypadají  také pěkně, u vojáků pak potěší široká škála animací. Na velmi  dobré úrovni je i ozvučení, i když grafika je o stupeň výše.  A co je nejdůležitější - titul se opravdu skvěle hraje. Strhující  strategie Company of Heroes je rozhodně jedním z nejlepších titulů  tohoto roku.

Vylepšování jednotek  i armády

Ve válečných strategiích bývá v poslední době dobrým  zvykem, že vojáci získávají zkušenosti a přecházejí do dalších  scénářů. V Company of Heroes to platí tak napůl - zkušenosti získávají,  ale do dalších misí přecházejí jen někdy, v případech, kdy je  to logické. Když například v jednom scénáři obsazujete městečko  a v následující misi jej bráníte proti německé protiofenzívě,  máte k dispozici všechny muže z minulého boje.

Kromě vylepšování  jednotek získáváte celkové zkušenosti, tzv. "company points",  které pak můžete proměnit v pořízení globálních specialit a vychytávek.  Ty se dělí stejně jako vaše jednotky na pěší vojska, parašutisty  a vozidla. Pořídit si můžete třeba rychlejší obsluhu stacionárních  zbraní, schopnost posádek opravovat své stroje a podobně.

Hodnocení

9.4

Výrobce: Relic Entertainment

Vydavatel:  THO

Distributor v ČR: CD Projekt

Lokalizace: titulky

Cena:  999 Kč Multiplayer: ano


Recenze

FIFA 07

Stejně jako v případě série  NHL, i zde bychom mohli mluvit o železné pravidelnosti nově vydávaných  dílů. I když v případě fotbalové řady se navíc v některých letech  můžeme zabavit i jakýmisi "mezidíly" vydávanými v průběhu roku:  jako třeba letos hrou 2006 FIFA World Cup Germany.

Na scéně  virtuálního fotbalu je konkurence o poznání tvrdší než je tomu  v případě prohánění puku po vašem počítači. Kromě série od Electronic  Arts totiž rok co rok vybíhají na monitory počítačů borci konkurenčního  Pro Evolution Soccer. Každá z těchto řad má své zaryté příznivce  a odpůrce a odvažujeme se tvrdit, že letošní ročník s tímto faktem  příliš nezamíchá.

FIFA jako obvykle sází zejména na chytlavý  fotbal, kvalitní prezentaci a hlavně kompletní licence velkého  počtu klubů i národních týmů. Když už mluvíme o mužstvech a hráčích,  prozraďme hned jedním dechem, že z českých klubů si můžete zahrát  jen se Spartou, národní tým Česka v nabídce vůbec nenajdete.  Škoda přeškoda, "nároďák" by si určitě i přes slabší výkon v  Německu přítomnost v novém díle určitě zasloužil.

FIFA 07 opět  nabízí celou řadu herních režimů, přičemž mezi ty nejzajímavější  určitě patří manažerská kariéra. V té budete nejen ovládat vybrané  mužstvo v celé řadě zápasů, ale chopíte se i trenérských a manažerských  povinností. Nečekejte, že je tento režim tak propracovaný jako  ve speciálních manažerských titulech, to ne... ale přesto potěší  možnost různě míchat sestavou a taktikou, starat se o přestupy  hráčů, sledovat vývoj mladých talentů a podobně. Opomenuti nejsou  ani příznivci on-line hraní, a nejde jen o jednotlivé mače proti  vybraným protivníkům přes internet nebo lokální síť. Novinkou  jsou tzv. interaktivní ligy, díky kterým můžete válčit za svůj  oblíbený tým po internetu kontinuálně a kopírovat průběh skutečných  fotbalových soutěží.

Nejdůležitější součástí hry jsou pochopitelně,  přes všechny vychytávky kolem, samotná utkání. Jak většina kritiků  série neustále opakuje, ani tentokrát nedošlo k výrazným změnám  a posunům v herním projevu, ale to neznamená, že se FIFA hraje  špatně. Naopak. Opět jde o svižný a zábavný fotbal, ve kterém  je poměrně dost možností, co s hráči s míčem i bez něj mohou  vyvádět. O něco kupředu se posunula fyzika míče, drobné chybky  bychom mohli najít u gólmanů, jejichž výkony občas působí dost  nevyrovnaně.

Velkým lákadlem pro českého fanouška je samozřejmě  český dabing, respektive komentář k zápasům. A to poprvé v rámci  této fotbalové série. Electronic Arts se hned na první pokus  pustili do kompletní lokalizace s vervou - dění na hřišti tak pro  vás budou komentovat osoby nejpovolanější, konkrétně Miroslav  Bosák a Petr Svěcený, oblíbení spíkři České televize. Je pravda,  že komentář není dokonalý, ovšemé nikoli vinou dabérů, kteří  podle našeho mínění odvedli kvalitní práci, ale spíše kvůli nepříliš  flexibilnímu systému a nedostatečnému odladění nadabovaných hlášek  v samotné hře. Čas od času se tak třeba stane, že běžnou situaci  ve středu hřiště doprovází zaujatý komentář, který se hodí spíše  ke gólové šanci než k ťukesu v bezpečné vzdálenosti od branky.  Přesto ale český komentář dodává hře zajímavou atmosféru a i  přes mnoho nedo-statků působí věrohodnějším dojmem než v případě  komentovaných zápasů letošního NHL. Grafické zpracování je již  tradičně velmi povedené, i když se jedná oproti předchozímu dílu  pouze o evoluci. Celkově je FIFA 07 příjemným sportovním počinem,  avšak revoluci v žánru rozhodně nepředstavuje.

Potěší možnost  míchat sestavou a taktikou, starat se o přestupy hráčů, sledovat  vývoj mladých talentů a podobně.

Hodnocení

8.0

Výrobce:  EA Sports

Vydavatel: Electronic Arts

Distributor v ČR: EA Czech

Lokalizace:  kompletní

Cena: 1 499 Kč

Multiplayer: ano

Paraworld

Druhá světová válka, fantastická království,  zničená postapokalyptická Země, planety vzdálené tisíce světelných  let... všechno už tu bylo. Ale co takhle pravěký svět plný dinosaurů  a jiných nezbytných rekvizit?

Abychom byli úplně fér, ani toto  prostředí není zcela převratné a doposud nepoužité. Je ale pravda,  že do světa jak vystřiženého z Jurského parku, Ztraceného světa  a koneckonců i z pamětníkům jistě známého českého snímku Cesta  do pravěku nezasazují vývojáři svá dobrodružství příliš často.  Hra samotná se neodehrává přímo v "našem" pravěku, ale v alternativní  dimenzi, kterou objeví ambiciózní vědec Jarvis Babbit. Do tohoto  světa jsou proti své vůli přeneseni tři vědci, kteří se pochopitelně  - s vaší pomocí - snaží najít cestu zpět. Kromě hlavního děje se  ovšem můžete pustit i do multiplayerového klání s kamarády, a  to jak po lokální síti, tak pomocí internetu.

Příběhová linie  je pojítkem mezi více méně klasickými misemi, kterých je připraveno  celkem šestnáct a uvedou vás postupně do role vůdce tří různých  kmenů. Prvním z hratelných národů jsou drsní seveřané Norsemen,  trochu podobní legendárním vikingům. Jejich doménou jsou masivní  stavby, nebezpečné válečné lodě a pěší lidské jednotky. Možná  se divíte, jací jiní než lidští bojovníci by se mohli v jejich  řadách nacházet. Odpověď je nasnadě ochočená pravěká zvířata.  I ty v jejich vojsku najdeme, ale v menší míře než u dalších  národů.

Třeba takový kočovný kmen  Dustriders - proti svým soupeřům  klidně nasadí strašlivého t-rexe. Tento národ jinak vyniká zejména  svojí pohyblivostí, jejich základna i přístavy se mohou přemisťovat  tam, kde je dostatek surovin a ryb, což z nich činí velice flexibilní  bojovníky. Daní za tuto výhodu je poměrně slabé opevnění. Třetí  národ nese jméno Dragon Clan a vzdáleně připomíná asijské národy.  Jeho příslušníci si libují v různých mechanických zbraních a  pastech, jejich nejsilnější jednotkou je obří ještěr seismosaurus,  nesoucí na svém hřbetě ničivé kanóny.

Herní systém je do jisté  míry inovativní; jistě, stále těžíte suroviny, stavíte budovy  a verbujete jednotky, ale zvláště produkce bojovníků a jejich  management je vyřešen poměrně zajímavě. Jednotky totiž díky zkušenostem  povyšujete do pěti různých úrovní, přičemž je potřeba počítat  s celkovým populačním limitem i s omezením počtu jednotek v určité  úrovni. Celý systém asi nemá smysl podrobně popisovat, mnohem  lépe ho pochopíte při vyzkoušení hry. Spokojme se prostě s konstatováním,  že správa armády je v Paraworldu vyřešena poměrně zajímavým způsobem.  K tomu je potřeba připočítat i fakt, že díky bodům získávaným  za plnění úkolů je možné přenášet některé jednotky či suroviny  z mise do mise, což je příjemné. Důležitou roli hrají i hrdinové,  kteří kromě nesporných bojových kvalit ovládají i různé speciální  dovednosti, jako je třeba léčení zvířat ve vlastní armádě.

Jedním  z taháků této strategie je velice líbivé audiovizuální zpracování.  Grafika je opravdu úchvatná, a to tím spíše, že během hry projdete  různými typy krajiny, od zasněžených kopců přes lesíky a pláně  až po nekonečné pouště. Atmosféru dokresluje střídání dne a noci  i různé rozmary počasí. Velmi povedené jsou i animace, ať už  jednotek nebo třeba stromů, kývajících se ve větru... Na druhou  stranu filmečky vyprávějící herní příběh zrovna kvalitní nejsou  a za ostatními částmi hry docela zaostávají. Nepříjemný je také  fakt, že kameru není možné dostatečně oddálit od bojiště, takže  při větších řežích snadno ztratíte přehled. Přes to všechno je  ale Paraworld hodně dobrým titulem, který potěší každého stratéga.  Přeci jen, bojovat s dinosaury se nám nepoštěstí každý den, že?

Hodnocení

8.4

Výrobce:  SEK

Vydavatel: Koch Media, Deep Silver

Distributor v ČR: Hypermax

Lokalizace:  titulky

Cena: 999 Kč

Multiplayer: ano

NHL 07

Český hokejový  národ si samozřejmě tuto sérii oblíbil. Je sice pravda, že společnost  Electronic Arts některé ročníky oproti těm předchozím příliš  nemění (na druhou stranu, hokej je prostě hokej a je těžké něco  vyloženě nového vymyslet), ale přesto se jejich dílko vždy dobře  prodává.

NHL 07 nabízí jako vždy několik herních módů, přičemž  kromě exhibičních zápasů či nacvičování samostatných nájezdů  zaujme hlavně režim "Sezóna" nebo "Dynastie". Jak už jejich názvy  našeptávají, jde o jakési kampaně, kde se v roli generálního  manažera týmů pokusíte dlouhodobě dosáhnout co největších úspěchů.  Možnosti jsou hodně podobné jako v manažerských módech v loňské  verzi, takže můžete míchat se sestavou, nastavovat pro jednotlivé  řady herní strategie, měnit hráče za borce z jiných klubů a vylepšovat  své zázemí a personál.

Všechny hokejové fandy určitě potěší,  že letos jsme se konečně dočkali zařazení kompletní české Extraligy!  Můžete se tak chopit svých miláčků a dotáhnout Slavii, Zlín,  Vsetín nebo třeba Liberec až k vysněnému vítězství v play-off.  A ač to jen těžko mohu přenést přes své "sešívané" srdce, musím  doplnit, že hrát lze i za Spartu. Brrr... I když se české týmy  v zahraničních sportovních hrách obvykle svým skutečným vzorům  příliš nepodobají, zde se databáze českých mužstev a samotných  hráčů docela povedla. Samozřejmě, o mnoha atributech bychom mohli  diskutovat, ale většina největších hvězd svými schopnostmi svým  živým protějškům jakžtakž odpovídá, některé lze více méně poznat  i podle vzhledu. Je ale jasné, že zámořská NHL je zpracována  o dost pečlivěji, to snad ani není nutné dodávat.

Samotné zápasy  jsou těm v minulém díle bohužel podobné více, než by bylo zdrávo.  Herní systém je téměř stejný, podobné je i řešení různých situací  a kvalita brankářů. Viditelnější změnou je fakt, že je obtížnější  dobře trefit puk ve složité situaci, třeba zády k brance, nebo  dobře zakončit "one-timer", tedy střelu z voleje z nahrávky.  Značně předěláno naopak bylo ovládání, zejména při použití klávesnice  bohužel k horšímu. Je zkrátka zapotřebí více kláves. Trochu rozdílné  je i pojetí jednotlivých stupňů obtížnosti, zdá se nám, že hra  je obecně o něco lehčí než loni. Což určitě nevadí u začátečnického  nastavení, ale nejvyšší obtížnost by mohla být větší výzvou.  Zvláště v útoku jsou počítačoví soupeři dosti bezzubí. Naštěstí  lze k mači vyzvat kamaráda přes lokální síť či internet, multiplayer  je opravdu propracovaný, a to nejen co se týče samotné hry, ale  i ohledně podpory, různého nastavení a podobně.

Grafické zpracování  je samozřejmě opět o něco lepší než loni, to nepřekvapí. Podrobnější  textury, propracovanější animace, několik fintiček navíc - to je  prostě klasika. Ohledně zpracování je však určitě nejdiskutovanější  oblastí dabing. Stejně jako je poprvé zařazena česká nejvyšší  soutěž, prožívá svoji premiéru i kompletní český dabing. Kromě  českých hlasatelů na stadiónu se totiž dočkáme hlavně originálního  komentáře zápasů v podání známých sportovních komentátorů České  televize, Roberta Záruby a Petra Vichnara. To je skvělé - tedy  alespoň na první pohled, respektive poslech. Na ten druhý objevíte  spoustu nedostatků a pokud jste opravdoví šťouralové, bude vám  připadat, že nějaká chyba je snad v každé větě. Důvodem je částečně  fakt, že v angličtině se jména neskloňují a díky tomu v českých  větách, doplněných o proměnnou (tedy o jména hráčů), dost často  nesedí pády. V komentáři jsou ale i další chyby, které do této  kategorie nespadají, což je docela škoda. I tak ale může být  díky dvojici Záruba a Vichnar letošní ročník pro mnohé hráče  přístupnější.

NHL 07 rozhodně není špatná hra. V rámci série  NHL však patří k těm slabším a méně převratným, což nemůže vynahradit  ani český komentář a Extraliga.

Hodnocení

6.9

Výrobce:  EA Sports

Vydavatel: Electronic Arts

Distributor v ČR: Electronic  Arts Czech Republic

Lokalizace: kompletní

Cena: 1 499 Kč

Multiplayer:  ano

Faces of War

Důležitou  roli hrály i malé skupiny speciálně vycvičených mužů, kteří pronikali  do týla nepřítele a sabotovali jeho zásobování, ničili důležité  objekty a prováděli další nebezpečné operace. Na toto téma bylo  zpracováno již několik her, mezi nimiž asi nejvýše vyčnívá série  Commandos. Na podobnou strunu, i když přece jen v trochu akčnějším  a na otevřené střety bohatším stylu, zahrála i nenápadná, ale  velmi povedená strategie Soldiers: Heros of World War II. Právě  na tento titul navazuje Faces of War.

Hra nabízí singleplayerové  kampaně za západní spojence, Sověty i Němce a v nepřeberném množství  misí vás staví před rozmanité úkoly. Hráč ovládá malé skupiny  vojáků, ale v průběhu mise se obvykle dostane i k těžším zbraním;  vaši muži totiž umí ovládat i bojová vozidla či děla. Hra klade  obrovský důraz na detaily - můžete jednotlivě vybavit každého vojáka  zbraněmi padlých nepřátel, můžete (a vlastně obvykle musíte)  dobíjet ukořistěný kulomet, vozidla spotřebovávají benzín, tanky  mohou ničit ploty, stromy a další objekty, vojáci vyzbrojení  plamenometem mohou ledacos podpálit... Fantazii se meze nekladou.

Repertoár  akcí, které je možné svým svěřencům zadat, je opravdu široký.  Dokáží se také dobře schovávat a hra vám dokonce při přiblížení  kurzoru k nějakému úkrytu (křoví, zeď, vrak tanku, kráter od  výbuchu) sama předem ukáže, jak se vojáci v úkrytu seskupí. Svým  mužům můžete nastavit různý stupeň agresivity, což samozřejmě  využijete často. Pokud se třeba se sniperem plížíte k vyhlédnutému  místu, bylo by hloupé, kdyby se prozradil střelbou. Faces of  War je do značné míry o mikromanagementu, o udílení rozkazů jednotlivcům  nebo malým skupinkám. Taková mravenčí práce by se ve víru boje  dala jen obtížně zvládat, ale autoři naštěstí mysleli na možnost  zpomalení času. Bohužel se občas stane, že vojáci nereagují úplně  bystře a čas od času mají svoji hlavu, což docela zamrzí.

Tomu  ovšem můžete částečně předejít, pokud si vojáka či bojový stroj  vezmete pod přímou kontrolu. Režim "Direct Control", použitý  už v titulu Soldiers, je tak trochu akčním prvkem ve hře jinak  čistě strategické - pomocí klávesnice a myši totiž přímo ovládáte  vybranou jednotku a vesele s ní můžete kosit nepřátele. Někdy  se to docela hodí, zvláště když chcete uskutečnit nějaký nestandardní  manévr. Mise jsou dost rozmanité a užijete si jak čistě "plížící"  záškodnické či výzvědné operace, tak větší střety, kde hrají  hlavní roli těžké zbraně. Jelikož ovládání hry je poměrně složité,  je pro hráče připraveno několik výukových scénářů, ve kterých  se mohou naučit vše potřebné. Ani ale hra není úplně snadná a  představuje poměrně solidní výzvu.

Technické zpracování hry  je velice povedené, grafika i ovládací interface se autorům povedly.  Rovněž animace vojáků je podařená, což potěší o to více, že vaši  muži mohou vykonávat opravdu široké spektrum činností. Je však  pravda, že díky podrobným texturám a všemožným efektům je hra  hardwarově poměrně náročná. K dispozici je i několik multiplayerových  režimů, a to včetně zajímavého módu, kdy mohou čtyři hráči hrát  kooperativně proti počítači.

Faces of War není dokonalý titul,  ale díky kvalitnímu zpracování, obrovskému smyslu pro detail  a pří-stupu, který je o dost originálnější než u většiny ostatních  realtimových strategií, je rozhodně hodnotným příspěvkem do sbírky  virtuálních stratégů.

Hodnocení

8.0

Výrobce:  Best Way

Vydavatel: Ubisoft

Distributor v ČR: Playman Lokalizace:  titulky

Cena: 499 Kč

Multiplayer: ano

Just Cause

Rico je tajný agent,  který před sebou má triviální úkol zlikvidovat tyranského prezidenta  exotického souostroví San Esperito.

V obrovském  herním světě na vás čeká spousta úkolů, znepřátelených frakcí,  dopravních prostředků, zbraní, protivníků i přátel. Just Cause  je hlavně o značné svobodě jednání. Celý obrovský virtuální svět  můžete už od počátku hry v podstatě volně procházet, projíždět  či prolétnout - a věřte, že kdybyste se rozhodli jen celé souostroví  zmapovat, zabere vám to hodně času. Lepší samozřejmě je vést  Ricovy kroky tak, abyste se pomaloučku, polehoučku přibližovali  ke svému cíli.

Just Cause mnoha prvky připomíná slavnou sérii  GTA: zejména již zmíněnou volností a množstvím vedlejších úkolů  a nepovinných činností, které sice nejsou k dohrání potřebné,  ale můžete se u nich vyřádit nebo díky nim dokonce získat lepší  vybavení. Určitě si vzpomenete i na Far Cry, zejména díky exotickému  prostředí a rozlehlým exteriérům. A pamětníci si možná uvědomí,  že spolupráce s místním odbojem a cesta k likvidaci tyranského  vládce připomíná zápletku postarší taktické hry Jagged Alliance  2...

Cest k vítězství je mnoho. Můžete se pustit do série úkolů  pro guerillu, která prezidenta rovněž nemá v lásce a má podobné  cíle ja

ko vy. A nebo se můžete rozhodnout pro one-man show  a pokusit se svrhnout celý režim sám. A co drogové kartely, nebylo  by možné je nějak zapojit do místních třenic? Možností je zkrátka  spousta, leckdy vám navíc další úkoly a mise zadají vaši parťáci,  Kane a Sheldon, které vždy najdete na základně.

Každopádně se  vyplatí získávat vliv nad jednotlivými částmi tropického souostroví.  S pomocí guerill nebo drogového gangu, na jehož stranu se přidáte,  obsazujete vesnice, města či vojenské základny tak, že postupně  ničíte barikády a nakonec vyvěsíte vlajku, respektive sejmete  šéfa konkurenční narkomafie. Vaše úsilí vám samozřejmě znepříjemňují  početní nepřátele a hra je v těchto fázích opravdu frenetickou  střílečkou. Možná až moc jde o čistou arkádovou akci, nějaké  prvky reality nečekejte. Zabíráním území jednak vytváříte další  a další základny, kde lze doplňovat zdraví a munici, a také zvyšujete  respekt obyvatel, což zase přináší možnost vybavit se na základnách  lepšími zbraněmi a dopravními prostředky.

Rico jako správný  agent ovládá všechny myslitelné zbraně. V Just Cause jich najdete  opravdu požehnaně kromě základních pistolí s nekonečným množstvím  munice jsou to různé samopaly, brokovnice, pušky, raketomety...  Nabídka je opravdu široká, nicméně v praxi nepříliš použitelná.  Účinky jednotlivých typů zbraní si jsou dost podobné, arzenál  je navíc podivně rozdělen do několika skupin a snad do každé  zbraně pasují jiné náboje. A to prostě hraní někdy dost komplikuje.

Velkou  pochvalu autoři zaslouží za opravdu obrovské množství dopravních  prostředků. A nejde jen o různé motorky a automobily všech možných  typů a velikostí, svézt a proletět se můžete i vodním skútrem,  člunem, různými letadly, vrtulníkem... A to jsme ještě nezmínili  fakt, že Rico s sebou tahá padák a lano s hákem. Na první pohled  to možná bude znít šíleně, ale díky těmto pomůckám se můžete  třeba zavěsit za auto, roztáhnout padák a plachtit za vozidlem  nebo za člunem, dokonce i za letadlem. Díky svým akrobatickým  schopnostem Rico navíc dokáže přistát na střeše auta, vyhodit  řidiče a chopit se řízení. Kýčovité, ale efektní.

Just Cause  vypadá na první pohled lákavě, ale autoři se bohužel nevyhnuli  mnoha chybám. Hloupé je náhodné objevování nepřátel a vozidel,  hloupá je i chabá inteligence některých vašich spojenců. Ovládání  padáku a lana s hákem je někdy tak nešikovné, že budete skřípat  zuby. Rico dost často také zaklepe bačkorami, aniž byste udělali  nějakou chybu prostě máte smůlu. Přesto je Just Cause hodně zajímavý  titul. Třeba i kvůli povedené, i když pro někoho možná přespříliš  kreslené a "gétéáčkovské" grafice.

Hodnocení

7.5

Výrobce:  Avalanche Studios

Vydavatel: Eidos

Distributor v ČR: Cenega  Czech Lokalizace: manuál

Cena: 999 Kč

Multiplayer: ne

§§§§§

§§§§§


12/2003

$$$$$


Novinky


Krátké zprávy

Petr Felt

c03p0717

Volný je bezpečný

Czech On Line, a. s., poskytovatel internetových služeb pod značkou VOLNÝ, zavádí samoinstalační CD pro bezpečné připojení k internetu. Pomocí tohoto cédéčka, pojmenovaného Bezpečný internet, si můžete vytvořit uživatelské konto pro připojení k internetu přes VOLNÝ a nastavit svůj počítač pro použití tohoto připojení. K neomezenému přístupu na internet vytáčeným připojením, k e-mailové schránce (VOLNÝ mail), prostoru pro internetové stránky (VOLNÝ web hosting) a prostoru pro umístění fotografií na internetu (VOLNÝ album), získáte možnost vyzkoušet, jak funguje antivirová a antispamová ochrana e-mailové schránky. Navíc se instalací CD na rok nastaví rozšířená kapacita schránky na 25 MB. Za symbolickou cenu obdržíte i bonus kredit ve výši 200 Kč na volání přes hlasovou službu VOLBA 1020.-FEL

Electronic Arts nastupují

Společnost Electronic Arts otevřela svou pobočku v Praze. Činnost této pobočky bude zahrnovat prodej, distribuci, marketing a technickou podporu zákazníkům pro všechny hry vydávané pod některou z hlavních značek společnosti: EA SPORTS, EA GAMES a EA SPORTS Big. -FEL

Telefony na splátky

Společnost Eurotel Praha nabízí od 1. listopadu 2003 možnost koupě vybraných telefonů na splátky s navýšením již od 1,9 %, pro firemní zákazníky dokonce již pouze od 1,6 %. Pro získání zvýhodněného navýšení stačí být tarifním zákazníkem Eurotelu nejméně šest měsíců, mít dobrou platební morálku a výši měsíčního účtu za každý z posledních tří měsíců alespoň 400 Kč. Tato nabídka se nevztahuje na zákazníky předplacených služeb Go a je platná do vyprodání zásob, nejdéle do 31. 1. 2004.-FEL

Odblokování mobilu

Od počátku listopadu nabízí T-Mobile svým zákazníkům novou službu odblokování mobilního telefonu. V každém balení s nově zakoupeným nedotovaným či dotovaným telefonem s výjimkou Twist sad, který si zakoupíte po 1. listopadu, najdete kartičku s odblokovacím kódem k danému přístroji. S pomocí kódu a návodu, který je k dispozici na webových stránkách www. t-mobile.cz/odblokovani, si poté můžete svůj telefon odblokovat. Kartičku s kódem si uschovejte pro případ, že při servisním zásahu, kdy vám bude přehráván software, dojde k opětovnému zablokování.-FEL

Registrace domén

Dalších 5 registrátorů podepsalo smlouvy se sdružením CZ.NIC, přičemž tito adepti vyhověli v akceptačních testech. Od 24. října jim byl zpřístupněn komunikační kanál s Centrálním registrem. Jedná se o tyto firmy: ČESKÝ TELECOM, KRAXNet, Media4web, ONE.CZ a Web4U. Počet registrátorů se tak zvýšil již na 13. Seznam všech v současnosti aktivních registrátorů naleznete na www.cznic.cz.-FEL

Oskarta Parta

MMS Fotopošta a textové zprávy do sítě Oskar za poloviční cenu to je vánoční nabídka Oskarty Parta, která vám nabízí posílání SMS zpráv za 1,05 Kč a odeslání MMS do sítě Oskar za méně než pět korun. Stačí Oskarta Partu aktivovat do konce roku a pak ji v pravidelném dvouměsíčním intervalu dobíjet kreditem ve výši nejméně 400 korun. Pět dnů před vypršením termínu vám Oskar pošle informativní textovku, že se blíží termín placení. Pokud si kartu nedobijete, nepřijdete o ni. Bude pouze převedena na standardní Oskartu s FlexiSazbou. Pořizovací cena Oskarty Parta je 500 korun, včetně přednabitého kreditu 100 Kč. O převedení Oskarty na Oskartu Parta mohou požádat i stávající zákazníci. Oskar službu aktivuje za poplatek 400 Kč, který bude stržen z aktuálního kreditu.-FEL-

Fincom inovoval

Společnost Fincom International představila nový model externího modemu Microcom DeskPorte Voice. Oproti předchozí verzi je vybaven protokolem V.92, umožňujícím rychlejší připojení k internetu. Zvýšenou přepěťovou ochranu oceníte hlavně v letním období bouřek. Je certifikován pro Microsoft Windows XP a SuSE Linux verze 7.0. Modem umožňuje přímé spojení mikrofonu a reproduktoru pro hlasovou komunikaci, odesílání a přijímání faxů a přenos hlasu.-FEL

Nový Go tarif

Eurotel Praha zavedl od počátku listopadu všem zákazníkům předplacených služeb Go možnost aktivace nového tarifu Special Go. Minuta volání do všech sítí bude v tarifu Special Go stát 4,85 Kč a jedna SMS přijde na 2,95 Kč. Zároveň také umožní levnější mezinárodní volání do vybraných zemí. Využívat jej mohou současní i noví Go zákazníci, kteří jej aktivují do konce letošního roku. Zákazníci, jež chtějí využívat výhod tarifu Special Go, ale nemají Go SIM kartu, si mohou koupit malou Go sady za 150 Kč s přednastaveným novým tarifem. Ta obsahuje Go SIM kartu Smart přednabitou na 50 Kč, která navíc umožňuje modernější formu GSM bankovnictví až v 15 bankách a zcela nové SIM aplikace "Personal SMS" a "PIN Manažer". Nabídka platí do 31.12. 2003, nebo do vyprodání zásob.-FEL

Předplacený paušál

Oskar zavádí tarify nové generace při jejich aktivaci získáte měsíčně 5 hovorů do sítě Oskar zdarma! Můžete si je užívat až celý 1 rok, a získat tak až 60 telefonátů zdarma. Stačí si předplatit jeden z tarifů Řekni mi, Povídej nebo Nezavěšuj do 31. prosince 2003. Kdykoli pak budete mít téma na dlouhé povídání, jednoduše před volaným číslem vytočíte speciální kód *5, a voláte zadarmo. Co když bude hovor nečekaně krátký? Pokud bude vámi zvolený hovor kratší než 1 minuta (nebo bude trvat přesně 1 minutu), zaplatíte za něj podle standardního ceníku vašeho tarifu a hovor zdarma vám zůstane na jindy. Co musíte udělat? Musíte složit tzv. předplatbu, která vám pak bude průběžně započítávána na paušál bez DPH. Paušál tak vlastně zaplatíte předem.-FEL

Olympus v novém

Společnost Olympus otevřela nový administrativní, servisní a skladový areál na Evropské ulici v Praze 6. Kromě administrativních útvarů zde sídlí středoevropské Servisní centrum, jež bude zajišťovat opravy přístrojů, a Centrum péče o zákazníky call centrum, jež se bude o zákazníky starat. Poněvadž v Evropě expanduje prodej fotografických přístrojů, bude ještě vybudováno další servisní centrum v Přerově právě na servis fotoaparátů.-FEL

Řešení Novellu pro malé

Společnost Novell začala poskytovat malým firmám a domácím kancelářím zdarma balík Novell Small Business Suite Starter Pack. Toto řešení je v podstatě síť v krabici a přináší zákazníkům celou řadu síťových služeb: přístup k internetu, elektronickou poštu, možnost spolupráce a bezpečnost. Toto síťové řešení budou zdarma poskytovat především partneři společnosti Novell, ale též poskytovatelé aplikací, kteří budou tento balíček distribuovat zdarma spolu s jejich vlastními produkty určenými pro malé firmy. Více se dozvíte na www.novell.cz.-FEL

D-Link v Čechách

Síťová společnost D-Link, u nás známá především svými WiFi produkty otevřela od listopadu své zastoupení v České republice. Pražská kancelář bude mít na starosti obchodní podporu distributorů a jednotlivých prodejců v ČR a SR. -FEL

Služba Locator zlevnila

Snížené ceny za službu Locator nabízí T-Mobile od počátku listopadu. Tarifní zákazníci tak nově zaplatí za jedno zjištění polohy mobilního telefonu prostřednictvím této služby 4 Kč bez DPH, při počtu tisíce a více lokalizací za měsíc je sazba 2,90 Kč. Twistové zákazníky vyjde určení zeměpisné polohy na pouhých 4,20 Kč včetně DPH.-FEL-

§§§§§


Krátké zprávy I

Tomáš Jirásko

c03p0718

Aspire 2000

Notebooky Acer Aspire 2000 jsou osazeny procesorem Intel Pentium M s frekvencí až 1,6 GHz a čipsetem Intel? 855GM. Dále jsou vybaveny Integrovanou kartou pro bezdrátové připojení 802.11b a neobyčejně výkonnými bateriemi určenými pro technologii Intel? Mobile Centrino?. Paměť 512 MB DDR SDRAM může být rozšířena až na 2 GB. Pevný disk má kapacitu až 60 GB, v nabidce jsou mechaniky DVD/CD-RW či DVD-RW. Notebooky nové řady jsou dodávány se širokoúhlým 15,4" WXGA TFT displejem s rozlišením 1 280 x 800 a 16,7 milióny barev. Funkce CineVision zajišťuje dokonalé zobrazení videofilmů všech formátů na celém displeji a funkce ClearVision dynamicky přizpůsobí jas, kontrast a barevnou hloubku. Grafický čipset je umístěn na kartě ATI Radeon 9200 s pamětí DDR 64 MB. Notebooky Acer Aspire 2000 podporují funkci DualView, která umožňuje současně používat displej a externí CRT monitor. Audiosystém Aspire Virtual Surround kompatibilní s MS-Sound se skládá ze dvou integrovaných reproduktorů, sub-wooferu a mikrofonu. Připojitelnost je u notebooků Acer Aspire 2000 zajištěna faxmodemem 56Kbps ITU V.92, síťovou kartou Ethernet a kartou pro bezdrátové připojení podle standardu IEEE 802.11b. -TJi

AEC roadshow 2003

Šest navštívených měst (Brno, Ostrava, Zlín, Hradec Králové, Praha a Plzeň) a více než 350 posluchačů to je celková bilance třetího ročníku akce AEC roadshow. Již tradičně se koná na přelomu září a října, přičemž filozofie projektu je jednoduchá: nabídnout zájemcům informace o aktuálních problémech počítačové bezpečnosti a možnostech jejich řešení přímo "v terénu" (proto šest míst konání i mimo tradiční geografická centra). Vstup na AEC roadshow je přitom už tradičně zdarma. Účastníci si v každé lokalitě mohli vyslechnout několik přednášek od předních odborníků na aktuální témata síťových červů, stavu elektronického podpisu v Čechách, seznámili se také se základními otázkami antivirové ochrany a bezpečnostními riziky. Představeny byly samozřejmě také produkty, tipy, triky a řešení, které mohou pomoci rizika v informačních technologiích eliminovat. Akce se konala pod mediální záštitou měsíčníku PC World.-Tji

Hudba z klíčenky

Tomáš Jirásko

Acer se začlenil mezi společnosti, které představily svůj MP3 přehrávač. Acer se vydal nejschůdnější cestou, kdy za základ použil USB klíčenku, kterou doplnil ovládacími prvky. Dal tak vzniknout sice jednoduchému, ale funkčnímu a hlavně cenově přijatelnému řešení. Nový Acer MP3 Flash Stick je vyráběn v kapacitách 128 nebo 256 MB. Použité rozhraní USB je pomalejší specifikace 1.1, což je u kapacity 256 MB je již mírně nekomfortní. Vestavěný ekvalizér poskytuje přednastavené mody Pop, Jazz, Classical, Rock a Normal. Přehrávač podporuje soubory ve formátech MP3 / WMA. Napájen je dvojicí standardních AAA baterii, které udrží přehrávač "vzhůru" po 12 hodin. Jeho hmotnost při rozměrech 95,2 x 30,0 x 28,5 mm je 30 g bez baterií.

Odkaz: www.acer.cz

Philips prezentoval

Tomáš Jirásko

Závěr roku je pro každou ze společností na trhu jedním z nejlukrativnějších období co se tržeb týká, a všichni hráči si toho jsou vědomi. Ani holandský Philips není v tomto směru výjimkou, a tak uceleně představil svoji nabídku pro závěr roku. Některé modely jsou již na trhu, přesto nezaškodí malé shrnutí.

Televizory jsou již delší dobu jednou z oblastí, kde Philips umí, ale až nyní se konvergence IT a spotřební elektroniky výrazněji promítla do jeho nabídky v tomto segmentu. Uvedený televizor FlexTV 32PW9768 nepatří mezi přístroje pro každého, jak již naznačuje jeho 82cm úhlopříčka. Kromě velké obrazovky disponuje FlexTV i vestavěným pevným diskem pro nahrávání TV programu jak přímo při sledování vybraného programu, tak při sledování jiného. Je rovněž možno předprogramovat soubor programů pro nahrávání. Pevný disk zabudovaný ve FlexTV umožňuje současně sledovat a nahrávat pořady. Televizor umožňuje přerušit sledování živě vysílaného programu v kterémkoli okamžiku a na jak dlouho je nutno, a pokračovat ve sledování kdykoli později pouhým stiskem tlačítka na dálkovém ovladači. Při pokračování sledování televize se každých 30 sekund aktivuje funkce Skip, vhodná pro přeskočení reklam, další funkce Instant Replay umožňuje znovu zhlédnout posledních 8 sekund programu. Při sledování pozastaveného programu se lze lehce vrátit do reálného času stiskem tlačítka Live. Pozastavený program je možno zhlédnout dodatečně.

V audiosekci nabízí Philips přehrávač eXpanium 520, který krosmě přehrávání nabídne na svém displeji i možnost hraní integrovaných her. Představena byla rovněž řada nových vysoce výkonných multimediálních projektorů pod názvem cClear. Řada sestává ze tří modelů cClear Air Brilliance (bezdrátový 802.11b s rozlišením XGA), cClear Brilliance XG1 (rozlišení XGA) a cClear SV1 (vysoký jas, rozlišení SVGA) a může se pochlubit jasem 2 600 ANSI lumenů. Dobře řešeny jsou monitory i po stránce uživatelské např. u bezdrátového Air Brilliance se po zapnutí projektoru objeví jeho IP adresa, kterou lze poté zadat do webového prohlížeče počítače jako URL, pro spuštění linku pro stažení dat. Kliknutím na něj se provede přenos, stažení, instalace a automatická synchronizace počítače s projektorem.

Ani na poli harddiskových audioplayerů nechce Philips jen tak vyklidit pole, a do tvrdého konkurenčního boje vyslal malý Hdd060 s tloušťkou 1,8 cm a odpovídající délkou kreditní karty, a Hdd100 vážící 167 g. Displej menu má bílé podsvícení pro použití na tmavých místech (kluby) či v noci. LED displej je krytý tvrzeným sklem odolným proti poškrábání a celokovové tělo dodává malému a lehkému přístroji zdání síly a robustnosti. Hdd060 disponuje kapacitou 1,5GB, což umožňuje uložit v něm 375 skladeb ve formátu MP3 a až 600 skladeb ve formátu WMA. Hdd060 nabízí skvělou kombinaci velikosti a dostatečného úložného prostoru. Spojení s počítačem je umožněno pomocí USB 1.1. Hdd100 nabízí 15 GB diskového prostoru pro 3 000 skladeb ve formátu MP3 a až 6 000 skladeb ve formátu WMA. Disponuje připojením USB 2.0 a má vlastní interní MP3 kodek. Jeho váha je 167 g a rozměry pouze 10,7 cm x 6,5 cm x 2,0 cm. Zařízení dále obsahuje dálkové ovládání s pěti tlačítky.

Philips se zhlédl rovněž i v řešení, které je již delší dobu doménou spíše výrobců hardwaru než spotřební elektroniky. Zrak společnosti padl na USB klíčenky, a tak není asi překvapením, že se tyto produkty jmenují KEY. Celkem se jedná o čtveřici MP3 přehrávačů a dvojici fotoaparátů.

Digitální audiopřehrávače nesou označení KEY 003, 004, 005 a 006 odlišuje je v podstatě pouze použitá paměť. KEY 006 disponuje 128 MB paměti, což postačuje pro až čtyři hodiny zvuku ve formátu WMA nebo dvě hodiny ve formátu MP3, KEY 004 má paměť o velikosti 64 MB. Oba tyto modely jsou dodávány s popruhem na krk s integrovaným dálkovým ovládáním. Prostým dotknutím se popruhu může posluchač hudbu ovládat, pouštět, přeskakovat na další stopu, zastavovat, přerušovat a dokonce i velmi jednoduše ovládat hlasitost. Modely KEY 004 a 006 se vyznačují shodnými parametry jako 006/004, ale jsou dodávány bez šňůry na krk.

KEY 007 a 008 jsou fotoaparáty. Oba nabízejí USB konektivitu a první z nich disponuje 128 MB paměti pro uložení až 1 600 fotografií kvality VGA, KEY 007 zvládne uložit až 800 fotografií. Oba fotoaparáty využívají VGA snímač, umožňující zvýšit kvalitu fotografie až na 1,3 megapixelu.

I zvláště vypečená sluchátka pro hráče byla představena. Philips HG100 byla vyvinuta speciálně pro příznivce počítačových her, kdy do sluchátek byl integrován systém Active Motion a jsou doplněna vibračním zařízením neck-and-ear a zvukovými enhancery, které mají hráči lépe a radostněji zprostředkovat pocit, že je in-the-game. Technologie je výrazně patrná u akčních kousků není nad ránu do zátylku :-). S použitím nastavitelného mikrofonu mohou on-line komunikovat se svými soupeři a zároveň hrát na internetu. Veškeré vybavení lze snadno ručně nastavit podle individuálních požadavků jednotlivých hráčů.

Odkaz: www.thingstodoyourthing.com

Dárky pod stromeček

Tomáš Jirásko

Dell na český předvánoční trh uvedl nové produkty, které jsou na některých okolních trzích k dispozici již od předcházejícího měsíce. V nabídce nalezneme sedmnáctipalcový LCD displej s televizním tunerem Dell W1700. Širokoúhlý displej W1700 je vybaven nejen VGA i DVI vstupy, ale obsahuje rovněž integrovaný tuner a konektory pro S-video, component a composite video. LCD televizi lze provozovat rovněž nezávisle na osobním počítači. Standardní součástí dodávky je i dálkové ovládání, kterým lze přepnout displej do režimu počítačového monitoru nebo televize a zároveň nastavovat řadu dalších funkcí. W1700 je připraven i pro normu HDTV (High Definition TV televizní vysílání s vyšším rozlišením) a jeho vestavěné reproduktory mají výkon 5 W na jeden kanál. Monitor nabídne rozlišení 1 280 x 768 pixelů při obnovovací frekvenci 60 Hz (WXGA), dobu odezvy 25 ms, kontrastní poměr 400 : 1, jas 450 cd/m2, horizontální i vertikální zorný úhel ? 88 ?. Rozměry monitoru jsou 300 x 560 x 95 mm, hmotnost 8 kg.

Další novinkou je PDA Dell Axim X3. Nový kapesní počítač se bude nabízet ve třech variantách jeden model s integrovaným bezdrátovým připojením standardu 802.11b za 11 980 Kč bez DPH a dva další modely v cenách 7 980 a 9 980 Kč bez bezdrátového připojení.

Oba výkonnější kapesní počítače, vybavené procesorem Intel Xscale s taktovací frekvencí 400 MHz, mají 64 MB SDRAM a 64 MB ROM (Intel StrataFlash) paměti. Nejlevnější model používá procesor Intel Xscale taktovaný na 300 MHz, 32 MB SDRAM a 32 MB ROM paměti. Slot SDIO může být použit pro rozšíření funkčnosti kapesního počítače v mnoha oblastech. Všechny modely Axim X3 používají transreflektivní TFT displej s rozlišením 240 x 320 pixelů (QVGA). Synchronizační kolébka s napájením, která je součástí dodávky obou výkonnějších modelů, umožňuje současné dobíjení jedné rezervní standardní baterie o kapacitě 950 mAh nebo dostupné vysokokapacitní baterie o kapacitě 1 800 mAh. Hmotnost přístroje je 142 gramů a tloušťka necelých 15 mm. Axim X3 má vyměnitelnou baterii, SD slot, infračervený port (i pro ovládání domácích spotřebičů) a volitelně i bezdrátové připojení do sítě.

Třetí novinkou je Dell Digital Jukebox vážící 215 gramů, s volitelnou kapacitou 15 a 20 GB. Vestavěná dobíjecí lithium-polymerová baterie zajistí až 16hodinový nepřetržitý provoz přehrávače. Přiložený USB kabel (USB 2.0) nejen realizuje propojení s osobním počítačem, ale může zároveň zařízení dobíjet místo standardní nabíječky. Přehrávač zobrazuje všechny informace o skladbách na podsvíceném pěticentimetrovém displeji. Ovládání je usnadněno otočným ovladačem na přední straně přehrávače. Kromě přehrávání MP3 nebo WMA souborů lze Digital Jukebox použít pro zálohování dat nebo jako diktafon. Přehrávač používá jednoduché počítačové rozhraní od společnosti MusicMatch, a uživatel tak získává i přístup ke stahování hudby ze serveru této firmy. Rozměry přístroje jsou 105,3 x 69 x 22 mm a hmotnost 215 g.

Odkaz: www.dell.cz

UMAX T200V

Tomáš Jirásko

UMAX se zařadil mezi další značky nabízející ve svém portfoliu Tablet PC. UMAX se zaměřil především na co nejnižší cenu tohoto přístroje, aby technologii dotykového displeje přiblížil širšímu okruhu uživatelů. Displej modelu Tablet PC T200V je 14,1" a nabízí rozlišení 1 024 x 768 bodů. Tablet PC pohání nízkonapěťový procesor VIA Antaur na frekvenci 1 GHz, který byl vyvinut zejména pro podobná zařízení s požadavky na velmi nízký profil notebooků, bezproblémové chlazení a solidní výdrž na baterie. T200V je vybaven videokamerou ve víku displeje, faxmodemem i síťovým rozhraním 10/100 Ethernet. Ve výbavě nechybí infraport, PCMCIA slot, 2x USB 2.0 a VGA výstup. Notebook lze navíc osadit bezdrátovým adaptérem (Wireless LAN) pro přístup na internet v místech osazených přístupovými body (tzv. hotspoty). V základní výbavě je externí DVD/CDRW mechanika s připojením na USB 2.0. Tablet PC je navržen pro operační systém Windows XP Home a XP Professional. Součástí příslušenství je speciální software RitPen pro maximální využití funkcí dotykového displeje. Cena základní verze s 256MB RAM, 40GB HDD, externí DVD/CDRW mechanikou a Windows XP Home je 39 990 Kč bez DPH. Verze Tablet PC T200V s XP Professional a 512 MB paměti stojí 44 990 Kč bez daně.

Odkaz: www.umax.cz

MP3, rádio a já

Tomáš Jirásko

Společnost Creative uvedla MP3 přehrávač Creative Rhomba MP3 s 256 MB paměti, rozhlasovým přijímačem a nahráváním hlasu. Na tuto kapacitu uloží Creative Rhomba až 120 skladeb ve formátu WMA nebo až 60 v MP3. Vestavěná Li-ion baterie umožňuje 10 hodin přehrávání a nabíjení přes USB port, který také zajišťuje snadné přetahování souborů z PC. FM rádio udrží uživatele v dosahu oblíbených stanic a zpráv, navíc Rhomba dokáže nahrávat až 16 hodin poznámek, či schůzek přes zabudovaný mikrofon. S ovládacími tlačítky lze pracovat jednou rukou, rozměrný podsvícený LCD displej přehledně podává všechny důležité informace a poskytuje přístup k mnoha nastavením a prvkům. Přehrávač je vybaven softwarem Creative MediaSource, jenž umožňuje snadné a rychlé převádění hudby z CD do formátu MP3.

Odkaz: www.europe.creative.com

Lehčí, tenčí Vaio

Tomáš Jirásko

Novou verzi 505 série notebooků Vaio představila společnost Sony jako nejlehčí a nejtenčí produkt svého typu na světě. Nový PCG-X505 je označován také jako "505 Extreme". Jeho rozměr roste z 9,7 milimetru na čelní straně až po 21 milimetrů na zadní stěně. Srdcem 505 Extreme je 1GHz verze procesoru Intel Pentium M. Standardní paměť je 512 MB, velikost pevného disku činí 20 GB. Použitý displej má velikost 10,4 " a disponuje rozlišením 1 024 x 768 obrazových bodů (XGA). Podpora bezdrátových sítí není součástí přístroje, jedinou možností je využít slot pro PC Card (PCMCIA). Rozměry tohoto střízlíka jsou 259 x 208 milimetrů a hmotnost 785-825 gramů. Druhou "mašinkou" od Sony je Vaio PCV-P101. Tento model má v produktové řadě nahradit mezeru mezi současnými ultranotebooky Vaio a desktopy. Vaio P je postaveno na 1,06GHz procesoru Intel Mobile Celeron s 256 MB paměti, má 40 GB HDD, doplněn je mechanikou CD-RW/DVD-ROM a nabídne i USB2.0 porty a integrovanou síťovou kartu.

Odkaz: www.sony.co.jp


Krátké zprávy II

Dva od Motoroly

Tomáš Jirásko

Motorola oslavila svých 75 let od založení, a zároveň představila dvojici nových telefonů, které se objeví na našem trhu. Prvním z modelů je C200 určený pro nenáročné uživatele. Telefon váží 84 gramů, má integrovanou anténu a rozměry 105 x 44 x 19 mm. Motorola C200 by měla vydržet až 300 minut hovoru nebo 150 hodin v pohotovostním režimu. K telefonu lze dokoupit další příslušenství, jako např. handsfree sadu s integrovaným FM rádiem.

Druhý model V300 bude v České republice prodáván exkluzivně v síti T-Mobilu a u jeho vybraných prodejců. Jde tak o další mobilní telefon určený výhradně pro jednoho z operátorů. Motorola V300 pokračuje v tradici oblíbených véčkových modelů, kdy nabídne zákazníkům integrovaný fotoaparát umožňující pořizovat snímky v rozlišení až 640 x 480. Telefon dovoluje zasílat SMS i MMS zprávy, a podporuje funkce instant messagingu. Motorola V300 nabídne dvojici displejů interní TFT aktivní s podporou 65 536 barev a externí OLED s rozlišením 32 x 96 pixelů s modrým podsvícením. Tento telefon rovněž obsahuje aplikaci MotoMixer, kde si můžete složit vlastní vyzváněcí melodie. Motorola V300 je také vybavena novou funkcí, která umožňuje stahování vyzváněcích melodií ve formátu MP3. Telefon podporuje i technologii Java. Pro vlastní aplikace, obrázky a melodie je k dispozici celkem 5 MB paměti. Model V300 je rovněž vybaven funkcemi organizéru a hlasového záznamníku. Rozměry tohoto mobilního telefonu jsou 89 x 49 x 25 mm a hmotnost 95 g.

Odkaz: www.motorola.cz

Dvacet mega IBM

Tomáš Jirásko

Jubilejní notebook IBM ThinkPad sjel ráno 6. listopadu z výrobní linky v Číně. Vůbec první ThinkPad 700C měl 25MHz procesor, 4 MB paměti RAM ve standardní konfiguraci a nabízel 120 MB místa na pevném disku. Dnešní ThinkPad R40 je o 6 300 procent výkonnější, nabízí o 12 700 procent větší paměť ve standardní výbavě a o 66 566 procent větší kapacitu pevného disku.

Odkaz: www.ibm.cz

Konica 8050

Tomáš Jirásko

Firma Robinco CS, a. s., představila na Invexu, jako první v Evropě, produkční barevný tiskový systém. Zařízení určené pro oboustranný laserový tisk, kopírování a skenování pracuje s rozlišením 600 x 600 dpi, tiskne 51 barevných stran A4 za minutu a zpracovává papír formátu A3++ až do gramáže 256 g/m2. Vysokou produktivitu podporuje on-line finišovací výbava umožňující vazbu V1 včetně přikládání až dvou příloh a ořezu na přesný rozměr brožury. Připojení k PC je řešeno profesionálním postscriptovým RIPem Z5 od společnosti EFI, jehož softwarová výbava umožňuje nejen plně dynamickou personifikaci i kompletní správu barev, ale samozřejmě mnoho dalších užitečných funkcí pro veškeré požadavky na maximálně sofistikovaný tisk.

Nová Konica technologie polymerizovaného toneru s jednoduchým doplňováním patří k dalším výhodám stroje, který je vhodný především pro kancelářské prostředí, marketingové agentury a tiskárny pro vytváření barevných i černobílých dokumentů v jakémkoli objemu při vynikající kvalitě.

Odkaz: www.robincocs.cz

Porty na cesty i jinam

Tomáš Jirásko

Se stále větší penetrací USB zařízení bývá občas problém již nějaký volný port v počítači najít. Tento problém je zřetelný zvláště u notebooků, kdy řada i novějších modelů nabízí pouze dvojici těchto portů. V okamžiku, kdy na přenosném počítači pracujete například doma, máte obvykle připojenu minimálně myš, plus například tiskárnu, kabelový modem, externí disk a podobně. Pokud se chystáte připojit ještě další zařízeni (PDA, fotoaparát), bývá obvykle nepříjemné neustále některé zařízení odpojovat a připojovat. Tento problém lze vyřešit pomocí USB hubu jeden takový nabízí společnost Belkin. USB 2.0 Pocket Hub nabídne hned trojici portů specifikace USB 2.0 (Hi-Speed). Námi zkoušený hub se nainstaloval pod operačním systémem Windows XP naprosto bez problémů používá přímo systémové ovladače. Během několika sekund tak místo dvojice portů máte čtyři. Samotná propustnost hubu je vynikající, a během našeho krátkého užívání nedocházelo k žádným kolizním situacím na připojených zařízeních (disk/PDA/tiskárna). Cena tohoto produktu je 1 047 Kč bez DPH

Odkaz: www.belkin.com

175 GB rentabilně

Tomáš jirásko

MMC Technology dceřiná společnost Maxtoru předvedla proces pro výrobu disku s kolmým záznamem (PMR), jehož výrobní náklady odpovídají dnešním médiím s podélným zápisem. Společnost MMC představila jednoprůchodový postup pro výrobu média s kolmým záznamem, při němž se využívá stávající výrobní zařízení. Tak se přechod do nové éry plošné hustoty dat na médiích stal dostupnou záležitostí.

Při využití vyspělých hlav pro technologii PMR lze na novém médiu dosáhnout hustoty až 175 GB na plotnu. To umožňuje zmenšení průměru zrn z dnešních 8na cca 6 nm. Vývojový tým společnosti navíc snížil mezeru mezi podkladovou vrstvou SUL a záznamovou vrstvou. Výsledkem je zlepšení poměru signál/šum a snížení bitové chybovosti. Díky menším zrnům a velkým polím se zápornou nukleací je nové médium s kolmým záznamem magneticky stabilní a vykazuje nezjistitelný tepelný rozpad (mizení dat pod vlivem teploty).

Díky úspěšnému vývoji nové struktury magnetického materiálu pro měkkou podkladovou vrstvu (SUL) je MMC Technology schopna použít stejná zařízení, na kterých se vyrábějí současná média s podélným záznamem (LMR), s minimálními dodatečnými náklady na materiál. Tato struktura snižuje potřebnou tloušťku podkladové vrstvy SUL ze 400 na přibližně 100 nm, nevyžaduje žádné další naprašovací stroje a lze ji vyrábět ve stejném množství jako v případě LMR. Stávající stroje společnosti MMC Technology nemají žádný problém se zvládáním vyšší komplikovanosti budoucího média s kolmým záznamem, které vyžaduje dodatečné kovové vrstvy. Až doposud byly hlavní překážkou přechodu na média s kolmým záznamem právě vysoké výrobní a materiálové náklady.

Odkaz: www.maxtor.com

§§§§§


Webová kamerka

Lenka Karlíková

c03p0720

Mnozí příznivci produktů firmy Logitech jistě zaznamenali, že její nabídka je v poslední době velmi bohatá. V řadě nabízených výrobků je i webová kamerka QuickCam Sphere, která nejenže je zajímavá svým designem, ale také svou funkcí mechanického naklánění, již zajišťuje soustava malých motorků. Tímto pohybem tak dokáže sledovat pozici snímaného uživatele. Například obličej snímané osoby je vždy ve středu záběru. Toto zaměření se nastavuje v softwaru nainstalovaném v počítači. Kamera, která je vysoká 23 cm, se dokáže otáčet o 140 ? v horizontálním a o 60 ? ve vertikálním směru. Pořízené fotografie jsou snímány v kvalitě 1,3 Mp a video v rozlišení 640 x 480 bodů. Cena této počítačové kamery je 4 690 Kč.

Odkaz: www.logitech.cz

Acer TravelMate 540

Lenka Karlíková

Měsíc uplynul, a hádejte co? Acer je tu opět s novou řadou notebooků, takže si připište do seznamu jejich produktů číslo 530, které na tyto nové krásné stroje vyšlo. Acer TravelMate 540 je cílen především na segment zaměstnanců středně velkých a velkých podniků, kteří hledají náhradu za stolní počítač. Pětsetčtyřicítka je zařízení "vše v jednom", a nabídnout by měla optimální výkonem s důrazem na připojitelnost. Notebooky jsou osazeny procesory Mobile Intel Pentium 4 s frekvencí až 2,66 GHz, využívajícími technologii Intel SpeedStep a Hyper-Threading. Nalezneme v nich aktivní 15" TFT displej s rozlišením 1 400 x 1 050 bodů a grafickou kartou ATI Mobility Radeon 9200 64 MB. Při výběru čipové sady padla volba na ATI Mobility Radeon 9000 IGP. Přenosné počítače jsou dodávány včetně disketové jednotky a dle konfigurace jsou vybaveny mechanikou DVD-RW či DVD/CD-RW, pamětí 512 MB DDR SDRAM rozšiřitelnou až na 2 GB a pevným diskem Ultra ATA/100 s kapacitou 40 GB. Součástí vybavení je faxmodem, integrovaná karta 10/100 LAN, bezdrátové rozhraní technologie EEE 802.11b. Variabilně umožňuje připojení i přes Bluetooth. Mezi rozhraními nalezneme tři porty USB 2.0, jedno infračervené rozhraní (FIR), jeden paralelní port, jeden port IEEE 1394, jeden port S-video TV-out, konektor VGA pro připojení externího monitoru, dva 32bitové sloty PCMCIA CardBus typu II a konektory audio in/out. Počítač lze připojit i na port replikátor. Výdrž notebooku se standardním Li-Ion akumulátorem by měla být až 2,5 hodiny. Ceny začínají na 49 990 Kč bez DPH.

Odkaz: www.acer.cz

Adobe Atmosphere

Lenka Karlíková

Nový profesionální nástroj pro prohlížení a tvorbu 3D světa představila společnost Adobe. Atmosphere umožňuje modelovat živé interaktivní prostředí, které lze dále prohlížet v internetových prohlížečích nebo ve formátu PDF. Tyto vytvořené dynamické scény se mohou doplňovat o osvětlení, barevné efekty jako mlha, lesk a vybarvování scén odraženým světlem, zvuky nebo animacemi. Dále jsou k dispozici streamovaný zvuk, video, vkládání textur a přímý import 3D objektů. Atmosphere komunikuje s nástroji pro 3D návrhy, jako Discreet 3Dstudio Max, Viewpoint nebo Curious Labs, využívá knihovny připravených objektů a Javaskriptů. Součástí celého systému jsou přehrávač Atmosphere Player a Atmosphere Collaboration Server, sloužící pro práci mezi více uživateli v prostředí aplikace. Produkt je taktéž určen vývojářům her, náročným designerům a architektům, kteří jistě ocení fyzikální modul Havok, poskytující fyzikální simulace, včetně gravitace a tření.

Odkaz: www.adobe.com

WinAmp 5.0

Lenka Karlíková

Klasika na poli přehrávání multimediálních souborů WinAmp má opět další verzi. WinAmp 5.0 by se tak měl stát produktem, který zahrnuje prvky z předešlých verzí 2.x a 3.x, odtud také pětkové označení, ale který jde především svou vlastní cestou. Příjemnou změnou je vzhled aplikace, jenž klade důraz na funkčnost. Pro OS Windows 2000 a XP je k dispozici například funkce průsvitnosti. Nová je horní lišta pro spouštění některých příkazů, dále tlačítka na otvírání souborů, knihovny médií a playlistu, které jsou umístěné vedle track baru. Nově je vyřešeno zabudování a vysouvání modulů, jako grafický ekvalizér, okna pro vizualizaci a přehrávání videa. Jako ve starších verzích WinAmp přehrává řadu formátů MP3, OGG, WMA, AIFF a MPEG nebo playlisty M3U a PLS. Modul Media Library vyhledává internetová rádia a televizi podle filtrů pro šířku pásma nebo žánru. Přestože se jedná zatím o beta-verzi, lze říci, že jeho kvality budou převyšovat verze předešlé.

Odkaz: www.winamp.com

Učení hrou

Lenka Karlíková

Technická hračka určená pro výuku, představená společností LeapFrog se nazývá Leapster. Svým vzhledem připomíná konzoli Nintendo, avšak nehrají se na ní hry. Je omezena pouze na vzdělávání, a to v několika oblastech. Čtení elektronických knížek, vytváření nových slov, psaní, počítání, kreslení, interaktivní video, hudební výchova a mnoho dalšího. Leapster se ovládá nejen čtyřsměrným tlačítkem, ale také dotykovým displejem. Cena této určitě oblíbené učební pomůcky je 80 USD.

Odkaz: www.leapfrog.com

10g od Oraclu

Lenka Karlíková

10g je název pro novou databázovou a aplikační platformu postavenou na spojení výkonu více počítačů, kterou představila společnost Oracle v rámci novinek v oblasti "grid computing". Písmeno g je zkratkou pro "grid", v překladu do češtiny rastr, mříž nebo síť, a desítka je označením verze. Podle tvůrců je výhodou produktu, že může být nasazen na levnější servery, přičemž běží na několika počítačích, čímž se snižuje možnost pádu systému. Zároveň jsou data křížově ukládána, což při pádu některého ze strojů v gridu nezpůsobí výpadek celé sítě. Nabízená aplikace funguje na OS Win i Linux.

Odkaz: www.oracle.com

§§§§§


Krátké zprávy

Ousmane Keita

c03p0721

Borland JBuilder X

Jubilejní "desátou" verzi svého vývojového prostředí pro platformu Java dala na trh společnost Borland. JBuilder X je považován za nejvýznamnější vydání tohoto produktu za poslední dva roky a přináší více než 100 zcela nových vlastností a vylepšení. Zaměřeny jsou především na zvýšení produktivity práce rozsáhlých týmů a podnikových vývojářů v oblasti webových aplikací, webových služeb a komponent EJB, stejně jako na jejich snadné nasazení do prostředí J2EE aplikačních serverů.-OK

Microsoft Office System

Nová verze balíku MS Office, označovaná nyní výrobcem jako Microsoft Office System, je od 18. listopadu na trhu k dispozici v české mutaci (slovenská bude dostupná od 4. ledna 2004). Sada obsahuje aplikace, servery, služby a řešení, jež mají umožnit lidem a podnikům lépe využívat informace a efektivněji spolupracovat. Recenzi anglické verze jste si mohli přečíst už v letním dvoučísle PC WORLDu.-OK

Borland Delphi 8

V prosinci uvolnila firma Borland osmou verzi oblíbeného vývojářského balíku, tentokrát určeného pro prostředí Microsoft .NET Framework. Tato nová edice podporuje všechny standardy z rodiny .NET a dovoluje pro ni nejen vytvářet nové aplikace, ale rovněž migrovat stávající. Delphi 8 jsou dodávány ve třech edicích: Architect pro návrh a vývoj aplikací založený na modelování, Enterprise pro týmový vývoj rozsáhlých podnikových aplikací pomocí technologie ADO.NET, a Professional vhodný pro budování webových a ostatních aplikací.-OK

Novell kupuje SuSE

Síťový veterán Novel oznámil akvizici německé společnosti SuSE, dodavatele populární linuxové distribuce. Rozšiřuje tak svou schopnost poskytovat služby podnikové třídy a podporu pro tuto platformu. Novell zaplatí 210 milionů dolarů. Transakce sice podléhá schválení regulačními orgány a vypovězení podílnických dohod, ale počítá se, že bude uzavřena do konce ledna 2004.-OK

Databáze zdarma

iAnywhere Solutions, dceřiná společnost firmy Sybase, umístila na své webové stránky (www. ianywhere.com) bezplatnou verzi databáze pro mobilní prostředí nebo pro malé a střední podniky, SQL Anywhere Studio 9.-OK

§§§§§


Krátké zprávy

Tomáš Kuchařík

c03p0722

Express Viewer 4

Autodesk Express Viewer umožňuje profesionálům v oblasti navrhování, výroby a infrastruktury sdílet a tisknout návrhové výkresy uložené ve formátu DWF a spolupracovat na nich. Aplikace Express Viewer podporuje vysoce věrné zobrazování a tisk souborů DWF. Jedná se o otevřené, zabezpečené soubory bez možnosti úprav, v nichž jsou zachovány komplexní datové informace z nativních souborů aplikace AutoCAD. Rostoucí popularitu formátu dokazuje skutečnost, že se počet uživatelů prohlížeče Autodesk Express Viewer za poslední tři měsíce téměř zdvojnásobil. Nejnovější verze Autodesk Express Viewer 4 přináší zákazníkům vylepšení v podobě jednodušší navigace v podobě nových funkcí zobrazení miniatur, rejstřík listů a záložky. Uživatelé mohou získat přístup k vlastnostem objektů, který byly publikovány rozšířením Interoperability and Productivity pro aplikaci Autodesk Architectural Desktop 2004. Mohou si tak například zobrazovat podrobnosti o dveřích na určitém výkresu včetně jejich rozměrů, materiálu, výrobce a modelového čísla.

Iomega RRD

Tomáš Kuchařík

Iomega plánuje pro rok 2004 dvě výměnná média. Prvním z představených nosičů je Removable Rigid Disk (RRD), který nabídne kapacitu 35 gigabytů. Tento produkt je určen především pro segment SOHO. Přenosová rychlost uveřejněná Iomegou je u tohoto přístroje 18 MB/s pro srovnání DLT dosahuje 3 MB/s a Travan okolo 5,5 MB. Přístupová doba je 13 milisekund. RRD bude i bootovacím médiem a Iomega pro něj vyvíjí systém "boot and run", kdy operační prostředí půjde spustit přímo ze zálohy. Druhým médiem je Digital Capture Technology (DCT). Disk má okolo 5 centimetrů v průměru a vypadá podobně jako Pocket Zip či Clik. První generace nabídne kapacitu 1,5 GB.

Odkaz: www.iomega.com

Nové Sony HX

Tomáš Kuchařík

Společnost Sony svou řadu HX zaměřila pro nadšence domácího videa, her, digitální fotografie, designéry webových stránek a internetové surfaře. HX-Série LCD monitorů obsahují Sony SRS WOW Surround Sound systém s ovládáním basů a výšek a zajímavé parametry. LCD monitor SDM-HX73 má velikost 17 ", viditelnou plochu 338 x 270 mm, rozteč obrazových bodů je 0,264 mm. Uživateli nabídne dobu odezvy 16 ms (5 ms vysvícení + 11 ms zhasnutí bodu) při nativním rozlišení 1 280 x 1 024 pixelů. Svítivost tohoto monitoru je 400 cd/m2, kontrastní poměr 500 : 1, viditelné úhly pohledu jsou 160 ? horizontálně i vertikálně. Devatenáctipalcový SDM-HX93 disponuje viditelnou plochou 376 x 301 mm, roztečí bodů 0,294 mm, dobou odezvy 25 ms, rozlišením 1 280 x 1 024, svítivost je 450 cd/m2, kontrastní poměr 800 : 1 a horizontální i vertikální úhel pohledu 170 ?. U těchto monitorů nalezneme tři různé možnosti připojení k PC (2x HD15 a 1x DVI), což poskytuje uživatelům výběr mezi až třemi oddělenými PC, včetně možnosti digitálního připojení DVI.

Odkaz: www.sony.cz

Tablet od HP

Tomáš Kuchařík

Společnost HP představila nový Tablet PC TC1100. Vybaven je nízkonapěťovým procesorem Intel Pentium M, integrovanou bezdrátovou technologií Bluetooth a bezdrátovou LAN. Součástí LAN řešení je podpora bezpečnostních standardů běžných pro provoz na sítích, jako je WPA a WEP. Použití funkce digitálního inkoustu dovoluje uživatelům pracovat pružněji, jednodušeji a produktivněji než dříve. Univerzální použití Tablet PC funguje nejen jako tablet, ale i jako notebook. Ve funkci tabletu zaznamenává pohyby elektronického pera (od firmy WACOM) po displeji. Lze k němu připojit i klávesnici, která je standardní součástí výrobku. Tablet PC lze spojit s inovovaným dokovacím zařízením, podporujícím klasickou klávesnici a monitor, a dostaneme tak plně funkční stolní počítač. Dokovací stanice rovněž umožňuje nastavit tablet do pohodlnější pozice pro přímý zápis na displej. Součástí HP Tablet PC je 10,4" TFT displej se širokým zorným úhlem, krytým tvrzeným organickým sklem, a grafika NVIDIA GeForce4 Go 420 s vysokým rozlišením, pevný disk SMART 5 400 ot./min. až 60 GB, integrovaný SD slot (Secure Digital) a konektivita USB 2.0. Tloušťka přístroje je 2 cm a hmotnost okolo 1,4 kg.

Odkaz: www.hp.cz

Tuning v chlazení

Tomáš Kuchařík

Před nedávnou dobou se na českém trhu objevila novinka od společnosti CollerMaster v podobě chladiče Aero 7+ a dnes je tu jeho nástupce CoolerMaster Aero 7 Lite. Ve skutečnosti je to hliníkový pasivní chladič s měděným jádrem a na jeho vrchní části není upevněn klasický ventilátor v poloze naležato, nýbrž je na něm upevněna menší turbínka. Tento netradiční design je však přínosem pro lepší odvod tepla z žebrované pasivní části, a na druhou stranu i jeho vzhled upoutá nejednoho tuningového nadšence. Ventilátor je určen pro procesory společnosti AMD, ve verzích Athlon a AthlonXP se Socketem A (Socket 462). Další ne příliš běžnou je možná regulace otáček ventilátoru v rozmezí od 1 900 do 3 500 ot./min. K regulaci otáček je dodáván potenciometr, který je umístěn do PCI slotu nebo jej lze upevnit na čelní straně case do 3,5" pozice. I tento doplněk je myslím vítán pro příznivce tišších počítačových case. Hmotnost větráčku jako celku je 426 g a jeho rozměry jsou 60 x 80 x 45 mm. Za zmínku stojí i jeho deklarovaná hlučnost při 1 900 ot./min 23,6 dBA a 37,5 dBA při 3 500 ot./ min. Proudění vzduchu je při 1 900 ot./min. 10,9 CFM a při 3 500 ot./min. je 20,9 CFM. Celkový vzhled chladiče jistě zaujme modrou barvou turbínky, která je opouzdřena v lehce průsvitné krytce. Cena se pohybuje okolo 700 Kč.

Odkaz: www.coolermaster.nl

§§§§§


Nové Brothery

Václav Maletínský

c03p0723

Zástupci společnosti Brother na podzimním setkání s novináři představili spoustu zajímavých produktů. Pro někoho může být překvapením, že firma, která je v IT oblasti známá jako výrobce jehličkových, inkoustových i laserových tiskáren a multifunkčních zařízení, má ve svém programu také zařízení pro potisk štítků, laminátory a šicí stroje. Test posledně jmenovaných zařízení zatím nepřipravujeme (přestože by se u žen mohl setkat s nebývalým zájmem), ostatní produkty se však v našem vydavatelství zřejmě objeví v nejbližší době. Zvýšenou pozornost budeme věnovat zejména novým multifunkčním zařízením, postaveným na tiskárnách s inkoustovou i laserovou technologií tisku. Překvapují totiž nejen zajímavým zpracováním, ale také povzbudivými výkonovými parametry a poměrně příznivou cenou. Řada inkoustových all-in-one produktů se rozrostla o modely Brother DCP-4020C a MFC-4820C. První z nich bude prodáván za 10 600 Kč a druhý má být o 1 500 Kč dražší. Základem obou zařízení je tiskárna s rozlišením 1 200 x 1 200 dpi pro monochromatický a 2 400 x 1 200 dpi pro barevný tisk. Rychlost tisku by se měla pohybovat na hranici 13 černobílých stran A4 za minutu nebo 11 stran stejného formátu při použití barev. Tiskárna využívá oddělené inkoustové zásobníky 4 tiskových barev, hlava je zároveň oddělena od zásobníků. Vestavěný skener s rozlišením 1 200 x 1 200 mohou zákazníci použít pro snímání dokumentů, ale samozřejmě také pro kopírování předloh rychlostí 10 monochromatických nebo 6 barevných kopií za 60 sekund. Výrobce nezapomněl ani na vlastníky digitálních fotoaparátů, nové produkty jsou totiž vybaveny pozicemi pro paměťové karty SmartMedia, Memory Stick a Compact Flash. Snadné obsluze by měl napomoci ovládací panel s tlačítky a dvouřádkovým alfanumerickým displejem. U modelu MFC-4820C, který je standardně vybaven i faxem, je k dispozici také číselník pro telefonní volbu. Výrobky jsou vybaveny USB 2.0 rozhraním a jejich programové vybavení je připraveno pro PC s operačními systémy Windows. Pro Windows, DOS a Mac OS byly uvedeny další tři produkty, tentokrát s laserovým zpracováním dokumentů. Nejlevnějším výrobkem z celé trojice se má stát Brother DCP-8020, jehož mechanika bude pracovat rychlostí 16 stran A4 za minutu a nabídne rozlišení od 600 x 600 do 2 400 x 600 dpi (s vyhlazováním). Skener by měl pracovat v maximu 600 x 2 400 ppi a kopírování by mělo probíhat plnou rychlostí tiskového stroje. Přehledný pětiřádkový alfanumerický displej je doprovázen základními tlačítky pro nastavení celého produktu. Lépe vybavený výrobek s označením MFC-8420 bude nabízet podobné funkce, navíc ale umožní uživateli využít vestavěného faxu. Jeho ovládací tlačítka proto doplní i číselná řada. Třetím laserovým produktem pro kopírování, skenování, tisk a faxování se stane Brother MFC-8820D, který bude standardně dodáván s duplexním modulem pro oboustranné zpracování dokumentů. Pořizovací ceny výrobků byly předběžně stanoveny na 23 30 tisíc Kč (včetně DPH) v závislosti na stupni výbavy, zatížení 20 000 výtisků/kopií měsíčně je shodné pro celou rodinu laserových multifunkčních výrobků.

Odkaz: www.brother.cz

§§§§§


Herní tip měsíce Max Payne 2

Pavel Mondschein

c03p0724

Max Payne je legenda. Max Payne je hrdina, který se rozhodl obětovat všechno pomstě a před dvěma lety vystřílel polovinu New Yorku a momentálně si dělá zálusk i na tu druhou. Max Payne je neohrožený strážce zákona, který nezná slitování. A teď je Max Payne ještě navíc zamilovaný. Bože, bože, co z toho jen může vzniknout?

"Film noir love story". Tak označují tvůrci z finské společnosti Remedy Entertainment pokračování své fenomenální střílečky Max Payne. Znamená to snad, že se zbláznili a vyměnili zběsilé přestřelky za sladká slovíčka šeptaná při západu slunce? Rozhodně ne. Jedná se sice o milostný příběh, ale vyprávěný přesně podle pravidel "noir" školy ve vzácných chvílích ticha mezi rachotem výstřelů a bolestivých výkřiků umírajících přátel. Max Payne 2 je ve všech směrech důkazem pravdivosti tvrzení, že jablko nepadá daleko od stromu. Jedná se o akční titul s third person perspektivou, ve které tvůrci kladou stejný důraz na propracovanost zápletky jako na samotnou hratelnost. Zvlášť v úvodních misích máte pocit, jako byste sledovali dokonale režírovaný film příběh začíná retrospektivně a děj je přerušován efektními nájezdy kamery, halucinacemi hlavního hrdiny a samozřejmě nezbytným zpomalováním času, bez kterého by to ani nebyl Max Payne. Tento matrixovský efekt, díky kterému se můžete bez obav vrhnout přímo doprostřed hloučku nepřátel a zlikvidovat je dřív, než si vás vůbec všimnou, je vlastně jednou z nejvýraznějších inovací oproti prvnímu dílu hry. I tam sice "bullet-time" byl, ale tvůrci se jej rozhodli pozměnit a lhali bychom, kdybychom tvrdili, že se nám jeho nová podoba nelíbí.

Nedá se ovšem říci, že druhý Max Payne je vlastně jenom "jednička" s pozměněným zpomalováním času a novým příběhem. Novinek je samozřejmě o něco víc především byla vylepšena umělá inteligence nepřátel, tu a tam se k vám dokonce někdo připojí, a jakkoliv bylo vizuální ztvárnění již před dvěma lety dokonalé, tentokrát je ještě lepší. Zapomenout nesmíme ani na implementaci fyzikálního enginu Havok 2, díky kterému se všechny objekty chovají jako ve skutečnosti a protivníci padající ze schodiště se odrážejí a kroutí jako živí. Tedy... jako mrtví.

Hra ovšem po svém předchůdci zdědila i jeho zásadní nedostatky. I tentokrát je tedy Maxovo dobrodružství velice krátké a přísně nalinkované bez možnosti alternativního řešení problémů. Jednotlivé mise jsou ale naštěstí různorodé a velice zábavné, a co víc zahrajete si i za někoho jiného, než jen za nevrlého policistu v černém kabátě. Max Payne 2 tedy sice není úplně dokonalá hra, ale je to rozhodně jeden z nejlepších titulů poslední doby. A že jsme viděli pár opravdu slušných.

§§§§§


Nová Nástěnka

Jan Šplíchal

c03p07251

Společnost ALC v listopadu uvedla novou verzi systému Nástěnka, který je určen k rezervaci a dispečinku služebních automobilů a společných místností ve firmách, na úřadech měst a v organizacích státní správy. Pracovníci zadávají do systému své objednávky přímo ze svých počítačů. Každá objednávka je po absolvování schvalovacího kolečka doručena dispečerovi, který jí přidělí volné vozidlo a případně vytiskne příkaz k jízdě. Objednávky v elektronické podobě značně zefektivňují proces žádání. Systém zajišťuje prakticky okamžitý přenos objednávek k těm osobám, které je mají schválit v závislosti na nastavených schvalovacích pravidlech. Velkým přínosem pro optimální využívání sdílených prostředků organizace je také fakt, že každý pracovník má již v okamžiku podávání objednávky přehled o volných kapacitách v daném termínu.

Odkaz: www.alc.cz

§§§§§


Krátké zprávy

Hynek Vácha

c03p0726

Rychle do zbytku Evropy

Díky nové páteřní síti společnosti GTS a jejímu členství v důležitých peeringových centrech ve Frankfurtu a Vídni je v současnosti již spuštěno nové a velmi rychlé připojení do hlavních evropských internetových sítí. Vaše data tedy do těchto sítí proudí rychlostí 1 GB/s. Toto připojení je důležité nejen kvůli jeho rychlosti, ale také pro jeho technické parametry. Díky těm by totiž mělo mít podstatně lepší stabilitu, a proto by nemělo docházet k jeho výpadkům.-HV

Nová zařízení od Alliedu

Allied Telesyn uvedl novou řadu takzvaných bytových bran, označenou RG600. Ta přináší poskytovatelům služeb řešení pro instalaci u zákazníka. Díky těmto produktům mohou operátoři začít zavádět již dříve představené technologie, jako je Triple Play a Voice over IP (přenos hlasových signálů po IP sítích). Pro instalaci těchto zařízení je možné využít všechny dnes využívané typy vedení, tedy ADSL přípojky i jiné pevné okruhy využívající měděné vodiče nebo i optická vlákna. Pomocí těchto produktů by mohlo dojít k dalšímu rozšíření zmiňovaných služeb.-HV

Více pro děti

Na konci října (30.10. 2003) předali zástupci Nadace Eurotel čtrnácti nestátním neziskovým organizacím ze Středočeského kraje a Prahy darovací smlouvu na 11 milionů korun. Tato částka je o 1,4 milionu vyšší, než minulý rok. Projekty byly letos rozděleny na Maloa Velkorozpočtové, aby se daly vzájemně objektivně posoudit. Vybírání jednotlivých nápadů bylo posuzováno opravdu velmi pečlivě několika nezávislými radami. Do "výběrového řízení" se přihlásilo celkem 319 organizací. Největší množství projektů bylo zaměřeno na aktivní využití volného času. Podle Eurotelu budou mít největší naději na úspěch vždy projekty, které budou mít dlouhodobý plán, aby se tak předešlo lobování různých skupin a tím k plýtvání penězi. Eurotel tímto dal jasně najevo, že to myslí vážně s podporou mládeže. Je dobré, že si i velké firmy dokáží uvědomit důležitost různých programů pro mladé, aby měli možnost využít účelně svůj volný čas. Zbývá jen dodat "jen více takovýchto akcí".-HV

§§§§§


Krátké zprávy

Jana Pelikánová

c03p0731

On line Money S3

Společnosti Zoner Software a Cígler Software spouštějí ve spolupráci se společností Šilhavý, s.r.o. mový internetový obchod shop.keramont.cz, jako pilotní zakázkové řešení on-line obchodu s ekonomickým systémem Money S3. Jde o unikátní úpravu systému Money S3. díky níž je možné implementovat tuto technologii na web.jp -

§§§§§


iRiver iFP-500

Lubor Jarkovský

c03p0728

Korejský výrobce audiopřehrávačů konečně vypustil dlouho očekávané přehrávače řady iFP-500 (iFP-590, 595 a 599) s pevnou flashovou pamětí. Nejnižší model řady, čili iFP-590, disponuje 256 MB paměti, model iFP-595 má paměť o velikosti 512 MB a konečně iFP-599 1 GB. Tyto designové skvosty jsou jen o něco málo větší než krabička sirek, přesto nabízejí obrovské množství nastavení a funkcí. Jako všechny produkty iRiver mají upgradovatelný firmware, integrovaný FM tuner, přehrávají MP3, WMA i ASF soubory, dokonce dokáží enkódovat do MP3 z několika zdrojů.

Přístroje jsou koncipovány tak, aby se vešly do každé kapsy. Přesto se od modelů starších řad hodně liší, už nejsou podlouhlého tvaru, ale vypadají jako zmenšené pouzdro na cigarety. Pro ovládání přístroje je to rozhodně plus, protože se daleko lépe drží. Umístění joysticku vedle displeje je chytrý nápad, na druhou stranu je tato koncepce určena pro ovládání oběma rukama, s jednou budete mít stále pocit, že vám přístroj každou chvilku spadne na zem. Na pravé straně se nachází jediná velká slabina designu odklopná dvířka, pod kterými je umístěn Line in/Optical Out a USB. Dvířka jsou plastová a k jejich ulomení stačí opravdu málo. Na levé straně přístroje je potom sluchátkový výstup, tlačítko Hold a mikrofon pro nahrávání hlasu. Nyní přicházíme asi k největšímu trumfu iRiveru všechny přístroje umí nahrávat jak hlas, rádiové vysílání, tak zvuk z jakéhokoliv zdroje. Dřívější modelové řady tyto funkce sice měly také, ale nyní se technici v Koreji konečně dobrali vytoužené dokonalosti. Hlas je čistý bez jakéhokoliv šumu, nahrávka z rádia je při 128kb bitratu od běžné "empétrojky" z CD s běžnými sluchátky nerozeznatelná. Nastavení pro nahrávání je bohaté, uživatel může měnit nejen datový tok, ale i vzorkovací frekvenci.

Jak již bylo řečeno v úvodu, poradí si tyto přehrávače s trojicí audioformátů, na ogg Vorbis se stále čeká. Nedávno recenzovaný HDD jukebox iHP-100 se už podpory tohoto kodeku dočkal. Kromě klasických nastavení pro přehrávání, je firmware přehrávačů iRiver vybaven i nadstandardními funkcemi jako Sleep, ekvalizérem s několika přednastavenými režimy, včetně možnosti vytvoření jednoho vlastního. Podpora ID3 tagů je samozřejmostí. Proklamovaný Xtreme 3D mod nás ale nijak o svých kvalitách nepřesvědčil. Hudba se s ním ztrácí, není výrazná a 3D prostor příliš cítit není.

Novinkou je také integrace baterie do přístroje, už žádné tužkovky, ale Li-ion pěkně "pod kapotou". Díky tomu vydrží přístroj v provozu až 28 hodin. Nabíjení probíhá pouhým připojením USB kabelem k počítači. Je to sice velice jednoduchý způsob, přesto je jasné, že obyčejný stolní počítač spotřebuje několikanásobně více energienež obyčejný síťový adaptér. Přístroje se dobíjejí 3 hodiny.

Zklamáním je absence rozhraní USB ve verzi 2.0, přístroje používají dnes už archaické USB 1.1. Co nás zaskočilo ještě víc, je nutnost používat softwarové rozhraní pro přenos souborů. To nebylo u HDD jukeboxu iHP-100 nutné a uživatel mohl kopírovat hudbu přes rozhraní Windows. Hudební soubory nelze uploadovat zpět do počítače.

Skvostné provedení a bohaté funkce kazí jen pomalé kopírování hudby, nutnost dobíjet přístroje přes počítač a softwarové rozhraní, kterého už se iRiver jednou slavnostně zbavil a nyní se k němu vrací.lub

§§§§§


uWízlo W paWučině

Martin Voigts, Lenka Karlíková

c03p0730

Víte o nové stránce na internetu? Zašlete nám odkaz na adresu: pawucina@idg.cz

www.britishpathe.com

Neobvyklou kolekci historických fotografií uveřejnila pro internetovou komunitu britská společnost British Pathe, která už několik desítek let vydává známé filmové týdeníky. Veškerý svůj archiv 12 milionů fotografií převedla do digitální podoby, kdy je tak nyní na jejím portálu k dispozici unikátní sbírka, která obsahuje záběry z válek, filmových osobností, světových metropolí, uměleckých předmětů a mnoho dalšího. Naskenována byla každá sekunda filmu, přičemž celková doba filmových záznamů byla 146 dní.

www.gainward.cz

České internetové stránky společnosti Gainward již možná znáte. Nyní si je však můžete prohlédnout v novém kabátě. Najdete zde nejen všechny podstatné informace o společnosti, ale také o jejím distributorovi důležité jsou například adresy jednotlivých zastoupení. Samozřejmostí jsou ucelené technické údaje o nabízených výrobcích, ale také velice užitečná rubrika FAQ. V sekci Certifikáty pak najdete značky osvědčení, která společnost Gainward drží. Uživatel tak nyní dostává kvalitní produktovou podporu.

www.maxton.cz

Web určený prezentaci výrobků Maxton je velice příjemný, menu byla tvořena s citem a snahou zákazníka opravdu zaujmout. Díky těmto stránkám se tak dozvíte nejen základní informace o výrobcích a jejich maloobchodní ceny, ale také podstatné údaje o společnosti ProCa včetně kontaktů na jednotlivá prodejní místa. Pro ty, kdo hledají práci, je zde také kontakt na pracovní oddělení distribuční firmy. Velmi důležité je ale to, že starost o zákazníka nekončí prodejem zboží. Pro majitele výrobků značky Maxton tu je také sekce Podpora, která je velmi dobře propracovaná. Najdete tu obvyklé FAQ, tedy odpovědi na často kladené dotazy, uživatelské manuály k jednotlivým produktům ve formátu PDF, záruční podmínky a servisní místa. Celkově web působí opravdu profesionálním dojmem.

§§§§§

$$$$$


CD


Zapomínat vám bude cizí! - WinOrganizer 2.2 a mnoho dalších zajímavých programů a utilit

Jan Šplíchal, Hynek Vácha

c03p07252

Vánoce jsou svátky klidu a pohody. Pro to, aby tomu tak bylo a vy jste se nenervovali tím, na kolik toho nesmíte zapomenout, vám přinášíme software pro přehlednou správu poznámek, úkolů a upozornění. Pobavit se, ale také zpříjemnit práci vám pomohou ostatní programy na našem CD.

Akce a Novinky

Výročí, svátky přátel, různé úkoly a upozornění jsou leckdy obrovský nápor na vaši paměť. WinOrganizer tento problém řeší z našeho pohledu na jedničku. Více informací naleznete v rámečku. Rovněž je s ním však tentokráte provázán článek Rychlokurz, kde najdete podrobný popis a návod, jak s tímto zajímavým a užitečným programem pracovat. Do rubriky Novinky si našlo cestu nové číslo časopisu Abíčko, určeného zejména uživatelům platformy Linux, a internetové periodikum Interval. Nechybí ani elektronická verze časopisu s fulltextovým vyhledáváním a kompletní přehled obsahů starších čísel. Klasikou se již stávají záplaty pro operační systém MS Windows.

Software

Téma CD jsme věnovali tvorbě hudby a komunikaci počítače a mobilního telefonu. Za vyzkoušení určitě stojí oblíbený software Fruity Loops, jenž byl prvotně vytvořen jen jako nástroj na tvorbu smyček pro bicí. Postupem času se však přidaly i nástroje, pracující se vzorky (samply). Rovněž zajímavý a užitečný se jeví Quinessential Player, jenž kromě přehrávání spousty hudebních formátů umožňuje také funkci mixeru, vizuálních efektů a konverzi hudebních CD do formátu MP3. TDK Mobile umožňuje přehledné konfigurování mobilního telefonu, práci se seznamem, příjem i odesílání SMS zpráv a mnoho dalšího. Jestliže často odesíláte SMS prostřednictvím internetu, určitě vyzkoušejte DreamCom SE, jedná se o jeden z nejlepších produktů z této oblasti na našem trhu.

Rubrika Topware nabízí software, jenž pokládáme za osvědčený, nebo se již v minulosti objevil na našem CD. Oblíbeným a populárním programem je zajisté GetRight 5.0.2 pro stahování dat z internetu. Ochrana vašeho počítače před útoky z internetu, ale také z lokální sítě je velmi důležitá, a proto v této sekci naleznete hned dva programy, jež by měly tento problém řešit: Sygate Personal Firewall 5.5 a Tiny Personal Firewall 5.1.1238. Jednou z možností, jak získat veškeré kodeky potřebné pro přehrávání multimédií, je instalace balíku počeštěných kodeků Kodek CZ.

Sekce Vyzkoušejte si je úzce spjata s články uvnitř čísla. Najdete zde veškerý doprovodný software ke článkům označeným ikonkou a informací Naleznete na našem CD. Za vyzkoušení rovněž stojí Clone DVD 1.3.10.1 pro zálohování DVD filmů na DVD+R/W a DVD-R/W média. Je-li třeba, nabídne vám program kompresi videa, vypuštění zvukových stop či bonusů. Smazali jste si omylem soubor, který potřebujete a nevíte, jak jej získat zpět, nebo se naopak chcete zbavit souborů tak, aby již nikdy nebyly přístupné? Utilita Restoration 2.5.14 vše uvedené umožňuje. Obnovuje soubory odstraněné z koše, či odstraněné klávesovou kombinací Shift+Delete, a odstraňuje soubory tak, že je již nelze obnovit jiným programem.

V části Servis se již stalo standardem, že zde nalézáte nejaktuálnější distribuce bezpečnostních záplat pro nejpoužívanější operační systémy za poslední měsíc. Tentokrát vám nabízíme opravy zejména MS Windows XP a 2000. Ochuzeni však nejsou ani uživatelé starších verzí MS Windows.

Komunikace a Hardware

Pro ty, kteří ještě nemají zvolen svůj oblíbený prohlížeč, snad bude jednou z možností Netscape 7.1 s integrovaným poštovním klientem, založený na technologiích Mozilla.org. Mezi klíčové výhody tohoto produktu patří vynikající zobrazení stránek, filtrování spamu (nevyžádané pošty), blokování pop-up oken a více než solidní bezpečnost a ochrana soukromí. Jako doplněk k prohlížeči MS Internet Explorer 4.0 a vyšší lze použít Girafu 2.10.19, pomocí níž lze například vidět náhled webových stránek, aniž byste je museli otevírat a stahovat, či rychle identifikovat odpovídající odkazy. Nestrávíte tak zbytečně čas nad nefunkčními, či vámi hledané tematice neodpovídajícími odkazy. Zaujme zajisté i velmi oblíbený klient pro P2P sítě, umožňující snadnou výměnu dat mezi uživateli: DC ++ 0.301, a produkt pro vyhledávání informací pomocí služeb těch nejlepších internetových vyhledávačů: Copernic Agent Basic 6.1. V Rubrice Hardware najdete kromě výsledků testů DVD vypalovaček a digitálních fotoaparátů ještě nejnovější ovladače grafických karet s čipy NVIDIA.

Komerční software & slevy

ABEL-Computer

Pokud si myslíte, že výstava Invex je pouze o nudné technice, softwaru nebo hrách, pak vás z omylu vyvede firma ABEL-Computer, která pro návštěvníky letošního Invexu připravila malé překvapení. Na stánku firmy ABEL proběhla počítačová disciplína mezinárodní soutěže Miss Europe Junior 2003, kde 21 krásných finalistek mělo za úkol vytvořit svůj nový účes v Hair Studiu a založit si e-mail na portálu Atlas. Společnost ABEL označila tento ročník Invexu za nejúspěšnější v dějinách firmy. Svůj úspěch zdůvodňuje mimo jiné i tím, že pro tento rok byla výstava připravena opravdu precizně a důraz byl kladen na vytvoření co nejzajímavějšího programu pro přítomné návštěvníky, kde pro ně vytiskla tisíce fotografií a vytvořila soutěž o 22 tiskáren Hewlett Packard. Společnost ABEL se stala též jedním generálních sponzorů Miss Europe Junior 2003 a pozvala budoucí potenciální Miss do své expozice k realizaci PC disciplíny. Jaká byla atmosféra na stánku firmy ABEL nejen v době této disciplíny, ale po dobu celého Invexu, zhlédnete na připojeném videu.

ALC Evidence počítačů

Systém Evidence počítačů je určen pracovníkům IT oddělení a jednotlivým správcům počítačových sítí pro evidenci hardwaru, softwaru, spotřebního materiálu, dokumentace (např. uživatelské příručky) a další elektroniky (mobilní telefony, elektronické diáře, ...). Evidence je uložena v databázi, do které může současně přistupovat více uživatelů buď prostřednictvím ovládací konzole, nebo přes intranetové rozhraní. Jako databázový systém lze použít MS SQL Server nebo MS Jet. Údaje o hardwaru a softwaru počítačů systém detekuje automaticky vzdáleně po síti bez nutnosti instalovat speciálního klienta (Windows 2000), nebo pomocí Agenta nainstalovaného na stanici. Detekci je možné provést i ručně na klientském počítači. Majetek je evidován v přehledné stromové struktuře, která kopíruje např. organizační členění nebo členění podle budov, poschodí a místností. Systém obsahuje řadu hotových tiskových sestav. Dále je možné vytvářet vlastní uživatelské tiskové výstupy, nebo data exportovat ve formátu XML. Na CD vám přinášíme freeware verzi, ve které lze vést evidenci o pěti počítačích.

OLIVETTI

Výrobce OLIVETTI našel na trhu České republiky nového strategického partnera, a to ve společnosti COMPLET, spol. s r. o., která se stala výhradním dovozcem a distributorem kancelářské techniky OLIVETTI. Produktové portfolio OLIVETTI je velmi široké, koncipované tak, aby mohlo uspokojit požadavky na tisk, faxování, kopírování či skenování potažmo archivaci dokumentů co nejširšího spektra uživatelů. Pro domácí a malé kanceláře jsou určena inkoustová zařízení od samostatných faxů až po multifunkční zařízení, integrující tiskárnu, kopírku, fax a skener. To vše, v souladu s trendem doby, tedy v plné barvě. Nabídka pro profesionální segment zahrnuje celou škálu digitálních kopírovacích strojů od příručních až po velkoobjemové, určené pro koridorové umístění. Vzhledem k tomu, že rozsah příslušenství je poměrně rozsáhlý, nabízí společnost zákazníkům možnost postavit si optimální sestavu na konfigurátoru, který je součástí prezentace jednotlivých modelů kopírek. Prezentaci naleznete na našem CD.

MCST

Program SWYFTinterner je datový klient/server akcelerátor přenosu údajů, pracující na protokolu TCP/IP. Technologie SWYFT je založena na on-line kompresi dat, která využívá nejnovější komprimační a šifrovací algoritmy. To znamená, že akceleruje přenos dat prostřednictvím WWW stránek internetu, ale i elektronické pošty s protokolem POP3, IMAP, SMTP či NNTP. Využití najde při pomalejších připojeních přes vytáčecí zařízení (dial-up, ISDN 64 Kb/s, 128 Kb/s), nebo při přenosu přes mobilní telefon. Použitím tohoto programu se objem přenášených dat sníží, čímž se docílí zvýšení propustnosti sítě a poklesnou tak náklady při placení linek závislých na objemu přenesených dat. Druhým programem je SWYFTdatashield pro šifrování binárních a ASCII souborů. Zabezpečuje kryptování informací na kvalitativně vysoké úrovni (až 256-bit). Aplikace používá kryptovací standard AES, který je vyhlášený jako současný standard pro kryptování informací v soustavě vládních dokumentů USA. Jako součást balíku je i SWYFTshadow pro kryptování jakýchkoliv ASCII souborů. Slouží k zašifrování a odšifrování textů v jakékoliv formě: písemné, SMS, fax, e-mail, dokonce i chat.

TISCALI připojení k internetu zdarma

Společnost TISCALI, patří v současné době v tuzemsku mezi nejsilnější poskytovatele telekomunikačních služeb, mimo jiné i v oblasti internetu. Krom služeb z oblasti telefonování či internetového připojení firma nabízí řadu webových služeb, z nichž patří mezi nejznámější vlastní portál a zpravodajský server. Jednou ze zajímavých možností je rovněž připojení k internetu zdarma, po němž v případě, že jste domácí uživatel, jistě přednostně sáhnete. Abyste byli ušetřeni složité konfigurace, můžete využít zde umístěný nástroj jeho spuštění zajistí nastavení operačního systému tak, že se poté budete moci bez potíží připojit právě pomocí TISCALI.

Zadarmo: WinOrganizer 2.2

Nikomu jistě neuniklo, že se přiblížil čas Vánoc. A každý také jistě ví, jak obtížné je udržet si přehled o tom, co všechno zařídit a potom to ještě navíc stihnout. Proto je nutné dobře si zorganizovat svůj čas. K tomuto účelu se dá využít velké množství nástrojů, počínaje papírovými diáři přes organizéry v mobilních telefonech a konče různými více či méně propracovanými programy pro počítače. Právě mezi ty kvalitní se řadí i WinOrganizer, který vám tentokrát přinášíme zdarma. Svým provedením (podobá se klasickému papírovému diáři) jistě potěší i ty konzervativnější uživatele. Všem se naopak jistě bude hodit velké množství funkcí integrovaných do jednoho programu.

Ovládání programu je velice intuitivní, a jeho rychlému naučení jistě pomohou i předvyplněné ukázkové záznamy imaginárních osob. Vše důležité se v programu odehrává v hlavním okně, které je rozděleno na dvě hlavní části, spojené kroužkovou vazbou. Levá ukazuje stromovou strukturu, do které budete ukládat svoje poznámky, úkoly, události, upozornění prostě vše, na co nesmíte zapomenout. Všechny vytvořené položky můžete zabezpečit heslem, takže v jednom rodinném dokumentu může mít kromě informací, které se týkají všech, i každý svá soukromá data. Velice praktické je, že po prvním zadání hesla se vám odkryjí všechny položky se stejným heslem, takže nebudete muset psát heslo pokaždé, když budete přistupovat do své soukromé složky. V pravé sekci se vám pak bude zobrazovat obsah položky, která je v daném okamžiku aktivní. Obsahem může být dokument, seznam úkolů, událostí či jiná další data, v závislosti na typu vámi vybrané položky.

Ovšem velmi důležité je nezapomínat přidávat si do svých kontaktů nově získaná telefonní čísla, e-maily a zapisovat nové schůzky či další úkoly, na něž nechcete zapomenout. Stejně tak důležité potom je "obětovat" nějaký ten čas na kontrolu údajů, které jste si uložili, protože v případě, že si nezvyknete pravidelně nahlížet do svých vyplněných úkolů, bude vám sebelepší organizér k ničemu. Doufáme, že vám tento produkt, umožní prožít příjemné a klidné svátky.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Kdo šetří, má za tři... - Zjednodušte si práci na počítači pomocí našich tipů a triků (CD) I

David Čepička, Thorsten Eggeling, Andreas Kroschel

c03p0676

Každodenní procedury, které vy sami na počítači provádíte, se dají v naprosté většině případů buď zkrátit, anebo přímo zautomatizovat. V našem článku vám ukážeme, jak na to, a samozřejmě nezapomeneme vám přibalit spoustu užitečných pomocníků.

Proč neustále klepat myší, když postačí klepnutí jediné? Proč používat zdlouhavé postupy vedoucí přes okna se seznamem všech prvků pro nastavení, jako jsou kupříkladu Ovládací panely, když ke stejnému účelu postačí jediné klepnutí pravým tlačítkem myši? Vyvarujte se takových oklik a používejte zkratky. Vždyť na pracovní ploše nebo v Průzkumníku Windows potřebujete pro provádění každodenních operací stále ty samé úkony myší či klávesnicí. A přitom se dá totéž uskutečnit mnohem rychleji a efektivněji. Máme na mysli spouštění programů, otevírání souborů, dial-up připojení do internetu, otevření URL adresy, atd. Prostřednictvím několika triků ušetříte čas a ulevíte své ruce, neustále manipulující s myší. Několik čas šetřících funkcí je ve Windows již obsaženo standardně. Naše tipy k jejich využití prakticky nevyžadují žádné velké předchozí znalosti. Tak můžete například využívat celou řadu často používaných funkcí prostřednictvím standardně definovaných klávesových zkratek. To jde vždy rychleji než pomocí myši přes vyvolání patřičného kontextového menu. Pro zástupce v nabídce Start nebo na pracovní ploše si rovněž sami můžete vytvořit klávesové zkratky, přes něž pak můžete jednotlivé aplikace pohodlně spouštět. Přesný postup vám ukážeme v tipu č. 1. Tam, kde Windows žádný vhodný prostředek nenabízejí, vám poskytneme praktické utility, jež samozřejmě naleznete . Chtěli byste se např. jedním klepnutím myší připojit k internetu, spustit internetový prohlížeč a ještě program pro práci s elektronickou poštou? Pak vám v tipu č. 17 představíme naši utilitku DIAL.BAT.

Upozornění: Není-li v textu uvedeno jinak, platí všechny tipy pro všechny verze Windows.

V grafickém prostředí

Ať se jedná o správce souborů, nabídku Start, dialogové okno Otevřít či pracovní plochu od Windows 95 je za všechno odpovědný program Průzkumník. Jestliže si Průzkumníka Windows nastavíte podle svých požadavků, ušetříte spoustu času a vaše práce se zefektivní. Drobnými změnami se totiž můžete pohodlně dostat k celé řadě funkcí daleko jednodušeji a hlavně rychleji. A když se toho přebytečného zbavíte, získáte na svém počítači daleko větší přehled.

1)Nadefinujte si klávesové zkratky pro své programy

Řadu aplikací používáte velmi často. Proto chcete ušetřit ruku, kterou ovládáte myš, a přitom všechny používané programy spouštět rychleji. Pro ty nejčastěji používané programy byste si měli nadefinovat klávesové zkratky. K tomu účelu si danou aplikaci nalezněte v nabídce Start a na její ikonu klepněte pravým tlačítkem myši. Z kontextového menu zvolte příkaz Vlastnosti. Do pole Klávesová zkratka pak zadejte vámi zvolenou kombinaci kláves, a to ve tvaru <Ctrl><Alt> nebo <Ctrl><Shift> s písmenem, číslicí či nějakým jiným znakem z klávesnice. Spouštění aplikací přes klávesovou zkratku Windows podporují pouze tehdy, pokud jde o zástupce, který se vyskytuje na pracovní ploše, popřípadě v nabídce Start. V ostatních případech, například pro zástupce, jenž je pouze v panelu Snadné spuštění, nefunguje. Pokud máte v aktivním okně otevřenou aplikaci a stisknete klávesovou zkratku, jež má kromě toho, že spustí jiný program, také nějakou jinou funkci v otevřené aplikaci, počítejte s tím, že přednost má právě spuštění programu před provedením akce v již otevřené aplikaci. Je tedy při definování zkratky třeba dávat pozor i na to, aby nedocházelo ke zbytečným konfliktům mezi aplikacemi.

Ušetříte: Spoustu klepnutí myší a čas.

2)Ke spuštění programu stačí pouze jedno klepnutí

Když chcete v internetovém prohlížeči otevřít nějaký odkaz, jednoduše na něj klepnete. Na pracovní ploše, případně v Průzkumníku Windows však potřebujete na ikonu, popřípadě na její název, poklepat, aby se daný soubor otevřel nebo odpovídající aplikace spustila. Výjimkou jsou pouze zástupci v panelu Rychlé spuštění; tady opět stačí klepnout pouze jednou. Proč tedy vlastně nestačí vždy jen jedno klepnutí?

Windows můžete přinutit, aby reagovala i na pouhé jedno klepnutí. Otevřete si k tomu účelu okno libovolné složky na vašem počítači a v menu Nástroje (pro Windows ME/2000/XP), popřípadě Zobrazit (pro ostatní verze Windows) zvolte příkaz Možnosti složky. Ve Windows 95/98 je třeba navíc stisknout ještě tlačítko Nastavení, u jiných verzí Windows to není nutné. Zde umístěte zatržítko k položce Otevřít položku klepnutím (vybrat ukázáním). Od této chvíle budou vaše pracovní plocha a Průzkumník reagovat stejně jako váš internetový prohlížeč, takže nemusíte přemýšlet, zda klepnout jednou či dvakrát. Tímto nastavením však zároveň dojde ke změně chování při označování souborů. Jednotlivé soubory se totiž budou označovat pouhým podržením ukazatele myši nad daným objektem. Pro současné vybírání objektů pak je třeba držet stisknutou klávesu <Ctrl> a postupně přejíždět ukazatelem myši přes soubory. Ušetříte: Nebudete používat poklepání myší.

3)Standardní dialogová okna ve funkci malého Průzkumníka

Chcete si uložit nějaký soubor, ovšem všimnete si, že složka, do které jste jej chtěli uložit, doposud neexistuje, anebo v ní již je soubor se stejným jménem. V tomto okamžiku můžete spustit Průzkumníka, abyste kupříkladu mohli vytvořit složku nebo přejmenovat existující soubor. Tento způsob však je skutečně plýtváním vaší energií.

Standardní dialogová okna Otevřít nebo Uložit jako v menu souborů jsou ve skutečnosti takovými Průzkumníky v malém. Znamená to, že akce jako je vytvoření složky nebo přejmenování souborů v nich můžete provádět přímo, aniž byste museli zvlášť k tomuto účelu spouštět Průzkumníka. Největším rozdílem oproti skutečnému Průzkumníku je fakt, že poklepáním na soubor se vždy provede akce, za jejímž účelem bylo okno otevřeno. Takže v dialogovém okně Otevřít povede poklepání na soubor k jeho otevření, v okně Uložit jako se poklepáním existující soubor nahradí tím právě otevřeným. Většina dalších operací se dá provést pomocí kontextového menu, jež vyvoláte pravým tlačítkem myši. Takže bez problémů tak můžete vytvořit novou složku, přejmenovat soubor, dále soubor odstranit či pomocí příkazu Otevřít se podívat na jeho obsah. Prostřednictvím technologie drag&drop můžete soubory přesunout z libovolné složky do jiné. Ušetříte: Spuštění Průzkumníka a čas potřebný k nalezení odpovídajícího souboru.

4)Současné otevírání dokumentu se spouštěnou aplikací

Chcete nějaký dokument otevřít v textovém procesoru nebo v jiné aplikaci? Mnozí uživatelé nejprve spustí program, potom z menu Soubor zvolí příkaz Otevřít, vyhledají z otevřeného dialogového okna odpovídající soubor a stisknou tlačítko Otevřít. Celou operaci však lze vyřídit daleko elegantněji.

Otevírejte své soubory poklepáním v Průzkumníku. Windows zpravidla vědí, ve kterém programu otevírat různé typy souborů, a to díky patřičným údajům v registru Windows. Poklepáním na soubor se tedy vždy otevře odpovídající program a v něm se otevře vámi požadovaný soubor. Ještě rychlejší způsob spočívá v otevření položky Dokumenty v nabídce Start. Ta totiž odkazuje přímo do složky Dokumenty. Ušetříte: Minimálně tři klepnutí.

5)Větší pořádek na vaší pracovní ploše

Vaše pracovní plocha je už zase přeplněná a rovněž tak i panel Rychlé spuštění. Takže pokud chcete otevřít nějaký dokument či spustit nějaký program, zabere vám to nějakou chvíli, než jej najdete.

Prověřte si, které zástupce na své pracovní ploše skutečně potřebujete, a pouze ty si tam ponechejte. Pokud jste si tedy zvykli spouštět programy a otevírat dokumenty přes nabídku Start, pak můžete s klidným svědomím zkonstatovat, že ikony na pracovní ploše nebo na panelu Snadné spuštění vlastně vůbec nepotřebujete. Jednoduše je odstraňte, čímž získáte zase nějaké to místo a hlavně přehled. Co si budete chtít ponechat, je samozřejmě věc vaše. Náš tip: Vytvořte si na pracovní ploše především zástupce k těm aplikacím, v nichž často používáte technologii drag&drop, kupříkladu k textovým či tabulkovým procesorům. Velmi užiteční jsou rovněž zástupci ke složkám, jež obsahují vaše soubory MP3, dokumenty a jiné soubory. Ukliďte si rovněž ve vašem panelu Snadné spuštění. Tam patří zástupci k programům, které spouštíte přímo a nikoliv přes otevírání dokumentů, například hry, programy pro práci s elektronickou poštou apod. Ušetříte: Čas pro vyhledávání.

6)Vyčistěte položku Nový v kontextovém menu

Když klepnete pravým tlačítkem myši na libovolnou složku či na pracovní plochu, naleznete v kontextovém menu příkazu Nový celou řadu typů souborů. Klepnutím na některou z nich vytvoříte nový dokument zadaného typu. Vzhledem k tomu, že prakticky každá nově instalovaná aplikace sem přidává právě ten svůj typ souboru, stává se toto menu přeplněné a nepřehledné.

Odstraňte ze seznamu ty typy souborů, které nepotřebujete. K tomu účelu otevřete Editor registru (přes nabídku Start/Spustit a zadání příkazu REGEDIT.EXE). Označte položku Tento počítač a klávesovou zkratkou <Ctrl><F> otevřete dialogové okno pro prohledávání registru. Do políčka Najít zadejte výraz ShellNew a v poli Prohledávat nechte zatrhnuté pouze políčko Klíče, a taktéž zatrhněte volbu Hledat pouze celý řetězec. Vyhledávání se nyní vždy zastaví na každé nalezené položce ShellNew. V pravé části okna pak můžete vidět pod položkou FileName název souboru šablony, která se pro vytvoření nového souboru použije. Jestliže budete chtít odstranit odkaz z kontextového menu Nový, jednoduše položku ShellNew smažte stiskem klávesy <Delete>. Pomocí klávesy <F3> pak vyhledávání opakujte tak dlouho, dokud Editor registru všechny klíče nenalezne.

Ušetříte: Místo v menu pro ty skutečně potřebné položky.

7)Ukliďte v menu Odeslat Průzkumníka Windows

Příkaz Odeslat v kontextovém menu je rovněž velmi často přeplněný, a tedy i značně nepřehledný. Mnohé položky často vůbec nevyužijete, zato vám tam chybějí funkce, které byste zrovna akutně potřebovali.

Konfigurace položky Odeslat v kontextovém menu je velmi jednoduchá. Ze všeho nejdříve je třeba vyhledat složku SendTo. Ve Windows 95/98/ME ji naleznete přímo ve složce, v níž máte nainstalována Windows, pokud nepoužíváte žádné uživatelské profily. V opačném přípa-dě se zmíněná složka nachází v adresáři Profiles\<jméno uživatele>\SendTo. Ve Windows 2000/XP najdete zmiňovanou složku v adresáři Documents and Settings\<jméno uživatele>\SendTo. <Jméno uživatele> je jméno, pod nímž se do Windows přihlašujete. Všechny položky pro menu Odeslat se nacházejí právě ve složce SendTo ve formě zástupců. Nepotřebné položky tedy můžete velmi jednoduše smazat, naopak ty, které vám chybějí, můžete snadno vytvořit tak, že do složky umístíte zástupce programu, který v položce Odeslat postrádáte.

Ušetříte: Místo v menu.

8)Rozšíření kontextového menu systémových ikon

Pracovní plochu již máte uklizenou. K těm přeživším položkám pracovní plochy však určitě patří standardní ikony, jako jsou Tento počítač, Místa v síti, popřípadě Internet Explorer. Tyto ikony se většinou odstranit nedají (nebo spíše se nedají smazat obvyklým způsobem). Není se co divit, že do popředí se dostává otázka, jak tyto ikony co nejlépe využít, a to prostřednictvím rozšíření jejich kontextového menu o položky, které často potřebujeme. Chtěli bychom tam totiž umístit odkazy na naši osobní složku Dokumenty, dále na jednoduchý přístup k síťovým diskům či internetovým stránkám.

Rozšíření kontextového menu se dá zařídit prostřednictvím odpovídajících zásahů do registru Windows. Spusťte proto program Editor registru, představovaný souborem REGEDIT.EXE. Klíče odpovídajícím jednotlivým ikonám na pracovní ploše leží v klíči Hkey_Classes_Root\

CLSID pod následujícími identifikačními čísly:

Tento počítač

{20D04FE0-3AEA-1069-A2D8-08002B30309D}

Místa v síti

{208D2C60-3AEA-1069-A2D7-08002B30309D}

Internet Explorer

{871C5380-42A0-1069-A2EA-08002B30309D}

Na obrázku vpravo nahoře vidíte příklad rozšíření kontextového menu pro Místa v síti. V klíči Shell jsou umístěny podklíče, jejichž název je stejný jako ten, jenž se objeví v kontextovém menu. V podklíči Command každého podklíče odpovídajícího položce v kontextovém menu, se pak nachází jako údaj hodnoty příkaz, který se má v Průzkumníku, popřípadě v Internet Exploreru vykonat, pokud se na danou položku klepne.

Ušetříte: Několik klepnutí myší v Průzkumníku Windows.


Kdo šetří, má za tři... - Zjednodušte si práci na počítači pomocí našich tipů a triků (CD) II

V systému

V šikovně nastavených systémových funkcích naleznete spolehlivého pomocníka, s jehož pomocí se vždy ke svému cíli dostanete rychle a jistě. Určitě se shodneme na tom, že je poněkud otravné se v Průzkumníku prokousávat strukturou složek tak dlouho, dokud se nedostaneme k té, co jsme chtěli. Podobně například chceme-li změnit nastavení nějakého zařízení, třeba tiskárny. Nyní vám ukážeme možná řešení, jak ušetřit čas a námahu spolehlivým nastavením systémových parametrů.

9)Položky Ovládacích panelů umístěné přímo v nabídce Start

Potřebujete často některou z funkcí v Ovládacích panelech? Ve Windows ME/2000/XP stačí klepnout na Hlavní panel, z kontextového menu vybrat příkaz Vlastnosti a na záložce Nabídka Start přes tlačítko Vlastní umístěte v poli Upřesnění nastavení nabídky Start zatržítko k volbě Rozbalit Ovládací panely (uvedený postup se vztahuje ke klasické nabídce Start). Tím se k jednotlivým položkám Ovládacích panelů dostanete daleko snáze, a hlavně rychleji. Velmi užitečná by byla tato funkce i u starších verzí Windows.

Stejného účinku dosáhnete i ve Windows 95/98, pokud si otevřete program Příkazový řádek a do něj zadáte následující příkaz:

md "%windir%\Nabídka Start\Ovládací panely.

{21EC2020-3AEA-1069A2DD-08002B30309D}"

Restartování počítače není nutné, protože provedenou změnu uvidíte v nabídce Start okamžitě. Ušetříte: Jedno nebo několik klepnutí myší.

10)Otevření příkazového řádku včetně nastavené cesty

Na příkazovém řádku se dá spousta záležitostí zvládnout rychleji než v Průzkumníku. Největším problémem zůstává, jak nastavit, abychom se po spuštění příkazového řádku nemuseli zdlouhavě dostávat k námi požadované složce použitím příkazu cd <název složky>.

Výše zmiňovaný problém se dá snadno vyřešit rozšířením kontextového menu v Průzkumníku. Je k tomu potřeba pouze několik zásahů do systémového registru Windows, konkrétně do klíče Hkey_Classes_Root\Directory. Vše potřebné za vás udělají naše soubory COMMANDZDE.REG (pro Windows 95/98/ME), popřípadě CMDZDE.REG (pro Windows 2000/XP). Oba soubory nalezete v archivu COMMANDZDE.ZIP (713 B).

Poklepáním na patřičný soubor se provede import všech potřebných informací do registru a po klepnutí pravým tlačítkem na složku uvidíte v kontextovém menu novou položku Nastavit cestu pro Příkazový řádek. Klepnete-li na tuto položku, otevře se vám příkazový řádek, v němž bude nastavena cesta přímo k vámi označené složce.

Ušetříte: Minimálně tři klepnutí myší a k tomu čas pro ruční psaní cesty.

11)Krátká cesta k vaší oblíbené složce

Soubory na vašem pevném disku máte pečlivě roztříděné. Soukromé dopisy, služební korespondence, všechno leží v patřičných složkách. Toto rozdělení vám bezpochyby poskytne velmi dobrý přehled, pro otevírání či ukládání souborů se ale vždy musíte nejprve do odpovídající složky dostat.

Neustálé klepání myší, jež musíte provozovat vždy, když se chcete dostat k té správné složce, vám odpadne, když si ke každé z nich přiřadíte písmeno. Kupříkladu níže uvedeným příkazem přiřadíte složce Dopisy ležící ve složce Texty, písmeno B:

subst b: c:\texty\dopisy

Tím můžete v Průzkumníku, stejně jako ve všech ostatních aplikacích, ukládat do složky C:\texty\dopisy jednoduše tak, že budete ukládat na B:

Příkazem

subst b: /d

toto přiřazení opět zrušíte. Prostřednictvím příkazu subst vytvořený virtuální disk však po restartu Windows zmizí. Aby se vám toto přiřazení objevovalo vždy, když spustíte Windows, doporučujeme vám vytvořit si dávkový BAT soubor, který bude obsahovat příkaz subst v patřičném tvaru, a zástupce dávkového souboru pak umístit do složky Po spuštění.

Ušetříte: Několik klepnutí myší, jejich počet závisí na struktuře složek ve vašem počítači.

12)Ukončení programů: soubory KILL.HTA a KILL.EXE

Aplikace, které zůstanou "viset", se nedají žádným způsobem ukončit, což platí často zvláště ve Windows 95/98/ME. Ty vám pak znemožní další práci na počítači. Rovněž dost nemilá situace nastane, pokud provedete několik změn v nastavení systému, při nichž je nutné provést restart grafického rozhraní představovaného programem EXPLORER.EXE. Kdybyste jej dokázali ukončit, ušetříte čas potřebný pro restartování počítače, popřípadě čas nutný pro přihlášení do systému.

Na našem CD naleznete dvě utility, jejichž prostřednictvím můžete ukončit procesy spuštěné ve Windows. První z nich je program

KILL.EXE, běžící na příkazovém řádku, a druhou je skript KILL.HTA (obě jsou obsaženy v archivu KILL.ZIP o velikosti 20,7 KB). KILL.EXE běží v každé verzi Windows a dokáže ukončit i procesy běžící v režimu operačního systému MS-DOS. KILL.HTA vyžaduje při použití ve Windows 95/98 instalaci tzv. Windows Management Instrumentation, která je dostupná zdarma ke stažení na internetové adrese http://msdn.microsoft.com/library/default.asp?url=/downloads/list/wmi.asp. Její velikost je přibližně 6,5 MB. Navíc se skript KILL.HTA dá použít pouze pro ukončení 32bitových aplikací.

Tip: Představte si situaci, kdy jste si složitě nadefinovali nějaké panely nástrojů. Může se vám přihodit, že si je přesunete někam jinam, nebo je nedopatřením zavřete. V tomto případě si ušetříte práci s jejich opravou tím, že jednoduše ukončíte grafické rozhraní, představované souborem EXPLORER.EXE. Chybná operace, kterou jste před chvílí s panely nástrojů provedli, totiž není dosud s konečnou platností nikde uložena, proto se vám při novém spuštění Exploreru objeví vše v neporušeném stavu.

Ušetříte: Podle toho, kdy utility použijete, ušetříte čas strávený čekáním na ukončení aplikace, nové přihlášení nebo obnovení konfigurace panelů nástrojů.

13)Odebírání výměnných zařízení z Windows

Patříte mezi ty lidi, kteří rádi používají externí pevné disky s připojením přes USB či Firewire, či různá jiná paměťová externí zařízení USB. Pokud takové zařízení připojíte k počítači, objeví se vám ve Windows 2000 a XP v pravé části Hlavního panelu ikonka Bezpečně odebrat hardware. Pomocí dialogového okna, jež poklepáním na tuto ikonku vyvoláte, pak můžete takové zařízení opět v několika krocích odebrat tak, abyste je následně mohli fyzicky odpojit od počítače. Zdá se vám však velmi nepohodlné tuto proceduru opakovat neustále dokola.

U většiny výměnných zařízení můžete funkci Windows pro bezpečné odebrání hardwaru klidně postrádat. Jednoduše takové zařízení v okamžiku, kdy se na něj nezapisuje, odpojte od počítače. Pro tento vůči Windows trochu bezohledný postup je nutno deaktivovat paměť cache pro zápis jinak by mohlo dojít ke ztrátě dat. Zdali máte i vy všechno v pořádku nastaveno, se dozvíte ve Správě počítače. Ve Správci zařízení si vyberte pod položkou Diskové jednotky vaše zařízení a stiskněte pravé tlačítko myši. Z kontextového menu zvolte příkaz Vlastnosti. Na záložce Zásady musíte mít například ve Windows XP mít zvolenou možnost Optimalizovat pro rychlé odebrání. Jestliže však na výměnné zařízení často přesouváte hodně malých souborů, měli byste mít spíše povolenou možnost Optimalizovat pro výkon, čímž ale povolíte používání paměti cache. Touto volbou totiž urychlíte přenos dat. Upozorňujeme znovu, že v případě optimalizace pro výkon musíte vždy pro odebrání zařízení použít postup vedoucí přes ikonu Bezpečně odebrat hardware.

Ušetříte: Tři klepnutí myší a často i více, pokud musíte tento postup opakovat několikrát za sebou.

14)Instalace tiskárny pro tisk v několika odlišných formátech

Tisknete dokumenty střídavě na výšku a na šířku, jednou v barevném, podruhé v černobílém provedení, a to vše ještě v různých rozlišeních. Před tiskem každého dokumentu si tedy musíte vždy znovu projít a přenastavit všechny volby tak, aby vše bylo ve stavu takovém, v jakém to má být.

Vytvořte si v Ovládacích panelech tiskáren několik vždy jednu pro zadaný typ tisku. U každé z nich si pak nastavte vámi požadovaný typ tisku a podle tohoto nastavení si ji rovněž pojmenujte, kupříkladu LaserJet -¦tisk na šířku. Při tisku z nějaké aplikace pak budete dokumenty posílat na tu tiskárnu, která má nastavený takový způsob tisku, v jakém má být dokument vytištěn.

Ušetříte: Minimálně pět klepnutí myší.

V síti a na internetu

I při surfování na internetu se dá ušetřit spousta času, a v tomto případě i peněz. Většinou se sice jedná o několik sekund nebo pár klepnutí myší, ovšem když se to všechno sečte, je to docela znát. Proč hledat tu správnou internetovou adresu v Oblíbených položkách a proč údaje pro přihlášení ke službám na internetu zdlouhavě ručně vypisovat? Ostatně i při práci v lokální síti můžete svého cíle dosáhnout pomocí několika triků o něco rychleji.

15)Rychlejší otevírání oblíbených stránek

Zase jedno dlouhotrvající klepání myší. Nejprve musíte nalézt na pracovní ploše ikonku Internet Exploreru, potom se přesouváte do menu Oblíbené a teprve zde hledáte ten správný odkaz na vaši oblíbenou stránku. Je to tak zdlouhavé a nepraktické...

Celý postup urychlíte již od verze Windows 98, pokud si zvyknete na umístění složky Oblíbené položky v nabídce Start. Ukazují totiž na úplně stejné soubory jako v menu Oblíbené v Internet Exploreru. Pokud pracujete ve Windows 98 a vyšších a zároveň upřednostňujete klávesnici, stiskněte jednoduše speciální klávesu Win a hned nato klávesu <Y>. Otevře se vám složka Oblíbené položky. Nyní stačí stisknout počáteční písmeno názvu vámi požadované stránky, popřípadě podsložky. Pokud je v seznamu položek se stejným počátečním písmenem několik, tiskněte tuto klávesu tak dlouho, dokud se k té správné stránce nedostanete, a nakonec stiskněte klávesu <Enter>. Určitě budete překvapeni, jak rychle to vše jde s klávesnicí v porovnání s používáním myši.

Ušetříte: Práci s myší a minimálně čtyři klepnutí.

16)Rychlé otevření libovolné stránky

Jestliže se vámi požadovaná internetová stránka nenachází mezi oblíbenými položkami, pak vám je předchozí tip takříkajíc k ničemu. Musíte totiž spustit internetový prohlížeč, a internetovou adresu do panelu Adresa zadat ručně.

Rychlejší postup spočívá v zadání internetové adresy do políčka Otevřít v dialogovém okně Spustit, které naleznete v přímo v nabídce Start. Jestliže k tomuto úkonu se nechcete namáhat používat myš, vyvoláte zmíněné okno rovněž pomocí kláves <Win> a <T>.

Ušetříte: Tři klepnutí myší a nutnost pracovat s myší.

[Windows NT4/2000/XP]

17)Do internetu přes dávkový soubor

Navázání telefonického připojení k internetu, spuštění internetového prohlížeče a programu pro práci s elektronickou poštou, následně přerušení telefonického připojení... Chtěli byste ušetřit co možná nejvíce klepnutí myší a dosáhnout co možná největšího zautomatizování všech těchto úkonů.

V systémech Windows NT4, 2000 a XP můžete k tomuto účelu použít dávkový soubor DIAL.BAT (137 B), který naleznete . Dříve než soubor použijete poprvé, otevřete si jej v libovolném textovém editoru a namísto výrazu <provider> zadejte (celkem na dvou místech) název telefonického připojení k vašemu poskytovateli, tak jak jej máte definováno v Telefonickém připojení sítě ve Windows. Za příkazem start uveďte spouštěcí soubory aplikací, které se mají automaticky po navázání připojení otevřít. Jako příklad je zde uvedeno spuštění Internet Exploreru a Outlook Expressu. Aby se před navázáním připojení neobjevilo žádné dialogové okno, které by po vás vyžadovalo zadání nějakých údajů, musíte ve vlastnostech navazovaného připojení na záložce Možnosti deaktivovat volbu Před vytočením se dotázat na přihlašovací informace.

Vytvořte si na panelu nástrojů Snadné spuštění zástupce ke zmiňovanému dávkovému souboru. Stačí jedno klepnutí na něj pro připojení a další klepnutí pro zrušení připojení.

Ušetříte: Minimálně čtyři klepnutí myší.


Kdo šetří, má za tři... - Zjednodušte si práci na počítači pomocí našich tipů a triků (CD) III

18)Přímá cesta na server a ke sdíleným prostředkům

Ve Windows 2000 a XP je vyhledávání počítačů připojených do počítačové sítě a sdílených prostředků vůbec přes ikonu Místa v síti velmi pomalé. Na rozdíl od Windows 95/98 a ME trvá v novějších verzích Windows půl minuty i déle, dokud se síťové prostředky nezobrazí.

Ke sdíleným prostředkům se dostanete neporovnatelně rychleji, pokud jejich jméno zadáte přímo do panelu Adresa v Průzkumníkovi Windows. Stačí řádek s příkazem

\\server\sdileny

a Průzkumník vám zobrazí prostředek sdileny umístěný na serveru s názvem server. Neznáte přesné jméno sdíleného prostředků? Pak stačí, když zadáte příkaz \\server\. Průzkumník vám tímto příkazem zobrazí všechny sdílené prostředky na serveru.

Asi nejrychleji se dostanete k nějakému síťovému prostředku tehdy, pokud jej máte namapovaný pod nějakým písmenem. Namapování (přidělení písmena síťovému prostředku) provedete tak, že v Průzkumníkovi se přesunete do menu Nástroje a vyberete příkaz Připojit síťovou jednotku. Zde si vyberete písmenko, které budete přiřazovat, a do políčka složka zadáte síťovou cestu ke sdílenému prostředku přesně ve stejném tvaru, jako jste ji zadávali do panelu Adresa v Průzkumníku. Standardně se všechna takto vytvořená připojení ukládají. Pokud tedy chcete mapování provést jen dočasně, musíte deaktivovat položku Znovu připojit při přihlášení.

Ušetříte: Minimálně pět klepnutí myší.

19)Rychle ke sdílení složky prostřednictvím dávkového souboru

Poskytujete ke sdílení ve Windows 2000 nebo XP jistou složku tak, aby do ní mohli i vaši kolegové. Potom z bezpečnostních důvodů toto sdílení zase přerušujete. Neustálé opakování činnosti pro poskytnutí a následně pro zrušení sdílení vám připadá přes kontextové menu Průzkumníka příliš zdlouhavé.

Daleko rychleji jde tato záležitost vyřešit přes použití dávkového souboru. Ten musí pro nastavení sdílení obsahovat příkaz

net share <jméno pro sdílení>=<cesta ke sdílenému prostředku>

Pro zrušení sdílení pak můžete použít příkaz

net share <jméno pro sdílení> /d

Ještě více pohodlí vám poskytne náš dávkový soubor SHAREFOLDER.BAT (268 B), který naleznete . Ze všeho nejdříve si dávkový soubor otevřete v libovolném textovém editoru a upravte si jej. Na prvním řádku si změňte jméno pro sdílení, v druhém řádku cestu ke sdílenému prostředku. Při spuštění dávkového souboru se sdílení vytvoří, při opětném spuštění zase zruší.

Ušetříte: Čtyři klepnutí myší pro nastavení sdílení a k tomu další čtyři pro zrušení sdílení.

20)Kontrola vlastních sdílení

Chtěli byste se čas od času přesvědčit, zda na vašem počítači není nabízeno ke sdílení nic, co byste si nepřáli. Cesta přes Místa v síti je však poněkud zdlouhavá.

Ve Windows 2000 a XP použijte příkaz net share, ve Windows 95/98/ME pak příkaz net view \\ <název vašeho počítače>. Pokud libovolný z těchto příkazů zadáte do dávkového souboru a za něj zadáte příkaz pause, získáte požadovanou informaci na jedno poklepání myší.

Ušetříte: Tři klepnutí myší a k tomu čas jinak strávený čekáním na odezvu sítě.

Základy technologie drag&drop

Pokud držíte stisknuté levé tlačítko myši na označených souborech a chcete je někam přetáhnout, pak Windows mají pro tuto operaci stanovena přísná pravidla. Uvnitř stejného disku se soubory přesunují, pokud má být cílem disk jiný, pak se soubory zkopírují. V případě, že konečnou stanicí je panel Snadné spuštění či nabídka Start, vytvoří Windows zástupce. Levé tlačítko myši však lze použít i v kombinacích s klávesami. Pokud při použití technologie drag&drop držíte stisknutou klávesu <Shift>, vynutíte si tak přesunutí souborů, zatímco v případě klávesy <Ctrl> se vždy provede zkopírování. Při současném držení obou kláves se vždy vytvoří zástupce. Nemáte vůbec chuť pamatovat si všechny tyto kombinace? Pak provádějte všechny akce technologie drag&drop pravým tlačítkem myši. V cíli se vám tak vždy objeví kontextové menu, jež se vás zeptá, kterou z výše zmiňovaných variant budete chtít provést.

Na jedno klepnutí

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Vlastnosti souboru:

Obvyklá cesta pro vyvolání příkazu Vlastnosti pro nějaký objekt či soubor ve Windows vede přes kontextové menu. Existuje však daleko rychlejší způsob: Držte stisknutou klávesu <Alt> a zároveň poklepejte na objekt, jehož vlastnosti chcete zjistit. Tento způsob funguje úplně všude. Tak například pomocí klávesy <Alt> a poklepání na ikonu Tento počítač se dostanete přímo do okna Vlastnosti systému.

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Drag&drop:

Jestliže s pomocí technologie drag&drop kopírujete či přesunujete jeden či několik souborů najednou, může se stát, že si vše najednou rozmyslíte a budete chtít tuto operaci zrušit. Nesmíte v žádném případě pustit tlačítko myši, protože byste umístili všechny soubory do složky, nad níž se ukazatel myši právě vyskytuje. Nejprve stiskněte klávesu <Esc> a poté můžete tlačítko myši bez obav pustit.

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Vytvoření složky přes klávesovou zkratku:

Novou složku můžete rychle vytvořit rovněž klávesovou zkratkou. Pokud máte klávesnici se speciálními Win klávesami, stiskněte klávesu pro vyvolání kontextového menu (najdete ji na pravé straně klávesnice mezi klávesami <Win> a <Ctrl>) a hned nato postupně klávesy <N> a <S>. V případě klávesnice bez Win kláves pomůže kombinace kláves <Shift><F10> následovaná klávesami <N> a <S>.

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Nové okno:

Průzkumníka Windows si můžete nastavit i tak, že po poklepání na složku se tato otevře v novém okně ve Windows 98 například přes menu Zobrazit/Možnosti složky/karta Obecné. Zde stiskněte tlačítko Nastavení a v poli Při procházení složkami zvolte položku Otevřít každou složku ve vlastním okně. Pokud však výjimečně chcete občas tu či onu složku otevřít v novém okně, držte při poklepání na složku stisknutou klávesu <Ctrl>.

[2000]

Správce zařízení:

Obvyklý způsob, jak se dostat do Správce zařízení, je cesta přes Ovládací panely/Systém/záložka Hardware. Ten, kdo má častěji co dělat se Správcem zařízení, si může právě ve Windows 2000 vytvořit k němu zástupce přímo na pracovní plochu. Do políčka Cíl vytvářeného zástupce totiž stačí zadat řetězec:

%windir%\system32\devmgmt.msc.

[98/ME/2000/XP]

Nápověda jako internetový prohlížeč:

Od Windows 98 nahradil starý systém nápovědy systém nový, který je založen na HTML. Nová nápověda je založena na souborech CHM, což jsou vlastně zkompilované soubory HTML, a sdílí programové knihovny s Internet Explorerem. Kuriózním vedlejším efektem tohoto přístupu je to, že nápovědu Windows můžete použít rovněž jako internetový prohlížeč, i když k tomu není vůbec určen. Zadejte si na příkazový řádek kupříkladu výraz

hh.exe http://www.pcworld.exe

a surfujte s nápovědou Windows.

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Neviditelná sdílení:

Sdílené prostředky končící svůj název znakem dolaru ($) se v okně Místa v síti vůbec nezobrazují. Pokud tedy chcete nějaké sdílené prostředky před ostatními uživateli skrýt, vložte do jména pro sdílení jako poslední písmeno právě znak dolaru. Ten, kdo název takto sdíleného prostředku zná, může se na něj bez problémů dostat přes adresu \\<název počítače>\<sdílený prostředek$>.

[2000/XP]

Příkazový řádek během instalace Windows:

Pokud si během instalace Windows 2000 nebo XP potřebujete spustit příkazový řádek, je to možné, jakmile se spustí grafické prostředí instalace. K jeho vyvolání vám poslouží nikde nedokumentovaná klávesová zkratka <Shift><F10>.

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Otestování spořiče obrazovky:

Váš nově z internetu stažený šetřič obrazovky nemusíte pro otestování kopírovat do složky Windows. Klepněte pravým tlačítkem myši na soubor SCR spořiče a z kontextového menu zvolte příkaz Test.

[95/98/ME/NT/2000/XP]

Ikona Internet Exploreru:

Ikona Internet Exploreru na pracovní ploše není žádným normálním zástupcem programu, nýbrž se jedná o zvláštní objekt, podobně jako ikony Tento počítač či Místa v síti. Pokud na tento objekt klepnete pravým tlačítkem myši, objeví se vám jiné kontextové menu než u obyčejného zástupce. Pokud v tomto menu zvolíte příkaz Vlastnosti, dostanete se přímo do okna pro nastavení internetu.

§§§§§


Zapomenuté utility - Programy z CD Windows, o kterých možná nemáte ani tušení(CD) I

David Čepička, Andreas Kroschel

c03p0677

Windows nabízejí spoustu utilit, které Microsoft popisuje jen velmi nedostatečně nebo je úplně zapírá. V tomto článku vám takové aplikace popíšeme, a to včetně jejich použití.

Pod pokličkou operačního systému Windows se skrývá daleko více, než je Microsoft ochoten připustit. Slyšeli jste snad někdy o programu Eudcedit? Vzpomínáte si ještě, jakou vzácností byly v dřívějších verzích speciální utility jako kupříkladu Sysedit či Dr. Watson? Tyto časy jsou již ale dávno pryč; ve Windows 2000 a XP se skrývají tucty sotva postřehnutelných miniaplikací.

Při koupi operačního systému si je zaplatíte, přesto nejsou při instalaci automaticky přeneseny do vašeho počítače. Celá řada z nich není popsána ani v příručkách, ani v nápovědě Windows, ačkoliv je spousta z nich na vašem pevném disku již od první instalace zmíněného operačního systému. Ani nabídka Start vám neposkytuje úplný přehled. Podivíte se, co zajímavého lze nalézt na instalačním CD disku Windows ve složce Support Tools. Je třeba říci na rovinu, že část z dostupných aplikací skutečně nestojí ani za povšimnutí, ovšem najdou se mezi nimi takové, jež byste podle našeho názoru určitě znát měli. Tento článek vám přináší krátký popis všech podpůrných utilit a sadu tipů pro použití těch nejzajímavějších utajovaných programů.

[98/ME/2000/XP]

1)IEXPRESS.EXE vytváří archivy pro automatické rozbalení a instalaci

Objevili jsme: Microsoft zdarma poskytuje utilitu IEXPRESS.EXE, která dokáže vytvořit automaticky se rozbalující a samostatně se instalující soubory archivů. Utilita je součástí balíčku IE Administration Kits. Ve Windows 2000 a XP je uvedená utilita již standardně obsažena, pro ostatní verze Windows je možné ji stáhnout na internetové adrese http://microsoft.com/windows/ieak/downloads/ieak6/download.asp a následně nainstalovat. Její velikost je přibližně 2,6 MB.

Ve Windows 2000 a XP ji naleznete ve složce \System32, při nainstalovaných IE Administration Kits pak v podsložce Tools instalační složky balíčku.

Použití: Díky grafickému uživatelskému rozhraní se dají velmi jednoduše vytvořit samoextrahující se a automaticky se instalující CAB archivy. Při tvorbě archivů se vytváří rovněž konfigurační soubor s příponou SED (Self Extracting Directive). V něm jsou obsaženy všechny údaje potřebné pro vytvoření instalačního balíčku. Tento soubor se vám bude hodit v případě, když budete chtít někdy v budoucnu takový archiv vytvořit znovu anebo jej nějak modifikovat.

Po spuštění utility IEXPRESS.EXE se objeví dialogové okno, v němž zvolte položku Create new Self Extraction Directive file; v případě nainstalovaných IE Administration Kits položku Create new. Tímto způsobem začíná vytváření nového archivu. Jestliže chcete vytvořit automaticky se instalující EXE soubor, vyberte položku Extract files and run an installation command (Extract Files and run). Pro vytvoření EXE souboru, který soubory v archivu pouze rozbalí, ale nenainstaluje, zvolte položku Extract files only. Také lze vytvořit pouze jednoduchý CAB soubor, a to tehdy, pokud zvolíte možnost Create compressed files only (ActiveX Installs). V následujících dialogových oknech si postupně určujete název instalačního balíčku, úvodní a závěrečná hlášení při instalaci, a dokonce je možné si do instalačního souboru zabudovat i soubor obsahující text licenčního ujednání. Pokud máte zvolenou variantu vytvoření automaticky se instalujícího archivu, je třeba zadat i odpovídající EXE či INF soubor, který se bude automaticky spouštět okamžitě po rozbalení instalačního balíčku. Problémy vyvstanou teprve tehdy, pokud má instalační archiv do sebe zabudovat i některou z podsložek.

[2000/XP Professional]

2)Komprimování a šifrování složek na oddílu NTFS pomocí utilit z konzoly

Objevili jsme: Je známo, že ve Windows 2000 a XP Professional můžete data na diskových oddílech NTFS zkomprimovat a zašifrovat, a to přes kontextové menu Vlastnosti/záložka Obecné/tlačítko Upřesnit. V části dialogového okna Komprimace a šifrování si můžete zmiňované parametry nastavit. Ovšem na druhou stranu se tolik neví, že existuje i alternativní postup spočívající v použití utilit COMPACT.EXE a CIPHER.EXE, jež obě pracují na příkazovém řádku. Na první pohled se toto zjištění nezdá moc atraktivní. Věříme, že změníte názor poté, co vám představíme náš malý skript NTFS-COMPACT.VBS využívající právě programy Compact a Cipher. Skript samozřejmě naleznete . Nabízí vám totiž jednoznačně pohodlný způsob, jak komprimovat složky na diskových oddílech NTFS tak, abyste ušetřili místo, popřípadě jak tyto zašifrovat, aby se do nich nemohli dostat žádní nepovolaní uživatelé. Instalaci provedete jednoduše poklepáním na skript. Stejným způsobem se pak provede i odinstalování.

Použití: Pro přidělení atributů týkajících se komprese či šifrování se musíte obvykle prokousat dlouhou řadou dialogových oken. Díky našemu skriptu NTFS-COMPACT.VBS o velikosti 5,32 KB vám bude k provedení stejného úkolu stačit jedéno klepnutí pravým tlačítkem myši na libovolnou složku na diskovém oddílu NTFS. Z kontextového menu pak stačí zvolit příkaz Komprese. Klepnutím na zmíněný příkaz se objeví nabídka, obsahující další příkazy týkající se komprese. První z nich se nazývá Prověřit stav komprese. Ta umožňuje prozkoušet, zda je daná složka již zkomprimovaná nebo ne. Druhá položka s názvem Zavřít menu Komprese způsobí zavření rozšířeného menu zpět do původního. Zbylé možnosti umožňují změnit stav komprese nebo šifrování.

Upozorění: Pro dešifrování složky musíte být přihlášeni pod stejným uživatelským jménem, pod jakým jste složku zašifrovali.

[2000/XP]

3)EUDCEDIT.EXE: Vytvoření vlastních znaků a symbolů

Objevili jsme: Prostřednictvím utility nazvané Editor soukromých znaků, kterou představuje soubor EUDCEDIT.EXE, si můžete ve Windows 2000 a XP vytvářet vlastní znaky, symboly či loga, jež následně můžete použít ve všech aplikacích. Program spustíte přes nabídku Start/Spustit, když do políčka Otevřít zadáte příkaz EUDCEDIT.EXE. V dialogovém okně Vybrat kód klepněte na kostičku v levém horním rohu a potom stiskněte tlačítko OK. V okně editoru pak nakreslete kupříkladu pomocí nástrojů Tužka či Štětec vámi požadovaný znak či symbol. Přes menu Úpravy/Kopírovat znak si můžete do okna editoru přenést i některý z již existujících znaků, abyste tento mohli třeba dále upravovat. Po ukončení kreslení jděte do menu Úpravy/Uložit znak, čímž vámi vytvořený znak uložíte. Utilita však nevytváří žádné nové truetype fonty, nýbrž pouze soubory EUDC.EUF a EUDC.TTE, jež naleznete ve složce, kde jsou nainstalována písma. Tímto způsobem vytvořené znaky se dají použít výlučně ve Windows 2000 či XP.

Použití: Vlastní znaky vytvořené prostřednictvím utility EUDCEDIT.EXE můžete používat prakticky ve všech programech běžících ve Windows, a samozřejmě se dají i vytisknout. Bohužel však není možné vkládat je v daném programu přímo přes volbu písma. Zůstává buď možnost použít nabídku Start/Programy/Příslušenství/Systémové programy/Mapa znaků, anebo spuštění programu CHARMAP.EXE. Zde v rozbalovací nabídce Písmo zvolte položku Všechna písma (Soukromé znaky). V tabulce znaků nyní poklepejte na vámi požadovaný znak, a konečně stiskněte tlačítko Kopírovat. Prostřednictvím klávesové zkratky <Ctrl><V> pak vložte tento znak například do Wordu.

Pokud budete chtít soubory s vámi vytvořenými znaky otevřít na nějakém jiném počítači, objeví se vám namísto nich pouze černé čtverečky. Pro správné zobrazení znaků je potřeba do cizího počítače nainstalovat soubory EUDC.EUF a EUDC.TTE. Zkopírujte na příkazovém řádku oba soubory do složky Fonts, spusťte program EUDCEDIT.EXE a hned jej zase zavřete. Editor totiž při svém otevření zinicializuje soubory písem a v nich obsažené znaky budou od této chvíle k dispozici i na cizím počítači. Nezkoušejte zmíněné dva soubory kopírovat přes Průzkumníka Windows. Pokud to přesto zkusíte, objeví se vám pouze chybové hlášení a EUDCEDIT.EXE se vám podaří spustit teprve až tehdy, když soubory EUDC.EUF a EUDC.TTE odstraníte.

[XP]

4)Podpůrné nástroje: Užitečné utility zdarma na instalačním CD disku Windows XP

Objevili jsme: Na instalačním CD disku Windows XP leží ve složce \Support\Tools soubor SETUP.EXE. Jeho prostřednictvím si můžete nainstalovat sadu podpůrných nástrojů, bohužel v anglickém jazyce. Jedná se o sbírku malých prográmků, jež jsou většinou určeny pro práci na příkazovém řádku, jen některé z nich disponují grafickým rozhraním. Při instalaci máte na výběr dva typy typickou (Typical) a úplnou (Complete). Při volbě úplné instalace se vám na disk zkopírují i aplikace určené výhradně pro správce sítě.

Přes nabídku Start/Programy/Windows Support Tools/Support Tools Help si můžete vyvolat nápovědu, ovšem opět v angličtině. V nápovědě však nejsou popsány všechny programy. Většina z nedokumentovaných utilit vám poskytne alespoň minimální pomoc v případě, kdy je spustíte s parametrem /?. Instalační program během své činnosti rovněž automaticky uloží odkaz na složku, v níž jsou utility umístěny, do proměnné prostředí s názvem Path. Tím se umožní, že všechny programy v této složce lze spustit i přes konzoli přímo z jakékoliv složky.

Použití: Při úplné instalaci systému se vám dostane na disk 70 programů. Velmi krátký popis těch podle našeho názoru nejdůležitějších vám přinášíme v rámečku s názvem Nejdůležitější ze zapomenutých programů ve Windows XP.

Užitečným nástrojem pro analýzu obsahu pevných disků je program VFI.EXE (Visual File Information). Přes menu File/Add a folder si zvolte některou ze složek. Program vám pak v tabulce zobrazí všechny v ní obsažené soubory, jejich velikost, jakož i datum jejich vytvoření a popřípadě i datum jejich modifikace. Příkazem File/Save si můžete tabulku uložit ve formě textového souboru. Pokud pak někdy budete chtít vědět, které soubory byly do složky přidány a které naopak zmizely, stačí spustit program VFI.EXE znovu, vytvořit si nový textový soubor, oba následně porovnat pomocí utility WINDIFF.EXE a nakonec si nechat zjištěné rozdíly zobrazit. Chcete vědět, která složka zabírá na vašem pevném disku nejvíce místa? Zadejte na příkazový řádek následující příkaz:

diruse /s /d /m /q:500 /* c:\

Utilita Diruse vám zobrazí všechny složky, jejichž velikost je větší než 500 MB.

Ten, kdo chce obsluhovat počítače na dálku, může k tomuto účelu využít dvě utility REMOTE.EXE a WSREMOTE.EXE. Program REMOTE.EXE je určen pro dálkové ovládání počítačů zapojených pouze v lokální síti, zatímco WSREMOTE.EXE je aplikace, kterou můžete počítače řídit i přes internet. Použití obou programů je velmi podobné. Tak kupříkladu server spustíte prostřednictvím příkazu

wsremote /s "cmd" 70

Tímto příkazem se spustí příkazový řádek CMD.EXE pro dálkovou správu počítače přes protokol TCP/IP na portu 70. Na klientském počítači pak zadejte

wsremote /c <název počítače> 70

Výraz <název počítače> nahraďte jménem serveru. Všechny příkazy, jež budou od této chvíle na příkazový řádek napsány, budou prováděny na serveru. Činnost na klientském počítači ukončíte příkazem @Q, server příkazem @K. Pro ukončení programu Wsremote ovšem stačí také pouhé zavření okna příkazového řádku.

[95/98/ME/2000/XP]

5)CLIPBRD.EXE: Lepší využití schránky Windows

Objevili jsme: Za utilitou CLIPBRD.EXE se skrývá program Prohlížeč síťové schránky (ve Windows 95, 98 se nazývá Prohlížeč schránky). Vzhledem k tomu, že se v nabídce Start žádný zástupce k této aplikaci nenachází, je třeba ji spustit přes nabídku Start/Spustit a do políčka Otevřít zadat výše zmíněný název souboru. Tato utilita dokáže zobrazit aktuální obsah schránky, a navíc její obsah ještě může uložit ve formě CLP souboru.

Ve Windows 98, ME, 2000 a XP je aplikace již standardně nainstalována, pouze ve Windows 95 je třeba ji dodatečně nainstalovat z instalačního CD disku, kde se nachází ve složce \Other\Clipbook. Varianta pro Windows 95 nabízí funkce, které již v dalších verzích Windows k dispozici nejsou. Dokáže totiž kupříkladu navázat komunikaci s jinými počítači v lokální počítačové síti, a rovněž vyměnit obsah schránky. Dále je možné vytvořit několikero obrazů obsahu schránky, jež jsou k dispozici i po restartování počítače. Zásadním předpokladem však je nutnost mít předem spuštěný program NETDDE.EXE, protože jinak nebudete moci využívat v menu obsažených funkci pro komunikaci v počítačové síti. Program NETDDE.EXE je třeba opět spustit přes nabídku Start/Spustit, ostatně stejně jako samotnou aplikaci CLIPBRD.EXE.

Pokud se vám zdají všechny výše uvedené funkce pro vás zajímavé, můžete si na internetu zdarma stáhnout anglickou verzi Prohlížeče schránky pro Windows 95 (jedná se o program Clipbook Viewer). Naleznete jej na adrese http://support.microsoft.com/support/kb/articles/q135/3/15.asp, a to jako soubor CLIPBK.EXE o velikosti 61 KB. Utilita funguje i ve Windows 98/ME.

Obrazy obsahu schránky ve Windows 2000/XP a Windows 95 se zdají navenek naprosto identické. U obou verzí se objevují nabídky pro využití síťových funkcí, pouze u verze Windows 2000/XP se služba Netdde spouští automaticky. Přesto ve Windows XP zůstávají položky v menu šedé (tedy neaktivní). Sdílení obrazu obsahu schránky nebo připojení k jinému počítači tím pádem možné není. Ale i přesto síťové funkce využívat lze. Můžete totiž z počítače s nainstalovanými Windows 95 vytvořit připojení ke schránce počítače s Windows XP. Opačně to bohužel nejde.

Použití: CLP soubory vytvořené programem Prohlížeč síťové schránky se dají ve Windows použít jako univerzální formát pro výměnu dat mezi počítači s různým softwarovým vybavením. Jednoduše uložte obsah schránky jako CLP soubor s předejte jej jinému uživateli. Ten poklepáním soubor otevře a nový obsah schránky pak vloží do libovolné aplikace. Přitom nehraje vůbec žádnou roli to, zda se ve schránce jedná o obrázek, dokument psaný ve Wordu či tabulku vytvořenou v Excelu. Do CLP souboru můžete umístit i data pocházející z aplikace, která není na cílovém počítači nainstalována.

Jestliže budete chtít využívat síťových funkcí Schránky, potřebujete počítače vybavené Windows 95/98/ME či 2000. Ve Windows XP můžete obsah schránky pouze přijímat. Navíc musíte mít ve Windows 2000 a XP povolen účet hosta (Guest), popřípadě musí být jak na zdrojovém, tak i na cílovém počítači přihlášen stejný uživatel.


Zapomenuté utility - Programy z CD Windows, o kterých možná nemáte ani tušení(CD) II

[2000/XP]

6)REG.EXE: Úprava registru na příkazovém řádku

Objevili jsme: REG.EXE je utilita pro přístup k registru Windows přes příkazový řádek. Naleznete ji ve Windows XP ve složce \System32. Program však běží i ve Windows 2000. Jakmile zadáte na příkazový řádek příkaz reg, zobrazí se vám celá škála dostupných parametrů. REG.EXE dokáže vytvářet nové klíče, a nejenom to. Všechny klíče můžete rovněž odstranit, exportovat i importovat.

Použití: REG.EXE se hodí zvláště pro práci s dávkovými soubory, kdy právě s jejich pomocí můžete provádět automatické zálohy jednotlivých klíčů registru, a to včetně všech podklíčů. Tak například příkazem

reg export "HKCU\Software\Microsoft\Office" c:\office.reg

uložíte daný klíč do souboru OFFICE.REG. Import zase provedete přes příkaz

reg import c:\office.reg

nebo ručně poklepáním na soubor registru OFFICE.REG.

Ovšem skutečným přínosem je příkaz reg query s přepínačem /s. Tak kupříkladu příkaz

reg query /s HKCR\ | find /i "rundll"

velmi rychle nalezne všechny klíče Rundll v hlavním klíči Classes_Root.

Upozornění: Funkce importu a exportu klíčů programu REG.EXE doporučujeme používat raději jen pro klíče s přehlednou strukturou a s nepříliš velkým počtem podklíčů. V opačném případě hrozí zatuhnutí programu, anebo se může objevit chybové hlášení.

Nejdůležitější ze zapomenutých programů ve Windows XP

Apimon - provádí rozbor volání API (Application Programming Interface) od zvolené aplikace

Apmstat - zobrazí informace o Advanced Power Management

Bindiff - vyhledává rozdíly mezi dvěma soubory na úrovni jejich zdrojového kódu

Cabarc - vytváří soubory archivů CAB, popřípadě z těchto archivů soubory extrahuje

Clipbrd - zobrazí obsah schránky a uloží jej jako soubor CLP

Depends - ukáže závislosti daného EXE souboru na knihovnách programu

Diruse - zobrazí velikost složek

Dskprobe - průměrně výkonný editor disku

Dupfinder - vyhledává duplicitní soubory na disku

Extract - extrahuje soubory z archivů CAB

Filever - zobrazí informace o verzi souboru

Msicuu - uklízí zbytky po instalacích programů pomocí MS Installeru

Netcap - protokoluje provoz počítačové sítě

Pmon - příkazovém řádku informuje o zatížení jednotlivých komponent PC, např. zatížení procesoru či využití operační paměti

Pstat - zobrazí na příkazovém řádku informace o využití paměti

Pviewer - zobrazí všechny běžící procesy a dokáže je i ukončit

Rasdiag - provádí analýzu a test vzdáleného připojení RAS (Telefonické připojení sítě)

Reg - umožňuje upravovat registr na úrovni příkazového řádku

Remote - umožňuje dálkovou správu jiných počítačů přes lokální počítačovou síť

Setx - nastaví pro přihlášeného uživatele proměnné prostředí

Vfi - zobrazí informace o souboru

Windiff - porovnává obsahy textových souborů a zobrazuje rozdíly

Wsremote - umožňuje dálkovou správu jiných počítačů přes lokální počítačovou síť a přes internet

§§§§§


Rychlokurz - WinOrganizer - Naučte se pracovat s výkonnou aplikací pro organizaci vašeho času a dat (CD)

Karel Šredl

c03p0679

Zdravím vás a vítám u dalšího dílu Rychlokurzu. Tentokráte vám přinášíme program, který by vás za normálních okolností stál pěkných pár dolarů (konkrétně nepěkných 39,95), ale pro naše čtenáře ho přibalujeme jako bonus zdarma.

Před rokem a třemi měsíci (to to utíká) jsem vám v Rychlokurzu popisoval program Golden Selection Notes pro ukládání poznámek a organizaci dat. Zatímco já jsem od té doby pouze o rok zestárl, z kukly se vylíhl motýl a tento program vyspěl. V jeho nejlepší formě si jej dnes představíme. Nyní se však jmenuje WinOrganizer. Už to není jen nástroj pro ukládání strukturovaných dat, ale svede toho mnohem mnohem víc. A protože je toho tolik, tak se vrhneme hned do práce.

Instalace

Spusťe exe-soubor, a už notorickou sekvencí kliků na [Next>] nainstalujte aplikaci do standardního umístění v adresáři Program Files. Po startu nás WinOrganizer přivítá Tipem dne, tedy jakousi nápovědou, co byste mohli dnes vyzkoušet. Pokud vás to nezajímá, tak před kliknutím na tlačítko [OK] odškrtněte volbu [ ] Show tips at startup (Ukázat Tip dne při spuštění), a tím dalšímu zobrazování tipů zabráníte.

V případě, že hlavní okno (konkrétně menu hlavního okna, ne data) na vás mluví anglicky či jinak, přepněte se na češtinu klikem na menu Tools \ Language \ Czech.

Práce s programem

Vše důležité se bude odehrávat v hlavním okně. Vidíte, že je rozděleno na dvě hlavní sekce, spojené kroužkovou vazbou. Levá ukazuje stromovou strukturu, do které budete ukládat svoje poznámky, úkoly, události, upozornění prostě vše, na co nesmíte zapomenout. Každou takovou položku můžete skrýt pod heslem, takže v jednom rodinném dokumentu může mít kromě společných informací i každý jednotlivý člen rodiny svá soukromá data. Zadáním hesla se vám odkryjí všechny položky se stejným heslem, což má obrovskou výhodu heslo budete psát pouze jednou. Kromě své soukromé složky dat můžete mít zaheslovány i třeba některé věci ve společných složkách.

V pravé sekci se vám bude zobrazovat obsah právě aktivní položky. Obsahem může být dokument, seznam úkolů, událostí atd., v závislosti na typu položky. Obecně se však dá říci, že se obsahové okno dá rozdělit na tři oddíly. Každý oddíl lze umístit na libovolné místo v pravé sekci nebo skrýt. Takže pro položku typu dokument můžete mít v obsahovém okně buď přímo text s obrázky, nebo mít zobrazený seznam dokumentů (viz ukázkový soubor WinOrganizer \ záznamy Laura Davis \ DVD, kde máte v položce Comedies seznam komedií, a teprve v dolní části vlastní popis).

V obsahové sekci můžete tedy mít tato tři pod okna:

Seznam záznamů - čili sloupec záznamů stejného typu pod sebou, např. seznam úkolů (menu Zobrazit \ Podrobnosti záznamu \ Zobrazit podrobnosti záznamu).

Podrobnosti záznamu - datové položky pro aktuální záznam, kupříkladu pro jeden konkrétní úkol ze seznamu úkolů je to datum expirace, stav splnění, důležitost atd.

Komentář - dokument pro vybraný úkol ze seznamu úkolů (menu Zobrazit \ Zobrazit komentář), kam můžeme zapsat data spojená s úkolem, obrázky atd.

Přehazovat pořadí podoken (seznamového, komentářového a okna s podrobnostmi) lze zapnutím volby (menu Zobrazit \ Arrange Windows), uchopením za záhlaví a přetažením na požadované místo.

Struktura položek v levé sekci by měla vyjadřovat nějakou logickou hierarchii, což poměrně hezky ukazuje demosoubor, který se vám otevře při prvním spuštění aplikace po instalaci. Takovou základní strukturu dat jedné hypotetické rodinky (v češtině) jsem pro vás připravil i já a najdete ji na obrázku. Pokud položku budete chtít přesunout na jiné místo ve struktuře, stačí ji myší uchopit a přenést na nové místo konkrétně na položku, která má být její novou nadřízenou. Chcete-li přehodit pořadí položek v rámci jedné úrovně, pak použijte CTRL a šipky Nahoru a Dolů.

Každý z vás by si však měl takovou strukturu přizpůsobit sám vlastnímu stylu tak, aby se mu v ní dobře vyhledávala data, která zrovna potřebuje. Jednotlivé položky ve struktuře mohou být určitého typu a podle toho se potom na ně nahlíží. Typy položek jsou následující:

Poznámky - Obsahem této položky je formátovaný textový dokument (nebo několik dokumentů, pokud aktivujete okno se seznamem záznamů), tedy něco podobného, co můžete vyrobit třeba v textovém editoru (např. ve Wordu). Kromě formátovaného textu může obsahovat také tabulky, obrázky, e-mailové adresy, odkazy na lokální soubory, na webové servery, nebo také na konkrétní data v souborech WinOrganizeru. Pomocí tohoto dokážete vytvořit či uchovat graficky i obsahově poměrně náročné dokumenty. Při zapnutém okně Podrobnosti záznamu uvidíte informace o datu vytvoření a poslední aktualizaci.

Úkoly - Slouží pro zaznamenávání dlouhodobějších úkolů, které stojí před vámi (pro jednorázové akce se hodí spíše záznam typu Událost). Např. potřebujete obvolat firmy a zjistit cenové nabídky. Vytvoříte tedy úkol, zaznamenáte si, do kdy má být splněn, nastavíte, jak často vás má WinOrganizer na tento úkol upozorňovat, a třeba i jaké dokumenty či jaké programy má za vás automaticky otevřít. Průběžně potom budete podle stavu aktualizovat míru splnění úkolu (v procentech), až jej nakonec zaškrtnete jako hotový. Máte tak přehled, co jste již udělali a jak vlastně úkol probíhá či probíhal.

Událost - Jak jsem již zmiňoval, jedná se o jednorázovou akci v čase např. schůzku, pracovní oběd či jenom nákup. Událost může být čistě jednorázová, nebo se může pravidelně opakovat (kupříkladu pravidelné schůzky s přáteli každý sudý týden ve čtvrtek od 20:00). Dá se nastavit, jak dlouho předem chceme být upozorněni a jakým způsobem, i co dělat, jestliže událost prošvihneme (když třeba nebudete mít puštěný počítač), či jaké programy automaticky spustit (třeba při partiii on-line hry).

Hesla - Záznam tohoto typu je určen pro ukládání různých hesel či PINů. Jak název napovídá, uložit je zde možno přihlašovací jméno, heslo či identifikační číslo i adresu WWW stránky, pro kterou jsou zadané údaje platné. Rozhodně doporučuji mít položky tohoto typu zaheslované jak, to si ukážeme později.

Kontakty - I zde je název téměř všeříkající. Je určen pro uchování údajů o člověku (jméno, příjmení, datum narození, fotka, telefon, e-mail, zaměstnavatel...) či firmě (telefon, e-mail, WWW stránky, logo). Datových políček je vskutku hodně, a jistě se vám tam vejdou všechny potřebné údaje. A co se nevejde, to můžete uložit do komentáře.

Složka - Položka typu Složka je mezi ostatními trochu výjimečná. Nemá totiž žádný vlastní datový obsah, slouží pro sdružení podřízených záznamů. Obsah (který se objeví v pravém okně, když na položku typu Složka klikneme) je vlastně jen seznam názvů pod-položek s informacemi o čase jejich vytvoření či poslední aktualizaci. Je to tedy ekvivalent adresáře v souborovém systému nebo takového šuplíku pro dokumenty.

Vytvořme si takovou zkušební položku třeba typu Úkoly. Máme v práci velký projekt a potřebujeme si v něm udělat pořádek a dohlédnout, abychom na nic důležitého nezapomněli. Klikněte pravým tlačítkem na položku, která by měla být nadřízená (logicky by to mělo být umístěno někde pod položkami Práce Projekty, či něco podobného), v menu klikněte na černou šipku vedle volby Přidat a z nabídky typů položek si vyberte typ Úkoly. Tímto jsme přidali položku, do které bychom měli zaznamenat všechny úkoly a fáze projektu. Nejprve však nastavme vlastnosti položky. Klikněte na ni pravým tlačítkem myši a vyberte Vlastnosti. V oušku Hlavní jsou pouze souhrné informace, zato druhé ouško je mnohem zajímavější. Vlastní nastavení obsahuje několik voleb, které vás mohou zajímat:

- Pamatovat si pořadí sloupců v seznamu záznamů zachovat rozvrstvení sloupců v seznamu úkolů (ty je možno měnit pouhým přetažením hlavičky sloupce na požadované místo, nebo přidávat další sloupce přes menu Zobrazit \ Seznam záznamů \ Vlastní nastavení).

- Pamatovat si záznamy, komentáře, detaily záznamu zachovat rozvrstvení podoken s komentářem, s podrobnostmi o záznamu apod.

- Barva textu v seznamu záznamů barva písma v seznamu s úkoly.

- Barva dokumentu barva podkladu aktuální položky tedy úkolů.

- Nastavení datumového filtru zapnutí filtru na datumy vzhledem k dnešku. Nastavíte-li Minulé dny na [5] a Následující dny na [7], všechny položky, které nespadají do tohoto intervalu (tedy jsou starší než 5 dní nebo jsou nastaveny více než týden dopředu), budou skryty.

Ještě důležitější je poslední ouško Zabezpečení. Právě zde se nastavuje heslo pro přístup k datům aktuální položky, jak jsem se o tom již zmiňoval. Zaškrtněte volbu [X] Chráněný dokument a nastavte heslo. Toto sdělte pouze lidem kteří mají mít oprávnění vidět data týkající se našeho projektu. Všechny provedené volby potvrďte stisknutím tlačítka [OK].

Nyní je čas začít vyplňovat jednotlivé úkoly projektu. Klikněte pravým tlačítkem myši do seznamu úkolů a zvolte Vložit. Vyplňte název úkolu (podrobnější popis je možno vložit do komentáře), datum, do kdy je nutno úkol splnit (lze vložit alarm kliknutím na tlačítko [Rozšířené nastavení denního alarmu]), příp. můžete do políčka Assignee vložit jméno pověřené osoby. Do komentáře vepište podrobný popis úkolu. Komentář je v podstatě pole typu Dokument, takže i sem se dají umisťovat obrázky, odkazy a tabulky.

Stejným způsobem vložte i návazné úkoly, snažte se na nic nezapomenout, postupujte od obecných ke konkrétním. Pro každý obecný úkol můžete vložit konkrétnější podúkoly.

Dnes, Zámek

Teď zbystřete pozornost! Probereme si dvě důležité funkce WinOrganizeru. První asi budete používat velmi často: jde o magické tlačítko [Dnes], které najdete v levém dolním rohu hlavního okna. Po jeho stisknutí vás program přenese do přehledného kalendáře, kde jasně uvidíte, co vás dnes a v nejbližších dnech čeká (a nemělo by minout). Tento kalendář se brzy stane vaším startovním místem pro nový den.

Druhá, snad ještě důležitější, je funkce Zámek. Pokud se chystáte od počítače na chvíli odejít, nezapomeňte kliknout na ikonu (nebo stisknout klávesovou kombinaci CTRL+F12). Od tohoto okamžiku se totiž opět zamknou všechny položky, které jste odemkli zadáním hesla, a nikdo nebude moci vaše soukromá data získat. Pamatujte na bezpečnost a vždy před opuštěním PC svá data zamkněte. Vždyť CTRL+F12 je tak jednoduché...

Závěr

Pamatujte na to, že WinOrganizer je pouze nástroj. Jeho opravdová hodnota tkví v datech, která do něj vložíte. Proto nezapomínejte a pokaždé, když si po telefonu domluvíte schůzku, když skončíte pracovní poradu, nebo když se zaregistrujete na internetu, vždy ihned sedněte ke klávesnici a novinky zapište. WinOrganizer se vám odmění tím, že dohlédne, abyste už nikdy na nic důležitého nezapomněli. Takže si zapište za uši... vlastně do WinOrganizeru, že...

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows I

Jan Povolný

c03p0680

Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Zima venku, Vánoce na krku, radost i starost zároveň, snad alespoň sněhu bude dost. I tak může začínat úvodník k dalšímu dílu tipů a triků pro Windows, který máte právě před sebou. Horší už je to s pokračováním. Velmi ožehavé téma je dnes připojení na internet, nicméně to je rozebíráno již ve vloženém článku.

Druhým tématem může být pozice Linuxu, která se na desktopech dle některých statistik zlepšuje, a předstihla už dokonce uživatele Maců. Na internetu se objevilo několik velmi zajímavých článků, rozebírajících příčiny tohoto stavu. Jsem aktivním uživatelem Windows i Linuxu, tyto systémy se skutečně funkčně velmi sbližují, což s sebou nese několik pro i proti. Určitě je dobře, když bude mít uživatel na výběr z vícero operačních systémů, možnost volby je kladem tohoto stavu, nicméně na druhé straně stojí hrozící roztříštěnost aplikací. V budoucnu je nutné, aby na obou systémech existovaly aplikace nikoliv stejné, ale schopné pracovat alespoň s jedním společným plnohodnotným formátem dat (může jim být něco na bázi XML), pak teprve budeme moci hovořit o svobodě výběru OS.

Dnešní díl tipů nebude nijak vyčnívat z dlouhé řady těch předchozích. Ukážeme si několik drobnůstek ze samotných Windows a k tomu přidáme něco málo z MS Office, resp. MS Office System, jak zní dnes nový oficiální název těchto aplikací. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windowsl

Heslo a šetřič obrazovky (Win 98)

Dnes začneme středně obtížným tipem, který se bude skládat ze dvou částí. V první si ukážeme jednoduchý způsob, jak zabezpečit alespoň trochu přístup k vaší pracovní ploše, ve druhé si ukážeme, jak toto zabezpečení zrušit, pokud se alespoň na okamžik k té ploše dostaneme.

Začneme opět příkladem. Sedíme u svého počítače a tvoříme, pracujeme. Poté vstaneme a chceme si odběhnout pro kávu. Hodilo by se nějakým rychlým způsobem uzamknout pracovní plochu, abychom si byli jisti, že někdo nepovolaný k našemu počítači nepřistoupí a nezmění/nesmaže něco podstatného. Součástí Windows "profesionální řady", tedy Windows NT/2000/XP již tato funkce je, dostupná pod stiskem kombinace kláves Ctrl+Alt+Delete. Ve Windows 9x ale žádnou takovou možnost k dispozici nemáme.

Můžeme použít nějaký z mnoha externích prográmků, které naleznete jako shareware nebo freeware na internetu. Nebo můžeme pro tento účel použít šetřič obrazovky. Ten lze totiž uzamknout heslem a v momentě, kdy se šetřič aktivuje, nikdo se na vaši plochu nedostane.

Poklepejte pravým tlačítkem na pracovní plochu a z kontextového menu zvolte Vlastnosti. Jděte na záložku Spořič obrazovky a zaškrtněte políčko Chráněný heslem. Poté stiskněte tlačítko Změnit a dvakrát vepište vaše heslo. Pak již zbývá nastavit jen typ spořiče a dobu, za kterou se má aktivovat. Po aktivaci spořiče bude nutné pro přístup na plochu zadat zmíněné heslo. Jde o celkem efektivní a přitom automatické zaheslování.

Bohužel tuto funkci lze vyřadit z provozu, jakmile se cracker dostane k počítači na delší dobu. Nejedná se tedy o ochranu nějakých extra choulostivých dat. Spíše jen proti informacíchtivým kolegům.

Heslo je uloženo v systémovém registru, a pokud se tedy propracujete k editaci registru, můžete je deaktivovat.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. Jděte do klíče HKEY_USERS .Default Control Panel. Zde vyberte položku Desktop, a v pravé části regeditu uvidíte v seznamu hodnotu ScreenSave_Data. Tato hodnota je tam pouze v případě, že má šetřič zadané heslo. Heslo je zde v číselné formě. Pokud chcete heslo zrušit, prostě tuto hodnotu celou smažte.

Tím odstraníte heslo a zároveň i ochranu pracovní plochy.

Zbavte se zbytečných knihoven (Win 9x)

V tomto tipu si popíšeme, jak částečně vyřešit jednu z největších slabin domácí řady Windows 95,98 a Me. Je jí katastrofální práce s operační pamětí. Téměř každý uživatel jednoho z těchto operačních systémů se při trošku nevlídném zacházení setkal s informací o nedostatku paměti. MS Word v takových případech s oblibou odmítá uložit dokument kamkoliv se o to snažíte, a často tak uživatel přijde o několikahodinovou práci.

Řešení je nesnadné, nepomáhá ani uzavření všech zbylých aplikací. Celá tato situace je způsobena nesprávnou prací s pamětí. Windows spustí aplikaci a s ní i všechny požadované knihovny funkcí, po ukončení aplikace ale neodstraní z operační paměti všechny knihovny, které tam potom zbytečně blokují místo dalším aplikacím. Úsměvné je, že se to děje i na počítači s relativně velkým množstvím operační paměti (256 MB).

Jedno z řešení se vám nyní pokusím popsat, ovšem těžko hodnotit, nakolik je úspěšné každopádně existuje a spočívá v editaci systémového registru.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE SOFTWARE Microsoft Windows CurrentVersion Explorer. Zde vytvořte novou textovou hodnotu s názvem AlwaysUnloadDll a nastavte její obsah na 1. Restartujte Windows. Tento zásah by měl pomoci při odstraňování přebytečných knihoven z operační paměti.

Chytrá asociace (Win 95/98)

Windows již od počátku své existence používají stejný systém názvosloví. Tedy název souboru a třípísmenková koncovka (neplést prosím s třípísmenkovými agenturami). Tato koncovka slouží k rozlišení typu souboru, Windows podle ní poznají, kterou aplikaci mají spustit, resp. tato koncovka je asociována s určitou aplikací. Potud je vše v nejlepším pořádku.

Co se ale stane v případě, že je koncovka pro Windows neznámá? Potom vám systém nabídne seznam všech instalovaných aplikací, a vy si můžete vybrat, ve které chcete soubor zobrazit. Bohužel Windows si tuto vaši volbu pamatují, neboť je v dialogu výběru aplikace standardně zaškrtnuto příslušné políčko. To není v některých případech šťastná volba. Při příštím spouštění se totiž systém již na nic neptá a spouští program, který jste použili minule, což ale nemusí být ten ideální a jediný možný.

Jednoduchou editací systémového registru můžete zajistit, aby příslušné políčko zůstalo neaktivní a při neznámé asociaci se vás Windows vždy zeptala, jakým programem chcete příslušná data prohlédnout nebo editovat.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CLASSES_ROOT Unknown shell OpenAs command. Zde poklepejte v pravé části na hodnotu Výchozí a za celý řetězec přidejte mezeru a %2. Celé to pak například ve Windows 98 vypadá takto:

C:\WINDOW\Srundll32.exe shell32.dll,OpenAs_RunDLL %1 %2

Zavřete regedit. Volba je ihned aktivní a při dalším výběru aplikace pro spuštění neznámého souboru už nebude příslušné políčko v dialogu zaškrtnuto.

Jak na webové zobrazení složek (Win 98)

Od nové verze Windows 98 (dá-li se takto mluvit v roce 2003) se internet ještě více integroval do prostředí operačního systému. Doslova s ním srostl a od té doby přesně nepoznáte, kde končí klasický Průzkumník a začíná Internet Explorer. S sebou to neslo mnoho slávy a několik vylepšení, mezi něž patřila možnost aktivní pracovní plochy, která v té době byla ukrutně pomalá, na tehdejším hardwaru téměř nepoužitelná...

Dalším rádoby vylepšením byla i možnost zobrazení každé složky v Průzkumníku jako webové stránky. Ona to nebyla možnost, jako spíše nutnost. Průzkumník se pomalu stal webovým prohlížečem, a bylo škoda toho nevyužít pro lepší zobrazení položek a informací o nich. Například u seznamu pevných disků díky této možnosti dostanete pěkný obrázek koláče, ze kterého je ihned vidět, jak je ten který disk obsazen. Nicméně i tento způsob zobrazení (složka jako webstránka) byl a je pomalejší, proto se mnoho uživatelů vrátilo téměř okamžitě ke klasickým složkám známým z Windows 95.

V tomto tipu bychom vám rádi poradili, jak zachovat vzhled složek aktivní, a také zrychlit jejich prohlížení. Průzkumník samozřejmě používá pro zobrazení složek obrázky, které jsou k dispozici na pevném disku. Není nic snažšího, než tyto obrázky upravit jak k obrazu svému (změnit vzhled složky), tak je i při zachování parametrů zmenšit, aby se rychleji zobrazovaly.

Tyto obrázky jsou skryté, nejprve musíte ve vašem oblíbeném prohlížeči povolit zobrazování skrytých souborů. V Průzkumníkovi to provedete v roletovém menu Zobrazit, kde zvolíte položku Možnosti složky. Zde na záložce Zobrazit zvolte v seznamu položku Zobrazovat všechny soubory. Vše potvrďte.

Nyní přejděte do složky Windows Web na vašem systémovém disku. Zde najdete tři soubory, které se používají pro zobrazení aktivní složky:

wvleft.bmp - zobrazuje mraky v levém horním rohu složky

wvline.gif - čtyřbarevná ozdobná linka

wvlogo.gif - obrázek v levém dolním rohu složky

Pro jistotu si před samotnými úpravami tyto soubory raději zazálohujte, ať se můžete vždy vrátit k původnímu nastavení. Pokud zachováte rozměr, jméno a formát obrázku, můžete s ním nakládat dle libosti a upravit si tak každou složku podle svého přání.

Tipy pro MS Officel

Skryté buňky v Excelu (Excel)

První tip pro MS Office se týká malého vylepšení v Excelu. Zvlášť pro ty, kteří pracují na dokumentech, jež poté pokračují k dalším očím.

S buňkami lze v Excelu provádět mnoho věcí, lze je kupříkladu zamykat. Docela jednoduchou úpravou nastavení ale můžete buňky i skrývat. Výhodou je, že Excel s těmito buňkami dále pracuje tak, jako by skryté ani nebyly. Skryjete-li tedy nějaké důležité číslo, výpočty dále probíhají tak, jak mají, bez problémů. Jen některá čísla nejsou v tabulce vidět.

Výborně se to hodí v případě, že máte v dokumentu složitější tabulku a některé výpočty provádíte pomocí vzorců mimo. Zde si také zobrazujete meziúdaje, které jsou velmi platné při analýze vlastního výpočtu. Tyto meziúdaje můžete snadno skrýt a nebudou vám kazit celkový dojem z tabulky. Jak na to?

Každé buňce v Excelu můžete určit její formát. To provedete nejsnáze poklepáním na buňku pravým tlačítkem a volbou Formát buňky z kontextového menu. Na záložce Číslo pak máte předdefinované kategorie čísel. V tomto seznamu je i kategorie Vlastní. Vyberte ji a jako její hodnotu vložte znaky ;;; (třikrát středník). Potvrďte.

Jestliže nyní budete chtít skrýt nějaké číslo, prostě jen vyberte pro tuto buňku kategorii Vlastní, a číslo zmizí. Obsah buňky můžete vidět v místě zadávání v horní části Excelu.

Vícenásobná schránka (Office 2000)

V jednom z předešlých dílů tipů a triků jsme si ukazovali, jak aktivovat vícenásobnou schránku pro aplikace Office 2000, kde byla tato vlastnost novinkou.

Jsou ale i uživatelé, kterým lidově řečeno "leze" tato schránka "na nervy". Ono není příjemné, když při soustředění se na tvorbu jakéhosi dokumentu na vás neustále vyskakuje okénko s několika útržky textu, který jste uložili do schránky. V takovém případě stojí za to schránku deaktivat, což lze provést editací systémového registru. Jak jinak.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CURRENT_USER Software Microsoft Office 9.0 Common General. Zde poklepejte pravým tlačítkem do pravé části regeditu a vytvořte novou položku typu DWORD. Nazvěte ji AcbControl. Znovu poklepejte na tuto položku a přiřaďte jí hodnotu 1. Ukončete regedit. Nyní se již schránka bude chovat tradičním způsobem.

Easter Eggsl

Ano, je to tak, máte před sebou další z nemnoha dílů tipů a triků, který obsahuje nějaké to velikonoční vajíčko. Dnešní bude docela výjimečně ukryto v nepříliš používanem editoru Visual Basicu, jenž je součástí MS Office 2000.

Multimediální prezentace (Word 2000)

Pro spuštění tohoto velikonočního vajíčka potřebujete Word 2000. Spusťte jej a stiskněte kombinaci kláves Alt+F11, která nastartuje editor Visual Basic, jenž je obsažen v sadě MS Office 2000.

Pravým tlačítkem poklepejte na lištu s ikonami nástrojů a z kontextového menu zvolte Upravit. Nechte okno úprav lišty otevřené a přejděte do roletového menu Nápověda. Zde poklepejte pravým tlačítkem na položku O aplikaci Microsoft Visual Basic a uvidíte možnost tento název změnit. V podstatě se jedná o přeprogramování nabídky MS Wordu. Přepište název položky na anglické Show VB Credits a zavřete stále otevřený dialog úpravy lišty. Poté zvolte už obyčejně z roletového menu Nápověda vaši upravenou nabídku, a pokochejte se výkonem programátorů. Tento trik jsem zkoušel na anglické verzi Office 2000 a fungoval bezvadně, na české není ověřený, nicméně by měl být funkční také. Zkuste, a uvidíte.

Tímto vajíčkem se dnes rozloučíme. Snad vás alespoň jeden z tipů zaujal a pomohl vám vyřešit nějaký problém. Příští díl už budete číst v novém roce, do kterého vám tímto přeji vše nejlepší.


Užitečné tipy & triky pro Windows II

Intertipy

Uvnitř 23 stupňů Celsia, venku kolem nuly. Šest hodin ráno. Tyto informace poměrně věrně vyjadřují myšlenky na začátku zimy, která nám doufejme přinese alespoň dostatek sněhu na Vánoce.

Kolem bodu mrazu se bohužel pohybuje i situace kolem Internetu 2004 což berte jako souhrnný název pro možnosti připojení v ČR. Sdružení pro Internet s konečnou platností po roční marné snaze a mnoha planých jednání ustoupilo od nátlaku na telekomunikační firmy a ministerstvo informatiky, a zaměřilo se dle svých slov na podporu bezdrátového připojeni pomocí Wi-Fi.

Situace je opravdu mizerná, počet ADSL přípojek sice roste, nicméně velkou ofenzívu plánují na příští rok kabelové televize, které v současnosti nabízejí podstatně lepší službu, než jakou ADSL při agregaci může být. Takže uvidíme, co se z toho vyvine. TV reklamy na ISDN už mě moc nebaví.

Návod na diplomku

www.vscht.cz/sil/sil_cz/studenti/diplom/navod_01.htm

Dnešní díl internetových tipů jsem chtěl zaměřit na MS Office, případně další Office aplikace. Při prohledávání internetu jsem narazil na tuto velmi zajímavou stránku. Nejedná se totiž přímo o stránku s tipy a triky, ale o velice podrobný návod, jak ve Wordu napsat diplomovou práci na VŠCHT.

Stránka vypadá na jedničku jak vzhledem, tak obsahem. V levé části máte k dispozici dlouhé menu s odkazy, přehledně tematicky rozdělenými do sekcí Nastavení dokumentu, Tabulky, Grafy, Obrázky a kreslení atd. Začátečník může směle postupovat odshora až dolů, a naučí se tak celkem slušně pracovat s editorem a vytvářet velmi pokročilé dokumenty. Všechny návody obsahují ilustrační grafiku a jsou téměř vždy doplněny nějakým tipem nebo trikem, kterým můžete svou práci zefektivnit. Vše je samozřejmě hezky česky, a jelikož se pohybuji i ve vysokém školství, rozhodně doporučuji tuto návštěvu všem studentům, kteří to s Wordem moc neumí (a že jich není málo).

Microsoft

www.microsoft.com/cze/office/using/tips/default.asp

Pokud chcete sehnat na internetu tipy pro MS Office, rozhodně nezapomeňte ani na její tvůrce, tj. Microsoft. Stránky Microsoftu, ať už si o něm myslíte, co chcete, jsou provedeny velmi pěkně a přehledně na to, kolik informací musí zobrazit. Nejinak je tomu i u sekce věnované speciálně tipům pro Office System. Současná verze stránek se věnuje sadě Office XP, Office 2003 je totiž ještě částečně nedostupná.

Tipy jsou rozděleny do sekcí podle aplikací, kterým se věnují. Najdete tu samozřejmě tipy pro Word, Excel, Powerpoint či Access, ale také tipy pro Outlook, Frontpage, Publisher a Visio, které patří mezi méně známé součásti Office. Jednotlivé tipy jsou zpracovány rovněž velmi dobře za použití obrázků. Cesta k nim ale není tak krátká, jak by se mohlo zdát, musíte totiž nejprve zvolit téma, které hledáte, a tam naleznete samotný tip nebo trik. Vše je hezky česky.

VBS fórum

visual.lbc.cz/tipy/tipy.asp

Stránky s mnoha tipy věnujícími se výhradně Visual Basic skriptování, které je ale také součástí kancelářského balíku MS Office. Stránka je svým provedením velmi prostá, jedná se v podstatě pouze o seznam jednotlivých tipů, vždy stručně okomentovaných. U každého tipu je i seznam verzí VB, které lze pro provedení použít. Tipů je kolem šedesátky, a opravdu stojí za to. Každý krok je velmi podrobně popsán, a vždy máte k dispozici již funkční příklad ke stažení. Pokud s VBS začínáte, nebo jste mírně pokročilí, rozhodně si tuto stránku nenechte ujít. Navíc angličtinu nepotřebujete, vše je v naší mateřštině.

Office Tips

www.magneticweb.co.uk/msoffice.htm

Podobně jako v předchozím případě se jedná o stránku velmi jednoduše provedenou, rozhodně vás nepřiláká svým vzhledem, jako spíše obsahem. Najdete zde totiž mimo jiné velké množství tipů pro MS Office, určených spíše pro začátečníky. Všechny tipy jsou bez jakéhokoliv třídění seřazené převážně v textové podobě za sebou. Všechny jsou součástí jednoho HTML dokumentu, takže není problém je stáhnout a pročítat off-line. Kromě tipů pro MS Office najdete v levém menu i další tipy pro Windows a internet, rovněž zpracované pouze textovou formou. Vše anglicky.

Computer tips

www.computertips.com/Microsoftoffice/microsof.htm

Nenechte se v žádném případě odradit dost jednoduchým a příliš nepovedeným vzhledem těchto stránek, jejichž autorem bude nejspíš Američan. Stránky sice působí lacině, ale nechybí jim vyhledávač, který vám v orientaci mezi tipy bude velkým pomocníkem. Najdete jich zde totiž velmi mnoho. V úvodu máte k dispozici výběr základních aplikací Office, po poklepání na zvolenou ikonu se dostanete na další poměrně dlouhý seznam s tématy, pod kterým se poté skrývají ještě delší seznamy se samotnými tipy a triky. Bohužel je opět většina tipů zpracována bez užití jakékoliv grafiky, což sice potěší uživatele na pomalé internetové lince, ale nepřispěje to k lepšímu pochopení tipů pro začátečníky. Stránky umožňují vložit i vlastní tip, a obohatit tak již rozsáhlou sbírku. V jiné části stránek potom najdete také tipy pro Windows a internet. Vše je anglicky.

Bcentral Office tips

www.bcentral.co.uk/technology/office/tips/default.asp

Tato stránka je jakýmsi britským detašovaným pracovištěm Microsoft Technetu. V tradiční profesionální kvalitě po stránce vzhledu i obsahu zde najdete velké množství tipů nejen pro MS Office. Kancelářské tipy jsou přehledně rozděleny podle aplikací v balíčku. Po volbě aplikace se dostanete opět na další dělení dle témat, kterých se tipy týkají. Po výběru tématu najdete na další stránce samotné tipy a triky, velmi dobře popsané, bohužel s minimem obrázků. Každé téma je zpracované jako jedna WWW stránka, což může usnadnit čtení tipů pro uživatele s pomalým připojením na internet. Na stránce najdete samozřejmě vyhledávač i mnoho dalších informací o produktech Microsoftu. Anglicky.

Linda\s Office tips

www.newbieclub.com/officetips/?buntah

Velmi profesionálně a přehledně provedená stránka s tipy pro MS Office. Celý web se věnuje počítačovým začátečníkům, a právě část s tipy patří mezi jeho hlavní součásti. Tipy nejsou "nijak organizovány", najdete je ihned na úvodní stránce odkazu bez ladu a skladu. Není jich mnoho, ale jsou velmi dobře zpracovány při použití ilustračních obrázků. Na stránce nechybí vyhledávací nástroj, máte šanci se stát členy klubu začátečníků. Jinak zde nenajdete nic podstatného. Vše je samozřejmě anglicky.

S tímto odkazem se dnes rozloučíme, za měsíc, to už bude skoro po Vánocích, se těším opět na shledanou.

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0698

? Mám Toshibu 5100, zakoupenou v Kanadě u Staples v původní zalepené krabici, s XP Home. Počítač neměl nainstalované Synaptics (ty jsem si stáhl ze sítě). Dodnes nemohu formátovat diskety na externí mechanice A:\. Podle nápovědy to nejde. V menu se neobjevuje odkaz na Formát. Konečně jeden velký problém: V Dial-up Connection se objevuje 16 teček tam, kde má být zapamatované heslo (v mém případě jen 6 teček). Je to ovšem heslo nesprávné a musím jej pokaždé přepsat, což mě zdržuje. Rád bych věděl, jak se zbavit nesprávného hesla a založit heslo správné.

Co se týká nemožnosti formátovat diskety na externí mechanice, je to velmi zvláštní nedostatek, ale u Toshiby bych té nápovědě věřil. Zkoušel jste příkaz format a: z dosovského okna? Stávající Dial-up připojení nenapravujte. Vytvořte nové připojení s jiným jménem (to je důležité) a v něm nastavte vše, jak je třeba. Pak můžete to staré připojení smazat. Kdyby to nepomohlo, zkuste upgradovat IE a pak musíte nové připojení (opět jiného jména) vytvořit znovu. Co se týká teček v heslu, obecně platí, že pokud se heslo zobrazuje z podnětu aplikace, neodpovídá počet teček počtu znaků.

? Na PC s AMD Duron 900 MHz, 256 MB paměti, mám Windows 98 SE. Připojuji se přes ISDN. Od jisté doby nevím přesně, ale v té době bylo právě jen zapojeno ISDN (software Fritz) a instalován nový skener Umax Astra 4500 s příslušným doplňkovým softwarem jdou hodiny v počítači, pouze když je zapnutý.

Tato závada svádí k hypotéze, že si systém neumí sáhnout do BIOSu pro aktuální čas a datum, nebo že je v BIOSu poškozen časovač, který má kalednář na starosti. Hodiny totiž fungují tak, že při startu si operační systém přečte z BIOSu správný čas a ten pak udržuje sám. Neustálé čtení BIOSu by bylo totiž velmi pomalé. Pokud čas měníte, ať už jako uživatel nebo jako nezávislý proces (např. po síti LAN), tento se do BIOSu dostane, aby byl i v něm aktuální. Ve vašem případě to vypadá, že pokud je stroj vypnutý, BIOS nepočítá a tudíž se po dalším startu natáhne ten čas, který byl naposledy změněn. Zkuste vysledovat, zda chování vašeho počítače odpovídá této teorii a také zda běží čas v BIOSu, když do něj po startu skočíte. Řešením může být nová baterka pro BIOS nebo také výměna desky, je-li to vadný časovač. Je také možné, že došlo k nějakému nechtěnému zásahu do BIOSu při přidávání nového hardwaru. Pak by mohl stačit i upgrade BIOSu. Při vlastním upgradu však postupujte opatrně, jak zde již bylo mnohokrát napsáno.

? Lze nějak zařídit, aby se např. po 22. hodině Windows automaticky ukončila a již nešla až zase do určité doby spustit?

Toto je poměrně zajímavý dotaz, ale obávám se, že samotná Windows na tento úkol nestačí. Problém je také to, že nepíšete, o jaká Windows se jedná. Windows 95/98/ME jste schopen pouze časovaně vypnout, ale nahodit už je musí něco jiného. Windows NT/2000/XP se dokáží také jen sama vypnout, ale protože pracují na bázi služeb, které lze ovládat, bylo by třeba možné zakázat přihlášení, nebo vypnout tiskové služby apod., aby se počítač stal de facto nepoužitelný. Vypnutí a zapnutí služeb lze nastavit v Task Scheduleru pomocí řádkových příkazů. Jiným řešením z podobné kategorie by mohl být i speciálně napsaný screensaver závislý na čase. Pokud byste trval na opravdovém vypnutí počítače, pak doporučuji programovatelný záložní zdroj (UPS), kde nastavíte od kdy do kdy má být systém vypnut, a software od UPS se postará o bezpečné vypnutí i o zapnutí. Pozor však u počítačů se zapínacím tlačítkem (těch už je nyní většina), musejí se umět zapnout při příchodu napětí na zdroj. To lze zajistit v BIOSu nebo na samotném zdroji (tyto části na to však musejí být připraveny!). Ještě je jedno řešení, které předpokládá střední znalosti z oblasti elektroniky. V Task Scheduleru naprogramujete ne vypnutí, ale Standby stav, a pomocí specifického signálu na určitý port (nejlépe simulace pohybu myši na určitý COM) pak počítač vzbudíte. Předpokládá to zakázat buzení všemi ostatními signály, kromě onoho portu. Čas zapínání musíte získat z nějakých programovatelných hodin nebo zásuvky. Je však třeba si uvědomit, že všechny tyto možnosti lze celkem snadno obejít, nejvíce odolná by mohla být záležitost s omezením služeb Windows NT technologie nebo speciální screensaver, samozřejmostí je neznalost administrátorského hesla pro běžné uživatele.

? Mám soubor ( velikost 117 bytů, jedná se o odkaz) z jedné stránky (už nevím, ze které) na video ve formátu *.asx. Když ho chci přehrát, tak jedině pomocí Windows Media Playeru, který si automaticky stáhne kodek a následně mi video přehraje. Dá se nějakým způsobem toto video uložit na disk? A také by mě zajímalo, kam to vlastně ten kodek stahuje, protože na disku není po něm ani vidu, ani slechu. Také mám jednu zvukovou nahrávku ve formátu *.rm (chtěl bych ji překonvertovat do *.asx), kterou si mohu přehrát jedině pomocí RealOne Playeru, jenž si též nejprve stáhne kodek (nevím kam), a až následně soubor přehraje. Ani v jednom přehrávači není něco jako Save As, nebo rovnou volba na překonvertování do jiného formátu, a proto nevím, jak na to.

Videosoubor lze ve většině případů samostatně stáhnout na disk. Při klepnutí pravým tlačítkem myši na link s videem (z webové stránky) si zvolíte "Save Target As" a soubor pak uložíte do vámi zadaného adresáře. Co se týká kodeku, jde o předpis jak dekomprimovat data z videosouboru. Bývá většinou malý a ukládá se do systémových složek Windows nebo jen do registru. Možnost "Save As" v přehrávačích nebo prohlížečích nenajdete, protože to už plyne z jejich funkce. Nejsou to editory, nic se v nich nevytváří, a proto není třeba nic ukládat. Abyste mohl překonvertovat soubor (zvukový, obrazový, video) z jednoho formátu na jiný, musíte mít program, který to umí. Konkrétní programy lze vyhledat a mnohdy i odzkoušet na internetu. Většinou jsou to shareware, ale najde se mezi nimi i freeware.

? Mám takový problém s jedním počítačem: jsou na něm Windows 98 SE a MS Office 97 SP2. Vše funguje až na Word, který při pokusu o tisk nebo změnu fontu vyhodí chybovou hlášku s dotazem, zda ignorovat nebo zavřít (samozřejmě, že ignorovat nelze). Zkoušel jsem přeinstalovat Office nepomohlo odinstalovat, zrušit adresář C:\Program Files\Office, zrušit záznamy v registrech a znova nainstalovat nepomohlo odebrat a přidat tiskárnu taky nic. Myslíte si, že bude nutná reinstalace systému?

Reinstalace systému rozhodně není nutná. Je třeba se pořádně podívat na ovladače tiskárny, která je používána jako defaultní. MS Office, a nejvíce MS Word, pracují ve výsledku pro papírovou verzi daného souboru. Když tedy otevřete wordovský dokument, Word jej formátuje pro tisk, aniž byste na něj v tu chvíli vůbec pomysleli. K tomu se musí domluvit s ovladačem tiskárny na okrajích, na počtu bodů na řádce, atd. Pokud je ovladač tiskárny nějak poškozen, nebo je případně vybrán jen nějaký generický rastrový tisk, Word je značně omezen a nedovoluje měnit fonty apod. Pokud máte tyto problémy, nejprve změňte tiskárnu. Jednoduše nainstalujte nějakou fiktivní (fyzicky neexistující) tiskárnu, a tuto přiřaďte jako default. Pokud se chování Wordu změní, máte vyhráno. Pak už jen musíte přeinstalovat ovladače tiskárny, kterou fyzicky používáte. Odebrat a přidat tutéž tiskárnu nepomůže, protože se použije stejný ovladač. Reinstalace ovladače by měla proběhnout z externího zdroje (CD, internetu), a nikoliv z vlastního systému. Tam může být soubor také poškozen.

Ohlasy čtenářů

V čísle 10/2003 PC WORLDu je v rubrice FAQ dotaz na používání SMTP jednoho providera pro odesílání pošty z jiných účtů při připojení dial-upem. Dovolil bych si oponovat tvrzení, že to nelze. Řešení je hned několik. Na adrese http://www.mailutilities.com/ars/?fars_11 je prográmek Autoroute, na stránce http://www.postcast.com je PostCast Server. Doporučuji prozkoumat.

Jan Kubík

V čísle PC WORLD 6/2003 v rubrike FAQ na strane 53 sa čitateí pýta, ako je možné spoíahlivo skontrolovať pamäť. Mne sa veími osvedčil program Memetest-86 v3.0. Je to program, ktorý sa nabootuje z diskety a poctivo dookola testuje celú pamäť. Keď vám ani po 4 hodinách nevyhlási chyby, je pamäť na 100 % v poriadku. Program je možné získať na adrese: http://www.memtest86.com. Je to freeware, inštalačka vytvorí bootable disketu, z ktorej sa Memtest nabootuje.

Ing. Róbert Barát

? Mám základní desku Asus TUSL2-M, Celeron 1 GHz, 256 MB RAM, Windows 98 SE, graf. kartu INNO 3D GeForce 5200 128 MB, interní modem In Voice Micronom 56 K, zvuk integrovaný na základní desce. Protože došlo k tomu, že mi syn smazal některé soubory Windows (je mu 5 let) a oprava smazaných souborů se nepodařila, musel jsem kompletně celá Windows přeinstalovat. Udělal jsem si zálohu nastavení Cookies, Oblíbené a nastavení Outlook Expessu. Pak jsem celou složku C:\Windows smazal a nainstaloval vše znovu z instalačního CD. Nyní jsem přišel na to, že systém odmítá spouštět CD-ROM PC WORLDu. Jiná CD spustí bez větších problémů, jen je delší doba načítání dat. Na obrázku je sňatá obrazovka chybového hlášení. Co by bylo možnou příčinou tohoto stavu? Používám Internet Explorer ve verzi 5.50.4807.2300, aktualizované verze SP2.

Domnívám se, že přeinstalování nebylo korektní. Windows si nenesou informaci o systému a instalovaných programech pouze ve své složce, ale také v profilech uživatele, ve složce Program Files apod., které jste nesmazal. Bohužel z chybového hlášení se nedá moc zjistit, vadný soubor (ovladač) se schovává za "neznámým" modulem. Zásada obnovy nefunkčního systému spočívá buď v instalaci na čistý disk a pak navrácení uživatelských dat ze zálohy, nebo instalací na současný (pokažený) stav. Druhá varianta je vhodná v okamžiku, kdy jste rozhodnuti reinstalovat. Vyjde-li to, nestojí to moc práce. Když to nevyjde, stejně zde byl úmysl instalovat načisto. Při vracení dat, a zejména uživatelského nastavení ze zálohy je třeba být velmi opatrný, protože některá nastavení úzce souvisejí se součástmi systému, které se mohou reinstalací změnit (novější verze apod.). Nastavení platné pro starší verzi může někdy úplně rozhodit verzi novější.

Hledáme odpověď

Prosím, poraďte mi. Programuji ve Visual Basicu a mám jeden problém. Potřebuji zjistit, zda se dá v objektu FRAME nějak nastavit, aby byl průsvitný. Aby bylo pod ním vidět např. obrázek. Neexistuje nějaký OCX, který by to umožňoval?

matulko@szm.sk

§§§§§


FAQ – nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

c03p0699

? Lze nějakým způsobem dosáhnout toho, aby se neukládaly do seznamu naposledy otevřené dokumenty ve Windows XP Professional? Standardním způsobem můžu jen ručně tento seznam vymazat a když na to zapomenu, tak kdokoliv pracuje na mém PC vidí všechny soubory, na kterých jsem pracoval.

Váš problém asi nejlépe vyřeší, když nastavíte automatické vymazání seznamu naposledy otevřených souborů při vypnutí systému. Toho lze dosáhnout, když v konzole Zásady skupiny Konfigurace uživatele Šablony pro správu Nabídka Start a Hlavní panel vyhledáte položku Při ukončení vymazat historii posledních otevřených dokumentů a zde zvolíte Povoleno a stisknete OK. Konzolu Zásady skupiny spustíte z příkazového řádku spuštěním gpedit.msc

? Pro správu elektronické pošty používám Outlook Express 6. Vždy, když chci napsat nový e-mail, tak mi při zadávání adresy Outlook nabídne celou adresu po napsání prvních znaků. Dá se tento pomocník nějakým způsobem zrušit?

Tuto funkci nabízí nástroj AutoComplete, který můžete jednoduchým způsobem deaktivovat. V nabídce Nástroje Možnosti Odesílání zrušte zatržení položky nazvané "Automaticky dokončovat e-mailovou adresu při psaní zprávy".

? Na svůj počítač s Windows XP jsem nainstalovala program WinZip. Nyní jsem zjistila, že mi bude spíše vyhovovat nástroj pro práci se ZIP soubory, který byl ve Windows původně. Takže jsem WinZip z počítače odinstalovala, ale zjistila jsem, že okenní nástroj nefunguje. Dá se to nějak napravit?

Postup je velice jednoduchý. Spusťte položku Spustit v Nabídce start a do příkazového řádku zadejte: regsvr32 zipfldr.dll a stiskněte OK. Po restartu systému by vše mělo opět pracovat správně.

? Mám dva hard disky. Vím, že je dobré umístit swapovací soubor na jiný disk, než je umístěn operační systém. Disk s operačním systémem má rychlost 7 200 ot./min., ten druhý 5 400 ot./min. Je dobré i tak umístit swap na druhý disk, i když je pomalejší?

Takto jednoznačně se to říci nedá, ale v podstatě máte pravdu. Jde o to, že během provozu operační systém pracuje s různými soubory používaných programů, které jsou většinou na stejném disku jako OS a odkládací soubor. Bude-li swap file na jiném disku, měl by se čas diskových operací reálně snížit. Jiná věc je ta, že se jedná o časy v řádu milisekund a při běžné práci na PC toto urychlení možná ani nepostřehnete. Co mohu určitě doporučit, nastavte si rozsah odkládacího souboru na pevnou velikost. Doporučuji 2,5násobek velikosti operační paměti.

? Po připojení na internet a spuštění IE se objeví hlášení "svchost.exe generoval chyby a bude systémem Windows uzavřen". Po ukončení svchost.exe nejdou prohlížet stránky, spouštět programy, prohlížet adresáře přestane fungovat většina systémových funkcí. Zkoušel jsem různé záplaty, dokonce jsem naformátoval disk a natáhl nový systém. Chyba se objevuje dál. Chtěl bych se zeptat, jak se jí zbavím a co ji může způsobovat? Na počítači mám nainstalovaná Microsoft Windows 2000 Professional Version 5.00.2195 Service Pack 4.

S největší pravděpodobností máte na počítači virus Nachi. Různí výrobci antivirových programů jej nazvali i jinými názvy jako Lovsan.D, WORM_MSBLAST.D nebo W32.Welchia.Worm. Podobně jako virus Blaster a jeho varianty, zneužívá tento virus chybu v OS Windows. Pomocí programu TFTP předá virus cílovým počítačům pokyn ke stažení kopie viru z ohroženého systému. Napadený soubor je odeslán prostřednictvím portu 80. Je třeba, abyste z internetu stáhnul removal tool (http://securityresponse.symantec.com/avcenter/venc/data/w32.welchia.worm.html), který odstraní vir z počítače. Jedna z variant je i ta, že budete muset provést novou instalaci.

Jako prevenci byste měl mít nainstalovaný antivirový software s aktualizací ze 13. srpna a mladší.

? Mám PII 433 MHz, RAM 384 MB, 2x HDD 10/17GB, MB FIC VB601/Intel čipset, AGP ATI Rage 32 MB, zvuk. Yamaha SaX/OPL3 ISA, Modem Microcom/Fincom DeskPorte56K Internal/W, CD/RW Asus, DVD.

1. Jak se bude PC chovat s Windows XP celkově, ale i konkrétně? Mám na mysli nešťastnou ISA zvukovku, na kterou jsem drivery pro XP prostě nesehnal?

2. Kdybyste mi mohli trochu více přiblížit nový vynález MS (aktivaci), kdy je třeba ji provést, a kdy ne... Narážím na známý fakt, který asi Microsoftu ušel, a to ten, že nic není věčné, ať už je to instalace samotná, komponenty nebo slavná bezplatná linka aktivace. Pro mé PC s ohledem na vývoj je XP asi poslední OS, který zprovozním. A to mám např. za X let, když už XP nebudou v kursu a odejde mi třeba HDD, shánět aktivaci "po všech čertech"?

1. Vaše konfigurace by měla být pro běh Windows XP dostačující, a protože máte v počítači relativně dost paměti, myslím že XP budou chodit poměrně svižně. Co se týče zvukové karty, tak Yamaha SaX OPL3 je ve Windows XP přímo podporována.

2. Ohledně aktivací svých produktů myslel Microsoft na různé možnosti. Všeobecně a velmi zjednodušeně se dá říci, že pokud provedete aktivaci a budete potřebovat znovu nainstalovat operační systém (bez větších hardwarových změn), nemusíte znovu aktivovat. V případě, že budete nějakým zásadnějším způsobem upgradovat váš počítač, bude nová aktivace nutná.

Microsoft se bude s ochranou svých produktů i nadále ubírat tímto směrem, takže se do budoucna nemusíme bát o to, že by služba pro aktivaci nějakým způsobem zanikla.

? Od kamaráda jsem dostal e-mail, který obsahoval přílohu s koncovkou ".asx". Poštovní klient Outlook ale zablokoval přístup k tomuto souboru z důvodu nebezpečí. Poraďte mi prosím, jak se můžu dostat k této příloze a kde můžu nastavit, abych podobné přílohy dostal bez problémů?

V registru HKEY_CURRENT_USER\Software\Microsoft\Office\10.0\Outlook\Security si vytvořte String Value Level1Remove a do něj zapište typy souborů, které chcete odblokovat.

? Zajímalo by mě, jestli existuje spolehlivý způsob vytvoření kopie libovolného filmového DVD nosiče. Například propojením DVD přehrávače, popř. PC 1 pomocí kabelu s grafickou kartou PC 2. Spuštěním přehrávání DVD filmu na přehrávači a zapnutím nahrávání na PC 2. Nebo zda by bylo možné na jednom PC přehrát DVD film, a na témže počítači tento film nahrávat a ukládat do souboru na pevném disku. Jelikož je každý nosič konstruován na přehrávání, mohou se tímto způsobem obejít případné ochrany proti kopírování? Jaké by měly být nároky na hardwarové a softwarové vybavení, a jakým způsobem by se mělo postupovat při výše uvedených nebo podobných způsobech zálohování DVD?

Když pomineme všechny právní aspekty této činnosti, tak existuje několik mnohem jednodušších způsobů, jak vytvořit kopii DVD.

V zásadě jsou při pořizování kopií DVD pouze dva větší problémy. Jeden z nich je ten, že originální disk mívá mnohdy až dvojnásobné množství dat, než které se vejde na DVD-R/DVD+R disky. To se řeší tím způsobem, že se použije nějaká větší komprese, nebo se vypustí některé zvukové stopy a titulky nežádoucích jazykových verzí, popřípadě bonusových materiálů. Druhý problém tkví v ochraně originálních disků různými ochrannými systémy. Na tuto možnost je k dispozici velké množství různých softwarů.

V praxi to znamená, že pomocí jednoho softwaru dekódujeme originální DVD a uložíme jeho soubory na pevný disk počítače. Další utilita nám upraví výslednou velikost vybraných souborů, a pomocí třetího programu vše uložíme na disk DVD. Existují i programy, které celý postup provedou samy, ale není zde možnost detailního nastavení jednotlivých operací.

Na internetu naleznete hned několik serverů, které se zabývají touto problematikou, a kromě konkrétních postupů vám poskytnou i potřebný software. Pro jejich nalezení stačí zadat heslo "kopírování DVD" ve vašem internetovém prohlížeči.

? 1. Na svém PC používám OS Windows 98 a rád bych přešel na Windows XP. Mám 20GB HDD, rozdělený na 3 části: 8, 8 a 3 GB. Jak byste mi doporučili rozložit data? Já bych to chtěl asi takto: na disk C: (3 GB) bych dal pouze OS, na D: složku Program Files a do ní všechny programy, a na E: by byly filmy, MP3 a ostatní multimédia. Nevím však, jestli je možné, aby složka Program Files byla na jiném disku, než jsou Windows.

? 2. Dál bych se chtěl zeptat, jestli je výhodné kupovat "kombo" mechaniky CD-RW/DVD? Jakou značku mi radíte? Mezi moje oblíbené patří Teac.

? 3. Plánuji si koupit nějaké reproduktory, a možná i zvukovou kartu. Úplně mi stačí 2, resp. 2+1 (2x repro, 1x subwoofer). Jakou kartu a reproduktory byste mi poradili?

1. Mně nejvíce vyhovuje model, kdy na jedné partition je operační systém s instalovanými programy, a na druhém oddíle jsou data. Ve vašem případě bych viděl 7 GB na OS a programy, zbytek disku na data.

2. Co se kombo mechanik týče, myslím, že je to poměrně rozumná varianta. Když nepřemýšlíte o DVD-RW mechanice, mohu toto řešení doporučit. Mé oblíbené značky jsou Sony a Toshiba.

3. Slušných reproduktorů je na trhu celá řada, ale já mám nejlepší zkušenost s produkty Genius. Pro vás bych doporučil model SW-K106. Má dva satelity a subwoofer, a kromě zajímavého designu i slušně hraje. Cena je okolo 1 000 Kč. U zvukových karet je, dle mého názoru, stále ještě ideální zvolit Creative Labs. Pro "zvukovku" bych sáhl do tohoto koše.

? 1. Pořídil jsem si starší notebook Compaq a ten má (pravděpodobně) softwarový modem, a tak přemýšlím o koupi modemu připojitelného přes USB můžete mi nějaký kvalitní poradit?

? 2. Chtěl bych udělat zálohu disku na notebooku (Windows, Program Files a pár adresářů), ale ne jako obraz disku. Chtěl jsem vypálit CD, ale mám problém: jak vytvořit disk, který by byl bootovatelný a obnovil by systém automaticky?

1. Určitě vám mohu doporučit modem Microcom USB 56K Travel/S. Kromě malých rozměrů (62 x 20 x 96 mm) a velmi příznivé ceny (okolo 2 200 Kč) má i další přednosti. Je plně napájen z USB, takže nepotřebujete žádný adaptér, a z vlastní zkušenosti mohu potvrdit bezproblémový provoz s OS od Windows 95 SR2 (s podporou USB) až po Windows XP.

2. Nevím, z jakého důvodu nechcete vytvářet obraz disku, ale myslím si, že právě tato možnost je pro vaši potřebu nejvhodnější. Já pro tyto účely používám Ghost od Symantecu a plně mi vyhovuje. Velice jednoduchým způsobem můžete vytvořit image celého disku a tu později upravovat. Proto budete-li chtít vytvořit zálohu systému a aplikací instalovaných v počítači, není to žádný problém. Založíte image celého disku a z něj potom vymažete nepotřebné soubory či adresáře. Jsou zde i jiné možnosti, jako ukládání obrazu na CD, USB nebo FireWire zařízení. V případě potřeby image aplikujete zpět na disk a po restartu je vše zase plně funkční, tak jako před provedenou zálohou.

? Chtěl bych se zeptat, jestli jde v programu Nero Burning Rom zvolit u CD-R menší rychlost vypalování než 4x? A jakou rychlost mám použít na vypálení Audio CD, aby šlo přehrávat i na stolní hi-fi věži?

Nero používá vlastní ovladače pro CD/DVD mechaniky a vždy nabídne výběr rychlostí daných pro konkrétní úkon, na konkrétním médiu a mechanice. Takže nebude-li v nabídce vámi požadovaná rychlost, tak mechanika nebo médium tuto rychlost nepodporují. Co se Audio CD týče, má zkušenost je taková, že při zápisu osminásobnou rychlostí je CD vypáleno bez chyb. Samozřejmě záleží na typu a výrobci média. Já nejčastěji používám That\s Write, Benq, TDK a žádné problémy jak s vypalování, tak se samotným přehráváním nemám.

? 1. Chtěl jsem u kamaráda zapojit svůj HDD v jeho PC a zaktualizovat Windows. Takže jsem jeho disk odpojil, svůj nastavil jako Master a zapnul počítač. PC však z mého disku nebootuje. Zkoušel jsem dát i svůj kabel, ale nic. Pokud disk zapojím jako Slave a nechám bootovat z kamarádova, tak systém můj disk vidí a mohu s ním pracovat. Takže kde se stala chyba?

? 2. Chci své PC propojit s AV receiverem tak, aby šel prostorový zvuk. Je toto možné? Pokud ano, tak jak? Prozatím mám pouze integrovanou zvukovku na desce Asus A7N8X.

1. Předpokládám, že disk provozujete běžně na svém počítači, a proto bych zapojování do jiného PC nedoporučoval. V okamžiku, kdy z disku nabootujete v kamarádově počítači, systém zjistí, že od posledního startu se změnila konfigurace a změní většinu všech nastavení a ovladačů. V krajním případě může celý systém zcela zkolabovat. Že se nepodařilo z disku nabootovat, bych přikládal tomu, že systémová partition není definována jako aktivní. To můžete nastavit například pomocí programu Fdisk.

2. Tato možnost samozřejmě existuje. Je třeba, abyste si pořídil zvukovou kartu vybavenou výstupem prostorového zvuku 5.1, případně 6.1. Na trhu je hned několik modelů karet, které tyto parametry splňují.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


ADSL: zle matičko, zle - Jaký vliv má agregace na kvalitu připojení zákazníků k internetu?

Vojtěch Bednář

c03p0663

ADSL, tedy Asymetric Digital Subscriber Line představuje alternativu zajištění internetové konektivity, do které bylo a jistou měrou stále ještě je vkládáno mnoho nadějí zejména domácností a malých firem, kterak přijít poměrně lacino a přitom kvalitně k přístupu na síť. Bohužel, zavádění této technologie se u nás setkává s celou řadou potíží, větších či menších, do jisté míry takových, že potenciální uživatele dokonale odrazují.

Prvotní myšlenkou ADSL služeb je zprostředkovat internet s využitím stávajícího metalického vedení pevné telefonní sítě. Technologie je koncipována tak, aby odbourala dva největší problémy konvenčního vytáčeného připojení, zvaného dial-up. Především se jedná o časovou tarifikaci, tedy závislost výše poplatků za připojení na době jeho trvání. Druhým problémem je nízká rychlost a spolehlivost, a to i na digitalizovaných linkách. Kromě toho ADSL umožňuje díky frekvenčnímu rozdělení integrovat trvalý přístup k síti s využitím stávajících telefonních služeb, a to v reálném čase. Jinými slovy, klasický telefon lze používat i tehdy, je-li aktivní připojení k síti a naopak.

Použití ADSL linky vyžaduje několik věcí. Především se jedná o upravenou telefonickou koncovku, frekvenční dělič zvaný též Splitter. Koncové zařízení (ADSL modem) zprostředkuje napojení počítače nebo sítě k rozvodu a navázání spojení s ISP.

Poskytovatel připojení zajišťuje svému klientovi konektivitu k internetu za pomoci technologie ADSL. Nejdůležitějším a nejproblematičtějším bodem připojení však stále zůstává pevná metalická síť patřící Českému Telecomu (ČTc), bývalému monopolnímu telekomunikačnímu operátorovi. Právě odtud vycházejí takřka všechny potíže, které u nás ADSL má.

Aby se zabránilo přetížení vedení nadměrným provozem, tedy aby se ušetřily náklady spojené s vytížením sítě, uplatňuje ČTc ve své části provozu takzvanou agregaci. Jedná se vlastně o nasazení techniky, která rozděluje jedno fyzické vedení o stanovené rychlosti mezi více uživatelů. Teoreticky lze linku bez problému "prodat vícekrát, než kolikrát existuje". Vychází se z principu, že v jednom okamžiku nejsou nikdy připojeni všichni klienti, a ti kteří ano, nebudou vždy linku využívat na její plnou kapacitu. Tu tak lze rozdělit na více koncových bodů, než pro kolik je teoreticky určena, a zároveň s tím významně snížit náklady.

První spuštění agregace v síti ČTc vyvolalo obrovský problém. Rozdělování linky si vyžaduje buď nasadit tvarování provozu (tzv. shaping), nebo zahazování paketů na spojovacích zařízeních. Necitlivé nastavení techniky vedlo k tomu, že reálná rychlost ADSL připojení na mnoha místech klesla z deklarovaných stovek kilobitů za sekundu na zlomek této hodnoty, a přiblížila se tak kritizovanému vytáčenému připojení a v některých případech spadla až pod ně. Z rychlé a neomezené možnosti přístupu na internet se tak stala možnost pomalá, omezená a takřka nefunkční, zejména pro použití služeb s vysokým nárokem na rychlost hovoříme o IP telefonii, streamování videa, hraní některých on-line her atd. Proto ČTc přistoupil k vypnutí agregace. To vedlo k opětovnému nárůstu rychlosti pro uživatele a ke zvýšení kvality služby. ADSL se stalo tím, čím mělo od počátku být.

Smutná současnost

Bohužel, nic netrvá věčně. Uživatelé, zejména ti vlastnící nejlevnější varianty služeb, si zvykli přenášet veliký objem dat. Velký podíl na tom mají zřejmě výměnné sítě, stahování velkých balíků dat, připojování LAN sítí pomocí ADSL linek určených pro jednotlivé uživatele, atd. ČTc, který je všeobecně znám svou neochotou nabídnout univerzální a neomezenou službu přístupu k síti, vyhlásil "zrychlení", zvýšení maximálních rychlostí ADSL, ovšem se značnými omezeními co se týká objemu dat s tím, že svou novou nabídku hodlá postupně vnutit všem uživatelům ADSL u nás. To společně s kontroverzním systémem přihlašování k síti vedlo k dalším komplikacím při nasazování ADSL.

V polovině října došlo k nové aktivaci agregace. Jak se zdá, následky byly alespoň ze začátku méně apokalyptické než v prvním případě. Problém s nadužíváním sítě stále trvá, zejména pokud se "stahovačům" podařilo najít způsob, jak agregované připojení do jisté míry obejít (využitím více vláken na downloadu). Pro mnoho uživatelů VoIP a podobných služeb ovšem nastala temná doba. Jsou fakticky vytrestáváni za snahu zajistit si rychlý a kvalitní přístup k internetu? Těžko říct. Agregace pomáhá udržet nízké ceny ADSL pro koncové zákazníky právě tím, že snižuje nákladovost na straně provozovatele klientské sítě, tedy Telecomu. Její první nasazení bylo prokazatelným omylem a špatným porozuměním jednak technologii, jednak potřebám uživatelů, kteří za tuto formu přístupu platí i v nejlevnější variantě více, než kolik by platili za některé jiné, taktéž obecně dostupné varianty. Druhé nasazení bylo o poznání citlivější, nicméně stav ADSL v České republice se kýženému ideálu opět výrazným způsobem vzdálil.

Co bude dál?

Oproti jiným formám přístupu k síti sází ADSL již z principu na svou rychlost. Na rozdíl od zastaralého, uživateli a odborníky odmítnutého a ČTc donekonečna prosazovaného ISDN, nabízí časově nelimitované, rozuměj netarifikované připojení. Zatímco však v případě ISDN se uživatel dočká konstantní rychlosti a vysoké kvality provozu, u ADSL tady nic takového očekávat nemůže. ČTc v dohledné době zřejmě nehodlá zavádět řízení kvality služby ani rychlostní dolní limit, pod který by provoz nikdy neměl poklesnout. Situace pro uživatele vypadá tak, že má vesměs vlastní kvalitní vybavení s rychlým terminálem, má smlouvu s providerem vybaveným vysokou konektivitou, nicméně žába sedí na prameni přesně uprostřed. A to i přes snahy státního regulátora, nezávislých skupin, dokonce i politiků. Jisté je, že ADSL patří budoucnost, a to z jediného prostého důvodu. Nikdo nikdy nepostaví tak hustou síť metalického vedení poslední míle, aby se to jen přiblížilo síti, kterou vlastní Český Telecom. Ve velkých centrech existuje kabelová televize, v menších pak bezdrátoví operátoři. Telefonní linka je ovšem jistotou nacházející se i tam, kde všechny ostatní možnosti prakticky odpadávají. Po ohromné modernizaci a faktické výměně větší části telefonní sítě jsou tyto linky ve stavu, kdy ve své většině umožňují vysokorychlostní datový přenos s minimálními nároky na další zásahy do stávající infrastruktury na straně uživatele, a jen o něco většími (instalace DSLAMů) na straně provozovatele přenosové sítě. Bohužel se zdá, že boj o funkční variantu takto rozsáhlé a snadno dostupné služby se neodehrává v hladině hledání a eliminaci technických nedostatků, vytváření kompromisů mezi únosnou měrou provozu, agregace a potřeb uživatelů, leč v oblasti ekonomických zájmů, generování zisku a uživatelských restrikcí. Co by se muselo stát, aby se tento tragický stav změnil, je ve hvězdách záleží na vzájemné domluvě všech, kteří se na ADSL podílejí, stejně tak jako na státní regulaci telekomunikací prováděnou Českým telekomunikačním úřadem, jenž může rozhodování do značné míry ovlivňovat.

§§§§§


Místo pro každého - Porovnejte si nabídku českého webhostingu a vyberte si(CD) I

Vojtěch Bednář

c03p0664

Poskytování služeb je jedním z nejdůležitějších oborů podnikání na internetu. Každý, kdo používá síť, přeci potřebuje na ní mít nějakou identitu. A tak existuje množství provozovatelů připojení, e-mailových schránek, komunikačních aplikací, instant messagingu, chatů a konferencí a dalších užitečných služeb. Pokud chceme, aby o nás svět věděl a nejen mi o něm, potřebujeme k tomu obvykle vlastnit také prezentaci. Od jednoduché sady webových stránek jednotlivce, který chce například vystavovat své rodinné fotografie pro přátele, až po profesionální plně dynamické aplikace firem, informační portály, elektronické obchody a aplikace. Jednou z nejpodstatnějších služeb, kterých je třeba pro to všechno využívat, je webhosting. Tedy, fyzický prostor pro umístění těchto stránek, jednoduchých i složitých.

Vybíráme si

Tak jako v případě jiných služeb, si i u webhostingu skutečně máme z čeho vybírat. Když výběr omezíme jen na nabídku, která je dostupná v našich končinách (započítávaje v to i Slovensko), dostaneme se i tak k úctyhodnému množství různých služeb. Liší se nabídkou, cenou, kvalitou, profesionalitou. V podstatě je na zdejším trhu možné najít vždy něco, co přesně vyhovuje našim, jakkoliv náročným požadavkům, a co představuje vyváženou kombinaci těchto požadavků vůči k ceně, kvalitě a dostupnosti. Existuje několik základních kritérií, dle kterých můžeme tyto služby elementárně roztřídit. V následujícím článku se na některé z nich pokusíme podívat a poskytnout tak elementární přehled pro každého, kdo se rozhoduje, kam své stránky co nejlépe umístit tak, aby byly v bezpečí a dostupné celému světu společně s přehledem subjektů, jež jsou schopny ať již placený, či bezplatný webhosting (freehosting) poskytovat.

Zdarma nebo za peníze?

Tak jako mnoho dalších služeb na internetu, i webhosting můžeme snadno a rychle pořídit "zadarmo". Uvozovky v tomto slově jsou jednoznačně namístě. Skutečnost, že fyzický úložný prostor na serveru o určité kapacitě dostaneme bezplatně, je totiž vždy vyvážena nějakou újmou. Každý provozovatel, který je komerční firmou, pochopitelně musí nějak vydělávat a je nepravděpodobné, že by nám poskytl skutečně bezplatnou službu, aniž by za to očekával jakoukoliv kompenzaci. Touto kompenzací bývají obvykle vynucené reklamy, sledovací cookies, navigační lišty realizované pomocí opět vnucených rámců či skriptů a další. Bezplatné služby také bývají omezené co do kapacity, využití anebo možnosti spouštění skriptů, využití jazyků jako je PHP nebo ASP, provozu SQL serveru nebo připojení domény druhého řádu.

Jinou variantou bezplatných služeb jsou ty webhostingy, jež jsou poskytovány v rámci nějakého balíku, jako vedlejší služba k té primární, kterou bývá jiná. Tak například mnoho ISP dává svým zákazníkům k dispozici prostor pro uložení prezentace, jako doplněk k připojení na internet. Podobné platí i pro poskytovatele e-mailových schránek a další.

Placené služby se od těch bezplatných liší především garancí spolehlivosti. Provozovatel a zákazník spolu uzavírají smlouvu, ve které je jasně stanoveno, co přesně zákazník za své vynaložené peníze dostává. Vztahuje se na něj reklamační řád, je o něj postaráno. I když extempore spočívající v náhodném nebo nechtěném vymazání nějaké prezentace bez existence zálohy na straně provozovatele se již v poslední době nestávají ani v případě bezplatných služeb, stále ještě zde tvoří jistý druh nehezkého stínu z minulosti. A to pochopitelně není jen nepěkná vizitka pro provozovatele, ale především pro uživatele, který si k němu svou prezentaci nahrál.

Celkově tedy platí, že pokud chceme vytvořit osobní prezentaci, své vlastní stránky nebo projekt, vystačíme si s některou z forem bezplatných služeb. Jestliže však jde o umístění profesionální prezentace lhostejno zda aktivní či pasivní firmy, komerčního subjektu, nebo instituce vyplatí se za ně investovat určité množství peněz.

Webhosting a další

Původně byl webhosting skutečně pouze poskytnutím místa na serveru provozovatele služby a adresy, pod kterou byl tento prostor dostupný. Jestliže jej ale již máme, musíme své stránky vytvořit a umístit je na něj. Základní a nejjednodušší metodou je klasické použití protokolu FTP v kombinaci s vhodným klientem, jako je třeba LeechFTP nebo všudypřítomný Windows Commander. Vyjma toho je FTP podporován mnoha aplikacemi určenými pro tvorbu prezentací a HTML kódu.

Kromě toho však ještě existují další způsoby publikace obsahu na WWW. Jedním z nich je využití FPE FrontPage Extensions. FPE jednak umožňuje do mnohem větší míry než u FTP automatizovat publikaci stránek, jednak slouží coby rozhraní pro integraci některých aktivních prvků, které by jinak ze strany provozovatele sice byly dostupné, ale vyžadovaly by složité nastavení a konfiguraci, či by je dokonce bylo nutné využívat od externích provozovatelů. Zde jde konkrétně o předdefinované šablony pro diskusní fóra, návštěvní knihy, o rozšířenou navigaci prezentací, anebo také o počitadlo a statistiku přístupů či odesílání obsahu formulářů majiteli webových stránek prostřednictvím serveru (lze obejít odesíláním přes klienta, avšak to je z technických a sociálních důvodů krajně neoptimálním řešením). Podmínkou pro použití metody FPE je pochopitelně vlastnit aplikaci Microsoft FrontPage, a také dochází k poměrně značnému provázání s platformou. Prakticky tedy není možné využít webhosting provozovaný na jiné platformě, než jsou Windows.

Další možností tvorby stránek jsou integrované nástroje. Prezentaci můžeme vytvářet pomocí aplikace přímo umístěné na serveru poskytovatele webhostingu. Díky tomu nepotřebujeme ani klientský program pro editaci stránek či kódu, ani žádný přenosový protokol. Když odhlédneme od faktu, že s pomocí integrovaných editorů sice lze vytvořit hezké, avšak pouze velmi jednoduché prezentace, pak tyto nástroje mohou u pasivních prezentací sloužit velice dobře například pro okamžité vkládání novinek, opravu dílčích chyb v kódu a obsahu, či jeho celkové odlaďování.

Součástí webhostingových služeb jsou také další funkce přidané hodnoty. Především jsme zde již hovořili o počitadlech přístupů, návštěvních knihách a dalších podobných nástrojích. Ty se opět hodí víceméně jako doplňkové objekty, určené k vložení do statických stránek. Abychom mohli provozovat profesionální dynamické prezentace a aplikace, musí náš webhosting také podporovat využití jazyků jako jsou například PHP či ASP.

Dalšími vedlejšími službami poskytovanými k webhostingu jsou domény a e-mailové schránky. U bezplatných služeb se obvykle můžeme dočkat domény třetího řádu (my.něco.cz), nebo adresáře (www.něco.cz/my), eventuálně (www. něco.cz/něco/my). Je zřejmé, že pro případného návštěvníka je nejoptimálnější a nejsnáze zapamatovatelnou možností ta první. Domény druhého řádu (www.my.cz) lze typicky využít s placenými webhostingy, protože jejich provoz je vázán na dostupný DNS server a protože jsou pochopitelně také placené (několik pokusů provozovat domény II. řádu bezplatně či reklamně ztroskotalo). Alternativou, o níž ještě bude řeč, je možnost, jak bezplatně přijít k doméně II. řádu spolu s objednávkou vyšší formy placeného hostingu. To je již záležitost jednotlivých poskytovatelů těchto služeb.

Je platforma důležitá?

Tak jako u stolního počítače nás zajímá, zda je v něm provozován operační systém Windows, nebo některá distribuce Linuxu, mělo by nás to stejně tak zajímat i u serveru pro náš webhosting. Obecně platí, že servery postavené na UNIXu/Linuxu a webovém serveru Apache jsou velmi výkonné, velmi spolehlivé, maximálně dostupné a rychlé. Na druhou stranu na nich nelze provozovat některé služby, které implicitně fungují na webserverech pod Windows, typicky na IIS, jenž je integrován do operačních systémů rodiny Windows NT Server (dnes typicky Windows 2000 Server, nebo nejnovější Windows 2003 Server). Platforma nás nemusí zajímat, pokud tvoříme statickou prezentaci, avšak u dynamických služeb, obchodů či portálů s maximální důležitostí nepřetržitého provozu se již o ni zajímat musíme. Dobré je také vědět to, že servery Windows jsou obvykle mnohem jednodušší na správu, avšak obsahují množství potenciálních bezpečnostních nedodělků a mezer. To je pouze další podpůrný materiál pro rozhodování se, nikoliv argument pro Windows či pro Linux.

Propagace a hledání

Ačkoliv tyto dvě služby na první pohled se samotným webhostingem příliš nesouvisí, přesto jsou vnitřně velmi dobře propojeny. Pokud chceme, aby naše prezentace byla alespoň nějak užitečná, musí být navštěvována. To znamená zaregistrovat ji do katalogů WWW stránek, jako je u nás například Seznam (www.seznam.cz). Někteří poskytovatelé toto dělají automaticky, a to je pro uživatele jednoznačný klad. Další věcí je reklama. Někdy stránky nestačí zaregistrovat do katalogů, ale jejich návštěvnost je třeba aktivně zvyšovat. Jednou z nejefektivnějších cest k dosažení tohoto je využití výměnných nebo komerčních reklamních systémů. Příkladem těch výměnných, v neprofesionálním prostředí výhodnějších, je Newlinx (newlinx.adrenaline.cz) nebo Billboard (www.billboard.cz). Problém některých bezplatných poskytovatelů webhostingu spočívá v tom, že využití těchto reklamních systémů zakazují, nebo výrazným způsobem omezují především proto, že do stránek klientů sami vkládají propagační objekty a další by jim v tomto ohledu s největší pravděpodobností velmi vadily. Proto se před využitím jakékoliv bezplatné služby vyplatí přečíst podmínky používání. Totéž, co platí pro reklamní proužky, také může platit pro volné objekty na stránkách. Poskytovateli freehostingu nemusí vadit ani velké množství stránek, ale může mu vadit velké množství volných nebo provázaných objektů, jako jsou například přiložené soubory MP3, archivy, aplikace anebo multimédia. To je proto, že v nedávné době někteří jedinci využívali, respektive stále vesele využívají bezplatných hostingů pro ukládání svých osobních archivů, warezu, nelegálních MP3 a AVI souborů tak, že v prostoru s nabízenými desítkami megabajtů umístí jen několik stránek a zbývající dostupný prostor využijí výše uvedeným způsobem. Zatímco konečným uživatelům webu to sice může přinášet pozitiva, pro provozovatele se jedná o obsazený prostor bez zjevného smysluplného využití. Totéž pochopitelně platí i pro jakékoliv jiné soubory přímo nesouvisející s webem, nepropojené s jeho vlastní organizační hierarchií.

Když už budeme platit

Rozhodli jsme se pro placený webhosting a vybrali si optimálního provozovatele i tarif. Zde je dobré dát si pozor na systém placení, obvykle existují měsíční či delší kalendáře. Pokud nevyžadujete drahou a náročnou službu, je obvykle praktické platit v delších než měsíčních intervalech, šetří to čas a nervy. Minimální verze webhostingů mohou být také spláceny ročně, což je jak ze strany zákazníka, tak i poskytovatele nejspíše nejoptimálnější. Placené služby jsou velice flexibilní co se týká pohledávek, jejich nákladovost se pohybuje od desítek korun až po tisícikoruny měsíčně, přičemž některé, zejména ty náročnější varianty mohou obsahovat bezplatnou (rozuměj již zahrnutou) registraci a provoz domény druhého řádu. To je obvykle výhodné, na druhé straně je však třeba dávat velmi dobrý pozor na to, zda nepřeplácíme službu, kterou ve skutečnosti nepotřebujeme, respektive zdali bychom si nevystačili s její méně technicky vydatnou a finančně náročnou variantou. To je ovšem víceméně individuální otázkou každého, kdo se pro webhosting rozhoduje, kdo si z nepřeberné nabídky dostupných produktů vybírá.

Webhosting běh na dlouhou trať

Výběr webhostingu patří, spolu s výběrem ISP nebo provozovatelem e-mailu, k těm nejdůležitějším. Zatímco ISP však můžeme, zejména jde-li o některou z forem úpravy telefonní linky nebo dokonce klasický dial-up, snadno změnit, změna webhostingu je přeci jen mnohem těžší. Lidé, návštěvníci vašeho webu si snadno zvyknou na jeho adresu i chování, a změna obojího pro ně může být dosti stresující nebo demotivující. Proto je rozhodně dobré vybírat uvážlivě, s přihlédnutím ke všem aspektům, které pro nás mohou být důležité, dokonce i k těm, které se tak zpočátku netváří.

Špatný výběr může snadno vést ke stavu, kdy v lepším případě používáme službu, jež je pro nás nevhodná, pomalá, či zatížená jinými problémy, v horším případě za takovou službu ještě i platíme. Přechod od jednoho poskytovatele k druhému nás i v případě dvou bezplatných stojí čas, v jakémkoliv jiném případě i určité finanční prostředky, které chtě nechtě budeme muset vynaložit. Proto vám přejeme při výběru místa, kam dát svou prezentaci své vyjádření je na internetu důležitější než jakékoliv jiné při hledání identity vás nebo vaší firmy šťastnou ruku.

Doplňující a zajímavá URL

www.billboard.cz - Výměnný reklamní systém

newlinx.adrenaline.cz - Výměnný reklamní systém

www.blueboard.cz - Služby počitadel, fór a podobně

Placený nebo neplacený Webhosting?

Placený:

Garantovaný provoz služby

Garantovaná dostupnost a kvalita

Možnost reklamace

Obvykle více doplňkových služeb (ASP,PHP,SQL)

Možnost využít doménu II. řádu

Žádná omezení při využití prostoru, nasazení reklamy

Nutnost platit za provoz

Pokud jsme nenároční nebo používáme jen statické stránky, zůstane mnoho služeb nevyužitých

Neplacený, nebo vedlejší služba:

Bez přímých nákladů

Někteří provozovatelé podporují takřka vše, co placení

Široká nabídka, podobně jako u placených

Bez přímé odpovědnosti provozovatele

Někdy omezení v reklamně, vnějších odkazech

Bez jistoty provozu

Je nabízen přesně daný produkt, placení provozovatelé nabízejí velké možnosti jeho škálování

Hosting může být ze strany provozovatele zrušen prakticky kdykoliv se mu zlíbí


Místo pro každého - Porovnejte si nabídku českého webhostingu a vyberte si(CD) II

Co je důležité při výběru Webhostingu?

- Kapacita serveru, tedy místo v Megabajtech, které je nám dáváno k dispozici

- Podpora jazyků PHP a ASP

- Platforma, na které náš webhosting běží

- Podpora SQL serveru

- Přístup pomocí FTP, FPE

- Vlastní editační aplikace

- Předdefinované skripty pro počitadlo, návštěvní kniha atd.

- Doplňkové e-mailové schránky

- Služby sledování a vyhodnocování přístupů statistiky návštěvnosti Z čeho je dobré při výběru vycházet?

- Tvoříme stránky pro svou osobní potřebu, nebo pro potřebu komerční?

- Jsou naše stránky určeny pouze známým, nebo mají přilákat další čtenáře?

- Mají propagovat nějaký produkt?

- Budou statické, nebo dynamické?

- Jak často je hodláme aktualizovat?

- Jak vůbec je hodláme aktualizovat?

- Jak budou přibližně rozsáhlé?

- Budou obsahovat připojené objekty jako jsou multimédia (MP3, video), chceme, aby si z nich uživatelé stahovali aplikace, archivy, velké ceníky, dokumenty, atd?

- Budeme se stránky snažit propagovat pomocí reklamních systémů, nebo registrace do katalogů?

- Vytváříme zcela novou prezentaci, nebo pouze migrujeme již stávající?

Přehled provozovatelů webhostingu

Bezplatný webhosting

Multiweb

www.multiweb.cz

Poměrně hubená varianta bezplatného webhostingu. K dispozici má 10 MB prostoru, což je standard, webové rozhraní umožňující tvorbu stránek. Chybí podpora domén III. řádu, FTP přístup, není zde ani PHP, ani SQL, žádný e-mail. Nejsou vnucovány reklamy, soubory jsou omezeny na půl megabajtu.

PES

www.pes.cz

Bezplatná verze hostingu jinak komerčního WPP Pes.cz nabízí úctyhodných padesát megabajtů dostupného prostoru. Podporováno je PHP, k dispozici e-mailová adresa, doména III. řádu také funguje, přístup k prostoru je pomocí FTP, chybí webové rozhraní. Do stránek je vkládána reklama. Zajímavostí je, že právě na freehostingu je testován nový systém Windows 2003 Server. Celkově se jedná o zajímavou variantu pro náročnější využití.

Webzdarma

www.webzdarma.cz

Hezkých 50 MB prostoru pro hostování, ovšem za cenu vkládání reklamního materiálu. K dispozici je doména III. řádu, podpora PHP, webové rozhraní i FTP. K prezentaci je možné si pořídit jednu e-mailovou adresu. Služba je vhodná pro mírně náročnější projekty, nevadí-li vám přítomnost propagačních materiálů.

Atlas, Můjweb

www.mujweb.cz

Služba, konstrukcí podobná Swebu, vychází konec konců z konkurence mezi portály Atlas a Seznam. Nabízí se 15 MB prostoru pro umístění stránek, několik podpůrných skriptů. Problém může být se správou a uploadem stránek (FTP), velikost objektu je omezena na tři megabajty. Tato varianta se hodí víceméně pro nouzové využití nepříliš profesionálními uživateli.

Seznam.cz (Sweb)

www.sweb.cz

Sweb je provázán se službou e-mailů poskytovanou Seznamem již několik let. Prakticky tak stačí mít e-mailový účet, a máte také prostor na webhostingu ve formátu www.sweb.cz/jméno. K dispozici je 10 MB prostoru, FTP, webové rozhraní. Max. velikost souboru na serveru je omezena na pouhých 500 KB, k dispozici jsou podpůrné skripty, PHP a SQL však nejsou podporovány.

Volný

www.volny.cz

Opět služba jednoho z našich nejznámějších ISP. K dispozici je 10 MB prostoru, FTP přístup, bez omezení velikosti souboru na serveru a bez vnucených reklam. Bonusem navíc je služba pro prezentaci vlastních fotografií. Jedná se o mírně lepší, ale také náročnější alternativu, než je Sweb.

FBI

www.fbi.cz

Server s tajemným a velmi lukrativním názvem, evokujícím Federal Bureau of Investigation, dává uživatelům ohromných 60 MB prostoru. Standardní je jedna e-mailová adresa, skripty i doména třetího řádu i FTP přístup. Webové rozhraní není přítomno stejně tak, jako naštěstí i omezení souborů. To vše je vyváženo přítomností reklamy, nicméně na FBI můžeme volně umístit i velmi náročné projekty. Vadí vám název a nefandíte Američanům? Chcete něco ve východnějším podání? Není problém, stejné služby fungují i na adrese www.kgb.cz.

Webpark

www.webpark.cz

Webpark patří, možná trochu nezaslouženě, mezi nejznámější české bezplatné webhostingy. Dává pouhé 3 megabajty prostoru k dispozici, díky tomu bez nutnosti vkládání reklamních materiálů. K dispozici je nicméně stroj pro snadnou tvorbu webových stránek a FTP přístup. Pokročilé funkce k dispozici nejsou, což ale u projektů této velikosti nijak přehnaně nevadí. Kladem je webové rozhraní a možnost domény třetího řádu.

Pipni

www.pipni.cz

Kouzelné, gigantické, jedinečné. Pipni dává svým uživatelům astronomického půl gigabajtu hostovacího prostoru. K dispozici je nejen FTP, ale také podpora skriptování a SQL, Nabízí se využívání zabezpečeného HTTPS protokolu, webové rozhraní však chybí. Pipni je do jisté míry poloprofesionálním řešením. Pro použití této jedinečné a vynikající služby je totiž nutné vlastnit vlastní doménu II. řádu, a tedy si tuto doménu i zaplatit. To má zřejmě zabraňovat nevhodnému využívání ohromné palety možností. V každém případě se ale v oblasti bezplatného webhostingu stává Pini.cz jednoznačnými vítězem přehledu.

Vymezený bezplatný webhosting

Předchozí služby byly nabízeny prakticky komukoliv. Kromě nich však existuje několik webhostingů, které omezují, nebo si dokonce vybírají své zákazníky. Smysl této činnosti je zřejmý. Poskytovat služby pouze těm projektům, které splňují určitá kvalitativní kritéria, nebo které zapadají do jasně stanovené oblasti lidské činnosti. Nyní se podíváme na několik málo z nich:

KBX

www.kbx.cz

Server KBX hostuje na linuxové platformě převážně osobní stránky různého ražení. Velikost hostingu není přesně vymezená, k dispozici je PHP i FTP přístup, bez vnucených reklam. KBX je určeno pro osobní použití, studenty a neziskový sektor.

Medima

www.medima.cz

Tento webhosting je určen především pro lékařský sektor mediky, odborné lékaře a podobná využití. Nabízí zajímavých čtyřicet megabajtů prostoru, možnost e-mailu, webového rozhraní, stejně tak jako FTP. Do stránek jsou vkládány reklamy.

Sinister

www.sinister.cz

Sinister je serverem určeným na podporu tvůrců dobrých webových stránek. Je postaven na linuxovém serveru Apache, nabízí podporu PHP4, doménu třetí úrovně i e-mail. Velikost souborů neomezuje stejně tak, jako primárně ne velikost hostingu. Přístup je přes standardní FTP, bez reklam.

Placený webhosting

Nyní se podíváme na placené, tedy komerční webhostingy. Každý z provozovatelů nabízí několik různých programů šitých na míru pro různá použití. My jsme se soustředili vždy na dvě nabídky. Na tu "nejlehčí" a také na tu, kterou bychom mohli označit za "střední". Zabývat se nejdražšími variantami hostingu nemá příliš smysl jednak proto, že jich využijí jen ty opravdu nejnáročnější projekty, a jednak proto, že velmi často podléhají individuálním jednáním a konzultacím.

PES

www.pes.cz

O hostingu PES.CZ již byla řeč v sekci o bezplatných službách, PES je ale především komerčním provozovatelem webhostingu. Nejlevnější varianta pojmenovaná Pidihosting nabízí za 55 Kč měsíčně 2 MB prostoru bez podpory e-mailových schránek s přístupem pomocí FTP. Podporovány jsou domény II. řádu (je třeba ji vlastnit), podpůrné služby jako guestbook nebo počitadlo a další. Dobrá varianta pro velmi malé statické prezentace.

Střední variantou webhostingu je Normal hosting za 200 Kč měsíčně. Zahrnuje 500 MB prostoru, podporu skriptů, provázání s doménou II. řádu, využívání knihy návštěv, počitadla a dalších služeb, nepřetržitý dohled nad serverem, možnost použití reklamního systému. Dá se říct, že tato varianta se vyplatí pro středně rozsáhlé projekty.

Hyperlink

www.hyperlink.cz

Hyperlink kdysi patřil mezi provozovatele freehostingu, nyní však již tuto dráhu opustil a ryze se profesionalizoval. Nejlacinější dostupná verze Poppy za 18,50 Kč měsíčně (bez DPH) nabízí úložný prostor 25 MB s přístupem pomocí FTP. Další možností je registrace a provoz domény II. řádu, WWW rozhraní pro správu souborů podporu emailu, služeb ASP, PHP3 a 4 a komponent pro vývojáře.

Vyšší variantou hostingu je Cherry s cenou 185 Kč (2 220 ročně). Obsahuje dvě stě megabajtů diskového prostoru pro uložení vlastní prezentace, plnou podporu skriptování ASP NET i PHP, 20 e-mailových schránek (tzv. schránkový koš), ftp účet pro správu souborů, stejně tak jako WWW rozhraní. V doméně druhého řádu lze vytvořit maximálně 5 domén řádu třetího.

Gigaweb

www.gigaweb.cz

Základní program miniWeb tohoto poskytovatele nabízí za cenu 95 Kč měsíčně 10 MB prostoru, 1 mailbox, maximálně tři aliasy, 1 subdoménu a FTP přístup. Zajímavostí je podpora protokolu WAP a webmailové rozhraní.

Vyšší varianta, standardWeb, rozšiřuje dostupný prostor na 250 MB a k již dříve uvedeným službám přidává ještě podporu PHP, MySQL, neomezené množství subdomén a aliasů k e-mailům. To vše platí pro provoz na serverech s OS Linux, provedení s Windows 2000 navíc nabízí provoz aktivních komponent MS Access, a ve vyšší verzi rovněž podporu FPE.


Místo pro každého - Porovnejte si nabídku českého webhostingu a vyberte si(CD) III

Web4

www.web4U.cz

Program HIT stojí 100 Kč na měsíc. Je v něm obsaženo standardních 10 MB prostoru s tím, že za 3 Kč měsíčně je možné si připlatit každý další megabajt. K dispozici je standardní FTP přístup, možnost vlastního nastavení chybové strany HTTP404 (file not found). Funguje také WebFTP přístup, počitadlo přístupů a webmailové rozhraní. Další služby, jako například PHP nebo MySQL, je možné si navíc přiobjednat a připlatit v řádu desetikorun měsíčně. Díky tomu je tento cenový program velice pružný.

Za 370 Kč měsíčně je možné si u Web4U objednat tarif Komplet. Ten zahrnuje 500 MB diskové kapacity se standardním PHP3/4, MySQL, SSL, úpravy všech chybových hlášení, WAP server a tak dále. Celkově tarify tohoto poskytovatele nabízí poměrně velkou pružnost a možnost nastavit si pouze ty služby, které skutečně využijete, což je velmi chvályhodné.

Mujhost

www.mujhost.cz

Mujhost je služba určená pro profesionální webhosting, podobě jako předchozí. Základní variantou je Webhosting PRCEK s cenou 40 korun měsíčně. Nabízí podporu PHP, CGI a 5MB prostoru. Samozřejmostí je nepřetržitá podpora ze strany provozovatele, dvě e-mailové adresy a možnost registrace domény. Provozován je OS Linux.

Střední variantou je příznačně pojmenovaná služba Medium, s kapacitou 1 GB prostoru. Zaplatíte za ni 320 Kč měsíčně. Získáte tak až 120 e-mailových adres, až 10 domén III. řádu, provoz na OS Windows 2000/2003 či Linuxu. Podporováno je dále PHP, ASP, SQL, až 5 databází. Vzhledem k ceně se jedná o zajímavou variantu pro středně náročné projekty.

Sweb Profi

www.sweb.cz

O službě Sweb, největšího českého katalogu, již byla také řeč v souvislosti s bezplatnými hostingy. Kromě volné verze seznam také nabízí placenou verzi Sweb Ultra za 599 Kč ročně (to znamená v přepočtu 50 Kč měsíčně) V této ceně je započítáno 10 MB diskového hostovacího prostoru s možností zaregistrování domény II. řádu nebo převodu již existující domény. Server je určen především pro provoz statických stránek, nabízí klasický FTP přístup, e-mail v rámci možností seznamu. Samozřejmostí je provoz za firewallem a pravidelné zálohování.

Vrcholnou verzí je zde Sweb Profi s cenou 2 995 Kč ročně (250 Kč/měsíčně). V ceně je zahrnuto 100 MB prostoru na serveru, statistiky, MySQL, WAP a samozřejmě také zákaznická podpora. Garantována je dostupnost serveru po 99,8 % času. Zajímavostí tohoto programu je přístup k bezplatné reklamě na serverech běžících s reklamním systémem Seznamu.

HostNet

www.hostnet.cz

Webhostovací program Static obsahuje 10 MB prostoru, 1 e-mail, podporu PHP, FTP přístupu, až 5 aliasů domény, její bezplatnou registraci, možnost provozu SMTP a POP3 serveru. Hodí se, jak již název napovídá, k hostování statických stránek a jednoduchých firemních a osobních prezentací.

Program Midi za 189 Kč měsíčně obsahuje již 150 MB prostoru, 15+1 e-mailů, a především rozšířenou podporu aktivních prvků. Zejména se jedná o PHP, MySQL, 5x alias domény a další. Vcelku můžeme říci, že HostNet nabízí průměrné řešení webhostingu.

Profesionální hosting u ISP

Stejně tak jako nabízejí bezplatné služby v rámci připojení k síti, můžeme u mnoha ISP najít také služby profesionálního a placeného webhostingu. Pokud vynecháme "globální" provozovatele, mezi něž patří Volný, Tiscali, Contactel a další společnosti, existuje velké množství malých, lokálních firem. Jejich výhodou je oproti "obrům" to, že jsou výrazně blíže svým zákazníkům. Mnohou jim nabídnout i takové programy, které profesionální velké společnosti nemají, a takovou míru individuálního přístupu, jaký by u nich byl za normálních okolností nemyslitelný. Kromě toho lze ještě profitovat z věcí, jako jsou místní vyhledávače, katalogy a další funkce s teritoriálním vymezením (příkladem jednoho takového katalogu může být www.moucha.cz).

Naproti tomu nedostatkem hostování u místních ISP může být v některých případech konektivita. Velcí WPP nabízejí jako jeden z parametrů svých služeb míru dostupnosti. Ta se pohybuje těsně nad 99 %, v některých případech, a u dražších programů dosahuje 99,8 či 99,9 %. Naproti tomu u menších společností nelze tak vysokých úrovní vždy jednoznačně dosáhnout. Do jisté míry se, pokud neprovozujete kritický portál, jedná jen o optický klam, nicméně rozhodování je vždy pouze a jedině na straně zákazníka.

Slovníček

Webhosting - Služba poskytování fyzického prostoru na serveru provozovatele. Tento prostor je pak obsazen webovou prezentací a dostupný pod svou URL adresou jako stránky.

ISP - Internet Service Provider, poskytovatel služeb intenretu. Firma, která vás připojí.

WPP - Web Presence Provider. Nepříliš častý pojem, ražený některými skupinami odborníků. Označuje totéž jako ISP, avšak zde jde o provozovatele webhostingu a souvisejících služeb.

FTP - File Transfer Protocol. Protokol pro přenos souborů je základní metodou pro nahrávání stránek a komponent prezentace do prostoru webhostingu. Podporuje jej mnoho jednoúčelových aplikací, programů pro editaci stránek, ale také souborových manažerů.

FPE - FrontPage Extensions Rozšířený přístup k serveru zajišťuje kvalitnější, dynamičtější a dle některých názorů i rychlejší přístup než klasický FTP. Je konstruován speciálně pro použití s aplikací Microsoft Front Page a podporují jej především placení provozovatelé webhostingu.

ASP - Active Server Pages. Jazyk umožňující vytváření aktivních prezentací a jejich provazování s databázemi, vyvinutý společností Microsoft. Jeho alternativou je

PHP - PersonalHomePage. Ten však již dosáhl takové úrovně dokonalosti, že je běžně využíván i pro profesionální nasazení podobně jako v případě ASP.

Freehosting - Bezplatný webhosting, kompenzován obvykle reklamou.

Vedlejší služba - Webhosting jako doplňková služba k jiné, například e-mailové schránce, službě ISP apod.

§§§§§


iTunes a ti ostatní - Distribuce digitální hudby po internetu se rozbíhá (CD)

Pavel Hrbáčekc03p0665

Ještě před rokem byla situace přibližně následující: hudba v digitálních formátech se legálně nedala koupit, a pokud snad ano, tak byla na uživatele uvalena taková omezení, jak smí se zakoupeným materiálem nakládat, že přesvědčivě odrazovala od takového počinu. Naopak výměnné sítě typu Kazaa zažívaly čím dál větší rozvoj, a to i přes úpornou snahu pracovníků RIAA tuto činnost kriminalizovat a postihovat. Přestože se na první pohled může zdát, že se po roce toho zase tolik nezměnilo, není to pravda.

iTunes

V oblasti digitální distribuce hudby bylo největší mediální bombou tohoto roku otevření elektronického obchodu iTunes Music Store (www.apple.com/itunes/store). Applu se podařilo jako první firmě vymoci na velkých nahrávacích společnostech rozumné podmínky pro digitální distribuci a nabídnout odpovídající cenové podmínky koncovým uživatelům. Otevření obchodu bylo spojeno s překvapivým úspěchem nové služby. V jeho důsledku začala i konkurence okamžitě plánovat své vlastní obchody, resp. se pustila do horečného jednání s vydavateli ve snaze získat obdobné podmínky. Stránky serveru jsou vizitkou přístupu Applu k marketingu a grafice, a ihned zaujmou. Více než vzhled je však důležitý obsah, a ten naštěstí nezaostává. Základem jsou statisíce titulů všech žánrů od společností BMG, EMI, Sony Music Entertainment, Universal a Warner Bros. Zbytek, asi 100 tisíc, je od nezávislých vydavatelů. Cena je stanovena na 99 centů za skladbu (což není zrovna levné) a deset dolarů za album (což vzhledem k českým cenám za jedno CD levné je). Systém funguje jak na počítačích od Applu, tak od nedávné doby i na PC s Windows. Přestože i u nás by se určitě našla řada zájemců o tuto službu, musí zatím počkat, protože iTunes je dostupná jen v USA. Již několikrát sice prosákly zprávy, že bude snad koncem roku uvolněna i verze pro Evropu, ale pro začátek to bude zřejmě jen v jedné zemi. Po ní, příští rok, přijdou na řadu další. Předpoklad, že zrovna my bychom byli v první vlně, mi však případá nemístně optimistický, ale nechme se překvapit.

MusicMatch

MusicMatch (www.musicmatch.com) se chlubí tím, že je první službou fungující na MS Windows, které se podařilo vytvořit volnější licenční podmínky obdobné těm, se kterými pracují iTunes. Výsledkem je shodná cenová úroveň 99 centů za nahrávku a 9,99 dolarů za celé album. Že by nový internetový standard? V nabídce je více než 200 tisíc písní, včetně několika komerčně velmi úspěšných novinek. Vedle vlastního stahování hudby je k dispozici 15 přednastavených rádií, jejichž vysílání lze ještě poupravit dle osobních preferencí uživatele. Tato služba je v nabídce za 3 až 5 dolarů měsíčně. Dalších třicet stanic je k dispozici zdarma. Vše je integrováno do firemního přehrávače Musicmatch Jukebox, který ovšem pracuje jen ve Windows. V něm si můžete písně zařadit do playlistů, a případně i vypálit na CD. Z hlediska ovládání a inteligentního doporučování titulů však tento obchod za iTunes velmi zaostává. Pro nás je v současné době stejně nezajímavý, protože je k dispozici pouze na území Spojených států.

Rhapsody

Firma RealNetworks stojí za projektem Rhapsody (www.rhapsody.net), který je z hlediska rozsahu nabídky zřejmě největší konkurencí pro Apple. Na rozdíl od něj však nedovoluje zakoupené písně přímo nahrát na pevný disk. Protože je však umožní vypálit na CD, vypadá toto omezení jako zbytečné obtěžování uživatelů kdo chce, stejně si je přehraje do počítače. Graficky jsou stránky Rhapsody výborně provedeny. Cenová politika se od iTunes poněkud liší uživatelé platí měsíční předplatné ve výši 9,95 dolaru a za každou vypálenou skladbu dalších 79 centů. Vypálit však nejdou všechny tituly z katalogu, jen ty speciálně označené červenou ikonkou. Jak jsem se již zmínil, download není umožněn, a tak je hlavní důraz služby kladen na on-line poslech vybraných skladeb. Což je zřejmě smysluplné v USA, ale u nás bude tento přístup ještě dlouho narážet na překážku v podobě nedostatečné rychlosti internetového připojení většiny domácích uživatelů (proč tomu tak je, by vydalo na vlastní článek). Rozsah nabídky je velmi široký, vždyť partnery projektu jsou největší firmy v oboru: BMG, Warner Bros., Universal, Sony Music Entertainment, EMI, ale i řada nezávislých labelů. Z pohledu českého uživatele je zásadním problémem Rhapsody její omezení jen na Spojené státy.

EMusic

Příkladem méně známého, ale zajímavého hudebního serveru je EMusic na adrese www. emusic.com. Stránky na první pohled nevypadají moc pozoruhodně, orientace v nich také není zrovna dvakrát intuitivní. Tím se však nesmí potencionální uživatel nechat odradit. EMusic je totiž zajímavý především tím, že nabízí download hudby za pevnou měsíční částku. Ceny jsou následující: 9,99 dolarů za měsíc, a můžete stáhnout až 40 skladeb, nebo 14,99 dolarů měsíčně a stáhnout jich můžete 65. To znamená, že v prvním případě se cena jednoho titulu pohybuje kolem 0,25 USD a v druhém 0,23 USD. Což jsou ceny, které v pohodě překonávají iTunes. Ani nabídka serveru není z nejmenších. Tvoří ji 275 tisíc titulů od 900 nezávislých labelů. Opravdovou bombou je fakt, že použitý formát je standardní MP3, tj. bez DRM (Digital Rights Management), takže si jej bez problémů přehrajete skutečně kdekoliv. Kvalita písní je také dostatečná, vždyť 90 procent katalogu využívá variable bitrate s průměrnou hodnotou 192 Kb/s. Celkově sympatický přístup je v současné době spíše ojedinělý. Jak uvádí sami tvůrci na svých stránkách, jejich filozofií je důvěra v zákazníka. Držme jim palce. Ještě důležitá poznámka, služba je dostupná mezinárodně.

Virgin Download

Že se svět digitálně distribuované hudby mění, je dobře vidět na přístupu firmy Virgin Records. Na adrese www.virgin.com/download před nedávnem otevřela elektronický obchod s hudbou. Server je postaven na osvědčené technologii OD2 a v nabídce má přes 200 tisíc titulů. Zde je skutečně z čeho vybírat, protože vedle klasiky jsou k dispozici i aktuální novinky z hitparád. Cenová politika Virgin nápadně připomíná systém předplacených karet mobilních operátorů. Pevně dané množství kreditů si kupujete za určitou cenu. Čím větší množství koupíte, tím je cena za jeden kredit nižší. Protože jedna skladba stojí přesně 99 kreditů, tak při nejmenším možném množství, které lze koupit 99 kreditů za 99 pencí (ano, počítáme v anglických librách), vychází cena jedné skladby téměř na jednu libru. Pokud však trochu zainvestujete do nákupu 5 000 kreditů za 30 GBP, tak se cena za píseň sníží na již akceptovatelných 60 pencí. Což je částka shodná s cenou u iTunes. Zakoupenou hudbu lze po downloadu poslouchat na počítači, vypálit nebo přenést do MP3 přehrávače. Velkou výhodou serveru je také jeho mezinárodní působnost, takže zde mohou nakupovat i uživatelé z České republiky.

Wippit

Angličané sobě. Tak by se dalo parafrázovat známé rčení. Známé hudební vydavatelství EMI se totiž dohodlo se sítí Wippit (www.wippit. com), že jejím uživatelům zpřístupní obsah svého ohromného katalogu. Jedná se přibližně o 200 tisíc skladeb od více či méně známých umělců, včetně takových jmen, jako jsou Rolling Stones nebo Pink Floyd. Londýnská EMI je dostatečně známá firma, co se však skrývá za názvem Wippit? Jedná se o komerční peer-to-peer síť, která svým uživatelům nabízí legální download hudby. Nabídka serveru ještě před uzavřením smlouvy s EMI nebyla nijak rozsáhlá, cca 60 tisíc titulů, ale i zde se dala najít ověřená klasika v podobě Elvise Presleyho nebo BjÖrk. Cena služby je 6,50 dolaru za měsíční poplatek nebo 49 dolarů za jednorázové roční předplatné. Za to uživatel získává po dobu předplatného neomezený přístup do nabídky. Dobrou zprávou pro české uživatele je, že služba je mezinárodní a měla by tak bez problémů fungovat i v České republice.

Jak se vyvíjí situace

Úspěch společnosti Apple inspiroval řadu dalších firem k otevření vlastních serverů. Svoje stránky znovu otevírá legenda zvaná Napster (http://www. napster.com). Tentokrát ve verzi 2.0, zcela legálně a pod křídly firmy Roxio. V nabídce má 500 tisíc skladeb, což je opravdu ohromné číslo. Cena skladby byla stanovena na 99 centů a cena za album na necelých 10 dolarů. Za deset dolarů měsíčně by měl být k dispozici neomezený on-line poslech. Hudba se zřejmě stane i další oblastí, do které vkročí superúspěšný podnikatel Michael Dell. Vzhledem k agresivní cenové strategii jeho firmy, se koncoví uživatelé mají na co těšit. Další oznámení o záměrech v této oblasti vydaly i jiné dobře známé společnosti Microsoft, Amazon, Yahoo a další.

Vstup dalších velkých firem by snad mohl vést k dalšímu uvolnění restrikcí, které uplatňují nahrávací společnosti na zakoupenou hudbu, a také k většímu poklesu ceny. V současnosti převládající model prodeje písní po kusech naráží na nepřízeň řady umělců, kteří vyžadují, aby se jejich díla prodávala jako celek. Jaké nové způsoby prodeje se nakonec etablují na trhu, je zatím ve hvězdách. Prodej hudby se však konečně mění. Dalším na řadě je bezpochyby filmový průmysl, jenž se zatím nedokázal přizpůsobit novým technologiím. Už mu ale nezbývá moc času a brzy může být vzhledem prudkému poklesu prodeje DVD a videokazet v situaci, ve které se dnes nacházejí hudební vydavatelství.

Proč kupovat hudbu

Na to lze odpovědět docela jednoduše protože to je legální, zaručená kvalita, zaručená dostupnost. Ano, ačkoli si to řada uživatelů nerada připouští, stahování hudby prostřednictvím P2P sítí je nelegální. Svůj podíl viny na tom mají i vydavatelé, kteří za CD požadují tak vysokou cenu, že de facto nahánějí síti Kazaa a podobným nové uživatele. Jenže vysoké ceny mohou být sice nemorální, ale legální jsou rozhodně na rozdíl od zmiňované činnosti. Další výhodou legálního nákupu je zaručená kvalita zakoupeného zboží. Skladby jsou vytvořeny s vysokým bitratem, a po jejich stáhnutí vás nečeká nemilé překvapení v podobě nekvalitního či poničeného souboru. Další výhodou, i když méně důležitou, je trvalá dostupnost nabízených písní z katalogu serveru. Když se rozhodnete zakoupit požadované skladby, nemusíte čekat, až bude přístupný počítač na němž jsou uloženy, protože na komerčním serveru jsou k dispozici stále.

§§§§§


Najděte informace, které opravdu potřebujete!

Martin Ignjatovič

c03p0666

Každý, kdo to myslí s bezpečností vážně, musí mít své zdroje informací. Pokud chcete o bezpečnosti vědět více, případně si udržet aktuální přehled, jste na tom podobně. Tento článek by měl být jemným úvodem do této problematiky a ukázat základní směr, kudy se vydat. Míst, kde naleznete informace o bezpečnosti jsou tisíce, liší se však svou aktuálností, rozsahem a kvalitou.

Web

Nejrozsáhlejším místem, kde lze hledat informace o bezpečnosti, je samozřejmě prostředí webu. Ovšem v tomto rozsáhlém prostoru potřebujeme najít to, co hledáme. Můžeme se proto spolehnout buď na informace od lidí z oboru, nebo na svůj vyhledávač. Vyhledávač vám však nepodá informace o tom, jak je stránka kvalitní nebo aktualizovaná. Je proto lepší dát na rady lidí z oboru a navštěvovat známé a ověřené servery. Výčet serverů však není tím jediným, co budete potřebovat. Především si budete muset uvědomit, jaký je váš konkrétní cíl a požadavky. Od těchto jasně stanovených priorit se odvíjí vše. Nelze zbytečně bloudit po stránkách zabývajících se bezpečností operačních systémů Windows, pokud chceme nastavit přístupová práva pod Linuxem, nebo hledat na stránkách, zabývajících se zabezpečením poštovního serveru, informace o bezpečném programování v Perlu. Rozdělíme si tedy následující přehled serverů podle okruhu našeho zájmu.

Aktuality

Pokud nemáte vyhrazený směr a požadavky na konkrétní věc, můžete čerpat z níže uvedených serverů. Tyto servery poskytují aktuality v oblasti počítačové bezpečnosti. Chcete-li být tedy v obraze a vědět, co právě hýbe světem bezpečnosti, navštivte následující stránky. Kvalitních serverů poskytujících takovéto informace mnoho není, a v českých zemích je to ještě podstatně horší. Zaměříme se tedy na dva nejvýznamnější anglické servery, kterými jsou:

- www.securityfocus.com

Patrně nejvýznamnější server co se týče aktuálnosti a rozsahu. Najdete tu téměř vše, co chcete o bezpečnosti vědět. Stránky jsou neustále aktualizovány. Najdete zde sekce věnované produktům od Microsoftu, systémům UNIX, systémům odhalení průniku, penetračním testům či firewallům. Každá ze sekcí je aktualizovaná a obsahuje mnoho informací o bezpečnosti. Stačí si vybrat. Nejdůležitější částí stránek však je sekce, která obsahuje seznam a popis aktuálních chyb různých produktů. Jde o takzvaný BugTraq. Tato databáze je velmi kvalitní a rozsáhlá. Můžete zde najít seznam chyb téměř libovolného produktu. V informaci naleznete přesný popis chyby, za jakých podmínek může být chyba zneužita, kterého konkrétního systému (programu) a verze se chyba týká, jak může být chyba odstraněna, jak může být zabráněno zneužití. Často je přiložen i takzvaný exploit, což je část kódu, která ukazuje, jak může být chyba zneužita. Ke sledování chyb v jednotlivých produktech se můžete přihlásit i pomocí e-mailové konference. O tom však až za chvíli.

- www.cert.org

Jde o projekt pod záštitou univerzity Carnegie. Stránky jsou zaměřeny na sledování bezpečnosti jednotlivých systémů a na hledání chyb v těchto systémech. Tento projekt běží již od roku 1988 a je stále jedním z nejlepších. Informace o aktuálních chybách jsou podobné jako na webu securityfocus, avšak jejich popis není tak konkrétní ani obsáhlý. Na konci každé stránky s informacemi o chybě však naleznete reference na stránky, kde se můžete o programu či chybě dozvědět mnohem více, což je velmi cenný zdroj informací.

Linux

Pokud provozujete na svém systému, ať již jde o server nebo pracovní stanici, operační systém Linux(UNIX), a chcete znát několik zdrojů o bezpečnosti, můžete navštívit následující webová sídla:

- www.redhat.com

Stránky nejrozšířenější distribuce Linuxu. Najdete zde opravy pro několik verzí. U každé opravy je uvedeno, i čeho se oprava přesně týká, jak funguje a na co si je třeba dávat pozor. Opravy jsou distribuovány pomocí rpm balíčků, takže aktualizace je téměř triviální a zvládne ji každý běžný uživatel linuxového systému. Pokud provozujete jinou distribuci, než je redhat, navštivte webové sídlo své distribuce a naleznete zde podobné informace a aktualizace. Každá distribuce je pravidelně aktualizována a je na vás, zda tyto změny sledujete či nikoliv. Na většině stránek je rovněž možné přihlásit se do konference, pomocí které jste automaticky informování, pokud je nalezena nějaká bezpečnostní chyba nebo je vydána nová záplata.

-l www.seifried.org

Pokud jste v bezpečnosti Linuxu nováček a chcete nějaký komplexní zdroj informací o zabezpečení svého systému, navštivte stránky www.seifried.org. Naleznete zde proslulou Linux Administrator\s Security Guide. Je to velmi dobrý první krok k zabezpečení vašeho systému. Na těchto stránkách však naleznete mnohem více. Najdete zde i OpenBSD Administration Guide. Obě publikace jsou velmi dobře napsané a začátečníkům v *nixové bezpečnosti jsou většinou vřele doporučovány. Pro někoho však může být mírně handicapující, že jsou oba dokumenty v angličtině. Ti, kteří nevládnou anglicky, však ještě nemusí věšet hlavu. Existují i české zdroje.

- www.root.cz

Patrně nejčtenější a obsahově nejkvalitnější český server, zabývající se Linuxem. Server je rozdělen do několika sekcí, z nichž je jedna věnována bezpečnosti. Naleznete zde spoustu praktických informací a návodů. Spousta návodů je typu "step by step", takže podle nich může postupovat i začátečník v této oblasti. Problém je zde zpravidla velmi dobře popsán a jsou vysvětleny i některé důležité momenty, které by mohly dělat začínajícím uživatelům potíže. Ke každému článku lze přidat vlastní komentář, a právě tyto komentáře jsou velmi často také velmi dobrým zdrojem informací. Jsou pomocí nich zodpovězeny některé nejasné momenty, případně jsou uvedena a diskutována jiná možná, často i lepší řešení. Server je aktualizován velmi často, nové články přibývají denně.

- www.linuxzone.cz

Další známý server, zabývající se Linuxem. Podobně jako na rootu zde naleznete spoustu zajímavých informací, recenzí, ale i praktických návodů. Sekce serveru jsou rozděleny podle tématu a vybere si zde každý, od programátora přes správce systému až po běžného uživatele. Velmi zajímavou a dobrou částí projektu jsou takzvané Secuity Digest. V nich naleznete typy na zajímavé programy, přehled chyb v programech současných, ale i odkazy na zajímavé články a témata, jež souvisejí s bezpečností.

Windows

Pokud pracujete s operačními systémy z rodiny Windows, budou vás pravděpodobně zajímat stránky, které se bezpečnosti Windows věnují. Takových stránek je opět mnoho, a je jen na vás, které z nich si vyberete. Majitele operačních systémů Windows však netrápí jen bezpečnost systému samotného, ale všechny s bezpečností související věci. Dalším velmi důležitým prvkem a problémem v oblasti zabezpečení systémů Windows jsou viry a červy. Informace o nich a ochranná opatření proti nim jsou nedílnou součástí bezpečnosti Windows. Virové problematice se věnují následující servery.

- www.microsoft.com/security

Zde by měl začít asi každý uživatel systémů Windows. Naleznete zde přehled všeho důležitého, co se týká bezpečnosti Windows. Nejde tedy jen o Security Bulletins, které popisují odhalené chyby Windows, ale i o informace o právě "řádících" virech, červech atd. Pokud toužíte po praktických informacích, jak zabezpečit váš systém Windows, budete se muset podívat někde jinde. Například na již zmíněném securityfocusu najdete spoustu užitečných článků.

Ostatní

Bez ohledu na to, jaký operační systém provozujete, existují věci, které jsou společné téměř všem operačním systémům. Jde o obecné postupy nebo konkrétní problémy společné více operačním systémům. Stránek, zabývajících se takovouto problematikou, je opět mnoho. Zde je příklad několika z nich:

- www.krypta.cz

Jde o český projekt. Naleznete zde spoustu užitečných informací, jako jsou návody, přehled aktuálních událostí, ale i články, které se zabývají teoretickou stránkou některých bezpečnostních aspektů. Velmi dobře a důkladně je zde zpracováno téma kryptografie.

Dokumentace

Klíčem k zabezpečení systému je jeho velmi dobrá znalost. Pokud svůj systém dobře znáte a rozumíte jeho vnitřním mechanismům, nebude pro vás takový problém jej zabezpečit, na rozdíl od systému, který znáte jen povrchně. Proto je studium a poznávání systému stejně důležité, jako shánění informací o jeho zabezpečení. Dokumentace k jednotlivým operačním systémům je velmi mnoho, dokonce i v elektronické podobě.

- www.linuxdocs.org

Jak již to u Linuxu bývá, je možné sehnat vše co s ním souvisí přímo v prostředí internetu. Nejinak je tomu i u dokumentace. Na těchto stránkách naleznete dokumenty opravdu o všem, co souvisí s Linuxem. Počínaje programováním a informacemi o hardwaru, přes síťování a konfiguraci systému až po dokumentaci k jednotlivým aplikacím. Jsou zde i všechna HOWTO, což je nesmírně cenný zdroj informací.

- www.memoware.com

Pokud vlastníte PDA zařízení a chcete si dokumentaci číst i jinde než u svého PC, navštivte tyto stránky. V sekci Computers naleznete nepřeberné množství dokumentů týkajících se více či méně výpočetní techniky. Výběr je opravdu obrovský, a záleží jen na vašich požadavcích.

- docs.linux.cz

Ani české servery nezůstávají pozadu a nabízejí informace o produktech. Vedle již výše zmíněných praktických návodů na jednotlivých serverech, můžete i na těchto stránkách nalézt informace z mnoha oblastí.

Software

V mnoha návodech na zabezpečení systému se dozvíte, že pomocí příslušných nástrojů můžete bezpečnost svého systému otestovat. Kde však všechny tyto nástroje získat? Spousty bezpečnostních nástrojů naleznete na následující webové stránce.

- www.packetstormsecurity.org

Patrně nejrozsáhlejší archiv bezpečnostních nástrojů. Naleznete zde nástroje pro všechny současně používané operační systémy a plnící nejrůznější funkce. Každý měsíc zde najdete i soubor obsahující všechny exploity (programy využívající bezpečnostní chyby) vydané v uplynulém měsíci. S nimi však raději neexperimentujte, pokud přesně nevíte, co dělají a jak fungují. Jsou však dobrým zdrojem informací o tom, jak která konkrétní chyba funguje a k otestování bezpečnosti vašeho systému.

Konference

Sledovat dění v oblasti bezpečnosti není jednoduché. Vyžaduje to spoustu času a zdrojů. Naštěstí existují nástroje, pomocí kterých si můžete celou situaci velice usnadnit. Takovými nástroji jsou například i e-mailové konference a souhrny zpráv. Stačí se do příslušné konference přihlásit, a budete všechny požadované zprávy dostávat pohodlně na svou e-mailovou adresu. Nejkvalitnější konference naleznete na již několikrát zmíněných stránkách securityfocusu. Zde v sekci mailing lists naleznete konference zaměřené prakticky na všechny oblasti bezpečnosti. Namátkou jmenujme například: BugTraq, firewally, Linux, Microsoft, viry a další.

§§§§§


Uvolněte si ruce - "Modrý zub" do každého ucha - bezdrátové sady na předvánočním trhu I

Hynek Vácha, Tomáš Jirásko, Tomáš Bučina a Jan Šplíchal

c03p0667

Blíží se čas Vánoc, kdy každý rád udělá radost buďto sám sobě, nebo jiným. Velice častým dárkem se pak v poslední době stal mobilní telefon. Ne každý ovšem potřebuje ten nejnovější a funkcemi "nadupaný" přístroj. Proto vám nyní přinášíme test bezdrátových handsfree sad k mobilním telefonům. Jak název napovídá, jedná se o přístroje, které vám umožní telefonovat bez toho, abyste museli držet telefon v ruce. Jistě každého hned napadne několik situací, ve kterých je, když ne přímo nutné, tak alespoň výhodné mít volné ruce. Bezesporu jednou z nejběžnějších situací je telefonování při řízení auta. Bohužel je stále častým jevem, že na ulicích potkáváme řidiče, kteří ignorují dopravní předpisy a běžně za jízdy telefonují. Tím ovšem bohužel ohrožují nejen sami sebe, ale také ostatní chudáky, jež se zrovna v dané lokalitě vyskytují. Je pravdou, že pevné handsfree do auta je věc finančně velmi nákladná, a navíc je nutný zásah do vozidla (přišroubování držáku na přístrojovou desku, protažení kabelů a instalace antény). Alternativou k těmto precizním produktům by pak byly relativně levné sady, jež se skládají ze sluchátka do ucha a mikrofonu, který je připevněn na kabelu vedoucím do telefonu. Ty propracovanější pak ještě obsahují tlačítko pro uskutečňování hovoru. Jejich nevýhodou je právě onen kabel, který se neustále někde plete nebo o něco zachytává. Výrobci se proto dlouho snažili najít způsob, jak se tohoto drátu zbavit. Prvními vlaštovkami byly speciální sady, které se skládaly ze dvou částí. Jedna se připojovala k mobilnímu telefonu a druhá pak tvořila vlastní sluchátko s mikrofonem, čili headset. Tyto sady však spolupracovaly pouze s konkrétním typem telefonu, takže při jeho výměně bylo nutné vyměnit i celou sadu. Tento problém odstranilo zavedení standardu Bluetooth, který využívá komunikaci na frekvenci 2,4 GHz, tedy pásma s takzvanou generální licencí není nutné žádat o povolení používání konkrétního zařízení, ale stačí schválení daného typu. Na této frekvenci pracuje i mnoho jiných zařízení. Je tedy nutné zajistit, aby se navzájem nerušila, což je, kromě využití různých způsobů přenosu, zabezpečeno omezením vysílacího výkonu (a tím dosahu zařízení). Ve standardu Bluetooth je jako maximální výkon stanovena hranice 1 mW, což by mělo umožnit komunikaci na vzdálenost přibližně 10 metrů v otevřeném prostoru. Když zde padla zmínka o výkonu této technologie, je zajisté zajímavé porovnání s maximálním výkonem, kterého může mobilní telefon dosáhnout při komunikaci s mobilní sítí, jenž může dosáhnout 2 W. Pro ty, kdo mají obavy z elektromagnetického záření vydávaného telefonem, tedy může takováto sada znamenat jisté ulehčení, protože mohou svůj telefon klidně nechat ležet nějaký ten metr od sebe, a tím se vyhnout většímu množství záření.

Tento standard je již nějakou dobu na světě, když většímu rozšíření takto vybavených "hraček" dosud bránila především jejich vysoká cena. V poslední době se však rozšířila jejich nabídka i o značky nepatřící výrobcům mobilních telefonů, což vneslo i do této kategorie zdravé konkurenční prostředí. Nyní se tedy nejedná o ceny srovnatelné s těmi za mobilní telefony.

K vlastnímu testu se nám sešlo 13 sad, které jsme podrobili podrobným testům. Přehled těch, jež se dají exaktně vyjádřit, najdete v tabulkách. V popisu jednotlivých produktů se pak nacházejí i další subjektivní názory, které pro větší objektivitu zahrnují názory velké části naší redakce, protože je nám jasné, že každý může mít jiné nároky, nebo jiné tělesné proporce a potom to, co je pro někoho pohodlné, může pro jiného být noční můrou.

Jak jsme testovali

Pro testování sad jsme, jak vyplývá z tabulek, měli k dispozici čtyři telefony. Ericsson R520m je již velmi starý a byl vlastně prvním přístrojem, který Bluetooth obsahoval. Zástupcem Siemensu byl typ S55, Nokii reprezentovala 6310i a SonyEricssona pak model T610. S každým telefonem jsme zkoušeli všechny možné funkce při jeho běžném provozu. Z našich zkušeností jednoznačně vyplývá, že při používání bezdrátových sad konečně najde větší uplatnění hlasové vytáčení, které se zatím jinak moc nerozšířilo. V tomto případě je však velmi užitečné, protože pro uskutečnění většiny hovorů nebudete potřebovat telefon vůbec. Další zajímavou testovanou funkcí je schopnost sady převzít hovor v případě, že ten byl původně přijat, když bylo handsfree vypnuté a uživatel jej zapnul až v průběhu hovoru. Tohoto úkolu se sady zhostily s rozličnými výsledky (viz poslední sloupec v tabulkách vztahujících se ke konkrétním telefonům). Zatímco některé tuto funkci tvrdošíjně odmítaly vykonat, jiné hovor přenesly po zapnutí a stisku multifunkčního tlačítka, byly i takové, které hovor přejímaly po zapnutí samy plně automaticky. Mezi ty patří například Motorola, nebo oba SonyEricsssony. Ty ale tuto funkci bohužel nebyly schopny použít se Siemensem S55, kde sice navázaly spojení a převzaly kontrolu nad hovorem, ale hlas bohužel nebyl přenesen. Dosah jednotlivých sad jsme testovali v dlouhé chodbě, kdy jedinou překážkou šíření signálu byla boční dřevěná deska stolu. Abychom dosáhli co možná konstantních podmínek, byly headsety při hovoru nasazeny na ucho, které bylo nastaveno směrem k telefonu, a naměřený údaj udává místo, v němž začalo docházet k zašumění hovoru. Některé sady byly totiž schopné hovor udržet i dál, ale jeho kvalita pak již nebyla oslňující. Hodnoty uvedené v tabulce jsou díky tomuto měření skutečně ověřené, stejně jako hmotnosti jednotlivých produktů. Hodnoty pohotovostní doby a doby hovoru jsou pak přejaté od výrobců, protože jejich ověření by si vyžádalo mnohem delší čas na testování.

Co se týče jednotlivých telefonů z tabulek vyplývá, že jasným vítězem se stal SonyEricsson T610, který dokázal se sadami spolupracovat nejlépe. To zřejmě vychází z velké podpory Bluetoothu jeho výrobcem. I mnohem starší Ericsson R520m dokázal dobře spolupracovat s většinou sad. Podobných výsledků dosáhl i Siemens S55. Zato Nokie se moc "nevytáhla", její telefon pracoval k plné spokojenosti (s využitím všech funkcí) pouze se svou (Nokia) sadou.

Bluespoon

Bluespoon (www.bluetooth-shop.cz) je nejmenším a zároveň také nejlehčím sluchátkem v testu. Svým provedením při pohledu ze strany, která je viditelná pokud máte sadu na uchu opravdu připomíná lžičku, které někdo ulomil rukojeť. My jsme ho měli k dispozici v decentním stříbrném provedení s modrým pruhem. K ovládání všech funkcí slouží dvě tlačítka, což může uživateli, než se se sluchátkem sžije působit menší problémy při jejich vyvolávání. Naštěstí v dnešní době již většina výrobců využívá stejný, nebo velmi podobný způsob informování o tom, v jakém stavu se sluchátko nachází. Taktéž vyvolávání většiny funkcí je u sluchátek se dvěma tlačítky velmi podobné, takže přechody mezi jednotlivými značkami nepůsobí obtíže. Dosahem sluchátko nelze zařadit mezi špičku, i když dosažitelná vzdálenost od telefonu je pro hovory v běžných podmínkách postačující. Praktickým doplňkem je kabel, umožňující nabíjení sady přes USB port počítače, díky kterému můžete například na cestách nasát energii třeba z notebooku, jehož baterie mají rozhodně větší kapacitu, a častěji je pro něj dostupná nabíječka, připojitelná k cigaretové zásuvce v autě. Většina zbylých parametrů je shodná s Bluespoon Chameleonem.

Cena vč. DPH: 8 857 Kč

Bluespoon Chameleon

Mladší sourozenec Bluespoonu (www.bluetooth-shop.cz) z produkce Nextlinku. Oproti svému předchůdci je o něco málo větší, nabízí však, jak název napovídá, možnost výměny barevných krytů, což asi ocení především mladší generace. Dosah Chameleona je skoro shodný s původní sadou. Stejné je i jeho ovládání, které se děje opět pomocí dvou tlačítek, jež v tomto případě slouží zároveň jako indikační diody. Neliší se ani způsob nošení sady a její nasazování. Z našich zkušeností vyplývá, že ji rozhodně nemůže používat každý. Sada totiž není za uchem vůbec připevněna, ale drží přímo v něm, což nemusí být každému příjemné, a hlavně ne každé ucho je "vhodné" pro její uchycení. Někomu sada drží výborně, jiný zase není schopen ji v uchu vůbec uchytit. Nevýhodou této sady bylo i to, že na rozdíl od klasického Bluespoonu neuměla se Siemensem a Ericssonem převzít hovor přijatý do telefonu v případě, že sada byla při přijímání vypnuta a k jejímu zapnutí došlo až posléze. Ovšem kvalita přenášeného hlasu byla velmi slušná se všemi telefony. Pouze při hovoru na pevnou linku byla patrná ozvěna. Ostatní postřehy jsou srovnatelné s těmi uvedenými u Bluespoonu.

Cena vč. DPH: do 6 000 Kč

Bluetake BT400GII

Jedna ze sad, u kterých výrobce, aby zmenšil jejich velikost ve stavu, kdy nejsou používány, přišel s koncepcí rozevírání. V tomto případě se jedná o pasivní flip neovládá žádné funkce. Ovládání je tedy klasické koncepce, tj. se třemi tlačítky (dvě pro ovládání hlasitosti a jedno multifunkční pro přijímání/ukončování hovoru, aktivaci hlasového vytáčení apod.). Díky celkem mohutnému, ale příjemně vytvarovanému klipu, tvořenému z velké části gumou, která je pouze v určitých místech zpevněna plastem, drží za uchem přijatelně. To znamená, že nemáte neustále pocit, že vám sada upadne, ale zase nejste klipem nepříjemně tísněni. S telefony Ericsson/SonyEricsson a Siemens sada spolupracuje korektně. S Nokií bohužel nepodporuje hlasové vytáčení, čímž ve spolupráci s tímto telefonem značně klesá její užitná hodnota. Také nás velmi zklamal její velmi malý dosah, se kterým jasně obsadila poslední místo mezi testovanými kousky. Hovor se sice držel i v o něco větší vzdálenosti, ale již po 6,5 metrech byl zarušen. Je škoda, že výrobce sadu "nedotáhl", protože jinak by se jednalo o velmi podařený produkt. Další informace naleznete na www.bluetooth-shop.cz.

Cena vč. DPH: 2 690 Kč

i-Tec Bluetrek

Bezpochyby se jedná o zajímavě řešený headset (www.comdis.cz). Ten ovšem má po praktické stránce několik celkem zásadních nevýhod. První z nich je nasazování sady za ucho. Zde je nutný opravdu nacvičený postup, který vyžaduje celkem značnou zručnost, a i tak znamená každé nasazování značný tlak na ucho, a pokud nemáte ucho "kompatibilní", nebude ani moc držet. Další nevýhodou je způsob uchycení a tím i umístění sluchátka, které má (aby bylo možné využít sluchátko na obou uších) vývody zvuku na obou stranách, což způsobuje horší slyšitelnost (obzvláště v hlučnějším prostředí). Ani ovládací tlačítka nás příliš nenadchla. Přece jen se zdá být výhodnější využití 3 tlačítek než pouze 2, jak je tomu v tomto případě. Také jejich velikost není zrovna nejlepší. Vzhledem k tomu, že jsou malá a mají relativně značný odpor při stisknutí, je jejich delší držení, které je nutné při zapínání a vypínání sady, docela bolestivé. Zato dosah tohoto handsfree byl více než slušný. Se svými 22,5 metry se zařadilo hned na druhé místo. Hlavní nevýhodu této sady spatřujeme v jejím provedení, které sadu značně znevýhodnilo.

Cena vč. DPH: 2 100 Kč

i-Tec BT21

(www.comdis.cz) Druhého zástupce společnosti i-Tec dostanete s několika výměnnými klipy pro připevnění na ucho. Ty jsou určeny jak pro různé velikosti uší, tak pro využití na levém nebo pravém uchu. To znamená, že je nutné se rozhodnout, na jakém uchu budete sadu nosit a toho se pak držet, protože nosit s sebou dva klipy a neustále je vyměňovat rozhodně není praktické. Sluchátko na hlavě netlačí, ale pokud má dobře držet, je nutné zastrčit si část se sluchátkem dost pevně do ucha, což nemusí každému vyhovovat. Při využití s Nokií se zapnutým profilem pro headset je nevýhodou, že se sluchátko po určité době od telefonu odpojí, čímž se vypne zvolený profil. Také nemožnost využití hlasového vytáčení je nepříjemná, takže se nám sada nezdála příliš vhodná pro použití v kombinaci s tímto telefonem. Dobře je zde vyřešeno multifunkční tlačítko, které se díky své velikosti dobře ovládá. Naopak kolébkové tlačítko pro zvyšování a snižování hlasitosti je dost malé, takže uživatel nemá potřebnou jistotu, že bude zvuk zesilovat nebo zeslabovat tak, jak bude konkrétně chtít, takže se nám někdy stávalo, že zrovna když jsme potřebovali zvuk zesílit, začali jsme ho zeslabovat.

Cena vč. DPH: 2 200 Kč

Jabra BT200

(www.nahlavni-soupravy.cz) BT200 patří mezi ta netradičněji pojatá sluchátka. Její odlišnost spočívá ve způsobu uchycení na ucho, k čemuž nevyužívá klasický klip jak je tomu u většiny konkurentů ale sama ucho jakoby "omotává". Díky tomu drží opravdu jako přibitá a ani při vynaložení velkého úsilí se nám ji nepodařilo z hlavy ztratit, a přitom ani její delší nošení nezpůsobuje nepřirozené deformace ucha. Přívod zvuku do ucha je zde realizován pomocí gelové koncovky, která se zčásti zastrčí do ucha. Vzhledem k tomu je i v hodně hlučném prostředí dobře slyšet, a díky kvalitnímu mikrofonu vám bude rozumět i druhá strana. Jistou daní za tento skvělý přenos signálu je to, že díky onomu gelovému sluchátku uživatel hůře slyší na ucho, na kterém má sluchátko připevněno. Vylepšení by zasloužilo lepší informování uživatele o zrovna prováděné operaci. Například při přenášení hovoru z telefonu do handsfree není úplně zřejmé, kdy je již hovor předán. Stejně tak při přijetí hovoru tlačítkem na sadě není oznámen okamžik skutečného přijmutí hovoru ve sluchátku, takže se obtížně odhaduje okamžik, kdy začít hovořit.

Cena vč. DPH: 3 660 Kč

Jabra BT300

(www.nahlavni-soupravy.cz) Jedná se o druhého zástupce této společnosti, který je, díky svému klasickému konceptu, určený spíše pro konzervativní a hodně cestující zákazníky. Tomu také odpovídá barevné provedení a přibalení dokonce hned dvou nabíječek. Jedna je klasická pro síť 220 V a druhá je určena pro nabíjení v autě. Ve spolupráci s mobilními telefony Ericsson a Siemens nebyl problém přenášet hovor mezi telefonem a sadou, a ve spojení s telefonem SonyEricsson T610 bylo možné využít i redial (to s tímto telefonem ovšem zvládly i ostatní sady). Dosahem se sada zařadila mezi průměr testovaných produktů. Slabší jsou však již výsledky, sledujeme-li způsob odezvy na jednotlivé zadávané příkazy (připojení a odpojení), zde by zajisté výrobci neškodilo trochu zvýšit spektrum zvuků vydávaných při jednotlivých operacích se sadou. Rozhodně by to přispělo k její lepší ovladatelnosti, protože takto někdy není zcela jasné, v jakém stavu se sada zrovna nachází. Všechny další schopnosti i nedostatky této sady jsou shodné se Siemensem HHB-500, který tvoří její téměř identické dvojče.

Cena vč. DPH: 3 840 Kč


Uvolněte si ruce - "Modrý zub" do každého ucha - bezdrátové sady na předvánočním trhu II

Logitech HS01

Sada od tradičního výrobce (www.logitech.cz) doplňků k počítačům je dodávána v pěkné plastové krabičce, která sadu chrání například při převážení v zavazadle, a slouží zároveň i jako nabíječka. Patří mezi tři hansdfree v testu, jež mají výklopný flip s mikrofonem, díky němuž lze i při zachování malé velikosti ve složeném stavu dosáhnout velkého přiblížení mikrofonu k ústům po jejím rozložení. Způsob uchycení sady na uchu dovoluje její rychlé nasazení, což je vhodné zejména pokud ji nechcete nosit stále, ale hodláte si ji nasazovat jen v případě, že vám někdo volá, nebo pokud chcete sami uskutečnit odchozí hovor. Jen uživatelé nosící brýle ji musí nasazovat trochu opatrněji, protože je možné i její nasazení takovým způsobem, že se zapírá o nožičku brýlí, jež jsou pak vychýleny ze své optimální polohy. Menší nepohodlí pak způsobuje lidem s většíma ušima, které je způsobeno relativně silným stiskem ucha při větším vychýlení přidržujících částí klipu. Tato sada si také moc dobře nerozuměla s telefonem Nokia, s nímž nebyla schopna využít některé funkce. Zato zvuk této sady byl opravdu vynikající. Vypadá to totiž, že Logitech využil dva mikrofony a vypočítává rozdílový signál, který je pak velmi čistý.

Cena vč. DPH: 2 990 Kč

Motorola HS800

(www.motorola.cz) Ve složeném stavu je bezpochyby jednou z nejmenších a svou vahou patří k jakémusi středu. Zapínání této sady je řešeno velmi prakticky. Zapne se totiž automaticky při vyklopení flipu s mikrofonem do provozní polohy. Trochu nás zaskočil postup uvedení handsfree do spárovatelného režimu, na který bychom bez manuálu opravdu nepřišli. V manuálu je ovšem popsán velmi přesně. Na uchu drží sada celkem dobře a její nošení je rozhodně příjemné, protože nevytváří žádné otlačeniny. Její spolupráce se všemi telefony kromě Nokie je přímo ukázková. I v případě, že hovor přijmete s vypnutým headsetem do telefonu, stačí poté pouze otevřít klip, sada se tak automaticky zapne, dorozumí se s telefonem a hovor je pak do ní automaticky přenesen. Také oznámení všech prováděných funkcí si zaslouží pochvalu. Motorola rozhodně nešetřila na pestrosti informačních zvuků, jež celkem přesně vyjadřují provedený úkon. Jediný zádrhel je ve spolupráci s Nokií, se kterou není možné využít hlasové vytáčení, což je bohužel dosti nepříjemné. Díky výborným funkcím a hlavně jejich výborné spolupráci (vyjma Nokie) jsme se rozhodli udělit sadě ocenění PC WORLD TOP PRODUKT.

Cena vč. DPH: 4 900 Kč

Nokia HDW-2

(www.cellnet.cz) Nokia rozhodně nepaří mezi horlivé zastánce Bluetoothu, což je znát nejen na mobilních telefonech, ale i na vlastních sluchátcích. HDW-2 je sice designově pěkně zpracované a má i ergonomicky rozmístěna ovládací tlačítka, ale zbytek již tak dobře vyvedený není. K sadě dostanete dva klipy pro připevnění sluchátka na ucho s různou velikostí, pro různé typu uší, ale jejich provedení (jsou z relativně tvrdého plastu), díky němuž a i díky malé velikosti sady sice dobře drží na uchu, způsobí, že již po relativně krátké době začnou být značným trýznitelem uživatele. S touto sadou je totiž velmi obtížné najít nějakou pozici, ve které by sada držela, ale netlačila (testováno na hlavách kolegů z redakce). Sada je svými funkcemi opravdu vhodná hlavně pro telefony Nokia, se kterými je schopna využít i redial. To, že výrobce předpokládá, že bude spolupracovat s jeho mobilními telefony, je zřejmé i z toho, že je na ní stejný konektor jako na telefonu a je dodávána bez nabíječky. Námi testovaný kus měl také problémy s výdrží, kdy ani v nejmenším nesplňoval parametry udávané výrobcem. Bohužel komunikace s lokálním zastoupením Nokie je velmi složitá, a proto jsme nemohli vyzkoušet jiný kus.

Cena vč. DPH: 3 530 Kč

Siemens HHB-500

Sada Siemensu (www.siemens.cz) je skoro totožná s tou dodávanou společností Jabra pod označením BT300. Liší se pouze barevným provedením ovládacích tlačítek a uvedenou značkou výrobce. Rovněž tedy umožňuje snadné otočení klipu pro využití na druhém uchu, jako je tomu u BT300. U klipu ještě chvíli zůstaneme. Ten je vyroben z dost pevného plastu, obaleného gumou. Díky tomu sice do ucha nikde netlačí, ale i přesto, že sada rozhodně není nijak extrémně těžká se svými 26 gramy se řadí někam do středu testovaných produktů má na uchu tendenci "plandat". To má za následek nepříjemný pocit, že vám při prudším pohybu spadne, a proto se nám často stávalo, že jsme si sadu přidržovali, což je samozřejmě v rozporu s jejím účelem. Ono k odpadnutí je sice potřeba opravdu hodně prudký pohyb, ale bohužel zmíněné odstávání od hlavy již při jejím mírném náklonu nebudí zrovna důvěru. Zato ovládací multifunkční tlačítko je díky své velikosti a integraci trochu vystouplé indikační LED diody snadno lokalizovatelné hned při prvním použití headsetu. Buhužel regulace hlasitosti již tak dobrá není. Při stisku tlačítka se sada na uchu značně posouvá, což znemožňuje komfortní ovládání.

Cena vč. DPH: 4 100 Kč

Sony Ericsson HBH-60

(www.sonyericsson.cz) Vzhledem k tomu, že tyto firmy jsou v čele výrobců, stojících za vznikem standardu Bluetooth, nikoho jistě nepřekvapí, že jejich výrobky byly jedněmi z prvních a jejich funkčnost je již stoprocentní. HBH-60 patří mezi ty menší a lehčí sady, které jsou na trhu. Díky tomu, a také vzhledem k dobře tvarovanému klipu sedí dobře skoro za každým uchem. Navíc i přesto, že pěkně drží, netlačí, takže ani při delším nošení nevyvolává nepříjemné pocity. Dostupné funkce jsou shodné s ostatními přístroji, není tedy problém hlasově vytáčet, nebo přijímat a ukončovat hovor. S mobilními telefony Sony Ericsson T610 lze využít i funkci redial, která je dostupná pomocí hlasového příkazu. Příjemné jsou i hodnoty výdrže, díky nimž nejste odkázáni na každodenní nabíjení ani pokud déle voláte. Jediné, co by se této sadě dalo vytknout, je způsob uchycení klipu, kterým je držena na správném místě. To je řešeno gumovým návlekem nasazeným na kovovém trnu. Pokud ovšem nebudete často měnit stranu, na které budete přístroj nosit, nemusíte se bát jeho ochození. Díky dostupnosti všech nejpoužívanějších funkcí a její korektní spolupráci s telefony jsme sadě udělili cenu PC WORLD TOP PRODUKT.

Cena vč. DPH: 4 075 Kč

Sony Ericsson HBH-35

(www.sonyericsson.cz) Zde se jedná o staršího a také většího a těžšího bratříčka HBH-60. Na první pohled na sadě zaujme relativně mohutný klip. Jeho masivnost je způsobena umístěním baterií do jeho konce. Toto řešení je celkem zajímavé a nezdá se být špatné. Vzhledem k větší hmotnosti konce klipu je totiž sada dobře usazena na svém místě, a proto je skoro nemožné ji sklepat z hlavy. Nepotvrdila se ani naše domněnka, že bude na obtíž uživatelům nosícím brýle. Umístění baterií v klipu má ještě další pozitivum v jejich velké kapacitě, díky níž se tento headset zařadil mezi naprostou špičku ve výdrži jak při hovoru, tak v pohotovostním režimu. Díky dlouhému trnu, na kterém je připojen mikrofon, není ani v hlučnějším prostředí problém s kvalitou hlasu, protože není přehlušen okolními ruchy a také zvuk u volaného jím byl pozitivně ovlivněn. Je pouze škoda, že výrobce nepoužil větší a lépe nahmátnutelné multifunkční tlačítko, protože takové by ještě zvýšilo komfort užívání. Takto je pro jeho nahmátnutí nutné, než si uživatel přesně zapamatuje jeho polohu, menší šátrání za uchem. 3 0667/FEL o

Cena vč. DPH: 3 120 Kč

§§§§§


Mobilporadna - Vy se nás ptáte, my na vaše dotazy odpovídáme

Josef Kulhavý

c03p0668

? Kde lze zjistit kód pro tovární nastavení na mobilních telefonech Nokia?

Nastavení mobilního telefonu do podoby, jakou jí vtiskl jeho výrobce, využijete například tehdy, když svůj mobilní telefon prodáváte (nebo věnujete), nebo když jste jej nevhodně nastavili a nevíte, jak jeho konfiguraci vrátit zpět. Návrat do továrního nastavení se provádí buď pomocí navolení speciálního kódu na klávesnici mobilu, nebo přímo v menu mobilního telefonu. Výrobci mobilů se na společném kódu nedohodnuli, a proto je pro každou značku mobilního telefonu jiný.

Pro většinu mobilních telefonů Nokia má tento kód tvar #*7780*. Pro mobily Nokia 6210, 6250, 7110 a novější je tento kód #*7370*. Navolte jej na klávesnici svého mobilu a pak jej potvrďte tlačítkem pro odeslání hovoru (většinou zelené číslo). Změna by se měla dotknout některých nastavení pro SMS zprávy (v mobilu se vymaže i slovník vlastních slov pro T9), vynulování skóre her, smazání profilů, nastavení vyzváněcích melodií, atd. Návrat do továrního nastavení nesmaže telefonní seznam ani uložené SMS zprávy na SIM kartě.

? Můžete mi doporučit nějaký software na posílání SMS z počítače? Jedná se mi o to, abych nemusel zprávy vyťukávat na klávesnici mobilu, ale abych je mohl psát pohodlně na počítači a odeslat přes mobil. Mám Ericssona T39 a připojuji se přes infraport.

Dříve bylo nejpohodlnější, a zároveň nejlevnější využívat SMS brány mobilních operátorů. Před několika měsíci však byly tyto brány omezeny u dvou operátorů, a proto se postupně zájem uživatelů bude soustřeďovat na jiná alternativní řešení, umožňující pohodlně odesílat SMS zprávy. Pomiňme nyní bezplatné SMS brány, které fungují pouze občas, a navíc jsou omezeny nízkým počtem znaků nebo obtěžujícím reklamním textem. Způsoby odeslání "plnohodnotné" esemesky se přesto najdou a existují nejméně dva:

Jedním z řešení je registrovat se na některém z internetových serverů, které umožňují odesílat SMS zprávy přímo z internetu, bez reklam a za výhodné ceny (okolo 1 Kč). Ovšem SMS zpráva dorazí příjemci z jiného čísla než z vašeho, takže není možné na textovku odpovědět pouhým odesláním Reply. Navíc občas dochází ke zpoždění doručení takové esemesky. Existuje i několik programů, které dovolují vytvořit SMS zprávu ve speciální aplikaci a pak ji odeslat. Nicméně veškerá komunikace probíhá přes internet a za připojení k síti je většina z nás nucena platit. Cena odeslané SMS zprávy se pak může zvýšit nad příjemnou mez.

Druhé řešení spočívá v tom, že je textová zpráva odeslána z počítače přes kabel, infraport nebo Bluetooth na mobilní telefon, a odtud automaticky odeslána jako běžná SMS zpráva. Nemusíte tedy platit za připojení k internetu, příjemce takové textové zprávy na ni může pohodlně odpovědět i v případě, že se opomenete podepsat vaše telefonní číslo se mu ukáže jako číslo odesílatele. V takových programech lze rovněž většinou pracovat s telefonním seznamem uloženým na SIM kartě nebo v mobilu, takže odpadá nutnost zadávat telefonní číslo stačí pouze kliknou na položku v adresáři. Cena takto odeslané zprávy bude stejná, jako kdyby byla odeslána přímo z vašeho mobilu.

Pro mobilní telefon Ericsson T39 se nabízí hned několik programů: Například APDS v češtině uveřejněný na CD PC WORLDu 10/03, nebo Float\s Mobile Agent, který naleznete na internetových stránkách eflame.com/fma.

? Nevíte o nějaké stránce, ze které by šla zasílat zdarma loga na Siemens A50?

Zisk z hlasových služeb operátorům již dávno přestal růst tak, jak by si představovali, a proto se zaměřují stále více na nehlasové, především datové služby. A zasílání log a melodií na mobilní telefony patří právě do této kategorie. Od operátorů tedy nemůžeme čekat, že by zasílali loga zdarma. Protože se obrázkové zprávy na dálku posílají na bázi SMS a ty jsou rovněž placené nebo zkrácené reklamní zprávou (až na výjimku u Oskara a několika textovek u T-Mobilu), nenajde se asi nikdo, kdy by na své náklady odesílal zájemcům loga zadarmo. Na webových stránkách tedy možnost zasílání log zdarma nehledejme.

Pro mobilní telefony, které podporují WAP, lze získat logo levně přes tento protokol. Pro získání nového loga platíte pouze za připojení k WAPu, takže je možné logo získat za několik desítek haléřů. Velká databáze nejrůznějších log pro mobilní telefony Siemens je k dispozici na mt-siemens.com. Před samotným stahováním navštivte webové stránky www.mt-siemens.com a zde v databázi log zjistěte číslo toho, které chcete získat na svůj mobilní telefon. Poté se připojte k wapové stránce wap.mt-siemens.com a vyberte odkaz "Loga". Na další stránce zvolte typ mobilního telefonu a zadejte poznamenané číslo loga. Logo se během několika okamžiků stáhne do vašeho mobilu, kde si jej můžete uložit buď jako logo operátora, nebo jako spořič displeje.

Další možností, jak získat logo do mobilu, je použít datový kabel. Logo pak stačí nakreslit, případně stáhnout do počítače z internetu pomocí vhodného programu (doporučuji například výborný Sx35CZ, k dispozici na CD jednoho z předchozích PC WORLDů). Omezené množství bezplatně zasílaných log lze přece jen nalézt na internetu: z t-zones (www.t-zones.cz) lze získat logo sítě T-Mobile a předplacené karty Twist. Nechat si poslat logo bezplatně můžete rovněž ze stránek www.nabit.cz/free, kde jsou vám k dispozici loga několika firem.

? Zaujal mě způsob dobíjení kreditu pro Twist pomocí SMS zpráv. Chtěl bych ho vyzkoušet, ale nevím, jestli musím požádat o výměnu SIM karty (moje SIM karta je asi 3 roky stará a nemá GSM Banking).

Způsobů, jak dobít kredit pro předplacenou kartu, je celá řada. Z možností, které od vás nevyžadují, abyste pro dobití mobilního telefonu kreditem kamkoli chodili, jsou nejrozšířenější dvě: prvním z nich je dobíjení pomocí GSM Bankingu, druhým SMS dobíjení.

Pro dobíjení přes GSM Banking je třeba zažádat o výměnu karty, dále sepsat smlouvu s bankou, jejíchž služeb využíváte, a potom platit měsíční poplatek za vedení služby GSM Banking. Naproti tomu pro SMS dobíjení nemusíte měnit ani SIM kartu, nemusíte podepisovat žádnou smlouvu, ani platit žádné poplatky. Jediné, co je nutno udělat, je provést registraci u některého z vybraných bankomatů. Musíte při tom použít svou kreditní kartu Komerční banky nebo ČSOB (včetně divizí Poštovní spořitelny a IPB), která je jedinou podmínkou pro využívání služby SMS dobíjení.

Do bankomatu zasuňte svou platební kartu, zadejte svůj PIN (ke kartě) a zvolte postupně položky "Mobilní telefon", "SMS dobíjení" a "Registrace". Systém bankomatu vás vyzve k zadání telefonního čísla, ze kterého budou SMS žádosti o dobíjení odesílány. Zadejte tedy svoje telefonní číslo a počkejte, až vám bankomat vrátí platební kartu a vydá stvrzenku s důležitým číselným kódem DPIN. Samotné dobíjení můžete provést kdykoliv v budoucnu odesláním SMS zprávy v tomto tvaru (bez uvozovek): "DOBIT dpin částka mobil" například: "DOBIT 1234 400 603123456". Odeslat dobíjecí SMS zprávu je nutné z mobilního čísla, které jste zadali při registraci na klávesnici bankomatu. Příjemcem esemesky musí být číslo 5602. Na novějších SIM kartách (nebo na SIMkách s novým softwarem) je v menu pod položkou T-Mobile odkaz "Dobit přes SMS". Ten slouží pro stejný způsob dobíjení, avšak uživatel si nemusí pamatovat přesný postup odesílání dobíjecí SMS zprávy. Službu SMS dobíjení mohou využít pouze klienti mobilního operátora T-Mobile, a to jak uživatelé předplacených karet, tak uživatelé paušálních programů. Eurotel ani Oskar zatím podobnou službu dosud ve své nabídce nemají.

? Mám mobil Nokia 5510, a když jsem u WAP prohlížeče nainstaloval nastavení (T-Mobile), WAP stále hlásí, že mám ověřit nastavení služby. Poraďte, prosím.

S podobnými dotazy od čtenářů PC WORLDu, týkajících se nastavení WAPu, se setkáváme už poněkolikáté. Právě proto uvádíme parametry zadávané do mobilního telefonu pro nastavení CSD i GPRS připojení k WAPu a pro příjem a odesílání MMS zpráv přes GPRS. Nezapomeňte však na to, že je nutné mít aktivován datový tarif, případně WAP a GPRS. Aktivaci lze provést několika způsoby: Přes internet (t-zones, Oskarova internetová samoobsluha), pomocí SMS zprávy nebo zavoláním na infolinku operátora. Pro samotnou aktivaci přitom nemusíte čekat na spojení s operátorem, ale vstupte do svého osobním profilu a tam za pomoci hlasového automatu aktivaci proveďte.

V různých telefonech jsou parametry určeny různými jmény. V některých telefonech určité parametry zcela chybí.

?Své dotazy do rubriky Mobilporadna posílejte v SMS zprávách na telefonní číslo 604 707 349 nebo e-mailem na josefkul@t-email.cz.

§§§§§


Co dokáží hackeři-amatéři - Poznejte, jak přesně se vám mohou nezvaní hosté nabourat do sítě či počítače (CD) I

Patrik Malina

c03p0669

Při vyslovení pojmu hacker si uživatelé povětšinou představí někoho, kdo se pokouší za účelem dosažení nehynoucí slávy prolomit ochranu sítě co možná nejznámější instituce, či nepozorovaně přesunout zajímavé finanční částky z jednoho bankovního účtu na jiný. Realita je však ve srovnání s bájnými představami poněkud odlišná, a co více, drsná a neúprosná. Naprostá většina pokusů i úspěšných útoků proti privátním informacím probíhá v rámci vnitřní sítě, což jinými slovy znamená, že hackerem (byť jen amatérským) může být třeba někdo z vašich kolegů ve stejné kanceláři u protějšího stolu. Přemýšleli jste někdy o ceně a významu informací na vašem počítači, nebo o způsobu, jak přistupujete do své poštovní schránky? Máte představu, jak by mohli vaši "kolegové" či "spolupracovníci" naložit s daty, pokud by znali vaše přístupové heslo? Myslíte, že je to nesmysl? Pojďte se s námi podívat na několik možností a postupů, jež dávají jasně najevo, kde jsou slabá místa při běžném využití počítačové sítě. Možná budete překvapeni, jak neopatrně jste si dosud počínali. V tomto článku jsme se zaměřili na velmi běžně používané technologie a postupy, s nimiž většina uživatelů přichází do kontaktu mnohokrát denně. O to větší bude možná vaše překvapení.

Upozornění: V následujících odstavcích najdete poměrně podrobný popis postupů, jež mohou vést k narušení zabezpečení počítačů a počítačových sítí, jejich zneužití či zcizení důvěrných informací. Takto důkladně vám látku předkládáme proto, abyste si byli plně vědomi všech nebezpečí, jež vám hrozí. Uváděné návody by měly posloužit především k ověření "snadnosti", s jakou lze některé informaci získat, a tím k posílení snahy o zabezpečení komunikačních kanálů a odstranění případných slabin.

Při experimentování buďte vždy opatrní a uvědomte si, že některými postupy je možné hrubě narušit jak etické, tak zákonné normy. Proto testování provádějte výhradně ve vlastní, nejlépe experimentální síti.

Typ útoku:

Nabourání do poštovní schránky freemailové služby

Používání veřejných, zdarma dostupných e-mailových služeb (tzv. freemailů) je dnes pro řadu uživatelů naprostou samozřejmostí. Ačkoliv na použití těchto systémů číhá z pohledu ohrožení privátnosti celá řada nebezpečí, svěřujeme jim dnes a denně svá tajemství, a to často velmi cenná. Pojďme se podívat na jednu z možností, jak lze zcizit obsah e-mailové komunikace či samotnou přihlašovací informaci.

Princip ohrožení:

Klíčem k potenciálně velmi vysoké míře ohrožení freemailové komunikace je několik okolností, jejichž součinnost dává obsah našich e-mailů či přihlašovací údaje všanc útočníkům. Prvním problémem je již samotný vstup do vaší osobní poštovní schránky prostřednictvím prohlížeče: v průběhu přihlašování typicky zadáváte prostřednictvím speciální stránky (formuláře) přihlašovací jméno a heslo. Zásadní potíž spočívá v tom, že ve výchozí podobě, kterou řada freemailů využívá, se tyto údaje přenášejí pomocí základní HTTP komunikace v nezašifrované podobě. Bez větších obtíží lze tedy potřebná data v lokální síti odchytit (vyčenichat sniffovat), takže například kolegové v práci mohou při vaší neopatrnosti získat plnohodnotné přihlašovací údaje do vaší schránky.

Velmi podobným způsobem opět na principu sniffování lze snadno odchytit i samotný obsah e-mailových zpráv, neboť ten je doručován z poštovního serveru do prohlížeče uživatele v typicky nijak nešifrované, textové podobě. Útočník tedy v případě, že do pošty přistupujete např. z pracovního počítače ve firemní síti, nemusí nijak složitě vaše heslo hádat, neboť si je prostě odchytí a přečte.

Postup útoku:

Pro odchycení komunikace s webovou freemailovou schránkou může velmi dobře posloužit jakýkoliv kvalitní sniffer (analyzátor síťových paketů), jako např. zdarma dostupný Ethereal. Tento nástroj může zachytit veškerý síťový provoz v "okolí" vašeho počítače tedy např. u kolegy u vedlejšího stolu a poskytnout pohled do nitra přenášených paketů.

Zmíněný program naleznete na stránkách www.ethereal.com nebo na našem CD. Při jeho instalaci je potřeba dodržet následující sled: nejdříve spusťte zavedení speciálního ovladače s názvem WinPcap, jenž zajistí odchytávání vlastního síťového provozu, a posléze instalujte samotný Ethereal. Po spuštění samotné aplikace, jež pracuje s dobře ovladatelným grafickým rozhraním, spustíte vlastní odchytávání síťové komunikace pomocí povelu Start v menu Capture v bezprostředně zobrazeném dialogu si nezapomeňte ověřit, že program pracuje v tzv. promiskuitním modu, což jinými slovy znamená zachycování kompletního provozu v síti kolem vás.

Po spuštění provádí Ethereal načítání obsahu paketů do hlavního okna, a práce útočníka tím teprve začíná. V získané záplavě informací je potřeba se nejdříve zorientovat pomocí klepnutí na záhlaví ve sloupci Source doporučujeme seřadit pakety dle odesílatele, což vám velmi usnadní nalezení konkrétního provozu z inkriminovaného počítače. Pokud hledáte přístup uživatele do webové pošty, měli byste se zaměřit na protokol HTTP a adresu některého z freemailových serverů. Po nalezení alespoň jednoho z paketů odpovídajícího typu lze využít výbornou schopnost Etherealu: použijte na vybrané položce pravé tlačítko myši a zvolte možnost Follow TCP Stream, díky čemuž dojde k zobrazení obsahu komunikace ve speciálním okně. V tomto rozhraní snáze dohledáte přihlašovací údaje, a pokud uživatel nesáhl po šifrovací technologii, vše pravděpodobně bude čitelné.

Jak se bránit:

Samotnému čenichání (sniffování) se lze bránit jen stěží, neboť tato možnost je dána samotným principem používané síťové technologie (ethernet), a proto si musíme pomoci dodatečnými mechanismy. Poměrně účinným postupem je využívání zabezpečovacích technologií pro přenos šifrovaného webového obsahu, jimž vévodí protokolová sada SSL. Pokud si chcete být zabezpečením alespoň trochu jisti, vyberte si freemailovou službu, jež přenos pomocí SSL podporuje. Docílíte toho, že veškerý přenos je kryptován, a útočník v odchycených paketech není schopen nic zjistit.

Důležitým druhotným krokem je též striktní používání odlišného hesla u freemailů a ostatních systémů pokud by přeci jen potenciální útočník přihlašovací údaje získal, neměly by se shodovat třeba s přihlašováním do firemní sítě, neboť to by pro vás mohlo znamenat velké nebezpečí.

Typ útoku:

Prolomení a ukradení bezdrátové Wi-Fi komunikace

Bezdrátové síťové připojení pomocí technologie Wi-Fi (též dle normy 802.11b) je stále populárnější metodou přístupu k jiným počítačům, a to jak v lokálních sítích, tak k poskytovatelům internetových služeb. Uživatelé běžně spoléhají při zabezpečení na volbu SSID identifikátoru a v lepším případě ještě na šifrovací technologii WEP, přestože existuje způsob, jak tyto mechanismy prolomit a utajené údaje následně zneužít. Útočník navíc nemusí sedět u vedlejšího stolu, ale např. v sousední místnosti či na lavičce před budovou. Komunikujeme přeci vzduchem, ne?

Princip ohrožení:

Použití bezdrátové síťové technologie Wi-Fi nabízí v současné době několik mechanismů zabezpečení provozu, jejichž cílem je eliminovat neautorizované uživatele při snaze o "parazitování" na cizí síti. Protože samotná podstata přenosu rádiové vysílání nijak nemůže zabránit odposlechu (sniffování), je obsah přenášených dat vydán napospas potenciálním útočníkům. Přestože Wi-Fi implementuje jako jeden z ochranných postupů šifrování, označované jako WEP, tato metoda bohužel není dostatečně odolná. Jedním z problémů je samotná implementace šifrovacího postupu, jenž není z nejkvalitnějších, a do hry vstupuje další klíčový faktor: pro šifru je zadáván statický klíč k opakovanému, dlouhodobému použití. A právě tento postup umožňuje existenci nástrojů, s jejichž pomocí lze při určitém úsilí rozlomit i přenos chránění šifrou WEP. Stejně tak druhý základní mechanismus ochrany bezdrátové komunikace, kterým je přidělení a následné použití identifikátoru SSID, je možno obejít a přípojné body tak zneužít.

Postup útoku:

Prvním předpokladem pro úspěšné odchycení Wi-Fi komunikace je hardwarové vybavení v podobě odpovídající síťové karty, neboť zdaleka ne všechny typy poskytují potřebnou funkcionalitu. Vhodné jsou například adaptéry s čipovými sadami Orinoco, nicméně před koupí je potřeba komponentu vyzkoušet. Druhou nezbytnou součástí je anténa s kvalitním příjmem, resp. s tzv. vysokým ziskem, jež dovoluje z éteru "vylovit" hledaný signál. Právě s kvalitním přijímačem lze odchytit komunikaci i na desítky či několik stovek metrů daleko.

Potřebnou hardwarovou výbavu je rovněž dobré porovnat s nároky softwaru, jejž budete pro útok využívat. Jedním z vhodných programů, po němž je potřeba sáhnout v první řadě, je NetStumbler. Aplikace slouží k "pátrání" v rádiových pásmech a vyhledávání existujících komunikačních kanálů. Na stránkách www.stumbler.net najdete mimo jiné i popis kompatibilních síťových karet, a aplikaci samotnou též naleznete na našem CD. Pomocí této aplikace učiní útočník první krok: prozkoumá své okolí a nalezne existující sítě a jejich konfiguraci, např. v podobě identifikátoru SSID, jehož hodnotu musí znát pro "napíchnutí" do existující infrastruktury.

Samotná aplikace NetStumbler již může být pro prolomení existující bezdrátové sítě dostačující. Po prozkoumání jednotlivých frekvenčních pásem, na nichž Wi-Fi komunikuje, lze v přehledném zobrazení zjistit, které sítě nejsou chráněny šifrou, a lze za pomoci zobrazeného SSID okamžitě podniknout pokus o připojení. Pokud tato snaha nevede k cíli, je možné, že cílová síť provádí kontrolu MAC (hardwarových) adres síťové karty klienta. V tomto případě přichází na řadu použití nástroje typu sniffer, tedy např. již výše zmíněného Etherealu. Cílem je zachytit probíhající komunikaci a vysledovat MAC adresy počítačů, jež do sítě mají oprávněný přístup. Následně tuto informaci využijeme a změníme MAC adresu svého fyzického adaptéru na onu oprávněnou toho lze dosáhnout třeba pomocí oblíbeného prográmku SMAC, jejž naleznete na adrese www.klcconsulting.net/ smac nebo na našem CD. Předstíráním oprávněné fyzické adresy tedy můžete překonat další obrannou bariéru.

Posledním oříškem na cestě do cizí bezdrátové sítě může být šifrování zkoumaného provozu pomocí mechanismu WEP. I když překonání této překážky není nijak snadné, existují určité možnosti, například v podobě nástroje AirSnort. Tato utilita je dostupná pro operační systém Linux (či příbuzné) a pro její použití ve Windows je nutná alespoň kompilace v prostředí Cygwin. Program dokáže vyhodnocením dostatečného množství paketů s určitou pravděpodobností odhalit klíč k šifře WEP, a tím překonat často poslední obranu, která navíc bývá považována za spolehlivou. Tento krok však většinou vyžaduje dlouhodobější úsilí, neboť počet potřebných paketů jde řádově do stovek tisíc až milionů, což často odpovídá mnohahodinové komunikaci.

Jak se bránit:

Z výše uvedeného postupu je patrné, že stoprocentně spolehlivá ochrana bezdrátového připojení je v praxi spíše iluzí, a závěr je takový, že na samotnou konfiguraci Wi-Fi nelze spoléhat. Při přenosu dat po síti tedy musíte důsledně využívat dodatečné ochranné postupy a příslušné technologie: při přístupu na citlivé webové stránky nezapomínejte na SSL komunikaci, e-mailové zásilky šifrujte např. pomocí PGP či S/MIME (obě varianty mohou fungovat např. v Outlooku) a případně ochraňte celý síťový provoz pomocí šifrovaného tunelu (např. IPSec). Pokud využíváte Wi-Fi pro přístup k internetu, ujistěte se, zda váš poskytovatel podporuje ověřování přihlášení pomocí normy 802.1x, aby na vaší přípojce nepozorovaně neparazitoval někdo jiný. Samotné šifrování WEP má sice výše zmíněné nedostatky, avšak jeho použití přeci jen může výrazně napomoci k zabezpečení jak jsme uvedli, prolomení vyžaduje dlouhodobé sledování a slabinou je právě statický, dlouhodobě používaný klíč. Pokud jej budete často obměňovat, bude to sice mírně nepohodlné, avšak o mnoho bezpečnější.

Typ útoku:

Hacknutí přihlašování do instant messaging programu

Aplikace pro "instant messaging", tedy jakousi jednoduchou, přístupnou komunikaci patří v současné době k nejběžnějším, a proto není třeba představovat programy jako ICQ či MS Messenger. Při každodenním používání těchto nástrojů drtivá většina uživatelů ani nepřemýšlí o tom, že jimi přenášená data jsou velmi náchylná na odchycení. Falešný pocit bezpečí rovněž vyvolává možnost přihlašování pomocí hesla, což je opět zásadní nedorozumění. Přihlašovací informaci lze totiž u výše uvedených programů poměrně jednoduše odhalit, a váš účet tak může být snadno použit někým jiným.

Princip ohrožení:

Možnost ohrožení či zcizení komunikace programů uvedeného typu je založeno na stejném principu, jako výše uvedené hledání přihlašovacích informací k freemailovým službám. V roli útočníka můžete průběžně monitorovat komunikaci okolních počítačů a využít zásadní slabiny programů jako např. ICQ, neboť v průběhu přihlašování jsou kritické informace zasílány bez dostatečného zabezpečení.

Pokud použijete výchozí instalaci programu ICQ, ICQ Lite či MSN Messenger (starší varianty), bez jakéhokoliv varování jste vystaveni riziku, že zasílané přihlašovací heslo bude v lokální síti, tedy např. kolegou u vedlejšího stolu, odchyceno. Velmi alarmující je fakt, že pro tuto proceduru není potřeba žádných mimořádných znalostí.


Co dokáží hackeři-amatéři - Poznejte, jak přesně se vám mohou nezvaní hosté nabourat do sítě či počítače (CD) II

Postup útoku:

Pro realizování tohoto typu útoku budete v případě dobré volby potřebovat jediný program, jenž zajistí vše potřebné. Velmi vhodným nástrojem je nesmírně všestranná utilita Cain & Abel, kterou najdete na stránkách www. oxid.it/cain. html nebo na našem CD. Jednou z mnoha jejích možností je právě průběžné sledování síťové komunikace a "vysávání" hesel či jiných přihlašovacích údajů do velmi přehledné podoby.

Po běžné instalaci vám program nabídne grafické uživatelské rozhraní, v němž přejděte na kartu pojmenovanou Sniffer. Právě tato část aplikace řeší odchytávání síťových paketů a jejich průzkum. Přejděte do spodní části okna a zvolte záložku Hosts, jež slouží k sestavení seznamu počítačů cílů vašich útoků. Pomocí pravého tlačítka myši vyberte volbu Scan MAC Addresses a zvolte rozsah síťových IP adres, jejichž držitelé vás zajímají.

Pokud adresu cíle neznáte, zadejte určitý rozsah a program prozkoumá a vyhledá dostupné počítače, z nichž si můžete vybrat, neboť jejich jména budou rovněž přeložena. Poté v tabulce zanechte pouze cílový stroj (či více sledovaných počítačů), a zahajte samotné odchytávání pomocí tlačítka při levém okraji horní lišty nástrojů (se symbolem síťové karty). Poté, co program po určitou dobu poběží, zkuste se podívat na záložku Passwords (při spodním okraji okna) a očekávejte žádoucí údaje. Při bližším ohledání sami zjistíte, že aplikace toho dokáže "nasát" opravdu hodně, tedy nejen hesla pro ICQ.

Takto jednoduše může útočná akce proběhnout v případě, že cílový počítač se nachází v lokální síti na stejném ethernetovém segmentu, tedy typicky ve společném rozbočovači (hubu). Avšak ani v případě, že využíváte moderní infrastruktury a jednotlivé stanice jsou připojeny do přepínače (switche), není nic ztraceno, neboť Cain & Abel nabízí možnost v podobě speciální techniky, jež dovoluje tento "nedostatek" obejít. Postup bývá nazýván jako ARP Poissoning či ARP Spoofing, a protože jeho následky mohou být i při pouhém experimentování dosti nevyzpytatelné, před jeho použitím důrazně varujeme. I ve výše uvedené základní podobě program dokáže hodně a jeho sílu si takto můžete ověřit.

Jak se bránit:

Možnosti zabezpečení instant messaging komunikace jsou velmi problematické, případně často téměř nemožné. Tvůrci těchto programů se primárně přeci jen zaměřují na jiné vymoženosti svých výtvorů, než je kvalitně zabezpečený přenos. Pokud chcete s vysokou pravděpodobností eliminovat pokusy o sniffování hesla v lokální síti, je vhodné použít univerzální řešení, např. v podobě technologie IPSec, jež šifruje síťovou komunikaci již na úrovni IP paketů bez ohledu na aplikační data. Tato možnost je plně dostupná v operačních systémech Windows 2000, XP a 2003 Server, a to bez nutnosti používat jakýkoliv další software.

Další možností je přinutit komunikační program používat v lokální síti přenos pomocí aplikačního šifrovaného kanálu SSL, k čemuž je ovšem zapotřebí na hranici sítě umístit odpovídající proxy službu. Např. ICQ umožňuje zapouzdřit svůj přenos právě do podoby tohoto odolného protokolu, čímž je možno eliminovat lokální odposlech.

Pochopitelně nejspolehlivější metodou ochrany je zmíněný software nepoužívat. Protože to však často není možné, dávejte si pozor alespoň na to, abyste používali k přihlašování v těchto systémech zcela odlišná hesla od těch, jež slouží pro přístup do firemní sítě. Prozrazení vašeho "univerzálního" hesla by mohlo mít katastrofální následky.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony - Vyberte si z bohaté vánoční nabídky mobilních telefonů na našem trhu

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0670

Předvánoční trh se začíná pomalu zaplňovat novými telefony. Tento měsíc se můžete podívat na elegantní novinku od Samsungu určenou především náročnějším uživatelům, zábavný telefon pro mladé DJ od Philipsu a Siemens ST55, který je exkluzivně v nabídce T-Mobilu.

Philips 530 BeDJ

Nejnovější počin holandské společnosti Philips je určen především mladým uživatelům mobilních telefonů. Svědčí o tom jak design, tak barevné provedení (telefon je tvarově vzdáleně podobný modelu C330 od Motoroly), ale i některé z funkcí. Telefon má velmi kvalitní aktivní barevný displej s rozlišením 128 x 128 obrázkových bodů a dokáže zobrazit až 65 000 barev.

Ovládání má nově na starosti pětisměrný joystick a práce s ním je vcelku snadná a příjemná, námi testovaný kus však nebyl, stejně jako před časem Fisio 825, příliš rychlý. Samostatnou kapitolou je pak zbytečně složité menu, na které si uživatelé mobilních telefonů jiných značek hned tak nezvyknou.

Do základních funkcí Philipsu 530 patří bezpochyby vícepoložkový adresář, podpora klasických textových, rozšířených i multimediálních zpráv, polyfonní vyzvánění a možnost stahovat a instalovat do telefonu aplikace v jazyce Java. Mezi nadstandardní funkce patří e-mailový klient schopný pracovat se dvěma účty a IrDA port pro komunikaci s počítačem. Největším lákadlem však zůstává integrovaný FM přijímač s pamětí na 20 rádiových stanic a aplikace BeDJ, v níž si můžete mixovat vlastní sety a ukládat je ve sdílené paměti s kapacitou 900 KB. Oproti Fisiu 825 chybí nejnovějšímu Philipsu technologie Bluetooth, kterou by však uživatelé v tomto segmentu stejně nevyužili.

Samsung SGH-E700

Novinka korejského specialisty na véčkové telefony se hned na první pohled od svých předchůdců notně odlišuje. A to nejen barevně, díky modrostříbrnému provedení, ale také tvarem a zejména absencí antény. Celkově jde o změnu k lepšímu a designově patří Samsung SGH-E700 k nejatraktivnějším mobilům na trhu. Univerzálnost designu navíc zaručuje, že se telefon zalíbí jak mužům, tak ženám. Telefon disponuje dvěma displeji, přičemž vnější s netradiční technologií OLED zobrazuje především čas, datum a informace o voláních a zprávách, a vnitřní pak slouží ostatním funkcím. Interní displej zobrazí při rozlišení 128 x 160 pixelů 65 000 barev a ty jsou plně využity jak v přehledném grafickém menu, tak při fotografování či prohlížení pořízených snímků.

Funkční výbavou se Samsung SGH-E700 vzhledem k absenci bezdrátového rádiového spojení Bluetooth a e-mailového klienta řadí spíše mezi stylové telefony. Přesto nabízí velký sortiment funkcí včetně vícepoložkového adresáře s kapacitou tisíc záznamů, textových, rozšířených i multimediálních zpráv, vestavěného fotoaparátu s rozlišením 640 x 480 obr. bodů, polyfonních vyzváněcích melodií, kalendáře, kalkulačky, her, rychlých dat GPRS a podporu Javy. Pro instalované aplikace a hry je vyhrazeno 600 KB interní paměti, ostatní funkce, obrázky, melodie a fotky sdílejí rekordních 9 MB.

Siemens ST55

Společnost T-Mobile nabízí již zhruba měsíc další telefon, který byl vyroben exkluzivně pro operátory stejnojmenné skupiny. Opět jde o Siemens, tentokráte však ne o upravenou verzi běžně prodávaného modelu. Siemens ST55 totiž vyrobila pro německý koncern asijská firma Arima, a je to znát především na designu. Telefon má hranatější tvary, větší displej a poměrně malou klávesnici. Na té se však píše o poznání lépe, než na některých předchozích modelech od Siemensu. Displej je při rozlišení 120 x 160 pixelů schopný zobrazit až 65 000 barev a škoda jen, že menu jeho možností naplno nevyužívá a při srovnání se Sony Ericssonem T610 vypadá velmi fádně. Telefon se ovládá poměrně snadno prostřednictvím pětisměrného joysticku a dvou kontextových kláves.

Z vnitřní výbavy stojí za zmínku především vícepoložkový telefonní seznam, podpora multimediálních zpráv, český slovník T9, integrovaný fotoaparát s maximálním rozlišením 640 x 480 obr. bodů a e-mailový klient s možností nastavení až deseti účtů. Oproti konkurenci chybí Siemensu ST55 možnost instalace aplikací v jazyce Java. Nevýhodou jinak velmi sympatického přístroje je i absence IrDA portu, odlišný konektor od zbytku telefonů Siemens a nemožnost vypnout diakritiku u prediktivního vkládání textu. V době testu nebyl na stránkách T-Mobile k dispozici ani datový kabel, a chyběla tedy možnost propojení s PC.

Alcatel OT535

Bezkonkurenčně nejlepší přístroj francouzského výrobce mobil-ních telefonů v posledních letech. Za nepříliš vysokou cenu totiž nabízí barevný displej, pohodlné ovládání a docela slušnou funkční výbavu.

Eurotel Smartphone

Telefon s operač-ním systémem Windows, do něhož je možné doinstalovat mnoho různých funkcí, lze asi stěží srovnávat s běžnými mobily. Bohužel je poněkud pomalý a běžné funkce telefonu jsou až zbytečně složité.

Nokia 7250

Nástupce netradičně vyhlížejícího modelu 7110 přináší uživatelům krom užitečnějšího rozestavění kláves také integrovaný fotoaparát a vyšší kapacitu sdílené paměti pro aplikace, obrázky a zvuky.

Philips Fisio 825

Za velmi nízkou cenu nabízí tenhle mobilní telefon krom barevného displeje a podpory MMS zpráv také manažerské funkce včetně e-mailového klienta, GPRS, Bluetooth a kalendáře.

Samsung SGH-C100

Jeden z mála tvarově standardních telefonů firmy Samsung je určen zejména nenáročnějším uživatelům, kteří ocení kvalitní, ale přeci jen poněkud malý displej, běžné funkce a velmi příjemnou cenu.

Samsung SGH-P400

Samsung P400 je velmi sympatické véčko s nejlepším displejem na trhu a s otočným fotoaparátem. Navíc u tohoto modelu lze otáčet okolo své osy i celou horní polovinu telefonu s vnitřním displejem.

Siemens M55

Nejnovější Siemens řady M sice není tak odolný jako jeho předchůdci M35 a ME45, nabízí ale barevný displej a podporu MMS zpráv a je určen především pro mladší uživatele, kteří ocení blikající barevné diody.

Siemens S55

Manažerský Siemens S55 nabízí velmi širokou paletu funkcí včetně technologie Bluetooth, zaostává však v kvalitě barevného displeje a má mnohdy až příliš složitou a nelogickou strukturu menu.

Sony Ericsson T310

Sony Ericsson T310 je v pod-statě upravenou verzí modelu T300. Má pouze konzervativnější design a novou hru Tony Hawks Pro Skater. Zbytek funkcí, včetně způsobu ovládání, zůstal při starém.

Sony Ericsson T610

Dokonalou výbavou, velmi vydařeným designem a kvalitním displejem se sympatickým stylem grafiky se může pochlubit nejnovější model od firmy Sony Ericsson s označením T610.

§§§§§


Založte si na internetu vlastní rádio

Martin Žemlička

c03p0671

Možnosti internetu jsou vskutku široké. Již několik let zde můžete kupříkladu provozovat vlastní rozhlasovou stanici. Stačí počítač, připojení na internet, zásoba hudby a špetka exhibicionismu. Nic víc.

Pokud chcete provozovat rozhlasovou stanici, máte v zásadě dvě možnosti. Buď můžete založit FM rádio, které vysílá klasicky vzduchem musíte dát dohromady potřebný kapitál (miliony až desítky milionů korun), sehnat vhodné pracovníky, vybavit studia a požádat o licenci Radu pro rozhlasové a televizní vysílání (připravte si pevné nervy). Dobré radiostanice však spočítáte na prstech jedné ruky. Většinou v éteru slyšíte žvatlání uřvaných moderátorů a dokola se opakující rytmus komerčních rádoby hitů.

Druhou možností, výrazně jednodušší a kapitálově méně náročnou, je založit vyloženě internetové rádio. Vystačíte s několika desítkami tisíc korun za techniku, autorské poplatky a samotný provoz. Internetová rádia jsou určena pro menší spektrum posluchačů a většinou jde o specializované stanice, které by se v klasickém éteru pravděpodobně neuchytily. Internetových radiostanic existuje mnoho, a to k nim nepočítáme FM rádia, která "pouští" svůj obsah kromě éteru i na internet. Malý přehled si můžete udělat na stránkách live365.com, live.atlas.cz nebo abradio.cz. Pro poslech většiny radiostanic postačuje obyčejné pécéčko připojené rychlostí alespoň 56 Kb/s (na pomalejší lince se přenos "zadrhává" nebo má výrazně sníženou kvalitu).

Vedle profesionálních nebo poloprofesionálních internetových rádií existují stovky amatérských, která vysílají jenom pár hodin denně a jejichž provoz zajišťuje třeba jenom jeden člověk. V dnešní době to opravdu není problém. Pokud si prostudujete náš návod, zjistíte, že "pouštět hudbu" můžete s minimem technického vybavení klidně ze svého bytu.

Jak začít vysílat (kompletní návod)

Existuje několik více či méně kvalitních (respektive finančně náročných) technologií pro on-line vysílání hudby. V tomto návodu se budeme zabývat oblíbenou, bezplatně šířenou technologií SHOUTcast, která umožňuje vysílat audiodata v sítí internet nebo jakékoliv jiném prostředí založeném na protokolu IP (firemní nebo školní síť). V době psaní článku bylo v provozu 4 700 serverů a "naladěno" bylo více než 50 tisíc posluchačů. Technologii SHOUTcast vytvořila společnost Nullsoft, autor populárního multimediálního přehrávače WinAmp.

Jaké vybavení potřebujete k provozování vlastního SHOUTcast rádia?

- stačí i průměrný počítač (doporučuje alespoň Pentium 500 MHz a 128 MB RAM)

- připojení k internetu (záleží, jak kvalitní reprodukci chcete vysílat a pro kolik uživatelů najednou)

- přehrávač WinAmp verze 2 (v nejnovější verzi 3 vysílání pomocí SHOUTcastingu nefunguje) a potřebné moduly, které lze zdarma stáhnout na adrese www.shoutcast.com v části Download.

Jak na to? Samotné "rozběhnutí" vysílání se skládá ze dvou kroků: instalace DSP plug-inu pro WinAmp a konfigurace SHOUTcast serveru. Nastavit server není složité ani pro technicky méně zdatné uživatele navíc, pokud umíte alespoň pasivně anglicky, na webu www.shoutcast.com najdete velmi podrobný manuál.

1) Nainstalujte si WinAmp verze 2.05 a vyšší (jak jsme uvedli výše, nikoliv WinAmp třetí generace).

2) Nyní přistoupíme ke konfiguraci SHOUTcast Distributed Network Audio Serveru (DNAS). Verze pro Windows zabírá 270 KB; stáhnout si ovšem můžete i provedení pro Linux či Mac OS. Zkomprimovaný soubor "rozbalte" do adresáře c:\shoutcast a spusťte soubor sc_serv.exe. Nastavte zde vše potřebné: porty (standardně 8000, například http://server:8000), heslo, IP adresu serveru, (zadávejte ji bez prefixu http!). Důležité je určit kvalitu vysílání čím kvalitnější, tím větší nároky jsou kladeny jednak na váš server, a jednak na rychlost připojení posluchačů. Počty jsou to jednoduché: na každého uživatele potřebujete 14 KB paměti RAM a 24 Kb/s přenosové rychlosti. Takže pro deset připojených posluchačů musíte mít 140 KB RAM a 240 Kb/s přenosového pásma. (Z toho vyplývá, že obstarožní modem 33,6 Kb/s vám pro "velké" rádio opravdu stačit nebude.)

3) Do adresáře Winamp\plug-ins nakopírujte "SHOUTcast Broadcast DSP Plug-in", najdete jej na výše uvedené stránce v sekci "downloads". Spusťte WinAmp, stiskněte CTRL + P a v nabídce DSP/Effect vyberte knihovnu DCP_CS.DLL. Nyní bude vše, co "pustíte" ve WinAmpu, posíláno do Sítě (dokud bude aktivní DSP plug-in).

4) Pokud jste o to požádáni, restartujte počítač. Spusťte WinAmp. Připravte si znělku vašeho rádia, pořádnou porci hudby, klikněte na Connect a jste v éteru! Příjemné vysílání.

§§§§§


Senioři na internetu - Co může znamemat internet a mobilní telefony pro starší generaci (CD) I

Čestmír Žák

c03p0672

O tom, že internet opravdu není ani pro starší osoby nic složitého nebo nedostupného, se vás pokusí přesvědčit hned několik českých i zahraničních seniorských projektů, které i přes vyšší věk svých tvůrců vykazují spoustu svěžesti a zapálení pro věc.

Internet už dlouho nelze chápat jen jako informační médium určené výhradně pro mladé lidi. Spolu s rozvíjejícími se možnostmi přístupu k Síti roste rovnoměrně též počet připojujících se starších uživatelů. Podle výzkumu společnosti TNS Factum z letošního července se za poslední měsíc připojilo k internetu zhruba 7 procent uživatelů ve věku šedesát a více let.

Ve věci přiblížení internetu seniorům vzniklo již mnoho iniciativ, některé pod záštitou například lokálních knihoven nebo škol, jiné díky specializovaným nadacím. Tyto vzdělávací programy se většinou setkávají s nenadálým ohlasem veřejnosti, protože když si penzisté po překonání počáteční nedůvěry začnou s počítačem skutečně rozumět, jen těžko je budete od dříve zatracovaného stroje odhánět.

Zahraniční projekty

Mnoho našich prarodičů ovládá cizí jazyky ještě z dávných dob jejich školní docházky, tak proč jim nedat možnost si na ně nostalgicky zavzpomínat třeba u obrazovky počítače? Zvláště tehdy, když si mohou na internetu prohlížet informace, které je s nejvyšší pravděpodobností zajímají?

SeniorNet (www.seniornet.org anglicky) Nezisková organizace nazvaná SeniorNet poskytuje všem lidem starším padesáti let přístup ke vzdělání především v oblasti počítačových technologií a internetu. Hlavní záměr projektu směřuje ke zlepšení kvality jejich života a snaží se mezi nimi umožnit sdílení znalostí a zkušeností vůbec.

Senior something (www.seniorsomething.com anglicky) Graficky poměrně střídmý web pokládá za svůj hlavní cíl zprostředkování informací a hyperlinků vhodných pro starší lidi. Ty jsou zde přehledně utříděny do kategorií počítače, finance, život v penzi, zdraví, koníčky, sport, nákupy, cestování. Nemohou chybět ani diskusní fóra, zahraniční kontakty a mnoho dalších položek.

Senior Highway (www.seniorhighway.com anglicky) Internetový prostor věnovaný potřebám seniorů slouží jako jakýsi rozcestník celé škály služeb z oblasti zdraví, umění, novinek, vědy a rozličných institucí. Doporučuji také návštěvu sekce "humor", kde na vás čeká několik povedených anekdot.

Friendly for seniors (http://www.friendly4seniors.com anglicky) Profesionálně zpracovaná databáze webů navržených primárně pro seniory zahrnuje přes dva tisíce internetových odkazů a dalších kontaktů. Vyhledávat můžete podle kategorií nebo vhodných klíčových slov. Pokud tu náhodou na některý informační známý zdroj nenarazíte, smíte jej jednoduše přidat a umožnit tak čerpání z něj i ostatním zájemcům.

Seniorentreff (www.seniorentreff.at německy) Projekt se sídlem v Rakousku pomáhá seniorům hledat životního partnera nebo přítele, či jen tak nezávazně komunikovat s vrstevníky pomocí chatu a internetových debat. Je to také penzistův dobrý výchozí bod pro cesty do německy hovořícího internetu.

Senior Scan (www.seniorscan.ca anglicky) Kanadská stránka s jednoduchým designem skýtá nepřeberné množství otázek a odpovědí, pozoruhodných nápadů, triků a v neposlední řadě také odkazů na stránky s podobnou orientací. Sekce nazvané právo, zdraví, bydlení a finance díky svému zaměření zaujmou kvantum čtenářů penzistů.

Women (www.seniorwomen.com anglicky) Speciálně kvůli ženám v letech vznikl web, jehož působnost se dělí do šesti základních kategorií citlivě vybraných pro danou věkovou skupinu: kultura a umění, vztahy a kariéra, domov a nakupování, peníze a počítače, zdraví a styl, novinky a společnost. Autoři nabízejí pravidelné zasílání informačního bulletinu zdarma.

Wired Seniors (www.wiredseniors.com anglicky) Portál splňující veškeré požadavky věkové skupiny nad 50 let poskytuje svým příznivcům služby diskusního fóra, nástěnku, seznam podobně orientovaných stránek, a v neposlední řadě i vlastní rádio. Za zmínku stojí ještě rubrika Senioři pomáhají seniorům, kde se řeší problémy formou poradny, kdy jeden čtenář zadá dotaz a ostatní se ho snaží vyřešit, nebo alespoň předat své zkušenosti.

České projekty

České projekty na internetu nejsou o mnoho chudší než zahraniční. Pro seniory mají tu výhodu, že nemusí znát žádný cizí jazyk, mohou diskutovat na různé náměty s lidmi pocházejícími ze stejného kulturního prostředí a mohou se s nimi nakonec i častěji scházet osobně.

V následujících řádcích vám chci představit několik webových odkazů, kam se můžete obrátit, pokud jste buď seniory nebo máte-li o tuto problematiku zájem.

Senior Tip (www.seniortip.cz) První adresa vás zavede na pohodové stránky, na nichž naleznete mnoho poutavě podaných návodů, tipů, rozhovorů a jiných zajímavostí určených pro "léty prověřené čtenáře". Ve sloupku "Letem, světem" naleznete aktuální zprávy ze společnosti a kultury, za návštěvu stojí rovněž sekce "Zpravodaj". Fanoušci Senior Tipu jsou i přes svůj věk lidé velice družní, a tak na webu pořádají diskuse na různé náměty a následně si organizují i srazy.

Senior Internet Klub (www.vse.cz/senior) Klub seniorů přidružený k VŠE se zabývá zprostředkováním studia na univerzitě třetího věku a nabízí další informace s tím spojené. Dále na svých stránkách poskytuje široké veřejnosti cenné informace o zdraví, sociální péči, zábavě a cestování. Členové Senior Internet Klubu se scházejí jedenkrát týdně přímo na Vysoké škole ekonomické v Praze, kde se vzdělávají v počítačově-internetové oblasti.

Senior Klub Rozvoj (www.zsnadrazi.ipex.cz/seniorklub/index.html) Záznam z průběhu kursu "Mládneme s Internetem" jistě dodá odvahu potřebnou k používání počítače s internetem i těm seniorům, kteří ji až dosud nenašli. Součástí stránek jsou i vlastní internetové prezentace některých účastníků této propagační akce, která před časem probíhala v Českém Krumlově.

Senio (www.senio.cz) Profesionálně pojatý web pro "věkem starší, duchem mladé" se věnuje nejrůznějším tématům, díky čemuž uspokojí potřeby i těch nejnáročnějších seniorů. Hůře vidící jedinci si budou pochvalovat možnost změny velikosti písma. Tento web v sobě ukrývá hlubokou studnici kulturních poznatků, zajímavostí, rad a diskusí. Věděli jste například, že oficiálním mezinárodním dnem seniorů je 1. říjen?

Internet a senioři (www.akamonitor.cz /senior) Obsáhlý text věnovaný přínosu internetu pro plnější osobní, společenský i odborný život seniorů napsal pan Arnošt Katolický, který se, ač sám již v důchodovém věku, snaží o aktivní zařazení starší generace do internetového života. Shrnuje zde výhody, které důchodci díky internetu získají, jež posléze demonstruje na konkrétních příkladech. A aby toho nebylo málo, najdete tu rozsáhlý seznam internetových adres pro seniory.

Elpida (www.elpida.cz) Nadační fond Elpida vznikl v červnu roku 2002 a věnuje se kromě mnoha jiných oblastí též procesu sbližování starších uživatelů s počítačem a internetem. Akce nazvaná "Školička internetu" probíhá od října 2003 v Praze, Brně, Ústí nad Labem a Olomouci. Cílem Elpidy je naučit seniory základům práce s internetem, textovými soubory a informacemi vůbec. Podobně jako u Senia, lze korigovat velikost fontu kliknutím na tlačítko "zvětšit písmo".

Mobily pro starší generaci uživatelů

Tento článek vám dá možnost nahlédnout do problematiky mobilního telefonování pro současnou nejstarší, technikou nepříliš dotčenou generaci.

Proč mít mobilní babičku?

Důvodů pro pořízení mobilního telefonu rodičům nebo prarodičům lze nalézt mnoho. S přibývajícími léty se mnohdy zhoršuje zdravotní stav a postarší člověk by měl mít vždy po ruce prostředek, s jehož asistencí si bezpečně a rychle přivolá pomoc v krizových situacích. Jako vždy ovšem platí, že problémům je lepší předcházet, a proto se v každém případě vyplatí nad koupí mobilu alespoň pouvažovat.

Mnoho starých lidí si doma stále drží pevnou telefonní linku a přitom naříkají, jak nesmyslně vysoké měsíční poplatky musí ze svých malých, mizerně valorizovaných důchodů platit.

V takovém případě se zdá mobilní telefon, který bude sloužit především na příjem hovorů, jako ideální řešení. Nejpřirozenější pohnutkou ke koupi mobilního telefonu je běžná lidská potřeba komunikovat. Když z nějakého důvodu není možné toho či onoho člověka navštívit, tak mu alespoň zavolám a chvíli s ním pohovořím, abychom si udrželi sociální kontakt. Díky mobilu lze také lépe využívat čas, který je v dnešní uspěchané době pro všechny stejně drahý.

Příležitostí ke koupi mobilu babičce či dědečkovi se nabízí hned několik, za všechny jmenujme například klasickou formu dárku k Vánocům, narozeninám či jmeninám. "Mobilizaci" prarodičů můžete také pojmout jako překvapení, ale v tomto případě se připravte na případný odmítavý postoj.

Jak motivovat seniory k používání mobilu?

Poměrně často uslyšíte od lidí v důchodovém věku názor o faktické nepotřebnosti mobilu k životu. Někdy vůči němu vzdorují dokonce tak intenzivně, že ho odmítnou vůbec používat. V takovém případě se jim pokuste rozumně vyložit, proč si myslíte, že by jej měli alespoň vyzkoušet.

Nepřetěžujte rodiče anebo prarodiče vnucováním pokročilých funkcí telefonu, bohatě přece postačí, když se naučí bez problémů volat či případně psát textové zprávy SMS. Po čase si na telefon určitě zvyknou a uvědomí si jeho nesporné přednosti.

Spousta jedinců v letech nemá ráda zejména psaní SMS, připadá jim totiž příliš zdlouhavé a neefektivní. Uniká jim, proč velké množství zejména mladých lidí píše zprávy i ve chvíli, kdy by mohli bez problémů zavolat. Svým způsobem mají vlastně pravdu.

Proveďte náležitou osvětu ve věci poplatků za hovory a SMS, mnoho starších totiž stále věří, že telefonování mobilem stojí desítky korun za minutu a kvůli této nesmyslné pověře jej zavrhují. Druhý extrém by mohl vzniknout v případě, kdy si nový uživatel telefonování oblíbí, a nebude kvůli nevědomosti brát ohledy na výši účtu.

Napište babičce nebo dědečkovi stručný návod na používání nejběžnějších funkcí mobilu (zpravidla postačí volání a SMS). Většinou se vyplatí popsat obzvláště mechanismy zapnutí a vypnutí telefonu, vytočení, resp. příjmu hovoru, zavěšení, čtení a psaní SMS. Tento návod jim uložte na příhodné místo, kde ho v případě potřeby vždy bez problémů najdou.

Jestliže je to u daného mobilu uskutečnitelné, pokuste se jeho menu co možná nejvíce zjednodušit. Odstraňte ty položky, které uživatel zaručeně nikdy nepoužije (např. NetMonitor, datové protokoly apod.).

Do telefonního seznamu zaznamenejte pro jistotu všechna známá čísla, na něž by mohl chtít senior volat. Nezapomeňte ani na čísla nouzových linek, díky nim si totiž starší člověk rázem připadá o poznání bezpečněji.

Preventivně kontrolujte, jak se nový majitel s telefonem sžívá, buďte připraveni ochotně vysvětlovat stále dokola i pro vás naprosto banální záležitosti.

Jak vybírat vhodný mobil?

Při výběru konkrétního mobilu byste se měli spíše než nad množstvím integrovaných funkcí a designem přístroje zamyslet nad jeho vhodností pro staršího člověka.

Jako prvořadou prioritu si stanovte, že telefon musí mít dostatečně velký a čitelný displej. Pokud nebude vaše babička schopná ani v nejsilnějších brýlích luštit sotva milimetrová písmenka, nemůžete se jí divit, že po čase odmítne v používání mobilu nadále pokračovat. Displej postačí monochromatický, nehodláte-li prarodičům posílat MMS zprávy s obrázky vnoučat, postrádá pro staršího člověka barevný displej smysl.

Podobnou péči byste měli věnovat i hlasitosti sluchátka. Vždy se ujistěte, zda má mobil dostatečně výkonný mikrofon, jinak se při komunikaci se seniorem setkáte s četnými nedorozuměními.

Výhodou může být například funkce hlasitého odposlechu, díky níž telefonní hovor uslyší i jinak nedoslýchavý člověk. Abyste umožnili seniorům na telefon vůbec zareagovat, musíte také bezpodmínečně zabezpečit, aby slyšeli jeho vyzvánějí.

Samotné rozměry, hmotnost a cena mobilního aparátu hrají také roli, ale buďte si vědomi toho, že senioři často ocení zastaralý velký a těžký mobilní telefon více než nejnovější módní výstřelky o velikosti krabičky od sirek. Dejte si také pozor na to, aby přístroj disponoval jednoduchým, intuitivním ovládáním a klávesnicí s dostatečně velkými čitelnými písmenky a výraznými rozestupy jednotlivých kláves.


Senioři na internetu - Co může znamemat internet a mobilní telefony pro starší generaci (CD) II

Vhodné přístroje:

Hned na začátku vás musím upozornit, že žádný dokonalý mobil pro osoby vyššího věku asi neexistuje, výrobci totiž tuto sféru zákaznictva z neznámých důvodů dosud prakticky opomíjejí. Přesto existuje několik mobilů, jež se právě zmíněným předpokladům alespoň blíží.

Většině výše zmíněných požadavků vyhovují již neaktuální modely od Ericssonu, například GF768, A1018, A2628 nebo R310s. Ty dnes ale seženete už pouze v bazaru nebo na inzerát. Z dnešní generace Sony Ericssonů se dá pro naše bohulibé účely doporučit třeba low-endový SE T100, za telefony s barevným displejem jmenujme T310. Od značky Nokia se pro seniory osvědčily zejména tři nejklasičtější modely tohoto výrobce: 5110, 3210 a 3310. Pozor si však dejte zejména na to, abyste novému vlastníkovi mobilu řádně vyložili úskalí ovládání pomocí klávesy NaviKey, jejíž funkce se dynamicky mění podle aktuální polohy v menu. Pokud byste chtěli raději koupit nový přístroj, poohlédněte se po Nokii 2100, 3410 nebo při troše odvahy i po 3510i s barevným displejem.

Motorola v minulosti nabízela hned několik přístrojů s potřebnými vlastnostmi, za všechny jmenujme například M3888, T2288 a T180. Ze současné nabídky splňují prakticky všechny předpoklady modely Motorola T191/192.

Alcatel se odjakživa snažil útočit na uživatele levnými telefony s jednoduchým ovládáním. Dnes již letitá řada One Touch (Club, Max, View, View WAP) s přehledem poslouží svému účelu, z moderních aparátů se zdá jako použitelný kupříkladu levný Alcatel 331.

Od Siemensu bych z dřívějších mobilů doporučil A35/A36, dále vyhovují také typy C10, C25, C35, M35. Pokud se rozhodnete pro současný model z řady A (A50, A52, A55), věnujte zvýšenou pozornost nastavení displeje, a neopomeňte též důkladné vysvětlení ovládání.

Nepříliš vhodné přístroje:

Důchodci se pravděpodobně příliš nezavděčíte složitým manažerským mobilem nadupaným funkcemi, neboť je vůbec neocení, a naopak mu mohou spousty položek v menu překážet. Nadmíru drahé přístroje také nebývají příliš vítány, vždyť se s nimi šetrný penzista může bát byť jen manipulovat a v konečné fázi mobil raději odloží do šuplíku, kde se mu nemůže nic stát. Nezapomeňte přezkoumat rovněž výdrž baterie, která by měla činit alespoň dva až tři dny, aby nebyl starší člověk zbytečně stresován neustálým nabíjením.

Jakou službu zvolit?

Za předpokladu, že si vaše babička nezvykne volat denně desítky minut s vrstevnicemi a stahovat aplikace a obrázky z WAPu, postačí jí předplacená karta. Pokud jste sami vlastníkem tarifu, můžete prarodiče obdarovat partnerskou SIM kartou.

Někdy se vyplatí domluvit si signál, že vás dědeček v případě potřeby prozvoní a vy mu obratem zavoláte. Vše si raději předem zorganizujte tak, abyste mohli vzájemně co nejvíce komunikovat za co nejméně peněz. Každý z operátorů vám na své infolince nepochybně rád poskytne informace o tom, který cenový program by vašim konkrétním potřebám na komunikaci se seniorem vyhovoval nejvíce. Také tady platí obecně známá poučka, že při volání v rámci nějaké skupiny (rodina, firma) se vyplatí vybrat některý z komunitních tarifů.

Předplacené karty všech tří českých operátorů nyní nabízejí v podstatě srovnatelné služby a ceny, vždy se tedy orientujte především podle toho, do které sítě bude senior telefonovat nejčastěji a jaké zvýhodnění mu tento operátor může nabídnout.

Oskar

Pro zákazníky Oskara se vyplatí pořídit tarif Odepiš, se kterým získáte za desetikorunový měsíční paušál čtyřicet volných minut v rámci vlastní sítě. Druhou možností je partnerská SIM karta vašeho paušálu, díky níž si můžete navzájem volat za přijatelné částky. Více informací získáte na internetových stránkách www.oskarmobil.cz.

T-Mobile

T-Mobile mezi svými službami ukrývá několik možností levné komunikace, vhodným řešením se zdá partnerská SIM k vašemu tarifu. Pokud hodláte více komunikovat o víkendech, ptejte se po nedávno uvedeném cenovém programu Víkend Plus.

Eurotel

I Eurotel má ve své nabídce zahrnuty služby s více SIM kartami k jedné smlouvě, přičemž čísla v rámci jednoho paušálu mezi sebou následně volají za nižší poplatek. Tuto variantu naleznete v cenících pod položkou Eurotel Tandem. Za zmínku stojí ještě přídavný program Eurotel Duet, který zvýhodňuje komunikaci mezi tarifním zákazníkem a vybranou předplacenou GO kartou o 20 %.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Centrino pro nenáročné - Acer TravelMate 290LMi - levná variace na drahé téma

Tomáš Jirásko

c03p0647

Acer dodává na trh stále nové a nové modely, takže v okamžiku, kdy jsem si uvědomil, že jsem žádný již delší dobu neměl na stole, dorazil zástupce řady 290. Testovaný Acer TravelMate 290LMi využíval technologii Centrino, takže osazen byl procesorem Intel Pentium M na frekvenci 1,3 GHz, doplněn byl operační pamětí 512 MB, 30GB diskem a samozřejmě integrovaným WiFi čipem Intel PRO/Wireless 2100. Rozměr TFT displeje činil příjemných 15 palců a nabídl rozlišení 1 024 x 768 bodů při 16,7 milionu zobrazovaných barev, které však působily v tmavších pasážích nenasyceným dojmem. Svoji sbírku DivX snímků jsem mohl uložit na 30GB pevný disk, zobrazit oživlé obrázky pomáhalo 64 MB sdílené VRAM, která byla díky DualView funkci schopna ukázat na notebooku a na externím monitoru dvě různé pracovní plochy. Nejen pevný disk byl zdrojem obrazu, o to se přičinila DVD-RW mechanika, díky níž šlo teoreticky pořídit záložní kopie DVD disků. Na zadní stěně je umístěna sestava portů paralelní, RJ-45 pro LAN (10/100 Ethernet), RJ-11 pro modem (integrovaný V.90 56 Kb/s), VGA port pro externí monitor a FireWire IEEE 1394. Na bocích nalezneme infračervený port, 32bitový slot PCMCIA CardBus typ II a konektor audio in/out. To vše v rozměrech 334 x 276 x 32 mm a hmotnosti do 3 kg. O přísun energie se starala 14,8V, 4 300mAh baterie a i jejím přičiněním vydržel notebook v průměru okolo čtyř hodin práce. Tentokráte jsme však nepoužili standardní test, ale spolehli se na vlastní pracovní nasazení což zahrnovalo práci na internetu, psaní, občasné zpracování grafiky, vypalování dat, pracovní přestávky a nahrávání zvuku přes integrovaný mikrofon reproduktory pak beru již jako samozřejmost. Bohužel požitek z práce nebyl zas tak příjemný, jelikož použitá klávesnice má podle mého k dokonalosti dost daleko na psaní je až příliš měkká, takže chybí dobrá hmatová odezva a uživatel se stále musí vizuálně přesvědčovat, zda stisk klávesy opravdu vygeneroval požadovaný znak. Navíc Acer zde opustil mírné prohnutí klávesnice do U, na něž jsem si již zvykl u předcházejících řad.

V podobě řady 290 Acer nabídl opět cenový bonbónek v podobě slušně vyvážených a vybraných technologií, a pokud na notebooku nepíšete horečnatě po celých osm hodin, stojí jistě za úvahu.

Acer TravelMate 290LMi

DVD-RW mechanika, velikost RAM

klávesnice

Cena vč. DPH: 54 200 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, www.acer.cz

§§§§§


Extrémní výkon od Intelu - Pentium 4 Extreme Edition - nový supervýkonný procesor od Intelu

Tomáš Bučina, Lukáš Erben

c03p0700

Velké technologické firmy, jakou je i Intel, mají problém nějaký z projektů zcela utajit. Je to logické, neboť pro své produkty potřebují podporu ze strany partnerů ať už ve formě kompatibilního hardwaru, tak i v možnosti své zboží zákazníkům prodat. Platí, že čím více kooperujících firem se podílí na projektu, tím je více šancí, že se něco začne šuškat a Intel má partnerů opravdu požehnaně. Avšak oznámení procesoru Intel Pentium 4 Extreme Edition (XE) přišlo na Intel Developer Foru v září tohoto roku prakticky jako blesk z čistého nebe. Jako by snad ani nešlo o čip, o kterém kdy Intel uvažoval, zda jej vůbec vydá.

Největším lákadlem nového 32bitového procesoru je vyrovnávací paměť třetí úrovně (L3) o enormní kapacitě 2 megabajty. Ve světě čipů pro stolní počítače je vůbec přítomnost L3 cache neobvyklá, a navíc taková kapacita převyšuje jak předchozí modely Pentia 4 (ty mají jen 512 KB L2 cache), tak i konkurenční Athlony 64 od AMD. Právě cache má být zárukou vpravdě extrémního výkonu v nejnovějších hrách a náročných aplikacích. Nejdříve se ale podívejme, jak si vlastně Pentium 4 XE stojí na trhu vůči ostatním čipům.

Na uvedení čipu Intel Pentium 4 Extreme Edition je možno se dívat ze dvou stran. Buď jej lze považovat za "tajnou zbraň" Intelu, se kterou vyčkával až do příchodu 64bitové architektury AMD na trh, anebo naopak za východisko z nouze. Jen těžko lze zakrýt původ tohoto čipu procesor pro servery a pracovní stanice Intel Xeon MP s jádrem Gallatin odpovídá "extrémnímu" Pentiu 4 jak svou strukturou, tak i složením vyrovnávacích pamětí (512 KB L2 a 2 MB L3 cache). Jediným technologickým rozdílem je frekvence, neboť Xeon MP končí na 2,8 GHz se 400MHz FSB, zatímco Pentium 4 XE startuje na 3,2 gigahertzích a nabízí sběrnici na 800 MHz. Pochopitelně také patice a vzhled obou procesorů se liší, a odpovídají tak jejich směřování pro serverový (Xeon MP se Socketem 902) či desktopový trh (Pentium 4 XE se standardním Socketem 468).

V této souvislosti bude zajímavé sledovat chování samotného Intelu ve věci ceny čipu. Mezi serverovými procesory není 3 690 dolarů (zhruba 103 tisíc Kč), které firma požaduje za Xeon MP, nijak zvláštní cena, ale otázkou zůstává, zda to budou zákazníci tak chápat i v době, kdy bude prakticky identický čip Pentium 4 XE (dokonce na vyšší frekvenci), určený ovšem pro desktop, stát čtyřikrát méně očekává se, že jeho velkoobchodní cena bude činit "pouhých" 925 dolarů (asi 26 tisíc korun). Odhadujeme, že české zákazníky extrémní Pentium 4 osloví i svou vpravdě extrémní koncovou cenou, atakující hranici 35 tisíc korun včetně DPH. Otázkou zůstává, kolik se takových "extrémistů", ochotných jen za procesor dát sumu odpovídající ceně běžného počítače, asi najde.

Podíváme-li se na výsledky z výkonových testů, jsou jasné dvě základní roviny pohledu nové Pentium 4 Extreme Edition sice za výkony Athlonu FX-51 zaostává, ale díky rozdílu, který se v průměru pohybuje kolem 5 %, lze tyto dva procesory považovat za plně srovnatelné. Výkonové prvenství Athlonu FX-51 však zůstává zachováno a Intel prostřednictvím Pentium 4 XE pouze srovnává krok.

V některých benchmarcích a aplikacích je výrazně patrný přínos dodatečných 2 MB L3 cache, jiné na toto vylepšení oproti klasickému Pentiu 4 reagují jen vlažně. V této souvislosti je nutno si uvědomit, že i přes impozantní velikost vyrovnávací paměti je tato pouze třetí úrovně, a tedy i přístup do ní je více jak 2x pomalejší než do běžnější cache L2. Navíc z hlediska organizace je L3 cache v Xeonu a tedy i v Pentiu 4 XE značně inkluzivní, tedy většina dat v L2 cache je současně duplikována i v L3 cache, a tudíž nelze jednoduše prohlásit, že Pentium 4 XE má celkově k dispozici více než 2,5 MB cache (přičteme-li i 8 KB L1 cache přímo v jádře procesoru). To jsou hlavní důvody, proč jindy výrazný nárůst výkonu, způsobený přidáním L2 cache, není odpovídajícím způsobem patrný v případě obřích 2 megabajtů L3 cache u Pentia 4 XE.

Za povšimnutí stojí výborné výsledky z některých benchmarků, které se týkají transakčních operací, v nichž je zcela zřejmé, že původní design Pentia 4 XE vychází ze serverových Xeonů MP. V tomto směru je tedy nový procesor určen nejen pro herní nadšence, ale své výhody přinese i firmám, které si chtějí pořídit menší server a nemíní investovat do odpovídajícího výkonu stovky tisíc korun.

Kam tedy Intel nový procesor směřuje? Sama firma jej označuje jako správný základ pro výkonné herní stroje a pro tzv. "power users", tedy uživatele vyžadující vždy to nejlepší, co je na trhu k dispozici. My jsme ale přesvědčeni, že více než o čip, po kterém uživatel sáhne v regálu počítačového obchodu, půjde spíše o produkt, jímž Intel vychází vstříc "nezávislým" assemblerům silných strojů pro poměrně specifické zákazníky právě zmíněné extrémní hráče a nadšence. Ve Spojených státech jsou firmy jako Alienware, Falcon Northwest, Hypersonic, 4MBO či VoodooPC synonymem právě extrémních herních strojů a je faktem, že od uvedení Athonu FX-51 byli tito výrobci nuceni jako nejvýkonnější herní platformu nabízet právě jen řešení od AMD. Pentium 4 Extreme Edition jim rozvazuje ruce, takže i zákazníci vyžadující herní počítač se srdcem značky Intel mohou být uspokojeni bez nějakého zásadního úbytku výkonu.

V Česku je situace výrazně odlišná a snad jedinou značkou, profilující se jako assembler extrémních strojů, jsou brněnští FOX Computers, ovšem ti zatím důvěřují výhradně nabídce AMD. Pentium 4 Extreme Edition tedy budou nabízet tradiční čeští producenti počítačů jako špičkovou platformu pro všeobecné užití.

Procesor Pentium 4 Extreme Edition je dnes nejrychlejší čistě 32bitový procesor pro osobní počítače. V testované konfiguraci sice supervýkonný Athlon 64 FX-51 neporazil, ale na každý pád je mu plně srovnatelným soupeřem prakticky na všech frontách.

BRAVE BlueLine 73G2

Vzorek procesoru Intel Pentium 4 Extreme Edition jsme na testování obdrželi uvnitř sestavy od firmy ProCA s názvem Brave BlueLine 73G2. Celá sestava je postavena na bázi základní desky Intel Desktop Board D875PB2 s čipovou sadou Intel 875P a celkově jedním gigabajtem paměti typu DDR. Uvnitř hliníkové skříně Fortrex Aluminum AL-751 se dále skrývala grafická karta osazená čipem Radeon 9800 Pro, dále dvojice dvousetgigabajtových disků WD2000JD, zapojená kvůli rychlejšímu přístupu do pole typu RAID, a zvuková karta Aureon Space 7.1. Na samotném procesoru Intel Pentium 4 Extreme Edition s technologií Hyper-Threading byl umístěn výkonný chladič CoolerMaster Aero 4 se vzduchovou turbínou a regulací otáček prostřednictvím voliče umístěného mezi sloty PCI.

Z celkových čtyř externích pozic na 5,25" jednotky ve skříni Fortrex byly dvě osazeny DVD-ROM jednotkou a DVD+/-RW jednotkou značky Teac s modelovým označením DV-W50D. Navíc byla ve slotu pro 3,5" jednotky umístěna disketová mechanika a také čtečka nejběžnějších typů paměťových karet. Ve spodní části čelní strany skříně se dále nacházely dva dodatečné konektory pro USB a dvě audiozdířky. Ke standardnímu příslušenství testované sestavy patřil i jeden z nejlepších bezdrátových desktopů Logitech Cordless Desktop MX, sestávající z bezdrátové klávesnice a bezdrátové optické myši Logitech MX-700, obou provedených v kombinaci černé a stříbřité barvy.

Ze softwarové výbavy byla nainstalována Windows XP se Service Packem 1, standardní programy používané pro zápis na DVD/CD-R(W) a další běžné utility.

Počítač se během testů choval celkově velmi korektně, a jak už na platformě Intel je zvykem, bez sebemenších potíží se stabilitou. Jediným výraznějším problémem tak byla pouze vyšší hlučnost, daná použitím bohatě dimenzovaných větráků jak na samotném procesoru a grafické kartě, tak i ve skříni a na zdroji.

Cenu sestavy se podařilo udržet na 70 450 Kč včetně DPH, bez započítání ceny procesoru. Jak už bylo napsáno výše, odhadujeme, že cena CPU se bude pohybovat minimálně na 35 tisících korun, takže lze očekávat, že takto vybavená sestava přijde zákazníka přibližně na 105 000 Kč včetně DPH. Ano, není to málo, ale cena přímo konkurenční sestavy FOX FX 51 s Athlonem FX-51 je téměř stejná.

Na rozdíl od jiných testovacích sestav s prvními vzorky procesorů, které bývají doslova přeplněné zbytečnými kartami, je Brave BlueLine 73G2 poměrně dobře sestaven s ohledem na přijatelnou cenu, a také mechanické zpracování vnitřku skříně snese i kritičtější oko. Ačkoliv se nemůže porovnávat doslova s koncertem kabeláže a neuvěřitelnou čistotou vnitřního prostoru skříně, kterou nabídla sestava FOX FX 51, testovaná v minulém PC WORLDu, stále ještě patří k tomu výrazně lepšímu, co lze na českém trhu sehnat. Byli jsme tedy potěšeni, že se firmě ProCA podařilo vybalancovat na tenkém ostří mezi dosažením maximálního výkonu (jsme přesvědčeni, že u jiných výkonných sestav s Pentiem 4 XE by byly výsledky v benchmarcích obdobné) a ceny, která je srovnatelná s konkurencí.

Požadavky Pentia 4 XE na systém

Přestože jádro nového Pentia 4 Extreme Edition zabírá plochu zhruba 2x tak velkou, než tomu je u standardního Pentia 4 (230 mm2 proti 131 mm2), spotřeba samotného čipu vzrostla už méně výrazně. Termální výkon procesoru se naštěstí zvýšil pouze o 15 % a dosahuje tak při napájecím proudu 72,3 A (zhruba o 5 ampér více, než kolik napájí běžné Pentium 4) "jen" 93,9 W. Intel tvrdí, že takto malé rozdíly oproti standardním modelům procesoru dovolují použít Pentium 4 XE všude tam, kde jsou základní desky navrhované pro provoz stávajícího Pentia 4 s jádrem Northwood.

Samotná L3 cache je pro systém do značné míry transparentní a tak se dá očekávat, že současné základní desky budou s Pentiem 4 XE pracovat dokonce bez nutnosti update BIOSu. Uživatel se ale v tom případě bude muset smířit s faktem, že při startu počítače bude jeho procesor na obrazovce možná špatně označen. Očekáváme tudíž, že současné desky s čipsety řad Intel 865 či Intel 875 by s novým procesorem neměly mít žádné problémy. Vzhledem ke směřování čipu však bude nejčastějším řešením pravděpodobně platforma postavená na některém motherboardu s čipovou sadou Intel 875P.

§§§§§


Vodníci v Čechách - Přehled tří systémů pro vodní chlazení počítače, včetně praktických rad I

Čestmír Žák, Vít Tiefenbach, Jaroslav Fibichr

c03p0702

I přes to, že venku již teploty ani zdaleka nedosahují svých letních extrémů, uvnitř našich počítačů se všechny čipy "vaří" stále stejně. Rozhodli jsme se proto porovnat "vodníky", jejichž obliba v poslední době stále roste, s ostatními způsoby chlazení. Přinášíme vám informace o základních principech chlazení počítačů, představíme jednotlivé technologie odvádění tepla, a na své si přijdou i milovníci tipů a triků.

Klasické řešení pro chlazení vzduchem dnes dodává spousta výrobců, od nejjednodušších modelů za pár set korun až po hotové turbíny za cenu v řádech tisíců. Při nákupu si dejte dobrý pozor, jako vždy totiž platí, že cena nemusí být přímo úměrná kvalitě. Pokud si nejste jisti při výběru konkrétního modelu, poraďte se s osvědčeným dodavatelem výpočetní techniky nebo se zkušenějším známým.

Otáčející se ventilátor vzduchového chladiče bohužel vždy vyluzuje jistý hluk, a pouhé pasivní řešení na moderní procesory již nějakou dobu nestačí. Poměrně spolehlivým parametrem, ovlivňujícím hlasitost větráku, je rychlost jeho otáčení (např. 7 000 ot./min. již zaručeně uslyšíte). Zásadní vliv na únik tepla do okolního prostředí pak má aktivní plocha chladiče, proto si vždy vyberte raději ten s větším žebrováním. Kvalitu dále ovlivňuje také použitý materiál a povrchová úprava (čím drsnější povrch žebroví, tím lépe). Ideálním řešením je najít přijatelný kompromis mezi výkonem chladiče, jeho cenou a nízkou hlučností.

V praxi to u vzduchového chlazení vypadá tak, že se nejdříve rozpálí jádro procesoru, potom následuje chladič, který už odvádí teplo pouze do vzduchu uzavřeného ve skříni. Ve chvíli, kdy se okolí tepelného zdroje zahřeje natolik, že již není schopno žádné další teplo přijímat, může dojít ke kolapsu PC z důvodu přehřátí, neboť se teplo nakumulovalo uvnitř bez možnosti úniku. Tomu se dá předejít několika různými způsoby:

1. Kupte si větší skříň. Dá se říci, že čím větší, tím lepší. Například v "bigtoweru" se nachází více vzduchu než v "minitoweru", a tudíž trvá déle, než dojde k jeho teplotnímu nasycení. Také materiál, ze kterého je počítačová skříň vyrobena, má podstatnou roli při odvodu tepla, a tak poslouží hliník lépe než klasický plechový kryt. Je sice o dost dražší, ale kromě výborných vlastností se vyznačuje i velmi efektním vzhledem.

2. Zajistěte dobrou cirkulaci vzduchu ve skříni. Nejsnadnější a zároveň velice účinné řešení představuje kombinace dvou větráků, z nichž jeden je umístěn v čelní části skříně (ten slouží pro nasávání studeného vzduchu) a druhý je v části zadní (ten ohřátý vzduch vyfukuje ven). Podmínkou správné funkčnosti tohoto řešení je, aby ve skříni mohl vzduch dobře plynout, což znamená, že budete muset svázat volně uložené a visící kabely a například umístit překážející PCI karty co nejvíce z cesty vzduchového proudu. K lepší optimalizaci cirkulace mohou posloužit i kulaté IDE kabely.

3. Můžete otevřít skříň vydáte tím počítač sice napospas působení nečistot, vyprodukované teplo však poměrně spolehlivě odejde pryč. Pokud vše doplníte stolním větráčkem, foukajícím do útrob počítače, získáte slušný chladicí výkon za minimální pořizovací cenu. Předem se však smiřte s nižší životností většiny komponent, jimž společnost prachu opravdu příliš neprospívá. Působením prachu nejčastěji odcházejí paradoxně právě chladicí větráčky. Rozhodnete-li se k tomuto řešení, musíme vás upozornit, že odporuje bezpečnostním pravidlům a vše provádíte na vlastní riziko.

4. Pořiďte si vodní chlazení, které odvede teplo přímo ven z počítače s maximální možnou efektivitou. Navíc vám díky vyššímu chladicímu výkonu umožní přetaktování s daleko menším rizikem "upálení" procesoru. O dalších alternativních způsobech chlazení se zmíníme za okamžik.

Ptáte se, proč je chlazení vodou tak účinné? Voda i vzduch svůj tvar flexibilně přizpůsobují okolnímu prostředí (tečou). Stěžejními fyzikálními veličinami, ovlivňujícími efektivnost chladicího média, jsou měrná tepelná kapacita a tepelná vodivost. V obou případech vyznívá srovnání vzduch kontra voda výrazně ve prospěch vody. Způsobuje to především skutečnost, že molekuly ve vodě jsou uspořádány daleko těsněji než v případě vzduchu, díky čemuž si mohou předávat teplo mnohem rychleji.

Chladíme vodou

Vodní chlazení potřebujeme všude tam, kde přestává stačit standardní chlazení vzduchem. Vývoj chladicích soustav pro počítače můžeme přirovnat například k motorům automobilů; první motory byly chlazeny vzduchem, spolu se zvyšováním výkonu však bylo potřeba nacházet nové, efektivnější způsoby odvádění tepla. Ztrátový tepelný výkon dnešních procesorů se nezřídka pohybuje nad hranicí 50 W (srovnejte např. se stejně silnou žárovkou), a proto je nutné stále zvyšovat také chladicí potenciál.

Pokud se rozhodnete pro vodu jakožto chladicí náčiní, počítejte se zvýšením stability systému, nezanedbatelným zmenšením hluku vydávaného počítačem a také se zvídavými až obdivnými pohledy kamarádů či spolupracovníků. Chladit přitom nemusíte zdaleka jen procesor, vodní chlazení obvykle zvládne odvádět teplo i z GPU nebo též z čipsetu základní desky. Kutilové obdaření šikovnýma rukama se jistě neochudí o možnost vyrobit si "vodníka" v domácí dílně, návodů na zhotovení získáte na internetu tucty. Stránky zabývající se tímto tématem naleznete na konci článku. Méně zruční uživatelé nechť raději zvolí variantu zakoupení kompletního profesionálně vyrobeného produktu od některé ze specializovaných firem. Instalace profesionálního chlazení se většinou obejde bez dalších mechanických úprav počítačové skříně, a dokáže ji provést i průměrně zdatný montér.

Rozlišujeme dva základní typy vodního chlazení, lišící se především umístěním radiátoru odevzdávajícího teplo. Interní řešení sice ušetří prostor v místnosti, který by zabral externí radiátor, ale horký vzduch se stále kumuluje ve skříni počítače a tím znemožňuje efektivní distribuci tepla do okolí. Podařilo se nám nalézt jedno elegantní řešení tohoto neduhu, o němž se dočtete dále. Protipólem řešení interního je varianta externí, která se v praktickém použití ukázala jako jednoznačně lepší. Odvádění tepelné energie do okolí se u externího vodního chlazení děje jinde než v místě chlazené součástky (tzn. mimo PC), a vyzářené teplo tím pádem negativně neovlivňuje jiné komponenty počítače. Účinnost vodního chlazení procesoru přímo závisí na kvalitě externího radiátoru, jenž odevzdává teplo odebrané procesoru do okolního prostředí mimo PC (kde se však opět nachází jen vzduch). Vodu tedy můžeme považovat za jakéhosi prostředníka při přenosu tepla ze skříně počítače ven. Tímto způsobem se efektivní cestou vyhneme případům, kdy se v uzavřeném PC kumuluje teplo tak dlouho, dokud nezpůsobí kolaps systému přehřátím komponent. Jako jistou nevýhodu můžeme vždy chápat rozměry chladicí soupravy, které jsou řádově několikrát vyšší, než u klasického odvádění tepla vzduchovým chladičem. Vyšší pořizovací náklady při zakoupení vodního řešení kompenzuje kromě zlepšeného odvodu nežádoucího tepla také pocit, že máte ve svém počítači něco opravdu neotřelého a do jisté míry i výjimečného.

Praktický test

Systém vodního chlazení se obecně skládá z několika hlavních částí: těleso chladiče (někdy též nazývané vanička) se sponou pro uchycení na patici procesoru, výměník (radiátor, který odevzdává teplo), čerpadlo chladicí kapaliny, propojovací hadičky. Součást balení komerčních produktů obvykle tvoří také tepelně vodivá pasta, injekční stříkačka pro doplnění chladicího média a různě obsáhlý manuál.

Testy a srovnání

Testy jsme prováděli na této sestavě osazené procesorem AMD Athlon XP 2600+ (333MHz FSB), deskou MicroStar KT4 VL (MS 6712) s čipsetem VIA KT 400, 256 MB paměti DDR, grafickou kartou ATI Radeon 8500, diskem WD 80 GB (7 200 ot./min., 8 MB cache), 350W zdrojem a operačním systémem MS Windows 98 SE, jehož klíčové komponenty nám zapůjčila firma Optima (www.optima.cz).

Veškeré zkoušky probíhaly za pokojové teploty okolo 26 ?Celsia, pro všechny chladiče jsme v rámci maximální objektivnosti použili stejnou tepelně vodivou pastu. Hlavním zátěžovým testem se stal několikahodinový provoz utility, díky níž procesor neustále pracuje na 100 %. Po uplynutí této doby jsme zjišťovali teplotu chladicí kapaliny a procesoru.

Z přiložené tabulky vidíte, že vítězem našeho srovnání se stal paradoxně papírově nejslabší produkt od DataCooleru, který jsme aplikovali jako poloexterní zařízení (viz tipy a triky). Na druhé místo se těsným rozdílem zařadilo řešení od Aquacoolu s rovněž velmi přesvědčivými výsledky. Třetí místo obsadil Aquarius II, jenž se sice příliš nepředvedl zejména v poměru cena/výkon, ale i tak si své ctitele najde. Všechna testovaná vodní chlazení byla vybavena sponami pro oba typy dnes obvyklých patic (AMD Socket 462 a Intel Socket 478), díky svému univerzálnímu designu se však s trochou dobré vůle dají úspěšně použít i na další mikroprocesorové platformy (např. aktuální K8).

Všechna testovaná vodní chlazení s přehledem obstála; nejenže zaručila spolehlivý provoz počítače, ale navíc výrazně snížila i jeho hlučnost. Stejně dobře se vyrovnala s lehkým overclockingem, jejž jsme si na závěr celé testovací akce jednoduše nemohli nechat ujít. Se základní deskou vhodnou pro přetaktování a kvalitní pamětí je díky vodnímu chlazení možné zvýšit výkon celého systému až o několik desítek procent.

Budoucnost

Jak se bude vyvíjet chlazení počítačů v budoucnosti? Vzhledem k tomu, že Intel nedávno oznámil ztrátový tepelný výkon svých nových procesorů řady Prescott okolo 100 W, dá se usuzovat, že dříve či později bude nutné začít masově používat některý alternativní způsob chlazení, protože "obyčejný" vzduch již jednoduše nebude stačit. Těžko se dá předpokládat, že v dohledné době přijde zbrusu nová převratná technologie chlazení, proto lze s trochou nadhledu a odvahy tvrdit: "Ano, budoucnost chlazení patří vodě".

Slovníček užitečných termínů

Lapování - Co je to vlastně ono magicky znějící lapování? Definice říká: přelešťování povrchů za účelem dosažení co nejnižší hrubosti, která vede k odstranění "mezer" mezi chladičem a procesorem. Plocha procesoru má povrch zpravidla dokonale rovný, ovšem chladič bývá často jen hrubě ofrézován. Tím vznikají na stykové ploše vzduchové bubliny, které pak působí jako tepelný izolant. Sice jejich větší část zatřeme pastou, ale ta není tak dokonale tepelně vodivá jako kov, a tak přichází na řadu lapování. Jak na to? Nejdříve se ujistěte, že opravdu chcete lapovat, uvědomte si možná rizika. Sejměte chladič z procesoru (dejte při tom pozor, abyste nic nepoškodili) a podívejte se na spodní stranu. Vidíte-li se v ní podobně jako v zrcadle, tak není třeba nic dalšího dělat, lépe se vám to už stejně asi nepovede. V případě, že se nevidíte, odmontujte větrák. Zakupte si brusné papíry pod vodu, běžně se používá hrubosti 400, 600, 1000, 1200 a 2000. Čím větší číslo, tím větší jemnost takového papíru. Papír si položte na skleněnou desku, zalijte vodou a postupně pokračujte od nejvyšší hrubosti až po dolešťovací dvoutisícovku. Po dokonalém opracování řádně osušte pasiv, přidělejte případný ventilátor, naneste trochu pasty a připevněte chladič zpět k procesoru. Nyní by se teplota procesoru měla o něco snížit (běžně až 4 ?C).

Heat-Pipes - Není tomu ani tak dávno, co se několik zavedených, uznávaných firem rozhodlo vyrobit chladiče mikroprocesorů vybavené technologií Heat-Pipes. O co vlastně šlo? Představte si vodní chlazení zkombinované se vzduchovým. Chladič vypadá jako klasický vzduchový, ale po stranách si můžeme všimnout nejčastěji dvou měděných trubiček, podle nichž se zařízení dostalo názvu "hřející trubky". Princip funguje tak, že je vytvořen uzavřený okruh s kapalinou, která má tak nízký bod varu, aby se po zahřátí na provozní teplotu začala silně zahřívat a odpařovat. Z praxe víme, že teplo stoupá nahoru, a tak nám ohřátá chladicí kapalina stoupá trubičkami až těsně pod ventilátor, kde se čerstvým vzduchem ochlazuje a následně opět ochlazená padá dolů do základny, čímž se nám okruh uzavírá. Na papíře to hezky vypadá, ale v reálném použití technologie Heat-Pipes zklamala. Na jednom internetovém serveru se záhy objevily testy, kde recenzenti přeřezali trubičky a kapalinu vylili. Rozdíl teplot činil v podstatě zanedbatelných 3-5 ?C. Vzhledem k ceně to tedy není příliš dobrá koupě, proto vám doporučuji raději zakoupit kvalitnější osvědčené chlazení, ať už vodní či klasické vzduchové.

Peltierův článek - Před několika lety se v oblasti overclockingu bouřlivě diskutovalo o tzv. Peltierových článcích. Tento vynález z roku 1834 má na svědomí fyzik Jean Charles Athanase Peltier (1785-1845), který se ve své době zabýval termoelektřinou. Peltierův jev můžeme popsat jako děj, při němž se spájené místo dvou různých kovů ochlazuje anebo zahřívá v závislosti na směru elektrického proudu. Po opadnutí prvotního nadšení se zjistilo, že tato technologie byla značně přeceněna. Peltierův článek totiž neúnosně zvyšoval spotřebu elektrické energie, navíc si ho vzhledem k pořizovací ceně nemohl dovolit každý. Pouze u některých profesionálních vodních chlazení se vyplatí kombinace vody s Peltierem, pro průměrného uživatele postrádá tato technologie větší význam. Extrémní chlazení Řešení pro absolutní overclocking se realizuje například tekutým dusíkem s teplotou minus několik set stupňů Celsia, nebo ve speciálně upravených skříních, které svým vzhledem občas spíše než bednu PC připomínají malou mrazničku.

Teplovodivé pasty

K většině chladičů již dnes v rámci příslušenství dostanete také teplovodivou pastu. Často se ale jedná o pasty s nepříliš přesvědčivým účinkem při odvádění tepelné energie, proto si raději důkladně prověřte, o jaký druh se vlastně jedná. V zásadě rozlišujeme tři typy past na chladiče:

1)pasty silikonové (čiré) sice stojí nejméně a splní svůj účel, ale existují i lepší.

2)pasty s hliníkovou příměsí (bílé) stojí o několik desetikorun více než silikonové, za což se vám ale odvděčí znatelně lepším přenosem tepla.

3)pasty s příměsí stříbra (šedivé) vycházejí z tohoto malého srovnání jednoznačně vítězně, nezbývá než je doporučit všem těm, kdo nemají příliš napjatý rozpočet.

Ačkoliv rozdíly v cenách těchto past jsou v podstatě minimální, mohou významně působit na výslednou teplotu pracujícího procesoru. Známe případy, kdy odlišnosti v teplotě mikroprocesoru při použití různých past činily několik nezanedbatelných stupňů Celsia, které mohou mnohdy rozhodovat o stabilitě či labilitě počítače.


Vodníci v Čechách - Přehled tří systémů pro vodní chlazení počítače, včetně praktických rad II

DataCooler Water Cooler Kit

První produkt, který prošel našimi testy, zapůjčila společnost TNTrade. Výrobek přišel zabalen v docela rozměrné krabici z pěnového polyuretanu, v níž jsme kromě samotného chlazení našli stříbrnou pastu, šroubky, oboustrannou lepicí pásku k uchycení tepelného čidla, náhradní sponu na chladič pro Pentium 4 a injekční stříkačku určenou k doplnění chladicí kapaliny. V balení interního zařízení DataCooler Water Cooler Kit nechybí ani kompletní návod s instrukcemi v angličtině, s jehož asistencí sestaví soupravu i ne zcela zdatní montéři. Chladicí systém se skládá z měděného chladiče na procesor, silikonových hadiček a hlavní chladicí jednotky, která se instaluje do volné 5,25palcové pozice. Vlastní chladič si zaslouží pochvalu za precizní provedení, jeho spodní hrana byla dokonale vyleštěna, tak aby mezi ní a procesorem nevznikaly žádné nechtěné mezery. Horní perforovaná strana hlavní chladicí jednotky s větrákem má za úkol ochlazování měděného radiátoru, který zabírá největší část celého dílu. Na čele hlavního panelu se kromě loga výrobce a modře podsvíceného indikátoru hladiny vody nacházejí tři různé regulátory. První z nich se stará o otáčky 60mm větráčku na procesoru, druhý řídí obrátky 80mm ventilátoru na hlavní chladicí jednotce. Poslední regulátor přímo spolupracuje s poblíž posazeným numerickým displejem, na němž sledujete teplotu vody, čidla v chladiči a volně umístitelného čidla. Pro Water Cooler Kit 100% platí náš tip určený pro interní vodní chlazení, o němž se zmiňujeme na poslední straně tohoto článku.

V dokonale větrané velké skříni dosahoval tento výrobek skvělých výsledků, ovšem v menší nevětrané bedničce se po chvíli doslova zadusil horkem. Při nastavení minimálních otáček se zdál takřka neslyšitelný (25 dBA), při maximu dosahoval stále ještě příjemných 34 dBA. Nutno dodat, že obrátky chladičů neměly na celkový výkon nijak zásadní vliv, tudíž doporučujeme zvolit tišší režim a otáčky zvyšovat jen v případě akutní potřeby, např. při hraní náročných 3D her. Ocenili jsme kvalitně vyvedenou přítlačnou sponu chladiče na procesor (s jedním příchytným očkem), neboť přilehla velmi těsně a přitom šla dostatečně lehce zatlačit. Naopak se nám záhy zprotivily regulátory otáček, jelikož se s nimi kvůli malým rozměrům nepříjemně manipulovalo. Doporučená cena Water Cooler Kitu činí asi 3 650 Kč vč. DPH.

Thermaltake Aquarius II

Jako druhý v pořadí následoval našim čtenářům již dobře známý Thermaltake Aquarius II, zapůjčený rovněž od TNTradu. Překvapilo nás, v jak malé krabici zařízení přišlo, ale brzy se ukázalo, že se v ní ukrývá vše potřebné. S chlazením Aquarius II potěšíme všechny kutily, dostanete jej totiž jako jakousi stavebnici, se kterou se dá různě experimentovat. Pokud si celou sestavu postavíte podle manuálu, určitě nic nezkazíte, ale praví počítačoví fandové si vždy najdou způsob, jak výrobek vylepšit vlastní metodou tak, aby fungoval co nejlépe. Montáž je o řád složitější a zdlouhavější než u předchozího produktu, naštěstí vám v ní výrazně napomůže přehledný manuál. Výrobek se skládá ze čtyř hlavních částí: 12V čerpadlo s modravým podsvícením a kontrolou stavu kapaliny, mohutná měděná vanička s nepříliš dobře provedeným povrchem, expanzní nádobka (tu do okruhu umístit nemusíte) a konečně měděný radiátor, vybavený tichým 80mm větrákem. Radiátor s jemným žebrováním si zaslouží zvláštní pozornost již z důvodu, že jej lze umístit jak uvnitř, tak i vně PC. Ke spojení chladicích komponent slouží 3 metry přibalené silikonové trubičky, pro větší bezpečnost vybavené pružinou a pevnými držáky na krizových místech. Kladně jsme ohodnotili nízkou hlučnost (podle oficiálních materiálů 29 dBA), výtečnou sponu pro uchycení vaničky na procesor s nastavitelnou tvrdostí, nelze zamlčet ani profesionálně působící vzhled s propracovanými detaily (např. měděná mřížka s logem výrobce na chladiči). Potěšilo nás také, že se dá celé chladicí zařízení jednoduchým zásahem rozšířit i o chladič GPU nebo čipsetu. Výrobce myslel i na maličkosti jako jsou magnetky pro připevnění chladicích komponent uvnitř PC nebo pro jejich přichycení v případě, že máte magneticky neaktivní hliníkovou skříň. Zklamalo nás, že navzdory očekáváním zabíral Aquarius v PC hodně místa, navíc se zmocnil obou větráčkových konektorů přítomných na námi testované desce. V chlazení odvedl statečný kus práce, ale byl poněkud nečekaně poražen výrazně levnějším produktem od DataCooleru. TNTrade si tento model cení na 6 080 Kč vč. DPH, což se nám vzhledem k nepříliš výhodnému poměru cena/výkon zdálo pro běžného uživatele trochu moc. Aquarius II se asi zabydlí v počítači movitého počítačového nadšence, ochotného si s vodním chlazením hrát a experimentovat. Takový entuziasta po jistém experimentování asi dosáhne ještě nižších provozních teplot.

Aquacool Crystal

Posledním výrobkem na kapalinové bázi, který jsme podrobili testu, byl Aquacool Crystal od firmy Aquacool. Tuto nedávno inovovanou sestavu jsme získali na test exkluzivně jako vůbec první tištěný časopis. Veškeré potřebné zařízení k nám dorazilo v klasickém poštovním balíku, v němž se ukrývalo čerpadlo značky EHEIM s příkonem 5 W, masivní radiátor, návod v češtině, asi 5metrová silikonová hadice, expanzní nádobka, stříbrná pasta na procesor a konečně tři různé chladicí vaničky (CPU, Northbridge, GPU). Jedná se tedy o komplexní řešení pro chlazení celého PC vodou, jež lze navíc umístit jak uvnitř, tak i vně počítače. Objemný černý radiátor je vybaven dvěma velkými nízkootáčkovými ventilátory a důkladným žebrováním, takže při provozu nevydával takřka žádný hluk. Čerpadlo s průtokem kapaliny 600 litrů za hodinu po řádném odvzdušnění také prakticky neuslyšíte. Měděné těleso chladiče s plexisklem na povrchu nejenže vypadalo více než efektně, ale navíc také velmi dobře plnilo svou funkci. Spona na procesor je chytře vybavena škálovatelným přítlakem, který se přitahuje nebo uvolňuje imbusovým klíčem. Vanička pro chlazení GPU je kompatibilní s většinou dnes prodávaných grafických karet s čipy ATI i nVidia, navíc díky ploché konstrukci nezabírá místo pro PCI sloty. Rovněž chlazení čipsetu výrazně napomáhá stabilitě celého systému; vývody kapaliny z této chladicí vaničky vycházejí kvůli usnadnění manipulace kolmo. Při aplikaci vodního chlazení na CPU, GPU i Northbridge zároveň se chladicí kapalina pochopitelně ohřívala o něco rychleji, avšak díky velkému objemu vody uvnitř koloběhu setrvávala teplota na stále rozumných hodnotách. Bezchybné propojení jednotlivých chladicích prvků hadičkami zaručují důkladné jisticí šrouby, k jejichž úplnému dotažení se nebojte použít více síly.

Smontování celé sestavy nám trvalo trochu déle než v předchozích případech, dá se tedy předpokládat, že nezkušenému uživateli by instalace mohla činit jisté potíže. Naštěstí se dá každá nesnáz zvládnout s asistencí přehledně zpracovaného manuálu. Potěšilo nás, jak profesionálním dojmem na nás tento výtvor zapůsobil i přes skutečnost, že se nejedná o výrobek od žádného ze světově proslulých výrobců chlazení. Produkt Aquacool Crystal můžete stejně dobře používat jako interní i externí řešení, vše záleží jen na tom, kam se rozhodnete umístít výměník. Díky stavebnicovému systému nadto můžete provádět podobné experimenty jako v případě Aquaria II. Reálný výkon sady Aquacool Crystal hovoří dostatečně důrazně sám za sebe, v našich zkouškách v žádném případě nezklamal, konečně podívejte se přímo do výsledků testu. Po důkladné úvaze jsme přišli pouze na jeden dílčí nedostatek: čerpadlo se připojuje přímo do elektrické sítě, takže vám zabere další místo v zásuvce. Na stránkách firmy Aquacool (http://www.aquacool.cz) lze systém objednat za 5 560 Kč vč. DPH. Řešení pro chlazení samotného procesoru přijde na 2 990 až 4 190 Kč, v závislosti na druhu použitého čerpadla a podle procesorové platformy (P4/Athlon).

Praktické tipy a triky pro instalaci

1)Před pořízením vodního chlazení si dobře zvažte, vyplatí-li se vám vůbec investice s ním spojené. Pokud váš systém vykazuje dostatečnou stabilitu s běžným chladičem a vy se nehodláte věnovat overclockingu, nemáte důvod o něčem takovém vůbec uvažovat. Vodní chlazení má smysl ještě pro vyznavače maximální tichosti při provozu PC, ale spočítejte si, na kolik tisíc korun by vás v tomto případě přišlo ztišení počítače o pouhých několik decibelů.

2)Mohou se objevit jisté problémy s vestavěním "vodníka" do malých počítačových skříní nebo desktopů, kde se místo pro další dráty a hadičky hledá jen s velkými potížemi. U středně velkých skříní typu miditower apod. se možná také setkáte s jistými nesnázemi při montáži, ale ty se dají v krajní nouzi vyřešit pomocí několika mechanických úprav za přispění vrtačky, kleští či pájky. Opět platí, že méně zruční postoupí tuto práci někomu dovednějšímu. Pozorně si pročtěte návod k použití, s vodou volně tekoucí v počítači není žádná legrace, při nesprávné manipulaci může snadno dojít k poškození vašeho zdraví nebo některé ze součástí PC.

3)Nepoužívejte velké množství teplovodivé pasty, uvědomte si, že méně může být někdy více. Dbejte spíše na to, aby byl chladič v místech, kde se dotýká procesoru, naprosto hladký a bez škrábanců. Mohli byste se domnívat, že nerovnosti v řádech mikrometrů nemají na efektivitu chlazení pražádný vliv, ale opak je pravdou. Kvalitní povrch stykové plochy chladiče má na chladicí výkon podstatný vliv. Zkontrolujte raději ještě jednou, zda jste chladič umístili rovně a stabilně. Pokud nezajistíte, aby procesor těsně přiléhal k chladiči, nikdy nedosáhnete uspokojivých výsledků chlazení. Dejte pozor i na zdroj: pokud jej máte slabý (200W nebo 235W), zauvažujte o pořízení výkonnějšího, čerpadla a větráčky vodního chlazení si totiž nárokují větší příděl elektrické energie.

4)Než chladicí soustavu definitivně nainstalujete do PC, vyzkoušejte ji alespoň jednou mimo skříň. Získáte tak alespoň neocenitelnou stoprocentní jistotu, že nikde nic nepoteče. Zvláštní pozornost zasluhují všechny spáry a také místa napojení hadiček, právě tam se může teoreticky objevit voda. Pokud se už voda dostane mezi komponenty, okamžitě PC odpojte od elektrické sítě a vyhledejte odborný servis. Snažte se důsledně dodržovat přiložený návod k použití, všechny ostatní zásahy jsou na vlastní nebezpečí.

5)Jak si udělat z interního chlazení externí? Jak bylo řečeno již v úvodu, interní vodní chlazení trpí jistými neduhy, které lze odstranit poměrně jednoduchou úpravou. Nad panelem vodního chlazení, kde se mimo jiné nachází radiátor a větrák, v každém případě vynechejte jednu 5,25" pozici pro náležitý odvod vzduchu. Na vynechané pozici dále odstraňte záslepku, právě tudy poputuje horko ven z vašeho počítače. To by již sice mohlo stačit, ale vy určitě znáte fyzikální poučku o tom, že teplý vzduch stoupá vzhůru, a proto ve finále zakončíte úpravu jednoduchým odvaděčem vzduchu napříč 5,25palcové pozici. Tím navíc zabráníte tomu, aby se vzduch dostával zpět k ostatním komponentám PC. Pokud by vzduch stále necirkuloval optimálně, nabízí se východisko ve formě menšího tichého větráku, vyfoukávajícího žár ven. Druhá varianta téhož již bude vyžadovat menší zásah do plechu na vaší počítačové skříni. Umístěte hlavní modul "vodníka" do nejvrchnější 5,25palcové polohy. Aby mohl vzduch spolehlivě odcházet ze skříně pryč, navrtejte nad ním do plechu několik větších i menších děr. Pokud vám záleží na vzhledu takto upravené bedny, uspořádejte tyto větrací dírky do libovolných zajímavých obrazců nebo je opatřete nějakým pohledným nasávacím ventilátorem. V námi testovaném případě činil rozdíl před a po těchto úpravách asi 20 ?Celsia, což nelze ani náhodou považovat za zanedbatelnou hodnotu. A rázem máte dokonalé interní provedení s kladnými vlastnostmi externího.

6)Udržujte vaše vodní chlazení v dobré kondici. Užívejte jen destilovanou vodu (nebo jinou doporučenou tekutinu), jinak riskujete, že se chladicí systém brzy zanese nečistotami. Zoxidované součásti nadto daleko hůře odvádějí teplo. Kontrolujte pravidelně stav vody, čas od času doporučujeme celý systém rozebrat a vyčistit.

§§§§§


Zvuková smršť z osmi stran - Přehled tří zvukových karet s podporou 7.1

Lukáš Erben

c03p0703

Osm je víc než sedm a sedm je víc než šest. No a šest je, světe div se, víc než čtyři či dva. My sice této elementární matematice výrobců zvukových karet příliš nevěříme, avšak na nové osmikanálové zvukové karty jsme byli přesto zvědavi. V redakci se nakonec sešly tři najednou od firem Audiotrak, Creative a M-Audio.

Audiotrak Maya 7.1 Gold

Maya 7.1 Gold je jednou z prvních 7.1 karet, které se na trhu objevily. Na český trh sice dorazila o něco později, i tak ale může směle konkurovat svými funkcemi a možnostmi karty Audiotrak už tradičně osloví především poloprofesionální hudebníky, kteří dokáží využít některé specifické funkce.

Na rozdíl od konkurentů nenabízí Maya vyšší rozlišení než 16bit/48 kHz. Na druhou stranu však umí některé zajímavé triky například duplikování výstupů z kanálu 1 a 2 (stereo) do ostatních výstupů, či podporu Phantom Power na vstupu pro mikrofon. Pro zpracování zvuku jsou zajímavé údaje o SNR 86 dB na vstupu, 96 dB na výstupu kanálu 1 a 2 a 88 dB na výstupu ostatních kanálů. Samozřejmá je podpora Dolby Digital EX a DTS ES, digitální výstup je optický. Z herních API jsou podporována především A3D a EAX do verze 2. Přestože karta podle výrobce pochopitelně podporuje plně duplexní provoz, při testování programem RMAA jsme právě s duplexním režimem měli značné problémy. Mezi přiloženým softwarem naleznete Win DVD 4.0, nTrack studio a Maven 3D Pro.

M-Audio Revolution 7.1

Značka M-Audio je na našem trhu sice poměrně krátkou dobu, naše nedávné zkušenosti s externími zvukovými moduly tohoto výrobce ale napovídají, že se jedná o vážného konkurenta zejména mezi zvukovými zařízeními pro nejnáročnější uživatele a poloprofesionály.

Karta Revolution 7.1 naše očekávání rozhodně splnila. Poměrně malá zvuková karta je postavena na čipu VIA Envy 24 HT pravděpodobně jediném cenově dostupném čipu, který nabízí plné rozlišení 24bit/192 kHz ve všech sedmi kanálech. Většina zvukových karet (dokonce i Audigy, a do jisté míry též Audigy 2) je totiž omezena specifikacemi AC\97, které určují, že veškeré zpracování zvukových signálů probíhá interně v rozlišení 48 kHz jedním z nejčastějších neblahých důsledků bývá zbytečné resamplování (a tedy riziko ztráty kvality) CD-Audio ze 44 na 48 kHz i při pouhém přehrávání zvukového CD v mechanice. Dlužno ovšem podotknout, že kvůli omezením operačních systémů Microsoftu je nevyšší rozlišení, tedy 192 kHz, dostupné pouze uživatelům Windows XP SP1. Navíc (podobně jako u Audigy 2) jakmile použijete některé z prostorových efektů (karta využívá engine Sensaura), musíte se smířit s maximálním rozlišením 48 kHz.

Přehrávání DVD je samozřejmě bezproblémové o dekódování se sice stará softwarový přehrávač (přiložen je WinDVD 4), karta ale nabízí nastavení hlasitosti pro jednotlivé kanály či vzdálenosti mezi kanály pro lepší vyladění domácího kina. SPDIF výstup funguje pochopitelně i jako průchozí pro AC3 či DTS stream z DVD. Bohužel prozatím není dostupný software pro přehrávání DVD-audio. Karta podporuje i herní 3D zvuk nezvládá ale nejnovější formáty EAX (3 a 4) a zpracování 3D zvuku zatěžuje procesor přece jen o něco víc, než je tomu u převážně "herních" karet Creative či Hercules. Softwarové vybavení zahrnuje hru Tony Hawk Pro Skater 3, Mixman Sudio a VJ Lite.

Creative SB Audigy 2 ZS

Nové verzi karty Audigy 2 přibyl pouze jediný kanál, neboť původní karty Audigy 2 podporovaly formát výstupu 6.1. Po hardwarové stránce se toho tedy u Audigy 2 ZS mnoho nezměnilo, nejedna zajímavá novinka se ale odehrává v oblasti softwaru. Příznivce her jistě potěší zejména čtvrtá generace rozhraní EAX, která bude k dispozici formou upgradu ovladačů (doufejme, že i pro starší karty Audigy/Audigy2). Nové EAX zvládá paralelní zpracování a mixování akustiky několika prostředí. Nová verze softwaru pro přehrávání a správu hudby, Creative Media Source, nyní lépe spolupracuje s přenosnými zařízeními jako je MuVo či JukeBox a zvládá crossfading skladeb podle rytmiky (BPM). V krabici naleznete také plné verze her Tomb Raider: Angel of Darkness a velmi kvalitní Rainbow Six 3: Raven Shield. V oblasti domácího kina jsou podporovány Dolby Digital EX a DTS ES (DVD přehrávač je součástí bohatého softwarového vybavení).

Společnost Creative naštěstí pamatuje i na odpovídající reprosoustavy k Audigy 2 ZS (či jiné libovolné 7.1 zvukové kartě) si můžete pořídit buď relativně levné 7.1 reproduktory Inspire 7700, vhodné spíše pro hry a sledování filmů na PC, nebo podstatně dražší a nesrovnatelně kvalitnější GigaWorks S750, které by měly na trh přijít koncem roku.

Všechny tři zvukové karty nabízejí výrazně lepší kvalitu zvuku než integrovaná řešení (vč. těch lepších jako je nForce MCP-D) či starší zvukové karty (SB Live!). Rozdíl ale budete vnímat pouze na kvalitních reproduktorech (MegaWorks THX, Logitech Z/THX) či se špičkovými sluchátky. Nejlepší výstupní kvalitu i parametry výstupu nabízí M-Audio Revolution 7.1, kterou bychom doporučili náročným posluchačům i příznivcům domácího kina. Creative Audigy 2 ZS nabízí také výborný zvuk, a jako jediná navíc podporuje nejnovější formáty 3D zvuku a přehrávání DVD-audio. Pokud vás tedy zajímají hry a domácí kino, je pro vás Audigy 2 ZS nejlepší volbou. Maya 7.1 Gold od Audiotraku je vhodná spíše pro ty, kdo chtějí flexibilnější kartu pro práci se zvukem, která také zvládá domácí kino. Za zmínku jistě stojí, že všechny tři karty podporují standardy ASIO.

Všechny tři zvukové karty nabízejí výrazně lepší kvalitu zvuku než integrovaná řešení (včetně těch lepších jako je nForce MCP-D) či starší zvukové karty (SB Live!). Rozdíl ale budete vnímat pouze na kvalitních reproduktorech (MegaWorks THX, Logitech Z/THX) či se špičkovými sluchátky. Nejlepší výstupní kvalitu i parametry výstupu nabízí M-Audio Revolution 7.1, kterou bychom doporučili náročným posluchačům i příznivcům domácího kina. Creative Audigy 2 ZS nabízí také výborný zvuk, a jako jediná navíc podporuje nejnovější formáty 3D zvuku a přehrávání DVD-audio. Pokud vás tedy zajímají hry a domácí kino, je Audigy 2 ZS nejlepší volbou. Maya 7.1 Gold od Audiotraku je vhodná spíše pro ty, kdo chtějí flexibilnější kartu pro práci se zvukem, která také zvládá domácí kino. Za zmínku jistě stojí, že všechny tři karty podporují standardy ASIO.

Audiotrak Maya 7.1 Gold

flexibilní velmi dobrý zvuk

pouze 16bit/44 kHz

K testu zapůjčila firma: Disk Multimedia www.disk.cz

Cena vč. DPH: 3 089 Kč

MS-Audio Revolution 7.1

excelentní zvuk

24/192 ve všech kanálech

vyšší zátěž CPU při zpracování 3D zvuku

K testu zapůjčila firma: Disk Multimedia www.disk.cz

Cena vč. DPH: 3 989 Kč

Creative Audigy 2 ZS

nejširší podpora herních standardů

výborný zvuk, DVD-audio přehrávač

resamplování CD-audio

K testu zapůjčila firma: Creative Labs, www.creative.com

Cena vč. DPH: 4 100 Kč

K čemu je dobrý zvuk 7.1?

Pokud ve vás hlodají pochyby nad tím, k čemu že je vlastně těch osm kanálů dobrých, pak vítejte do klubu, i my máme o jejich výhodách své pochybnosti. Zejména pokud upgrade zahrnuje i koupi nových reproduktorů či recieveru. Nemalým problémem může navíc být rozmístění reproduktorů. Se sedmi satelity se život značně komplikuje jen málokdo touží mít ve své pracovně změť kabelů mnozí dokonce zcela oželí prostorový zvuk a dají raději přednost stereofonním reproduktorům se subwooferem. Hlavní hnací silou dvou nových kanálů jsou nové formáty domácího kina Dolby Digital EX a DTS ES, které dokáží ony nové kanály využít zvuk v tomto formátu nabízejí ale pouze některá z nejnovějších nebo nedávno vydaných DVD. Za situace, kdy roste množství základních desek obsahujících integrovaný šestikanálový zvuk, není jednoduché prodávat klasické 5.1 zvukové karty. Zdaleka ne každý docení rozdíl v kvalitě zvuku či lepší konektivitu, zatímco velký nápis 7.1 je dost výmluvný. Podle nás je kvalita zvuku důležitější než počet kanálů. Všechny karty podporující 7.1 (či 6.1) výstup lze ostatně používat i v "nižších" režimech spokojíte-li se tedy s pouhými šesti kanály, můžete si ponechat oblíbenou reprosoustavu i reciever.

Na druhou stranu musíme přiznat výrobcům reproduktorů i karet snahu umožnit uživatelům vychutnat schopnosti zvukových karet skutečně naplno. Pochvalu v tomto směru zaslouží Creative, který (na rozdíl od konkurentů) pro nové vícekanálové karty uvádí vždy alespoň jeden odpovídající model reproduktorů. To platí i pro konfiguraci 7.1 majitelé nových karet Audigy 2 ZS (ale i jiných 7.1 zvukových karet) mají na výběr ze dvou reprosoustav relativně levné Inspire T7700, určené hlavně pro hraní a sledování filmů na PC, a luxusní GiGaWorks S750 THX, jejichž výkon a vlastnosti stačí i pro ozvučení obývacího pokoje.

§§§§§


Pálíme na DVD - Přehled mechanik pro zápis na DVD+RW i DVD-RW (CD) I

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

c03p0704

Situace na trhu optického zálohování se za posledních 12 měsíců notně změnila, a to především ve prospěch nás, uživatelů. Vysoké pořizovací náklady DVD vypalovacích mechanik jsou minulostí a s příchodem duálních modelů je, zdá se, překonán i problém nekompatibility formátů výrobců sdružených do DVD Fóra a DVD Aliance. Ruku v ruce se snižováním cen vypalovacích mechanik jdou dolů i náklady na pořízení médií. Ta nejlevnější, určená pouze pro zápis, se dají pořídit za zhruba 50 Kč, přepisovatelná média pak v závislosti na rychlosti stojí od 100 do 200 Kč.

Na našem trhu je v současné době jedenáct DVD mechanik vypalujících v obou formátech, což představuje pro uživatele poměrně slušný výběr, který se nemusí stydět ani před nabídkou na západních trzích. Tam se sice dají sehnat ještě další mechaniky, ale jde spíše o u nás méně přítomné značky jako jsou Memorex, Iomega či Lacie. Zmiňovaných jedenáct mechanik však neznamená, že jde pokaždé o zcela originální produkt. Někteří výrobci totiž pod svou hlavičkou prodávají OEM mechaniky jiných firem. Proto se v testu setkáte s jednou trojicí a jednou dvojicí prakticky identických, ale jinak označených produktů, jež se od sebe liší jen logem a verzí firmwaru.

Rozdíly mezi jednotlivými mechanikami jsou především v rychlosti čtení a zápisu. Zatímco podle čtení se dají produkty rozdělit do dvou kategorií, zápis nám startovní pole doslova roztříští. Mechaniky se liší zejména v rychlosti ukládání dat na média CD-R a CD-RW a v rychlosti přepisu ve formátu DVD+RW. Ojedinělým případem vyčnívajícím v kategorii DVD+R je Plextor PX-708A s osminásobnou rychlostí zápisu. Zajímavější nežli většinou pouze drobné rozdíly při vypalování, jsou ale použité technologie. Zde stojí za pozornost především model LG GSA-4040 schopný zápisu na DVD-RAM, Plextor PX-708A s podporou Mt. Rainier a MSI DR4-A, umožňující díky technologii HD Burn vypálit na některá CD-R média s kapacitou 80 minut až 1,4 GB dat.

Testování mechanik jsme prováděli na počítači osazeném základní deskou Intel D875PBZ s čipovou sadou Intel 875P, s procesorem Pentium 4 3,2 GHz HT a 512 MB DDR SDRAM paměti. Pro změření rychlosti čtení a zápisu jsme použili programy CD Speed (2.10) a DVD Speed (0.53B). Ty si poměrně bez problému poradily se všemi mechanikami tam kde se vyskytly problémy, šlo většinou o chybu programu, neboť Nero zvládlo data na dané médium vypálit bez problému. Jedinou mechanikou, která při testech nezvládla zápis, byl Plextor PX-708A. Testy s DVD-RW médiem byly předčasně ukončeny jak v CD Speedu, tak v Neru a jde tedy buď o nekompatibilitu s daným médiem (v tomto případě Maxell), nebo o vadu konkrétního kusu. Jen stěží si lze představit, že by Plextor prodával mechaniku bez otestování.

Co se týče médií, prošla nám jich rukama celá řada. Sedmdesátiminutové disky CD-R pocházely od firmy Imation, CD-RW média pro zápis v desetinásobné a šestnácti až dvacetičtyřnásobné nesla značky Memorex, resp. Verbatim. Většinu DVD médií poskytla do testu firma Diskus a šlo o značky Philips (DVD+R 4x a DVD+RW 2.4x) a Imation (DVD-R 4x). K změření rychlosti zápisu na DVD-RW jsme použili médium Maxell ve verzi 1.1, tedy s dvourychlostním zápisem. Poslední médium, které jsme použili, pocházelo od firmy AOpen a měřili jsme s ním rychlost zápisu ve formátu DVD+RW u mechanik BTC a Gigabyte.

Vzhledem k velkému množství médií na trhu je pochopitelné, že jen málokterý výrobce si dovolí garantovat bezchybnou funkčnost svého produktu bez ohledu na vybrané médium, a firmy tak na svých stránkách obvykle uveřejňují seznam těch kompatibilních. Vzhledem k tomu, že naše média se v tabulkách problematických mechanik nevyskytovala, nelze výsledky považovat za univerzálně platné. Co však lze, je ocenit univerzální mechaniky, které alespoň v našich testech prokázaly nejlepší schopnosti. Takovým produktem je například Lite-On LDW-411S, jejž můžeme díky výborným výsledkům a příjemné ceně jednoznačně doporučit.

Asus DRW-0402P/D

Asus patří mezi jedny z nejznámějších výrobců počítačových komponent a také na trhu optických mechanik se pohybuje již řadu let. Její novinka DRW-0402P/D je již třetím modelem se zápisem na DVD, avšak prvním, který podporuje i formát DVD+R/RW. Vnitřek ale v žádném případě nepochází od Asusu, a setkáváme se zde vlastně poprvé s modelem Pioneer DVR-A06, převlečeným do jiného kabátku. Mechanika provedením nevybočuje z průměru, někomu by ale mohlo chybět tlačítko pro přehrávání disku. Softwarová výbava je obsažena na dvou CD a skládá se z vypalovacího softwaru Sonic RecordNow DX ve verzi 4.6 a DLA 4.0, DVD přehrávače Asus DVD Player (jedná se o PowerDVD XP 4.0) a z aplikace Ulead DVD Movie Factory 2 SE. S tou je možné vypalovat vlastní DVD, SVCD a VCD kompilace. Chování mechaniky vcelku odpovídá výsledkům obou produktů postavených na stejném základě, zdaleka však v našich testech neodpovídalá papírovým specifikacím. Obzvlášť patrné to je u čtení CD a vypalování ve formátech DVD-R i DVD+R. Přístupová doba u CD i DVD také neodpovídala uváděným parametrům. Jedno plus ale této mechanice patří. Mezi trojicí prakticky identických modelů je výrazně nejlevnější.

Cena vč. DPH: 5 978 Kč

BTC 1004IM

I když jsme se s BTC 1004IM v minulosti nesetkali, přesto nám ve srovnání s ostatními přišla povědomá. Stejně jako Asus nebyla BTC originální mechanikou, a tak v podstatě identický model najdete níže v podání Gigabytu. Bohužel se nám nepodařilo zjistit, od kterého výrobce tento model původně pochází. Samotná mechanika se vzhledově nevymyká zaběhnutým standardům a má i tlačítko pro přímé přehrávání disků. Firmware ve verzi 0043 je poněkud novější, než u zmiňovaného Gigabytu. Vzhledem k tomu, že testovaný model byl dodán v bulkové verzi, nebyl k němu dodán žádný software. To sice znamená snížení pořizovacích nákladů, avšak při práci s mechanikou budete muset používat méně kvalitní freewarové a sharewarové aplikace, nebo si plný software dokoupit. Co se týče samotné mechaniky, při testech jsme zaznamenali poměrně solidní výsledky při čtení a zápisu na CD a při zápisu na DVD. S médiem DVD+RW si mechanika nerozuměla pouze v CD Speedu, Nero data vypálilo bez problému. Bohužel větší problémy měl tento kus se čtením DVD disků, s přístupovou dobou a ani rychlost zápisu na CD-RW nebyla zrovna nejvyšší. Navíc nám mechanika při testech pokazila jedno CD-R médium.

Cena vč. DPH: 5 124 Kč

Gigabyte GO-W0404A

Jak jsme se zmínili, máme v testu jedenácti DVD+/-RW vypalovaček jednu dvojici a jednu trojici zcela identických produktů. Zatímco v případě Asusu, Necu a Pioneeru se nám podařilo originálního původce mechaniky zjistit, u BTC a Gigabytu si jisti nejsme. To, že jde o technologicky stejné produkty, však dokládá přední a zadní panel i shodný způsob značení firmwaru. Programové vybavení této mechaniky tvoří dva kompaktní disky, obsahující kompletní balík vypalovací aplikace Nero, softwarový DVD přehrávač PowerDVD XP 4.0, program MediaShow a utilitu PowerProducer určenou pro práci s videem. I když jde v případě tohoto modelu a mechaniky BTC o identické produkty, při testování jsme získali mírně odlišné výsledky především při čtení DVD disků. To může být zapříčiněno odlišným firmwarem, s podivem je ale fakt, že verze u BTC je novější. Výsledky Gigabytu GO-W0404A jsou velmi slušné a v podstatě kopírují papírové předpoklady, vyjma udávané rychlosti zápisu na kompaktní disky a jejich čtení. I tak se ale získané hodnoty pohybují mezi nejlepšími a při práci s CD dosahuje tato mechanika druhého nejlepšího výsledku. Velkou výhodu a body navíc znamená v očích uživatele i jedna z nejnižších cen.

Cena vč. DPH: 5 360 Kč

LG GSA-4040

Většina testovaných mechanik se od sebe odlišuje názvy, vzezřením a rychlostí. Co do použitých technologií je zajímavý pouze Plextor PX-708A, který podporuje Mt. Rainier, a produkt společnosti LG, jenž se jako jediný na trhu může pochlubit možností pracovat jak s DVD-R/RW a DVD+R/RW, tak s formátem DVD-RAM. Jeho výhoda spočívá v jednoduchosti, neboť s těmito médii lze pracovat jako s vyměnitelnými médii (floppy, ZIP), a to přímo z jednotlivých aplikací. Nevýhodou je poměrně malé rozšíření a neschopnost většiny běžných DVD mechanik tato média přečíst. Uvnitř balení, v kterém jsme mechaniku obdrželi, se mimo jiné nacházelo několik užitečných aplikací. Důležitý je především vypalovací program B\s Recorder Gold5, program B\s CLIP a utilita NeoDVD pro tvorbu DVD disků, určená majitelům digitálních videokamer. Ani zde nechyběl přehrávač PowerDVD. Od parametrů uváděných v technické specifikaci se mechanika LG odchýlila při čtení z CD-ROM a DVD disků a při vypalování na CD a DVD-R média, kde dosáhla pouze polovičního výkonu. Hodnoty naměřené při vypalování v DVD+R, DVD+RW a DVD-RW i přístupové doby jsou buď dodrženy, nebo je odchylka pouze kosmetická

Cena vč. DPH: 6 490 Kč

Lite-On LDW-411S

Hned na první pohled se model LDW-411S společnosti Lite-On od ostatních mechanik odlišuje. Nejen tím, že je zcela originální i co se týče vnitřku a nemá v testu žádné "dvojče", ale odlišuje se i délkou. Zatímco všechny mechaniky mají standardní rozměry, Lite-On LDW-411S je zhruba o dva centimetry kratší. Softwarová výbava této vypalovačky patří, vyjma modelů v bulku, k nejslabším v testu. Obsahuje totiž pouze utilitu pro vypalování MyDVD od společnosti Sonic a DVD přehrávač PowerDVD XP 4.0, který se pomalu, ale jistě stává nejoblíbenější bundlovanou aplikací. Co se týče výsledků naměřených během testování, patří DVD mechanika Lite-On LDW-411S jednoznačně mezi favority na našem trhu. Nejenže hodnoty zápisu na DVD striktně odpovídají technickým specifikacím, ale přístupové doby jsou velmi konstantní a patří k nejlepším mezi testovanými modely. U DVD tvoří rozdíl mezi touto mechanikou a druhou v pořadí dokonce 17 ms, tedy zhruba dvacet procent. Rychlost čtení a zápisu u CD opět neodpovídá parametrům, ale tento neduh trápí všechny účastníky testu, a hodnoty Lite-Onu jsou po BTC a Gigabytu třetí nejvyšší. Tuto mechaniku nám do testu dodali hned dva distributoři, a to Actebis a ELAP.

Cena vč. DPH: 5 389 Kč

MSI DR4-A

Model DR4-A je první DVD vypalovací mechanikou Microstaru, a hned jde o multiformátový model. Od ostatních účastníků testu se navíc odlišuje ve dvou zásadních bodech. Prvním je 8MB vyrovnávací paměť, druhým podpora technologie HD Burn. S ní dokáže tato mechanika na některá 80minutová média vypálit až dvojnásobné množství dat, tedy úctyhodných 1,4 GB. Takové médium by pak po úpravě firmwaru měly umět přečíst i běžné mechaniky DVD-ROM. Softwarová výbava patří v testu k těm lepším a její součástí je přehrávač PowerDVD XP 4.0, utilita EasyWrite, program MyDVD pro tvorbu vlastních DVD projektů, a nechybí ani populární Nero. Jak je vidno v tabulce, drží se MSI DR4-A papírových předpokladů především při vypalování na DVD média, výborného výsledku dosáhla i v přístupové době na CD. O trochu hůře je na tom při přistupování na DVD a při vypalování na kompaktní disk. Problémy při vypalování na DVD+RW se objevily pouze v testovacím programu CD Speed, Nero s médiem spolupracovalo bez problémů. Nezpochybnitelným kladem tohoto modelu je nízká pořizovací cena, za kterou získáte zmiňovanou možnost zdvojnásobit kapacitu běžných CD.

Cena vč. DPH: 5 368 Kč

NEC ND-1300A

Model ND-1300A je již druhou DVD vypalovací mechanikou společnosti NEC, ale stejně jako v případě ostatních výrobců vyjma Sony, jde o první multiformátový produkt. NEC na rozdíl od jiných firem používá své vlastní součásti, a nejde tedy o OEM model jiného výrobce. Mechanika samotná je na první pohled vcelku obyčejná a chybí jí tlačítko pro přehrávání vloženého disku. Spolu s modelem tchajwanského výrobce BTC je NEC ND-1300A jediným produktem v testu, který k nám dorazil v tzv. holém provedení, tj. bez krabice a náležitého příslušenství. Tento fakt se odráží především v ceně, která je nejnižší v testu. To je u mechaniky renomovaného výrobce rozhodně bodem k dobru. Co se týče výsledků testů, tak nadšeni jako cenou už nejsme, a naměřené hodnoty jsou velmi nevyvážené. Největším zklamáním je asi rychlost čtení CD-ROM disků, kde je výsledek téměř třetinový oproti uváděným parametrům a je jednoznačně nejhorší v testu. Křivka grafu čtení je konstantní, avšak začíná pouze na devítinásobné rychlosti. Naopak vypalování na DVD média NECu rozhodně jde, a umístil se dvakrát na prvním a dvakrát na druhém místě. Podle papírových předpokladů dopadly testy vypalování na CD-R a CD-RW, a přístupová doba při čtení se od specifikací také příliš neliší.

Cena vč. DPH: 5 012 Kč

Pioneer DVR-A06

Podruhé v testu se setkáváme s DVD vypalovačkou Pioneer DVR-A06, nyní však pod hlavičkou jejího pravého výrobce. Tento model se od kolegů, vystupujících pod značkou Asusu a Teacu, liší logem a verzí firmwaru. Pioneer měl v době testu již třetí verzi a mechanika tak měla být teoreticky nejlepší. To se ale v testech výrazněji nepotvrdilo. Programové vybavení tvoří CD disky s programem Pinnacle Studio 8 SE a aplikací Pinnacle Instant CD/DVD, která může sloužit k tvorbě vlastních DVD projektů, ale zastoupí i běžné vypalovací programy jako je například Nero. Výsledky této mechaniky jsou v oblasti práce s kompaktními disky a při přepalování DVD v obou formátech velmi dobré, horší je to při zápisu na DVD-R a DVD+R média. Zde všechny tři mechaniky odvedly pouze tříčtvrteční výkon, což může být zaviněno i nekompatibilitou s médii. Ve formátu DVD+R ale žádný jiný model problémy neměl, a Plextor PX-708A navíc dokázal zapisovat i výrazně vyšší než garantovanou rychlostí. Tradičně horší jsou výsledky i u přístupové doby na CD i DVD disky. Body dolů pro Pioneer znamená i fakt, že je z trojlístku identických mechanik nejdražší a její cena je o celou tisícovku vyšší než cena Asusu DRW-0402P/D.

Cena vč. DPH: 6 999Kč

Plextor PX-708A

Další z průměru výrazně vyčnívající mechanikou v testu je PX-708A od zkušeného matadora oblasti optických zálohovacích mechanik, společnosti Plextor. Její model je nejen vnitřně originální a vnějškem atraktivní, ale zároveň jde o nejrychlejší produkt v testu, alespoň co se týče zápisu na DVD+R média. Jak jsme se přesvědčili, Plextor je schopen zvýšenou rychlost používat i v tuto chvíli, kdy nejsou na trhu žádná DVD+R média certifikovaná pro osmirychlostní zápis. Dalším plusem je podpora technologie Mt. Rainier. Uvnitř balení naleznete mimo jiné dvě CD s programy Pinnacle Studio 8SE, Nerem, DVD přehrávačem PowerDVD XP 4.0 a sadou užitečných aplikací PlexTools Professionals. Výsledky Plextoru PX-708A jsou velmi nevyvážené, a zatímco přístupové doby a zápis na CD-RW patří mezi nejlepší a zápis na médium DVD+R (Philips 4x) nemá konkurenci, čtení a zápis na kompaktní disky rozhodně není ideální, a zápis na DVD-R je vůbec nejslabší ze startovního pole. Problémy jsme měli i při testech vypalování DVD-RW, a to dokonce i v Neru. Při testech jsme navíc ztratili jedno CD-R médium. Dojem z této mechaniky tedy není nejlepší, nehledě na to, že její cena převyšuje zbytek pole o více jak sto procent.

Cena vč. DPH: 11 000 Kč


Pálíme na DVD - Přehled mechanik pro zápis na DVD+RW i DVD-RW (CD) II

Sony DRU-510A

Sony je jediným výrobcem, který stihl představit již druhý model duální DVD vypalovačky. Oproti předchozí DRU-500A se zvýšila rychlost přepisování CD, čtení DVD a zápis na DVD+R a DVD+RW. Sony je také jedním z výrobců, jež používají vlastní technologie, a jeho mechanika se od ostatních liší i vizuálně. Výhodou je i 8MB vyrovnávací paměť, kterou se mohou pochlubit pouze dva testované modely. Softwarové příslušenství Sony DRU-510A je obsaženo na DVD disku, což je opět rarita. Nechápeme, proč k tomuto logickému kroku nepřistoupilo více výrobců. Na disku naleznete vypalovací software RecordNow DX a MyDVD, softwarový DVD přehrávač PowerDVD XP 4.0 a aplikace Musicmatch Jukebox a Simple Backup. Jak je vidno z výsledků v tabulce, drží se Sony DRU-510A svých specifikací při všech zápisech na DVD a také při zápisu na CD-RW nosiče. Při vypalování na běžné CD-R médium a při čtení kompaktních disků výsledky trochu zaostávají za předpoklady, a výrazně horší je mechanika při čtení DVD. Přístupová doba u DVD disků je druhá nejhorší v testu. Příliš příznivá bohužel není ani cena. O devět korun levněji totiž pořídíte mechaniku LG, která za vynaložené prostředky zahraje podstatně více muziky.

Cena vč. DPH: 6 497 Kč

Teac DV-W50D

Třetí a poslední mechanikou v testu, postavenou na základech od Pioneeru, je model Teac DV-W50D. Ten k nám byl dodán s prvotní verzí firmwaru, s níž jsme také prováděli veškeré testování. Bohužel při zápisu na DVD-R došlo dvakrát po sobě k zaseknutí mechaniky zhruba v polovině procesu a k znehodnocení médií. Vzhledem k tomu, že v průběhu testů se na stránkách výrobce objevil nový firmware, upgradovali jsme mechaniku na verzi 1.06. Bohužel ani poté se problém nevyřešil a další pokus s DVD-R médiem dopadl úplně stejně. Vzhledem k tomu, že identické mechaniky podobné problémy neměly, může jít o vadu kusu. Softwarová výbava, kterou při koupi této mechaniky získáte, obsahuje především vypalovací software Nero od firmy Ahead, aplikaci Pinnacle Studio 8SE a DVD přehrávač WinDVD 4. Odhlédneme-li od problémů s DVD-R formátem, pak jsou hodnoty naměřené při testu shodné s modely Asusu a Pionneru. Dobré jsou výsledky čtení DVD disků a zápisu na CD-R a CD-RW média, průměrné jsou hodnoty čtení kompaktních disků, a opět se opakuje problém s třírychlostním zápisem na DVD-R a DVD+R média a slabší přístupové doby. Cenově byl však Teac DV-W50D v době uzávěrky druhou nejlevnější kombinovanou DVD vypalovačkou v našem testu.

Cena vč. DPH: 5 090 Kč

§§§§§


Střední proud digitálů - Digitální fotoaparáty s optickým zoomem do 20 000 Kč (CD) I

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0705

V tomto čísle PC WORLDu jsme se zaměřili také na digitální fotoaparáty. Chtěli jsme pokrýt velkou část nabídky střední třídy a tak se v našem přehledu můžete setkat jak s přístroji, které jsou určeny spíše pro amatéry, tak s fotoaparáty stylové kategorie, a stejně tak si můžete přečíst o univerzálních kompaktech, jimiž určitě nepohrdne i zkušenější uživatel. V zadání našeho testu jsme vycházeli z požadavků na dostatečně kvalitní digitální fotoaparát za rozumnou cenu, a proto jsme po dovozcích a distributorech požadovali minimálně 3megapixelový přístroj s nejméně trojnásobným optickým zoomem. Protože také cena je pro většinu zákazníků jedním z důležitých parametrů při rozhodování, striktně jsme stanovili maximální hranici na 20 tisíc korun včetně DPH.

Přístroje jsme hodnotili nejen z hlediska kvality fotografií, ale také podle způsobu, jakým se ovládají. Vzhledem k tomu, že velká část nastavení a práce s fotoaparátem se provádí prostřednictvím nabídek na displeji, je pro uživatele důležitá také rychlost firmwaru a zobrazovacích obvodů v přístroji.

Tento požadavek je obzvlášť silný u takzvaných elektronických zrcadlovek, tedy přístrojů s hledáčkem ve formě miniaturního LCD displeje. Jeho výhodou je možnost přímo v obraze poskytovat přesně stejný pohled, jaký bude uložen ve snímku, a vkládat do něj informace o expozičních parametrech či aplikovaných obrazových efektech. Mezi nevýhody patří hlavně povětšinou nedostatečné rozlišení, výrazně zhoršující podmínky při manuálním ostření, a velký tlak právě na rychlost zobrazování. A s ní mají problémy také některé z testovaných přístrojů.

Při samotných testech kvality jsme se zaměřili na obvyklé problémy, které provázejí současné kompaktní fotoaparáty, tedy na stále nekončící boj s obrazovým šumem (ať už barevným nebo jasovým), ostrost v detailech, která je dána spoluprácí objektivu s elektronikou, a také jsme si více všímali jedné z nejčastějších vad kompaktních objektivů chromatické aberace. Na CD přiloženém k časopise najdete neupravované originální snímky přímo z fotoaparátů, na kterých si můžete sami zkontrolovat, zda právě váš oblíbený přístroj v konkurenci uspěl či nikoliv. Zvláště podstatné výřezy z testovací fotografie jsou umístěny přímo v recenzích, i když je nutno připomenout, že v časopise mohou fotografie vypadat jinak než na monitoru počítače či vytištěné z fototiskárny nebo prostřednictvím některého z digitálních minilabů. Pro lepší zobrazení detailů jsou výřezy navíc také zvětšeny.

Jak už bylo řečeno, vzhledem k poměrně širokému rozptylu testu, který se týká hned několika kategorií fotoaparátů, jsme účastníky rozdělili tak, aby si mohli typičtí uživatelé vybrat přístroj přesně padnoucí do jejich potřeb. Zejména zkušenější zákazníci budou pravděpodobně volit některý z univerzálních kompaktů, ti méně zkušení a začátečníci pak sáhnou spíše po automatickém fotoaparátu, se snadným ovládáním.

HP PhotoSmart 735

V kategorii automatických fotoaparátů jsou požadavky na přístroj relativně menší, ovšem o to větší je tlak na jeho cenu. A přesně tento trend sleduje také HP PhotoSmart 735, vybavený třímegapixelovým snímačem. Přestože se hned pod výbojkou blesku schopného pracovat v režimech automatiky, proti "červeným očím", nuceného záblesku či nočního portrétu skví nápis 15x zoom, jde pochopitelně pouze o marketingový trik. Samotný optický zoom je trojnásobný (v ekvivalentním rozsahu 38-114 mm), další pětinásobný je zoom digitální, ovšem v třímegapixelovém fotoaparátu sníží jeho maximální nastavení efektivní rozlišení až na 0,6 megapixelu, takže na reálné použití můžete hned zapomenout, a spoléhat se prakticky jen na transfokátor optický. Fotoaparát má sice slot na paměťové karty SD/MMC, ale jako startovací balíček má uživatel k dispozici pouze 16 MB vestavěné paměti. Ovládání je díky stavovému displeji poměrně snadné, standardně bude uživatel měnit pouze režimy blesku, nastavení kvality ve třech stupních označených hvězdičkami a vybírat si fotografickým režim. Tlačítkem Mode cykluje výběr mezi plnou automatikou, časovanou spouští, sekvencí, makrosnímkem, sportovním režimem, krajinkou, portrétem a dvěma režimy priority clony. Pořízené snímky jsou dobře prokreslené, ovšem se znatelným chromatickým šumem a výrazným vlivem kompresních artefaktů, což je obzvlášť smutné, když uvážíme, že samotné soubory v nejvyšší kvalitě zabírají každý více jak 1,2 megabajtu. I přes kovový proužek, jímž jsou snad pro větší pevnost potaženy boční a vrchní strana, jde stále o přístroj maximálně pro poučené amatéry, kterým ale jejich požadavky může dobře splňovat. Očekávat však od něj cokoliv více, by byla chyba.

Cena vč. DPH: 9 490 Kč

Samsung Digimax 360

Taktéž třímegapixelový Samsung Digimax 360 téměř přesně za deset tisícovek patří do kategorie "posloužit a neurazit", tedy k přístrojům, od kterých toho nemůžeme očekávat příliš mnoho. K ovládání zde slouží rotační volič na vrchu přístroje (servisní nastavení, prohlížení, fotografování, videosekvence), a dále pak tlačítka na zadní straně. Mezi ně patří nastavení blesku (režim automatický, zakázaný, nucený, proti červeným očím a pomalá synchronizace), desetisekundová samospoušť, makrozáběr, nebo změna režimu expoziční automatiky. Další nastavení se provádí v menu, jehož rychlost je však neuvěřitelně pomalá. Samotný firmware a obrazový procesor zvládají však hbitě překreslovat obraz na displeji, i když prodleva při ostření je poněkud delší, než je obvyklé. Pořízené snímky mají ke skutečné kvalitě poměrně daleko problémem není ani tak šum, který se v této třídě vyskytuje prakticky pořád, ale zejména nepříliš dobrá konverze z RGBG matice CCD čipu do 24bitového obrázku, projevující se síťovým rastrem na fotografiích. Ze stejného důvodu mají snímky i menší ostrost, a horší prokreslení v tmavších partiích. Pozitivní je naopak dobrá práce elektroniky, schopné nastavit vyvážení bílé i při umělém osvětlení. Z dalších funkcí, které se mezi automaty nevidí tak často, je možnost ručního zaostření na 1 či 2 metry nebo do nekonečna, makrozáběry od 6 centimetrů a "auto-bracketing" produkující trojici snímků s posunutou expoziční hodnotou o 0 a ? 0,5 EV. Také videosekvence s rozlišením 320 x 240 bodů při 15 snímcích za sekundu a délkou omezenou jen kapacitou SD karty patří k tomu lepšímu, co je na trhu k dispozici. Digimax 360 od Samsungu je sice bohatě vybavený fotoaparát, ovšem s kvalitou výsledných snímků už nemusí být každý spokojen.

Cena vč. DPH: 9 990 Kč

Canon Digital IXUS 400

Stylová řada Digital IXUS od Canonu dnes zahrnuje hned několik typů, z nichž tím nejvybavenějším je IXUS 400. V těle skládajícím se z ušlechtilé oceli spolu s keramickými prvky (uváděném pod názvem Super Hard Cerabrite) se nalézá elektronika zastoupená zejména obrazovým procesorem Digic, který se stará o hlavní funkce fotoaparátu. Jako jediný produkt v řadě IXUS nabízí Canon Digital IXUS 400 také trojnásobný optický zoom (pokud pomineme už postarší, ale stále nabízený model IXUS V3), takže lze prohlásit, že na úkor stylovosti nebylo obětováno nic z funkcí. Ovládání je u Canonu v podstatě tradiční a skládá se ze dvou systémů nabídek přímo na displeji. V té základní, vyvolané tlačítkem Func, si uživatel může zvolit systém vyvážení bílé, korekci expozice, kvalitu a rozměr snímku, a ekvivalentní citlivost snímače. Přímá tlačítka ovládají fotografický režim (dávka, jeden snímek, samospoušť), nastavení blesku (5 voleb), ostření (autofokus, krajina, makro) a systém měření expozice. Pořízené snímky jsou precizně prokreslené, dobře doostřené a s minimem šumu, i když se na nich někdy objevuje vada chromatické aberace, daná přeci jen opticky slabším objektivem. Celkově ale patří k tomu nejlepšímu, co lze ve stylových přístrojích získat. Z dalších funkcí můžeme jmenovat oblíbené videosekvence (maximálně tříminutové) či zvukové komentáře snímků. Za pozornost stojí možnost tvorby nočních snímků s ručně ovládanou rychlostí závěrky (!), pochopitelně vybavená redukcí šumu, a velmi rychlý firmware, uplatňující se jak při ostření, tak v menu či při prohlížení pořízených fotografií.

Cena vč. DPH: 18 990 Kč

Nikon CoolPix SQ

Tento až téměř extravagantní kousek navazuje na design, který byl u fotoaparátů Nikon oblíbený před několika lety. Jeho tělo je totiž možné zlomit v polovině a otočit podél osy, a tak ze zcela plochého přístroje získat zajímavý a poměrně dobře uchopitelný fotoaparát. Nikon vsadil na rotační ovladač na vrchní straně, který dovoluje nastavit sevisní režim, pořizování videosekvencí, plně automatický režim, poloautomatiku a scénickou automatiku. Příslušné typy scény se pak volí v menu, kde lze vybírat z motivů portrét, party/interiér, noční portrét, pláž/sníh, krajina, západ slunce, noční krajina, muzeum, ohňostroj, makro, reprodukce, protisvětlo, sport, úsvit/soumrak a panorama asistent. To je ale tak bohatá nabídka, že si uživatelé spíše oblíbí nanejvýš několik typů scény, které budou používat. Na snímcích je patrné jen třímegapixelové rozlišení, i když prokreslení detailů není vyloženě špatné. Zásadním problémem je však enormní vliv jasového i barevného šumu, který je dobře vidět hlavně na jednolitých plochách a kterému neprospívá kompresní algoritmus s patrnými artefakty. V oblasti boje s šumem na fotografii je bohužel CoolPix SQ v tomto přehledu tím nejslabším hráčem. Na druhé straně některé zajímavé funkce, jako Best Shoot Selector, pomáhají i méně zkušeným uživatelům pořizovat ostré snímky, neboť jsou pomocí jednoduchého algoritmu schopny ze série rychle vyfotografovaných záběrů bleskurychle vybrat ten nejostřejší. Chcete-li opravdu superstylový přístroj, sáhněte po CoolPixu SQ, ale počítejte s tím, že pořízené fotografie ke špičce rozhodně patřit nebudou.

Cena vč. DPH: 14 490 Kč

Olympus m[mju:] 400 Digital

Stylový, ale stále ještě klasicky vypadající model m[mju:] 400 od Olympusu je odpovědí na rozmáhající se poptávku po malých a příjemných digitálních fotoaparátech. Klasická koncepce je vybavena odsuvnou krytkou objektivu, za kterou se tentokrát ukrývá optika s trojnásobným optickým transfokátorem. Olympus také minimalizoval ovládací prvky, takže vyjma tlačítek pro nastavení úrovně zoomu najdeme na zadní straně jen čtyři klávesy uspořádané do kruhu, a pod nimi ještě dvě tlačítka pro zobrazení pořízených snímků a potvrzení volby. Veškeré ovládací postupy se tedy provádějí přímo na displeji, což ne každému musí vyhovovat. Jak ohodnotit pořízené fotografie? Čtyřmegapixelové rozlišení je znát, a tak není velkým problémem ani nižší ostrost v detailech. Naproti tomu na stejnobarevných plochách je patrný barevný šum, a také zpracování diagonálních linií nepatří k tomu nejlepšímu. Poměrně dobře se však objektiv Olympus vypořádal s chromatickou vadou, která se objevuje jen ve velmi omezené míře. V obrazovém menu se dále dají nastavit programy scénické automatiky, jež zahrnují portrét, portrét s pozadím, krajinu, noční snímek a autoportrét. Nechybí ani možnost natáčet video v rozlišení 320 x 240 bodů, ovšem dlouhé jen 16 sekund. Zajímavostí konstrukce je také odolnost proti povětrnostním vlivům. Olympus m[mju:] 400 Digital má rozhodně co nabídnout tomu, kdo chce zajímavý a přitom relativně nenápadný fotoaparát, schopný pořídit poměrně slušné fotografie.

Cena vč. DPH: 14 990 Kč

Pentax Optio S4

Optio S4 od Pentaxu je stylový přístroj v kovovém těle, disponující 4megapixelovým snímačem a trojnásobným transfokátorem s optikou SMC Pentax. Rozměrově patří k těm nejmenším, ale jeho funkční výbava rozhodně není chudá. Ovládání je realizováno trojicí tlačítek a čtyřsměrovým ovladačem s potvrzovací funkcí, přičemž přímo lze volit režim práce blesku (5 modů), ostřicí režim, disponující i autofokusem se sedmi ostřícími body i manuálním ostřením, a samospoušť či dávkové snímání. Tlačítko Mode pak dovoluje zvolit jeden z 8 režimů, mezi kterými nechybí noční portrét, krajina, videosekvence (maximálně 1 minuta) nebo panoramata. Menu je dobře graficky propracované a snadno pochopitelné. Fotografie lze ale hodnotit poměrně obtížně, protože firmware dovoluje značné zásahy do způsobu jejich následného zpracování elektronikou. Ve standardním nastavení střední úrovně doostření je však patrný šum na stejnobarevných plochách, ještě zvýrazněný kompresním algoritmem, i když ostrost detailů je v tomto režimu obdivuhodná. Při snižování doostření se sice ztrácí zmíněný šum, ale klesá také prokreslení v detailech. Průměrné fotografie vykazují menší podíl barevného šumu při standardní citlivosti. Ostření i pohyb v menu jsou velmi rychlé, s výjimkou složitějších situací v interiéru, kde si autofokus vyžádá chvíli na rozmyšlení. Průhledový hledáček je téměř mikroskopický a lze jej používat snad jen v nouzi, a na druhé straně je zde bohatá výbava dalšími funkcemi. Jedná se o rychlý a přitom dobře vybavený miniaturní foťáček, ovšem se spornou kvalitou snímků.

Cena vč. DPH: 16 300 Kč

Canon PowerShot A80

Po úspěšném modelu PowerShot A70 přichází inovace v podobě typu A80. Obsahuje několik inovativních prvků, zahrnujících zejména v této třídě neobvyklý výklopný LCD displej či kovové součásti těla. Z hlavních parametrů stojí za zmínku 4megapixelový snímač, spolupracující s procesorem Digic a technologií iSAPS, a trojnásobný optický zoom s možností instalace dalších předsádek či konvertorů. Ovládání odpovídá dalším Canonům a zahrnuje rotační volič pracovních režimů (scénické programy, rychlá závěrka, pomalá závěrka, noční portrét, krajina, portrét; plně automatický režim, poloautomatický režim, preference clony, času, plně manuální mod a dva uživatelské režimy C1 a C2) spolu se čtyřsměrným ovladačem a tlačítky Func a Menu. Složitější volby se provádějí na displeji a zahrnují například vyvážení bíle, fotografický efekt, rozlišení, sílu komprese či korekci expozice. Pořízené fotografie nemají daleko k ideálu v této třídě, výborně hodnotíme účinnou redukci šumu, barevnou hloubku, a hlavně skvělou ostrost obrazu, ke které přispívají i změny v konstrukci objektivu (přidání dalších asférických členů). Jediným slabším momentem je schopnost automatického vyvážení bílé při umělém osvětlení, která nepracuje zrovna ideálně. K výhodám patří i až tříminutová videa s podporou nejlevnějších paměťových karet CompactFlash a inteligentní devítibodový autofokus. Celkově nabízí PowerShot A80 výbornou kvalitu fotografií, velmi bohatou nabídku funkcí, a díky napájení ze čtveřice tužkových baterií (případně NiMH akumulátorů) také extra dlouhou výdrž.

Cena vč. DPH: 14 990 Kč

HP PhotoSmart 945

Z vlastností HP PhotoSmartu 945 rozhodně nejvíce zaujme 8násobný optický transfokátor (tradičně u HP inzerovaný jako 56násobný v kombinaci s digitálním zoomem) a 5,3megapixelový CCD snímač. Přístroj se ovládá především rotačním voličem programů na vrchní straně, který zahrnuje sportovní režim, krajinku, portrét, snímání videosekvencí, plnou automatiku, preferenci času a preferenci clony. Zadní strana je vedle displeje doslova poseta spoustou tlačítek (celkem 7 + čtyřsměrný ovladač s potvrzovací středovou klávesou OK), a opět lze volit například funkční režimy blesku nebo ostřicí mody. Pořízené fotografie jsou na svou třídu průměrné, dobré je hlavně barevné podání. Problematicky vycházejí jednolité barevné plochy a diagonální linie, na nichž se podepisuje přílišné doostření a intenzivní kompresní algoritmus. Velkým problémem je všudypřítomná chromatická vada, objevující se i na nepříliš kontrastních rozhraních tmavé a světlé barvy. Dobře funguje technologie Retinex, kterou HP uvádí poprvé u tohoto modelu a jejíž účelem je inteligentní analýzou obrazu zesvětlovat místa, jež jsou vinou uživatele či světelných podmínek podexponovaná. Ovládání je komplikováno tím, že celý firmware, a zejména pak zobrazovací část má jen velmi slabý výkon, a tak se obraz na displeji i v hledáčku často trhá a zadrhává, během fotografování dokonce zmizí úplně. Dojem z cenově přijatelného 5megapixelu kazí průměrná kvalita snímků a velmi pomalé a trhané zobrazení.

Cena vč. DPH: 19 990 Kč


Střední proud digitálů - Digitální fotoaparáty s optickým zoomem do 20 000 Kč (CD) II

Minolta Dimage Z1

Zcela nový produkt v kategorii ultrazoomů představuje Minolta Dimage Z1. Disponuje 10násobným optickým zoomem, tedy transfokátorem v ekvivalentním rozsahu 38-380 mm, se kterým si můžete troufnout i na náročnější scény, a to vše za výbornou cenu. Samotné tělo s úctyhodným objektivem je vybaveno dobře patrným gripem pro pevné a jisté uchopení, kterého je třeba při práci s tak extrémní ohniskovou vzdáleností. Také u tohoto fotoaparátu je hlavním ovládacím prvkem rotační ovladač přímo na gripu s pěticí programů scénické automatiky (noční portrét, pláž/sníh, krajina, sportovní režim a portrét), programovatelnou automatikou, preferencí clony i času závěrky, plným manuálem a pochopitelně i plnou automatikou. V nabídce nechybí ani možnost snímání videosekvencí v délce až 150 sekund, a také klipů v rozlišení 640 x 480 bodů při 30 fps, jejichž délka však nemůže překročit 13 sekund. Na zadní straně hned vedle displeje se nachází čtyřsměrný ovladač s potvrzovacím tlačítkem a další tři funkční klávesy. Pořízené fotografie lze charakterizovat jako poměrně ostré a dobře prokreslené, i když na nich je patrné jen třímegapixelové rozlišení a občasný barevný i jasový šum. Z optických vad objektivu si uživatelé mohou povšimnout také časté chromatické aberace na ostrých rozhraních světlých a tmavých částí obrazu. Při prudších pohybech je slyšet klepání objektivu uvnitř těla přístroje. Celkově je tato Minolta zajímavým a především cenově přístupným ultrazoomem se snadným ovládáním a mnoha funkcemi, i když disponuje pouze průměrnou kvalitou snímků.

Cena vč. DPH: 15 990 Kč

Olympus Camedia C-5000Zoom

Horkou novinkou je model C-5000Zoom od Olympusu. V nabídce tohoto výrobce jde o vstup do doposud trochu opomíjeného segmentu dobře vybavených kompaktů za příjemné ceny. Na první pohled zaujme nekonvenčním vzhledem, při jehož tvorbě byl kladen důraz na ergonomii. Zcela nově, a dlužno dodat že velmi příjemně, inženýři nadesignovali grip, i když je možná škoda, že je pouze plastový a ne třeba pogumovaný. Fotoaparát se ovládá rotačním voličem na vrchní straně přístroje, který nabízí režimy krajina, portrét s pozadím, sportovní mod, portrét, autoportrét a noční snímek. Nechybí ani uživatelský režim MyCamera, preference času, clony a plně manuální mod. Lze rovněž pořizovat videosekvence v nejvyšším rozlišení 320 x 240 bodů při snímkové frekvenci 15 fps. Z dalších funkcí stojí za zmínku režim supermakro se snímáním předmětů ve vzdálenosti už 4 centimetry. Kvalita pořízených snímků je velmi dobrá, šum na obrázcích není téměř patrný, a pokud budete fotografovat do formátu TIFF (to C-5000Zoom umožňuje také), pak se ztratí docela. Také ostrostí se snímky řadí k nadprůměru v této kategorii, i když k úplné špičce ještě drobný krůček chybí. V každém případě přístroj nabízí ještě možnost ovlivňovat zpracování snímků v obrazovém procesoru prostřednictvím voleb úrovně saturace, kontrastu a doostření, což v mnoha případech výrazně ovlivňuje jejich podání. V každém případě je Olympus C-5000Zoom velmi dobře vybavený a solidně fotografující aparát, i když je za tuto kvalitu potřeba zaplatit o něco více, než na kolik přijdou konkurenční modely.

Cena vč. DPH: 16 990 Kč

Samsung Digimax V4

Samsung Digimax V4 disponuje standardním trojnásobným zoomem a snímačem, který produkuje snímky s maximální rozlišením 2 272 x 1 704 bodů. Hlavním ovládacím prvkem je rotační ovladač umístěný na zadní straně, na němž je sloučeno do osmi voleb hned deset různých režimů zahrnujících plnou automatiku, programovatelnou automatiku, portrét, noční snímek, videosekvenci, či funkci zvukového záznamníku. Mezi preferencí clony, času a plně manuálním režimem je nutné si vybrat v obrazovém menu. Ovládání přístroje je tak poněkud komplikovanější, než bývá zvykem, na čemž má podíl i ne zcela logická struktura nabídek a jejich popisky ve zkratkách. Další volby, jako například funkce blesku (5 režimů), makrozáběry či expoziční režim, je možné nastavit na čtyřsměrném prstencovém ovladači. Rychlost fotoaparátu je průměrná, a kazí ji nutnost dobíjení blesku při každém zapnutí přístroje. Kvalita snímků je nadprůměrná, i když i zde je dobře patrný šum a nižší ostrost v drobných detailech. Na fotografiích vidět velký rozsah zejména v tmavších úrovních barev, kdy nedochází k jejich slévání. Velkou poklonu je třeba vystřihnout objektivu Schneider-Kreuznach, který je zcela prost chromatické vady a díky němuž může elektronika dosahovat tak dobrých výsledků. Poněkud zvláštní je ale celkové barevné ladění snímků. Smíříte-li se s drobnými prohřešky proti dokonalému podání fotografie, je Samsung Digimax V4 za zhruba 13 a půl tisíce korun výborný přístroj se skvělým objektivem.

Cena vč. DPH: 13 490 Kč

§§§§§


Půl roku s notebookem - Netradiční recenze notebooku Dell Latitude D600

Lukáš Erben

c03p0706

Klasické recenze se snaží být maximálně objektivní a spravedlivé. Tato však nemá nic podobného za cíl je totiž souhrnem zcela subjektivních a osobních zkušeností uživatele notebooku po více než šesti měsících společného každodenního soužití: počínaje jeho výběrem a objednáním, přes postřehy související s denním provozem až po zkušenosti se záručním servisem. Přesto věřím, že za ní stojí několik objektivních argumentů. Přesněji přes šedesát tisíc argumentů včetně DPH.

Myslím, že označení "mobilní uživatel" je v mém případě namístě notebook se mnou cestuje prakticky všude a to pět až šestkrát týdně. Denně jej nosím na přednášky či do práce, a přinejmenším jednou denně vyčerpám alespoň z poloviny, ale často i celou kapacitu akumulátoru. Brašna s přenosným počítačem se pro mne v podstatě stala standardní součástí šatníku. Je pochopitelné, že pro takovéto nasazení se hodí sice plně vybavené, ale lehčí a odolnější notebooky. Má volba padla letos na jaře na (tehdy zbrusu nový) Dell Latitude D600 notebook střední třídy postavený na platformě Intel Pentium M/Centrino, jehož test byl uveřejněn v PC WORLDu 6/2003. Roli v tomto případě hrál vcelku dobrý poměr ceny a výkonu, rám a kryt displeje z trimetal slitiny, výkonnější grafika ATI, bohatá výbava (vč. sériového portu a levného interního Bluetooth adaptéru), přijatelná hmotnost a rozměry, a v neposlední řadě i nabízený servis a záruka.

Objednání a dodávka

Největším problémem výpočetní techniky Dell je, že si ji prostě nemůžete osahat. Firma totiž prodává své výrobky přímo koncovým zákazníkům (formou objednávek přes internet či telefon) u tak zásadní investice, jakou notebook bezesporu je, to pochopitelně může být celkem problém, zejména u jednotlivých zákazníků či menších firem významnější roli tak hrají recenze či doporučení kolegů a známých. Pokud si Dell objednáte, jeho kompletace začíná teprve po potvrzení objednávky (v případě nových zákazníků často až po zaplacení pro forma faktury) od potvrzení objednávky k dodání tak mohou uplynout i tři týdny, v mém případě se jednalo zhruba o 14 dní. Konfiguraci je nejlepší provést na internetu než se do ní pustíte, podívejte se na aktuální promo nabídky (zvýhodněné konfigurace) nebo zkuste telefonicky kontaktovat Dell a dohodnout slevu, kterou poté zadáte do on-line konfigurátoru kupovat vše za "plné" ceny opravdu nemá smysl. U standardních konfigurací obvykle platí, že co můžete upgradovat sami z "aftermarket" dílů, tedy zejména operační paměť (ale při troše zručnosti, dostupných recovery CD, a není-li disková šachta zapečetěna, i pevný disk či optickou mechaniku), to se nevyplatí objednávat u výrobce. Například zvýšení kapacity RAM je tradičně několikanásobně dražší, než když si sami dodatečně zakoupíte SoDIMM DDR modul upgrade paměti je přitom operace, která neovlivňuje záruku. A když už je řeč o záruce: Dell nabízí možnost (i dodatečného) dokoupení tzv. complete care, tedy záruky, která zahrnuje náhodné poškození uživatelem i v případě, že k závadě (např. rozbitý displej) dojde vaší vinou, vám tato bude bezplatně odstraněna.

Notebook dorazil dle objednávky s předinstalovanými Windows XP Professional CZ, balení obsahuje i instalační CD Windows a CD s ovladači a diagnostickým softwarem Dell nejedná se sice o kompletní sadu recovery CD v pravém smyslu slova, plné obnovení lze ale s přiloženými CD provést. Kromě těchto CD, příruček a AC adaptéru se již v rozměrné krabici skrýval pouze telefonní kabel. Zprovoznění přeinstalovaného systému Windows bylo zcela bezproblémové.

Latitude D600 je po mechanické stránce zkonstruován o poznání lépe než jeho předchůdci. Daní za to je sice nekompatibilita se staršími "media-bay" moduly (disky, optické mechaniky, baterie), robustnost notebooku se ale podstatně zvýšila. Vnitřek je vyztužen rámem ze slitiny lehkých kovů spodní část je díky tomu poměrně tuhá (notebook můžete bez obav popadnout za růžek, aniž by se začal hrozivě kroutit a skřípat). Stejná slitina byla použita i na kryt víka displeje v případě displeje je ovšem poněkud zvláštní chování pantů, které v poměrně velkém rozpětí pruží (to je nepříjemné, máte-li jej ve zcela svislé poloze v autobuse či autě v takovém případě je nutné naklonit jej ve větším úhlu, aby se nekýval). Po půlroce používání zůstala sice vůle pantů nezměněna už na samém počátku však byla příliš velká (nejedná se přitom o kusovou závadu, ale o "vlastnost"). Příjemné je naopak velké a robustní tlačítko pro otevírání displeje.

Drtivá většina portů a rozhraní je na zadní straně notebooku (výjimku tvoří pouze zvuk, Irda, PC Card a Smart-Card na levé straně). Velkým plusem je dle mého názoru přítomnost sériového portu, který využívám pro některé specifické účely jako je diagnostický software pro vozy koncernu VW, GPS či komunikaci se staršími mobilními telefony. Bohužel chybí PS/2 port, který některá externí zařízení (konkrétně GPS) používají k napájení (lze to řešit napájecí redukcí z USB). USB 2.0 porty jsou k dispozici pouze dva, což může být občas málo navíc jsem se opakovaně setkal s podivným chováním, kdy mi externí myši fungovaly střídavě pouze v prvním či druhém portu. Klávesnice je velmi kvalitní a příjemná má navíc poměrně přirozené rozložení kláves i klávesy jako je Home či Print Screen jsou k dispozici přímo a nikoliv přes FN. Bohužel na speciálních klávesách (Mail, Internet apod) Dell tradičně šetří nenajdete žádné z nich, ani nelze jejich funkci vyvolat přes tlačítko Fn. Kromě vypínače je k dispozici jen regulace hlasitosti a tlačítko Mute (obě navíc nejsou přístupné při zavřeném displeji). Deaktivace Wi-Fi/Bluetooth se provádí přes klávesy Fn+F2. Integrován je jak touchpad, tak trackpoint chybí sice kolíbka či kříž, pro scrollování lze ale využít pravý a spodní okraj touchpadu ten vcelku chytře pozná, zda posouváte kurzor, či chcete rolovat okno.

Mechanika CD-RW Matsushita UJDA 360, umístěná na pravé straně, podporuje zápis až 24násobnou rychlostí tak rychle byla ale ochotna zapisovat pouze na média Imation. Na média jiných značek zapisuje buď 16x (Verbatim), nebo 8x (Sony, Multidisc). Zvukový výstup D600 je velmi nekvalitní. Použitý zvukový čip SigmaTel Audio (AC \97) má sice dobrou frekvenční odezvu, zoufalá je ale hladina šumu a rušení přenosy po sběrnici (disk, grafika apod.). Integrované reproduktory postrádají basy, jsou však poměrně hlasité a zřetelné, interní mikrofon je umístěn u spodní hrany displeje. Linkový vstup je použitelný prakticky pouze pro externí mikrofon. Standardně dodávaný pevný disk neoslní kapacitou (20 GB) ani rychlostí (4 200 rpm) pokud pracujete s programy, které často čtou či zapisují, rozhodně byste měli upgradovat na výkonnější a větší. Disk je v pouzdře, jež není pečetěno, přesto si však nejsem jist, zda jeho výměna za jiný není porušením záruky (nikdo se ale nemusí nic dozvědět, že...). Již zmiňovaný upgrade paměti instalací modulu SoDIMM DDR 266 (v mém případě rychlejším KingMax DDR 333, 256 MB CL 2,5) proběhl bez problémů.

Procesor Pentium M 1,3 GHz spolu s celkovou RAM 384 MB stačí nejen na všechny běžné, ale i na většinu náročnějších aplikací. Na limity jsem narazil pouze při zpracování většího množství dig. fotografií, což přikládám kapacitě paměti RAM. Připojení externího sekundárního monitoru či projektoru funguje bezvadně, včetně zobrazení videa. Hraní her na grafickém čipu ATI Mobility Radeon 9000 Pro se 32 MB paměti je i v nativním rozlišení XGA vcelku bezproblémové dokonce i tituly jako je GTA: Vice City či TES: Morrowind běhají dostatečně rychle a displej má dostatečně rychlou odezvu pro jejich plynulé zobrazování. Na hraní nejnáročnějších novinek typu Splinter Cell, Halo či Max Payne 2 je však přeci jen vhodnější stolní PC. Kvalita displeje (klasický XGA 14", v nabídce je i stejně velký SXGA+) je o něco lepší, než tomu bylo u starších modelů u dodaného notebooku navíc nebyl žádný vadný pixel ani subpixel, a během prvního půl roku se ani žádný neobjevil. Přesto se ale nejedná o žádný zázrak jas, kontrast a barevné podání jsou spíše průměrné. Totéž platí o baterii její kapacita není příliš velká (48 WH) a výdrží tedy mezi notebooky s Pentiem M či Centrinem příliš neoslní při střední zátěži jsou to zhruba 2,5 až 3 hodiny, při minimálním vytížení (textový editor) zhruba čtyři hodiny.

Pentium M podporuje pochopitelně změnu pracovní frekvence ve Windows XP bohužel není možné kontrolovat nastavení SpeedStep tak přesně jako ve Windows 2000. To lze obejít rezidentní utilitou SpeedSwitchXP, která nabízí funkce původního intelovského apletu pro Windows 2000 (a pár drobností navíc). Můžete tak přesně nastavit, zda má procesor stále pracovat na plný výkon, dynamicky přepínat (s optimalizací pro výkon či životnost baterie), nebo zůstat na minimální frekvenci. S regulací frekvence souvisí i otázka chlazení. Latitude D600 disponuje jedním ventilátorem, který nasává vzduch ze spodní strany notebooku a vyfukuje jej ze zadní stěny. Na stole funguje systém báječně problém ale může nastat, pokud se spodní strana notebooku položí na měkký podklad (deka, kalhoty apod.) pracujete-li v režimu dynamického přepínání či na max. výkon, může se počítač značně zahřát.

Za šest měsíců používání jsem narazil jen na málo problémů, které by výrazně znepříjemňovaly uživatelský komfort. Kromě zmíněných podivností v chování USB portů mne iritovalo zejména chování interního Wi-Fi adaptéru Dell TrueMobile 1300 (811.b+g) ten se po deaktivaci a následné reaktivaci pomocí Fn+F2 často odmítal přihlásit delší dobu do sítě (nejrychlejší bylo prostě počítač restartovat). Vzhledem k tomu, že standard g prozatím není příliš rozšířen, bych asi dnes raději volil adaptér Intel (Centrino). Mechanické opotřebení je prozatím minimální lehce odřený kryt notebooku a mírné ošoupání některých kláves. Na gumě, sloužící k uchycení kabelů okolo AC adaptéru, se ulomil plastový aretační kolík.

Prozatím se u Latitude D600 vyskytla jediná závada, která si vyžadovala zásah servisního technika po cca pěti měsících přestal fungovat interní Bluetooth adaptér (přesněji řečeno, vypínal se a zapínal v intervalu několika desítek vteřin). Servisní zásah proběhl rychle a bez problémů hned následující den po nahlášení závady (tedy do 24 hodin, u zákazníka). Závada byla v uvolněném miniaturním USB konektoru na základní desce, do kterého je Bluetooth modul zasunut (údajně se jedná o jednu z mála závad na řadě D600, jež se navíc týká jen prvních revizí desky) technik na místě vyměnil základní desku včetně rámu z lehké slitiny (prakticky celý vnitřek notebooku) oprava zabrala zhruba hodinu.

Po šesti měsících každodenního používání Latitude D600 mohu vyjádřit spokojenost. Za své peníze jsem získal notebook, který vyhovuje potřebám na kompletní vybavenost, výkon, přenosnost a odolnost. Vzhledem k (prozatím) bezproblémovému servisu a možnosti dokoupení complete care záruky, se dle mého názoru větší investice do značkového notebooku vyplatila.

Dell Latitude D600

tuhý rám a kryt displeje.

slušný poměr cena/výkon

záruka a servis

objednávání a dodací lhůta

panty víka displeje

vyšší ceny za orig. upgrade a doplňky

Současná cena vč. DPH: 60 300 Kč

Původní konfigurace:

Dell Latitude D600 Pentium M 1,3 GHz,

128 MB RAM, HDD 20 GB, CD-RW

XGA 14", M. Radeon 9000 Pro 32 MB

Interní Bluetooth Modul Dell, WiFi Dell TrueMobile 1300 b+g

Upgrady: 256 MB DDR 333 SoDIMM KingMAX (cca 2 000 Kč vč. DPH)

Pro příjemnější práci

Myš pro notebook

Velmi jsem si oblíbil miniaturní přenosné USB myšky. I když nemám problém pracovat s touchpadem či joystickem, i malá a nepříliš ergonomická myška je dle mého názoru výkonnější. V současné době lze sehnat různé modely dokonce i bezdrátové či se zatahovacím kablíkem.

Dálkové ovládání přes mobil

Pokud vlastníte mobilní telefon Sony Ericsson (či Ericsson) s rozhraním Bluetooth, měli byste rozhodně vyzkoušet freewarový prográmek PC Control s jeho pomocí můžete z mobilu rádiem ovládat pohyb kurzoru myši a některé nejběžnější aplikace (prezentace Power Point či přehrávání a hlasitost v Media Playeru). Podobný prográmek existuje i pro některé mobilní telefony Nokia.

Ochranné pouzdro místo speciální brašny

Notebook nosím v obyčejné brašně přes rameno, ve speciálním látkovo-pěnovém pouzdru. Běžná brašna je jednak menší, ale zejména nepřitahuje nežádoucí pozornost například pokud ji omylem ponecháte ležet na sedačce v autě.

GPRS všude, kam se podíváš

Služba Data Nonstop nedostala ocenění Best of Invex náhodou pro mobilní uživatele je to doslova požehnání. Zapomeňte na Wi-Fi spoty jejich dosah je stěží v desítkách metrů a mimo několika největších měst prakticky neexistují. GPRS 4+1 či 4+2 nabízí rychlost srovnatelnou s klasickým modemem (downstream). Nejlepší je použít mobilní telefon s technologií Bluetooth; pokud si chcete pořídit druhý mobil jen na data (tedy co nejlevněji), vycházejí nejlépe telefony Siemens s datovým kabelem (sériový či USB).

§§§§§


Polepte si kancelář - Dymo LabelManager 400 - štítkovač s připojením do PC

Petra Seitzová

c03p0707

Štítkovače nepředstavují univerzální přístroj pro každého, ale jsou situace, kdy jsou téměř nezastupitelné. K jedněm z posledních modelů na našem trhu patří i Dymo LabelManager 400, který nabízí rovněž možnost propojení s počítačem. Tedy kromě klasického tisku polepek a štítků na šanony, zásuvky, zvonky a bůhví co ještě, přes vlastní klávesnici funguje LBM400 i jako tiskárna, kdy se připojuje přes USB rozhraní. Při instalaci z přiloženého CD se ve vašem počítači objeví nejenom ovládací program, ale nainstalován je samozřejmě i příslušný ovladač. Zde jsme narazili na menší problém v podobě konfliktu s ovladačem naší síťové tiskárny, kdy kvůli tomuto konfliktu LM400 odmítl tisk. Pokud jsme však LM400 umístili jako jedinou tiskárnu, pracoval bez problému.

Samotný program je velice jednoduchý, a pracovat s ním dokáže každý průměrný uživatel Wordu. V přehledném menu si zvolíte délku a šířku štítku, počet řádků, typ a orientaci písma, a nakonec připojíte různé efekty včetně obrázků. Text lze vložit i z jiných aplikací, např. z Excelu. Label-Manager samozřejmě vytiskne štítek s čárovým kódem, datem i časem. Umožňuje hromadný tisk s předtištěným oddělovačem nebo prostě sám štítek odstřihne, mezi funkcemi najdeme i kontrolu nastavení barvy pásky a tisku.

Dymo LabelManager 400

jednoduchá obsluha, software

ovladač

K testu zapůjčila firma: 100Mega www.100mega.cz

Cena vč. DPH: 5 170 Kč

§§§§§


Nejvýkonnější z rodiny Palmů - Palm Tungsten T3 - nová generace přináší řadu inovací jak zvenčí, tak uvnitř

Michal Bareš

c03p0710

Uvažujete-li o tom, že začnete používat PDA a stále ještě nejste rozhodnuti, zda se přikloníte k platformě PocketPC či dáte přednost klasickému "Palmu", doporučujeme vaší pozornosti novinky, jež před nedávnem představila právě společnost Palm.

Nejočekávanějším přírůstkem do této rodiny je bezpochyby T3, tedy již třetí generace řady Tungsten. Když jsme před časem recenzovali model T2, největší výtkou z naší strany bylo, že hlavní inovací bylo pouze zrychlení oproti předešlé verzi, T3 je však přepracován mnohem výrazněji. Stejně jako u jeho otce a dědečka, je prvním rozpoznatelným rysem Tungstenu T3 vysouvací spodní část přístroje. Pod ní se historicky skrývala ploška pro psaní Graffiti znaků. Vysuneme-li však kryt T3 s nově designovanými ovládacími tlačítky, dostaví se první překvapení. Místo psací plošky totiž zabírá prodloužená část displeje. Díky tomuto řešení bylo možné zvýšit rozlišení z původních 320 x 320 na 320 x 480 bodů. Větší velikost displeje podporují novější aplikace, zatímco při práci se starším softwarem se v dolní částí displeje objeví klasická Graffiti ploška. S inovací displeje je spojena i další významná novinka, kterou je možnost otočit obraz z "portrétní" podoby o 90? do pozice "landscape", která je zvláště vhodná nejen pro práci se složitějšími dokumenty či aplikacemi, ale hlavně při multimediálním provozu. I když je T3 převážně profesionální organizačně/informační nástroj, možnost podívat se na film je lákavá.

O dostatečný pohon pro operační systém PalmOS 5.2.1 a aplikace se stará 400MHz procesor Intel XScale, podporovaný 64 MB paměti (dostupná kapacita pro ukládání činí 52 MB). Rozšíření paměti umožňuje slot pro SD kartu.

Mezi nejviditelnější softwarové změny patří malá lišta na spodní části displeje, s ikonami pro rychlý přístup k nejfrekventovanějším aplikacím. Najdeme na ní mimo jiné i tlačítko pro snadné vypnutí a zapnutí Bluetoothu, pro natočení a roztažení displeje a pro přepínání mezi klávesnicí, Graffiti a Graffiti 2. Výrazného upgradu se dočkaly i aplikace v Documents to Go verze 6.002. Kontakty obsahují nová pole pro více adres, webovou adresu a vlastní položky, a v kalendáři je více místa pro poznámky. Agenda teď ukazuje příští schůzku i v případě, že je naplánována až na další den, a jednotlivá setkání lze odlišit barvami. Poměrně zásadní inovací je fakt, že T3 podporuje Java aplety, což by v budoucnu mělo přinést větší množství programů pro tento typ PDA.

Palm Tungsten T3 se dodává se synchronizační kolébkou, která má na starosti i napájení. Kapacita baterií umožňuje přibližně 4,5hodinový provoz běžných aplikací. Pokud tedy pojedete na delší než dvoudenní cestu, budete muset do kufru přibalit i tuto kolébku. Součástí dodávky je též kryt displeje (také odlišný od předchozích verzí) a software pro Windows i MacOS.

Na tomto PDA oceňujeme především dostatečnou rychlost, velmi dobrý displej a kompaktní rozměry. Dodávaný software plně postačuje pro profesionální činnost, avšak s češtinou si příliš nerozumí. Teoreticky by sice měl i nelokalizovaný Palm T3 zobrazovat českou diakritiku u dokumentů uložených ve formátu .RTF, avšak v praxi to vždy neplatilo. Dokument napsaný a uložený v MS Wordu 2000 do formátu .RTF (na PC byl nainstalován OS Windows XP Professional v české verzi) po převedení do Palmu zobrazoval české znaky zkomoleně. Nezbývá tedy, než se spolehnout na češtinu z domácí provenience, tu je však třeba zaplatit navíc ať již v podobě zvýšené ceny zařízení, nebo formou samostatné aplikace. I přes tuto výtku však Tungsten T3 představuje velmi konkurenceschopný přístroj, jenž jistě přiláká k Palmu (společnost se nedávno přejmenovala na PalmOne) řadu uživatelů.

Palm Tungsten T3

natáčecí displej

softwarové inovace

chybí originální čeština

K testu zapůjčila firma: PalmOne www.palmone.com

Cena vč. DPH: cca 13 000 Kč

§§§§§


Šikovná hrací skříňka - M-Audio Transit - vynikající přenosná zvuková karta s podporou USB

Libor Vacata

c03p0711

Mezi spolehlivé výrobce audiotechniky patří společnost M-Audio, která má ve své nabídce také malou přenosnou zvukovou kartu Transit. V podstatě se jedná o kvalitní AD/DA převodník, který díky 24bitovému rozlišení a samplovací frekvencí 96 kHz uspokojí nejen domácí uživatele, ale hodí se i jako pomocník do menších nahrávacích studií.

Zařízení zaujme na první pohled svou velikostí. Rozměry, odpovídající velikosti kreditní karty jen o málo tenčí, než je krabička cigaret, dokonale naplňují význam slova "přenosný". Připojení na rozhraní USB pak zajišťuje krom snadné konektivity také vlastní napájení, a proto není nutné kartu připojovat na externí zdroj napětí.

Transit vedle klasického analogového stereo-výstupu (1/8" jack) disponuje také digitálním optickým TOSlink výstupem, který umožňuje přenos kódovaného signálu AC3 i DTS do externí digitální soustavy reproduktorů. Třetí zástrčka na přední straně je společná analogovému a digitálnímu optickému vstupu, jenž je realizován 1/8" jackem, a pro převod z klasického TOSlink rozhraní dodává výrobce malou redukci.

Díky připojení na USB a přiloženým driverům probíhá komunikace s počítačem bezproblémově. V balení naleznete také výběr zajímavých sharewarových hudebních utilit a kvalitní program Live Delta, plnící funkci mixážního pultu. V ovládacím panelu můžete jednoduše nastavovat latenci zařízení, a tím si monitorovat jednotlivé hudební kanály. Chcete-li však pracovat se samplovací frekvencí 96 kHz, musíte počítat s tím, že Transit bude pracovat toliko jednosměrně, tedy pouze jako vstup či výstup. Mezi další drobné nevýhody může patřit nepřítomnost nastavování standardní i nahrávací úrovně hlasitosti.

M-Audio Transit se může pochlubit velmi kvalitní AD/DA konverzí i perfektním zvukem, který odpovídá kategorii tohoto zařízení. Díky své velikosti se hodí k připojení k notebooku, ale i pro použití v domácích hudebních studiích. Vlastníte-li stolní CD přehrávač s digitálním výstupem, můžete navíc zařízení využít k zálohování chráněných audio CD disků, aniž byste nějak tratili na kvalitě původní nahrávky.

M-Audio Transit

digitální vstup/výstup

převodník 24bit/96 kHz

malé rozměry

nemá nastavování hlasitosti

K testu zapůjčila firma: Disk Multimedia www.disk.cz

Cena vč. DPH: 4 890 Kč

§§§§§


Radeon 9800XT: Nový high-end - V současné době nejvýkonnější grafická karta osazená čipem ATI

Lukáš Erben

c03p0712

ATI se v posledním roce poměrně úspěšně daří udržet si před konkurencí mírný náskok. Jedna z posledních novinek mezi hi-end kartami, Radeon 9800XT, má být zárukou, že si kanadský výrobce grafických čipů podrží vedení minimálně do příchodu příštího roku.

Ostatně podobný krok, vedený snahou o opětovné převzetí titulu nejvýkonnější grafické karty, provádí i konkurenční nVidia nový model GeForce FX 5950 má za úkol konkurovat právě Radeonu 9800XT. Je přitom zajímavé, že obě konkurenční karty používají architekturu, která je (až na drobné úpravy a vyšší pracovní frekvence) přinejmenším rok stará vždyť první karty Radeon 9700 šly do prodeje na konci loňského léta a GeForce FX 5800 byla oficiálně ohlášena minulý podzim. Recept na nový model grafické karty je tak poměrně jednoduchý: stávající grafický čip a karta jsou vystaveny podrobnému zkoumání, při kterém jsou nalezeny a odstraněny případné slabiny: nová revize je obvykle schopna pracovat na vyšší frekvenci (a občas obsahuje i další vylepšení) a tedy i podávat vyšší výkon, čehož výrobce využije k představení nového modelu. To ostatně platí i tentokrát: pra-covní frekvence v případě GPU vzrostla z 380 na 412 MHz, u pamětí pak na 365/730 MHz. Avšak zde však možnosti nové grafické karty nekončí Radeon 9800XT má termální diodu, která sleduje teplotu GPU a dokáže komunikovat s ovladači grafické karty. Nepřesahuje-li teplota grafické karty hodnotu danou výrobcem, zvýší ovladače (automaticky a dynamicky) pracovní frekvenci až na 440 MHz. Podle toho, jak dobře postavené a odvětrané či chlazené je vaše PC, pak můžete získat o něco vyšší než garantovaný výkon tuto funkci, nazývanou "overdrive", lze přitom snadno v ovládacích panelech aktivovat či deaktivovat. Karta samotná zaujme především obrovským a těžkým chladičem s rozměrným ventilátorem (nikdy předtím jsme na grafické kartě neviděli ventilátor se srovnatelným průměrem), jenž naštěstí není příliš hlučný. Na spodní straně karty je pak destička, která se stará o chlazení poloviny DDR RAM čipů. Celkem běžné je u současných výkonných karet externí napájení v tomto případě přes velký konektor poměrně přijatelné jsou rozměry karty: svou délkou by neměla přesahovat nad DIMM sloty či konektory IDE. Námi testovaná referenční karta byla vybavena základní kombinací výstupů VGA, DVI a S-video, karty prodávané na trhu budou ale nejspíš vybaveny funkcí VIVO tedy i videovstupem. Jedním z velkých lákadel v maloobchodních baleních Radeonu 9800XT měla být OEM verze hry Half Life 2 kvůli nedávným událostem (odcizení zdrojového kódu hry a jeho šíření po internetu) bylo ale dokončení hry odloženo, a přinejmenším prozatím ji tedy u nejvýkonnější grafické karty ATI přiloženou nenaleznete (registrovaní majitelé by měli mít až do vydání HL2 náhradou možnost stáhnout si z internetu plné verze původního Half Lifu, včetně všech datadisků).

Vyšší pracovní frekvence grafické karty ATI Radeon 9800XT přináší ovoce v podobě lepšího výkonu nárůst je ale ve srovnání s verzí 9800 PRO obvykle do deseti procent (při základní frekvenci). Konkurenční GeForce FX 5950 sice nabízí obdobný výkon, ze srovnání vychází ale jako o něco slabší rozdíl je však o poznání menší, než tomu bylo u předchozích porovnání (Radeon 9700 vs FX 5800 Ultra, Radeon 9800 PRO vs 5900 Ultra). Stručně řečeno: ATI se podařilo udržet se na špici, nVidia ale srazila náskok konkurence na minimum.

Radeon 9800 XT je nejrychlejší dostupnou grafickou kartou GeForce FX 5950 mu však sekunduje v těsném závěsu, a tak budou hrát roli i další faktory jako je cena či hlučnost. Většinu uživatelů ale otázka koupě nejvýkonnější grafiky stejně nemusí příliš trápit: patnáct či dvacet tisíc jsou zvyklí investovat do důkladného upgradu či nového PC. Zajímavější proto je sledovat novinky ve střední třídě, kde ATI uvádí Radeon 9600XT, jejíž recenzi přineseme co nejdříve.

Výkon a konkurence

Německá testovací laboratoř IDG (techchannel.de) porovnávala nové grafické karty Radeon 9800XT a 9600XT, GeForce FX 5950 a 5700 se zcela novou řadou grafických karet a čipů XGI Volari. Výsledky ukazují jak na vyrovnaná skóre karet ATI a nVidia, tak na fakt, že ani nejvýkonnější karta s technologií XGI Volari nemůže konkurovat hi-end modelům konkurence.

Radeon 9800XT

nejvýkonnější na trhu

rozměry, rozumné chlazení

vysoká cena

K testu zapůjčila firma: ATI, www.ati.com

Cena vč. DPH: cca 19 000 Kč

§§§§§


Rychlejší než dřív - Externí kombinovaná mechanika CDRW Asus SCB-2408D

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0714

Potřebujete ke svému přenosnému počítači externí vypalovací mechaniku CDR/RW disků, která zároveň umí přečíst DVD? Hledáte takový výrobek, jenž ve vaší brašně nezabere mnoho místa a přesto nabídne vysoké užitné vlastnosti? Pak by vás mohlo zaujmout zařízení s označením CDRW Asus SCB-2408D. Tato mechanika nikoliv náhodou připomíná o něco starší model s číslem 1608D, měla by však při práci být ještě rychlejší.

Pro čtenáře, kteří se s externími mechanikami dosud nesetkali, je snad dobré ještě připomenout, že úspěšný model by měl být vybaven rychlým komunikačním rozhraním, které podstatným způsobem ovlivňuje celkový výkon při čtení i vypalování dat. Asus SCB-2408D nabízí hned dva způsoby připojení FireWire IEEE 1394 a USB 2.0. V případě, že alespoň jedno rozhraní podporuje váš počítač, můžete se těšit ze čtení CD-ROM disků 24násobnou rychlostí, stejně svižně by měla mechanika vypalovat CD-R média a poloviční rychlostí zvládnout pálení na CD-RW disky. Milovníci DVD formátu se mohou spoléhat na maximální 8násobnou pracovní rychlost. Testované zařízení je dodáváno s vlastním napájecím adaptérem, propojovacími FireWire a USB kabely, kompaktním diskem, na němž je uložen software Nero Burning Express, a zkušebním CD-R a CD-RW médiem. Svými rozměry 129 x 16 x 142 mm a hmotností 250 gramů patří výrobek k nejmenším na trhu, ovládací prvky pro zapnutí přístroje, spuštění a vypnutí audio CD, otevření dvířek a volbu hlasitosti naštěstí nejsou nijak titěrné. Při provozu je činnost signalizována diodou se zeleným či červeným světlem, upozorňujícím na čtení, resp. vypalování. Díky vlastnímu napájení může být zařízení použito jako samostatný CD přehrávač, na straně vedle ovládání hlasitosti je totiž vyveden i audiovýstup pro sluchátka nebo externí reproduktory. Na spodní straně je umístěno i nouzové otevírání krytu CD, které umožní vyjmutí disku při vypnutém napájení. Mechaniku jsme připojovali k počítačům se systémy Windows ME a Windows XP Professional, v obou případech byla bez problémů detekována a nevyžadovala žádné doplňkové ovladače. Předvedený výkon byl bezchybný při čtení CD disků, jednovrstvých DVD a během vypalování CD-RW médií. V těchto úlohách zařízení pracovalo deklarovanou rychlostí. U dvouvrstvých DVD jsme naměřili rychlost jen mírně přesahující 5x DVD, vypalování CD-R disků sice bylo označeno volbou 24x, ale reálná rychlost odpovídala v praxi spíše 16-18násobku. Vyzkoušeli jsme i činnost s připojením na pomalejší USB 1.1 port, abychom mohli odpovědět na otázku, zda se vyplatí nákup i uživatelům starších zařízení bez USB 2.0. Při testu se rychlost čtení a vypalování CD-R či CD-RW disků pohybovala na hranici 6,2-6,3x, u DVD však zůstala na úrovni 0,71-0,74x. I praktický test se spuštěním DVD filmu nás přesvědčil, že pro pomalejší USB 1.1 není tento výrobek zcela vhodný. Část filmu bylo možné sledovat bez problému, vždy po dvou až třech minutách však došlo ke zpomalení a trhání obrazu. Externí CD/DVD mechanika také větší měrou zatěžuje procesor počítače, hodnoty zatížení se v testovacích programech Nero DVDSpeed a Nero CDSpeed nezřídka přehouply přes hranici 30 %.

Asus SCB-2408D zpřístupní vypalování dat těm uživatelům, kteří do svých počítačů nechtějí nebo nemohou instalovat interní mechaniku. Díky snadnému propojení a přenositelnosti ji lze použít u více počítačů stejných nebo různých osob. Cena zařízení kolem 5 700 Kč vč. DPH může časem klesnout, jen těžko však sestoupí na úroveň výkonově srovnatelných interních zařízení.

Asus SCB-2408D

nízké rozměry a hmotnost

podpora USB 2.0 a FireWire

snadná instalace a použití

nižší rychlost vypalování s CD-R

Cena vč. DPH: 6 200 Kč

K testu zapůjčila firma: AT Computers, www.atcomp.cz

§§§§§


Základ s Wi-Fi na palubě - Asus A7V600 - základní deska pro procesory od AMD s bohatým příslušenstvím

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

c03p0715

Mezi základními deskami si dnes uživatel může na trhu vybírat z mnoha typů s odlišnou výbavou. Hlavním rozdílem mezi jednotlivými modely je však především podpora určitého typu procesoru. Tentokrát jsme tedy otestovali zajímavý motherboard určený pro procesory Athlon XP.

Testovaný Asus A7V600 je postaven na bázi čipové sady VIA KT600, která dnes spolu s nVidia nForce 2-400 patří mezi nejvýkonnější a nejstabilnější řešení určená pro čipy od AMD. Northbridge na této desce je ukryt pod pasivním chladičem, který sice nedovoluje příliš využít šance na přetaktování procesoru, ale významnou měrou se podílí na snížení hluku emitovaného počítačem. Deska obsahuje trojici slotů na paměti typu DDR, taktované podle standardů DDR200, DDR266, DDR333 a DDR400, přičemž u těch nejrychlejších je na stránkách výrobce seznam testovaných modulů. Stále se totiž ještě vyskytují případy nekompatibility, které by mohly před zákazníky vrhnout na výkonné desky špatné světlo.

Z další výbavy stojí určitě za zmínku duální řadič IDE/ATA s podporu UltraDMA/133 a Serial ATA kontroler s funkcí RAID 0,1 a dvojicí příslušných SATA konektorů.

Celkový návrh desky je poměrně dobrý, potěšitelný je například fakt, že napájecí konektor ATX je umístěn daleko od procesoru, a smotek kabelů tak nemusí bránit průtoku vzduchu. K dispozici jsou také tři napájecí konektory pro větráky, přídavný čtyřpinový napájecí konektor, známý z desek pro Pentia 4, není vyžadován.

Asus si velmi zakládá na faktu, že tato deska je vybavena velkým množstvím příslušenství, mezi kterým nechybí gigabitový LAN kontroler 3Com Marvell s podporou funkcí pro kontrolu síťových kabelů až do vzdálenosti 100 metrů od počítače, či šestikanálový zvukový obvod SoundMAX AD1980 s výstupním konektorem SPDIF přímo v zadním štítku počítače.

Velmi zajímavé je i volitelné příslušenství této základní desky, zahrnující speciální bezdrátový síťový adaptér ASUS WiFi@Home, jenž pracuje podle standardu IEEE 802.11b, s možností jeho budoucí výměny za model s podporou novějších a rychlejších protokolů podle IEEE 802.11g. Tento adaptér se zasouvá do speciálního konektoru umístěného na samém dolním okrají desky, hned pod posledním PCI slotem, a je zajímavý jednak svou velmi přijatelnou cenou, a také atraktivním softwarem. Programové vybavení totiž umožňuje bezdrátové síťové kartě pracovat nejen v běžných režimech ad-hoc či infrastructure-klient, ale také vytvořit softwarový přístupový bod (Access Point, AP) bez jakýchkoliv dalších nákladu. S takovýmto AP lze pokrýt signálem byt, menší dům či kancelář, a příslušný software dovoluje ovládat všechny běžné funkce přístupového bodu, mezi něž patří třeba omezení přístupu k síti podle MAC adres síťových adaptérů.

Celkově jde tedy o velmi zajímavou desku, určenou svou výbavou i výkonem do kancelářských či běžných domácích počítačů. Tomuto směřování pak odpovídá nejen stabilita, daná prověřeným čipsetem a renomovaným výrobcem samotného motherboardu, ale také poměrně příznivá cena jak samotné desky, tak i bezdrátové síťové karty.

Asus A7V600

zajímavé funkce

bezdrátová síť

pouze pasivní chlazení čipsetu

málo dodatečné výbavy na desce

Cena vč. DPH: 3 480 Kč (deska) 960 Kč (Wi-Fi adaptér)

K testu poskytla firma: LEVI International, www.levi.cz

§§§§§


Odlišné skenování - HP ScanJet 4600 - Zařízení, který převrací skenování naruby

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

c03p0716

V minulém vydání našeho časopisu jsme vám přinesli přehled 14 stolních deskových skenerů, bohužel mezi nimi chyběl model HP Scan-Jet 4600, který jsme získali ke krátkému testu později. Popis jeho vzhledu a schopností si nechceme nechat pro sebe, a proto vás s tímto zajímavým výrobkem na následujících řádcích seznámíme.

Název článku v podstatě shrnuje vše důležité označení výrobku a informaci, že práce s ním je odlišná od ostatních skenerů. Model 4600 totiž převrací naruby veškeré návyky, které uživatelé mají. Pro lepší pochopení trochu rozvedeme standardní způsob snímání dokumentů uživatel běžného skeneru nejprve odklopí víko, na skleněnou plochu položí předlohu lícem dolů, zaklopí víko a pomocí programového vybavení nebo ovládacích tlačítek začne snímat dokument. Majitel HP ScanJet 4600 bude postupovat obráceně. Na stůl položí předlohu lícovou stranou nahoru, na ni položí skener a začne skenovat. Dodávané programy obsahují jak TWAIN rozhraní, tak nástroje pro archivaci a editaci snímků, vestavěný OCR software pro rozpoznání textu, ale také ArcSoft Panorama Maker, který využijete při snímání větších předloh. Skener totiž můžete snadno přemisťovat například po plakátu velikosti A2, jednotlivé obrázky rychle uložíte do adresáře a pomocí dříve popsaného programu je složíte do správného (tedy originálního) formátu. Ke stejnému účelu ale můžete používat i běžný grafický editor.

Ke skeneru lze volitelně dokoupit nástavec pro práci s průhlednými předlohami, stojánek a průhlednou podložku pro umístění snímaného materiálu. Standardně je s výrobkem dodávána plastová podložka, na boku opatřená klouby a držáky skeneru. Je vhodná pro uživatele, kteří si nezvyknou na pokládání skeneru přímo na desku stolu. Mohou tedy jednou rukou skener na boku zdvihnout a na podložku umístit snímaný materiál. Tento způsob práce je sice poměrně rychlý, ale bez počátečního tréninku může být pro zařízení trochu nebezpečný. Skener se v uchycení a kloubech pohybuje velmi lehce a není (například zarážkou) chráněn proti překlopení. Výrobek je zhotoven z velmi odolného materiálu, který by měl snést i nešetrné zacházení. Přesto jeho pád na odloženou děrovačku, hrnek s kávou nebo v zástupu trčící propisovací tužky dokáže majitele vyděsit. Dalším drobným problémem je umístění ovládacích tlačítek ve střední části ohybu skeneru. Jsou totiž přesně na tom místě, kde zařízení uchopíte při zvedání nebo otevírání, a po jejich stisku automaticky spustíte programové vybavení. Uvítali bychom i trochu delší propojovací kabel, který by umožnil přenést zařízení dál od počítače. Výčet drobných nešvarů, jimž se díky našim radám můžete vyhnout, v žádném případě nezastíní celkový velmi dobrý dojem z produktu. Jeho design je sice nezvyklý, novátorský a originální, přesto zcela funkční. Zařízení s hardwarovým rozlišení 2 400 x 2 400 ppi ve 48bitové barevné hloubce s počítačem komunikuje prostřednictvím USB 2.0 rozhraní. Při testech nás potěšil velmi vyrovnaný výkon, kterým model 4 600 snadno porazí většinu skenerů HP a v mnoha ohledech překoná i konkurenční značky. Vestavěný CCD snímač dokázal pracovat s nízkou barevnou odchylkou i šumem, jen malé problémy jsme zjistili u zachycení detailů, a spokojeni jsme byli s rychlostí práce. Líbil se nám nejen náhledový režim, ale také časy skenování v nastavení do 600 ppi. Výrobek se v současné době prodává za 5 884 Kč včetně DPH a je na něj poskytována záruka 2 roky.

HP ScanJet 4600

rychlost práce

zajímavý design

krátký propojovací kabel

Cena vč. DPH: 5 884 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard www.hp.cz

HP ScanJet 4600

Chybovost obrazu (barevný šum) - 1,4

Průměrná barevná odchylka - 1,7

Maximální barevná odchylka - 6,7

Rychlost náhledu A4 - 00:05,1

Snímání A4 300 ppi stupně šedé - 00:15,6

Snímání A4 300 ppi barevně00: - 18,2

Snímání A4 400 ppi černobíle00: - 23,5

Foto 13 x 18 cm 600 ppi barevně00: - 27,5

Foto 13 x 18 cm 1 200 ppi barevně - 03:05,6

§§§§§

$$$$$


Software


PC WORLD CD Centrum - Výběr programů, které tento měsíc naleznete na našem CD (CD)

c03p0673

PS Hot Launch VVL 1.0

Licence: freewareDomovská stránka: www.pssoftlab.com

Používáte na počítači jen několik svých oblíbených programů, a jejich hledání v Průzkumníku vás již unavuje? Vyzkoušejte jednoduchého pomocníka pro tvorbu vlastního menu PS Hot Launch VVL 1.0. Spouštění programů se tak stane otázkou několika vteřin. Po instalaci, kterou zvládne i úplný začátečník, uvidíte prázdné okno, do kterého můžete již začít libovolně tvořit vaše menu. Lze si tak sestavit přehlednou hierarchii, do níž si umístíte používané produkty. Než začnete se samotnou tvorbou, věnujte svou pozornost nastavení parametrů programu. PS Hot Launch se totiž může spouštět již při startu systému, jak je uvedeno ve standardním nastavení. Dále lze nakonfigurovat interval, po kterém se zobrazí menu bez kliknutí na ikonu, a k usnadnění práce také pomohou klávesové zkratky. Ve vlastnostech je rovněž možnost výběru otevírání aplikace, buď pravým nebo levým tlačítkem, nebo určení místa v seznamu, kde se budou řadit nové položky. Při tvorbě menu možná někteří ocení i možnost vložit dělicí čáry, které zpřehlední výslednou práci. I přestože se jedná o utilitu, jež na první pohled připomíná prográmek od začínajícího programátora, určitě si na její přítomnost zvyknou všichni, kteří si vytvoří své "dokonalé" menu.

ActiveEyes 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.tfi-technology.com

Pro ty, co nemají rádi na monitoru různé utilitky pro zábavu, doporučuji raději ActiveEyes neinstalovat, protože po celou dobu práce vás sledují. A nejen to. V pravidelných intervalech, které si můžete nastavit, na vás třeba mrkají nebo poskakují. Avšak ActiveEyes lze také schovat do pozadí a neběží navrchu spuštěných aplikací. Hlavním počinem tvůrců tohoto produktu asi nebylo pobavení, ale zjišťování vzdálenosti, kterou jste najezdili myší během své práce s počítačem. Ta se zobrazí vždy, když se postavíte kurzorem myši nad "Aktivní oči". Dále dokáží oči zvýraznit dráhu kurzoru. Zde bych upozornila na to, abyste si v případě, že necháte tuto funkci aktivní, promysleli klávesovou zkratku, pomocí které ji chcete spouštět. Může se totiž stát, že místo vámi požadovaného úkonu se budou neustále vysílat paprsky po obrazovce. V programu lze dále nastavit barvu očí, takže pokud máte raději modré, nic vám nebrání v jejich změně.

Testovač CD 1.1

Licence: freeware

Domovská stránka: igi.darkfuture.cz

Při koupi prázdných médií většinou nepředpokládáme, že by se na nich vyskytovaly chyby nebo jiná poškození. Při přepalování také mnoho z nás CD nekontroluje. Avšak v případě, že byste měli s CD nějaké problémy, vyzkoušejte utilitu Testovač CD, která zjišťuje právě čitelnost u disků jak pálených, tak lisovaných. Utilitu není třeba instalovat a její ovládání také není obtížné. V produktu je již nastaven optimální testovací výkon, ale můžete ještě konfigurovat buffer, sloužící k nastavení velikosti vyrovnávací paměti, zdrojovou jednotku, ze které bude program CD načítat, a dále vlastnosti výpisu, jenž se může zobrazovat během kontroly a následně uložit do datového souboru. Tento protokol pak zobrazí po přečtení CD chybné soubory a kompletní informace o jednotlivých souborech. Při testování aplikace zobrazuje jméno testovaného souboru, průměrnou rychlost čtení, velikost testovaného souboru, očekávanou dobu čtení, velikost uložených dat na disku, celkový počet souborů na disku a další. Pokud na konci testování tato utilita pro kontrolu integrity CD disků ukáže 100 %, znamená to, že máte právě kontrolované CD bez chyb. Testovač by měl fungovat na všech OS Win, ale mohou se vyskytnout problémy s WIN XP.

Otočná mapka 1.1

Licence: freeware

Domovská stránka: nio.astronomy.cz/om

Nejen všem zájemcům o astrologii, ale i příležitostným pozorovatelům oblohy, je určena Otočná mapka. Jedná se o výbornou pomůcku, která určuje pomocí hodin, kdy je ideální pozorovat to či ono souhvězdí. Určitě ji ocení i začínající astrologové, kteří si tak mohou udělat představu o noční obloze a o postavení hvězd. Výhodou této aplikace je i možnost sestavení si papírové podoby této otočné mapky. Slouží k tomu funkce Export, jež vystřihovánku uloží jako PDF soubor, který poté můžete upravovat například v Adobe Illustratoru. Dále si také můžete nastavit konkrétní zeměpisnou šířku v rozmezí od 25 do 80 ?, na které chcete hvězdy pozorovat. Pokud tedy právě nyní chcete vědět, co vidí na obloze třeba Francouz, stačí vám k tomu jen změna jednoho údaje. V nastavení lze ještě měnit barevné schéma oblohy mezi barvami standardními, černobílými, inverzním a nočním viděním. Výstupy z programu je možné upravovat v nástroji Editor souhvězdí, jejž taktéž naleznete na stránkách tvůrců Otočné mapky a který je součástí Noční oblohy.

Restoration 2.5.14

Licence: freeware

Domovská stránka: hccweb1.bai.ne.jp

Smazali jste si omylem soubor, který potřebujete a nevíte, jak jej získat zpět, nebo se naopak potřebujete zbavit souborů, aby už nikdy nebyly přístupné? Utilita Restoration vše uvedené umožňuje. Obnovuje soubory odstraněné z koše nebo klávesovou kombinací Shift+Delete, a odstraňuje soubory tak, že je již nelze obnovit jiným programem. Instalace programu není nutná, neboť je k dispozici jako archivační soubor, takže jej můžete používat i z diskety. Záchrana souborů, pokud ještě nebyly přepsány jinými daty, není složitá. Po spuštění aplikace se objeví hlavní okno, kde se na pravé straně nacházejí ovládací tlačítka a okno, do kterého se vypisují nalezené soubory. Po zadání disků, kde se mají smazané soubory hledat, nebo jména souboru, a po stisknutí tlačítka "Search Deleted Files" začně vyhledávání. V okně se pak zobrazí nalezené soubory. Nabízí se zde i možnost podrobnějšího vyhledávání, které ukáže soubory již částečně přepsané jinými daty. Avšak v jejich případě se nemusí obnova zdařit. Poslední možností je nechat si vypsat také soubory s nulovou velikostí. V horní liště je jediné tlačítko "Others", které hledá v clusterech hard disku nebo kompletně data maže. Tlačítkem "Restore by Copying" a po zadání cesty, kam se má soubor uložit, bude tento obnoven. Program by měl pracovat bez chyb, avšak ne vždy budou obnovené soubory funkční.

§§§§§


Na stříbrných kotoučích

Pavel Tůma

c03p0675

Autoškola pro nejmenší

Říká se: "Co se v mládí naučíš, ve stáří jako když najdeš". A u pravidel silničního provozu by to mělo platit dvojnásob. Kdyby se děti již v raném mládí učily poznávat značky a další zákonitosti provozu na silnicích, třeba by za chvilku ubylo bouraček. Něco podobného si museli říci ve Studiu počítačové grafiky v Kolíně předtím, než se pustili do vývoje tohoto výukového programu. Ten se jmenuje Chytrý Honza a kouzelné kolo a je určen všem dětem, kterým už na jezdění na kole nestačí jen polní a lesní cesty, ale chtěly by se také podívat do světa aut, semaforů a křižovatek.

Program je určen dětem, a proto hýří barvami a všude se můžeme potkat s pěkně navrženými postavičkami. Nejen lidé se asi naučili mluvit, ale i značkám narostly nohy, ruce a hlavně jazyk. Učitelů je ve školách dost, ale koho kdy učili značky? Samotná výuka spočívá ve vysvětlení základních pojmů a vyjmenování povinné výbavy malého řidiče. Stěžejní částí jsou pak značky a způsob projíždění křižovatek oblíbené to disciplíny každého lektora v autoškole. Vše je podřízeno věku studentů, a proto jsou všechny texty hezky česky namluveny a text doprovázejí názorné obrázky a animace. Kdo by si snad chtěl číst, ten může, ale tentokrát je objektem zájmu grafika, a psané slovo je odsouzeno k pobytu v malém okénku na okraji obrazovky. Značky vyučují samy za sebe. Každá se představí, a zábavnou formou tak vysvětlí svoji funkci. Jelikož se programátoři snažili, aby jejich hlasy nezněly moc lidsky, tak značkám občas není rozumět. Ale konec učení, a hurá do světa! Tedy spíš do tajemného hradu, kde ve 3D (možno i s 3D brýlemi) grafice čekají nelehké otázky. Interiér hradu je vizuálně moc pěkně udělaný a děti si tak nenásilnou formou připomenou, co už se dozvěděly. Ve 3D je také zpracováno testování znalostí křižovatek typu: "Které auto projede první?", s následným vysvětlením, proč tomu tak je. A jelikož procvičování není nikdy dost, máme tu ještě pexeso ve třech obtížnostech, jehož náplní jsou všemožné značky.

Přemýšlíte-li o tom, že své ratolesti darujete k Vánocům nějaký ten bicykl, mohli byste se zamyslet i nad tím, zda by právě Chytrý Honza nebyl vhodným doplňkem, který sníží vaše obavy, když děti poprvé vyrazí na kole do ulic.

Chytrý Honza a kouzelné kolo

přizpůsobení dětem

barvy a grafika

skvělé zvuky

křižovatky jsou občas dost nepřehledné

Producent: SPG Kolín

Žánr: dopravní nauka

Jazyk: český

OS: 9x/ME/NT/2000/XP

Cena: 595 Kč vč. DPH (školní multilicence 990 Kč)

K recenzi poskytla firma: Studio počítačové grafiky Kolín www.spg.cz

Za tajemstvím letadel

Letadla, letouny, kluzáky, stíhačky, bombardéry a dokonce i vrtulníky najdete na novém CD od společnosti SPG. Některé jejich produkty už mi rukama prošly a většinou se jednalo o zajímavé počiny, jež v Čechách nenacházejí příliš konkurence. Jinak tomu není ani v případě CD-ROMu Prozkoumej tajemství letadel, který by si směle mohl říkat encyklopedie. Podívejme se tedy pod kapotu báječným létajícím strojům.

Hned jak nosič zasunete do mechaniky zjistíte, že instalace není nutná. Jediné co je potřeba instalovat, je program Cortona VRML, který zajišťuje promítaní 3D prostředí do 3D brýlí. Ale o tom později. Uživatelské rozhraní je jednoduché a vystačíte si s myší. Program je rozdělen do několika logických celků. Název videocentrum vypovídá sám o sobě. V krátkých videosekvencích se nejprve podíváte na vybraná letadla ze všech stran, a poté je dokonce můžete sledovat za letu. Uvidíte např. stíhačku s kolmým startem Harrier, přehled produkce Aera Vodochody, některé migy s jednadvacítkou v čele, americké stíhačky řady F a pár bombardérů. V pořádné encyklopedii nesmí chybět atlas letadel, ve kterém najdete technické údaje jako je rok prvního vzletu, délka, výška, dolet nebo rychlost. Kromě tabulky s údaji si můžete přečíst stručnou historii vybraného modelu. Ale ani tolik údajů vám asi nebude stačit, pokud nebudete vědět jak je vůbec možné, že se tak těžké stroje odlepí od země. K rozšíření znalostí slouží česky namluvená výuková sekce, která zodpoví otázky ohledně motorů, řízení letadel nebo neviditelnosti bombardérů. K prověření nabytých znalostí slouží tzv. 3D test pilota. Tady si můžete nasadit 3D brýle (pokud je vlastníte), projít se po letecké základně a odpovídat na všetečné otázky. Poslední část se jmenuje časová linka a jak možná název napovídá, naleznete v ní historii letectví od roku 1890 přibližně do roku 2000, rozdělenou po desetiletích. Text je vhodně doplněn videem a fotkami, bohužel však není namluven a budete se tak muset trochu zapojit.

Program je výborně zpracovaný a nabitý informacemi a obrazovými materiály. Může se hodit každému leteckému nadšenci a pro všechny kluky by mohl být dobrým dárkem k Vánocům. Děti ovládání jistě zvládnou a třeba si tak najdou nového koníčka.

Prozkoumej tajemství letadel

množství informací

přehlednost a jednoduchost

vložená "adventura"

Producent: SPG Kolín

Žánr: encyklopedie

Jazyk: český

OS: 9x/ME/NT/2000/XP

Cena: 595 Kč vč. DPH (školní multilicence 990 Kč)

K recenzi poskytla firma: Studio počítačové grafiky Kolín

www.spg.cz

Rexík a ostrov pokladů

Podivný kříženec blíže nezjištěných ras, Rexík, vás provede svým nejnovějším dobrodružným příběhem. On ho ani nevyhledával, dobrodružství si ho našlo samo... Jednou, když si takhle Rexík surfoval po klidném moři, přišla bouře a zanesla ho na neznámý ostrov. Po malých patáliích se konečně dostal přes mělčinu plnou žraloků na břeh a už už začal přemýšlet, jak se dostane zpátky domů, ale láhev s mapou pohozená v písku jeho plány dramaticky změnila.

Kdo by taky při zaslechnutí slov mapa a poklad zůstal klidný. Průchod ostrovem dá ale řádně zabrat i ostříleným hledačům záhad a drahocenných věcí. Získat klíč od vstupní brány je ještě hračka, ale skákání po želvích krunýřích a tlamách neklidných krokodýlů je už slušně nebezpečná zábava.

Na své pouti cestou necestou, polem nepolem narazíte na nejednu komickou postavičku. Moc si nepopovídáte, ale můžete si být jisti, že dostanete nějaký zapeklitý úkol, který otevře cestu dál do nitra neprobádaného území.

Hlavně při vymýšlení jmen postav se tvůrci pěkně vyřádili. Tak třeba trosečníkův ptačí pomocník se jmenuje Ptátek, náčelníkovi divokých slepic se přezdívá Vesnický brojler a kapitán krysích pirátů si nechá říkat O\Hryzek. Škoda jenom, že to dětem, pro které je hra určena (kolem desátého roku života), asi moc neřekne.

Po audiostránce je program vyveden na jedničku. Dialogy jsou vtipně namluveny, podkresová hudba nijak nevadí a zvuky pralesa, moře nebo podzemní sopky je radost poslouchat (jsou dokonce ve stereu). Vlny se opravdu vlní, kameny se drtí, láva vybuchuje a oheň plápolá.

Děti se kromě dobrodružství budou muset často zamyslet jak překonat různé hádanky, přemýšlet nad dalším postupem nebo si procvičí svoji vizuální i sluchovou paměť. Neméně důležitý je i postřeh a logické uvažování. Co vás čeká na konci, je myslím dostatečně zřejmé, ale dočkáte se i nějakého toho překvapení. Projít ostrov si však budete muset bez mých rad. To by pak nebyla žádná zábava.

Program je to opravdu povedený a i starší hráči, kteří si na chvilku ke hře sednou, se určitě dobře pobaví (hlavně díky některým monologům). Nečekejte nějakou super grafiku. Vše se odehrává ve 2D, ale svérázné kresbičky jsou pěkně barevné a líbivé. Rexíkova řada už je časem prověřená a tenhle díl celé sérii ostudu skutečně nedělá.

Rexík a ostrov pokladů

zvukový doprovod

hádanky a překážky

jednoduchá, ale líbivá grafika

Distributor: ExeCD, s. r. o., www.execd.cz

Žánr: adventura

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Cena: 549 Kč

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5, 100 00 Praha 10 www.ben.cz

Rexík ve školce

Rexík zaštiťuje ještě jeden titul. Tentokrát však nejde o nějakou dobrodružnou hru, ale pouze o soubor menších hříček určený pro ty nejmenší. Slovo "pouze" v tomto případě ale neznamená, že se jedná o nějaký podřadný produkt. Právě naopak. Děti si budou moci zahrát spoustu menších her a i jinak se vyřádit. Vývojářům se tahle mateřská školka nadmíru povedla. A pokud už vás nebaví oddechovky typu solitaire nebo tetris, tak třeba vyzkoušíte rexíkovy omalovánky (chytlo to i mě v mém věku).

Jak již bylo řečeno, jedná se o soubor menších her. Dohromady jich je sedm. Některé vynikají nad ostatními, ale to tak už bývá. Vesměs si děti užijí spousty legrace při každé z nich. Hned na prvním místě je asi ta nejzábavnější Veselá střelnice. Stačí si jen vybrat střelnici a vzít pušku do ruky. Můžete klidně nabít stříbrné kulky a vyrazit na lov upírů. Zpočátku se cíle pohybují pomalu, ale časem přidávají na rychlosti a do toho se před muškou motají nevinní lidé. Aby děti také trochu přibrzdily, přicházejí na řadu statické hry. U tohoto typu CD-ROMů nesmí chybět oblíbené pexeso, zde v kulatém provedení, a soutěží se proti počítači ve třech obtížnostech. Z témat je na výběr spojování zvířat a jejich mláďat, běžné pexeso nebo tzv. asociace. Pokračujeme pro změnu trochou pohybu, a na řadě jsou pohyblivé puzzle. Ne, nebojte se! Kousky před ukazatelem myši neutíkají. Po úspěšném složení, se obrázek za odměnu rozhýbe. Kromě obvyklého tvaru puzzle jsou na výběr i jiné varianty. Dětskou vizuální paměť prověří mizející hračky. Zapamatujete si, která hračka se přesunula nebo úplně zmizela? Kdo si v dětství stavěl z kostek, jistě vyzkouší obdobnou hru v elektronické podobě. Už se blížíme ke konci. Na tvořivost jsou zaměřeny mluvící omalovánky. Jelikož vy děti při kreslení moc povzbuzovat nebudete, Rexík to obstará za vás hláškami typu "Áááá, modrá, výborná volba!" nebo "Žlutá celý obrázek rozzáří". Pokud bude dílo opravdu povedené, můžete své ratolesti obrázek přímo vytisknout. A nakonec se zase rozhýbeme. Zahrajeme si na virtuálního strojvedoucího ve hře, jejímž úkolem je nabrat všechny cestující a bezpečně je dopravit na Hlavní nádraží.

Obrázků nebo hracích plánů je mnoho, a tak když už vás některý přestane bavit, jednoduše se přesunete na jiný. Pokud chcete zabavit svého malého předškoláka, nemůžete si vybrat lépe. Nerozhodnete-li se zabavit tuto nenáročnou zábavou pro sebe...

Veselá Rexíkova mateřská školka

zvukový doprovod

hádanky a překážky

jednoduchá, ale líbivá grafika

Distributor: ExeCD, s. r. o., www.execd.cz

Žánr: adventura

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Cena: 549 Kč

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5, 100 00 Praha 10 www.ben.cz

§§§§§


Nevěříte svým vlastním uším? - Adobe Audition - Zpracování zvuku  na vysoké úrovni

Vladimír Vondráček

c03p0681

Tradičně  se firma Adobe věnuje profesionálnímu grafickému zpracování dokumentů,  je tvůrcem a vlastníkem formátu PDF a vytvořila fenomenální Photoshop,  produkt, který je v rámci profesionálních grafických programů  jasnou špičkou. Produktem Audition se Adobe vřítil na pole aplikací  pro práci se zvukem na PC. A věru se jedná o nástup hodný jména  firmy.

Uživatelské rozhraní je přehledné a vizuálně srovnatelné  s ostatními konkurenčními programy, které jsem měl možnost recenzovat.  V hlavním editačním okně jsou zobrazeny vybrané stopy aplikace  je schopna pracovat s celkovým počtem 128 stereostop, a principiálně  se tedy dá v jeden okamžik přehrávat stejný počet vzorků. Každý  kanál lze upravovat zvlášť. Byť program obsahuje rozhraní pro  nahrávání ze vstupů, kterými je daný počítač vybaven, jeho hlavní  síla spočívá spíše v úpravě již pořízených vzorků. Audition je  tematicky zařazen v rodině aplikací pro úpravu digitálního videa,  které umožňuje separátní zpracování zvukové stopy záznamu. Není  proto nezbytné příliš sofistikované nahrávací rozhraní, audiostopa  je k dispozici už ve formě souboru.

Zdrojová data již máme pořízena,  můžeme se na nich vyřádit. A k různým experimentům a úpravám  digitálního zvuku je, jak již zmíněno výše, Audition takřka ideální.  Obsahuje řadu možností filtrace, efekty jsou na opracovávaný  vzorek aplikovány v reálném čase ve formě preview. Na tomto místě  je třeba zmínit smutnou skutečnost pro majitele méně výkonných  strojů, které čeká jisté rozčarování v podobě trhaného zvuku.  Na druhou stranu je nutno připomenout, že Audition je vlastně  doplněk pro úpravy digitálního videa, které na slabších počítačích  jistě provozovat nelze. Vrátíme-li se zpět k efektům, nechybí  klasická škála pro běžné úpravy zdroje, příkladem budiž filtrace  šumů a "lupanců", nebo konfigurovatelný ekvalizér, fungující  v několika režimech pro komfortní práci. Mezi užitečné pomocníky  patří i schopnost editovat fourierovské spektrum signálu, a eliminovat  tak rušení charakteristickými frekvencemi. Nastavení filtrů je  možno provádět manuálně prostřednictvím grafického rozhraní,  což implikuje uživatelskou přívětivost a odstraňuje nutnost číst  manuály. Pokud se dotyčný nechce zdržovat s vlastním nastavováním,  je ke každému filtru připravena knihovna předdefinovaných hodnot.  Jsou-li všechny stopy upraveny podle vašich představ, je čas  práci dokončit. Audition umožňuje "mixovat" buď do některé volné  stopy, nebo rovnou do souboru digitálního zvuku.

Celkově se  dá říct, že se jedná o kvalitní standardně vybavený produkt pro  práci s digitálním zvukem na "běžném" počítači.

Adobe  Audition

přehledné rozhraní

vylepšení vybavení efekty a  filtry

K recenzi poskytla firma: Adobe, www.adobe.cz

Cena:  10 250 Kč (bez DPH)

§§§§§


Když nevíš jak, tak to faxni...- GFI FAXmaker for Exchange 10 - Šikovné faxové řešení pro celou firmu

Vladimír Vondráček

c03p0682

Stále ještě se najdou situace, v nichž je fax nenahraditelným přenosovým médiem. Ať už se jedná o kopie dokumentů, opatřené razítkem či podpisem, nebo prostě jenom přijímající strana není vybavena počítačem. A pokud fax na konci přenosu vypíše, že se přenos uskutečnil bez chyb, máte jistotu, že příjemce jen těžko bude tvrdit, že ten e-mail nedostal, obálka se ztratila a že tudíž o tom, že něco dluží, naprosto nic neví.

Ale i do faxové komunikace se probíjí výpočetní technika. A faxovým řešením pro celou organizaci je právě GFI FAXmaker. Je určen pro poštovní a komunikační systémy Microsoft Exchange ve verzích 2000 a 2003. Princip jeho práce je poměrně jednoduchý a asi každému zřejmý. Vyskytne-li se požadavek na odeslání faxu na pracovní stanici v počítačové síti, je FAXmakerem zachycen a příslušně zpracován. Podle nároků a objemu telefaxové komunikace je možno zvolit mezi úspornějším řešením, kdy je FAXmaker nainstalován na stejném stroji jako Exchange a sdílí tím stejné zdroje, nebo je na poštovním serveru nainstalován jen tzv. konektor, a faxový server je tělem i duchem někde jinde. Konektor má za úkol sledovat, co se na síti mihne kolem faxové komunikace, a každý takovýto impuls zachytit a zaslat na příslušná místa. Těmi je v tomto kontextu myšlen dedikovaný stroj, vybavený příslušným hardwarovým rozhraním, umožňujícím běžnou faxovou komunikaci. Nativně je podporována řada ISDN karet, faxových karet nebo faxmodemů. V principu lze použít libovolný faxmodem, vybavený faxovým ovladačem pro konkrétní operační systém, zde Windows 2000 nebo 2003. Po instalaci, která není nijak náročná a hlavně probíhá s pomocí přehledného průvodce, mohou klienti lokální sítě vesele faxovat. Pracují-li v prostředí Microsoft Outlook, stačí po vytvoření příslušného dokumentu místo uložení na disk zvolit v menu nabídku Odeslat příjemce faxu. Pro odesílání z jiných aplikací je třeba nainstalovat na konkrétní počítač klientskou verzi FAXmakeru. Pak stačí vybrat jím vytvořenou virtuální tiskárnu, a o dokument je postaráno. Je zařazen do fronty k odeslání faxu a podle nastavených pravidel je i odeslán. V záznamech je pak uloženo i příslušné potvrzení o bezchybném doručení.

Pro jednotný vzhled faxové komunikace lze nastavit přímo v prostředí FAXmakeru výstupní šablony a vzhled titulní stránky každého faxem odeslaného dokumentu. Konfigurace probíhá přehledně v okně Microsoft Management Console. Pro komfortnější zpracování příchozích faxů je možné pořídit i OCR modul, který na základě rozpoznání textu v nadpisu příchozího faxu dokáže určit adresáta a zprávu mu předat přímo do jeho schránky v rámci Exchange serveru. Pokud se nezdaří určení adresáta, je fax umístěn do zvolené sběrné schránky. Volitelně lze nadiktovat, aby libovolná přišedší faxová zpráva byla neprodleně vytištěna. Aby ale vše fungovalo jak má, je třeba pečlivě nakonfigurovat hardwarová rozhraní, s čímž administrátorovi pomůže poměrně pěkně zpracovaná a zevrubná dokumentace. Bezpapírové posílání faxů přímo z klientského počítače a běžných aplikací je jistě správným řešením pro firmy, které se bez faxu neobejdou.

GFI FAXmaker for Exchange 10

uživatelská přívětivost a jednoduchost

možnosti nastavení

K recenzi poskytla firma: GFI www.gfi.com

Cena: 380 USD pro 10 uživatelů

§§§§§


Postavte hráz přívalu těžkostí - GFI MailSecurity for Exchange/SMTP 8 - Zdatný bojovník s maligními kódy

Vladimír Vondráček

c03p0683

Není potřeba dělat tajnosti o zaměření recenzovaného produktu, neboť sám název mluví řečí dostatečně jasnou. Jedná se o dalšího z řady bojovníků s viry, trojskými koňmi nebo internetovými červy, prostě a jasně s maligními kódy, které mají za cíl běžného uživatele počítače pozlobit nebo mu i způsobit nějakou škodu.

GFI MailSecurity slouží k ochraně lokální počítačové sítě před útoky zvenčí prostřednictvím elektronické pošty. Je integrován buď do poštovního systému Exchange, nebo funguje jako samostatná SMTP brána. V systémech Exchange 2000 a 2003 je integrováno nové rozhraní pro detekci virů VS API, k němuž je funkce MailSecurity navázána. Protože zmiňované rozhraní je navázáno na základní strukturu systému Exchange, je prohledávání e-mailových zpráv velmi efektivní. Ke zvýšení výkonnosti poštovního systému, který je pochopitelně antivirovou kontrolou zpomalován, slouží některé vlastnosti MailSecurity, jako je řazení prověřované pošty do front podle priorit (může být použito zpracování fronty ve více vláknech procesu). Pro administrátory je důležitá schopnost vytvářet provozní záznamy ("event log") a administrátorské grafické rozhraní pro kontrolu a nastavení systému. Při instalaci GFI MailSecurity jako Exchange VS API je třeba být poněkud obezřetný. Recenzovaný produkt funguje jako prohledávač schránek, nasazení na mail server, který zprávy přímo neuchovává, není indikováno. Rovněž je třeba být obezřetný při nastavování pravidel pro přílohy e-mailů, jejich nevhodným omezením může dojít k narušení funkčnosti některých aplikací. V případě, že zmíněná omezení jsou pro plánované nasazení nepřijatelná, je možno využít druhé metody instalace, jako SMTP brány. MailSecurity pak stojí mezi internetem a firemním poštovním serverem a kontroluje veškerou odchozí a příchozí poštu z velkého světa, funguje jako tzv. mail relay server. V tomto postavení není samozřejmě antivirová ochrana schopna prohledávat interní zprávy, což může být při neukázněnosti uživatelů poměrně palčivý problém. Ještě poznámečka k SMTP gateway modu: pokud nemáte MS Exchange 2000 a vyšší, pak MailSecurity můžete použít pouze v tomto režimu, s jinými poštovními servery recenzovaný produkt není schopen integrální spolupráce.

Pokud shledáte zajímavými jak možnost zapojení antiviru pomocí Exchange VS API, tak filozofii SMTP brány, pak MailSecurity umožní obojí funkcionalitu. Je sice pravda, že budete muset konfigurovat dva antivirové systémy, na stranu druhou bude nastavení více ušité na míru potřebám konkrétní sítě. Když už jsem u nastavování, veškerá konfigurace je přístupná prostřednictvím klasického rozhraní Microsoft Management Console (MMC), takže o jeho přehlednost a známé vzezření netřeba mít obavy.

Kromě instalace antivirů na jednotlivé uživatelské stanice je v dnešním světě použití serverového antivirového systému prakticky nevyhnutelnou nutností, která může odrazit značné procento nechtěných zpráv.

GFI MailSecurity for/SMTP 8

integrace do Exchange Serveru

dvojí možnost nasazení

K recenzi poskytla firma: GFI www.gfi.com

Cena: 280 eur za 10 schránek

§§§§§


Účinný medikament proti nákaze - Norton Antivirus 2004 Professional - Nově ochrana proti dialerům a spywaru

Vladimír Vondráček

c03p0684

Mnozí z vás okamžitě zbystří, uvidí-li ve výloze žlutou krabici s červeným nápisem v bílém poli. Jedná se zpravidla o produkt firmy Symantec. A jako každý rok, i letos tento producent nezapomněl přidat do skládanky svých antivirových nástrojů označených jménem Petera Nortona další dílek. A co se skrývá ve žluté krabici s číslovkou 2004 oproti loňské edici?

První rozdíl je znát hned během instalace: jako dnes řada dalších softwarových produktů, vyžaduje i Norton Antivirus aktivaci. Pokud jej neaktivujete během patnácti dní, přestane chránit vaše data. Překonáte-li (a překousnete) tuto úlitbu boji proti pirátství, čeká vás jednoduché a příjemné uživatelské rozhraní, které se příliš neliší od verzí minulých. Technicky je detekce virů zdokonalena o vyhledávání nepříjemných útočníků v komprimovaných archivech, což je místo, kde se tito schovávají poměrně rádi. Tvůrci Antiviru 2004 také dobře zachytili nárůst programů, jež nejsou typickými viry, leč znepříjemňují obyčejnému uživateli život. Takové se samovolně nahrávají do počítače při návštěvě některých webových serverů a svojí činností uživatele týrají buď vysokými účty za telefon při vytáčeném připojení (tzv. dialery), nebo jako různé špehovací programy (tzv. spyware). Ochrana proti těmto nechtěným "pomocníkům" je nově zabudována.

V současné době je jednoznačně nejdůležitější ochrana internetové komunikace. Recenzovaný produkt umožňuje chránit jednak tu e-mailovou, ale i zachytávat vícevláknovou komunikaci s http-servery, a tím bránit právě dialerům a spywaru v průniku do počítače. V oblasti elektronické pošty se umí integrovat do nejrozšířenějších poštovních klientů a prohledávat příchozí a odchozí poštu. Na první pohled zbytečná kontrola odesílané pošty je důležitou zbraní proti šíření internetových červů.

Jako bonus je v balení obsažena i dvojice nástrojů, pocházející z balíku Norton Utilities Norton Wipe Info a UnErase Wizard. První z nich slouží k bezpečnému vymazání souborů pomocí certifikované technologie, druhý naopak k reinkarnaci nedopatřením smazaných souborů.

Je zjevné, že řada Norton Antivirus 200x roste současně s požadavky na odolnost počítačových systémů vůči virové nákaze.

Norton Antivirus 2004 Professional

odolnost vůči spywaru

integrace do běžných e-mailových klientů

K recenzi poskytla firma: Symantec, www.symantec.cz

Cena: 2 450 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Co se skrývá pod povrchem - Actual Transparent Windows 2 - Vylepšete si své uživatelské prostředí

Vladimír Vondráček

c03p0685

Rentgenové oči propůjčí uživateli recenzovaný produkt. Umožňuje měnit transparentnost jednotlivých oken a tím je činit průsvitnými až průhlednými, tedy pokud na uživatelově počítači běží systém Windows 2000 / XP.

Jestliže jste zvyklí používat několik aplikací naráz, a to takových, které spolu alespoň trochu souvisí, asi se nevyhnete přepínání mezi nimi. Čas od času se ovšem stane, že omylem aktivujete okno, které jste nechtěli. Pořadí jednotlivých oken je pak přeházené a práce se stává otravnou, resp. otravnější než obvykle. Actual Transparent Windows (ATW) se pokouší nabídnout řešení této nepříjemnosti. Umožňuje hledět skrz plochu aktivního okna, lze si nastavit stupeň průhlednosti od absolutní transparentnosti po tradiční, solidní vzhled. V možnostech programu je nastavit transparentnost pro každou jednotlivou aplikaci. Při každém dalším spuštění je průhlednost automaticky nastavena podle předchozí konfigurace. Možností konfigurace není mnoho, konečně takto jednoúčelový produkt ani teoreticky přehršel nastavení obsahovat nemůže. O funkcích programu se o moc více říct nedá, snad jen že je možné pracovat v tzv. ghost modu. Tento režim umožňuje "proklikávat" skrz vrchní okno na volby okna spodního.

Pokusím se tedy alespoň zhodnotit užitečnost aplikace. Nezanedbatelným, i podle výrobce, je zejména estetický efekt, vznášející se vybledlá okna mají jistě svoje kouzlo. Další výhodou je, že průhledností "trpí" rovněž třeba systémová lišta nebo jednotlivé nabídky menu aplikací a systému. Možná, že přijdete na to, kdy této vlastnosti využijete, mně osobně žádná reálná a podstatná situace nenapadla. Reálnější je využít například průhledného uživatelského rozhraní nějakého vývojového prostředí, přičemž nápověda nebo vzor použití programových struktur jsou viditelné vespod. Pokud se obě okna nenaplní textem, může se jednat i o poměrně přehlednou záležitost. Možná někoho napadá alternativa uvedené možnosti, kdy lze přepisovat text do aktuálního okna z nějaké předlohy. Využití má ale smysl spíše pro kratší texty, jinak je asi efektivnější přenášet text pomocí schránky systému Windows. Upřímně řečeno, v těchto místech moje fantazie končí, a další náměty na použití tohoto prográmku přenechám kreativnějším čtenářům.

Principiálně není nic špatného na aplikaci, která umí pouze jednu věc, tedy pokud ji umí opravdu dobře. Důležitým předpokladem je ale i užitečnost a praktičnost použití, jež je v případě tohoto prográmku, podle mého názoru nevalná. Tím nijak nesnižuji kvalitu "řemeslného" provedení ani možnost, že v ní řada lidí najde zalíbení. Pokud bychom chtěli škatulkovat, pak ATW by asi skončila v přihrádce zábavné neškodné.

Actual Transparent Windows 2

zpracování

užitečnost

cena

K recenzi poskytla firma: ActualTools, www.actualtools.com

Cena: 17,95 USD (pro jeden počítač)

§§§§§


Brněnská mediální hvězda - Zoner Media Explorer 6 - Archivování a editace vašich digitálních fotografií

Patrik Malina

c03p0686

Rok se sešel s rokem a brněnská společnost ZONER Software si ani letos nenechala ujít příležitost pro uvedení nové verze svého produktu na veletrhu INVEX. Pokud jste ještě loni nezaznamenali onu důležitou zprávu, tak letos máte další příležitost se přesvědčit, že Zoner Media Explorer je vyspělý nástroj nejen pro "digitální fotografy". Pokusíme se s vámi rozdělit o první zkušenosti a zážitky.

V našem stručném zhodnocení budeme navazovat na recenze z minulého roku, kdy byla uvedena verze 5. Aktuální "šestka" nepředstavuje zásadní, revoluční změnu, ale pomalu postupuje vpřed a doplňuje funkce, jež se ukázaly jako žádoucí. Logika práce s programem tedy zůstala zachována. Pro pořádek uveďme, že jsme testovali verzi 6.0, sestavení 3, jež bylo v první polovině listopadu nejnovější.

Jednou z větších novinek je přidání virtuálního archivu médií, jenž dovoluje organizovat obrázky bez ohledu na fyzickou lokaci na vyměnitelných médiích či v adresářích. Jde o jakousi logickou "mezivrstvu" soubory zůstávají na místě, program generuje náhledy a dovoluje prohlížení v době nedostupnosti média. Funkce pracuje slušně, ale narazili jsme na drobný nedostatek: pokud jsme vyrobili archiv z adresáře na pevném disku (a ne třeba z CD), program při snaze o otevření konkrétního souboru chybně tvrdil, že fyzické médium je nedostupné. Podotýkáme, že u CD vše fungovalo bezchybně.

Poměrně důkladně se tvůrci věnovali oblasti, jíž zůstali v předchozí verzi dlužni, a to editaci obrázků. Znalce pokročilejších nástrojů jistě potěší klonovací razítko pro přímé retuše bitmapových obrázků: funguje tradičním způsobem "jako u Adobe", dovoluje nastavit velikost i parametry krytí či rozostření, a svůj úkol plní velmi dobře. Zcela oprávněně byla tvůrci rovněž propagována nová možnost korekce úrovní barevných složek nebo též práce s tzv. histogramem, neboť se jedná o kvalitně provedenou funkci. Obzvláště nás zaujala možnost názorně zobrazit tzv. přepal v případě, že korekci v určité barevné složce (či jiných parametrech) přeženete, náhled vás nepřehlédnutelně upozorní, kde je potřeba ubrat. Zkrátka perfektní vymoženost. Mimochodem, filtrů pro vylepšení obrazu je více (třeba pěkný převod na odstíny šedi nebo tvorba měkkých stínů) a stojí zato, a podobně to platí u filtrů pro odstranění obrazových vad, kde např. přibylo korigování soudkovitosti, takže silně širokoúhlý záběr nemusí znamenat žádný problém.

Vylepšena byla i možnost detailního popisu obrázků, a to v několika ohledech. Nadále je zdokonalována práce s nativní informací různých typů fotoaparátů, plná podpora EXIFu je samozřejmostí a dosti byl rozšířen potenciál tzv. formátovacího řetězce, tedy jakési vkládání popisných informací pomocí různých proměnných, jež je možno generovat "ve velkém", pro větší kolekce. Už pro "odrostlejší" grafiky je určena možnost přiřazení ICCC profilu.

Řadu uživatelů jistě potěší také možnost přímého vypalování obrazových CD, a to jak v klasickém PC formátu, tak v podobě nezávislých VideoCD. Zde je příjemnou drobností fakt, že na takto vyhotovené CD lze automaticky přiložit samostatně fungující prohlížeč, čímž obdržíte na výstupu kompletní galerii k okamžitému použití.

Novinek by se našly desítky, na všechny upozornit nemůžeme. Můžeme však potvrdit, že Zoner Media Explorer zraje a umí toho dost, aby stálo za to si jej k digitálnímu fotoaparátu pořídit. Navíc jako aplikace funguje poměrně stabilně a provádí to, co po něm chcete.

Zoner Media Explorer 6

nové editační funkce

přímé vypalování

indexování a popisy souborů

chybka v archívu médií

K recenzi poskytla firma: ZONER Software, s.r.o., Koželužská 7, 602 00 Brno, www.zoner.cz

Cena: 1 699 Kč (vč DPH)

§§§§§


Čtyřikrát rychlejší následovník - Pinnacle InstantCopy 8 - Vše pro pohodlné zálohování filmů z DVD na DVD-R

Ousmane Keita

c03p0687

Softwaru pro zálohování filmových DVD se za uplynulý rok urodilo jako hub po dešti. Prodávají ho renomované firmy, neznámí programátoři, a v neposlední řadě existuje i freewarové řešení. Jak jste si mohli přečíst v PC WORLDu č. 7-8/03, společnost Pinnacle si se svým InstantCopy 7 držela čelné postavení v pelotonu díky svému enginu, který dokázal udržet obrazovou kvalitu výsledné zálohy DVD na špičkové úrovni. I v ostatních ohledech si dost těžko hledal konkurenci a nebylo snadné na něm najít nějaké podstatné mouchy. Co dobrého zdědila, co nového přináší a jak je schopna obstát v tvrdé konkurenci zbrusu nová verze 8, to si hned povíme v naší recenzi.

Na adresu InstatnCopy dopadala z řad uživatelů kritika, pranýřující neúnosnou délku doby zálohování, která se pohybovala oklo 2,5 hodiny i na rychlém 2GHz počítači. Výsledek sice stál za to a nedal se co do preciznosti zpracování srovnat s konkurencí, leč "náš zákazník, náš pán", a tak Pinnacle do aplikace vedle High Quality modu implementoval High Speed mod. Ten dokáže disk zpracovat 4x rychleji, při stále ještě dostatečně solidní obrazové kvalitě. Další nová funkce opět reaguje na připomínky uživatelů a je zaměřena na lepší možnosti výběru obsahu DVD. Konkrétně lze nyní na DVD-R zazálohovat toliko film, a na grafická menu a vše ostatní kolem zapomenout. A to jsou asi dvě hlavní vlastnosti, které verze 8 přináší. Pro úplnost ještě musím zmínit přibalení utility InstantDisc pro vytvoření virtuální diskové jednotky CD/DVD, elegantnější vzhled uživatelského rozhraní, a "jednotlačítkovou" funkci Direct-to-disc, která bez velkých cavyků a nastavování přečte, zkomprimuje a vypálí požadované DVD. Osobně si nedokážu představit, že bych byl ochoten přijmout riziko a použil ji. Ale je to opět zjevný požadavek trhu.

Líbilo & nelíbilo

Kvalita komprimovaného DVD je stále špičková (ovšem to už byla ve verzi 7). Je příjemné, že High Quality a High Speed režimy lze aplikovat selektivně na jednotlivé části disku (hlavní film, trailery, jiné bonusy), a ušetřit tak čas na věcech, které vás až moc nezajímají. Rovněž oceňuji možnost zálohovat pouze čistý film bez menu. Ne-příjemné však je, že vám program dovolí mít u filmu jen jednu zvukovou stopu a jedny titulky (někdy navíc nejdou korektně vypnout). Další kapitolou je příručka. Oproti skvělé minulé je tato otřesně povrchní, strohá, neúplná a tedy skoro zbytečná. Neexistuje ani help. S tím například souvisí ještě třetí quality-mod, který jsem zatím nezmínil Keep original video. Název je sice na první pohled samovysvětlující, ale jak je potom možné, že se při zachování originálního obrazu vejde třeba 6 GB dat na 4,3GB DVD-R? O tom brožurka mlčí. Dokonce nezná ani zmíněný mod. A na závěr se patří upozornit, že si InstantCopy neporadí úplně s každým diskem, a místo kompletní zálohy DVD musíte vzít zavděk zálohou holého filmu. To se však stává i jiným programům, a je potřeba se s tím smířit.

Rozsudek

Pokud žádný podobný nástroj nevlastníte a jde vám o to, zálohovat svá dévédéčka v maximální možné kvalitě, je InstantCopy stále ještě výbornou volbou. Dokonce i přes uvedené nedostatky, protože výsledek je tím, co se počítá. Jestliže jste majitelem předchozí verze a uvažujte o updatu, asi bude dobré rozmyslet si, zda skutečně potřebujete rychlejší komprimaci nebo rozšířenou separaci obsahu DVD.

Pinnacle InstantCopy 8

stále vysoce kvalitní výstup

rozšířená separace obsahu

High Speed mod

některé nedotaženosti

neúplný manuál

K recenzi poskytla firma: EXAC, s. r. o., Zbraslavská 27, Praha 5, www.exac.cz

Cena: 1 200 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Kutilem ve Windows - Utility pro plánování a zábavu...

Lenka Karlíková

c03p0674

Protože nejen prací živ je člověk, připravili jsme si pro vás v tomto čísle utility, se kterými se spíše pobavíte. Pokud vás již omrzel stejný vzhled vašich složek ve Windows, změňte si je. S pomocí IconArtu můžete realizovat všechny svoje nápady. Obdobná česká aplikace Icon Change je o něco rozsáhlejší, avšak není určena pro všechny verze OS Win. Omrzela vás již tvorba ikon? Pak se podívejte do Výročí nebo do Calendaru 2000, zda někdo z vašich blízkých něco neslaví nebo nemáte naplánovanou jinou činnost.

IconArt 1.4

Licence: freeware

Domovská stránka: www.conware.org

Snad každý z nás chvíli zatouží mít u programů své ikony. Jednoduchým pomocníkem, jenž nám v jejich tvorbě pomůže, je aplikace IconArt, kterou bez problémů budou používat všichni, kdo se pustí do tvorby ikon právě v ní. Pomocí tohoto produktu lze vytvářet nejen ikony, ale také kurzory nebo editovat ikony hotové. Nabídka barev je velmi bohatá, a pokud si nevystačíte s nabízenými ikonami, můžete si svoje vlastní vytvářet. Do ikon můžete vkládat i textové pole, které je možné upravit podle standardních možností textového editoru. Program IconArt také dokáže importovat ikony ze souborů DLL a EXE. Dále lze pracovat se soubory jpg, bmp a gif, ze kterých si můžete vybrat část, jež se vám bude hodit při tvorbě nové ikony. Hotové ikony je však možné ukládat jen do souboru ICO. Práce s tímto malým prográmkem pro mne byla velmi příjemná, takže jej mohu doporučit a popřát hodně nápadů při tvorbě.

Icon Changer 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: www.zitnik.wz.cz

Dalším pomocníkem pro změnu ikon složek je český produkt Icon Changer. Program si však mohou nainstalovat jen ti, kteří mají starší operační systém Windows, protože na Windows NT aplikace neběží a při jejím testování na Window XP docházelo k problémům u některých funkcí nebo k náhlému ukončení tohoto produktu. Icon Changer má v sobě zakomponován také editor ikon s obdobnými funkcemi jako u IconArtu, takže pokud vám nebude dostačovat nabídka asi 140 ikon, lze si je vytvořit nebo importovat ze souborů ICO, DLL a EXE. Samotná přeměna ikon složek je velmi jednoduchá. Pro ty, kdo by intuitivně nemohli přijít na ovládání aplikace, je přesný postup popsán v nápovědě. Pracuje se ve dvou oknech, ve kterých jsou umístěny prohlížeče. Ve zdrojovém okně si nastavíme cestu, odkud budeme ikonu používat a ve druhém okně si nastavíme složku, u které budeme ikonu měnit. Poté stačí jen klepnout na tlačítko Změnit ikonu, a změna je provedena. Při práci by se tak neměla objevit žádná úskalí. Jediným nedostatkem, jejž bych tvůrcům programu vytkla, byly překlepy v ovládacích panelech v Icon editoru, který se jimi jen hemží.

Headache! 3.11

Licence: shareware (registrace za 900 Kč)

Domovská stránka: www.isoftware.cz

Luštíte rádi a křížovky, osmisměrky a kris-krosy vás provází na cestách a při všech vašich činnostech? Potřebujete zabavit děti nebo si chcete zasoutěžit se známými? Pak vám Headache! určitě pomůže. Program je k dispozici ke stažení v shareware verzi, a je částečně omezen v některých funkcích. Při tvorbě křížovek a ostatních her tak můžete tvořit rastr, který je omezen maximálně na 7 x 7 polí, což činí velmi jednoduchým výsledný produkt vaší činnosti. Dále nenaleznete podporu písmena CH, a export do WWW stránek je funkční jen v náhledu. A co vše vytvoříte pomocí této aplikace? Nejen klasické křížovky, ale i křížovky švédské, číselné a písmenné kris-krosy a již zmiňované osmisměrky. Samotná jejich tvorba je velmi jednoduchá a po vytvoření několika křížovek nebo osmisměrek bude již vaše činnost plně zautomatizována. Nejprve si zvolíte velikost rastru, poté zadáte tajenku, a pokud chcete změnit tvar rastu, pomůže nám Návrhář, který jej edituje. V Návrháři si vybíráte políčka, jež zaplníte písmeny nebo číslicemi, a neviditelná pole vymažete. Takto vytvořený koncept si můžete uložit jako šablonu. Pak doplňujete například u osmisměrky písmena. Vytvořenou osmisměrku lze poté exportovat do Excelu, do bitmapy, jako WWW stránku, nebo vytisknout. Součástí aplikace jsou slovníky, z kterých čerpá program slova pro zařazování do křížovek a osmisměrek. Slovníky můžete také obohacovat o vaše vlastní slova. Práce s programem Headache! je více než příjemná, a tak jej všem příznivcům luštění doporučuji.

Calendar 2000 3.6

Licence: freeware

Domovská stránka: www.gregorybraun.com

Přestože název aplikace může někoho zmást, nejedná se o kalendář určený jen pro rok 2000. Lze jej používat i nyní a v následujících letech také, neboť průběžně dochází k aktualizacím a původní verze je určena až pro rok 3000. Jedná se o jednoduchý plánovací kalendář běžící v System Trayi. Protože jde o zahraniční produkt, v základním nastavení jsou uvedeny státní svátky a prázdniny odlišné od našich. Samozřejmě, že je můžete vymazat a nahradit aktuálními. Přidávání událostí, které chcete mít zaznamenány, lze provádět v nastavení kalendáře. Tam také můžete upravovat již zmiňované svátky, konfiguraci programu, v níž naleznete rovněž zvukové upozornění na aktuální činnosti. Součástí je také zobrazování času ve světových metropolích jako Londýn, New York, Chicago a San Francisco. Těm, kteří každý den alespoň na chvíli zapínají počítač, bude kalendář v této podobě určitě skvělým pomocníkem.

Výročí 2.5.2

Licence: freeware

Domovská stránka: www.pokluda.cz

Nemáte po ruce papírovou formu kalendáře a potřebujete vědět, kdo slaví svátek nebo zda někdo z vašeho okolí nemá nějaké výročí? Jednoduchou formou, jak mít potřebné informace vždy k dispozici, je tato šikovná utilita. Zobrazuje informace z aktuálního dne a zároveň z následujících sedmi dnů. Databázi lze také měnit a doplňovat o data, která potřebujete. Ovládání programu se provádí pomocí volby Editace výročí v systémovém menu, kde můžete příslušné změny provádět. Pro utajení lze zadávat narozeniny u osob i bez toho, že by se zobrazoval jejich věk.

Nebojte se vyzkoušet - Užitečné utility pro internet

Martin Koníček

Dnes se zaměříme na zajímavé utility, jež by měly oslovit nejednoho internetového fandu. První aplikací je vynikající Uniform Server. I přes svůj nevalný vzhled je velmi vhodný nejen pro začínající webové vývojáře. Náš další výběr zaměříme do světa elektronické pošty na malý a rychlý poštovní klient i.Scribe, jejž může směle doplňovat vynikající antispamový filtr SAproxy (je založen na technologii SpamAssassin). Nakonec jsme si pro vás připravili bonbónek, který určitě nepřehlédněte. Takže neváhejte, a dejte se do čtení.

Uniform Server 2.7

Licence: GNU/GPL

Domovská stránka: miniserver.sourceforge.net

Rozhodli jste se založit vlastní blog, e-zine nebo úplně jiný server pro publikování velkého množství informací? Pak jistě víte, že bez služeb dynamických webových stránek připojených na rychlou databázi jste takřka ztraceni. Proto vám nezbude nic jiného, než k již zaprášené knížce popisující jazyk HTML přidat několik publikací, zabývajících se programovacím jazykem PHP, databází MySQL či serverem Apache. Jenže po zakoupení příslušné literatury vás při tvorbě dynamického obsahu čeká jeden zákeřný problém, a tím je konfigurace vašeho vývojového pracoviště. Jak jste jistě správně vytušili, při tvorbě dynamických webových stránek již na svém počítači musíte mít pro testovací účely spuštěn webový server, jenž dokáže spouštět dynamické skripty čerpající všechny informace z rychlé databáze. Zdá se vám to složité? Pokud ano, tak nejste sami. Nejeden začátečník si posteskne, že konfigurace Apache není hračka. To samé lze říci i o dalších oblíbených a volně šiřitelných nástrojích, jako jsou PHP či MySQL. A jak tedy vlastně začít? Než se dáte do pročítání rozsáhlých příruček, tak bude možná nejlepší vyzkoušet kompletní toolkit webového vývojáře pojmenovaný UniServer. Tato sada nástrojů je nejen velmi mocný, ale také malý a spolehlivý pomocník. Autorovi produktu se podařilo vměstnat webový server Apache, databázi MySQL, programovací jazyk PHP a Perl, či ještě navíc webové rozhraní PhpMyAdmin do balíku o velikosti 2 MB. To ovšem není zdaleka vše. Produkt si pro své účely vytvoří virtuální disk "W:", a tak vám odpadá kompletní práce s nastavováním cest k jednotlivým programům a také adresářům s webovými stránkami. Dokonce stačí ihned po instalaci produktu zkopírovat stránky do \adresáře w:www, a můžete začít pracovat. UniServer je tedy unikátní nejen svou velikostí, ale rovněž jednoduchostí použití. Stačí pouze rozbalit zazipovaný archiv a spustit bez sebemenšího náznaku nutné konfigurace.

i.Scribe 1.86

Licence: freeware

Domovská stránka: www.memecode.com/scribe.php

Mysleli jste si, že poštovní klient může být jen obrovský a složitý? Tak to jste na omylu, protože autor i.Scribe se rozhodl vytvořit jednoduchou poštovní aplikaci s podporou běžně používaných protokolů POP3, IMAP a SMTP. Dokonce se při zachování plné funkčnosti vejde na jednu disketu a ani nepotřebuje instalaci. Už tyto vlastnosti jsou senzační, ale mnoho uživatelů by se s nimi jen tak nespokojilo, a tak i.Scribe přináší i něco navíc. Třeba funkce Automatické rozpoznání jazyka operačního systému umožňuje programu komunikovat v tomtéž jazyce, v jakém máte operační systém. Ale ani zde jeho uživatelské možnosti nekončí. Kromě propracovaného a velice intuitivního rozhraní tvůrce nešetřil ani na možnostech filtrování a třídění poštovních zpráv. Produkt umožňuje vytváření velice komplexních filtrů, takže nebude problém zpracovat velké množství doručené pošty. K tomu by vám také měl pomoci zabudovaný antispamový filtr Bayesian. Pokud vás předešlé řádky přiměly vzkoušet si tohoto poštovního klienta, určitě vás bude zajímat jeho schopnost importovat zprávy a adresáře z jiných aplikací. Zde se na programu opravdu zapracovalo, neboť je podporován nejen Microsoft Outlook, ale například i klienty Eudora či Mozilla Mail. Ale abych i.Scribe jen nechválil: protože je stále ve stadiu vývoje, nalezneme u něj funkce, jež jsou viditelně nedodělané např. podporu více poštovních účtů. Já však doufám, že vás tyto drobné nedostatky neodradí, a aplikaci si alespoň vyzkoušíte.

SAproxy 1.2.1

Licence: freeware

Domovská stránka: saproxy.bloomba.com

Přijímáte nechtěně každý den hromadu elektronické pošty, která vás vůbec nezajímá? Je vaše schránka přeplněna nevyžádanými e-maily či nebezpečnými počítačovými viry? Nemusíte tomu jen přihlížet. Vrhněte se do tvrdého boje se spammery, s rozesílateli nevyžádané pošty. Můžete například začít s tvorbou seznamu zakázaných adres (tzv. blacklist). Jak však brzy zjistíte, je to boj jednoho meče proti celé armádě. Proto je třeba proti moderním metodám útoků na vaši poštovní schránku použít moderní metody filtrování. SAproxy je nástroj, využívající k odhalování nebezpečné a nevyžádané pošty spolehlivé postupy. Propustí firemní i osobní elektronickou poštu, ale před záškodníky postaví takřka "betonovou" zeď. Tuto zeď představuje vlastně POP3 proxy server, který se postaví mezi vašeho poštovního klienta (např. Outlook Express, Outlook 2000 či The Bat) a e-mailovou schránku. V tomto případě je proxy založen na systému, nazývaném SpamAssassin, jenž funguje na bázi bodování zpráv. Zkoumají se jednotlivá kritéria obsahu zprávy a v případě, že je splněno několik podmínek, je zpráva prohlášena za SPAM a přesunuta do oddělené složky. Nechcete-li tedy, aby se vaše poštovní schránka stala obětí internetových škůdců, tak neváhejte a zkuste tento produkt.

Crimson Editor 3.51

Licence: freeware

Domovská stránka: www.crimsoneditor.com

Pokud již dlouho toužíte po kvalitním a volně šiřitelném editoru textových souborů, tak jste právě jeden z nich našli. Crimson Editor je výborný a zcela bezproblémový program. Nevyžaduje žádnou instalaci, ani pochybně nepřepisuje systémové knihovny. Crimson Editor se stane miláčkem programátorů díky funkci zvýraznění právě editovaných řádků žlutou barvou, automatickému zvýraznění programového kódu či stromové struktury pro otvírání souborů. Tyto funkce vám mohou znatelně usnadnit život. Ostatně zkuste si při programování bez pomoci editoru vyhledávat, na jakém řádku se právě nacházíte. Anebo zkuste zjistit, které závorky jsou k jakým relevantní. Tvůrci tohoto produktu však mysleli nejen na programátory, ale například i na webové kodéry, a tak do této utility přidali i podporu protokolu FTP pro přenos souborů po internetu. Tímto samozřejmě výčet všech funkcí nekončí. Utilita si pro nás také schovává i pár zajímavých funkcí pro práci s daty. Kupříkladu možnost kvalitního vyhledávání a nahrazování textu je dnes již nezbytností. Ovšem k čemu by vám tyto funkce byly, pokud byste potřebovali specificky zpracovat velké množství dat? K tomuto účelu jsou zde makra, která mají za úkol pomoci s dlouhým a pracným upravováním dokumentu.

I když je Crimson Editor téměř dokonalý, má rozhodně několik nepříjemných chyb, které poznáte hlavně při používání českých znakových sad. Zde je podpora opravdu velmi slabá, a přestože podle dokumentace má být schopna pracovat v modu Unicode, mně se tuto funkci aktivovat prostě nepodařilo. Nicméně v porovnání například s UltraEditem určitě vítězí. Za menší "cenu" (je to freeware) totiž nabízí větší užitnou hodnotu. Nakonec ho šlechtí i fakt, že otevření souboru o velikosti 600 MB ho nepřivedlo jako mnoho jiných konkurentů k pádu.

§§§§§

$$$$$


Knihy


Hacking bez tajemství - Linux

Patrik Malina

c03p0662

Protože hackerská tematika je opravdu v kursu, nakladatel tohoto titulu správně usoudil, že by byla škoda v nejlepším přestat. Představovaná kniha bezprostředně navazuje na několik dílů dosud velmi úspěšné série překladů podrobných učebnic bezpečnostní problematiky, a již grafické zpracování jasně naznačuje souvislost protože dřívější svazky v úhrnu trochu stranily platformě Windows, nastal pravý čas věnovat se Linuxu. Než se pustíme dále, nemůžeme vám však odepřít důležitou informaci: tato publikace již v češtině jednou vyšla, ovšem u jiného nakladatele, takže před případnou koupí si dejte pozor.

Kniha představuje jednu z mála monografických publikací, zaměřených speciálně na bezpečnost Linuxu v takto širokém rozsahu. V souladu s předchozími díly této řady je v hrubých rysech dodržován i rozvrh jednotlivých kapitol a jejich vnitřní struktura, takže pokud znáte některý z dříve vydaných svazků, budete se dobře orientovat. Rovněž způsob hodnocení konkrétních typů útoků zůstal zachován, takže je k dispozici přehledná číselná škála, umožňující rychlé rozpoznání závažnosti tématu.

Rozsáhlá látka je rozdělena na několik hlavních částí. Úvod je samozřejmě věnován základním pojmům a principům linuxové bezpečnosti, a zde je namístě upozornit, že znalost systému jako takového je nezbytná a autoři se na ni zkrátka spoléhají. Ve druhé části již autoři přecházejí nekompromisně k věci: v kapitolkách s pevně danou strukturou narazíte na řadu potenciálních útočných technik, počínaje sociálním inženýrstvím (též sociotechnikou) a konče všemožnými napadeními přes síť. Zmíněny jsou též třeba viry pro Linux, útoky na DNS či průniky do populárních bezdrátových sítí. Další části knihy řeší neméně závažná témata, jako lokální posilování práv útočníka, slabiny konkrétních síťových služeb či natolik pokročilé formy ohrožení, jako jsou úpravy jádra.

Srovnatelných publikací, v nichž je bezpečnostní tematika pro Linux takto nahuštěna, existuje poskrovnu. Největší hodnotou je bezesporu perfektní organizace všeho materiálu do logického a přehledného celku. Jde-li o váš šálek čaje, neváhejte.

Autoři: Brian Hatch, James Lee, George Kurtz

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 644

Doporučená cena: 560 Kč

PHP pro úplné začátečníky

Patrik Malina

Interpretovaný programovací, či spíše skriptovací jazyk PHP má za sebou již slušný vývoj, jehož výsledkem je nejen módní a populární, ale především velmi hodnotná vývojová platforma. Výhod a zajímavých vlastností má celou řadu, a jednou z nich je možnost plného využití zdarma. Mimo jiné i proto, že jeho nasazení není zatíženo licenčními poplatky, se jedná o vhodnou platformu pro každého začátečníka.

Právě v tomto světle představuje autor jazyk PHP v již druhém vydání své začátečnické učebnice. Na koncepci brožury je patrné, že se rozhodl využít ještě jedné, z didaktického hlediska významné výhody: nováčkovi stačí pochopit pár základních pravidel a po napsání několika málo řádků se může radovat z efektních výsledků.

Kniha představuje nejzákladnější kurs psaní skriptů v PHP a jedná se opravdu o velmi letmé nakouknutí do tohoto světa. Autor se i na tomto minimálním prostoru rozhodl dát textu pevnou strukturu, takže látka je rozdělena na řadu kapitol, jejichž obsah je poměrně stručný. Přestože zde najdete úvod do řady důležitých témat, některá jsou pojednána jen v podobě dílčích ukázek a náznaků. V úvodu narazíte na praktický popis instalace samotného běhového prostředí, a v další kapitole následuje stručný přehled jazyka. Po části o používání funkcí již následuje první vysloveně prakticky orientovaná stať, zahrnující zpracování formulářových dat z HTML stránek.

Další látka již dovoluje započít tvorbu "vážnějších" aplikací. Čtenář se seznámí se zpracováním datových souborů a dále narazí na tradičního démona HTTP komunikace v podobě správy "sesssions", jejíž zvládnutí je nezbytným krokem k opravdu interaktivním programům.

Závěrečné kapitoly zahrnují seznámení s klíčovými tématy, ovšem v naprosto minimalistickém provedení: řeč je o databázovém stroji MySQL a jeho napojení pomocí PHP, což bude pro začátečníka zřejmě vyvrcholením úvodního studia.

Kniha představuje stručný, ale opravdu hodně stručný nástin možností PHP. Obzvláště v databázové problematice budete brzy potřebovat pokročilejší literaturu.

Autor: Jakub Mach

Vydavatelství: Computer Press,

Brno, 2003, 2. vydání

Počet stran: 167

Doporučená cena: 149 Kč

Počítačové sítě a jejich aplikace LAN/MAN/WAN

Patrik Malina

Již od svého prvního vydání představuje tato publikace jedno z nejryzejších pojednání o technologii počítačových sítí, na něž můžete na českém knižním trhu narazit, pokud ovšem nepočítáme speciální vysokoškolská skripta, mezi nimiž by si ovšem také ostudu neudělala. Protože srovnatelná kniha na pultech v současné době není k mání, jedná se bezesporu o nejlepší specializovaný text se síťovou tematikou, na který můžete narazit.

Základem obsahu je pochopitelně předchozí vydání, ovšem struktura řady kapitol i náplň některých částí byly přepracovány. V souladu s aktuálním vývojem bylo samozřejmě dopřáno sluchu bezdrátovým technologiím, především pak dle normy 802.11, chybět nemůže gigabitový i desetigigabitový Ethernet, jejichž budoucnost je růžová, a narazíte zde třeba na problematiku GSM či Bluetooth. Příjemným posunem je třeba změna uspořádání výkladu protokolů lokálních sítí Microsoft, ale též pojednání o technologiích virtuálních LAN či VPN sítí.

Autoři do textu zapracovali popis drtivé většiny běžně popisovaných architektur, počínaje fyzickým přenosem a konče aplikační vrstvou a příslušnými protokoly. Velký důraz je kladen na normalizované technologie, jak už bylo zmíněno, a to především dle rodiny norem IEEE 802.*. Nechybí však ani popis ATM a specializovaných řešení pro průmyslové nasazení. Poměrně podrobně jsou zpracovány protokolové sady TCP/IP či IPX/SPX, a také prostředky pro doručování multimediálního obsahu. Přestože se jedná o veskrze technickou látku, text je zpestřen do přijatelné podoby doplňujícími ilustracemi a řadou cenných tabulek, jež představují cenný referenční materiál.

Pokud jste pokročilými zájemci a přitahuje vás opravdové jádro věci, je toto přesně kniha pro vás. Autoři se zcela oprostili od zbytečných slov a přistupují důsledně k technologickým detailům, takže na některé pasáže je potřeba opravdu dobrá koncentrace. Jedná se o vyčerpávající zdroj informací a zároveň výbornou příručku pro každodenní použití, kterou byste měli mít při ruce.

Autoři: Fedor Kállay,

Peter Peniak

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2003, 2. vydání

Počet stran: 356

Doporučená cena: 297 Kč

1001 tipů a triků pro Visual C++

Patrik Malina

V případě natolik obsáhlých a komplikovaných témat, jako jsou programovací jazyk C++ a jeden z vývojových nástrojů, v tomto případě z dílny Microsoftu, většinou nakladatelé sázejí na klasické učebnice s jasně strukturovaným, postupným výkladem. O to zajímavějším zpestřením je tato publikace, jež se zařazuje mezi nemnoho vrstevníků, jimž pravděpodobně dosud dominuje skvělá kolekce "céčkařských etud" v podání pana Viriuse (Pasti a propasti..., určitě si vzpomínáte).

Jasným cílem autora je podat programátorovi pomocnou ruku ve chvílích, kdy řeší určitý, typicky zapeklitý problém a nemůže se zbavit dojmu, že takovou věc už určitě někdo rozlousknul. Svazek zahrnuje tisícovku typických řešení, jež prověřila programátorská praxe a není potřeba je vymýšlet znovu, pokud ovšem není vaším koníčkem hledat netradiční postupy. Přestože výběr tipů je velmi rozmanitý, je látka rozdělena do řady kapitol, sdružujících příbuzné problémy. Najdete zde ukázky zaměřené na typické algoritmy a jazyk C++ jako takový, a velmi mnoho prostoru autor logicky věnoval práci s rozhraním WinAPI, zprávám ve Windows či ovládání oken. Nechybí obsáhlý exkurs do světa grafiky a práce s knihovnou GDI+, a velmi důkladně je pojednáno používání běžných grafických prvků na platformě Windows. Poměrně dost prostoru je dále věnováno práci s multimédii či internetovými funkcemi, ale i nízkoúrovňové zásahy do operačního systému zde mají své místo. Pokud vzpomeneme dvě důležité knihovny, na něž bezpochyby narazíte, je potřeba říci, že jednoznačně vítězí "tradiční" MFC knihovna ATL je jen letmo zmíněna a její znalosti zde rozhodně neposílíte. Závěrečná část knihy je naplněna ukázkovými aplikacemi a zmíněny jsou i nejběžnější chyby, jichž se tvůrci dopouštějí.

Kniha představuje bezesporu dobrý zdrojový materiál pro zájemce, kteří C++ do jisté míry ovládají a chtějí své znalosti prověřovat a rozšiřovat. Méně zkušeným poskytnou ukázky jistotu ve chvíli, kdy váhají nad určitým postupem, zvažují různé varianty a rádi by se s někým poradili, zda postupují správně. Tedy, rozhodně jde o materiál pro pokročilé a otrlé.

Autor: Radek Chalupa

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 434

Doporučená cena: 397 Kč

Programovací jazyk C pro zelenáče

Patrik Malina

Ačkoli od 70. let se toho ve světě informačních technologií událo mnoho, jazyk C se jeví jako hodně odolný a "časuvzdorný". I nakladatel této knížky si ověřil, že řady nadšenců o ryzí programátorskou gramotnost neslábnou, a proto autor připravil druhé, upravené vydání své dříve rozebrané klasické základní učebnice "céčka". Přínosem je bezesporu i fakt, že v tomto textu jsou tvůrcem zohledněny připomínky dalšího znalce a pedagoga, pana Viriuse, což k "vyladění" obsahu určitě přispělo.

Kniha představuje poměrně nenásilnou, opatrně a čtivě napsanou základní učebnici jazyka C. Výklad je zaměřen na úplné začátečníky a autor si neklade zbytečně vysoké nároky snahou je předat adeptům programátorské řehole jakési základní pilíře, jež by představovaly oporu při dalším studiu. Šaloun se snaží dodržet některé zásady, jako je třeba nezávislost na operačním systému a implementaci, takže látka je v souladu s normou ISO pro jazyk C a poskytuje tak možnost studovat prakticky na čemkoliv.

Na zhruba dvou stovkách stran zájemci mohou projít dvěma základními úrovněmi. Nižší stupeň zahrnuje úvod do "céčka" a jeho základních konstrukcí, vyšší pak přidává ukazatele, pole a také dynamické datové struktury. V závěrečné příloze jsou popsány standardní knihovny a rovněž způsob, jak si zdarma opatřit software pro svou práci a výuku. V náplni kapitol nehledejte žádná překvapení, neboť se bez výjimky jedná o základní výbavu způsobilého programátora.

Mnohem důležitější je způsob, jakým autor volí výběr příkladů. Čtenář není zbytečně zahlcen přemírou výpisů, ale na dobře zvolených ukázkách jsou typické postupy dobře zdokumentovány. Navíc se střídmá sazba docela povedla, takže je vše poměrně přehledné.

Výhodou knihy je právě skutečnost, že vychází ve druhém vydání. Autorovi se dostalo možnosti opravit dřívější chyby a překlepy, pokusit se přepracovat čtenářům ne zcela jasné části, a případně doplnit výklad v obtížných pasážích. Noví zájemci o jazyk C tak dostávají do ruky již prověřenou učebnici, která jim poslouží jako dobrý průvodce v úvodu studia.

Autor: Petr Šaloun

Vydavatelství:

Neocortex, Praha, 2003

Počet stran: 220

Doporučená cena: 199 Kč

JavaScript hotová řešení

Patrik Malina

JavaScript se v oblasti tvorby webových stránek těší trochu podobnému postavení jako latina mezi lingvisty: jazyk je to v podstatě mrtvý, ale pro určité typické úkoly je velmi vhodný, hojně využívaný a stále hodně populární. Ačkoliv o něm vycházejí stále další a další publikace, právě třeba v tomto případě je znát určitý odklon od snahy učit skriptovací jazyk jako všelék na tvorbu webu.

Podtitul jasně naznačuje, že v této útlé brožuře se zájemcům dostává do ruky v podstatě kuchařka. I přiložený CD nosič napovídá, že snahou není přimět čtenáře k systematickému studiu jazyka jako takového, ale nabídnout mu stavebnici, jejíž principy rychle pochopí a hlavně snadno využije. Ačkoliv úvodní kapitola je zaměřena na základy JavaScriptu jako takového, jde o rychlokurs pro letmé seznámení do té míry, aby vás další příklady nezaskočily. Nechybí tipy na zprovoznění příslušné funkcionality ve webových prohlížečích a náznak koexistence s jazykem HTML, jehož znalost je nutností.

Následující kapitoly jsou již výrazně prakticky orientované: poměrně dost prostoru je věnováno práci s formuláři, kde JavaScript stále s úspěchem obhajuje svou pozici, a dále narazíte na funkce pro práci s časovými údaji a daty, populární (i nenáviděné) generování rámů a oken v prohlížeči, zajímavou správu cookies a přímou spolupráci skriptu s prohlížečem jako takovým a potažmo s klientským operačním systémem. Dvě kapitoly jsou pak speciálně zaměřeny na dynamické efekty stránek a práci s obrázky, a závěrečná část je souhrnem jakýchsi "nezařazených" příkladů.

Kniha je sympatická hned z několika důvodů. Autor zbytečně neplýtvá místem a přináší zájemcům skutečně praktická a použitelná řešení, u nichž má vesměs JavaScript své výrazné opodstatnění. Text zahrnuje řadu poměrně názorných výpisů skriptů, jejichž přiměřená délka dovoluje všechno pochopit i mírně pokročilým zájemcům, a zároveň se jedná o ucelená řešení typických úloh. V neposlední řadě je logickým doprovodem knihy již zmíněné CD, zahrnující materiály jak pro bezprostřední experimentování, tak pro další studium. Zkrátka, JavaScript v tom pravém světle.

Autor: Petr Václavek

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 255

Doporučená cena: 199 Kč

§§§§§


2/2005

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Výsledky HDDSSI

Výsledky nového výzkumu zveřejněného v posledním vydání studie Hitachi Data Systems Storage Index ukazují, že překotný růst dat uchovávaných v různých organizacích je pro ředitele IT v ČR stále velmi obtížně řešitelný problém. Z výsledků vyplývá, že otázky bezpečnosti a výpadků představují v oblasti paměťových systémů problematiku, která nedává spát Itíkům - 83 % dotázaných ředitelů IT v České republice očekává v příštích 12 měsících růst poptávky po paměťové kapacitě až o 30 %. 63 % českých ředitelů IT předpokládá, že v příštích 12 měsících zůstane jejich rozpočet na paměťové systémy na stejné úrovni.

Symantec získá VERITAS

Společnost Symantec, specialista na bezpečnostní řešení, získá po fúzi s VERITAS Software významnou společnost pracujcí v oboru ukládání dat. Fúze proběhne na čistě akciové bázi v hodnotě přibližně 13,5 mld. USD, její uzavření se očekává ve druhém kvartálu tohoto roku. Symantec tak získal do své stáje dalšího koně a může svým zákazníkům nabídnout ještě efektivnější způsob zabezpečení a správy dat.-OK

§§§§§


Herní tip měsíce: Immortal Cities - Children of the Nile

Pavel Mondschein

C05P0070

Historických budovatelských strategií - tedy těch kvalitních - vychází jako šafránu, a tak se není čemu divit, že spousty fanoušků tohoto žánru stále dokola hrají staré tituly jako Cleopatra, Zeus a hlavně Pharaoh. Teď se blýská na lepší časy. Tvůrci zmiňovaného Pharaa totiž už co nevidět vypustí na evropský trh svůj nejnovější počin, jejž pojmenovali Immortal Cities: Children of the Nile.

Hned na první pohled zjistíte, že zde došlo k menší revoluci. Zatímco Pharaoh i ostatní tituly z jeho série byly zpracovány v roztomilé izometrické grafice, zde vás čeká kompletně 3D zobrazení. To má své nesporné výhody, ale také slabiny. Hře rozhodně neprospívá, že ani sebelepší 3D engine zatím nedokáže vykreslit tak nádherné a detailní scenérie, na jaké jsme zvyklí z ručně malovaných prostředí. Je prostě rozdíl, když si může grafik vyhrát doslova s každým pixelem a když je limitován výkonem grafické karty a procesoru. Na druhou stranu si v Children of the Nile můžete libovolně natáčet obraz a dokonce jej přibližovat až do té míry, že se ocitnete doslova na ulici. Praktický význam to sice nemá, ale až bude vaše město pořádně rozrostlé, budete se moci kochat jeho krásou, sledovat cvrkot na náměstích a pozorovat, jak jednotliví lidičkové chodí za nákupy, do zaměstnání nebo za zábavou. A jak říká klasik, o člověka by nám mělo jít především.

V případě Immortal Cities to navíc není jen bezduchá fráze. Ta tam je anonymita obyvatel z předešlých stavitelských strategií. Každý panáček má své jméno, zaměstnání, svůj dům, svého partnera a případně nějaké ratolesti. Muž chodí do práce, žena se stará o domácnost, děti si hrají, motají se mámě pod nohama, tu a tam vypomohou doma nebo na poli a případně chodí do školy, aby za pár let získaly potřebnou kvalifikaci pro dobře placené zaměstnání.

Tato novinka si vyžádala další změny. Žena, která chce manželovi k večeři uvařit rybu, se nespokojí s chlebem, a kameník nebude chodit den co den do práce přes celé "nesmrtelné město", takže různé obchody, domy a výrobní budovy musíte umisťovat s rozvahou podle aktuální potřeby a ne jen tak nahodile s tím, že "oni se tam ti pajďuláci už nějak dostanou". Dostanou, to je pravda, ale budou pěkně otrávení, a jak se píše na krabici s hrou - pouze spokojený národ může vládnout světu.

Další výraznou novinkou je, že do významnějších budov, jako jsou například různé úřady, nemůžete přijmout jen tak někoho. Na podobné posty je zapotřebí získat vzdělaného človíčka, a takoví nerostou na stromech. Nejen, že ho musíte už od mládí honit do školy, ale pak se také musíte postarat o to, aby vám neutekl ke konkurenci. Vzdělaných lidí totiž můžete mít jen tolik, na kolik stačí vaše reputace. Ta se mění podle kvality vašeho vládnutí, takže každá nerozvážnost či opomenutí vás může přijít draho. Nestaráte se o blaho svého lidu? Opustí vás klíčoví zaměstnanci, vaše byrokracie bude ochromená a vy se propadnete do spirály úpadku.

Vzhledem k tomu, že je hra zasazena na území starověkého Egypta, nemělo by vás překvapit, že se zde setkáte se třemi ročními obdobími - časem setí, časem sklizně a časem záplav. Ty už nejsou takové jako dřív - klidné, mírumilovné, všeobecně vítané a předvídatelné. Kdepak. Pokud své město špatně postavíte, může se snadno stát, že se Nil vylije z břehů více, než bývá zvykem, a rázem máte z Káhiry Benátky pod Jizerou. V takovou chvíli se ukáže, nakolik je vaše obyvatelstvo loajální: pokud dojde k názoru, že je zanedbáváte a k pohromě došlo vaší vinou, nezůstane vám ve městě ani noha, leda nějaká ta ploutev.

Nevýhodou hry je, přestože tvůrci přidali několik zajímavých novinek, ořezali také to, co jsme se v herním systému tohoto žánru naučili znát a milovat. Zkrášlovat si město různými parčíky a sady sice můžete i nadále, ale na náladu obyvatel to nebude mít žádný vliv. Také cesty jsou vlastně jen tak pro okrasu - na jednu stranu je sice dobré, že vám nikde nevznikne "špunt", kvůli němuž by zkolabovala celá ekonomika, ale pohled na ruch ve městě tak ztrácí část svého kouzla. Také v různých přehledech, grafech a doplňkových informacích o lidičkách je prostor pro zlepšení, ale to je u komplexních strategií vždy. Klady však jasně převažují nad zápory: Immortal Cities je konečně kvalitní historická budovatelská strategie, která se nesnaží jen kopírovat osvědčený herní systém, ale přichází i s notnou dávkou inovací. Musíte u ní přemýšlet a pečlivě plánovat každý krok, za což vám bude odměnou pohled na vzkvétající město a spokojené tváře obyvatel. Hra navíc v našich končinách vyjde krátce po evropské premiéře v lokalizované verzi - s českými titulky a původním dabingem.

Pavel Mondschein - CD Projekt

§§§§§


Media Monkey 2.3

Karel Šredl

C05P0072

Co nového přinese Media Monkey ve verzi 2.3? Předně jsou to opravy chyb a nedodělků, které se objevily dříve a na něž upozornili uživatelé. V druhé řadě se dočkáme rozšíření programu o několik dalších funkcí. Z poměrně dlouhé řady doplňků vybíráme nativní vypalování audio CD, kdy nadále již nebude potřeba mít nainstalovaný externí vypalovací program (starší verze podporovala přímou kooperaci s Nerem). Označíte vybrané písničky, v menu zvolíte Nástroje > Burn Audio CD a přehledný průvodce vás v několika krocích dovede až k vypálení. Album Art umožní přidat do adresáře alba nebo i k jednotlivým písničkám obrázek obalu (cover). Dovede jej jednoduše stáhnout z internetu (konkrétně z webu Amazon), a to pomocí funkce Auto-Tag from Amazon. Ta rovněž dokáže automaticky doplnit a opravit údaje v hlavičkách hudebních souborů. (Tato funkce nahradila Album Browser.) Obrázek alba by se měl při přesouvání a auto-organizaci souborů přesouvat automaticky se soubory (a to i v případě, že je uložen v souboru JPG). Vylepšena je i synchronizace s externími zařízeními tedy hlavně s MP3 přehrávači. Rozšířily se možnosti autosynchronizace. Do masek byly doplněny další proměnné a lze připojit tagy (informace) i k souborům WAV. Uživateli je nabídnuta možnost používat externí skripty (na základě MS Windows Scripting Host) již ve standardní verzi Media Monkey. V neposlední řadě přibyla podpora metody drag&drop mezi Media Monkey a ostatními aplikacemi.

Odkaz: http://www.mediamonkey.com

§§§§§


Levné V od Motoroly

Čestmír Žák

C05P0073

Motorola představila mobilní telefon V171 (87,2 x 45,6 x 23,5 mm, 87 gramů), stříbrné véčko s barevným displejem, které se nás bude snažit získat na svou stranu především příznivou pořizovací cenou (okolo 3 000 Kč). Displej s lehce podprůměrnými parametry (pasivní, 4 096 barev, 96 x 60 pixelů) sice v porovnání s konkurencí nezazáří, ale běžnému uživateli nabídne dostatečný komfort. Podobná charakteristika platí i pro funkční výbavu - i tam pro nás výrobce připravil pouze naprostý základ - Wap 1.2.1, GPRS třídy 4, EMS, 16hlasé polyfonní melodie, kalkulačku, stopky apod. Přístroj bohužel nedisponuje interní pamětí na telefonní čísla ani na zprávy SMS, uživatel si tedy bude muset vystačit s kapacitou karty SIM. Poměrně slibně ale vypadají čísla o pohotovostní výdrži na jedno nabití, výrobce slibuje až 270 hodin.

Odkaz: http://www.motorola.cz

§§§§§


OLED: 21 palců realitou!

Čestmír Žák

Samsung se rozhodl demonstrovat pokročilost svých prací na vývoji OLED displejů, které mezi odbornou veřejností prosluly solidní kvalitou obrazu, nízkou spotřebou a v neposlední řadě také vynikajícím kontrastem produkovaným i na přímém světle. S OLED displeji (mluví se o nich jako o potenciálním nástupci LCD) se setkáváme již vcelku běžně v oblasti mobilních zařízení, tam se ale uplatňují pouze malé displeje s úhlopříčkou v řádu jednotek palců. Vyrobení většího OLEDu bez vad byl až dosud technologický oříšek. Parametry OLEDu jsou rozlišení WUXGA, svítivost 400 cd/m2, kontrast 5 000 : 1.

Odkaz: http://www.samsung.com

§§§§§


Eurotel se 4,5 miliony

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

Nejstarší český mobilní operátor, společnost Eurotel, oznamuje, že se jí na konci roku 2004 podařilo získat zákazníka s pořadovým číslem 4 500 000. Velkou zásluhu na tomto úspěchu přitom měly speciální předvánoční akce Eurotelu, v čele s nabídkou Go karet za 25 Kč.

Slevy u T-Mobile

Pokud se vám zalíbila vánoční nabídka Twist sad s předplaceným kreditem ve výši 2 998 Kč, pak vězte, že můžete získat i samostatnou SIM kartu s tímto kreditem za 50% cenu, tzn. 1 499 Kč. T-Mobile tuto finančně zajímavou možnost označuje jako Twist CD sada.

Internetový obchod T-Mobile (http://shop.client.tmo.cz) nabízí celkem tři nové, cenově příznivé nabídky:

1)Prvních 1 000 zájemců dostane Twist sadu s Nokií 3410 za cenu 1 499 Kč, jako dárek navíc přidá T-Mobile 30% bonus kreditu k prvnímu dobíjení.

2)Běžné Twist sady bude možné v internetové prodejně pořídit se slevou ve výši 10 %.

3)Akční sady Twist nabídne T-Mobile přes internet za cenu o 5 % nižší než v běžné síti.

Sváteční statistika

Vánoce a Silvestr v roce 2004 se (podobně jako již několik předchozích ročníků) nesly v duchu obvolávání známých a příbuzenstva. chybět nemohlo ani oblíbené hromadné posílání blahopřejných SMS a MMS zpráv. Uživatelé sítě Eurotel poslali na Štědrý den asi 20 milionů SMS a 61 000 MMS, na Silvestra zaznamenal tentýž operátor provoz ve výši 13 milionů odeslaných SMS a více než 9 milionů provolaných minut. Oskarovu síť zatížilo 24. prosince 2004 přes 20 milionů odchozích SMS, v době největší špičky jich bylo odesláno až 20 000 za minutu. Silvestr znamenal pro Oskara nutnost čelit zátěži 8,2 milionu uskutečněných hovorů a 7,1 milionu odeslaných SMS. Celkově nejvyšší provoz letos vygenerovali zákazníci T-Mobilu, jeho sítí totiž prošla hotová vánoční nadílka v podobě odeslání 20,7 milionu SMS a 88 000 MMS. Ve špičce na Štědrý den zaznamenal T-Mobile neuvěřitelných 35 000 SMS/min. Ani na Silvestra mu nebylo dopřáno oddychu, neboť jeho sítí proběhlo asi 12,5 milionu hovorů - v absolutní špičce (1. 1. 2005 od 00:15 do 00:30) se u T-Mobilu uskutečnilo dokonce těžko představitelných 1,1 mil. volání. Celkově lze situaci jednoduše shrnout asi tak, že zatímco na Vánoce se posílají především SMS, na přelomu roku se více volá. Podíl MMS se rok od roku zvyšuje, ale nejedná se ani zdaleka o tak masovou záležitost, jakou je fenomén SMS.

Nový T-Mobile Hit

T-Mobile přichází s nabídkou zvýhodněných balíčků spojených s aktivací tarifů Hit. Pokud si do konce února pořídíte dvouletý úvazek na některý z paušálních programů s doplňkem Hit, dostanete k němu mobilní telefon za dotovanou cenu - samozřejmě bez nutnosti platit příslušný aktivační poplatek (ušetříte tak 3 568 Kč). Nabídka se týká následujících mobilních telefonů: Nokia 3220, Nokia 6230, Nokia 3100, Siemens CT65, Siemens S65, Sony Ericsson T630, LG 1200. Připomeneme ještě, že služba Hit přináší zákazníkům výhodnější sazby za volání (v porovnání s ostatními T-Mobile tarify) a také možnost odesílat SMS za 1 Kč.

CDMA na měsíc zdarma

Další zpráva ze stáje Eurotelu potěší uživatele, kteří v poslední době uvažovali o pořízení CDMA služby Data Expres. Operátor se jim od 1. ledna 2005 pokusí jejich konečné rozhodnutí usnadnit zvýhodněnou akční nabídkou. Aktivace s dotovaným modemem přijde uživatele na 1 782 Kč. V případě jednoletého úpisu se za modem doplácí 1 995 Kč, při dvouleté smlouvě je modem k dispozici za symbolickou 1 Kč. Pro úplnost zbývá dodat, že nedotovaný modem stojí 8 995 Kč. Službu bude možné zdarma zkoušet po dobu 14 dnů a nebudete-li s ní spokojeni, můžete ji bez udání důvodu zrušit (zaplatíte pouze poměrnou část měsíčního paušálu). Pokud si však Data Expres ponecháte, odpustí vám Eurotel v třetím platebním období měsíční paušál ve výši 1 070 Kč, což znamená, že jeden měsíc budete s internetem pracovat zcela zdarma. Celá akce končí 28. února 2005.

Obrana proti SMS spamu

Dostáváte z Oskarovy SMS brány textové zprávy nevyžádaného (např. reklamního) charakteru? Vězte, že se jedná o porušení zákona a vy máte možnost se proti těmto útokům efektivně bránit a to jak aktivně, tak pasivně. Pro začátek postačí, když zavítáte do Oskarovy internetové samoobsluhy, oddělení Služby. Zde se nachází položka "Blokace SMS z veřejné internetové brány". Jedná se o bezplatnou službu dostupnou pro majitele Oskarových paušálů i předplacených Oskaret, zákazník nemusí za její aktivaci ani za používání platit. Potvrzením volby "Aktivovat" zajistíte, že vám z Oskarovy internetové SMS brány textovku už nikdo nepošle (při odesílání se mu totiž zobrazí hláška: "Je nám líto, ale váš adresát si zakázal SMSky z internetu. Jestli mu opravdu chcete napsat, pošlete mu normální textovku z vašeho telefonu nebo využijte službu Skupinové Web SMS"). Pokud by se však situace v budoucnu změnila a vy budete z nějakého důvodu potřebovat, aby vám SMS z internetu opět chodily, použijete ve stejném menu volbu "Deaktivovat".

Kolik uživatelů má CDMA?

Eurotel zveřejnil tiskovou zprávu s údajem o aktuálním počtu aktivních uživatelů služby Data Expres, což je bezdrátový internet realizovaný prostřednictvím CDMA sítě. Tuto službu dnes využívá více než 30 000 zákazníků, nezbytný signál přitom pokrývá již přes 80 % populace ČR. Pro možnost porovnání uvedeme ještě počet uživatelů (cenově i rychlostně srovnatelného) ADSL - těch je u nás v současnosti něco přes 100 000.

§§§§§


Centrino na druhou

Petr Matuška

C05P0069

Společnost Intel uvádí novou generaci mobilní technologie Intel Centrino - Sonoma, složenou z nové čipové sady Alviso, nové verze procesoru Intel Pentium M s jádrem Dothan a bezdrátové síťové karty Intel PRO/Wireless 2200BG. Z hlediska procesorů je největší změnou podpora zrychlené systémové sběrnice 533 MHz oproti starší 400 Mhz, přidána byla funkce Execute Disable Bit, chránící počítač příslušnou podporou operačního systému proti některým typům počítačových virů. Procesor bude stále vyráběn 90nm technologií a postaven na CPU s jádrem Dothan, obsahujícím 2 MB paměti L2 cache a vybaveným technologií SpeedStep. Představené procesory budou dosahovat frekvencí od 1,6 GHz až po

2,13 GHz, tedy stejně jako současné procesory. Kódové označení budou mít v rozsahu Intel Pentium M 730 až 770. K nim přibudou i dva nízkonapěťové modely - 758 s 1,5 GHz a 753 s 1,20 GHz. Nové funkce v procesoru nelze využít ve stávajících čipsetech, proto Intel uvedl i novou sadu Alviso, postavenou na upravené variantě Intel i915G a optimalizovanou pro provoz v přenosných počítačích. Mezi zásadní změny patří již zmíněná podpora rychlejší 533MHz systémové sběrnice, která teoreticky zvyšuje propustnost systému o 33 procent. V závěsu za touto novinkou je možnost využití nových operačních pamětí DDR2 spolu s možností zachování starších, ale rozšířenějších DDR. V severním můstku je pak možné u některých modelů nalézt i integrovanou grafickou kartu Intel Graphics Media Accelerator 900, známou ze stolních verzí čipové sady i915G. Jižní můstek přináší dále podporu nové sběrnice PCI Express, PC Card, rozhraní pro připojení zařízení Serial ATA a vylepšené zvukové karty Intel High Definition Audio. Dodávky notebooků, využívajících tyto nové vlastnosti, by se měly objevit během několika málo měsíců, a proto si budeme muset počkat na první z nich, abychom mohli otestovat v praxi, jak se nové technologie předvedou ve srovnání se staršími a hlavně jaký výkonnostní a energetický rozdíl přinesou pro uživatele.

Odkaz: http://www.intel.com

§§§§§


ATI Tech Day 2004

Petr Matuška

Společnost ATI Technologies Inc. uspořádala koncem roku 2004 v Mnichově obsáhlou tiskovou konferenci, na které představila novinářům svou vizi pro budoucnost. Prezentace byla rozdělena do několika částí, nazvaných The Mobile Market, ATI and Video, představení nové grafické karty ATI Radeon

X850 XTPE . Nechyběla ani prezentace zástupce firmy AMD a jeho projev o trvající spolupráci obou firem. Velkému zájmu se těšil i příspěvek jednoho z autorů hry Half Life2, který se věnoval podpoře a další spolupráci s firmou ATI.

Část nazvaná The Mobile Market byla rozdělena na několik sekcí, v úvodním slovu nás zástupci firmy ATI obeznámili s plány a výsledky firmy, jichž dosáhli a dosáhnout chtějí. Plán na rok 2005 zní 58 milionů prodaných kusů grafických čipů a čipových sad, což by mělo být 22 procent z celkové světové produkce všech výrobců zainteresovaných do těchto oborů. Celkový růst, plánovaný pro rozmezí let 2004 až 2008, má činit 18 procent. Následovalo připomenutí, že ATI si drží pozici v oblasti notebooků s 49procentním podílem prodaných grafických karet, a to jak samostatných, tak i integrovaných v mobilních čipových sadách. Poté se zástupci firmy začali podrobněji věnovat notebookům a svým představám, jakým směrem se bude ubírat vývoj v této oblasti. V popředí bude stále podpora platformy Intel Centrino, která bude podporovaná ve všech směrech - Desktop Replacement, Performance Thin, Value Mainstream i Mainstream Thin & Light. Na ústupu bude podpora stolních procesorů v noteboocích, do nejvýkonnější kategorie se již plně prosadila firma AMD se svým procesorem AMD Athlon 64 Mobile. V průběhu roku 2005 bude zřetelný nástup grafických karet v kategorii notebooků s rozhraním PCI Express, což má ještě posílit pozici ATI v dosavadní úrovni okolo 70procentního podílu na trhu externích grafických karet prodaných v noteboocích. Hlavní konkurent - firma nVidia - měla ve stejném období 23procentní podíl na trhu. Představeny byly i technologie, které ATI buď integruje do nových mobilních zařízení, nebo je již úspěšně používá - jednalo se technologie Automatic Display Configuration (ADC) pro zlepšení kvality obrazového výstupu a automatického nastavení, VPU Recover, která má za účel hlídat a nastavovat hodnoty grafické karty tak, aby byla co nejvíce stabilní, v případě havárie pak vrátit hodnoty zpět na bezpečnou úroveň, a technologii Powerplay 5.0, starající se o delší výdrž provozu systému na baterie a zároveň poskytující maximální výkon v době, kdy je potřeba. Do segmentu Mainstream Thin & Light Notebook, který by měl uživateli za relativně nízkou cenu poskytnout dostatečný výkon, dlouhou výdrž na baterie, menší a přenositelnější zařízení, variabilitu a v neposlední řadě i snadné užívání, uvede na počátku roku 2005 grafickou kartu ATI Mobility Radeon X300. Tato grafická karta bude plně připravena pro rozhraní DirectX 9, bude využívat 4 Pixel Pipe a podporovat technologii Powerplay. Bude připojená k systému přes PCI Express, využívat bude i technologii Hypermemory. Tato technologie bude využívat přístup do hlavní operační paměti díky rychlejším přenosu dat přes rozhraní PCI Express. Ušetří se tak náklady a energie na externí paměť, která by musela být přítomna. K dispozici budou tři varianty čipu - bez přídavné paměti, s integrovanými 32 MB a s 64 MB. Výkon by měl být oproti současné čipové sadě s grafickou kartou ATI Mobility Radeon 9200 zhruba dvojnásobný. Do oblasti výkonných notebooků (Desktop Replacement) zaměřených na hry a na vysoký grafický výkon plánuje uvést firma ATI grafický procesor ATI Mobility Radeon X800. Tento grafický čip bude nástupcem high-end modelu pro mobilní použití, ATI Mobility Radeon 9800, a bude nástupcem opravdu důstojným: s plnou podporou DirectX 9, 12 Pixel Pipe, integrovanou technologií Powerplay 5.0 sloužící k regulaci výkonu podle aktuální spotřeby, s funkcí 3Dc snižující zatížení paměti díky kompresi textur ještě před jejich zpracováním, s podporou velmi rychlých pamětí GDDR3 spolu s 256bitovou datovou šířkou a maximální kapacitou 256 MB. Na řadu přišlo i srovnání s konkurenčním výrobkem firmy nVidia GeForce Go 6800, ve kterém si předváděná ATI Mobility Radeon X800 vedla vždy o něco lépe. Reálný výkon ale budeme moci posoudit až při testech v době, kdy tyto notebooky budou k dispozici. Do středního výkonnostního segmentu trhu (Performance Thin) připravila ATI nástupce Mobility Radeon 9600/

/9700, a to ATI Mobility Radeon X600. Tato mobilní grafická karta se řadí do střední výkonnostní třídy, obsahovat bude 8 Pixel Pipe. Jako všechny nové karty nabídne i Powerplay 5.0 a funkci 3Dc.

ATI and Video

V další části se firma ATI zaměřila na prezentaci svých řešení, týkajících se příjmu a zpracování televizního signálu. Představena byla celá produktová řada grafických a televizních karet se zcela novým čipem Theater 550. Výrobce ho bude dodávat do řešení All-in-Wonder, TV Wonder, HDTV Wonder a Rage Theater. Tento čip byl vyvinutý speciálně pro sběrnici PCI Express a chlubí se těmito vlastnostmi: snížená zátěž procesoru při kódování a dekódóvání signálu, funkce Fullstream, zajišťující zpracování streamovaného videa například z internetu v maximální kvalitě, funkce Videoshader pro aplikování videoefektů v reálném čase, funkce Videosoap pro automatické čištění obrazu od nežádoucích artefaktů, zrychlení a zefektivnění komprese videa a použití nových kodeků. Jednou z nejzajímavějších a nejpůsobivějších vlastností nového čipu je bezesporu funkce ATI Adaptive de-interlacing, která obraz vyhlazuje, ale zároveň nesnižuje úroveň detailů videosignálu. Poslední velkou novinkou je plná podpora HD. Ať je to HDTV nebo BlueRay či HD DVD, tento televizní čip je připraven na veškerý televizní formát, který bude v nejbližších letech k dispozici.

ATI Radeon X850 XT PE

Všichni novináři netrpělivě očekávali představení nové grafické karty ATI Radeon X850 XT PE, která by měla na výkonnostním trůnu vystřídat předchozí model X800 XT PE - a to na sebe skutečně nenechalo dlouho čekat. Prezentace začala velmi zlehka, a to na příkladech předvedeném postupném vývoji počítačových periférií. Dále byl naznačen vývoj počítačové hry, plně optimalizované pro konkrétního výrobce grafických karet, se zjevnou narážkou na hru Half Life2, kterou od začátku firma ATI plně podporovala. Ještě před oficiálním zveřejněním technických parametrů X850 byly předvedeny nové funkce, které jsou v tomto grafickém čipu obsaženy: Automatic Display Configuration, VPU Recover a PowerPlay 5.0. Samotná grafická karta ATI Radeon X850 XT Platinum Edition svými výkony úspěšně navazuje na starší sestřičku X800XT PE: grafický procesor bude taktován na 540 MHz, paměť typu GDDR3 bude mít frekvenci 1,18 GHz, uvnitř procesoru bude k dispozici 16 Pixel Pipes, bude opatřena dvěma výstupy DVI-I a jedním TVOut. Cena grafické karty se bude pohybovat na hranici 20 000 Kč. Společně s touto kartou byly představeny i další, méně výkonné varianty čipu X850, a to ATI Radeon X850 XT a ATI Radeon X850 Pro. Obě dvě budou mít stejné frekvence procesoru a paměti, konkrétně GPU 520 MHz a paměti GDDR3 1.08 GHz, lišit se budou pouze v počtu Pixel Pipes, kdy verze X850 XT jich bude mít 16, zatímco X850 Pro pouze 12. Ceny budou patřičně odstupňované, za výkonnější model zákazník zaplatí 14 000 Kč, za méně výkonný pak něco málo přes 11 000 Kč. Nová řada grafických karet bude podporovat kromě zmíněných funkcí i 6 Vertex Pipelines, filtrování až 6,4 Gigapixelů/sekundu, paměťovou propustnost až 31 GB/sekundu. Z technologických funkcí podporuje tato řada již zmiňovanou funkci 3Dc, Smartshader HD, Smoothvision HD, Hyper Z HD - vše připraveno pro hraní her v High Definition rozlišení. Všechny oznámené grafické karty by měly být k dispozici v dostatečném množství začátkem února 2005.

ATI Catalyst

V poslední části prezentace se představili vývojáři programového vybavení ATI -  Catalyst - se svou vizí pro blízkou i vzdálenější budoucnost. V prvé řadě byly stanoveny tři základní cíle: stabilita, výkon a inovace. Zvyšování výkonu pomocí implementace nových a nových funkcí do stávajících čipů je jednou z možností, jak v tvrdé konkurenci obstát- takto by se dala charakterizovat snaha vývojářů. Důraz se ovšem klade v současné době také na uživatelskou přívětivost, což bylo doloženo výzkumem mezi uživateli Catalystů, kteří hodnotili verzi 4.10. Celkové skóre 9,1 z maximálně 10 bodů je důkazem, že kvalita Catalystů má rostoucí tendenci. Vývojáři brali zřetel i na nástupce operačního systému Microsoft Windows XP - Longhorn i na lepší podporu Linuxu. Nově představené grafické karty by měly splňovat díky ovladačům náročná kritéria masivního grafického subsystému Longhorn, majitelé nových karet se tak z tohoto hlediska nemusejí o svou investici obávat. Ani operační systém Linux z hledáčků softwarových inženýrů ATI neunikl: zlepšená podpora, stabilita a snazší instalace by měly v nikoliv vzdálené době zpříjemňovat život i uživatelům tohoto systému. Ohlášena byla podpora procesorů podporujících jak 64bitové instrukce ze stáje AMD v podobě AMD Athlon 64, tak ze stáje Intel s jejich technologií EM64T a samozřejmě plná podpora plně 64bitového operačního systému Windows XP, který přijde na trh v polovině letošního roku. Dále se objeví vylepšení, která se soustředí hlavně na oblast zpracování videa v podobě několika nových funkcí, jako je průvodce, snadnější nastavení kvality a funkce de-interlacing. Poměrně velká část prezentace se věnovala výhodám a podpoře nového formátu High Definition. Ten se objevoval všude, kde to jen šlo: HDTV, HD Gaming a jiné. Poslední změnou, u uživatelů ovšem velmi žádoucí, je funkce automatické aktualizace ovladačů prostřednictvím internetu.

Společnost ATI tedy plánuje další agresivní útok na uživatele, a podle nastíněných skutečností by se jí to mohlo podařit. Zda tomu tak skutečně bude, ukáže teprve čas.

§§§§§


RISO HC 5000

Tomáš Jirásko

C05P0066

V závěru roku se na našem trhu objevil nový digitální tiskový stroj Riso HC 5000. Tento model je schopen tisknout rychlostí až 105 kopií formátu A4 za minutu (74 stran za minutu oboustranně). Pracuje ve fyzickém rozlišení 300 x 300 dpi (ekv. 600 dpi) nebo 300 x 600 dpi (ekv. 900 dpi). Zařízení si poradí s gramáží papíru 46-157 g/m2 a s formátem papíru od 100 x 148 mm do 340 x 550 mm při tiskové ploše 314 x 454 mm. Ke standardnímu vybavení stroje patří integrovaný RIP PostScript 3 a duplexní jednotka. Volitelným příslušenstvím je multifunkční finisher, touch panel LCD a A3 skener. Cena za výtisk nabývá hodnot od 0,85 Kč (CMYK total 20 %, A4).

Odkaz: http://www.robincocs.cz

§§§§§


Barvy Panasonicu

Tomáš Jirásko

Barevné laserové tiskárny Panasonic KX-CL500 a KX-CL510 s jednoprůchodovou technologii tisku umožňují za minutu vytisknout až 16 barevných stran A4 nebo 20 černobílých stran. Doba zahřívání se podle výrobce zkrátila na 45 sekund po zapnutí a na 15 sekund při tisku první stránky. Maximální rozlišení tiskáren je 1 200 x 1 200 dpi. Tiskárny jsou postaveny na 64bitovém procesoru XPC 745 s taktovací frekvencí 360 MHz. Jejich operační paměť 64 nebo 128 MB (KX-CL510) může být rozšířena až na 512 MB. Kromě toho lze do zařízení volitelně zabudovat pevný disk. Zařízení mají kapacitu 530 listů papíru ve standardním zásobníku plus 100 listů ve víceúčelovém zásobníku, navíc mohou být doplněna dvěma dalšími zásobníky, z nichž každý má kapacitu 530 listů papíru. Kromě tradičního papíru jsou tiskárny KX-CL500 a KX-CL510 samozřejmě schopné tisknout na fólie, štítky a obálky. Papír může mít hmotnost až 165 g/m2. KX-CL500 pracuje s jazykem PCL5c, KX-CL510 navíc podporuje PostScript Level III se 136 integrovanými typy písma. K počítači se tiskárny připojují přes paralelní port nebo rozhraní USB. Obě zařízení jsou vybavena integrovanou síťovou kartou. Měla by se objevit na našem trhu počátkem roku 2005.

Odkaz: http://www.panasonic.cz

§§§§§


AMD Turion 64

Tomáš Jirásko

Nově představený koncept mobilní technologie AMD Turion je založen na technologii AMD64 a podle vyjádření zástupců je optimalizován pro zavedení výkonnosti AMD64 do nové mobilní úrovně. AMD připravila nadcházející rodinu procesorů tak, aby uspokojila vysoce mobilní profesionály a zákazníky, požadující spolehlivé a vysoce výkonné notebooky s dlouhou výdrží provozu na baterie, vynikající bezdrátovou kompatibilitou, bohatou grafikou a vylepšenou bezpečností, a to jak dnes, tak v budoucnosti. Jak "zelení" říkají, AMD bude opět první, kdo uvede na trh špičkovou technologii a přinese kompletní rodinu vysoce výkonných 32 a 64bitových procesorů uzpůsobených pro mobilní provoz. Přeloženo do češtiny: AMD má pravděpodobně cosi, čím se může postavit dominaci Pentia M v segmentu notebooků. O tom, nakolik je to pravda a jak výkonné budou, se přesvědčíme v první polovině roku 2005 (že by CeBIT?), kdy mohou obchodní partneři a zákazníci očekávat první notebooky, založené na procesorech AMD Turion 64. Dovolíme si odhadnout na základě zkušeností z uvedení předcházejících mobilních procesorů této společnosti, že mezi prvními se na trhu objeví modely firmy Acer.

Odkaz: http://www.amd.cz

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Hudba podle vašeho gusta

Jan Šplíchal

C05P0071

Ohodnoťte skladby podle své nálady a přehrávejte MP3 pomocí programu MediaMonkey, který vám nabízíme zcela zdarma ve verzi GOLD, a ponořte se do vypalovacích programů v rubrice Téma CD.

Akce a Novinky

Hudbu dnes najdeme ve větším či menším množství takřka na každém počítači. Nabízíme vám program pro její přehledné pořádání, tvorbu playlistů nebo převod audio CD například do formátu MP3. To vše dostanete v kvalitně zpracovaném líbivém prostředí a samozřejmě lokalizováné do češtiny. Více informací naleznete tradičně v rámečku či v rubrice Rychlokurz, která je věnována právě práci s tímto programem.

V sekci Novinky objevíte aktuální číslo oblíbeného časopisu Abíčko, pojednávající o platformě Linux, další internetové periodikum Interval nabízí spoustu novinek a zajímavostí. Naleznete zde i excelovské tabulky s aktualizovaným seznamem veškerého softwaru, vydaného na našich CD, nechybí ani kompletní elektronická podoba časopisu s veškerými materiály od roku 2000. Software vztahující se k ostatním článkům čísla je zde zastoupen dvakrát. Kdo chce kombinovat klasickou prezentaci vytvořenou v Microsoft Office PowerPointu 2003 s animacemi a zvukovým doprovodem, neměl by si nechat ujít rubriku Servis. Nalezne zde totiž Microsoft Producer 2003. Jedná se o samostatnou aplikaci, umožňující import souborů z Microsoft Office PowerPointu 2003, videa, audia, obrázků a souborů HTML a jejich následnou synchronizaci do jednotné prezentace. Zvuky a video umí rovněž i zaznamenat.

Software

Do Komerčního softwaru přispěla tuzemská společnost ZONER Software novou verzí oblíbeného vektorového grafického editoru Zoner Callisto 5, která byla představena na loňském Invexu a zaznamenala oproti starším verzím mnohá vylepšení. Nejvýraznější novinkou je rozšíření tiskových a exportních možností pomocí intuitivních průvodců. Na tento vyspělý program naleznete v čísle 10% slevový kupón. Slevový kupón na koupi najdete také pro účetní program OKbase One, vytvořený speciálně pro neziskové organizace (neplátce DPH), jimž je "šitý na míru". Je určen pro účetní jednotky, které dosud vedly jednoduché účetnictví a na základě zákona přecházejí na vedení (podvojného) účetnictví. Více informací o těchto produktech naleznete v rámečku s označením Komerční software & slevy. Rubrika Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Uniknout by vám neměla nová edice kompresního programu WinRAR 3.42 CZ s příjemným uživatelským prostředím a výborným poměrem komprese. Do nové verze 5.8.9 rovněž pokročil Connection Meter, určený pro kompletní správu telefonického připojení k síti internet. Umožňuje nejen detailní monitorování průběhu připojení a především odpovídajících nákladů, ale také ušetří peníze pomocí funkce odpojení před dalším impulzem. Samozřejmostí je vždy aktuální nabídka tarifů pro tuzemské podmínky. Novinkou je také Winamp 5.0.8 pro přehrávání různých audio a video formátů (nejen MP3), obsahující i celou řadu nejrůznějších vizualizačních plug-inů, které doplňují přehrávanou hudbu. Internet Download Manager 4.03 je nástroj pro zvýšení rychlosti stahování dat z internetu, plánování automatického stahování a podpoře navázání na přerušený přenos. Integruje se s většinou prohlížečů a podporuje protokoly FTP, HTTP, HTTPS. Umožňuje náhled ZIP archívů a nabízí zdokonalenou antivirovou ochranu. Pro zabezpečení počítače je připraven Sygate Personal Firewall 5.6. Jedná se o obousměrný ochranný systém, jenž nepřetržitě zajišťuje ochranu před vetřelci, kontroluje přístup neautorizovaných programů k síti a detekuje výskyt trojských koní. Způsobí, že váš počítač nebude "z venku" viditelný. Pracuje na systémech připojených k lokální síti nebo internetu. Zajistí lepší bezpečnost vašich osobních, pracovních, finančních a jiných dat. HWiNFO32 1.50 je výkonná systémová informační utilita, určená k detekci hardwaru pro 32bitové systémy. Dokáže identifikovat širokou škálu systémových komponent a podporuje nejnovější technologie a standardy. Vypalování médií na PC se stalo samozřejmostí a CD či DVD mechaniku dnes najdeme takřka v každém počítači. Téma CD jsme proto zaměřili právě tímto směrem. Ashampoo Burning Studio 5.01 pro snadnou tvorbu a kopírování vlastních DVD, CD, video CD a zvukových CD umožňuje přímé vypalování WAV, MP3, FLAC, WMA a Ogg Vorbis na zvukové CD s automatickou normalizací hlasitosti zvuku. Možná je i tvorba MP3 CD/DVD. Dalším zástupcem je Nero 6, kompletní balík výkonných nástrojů, pokrývajících celou oblast tvorby a zápisu multimediálních a datových souborů na CD a DVD disky. Vedle populárních Nero Burning ROM 6 a Nero Express 6 pro vlastní zápis na disky obsahuje nástroje pro zpracování videa a zvuku (NeroVision Express 2, Nero Wave Editor 2 a Nero SoundTrax), zálohování (Nero BackItUp), tvorbu a tisk obalů a štítků (Nero Cover Designer), program pro vytvoření virtuálního CD/DVD na pevném disku počítače (Nero Image Drive), přehrávač Nero Media Player a další. Všechny tyto nástroje a funkce jsou snadno dostupné z centrálního uživatelského prostředí Nero StartSmart. DVD Shrink 3.2.0.15 je nástroj pro snadné zálohování DVD na pevný disk nebo pomocí DVD vypalovačky na DVD-R. Umožňuje i komprimaci DVD a částečnou editaci, například vypuštění některých nechtěných částí filmu (titulky, úvod atd.). Z freewarových produktů v této sekci jmenujme DeepBurner Free 1.3, výkonný software pro vypalování CD a DVD disků, umožňující tvorbu datových, zvukových a bootovacích disků a tvorbu či vypalování ISO obrazů. Sekce Vyzkoušejte si nabízí doplňující software ke článku Zmatená hlášení Windows. Ale najdete zde například i WinOrganizer pro plánování různých povinností, akcí a úkolů. Slouží také k evidenci adres osob i institucí, knih, CD, DVD, obrázků, čísel účtů a důležitých hesel, zápisu poznámek, tvůrčích nápadů, vytváření a uchovávání rozsáhlých textů apod. Jednotlivé záznamy se podle typu seskupují do kategorií. Užitečný je i program SolidConverter PDF to Word 2.1. Dokáže převést dokument formátu PDF do formátu RTF, DOC nebo TXT, umožňuje otevírat PDF dokumenty přímo v aplikaci MS Word a dále je upravovat. Specializovaná vyhledávací utilita Copernic Desktop Search 1.0 umožňuje zadat rozšířené podmínky hledání, lepší jsou i prohlížecí a třídící možnosti. Dokáže vyhledat nejen běžné soubory, ale i jednotlivé e-mailové zprávy a jejich přílohy, rovněž i internetové stránky, které se automaticky ukládají do složek Oblíbené a Historie. Snad každý, kdo píše zprávy SMS na počítači, někdy zapomene na to, že musí být bez diakritiky. Našli jste na internetu vtip a chcete jej poslat svým známým bez diakritiky? Pak se nabízí jednoduchá pomoc. Program SMS Translátor CZ 1.0 umožňuje rychlý a efektivní převod textů s českou diakritikou na text bez háčků a čárek.

Komunikace a Hardware

V sekci Komunikace jsme pro vás připravili dva prohlížeče a software pro instant messaging. Opera 7.54 je velmi rychlý a výkonný prohlížeč webových stránek pro internet i intranet, navíc se sympatickým uživatelským prostředím. Podporuje CSS, Javu (přes Sun Java plug-in), JavaScript SSL (128-bit), TLS (Transaction Layer Security), vícenásobná okna, Unicode a LiveConnect. Integrovány jsou nástroje pro vyhledávání, blokování pop-up oken, Instant Messaging a čtení diskusí, poštovní klient s automatickým tříděním pošty a filtrem nevyžádaných zpráv (podpora POP3, IMAP a ESMTP) či další užitečná vylepšení klasického prohlížeče. Jako bonus přikládáme i lokalizační balíček. Webový prohlížeč Slim Browser 4.03.006 umožňuje současné prohlížení různých stránek v panelech se záložkami. Součástí je filtr reklamních oken a vyhledávač. Podporuje skiny, integraci s programem AI RoboForm, integrován je nástroj pro čtení RSS zpráv a další. Vývojáře může potěšit zabudovaný VBScript/Jscript/ HTML/Text editor. Trillian 3.0 je multisíťový klient pro komunikaci přes internet. Nová verze přináší řadu vylepšení. Znatelnou novinkou je základní režim s jednodušším ovládáním, integrace s encyklopedií Wikipedia a ukládání seznamu kontaktů na serveru, případně možnost hlasové komunikace v sítích MSN, AIM a Yahoo. IM2 1.4.6 (Instant Messenger 2) je klient, který je určen pro všechny nejpoužívanější komunikační sítě: ICQ, AOL, MSN, AIM, IRC a YAHOO. Podporuje přenos souborů, audio i video komunikaci, šifrování zpráv a přenosů dat, on-line chat, úpravu vzhledu pomocí skinů, sdílení souborů atd. Rubrika Hardware obsahuje aktualizovaný soubor ovladačů grafických karet NVIDIA i ATI.

Doufáme, že jsme vám obsahem CD padli do noty a že využijete jeho obsah podle svých možností a přání.

Zadarmo: Media Monkey 2.2.2

Media Monkey zpřehlední přístup k audiosouborům podle kategorií, nabízí možnost soubory ohodnotit, umožní upravit údaje uložené v souborech (manuálně i automaticky). Navíc dovede uložit audio CD do počítače, vytvářet playlisty a mnoho dalších věcí. Při prvním spuštění program projde pevný disk a shromáždí údaje o audiosouborech pro zařazení do databáze. Hlavní okno aplikace je rozděleno do čtyř části. Levá horní část ukazuje strukturu knihovny médií. Zde najdete všechny své písničky seřazené podle alb, žánru, interpreta či vašeho hodnocení (i podle dalších kritérií). Nacházejí se zde i vlastní definované playlisty (neboli seznamy skladeb). Pokud vyberete nějakou kategorii, skladby, které jí odpovídají, se objeví vpravo. Ve střední části vlevo uvidíte seznam písniček, které jsou právě zvoleny k přehrání. Pod nimi se nachází integrovaný přehrávač. Existují dvě možnosti, jak pracovat s audio CD. Můžete pouze vytvořit seznam svých CD a skladeb - pak stačí vložit disk do mechaniky a po kliknutí pravým tlačítkem myši na CD mechaniku z menu zvolit Přidat/Upravit skladby v Knihovně [Insert]. Objeví se známý dialog a data o písničkách na CD se uloží do knihovny médií. Druhou možností je práce s audio CD na vašem harddisku. Lze použít různé formáty: od standardního MP3 až po OGG, přičemž se program umí připojit k internetu (pokud může) a stáhnout informace o písničkách (název, autor, rok vydání atd.). To vše provede automaticky. Samozřejmostí je možnost úpravy tagů (hlavička souboru, obsahující informace o interpretovi, albu, roce a mnoho dalšího). Vynikající funkcí je možnost ohodnocení skladeb pomocí hvězdiček, nálady či příležitosti. Stačí pak zadat jen aktuální potřebu (například divoká, klidná, pozitivní nálada, večírek, romantika atd.) a software sám sestaví playlist z odpovídajících písní. Jedním z nejdůležitějších nástrojů pro organizování sbírky jsou tzv. playlisty. Jde o obyčejné seznamy písniček, které určují pořadí, v němž se budou skladby přehrávat. Patří k dobrému zvyku, že každé album převedené do MP3 má mít svůj playlist, ale lze vytvořit libovolné jiné playlisty - písničky na párty, písničky pro dceru a další. Můžete si tak jednoduše připravit svoje vlastní kompilace. Jedna z šikovných specialit se skrývá v menu Přehrávání > Spánek. Posloucháte-li rádi před spaním hudbu, v přehledném dialogu nastavte délku přehrávání např. na 1,5 hodiny. Po hodině by se pak měla ztlumit hlasitost na

30 % a nakonec (když už budete tvrdě spát) se počítač vypne úplně. Pokud vám však nebude některá funkce hned dostatečně jasná či chcete více informací, doporučujeme rubriku Rychlokurz, která je věnována právě tomuto programu. Přinášíme vám plnou a neomezenou verzi Gold, jejíž pokročilé funkce je však nutné aktivovat vložením registračního jména a čísla. Klikněte v pravém horním rohu na Media Monkey Gold a volbou Vložit registrační klíč zadejte:

Jméno: PC WORLD Czech

Klíč: V22-WITS-DV5E-5VHV-2NW6

Komerční software & slevy

Zoner Callisto

Nová verze oblíbeného vektorového grafického editoru, představená na loňském Invexu, zaznamenala mnoho vylepšení. Nejvýraznější novinkou je rozšíření tiskových a exportních možností pomocí intuitivních průvodců. Kromě toho program umožňuje i plnohodnotný export dokumentů do formátu PDF, který je vhodný pro jejich sdílení, zasílání elektronickou poštou i jako výstupní podklad pro tiskárny. Málo zkušení uživatelé ocení novou galerii Návodů. Další novinkou je integrace pokročilého editoru fotografií, odvozeného z programu Zoner Photo Studio 7 verze Professional. Ten nabízí širokou škálu možností úprav importovaných fotografií přímo v dokumentu Zoner Callista. Pomocí editoru lze odstranit vady fotografie, upravit její barevnost a expoziční parametry, doplnit fotografie o efekty a další. Zoner Callisto také obsahuje ukázkové šablony a návody, které umožní i začátečníkům pracovat s programem hned z úvodní obrazovky. Společně s programem navíc uživatelé získávají i program Zoner GIF Animátor 5 s řadou unikátních nástrojů pro tvorbu animovaných souborů GIF, odlehčenou verzi programu pro prohlížení, zpracování a archivaci digitálních fotografií Zoner Photo Studio 7 Classic a kompletní sbírku více než 6 000 vektorových obrázků České kliparty 1 až 3. V časopise naleznete na tento produkt slevový kupón ve výši 10 %.

Okbase One - účetní program pro neziskové organizace

OKbase One je cenově dostupný účetní program, vytvořený speciálně pro neziskové organizace (neplátce DPH), jimž je přímo "šitý na míru". Je určen pro účetní jednotky, které dosud vedly jednoduché účetnictví a na základě zákona přecházejí na vedení (podvojného) účetnictví. Ošetřuje kromě běžného zpracování účetní agendy mimo jiné i následující položky:

 členské příspěvky,

 dotace,

 granty,

 evidenci majetku aj., aniž by bylo zapotřebí dalších speciálních modulů. Zadávání údajů je jednoduché, řádek po řádku, podobně jako v peněžním deníku.

Hardwarové požadavky: běžné PC - rychlost procesoru min. 200 MHz, 64 MB paměti RAM, 50 MB místa na disku, Windows 98 a vyšší. OKsystem zajišťuje průběžné zasílání aktualizovaných verzí v důsledku legislativních změn, hotline a další vývoj programu. V časopise najdete na tento produkt slevový kupón.

Nepřehlédněte na CD

Zoner Callisto 5

0blíbený vektorový grafický editor, jenž v nové verzi přináší mnohá vylepšení.

Microsoft Producer 2003

Zkombinuje prezentaci vytvořenou v Microsoft Office PowerPointu 2003 s animacemi a zvukovým doprovodem.

Nero Reloaded 6.6.0.3

Balík nástrojů pokrývajících oblast tvorby a zápisu multi-mediálních a datových souborů na CD a DVD.

The bat! 3.0.1

E-mailový program - klade velký důraz na bezpečnost, nevyžádanou poštou a kontrolu přijímané přílohy.

Micro DVD 1.2

Nejrozšířenější přehrávač DivX, XviD a dalších video formátů, který je vybudován na programu Windows Media Player.

FolderBox 1.20

Nástroj, který se plně integruje do Průzkumníka a umožňuje prohlížení a otevírání více složek najednou.

WinOrganizer 2.8

WinOrganizer pomůže při plánování vašich povinností, akcí a úkolů.

VisualCron 1.3.8

Utilita VisualCron byla navržena pro spouštění aplikací nebo určitých příkazů v určený čas.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Zmatená hlášení Windows I

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Andreas Kroschel, Christian LÖbering a David Wolski

C05P0005

Windows mají prakticky pro každé klepnutí myší připraveno minimálně jedno dialogové okno nebo alespoň nějakou formu bublinové nápovědy. Záměr je to bezesporu chvályhodný, ovšem pouze tehdy, pokud vysvětlení, které je v takovém dialogu uvedeno, nám pomůže k pochopení nefunkčnosti té či oné služby nebo aplikace. V tomto článku jsme shromáždili celou řadu podobných hlášení, abychom vám především objasnili, co se vlastně ve Windows v takových případech skutečně děje. A v neposlední řadě vás také chceme trochu pobavit těmi nejpodivnějšími a nejkurióznějšími chybovými hlášeními či chybami, jež se v nejnovějších verzích Windows vyskytují. Nepochybujeme, že při čtení článku sami rozluštíte nejednu záhadu, která vám ve Windows vrtala hlavou. Stejně tak se domníváme, že vám řada informací v tomto článku možná ušetří spoustu času, jež byste trávili dlouhým přemýšlením nad chybami, které zdánlivě udělal uživatel, ale které jsou ve skutečnosti způsobeny systémem.

Ovšem zdaleka to nejsou pouze obskurní dialogová okna či hlášení, která nás udivila. V mnoha případech se ukazuje i podivuhodně laxní přístup vývojářů v poměrně důležitých maličkostech, například když se Správce úloh při zobrazování vytížení procesoru neustále ve svých údajích o několik procent mýlí.

Když však Průzkumník zobrazuje názvy souborů všelijak jinak, než má, pak každá legrace končí. Bez dalších utilit nebo náhražek Průzkumníka pracujících na příkazovém řádku se nikdy nedozvíte o souborech na vašem pevném disku přesné a úplné informace.

Mnohá hlášení Windows jsou tak kuriózní, že když se objeví na monitoru, vedou k tomu, že jsou naprosto ignorována, a to zvláště v případech, kdy nejsou na první pohled srozumitelná. Každý uživatel je tak okamžitě odklepne, aniž by si je přečetl. Je nasnadě, že taková hlášení určitě pomohla mnoha virům a červům při jejich šíření v nemálo počítačích.

1.Windows odmítají naformátovat disk systémem souborů FAT32

Windows hlásí: Svazek je pro formátování typu FAT32 příliš velký. Podobné hlášení se objeví, pokud zkusíte ve Windows 2000 nebo XP naformátovat disk větší než 32 GB v systému souborů FAT32. Windows XP jsou dokonce ještě o něco důslednější, možnost formátování typu FAT32 ani v grafickém rozhraní, ani přes aplikaci Správa disků vůbec nenabídnou. Toto hlášení se ve Windows XP objeví pouze při zadání příkazu na příkazovém řádku nebo v konzole pro zotavení po zadání příkazu:

format <x:> /fs:fat32

Windows 2000 nabízejí možnost formátování ve FAT32 v grafickém rozhraní, ale při pokusu o formátování disku většího než 32 GB se stejně objeví hlášení Disk je příliš velký. Obzvláště k zlosti je takový dialog, pokud zapomenete při formátování zatrhnout položku Rychlé formátování nebo když stejnou akci provádíte na příkazovém řádku a zapomenete na parametr /Q. Pak můžete na výsledek formátování čekat klidně i hodinu. Když po dlouhém čekání vidíte, že se formátování konečně blíží k závěru, a najednou se objeví výše zmiňované hlášení pak to rozhodně člověka nepotěší.

Vysvětlení: Odmítnutí naformátovat velké disky ve formátu FAT32 ve Windows 2000/XP není dáno samotným typem formátu. Souborový systém tohoto typu teoreticky podporuje pevné disky až do velikosti 2 TB (2 048 GB). Kromě toho zjistíte, že u jiných operačních systémů, například u starších verzí Windows, můžete pracovat s disky ve formátu FAT32 bez problémů i tehdy, když jejich velikost daleko překračuje hodnotu 32 GB.

Výmluva, že je disk příliš velký, je tudíž jednoznačně chybná a jediným jejím účelem je přinutit uživatele, aby pro disky větší než z nějakého důvodu stanovená kapacita 32 GB použil systém souborů NTFS. Souborový systém NTFS má oproti FAT32 spoustu nepopiratelných výhod, ale na druhou stranu má jednu velkou nevýhodu: externí USB pevné disky se dají využívat pro čtení a zápis dat pouze na takových počítačích, na nichž jsou nainstalována Windows NT, 2000 či XP.

2.Chybová hlášení při kopírování příliš velkých souborů

Windows tvrdí, že při kopírování souboru nějaký parametr nesouhlasí. Kvůli němu se soubor nemůže vytvořit, popřípadě nahradit. Ale jaký parametr vlastně chybí? Vždyť jste původně chtěli jen pomocí drag&drop soubor zkopírovat na jiný disk a doposud jste neměli pocit, že by bylo potřeba zadávat nějaký parametr.

Vysvětlení: Toto hlášení se objeví v okamžiku, kdy chcete kopírovat nějaký soubor na diskový oddíl se systémem souborů FAT32, který je větší než 2 GB - např. nějaký film. Přitom nehraje žádnou roli, kolik je na disku volného místa - příčinou chyby je samotné omezení souborového systému FAT32 v systémech Windows do verze Windows XP se Service Packem 1. Chybové hlášení vypovídá o skutečné příčině jen velmi málo, tady si Windows jednoduše trochu vymýšlejí a působí tak zmatky. Toto omezení odstraňuje Service Pack 2 pro Windows XP.

3.Přípony se zvláštními privilegii: Windows tají úplné názvy souborů

Windows nabízejí v menu Nástroje/Možnosti složky (ve Windows 98 Zobrazit /Možnosti složky) na záložce Zobrazení položku Skrýt příponu souborů známých typů. Pokud je tato možnost deaktivována, měla by Windows logicky zobrazit přípony u všech souborů. Naprostou většinu přípon Průzkumník skutečně zobrazí, ale u poměrně mnoha registrovaných typů souborů zůstávají jejich přípony nadále skryty.

Vysvětlení: Windows si v tomto případě nechávají otevřená jakási zadní vrátka. Některé přípony souborů se totiž zobrazí pouze tehdy, když upravíte některé položky v registru, konkrétně v klíči Hkey_Classes_Root. Každý registrovaný typ souboru zde má svůj vlastní podklíč a u některých (a není jich málo), například Internet

Shortcut, DocShortcut, LnkFile či SHCmdFile naleznete hodnotu NeverShowExt.

Pomoc je v tomto případě poměrně jednoduchá: stačí u všech typů souborů, u nichž chcete mít příponu zobrazenou, výše zmíněnou hodnotu smazat. Z důvodů spíše kosmetických tento krok nedoporučujeme třeba u souborů typu LnkFile v tomto případě by totiž všichni zástupci programů na pracovní ploše, v nabídce Start či jinde měli u svého názvu příponu LNK.

4.Složka Shell: co se za ní skutečně skrývá

Windows u některých systémových složek ukazují, co chtějí a nikoli, co by na základě našich nastavení ukazovat měla. Zářnými příklady jsou kupříkladu Koš, dále složky Temporary Internet Files či složka Fonts. Obecně vzato jsou tyto složky a jejich nastavení upraveny tak, aby sloužily hlavně uživateli, protože za normálních okolností by například nemělo být možné umisťovat do Koše soubory se stejným názvem, ale s různou dobou vzniku, a stejně tak by nemělo být možné zobrazit odstraněné soubory z různých složek a disků v jednom okně. Na druhé straně se systém chová tak, jako kdyby jej obsluhoval nesvéprávný člověk. Ukáže se to např. tehdy, když chcete smazat spousty souborů (včetně INDEX.

DAT), v nichž jsou zaznamenány všechny údaje o vašem surfování na internetu.

Vysvětlení: Windows se v registru na základě rozšíření typu Shell dozvídají, jak mají zobrazovat obsah výše zmiňovaných speciálních složek a jak je případně chránit před neoprávněným přístupem. Jako signál, že chcete takové rozšíření Shell využít, slouží mimo jiné soubor DESKTOP.INI, který má pro každou složku vytvořeno svoje Class ID, na něž odkazuje. Jediná cesta, jak se těmto mechanismům zabudovaným v Průzkumníku vyhnout, vede přes příkazový řádek. Jako příklad uvádíme následující dva tipy:

Odstranění souboru INDEX.DAT umístěného ve složce Temporary Internet Files: Tento soubor obsahující záznamy o vašem pohybu na internetu slouží zejména tomu, aby se urychlil přístup do cache paměti prohlížeče. Pokud by ale skutečně sloužil pouze k tomuto účelu, musel by se při mazání cache paměti (v menu Nástroje/Možnosti internetu/tlačítko Odstranit soubory na záložce Obecné v Internet Exploreru) smazat také, protože pak vlastně odkazuje na soubory, které již neexistují. Tento soubor s protokolem však nezmizí. Již několikrát se objevilo podezření, že Microsoft tento supersoubor ponechává ve složce proto, aby zjistil, kde uživatelé surfují, ovšem takové podezření nikdy nebylo potvrzeno. Soubor pak můžete smazat příkazem del index.dat na příkazovém řádku, a to až tehdy, když za prvé uzavřete internetový prohlížeč a za druhé ukončíte program EXPLORER.EXE. Poslední úkol provedete nejsnáze pomocí Správce úloh, popřípadě pomocí německé utility KILL.

EXE, kterou naleznete na našem CD. Potřebný příkaz zní:

kill /f explorer.exe

V opačném případě se objeví hlášení, že Index nelze odstranit. Když se vám podaří soubor INDEX.DAT smazat, pak se v okamžiku, kdy spustíte Internet Explorer a začnete surfovat po internetu, znovu vytvoří.

Koš ve Windows 2000/XP jako složka: Složka \Recycled obsahuje pro každý účet uživatele svoji vlastní podsložku. Smazané soubory se zde objevují pod jmény podle vzorce D<písmeno disku><číslo>.<přípona> - například DC22.JPG pro nějaký obrázek na disku C:. Soubor INFO2 pak informuje Koš o jeho skutečném názvu a do které složky původně patřil. Všechno ve složkách \Recycled\<uživatelský účet>, co není vytvořeno podle vzorce D<písmeno disku><číslo>, Koš ignoruje, a to nejen při zobrazení obsahu Koše, nýbrž i při požadavku na jeho vysypání. Na druhou stranu lze všechny objekty umístěné v Koši a pojmenované podle výše uvedeného vzorce smazat i tehdy, pokud na ně neexistuje odpovídající odkaz v souboru INFO2.

5.I když je nastaveno zobrazení všech souborů a složek, nejsou vidět všechny soubory

Windows lživě tvrdí, že si uživatel může nechat zobrazit všechny soubory a složky nacházející se v počítači. Konkrétně se tato volba nastaví v Průzkumníku v menu Nástroje/Možnosti, a to na záložce Zobrazení. Pro vás jako pro zkušeného uživatele je skrývání některých důležitých souborů zbytečné - jste profesionál a sám si chcete řídit vše, co v systému existuje a probíhá.

Vysvětlení: V souborovém systému FAT32 má systém jen velmi málo možností, jak trvale odblokovat všechny skryté soubory. K dispozici jsou atributy souborů "systémový" a "skrytý", které však každý uživatel může nastavit nebo odstranit podle svého. Proto je u souborových systémů FAT díky těmto atributům funkce skrývání souborů jednoznačně průkazná.

Pouze v některých složkách shellu (rozhraní operačního systému) s vlastními Class-ID jsou minimálně v Průzkumníku skryty objekty, u nichž si evidentně Microsoft nepřeje, aby uživatel o jejich existenci věděl. V souborovém systému NTFS je například ovladač NTFS.SYS, který se stará o to, aby nebyly vidět metasoubory, v nichž je uloženo nastavení jednotlivých prvků grafického rozhraní - jedná se o soubory s informacemi o jiných souborech - kupříkladu $Mft (Master File Table v kořenovém adresáři systémového disku), $Logfile či $Attrdef s atributy souborů. Skutečnou lahůdkou pak jsou tzv. Streams, pomocí nichž se dají soubory skrývat do ostatních souborů. Představu o jejich možnostech si můžete udělat tím, že spustíte Poznámkový blok pomocí následujícího příkazu:

notepad test.txt:s1.txt

Napište do vytvořeného souboru libovolný text. Tímto postupem jste do streamu S1.TXT uložili soubor TEST.TXT. Pokud se pokusíte znovu otevřít soubor TEST.TXT, zjistíte, že je prázdný. Jeho obsah uvidíte pouze tehdy, když zadáte výše uvedený příkaz - tedy pouze tehdy, pokud znáte utajené jméno streamu (v našem případě S1.TXT). Jeden soubor pak může takových skrytých streamů obsahovat libovolné množství.

Kuriozita u všech verzí Windows: Žádné z nastavení Průzkumníka se netýká nabídky Start - ednoduše se v ní nezobrazují žádné skryté soubory. Teoreticky by měla nabídka Start obsahovat všechny soubory a složky, které se ve složce odpovídající nabídce Start vyskytují. Ve Windows 98/ME se jedná o složku Nabídka Start, která se nachází ve složce Windows, popřípadě ještě ve složce Profile. Ve Windows 2000/XP se tato složka vyskytuje ve složce s nastavením každého uživatelského účtu, a to v %Userprofile%\nabídka Start. Pokud chcete vidět, co tato složka skutečně obsahuje, klepněte na nabídku Start pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolte příkaz Prozkoumat, čímž otevřete nabídku Start v okně Průzkumníka. Windows 2000/XP rovněž na stejném místě nabízejí možnost Prozkoumat nabídku profilu All Users, která vás přesune do složky All Users\Nabídka Start.

Svérázné chování nabídky Start má jeden praktický vedlejší efekt. Můžete si zde totiž vytvořit libovolného zástupce a přiřadit pro jeho spuštění klávesovou zkratku. Když mu nyní nastavíte atribut "skrytý", pak jej nikdo v nabídce Start neuvidí, ale klávesová zkratka, kterou jste mu přiřadili, zůstane funkční.

6.Koš: Chyba při odstraňování souboru na připojených diskových oddílech

Koš ve Windows odmítá v souborovém systému NTFS odstranit složku. Zdůvodňuje to hlášením typickým už pro Windows 2000: Soubor nelze odstranit: přístup byl odepřen. Ověřte, zda disk není zaplněn nebo chráněn proti přepsání a zda soubor není právě používán. Toto hlášení je ale očividně mimo. A kontrola přístupových práv na NTFS ukazuje, že právo k odstranění tohoto souboru máme.

Vysvětlení: Koš se zde uchyluje ke lži vysloveně z nouze, protože si prostě neví rady. NTFS má už od časů Windows 2000 v aplikaci Správa disků možnost kompletního připojení dalšího disku jako složky, a to hlavně z důvodu přehlednosti. Takže např. disk D: se pak jeví jako složka C:\Data.

Této možnosti však vůbec není přizpůsoben program Koš - ten se stále orientuje na práci s diskovými oddíly - připojené disky jsou pro něj stále jen obyčejné složky. Podle toho, zda se při mazání jedná o podsložku nebo o soubor, reagují odlišně, ale v obou případech chybně. Soubory při mazání Koš přesune do složky \Recycled, ale na špatném disku, což může u velkých souborů trvat delší dobu. To samé pak platí při obnově souboru.

Při mazání složek se projeví zcela logicky problém: Koš odmítá data fyzicky umístěná na jiném diskovém oddílu vyhodit do jiného diskového oddílu, a proto vydá popisované chybové hlášení.

Samozřejmě je možné odstranit nepotřebná data i v takové situaci - ovšem pouze bez předchozího vyhození do Koše. Proto použijte klávesovou zkratku <Shift><Delete>. Problémy se zmateným Košem rovněž nenastávají při mazání na příkazovém řádku. Prostřednictvím příkazů del či rd odstraníte soubory nebo adresáře bez chybových hlášení.

7.Rozbor složky Po spuštění: Windows se jen zřídka spouštějí úplně sama

Windows v on-line nápovědě slibují, že prostřednictvím MSCONFIG.EXE jako jednoduché pomůcky pro nastavení či změny konfigurace Windows si budete moci systém snadno nastavit podle svého, přičemž pomůcka bude obsahovat i možnost nastavení spouštění programů ve složce Po spuštění či v registru. Ve skutečnosti nechává tato utilita pro Windows ME a XP důležité možnosti spouštění Windows bez povšimnutí.

Vysvětlení: Utilita Msconfig sice analyzuje položky v poměrně známém klíči registru Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run, ale již si nevšímá jeho nedokumentovaného rozšíření. Jak ve Windows ME, tak i ve Windows 2000 je totiž možné v libovolném dalším podklíči jakéhokoliv jména zadat další programy, které se budou při startu Windows spouštět.

Ve Windows 2000 a XP existuje ještě další nikde nedokumentovaná možnost pro spouštění trojských koní a ostatních nevyžádaných programů, kterou Msconfig totálně ignoruje: v klíči registru Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\WindowNT\CurrentVersion\Winlog-on se nachází řetězec Userinit se standardní hodnotou C:\Windows\system32\userinit.exe. Program userinit.exe slouží jen k tomu, aby spustil rozhraní systému (shell), standardně představované programem explorer.exe, načetl všechny údaje z výše zmíněného klíče a konečně spustil všechny tam uvedené programy. Za slovem userinit.exe se totiž může napsat čárka a za ní může následovat název jednoho či více programů, opět oddělených čárkami, které se mají při každém přihlášení se do systému spustit.

Konečně v Průzkumníku existuje ještě jedno nastavení, které nelze nástrojem msconfig.exe nijak ovlivnit. Kdo v menu Nástroje/Možnosti složky na kartě Zobrazení povolí možnost Obnovit předchozí složky při přihlášení, se nesmí následně divit, když se mu po přihlášení otevře několik oken se složkami.


Zmatená hlášení Windows II

8.Ovládací panely: divoké hodnoty a prazvláštní statistiky

Windows vzbuzují dojem, že se až příliš dobře vyznají ve sledování intenzity používání programů nainstalovaných na počítači. V Ovládacích panelech naleznete při poklepání na ikonu Přidat nebo odebrat programy poměrně podrobný protokol. Ke každé aplikaci Windows vypisují data o místě, které na disku zabírá a stejně tak, jak často je používána a kdy byla použita naposledy.

Že ale i Windows mohou zapomínat, o tom se přesvědčíte, pokud u libovolného programu v seznamu klepnete na číselný údaj o velikosti, kterou program údajně na disku zabírá. Dozvíte se, že jde pouze o odhadovanou hodnotu, která může být chybná. Co se týče intenzity využívání a data posledního spuštění programu, situace není o mnoho lepší. Datum v poli Naposledy použito leží často v dávné minulosti, i když si přesně vzpomínáte, že jste právě tuto aplikaci před několika dny pouštěli.

Vysvětlení: Hodnoty uváděné na těchto místech se mohou od reality skutečně do velké míry lišit, zvláště když aplet Ovládacích panelů, jenž má taková data sbírat, nemá o nějakém programu spolehlivé informace. Vlastně by to mělo být úkolem instalačního programu, který by měl o instalované aplikaci poskytnout informace přes odpovídající údaje v registru. Jestliže tato data chybí, pak Windows zkouší jinou metodu. Obstarají si název programu z registru z klíče Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Uninstall. S touto informací se pak aplet obrátí do nabídky Start. Nabídka Start teoreticky ví, kdy uživatel naposledy spouštěl zástupce se jménem daného programu a jak často - to vše samozřejmě za předpokladu, že zástupce s podobným jménem existuje. V opačném případě nebo v případě, že aplikaci spouštíte jinak než přes nabídku Start, dosadí Ovládací panely jako údaj o posledním použití dosadí datum instalace do systému.

Výpočet množství místa obsazeného libovolným programem je poměrně neprůhledný: údajných 1,37 MB pro aplikaci Power DVD, které byly zjištěny na našem testovacím počítači, jsou někde mezi velikostí EXE souboru (380 KB) a velikostí celé složky programu (10 MB). Tady stačí pouhá záměna dvou stejných jmen k tomu, aby si Windows doslova vycucala z prstu hodnoty, které je zrovna napadnou.

9.Příkazový řádek: bez podpory ANSI formátu

Windows tvrdí, že příkazový řádek s parametrem /a způsobí, že výstup vnitřních příkazů do roury nebo do souboru bude v kódu ANSI. Tolik rychlá nápověda, kterou získáte po zadání příkazu cmd /?. Kdyby to byla pravda, vůbec by to nebylo k zahození - kupříkladu při vytváření seznamů souborů by konečně zmizel problém s českou diakritikou. Ve skutečnosti ovšem příkazový řádek při zadání příkazu CMD.EXE i při použití parametru /a vytvoří výstup ve formátu ASCII. Česká diakritika tak má zase smůlu, neboť řada znaků není zobrazena korektně.

Vysvětlení: Formát ANSI by byl důležitý zejména pro vytváření seznamů souborů, a to proto, že by bylo možné je dále filtrovat nebo třeba vytisknout. Ostatně dodnes neexistuje žádná srovnatelně rychlá alternativa k příkazu dir, jenž nám rychle zobrazí seznam souborů v zadané složce. V případě příkazu dir se jedná o interní příkaz operačního systému, který je pro výpis informací do souboru možné použít se znakem >, za nějž napíšete název souboru, do něhož se má výpis uložit. Přesto CMD.EXE vytváří po svém spuštění s parametrem /a jako cmd /a nebo po přímém spuštění cmd /a /c dir pouze výstup ve formátu ASCII. Poznáte to ostatně velmi snadno, pokud výstupní soubor otevřete například v Poznámkovém bloku, kde jsou všechny znaky s českou diakritikou zobrazeny chybně a jsou tudíž pro další použití nevhodné.

Pokud se jedná pouze o tisk seznamu souborů, pomůžete si u příkazu cmd přepínačem /u. Formát Unicode se chová s příkazovým řádkem skutečně korektně, ovšem pouze pokud je přepínač /u zadán jako první v pořadí. Vytvořený soubor se správnou diakritikou pak můžete otevřít a vytisknout jak v Poznámkovém bloku, tak v Internet Exploreru.

10.Pomocí příkazu Start není vždy možné nastavit prioritu

Windows tvrdí, že prostřednictvím interního příkazu start v příkazovém řádku je možné aplikace spouštět přímo s vámi zadanou prioritou (viz příkaz start /? v příkazovém řádku). Při spouštění programu je pak možné volit mezi stupni priority Low, Belownormal, Normal, Abovenormal, High a Realtime. Praxe je však bohužel jiná, jelikož obecně vzato to takto jednoduché není. Můžete se o tom přesvědčit například zadáním příkazu start /belownormal winamp.exe nebo start /low taskmgr.exe. Winamp se totiž vždy spustí s prioritou normální, Správce úloh zase s prioritou vysokou. Aktuální prioritu programů můžete snadno zjistit ve Správci úloh, pokud klepnete na záložku Procesy a pak v menu Zobrazit vyberete položku Vybrat sloupce. Zde konečně stačí zaškrtnout políčko u položky Základní priorita.

Vysvětlení: Pokud nenastavíte systém jinak, spouštějí se všechny programy s prioritou normální. Úlohy, jež v systému běží neustále, jako například Kalendář, Poznámkový blok nebo textový editor, a jen nečinně čekají na zásah uživatele, snesou zpravidla i prioritu nižší. Optimalizace nastavení priority procesů může celému systému značně ulevit. Pro přiřazení nižší priority stačí spuštění programu přes zástupce, v němž je příkaz typu:

cmd.exe /c start /belownormal <cesta ke spouštěcímu souboru >

Jestliže cesta k programu obsahuje mezery a musí být tedy uvedena v uvozovkách, napište:

cmd.exe "" /c start /low <cesta ke spouštěcímu souboru>

Nezapomeňte na uvozovky hned za příkazem cmd.exe, protože v opačném případě by se název programu interpretoval jako text titulku okna programu cmd.exe.

Je třeba říci, že uvedený postup nastavení priority funguje u většiny aplikací - bez problémů u součástí MS Office, příslušenství Windows, internetového prohlížeče, grafických editorů a dokonce i u DVD přehrávačů. Přesto existuje několik výjimek. V nich se programátor takových aplikací postaral o to, aby se program automaticky nastavil na svoji standardní prioritu. Je to například Winamp, správce úloh Windows či Průzkumník Windows.

11.Aktualizace systému v nekonečné smyčce

Operační systém Windows při startu počítače hlásí probíhající aktualizaci souborů s dodatkem, že tato operace může trvat několik minut. Za normálních okolností zabere nanejvýš několik sekund. Bohužel se stává, že se takové hlášení začne objevovat při každém spouštění počítače, a to i tehdy, když jsme žádný nový software neinstalovali. Nakonec se stane, že jednoho dne počítač v tomto okamžiku zatuhne a odmítá se spustit.

Vysvětlení: Toto hlášení se objevuje ještě před spuštěním grafického rozhraní Windows. Z toho můžeme usuzovat, že se jedná o nějaký program pro MS-DOS. V tomto konkrétním případě je na vině program WININIT.EXE. Jeho úkolem je smazat nebo nahradit některé systémové soubory. Iniciátorem tohoto "uklízecího" programu je soubor WININIT.INI, který se nachází ve složce Windows. Pokud je třeba přepsat nebo odstranit nějaký systémový soubor, pak právě tento textový soubor vytváří potřebné instalační rutiny. Jemu odpovídající EXE soubor pak pracuje na základě informací dodaných INI souborem a po jejich vykonání INI soubor smaže. Pokud se však v INI souboru objeví chybné položky, které nelze zpracovat (například neexistující zdrojové soubory), pak WININIT.EXE nemůže soubor WININIT.INI odstranit. Proto se výše popisované hlášení objevuje pokaždé znovu. Příčinou chyby však může být i poškozený soubor WININIT.EXE.

Řešení: Spusťte režim MS-DOS (čistý MS-DOS) a INI soubor smažte příkazem

del %winbootdir%\wininit.ini

Ten, kdo obsahu INI souboru rozumí, může pomocí editoru EDIT.COM soubor upravit odstraněním chybných řádků. Poškozený WININIT.

EXE můžete nahradit originálním souborem z instalačního CD disku Windows.

12.Záchranná disketa: zavádějící výzvy při instalaci hotfixů (oprav systému)

Windows nabádají uživatele při spuštění samorozbalujících se archivů s hotfixy (opravami systému), že je čas pro aktualizaci záchranné diskety.

Vysvětlení: Záchranná disketa je reliktem ze systému Windows 2000. Windows XP podobnou funkci v této formě vůbec nepodporují. Namísto toho je k dispozici záchranná disketa pouze jako součást kompletní zálohy systému, kterou můžete provést ve Windows XP Professional pomocí programu NTBACKUP.EXE (nalézá se v nabídce Start/Programy/Příslušenství/Systémové programy/Zálohování). Ještě méně důležité je takové upozornění ve Windows XP Home. Součástí tohoto systému není ani program pro zálohování, takže použití záchranné diskety nepřipadá vůbec v úvahu.

13.Machinace s časem při odhadu délky instalace

Windows tvrdí, že umí odhadnout, jak dlouho ještě bude jejich instalace trvat. Tato informace se může u standardně výkonných systémů blížit realitě a dá se opatrně tvrdit, že je to odhad správný. Pokud ale vlastníte pomalejší počítač, pak údaj o času do konce instalace na monitoru může posloužit pouze jako mohutný zdroj optimismu.

Vysvětlení: Abychom vyzkoušeli pravdivost údajů týkajících se času zbývajícího do konce instalace, instalovali jsme Windows na počítač se starším hardwarem. Zjistili jsme, že u těchto staroušků se musíte bezpodmínečně vybavit pořádnou dávkou trpělivosti.

Očekávali jsme, že Windows po zahájení instalace všechny potřebné informace upraví. Windows však zůstala beznadějně optimistická a další odhady směrem nahoru neměnila. Namísto toho se jednoduše odpočítávaly minuty pomaleji, než ve skutečnosti plynuly. Proto vám v takové situaci doporučujeme pozorovat nějakou dobu činnost počítače a z ní pak odvodit, kolik skutečných minut odpovídá jedné minutě při instalaci Windows.

14.Instalace: Stisk špatné klávesy při instalaci ovladače

Instalace Windows říká, abyste pro instalaci SCSI ovladače stiskli klávesu <Z>. Tuto výzvu obdržíte tehdy, pokud máte nějaký novější SCSI řadič či kartu S-ATA. Pakliže instalace Windows tento řadič nerozpozná, musíte jeho ovladače do systému nainstalovat z diskety dříve, než se začnou instalovat Windows. Instalace se spouští klávesou <F6> a pak čekáte na výzvu, abyste nainstalovaný ovladač zabudovali do systému stiskem klávesy <Z>.

Vysvětlení: Další příklad neustále se vracejícího problému s různými rozloženími klávesnic a lokalizacemi Windows. Klávesou <Z> se myslí ta klávesa, která má znak <Z> na klávesnici s americkým rozložením. Na klávesnici s českým rozložením kláves musíte použít pro instalaci zařízení stisknout klávesu <Y>. Důvodem je, že v této fázi instalace ještě není do systému nainstalován ovladač pro českou klávesnici.

15.Instalace: všichni vytvoření uživatelé jsou správci

Windows vám navrhují na konci instalace možnost vytvoření až pěti uživatelů vašeho počítače. Pod názvem uživatel se v obvyklé mluvě rozumí normální člověk, který počítač využívá pro práci - rozhodně to nejsou administrátoři s výhradními právy k počítači.

Vysvětlení: Když se po instalaci Windows podíváte do Ovládacích panelů a poklepete na ikonku Uživatelské účty, uvidíte, že se u všech nově vytvořených účtů jedná vesměs o účty administrátorské. To znamená, že každý uživatel zřízený při instalaci Windows má nad celým systémem úplnou kontrolu, a to dokonce aniž by musel zadat nějaké heslo, protože to musíte pro každý účet nastavit dodatečně. Tento detail Windows úmyslně zamlčují - možná proto, aby konfigurace systému byla co nejsnazší. Ovšem ten, kdo systém ponechá takto nastavený a všechny práce na počítači vykonává přes uživatelský účet s právy administrátora, degraduje svá Windows XP z hlediska bezpečnosti na úroveň Windows 98 či ME.

Každý program, který administrátor spustí, se může v systému chovat podle libosti - včetně virů a červů. Z tohoto důvodu nedoporučujeme vytvářet uživatelské účty při instalaci, ale až později v Ovládacích panelech poklepáním na ikonu Uživatelské účty. Tady si totiž okamžitě můžete zvolit, jaký typ účtu budete pro každého uživatele vytvářet.

16.Uživatelé: tajné účty Microsoftu na vašem počítači

Windows vzbuzují dojem, že v Ovládacích panelech jsou pod ikonkou Uživatelské účty zobrazeny všechny účty, které na tomto počítači existují.

Vysvětlení: V Ovládacích panelech při poklepání na ikonu Uživatelské účty všechny uživatele neuvidíte. Všechny účty, které jsou na vašem počítači k dispozici, se zobrazí, až když zadáte na příkazovém řádku příkaz net user. Většinou se odhalí dva interní účty, jež se za obvyklých okolností nezobrazují - první je účet HelpAssistant, který slouží pro práci s funkcí Vzdálená plocha, tedy pro vzdálenou správu počítače, a dále účet SUPPORT_388945a0. Tento účet je určen pro podporu Microsoftu a používá se pouze prostřednictvím Centra pro nápovědu a odbornou pomoc. Oba účty mají minimální práva, takže nepředstavují žádné velké riziko, ale pro běžnou práci na počítači nejsou nezbytně potřeba. U předinstalovaných Windows často chybí. Pokud byste chtěli tyto skryté účty deaktivovat, nemůžete použít obvyklý způsob. Místo toho zadejte příkaz:

net user <uživatelský účet> /active:no

Pokud chcete účet smazat, použijte příkaz:

net user <uživatelský účet> /delete.

Deaktivované účty pak můžete kdykoliv povolit, a to tak, že u parametru /active: zadáte yes.

Pokud jste si nainstalovali .NET Framework 1.1, pak máte k dispozici ještě účet Aspnet. Firma Microsoft tento účet zřídila proto, aby aplikace .NET běžely pod tímto účtem s omezenými právy a ne s možnostmi danými účtem aktuálně přihlášeného uživatele. Pokud používáte .NET, ponechte tento účet aktivní.

17.Úvodní obrazovka: celkový počet procesů pro každého uživatele

Windows vám vnucují představu, že dokáží zobrazit všechny přihlášené uživatele a navíc ještě pro každého spočítat počet spuštěných programů. Tyto informace se objeví na uvítací obrazovce, pokud se uživatel chce přepnout do jiného účtu přes nabídku Start/Odhlásit uživatele a příkaz Přepnout uživatele.

Vysvětlení: Počet spuštěných programů je číslo, jemuž se nedá příliš věřit. Za prvé Windows počítají počet otevřených oken, nikoliv počet probíhajících procesů. Dále ignorují neustále běžící program EXPLORER.EXE, stejně jako všechny úlohy běžící na pozadí. Ale ani když vezmeme v úvahu, co slovo program pro běžného uživatele znamená, počet nesouhlasí. Všechna okna Průzkumníka spuštěná jako Tento počítač považují Windows za jeden program a je lhostejné, kolik instancí programu běží. Stejně tak okno Průzkumníka, spuštěné přes nabídku Start /Programy/Příslušenství/Průzkumník Windows nebo vyvolané přímo přes nabídku Start /Spustit, se počítá jako jeden program. Počet otevřených programů tedy závisí na tom, jakým způsobem uživatel jednotlivé složky otevírá.

18.Připojení k síti LAN: nepoškozené a neopravitelné

Windows tvrdí, že se připojení k místní síti nedá opravit a že se máte obrátit na správce sítě, pokud bude problém nadále přetrvávat. Toto hlášení se objeví tehdy, pokud u fungujícího LAN připojení otevřete okno Síťová připojení a z kontextového menu zvolíte příkaz Opravit.

Vysvětlení: Je to vcelku logické - pokud je síťové připojení funkční, nedá se na něm nic opravovat. Ale přece firma Microsoft zřejmě předtím, než se toto okno objeví, zapomněla provést test, zda náhodou není síťové připojení odpojeno. Jinak totiž popisované hlášení zní přinejmenším zmateně. Pokud by vám například v autoservisu sdělili, že nemohou váš vůz opravit, také z této věty nemůžete odvodit, zda náhodou není úplně v pořádku, takže na něm není co opravovat.

Další zbytek hlášení v dialogovém okně pak šíří naprosto zbytečnou paniku a jistě by se našlo nemálo správců sítě, kteří by za tuto větu Microsoftu opravdu "poděkovali".

19.Windows XP jsou pro spuštění tohoto programu příliš stará

Windows oznamují, že pro spuštění tohoto programu je nutné použít novější verzi Windows. Bohužel se toto hlášení objevuje i ve Windows XP a novější verze Windows zatím k dispozici není. Co dělat? Čekat na Longhorn?

Vysvětlení: Aby se takové hlášení ve Windows XP objevilo, musíte je trochu vyprovokovat. Přesuňte se do nabídky Start/Spustit a do políčka Otevřít: zadejte příkaz mmc - tím spustíte prázdnou konzolu MMC. Stiskněte klávesovou zkratku <Ctrl><M> a následně tlačítko Přidat. Vyberte modul snap-in s názvem Výstrahy a protokolování výkonu. Tady odkažte nikoliv na váš vlastní počítač, nýbrž na počítač v síti, na němž běží Linux, ve kterém je nainstalována Samba. Při pokusu o připojení k počítači s Linuxem konzola vyvolá popisované chybové hlášení a Windows XP se zřejmě skutečně cítí na provedení tohoto úkolu stará.

20.Zbytečné vyžadování digitálního ID pro e-mailového klienta

E-mailový klient, který je součástí Windows, zobrazuje v menu Nástroje/Možnosti na záložce Zabezpečení tlačítko Získat digitální ID. Prostřednictvím tohoto tlačítka můžete získat digitální ID pro šifrování e-mailů pomocí nástroje integrovaného v Outlook Expressu.

Vysvětlení: Výše popisované tlačítko v Outlook Expressu už léta míří do prázdna. Ani Service Pack 2 pro Windows XP v tomto směru žádnou opravu nepřinesl. Přitom by firma Microsoft nemusela na tomto e-mailovém programu vůbec nic měnit, snad jenom opravit internetovou stránku www.microsoft.com/windows/ie_intl/cs/

oe/certpage.asp, na níž toto tlačítko odkazuje. Nezbývá než s napětím čekat, co přinese další upgrade Outlook Expressu.

21.Správce úloh dokáže zobrazit více než sto procent

Windows tvrdí, že dokáží váš procesor přinutit k tomu, aby pracoval na více než sto procent! Nevěříte? Pak spusťte prostřednictvím klávesové zkratky <Ctrl><Alt><Delete> Správce úloh a pozorujte vytížení procesoru u položky Nečinné procesy systému a celkové vytížení procesoru ostatními procesy. Obě hodnoty - nečinné procesy a využití u ostatních procesů - musí celkem dát sto procent. Správce úloh však ukazuje více.

Vysvětlení: U položky Nečinné procesy systému Správce úloh nelže, ale mýlí se u celkového využití procesoru jednotlivými aplikacemi. Chyba spočívá v tom, že přerušení a spouštění systémových funkcí nepřiřazuje aplikacím, které je vyvolaly, ale počítá je vlastně dvakrát: jednou u programu jako takového a pak ještě jednou zvlášť. Tím se Správce úloh snadno dostane přes sto procent.


Minitipy pro Windows

Různé druhy zobrazení pomocí kláves

Jestliže chcete rychle nastavit zobrazení v okně Průzkumníka, stiskněte klávesovou zkratku <Alt><Z> a potom počáteční písmeno příslušné možnosti vzhledu, kterou chcete nastavit. Například klávesa <P> nastaví vzhled Podrobnosti, klávesa <S> zase vzhled Seznam.

Omezení činnosti běžných uživatelů

Pokud máte k systému Windows XP Professional práva administrátora, můžete všem dalším uživatelům omezit na počítači některé aktivity - jedná se kupříkladu o zákaz importu REG souborů, spouštění Editoru registru či třeba konfigurační utility Tweak UI. Klepněte na nabídku Start/Spustit a do políčka Otevřít zadejte příkaz gpedit.msc . V levém sloupci klepněte na položku Konfigurace uživatele a zde rozbalte položku Šablony pro správu\Systém. Tady poklepejte na položku Zakázat přístup k nástrojům pro úpravu registru a nastavte ji na hodnotu Povoleno. Provedené nastavení je účinné okamžitě, takže není nutný restart Windows.

Zálohujte a můžete zapomenout

Zapomínáte občas svoje heslo pro přihlášení a chcete mít jistotu, že se po návratu z dovolené ještě do počítače přihlásíte? Ve Windows XP můžete vytvořit disketu, s jejíž pomocí se dá heslo do Windows znovu nastavit. Otevřete Ovládací panely a poklepejte na ikonu Uživatelské účty. Zde vyberte svůj účet a potom položku Zabránit zapomenutí hesla. Dále se řiďte pokyny průvodce. Pokud se příště budete chtít přihlásit do systému, zadejte nějaké chybné heslo a z kontextového menu následně vyberte možnost Disketa pro nastavení nového hesla.

Nepotřebné thumbnaily

Jakmile si vyberete v Průzkumníku možnost zobrazení Miniatury, vytvářejí Windows v každé složce skrytý soubor THUMBS.DB. Pakliže tomu chcete zabránit, klepněte v Průzkumníku v menu Nástroje/Možnosti složky na záložku Zobrazení, aktivujte položku Neukládat miniatury do mezipaměti a smažte DB soubory.

Rozbalení MSI archivů

Jestliže chcete rozbalit instalační balíček MSI od Microsoftu, aniž byste jej instalovali, protože například potřebujete z balíčku pouze jeden soubor, potom klepněte do nabídky Start/

Spustit a do políčka Otevřít zadejte příkaz

msiexec /a "<cesta k souboru balíčku>" /qn TARGETDIR="<cílová složka>"

V tomto příkazu je <cesta k souboru balíčku> cesta k souboru MSI a <cílová složka> cesta ke složce, do níž se má archiv rozbalit. Pokud nebude cílová složka existovat, automaticky se vytvoří.

Správce úloh v luxusním provedení

Chtěli byste si na záložce Procesy programu Správce úloh (zobrazí se stiskem klávesové zkratky <Ctrl><Alt>

<Delete>) zobrazit více sloupců a tak získat požadovanou informaci. Klepněte do menu Zobrazit/Vybrat sloupce a zde umístěte zatržítka před položky, jež chcete vidět.

Druh zobrazení - Podrobnosti

Možnost zobrazení Podrobnosti má kromě standardních položek Název, Velikost, Typ či Změněno v zásobě celou řadu dalších informací o souborech. Po klepnutí pravým tlačítkem na záhlaví sloupce a po výběru položky Více (ve Windows 2000) nebo Další (ve Windows XP) zde můžete najít možnosti zobrazení speciálních informací k různým grafickým či hudebním formátům. Pokud si vyberete kupř. variantu Rok či Rozměry, můžete obsah složky třídit i podle těchto kritérií. Další sloupce se však vyplatí používat pouze tehdy, pokud vaše složky skutečně obsahují soubory s hudbou či obrázky.

Heslo pro sdílení

Chtěli byste v počítačové síti sdílet prostředky, ale heslo pro jejich sdílení je jiné než heslo pro přihlášení do vašeho počítače. Proto se přihlášení k těmto prostředkům logicky nedaří. Pomoc ale existuje: otevřete příkazový řádek a zadejte v něm příkaz net use \\<název počítače> /User:<uživatelské jméno>, čímž se dostanete na jiný počítač v síti. Nahraďte výraz <uživatelské jméno> svým přihlašovacím jménem, kterým se přihlašujete na svůj počítač. Potom můžete zadat i heslo, a pak už jen pohodlně ze svého počítače přes ikonu Místa v síti přistupujte ke sdíleným síťovým prostředkům.

Doplňování jmen souborů

Automatické doplňování jmen souborů na příkazovém řádku šetří nejen jinak potřebný čas pro psaní jména souboru na klávesnici, nýbrž pomáhá i při vyhledávání souborů určitého typu. Příklad: zadejte výraz *.exe. Už pouhý stisk klávesy <Tab> vám vypíše všechny EXE soubory v aktuální složce v abecedním pořadí. Aby tato funkce pracovala i ve Windows 2000, musíte automatické doplňování nejprve povolit. K tomu vám pomůže buď zdarma dostupná utilita Tweak UI od Microsoftu (na našem CD, popřípadě na internetové stránce www.microsoft.com/ntworkstation/downloads/PowerToys/Networking/NTTweakUI.asp jako soubor nazvaný TWEAKUI.EXE o velikosti cca 110 KB), kde na záložce Cmd vyberete možnost Completion, nebo si můžete poklepáním importovat do registru obsah souboru PCWTABCOMP.REG o velikosti 342 B, který rovněž naleznete na našem CD.

Vlastnosti nahoře

Jestliže chcete zobrazit vlastnosti složky právě otevřené v Průzkumníku, nemusíte se kvůli tomu přesouvat o úroveň výše. Klepněte jednoduše pravým tlačítkem myši na malou ikonku v levém horním rohu okna složky.

Šifrování zakázáno

Možná nevíte, že můžete uživatelům odebrat možnost šifrování souborů na souborovém systému NTFS. Klepněte na nabídku Start/

/Spustit a do políčka Otevřít zadejte příkaz GPEDIT.MSC a zde postupně rozbalte strom položek Konfigurace počítače/Nastavení systému Windows. Poklepejte na ikonku Nastavení zabezpečení a dále na položku Zásady veřejných účtů. Zde klepněte pravým tlačítkem myši na položku Šifrování systému souborů a z kontextového menu vyberte položku Vlastnosti. Tam odstraňte zatržítko u věty Povolit šifrování souborů s použitím šifrovaného systému souborů (EFS).

Čas do kontroly stavu disku

Pokud Windows XP zjistí u některého z pevných disků problém, nabízí při spouštění systému dobu 10 sekund, během nichž se máte rozhodnout, zda chcete provést jeho kontrolu. Pokud se vám tento interval zdá příliš krátký, můžete jej změnit příkazem:

chkntfs /T:<počet sekund>

který zadáte do příkazového řádku.

Sbohem, nabídko Start

Chtěli byste mít na počítači Hlavní panel, na němž by bylo co nejvíce místa pro různá tlačítka, ale tlačítko Start by tam být nemělo. Lze to zařídit prostřednictvím freewarové utility Start Killer 2.3, kterou naleznete na našem CD, popřípadě na internetové adrese http://www.tsoftcentral.com/startkiller. Jedná se o soubor SKSETUP.EXE o velikosti 299 KB. Po spuštění utility tlačítko Start zmizí a v pravé části Hlavního panelu se objeví ikonka programu. Pomocí ní je možné program konfigurovat nebo ukončit. Nabídka Start však zůstává nadále funkční - vyvoláte ji pomocí klávesové zkratky <Ctrl><Esc>, popřípadě přes klávesu <Win>.

Přejmenování více souborů najednou

Chtěli byste přejmenovat dvojici souborů se stejným jménem, ale s různými příponami, například SOUBOR.JPG a SOUBOR.TXT. V příkazovém řádku můžete k tomuto účelu použít příkaz:

ren SOUBOR.* NOVEJMENO.*

Všechny typy souborů se stejným jménem v dané složce pak obdrží stejné nové jméno.

Správce úloh bez PID

Správce úloh ukazuje na záložce Procesy sloupeček s PID (Process ID). Windows toto číslo přiřazují každému spuštěnému programu. Toto PID je na rozdíl od názvu programu vždy jednoznačné, takže spustíte-li například Poznámkový blok několikrát, nedá se podle PID daný program spolehlivě rozeznat. Takže pokud vás příliš nezajímají běžící procesy ve Windows a tato informace pro vás není důležitá, můžete tento sloupeček odstranit. Klepněte do menu Zobrazení/Vybrat sloupce a odstraňte zatržítko před položkou PID.

Příliš rychlé spouštěcí menu

Pokud se vám zdá délka zobrazení možností výběru operačního systému v bootovacím manažeru příliš krátká, jen velmi těžko se vám podaří vybrat ten správný operační systém. Takže pokud jste zmeškali ten správný okamžik, stiskněte klávesu <F8>, jakmile začne systém bootovat. Objeví se obrazovka s rozšířenými možnostmi spuštění Windows. A právě v ní si můžete vybrat možnost Návrat k výběru operačního systému, čímž se vrátíte do obvyklého spouštěcího menu.

Znovu do modré

V závislosti na přednastavení systému se nemusí při zatuhnutí Windows XP objevit žádná modrá obrazovka, nýbrž se systém může okamžitě restartovat, čímž se ale komplikuje vyhledání chyby, která pád systému způsobila. A právě před většími změnami byste měli v Ovládacích panelech deaktivovat možnost Automaticky restartovat. Naleznete ji při poklepání na ikonu Systém na záložce Upřesnit, pokud v poli Spuštění a zotavení systému klepnete na tlačítko Nastavení. Modrá obrazovka obsahující chybové hlášení poslouží minimálně jako záchytný bod pro vyhledání příčiny zatuhnutí systému.

Anonymní přihlášení

Pomocí instalačního CD s Windows 2000 se můžete přihlásit do Konzoly pro zotavení do každého počítače, na němž jsou nainstalována Windows XP, aniž byste znali heslo administrátora. Tento poměrně známý trik funguje dokonce i ve Windows XP s nainstalovaným Service Packem 2 - ačkoliv to představuje poměrně značné bezpečnostní riziko. Pokud chcete tento tip vyzkoušet, spusťte počítač s Windows XP pomocí instalačního CD Windows 2000. V průvodních obrazovkách postupně stiskněte klávesy <R> a potom <C>, čímž Konzolu pro zotavení spustíte. Tam vyberte odpovídající instalaci Windows XP. Místo dotazu na heslo administrátora se Windows 2000 naprosto hladce dostanou do instalace Windows XP.

Spouštěcí disketa systému MS-DOS

Spouštěcí disketu operačního systému MS-DOS můžete ve Windows XP vytvořit velmi snadno tím, že klepnete pravým tlačítkem myši na ikonku disketové jednotky a z kontextového menu vyberete příkaz Naformátovat. Nyní stačí zatrhnout položku Vytvořit spouštěcí disketu MS-DOS a spustit formátování.

Ne pro všechny

Pokud při přesouvání nebo kopírování více souborů už některý z nich v cílové složce existuje, dává vám systém možnost každý soubor postupně přepsat, automaticky přepsat všechny nebo konečně existující soubor v cílové složce ponechat. Pokud ale nechcete přepsat v cílové složce žádný z existujících souborů, klepněte v dialogovém okně Nahradit soubory na tlačítko Ne se stisknutou klávesou <Shift>. Systém pak přeskočí kopírování či přesouvání souborů se stejným jménem a zkopíruje nebo přesune pouze ty zbylé.

Adresa v Hlavním panelu

Panel Adresa z Průzkumníka můžete integrovat i do Hlavního panelu, a to tak, že v něm klepnete pravým tlačítkem myši a z kontextového menu Panely nástrojů vyberete položku Adresa. Abyste jej mohli bez problémů používat, nastavte mu správnou velikost. Ve Windows XP je ale třeba předem zrušit položku Uzamknout hlavní panel (nachází se rovněž v kontextovém menu Hlavního panelu).

Otevírací doba ve Windows

Jako administrátor můžete jednotlivým uživatelům vyhradit čas, kdy se mohou do systému přihlásit. Jestliže kupříkladu chcete uživateli Martinovi dovolit používat počítač pouze od pondělí do pátku od 9 do 18 hodin, klepněte na nabídku Start/Spustit a do políčka Otevřít zadejte příkaz cmd. Otevře se příkazový řádek, v němž zadejte příkaz:

net user Martin times: Po-Pá,9-18

Nyní bude možné se pod účtem Martin přihlásit jen v daném časovém intervalu. Nastavené omezení se dá posléze zrušit příkazem:

net user Martin /times:all

Skryté automatické spouštění

Prostřednictvím utilit jako např. MSCONFIG.

EXE z Windows 98/ME a XP můžete zrušit automatické spouštění. Pokud chcete zrušení automatického spouštění ve Windows ME a 2000 zabránit, spusťte Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run a v něm vytvořte podklíč s libovolným jménem. V něm vytvořte řetězcovou hodnotu s názvem aplikace a jako její údaj jí přiřaďte cestu ke spouštěcímu souboru. Při příštím spuštění systému se tato aplikace rovněž spustí, ale MSCONFIG.EXE ji ve svém seznamu spouštěných programů mít nebude.

Odstranění Koše

Ikonu Koš můžete ze své pracovní plochy odstranit. Klepněte do nabídky Start/Spustit a do políčka Otevřít zadejte příkaz GPEDIT.MSC, čímž spustíte editor pro správu skupin. V levé polovině okna postupně klepněte na položku Konfigurace uživatele/Šablony pro správu/Plocha. V pravé polovině okna poklepejte na položku Odebrat ikonu Koš z plochy a jako hodnotu jí přiřaďte výraz Povoleno. Ikona Koše zmizí, jakmile klepnete na pracovní plochu a aktualizujete ji stiskem klávesy <F5>.

Chyby Microsoftu, tentokrát z celosvětového hlediska

Společnost Microsoft nepřivádějí do nesnází zdaleka jen problémy se zabezpečením jejich systémů. Nejrůznější sankce a protesty proti softwaru z dílny Microsoftu se objevují už i vůči zdánlivě podružným chybám z hlediska celosvětového:

1. Doposud asi nejdražší chyba se přihodila Microsoftu při lokalizaci Windows 95 pro indický subkontinent. Při výběru časového pásma nebyl Kašmír v severozápadní Indii označen jako část Indie. Rozdělený Kašmír je od vyhlášení nezávislosti na Pákistánu sporným územím. Indická vláda považovala barevné odlišení této oblasti za neakceptovatelné a prodej Windows 95 v Indii zastavila.

2. Příručka Encarta 95 ukazovala mapu Turecka s oddělenou oblastí Kurdistánu. Po protestech turecké vlády odstranil Microsoft Kurdistán ze všech map, což zase připadalo jako provokace Kurdům.

3. Méně provokativním, zato ale kuriózním případem je obrázek planety Země v multimediálním lexikonu Explorapedia 1.0, jehož autorem je rovněž Microsoft. Obrázek zeměkoule ukazuje mimo jiné i planety, které se otáčejí špatným směrem. Východ Slunce na západě má dokonce svůj vlastní článek v Microsoft Knowledge Base, a to na internetové adrese http://support.microsoft.com/default.aspx?scid=KB;EN-US; Q131109.

§§§§§


Media Monkey 2.2.2 Gold

Karel Šredl

C05P0004

Dnešní úvod vezmu velmi zkrátka, protože pro vás mám program, který toho umí opravdu hodně a máme si tedy o něm mnoho co říct. Ukážeme si, jak vám může nějaký opičák pomoci udržet si přehled ve vaší mediatéce. A proč opičák? Protože přichází program s veselým jménem Media Monkey (Mediální opičák). Co všechno umí? Umí zpřehlednit přístup k audiosouborům podle kategorií, poskytuje možnost soubory ohodnotit, umožní upravit údaje uložené v souborech (manuálně i automaticky). Navíc dovede audio CD uložit do počítače, vytvářet playlisty a mnoho dalších věcí. Chcete vědět jak? Čtěte dál...

Instalace

Nejprve vyberte instalační jazyk - češtinu. O něco dále na vás čeká licenční ujednání. Zaškrtněte souhlas a pak se přes tlačítko [Další>] proklikejte až k poslední obrazovce, kde stisknutím tlačítka [Instalovat] spustíte vlastní instalaci.

Po ukončení instalace se vytvoří odkazy na program nejen v nabídce Start, ale také na ploše a v tak zvaném Quick Launch panelu (to je panýlek umístěný obvykle vedle tlačítka Start).

První spuštění

Při prvním spuštění vás program požádá, že by rád prošel pevný disk a shromáždil údaje o audiosouborech, aby je mohl zařadit do databáze. Odklikněte tedy [OK]. V dalším dialogu určete co prohledávat (v horní části) a jaké typy souborů zaznamenávat (v dolní části). Standardně je nastaveno prohledání všech oddílů na pevných discích a zařazení těch nejobvyklejších formátů audiosouborů (MP3, OGG...) a playlistů. Stisknutím [OK] spustíte prohledávání. Jak jste v prohledávání daleko pak uvidíte přehledně na spodním stavovém řádku v hlavním okně. Za naprostou specialitu považuji možnost změnit prioritu programu kliknutím pravým tlačítkem na stavový řádek (pravý klik > Priorita >...). Takže, pokud chcete během prohledávání dělat v klidu něco jiného, snižte právě popsaným způsobem prioritu na hodnotu Nejnižší nebo Nečinný. Nízká priorita zajistí, aby vás Media Monkey při práci příliš nezdržoval.

Jak na to

Po dokončení prvotního prohledávání se podívejme na hlavní okno programu. Asi první, co vás zaujme, je opravdu netradiční barevný design. Polovina z vás si ho okamžitě oblíbí, té druhé polovině, která by z něj časem měla psychické problémy či maniodepresivní stavy, prozradím, jak vzhled změnit - čtěte dále.

Hlavní okno aplikace je rozděleno na čtyři části. Levá horní část ukazuje strukturu knihovny médií. Zde najdete svoje písničky seřazené podle alb, žánru, interpreta či vašeho hodnocení (i podle dalších kritérií). Najdete zde i své definované playlisty (neboli seznamy skladeb). Pokud zde vyberete nějakou kategorii, skladby, které jí odpovídají, se objeví vpravo. Ve střední části vlevo uvidíte seznam písniček, které jsou momentálně zvoleny k přehrání. Pod nimi se ještě nachází integrovaný přehrávač, a tím bychom měli základní popis hlavního okna za sebou.

Než přejdeme dále, zobrazíme ještě jednu šikovnou lištu s ikonkami, které se nám budou hodit. Z menu zvolte Zobrazit > Lišty > Kategorizace. Na hlavní liště seobjeví lišta navíc. Nesmíme zapomenout se zaregistrovat - dostaneme se tím k funkcím, které nejsou v "obyčejné" verzi k dispozici. Registraci provedete vyplněním údajů do dialogu z menu Media Monkey Gold > Zadat registrační kód:

PC WORLD Czech

V22-WITS-DV5E-5VHV-2NW6

Nastavení

Když už jsme uprostřed nastavování, podívejme se, jaké možnosti nám program nabízí. Z menu zvolte Nástroje > Nastavení. Objeví se dialog s opravdu pořádnou porcí voleb. Je jich tolik, že rozhodně nemáme šanci popsat všechny, takže opravdu jen telegraficky:

 Obecné: Ty nejobecnější volby programu. Zde nastavujete jazyk (pokud vám čeština nevyhovuje), můžete vypnout otravné zobrazování tipů (Ukázat Tip Dne při startu) a také chování při minimalizaci (kde všude bude Media Monkey viditelný při běhu). Velmi zajímavá je také volba Priorita vláken na pozadí. Tím určíme, kolik pozornosti má procesor věnovat úkolům prováděným v pozadí, jako je např. komprimace hudebních souborů. Čím nižší priorita, tím déle bude proces trvat, ale tím méně vás bude při ostatní práci zdržovat.

Typy souborů: Přípony, s nimiž bude Media Monkey asociován.

 Přehrávač: Chování vestavěného přehrávače hudebních souborů (v levé spodní části hlavního okna). Lze použít buď tento vestavěný, nebo oblíbený WinAmp (pak musíte udat, kde je WinAmp nainstalovaný).

Vyrovnání hlasitosti: Poměrně zajímavá funkce, která zajistí, aby některé písničky nehrály příliš tiše a jiné hlasitě.

Plug-iny: V těchto sekcích najdete seznam (a také možnost nastavení) jednotlivých plug-inů (zásuvných modulů), které se starají o konkrétní oblast činnosti programu. Vstupní plug-iny mají na starosti čtení jednotlivých formátů, výstupní zase výstup na zvuková zařízení, DSP (Digital Sound Processing) pak úpravu zvuku - efekty. Vizualizační plug-iny generují oblíbené (ne z mé strany) grafické ztvárnění hudby - prý aby bylo na co koukat. Tyto a další plug-iny najdete na internetových stránkách Media Monkey http://www.mediamonkey.com.

 Knihovna: Zde určujete chování a vzhled knihovny médií, neboli seznamu dostupných hudebních souborů. Nastavíte zde např. práci s jednotlivými verzemi tagů - to je jakási hlavička hudebního souboru, kde jsou uložena data o interpretovi, roku vydání atd. Těchto tagů (a jejich verzí) však může být v souboru více, což pak způsobí jejich rozporuplnou interpretaci. Dále zde nastavujete možnosti programu dostupné pouze registrovaným uživatelům, jako jste vy. Jde o tzv. "sledovače souborů" (sleduje změny v adresářích a reaguje na ně) a také funkci "virtuálního CD".

 FreeDB: nastavení připojení k internetové databázi audio CD. Odsud Media Monkey získává informace o názvech skladeb z CD, které vložíte do mechaniky.

 Čtení audio CD: Nastavení čtení z CD mechaniky.

 Přenosné zařízení: Zde je třeba určit váš přenosný MP3 Player nebo USB flash-disk, aby Media Monkey mohl synchronizovat písničky mezi tímto zařízením a počítačem. V části Přenosné zařízení definujete jednak vlastní zařízení a formáty souborů pro synchronizaci. V části Synchronizace stanovíte, zda budete synchronizovat celou knihovnu či její části. Vlastní režim synchronizace a její spuštění řídí ikona v hlavním okně.

 Vzhled: Konečně se dostáváme k avizované změně vzhledu. V základní distribuci jsou k dispozici skiny dva (modrý a styl Aqua), ale vůbec není problém stáhnout z internetu skin další - takový, jaký se vám bude líbit. Pozadí jednotlivých oken pak lze upravit zvlášť.

Stažení audio CD na pevný disk

Jsou dvě možnosti, jak pracovat s audio CD. Pokud chcete pouze vytvořit seznam všech svých CD a skladeb, pak stačí vložit disk do mechaniky a po kliknutí pravým tlačítkem myši na CD mechaniku zvolit Přidat/Upravit skladby v Knihovně [Insert]. Objeví se známý dialog a data o písničkách na CD se uloží do knihovny médií.

Může nastat situace, že máte své oblíbené audio CD a skladby z něj chcete uložit do počítače. Důvodů může být několik: snaha uchránit jej před poškozením nebo třeba poslech MP3 v přenosném přehrávači. Spusťte tedy Media Monkey a do mechaniky vložte vybrané CD. Po chvilce si aplikace vloženého CD všimne, načte seznam stop, připojí se k internetu (pokud může) a stáhne informace o písničkách (název, autor, rok vydání... atd.). To vše provede sama automaticky. Výsledkem bude, že ve stromové struktuře pod položkou Můj počítač uvidíte své CD a v něm (pokud vše dobře dopadlo) i jednotlivé skladby. Pěkně pojmenované, údaje vyplněné. To je však teprve první krok...

Klikněte na audio CD pravým tlačítkem a z nabídek vyberte Čti Audio CD [Shift + Ctrl + R]. Do dialogu, který se objeví, musíte zadat tři základní informace. Tou nejdůležitější je formát, do něhož chcete písničky komprimovat. Na výběr jich je několik: od standardního MP3 až po OGG. Tlačítkem [Nastavení] pro zvolený formát upřesníte hodnoty komprimace (bitrate, kvalita...). To však doporučuji spíše mírně pokročilým uživatelům. Pro jednoduchost zadejte třeba formát MP3 a v [Nastavení] zvolte mod Kompatibilní: CBR 192kbps - vysoká kvalita.

Určili jsme formát, teď ještě zbývá vybrat, kam a pod jakým jménem soubory uložíme. To zapíšeme do políčka Cíl:. Adresář vybereme kliknutím na ikonu . To, jak se budou jednotlivé soubory jmenovat, určuje takzvaná maska. Je to ta část názvu <Interpret>\<Album> <Rok>\#<Skladba c.>-<Název>. Konkrétní jméno (popřípadě i podadresář) vznikne dosazením konkrétních hodnot za proměnné uzavřené mezi znaky < a >. Takže například za <Interpret> dosadím v mém případě Depeche Mode, za <Skladba c.> čísla 1, 2... podle pořadí skladby na CD, atd. Proměnné vkládáte kliknutím na tlačítko s proměnnou. Aby bylo vše ještě jednodušší, několik základních a plně dostačujících masek je již připraveno - stačí si vybrat.

Máte-li vše vyplněné, kliknutím na [OK] spustíte převod. Komprimace nějakou dobu zabere - ale nezoufejte, nemusíte čekat. S programem Media Monkey můžete klidně pracovat dál a komprimace se bude provádět na pozadí. Průběh se přehledně zobrazuje ve stavovém řádku. Po dokončení se vytvořené soubory automaticky zařadí do vaší mediatéky.

Převod do jiného formátu

Máte např. k dispozici soubor ve formátu OGG, ale váš MP3 přehrávač tento formát nezná. Postup je v podstatě analogický k postupu v předchozím odstavci. Najděte soubory, které chcete převést, označte je (Ctrl + klikání levým tlačítkem myši) a zvolte z menu Nástroje > Konverze Audio Formátu [Shift + Ctrl + C].

Úpravy tagů

Jak jsme si již řekli, informace o tom, kdo danou písničku zpívá, na jakém albu vyšla a v jakém roce (a mnoho dalšího), se nachází v hlavičce souboru - takzvaném tagu. Do hlavičky se mohou dostat pouze dvěma způsoby: buď automaticky (například z CDDB databáze na internetu), nebo je tam někdo musí zapsat ručně. Ať už tak nebo tak, budete-li je chtít nějak pozměnit, Media Monkey vám to umožní. Jak na to? Existuje několik způsobů.

Nejprve se podíváme na ten nejjednodušší - ruční zadání informací o určité skladbě. V Media Monkey vyhledejte příslušnou písničku. Klikněte na ni pravým tlačítkem a vyberte Vlastnosti [Shift + Enter]. Objeví se dialog s údaji z hlavičky. Ty můžete podle libosti změnit.

Naprosto stejným způsobem můžete změnit údaje též pro více souborů najednou. Musíte je všechny nejprve označit, pak na jednu z označených písní kliknete pravým tlačítkem a opět zvolte Vlastnosti. V dialogu, který už znáte, budou nyní vyplněna pouze ta pole, která jsou pro všechny označené písničky stejná. Zapsáním nového údaje tento údaj u všech označených písní změníte. Takto můžete hromadně vyplnit jméno alba či rok vydání, prostě všechny společné údaje.

Kromě těchto manuálních možností nabízí Media Monkey také automatické vyplnění podle názvu souboru. Pokud je jeho jméno například 12-Song song song (DJ Krysa), tedy <Pořadí písničky na albu>-<Název písničky> (<Interpret>), pak lze tyto údaje dostat rovnou do tagu. Označte soubory, klikněte na ně pravým tlačítkem a zvolte Auto-Tagovat podle názvu [Ctrl + T]. Objeví se dialog podobný tomu, v němž jste určovali jména souborů při stahování audio CD. Toto je stejný princip, jen proces je obrácený zejména souboru získáme data do tagu. Takže musíme opět vytvořit masku. V našem případě bude vypadat takto: <Skladba c.> <Název> (<Interpret>). Pakliže masku vytvoříte správně, objeví se v náhledovém okně údaje na správném místě (ty importované jsou podbarveny žlutě). Je-li vše v pořádku, klikněte na [OK].

Existuje i opačný postup, tedy změnit hromadně jména (a umístění) hudebních souborů podle údajů z hlaviček. Postup je naprosto analogický: označit soubory, kliknout pravým tlačítkem a vybrat položku Auto-Organizovat soubory [Ctrl + R], vytvořit masku, atd. Takto lze soubory nejen přejmenovat, ale současně je automaticky třeba přesunout do adresářů pojmenovaných podle jména interpreta, v nich pak do adresářů se jménem alba a roku vydání. Maska pak může vypadat například takto: .<Interpret><Album> (<Rok>)#<Skladba c.>-<Název>.

Další možnosti organizace

Jak ještě lépe zorganizovat vaši sbírku písní? Představte si, že máte melancholickou náladu a máte chuť poslouchat jen pomalé smutné písně (to je sice masochismus ale berte to jen jako příklad). Počítač samozřejmě nepozná, jakou náladu má určitá skladba, musíte mu to tedy říct vy. A řeknete mu to pomocí lišty ikon, kterou jsme si hned zpočátku zviditelnili (Zobrazit > Lišty > Kategorizace) .

Při poslechu konkrétní skladby klikněte na ikonu a určete počet hvězdiček, které jí přidělíte. Hned vedle je ikona - tempo. Stejně postupně nastavte Náladu, Příležitost a Kvalitu (tj. kvalitu komprese). Znamená to jen pár kliknutí myší, a pokud to uděláte u všech skladeb své sbírky, bude pak jednoduché přehrát si jen ty, které mají určitou náladu či rychlost. Podívejte se do své knihovny médií (levá strana okna nahoře). Zde najdete kategorii Hodnocení, kde se zobrazí pouze písničky s vámi určeným ohodnocením, a kategorii Klasifikace, kde najdete ostatní kriteria (Tempo, Nálada, Příležitost, Kvalita).

Budete-li poctiví a při poslechu vše ohodnotíte, jednou se vám to určitě vrátí. Třeba až budete potřebovat pustit něco odpovídajícího na neočekávané párty. Prostě najedete na Knihovna > Klasifikace > Příležitost > Párty, kliknete na Párty pravým tlačítkem a zvolíte Hraj teď.

Playlisty

Jeden z nejdůležitějších nástrojů pro organizování sbírky jsou tzv. Playlisty. Jak asi většina z vás tuší, jde o obyčejné seznamy písniček, které určují pořadí, v němž se budou skladby přehrávat. Patří k dobrému zvyku, že každé album převedené do MP3 má mít svůj playlist, ale lze vytvořit libovolné jiné playlisty - písničky na párty, písničky, které má ráda dcera... Prostě vytvořte si svoje vlastní kompilace.

Protože playlist je pouze obyčejný seznam souborů s údajem o jejich umístění, tak pokud některý z nich přejmenujete, přesunete či smažete, název písničky v playlistu sice zůstane, ale přehrávač je nenajde. Takže playlisty vytvářejte až tehdy, kdy máte písničky uložené na definitivním místě a neplánujete změnu názvu (netýká se údajů v hlavičce souboru - ty můžete měnit do alelujá).

Jak tedy playlist vytvořit? Označte písničky, klikněte na jednu z nich pravým tlačítkem a z menu zvolte Odeslat > Playlist. Nyní si můžete vybrat buď vytvoření nového playlistu (pojmenujte ho), nebo vyberte některý z již vytvořených. Své seznamy najdete v knihovně médií ve složce Playlisty, organizovat je lze jednoduše metodou drag & drop.

Specialitou je tzv. Auto-Playlist. Jde o seznam písniček, který se dynamicky generuje ve chvíli, kdy na něj kliknete. Generuje se podle vámi určených pravidel. Uveďme si příklad: klikněte na menu Edit > Nový Auto-Playlist a zadejte název. Nyní vidíte, že nebudete určovat konkrétní skladby, které mají v seznamu být, ale budete stanovovat pravidla, která mají splňovat. Řekněme tedy, že chceme rychlé rockové písničky od roku 1980. Do žánru tedy napište Rock, u položky Rok vyplňte pouze první pole (tedy [1980] až [ ]). V sekci třídění nastavte Náhodně. Nyní ještě stanovíme, že chceme rychlé tempo. V záložce Rozšířené klikněte na Přidat podmínku. V dialogu zadejte Položka = Tempo, Podmínka = je, Hodnoty = Rychlé, Velmi Rychlé, Pretty Fast. Odklikejte [OK]. Nyní se ve složce Playlisty objeví nový, který bude obsahovat seznam skladeb, jež odpovídají zadaným podmínkám. Všechny změny informací o písničkách v knihovně médií se automaticky projeví i v automatických playlistech.

Libovolný playlist pak můžete uložit do playlistového souboru (Soubor > Exportuj jako playlist) nebo exportovat jako seznam (Soubor > Exportuj seznam skladeb) ve formátu CSV, XML, HTML, Excel.

Něco navíc

Jedna z šikovných specialit, kterou mě program překvapil, se skrývá v menu Přehrávání > Spánek. Posloucháte-li rádi před spaním hudbu, v přehledném dialogu nastavte délku přehrávání např. na 1,5 hodiny, po hodině by se pak měla ztlumit hlasitost na 30 % a nakonec (když už budete tvrdě spát) se počítač úplně vypne. Komfortnější usínání si nedovedu představit, raní buzení už ale musí zařídit budík.

Nejste-li příznivci různorodých vzhledů či barviček, můžete spustit program Media Monkey bez skinu. V adresáři, kam jste Media Monkey nainstalovali (standardně C:\Program Files\MediaMonkey), stačí spustit MediaMonkey(non-skinned).exe.

Závěr

Ačkoli byl dnešní Rychlokurz delší než obvykle, přesto nepopsal vše, co Media Monkey uživateli nabízí. Musím přiznat, že po seznámení s ním mám pocit, že jsem se setkal s programem ne-li dokonalým, tak alespoň s takovým, jenž se k dokonalosti velice blíží. Rozhodně si ho hodlám na počítači ponechat a budu rád, když po dnešním Rychlokurzu učiníte totéž.

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows

Jan Povolný

C05P0006

Po zhruba měsíční pauze se opět potkáváme u již tradičního úvodníku tipů a triků pro Windows. Tato slova čtete v roce zbrusu novém, ovšem vznikla ještě před koncem roku starého. A to je důvod k malému bilancování. Rok 2004 bychom směle mohli označit rokem bezpečnosti (nikoliv ovšem v souvislosti se silničním provozem na území ČR). Z našeho pohledu sice nepřišla na trh žádná nová verze Windows ani jiného extra významného produktu, vzniklo však hned několik utilit posilujících obranyschopnost našich k internetu připojených PC. V roce 2004 na nás zaútočilo rekordní množství červů (distribuovaných s oblibou elektronickou poštou) a zahltilo nás zatím nejvíce nevyžádaných e-mailů (spamu). Obstrukce způsobené viry a spamem dokonce vedou "tradičně líné" uživatele k výměně prohlížeče a e-mailového klienta za něco, co je před výše uvedeným ochrání (Mozilla Firefox a Thunderbird).

Tyto tipy a triky opět přinášejí nemnoho rad a návodů, které snad přispějí k zefektivnění nebo zušlechtění vaší práce v prostředí barevných oken. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Heslo a spořič obrazovky

(Win XP) Dnes začneme středně obtížným tipem, který se bude skládat ze dvou částí. V první si ukážeme jednoduchý způsob, jak alespoň trochu zabezpečit přístup k vaší pracovní ploše, ve druhé si ukážeme, jak toto zabezpečení zrušit, pokud se alespoň na okamžik k té ploše dostaneme.

Začneme opět příkladem. Sedíme u počítače a tvoříme, pracujeme. Poté vstaneme a chceme si odběhnout pro kávu. Hodilo by se nějakým rychlým způsobem uzamknout pracovní plochu, abychom si byli jisti, že někdo nepovolaný k našemu počítači nepřistoupí a nezmění/nesmaže něco podstatného. Součástí Windows "profesionální řady", tedy Windows NT/2000/XP již tato funkce je, dostupná pod stiskem kombinace kláves Ctrl+Alt+Delete. Ve Windows 9x ale žádnou takovou možnost k dispozici nemáme.

Můžeme použít nějaký z mnoha externích prográmků, které naleznete jako shareware nebo freeware na internetu. Nebo můžeme pro tento účel použít spořič obrazovky. Ten lze totiž uzamknout heslem a v okamžiku, kdy se aktivuje, se nikdo na vaší plochu nedostane.

Poklepejte pravým tlačítkem na pracovní plochu a z kontextového menu zvolte Vlastnosti. Jděte na záložku Spořič obrazovky a zaškrtněte políčko Chráněný heslem. Poté stiskněte tlačítko Změnit a dvakrát vepište vaše heslo. Pak již zbývá nastavit jen typ spořiče a dobu, po jejímž uplynutí se má aktivovat. Po aktivaci spořiče bude nutné pro přístup na plochu zadat zmíněné heslo. Jde o celkem jednoduché, efektivní a přitom automatické zabezpečení.

Bohužel tuto funkci lze vyřadit z provozu, jakmile se cracker dostane k počítači na delší dobu. Nejedná se tedy o ochranu nějakých zvláště choulostivých dat. Spíše jen o obranu proti informací chtivým kolegům.

Heslo je uloženo v systémovém registru, pokud se tedy propracujete k editaci registru, můžete jej vyřadit.

Jděte do menu Start - Spustit a spusťte program regedit. Jděte do klíče HKEY_USERS .Default Control Panel. Zde vyberte položku Desktop a v pravé části regeditu uvidíte v seznamu hodnotu ScreenSave_Data. Tato hodnota je tam pouze v případě, že má spořič zadané heslo. Heslo je zde v číselné formě. Pokud ho chcete zrušit, prostě tuto hodnotu celou smažte.

Tím odstraníte heslo a zároveň i ochranu pracovní plochy.

Zbavte se pohyblivých stránek

(IE) V nadšeneckém období prvních webových stránek, zpravidla vytvářených pomocí jednoduchých a hloupých editorů, nebyla nouze o hromady nevkusné grafiky a animovaných GIFů. Při běžném procházení internetu jste běžně naráželi na stránky ozdobené desítkami barev, s podkladem simulujícím papír a činícím text téměř nečitelným a se spoustou pohybujících se ikon (zpravidla s létající obálkou, oblíbené byly také typy "under construction"). Dnes je již situace jiná. Web je výrazně profesionálnější a většina autorů dbá na grafickou čistotu a přehlednost. Animované GIFy byly nahrazeny "flashovými". Přesto pohyblivé části spoustu uživatelů otravují a ti pak sahají po různých nadstavbách, které příslušné součásti blokují. Pomoci si však částečně můžete i sami. Cest je hned několik.

Prvním krokem může být samotné omezení multimediálních součástí. Spusťte Internet Explorer a v roletovém menu Nástroje zvolte Možnosti Internetu. Jděte až na záložku Upřesnit, kde věnujte zvýšenou pozornost sekci Multimédia. Například položka Přehrávat animace na webových stránkách deaktivuje animované GIFy a ukáže z nich vždy jen první obrázek. Vypnout lze také video a všeobecně zobrazení grafiky.

S animacemi typu "flash" už je to horší. Při první stránce obsahující tuto komponentu je vám nabídnuto stažení zásuvného modulu (plug-in), který přehrávání zajišťuje. Ten je nutné nejprve odstranit a poté jej už na vyžádání IE nestahovat. Většina stránek obsahuje místo "flashe" alternativy právě ve formě animovaných GIFů, které ovšem deaktivujete výše popsaným způsobem. Jděte opět do roletového menu Nástroje a zvolte Možnosti Internetu. Pokračujte na záložku Obecné a ve střední části Dočasné soubory Internetu poklepejte na tlačítko Nastavení. V následujícím okně najdete opět tlačítko Zobrazit objekty. Poklepáním na něj se dostanete k seznamu všech stažených objektů. Inkriminovaný plug-in se jmenuje Shockwave flash object a můžete jej zcela bez rizika vymazat. Vstoupíte-li poté na stránky s touto komponentou, opět budete dotázáni na její instalaci. V případě odmítnutí vás animace nebudou již obtěžovat.

Pohrabte se v odpadkovém koši

(Win 9x) Ne, nebojte se, název tohoto tipu není myšlen úplně doslova, nic nechutného vás skutečně nečeká. I když, jak se to vezme...

Od dob Windows 95 můžeme označit všechny ikony na vaší ploše jako samostatné objekty. Některé pouze odkazují na soubory pevného disku (ty se šipečkou), jiné jsou zcela autonomní, se všemi svými vlastnostmi - i neduhy. Mezi ty druhé patří i odpadkový koš.

Při používání odpadkového koše si ale povšimněte, že mu proti ostatním objektům něco chybí. Nelze jej např. z pracovní plochy odstranit, ani ho kopírovat nebo přejmenovat. Jeho kontextové menu, které se objeví po stisku pravého tlačítka myši, neobsahuje zdaleka tolik možností, jako třeba menu obyčejného zástupce. Úpravou registru však můžeme tyto vlastnosti snadno přidat.

Jděte do menu Start - Spustit a zadejte regedit. V něm pak pokračujte do klíče HKEY_CLASSES_ROOT  CLSID - {645FF040-5081-101B-9F08-00AA002F954E} - ShellFolder. V tomto klíči v pravé části regeditu uvidíte jedinou položku Attributes. Jedná se o binární položku, jejíž hodnotu lze změnit. Ve vložené tabulce najdete hodnoty, které můžete položce Attributes přidělit a podle nichž se poté mění i kontextové menu. Hodnotu změníte tak, že na položku Attributes poklepete levým tlačítkem myši. Nejprve je nutné smazat starou hodnotu, poté stačí napsat novou. Změny se projeví ihned, nemusíte ani zavírat regedit.

Ale to ještě není všechno. Ikonu Koše lze podle výše uvedeného snadno smazat, její obnova je však složitější. Musíte opět trochu pozměnit systémový registr.

Jděte do menu Start - Spustit a spusťte regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE SOFTWARE  Microsoft  Windows  CurrentVersion - explorer - Desktop - NameSpace. V tomto klíči byste měli najít další klíče (složky), a to hlavně ten, který patří odpadkovému koši. Jeho ID jsme si ukázali výše. Jestliže vidíte vytvořené ID s názvem {645FF040-5081-101B-9F08-00AA002F954E}, pak je vše v pořádku, jestliže ho tam nemáte, vytvořte jej (Vytvořit nový klíč). Pak už jen přejděte do tohoto klíče a v pravé části regeditu vytvořte novou Výchozí položku a nazvěte ji Koš. Výchozí položka by zde již měla být, jestliže jste klíč vytvářeli znovu sami. To je vše, ikona se na vaší pracovní ploše opět objeví.

Tipy pro MS Office

Datum a čas

(Excel) Tento tip je tak trochu úsměvný, nicméně je to zajímavost, o které ví málokterý uživatel. Buňka v Excelu může obsahovat mnoho datových typů. Ne se všemi lze ovšem provádět standardní aritmetické výpočty. Ty zpravidla fungují pouze v případě, že buňky obsahují nějakou číselnou hodnotu. Jinými slovy od sebe snadno odečtete dvě čísla, horší už to bude se dvěma textovými hodnotami. Excel však ukládá v číselných hodnotách i označení dne, měsíce a roku, tedy datový typ Datum. A nezáleží vůbec na zvoleném způsobu zobrazení. Běžně tak můžete odečíst 1. září od 10. října. Počet dní bude určitě správně.

Excel navíc obsahuje i časové funkce, s nimiž můžete své výpočty ještě více obohatit. Za všechny mohu jmenovat třeba funkce DNES a NYNÍ. Směle pak můžete použít v buňce tento řetězec:

=DNES()+5

Přičte k aktuálnímu datu pět dní a zobrazí ve zvoleném formátu datum cílové. Ostatní funkce najdete v oddíle Datum a Čas v dialogu zobrazení funkcí, společně s podrobnou nápovědou k jejich syntaxi. Najdete ho v roletovém menu Vložit pod položkou Funkce.

Jeden dokument, více oken

(Word) V jednom z předchozích dílů jsme popisovali způsob, jak si ulehčit práci s více dokumenty v jednom okně programu Word pomocí uspořádání těchto dokumentů na pracovní ploše. Dnes se podíváme na něco obdobného, ale bude se jednat pouze o práci s jedním dokumentem.

Jako příklad, kdy využijete níže popsaný postup, se jeví práce na velmi dlouhém dokumentu. Potom polovinu vašeho času zabere neustálé přecházení z jednoho konce na druhý, buď pomocí postraní lišty, nebo rychleji pomocí kláves PageUp/Down, Home a End. V tomto případě je výhodnější otevřít dokument jakoby vícekrát pomocí roletového menu Okno a volby Nové okno.

Ale po pořádku. Spusťte Word a otevřete libovolný dokument. Poté jděte do roletového menu Okno a zvolte položku Nové okno. Tentýž dokument se otevře znovu a překryje ten původně otevřený. Jděte opět do menu Okno a zvolte možnost Rozdělit. Kurzor myši se promění v čáru, kterou vyznačíte předěl mezi dvěma budoucími okny. Po potvrzení uvidíte obě otevřená okna se stejným dokumentem na jedné obrazovce, rozdělená tak, jak jste určili. Nyní můžete v každém okně editovat jinou část dokumentu s tím, že fakticky upravujete pouze jeden dokument. Změna provedená v dolním okně se ihned projeví i v tom horním.

Na závěr zbývá upozornit na poslední možnost roletového menu Okno, a to na položku Uspořádat. Její smysl plyne z jejího jména. Získáte zde lepší rozložení dvou a více oken Wordu na pracovní ploše Windows (nikoliv v rámci jednoho okna Wordu).

Easter Eggs

Multimediální prezentace

(Word 2000) Pro spuštění tohoto velikonočního vajíčka potřebujete Word 2000. Spusťte jej a stiskněte kombinaci kláves Alt+F11, která spustí editor Visual Basic, jenž je obsažen v sadě MS Office 2000.

Pravým tlačítkem klepněte na lištu s ikonami nástrojů a z kontextového menu zvolte Upravit. Nechte okno úprav lišty otevřené a přejděte do roletového menu Nápověda. Zde klepněte pravým tlačítkem na položku O aplikaci Microsoft Visual Basic a uvidíte možnost tento název změnit. V podstatě se jedná o přeprogramování nabídky MS Wordu. Přepište název položky na anglické Show VB Credits a zavřete stále otevřený dialog úpravy lišty. Poté zvolte už obyčejně z roletového menu Nápověda upravenou nabídku a pokochejte se výkonem programátorů.

Děvětašedesátý díl právě končí. Příště se opět těším na shledanou.

Intertipy

Zatímco čtenář bude "louskat" tyto řádky nejspíše ke konci ledna, autorovi zbývá při jejich psaní jen pár dnů do Štědrého dne. Možná proto je čas k určitému malému bilancování. Rok 2004 byl určitě rokem rozvoje českého internetu. V jeho průběhu se konečně v rozumné podobě rozjela nabídka ADSL a přibyly i další možnosti (zejména mobilního) připojení. S rostoucím počtem uživatelů roste i schopnost firem nabízet kvalitní internetový obsah. Pomalu se prosazují nákupy z domova a jiné služby nabízené na síti sítí. Snad směřujeme správným směrem, připojení k internetu by se mělo v budoucnu stát určitým standardním vybavením každé domácnosti, podobně jako rádio, televize nebo lednička.

Photoshop od borca

http://www.photoshop.borec.cz/main.php

Dnešní snůška tipů a triků bude mít podobnou náplň jako v předchozím díle, s tím rozdílem, že uvedené stránky budou v naší mateřštině, tedy srozumitelné komukoliv. Prvního adepta máte právě před sebou. Stránka je graficky velmi povedená (referuje přece o grafickém softwaru) a věnuje se výhradně Adobe Photoshopu a nově také podpoře PHP. Web je rozdělen na dvě části, tutoriály a galerii. Tutoriály jsou dále rozděleny právě na Photoshop a PHP kuchařku. Jednotlivé postupy mají často úsměvné názvy, jsou zpracovány velmi přehledně a doplněny množstvím obrázků. Galerie obsahuje obrázky logicky rozdělené do osmi kategorií. Zatím je jich jen několik desítek, ale toto číslo se časem určitě zvýší. Z dalších služeb poskytovaných na stránkách uživatelům lze vyzdvihnout dobře provedenou knihu návštěv, kde můžete zanechat autorovi své postřehy. Vše hezky česky.

Benovy tipy pro Photoshop

http://atelierdk.akr.cz/willmore/

Další výborná stránka o Photoshopu v češtině. Tentokrát se jedná o do češtiny přeložené tipy zahraničního autora Bena Willmorea. Tipy jsou rozděleny do několika skupin. Najdete zde Tipy pro vrstvy, Tipy pro efektivitu, Tipy pro selekce, Tipy pro webovou grafiku a různé další tipy, které se nevešly do žádné kategorie. Každou kategorii prezentuje jedna jediná WWW stránka s výhradně textově zpracovanými tipy v netříděném seznamu. Na jednu stranu je toto uspořádání velmi nepřehledné, na tu druhou zase stránky pohodlně zobrazíte i v textovém prohlížeči a mimo jiné také jednoduše archivujete. Tipy jsou dostupné i v anglickém originále (v případě, že by byl pro vás překlad nesrozumitelný). V úvodu nechybí ani krátké pojednání o autorovi. A to je vše, stránky kromě výše uvedeného již nic dalšího nenabízejí. Ale i to "přítomné málo" postačí.

Adobe Photoshop na grafika.cz

http://www.megaprint.cz/photoshop/

Server Grafika On-line asi není třeba nijak zvlášť představovat. Věnuje se všemu okolo vytváření a publikování grafiky, zahrnuje i podporu pro známé grafické programy, Photoshop nevyjímaje. Výše uvedený odkaz směřuje právě na velmi rozsáhlou část webu, věnovanou tomuto programu. Její základ tvoří celkem patnáct běžících seriálů s tím, že každý se věnuje trochu jiné problematice. V každém seriálu tak najdete další desítky jednotlivých tipů a návodů, které jsou zpracovány velmi dobře včetně ilustračních obrázků. Součástí webu jsou i samotné tipy a triky, které zde působí spíše jako doplněk. Server poskytne uživateli Photoshopu i další služby ve formě odkazů na diskusní skupiny, softwarového bazaru nebo nepostradatelné galerie. Vyhledávač je samozřejmě nutností a nechybí ani zde.

Corel na Grafika.cz

http://corel.grafika.cz

Naše informace by nebyla zcela úplná, kdybychom se nezmínili také o druhém velmi rozšířeném zástupci grafických balíků, programu CorelDRAW!, resp. jeho součásti (mluvíme li o bitmapových editorech) Corel PHOTO-PAINTu. I ten má na "Grafice On-line" svoji část a její obsah není nepodobný výše popsanému Photoshopu. Jediný rozdíl, který objevíte, je neexistence souvislých seriálů a logicky menší množství zveřejněných tutoriálů. Doplňkové funkce jsou stejné jako u stránek věnovaných Photoshopu.

Corel jinak

http://corel.jinak.cz

A s Corelem budeme pokračovat i dále. Samozřejmě stále po českých webech. Corel jinak vás v úvodu překvapí svou strohostí, která ale je ale pravděpodobně zcela záměrná. K dispozici máte jednoduché menu, obsahující zhruba tyto položky: základní principy, urychlení práce, zajímavé efekty, tutoriály, tipy a triky a další. Pod každou najdete další méně nebo více rozsáhlé menu s vlastním seznamem tipů, triků, doporučení a návodů. Jednotlivé tipy jsou zpracovány velmi podrobně krok za krokem a doplněny potřebnou ilustrační grafikou. Jako bonbónek na dortu můžete vyzkoušet galerii různých autorů, lze zde vystavit i svá vlastní díla, stačí je zaslat autorovi e-mailem nebo se domluvit na jiném přenosu. V menu najdete i fórum, které ale v době naší návštěvy nebylo funkční.

Webtips

http://www.webtip.cz/software/

Server Webtip obsahuje vesměs informace týkající se vytváření Webu. Jeho důležitou součástí je i sekce věnovaná grafickému softwaru. Jak tomu od Adobe, tak od Corelu. A právě do této sekce směřuje výše uvedený odkaz. Najdete zde základní menu, které dělí následující tutoriály do skupin podle výrobce a podle typu aplikace. Obsahem těchto odkazů jsou samotné články, vždy s krátkou anotací. Články jsou mnoha druhů a podle toho se liší i jejich obsah a zpracování. Autoři dostatečně využívají formátovaného textu a ilustrační grafiky. Tipy se orientují zejména na spojení s WWW technologiemi, což odpovídá celkovému zaměření serveru. Nejsou proto úplně standardní. K dispozici jsou i odkazy na diskusní skupiny nebo stránky s podobným zaměřením. Nechybí pochopitelně ani vyhledávač.

PHOTO-PAINT tips and tutorials

http://www.siuya.freeserve.co.uk/page1c.htm

Na závěr dnešního dílu se přece jen našlo místo i pro jeden zahraniční server, zabývající se PHOT-PAINTem. Stránky vypadají velmi jednoduše a prostě, žádné grafické experimenty zde nečekejte. Jednotlivé tipy jsou zpracovány pouze textově. Na stránce naleznete v podstatě jen jejich neutříděný seznam, vyhledávač však chybí. Všechny tipy jsou vysvětleny zvlášť pro verzi 8 a pro verzi 9. Můžete tak snadno odhalit změny, ke kterým došlo. A to je vlastně vše, žádné doplňkové služby bohužel nejsou k dispozici. Nicméně podstatou jsou samotné tipy, a těch je požehnaně.

§§§§§


faq: Nejčastěji kladené dotazy…

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

C05P0054;C05P0055

Používám při své práci program CNCeditor, který je volně šířen na adrese CNCeditor.wz.cz. Do verze 1.4.5 se po instalaci normálně spustil a všechno bylo v pořádku. Po nainstalování verze 1.4.7 se po spuštění objeví hláška "Chybující aplikace CNCeditor.exe verze 1.4.7.24". V systémových informacích se v chybách Windows objeví následující oznámení: "Chybující modul Kernell32.dll verze 5.1.2600.0 adresa chyby: 0x0000d756.&#x000d;&#x000a". Tato verze funguje u všech kolegů, kteří mají nainstalován OS Windows 2000 a XP. Jenom na mém PC nelze tuto verzi spustit. Zkoušel jsem oba dva systémy, avšak bez výsledku. Rovněž odinstalování této verze a její zpětná instalace nepřinesla změnu. Pomozte mi prosím tento problém vyřešit!

Problém bude patrně způsoben nekompatibilitou verze 1.4.7 s nějakou komponentou systému, kterou vaši kolegové nemají. Nepíšete, jak jste oba dva systémy zkoušel, zda jste program testoval u někoho nebo zda máte na svém počítači nainstalovány oba operační systémy. Problém je však obtížně řešitelný, protože nevíme, co jej způsobuje. Kernell32.dll je knihovna jádra systému, a ta pravděpodobně nebude od těch, které mají na počítačích vaši kolegové. Chybu bude tedy s největší pravděpodobností způsobovat nějaký jiný proces, který je volán jádrem, ale chybu pak hlásí jádro. Cesta k nižším verzím programu pochopitelně zbytek počítače neovlivní, takže to, co způsobuje chybu, je voláno nadále. V těchto případech pomáhá reinstalace Service Packu nebo instalace nového.

Mám problém s CD, vypáleným v Neru 6. Vypálení proběhlo v pořádku, a tak jsem ho společně s dalšími CD založil. Po určité době jsem chtěl data z CD kopírovat na disk, v Průzkumníku je soubor sice vidět, ale při kopírování mechanika DVD zobrazí hlášení: "Soubor XY nelze zkopírovat. Neplatná funkce systému MS-DOS." Mechanika CD-RW pak zobrazí: "Soubor XY nelze zkopírovat. Chyba dat (cyklická redundantní kontrola)." Existuje ještě možnost takové CD přečíst a zkopírovat?

Jedná se o chybu čtení CD disku, která může mít několik příčin. První a nejlépe odstranitelnou příčinou je špinavé CD. Stačí třeba otisk prstu nebo drobná skvrna. Případná ojedinělá rýha kolmo ke směru otáčení kvalitu čtení neovlivní. Další příčinou může být CD mechanika, která nečte určité typy CD vypálené určitým způsobem (zásadní je zejména rychlost vypalování). Třetí příčinou je pak stárnutí CD, kdy organická vrstva změní své fyzikální vlastnosti a velmi hrubě řečeno shnije. Pokud CD není čitelné v klasické CD-ROM, může pomoci umístit ho do CD vypalovačky, která má větší šanci jej přečíst. Stejně tak DVD ROM nebo RW. Je-li CD "přestárlé", nepomůže ani toto, ale podobná CD se vyznačují tím, že není vidět, co je na nich, prostě se chovají jako čistá. Ve vašem případě by mělo pomoci CD očistit a zkusit jej přečíst v jiné vypalovačce nebo DVD mechanice.

Zaznamenal jsem opravdu nevídaný problém, a to problém s Košem. Do Koše mohu normálně vyhazovat věci, ale pokud ho otevřu, nic tam není. Pokud použiji příkaz "Vysypat koš", zobrazí se hlášení o odstranění 9 položek. Tato situace se neustále opakuje. Koš je v takovém stavu, že do něj můžu házet co chci nebo můžu "vysypávat" kolikrát chci, ale nic se nestane. Podle všeho vysype 9 položek, které stejně nejsou vidět.

Doporučuji vám Koš úplně odstranit, tzn. ve vlastnostech Koše zatrhnout volbu "Nepřesouvat soubory do Koše, ihned je odstraňovat", a to pro všechny disky, které máte. Poté doporučuji systém restartovat. Pak zapněte zobrazování skrytých a systémových souborů a smažte všechny adresáře tvářící se jako Koš (viz obrázek). Vyhledávat takové adresáře je nejlepší pomocí jiného počítače, připojeného přes síť. Místní počítač si Koš chrání a v Průzkumníku jej nechce zobrazit - proto doporučuji restart. Nakonec můžete Koš vytvořit znovu. Měl by fungovat. Myslím si, že došlo k poškození souborů v adresáři Koše nebo byla nějakým zásahem změněna práva k tomuto adresáři.

Prosím o drobnou radu. Pokud ve Wordu otevřu například 5 dokumentů a zavřu jeden z nich křížkem v záhlaví hlavního okna, zavře se jen jeden dokument. Když mám však otevřeno více excelovských dokumentů a kliknu na křížek v záhlaví okna, uzavřou se všechny dokumenty. Dá se nějak Excel upravit, aby se při zavírání souborů choval stejně jako Word?

Domnívám se, že to nejde. Word se totiž pro každý dokument jakoby znovu otevře. Vidíte tedy vždy pouze jedno okno s řídícími tlačítky (zavřít, zmenšit, zvětšit). Naproti tomu Excel se otevře pouze jedenkrát a v sobě pak otevře další okna pro příslušné dokumenty. I když je dokumentové okno maximalizované, vždy vidíte dvě okna s řídícími tlačítky - jedno okno Excelu a druhé okno dokumentu (viz obr.). Abyste uzavřel pouze dokument, musíte kliknout na křížek "vnitřního okna".

Zajímalo by mne, jestli se v České republice ještě prodává základní deska MSI KT6 DELTA FIS2R? Všude nabízejí jen KT6 DELTA FISR.

Deska je u nás stále v prodeji a podařilo se mi na internetu nalézt hned několik firem, které ji nabízejí a na dotaz mi potvrdili, že je k dispozici. Stačí do nějakého vyhledávače zadat název desky například v kombinaci se slovem "ceník".

Moja zostava je Windows XP, MB MSI K8T; BIOS v. 1.8 (original 1.2), CPU AMD Athlon64 2800+, HDD Maxtor 6 Y080M0 80GB, 1x RAM A-Data 512 MB 400 MHz, VGA Manli GF5200 128 MB, MSI DR16-B Dual Layer s firmware M1.0, skrinka so zdrojom 350 W. Moje otázky:

1.Do DVD-RW mechaniky Microstar DR16-B s firmware M1.0 mÖžem použiť najnovší firmware DR16-B2 M1.6?

2.K mechanike MSI DR16-B som dostal CD disk a software od Inter Video (WinDVD Creator, WinDVD). Programy z tohto CD neviem nainštalovať, lebo po spustení inštalácie dostanem odkaz: "This is not a qualified machine." MÖže to byť tým, že system nerozpozná dobre DVD-RW mechaniku?

Ohledně první otázky se domnívám, že ano - můžete použít upgrade firmwaru. Pokud je firmware zveřejněn na webových stránkách výrobce nebo existuje nějaký jiný důkaz o tom, že firmware pochází od výrobce, není s upgradem problém. Jenom bych ještě doporučil podívat se, co vlastně upgrade řeší. Upgrade firmwaru, stejně jako upgrade BIOSu, je vždy nebezpečná operace, tudíž je dobré vědět, proč k tomuto kroku přistupujete. Druhou otázku je těžké zodpovědět. Pokud bylo CD se softwarem součástí balíku s CD mechanikou, mělo by fungovat. Jelikož nefunguje, je pravděpodobné, že mechanika je určena pro určitý typ (značkového) počítače a tomu odpovídá i software. Např. pokud si koupíte vypalovačku do určitého počítače Compaq, dostanete k ní software, který si otestuje, zda se skutečně jedná o daný typ nebo řadu Compaqu a pak dovolí software nainstalovat. Zároveň není třeba nic registrovat nebo za software platit, je zaplacen již v ceně mechaniky. Zde by asi pomohlo vypalovačku včetně softwaru jako jeden balík reklamovat.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou pro správné rozpoznání problému zásadní. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware. Dotazy můžete zasílat elektronicky na e-mailové adresy faq@idg.cz nebo pcworld@idg.cz.

Ohlasy čtenářů

Reagujem na otázku čitatela z čísla 12/2004, ktorý chcel vytvoriť bootovateíné CD s integrovaným Service Packom. Postup, ktorý popisujete, je trochu zložitý, dá sa to aj jednoduchšie. Jednoducho Stahnete súbor http://mhtools.knoware.nl/

raptor/autostreamer/AutoStreamer.zip, ktorý rozbalíte a spustíte program. V sprievodcovi nastavíte požadované možnosti (cesta k zdrojovému médiu a súboru so Service Packom). Program sám vytvorí ISO súbor, ktorý v sebe obsahuje už bootovaciu sekvenciu. Tento súbor napálite íubovoíným napaíovacím programom, ktorý pracuje s ISO súbormi a bootovacie CD s novým Service Packom máte hotové.Juraj Grečnár

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Síť pro každý stůl

Patrik Malina

C05P0017

V tomto článku bezprostředně navážeme na materiál, který jste nalezli v minulém čísle. Oproti prvnímu přehledu, v němž jsme si představili kolekci zařízení nabízející různé zajímavé možnosti "malého" síťování, se dnes zaměříme na poměrně tradiční požadavek - zabezpečenou síťovou komunikaci.

Ne že by jinak u malých routerů či ADSL integrovaných modemů hrála bezpečnost druhořadou roli - koneckonců drtivá většina z nich již disponuje velmi slušně vybavenými ochrannými mechanismy, zahrnujícími paketové filtry, firewally na aplikační úrovni či jednoduché systémy pro boj s útoky s cílem znepřístupnit služby a prostředky (DoS). My jsme se však v tomto výběru zaměřili na další možnosti bezpečného síťování, a to sestavování šifrovaných síťových tunelů a tvorbu tzv. VPN, tedy virtuálních privátních sítí. Schopnosti různých zařízení jsou opět komentovány v příslušných odstavcích.

Kam vede tunel?

Možnost sestavování virtuálních tunelovaných spojení je dnes již považována za poměrně běžnou záležitost a ochrana komunikace např. mezi různými firemními pobočkami či cestujícími uživateli a firemní sítí není ani v "domácích" podmínkách žádným luxusem. V zásadě lze z koncepčního hlediska tato spojení rozdělit na dvě skupiny. První z nich můžeme též nazvat jako klasické tunelování a řadíme sem ta řešení, jejichž cílem je propojit dvě a více poboček - firemních či domácích sítí. Výsledkem takového postupu je vlastně sjednocená lokální síť, jež překlene dálkové linky právě v podobě chráněného virtuálního tunelu. Ten realizujeme pomocí plynule zasílaných šifrovaných paketů, a to především po internetu. V praxi pak situace vypadá tak, že na straně lokálního síťového segmentu, kde je nabízeno připojení pomocí Wi-Fi či ethernetových portů, probíhá normální provoz, při snaze zaslat data na jinou pobočku provede brána šifrování a zapouzdření do tunelu, jenž je sestaven v prostředí ADSL či kabelové přípojky. Tyto spoje jsou též označovány jako brána-brána (gateway-gateway).

Druhou skupinou VPN jsou připojení vzdálených jednotlivých klientů a jejich bezpečné propuštění do lokálního síťového segmentu. Logika věci je zde v podstatě otočena: vzdálený uživatel s přenosným počítačem sestavuje po internetu tunel a "tluče na vrata" naší brány zvenčí, tedy z ADSL či kabelové přípojky. Šifrovaný tunel je zde, na prahu lokální firemní či domácí sítě, ukončen a další komunikace pokračuje uvnitř sítě, pomocí Wi-Fi či některého ethernetového portu. Tato spojení bývají též označována jako vzdálený klientský přístup (remote access) či klient-brána. Oba popsané scénáře jsou dnes u hardwaru pro malé sítě běžně realizovatelné a řada zařízení podporuje paralelní provoz více tunelů obou druhů.

Jak vzniká VPN?

Aktuální vývoj v oblasti síťové bezpečnosti s sebou přinesl významnou skutečnost v podobě sjednocení používaných technologií, takže prakticky ve všech zařízeních jsme nalezli jednu ze tří nejpoužívanějších technologií pro sestavování VPN. Jednoznačně nejrozšířenější a de facto standardní implementací je ochrana pomocí šifrování síťových paketů s názvem IPSec. Přestože zde představujeme hardware relativně levný, prakticky všude jsme nalezli slušné možnosti pro šifrování IPSecu: pro ochranu paketů před odposlechem jsou dostupné algoritmy DES či 3DES, v lepším případě též nejnovější AES, pro zajištění autenticity paketů ("digitálního podpisu") za účelem zabránění podvrhům či modifikacím na trase jsou nabízeny hashovací algoritmy MD5 či lepší SHA1. Na druhou stranu snaha o co nejsnazší implementaci v malých sítích se projevuje u jiné vlastnosti implementace IPSecu: prakticky všude se protistrany při sestavování tunelu navzájem ověřují pomocí tzv. preshared key (sdíleného klíče, tajemství), tedy vlastně hesla, jež administrátor zadá ručně. Pokročilejší řešení s digitálními certifikáty prakticky není u těchto zařízení k vidění. Kromě čistých tunelů IPSec jsou k vidění další dvě technologie především pro připojování vzdálených uživatelů. Zatímco protokol PPTP je spíše určen pro starší klientské OS, novější L2TP představuje, obzvláště ve spojení s IPSec šifrováním, novější generaci se světlou budoucností.

Kde hledat rozdíly?

Přestože mnohá zařízení disponují na první pohled stejnou výbavou, skutečnost je často komplikovanější, a proto je potřeba se před koupí a při testování zaměřit na některá důležitá hlediska. V první řadě si ověřte, zda je možné provozovat vámi požadované typy VPN spojení, tedy buď mezi pobočkami, nebo směrem ke vzdáleným uživatelům, případně obojí zároveň. Nenechte se zmást reklamními nápisy a otestujte, kolik paralelních tunelů lze skutečně provozovat, neboť často jsou zařízení různě omezena: obzvláště počet tunelů mezi pobočkami nebývá zbytečně vysoký. V neposlední řadě se zaměřte na hardwarovou výkonnost a skutečnou propustnost sestavených tunelů - šifrování IPSec je výpočetně velmi náročné a přestože konfigurační rozhraní dovoluje předem nastavit až desítky tunelů, reálně jich často může zároveň běžet méně než 10. Seriózní dodavatel či výrobce by vám tyto informace měl sdělit, neboť je bezpochyby zná, a mnohá zařízení mají přímo své zabudované limity.

D-Link DI-804-HV

(http://www.dlink.cz) Tento model v tuzemsku dobře známého výrobce představuje poměrně univerzální řešení pro hardwarové sdílení internetové linky spolu s širokou podporou pro virtuální privátní sítě. Pomocí ethernetového konektoru RJ-45 lze připojit jak kabelový, tak ADSL modem, neboť je podporováno připojení se statickou i dynamickou adresou a rovněž PPTP směrem k poskytovateli. Alternativou je sériové rozhraní (COM) pro dial-up variantu, škoda jen, že obě možnosti nelze použít zároveň. Obsluha LAN klientů je řešena DHCP serverem, jenž však nemůže rozdávat adresy mimo pevně daný adresní rozsah se síťovou maskou třídy C. Po stránce VPN podpory je router vybaven velmi slušně. Dovoluje paralelně obsluhovat až 40 tunelů mezi vzdálenými branami, pro šifrování IP Sec je dostupný jako nejsilnější 3DES a klíče lze definovat jak ručně, tak vyměnit dynamicky. Míra bezpečnosti je jednoznačně dána faktem, že pro autentizaci IPSecu lze použít pouze sdílený (preshared) klíč. Router podporuje též funkci PPTP serveru. Z dalších vlastností je třeba zmínit dobře provedený firewall a podporu průchodu PPTP i L2TP VPN tunelů skrz filtry.

Zapůjčila firma: D-Link, Česká republika

Cena vč. DPH: 3 060 Kč

Level One WBR-3402B

(http://www.vanet.cz) Zařízení u nás neznámé značky je výhradně určeno pro univerzální sdílení ADSL přípojky, neboť integruje jak ADSL modem, tak router, firewall a VPN bránu a Wi-Fi přípojný bod. Kromě 4 ethernetových portů je tedy vybaven jedním konektorem RJ-11 pro připojení k ADSL splitteru, další možností je připojení síťové tiskárny pomocí jednoho portu USB. Možnosti obsluhy lokální sítě posiluje Wi-Fi v obou tuzemských variantách 802.11b/g. Výbava pro tvorbu VPN tunelů je standardního rozsahu. Podporován je IPSec, nejsilnějším algoritmem je zde 3DES, autentizace je prováděna metodou preshared key a předem lze přichystat až 40 tunelových spojení, jejichž současný počet je možno omezit. Šifrovací klíče je možné vyměňovat dynamicky nebo nastavit napevno. Bezdrátová výbava podporuje varianty b/g a možnosti zabezpečení jsou poměrně slušné: podporován je standard WPA i "domácí" varianta WPA-PSK, dále klasický WEP a "holý" 802.1x s WEPem. U WPA varianty, bohužel, není možné vybrat novější standard AES. Dobrou možností pro LAN připojení je libovolné nastavení IP adresace. Serveru DHCP lze přidělit příslušný rozsah, avšak pouze v mezích třídy C. Solidní možnosti nabízí zabudovaný firewall.

Zapůjčila firma: Vanet, s. r. o.

Cena vč. DPH: 5 900 Kč

Level One WBR-3403TX

(http://www.vanet.cz) Tento router je mírně odlišnou variantou jiného zařízení, jež v našem přehledu také najdete pod stejnou značkou. Vyznačuje se především univerzálním ethernetovým WAN rozhraním, takže lze pro přístup použít jak ADSL či kabelový modem, tak jakékoliv jiné rozhraní s IP konektivitou. Rovněž zde nalezneme rozhraní pro síťové sdílení tiskárny, ovšem tentokráte v podobě klasického paralelního portu, pro jehož obsluhu lze doinstalovat software z přiloženého CD. I tento model nabízí Wi-Fi připojení lokálních klientů, implementace je však zatížena několika nepříjemnostmi. V rozhraní jsme nenalezli možnost přepínat režimy 802.11b a 802.11g, a přestože WEP je k dispozici i pro délku klíče 256 bitů, zcela zde chybí standard WPA, což je velká škoda. Protokol 802.1x je podporován pro dynamický WEP. Výbava pro VPN je stejně slušná jako u zmíněného sourozence, autentizace pro IPSec je prováděna sdíleným klíčem a šifrovat lze pomocí algoritmů DES a 3DES. Máme možnost definovat předem až 40 tunelů. Velmi solidní je opět firewall s možností publikovat nejdůležitější služby a dobře řídit filtraci nežádoucího provozu.

Zapůjčila firma: Vanet, s. r. o.

Cena vč. DPH: 4 800 Kč

ZyXEL Prestige 334

(http://www.mikenopa.cz) Zařízení tradičního výrobce je poměrně univerzálním řešením pro sdílení širokopásmového internetu. Připojení typu WAN je možné realizovat pomocí RJ-45 ethernetového rozhraní pomocí statické či dynamické IP adresy a k dispozici jsou též varianty PPPoE či PPTP, takže lze router nasadit k ADSL či kabelovému modemu stejně jako třeba k Wi-Fi internetovému připojení. Pro obsluhu lokálních klientů jsou k dispozici 4 ethernetové porty a DHCP server lze konfigurovat pro naprosto libovolnou IP adresaci. Nechybí funkce přesměrování lokálních DNS dotazů, snadno lze vytvořit DHCP rezervaci a velmi slušné možnosti konfigurace najdete u služby překladu adres (NAT).

Poněkud skromnější výbavu najdeme u virtuálních privátních sítí. Přestože je možno nastavit IPSec do režimu tunelování i transportu v lokální síti a šifrování je podporováno pomocí algoritmů DES a 3DES, router dovoluje takto definovat pouze 2 spojení, což je opravdu málo. Autentizace je tradičně řešena sdíleným klíčem. Alespoň že je IPSec možné propustit skrze firewall. Velmi dobré možnosti jsou naopak v oblasti vzdálené administrace a nastavení logování událostí.

Zapůjčila firma: MiKENOPA, a. s.

Cena vč. DPH: 1 800 Kč

DrayTek Vigor 2900G

(http://www.attel.cz) Pod označením Vigor jsme již tradičně zvyklí nacházet zařízení s velmi širokými možnostmi a ani v tomto případě se nejedná o výjimku. Univerzální řešení pro sdílení širokopásmového internetu zahrnuje připojení pomocí WAN ethernetového portu, 4 ethernetové LAN porty s nepříliš často vídaným řízením šířky pásma, 802.11b/g přístupový bod a USB rozhraní pro sdílení síťové tiskárny. Podpora VPN je v tomto případě velmi dobrá. Lze definovat tunely jak mezi pobočkami (LAN sítěmi), tak pro obsluhu jednotlivých VPN klientů, šifrování IPSec nabízí kromě algoritmů DES a 3DES také nejnovější AES a pro zpětnou kompatibilitu nechybí podpora PPTP, dokonce s možností volit sílu šifry MPPE. Ani další funkce nezůstávají pozadu. Velmi široké možnosti nabízí firewall díky způsobu sestavování pravidel, samozřejmostí je konfigurovatelný překlad adres (NAT) a ne zcela běžnou výbavou je možnost řídit QoS, resp. šířku přerozděleného pásma. Rovněž možnosti zabezpečení Wi-Fi provozu jsou výborné, samozřejmě včetně plné varianty WPA se zapojením serveru RADIUS. Zajímavý je také základní systém detekce útoku (IDS), včetně LED indikace. Tento Vigor patří k nejlépe vybaveným zařízením svého druhu.

Zapůjčila firma: AtTel Bohemia, s. r. o

Cena vč. DPH: 10 100 Kč

ASUS SL500

(http://www.joyce.cz) Firma ASUS není žádnou neznámou a i v minulém díle našeho přehledu jste mohli nalézt model s touto značkou. Zařízení je koncipováno jako univerzální router pro malé sítě s velkým důrazem na možnosti zabezpečení. Je vybaveno 4 porty pro lokální ethernet, stejným rozhraním pro WAN linku a RJ-45 konzolovým konektorem pro administraci prostřednictvím sériové linky. Přestože připojení k internetu je navrženo univerzálně, pro tuzemské ADSL bychom ocenili PPTP konektivitu, jež kupodivu chybí, takže váš předřazený ADSL modem musí toto umět vyřešit.

Opravdu výborně provedený je firewall, jenž nabízí pokročilou konfiguraci pomocí politik pro určité skupiny uživatelů. Řada uživatelů bezesporu ocení širokou škálu aplikačních filtrů, např. pro služby SIP a H.323 v oblasti internetové telefonie. Koncepčně podobným, propracovaným způsobem jsou implementovány VPN, kde je opět možné definovat politiky pro jednotlivé uživatele či jejich skupiny. Dostatečně flexibilní je také obsluha LAN klientů pomocí DHCP služby, dobře lze nastavit službu NAT a na dobré úrovni jsou možnosti logování činnosti jednotlivých komponent.

Zapůjčila firma: Joyce ČR, s. r. o

Cena vč. DPH: 4 100 Kč

3COM OC VPN Firewall 3CR870-95

(http://www.3com.cz) Společnost 3COM patří mezi tradiční výrobce síťových prvků a zde představované řešení je již delší dobu standardní součástí nabídky v rámci řady OfficeConnect pro připojování domácností a malých kanceláří. Jde o univerzální router, jenž na WAN rozhraní pomocí ethernetu připojuje ADSL či kabelový modem nebo jakoukoliv statickou či dynamickou IP bránu a do lokálního segmentu poskytuje 4 ethernetové porty. Hlavní předností je kvalitní implementace virtuálních privátních sítí. Router podporuje "čistý" IPSec, L2TP nad IPSec i PPTP spojení a v případě IPSecu dovoluje šifrovat také novou technologií AES, což zatím není zcela běžné. Jednotlivá spojení jsou jednoznačně rozdělena na tunelovaná a klientská a podle potřeby jsou takto obsluhována. Autentizace IPSecu je prováděna dle sdíleného klíče. Z dalších funkcí je zajímavou možností nastavení priorit pro přidělení šířky pásma různým službám, velmi slušně je navrženo filtrování nežádoucího obsahu a obsluha LAN klientů službou DHCP je bez omezení v IP adresaci. Samozřejmostí jsou virtuální demilitarizovaná zóna, publikování služeb, zajímavostí pak je služba NAT v režimu one-to-one (1:1).

Zapůjčila firma: 3COM, pobočka Praha

Cena vč. DPH: 9 200 Kč

3COM OC ADSL 11g Router 3CRWE754G72-B

(http://www.3com.cz) Tento model z rodiny "kancelářského vybavení" společnosti 3COM je zaměřen na sdílení internetové konektivity jak pomocí 4 portů tradičního ethernetu, tak prostřednictvím bezdrátového přípojného bodu Wi-Fi s rychlejší technologií dle normy 802.11g. Firewall Router má zabudován ADSL modem a podporuje řadu variant připojení ADSL linky. Konfigurace připojení k ADSL používanému v ČR je snadná, ovšem integrovaný ADSL modem má továrně nastaveno odpojení od ADSL v případě nevyužívání spojení. Proto je třeba změnit parametr "inactivity timeout" z 5 minut na 0 a zařízení již bude pracovat bez opakovaného odpojování. Bezdrátové rozhraní lze nasadit v sítích 802.11b/g s možností volby kompatibility a k dispozici je zabezpečení jak pomocí WEPu, tak formou WPA-PSK se sdíleným klíčem a WPA se serverem RADIUS. Novější standard AES k dispozici nebyl. Oproti jiným modelům stejné řady je zde dobře propracován firewall. Lze sestavovat složitější filtry, vázat je na konkrétní uživatele a také virtuální DMZ může pracovat na více počítačích. Nechybí zde filtrování dle MAC adres. Nastavení DHCP serveru pro interní klienty je omezeno na pevně daný síťový segment s určenou maskou třídy C.

Zapůjčila firma: 3COM, pobočka Praha

Cena vč. DPH: 5 100 Kč

3COM OfficeConnect Secure Router 3CR860-95

(http://www.3com.cz) Tento model z nabídky společnosti 3COM představuje tradiční hardwarové řešení pro bezpečné sdílení internetového připojení s implementací virtuálních privátních sítí. Ethernetové WAN rozhraní lze připojit ke kabelovému modemu, ADSL modemu včetně PPTP sestavení linky či jinému rozhraní se statickou či dynamicky přidělovanou IP adresou, do lokální sítě jsou k dispozici 4 ethernetové porty 10/100. Podpora VPN je poměrně všestranná, takže je možné sestavovat jak IPSec tunely mezi pobočkami s různými LAN sítěmi, tak přímo připojovat klienty pomocí L2TP/IPSec nebo PPTP. Pro šifrování jsou k dispozici DES, 3DES i nejnovější AES, autentizace klientů IPSecu probíhá pomocí sdíleného klíče. Poměrně dobré možnosti nabízí zabudovaný firewall, přesněji publikování služeb do internetu, propouštění specifických protokolů a hodně může také pomoci filtrování požadavků uživatelů z vnitřní sítě na základě klasifikace závažnosti obsahu. V případě dostatku WAN IP adres lze zprovoznit pro speciální účely službu NAT v režimu 1:1 a při obsluze LAN klientů pomocí DHCP služby nebudete ničím omezeni.

Zapůjčila firma: 3COM, pobočka Praha

Cena vč. DPH: 3 700 Kč

DrayTek Vigor2900

(http://www.attel.cz) Model s označením 2900 je velmi podobný svému sourozenci, o němž si můžete rovněž přečíst v tomto našem přehledu. Liší se v zásadě jen absencí bezdrátové části pro obsluhu Wi-Fi klientů. Připojení internetové linky lze realizovat přes ethernetový WAN port mimo jiné jako PPTP spojení pro tuzemské ADSL, nechybí statická či dynamická IP adresa. Pro LAN jsou k dispozici 4 ethernetové porty a 1 USB rozhraní pro síťovou tiskárnu. Tradičně výborné jsou bezpečnostní funkce. Velmi propracovaný je firewall a možnosti definování příslušných pravidel, jež zahrnují také filtr URL adres či základní modul pro obranu proti DoS útokům. Široké možnosti nabízí také implementace VPN, kde jsou k dispozici šifrovací algoritmy DES, 3DES a AES, krom IPSecu nechybí PPTP a odděleně je možné konfigurovat jak vzdálené klienty, tak tunely mezi pobočkami. Mezi ne zcela běžnou výbavu určitě patří technologie virtuálních LAN sítí s možností vazby na vybrané porty a omezením šířky pásma a ani funkce QoS pro řízení využití WAN linky není úplnou samozřejmostí. Možnosti DHCP serveru jsou také velmi slušné a kvalitní je též diagnostické rozhraní.

Zapůjčila firma: AtTEL Bohemia, s. r. o.

Cena vč. DPH: 6 600 Kč

SMC BR14VPN a BR18VPN

(http://www.compexdata.cz) Zařízení pod značkou SMC patří mezi stálice nejen na tuzemském trhu a většinou se vyznačují širokou škálou funkcí, což potvrzuje tento představovaný model. Jedná se o širokopásmový router s řadou variant internetového připojení, mezi nimiž najdeme PPTP pro tuzemské ADSL či klasické IP připojení třeba ke kabelovému modemu, což v obou případech zajistí standardní ethernetový port. Zajímavou možností je klasický sériový konektor pro dial-up či ISDN modem, což rozšiřuje variabilitu WAN spojení. Výbava funkcí pro VPN je velmi slušná. Router může pracovat jako brána pro spojení s ostatními pobočkami, kde je použit tradiční IPSec s dobrými možnostmi šifrování, vzdálené klienty lze obsloužit pomocí PPTP či L2TP tunelovaných připojení. Variabilita konfigurace IPSec tunelů je velmi vysoká a správce tak má prakticky vše bezpečně pod kontrolou, včetně možnosti zvolit šifru 3DES. Router dále nabízí kvalitní zabudovaný firewall a variabilní nastavení služby NAT, obsluha LAN klientů DHCP serverem je však omezena na rozsah adres třídy C. Router je dodáván ve variantách se 4 či 8 ethernetovými porty pro připojení lokálních počítačů.

Zapůjčila firma: Compex Data Bohemia, s. r. o.

Cena vč. DPH: 3 200 Kč a 4 400 Kč

Linksys WRV54GS a WRV54G

(http://www.levi.cz) Zařízení se značkou Linksys bezesporu nejsou zajímavá jen svým lehce futuristickým designem, ale též skutečností, že patří do stáje jednoho z dirigentů vývoje síťových technologií, společnosti Cisco. K dispozici jsme měli dvě zařízení s výše uvedeným označením, jež představovala dva odlišné světy. Druhé uvedené je klasickým routerem s širokými možnostmi při sestavování VPN spojení. Pomocí ethernetového portu lze připojit ADSL, kabelové či jiné WAN rozhraní a lokální síť může být sestavena jak pomocí ethernetu, tak prostřednictvím bezdrátového připojení 802.11b/g s výbornými možnostmi zabezpečení, včetně RADIUS služby a AES. Implementace VPN nabízí dobré možnosti pomocí IPSecu, na druhou stranu L2TP či PPTP server chybí. Velmi dobrý je pak firewall s filtrováním na aplikační úrovni. Mírně odlišný je model s označením GS. Je vybaven řešením SpeedBooster pro rychlejší bezdrátový přenos, což jsme mohli vyzkoušet pomocí klientské karty stejného dodavatele, avšak zcela mu chybí výbava pro VPN, a to jej předurčuje pro odlišné nasazení. Ideální kombinací by bylo propojení schopností obou zařízení dohromady.

Zapůjčila firma: Levi International

Cena vč. DPH: 54GS není, 54G 6 500 Kč

§§§§§


Mozilla Thunderbird

Vojtěch Bednář

C05P0013

Pokud používáte pravidelně internet a e-mail, jistě jste se již setkali s některým z poštovních programů a klientů. Dnes vám představíme první oficiální verzi opensource poštovního programu Mozilla Thunderbird. Možná se vám zalíbí.

S produkty Mozilla se poslední dobou roztrhl pytel. Její prohlížeč Firefox se po svém oficiálním vydání rychle stal druhým nejpoužívanějším webovým klientským programem, pokud považujeme rodinu Internet Explorerů za jeden celek. Pokud jste ve Firefoxu postrádali program pro práci s elektronickou poštou, bylo tomu tak proto, že tento program byl původně součástí "velké" Mozilly a Firefox je konstruován pouze a výhradně jako prohlížeč. Nyní však vývojáři Mozilly uvolnili samostatný produkt nazvaný Thunderbird. Tento program, který je stejně jako Mozilla či Firefox vytvářen dobrovolníky na bázi svobodného softwaru, má být konkurentem především populárnímu klientu od Microsoftu jménem Outlook Express. Stojí za to jej používat? Věříme, že ano.

Odkud se vzal, kam míří a kde jej vzít

Mozilla Thunderbird je samostatnou aplikací pro práci s elektronickou poštou, diskusními skupinami a RSS kanály z dílny Mozilla Software Foundation. Jedná se o multiplatformní opensource aplikaci, která má poskytnout snadný a komfortní přístup k e-mailovým účtům, podporujícím elementární standardy. Thunderbird, respektive jeho vývoj se dlouho nacházel v pozadí za hlavními projekty sdružení, především tedy za samotnou Mozillou a jejím menším bratrem Firefoxem. Bylo to mimo jiné proto, že jeho vývoj byl zahájen o něco později a také proto, že mnoho předchozích verzí se nehodilo pro běžné používání. První verze Thunderbirdu se potýkaly s problémy v oblasti stability, bezpečnosti, ale také komfortu práce. Pak byla uvedena první oficiální verze. Krátce po oficiálním představení se dočkala přeložení do mnoha jazyků včetně češtiny, a tak si jeho funkcí můžeme užívat i v naší mateřštině.

Mozilla Thunderbird má být opensource alternativou k aplikaci Outlook Express, která je standardně dodávaná s moderními verzemi operačního systému Windows. Na rozdíl od OE se ale jedná o program, který může být kompilován pro libovolnou výpočetní platformu a může na ni být bez obtíží provozován, zatímco OE je skutečně jen pro Windows. Outlook Express se také nachází v instalaci prohlížeče Internet Explorer. Právě to z něj činí vedle "plného" Outlooku, aktuálně ve verzi 2003, jeden z nejrozšířenějších poštovních programů na světě. Konkurence Outlook Expressu se nikdy příliš nechytila mimo centrálně spravované prostředí, protože nedokázala nabídnout dostatek doplňkových funkcí, dostatečně pohodlné a intuitivní ovládání a odpovídající míru stability. Ty nejpovedenější z nich, mezi něž se řadí klient The Bat!, pak byly vytvořeny na bázi komerčních licencí a vyžadovaly za používání produktu zaplacení určitého poplatku autorům. Mozilla Thunderbird je však, jak už to v případě opensource aplikací bývá, zadarmo a jeho dostupnost i podpora dostačuje na to, aby se používal v typickém uživatelském prostředí. Jediným nedostatkem ve srovnání s Outlook Expressem, který je dostatečně zjevný, zůstává skutečnost, že je nezbytné si jej stáhnout a nainstalovat, abychom jej mohli používat.

Vydání verze 1.0 rozhodně neznamenalo konec a opuštění projektu Thunderbird. Ten se bude nepochybně i nadále vyvíjet směrem ke zdokonalování stávajících funkcí a pochopitelně doplnění dalších. V současné verzi je Thudnerbird programem, který slučuje následující funkcionalitu:

 Klient elektronické pošty podle standardů POP3/SMTP/IMAP4.

 Aplikace pro práci s diskusními skupinami typu NNTP.

 Aplikace pro čtení RSS/XML kanálů.

V rámci klienta elektronické pošty má zabudován adaptivní filtr nevyžádané pošty, dovede pracovat s digitálními certifikáty běžných formátů, s rozšířenými možnostmi e-mailů včetně přenosu HTML a aktivních prvků. Stejné funkce jsou k dispozici i u diskusních skupin. Pokud jde o čtečku RSS, ta je obsažená i v sesterské aplikaci Firefox, nicméně v Thunderbirdu se její pojetí blíží práci se zprávami, zatímco ve Firefoxu se pracuje spíše s dynamickými nabídkami načítanými z kompatibilních serverů. Thunderbird může pracovat paralelně s více e-mailovými účty. Je schopen obsluhovat složky s elektronickou poštou, automaticky v nich poštu třídit, rozpoznávat spam. Umí obsluhovat i pravidla rozšířené pošty, to znamená například dodatečně přiřazovat prioritu zprávám podle zadaných kritérií a mnoho dalšího.

Podstatná část funkcí i vzhledu aplikace je odvozena od Firefoxu. Díky tomu je vzhled a ovládání programu velmi podobné. Thunderbird obsahuje systém práce s doplňky. Díky tomu je možné jeho funkcionalitu doplňovat o další plug-iny, stažené z internetu. Podporována jsou i schémata, umožňující měnit vzhled jednotlivých prvků aplikace podle toho, co se uživateli líbí, nebo například podle corporate identity společnosti, která se rozhodla tohoto poštovního klienta používat.

Thunderbird je poštovním klientem, nikoliv však aplikací pro práci s groupwarovými systémy. Tyto možnosti je do něj sice možné díky popsanému systému doplňků přidat a pravděpodobně se tak v budoucnu i stane, nicméně pro korporátní použití se v tomto směru přinejmenším doposud nehodí. Nemůžeme jej tedy srovnávat s aplikací Microsoft Outlook nebo dokonce Lotus Notes, tak zvanými "velkými" poštovními klienty. Thunderbird v poslední verzi je možné stáhnout z běžných umístění. To znamená v originálním provedení z webu nadace Mozilla (http://www.mozilla.org), v lokalizovaném pak z českých stránek na adrese http://www.czilla.cz. Další možnost představuje CD našeho časopisu. Instalační balíček využívá standardní mechanizmy obvyklé u produktů Mozilly a má něco okolo šesti megabajtů. Extrahovaná verze si pak v případě operačního systému Windows vezme něco okolo dvaceti megabajtů diskového prostoru, k čemuž je třeba připočítat místo na uskladnění e-mailových účtů, respektive stažených zpráv, doplňků, vizuálních témat a dalších dat, mezi něž patří i informace adaptivního filtru nevyžádané pošty.

Jak je to s bezpečností?

Mozilla Thunderbird by měl být mnohem méně náchylný k bezpečnostním rizikům než Outlook Express. Především díky rozdílu v použité technologii a v renderovacím jádru, dále paradoxně díky tomu, že se jedná o opensource produkt. Protože obsahuje systém podpory doplňků, lze očekávat, že se časem i pro něj (a pro Firefox) objeví nové spywarové komponenty, které budou tomuto programu takříkajíc šity na míru. V současné době není známa žádná závažná bezpečnostní mezera, která by jej umožňovala použít například jako bránu pro napadnutí cizího počítače nebo vyloupení jeho dat. To ale neznamená, že by se především v případě, že si Thunderbird najde tolik uživatelů jako Firefox, nezačaly časem objevovat bezpečnostní mezery a jejich exploity. Zatím se ale není čeho bát. Thunderbird obsahuje integrovanou funkci vyhledávání a správy aktualizací. Je ovšem třeba říct, že právě tato funkce u Mozilly nefungovala vždy naprosto korektně. Pokud jde o spolehlivost, je na tom první verze klienta mnohem lépe, než byly především první betaverze. To znamená, že nepadá a nezapomíná svá nastavení, jak tomu bylo dříve. Pod operačním systémem Windows (XP) funguje zcela bezproblémově a také spotřeba systémových prostředků je dostatečně nízká, aby mohla aplikace běžet nepřetržitě, což se od e-mailového programu do jisté (značné) míry očekává.

V Mozille Firefoxu, a to jak v betách, tak v "oficiálních" vydáních, existoval a dodnes existuje problém s manažerem stahování. Ten, pokud je otevřen a obsahuje více položek, úspěšně zpomaluje i ten nejrychlejší počítač s optimálním operačním systémem. V případě Mozilly Thunderbird zatím chyba podobného ražení zaznamenána nebyla. Ani to ale neznamená, že se zde podobný nedostatek nenachází a časem se neobjeví. Existuje ale dobrá šance, že tým, který Thunderbird vytvořil, to jen tak nenechá a časem se dočkáme aktualizací pro účely vyřešení bezpečnostních a výkonnostních potíží.

Má to cenu vyzkoušet?

Mozilla Thunderbird pracuje korektně s e-mailem, diskusními příspěvky, RSS proudy. Je česky a podporuje češtinu na velmi solidní úrovni. Jeho ovládání je jednoduché a intuitivní, navíc je zadarmo. Důležité je, aby ho začaly nativně podporovat široce rozšířené antivirové programy, podobně jako nyní podporují jiné poštovní klienty. Adaptivní antispamový filtr je velmi dobrou vlastností, ale potřebuje se učit. Třídění do složek a práce s nimi se autorům podvedla, filtrování e-mailů je právě takové, jaké bychom čekali. Pokud při práci s Thunderbirdem narazíte na problém nebo nebudete něčemu rozumět, můžete se obrátit na on-line dokumentaci nebo diskusní fóra, kde se velmi často většinu problémů, které se mohou objevit, podaří vyřešit. Thunderbird bez obtíží přijímá a zpracovává poštu odeslanou jinými e-mailovými aplikacemi v různých prostředích a především s různým kódováním jazyků. A na co je třeba si dávat pozor?

Především na možná nekorektní nastavení programu, jímž bychom povolili příjem nevyžádané pošty nebo způsobili mazání e-mailů, které chceme dostávat. Dále pak na nechtěné resetování správy spamu, vymazání filtrů nebo špatné doručování e-mailů, které by měly být v samostatných složkách, do složky jediné. Potenciálním rizikem je také spouštění doplňků nebo vizuálních schémat z neověřených zdrojů, neboť tímto způsobem si do aplikace můžeme nechtěně integrovat spywarovou komponentu. Thunderbird doporučujeme v každém případě vyzkoušet.

Instalace a zprovoznění programu

Instalace programu probíhá klasickým způsobem. Po inicializaci průvodce potvrdíme licenční smlouvu a vybereme typ instalace (doporučuje se vše ponechat ve standardním nastavení). Následuje kopírování aplikace do složek, aktivace jejich komponent a vytvoření zástupců potřebných pro spuštění programu. Na závěr se instalátor zeptá, zda chceme klienta okamžitě spustit nebo nikoliv. Thunderbird nevyžaduje manuální změny nastavení operačního systému ani restartování počítače. Během instalace je vytvořen standardní odinstalační záznam, takže Thunderbird je možné z počítače kdykoliv příslušným ovládacím panelem odebrat. Zajímavé je, že se tak (po potvrzení výzvy) stane současně se všemi daty, která vytvořil.

Po spuštění je potřeba nakonfigurovat e-mailový účet. Do patřičného průvodce zadáme své jméno, e-mailovou adresu, vybereme typ serveru příchozí a odchozí pošty. Je také možné určit, zda bude pro ukládání zpráv z tohoto serveru založena vlastní složka, nebo zda budou zprávy doručovány a zobrazovány v rámci složek již existujících. Tato funkce je velmi praktická v případě, že jedna osoba používá více e-mailových účtů, které si vzájemně nepřeposílají svůj obsah a které třídí a spravuje jako by šlo jen o jeden e-mail. Pokud tedy vyberete ukládání do samostatné složky, pro účet se vytvoří i samostatná struktura. Pokud jej připojíte k dalším, bude se doručovat spolu s implicitním účtem.

Tolik základní konfigurace klienta. Další změny, jako například nastavení zabezpečeného připojení k serveru, je možné provádět z okna pro správu účtů, které je v průběhu práce s Thunderbirdem kdykoliv dostupné z menu Nástroje. Zde je možné také vybírat certifikáty pro digitální podepisování pošty, řídit stahování hlaviček/celých zpráv tam, kde pracujeme s velmi pomalým nebo omezeným internetovým připojením, nastavovat zabezpečené připojení pro práci se serverem a také měnit další podrobné nastavení související s účty elektronické pošty. Ze stejného místa se zakládají a spravují rovněž účty diskusních skupin a složky pro příjem RSS kanálů. Ty však používají další podrobné konfigurační dialogy, které lépe odpovídají jejich účelu.

Další nastavení již nápadně připomíná Mozillu Firefox. Je možné si vybrat, zda budou doručené zprávy zobrazovány způsobem, který je obvyklý ve starších poštovních klientech včetně aplikace Outlook Express, nebo zda dáváte přednost "modernímu" rozložení z programu Outlook 2003 (a později i z mnoha dalších). Vše lze kdykoliv změnit. Zvláštní pozornost je třeba věnovat nastavení bezpečnosti, především implicitním volbám stahování obrázků a komponent, na které mohou odkazovat některé zprávy, a dále na spouštění aktivního obsahu, především skriptů, jež se v e-mailech mohou rovněž nacházet. Jde o to, že podobné komponenty velmi často zneužívají viry a jiné škodlivé kódy, nicméně mohou být také nutné pro zobrazení některých legitimně doručovaných zpráv, především různých HTML newsletterů, komiksů do e-mailových schránek a dalších zpráv podobného ražení.

Thunderbird při běžné práci

Mozilla Thunderbird může kontrolovat e-mailové schránky ve dvou režimech. Podobně jako v případě jiných e-mailových aplikací je možné poštu vybírat buď manuálně, nebo automaticky na bázi periodické časové kontroly. Druhá z možností přináší jednu výhodu. Je ji totiž možné nastavit rozdílně pro různé účty. To znamená, že nejčastěji používanou e-mailovou schránku program kontroluje s největší frekvencí, další, méně používané účty pak méně často. Tím dochází k menší zátěži internetového připojení a k lepší optimalizaci jeho provozu. Konfigurace automatického vybírání se provádí v Nastavení účtů a implicitně je předvolena na desetiminutovou periodu a je aktivní. Ruční vybírání se provádí prostřednictvím prvního tlačítka ve výchozí podobě hlavní nástrojové lišty programu, přičemž je možné vybrat, které účty mají být kontrolovány.

Thunderbird označuje přečtené zprávy od nepřečtených tučným písmem, jak je to obvyklé u většiny poštovních programů. Označení můžeme změnit klepnutím na ikonku, která se velmi chytře nachází jako sloupec v seznamu zpráv a nikoliv jako samostatný nástroj na aplikační liště. Zde jsou zobrazovány i další implicitní informace, k nimž patří odesílatel e-mailu, jeho předmět, datum odeslání a vlákno diskuse. Je možné si vybírat z množství dalších informací, které zde mohou být zobrazeny klepnutím na poslední ikonku (výběr sloupců). Doporučujeme zobrazovat jen ty sloupce, které potřebujete, a ty přebytečné skrýt. Velmi důležitým je však parametr nevyžádané pošty. Podle něj se totiž bude Thunderbird učit rozeznávat spam od legitimních zpráv a předcházet tak zahlcení poštovní schránky. Užitečná je i známá schopnost označovat jednotlivé zprávy dodatečně pomocí malých vlaječek.

Psaní nové zprávy zařídíme buď klepnutím na patřičnou ikonu, nebo vybráním patřičné funkce (Odpověď, Přeposlání) z nástrojové lišty, popřípadě kontextového menu aplikace. Dialog pro psaní je jednoduchý, ale účelný. Při výběru příjemců nejsme vázáni pevně danými kolonkami, ale pro každou z lišt pro adresy nebo kontakty vybrané z integrovaného adresáře si můžeme předdefinovat vlastní statut z výběru příjemce/příjemce kopie/příjemce slepé kopie a několika dalších. Nechybí funkce automatického doplňování z adresáře nebo dokonce ze seznamu známých domén. Na psaní samotného e-mailu ani dříve nebylo co vylepšit, nicméně je možné si vybrat formát a kódování, nechybí funkce digitálního podpisu a/nebo šifrování zprávy. Celek můžeme odeslat (se zprávou v počítači se naloží podle nastavení) nebo uložit jako hotovou zprávu, případně jako šablonu, podle níž je pak možné psát další e-maily. Zajímavý je výběr příloh k e-mailu, kde nejsme vázáni souborem, ale můžeme připojit webovou stránku nebo informaci o kontaktu ve formátu vCard. Ta může být ostatně přikládána standardně, pokud to povolíme a nakonfigurujeme v nastavení svého e-mailového účtu. Při psaní e-mailu je přítomna oblíbená funkce známá z programů pro Instant Messaging. Tou je schopnost vkládat přímo emotikony - populární smajlíky. Připravená zpráva se v on-line režimu odesílá okamžitě, v off-line se pak ukládá do patřičné složky Thunderbirdu k dalšímu zpracování, což je indikováno u popisu této složky. Najednou je možné mít v neodeslané poště neomezené množství e-mailů.

Mozilla Thunderbird je ideálním nástrojem pro práci s velkým množstvím pošty najednou. Nabízí implicitní zobrazení. Každé z nich, je-li aktivováno, ukazuje pouze ty zprávy, které mu odpovídají a napomáhá tak orientovat se i v poměrně velikém množství doručené pošty. Kromě přednastavených zobrazení je možné v programu definovat i svoje vlastní, a to podobnou cestou, jak se vytvářejí filtry pro doručování pošty. Ty ostatně lze (podobně jako další funkce tohoto poštovního klienta) spravovat z nástrojového menu. Bohužel prozatím chybí průvodce, který by byl určen méně vyspělým uživatelům, avšak ani tak není obtížné ho použít.

V rámci stromové struktury mailoboxů je možné vytvářet podsložky a jak příchozí, tak odchozí poštu filtrovat podle různých pravidel právě do nich. Pro každou složku je možné vybrat implicitní kódování, a to platí nejen pro ty poštovní, ale i pro složky s diskusními příspěvky a se zprávami z RSS kanálů. Je také možné je společně konfigurovat, všech se týká i nastavení stavu celé aplikace, tedy režimu on-line nebo off-line. Také je možné nastavovat zvláště adaptivní filtr nevyžádané pošty pro každý z předdefinovaných účtů a především složkových systémů.

To se hodí zejména v případě, kdy potřebujeme přijímat různé zprávy v různých jazycích a nastavení by způsobilo, že by docházelo k excesům filtru. Tedy skutečná pošta v jedné ze složek by mohla být označena jako spam a naopak - díky použití různých jazyků, respektive různých jazykových nastavení. Správa pošty v Mozille Thunderbird nabízí ještě mnohem více funkcí a její funkcionalitu lze dále rozšířit použitím některého z dostupných doplňků.

Pokud jde o funkci čtečky konferencí, Thunderbird nabízí všechny možnosti, které jsou dostupné v poštovním režimu v rámci podporovaného protokolu. Schopnost číst RSS pak aplikaci velmi přibližuje například známému a všobecně oblíbenému klientskému programu FeedReader, včetně "vlajkování" zpráv, jejich prohledávání, třídění a nezávislé práce s nimi. Je možné rovněž načítat stránky, na něž jsou jednotlivé položky RSS kanálu napojeny, ale stejně tak je možné tyto stránky ignorovat nebo nechat nastavení na jednorázové volbě. Thunderbird se tak stává velmi pohodlným a praktickým "trojjediným" programem, což je velmi pozitivní vlastnost.

Mozilla Thunderbird ve zkratce

Co je to Thunderbird?

Jedná se o samostatnou aplikaci pro práci s elektronickou poštou, diskusními skupinami a RSS. Program je vyvíjen jako opensource konsorciem vývojářů na celém světě. Je nekomerční a svobodný. Existuje v mnoha jazykových verzích, včetně české.

Má cenu přejít z Outlook Expressu?

Ano. Thunderbird nabízí antispamový filtr, umí pracovat s RSS, má mnoho doplňkových funkcí a není náchylný k bezpečnostním rizikům.

Má cenu přejít z Outlooku?

Pokud používáte kalendář, rozšířené možnosti kontaktů, úkoly, plánování času a synchronizaci s PDA, tak rozhodně NE.

Hodnocení

 jednoduché ovládání

 je multiplatformní

 více e-mailových účtů, funkce pro správu

 adaptivní filtr

 stabilní aplikace

 nepříliš rozšířený

 podpora doplňků může vést ke spywaru

Zajímavé adresy

http://www.mozilla.org, http://www.czilla.cz

Zajímavá funkce

Mozilla Thunderbird obsahuje tzv. adaptivní filtr nevyžádané pošty. Ten se od filtru obsaženého například v aplikaci Outlook liší tím, že uživatel sám postupně označuje to, co je a co není nevyžádaná pošta. Na základě zpráv, které uživatel označí, pak samotná aplikace rozhoduje, co je a co není spam a zprávy pak příslušným způsobem třídí do složek, případně maže. Filtr se neustále učí - získává nové definice nevyžádaných zpráv a pracuje s podobností jejich obsahu, tedy nikoliv pouze s adresou odesílatele či předmětem. Právě tento filtr patří mezi největší přednosti aplikace Mozilla Thunderbird. Vzhledem k tomu, že mnoho freemailů nabízí filtrování na úrovni serveru, funguje pak pouze jako doplněk, a to jeho funkcionalitu paradoxně ještě zvyšuje. Je ale třeba říct, že zejména na počátku práce s aplikací není tento typ filtrování zpráv spolehlivý. Kromě Thunderbirdu ho běžně používají například některé poštovní servery.

§§§§§


Co je psáno, to je dáno! I

Patrik Malina

C05P0018

Používáte bezdrátové Wi-Fi připojení? Pokud ne, určitě pracujete s internetovým prohlížečem nebo posíláte e-mailové zprávy. Také ne? Pak tedy alespoň telefonujete v mobilní síti! Nic z toho byste nedokázali, kdyby se před časem výzkumníci a výrobci alespoň do jisté míry neshodli na protokolech a standardech. Pojďte se blíže seznámit s významnými dohodnutými normami, jejichž prostřednictvím komunikujeme, a podívejme se na zajímavý vývoj v této oblasti.

Vývoj informačních a telekomunikačních technologií je v současné době neodmyslitelně spjat s existencí více či méně uznávaných standardů a protokolů. Bez existence těchto norem, dokumentů či předpisů by byl rozvoj moderních průmyslových odvětví naprosto nemyslitelný: dohodnutá technologická specifikace, jež se dočká všeobecného uznání, rozšíření a uplatnění, zaručuje spolupracujícím stranám a především výrobcům potřebnou míru kompatibility, tedy souladu při spolupráci všech zařízení a programového vybavení, bez čehož si další rozvoj ani obchodní úspěch nelze představit. Právě oblast komunikací a počítačových sítí je ukázkovým světem protokolů, standardů a jejich spletitých osudů. Řada dobrých nápadů zapadla jen proto, že se připravovaný standardizační dokument nedočkal potřebného přijetí. Naopak množství vyvíjených technologií uspělo proto, že jejich normování podpořilo silné uskupení výrobců a dodavatelů. A jak už tomu často bývá, kvalita vždy nemusela znamenat rozhodující výhodu.

Kdo tvoří standardy?

Na nějaký protokol či internetový standard narazila pravděpodobně většina běžných uživatelů osobních počítačů. Možná jste nastavovali poštovní aplikaci a děsila vás konfigurace protokolu POP3 či SMTP, uživatelé mobilních telefonů pak jistě alespoň zahlédli technologické standardy jako GSM či GPRS a pravidelní průzkumníci internetu zřejmě někdy narazili na téměř legendární systém dokumentů RFC. Ihned poté, co připustíme, že i takové technologické vymoženosti jako internet či mobilní komunikace fungují proto, že se někdo musel domluvit na společné specifikaci, objeví se otázka: kdo takové normy vlastně připravuje? Následující odstavce přinášejí odpověď.

Firemní standardy

Jedním z běžných a typických způsobů, jak přicházejí na svět nové, převratné technologické standardy, je "individuální" vývoj v prostředí společností, jež disponují dostatečným výzkumným potenciálem. Vzniklé řešení se stává normou de facto, tedy tím, že se v konkurenčním boji na trhu ujme a výrobce postupně získá na svou stranu nejen zákazníky, ale také obchodní partnery, neboť prokáže životaschopnost vyvinuté technologie. Takový průběh je samozřejmě většinou limitován finančními možnostmi výrobce a jeho schopnostmi obstát v boji s konkurencí. Pochopitelně zde může napomoci dominantní postavení na trhu v určité oblasti.

Z oblasti komunikací známe řadu pěkných případů tohoto typu. Firma Netscape proslula například vývojem protokolu SSL, s jehož pomocí dnes bezpečně komunikuje drtivá většina uživatelů elektronického bankovnictví, internetových obchodů a jiných služeb, kde je třeba ochránit datový přenos před zneužitím. Přestože protokolu SSL začal konkurovat veřejný (viz dále) protokol TLS, jenž si postupně vybudoval silnou pozici, prozatím je dominance vynálezu Netscapu nepopiratelná. Jiným významným tvůrcem byla svého času třeba společnost Novell, dodávající síťové operační systémy. Její protokolová sada IPX/SPX pro mezisíťovou komunikaci patří v podstatě dodnes mezi špičku a porazit jí dokázala pouze drtivě vítězící internetová technologie TCP/IP. Pokud odbočíme mimo segment sítí, pak třeba klasický Compact Disc je velkým vítězstvím firem Sony a Philips.

Zájmové skupiny

Již před řadou let dospěli velcí průmysloví hráči k jasnému závěru, že investovat individualisticky do vývoje technologií, jež v tvrdém konkurenčním boji nemusí vždy obstát, je slušně řečeno poněkud nerentabilní. Vývoj neodvratně spěl k průmyslovým aliancím a zájmovým skupinám, jejichž účelem bylo především zaměřit investice správným směrem (rozuměj tam, kam souběžně investuje i potenciální konkurent) a dosáhnout tak jakési kompromisní shody, kdy díky snaze prodat své budoucí zboží budou mít všichni zainteresovaní společné zájmy. Na první pohled je to logické: o cenu vývoje se podělíme, výsledný standard budeme mít k dispozici všichni ve stejnou chvíli a naše zařízení budou kompatibilní, což nám může jenom prospět. Že to zní jako z časů RVHP? Možná ano, ale funguje to dobře! Jasným důkazem je třeba standard pro disk DVD, jehož první verze vznikla víceméně společným úsilím řady výrobců v září 1996. Právě strach, aby se neopakovala finančně likvidační válka formátů pro videozáznam mezi technologiemi VHS a Betamax na počátku 80. let, přivedl zúčastněné k rozumu, za což jsou jistě dnes všichni vděční.

Zájmových skupin podobného druhu je dnes ve světě komunikací a výpočetní techniky celá řada. Z mnoha zmiňme třeba dále uvedenou Wi-Fi Allianci zabývající se bezdrátovými sítěmi, či USB Implementers Forum, jež pracuje na vývoji tohoto dnes již velmi populárního rozhraní.

Normovací organizace

Vývoj standardů a norem v "nejčistší" podobě probíhá pod křídly organizací, jež jsou často zaměřeny buď akademickým směrem, nebo spadají pod působnost státní správy. Některé z nich vznikly složitým historickým vývojem a působí v oblasti komunikací již dlouhou dobu, takže jsou považovány za uznávané autority a představují značný potenciál díky slušně zajištěnému způsobu financování. Významným prvkem je zde často účast státních financí, i když mnohdy poněkud zakukleným způsobem přes grantové či obdobné dotace.

Proslulou legendou je v této oblasti nezisková mezinárodní profesionální organizace Institute of Electrical and Electronics Engineers (IEEE), sdružující statisíce členů. Její tradice sahá (s přihlédnutím k roli nástupce po dříve existujících sdruženích) do roku 1884 a od skutečného vzniku roku 1963 má za sebou vývoj norem pro takové technologie jako jsou Ethernet, FireWire či klasický paralelní port, jehož použití k připojování tiskáren bylo vytlačeno až moderním rozhraním USB. V současné době patří mezi její nejdůležitější aktivity vývoj standardů pro počítačové sítě, a to i bezdrátové (jde o běžně používané normy IEEE 802.11).

Pokud chceme na chvilku zůstat věrní evropskému kontinentu, nemůžeme než zmínit European Telecommunications Standards Institute (ETSI), jenž působí trochu jako konkurent podobných aktivit, vzešlých z amerického prostředí. Přestože tato organizace, mimochodem velmi mladá (1988), nemá na kontě takové úspěchy jako výše zmíněná IEEE, alespoň jedním standardem všem vypálila rybník: technologie GSM je totiž momentálně absolutním světovým vítězem v oblasti digitalizované mobilní telefonie a konkurenti jen závistivě pošilhávají po astronomickém počtu současných uživatelů, jenž nemá nikde jinde obdoby. K dalšímu slušnému úspěchu se aktuálně schyluje, neboť z podobného prostředí vzešla aktivita 3GPP, připravující standardy pro nově nastupující mobilní technologii třetí generace s běžným označením UMTS.

Pro třetí příklad jsme opět sáhli do světa legend. Jednou z nejdůležitějších organizací, jejíž dokumenty dnes bez nadsázky ovlivňují stovky miliónů pozemšťanů, je Internet Engineering Task Force (IETF). Toto volné sdružení je v podstatě ztělesněním internetové svobody, neboť nevyžaduje formální členství a při své práci na normách a standardech se otevírá příspěvkům všech, kdo mají k tématu cokoli relevantního na srdci. Mezi nejslavnější dokumenty, jejichž správu a publikování převzala, patří řada tzv. RFC, jež v sobě zahrnují mimo jiné i nejdůležitější specifikaci internetových protokolů a standardů, na nichž komunikační svět doslova stojí. Tato kolekce vzniká od roku 1969, kdy byla tradice zahájena v rámci projektu ARPANET, jehož výsledkem je po mnoha peripetiích dnešní internet. Dokumenty RFC jsou samozřejmě hojně vytvářeny a stále publikovány, všechny jsou naprosto veřejné a volně dostupné, tedy pokud se v proudu času fyzicky neztratily. Jejich studium je často základním materiálem pro práci síťových administrátorů, konstruktérů či programátorů.

Síťové standardy jdou na dračku

V předchozích odstavcích jsme si přiblížili okolnosti, za jakých vlastně technické normy či standardy v oblasti komunikací a výpočetní techniky vznikají. V tuto chvíli nastal pravý čas se podívat na některé technologie a jejich souvislost se standardizačními procesy podrobněji. Zaměříme se - jak jinak - na síťovou problematiku.

Bezdrátový labyrint

Velmi bouřlivým vývojem v posledních letech prošly a stále procházejí technologie bezdrátových sítí pro realizaci různých scénářů propojení počítačů, mobilních telefonů a řady dalších zařízení. Jen v málokteré technologické oblasti je aktuální dění tak dobrodružné a zároveň spletité jako zde, neboť spolu s urputnou snahou výrobců prosadit se na divoce se vyvíjejícím trhu stoupají i požadavky nenasytných uživatelů. Část naší exkurze tedy nutně musí být věnována této oblasti, s níž dříve či později přijdeme jako uživatelé výpočetní techniky do styku.

Bluetooth a ZigBee

Velmi pěknou ukázkou příběhu, kdy průmysloví výrobci prosadili specifické řešení tak důkladně, že se stalo standardem a normou až dodatečně, je technologie Bluetooth neboli populární "modrý zub". Bezdrátovou komunikační technologii pro krátké vzdálenosti mezi mobilními telefony a kapesními počítači začala vyvíjet firma Ericsson již v polovině 90. let. K významnému obratu došlo kolem roku 1997, kdy vzniklo sdružení výrobců, kteří potenciál Bluetoothu odhadli a uvěřili mu. Důsledkem bylo urychlení vývoje díky novým investicím. Na přelomu tisíciletí pak již především společnost Intel propagovala řešení, jež během několika let zaznamenalo ve své oblasti rychlé vítězství: dnes tímto rozhraním disponují všechny možné přístroje, od mobilů přes kapesní počítače po futuristické lednice a mikrovlnky. Jde o tak úspěšně prosazený standard, že IEEE sáhla k jeho verzi 1.1 a na jejím základě připravila normu 802.15.1, čímž otevřela kolekci očekávaných norem pro řešení sítí "osobního" dosahu, tedy tzv. Personal Area Networks.

Konkurence však zdaleka nespí a na slunce se dere aktuální novinka. V průběhu prosince 2004 byla schválena první verze průmyslového standardu technologie s názvem ZigBee, jež má Bluetooth částečně doplňovat a částečně mu konkurovat. Toto řešení je zaměřeno především na řízení elektronické domácnosti a komunikaci průmyslových spotřebičů například s řídícími počítačovými jednotkami. Pochopitelně jde také o bezdrátový provoz, přičemž jeho šance jsou poměrně slušné, neboť např. v této oblasti výrazně snižuje zásadní energetické nároky. I zde se jedná o standard průmyslový a jeho případné schválení normovací organizací je věcí budoucnosti.

Wi-Fi a spol.

Vznik a postupné prosazování technologie, kterou dnes běžně označujeme jako Wi-Fi, je typickou ukázkou složitého vývoje a peripetií, jež mohou provázet vznik technologických standardů a různých protokolů. Právě v oblasti bezdrátových počítačových sítí narazíme na dvě modelové situace ilustrující, jakou cestou může standardizace postupovat k cíli.

Prvotní vývoj ekvivalentu zavedené ethernetové technologie, ovšem do prostředí bez drátů, byl zahájen v prostředí výboru 802.11 organizace IEEE již na počátku 90. let minulého století. Tato "akademická" cesta byla poměrně zdlouhavá a spletitá - jejím produktem byla zhruba o sedm let později první norma, jež představovala sice kýžené, ale již v té době mírně nedostačující řešení - považte, maximální přenosová rychlost média byla 1 Mb/s, což s ethernetem rozhodně soutěžit nemohlo. Výbor však nelenil, a protože cesta již byla mírně prošlapána, bez okolků se pokračovalo: vznikají podvýbory 802.11a a 802.11b, jejichž výtvory jsou již běžně známy a několik let používány, stejně jako o něco později vytvořená norma 802.11g. Všechny tři standardy popisují způsob, jak jsou rámce "bezdrátového ethernetu" přenášeny pomocí radiových vln éterem mezi uživatelskými zařízeními.

Přestože se jedná o běžná a rozšířená řešení, většinou je známe pod jiným označením. Jak vlastně došlo k tomu, že související technologie běžně potkáme pod označením Wi-Fi?

Zásluhu na tom nese sdružení výrobců síťového hardwaru a spřátelených firem, jež před koncem 90. let vzniklo s názvem Wi-Fi Alliance. Tato organizace sehrála zcela klíčovou roli při skutečném průmyslovém vývoji a nasazení Wi-Fi technologií, neboť zajistila výrobcům to nejdůležitější: alespoň nějakou záruku kompatibility. Začala totiž vydávat jakousi homologaci pro bezdrátová síťová zařízení, což zajišťovalo, že budou kompatibilní s ostatními. Průmyslová výroba se tak mohla rozeběhnout. Ačkoliv jsou tedy předlohou normy IEEE, tou pravou průmyslovou certifikací je z marketingového hlediska standard Wi-Fi. Aliance se tak stala jakýmsi hybným motorem, jenž urychloval uvádění vznikajících standardů do praxe. Výrobci často zabudovávali do hardwaru technologie, jež byly sebrány IEEE komisím v podstatě "z pod ruky". Místy Wi-Fi Alliance dokonce výbor 802.11 předběhla, jako například při schválení průmyslového bezpečnostního standardu WPA, jenž normu 802.11i předešel o zhruba dva roky a umožnil nasazovat bezdrátové sítě poměrně bezpečně mnohem dříve.

A co se momentálně v kuchyni chystá? Podvýbory 802.11 pracují na řadě zásadních vylepšení: norma 802.11e má poskytnout postupy pro zajištění chodu na provoz náročnějších aplikací a převratnou má být také norma 802.11n, popisující zcela odlišný způsob práce s bezdrátovým médiem. Jejím důsledkem by měly být přenosy s rychlostí kolem 100 Mb/s. Velmi důležitou a již hotovou normou je také 802.11h, na níž čekala především Evropa a která bude v tomto roce uvedena do praxe: uvádí totiž zařízení 802.11a, jež se u nás dosud nesměla používat, do souladu s evropskou legislativou, což dovolí další rozvoj a nasazování Wi-Fi v jinak prozatím kapacitně volnějším frekvenčním pásmu. Wi-Fi Alliance se snaží být, jak jinak, opět o pár kroků napřed, takže například první zmiňovanou normu 802.11e již podporuje celá řada zařízení v podobě průmyslového standardu WMM. Inu, zákazník nečeká a výrobce chce dodávat na trh!

WiMAX aneb bezdrátově na internet

Vedle řady jiných chvályhodných počinů pracuje organizace IEEE ve svém podvýboru 802.16 na dalších technologiích, jež pravděpodobně v nejbližších měsících mohou situaci na trhu se síťovými zařízeními změnit. Napjatě očekávaným řešením je totiž nová forma bezdrátového připojení pevných (fixních) stanic k poskytovatelům síťové konektivity, a to na vzdálenosti typicky několika desítek kilometrů. Skupina, přezdívaná Worldwide Interoperability for Microwave Access, se pilně činí, takže v průběhu letošního roku by měla na trh dorazit zařízení, díky jejichž použití by mohla přijít další revoluce v řešení problému tzv. poslední míle. Jinými slovy, snazší překlenutí vzdálenosti z domácnosti či kanceláře k internetovému poskytovateli je na dosah a "bezdrátovost" je zároveň nadějí, že bez nutnosti využívat draze pronajímanou kabeláž budou zajímavější i ceny. Protože tvůrci nestojí o opakování malé tragédie v podobě standardu HIPERLAN (viz dále), snaží se spolupracovat s konkurenční evropskou ETSI, jež vyvíjí vlastní variantu tohoto řešení pod názvem HIPERMAN - výsledkem snad bude co nejlepší kompatibilita obou standardů.

Je HIPERLAN mrtvé dítě?

Oblast bezdrátových počítačových sítí nám poskytuje i výbornou ukázku stinných stránek standardizačních procesů. To, že dnes pro "bezdrátový ethernet" prakticky výhradně používáme Wi-Fi, je spíše shoda okolností. Ve hře totiž byla i jiná technologie, jež klidně mohla zvítězit: přestože je lepší, zatím zůstává zapomenuta.

Specifikaci lokálních bezdrátových sítí pod názvem HIPERLAN 1 a 2 vytvořila evropská ETSI a rozhodně si neudělala ostudu. Jedná se o velmi kvalitní návrh, jenž je objektivně mnohem lepším řešením než Wi-Fi a v případě možnosti volby by asi bylo srovnání jednoznačné. Jenže problém je, že na rozdíl od 802.11 normovaných zařízení, pod nimiž se pulty prohýbají, ta HIPERLAN kompatibilní v podstatě nekoupíte a nemůžete použít. Výrobci zkrátka vsadili na jinou kartu, vlak se rozjel a evropský standard jen přihlíží. Ačkoli jeho osud ještě není definitivní, zarytých optimistů ubývá a vyhlídky nejsou nejlepší.

Dodejme, že v historii standardizace se nejedná o žádnou výjimku, ale spíše o příznačnou epizodu, kdy opět zvítězily jiné důvody než samotná technologická kvalita a skutečné možnosti. Na druhou stranu osud technologie HIPERLAN není zdaleka definitivně rozhodnut, neboť řada optimistů se domnívá, že tato spící síla se brzy může prosadit, až Wi-Fi narazí na své principiální limity. Otázkou zůstává, zda k tomu dojde.


Co je psáno, to je dáno! II

Svět mobilních technologií

Mobilní internet po našem

Na závěr našeho povídání o zajímavých standardech a jejich osudech jsme si nechali případ jedné poměrně nově zřízené služby pro tuzemské zájemce o mobilní přístup k internetu. Služba Eurotel Data Expres, jež znamená v tuzemském telekomunikačním prostředí příjemný závan čerstvého větru, je totiž prvním větším setkáním našince s technologiemi bezdrátového přenosu v mobilních sítích, založených na využití pásma pomocí CDMA. V Evropě sice jde o mírnou exotiku, neboť zde vítězí technologie GSM a spol., ale je na místě říci, že právě technologie mobilních telefonů pracujících na bázi CDMA jsou druhou nejrozšířenější variantou digitalizovaných mobilních sítí na světě a dominují v Novém světě. Velmi zajímavé je, že za vývojem použitelného řešení na této bází stojí jediná firma s názvem Qualcomm. Její první verze mobilní telefonní technologie byla standardizována pod názvem IS-95 a dodnes znamená pro Ameriku totéž, co pro zbytek světa GSM, tedy každodenní mobilní telefonování. Tím se však vývoj nezastavil a firma vypracovala mimo jiné novější standard s názvem CDMA2000 1xEV-DO, jenž ve stejných sítích dovoluje přenášet "mobilní" data rychlostí až 3,1 Mb/s směrem k mobilní stanici. Ano, tušíte správně, ačkoliv v tuzemsku tato maximální rychlost rozhodně není k dispozici, jedná se přesně o technologii, jež byla zavedena pro poskytnutí bezdrátového internetového přístupu. Protože u nás není v takovéto CDMA síti zároveň zprovozněno telefonování, je veškerá kapacita vyčleněna na datové přenosy, což rozhodně není k zahození, i když je to v celosvětovém měřítku ne právě běžná varianta.

A vidíte, možná bychom si mohli myslet, že na přelomu tisíciletí jedna firma v těžkém konkurenčním boji se snahami o prosazení standardu nemůže v žádném případě uspět. I CDMA2000 je důkazem, že to možné je.

Na rozloučenou

Pevně věříme, že dnešní malá exkurze do světa norem a standardů vám alespoň částečně přiblížila, o jak spletitou a zároveň zajímavou oblast se jedná. Rovněž doufáme, že jsme u vás vzbudili zájem standardizační procesy občas sledovat. Bezesporu totiž platí, že z toho, co technici a inženýři vaří ve svých "normovacích" kuchyních, může každým dnem či týdnem vzejít technologie, která bezprostředně promění naše životy. Pochybujete? Tvůrci ARPANETu v roce 1969 asi také netušili, kam jejich vynálezy pod budoucím označením internet jednou dojdou.

Zabezpečení a identita

Na koncích tunelu

Jednou z technologií, jež v oblasti počítačových sítí nabývá stále na větším významu, jsou tzv. virtuální privátní sítě. Způsob připojení, zajišťující privátnost a nenarušitelnost komunikace i v prostředí divokého internetu na trase mezi soukromými sítěmi, je stále populárnější, spolu s tím, jak roste počet doma pracujících uživatelů a dostupná internetová konektivita umožňuje propojit i ty nejmenší pobočky a kanceláře, rozložené na velkém území. Také vývoj protokolů a standardů pro tyto účely je dobrou ukázkou korporátního tlaku a snah internetové komunity.

Jedním z dnes běžně používaných protokolů pro tyto účely je Point-to-Point Tunneling Protocol (PPTP). Používá se především pro účely připojení jednotlivých vzdálených klientů do větších firemních sítí. Je určen především pro modelové situace domácích pracovníků, kteří se vzdáleně potřebují dostat ke zdrojům uvnitř sítě organizace, kam momentálně nemohou fyzicky dorazit. Tento protokol je dobrou ukázkou proprietárního řešení, neboť pochází z dílny společnosti Microsoft a nikdy nebyl přijat jako veřejný, uznávaný standard. Existuje sice informativní RFC, v němž byly uveřejněny podrobnosti, avšak třeba IETF protokol nikdy neratifikovala, protože ve veřejné diskusi neobstál. To však nijak nebránilo jeho cestě do síťového světa, neboť se opět prokázala síla Microsoftu: díky plošné implementaci PPTP klientských rozhraní do operačních systémů Windows se stal protokol tak běžným, že řada dalších síťových dodavatelů začala zabudovávat do svých produktů jeho serverovou část a dnes představuje jedno z nejběžnějších řešení pro VPN mezi klientem a síťovou bránou.

Naprosto odlišný osud má zcela jiná technologie, jež dnes začíná dominovat a postupně zřejmě protokol PPTP vytlačí. Šifrování datových přenosů, označované běžně jako IPSec, bylo totiž původně vyvíjeno jako závazná součást nové generace klíčového internetového protokolu IPv6 (jeho osudy by stály za samostatný článek). Velmi pokročilý a progresivní způsob ochrany přenášených dat byl při zpomalení vývoje IPv6 a jeho odsunutí do oblasti nedohledna adoptován do současných internetových i lokálních sítí IPv4 a dočkal se nebývalé podpory ze strany řady výrobců i vývojářů operačních systémů. Hlavní dominantou protokolové sady IPSec je tvorba tzv. zabezpečených tunelů, tedy privátních spojení mezi sítěmi např. firemních poboček či domácích kanceláří. Protože kvality IPSecu se projevily v praxi, začíná se postupně prosazovat i v oblasti komunikace privátním tunelem mezi jednotlivými uživateli a firemními bránami, jako je tomu typicky u PPTP. Protokolová sada IPSec, stejně jako celá architektura IPv6, je dílem internetové komunity a odpovídající specifikace jsou plně dostupné v dokumentech RFC a tedy otevřeny k implementaci komukoliv.

Zajímavé je, že s příchodem operačního systému Windows 2000 již i Microsoft v podstatě uznal, že veřejné internetové standardy mají svůj potenciál a nepopiratelnou sílu a začlenil do svých produktů jak protokolovou sadu TCP/IP jako primární síťovací prostředek, tak šifrování IPSec pro virtuální privátní sítě. Aby však nezůstalo jen u toho, pochopitelně přišlo další vylepšení. Tvůrci Windows se spojili se spřátelenou síťovou firmou Cisco, využili zkušeností ze starších protokolů PPTP a L2F (ten pochází právě z dílny Cisca) a společně sestavili nový standard s názvem L2TP. Protože tento protokol neobsahuje šifrování, s úspěchem pro tento účel využívá právě IPSec, čímž vzniká zajímavá a zdařilá symbióza, která se úspěšně prosazuje. V současné době představuje preferované řešení pro sestavování VPN řešení na platformě Microsoft.

Elektronická identita

Jednou z oblastí, na níž začínáme narážet stále častěji, je problematika elektronického podpisu. Technická realizace procesů, které dokonce vzala na vědomí a do zákonů začlenila tuzemská legislativa, je založena na existenci elektronických struktur, běžně nazývaných certifikáty. Hlavní myšlenkou je vtělení ověřené identity např. určité osoby do podoby elektronického souboru, v němž bude zároveň uložen jeho šifrovací klíč, umožňující jak zaslat příjemci chráněná data, tak ověřit jeho elektronický podpis. Vzhledem k tomu, že tento systém, nedílně spojený s existencí služeb tzv. certifikačních autorit, se v podstatě celosvětově prosadil, je jasné, že bez standardizace by to nešlo. Na scénu zde vstupuje organizace, o níž jsme dosud nehovořili - ITU-T, což je v podstatě standardizační odnož Mezinárodní telekomunikační unie (ITU). Tento normovací úřad má na svědomí celou řadu světově používaných norem, jako jsou třeba V.90 a V.92 pro připojení pomocí modemu k internetu (tedy tradiční dial-up), H.323 pro multimediální komunikační systémy na internetu (asi znáte NetMeeting či internetovou telefonii) či celou řadu označovanou jako I, popisující technologii ISDN (především I.430 a I..431). A právě tato organizace má na svědomí i standard, jenž je dnes klíčovou oporou pro všeobecné používání elektronické identity v podobě certifikátů. Norma, označovaná běžně jako X.509, totiž mimo jiné popisuje závaznou strukturu certifikátů pro účely infrastruktur s veřejným klíčem, čímž definuje univerzální podobu takovéhoto digitálního "občanského průkazu". Bez všeobecného uznání a využití této normy by pochopitelně nemohlo dojít k masivnímu rozmachu technologií, běžně označovaných jako PKI, a ani u nás státem posvěcený zaručený elektronický podpis pro komunikaci se státní správou by nemohl existovat. Po určitých doplňujících a zpřesňujících krocích byl standard X.509 v aktuální verzi 3 všeobecně přijat i k plnému internetovému využití, jak je možné vyčíst třeba z dokumentu RFC 3280. Pro úplnost dodejme, že z dílny ITU-T pochází také standard X.500, definující podobu jakýchsi standardních adresářových služeb, jejichž nasazení v oblasti informačních technologií je a stále bude velmi aktuální. Protože však praktické zavedení této dosti široce pojaté normy bylo obtížné, internetová IETF na jejím základě vyvinula "odlehčenou" variantu, kterou dnes běžně využíváme a označujeme zkratkou LDAP. Právě adresářová služba typu LDAP je schopna hierarchicky uspořádat do podoby přehledné struktury např. uživatele různých služeb, jejichž dohledávání je pak prováděno pomocí stejnojmenného protokolu. Výhodou je právě hierarchické uspořádání, jež může sledovat třeba firemní uspořádání jednotlivých oddělení nebo geografickou příslušnost dané osoby při uspořádání podle kontinentů, států, měst, čtvrtí...

§§§§§


Nokia 9500 - skoková evoluce

Lukáš Erben

C05P0015

Zdá se to neuvěřitelné, ale rodina Communicator je na trhu již bezmála deset let. Za tu dobu získala mnoho skalních příznivců, ale též mnoho kritiků pomalého vývoje a opožděného zavádění technologických novinek.

Dokazuje to i historie modelu 9500. Na nástupce modelu 9210i čekala drtivá většina příznivců Communicatoru přinejmenším o dva roky déle, než bylo vhodné. Ještě na počátku roku 2004 nebyl k dispozici model Communicatoru s podporou GPRS. První zprávy o modelu 9500 se sice objevily již v polovině roku 2003, původní uvedení na trh se ale nakonec opozdilo bezmála o rok - někteří uživatelé tak dlouho čekat nevydrželi a přesedlali na konkurenční přístroje. O to těžší je současná pozice 9500 - musí totiž naplnit velká očekávání, která do přístroje mnozí vkládali.

9500 je přesto nabit moderními technologiemi do takové míry, že mu ani roční zpoždění při pouhém "technickém" srovnání

příliš neuškodilo. Čtvrtá generace Communicatoru nabízí vedle tribandového GSM/ /GPRS také EDGE, rozhraní USB 2.0, Bluetooth, infraport, Wi-Fi, 80 MB RAM, megapixelový fotoaparát. Pochopitelně má k dispozici kompletní sadu PDA aplikací (PIM, práce s dokumenty Office, pošta, browser Opera a další utility) a bohatou podporu multimedií (včetně MP3, MPEG4 a RA, RM či 3GP) a solidní dvou až třídenní výdrž při plném provozu. Standardní příslušenství obsahuje drátovou handsfree sadu, nabíječku, synchronizační kabel, software a manuály - citelně nám ale scházelo kvalitní pouzdro, které bývá u přístrojů této kategorie samozřejmostí.

Tradiční devizou Communicatoru je plnohodnotná QWERTY klávesnice, která umožňuje poměrně rychlé psaní buď pomocí palců (držíte-li přístroj v ruce) či ukazováčků (na stole). Ta se u modelu 9500 zmenšila a zmizely mezery mezi klávesami, přesto je ale velmi dobře zpracována. Při práci s e-maily, webem či dokumenty je velkým plusem výtečný širokoúhlý barevný displej s rozlišením 640 x 200 bodů. Další fantastickou vlastností, kterou Communicator sdílí s řadou P800/900/910 od Sony Ericssonu je, že se jedná o přístroj, který lze použít ve dvou režimech - buď jako klasický mobilní telefon, ovladatelný jednou rukou (pomocí číselné klávesnice a malého displeje na vnější straně), nebo po rozevření jako PDA/Smarthphone. 9500 tak má dvě diametrálně odlišná rozhraní - malý displej používá menu vycházející z klasických telefonů Nokia Series 40 (je škoda, že výrobce nezvolil raději displej a menu pro Series 60, když už uvnitř Communicatoru stejně Symbian je), zatímco velký zobrazuje ikony a složky systému Symbian či spuštěné aplikace. Právě rozhraní Series 80 doznalo četných změn k lepšímu - ikony jsou zobrazeny ve dvou řadách a posouvají se vertikálně, při volbách nastavení se zobrazují v pravé části displeje vnořené položky a zlepšilo se i rozhraní některých aplikací. Pokud patříte mezi tradiční uživatele Communicatoru, budete jako doma a případné inovace patrně uvítáte.

Do diametrálně odlišné situace se ale dostanete jako zkušený uživatel klasického PDA (Palm, PPC) či starých dobrých Psionů. Ani nejnovější generace Communicatoru totiž nedisponuje dotykovým displejem. Vše je tak nutné ovládat z klávesnice, pomocí tlačítek pro volbu nejběžnějších aplikací a kontextových tlačítek na pravé straně displeje. Důsledkem je, že zatímco nejběžněji používané funkce jsou dostupné přímo (pokud si navyknete na používání příslušných tlačítek), zatímco hledat a spouštět neobvyklé funkce a programy je doslova porod. Nezbývá než konstatovat, že co se ovládání a komfortu týče, Communicator se za posledních deset let výrazněji vpřed nepohnul. Zda je to dobře či nikoliv záleží především na tom, zda se počítáte mezi jeho zaryté příznivce či ne. Osobně ale musím přiznat, že po počátečních nepřekonatelných potížích jsem si na Communicator (jako zarytý příznivce Pocket PC, odkojený Palmem a obdivující SE P900 a Treo 650) zhruba po dvou týdnech dokázal zvyknout a jen nerad se bezmála po měsíci loučil se širokoúhlým displejem.

Je ale pár věcí, na které si prostě zvyknout nelze. Mezi ně patří šnečí rychlost celého přístroje - spouštění libovolné aplikace či položky menu trvá dlouhé vteřiny. Zaplníte-li z větší části volnou paměť přístroje, změní se vteřiny v desítky vteřin a práce s 9500 se změní v peklo. Přes téměř roční ladění stále přetrvávají některé mouchy - například přepínání kombi SIM karty přístroj spolehlivě zablokuje, malý displej občas nereaguje, nezavřete-li určitá okna zobrazená na displeji velkém a soubory sady Office upravené v Communicatoru s českou lokalizací jsou na počítačích s českými

Office/Windows XP nečitelné. Implementace Bluetoothu funguje dobře, ovšem při použití s HF sadou Sony Ericsson byl k dispozici jen nepraktický profil Headset. Fotky z integrovaného fotoaparátu jsou mezi telefony Nokia spíše podprůměrné.

Nokia 9500 je špičkový PDA smartphone, je ale zároveň poněkud svébytný a pokud nepatříte mezi tradiční uživatele řady Communicator, budete si na něj chvíli zvykat. Nokia by ale měla co nejrychleji zapracovat na rychlosti přístroje i na některých opomenutých chybách. Konečně zanedbatelná není ani cena a hmotnost -  jeden gram vyjde při ceně 25 000 Kč zhruba na sto korun (ušetříme vám počty, hmotnost činí bezmála 1/4 kg).

Nokia 9500 Communicator

Cena včetně DPH: 23 500 Kč u Eurotelu

K recenzi poskytla firma: Nokia,

http://www.nokia.cz

§§§§§


Konkurence pro N-Gage?

Lukáš Erben

Kombinovat mobil a kapesní herní konzolu se jako první pokusila Nokia u řady N-Gage. Sony Ericsson útočí na obdobný segment trhu skutečně originálním způsobem: doplňuje své mobily o gamepad.

Bylo jasné, že populární řada T610/630 získá na sklonku roku 2004 nástupce, ale ti jsou v tomto případě poněkud překvapivě dva: hi-endový K700i a telefon střední třídy K500i.

Pětistovka sice nemá některé prvky luxusní výbavy jako je Bluetooth, zato ale exceluje v oblasti her a multimédií. 12 MB interní paměti může pojmout buď hudbu ve formátu MP3, Java hry (včetně nových Java 2.0 aplikací s podporou 3D zobrazení), hlasové poznámky či nesčetné množství kontaktů a poznámek - mezi aplikacemi nechybí hlasový záznamník, přehrávač videa, WAP 2.0 či instant messaging klient a e-mailový klient. Nechybí kalendář, dvojitý budík a pochopitelně ani fotoaparát s rozlišením VGA a podporou nahrávání videosekvencí, jehož čočka je chráněna posuvným krytem. Displej nabízí pro SE tradiční rozlišení 128 x 160 bodů v aktivním TFT provedení - obraz je výborný. Výborná je i možnost použít jako vyzváněcí tón libovolný zvuk ve formátu MP3.

Naopak kritiku si zaslouží zoufale malá klávesnice, na které se píše opravdu nepohodlně. Rychlost a odezva menu je o něco lepší než u modelů 610/630. S ohledem na podporu Java 2.0 včetně 3D zobrazení není divu, že SE chápe K500i jako herní zařízení. Telefon jsme měli možnost testovat se speciálním gamepadem "gameboard" druhé generace, určeným pro různé telefony SE (je třeba pouze osadit správný adaptér pro držení telefonu). Po nasazení telefonu a připojení gamepadu (do datového konektoru) připomíná celá kombinace přerostlý GameBoy (ovšem s velmi malým displejem). To ostatně vystihuje základní "charakterové rysy" hraní na gameboardu. Zatímco vaše ruce budou jásat nad velkými a snadno dostupnými tlačítky gamepadu, relativně malý displej není pro opravdu dlouhé hraní zrovna ideální. Jenže to patrně ani není cílem výrobce - vždyť Sony nedávno uvedlo na japonský trh přenosnou konzolu Play Station Portable, určenou pro náročné mobilní hráče (její uvedení proběhne v Evropě v letošním roce).

Srovnáváme-li mobilní telefon (z hlediska hraní) s jinými malými přístroji střední třídy, jsou jeho možnosti úctyhodné - hry, s nimiž je telefon dodáván, vypadají fantasticky a lze čekat, že v budoucnu se objeví další Java hry s podporou 3D. Při srovnání s N-Gage ale Sony Ericsson K500i ztrácí body hned na několika místech: nemá slot na paměťovou kartu, chybí mu podpora Bluetooth (a při absenci infraportu tedy jedinou cestou, jak nějakou hru nahrát, zůstává koupě datového kabelu, případně stažení hry za peníze od operátora), nepříjemný je i poměrně malý displej.

K500i je sexy, velmi lehký, přijatelně velký a naše jediné výhrady tak směřují zejména k poměrně malým klávesám a k absenci slotu pro paměťovou kartu, který by K500 proměnil v ideální multimediální hračku. Nejedná se o konkurenta skutečných kapesních konzol, nabízí ale zajímavé hry a při dokoupení gameboardu i jejich pohodlné ovládání. Největší radost z něj patrně budou mít operátoři, neboť se jedná o ideální nástroj pro prodej her.

Sony Ericsson K500i

Cena včetně DPH: 6 990 Kč

K recenzi poskytla firma: Sony Ericsson,

http://www.sonyericsson.cz

§§§§§


Elektronické obchody

Vojtěch Bednář

C05P0014

Nakupování po internetu, i když ještě stále pro mnoho lidí představuje příliš technickou novotu, kterou je sice možné jednou vyzkoušet, ale není důvod ji používat, se během poslední doby stává stále více a více běžnou záležitostí. Mnoho obchodních artiklů, mezi které patří elektronika, knihy, drobné i větší spotřební zboží, domácí spotřebiče a mnoho dalšího, je možné v internetových obchodech pořídit snáze a především laciněji než v jejich klasických kamenných variantách. Jak ale používat internetový obchod? Jak vypadá a jaká jsou jeho úskalí? To vše se dozvíte v tomto článku.

Webová aplikace

Internetový obchod tvoří vlastně dvě nejdůležitější věci. Firma, která jej provozuje, společně se svým technickým zázemím, sklady (většinou nevelkými) a obchodní politikou k zákazníkům, a dále vlastní aplikace. Právě tato aplikace, v drtivé většině případů v podobě webového serveru, je tím, s čím je zákazník v kontaktu, když si v obchodu cokoliv objednává, vybírá zboží, zjišťuje jeho aktuální stav, uplatňuje slevy, zkrátka kdykoliv, když komunikuje s obchodem (firmou) v pozadí. Aplikace elektronického/internetového obchodu, jak jsme si řekli, nemusí být výhradně webová, podobně jako například bankovní programy může mít i formu klasického programu pro stolní počítače, nicméně v drtivé většině případů se jako webová stránka, respektive server chová.

Webové obchody prošly za několik let své existence v našem prostředí řadou změn. V prapůvodní podobě existovaly jako stránky s popisem nabízeného zboží, končící formulářem. Do formuláře jste zadali svou objednávku - většinou tak, že jste museli přesně popsat nebo přinejmenším uvést kódy zboží, o něž jste měli zájem. Obsah formuláře se buď pomocí skriptu, nebo dokonce prostřednictvím e-mailového programu v počítači, ze kterého jste objednávku prováděli, odeslal do e-mailu majitele elektronického obchodu. Ten si jej pak přečetl a objednávku realizoval. Takové řešení nebylo vždy optimální - to je pochopitelně nasnadě. Proto se obchody vyvíjely a dnes skončily ve stavu, kdy existuje několik komplexních platforem a v jejich rámci jsou provozovány nejrůznější prodejny. Pro prodejce je to tak jednodušší, pro zákazníka intuitivnější, celý proces nakupování je mnohem sofistikovanější, než tomu bylo v případě stránky s objednávkovým formulářem. O platformách a jejich využití však budeme hovořit jinde.

Katalog zboží

Základem webového obchodu je vždy katalog zboží, předvádějící to, co se nám majitel obchodu pokouší nabídnout. Odpůrci on-line nakupování říkají, že žádný elektronický katalog není nikdy schopen nahradit přímé "potěžkání si" zboží. Ve skutečnosti je ale zákazník o nabízených výrobcích informován mnohem lépe než v případě klasických zásilkových obchodů využívajících papírové katalogy. Jednotlivé položky jsou, alespoň v případě průmyslového zboží, zobrazovány včetně obrázků a s minimálním nutným množstvím technických parametrů. Pokud výrobci jednotlivých předmětů provozují vlastní produktové webové stránky, pak nechybí odkaz. Takřka vždy je možné se na vlastnosti kterékoliv z položek katalogu zeptat prodavače, obvykle prostřednictvím diskusního fóra nebo dotazového formuláře, u některých obchodů jsou pro tyto účely vyčleněny speciální e-mailové adresy nebo v ideálním případě čísla na instant messagingové účty. Prodavače je tak možné se na to, čemu nerozumíme nebo co bychom rádi věděli, zeptat například prostřednictvím populárního programu ICQ.

Virtuální nákupní košík

Elementem, který se v on-line obchodech velmi dobře ujal, je virtuální nákupní košík. Jedná se vlastně o seznam, do něhož se zapisují předměty, které jsme si rozhodli objednat. Objednávka se ve většině obchodů provádí klepnutím na k tomu určené tlačítko u konkrétního výrobku, většinou je možné ještě přesněji specifikovat počet kusů zboží, o které máme zájem. To platí pro obchody určené pro koncový prodej, u velkoobchodních aplikací (říká se jim také B2B) je to pochopitelně jinak. Elektronický obchod nám vždy u všech druhů zboží ukazuje jejich kusovou cenu. V nákupním košíku se pak máme možnost podívat na seznam všech označených (zatím nikoli objednaných) výrobků, jejich cenu, a to jak bez DPH, tak i s touto daní. Elektronické obchody obvykle implementují různé systémy slev. Díky nim je možné zadávat do objednávkových formulářů kódy, které výslednou sumu o určitou částku sníží. Velmi oblíbené jsou slevy vkládané například do některých časopisů. Kupón ale také můžeme získat po realizaci objednávky, po nákupu něčeho jiného v sesterském obchodě nebo v rámci nějaké reklamní akce i mimo prostředí elektronického obchodu.

Specialitou elektronických obchodů, kterou ale můžeme pozorovat především u těch zahraničních, je schopnost vyhledávat řetězení produktů. To znamená, že pokud jako zákazník projevíte zájem například o kávu, automaticky vám obchod nabídne její komplement - cukr, a poukáže na skutečnost, že zákazníci, kteří chtěli v minulosti kávu, jevili zájem i o něj. Smyslem podobných funkcí pochopitelně je, aby zákazník nakoupil najednou pokud možno co nejvíce věcí.

Platit, prosím

Následuje fáze placení. Je pravidlem, že zákazník elektronického obchodu u něj musí být registrován. Registrační formulář vždy požaduje zadání základních informací o objednavateli, jako je jméno, adresa, fakturační adresa, způsob platby, telefon a podobně. Výsledkem registrace je obvykle jméno a heslo, které zadáváme do příslušných kolonek v aplikaci elektronického obchodu. Ta si nás po přihlášení připomene a tak nezbytné údaje, jako např. kam dodat objednané zboží, již není třeba znova s každou objednávkou opět vyplňovat. Nicméně existují také obchody, kde registrace neexistuje nebo existuje, ale není pro zákazníka povinná. Je zvláštní, že s tímto se můžeme častěji setkat u firem, které provozují elektronický obchod jen jako doplňkovou činnost ke svým klasickým aktivitám.

Po přihlášení a potvrzení obsahu objednávkového koše nastává u všech obchodů ze strany zákazníků nejoblíbenější fáze, tedy placení. U elektronických obchodů si obvykle můžeme vybrat z několika různých systémů. Asi nejklasičtější je dobírka, tedy systém, kdy za zboží zaplatíme v okamžiku jeho převzetí od dopravce. Existují ale i jiné možnosti, jako například přímá platba (provozuje Expandia banka) nebo platba prostřednictvím platební karty. To je v našich podmínkách zatím nepříliš oblíbená, ale postupně se rozšiřující možnost, například za oceánem jde o nejběžnější způsob placení. Proces potvrzování (a případně zaplacení) objednávky by měl být v každém elektronickém obchodě vždy řešen tak, aby bylo možné několikrát zkontrolovat všechny důležité údaje (například objem objednávky), a to dříve, než budou do obchodu odeslány. Jedině tak lze totiž zaručit, že mezi obchodem a zákazníkem nedojde například k nepříjemnému nedorozumění. Některé obchody také umožňují stornovat již provedenou objednávku do několika minut nebo hodin od jejího odeslání bez jakýchkoliv sankcí v případě, že zákazník udělá jejím odesláním chybu, na kterou pak ale okamžitě přijde. Existují i další potvrzovací funkce, především u dražšího a objemnějšího zboží jako například potvrzovací telefonáty. Vždy byste ale po odeslání objednávky měli od svého elektronického obchodu dostat potvrzující e-mailovou zprávu.

Odejdete, nezapomenu

Poctivý on-line obchod na své zákazníky nezapomíná ani poté, co již realizovali a potvrdili objednávku. Obchod většinou může fungovat i jako aplikace pro monitorování jednotlivých objednávek. Zákazník, poté, co se do obchodu znovu přihlásí, má možnost zjistit, v jaké fázi jeho objednávka právě je. Tedy zda již byla potvrzena prodejcem, zda se právě vyřizuje, na něco nebo na někoho čeká, nebo již byla expedována. Opět u průmyslového zboží je obvyklé, že se dopravuje prostřednictvím soukromých spedičních firem. Ty obvykle nabízejí možnost monitorování zásilky prostřednictvím internetu. Elektronický obchod může zákazníkovi zpřístupnit poté, co mu objednaný předmět odešle, kód jeho balíku, a tak možnost zákazníka sledovat svou objednávku pokračují i poté, co byla předána do rukou pošťákových.

Mnoho elektronických obchodů dále umožňuje zákazníkovi/registrovanému uživateli kdykoliv zobrazit seznam všech objednávek, které v daném obchodě realizoval, a umožňuje mu je také dále využívat i poté, co již byly vybaveny a úspěšně zaplaceny. Typickým postupem je, že čím více si zákazník objednal, tím mu budou nabídnuty lepší slevy, výhodnější podmínky a podobně. Mezi nástroji, které mohou webové obchody svým zákazníkům nabídnout, nechybí možnost přednostního vyřízení objednávky, doprava zboží zdarma až domů, lepší zákaznická podpora, slevy pro věrné a stálé zákazníky, stejně jako slevy na vyšší objem zboží a podobně.

Jak je to možné?

Elektronický obchod se od kamenného liší tím, že má obvykle nižší provozní náklady. Nemusí platit nájem ve středu města, může si dovolit méně prodavačů a dalších zaměstnanců. Nepotřebuje velké skladovací prostory, protože své zboží obvykle přeposílá zákazníkům přímo od distributora nebo jen s krátkou zastávkou v meziskladu. Díky tomu je celý jeho provoz lacinější a díky tomu si může dovolit i nižší ceny. Většina služeb, které obchody poskytují, je dostatečně rychlá a flexibilní, aby uspokojila i poměrně náročného zákazníka, nicméně jejich sortiment je stále omezen. Elektronicky si koncový zákazník obvykle objednává spotřební zboží, věci nepodléhající rychlé zkáze, elektroniku a elektrotechniku, ale také nářadí, součástky všeho druhu, potřeby pro domácnost, hobby a mnoho dalších věcí. Práce s elektronickými obchody je jednoduchá, ale také poměrně bezpečná a zvládnout by ji měl i nepříliš odborně vybavený uživatel. To podstatné se ale nachází až za jakýmkoliv programem a jeho funkcemi: spokojeni s elektronickým obchodem totiž můžeme být pouze tehdy, budeme-li spokojeni se službami firmy, která ho provozuje. A tak je potřeba všechny elektronické obchody, ať už ty stávající nebo ty, které se teprve u nás objeví, hodnotit. Důležitá je vždy solidnost, přístup k zákazníkovi a služby, které mu obchod může poskytnout - důležitější než například platforma či technické řešení, využívané obchodem.

Nakupovat on-line je normální

Množství zboží lze pomocí elektronických obchodů koupit rychleji, efektivněji a levněji, než jak bychom je pořídili v kamenných obchodech nebo klasických zásilkových službách. Ty ostatně také často své webové obchody již otevírají. Nebojte se elektronickou komerci používat - obvykle na ní lze pouze vydělat.

Typy elektronických obchodů

Existuje několik druhů elektronických obchodů. První z nich jsou takové, které existují výhradně ve virtuální podobě, jedná se tedy o čistě elektronickou komerci. Další jsou pak brány víceméně jako doplňující funkce ke stávajícím kamenným obchodům nebo k zasilatelství. Elektronický obchod a jeho aplikace je pro takové podnikatele vlastně jen dalším možným kanálem komunikace se zákazníkem, který jej z nějakého důvodu nemůže nebo nechce navštívit osobně. Existují pochopitelně takové elektronické obchody, které fungují v první řadě jako virtuální, ale pro lepší servis a osobní komunikaci se zákazníky si otevřely jedno nebo několik center, v nichž si lze objednané zboží osobně převzít, uplatnit reklamaci a podobně. Stejný systém ostatně uplatňují také klasické zásilkové obchody, které se k němu dopracovaly po mnoha letech a desetiletích na trhu (na rozdíl od internetových, které stále ještě představují velmi mladou záležitost).

Velký nebo malý?

Univerzální, či specialista?

Existují obchody, přesněji celé řetězce elektronických obchodů, které prodávají takřka vše: od špendlíku pro parní lokomotivu (pochopitelně s výjimkou těchto dvou limit). Obvykle již nejsou organizovány jako jeden obchod s velkou škálou nabízeného zboží, ale jako množství "menších" obchodů, které fakticky spadají pod jednoho majitele a správce. Klasickou ukázkou takového řetězce jsou obchody ze sítě Internet Mall, podívejte se například na http://www.bilezbozi.cz. Naproti tomu existují i víceméně jednoúčelové obchody s určitým typem zboží (a méně sofistikovanými objednávkovými aplikacemi), jako je třeba http://www.adk.cz s kalendáři či http://www.dexon.cz se značkovými reproduktory. Nedá se říci, že by jeden obchod byl lepší než druhý. U velkých prodejců má zákazník obvykle větší jistotu solidního přístupu, malý úzce specializovaný obchod je potom mnohem lepší volbou pro vyšší odbornou úroveň a také proto, že může častěji nabídnout osobnější přístup, jiné komunikační kanály a podobně. Výběr je zkrátka na vás.

Poznáte solidního prodejce?

Univerzální návod neexistuje, ale můžeme vám nabídnout několik tipů. Především by elektronický obchod měl obsahovat kompletní identifikační údaje prodejce, jeho plnou adresu a název, IČO/DIČ. Dále musí obsahovat stručné a jasné podmínky prodeje, respektive všeobecné obchodní podmínky. Prodejce musí poskytovat informace o vrácení zboží, o postupu při jeho reklamaci, procedury pro případ, že budete potřebovat například servisní asistenci. Musí informovat o dodacích lhůtách, způsobu dodání, potvrzovat zákazníkovi jeho jednotlivé kroky, uvádět telefonní číslo (pokud budete chtít osobní, přesněji hlasový kontakt). Ačkoliv to není nezbytně nutné, měl by být prodejce zapojen do některé z asociací elektronických obchodů. Je-li jejím členem, velmi to usnadňuje řešení mnoha případných problémů a své zákazníky by o tom měl informovat. V Česku je patrně nejznámější organizací sdružující elektronické obchody Asociace pro elektronickou komerci. Nejste-li si jisti svým prodejcem, podívejte se na její stránky, které najdete na http://www.apek.cz.

Co potřebuji technicky vědět o elektronickém obchodě?

 Je to internetová aplikace, pro koncového zákazníka webová aplikace.

 Tato aplikace slouží jako komunikační rozhraní, které používá firma provozující obchod ke kontaktu se zákazníkem. Obsahuje obvykle katalog zboží, virtuální "nákupní košík" a pokladnu, kde se potvrzují objednávky.

 Většinou se musíte zaregistrovat a pak se přihlasit jménem a heslem. Není to ale nutné vždy.

 Abych mohl elektronický obchod používat, potřebuji počítač, webový prohlížeč a internet.

 Obecná zásada bezpečnosti: objednávat si cokoliv po internetu je věc, kterou bychom měli dělat jen u takového počítače, jemuž důvěřujeme. Například bychom měli mít elementární jistotu, že naše činnost není počítačem nebo nějakou komponentou v něm zaznamenávána. To se týká hlavně zadávání uživatelských jmen, hesel, čísel účtů apod.

 Spojení mezi námi a elektronickým obchodem by mělo být šifrováno (nicméně není tomu tak vždy).

§§§§§


Zařiďte si elektronický obchod

Martin Groh

C05P0065

Mnoho lidí se zajímá o to, jak efektivně a především co nejekonomičtěji zřídit internetový obchod. Možných cest je několik, bohužel obchodník mnohdy nemá dostatek informací, aby se mohl správně rozhodnout. V tomto článku bych vám rád představil všechny možnosti, jejich klady a zápory a nabídl alespoň teoretický vzorec ke správnému výsledku - k výběru nejvhodnějšího řešení.

V současné době má zákazník se zájmem o zřízení svého vlastního elektronického obchodu široké možnosti vlastní realizace řešení. Na našem trhu je několik společností, které se profesionálně zabývají tvorbou elektronických obchodů šitých na míru potřebám zákazníka. Protipólem zakázkového řešení jsou tzv. systémy pro elektronické obchodování, které nabízí za zlomek ceny stejnou nebo mnohdy i vyšší funkcionalitu a vyšší komfort obsluhy celého systému. U nás je možné vybírat z velkého množství takových systémů, ovšem rozdíly v jejich schopnostech jsou značné. A do třetice jakýmsi "mezistupněm" může být řešení internetového obchodu vlastními silami. Pojďme se tedy společně podívat na všechny tyto možnosti.

Outsourcing či vlastní řešení?

Z logiky věci bychom mohli řešení rozdělit do dvou hlavních skupin:

Vlastní řešení

Obchodník si vlastními silami napíše aplikaci pro internetový obchod.

Outsourcing

 Napsání eShopu na klíč od profesionální společnosti.

 Využití již hotového řešení jádra a dotvoření individuálních požadavků.

 Využití hotového řešení, které poskytuje kompletní univerzální služby.

Představme si tři firmy: A, B a C. Firma A je malá B2C obchodní společnost s kamenným obchůdkem ve větším městě. Firma B je středně velký podnik, který má několik obchodů ve větších městech, jeden centrální sklad a klientelu jak u koncových uživatelů, tak u malých a středních firem. Firma C je velká velkoobchodní společnost s mnohamiliardovými obraty, tisícovkou zaměstnanců a pobočkami po celé republice včetně skladů, působící jak na našem trhu, tak v zahraničí.

Společnost typu A:

malá B2C společnost

Společnost typu A zpravidla nedosahuje velkých obratů a její požadavky na internetový obchod nebudou nijak zásadní. Obchod musí splnit pouze základní požadavky, a to dobrou funkčnost, profesionální design a funkce plynoucí z prodeje koncovým zákazníkům.

Dá se předpokládat, že tato společnost nebude disponovat vlastním vývojovým týmem a pokud ano, tak v důsledku pravidla o kovářově bosé kobyle jej nebude schopna dlouhodoběji vytěžovat vlastní zakázkou. Pro tuto firmu je tedy outsourcing jedinou logickou možností.

Společnost typu B:

středně velký podnik

Společnost typu B má již vyšší obrat a vzhledem k velikosti se dá předpokládat, že bude disponovat vlastním webmasterem, případně i programátorem. Na elektronický obchod ale budou kladeny vyšší nároky. Tento obchod bude muset komunikovat jak s koncovými zákazníky, tak s firemní klientelou, bude muset velmi dobře spolupracovat s ekonomickým systémem a skladovým hospodářstvím a v neposlední řadě musí nabízet takové marketingové a prodejní funkce, aby byl schopen uspět v široké škále konkurentů.

Tato společnost vlastní řešení jistě financovat bude, ale vývoj bude dlouhý (analýza potřeb, vývoj, testovací provoz), bude vykazovat značné chyby, způsobené nedostatečnými zkušenostmi vývojového oddělení, nákladný bude i následný provoz internetového obchodu (server, připojení k internetu). Outsourcing naopak bude pro tuto společnost znamenat kvalitní řešení od odborníků za podstatně kratší dobu. Hlavním argumentem je i fakt, že cena tohoto řešení může být podstatně nižší (viz níže). Dá se s úspěchem předpokládat, že drtivá většina takových firem využije externí řešení.

Společnost typu C:

velká společnost

Společnost typu C bude vyžadovat "high-end" řešení s vědomím podstatně vyšších investic. Internetový obchod bude obsahovat mnohdy desírky tisíc položek a bude muset nabízet velmi specifické služby podle druhu sortimentu a zákazníků (jazykové mutace, platby do zahraničí, věrnostní funkce). Aplikace internetového obchodu bude velmi rozsáhlá a bude muset splňovat vysoké technické a obchodní nároky. Z toho vyplývá, že tvůrcem obchodu musí být vývojový tým se zkušenostmi v oboru a zcela jistě nepůjde o "one man show".

Tato společnost si bude muset položit zásadní otázku: vytvoříme vlastní expertní tým, který bude důkladně znát vnitrofiremní procesy a který bude řešit veškeré záležitosti internetového obchodu na plný úvazek? Tato cesta je ze všech nejdražší, ale znamená i nejkvalitnější výsledek. Je to však komplexně nejefektivnější?

Na tuto otázku lze odpovědět pouze po důkladné analýze potřeb této společnosti. Faktem ale je, že na trhu existují řešení, které dovedou uspokojit i extrémně náročné zákazníky, a to nejen z hlediska vytvoření obchodu, ale po stránce jeho následného servisu. Na základě zkušeností z praxe navíc můžeme říci, že je jen velmi málo tak náročných zákazníků, kteří by nebyli schopni tolerovat mírné neduhy outsourcingového řešení, vyplývající z nedokonalé znalosti vnitřních potřeb společnosti.

Tedy jaká je odpověď na otázku, zda outsourcing nebo vlastní řešení? Zhodnotíme-li veškeré argumenty, lze říci, že pro většinu firem je outsourcing velmi vhodným řešením, a to jak po technické (kvalitativní) stránce, tak po stránce ekonomické.

E-shop na zakázku nebo hotové řešení?

Stále však ještě není rozhodnuto a na řadu přichází druhá otázka: e-shop na klíč nebo hotové řešení? Rozhodování u této otázky bude velmi podobné jako u předchozí - důležitá je velikost firmy a její nároky na rozsah řešení. Základní úvahou při tomto rozhodování by mělo být, jak by měl obchod vypadat, jakou by měl splňovat funkcionalitu a v neposlední řadě také to, kolik si můžeme dovolit vynaložit finančních prostředků. Poslední bod je totiž poměrně důležitý, protože ceny jednotlivých řešení se značně liší - pohybují se takřka od nuly přes desítky tisíc až po statisíce korun.

Zakázkové řešení elektronického obchodu

Pokud budoucí obchodník bude zvažovat, že potřebuje pro vytvoření vlastního elektronického obchodu zakázkové řešení, musí počítat s několika týdny až měsíci implementace. Přitom samotnému programování předchází důkladná analýza funkčnosti a celého procesu prodeje zboží zákazníkovi (od jeho první návštěvy v obchodě, přes zobrazování katalogu, vkládání položek zboží do virtuálního košíku po potvrzení objednávky). Analýza procesu je velmi složitou a hlavně nezbytnou součástí návrhu systému. Proto se na analýze z větší části podílí i dodavatel systému, který upřesňuje požadavky zákazníka, aby byla jeho představa systému maximálně uspokojena. Následná implementace další funkčnosti do zakázkových řešení je zpravidla velmi složitá a tím i velice nákladná. Dále musí mít obchodník představu o grafické podobě svého obchodu, protože i ta se týká samotné implementace. Jedná se především o způsob zobrazení nabídky zboží, sekce obchodu a další elementy, rozvržení vstupních formulářů, jejich vzájemné propojení apod. Dále nesmíme zapomenout na to, že zakázková řešení je nutné dlouhodobě testovat předtím, než je možné produkt nasadit do ostrého provozu, protože systém od počátku procházel bouřlivým vývojem a je zde tedy vyšší pravděpodobnost, že obsahuje chyby.

Pro provoz zakázkového řešení je pak zpravidla nutné mít ještě i vlastní infrastrukturu, na které celý systém běží. To znamená zejména kvalitní aplikační a databázový server a poté samozřejmě rychlou konektivitu k internetu. Dodavatel zakázkového řešení je většinou schopen všechny nutné prostředky obstarat, popř. zajistit webhosting nebo serverhosting u renomovaných firem s 24hodinovým dohledovým centrem. Zakázkové řešení elektronického obchodu by tedy mohlo být vhodné pro velké společnosti, které vyžadují specifické chování celého systému nebo neobvyklou funkcionalitu obchodu, jako je napojení na vnitřní informační systém nebo na informační systém dodavatele zboží se vzájemnou on-line replikací dat apod. Zakázkové řešení kompletně splní jakékoliv požadavky obchodníka, ovšem jeho implementace je složitá a časově i finančně velmi náročná. Druhým velkým neduhem těchto řešení je tzv. morální zastarávání. Vývoj aplikací pro e-komerci jde poměrně rychle kupředu. Umožňuje to fakt, že systém je od počátku koncipován jako modulární univerzální řešení. Zakázková řešení na to zpravidla nejsou schopna reagovat jakákoli nová funkce či vlastnost, se kterou se nepočítalo na začátku, vyžaduje zásah do jádra. Jinak řečeno každá nová funkce je opět náročná a tím pádem nákladná na čas i peníze.

Hotové řešení elektronického obchodu

Naproti tomu již hotová řešení, která vychází z dlouholeté praxe provozu a neustálého vývoje a zdokonalování, umí zajistit drtivou většinu potřeb a nároků obchodníků.

Tato řešení mají zásadní konkurenční výhodu: systém musí uspokojit širokou škálu zákazníků napříč všemi druhy sortimentu, tím pádem musí nabídnout velmi rozsáhlou funkčnost. Umí-li navíc poskytovatel tohoto řešení nabídnout i zakázkové úpravy systému podle specifických požadavků zákazníka, stává se z tohoto systému dokonalý nástroj pro profesionální e-byznys.

Proto dá většina budoucích obchodníků (a v praxi opravdu dává) přednost této možnosti, tedy využije některý z existujících systémů elektronického obchodování. Tyto systémy může obchodník ihned po instalaci používat, aniž by musel cokoliv dělat. Stačí nainstalovat tzv. klientskou aplikaci, kterou obchodník provozuje na svém počítači a s jejíž pomocí spravuje svoji prodejnu. Pomocí této aplikace si v klidu připraví katalog zboží a nastaví vzhled i parametry své prodejny - bez nutnosti být připojený k internetu. To je velká výhoda zejména pro uživatele, kteří používají pomalé připojení či vytáčené spojení, kde se platí za čas. Jakmile má obchodník prodejnu v aplikaci nastavenou podle svých představ, stačí data přenést na server, kde se změny ihned projeví a zákazníci mohou ihned nakupovat. Ovšem ne všechny systémy nabízí software pro správu obchodu z klientského počítače, některé vyžadují správu katalogu pouze on-line prostřednictvím prohlížeče a jiné systémy naopak podporují oba režimy.

Velká výhoda systémů pro elektronické obchodování spočívá v tom, že obchodník má všechny potřebné nástroje obchodu ihned k dispozici, a to v poměrně vysoké kvalitě. Jmenujme například již výše zmiňovanou klientskou aplikaci, propojení obchodu s ekonomickými systémy, správu obchodu z několika míst současně, možnost platby pomocí elektronických plateb (MUZO, eBanka, GSM banking apod.), statistiky návštěvnosti a prodeje sortimentu, bohaté možnosti nastavení balného a poštovného (sestavování balíků podle hmotnosti a počtu kusů zboží, více typů dopravy a tarifů pro dealery apod.), podpora slevových kupónů, anket a diskuzí k výrobkům a v neposlední řadě také jazykové mutace obchodu, které jsou v dnešní době absolutní nezbytností každého elektronického obchodu.

Kvalitní řešení tohoto typu nabízí i nepřetržitou technickou podporu ze strany dodavatelů, možnost provozu na vlastním hardwaru nebo vlastní doméně. Proto jsou tyto systémy pro elektronické obchodování mezi obchodníky velmi oblíbené. Za zlomek ceny zakázkového řešení totiž obchodník dostane zpravidla naprosto vyhovující systém, který může ihned nasadit, protože je již odladěný výrobcem, jenž má s provozem těchto obchodů dlouholeté zkušenosti.

Závěrem

Pro většinu obchodníků stačí takové řešení pro výstavbu internetových prodejen, jaké nabízejí výrobci. Náročnější a velmi náročné zákazníky zcela uspokojí systémy, které umožňují větší či menší úpravy na zakázku. Systémy na zakázku ale není dobré zcela zatracovat. Zcela bez pochyb můžeme říci, že tato cesta je velmi neekonomická, ale jsou zákazníci, kteří vyžadují taková specifika, že cena není rozhodující. Jak jsem napsal na předchozích stránkách - řešení, kdy společnost má vlastní expertní tým, který o celý systém e-komerce pečuje, je z hlediska kvality to nejlepší. Dovolit si jej však může jen velmi málo firem.

A jak bude znít rada na závěr? Pří výběru dodavatele internetového obchodu by se obchodník měl dívat především na počet a kvalitu referencí a zaměřit se na takové systémy, které umožňují snadnou rozšiřitelnost a změny funkcionality.

Za zcela základní pravidlo však považuji, aby systém umožňoval snadnou úpravu designu nebo přímo nasazení zcela unikátního profesionálního vzhledu. Bohužel stále existují systémy, které toho schopné nejsou.

Martin Groh řídí oddělení e-komerce ve společnosti ZONER software. Po studiích začal pracovat na obchodních a marketingových pozicích, k e-komerci se dostal již dříve. Příležitostně přednáší na středních a vysokých školách o elektronické komerci. Pokud máte dotazy a připomínky ke článku či se chcete případně dozvědět o této problematice více, můžete se na něho obrátit na adrese groh@zoner.cz.

Porovnejte e-shop na zakázku s hotovým řešením

Internetový obchod na zakázku

+ Předchází-li implementaci důkladná analýza potřeb, je ve výsledku internetová prodejna velmi kvalitní.

+ Ovládání a správa prodejny zcela vyhovuje vašim představám a požadavkům.

+ Zpravidla lepší přístup poskytovatele řešení k zákazníkovi.

- Řešení je časově náročnější.

- Cena projektu je vždy podstatně vyšší.

- Bez důkladné analýzy v podstatě zanikají veškeré výhody tohoto řešení.

- Toto řešení velmi rychle zastarává. Vývoj internetových aplikací jde poměrně rychle kupředu a obchody stále nabízejí nové a nové funkce. Obchod na klíč je zpravidla jednorázová záležitost a vývoj nových funkcí je velmi nákladný.

- Při nespokojenosti je přechod na jiné řešení vzhledem k již vynaloženým investicím obtížnější.

- Jakákoli změna (ekonomický systém, nové druhy plateb) je vždy náročná.

Hotový internetový obchod

+ Cenová dostupnost, velmi kvalitní řešení se dá pořídit již za cenu kolem 1 000 Kč za měsíc.

+ Nulové nebo velmi nízké počáteční investice.

+ Neustálý vývoj v ceně služby. Obchodník tak má k dispozici stále moderní řešení.

+ Žádné další náklady na správu (server, aplikace).

+ Velké množství funkcí. Služba musí umět uspokojit specifické požadavky velkého počtu zákazníků, proto musí nabídnout širokou škálu funkcí.

+ Zpravidla velmi snadné ovládání obchodu.

+ Umožňuje-li služba zásahy do programového kódu na zakázku (funkce na klíč), jde o řešení "na celý život", tedy o internetový obchod, na němž zákazník může vyrůst od malého obchodníka až po velký profesionální e-shop.

+ Snadná změna ekonomického systému. Aplikace vždy podporují více účetních softwarů.

+ Velmi malá časová náročnost. Profesionální obchod může být připraven k ostrému provozu již za několik týdnů, bez úprav je obchod k dispozici okamžitě.

+ Nutné programové doplňky zcela zdarma (nové druhy plateb, nové ekonomické systémy).

+ Zpravidla nízká cena doplňkových programových úprav na zakázku.

- Zpravidla nutnost dodělání unikátního profesionálního designu obchodu (investice cca 20 až 30 000 Kč).

- Více služeb na trhu a tedy složitější výběr té správné.

- V některých případech určitá omezení, jako například množství položek zboží v katalogu a podobně.

§§§§§


Počasí na internetu

Pavel Hrbáček

C04P0503

Potřebujete vědět jak bude a propásli jste předpověď v televizi? Nebo snad cestujete do míst, o jejichž počasí noviny, ani žádná z českých televizí neinformují? Potom zkuste některou z adres z tohoto článku, internet vám pomůže zjistit aktuální předpověď.

Jestliže hledáte domácí předpověď počasí, máte řadu možností, kam se obrátit. Počasí v České republice nabízí všechny hlavní informační portály jako Seznam, Atlas, Quick nebo iDNES (přímý odkaz pocasi.idnes.cz nebo www.pocasi.cz). Řada z nich využívá předpovědí získaných z Meteopressu. Ten své vlastní zpracování nabízí na adrese www.meteopress.cz. Stránky sice nejsou vytvořeny na takové grafické úrovni jako u portálů, ale zato nabízí mnohem více informací. Vedle největších českých měst zde najdete i desítky těch menších, na výběr je též mnoho rekreačních oblastí a horských středisek. Stránky nabízí několik různých indexů, které informují o stupni zátěže pro lidský organismus apod.

Pravděpodobně nejlepší stránky pro získání přehledu o počasí v zahraničí naleznete na adrese www.weather.com. V nabídce jsou téměř všechny země světa, ne o každé z nich jsou však k dispozici stejně vyčerpávající informace. Vzhledem k faktu, že se jedná o stránky americké, asi nikoho neudiví, že nejlépe jsou zpracovány právě Spojené státy. Česká republika se svým pokrytím pohybuje někde v průměru. Na první pohled je poněkud zvláštní výběr míst, pro které jsou předpovědi k dispozici, ale to je zřejmě dáno umístěním měřících stanic. Pro informace o počasí v Čechách a na Moravě se ale vyplatí věnovat pozornost raději dříve zmíněným stránkám. Weather.com má pro českého uživatele svoji hodnotu především při cestování do zahraničí. Pro zvolený region či město je k dispozici předpověď až na 10 dní dopředu, dále satelitní snímky nebo index UV záření. Svoji hodnotu mají i statistiky (tlačítko Averages and Records), ze kterých můžete zjistit dlouhodobé minimální a maximálních teploty, resp. velikost srážek. Uživatelé, kterým nestačí zpracování v podobě WWW stránek, si mohou do svého PC s některým z operačních systémů od Microsoftu nainstalovat i aplikaci do lišty. Ta potom zobrazuje (a automaticky aktualizuje) předpověď pro vybrané místo. I Weather.com má však své slabiny. Největší z nich je, že u některých zemí jsou předpovědi zveřejňovány jen pro několik měst. Pokud cestuje například do Chorvatska, raději se podívejte na stránku Chorvatského turistického centra www.croatia.hr/misc/vrijeme.aspx. Zde najdete informace o počasí až ve 22 městěch a také základní přehled o teplotě moře.

A jak jsou na tom další země, které patří mezi nejoblíbenější cíle českých návštěvníků? Pokud vám nestačí informace získané z Weather.com, podrobná předpověď pro Německo je na stránce www.wetteronline.de. Zaměření tohoto serveru je ovšem obecnější, a tak zde najdete aktuální údaje ke všem evropským státům. Místa lze vybírat jak ze seznamu setříděném podle zemí, tak z abecedního seznamu všech měst. Jednotlivé státy mají samozřejmě vlastní meteorologické ústavy a stránky s předpovědí počasí. Jejich přehled s možností vyhledávání najdete například na adrese www.westwind.ch. Při cestování za lyžováním do Francie najdete přehled počasí u Meteo France (www.meteofrance.com). Nejlepším zdrojem informací v konkrétním středisku jsou ovšem jeho vlastní stránky, které všechny lyžařské areály mají. Jejich adresa většinou vychází z názvu střediska, například www.les3vallees.com.

Při cestování je praktické mít akutální předpověď stále po ruce. To platí dvojnásob, pokud cestujete do míst s velmi proměnlivým nebo těžko předpověditelným počasím. Jestliže jste uživatelem PDA nebo chytrého telefonu, můžete zkusit aplikaci WorldMate (www.MobiMate.com) ve verzi Professional Edition. Ta nabízí řadu praktických informací pro cestovatele a jednou z jejích nejzajímavějších funkcí je právě aktuální předpověď počasí. Informace získává z již zmiňovaného serveru Weather.com. Program však automaticky aktualizuje pouze předpovědi pro hlavní města. Seznam dalších míst v dané zemi, pro které jsou údaje dostupné, získáte na adrese serveru (ve vyhledávání stačí zadat anglický název státu). Předpověď je k dispozici na 7 dnů s údaji o nejnižší a nejvyšší teplotě. Program je nabízen ve verzi pro PalmOS, PocketPC, Symbian a nejnověji i jako aplikace pro J2ME.

A jakým způsobem je možné udržet předpověď stále aktuální? Data lze aktualizovat pomocí stolního počítače, na němž běží speciální program, který si údaje sám stáhne z intenetu. Další možností je synchronizace on-line. Druhá varianta samozřejmě také vyžaduje nějaký způsob připojení k internetu. Při cestování v tuzemsku je zřejmě nejlepší využít kombinaci mobilního telefonu a GPRS. Bohužel vzhledem k cenám za roaming GPRS v zahraničí nelze tento způsob doporučit při cestách mimo republiku. Zájemcům o aktuální informace tak více méně zbývají jen dvě možnosti - zakoupit si místní předplacenou kartu nebo používat Wi-Fi připojení. To samozřejmě vyžaduje, aby váš přístroj dokázal tímto způsobem komunikovat. Ve většině zemí světa je navíc tato technologie stále minimálně rozšířená. Před cestou se proto podívejte například na stránku www.jiwire.com, kde najdete vyhledávač wi-fi hot spotů, a to včetně těch zdarma. Pro hledání v rámci České republiky je ovšem lepší použít jiný přehled, např. na adrese wifi.lupa.cz/katalog.

§§§§§


Plechoví miláčci on-line I

Vojtěch Bednář a Čestmír Žák

C05P0012;C05P0020

Máte automobil? Pokud ano, pak patříte k některé ze dvou skupin majitelů. Majitelé nových bouráků, ale i starších ojetin je vlastní především proto, aby jezdily. Pak jsou ale i takoví, pro které je jejich plechový miláček daleko více než pouhé přibližovadlo. Tyto lidi najdete často na internetu a mohou vám pomoci.

Motor zašlé škodovky náhle změnil tón a z přívětivého bublání se stal nepříjemný chrapot. Následovala menší exploze a vozidlo se odebralo do říše snů. Nešťastný majitel otevřel kapotu, aby uvnitř zaznamenal cosi, co se v nejlepším případě dalo nazvat chaosem. Čmoud vystupující z jedné části byl neklamným znamením, že kola osudu se odvrátila směrem od jeho záměru dojet dnes do práce a rozvodová kola motoru se pootočila asynchronně, což je u spalovacího motoru rovno vykonanému rozsudku smrti.

Nešťastný agregát stál několik dnů před domem a zdálo se, že není člověka, který by mu byl schopen pomoci. Pan majitel se sice vyzbrojil potřebnou literaturou, avšak ta byla vzhledem k povaze poruchy naprosto nedostatečná. Život mu nakonec zachránilo několik známých z klubu majitelů podobné rachotiny. Klubu, který se narozdíl od běžných spolků podobného typu schází virtuálně - prostřednictvím internetu.

To byl poněkud tesklivý příběh, naštěstí nakonec s dobrým koncem. Uvedli jsme jej zde, aby ukázal, že internet nemusí být jen zdrojem informací, ale také místem, na němž se slovy bývalé federální kriminální ústředny "schází a baví mládež", tedy lidé s podobnými zájmy, v tomto konkrétním případě o auta.

Svůj původ mají více či méně virtuální kluby fanoušků různých značek nebo dokonce typů vozidel ve dvou faktorech. Prvním z nich je skutečnost, že sehnat informace o funkci některých vzácnějších vozidel je někdy problém (a v minulosti to byl problém ještě mnohem větší). To, co platí o náhradních dílech, tedy o něčem, co při troše snahy přece jen jde odněkud vyšátrat a za peníze zakoupit, pak rozhodně neplatí o znalostech. Ty jsou totiž nenahraditelné a pro jakoukoliv opravu důležitější, než náhradní díly. S každým vozidlem lze navštívit servis a problém vyřešit tam. Nicméně finance, které se na takovou opravu vynaloží, jsou často mírně řečeno přemrštěné.

Druhým faktorem je, že mnoho lidí se svému vozidlu nevěnuje pouze tehdy, když se pokazí, ale i během běžného provozu. Přibývá fanoušků tuningu - sportovního ladění strojů. Tito lidé jsou schopni do svých plechových kamarádů investovat více peněz a hlavně času než jiní jedinci do běžně se vyskytujících záležitostí: práce, partnerů, osobní hygieny a tak dále. Lidé, které baví opravovat a vylepšovat stroje identického původu, značky, typu pak rádi tvoří komunity. V nich si již léta navzájem vyměňují zkušenosti, prodávají náhradní díly. A také a především pořádají srazy. To jsou akce, kdy se na jednom místě podobně "postižených" osob sejde několik až několik set. Celé hodiny jsou schopni si ukazovat své miláčky, dělit se o zkušenosti a stejně tak pořádat různé soutěže, jízdy zručnosti, na čas, do kopce.

Některé z podobných akcí jsou tak říkajíc "oficiální". Mohou mít své pořadatele, sponzory, mediální podporu a šmrnc. Mnoho jiných je ovšem ryze soukromým setkáním známých nebo v dnešní době virtuálních známých s podobným koníčkem. Pokud vám něco podobného připadá tak trochu jako anachronismus, pak vězte, že pro mnoho lidí - více, než byste čekali - se o žádný anachronismus ani žádnou hloupost se určitě nejedná.

Internetové kluby

Internet umožňuje co se zájmů týče cosi, co bylo dlouho nemožné, nebo velmi málo komfortní. Totiž vytvářet komunity lidí, kteří se fyzicky nemusí znát, kteří jsou prostorově odděleni. Pomocí webové prezentace a konferencí lze vytvořit vskutku fungující "zájmový spolek", který může přežít docela dlouhou dobu a který se po nějaké době může díky srazům a setkáním změnit na skutečný spolek živých lidí se stejným zájmem. Webové stránky takového spolku jsou pak rychle společně s archivem zkušeností důležitým zdrojem informací a potřebných dat jak pro členy, tak i pro nováčky a v případě vozidel v neposlední řadě i pro ty, kteří se ke koupi předmětného kousku teprve pomalu odhodlávají.

Jsem soukromník, zn.: Baví mě to

Kromě klubů existují také jedinci, kteří svým plechovým miláčkům vytvořili jejich webové prezentace. Je to takřka povinností u mnoha vozidel, které se účastní závodů a veřejných akcí a jedná se tak trošku o projev exhibicionismu jejich majitelů. Na takových stránkách se lze nicméně často rovněž dozvědět mnoho zajímavých informací a také zkušeností, byť jen jednotlivých majitelů. Ze stránek mohou vznikat webringy, což jsou vlastně jakési systémy propojující prezentace s podobným záměrem a podobnou náplní (a obvykle podobné velikosti). Často také vznikají kluby vlastně spojením různých stránek o témže autě. Liší se však většinou konkrétním směrováním a především mírou obecnosti. Obzvláště markantní to je pokud porovnáme kroužky vytvořené přáteli jednoho konkrétního typu, jedné značky, či dokonce jednoho konkrétního ročníku (ano, i takoví existují).

Značka? Barva? Typ?

Je s podivem, kolik různých parametrů může ovlivňovat spojení různých majitelů různých vozítek dohromady - ukažme si to na příkladu. Tak například stránky www.renaultclub.cz jsou věnovány prakticky všem majitelům vozidel této oblíbené francouzské značky. Renaultů je u nás spousta, jsou to dobrá a spolehlivá auta, existuje jich několik různých řad a v rámci nich bylo a je vyráběno nepřeberné množství nejrůznějších typových modifikací těchto vozidel. Naproti tomu takový mercedes-centrum.cz/klub je věnován pouze jedinému, navíc u nás ještě nepříliš rozšířenému modelu Mercedesu. Nicméně pokud se na stránky podíváte, tak si nemůžete nevšimnout, že se jedná o model dosti ojedinělý a svým způsobem velice zajímavý. Podobně je na tom třeba klub majitelů Citroenu BX bx.velkej.cz (prostorného a pohodlného, avšak poněkud kazivého auta z Francie).

Šperky na silnicích

Někteří autoři webů jdou se shlukováním do ještě větších detailů. Existují menší spolky majitelů nejen jednotlivých značek a typů, ale také třeba ročníkových modelů, nebo dokonce konkrétních typů vozidel. Tato specializace má své výhody pro vlastní členy (všichni mají v podstatě stejné auto), ale má i své nedostatky. Její exkluzivita totiž velmi často vyřazuje lidi, kteří se od požadovaného typu a konkrétního provedení liší prakticky pouze v detailech a přestože by se rádi přidali, jaksi nemohou. A to bývá na škodu.

Své on-line komunity mají nová auta i taková, která v dnešní době již patří do sbírky ojetin. Faktem ovšem je, že daleko čilejší ruch najdeme právě v klubech ojetých vozidel. Důvod je jednoduchý. Jsou to auta, která čas od času potřebují odborný zásah, dále se častěji stávají terčem tuningových úprav a jejich majitelé si k nim, pokud skutečně nejde o sběratelské perly, dovolí více, než by si dovolili ke zbrusu novému autíčku. To ovšem neznamená, že hodnota ojetin je obecně nižší než nových vozidel. Některé šperky silnic, které jsou dvacet let staré, mohou stát srovnatelné peníze, jako nejnovější bouráky. To je ovšem otázka mnoha různých parametrů, které se ve skutečnosti jen velmi stěží poměřují dohromady.

Speciality a příslušenství

Když hovoříme o klubech majitelů vozidel, pak by bylo hříchem se nezmínit i o takových aktivitách, které jsou jakoby mimo a které procházejí zájmy různých majitelů různých značek. To se týká především obecnějších úrovní a obecnějších činností. Mezi ty nejpopulárnější patří již zde jednou zmíněný tuning. To je vlastně vylepšování vozidel jak po stránce výkonu (to hlavně) a motoriky, tak i exteriéru a interiéru. Stroj, který běžně vídáme na našich silnicích, je fanda schopen předělat tak, že necvičené oko jen s největšími obtížemi zjistí, jaké značky vlastně dotyčná plechovka je, natož pak co přesně se skrývá pod její kapotou a co od tohoto stroje můžete čekat v případě, že se na vás někde na okresní cestě zezadu pověsí. Pokud vás tuning zajímá, podívejte se nejdříve například na adresu www.tuning klub.cz, kde najdete nejen mnoho zajímavých informací, ale především fotografií zajímavých předělávek. Stejně tak zde najdete mnoho textů o činnostech a technikách souvisejících s autotuningem. Díky internetu se tak můžete dozvědět informace, které by jinak byly dostupné pouze v nemnoha odborných časopisech či v případě, že znáte někoho, kdo tuning sám provádí a kdo má kontakty na odborníky, na majitele potřebného vybavení a hlavně potřebného umu.

Kromě obecnějšího tuningu existují ještě konkrétnější zájmy, pohybující se často na hranici mezi motorovými vozidly a jinými odvětvími lidské činnosti. Například internetový magazín www.autohifi.cz vás zavede (z laického pohledu) do světa autorádií všech možných typů, provedení a vybavení. Můžete si přečíst mnoho různých recenzí, zahlasovat si v anketě, navštívit konferenci a vůbec se dozvědět mnohé o něčem, co většina řidičů považuje za jednu konkrétní, sice důležitou, ale na druhé straně zase ne tak světabornou záležitost, aby si zasloužila vlastní internetový, natož pak tištěný časopis (ovšem existuje i ten). V další části článku se tuningu věnujeme podrobněji.

Zde ovšem náš výčet specialit ani zdaleka nekončí. Pokud se podíváte, na českém internetu najdete mnoho podobných stránek, které bychom mohli nazvat "vychytávkami". Ještě dříve, než si několik konkrétních klubů představíme, se ale podívejme ještě na jeden zajímavý server.

Jmenuje se www.autorecenze.cz a je určen především lidem, kteří plánují koupi ojetiny, a obsahuje jejich recenze. Jsou to názory a zkušenosti všech motoristů a řidičů, kteří jsou ochotni na tento server přispět. Podobné recenze sice můžete najít například na www.aaaauto.cz/cz/recenze.php, avšak v tomto případě se jedná o stránky, které píší profesionálové a hlavně které patří prodejci vozidel. Na Autorecenzích můžete však nejen číst, ale i sami recenzovat, dokonce poznatky o nových vozidlech či i o těch, které se již v databázi nacházejí, jsou zde více než vítány. Stránky jsou přitom svižné, jednoduché k použití a v rámci možností (praktičnosti) i přijatelně hezké.

Jak mi může elektronický klub pomoci?

Pokud jste fanoušky svého vozidla, pak nemusíte tento sloupek číst. Pokud jste si však čerstvě koupili nový stroj nebo (spíše) ojetinku, pak věnujte svou pozornost následujícím řádkům.

Typický fanouškovský klub je vlastně serverem, který představuje několik základních skupin informací. První je většinou představení dotyčného typu vozidla a serveru. V případě, že je server obecnější, najdete zde více informací k různým typům aut, ale těchto informací je zpravidla méně než u jednotlivých klubů věnovaných konkrétnímu typu daného výrobce. U některých aut je obtížné sehnat přesnější technickou specifikaci (týká se to hlavně zahraničních strojů). Na stránkách klubů tuto specifikaci obvykle najdeme. Přesné technické parametry, systém odvozování výrobních čísel (VIN), seznamy modelových ročníků a další data jsou důležitá proto, abychom se v daném stroji byli rámcově schopni orientovat a abychom jej po technické stránce alespoň elementárně poznali. Takové údaje jsou vám ale k něčemu pouze v případě, že jim rozumíte.

Další částí je jakási kniha zkušeností s vozidlem. Typické chování, typické poruchy, typická spotřeba a "zvláštnosti" například některých sérií, jako je vyšší náchylnost k určitému typu závad, jsou přesně tím, co v oficiální dokumentaci nenajdeme ani v případě, že bychom ji sehnali hladce a zcela bez problémů. Právě sem je dobré se podívat ještě dříve, než si nový (ojetý) stroj vůbec pořídíte. Následující a nejpodstatnější součástí serveru bývá to, co je na něm živé. Tedy diskuze a chaty. Kromě nich existují ještě e-mailové konference, které se samotnými serveru mohou a nemusí být přímo provázány. Pokud je budete hledat, začněte například na serveru Pandora, konkrétně na adrese pandora.idnes. cz/category/auto_moto. Diskuze je místem, kde se obvykle můžete zeptat stávajících fanoušků a majitelů na jejich zkušenosti s konkrétními problémy. Další částí bývají fotogalerie vozidel, a to jak načančaných krasavců, tak i strojů, které jsou v denním provozu. V případě, že jsou u nich uvedeny roky výroby a technické stavy, máte možnost si udělat obrázek o tom, jak vaše vysněné auto vypadá poté, co je deset let v provozu a v případě, kdy se o něj majitel (ne)stará.

Na serverech najdeme i sekce obsahující informace o srazech majitelů, a to těch, které proběhly, tak i těch, ke kterým se teprve schyluje. S trochou snahy je z nich možné vydolovat i to, jak se na takový sraz přijet podívat a pokochat své oko pohledem na miláčky svých majitelů. Některé servery obsahují seznamy svých "členů" - tedy lidí vlastnících stejné vozidlo, kteří se k činnosti serveru a klubu nějakým způsobem aktivně hlásí. Zajímavé je v některých případech zjistit, co jsou zač - a ze stránek to jsme schopni víceméně nepřesně poznat. Další části bývají kombinací praktických rad, technických postupů, a to jak běžných, tak i málo se vyskytujících, odkazy na spřátelené stránky a další věci. I ony stojí za návštěvu, avšak pouze v případě, že se o problematiku zajímáte opravdu do hloubky nebo plánujete, že se o ni zajímat začnete.

Toto byl obecný popis typického "klubu", doprovázený obrázky jednoho konkrétního webu majitelů jednoho konkrétního auta (k němuž se jeden z autorů hrdě hlásí). Podobné weby se ovšem vyskytují v nejrůznějších modifikacích v závislosti na tom, jak je jejich konkrétní autoři vypracovali. Dá se říct, že přesný a jednoznačný "návod", jak to udělat, neexistuje, a tak každý tvůrce webu do jisté míry, byť se zjevně někde inspiruje, vytváří svůj vlastní, stěží opakovatelný originál. To, co platí v případě českých "klubů", funguje i u zahraničních. Snad s tím, že mnoho zahraničních serverů je internacionálních a podílejí se na nich různí lidé z různých států, často od sebe desítky tisíc kilometrů vzdálených.

Domácí a zahraniční kluby

 skoda.panda.cz Podívejme se na stránky, jejichž URL najdete výše. Jedná se o časopis, tedy nikoliv klasický "klub" určený škodovkářům. V jeho archivu najdete mnoho postupů určených pro práci s novými, ale také starými a stále populárními vozidly tuzemské značky. Server je dobrý v tom, že na něm objevíte postupy realizované amatéry, avšak s tím, že mnoho z nich je napsáno a redakčně na velmi dobré úrovni zpracováno. Jsou tak čtivé a především jsou poměrně dobře opakovatelné. Časopis je rozdělen do sekcí podle předmětných součástí - agregátů tvořících škodovku, a i když toto rozdělení jednotlivé články v některých případech "kazí", celkově je server parádní ukázkou toho, jak může vypadat obsáhlý a velmi dobře zpracovaný informační zdroj.

 www.rapidity.cz Zajímavý server věnovaný jedinému typu vozidla, přesněji řečeno původně jen jedinému vozidlu, a sice škodovce v provedení kupé, známé pod oficiálním označením Škoda Rapid. Přestože informační "výživnost" těchto stránek zdaleka nedosahuje úrovně těch, které jsme uvedli jako první, i ony se mohou stát pro majitele/zájemce o Rapida dostatečně dobrým, byť pouze výchozím místem.

Zahraniční stroje

 www.renault19.wz.cz Typická ukázka, proto jsme ji vybrali pro typický popis. Klub majitelů stejného typu stroje obsahující všechny podstatné základní sekce. Najdeme zde dostatek technických informací, v auditoriích je možné si přečíst zajímavé technické i netechnické diskuze a pokud sami položíme dotaz, je pravděpodobné, že se brzy dočkáme kvalifikované odpovědi. I další části jsou typické: seznam a mapka členů, informace o tuningu a cenách, kontakty, bazar dílů, seznamy odkazů, fotogalerie (a to jak samotných členů, tak i ze srazů konkrétního typu vozidla (Renault 19) od nás i ze zahraničí). Krátce řečeno, pěkný server zpravovaný příkladným způsobem a velmi dobře udržovaný. Na nedostatek informací nebo na neaktuálnost si v jeho případě nelze stěžovat.

 bx.velkej.cz Podobný klub věnovaný jinému francouzskému vozidlu. Najdeme zde obdobné informace, ovšem v jiném designu a v jiném uspořádání. To ovšem nijak nevadí ovládání serveru a procházení jeho dostupných informačních zdrojů. Stránky jsou přehledné, zajímavý je pro majitele dotyčného auta především katalog jednotlivých náhradních dílů. Nechybí seznam členů klubu, v nichž lze (na rozdíl od R19) velmi elegantně vyhledávat dokonce podle jednotlivých parametrů auta. Stránky jsou opět po všech stránkách velmi elegantně zpracované a je radost s nimi pracovat. Opět se jedná o zajímavý informační zdroj, byť v jiném kabátě a o jiném vozidle než v předchozím případě. Stojí každopádně za shlédnutí i pro fanoušky jiných značek.

 mercedes-centrum.cz/klub Stránky věnované netypickému typu Mercedesu typu G. Server s jednoduchým a svižným designem obsahuje základní informace a fórum, celek se však podobně jako v případě první uvedené Škodovky tváří spíše jako časopis než jako klasický klub. Zajímavá je historická část, popisující vývoj tohoto vozidla, je možné se přihlásit jako "čtenář". Kromě odkazů nechybí ani galerie obrázků, klubové novinky a inzerce.

 e30-2.wz.cz Bavor je Bavor. ještě o něco jednodušší design a o něco slabší obsah nabízí stránky fanoušků i u nás populárního německého výrobce osobních automobilů, hodnocených převážně jako silné, těžké a sportovní. Stránky jsou věnované několika jednotlivým typům. Najdeme zde technické údaje a klub majitelů, celkově ale působí dojmem, že se jedná o server ryze určený současným majitelům těchto vozidel. Data jsou strohá a není jich mnoho, ostatně strohostí jsou pověstní i samotní Němci. Vzhled stránek je, jak jsme uvedli, jednoduchý a rychlý, což není na úkor jejich použitelnosti, všechny základní funkce jsou snadno dostupné, ale žádné "vyšší" funkce žel bohu přítomny nejsou. Možná to ale ani zas tolik nevadí.

 www.opelklub.cz Klub přátel značky Opel je pro změnu skutečně pouze klubem. Smyslem stránek je daleko spíše fungovat jako komunita lidí, než abychom na nich našli přehršel technických dat. Zajímavé jsou odkazy na plánovač cest (v režii Škoda Auto, což je ostuda) a předpověď počasí. Přestože má web poměrně povedenou grafiku, informační hodnotu z něj vytěží ti, kdo jsou členy klubu. Přesto jej lze oplistům k návštěvě doporučit. Nechybí obligátní bazar, avšak celý klub vypadá, že je konstituován mnohem "profesionálněji" než mnoho jiných srovnatelných počinů (chtějí členské poplatky).

 trabant.jinak.cz Pokud máte rádi dvoutaktní motory zabalené do slušivé pryskyřicové karoserie nepodléhající módním vlivům, pak jste právě zde na správné adrese. Ano, svůj klub mohou mít (a mají) i trabantisté. Obsah stránek je standardní a přestože grafika vypadá amatérštěji, je poznat, že autorovi designu tohoto webu vůbec nechybí nadšení. Najdete zde mnoho zajímavých informací o historii i současnosti populárního bakeliťáku, odkazy a kontakty na klub, fotogalerii včetně "odstrašujících případů", a mnoho dalších, neméně zajímavých sekcí. Trabi klub je nepochybně zajímavou webovou destinací i pro ty, kteří o trabantu neuvažují, ale chtějí se jen ze zvědavosti na něj podívat.

Vy vrazi!

 pirati.ic.cz Nelze si odpustit ještě jednu zajímavost, a to seznam pirátů silnic. Už jste někomu udělali "myšičku"? Už jste do někoho málem nabourali nebo už se vám stalo, že jste se nemohli vejít do křižovatky a skončili takřka v protijedoucím autě? Pak se možná nacházíte na českém seznamu pirátů silnic. Pokud vše předchozí naopak někdo udělal vám, pak vězte, že můžete na seznam pirátů silnic sami přispět. Sice vám to nijak nepomůže, ale zato si můžete vylít zlost.

Klubů je...

Kluby, které jsme si zde představili, jsou jenom částí z početné komunity podobně zaměřených serverů, jež můžeme na českém a především celosvětovém internetu najít. Jestliže zde právě vaše oblíbené vozidlo nebylo, neztrácejte naději a hledejte, je takřka jisté, že někde najdete. Tak například majitelé kdysi slavných limuzín Tatra 613 si na své přijdou na adrese www. mujweb.cz/www/klub613. Jsme přesvědčeni, že zkrátka nezůstane nikdo.


Plechoví miláčci on-line II

Tuning automobilů

V minulém čísle jsme si představili několik internetových on-line autobazarů, na něž dnes navážeme dalším tématem, týkajícím se čtyřkolých plechových miláčků. Představte si rachot silných motorů, zápach benzínu a spálených pneumatik, nablýskané karoserie, to vše navíc ve společnosti krásných žen. Takový je svět automobilového tuningu, jemuž se nyní budeme věnovat. Nejprve bychom si mohli přesněji vymezit význam pojmu tuning - tuto definici hledejte na stránce http://www.tuningy.cz. Kromě elementárního úvodu do problematiky (rubriky "Jak začít tunit" a "Co je to tuning") zde naleznete galerii obrázků, wallpapery na pracovní plochu či reportáže ze srazů tuningových nadšenců.

Pokud by vám vysvětlení tuningových základů v podání předchozího serveru nestačilo, můžete se zkusit podívat na stránky projektu http://www.auto-tuning.cz, jenž vznikl na podzim roku 1999 pod taktovkou jedné skupiny mladých nadšenců. Jejich snažení dlouhodobě směřovalo k většímu rozšíření informací ohledně sportovních úprav automobilů. Jedná se o velmi pěkně zpracovaný web s množstvím zajímavých informací i fotografií.

Stránka s přiléhavou doménou http://www.zihadla.cz nabídne informace o sedmdesáti velmi povedených "žihadlech". U každého z popisovaných aut se můžete kromě technických parametrů pokochat i několika obrázky. Za zmínku stojí ještě eroticky laděná galerie společných fotografií luxusních automobilů a pohledných dívek.

Server http://www.autotuning.cz (vůbec první profesionální český internetový tuningový portál) vznikl někdy ve druhé polovině roku 1999. Zabývá se zprostředkováním kompletních informací z tuningové scény, a to materiály slovními i obrazovými. Naleznete tu též poutavě napsané reportáže z velkých zahraničních tuningových akcí.

Server http://www.autodoplnky.cz se zaměřuje na svůj e-shop, ve kterém se nachází obrovské množství různých doplňků vhodných pro tuning (namátkou např. tuningové plasty, koncovky výfuku, oleje, svíčky apod.). Pokud ale nic z toho koupit nepotřebujete, můžete se tu alespoň podívat na sbírku kuriozit, vybrat si některý ze šetřičů obrazovky či tapetu na plochu.

Cílem internetového projektu s prestižní doménou http://www.tuning.cz je vytvořit hodnotný zdroj údajů o výrobcích, dovozcích, prodejcích, servisech, časopisech, klubech a dalších zdrojích informací z oblasti tuningu. Tuning.cz chce dále zformovat otevřenou virtuální komunitu lidí s podobnými zájmy a usnadnit jim vzájemnou komunikaci. Do tohoto společenství by měli patřit jak profesionálové a zainteresované firmy z oblasti tuningu, tak i široká skupina zákazníků a fandů.

Slyšeli jste již někdy o virtuálním tuningu? Na první pohled se vám stránka http://www.virtual-tuning.net bude zdát podobná jako ostatní; nacházejí se na ní kvanta obrázků nevšedně upravených automobilů. Až při podrobnějším prozkoumání odhalíte skutečnost, že takové vozítko na silnici bohužel nikdy nepotkáte, neboť jde pouze o fantazii autora - vzhledově dokonalé auto bylo stvořeno v grafickém editoru (např. ve Photoshopu).

Web http://skoda.panda.cz přináší zajímavé poznatky nejen pro fandy aut značky Škoda. Setkáte se tu jak s příspěvky orientovanými všeobecně (např. s články popisujícími funkci a význam různých částí auta), tak i s poměrně úzce zacílenými tipy pro majitele konkrétních vozů. Upozorním ještě na fotogalerii, jež vám může posloužit jako zdroj inspirace k vlastnímu tuningu.

Pro milovníky diskusí na motoristická témata tu máme projekt http://www.tuning-forum.org. Diskusní fórum, na kterém to skutečně žije - pokud potřebujete sehnat nějakou informaci anebo se hodláte o své cenné vědomosti podělit, nasměrujte svůj internetový prohlížeč právě sem.

Průměrná stránka http://www.speedcars.org by vás mohla možná zaujmout vcelku rozsáhlým archivem fotografií z tuningových srazů a podobných akcí. Pokud vás tuning zaujal, neměli byste minout ani zdejší databázi odkazů.

Pravidelně aktualizovaný nadšenecký web http://www.tuningxcars.com poskytuje standardní služby - při jeho návštěvě budete zahlcení přílivem fotografií, přidáte se k debatě ve zdejším fóru nebo na vaší další pouti internetem navštívíte některý ze zde uvedených odkazů (ty jsou tu seřazeny v pořadí podle kvality).

Za odkazem http://www.czechtuning.net se skrývá projekt zachycující českou tuningovou scénu. Uvidíte fotografie ze srazů, desítky popsaných a nafocených "nadupaných" aut a sbírku 125 odkazů na weby související s tuningem. Nejsledovanější motoristický server http://www.auto.cz, jenž je v provozu již od 1. září 1997, zastřešuje hned několik motoristických internetových projektů. Máte tu šanci nalézt prakticky vše, co by vás v této oblasti mohlo zajímat: přehledy denních zpráv, testy, tuning, diskusní fórum, reportáže z autosalonů, zpravodajství z Formule 1 a mnoho dalších zajímavostí.

Automobilový portál http://www.auto4u.cz je především katalogem stránek o autech. Jednotlivé odkazy se kromě přehledného rozřazení do několika kategorií (v sekci tuning se toho času nachází 83 odkazů) vyznačují také stručným popiskem vystihujícím obsah každého uvedeného webu. Jako doplňkové služby jsou zde provozovány např. sbírky vtipů, fotokuriozit či stylových plakátů na pracovní plochu do Windows. Nadšenecký projekt http://rapid.jinak.cz se věnuje legendárnímu českému sportovnímu vozu - Škodě Rapid. Pokud toužíte po obrázcích a informacích ohledně "tuněných" rapidů, je to správná volba. Rád bych upozornil na záložku "Odkazy", v níž se nachází několik desítek přehledně seřazených linků na podobně orientované weby.

Pokud hledáte zahraniční fanouškovskou nebo tuningovou stránku konkrétního typu vozu, zadejte do vašeho internetového vyhledávače (Google, Yahoo, Altavista) dotaz ve formátu "XYZ + ABC", kde XYZ nahradíte označením automobilu a za ABC vložíte vhodné heslo - např. "tuning" nebo "fan site".

Máte-li nějaký nápad, které zajímavé oblasti bychom se v našem internetovém cestování mohli věnovat příště, zašlete mi jej formou e-mailu na adresu cestmir_zak@idg.cz.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák

C05P0019

Po delší odmlce se nám dostal do ruky nový telefon od Panasonicu, zajímavý nejen tím, že je vyroben v České republice, ale také přítomností OS Symbian. Neméně zajímavý je i Philips 755 s dotykovým displejem. A Samsung SGH-E300?

Ten přináší spoustu skvělých funkcí v rozumném balení a za zajímavou cenu.

Panasonic X700

Při prvním setkání s nejnovějším véčkem od Panasonicu se mnohým vybaví starší model GD-87. Rozměrově a hmotnostně totiž mají oba telefony k sobě velmi blízko a při prvním setkání se tak liší pouze uspořádáním a tvarem prvků na vrchním krytu. X700 nabízí výrazně větší displej s rozlišením 64 x 96 obr. bodů a 4 096 barvami a barevnou diodu, fungující jako indikátor nebo svítilna. Po rozevření se objeví ovládací kolébka s tlačítkem pro potvrzování, příjemná a hbitě reagující klávesnice a také hlavní displej. Ten při rozlišení 176 x 208 zobrazí až 65 000 barev a na trhu rozhodně patří mezi nadprůměr.

Vnitřek telefonu je plně podřízen operačnímu systému Symbian Series 60, jehož přítomnost činí z tohoto přístroje další z rozšiřující se řady smartphonů na trhu. Panasonic X700 tak může uživateli nabídnout více než klasické telefony - na druhou stranu však téměř totéž a někdy i méně než rok staré smartphony Siemens SX-1 a Nokia 6600. Hlavními přednostmi telefonu je jeho design, rychlost, podpora paměťových karet miniSD a kromě mnoha dalších funkcí hlavně přítomnost aplikací sady Quickoffice. Pokud bychom měli naopak jmenovat nevýhody, pak mezi nimi vyčnívá především nekvalitní fotoaparát a vůbec slabá podpora multimediálních funkcí, nemožnost pracovat se slovníkem T9 bez diakritiky a poměrně slabá výdrž akumulátoru.

Samsung SGH-E300

Jedno z posledních véček úspěšného korejského výrobce se sice na první pohled od předchozích modelů příliš neliší, tedy až na tmavé zbarvení části předního krytu, při detailním prozkoumání ale na několik změn narazíme. Tou první je přítomnost barevného aktivního vnějšího displeje s rozlišením 96 x 64 obr. bodů. S tímto displejem tedy nejen rychle zjistíte čas a jméno volajícího, ale můžete jej také použít pro autoportréty nebo zobrazení fotografie volajícího. Vnější displej je standardně kvalitní a při rozlišení 128 x 160 obr. bodů zobrazí až 65 000 barev. Struktura ovládání je identická jako u předchůdců tohoto modelu, ale středovým tlačítkem (konečně) je možné potvrzovat volby. Zajímavé je i maticové rozložení ikon hlavního menu.

Funkce telefonu rozhodně nezaznamenaly takové změny jako jeho ovládání či vzhled. Samsung SGH-E300 nabízí velkokapacitní adresář i sklad pro SMS zprávy, podporu českého slovníku T9 i bez diakritiky, fotoaparát s VGA rozlišením a možností nahrávání videa. Naopak chybí e-mailový klient, Java je velmi pomalá, IrDA port je nekompatibilní s většinou zařízení kromě PC a manažerské funkce by si zasloužily lepší zpracování. Nenechte se ale těmito neduhy zmýlit. Samsung SGH-E300 je jeden z nejlepších modelů tohoto výrobce na trhu a pokud vám Samsungy vyhovují, neváhejte a sáhněte po něm.

Philips 755

Philips 755 je na první pohled téměř obyčejný telefon s konzervativním, leč víceméně sympatickým designem. Jeho přední stranu vyplňuje displej s rozlišením 128 x 160 bodů, který při letmém kontaktu nevypadá nijak zvlášť zajímavě. Ale zdání klame - pod obyčejnou skořápkou se ukrývá dotykový displej, s nímž (ještě za pomocí stylusu uchyceného na boku přístroje) lze snadno ovládat většinu funkcí telefonu. To je - vzhledem k tomu, že klávesnice ani joystick nejsou příliš dobře vyřešeny - poměrně důležité a užitečné. Výrobce sice láká potencionální uživatele na možnost do pořízených fotografií malovat, což je zábavné a nevídané, ale podle našeho názoru to pro většinu uživatelů bude jen doplňková funkce.

Funkční výbava Philipsu 755 představuje zhruba průměr střední třídy. Nabízí vícepoložkový adresář s kapacitou omezenou volnou pamětí, veškeré běžné druhy zpráv včetně jednoduchého e-mailového klienta schopného spravovat až dva POP3 účty, synchronizaci s PC přes IrDA port a kabel, rychlé GPRS, úkolovník, kalendář a samozřejmě i vestavěný fotoaparát s max. rozlišením 640 x 480 obr. bodů. Čočka fotoaparátu je ukryta na zadní straně pod chytře řešeným krytem. Slabší stránkou tohoto telefonu je již zmíněné ovládání a špatně spolupracující klávesnice, spolu s rychlostí reakcí. Chvíli také bude trvat, než si zvyknete na odlišně zpracované menu tohoto výrobce.

Motorola E398

Motorola E398 nabízí za velmi slušnou sumu řadu tradičních i netradičních funkcí. Stačí zmínit Bluetooth, MP3 přehrávač, podporu paměťových karet, stereofonní reproduktory a e-mailového klienta. Co víc si přát?

Motorola V180

Máte-li zájem o telefon s barevným displejem, který by kromě základních funkcí neoplýval žádnými vymoženostmi a zároveň by dokázal vydržet dlouho na příjmu, pak je pro vás Motorola V180 ideálním přístrojem.

Motorola V500

Motorola V500 nenabízí sice kromě Bluetoothu a designových odlišností příliš změn v porovnání se starším modelem V300, ale i tak si díky kvalitnímu displeji, integrovanému fotoaparátu a dalším funkcím své uživatele jistě najde.

Philips 355

Poněkud upravený Philips 350 nabízí uživatelům především mnoho funkcí za nízkou cenu. Z jeho výbavy stojí jistě za zmínku e-mailový klient a integrovaný fotoaparát, horší je to již s rychlostí a s kvalitou některých funkcí.

Samsung SGH-E600

Pokud chcete véčko s dvěma barevnými displeji, přičemž ten vnější dokáže zobrazit až 65 000 barev, a s integrovaným fotoaparátem, pak může být tím pravým telefonem pro vás právě nový Samsung SGH-E600.

Samsung SGH-E800

Jeden z mála nevéčkových telefonů od Samsungu překvapí zejména zajímavou koncepcí, kvalit-ním displejem, bleskem u fotoaparátu, inovovaným menu, obrovskou kapacitou paměti a samozřejmě též cenou, která je daní za luxus.

Samsung SGH-X450

Jedno z nejlevnějších véček jihokorejského výrobce je na první pohled velmi sympatické, i když nabízí většinou jen základní a zábavní funkce. Jeho úspěch je zaručen především u uživatelů na funkce méně náročných.

Siemens M65

Skutečným nástupcem outdoorového Siemensu ME45 je až tento model, jenž nabízí všechny funkce nejnovějších Siemensů zabalené v trvanlivém balení, které vydrží hodně drsné zacházení a údajně i ponoření do vody.

Siemens S65

Po Nokii a Sony Ericsson uvedl i německý Siemens na trh svou manažerskou novinku s označením S65. Ta se na rozdíl od konkurence nevěnuje tolik multimediím a sází spíše na pokročilé funkce a jejich bezchybnost.

Sony Ericsson P910i

Inovovaný high-endový model nabízí uživatelům především QWERTY klávesnici, neomezenou kapacitu paměťových karet, kvalitnější displej a samozřejmě inovace v programové výbavě.

§§§§§

$$$$$


Software


PC WORLD CD Centrum I

Eva Boháčová

C05P0002;C05P0003

@Max Tray Player 1.00b

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.atmaxsoft.com/trayplayer.html

Většina uživatelů počítače používá pro přehrávání různých hudebních souborů nejznámější přehrávač Winamp. Za vyzkoušení však stojí i řada jiných, neboť poskytují obdobné funkce a mnohdy mohou také příjemně překvapit svým ovládáním nebo vzhledem. K malým a jednoduchým přehrávačům patří @Max Tray Player, který běží spuštěný v systémové liště a neobtěžuje při práci. Základní funkce, jako je otevírání souborů, přehrávání nebo pauza nabízí přímo z této lišty. Pokud na přehrávač klepnete, otevře se jeho okno, které svým vzhledem nápadně připomíná již zmiňovaný Winamp. Program @Max Tray Player podporuje playlisty a zvukové i videosoubory typu WAVv, MP3, MPEG, WMA, CDA, WMV, ASF, M3U a řadu dalších. Uživatele jistě potěší možnost skinů, ovládání CD mechaniky, používání vstupních plug-inů Winampu 2, podpora ekvalizéru, minimalizace počtu tlačítek v systémové liště a bohaté flexibilní nastavení.

iRadio 1.2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.rozhlas.cz/iradio/portal/

Pokud patří mezi vaše oblíbené rozhlasové stanice Český rozhlas, potom určitě přivítáte aplikaci iRadio. Tento multimediální přehrávač dokáže přehrát všechny běžné audio soubory (např. MP3, RAM, WMA) a internetové streamy. Po instalaci se otevřou tři okna, ve kterých si zvolíte stanici nebo hudební soubory pro přehrávání a téma novinek. iRadio obsahuje již přednastavené adresy vysílání Českého rozhlasu. U stanic máte na výběr několik okruhů, a to celoplošné stanice, regionální vysílání a v sekci pořady projekt Radium. Během poslechu se v přehrávači zobrazí název stanice, aktuální stav, informace o stereonebo monofonním vysílání a datový tok. Ten závisí na kvalitě připojení a lze jej měnit v položce Zvol formát. iRadio podporuje přehrávání playlistů, které si můžete sami vytvořit. V okně pro přehrávání playlistů lze jednoduše pomocí tlačítek přidávat nebo odebírat skladby, ukládat playlisty a opakovaně nebo v náhodném pořadí je přehrávat. Navíc si při poslechu svých oblíbených songů můžete prohlédnout přehled aktuálních zpráv. V samostatném okně jsou uveřejňovány v textové podobě novinky, které jsou dostupné na jednotlivých webech Českého rozhlasu. Zaujala-li vás jakákoliv novinka, po klepnutí na titulek budete automaticky přesměrováni na danou webovou stránku. Samozřejmostí je možnost změny vzhledu, na výběr máte tři barevné skiny (modrý, zelený a oranžový). Majitelé méně výkonných počítačů ocení nižší náročnost na paměť.

Burn4Free 1.0.3.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.burn4free.com

Vypalování dat se stalo nezbytnou součástí práce s počítačem. Pokud jste si právě nyní koupili jakoukoli vypalovací mechaniku a nevíte, který software používat, neváhejte vyzkoušet bezplatnou aplikaci Burn4Free. Pomocí tohoto programu můžete jednoduše vytvářet vlastní hudební kompilace nebo sbírku dat na CD nebo DVD. Burn4Free podporuje vypalování různými rychlostmi, ochranu podtečení bufferu a vypalování audio souborů z různých vstupních formátů, např. WAV, WMA, MP3 nebo OGG, včetně konverze z jiného nastavení na standardních 44,1 kHz/16 bitů. Ovládání programu je intuitivní a lze si k němu stáhnout češtinu. Bez zdlouhavého hledání na internetu klepnete na ikonu pro volbu jazyka a stáhnete si příslušnou jazykovou mutaci. Příprava dat k vypalování probíhá standardním způsobem pomocí přesouvání drag&drop, místní nabídky, která je přiřazena pravému tlačítku myši, nebo díky vestavěnému manažeru. Burn4Free podporuje CD-R/CD-RW/

/DVD-R/DVD+R/DVD-RW/DVD+RW/DVD-RAM mechaniky, rozhraní SCSI-IDE/EIDE-USB 1.0/2.0 a spolupracuje s externími mechanikami na USB.

Musicmatch Jukebox 9.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.musicmatch.com

Ačkoliv by se na první pohled mohlo zdát, že Musicmatch Jukebox ve své kategorii nemá konkurenci, nenechte se zmýlit. Vzhledem k tomu, že program má necelých 20 MB, bude stahování delší. Obzvláště pokud jste připojeni přes modem. Rovněž instalace vyžaduje notnou dávku trpělivosti, neboť musíte vyplňovat registrační formulář a také restartovat počítač, abyste program spustili. Pokud vás tyto počáteční nástrahy neodradí, měla by aplikace úspěšně naběhnout. Okno je rozděleno do několika částí a pokročilí uživatelé by neměli mít s ovládáním potíže, přestože je program v angličtině. V levé části můžete navštívit hudební obchody nebo si pustit rádio. Dále zde naleznete tlačítka pro přehrávání hudebních souborů, kopírování souborů z CD a pro vypalování. V hlavní liště poté můžete měnit vlastnosti a nastavení programu. Musicmatch Jukebox tedy představuje kombinaci několika nástrojů: přehrávač, správce ID3 tagů, CD extractor a MP3 encodér. Dále umožňuje přehledně organizovat skladby, optimalizovat hlasitost, podporuje CDDB a nabízí možnost vytvořit ke skladbám vizuální doprovod ve formě fotografií nebo grafiky. Zvyknete-li si na jeho ovládání, budete s ním více než spokojeni. Zároveň Musicmatch Jukebox umožňuje vyhledávání písniček a souvisejících informací, což určitě nadchne každého milovníka hudby. Podle informací tvůrců nabízí MusicMatch přístup k více než 700 000 skladeb. Pro úpravu zvuku je určen nástroj DFX, pro barevnou vizualizaci nástroj G-Force a WhiteCap.

Kutilem ve Windows

Zajímavé utility pro speciální použití

Eva Boháčová

Obliba DVD neustále roste a s tím roste i počet programů, které jsou určeny pro jejich ovládání. DVD Identifier vám poskytne kompletní informace o zakoupených médiích. Jak napovídá název aplikace CD/DVD Eject, je určena pro otevírání a zavírání mechanik. Pokud hledáte jednoduchý a nenáročný program, určitě jste na správné stopě. Poslední aplikací v rubrice Kutilem ve Windows je čtečka RSS Tracker, která poskytuje důkladný přehled o nově vydaných nebo upravených článcích na internetových kanálech.

DVD Identifier 3.4

Licence: freeware

Domovská stránka: http://dvd.identifier.cdfreaks.com

Tak jako před lety stoupala popularita kompaktních disků, nyní se z ní mohou těšit disky DVD. Jejich uživatelé je využívají častěji i díky klesajícím cenám DVD mechanik a přehrávačů. Součástí DVD disků jsou rovněž informace o záznamu, které si můžeme prostudovat pomocí šikovných utilit. Aplikace DVD Identifier zjišťuje veškeré dostupné informace o výrobci, kapacitě nebo maximální rychlosti vypalování. Na rozdíl od CD nejsou data zjišťována z ATIpu, ale přímo z disku, kam je umísťují samotní výrobci. Program podporuje DVD+R/+RW, DVD-R/-RW a DVD-RAM - na rozdíl od svého předchůdce s názvem DVD Plus Identifier, který dokázal identifikovat jen média DVD+R/RW. Ovládání programu je více než jednoduché. Zvolíte jen, zda se jedná o DVD plus nebo minus a stisknete identifikaci. Ve výpisu si přečtete, pro jakou rychlost je médium určeno nebo jaká je jeho maximální kapacita.

RSS Tracker

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.rsstracker.forcom.cz

Nevíte, který článek číst ráno jako první, a hledáte způsob, jak se jimi prokousat? Stačí si jen pořídit program, který vám zobrazí aktuální náhledy článků. Zastavíte-li kurzor myši nad titulkem a máte nainstalovaný RSS Tracker, zobrazí se podrobnosti. Poté se můžete rozhodnout, zda vůbec budete daný článek číst. Bohužel ne všechny servery poskytují technologii RSS svůj obsah, proto se může stát, že některé stránky nebudou fungovat. Odkazy určené pro tuto technologii jsou označeny RSS nebo XML. V aplikaci RSS Tracker si pomocí tlačítka Import stáhnete seznam serverů podporující tuto technologii. Čtečka RSS, která se navíc může pochlubit přehledným uspořádáním kanálů, obsahuje integrovaný prohlížeč Internet Explorer pro zobrazování odkazů. Součástí aplikace RSS Tracker, jehož prioritou je jednoduchá obsluha, je i seznam fungujících odkazů, který můžete rozšiřovat. Stačí stisknout tlačítko Přidat. RSS Tracker lze tedy použít jako náhradu prohlížeče, navíc s řadou vylepšení.

CD/DVD Eject 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www2.webpark.cz/klauz/

Máte zasunutou skříň pod stolem a jen obtížně se dostanete k CD nebo DVD mechanice? Nevíte, jak si tuto činnost usnadnit? Vyzkoušejte šikovnou utilitu CD/DVD Eject, kterou si můžete stáhnout na stránkách tvůrce v zabaleném souboru spolu s popisem programu. Po spuštění programu možná budete několik okamžiků aplikaci hledat, neboť se skládá jen z malého okna, na kterém je jen jedno tlačítko pro otevření a zavření mechanik, a z ikony CD v systémové liště, kterou si můžete podle vašeho přání změnit. Chcete-li upravovat nastavení utility, naleznete je v místní nabídce, kterou otevřete, klepnete-li pravým tlačítkem myši v hlavním panelu na ikonu programu. CD/DVD Eject slouží k otevírání a zavírání až čtyř CD/DVD-ROM mechanik, kdy ovládání zvolené mechaniky lze přiřadit příslušnému tlačítku myši. Každému tlačítku tak můžete přiřadit jednu z následujících funkcí - bez akce (standardně), pop-up menu, ukončení programu a otevření nebo zavření dané mechaniky.

Zajímavé utility

Programy, které vám ulehčí práci

Ivan Štromer

Snad každý z vás už někdy na počítači musel najít určitý dokument, o němž netušil, zda nebo kde se na vašem disku nachází. Opusťte na chvilku funkci Hledat, která je součástí systému Windows, a vyzkoušejte specializovanou vyhledávací utilitu Copernic Desktop Search. Od této chvíle bude pro vás vyhledávání hračkou, ne-li radostí. Někdy by se vám hodilo, aby se nějaký program spustil v určitý den a určitou hodinu sám nebo se spouštěl cyklicky, třeba každý den, obden atd. Podívejte se na utilitu VisualCron, která je pro tyto účely přímo stvořena. Pro zálohování dat zase použijte utilitu ABC Backup, jež obsahuje snad všechny nástroje potřebné k bezpečnému ukládání důležitých souborů. Jako třešničku na dortu vám dnes nabízím novou verzi známého osvědčeného programu WinOrganizer, který si díky své vysoké kvalitě rozhodně zaslouží pozornost.

Copernic Desktop Search 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.copernic.com

Součástí operačního systému MS Windows je funkce Hledat, která vyhledá určitý soubor nebo adresář, pokud se nachází na discích vašeho počítače. Za pozornost ovšem stojí i alternativní program Copernic Desktop Search kanadské firmy Copernic Technologies Inc. Tato specializovaná vyhledávací utilita umožňuje zadat rozšířené podmínky hledání, nabízí i lepší prohlížecí a třídící možnosti. Dokáže vyhledat nejen běžné soubory, ale i jednotlivé e-mailové zprávy a jejich přílohy nebo internetové stránky, které se automaticky ukládají do složek Oblíbené a Historie. Úžasné je prohlížecí okno, v němž se zobrazuje obsah vybraného souboru v jeho přirozeném formátu. Tak ihned vidíte, zda je soubor právě tím, který hledáte. Příslušnými odkazy můžete vybraný soubor otevřít v jeho domovské aplikaci, přehrát zvukový a videosoubor, otevřít internetovou stránku a e-mailovou zprávu či přílohu, přičemž poštovní zprávu můžete nejen prohlížet, ale přímo z prostředí programu na ni můžete napsat odpověď nebo ji přeposlat dalším příjemcům. Implicitně je Copernic Desktop Search nastaven tak, že indexuje pouze textové dokumenty, zvukové a grafické soubory, soubory videa, e-mailové zprávy MS Outlooku a Outlook Expressu, internetové stránky uložené ve složkách Oblíbené a Historie, kontakty Adresáře Windows a MS Outlooku. V obecných nastaveních programu však můžete zadat další typy souborů a případně určit i složky, které má Copernic Desktop Search do indexace zahrnout. Určit můžete i rozsah indexace: buď se budou indexovat jen vlastnosti souboru (název, datum a čas, velikost apod.), nebo se budou indexovat soubory jako textové. Během procedury indexování program jednotlivé soubory ihned rozděluje do kategorií podle typu: dokumenty, zvuky, obrázky, videa, kontakty, webové stránky a zprávy. Všechny kategorie jsou pak v hlavním okně programu zobrazovány samostatné a tlačítky v nástrojové liště si je můžete zobrazit. Seznam souborů každé kategorie je možné třídit podle libovolného parametru (údaje). Hlavní devizou programu Copernic Desktop Search je rychlost vyhledávání: hledaný soubor nalezne téměř okamžitě. Jak je to možné? Vyhledávací procedura totiž probíhá současně s tím, jak zapisujete název hledaného souboru nebo textový řetězec, který má soubor obsahovat. Ale především - Copernic Desktop Search po zadání vyhledávacích podmínek neprohledává celý disk, jako to provádí utilita Windows, nýbrž pouze prochází svou vlastní databázi, kterou vytvořil a uložil již při svém prvním spuštění (kdy provedl kompletní indexaci všech dokumentů na disku). Tuto databázi neustále aktualizuje: jelikož je trvale spuštěnou aplikací, průběžně zachycuje všechny nové, změněné nebo smazané soubory či přijatou a odeslanou poštu, a vše ihned indexuje. Text, který zapisujete do vyhledávacího políčka, považuje Copernic Desktop Search jak za název souboru, tak za výraz, který může být obsažen v dokumentu. Copernic Desktop Search tedy jako výsledek svého hledání nabídne jednak soubory, které mají hledaný text ve svém názvu, dále pak soubory, které tento výraz obsahují v textu dokumentu. Hledaný výraz pak barevně označí jak v názvech souborů, tak v dokumentech. Rozšířené zadání vyhledávacích podmínek včetně filtrace a podpory operátorů AND, OR a NOT, použití závorek a uvozovek pro zápis víceslovných frází představují další přednosti tohoto programu. Je nenáročný na systémové požadavky, takže nezpomaluje běh počítače. Prostě "vymakaný" program pro náročné a rychlé vyhledávání.

VisualCron 1.3.8

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.neteject.com

Utilita VisualCron byla navržena pro spouštění aplikací nebo určitých příkazů v zadaný čas. Spuštění může být vykonáno jen jednou nebo v určeném intervalu opakovaně. K příkazům můžete samozřejmě přidávat potřebné parametry. Podobných "úkolů" můžete v aplikaci definovat libovolný počet. Z těchto úkolů sestaví VisualCron interní seznam. Tento seznam každou minutu kontroluje a jakmile se zadané časové hodnoty některého úkolu shodují s časem aktuálním, příslušný úkol vykoná. Spuštění každého příkazu zaznamenává do svého LOG souboru, takže o spouštěných aplikacích a příkazech máte k dispozici potřebné statistiky. Každý úkol zapsaný v seznamu můžete podle okamžité potřeby aktivovat nebo deaktivovat. Stejně tak můžete libovolný úkol nezávisle na jeho nastavených parametrech kdykoli spustit sami (na požádání) a můžete jej spustit ve "skrytém" režimu. Zajímavou vlastností seznamu je zachování "jednorázových" úkolů i po jejich "provedení": ze seznamu se neodstraňují, ale zůstávají v něm kvůli možnosti opětovné aktivace nebo pro nastavení nových parametrů. Seznam úkolů lze nejen prohlížet a editovat, ale můžete si ho i vytisknout nebo z něj vytvořit samostatný soubor.

ABC Backup 1.05

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.abcbackup.com

ABC Backup je jednou z mnoha zálohovacích utilit, které automaticky zálohují důležitá data podle stanoveného plánu buď v rámci vašeho počítače, nebo na síťové disky či vzdálené FTP servery. Program ABC Backup může zálohu vytvořit buď jako přesnou kopii (zrcadlo), nebo může vytvořit komprimované archivy. Přitom si uživatel může vybrat metodu pojmenování záložních souborů. Při komprimaci dat používá ABC Backup běžný archivační algoritmus ZIP, který má výhodu kompatibility v různých pracovních prostředích. Pomocí vestavěného plánovače úloh můžete vytvořit frontu automatických záloh nebo spouštět vnější aplikace před či po vykonání zálohovací procedury. Kteroukoli definovanou úlohu můžete spustit "ručně". ABC Backup umožňuje vytvořit neomezený počet plánovaných úloh.

WinOrganizer 2.8

Licence: shareware, 39,95 USD, 30denní trial

Domovská stránka: http://www.tgslabs.com

WinOrganizer se na stránkách časopisů s počítačovou tematikou objevil již vícekrát. Jeho prezentace je oprávněná, neboť se jedná o opravdu kvalitní program, který letos v září dospěl do verze 2.8. WinOrganizer pomůže při plánování vašich povinností, akcí a úkolů, slouží k evidenci adres osob i institucí, knih, CD, DVD, obrázků, uschování čísel účtů a důležitých hesel, pro zaznamenání poznámek, tvůrčích nápadů, k vytváření a uchovávání rozsáhlých textů apod. Jednotlivé záznamy se podle typu seskupují do kategorií, které autoři v tomto programu nazývají dokumenty. Implicitně je WinOrganizer vybaven šesti základními dokumenty: Události, Úkoly, Kontakty, Poznámky, Hesla a Složky. Další dokumenty lze samozřejmě přidávat, nepoužívané lze odstraňovat. Dokumenty jsou obsahem navigačního okna, kde je lze uspořádat do stromové struktury. Dokumenty Události a Úkoly slouží pro zaznamenání vašich akcí, povinností, výročí, narozenin a svátků vašich blízkých apod. Umožňují bohatá nastavení alarmu včetně nastavení priority úkolu a pověření určité osoby tímto úkolem. Oba dokumenty umožňují spouštět vnější aplikace nebo vnější dokumenty (Word, Excel aj.) ve stanovené dny a hodiny. Užitečné je tlačítko "Přehled" v hlavním okně programu, jehož pomocí lze zobrazit souhrnný přehled všech událostí a úkolů připadajících na nejbližší dny. Dokument Kontakty má sloužit jako adresář osob a institucí, kromě těchto údajů umožňuje vložit i fotografie, vytáčet telefonní čísla, napsat zobrazenému kontaktu e-mail či načíst jeho internetovou stránku. Dokument Poznámky dosud fungoval jako jednoduchý zápisník, v poslední verzi programu byl propracován na úroveň slušného textového editoru: umožňuje formátování znaků i odstavců, práci s tabulátory, vložení odrážek a číslování, tabulačních značek, grafiky, data a času, tabulek, obsahuje vodorovné měřítko, umožňuje měnit všechny atributy písma, nabízí kontrolu pravopisu včetně tvorby vlastních slovníků a nabídky synonym, zvládne import a export z/do MS Wordu a Wordpadu, podporuje formát Unicode. Dokument Hesla, jak již jeho název napovídá, slouží k uchovávání citlivých údajů, jakými jsou právě hesla, čísla bankovních účtů, registrační kódy k legalizaci softwaru apod. Aby tyto údaje byly opravdu privátní, tj. aby je nemohl číst nikdo jiný než vy, je možné tyto záznamy opatřit heslem. A co víc, WinOrganizer umožňuje opatřit heslem nejen jednotlivé záznamy, ale i jednotlivé dokumenty, dokonce lze zabezpečit jediným společným heslem i celý datový soubor, tedy všechny dokumenty se svými záznamy. WinOrganizer je zastoupen programovou ikonou v systémové liště, odkud jej lze zobrazit jedním kliknutím. Umístíte-li nad tuto ikonu kurzor myši, zobrazí se po jedné sekundě měsíční kalendář pro aktuální měsíc s vyznačeným dnešním dnem a s možností listovat po měsících v obou směrech. Možnost vytváření hypertextových odkazů, rozšířené hledání, třídění a filtrace záznamů, uživatelské nastavení zobrazovacího fontu a barev podkladu pro různé oddíly programu samostatně, volba ikony pro jednotlivé dokumenty a pro aktuální stav dokumentu, import a export záznamů, tisk údajů s náhledem před tiskem, správa datových souborů, podpora 29 jazyků včetně češtiny (které jsem autorem) - to vše jsou vlastnosti, jež WinOrganizer řadí mezi aplikace vyšší třídy.


PC WORLD CD Centrum II

Nebojte se vyzkoušet

Drobnosti, které stojí za vyzkoušení

Eva Boháčová

Tentokrát jsme pro vás do rubriky Nebojte se vyzkoušet připravili šikovné pomocníky pro volný čas. Díky aplikaci Byt si můžete navrhnout svůj pokoj, jak bude vypadat po nastěhování nebo po přestavbě. Nábytek lze v pokojích libovolně přemísťovat, odebírat nebo doplňovat. Druhý program DreamCom SE usnadní zdlouhavé psaní esemesek na mobilu, automaticky odstraní diakritiku nebo importuje telefonní seznam. Jeho používání je jednoduché a určitě si na něj brzy zvyknete. Pokud se vám daří psát textové zprávy s diakritikou, využijete SMS Translator CZ, který převede text s diakritikou na text bez háčků a čárek.

Byt 1.40

Licence: freeware

Domovská stránka: http://sweb.cz/programbyt/

Plánujete stěhování nebo alespoň změnu vzhledu svého pokoje? Nebo jen přemýšlíte do budoucnosti, jak by měl vypadat váš byt? Poté vás určitě zaujme skvělý pomocník Byt, v kterém své sny můžete začít plnit. Aplikace slouží k vytvoření plánů. Nejprve zadáte půdorys pokoje a posupně vkládáte jednotlivé kusy nabídku, včetně oken a prostoru pro otevírání dveří. V případě, že byste chtěli vložit kulatý nábytek, musíte jej nahradit obdélníky, neboť program neumí vkládat kulaté objekty. U všech samozřejmě můžete zadat přesné rozměry a jejich název. S nábytkem lze libovolně manipulovat, posouvat a otáčet ho o 90 ?. Rozpracované návrhy můžete kdykoliv uložit a později se k nim vrátit. Výsledné plány program připraví pro tisk v jednobarevné podobě, nebo je lze uložit na disk jako obrázek PCX, který lze otevřít ve většině grafických programů. Součástí balíku jsou dvě verze programu, kdy verze BYT_P2 je určena pro Pentium II a vyšší. Ovládání je intuitivní a můžete jej využít i na starších počítačích.

DreamCom SE 1.07

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.dreamcom.cz

Aplikace pro posílání krátkých textových zpráv na mobilní telefony většina uživatelů přivítá, neboť jejich používání je rychlejší než psaní zpráv na mobilu. Mnohdy je také levnější nebo dokonce zdarma. Většina z nich posílá SMS do všech sítí a určité nabízejí některé funkce navíc. DreamCom SE je určený pro odesílání zpráv pomocí WWW brány nebo mobilního telefonu. Uživatelské prostředí je jednoduché a ovládání zvládne opravdu každý. Výhodu je, že můžete psát libovolně dlouhé zprávy a odesílat je hromadně. Dalšími neopomenutelnými vlastnostmi jsou import kontaktů přímo z telefonu, snadná aktualizace programu z internetu, automatické odstranění diakritiky nebo automatické rozdělení jednotlivých zpráv. K dispozici jsou dvě verze. Neregistrovaná je freeware, ale zobrazuje reklamní pruh. Jinak je plně funkční. Cena registrované verze je 150 Kč a obsahuje navíc možnost vytvářet skripty nebo odesílat opakované zprávy.

SMS Translátor CZ 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.volny.cz/amaproexpro/sw/smstranslator/

smstransl.html

Snad každý, kdo píše esemesky na počítači, někdy zapomene na to, že musejí být bez diakritiky. Našli jste na internetu vtip a chcete jej poslat svým známým bez diakritiky? Pak se nabízí jednoduchá pomoc. Program SMS Translátor CZ umožňuje rychlý a efektivní převod textů s českou diakritikou na text bez háčků a čárek. Potřebujete-li tedy rychle převést jakýkoli text, jednoduše jej do programu vložíte a po stisknutí tlačítka Převeď text jej máte bez háčků a čárek. SMS Translátor CZ lze použít i pro převod obsahů e-mailů s českým textem na text univerzálně použitelný. Texty do programu vkládáte pomocí schránky Windows, tedy klávesovými zkratkami Ctrl+C a Ctrl+V.

§§§§§


Francouzština pro začátečníky i pokročilé

Pavel Tůma

C05P0001

V minulém čísle jsem se pokoušel jako začátečník zvládnout alespoň základy španělštiny. V průběhu následujícího měsíce jsem si nově nabyté znalosti několikrát zopakoval, ale pak již přišly ke slovu jiné povinnosti a s nimi i další světový jazyk od EuroTalk Interactive. Podle titulku by se mohlo zdát, že se jedná o jediný, na všechny znalostní stupně zaměřený program. Ve skutečnosti jde však o produkty dva. Jejich název je stejný, jenom podtitul hlásá, že zatímco jeden je určen úplným začátečníkům, ten druhý se zaměřuje na středně pokročilé.

Ale vezměme to pěkně po pořádku a začněme nejprve těmi, kteří stejně jako já neumějí francouzsky víc než několik naučených vět. Podniknete výlet k základům francouzského jazyka, a to především k těm nejpotřebnějším slovíčkům a frázím. Podíváte se na devět samostatných, tematicky zaměřených kategorií, z nich každá se dělí na pět sekcí. Nejprve si vždy slovíčka procvičíte tak, že po kliknutí na obrázek uvidíte jeho český název, francouzský překlad a nebudete ochuzeni ani o výslovnost daného výrazu. Následuje sekce pro výuku výslovnosti pomocí mikrofonu a poté se už můžete vrhnout na lehké nebo, pokud se na to cítíte, obtížnější hry. Ty důkladně prověří nabyté znalosti a na konci každé hry dostanete cenné bodíky. Nasbíráte-li jich 1 800, obdržíte za svoji snahu pochvalu v podobě diplomu. A ještě jsem nezmínil poslední položku, kterou je možnost tisku obrázkového slovníku. Pokud byste rádi věděli, které sekce na vás čekají, jsou to První slova, Jídlo, Barvy, Fráze, Tělo, Čísla, Čas, Nákupy a Státy.

Program pro pokročilé je zpracován podobně, ovšem pokud jej spustí někdo, kdo se s francouzštinou ještě nikdy nesetkal, bude se asi namáhat marně. Pochopit zadání pro něj totiž bude zřejmě nepřekonatelnou překážkou. Na hlavní obrazovce narazíte na úkoly zaměřené na jídlo, zvířata nebo číslice. Samozřejmě se jedná o okruhy slovní zásoby. Lze procvičovat výběr správné odpovědi na otázku, volbu zda je dané tvrzení správné či nikoli, poslech a složení věty z částí a vysvětlování cesty, pokud by někdo snad zabloudil. A nakonec si probereme slovíčka týkající se osob, jejich oblečení, počasí, nesmí chybět dny v týdnu a názvy měsíců. I tentokrát se soutěží o body a závěrečný diplom za absolvování kurzu euroTalk. Kromě těchto úloh si můžete vybrat ze šesti diktátů, které je lze vytisknout i s otázkami k textu. V nahrávacím studiu můžete porovnat svoji výslovnost s rodilým mluvčím a nebo si zasoutěžit v televizním kvízu. Tento kvíz lze absolvovat i ve dvou.

Domnívám se, že se nejedná o špatný způsob výuky cizího jazyka, ale citelně mi o obou produktů chybí jakákoli gramatika. Ono je hezké, když se student naučí slovíčka, ale pak z nich ještě musí složit větu. Nebo vás láká šprtat se pravidla z knih, když to jde i jinou, zábavnější formou?

Naučte se francouzsky

Producent: Terasoft

Žánr: výuka francouzského jazyka

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 599 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

§§§§§


Balíček pro mrňata

Pavel Tůma

V Terasoftu na naše nejmenší nezapomínají. Důkazem může být velká modrá krabice, která obsahuje to nejlepší, co kdy v této společnosti pro malé děti připravili. Jmenuje Edice dětský koutek 1-5, což znamená, že uvnitř najdete pět CD-ROMů, určených dětem od tří do devíti let. A protože je rozhodně o čem psát, podíváme se bez dalších řečí na obsah jednotlivých disků.

Schéma všech pěti dílů je podobné. Každý má svého průvodce, v každém se děti naučí něco nového, vždy si hned formou hry vše vyzkouší a za odměnu si poslechnou některou ze známých pohádek nebo si zazpívají nějakou námi dospělými už téměř zapomenutou písničku. Nesmějí chybět ani omalovánky, které jsou vždy zaměřeny na obsah daného titulu. Ty je možné vybarvovat přímo v programu, nebo si vytisknout jejich obrysy a vymalovat je pěkně postaru, tj. ručně. Začneme pěkně od jedničky: ta nese podtitul Než půjdeme do školy a je zaměřena především na základní seznámení s písmenky, číslicemi, barvami a geometrickými tvary. Pohádky zastupuje klasika jako je Budulínek, Karkulka nebo Růženka. Druhým dílem nás provede myšák Bonifác, který má ze všeho nejraději písničky a pohádky. Naučíme se "profláklé" songy jako Skákal pes nebo Pec nám spadla, mezi pohádkami najdeme Otesánka, Smolíčka nebo Hrnečku, vař! Výuka je zatlačena do pozadí a omezena pouze na orientaci v prostoru. Místo toho zde děti najdou různá (i zvuková) pexesa. Mezi hrami mě obzvlášť zaujala ta s názvem Kámen, nůžky, papír. Co chybí dvojce, dohání díl číslo tři - Čeština pro nejmenší. Tolik zábavy si neužijeme, ale zato se konečně pořádně naučíme celou abecedu. Program je rozdělen do tří sekcí. Předškoláci si ještě budou hrát s písmenky, prvňáci už se při řešení úkolů typu "pojmenuj obrázek" nebo "doplň slabiku" zapotí a o druhácích ani nemluvě. Ti už budou muset rozlišovat mezi "i" a "y" nebo doplňovat správná písmenka do slov, která se jinak píší a jinak vyslovují - píše se konef nebo konev? Pomalu se dostáváme k Alence a jejím věcem kolem nás. Ta nám za vydatné pomoci své rodiny přestaví některé říkanky, zvířátka, části těla nebo názvy prstů. Důležité je také znát základní detaily o ovoci a zelenině. Pohádky zde zastupují ty pro úplně nejmenší, jako Polámal se mraveneček nebo Vařila myšička kašičku. A nakonec se dostáváme k pětce, která bude podle mého názoru pro děti nejpřitažlivější. Pátý díl se jmenuje Martínkova zvířátka a představí dětem zástupce zvířecí říše, rozdělené do skupin na domácí mazlíčky, užitková zvířata, naše i cizokrajné ptáky a konečně cizokrajná zvířata. Tento produkt si oprávněně zaslouží název multimediální, protože děti zvířata uvidí na fotkách, poslechnou si jejich zvukové projevy a textovou i mluvenou formou se dozvědí něco o jejich životě. V přiložených hrách si pak procvičí, co si zapamatovaly.

Možná to bude jen můj názor, ale jedná se o podařený balíček, který díky poměrně velkému věkovému rozpětí dětem nějakou dobu vydrží. A pokud byste snad chtěli jen některé z popisovaných programů, můžete je koupit i samostatně.

Edice dětský koutek 1-5

Producent: Terasoft

Žánr: soubor výukových a zábavných aplikací

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 1 890 Kč (jeden díl 630)

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

§§§§§


Už rozumím anglicky

Pavel Tůma

Nedávno jsme se ve "Stříbrných kotoučích" seznámili s multimediálním výukovým programem od Terasoftu. Nesl název Začínáme s angličtinou M- oje první slova a byl zaměřen na nejmenší žáčky. Dnes se vám představí produkt ze stejné řady, který je jeho následovníkem a jmenuje se Už rozumím anglicky. Biflování slovíček je sice činnost bohulibá a prospěšná, ale pokud pak naučené výrazy neuplatníte v praxi, dlouho vám v hlavě neuvíznou. Jedním ze způsobů, jak je do šedé kůry mozkové dostat, je poslech mluveného slova spojený s vizuálními podněty, a právě o tom tento program je. Nutno podotknout, že pro úplné začátečníky není a předpokládá již jakousi alespoň minimální znalost tohoto rozšířeného jazyka.

Po spuštění programu je možné si vybrat ze dvou režimů: porozumění mluvenému slovu a porozumění psanému textu. Pod oběma variantami se skrývají stejné úlohy, pouze jejich zadávání se liší. V prvním případě budou děti dostávat úkoly pouze ústní formou a text otázky uvidí na monitoru jen když udělají několikrát chybu. V případě druhém jsou pak otázky zadávány písemně, ale v nastavení programu je možné zapnout i zvukový doprovod. Úlohy jsou sice různorodé, ale jelikož se stále jedná o klikání myší, mohly by se děti po čase začít nudit. Pro představu se jedná o následující úkoly: najdi modrou pastelku, ukaž postavičku, která sedí, klikni na zvířátko, o kterém je básnička. Celkem je připraveno osmnáct oblastí, které jsou vždy věnovány určitému tématu. Namátkou jde např. o školní předměty, hračky, rodinu, potraviny nebo sport. Poslední tři volná místa jsou obsazena dvěma pohádkami (jedna je rozdělena na dvě části). Jedná se o Červenou Karkulku a Honzu a kouzelné fazole. Jelikož jde o produkt zaměřený na malé děti, které ještě nemusí umět číst, jsou všechna cvičení zadávána ústně, a to v angličtině, ale samozřejmě i v češtině. Českou verzi namluvil, jak je to u Terasoftu již dobrým zvykem, pan Jiří Lábus. Ovládání je řešeno výhradně pomocí myši, takže klávesnici nebezpečí nehrozí.

Jako správný rodič budete mít možnost nahlédnout do studijních výsledků svého potomka v tabulce, kde je přehledně znázorněno, jaká cvičení již přelouskal a s jakou úspěšností. Jedná se o povedený produkt, který ovšem zaujme jen velmi malé děti. Pro ty starší jsou na trhu jistě lepší a záživnější výukové programy.

Začínáme s angličtinou - Už rozumím anglicky

Producent: Terasoft

Žánr: výuka angličtiny

Jazyk: český a anglický

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 199 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

§§§§§


Kompletní sada utilit pro váš OS

Jan Povolný

C05P0007

Softwarová společnost Petera Nortona, která později přešla pod křídla Symantecu, proslula zejména svou výjimečnou sadou aplikací Norton Utilities. SystemWorks 2005 jsou jejím nástupcem, který obsahuje ještě více užitečných programů pro správu operačního systému.

Pro recenzi jsme měli k dispozici verzi Premier, která zahrnuje jak kompletní sadu od Symantecu, tak několik užitečných utilit (extras) od externích výrobců. Aplikací je velmi mnoho, a proto si některé z nich zaslouží samostatný článek (Norton Antivirus, Norton GoBack a Norton Ghost), ostatním patří následující řádky.

Základním článkem balíku (společně s Antivirem) jsou nepochybně Norton Utilities, zde rozdělené podle svého určení na tři kategorie. Optimalizační část nese na svých bedrech Speed Disk, který se za dobu své existence proměnil ve výkonný a dobře konfigurovatelný program pro defragmentaci dat na pevném disku. Poradí si se všemi nativními souborovými systémy Windows. Uživatelské nastavení se omezuje na určení priority celého procesu optimalizace a na definování polohy některých dat (na konci nebo na začátku disku). Optimalizační proces lze také naplánovat, a to i opakovaně. Do kategorie řešení problémů patří hned několik známých utilit. Disk Doctor se za poslední roky příliš nezměnil, nicméně patří mezi spolehlivé pomocníky pro obnovu zmizelých oddílů a jiných diskových "trablů". Jednotky je možné kontrolovat nezávisle na sobě a lze také nastavit jejich automatické prověření při startu operačního systému. System Doctor vaše Windows neopravuje, nýbrž podrobně monitoruje. Jeho základem je sada senzorů, schopných kontrolovat stav mnoha běžících systémových procesů. Typicky jde o zatížení procesoru a paměti. Win Doctor má na starosti zdraví vašeho PC (potažmo OS). Nejprve provede několik diagnostických testů a nalezené problémy zobrazí v přehledném seznamu i s nabídkou řešení. Na základě podrobné analýzy systémového registru a kontroly obsahu vašeho disku dokáže rozeznat chybějící odkazy nebo knihovny. Jeho funkce je trochu podobná např. programu Ad-aware, není ovšem v principu zaměřená proti nežádoucímu spywaru. UnErase Wizard potom umí obnovit vámi smazané soubory, samozřejmě pokud nebyly přepsány novými daty. Celou sadu utilit doplňuje modul System Information, který po krátké analýze zobrazí velmi podrobné informace o hardwaru i softwaru. Wipe Info pak zastane funkci skartovačky a zvolenou metodou vymaže z pevného disku vybrané složky a soubory.

CleanSweep má v balíku SystemWorks 2005 na starosti správu instalovaného softwaru. Jeho úkolem je monitoring nově instalovaných programů a v případě potřeby jejich dokonalé odstranění. Mezi základní funkce patří odstranění aplikací z vašeho počítače prostým výběrem jejich zástupců v menu Start. Užitečným doplňkem je pak Fast & Safe CleanUp, který bleskově vyhledá nepotřebná data a dokáže tak uvolnit až desítky megabajtů. Kromě klasických aplikací umí CleanSweep odstranit i programy instalované z internetu, webové zásuvné moduly (plug-ins) a komponenty ActiveX. Součástí programu je i velmi povedený software Backup Wizard, který umí zálohovat libovolnou instalovanou aplikaci včetně odkazu na pracovní ploše, systémových knihoven nebo datových adresářů. Toto všechno umístí pěkně pohromadě do zvolené složky.

Norton CleanUp má na starosti čistotu vašeho PC po "internetové stránce". Dokáže odstranit všechny přebytečné soubory, které jste nasbírali při procházení internetu. Poradí si s cookies, historií navštívených stránek nebo s vyrovnávací pamětí cache vašeho prohlížeče. Výše uvedené můžete smazat buď automaticky, nebo lze zvolit manuální režim a nalezené soubory procházet jednotlivě. CleanUp obsahuje i editovatelný seznam důvěryhodných WWW stránek, automaticky vyloučených z jeho prohledávacích rutin.

Mezi doplňkové speciality (extras) balíku patří System Optimizer. Umožní jednoduše nastavit některé vlastnosti Windows, dostupné pouze při editaci systémového registru. Jeho možnosti jsou velmi bohaté a přesahují schopnosti programů jiné provenience. Další specialitou je Process viewer, zobrazující všechny běžící procesy na vašem počítači. U každého z nich můžete nastavit prioritu běhu a také ho libovolně zlikvidovat. K dispozici máte i další doplňky ve formě testu výkonnosti (Performace Test), nástroje pro udržení vytáčeného připojení nejen pomocí utility ping (Connection Keep Alive) a další obdobu systémových informací a testů (CheckIt Diagnostics).

Všechny součásti balíku SystemWorks 2005 jsou přehledně integrovány do řídicího centra, odkud je také jednotlivě nastavujete a spouštíte. Nechybí ani symantecovský LiveUpdate, zajišťující automatickou aktualizaci. Dobrým nápadem je pak menu OneButton Checkup, kde lze spustit předvolené diagnostické sady několika utilit najednou stiskem jediného tlačítka.

SystemWorks 2005 jsou opravdu rozsáhlým souborem aplikací, pokrývajících téměř všechny oblasti správy a údržby operačního systému Windows. Jejich výhodou je vysoká uživatelská přítulnost, jednotnost nastavení i ovládání a integrace do jediného řídícího centra. Dalším plusem je existence druhého záchranného (Recovery) CD, které vám umožní spouštět všechny nástroje zcela nezávisle na operačním systému.

Norton SystemWorks 2005 Premier

K recenzi poskytla firma: Symantec, Bucharova 2, Praha 5

http://www.symantec.cz

Cena: 3 475 Kč (bez DPH)

§§§§§


Ještě lepší antivir od Kaspersky Lab

Marcel Flídr

C05P0010

Již před časem jsme vám přinesli na stránkách našeho časopisu krátkou recenzi nové verze antivirového nástroje Kaspersky Anti-Virus (dále jen KAV) 5.0 ve verzi Personal. Nyní jsme měli možnost podrobit krátkému testování rozšířenou verzi Kaspersky Anti-Virus Personal Pro 5.0 - zatím pouze v anglické jazykové variantě, neboť česká lokalizace nebyla ještě k dispozici.

Zatímco dříve uvedená základní verze aplikace je určena pro "běžné" domácí uživatele, testovaný KAV 5.0 Personal Pro autoři prezentují jako variantu pro segment SOHO a profesionální uživatele. Hlavní rozšíření se týkají zejména pokročilejších funkcí a možností konfigurace. Zachována zůstala jedna z hlavních předností antivirových produktů Kaspersky Lab, kterou je časté vydávání aktualizací databáze definic virů (i několikrát v jednom dni).

Základní komponentou celého antivirového systému je "Real-time protection", neboli rezidentní antivirový štít, trvale chránící počítač před napadením virovou infekcí. Mezi prováděnými činnostmi nechybí okamžitá kontrola souborů, s nimiž pracuje uživatel i operační systém, prověřování výměnných médií (včetně USB zařízení), kontrola souborů v komprimovaných archivech, prověřování souborů MS Office na přítomnost a strukturu maker. Dalšími automatickými činnostmi bránícími průniku virů do PC je kontrola skriptů na webových stránkách a prověřování e-mailové komunikace v kterémkoliv z podporovaných poštovních klientů (např. MS Outlook Express, The Bat! nebo Netscape Messenger).

Úroveň kontroly je konfigurovatelná ve dvou režimech. Základem je jednoduchý výběr jednoho ze tří režimů (maximální ochrana, doporučená úroveň a preference rychlosti). Po instalaci je systém nastaven na doporučenou střední úroveň. Potřebuje-li uživatel podrobnější konfiguraci chování KAV, má k dispozici doplňkové nastavení. I to je však, ve srovnání s jinými produkty, příliš obecné.

Funkci rezidentní ochrany nelze z hlediska kvality odhalování virové nákazy nic vytknout. Po nainstalování KAV se standardním nastavením jsme však subjektivně zaznamenali zpomalení počítače a občasnou nestabilitu některých aplikací (např. prohlížeče webových stránek, multimediálního přehrávače nebo i samotného KAV). Přitom před instalací KAV jsme tyto problémy nezaznamenali a po jeho odstranění zase zmizely. Doufejme, že tento neduh bude autory vyřešen v některém z programových updatů.

Kromě rezidentní ochrany obsahuje KAV pochopitelně i nástroje pro spouštění uživatelsky definovaných a plánovaných testů. Samozřejmou součástí systému je také karanténa pro umístění napadených nebo podezřelých souborů a záložní složka. Do ní lze uložit kopii napadeného souboru před tím, než KAV přistoupí k jeho desinfekci. V případě ztráty dat v důsledku odstranění viru je pak možné tento soubor obnovit.

Kaspersky Anti-Virus Personal Pro 5.0 se po krátkém testování jeví jako vcelku zajímavá aplikace. Mezi její hlavní přednosti rozhodně patří kvalitní nástroje pro detekci virů a dalších škodlivých kódů, podpořené již zmíněným velmi operativním vydáváním nových aktualizací virové databáze. Na druhou stranu poněkud nemilým překvapením jsou konfigurační možnosti. Jsou sice ve srovnání se "standardní" verzí o něco lepší, přesto se však nemohou rovnat konkurenčním antivirovým řešením, určeným pokročilým a profesionálním uživatelům.

Kaspersky Anti-Virus Personal Pro 5.0

K recenzi poskytla firma:

Districom, s. r. o., http://www.districom.cz

Cena: 2 450 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Virtuální svět pro náročné

Patrik Malina

C05P0009

S jedním z členů rodiny "virtualizačních" produktů firmy Microsoft jsme se seznámili již před časem a nyní nastala pravá chvíle předvést možnosti jeho pokročilého sourozence. MS Virtual Server představuje zcela jiný rozměr práce s emulovanými počítači než základní Virtual PC a je též v podstatě jediným seriózním konkurentem propracovaných produktů firmy VMware "serverové" řady.

Zásadní rozdíly oproti "desktopové" variantě, o níž jsme psali minule, jsou při práci s Virtual Serverem patrné na první pohled, již od instalace. Obsluha i provoz jsou realizovány formou jakéhosi globálního virtuálního prostředí, které lze nezávisle konfigurovat a do něhož jsou spouštěny jednotlivé emulované počítače. Faktickou realizaci tohoto modelu zajišťuje - jak jinak - "pravá" služba (service) Virtual Server a jednou z velkých výhod, jež jsme nesmírně ocenili, je její ovládání prostřednictvím prohlížeče ve formě dynamických webových stránek. Ovšem bez problému vše zvládal jen Internet Explorer, třeba Mozilla/Firefox byla úspěšná jen částečně.

Koncepčně není existence virtuálních strojů tak pevně svázána s jejich emulovanými hardwarovými prostředky, takže lze nezávisle definovat kolekce potřebných pevných disků v různých variantách, stejně jako pojmenované, důsledně oddělené virtuální síťové segmenty. V případě disků rozhodně zaslouží pozornost tzv. rozdílová varianta, díky jejímuž nasazení budete schopni vytvořit mnoho variant modelovaných konfigurací s poměrně malými nároky na fyzický diskový prostor. Nezávislost síťových segmentů ocení především návrháři zabezpečení, třeba při testování firewallů a demilitarizovaných zón.

Samotný vzhled a rozvržení administrátorské webové konzole jsou poměrně zdařilé. Uživatel má výborný přehled o běžících emulovaných strojích, jejich momentálním zatížení a využití fyzických prostředků samotného "nosného" počítače. Typické postupy, jako definování nových PC, práce s disky či konfigurace sítí, jsou přehledné a bezproblémové a totéž platí pro úpravu nastavení již bežících strojů.

Pro samotnou práci v prostředí emulovaných počítačů je možné využít buď klientskou aplikaci, jež výrazně připomíná okno Virtual PC, nebo též vzdálené připojení pomocí rozhraní internetového prohlížeče, který nasměrujete na správný port. Internet Explorer za pomoci speciálního ActiveX prvku naváže spojení s běžící službou a grafické rozhraní plně emuluje, to je překvapivě dostatečně rychlé a dobře použitelné. Pokud přenos zabezpečíte pomocí SSL, tak je i přiměřeně bezpečné. Takto navržené rozhraní je opravdu cenným počinem.

Pojďme k několika faktickým údajům. Virtual Server jsme provozovali na počítači s 2,5 GHz Celeronem a 1 GB operační paměti s OS Windows XP Professional. Při třech hostovaných strojích (2x Windows Server 2003, 1x Win XP Professional SP2), jímž jsme dohromady propůjčili cca 600 MB paměti, běželo vše poměrně svižně a bylo možné provádět řadu experimentů s dobrou časovou odezvou. Pro urychlení a celkové zlepšení výkonnosti nezapomeňte do hostovaných strojů nainstalovat z virtuálních CD obrazů tzv. Virtual Machine Additions. V případě produkčního provozu je pochopitelně vřele doporučováno provozovat službu na serverové řadě Windows.

Virtual Server představuje ve své kategorii bezesporu výborné řešení. Na jedné straně je zde propracovaná koncepce, dobrá výkonnost, příznivě řešené licencování (!!!), na straně druhé "drobnosti", jako třeba nepochopitelná absence podpory USB zařízení ve virtuálních strojích či nemožnost přímo definovat síť se službou NAT do "živého" prostředí.

MS Virtual Server 2005

K recenzi poskytla firma: Microsoft, s. r. o. Vyskočilova 1461/2a, Praha 4, http://www.microsoft.cz

Cena: 16 550 Kč (Standard), 33 500 Kč (Enterprise)

§§§§§


Další cesta k zálohování dat

Jan Povolný

C05P0008

Motto: "Lidé se dělí na ty, kteří zálohují a na ty, kteří ještě o nic nepřišli."

Nedávno jsme v našem časopise recenzovali produkt TrueImage od softwarové firmy Acronis, který zálohuje data metodou vytváření diskových obrazů (images). Norton Ghost se již delší dobu pokouší o něco podobného. Je distribuován jak samostatně, tak v balíku SystemWorks 2005 společně s množstvím dalších aplikací. Od jeho textové verze urazil Symantec s recenzovaným programem velký kus cesty a dnešní Ghost se nijak nevymyká zvyklostem, které jsou u ostatních aplikací SystemWorks standardem.

Instalace probíhá běžným způsobem, produkt je nutné do 30 dnů aktivovat. Jestliže instalujete Ghost jako součást SystemWorks, umístí se základní funkce do řídicího centra, odkud jsou okamžitě dostupné. Program lze samozřejmě pustit i samostatně. Norton Ghost obsahuje vlastní Scheduler (plánovač), který běží permanentně v dolní liště v podobě žluté ikony. Prostředí programu obsahuje volitelně dva pohledy, základní a pokročilý. Základní pohled v úvodu nabídne seznam nejpoužívanějších funkcí, často nastavitelných pomocí přehledných průvodců, pohled pokročilý potom nechává většinu voleb na uživateli.

Základem aplikace je schopnost vytvářet diskové obrazy všech momentálně dostupných datových jednotek vašeho PC. Existují hned dva druhy těchto obrazů. První (full image) je obrazem celé diskové jednotky (resp. diskového oddílu) bez ohledu na typ dat, druhý částečný (incremental image) obsahuje pouze změny, které se udály od poslední zálohy provedené na daném diskovém oddílu. Oba obrazy je možné komprimovat v pěti úrovních, zabezpečit heslem, můžete je uložit i na síťové disky, případně vypálit na CD/DVD-R. Vytváření obrazu lze velmi podrobně a opakovaně plánovat. Ghost vás navíc dokáže informovat o výsledku zálohování na zvolenou e-mailovovu adresu. Informace o zálohách jsou zobrazeny v přehledném seznamu, veškeré výstupy programu pak lze zpětně prohlížet pomocí dialogu Events (události). Ghost umí existující obrazy připojovat jako virtuální diskové jednotky. Upravovat zálohovaná data pak není žádný problém. Z obrazů lze samozřejmě opětovně získat celý diskový oddíl, v případě poškození systémového disku můžete dané oddíly obnovit ze Symantec Recovery CD. Speciální funkcí Ghostu je kopírování disků (Copy Drive). Jedná se o standardní vytváření duplikátů diskových jednotek, kde cílový disk musí být stejný nebo větší než zdrojový. Kvalita utilit Symantecu spojených se jménem Petera Nortona je standardně na vysoké úrovni. Ghost není výjimkou a ve spojení s "firemním" Recovery CD a LiveUpdatem (má na starosti automatickou aktualizaci produktu) jde o plně funkční zálohovací software, který lze však snadno využít i pro duplikování disků, např. za účelem hromadných instalací apod. Díky všudypřítomným průvodcům je zálohování dostupné i pro méně zkušené uživatele. Zlomyslné motto z úvodu recenze pak (snad) uslyšíte méně často.

Norton Ghost 9.0

K recenzi poskytla firma: Symantec, Bucharova 2, Praha 5

http://www.symantec.cz

Cena: 2 290 Kč (bez DPH)

§§§§§

$$$$$


Hardware


Nerušte sousedy

Lukáš Erben

C05P0125

Sluchátka věru nepatří mezi často posuzované PC periferie - tak malou pozornost si ale nezaslouží. Mezi hráči i běžnými uživateli jsou přinejmenším stejně častým doplňkem standardní výbavy jako PC reproduktory. Na rozdíl od nich však ani poslech hlasité hudby neruší okolí.

Uživatelé PC mohou mít navíc odlišné priority a požadavky než příznivci spotřební elektroniky, a tak jim nabídka klasických obchodů nemusí vyhovovat. Někteří touží po co nejkvalitnějším ozvučení, jiní hledají snadno přenosná sluchátka, další pak potřebují headset, jehož součástí je i mikrofon (ať už pro hraní her, on-line chat či videokonference).

Zajímalo nás, zda lze všechny tyto vlastnosti nalézt v jednom produktu, a proto jsme se rozhodli otestovat zejména kombinace stereofonních sluchátek s mikrofonem. Do testu dorazilo celkem 12 produktů, z větší části běžně dostupných na našem trhu, zastupujících jak headsety (sluchátka + mikrofon) tak několik klasických sluchátek, jež jsme otestovali spíše pro doplnění či zpestření (v tomto případě se ani zdaleka nejedná o reprezentativní vzorek celkové nabídky v obchodech).

Teoretické základy

Sluchátka

Počátky sluchátek lze vystopovat u prvních rozhlasových přijímačů na přelomu 19. a 20. století. Vývoj k dnešním sluchátkům nabízejícím věrnou reprodukci ale započal až na sklonku 30. let, kdy firma Beyerdynamic představila DT48 - vůbec první dynamická sluchátka. Vývoj pak nabral obrátky na počátku 50. let, kdy se objevily první hi-fi modely (např. Beyerdynamic DT 485).

V současné době lze sluchátka rozdělit do několika základních skupin: otevřená, uzavřená a miniaturní pecky či špunty (plug). Rozdíly mezi jednotlivými typy nemusí nezbytně být v kvalitě reprodukce (byť konstrukce ji může částečně ovlivnit) - obecně platí, že otevřená sluchátka blokují (izolují) okolní hluk nejméně a jsou nejběžněji používaným typem. Díky velkému počtu levných a nekvalitních otevřených sluchátek se někdy traduje, že se jedná o podřadnou konstrukci, což ale ve skutečnosti není pravda. Výhodou otevřených sluchátek je možnost jednoduché a lehké konstrukce, případně jejich skládání. Uzavřená sluchátka obvykle pojmou celé ucho a dobře izolují hluk z okolí - tato konstrukce je častěji k vidění u sluchátek střední a vyšší třídy, není ale technologicky nadřazena. Pecky, tedy klasická sluchátka do uší, nemohou obvykle dosáhnout kvalit reprodukce otevřených a uzavřených sluchátek. Jejich speciální varianta - špunty (označované někdy plugy či "Canal Phones") se zasunují přímo do zvukovodu, což může být některým uživatelům méně příjemné, mohou ale nabídnout kvalitu reprodukce srovnatelnou přinejmenším s vyšší střední třídou otevřených či uzavřených sluchátek. Existují pochopitelně i různé podskupiny - například sluchátka "clip-on", tedy otevřená sluchátka, která na hlavně nedrží pomocí klasického mostu, ale díky sponě, jež se zasouvá za ušní boltec, či "street-style", sluchátka s mostem, který prochází nad ušima a za krkem a nikoliv přes vršek hlavy.

Pokud vás teorie špičkových sluchátek zajímá, doporučujeme diskuzní fóra serveru Head-fi na internetové adrese http://www.head-fi.org (anglicky) či server http://www.headphonereviews.org.

Mikrofon

První mikrofon vynalezl Emile Berliner (1851-1929) 4. března 1877. Berlinerův elektrický mikrofon byl mimo jiné nezbytnou součástkou, kterou použil Alexander Graham Bell při konstrukci telefonního přístroje.

Mikrofony jsou v současné době konstruovány buď jako dynamické, nebo jako kondenzátorové. Dynamický mikrofon využívá v podstatě obrácený princip reproduktoru: vzduch rozechvívá membránu, která je spojena s cívkou, nacházející se uvnitř magnetického pole. Tím je generován elektrický proud o určitém napětí (amplitudě) a frekvenci odpovídající zvukovým vlnám neseným vzduchem. Kondenzátorové mikrofony využívají elektrostatického efektu - pevná destička s elektrickým napětím je umístěna blízko lehčí nabité membrány. Změny ve vzdálenost membrány od destičky generují velmi slabé elektrostatické napětí, které je přímo v mikrofonu zesilováno. Nutnost udržet napětí na destičce a zesilovat získaný signál znamená, že kondenzátorové mikrofony je nutné napájet buď z baterie, nebo pomocí tzv. "phantom power" ze zesilovače.

Dynamické mikrofony jsou sice méně citlivé (jejich citlivost lze zvýšit velikostí a umístěním membrány), díky příjemnému zabarvení zvuku jsou ale vhodné pro snímání vokálů, zejména zpěvu. Díky menší citlivosti se zase hodí pro snímání ve hlučnějším prostředí. Kondenzátorové mikrofony jsou vhodné pro snímání zvuku hudebních nástrojů, velkých prostor, ale též v případech, kdy nelze mluvit přímo do mikrofonu - díky tomu jsou nejběžněji používanou technologií v moderních přístrojích - například telefonech, diktafonech a headsetech.

Funkci mikrofonu lze ovlivnit i jeho konstrukcí - nejběžnější jsou všesměrové mikrofony (ty používá většina jednoduchých přístrojů, včetně headsetů). Kromě všesměrových existují též mikrofony směrové (kardioidní, hypercardioidní), dvousměrné a puškové. Konstrukce směrového (kardioidního) mikrofonu je obvykle použita u kvalitních vokálních (hlasových) studiových mikrofonů - jedná se vlastně o dvousměrný mikrofon, který snímá zvuk na základě rozdílu tlaku "před" a "za" mikrofonem, kombinovaný se všesměrovým mikrofonem.

Jak jsme testovali

Poslechové testy sluchátek a testy mikrofonu jsme prováděli na sestavě s Windows XP, osazené zvukovou kartou SB Audigy Platinum. Při testech jsme se soustředili jednak na kvalitu reprodukce sluchátek (subjektivní poslechový test) - a to jak u akustických nahrávek a mluveného slova, tak i v případě zvukových efektů (střelba, výbuchy), běžných u akčních her či filmů. Hodnotili jsme také ergonomii sluchátek a doplňky (délka kabelu, regulace hlasitosti, vypínač mikrofonu apod.). V případě mikrofonů jsme subjektivně hodnotili kvalitu záznamu hlasu (v drtivé většině případů byla zcela uspokojivá) a zejména odrušení hluku okolí a zvuků ze sluchátek (v tomto směru už byly výsledky o poznání slabší).

Historické okénko

 První veřejnou radiostanici zřídil držitel patentu na technologii rozhlasového vysílání Gulielmo Marconi v roce 1897 na Britském ostrově Wight. Za pozornost stojí, že před Marconim (1896) provedli veřejné zkoušky rádiového přenosu Nikola Tesla (USA, 1893) a Jagdish Chandra Bose (Indie, 1894). Teslův americký patent z roku 1897 byl nakonec zrušen v roce 1904 (údajně hlavně kvůli vysokým poplatkům, které nebyla americká vláda ochotna Teslovi platit, a také díky lobování Thomase Edisona a Andrewa Carnegieho, kteří mezitím finančně zaštítili Marconiho), zatímco Bose se o patentování rádiového přenosu ani nepokusil.

 Berliner byl mimo jiné též vynálezce záznamu na desky a především gramofonu, který začala vyrábět společnost Berliner Gramophone již na sklonku 19. století. Firma se později sloučila s firmou Consolidated Talking Machine Company a nadále používala značku Victor Talking Machine Company. Pokud je vám povědomé logo bíločerného psíka, který s mírně nakloněnou hlavou a zdviženým uchem naslouchá gramofonu "HMV - His Master´s Voice", pak vězte, že původně jej používala VTMC. Mimochodem kromě britského řetězce HMV lze pokračovatele VTMC nalézt i v Japonsku, kde byla ve dvacátých letech založena Victor Company of Japan (a není bez zajímavosti, že je dnes známá spíše pod obchodní značkou JVC). Původní Victor Talking Machine Company se v roce 1929 stala divizí Radio Corporation of America pod názvem RCA Victor.

Creative HS-300

Headset Creative patří k "záhlavním" (či streetstyle) typům - most tohoto headsetu prochází nad ušima a za krkem. Kondenzátorový mikrofon je citlivý vůči hlasu, ale též k ruchům okolí. To vadí především při síťové hře, kdy takto proniknuvší zvuky mohou soupeři doslova napovídat. Vypínač umístěný na kabelu spolu s regulátorem hlasitosti naštěstí umožňuje snadné vypnutí mikrofonu, není-li používán. Výrazné je bohužel i pronikání zvuků ze sluchátek. Pomineme-li méně výrazné basy, pak nás sluchátka Creative vcelku překvapila. Středy a výšky jsou sice o něco silnější, zvuku ale nechybí prostor. Výhodou tohoto headsetu je nízká cena i malé rozměry a tedy snadné přenášení. Celkově se ale jedná o doplněk vhodný spíše pro chat než pro náročné hráče.

Gembird 830

Tato polozavřená sluchátka mají jednoduchý plastovo-kovový mostík a poměrně velký přítlak na uši (což je po několika hodinách nepříjemné), dobře se ale vejdou i na větší hlavu. Kondenzační mikrofon má opět výraznou tendenci snímat šum okolí (tu lze částečně potlačit regulací zisku), podobně jako u headsetu Trust 625 je ale pronikání zvuku ze sluchátek na přijatelné úrovni. Bohužel tentokrát chybí vypínač mikrofonu - kabel je osazen pouze regulací hlasitosti. Basy jsou podobně silné (a ne zcela přesné) jako u zmiňovaného konkurenčního modelu, výšky a prostor jsou ale potlačeny ještě o něco výrazněji. I v tomto případě se tedy jedná o sluchátka vhodná spíše pro hraní či chat než pro poslech hudby - je velká škoda, že výrobce opomněl vypínač mikrofonu.

Gembird 860

Velká uzavřená sluchátka Gembird bohužel nejsou jasným synonomym kvality. Kondenzátorový mikrofon s molitanovým krytem sice snímá šum okolí, od 55 kHz je ale snímání výrazně potlačeno, což hladinu šumu omezuje. Mikrofon nelze na regulátoru hlasitosti vypnout. Pronikání zvuku ze sluchátek je sice slyšitelné, ale na přijatelné úrovni (u uzavřených sluchátek bychom ale očekávali lepší výsledek). Neuspokojivá je reprodukce zvuku. Basy jsou nadměrně zvýrazněné a částečně dunivé, zatímco vyšší frekvence jsou zastřené. Zvuku tak chybí prostor i detail a některé skladby jsou reprodukovány doslova nepříjemným způsobem. Tato sluchátka s mikrofonem se hodí opravdu jen pro hraní - a to ještě v případě, že vám příliš nezáleží na kvalitě reprodukce zvuku her.

KOSS SB40

Velká uzavřená sluchátka KOSS sedí velmi pohodlně, mostík se ale po sundání často vrátí do výchozí polohy. Headset je trochu netradičně vybaven dynamickým mikrofonem, který je "vyladěn" na snímání hlasu (bohužel nesnímá nižší vokální frekvence) a dobře potlačí okolní šumy. Absence jeho vypínače nám proto tolik nevadila. Po zvukové stránce patří SB40 k naprosté špičce - ve všech poslechových testech si vedly výborně, byť špičkovým modelům klasických stereofonních sluchátek Koss a zejména Sennheiser se přece jen nevyrovnají. Velké rozměry ale znamenají, že se nehodí na častější přenášení ani na menší dětské hlavy. Cena je bohužel stinnou stránkou SB40, tuto nevýhodu ale vyrovnává doživotní záruka (i na mechanické poškození).

Philips SBC HG100

Headset značky Philips je určen speciálně pro PC hráče. Vedle mikrofonu disponuje také vibračními elementy (vibrátory) doléhajícími na krk. Jejich úkolem je zvýšit vjem vibrací při střelbě či explozích v akčních hrách, Mikrofon je kondenzátorového typu a snímá tak sice věrně celé frekvenční spektrum, zároveň ale též velké množství okolního šumu. Zvuk je čistý, má však mírně agresivní výšky a lehce potlačené basy. Množství basů, či přesněji vibrací, lze sice dramaticky zvýšit zapnutím záhlavních "vibrátorů", v případě hudby to ale není zrovna vhodné řešení. Při hraní či sledování filmů mohou být basové vibrace zábavné a originální. Sluchátka patří po zvukové stránce k průměru či lehkému podprůměru, mikrofon nás příliš nepřesvědčil - ocenili bychom vypínač na kabelu.

Sennheiser PC 135 USB

Mikrofon tohoto headsetu je perfektně odrušen a snímá jasně, pronikání zvuku ze sluchátek je na velmi nízké úrovni. Kvalita zvuku v mnoha směrech snese srovnání s KOSS Porta Pro či Sennheiser PX100. Jediné, co lze tomuto headsetu vyčíst, jsou slabší basy nejnižších frekvencí. Pochvalu zaslouží dlouhá šňůra, regulace hlasitosti a možnost vypnutí mikrofonu, klip pro upevnění šňůry na oděv či "člunek" pro navinutí kabelu a rozdvojený mostík, díky kterému sluchátka velmi dobře sedí. Kvalitní a lehký stereofonní headset Sennheiser je velmi dobrou alternativou proti dražším a větším sluchátkům. Povahou se hodí spíše pro ty, kdo chtějí často poslouchat hudbu (a nejsou příliš nároční) a hrát spíše příležitostně. Součástí sluchátek je také univerzální USB audioadaptér.

Sennheiser PC 140

Nejlevnější model Sennheiser je vybaven tenkým mostíkem "za krk" a vyznačuje se velmi decentním přítlakem. Přesto drží na hlavě velmi pevně. Kondenzátorový mikrofon má téměř dokonale odrušený šum okolí a snímá velmi neutrálně a čistě. Tlačítko pro jeho vypnutí spolu s regulátorem hlasitosti na kabelu nechybí. Pronikání zvuků ze sluchátek do mikrofonu je druhé nejnižší po modelu KOSS SB40. Po zvukové stránce si model PC 135 také zaslouží pochvalu - basy jsou sice méně výrazné (přesto celkem přesné) a výšky naopak lehce agresivní (zejména při vyšších hlasitostech), poslech je velmi příjemný. Povahou se hodí spíše pro ty, kdo chtějí často poslouchat hudbu (a nejsou příliš nároční) a hrát spíše příležitostně.

Sennheiser PC 150

"Největší" z headsetů Sennheiser používá polouzavřenou konstrukci sluchátek kombinovanou s kondenzátorovým mikrofonem. Ten je ale naštěstí dobře "odladěn", a tak snímá okolní zvuk v přijatelné míře. Nízké je i pronikání zvuku ze sluchátek. Šum i pronikání zvuku lze omezit regulací zisku předzesilovače mikrofonu ve Windows. Zvuk patřil spíše k průměru. Basy jsou mírně zesílené, nepříjemné je ale potlačení středních a vyšších frekvencí - zvuku chybí prostor a zní trochu dutě. Model PC 150 je zkrátka určen spíše pro hry či videokonference než pro náročný poslech hudby. Ve výbavě nás potěšil dlouhý kabel s možností regulace hlasitosti a vypínačem mikrofonu. V celkovém hodnocení se jedná o zařízení s velmi dobrým mikrofonem a přijatelným zvukem.

Trust Silverline 610

Street-style čili záhlavní sluchátka firmy Trust patří k nejednodušším a nejlevnějším modelům. Jednoduchý kondenzátorový mikrofon více snímá šum okolí. Zdá se, že se výrobce pokusil o částečné utlumení tohoto problému za cenu mírného zkreslení. Zvuk ze sluchátek do snímání mikrofonu neproniká příliš výrazně. K nevýhodám patří absence vypínání mikrofonu na kabelu. Zvuk lze hodnotit jako velmi nevýrazný. Basy ani výšky příliš nevynikají a bohužel se také ztrácí detail i část prostoru. Díky mírnějším basům nejsou příliš vhodné pro hry a využijí je ti, kdo chtějí jednoduchá sluchátka pro občasný poslech či chat. Záhlavní konstrukce je praktická zejména pro majitele (či majitelky) delších vlasů, může ale činit problémy, máte-li pracovní křeslo s vysokým opěradlem.

Trust Silverline 625

Další model používá polozavřenou konstrukci s krátkým kovovým mostem, který není určen pro větší hlavu. Kondenzátorový mikrofon není bohužel příliš dobře odrušen, překvapivě dobré je ale odrušení zvuku ze sluchátek a pronikání do mikrofonu je jen minimální. Ke kladům patří vestavěná regulace hlasitosti sluchátek i s vypínačem mikrofonu. Z hlediska kvality zvuku se model 625 řadí spíše k podprůměru. Vyšší a střední frekvence nejsou agresivní, chybí ale prostor a detail, basy jsou poměrně silné, ale bohužel také poněkud nepřesné - u některých nahrávek je zvuk poněkud zastřený. Vzhledem k ceně a kvalitě reprodukce se hodí spíše pro hraní her, hudebně uspokojí jen ty nejméně náročné uživatele. Menší rozměry je také činí celkem vhodnými pro děti.

KOSS Porta Pro

Tato legenda mezi sluchátky se beze změn vyrábí již zhruba dvacet let. Porta Pro se za tu dobu staly symbolem kvalitního přenosného zvuku a jen máloco jim mohlo úspěšně konkurovat. Rozpoznávacím znakem je zvláštní, mírně archaický tvar, daný možností sluchátka skládat, a specialitou - molitanovými polštářky, které přiléhají přímo nad ušima k hlavě a umožňují odlehčit přítlak samotných sluchátek na hlavu. Zvuk modelu Porta Pro se vyznačuje mírně zvýrazněnými basy, dobrým prostorem, jemnými středy a výškami i dostatkem detailu. Problémy s reprodukcí basů jsme zaznamenali jen při vyšších hlasitostech, méně spokojen bude zákazník i s cenou. Tu ale u značky KOSS už vynahrazuje doživotní záruka. Pokud KOSSy neztratíte, mohou vám opravdu sloužit do smrti.

Sennheiser PX 100

Klasická sluchátka otevřené konstrukce s výbornou kvalitou zvuku PX100 lze snadno složit a přenášet v dodávané plastové krabičce. Model PX100 je přímým konkurentem legendárních PortaPro a poteší všechny, kterým "Porty" připadají příliš výrazné. Sluchátka sedí přes drobný mostík velmi dobře. Zvuk je vyrovnaný, s pevnými basy, dobrými středy a výškami - nechybí prostor ani detail. jediné co překvapí, je poměrně velká hlasitost sluchátek - k výraznějšímu zkreslení zvuku dochází až při hlasitostech, které jsou prakticky nepříjemné. Sennheiseru se konkurent legendárních Porta Pro povedl - po zvukové stránce je o něco syrovější, ale možná i přesnější a navíc se prodává za výrazně nižší cenu. Jedná se o fantasticky univerzální sluchátka k PC i k MP3 přehrávači.

§§§§§


DVD pod mikroskopem I

Michal Bareš, Jaroslav Kasal

C05P0059;C05P0060

V tomto čísle jsme se rozhodli otestovat nové vypalovací DVD mechaniky. Při té příležitosti jsme se rozhodli věnovat pozornost také samotným médiím. Podívejte se tedy spolu s námi na několik zajímavých údajů o DVD discích.

Nebude na škodu, když hned na počátku připomeneme několik základních faktů o tom, jak se vůbec data na DVD disk dostávají. Zápis se provádí působením laserového paprsku na vrstvu barviva, nazývanou také jako substrát. U nepřepisovatelných médií (DVD-R a DVD+R) nelze po vypálení již data měnit, u médií přepisovatelných se zápis provádí vratnou modifikací fáze záznamové vrstvy, jíž lze u disků typu

DVD?RW provést přibližně 1000x a u médií DVD-RAM až 100 000x. Kromě větší výdrže se disky DVD-RAM liší od RW i organizací datové vrstvy, která rozdělením na sektory a možností náhodného přístupu připomíná spíše klasické magnetické disky. Tím se DVD-RAM liší i od lisovaných médií, na nichž jsou data stejně jako u formátů DVD?RW zapsána do spirály v podobě vypálených pitů (prohlubní).

První verze standardu zapisovatelných DVD médií byla uvedena v roce 1997 a tehdejší technologická omezení si vynutila použití záznamového laseru o vlnové délce 635 nm, jejíž prostřednictvím šlo na 12cm disk vypálit pouze 3,95 GB dat. V roce 1999 byla uvedena specifikace 1.9 a v roce 2000 verze 2.0, která v modifikaci "General version" přinesla změnu vlnové délky laseru na 650 nm a s tím spojené zvýšení kapacity 12cm disku na 4,7 GB. Historie formátu

DVD-RW započala v roce 1999 a první verze (v1.0, kapacita 4,7 GB) byla dostupná pouze v Japonsku a nebyla příliš kompatibilní se stávajícími DVD mechanikami, což se zlepšilo v roce 2000 s příchodem verze 1.1. Média typu DVD-RAM jsou o něco starší, byla poprvé představena v roce 1998 (v1.0, kapacita 2,6 GB), v roce 1999 se specifikací 2.0 vzrostla kapacita na 4,7 GB - od roku 2000 existují také 8cm DVD-RAM disky s kapacitou 1,46 GB (verze 2.1). Co se týče formátu DVD+RW, původně byla plánovaná kapacita

3 GB, ale tato média se nikdy neobjevila na trhu. Vše se změnilo až v roce 2001 s kapacitou 4,7 GB. DVD+R přišlo na trh s kapacitou 4,7 GB v roce 2002.

Rychlost

Doba, která je zapotřebí k zapsání informací na disk, závisí na zápisové rychlosti vypalovačky, zapisovacím módu, který vypalovačka používá, na množství zapisovaných informací, na typu záznamového substrátu média a na tom, zda je aktivována kontrola chyb při zápisu. Koeficient záznamové rychlosti se odvíjí od rychlosti čtení obyčejných DVD přehrávačů, která činí 1,32 MB (1 385 000 bajtů) za sekundu. Rychlost moderních vypalovaček se udává právě v násobku této hodnoty.

Jak vidíme z tabulky, rychlost záznamu dat na DVD médiích dávno překročila rychlost záznamu na CD disky, ale nebýt znalostí a jejich dlouhodobého vývoje, nebylo by to za tak krátkou dobu možné. Rychlost, na níž se zastavil zápis CD-R disků, činila 54 násobek rychlosti čtení zvukových CD médií a její datový průtok je srovnatelný s 6x zápisem na DVD média. Jak se zdá, dosáhli jsme dnes i maximální 16násobné rychlosti zápisu na média typu DVD (21 640,63 KB/s). Teoreticky lze sice rychlost zápisu ještě zvýšit, ale existuje celá řada důvodů, proč se s největší pravděpodobností nebude vývoj ubírat směrem k dalšímu urychlování. Jedním z nejjednodušších je prostý fakt, že časová úspora mezi 16x a 24x či 32x zápisem je příliš zanedbatelná, než aby se vyplatilo vyvíjet a produkovat média s dostatečnými fyzikálními a chemickými vlastnostmi, která by dovolovala bezpečný a hlavně spolehlivý zápis. Ostatně o problematice spolehlivosti zápisu a životnosti dat zapsaných 16x rychlostí na DVD média se ještě zmíníme dále.

Kolik dat lze opravdu na DVD disk uložit?

Následující odstavec se týká pouze jednovrstvých zapisovatelných DVD médií (specifikace DVD-5). Množství informací, které je možné na DVD disk zapsat, je určeno kapacitou disku a jeho formátem. Všechny formáty zapisovatelných DVD médií věnují datům stejný prostor, konkrétně 2 048 bajtů na jeden sektor. V případě nejběžnějších - 4,7GB disků - je to u formátů DVD+R a DVD+RW 2 295 104 sektorů, u formátu DVD-RAM je to 2 295 072 sektorů. Kapacitu disku lze snadno spočítat vynásobením počtu sektorů jejich datovým objemem. U DVD+R disků je to tedy 2 048 bajtů/sektor x 2 295 104 sektorů, což je celkem 4 700 372 992 bajtů, tedy 4,7 GB při desítkovém způsobu počítání.

Na rozdíl od DVD+R/W a DVD-RAM používají disky DVD-R/W jiný systém zápisu. Nemají určený počet sektorů pro zápis dat, na disku prostě musí být dostatek substrátu pro zápis 4,7 miliardy bajtů dat. Vzhledem k odlišným způsobům výroby a použitým materiálům se opravdová kapacita disků DVD-R/W může u médií různých značek lehce odlišovat. Dohodou však je, aby všechna média dokázala udržet alespoň 2 298 496 sektorů, tedy 4 707 319 808 bajtů (4,7 GB). Tato hodnota ale představuje celkovou kapacitu záznamové vrstvy - musíme od ní odečíst prostor potřebný pro uložení tabulky formátu (UDF, FAT, HFS...) a prostor, který mohou vyplnit informace o chybách. Tyto informace mohou na 4,7GB discích DVD-RAM zabrat až 216 MB a u 4,7GB média DVD+RW formátovaného systémem Mount Rainer až 515,94 MB.

Životnost dat na DVD discích

Jak jsme již zmínili, média typu DVD?RW lze přepsat přibližně 1 000x a média DVD-RAM až 100 000x. Jak dlouho ale vydrží data na discích DVD?R čitelná?

Životnost dat zapsaných na DVD média závisí na řadě faktorů - počínaje kvalitou a složením substrátu, kvalitou výroby, rychlostí a způsobem zápisu a podmínkami skladování zapsaného média. Dobu, po jakou budou data na DVD discích čitelná, lze tedy určit jen těžko. Výrobci médií samozřejmě provádějí testy simulující stárnutí disků, ale ty se většinou omezují na střídání teploty a vlhkosti a neberou v úvahu mechanická poškození médií. Vzhledem k množství výrobců, kteří používají odlišné typy substrátů, se pak životnost disků liší i značku od značky. Pro zapisovatelná DVD média totiž neexistuje žádná mezinárodní specifikace pro testování životnosti dat. S jistým optimismem tedy výrobci tvrdí, že data půjde přečíst z DVD+-R disků ještě za 100 let a z disků DVD+-RW a DVD-RAM za 30 let. Pravdou však je, že i sami výrobci neoficiálně doporučují, aby byla důležitá data na DVD disky zapisována maximálně 4x rychlostí. Ta nejdůležitější data přitom na DVD média vůbec nepatří, neexistuje totiž 100procentní jistota, že časem (třeba za několik měsíců) prostě nezmizí z disku.

Jak se vyrábějí DVD média

Výrobu DVD médií jsme měli loni na podzim možnost shlédnout přímo v závodě SKY Media ve švýcarském městečku Yvonand, kde se konal seminář na téma problematiky testování DVD médií. Jako u každé velké továrny je potřeba vybudovat rozměrné a drahé zázemí, ale samotná média se vyrábějí na poměrně malých výrobních linkách značky Singulus.

Velmi zjednodušeně řečeno se na začátek linky vkládají prázdná polykarbonátová kolečka a přivádí se do ní potřebné materiály, tedy hlavně substrát (dye) a na konci linky vypadnou hotová média. Během pouti touto linkou se na polykarbonátovou základnu disku nanese substrát, který se rotační odstředivou silou rovnoměrně rozprostře na médium, to se vysuší a na konci linky se na vrstvu substrátu přilepí tzv. dummy vrstva, tedy vlastně další plastové kolečko, které slouží jako ochrana datové vrstvy.

V praxi je tento proces o trochu složitější, takže se nemůžeme divit, že jej kontrolují lidé i počítače. Na kontrolní obrazovce si můžete prohlédnout schéma výrobní linky.

Jak poznat kvalitu DVD média?

Tato otázka padla na zmíněném semináři opakovaně a byla alfou i omegou celého setkání. I když jej organizovala firma zabývající se výrobou DVD disků, semináře byly vedeny nezávislými odborníky z firem zabývajících se výzkumem a výrobou hardwarových testovacích zařízení. Konkrétně šlo o zástupce firem DrSchenk, Datarius a Quantize, kteří několik odborných novinářů učili ovládat a rozumět výsledkům testování různých médií na jejich přístrojích. Samozřejmě se s ohledem na omezený čas dvoudenního semináře mohlo jednat pouze o základy, ale po instruktáži jsme byli schopni z výsledků přístroje poznat, jaká je přibližná kvalita testovaného média. K dispozici jsme měli několik desítek médií snad od všech výrobců, ta ale v rámci objektivity nebyla nijak označena, aby nedošlo ke zvýhodnění pořádající společnosti. Je třeba přiznat, že jsme byli překvapeni, z kolika různých hledisek lze média testovat. Byli jsme svědky desítek měření, která začínala kontrolou fyzikálních vlastností disku a končila vyhodnocením elektrických vlastností substrátu. Až nám bylo líto, že si s ohledem na velmi drahé testovací zařízení nemůžeme podobné věcičky koupit do redakce. Cena těchto zařízení se pohybuje v řádu desítek tisíc Euro, takže jsme na nákup museli zapomenout.

Co však bylo na výsledcích testů nejzajímavější? Zřejmě fakt, že v současné době v podstatě neexistují špatná média. Samozřejmě, můžeme se čas od času setkat s defektním kusem, na němž je substrát nerovnoměrně rozložen, nebo s médii, které používají špatné lepidlo a následně se po obvodu časem otrhá záznamová vrstva. Ale každé médium, které jsme testovali, z hlediska nejdůležitějších měření prošlo a každé mělo své silné i slabší stránky. Vzhledem k tomu, že různé značky médií používají různé OEM disky a často mění i továrnu, nelze ani tvrdit, že určitá "značková" média musí být vždy kvalitnější než neznámé značky. Může se totiž snadno jednat o shodné disky s odlišnými popisky.

Test médií probíhal na řadě různých DVD vypalovaček a ukázal, že není relevantní hodnotit kvalitu média bez toho, abychom dodali, na které vypalovačce test proběhl. V rámci semináře jsme měli možnost pálit na desítkách různých mechanik a zjistili jsme, že některé vypalovačky si prostě s některými disky rozumějí lépe než s jinými. Je tomu tak proto, že jak DVD mechaniky, tak i samotná média obsahují tabulku kompatibility, která obsahuje instrukce pro použití nejvýhodnější strategie pálení. Pokud vypalovačka najde vložené médium ve své tabulce, přiřadí mu optimální vypalovací strategii doporučenou výrobcem (vyzkoušenou a vyladěnou pro daný typ média a mechaniky). V případě, že se vypalovačka s médiem nerozpoznají, přiřadí se "standardní" strategie, která by měla v daný okamžik představovat nejbezpečnější, ale také nejpomalejší pálení.

Co z toho pro zákazníka vyplývá?

I podle výrobců DVD disků je skutečnost, že různé mechaniky dokážou spolupracovat s různými médii, považována za malý zázrak. V době, kdy není k dispozici jednotná specifikace finálního produktu a neexistuje předpis, který by ujednotil vypalovací strategie, chemické složení používaných substrátů a funkce ve firmwaru vypalovaček, nelze očekávat maximální kompatibilitu. Zákazník však není zcela bezbranný, neboť tohoto faktu jsou si výrobci DVD mechanik vědomi. Ti totiž pro své výrobky pravidelně zpracovávají nový firmware a aktualizují v něm tabulku kompatibility. Chcete-li tedy na své vypalovačce použít nová média a využít vyšší rychlost vypalování na rychlá média, doporučujeme vám používat nejnovější verzi firmwaru.


DVD pod mikroskopem II

Je na čem vypalovat?

Aktuální modely DVD vypalovaček jsme tentokrát získávali s velkými obtížemi. Většina prodejců byla totiž v předvánočním období jen s vypětím sil schopna komunikovat s množstvím zákazníků a radostně se zbavovala všech svých zásob. Na testy byly tedy výrobky doručeny pozdě a od některých výrobců jsme požadované modely nesehnali. Následující přehled tedy není zcela kompletní, přesto si dovolujeme tvrdit, že obsahuje popis většiny důležitých produktů, s nimiž se na pultech prodejen můžete setkat.

Sony DRU-710A

Zapisovací optická mechanika značky Sony k nám do redakce dorazila v tzv. retail verzi, tedy v úhledné modré krabici včetně kompletního příslušenství. Uživatel v něm nalezne tištěné materiály (instalační letáky a krátké příručky k softwaru, které bohužel nejsou v české verzi), CD nosič s aplikacemi a datový kabel IDE pro připojení mechaniky. CD obsahuje Ahead Nero 6 SE společně s InCD 4, Nero Vision Express 2 atd.). V balení nechybí ani šroubky k přichycení vypalovačky uvnitř počítače a záchranný přípravek pro nouzové otevření mechaniky. Pro náročné uživatele přidal výrobce i vyměnitelný čelní panel, který je vyroben v černé barvě. Při troše šikovnosti může výměnu provést poměrně snadno každý zákazník doma svépomocí. Původní panel, který je na mechanice z výroby nasazen, je bílý s elegantním průhledným plastovým krytem čelní strany vozíku pro CD. Skrz něj je vidět metalická barva. Vyjma těchto zajímavých designových prvků je optická mechanika vyrobena s běžnými tvary i rozměry (šířka 146 x výška 41,3 x hloubka 165 mm - při sejmutém čelním panelu). Mechanika je vybavena vyrovnávací pamětí o kapacitě 2 MB a k ochraně možného podtečení datového zásobníku používá technologii Power-Burn. Zapisovat na dvouvrstvá média s kapacitou 8,5 GB lze standardně rychlostí 2,4x. Pokud se ovšem pustíte do inovace firmwaru, který lze stáhnout z internetu, budete moci vypalovat čtyřnásobnou rychlostí. Po updatu se také zvýší rychlost zápisu na disky DVD-R, místo původního osminásobného zápisu budete moci ukládat data rychlostí 12x.

Zapůjčila firma: AT Computers,

http://www.atcomp.cz

Cena vč. DPH: 2 690 Kč

Hewlett-Packard dvd630e

Zařízení Hewlett-Packard dvd630e je jedinou vypalovačkou v našem přehledu, která je určena k externímu připojení k PC. Pokud byste chtěli tuto mechaniku v interním provedení, je možné se podívat na model HP dvd630i, který je vlastnostmi podobný, ale využívá pro připojení k počítači běžné interní IDE rozhraní. Externí model dvd630e má zajímavý vzhled. Tvary jsou mírně zaoblené, převládající černá barva je na části horního pláště doplněna kovově stříbřitým odstínem. Stejnou barvu má plastické tlačítko pro vysunutí CD vozíku. Na zadní stěně je možné nalézt konektor USB a zdířku pro připojení kabelu od externího napájecího adaptéru. V přiloženém příslušenství je proto možné najít jak samotný adaptér s kabelem pro připojení k síti elektrického proudu, tak i kabel USB. Tištěná příručka dokonce obsahuje i pasáž psanou česky, škoda jen, že české znaky (např. ř, č) jsou chybně. Drobnou chybu však jistě vyváží radost z přiloženého prázdného DVD+RW média. Na něj je možné zapisovat rychlostí 1x a 2,4x. Standardní zapisovací výkony mechaniky sice nejsou nejvyšší, ale pro běžného uživatele plně dostačují. Instalace externí vypalovačky dvd630e je velmi snadná, stačí ji připojit do elektrické sítě a pomocí USB kabelu k PC. V nouzovém případě by mělo být teoreticky možné využít (podle údajů výrobce) i rozhraní USB 1.1, ale v praxi na to zapomeňte. Pro bezproblémový chod a možnost využívat dostačující datové přenosy je nutné vlastnit PC s vysokorychlostními USB konektory verze 2.0.

Pro vypalování slouží aplikace Sonic RecordNow. Dále je možné na CD nalézt ArcSoft ShowBiz, který slouží k editaci a tvorbě DVD, a CyberLink PowerDVD. Poslední software je povedený softwarový DVD přehrávač.

Zapůjčila firma: HP, http://www.hp.cz

Cena vč. DPH: 5 585 Kč

Benq DW1620 Pro

Jednu z nejnovějších zapisovacích mechanik na našem trhu představuje produkt společnosti Benq. Zařízení nese modelové označení DW1620 Pro a po bližším seznámení je patrné, že patří mezi výkonné a technologicky vyspělé produkty. Zakoupením DVD vypalovačky se stanete majiteli nejen samotného zařízení, ale i příslušenství, které se skládá z krátkého instalačního manuálu, v němž nechybí ani čeština. Dále jsou připojeny CD se softwarem. U něj se na chvilku zastavíme, neboť je poměrně zajímavý. Vyjma starého dobrého Nera 6 s příslušenstvím (Nero Vision Express 2, InCD4, Nero Express, atd.) zde naleznete i BenQ Video 2.0. Tato aplikace slouží k editaci videozáznamů a tvorbě DVD Video. V programu nechybí ani možnost vytvářet menu a podobně. Nejzajímavější (a pro nemálo uživatelů bezesporu užitečnou) pomůcku tvoří tzv. Book Type Management. Utilita umožňuje změnit specifikaci disku DVD+R, DVD+RW, DVD+R DL tak, aby se médium tvářilo jako DVD-ROM. Tímto způsobem modifikované DVD médium je následně možné přehrávat na mnohem větším množství stolních DVD přehrávačů, které by jinak zmíněné formáty odmítly.

Samotná mechanika nabízí vysoké zapisovací i čtecí rychlosti. Zejména stojí za zmínku výkon zápisu na disky DVD-R. Šestnáctinásobná rychlost zápisu skutečně potěší. Kromě toho je mechanika zajímavá i uměním tzv. Over-Speed Burningu - zápisem na médium vyšší rychlostí, než je jeho nominální. Kupříkladu na některá jednovrstvá DVD (nominálně 8x) lze zapisovat i 12x nebo 16x. Dále disponuje zařízení technologiemi pro optimalizaci záznamu (BLER OPC a WOPC II). Z výše uvedených faktů vyplývá, že se Benq snaží a mechanika DW1620 Pro se evidentně na trhu prosadí.

Zapůjčila firma: Benq, http://www.benq.cz

Cena vč. DPH: 2 558 Kč

LiteOn SOHW-1653S

Výrobky nesoucí značku LiteOn se u českých uživatelů těší značné oblibě. Toto pravidlo platí i u zapisovacích optických mechanik, a proto se nelze divit, že se vypalovačka LiteOn objevuje i v našem přehledu. Model, který k nám do redakce dorazil, nese označení SOHW-1653S a představuje zařízení disponující velmi dobrými výkony v oblasti zápisu i čtení DVD i CD disků. Podpora dvouvrstvých DVD médií je již pravidlem, takže nechybí ani u SOHW-1653S, a to hned se čtyřnásobným výkonem zápisu. Příjemné jsou i výkony, s nimiž mechanika pracuje s disky CD: zápis na CD-R disk 48x, čtení CD-ROM rovněž 48x, přepis CD-RW 24x, zapisovat na disk DVD-R pak dokáže s výkonem 12x a na DVD+R rovnou 16x.

Vzhledem k tomu, že se produkt prodává jako tzv. retail verze (tedy v krabici), není na škodu přiblížit, jaký je rozdíl mezi tímto balením a běžnějším, ale také levnějším OEM vybavením. Hezčí barevná krabice ukrývá mnohá překvapení. Kromě cizojazyčně psaného krátkého instalačního letáku v něm najdete dvojici CD disků, kablík na propojení zvukového výstupu vypalovačky se vstupem zvukové karty a čtyři šroubky pro uchycení výrobku uvnitř počítače.

První z přiložených kompaktních disků obsahuje plnou verzi úspěšného softwarového DVD přehrávače CyberLink PowerDVD 5, druhé CD pak OEM kolekci Nero 6, složenou z uživatelsky přívětivého programu Nero Express 6, InCD4, atd.

Zapůjčila firma: Elap, http://www.elap.cz

Cena vč. DPH: 2 343 Kč

Plextor PX-716A

Není mechanika jako mechanika. Je jasné, že pokud se budeme bavit o značce Plextor, je potřeba mluvit uctivě. Možná se to bude zdát některým čtenářům podivné, ale mezi příznivci vypalování se tato značka skutečně těší až posvátné úctě. Pokud se na věc podíváme reálným pohledem, je potřeba uznat, že to má své opodstatnění. Nekorunovaný vládce (v oblasti vývoje optických záznamových mechanik) Plextor výrobkem PX-716A znovu dokazuje, že jeho produkty nabízejí skutečně mnoho. Svým vzhledem není produkt nijak nápadný. Design je spíše konzervativní a černý proužek na spodním okraji přední strany vozíku pro CD je jen drobnou ozdobou. Mnohem důležitější než vzhled je však samotná mechanika a příslušenství, které je v rodině Plextorů vždy na vysoké úrovni. Tvoří ho především velmi užitečný CD disk s utilitami Plextools, které nabízejí zkušeným uživatelům nadstandardní služby. Dále v balení najdete datový IDE 80žilový kabel pro uchycení mechaniky v počítači, čtyři šroubky a tištěné instalační letáky (i v češtině). Bonus představuje výměnný čelní panel mechaniky, kterým je možné nahradit ten stávající. Nový kus má černou barvu, standardní bílou. Jiný než barevný rozdíl mezi panely není. Produkt PX-716A disponuje vysokými rychlostmi záznamu na média DVD-R (16x), DVD+R (16x), CD-R (48x). Na dvouvrstvé DVD+R DL dokáže mechanika zapisovat 4x a na jednovrstvé přepisovatelné DVD+RW dokonce 8x! Pokud vás ani právě uvedené informace nedokázaly výrazně ohromit, dozajista vás překvapí, že na internetu lze najít nový firmware,který umožní zapisovat nově i na dvouvrstvé DVD-R DL nosiče (výkonem 2x). Pokud přistoupíte k tomuto kroku, budete majiteli nejen extrémně výkonné vypalovačky, ale budete moci zapisovat (kromě DVD-RAM) na všechna rozšiřující se záznamová média.

Zapůjčila firma: Servodata,

http://www.servodata.cz

Cena vč. DPH: 4 522 Kč

Teac DV-W516GA

Produkty společnosti Teac se v našich testech objevují poměrně pravidelně a na českém trhu již určité postavení získaly. Navíc se zajímavými parametry a nezřídka také velmi dobrým poměrem výkonu a ceny získaly řadu příznivců. Do redakce nám dorazila vypalovačka Teac DV-W516GA a my jsme byli zvědavi, co zajímavého sympatická mechanika nabídne. Stejně jako v ostatních případech jsme obdrželi retail balení s příslušenstvím. Na rozdíl od OEM verze tedy v balení společně s mechanikou zákazník najde instalační leták v několika jazykových verzích, včetně češtiny. Dále pak datový IDE kabel pro připojení produktu k počítači a audio kabel pro přenos zvuku z mechaniky do zvukové karty. Nechybí čtveřice šroubků a u srdce zahřeje i prázdné médium DVD+R (maximální rychlost zápisu 8x). Přiložený software je tvořen produkty firmy CyberLink a představují ho nástroje pro přehrávání DVD (Power DVD 5) i pro editaci a tvorbu DVD (PowerDirector 3, PowerProducer 2). Ke kopírování lesklých kotoučů lze použít PowerDVD Copy. Mechanika sama je vyrobena v poměrně nenápadném designu, který nijak nevybočuje ze zavedené řady standardních interních EIDE zařízení. Přední panel je bílý a obsahuje jednu LED kontrolku, tlačítko pro ovládání CD vozíku, otočné kolečko pro regulaci hlasitosti zvukového výstupu a konektor pro sluchátka. Pro bezproblémové vypalování je mechanika vybavena vyrovnávací pamětí o kapacitě 2 MB a ochranou technologií Write-Proof. S novým firmwarem by měla mechanika umět zapisovat DVD média v kompatibilním režimu s DVD-ROM (změna

Book Type). Jak se ukazuje, optická zapisovací mechanika Teac je nejen výkonná, ale také vybavená příjemným softwarem pro zpracování videozáznamů na DVD. Pokud jste příznivci amatérské videotvorby a navíc hledáte dobrou DVD vypalovačku, možná vás Teac DV-W516GA zaujme.

Zapůjčila firma: Elap, http://www.elap.cz

Cena vč. DPH: 2 309 Kč

Asus DRW-1604P

Produkty jsme tentokrát v našem krátkém přehledu neřadili podle abecedy, ale v pořadí, v jakém byly k testování doručeny. Výjimečně se tedy popis mechaniky Asus ocitl až v závěrečné části tématického celku. Neznamená to však, že by patřil k nějakým outsiderům. Naopak patří mezi velmi zajímavé produkty, protože přináší technologii pro snížení hlučnosti. Také tato mechanika byla dodána v plné výbavě a zákazník v prodejním balení kromě zařízení s označením Asus DRW-1604P najde potřebné instalační doplňky, mezi než bezesporu patří datový kabel IDE (40žilový), propojovací kablík pro připojení zvukového výstupu mechaniky ke zvukové kartě, přípravek pro nouzové otevření dvířek vozíku na média, přiložené CD s programovým vybavením a instalační letáky v cizích jazycích. První disk obsahuje Ulead DVD MovieFactory 3 Suite SE, což jsou nástroje pro editaci a tvorbu DVD Video disků. Druhé CD nabízí kolekci Nero 6 OEM Suite, tedy užitečné programy známé a dobré společnosti Ahead (Nero Express, InCD4 atd.). Vypalovačka Asus DRW-1604P volně vychází z modelu Asus DRW-0804P. Na rozdíl od svého předchůdce však disponuje šestnáctinásobným výkonem při zápisu na nosiče DVD-R a DVD+R. Tvořit dvouvrstvé médium DVD+R DL lze rychlostí 4x. Je vidět, že v oblasti DVD je mechanika skutečně výkonná. Bohužel při práci s CD poněkud ztrácí. Pro zápis na CD-R je možné využít pouze rychlost 32x. Technologické vymoženosti však tento neduh snadno vynahradí. Zařízení je totiž vybaveno technologií Over-Speed Burning, tudíž umožňuje například vypalovat na DVD+R DL (2,4x) výkonem 4x, nebo až 16x na standardní 8x DVD+R i 8x DVD-R. Kromě této užitečné pomůcky nabízí Asus také technologii DDSS II (Double Dynamic Suspension System) nebo LCT: jinak řečeno interní výbavu pro redukci vibrací a ruchů při práci s nosiči a vylepšený způsob zápisu na lehce poškozená média (např. poškrábané nosiče).

Zapůjčila firma: Asus, http://www.asus.cz

Cena vč. DPH: 2 530 Kč

§§§§§


Souboj titánů

Bernhard Haluschak

C05P0058

Poslední dobou se toho na poli grafických karet událo mnoho, pojďme se proto podívat na souboj zástupců nejnovějších generací grafických karet dvou nejznámějších rivalů - firem ATI a nVidia.

Několik týdnů po představení vlajkové lodi společnosti nVidia, karty GeForce 6800 Ultra, uvedla na trh firma ATI svého zástupce pro nejvyšší segment grafických karet, model ATI Radeon X800 XT Platinum (kódové označení R420). Jelikož se firma nVidia cítila výkonem této karty ohrožena, připravila novou, ještě výkonnější verzi grafické karty GeForce 6800 Ultra, tentokrát s přídomkem Extreme. Stalo se tak krátce před oficiálním představením nové vlajkové lodi ATI X800 XT Platinum Edition a výkonnostně slabší verze X800 XT. nVidia GeForce 6800 Ultra Extreme pracuje s frekvencí grafického procesoru GPU 450 MHz, což je o 50 MHz více než verze Ultra. Všechny ostatní parametry jako rychlost, typ a velikost operační paměti zůstávají stejné. Referenční karta od ATI s novým grafickým čipem X800 XT Platinum Edition podporuje stejně jako výrobky nVidia grafický port AGP 8x a má 256 MB rychlé paměti GDDR3. Potěšitelná pro OEM partnery je o poznání menší velikost jejího provedení (ve srovnání s modelem GeForce 6800), což má zlevnit výrobu. Instalaci do počítače usnadňuje i relativně malá hmotnost karty ATI, konkrétně 330 gramů, a relativně tichý chladicí systém v "jednoslotovém provedení". Námi testovaná verze ATI Radeon X800 XT Platinum Edition nabízí jeden konektor DVI-I, jeden VGA a S-Video výstup na televizi. Kromě toho má na rozdíl od karet nVidia pouze jeden napájecí konektor. Měřením jsme zjistili, že pomocí tohoto konektoru je možné využít maximální kapacitu příkonu 57 W. Vyjdeme-li z toho, že maximální spotřeba, kterou je schopen napájet slot AGP, je 25 W, dosahuje ATI Radeon X800 XT Platinum Edition maximálního příkonu bezmála 82 W. Ve srovnání s tím potřebuje GeForce 6800 Ultra asi 100 W a GeForce 6800 Ultra Extreme asi 110 W. Výše uvedené hodnoty představují maximální odběr. Výrobci grafických karet ale důrazně doporučují napájecí kabel v grafické kartě zapojit, i když mohou fungovat i bez něj - ovšem ve velmi omezeném režimu.

Podívejme se, jakými technickými detaily je vybavena nová generace GPU od firmy ATI a co přináší s ohledem na výkon v porovnání s "novou" konkurencí z produkce nVidie. Frekvence grafického jádra pracuje nezávisle na frekvenci pamětí a činí 520 MHz. ATI Radeon X800 XT Platinum Edition má 256 bitů širokou paměťovou sběrnici a podporuje paměti typu GDDR3. S taktovací frekvencí 560 MHz (1 120 MHz DDR) dosahuje karta paměťové šířky pásma 35,8 GB/s. Pro porovnání předchůdce ATI Radeon 9800XT se musel spokojit s 24 GB/s. ATI vyrábí grafický procesor u firmy TSMC technologií 0,13 mikrometrů, která jednak šetří energii, jednak výrobní náklady. Počet tranzistorů u X800 XT Platinum Edition činí přibližně 160 milionů, naproti tomu stojí 220 milionů tranzistorů u GeForce 6800 Ultra, popřípadě GeForce 6800 Ultra Extreme od nVidie. O potřebný výkon X800 XT Platinum Edition se starají ve srovnání s jejím předchůdcem Pixel Pipelines s architekturou Quad-Pipeline, která byla zvýšena z 8 na 16. Firma ATI dodatečně podrobila Pixel Shadery faceliftingu a přepracovala Vertex Shadery. Grafický čip ovšem ovládá pouze Shader-Model 2.0, naproti tomu konkurenční GPU od firmy nVidia již Shader-Model verze 3.0 podporuje. Pro ně ovšem chybí v současné době odpovídající využití v aplikacích a hrách. To se ale jistě v budoucnu změní.

Další detaily o Radeonu X800 XT Platinum

Jednotka Pixel-Shader může během jednoho taktu uskutečnit pět instrukcí v plovoucí čárce. Jsou to přesně dvě vektorové a dvě skalární operace spolu s jedním přístupem do texturovací paměti. ATI zvýšila počet maximálních instrukcí oproti předchůdci 9800XT z 160 na 1 536. Naproti tomu dokáže zpracovat konkurent GeForce 6800 Ultra až 65 535 povelů. Dodatečně nabízí Radeon X800 XT Platinum kompresní technologii 3Dc. Pomocí této metody mají 3D objekty s malým počtem mnohoúhelníků působit díky speciální manipulaci s texturami realističtěji. Komprese 4:1 má přitom efektivněji využít místo v paměti grafické karty. Pomocí technologie SmartShader HD chce ATI oproti tradičním technologiím vylepšit kvalitu obrazu a zobrazení složitých 3D scén. Kromě toho disponuje Tempoval Antialiasingem a Centroid Hample AA-módem. Ty mají významně zvýšit dosavadní výkon při zapnuté funkci vyhlazování obrazu - AntiAliasingu. Jako další zvláštnost nabízí Radeon X800 XT Platinum Edition funkci VideoShader HD spolu s vylepšeným videoprocesorem. Ten ovládá fullstream Video-Deblocking a zpracovává programovatelné videoefekty v reálném čase, včetně postprocesingu a nasazení nejrůznějších filtrů obrazu. Mimo to videoprocesor podporuje funkci Adaptive per pixel De-Interlacing, což je urychlené dekódování do formátu Microsoft WMV9. Kromě toho čip ovládá metodu Motion-Compensations, stejně jako podporu formátu HDTV a rotace displeje, kterou je možné využít u některých LCD displejů. Radeon X800 XT Platinum Edition nabízí také nezměněné rozhraní AGP 8x. V současné době je již k dispozici grafický čip se stejnými parametry, pouze s novým rozhraním PCI Express x16. Přemostění, tedy řešení, jaké představila firma nVidia, ATI neuvede a ani jeho uvedení neplánuje.

Detaily o Radeonu X800 PRO

Redukovanou verzi Radeonu X800 XT Platinum Edition pojmenovala firma ATI Radeon X800 PRO. Tato verze nabízí všechny parametry svého většího bratra. Musí si ovšem vystačit s 12 místo 16 Pixel-Shadery. Počet Vertex Shaderů ponechal výrobce nezměněn. Druhou změnou je, že firma ATI dodatečně snížila frekvenci grafického procesoru z 520 MHz na 475 MHz a takt pamětí z 560 MHz na 450 MHz - reálná frekvence je díky podpoře DDR dvojnásobná. Podle vyjádření techniků ATI disponuje grafická karta osazená čipem Radeon X800 PRO maximálním výkonem zhruba 58 W. U tohoto modelu výrobce použil kvůli menšímu zatížení chladícího systému koncept tichého jednoslotového chlazení.

nVidia GeForce 6800 Ultra Extreme

Den před oficiálním uvedením série ATI X800 (3. 5. 2004), uvedla firma nVidia hned dva nové grafické čipy a rozšířila tím stávající portfolio výrobků. Nabídla nový špičkový model pod názvem GeForce 6800 Ultra Extreme, přestože tři týdny předtím představila GeForce 6800 Ultra. Nová verze disponuje vyšším výkonem. Zdálo se, že nVidii zřejmě nestačil výkon předchůdce, aby porazila konkurenta ATI Radeon X800 XT Platinum Edition, a tak vydala novou, upravenou verzi této karty. Tato obava ovšem byla opodstatněná, což dokazují i naše testy. Kromě zvýšeného taktu grafického procesoru je GeForce 6800 Ultra Extreme plně identická s GeForce 6800 Ultra. nVidia zvýšila takt z 400 na 450 MHz, paměť pracuje beze změny na 550 MHz (1 100 MHz DDR). Měření na externích napájecích konektorech ukazovalo elektrický příkon asi 81 W. Sečte-li se ještě předepsaných 25 W pro AGP port, dosahuje grafická karta maximálního příkonu asi 110 W.

nVidia GeForce 6800 GT

V podobě GeForce 6800 GT nabízí nVidia cenově výhodnou alternativu k oběma high-endovým modelům. Stejně jako ATI s Radeon X800 PRO neredukuje nVidia počet Pixel Pipeline, nýbrž pouze snižuje paměťový takt na 350 MHz u GPU a 500 MHz (1 000 MHz DDR) u pamětí. Nabízí tak relativně levný produkt se všemi vlastnostmi, které nabízejí dražší a výkonnější high-endové grafické čipy. Pro připojení jsou k dispozici rozhraní VGA, DVI-I a video výstup TV OUT. GeForce 6800 GT vystačí jen s jedním externím napájecím konektorem, hmotnost karty je 310 gramů, chlazení se spokojí s jedním slotem.

Jak jsme testovali

Všechny grafické čipy jsme testovali pod Windows XP s DirectX 9c. Pro grafické karty nVidia jsme použili aktuální verzi ovladače ForceWare ve verzi 56.72. Pro grafickou kartu Radeon 9800 jsme použili Catalyst 4.12, pro modely X800 beta ovladač Catalyst 4.12. GeForce 6800 Ultra pracoval s ForceWare ve verzi 67.02. Jednalo se o betaverzi ovládacího programu, který nenabízel plnou funkčnost všech přidaných programů. Chybělo zde např. řízení a sledování teploty, které reguluje počet otáček větráku, hlídá taktovací frekvenci GPU a pamětí a podle potřeby ji mění. V konečné verzi mají být tyto funkce kompletně k dispozici. Dodatečně má být také opraven nVidia Z-Culling-Bug, který zvláště citelně snižuje výkon v benchmarkovém testu FarCry. Pro test GeForce 6800 Ultra Extreme nám dodal výrobce také Forceware 67.02. Výsledky testů grafických čipů nVidia (GeForceFX 5950 Ultra, GeForce 6800 Ultra a GeForce 6800 Ultra Extreme) a ATI (Radeon 9800 XT, Radeon X800 XT Platinum a Radeon X800 PRO) srovnáváme v následujících grafech. Základem testů byl motherboard Intel s čipovou sadou 875P. Deska byla osazena Pentiem 4 na 3,2 GHz a dvěma paměťovými moduly 256 MB CL2,0.

3DMark03

Program 3DMark03 prezentuje následovníka 3Dmarku 2001. Hrací testy 3DMark03 se skládají ze čtyř scén: "Wings of Fury" spoléhá na DirectX 7 a reprezentuje využití low-end grafiky. Testy "Alpha Squadron" a "Trolls Lair" využívají vlastnosti DirectX 8 a jsou určeny pro grafické karty střední kategorie. Test "Nature II" předpokládá existenci podpory DirectX 9 a je zaměřen na karty směřující do nejvýkonnějšího segmentu. Paměťová sběrnice a port AGP jsou u 3Dmark03 silně zatíženy, a to kvůli velkému množství textur. Výsledky jednotlivých testů jsou shrnuty v celkovém počtu bodů.

Shrnutí

Grafický čip nVidia GeForce 6800 Ultra Extreme těsně porazil ATI Radeon X800 XT Platinum Edition. Uvedení této karty se proto jeví jako opodstatněné, protože původní nVidia GeForce 6800 Ultra se až na výjimky umístila na třetím místě. Vítěz dosahuje v 3DMark03 hodnot, které jsou až o 6 % vyšší než u soupeře - a to i přesto, že má o 70 MHz nižší taktovací frekvenci GPU. Ve zbývajících testech se náskok výkonu zřetelně snižuje, takže závod mezi GeForce 6800 Ultra Extreme a Radeon X800 XT Platinum Edition byl opravdu "o prsa". Cenově výhodná varianta ATI Radeon X800 PRO rovněž poskytuje obstojný 3D výkon. Je třeba ale zodpovědět jednu otázku - jak se projevuje z hlediska výkonu obdoba od nVidia - GeForce 6800 GT. Při posouzení kvality grafiky jsme navzdory použití beta ovladačů u kandidátů testu žádné větší chyby nezjistili. Nevýhodou GeForce 6800 je ve srovnání s designem Radeonu X800 vysoký příkon a následná hlučnost chladicího systému. GeForce 6800 Ultra Extreme tak při plném zatížení potřebuje elektrický příkon až 81 W pomocí obou externích napájecích konektorů. Naproti tomu Radeon X800 XT Platinum Edition se spokojí jen s jednou zástrčkou a jejím příkonem 57 W. Dále kladně hodnotíme menší rozměry PCB, stejně jako nižší hmotnost karet ve srovnání s kartami Radeon X800. Tyto přednosti ocení zvláště OEM výrobci, což se posléze promítne v ceně produktu. Při srovnání vlastností karet Radeon 9800 XT a Radeon X800, stejně jako GeForceFX 5950 Ultra architektura GeForce 6800 jasně vítězí. Nabízí třetí generaci architektury Shaderů a s programovatelným videoprocesorem několik zajímavých funkcí pro budoucí využití. V současné době ovšem tyto možnosti využít nelze, protože chybějí odpovídající programy podporující tuto technologii. Kdo porovná všechny výhody a nevýhody high-endových karet od firem nVidia a ATI, sáhne po modelu Radeon X800. Pro totální nadšence toužící po maximálním výkonu představuje GeForce 6800 Ultra Extreme od nVidie i se všemi nevýhodami to pravé. První grafické karty X800 Ultra Platinum Edition jsou k dispozici od listopadu. Cena se pohybuje okolo 20 000 Kč. Cenově příznivější alternativa s čipem X800 PRO stojí cca 17 000 Kč a je k dispozici již delší dobu.

§§§§§


MP3 podle Daewoo

Lubor Jarkovský

C05P0047

Pole působnosti společnosti Daewoo je široké, ale do oblasti MP3 přehrávačů zatím nezasahovalo. Nyní však přicházejí na trh tři nové přehrávače, které se liší pouze velikostí paměti. Jedná se o modely DP-1100 se 128 MB, DP-1200 s 256 MB a DP-1300 s 512 MB.

Do rukou se nám dostal poslední jmenovaný model a ihned po rozbalení krabice jsme si všimli výrazné podobnosti s přehrávači iRiver řady iFP. Daewoo se neinspirovalo v iRiverech pouze po stránce vzhledu, ale také v provedení menu. Písmo i zobrazení jsou jen kosmeticky upraveny a majitel má chvílemi pocit, že v rukou nedrží přehrávač značky Daewoo. Nicméně tato "inspirace" není na škodu, alespoň v Daewoo vsadili na osvědčenou kvalitu.

Ovládání přehrávače probíhá prostřednictvím pětisměrného joysticku, umístěného vedle displeje, u něhož lze nastavit jednu ze sedmi barev podsvícení. Efektní prvek trochu kazí skutečnost, že některé barvy si jsou velice podobné. I když to bude znít divně, například bílá a žlutá vypadají prakticky shodně. Co také zamrzí, je nemožnost nastavení změny barev v určitém časovém intervalu. Nabídka důležitých funkcí je ale bohatá: DP-1300 dokáže přehrávat MP3 a WMA, nahrávat z linkového vstupu přímo do MP3 i WAVu, funguje i jako diktafon a je vybaven FM tunerem, z něhož lze také pořídit záznam. Při kódování do MP3 je možné samozřejmě zvolit kvalitu, při samplovací frekvenci 44,1 kHz je maximální datový tok ještě použitelných 192 kb/s. Během přehrávání dokáže přístroj zobrazit i české znaky, i když ne úplně bez problémů. Při zobrazení složky či skladby je v daném názvu vše v pořádku, ale pokud zobrazujeme skladbu, objeví se nad jejím názvem nesrozumitelný shluk znaků, představující pravděpodobně název adresáře.

Spojení s počítačem je snadné, z dodávaného CD není potřeba nic instalovat. Ve Windows XP se přehrávač přihlásí jako výměnný disk a vy můžete směle kopírovat oběma směry data i hudbu podle libosti (bohužel jen přes USB 1.1, nikoliv 2.0). Příslušenství je na poměrně slušné úrovni, ale citelně v něm chybí ochranný obal.

Daewoo se předvedlo ve velice dobrém světle a nabízí skutečně příjemné MP3 přehrávače. Kromě zmíněných drobných chybiček je tak nejvýraznějším záporem příliš vysoká cena, která činí 3 790 Kč (128 MB), 4 990 Kč (256 MB) a 7 990 Kč (512 MB).

Daewoo DP-1300

Cena vč. DPH: 7 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, http://www.fastsro.cz

§§§§§


Rychleji se základní deskou MSI

Petr Matuška

C05P0042

Několik dní po ukončení našeho posledního testu základních desek pro procesory Intel s paticí LGA775 byl představen motherboard MSI 925XE Neo, využívající služby inovované čipové sady i925XE od firmy Intel. Mezi hlavní přednosti této desky má patřit podpora zcela nových procesorů Intel Pentium 4, využívajících 1 066MHz systémové sběrnice. Použít ovšem můžete i procesory Celeron D a Pentium 4 Extreme Edition. V základní výbavě této desky se nachází jeden ATA-100 kabel v kulaté úpravě, která snižuje nepřehlednost v počítačové skříni, dva SATA kabely, jedna napájecí redukce k SATA mechanikám, záslepka se dvěma FireWire IEEE 1394 konektory (malý i velký), další záslepka se čtyřmi LED diodami, oznamujícími stav základní desky při bootování, a dva konektory USB 2.0. Mezi další příslušenství patří velmi podrobný manuál s barevným instalačním návodem. Jak bývá u MSI zvykem, dodává kromě CD i disketu s ovladači pro interní ATA a SATA řadiče pro operační systémy MS Windows. Ta je zapotřebí při instalaci operačního systému na pevný disk, připojený k SATA, popřípadě i ATA-133 RAID řadiči. Jak již bylo zmíněno, motherboard je osazen čipovou sadou i925XE, které asistuje southbridge ICH6R, jenž se o komunikaci s okolím stará prostřednictvím až osmi portů USB 2.0, čtyř SATA-150 řadičů a v neposlední řadě i ATA RAID a standardního řadiče. Podporu sběrnice PCI Express nemá cenu zmiňovat, je samozřejmá. K tomu se přidává i práce s operační pamětí typu DDR2, a to s podporou ECC i bez ní. Osadit můžete jak paměti typu DDR2 400, tak i rychlejší variantu DDR2 533. Na desce se nacházejí čtyři sloty pro paměťové moduly, jenž lze osadit v režimu Dual-DDR a jejichž celková kapacita se může vyšplhat až k 4 096 MB. Přídavné karty lze instalovat do jednoho PCI Express x16, dvou PCI Express x1 a tří klasických PCI slotů. Datové mechaniky lze připojit k jednomu FDD, jednomu ATA-100, dvěma ATA-133 RAID a čtyřem SATA-150 řadičům. Obě dvě části čipové sady jsou osazené pasivním chladičem. Mezi konektory pro připojení příslušenství se nachází PS/2, jeden LPT a COM port, FireWire IEEE 1394, čtyři USB 2.0, vstupy a výstupy ze zvukové karty a dvě síťové karty - jedna 10/100 megabitová a druhá gigabitová - s čipem Broadcom BCM5751 - připojená přes rozhraní PCI Express. Na základní desce se dále nacházejí konektory pro připojení dalších dvou USB portů (celkový počet je tedy osm). Mezi softwarové vybavení patří všechny ovladače, které uživatel potřebuje pro instalaci desky, velmi užitečný program je MSI Live Update3, jež se stará o aktuálnost ovladačů, programového vybavení i BIOSu i o případné stažení a instalaci nových verzí. Velmi to usnadní instalaci méně zkušeným uživatelům, jimž stačí pro instalování aktuálních ovladačů pouze daný program a připojení k internetu. Z CD stačí pak instalovat ovladač síťové karty, popřípadě jiného zařízení pro připojení k internetu. Systém vás automaticky provede instalací jednotlivých programů a driverů. Mezi ně patří MSI PC Alert4, umožňující měnit frekvenci procesoru za chodu ve Windows, MSI InfoView XP, MSI WMI Info, MSI DMI Browser, MSI GoodMem, starající se o optimalizaci paměti, MSI i-Speeder měřící rychlost připojení k internetu a MSI Security Utility složící k zabezpečení systému. Navíc jsme na dodávaném CD našli antivirový systém Trend PC-cillin 2004, konfigurační systémovou utilitu Xteq Systems a Adobe Acrobat Reader. Jelikož je deska přímo stvořená pro osazení do výkonných pracovních stanic a pro hardcorové hráče, jsou v BIOSu k dispozici všechna možná nastavení, která si lze představit. Od nastavení integrovaných komponent přes různé možnosti ATA a SATA řadičů a H/W monitoringu stavu desky, až po všechna myslitelná nastavení pro přetaktování: nastavení násobitele procesoru, frekvenci FSB, rychlost pamětí podporovány jsou kromě standardizovaných DDR2 400 a 533 i rychlosti 600 a 667, i když neoficiálně. Měnit lze napětí CPU, operačních pamětí i PCI Express x16 sběrnice. Nenašli jsme ovšem žádné podrobnější nastavení časování pamětí. Systém automatického přetaktování dokázal "vyhnat" frekvenci procesoru Pentium 4 3,6 GHz až na hranici 4 000 MHz, to vše s boxovaným chladičem a při pokojové teplotě. Při této frekvenci nejevil systém známky nestability ani při náročných aplikacích. Celkově se jedná o velmi výkonnou desku pro platformu Intel, celkový dojem kazí pouze slabá výbava a vysoká cena tohoto modelu.

MSI 925XE Neo

Cena vč. DPH: 7 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, http://www.levi.cz

§§§§§


Philips PSA410

Tomáš Varoščák

C05P0051

Jsou to zhruba tři měsíce, kdy se nám do ruky dostal první MP3 přehrávač společnosti Philips, vyrobený ve spolupráci s firmou Nike a určený pro aktivně sportující uživatele. Šlo o tzv. flashový přehrávač s neotřelým designem, standardními funkcemi a poměrně velkým množstvím záporů. Jak na tom je další produkt z této série se můžete dočíst na dalších řádcích.

Model PSA410 je určen pro přehrávání kompaktních disků a na jeho rozměrech je to notně znát. Pokud předchozí produkt bylo možné uchytit na paži, stehno nebo třeba krk, u PSA410 to pravděpodobně půjde pouze na bedra, kvůli čemuž je přehrávač vybaven sadou pásků a látkových pouzder. Abyste si pak při ovládání nemuseli vykroutit hlavu, je součástí příslušenství i dálkové ovládání, disponující ale poněkud omezeným počtem funkcí. Zatímco na těle přístroje jsou totiž umístěna tlačítka pro zapínání, pauzu, přeskakování mezi písněmi/alby, zvyšování hlasitosti, digitální zvýraznění basů, volbu způsobu přehrávání a zapnutí rádia, dálkovým ovládáním lze pouze zapínat přehrávání, přecházet mezi skladbami a regulovat hlasitost. Rádio nelze prostřednictvím dálkového ovládání poslouchat vůbec.

Po stránce vzhledu je Philips PSA410 stejně jako předchozí model PSA220 opravdu zajímavý. I když je celé tělo přehrávače vyrobeno z plastu, působí poměrně elegantně a decentně, jen je na škodu, že není opatřeno povrchovou úpravou proti otiskům prstů. Vrchní strana přehrávače je ozdobena logem výrobce a typickou fajfkou společnosti Nike, uprostřed je umístěn kulatý displej. Ten zobrazuje odehraný čas, hlasitost, pořadí skladby a alba, způsob přehrávání a informace o přehrávané skladbě. Na displeji se zobrazuje název a jméno interpreta z ID3 Tagu, s podporou češtiny ale nepočítejte. Místo českých znaků totiž displej zobrazí mezeru. Displej nemá klasické podsvícení, ale při stisku jednoho z tlačítek se přepne do inverzního módu, takže jej lze číst i ve tmě, nebýt nesmyslného opakovaného zhasínání a rozsvěcení se. Při delších názvech displej písmena skroluje, přičemž se naplno projeví nekvalitní překreslování.

Philips PSA410 je primárně určen na přehrávání CD disků, obsahujících klasické audiostopy, MP3 skladby nebo WMA soubory. Poradí si i s adresáři, které považuje za jednotlivá alba. Vzhledem k určení je samozřejmostí ochrana proti otřesům (ESP), máme ale důvodné podezření, že např. při delším běhu nebo jiné dlouhodobější pohybově náročné činnosti nebude dostatečná. Kromě přehrávání hudby slouží přehrávač i jako přijímač radiových vln na frekvenci VKV. Umožňuje automatické vyhledávání stanic a jejich manuální ukládání do paměťových pozic. Rádio bohužel nelze ovládat dálkovým ovladačem a nefunguje při něm podsvícení displeje. Spolu s přehrávačem získáte v jednom balení i sadu opasků a pouzder na uchycení přístroje i dálkového ovládání na tělo, sluchátka, CD s manuálem v PDF souboru a aplikací Musicmatch Jukebox.

Philips PSA410 je zajímavý produkt s neotřelým vzhledem a menším množstvím much než obsahoval předchozí PSA220. Nicméně pro účely, jimž má sloužit, se podle našeho názoru nehodí. V éře miniaturních MP3 přehrávačů bez pohyblivých částí by bylo pro sport vhodnější poohlédnout se spíše mezi těmito produkty.

Philips PSA410

Cena (vč. DPH): 5 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Philips ČR, http://www.philips.cz

§§§§§


nForce počtvrté v praxi

Petr Matuška

C05P0064

Pokrok v počítačové branži nelze zastavit. Důkazem je až přespříliš rychlý přechod platformy Intel na sběrnici PCI Express, což vadí zvláště majitelům nedávno zakoupených grafických karet určených pro port AGP. Čipové sady pro procesory konkurenční firmy AMD čekaly na podporu nové sběrnice poněkud déle, ale i toto čekání se naplnilo. Firma nVidia představila koncem listopadu funkční systémy s novou čipovou sadou nForce 4. Ta je na trh dodávána ve třech provedeních - standardní verze nForce 4, verze Ultra a verze SLI. Rozdíly mezi jednotlivými sadami jsou následující: verze nForce 4 je zcela shodná s verzí Ultra, ovšem bez podpory nové generace řadiče SATA II. Ta řeší některé chyby předchozí verze a již plně podporuje zapojování disků SATA za chodu počítače. Všechny čipsety dále podporují novou sběrnici PCI Express, deset portů USB 2.0 a operační paměti typu DDR. Verze SLI k tomuto všemu přidává ještě podporu druhého slotu pro grafickou kartu PCI Express a podporu práce v tzv. SLI režimu. A právě tuto sestavu jsme měli možnost otestovat a zjistit, jaký výkonnostní nárůst přinese zapojení druhé grafické karty v režimu SLI.

Finální řešení k nám přišlo v podobě základ-ní desky MSI K8N Diamond a sady dvou identických grafických karet MSI NX6600GT-VTD128E, určených pro rozhraní PCI Express x16. Uvnitř karet se nacházel grafický čip nVidia GeForce 6600GT, spolupracující s 128 MB rychlé paměti GDDR3. Tyto karty se funkčně neliší od karet jiných výrobců, recenzi a podrobnější popis najdete v předchozích číslech časopisu PC WORLD. Vraťme se ale zpět k základní desce. Vzhledem i rozložením součástek je velmi podobná motherboardu MSI NEO4 Platinum, který jsme měli možnost testovat v minulém čísle v rámci testu základních desek určených pro procesory AMD Athlon 64. Layout motherboardu je naprosto shodný, kromě umístění druhého PCI Express x16 slotu místo dvou PCI Express x1. Novinkou je speciální zařízení, umístěné mezi dvěma sloty PCI-E x16, jehož pomocí lze zvolit, zda bude obsazen pouze jeden slot pro grafickou kartu, nebo oba dva a zapnut režim SLI. Naše testy probíhaly tak, že jsme nejprve provedli výkonnostní testy na systému s jednou grafickou kartou a poté jsme zapojili i druhou do režimu SLI a znovu otestovali výkon. Použili jsme procesor AMD Athlon 64 3800+, RAM ve dvou 512MB modulech v režimu DualDDR a s časováním 2-3-3-5 od firmy Mushkin a dva disky Seagate SATA II. Testy probíhaly na anglické verzi Microsoft Windows XP Professional SP2. V tabulce najdete podrobnější porovnání výkonu v jednotlivých testech, včetně procentuálního vyjádření nárůstu grafického výkonu. Začněme s testem 3DMark03: konfigurace s jednou kartou 6600GT dosáhla skóre 8 597 bodů, zatímco v SLI modu měla sestava 14 054 bodů. Zde je patrný velmi znatelný nárůst výkonu grafického subsystému. V 3DMark05 je rozdíl ještě markantnější: přesněji řečeno 72,3procentní rozdíl ve prospěch verze SLI. Toto jsou ovšem čísla, která mnoho neříkají, proto jsme provedli další testy v hrách, a to v Doom3, Half Life2 a Far Cry. Nejprve jsme měřili výkon systému v zapojení s jednou grafickou kartou. Testy probíhaly ve dvou rozlišeních - 1 024 x 748 a dále pak v 1 600 x 1 200. Abychom zatížili grafický subsystém opravdu maximálně, v dalším kole měření jsme v totožných rozlišeních nastavili ještě funkci na celoobrazovkové vyhlazování obrazu - FSAA, která zvyšuje kvalitu grafického výstupu, ovšem zatěžuje grafický subsystém daleko více. Největší praktický nárůst rychlosti zobrazení jednotlivých snímků za sekundu je patrný u hry Doom3 a její testovací sekvence Demo001. Rozdíly se pohybovaly od necelých 17 procent u základního rozlišení až po hranici 56 procent při vysokém rozlišení 1 600 x 1 200 a zapnutém vyhlazování obrazu. U hry Half Life již tento výsledek nebyl tak markantní, v nižším rozlišení se v žádném případě nákup dvou karet spojených do SLI modu nevyplatí, protože výkonový nárůst činí mizivé 1 %, respektive 5 %. S rostoucím rozlišením se rozdíl zvyšuje až na celkových 27 %, a to i při zapnutí vyhlazování obrazu. Poslední testovanou hrou byl Far Cry. Zde byly hodnoty v nižších rozlišeních dokonce záporné, tedy uživatel při použití dvou grafických kartě v SLI modu dostane méně snímků za sekundu, než kdyby použil jednu. Ve vyšším rozlišení je už rozdíl skutečně znatelný. V rozlišení 1 600 x 1 200 a zapnutém vyhlazování obrazu se vyšplhal na 38 %.

Vysoký výkon se projevuje u her, optimalizovaných pro grafické karty nVidia - důkazem jsou výsledky ve hře Doom3. V ostatních hrách, v nichž vynikají spíše grafické karty konkurenční firmy ATI, dosahuje duo karet v zapojení SLI vyššího výkonu ve vysokých rozlišeních a při zapnuté funkci celoobrazovkového vyhlazování. Takto by se dal charakterizovat celý přínos módu SLI při použití grafických karet s procesorem nVidia GeForce 6600GT. Pro porovnání jsme ještě do tabulky zařadili hodnoty výsledků grafické karty Gigabyte GeForce 6800 Ultra. Za zvážení pak stojí porovnat náklady, které uživatel investuje do základní desky s čipovou sadou nForce 4 Ultra a dvou grafických karet 6600GT, nebo aby do jedné grafické karty 6800GT nebo Ultra.

MSInVidia nForce 4SLI

Cena vč. DPH: 6 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, http://www.levi.cz

§§§§§


Malé a levné Prestigio

Petr Matuška

C05P0044

Výrobky Prestigio se pomalu, ale jistě prodírají konkurencí na českém trhu. Po vstupu na trh v oblasti LCD displejů se tato značka usídlila v povědomí uživatelů i notebooky s vynikajícím poměrem cena/výkon při zachování kvality a slušného zpracování. Takový je i ultrapřenosný notebook Visconte 120. Jeho předností je kromě nízké hmotnosti, kompaktních tvarů a dlouhé výdrže provozu na baterie především cena.

V balení dostanete CD s ovladači i střídmě koncipovaný český manuál, který popisuje jen nutné minimum funkcí notebooku, ale poslouží i začátečníkovi. Námi testovaný notebook byl dodán s Microsoft Windows XP Home, lze si však připlatit za verzi Professional či vyžádat notebook pouze s MS-DOS. S tím se pojí jedna nepříjemná, ale podstatná věc. K notebookům Prestigio se nedodává tzv. recovery systém, který se stará o rychlou obnovu systému po zhroucení či jiném poškození a uživatel je tak odkázán na svou zručnost a instalaci systému včetně zálohy dokumentů musí zvládnout sám. Visconte je založen na platformě Intel Centrino, základní deska obsahuje čipovou sadou Intel 855GME s možností instalace bezdrátové Wi-Fi karty Intel Pro/Wireless 2200BG a s podporou procesorů Pentium M. Počítač byl vybaven levnějším procesorem Intel Celeron M 340, pracujícím na 1,5 GHz, postaveným na starším jádře Banias s 512 kB vyrovnávací paměti. Přítomno bylo 256 MB paměti DDR SDRAM s frekvencí 333 MHz v provedení SO-DIMM. Pevný disk Samsung měl kapacitu 30 GB, rychlost 5 400 otáček za minutu, 2MB cache a připojen byl přes rozhraní ATA-100. Data do počítače se mohou dostat pomocí combo mechaniky DVD/CD-RW, zvládající zápis na CD-R rychlostí 24x, přepis CD-RW 16x, čtení DVD pak až 8x. Jak bývá v této kategorii zvykem, v přístroji nebyla přítomna disketová mechanika. Tu si může zájemce zakoupit jako volitelné příslušenství v externím USB provedení. Combo mechanika byla umístěna na levé straně, kde se dále nachází VGA výstup pro externí monitor, jeden USB 2.0 port a čtečka paměťových karet s podporou formátů Memory Stick, MMC/SD a Memory Stick PRO. Na zadní straně se nenacházejí kromě napájecího žádné konektory. Všechny zbývající jsou umístěny na pravé straně: jedná se o jeden síťový a jeden modemový konektor, S-Video výstup, jeden port USB 2.0 a jeden miniFireWire IEEE 1394, výstup pro sluchátka, vstup pro externí mikrofon, a jednu pozici pro PC Card. Šikovný je i poslední USB port, jenž je umístěn na spodní straně notebooku ve speciálním prostoru, kam lze vložit např. USB Bluetooth dongle, což je vzhledem ke kompaktním rozměrům opravdu zajímavé řešení. Baterie notebooku se nachází na zadní straně vespod, uživatel si může s pomocí šroubováku sám vložit či vyměnit operační paměti a mini PCI kartu Wi-Fi.

Použitý TFT displej s úhlopříčkou 12,1" a rozlišením 1 280 x 800 je asi nejslabším článkem. Použití odrazového displeje by bylo možné tolerovat, ale podsvícení pouze zespodu je znát citelně. Při běžné práci to není tak poznat, ale při sledování webových stránek či filmu jsme si museli nastavit displej přesně ve směru pohledu.

Co se týče klávesnice, zdvih tlačítek byl poměrně dobrý, ovšem prohození tlačítek Ctrl a Fn nemusí být každému po chuti. Nad klávesnicí jsou pouze dvě tlačítka - Power a spínač ovládající kartu Wi-Fi. Pod klávesnicí je umístěn touchpad se dvěma tlačítky. Je poněkud více zasazen do těla notebooku, což může vadit při častém přechodu od ovládání ke stisku tlačítka. Stavové diody jsou dvě - oznamují chod přístroje a nabíjení počítače. Víko notebooku je jištěno jedním zámkem uprostřed přední strany. Zpracování bylo překvapivě kvalitní, nikde se nic nehýbalo ani nevrzalo.

Výsledek 98 bodů v SYSmark 2004 nedělá z notebooku výkonnou pracovní stanici, na obyčejnou práci to ale bohatě stačí. Příjemně překvapila i doba výdrže na baterie - čas 3 hodiny a 57 minut je vynikající a skvěle podpoří vlastnosti tohoto notebooku. Celkově se dá říci, že až na několik drobných nedostatků se jedná o velmi pěkný ultrapřenosný notebook, který je k dispozici za nízkou cenu. Kladné hodnocení si zaslouží i povedený systém chlazení.

Prestigio Visconte 120

Cena vč. DPH: 28 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Asbis, http://www.asbis.cz

§§§§§


Obraz i zvuk na úrovni

Petr Matuška

C05P0043

Notebook Gigabyte N601 patří rozměrově mezi větší přístrojema skrývá v sobě řadu zajímavých a praktických komponent. Dominuje mu velký a širokoúhlý 15,4" TFT displej s maximálním rozlišením 1 280 x 800 obrazových bodů a poměrem stran 16 : 10. Svou kvalitou na nás udělal velký dojem: zobrazení bylo u testovacího kusu velmi dobré, bez problémů bylo možné přečíst údaje z displeje i při vysokých (širokých) úhlech pohledu, podsvětlení - s možností dostatečné změny jasu - bylo rovnoměrné a vyvážené, a to včetně zobrazení černé barvy v tmavých scénách filmů. Ke kvalitnímu zobrazení údajů pomáhá i fakt, že elektronika displeje opravdu kvalitně přepočítává a zobrazuje i rozlišení, která jsou menší než dané fyzické. To uživatel využije zejména u her, ale i u jiných programů, vyžadujících 1 024 x 768 nebo méně. Základ notebooku tvoří sada Intel Centrino s náležitými komponentami - čipovou sadou Intel 855PM, procesorem Intel Pentium M a bezdrátovou síťovou kartou Intel Pro/Wireless 2200bg. V našem případě byl použit procesor Intel Pentium M 725, vyrobený 90nm technologií a postavený na jádře Dothan, pracující na frekvenci 1,6 GHz a obsahující 2 MB cache. Procesoru sekundovalo bohužel pouze 256 MB paměti typu DDR333, notebooku by slušela minimálně dvojnásobná kapacita. Náročný uživatel na druhou stranu ocení volbu grafického čipu, který nelze (na rozdíl od operačních pamětí) časem upgradovat. O zpracování grafiky se zde totiž stará čip ATI Radeon Mobility 9600 s 64 MB paměti. Ten vyniká především v oblasti grafických aplikací a her a je o poznání rychlejší než běžný integrovaný grafický čip Intel 855G. Výhodou je též fakt, že grafika má k dispozici vlastních 64 MB paměti. Úschovu dat měl na starosti pevný disk s kapacitou 40 GB a rychlostí 5 400 otáček za minutu. O zálohování se stará integrovaná DVD?RW mechanika, jež je místěna uprostřed přední strany.

Provedení je kvalitní, nebyli jsme svědky nepříjemného vrzání či jiných chyb zpracování nebo konstrukce. I s výbavou bude uživatel spokojen, přístroj nabízí tři porty USB 2.0, z toho dva na pravé straně a jeden na zadní. Porty na pravé straně jsme si během testování pochvalovali, při přenášení dat a výsledků jsme nebyli nuceni hledat zdířku vzadu. Na zadní straně se nachází klasická sestava portů - VGA výstup, jeden LPT a jeden S-Video výstup pro připojení k televizi, dále pak dvojblok síťové karty a modemu, spolu s výstupem pro sluchátka a vstupem pro mikrofon. Co ale činí tento notebook praktickým, je přítomnost obou velikostí konektorů FireWire IEEE 1394, čtečky paměťových karet zvládající formáty SD, MMC, Stick Pro a jednoho slotu pro PC Card. Multimediální potenciál podtrhujue kvalitní zvukový výstup a speciální funkce pro přehrávání CD Audia a DVD Videa bez nutnosti zapnutí notebooku. Ovládání zvukových CD se děje pomocí panelu s vlastním displejem, umístěného nalevo od klávesnice. Spokojeni jsme byli i s audio výstupem. K reproduktorům totiž patří i subwoofer, pomocí něhož se stává i banální přehrávání zvuků ve Windows doslova slastí. Nejvíce se uplatní při přehrávání DVD videa a při akčních hrách.

Notebook jsme prověřili i z hlediska výkonu a výdrže na baterie, protože jsme byli zvědaví, jak si povede baterie s o něco nižší kapacitou, než je obvyklé. Výsledky v programu SYSmark 2004 dosáhly hranice 107 bodů a výdrž práce na baterie překročila čas 3 hodiny a 34 minut. Závěr by tedy mohl znít takto: notebook Gigabyte N601 v testované konfiguraci je velmi výkonný, s dobrou výdrží na baterie, vynikajícím celkovým provedením, zpracováním i podporou multimédií, včetně kvalitního širokoúhlého displeje. Jediným negativním prvkem bylo osazení pouze 256 MB operační paměti. Takto vybavený notebook by si zasloužil minimálně 512 MB.

Gigabyte N601

Cena vč. DPH: 40 380 Kč

K testu zapůjčila firma: Elap, http://www.elap.cz

§§§§§


Nejen z televize přímo na DVD

Jaroslav Kasal

C005P0050

Cyberhome CH-DVR 750 Recorder představuje generaci výrobků, které postupem času nahradí zastaralé VHS videorekordéry. Je to v podstatě domácí rekordér, který nevyužívá analogový záznam na kazety, ale na moderní digitální DVD nosiče.

Design výrobku je sice jednoduchý, ale poměrně povedený, přičemž šedou barvu zařízení doplňuje kovově stříbrný přední panel. Přední kryt na vozík CD/DVD média má černou barvu. Ovládací tlačítka jsou uspořádána poměrně logicky na pravé straně čelní části, slouží pro vypínání a zapínání zařízení, pro vyhledávání záznamů na médiu, zrychlené přehrávání, zastavení či spuštění přehrávání a také k vysunutí vozíku pro DVD/CD. Poslední prvek přestavuje zrychlenou volbu pro aktivaci nahrávání. Všechny tyto funkce lze samozřejmě vyvolat i z robustního dálkového infračerveného ovladače. Zařízení Cyberhome CH-DVR 750 Recorder využívá pro ukládání videozáznamu zapisovatelné disky DVD+R a dokáže pracovat i s formáty DVD+RW. Výhodou těchto disků je možnost vymazání dříve uložených dat a jejich nového použití. DVD rekordér dokonce zvládá inteligentní správu dat na médiu, a tak je možné odstranit pouze vybrané části, například jeden vybraný film nebo jen přebytečné reklamy a podobně. Zajímavé jsou také služby, které umožňují vytvářet kapitoly, pomocí nichž lze následně rychle vyhledávat zajímavé úseky v záznamech. Kapitoly se dají vytvářet jediným stiskem tlačítka na dálkovém ovladači a to jak při přímém nahrávání, tak při pozdější editaci nahraného materiálu. Chybně označené kapitoly lze bez nesnází smazat, či vytvořit na jiném místě. Je samozřejmé, že chytrý záznam záložek nemůže být plně slučitelný s klasickou normou DVD Video, a nelze proto vyloučit, že se při pouštění nahraného DVD na stolních DVD přehrávačích mohou vyskytnout komplikace. Proto výrobci přidali do menu i další volbu. Služba dokáže změnit formát kapitol tak, aby odpovídal normě. Následně budete moci využívat vaše zaznamenané DVD i na mnoha dalších stolních přehrávačích bez problémů (tedy i na těch, které nepodporují editovatelné kapitoly).

Připojovací konektory jsou zabudovány do předního i zadního panelu. Vzadu naleznete dvojici konektorů SCART, které dokáží pracovat se signálem ve formátu kompozitního videa a S-Videa. Jeden ze SCART konektorů si navíc dokáže poradit i s kvalitním signálem RGB. V jejích těsné blízkosti se nachází i kulatý výstup konektoru S-Video a žlutý cinch (RCA) výstupu kompozitního videa. Nechybí ani dva konektory Cinch pro výstup analogového zvuku. Poslední zdířka (Cinch) obstarává výstup digitálního zvuku.

Pořady můžete zaznamenávat přímo s využitím anténního vstupu. Při realizaci tohoto řešení budete moci sledovat na televizoru jeden pořad a zcela jiný ukládat na médium. Televizor stačí pouze propojit kabelem s připraveným anténním výstupem z DVD rekordéru, poté mohou oba produkty přijímat rozdílný TV kanál.

Přední stěna CH-DVR 750 nabízí další rozhraní. Jsou určena především pro majitele videokamer, kteří mohou využít kompozitní video (žlutý Cinch) či S-Video. Zvuk se propojí pomocí dalších dvou Cinch (bílý a červený). Pokud vlastníte digitální kameru, můžete dokonce využít i integrované rozhraní FireWire IEEE-1394. S jeho pomocí budete moci realizovat prakticky bezeztrátový přenos dat z kamery až do videorekordéru v nejvyšší možné kvalitě. Výsledná podoba záznamu na DVD je samozřejmě podmíněna volbou datového toku, který uživatel při nahrávání využívá. V několika nastaveních je možné měnit kompresní poměr, který přímo ovlivňuje délku záznamu. Při vysokém datovém toku (vysoké kvalitě) je možné na DVD uložit pouze jednu hodinu záznamu. V nižší kvalitě pak dvě hodiny, tři i víc (cca až šest hodin), ale pak je již snížení kvality záznamu znatelné (obraz se rozpadá do viditelných čtverců a v rychlých scénách má velmi špatnou kvalitu). Oproti tomu při vysokých datových tocích (HQ) je obraz velmi kvalitní. Při přehrávání si zařízení poradí s běžným formátem DVD Video, i s Video CD, Super Video CD či datovým CD naplněným MP3 skladbami. Celkově můžeme Cyberhome CH-DVR 750 Recorder pochválit. Přestože neobsahuje pevný disk, dokáže nabídnout zajímavé služby a digitální vstup FireWire, který jistě potěší majitele digitálních kamer.

Cyberhome CH-DVR 750

Cena včetně DPH: 7 315 Kč

K testu zapůjčila firma: Extrapoint, http://www.extrapoint.cz

§§§§§


Fox bez větráčků

Petr Matuška

C05P0062

Od doby, kdy AMD představilo novou verzi procesorů AMD Athlon 64, vyrobené novou 90nm technologií a novým jádrem Winchester, uplynula již nějaká doba. Tyto procesory se vyznačují tím, že při zachování stejného výkonu a frekvence vyzařují podstatně méně ztrátového tepla než procesory vyrobené starším, 130nm způsobem. Dalo se tedy očekávat, že na sebe dlouho nenechají čekat počítačové sestavy, využívající přednosti těchto procesorů, určené pro náročné zákazníky vyžadující tichý počítač. Procesor je totiž přímo stvořen pro osazení pasivním chladičem. Spolu s tichým chlazením grafické karty a perfektně provedeným chlazením počítačové skříně lze dosáhnout opravdu tichého a přitom výkonného počítače. Ukázku právě takovéto sestavy nám v podobě prototypu Cult-X na test zapůjčila brněnská firma Fox Computers.

Jejím základem je již zmíněný procesor firmy AMD Athlon 64 3000+, vyrobený 90nm technologií. Na něm je umístěn mohutný měděný pasivní chladič Coolermaster Hyper 6, využívající sys-tém Heat-Pipe, který se stará o odvod přebytečného tepla od procesoru. K regulaci ztrátového tepelného výkonu zde pomáhá technologie Cool\n\Quiet, jež má za úkol snižovat frekvenci procesoru v době, kdy není plně vytížen, na minimum. Frekvence se v tomto případě sníží z původních 1800 MHz na 1000 MHz. Děje se to změnou násobitele procesoru z původních 9x na 5x při frekvenci FSB 200 MHz. Ke snížení ztrátového tepla přispívá i změna napájení z 1,45 V na 1,085 V při nízkofrekvenčním módu. Procesor je usazen v základní desce MSI K8N Neo2 Platinum, využívající čipovou sadu nVidia nForce3 Ultra, která nabízí kromě jednoho slotu AGP 8x i pět PCI slotů. V AGP portu seděla grafická karta MSI NX6800-TD128 se 128 MB GDDR3 a grafickým procesorem nVidia GeForce 6800, jeden PCI slot zabírala Wi-Fi síťová karta s podporou 802.11b/g. V počítači byly nainstalovány 2 paměti DDR Mushkin s časováním 2-3-3-5 a celkovou kapacitou 1 024 MB. Zvolen byl režim DualDDR pro vyšší paměťovou propustnost. O přísun dat se staral pevný disk Maxtor s kapacitou 120 GB, 8 MB cache a 7 200 otáčkami za sekundu, asistovala mu vypalovací DVD mechanika LG s podporou všech v současné době dostupných formátů CD-R/RW, DVD?R/RW, DVD-RAM a DVD+R DL. Jako u většiny nově prodávaných počítačů, ani zde jsme nenašli disketovou mechaniku, ač by se v jistých případech hodila, např. pro zavedení ovladačů při instalaci operačního systému Windows XP.

Odvodu tepla z počítačové skříně pomáhá důmyslný systém, skládající se z dvou otvorů na přední straně, určených k vhánění studeného vzduchu. Ten pak putuje přes chladič procesoru k větráku připevněnému k zadní straně skříně. K cirkulaci vzduchu přispívá i 350W zdroj s velkým a tichým větrákem, umístěným na spodní straně zdroje. Všechny tyto úpravy směřují k jedinému - velmi tichému provozu počítače. Teplota procesoru se pohybovala při nenáročné kancelářské práci okolo 36 stupňů. Při vysokém zatížení procesoru se teplota procesoru vyšplhala až k 59 stupňům Celsia. Na této hodnotě se ustálila a i po několika hodinách náročných výpočtů zůstala beze změny. Snahu o úplné ticho trochu kazí hlučnost pevného disku, který je poměrně hlasitý a při večerní práci s počítačem to bude právě on, kdo vás bude rušit. K programovému vybavení patří dodávaný systém MS Windows XP Home Edition a sada freewarových a sharewarových aplikací.

Při vyladění celého počítače se firma Fox Computers opravdu předvedla: nejen že je počítač pečivě složen , včetně upevnění kabelů k sobě, ale je vyladěn i po stránce softwaru - instalovány byly všechny dostupné aktualizace Windows, ovšem bez Service Packu 2. Přínos SP2 je sice diskutabilní, ale vypnout kvůli němu automatickou kontrolu a stahování nových aktualizací je v dnešní době na pováženou. Sice je to odstranitelná vada, ale ne každý uživatel si toho všimne a zůstane ochuzen o automatickou aktualizaci systému. Dále bylo vyladěno nastavení časování pamětí, zlepšen výkon grafické karty, to vše podpořily aktuální ovladače a aktualizovaný antivirový program NOD32. Celkově si počítač vedl v našich testech velmi dobře - díky rychlému procesoru, grafické kartě a dostatečné velikosti operační paměti. Škoda jen vysoké hlučnosti pevného disku při práci. Vzhledem k tomu, že jde o prototyp, jehož konfigurace se může vyvíjet, je níže uvedená cena pouze orientační.

Fox Cult-X

Cena vč. DPH: 49 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Fox Computers, http://www.foxpc.cz

§§§§§


HDTV širokoúhlé kino přichází

Jaroslav Kasal

C05P0045

V minulých číslech PC WORLDu jsme psali o sérii nových datových projektorů, které byly zajímavé především snadnou přenositelností, malými rozměry a hmotností. Dnes vám představíme také výjimečný produkt. Spadá však do zcela jiné kategorie. Výrobek s označením HC2000 je DLP videoprojektor s širokoúhlým obrazem pro domácí využití. Zařízení vyrobila společnost Mitsubishi a jednoznačně představuje řešení pro nejnáročnější uživatele.

Videoprojektor HC2000 zaujme majestátně velkými rozměry: 430 mm (šířka) x 150 mm (výška) x 307 mm (hloubka). Hmotnost je také více než nadprůměrná: 7,8 kg.

Vzhled HC2000 je velmi povedený a vhodně jsou vybrány i metalické barvy. Na čelní stěně je umístěn široký objektiv (f 28,3-38,2 mm), který je možné motorově řídit prostřednictvím dálkového ovládání nebo pomocí ovládacích prvků na těle projektoru. Uživatel může elektrickým motorkem nastavit jak zoom (až 1,35x), tak zaostřit obraz. Objektiv je dále možné vertikálně vychylovat od vodorovné osy. Tato funkce se ovládá otočným křížovým kolečkem na horní stěně projektoru. Naklápět objektiv je možné ve více než slušném rozsahu, takže uživatel nemusí shánět knihy nebo jiné předměty pro podložení projektoru, aby umístil obraz na projekční plochu.

Uvnitř projektoru se nachází lampa UHF s výkonem 250 W. Výsledný světelný tok má hodnotu 700 ANSI lm. Svými parametry je určen pro použití v zatemnělých místnostech, kde si lze teprve pořádně vychutnat kvalitu obrazu. Přílišná svítivost projektoru by v takových prostorech působila rušivě. Projektor této kategorie není určen pro sledování obrazu za denního světla.

Hlavním tahákem je modernizovaná DLP (Digital Light Processing) technologie s širokoúhlým DMD (Digital Micro-Mirror Device) čipem o úhlopříčce 0,8" a s nativním rozlišením 1 280 x 720 bodů. Pokud vám jsou tyto rozměry povědomé, jste na správné stopě. Představují totiž nižší standard normy HDTV. Vyšší pak pro úplnost činí 1 920 x 1080 pixelů. Přínosem zařízení je vysoký kontrastní poměr 3 600 : 1, který se u běžných DLP projektorů pohybuje kolem 2 000 : 1.

Na rozdíl od klasických projektorů s rozlišením XGA umožňuje HC2000 zobrazovat filmy HDTV v přirozeném rozlišení, bez deformací a s využitím plného počtu obrazových bodů zobrazovacího DMD čipu. Výhodou je velmi pěkný a ostrý obraz, o kterém se může běžné normě PAL skutečně pouze zdát. Nevýhodou je, že našinec film nebo videozáznam v rozlišení HDTV sežene jen velmi těžko. Šikovný uživatel však nemusí truchlit a naopak může vyzkoušet připojení projektoru k PC. Přestože je výrobek označován jako videoprojektor, je vybaven i rozhraním DVI (dokonce verzí DVI-I) a lze jej tak připojit jak s využitím analogového signálu (VGA redukce), tak i plně digitálně s využitím předností DVI-D. Pokud jste stoupenci analogových videosignálů, je možné využít i další konektory. Od kompozitního videa RCA, přes S-Video až po složky v podání trojice RCA (Cinch) nebo dokonce pětice BNC zdířek. Co se týče vstupů, je samozřejmostí podpora starších analogových formátů PAL, NTSC, SECAM v několika variantách (např. PAL M/N).

Z technologického hlediska je projektor zajímavý i rotujícím barevným filtrem, který se nachází před DMD čipem. Jeho posláním je vytvářet plně barevný obraz z klasického bílého světla, které se od čipu DMD odráží. Rotující kotouč HC2000 se totiž skládá z celkem osmi segmentů. Vysoký počet barevných částí je zde kvůli dosažení co možná nejlepších barev a stabilního obrazu bez chvění, duchů a podobně. U filtru se může dokonce měnit rychlost jeho otáčení. Vše se automaticky řídí podle uživatelského nastavení.

Budete-li chtít využít jako zdroj signálu PC, doporučujeme otestovat grafickou kartu, zda podporuje režim 1 280 x 720. Pozor, i drobná odchylka od tohoto HDTV standardu způsobí, že geometrie obrazu nebude přesvědčivá. Ne každá grafická karta totiž podporuje HDTV rozlišení a ani režim 1 280 x 768 bodů, který některé grafické adaptéry nabízejí, nevypadá příliš dobře. Pokud však použijete nativní režim, bude vám odměnou velmi čistý a širokoúhlý obraz.

Mitsubishi HC2000

Cena vč. DPH: 226 100 Kč

K testu zapůjčila firma: Nowatron Elektronik, http://www.nowatron.cz

§§§§§


Pohodový disk

Jaroslav Kasal

C05P0053

Společnost Samsung nepatří v oblasti výroby počítačových komponent k žádným nováčkům. Již řadu let nabízí pevné disky pro paralelní rozhraní ATA, které se dodnes těší oblibě řady uživatelů. Dnes ale Samsung nezůstává pouze u klasických ATA zařízení, ale produkuje i moderní výrobky určené ke komunikaci se sběrnicí Serial ATA, neboli SATA. Do zmíněné kategorie spadá i pevný disk, který jsme obdrželi na test.

Produkt je vyroben v klasickém designu, typickém pro disky Samsung. Tím se rozumí především zaoblené tvary zařízení, jinak je pevný disk rozměrově standardní (26,1 x 147,0 x 101,6 mm). Zařízení nese kódové označení SP1614C a patří do rodiny disků SpinPoint P. Připojit k počítači jej lze pomocí standardního datového SATA kabelu, přičemž disk podporuje komunikační protokol SATA verze 1.0 s maximální teoretickou propustností dat 150 MB/s. Vzhledem k tomu, že produkt není vybaven starším typem napájecího konektoru Molex, musíte pro jeho připojení využít buď nativní konektor SATA (pokud jej vaše PC obsahuje), nebo redukci. Celkově nabízí pevný disk Samsung 160 GB datového prostoru, přičemž po vytvoření primárního diskového oddílu v režimu NTFS vám zůstane k dispozici cca 152,6 GB prostoru.

Zařízení je vybaveno motorkem, který unáší datové plotny rychlostí 7 200 otáček za minutu, což je v dnešní době standardní hodnota. O plynulost datových přenosů se stará integrovaná vyrovnávací paměť s příjemnou kapacitou 8 MB.

Při výkonových testech se disk jevil jako lehce nadprůměrný. V kontinuálním zápisu na povrch média dosáhl hodnoty 33 176 KB/s, při čtení 44 044 KB/s. Průměrná přístupová doba činí (včetně načtení obsahu sektoru) 14,4 ms. To představuje na dnešní dobu také průměrnou hodnotu. Oproti tomu jsme naměřili vysokou propustnost datové sběrnice, jež se pohybuje v průměru 115,4 MB/s. Tedy více, než mohou zvládnout běžné ATA/100 produkty určené pro paralelní rozhraní.

Celkový dojem z tohoto disku zní: příjemný produkt. Spojuje příjemnou cenu a vyrovnaný výkon, který ceně zcela odpovídá. Doporučit jej lze do každého domácího i kancelářského PC, které je vybaveno rozhraním SATA.

Samsung SpinPoint P 160 GB

Cena vč. DPH: 3 200 Kč

K testu zapůjčila firma: AAC, http://www.aac-czech.cz

§§§§§


Hudbu hrající zrcátko

Lubor Jarkovský

C05P0048

Produkty CM-Tech se vloni zabydlovaly na českém trhu a na trh bylo uvedeno několik přístrojů, jež se vyznačovaly poměrně kvalitním provedením a zajímavými funkcemi. Žhavou novinkou této značky je i drobný MP3 přehrávač CA-F300, který se dodává v provedeních s velikostí vnitřní paměti 256, 512 a 1 024 MB.

Design přístroje následuje současný trend, který zní: "Co není stříbrné, není pěkné". Samozřejmě to není pravidlem, protože například společnosti MPIO i iRiver nedávno uvedly na trh dva čistě designové přehrávače, které se stříbrné velkým obloukem vyhnuly. Přední část CA-F300 obsahuje čtyřřádkový displej, pro nějž lze použít hned sedm barev podsvícení, a jako hlavní prvek ovládání pětisměrný joystick. Další ovládací prvky jsou umístěny na spodní hraně. Přední strana je na rozdíl od zbytku přístroje osazená reflexním sklíčkem, které je vcelku elegantní - ovšem jen do chvíle, než se ho dotknete, protože poté už na něm uvidíte jen otisky prstů. Leckoho jistě zaujme váha přístroje, která činí pouhých 37 gramů včetně integrované Li-Polymerové baterie.

Z hlediska funkcí na tom není F300 špatně, přehrává klasicky MP3, WMA a ASF, nabízí FM tuner, nahrávání hlasu i přímé kódování z vnějšího zdroje nebo tuneru. Nechybí ani takové drobnosti jako funkce Sleep nebo volba rychlosti přehrávání. Na druhou stanu na něm nenajdete celou řadu pokročilejších nastavení, především pro nahrávání. V režimu diktafonu nelze volit kvalitu nahrávky, automaticky je pořizována s datovým tokem 32 kb/s (8 kHz). Pro nahrávání ze zdroje je pak k dispozici maximální bitrate 128 kb/s při 44,1 kHz. Ani v oblasti přehrávání není vše stoprocentní, citelně zde chybí podpora OGG, což je v současnosti jeden z nejlepších kompresních formátů. Další věc, která se nám nelíbila, bylo zobrazování informací na displeji. Výrobce se s dobrým úmyslem snažil, aby měl uživatel o všem přehled. Přehrávač tak na poměrně malém prostoru zobrazuje obrovské množství informací. Ty nejsou ale odděleny žádnými grafickými prvky a displej se tak stává méně přehledným. Podružnou funkcí je prohlížeč textových souborů, který však nepodporuje češtinu.

Po stránce zvukové se projevuje velice dobře. S dodávanými sluchátky s plochým zvukem využije majitel i ekvalizér, který se kromě pěti režimů členěných podle typu hudby může pochlubit i zvukem SRS, Trubass a WOW.

Dobrou zprávou je, že F300 podporuje mass storage, tudíž vás nečeká žádné otravné instalování softwaru pro kopírování hudby a dat. Přehrávač jen připojíte a přímo ve Windows kopírujete hudbu stejně jako jakákoliv data. CM-Tech se přehrávač rozhodl osadit USB rozhraním ve verzi 2.0.

Dobíjení baterie probíhá přes USB, síťový adaptér není dodáván. Plně nabitá baterie by měla vydržet asi 20 hodin. Toto číslo ovlivňuje celá řada faktorů, ale naše zkušenosti se po týdenním testu s oficiálním údajem zhruba shodují.

Celkově se nám přístroj líbil, protože nabízí za rozumnou cenu poměrně hodně muziky. Má své chyby, ale pokud nehodláte za MP3 přehrávač vyhodit 10 a více tisíc, není CA-F300 s cenami 4 190 Kč (256 MB), 5 390 (512 MB) a 7 190 (1 GB) špatnou volbou.

CMTECH CA-F300

Cena vč. DPH: od 4 190 Kč

K testu zapůjčila firma: Euroformosa International, http://www.cm-tech.cz

§§§§§


Navigace s Palmem

Lukáš Erben

C05P0039

Kdo měl možnost vyzkoušet cestování po vlastech českých s GPS navigací, jen těžko se vrátí ke klasické mapě. Výrobci PDA nám naštěstí nabízejí snadnou cestu, jak vybavit systémem GPS libovolné vozidlo za rozumný peníz.

Použití GPS má sice i své stinné stránky - jednu takovou jsem zažil před třemi roky při cestě přes pobaltské republiky, kdy jsem si přejezd přes litevsko-lotyšské hranice nechal naplánovat programem MS AutoRoute, což vedlo k mému zatčení na malém blátivém přechodu, jenž byl určen pouze pro místní (s provozem výhradně o víkendu) a následnému vrácení na Litevské území. Dlužno ovšem podotknout, že navigace mne k přechodu uprostřed polí a lesů dovedla přes odlehlé vesnice a štěrkové cesty s neuvěřitelnou přesností.

Na rozdíl od plnohodnotných navigací, jejichž cena se pohybuje v rozpětí 30-60 tisíc korun (necháme stranou autorádia s miniaturními monochromatickými displeji, která lze jen stěží označit za navigační přístroje), lze řešení v podobě PDA a drátové či bezdrátové GPS antény pořídit již od 7 000 Kč. V případě PDA získáváte výhodu relativně kvalitního barevného displeje, možnosti snadného doinstalování dalších či odlišných navigačních programů a map a v neposlední řadě též vlastní PDA, které nabízí jako kapesní počítač mnoho dalších funkcí.

Zire 72 patří do "multimediální", či chcete-li "zábavní" řady PDA, jimiž se PalmOne snaží oslovit "nefiremní" zákazníky. Tomu odpovídá nejen kombinace modré metalické barvy s hliníkovými rámečky a kryty, ale i integrovaný fotoaparát s rozlišením 1,2 MP. Zire je také vybaven pouze mini USB konektorem a neumožňuje připojení periférií přes standardní starší konektor série 5xx/Tungsten a ve výbavě nemá klasickou synchronizační kolíbku, ale pouze kabel a tuhé látkové pouzdro. Kromě toho může komunikovat pomocí IrDA či Bluetooth. Standardně je osazeno 32 MB RAM (24 volných) a 16 MB ROM, které lze rozšířit pomocí paměťové karty, jež je v této sadě dodávána s kapacitou 256 MB a předinstalovanou mapou Via Michelin našeho západního souseda. Operační systém PalmOS 5.3.2 lze z dodávaného CD lokalizovat do češtiny. V programovém vybavení nechybí RealPlayer pro přehrávání MP3 a videosekvencí a standardní sada aplikací včetně Documents to Go 6.0 a Acrobat Readeru.

Díky kvalitnímu displeji s rozlišením 320 x 320 bodů nabízí Zire 72 jemnou a detailní grafiku, kterou oceníte hlavně při práci s mapami. Rozhraní systému 5.3.2 navíc přebralo některé prvky Pocket PC, což ocení spíše noví uživatelé než dlouholetí příznivci Palmů. Rozměry sice nejsou z nejmenších (116 x 75 mm), tloušťka ale činí jen 17 mm, takže se dá snadno nosit v kapse (v pouzdru rozměry bohužel značně narůstají). Lithium polymerová baterie vydrží cca 5 dní příležitostného provozu (při náročném používání jsou to ale spíše hodiny).

Pří provozu v autě, pro který je tato sada určena především, je ale pochopitelně k dispozici speciální (standardně dodávaný) držák se vstupem pro napájení z CL adaptéru - nemusíte se tedy bát rychlého vybití během jízdy. Vedle držáku je další důležitou částí GPS sady samotný GPS přijímač s bezdrátovým rozhraním Bluetooth a integrovanou anténou, jejíž příjem lze vylepšit externí magnetickou anténou na zhruba dvoumetrovém kabelu (za nepokoveným předním sklem ale anténa integrovaná v přijímači obvykle funguje vcelku uspokojivě). Dodávaný GPS přijímač nese značkou Kirrio a jedná se o nejrozšířenější GPS modul s rozhraním Bluetooth vyráběný na Tchaj-wanu v rámci ODM programu - pod jinými značkami se dá koupit i samostatně (za cca 4-7 000 Kč). Přijímač má integrovanou baterii, která vydrží cca 8 hodin provozu, lze jej ale napájet též pomocí autoadaptéru. Je dodávaný v sadě Zire 72 a lze ho použít s libovolným PDA či notebookem s Bluetooth rozhraním (vyzkoušeli jsme to například s MDA 2, u kterého je ale nutné instalovat neoficiální záplatu BT stacku).

Poslední a svým způsobem zásadní částí balíku jsou mapové a navigační programy. Zatímco při cestách po západní Evropě (Německo, Rakousko, Švýcarsko) můžete použít výborný Via Michelin s možností 3D zobrazení, plnohodnotným navigováním a hlasovým výstupem, pro ČR je k dispozici pouze atlas Smart Maps, který je vlastně jen elektronickou verzí klasického atlasu s možností zobrazení pozice pomocí GPS - navigační funkce jsou bohužel velmi omezené. Je velká škoda, že se zastoupení Palm One nepodařilo přibalit hodnotnější navigační software, například Palm Kim, obsahující i uliční sítě větších měst, včetně možnosti vyhledávání a navigace.

PalmOne Zire 72 GPS Navigation Pak je zajímavou cestou, jak libovolné auto vybavit kompletní GPS navigací a zároveň získat slušné PDA nižší střední třídy. Balík sice obsahuje vše potřebné, včetně paměťové karty a map, přesto bychom si ale dovedli představit volbu lepších programů a zejména atraktivnější cenu. Zatímco na americkém trhu se celý balík prodává za doporučenou cenu odpovídající cca 10 500 Kč (reálně jej lze sehnat už za ekvivalent 8 000 Kč), u nás činí doporučená cena neuvěřitelných 18 675 Kč bez DPH (reálně jej lze zakoupit za 12 600 Kč bez DPH). Za tuto sumu seženete lépe konfigurované Pocket PC, Bluetooth GPS přijímač a možná vám zbude i na nějakou levnější mapu a držák do auta. Nemluvě o tom, že samotný palmOne nabízí sadu Zire 71 s "drátovým" GPS přijímačem a 256MB paměťovou kartou, kterou lze sehnat už za necelých 7 000 Kč s DPH - musíte se ale smířit s horším displejem o rozlišení 160 x 160 bodů.

Palm Zire 72 GPS Navigation Pak

Cena vč. DPH: 22 220 Kč

K testu zapůjčila firma: palmOne, http://www.palmone.com

§§§§§


Levné zrcadlo

Tomáš Jirásko

C05P0046

Poté, co jsme minule testovali první notebook MSI na našem trhu, jsme na další model tohoto výrobce věru nemuseli čekat dlouho. Zatímco v případě M510A šlo o klasický fullsize, novinka MegaBook S250 patří do kategorie ultra-přenosných notebooků. Jelikož v tomto sektoru bojují hlavně renomované značky, zaměřili se "chlapci a děvčata" z MSI na oblast zákazníků vysoce citlivých na cenu - tedy SOHO. Byli jsme skutečně zvědavi, jak se jim podařilo koncepci vysoce přenosného notebooku, který sice neposkytuje převratný výkon, ale měl by nabídnout velice slušnou výdrž na baterii, skloubit s požadavkem na nízkou cenu.

První oblastí, na níž se zřetelně tento požadavek podepsal, je hmotnost. MegaBook S250 váží 1,93 kg, přičemž průměrná hmotnost subnotebooků se pohybuje okolo 1,7 kg - samozřejmě s masivním využitím hořčíkových slitin. Vezmeme-li v úvahu výslednou cenu, je rozdíl 0,2 kg přijatelným kompromisem za podstatné snížení ceny. Totéž ovšem nelze říci o samotném návrhu "střev" notebooku. Ten je totiž postaven na procesoru Intel Celeron M 1,5 GHz (starší jádro Banias) a čipsetu SiS661FX (SiS 661MX + SiS 963L), což není zrovna ideální řešení, které by poskytovalo příliš možností pro power management. Navíc je vybaven pouze 2 200mAh baterií (4 400mAh baterii lze dokoupit), jež musí kromě jiného zvládnout napájení 12,1" displeje (1 280 x 800 pixelů) s technologií typu X-Bright. Nelze se poté divit, že výsledný čas výdrže na baterii je pod dvě hodiny, což u této kategorie považujeme za nevyhovující. Displej je příliš lesklý a uživatel se v něm prostě vidí. U MSI je tento jev zatím z dosud námi testovaných displejů či notebooků nejpatrnější. Kvůli malým rozměrům totiž není šance zbavit se odrazu ani polohováním displeje. Pokud jste se nikdy s takto řešeným displejem nesetkali, doporučujeme si jej před koupí důkladně prohlédnout.

Ani celkový výkon není nijak oslnivý - celkem 86 bodů v testu SYSmark 2004 - na sestavu s výše specifikovaným procesorem a čipsetem, doplněnými 512 MB operační pamětí a s 64 MB sdílené VRAM jde ale o odpovídající výsledek.

Notebook je vybaven integrovaným bezdrátovým rozhraním standardu 802.11b/g, ethernetovým portem a modemem. Ve výbavě nalezneme rovněž trojici USB 2.0 portů, jeden port IEEE 1394, PCMCIA slot, čtečku 3v1 (MMC/ SD/ MS), VGA výstup, jack pro mikrofon a sluchátka.

Na konstrukci S250 je patrná snaha udržet koncovou cenu co nejníže, a tak tento notebook spadá do kategorie subnotebooků hlavně svými rozměry, ostatní parametry, hlavně pak výdrž na betrie, pak ale bohužel neodpovídají standardu této třídy. S250 je z tohoto hlediska nejblíže levným notebookům běžné velikosti, kdy ale na rozdíl od nich nabídne podobné parametry při nižší hmotnosti i rozměrech. Osloví především studenty a živnostníky, kteří potřebují "skutečnou" mobilitu pouze po určitou část dne, případně se spokojí s pouhou přenositelností.

MSI MegaBook S250

Cena vč. DPH: 27 250 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, http://www.levi.cz

§§§§§


Digitální kompakt pro profesionály

Lubor Jarkovský

C05P0049

V prosincovém čísle jsme přinesli rozsáhlejší článek o dvou nových kapesních kompaktech Sony, přičemž jeden z nich, model DSC-P150, disponoval rozlišením 7 megapixelů. Nedávno byl na náš trh uveden nový poloprofesionální aparát od stejného výrobce, který se může rovněž pochlubit takto vysokým rozlišením. Teprve u tohoto modelu ale začíná mít takové množství pixelů význam.

V případě Sony DSC-V3 se jedná o profi mašinku, která uspokojí profesionála i náročnějšího amatéra. První, co vypovídá o její krevní skupině, je barva - černé, místy broušené robustní tělo dává jasně najevo, že V3 není na hraní. Oproti svému předchůdci V1 je tento model celkově mohutnější a těžší, současně se ale také mnohem lépe drží, díky velkému úchopu na pravé straně. Skvělý je také objektiv Carl Zeiss Vario Sonnar s ohniskovou vzdáleností 7-28 mm a světelností F2,8-4,0. Optický zoom je čtyřnásobný. Nezvyklá je pro Sony podpora CF (Compact Flash) karet, samozřejmě lze použít i Memory Stick (Pro) a mezi oběma kartami přepínat.

Na horní straně úchopu se nachází spoušť, kousek dál pak otočené kolečko pro volbu režimů - lze zvolit automat, program, priorita závěrky, priorita clony, manuál, scénické režimy, nastavení, video a přehrávání. Vedle kolečka se ještě nachází dioda, indikující stav fotoaparátu, tlačítko pro zapnutí/vypnutí a tlačítko pro režim nočního snímání. Úplně nahoře před integrovaným bleskem je umístěna patice pro externí blesk. Zadní strana pak obsahuje celou řadu ovládacích prvků, včetně kruhu tlačítek pro pohyb v menu, zapínání makro režimu, blesku, samospouště a vyvolání poslední fotky, dále také ovládání zoomu, přepínání karet a další. Vadou na kráse je optický hledáček, který se nachází uprostřed fotoaparátu, nikoliv na levé straně. Působivý je i 2,5" velký LCD displej s 123 200 body, který nabízí dokonalý přehled o pořizovaném snímku.

Náběh přístroje není nejrychlejší, my jsme naměřili něco málo přes 2,5 vteřiny. Samotné fotografování už je na tom ale jinak, s namáčknutou spouští reaguje okamžitě a bez namáčknutí v řádu desetin sekundy. Fotografie lze pořizovat jak v JPEGu, tak ve formátech TIFF a RAW - zde trvá uložení kolem 8 vteřin a současně se souborem TIFF nebo RAW je na kartu uložena i kopie v JPEGu. Při fotografování se určitě bude hodit i citlivost ISO 800, kterou ale doporučujeme používat jen v nejnutnějším případě, protože při takovém nastavení je šum ve výsledné fotografii až příliš viditelný. Při ISO 400 si ho lze všimnout také, ale nebije tolik do očí. Ostření je s V3 díky holografické projekci skutečně pohodlné, v režimu Nightframing pomáhá aparátu ještě infra. Tento režim spolu s Nighshotem (pro fotografování v úplné tmě) je spíše pro hravé majitele - kvalitní fotky od něho čekat nelze a navíc s ním nelze pracovat v manuálním režimu. Rychlost závěrky tedy můžeme nastavit jen na 1 vteřinu a více ani ťuk. Dobře provedené je naopak nastavení bílé, pro něž je připraveno šest režimů včetně automatu a plně manuálního režimu. Užitečná je i možnost úpravy kontrastu a barevnosti.

Fotoaparátu nechybí funkce pořizování série fotografií (v plné kvalitě 8 fotek), natáčení videa (MPEG 640 x 480) a digitální zoom (jak obyčejný, tak Smart Zoom). Je napájen baterií Sony Info-Lithium s kapacitou 1 222 mAh. Na jedno nabití vydrží v chodu se zapnutým LCD kolem 150 minut. Pokud se tedy budete chtít vydat na celý den s fotoaparátem do přírody, je nutné dokoupit náhradní akumulátor, který je ale dost drahý.

Nejnovější přírůstek do rodiny Cybershot patří k absolutní špičce, nabízí kompletní manuální nastavení s několika špeky jako Nighshot, Nighframing nebo Smart Zoom. Uvažujete-li o pořádném fotoaparátu, určitě budete s V3 spokojeni. Jen si dejte pozor na cenu, která se zdá být poměrně nízká, ale s příslušenstvím, jež je dodatečně nutné pro seriozní focení dokoupit, rychle narůstá.

Sony DSC-V3

Cena vč. DHP: 21 490 Kč

K testu zapůjčila firma:

Elvia-Pro, http://www.sonystore.cz

§§§§§


Dva iRivery v novém stylu

Lubor Jarkovský

C05P0038

Firma iRiver uvedla ještě na předvánoční trh narychlo dva osobní audio přehrávače, které se vyznačují především zajímavým designem, lišícím se od ostatních výrobků téže značky. Jak dopadla nová stylová "mpétrojka" N10 a elegantní discman SlimX nové generace?

iRiver N10

Snaha všech výrobců udělat z malého MP3 přehrávače vkusný doplněk oblečení, připomínající šperk, je skutečně pozoruhodná. Nový flashový MP3 přehrávač iRiveru se k této stylizaci velmi výrazně posunul. Přístroj s pamětí 128, 256 nebo 512 MB, rozměry 13,3 x 27,2 x 49,8 mm a váhou 22 gramů (včetně baterie) je jedním z nejvyvedenějších přehrávačů, jaké jsme měli možnost vidět. Výsledný efekt ze skvělého provedení ještě umocňuje OLED displej, na kterém můžete během přehrávání nechat běžet animaci. Ta samozřejmě radikálně snižuje výdrž baterie, která za běžného provozu s vypnutým displejem vydrží zhruba 10 hodin. Displej je sice hezký, ale je třeba doplnit, že v exteriérech za běžného světla je bohužel špatně čitelný. Zajímavá jsou i sluchátka, která jsou pevně připojena k silnému poutku na krk, jež je pak celé spojeno s horní odnímatelnou částí přístroje, kde se nachází speciální zvukový výstup a USB vstup. V balení naleznete ještě druhou krytku s běžným 3,5 mm výstupem. Připojení k počítači probíhá přes dodávaný USB kabel a redukci z klasického USB na mini-USB (USB je jen ve verzi 1.1). Toto spojení neslouží pouze pro přenos dat a hudby, ale také k dobíjení přístroje. Síťový adaptér budete hledat marně. V současnosti není pro N10 k dispozici UMS firmware, který by z přehrávače udělal v systému výměnný disk, takže data je potřeba kopírovat přes software iRiveru. Není to pohodlné, ale doufejme, že se to v příštím vydání změní. N10 také zatím nedokáže přehrávat OGG, ale firmware s podporou tohoto formátu lze čekat během několika následujících týdnů či měsíců. Zatím můžete poslouchat jen MP3, WMA a ASF. Neměli bychom zapomenout na důležitou funkci diktafonu. Jedinou výraznou vadou (kromě hůře čitelného displeje) je u nového iRiveru ovládání. To je oblast, kde je iRiver běžně v absolutní špičce, ale tentokrát je kvůli velikosti N10 ovládání skutečně nepohodlné - tlačítka jsou malá a systém pohybu v menu je celkově nepřehledný. Jinak se ale tento "MP3 šperk" povedl. Až na ceny, které činí 4 790 Kč (128 MB), 6 590 Kč (256 MB) a 8 490 Kč (512 MB).

iRiver iMP-900

Slávy a uznání se dočkal iRiver právě se svým prvním discmanem SlimX iMP-350, který se stal opravdovým hitem. Vzhledem k neustálým aktualizacím firmwarů je navíc z hlediska funkcí srovnatelný s mladšími kolegy. V podstatě všechny modely discmanů z portfolia iRiveru tak nabízejí prakticky stejné funkce, jediný rozdíl je v jejich designu a dálkovém ovladači, který se s každou novou generací vylepšuje. Nový iMP-900 nabízí jako všechny ostatní modely přehrávání audio CD, MP3, WMA a ASF (OGG zatím ne), ochranu proti nárazům, timer, tuner, rozsáhlý ekvalizér a další a další funkce.

Design prakticky vůbec nevychází ze starších modelů, jež si přeci jen byly dosti podobné. Vykrojená část a pravá ostrá hrana jsou určitě zajímavými prvky, které tolik odlišují iMP-900 od stájových kolegů. iRiver opustil tímto modelem pevnou půdu elegance pro všechny a vrhl se na tenký led extravagance, která je sice zajímavá, ale spotřebitelům se už líbit nemusí. Opusťme však téma designu a pojďme se podívat na technickou část. iRiver prohlašuje discman hrdě za nejtenčí na světě, což je trochu podivné, protože přístroj je silný 13,7 mm a předchozí model iMP-550 měl 13,5 mm. S váhou na tom "devítistovka" není nejlépe, bez baterií váží celých 160 gramů, což je o 15 gramů více než předchozí model. Kde už ale jasně nový SlimX boduje, je výdrž baterií. S dodávanými dvěma plochými články a externím bateriovým pouzdrem pro čtyři tužkové baterie by měl vydržet až 120 hodin. Více než dvojnásobné hodnoty oproti iMP-550 dosáhl výrobce sice použitím většího externího pouzdra, ale pokud budete discman nosit v batohu, nemusí vás tento fakt vůbec trápit. Radikálně byl také přepracován dálkový ovladač. Sluchátkový výstup je nyní pod kabelem pro připojení k přístroji, nikoliv vedle něho. "Dálka" se tak sice v tomto místě rozšiřuje, ale sluchátkový výstup už není zapuštěný dovnitř a lze k němu i bez krátké kabelové redukce připojit jakákoliv sluchátka. Počet otočných koleček klesl ze tří na dvě a výrobce se vrátil k osvědčenému pětisměrnému joysticku. Ovládání je proto přehlednější a pohodlnější než dříve. Najde se však i chyba: přepínání ekvalizéru není nejpohodlnější a navíc není vůbec označeno. Na druhou stranu chválíme kvalitní sluchátka Sennheiser a zatím nejlepší pevný obal na pásek.

iRiver N10

Cena vč. DPH: 8 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR,

http://www.iriver.cz

iRiver iMP-900

Cena vč. DPH: 5 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR,

http://www.iriver.cz

§§§§§


Dejte sbohem VHS

Tomáš Jirásko

C05P0061

Vezmeme jeden videorekordér a vyjmeme VHS mechaniku. Do takto získaného prostoru vložíme předem připravenou DVD zapisovací mechaniku. Nyní otevřeme počítač a vyšroubujeme pevný disk, který vsuneme do zbylého prostoru ve videorekordéru. Vše propojíme s původním TV tunerem.

(z příručky "Praktická konvergence IT a spotřební elektroniky")

Pro nikoho z alespoň trochu pokročilejších uživatelů není možnost audiovizuálního záznamu na pevný disk překvapením, spíše ji považuje za samozřejmost. Vždyť "ajtíci" již v době, kdy "konzumní" uživatelé teprve objevovali svět DVD přehrávačů a o digitálním záznamu si mohli nechat pouze zdát, nahrávali na své harddisky televizní vysílání. To vše díky rozšiřujícím kartám s TV tunerem, o profesionálních střižnách ani nemluvě. Rostoucí možnosti IT a požadavky uživatelů posléze donutily výrobce klasické spotřební elektroniky implementovat do svých produktů řadu technologií a řešení. V okamžiku, kdy slovo konvergence přestali "spotřebáci" považovat za sprosté, neboť se jim podařilo zachovat marže typické pro tento segment, bylo pouze otázkou času, kdy bude možnost záznamu na pevný disk využita v některém ze stolních přístrojů. Pevný disk totiž dokonale řeší otázku záznamové kapacity i pro delší časové období, zároveň také umožňuje nahrávání do smyčky. U některých modelů za to ovšem platíme určitými omezeními (komprese MPEG2, chybějící možnost záznamu nekomprimovaného zvuku apod.). S ohledem na ochranu autorských práv také nelze obvykle kopírovat zakoupená DVD na HDD a pořídit tak záložní kopii. Rovněž stále ještě u přístrojů na našem trhu chybí přímá možnost záznamu na disk z DV formátu bez jeho komprese při kopírování. Silnou stránkou kombinace DVD/HDD jsou ovšem editační funkce. Přístroje umožňují jak klasický, tak virtuální střih. Při prvním jsou data vystřižena a smazána, u druhého způsobu však zůstává původní záznam stále k dispozici - vytváří se pouze nový index, který při kopírování i přehrávání označí místa, která se mají přeskočit a nebudou proto zobrazena. Uživatelé jistě uvítají možnosti sledovat záznam se zpožděním - např. pokud přijdete hodinu po zahájení zápasu, můžete začít sledovat záznam, aniž by se přerušilo nahrávání. Díky funkcím časových skoků či rychlopromítání máte možnost shlédnout "komprimovaný" děj až do aktuálního času a pak pokračovat v podívané již v reálném čase. Mezi nejnovější trendy patří i integrace síťového rozhraní, kdy lze k rekordéru přistupovat i z počítače.

Na našem trhu se první přístroje umožňující tyto "zázraky" objevily v roce 2003, kdy se ovšem jejich cena pohybovala nad hranicí 40 000 Kč. Teprve ve druhé polovině roku 2004 mohli zákazníci získat relativně dostupné přístroje, jejichž cena byla stlačena pod psychologickou hranici 25 000 Kč. V našem testu naleznete zástupce značek LG, Panasonic a Philips, které zároveň představují zástupce nejrozšířenějších přepisovatelných DVD formátů.

Modrá je dobrá

I když se poslední dobou o modrém laseru hodně píše, nepředpokládáme, že by tato technologie vytlačila stávající standard DVD. Ani ty nejoptimističtější analýzy nepřiznávají na nejbližší dva roky "modrému laseru" větší než okrajový podíl na trhu. Stále však není rozhodnuta hlavní bitva, týkající se toho, který formát zaujme Hollywood. Z mnoha zájemců o tuto výhodnou pozici mají větší šanci jen dva. Je to buď standard DVD Fóra nazvaný HD-DVD s kapacitou jedné vrstvy 15 GB (vytvořily jej Toshiba a NEC), nebo Blu-ray s kapacitou 23,3 až 27 GB na jednu vrstvu od Sony. Čína podporuje vlastní standard EVD (Enhanced Video Disk), ale pochybujeme, že v jiném regionu najde silnější podporu.

V porovnání se standardním červeným (650 nanometrů), používaným ve stávajících CD a DVD mechanikách, pracuje laser modrý s menší vlnovou délkou 405 nanometrů. Prakticky to znamená rychlejší pulsy a menší značky, umístěné blíže u sebe, tedy větší rychlost a kapacitu. Těžit z toho bude hlavně formát HDTV, který pracuje s 1 125 linkami a s datovým tokem až 19,4 Mb/s. Dvě hodiny záznamu při tomto datovém toku zabere přibližně 19 GB úložného prostoru, tedy mnohem více, než dokáže nabídnout dvouvrstvé DVD.

Přepisovatelné formáty

DVD+RW - tento formát představuje náhradu klasických videokazet. Záznam dat na nosič je lineární, za vynikající kompatibilitu s DVD přehrávači platíme velmi omezenou možností s nahrávkou pracovat.

DVD-RW - formát používaný z počátku téměř výhradně v IT segmentu. Tento formát specifikuje dva režimy: V a VR. Video (V) podobně jako +RW ukládá záznam lineárně, čímž dosahuje vysoké kompatibility, zatímco Video Recording (VR) pracuje s nelineárním záznamem přinášejícím shodné možnosti editace jako pevný disk, ovšem za cenu značné nekompatibility. Uživatel rovněž musí před pořízením záznamu zvolit režim tak, že je vyžadována iniciace (formátování) disku a finalizace záznamu.

DVD-RAM - využívá nelineární záznam s možností souběžného ukládání, přičemž nevyžaduje finalizaci. Médium umožňuje několik tisíc přepsání. Formát má ovšem minimální kompatibilitu.

LG 4820V

Rekordér LG již při prvním nahlédnutí do menu sliboval jednoduchou obsluhu, a také tomu tak bylo - z celé trojice byl uživatelsky nejpřívětivější a pro zákazníka zvyklého na obsluhu jednoduchého véháeska velmi "kamarádský". Základní naladění tuneru v běžných podmínkách trvalo nezvykle dlouho, ale výsledná přesnost naladění stanic tuto prodlevu ospravedlňuje. Jejich seřazení i pojmenování však musíte provést manuálně, obdobně budete postupovat při nastavení času a popisu nahraných pořadů. Skutečnost, že přístroj je zaměřen především na diváky začínající objevovat možnosti digitálního záznamu, podtrhuje i omezený počet záznamových režimů. Ty jsou tři (HQ, SQ, LQ), přijatelnou kvalitu zaručují pouze HQ a SQ. Komprese LQ, při které se na integrovaný 80GB disk vejde 80 hodin záznamu, je vzhledem k častějšímu a více viditelnému vzniku mozaiky vhodná nejspíše pro každodenní záznam předpovědi počasí nebo telenovel. Uživatele zvyklého programovat časový záznam pomocí ShowView ovšem 4820 zklame, neboť nastavení lze provést pouze klasickým zadáním data, času, programu atd. dálkovým ovladačem. Navíc je počet pozic omezen na pouhých 7. Pro převod záznamu z HDD na DVD citelně chybí možnost změnit kompresi. Oproti Philipsu však disponuje možností editace vlastního záznamu z DVD na HDD a z trojice přístrojů je celkově nejtišší. Určitým nedostatkem je pevně připojený a poměrně krátký kabel přívodu elektrické energie. Pokud potřebujete delší vedení, musíte vše řešit prodlužovacím kabelem místo jednoduché náhrady "šňůry" za delší. Samozřejmě tato maličkost nemůže snížit uživatelský komfort v podobě "nadstandardní" čtečky karet SD/MMC/MS.

LG 4820 je, podobně jako zbývající přístroje, zaměřen na uživatele přecházející od VHS k DVD, kterým nabídne jednoduchost obsluhy za přijatelnou cenu při omezení některých parametrů.

LG 4820V

Cena vč. DPH: 24 990 Kč

K testu zapůjčila firma: LG Electronics

http://www.lgecz.cz

Panasonic DMR-E95

S první kombinací DVD+HDD jste se na našem trhu (i v PC WORLDu) měli možnost setkat již před dvěma lety právě díky Panasonicu a jeho modelu DMR-HS2. Od té doby patří Panasonic v tomto segmentu k lídrům, o čemž svědčí i celkový počet od té doby uvedených modelů. Koncepčně stále těží z původního modelu, ovšem jak je patrné i na E95, značnou úpravou prošlo menu přístrojů. Vzhledem k relativně bohaté nabídce editačních i záznamových funkcí jde o jedno z nejpřehlednějších ovládacích prostředí. Když tuner nalezne dostupné stanice, je jejich roztřídění nutné provést ručně. Přístroj ovšem dokáže stáhnout z teletextu jejich název a správně ho přiřadit. Podobně je tomu i v případě nahrávání programu, kdy je rekordér schopen zpracovat informaci z teletextu.

Rekordér s kapacitou pevného disku 160 GB nabídne záznamové režimy XP, SP, LP a EP, přičemž v XP módu lze zvuk zaznamenat ve formátu PCM (Pulze Code Modulacion) - 16bitový jednoduchý stereofonní nebo 12bitový duplexní stereofonní režim.

Určitou výhodu dává Panasonicu i použití vlastního formátu DVD-RAM, takže kromě pevného disku má uživatel k dispozici další snadno přepisovatelné médium. Tato možnost je ovšem vyvážena vysokou nekompatibilitou tothoto záznamového formátu Hlučnost přístroje je průměrná, nejvíce se na ní podílí na zadní stěnu přichycený ventilátor. Panasonic DMR-E95 nabízí uživateli, jenž chce s obrazem dále pracovat, z představené trojice nejlepší poměr výkon/cena i editační možnosti. A to přes skutečnost, že jeho cena byla v testu nejvyšší. Stejně jako většina modelů tohoto výrobce produkt disponuje i E95 čtečkou PCMCIA a SD karet, a dovoluje tak zálohovat fotografie na DVD médium.

Panasonic DMR-E85

Cena vč. DPH: 32 995 Kč

K testu zapůjčila firma: Panasonic

http://www.panasonic.cz

Philips HDRW720/20

Relativně nejslabším přístrojem našeho trojboje je zástupce holandského Philipsu, což je zčásti dáno i faktem, že se tento přístroj objevil na trhu dříve než jeho testovaní konkurenti. Již na první pohled je proto patrné, že základem tohoto souznění DVD a pevného disku je DVD rekordér DVDR 75/77, doplněný o 80GB pevný disk, který si ovšem rád při zápisu občas "zachrochtal". Jeho hlučnost se rovněž negativně podepsala na celém přístroji. Paradoxně se tak děje vlivem z uživatelského hlediska velice zajímavé možnosti automatického záznamu sledovaného pořadu - v podstatě jde o záznam do smyčky, jejíž délku lze nastavit mezi 1-6 hodinami a následně ji nebo její část uložit. Pokud je tento záznam aktivní, přístroj samozřejmě neustále přistupuje k disku. Zde je tedy primární zdroj hluku a připočteme-li k tomu skutečnost, že tato činnost zvyšuje i vnitřní teplotu přístroje, není divu, že se do práce zapojuje i ventilátor. Ovládací menu přístroje je rovněž méně přehledné, neboť část HDD, DVD i tuneru jsou samostatné. Přistupuje k nim v podstatě přes dvě samostatné obrazovky, a tak je nastavení některých funkcí nahrávání nebo chování celého přístroje komplikovanější. Rekordér disponuje šesti režimy záznamu, z nichž pouze první trojice vyhovuje kvalitou obrazu, u zbylých je již patrná komprese. Přepis záznamu z HDD na DVD bez změny komprese je možný i ve zrychleném režimu (do 15 minut). Časový záznam je schopen pracovat se jmény programů pouze z Guide Plus+, který v ČR není k dispozici.

HDRW720/20 je vhodný pouze jako čistá náhrada VHS rekordéru pro seriálové maniaky. Vzhledem k slabým editačním možnostem jej nelze doporučit uživatelům, kteří hodlají s obrazem nějak pracovat.

Philips HDRW720/20

Cena vč. DPH: 21 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Philips

http://www.philips.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy


Naučte se vidět kreativně

Patrik Malina

C05P0011

Fenomén digitální fotografie již naprosto neomylně zatáhl do hry prakticky všechny nakladatele počítačové literatury, a proto existuje bohatá škála učebnic, především pro začínající fotografy. Mezi nimi jsou však vzácnou výjimkou knihy, jež nevysvětlují, co jsou megapixely a Photoshop. Toto je rozhodně jedna z nich.

Již název naznačuje, že autor nesestavil publikaci proto, aby se zabýval nekonečnými a často zbytečnými debatami o technických parametrech. Pokouší se na pečlivě sestavené kolekci výmluvných snímků vnuknout vážnějším zájemcům o fotografii myšlenku, že kvalitní fotografie je především zhmotněním toho, co je tvůrce v často na první pohled banální realitě schopen vidět.

Kniha je nahrubo rozdělena do několika kapitol, jež se zabývají kompozicí snímků, jednotlivými prvky obrazu, výtvarnou a technickou funkcí světla či vlivem použití objektivů s různými ohnisky. Každé téma, kterých je celkem kolem čtyř desítek, je pak důsledně probráno a demonstrováno kolekcí snímků. K působivosti výsledku přispěl tisk na kvalitním papíře, takže třeba použití barev jako výrazového prostředku na originálních snímcích zde není znehodnoceno. Čtenář narazí na ukázky práce s prvky v obraze, jakými jsou křivky, vzory, různé tvary a jak již bylo zmíněno, autor se důkladně věnuje práci s barvou. Samozřejmě nechybí řada ukázek a poznámek ke kompozici, takže jsou zde demonstrována klasická pravidla jako dělení na třetiny či využití zlatého řezu a důležitých míst ve snímku. Na druhou stranu též tvůrce naznačí, že porušení pravidel či zásad může přinést kýžený efekt, když tomu dáte smysl.

V případě této knihy je naprosto nesmyslné říkat, zda je určena pro začátečníky či pokročilé. Bezpochyby dokáže inspirovat jak vnímavého začátečníka, jenž dosud zápasí s ovládáním aparátu, tak uživatele, kteří techniku dokonale zvládli, ale stále to jaksi není ono. Jedinou opravdu nezbytnou podmínkou využitelnosti této publikace je to, že její čtenář chce opravdu začít fotografovat.

Stručně řečeno: skvělý dárek pro každého, kdo při přikládání aparátu k oku hodlá přemýšlet.

Autor: Bryan Peterson

Vydavatelství: Zoner Press, Brno, 2004

Počet stran: 160

Doporučená cena: 329 Kč

§§§§§


Zoner PhotoStudio 7

Patrik Malina

Společnost ZONER Software se pustila do oblasti digitální fotografie odhodlaně. Že ale pro podporu svých produktů uvede v činnost i nakladatelskou divizi, tomu říkám jít na věc od lesa. Jednou z prvních knih je, jak jinak, "chybějící" rozšířený manuál ke klíčovému produktu v nabídce ZONERu.

Kniha je samotnými tvůrci proklamována a skutečně důsledně vyvedena jako podstatné rozšíření příručky k práci se softwarem pro zpracování digitálních fotografií. Prvořadý podstatný rozdíl je v tom, že se můžete nejen dozvědět, jaké nástroje či ovládací prvky lze použít, ale též proč. Běžný knižní rozsah dovoluje, na rozdíl od základní uživatelské příručky, dostatečně vysvětlit všechny fáze práce s fotografiemi a popsat blíže podstatu postupů, jež při zpracování používáme.

Rozvržení kapitol v zásadě sleduje logiku zpracování obrazového materiálu. Po nezbytných poznámkách o instalaci a základních ovládacích prvcích začínáme manipulací se soubory, jejich indexováním, průběžným prohledáváním a posléze sestavováním archivů a alb. Další části jsou již zaměřeny na manipulaci s obrazem. Názorně je zde předvedena editace pomocí výběrů, dále možnosti retušování a změny kompozice pomocí ořezů a rovnání linií. Následují úpravy tonální, práce s histogramem a zásahy do barevnosti, včetně korekce "teploty" barev. Poté přijde na řadu třeba odstraňování šumu a doostření, ale také speciální efekty. Závěr patří tisku, promítání a zálohování na média. V zásadě jsou zde podchyceny všechny funkce, jež produkt nabízí.

Kniha se vydařila hned z několika důvodů. V první řadě byl zvolen přiměřeně dobrý papír, takže prakticky všechny demonstrace obrazového materiálu mají smysl a doplňují text. Velmi slušná je také sazba stran, využívající velkou zásobu názorných obrázků, jíž významně pomohl nezvyklý formát příručky. Text je v zásadě dobře pochopitelný i začátečníkům, znalec některá zjednodušení v zájmu pochopitelnosti jistě promine. Jde prostě o pěknou učebnici základů digitální fotografie, v níž autor postihl jak správu souborů snímků na PC, tak jejich editaci.

Autor: Pavel Kristián a kolektiv

Vydavatelství: Zoner Press, Brno, 2004

Počet stran: 180

Doporučená cena: 200 Kč

§§§§§


Algoritmy - datové struktury a programovací techniky

Patrik Malina

Ne že by o programování nevycházely knihy, ale popravdě řečeno, význam slova pojmenovávajícího tuto disciplínu dostává v souvislosti s knižní produkcí pořádně zabrat. Pokud jste v záplavě knih o všemožných programovacích jazycích a vývojářských nástrojích zoufale hledali nástupce titulů z dob slovenského vydavatelství Alfa, kde třeba přeložili Niklause Wirtha, pak přišla vaše chvíle.

Pokud byste ani po přečtení názvu a podtitulu nepojali důvěru, pak neváhejte prolistovat publikaci osobně a nechte se zlákat bezprostřední zkušeností. Opravdu se nejedná o novou učebnici nějakého jazyka nebo softwaru, jde o učebnici algoritmizace v čisté, ryzí podobě. Samozřejmě tvůrce musel pro propracované příklady zvolit nástroj, kterým je zde C++, avšak to není tak podstatné. Autor přináší ve 14 kapitolách řadu typických témat z oblasti programátorského umění. Důkladně pojednána je zde třeba rekurze či analýza výkonnosti algoritmu a autor pochopitelně demonstruje základní datové struktury jako seznamy, zásobník či haldy, včetně ukázek implementace. Samozřejmě nemohou chybět ukázky elegantních třídících algoritmů a v dalších kapitolách přijde řeč na prohledávání, včetně práce s textovými řetězci. K problému rekurze se autor ještě jednou vrací tím, že poukazuje na možnosti její eliminace.

V druhé polovině knihy výklad poněkud zhutní. Zájemci zde najdou vypečené kapitoly, zahrnující problematiku z oblasti teorie grafů či něco z matematické analýzy, avšak nechybí ani vděčné postupy komprese dat či šifrování. Závěrečná kapitola pak obsahuje nádavek v podobě 12 úloh, v přílohách je pak především stručný úvod do C++ pro méně zkušené čtenáře.

Celkově je kniha velmi slušným dárkem pro všechny opravdové zájemce o umění programovat. Bez okolků a sentimentu zde tvrdě narazíte na neúprosnou realitu, ale též nesmírně inspirativní materiál a zdroje k neustávajícímu intelektuálnímu tréninku. Prostě učebnice ryzí algoritmizace, jak má být. A pokud nemáte rádi Pascal, jazyk klasika Wirtha, pak jistě oceníte, že autor "jede v C++".

Autor: Piotr Wróblewski

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 351

Doporučená cena: 290 Kč

§§§§§


Mistrovství v zabezpečení - MS Windows 2000 a XP

Patrik Malina

Přestože otázkám bezpečnosti je věnována řada publikací, většina z nich vychází z předpokladu, že uživatel je buď administrátorem, nebo alespoň pokročilým zájemcem, znalým základních principů a nutnosti ochrany. Běžným domácím uživatelem je však někdo, kdo třeba ani netuší, co by měl chránit. Především všem začínajícím bojovníkům hlavně na domácích počítačích je určena tato zajímavá kniha.

Možná se dílko mohlo jmenovat trošku jinak. Jméno Windows 2000 jasně nenaznačuje, že jde především o klientskou verzi tohoto systému a že v této knize nejsou řešeny problémy větší síťové infrastruktury. A ještě mohlo být přidáno slůvko "každodenní": náplní je totiž vysvětlení klíčových mechanismů a popis hlavních nástrojů ve Windows, s jejichž pomocí se realizuje zabezpečení běžného osobního počítače.

Mezi tématy tedy nemůže chybět třeba správa hesel uživatelů a její význam, ochrana souborového systému, principy sdílení dat a také zálohování jako prevence před ztrátou cenných dokumentů. Uživatel se zde může dozvědět, k čemu vlastně slouží digitální certifikáty, proč slepě nedůvěřovat prohlížeči, jak bojovat s nevyžádanou poštou a jak chránit e-maily žádoucí a potřebné. Samozřejmě nemůže chybět tematika spywaru, tedy špionážního softwaru, a podrobnější pojednání o síťové bezpečnosti.

Přestože výčet témat je velmi zajímavý a přínosný, některé důležité "drobnosti" přeci jen chybí. V kapitole o certifikátech třeba není pojednáno odvolávání certifikátů a následné zveřejňování CRL, část o nebezpečných ActiveX prvcích je sice výborná, ale chybí zde důkladnější zmínka o velkém nebezpečí třeba v podobě tzv. dialerů. Na druhou stranu je dobře, že se tvůrci nevyhnuli ani citlivým záležitostem jako je šifrování EFS s jeho úskalími. A ještě poznámku k překladu - místy je až příliš horlivý, alespoň v závorce anglické ekvivalenty zůstat mohly, a to hlavně pro snazší práci s dalšími zdroji na Webu.

Jde o zdařilou knihu pro každého, kdo procitl ze sna, že jeho osobnímu PC se přece nic nemůže stát. Věčná škoda, že nebyla napsána po uvedení Windows XP SP2.

Autor: Ed Bott, Carl Siechert

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 696

Doporučená cena: 690 Kč

§§§§§


Myslíme v jazyku SQL - Tvorba dotazů

Patrik Malina

Edice programátorských učebnic Myslíme v... má již docela slušnou tradici a po C++, Javě či Delphi přišla řada na možná maličko netypický přírůstek. Zájemcům však jistě nebude vadit, že SQL není klasickým programovacím jazykem se vším všudy.

Přesto je potřeba říci hned na počátku, a to právě kvůli zařazení do této edice, že autoři se v příručce věnují výhradně základům "čistého" SQL. Rozhodně nepočítejte s tím, že v publikaci najdete více méně programátorská rozšíření jako Transact SQL či PL/SQL, jak by to mohlo na první pohled vypadat.

Kniha je určena začátečníkům svého druhu. Autoři si kladou za cíl především dvě věci: první je snaha vštípit čtenáři výchozí zásady a výhody používání relačního databázového principu. Proto zde jsou obšírnější kapitoly o základních principech, normalizaci databáze do co možná nejčistší formy či o historii a standardizaci SQL. Druhou metou je pak schopnost dobře analyzovat skutečný požadavek na databázi, popsaný běžným jazykem, a převést je do ryzí podoby SQL dotazu. Právě tento druhý cíl má velký vliv i na typografické konvence, neboť ukázky a příklady jsou vlastně tištěny s různě proškrtanými částmi, čímž autoři opakovaně demonstrují myšlenkové postupy při postupné abstrakci.

Vlastní výklad jazyka SQL je rozdělen na tři části. První blok zahrnuje úplné základy, tedy práci se sloupci jediné tabulky, filtrování pomocí klauzule WHERE či využití logických operátorů. Blok druhý obsahuje kapitoly o spojování více tabulek a je uvozen nezbytným minimem z teorie množin. Pak přijde řada na vnitřní a vnější spojení, UNIONy a poddotazy. Závěrečný blok je zaměřen na seskupování výsledků.

Na knize jsme ocenili především již zmíněnou metodu analýzy původních zadání a snahu o co nejlepší popis jejich převodu do SQL podoby. Přínosem je též ne zcela běžně znázorňování struktur SQL pomocí syntaktických grafů (vzpomínáte na učebnice Pascalu?) a přiměřeně čtivý výklad. Naopak špatným vtipem se zdá být 120denní verze databáze MS SQL Server 7.0 na CD. Proč k jinak pěkné knize taková vykopávka?

Autor: Michael J. Hernandez, John L. Viescas

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2004

Počet stran: 378

Doporučená cena: 399 Kč

§§§§§


Začínáme fotografovat digitálně

Patrik Malina

Podlehnout kouzlu digitální fotografie je tak snadné: přístrojů se nabízí nepřeberné množství a jak na to si přečtu v každém druhém časopise. Nikdy přece nebylo snazší stát se fotografem, éra filmů skončila a když to pochopili ostatní... Vystřízlivěli jste a hledáte první, opravdu tu základní knížku? Zde je jedna z možností, i když ne zcela bez problémů.

Tato publikace je materiálem, jenž má posloužit naprostým začátečníkům při vstupu do světa digitální fotografie. Autor je v takovém případě obvykle vázán při volbě kapitol na povinná témata, takže zde najdeme jak dávku technických informací o volbě typu aparátu, "zoom" objektivech, napájení, paměťových kartách či bateriích, tak základní pojednání o snímkové technice a exponování. Dá se říci, že vše nezbytné je zde v alespoň minimální podobě bez problémů k nalezení, včetně přehledu typu Jak fotografovat... s popisem problémů v běžných situacích.

Avšak právě proto, že knížka je určena v podstatě úplným začátečníků, mohly být některé výukové motivy podstatně názornější. Obzvláště křídová obrazová příloha by snesla jisté změny: demonstrace vyvážení bíle barvy mohla být provedena na jiném motivu (třeba v umělém osvětlení, kde může být výraznější), krajinářské horské scenérie jsou jakési "divnobarevné" s vypálenými mraky a zařazení snímku skla s poukazem na možnosti osvětlování také není v této "přípravce" příliš didaktické. Dalším problémem je empatie autora do cílového čtenáře, která se ne vždy vydařila. Kupříkladu doporučovat před koupí aparátu nezkušenému zájemci, ať si odnese ukázkový snímek domů a prozkoumá jej na PC v profesionálním programu Photoshop, je rada vskutku k nezaplacení. Nejde bohužel o ojedinělý případ.

Možná to bude vypadat, že jsme ke knize příliš kritičtí. Ale chceme-li přece učit úplné začátečníky, pak právě pedagogická kvalita a názornost by měly být kritériem nejpřísnějším. Zde jsme nalezli prostor k vylepšování. Jako by autor přece jen podvědomě zůstal oním profesionálem, kterým zřejmě skutečně je. Tím ale začátečníky přeci nemůžeme plést!

Autor: Roman Soukup

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2004

Počet stran: 115

Doporučená cena: 129 Kč

§§§§§


02/2006


Novinky


Redakční blok

Avnet a EMC společně

Společnost Avnet Technology Solutions uzavřela i v České republice smlouvu o distribuci s firmou EMC. Hlavním cílem smlouvy je vybudovat v ČR pro EMC partnerskou síť v oblasti uchovávání, zálohování a archivování dat a zajištění jejich ochrany.

Paint Shop česky!

Od konce ledna tohoto roku se má na trhu objevit česká verze programu Corel Paint Shop Pro X. Pokud jste majiteli anglické verze a zakoupili jste ji v období od 14. 12. 2005 do 28. 2. 2006, máte možnost získat českou lokalizaci zdarma. Populární grafický balík Paint Shop Pro získal Corel do své stáje akvizicí společnosti Jasc Software, více jste si o něm mohli přečíst v PC WORLDu

č. 12/2005.-OK

Eset proti rootkitům

Společnost Eset vyvinula technologii ThreatSense, jež by měla chránit uživatele před infiltrací nejen těch známých, ale i nových rootkitů. Vzhledem k tomu, že rootkit obvykle dokáže po napadení systému svou přítomnost utajit, nemusí jej následná detekce odhalit. Bezpečnostní produkty by měly metodou ThreatSense rootkity odhalit ještě před jejich proniknutím. Podle vyjádření firmy dosahuje úspěšnost až 90 %. Zmíněná technologie bude uživatelům k dispozici jako součást aktualizace antivirového programu NOD32.-OK

Kerio zajímá Mac OS

V ČR sídlící výrobce poštovního serveru a firewallu pro malé a střední podnikové sítě, společnost Kerio Technologies, oznámila akvizici produktové řady 4D WebSTAR od francouzské firmy 4D SA (www.4d.com). Jedná se o kompletní poštovní systém určený pro operační systém Mac OS X, Kerio s ním získává i přístup k zákaznické databázi a technologii produktu. Finanční podmínky této transakce nebyly zveřejněny.-OK

Start Networking olympiády

Společnost Cisco Systems koncem loňského roku vyhlásila nultý ročník Networking Academy Olympic Games, tzv. "Networking olympiády". Jde o soutěž, která má prověřit znalosti a praktické dovednosti studentů středních škol, kteří jsou zapojeny do Cisco Networking Academy Program (CNAP) v České a Slovenské republice. O podrobnostech jsme hovořili s duchovním otcem olympiády a Area Academy Managerem společnosti Cisco Systems, Ing. Karolem Kniewaldem (kniewald@cisco.com).

Za myšlenkou uspořádání olympiády stojí proslulá mezinárodní soutěž World Skills, kterou již léta žije západní svět. Naposledy se konala ve finských Helsinkách. Podobný model se jevil pro náš stát přínosem, ale kvůli vysoké finanční náročnosti je nesplnitelným snem. Po zvážení výhod takové akce se Cisco rozhodlo využít firemních prostředků a plánovaných CNAP akcí a olympiádu vyhlásit. Nultý ročník je proto i zkouškou možností a schopností podobnou akci v našich podmínkách uspořádat.

Olympiáda by měla přispět ke zvyšení povědomí odborné veřejnosti o síťových technologiích, Cisco akademiích, přinést možnost dalšího setkání studentů a lektorů CNAP a stát se místem výměny jejich praktických zkušeností. Olympiáda také dává šanci objektivně posoudit odbornou úroveň akademií, účast studentů v podobné soutěži zvyšuje i prestiž zainteresovaných středních škol, neboť úspěchy, kterých studenti v olympiádě dosáhnou, se mohou stát pomyslnou miskou na vahách, jakou školu si mají budoucí žáci vlastně zvolit. Olympiáda je rozdělena do tří kol. První, tzv. školní kolo se odehraje celé v režii přihlášených škol, které musejí do 15. února vybrat nejlepší tříčlenný tým, jež bude školu reprezentovat v národním kole. To se uskuteční na regionální akademii Střední školy aplikované kybernetiky v Hradci Králové, konkrétně 22. března 2006. Z tohoto klání vzejdou dvě nejlepší česká družstva, která se o vítězství utkají se slovenskými středoškoláky v dubnu během CZ a SK CNAP konference. Ta se v letošním roce koná ve Vysokých Tatrách, konkrétně ve Staré Lesné.

Soutěž je rozdělena na teoretickou a praktickou část. V té teoretické budou studenti muset správně vyplnit test, který prověří jejich znalosti z oblasti síťových technologií. Praktická část olympiády bude zaměřena na oblast fyzické vrstvy sítí, zapojení a konfiguraci prvků sítě a vyhledávání provozních problémů v síti. Obsah obou částí striktně vychází z tématických okruhů, které se vyučují v průběhu studia v Cisco Networking Academy Program, konkrétně kurzů CCNA1 a CCNA2, takže bude snadné porovnat již zmíněnou úroveň jednotlivých středních škol, které v programu spolupracují. Odměnou budou věcné ceny - produkty Linksys, knihy se síťovou tématikou, předplatné časopisů apod. Největším oceněním bude možnost reprezentovat Českou republiku ve finále proti Slovákům a s tím i spojený čtyřdenní pobyt ve Vysokých Tatrách na CNAP konferenci.

Cílem a přáním organizátorů je, aby se z Networking olympiády stala významná akce v regionu střední Evropy a aby spolu už napřesrok soupeřily týmy nejen z České a Slovenské republiky, ale nejméně i z Maďarska a Polska. Zároveň probíhájí jednání o zařazení olympiády mezi oficiální akce zahrnuté v ročním kalendáři ministerstva školství, což také podstatně zvýší její prestiž. Podobné soutěže totiž mohou k síťové technologii přilákat daleko více mladých zájemců a pomohou i zvýšit počet absolventů CNAP, kterých je v Česku prozatím o něco málo přes osm set. Zapotřebí jich však je mnohem více.

IT ve středoškolském podání

Rozmýšlíte se, jakou střední školu zvolit? Pokud jsou oblastí vašeho zájmu IT, zde je krátké představení dvojice škol a jejich výuky. V průběhu roku se na školy podíváme ještě podrobněji.

SPŠE Ječná (zal. 1949)  http://www.spsejecna.cz

· Tato škola má více než padesátiletou tradici ve výchově odborníků v oblasti měřicí, automatizační a sdělovací techniky. Vyučuje obory: Elektronické počítačové systémy, Automatizační technika, Slaboproudá elektrotechnika se zaměřením na sdělovací techniku.

Výukou programování se zabývá již řadu let, původně na oboru Automatizační technika, později na novém oboru Elektronické počítačové systémy a na oboru Slaboproudá elektrotechnika.

V posledních čtyřech letech došlo k inovaci obsahu výuky programování - jde především o zavedení výuky programování v jazyce Java. Na oboru Slaboproudá elektrotechnika kromě základního kurzu programování v jazyce Java se vyučuje i programování v J2ME, tj. Javě, určené především pro mobilní telefony. Značná pozornost je věnována i programování na konkurenční platformě Microsoft .NET Framework, především programování v jazyce C# a tradičně i v C++. Výuka databází je primárně založena na administraci a programování MS SQL 2000/2005. V souvislosti s těmito technologiemi jsou studenti seznamováni alespoň se základy UML a XML.

S programováním se žáci seznámí v Borland Delphi 2005, kde je kromě jazyka Pascal možné programovat i v C#, což umožňuje snazší přechod na Visual Studio.NET, využívané ve vyšších ročnících.

Studenti SPŠE Ječná se zájmem o profesionální programování se v rámci výuky zúčastňují jak konferencí Microsoft MS Technet, MS Developers Days, tak i vývojářských konferencí Sun Microsystems o platformě Java.

Řada studentů, zejména, 3. a 4. ročníků již pracuje pro různé IT firmy, což je zřejmě důvodem k účasti na kroužcích výpočetní techniky, kde se mj. připravovali k zkouškám na získání titulu Microsoft Certified Professional.

Oblast výuky HW tradičně pokrývá osobní počítače PC a embedded počítače, v poslední době se spektrum rozšířilo i o servery, resp. mainframy. Ve 4. ročníku je ještě doplněno o základy sítí. Vzhledem k tomu, že "věk PC" končí a na významu nabývají embedded počítače jako čipové karty a RFID, přes mobilní telefony a handheldy po řídící počítače automobilů či elektronikou řízené domácnosti, domácí multimediální studia, spojení TV a internetu apod., je velká pozornost věnována HW a i SW jednočipových počítačů.

V roce 2005 je SPŠE Ječná řešitelem dvou projektů dotovaných MŠMT: vytvoření výukových materiálů o technologii MS.NET a vytvoření výukového obsahu hlavních odborných předmětů oboru Elektronické počítačové systémy.

Škola je i členem CELNu Czech E-Learning Network) a účastní se i mezinárodních projektů Intel Teach to the Future, kde se stala Intel Centrem pro kraj Praha a Microsoft Inovative Teachers.

Soukromá střední škola výpočetní techniky  http://www.sssvt.cz

· Jde o specializovanou školu v oboru ICT s celorepublikovou působností. Byla založena v roce 1994 a v současné době má cca 365 žáků.

SSŠVT nabízí studium oboru Informační technologie. Studium je čtyřleté, denní, zakončené maturitní zkouškou. Absolventi studia tohoto oboru naleznou uplatnění v oblastech, kde je zapotřebí velmi dobrých znalostí informačních technologií. Uplatní se jako správce ICT a počítačových sítí.

Absolvent umí ovládat a konfigurovat operační systémy počítače, naučí se pracovat s textovými a tabulkovými editory, databázovými systémy, s programy počítačové grafiky (2D a 3D) běžné používanými v technické praxi i v DTP studiích včetně tvorby webových stránek. Naučí se ovládat a spravovat sítě typu LAN - WIN XP a sítě typu UNIX. Zná principy činnosti jednotlivých komponent počítače. Získá základní znalosti v oblasti programování. Škola klade maximální důraz na materiální zabezpečení výuky. Je velmi slušně vybavena výpočetní technikou (8 učeben s PENTIUM IV, 2-3 GHz, 1 024 MB RAM), multimediální knihovnou, moderně vybavenou odbornou učebnou fyziky a elektrotechniky... Učebny ICT pracují v síťovém prostředí lokální sítě s hvězdicovou topologií. Všechny učebny IT jsou vybaveny multimediálním prostředkem SmartClass, který významným způsobem zvyšuje efektivnost výuky. Toto zařízení umožňuje např. vyučujícímu převzít kontrolu nad žákovským počítačem, předat ovládání počítače jednoho uživatele jinému uživateli, zobrazit obrazovku jednoho počítače na monitory ostatním počítačům apod. Každá kmenová učebna je připojena do lokální počítačové sítě a pro zvýšení efektivnosti výuky je vybavena data-projektorem a multimediální sestavou (PC, video-DVD přehrávač, HiFi věž). Připojení školní počítačové sítě na internet je realizováno prostřednictvím mikrovlnného spoje v pásmu

5 GHz o rychlosti 4Mb/sec. Ve škole je zřízen hot-spot. Škola se rovněž účastní vzdělávacího programu Cisco Networking Academy (CNA) firmy Cisco Systems. Vstup do školy je pomocí čipových karet a každý žák má k dispozici svoji šatní skříňku. Klasifikace žáků včetně příchodů a odchodů ze školy je přístupná on-line na webové stránce školy.

Žáci mohou navštěvovat celou řadu nepovinných předmětů sportovní hry, cvičení z matematiky, seminář z fyziky, řízení motorových vozidel, anglickou konverzaci. Škola každoročně pořádá lyžařské zájezdy, sportovní kurz s atraktivní náplní, vodácké putování, mezitřídní turnaje atd. Školné činí 19 500 Kč za rok.

§§§§§


Novoroční nadílka od T-Mobile

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

C06P0071

Od  5. ledna až do konce února budou vybrané hovory v síti T-Mobile  účtovány speciální zvýhodněnou sazbou, jež nahrává především  milovníkům dlouhých hovorů. Pokud zákazník zadá před vytáčeným  číslem speciální kód (*7330), přijde jej v kteroukoliv denní  dobu telefonát v rámci sítě T-Mobile (s maximální délkou 60 minut)  jen na 9,90 Kč bez DPH (11,78 Kč včetně DPH). Pro snazší pochopení  uvedeme krátký příklad: při předpokladu dlouhého telefonního  hovoru na číslo

603 123 456 vytočíme *7330 603 123 456, což  zajistí použití speciální sazby. Všechny hovory, kterým bude  předcházet zadání tohoto kódu a zároveň budou uskutečněny v síti  T-Mobile, pak budou účtovány jednotnou cenou 9,90 Kč (11,78 Kč  s DPH). Desetiminutový i hodinový telefonát tak přijde volajícího  na stejnou částku. Speciální účtování není nutné nijak aktivovat.  O tom, kdy bude použito, rozhoduje sám zákazník zadáním předčíslí.  Výhodnou pro zákazníka se zdá být i skutečnost, že se volání  s předvolbou *7330 nezapočítává do volných minut, které tak může  každý využít například pro hovory do jiných sítí. Zbývá ještě  podotknout, že pro uživatele Privátní podnikové sítě a Privátní  sítě platí při využití nabídky speciální podmínky, o nichž se  můžete dočíst na internetové adrese.

Vodafone na displeji

Přeměna  Oskara na Vodafone opět dostává konkrétnější podobu. Operátor  totiž postupně všem zákazníkům rozesílá speciální "neviditelné"  binární SMS, jež mají za úkol změnit nápis na displeji mobilního  telefonu ze stávajícího "Oskar" na "Vodafone". Současně s tímto  krokem obdrží zákazník informační textovou zprávu s odůvodněním  celé změny a s ujištěním, že nic jiného než název operátora se  pro zákazníka nemění.

HSDPA v telefonech Samsung

Skutečnost,  že mobilní sítě třetí generace nabízejí prostor pro velmi rychlé  datové přenosy, je všeobecně dobře známa. Až dosud ovšem fakticky  neexistovaly mobilní telefony, které by dokázaly tohoto potenciálu  plně využít. Až na počátku roku 2006 představila společnost Samsung  na veletrhu CES v Las Vegas první mobil s podporou HSDPA, což  je nadstavba sítí UMTS, zajišťující download až 3,6 Mb/s. Při  této rychlosti by stažení průměrné MP3 písničky do mobilu trvalo  teoreticky jen asi 10 vteřin. Kromě mobilních telefonů jsou pro  použití s HSDPA připraveny také speciální PCMCIA karty do notebooku.

Nový  Walkman na obzoru

Nástupce oblíbeného Sony Ericssonu W800i ponese  označení W810i a bude se prodávat ve dvou barevných provedeních,  bílo-oranžovém (Vision White) a černém (Satin Black). Výrobce  u novinky udává rozměry 100 x 46 x 19,5 milimetru, hmotnost činí  99 gramů. Kvalitní aktivní TFT displej nabídne rozlišení 176  x 220 obrazových bodů se schopností odlišit až 262 000 barevných  odstínů. Integrovaná paměť se vyznačuje kapacitou 20 MB, lze  ji však snadno rozšířit pomocí paměťových karet Memory Stick  Pro Duo (až do 2 GB). Datová výbava zahrnuje GPRS a EDGE třídy  10, k dispozici jsou samozřejmě i zprávy MMS a e-mailový klient.  Pro účely nahrávání nových aplikací telefon podporuje Javu ve  verzi MIDP 2.0. Propagované hudební funkce zastupuje primárně  MP3 přehrávač s funkcí Mega Bass, dále FM rádio s podporou RDS  a v neposlední řadě i vyzváněcí melodie ve formátu MP3. K dispozici  je USB 2.0 pro komunikaci s PC a konektor s redukcí na 3,5mm  jack (sloužící k připojení standardních sluchátek). Navíc Sony  Ericsson W810i vytahuje z rukávu trumf v podobě dvoumegapixelového  fotoaparátu s automatickým zaostřováním a čtyřnásobným digitálním  zoomem, navrch přidá ještě BlueTooth - a rázem tu máme aspiranta  na prodejní hit. S novým Sony Ericssonem W810i se na pultech  obchodů setkáme již na konci prvního čtvrtletí, cenu se kvůli  rostoucí konkurenci v této oblasti zatím neodvažujeme odhadnout.

T-Mobile  ruší Life

Slovenský T-Mobile se rozhodl provést změny v oblasti  tarifů pro předplacené karty. Konkrétně se toto opatření týká  tarifu Life, jenž byl již zcela stažen z trhu nových předplacených  karet a na jeho místo nastupuje Team. Pro běžného zákazníka to  může v mnoha případech znamenat citelné zdražení, neboť Life  nabízel v porovnání s Teamem výhodnější minutové sazby, zejména  pro volání mimo vlastní síť.

Go o víkendech i nadále

Loňská  letní akce Eurotelu, v rámci níž bylo u předplacených karet Go  možné za poplatek 25 Kč volat celý víkend do vlastní sítě zdarma,  se dočkala několikanásobného prodloužení platnosti. Později byla  sice částka potřebná pro aktivaci této služby navýšena na 50  Kč za jeden víkend, ale i tak si tuto službu mnoho uživatelů  oblíbilo a hojně ji využívalo. Eurotel se proto rozhodl, že ji  zahrne do ceníku jako běžnou položku s platností "do odvolání".  Pokud se vám tato nabídka zamlouvá, můžete ji aktivovat zasláním  SMS s klíčovým slovem VIKEND na telefonní číslo 999151. Chcete-li  službu aktivovat pouze jednorázově, měli byste ji po skončení  víkendu opět deaktivovat (SMS ve tvaru VIKEND D na číslo 999151),  jinak se vám bude automaticky obnovovat každý týden (a pravidelně  strhávat poplatek 50 Kč).

Novoroční zdražení u Eurotelu

Eurotel  vstoupil do roku 2006 zdražením mnoha mobilních telefonů v rámci  nabídky Mobil+, důvodem má být podle oficiálního vyjádření údajné  zvýšení cenové hladiny dodavatelů na úroveň před vánočními slevami.  Je však zajímavé, že u Vodafone ani T-Mobile k podobnému zdražení  nedošlo, naopak bylo zaznamenáno několik zajímavých slev. Méně  výhodné bude u Eurotelu v roce 2006 také čerpání bonusů určených  pro věrné zákazníky, u programu Benefit totiž došlo ke zvýšení  počtu bodů, za něž lze získat poukázky na odběr zboží u smluvních  partnerů. Například za poukázku v hodnotě 500 Kč bylo před zdražením  nutno "zaplatit" 1 000 Benefit bodů, nyní jich bude zákazník  potřebovat 1 300.

Slovensko 2006

Co všechno se připravuje v  roce 2006 u mobilních operátorů na Slovensku? Plánovaná přenositelnost  čísel (MNP - Mobile Number Portability) by měla být podle Telekomunikačního  úřadu SR k dispozici již v prvním čtvrtletí 2006, samotní operátoři  ale tvrdí, že tento požadavek má k realitě poměrně daleko, neboť  realizace projektu si kvůli vysokým požadavkům na technické zázemí  a administrativu vyžádá mnohem delší čas. Poměrně hlasitě se  znovu rozhořela debata o vstupu třetího operátora na trh, regulátor  se již dokonce zavázal vyhlásit výběrové řízení na tuto pozici  někdy v průběhu první poloviny roku 2006. Případný vítěz tendru  by však s vysokou pravděpodobností přišel na trh v komerčním  provozu až v roce 2007. Další očekávanou událostí je spuštění  sítí třetí generace, k němuž se oba slovenští operátoři zavázali  do konce března 2006. Tento termín bude s nejvyšší pravděpodobností  dodržen, neboť již v současné době probíhá podle našich informací  v obou sítích intenzivní testování UMTS. Lze také očekávat tendenci  Orange k co nejrychlejšímu zavedení HSDPA (rychlá data v sítích  třetí generace), aby bylo možné plnohodnotně konkurovat T-Mobilu  a jeho Flarionu.

Motorola se zpívajícím tučňákem

Co vznikne,  smícháte-li mobilní telefon, hudbu a tučňáka? Po důkladném promíchání  těchto tří ingrediencí na vás vykoukne zbrusu nová Motorola Rokr  E2. Na první pohled je zřejmé, že se jedná o přístroj klasické  konstrukce, jehož designová stránka v sobě jen těžko skrývá rysy  typické pro většinu novějších telefonů značky Motorola. Přístroj  se pyšní kvalitním dvoupalcovým barevným displejem s rozlišením

240  x 320 pixelů (262 tisíc barev), megapixelovým fotoaparátem s  bleskem a podporou paměťových karet formátu SD (s kapacitou max.  2 GB). Spojení s počítačem zajišťuje konektor rozhraní USB 2.0,  pro poslech hudby je připraven klasický 3,5mm jack. Ani další  funkční výbavu nemůžeme označit jako chudou, zahrnuje totiž Bluetooth,  FM rádio, možnost nahrávat video (15 fps) apod. Integrovaný hudební  přehrávač se ovládá tlačítky umístěnými na boční straně přístroje,  podporuje formáty MP3, WMA, AAC a Real. Použitý operační systém  na bázi Linuxu a Javy zaručuje uživatelům možnost snadného rozšíření  programové základny, již v základní verzi je však připraven např.  internetový prohlížeč Opera. Motorola Rokr E2 se má na trhu podle  dostupných informací objevit v první polovině roku 2006.

CDMA  - 65 000 zákazníků

Počet zákazníků využívajících mobilní přístup  k internetu prostřednictvím sítě CDMA2000 1xEV-DO od Eurotelu  překročil na konci roku 2005 úctyhodnou hranici 65 tisíc, přičemž  ještě v červenci téhož roku bylo uživatelů této služby "jen"  50 tisíc. V současné době se celkový počet základnových stanic  pro CDMA pohybuje kolem čísla 300, což představuje pokrytí přibližně  80 % populace po celé České republice.

Přenositelnost je tu!

K  15. lednu měla být u českých mobilních operátorů konečně spuštěna  plná přenositelnost čísel mezi jednotlivými sítěmi. V době uzávěrky  jsme bohužel ještě nemohli službu vyzkoušet v praxi, ale i tak  vám přinášíme několik postřehů, které by vás mohly zajímat. Pro  ty z vás, kdo jste o této novince zatím neslyšeli, připomeneme,  že se jedná o možnost přecházení od jednoho operátora ke druhému  bez nutnosti změnit telefonní číslo. Tato eventualita dříve na  českém trhu neexistovala, při změně operátora bylo nutné používat  jiné číslo, což mohlo často působit problémy např. firmám, jež  musely pracně kontaktovat veškeré obchodní partnery, tisknout  nové vizitky, měnit informační cedule apod. Poplatek za migraci  do jiné sítě by měl být stanoven na cenově přijatelné úrovni,  podle mnoha dostupných indicií to ale vypadá, že by mohl být  za určitých okolností zákazníkovi dokonce úplně odpuštěn. V rámci  EU operátoři obvykle účtují poplatky ve výši kolem 10 euro, což  v přepočtu odpovídá částce 300 Kč. Co musíte udělat, když se  rozhodnete přejít k jinému operátorovi a chcete si ponechat své  stávající číslo? Nejprve je nutné navštívit (případně zavolat  na infolinku) svého budoucího operátora, s nímž sestavíte objednávku,  jejímž klíčovým bodem je přidělení jedenáctimístného identifikačního  čísla. S tímto dokumentem následně zajdete k operátorovi původnímu,  s nímž sepíšete výpověď smlouvy a dohodnete i přesné datum přenosu.  Následně již dostanete zbrusu novou SIM kartu od operátora, k  němuž jste přešli, na níž však bude vaše původní číslo. Další  dotaz, který si pozornější čtenář jistě položí, zní: "Jak nyní  poznám, do jaké sítě vůbec volám?" K tomuto účelu byly zřízeny  informační portály na webových stránkách operátorů, díky nimž  byste měli mít možnost si příslušnost čísla k dané síti libovolně  ověřit. Dále by měla být připravena přibližně šestisekundová  (na přání ji bude možné vypnout) hláška před započetím hovoru,  informující o změně sítě volaného účastníka.

Co se dělo na Silvestra?

Překonaly  sváteční dny na konci sezóny 2005 rok staré rekordy v počtu odeslaných  SMS a uskutečněných hovorů? Podle dostupných údajů se zdá, že  ano. Na Štědrý den totiž proběhlo sítěmi našich mobilních operátorů  asi 58,5 milionu textových zpráv, což znamená přibližně desetiprocentní  nárůst oproti roku 2004, kdy se u nás poslalo celkem "pouhých"  53 milionů SMS. Mnohem zajímavěji ale vyznívá statistika odeslaných  MMS, kterých se na Štědrý den 2005 odeslalo přes čtvrt milionu,  což v porovnání s rokem předchozím ukazuje na zesílení zájmu  nejméně o 100 %. Zdá se, že si MMS konečně našly svou cestu k  zákazníkům a jejich peněženkám, svůj vliv na to jistě ale měl  i fakt, že se telefony s podporou této služby masově rozšířily  teprve nedávno. V oblasti telefonních hovorů byl Štědrý den v  porovnání s loňskem ve znamení jen minimálního růstu, celkem  bylo uskutečněno na 37 milionů hovorů. Silvestr 2005 opět potvrdil  nepsané pravidlo, že na přelomu roku si lidé své dojmy sdělují  raději prostřednictvím telefonátů než formou SMS. Poslední den  roku 2005 totiž přinesl téměř 40 milionů hovorů (z toho přes  17 milionů v síti Eurotel, 11,2 milionu u T-Mobile a cca 11 milionů  u Oskara) a přibližně 33 milionů textových zpráv.

§§§§§


CES 2006

Tomáš  Jirásko, Alexandr radecký, Martyn Williams, Tom Krazit

C06P0069

CES,  čili Consumer Electronics Show, je významným světovým veletrhem  spotřební elektroniky, který se tento rok odehrával 4.-7. ledna  v Las Vegas. Je příznačné, že se tak stalo v tomto městě hazardu,  protože tento rok jsou mnohé nákupy sázkou do loterie.

Více než  130 000 návštěvníků se přišlo podívat na nabídku 2 500 vystavovatelů,  co chystají a co naopak nikoli, zač utratit své peníze. Letos  je hlavní důraz kladen na domácí digitální zábavu. Jak je něco  digitální, je to "in", i kdyby to byla krabička zápalek. Velkým  otazníkem je, zda se podaří prosadit bezdrátové technologie jako  náhradu za dráty i do obývacích pokojů. Bezdrátový přenos hudby  z hudebního centra do ložnice, bezdrátové reprosoustavy, bezdrátové  splachování WC. To totiž nemusí být tak samozřejmé, jak se zdá.  Kromě lidí, kterým dráty na zemi nevadí a rádi ušetří peníze,  jsou ve hře například hudební znalci a jiní experti, pro které  může být značný rozdíl mezi bezdrátovým a klasickým přenosem  zvuku a obrazu. Význam tento fakt získává především v USA, kde  se tento rok předpokládají tržby za spotřební elektroniku ve  výši 135 miliard dolarů.

Každý den veletrhu byl ve znamení firemních  prohlášení oznamujících nové, vylepšené výrobky a služby, avšak  nejen to, předmětem prohlášení může být i podpora jiným společnostem  či jejich technologiím, produktům. Zákazník, který se nechce  rozhodovat na základě přímého shlédnutí, poslechu, prostě přímých  zážitků, si může počkat, až se za novou technologii zaručí přední  tržní společnost dané oblasti a dá v sázku své peníze, zdroje,  pověst. Podívejme se například na Centrino. Samotné součástky  nebyly nic nového, Wi-Fi tu bylo léta, ale právě fakt, že společnost  Intel vynaložila čas a námahu na přesvědčování, že notebooky  vybavené Centrinem jsou kompatibilní s konkrétními Wi-Fi hot-spoty,  mnohé zákazníky přesvědčil.

Letos ten samý Intel hodlá zopakovat  svůj úspěch a vstoupit do obydlí lidí s Viiv platformou domácí  zábavy. Bill Gates velkoryse vyhlašoval začátek digitální éry  pro všechny zákazníky světa. Tedy pro ty, kteří na to mají. Ale  znáte to, pro někoho jsou celým světem Spojené státy a pro někoho  zase hospoda, kam chodí každý večer.

Na CESu chyběl Apple, který  si veškeré novinky a oznámení schoval na Macworld Conference  & Expo v San Franciscu akci, která se koná nedlouho po CES.

Veletrh  CES nebyl prostý kuriozit, například nejdražší možnou koupí nebyla  technologická novinka, ale zarámovaný dokument podepsaný Abrahamem  Lincolnem za cenu 15 000 dolarů u stánku, který jinak prodával  rámované filmové plakáty podepsané filmovými hvězdami. Proč by  si lidé nekoupili za pár stovek dolarů plakát s autogramem celebrity,  když už dají několik tisíc za domácí kino? My se ovšem zaměříme  na produkty IT a elektroniku.

Video a audio

Philips Ambilight  Surround

Philips je známým výrobcem televizorů, není proto divu,  že i na CES si schoval ohlášení něčeho nového, konkrétně vylepšené  verze Ambilight, Ambilight Full Surround. Ambilight obrazovky  vyzařují kolem okraje obrazu slabé  ambientní - světlo, které vychází  z barev na obrazovce a slouží jak k dokreslení atmosféry, tak  ke zvýraznění toho, co se na obrazovce odehrává. Uživatel může  tónování barev změnit, stejně jako využít osvětlení ke zkrášlení  svého domova. Dříve se světlo linulo pouze ze bočních stran,  nyní to bude ze všech částí obrazovky. Bude k dispozici i varianta  s osvětlením ze tří stran, pro ty, jejichž televizor stojí třeba  na stole. Plná verze bude k dispozici ve variantě se 42" LCD  displejem, verze třístranová ve 42" a 50" verzi, cena od 3 000  po 4 000 dolarů. Abyste si na to vydělali, budete muset pracovat  tolik, že na sledování televize nebude čas.

Nové LCD televizory  Sharp

LCD televizory Sharp jsou na trhu oblíbené, proto není  divu, že se objevují další modely, tentokrát rovnou 20 najednou,  což se stávajícími činí dohromady 65. Kdo by to byl řekl, že  je možno vyrábět a prodávat tolik typů LCD televizí?

Na vrcholku  cenového kopce je za 16 000 dolarů Aquos 57" LC-57D90U HDTV s  hi-end specifikací: rozlišení 1 080p (1 080 řádků neprokládaně),  kontrastní poměr 1 500 : 1, odezva 4 ms a zobrazovací rozsah  176 stupňů, takže se před něj vejde kdekterá početná rodina.  Máte čas do března, abyste našli zlatou žílu, jinak se budete  asi muset spokojit s dostupnějšími kousky, což nebude vadit,  pokud velkou rodinu nemáte. Například dvojice se zabudovaným  DVD přehrávačem a obrazovkou o velikosti 20", resp. 26", rozlišení  1 366 x 768, cena 900 a 1 200 dolarů.

Kromě toho bylo u stánku  Sharp k viděni několik ukázek ve stylu "podívejte, co dokážeme",  například Network Aquos, technologie, která dokáže po drátech  elektrického vedení přenášet internet, video a audio, prostě  data. To je jedno ze zajímavých uplatnění již poměrně starého  nápadu na využití drátů, které vedou takřka všude, ale jehož  praktická aplikace vázne. Dokud mají energetické monopoly dostatečné  zisky, zřejmě je nic netlačí k využití jejich sítě na něco jiného.

Nové  DVD kamkordéry Hitachi

Společnost Hitachi doslova vybalila čtyři  zcela nové kamkordéry UltraVision DVD. Jak již název napovídá,  jedná se o digitální kamery používající jako záznamové médium  DVD disky místo klasických pásek, které dosud odolávají náporu  optického záznamu dat. Pro záznam fotografií je určena Secure  Digital karta. Novinkou UltraVision je úplná kompatibilita i  s počítači Apple.

Všechny modely mají možnost ukládat části  videa jako statické obrázky pomocí Video-to-Photo Grab Tool,  což je užitečná vlastnost, pokud není nutný přenos do počítače  a editace ve specializovaném, obvykle dosti drahém programu.  Displejem je 2,7" LCD, zobrazující obraz v poměru stran 16 :  9. Navigování mezi nahranými scénami ulehčuje galerie statických  náhledů, odpadá otravné přetáčení. Podporovaná média jsou DVD-R,  DVD-RW, DVD-RAM a DVD+RW.

Modely se navzájem liší maximálním  rozlišením a hloubkou zoomu, případně dalšími drobnostmi, cena  se pohybuje v rozmezí 300 a 800 dolarů pro kousek s maximálním  rozlišením 3,3 megapixelu, 2 016 x 1 512 pixelů pro foto a 10x  optickým zoomem.

Efektní kamera HP

Hi-tech, ultra-tech, spec-tech...  a co takhle něco pro lidi? Pro běžné uživatele, kteří chtějí  efekty, ale nechtějí si hrát s obrazem v editačních programech?  Takto asi uvažovali tvůrci v Hewlett-Packard, když sestrojili  8megapixelový fotoaparát R927, kompaktní přístroj s velkým 3"  displejem a dostatkem výkonu pro úpravu obrazu. Použitelné efekty  mají jasné názvy jako "solarize, vintage, ink dots, kaleidoscope  a soft-edge", lze aplikovat i různé okraje. Pro americké zákazníky  bude velmi zajímavý efekt umožňující optické zeštíhlení focených  osob, a to za 400 dolarů. Již žádné redukční diety!

Tiny, aneb  záznam a sledování HDTV na Apple

U nás málo známá britská firma  Miglia Technology zahajuje prodej TVMini HD, zkráceně Tiny, zařízení  umožňujícího sledovat a ukládat HDTV video na libovolném počítači  Apple, a to za příznivou cenu 250 dolarů.

Tato vymoženost je  zatím určena jen pro americký trh, který je nakonec dominantním  odbytištěm pro podobné počítače. Externí krabička komunikuje  s Macem pomocí program Elgato\s EyeTV přes USB 2.0 kabel, součástí  balení je i anténa pro příjem vysílání a využití dálkového ovládaní.  Podporované rozlišení je do 1080i (1 920 x  1 080 px) v závislosti  na výkonu Applu, přičemž nejvyšší rozlišení potřebuje dual G5  systém. Podporovány jsou vícejazyčné pořady a Dolby Digital audio.  Jelikož TVMini HD používá EyeTV, můžete si záznam uložit a přenést  do iPodu nebo Sony PlayStation Portable (PSP).

LG vstupuje na  trh mobilního videa

Jihokorejská LG se rozhodla vstoupit na  lukrativní severoamerický trh s mobilními zařízeními pro přehrávání  videa, a to hned se třemi přehrávači, z nichž jeden slouží i  k nahrávání. PM70 je vybaven 30GB diskem a umí i nahrávat, zbylé  dva jsou "jen" přehrávače - diskový JM53 a FM30 používají jako  úložné médium paměťové karty. PM70 používá jako vstup běžný kompozitní  video signál.

Hlavním konkurentem na tomto trhu je Apple se  svým přehrávačem iPod, který hodlá LG trumfnout širší podporou  různých formátů - iPod používá vlastní DRM (digital rights management)  systém, nazvaný FairPlay. Ten uživatele omezuje v nakládání se  zakoupeným videem. LG hodlá využívat systém Microsoftu Janus  DRM a chce uživatelům umožnit co nejširší možnosti v nakládáni  s videem, což bude jistě silný trumf, spolu a s nahrávacími možnostmi  PM70, který je vybaven druhou verzí operačního systému MS Portable  Media Center a má 4,3" širokoúhlý displej a video výstup, takže  není nutno se omezovat jen na malou obrazovku. Jeho cena je 550  dolarů, JM53 s 8GB diskem stojí 300 dolarů a flashový FM30 s  1GB paměti pak 200 dolarů.

Spousta možností domácího audiocentra

Domácí  bezdrátová audio a video centra jsou trhákem, a to jak technologickým,  tak hlavně marketingovým. Vzniká řada sestav využívajících Wi-Fi  přenos dat.

Společnosti D-Link a Cisco Linksys představily takřka  současně serverové audio platformy s integrovanými 802.11g Wi-Fi  přístupovými body, i když oba používají k docílení téhož cíle  odlišné cesty. V zařízení D-Link Wireless HD Media Server je  integrovaný pevný disk a čtečka karet, Linksys Wireless-G Media  Storage Link Router with Speed Booster (skutečně dlouhý název)  přijímá data skrze USB. Tyto rozdíly znamenají i jiné koncové  ceny, konkrétně D-Link se bude prodávat za 300 dolarů, Cisco  za 130 dolarů. D-Link Wireless HD Media Server je navržen tak,  aby šel bez problémů zařadit mezi sestavu domácí Hi-Fi věže,  má tedy standardní rozměry a běžnou stříbrnou barvu. Kapacita  disku je 100 GB a lze ho využít i pro uložení běžných počítačových  dat, a to jak přes USB, tak Wi-Fi. Uložený obsah je rozesílán  sesíťovaným kompatibilním adaptérům, tedy těm od D-Link a obecně  jakýmkoli podporujícím standard UPnP AV (Universal Plug and Play  Audiovisual). Přenášet je možné samozřejmě hudbu, běžné video  a video o rozlišení 1 080i (prokládané HDTV). Server pracuje  s formátem XviD, Windows Media Video 9 i s MPEG-2, MPEG-4 a Ogg  Vorbis. Umí zacházet i s různou formou autorsky chráněnými soubory,  ovšem ne s Apple iTunes, protože licenční poplatky pro formát  Apple DRM (digital rights management) jsou příliš vysoké.

Jak  již bylo zmíněno, Linksys media server neobsahuje pevný disk  nebo čtečku karet, ty je nutno připojit přes USB port. Integrovaný  přístupový bod podporuje technologii Linksys SpeedBooster, schopnou  přenášet až 40 Mbit/s, což je více než je pro sítě 802.11g obvyklé.  Data mohou být odesílána do jakéhokoli zařízení standardu UPnP.

Linksys  také předvedl Wireless-G Music Bridge, Wi-Fi zařízení, které  přijímá hudbu z PC skrze 802.11g a posílá ji dále kabely domácím  hudebním přehrávačům, případně po kabelech optických. Narozdíl  od některých podobných adaptérů umí tento přijímat a přehrát  jakékoli zvukové formáty, které umí přehrát zasílající PC, funguje  prostě jako externí zvuková karta.

Sony hledá rovnováhu

Nedávný  poprask kolem systému ochrany proti kopírování uplatněnému na  hudebních CD vydavatelstvím Sony BMG Music Entertainment vedl  předsedu a generálního ředitele celého Sony Howarda Stringera  k prohlášení na CES, ve kterém vyjádřil potřebu citlivé rovnováhy  mezi potřebami zákazníků a právy hudebních interpretů. Doslova  řekl, že chápe, že veřejnost považuje jejich kroky proto kopírování  za zbytečně přísné.

Celý skandál vznikl koncem minulého roku  po zjištění, že protikopírovací systém Sony se sám nainstaloval  na uživatelský počítač, a to bez jeho vědomí, navíc s použitím  krycích technik, které ztěžovaly jeho odhalení a odstranění.  Poté se do centra pozornosti dostal druhý ochranný systém Sony  zvaný MediaMax, kdy společnost přestala vyrábět disky kódované  systémem XCP, když se po síti rozšířil hackerský program, využívající  zranitelnost počítače způsobenou právě tímto systémem.

Ředitel  Sony dále vyjádřil obavy nad negativním dopadem této události  na celý koncern Sony, i když Sony BMG je jen jednou jeho součástí,  navíc společným podnikem s hudebním gigantem Bertelsmann AG.

Google  Video

"Poskytování obsahu" je bylo jedním ze zaklínadel veletrhu  CES a ani největší vyhledávací portál Google neodolal tomu, svézt  se na módní vlně digitální zábavy. Podle očekávání spustil novou  službu, spočívající v možnosti stahovat video záznamy.

Google  VideoStore umožňuje zákazníkům zakoupit a stáhnout film a video  od poskytovatelů jako například CBS Broadcasting a National Basketball  Association (NBA). GVS bude vlastně virtuálním tržištěm, kde  si nabízející zvolí co, kolik, za jakou cenu a jakou formou nabídnou,  ať již k prodeji či jen pronájmu.

Google také ukázal svůj Google  Video Player, což je přehrávač použitelný právě i s videem a  hudbou získanou od jejich služby a od vysílacích společností  jako Independent Television News, The Charlie Rose Show, Sony  BMG Music a další. Služba Google Video tu je již rok, nicméně  jen jako způsob vyhledávání televizních programů a uploadování  videa na internet.

Společnosti, jejichž aktivity se ve velké  míře točí kolem internetu, jako (kromě Googlu) z Yahoo, Apple  a Microsoft, stále častěji poskytují uživatelům prostředky ke  stahování a kupování televizních pořadů, filmů a hudby, a to  jak do stolních počítačů, tak přenosných přehrávačů. Řada takových  přenosných vymožeností byla na CES k vidění a slyšení.

Samotné  "odhalení" Google Video stahovací služby nebylo zase tak překvapivé,  jak by se mohlo zdát, kolovaly totiž různé potvrzené zprávy a  samotní lidé z Googlu rozdávali během veletrhu trička s nápisem  "Google Video". Pro někoho bude možná užitečnější balík programů  připravený Googlem, který je určen zejména začínajícím uživatelům  internetu, ale ocení ho jistě i ti pokročilejší. Google Pack  je ke stažení na adrese http://pack.google.com a obsahuje základní  sadu volně šířitelných programů: Mozilla Firefox, Ad-Aware SE  Personal, Google Desktop, Google Toolbar, Picasa, Google Earth  a Adobe Reader 7.

Portál Google je známý svojí vtipnou a nápaditou  firemní kulturou i reklamními aktivitami a nezklamal ani na letošním  ročníku CES. Jeho šéf přijel na show na zádech robotického automobilu  sestrojeného studenty Stanfordské univerzity, na sobě měl bílý  laboratorní plášť a modré džíny. Svůj čas na pódiu využil nejen  k propagaci služeb svého portálu, ale připomenul pro něj důležitá  sociální témata, jako všeobecně dostupné internetové připojení  a program stodolarových notebooků pro děti v zemích s nedostatečnou  počítačovou gramotností.

Google také ukázal, že jakožto jeden  z internetových velikánů má dostatek mediální síly k podpoře  svých nových produktů. Prezident CBS Les Moonves se zde objevil,  aby podpořil novou dohodu své společnosti s Googlem, podobně  se na pódiu na chvíli zjevil Kenny Smith, bývalý hráč NBA a nynější  hvězda televizní show "Inside the NBA".

Nejveselejší však bylo  účinkování komika Robina Williamse. Ten vystupoval v roli imaginárního  experimentu s "lidským vyhledávačem", kdy mu Page nadhazoval  vyhledávaná slova a Williams chrlil asociace s nimi spojené,  jako by to byl skutečný vyhledávač, přitom měl na hlavě barevný  klobouk.

Blu-ray a HD-DVD

Jsou oblasti, kde je konkurenční  boj pro trh dobrý a zdravý, nicméně v nejedné situaci to neplatí,  a to se týká i souboje standardů. Boj mezi nástupcem technologie  DVD pro video a záznam, tedy mezi Blu-ray a HD-DVD, je špatný  pro všechny: pro vývojáře, výrobce i zákazníky.

Neschopnost  dohodnout se znamená, že budeme svědky vleklého tržního boje  gigantů, z něhož ani zákazník nebude mít žádný užitek. Blu-ray  je podporováno zejména společností Sony, Samsung, Sharp, HD-DVD  pak prosazují Toshiba, NEC, Intel a Microsoft, ačkoli je jasné,  že Intel ani Microsoft nebudou ve svých ostatních produktech  Blu-ray bojkotovat, už jen proto, že by to bylo na protimonopolní  žalobu.

Běžné DVD uloží 4,7 GB dat, Blu-ray 25 GB a HD-DVD 15  GB, lze ovšem očekávat snahu o navýšení kapacity. Jinak jsou  si ovšem oba formáty dost podobné, navzdory tomu však nedošlo  mezi zúčastněnými k dohodě. rozhodli se tedy nechat volbu na  zákaznících, tedy situace podobná osmdesátým letům, kdy došlo  k bitvě mezi VHS a Betamax. Sony bude ve své komunikaci s veřejností  sázet na přesvědčování, že Blu-ray představuje revoluční zlepšení,  řádový pokrok oproti DVD, zatímco HD-DVD je jen zlepšením dílčím.

Je  pravděpodobné, že první Blu-ray přehrávače se za svým konkurentem  o něco opozdí, plyne to přinejmenším z toho, že společnost Toshiba,  součást skupiny podporující HD-DVD, ohlásila zahájení prodeje  dvou prvních samostatných HD-DVD přehrávačů v USA v březnu, za  ceny 500 a 800 dolarů. Sanyo uvede na trh první přehrávače ve  druhé polovině roku.

Na opačné straně Sony, hlavní opora Blu-ray,  předvedla své prototypy a ohlásila plány na zahájení prodeje  počátkem léta, ovšem bez uvedení očekávané ceny. Sharp, další  ze skupiny Blu-ray, hodlá počkat přinejmenším do poloviny roku  a Panasonic je na tom podobně. Philips se chystá na druhou polovinu  roku, vše bez údajů o ceně. Pioneer zmínil cenu a datum svého  přehrávače řady Elite brand červen, 1 800 dolarů. S chystanou  PlayStation 3 je možné, že na trhu bude k dostání konzola s Blu-ray  mechanikou dříve než samostatná Sony optika.

Verbatim se připravuje  na Blu-ray

Společnost Verbatim, známý výrobce CD a DVD disků,  vlastněná firmou Mitsubishi, dala na vědomí, že je připravena  k sériové výrobě Blu-ray disků, pouze čeká na první mechaniky.  První kousky budou jednorázově zapisovatelné i přepisovatelné,  kapacita bude 25 GB. 50GB budou následovat později tento rok.

HD-DVD  na notebooku

Společnost Toshiba je známá svou umírněností v  prohlášeních, v údajích a vychvalování svých chystaných produktů.  Nicméně občas se někdo z firmy neuhlídá, a tak měl PC World možnost  pohlédnout na budoucí trumf Toshiby v oblasti přenosných počítačů  - Qosmio, stroj vybavený HD-DVD mechanikou. A když už to bylo venku,  udělala z toho Toshiba velkou show.

Kromě přehrávání HD videa  lze Qosmio využít i k jejich přehrávání na televizní obrazovce.  Vnitřek je osazen technologií Intel Centrino Duo (kódové označení  "Napa"), jehož základem je dvoujádrový procesor. Není to sice  potvrzeno, ale Qosmio by se mělo začít prodávat spolu s prvními  HD-DVD mechanikami Toshiba, tedy v březnu.

Licencování Blu-ray  začalo

Středa byla význačná prohlášením Blu-ray Disc Association,  že všechny standardy první generace Blu-ray jsou hotové a může  začít udělování licencí. Jako první je k dispozici BD-ROM, read-only  verze BD disků, dále BD-R a verze 2.0 BD-RW, tedy přepisovatelného  disku.

Standardy jsou hotovy, prodej mechanik za dveřmi, posledním  kouskem skládačky je copyright management. Součástí AACS (Advanced  Access Content System), tedy skupiny zodpovědné za zpracování  systému copyrightu, jsou IBM, Intel, Microsoft, Panasonic, Sony,  Toshiba, Walt Disney co. a Warner Bros.

HD-DVD pro Xbox 360

Microsoft  plánuje nabídnout přídavnou HD-DVD mechaniku pro svou herní konzolu  Xbox 360. Zákazníkům to přinese možnost sledovat HDTV filmy na  konzole a obrazovce. Datum ani cenové rozmezí není známo, takže  cena samotného prohlášení spočívá zejména v potvrzení podpory  Microsoftu pro technologii HD-DVD, přičemž samotná konzola Xbox  360 byla konstruována již s podporou pro HDTV hraní a sledování  videa. Jde také o reakci na chystanou novou generaci hlavního  konkurenta - Sony PlayStation 3, high-definition konzolu, ovšem  vybavenou optickou technologií Blu-ray Disc.

Prvních 20 filmů  pro Blu-ray

Divize zábavy společnosti Sony hned na začátku veletrhu  vyjmenovala dvacet filmových titulů připravených vyjít na Blu-ray  discích. Což samo o sobě není nějaký technologický zázrak, spíše  to má posílit úlohu Blu-ray v zákaznickém veletržním reji, kdy  si nejeden z koupěchtivých bude lámat hlavu s tím, za co utratit  roční prémie.

Ony tituly jsou: The Fifth Element, Bram Stoker\s  Dracula, Desperado, For a Few Dollars More, The Guns of Navarone,  Hitch, House of Flying Daggers, A Knight\s Tale, Kung Fu Hustle,  The Last Waltz, Legends of the Fall, Resident Evil Apocalypse,  Robocop, Sense and Sensibility, Stealth, Species, SWAT, XXX,  Black Hawk Down a The Bridge on the River Kwai.

Jakmile budou  k dispozici mechaniky, začnou se dodávat i filmy. Je jisté, že  k nim zpočátku bude jeden či několik filmů v ceně. Jejich samostatná  cena by se neměla zásadně lišit od DVD, tedy směrem nahoru. Například  Dracula bude vybaven několikakanálovým nekomprimovaným zvukem,  Černý jestřáb sestřelen a Most přes řeku Kwai budou vydány na  50GB dvouvrstvých discích. Dodavatelé obsahu mají možnost volby  ze tří kompresních formátů, MPEG2 - jak ho známe z DVD, potom novější  VC1 a MPEG4 AVC. Sony bude používat MPEG2, protože má údajně  nejlepší obraz. Nové formáty budou aktuální volbou, až budou  lépe vyzkoušeny. I tak je začátek prodeje Blu-ray riskantní,  je tedy lepší osvědčený formát. Každopádně na discích je místa  dost.

Tituly budou postupně přidávány a na discích budou k dostání  i hry založené na Javě, tedy budou provozovatelné nezávisle na  operačním systému.

Internet a komunikace

Spolupráce Philipsu  a Skype

Každý den veletrhu je ve znamení firemních prohlášení,  oznamujících nové vylepšené výrobky a služby, avšak nejen to:  předmětem prohlášení může být i podpora jiným společnostem či  jejich technologiím či produktům. Hned počátkem veletrhu deklarovali  zástupci společnosti Philips, že rozšiřují svou podporu VOIP,  konkrétně v partnerství s divizí Skype společnosti eBay a Microsoftem.  Skype je aplikací technologie uskutečňování telefonních hovoru  přes internet, kdy dva uživatelé sítě Skype spolu mohou komunikovat  zadarmo, volání mimo síť je pak zpoplatněno.

Vkladem Philipsu  je souprava VoIP321, vyvinutá v kooperaci se Skype, která umožňuje  telefonovat jak přes telefonní síť, tak přes internet. Uvnitř  se nachází programové vybavení Skype, což nabízí podobné možnosti  jaké běžné Skype pro PC.

Přenosné počítače

První Palm se  systémem Windows

Pozornosti se na veletrhu těšil první Palm  vybavený nikoli firemním operačním systémem, ale konkurenčním,  tedy MS Windows Mobile. Nejde o trvalý přechod, ale o ojedinělý  počin s cílem dostat hardware Palm i k lidem, kteří se od svých  Windows prostě nejsou schopní pohnout k jinému operačnímu systému,  byť rychlejšímu.

Kromě tohoto prvenství drží Palm Treo 700w  i další - jako první svého druhu je schopen komunikace CDMA2000  EV-DO (Code Division Multiple Access 2000, Evolution Data Only),  která nabízí řádově vyšší rychlosti než GSM, GPRS a dřívější  verze CDMA, které ovšem Treo 700w také podporuje. Hmotnost je  180 gramů, rozměry 58 x 113 x 23 mm, procesor Intel

Xscale pracuje  na frekvenci 312 MHz, paměť 128 MB, displej 240 x 240 pixelů  (což je na dnešní dobu poměrně málo - a je to s podivem, když jiné  produkty Palm zvládají mnohem vyšší rozlišení). Potěší integrovaný  1,3MPIX fotoaparát, umožňující i zachytávání videa, samozřejmostí  je slot pro paměťové karty, Bluetooth a USB. Cena bude v rozmezí  400 až 500 dolarů, v závislosti na prodejci a různých slevách.

Nintendo  do aut

Společnost Nintendo ohlásila spolupráci s výrobcem automobilové  elektroniky, firmou Visteon, který formou licence použije GameBoy  Advanced jako součást nového přenosného herního systému pro znuděné  pasažéry. Tento zábavný systém, jakási elektronická chůva, bude  kromě CD a DVD pracovat i s herními cartridgy GameBoy Advanced.  Dockable Entertainment System připomíná malý notebook nebo přenosný  DVD přehrávač s obrazovkou širokou 10,2 ". Využít ho lze jako  notebook, nebo ho lze vložit do dokovací stanice uvnitř střechy  automobilu. Obrazovka potom směřuje dolu a umožňuje pohodlné  sledování videa nebo hraní her. Součástí výbavy jsou bezdrátová  sluchátka a dálkové ovládání, samozřejmostí je i multiplayer.  Vzhledem k dosavadní spolupráci Visteonu s automobilovými výrobci  lze očekávat, že by se tento herní systém mohl objevit u výrobců  jako BMW a Nissan.

Není to první případ, kdy Nintendo licenčně  spolupracuje s jinými firmami, k podobné situaci došlo například  u hotelových zábavních sestav nebo u zařízení pro zábavu leteckých  pasažérů.

Elektronické knihy Sony

Je známé, že čtení textu  z obrazovky je zhruba o čtvrtinu pomalejší než z knihy, není  tedy divu, že se výrobci snaží skloubit výhody obou. Sony tak  činí svým novým produktem The Sony Reader. Jde o zařízení velikosti  knihy, schopné uložit stovky knih a následně je zobrazovat stránku  po stránce na displeji, který využívá nové technologie elektronického  inkoustu, čímž se razantně snižuje vyzařování a zvyšuje stabilita  obrazu, čímž umožňuje delší a rychlejší čtení.

Elektronické  knihy jako takové nejsou novým nápadem, nicméně doposud se jim  nepodařilo prosadit se ve větší míře, mimo jiné kvůli problémům  s životností baterií, která je relativně krátká, je-li nutno  napájet klasický LCD displej. LCD displeje mají také problém  při zobrazování ve slunečním světlem, resp. v jasném denním světle.

The  Sony Reader se začne prodávat v dubnu, jeho cena se bude pohybovat  v rozmezí 300 až 400 dolarů. První kousky budou velikosti paperbacku  a jen o něco silnější. Zařízení samozřejmě umožňuje zoom, což  nejednomu člověku usnadní čtení.

Elektronický inkoust se skládá  z milionů pozitivně nabitých bílých částic a negativně nabitých  částic černých, které tvoří v průzračné kapalině suspenzi. Následně  v závislosti na napětí proudu vystupují do popředí určité barevné  částice. Takto lze vytvořit čtyři odstíny šedé, při rozlišení  170 bodů na palec, tedy více než dvakrát větším než nabízejí  běžné displeje a zhruba stejně jako rozlišení novinového tisku.

Na  rozdíl od běžných LCD monochromatických displejů, které potřebují  energetický příkon stále (například kalkulátory), je elektronický  inkoust napájen jen tehdy, když je třeba obraz změnit, takže  i když elektronickou knihu vypnete, stále ukazuje poslední nastavený  obraz. Provoz na jedno nabití baterie se tedy nepočítá na čas,  ale na otočení stránek. Integrovaná lithium iontová baterie vydrží  zhruba 7 500 zobrazení, než je nutno ji znovu nabít, a to buď  adaptérem nebo USB kabelem. The Sony Reader zobrazuje kromě elektronických  knih také PDF dokumenty, JPEG obrázky a zprávy RSS, datovým úložištěm  je paměťová karta.

Intel Centrino Duo

Podle očekávání představila  firma Intel veřejnosti první notebooky založené na procesoru  Centrino Duo (dřívější označení Napa) a domácí PC zaměřené na  zábavu a video (Viiv).

Duální procesory změnily svá jména. Yonah,  předchozí jméno dvoujádrového procesoru Intel M, je nyní prostě  Core Duo. Platformu popisujeme blíže na straně 120.

První notebooky  Centrino Duo

Fujitsu ohlásila první laptopy vybavené procesorem  Centrino Duo, a to LifeBook N6410 a LifeBook E8110. Nový procesor  znamená i novou čipovou sadu, a to Mobile Intel 945 Express Chipset,  a bezdrátové síťové připojení PRO/Wireless 3945ABG. LifeBook  N6410 obsahuje dva disky s celkovou kapacitou až 320 GB, což  je u notebooku neobvyklé a potvrzuje to, že v dohledné době budou  novými duálními procesory Intel vybaveny jen počítače dražší  třídy. Kromě Fujitsu jsou na světě i podobně vybavené počítače  Gateway, NX860 pro domácí a kancelářské využití, M685-E pro majetnější  manažery.

Samsung a možnosti pamětí NAND

Společnost Samsung  nastínila na CES vizi využití svých flash pamětí NAND i mimo  hlavní současnou oblast, kterou je ukládání dat v přehrávačích  iPod. Podle mnoha odvážných vizí by dokonce mohly jednou nahradit  DVD jakožto hlavní médium pro ukládání videa. Jisté je, že paměťové  sloty MMC budou dnes mnohem častěji k vidění u zařízení jako  jsou mobilní telefony.

Aby se rozšířilo uplatnění karet NAND  MMC, umožňují kromě hudby uložit i licenční informace a kopírovací  omezení, mohou tedy lépe získat podporu velkých poskytovatelů  obsahu. Dlouho nebyly flash paměti dostatečně velké pro ukládání  filmů, doba je však jiná. MMC karty jsou již k dostání i v kapacitě  2 GB.

Možná zajímavější oblast využití představuje disková cache  pro notebooky, kde nejen urychluje činnost disku, ale šetří i  baterie. Za dva až tři dolary vynaložené na urychlovací paměť  NAND lze prodloužit výdrž baterie o 20 až 30 minut, a to tím,  že se snižuje frekvence přístupu k disku, přitom není nutné vynakládat  energii na udržování dalších operační paměti RAM.

Samsung State  Disk sestavený z NAND flash má dohromady kapacitu 16 GB a již  si našel uplatnění jako alternativa pevných disků v přenosných  počítačích. V současné době společnost masově vyrábí 4GB paměťové  čipy, nicméně postupně převáží 8GB a koncem roku 2006 16GB čipy.

Chytré  USB disky

USB flash disky jsou kolem nás už delší dobu a jejich  vývoj logicky pokračuje směrem, kdy budou více než jen novým  floppy diskem. Například Royal Consumer Information Products  vypouští řadu disků EZVue Vista, které kromě samotného úložného  prostoru obsahují integrovaný dvouřádkový displej, ukazující  jména uložených souborů, což je vhodné zejména pro lidi vlastnící  řadu USB disků, kteří si chtějí být jisti, že si vzali zrovna  ten, jenž potřebují. Je to dobré pro každého, kdo chce mít přehled,  aniž by musel disk stále připojovat k počítači. Cena této novinky  začíná na 50 dolarech za 128MB verzi, končí u 150 dolarů za verzi  o velikosti 1 GB.

Dalším chytrým USB diskem je JumpDrive Mercury  známého výrobce podobných zařízení Lexar Media. Ten obsahuje  ukazatel zaplnění (kapacity, chcete-li), nejde však o LCD displej,  ale o "elektronický papír", jehož základem je elektronický inkoust  E Ink, stejně jako u zmíněné elektronické knihy Sony. Mercury  bude k dispozici s kapacitou 1 a 2 GB, pro náročnější je připraven  4GB JumpDrive Lightning se 150x zvýšenou rychlostí zápisu, 1GB  JumpDrive TouchGuard, USB disk s integrovanou čtečkou otisku  prstů. Ceny společnost na CES nezveřejnila.

Multitelefon

Nejnovějším  "konvergenčním zařízením" (PDA, mobilní telefon, kuchyňská výlevka)  od Samsungu a Verizon Wireless je SCH-i830. Telefon obsahuje  qwerty klávesnici, e-mailového klienta, přístup do CDMA EV-DO  sítě a samozřejmě GSM, dále Bluetooth, slot pro paměťovou kartu  a stereo reproduktory. Operační systém je Windows Mobile OS,  zvýhodněná cena při dvouleté smlouvě činí 600 dolarů (ano, takové  záležitosti najdete i v USA). Bylo by zajímavé znát údaje o výdrži  baterie, ty však zveřejněny nebyly.

Výzkum a vývoj

Na CES nebyly  k vidění či slyšení jen koncové produkty, ale i věci ve stádiu  výzkumu a vývoje, cílem jejichž prezentace je informovat potenciální  firemní zákazníky, investory a samozřejmě i zákazníky koncové,  i když to až v druhém plánu.

Focení ve tmě bez blesku?

Přístroje  využívající zbytkového světla k pozorování a záznamu jsou známé  již delší dobu (nokvizory). Jejich uplatnění ve spotřební elektronice  se může zdát logické, avšak i toto je provázeno problémy. Jedním  z nich je například problém v barevném zachycení, protože zbytky  světla obvykle stačí pro černobílý záznam. Tyto potíže byly dobře  patrné ve stánku společnosti Planet82.

Její lidé tam ukazovali  skupinku pohybujících se hraček v přítmí až ve tmě, lidské oko  těžko něco vidělo, avšak na monitoru byly objekty jasně rozeznatelné.  Běžná CCD kamera přitom zobrazila jen černo. Jak již bylo naznačeno,  obraz byl černobílý a občasné vertikální linie ho zamlžovaly  obraz, nicméně to vše by mělo být odstraněno, a pokud bude vše  pokračovat dobře, již brzy se dočkáme cenově dostupných kamer  schopných provozu ve tmě.

Palec místo hesla

Přejeďte palcem  po malém proužku bronzové barvy, a hle, zamknutý počítač vám  umožňuje vrátit se k práci.

Jestliže někdy dosáhneme situace,  kdy si nebudeme muset pamatovat spoustu hesel potřebných k dosažení  desítek míst a vykonání desítek činností, potom to bude díky  biometrickým skenerům podobným těm, které vyrábí společnost s  příhodným názvem Authentec. Na veletrhu byl představen její nový  skener 1610, který je jen několik milimetrů vysoký a o něco užší  než lidský palec.

S výrobními náklady pod pět amerických dolarů  jsou tyto skenery hitem a objevují se integrované v myších, PCMCIA  kartách, USB discích a podobně. Už je jimi vybaveno i několik  prodávaných laptopů a v Asii je módní je dávat do mobilních telefonů.  Popravdě řečeno, nejsou perfektní, což dokazují nedávné zprávy  o zneužívání a nabourávání biometrických skenerů. Nicméně je  to rozhodně směr vývoje, který má slibnou budoucnost.

Stolní  počítače

Vize Billa Gatese

Bill Gates, hlava společnosti Microsoft  a její šéfinženýr, vyjevil na veletrhu své vize blízké digitální  budoucnosti. Pokud bychom měli budoucnost posuzovat podle show  zorganizované Microsoftem, zamotala by se nám hlava. Gates na  diváky vybalil horu přístrojů, vybavení, softwaru, zkratek a  názvů, to vše s cílem umožnit zákazníkům přístup k digitálním  médiím kdykoli, kdekoli a z celé palety zařízení.

Gates začal  svou přenášku poznámkou, že jím předvídaná skutečnost se velmi  blíží realitě, a to na virtuálním příkladě, kde si z domova vzal  řadu inteligentních bezdrátových přístrojů a přinesl je do kanceláře  a následně na letiště. V promítané prezentaci si Gates doma na  obrazovce přenesl zprávu ze zpravodajského kanálu do mobilního  telefonu, pak použil futuristickou výbavu kanceláře, které dominovala  plochá obrazovka zobrazující různé aplikace, aby se spojil s  řadou spolupracovníků přes video-chat, zatímco stále sledoval  zprávy v televizi.

V jiné ukázce položil na letišti telefon  na plochou obrazovku a informace z telefonu se na ní objevily.  Jen pomocí otisku svého prstu se pak dostal k informacím uvnitř  telefonu, následně pracoval až do doby odletu, na kterou ho upozornil  údaj o odletu, zobrazený na displeji.

Výsledný dojem byl sice  imponující, ne však příliš realistický. Rozhodně nejde o blízkou  budoucnost, někdo například namítal, že cena podobného vybavení  je taková, že si ji může dovolit právě jen Bill Gates a možná  za nějakou dobu významní boháči. Také je otázkou, zda bude mít  člověk vůbec možnost a čas všechny tyto vymoženosti využít.

Vzhledem  k povaze veletrhu napadalo zúčastněné především využít předvedené  vynálezy v oblasti domácí zábavy, takže častým předmětem hovoru  byl operační systém MS Windows Media Center a také technologie,  v souvislosti s nimiž Bill Gates oznámil několik nových partnerství  Microsoftu. Jedním takovým je roční spolupráce se společností  DirectTV, díky čemuž bude možné real-time přehrávat (stream)  jejich vysílání rovnou do WMC (Windows Media Center) a tento  uložit a nahrávat do mobilních zařízení, samozřejmě vše bude  patřičně bezpečnostně ošetřeno. I toto bylo předvedeno, každopádně  streamování videa do počítače a jeho uložení si dokáže představit  kdekdo.

Digitální hudba je tahounem penetrace digitalizace do  domácností a jejího propojení s internetem, i to samozřejmě bylo  tématem prezentace, na níž se objevil, ačkoli velmi krátce, Justin  Timberlake, populární hudební hvězda MTW, aby propagoval stahování  hudby z MTW Networks, samozřejmě integrované s Windows Media  Player 11.

Bill Gates mluvil také o technologiích, jejichž využití  je sice otázkou delší doby, ale podle zasvěcených je jejich vývoji  v MS přikládán značný význam. Jde o Tablet PC a IPTV (Internet  Protocol Television). Gates ujistil posluchače, že budoucí operační  systém Vista bude Tablet PC podporovat a že jejich záměrem je  prosadit Tablet PC mezi širokou veřejnost. Tablet PC byl vypuštěn  před několika lety také na CES, nicméně jeho obchodní úspěch  zaostal za očekáváními Microsoftu. Nástup internetové televize  byl zbržděn kvůli několika nezdarům v roce 2005, nicméně v tomto  roce by mělo dojít k urychlení vývoje této technologie.

Další  výrobce pro Xbox 360

Jednou z informací od Microsoftu bylo,  že kvůli velké poptávce po Xbox 360 přibírá dalšího výrobce této  své konzoly, konkrétně se ke stávajícím Wistron a Flextronics  přidá společnost Celestica. Je známo, že od listopadového zahájení  prodeje má Microsoft problémy s uspokojováním poptávky, a to  jak v Evropě, tak zejména v USA. V Japonsku je poptávka relativně  slabá, což je pochopitelné vzhledem k silné pozici domácí Sony  PlayStation 2.

Přenosný velikán Seagate

Mnoha lidem bez problému  stačí k používání počítače malý disk, pro někoho je však nedostatek  místa každodenním problémem, a to jak doma, tak třeba na cestách.  To dobře vědí i lidé ze společnosti Seagate, proto na veletrhu  nabídli k vyzkoušení nový přenosný disk s upravenou technologií  záznamu. 160GB přenosný disk váží méně než půl kilogramu a bude  k dostání za 380 dolarů. Je to poslední z řady přenosných disků,  určených zejména jako přenosná bezpečností záloha, avšak se změněnou  technologií tzv. kolmého zápisu. Klasicky ukládají disky data  od začátku po konec, od středu po vnější okraj, kolmý zápis tak  však činí kolmo od středu, což zvyšuje úložnou kapacitu. Takové  disky jsou již využívány v přenosných přehrávačích a podobných  zařízeních, nicméně nyní se zdá, že jejich nástup do hlavní diskové  kategorie bude rychlejší, než se předpokládalo. Kromě tohoto  disku Seagate prezentoval i nový záložní 500GB eSATA disk, ovšem  bez podrobností o jeho ceně.

NVidia QuadSLI

Provozovat dva  grafické čipy najednou, to je již dávno realizovaný nápad. Společnost  NVidia proto pokročila dále a prezentovala hned čtyři spojené  hi-end GPU 7800 GTX na své mateřské desce nForce4 SLI X160. Praktická  realizace spočívá v tom, že řešení Quad-SLI používá dvě 1GB grafické  karty, z nichž každá je osazena dvěma procesory. Tato technologie  by měla být širší veřejnosti k dispozici na jaře a náruživým  hráčům umožní plynule prakticky cokoli, až do rozlišení 2 560  x 1 600. Antialiasing je až 32x a ansiotropní filtrování 16x.  Zatím je tato sestava k dispozici nejzámožnějším hráčům například  v sestavě Dell XPS 600 Renegade, viz níže.

Záložní Maxtor 1TB

I  výrobce pevných disků Maxtor měl na CES připravenu řadu nových  výrobků, mezi jinými například řadu externích záložních disků  Maxtor OneTouch III o kapacitě až jeden terabajt při cenách 160  až 900 dolarů, podle kapacity. Jde o disky "one-touch", tedy  uzpůsobené k rychlému zálohování dat. Připojení závisí na typu:  USB 2.0, USB 2.0 a FireWire 400 a USB 2.0, FireWire 400 a FireWire  800 pro nejrychlejší přenos dat. Také byla oproti předchozím  modelům snížena úroveň hlučnosti, stejně jako byla zvýšena odolnost  proti nárazům.

103´´plazmový monitor Panasonic

Prototyp, který má šokovat a trumfnout konkurenci,  to je novinka společnosti Matsushita (Panasonic), která na CES  určitě nezapadla. Pravda, je to jen o palec více než dvě největší  konkurenční obrazovky (LG Electronics a Samsung), ale každý palec  se počítá, když jde o publicitu a o to, prodat ještě větší obrazovku  do senátu České republiky pro zobrazování menu s jídlem. Zatím  je nejisté, zda tento obr zůstane jen jako prototyp, nebo bude  uveden do výroby. Jisté každopádně je, že do většiny obývacích  pokojů se nevejde. Rozlišení obrazu je 1 920 x 1 080 px, kontrastní  poměr činí 3 000 : 1.

Nové digifoto Fujifilm

Společnost Fuji  Photo začíná s prodejem čtyř nových digitálních fotoaparátů značky  Finepix, v cenovém rozmezí 150 až 380 dolarů. Nejdražší model  FinePix V10 je vybaven 5MPX senzorem a světlocitlivostí až 1  600 ISO, hledáček je třípalcový LCD, který svůj jas automaticky  přizpůsobí jasu okolí tak, aby i ve světle byl obraz jasně viditelný.  Ukládání je možné přes slot xD-Pircure Card, optický zoom je  3,4", dále podpora rychlého focení s bleskem i bez, kdy si je  následně možno vybrat, který záběr lépe odpovídá vašemu vkusu.

FinePix  A400 s rozlišením 4 MPX a podobný A500 s 5MPX senzorem jsou oba  zaměřeny na začínající fotografy. Oba jsou vybaveny trojnásobným  optickým přiblížením, 12MB vnitřní pamětí a řadou přednastavených  módu focení, jejich cena činí 150, resp. 180 dolarů.

Šestimegapixelový  F470 je tenčí než dva centimetry, aby se dal pohodlně přenášet  třeba v kapse u košile. Kromě přídavné karty slouží k ukládání  i 16 MB vnitřní paměti, nabídne i 2,5" displej a automatickou  regulací jasu. Cena 280 dolarů.

Jak vyrobit z iPodu videorekordér

Jednoduché  ani levné to nebude, nicméně pro zájemce připravila společnost  Advanced Technology Office produkt iSee 360i, rekordér, který  využívá Apple iPod pro uložení záznamu, tedy vlastně jako přenosný  disk. iSee 360i by měl spolupracovat s iPod, mini iPod a iPod  nano, předpokládaná cena je 250 dolarů. iSee 360i obsahuje 3,6"  LCD displej, má vlastní baterii a umí nahrávat z jakéhokoli analogového  video signálu, výstupní formát je MPEG-4. Zajímavé je, že software  pro Apple ještě není hotov, jen pro Windows.

Nano-zabiják

Společnost  Sandisk představila dva nové flashové hudební přehrávače, které  mají být účinnou zbraní proti Apple iPod. Jak se zdá, tento přehrávač  s jablkem sjednocuje spoustu konkurenčních firem v boji proti  němu, každý se snaží ho nějak překonat, získat nespokojené uživatele  a samozřejmě pozici na trzích mimo USA, kde iPod nezaznamenal  takový komerční úspěch.

Sandisk Sansa e200 je rozměrově na úrovni  svého konkurenta, jen o něco silnější - 1,3 cm. Displej má 1,8"  LCD, což je také o něco více než 1,5" u iPod nano. Na prodejní  pulty se dostane v březnu, a to s kapacitou 6 GB a cenou 250  dolarů. Model e250 má kapacitu 2 GB a předpokládanou cenu 200  dolarů, 4GB kousek je za 250 dolarů. Konkurence nabízí 2GB kousek  za 200 dolarů a 4GB za 300.

Sandisk také vydal řadu menších  přehrávačů, nikoli náhodou podobných Apple iPod Shuffle, vybavených  malým barevným displejem, jako reakci na nespokojenost zákazníků  s absencí displeje u zmíněného iPod Shuffle. 1GB Sansa c140 stojí  120 dolarů, 2GB c150 170 dolarů. Apple nabízí 512MB iPod Shuffle  za 100 dolarů a 1GB verzi za 130 dolarů.

První Toshiba HD-DVD  v březnu

Událostí CES bylo oznámení Toshiby, že prodej HD-DVD  přehrávačů začne v USA již v březnu. První dva typy jsou HD-A1  za 500 dolarů a HD-XA1 v ceně 800 dolarů. Cena základního přehrávače  je překvapením a pohybuje se na dolní hranici odhadů. Jde tedy  o cenu, jejímž účelem je co nejrychlejší prosazení HD-DVD na  trhu, každý prodaný kousek se počítá.

Oba přehrávače podporují  výstupy v kvalitě 720p a 1 080i (720 řádků progresivně

a 1 080  řádků prokládaně) na HDTV televizní obrazovku, popřípadě na jiné  zařízení, pokud je vybaveno HDMI vstupem (High Definition Multimedia  Interface). Je možné i přehrávání DVD disků. Možné zvukové výstupy  jsou Dolby Digital, Dolby Digital Plus, Dolby TrueHD, DTS a DTS  HD. Dražší HD-XA1 má čtyři procesory pro zpracování zvuku.

Původně  Toshiba plánovala zahájení prodeje HD-DVD již koncem roku 2005,  aby stihla vánoční nákupní šílenství, ale toto zhatilo prodlení  ve vývoji systému proti kopírování.

Samsung urychluje svůj Blu-ray

V  reakci na upřesnění data zahájení prodeje HD-DVD a také ve snaze  využít nekonkrétních prohlášení svých konkurentů si lidé ze Samsungu  pospíšili s konferencí, kde uvedli nezvykle konkrétní údaje o  začátku prodeje své Blu-ray mechaniky, a to v dubnu tohoto roku,  což je o dost dříve, než konkurenční mechaniky chystané až někdy  na polovinu roku.

Přehrávač BD-P1000 bude za cenu 1 000 dolarů  schopen výstupu HD videa na HDMI (High-Definition Multimedia  Interface) v rozlišení 720p a 1 080i. To je stejně jako ohlášené  HD-DVD kousky od Toshiby a znamená to, že ani jeden z prvních  přehrávačů nebude zvládat výstup signálu v plné kvalitě 1 080p.  Lidé ze Samsungu jasně řekli, že podpora režimu 1 080p byla nechána  stranou ve prospěch urychleného uvedení na trh. To ovšem může  také znamenat, že si lidé počkají na další, plně vybavený model,  popřípadě zvolí konkurenční od Toshiby. 1 080p model Samsung  bude k dostání v polovině roku za předpokládanou cenu 1 800 dolarů.  I uvedení prvního modelu se však může zdržet, pokud nebude včas  hotov obslužný software BD Java.

Více možností pro VOIP

Jedním  z dobře viditelných jevů na CES bylo seskupování výrobců a poskytovatelů  internetového telefonování, tedy VOIP (Voice over Internet Protocol),  ve snaze prosadit tuto technologii jako plnohodnotnou náhradu  klasických telefonů (ať již drátových či mobilních).

Například  severoamerický poskytovatel VOIP služeb Vonage Holdings a eBay/Skype  Internet nezávisle na sobě ohlásily svoje nová zařízení nebo  plány rozvoje ve spolupráci s výrobci elektroniky, kteří o ni  mají zájem. Není divu, když jsou tyto služby na postupu. Vonage  má více než jeden milión předplatitelů v USA a Kanadě, zejména  v domácnostech a firmách. Britský Skype má světový záběr a používají  ho lidé všech skupin, zejména k soukromé komunikaci, nicméně  neformálně i mnozí firemní pracovníci. Skype chce samozřejmě  získat kompletní korporátní a firemní zakázky, k čemuž je současná,  v zásadě bezplatná služba dobrým základem.

Mezi výrobky pro  Skype najdeme například Ipevo Fly.1, bezdrátovou náhlavní sadu  se základnou spojenou s počítačem. Ipevo Xing je mikrofon a sada  reproduktorů, tedy cosi velmi blízké tomu, co je standardním  zařízením pro využívání Skype. Lze říci, že i další "Skype-komaptibilní"  výrobky jsou podobné a jejich cílem je odpoutat uživatele od  mikrofonu připojeného k počítači, a to prostřednictvím nějakého  bezdrátového přenosu, Bluetooth či Wi-Fi. Dalším krokem bude  zřejmě přímé napojení telefonního přístroje na síťový rozdělovač,  tedy odstranění nutnosti mít pro telefonování zapnutý počítač.

Antivirové  zařízení D-Link

Zatěžuje vám bezpečnostní software počítač?  Firewally, antiviry, spamy, reklama? Dělají si co chtějí a vy  ani nevíte, co? Potom by vám mohla pomoci chytrá věcička společnosti  D-Link (známé u nás především CDMA modemy), která u jejich veletržního  stánku vyvolala značnou pozornost. DI-103, bezpečnostní internetové  zařízení, umí chránit počítač před viry, spamem, spywarem, vyskakovacími  okny, je to samozřejmě i firewall, lze ho využít k monitorování  síťového provozu. Jedná se o upravený akcelerátor DI-102 VOIP,  tedy zařízení pro urychlení a ošetření internetového telefonování.  Součástí dodávky je licence na Sophos PLC Anti-Virus.

Zařízení  lze instalovat mezi modem a router, ale lze ho používat třeba  i na cestách s modemem, pokud máte nějakou formu mobilního připojení.  Zatím je podporován systém Windows a Max OS X, podpora pro Linux  se objeví během následujících měsíců. Cena je stanovena na 100  dolarů včetně ročního předplatného za antivirus pro čtyři počítače,  licence pro každý další počítač je za 20 dolarů.

HP notebook  postavený na AMD Turion

aHewlett-Packard je významným výrobcem  spolupracujícím se společností AMD, která se po upevnění pozice  na trhu procesorů pro stolní počítače snaží proniknout i do světa  notebooků. HP oznámil další rozvoj typů vybavených mobilním AMD  Turion. Nové HP dv8000 a dv5000 jsou již nyní k dostání, uvnitř  jim "tiká" Turion ML-44, k dostání jsou i verze se staršími Turiony.

Rok  2005 byl pro AMD pozoruhodný, jeho postup na poli desktopů a  serverů způsobil lidem v Intelu bolení hlavy, avšak bitevní pole  mobilních procesorů tento boj ještě čeká a AMD chystá pro tento  rychle rostoucí segment silné zbraně. Turion je zatím tou hlavní.  Základem Turionu je architektura 64bit Direct Connect, stejná  jako v procesorech Atholn 64 a Opteron, avšak spotřebovává méně  energie, s cílem zvýšit životnost baterie. Čeká se, že Intel  v nejbližší době ohlásí nové dvoujádrové mobilní procesory, což  by mu v první polovině roku mělo umožnit udržet si náskok.

HP  již dříve vypustilo několik typů vybavených AMD Turion, ale nynější  17" dv8000 a 15,4" dv5000 představují další krok ve snaze prodat  zákazníkům notebook jako plnohodnotný domácí počítač, plně využitelný  pro multimediální zábavu. Proto jsou i vybaveny televizní kartou  a operačním systémem Windows XP Media Center Edition. Jejich  hmotnost je 3,65 a 3 kg, dv8000 stojí 1 100 dolarů a výbavu tvoří  Turion ML-32, 512MB RAM, 60GB disk, ATI Radeon Xpress 200M se  128 MB vlastní paměti, DVD/CD-RW mechanika, 802.11g čip. 725  dolarů pak dáte za dv5000 s procesorem Sempron 3000+, 256 MB  paměti, 40GB diskem, ATI Radeon Xpress 200M s 32MB VRAM atd.

Skener  velikosti tužky

Možná si vzpomenete na ruční skenery. Ohlášený  tužkový skener představuje jejich novou generaci. Planon DocuPen  RC800 je malý barevný skener, který má 8 MB integrované paměti,  takže v něm lze naskenované obrázky i ukládat. Paměť lze rozšířit  paměťovou kartou. Pořizovat lze dokumenty v barevné hloubce 24  a 12 bitů a monochromatické. Napájení obstarává Li-Ion baterie,  dobíjená přes USB port. Jen si představte to použití, například  při skenování dokumentů v práci či ve škole - takových, které si  nemůžete nějak odnést a fotoaparát by byl příliš nápadný.

Palivový  článek Panasonic

Matsushita Battery Industrial, divize Panasonicu,  prezentovala na CES pokrok ve vývoji alkoholových palivových  článků, a to konkrétně DMFC pro notebooky (Direct Methanol Fuel  Cell). Prezentovaný kousek je výsledkem pětiletého vývoje a funguje  na známém principu chemické reakce mezi směsí metanolu, vody  a vzduchu. Použitím 200 ml paliva lze ve spojení s běžnou baterií  napájet přenosný počítač po dobu přibližně dvaceti hodin.

Nicméně  praktickému tržnímu využití stále brání několik nesnází. Jednou  z hlavních je, že nynější zákony zakazují brát metanol na palubu  letadel. Společnosti vyvíjející palivové články intenzivně lobují  za zrušení takového zákazu, předpokládá se průlom v roce 2007.

Druhotnou  překážkou je cena, DMFC totiž využívá řady zatím velmi nákladných  součástek včetně platiny a propustné membrány, přes kterou probíhá  samotná reakce, s trochou nadsázky lze tedy říci, že komerční  metanolový článek by stále více než notebook, který by napájel.  I další společnosti prezentovaly své články, například Toshiba  a NEC, jsou však nuceny čelit stejným problémům.

Renegade, aneb  Dell přetaktovává

Ve snaze zapojit se do boomu odehrávajícího  se v oblasti specializovaných herních počítačů, například jako  konzola Xbox 360 od Microsoftu, ohlásil předseda společnosti  Dell nový, graficky a výkonově nadupaný herní počítač XPS 600  Renegade. Barevná a dobře chlazená skříňka obsahuje čtyři grafické  procesory a další trumfy s cílem uspokojit i nejnáročnější hráče.

XPS  600 nabízí třikrát větší rozlišení než jeho konkurent od Microsoftu  při zachování výkonu. Renegade je vylepšenou verzí současného  XPS 600, který už nyní má v uvedeném tržním segmentu významné  postavení. K dispozici bude na jaře. Pro jedno vystoupení by  to asi bylo málo, a tak Dell představil i nový monitor Dell UltraSharp,  30" LCD obra.

Cílem XPS 600 R není samozřejmě jen porazit mainstreamový  Xbox 360, ale prestižně bojovat s ultra-high-end výkonnými PC  sestavami, jako ty od Alienware, Voodoo Computer či Falcon Northwest.  Pryč je doba, kdy se na přetaktovávání procesorů hledělo jako  na činnost takřka kriminální. Aby Dell dosáhl enormního výkonu,  přetaktoval použité procesory Intel Pentium Extreme Edition Dual  Core 955 z frekvence 3,45 GHz na 4,26. Samozřejmostí je, že Dell  ručí za stabilitu počítače, což si vzhledem k intenzivnímu chlazení  může dovolit.

Barevná výzdoba je práce Michaela Lavellee, autora  známého exkluzivními barevnými provedeními automobilů a motocyklů.  Renegát je stylově vyzdoben hořící lebkou se skutečně naštvaným  výrazem, což jistě vyvolá v nejednom hráči pocit odvážného společenského  odpadlíka, navzdory tučné peněžence, což je nutný předpoklad  k pořízení XPS 600 R.

Další výbavou je NVidia Quad SLI, tedy  dvě dvouprocesorové grafické karty GeForce 7800 SLI, 2 GB operační  paměti, jeden 150GB disk s rychlostí otáček 10 000 za minutu  a s možností rozšíření o další dva 250GB disky. Zvuková karta  je Creative X-Fi Platinum, zdroj má výkon 650 W. Cena za jednoho  Renegáta z limitované série bude odhadem mezi 5 000 a 6 000 dolary,  lepší název by tedy byl například Dell XPS 600 Rockefeller.

Kreslete  přímo na monitor

Jestliže jste si někdy přáli kreslit přímo  na obrazovku tak, jako byste kreslili na papír, nyní se vám může  toto přání splnit, a to s tablet monitorem Samsung SyncMaster  720TD, který byl představen již na evropském veletrhu IFA 2005.  Již na první pohled je zřejmé, že 720TD není nějaký obyčejný  LCD monitor, v první řadě je u něj psací stylus, dále pak dvě  velká černá tlačítka na stojanu. Když je stisknete, vysunou se  doposud skryté antény, které přijímají signály ze stylusu a vaše  doposud amatérské kresby mohou takto získat vpravdě profesionální  punc. Očekávaná cena bude 800 dolarů.

Názory a postřehy

Mark Gibbs

Digitální  mýtus

Byl jsem velmi zvědavý, když jsem slyšel o vystoupení  a show Billa Gatese, které proběhlo na CES. Show, kde Bill Gates  prezentoval své názory na "digitální životní styl", téma, které  Microsoft již delší dobu rozpracovává.

Už z humbuku, který Microsoft  dělal před samotnou akcí, bylo zřejmé, že půjde o něco velkého  a jak víme, tato společnost má s podobnými akcemi velké zkušenosti.  Jádrem show bylo, že Bill Gates měl hladce a jednoduše přesouvat  digitální obsah, tedy data, z jednoho zařízení do jiného, a to  v doprovodu různých "cool" zvuků, jaké známe například z Windows.

Nicméně  se zdá, že Velký Bill zapomněl na první zákon prezentace (v zásadě  přepis jednoho z Murphyho zákonů): "Bez ohledu na to, jak vypilovaná  je prezentace během přípravy, když ji provádíš před zraky publika,  pravděpodobnost bezproblémového průběhu je nepřímo úměrná počtu  přihlížejících v poměru k balíku peněz, o které jde."

A tak  se stalo, že Bill Gates byl duševně raněn, když v ruce držel  digitální věc a na tváři měl marketingový výraz. Jeden z jeho  cílů byl zdánlivě jednoduchý: přenést fotografie z nejnovějšího  fotoaparátu Nikon do Windows Media Center PC. A počítač udělal  to, co se občas Windows stává: zamrzl. Na pódiu, před zraky tisíců  lidí vybavených nejnovější komunikační technikou, nový, zářivý  počítač zamrzl.

Jako kdyby toho ponížení nebylo málo, jeden  z produktových manažeru Microsoftu se pokusil předvést novou  hru pro Xbox 360, Forza Motor Sport (předpokládané datum vydání  v dubnu). Bohové však museli být nepříznivě nakloněni i tomuto  člověku, protože se objevila tak "populární" modrá obrazovka  ohlašující, že systémová paměť je vyčerpána.

Jsme překvapeni?  Ani v nejmenším. A co více, jestliže nejbohatší muž světa, který  má podporu řady schopných inženýrů, nezvládne bez problémů předem  nacvičenou ukázku, jakou šanci má běžný pan Novák, že ze svého  digitálního životního stylu bude mít něco jiného než jen bolení  hlavy?

Můžeme se tedy ptát, co je to ten digitální životní styl,  o kterém nám Bill Gates a podobní odborníci tvrdí že: 1. je za  rohem, 2. bude pro nás užitečný, 3. bude skutečně fungovat? Ve  své ukázce Bill přenesl kousek vysílaného zpravodajství z domácí  televize do mobilního telefonu, potom do kanceláře a nakonec  na letiště. Po celou dobu ten kousek hrál. Nuda.

Jiná vysvětlení  digitálního "lifestylu" říkají, že všechna zařízení a předměty  komunikují s námi a spolu navzájem. Nevím, proč by všechny tyto  věci měly komunikovat nad rámec své základní funkce a popravdě,  děsí mne představa toho, jak moje lednička vysílá do supermarketu  informaci o tom, že mi došla jablková šťáva a následně ho za  mými zády automaticky objednává.

Ovšem hlavní část vývoje i  myšlení kolem digitálního života se točí kolem obsahu, možnosti  uložit a znovu si pustit televizní pořady, filmy, hudbu. Plně  v souladu s tímto se spousta prohlášení Microsoftu na CES točila  kolem DirectTV a MTV. Když nad tím uvažuji, zní to sice hezky,  žonglovat s obsahem, médii, zařízeními, ovšem potřebuji se skutečně  dívat na záznam pořadu ještě dříve, než skončí? Tedy na částečně  nahranou kopii? Nebo real-time stahování oblíbeného pořadu? Možná  si klidně počkám, až se to stáhne. Když nemám čas být doma na  hlavní zprávy, musím si je skutečně nechat nahrát a dívat se  na ně později? Nebo se spokojím s noční rekapitulací?

Tzv. "digitální  životní styl" je jen marketingový trik, nic více, nic méně. Je  to soubor služeb, které nejsou potřeba, stojí spoustu peněz a  jsou závislé na technologiích, které jsou nespolehlivé, příliš  složité a nedostatečně vypracované. Dokud Velký Bill nepředvede  bezchybnou ukázku digitální budoucnosti, která by předvedla něco  jiného než více exotické a méně spolehlivé způsoby, jak spotřebovávat  starý obsah, do té doby si můžeme být jisti, že se nás digitální  životní styl prostě netýká.

§§§§§


Přenositelnost a rychlejší ADSL

Jiří Peterka

C06P0068

V závěru roku 2005 a ještě počátkem nového roku 2006 vrcholily přípravy na přenositelnost čísel v mobilních sítích. Doslova "pod stromeček" zveřejnil Český Telecom svou novou velkoobchodní nabídku ADSL, slibující jeho podstatné zrychlení.

To pražští radní, když přišli se záměrem poskytovat Internet zdarma po celé Praze, sklidili jak velký obdiv, tak velký odpor. Dočkali se i podání k ÚOHS.

Zatímco v pevných sítích je přenositelnost čísel dostupná již od roku 2003, v sítích mobilních měla být původně dostupná k našemu vstupu do EU. Alespoň tak to po nás chtěla všemocná Unie. Jenže náš zákon o elektronických komunikacích, který by tuto přenositelnost zavedl, měl sám zpoždění, a to přesně o rok. Mobilním operátorům pak dal 2 + 6 měsíců na přípravu, kterou ještě regulátor (ČTÚ) svým prováděcím předpisem posunul o dalších 15 dnů aby datum zavedení mobilní přenositelnosti nepřipadlo přesně na přelom roku, kdy mají operátoři jiné starosti (třeba ještě s vánočními nabídkami). Takže výsledný termín zněl: nejpozději k 15. lednu.

Do poslední chvíle před tímto termínem neměli mobilní operátoři v některých věcech jasno. Třeba v tom, kolik si budou účtovat sami sobě navzájem, za přenesení každého jednotlivého čísla. Dva z nich, Eurotel a T-Mobile, vyčíslili své náklady jak s "odchodem", tak i s "příchodem" na 1 500 až

2 000 Kč, a požadovali tomu odpovídající mezioperátorský poplatek. Oskar/Vodafone dospěl k podstatně nižšímu číslu, 65 Kč, a prosazoval tuto výši mezioperátorského poplatku. Nejspíše tedy každý počítal něco trochu jiného.

Vzájemné půtky operátorů nemusí koncového zákazníka zajímat. Pro něj je podstatné, kolik za přenesení zaplatí on. A zde se mobilní operátoři shodli: nezaplatí nic, nebo něco velmi symbolického (1 Kč). Důležité ovšem je, že koncový zákazník platí onu symbolickou korunu (či ideální nulu) tzv. přejímajícímu operátorovi, neboli tomu, ke kterému přechází. Ten o něj stojí, vychází mu vstříc, a součástí jeho "vstřícnosti" je i ona symbolická cena za samotný přechod.

Horší už to ale je s původním operátorem, tím tzv. opouštěným. Ten může na svého dosavadního zákazníka zkoušet různé "finty", aby mu jeho odchod ještě rozmluvil. Může mu také nabízet různé další výhody, ve snaze přesvědčit ho (říká se tomu "winback" a je zajímavou otázkou, zda je to správné či nikoli). Nejtěžší to mají u svých původních operátorů zákazníci se smlouvami na dobu určitou. Například T-Mobile je vůbec nechce nechat odejít a trvá na "dožití" smluvního závazku na dobu určitou. Eurotel a Oskar/Vodafone na tom netrvají, ale požadují po zákazníkovi vypovězení smlouvy a vyrovnání závazků. U Eurotelu je vyrovnání řešeno jednorázovou smluvní pokutou, u Oskara/Vodafone doplacením měsíčních paušálů za zbývající měsíce.

Velkou neznámou však stále zůstává to, jak moc či málo bude celá možnost přenosu mobilního čísla mezi operátory využívána. Dostupné odhady se rozcházejí: pesimističtější hovoří o asi dvou procentech zákazníků ročně, optimističtější předpovídají podstatně vyšší čísla. Ale skutečnost ukáže teprve čas. Vyřešeno se zdá být alespoň informování uživatelů o tom, kam vlastně volají (když už to ze samotného čísla nebude vždy možné poznat). K dispozici bude široká nabídka "dopředného zjištění" přes web či různé informační služby (IVR, SMS atd.). Při vlastním volání by se pak měla ozvat hlasová zpráva, pokud někdo bude volat na přenesené číslo (a jeho tarif se v závislosti na tom liší). Půjde však vypnout.

Nové ADSL pod stromeček

Doslova v předvečer Štědrého dne, 23. 12. 2005, zveřejnil Český Telecom svou novou referenční nabídku ADSL. Je zajímavá hned ze dvou různých aspektů. Jednak tím, že byla zveřejněna s více než měsíčním předstihem (platí až od 1. 2. 2006), a jednak svým vlastním obsahem.

Časový předstih zveřejnění je nutný k tomu, aby nedocházelo ke zneužití dominantního postavení a i ostatní operátoři dostali šanci přizpůsobit své nabídky. Měla by to být samozřejmost, ale ne vždy tomu tak bylo. Největším překvapením je obsah nové nabídky. Ten totiž počítá s poměrně razantním zrychlením snad všech nabídek, se zachováním či snížením jejich ceny, a někde i se zvýšením objemových limitů. Například nejnižší dosavadní nabídka, na přípojku o rychlosti 128/64 kbit/s (která ani není "broadbandem", neboť je na polovině jeho minimální rychlosti), byla nahrazena variantou 512/128 kbit/s (tj. čtyřikrát rychlejší), zatímco její (velkoobchodní) cena zůstala na 304 Kč, stejně jako objemový limit. Zřejmě nejrozšířenější dosavadní varianta 512/128 kbit/s také zrychlila na čtyřnásobek, a při stejně velkoobchodní ceně (452 Kč) se její objemový limit zvedl ze 3 GB na 10 GB. Nově se pak do nabídky dostala, jako nejvyšší, rychlost 4 096/512 kbits.

Bylo zajímavé sledovat, jak rychle na novou velkoobchodní nabídku reagovali alternativní operátoři, předprodávající služby ADSL od Českého Telecomu. Řada z nich přišla téměř obratem s novou verzí svých nabídek, které víceméně kopírují změny nastolené velkoobchodní nabídkou (zatímco Český Telecom sám svou novou nabídku zveřejnil až těsně před 1. 2. 2006).

Pro zákazníky jsou změny v dostupnosti a okamžitá reakce alternativních operátorů přínosem. Znovu to ale ukázalo, jak velkou moc má Český Telecom nad trhem ADSL v ČR: pouze na základě jeho rozhodnutí se věci dávají do pohybu, bez jeho vůle nikoli. Asi se tomu nelze příliš divit, když přípojek ADSL na jeho infrastruktuře je u nás 275 000 (k 1. týdnu v lednu 2006), zatímco počet přípojek ADSL na infrastruktuře jeho konkurentů lze odhadnout na cca 10 000. To není ani půl procenta! A z těch 275 000 jich i tak Telecom sám prodal na 80 % tolik činí tržní podíl, který dále stoupá. To v EU nemá obdoby.

Internet v Praze zdarma?

Devátého prosince 2005 byla uzávěrka žádostí o dotace z tzv. broadbandového fondu (dotačního titulu MI ČR). Svou žádost si podal i Magistrát hlavního města Prahy, který chce vybudovat celoměstskou Wi-Fi síť a skrze ni nabízet občanům připojení zdarma. Pravidla fondu něco takového nepřipouští (dotovat infrastrukturu lze jen tam, kde není ještě rozvinutá, což o Praze neplatí). Přesto to radní zkusili a ještě svému projektu udělali velkou publicitu.

Proti ovšem byli mnozí stávající poskytovatelé bezdrátového internetu v Praze. Jejich asociace ALPI (Asociace lokálních poskytovatelů Internetu) si to nenechala líbit a podala podnět k Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže. A když už byla v tom, připojila i protest proti již existujícímu "Internetu zdarma" na Praze 5. Pikantní je, že ten byl na loňském Invexu oceněn jedním z Křišťálových disků, jako počin hodný ocenění.

§§§§§


uWízlo W paWučině

Adam Pechánek

C06P0066

Víte o nové stránce na internetu? Zašlete nám odkaz na adresu: pawucina@idg.cz

http://www.intel.com

Intel se změnou logotypu převlékl samozřejmě i své firemní stránky. Jde však skutečně pouze o facelift horní vrstvy. Ta přinesla změnu struktury hlavní stránky a její zpřehlednění, i částečné zpřehlednění jednotlivých tématických skupin, nicméně pokud pátráte po specifické odpovědi, stále se vzhledem k množství informací v jednotlivých databázích setkáváte se starou infrastrukturou. Pro uživatele, který na web přichází pouze pro stažení ovladače či firmwaru, je nové provedení webu vítaným zpříjemněním práce. Ke cti návrhářům slouží, že funkčnost i rychlost vyhledávací rutiny zůstala zachována.

http://www.czso.cz

Nejnovější a nejčerstvější statistické informace o České republice nenajdete nikde jinde než na stránkách Českého statistického úřadu. Zde naleznete různé registry a databáze (např. volební výsledky), zajímavé údaje ze všech regionů a obcí (počet obyvatel, kulturních zařízení), ale i informace o činnosti úřadu či program pro zjišťování dat. Dokonce své zájmy můžete zařadit do čtyř uživatelských skupin (Analytik, Novinář, Podnikatel a Student), ve kterých se dozvíte aktuální a poutavé údaje, vhodné právě pro vás. Veškeré údaje jsou podrobně a prakticky popsány. Pokud máte konkrétní dotaz, můžete použít také vyhledávání.

http://www.svobodazvirat.cz

Svoboda zvířat je celostátní, nepolitická, nezisková organizace pro ochranu zvířat, sdružující osoby sympatizující s jejich myšlenkami. Vychází z myšlenky, že každý život má svou vlastní neopakovatelnou hodnotu, která není závislá na momentálním hodnocení člověkem - těmito frázemi se sama organizace poměrně přesně charakterizuje. Dozvíte se zde, jaké jídlo jíst, abyste neohrozili zvířata, jak jim můžete pomoci, co všechno prožívají zvířata určená pro pokusy apod. Navíc se dočtete, jak se zapojit do vegetariánských kampaní, nebo se můžete informovat o tom, co dělat, když do vašeho města přijede cirkus. Pokud by vás věci z těchto kruhů zajímaly nebo byste měli nějakou nezodpovězenou otázku, máte možnost ji konzultovat buď on-line s dalšími uživateli, nebo použít diskusní fórum. Poslední dobou je toto téma aktuální, takže pokud si myslíte, že zvířátka žijí bezstarostný život, určitě budete překvapeni.

http://www.fotoaparat.cz

Koupili jste si digitální fotoaparát a chtěli byste na něm pořizovat profesionální snímky? Nejjednodušší bude, když zavítáte na tuto stránku, která vám se vším pomůže. Poradí vám, jaké nastavit parametry pro různé typy scén, jaké jsou nejvhodnější paměťové karty pro váš přístroj nebo která místa na zemském povrchu se nejlépe a nejčastěji fotí. Pro ty, co ještě ani digitální, ani analogový fotoaparát nevlastní, je zde připravena široká nabídka zařízení, které si můžete seřadit podle vlastností a pak dále porovnávat. Nechybí ani bazar a podrobné vyhledávání. Začínající uživatelé zajisté ocení tzv. fotoškolu, kde se naučí všechny základní i pokročilé operace. Je pravda, že ty nejlepší fígle a rady vám poradí jen ti nejzkušenější fotografové, proto jsou zde připraveny rozhovory se známými i méně známými fotografy, jako například Jan Saudek, Jiří Křenka apod.

http://www.kava.cz

Zatímco v Anglii patří mezi nejoblíbenější teplé nápoje čaj, u nás je nejvíce rozšířená káva. Ale víte, čím vším zrnko kávy projde, než se dostane do obchodu? Jaká je historie kávy? A co všechno vám přináší? Na všechny tyto otázky vám odpoví právě tyto webové stránky. Jestliže vás informace zaujmou, můžete využít i nabídku seminářů, kde zjistíte, jak se pozná dobrá káva a také jak se připravuje. Dokonce zde nechybí ani podrobná mapa výskytu této plodiny, kde se mimo jiné dozvíte, jaký druh se v té či oné oblasti pěstuje, informace o jejím importu a exportu a nejvhodnější typ přípravy. Společnost vám též nabízí bezplatné telefonní číslo, kde jsou připraveni odpovídat na vaše zajímavé dotazy. Další službou je i nabídka různých druhů kávy. Pokud vás nějaká zaujme, můžete si nechat poslat vzorek zdarma.

http://www.cdma.cz

Brzy to bude rok, kdy Eurotel přišel na český trh s nabídkou rychlého připojení přes mobilní síť. Už bylo na čase, protože HSCSD bylo pomalé a GPRS nedostačující. Po lákavé reklamní kampani se tato technologie masivně rozšířila. S tím ale přišly i problémy. Snad nejznámější server o CDMA se vám pokusí problematiku tohoto připojení přiblížit. Poznáte zde všechny klady a zápory. Můžete si prohlédnout mapu pokrytí a pokud bude mít zájem, lze využít objednávky a přístroj si nechat zaslat. V části "Diskusní fórum" najdete nejčastější dotazy a problémy uživatelů, které jsou samozřejmě ve většině případech zodpovězeny. Zajímá-li vás rychlost připojení, je k dispozici odkaz i na speedometer, který vám prozradí aktuální rychlost vašeho připojení. A na závěr - jestliže chcete svůj modem prodat, můžete využít inzertní rubriku.

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Mechanik k vaší ruce

Jan Šplíchal

C06P0070

Nenechte si ujít vynikající program  System Mechanic 5, slevu na e-mailového klienta The Bat!, kompletní  sadu ovladačů grafických karet či téma CD, zabývající se prací  s videosoubory na PC.

Akce a Novinky

V tomto čísle vám přinášíme  opravdovou lahůdku. Jedná se o program, který se kompletně postará  o vaše PC. Na jednom místě nabízí nástroje pro opravu, optimalizaci,  ochranu a údržbu počítače. S jeho pomocí lze bojovat se spywarem,  nechybí ani možnost pravidelné aktualizace definiční databáze  spywaru. Doporučujeme pročíst rámeček vztahující se k tomuto  programu a rubriku Rychlokurz, která se podrobněji zabývá prací  s tímto zdařilým produktem. Inspirací pro vás může být i sada  fotografií velmi zajímavé PC skříně. Odkaz na ně naleznete na  hlavní obrazovce CD.

V sekci Novinky naleznete aktuální číslo  oblíbeného časopisu Abíčko, pojednávající o platformě Linux,  rovněž internetové periodikum Interval nabízí spoustu novinek  a zajímavostí. Jsou zde i excelovské tabulky s aktualizovaným  seznamem veškerého softwaru vydaného na našich CD, nechybí ani  kompletní elektronická podoba časopisu s veškerými materiály  od roku 2000. Šestkrát je zde zastoupen i software k ostatním  článkům uvnitř čísla. V rubrice Servis se věnujeme bezpečnostním  záplatám, vydaným společností Microsoft za měsíc listopad. Pro  každou edici MS Windows jsou připraveny samorozbalovací balíčky,  obsahující záplaty k dané verzi operačního systému. Nezapomněli  jsme ani na opravy Internet Exploreru.

Software

V části Komerční  software nabízíme slevu na novou edici e-mailového klienta The  Bat! 3.65 CZ/SK. Více informací o tomto programu naleznete v  rámečku s označením Komerční software & slevy.

Rubrika Topware  je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly  a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme  za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze  mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Za zmínku stojí program  Ad-Aware SE Personal Edition 1.06, který spolehlivě odstraní  špehovací programy, jež se mohou dostat do vašeho počítače při  instalaci freewarových programů s reklamou. Tyto špioni shromažďují  informace o vaší aktivitě na internetu. Program čistí výměnné  i pevné disky, registry a paměť. Oxygen Phone Manager 2.8.6 umožňuje  komunikaci mezi počítačem a mobilním telefonem Nokia. Můžete  číst, editovat, ukládat, načíst a přepsat telefonní seznam ve  vašem telefonu. Data lze vyměňovat mezi telefonem a Microsoft  Outlookem nebo Lotus Notes, lze pracovat s kalendářem, s tóny  vyzvánění či logy. Tuzemská společnost Kerio ukončila svou práci  na oblíbeném domácím firewallu, avšak firma Sunbelt, která jej  zakoupila, pokračuje na zdokonalování tohoto produktu a nabízí  vám jeho novou edici 4.2.3.

Ve freewarové verzi produktu DeepBurner  Free 1.7.1 můžete tvořit datová a audio CD a DVD, bootovací disky  a ISO obrazy. Velmi příjemné ovládání programu zvládnou určitě  všichni uživatelé, obzvláště když nápadně připomíná klasického  průzkumníka. K rychlému vytvoření CD poté jistě přispěje i funkce  drag&drop. Vedle vypalování dat lze CD také doplnit o menu nebo  k němu vytisknout jednoduchý obal, do něhož můžete vložit obrázek  nebo seznam souborů, uložených na médiu. Audio disky je možné  vytvářet z MP3, WAV nebo OGG souborů, kdy jsou dané typy konvertovány  do zvukových stop. NetLimiter Pro 2.0.6 Final kontroluje odesílaná  a stahovaná data z internetu. Kontroluje nejen webové prohlížeče,  ale i ostatní programy, které komunikují po síti. Dokáže tyto  nechtěné přenosy dat omezit či úplně zastavit. Pokud potřebujete  určité soubory na vašem PC skrýt před ostatními uživateli, dobře  vám poslouží TrueCrypt 4.1. Umožňuje vytvořit šifrovaný soubor,  který pak připojíte do systému jako virtuální disk a pracujete  s ním jako s jakýmkoli normálním diskem. Můžete dokonce šifrovat  celý diskový oddíl. Pokud při připojování disku zadáte správné  heslo, máte ho plně k dispozici a ani nepoznáte, že se od jiných  disků na vašem počítači nějak liší. Dokonce na něm můžete spouštět  třeba defragmentaci nebo v něm vytvářet další šifrované disky.  Pokud však toto své úložiště odpojíte, rázem se k vašim datům  nikdo nepovolaný nedostane.

Téma CD je věnováno práci s videosoubory  na PC. Naleznete v něm sadu utilit, se kterými proniknete do  tajů konverze různých formátů, zálohování filmů či jejich drobných  úprav. Za zmínku stojí program Video DVD Maker FREE 1.3 pro snadnou  tvorbu vlastního DVD videa z importovaných video souborů různých  formátů nebo nahráváním z různých zdrojů (DV kamera, webová kamera,  TV tuner). Vytvořené video lze vypálit na CD nebo DVD disk.

DVD  Genie 4.10 je nástroj pro rozšíření a zpřístupnění mnoha nedokumentovaných  funkcí u populárních softwarových DVD přehrávačů jako Cinemaster,  PowerDVD, WinDVD a další. Zajímavá je určitě i možnost modifikace  kódu regionu, výběr přehrávače při vložení DVD disku a rozšíření  obrazu širokoúhlých filmů na celou plochu obrazovky.

DVD2one  je jeden z prvních programů na zálohování DVD video disků, který  používá částečnou rekompresi - tedy snížení bitrate pomocí změny  kvantizace. Stejnou metodu používají snad všichni jeho konkurenti,  protože vyniká zejména jednoduchostí. Ke zkopírování stačí pár  kliknutí myši. PowerDVD 6 je poslední, nejmodernější verze celosvětově  uznávaného softwarového DVD přehrávače. Využívá přední technologie  pro zjištění nejvyšší možné kvality sledování a poslechu na PC.  Vyniká také širokou paletou funkcí.

EasyDVD 2.0.1.22 díky flexibilitě  a kompatibilitě i se staršími OS Windows, stejně jako kvůli unikátní  podpoře ovladačů DirectX dokáže přehrát bez problémů jakékoliv  DVD. Díky zabudovaným ovladačům a sadě instrukcí DirectX 9.0  nemusíte mít ovladače ani primárně nainstalované. Nová verze  nabízí vylepšenou podporu multimédií, promítání na plochu, on-line  diskusi o produktu, digitální zoom či nastavení hodnot obrazu.

Část  Vyzkoušejte si patří programům souvisejícím s ostatními články  uvnitř čísla, programům z rubriky CD centrum, ale najdete zde  i software, jenž nás zaujal. Arrow Player 1 je graficky velmi  povedený přehrávač hudby, který upoutá zejména svým vzhledem.  Patří totiž do skupiny aplikací, které simulují skleněný vzhled.  Artisan CD/DVD Burner je vypalovací program. Ačkoli se jedná  o freeware, zvládá toho celkem dost. Kromě přepisovatelných DVD  umí pracovat i s běžnými DVD?R, DVD-RAM a samozřejmě také s CD-RW.  Hudební CD vypálí i ze souborů MP3 nebo WAV, takže pokud si zvyknete  na jeho jednoduchost a až příliš velkou samostatnost, nejspíše  vás nezklame. Kromě zálohování dat na libovolné médium dokáže  zpracovat i image soubory v různých formátech, ukládat pak umí  do image typu ISO.

Shutter 2.0 je program pro automatické vypínání  počítače. Obsahuje funkce pro vypínání, restart, odhlášení uživatele,  vypnutí monitoru či zamknutí PC. Co ho však dělá skutečně zajímavým,  je možnost plánování akce po skončení různých aplikací, např.  po skončení přehrávání Winampu. Majitelé notebooků mohou využít  i detekci nízké kapacity baterií.

Weather Pulse 2.05 slouží  k monitorování počasí a navíc zobrazuje satelitní snímky. Pro  dané místo lze sledovat počasí na 10 dní dopředu, aktuální počasí  či předpověď na noc. Satelitní snímky pak lze posílat e-mailem  nebo ukládat na disk, případně nastavit jako tapetu na plochu.  Weather Pulse zobrazuje všechny potřebné informace v jednoduchém  rozhraní, v hlavním panelu pak může být zobrazena aktuální teplota.  V aplikaci lze také jednoduše měnit vzhled pomocí skinů.

AceFTP  Free 3 patří do kategorie utilit, které jsou určeny ke kopírování  souborů a složek mezi místním počítačem a vzdáleným serverem  (download a upload) - tedy do kategorie FTP klientů. Umožňuje plánování  přenosů s bohatým nastavením potřebných parametrů, je schopný  vykonávat rozmanité přenosy současně, dokonce je schopen otevřít  i více míst FTP najednou, dokáže obnovit i přerušené přenosy.  V integrovaném prohlížeči souborů si můžete prohlédnout jak obsah  souborů určených k přenosu, tak i soubory na vzdáleném serveru.  Pokročilý manažer stránek (Site Manager) je schopný všechna vaše  nastavení ukládat tak, aby vám byly kdykoli k dispozici a nemuseli  jste znovu provádět novou konfiguraci. AceFTP umožňuje běžné  souborové operace (úpravy, přejmenování, mazání, vytváření nových)  jak na místním počítači, tak i na webovém serveru, filtraci výběru  souborů včetně inverze výběru, zobrazení miniatur souborů (využitelné  pro grafické soubory), podporuje i síťové funkce včetně řízení  přístupových práv.

Komunikace a Hardware

Rubrika Komunikace  nabízí dva prohlížeče, poštovního klienta a nástroj pro telefonování  po internetu. Thunderbird je remakem poštovní komponenty z aplikačního  balíku Mozilla, z níž převzal většinu dobrých vlastností (bezpečnost  před viry, filtrování spamu atd.). Výhodou je menší náročnost,  větší výkon a jednoduchost uživatelského rozhraní, ale i obohacení  o správu rozšíření (extenzí), postranní lištu s nejčastěji používanými  adresami atd. Z dalších novinek lze jmenovat antispamový samoučící  se filtr, uložení stavu vyhledávání zpráv ve složkách, možnost  jedné schránky pro více POP3 účtů, seskupování zpráv podle kritérií,  nestahování vzdálených obrázků a migraci nastavení pošty z jiných  e-mailových klientů. Mezi další vylepšení pak patří automatické  aktualizace, kontrola pravopisu, detekce phishingu, vylepšení  funkcí RSS a podcastingu a další.

Nová verze prohlížeče Maxthon  přináší vylepšené blokování vyskakujících oken a opravuje několik  chyb v kódu aplikace. Maxthon, dříve známý pod názvem MyIE2,  je výkonný internetový prohlížeč, postavený na jádru IE (požadován  IE5.x nebo IE 6.0), ale s mnohem bohatší nabídkou funkcí. Dokáže  současně zobrazit několik webových stránek v jednom okně, podporuje  plug-iny a IE extenze, úpravu vzhledu skiny, automatické vyplňování  formulářů, automatické rolování stránek, filtrování, omezení  reklam apod. Součástí combo verze jsou i rozšíření plug-in (AIRoboform,  FlashSave, ViewSource, EnableRightClick, Up a Level, Weather)  a skiny.

Avant Browser 10.1.0.40 je prohlížeč postavený na Internet  Exploreru, umožňující současné prohlížení více stránek v jednom  okně (tabbed), blokování pop-up oken či rychlou navigaci. Je  v něm integrován i nástroj pro odstranění stop po navštívených  stránkách a vyhledávač (Google). Využití technologie MDI (Multiple-Document-Interface)  zajišťuje menší náročnost aplikace na prostředky sytému, rychlé  otevíraní webových stránek a snadnou orientaci.

Skype 2.0.069  je nástroj pro telefonování po internetu. Dlouho očekávaná verze  2.0 přináší novinku v podobě podpory videotelefonování, možnosti  třídění kontaktů do skupin a zobrazování nálad a lokálního času  volajícím. Vylepšení by se měla projevit i na kvalitě hovoru.  Umožňuje bezplatné volání z jednoho počítače na druhý. Potřebujete  jen solidní připojení, mikrofon a reproduktory. Navíc je Skype  posunut spíše do pozice Instant Messengeru, můžete tedy vyhledávat  v seznamu registrovaných uživatelů, vytvářet seznam přátel a  navíc přímo z programu i klasicky chatovat bez mikrofonu. Veškerá  komunikace pomocí tohoto produktu je šifrována.

Do rubriky Hardware  jsme připravili kompletní sadu nejnovějších ovladačů grafických  karet ATI a NVIDIA.

Zadarmo: System Mechanic 5

Tento nástroj  by měl najít své místo snad na každém PC. Nabízí sadu nástrojů  pro opravu počítače, jeho optimalizaci, ochranu a údržbu. Při  prvním spuštění je třeba produkt registrovat. Po instalaci se  objeví obrazovka, kde jednou z možných voleb je Enter Licensing  Details. Zde vložíte jméno a sériové číslo uvedené v rámečku.  Funkce tohoto pokročilého nástroje lze rozdělit do několika částí.

První  z nich je sekce nabízející čištění počítače. Dokáže projít označené  disky, najít v nich "zbytečné" soubory (tedy pomocné soubory,  zbytky atd.) a odstranit je, stejně jako vyhledat a odstranit  duplicitní soubory které zbytečně zabírají místo. Při běžné práci  na počítači po vás zůstanou stopy: navštívené adresy, pomocné  soubory, seznam naposledy otevřených dokumentů. Tento nástroj  po vás tyto stopy rovněž dokáže zamést. Jistě jste se při brouzdání  internetem setkali s nešvarem zvaným pop-up (vyskakovací) okna.  Někdy chcete zobrazit internetovou stránku a kromě ní se otevře  ještě dalších pět oken, obvykle s lechtivou tématikou. Toho se  lze rovněž po aktivaci příslušné funkce tohoto programu zbavit.  Program obsahuje i chytřejší verzi nástroje pro odinstalování  z Ovládacích panelů Windows. Dovede software nejen odinstalovat,  ale pozná i chybné odinstalační záznamy a umí je odstranit ze  seznamu. Dokonce dokáže odinstalovat programy, které v seznamu  vůbec nejsou.

Druhou částí programu jsou Opravy. Zde můžete  využít sadu funkcí pro správu registru Windows. S nimi jej lze  opravit, vyčistit, optimalizovat a zálohovat. Zvláštní funkcí  je možnost optimalizace uložení dat v registru tak, aby byl co  nejmenší. Zde také lze prohledat vybrané disky a zkontrolovat  na nich všechny zástupce. Najde--li se nějaký chybný zástupce  (který produkt nedokáže opravit sám), zobrazí ho v seznamu a  vy se můžete rozhodnout, co s ním.

Třetí částí je sekce Údržba.  Ta vám umožní z jednoho místa spouštět několik různých nástrojů.  Jednotlivé nástroje je možné (a rozhodně doporučené) spouštět  pravidelně. Tuto činnost lze plánovat. Stačí ze seznamu vybrat  konkrétní nástroj a nastavit čas a frekvenci. Zde můžete také  zapnout nástrojovou lištu, sloužící k rychlému přístupu k nástrojům  System Mechanic. Rovněž zde naleznete nástroj, s jehož pomocí  můžete přesunout nainstalovanou aplikaci do jiného adresáře či  na jiný disk. Mechanic automaticky upraví záznam v registru,  zástupce a přesune soubory.

Čtvrtá sekce slouží k optimalizaci  nastavení systému pro vaše připojení, máte zde možnost sledovat  vytížení svého internetového připojení v jednoduchých grafech  nebo si otestovat jeho rychlost, mít pod kontrolou programy,  které se spouštějí při startu systému, také získáte možnost nastavit  mnoho systémových voleb Windows. Tato část obsahuje i defragmentační  nástroj s pokročilými možnostmi nastavení.

Nakonec přichází  na řadu ochrana počítače. Zde můžete bezpečně mazat soubory či  vytvořit otisk systému a ten pak například porovnat s otiskem  vytvořeným po instalaci nějakého softwaru a zjistit, co vše se  změnilo. Spyware v současnosti představuje velký problém. Jak  známo, jedná se o programy (ale i makra, skripty...), které se  schovají do systému, sledují vaši činnost a výsledky odesílají  kamsi do internetu (případně škodí jiným způsobem). System Mechanic  5 obsahuje nástroj sloužící k detekci a odstranění podobných  špionů - parazitů. Doporučujeme po instalaci produktu provést aktualizaci  definiční databáze spywaru.

Velice důležitou volbou je možnost  vrátit změny, které jste pomocí System Mechanicu provedli. Jednotlivé  akce jsou seřazeny podle kategorií a dnů, kdy byly provedeny.  Najdete tedy jen požadovaný den, označíte akci, kterou chcete  vrátit, a uvedete vše do původního stavu.

System Mechanic toho  nabízí opravdu mnoho. V tomto rámečku nelze podrobně popsat veškeré  jeho funkce a možnosti, proto doporučujeme pečlivě pročíst rubriku  Rychlokurz, která se věnuje prací s tímto produktem.

Komerční  software & slevy

The Bat! 3.65 CZ/SK

E-mailový klient The Bat!  je kompletně lokalizován do češtiny a je dodáván s českou nápovědou.  Hlavní důraz výrobce je kladen na bezpečnost uživatele, na ochranu  před viry a také před nevyžádanou poštou. Mezi nejvíce oceňované  funkce patří podpora neomezeného počtu účtů, propracovaný filtrovací  systém, rozsáhlý systém šablon a maker, podpora velkého množství  protokolů a v neposlední řadě i příjemné uživatelské prostředí,  které lze dále přizpůsobovat. Program umožňuje prohlížení zpráv  na serveru před jejich stažením. Pro bezpečnou komunikaci podporuje  program The Bat! šifrovací programy PGP a GnuPG a dále rovněž  podporuje digitální certifikáty S/MIME pro elektronické podepisování  zpráv. Program umožňuje snadný přechod z konkurenčních programů  jako Outlook Express nebo MS Outlook. Více informací o funkcích  programu The Bat! najdete na serveru http://www.thebat.cz, kde také  můžete provést registraci s uplatněním kuponu na slevu ve výši  15 %.

Nepřehlédněte na CD

Artisan CD/DVD Burner 2.19

Freewarový  vypalovací program s bohatou nabídkou funkcí a možností.

SE  Themes Creator 2.10

Tvorba vlastních barevných témat pro mobilní  telefony Sony Ericsson.

Weather Pulse 2.05

Dokáže zobrazit  aktuální počasí, předpověď na 10 dnů či satelitové snímky daného  místa.

DVD2one 2.0.2

Jednoduché zálohování filmů na DVD nosičích.

NetLimiter  Pro 2.0.6 Final

Aplikace pro kontrolu odesílaných a stahovaných  dat z internetu.

TrueCrypt 4.1

Umožňuje vytvořit šifrovaný  soubor, který pak připojíte do systému jako virtuální disk.

CombiMovie  1.1

CombiMovie je nástroj sloužící k rychlému a jednoduchému  spojení dvou a více MPEG/MPG video souborů.

Arrow Player 1

Arrow Player je povedený přehrávač hudby, který zaujme zejména  svým vzhledem.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Špinavé on-line triky

David Čepička, Daniel Behrens

C06P0021

Manipulace s výsledky internetových anket, prohlížení chráněných internetových stránek, obcházení ověření pravosti Windows - nic z toho nepředstavuje pro zkušenější zlodějíčky žádný problém. V tomto článku vás budeme informovat o tricích, které profesionálové na internetu používají, ale také vám prozradíme, jak se kupříkladu chránit před nevyžádanou poštou (spamem).

Firefox používá 90 procent všech uživatelů internetu. Také tomuto tvrzení nevěříte? Tak to je dobře, protože tomu tak skutečně není. Nicméně se k tomuto výsledku došlo na základě ankety uveřejněné na stránkách jednoho z menších zpravodajských serverů. Řada profesionálů ráda s výsledky podobných anket manipuluje, a to jen proto, že jim to působí potěšení. Metody, které vedou k úpravě výsledků anket, jsou přitom velmi jednoduché.

S vynaložením trochy kriminalistického úsilí se dá zdolat i nová překážka, kterou musí překonávat všichni uživatelé nelegálních verzí Windows, pokud si chtějí ze serveru Microsoftu stáhnout některý z nástrojů, jež tam jsou k dispozici. Pro překonání této bariéry nepotřebují žádné speciální prostředky či znalosti. Profesionálové v oblasti systému Windows již objevili několik zajímavých možností.

Ale i další internetové služby by měly co nejrychleji zapracovat na vylepšení zabezpečení před neoprávněným přístupem. Jak zjistíte z našeho článku, řadu placených internetových služeb lze snadno využívat i bez placení, neboť jejich ochrana proti neoprávněnému přístupu je velmi slabá. Této skutečnosti na druhou stranu jako platící zákazník můžete využít, pokud například zapomenete heslo. Nelze se tedy divit, že dříve nebo později řadu lidí napadne přístup k této placené službě zrušit, když je tak snadné ho získat i bez placení.

Stále více uživatelů má strach, že budou přistiženi, když z výměnných sítí stahují nepovolená data. Proto je stále oblíbenější možnost anonymního stahování souborů. Využívání tohoto druhu služeb vám sice na jedné straně může přinést spoustu softwaru, na druhou stranu ale může váš počítač také ohrozit. I tím se budeme na následujících stránkách zabývat.

Kontrola legálnosti operačního systému Windows

Koncem července 2005 uvedla firma Microsoft do ostrého provozu kontrolu legálnosti operačního systému Windows, a to pod označením WGA (Windows Genuine Advantage). Od této chvíle se řada souborů dostupných na stránkách Centra pro stahování softwaru firmy Microsoft (stránky www.microsoft.com/downloads) a na stránkách Windows Update dá stáhnout pouze tehdy, pokud uživatel svolí k provedení kontroly svého operačního systému Windows.

Windows Update: jak obejít kontrolu legálnosti (WGA)

Při kontrole legálnosti operačního systému Windows se z licenčního čísla Windows vytváří kontrolní součet, který se následně zasílá na server Microsoftu. Na základě tohoto kontrolního součtu se pak zjistí, zda se jedná o platné licenční číslo. Pokud se bude jednat o neplatné licenční číslo, server Microsoftu stažení požadovaného souboru odmítne.

Od chvíle, kdy Microsoft zavedl tuto kontrolu Windows jako povinnou, neuplynulo mnoho času, a už se objevily způsoby, jak ji obejít. Jeden ze způsobů, který ale ne vždy funguje, spočívá v tom, že těsně před návštěvou stránky Windows Update zapíšete do panelu Adresa internetového prohlížeče následující příkaz Javascriptu:

Javascript:void(window.g_sDisableWGACheck=´all´

V dalším triku jde o to, že při kontrole legálnosti Windows se v případě, kdy používáte Internet Explorer, stahuje prvek ActiveX. Zajímavé na něm je, že tento prvek často ohlásí úspěšné provedení kontroly legálnosti při použití služby Windows Update v případě, kdy v Internet Exploreru zakážete použití doplňku Windows Genuine Advantage Validation Tool, a to v menu Nástroje/Možnosti Internetu, kde klepnete na tlačítko Spravovat doplňky. Tato možnost však existuje pouze ve Windows XP Service Pack 2.

Centrum pro stahování softwaru: další způsob, jak obejít kontrolu legálnosti

I na stránkách centra pro stahování softwaru existují možnosti, jak kontrolu obejít. Pro všechny, kdo používají internetový prohlížeč, který nepodporuje prvky ActiveX, např. Firefox, nabízí Microsoft alternativní řešení. Uživatel je totiž v tomto případě vyzván k instalaci malého spustitelného souboru EXE s názvem GENUINECHECK.EXE (401 KB). Po spuštění tohoto programu se spočítá a zobrazí na obrazovce kontrolní součet. Pomocí schránky (operacemi kopírovat a vložit) se pak tento kontrolní součet vloží do formuláře na internetové stránce pro stažení softwaru Microsoftu.

Ve Windows XP existuje způsob, jak soubor GENUINECHECK.EXE obelstít. Stačí na něj klepnout pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vybrat položku Vlastnosti. V dialogovém okně pak stačí na záložce Kompatibilita v poli Režim kompatibility umístit zatržítko u položky Tento program spustit v režimu kompatibility pro: a vybrat možnost Windows 2000. V tomto případě pak utilita při každém spuštění generuje platný kontrolní součet, který nijak nesouvisí s licenčním číslem naší kopie Windows.

Uživatelé, kteří používají jiný operační systém, nalezli ještě další způsob, jak kontrolu legálnosti obejít, a to přes operační systém Linux. V řadě linuxových distribucí se totiž vyskytuje emulátor Windows s názvem Wine. Ten umožňuje v prostředí Linuxu spustit řadu programů určených pro Windows - a mimo jiné dokáže spustit i soubor GENUINECHECK.EXE. Paradoxní je, že i když si Wine vystačí bez jakéhokoliv licenčního čísla Microsoftu, vygeneruje soubor GENUINECHECK.

EXE v řadě linuxových distribucí platný kontrolní součet, jenž vám umožní stáhnout soubory, které jinak vyžadují provedení kontroly Windows.

A na závěr ještě jeden způsob, jak kontrolu legálnosti Windows obejít. Najdete ho na stránkách www.extended64.com/blogs/rafael/archive/2005/07/27/1026.aspx. Do budoucna se samozřejmě dá očekávat, že Microsoft nedostatky umožňující obejít kontrolu odstraní a návody uveřejněné v tomto tipu pak přestanou fungovat.

Manipulované výsledky internetových anket

Nedůvěřuj datům, která jsi sám nezfalšoval" - tak nějak se to říká ve známém úsloví. To výborně vystihuje situaci na internetu. Právě tam se dají výsledky nejrůznějších anket bez problémů upravit - potřebujete k tomu jen znát ty správné triky a vynaložit trochu úsilí.

Kurzor klepe na formulář bez našeho přičinění

Pro manipulování s výsledky internetových anket se často používají nástroje umožňující automatické hlasování. Jedním z nich je například nástroj Auto-It 3.1.1, který naleznete i na našem CD. Jakmile jej jednou naučíte provádět určité činnosti, nemusíte se pak už o nic starat - všechno vyřídí za vás. Ať se jedná o spouštění programů, stisky kláves nebo klepnutí myší. Ten, kdo chce manipulovat s výsledky internetových anket, pak prakticky nemusí ani hnout prstem. Další možností je analyzovat zdrojový kód internetové stránky s anketou a poté napsat skript, který na server zpracovávající danou anketu vždy pošle určitou odpověď. Programy umožňující automatizaci činností, jejichž zástupcem je například již zmíněný Auto-It, se ale dají používat naprosto univerzálně a je velmi obtížné jejich používání odhalit.

Jak obejít zablokování IP adresy

Většina zadavatelů internetových anket se snaží před neoprávněnými manipulacemi chránit. Jedním z často používaných prostředků je zablokování IP adresy poté, co hlasujete. Doba zablokování IP adresy se pohybuje od několika minut až po jednu hodinu. Delší zablokování IP adresy by mohlo způsobit problémy, protože stejnou IP adresu může používat několik uživatelů, například tehdy, pokud se jedná o počítačovou síť, v níž se připojení k internetu sdílí. Kromě toho většina poskytovatelů internetového připojení přiřazuje svým zákazníkům IP adresu dynamicky, a to z jistého omezeného intervalu. Pokud se jeden ze zákazníků odpojí, dostane jeho IP adresu další zákazník.

I této skutečnosti využívají všichni, kdo chtějí manipulovat s výsledky internetových anket. Hlasují, pak se odpojí, následně se znovu připojí a hlasují znovu. Pokud navíc používají připojení bez časového omezení, neznamená pro ně tento způsob žádné další náklady na připojení. Počet opakovaných připojení je ale omezený - přiřazuje se vždy jedna z omezeného intervalu adres, takže dříve nebo později dojde k vyčerpání všech IP adres, z nichž se hlasovalo. Poté znovu obdrží uživatel tu IP adresu, kterou již jednou dostal. Okamžik, kdy uživatel dostane stejnou IP adresu, kterou již měl, je náhodný. Z tohoto důvodu využívají mnozí manipulátoři s výsledky anket utility, které umožňují surfovat na internetu anonymně prostřednictvím proxyserverů a mění proxyserver každou sekundu. Tím se jim podaří získat v každém okamžiku jinou IP adresu. Jednou z těchto utilit je například Steganos Internet Anonym 7, který je určen pro Windows 2000 a XP. Jeho ostrou verzi jsme vám nabídli v čísle 12/2005 našeho časopisu, popřípadě jej naleznete i na internetových stránkách www.steganos.com.

Ochrana pomocí cookies: jen pro zelenáče

Mnozí zadavatelé internetových anket se před jejich neoprávněným manipulováním chrání pomocí cookies. Jde o to, že každému uživateli, který hlasuje, pošlou na počítač cookie, pomocí něhož pak server pozná, že uživatel již hlasoval. Tato ochrana se používá samostatně, popřípadě v kombinací s ochranou pomocí zablokování IP adresy. Dá se však poměrně snadno obejít.

Není totiž nic snazšího než cookie, které server do počítače poslal, smazat - a to buď prostřednictvím skriptu, nebo pomocí automatizovaného klepání myší - toho lze dosáhnout například pomocí již zmíněné utility Auto-It. Cookies se dají v Internet Exploreru odstranit v menu Nástroje/Možnosti Internetu na záložce Obecné pomocí tlačítka Vymazat soubory cookie. Ve Firefoxu použijte menu Nástroje/Možnosti a poté klepněte na ikonku Soukromí. V poli Cookies pak stiskněte tlačítko Vymazat.

Zakázané stránky a soubory

Mnohé internetové stránky s placeným obsahem jsou proti neoprávněnému přístupu chráněny tak chabě, že postačí znát několik jednoduchých triků, pomocí nichž se k placenému obsahu snadno dostanete i bez placení. To, co se dalo dříve stáhnout pouze v rámci výměnných sítí, se dnes dá sehnat na většině diskusních skupin. Co se týče střihu hudby a videa, existuje pro tento účel řada snadno použitelných utilit.

Čínské stránky: soubory MP3 a stránky plné nelegálních programů

Vzhledem k tomu, že anglicky orientované stránky internetu obsahující MP3 soubory ke stažení a nelegální verze programů zacházejí na úbytě, začínají se poskytovatelé nelegálního obsahu orientovat na čínské internetové stránky. V Číně si zřejmě nikdo s autorskými právy žádné starosti nedělá - jak jinak si vysvětlit, že existují tisíce čínských internetových stránek nabízejících zcela otevřeně zdarma ke stažení komerční software a hudbu. Tento způsob získávání softwaru je sice poněkud nezvyklý, kupodivu ale nemusíte vůbec ovládat čínské znaky, abyste byli ve vyhledávání úspěšní. Cesta k nelegálním programům vede přes Google China, který naleznete na stránce www.google.com/intl/zh-cn/index.html. Vzhledem k tomu, že potřebujeme, aby Google prohledával pouze čínské stránky, je nutno zvolit na stránce třetí přepínač zleva. Na čínských stránkách se často uvádí názvy programů i v latince, tzn. v námi používaném písmu, takže i když do políčka zadáte výraz psaný latinkou, dostanete dozajista poměrně dlouhý seznam odkazů.

Při prozkoumávání jednotlivých nalezených odkazů se pak řiďte metodou pokusu a omylu, tedy nezbývá nic jiného, než zkoušet jeden odkaz po druhém. Časem se na takových stránkách budete orientovat rychleji, pokud si zapamatujete několik základních čínských znaků, které se na internetových stránkách vyskytují opakovaně. Pomůže vám rovněž adresa URL, kterou Google zobrazuje latinkou zeleným písmem pod každým nalezeným odkazem. Určitě rádi využijete i překladače internetových stránek, kupříkladu na adrese www.babelfish.altavista.com, které celou stránku po zadání její adresy přeloží. Pokud se vám pomocí Googlu žádný nelegální program nebo MP3 hudbu nalézt nepodaří, zkuste některý z čínských vyhledávačů, například na stránce www.baidu.com.

Spoofing: jak využít slabých míst při ochraně stránek před neoprávněným přístupem

Když klepnete na internetové stránce na nějaký odkaz, objeví se v hlavičce protokolu HTTP adresa stránky, na níž se odkaz nacházel (označuje se jako tzv. referrer). Internetový server se tak dozví, ze které stránky se uživatel k internetovému serveru dostal. Tuto techniku využívá celá řada internetových služeb, aby se zabránilo neoprávněnému přístupu k placeným informacím. Jedná se sice o prostředek z hlediska zabezpečení ne zrovna jistý, nicméně často používaný. Při tomto způsobu zabezpečení se jedná o to, že k placenému obsahu se může dostat pouze ten, kdo na něj přichází ze stránky, na které zadal svoje přihlašovací údaje, a z žádné jiné. Nicméně se dá tato ochrana obejít, pokud použijete některou ze speciálních utilit, jako kupříkladu doplněk pro Firefox s názvem Spoofxplorer. Prolomení ochrany metodou spoofingu, o kterou se zde jedná, spočívá v tom, že se prohlížeči předloží buď upravená adresa, nebo identifikace.

Tyto speciální utility předkládají internetovému serveru jeden z vybraných referrerů, který následně umisťují do hlavičky protokolu HTTP. Správná adresa referreru, která umožní přístup k placenému obsahu, se dá získat ve speciálních internetových fórech k tomuto účelu založených.

Pokud patříte mezi pravidelné uživatele placených služeb, pak máte adresu některé ze stránek s placeným obsahem uloženou i na vašem počítači, a to aniž byste o tom měli tušení. Konkrétně se nachází v internetovém prohlížeči na záložce Historie. Pokud tuto adresu použijete jako referrer, získáte okamžitě přístup k placenému odkazu.

Diskusní skupiny: stažení souborů všeho druhu

Nejstarší platformou pro diskusní skupiny na internetu představuje Usenet. Ten se skládá z několika desítek tisíc diskusních skupin uspořádaných podle témat. V angličtině se také používá název newsgroups. V těchto diskusních skupinách se řadu let vyměňují nejen názory, ale i různé soubory - například obrázky, videa či hudba. Je nutné ale upozornit na skutečnost, že ne všechno, co se dá na Usenetu získat, je legální.

Pokud chcete využívat služeb Usenetu, musíte se přihlásit u některého ze serverů spravujících diskusní příspěvky. Přístup k diskusním skupinám, které vám umožňuje řada poskytovatelů internetového připojení, vám pomůže dostat se pouze k takovým diskusím, v nichž se nevyměňují soubory.

Pokud chcete získat úplný přístup ke všem diskusním fórům, musíte za něj zaplatit. Cena se pohybuje okolo 10 euro za měsíc. U většiny poskytovatelů přístupu, např. na stránkách www.easynews.com či www.giganews.com, budete omezeni datovým limitem 10-20 GB, u dalších poskytovatelů jako například www.slurp.net není množství dat stažených z Usenetu omezeno. Všichni poskytovatelé se zavazují, že o vašich přístupech nebudou vést žádné záznamy. Pokud chcete z diskusních skupin stahovat soubory, pak potřebujete čtečku diskusních příspěvků (newsreader). Pokud si jako poskytovatele vyberete firmu Usenext, dostanete jako zákazník zdarma speciálně upravenou a snadno ovladatelnou utilitu, která navíc dokáže vyhledávat. Možnost vyhledávání je vzhledem k existenci tisíců fór obsahujících soubory (tzv. binární fóra) velmi ceněna. Zákazníci služby na www.easynews.com zase mají možnost přistupovat k Usenetu pomocí prohlížeče, který jim umožní Usenet prohlížet a stahovat soubory.

Nabídka se v Usenetu neustále mění. Každý den přibývají gigabajty dat, takže provozovatelé serverů s diskusními fóry jejich obsah neustále aktualizují - žádný soubor tedy nebude na Usenetu věčně. Pokud si chcete nejprve nezávazně vyzkoušet, co se v takových binárních fórech vyskytuje, zkuste obecné vyhledávání nějakého vámi zadaného výrazu na stránkách www.newzsearch.com či na alt.binaries.nl. Pokud použijete tyto vyhledávače, nebudete moci soubory stahovat.

Upozornění: V mnoha diskusních fórech se vyskytuje nezákonný a urážlivý materiál. Kromě toho existuje reálné nebezpečí, že stažením některých souborů si do počítače zanesete i nějaký virus či spyware.

No23 Recorder: ukládání zvukových stop

V celosvětové síti existují tisíce internetových rádií a videí. Často se ale nedají vůbec uložit na pevný disk - můžete si je pouze poslechnout či se podívat on-line. Pomocí speciálních nástrojů, které nabízí řada výrobců, se vám přesto podaří hudbu či video uložit.

Zdarma dostupný program No23 Recorder 2.0, který najdete i na našem CD, se hodí zvláště pro nahrávání audio streamů či zvukových stop, například u hudebních videoklipů. Nahrávat lze naprosto nezávisle na formátu, v němž se zvuk přehrává. Nejprve zadejte název nahrávky, poté vyberte formát, v němž má utilita zvukovou stopu ukládat. Na výběr máte formáty MP3, Ogg Vorbis nebo WAV. Na pravém okraji okna aplikace si vyberte v druhém rozbalovacím menu zdroj zvukové karty, ze které se má nahrávat. V našem případě to bude přímo zvukový výstup zvukové karty.

Název výstupu zvukové karty se liší v závislosti na ovladači zvukové karty - označuje se například Wave Out Mix, Stereo Mix apod. Pro automatické nastavení úrovně hlasitosti při nahrávání zatrhněte položku Auto Master. Nahrávání spustíte stiskem tlačítka Record a hned nato začněte přehrávat zvukovou stopu. Program můžete vyzkoušet třeba na těchto adresách poskytujících hudbu či videoklipy - www.windowsmedia.com/MediaGuide/Home nebo www.mtv.com/music/video.

Další e-mailová adresa jako ochrana proti spamu

Většina zdarma dostupných internetových služeb od vás často vyžaduje registraci, při které musíte zadat svoji e-mailovou adresu. E-mailovou schránku, kterou používáte pro svoji každodenní komunikaci, byste v takových případech pokud možno nikdy neměli zadávat. Předpokládáme, že nechcete riskovat, že by se tato adresa stala v budoucnu cílem pro spoustu nevyžádané pošty.

Nevýhody řady poskytovatelů nabízejících zřízení e-mailové schránky zdarma

Řada uživatelů používá vedle svojí hlavní e-mailové schránky také jednu nebo několik dalších, aktivovaných u některého z poskytovatelů nabízejících zřízení e-mailové schránky zdarma. Obecně vzato není vůbec špatný nápad používat několik e-mailových stránek, má však nevýhodu, že si musíte pamatovat další přístupové heslo a občas musíte o druhou e-mailovou schránku přece jen nějak pečovat. Například u Hotmailu je nutné se do schránky přihlásit minimálně jednou měsíčně, jinak bude zrušena. U dalších schránek vám zase budou po několika měsících připomínat, že si máte aktualizovat svůj profil s osobními údaji.

Dodgeit.com: bez registrace a zdarma

Zajímavou alternativu představuje služba na internetové stránce www.dodgeit.com. Pokud se budete potřebovat pro využívání některé služby na internetu zaregistrovat a při registraci zadat nějakou adresu, stačí zadat nějakou smyšlenou e-mailovou adresu končící na @dodgeit.com. Jakmile server Dodgeit obdrží e-mail na dosud neexistující e-mailovou adresu, pak automaticky pro tuto adresu zřídí účet. Pokud si nyní budete chtít přečíst e-mail obsahující kupříkladu informace o registraci služby, stačí otevřít stránku www.dodgeit.com a na této stránce zadat výše uvedenou smyšlenou adresu a klepnout na tlačítko Check Mail. Celé to funguje bez zadávání hesla. Velmi jednoduché a praktické.

Na druhou stranu to znamená, že každý, kdo zná e-mailovou adresu, si může přečíst všechny vaše e-maily. Po zaplacení poplatku minimálně 2 USD sice můžete tuto schránku opatřit heslem, nicméně si tím cestu ke schránce trochu zkomplikujete. Místo toho vám doporučujeme vybrat pro část e-mailové adresy před zavináčem tak složitý řetězec znaků, aby se nedal snadno uhodnout. Doporučujeme kombinovat písmena a číslice.

Vyhledávání nelegálního obsahu na internetu

Nelegální verze programů, hudba, filmy, knihy či třeba návody na výrobu drog - na internetu je k dispozici vše, co si kdo může přát. Vždyť všechno, co je v digitální formě nebo se do ní dá převést, se dá i zkopírovat. Při vyhledávání nelegálního obsahu se používají speciální vyhledávače odvozené od již zmíněného Google China a různé diskusní skupiny nebo IRC. V této části vám popíšeme, jak se nelegální materiály vyhledávají.

Co je na internetu všechno k dispozici

Skupiny novodobých pirátů na internetu protiprávně rozšiřují sériová čísla (Serials), pomocí nichž se dají jinak placené programy používat zdarma. Ještě zajímavější než jedno sériové číslo jsou tak zvané Keygeneratory (Keygen), což jsou programy, které dokáží generovat libovolné množství sériových čísel. Tam, kde není možné sériové číslo použít, se nasadí cracky, které zejména sharewarové programy přemění na freewarové samozřejmě nelegálně. Tam, kde nepomůže ani nasazení sériového čísla, ani crack, se prolomená verze programu jednoduše umístí na internet ve formě obrazu (image) CD nebo DVD disku.

Nelegální verze programů však nejsou tím jediným, co se dá na internetu na tajných stránkách najít. Na internet se umisťují i MP3 soubory. Většinou se jedná o kompletní alba a někdy dokonce o úplné diskografie daného interpreta. Stejná je situace u filmů nebo knih, které se v tomto případě distribuují ve formátu elektronické knihy (e-book).

Vyhledávání míst FTP pro stažení souborů

Pirátské kopie nových verzí programů či dalších materiálů (releases) se dají najít na serverech FTP nebo ve formě odkazů pro stažení na webových nástěnkách. Skutečné jádro těch, kdo vytváří pirátské kopie, však zůstává skryto. Mnohá diskusní fóra jsou pro potenciální návštěvníky zvenčí nepřístupná a členové takových uzavřených skupin mezi sebe jen tak někoho nepustí. Každý, kdo usiluje o členství, musí zpravidla mít doporučení některého z členů skupiny, nebo musí být skupině nějak užitečný, například tím, že sám dokáže prolomit licenční ochranu programů nebo tím, že poskytne prostor na výkonném serveru FTP, nebo třeba také tím, že zná uvaděče v kině, který mu umožní pořídit záznam promítaného filmu. Spolupracovníci podobných pirátských skupin také obstarávají umístění pirátských kopií mimo oficiální cesty  - většinou na vlastních webových fórech nebo na místech, která se dají vyhledat pouze pomocí speciálních vyhledávačů. Seznam většiny webových nástěnek se například dá najít na adrese fxp.coolbegin.com. Pro přístup k většině z nich se musíte zaregistrovat a pak možná získáte úplný přístup ke všem fórům, které následně obsahují vlastní odkazy s adresami, jež umožní stažení pirátských kopií programů. Takové počínání je však v řadě zemí trestné - proto vám doporučujeme se od členství v takových skupinách distancovat.

U vyhledávače míst FTP na adrese www.filesearching.com se není nutné registrovat, přesto se jedná o server, na němž se v současnosti vyskytuje téměř deset milionů souborů. Kromě toho přináší nové informace o nových souborech s pirátskými kopiemi programů celá řada internetových stránek například www.nforce.nl nebo na filmy specializovaný server www.vcdquality.com, popřípadě stránka se soubory ve formátu MP3 na adrese www.mp3shitter.com. Všechny potřebné informace získáte z informačních souborů s příponou NFO. Tyto textové soubory se většinou přikládají k pirátským kopiím programů a jejich úkolem je poskytnout základní informace o daném programu.

Odkrytí pouze určitých částí internetu

Pro všechny, které zajímají nelegální kopie programů, představuje velmi užitečného pomocníka vyhledávač Google. Možná bude řada z vás překvapena, co se stane, když ze zvědavosti zadáte do vyhledávače Google výraz "Warez" a pak se podíváte na výsledky. Na takový dotaz vyhledávač zareaguje podstrčením tzv. fake-sites (podvodných stránek). Ty mají za úkol předstírat, že stačí pouze jedno klepnutí myší a máte nelegální kopie programů na dosah ruky. Ve skutečnosti se jedná pouze o spoustu reklamních proužků. Pokud na některý z odkazů nebo proužků klepnete myší, objeví se vám na monitoru množství vyskakovacích oken, reklamy s erotickým obsahem a samozřejmě už tradičně se také může do vašeho počítače dostat řada trojských koní a dialerů.

Používání filtru u dotazů při vyhledávání

Skuteční profesionálové dokáží podvodné stránky odfiltrovat. K filtrování používají rozšířené funkce Googlu pro vyhledávání - ty se dají používat prostřednictvím zvláštních příkazů nebo pomocí odkazu Pokročilé vyhledávání. Oblíbený trik spočívá v tom, že se použije takový výraz, který přímo odkazuje na stránku, kde se vyskytuje odkaz pro stažení. Jako řetězec, který se má hledat, se zadá název filmu nebo programu, dále se použije doplněk typu filetype:avi nebo filetype:exe, jehož pomocí se hledání omezí právě na tyto typy souborů. Vhod dozajista přijdou i speciální rozhraní pro Google, která dokáží otravné zapisování parametrů nahradit pouhým klepnutím myší. Jednou z takových stránek je např. www.tyoogle.com. Kromě toho se v nastavení vyhledávače často vypíná filtrování obsahu stránek s názvem Safe Search, které má chránit nezletilé uživatele Googlu před urážlivým nebo pro mladistvé nevhodným obsahem.

Jak získat cracky a licenční čísla

Získání nějakého cracku či licenčního čísla není nic náročného, neboť i tuto činnost se nám snaží řada pirátských skupin co nejvíce zpříjemnit. Pokud se jedná pouze o crack či licenční číslo, ty se dají snadno získat pomocí speciálních vyhledávačů kupříkladu na adresách www.andr.net, www.ilsearch.com či na http://astalavista.box.sk. Poslední zmíněný patří řadu let v tomto oboru mezi klasiku, sám se označuje jako vyhledávač internetových stránek zabývajících se bezpečností a využívá nechvalně známé stránky jako jsou http://cracks.am, http://cracking.to či www.serialarchive.com. Zároveň se jedná o pověstnou výjimku potvrzující pravidlo. Na naposledy uvedených adresách se uživatel chtivý nějakého cracku či licenčního čísla ke svému cíli skutečně dostane, musí však přežít teror doslova nekonečného množství vyskakujících reklamních oken a reklamních proužků. Na druhou stranu server astalavista.box.sk dovede najít licenční čísla i pro takové balíky programů jako jsou Microsoft Office, Photoshop a další, přitom však tolik obtěžujících oken neobsahuje.

Škody, které podobné vyhledávače od roku 1994 způsobily vývojářům jednotlivých aplikací, jdou do miliónů a málokdo chápe, že takové stránky vůbec ještě mohou existovat.

Vyhledávání v P2P sítích

Pro stahování programů, filmů či hudby slouží kromě serverů FTP či internetových stránek také tzv. výměnné sítě. Sítě typu P2P (Peer to Peer, což jsou sítě využívající přímého propojení účastníků) mají tu výhodu, že soubory jsou k dispozici po skutečně dlouhou dobu. Na druhou stranu je jejich stahování v porovnání s jinými výměnnými službami často velmi pomalé a soubory si může stáhnout pouze ten, kdo také nějaké soubory sám nabízí. K tomu připočítejte možnost podstrčení falešných souborů (Fakes), které se tváří jako velmi zajímavá nahrávka, ale ve skutečnosti obsahují pouze šum, opakování části refrénu nebo něco podobného. Proto se objevila řada internetových stránek, umožňujících třídit soubory ke stažení do skupin podle toho, zda se jedná o hudbu, film, program či elektronickou knihu, dále se zde dají najít různé seznamy pro rozličné formáty souborů například DivX, (S)VCD, DVD-R. Také umožňují u nových souborů otestovat, zda se nejedná o falešnou nahrávku. U stránek tohoto druhu se často mění jejich adresa, například nejznámější německá stránka tohoto druhu měla v době psaní našeho článku adresu http://goldesel.6x.to.

Výměnné sítě DCC a Bit Torrent vyžadují rychlé připojení

U profesionálních "stahovačů" souborů z internetu nehrají obyčejné výměnné sítě žádnou roli. Pro ně jsou zajímavé výměnné sítě typu DCC+ a Bit Torrent. V případě DCC+ se jedná o výměnu v pravém slova smyslu, neboť můžete stahovat pouze tehdy, pokud sami nabídnete několik gigabajtů souborů ke stažení. Samozřejmostí je pak rychlé připojení k internetu. Samo používání této služby by mělo vzbuzovat zájem patřičných kontrolních úřadů, stejně jako kousek sýra přitahuje myš. Bit Torrent je služba obzvláště vhodná pro piráty, protože jim poskytuje nepředstavitelné množství různých vyhledávacích služeb s ohledem na širokou nabídku stahování souborů všeho druhu. Provozovatelé stránek například na adresách http://thepiratebay.org, www.torrentspy.com, www.mininova.org či www.bittorrent.com se spoléhají na to, že sami žádné nelegální soubory neposkytují, nýbrž podobně jako například Google nabízejí pouze odkazy. Na http://torrentsearcher.filesharingplace.com dokonce existuje rozšíření pro Internet Explorer a Firefox, pomocí něhož může hledat ve složkách Bit Torrent výskyt libovolných klíčových slov prakticky kdokoliv.

Vyhledávání pomocí služby Internet Relay Chat

Internet Relay Chat (IRC) je jednou z nejstarších služeb internetu, nicméně většina uživatelů jej vůbec nezná. Podobně jako u vysílaček se uživatelé uspořádají do různých kanálů (channels) a vyměňují si textové zprávy. Pokročilejší programy fungující jako klienti IRC umožňují výměnu dat mezi jednotlivými účastníky diskuse - a to je důvod, proč je tato služba u šiřitelů nelegálních souborů tak oblíbená. Pomocí speciálních utilit se totiž dají jednotlivé soubory velice snadno přenášet mezi jednotlivými účastníky napojenými na IRC. Nabídka souborů pokrývá veškerý sortiment, který bývá obvykle u nelegálně šířeného obsahu k dispozici - lze tady v tematicky zaměřených kanálech získat programy, filmy, hudbu či elektronické knihy, přičemž rychlost přenosu často kolísá v závislosti na tom, odkud soubory pocházejí, výjimkou není ani přerušení přenosu. Vyhledávače zaměřené na IRC, které najdete kupříkladu na www.ircspy.com, www.packetnews.com, www.xdccspy.com nebo http://isohunt.com standardně provádějí třídění nově uveřejněných souborů ke stažení.

Vyhledávání nelegálního obsahu pomocí metavyhledávačů

Ani ty největší vyhledávače jako je Google, MSN či Yahoo nezobrazí všechny stránky, které jsou na internetu k dispozici. Profesionální piráti proto používají speciální metavyhledávače jako např. program Copernic Agent, jehož zdarma dostupnou verzi najdete na našem CD, popřípadě jej lze stáhnout na www.copernic.com. Tento program umožní vyhledávání nejnovějšího nelegálního materiálu s využitím několika služeb současně.

Co se týče rozsahu funkcí, už samotná freewarová verze umožní při prohledávání použít až 90 různých vyhledávačů, přičemž dokáže odstranit duplicitní výsledky i nefunkční odkazy. Pokud si to budete přát, není problém zadaná klíčová slova uložit, abyste je mohli při příštím vyhledávání znovu použít. Copernic Agent se integruje do Internet Exploreru ve formě panelu nástrojů, čímž umožňuje zadávání dotazů přímo z prohlížeče. Program také automaticky aktualizuje svoji databázi vyhledávačů, čímž umožňuje přistupovat k různým službám i tehdy, pokud se jejich adresa změní.

Copernic Agent však můžete samozřejmě použít i pro vyhledávání legálního obsahu. Používá se obdobně jako internetový vyhledávač. Po instalaci je nutno nejprve aktualizovat seznam vyhledávačů pomocí menu Tools/Check for Search Engine Updates. Potom vyhledejte v levé části okna aplikace kategorii odpovídající vašemu dotazu a do políčka Search for: zadejte klíčová slova. Vyhledávání zahájíte stiskem klávesy Enter. Po několika sekundách otevře Copernic Agent v pravé části okna aplikace hotový seznam. Klepnutím na libovolný odkaz otevřete stránku v internetovém prohlížeči.

Kontrolní součet//hodnota hash

Při kontrole legálnosti Windows se z bezpečnostních důvodů nepřenáší licenční číslo Windows, nýbrž jeho značně kratší kontrolní součet, přesněji řečeno hodnota hash. Tato hodnota se počítá pomocí speciálního algoritmu. Microsoft disponuje databází hodnot hash (tzv. černou listinou neboli blacklistem) všech známých nelegálních licenčních čísel Windows. Hodnotu hash, kterou získá při kontrole legálnosti Windows, porovnává s hodnotami ve své databázi. Uživatel pak může stahovat soubory ze serveru Microsoftu (neboli jeho Windows projdou zkouškou pravosti) pouze tehdy, pokud se hodnota hash získaná z jeho licenčního čísla neshoduje se žádnou z hodnot na černé listině.

Využijte testovací účty naplno

Řada internetových služeb nabízí zřízení testovacího účtu s platností omezenou na několik dnů. Někteří uživatelé s rychlým internetovým připojením s úspěchem využívají trik, který jim umožňuje užívat takové služby i po skončení platnosti testovacího účtu. Používají totiž zdarma dostupné utility jako například Ht-Track, kterou naleznete i na našem CD. Tato utilita automaticky stahuje všechny prvky ze stránek, k nimž byl testovací účet zřízen. Konkrétně jde o to, že utility postupují na takových stránkách od odkazu k odkazu a celý obsah stránek ukládají na pevný disk uživatele.

Co jsou cookies?

Cookies jsou drobné informace, které posílá internetový server internetovému prohlížeči. Tyto informace se pak ukládají do jednoho nebo více souborů. V cookies se jedná většinou o dlouhé náhodně generované číslo, které webový server při další návštěvě uživatele identifikuje. Při novém zobrazení internetové stránky totiž posílá prohlížeč informace o cookies zpět na internetový server.

Co prozradí prohlížeč

Když prohlížeč vyžaduje od internetového serveru jednotlivé prvky internetové stránky, přenáší v hlavičce protokolu HTTP (pro nás neviditelné) řadu dat. Internetový server se tak dozvídá, jaký prohlížeč, operační systém a jakou jazykovou verzi operačního systému používáte. Klepnete-li na internetové stránce na nějaký odkaz, dozví se server, na který odkaz ukazuje, také adresu internetové stránky, z níž jste na tento internetový server dostali (jedná se o tzv. referrer). Je to tedy vlastně adresa stránky, na níž se odkaz, na který jsme klepli, nacházel. K dalším informacím, které se internetový server dozví, patří například které formáty obrázků a souborů prohlížeč podporuje (například JPG, DOC a XLS). Pokud byste někdy chtěli vědět, jaké informace přenáší v hlavičce protokolu HTTP váš prohlížeč, přesuňte se na stránku www.ericgiguere.com/tools/index.html a zde klepněte na odkaz HTTP header viewer.

Nejoblíbenější diskusní skupiny pro výměnu souborů

Na tomto místě vám nabízíme výtah ze seznamu nejoblíbenějších diskusních skupin pro výměnu souborů (seřazený podle počtu příspěvků):

alt.binaries.cd.image.xbox

alt.binaries.dvd

alt.binaries.cd.image.playstation2.dvdiso

alt.binaries.cd.image

alt.binaries.warez.quebec-hackers

alt.binaries.multimedia

alt.binaries.erotica

alt.binaries.pictures.erotica

alt.binaries.sounds.mp3.complete_cd

alt.binaries.cd.image.games

alt.binaries.movies.divx

alt.binaries.pictures.erotica.amateur

Nahrávání zvukových stop přehrávaných ve Windows Media Playeru

Pro nahrávání proudů (streamů) hudby a videa, distribuovaného ve formátu Windows Media (jedná se kupříkladu o formáty WMV, WMA a ASF) se obzvláště hodí freewarová utilita WM Recorder 8.0, kterou vám nabízíme na našem CD. Po spuštění programu klepněte na tlačítko Browse a v následujícím okně na položku 3. Jakmile se objeví hlášení Setup succesfully done, klepněte na tlačítko Cancel. Poté se objeví hlavní okno aplikace WM Recorder. Zde klepněte na položku Record a spusťte přehrávání hudby či videa.

§§§§§


System Mechanic 5

Karel Šredl

C06P0023

Vítám vás v novém roce u dalšího Rychlokurzu. Doufám, že Vánoce byly štědré, v pase a na váze tolik nepřibylo a šedých vlasů máte stále stejně. Dnes pro vás mám takový dodatečný vánoční dárek - program, který dokáže hromadu věcí a který (doufám) rychle získá místo na výsluní vaší softwarové sbírky. Protože toho umí opravdu hodně, nezdržujme se planými řečmi a hurá na to...

Instalace

Instalace probíhá (jak se sluší a patří) metodou [Next>], [Next>]...[Finish>]. Poté ještě budete upozorněni, že by bylo záhodno udělat si zálohu systému (to mají naprostou pravdu - ale kdo z nás ji dělá?) a na otázku Would you like to start System Mechanic now? můžete odpovědět [Ano]. Jinak se samozřejmě dá program pustit standardně z nabídky [Start], (Programy >> System Mechanic 5 >> Start System Mechanic 5).

První spuštění

Nejprve zadáme licenční číslo:

User ID: SM5NFRPCWRLDCZH

Serial Number: 73656-S5161-4345101001

Program poté na internetu najde novější verzi, tu nám nabídne, ale pokud nechceme za tuto novou verzi platit, okno zavřeme kliknutím na [X]. Po spuštění před sebou uvidíte hlavní okno programu. V levé části je seznam záložek (sekcí) a v pravé pak ikony, reprezentující jednotlivé akce. Některé složitější akce mohou obsahovat ještě další "podakce" - jako vidíte na obrázku na příkladě odstraňování spywaru.

Nyní se podíváme jednotlivě na nástroje, které program nabízí. Získáme tak představu, s čím vším nám může pomoci.

Čistka (Clean)

Get Rid of System Junk (Zbavit se odpadků v systému) - Obrázek smetáčku a lopatky poměrně výstižně symbolizuje funkcionalitu tohoto nástroje - tedy úklid. Program projde označené disky, najde v nich "zbytečné" soubory (tedy pomocné soubory, zbytky atd.) a odstraní je. Nejprve zaškrtněte disky, které chcete pročistit, potom typy souborů, které považujeme za "zbytečné", následně vyberte adresáře, které chcete z čistky vynechat (záložka Exclusions), nakonec máte možnost nastavit některé vlastnosti hledání. Čistku spustíme kliknutím na [Search >>]. Po nějaké době System Mechanic dokončí prohledávání a nabídne seznam souborů, které se chystá smazat. Rozhodně doporučuji seznam projít a ujistit se, že v něm není žádný pro vás důležitý soubor (program toho najde opravdu hodně). Pomocí CTRL + klikání myší označte soubory, které smazat určitě chcete a stiskněte [DELETE]. Na dotaz, zda jste si jisti, odpovězte [Ano] a dílo je dokonáno. Pokud přes veškerou opatrnost smažete něco důležitého, přejděte do sekce [OPTIONS] v hlavním okně, a tam do volby Undo Changes (dále viz popis v sekci [OPTIONS]). Zde můžete omylem smazaný soubor obnovit.

Eliminate Duplicated Files (Odstranit duplicitní soubory) - Tento nástroj vám pomůže pročistit disk od duplicitních souborů. Práce s ním je velmi podobná předchozí funkci. Nejprve vyberte disky k prohledání, další stránku ponechte jak je (tedy na volbách "All..."), následuje nastavení adresářů a souborů, které se mají vynechat, a nakonec volby, jež doporučuji ponechat. Pak už jen [Search>] a po dokončení hledání smažete ty soubory, které jsou na disku opradu dvakrát.

Clean Up Your Tracks (Odstranit stopy) - Při běžné práci na počítači po vás zůstanou stopy: navštívené adresy, pomocné soubory, seznam naposledy otevřených dokumentů. Tento nástroj po vás takové stopy zamete. Práce s ním je velmi jednoduchá. Zaškrtnete volby, co vše chcete smazat (klidně vše), a pak tlačítkem [Clean>] spustíte mazání.

Stop Web Popups (Zakažte vyskakovací okny) - Jistě jste se při brouzdání internetem setkali s nešvarem zvaným pop-up (vyskakovací) okna. Někdy chcete zobrazit internetovou stránku a kromě ní se otevře ještě dalších pět oken, obvykle s lechtivou tématikou. Tento nástroj je po své aktivaci (Enable System Mechanic\s Popup Stopper tool) schopen vás takového nešvaru zbavit . Každé zablokované okno se projeví animací ikonky, po najetí myší na ní se objeví počet již zablokovaných oken. Pokud pro nějakou akci potřebujete dočasně pop-up okna povolit, klikněte pravým tlačítkem myši na ikonu a z menu vyberte Disable.

Uninstall Software (Odinstalovat programy) - Představuje chytřejší verzi odinstalačního nástroje z Ovládacích panelů Windows. Umí software nejen odinstalovat, ale pozná i chybné odinstalační záznamy a umí je odstranit ze seznamu. Dokonce dokáže odinstalovat programy, které v seznamu vůbec nejsou (Uninstall Program Non Listed) - na mém počítači si dokonce poradil i s "nezničitelným" Microsoft Messengerem. Je rovněž schopen aplikaci odinstalovat, když mu ukážete její hlavní soubor EXE ([Uninstall Program Non Listed] >> [Uninstall a Different Program]). Avšak tuto možnost bych použil, až když selžou všechny ostatní "slušné" postupy.

Oprava (Fix)

Fix Registry Problems (Opravit problémy v registru) - obsahuje tři podakce:

Fix, Clean and Optimize (Opravit, vyčistit a optimalizovat) - Tato volba, jak název napovídá, slouží pro úklid v registru. Stačí jen kliknout na [Next>] a [Search>] a následně klávesou [DELETE] promazat seznam nalezených chybných odkazů (nebo volbou Remove all entries, [CTRL+DEL], smazat vše).

Backup or Restore Registry (Zálohovat či obnovit registr ze zálohy) - Zde máte možnost zálohovat registr ([Backup Now] >> zadat jméno zálohy a popis) nebo jej později obnovit (Restore). Pozor! Pokud jste mezi zálohou a obnovením nainstalovali nějaký program, po obnově vám nemusí správně fungovat. Compact and Defragment Registry (Zcelistvit registr) Umožní optimalizovat uložení dat v registru tak, aby byl co nejmenší. Tuto akci můžete naplánovat na příští restart (Compact... upon next system restart) nebo po každé čistce v registrech (Compact... upon each system restart after Registry has been cleaned) nebo při každém restartu (Compact... each time the system is restarted). Protože tato optimalizace zabere nějaký čas a probíhá při startu počítače, způsobí místo jednoho restartu restarty dva. Doporučuji tedy využívat pouze první nebo druhou volbu.

Fix Broken Shortcuts (Opravit chybné zástupce) - Program prohledá vybrané disky a zkontroluje na nich všechny zástupce. Najde-li nějaký chybný (který nedokáže opravit sám), zobrazí ho v seznamu a vy můžete rozhodnout, co s ním.

Údržba (Maintain)

PC Maintenance Wizard (Průvodce pro údržbu PC) - Tento nástroj je vlastně "metanástrojem" - umožní vám totiž z jednoho místa spustit několik různých nástrojů. Po stisknutí tlačítka [Next>] se dostaneme na obrazovku, kde můžeme aktivovat či deaktivovat ty, které se mají spustit. To provedeme pomocí tlačítka [Start>].

Scheduled Maintenance (Plánovaná údržba) - Jednotlivé nástroje je možné (a rozhodně doporučené) spouštět pravidelně. Jelikož člověk je tvor zapomětlivý, je jedině dobře, že lze tuto činnost plánovat. Stačí ze seznamu vybrat konkrétní nástroj, zaškrtnout Enabled (v systémové liště se objeví ikona ). Nastavení času a frekvence se provádí kliknutím na tlačítko [Change Schedule].

Utility bar (Nástroje) - Po zaškrtnutí Enable the Utility Bar se zobrazí nástrojová lišta pro rychlý přístup k nástrojům System Mechanic.

Relocate Software (Přemístit software) - Tímto nástrojem můžete přesunout nainstalovanou aplikaci do jiného adresáře či na jiný disk. Mechanic automaticky upraví záznam v registru, zástupce a přesune soubory. Ve většině případů bude takto přesunutá aplikace fungovat - pokud si však uchovává konfigurační data i jinde než v registru, nastane problém. Proto tento nástroj používejte s rozvahou.

Optimalizace (Optimize)

Increase Internet Speed - Opět máme k dispozici tři podřízené nástroje:

Optimization Wizard - Optimalizace nastavení systému pro vaše připojení. Vyberte Optimize... [Next>] a potom typ svého připojení. Pak už stačí kliknout na [Optimize>]. Nastavení se projeví po restartu.

Advanced Optimization Options - Pokud je někdo z čtenářů opravdový profesionál a chtěl by u svého internetového nastavení ovlivnit více voleb (MTU, velikost okna, TTL atd.), pak má právě zde možnost.

Internet and Network Diagnostic - V tomto nástroji máte možnost sledovat vytížení svého internetového připojení v jednoduchých grafech (Trafic Analysis), nebo si otestovat jeho rychlost stažením souborů o velikostech 100 KB, 500 KB nebo 1 MB.

Manage Windows startup - Poskytuje možnost mít pod kontrolou programy, které se spouštějí při startu systému.

Startup Manager - Zde jsou přehledně zobrazeny programy, které se automaticky spouštějí při startu. Můžeme je dočasně vypnout (Disable) nebo záznam přímo vymazat (Delete), případně upravit (Edit). Seznam lze také uložit jako tzv. profil a potom mezi nimi jednoduše přepínat.

Startup Guard - Tento strážce bude bdít v systémové liště a upozorní vás vždy, když se nějaká aplikace pokusí zařadit ke spouštěni při startu systému. Aktivuje se kliknutím na Enable startup Guard.

Tweak Windows Settings (Nastavit volby Windows) - Zde dostanete možnost nastavit spoustu systémových voleb Windows. Některé z nich mohou být i nebezpečné, takže upravujte pouze ty, u nichž bezpečně víte, jaký mají efekt.

SpeedUp Hard Drives (Urychlit pevné disky) - Samozřejmě žádný software nedokáže fyzicky zrychlit pevné disky (pokud o něčem takovém víte, dejte mi vědět). Softwarové "zrychlování" obvykle spočívá v defragmentaci dat na disku. Tak je tomu i v tomto případě. Vhodným přeuspořádáním dat lze dosáhnout zrychlení systému.

Disk Defragmentation Wizard - Tuto volbu budete pravděpodobně používat nejčastěji, neboť obsahuje vlastní defragmentační nástroj. Můžete zvolit několik metod: od pouhé analýzy stavu disku (Analyze fragmentation...) přes rychlou (Quick) či optimalizovanou (Optimized) defragmentaci až k defragmentačním profilům (viz dále). Zvolte tedy metodu (nejčastěji to asi bude optimized), zaškrtněte disky, a už to jede. Obrňte se trpělivostí, toto rozhodně není rychlý proces.

Defragmetation Profile Manager - Zde definujete tzv. profily, tedy souhrn nastavení procesu defragmentace. Takže jednou definujete, a pak už jen pohodlně a rychle spouštíte.

Context Menu Defragmentation - Další šikovná záležitost! Aktivováním přidáte do kontextového menu (tedy do menu dostupného kliknutím pravým tlačítkem myši) možnost Defragment. Snadno pak můžete defragmentovat libovolný adresář či celý disk.

Boot Time Defragmentation - Zde můžete nastavit defragmentaci při startu systému a defragmentovat tak i soubory, které jsou při běhu systému nedostupné (registr, odkládací soubor... atd.).

Defragment Memory (Defragmentace paměti) - Aneb nástroje pro práci s pamětí. V sekci Memory Tools zjistíte aktuální úroveň využití paměti a procesoru. Můžete také donutit systém, aby část paměti uvolnil, kliknutím na [Defragment RAM] nebo [Recover RAM].

V sekci Cache-Safe pak máte možnost donutit systém, aby pro některé disky nepoužíval zpožděný zápis. Znamená to vyšší bezpečnost (při pádu systému bude opravdu zapsané vše, co zapsané být mělo), ale zaplatíte za to poměrně citelným snížením rychlosti. Já tuto možnost využívám maximálně pro přenosné disky typu USB klíčenek.

Ochrana (Protect)

Securely Delete Files (Bezpečné mazání souborů) - V minulých Rychlokurzech jsme si již několikrát ukazovali aplikace pro bezpečné mazání souborů. Patří to mezi základní funkce, zvyšující úroveň bezpečnosti soukromí. Proto není divu, že i System Mechanic tento nástroj obsahuje, navíc jde o řešení velmi pohodlné. Volba zpočátku zahrnuje pouze jedno aktivní tlačítko [Install Incinerator]. Incinerator je vlastně takový druhý Koš. Bezpečně a neobnovitelně soubor smažete tak, že na něj klikněte pravým tlačítkem a v kontextovém menu vyberete volbu Send to Incinerator (případně Odeslat >> Incinerator). Soubor se tak dostane do Incinerátoru, kde jej lze stejně jako z klasického koše bez problému obnovit. K dokonalému vymazání dojde teprve tehdy, kliknete-li pravým tlačítkem na ikonu Incinerátoru a z nabídky zvolíte Incinerate all.

System Snapshot (Otisk systému) - Zajímá vás, co se stane, když si nainstalujete nějaký program nebo provedete nějakou akci? Chcete si něco vyzkoušet a potřebujete se dozvědět, co to přesně udělá? Pak je tato funkce jako stvořená pro vás: jejím prostřednictvím vytvoříte otisk systému (stav systému právě v tuto chvíli), a ten pak necháte porovnat (Compare) s předchozím otiskem. Tak zjistíte, k jakým změnám došlo.

Vytvoření otisku provedete tak, že zvolíte Create new System Snapshot, zaškrtněte místa, která se mají kontrolovat, a pak stisknete tlačítko [Scan>>].

Změny v systému odhalíte pomocí volby Compare current system content..., vyplníte jméno zprávy (Report Description) a souboru (Report filename).

Eliminate Spyware (Eliminovat záškodnické programy) - Spyware je v současnosti velký problém. Jak známo, jedná se o programy (ale i makra, skripty...), které se schovají do systému, sledují vaší činnost a výsledky odesílají kamsi do internetu (případně škodí jiným způsobem). A takové odposlechnuté heslo pro váš internet banking není jistě nic příjemného.

Nástroj Eliminate Spyware slouží k detekci a odstranění podobných špiónů - parazitů. Nejprve je nutno stáhnout z internetu co nejaktuálnější definiční databázi spywaru (klikněte na ). Pokud je databáze aktuální, klikněte na Start Spython Wizard. Tlačítkem [Next>>] přejděte na další obrazovku. Ponechte zaškrtnutou výchozí volbu List any found parasites for individual inspection and removal (Vypsat nalezené parazity pro individuální odstranění) a tlačítkem [Scan>>] spusťte hledání. Po skončení před sebou uvidíte seznam nalezených špiónů. Odstranit je lze buď všechny najednou tlačítkem [Remove all displayed], nebo jen ty vámi označené [Remove selected parasites].

Nastavení/volby (Options)

Tool Logs (Záznamy o prováděných akcích) - Zde se uchovávají záznamy o tom, kdy a jaké nástroje System Mechanicu jste použili.

Product Help (Nápověda) - V angličtině.

Download Updates (Stáhnout nové verze) - Stažení aktualizací aplikace System Mechanic.

Visit www.iolo.com - Navštivte internetovou stránku výrobce programu.

General Preferences (Hlavní nastavení) - Ačkoli se označuje za "hlavní", najdete zde tři volby, z nichž pouze jedna je podstatná. Když zrušíte zaškrtnutí Automaticaly detect and display new..., zbavíte se okénka, které vás při startu programu vyzívá k upgradu.

About System Mechanic - Základní informace o programu (verze, licence, WWW stránka).

Undo Changes (Vrátit změny) - Velice důležitá volba a takto schovaná! Jejím prostřednictvím totiž můžete vrátit změny, které jste pomocí System Mechanicu provedli. Jednotlivé akce jsou zde seřazeny podle kategorií a dnů, kdy byly provedeny. Najděte požadovaný den, označte akci, kterou chcete vrátit a volbou [Undo] >> Selected event ji vrátíte do původního stavu. [Undo] >> Entire Transaction vrátí zpět všechny akce daného kroku.

[Purge] naopak maže undo záznamy, aby akce nemohly být navráceny (a rovněž se tím uvolní místo na disku). Standardně je také nastaveno (v [Option]), že akce starší 90 dnů se mažou automaticky, bez možnosti obnovy. Pokud vám to nevyhovuje, změňte interval kliknutím na [Option] >> Size Management >> Purge archive files older then [90] days a zadejte vyšší počet dní.

Závěr

Dnes jsme se seznámili s nástrojem, který si opravdu zaslouží pozornost a má své místo v každém PC. Nahradíte jím hromadu jednorázových programů, navíc možnost v případě potřeby vrátit provedené akce z něj dělá nástroj z kategorie o třídu vyšší. Jsem opravdu velmi rád, že vám System Mechanic můžeme přinést za cenu více než milou - zadarmo!

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows

Jan Povolný

C06P0027

Střed Evropy bývá poměrně klidným klimatickým pásmem a naše země rozhodně netrpí častými zemětřeseními. Dokonce i činnou sopku u nás budete hledat jen těžko. V encyklopedii vedené na doméně cia.gov však najdete v souvislosti s Českou republikou informaci o častých záplavách, kterou bych podle aktuální situace doplnil o časté záplavy sněhu (zejména v jižních Čechách).

Microsoft se po podzimním zahálení probudil k životu a nadělil nám modifikaci Windows XP, nazvanou Media Center Edition. Ta v nepatrně dražším kabátě přináší mnoho multimediálních funkci vyzkoušených v Plus! a Media! Packu. Těšme se však na druhou betaverzi Windows Vista, která by už měla obsahovat kompletní programovou základnu tohoto nového operačního systému. Uvidíme.

Dnešní díl patří mezi tradiční a nevymyká se normálu. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Nastavte prioritu

(Win XP/2000) Před mnoha a mnoha lety existovaly operační systémy, které uměly obsloužit vždy jen jeden jediný program. Například pod legendárním MS-DOS jste spustili oblíbený T602 a psali v něm. V průběhu psaní jste nemohli na PC dělat nic jiného. Windows 3.x už umožnily spustit programů více - s tím, že každý běžel ve svém vlastním okně. Revoluce se dostavila až s Windows 95, které by se daly označit za víceúlohový operační systém s jistou formou multitaskingu.

Od těch dob je zcela normální, běží-li ve vašich Windows více programů. Dokonce ihned po startu se jich spouští celé desítky, od těch základních systémových až po antivirový program běžící nepřetržitě v hlavním panelu. Ve starších verzích Windows byla možnost zobrazení běžících úloh poměrně mizerná. Ve Windows 98 jste například mohli vidět seznam programů, nikoliv však jednotlivé procesy, kterých je spuštěno ve skutečnosti mnohem více. Ve Windows XP je situace lepší. Stiskem kláves CTRL+ALT+DELETE se dostanete do okna s několika tlačítky. Klepněte na Task list (někdy také Seznam úloh - mimochodem jedna z nepřeložených částí Windows) a zobrazíte další dialog. V něm nás zajímají záložky Aplikace a Procesy. Pod záložkou Aplikace najdete zjednodušený seznam běžících programů. Snadno zde můžete tlačítkem Ukončit úlohu násilně kteroukoliv z nich "zabít". Lze to provést např. v případě, že už nereaguje. K dispozici je i tlačítko Nová úloha, které vám umožní nastartovat libovolný proces (program) z pevného disku. Výhodné je to třeba při občasném pádu aplikace Explorer, kdy zmizí hlavní panel i ostatní ikony. Výše uvedenou kombinací kláves pak tento dialog vyvoláte a Explorer znovu spustíte.

Mnohem zajímavější je však záložka Procesy. Zde uvidíte skutečný stav věci, tedy kompletní seznam spuštěných procesu ve vašich Windows. A věřte, že z jejich množství budete překvapeni. U každého procesu vidíte jeho vlastníka, tedy uživatele, který jej spustil, dále zatížení procesoru tímto procesem v procentech a zabranou operační paměť. Libovolný proces, jehož jste vlastníkem (případně každý, pokud jste zároveň administrátor) lze opět násilně ukončit tlačítkem Ukončit proces. Poklepáním na proces pravým tlačítkem myši pak získáte možnost nastavit v několika krocích jeho prioritu. Lze jej tak v případě potřeby v systému upřednostnit na úkor těch ostatních. Standardně mají jinou prioritu pouze důležité systémové procesy, proto ji zvyšujte pouze po zralé úvaze. Nedoporučuji volit stupeň Reálný čas, který téměř jistě způsobí zamrznutí vašich Windows.

Kompjůtr menežment

(Win XP/2000) Správa operačního systému Windows je věčným tématem mnoha diskusí, seriálů i samostatných příspěvků jak v tištěných médiích, tak i na internetu. Jedná se o velmi rozsáhlé téma, které rozhodně nemůžeme v rámci tohoto seriálu komplexně postihnout. Následující řádky by tak měly obyčejnému uživateli spíše jen přiblížit možnosti, které přinášejí verze Windows postavené na jádře NT.

Ve Windows řady 9x a Me se pro správu používaly jednotlivé aplikace umístěné zpravidla ve složce Systémové nástroje menu Start. Ve Windows 2000 a XP je tomu jinak. K základním prostředkům pro ovládání systému se sice dostanete klasickým způsobem, kromě toho je ale k dispozici speciální správcovská konzola, která soustředí další užitečné informace a diagnostické nástroje. Konzola je modulární, integruje v sobě jednotlivé části, které lze vyvolat i samostatně. Všechny tyto součásti najdete ve složce Windows\System32. Poznáte je podle jednotné koncovky MSC. Např. soubor pro spuštění samotné konzoly se jmenuje compmgmt.msc (od spojení Computer Management). Stačí na něj poklepat levým tlačítkem myši a zobrazíte vše potřebné, integrované pod jednou střechou.

Mezi užitečné moduly zajisté patří Prohlížeč událostí. Operační systém vás zde informuje o všem, co se mu líbí nebo nelíbí při startu jak systémových, tak i aplikačních služeb. V seznamu chybových zpráv snadno narazíte na řešení některého problému nebo třeba zdánlivě nefunkčního programu. Velmi užitečný je též modul pro správu uživatelů a skupin, který vám nabízí podstatně více možností nastavení jednotlivých uživatelů než jeho jednodušší bratr, reprezentovaný ikonou v Ovládacích panelech. V konzole najdete též modul Správa disků, o kterém jsme se již v našem seriálu okrajově zmiňovali. Lze v něm pracovat s diskovými oddíly, mazat je nebo vytvářet. Můžete jim i přiřadit jiná písmena, než dostanou přidělená od systému při instalaci. Vše je velmi přehledné a podobá se graficky například specializovanému Partition Magicu. Za zmínku stojí i přehled spouštěných služeb. Pouhým nahlédnutím zjistíte, kolik se toho při startu vlastně spouští a proč Windows fungují rozumně až s operační pamětí 256 MB a vyšší. Bez potřebných znalostí však do seznamu a nastavení služeb raději nezasahujte.

Tipy pro MS Office

Záložky

(Word 2003) Následující malý tip je spíše demonstrací možností Wordu, které málokdo při práci využívá. V případě rozsáhlého dokumentu totiž často narazíme na problém s pohybem po jeho různých částech. V případě desetistránkového textu to není problém, nicméně u dokumentu čítajícího stovky stran je pohyb po něm zdlouhavý a nevyhovující. Existuje několik možností, jak si jej usnadnit, my si nastíníme jednu velmi snadnou metodu a ještě jednu komplexnější, ale složitější.

Spusťte MS Word a otevřete zvolený dokument. Přesuňte kurzor do místa, na které budete chtít v budoucnu rychle přistupovat. Poté jděte do roletového menu Vložit a pokračujte volbou položky Záložka. Zobrazíte drobný dialog, sloužící k přidávání a odebírání záložek, případně pro přecházení mezi nimi. Záložky se chovají podobně jako ty klasické ve vaší knize. Nenabízejí toho více ani méně. Zvolte název záložky a stiskněte tlačítko Přidat. Dialog se samočinně skryje. Jestliže chcete na vytvořenou záložku přejít, postupujte stejným způsobem, jako při jejím vytváření. Jděte do roletového menu Vložit a zvolte Záložka. V seznamu vyberte tu správnou a stiskněte tlačítko Přejít na. Záložek můžete mít libovolné množství a vždy vás přenesou přesně na místo, na kterém stál v okamžiku vytváření váš kurzor.

K pohybu po dokumentu lze s úspěchem a většími možnostmi využít i klasicky generovaný obsah. Podmínkou jeho vytvoření je striktní používání stylů dokumentu pro názvy kapitol, oddíly, samotný text a podobně. Výhodou obsahu proti záložkám je jeho větší přehlednost a možnost stromové struktury o několika úrovních. Jestliže jste při psaní pečlivě užívali styly, nebude pro vás vytvoření obsahu dokumentu znamenat nic složitého.

Spusťte MS Word, otevřete dokument se správně použitými styly a jděte do roletového menu Vložit. Zde zvolte položku Odkaz a z dalšího podmenu vyberte Rejstřík a seznamy. V následném dialogu přejděte na záložku Obsah. Zde vidíte dvě okna náhledu se jmény stylů, které se v obsahu ve finále zobrazí. Jestliže chcete zobrazit styly jiné (např. používáte pro názvy kapitol vlastnoručně vytvořený styl), klepněte v pravé dolní části na tlačítko Možnosti. Zde najdete seznam všech stylů ve vašem dokumentu. Ty, jež se zobrazují, mají přidělené číslo úrovně (vrstvy), na které se zobrazují. Stačí tedy přiřadit příslušným stylům správná čísla a potvrdit. V náhledu můžete poté zpětně zkontrolovat, zda jste zvolili styly a úrovně tak, jak jste měli v úmyslu. V pravém dolním rohu dialogu najdete tlačítko Změnit, které umožní definovat typ písma pro každou vrstvu obsahu. Lze použít i některou z připravených šablon, které najdete v levém dolním rohu pod roletkou Formát. Jestliže je vše nastaveno a náhled odpovídá přibližně vašim představám, stiskněte tlačítko OK a obsah bude automaticky vygenerován na místo kurzoru.

Správně vygenerovaný obsah je samozřejmě aktivní a lze jej použít i jako seznam hypertextových odkazů. Stačí podržet klávesu CTRL a poklepat myší na příslušnou položku obsahu.

Buďte opatrní a "heslujte"

(Word 2003) Opatrnost a obezřetnost jsou v dnešní době nutností, zejména při práci s důležitými daty. Udržení rozumné míry bezpečnosti bez zbytečných obstrukcí je noční můrou většiny IT pracovníků. Všichni zápolíme s nejrůznějšími viry a červy nebo s úplně jinými útoky, které mají většinou jediný cíl: zničení nebo poškození naší práce. Nejinak je tomu i u kancelářských dokumentů. Proto Microsoft již delší dobu umožňuje jejich zamykání a ochranu. V nejnovějších verzích Office jsou pak možnosti nastavení velmi pokročilé. V tomto krátkém tipu si ukážeme, jak uzamknout wordovský dokument.

Spusťte MS Word a otevřete dokument, který chcete uzamknout. Nyní jděte do roletového menu Nástroje a zvolte položku Možnosti. Pokračujte na záložku Zabezpečení, kde naleznete vše podstatné. Dříve bylo možné dokument pouze zaheslovat, dnes se již můžete rozhodnout, zda jej pouze znepřístupníte pro zápis, nebo pro zápis i pro čtení. Lze dokonce určit, jaký šifrovací algoritmus bude použit a zda budete šifrovat společně s obsahem dokumentu i jeho ostatní vlastnosti. Jestliže použijete tlačítko Uzamknout dokument, dostanete další rozsáhlé možnosti voleb. Lze omezit dostupnost formátovacích stylů, je možné povolit pouze úpravu komentářů a nikoliv celého textu, dokonce můžete určit i oddíly dokumentu, které upravit lze, a oddíly, které budou ostatním uživatelům zapovězeny. Vše nastavujete přehledně v panelu v pravé části pracovního okna Wordu. V dialogu zabezpečení máte k dispozici i několik položek zajišťujících ochranu osobních dat, na kterou se dnes klade velký důraz. Lze tak například zamezit přečtení nebo distribuci obecných informací o dokumentu, obsahujících jméno tvůrce a jeho iniciály.

Ačkoliv může zabezpečení dokumentu působit nezvykle až úsměvně, věřte, že v případě ztráty hesla není prolomení ochrany nikterak snadné. Ostatně ani by nemělo být. Proto volte raději hesla se stejnou pečlivostí, jako to děláte v ostatních případech. A nezapomínejte je.

Zobrazte vzorce

(Excel 2003) Podobně jako je tomu u MS Wordu, obsahuje i Excel množství drobných vylepšení, kterých si uživatel při běžné práci nevšimne. Níže uvedený trik má dokonce i vlastní klávesovou zkratu, přitom o něm málokdo ví. Téměř každý uživatel využívá početní možnosti Excelu a nepracuje v něm pouze s tabulkami. Není nezvyklé, pokud dokument obsahuje i desítky rovnic a vzorců vložených do buněk. Je naprosto běžné, když se v buňce s vloženým vzorcem objeví přímo výpočet a nikoliv samotný vztah. Definice obsahu buňky je však plně ve vaší moci. A nejen buňky.

Spusťte Excel s vaším oblíbeným dokumentem a jděte do roletového menu Nástroje, kde zvolte položku Možnosti. Pokračujte na záložku Zobrazení. Všimněte si zejména sekce Možnosti okna a volby Vzorce. Tu zaškrtněte a potvrďte dialog. Nyní se v buňkách místo výsledku zobrazí vztahy. Do původního nastavení se vrátíte obdobným způsobem, nebo použijete klávesovou zkratku CTRL+` (klávesa nalevo od jedničky). Kombinace funguje v obou směrech. Ve výše uvedené sekci dialogu Zobrazení lze například úplně vypnout mřížku buněk, nebo schovat záložky jednotlivých listů. Také zde můžete nastavit barvu mřížky a pracovat tak v Excelu s větší ergonomií.

Intertipy

Tento vložený článek zajisté čtete již v novém roce 2006, který bude významný nástupem nových hráčů telekomunikačního trhu, tentokrát již v plné síle. Uvidíme, jak se Telefónica a Vodafone začlení do stávajícího pole konkurentů a zda nám přinesou technologické nebo i cenové novinky. Přítomnost internetu v domácnostech stále roste, zejména díky neustále klesajícím cenám za širokopásmové připojení DSL. Možností, jak zapojit své domácí PC do velkého internetu, je stále více, což zdravě tlačí na jeho cenu a parametry obecně.

Dnešní sadu internetových odkazů zacílíme do serverové oblasti, zejména té okenní.

Windows 2000 Server

http://www.microsoft.com/technet/prodtechnol/windows2000serv/default.mspx

Snad to některé notorické kritiky Microsoftu překvapí, ale na jeho vlastních stránkách najdete ohledně serverových operačních systémů slušnou zásobu informací. Naší první návštěvou bude technetovská součást, týkající se Windows 2000 Serveru. Najdete zde kompletní přehled informací pro správce a pracovníky technické podpory. V pravém menu nechybí ani odkaz na přímé tipy a triky. Ty jsou zpracovány pouze textově, nicméně i tak jsou velmi názorné. Bohužel nejsou jakkoliv tříděny, pro orientaci je tak možné použít jedině centrální vyhledávač. Kromě tipů a triků zde najdete samozřejmě základní informace o systému, elektronické příručky, ke stažení jsou k dispozici rozličné utility a veškeré dostupné aktualizace a service packy. Stránka samotná je zpracována velmi profesionálně. Vše v angličtině.

Server Operating Systems

http://www.microsoft.com/technet/prodtechnol/serveros.mspx

To, co jste našli pod výše uvedeným odkazem o Windows 2000 Serveru, najdete zde i pro ostatní verze ze serverové řady Windows. Pro každou je k dispozici podrobná informační základna, tipy a triky jsou řešeny různým způsobem. Anglicky.

Mac/Windows Tips

http://www.macwindows.com/servtips.html

Stránka, která používá místo designu klasický text, obsahuje mnoho tipů a triků týkajících se spolupráce serverových Windows v prostředí Applu a naopak. Najdete zde návody a pomůcky pro provoz obou platforem v jediné heterogenní počítačové síti. Stránka je součástí celého webu, věnovanému dané problematice, proto neváhejte a nasměrujte svou pozornost i do ostatních částí. Za zmínku stojí například tipy o problematice spolupráce Macu a Novell Netware, který je v naší zemi stále velmi populární. Vše anglicky.

SearchSQLserver.com

http://searchsqlserver.techtarget.com/

Jak již název napovídá, zabývají se tyto stránky SQL serverem z dílny Microsoftu. Najdete zde samozřejmě novinky a informační články z vývoje SQL serveru. Ve spodní části slušně provedené stránky pak naleznete další témata, včetně nezbytných tipů a triků. Ty jsou rozděleny do čtyř základních kategorií: SQL server obecně, procedury pro práci s daty, administrace databáze a další tipy zaměřené zejména na optimalizaci výkonu. Jednotlivé tipy jsou poté zpracovány převážně textovou formou, doplněnou rozsáhlými výpisy SQL kódu. Kromě tipů a triku najdete na stránkách výukové centrum plné přehledných tutoriálů, diskusní fóra k danému tématu, možnost položit dotaz expertům spolupracujícím s tímto webem nebo rozsáhlé možnosti downloadu doplňků a patchů. Vše anglicky, doplněné přehledným vyhledávačem.

Unofficial ISA Server Site

http://www.isaserver.org

Internet Security and Information Server, dlouholetý počin Microsoftu na poli zabezpečení a proxy, má svůj vlastní oficiální web, který se ale nedá srovnat s výše uvedeným neoficiálním. Pokud jste nuceni pracovat s touto technologií nebo vás zajímá, rozhodně si nenechte ujít následující stránky. V úvodu budete zavaleni množstvím novinek z oblasti vývoje a oprav ISA serveru. Stěžejní částí webu z pohledu našeho seriálu je Articles and Tutorials, obsahující tématicky rozdělené články a návody o ISA serveru. Ty jsou pak ještě dále členěny až k samotným tipům, které obsahují množství obrázků a kousků kódu. Jednotlivé tipy jsou hodnoceny čtenáři, lze si tak udělat obrázek o jejich kvalitativní úrovni. Z dalších služeb jmenujme přehled publikací včetně recenzí, odkazy na diskusní skupiny, nezbytný vyhledávač, odkazy na další stránky s podobným zaměřením, RSS feed a nabídku softwaru ke stažení. Vše v angličtině, výborně zpracováno.

NT Server Tips and Tricks

http://www.windowsitlibrary.com/Content/315/13/toc.html

Stránka s poněkud obstarožním obsahem, nicméně pro některé uživatele stále aktuálním. Zabývá se totiž NT serverem. Najdete na ní dlouhý seznam tipů a triků pro tento operační systém. Jednotlivci jsou seskupeni do větších témat, nicméně se v nich velmi špatně vyhledává. Předností je naopak dostupnost i v textových verzích prohlížečů. Tipů je opravdu velmi slušné množství, které je rozděleno hned na několik stránek. Jsou zpracovány převážně pomocí bohatě formátovaného textu bez použití grafiky. Stránka je součástí většího webu Windows IT Library, kde najdete další informace, články, software či diskusní fóra s tématikou Windows NT. Vše anglicky.

MSD2D

http://msd2d.com

Velmi povedený a rozsáhlý web věnovaný komplexně všemu kolem serverových řešení Microsoftu. V úvodu jste zavaleni novinkami včetně nově přidaných a zpracovaných tipů a triků. Celý web je rozdělen na čtyři části: Exchange, Sharepoint, Dotnet, Security. Každá je vlastně samostatným souborem stránek a obsahuje mnoho informací o tématu jako takovém. Najdete zde blogy a diskuse, které můžete sami zakládat nebo do nich přispívat. Nechybí ani soubor textově zpracovaných tipů ke každému tématu. Samozřejmostí je přehled publikací s recenzemi. Navíc pak máte k dispozici odkazy na další stránky s podobným zaměřením. Pro využití většiny obsahu je nutné se registrovat, registrace je zdarma. Web obsahuje propracovaný vyhledávač a sitemap, který vám bude při tomto množství informací dobrým pomocníkem, pokud ovšem ovládáte angličtinu.

Příště opět na shledanou!

§§§§§

$$$$$


Software


Přetížení Windows

Ján Hanák

C06P0061

Přestože jsou dnešní operační systémy řady Windows ve srovnání se svými o několik let staršími sourozenci zcela jistě inteligentnější, ani zdaleka nemůžeme mluvit o jejich permanentně optimálním výkonu. Vždyť to znáte: provedete "čistou" instalaci systému, vše je v naprostém pořádku a Windows dokazují, že jsou ve formě. Jak ovšem utíká čas, začínají se objevovat první potíže: doba naběhnutí operačního systému se prodlužuje, programy startují se stále větším zpožděním, registr je zahlcen nepotřebnými daty...

Jak uvést vše na pravou míru a vlít systému do žil novou krev, aniž by bylo nutné podstupovat poměrně zdlouhavé zálohovací a instalační martyrium? Nebojte se, existuje řešení, které vám pomůže vypořádat se s nejpalčivějšími problémy při každodenním využívání "barevných oken". Existují totiž speciální softwarové aplikace, jejichž pomocí lze nejenom postavit Windows na nohy z hlediska výkonu, ale také ovlivnit jejich chování a vzhled uživatelského rozhraní. Klíč k úspěchu představují takzvané tweakovací programy, které bychom mohli výstižněji charakterizovat jako pomůcky pro optimalizaci práce operačního systému.

Než přejdeme k hodnocení vybraných adeptů, bude nanejvýš vhodné, povíme-li si něco o silných a slabých stránkách vylepšování operačního systému. Začněme radostním konstatováním: při použití správného tweakovacího programu a uvážlivém nastavení relevantních parametrů můžete s velkou pravděpodobností počítat s tím, že výkon vašeho systému se dostane do kýžených "otáček". Navýšení výkonu ovšem není jedinou devizou. Systémy Windows totiž obsahují mnohá nastavení, přepínače a skryté volby, které se nacházejí jaksi "pod povrchem". Řečeno jinými slovy, pro průměrně zdatného uživatele je téměř nemožné se k těmto "featrům" dostat. Jistě, můžeme si vyhrnout rukávy a pustit se do editace registru, ale tato honba za zdokonalením má velice často nedozírné následky. Daleko lepší je pořídit si tweakovací program, jenž vás zpravidla v graficky přívětivé podobě provede celým vylepšovacím procesem. Síla a možnosti ladicích kouzelníků jsou velice rozdílné, i tak je můžeme rozdělit do tří základních skupin. V té první se nacházejí aplikace, které se soustřeďují zejména na maximalizaci výkonu a eliminaci překážek, jež chod systému negativně ovlivňují. Předmětem zájmu další kategorie tweakovacích programů je přizpůsobení vizuálních nastavení, podle nichž se řídí činnost grafického uživatelského rozhraní. Pomocí vizuálních vylepšovačů můžete upravovat základní i pokročilá nastavení týkající se vzhledu operačního systému. Použití vizuálních tweaků se může jevit jako dobrá investice zejména tehdy, pracujete-li na zastaralém počítači, nebo pokud chcete optimalizovat výkon systému na úkor možností grafického rozhraní. V poslední přihrádce se pak nacházejí kombinované tweakovací programy. Ty spojují dobré vlastnosti zástupců dříve prezentovaného softwaru, což znamená, že pro ně není z hlediska výkonnostních i vizuálních prvků problémem systém vyšperkovat.

Upozornění: Jakýkoliv zásah do nitra operačního systému je velice riskantní záležitost. Vzhledem k tomu, že činnost tweakovacího softwaru souvisí právě s realizací změn a modifikací střední, resp. nízké úrovně, je zapotřebí dávat pozor a dodržovat ověřená pravidla bezpečnostní politiky. Jako první věc byste měli provést zálohu svých dat a systémového registru. Dobrým nápadem je i vytvoření systémového bodu obnovení - pro případ, že byste s výsledkem práce vylepšovacího programu nebyli spokojeni a chtěli vše uvést do původního stavu. Některé aplikace vycházejí svým uživatelům v tomto směru vstříc a při prvním spuštění vám nabídnou vytvoření bodu obnovení nebo zálohu registru. Zapomínat byste neměli ani na další zásadu: z nabízeného portfolia programů si vyberte svého favorita, kterého budete pravidelně používat. Využívání služeb paralelně spuštěných tweaků nemusí dopadnout dobře, a proto uděláte dobře, když se tomuto scénáři vyhnete. Je to koneckonců podobné situaci, která existuje u antivirového softwaru ani zde není přítomnost většího počtu programů na jednom počítači žádoucí.

Tweak UI

Výrobce: Microsoft Corporation

Podporované operační systémy: Windows XP, Windows Server 2003

Web: http:/www.microsoft.com/windowsxp/downloads/powertoys/xppowertoys.mspx

Tweak UI for Windows, což je celý název tohoto produktu, potěší zejména příznivce jednoduchých a přehledně uspořádaných aplikací. Tweak UI přichází z dílny společnosti Microsoft, ovšem spíše než o plnohodnotný tweakovací nástroj se jedná o podpůrnou utilitu. Aplikace je určena pro operační systémy Windows XP a Windows Sever 2003. Její grafické rozvržení je velice prosté: v levé časti dialogu je stromová struktura se základními konfiguračními oblastmi, které můžete vybrat a případně i rozvinout. Po provedené selekci se v pravé části okna aplikace objeví volby a nastavení, jejichž hodnoty můžete upravovat. A ačkoliv by se po prvním spuštění mohl Tweak UI jevit jako slabounký doplněk, není tomu tak. Program je doslova nabit několika desítkami nastavení, které se váží k obecným volbám, možnostem standardních dialogů, Průzkumníkovi, hlavnímu panelu a nabídce Start, ovládacím panelům a mnoha dalším. Svého cíle dosáhneme i tehdy, když odhlédneme do standardních rysů a začneme hledat něco výjimečného. Tweak UI má v zásobě několik zajímavých triků. Můžete třeba velice pečlivě upravovat vzhled a chování Průzkumníka: po ruce jsou volby, které vám dovolí umístit na panel Průzkumníka svůj vlastní obrázek (ve formátu BMP) či pomohou s úpravou kvality miniatur. Měnit však můžete více věcí: časovým intervalem střídání snímků při slideshow počínaje a zakazováním zobrazování bublinových informačních ikon konče. Dobrou službu odvádí funkce Repair, která vám podá pomocnou ruku např. při požadavku na obnovení vzhledu ikon (ty se často vykreslují s potížemi, dojde-li k porušení obrazového bufferu). Při testování jsme byli spokojeni s funkčností programu ani jednou se nestalo, že by "zamrznul" nebo nevykonal to, oč jsme jej žádali. Přestože sada vestavěných funkcí není ani zdaleka vyčerpávající, domníváme se, že tento užitečný pomocník je vhodným startovním bodem.

FreshUI

Výrobce: Freshdevices

Podporované operační systémy: Windows XP/2000/Me/98/95

Web: http://www.freshdevices.com/freshui.html

Jestliže vás Tweak UI neosloví kvůli své jednoduchosti, možná si vaše sympatie získá program s názvem FreshUI. Spektrum použití tohoto ladicího nástroje je totiž o poznání širší: aplikace si poradí s úpravou uživatelského rozhraní, optimalizací systémových a hardwarových nastavení či s modifikací voleb týkajících se nativních softwarových modulů operačních systémů řady Windows. Hned úvodem ovšem musíme poznamenat, že ačkoliv je FreshUI volně dostupný produkt, je nutno jej po uplynutí doby 11 dnů bezplatně zaregistrovat. Pak se již program chová jako jakýkoliv jiný freeware. Příjemné je zjištění, že tvůrci softwaru mysleli na vaši bezpečnost. Po svém prvním spuštění FreshUI provede zálohu systémového registru, ke které se budete moci později vrátit. Uživatelský design aplikace ctí zažité standardy, a proto vám jeho ovládání přejde hodně rychle do krve. Hlavní aplikační okno je rozděleno na tři panely. Zatímco horní panel je informační a plní tak víceméně kompenzační funkci, levý panel je středem všeho dění. Ve stromové hierarchii jsou na tomto místě uspořádány základní volby, ke kterým patří ladění vestavěných aplikací operačního systému Windows, konfigurace Průzkumníka, hardwarová nastavení, volby uživatelského rozhraní, systémové přepínače a ochrana soukromí. Po rozvinutí libovolného uzlu se objeví vnořené položky, které lze buď přímo vybrat, nebo jejich pomocí získat přístup k položkám nižší úrovně. Jakmile klepnete na nějakou položku, v pravém panelu okna se zobrazí nastavení, které s danou položkou souvisí. Poklepáním pak můžete hodnotu nastavení pozměnit, případně přepsat. Nabídka implementovaných funkcí je úctyhodná a FreshUI se svou funkčností řadí do čela testovaných tweakovacích nástrojů. Program je schopen obsáhnout více verzí Windows, a proto je velice užitečné, že při každé konfigurační položce se zobrazuje popis s informací, na jaké verzi lze daný prvek použít. Součástí programu je také systém nápovědy, vysvětlující základy práce s aplikací a možnosti jejího použití. Celkově je FreshUI poměrně silným asistentem, který stojí za vyzkoušení.

Regino

Výrobce: Tomáš Páleník

Podporované operační systémy: Windows 95/98/Me/NT/2000/XP

Web: http://www.regino.sk

Tweakovací stroj Regino od slovenského tvůrce prošel několikaletým vývojem a nutno uznat, že dozrál do podoby stabilního a užitečného nástroje. Při testování jsme byli potěšeni množstvím zabudovaných funkcí - v tomto bodu se může Regino směle měřit i s profesionálními programy střední třídy, které se objevují na softwarovém trhu. Jestliže příliš neholdujete programovému vybavení v angličtině, Regino vás jistě potěší, neboť jeho uživatelské rozhraní je kompletně lokalizováno do českého jazyka (pokulhává jenom nápověda, která je ve slovenštině). Regino používá snadný model ovládání: panel s položkami pro výběr je umístěn nalevo, zatímco podrobnější nastavení, volby a přepínače se objevují na paletě karet, která našla své místo v pravé části hlavního okna programu. Po načtení aplikace je standardně vybrána položka Info, sdružující základní informace o hardwarově-softwarovém prostředí vašeho systému. Vyjma uvedené položky se v panelu tísní ještě dalších devět, přičemž každá z nich otevírá cestu do jiné konfigurační oblasti (kupříkladu nabídka Start, Pracovní plocha, Systém, Bezpečnost, Obrázky a další). Regino je v tomto ohledu univerzální: na jedné straně vám poradí, jak zabránit tomu, aby se jistá aplikace nespouštěla při startu operačního systému, zatímco jindy vám pomůže s precizním posunutím tapety na pracovní ploše o určený počet pixelů. Program poslouží i ve chvíli, kdy ho požádáte o odinstalování již nepotřebného softwaru, vyhledání dočasných souborů či editaci systémových dat. Dostupných voleb je tolik, že se průměrnému uživateli může snadno zatočit hlava. Výhodou aplikace je střídmý design, takže k žádanému nastavení se dopídíte bez zbytečného zdržení. Regino nabízí také možnost změny barevného schématu, což není v kategorii freewarových programů často k vidění. Jestliže sečteme všechna pozitiva aplikace a připočteme ještě bonusové body za nulové pořizovací náklady, vychází nám z testu Regino na výbornou.

Smart PC 3.2

Výrobce: Smart PC Solutions, LLC

Podporované operační systémy: Windows 95/98/Me/NT/2000/XP/2003

Web: http://www.smartpctools.com

Pokud bychom vyhlásili soutěž o nejavantgardněji vyhlížející ladicí program našeho testu, pak by Smart PC 3.2 obsadil jednu z prvních příček. Oku lahodící jsou především veliké ikony, které vhodně doplňují grafické uživatelské rozhraní aplikace. Smart PC se snaží demonstrovat svou sílu ve třech oblastech, jimiž jsou opravování, čištění a optimalizace. Protože všechny ovlivňují výkonnostní charakteristiky systému, podívejme se na podrobněji. Pokud aktivujete tlačítko pro opravování, aplikace se vás zeptá, zda máte zájem o diagnostiku potíží s registrem, nebo byste raději dali přednost opravě neplatných zástupců. V obou případech aplikace odvede důstojnou práci. Při analýze registru se implicitně kontrolují systémové složky a integrita registru. Vedle uvedených dvou parametrů však program dokáže diagnostikovat i další problémy, jež souvisí se sdílenými aplikacemi, ovladači zařízení či ovládacími prvky COM/ActiveX. Po vybrání parametrů stačí zahájit proces opravy klepnutím na tlačítko Start. Smart PC vás o průběhu úkolů náležitě informuje, tudíž vždy víte, co program právě provádí. Po ukončení procesu je zobrazena statistika s počtem nalezených položek, které lze opravit nebo vyčistit. Čištění je v pořadí druhým posláním tweakovacího nástroje. Zde Smart PC klade důraz na eliminaci bezvýznamných dat, jako jsou třeba dočasné soubory, data v informačním bufferu webového prohlížeče, cookies a dočasné hodnoty zapsané v registru. Program vám rovněž dovolí vyhledat a odstranit zbytečné soubory, jež vznikají hlavně při systémových haváriích a vynucených restartech. Smart PC vyléčí váš počítač i tehdy, trpí-li infekcí duplicitních souborů. Poslední možností využití programu je optimalizace. Musíme ovšem přiznat, že ačkoliv provádění oprav a realizaci čistících procesů jsme hodnotili kladně, v optimalizační oblasti jsme již tak nadšeni nebyli. Možností pro ladění výkonu je poskrovnu a v podstatě zde naleznete stejné atributy, s jakými se můžete setkat u jiných volně dostupných tweakovacích aplikací z našeho testu. V rozsahu služeb Smart PC tak vidíme značné rezervy, a proto bychom autorům doporučili funkčnost rozšířit. Na závěr jsme si ponechali jednu perličku, a sice tzv. rychlá schémata. Aplikace integruje tři druhy schémat (rychlé, normální a úplné), jejichž aktivací lze uskutečnit různě hlubokou analýzu systému. Výborné je, že schémata je možné dále konfigurovat.

WinTools.net Professional

Výrobce: WinTools Software Engineering

Podporované operační systémy: Windows 98/Me/2000/XP

Web: http://www.wintools.net

Skutečnost, že máme co do činění s poněkud vyšší kategorií aplikací pro tuning operačního systému, jsme zaregistrovali již po zhlédnutí úvodní informační stránky WinTools.net Professional. Aplikace představuje balík softwarových modulů, z nichž každý je určen pro vypilování určité výkonnostní, resp. vizuální charakteristiky systému. Celkem sedm modulů neboli agentů se může pustit do boje s nepotřebnými soubory, přeplněným registrem, pomalým startem Windows či zlepšením provozu na síti. Aplikace staví své rozhraní na kartovém modelu, podobně jako většina testovaných produktů. S ovládáním jistě nebudete mít potíže: ikony jsou příjemné a dostatečně popisné, příkazy se řadí podle logického uspořádání, především však WinTools.net umožňuje vybrat jazykový profil (i pro češtinu a slovenštinu, jedinou chybičkou je text elektronické dokumentace, který zůstává v původní podobně). Nástroj se může pochlubit bohatou kolekcí funkcí a nadprůměrnou dobou odezvy. Vyzdvihli bychom obzvláště optimalizaci internetových a síťových nastavení, které jsou u konkurenčních produktů z řad freewaru nezřídka opomíjené. Pochvalu si zaslouží také speciální funkce jako třeba Neviditelný muž (slouží pro ukrývání utajovaných informací) či Skartace (poradí si s kompletní likvidací souborů). Zkušební verze produktu WinTools.net Professional vydrží celých jednadvacet dní. Poté je nutné software buď odstranit z počítače, nebo zakoupit registrovanou placenou verzi.

Tweak-XP Professional 4

Výrobce: Totalidea Software

Podporované operační systémy: Windows XP

Web: http://www.totalidea.com

Jestliže neradi děláte jakékoliv kompromisy, čtvrtá verze programu Tweak-XP Professional se vám bude líbit. Nemá cenu nic zastírat - jedná se o skutečně profesionální produkt, jedinečný "drtič výkonu", jenž vám ukáže, jak pořádně prohnat i tu nejmenší softwarovou součástku vašeho operačního systému. Tweak-XP se primárně zaměřuje na Windows XP, ostatně to je již patrné z jeho názvu. Ovšem spíše než o jednostranně zaměřený produkt se jedná o celý syndikát vhodně naprogramovaných komponent, jež společně vytvářejí velkolepou podívanou. Přestože program sdružuje několik stovek funkcí, nebudete se cítit ztraceni. Vše je roztříděno do čtyř kategorií: vylepšování atributů hardwarového systému, ladění Windows, podpůrné pomůcky pro Windows a optimalizace internetového provozu. Ať už se vydáte kterýmkoliv směrem, záhy objevíte spoustu prospěšných konfiguračních položek, voleb a otevíracích seznamů, jejichž pomocí nastavíte i ty nejdrobnější detaily. Z hardwarového modulu bychom chtěli vyzdvihnout možnost vytváření RAM disků (o maximální velikosti 256 MB), optimalizaci CPU a pevného disku. S povděkem jsme kvitovali také zvýšení efektivity využití operační paměti - program vám dokonce sám řekne, zda je množství fyzické paměti ve vašem PC dostatečné či nikoliv. Tweak-XP vás nenechá na holičkách ani při vylepšování skrytých rezerv softwaru: nápadů a triků pro zvýšení výkonu a vizuálního vzhledu je dostatek. Pokud nebudete vyčerpaní, můžete se poohlédnout po zabudovaných utilitách. S nimi hravě zvládnete vytváření virtuálních pracovních ploch, modifikaci tapet, čištění registru, ochranu složek nebo synchronizaci času. Tím ovšem výčet dovedností nekončí, neboť program je velice štědrý také při manipulaci se sítí. Chcete zjistit, jaké porty využívají aplikace při komunikaci po internetu? Rádi byste ověřili přenosovou rychlost a zkontrolovali objem stažených dat? Na tyto a mnohé další otázky naleznete odpověď pomocí několika klepnutí myší. Na konec jsme si ponechali opravdovou lahůdku, která se jmenuje Auto-Tuner. Tento automatický průvodce je schopen na základě vašich požadavků provést celkovou optimalizaci operačního systému. Na vás je, abyste určili, zda si přejete pouze "lehké" zrychlení počítače, anebo raději hluboký optimalizační zásah, v jehož důsledku chytí vaše PC druhý dech.

Vyhodnocení a doporučení

Výsledky, jichž dosáhly jednotlivé testované produkty v naší experimentální laboratoři, jsou uvedeny v tabulce. Ze složení softwarových aplikací je zřejmé, že přesně polovinu z nich tvoří volně dostupné programy. Pro lepší porovnání jsme však zařadili také profesionální tweaky, které sice lze vyzkoušet, ovšem za plnohodnotnou verzi je třeba zaplatit. Abychom byli spravedliví, určíme vítěze obou skupin. Pokud bychom měli volit mezi freewarovými tituly, s největší pravděpodobností by si naše doporučení odnesl slovenský výtvor Regino (zdařilý FreshUI je v těsném závěsu). Jednoznačným vítězem mezi komerčními balíky pak je Tweak-XP Professional 4, jenž prokázal své kvality na všech frontách.

Jak jsme testovali

V našem srovnávacím testu můžete najít celkem šest různých ladicích programů. Při posuzování nástrojů začleněných do testu jsme brali v úvahu několik hodnotících kritérií, které podrobně charakterizujeme v tabulce.

§§§§§


Záchrana v nouzi

David Čepička, Michael Schmelzle

C06P0022

Data uložená na CD nebo DVD discích jsou v neustálém ohrožení. Stárnutí záznamové vrstvy, mechanické poškození nebo nevhodné uchovávání disků - to vše může data na discích učinit nečitelnými. V tomto článku vám představíme zdarma dostupnou utilitu Dvdisaster, která riziko ztráty dat na CD nebo DVD discích sníží na minimum.

Princip, na kterém je tato utilita založena, je sice prostý, ale ve své podstatě velmi účinný. Utilita vytváří z obrazu CD nebo DVD disku uloženého na pevném disku soubor pro opravu chyb. Pomocí tohoto souboru budete moci o řadu let později rekonstruovat všechny nečitelné soubory umístěné na CD/DVD a následně všechna data ze starého CD/DVD kopírovat na nový disk. Nejlepší je vytvářet soubor pro opravu chyb tehdy, kdy je disk ještě "čerstvý", v ideálním případě ihned po vypálení.

První krok: vytvoření obrazu disku

Vložte CD či DVD, které chcete zálohovat, do mechaniky v počítači a spusťte program Dvdisaster. V prvním kroku vždy vytváříte obraz CD/DVD na pevný disk. V případě, že ve vašem počítači je mechanik několik, označte vlevo nahoře mechaniku, do níž jste disk vložili. Ujistěte se, že máte na pevném disku dostatek místa. Pokud se jedná o diskový oddíl na pevném disku formátovaný systémem souborů FAT32, pak nebudete moci vytvářet obrazy CD/DVD větší než 2 GB. V tomto případě klepněte na ikonu se symbolem klíče a šroubováku v pravém rohu okna aplikace a v dialogovém okně na záložce Read & Scan zatrhněte položku Split image into files <= 2GB. Nyní klepněte na ikonu s obrázkem popsaného papíru uprostřed okna aplikace. Objeví se dialogové okno, které vám umožní zadat název a umístění souboru s obrazem CD/DVD disku. Obraz disku bude mít příponu IMG. Konečně stiskem tlačítka Read zahájíte vytváření obrazu disku. U novějších DVD mechanik s 16násobnou rychlostí bude tato operace trvat v případě CD (700 MB) dvě minuty, v případě DVD (4400 MB) asi devět minut.

Druhý krok: vytvoření souboru pro opravu dat

V tomto kroku vytvoříte soubor pro opravu chyb. Klepněte proto nejprve na ikonu se šroubovákem a klíčem a na záložce Error correction zadejte podíl dat, jež má být později možné opravit ze zálohy (v procentech). Čím vyšší je tato hodnota, tím větší bude pravděpodobnost, že se vám podaří opravit všechna data na CD/DVD, ale na druhou stranu se zvýší i velikost vytvářeného souboru pro opravu dat. Na výběr máte tři možnosti Normal (14,3 procenta), High (33,5 procenta), popřípadě Other (můžete zadat libovolnou hodnotu). Dobrým kompromisem mezi jistotou zabezpečení dat a velikostí vytvářeného souboru pro opravu dat jsou hodnoty v rozmezí 15-25 procent. Velikost souboru pro opravu dat představuje pro plný DVD disk 700-1100 MB. Nakonec klepněte na ikonu se symbolem jin&jang v horní části okna programu vpravo, zadejte název a umístění souboru pro opravu chyb a spusťte jeho vytvoření tlačítkem Create. Celá operace bude trvat asi tři minuty pro plné CD, popřípadě 17 minut pro plné DVD.

Pravidelné prověřování CD/DVD a zjišťování případných chyb

Čas od času byste měli otestovat, zda jsou data na vašem CD/DVD v pořádku. Při skladování ve vhodných podmínkách (malá vlhkost, pokojová teplota a nevystavování disků přímému slunečnímu světlu) doporučujeme kontrolovat disk v následujících intervalech: 3, 14 a 90 dní po vypálení a následně každého půl roku. Obraz disku, který se vytvořil v okamžiku, kdy jste vytvářeli soubor pro opravu dat - a tento soubor zabírá na pevném disku v případě plného DVD okolo 4 GB místa - však můžete ihned po provedení první kontroly CD/DVD odstranit, samozřejmě za předpokladu, že při kontrole nenarazíte na žádné závažnější nedostatky.

Kontrolu integrity dat na vašem CD/DVD provedete následujícím způsobem: vložte CD/DVD do mechaniky a v programu Dvdisaster klepněte na tlačítko Scan. Pokud bude disk v pořádku, bude celá kontrola trvat v případě CD asi dvě minuty, při kontrole DVD počítejte asi s devíti minutami. Pokud program během kontroly narazí na chyby, které označí červenými čtverečky, může se kontrola celého kotouče protáhnout až na několik hodin. V tomto případě doporučujeme kontrolu přerušit a ihned se pokusit poškozená data opravit.

Upozornění: Operaci načítání a kontroly CD/DVD můžete zkrátit, pokud klepnete na ikonu s klíčem a šroubovákem, kde na záložce Read & Scan přemístíte posuvník u položky Skip xxx sectors after read error co nejvíce doprava. Ale pozor, čím vyšší hodnotu u tohoto parametru nastavíte, tím méně bude mít utilita dat pro provedení kontroly chyb velmi dobrým kompromisem mezi zabezpečením dat a rychlostí čtení disku představují hodnoty 16 nebo 32.

Oprava poškozeného CD/DVD disku a vytvoření původního obrazu disku

Nejprve vytvořte obraz poškozeného CD/DVD. Klepněte proto na ikonu se symbolem klíče a šroubováku a na záložce Read & Scan nastavte u parametru Reading strategy možnost Adaptive (for defective media). Dále klepněte na symbol jin&jang v pravé horní části okna aplikace a vyberte pro toto CD/DVD soubor pro opravu dat, který jste vytvořili dříve. Potom klepněte vlevo na ikonku se symbolem papíru a zadejte název a umístění na pevném disku pro obraz poškozeného CD/DVD. Opět nezapomeňte zkontrolovat, zda máte na pevném disku dostatek volného místa. Po stisku tlačítka Read vpravo v okně programu začne Dvdisaster vytvářet obraz poškozeného CD/DVD. Tato operace může při velkém množství chyb trvat až několik hodin.

Nakonec klepněte na tlačítko Fix. Když se objeví hlášení o úspěšné opravě všech sektorů, znamená to, že program dokončil rekonstrukci obrazu CD/DVD disku. Nyní je obraz poškozeného CD zase kompletní a bez chyb. Tento obraz jako soubor s příponou IMG můžete následně vypálit na nový disk. K tomu účelu se hodí například program Nero, kdy vložíte nové CD/DVD do vypalovačky a spustíte zmíněný program. V hlavním menu programu Nero pak pod položkou Soubor vyberete příkaz Vypálit obraz CD. Otevře se okno podobné Průzkumníku Windows, v němž vyberete v poli Soubory typu: položku Všechny soubory (*.*) a pak se přesunete do složky se souborem IMG. Zde označíte příslušný soubor a stisknete tlačítko Otevřít. Následující okno potvrdíte stiskem tlačítka OK.

Pokud se obnovení poškozeného CD/DVD podaří jen zčásti, pak se určitě vyplatí pokusit se ho opravu znovu, jen s tím rozdílem, že jako obraz poškozeného disku použijete obraz CD/DVD částečně opravený při prvním pokusu. Také můžete zkusit načíst poškozené CD/DVD na jiné mechanice - samozřejmě máte-li ji k dispozici.

Výsledky testování: oprava silně poškrábaného DVD

Samozřejmě jsme vyzkoušeli, co všechno tato utilita dokáže. Na disk DVD jsme vypálili 4 400 MB dat a vytvořili jsme soubor pro opravu chyb způsobem, který jsme popsali výše. Potom jsme vzali nůž a do disku jsme udělali dva pořádné škrábance - jeden napříč v délce dvou centimetrů a druhý podélně, dlouhý tři centimetry.

Obnova disku se nám podařila po provedení dvou pokusů. První pokus o obnovu dat trval šest hodin a zrekonstruovalo se při něm 95 % všech poškozených dat. Druhý pokus trval pouhých 30 minut a při něm se podařilo obnovit posledních 5 % procent poškozených dat. Nakonec jsme porovnali obraz disku před poškozením a obraz zrekonstruovaného disku. Při porovnání se obrazy shodovaly na 100 %. Z toho vyplývá, že Dvdisaster je velmi účinný nástroj, který dokáže zachránit data na CD/DVD discích i při velmi závažném poškození.

Dvdisaster 0.64

Tento program pro záchranu dat umístěných na discích CD/DVD je dostupný zdarma v rámci licence GNU a je určen pro operační systémy Windows 2000, XP a distribuce Linuxu s jádrem ve verzi 2.6.7 a vyšší. Program naleznete na našem CD, popřípadě se dá stáhnout například na adrese www.dvdisaster.com jako soubor dvdisaster-0.64.2-setup.exe o velikosti 3,5 MB.

§§§§§


Tři v jednom

Jaromír Luhan

C06P0024

Jak to tedy vlastně je? Pokud si prohlédnete obchod firmy Borland, najdete v kategorii vývojářských nástrojů tři nové produkty: Delphi 2006, C++ Builder 2006 a C# Builder 2006. Podrobnějším prozkoumáním popisu však zjistíte, že obsah je stejný! Všechny tři obsahují jedno vývojářské prostředí, označované jako Borland Developer Studio (BDS) ve verzi 4, a k němu všechny tři jazykové verze - Delphi vulgo Pascal, C++ a C# (každý ve své nejnovější verzi). A aby to nebylo jednoduché, je potřeba rozlišovat, pro jakou cílovou platformu je která jazyková verze určena.

Asi nejjednodušší záležitostí je verze C#, která je pokračovatelem C# Builderu 1 a je určena pro platformu .NET. Vzhledem k tomu, že Borland nestihl implementovat .NET Framework 2.0, jehož uvedení se téměř krylo se zahájením výroby Delphi 2006, zůstalo v případě samotného C# vlastně všechno při starém.

To situace okolo C++ je mnohem zajímavější. Jeho kořeny sahají někam do roku 2002 a jenom skalní fanoušci si pamatují jeho přímého předchůdce - C++ Builder 6. Vzhledem k tomu, že se jedná téměř o zmrtvýchvstání, není divu, že zůstal zatím určen pouze pro platformu Win32 (která však díky zpoždění systému Vista bude určitě ještě nějaký pátek aktuální). I tak způsobilo C++ nemálo komplikací a do výroby šlo koncem listopadu kvůli několika nepříjemným chybám pouze jako "Technological Preview". Nicméně již na konci prosince byl na webu k dispozici bezplatný update, který jej v očích výstupních kontrolorů i uživatelů povýšil na plnohodnotného člena rodiny BDS.

Pokud jde o novinky, určitě bude pro "céčkaře" největší změnou celé vývojářské prostředí studia. Až tento přechod vstřebají, určitě si všimnou i speciálních novinek, třeba vylepšení podpory sestavení aplikací (možnost přepínání mezi více konfiguracemi, definice událostí během sestavení), běhových knihoven Dinkumware nebo integrace technologie CodeGuard do ladicích prostředků studia.

Pascalská (Delphí) jazyková verze je určena pro obě platformy a jakožto vlajková loď prochází nejplynulejším vývojem. Ze speciálních novinek mě zaujala možnost deklarovat parametry u konstruktorů, deklarace nevirtuálních metod, statické metody a vlastnosti nebo přetěžování operátorů.

Samotné vývojářské prostředí bylo na všech frontách vylepšeno. Potěší zejména nový správce paměti, který slušně zrychlil start i odezvu prostředí. Projeví se to zejména tehdy, pokud startujete pouze konkrétní jazykovou verzi, nikoliv celé studio. Precizní návrh formulářů usnadní funkce Design Guidlines, která zobrazují vodicí a zarovnávací čáry během pohybu vizuální komponenty po ploše formuláře. Jakousi náplastí na nářky vývojářů, že se v prostředí se spoustou oken nedají navrhovat velké formuláře, je Form Positioner, který zobrazuje polohu zobrazovaného výřezu vůči celému formuláři.

Slušná řádka vylepšení potkala editor kódu: vylepšena byla navigace mezi metodami uvnitř třídy či unity pomocí horkých kláves, doplněna byla funkce dokončování bloků (např. závorek), zlepšila se čitelnost textu a editor umí pomocí barevných pruhů po levé straně odlišovat řádky, které se změnily a byly či nebyly uloženy. Velmi příjemnou novinkou jsou živé šablony, kdy lze pomocí tabelátoru procházet šablonou a doplňovat proměnné na příslušná místa. Můžete používat šablony dodávané výrobcem (pro všechny jazyky) i své vlastnoručně vytvořené. Editor umí "zabalit" podle vybrané šablony také blok textu.

Doslova mílovými kroky kráčí vpřed technologie ECO i modelování aplikací jako takové. Plně integrovanou součástí studia je nyní plnohodnotné modelovací náčiní Together s podporou celé škály UML 2.0 diagramů a návrhových vzorů (dodávaných i uživatelských), vybavené generováním dokumentace i analytikou a metrikami kódu. ECO Framework, dodávaný v rámci studia, podporuje nově stavové stroje pro modelování chování tříd a rozšiřuje vlastnosti jazyka OCL o ECO Action Language, používaný právě ve stavových diagramech. Navíc část ECO Frameworku pronikla i do nižších variant studia, takže se stává dostupnou i pro normální smrtelníky. Mnoho novinek také najde vývojář databázových aplikací - například podporu Connection Pooling v ovladačích BDP.NET nebo Reconcile Error Dialog, umožňující uživateli řešení konfliktů při mazání, přidávání či opravování položek v databázích, podporu Unicode a návratových hodnot procedur MS SQL serveru a mnoho dalších.

V neposlední řadě nemohu opomenout ani stále těsnější integraci dalších vývojářských nástrojů. Velice mě zaujala možnost navázat požadavek ze systému CaliberRM 2005 přímo na konkrétní místo ve zdrojovém kódu, nebo použití vyhledávacích a vizuálně porovnávacích funkcí Starteam 2005 přímo v prostředí studia.

Tolik stručný přehled nejvýznamnějších novinek nejnovějšího vývojářského počinu firmy Borland. Celkový dojem z objemného balíku je skutečně impozantní a pozitivní. Práce s prostředím se citelně zrychlila - a to je snad ještě důležitější - zdá se, že Borland konečně začal preferovat kvalitu před kvantitou, takže prostředí pracuje stabilně a bylo odstraněno mnoho chyb a problémů předešlých verzí. Vadou na kráse zůstává tedy zejména cena, která navzdory gigantické konkurenci od minule ještě vzrostla.

Borland Developer Studio 2006

K recenzi poskytla firma: Borland, http://www.borland.cz

Cena: viz shop.borland.cz

§§§§§


Bodyguard internetové komunikace

Jan Povolný

Symantec je dnes na poli utilit pro správu PC nepřehlédnutelným pojmem. Proslulý Norton Antivirus však před lety položil základ produktu, jež má dnes na softwarovém trhu mnoho konkurentů. Norton Internet Security 2006 však kromě tradiční kvality nabídne uživateli i několik chytrých novinek.

Stejně jako u ostatních produktů řady 2006 spustíte Norton Internet Security pouze pod Windows XP nebo Windows 2000 SP3 a novějšími. V tradičně žluté krabici najdete kromě tištěných podkladů jediné CD s celou sadu utilit nesoucích jméno Petera Nortona: Antivirus, Personal Firewall, Privacy Control, AntiSpam a Parental Control. Standardní instalace je zakončena nezbytnou aktualizací virových databází a základní volbou nastavení firewallu. Ovládání všech utilit je podobně jako u předchozí verze integrováno do jednoho řídícího centra.

Jádrem celého balíku zůstává Norton Antivirus. Nově je obohacen o konfigurovatelný detektor spywaru a adwaru. Vylepšen byl i LiveUpdate, který nyní poskytuje aktuální virové, spamové a spywarové databáze i několikrát denně. Norton Antivirus 2006 je samostatně recenzován v PC WORLDu 1/06, zvídavé čtenáře proto odkazuji právě tam. Neméně důležitou součástí Internet Security je Personal Firewall. Všechna jeho nastavení lze aplikovat na jednotlivé uživatele definované ve vašich Windows. Obsahuje i předpřipravené profily, typické například pro domácí nebo kancelářské PC. Zpočátku pracuje v takzvaném módu učení, kdy monitoruje veškeré programy přistupující na internet a dotazuje se uživatele na úroveň oprávnění (případně ji sám zvolí). Profily lze dále modifikovat až na úroveň definice IP adres a portů tak, jako je tomu u klasického paketového filtru. V řídícím centru je navíc k dispozici tlačítko Blokovat provoz, které v případě potřeby okamžitě "odřízne" počítač od sítě. Drobnou novinkou je i lepší informovanost uživatele pomocí žlutého proužku v panelu úloh. Privacy Control má za úkol ochranu vašeho soukromí. V podstatě integruje vše, co nestihl Antivirus nebo Firewall. Pokud je zjištěn pokus o napadení, dokáže funkce Autoblock odpojit vaše PC od internetu a po zvoleném časovém intervalu připojit zpět. Vylepšena byla kontrola spouštěných skriptů na webových stránkách a monitoring výměny informací např. formou cookies.

Výbornou pomůckou pro moderní rodiče je Parental Control neboli rodičovský zámek. Nastavuje se logicky pro každého uživatele Windows zvlášť a skládá se z několika částí. První z nich je blokování přístupu na webové servery. Symantec umožňuje jejich definici podle typu obsahu (např. sex, humor, hazardní hry apod.). Nastavit lze buď seznam serverů povolených, nebo blokovaných. URL je možné přidávat i ručně. Druhou částí je konfigurace typů programů, které může daný uživatel pod Windows spouštět (například klienty IM). Parental Control dokáže řídit i přístup ke skupinám sítě Usenet. Seznam zakázaných skupin je opět podle libosti modifikovatelný. K dispozici je navíc přehledný průvodce, který nabídne méně zkušeným rodičum předdefinované profily nastavení pro dítě, dospívajícího, dospělého a správce.

Norton Internet Security 2006 nepřináší převratné novinky, zaměřil se spíše na zdokonalení stávajících funkcí. Novinkou je schopnost odhalení spywaru a adwaru, drobně vylepšena byla i detekční část AntiSpamu a Privacy Control. Přes rozsáhlé možnosti konfigurace (např. firewallu) si balík zachovává sympatickou jednoduchost ovládání. Velkou výhodou je i dobře zvládnutá lokalizace.

Norton Internet Security 2006 CZ

K recenzi poskytla firma: Symantec

http://www.symantec.cz

Cena: 2 390 Kč (bez DPH)

§§§§§


Vizuální studio poosmé

Ján Hanák

C06P0062

Začátkem listopadu minulého roku uvedla společnost Microsoft na softwarový trh novou edici populárního produktu pro vývoj širokého spektra aplikací. Ano, nemýlíte se, jedná se o Visual Studio s přídomkem 2005. Je to možná až neuvěřitelné, ale vizuální studio se k vývojářům, softwarovým architektům a IT specialistům dostává již ve své osmé verzi. Setkání s novým Visual Studiem je o to vzácnější, že nyní se již nejedná o samostatný nástroj, ale o komplexní portfolio produktů, které jsou podle pečlivé marketingové strategie nabízeny různým skupinám uživatelů. Co to ovšem znamená? Třeba to, že po Visual Studiu 2005 mohou sáhnout nejen profesionální softwaroví experti, ale také samostatní vývojáři či studenti informačních technologií, jejichž cílem je nahlédnout pod pokličku opravdové tvorby počítačových aplikací pro 21. století. Visual Studio 2005 se totiž vyskytuje v mnoha obměnách: kromě verzí Standard a Professional je k dispozici rovněž edice pro týmovou spolupráci (Team System) a své místo si nachází i model Visual Studio Express Editions, jenž sdružuje nástroje pro začátečníky a adepty programování.

O tom, že Visual Studio 2005 přinese hluboké inovace a rázná vylepšení, jsme nepochybovali od doby, kdy jsme před sebou měli prozatímní testovací verze. Je hezké vidět, když se zamýšlené představy promění v ryzí skutečnost. Aniž bychom chtěli jakkoliv zveličovat, musíme konstatovat, že s Visual Studiem 2005 získáte všechny potřebné nástroje pro vytváření sofistikovaných a multifunkčních aplikací, které pracují pod vývojově-exekuční platformou Microsoft .NET Framework 2.0. Kromě standardních programových modulů pro systém Windows můžete programovat škálovatelné webové aplikace a síťové služby, využívající dovedností jazykového standardu XML. Ztraceni však nezůstanete ani ve chvíli, kdy vás nadřízený pověří vytvořením aplikace pro kapesní počítače (na nichž běží systém Windows Mobile) či vývojem složitého řešení, které úzce spolupracuje s kancelářskými tituly z řady Microsoft Office System. Jen pro doplnění dodejme, že projektových šablon je mnohem více: čekají na vás konzolové aplikace, služby Windows, databázové aplikace pracující s technologií ADO.NET 2.0 a serverem SQL Server 2005, distribuční jednotky, doplňky integrovaného vývojového prostředí...

Mnozí softwaroví tvůrci si na Visual Studiu cenili především možnost dostat "vše pod jednou střechou". To se nezmění ani po nainstalování nejnovější edice, neboť společnost Microsoft kráčí v tomto směru po již tradiční a léty prověřené linii. V jádru Visual Studia jsou čtyři programovací jazyky v inovovaných verzích: jde o Visual Basic, C#, C++/CLI a J#. Každý z jmenovaných hráčů přichází s mnoha funkčními vylepšeními a pokrokem ve sféře syntaxe a sémantiky. Ačkoliv libovolný z vývojářských nástrojů nabízí spoustu novinek, patrně nejvíce se proměnil jazyk C++/CLI, s jehož pomocí mohou programátoři psát moderní aplikace .NET. Toto sdělení přivítají zejména céčkaři, kteří si brousí zuby také na vývoj řízených aplikací pro .NET Framework 2.0. Plejáda vestavěných programovacích nástrojů je adekvátní a dovolíme si tvrdit, že uspokojí potřeby příznivců všech hlavních vývojářských proudů. Výběr konkrétního jazyka pak bude vycházet z preferencí uživatele a jeho dřívějších zkušeností. Během výrobního procesu byla znatelně rozšířena i bázová knihovna tříd (FCL), které dostala do vínku stovky tříd, s nimiž je práce zase o něco svižnější.

Nedá nám, abychom se alespoň na chvíli nezastavili u integrovaného vývojového prostředí (IDE). Již první okamžiky strávené v jeho společnosti si budete pochvalovat. Sílu IDE lze prakticky demonstrovat ve spojení s vizuálním programováním. Prostředí efektivně pomáhá při budování uživatelského rozhraní aplikací. Při našich toulkách jsme si oblíbili pokročilé vodící linky, které pohotově asistují při přesném rozmisťování instancí ovládacích prvků na formulářích. Tlačítka, seznamy a další elementy můžete polohovat a zarovnávat opravdu snadno a navíc s bleskovou rychlostí. Jestliže rádi pracujete s ovládacími prvky, máme pro vás dobrou zprávu: jejich počet se zvýšil a souprava nástrojů je jimi naplněna takřka k prasknutí. Přibylo mnoho dosud neviděných prvků. Za všechny vzpomeňme kupříkladu BackgroundWorker (pro spouštění metod na jiných vláknech), DataGridView (snadno konfigurovatelnou datovou mřížku) či MenuStrip (pomocníka pro vytváření nabídek ve stylu Office). Prvky jsou nyní řazeny podle svého zaměření do separátních bloků, což usnadňuje orientaci a zvyšuje produktivitu. Samozřejmě se vylepšení dočkaly také další součásti IDE, k nimž se řadí editory pro psaní zdrojového kódu, zadávání instrukcí XML či navrhování webových formulářů. Integrované prostředí je navíc plně konfigurovatelné, tudíž si jej můžete přizpůsobit podle svých vlastních potřeb. Výborné je, že všechny konfigurační volby lze nyní exportovat a přenést na jinou počítačovou stanici či novou instalaci Visual Studia 2005. A abychom nezapomněli, IDE je vybaveno moderním kabátem, jenž je tentokrát laděn do odstínů šedé. Svěží barevný design je doprovázen přehlednými ikonkami, jež jsou příjemné na pohled. Podtrženo a sečteno, práce ve vývojovém prostředí je spíše potěšením než nutnou povinností.

Visual Studio 2005 je prvotřídní systém nástrojů pro vývoj počítačového softwaru nové generace. Produkt je vhodně diverzifikován, a proto dokáže pokrýt požadavky různých cílových skupin zákazníků.

Microsoft Visual Studio 2005

K recenzi poskytla firma: Microsoft, s.r.o.

http://www.microsoft.cz

Cena: variabilní v závislosti na verzi

§§§§§


Žlutí andělé opět na vašem počítači

Jan Povolný

C06P0026

Symantec a jméno Petera Nortona není třeba příliš představovat. Patří v oboru systémových utilit k naprosté špičce. Konkurence však nespí a i proto se v poměrně krátké době setkáváme s novou verzí balíku Norton SystemWorks, obohacenou o několik novinek, jimž budou patřit řádky této recenze.

Ne všechny změny ovšem náleží mezi ty příjemné. Norton SystemWorks 2006 nyní spustíte pouze na systémech jádra NT, tedy Windows 2000 SP3 (a vyšší) a Windows XP. Potřebujete 256 MB operační paměti a stovky MB na vašem pevném disku. Podobné parametry jsou však v dnešní době standardem. V tradičně žluté krabici najdete hned 2 CD. To druhé je bootovací a máte na něm k dispozici simulovaný operační systém se všemi potřebnými utilitami balíku. Instalační CD obsahuje kromě obligátní sady utilit také Norton Antivirus, Norton GoBack, System Optimizer a Norton Ghost, kterému se budeme podrobněji věnovat v některém z příštích čísel PC WORLDu.

Stejně jako v předchozí verzi jsou veškeré funkce SystemWorks soustředěny do jednotného ovládacího centra. Jeho základem je Norton Protection Center. Pracuje zcela komplexně a najdete v něm výstupy všech utilit (od Antiviru po CleanUp). Podobnou úlitbou začínajícímu uživateli je stejně jako v minulé verzi tlačítko One Buton Checkup, které spustí volitelnou sadu testů (všech utilit), a to i plánovaně s opakováním. Tímto tlačítkem snadno prověříte celý systém, aniž byste museli cokoliv nastavovat.

Utility doznaly pouze kosmetických změn. Najdete mezi nimi Speed Disk (v nové verzi vylepšená defragmentace souborových systémů), Norton System Doctor (informace o systému ve formě budíků na ploše), UnErase Wizard (velmi efektivně obnoví smazané soubory), legendární a stále špičkový Norton Disk Doctor, Norton WinDoctor (kontrola registrů Windows) a Wipe Info (utilita pro smazání dat metodou přepsání jinými nesmyslnými daty). Nevíce vylepšení se zcela logicky dostalo antivirovému programu. Norton Antivirus si nyní kromě klasických virů a červů poradí také se spywarem a adwarem. Postará se o to modul Spyware Protection. V nové verzi najdete i zlepšenou ochranu prohlížeče (resp. prohlížení internetu), která dokáže odhalit programy snímající data z klávesnice a další skripty, spouštěné obyčejně na stránkách s erotickým obsahem. O staré funkce samozřejmě nepřijdete, všechny typy antivirové kontroly lze opakovaně naplánovat, aktuální virové a spywarové databáze jsou nyní dostupné i několikrát denně. Chráněna je i vaše elektronická pošta.

Inovacím neunikl ani Norton CleanUp, který se stará o odstranění nepotřebných souborů na vašem pevném disku. V nové verzi si lépe poradí s informacemi, které po sobě uživatel zanechá při práci s internetem a multimédii. Pro své oblíbené stránky tak např. můžete nechávat nesmazané cookies, zatímco u ostatních se budou v pravidelných intervalech nekompromisně likvidovat. CleanUp lze provádět buď expresně, kdy jsou veškeré operace hotovy za chvíli, nebo ho poměrně podrobně definovat v samostatné aplikaci.

Utilitou stojící trochu stranou je Norton GoBack, který se od poslední verze v podstatě nezměnil. Jedná se o obdobu standardní funkce Windows, která sleduje změny v systému a vytváří takzvané "body obnovení", na něž se lze v libovolnou dobu vrátit. GoBack rozšiřuje tyto možnosti téměř k dokonalosti rozmanitější volbou toho, co chcete nebo nechcete vrátit do původního stavu. Dokáže pracovat s více body obnovení a jeho ovládání je celkově intuitivnější. Navíc je schopen obnovit stav i bez startu systému Windows.

Součástí SystemWorks jsou i další utility, souhrnně nazvané Extras. I zde najdete několik drobných inovací. Výrazně zdokonalen byl System Optimizer, modifikátor systémového registru Windows. Místo ruční editace hodnot vám nabídne pohodlná menu a tlačítka. Obojí ve velkém množství. Process Viewer naopak zůstal ve starém kabátě a dále vás velmi podrobně informuje o všech běžících procesech systému. Performace Test dokáže změřit výkon vašeho počítače a porovnat jej s nově aktualizovanou databází referenčních PC. Zajímavou utilitou je Connection Keep Alive, který pomocí ping sleduje vaše spojení a v případě výpadku jej dokáže automaticky obnovit (pouze pro dial-up spojení). CheckIt Diagnostics také není v balíku nováčkem a úspěšně provede kontrolu vašeho hardwaru a softwaru.

Norton SystemWorks 2006 Premier je skutečně kvalitní a komplexní balík utilit pro správu a diagnostiku systému, doplněný prověřeným antivirovým programem. S omezením na platformu NT však některé z jeho součástí pouze duplikují již existující alternativy, obsažené přímo ve Windows (Process Viewer, GoBack, CleanUp). Většina novinek se logicky týká hlavně zabezpečení vašeho PC, přesto je nová verze platným nástupcem, se kterým si snadno poradí i začínající uživatel a který přesto nabídne dostatek možností i pro odborníka. Drobným nedostatkem je pouze chybějící lokalizace.

Norton SystemWorks 2006 Premier

K recenzi poskytla firma: Symantec

http://www.symantec.cz

Cena: 3 475 Kč (bez DPH)

§§§§§


Počítačové viry známé a neznámé

Petr Nádeníček

C06P0028

Síťoví červi patří k těm škodlivým kódům, jejichž existence do značné míry ovlivnila celou virovou a antivirovou scénu. Jejich hlavní devizou je především obrovská rychlost šíření, které mohou dosáhnout.

Síťový červ je definován jako škodlivý kód, který ke svému šíření nepotřebuje cizopasit na jiné aplikaci, není odkázán na uživatele, nepoužívá prostředky jiných programů, šíří se naprosto automaticky a samostatně přímo po síti, většinou pomocí bezpečnostních děr.

Dnešní typický síťový červ tedy neinfikuje žádný program, nepotřebuje, aby někdo na něco klikal či cokoliv spouštěl, obejde se bez služeb dalších aplikací (např. e-mailového klienta) a šíří se přímo prostřednictvím přenosových protokolů TCP/UDP. K průniku do počítače většinou využívá krátce známou bezpečnostní slabinu operačního systému nebo aplikace. Díky tomu dokáže po internetu oběhnout celý svět během několika desítek minut. Např. e-mailoví červi, kteří jsou závislí na "pomoci" uživatelů, k tomu potřebují několik hodin.

O co mu jde a jak to dělá?

Jednou z priorit standardního síťového červa je dosažení co největší rychlosti rozšíření. Proč tomu tak je si můžeme ukázat na níže uvedeném grafu, který zachycuje průběh epidemie červa CodeRed. Zde je vidět, že první fáze šíření trvá poměrně dlouhou dobu, ale celkový počet infikovaných počítačů je ještě poměrně nízký. Jakmile ale síťový červ získá určitý "prahový" počet infikovaných počítačů, dokáže rychlost svého šíření rapidně zvýšit. Pokud tedy antivirové firmy dokáží včas zareagovat a dostatečně brzy v průběhu této první fáze vydají antivirové aktualizace, případně jiné nástroje pro eliminaci konkrétního červa, pravděpodobně epidemii zažehnají nebo alespoň výrazně omezí. Pokud tedy chce být síťový červ úspěšný a chce se rozšířit co nejrychleji na co nejvíce počítačů v internetu, musí tuto první fázi překonat rychleji, tedy dříve, než si jeho počínání všimnou antiviroví odborníci.

Proto využívají síťoví červi kromě metod pro pseudonáhodné generování IP adres dalších potencionálně infikovatelných počítačů různé metody, s jejichž pomocí se snaží první fázi co nejvíce urychlit. Jedním ze způsobů je využití tzv. "hitlistu" - předem připraveného seznamu zranitelných počítačů s kvalitní linkou do internetu. Tvůrce červa "jednoduše" najde něco mezi deseti až padesáti tisíci počítači, které obsahují určitou bezpečnostní díru a disponují dostatečně rychlým připojením. Potom tento seznam vloží do svého výtvoru a vypustí ho do internetu. Vždy, když takový červ úspěšně infikuje další počítač, rozdělí seznam na polovinu. Jednu část si ponechá a druhou svěří svému potomkovi. Nevýhodou tohoto způsobu je, že se snižováním počtu neinfikovaných počítačů klesá i rychlost šíření infekce. Malým uklidněním pro nás může být, že masivní skenování počítačů v internetu, jenž je k vytvoření hitlistu nutné, pravděpodobně vzbudí odpovídající pozornost, která může na nadcházející útok upozornit.

Jinou používanou metodou je tzv. permutační skenování. V tomto případě má červ k dispozici náhodnou posloupnost všech 232 IP adres, které je možné v internetu (definovaném IPv4) nalézt. Všechny instance červa tedy mají k dispozici určitý seznam. Ten není třeba přenášet celý, ale pro jeho generování stačí jednoduchý algoritmus, který mají všechny kopie červa s sebou. Adresy, na něž bude konkrétní kopie červa útočit, si spočítá tak, že v posloupnosti zvolí jeden výchozí bod a podle určitého rozsahu určí seznam. Pokud následně při svém šíření červ najde počítač infikovaný svoji další kopií, pozná, že tento rozsah adres už je obsazen a jde jinam. Určí jiný výchozí bod, vytvoří si další seznam a šíří se v oblastech, kde předpokládá menší konkurenci. Celý mechanismus se tedy chová podobně jako generování náhodných IP adres, ale díky značnému omezení opakovaných infekcí je mnohem rychlejší.

Kombinací výše uvedených a případně také dalších metod (např. topologické skenování nebo skenování podsítí) vznikají tzv. superrychlí červi (Flash Worm, Warhol Worm apod. studie věnované této problematice najdete na internetu), které jsou teoreticky schopné infikovat celý internet za méně než jednu minutu. Jedním z předpokladů takového superrychlého červa je vytvoření hitlistu pro celý internet, kdy by jen přípravné skenování zabralo tři až šedesát čtyři hodin, v závislosti na propustnosti linek.

Jak šel čas

Za prvního historicky známého síťového červa můžeme považovat tzv. Morrisova červa z listopadu 1988. Robert Morris, tehdejší postgraduální student Cornellovy univerzity, chtěl údajně na unixových počítačích univerzitní sítě vyzkoušet šíření svého speciálního virového kódu. Pokus se mu ale záhy vymknul z rukou. Výsledkem bylo infikování více než šesti tisíc počítačů, což tehdy představovalo asi osm procent internetu. Infekce se nevyhnula řadě amerických univerzit, ani např. výzkumnému centru NASA. Morrisův červ zneužíval ke svému šíření chyby, které se vyskytovaly v operačních systémech Unix pro VAX a Sun Microsystems. "Úspěch" tohoto červa pocítil na vlastní kůži i jeho samotný tvůrce. Byl vyloučen z univerzity, odsouzen ke tříletému podmíněnému trestu, pokutě 10 tisíc dolarů a musel věnovat mnoho hodin veřejně prospěšným pracím. Dnes působí jako profesor počítačových věd na Massachusetts Institute of Technology (MIT).

Dalo by se říci, že síťoví červi se potom takřka na třináct let odmlčeli, aby se s o to větším důrazem vrátili. O první významnou "novodobou" epidemii se zasloužili síťoví červi CodeRed v červenci roku 2001. CodeRed zneužívá bezpečnostní díru v ISAPI modulu MS IIS serveru. V době, kdy se objevila první z jeho variant, byla tato bezpečnostní díra známa už asi měsíc a stejně tak dlouho byla k dispozici i záplata. Přesto se CodeRedu povedlo během několika málo dnů infikovat stovky tisíc serverů po celém světě. Epidemie se také negativně odrazila na funkčnosti internetu jako celku. Jednou z funkcí červa byl časově omezený DoS útok na doménu www.whitehouse.gov. Díky tomu, že "zacílil" přímo na konkrétní IP adresu webového serveru, měli administrátoři při odvracení útoku poměrně snadnou práci - stačilo ji změnit a bylo vymalováno.

Dalším zajímavým síťovým červem byl Slammer, jehož výskyt jsme zaznamenali v lednu 2003. Zneužíval bezpečnostní díru v Microsoft SQL Serveru nebo komponentě MSDE. Pokud by byla vyhlášena soutěž o nejmenší škodlivý kód, Slammer by zcela jistě patřil k horkým favoritům. Je totiž extrémně krátký - zabírá pouze 376 bytů, protože využívá přímo vybrané systémové funkce. Díky tomu se celý vešel do jediného UDP síťového paketu a dosahoval extrémně rychlého šíření. Podobně jako první verze CodeRedu se také nezapisoval na disk, ale existoval pouze ve formě paketů nebo běžícího procesu na infikovaných počítačích. Svým šířením Slammer dokázal zahlcovat sítě a způsobit její četné výpadky, které tehdy na vlastní kůži pocítila řada lidí. Vzpomeňme třeba problémy způsobené infekcí počítačového systému v jaderné elektrárně americké společnosti David Beese, kde se Slammer dostal až "na dohled" aktivní zóně jaderného reaktoru.

Mnozí z nás možná ještě mají v živé paměti epidemie červů Blaster a Sasser. Tyto epidemie měly svého času citelné dopady na řadu systémů používaných v běžném životě (výpadky bankomatů, dopravních systémů železnic atd.). Blaster se šířil v srpnu 2003. Zneužíval k tomu v té době několik týdnů známou chybu v RPC komponentě operačních systémů Windows. Svými vynucenými restarty způsoboval nemalé problémy uživatelům všech nezáplatovaných počítačů. Jeho 6 kB dlouhý kód obsahoval mimo jiné i velice efektivní rutinu pro generování IP adres, na nichž hledal další potenciální oběti. Mediální publicitu si vysloužil plánovaným distribuovaným DoS útokem na server windowsupdate.com, který ve stanoveném čase podnikaly všechny jeho kopie. V závěsu za ním následoval "hodný" síťový červ Welchi, který se snažil Blastera likvidovat a instalovat na počítače příslušné bezpečnostní záplaty. Svým šířením, které bylo díky využití stejných metod podobně "úspěšné", ale ještě více zahltil (Blasterem už tak zahlcené) sítě a způsobil tak řadu dalších incidentů. Červ bohužel zůstává červem bez ohledu na to, nakolik jsou jeho úmysly šlechetné...

Necelý rok poté udeřil v prvním květnovém dni roku 2004 síťový červ s podobnými projevy (restarty systému). Sasser se šířil prostřednictvím bezpečnostní díry ve službě LSASS, která se využívá u operačních systémů Windows 2000 a XP. Sedmnáct dní, které v době vypuštění Sasseru uplynuly od vydání příslušné bezpečnostní záplaty, byla asi příliš krátká doba na to, aby organizace stihly záplatovat většinu svých počítačů. Problémy spojené s epidemií Sasseru tehdy řešily např. tři velké nejmenované světové banky. Zastaven byl také provoz na železnici australské společností RailCorp (což určitě nepotěšilo asi 300 000 cestujících), infekce asi pěti tisíc počítačů ve dvou švédských krajských nemocnicích výrazně omezila jejich fungování a vyřadila z provozu rentgenová zařízení. Ušetřeny dokonce nezůstaly ani mnohé počítače v bruselském sídle Evropské komise, pobřežní stráže Velké Británie a mnoha dalších organizací po celém světě.

Sasser byl do sítě sítí vypuštěn v sobotu brzy ráno. Hned následující pátek německá policie zatkla mladého programátora Svena Jaschena, který se posléze přiznal nejen k autorství síťových červů Sasser, ale také k vytvoření některých e-mailových červů z rodiny Netsky. Jako hlavní motiv svého počínání uvedl boj proti spammerům, stojícím za červy Bagle a Mydoom. Posléze byl odsouzen k podmíněnému trestu 21 měsíců s tříletou podmínkou a k třiceti hodinám veřejně prospěšných prací. K jeho dopadení bezesporu přispěla také odměna ve výši pěti milionů dolarů, věnovaná společností Microsoft. Podle dostupných odhadů červ Sasser napadl téměř milion počítačů po celém světě. Celková škoda uváděná při soudním jednání činila 130 tisíc euro a náklady na dopadení tvůrce červa se odhadují na 7 milionů eur. Je tedy vidět, že škodlivé kódy dokáží způsobit nemalé škody.

Bezpečnostní díry - snadný cíl

Situace, kdy se virus využívající určitého bezpečnostního nedostatku objeví pouhých několik dní po jeho zveřejnění, se v poslední době objevuje stále častěji. Dokladem je i srpnová epidemie několika síťových červů, zneužívajících bezpečnostní díru ve službě Microsoft Plug-and-Play ve Windows 2000, která mimo jiné zasáhla také mediální agenturu CNN. Za pozornost stojí také to, že většina těchto červů patřila do skupiny tzv. BOTů, což jsou škodlivé kódy, které umožňují následné vzdálené zneužití infikovaných počítačů např. pro šíření spamu nebo distribuci nelegálního obsahu. Jednotlivé exempláře z různých virových rodin se navíc vůči sobě navzájem chovaly značně nepřátelsky. Třeba některé verze IRCBOT likvidovaly červy ZOTOB verze A a B. Stejně tak BOZORI verze A a B takříkajíc "šly po krku" červům RBOT a SDBOT. Odborníci tento stav komentovali jako "válku BOTů" ("botwar"). Pozitivní je, že stejně rychle, jak zmínění červi zneužili díru v PnP službě, byli odhaleni a zadržení jejich autoři.

Jednoznačně ale můžeme říci, že trend zkracování času mezi zveřejněním bezpečnostního nedostatku a objevením škodlivého kódu, který ho zneužívá, je zjevný (viz tabulku).

Závěrem

Síťoví červi ještě neřekli poslední slovo. Na rozdíl od e-mailových červů totiž zdaleka nevyčerpali svůj škodlivý potenciál. V budoucnu se tedy s nimi budeme ještě nejednou potýkat.

DoS útok

Denial of Service útok probíhá tak, že útočník zahlcuje cílový systém velkým množstvím nesmyslných požadavků. Snaží se tak obstavit jeho infrastrukturu a znepřístupnit ho. Distribuovaný DoS se provádí prostřednictvím celé sítě počítačů (zpravidla infikovaných např. BOTem), díky čemuž má útok daleko větší razanci.

TCP protokol

Transmission Control Protocol představuje jeden ze základních komunikačních protokolů internetu, díky kterému se spolu mohou spojit dva počítače a přenášet data. Zaručuje mimo jiné i to, že se přenášená data neztratí a budou správně doručena.

UDP protokol

User Datagram Protocol je tzv. nespolehlivý protokol. Na rozdíl od TCP nezaručuje spolehlivost doručení dat apod. Může se využívat např. k různým servisním úkonům nebo pro DNS, přenos hlasu, videa, on-line hry apod.

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Ivan Štromer, Pavel Tůma

C06P0020

DocumentsRescue Pro 3.5

Licence: shareware, 26,95 EUR

Domovská stránka: http://www.objectrescue.com/products/documentsrescuepro/

DocumentsRescue Pro je efektivní utilita k obnovení dokumentů asi 50 známých textových i grafických formátů, včetně všech typů dokumentů MS Office, dále souborů TXT, PDF, ZIP, HTML, XML, CHM, HLP, CAB, GIF, JPG, BMP a dalších. Přestože operační systém bude hlásit, že soubory nebyly nalezeny nebo byly zničeny, DocumentsRescue Pro vám smazané či poškozené soubory nabídne k obnově. Přitom používá obnovovací techniku, při níž jsou prohledána veškerá úložná místa na disku. Smazané soubory rozpozná podle jejich vnitřní struktury. Dokáže obnovit dokumenty ztracené nebo poškozené při kolizích počítače, soubory smazané omylem, a to i ty, které jste odstranili z Koše, a dokonce i dokumenty, které jste vůbec neuložili! A co víc obnoví dokumenty i z diskové jednotky, kterou jste zformátovali! Přesto DocumentsRescue Pro není "těžkým" kalibrem, jaký používají profesionálové pro obnovu dat havarovaných disků. Nicméně snadno, rychle a spolehlivě rekonstruuje ztracené soubory, které běžné obnovovací programy obnovit nedokáží. Ztracená data obnovuje nejen z pevných disků, ale i z disket, karet CompactFlash (typ I/II), IBM Microdrivů, SmartMedia, multimediálních karet MMC, digitálních karet SD, Memory Sticků, USB Flash disků, CD, DVD a dalších ukládacích zařízení. Přestože DocumentsRescue Pro představuje mimořádně vyspělou utilitu, je díky svému jednoduchému řešení a ovládání vhodný i pro začínající uživatele. Ti ostatně jeho služeb asi využijí nejčastěji.

Quick Starter 2.5

Licence: shareware, 14,95 dolarů

Domovská stránka: http://www.boyarick.net/quick_starter.html

Jednoduchý, ale užitečný program Quick Starter můžete používat pro spouštění často používaných programů a otevírání dokumentů, na nichž průběžně pracujete, stejně jako pro připomínání vašich akcí a povinností. Výchozím místem práce s programem je ikona v systémové liště Windows. Kliknete-li na ní, zobrazí se menu, které bude bezprostředně po instalaci programu obsahovat jen základní odkazy. Zde definujete soubory, ke kterým chcete mít rychlý přístup. Bude-li takovým souborem EXE, COM, BAT, spustí se příslušná aplikace, bude-li souborem dokument, otevře se v přidružené aplikaci. Položky do menu můžete kdykoli přidávat, nepotřebné odstraňovat. Položkami mohou být i složky, e-mailové adresy a adresy internetových stránek. Pořadí si můžete přizpůsobit jejich vzájemným přesouváním. Další funkcí Quick Starteru je plánované spouštění a vypínání počítače a spouštění aplikací v určitý čas. Obdobnou funkcí je plánovač akcí a povinností, které vás čekají a na něž chcete být upozorněni. Záznamů lze v plánovači vytvořit neomezený počet. Zajímavostí Quick Starteru je tzv. PlacesBar Constructor. Tímto nástrojem si přizpůsobíte tlačítka v navigačním menu dialogových oken Otevřít/Uložit. Funkce nabízí vložit: Programs (Programy), My Computer (Tento počítač), Favorites (Oblíbené) a Network Neighborhood (Místa v síti). Prostě - vyzkoušejte a uvidíte!

Win Utilities 1.5

Licence: shareware, 19,95 EUR

Domovská stránka: http://www.xp-tools.com/winutilities/index.htm

Win Utilities je kolekce nástrojů optimalizující výkon vašeho systému, doplněná užitečnými funkcemi. Většina nabízených nástrojů a pomůcek je již součástí operačního systému Windows, avšak ve Win Utilities se s nimi pracuje jednodušeji a pohodlněji. Nehledě na to, že je zde najdete všechny pohromadě a přehledně v jednom rozhraní. Celý systém nástrojů je rozdělen do pěti oblastí. Jednotlivé oblasti představují tlačítka umístěná v levé části hlavního okna aplikace. Kliknete-li na některé tlačítko, zobrazí se v pravé části okna seznam nástrojů s podrobným popisem činnosti. Prvním tlačítkem/oblastí je System Cleaners. Tvoří ho tři nástroje: Disk Cleaner, který na pevném disku vyhledá a odstraní soubory, jež nejsou pro chod počítače nutné (dočasné soubory, neplatné odkazy, cookies), avšak mohly by jeho výkon snížit. Registry Cleaner detekuje chybné nebo zastaralé záznamy v systémových registrech a opraví je nebo odstraní. Zároveň je schopen provést zálohování a obnovu registrů. Druhou oblastí je System Optimizers, kde Memory Optimizer automaticky optimalizuje paměť Windows, Duplicate File Finder nalezne a zobrazí duplikované soubory na disku nebo v určité složce a umožní s nimi nakládat podle potřeby. Shortcuts Fixer najde všechny klávesové zkratky a nabídne jejich aktualizaci nebo odstranění. Třetí oblast tvoří systémové nástroje System Tools: Process Manager řídí procesy běžící na platformě Windows a ovlivňuje tak běh systému, Unistall Manager jednoduše odinstaluje programy z počítače, System Information pak přinese kompletní informace o systému. Správou souborů se zabývá čtvrtá sada nástrojů File Tools. Obsahuje nástroj File Splitter, schopný rozdělit soubor jakékoli velikosti na potřebný počet částí a ty pak opět spojit v celek. To se hodí při kopírování velkých souborů na diskety nebo na CD/DVD, nebo při jejich posílání e-mailem. Jestliže potřebujete určité soubory před ostatními uživateli vašeho počítače ochránit, můžete využít dvou nástrojů: k trvalému odstranění bez možnosti obnovení použijte File Shredder, pro zajištění heslem zase File Lock&EXE Protector. Ten slouží jak pro otevírání dokumentů, tak pro spouštění aplikací. Poslední, pátou oblastí je Parent&Monitoring. Představuje ji jediný nástroj Keylogger, jenž monitoruje všechny aktivity všech uživatelů přihlášených do systému a zaznamenává je do logu. Slouží pro nalezení a obnovení ztracených informací, nemůžete-li si vzpomenout, co jste před nějakým časem napsali nebo vytvořili.

AceFTP 3 Freeware

Licence: freeware

Domovská stránka: software.visicomedia.com/en/products/

aceftpfreeware

AceFTP Free firmy Visicom Media Inc. patří do kategorie utilit, které jsou určeny pro kopírování souborů a složek mezi místním počítačem a vzdáleným serverem (download a upload) - tedy do kategorie FTP klientů. Rozhraní aplikace je klasické, se dvěma okny, jedno zobrazuje adresářovou strukturu místního počítače, druhé strukturu webového serveru. Mezi oběma okny  počítači - můžete soubory přenášet myší metodou drag and drop. Přenos je rychlý, navigace jednoduchá a přehledná. Kopírovaná data lze řadit do fronty a na server je odeslat najednou. Průběh můžete sledovat na grafu doplněném hodnotou aktuální rychlosti, vše je zaznamenáváno do logu. AceFTP Free jako pokročilý FTP klient umožňuje plánování přenosů s bohatým nastavením, je schopen otevřít i více FTP míst najednou a dokáže obnovit i přerušené přenosy. V integrovaném prohlížeči si můžete prohlédnout jak obsah souborů určených k přenosu, tak i těch na vzdáleném serveru. Pokročilý manažer stránek (Site Manager) je schopen všechna vaše nastavení ukládat tak, aby byla kdykoli k dispozici a nemuseli jste opakovaně provádět konfiguraci. AceFTP umožňuje běžné souborové operace (úpravy, přejmenování, mazání, vytváření nových) jak na místním počítači, tak i na webovém serveru, filtraci výběru souborů včetně inverze, zobrazení miniatur (hodí se pro grafická data), podporuje rovněž síťové funkce včetně řízení přístupových práv. Za 29,95 USD můžete získat verzi AceFTP 3 Pro s vylepšeným rozhraním, obohacenou o další pokročilé funkce.

Artisan CD/DVD Burner 2.19

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.binartisan.com

Jak jste z názvu jistě pochopili, Artisan CD/DVD Burner je vypalovací program. Ačkoli se jedná o freeware, zvládá toho celkem dost. Na druhou stranu mu toho ale k dokonalosti rovněž dost chybí, což mohu potvrdit z vlastní zkušenosti. Podařilo se mi díky němu přijít o cenná data uložená na DVD-RW. Tak nějak jsem čekal, že se před zahájením vlastního vypalování zeptá, jestli chci médium opravdu smazat. Nezeptal...

Každopádně ovšem data, která vypálit měl, vypálil spolehlivě zvolenou rychlostí a bez problémů. Kromě přepisovatelných DVD umí pracovat i s běžnými DVD?R, DVD-RAM a samozřejmě také CD-RW. Hudební CD vypálí i z MP3 nebo WAV souborů, takže pokud si zvyknete na jeho jednoduchost a až příliš velkou samostatnost, nejspíše vás nezklame. Kromě zálohování dat na libovolné médium dokáže zpracovat i image soubory v různých formátech, ukládat pak umí do image typu ISO. V uživatelském rozhraní není kde se ztratit, je však potřebná alespoň základní znalost angličtiny.

Nebýt nemilé zkušenosti, možná bych chválil i více, ale opravdu mi u tohoto programu chybí různá varování, upozornění a alespoň jednoduchý grafický ukazatel zaplněnosti média. Proto bych ho doporučil pouze těm, kteří si jsou vždy jistí tím, co s daty právě provádějí.

DeepBurner 1.7.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.deepburner.com

DeepBurner spatřil světlo světa již před dvěma lety a od té doby se stále vyvíjí. Jeho nejnovější verze se může klidně poměřovat s placenou konkurencí a rozhodně se nebude držet na konci pelotonu. Body k dobru jistě dostane v našich končinách za českou lokalizaci.

Oproti vypalovacímu software od Artisanu je DeepBurner uživatelsky přívětivější a nechá vás nastavit všechny důležité atributy. Při vytváření nové kompilace si nejprve zvolíte, zda budete tvořit datové nebo hudební médium. Druhým krokem je výběr samotných dat. Ve třetím kroku vyberete mechaniku a rychlost vypalování, pokud hodláte pálit na přepisovací médium, můžete ho zde vymazat. Jestliže často vypalujete disky přímo z ima

ge souborů, připravte se na to, že DeepBurner zvládá jenom ISO. Sice se tváří, že si poradí i s ostatními typy, dokonce začne vypalovat, ale při každém takovém pokusu se zasekne a vám zůstane jenom zničené médium. Kromě vypalování, pro něž je stvořen, umí DeepBurner tvořit a tisknout obaly na různé typy médií, má v sobě vestavěné i poměrně pokročilé rozhraní pro tvorbu autorunů (tedy disků, které se po vložení do mechaniky samy spustí).

Rozhraní je založeno na okně prohlížeče, můžete v něm mít rozpracováno několik projektů. Pokud disponujete dostatečně velkou zobrazovací plochou, není problém vytvářet obal jednoho disku a při tom kompilovat a vypalovat jiný. Asi byste měli vědět, že tato freewarová verze nedokáže vypalovat DVD-video a PhotoCD, pro tyto funkce byste si museli zakoupit profesionální verzi.

Sony Ericsson Themes Creator 1.92

Licence: freeware

Domovská stránka: http://developer.sonyericsson.com

Vy, kteří vlastníte nějaký model mobilního telefonu od společnosti Sony Ericsson, jistě víte, že ve svém mobilním miláčkovi můžete měnit barevná témata. Některá k vám dorazí již z výroby, další je možné najít na internetu a poslední možností, jak přizpůsobit displej mobilu své nátuře nebo náladě, je vytvořit si takové téma sám. Výrobce na takové osoby myslel, a tak vám přináší nejnovější verzi svého Themes Creatoru.

Na první pohled by se snad mohlo zdát, že vytvořit jedinečné téma bude hračka. Opak je však pravdou. Napoprvé doporučuji odpíchnout se od nějakého předpřipraveného tématu. Ono totiž sladit všechna pozadí, popředí, tapety, barvy tlačítek, barvy zvýraznění, textu, rámečků a dalších součástí grafiky není vůbec snadné. Než vytvoříte nějaký přijatelný výsledek, posedíte si u počítače pěkných pár desítek minut. Nastavit lze opravdu i to, co byste při pohledu na displej mobilu vůbec nečekali. K tématu pak patří i vyzváněcí tóny, které jednoduše importujete v některém z formátů podporovaných vaším telefonem. Prostředí je pěkně podle funkcí rozděleno na záložky, z nichž každá sdružuje příbuzné prvky. Každá změna se projeví na náhledovém obrázku, takže hned víte, jestli jsou provedené změny k lepšímu nebo k horšímu.

Nová verze podporuje snad všechny modely SE od legendárního modelu T68i až po nejvybavenější walkman W900, včetně komunikátorů řady P. Takhle nějak si představuji podporu zákazníků jednoho z největších výrobců mobilních telefonů. Kdyby se podobně snažil i ten největší...

DeepRipper 1.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.deepburner.com

DeepRipper je malý prográmek určený k převodu stop hudebního CD do PC pomocí WAV nebo některého z komprimovaných formátů. Nic dalšího vlastně neumí, ale ani se o to nesnaží. Po vložení audio CD do mechaniky si program automaticky načte nalezené stopy. Asi se vám nebudou líbit názvy TrackXY, a tak jednotlivé "tracky" můžete ručně pojmenovat. Stejně tak bude potřeba zadat nějaké hodnoty k položkám autor a album. Pak už se můžete pustit do nastavení formátu a kvality převodu. Na výběr je již zmíněný nekomprimovaný WAV, MP3 či OGG. Co se kvality týče, podporovány jsou datové toky od 32 do 320 kbps včetně variabilního bitrate (VBR). A to je všechno. Po nastavení cesty pro výstupní soubory stačí kliknout na tlačítko Rip a záloha je na světě. Jednoduché, rychlé, bezbolestné. Veškerá práce se odehrává v jednom, maximálně dvou oknech, takže se ani nemáte kde ztratit. I když je program v angličtině, myslím, že se tentokrát bez její znalosti v klidu obejdete.

Audacity 1.2.4

Licence: freeware

Domovská stránka: http://audacity.sourceforge.net

Audacity je volně dostupný program (open source), který se rychle naučíte ovládat a brzy se stane nepostradatelným pomocníkem při práci se zvukem. Jedná se o zvukový editor a rekordér pro Windows, Mac OS X, GNU/Linux a další operační systémy. Přestože je zdarma, nabízí mnoho profesionálních nástrojů pro úpravu zvuku, pěkně na jednom místě.

Více než cokoli jiného vás asi bude zajímat výčet vlastností této povedené aplikace, tady tedy jsou. Audacity může nahrávat "živý" zvuk z mikrofonu či jiného vnějšího zdroje, digitalizovat nahrávky z páskových kazet, vinylových desek nebo minidisků. Pomocí některých zvukových karet lze dokonce zachytávat streamované audio z internetu. Je možné nahrávat až 16 stop najednou (vyžaduje vícekanálový hardware) a pomocí grafických ukazatelů monitorovat úrovně hlasitosti před, během i po nahrávání. Audacity umožňuje importovat zvukové soubory, libovolně je upravit a kombinovat s jinými soubory nebo novými nahrávkami. Následně je pak možné nahrávky exportovat do různých formátů - WAV, AIFF, AU, OGG, MP3. Editace zahrnuje jednoduché operace jako vyjmout, kopírovat, vložit a smazat, neomezený počet kroků zpět nebo míchání neomezeného počtu stop. Pomocí nástroje Kreslení lze určit vlastní vzorkovací body. S vestavěnými efekty si můžete vyhrát do sytosti. Můžete provádět změny ladění bez vlivu na tempo skladby a naopak, odstraňovat statické syčivé, hučivé a jiné rušivé ruchy v pozadí, měnit frekvence pomocí Ekvalizéru, FFT Filtru, můžete využít efekt Zvýraznění basů (Bass Boost) nebo měnit hlasitost pomocí Kompresoru, Zesílení a Normalizace. Co se kvality nahrávání týče, můžete pracovat na vzorcích v kvalitě 16bit, 24bit a 32bit (floating point).

Výše zmíněný výčet rozhodně není konečný, ale rozhodně cosi naznačuje. Audacity má rozhodně velké ambice a nutno říci, že právem.

Panorama Perfect Lite 1.6.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.volny.cz/profipohanka

Panorama Perfect je program pro tvorbu opravdu kvalitních panoramat, a to formou spojování více navazujících fotografií. Ne každý si na procházky nosí stativ, a tak jednoduché "slepení" fotek v nějakém grafickém editoru nemusí být zas tak jednoduché. Pokud nafotíte obrázky jen tak z ruky, nemusejí být všechny stejně exponované, stejně natočené a navíc na sebe asi nebudou přesně navazovat. Proto se Panorama Perfect může hodit každému, kdo má podobné dlouhé fotky rád. Umí totiž obrázky automaticky narovnat (ohnout) tak, aby splňovaly požadavky na panoramatickou fotografii. Aby nebyly viditelné přechody mezi jednotlivými snímky, je možné manuálně upravovat přechodové oblasti. Jednotlivé části výsledného obrazu lze volně deformovat, natáčet a posouvat pro dosažení co nejlepšího výsledku. Pokud jsou jednotlivé snímky jinak osvětlené, je možné tyto chyby upravit manuálně nebo po skončení editace automaticky. Výsledek lze pak podle potřeby oříznout a uložit do některého ze tří formátů TIF, BMP nebo JPG.

Je třeba podotknout, že se jedná o poměrně složitou aplikaci, se kterou si budete muset chvilku hrát, než zjistíte, jak vytvořit opravdu kvalitní panoramatický snímek. Náročnost celé práce ale spočívá na kvalitě nafoceného materiálu. Pro začátek je určitě dobré, pokud ovládáte základy práce s grafikou obecně. Pokud si nebudete vědět rady, určitě si přečtěte krátkou, ale výstižnou dokumentaci, jejíž součástí je i rychlý průvodce tvorbou panoramat. Ten vám stručně vysvětlí, jak v několika krocích vytvořit téměř umělecké dílo.

Verze Lite má oproti plné verzi jistá omezení, z nichž dvě hlavní představuje omezení výšky výsledného obrazu a malý vodotisk v pravém dolním rohu fotografie odkazující na software, ve kterém byla vytvořena.

Feedreader

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.feedreader.com

Pokud jste rádi včas informováni o dění ve světě, jistě jste již slyšeli o technologii RSS. Těmito kanály mohou až k vám přitékat informace z oblastí, které si sami zvolíte. Stačí znát správnou adresu a vlastnit nějakou RSS čtečku, tedy program, který bude příjem tohoto formátu obstarávat. Pokud vím, tak právě Feedreader byl jedním z prvních a stále se drží na výsluní. Je to díky jeho jednoduchosti a uživatelské přívětivosti. Moc zábavy si při jeho nastavování sice neužijete, ale svoji jedinou funkci plní dokonale.

Pracovní okno Feedreaderu je rozděleno na tři části. V té levé můžete spravovat používané "feedy", tedy stránky, z nichž vám informace chodí. Jejich počet je omezen pouze vaším záběrem zájmů. Můžete se nechat zásobovat zpravodajstvím z domova i ze světa či novinkami z IT, mobilních technologií, automobilového průmyslu, sportu, dokonce některé warez stránky mají své RSS kanály. Další dvě okna už slouží pro zobrazování příchozích informací. Nahoře vidíte titulky zpráv a když na některý z nich kliknete, zobrazí se ve spodním okně přímo internetová stránka s celým článkem. Program sám tedy nic nestahuje a je čistě na vás, jaké stránky si prohlédnete. Obnovovací frekvence lze nastavit v intervalu od pěti minut do 24 hodin, nebo můžete všechny či jednotlivé "feedy" obnovit ručně. Skvělá příležitost, jak být neustále v obraze a nemuset obcházet oblíbené stránky postupně v prohlížeči. Všechno podstatné najdete na jednom místě.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Bezedná studnice internetu

Vojtěch Bednář

C06P0030

Sháníte nejnovější film? Muziku? Software? Na internetu jsou. Provoz služeb, na nichž to všechno najdete, představuje podle některých odhadů až přes polovinu celé sítě. Proč tedy všech dostupných možností nevyužít. Jak? Poradíme.

Výměnné (také P2P) sítě jsou počítačové systémy pro výměnu souborů. Fungují na internetu, ale také v oddělených sítích. Používají se k vyhledávání a stahování informací z počítačů jiných uživatelů. Každý uživatel, který stahuje, současně nabízí soubory uložené ve svém počítači a ty, které jsou k němu právě kopírovány, ostatním. Základním principem společným pro všechny P2P je skutečnost, že nabízená data (hudba, filmy) nejsou uložena na žádném centrálním serveru. Nacházejí se pouze na koncových přístrojích (PC) jednotlivců. Centrální servery, pokud existují, slouží k řízení a správě sítě a k jejím korekcím. Mohou také umožňovat vyhledávání souborů v rámci sítě. Každý soubor je možné stahovat z jednoho nebo několika zdrojů, tedy od uživatelů, kteří jej už mají. V některých případech je možné stahovat také části souboru od uživatele, který jej ještě nemá celý.

Jak vypadá výměnná síť?

Jejím základem jsou počítače, respektive programy, které na nich běží. Z funkčního hlediska existují programy jednoúčelové a víceúčelové. Jednoúčelové mohou fungovat pouze jako klient nebo server, v případě P2P sítí se těmto úlohám většinou říká jinak. Klient stahuje a nabízí data, server se stará o jiné úkoly. Mnoho sítí kombinuje v jediném programu obě tyto úlohy, tedy klient i server. O konkrétním úkolu připojeného počítače v rámci sítě se přitom rozhoduje buď uživatelským nastavením, nebo na základě "hlasů" okolních počítačů ve stejné síti, případně na základě vyhodnocení testů prováděných samotným programem. Moderní P2P síť vytváří z jednotlivých počítačů s různými úlohami v rámci klientů hustý a komplikovaný systém, vyznačující se vysokou úrovní redundance. To znamená, že ani odpojení velkého počtu klientů neovlivní fungování sítě jako celku.

Základní rozdělení P2P sítí

Existuje několik kritérií, podle nichž můžeme výměnné sítě třídit. Nejdůležitějším kritériem je míra jejich centralizace. Tedy nakolik síť vyžaduje servery - centrální řídící prvky - a nakolik je schopna fungovat samostatně bez nich, nakolik je síť spravována z jednoho místa. Původní a asi nejznámější výměnné systémy (Napster, Audiogalaxy), byly zcela založeny na centralizovaném principu. Fungovaly okolo serverů a když byly tyto servery vyřazeny z provozu, přestaly existovat. Centralizované sítě jsou v současnosti považovány v globálním měřítku za přežitek.

Druhým typem jsou sítě, které sice používají centrální uzly, ale buď netvoří spojitý systém, nebo jsou jejich centra v rámci globálního prostředí navzájem nezávislá. Prvním případem takové sítě jsou systémy typu Direct Conncet (DC). Ty tvoří relativně malé "kroužky" okolo centrálního bodu hubu. Systémy s více servery jako eDonkey 2000 (eD2K) pak fungují tak, že jednotlivé servery tvořící páteř sítě spolu komunikují, ale jsou vzájemně zastupitelné. Výpadek některého nebo několika z nich má jen minimální vliv na fungování výměnné sítě jako celku.

Dalším stupněm decentralizace je síť, která nemá žádné servery ani jednoúčelové prvky. Takovou sítí je FastTrack (KaZaa, FT). Síť je složena z rovnoprávných univerzálních programů. Z některých se po čase stávají "super uzly", které řídí provoz a zajišťují vyhledávání. V protokolu, který se pro přenos a správu této sítě používá, ale existuje možnost centrálního managementu. V síti lze limitovat přenášený obsah, lze dálkově zasahovat do chování superuzlů i samotných klientských programů a za určitých okolností je síť dokonce možné vyřadit z provozu. Ačkoliv FT není centralizovaný systém, může být centrálně spravován. Vzhledem k tomu, že v minulosti prošel poměrně komplikovaným a nejednoznačným vývojem, není možné říct, kolik z těchto možností by jeho správci mohli aplikovat ještě dnes a kolik je ve skutečnosti nereálných.

Dalším stupněm decentralizace výměnného systému je síť typu Gnutella. Svou strukturou je podobná předchozímu typu, nicméně se zásadním rozdílem, jímž je otevřenost konstrukčního řešení. Síť jako taková je z jednoho místa nespravovatelná, protože to její protokol neumožňuje. Na druhé straně díky otevřenosti může existovat mnoho různých klientských programů a funkce klienta sítě může být zabudována i do zařízení, které původně slouží zcela jinému účelu. Takovým zařízením může být například mobilní telefon nebo PDA či jiná "chytrá hračka". Gnutella je po technické stránce vrcholem systému, který tvoří, respektive má ambici vytvořit globální celek.

Když opustíme globální a robustní P2P sítě, zbývá několik technologií, které mezi ně příliš nezapadají. Jednou z nich je v poslední době stále populárnější BitTorrent (BT). Ten slouží k výměně velkých souborů. Specialitou je, že pro každý přenášený soubor se vytváří zvláštní výměnná síť, koordinovaná z jednoho centra tzv. "trackerem". I když bychom mohli tracker považovat svým způsobem za server, vtip spočívá v tom, že existuje obrovské množství různých trackerů. Poslední verze BT se pokoušejí trackery jako centrální body systému odstranit, nicméně i tak se BT s trackery stále používá, má totiž některé výhody (vyšší rychlost, přehlednost).

Shrnutí - rozdělení P2P sítí podle míry centralizace

· Archaické sítě s hlavním serverem (Napster, Audiogalaxy).

· Sítě s určitou mírou decentralizace (Donkey)

· Decentralizované, ale spravované sítě (FastTrack).

· Zcela decentralizované sítě (Gnutella).

· Nespojité sítě (ostrovní, DC).

· Nespojité (objektové, BitTorrent).

Kouzlo sdílených dat

Internet v poslední době není jen něčím drahým nebo pomalým, co si může dovolit pouze pár vyvolených. Počítač je běžná věc a připojení k síti je stále běžnější. Operátoři poskytující přístup k internetu lákají své zákazníky často na rychlost. Rozdíly v rychlosti nad cca 128 Kb/s (což je ISDN) jsou při stahování e-mailů bez velkých příloh a prohlížení optimalizovaných webových stránek pouze minimální. Při poslechu on-line médií, jako jsou rádia nebo televize, hraje rychlost připojení značnou roli, ale důležitější jsou parametry jako čas odezvy či míra agregace. Totéž platí při hraní on-line her. Přesto nabídka "nejrychlejšího" připojení implikuje - byť reklama zamlčuje, že ve skutečnosti je tomu jinak - ěco odlišného. Možnost rychleji stahovat "zajímavý" obsah. Filmy, hudbu, software. Tedy používat výměnné sítě. P2P tvoří podle některých odhadů až polovinu z celkového provozu dat na internetu. Jsou obrovským fenoménem, takovým, že se, byť v maskované podobě, schoval do reklamy firem zajišťujících připojení k síti. Jejich uživatelé a tyto sítě spolu žijí ve zvláštní symbióze.

K tomu, abychom mohli požívat výměnnou síť, potřebujeme několik věcí. První je počítač nebo jiné koncové zařízení (stačí chytrý mobilní telefon). Druhou je připojení k internetu o minimální rychlosti cca 128 Kb, čím rychlejší, tím lepší. Ideální je, aby měl počítač veřejnou IP adresu, nebo aby byl alespoň pomocí přesměrování portů schopen na jediném z nich přijímat spojení zvenčí. To je pro většinu sítí velmi důležitým požadavkem, ačkoliv v omezeném režimu jsou schopny fungovat i bez něj. Kromě toho potřebujeme ještě klienta - aplikaci, která se stará o samotnou komunikaci s výměnnou sítí, sdílí informace a stahuje soubory od uživatelů, kteří je nabízejí. Také zajišťuje funkční podporu sítě a v případě, je-li síť, kterou využíváte, plně decentralizovaná, umožňuje také její samotné fungování. Stará se o index sdílených a známých souborů, řídí jejich výměnu atd. Z uživatelského hlediska je důležité, že naprostá většina těchto aplikací jsou poměrně jednoduché "prográmky". Jejich ovládání je standardizováno jistým nepsaným konsenzem, a proto i když se jednotlivé systémy po technické stránce mohou velmi lišit, jejich vzhled a ovládání jsou prakticky stejné nebo si jsou přinejmenším velice podobné.

Další podmínkou k používání P2P je v některých případech znalost, jak se k síti připojit. Zatímco některé systémy se snaží něco takového minimalizovat (eD2K obsahuje sofistikované seznamy serverů, Gnutella webové mezipaměti), v případě jiných musíte, zejména pokud toužíte po opravdu zajímavém obsahu, pátrat (DC). Někdy nestačí ani samotná znalost informace, ale uživatel musí splňovat i další podmínky. Nejčastější je sdílení určitého objemu dat s ostatními uživateli, nebo vlastnictví linky o určité minimální kapacitě. Tato omezení, i když se to nezdá, jsou v případě P2P převzata z mnohem starší technologie - z uzlů systému BBS, kde byly kladeny podobné podmínky na prostupnost.

Po zapojení do sítě je možné většinou vyhledávat v jejím obsahu podle nejrůznějších kritérií. Platí úzus, že jakmile začnete stahovat jakoukoliv informaci (soubor), současně už tu část, kterou máte v počítači, sdílíte s dalšími uživateli. To platí především v případě sítí eD2K a BT, nicméně podobné pravidlo lze aplikovat na prakticky jakoukoliv další síť. Data, která jsou stažena a představují celý původní soubor, pak většinou zůstávají sdílena tak dlouho, dokud je uživatel nevymaže nebo nepřesune do složky, která není označena k veřejné přístupnosti. Platí zásada, že čím více uživatelů má na svém počítači celý soubor, tím efektivnější je možnost jeho distribuce a tím větší šancí mají ti, kteří jej teprve stahují, že se ho také dočkají. V systému BitTorrent vznikl pro uživatele, kteří sdílejí část souborů, pojem "Leecher", a pro ty, kteří jej mají celý, pak "Seeder". Tyto pojmy se pro svou přehlednost a užitečnost dostávají za hranice BT.

Mouchy a nešvary

Decentralizované sítě, zejména ty rozsáhlejší, nemusí být vždy zcela přehledné. Kamenem úrazu je u nich především vyhledávání. To, že se na P2P nějaký soubor nachází, neznamená, že ho skutečně najdeme nebo že jej najdeme v rozumném čase. Na druhé straně existují speciální firmy, které se pokoušejí P2P sítě blokovat tak, že je zahlcují špatným obsahem. Soubory, které jsou označeny jako něco jiného, než co doopravdy obsahují. Stejně tak se po P2P šíří viry a bezpečnostní rizika, což představuje poměrně velký problém. Sítě mohou být zneužívány k napadání počítačů zejména prostřednictvím jejich klientů aplikací. Ve skutečnosti je přitom původce takového napadení prakticky nemožné objevit, zejména pokud funguje dostatečně profesionálně.

Nevýhodou některých sítí je, že z nich uživatelé stahují data, aniž by je sami sdíleli. P2P může existovat jen tak dlouho, dokud existují uživatelé nabízející obsah. Sdílení malého množství dat (či žádných) bývá často zdůvodněno obavou z právního postihu za šíření nelegálního obsahu. Na druhé straně ale některé sítě zavádějí tzv. "share ratio". To znamená, že výtěžnost systému, hlavně přístup ke zdrojům a výsledky vyhledávání, jsou determinovány mimo jiné poměrem mezi přijatými a odeslanými daty. Čím více si od vás lidé stáhnou, tím větší je vaše šance dostat se k zajímavým zdrojům nebo objevit to, co hledáte. To platí především v případě, kdy stahujete méně obvyklá data (ne právě mainstramové nahrávky, starší filmy a podobně). U některých klientů je možné tato omezení obcházet, pak se ale jedná o podvod na komunitě používající výměnný systém. V případě odhalení takového podvodu vám navíc hrozí občas i plně automatizované vyhození ze sítě. Uživatelé, kteří stahují data, je často mohou hodnotit a tyto komentáře jsou dále distribuovány do výměnného systému. Výsledkem je, že pokud sdílíte například falešný soubor s filmem, máte po jeho odeslání zlepšený poměr, ale mnoho uživatelů vás označí jako původce falešného obsahu. To vám znemožní nejen přístup k prostředkům (souborům) těchto uživatelů, ale především k síti jako takové, což za to většinou nestojí.

Co všechno na P2P najdeme?

Výměnné sítě jsou semeništěm pirátského softwaru, pornografie, her, multimédií, tedy především hudby a filmů, televizních seriálů, elektronických dokumentů a dalšího zajímavého "obsahu". Každý, kdo říká opak, lže. Každý, kdo o této pravdě pochybuje, by se měl přesvědčit sám jejich zběžným prohledáním. Pokud použijete například kombinaci sítí eD2K, Gnutella a její úpravy "G2", pak s největší pravděpodobností zjistíte, že na těchto systémech je možné najít prakticky vše, co si přejete. Nejdostupnější a nejsnáze dostupné jsou samozřejmě "novinky". Tedy to, co se ve světě právě hraje v kinech nebo v rádiích. Díky tomu, že nové filmy požaduje mnoho uživatelů, jsou také dostupné z velkého množství zdrojů a snadno se stahují. Obtížnější je to s "klasickými" záznamy nebo dokonce s multimédii, která jsou již poměrně stará. Přesto ale na sítích existují rozsáhlé archivy s obrovským množstvím různých dat, takže je možné si snadno vybrat. Tím, že začnete nějaký starší soubor stahovat, můžete navíc vzbudit zájem dalších uživatelů, díky čemuž se jeho dostupnost po čase dále zvýší.

Postupem času se ukázalo, že u hudebního obsahu není efektivní sdílet jednotlivé písničky. I když je na sítích najdeme, nepředstavují to nejdůležitější. V době, kdy je rychlé připojení k internetu standardem, je možné se běžně setkat s archivy, obsahujícími kompletní diskografii toho či onoho zpěváka. Stejně je možné stáhnout "kompletní" televizní seriál či tetralogii oblíbeného filmu. Uživatelé zkrátka nejsou žádní troškaři. Bez obtíží lze najít software prakticky jakéhokoliv původu. Pokusíme se uvést určité vodítko, co se na kterém systému nachází.

Kouzlo synergie

Kromě využívání jednotlivých výměnných sítí je možné také vsadit na jejich kombinaci. Multiklienti, tedy programy, které se mohou připojit k více než jedné síti, představují velmi užitečný prvek - vzhledem k tomu, že mohou stahovat jeden soubor z více systémů současně. Protože jej ale současně i se všemi těmito systémy sdílí, představují v topologii P2P most - spínací prvek mezi více různými prostředími. Tyto prvky existovaly v původních dobách výměny souborů přímo u provozovatelů sítí, nicméně v současné době již "oficiálně" provozovány nejsou, především z důvodu copyrightu. Jestliže ale využíváte více sítí současně, můžete mít poslední film nebo hudbu mnohem rychleji, než pokud byste se spoléhali na jediný zdroj. Některé systémy přemostění ve velmi omezeném režimu podporují, u jiných prakticky není možné vůbec (BT). Nicméně pokud možné je, rozhodně se jej vyplatí využívat. Typickou je výše uvedená kombinace Gnutella + Gnutella G2 + eDonkey2000, reprezentovaná populárním multiprotokolárním klientem Shareaza.

Pohled na hlavní výměnné sítě a jejich klientské programy

KaZaa a síť FastTrack

Typický klient: KaZaA Media Desktop (KMD), derivované verze (KaZaa Lite)

URL: http://www.kazaa.com

+jedna z největších sítí; množství dat

-falešné soubory; proprietární

Síť FastTrack byla při svém zrodu prvním efektivním příkladem plně distribuovaného výměnného systému. Její systém automatických uzlů a superuzlů (node - supernode) dobře nahrazoval centrální servery a umožňoval to, co v zárodcích systému Gnutella sice fungovalo, ale nebylo praktické. Tedy provozovat P2P bez centra.

Fungování sítě v počátcích napomáhalo několik dalších prvků. Byly to záměrně fungující "mosty" mezi FastTrackem a jinými sítěmi, zakládané pro zvětšení množství dostupného obsahu, a také "brány". To byla zařízení umožňující spojit fyzicky vzdálená místa sítě tak, že byla možná přímá komunikace mezi nimi. Data, která se na síti nacházela, se tak stávala snáze dostupnými. Díky sporům s ochránci autorských práv byl ale provozovatel FastTracku nejprve z taktických důvodů přestěhován do Austrálie, následně se celá síť začala z uživatelského hlediska kazit. Hlavním problémem bylo množství spywaru a dalších škodlivých prvků v klientském programu. Ten se postupem času stal takřka nepoužitelným, a tak vznikl prostor pro rozvoj jeho pirátské verze. KaZaa Lite (s několika obměnami) se stala postupně používanějším klientem než oficiální KMD. Bohužel její nedostatky narušily integritu sítě. K nim se postupně přidala činnost firem jako OverPeer (www.

overpeer.com), které FastTrack záměrně zamořovaly falešnými soubory a dokonce i červy.

I přesto zůstává FastTrack jednou z nejpopulárnějších P2P sítí. Lze tu najít prakticky jakýkoliv obsah a její podoba, společně s fungováním klienta KMD, původně odvozeného z Napsteru, se staly základem pro ostatní výměnné sítě.

V současnosti lze využívat pro FastTrack buď oficiální program KMD nebo jeho odlehčenou verzi. Další možnosti představuje systém univerzálního výměnného prostředí GiFT, doplněný o specializované rozhraní pro FastTrack, a několik menších klientů. Zřejmě nejlepší možností je používat originální KMD, byť za cenu rizika zamoření počítače spywarem. Použití "Lite" verze s sebou totiž nese potíže se samotnou funkčností programu, na druhé straně ale obsahuje mnoho zajímavých nástrojů na podporu použití systému, které v běžně dostupné verzi nenajdete. Existuje také "bonusová" verze originálního KMD, ta je ale poměrně špatně dostupná.

Základní vzhled a ovládání P2P sítě si lze vysvětlit nejsnáze právě na příkladu Kazaa, respektive na klonu KaZaa Lite. Velmi podobné prvky najdeme i v dalších systémech. Základem programu je obrazovka "přenosů". V té se ukazují jednak aktuálně odesílané, tedy sdílené soubory, jednak ty, které stahujeme. U každého souboru je zobrazen jeho stav, informace o tom, jak velká část je již přijata nebo odeslána, zbývající čas a rychlost. Tyto údaje potřebujeme k tomu, abychom věděli, jak dlouho ještě potrvá, než bude příslušný soubor dokončen.

Kromě informací zde najdeme ovládací příkazy, které jsou v případě KaZaa Lite "schovány" do kontextového menu. Stačí klepnout pravým tlačítkem myši na soubor a z menu, které se objeví, je možné například urychlit stahování vyhledáním dalších zdrojů souboru, změnit jeho nastavení, zrušit jej a podobně. Jeho obsah závisí na konkrétním protokolu a klientovi, který používáme, nicméně právě tato část je uživatelem P2P sítě navštěvována pravděpodobně nejčastěji.

Druhou podstatnou částí aplikace je "vyhledávání", neboli část věnovaná nacházení souborů na síti. Hledat je obvykle možné obsah různých typů: filmy, hudbu, multimédia, software, dokumenty. Mějte však na paměti, že velmi často může být obsah jednoho typu ukryt v něčem jiném. Například kompletní album určitého hudebníka se fyzicky nachází v archivu typu RAR tedy v jiném typu souboru, než v jakém bychom hudbu očekávali.

U některých klientů je vyhledávání omezeno na maximální počet prohledaných uzlů na síti nebo nalezených výsledků. Možnosti hledání je možné měnit v závislosti na míře sdílení uživatele nebo na nastavení programu. V nalezených výsledcích se také často objevuje mnoho falešných údajů. Poznáme je podle příliš nápadného názvu, malé velikosti (MP3 nebude mít 100 KB) nebo pochybného typu. Zde platí, že s médii typu WMA/VMW je potřeba zacházet opatrně, mohou být díky chybám příslušných formátů útočištěm virů nebo jiných uživateli ne právě příjemných věcí. Je více než vhodné si na ně dát pozor.

Výměnný klient může mít ještě "úvodní obrazovku", tabulku s podrobnostmi o připojení do sítě a multimediální přehrávač s knihovnou médií. I když tyto přehrávače nepatří k funkčně nejlépe vybaveným a vesměs nejsou zrovna povedené, jsou užitečné přinejmenším v jedné věci. Někteří P2P klienti díky nim mohou přehrát i částečně stažený soubor. To se hodí, pokud se potřebujeme přesvědčit, zda to, co stahujeme, je skutečně to, co jsme původně stáhnout chtěli. Zmíněná funkce se vyplatí především u rozsáhlých souborů. Náhledy stahovaných souborů ale nefungují vždy dokonale. V knihovně P2P klienta je možné velmi často hodnotit soubory s tím, že hodnocení je "promítáno" i dalším uživatelům stejné sítě. To má jednu výhodu: pokud se vám při vyhledávání zobrazí soubor, který je označen více uživateli jako falešný nebo má nízké hodnocení, můžete se vyvarovat jeho stahování a tím i dalšího sdílení.

Jak je to s efektivitou?

Přestože má síť FastTrack stále před dva miliony stálých uživatelů, její efektivita klesá. Snadno najdeme aktuální hudbu, filmy i televizní pořady. Často jsou ale v nižší kvalitě, obsahují závadný zvukový doprovod nebo mají chyby. Z principu sítě FastTrack často dochází k tomu, že i když je k určitému souboru k dispozici dostatečný počet zdrojů (tedy míst, odkud by se dal stahovat), žádné z nich není přímo k dispozici a stahování se tedy protahuje. To platí především v případě, že se váš počítač nachází za firewallem nebo nemáte zavedený překlad portů v prostředí místních neveřejných IP adres (NAT). FastTrack/KaZaa je stále velmi užitečná síť, nicméně její úskalí jsou bohužel dobře známa.

Když jsme se experimentálně na této síti pokusili rozšířit evidentně falešný soubor s lákavým názvem, mělo jej během 2 dnů k dispozici více než 100 klientů.

eDonkey 2000

URL: http://www.edonkey.com

+největší síť; opensource

-závislost na serverech; někdy rychlost

Síť eD2K je založena na spolupráci klientů a serverů. K její činnosti je potřeba obou těchto prvků. Jak klient, tak i server jsou založeny na technologii, která je k dispozici včetně svého zdrojového kódu. Díky tomu je možné vyvíjet mnoho různých serverů i klientských programů. eD2K je v současnosti nejrozšířenější výměnnou sítí na světě. Má přes 3 000 000 stálých klientů. Její otevřenost umožňuje integraci do vícesystémových klientů. Díky tomu existují přirozené brány, spojující eD2K s jinými sítěmi, především se systémy typu Gnutella, aniž by bylo potřeba tyto brány nějak centrálně spravovat, podporovat, nebo řídit. Jednou z nich je například populární program Shareaza (www.shareaza.com), nicméně existují i další.

Kmenovým klientem eD2K je program eDonkey, který můžete získat stažením na stránkách výrobce (www.edonkey.com), nebo v populárních archivech softwaru. Existují v zásadě dvě verze. "Profesionální", podpořená reklamami spolu s reklamním softwarem. Instalaci tohoto softwaru je ale možné při zavádění klienta snadno zabránit, nedá se proto považovat za klasický spyware.

Uživatelské rozhraní eDonkey je podobné předchozímu klientovi KaZaa. Stejně jako Fast-Track, je i eD2K globální sítí. Najdeme zde vyhledávání souborů, zobrazení stahovaných i aktuálně sdílených dat, v tomto případě ale i s líbivou statistikou. Klient umí pracovat současně se sítí Overnet, která ale zdaleka neposkytuje tolik možností jako eD2K. Je ho možné používat pro stahování souborů v systému BitTorrent. Musíme ale říci, že pro obě tyto činnosti se hodí spíše jiné programy než právě eDonkey.

Stahované soubory mohou být tříděny podle priority, kterou jim uživatel přikládá, takže ty nejdůležitější se do počítače dostanou jako první a až pak ty další. Důležité je určení poměru mezi nabízenými a staženými soubory, k čemuž slouží už zmiňovaná statistika.

Na rozdíl od systému FastTrack vyžaduje eDonkey mnohem více pozornosti od uživatele, pokud jde o správu a řízení sítě. Samostatnou položkou klienta je seznam známých serverů a jejich možností. V případě výpadku nebo selhání tohoto seznamu je možné jej aktualizovat či ručně editovat. To je možné i u KaZaa Lite, a to pomocí speciálního editoru, jde však o uživatelsky výrazně méně přístupnou operaci. Soubory jsou v systému eD2K hodnoceny efektivnějším způsobem, přesto se i v něm šíří často padělky. Celkově je ale eD2K pro začátečníka v oboru výměnných systémů jednou z nejlepších možností.

Efektivita

eD2K je v současnosti největším globálním P2P systémem, který je spojitý. Lze na něm najít prakticky jakýkoliv obsah. Systém filtrování umožňuje dosahovat vyšší efektivity než u sítě KaZaa. Servery zajišťují o něco výkonnější vyhledávání a lokaci souborů, než jaká existuje u kompletně decentralizovaných sítí. Vždy je ale zapotřebí mít jejich aktuální seznam, což není jednoduchou záležitostí. Předností, ale současně potenciálním slabým místem eD2K je podpora množství různých klientů. Objem obsahu je velký, objem falešných dat také, avšak snáze se rozpoznávají. Systém je oproti konkurenčnímu Fast-Tracku o poznání stabilnější a výkonnější. Výrobci na něj také mají (na rozdíl od tvůrců KaZaa) mnohem menší vliv a zřejmě neexistuje cesta (na rozdíl od FastTrack), jak jej jednorázově vyřadit z provozu. eD2K lze v současné době doporučit všem začínajícím uživatelům P2P sítí, a to ať už v podání standardního klienta eDonkey, tak i v provedení některého z multiklientů nebo alternativních programů, jako je Shareaza. V nich ale mohou být některé možnosti této sítě potlačeny nebo implementovány nedostatečným způsobem.

Gnutella, Gnutella G2

URL: http://www.gnutella.org, http://www.gnutella2.com

+úplná decentralizace; počet klientů

-vyhledávání; konzistence sítě

Gnutella patří mezi průkopníky plně decentralizovaných výměnných sítí. Přestože existuje dlouhou dobu, nepatřila mezi favority mnoha uživatelů. Mezi její problémy totiž patří podle některých až přílišná koncentrace na decentralizovanou architekturu. Tato koncentrace, založení sítě na dvou typech uzlů a speciálních mezipamětech uložených na množství malých serverů, ve skutečnosti dlouho působila degeneraci její efektivity. V rámci Gnutelly vznikaly nespojitosti - vzájemně nekomunikující "bubliny" sítě, mezi nimiž nebylo možné ani sdílet, ani hledat a stahovat soubory, protože o sobě nevěděly. Opravu těchto problémů měla přinést síť, respektive protokol Gnutella G2. Ten byl ale od svého počátku množstvím odborníků kritizován pro potíže, jenž původní síti způsobil, místo aby vyřešil její problémy. V současnosti nicméně obě sítě existují vedle sebe a de facto jsou díky univerzálním klientům propojeny do jednoho velmi komplexního datového systému, kam patří dále také eD2K a s určitými omezeními i další systémy.

Pro systém Gnutella existuje mnoho různých klientských programů, ať už jednoúčelových nebo multiprotokolárních. Systém je plně otevřený, a proto jej lze využívat v různých operačních systémech. Běžně se setkáváme s klienty pro GNU/Linux, Mac OS, ale také například pro operační systémy v mobilních telefonech. Mezi nejzajímavější klienty Gnutelly patří program LimeWire (www.limewire.com). Unikátem je zejména skutečnost, že je celý napsán v jazyce Java. Díky tomu může fungovat v různých prostředích a operačních systémech, aniž by tím jakýmkoliv způsobem utrpělo jeho uživatelské rozhraní nebo použitelnost.

LimeWire vypadá podobně jako všechny již dříve uvedené programy. Umožňuje sdílet, stahovat a hlavně vyhledávat soubory v rámci sítě, může fungovat jako každý z jejich základních prvků. Velký důraz je v jeho případě kladen na hodnocení souborů, aby se tak zamezilo rozšiřování falešných dat a nahrávek příliš nízké kvality. Na druhé straně je ale pravdou, že v tomto případě záleží na dispozici a kompatibilitě každého konkrétního klienta. LimeWire nabízí práci s chráněným obsahem, ale také možnost vyhledávání nedávno přidaných souborů. To usnadňuje orientaci v novinkách, které na síti najdeme, a v jejich využívání. Předností, která stojí za zmínku, je stabilita programu, daná částečně jeho vybudováním na systému Java. Nevýhodou ovšem je, že tento program spotřebuje mnohem více systémových prostředků než jeho kolegové. Existuje jak základní, tak i "profesionální", tedy placená verze aplikace. Pro běžné použití je naprosto vyhovující základní verze. Malou nevýhodou tohoto programu je jeho jednostranná orientace na Gnutellu a v některých ohledech také akcentování nevýhod této sítě.

Efektivita

Gnutella obsahuje množství zajímavých dat a málo padělků. Ty je možné poměrně efektivně filtrovat. Na síti Gnutella/Gnutella G2 najdeme množství dat, která bychom jinde hledali s obtížemi. Staré filmy, raritní nahrávky, hudba, které právě není v módě. To všechno zde je. Nevýhodou je ale nutnost umět hledat a hledat poctivě. Elementární klient typu Limewire stačí pro základní práci, avšak pokud uvažujete o podrobnějším hledání na síti, pokud vás zajímá obsah v konkrétních klientech a nespokojíte se jen s jednoduchou funkcí pro jejich procházení, uvažujte určitě o Shareaze nebo něčem podobném. V systému Gnutella je třeba dolovat, ale ten, kdo doluje dostatečně dlouho, bývá většinou odměněn.

Nevýhodou je relativně nízká efektivita vyhledávání a přenosů. Zejména pokud jsou (v topologii sítě) od sebe odesílající a přijímající počítač dosti vzdálené, může se stát, že na sebe neuvidí. Problém "bublin", oddělených regionů sítě, sice v současnosti není již aktuální tak jako dříve, ale stále komplikuje práci s tímto systémem. Údaje o statistice sítě, které systému Gnutella přiřkly přes 2 000 000 uživatelů, je potřeba považovat za čistě orientační, protože silná decentralizace sítě de facto znemožňuje její přesné měření či odhady tendence jejího dalšího vývoje.

Jedno- nebo víceúčelový klient?

V předchozí části jsme si představili mimo jiné několik různých klientů, programů pro výměnu dat. Je výhodnější používat jednoúčelový program typu LimeWire, nebo multiplatformní systém jako je Shareaza? Předností prvního je v každém případě jeho nenáročnost a jednoduchost. Předností druhého je mnohem lepší funkční výbava a hlavně výrazně vyšší stupeň efektivity. S tím jdou ruku v ruce vyšší nároky jak na počítač, na kterém chcete program provozovat, tak na připojení k internetu a správu sdílených dat. Odměnou za to je ovšem přístup k filmům, zvukovým nahrávkám, televizním seriálům, softwaru, jaký bychom si s jednoúčelovým klientem jednoduše řečeno nemohli nikdy dovolit. I zde ale samozřejmě platí, že rozhodnutí je na koncovém uživateli.

Globální a neglobální výměnné sítě

FastTrack, Gnutella, Gnutella G2 a eDonkey. To jsou základní globální výměnné sítě. Tyto systémy tvoří víceméně kompaktní celky. V rámci celků - z uživatelského hlediska programů - je možné vyhledávat soubory, stahovat data a sdílet je s dalšími uživateli. Jestliže má síť přes milion uživatelů, je pravděpodobné, že na ni najdete všechno, co potřebujete. Přesto tyto globální sítě nejsou tím nejdokonalejším, co může sdílení nabídnout, a proto se dále orientujeme na P2P systémy, které sice spojitý úsek netvoří, ale ve skutečnosti představují pravé jádro současných multimédií. Pokud totiž existuje něco, co nenajdeme na žádné z globálních výměnnách sítí proto, že je to příliš nové, pak to určitě bude k dispozici v systému BitTorrent. A jestliže potřebujete něco, co je svou povahou až příliš obskurní, a tak se o to zajímá jen málokdo, rozhodně zkuste Direct Connect (DC).

Globální a nespojité sítě od sebe ale nejsou odděleny. Díky přemostěním, společným klientům a paralelní činnosti programů dochází mezi těmito systémy a globálními sítěmi k velmi rychlému přenosu dat. Soubory z BitTorrent najdeme obvykle velmi rychle na sítích Gnutella nebo eDonkey, a to včetně jejich řídících prvků. To následně usnadňuje jejich vyhledávání. Okaziální multimédia, tak typická pro DC, zase naopak velmi často prorůstají i do oceánu "velkých" sítí, na druhou stranu stahování z těchto sítí pomáhá uživatelům DC naplňovat limity vynucované správci DC serverů - hubů. Pravidelně tak dochází k jakési vzájemné symbióze obou těchto typů systémů P2P a k jejich obohacování. Na sítě P2P dnes není možné pohlížet jako na několik vzájemně separovaných systémů, ale spíše jako na oceán sdílených dat, k jejichž distribuci se používají různé metody. Některé z nich jsou efektivnější v jednom parametru, další zase v jiném. Jejich společným smyslem ovšem je dosahovat co největší dostupnosti uložené informace. Tedy hlavně multimédií, dokumentů a softwaru. A právě tak by se tento oceán měl využívat.

BitTorrent

URL: http://www.bittorrent.com

+množství dat; netvoří jednotný systém

-vyšší nároky na ovládání

BitTorrent je technologie vyvinutá původně jediným autorem - Bramem Kohenem, za účelem distribuce velkých souborů na internetu. Jejím základem je takzvaný tracker. To je jednoduchá serverová technologie, která udržuje seznam majitelů určitého souboru. Lidé, u nichž se požadovaný soubor nachází celý, se jmenují seedeři. Ti, u kterých je pouze nějaká část souboru, pak lee-cheři. Pokud chcete začít stahovat soubor sdílený prostřednictvím technologie BitTorrent, potřebujete speciální popisovač. To je rovněž malý soubor s příponou TORRENT. Obsahuje informaci jak o samotných sdílených datech (jeden nebo více souborů, adresářová struktura), tak o tom, kde hledat tracker. Po otevření popisovače se klient systému BitTorrent připojí k trackeru a zjistí z něj seznam těch, kteří soubor sdílejí. Klient se následně k těmto lidem připojí a začne od nich požadovat části souboru. Jakmile kteroukoliv část souboru stáhne, zaregistruje se do trackeru, a tím se stává dalším leecherem. Tím je až do stažení kompletního souboru. V tom okamžiku, tedy když již vlastníte celý obsah torrentu, se stáváte seederem  kmenovým udílečem.

Z předchozího popisu vyplývá, že technologie BitTorrent de facto vytváří pro každý sdílený objekt (soubor, adresář), který je základní jednotkou tohoto systému, samostatnou výměnnou síť. Tato síť existuje tak dlouho, dokud funguje její tracker. Efektivně funguje, dokud se v ni nachází alespoň jeden seeder, uživatel s celým souborem. Existence seedera je základním požadavkem pro vytvoření záznamu v trackeru a pro zahájení funkce Torrentu. Stejně důležité je, aby uživatelé, kteří chtějí funkce BT využívat, měli přístup k popisovacím souborům. Klient sítě BT z principu neumí vyhledávat (dále si to upřesníme), protože nemá jak.

Proto existují speciální weby, které pracují jako katalogy souborů TORRENT. Je možné v nich vyhledávat, nechat soubory třídit podle typu, obsahu, stáří. Některé z těchto webů umožňují zjistit informace o tom, jak dlouho je již konkrétní soubor k dispozici a jaký je o něj zájem. Velmi důležitou funkcí je potom zjištění počtu seederů, leecherů a stavu trackeru.

Pokud tedy chcete například film King Kong, musíte do počítače nejprve instalovat klienta systému BitTorrent. Základní klient je na stránkách www.bittorrent.com. Pokud ale máte jiný P2P program, například eDonkey nebo Shareazu, stačí, když během instalace integrujete do jejího rozhraní funkci BitTorrent. Následně si otevřete některý z katalogů souborů TORRENT. Existuje jich mnoho, mezi nejpopulárnější patří tyto dva:

www.thepiratebay.org

www.mininova.org

Na obou serverech je možné najít bezpočet sdílených souborů. Otevřením některého z nich obvykle dojde k zahájení stahování. Přesněji dojde k zaregistrování příslušného souboru a trackeru v klientovi BT.

Stahování a současně i sdílení souboru probíhá automaticky. Po dokončení stahování je hotový soubor dále sdílen v režimu seedera, dokud ho uživatel nezastaví nebo dokud nedojde k automatickému ukončení vlivem nastavení aplikace. Potom se klient od sítě Torrent, vytvořené pro specifický soubor, odpojí.

BitTorrent je technologie, která představuje prozatímní vrchol decentralizace sdílení dat. Originální klient běží v Javě, nicméně může být vytvořen pro libovolný jazyk a operační systém. Technologie je vyvíjena na opensource principu a poslední verze již ke svému fungování nepotřebují trvale spuštěný Tracker. BitTorrent nikdo neřídí a neovládá, nelze jej vypnout ani zakázat.

Direct Connect (DC)

+maximální výběr filmů, hudby, softwaru

-obtížné ovládání "sociální" úrovně

Direct Connect je svým způsobem nejbližší příbuzný původního a slavného výměnného systému Napster. Ještě dokud tento systém existoval, začaly vznikat alternativní způsoby, jak zajistit jeho fungování i mimo oficiální zprostředkující servery. Šlo nejprve o podloudnou úpravu klientského programu tak, aby se připojoval k alternativním serverům, a následně vyvinutí celého systému klientů a protokolů, umožňujících Napster nahradit (říká se mu Open Nap). Pravděpodobně na základě těchto snah vznikl systém Direct Connect. Na rozdíl třeba od systému FastTrack DC nevytváří žádnou jednolitou výměnnou síť. Na rozdíl od Bit-Torrent není ani globální. Hlavním cílem a smyslem je vytváření malých "komunit" okolo centrálních bodů, tak zvaných hubů.

Aby uživatel mající klienta sítě DC mohl pracovat, musí být připojen k některému hubu. Ačkoliv jeden klient může být současně registrován na více hubech, existují omezení, která znemožňují, aby jich bylo příliš mnoho. Uživatel každého hubu může od ostatních uživatelů stahovat data, může s nimi chatovat, může je prohledávat. Stejně tak je sám prohledáván. Každý hub má takzvanou politiku. Tato politika určuje, jaké jsou minimální nároky na každého uživatele. Obvykle sem patří sdílení určitého minimálního množství dat, vlastnictví připojení o minimální rychlosti a maximální počet připojení k jiným hubům. Každý uživatel může limitovat ostatní počtem tak zvaných slotů. Slot znamená vlastně prostor pro nahrávání souborů jiným uživatelům. Počet slotů = počet souběžně odesílaných souborů. Stejně tak je dostupný počet slotů limitem při vstupu na hub. Existují způsoby, jak tato omezení obcházet, postupovat takto ale jednak není férové vůči ostatním uživatelům, jednak se na to většinou stejně přijde. V takovém případě je možné, že si uživatel už nic nestáhne ani na hubu, ze kterého jej vyhodili, ani na žádném příbuzném.

Nelze zjistit, kolik na světě existuje DC hubů, ani kolik na nich přesně koluje dat. Jestliže jste fanoušky nějakého obskurního hudebního stylu nebo filmového klubu a máte dostatečně rychlý internet, pak je DC nástroj právě pro vás. Práce s ním je ve srovnání s ostatními sítěmi, které jsme zde popisovali, suverénně nejobtížnější. Mnohého lze totiž dosáhnout vhodnou komunikací s ostatními uživateli stejného hubu. Huby se těžko hledají a některé jsou jen na pozvání. I když existuje veřejný adresář, je velmi chudý ve srovnání s tím, co všechno je na tomto systému sdíleno. Na DC je možné najít prakticky cokoliv chcete. Od nejnovějších filmů až po ty nejstarší, od posledních novinek diskoték až po skutečnou klasiku. Je na něm ale nejobtížnější hledat. Také přechody mezi DC a jinými sítěmi, byť existují, jsou mnohem vzácnější než přechody mezi "velkými" sítěmi navzájem.

Není to nebezpečné?

Výměnné sítě jsou využívány pro šíření virů a škodlivých kódů, soubory na nich jsou často padělky. Proto je potřeba se chránit. V případě počítačů s Windows je naprostou nezbytností používat antivirový software a přinejmenším softwarový firewall. Mnoho autorů antivirových systémů i firewallů s výměnnými systémy počítá a jejich podporu zakomponovalo do svých výrobků. I v případě, že váš firewall P2P explicitně nepodporuje, měl by chránit před největšími riziky, které z těchto sítí mohou přicházet. Totéž platí o antivirovém softwaru. Vždy je vhodné používat jen takovou výměnnou síť, které lze důvěřovat (přesněji řečeno jejímuž klientovi můžete důvěřovat). Největším zdrojem rizika totiž nejsou sítě jako takové, ale především zranitelnost jejich programů.

Samotné nástroje pro sdílení obsahují často funkce pro zabezpečení. Mezi ně patří možnost hodnotit obsah a blokovat osoby sdílející závadná data. Dále pak bývá integrována základní antivirová ochrana, což jsou ale spíše jen výjimky. V každém případě je potřeba s P2P pracovat velmi opatrně a soubory, které chcete stahovat, velmi dobře prohlédnout. Existuje naštěstí několik jednoduchých postupů, jak rozlišit vítaný obsah od riskantního a potenciálně nebezpečného.

Zajímavé odkazy

· http://www.slyck.com: Server, který se zabývá výměnnými sítěmi.

· http://www.filesharingplace.com: Mnoho zajímavých informací a klientů P2P sítí (anglicky).

Kolik nás je?

P2P sítě je neobyčejně obtížné měřit, zvláště ty plně decentralizované. To, že program, který používáte, ukazuje nějaké množství uživatelů, ani zdaleka neznamená, že jich síť právě tolik má. Jednak počitadla ukazují pouze aktuálně připojené uživatele, a to s určitou časovou prodlevou (on-line uživatele za určité časové období). Z toho vyplývá, že toto číslo nemusí mít nic společného s realitou. U sítí, které mají servery, lze k určitému číslu dojít na základě "dohody" mezi těmito servery. Naopak například u DC nebo BitTorrentu je měření velikosti zcela nesmyslné. Tyto sítě jsou totiž nespojité, netvoří jeden globální celek. Nejsou konstruovány k tomu, aby jednotlivé části o sobě "věděly", a díky tomu je prakticky nemožné je změřit.

Kolik tedy existuje uživatelů P2P? Kolik je v těchto sítích "uzlů"? Aby to bylo ještě komplikovanější, na mnoha fyzických počítačích se může nacházet klient více různých sítí současně nebo multiplaftormní program, který dokáže obsluhovat více různých P2P. Tyto programy jsou stále populárnější a ve statistikách vypadají jako dva různí klienti (a více). Problémů je ve skutečnosti mnohem více a není v našich možnostech je zde popsat.

Přesto existují systémy, které se snaží o zjištění alespoň přibližné velikosti moře P2P na internetu. Pro naši potřebu jsme využili server Slyck.com. Na něm najdeme statistiku, která na sklonku roku 2005 vypadala jako v následující tabulce:

Protože víme, že tento údaj je nepřesný a protože jsme do něj nezahrnuli všechny sítě, dá se předpokládat, že včetně DC, BT a menších protokolů se sdílení dohromady účastní asi dvojnásobné množství klientů, než kolik tato statistika uvádí. Řekněme, že celkový počet by mohl být okolo dvaceti milionů klientů, což představuje okolo patnácti milionů unikátních uživatelů na světě jen u "měřitelných" sítí. To je množství, které dokonce i vzhledem k ohromnému množství uživatelů internetu jednoznačně není možné ignorovat.

Co kde najdeme?

Gnutella (+G2)

Velikost souborů: KB až GB, není efektivní při souborech nad cca 5 GB.

Typ dat: Audiovizuální, je tu méně softwaru.

Kvalita: Díky distribuované síti dobrá, možnost hodnocení.

eDonkey 2000

Velikost souborů: MB až GB, nedělají problém velké soubory, ale zpomalují přenos.

Typ dat: Audiovizuální + software.

Kvalita: Velmi dobrá, nejrozšířenější síť.

FastTrack

Velikost souborů: jako u eD2K, ale je rychlejší.

Typ dat: veškerý.

Kvalita: Horší. Šíří se červi a nákazy, nízká stabilita, problémy s připojováním.

BitTorrent

Velikost souborů: 10 MB až GB, specialista na velké soubory.

Typ dat: Veškerý.

Kvalita: Výborná.

Direct Connect

Velikost souborů: KB až GB. Větší jen na rychlých sítích, méně spolehlivé.

Typ dat: Podle hubu, k němuž jste připojeni.

Kvalita: Podle hubu, k němuž jste připojeni.

Filmy na P2P - slovníček

Screener - Verze natočená z plátna kina. Většinou nižší kvality.

DVDRiP - Verze stažená z DVD. Může jít o distribuční médium nebo promo určené filmovým akademiím a podobně. Záruka vyšší kvality.

VHSRiP - Stažená videokazeta. Nejčastěji u starých filmů.

TVRiP - Stažené TV vysílání. Trpí problémy plynoucími z principu televize, nižší kvalita.

DivX, XviD - Označuje kodek použitý pro kódování obrazu.

MP3, AAC - Kodek použitý pro kódování zvuku.

SUB - Titulky.

Cz, Ita, Fr, Jp - Jazyková verze filmu. Při vyhledávání na P2P věnujte tomuto označení v názvu souboru velkou pozornost. Můžete tak předejít nepříjemnému překvapení, kdy si stáhnete sice nejnovější film, ale v maďarské verzi, případně v jiném jazyce, kterému nerozumíte.

Není to protizákonné?

O legálnosti či nelegálnosti využívání P2P, respektive stahování dat z nich, se v České republice, ale také v celém západním světě vedly a vedou dlouhodobé diskuze a boje. Zdá se, že určitý konsenzuální názor je, že zatímco samotné stahování nelegální není, sdílení dat s dalšími uživateli nelegální je. Z toho vyplývá jasný závěr: stahujte, ale nesdílejte. Druhou skutečností ovšem je, co již bylo uvedeno výše. Použití některých sítí znamená kromě stahování také automatické a uživatelem víceméně neovlivnitelné sdílení souborů. Co s tím? Rozhodnout se musí zřejmě každý uživatel sám. Platí, že zatímco stažení pirátské kopie Windows za problémové považovat nejspíše nemůžeme, s jejím používáním je to už samozřejmě jinak. Obdobné je to u audiovizuálních děl a skutečnost, že pomocí P2P lze stahovat i taková díla, která by v ČR nebylo možné legálně získat ani za peníze, na tom nic nemění. Některé klientské programy výměnných sítí, jako je například eDonkey, jsou k dispozici zadarmo nebo za určitý poplatek. Placená verze neobsahuje omezení, která jsou přítomna ve verzi bezplatné. Matením uživatele je jednak to, že v konkrétním případě eDonkey existují plnohodnotné alternativy, které jsou skutečně zadarmo, tak domněnka některých platících, že nákupem licence na placený program si zároveň zajišťují nezávadnost stažených dat.

Přes všechny diskuze o legálnosti nebo nelegálnosti P2P sítí využívají jejich služeb miliony osob. P2P systémy se přetřásaly na půdě několika parlamentů i v rámci Evropy. Výsledek těchto diskuzí je nejednoznačný - nedá se totiž říci, že by P2P sítě byly prohlášeny jednoznačně za peleš pirátskou, ale ani za pozitivní a užitečnou technologii.

Boj o výměnu dat

Pokud pravidelně sledujete zpravodajství ze světa IT, pak určitě víte o neutuchajícím souboji mezi výměnnými sítěmi a ochránci autorských práv. P2P sítě obsahují obrovské množství dat, která představují autorským právem chráněná díla. Jsou to všechny filmy, veškerá hudba, počítačové programy, multimédia. I když ani zdaleka nemůžeme prohlásit, že všechno multimediální, co se nachází na P2P sítích, je kradené, pro naprostou většinu dat to platí. Ochranné organizace, z nichž nejznámější jsou americké RIAA (Recording Industry Association of America) a MPAA (Motion Picture Association of America), z českých pak OSA (Ochranný svaz autorský), z mezinárodních IFPI (Mezinárodní federace hudebního průmyslu) nebo BSA (Business Software Alliance), se všemožně snaží používání P2P sítí zablokovat. Produktem jejich činnosti bylo na počátku milénia odstavení tehdy nejpoužívanější sítě Napster, ale také nasměrování vývoje ostatních sítí k decentralizaci. Tato decentralizace vedla k rozšíření sítí typu Gnutella, které způsobem, jak to bylo možné u Napsteru, jednoduše vypnout nelze. Vzhledem k této skutečnosti se boj ochránců autorských práv odvrací od samotných provozovatelů P2P, ti jsou totiž sami stále hůře identifikovatelní, a míří více ke koncovým uživatelům. Problémem je, že aby například OSA mohla někoho žalovat, musí vědět, o koho jde. V zahraničí i u nás zatím ISP, tedy poskytovatelé připojení k internetu, odmítají své zákazníky ochráncům "vydat", tedy sdělit jim, kdo se za konkrétní IP adresou ukrývá. V některých případech jsou dokonce zaváděny technické prostředky, které mají zjištění konkrétního uživatele komplikovat, s něčím podobným dokonce počítají i samotní autoři výměnných systémů.

Přesto se nedá rozhodně očekávat, že by ochránci práv svůj boj vzdali. Každý uživatel, který stahuje a sdílí data, je jejich potenciálním cílem a každý uživatel by si toho měl být vědom. Na úrovni Evropského parlamentu, ale i národních vlád existují snahy o jistou liberalizaci sdílení dat, nicméně tyto snahy jsou prozatím v zárodečné fázi a proti nim stojí velmi mocná lobby finančně dobře vybavených firem. P2P, přestože jde o masovou záležitost, zůstává činností pro své uživatele v podstatě nebezpečnou.

Bram Cohen, tvůrce systému BitTorrent, nedávno oznámil, že dospěl k dohodě s fonografickým průmyslem. Některá odborná média toto prohlášení špatně pochopila a s neznalostí principu opensource publikovala, že BitTorrent končí. Ve skutečnosti ale systém, který dosáhl značné popularity, funguje dále a dalo by se říci, že je ještě lépe zásoben obsahem než kdykoliv předtím. Na jeho základě bude dále vyvíjen přenosový mechanismus pro data chráněná systémy typu DRM (Digital Rights Management), který znemožní jejich další kopírování uživatelům, jež nezaplatí příslušnou licenci. Vzhledem k tomu, že původní BitTorrent je otevřená technologie, jež mezitím našla cestu do množství jiných aplikací a k níž začaly vznikat deriváty jako například systém Exeem (PC WORLD 3/2005), nelze čekat žádné "vypnutí". Podobná fáma se objevila také v souvislosti se systémem eDonkey a sítí eD2K. I v tomto případě jde ale o otevřené technologie, jejichž zpracovatelnost (a tedy i omezitelnost) je velice nízká.

Budoucnost výměnných systémů

Kam dále povede vývoj P2P? Bezpochyby k ještě větší decentralizaci těchto systémů. BitTorrent se zřejmě dočká aktualizace na beztrackerovou verzi, jež jej oprostí od v současnosti největšího omezení, které má. Současně by se z něj ale mohla stát další globální síť typu eD2K, což by bylo patrně spíše na škodu než ku prospěchu této technologie. DC, ve kterém byla ještě před rokem a půl de facto spatřována budoucnost P2P, se pro běžného uživatele nehodí. Komunita několika lidí okolo hubu má své opodstatnění, díky nim lze sehnat filmy a muziku, o kterých se běžnému smrtelníku ani nesní. Přesto ale množství omezení, systém práce se sloty a s huby se pro začátečníka nebo pro někoho, kdo na práci s P2P nemá čas a chce jen "něco stáhnout", příliš nehodí. Sítě typu Gnutella mají obrovskou výhodu ve své otevřenosti a decentralizaci, eD2K je pak efektivnější a rovněž otevřený. Systém FastTrack, jediný a poslední komerční mohykán mezi všemi ostatními, podle všeho již jen přežívá a pozvolna čeká na svůj úpadek. Zda však k němu dojde, to je ve hvězdách.

§§§§§


Odposlouchávání hovorů

David Čepička, Daniel Behrens

C06P0038

Telefonování přes  internet (VoIP) je stále oblíbenější. Na druhou stranu se málokterý  zájemce o tuto službu zabývá tím, jaká jsou bezpečnostní rizika  spojená s využíváním internetové telefonie. V žádném případě  vás nechceme nijak vylekat nebo od využívání této služby odrazovat.  Měli byste ale vědět, jaké problémy jsou s telefonováním přes  internet spojeny.

Málokdo ví, že při telefonování přes internet  probíhají zpravidla všechny hovory nešifrovaně. Samozřejmě záleží  na tom, jaký hardware či software při telefonování používáte,  nicméně pro zkušenějšího uživatele není problém vaše hovory odposlouchávat  nebo je zaznamenávat.

Programy pro telefonování přes internet  se dají velmi snadno odposlouchávat

Velmi snadné je odposlouchávání  hovorů v případě, kdy pro telefonování používáte nějaký program  a využíváte pro připojení k internetu místní síť, ke které je  připojeno více počítačů. To je třeba případ několika lidí, žijících  společně v jednom bytě, případně vícečlenných rodin. Podobná  situace se může objevit i ve vašem zaměstnání, pokud budete využívat  pro telefonování přes internet služební počítač. Prostřednictvím  jednoduchého programu pro sledování provozu v síti se dají zaznamenávat  všechna data, která putují přes místní síť. V případě internetového  telefonování se dají tato data ukládat jako zvukové soubory.

Každý,  kdo se připojuje k internetu pomocí bezdrátové sítě WLAN a pro  telefonování přes internet používá speciální program, by měl  mít v každém případě aktivované šifrování pomocí technologie  WPA nebo ještě lépe pomocí WPA2. Velmi nebezpečné jsou zcela  nechráněné sítě nebo sítě zabezpečené pouze pomocí technologie  WEP. Ty se dají snadno zneužívat kýmkoliv, kdo těmto technologiím  rozumí a disponuje potřebným hardwarovým a softwarovým vybavením.

Riskantní  je i používání bezdrátových telefonů pro WLAN

Telefony využívající  WLAN jako kupříkladu Zyxel P2000W či zařízení F1000 od UT-Starcomu  jsou stále ještě v módě. Bez povoleného šifrování WLAN jsou velmi  snadným cílem pro všechny, kdo chtějí odposlouchávat telefonní  hovory. Dokonce ani šifrování WEP, které obě zařízení nabízejí,  zde nepomůže, neboť ochrana pomocí technologie WEP se dá snadno  prolomit. Nezbývá proto nic jiného než doufat, že se na trhu  brzy objeví telefony pro WLAN, které budou nabízet šifrování  pomocí technologií WPA nebo WPA2.

Zařízení kombinující DSL a  VoIP jsou bezpečnější

Menší riziko odposlouchávání hovorů hrozí  u zařízení kombinujících DSL-modem a adaptér

VoIP pro připojení  k telefonu. Například Fritz Box Fon WLAN 7050 uvnitř odděluje  data telefonních hovorů od dat směřujících do místní sítě LAN,  takže telefonní hovory se nedají odposlouchávat ani pomocí síťových  portů, ani pomocí modulů WLAN, které jsou na zařízení k dispozici.  Zcela jiná je situace, pokud nepoužíváme integrovaný modem DSL,  ale celé zařízení slouží pouze jako telefon připojený k nějakému  jinému směrovači. Pak platí dříve zmíněná situace, protože každý,  kdo je přihlášený do sítě, může telefonní hovory odposlouchávat.  Podobná situace nastává i u adaptérů a telefonů pro VoIP, které  neobsahují modem DSL, například Fritzbox Fon ata či Grandstream  Handytone 486.

Pro všechny, kdo chtějí odposlouchávat telefonní  hovory, existuje kromě místní bezdrátové sítě nebo obyčejné sítě  LAN další místo, v němž mohou telefonní hovory zachycovat jde  o bránu vašeho poskytovatele připojení k internetu a bránu poskytovatele  služby VoIP. Data při internetovém telefonování totiž podobně  jako veškerá ostatní data putují ke svému cíli přes několik serverů.  Tyto brány bývají zpravidla dobře zabezpečeny. Pokud by do nich  nějaký hacker přece jen pronikl, mohl by odposlouchávat všechny  telefonní hovory probíhající přes tuto bránu, neboť hovory, jak  již bylo řečeno, zpravidla nejsou šifrovány.

Internetovou telefonii  začíná využívat stále více firem. V tomto případě zpravidla používají  zařízení pro VoIP na profesionální úrovni. Šifrování hovorů nabízí  někteří výrobci podobných zařízení pouze u těch nejdražších modelů.  Jiní, jako například Avaya-Tenovis, berou otázku bezpečnosti  skutečně vážně a různé ochranné prvky nabízejí i u těch nejlevnějších  modelů. Bezpečné je také telefonování prostřednictvím zdarma  dostupného programu Skype, který naleznete i na našem CD. Při jeho používání  je telefonování šifrováno, Skype používá svůj vlastní protokol  a z těchto důvodů není kompatibilní s jinými sítěmi pro VoIP  než se sítí Skype.

Odposlouchávání hovorů v praxi

Chcete se  sami přesvědčit, jak snadné je odposlouchávání, popřípadě zaznamenávání  cizích telefonních hovorů při telefonování přes internet? Pak  si zkuste takové odposlouchávání sami. Nainstalujte některý z  programů pro telefonování přes internet, například program X-Lite  2.0, který najdete rovněž na našem CD, popřípadě program, který jste dostali  od vašeho poskytovatele služby VoIP. Do tohoto programu zadejte  své přihlašovací údaje. Pokud jste ještě nikdy telefonování přes  internet nezkoušeli, pak se na zkoušku zaregistrujte pouze pod  takovým tarifem, u něhož nemusíte platit žádné poplatky a který  vám umožní pro začátek několik minut volání do pevné telefonní  sítě zdarma. Například služba Fayn na internetové adrese www.fayn.cz  vám nabízí tarif FAYN Free, v jehož rámci získáte na volání kredit  10 Kč.

Jako další nainstalujte program pro odposlouchávání telefonních  hovorů (tzv. Sniffer). Jedním z takových programů je zdarma dostupný  Cain & Abel 2.7.6, který jsme rovněž připravili na našem CD. V menu Configure  pak zadáte, kterou síťovou kartu ve vašem počítači používáte  pro přístup k internetu. Nakonec klepnete na ikonku síťové karty  v panelu nástrojů a následně na záložku Sniffer. Nyní je pro  odposlouchávání hovorů vše připraveno.

Teď je čas na první hovor.  Poté, co jej ukončíte, několik sekund počkejte. Potom klepněte  v programu Cain & Abel na spodní záložku VoIP. Bude tam k dispozici  jedna položka. Klepněte na ni pravým tlačítkem myši a z kontextového  menu vyberte příkaz Play. Přehraje se vám soubor WAV, obsahující  záznam vašeho telefonického hovoru. Pokud klepnete na záložku  Passwords a poté v levé části okna na položku SIP, uvidíte ve  sloupci To telefonní číslo, na které jste volali.

Odposlouchávání  hovorů na jiném počítači v síti

Je váš počítač připojený k počítačové  síti a chtěli byste zkusit, jak se dají odposlouchávat telefonní  hovory vedené z ostatních počítačů v síti? Pak na libovolný počítač  nainstalujte program Cain & Abel a postupujte stejně jako v předchozím  případě. S největší pravděpodobností se vám první hovor vedený  z jiného počítače odposlechnout nepodaří. Jde o to, že v mnoha  případech je router vybaven zároveň přepínačem. Ten se stará  o to, aby do portů pro místní síť LAN přicházela pouze ta data,  která jsou určena pouze danému počítači. Pokud budete chtít přepínač  obelstít, musíte na to jít následovně:

Klepněte v programu Cain  & Abel na horní záložku Sniffer a potom na spodní záložku Hosts.  Poté klepněte v panelu nástrojů na znak + a v následujícím dialogovém  okně stiskněte tlačítko OK. Nyní se přesuňte na záložku APR.  Tady klepněte na horní prázdnou tabulku a poté v panelu nástrojů  na znak +. V následujícím dialogovém okně vyberte vlevo IP adresu  počítače, který chcete odposlouchávat, vpravo pak IP adresu směrovače.  Vše potvrďte stiskem tlačítka OK. Nyní klepněte v panelu nástrojů  na žlutý symbol radioaktivity. Vytočte telefonní číslo na jiném  počítači. Po ukončení hovoru si na svém počítači můžete stejným  způsobem, jak bylo popsáno výše, poslechnout záznam telefonního  hovoru - použijete spodní záložku VoIP.

Upozornění: Odposlouchávání  telefonních hovorů pomocí utilit typu Cain & Abel je trestné,  podobně jako odposlouchávání telefonních hovorů vedených přes  klasickou telefonní linku.

§§§§§


Nedejte špionům šanci

Daniel Behrens

C06P0042

Pohybují se skrytě. Registrují aktivity na vašem osobním počítači. Manipulují s vaším systémem. Špióni se uhnízdili ve vašem počítači a sledují vás. Proto je třeba se jim bránit.

Slídivý software se na vašem počítači uchytí rychleji, než si dokážete představit. Může přitom jít například o spyware, který se instaluje spolu s nějakým drobným programem. Může se rovněž jednat o trojské koně, které se šíří vinou nedostatečného zabezpečení Windows nebo Internet Exploreru. Je ovšem také docela dobře možné, že vám na služebním osobním počítači nainstaloval kontrolní program váš zaměstnavatel, aniž vás o tom uvědomil.

Špióni se sice pokoušejí ukrýt, jak jen to jde, přesto však existují příznaky, které je prozradí. Například když se vám v nepravidelných intervalech otevírají reklamní pop-up okna, přestože nejste zrovna připojeni k internetu. Nebo váš systém neustále přenáší data na internet, aniž k tomu vy sám dáváte jakýkoli podnět. Je také možné, že úvodní stránka vašeho prohlížeče je pozměněná a vám se tuto změnu vůbec nedaří odstranit. Nejpozději v okamžiku, kdy váš počítač začne vykazovat podobné chování, byste ho měli důkladně vyčistit. Zde se dozvíte, jak na to a jaké nástroje vám při tom mohou pomoci.

Spyware

Spyware je dosti rozšířený, ale naštěstí není na každém počítači. Každému počítači však napadení hrozí. Spyware není tak nebezpečný jako červi a trojské koně. Zpravidla nijak nepoškodí osobní počítač, ani se samostatně nedokáže podstatněji rozšířit. Zato však sleduje vaše uživatelské návyky. Některé druhy spywaru hlásí svému autorovi, kdy používáte osobní počítač, které internetové stránky si prohlížíte a na jaké reklamy klikáte.

Obzvlášť nehorázné typy spywaru otevírají v nepravidelných intervalech reklamní okna přestože vůbec nesurfujete po internetu, ale třeba jen píšete nějaký text.

Šíření spywaru prostřednictvím oblíbeného freewaru

Spyware se ve většině případů šíří přes hostitelský program. Bezplatná verze aplikace Kazaa je toho názorným příkladem.

· Obsahuje Kazaa Spyware?

Výrobce aplikace Kazaa popírá, že by jeho produkt obsahoval spyware. Tvrdí, že v tomto případě nejde o spyware, jelikož uživatel je na tyto komponenty upozorněn při instalaci. Tento názor ovšem nesdílíme.

Při instalaci jste sice víceméně jasně upozorněni na to, že Kazaa je financována reklamou od firem Cydoor a GAIN Network. Kromě toho se dozvíte, že se nainstalují "Altnet Peer Points Manager Package" a panel nástrojů "My Search". Jaká data tyto pochybné komponenty sbírají a vyhodnocují se ovšem uživatel dozví pouze tehdy, přečte-li si několikastránkové licenční podmínky, které jsou částečně v angličtině. Často až teprve na tomto místě objeví zvláštní prohlášení o ochraně dat na internetu.

Celkem vzato je bezplatná verze apliakce Kazaa velmi neprůhledná, alespoň co se týče připojeného spywaru. Někteří uživatelé proto používají neoficiální Kazaa Lite K+ 2.6.1 bezplatnou variantu, kterou vynalézaví programátoři zbavili špionážních komponent. Kazaa je zvláště křiklavým příkladem toho, jak se spolu s oblíbeným programem může mezi lidmi masově šířit spyware. Naštěstí jsme v současnosti nezaznamenali žádný další případ takového rozsahu a dosahu.

· Prominentní spyware

Následující velmi známé programy obsahují spyware a šíří se přes webové servery: Gagot eWallet pro vyplňování formulářů, Date Manager, což je kalendář a plánovací diář pro Systray, konečně i Precision Time, nástroj, který seřizuje hodiny osobního počítače podle serveru s atomovými hodinami na internetu. Vlastní funkce těchto programů jsou užitečné. Všechny ovšem obsahují spyware.

· Spywarová infekce: buďte opatrní při surfování

Spyware se může skrývat nejen v instalacích softwaru. I při surfování na webu se vystavujete riziku, že se na vás nalepí špionážní komponenty - ne snad na velkých a důvěryhodných webových serverech, nýbrž v postranních uličkách webu, do nichž se dostanete např. v důsledku zmanipulovaných výsledků nabídnutých vyhledávacím strojem.

Šiřitelé spywaru proto popisují své webové stránky hojně používanými vyhledávacími výrazy a pojmy, aby se dostali do indexů vyhledávacích strojů. Při návštěvě takové stránky uvidíte odkaz s názvem "Bezpečnostní varování (Security warning)", který vás upozorní na instalaci nějaké komponenty. V takovém případě byste neměli ze zbrklosti nebo z pouhého zvyku kliknout na "Ano", popřípadě na "Spustit instalaci".

Když se bezpečnostní výstraha objeví na stránce, kterou neznáte, ukončete dialog stisknutím tlačítka "Ne", popřípadě "Neinstalovat". Pokud se výstraha objeví na důvěryhodné stránce, pozorně si ji přečtěte. Mohlo by se totiž jednat o komponentu, která je pro prezentaci stránky nezbytná, například Macromedia Flesh Player.

Nejtroufalejší šiřitelé spywaru využívají na svých webových stránkách mezer v zabezpečení Internet Exploreru (IP), aby vám vnutili špionážní programy bez vašeho vědomí. Snažte se proto provádět vždy poslední, nejčerstvější aktualizace svého prohlížeče nebo používejte jiný prohlížeč, například Firefox 1.5 (zdarma ke stažení například ze stránek www.firefox.cz).

Firefox má mnoho dalších předností: je nejen bezpečnější, ale mnohdy též rychleji načítá stránky. Je vybaven větším počtem funkcí než IE a o další jej lze ještě rozšířit pomocí doplňkových funkcí.

· Najít spyware a odstranit ho: takhle se to dělá

K detekci a odstranění již nainstalovaného spywaru je nejlepší použít nějaký specializovaný nástroj. Počítač můžete nechat prohledat pro jistotu několikrát za sebou. Doporučit můžeme například program Ad-Aware SE Personal 1.06 (pro soukromé použití bezplatný, na našem CD) a Spybot Search & Destroy 1.4 (zdarma, na našem CD). Poměrně nový program je Microsoft Antispyware. Nejde o vlastní produkt Microsoftu, pochází od Giant Company Software. Microsoft koupil tuto společnost v prosinci roku 2004. V době psaní tohoto článku byl Antispyware ještě betaverzí, ve verzi 1.0.701 jej naleznete na našem CD. Zatím se jedná o freeware.

Instalace a obsluha antispywaru je jednoduchá. Při prvním spuštění programu vás průvodce naviguje při konfiguraci. Ptá se vás, zda si budete přát automatické aktualizace (podobně jako je tomu u antivirových programů) a zda budete chtít aktivovat ochranu v reálném čase. V posledním kroku určíte, zda má nástroj po druhé hodině v noci spouštět vyhledávání spywaru, pokud váš osobní počítač bude zapnutý. Tuto možnost lze odmítnout, pokud jste si nastavili ochranu v reálném čase.

Po instalaci spustíte skenovací proceduru tlačítkem "Run Quick Scan Now". Standardně Antispyware prohledává pouze místa, na nichž se nejčastěji zachytává. Chcete-li prohledat celý pevný disk, klikněte na "Spyware Scan Options" a zvolte "Run a Full System Scan." Prohledávání pak ovšem zabere podstatně delší dobu. Po skenování získáte přehledný seznam výsledků. Na něm se ukáže mimo jiné název každého typu nalezeného spywaru a jemu odpovídající bezpečnostní riziko. Když u nějaké položky kliknete na "+", spatříte všechny příslušné soubory a záznamy v registru. U každého nálezu navrhne Antispyware příslušnou akci, kterou můžete potvrdit nebo pozměnit, například "Remove" (Odstranit) nebo "Ignore" (Ignorovat). Tlačítkem "Continue" spustíte čisticí proceduru. Uživatelé Windows XP by měli nejprve aktivovat volbu "Create Restore Point", aby se v případě selhání systému vytvořila ve Windows záloha pro obnovení.

Strážci v Antispywaru: Ochrana v reálném čase poskytovaná systémem Microsoft Antispyware chrání vyčištěný počítač před novým spywarem. Pokud jej během instalace aktivujete, poběží na pozadí permanentně. Poté jej máte možnost zapínat či vypínat přes "Real-time Protection", přičemž musíte aktivovat, popřípadě deaktivovat všechny tři položky "Agents".

Nástroje upozorňují na podezřelé procesy

Vyčistili jste svůj osobní počítač pomocí několika antispywarových programů, přesto se však nemůžete zbavit dojmu, že ještě něco přehlédly? Systém nadále vykazuje chování, signalizující přítomnost spywaru?

V takovém případě je třeba, abyste sami přiložili ruku k dílu a podívali se, které procesy běží na vašem PC - samozřejmě za předpokladu, že máte administrátorská práva. Nejprve si opatřete nástroj, který ukazuje i skryté procesy, například Process Viewer 3.7 (zdarma, na našem CD).

Na tomhle programu je dobré zejména to, že ukazuje i oblast, kde se právě běžící procesy odehrávají. Podle jmen adresářů můžete zhruba odhadnout, který z nich by mohl odpovídat nežádoucímu programu.

Spyware se může ovšem v adresáři Windows usadit pod takovým jménem, že ho sotva rozeznáte od jmen důležitých systémových souborů. Pak se musíte řídit detektivním instinktem. Otevřete příslušný adresář, klikněte na podezřelý soubor pravým tlačítkem myši a vyberte položku "Vlastnosti/Verze". Pod "Popisem" by mělo být uvedeno jméno, které má jistou vypovídací hodnotu; pod "Copyrightem" by měl být uveden původce. Na tom, nakolik je původce ochoten poskytovat o sobě další informace, záleží také to, zda o něm najdete další informace i v polích "Komentáře" nebo "Zvláštní popis".

Pokud se ani s těmito informacemi nedá mnoho pořídit, pomůže vám, vyhledáte-li si v Googlu jméno souboru. To platí i v případě, že v souboru není k dispozici žádná informace, jež by vás nasměrovala dál, registrační karta tedy neukazuje "verzi". S nástrojem pcwProcview na našem CD probíhá hledání opravdu pohodlně. Zobrazuje seznam všech probíhajících procesů a nabízí možnost "Hledat v Googlu". Protože pcwProcview pracuje pod Windows 95/98 a NT 4, musíte si ze stránek www.pcwelt.de/6e5 nainstalovat Microsoft WMI (Windows Management Instrumentation).

Únos

Po delším surfování internetem si povšimnete, že se změnila domácí stránka vašeho prohlížeče. Při každém spuštění se místo vámi nastavené úvodní stránky objeví podivný vyhledávací stroj.

·  Únos prohlížeče: právě to se vám přihodilo

Zřejmě jste se stali obětí únosu prohlížeče. Nekalé živly na internetu využívají nedostatků v zabezpečení prohlížeče - zpravidla Internet Exploreru - k tomu, aby vám podstrčili nějaký prográmek. Ten pak běží trvale na pozadí a snaží se, aby se změnilo nastavení domácí stránky prohlížeče a aby nová startovací stránka už zůstala zachovaná - i když se snažíte tuto chybu v konfiguraci prohlížeče odstranit.

·  Jak se únosců prohlížeče zbavit

Zbavit se nechtěných hostů na vašem osobním počítači je občas docela těžké. Částečně se totiž zabydlí hluboko v systému. V tom nejjednodušším případě antispywarové programy rozpoznají software, který je zodpovědný za únos, a odstraní ho.

Bezplatný nástroj CW-Shredder 2.12

(na našem CD) vymaže únosce, kteří přesměrovali domácí stránku na Coolwebsearch a jeho varianty.

·  Vydělávání peněz únosem

Většinou se domácí stránka nastaví na vyhledávací stroje typu www.coolwebsearch.com. Díky většímu počtu lidí, kteří zavítají na takové stránky, mohou pak jejich provozovatelé požadovat vyšší cenu od zadavatelů reklamy. Coolwebsearch a jim podobní ovšem únosce sami nerozšiřují. Namísto toho dávají prémie "partnerům," kteří přitáhnou nové zákazníky. Oficiálně se sice provozovatelé tváří, že nespolupracují s žádnými partnery, kteří používají takové triky jako unášení prohlížeče. Ale na druhé straně vše nasvědčuje tomu, že proti nim nijak důsledně nepostupují, jinak by tento nešvar nebyl tak rozšířen.

Slídilové na internetu

K tomu, aby se pídil po důvěrných informacích a vašich heslech, se špión nutně nemusí vloupat do vašeho počítače. Může mu stačit jen přítomnost ve stejné síti, v níž se nachází i váš počítač. Pomocí speciálního slídicího nástroje (tzv. "snifferu") pak může zachytit všechny složky, které odesíláte a přijímáte. To může být nebezpečné zejména ve firemním prostředí, neboť tam bývají k jedné sítí připojeny stovky, někdy i tisíce spolupracovníků. Důvěrné e-maily, hesla a adresy požadovaných webových stránek představují jen několik příkladů, co všechno může zvědavý slídil tajně sledovat. Jestliže podnik či soukromý uživatel používá třeba špatně zabezpečený nebo dokonce úplně nezabezpečený bezdrátový přístup, mohou operace s daty odposlouchávat slídilové přímo z ulice - aniž jim hrozí, že by na ně někdo přišel.

·  Slídilové vás mohou napadnout i freewarovými nástroji

K tomu, aby vás začal sledovat, potřebuje špión nějaký "packet-sniffer", například Ethereal 0.10.14 (zdarma na našem CD).

Jeho pomocí lze zachytit datové pakety a vyhodnotit je. Ethereal potřebuje k provozu program, který zachytává pakety - v našem případě například Winpcap 3.1 beta 4. Používejte prosím tyto nástroje pouze k testování zabezpečení vašeho vlastního systému.

Ethereal nefunguje, pokud jsou osobní počítače v síti propojeny přes switche (přepínače) a ne přes rozbočovače (huby). Tím, že budeme používat pouze přepínače, se nám do jisté míry podaří systém ochránit. Existují ovšem i dokonalejší nástroje než Ethereal. Manipulují směrovací tabulky počítače takovým způsobem, že směrují všechny datové pakety na osobní počítač špióna. Takovému útoku se říká "Man in the Middle Attack". Je přitom na pováženou, že příslušnými nástroji lze takto odposlouchávat i spojení zabezpečená přes protokol "https". Obrana proti tomu je náročná, například pomocí statických propojovacích tabulek.

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí

Jiří Peterka

C06P0029

Vrstva síťová, která je třetí vrstvou referenčního modelu ISO/OSI (počítáno odspodu), má za úkol dopravovat data přes mezilehlé uzly tak, aby se dostala až ke svým konečným příjemcům. Aby síťová vrstva něco takového dokázala, musí být schopna vyhledávat vhodné cesty v síti či v celé soustavě vzájemně propojených sítí. Tomu se říká směrování, anglicky routing. Zařízení, které směrování zajišťuje, se označuje jako směrovač, anglicky router.

V našem putování báječným světem počítačových sítí jsme již prošli dvěma nejnižšími vrstvami referenčního modelu ISO/OSI nejprve nejspodnější vrstvou fyzickou, pak druhou nejnižší vrstvou linkovou. Přitom jsme si řekli, že vrstva fyzická má za úkol přenášet jednotlivé bity mezi sousedními uzly, ale nijak je přitom "neskládá dohromady", resp. se nezajímá o to, zda více jednotlivých bitů tvoří nějaký souvislý blok. To zajímá až bezprostředně vyšší vrstvu linkovou, která využívá přenosových služeb fyzické vrstvy (typu "přenes bit") a s jejich pomocí již přenáší celé bloky dat, kterým se na úrovni linkové vrstvy říká "rámce" (anglicky: frames).

Linková vrstva ovšem stále ještě přenáší své rámce jen mezi sousedními uzly, neboli mezi takovými, které mají mezi sebou přímé spojení. Lze si to představit také tak, že pro linkovou vrstvu je viditelné pouze její bezprostřední okolí (tvořené sousedními uzly), zatímco o dalších (vzdálenějších) uzlech už nemá žádné povědomí.

Pokud je ale třeba přenést nějaká data právě k těmto vzdálenějším uzlům, které již jsou mimo "záběr" linkové vrstvy (z pohledu odesílajícího uzlu), pak to linková vrstva neřeší. Místo ní už nastupuje vrstva síťová, která již "dohlédne dále" - zná topologii celé sítě či celé soustavy vzájemně propojených sítí a díky tomu dokáže hledat a nacházet cesty ke kterémukoli cílovému uzlu.

Co je směrování?

Samotnému hledání cesty ke koncovému příjemci, které síťová vrstva zajišťuje, se říká směrování (anglicky routing). Jde tedy spíše o logickou ("rozhodovací") funkci, jejímž výsledkem je rozhodnutí o konkrétní cestě pro přenos. Jak záhy uvidíme, postup tohoto rozhodování může být založen na opravdu různých principech, přístupech i metodách. Podle toho se pak také hovoří například o centralizovaném směrování, izolovaném či distribuovaném směrování či směrování hierarchickém atd.

Samotné rozhodnutí o volbě cesty a s ním i o směru dalšího přenosu (z pohledu každého uzlu "po cestě") je ale třeba také konkrétně naplnit. Tedy vzít příslušný blok dat (paket, jak se mu říká na úrovni síťové vrstvy) a přenést jej k dalšímu "přestupnímu" uzlu, případné již k samotnému cílovému adresátovi (pokud jde již o konec celé přenosové cesty). Tomu se obvykle říká "forwarding" (v doslovném překladu jakési "předání dále").

Síťová vrstva ovšem sama o sobě nic nepřenáší. To je pouze iluze, vytvořená vrstevnatým charakterem dnešních sítí. Ve skutečnosti totiž síťová vrstva předá svůj paket k přenosu bezprostředně nižší vrstvě, tedy vrstvě linkové. Ta vloží síťový paket do svého rámce (linkového rámce) a ten pak přenáší. Ovšem ani ona jej ve skutečnosti sama nepřenáší, nýbrž nechává jeho jednotlivé bity přenést vrstvou fyzickou. Celé to ilustruje obrázek nahoře.

Přímé a nepřímé směrování, směrovač

Jak jsme již řekli, linková vrstva, které vrstva síťová předává své pakety k přenesení, "dohlédne" jen ke svým bezprostředním sousedům, s nimiž má přímé spojení. V praxi jsou těmito sousedy všechny uzly, které se nachází ve stejné síti. Pokud se tedy přenáší nějaký síťový paket mezi dvěma uzly v rámci stejné sítě, pak má samotná síťová vrstva značně usnadněnou práci, protože nemusí hledat žádné mezilehlé (resp. přestupní) uzly, přes které by měl paket přejít. Takový paket proto síťová vrstva pouze předá linkové vrstvě, která již je schopna jej doručit cílovému adresátovi (neboť ten je v jejím přímém dosahu). Z pohledu síťové vrstvy se tomu říká "přímé směrování" a zde skutečně má síťová vrstva minimum práce a nemusí "přemýšlet".

Složitější je to ale v případě, kdy se koncový příjemce nenachází ve stejné síti jako právě odesílající uzel. Zde již musí síťová vrstva začít hledat ke koncovému příjemci vhodnou cestu, vedoucí přes jeden nebo několik přestupních uzlů. V užším slova smyslu tedy pouze zde, při tzv. nepřímém směrování, provádí síťová vrstva rozhodování, které jsme si výše označili jako samotné směrování (routing).

To, co síťová vrstva při nepřímém směrování hledá, je uzel, vedoucí z dané sítě "ven", do jiné sítě. Tedy jakýsi "přestupní", resp. "propojovací" uzel (který vzájemně propojuje dvě různé sítě či dokonce více takovýchto sítí). Takovému uzlu se říká směrovač (router) a v každé síti, která není zcela izolována od svého okolí, je nejméně jeden. Odpovídá to tzv. katenetovému modelu, v jehož rámci jsou jednotlivé sítě propojeny pomocí směrovačů do celé soustavy vzájemně propojených sítí. Na takovém katenetovém modelu je vybudován například dnešní internet, ale obecně z něj vychází prakticky všechny počítačové sítě.

Každý uzel dané sítě, který chce přenést nějaký svůj paket do jiné sítě (tedy v rámci nepřímého směrování), musí najít vhodný směrovač, vedoucí "z jeho sítě ven". Tomu pak svůj paket "předá dál".

Celý proces postupného předávání se přitom opakuje tak dlouho, dokud se paket nedostane ke svému cíli. I každý směrovač, přes nějž paket na své cestě prochází, se vždy musí nejprve rozhodnout, zda už je konečný příjemce v jeho přímém dosahu či nikoli. Pokud ano, dochází k přímému směrování (paket je předán linkové vrstvě k přímému doručení koncovému příjemci). Pokud konečný příjemce ještě není v přímém dosahu (tedy nenachází se v žádné síti, do které je směrovač zapojen), pak dochází znovu k nepřímému směrování směrovač hledá další směrovač (vedoucí do dalších sítí), jemuž by paket předal k doručení. Výsledkem je pak cesta, tvořená posloupností takovýchto směrovačů. Přes ně paket postupně prochází, než se dostane ke svému koncovému příjemci. Situaci ilustruje následující obrázek.

Kdo směruje?

Pro dokreslení celé představy o fungování síťové vrstvy se ještě zastavme u toho, kdo vlastně provádí směrování, tedy logické rozhodování o směru přenosu. Činí tak hlavně směrovače, ale nejen ony. Směrování se obecně účastní i ostatní uzly (koncové uzly), pokud něco odesílají - protože i ony si musí umět vybrat mezi (potenciálně) více směrovači, které vedou "ven" z příslušné sítě. Odesílající uzel se také nejprve rozhoduje mezi přímým a nepřímým směrováním, v případě nepřímého směrování vybírá vhodný směrovač. Takže i on by měl mít dostatečné informace na to, aby si při nepřímém směrování dokázal vhodně vybrat.

Například v rodině protokolů TCP/IP, resp. v sítích s těmito protokoly (tedy například v internetu) je to tak, že každý koncový uzel (každý osobní počítač atd.) by měl "od narození" znát alespoň jeden směrovač, vedoucí z jeho sítě ven. Pravda, existují sice postupy, které by mu umožnily začít fungovat i bez této znalosti a adresu směrovače si zjistit - ale v praxi se dává přednost tomu, aby každý uzel dostal předem (v rámci své konfigurace) potřebnou informaci o alespoň jednom směrovači. Zajímavé je, že snad vždy se pro tento směrovač používá starší (a dnes již nevhodná) terminologie - říká se mu brána, anglicky gateway. Většinou "výchozí brána", respektive default gateway, protože přes ni jsou přenášeny všechny pakety směřující ven z dané sítě, pokud není známo, že by měly jít jinou cestou. Příklad nastavení podobné výchozí brány na počítači s OS Windows opět ukazuje obrázek.

Pokud ovšem výchozí směrovač (výchozí brána) není pro konkrétní cílovou síť tím správným, měl by to sám poznat a měl by odesílající koncový uzel zpětně o této skutečnosti informovat. Tedy poslat mu vyrozumění ve smyslu: "Data, určená pro uzel B, posíláš přes mne nesprávně. Správně by měla přecházet přes směrovač Y, který je ve tvém dosahu".

Odesílající uzel, který dostane takové "ponaučení", by si jej měl vzít k srdci a měl by se podle něj chovat - příště by už měl svá data posílat přes správný směrovač. Přitom směrovač, který se nachází v nesprávném směru, by neměl již přijatá data zahodit. Právě naopak, měl by být co nejvíce tolerantní a postarat se o jejich správné doručení. A to i v případě, že si jejich odesilatel nevezme jeho ponaučení k srdci a data stále posílá nesprávným směrem. To vše ale neplatí obecně, nýbrž jen v rámci sítí na bázi protokolů TCP/IP.

Směrovací tabulky

K tomu, aby se směrovače mohly snáze a rychleji rozhodovat, si udržují potřebné (směrovací) informace v tzv. směrovacích tabulkách. Jejich obsah, resp. organizace se může lišit, ale v nejjednodušším případě je takový, jak jej ukazuje obrázek: každé jednotlivá položka směrovací tabulky je vyhrazena jedné cílové síti. Součástí položky je pak i informace o tom, jak je cílová síť daleko, a hlavně kudy (kterým "odchozím" směrem) je třeba paket předat, aby se dostal blíže k cílové síti (neboli kudy pokračuje cesta k této cílové síti).

S popisovaným obsahem směrovacích tabulek souvisí ještě jedna důležitá skutečnost: směrování, jako rozhodování o dalším směru přenosu, vychází z příslušnosti cílového uzlu k určité síti. Jinými slovy: směruje se podle sítě a nikoli podle konkrétního uzlu. Proto také jsou jednotlivé položky směrovacích tabulek (alespoň v TCP/IP) vyhrazeny celým cílovým sítím a nikoli jednotlivým uzlům v těchto cílových sítích. Jinak by totiž počty položek ohromně narostly. Odpovídá to ostatně i rozdílu mezi přímým a nepřímým směrováním: po celé trase přenosu probíhá nepřímé směrování a v každém kroku se zajišťuje přenos do další sítě jako takové (jako celku). Teprve v poslední (cílové) síti se již nejedná o nepřímé směrování, ale o směrování přímé (v rámci dané sítě). Zde už tedy směrovací tabulka není zapotřebí, protože doručení konkrétnímu uzlu v cílové síti zajistí zdejší linková vrstva.

Existence směrovacích tabulek se přitom netýká pouze směrovačů. Mají je i koncové uzly, protože i ony se podle nich musí rozhodovat při odesílání, přes který "odchozí" směrovač data poslat. Jejich směrovací tabulky ale bývají v praxi podstatně menší. Základem jejich obsahu je informace o existenci výchozí brány, kterou jsme si popisovali výše. Další položky pak do směrovací tabulky koncového uzlu přibývají obvykle postupně, na základě "upozornění" od směrovače, že správný směr vede jinudy (přes jiný směrovač, viz výše).

Adaptivní a neadaptivní směrování

Pojďme nyní k jinému důležitému aspektu: kdo a jak stanovuje a aktualizuje obsah směrovacích tabulek směrovačů? Zde už to je totiž komplikovanější než u koncových uzlů.

V úvahu zde připadají dvě základní možnosti:

· Neadaptivní: obsah směrovacích tabulek (směrovačů) je dán apriorně a nemění se. Pak jej může jednorázově stanovit například správce sítě a veškeré směrování bude následně fungovat vždy stejně.

· Adaptivní: směrovací tabulky směrovačů jsou na počátku nějak nastaveny, ale jejich obsah se průběžně aktualizuje, aby odrážel topologii soustavy sítí a reagoval na její změny.

Každá z těchto dvou variant má samozřejmě své výhody, ale i své nevýhody. Neadaptivní varianta nevyžaduje žádnou režii na své průběžné udržování (když k němu nedochází) a je také více odolná vůči případným útokům, které by se snažily mechanismus směrování nějak nabourat. Proto se používá například tam, kde jsou zvýšené požadavky na bezpečnost. Nevýhodou neadaptivní varianty je ale její neschopnost reagovat na změny v síti a její topologii. To při zvýšených požadavcích na bezpečnost může být i výhodou, ale obecně je to nevýhoda, kvůli které lze tuto variantu doporučit jen tam, kde lze předpokládat zcela ojedinělé změny v topologii.

Naproti tomu adaptivní varianta přímo počítá s tím, že bude na případné změny v topologii reagovat. Takže ji lze využít i tam, kde ke změnám dochází relativně častěji. Důležité ovšem je, že s touto adaptivností může být spojena i poměrně velká režie na výměnu aktualizačních informací (informací o změnách v síti). Zde velmi záleží na tom, jaké varianty směrování (a výměny směrovacích informací) jsou konkrétně použity. Pojďme se proto podívat, jaké možnosti zde připadají v úvahu.

Centralizované směrování

Začněme nejprve poněkud specifickou variantou, označovanou jako centralizované směrování. Jde o řešení, v jehož rámci provádí veškeré rozhodování (o volbě nejvhodnější cesty) jeden centrální prvek, zatímco všechny směrovače již jen mechanicky naplňují jeho rozhodnutí. Lze si to představit také tak, že jednotlivé směrovače přestanou samy přemýšlet a pokud neví, co a jak mají dělat, zeptají se centrálního prvku. Tomu se říká "route server", což by se dalo rozepsat jako "server, poskytující jako službu informace o cestách". Na konkrétní dotaz tento server odpoví a směrovač se podle toho zachová. A aby se při dalším paketu nemusel ptát hned znovu a příliš tak nezatěžoval route server, každou odpověď si po nějakou dobu pamatuje ve své vyrovnávací paměti a řídí se podle ní. Tato doba přitom musí být volena velmi pečlivě. Kdyby totiž byla příliš krátká, pak by se směrovač ptal příliš často a příliš by zatěžoval route server. Naopak když bude dlouhá, hrozí nebezpečí, že směrovač nebude včas reagovat na nějakou změnu v topologii. Stále totiž bude vycházet z předchozí odpovědi route serveru, místo aby si vyžádal odpověď novou, která by již odrážela příslušnou změnu.

Výhodou centralizovaného směrování je nulová režie na aktualizační informace, kterými by se jednotlivé směrovače jinak vzájemně informovaly o změnách. Další významnou výhodou je i soustředění veškeré "inteligence" do jednoho místa, což usnadňuje systémovou správu. Na druhou stranu zde ale vzniká "klíčové místo", s jehož výpadkem se celá soustava vzájemně propojených sítí stává nefunkční - jednotlivé směrovače se pak vůbec nedozví, co a jak mají dělat.

Izolované směrování

Další variantou směrování vedle centralizovaného je směrování označované jako izolované. To proto, že zde se už rozhodují jednotlivé směrovače, ale skutečně jen samy za sebe, aniž by přitom spolupracovaly s ostatními. Proto přívlastek "izolované". Jde ovšem o celou skupinu různých dílčích variant, mezi které patří mimo jiné:

· záplavové směrování,

· směrování metodou horkého bramboru,

· náhodné směrování,

· metoda zpětného učení a další.

Například záplavové směrování, které je v praxi relativně často používané, funguje skutečně tak, jak naznačuje jeho název: každý směrovač rozešle přijatý paket do všech směrů - kromě toho, odkud přišel. Tím vzniká jakási záplava, která dříve či později dorazí na místo svého správného určení. Současně je ale nutné správně a korektně eliminovat duplicitní pakety, které při záplavovém rozesílání vznikají, aby na místo svého určení dorazil každý paket jen jednou. Výhodou je velká robustnost - pokud existuje alespoň nějaká cesta k cíli, je tímto způsobem nalezena. A vlastně aniž by směrovače vůbec potřebovaly nějaké směrovací tabulky.

Pro zajímavost se zmiňme ještě o metodě horkého bramboru. Ta se začíná používat (jako náhradní varianta) v situaci, kdy se jinak používané směrování dostává do problémů a směrovači hrozí zahlcení. Když se v některém odchozím směru začínají hromadit pakety, které směrovač nestíhá odeslat, může nastoupit právě směrování metodou horkého bramboru - směrovač volí odchozí směr nikoli podle toho, kudy by měl paket správně pokračovat, ale podle toho, který odchozí směr je právě nejméně vytížený (tedy kde se "horkého bramboru" dokáže co nejrychleji zbavit). Když se pak nebezpečí zahlcení podaří odvrátit, směrovač se zase vrací ke svému původnímu způsobu směrování.

Distribuované směrování

V praxi nejčastěji používané varianty směrování však spadají do kategorie "distribuovaných". To proto, že zde není žádný centrální prvek, který by o volbě směru rozhodoval (jako je tomu u centralizovaného směrování), ale celé rozhodování je rozděleno (distribuováno) mezi jednotlivé uzly, které na něm spolupracují (což je zase odlišnost od izolovaného směrování).

Jednou z variant distribuovaného směrování je takové, které je v angličtině označováno jako "vector-distance". To proto, že sousední směrovače si mezi sebou vyměňují celé své směrovací tabulky, i s jejich obsahem (viz výše). Každou položku směrovací tabulky si přitom můžeme představit jako vektor, který říká, že z určitého směrovače se lze dostat do konkrétní cílové sítě takovým a takovým směrem a že tato síť je tak a tak daleko. Když se pak nějaký směrovač dozví ze směrovací tabulky svého souseda, že ten je od určité cílové sítě X ve vzdálenosti Y jednotek, připočítá si k tomu svou vzdálenost od souseda a vyjde mu, že on se do sítě X dostane (přes svého souseda) se vzdáleností Y+1 jednotek (například). Právě toto je princip fungování varianty "vector distance", která je v praxi (v sítích TCP/IP) realizována například protokolem RIP (Routing Information Protocol). Ten je ale již poměrně staršího data a v praxi se tolik nepoužívá.

Používanějším je protokol OSPF (Open Shortest Path First), který ale spadá pod jinou variantu - nikoli již "vector distance", ale "link state". To proto, že zde si jednotlivé směrovače neposílají mezi sebou žádné vektory se vzdálenostmi, resp. celé své směrovací tabulky. Místo toho si posílají pouze informace o tom, že někde existuje nějaké spojení mezi dvěma uzly (směrovači) a je funkční. Každý směrovač rozešle do celé soustavy vzájemně propojených sítí (obvykle pomocí záplavového směrování) informaci o tom, kdo jsou jeho sousedé a zda jsou pro něj dosažitelní (zda spojení mezi nimi funguje). Ostatní směrovače, když takto "posbírají" informace o sousedech všech ostatních směrovačů, získají ucelenou představu o skutečné topologii celé soustavy sítí a mohou si také samy vypočítat nejvhodnější cestu, odkudkoli kamkoli. Důležité také je, že aktualizační informace pak stačí posílat jen při nějaké změně (výpadku spojení či naopak zřízení nějakého nového spojení mezi dvěma směrovači). Díky tomu je režie na průběžné šíření aktualizačních informací výrazně nižší než u variant "vector distance" - a tak je směrování "link state" (s protokolem OSPF) v praxi použitelné i pro podstatně větší sítě než první varianta (s protokolem RIP).

§§§§§


Malá bižuterie na ucho

Lukáš Jonák

C06P0040

Bezdrátové sluchátko Epox BT-HS02 je opravdu drobné, jeho velikost je pouze 70 x 66 x x 22,2 mm a hmotnost včetně baterie činí jen 19 gramů. Pouhým přemístěním baterie z horní části do dolní lze toto handsfree sluchátko upravit pro nošení jak na pravém, tak na levém uchu. Hlavní část je pokryta plastovým sklíčkem, pod kterým se nachází modrá LED dioda, jež pří úspěšném spárování začne intenzivně blikat. V šeru tato signalizace připomíná blikajícího mimozemšťana.

Baterka je výkonná a na jedno nabití dokáže být v pohotovostním režimu až 168 hodin, při nepřetržitém volání se výdrž zkracuje na stále úctyhodných 5 hodin. Zařízení bohužel k propojení s mobilním zařízením využívá dnes již starší technologii Bluetooth V1.1, která umožňuje komunikaci pouze s jedním mobilním telefonem. Důležitý je maximální dosah k přijímači, který činí 10 metrů ve volném prostoru.

Test proběhl s mobilními telefony Motorola V550 a Sony Ericsson P910i. S Motorolou vše probíhalo v pořádku, až na občasné výpadky spojení, které však bylo během několika okamžiků opět navázáno. Prodleva přijetí hovoru se pohybovala kolem pěti sekund, v některých situacích, kdy byl telefon takřka přímo u sluchátka, byla rychlost spojení okamžitá. S druhým mobilním telefonem test proběhl s menšími komplikacemi. Spojení se stejně jako v předchozím případě přerušovalo, ale již nebylo možné sluchátko automaticky opět aktivovat. Museli jsme znovu stisknout párovací tlačítko, což znamená, že když přeslechnete signalizační pípnutí, které informuje o spojení či odpojení, telefon se přepne do klasického režimu. Při zazvonění a stisknutí tlačítka je nutné 15-20 sekund počkat na úspěšné spojení, ale mezitím může volající už hovor ukončit. Spojení hovoru je při správném spárování okamžité i na vzdálenost okolo osmi metrů. Celkově můžeme zařízení hodnotit jako mírně nadprůměrné, a to hlavně díky velikosti a nízké pořizovací ceně.

Epox BT-HS02

Cena vč. DPH: 1 369 Kč

K testu zapůjčila firma: ABI, http://www.abi.cz

§§§§§


Rychlí roboti vystačí bez kabelů

David Zavadil

C06P0039

Společnost US Robotics uvedla nedávno na náš trh řadu produktů MAXg, které zvýší dosah a propustnost domácích a firemních bezdrátových sítí, zjednoduší jejich instalaci a obsluhu a maximalizují bezpečnost. Nové bezdrátové produkty nabízí až o 50 procent větší dosah a umožňují tak pokrýt celou domácnost nebo malou firmu z jediného bezdrátového směrovače nebo přístupového bodu MAXg. Produkty MAXg jsou vyrobeny s ohledem na současné požadavky uživatelů, tedy na dostatečnou rychlost, velké pokrytí prostoru a snadnou instalaci. V ideální kombinaci jsou navíc i bezpečné a spolehlivé. Mezi hlavní výhody řady MAXg patří zvýšená citlivost přijímače a zvýšený vysílací výkon, umožňující uživatelům sítě Wi-Fi vysokorychlostní připojení i z větší vzdálenosti od bezdrátového přístupového bodu. Zatímco standardní zařízení 802.11g mají v běžné zástavbě dosah obvykle do 45 metrů, MAXg dokáže překonat vzdálenost až 70 metrů, při zachování celkově rychlejšího bezdrátového přenosu.

Vysokorychlostní režim přenosu (125 Mb/s) rozšiřuje možnosti standardu 802.11g a umožňuje využití sítí Wi-Fi pro aplikace náročné na šířku pásma, jako je sdílení digitálních fotografií a přenos zvukových či video souborů mezi jednotlivými zařízeními.

Instalaci usnadňuje průvodce US Robotics SureStart, který automaticky instaluje bezdrátový adaptér MAXg a směrovač MAXg (pokud je použit) a téměř bez zásahu uživatele zabezpečí celou síť. Velmi nás potěšila maximální bezpečnostní výbava. Mezi klíčové bezpečnostní funkce patří WPA2 (Wi-Fi Protected Access 2)/802.11i, WPA, autorizace MAC adres, autorizace 802.1x a 64/128bitové kódování WEP. Kromě toho bezdrátový směrovač MAXg obsahuje firewall Stateful Packet Inspection a podporuje sítě VPN (PPTP, IPSec a L2TP).

Wireless MAXg Router

Zařízení Wireless MAXg Router je ideální pro sdílení vysokorychlostního připojení mezi více počítači. Jeho hlavními funkcemi jsou plně funkční router se čtyřportovým přepínačem Ethernet a vysokým zabezpečením pomocí brány firewall a kompletní sada zabezpečovacích opatření. Díky portu USB a integrovanému tiskovému serveru lze jakoukoli tiskárnu USB používat jako síťovou tiskárnu, kterou mohou sdílet všichni uživatelé sítě.

Toto zařízení je vybaveno odpojitelnou otočnou dvojpólovou anténou s převrácenou polaritou 2 dBi (konektor SMA), jedním portem Ethernet WAN RJ-45, 10/100, s automatickým snímáním a automatickým přepínáním, čtyřmi porty Ethernet LAN RJ-45, 10/100, také s automatickým snímáním a automatickým přepínáním, a jedním portem USB 2.0.

Rozhraní USB je v rámci specifikací v naprostém souladu se standardem protokolu IPP (Internet Printer Protocol), sloužícím ke sdílení tiskových zdrojů ve směrované síti.

Funkce pro zabezpečení jsou 802.11i (WPA2), přístup WPA (Wi-Fi Protected Access), TKIP, šifrování AES, 64/128bitové šifrování WEP (Wired Equivalent Privacy), ověřování 802.1x, zakázání SSID, předávání VPN (IPSec, PPTP, L2TP), firewall s podrobným zkoumáním paketu (SPI), ověření adresy MAC, seznam nežádoucích adres MAC (64) a výstrahy serveru - syslog.

Wireless MAXg PCI Adapter

Zařízení Wireless MAXg PCI Adapter umožňuje uživatelům využívat celou síť pomocí stolního počítače - ideální řešení pro počítače umístěné mimo hlavní kanál sítě. Vaše stávající klasická síť se může stát součástí bezdrátového světa a vy můžete její výkon maximalizovat. Mezi hlavní výhody tohoto zařízení patří: použití ve stolních počítačích a rychlá a snadná instalace do slotu PCI, nebo podpora funkce Universal Plug and Play (UPnP). K tomuto zařízení se dodává také odpojitelná otočná dvojpólová anténa 2 dBi s konektorem SMA s převrácenou polaritou, kterou lze v případě potřeby snadno odebrat.

Funkce pro zabezpečení jsou pak přístup WPA (Wi-Fi Protected Access), TKIP, šifrování AES, 64/128bitové šifrování WEP (Wired Equivalent Privacy), ověrování 802.1x, 802.11i (WPA2).

Wireless MAXg PC Card

Karta Wireless MAXg PC Card umožňuje využívat celou síť odkudkoli pomocí laptopu. K e-mailu, sdíleným souborům a k internetu se tak můžete připojit z libovolného křesla.

Použití v laptopech je velice jednoduché - stačí kartu instalovat do dostupného slotu typu II. Bez problémů integruje laptop do klasické či bezdrátové sítě. Jedinečné provedení s nízkou spotřebou energie umožňuje co nejlépe využít baterii laptopu a zůstat déle on-line. Je zaručena plná kompatibilita se standardy 802.11b, 802.11g a akcelerovanými bezdrátovými technologiemi.

Funkce pro zabezpečení jsou WPA2/802.

11i (šifrování AES), přístup WPA (Wi-Fi Protected Access), TKIP, 64/128bitové šifrování WEP.

Wireless MAXg USB Adapter

Zařízení Wireless MAXg USB Adapter umožňuje flexibilní připojení stolního počítače či laptopu k bezdrátové síti. Lze jej použít s portem USB 1.1/2.0 libovolného počítače - laptopu či stolního počítače. Díky kompaktnímu provedení jej lze přenášet v kapse, abyste se mohli kdykoli věnovat práci v bezdrátové síti. K tomu pomáhá otočná/směrová anténa pro lepší pokrytí.

Funkce pro zabezpečení jsou 802.11i (WPA2), přístup WPA (Wi-Fi Protected Access), TKIP, šifrování AES, 64/128bitové šifrování WEP (Wired Equivalent Privacy) a ověřování 802.1x.

Zavádíte-li malou síť, rozšiřujete ji nebo chcete mezi sítěmi komunikovat, můžete se s klidem poohlédnout po těchto kouscích od US Robotics. Uvedená řešení bezdrátových sítí představují nejnovější způsoby, jak neztratit připojení k informacím, zábavě i k sobě navzájem.

Technologie pro maximální výkon

Technologie zvýšeného dosahu řady MAXg využívá pokročilé digitální zpracování signálu (DSP), které vylepšuje možnosti zpracování bezdrátového přenosu. Uživatelé Wi-Fi tak mají k dispozici přenos plnou rychlostí až o 50 procent dále od přístupového bodu, než bývá zvykem. MAXg zajišťuje jednak větší dosah přenosu při plné přenosové rychlosti a rovněž větší pokrytí při nižších přenosových rychlostech. Díky tomu, že je technologie MAXg kompatibilní se stávajícími standardy, zajistí uživatelům rozšíření dosahu v jakékoliv bezdrátové síti, a to i v případě, kdy ji ostatní zařízení neobsahují.

Dalšího zvýšení výkonu komunikace dosahuje MAXg zvýšením efektivity bezdrátového přenosu dat. Vychází přitom ze standardizovaných technik, pomocí nichž zajišťuje vyšší propustnost na jednom bezdrátovém kanálu a eliminuje interference, spjaté s řešeními využívajícími ke zvýšení výkonu několika kanálů. Ačkoliv se optimálního výkonu bezdrátové sítě dosáhne v případě, kdy je síť sestavena výhradně ze zařízení MAXg, tato technologie je kompatibilní se všemi produkty standardů 802.11b/g a v praxi zvyšuje agregovaný výkon všech zařízení s podporou Wi-Fi v síti.

Wireless MAXg Router

K testu zapůjčila firma: US Robotics, http://www.usr-emea.com

Cena vč. DPH: 2 650 Kč

Wireless MAXg PCI Adapter

K testu zapůjčila firma: US Robotics, http://www.usr-emea.com

Cena vč. DPH: 1 550 Kč

Wireless MAXg PC Card

K testu zapůjčila firma: US Robotics, http://www.usr-emea.com

Cena vč. DPH: 1 550 Kč

Wireless MAXg USB Adapter

K testu zapůjčila firma: US Robotics, http://www.usr-emea.com

Cena vč. DPH: 1 350 Kč

§§§§§


Mobilní telefony

Tomáš Varoščák

C06P0032

Sony Ericsson W550i

Jen několik měsíců po uvedení prvního telefonujícího "Walkmanu" na trh přichází Sony Ericsson i s "lite" verzí pro méně náročné uživatele. Bohužel nutno podotknout, že kromě ubrání několika okrajových funkcí se výrobce rozhodl ochudit původní Walkman o podporu paměťových karet a také poněkud změnit konstrukci. Novinka s označením W550i si jako vzor vybrala starší model S700i a telefon tak není obyčejný, výklopný ani výsuvný, ale otočný. Nakolik se bude tato změna líbit uživateli je těžké odhadnout, neboť každému vyhovuje něco jiného. Jisté ale je, že svými rozměry se Sony Ericsson W550i řadí ke kratším, vyšším a těžším telefonům a že díky absenci tlačítek na vnější straně může nabídnout kvalitnější displej s rozměry 29 x 26 mm, rozlišením 176 x 220 pixelů a schopností zobrazit až 262 tisíc barevných odstínů. Tradiční ovládací prvky se nacházejí pod displejem, nad ním pak naleznete dvojici tlačítek, která lze využít pouze ve hrách. Zbytek tlačítek se nachází na bocích přístroje a na "druhé palubě" po otočení. Zatímco k ovládacím prvkům nelze mít podstatnější výhrady, klávesnice nám příliš nevyhovovala. Má totiž nízký zdvih, horní a dolní tlačítka jsou příliš malá a nemačkají se zrovna nejlépe. Rychlost odezvy je ale na velmi vysoké úrovni.

Vnitřní vybavení telefonu je v nemnoha věcech lepší a ve většině horší, než tomu bylo u modelu W800i. Přínosem je paměť adresáře, který pojme tisíc kontaktů, standardně dobré jsou SMS a MMS zprávy, diář či doplňkové funkce. O něco lépe půjde na tomto telefonu provozovat hraní, protože přibyly speciální herní klávesy. Naopak zklamání na vás čeká při přehrávání MP3 souborů. Telefon totiž nepodporuje paměťové karty, a tak si budete muset vystačit pouze s interní pamětí s kapacitou 256 MB. To v dnešní době a vzhledem k ceně telefonu není nic moc. A je jen otázkou, zda se uživateli, který by si jinak W550i koupil, nevyplatí připlatit dva tisíce a koupit si původní Walkman W800i.

Sony Ericsson Z520i

"Lite" verze povedeného walkmanu Sony Ericsson W800i přichází s odlišnou konstrukcí, lepším displejem a bez podpory paměťových karet.

Výrobce: http://www.sonyericsson.cz

Cena vč. DPH: 8 799 Kč

Nokia 8800

Modely s označením 8xxx nepatří v číslování finského výrobce k příliš často uváděným novinkám. Je totiž vyhrazeno pouze nejexkluzivnějším přístrojům, pro které je místo špičkové funkční výbavy důležitý spíše unikátní vzhled a vysoká cena. A to obojí platí i u telefonu Nokia 8800. Při vší úctě k designu musíme tentokrát dodat, že kromě pěkného kabátku má i zajímavé a nečekané funkce.

Na první pohled je jasné, že se Nokia 8800 může pochlubit exkluzivním vzhledem, propracovaným, ale přesto konzervativním designem a využitím ušlechtilých materiálů. Kaňkou na jinak skvělém vzhledu je jen problém s otisky, kvůli kterým musíte kovový povrch často čistit. Konstrukce telefonu je podobně jako u modelu 8910i vysouvací, hybnou silou je ale tentokrát místo pružinky vlastní prst uživatele. Jediným výraznějším prvkem na celém vnějšku telefonu je barevný displej se skvělým rozlišením 208 x 208 obr. bodů, který je schopný zobrazit až 262 tisíc barevných odstínů. Klávesnice stejně jako ostatní ovládací prvky jsou ukryty v kovovém krytu a nutno podotknout, že nepatří k největším. Je sice jasné, že telefon není určen pro dřevorubce, na druhou stranu i movití lidé mohou mít velké prsty. Soudě podle kláves a ovládacích prvků bychom Nokii 8800 doporučili spíše slečnám a mladým paním.

Výbava telefonu zahrnuje široké spektrum funkcí, které již dnes patří ke klasice, ale také něco málo funkcí nových. Asi nikoho nepřekvapí vícepoložkový adresář, podpora SMS a MMS zpráv, kalendář, poznámky, budík či stopky. Překvapením může být přítomnost fotoaparátu, který je umně skryt ve výsuvné části přístroje a nabízí rozlišení 800 x 600 pixelů. Pokud bychom něco nečekali, pak jsou to hry. Překvapeni jsme byli i připraveností telefonu na nejmodernější technologie. Tou samozřejmě není ve světě mobilních telefonů již dlouho existující Bluetooth, ale spíše teprve nedávno spuštěné EDGE. Bohužel jak EDGE, tak GPRS umí telefon pouze ve třídě 8.

Nokia 6060

Mobilní šperk z dílny Nokie potěší designem, luxusním materiálovým provedením a překvapí především podporou moderních technologií a dalšími funkcemi, které u noblesních Nokií dříve chyběly. Tech.

Výrobce: http://www.nokia.cz

Cena vč. DPH: 25 600 Kč

Sony Ericsson J210i

Dalším telefonem ze stáje Sony Ericsson je model J210i, který má na rozdíl od Walkmanu W550i zaujmout především méně náročné uživatele a začínající "mobilisty". Jde o rozměrově decentní a velmi lehký přístroj, jehož tělo je zhotoveno z plastu a který lze po stránce designu označit jako sympaticky konzervativní. Jednolitost šedého provedení pak příjemně doplňuje stříbřitý lem displeje a ovládací prvky, pod nimiž se nachází ploška pro umístění loga operátorů. Displej Sony Ericssonu J210i patří obecně k podprůměrným, ale v této cenové kategorii bude jedním z lepších. Jde o pasivní STN displej s rozlišením 128 x 128 obr. bodů a se schopností zobrazit až 65 000 barevných odstínů. Ovládání telefonu má na starosti pohodlný joystick, tlačítka pro přijetí a ukončení hovoru, korekční klávesa a klávesa pro zobrazení kontextového menu a samozřejmě klávesnice. Ta je vcelku pohodlná, jen jednotlivá tlačítka by mohla být větší. Práce s telefonem i rychlost odezvy jsou v pořádku, po této stránce nelze telefonu nic vytknout.

Co nabízí novinka v kategorii low-endů uvnitř? Především je nutno upozornit, že před setkáním s tímto telefonem není vhodné mít přehnaná očekávání. Tento model totiž patří do kategorie ultra low-endů, a tak nabízí jen velmi omezené funkce. Na druhou stranu v porovnání s nabídkou Nokie 1110 je Sony Ericsson J210i v oblastí funkcí doslova král. Funkční nabídka zahrnuje adresář s kapacitou 200 položek, ale bez možnosti ukládání více čísel či jiných údajů, podporu SMS a MMS zpráv i s českou diakritikou a prediktivním vkládáním textu, kalendář s různými možnostmi zobrazení a s možností vkládání úkolů, stopky, kalkulačku, hry či wapový prohlížeč. K nadstandardu pak patří jednoznačně přítomnost IrDA portu. Pokud bychom chtěli výrobce za něco pokárat, pak to bude především příliš malá kapacita interní paměti (600 kB).

Siemens C75

Sympatický low-endový telefon od Sony Ericssonu sází na kombinaci nízké ceny a poměrně slušného zpracování, mimo jiné překvapí i přítomností infraportu.

Výrobce: http://www.sonyericsson.cz

Cena vč. DPH: 2 299 Kč

Nokia 1110

Úplně z jiného soudku než Nokia 8800 je novinka finského výrobce s označením 1110. Již z číselného označení je zřejmé, že zatímco model 8800 je určen movitým a náročným uživatelům, Nokia 1110 své příznivce hledá mezi těmi, kteří s mobilními telefony začínají a vystačí si s minimem funkcí. Levná Nokia 1110 představuje protipól luxusního modelu 8800, a je to vidět hned na první pohled. Konstrukce telefonu je relativně pevná, trochu však vrže zadní kryt a příliš pevně nesedí ani pryžová klávesnice. Je totiž vyvedena z jednoho kusu a směrem ke středu se její vzdálenost od podložky zvětšuje. I přes tento nedostatek se ale na klávesnici píše velmi dobře, neboť jednotlivá tlačítka jsou dostatečně velká a dobře oddělená. Podobné je to i s ovládáním. Kvalita provedení sice zaostává, nicméně s telefonem se lze vcelku rychle sžít. Klávesy reagují svižně a bez zbytečné prodlevy, rychlost telefonu je také velmi slušná. Poněkud horší už je to s displejem. Jde totiž o monochromatický inverzní displej s pěti řádky a rozlišením 96 x 68 pixelů. Kromě technologické zastaralosti displeje je problémem i rychlost překreslování, díky technologii inverzního zobrazení je ale čitelný i na přímém slunečním světle.

Funkční výbava, kterou Nokia 1110 nabízí, je doslova minimální, ale vzhledem k cílové skupině může splňovat požadované nároky. Uvnitř telefonu se skrývá adresář s kapacitou 200 jmen, přičemž ke každému jménu lze přiřadit pouze jediné číslo. Telefon dále nabízí SMS zprávy s podporou české T9, upomínky, hodiny s budíkem, kalkulačku a stopky s odpočítáváním a samozřejmě také hry. Chybí jakákoli možnost komunikace telefonu s okolím i datové služby, přičemž telefon nedisponuje ani wapovým prohlížečem. Na druhou stranu Nokia 1110 nabízí jednoduché demo, objasňující začátečníkům práci s telefonem, mluvící hodiny a dvacetihlasé vyzvánění.

Nokia 2652

Jeden z posledních telefonů s "černobílým" displejem je určen pro opravdové mobilní začátečníky. V souladu s tím jsou jeho funkční výbava a cena minimální.

Výrobce: http://www.nokia.cz

Cena vč. DPH: 1 999 Kč

Baby Toy

Dnes uděláme největší radost hlavně maminkám a jejich ratolestem. Pokud vlastníte telefon s operačním systémem Symbian, je o zábavu vašeho dítěte postaráno. Jednoduše spustíte aplikaci, zadáte kombinaci kláves, při níž se telefon aktivuje, a dáte ho dítěti. Při stisknutí určité klávesy se na displeji zobrazí přidělený obrázek a telefon vydá zvuky, které jsou pro daný obrázek charakteristické. Pod každou klávesou se skrývá jiný obrázek. Dítě si tak procvičuje paměť, učí se různé dovednosti a rozvíjí své schopnosti. Jestliže bude časem galerie okoukaná, můžete si jednoduše stáhnout další. Pokud dítě přístroj fyzicky nepoškodí, nemusíte se ničeho bát. Navíc do té doby, než zadáte kombinaci kláves, kterou jste na začátku nastavili, nebude možné telefon ani vypnout. Je tedy dobré zadávat vícemístné heslo pro odemknutí, aby se náhodou nestalo, že dítě telefon odemkne - pak už vám zbudou jen oči pro pláč z nechtěně vytočeného čísla a ceny hovoru. Řekli bychom, že to je zatím jedna z nejpraktičtějších aplikací pro rodinu s dětmi. Při našem testu sklidila hra u dětí úspěch. Asi jediným záporem bude částka, kterou musíte za program zaplatit. Časem ale určitě nebudete litovat.

Odkaz: http://www.symbianforum.cz

Známky

Program Známky se bude hodit všem školou povinným, kteří chtějí mít přehled o své klasifikaci. Jediné, co k tomu potřebujete, je telefon podporující Javu. Nejprve je nutné zadat do programu všechny předměty, jinak aplikace nebude fungovat. Jakmile je všechny zapíšete, můžete začít spravovat své známky. Ovládání je naprosto jednoduché. Známku přidáte tak, že kliknete na "Nová známka", vyberete předmět a zadáte hodnotu známky. Můžete upřesnit zadání i znaménkem plus či mínus. Ale co se s takovými známkami dá dělat? Je to jednoduché, kromě toho, že vám aplikace známky zpětně zobrazí, vytváří i průměry z každého předmětu a vy budete přibližně informováni o známce, která vám z konkrétního oboru vychází. Navíc můžete známky zálohovat na internetu, což se hodí v případě ztráty telefonu. Je jen škoda, že autoři ještě nerozdělili prioritu známek na testy, zkoušení a malé známky - výsledná známka by tak byla mnohem přesnější. Třeba se toho dočkáme v některé z dalších verzí. Portfolio českých aplikací pro mobilní telefony se stále rozrůstá a rovněž tento program vytvořili čeští programátoři. Mnohé určitě potěší i to, že je k dispozici zdarma.

Odkaz: http://www.destilapps.wz.cz

Asphalt Urban GT

Javovou hrou pro tento měsíc se stal velmi oblíbený závodní titul Asphalt Urban GT. Vývojářský tým s názvem Gameloft je zárukou kvality. Aby hra mohla být propracovanější, musela se zvětšit její velikost na 167 kB, takže seznam kompatibilních telefonů se o něco zúžil. Na začátek vás hra zaujme grafickým zpracováním menu. Připraven pro vás je buď takzvaný sólo závod, nebo kampaň. Celá hra je založena na vysoké rychlosti, takže vás po určité době začne pronásledovat i policie. Jakmile vyhrajete určitý počet závodů, kampaň se dále rozdělí na závody a duel. V duelu vsadíte určitou částku na vítězství a podle toho, jak dojedete, částku získáte nebo ztratíte. Za každý vyhraný závod získáváte peníze, za ně si pak kupujete auta a odemykáte tratě. K dispozici je devět aut (u těch můžete měnit i barvu) a osm tratí. Řízení vozidla je poměrně snadné - rychlost se zvyšuje automaticky, zatáčíte pomocí joysticku a klávesou 2 aktivujete turbo. Po grafické stránce je hra udělána velmi dobře. Ovšem po stránce zvukové je poněkud strohá. I přesto nás hra příjemně překvapila. Jak se ale dalo čekat, za propracovanou hru se musí zaplatit. Ani tady tomu není jinak.

Odkaz: http://www.smobil.cz

§§§§§

$$$$$


Hardware


DVD vypalovačky

Jaroslav Kasal

C06P0045

Od doby, kdy jsme se zapisovacím DVD mechanikám na stránkách našeho časopisu věnovali podrobněji, již uplynul nějaký čas.Ceny DVD vypalovaček výrazně klesly a staly se doslova konzumním zbožím, které je cenově dostupné pro každého uživatele.Navíc dnešní mechaniky nabízejí mnohem vyšší výkon,širší podporu formátů a další služby.

Abychom vás mohli lépe seznámit s produkty, které se na českém trhu aktuálně prodávají, zapůjčili jsme si celkem sedmnáct DVD zapisovacích jednotek. Vzhledem k tomu, že všechny moderní PC již obsahují integrovanou podporu rozhraní USB 2.0, je možné, aby výrobci produkovali i cenově dostupná a výkonná externí USB 2.0 zařízení. V přehledu se proto můžete seznámit i se čtyřmi externími vypalovačkami. Stejně jako je tomu u CD-ROM, DVD-ROM a CD-RW mechanik, je dnes možné i DVD?RW vypalovačky zakoupit ve dvou základních verzích. Buď s plným příslušenstvím (retail verze) nebo pouze samostatně (bulk). Pokročilí uživatelé zpravidla upřednostňují balení bulk. Pro méně zkušené uživatele lze doporučit retailové verze, u kterých naleznou i užitečný software, manuál a podobně.

Podpora médií

Všechny mechaniky v přehledu jsou schopné zapisovat na média typu CD-R, DVD-R a DVD+R. Rovněž všechny dokáží přepisovat média typu CD-RW, DVD-RW a DVD+RW. V poslední době klesly ceny i tzv. dvouvrstvých DVD disků, tudíž začíná být pro mnohé uživatele zajímavý i zápis na tato velkokapacitní média, nabízející prostor 8,5 GB. Kromě jediné mechaniky jsou veškeré zapisovací DVD jednotky schopné ukládat data i na dvouvrstvé DVD disky. Patnáct mechanik dokáže dokonce zapisovat data jak na média typu DVD+R DL, tak i na DVD-R DL. Uživatel získává s těmito mechanikami velkou svobodu volby. Navíc se začíná rozšiřovat i podpora DVD-RAM.

Podpora DVD-RAM

V minulosti se na trhu objevovaly nejen disky typu DVD-R a DVD+R. V boji o přízeň uživatelů stála na bitevním poli i společnost Panasonic se svým formátem DVD-RAM. Ve chvíli, kdy se začaly objevovat první takzvaně duální mechaniky, podporující současně formát DVD-R a DVD+R, se začalo zdát, že do budoucna nebude DVD-RAM konkurenceschopný nebo s ním alespoň nebudou žádní výrobci (kromě společnosti Panasonic) nijak významně počítat. Vývoj však ukázal jiný směr. První změna nastala, když se objevila mechanika od společnosti LG Electronics s podporou zápisu na média DVD+R, DVD-R i DVD-RAM. Tak jako v minulosti začali mnozí uživatelé upřednostňovat duální mechaniky před verzemi podporujícími pouze formát DVD+R nebo DVD-R, obrátilo mnoho počítačových nadšenců pozornost směrem k produktům LG.

Vzhledem k tomu, že o tzv. "Super Multi" DVD produkty od LG Electronics je zájem, začali o podpoře formátu DVD-RAM uvažovat i další výrobci DVD mechanik. Dnes se již na trhu objevují v širší míře DVD jednotky podporující všechny tři druhy formátů. V našem přehledu jsme se soustředili především na modernější mechaniky, tedy mnoho z nich již

DVD-RAM zahrnuje. Zdá se, že do budoucna budou nabízet podporu formátu DVD-RAM všechny značky na trhu. Je zatím vedlejší, zda DVD-RAM uživatelé v praxi využívají či nikoliv, faktem zůstává, že potenciální zákazníci raději kupují produkty s širší podporou formátů.

Nízké a nejnižší

Uživatelé, kteří zakoupili DVD vypalovačky před čtyřmi a více lety, musí být zcela frustrováni nízkými cenami dnešních mechanik. Kupříkladu ještě na konci roku 2001 bylo nutné za DVD vypalovačku Pioneer DVD-R/RW DVR-A03 zaplatit neuvěřitelných 38 990 Kč. Přitom mechanika nabízela podporu pouze formátu DVD-R a DVD-RW s kapacitou 4,7 GB. Vzhledem k maximálnímu výkonu 2x bylo nutné na zhotovení média čekat cca půl hodiny. Při tvorbě DVD-RW jste si počkali rovnou celou hodinu (zápis DVD 1x). Pokud došlo během vypalování k chybě a ke znehodnocení DVD-R média, vyšlo vás to na nepříjemně vyhozených 625 Kč. Jestliže jste si chtěli na pokusy či přenos dat opatřit přepisovatelné DVD-RW, zaplatili jste přibližně 1 200 korun. Ve srovnání s těmito cenami se zdá být dnešní realita jako paličův sen. Interní IDE mechaniku aktuálně pořídíte v cenové relaci 1 200 až 2 500 Kč a kvalitní DVD+R nebo DVD-R médium kolem

20 Kč. Při nákupu většího množství médií se můžete dostat i na poloviční náklady za kus. S těmito cenami můžeme říci, že DVD vypalovačky spadly na úroveň konzumního zboží. Což je pro nás uživatele jednoznačně příznivé.

LightScribe

U některých moderních mechanik se objevuje technologie LightScribe. Tyto mechaniky dokáží na zadní stěnu speciálních CD nebo DVD médií vypálit laserem popisek, text či grafiku. Zkrátka a dobře je možné poměrně jednoduchým způsobem vytvořit na zadní stěně média elegantní "potisk". Vzhledem k tomu, že se obrázek tvoří laserem, nese technologie několik omezení. Popisky nejsou barevné, ale pouze monochromatické. Popsat je možné pouze média k tomuto účelu přímo navržená. Vlastní vypálení popisku trvá až půl hodiny (při plném pokrytí povrchu média). Výsledek je však i přes tato omezení docela přesvědčivý. CD nebo DVD vybavené LightScribe etiketou totiž vypadá vždy podstatně lépe než to popsané lihovým fixem. Navíc je milé, že pro tvorbu nepotřebujete využívat nic jiného než vypalovačku. V budoucnu se počítá s tím, že bude proces vypalování zrychlen. Nová generace LightScribe by dokonce mohla zvládat i barevné etikety.

Rychlosti vypalování

Podle všech příznaků se zdá, že zapisovací rychlost 16x bude pro médium DVD konečným limitem. Ostatně takováto rychlost pro praktické účely dostačuje. Při testech jsme na vypalovačkách vyzkoušeli i zápis. Plné jednovrstvé

(4,7 GB) DVD-R jsme zaplnili šestnáctinásobným výkonem v průměru za 5 minut a 40 sekund. V rámci přepisů a zápisů na další typy médií (DVD-RW, DVD+RW, DVD-R DL.) je rychlost zápisu analogicky úměrná konkrétnímu nominálnímu výkonu, jímž je vypalovačka vybavena.

Asus DRW-1608P2

V balení produktu jsme nalezli jak samotnou mechaniku s černým čelním panelem, tak datový IDE kabel, instalační leták, kablík pro připojení analogového zvukového výstupu, dvojici CD, šroubky a nástroj pro nouzové otevření dvířek s médiem. První z CD nosičů obsahuje balík aplikací Nero 6.6, druhý Ulead DVD Movie Faktory 4.0 Suite SE. Tedy poměrně dobré řešení pro tvorbu a vypalování DVD-Video nosičů. Mechanika nabízí příjemné rychlostní výkony při tvorbě CD i DVD disků a výrazně vyniká v oblasti tvorby dvouvrstvých médií. Jako jedna z mála totiž podporuje zápis výkonem 8x, a to jak na DVD+R DL, tak i na média typu DVD-R DL. Pro kvalitní vypalování využívá Asus technologii FlextraSpeed. Ta dokáže nastavit rychlost zápisu podle kvality média. Systém DDSS II zabraňuje nežádoucím vibracím mechaniky, technologie LCD (Liquid Crystal Tilt) se snaží vyrovnat s nerovnostmi na povrchu média.

Asus SDRW0804P-D

Jednu z nejelegantnějších zapisovacích mechanik v našem přehledu představuje Asus SDRW0804P-D. Jedná se o rozměrově malou externí vypalovačku s extrémně nízkým profilem. Tělo produktu je vyrobeno ze slitiny kovu, pouze čelní panel vozíku pro médium je zhotoven z plastu. Nicméně i ten tvůrci obdařili stříbrně kovovou barvou. Na dnešní dobu nenabízí Asus nijak vysoké výkony zápisu, což je škoda. Možná osloví zájemce z řad uživatelů notebooků, kteří ocení skladné rozměry a konektivitu. Externí zařízení lze totiž k počítači připojit dvěma způsoby, buď s využitím rozhraní USB 2.0, nebo IEEE-1394 (Firewire). U produktu se nachází příslušenství v podobě látkového transportního sáčku, redukce koncovek napájecího adaptéru (pro využití i v zahraničí), externí napájecí adaptér a dvojice CD. Obsahují balík aplikací Nero 6.3 a řešení pro tvorbu DVD-Video jménem Ulead Disc Creator 3.5.

Benq DW1640

Originální balení obsahovalo samotnou interní mechaniku, šroubky, instalační leták a CD s ojedinělým softwarem. Mechanika je vybavena bílým čelním panelem s povedeným vzhledem. V horní stěně produktu je kruhový výřez překrytý průhledným plastovým krytem. Pokud zapojíte mechaniku bez předchozí instalace do útrob PC, budete moci skrze plast sledovat rotaci hnacího mechanismu. Zcela shodným prvkem disponuje i jiná mechanika v našem přehledu: Sony DRU-810A. Benq DW1640 však navíc nabízí i originální vybavení. Mezi nejzajímavější patří Write Right Technology. Skládá se z dílčích funkcí WOPC II a Tilt Control. Obě mají za úkol udržovat vysokou kvalitu záznamu i na neznačkových médiích. Kromě Write Right Technologie je užitečný i software BenQ Video 2.0 pro tvorbu DVD-Video nosičů, nebo systémové nástroje QSuite, jež dokáží měnit Type Book, ovládat WOPC a podobně.

LG GSA-2166D

V krabici uživatel nalezne vypalovačku, externí napájecí adaptér, USB kabel, tištěný leták a CD s označením "LG DVD Writer Solution". Z předchozích informací je patrné, že se zařízení k PC připojuje přes rozhraní USB. Pro smysluplné využití mechaniky je nezbytné vlastnit PC či notebook s USB verze 2.0. Vypalovačka nabízí vysoký výkon a zápis na všechna rozšířená média, samozřejmě včetně podpory DVD-RAM. Svými výkony představuje produkt externí obdobu interní vypalovačky LG GSA-4166B. Shoda se týká i podpory technologie LightScribe. Pomocí LightScribe je možné na zadní straně speciálních médií vytvářet skutečně pěkné popisky. Některé uživatele také potěší, že lze externí pouzdro GSA-2166D rozšroubovat a vyjmout z něj běžnou IDE mechaniku GSA-4166B s redukčním modulem na rozhraní USB. Celkově můžeme mechaniku pochválit, jak za výkon, tak za služby i pořizovací cenu.

LG GSA-4166B

Zařízení je vyrobeno v klasickém interním provedení. Přední bílý panel obsahuje tlačítko pro ovládání vozíku s médiem, zelenou LED kontrolku a zdířku pro nouzové otevření dvířek. Zadní strana obsahuje datový a napájecí konektor a zvukový analogový a digitální výstup. Mechaniku lze k PC připojit běžným IDE kabelem. Mechanika nabízí vysoký výkon zápisu a podporu všech standardních typů médií, včetně DVD-RAM. V aplikaci Nero lze změnit u DVD+R a DVD+R DL zapisovacích disků Book Type, tedy nastavit, aby se zmíněná média tvářila jako DVD-ROM. Zájemce o zařízení určitě potěší i podpora technologie LightScribe. Pro využití této užitečné služby je však nutný nejen software (např. aplikace pro tvorbu popisků v rámci nástrojů Nero 6.6 či 7), ale i příslušný ovladač. Ten je však součástí retailového balení a uživatelé lačnící po technologii LightScribe si jej budou muset sehnat vlastními silami.

LG GSA-4167B

Zařízení LG GSA-4167B představuje v našem přehledu jednoho ze čtyř zástupců společnosti LG Electronics. Jako několik dalších i tato mechanika dorazila do redakce ve verzi retail, tedy v krabici a s doprovodným softwarem a vybavením. Zařízení je určeno pro rozhraní IDE. Čelní panel obsahuje standardní prvky: tlačítko pro ovládání vozíku s médiem, kontrolku LED a zdířku pro nouzové otevření mechaniky. Zadní strana nabízí obvyklou výbavu: datový a napájecí konektor, zvukový analogový a digitální výstup. Vypalovačka nabízí vysoký výkon zápisu i čtení a podporu všech standardních médií, včetně DVD-RAM. V balení je přiloženo CD s řešením "LG DVD Writer Solution". Obsahuje Nero Express, PowerDVD, PowerProducer Gold a InCD. I když by se dalo podle označení GSA-4167B předpokládat, že mechanika bude podporovat LightScribe obdobně jako příbuzná GSA-4166B, není tomu tak.

LG GSA-5169D

V krabici nalezne uživatel vzhledově dobře zvládnutý produkt se stříbrnou metalízou, napájecí adaptér, USB kabel, tištěný leták a dvojici CD. První nosič s označením "LG DVD Writer Solution" obsahuje sadu aplikací Nero Express, PowerDVD, PowerProducer Gold, a InCD. Druhé CD nese popisek "One Touch DVD" a nabízí software pro podporu služby One Touch. Přední panel mechaniky obsahuje kromě standardních prvků i jedno neobvyklé tlačítko (One Touch). Zadní stěna produktu je osazena vstupem pro USB, konektorem pro připojení napájecího adaptéru a navíc i konektorem S-Video, žlutým vstupem RCA (vstup kompozitního videa) a dvojicí RCA pro vstup stereofonního zvuku. Tlačítkem One Touch se aktivuje služba umožňující snadné zpracování analogového videa. Aplikace dokáže obsloužit digitalizaci videa ze vstupů, uložení videa do PC a vypálení v podobě DVD-Video.

Lite-On SHM-165P6S

Zařízení dnes velmi respektovaného výrobce Lite-On It Corporation jsme obdrželi v krabici obsahující jak samotnou mechaniku, tak i instalační leták, audio kablík, šroubky, dvojici CD a dva výměnné čelní kryty. Alternativní panely jsou vyrobeny v černé a stříbrné barvě, originální je v bílé. Design všech štítů je zcela identický. Výrobce označuje mechaniku slovy "Super AllWrite DVD Writer". Význam je celkem jasný. Produkt dokáže zapisovat na všechna dostupná média včetně DVD-RAM. Zařízení je možné připojit k PC pomocí IDE kabelu, přičemž mechanika dokáže využít i 80žilový kabel a datovou propustnost

66 MB/s (Ultra DMA Mode 4). Kromě zápisu na CD-RW médium (24x) nabízí zařízení vysoké výkony. Doprovodná CD obsahují aplikace Cyberlink PowerDVD5 (přehrávač DVD titulů) a oblíbené Nero Express 6. Vzhledem k tomu, že se mechanika prodává jako retail, je její pořizovací cena velmi příjemná.

Lite-On SOHW-1673SU

Externích mechanik se sice v našem přehledu nesešlo mnoho, nicméně i mezi nimi je možné nalézt produkty obdařené ojedinělými službami. Externí DVD vypalovačka je obdařená robustními rozměry a poměrně zajímavým designem. Tělo i přední panel produktu jsou vyrobeny v černé barvě. Doplňky (například tlačítka či rámeček v přední části zařízení) jsou stříbrné. Zařízení se připojuje k PC pomocí USB 2.0. Zajímavost, o které jsme se zmínili v úvodu, představuje u výrobku Lite-On dvojice tlačítek umístěná na horní stěně vypalovačky. Slouží k aktivaci služby pro rychlou duplikaci vloženého média (tlačítko DUB). Druhé tlačítko (FILE) vyvolá průvodce snadným zálohováním dat. Obě služby mohou být pro některé uživatelé poměrně užitečné. Zajímavá je rovněž přítomnost malého otočného kolečka pro řízení hlasitosti sluchátkového výstupu a samozřejmě i samotný sluchátkový výstup (jack 3,5 mm).

Nec ND4550A

Čelní panel mechaniky je bílý a obsahuje malou čtvercovou LED kontrolku (zelená barva), výsuvný vozík pro médium, ovládací tlačítko a zdířku pro nouzové vysunutí disku. Zadní strana nabízí datový konektor IDE, napájecí konektor, analogový a digitální audio výstup a samozřejmě i přepínače pracovního režimu (jumpery). Na vypalovačce je sympatické, že nabízí vysoké zapisovací rychlosti a podpora se týká všech typů médií, tedy i DVD-RAM (zápis až 5x). Za pochvalu stojí možnost změnit typ Book Type zapisovací médium se tváří jako DVD-ROM. Takto je možné přesvědčit řádově více stolních DVD přehrávačů o kompatibilitě média. Potěší i AOPC (Active Optimized Power Control), který přizpůsobuje strategii zápisu povrchu konkrétního vloženého média. V provozu si mechanika vedla zvláště dobře při testu čtení dat z dvouvrstvého DVD-ROM video disku.

Pioneer DVR-110D

Interní mechaniku Pioneer DVDR-110D jsme obdrželi ve verzi bulk, bez dalšího příslušenství. Vypalovačka je určena pro připojení ke konektoru IDE. Pokud použijete 80žilový datový kabel, bude moci s počítačem komunikovat přes standard UDMA Mode 4 s datovou propustností 66 MB/s. Přední panel je vyroben v bílé barvě a disponuje učebnicově zavedeným vzhledem. Na panelu je možné nalézt tlačítko pro ovládání vozíku, LED kontrolku a zdířku pro nouzové otevření dvířek s médiem. Na rozdíl od svých předchůdců tato mechanika vypaluje prakticky na všechna běžná DVD média kromě DVD-RAM. Zajímavým způsobem přistupuje Pioneer DVR-110D k tvorbě DVD+R DL médií. U nich sice vypalovačka neumí libovolně volit Book Type, ale médium při zápisu rovnou označí jako DVD-ROM. Uživatele jistě také potěší, že Pioneer nabízí v našem přehledu zapisovacích mechanik nejdostupnější pořizovací cenu.

Plextor PX-750A

Značka Plexor je mezi počítačovými uživateli uznávána. Dalo by se říci, že se těší až posvátné úctě. Produkty výrobce Plextor jsou sice zpravidla cenově trochu méně atraktivní, o to více však technologicky vyspělé a vybavené užitečnými softwarovými nástroji (Plextools). Shodně je na tom i výrobek Plextor PX-750A. Výbava mechaniky čítá výměnný přední panel černé barvy, 80žilový IDE kabel, instalační CD, bonusové CD a instalační letáky. Vypalovačka nabízí v oblasti zápisu i čtení příjemné výkony. Pokud náhodou disponujete produktem, který byl původně vybaven starší verzí firmwaru, doporučujeme provést změnu na poslední vydanou verzi. Zařízení pak bude pracovat i s výkonem 8x při zápisu na dvouvrstvá média typu DVD-R DL. Software Plextools nabízí uživateli mnoho služeb. Jmenovat můžeme např. hardwarové informace o mechanice, kopírování CD a DVD, tvorbu audio CD s názvy skladeb a další.

Sony DRU810A

Krabice produktu DRU810A obsahuje interní IDE vypalovačku, datový IDE kabel, šroubky pro přichycení mechaniky uvnitř PC, tištěné manuály a CD se softwarem. Jako bonus jsme nalezli i výměnný kryt předního panelu. Standardní panel je vyroben v bílé barvě s průhledným plastem v oblasti vozíku pro médium. Pokud vám vzhledově nevyhovuje, není velký problém vyměnit panel za alternativní. Ten je vyroben v černé barvě a neobsahuje průhledný plast. Samotná mechanika podporuje (kromě DVD-RAM) veškerá běžná záznamová média a zápis probíhá s vysokým výkonem. S ohledem na značku Sony je lehce nadprůměrná pořizovací cena logická, nicméně je trochu škoda, že za tyto peníze nenabízí zařízení technologii LightScribe. Disponuje ale možností změnit Type Book. Podle mnoha náznaků se zdá, že je mechanika Sony ve skutečnosti produktem Benq DW-1640 s pozměněným firmwarem.

Sony DW-Q30A

V našem testu jsme přivítali dvě mechaniky značky Sony. Druhou představuje produkt s označením Sony DW-Q30A. Interní zařízení je určené pro spolupráci s rozhraním IDE. Přední panel je vyroben v bílé barvě a kromě modrého potisku obsahuje i tlačítko pro ovládání vozíku s médiem, kontrolku LED a zdířku pro nouzové otevření dvířek. Jako snad veškeré další mechaniky na trhu disponuje i produkt Sony vyrovnávací pamětí o kapacitě 2 MB. V testech se mechanika chovala ukázněně a vykázala sympatické výsledky. Produkt disponuje vysokým zapisovacím výkonem. Jedinou slabší stránkou se uživateli může zdát zápis na média CD-RW, který probíhá 24x, nikoliv 32x jako u většiny dalších DVD zapisovacích jednotek. Cena zařízení Sony DW-Q30A je příznivá. Podle našich informací je uvnitř vypalovačky mechanika výrobce Lite-On.

Teac DV-W516E

Výrobce Teac patřil mezi vývojáři CD-RW mechanik ke špičce v oboru. Mnoho uživatelů však nenechá na značku dopustit ani v oblasti DVD zapisovacích mechanik. Do redakce nám dorazily dvě mechaniky Teac, obě ve verzi bulk, tedy bez dalšího příslušenství. Zařízení Teac DV-W516E nabízí zápis na všechny rozšířené typy médií včetně DVD-RAM. Z hlediska formátů dokonce podporuje i moderní technologii pro paketový zápis Mount Rainier. Ten je užitečný především pro zájemce, kteří touží využívat mechaniku nejen jako standardní CD a DVD jednotku a vypalovačku, ale i jako velkokapacitní disketovou mechaniku. Formát Mount Rainier nabízí zápis, který využijete především s přepisovatelnými médii CD a DVD. Samotná mechanika se připojuje k PC kabelem IDE, přičemž je vhodné využít 80žilovou verzi, pak bude moci Teac využít i přenosový režim Ultra DMA Mode 4 s teoretickou propustností dat až 66 MB/s.

Teac DV-W516GC

Druhou vypalovačku Teac v pořadí představuje výrobek Teac DV-W516GC. Zařízení jsme obdrželi v bulk verzi, bez příslušenství. Na mechanice nalezne uživatel tlačítko pro ovládání dvířek s médiem, zelenou LED kontrolku a zdířku pro nouzové otevření mechaniky. Zadní stěna obsahuje klasický IDE a napájecí konektor i zvukové výstupy. V aplikaci Nero Burning Rom 7 se Teac přihlásil s informací, že pro ochranu proti podtečení vyrovnávací paměti využívá přímo systém BURN-Proof. V oblasti vypalování na jednovrstvá DVD média si mechanika vedla velmi dobře. Trochu pomalejší výkony nabízí v oblasti záznamu na přepisovatelé kotouče CD-RW (24x), zápis na DVD-RAM nepodporuje zařízení vůbec. Pokud se bude uživatel rozhodovat mezi mechanikami značky Teac, je pravděpodobné, že vzhledem k malému rozdílu v pořizovacích cenách upřednostní vybavenější model DV-W516E.

Toshiba SD-R5472

Značka Toshiba je v našem přehledu zastoupena pouze jediným modelem. Přední panel je vyroben v černé barvě s jednoduchým designem. Naleznete na něm tlačítko, LED kontrolku a malou zdířku pro nouzové otevření mechaniky. Zadní stěna se zavedenému standardu rovněž nevymyká. Nachází se zde IDE konektor, napájecí zásuvka, přepínače (jumpery) a dvojice zvukových výstupů. Pokud bychom chtěli tvrdit, že je mechanika pouze dílem společnosti Toshiba, zřejmě by to nebyla tak docela pravda. Na těle výrobku lze najít výrobce označeného jako Toshiba Samsung Storage Technology Corporation. Tudíž i korejský Samsung má alespoň částečně s mechanikou co do činění. Mechanika vykázala v testech dobré výsledky. Je škoda, že nepodporuje LightScribe či zápis na DVD-RAM. Zájemce naopak jistě potěší, že ji lze pořídit za velmi přívětivou pořizovací cenu.

§§§§§


Na vzhledu záleží!

Lukáš Jonák, Lukáš Erben

C06P0043;C06P0044

V našem testu se budeme věnovat velmi důležité části PC - počítačové skříni. Na správném výběru totiž záleží stejně jako na volbě ostatních důležitých komponent.

Do testu se nám sešlo celkem 24 skříní, v cenách od necelé tisícikoruny až do několika tisíc korun českých.

Existují vůbec nějaké rozdíly?

Co se týká velikosti, skříně se rozdělují na základní čtyři kategorie, a to desktop, minitower, midletower a bigtower. Desktop najde využití u uživatelů, kteří potřebují mít svůj počítač v horizontální poloze - zejména kvůli značné úspoře místa. Ostatní tři skupiny mají vertikální polohu a liší se mezi sebou počtem volným míst pro 5,25palcové mechaniky. U minitoweru jsou k dispozici dvě, u midi tři a u bigtoweru to je čtyři a více pozic. Druhým rozdílem může být použitý výrobní materiál. Nejčastěji se používá hliník, železo, plast, akrylát, laminát atp. Základním prvkem většiny skříní je železná kostra, na které záleží především tzv. torzní pevnost, což je vyjádření tuhosti case. Nepevná skříň se při přenosu na jiné místo kroutí a může dojít k poškození vnitřních komponent, základní desky nebo grafické karty. Na základní torzo se postupně mohou přidávat další vrstvy, nejčastěji se využívají hliníkové pláty, kterými se obalí kostra skříně. Tloušťka stěn se udává v milimetrech a platí, že čím vyšší hodnota, tím lepší tepelná a zvuková vodivost a bohužel i vyšší cena. U levnějších modelů jsou používány levnější pozinkované plechy, které však takřka nevodí a nedokáží odvést přebytečné teplo z počítače, pro odvod tepla jsou v jsou v bocích navrtávány otvory. Pro zlepšení odvodu tepla je vhodné umístit do skříně alespoň jeden ventilátor. Obecně se lze setkat u obou variant plátů s tloušťkou od 0,8 mm až po 5 mm.

Skříně se většinou liší svou přední maskou - výrobci se díky ní snaží zaujmout uživatele, bohužel často na úkor vkusu. U levnějších modelů nenalezneme přední kryt DVD mechanik (kvůli ceně), u vyšších modelů je již tato ochrana v naprosté většině přítomna. Hodnocení vzhledu necháme pouze na vás, protože záleží na vašem vkusu. Méně viditelným, o to však důležitějším rozdílem může být systém uchycení mechanik a přídavných karet. Způsoby jsou v podstatě dva - buď upevnění pomocí šroubku, nebo pomocí zásuvných lišt pro mechaniky a kotvících závor pro rozšiřující kary PCI, AGP a PCI Express. Že je řešení bez šroubků lepší, elegantnější a příjemnější na obsluhu snad není nutno dodávat.

Naše doporučení

Pokud si hodláte pořídit kvalitní počítačovou skříň, rozhodně se poohlédněte po modelu s hliníkovými boky. Ty totiž skvěle odvádějí teplo z vnitřku skříně, a proto nepotřebují tolik ventilátorů jako skříně s boky z pozinkovaného plechu. Druhé naše doporučení se týká kvality přídavných ventilátorů - kupujte vždy jen ty kvalitní. Během plánovaného provozu, který jistě přesahuje rok, dojde u levnějších typů po čase k opotřebování ložisek a ke zvýšení hlučnosti ventilátoru. Třetí doporučení bychom měli ohledně napájecích zdrojů - pokud plánujete pořízení obyčejného kancelářského počítače, bohatě vám stačí napájecí zdroj, který nabízejí levnější skříně. Plánujete-li použití počítače pro náročnější aplikace, budete chtít využít více než jeden pevný disk a náročnější grafickou kartu, sáhněte rovnou po modelu počítačové skříně bez zdroje a ten dokupte zvlášť - vyberte si minimálně 400W od nějakého kvalitního výrobce. Nezanedbatelným faktorem je i možnost chlazení - vždy žádejte skříň, ve které jsou minimálně dva předpřipravené otvory pro přídavné ventilátory, a to na přední a na zadní straně. Není totiž nic horšího, nežli "uvařit" nějaké komponenty - typickým příkladem může být poškození pevného disku a následná ztráta dat, nebo přehřátí procesoru či jiných komponent a následná nestabilita počítače.

Jaké skříně se nám líbily?

Pro opravdové počítačové gurmány je jasným vítězem počítačová skříň od společnosti Akasa, a to díky jejímu konstrukčnímu zpracovaní a elegantnímu provedení. Dalším oceněným modelem se pro výborné provedení stal Tenor Home Theater VB2000SNS od společnosti Thermaltake. Poslední oceněná počítačová skříň nás zaujala decentním vzhledem a vyřešeným odvodem tepla, její označení je Chieftec LCX-01B-B-SL. V našem testu se nacházejí i další zajímavé kousky - pokud jste milovníky extravagance, pak můžete ohromit okolí vzhledem skříně Asus Vento. Nakonec nezapomeneme ani na uživatele, kteří chtějí obyčejnou počítačovou skříň - pro ty je ideální volbou model EuroCase ML 5440, který se vyznačuje zejména nízkou pořizovací cenou a dobrou stabilitou.

AeroCool AeroEngine Jr.-SS

AeroEngine je jedna z kýčovitých počítačových skříní, která se pyšní plastovou leteckou turbínou, do níž je nainstalován modře podsvícený ventilátor velikosti 120 x 120 mm. Dvířka jsou vyrobena z měkkého plastu, který lze snadno poškodit. Podobným problémem trpí celá konstrukce - při zátěži se skříň zkroutí, povolí dvířka a otevřou se. Na boční straně naleznete plastové sklíčko s otvorem na ventilátor s rozměrem 80 x 80 mm. Uvnitř case se nenachází nic převratného, ba naopak - kabel k Firewire, který je připraven v přední části, je veden do zadní části přes celý vnitřek skříně.

AeroCool Bay Dream black

Přední část této počítačové skříně je pokryta záslepkami typu "medové plasty". Uprostřed se nachází jeden ventilátor s rozměry 120 x 120 mm, který se stará o nasávaní vzduchu z předních záslepek a posílá vzduch dále do skříně. Do předních pozic lze vložit až 10 optických mechanik. Nesmíte ale zapomenout, že když budete používat více mechanik, přijdete o zmiňované kvalitní záslepky. Uvnitř skříně je možné využít ještě tři přídavné větráčky, které díky velkému prostoru dokáží odvod tepla zajistit. Vnitřní konstrukce je pevná a dokáže si udržet tvar i při velké zátěži.

Akasa AK-BKCSE-01

Společnost Akasa se vždy vyznačovala dokonalým designérským provedením a výjimku netvoří ani model AK-BKCSE-01. Robustní stavba této skříně představuje profesionální ztvárnění v každém směru, všechny pláty pokrývající konstrukci jsou vyrobeny z hliníku se šířkou 1,2 mm. S tím se pojí i naprosto špičková stabilita skříně. Do přední části lze upevnit čtyři mechaniky 5,25" a dvě 3,5", navíc ještě jeden regulátor otáček chladiče. Skříň je navržena s citem pro maximální odvod teplého vzduchu, v přední části se nachází jeden 120 x 120 mm ventilátor s prachovým filtrem.

AOpen H420

Prvním zástupcem společnosti AOpen v testu je model H420. Skříň má zajímavě řešeny šachty pro uložení pevných disků, FDD a optických mechanik. Jsou rozmístěny velmi netradičně - pro 5,25" mechaniky jsou uprostřed a pro 3,5" po jedné po stranách. Toto uspořádání umožňuje použít skříň jak ve svislé, tak ve vodorovné poloze. Předností skříně je dostatečně tuhá ocelová konstrukce, kvalitní dílenské zpracování a snadno přístupný prostor pro instalaci motherboardu. Velkou výtku však výrobek zaslouží pro nemožnost instalovat dlouhé rozšiřovací karty, a to včetně grafických karet.

AOpen MC H340D

Druhý zástupce AOpen v testu byl doslova miniaturní case MC H340D. Předností je ultra nízký profil, který je vhodný proto použití v kancelářích a jiných prostorech, kde je volné místo luxusem. Malé rozměry skříně také předurčují její osazení, protože není možné osadit externí grafickou kartu plné velikosti, nýbrž pouze poloviční velikosti. K dispozici je pouze jedno volné místo pro jeden pevný disk, jednu optickou a jednu disketovou mechaniku. Ani této skříni se nevyhne naše kritika - v případě, že položíte na case displej, z velké části jím zakryjete průduchy, kterými se větrá.

AOpen QF50A

Tato skříň patří k lepším modelům z výroby společnosti AOpen, která opět vsadila na klasické tvary s velmi lehkým nádechem výstřednosti. Všechny vnitřní kovové okraje jsou zaobleny tak, aby se uživatel při práci s hardwarem nezranil o ostré hrany. Vnitřní prostor je dosti nevyužitý, k dispozici je totiž pouze jedna pozice pro pevný disk, což může být u mnoha uživatelů rozhodující faktor, proč se této skříně vzdát. O průtok vzduchu se stará pouze jeden, naštěstí dosti výkonný ventilátor o velikosti 80 x 80 mm. Chybí mu však prachový filtr, který by zamezil vstupu prachu do skříně.

Arctic Cooling Silentium T3

Jedná se o velmi tichou a kvalitní skříň, která najde uplatnění zejména u náročnějších uživatelů. Celá skříň je postavena v plastovém stojanu, který má předpřipravené otvory na upevnění skříně. Bohužel zasunutí skříně do správné pozice vyžaduje velkou dávku trpělivosti. Pro dokonalý odvod vzduchu jsou zde použity speciální ventilátory s keramickými ložisky Arctic Ceramic Bearing, které mají větší životnost a vydávají nižší hluk než běžná ložiska. Větráčky jsou díky snímačům monitorovány, jejich rychlost se pohybuje okolo 1 500 otáček za minutu.

Aspire X-Cruiser-BK

Tato skříň nese jasný asijský nádech. Na předních dvířkách se nacházejí tři informační "budíky", která zobrazují teplotu a míru hluku uvnitř skříně a ukazují aktuální frekvenci CPU. Konstrukce je navržena tak, aby vyhovovala těm nejnáročnějším uživatelům, kteří si potrpí na netradiční, ale dobře navržený design. Kostra je dostatečně pevná a jeví pouze malé známky deformace. Vnitřní uspořádání je klasické. Čtyři osazené ventilátory, které jsou takřka neslyšné, se starají o bezproblémový průchod vzduchu skříní. Jen škoda velkého množství plastových dílů na přední straně.

EuroCase ML3199

Tradiční design kovové konstrukce, která je typická pro výrobce EuroCase to je model ML3199. Předností modelu je nízká pořizovací cena a možnost dalších vlastních úprav. Plechy jsou tenké, ale díky vnitřní konstrukci je skříň při běžné zátěži stabilní a jeví jen malý náznak pokřivení. Vnitřní část je navržena pro již zmiňované modely, velký vnitřní prostor dovoluje přidat různé doplňky. Průtok vzduchu u tohoto modelu nedosahuje žádných převratných výsledků, je nutné připojit přídavné ventilátory. V ceně počítačové skříně je i napájecí zdroj s výkonem 300 W.

EuroCase ML5440 černá

Tato skříň se vyznačuje tím že při své relativně nízké ceně obsahuje jednoduchý informační panel, který se nachází v přední části masky a ukazuje teplotu procesoru a skříně, práci pevného disku a aktuální čas. Konstrukce skříně je navržena pro budoucí práci v oblasti tuningu, vnitřek je prostorný s pevnou konstrukcí a tvoří ji pouze 0,8 mm silné kovové platy, s nimiž se dá dobře pracovat. Provzdušnění skříně závisí pouze na dvou ventilátorech o rozměrech 80 x 80mm v přední části a 120 x 120 mm v zadní části. Diky silné kostře je case pevný a zachová si tvar i při hrubším zacházení.

Chieftec CA-01B-B-SL

Skříň typu bigtower nabízí robustní provedení, které o sobě dává vědět i při zvýšené zátěži na horní část skříně - celá konstrukce drží tvar. Skříň je dobře navržena z hlediska větrání, obsahuje sedm pozic pro ventilátory, z čehož jsou tři situovány u pevných disků. Zbytek se stará o kvalitní průtok vzduchu okolo ostatních komponent. Přední dvířka pod sebou skrývají šest pozic pro optická zařízení. Na zadní straně je stejné řešení šroubků jako u modelu BG-01B-B-SL  -jsou namontované na vnitřní konstrukci, a to dva velké a dvacet tři malých.

Chieftec BG-01B-B-SL

Model BG-01B-B-SL na rozdíl od předchozího modelu nepostrádá ochranná dvířka pro zakrytí předních pozic. V přední části je kombinován stříbrný a černý plast, který dotvoří příjemný design celé skříně. Přední část lze osadit čtyřmi mechanikami o velikosti 5,25" a dvěma 3,5". Pod krytkou se nacházejí USB a audio konektory plus jeden FireWire port. Vnitřní konstrukce je vyrobena z odolného materiálu, na němž jsou poměrně tenké pozinkované plechy, kterými je skříň pokryta. Průtok vzduchu zajišťují čtyři ventilátory o velikostí 80 x 80 a 90 x 90 mm.

Chieftec LCX-01B-B-SL

Přední část tohoto middletoweru je ukryta za dvířky, které pokrývají celou část skříně, což nemá naštěstí vliv na chlazení - jsou prodyšná. Průtok vzduchu je zajištěn čtyřmi ventilátory. Tepelná vodivost této skříně je sama o sobě nízká, ale díky ventilátorům je odvod tepla průměrný. Odolnost je průměrná, a to díky použití tvrdších plastů a odolné konstrukci, která je již standardním základem skříní Chiftec. Vnitřní rozložení je velmi prostorné - je možné zamontovat až šest pevných disků. Počítačová skříň se dodává včetně 400W napájecího zdroje.

Chieftec BA-01B-B-B

Poslední počítačovou skříní společnosti Chieftec je model LCX-01B-B-SL, který najde uplatnění hlavně v kancelářích, proto se tato kolekce nazývá Office Series. Skříň je vyrobena z kvalitních materiálů a vnitřní konstrukce je velmi odolná, dobře odvádí teplo z celého prostoru skříně. O průtok vzduchu se starají tři ventilátory o velikosti 90 x 90 mm. Jak je u Chieftecu zvykem, všechny přídavné šrouby jsou opět přidělány na vnitřní konstrukci. V záslepkách pro přidání optické či magnetické mechaniky jsou vyřezané otvory pro bezpečné vložení prstů. Nehrozí tedy poranění při instalaci mechanik.

Sunbeam IC-SA-SI Samurai

Zpracování této case odpovídá tradičním tvarům asijských výrobců, propojení plastové a hliníkové části navozuje zajímavý, leč kýčovitý dojem. Pod plastovými dvířky se skrývají pozice pro šest mechanik 5,25" a pouze jednu 3,5". Na pravé straně jsou dvířka, pod kterými se nachází dvojice USB a audio konektorů, bohužel už nikoli konektor FireWire. Na levé bočnici je několik prosklených oken a uprostřed je osazen ventilátor velikosti

80 x 80 mm. Při tlaku na vrchní stranu se celá skříň chová velmi nejistě a celá se ohýbá. Mechaniky můžete upevňovat pomocí lišt.

TC Link S-313BE

Tchajwanský výrobce skříní TCLink prorazil do světa s výrobou netradičních počítačových skříní, které označil jako Alien Case. Na přední straně se nachází maska draka, která se táhne po obvodu celé skříně a dělí tak plexisklo na pravé bočnici. Vnitřní část již bohužel zapomněla na označení Alien, jedná se o klasické uspořádání, chybí zde přímé chlazení pevných disků. Průtok vzduchu v celé skříni je zajištěn pouze ventilátory. Konstrukce je velmi vratká, již při menším tlaku se objevují náznaky deformace a s tím spojené netěsnění a otevírání dvířek.

Thermaltake Swing VB6000BNS

Tato počítačová skříň je poslední z řady Xaser, která by měla zapadat do luxusní třídy počítačů velikosti middletower. Skříň je vyrobena z pozinkovaného plechu, hliníku a plastové masky. Konektory na přední masce jsou situovány do horní pozice, což umožňuje lepší manipulaci s připojeným zařízením. Okraje a spodní část je pokryta speciální lesknoucí se barvou, která ovšem velmi "trpí" na otisky prstů. Konstrukce je díky příměsi hliníku stabilní, vnitřní prostor je rovněž navržen pro dobrý průtok vzduchu, čemuž pomáhá jeden tichý větráček.

Thermaltake Tenor VB2000SNS

Tato skříň na první pohled působí chladně, což je známka použití hliníku. Naštěstí se výrobce nerozhodl na tomto modelu šetřit, a tak pevný ocelový rám osadil kompletně hliníkovým obalem. Tento fakt se projevil nejenom na hmotnosti celé skříně, ale také na velmi dobrém chlazení, které je elegantně vyřešeno. Dovnitř se vtěsná plnohodnotná deska formátu ATX, stejně tak i jakékoliv rozšiřující karty. Líbilo se nám i umístění přídavných USB a audio konektorů v přední části, kde nechyběl FireWire konektor, jenž není u všech skříní běžně k dispozici.

Ultra Power Q-99-BU

Přední část této počítačové skříně je osazena průhlednými plastovými dvířky, které mají kvalitní zavírání, tvořené hliníkovým háčkem, jenž se nezlomí tak rychle jako u modelů s plastovým úchytem. Z dlouhodobého hlediska se ovšem obáváme příliš brzkého poškození krytu. Skříň je pokrytá plechovými pláty o šířce pouze 0,7 mm. Vodivost těchto stěn je takřka nulová, a proto je třeba skříň osadit ventilátory. Do přední části je možné zabudovat až čtyři ventilátory o velikosti 80 x 80 mm, do zadní části jeden o velikosti 120 x 120 mm. Kostra skříně je z kvalitních kovových částí.

XcomP 707LFLN Silver

Tato skříň typu miditower se opět vyznačuje zvláštní maskou. Pokud pomineme její ohyzdný vypouklý tvar, pak zůstává rozum stát nad spodní lištou, na níž počítač stojí ve zvláštní pozici. Je umístěna pouze na zadní hraně a skříň tak díky ní postupně stoupá do výšky. Příjemnější vlastností je, že v přední části lze upevnit až pět optických a jednu disketovou mechaniku. Vpředu se také nachází podsvícený ventilátor, pro dobré odvětrávání je potřeba přidat ještě minimálně jeden, protože jinak trpí skříň přebytkem tepla. Přední maska tvořená plastem je sice efektní, ovšem pouze bez mechanik.

Aspire X-Qpack AL/420 Silver

Zajímavě řešená skříň Aspire X-Qpack AL/420 Silver je určena pro základní desky formátu miniATX. Motherboard je umístěn ve spodní části, diskové mechaniky a napájecí zdroj jsou umístěny v horní polovině. Celohliníková konstrukce je málo tuhá, celkový dojem nezlepšují ani velmi tenké stěny. Ty byly na námi testovaném výrobku v průhledném provedení, k dispozici by však měl být i model se standardními bočnicemi. O chlazení se stará jeden ventilátor 120 x 120 mm, který byl při testu velmi hlučný. Náročnější uživatele potěší madlo na přední straně, negativně zapůsobí pořizovací cena.

Asus TA250

První skříň od společnosti ASUS vypadá na rozdíl od modelu Vento jako počítačová a ne jako kulisa do Spielbergova filmu. U tohoto modelu se sází na zaručené a ověřené tvary kancelářských počítačů. Skříň je flexibilní, lze do ní umístit základní desky velikosti od mikroATX až po full size ATX. Vnitřní prostor skříně je dost velký, a to i přes fakt, že není možné vyjmout plech pro přidělání základní desky. K dobrému chlazení je potřeba přikoupit ventilátory. Za zmínku stojí konstrukce, která celou skříň udrží ve stabilním stavu i při vysoké námaze. To ocení uživatel zejména při manipulaci.

Asus TM551

Druhá PC skříň společnosti Asus nese název TM551 a při jejím návrhu návrháři nezapomněli na kapku extravagance. Skříň je typu minitower, což je nejmenší třída počítačových skříní. Proto jsme se u tohoto modelu zaměřili na vnitřní rozložení - model obsahuje čtyři externí pozice, a to po dvou 3,5" a 5,25". Uvnitř case pak dále nalezneme tři pozice pro pevné disky. Do skříně vložíte pouze základní desku typu microATX. Volné pozice pro rozšiřující karty jsou pouze čtyři, jedna je pro slot AGP/PCI Express. Chlazení skříně se musí spolehnout pouze na jeden osazený chladič.

Asus Vento 3600

První, co zaujme, je materiál této počítačové skříně. Svým tvarem připomíná mohutný vysavač. Hliníková konstrukce je doslova oblepena plastem. Zajímavým řešením je otevíraní dvířek, které vyjíždějí směrem nahoru po obvodu horní části. Pro otevření stačí otočit mechanizmem na boku, který posune upevňovací lištu. Po otevření naleznete dva ventilátory v přední částí a jeden s LED diodami, který se nachází v zadní části. Instalace hardwaru je snadná, díky připraveným lištovým úchytkám. Chybí tlačítko s funkcí reset. Tato skříň je určena pro uživatele, kteří si potvrpí na výstřednost.

§§§§§


Na čem postavit PC?

Petr Matuška

C06P0046

Motherboard je bezpochyby základním stavebním kamenem celého počítače, o tom se snad nemusíme s nikým přít. Zejména pro tuto komponentu by mělo platit staré pořekadlo o tom, že nejsme tak bohatí, abychom si kupovali levné věci. Především na základní desce totiž závisí stabilita celého počítače, a ta je podle našeho názoru nejdůležitější!

Ano, někteří z vás mohou namítnout, že i výkon a cena jsou důležité, ale představte si situaci, když máte na dokončení práce pouze hodinu a váš počítač, sice výkonný a pořízený za výbornou cenu, není stabilní a pravidelně "padá". Existuje nějaký kompromis, například levnější deska s vysokou stabilitou? Pokusili jsme se za vás nalézt odpověď. V našem přehledovém testu jsme se rozhodli zaměřit na ty nejlevnější desky, které lze v současné době na našem trhu pořídit. A když hovoříme o nejlevnějších řešeních, máme na mysli motherboardy s integrovanou grafickou kartou, jejichž použití snižuje pořizovací cenu celé sestavy. V našem článku se tak dozvíte nejen jak si vybrat pro vás ideální základní desku s integrovanou grafickou kartou, ale najdete zde i několik dobrých rad ohledně výběru čipové sady, procesoru, velikosti a typu operační paměti pro takovýto počítač.

Máme z čeho vybírat?

V našem testu se sešlo celkem deset čipových sad s integrovaným grafickým jádrem, jediným omezením bylo použití patice pro procesory AMD - Socket 754 a Socket 939, pro procesory Intel pak pouze LGA775. Proč jsme postupovali takto a proč jsme nezařadili starší patici Socket 478 pro Intel? Jednoduše proto, že obě dvě patice jsou u AMD "živé", tudíž jsou pro ně vydávány stále nové a nové procesory, zatímco Socket 478 je pro Intel již "mrtvou" záležitostí a všechnu svou produkci soustředí na LGA775.

Od výběru patice se dále odvíjí následný výběr vhodného procesoru. Nejlevnější procesor AMD Sempron 64 2500+ pro Socket 754 se dá sehnat za 2 015 Kč včetně DPH, pro patici 939 lze sehnat nejlevnější model Athlon 64 3000+ za 4 996 Kč, protože pro tento socket se nedodávají do maloobchodního prodeje modely Sempron. U společnosti Intel jsou ceny následující - nejlevnější procesor Intel Celeron D 326 lze pořídit za cenu okolo 2 307 Kč, nejlevnější plnohodnotné Pentium 4 630 se v době konání testu prodávalo za 5 770 Kč. My jsme si na testy vybrali procesory AMD Athlon 64 3200+ pro Socket 754, AMD Athlon 3000+ pro patici 939 a Intel Pentium 4 630 pro LGA775. Silnější modely procesorů, tzv. "plné" verze, jsme zvolili z toho důvodu, aby nebyly zbytečně bržděny integrované grafické karty a mohly se předvést v celé kráse. Nakonec poslední poznámka k procesorům - vyšší modelové číslo u patice 754 je použito proto, protože systémy na něm postavené neumožňují práci operačních pamětí v Dual Channel režimu, tudíž mu výkonnostně asistuje v patici 939 model s nižším modelovým označením.

Co můžeme očekávat od základních desek s integrovanou grafickou kartou? Především velmi levné řešení! Ano, jistě jste čekali výčet vlastností jako snadná instalace, ušetření nákladů, bezproblémový provoz a jiné. Chyba! Na následujících řádcích najdete popis, který se vztahuje pouze ke konkrétním kusům hardwaru, který jsme měli k dispozici. V našem testu nejlevnějších řešení jsme totiž měli problémy s instalací, prací nebo updatováním BIOSu u osmi z deseti testovaných desek, čímž jsme se přesvědčili, že i renomovaní výrobci, jejichž nejlepší modely si od nás odnášejí ocenění TOP PRODUKT, dokáží vyrobit desku i zcela opačné kvality! Zde je potřeba vyzdvihnout ty, které testem prošly beze ztráty kytičky - jsou to základní desky osazené novými čipovými sadami od společnosti Intel - i915G a i945G - pracující na motherboardech Intel a DFI. Naše obecné doporučení, jaký hardware si pořídit, naleznete v závěru článku.

Na dalších stranách tohoto testu se můžete seznámit s klasickým popisem jednotlivých desek, ale protože jsme omezeni místem a o informace z postupu instalace se s vámi tentokrát chceme podělit velmi podrobně, rozhodli jsme se navíc komentovat práci a instalaci jednotlivých desek v tomto textu. Nebudeme tedy zdržovat, jdeme na to - postupovat budeme podle abecedy, jak naleznete motherboardy seřazené v tabulce:

Asus P5RD1-VM: tato deska je postavena na čipové sadě ATI Radeon Xpress 200, ke které naštěstí pro zákazníky páni inženýři připojili jižní můstek ULI M1573 a ne firemní ATI RS480, jenž má velké problémy například s přenosovou rychlostí pevných disků připojených přes Serial ATA rozhraní, kompatibilitou a rychlostí USB a jinými věcmi. Na práci, výkon ani podporu jsme si u této desky nemohli stěžovat - podporuje mimo jiné dvoujádrové procesory Intel a integrované jádro Radeon X300 podává slušný výkon. Problém však nastal při instalaci operačního systému, kdy jsme při použití Serial ATA disku byli nuceni dodat systému ovladače externího řadiče na disketě. Ta však nebyla součástí dodávky! Na jinak velmi dobrých stránkách podpory http://support.asus.com jsme bohužel žádný ovladač nenalezli, a tak jedinou záchranou je dodané instalační CD, které umožňuje vytvoření diskety s ovladači. Jenže k tomu potřebujete další počítač, na kterém tuto operaci provedete. A pokud nemáte žádný k dispozici, máte problém, nebo alespoň spoustu starostí navíc!

DFI 945G-TMGF: tento výrobek není v našem testu nejlevnější, svému uživateli se však odmění naprosto spolehlivým a bezchybným výkonem. Grafické jádro nepatří mezi současnou špičku, nicméně lze použít modul pro digitální výstup na LCD displej, což v kombinaci s podporou nejmodernějších technologií DDR2 a dvoujádrových CPU činí z této desky (potažmo obecně z čipové sady Intel i945G) jednoho z kandidátů na zakoupení.

DFI K8M800-MLVF: druhá základní deska DFI je směřována na trh levných řešení pro procesory AMD, tedy především pro AMD Sempron. Integrované grafické jádro UniChrome Pro nepodává nijak dobré 3D výsledky a ani kvalita VGA výstupu není úplně ideální. Navíc jsme měli při testování problém s rozchozením dvoustranných pamětí na frekvenci 400 MHz, počítač i po aktualizaci BIOSu odmítal pracovat s 400 MHz a nastavoval automaticky 333 MHz. Druhým nepříjemným poznatkem je fakt, že pokud dodavatel desky neaktualizuje BIOS a vy si pořídíte nějaký nový model AMD Sempron (v našem případě AMD Sempron 2500+), deska s tímto CPU odmítne pracovat a vypne se. Nezbude vám tedy nic jiného, než si někde vypůjčit jiný procesor a s ním updatovat BIOS, nebo desku odnést prodejci a nechat aktualizaci na něm!

Foxconn 6100K8MA-RS: nová čipová sada s integrovanou grafikou od nVidia se prezentovala na deskách od Foxconn. Méně výkonná varianta - GeForce 6100 + 410 MCP - pracovala bezproblémově a podávala druhý nejvyšší výkon v 3D testu, ovšem i u ní jsme našli chyby. Za prvé to byla kvalita VGA výstupu, kde již při 1 024 x 768 a 85 Hz byl obraz rozmazaný a chvěl se. Což o to, to by ještě šlo, ale nVidia se chlubí tím, že tento čipset podporuje televizní výstup! Ano, podporuje. Ale s kvalitou tohoto výstupu je na tom velmi špatně. Snad i pohled do prázdné lednice by byl lepší!

Foxconn 6150K8MA-8EKRS: druhý zástupce nVidia je na tom o něco lépe, kvalita VGA výstupu je o něco lepší. To jsou ovšem jediné změny - kvalita TV výstupu je trochu lepší a poskočila z hodnocení "zcela nevyhovující" na "mizerná". Výhodou těchto desek je přítomnost slotu PCI Express x16 pro budoucí rozšíření a podpora dvoujádrových procesorů AMD.

Foxconn 661FX7MF-S: čipová sada SiS v nás zanechala spíše negativní dojem - její výkon je nejnižší v celém testu, kvalita VGA výstupu na mizerné úrovni, k tomu se přidaly problémy s aktualizací BIOSu desky, který jsme aplikovali pomocí utility Foxconn SuperUtility. Počítač poté nemohl identifikovat jakýkoliv Serial ATA disk, a proto nebylo možné nabootovat systém. Nezbylo nám tedy nic jiného, než vrátit původní BIOS.

Foxconn 865GV7MC-ES: poslední deska od Foxconn byla do jisté míry zvláštností, protože se výrobci podařilo importovat novou patici LGA775 na starý čipset i865G, tedy zaručené použití AGP sběrnice a DDR pamětí. U této desky jsme byli vcelku spokojeni, jen nám chyběl kvalitnější VGA výstup a možnost přidat DVI výstup.

Intel i915G Luxemburg: druhá základní deska, u níž jsme byli naprosto spokojeni - naprostá stabilita, výkon, podpora PCI Express x16, DDR2 i DVI výstupu. Jasný kandidát do všech kanceláří. Problémem je cena, která bývá o několik stokorun vyšší nežli motherboardy s konkurenčními čipsety.

MSI PM8M2-V: tento čipset je obdobou VIA K8M800, pouze pro platformu Intel. Bohužel jsme u této desky zaznamenali občasnou nestabilitu systému, stejně tak byla potřeba k instalaci disketa s ovladači externího řadiče Serial ATA. Na rozdíl od modelu Asus dodává společnost MSI tuto disketu v základním balení, takže je možné systém bez větších obtíží instalovat. Výkon grafiky je nízký a kvalita výstupu nevalná.

MSI RS482M-IL: poslední deska v testu je osazená čipsetem ATI Radeon Xpress 200 ve verzi pro procesory AMD. Bohužel byl k němu osazen jižní můstek ATI R480, který opravdu povedený není. Má problémy se Serial ATA disky, dělají mu problémy některé USB zařízení a přenosová rychlost při kopírování z USB disku byla sotva 75% oproti modelům s čipsety Intel. Osazený jižní můstek se také postaral o občasné pády systému a celkově horší dojem z celé desky.

Podle tohoto malého výčtu jste jistě měli možnost poznat, že nákup levné základní desky není ničím jednoduchým. Výrobci totiž v naprosté většině osadí takto koncipovaný motherboard méně kvalitními součástkami, jejichž pořízení je vyjde laciněji. A právě z tohoto důvodu se můžeme setkat u těchto nejlevnějších motherboardů s více problémy než u dražších modelů. Nemůžeme si odpustit ještě jednu poznámku k oblasti, které se v recenzích samostatných produktů dotýkáme víceméně pouze okrajově. Jedná se o zvukový doprovod, lépe řečeno o kvalitu zvukového výstupu, produkovaného integrovanou zvukovou kartou. Na většině motherboardů byla integrována zvuková karta Realtek ALC655, která sama o sobě není až tak špatným řešením, ovšem kvalita provedení na testovaných deskách vypovídala o tom, že i v této oblasti se dá mnoho ušetřit. I když tento zvukový procesor podporuje až 5.1 kanálový výstup, většinou jsou osazené pouze tři konektory - stereo výstup, linkový výstup a vstup z externího zdroje. Při potřebě pěti kanálů bylo vždy potřeba softwarově přepnout funkce konektorů, což by mohlo méně zkušeným uživatelům činit problémy. O samotné kvalitě zvukového výstupu se není třeba dlouho rozepisovat, v naprosté většině stačí pouze na základní zvuky operačního systému. Jakékoliv jiná reprodukce - MP3, poslech internetového rádia, doprovodné zvuky u her a programů - je na velmi špatné úrovni. Světlou výjimkou jsou opět desky s čipsety Intel, které splňují požadavky na formát High Definition Audio, jejich zvuk je minimálně o třídu lepší. Tím netvrdíme, že by byl srovnatelný s implementací na dražších boardech, už vůbec ne s externími kartami, ale přeci jen nabídnou oproti základním modelům o něco více. Ale jak již bylo napsáno, za špatnou kvalitou nestojí samotný zvukový čip, ale součástky, které převádějí zvuk do analogové formy.

Koho bychom doporučili?

V hodnocení těchto desek se protínají dva směry - snaha o co nejnižší náklady a snaha o bezproblémový chod sestavy. Výkon je v tomto případě až na druhé koleji, protože se počítá s nákupem levnějšího, tudíž pomalejšího procesoru. Všechny tři patice, které se v testu objevily, nabízejí do budoucna dostatečný potenciál k upgradu procesoru a tím pádem i k výkonu celé sestavy. Pokud bychom měli při rozhodování hledět pouze na cenu, vybrali bychom si nejspíše systém založený na platformě AMD/Socket 754 - konkrétně pak procesor AMD Sempron 2500+ a základní desku založenou na čipové sadě VIA K8M800. Pro uživatele vyžadující jakýsi 3D potenciál je ideální volbou nová čipová sada GeForce 6150 v kombinaci s MCP 430, zajišťující větší komfort a možnosti. Pokud bychom se však zaměřili na stabilitu celé sestavy, vybrali bychom si jednoznačně platformu Intel/Celeron D spolu s čipovými sadami i915G a i945G. Posledně jmenovaný čipset má navíc výhodu v tom, že můžete prakticky kdykoliv a jednoduše upgradovat na dvoujádrové procesory.

Protože nejen z vlastních zkušeností víme, že stabilita je důležitější než co nejnižší pořizovací náklady, rozhodli jsme se doporučit systémy zaležené na platformě Intel s použitím čipových sad Intel i915G/GV a i945G/GV. Pokud bychom měli být konkrétní, nebáli bychom se doporučit základní desky Intel i915G Luxemburg zastupující čipovou sadu Intel i915G, a DFI 945G-TMGF zastupující čipovou sadu Intel i945G.

DirectX 7, DirectX 8.1 nebo DirectX 9.0c?

Integrované grafické karty se v současné době dají použít především pro kancelářskou práci, nicméně s těmi pokročilejšími si budete moci dopřát chvilkový oddech u nějaké spíše postarší 3D hry. Na ty novější počítačové hry totiž ani nejvýkonnější modely integrovaných grafik nestačí. Maximálně si budete moci "užít" hry v rozlišení 640 x 480 a s minimem detailů. Na dotaz: "Poběží to?" můžeme smutně odpovědět: "Nepoběží, možná půjde. A občas se to bude jen plazit." Pojďme se podívat alespoň na předpoklady jednotlivých grafických čipů ukrytých na základních deskách.

ATI Radeon Xpress 200

Tento grafický procesor je součástí čipové sady a je založen na modelu ATI Radeon X300 - jádro RV370. Jako první přinesl na trh integrovaných grafických karet možnost plné podpory rozhraní DirectX 9.0, konkrétně verze 9.0b. Na svědomí to má podpora Vertex Shader v2.0 a Pixel Shader v2.0. Grafický procesor využívá ke své práci dále dvě pixel pipeline. Hlavní výhodou vedle klasických funkcí společnosti ATI je podpora technologie HyperMemory pro urychlení a zlepšení správy sdílené operační paměti. Tato grafická karta je společně s čipy nVidia jediná schopná jakžtakž zpracovat moderní 3D rozhraní.

Intel Extreme Graphics 2

Grafické jádro Intel Extreme Graphics 2 je integrované v čipové sadě Intel i865G a i865GV, lišící se od sebe pouze podporou sběrnice AGP 8x pro možnost osazení externí grafické karty. Čip se honosí podporou rozhraní DirectX 7.0 a 8.1, umožňuje pracovat s až 96 MB sdílené paměti a podporuje další technologie pro urychlení zpracování grafických nároků - zpracování až čtyř textur v jednom taktu, v neposlední řadě také 350MHz DAC převodník s podporou rozlišení až 2 048 x 1 536 při 60 Hz. Tato grafická karta již současnému hráči nenabídne nic zajímavého, a proto je vhodná pouze pro 2D práci, typickou pro kancelářské aplikace.

Intel Graphics Media Accelerator 900

Tento grafický čip, známý také pod zkratkou Intel GMA 900, nalézá uplatnění ve spojení s čipovou sadou Intel i915G a i915GV. Oproti předchozí generaci integrované grafické karty dovoluje GMA 900 pracovat s rozhraním DirectX 9.0, grafický procesor pracuje na frekvenci 333 MHz a díky nové verzi technologie Dynamic Video Memory Technology (DVMT) v 3.0 dovoluje alokovat až 128 MB sdílené paměti z celkové operační paměti. Přestože je již v současné době tento grafický čip zastaralý, zahrát si lze hry pouze v nejnižším rozlišení, a to ještě staré několik let. Na ty novější grafika nestačí. Velkou výhodou je možnost osazení přídavného modulu s DVI výstupem, díky kterému se desky postavené na tomto čipsetu (potažmo grafice) skvěle hodí do kanceláří.

Intel Graphics Media Accelerator 950

Posledním počinem v oblasti grafických karet společnosti Intel je Intel GMA 950, což je vylepšená verze GMA 900. Grafické jádro pracuje na frekvenci 400 MHz a tento přínos je na výkonu znát - sice to nestačí na ATI ani nVidia, ale s touto kartou si již uživatelé budou moci dovolit zahrát si svou oblíbenou hru s o něco málo více detaily než u GMA 900. Technologie Dynamic Video Memory Technology (DVMT) 3.0 se opět stará o správné využití operační paměti, ze které si grafika může ukousnout až 224 MB. Plná podpora DirectX9.0b a OpenGL 1.4 je u této karty samozřejmostí.

nVidia 6100 a 6150

Tato dvě integrovaná grafická jádra mají mnoho společného, proto jsme je zařadili do jedné kategorie. Nejprve si řekneme, co mají společného, poté si řekneme o několika rozdílech. Obě grafiky plně podporují rozhraní DirectX 9.0c a OpenGL 1.5, z čehož vyplývá i plná podpora Shader Model 3.0 a jiných technologií, charakteristických pro sérii karet nVidia 6x00. Grafický čip je totiž postaven na modelu GeForce 6200, ovšem musí si vystačit pouze s dvěma Pixel Pipelines, karta podporuje technologie PureVideo, TV výstup, MPEG-2/WMV9 dekodér a jiné. Rozdíly mezi těmito kartami tvoří frekvence grafického procesoru, který u vybavenější verze GeForce 6150 pracuje na frekvenci 475 MHz - oproti 425 MHz u méně vybavené verze. Dalším rozdílem je podpora hardwarové akcelerace dekomprese videa MPEG-2/WMV9, kdy 6150 zvládne i HDTV rozlišení

(1 080p/1 080i). Obě dvě verze se umístily v našem testu na špičce z hlediska výkonu, ovšem v kvalitě zobrazení VGA a TV výstupu nemohou konkurovat ATI a Intelu, protože oba dva výrobci mají lepší kvalitu zobrazení.

SiS661FX

Grafická karta integrovaná v čipové sadě SiS661FX je pouze 2D akcelerátorem, tudíž se od ní nedá čekat jakákoliv podpora 3D zobrazení. Také proto dopadla tato grafická karta v testech nejhůře, protože celý proces počítal samotný procesor. Kvalita zobrazení není valná, výhodou však může být podpora DualView zobrazení. 333MHz RAMDAC převodník umožňuje pracovat s rozlišením až 2 048 x 1 536 při 75 Hz a 32bitové hloubce.

VIA K8M800 a P4M800

Poslední dvě integrované grafické karty popíšeme najednou, protože se od sebe vzájemně liší pouze tím, že jsou určené pro platformu AMD (VIA K8M800) a Intel (P4M800). Integrované grafické jádro v těchto čipsetech se nazývá UniChrome Pro. Tato 128bitová grafika dokáže pracovat až s 64 MB sdílené paměti, jádro pracuje na frekvenci 200 MHz s dvěma pixel pipelines a podporuje mimo jiné DirectX 8.0 a MPEG-2 hardwarovou akceleraci. Výkonem v 3D tato grafika příliš neoplývá, nicméně starší hry byste si měli být schopni zahrát. Kvalita zobrazení nebyla nejhorší, nicméně výstupu DVI se nevyrovná.

Asus P5RD1-VM

Nebyl by to kompletní přehled trhu, kdyby nám v testované sadě chyběla základní deska s čipovou sadou od společnosti ATI. V tomto případě jím byl konkrétně čipset ATI Radeon Xpress 200, doplněný jižním můstkem ULI M1573, který se jeví jako daleko lepší řešení než firemní jižní můstek ATI. Deska podporuje všechny procesory Intel pro patici LGA775, a to včetně Extreme Edition s 1 066 MHz FSB a Pentium D, jakožto dvoujádrové modely. S touto deskou si již můžete troufnout na nějakou nenáročnou 3D hru, nehledě na možnost rozšíření o externí kartu PCI Express x16. Kvalita zobrazení ve 2D a rozlišení 1 024 x 768 a 85 Hz neurazila, ale přeci jen externí karty podávají lepší výsledky. U LCD a 1 280 x 1 024 byl obraz mírně rozmazaný, ovšem stálý, bez náznaků klepání. Jak bylo již napsáno, integrovaná karta si troufne na nové hry, ovšem s minimálními detaily a nízkým rozlišením. Často však ani to nebude k plynulému hernímu projevu stačit. Nevýhodou tohoto řešení je absence DVI, TV výstupu a Firewire, výhoda spočívá v možnosti osazení externí grafikou a v podpoře dvoujádrových CPU.

DFI 945G-TMGF

Nejnovějšího zástupce s integrovanou grafickou kartou společnosti Intel reprezentovala základní deska společnosti DFI s modelem 945G-TMGF. Motherboard, připravený pracovat s procesory Intel Celeron D, Pentium 4, Extreme Edition a dvoujádrovými Pentium D, je osazen čipovou sadou Intel i945G s jižním můstkem Intel ICH7. Jak je dáno tomuto čipsetu do vínku, deska pracuje s operační pamětí typu DDR2 na rychlostech 400, 533 a 667 MHz. Integrované grafické jádro nese název Intel Media Accelerator 950, což je nástupce Intelu GMA 900, pracujícího v i915G. Na rozdíl od této grafiky dokáže alokovat až 224 MB sdílené paměti, což může být v novějších hrách výhoda. S kvalitou obrazu je to naprosto stejné jako u modelu s čipovou sadou Intel i915G - ve 2D zobrazení přes analogový výstup je obraz průměrný, ovšem při připojení DVI konektoru se stává z celého stroje ideální sestava pro budoucí upgrade. Budete si totiž moci upgradovat nejen procesor (a to i na dvoujádrový), ale také grafickou kartu díky volnému slotu PCI Express x16.

DFI K8M800-MLVF

Prvním motherboardem zastupujícím čipovou sadu VIA byla v našem testu základní deska DFI K8M800-MLVF, osazená VIA K8M800 společně s jižním můstkem VIA VT8237R. Motherboard je určený pro procesory AMD Sempron, Sempron 64 a Athlon 64 pracující v patici 754. Možnosti osazení jsou tak dostatečně bohaté, můžete si vybrat od nejlevnějšího procesoru AMD Sempron 64 2500+, pracujícího na frekvenci 1 400 MHz, až po plnohodnotný Athlon 64 3700+. Deska pracuje s paměťmi DDR na frekvencích 333 a 400 MHz, konkrétně však u tohoto modelu počítejte spíše s 333 MHz, protože frekvence 400 MHz lze dosáhnout pouze u několika druhů pamětí. Integrovaná grafická karta nese jméno S3 UniChrome Pro a umožňuje pracovat se sdílenou pamětí 16-64 MB, k dispozici je pouze analogový VGA výstup, chybí DVI i TV výstup. Kvalita výstupu v tomto konkrétním případě byla lepší než u P4 verze, pracovat jsme mohli s menšími ústupky v kvalitě zobrazení i v rozlišení 1 024 x 768 a při 85 Hz, taktéž na LCD v 1 280 x 1 024 při 60 Hz byl obraz ještě přijatelný. 3D výkon je díky parametrům pro dnešní hry zcela nevhodný. I tato deska nabízí rozšíření v podobě AGP slotu.

Foxconn 6100K8MA-RS

Ani společnost nVidia v našem přehledovém testu nechybí, zastoupena je relativními novinkami - čipsety GeForce 6100 a GeForce 6150. Základní deska Foxconn 6100K8MA-RS v sobě ukrývá, jak je již z názvu patrné, prvně jmenovaný čipset, doplněný jižním můstkem nVidia 410 MCP. Motherboard je možné osadit širokým spektrem procesorů - počínaje modely Sempron, Athlon 64, přes top modely Athlon 64 FX a u zástupců dvoujádrových CPU s označením X2 konče. Vlastní grafické jádro je odvozeno od modelu GeForce 6200 s menšími úpravami frekvencí a odebráním dvou pipelines. To však nezabránilo tomuto boardu dosáhnout druhého nejvyššího výkonu v 3D ze všech testovaných modelů. Výše dosáhl pouze lépe vybavený bratříček GeForce 6150. Při pohledu na kvalitu zobrazení jsme ovšem byli více než zklamáni, protože obraz se viditelně chvěl již při rozlišení 1 024 x 768 a 85 Hz, pro použití k LCD při 1 280 x 1 024 bychom tuto desku nedoporučili - obraz byl neostrý a nestabilní. Ke spokojenosti nepřispěl ani přímo otřesný TV výstup, který se na celé řadě GeForce 61x0 opravdu nepovedl.

Foxconn 6150K8MA-8EKRS

Druhým zástupcem společnosti nVidia byla čipová sada GeForce 6150 společně s jižním můstkem nVidia 430 MCP, usazená v základní desce Foxconn 6150K8MA-8EKRS. Deska je, stejně jako předchozí model, připravena pojmout procesory Sempron, Athlon 64, Athlon FX a dvoujádrové procesory X2. K samotné desce jsme neměli žádnou připomínku, protože na ní naleznete prakticky vše, co byste mohli potřebovat - slot PCI Express x16 pro rozšíření, čtyři banky pro paměťové moduly DDR 333 a 400 MHz, FireWire, kvalitnější zvukovou kartu Realtek ALC850 a gigabitovou síťovou kartu Marvell. Výkon grafického jádra byl v celém testu nejvyšší, ale ani tak si nebudete moci dopřát nejnovější hry, často ani v nejnižším rozlišení. A o zbytku platí přesně to, co již bylo napsáno - kvalita obrazu v 2D je horší, obraz se občas klepe a je neostrý. Samostatnou kapitolou je kvalita TV výstupu, která je sice o něco málo lepší než u GeForce 6100, ale stejně - pokud plánujete používat TV-out, pořiďte si externí kartu. Nevýhodou je také absence podpory DVI výstupu, jak to mají zařízené nové čipsety Intel.

Foxconn 661FX7MF-S

I společnost SiS je v našem přehledu zastupena, a to konkrétně modelem základní desky Foxconn 661FX7MF-S, osazeným čipovou sadou SiS 661FX a jižním můstkem SiS 964. Tato deska je připravena pracovat s procesory Intel Celeron D a Pentium 4 až do frekvence 3,8 GHz, se systémovou sběrnicí 533 a 800 MHz a jádrem Prescott. Nechybí ani port AGP 8x a dva banky pro operační paměti DDR 333 a 400 MHz. Z pohledu výkonu skončila tato deska na nejnižší příčce, proto se hodí pouze pro kancelářské a jiné 2D zobrazení. S kvalitou obrazu to také nebylo kdovíjaké - v rozlišení 1 024 x 768 při 85 Hz bylo viditelné zkreslení obrazu, občas vlnění, při 1 280 x 1 024 byl obraz již mírně rozmazán a práce na počítači se pro oči stávala utrpením. O nějakém TV výstupu či podpoře DVI výstupu si můžete nechat pouze zdát. Tato deska také podala nejnižší aplikační výkon, což je způsobeno samotnou čipovou sadou, nikoli konkrétním modelem motherboardu. Pokud přemýšlíte o levné možnosti, jak pořídit PC sestavu s Intelem, poohlédněte se jinde. Tento čipset za vaší pozornost nestojí!

Foxconn 865GV7MC-ES

Velmi zajímavou základní desku se nám podařilo získat od společnosti Foxconn. Jednalo se o model 865GV7MC-ES s čipovou sadou Intel i865GV - jedná se sice o starší čipovou sadu, ale v kombinaci s novou paticí LGA775 je stále ještě schopná ostatním konkurovat. Osadit můžete procesory Intel Celeron D a Pentium 4, stejně tak i dvě operační paměti DDR s rychlostí až 400 MHz a kapacitou až 2 GB. K čipové sadě je připojen jižní můstek Intel ICH5, jako grafické jádro zde najdeme Intel Extreme Graphics 2, což je nejméně vybavená grafika Intel v našem testu. Co se týká kvality, ve 2D zobrazení je obraz v rozlišení 1 024 x 768 mírně rozmazaný, pro dlouhodobé použití s LCD a 1 280 x 1 024 bychom tento čipset rozhodně nedoporučili. O nějakém 3D se u této grafické karty nedá ani mluvit, zvládne pouze základní 3D funkce. A protože deska nenabízí ani možnost rozšíření o externí AGP kartu, je tento motherboard, potažmo obecně tento čipset vhodný zejména do nejlevnějších PC sestav, doprovázených levným procesorem Celeron D a displejem CRT.

Intel i915G Luxemburg

Pokud se rozhodujete pořídit si do kanceláře levný počítač s integrovanou grafickou kartou a postavený na platformě Intel, můžete sáhnout po sice starší, nicméně stále aktuální a osvědčené čipové sadě Intel i915G. My jsme zvolili základní desku přímo od Intelu - model Luxemburg. Jedná se o model podporující procesory Intel Celeron D a Pentium 4 v patici LGA775 v kombinaci s DDR2 paměťmi. Výkon v 3D aplikacích je u této grafické karty výrazně omezený, hrát se dají pouze starší hry. V 2D zobrazení jsme nenašli zásadní chyby, ale i tak byl obraz mírně rozmazaný a neostrý. Naprosto nepřekonatelnou výhodou této a i945G čipové sady je možnost osazení přídavné karty, která zajistí počítači digitální DVI výstup na LCD displej. Na tomto řešení jsme neshledali absolutně žádnou chybu v zobrazení, v rozlišení 1 280 x 1 024 byl obraz naprosto perfektní, bez sebemenší chyby či vlnění. Pokud tedy uvažujete o integrované grafické kartě a zároveň o použití LCD displeje, nenajdete lepší volbu než použití čipsetu i915G nebo novějšího i945G spolu s DVI výstupem.

MSI PM8M2-V

Jako zástupce čipové sady VIA P4M800 určené pro procesory Intel pracující v patici LGA775 jsme si vybrali základní model MSI PM8M2-V. Stejně jako většina předchozích modelů je i tato deska formátu microATX a tudíž je vhodná i pro umístění do menší počítačové skříně. Základní deska je konkrétně osazena severním můstkem VIA P4M800 a doplněná jižním VIA VT8237R, podporuje procesory Intel Celeron D a Pentium 4 s frekvencí až do 3,8 GHz a systémovou sběrnicí 533 a 800 MHz, rovněž pak operační paměti typu DDR až do frekvence 400 MHz. Grafický výstup je svěřen "firemní" integrované grafice VIA UniChrome Pro se sdílenou pamětí, volitelně nastavitelnou v rozmezí 16 až 64 MB. Při hodnocení kvality 2D zobrazení bychom měli výhrady již od rozlišení 1 024 x 768 a obnovovací frekvence 85 Hz, kdy obraz již začínal být rozmazaný. Při rozlišení 1 280 x 1 024 a 60 Hz na LCD displeji se obraz v horních rozích chvěl a bylo potřeba dlouhého nastavování, aby se dalo s deskou dlouhodobě pracovat. Pro pokročilé 3D se tato deska nehodí. Jasnou nevýhodou je absence DVI výstupu a TV výstupu. Naštěstí má deska slot AGP 8x pro externí grafickou kartu.

MSI RS482M-IL

Druhým zástupcem společnosti ATI byla čipová sada ATI Radeon Xpress 200, určená pro procesory AMD a osazená v základní desce MSI RS482M-IL. Motherboard lze osadit procesory AMD Sempron, Sempron 64 a Athlon 64 až do frekvence 2,4 GHz, všechny pracující v Socket 754. Plnou výbavu desky zajišťuje Firewire, PCI Express x16 a dvojice paměťových bank pro DDR moduly. Integrované grafické jádro založené na ATI Radeon X300, ovšem omezené pouhými dvěma pipelines, se zařadilo jako druhé nejvýkonnější integrované řešení hned za dvojici nVidia. Stále ovšem platí to, že si budete moci zahrát pouze starší hry, ty novější jen s těmi nejnižšími detaily nebo vůbec. Příjemně jsme byli překvapeni kvalitou 2D zobrazení, které bylo spolu s čipovými sadami Intel i915G a i945G v analogovém režimu nejlepší. Nezaznamenali jsme žádné vlnění či chvění, obraz byl při rozlišení 1 024 x 768 a 85 Hz i při 1 280 x 1 024 ostrý. Plusem této desky je integrace Firewire a možnost TV výstupu, naopak nevýhodu spatřujeme v naprosto nelogicky použitém jižním můstku ATI RS480 místo bezproblémového ULI M1573.

§§§§§


Nové procesory AMD a Intel

Petr Matuška

C06P048

Uplynulo již několik dlouhých měsíců od doby, kdy byly představeny poslední novinky na poli mikroprocesorů obou významných společností - AMD a Intel. Do redakce se nám sešly v předstihu dva procesory, které mají mnohé společné, ale přesto je každý jiný. Společné mají to, že jsou oba dva považovány za to nejlepší, co může momentálně každá ze společností nabídnout. Je to také ovšem předzvěst velmi nabitého jara, kdy oba soupeři plánují uvést na trh nové výrobky. Společnost AMD chystá nové procesory v nové patici, dosud označované jako M2, kdy největším přínosem má být v procesoru integrovaný inovovaný řadič paměti, který bude podporovat paměti typu DDR2. Společnost Intel zase připravuje pro uživatele stolních počítačů procesory Intel Pentium 4 vyrobené novou 65nm výrobní technologií, pro příznivce mobilní techniky pak třetí generaci platformy Intel Centrino. O těchto událostech budete samozřejmě informováni včas, nyní se vraťme k procesorům současným.

AMD Athlon 64 FX-60

Jak naznačuje samotný název, měl by být tento procesor tím nejrychlejším, co dokáže nabídnout společnost AMD. Překvapivě tomu tak nemusí být, ovšem jen v několika specifických programech a aplikacích. O čem to mluvíme? Posledním procesorem ze série FX byl model FX-57, taktovaný na 2,8 GHz. Současná jednička FX-60 má však frekvenci "pouze" 2,6 GHz. Proč je tedy kladen výše, když má nižší frekvenci? Z jednoho prostého důvodu: FX-60 neobsahuje jedno jádro jako FX-57, ale má jádra dvě! Páni inženýři konečně pochopili, že svět počítačů neovládají pouze hry a vysoká frekvence TOP modelů, aby měl Quake4 o pět snímků za sekundu víc. Budoucnost procesorů se nezadržitelně přesouvá na kolej dvouči vícejádrových procesorů, oba testované procesory to jen dokazují. Jak již bylo napsáno, FX-60 pracuje na frekvenci 2,6 GHz, obsahuje dvě jádra a ke každému je přidělen 1 MB cache druhé úrovně. Jak bývá u série FX dobrým zvykem, je i u tohoto procesoru otevřený multiplikátor, takže frekvence 2,6 GHz nemusí být v žádném případě tou poslední. Uvnitř procesoru se skrývají tytéž funkce, které nabízel i předchůdce integrovaný paměťový řadič schopný práce s paměťovými moduly DDR a frekvencemi 333 MHz a 400 MHz a v režimu Single nebo Dual DDR. Nepotvrdily se tedy dohady, které se objevily při vydání FX-57, že by další FX měl obsahovat upravený paměťový řadič pro vyšší frekvenci. Další předností tohoto procesoru je technologie Cool\n\Quiet, která má na starosti správu pracovní frekvence a napájecího napětí procesoru, kdy v okamžicích, kdy procesor není vytížený na maximum, technologie sníží frekvenci v několika krocích až na hranici 1 000 MHz a patřičně upraví i napájecí napětí, což má za následek snížení příkonu a následně i snížení procesorem produkovaného tepla. Přestože ke změnám frekvence a napětí dochází v rozpětí milisekund, mohou (byť nepatrně) ovlivnit celkový výkon. Na druhé straně však tato technologie procesor šetří a tím prodlužuje jeho životnost. TDP procesoru totiž bude zajisté nad 100 W, a to není vůbec příjemná zpráva. Mezi další vlastnosti procesoru patří podpora technologie Enhanced Virus Protection, která spolu s odpovídajícím softwarem zabraňuje šíření určitých typů virů využívajících přetečení zásobníku, technologie HyperTransport nahrazující systémovou sběrnici Front Side Bus, a také podpora 64bitového rozšíření AMD64, díky kterému může procesor pracovat jak v 32bitovém, tak v 64bitovém operačním systému.

A jaké jsou naše zkušenosti s tímto procesorem? Náš referenční motherboard Gigabyte GA-K8NXP-SLI si s ním rozuměl velmi dobře i bez patřičné podpory BIOSu, dá se ale očekávat zlepšená práce s novým BIOSem, který však v době testů nebyl k dispozici. AMD Athlon 64 FX-60 jsme porovnali v testech s dosud nejrychlejším dvoujádrovým procesorem X2 4800+ a nejrychlejším jednojádrovým procesorem FX-57. Během testů jsme zaznamenali věc, která se dala očekávat - společnost ATI totiž aktualizovala své ovladače na verzi Catalyst 5.12, v nichž se naplno projevila optimalizace grafických karet pro systémy postavené na dvoujádrových procesorech. Všechny testy jsme pak museli pro dodržení objektivity zpracovat znovu a nutno podotknout, že výsledky byly překvapivé. Výkonnostní nárůst mnohdy tvořil více než 10 procent. O výkonu tohoto procesoru lze říct, že se jedná o nejrychlejší dvoujádrový procesor pro desktopové počítače. Následně popsaný konkurent sice v určitých aplikacích vede, díky možnosti zpracovat až čtyři vlákna za jeden takt, ale celkově je FX-60 výkonnější. Nehledě na fakt, že obsahuje spořící funkci Cool\n\Quiet a dosahuje nižších hodnot TDP. Ovšem cena je ještě o 32 dolarů vyšší než u konkurence, proto si tento procesor opravdu nebude moci dovolit každý.

Intel Pentium Extreme Edition 955

Nový procesor Intel Pentium Extreme Edition 955 je v současnosti nejvyšším high-end modelem tohoto výrobce - navazuje tak na řadu Extreme Edition, tvořenou minulý rok vydanými modely Extreme Edition 3,73 GHz (poslední jednojádrový XE procesor), a dále pak na model Extreme Edition 840, který obsahoval dvě jádra, pracoval na frekvenci 3,2 GHz a měl aktivovánu technologii Hyper Threading. Nové XE 955 bude stát stejně jako předchůdci bez jediného dolaru rovnou tisícovku, což je obvyklá cena high-end procesorů Intel. Abychom však nezdržovali, podíváme se hned, jaké novinky můžeme od nového top modelu od Intelu čekat.

Za zásadní změnu považujeme přechod z 90nm výrobní technologie na úspornější 65nm technologii. Od tohoto kroku příznivci Intelu očekávali především snížení produkovaného odpadního tepla, možnost dosáhnout vyšších frekvencí a také nemalou úsporu prostředků díky nižším prostorovým nárokům. Nový procesor je založen na jádře Presler, které na rozdíl od předešlého jádra Smithfield není tvořeno dvěma jádry na jednom kusu křemíku, nýbrž je sestaveno ze dvou nezávislých jader, usazených na jedné procesorové destičce. Díky menšímu výrobnímu procesu nyní ke každému jádru patří ne jeden, ale rovnou dva MB vyrovnávací paměti L2 cache, takže procesor disponuje celými čtyřmi MB L2 cache. Systém komunikace mezi oběma jádry zůstal nezměněn - komunikují spolu pouze pomocí systémové sběrnice FSB, byla však navýšena její rychlost z 800 MHz na 1 066 MHz, což má za následek zvýšení datové propustnosti, často vytýkané celé řadě procesorů Intel Pentium 4 a Pentium D. V procesoru se nacházejí samozřejmě i další technologie, o kterých jste si mohli přečíst již dříve. Je zde aktivní technologie Hyper Threading, vytvářející z jednoho fyzické

ho jádra dvě virtuální. Celý procesor je tak schopný díky dvěma fyzickým jádrům obsloužit až čtyři vlákna najednou. Nechybí ani Intel EM64T, dovolující procesoru pracovat s 64bitovými aplikacemi, a také Execute Disable Bit, chránící počítač spolu s podporou operačního systému před virovou nákazou způsobenou přetečením zásobníku. Zcela samostatnou kapitolou je pak podpora technologie Intel Virtualization Technology, umožňující například současný běh dvou operačních systému. Tato technologie je určena především do podnikové sféry, ale normální uživatelé ji budou moci využít například tak, že na jednom počítači budou pracovat dva lidé zcela nezávisle na sobě. VT totiž přináší od dříve běžně dostupných softwarových řešení plnou podporu pro hardwarové řešení tohoto úkolu - budete tedy moci využívat neomezeně zdroje počítače jako grafickou, zvukovou a jiné přídavné karty, bez potřebných emulací na bázi ovladačů.

Pokud jste si právě uvědomili, že jsme zatím o novém procesoru nenapsali v podstatě nic špatného, právě přichází vaše chvíle - nový procesor se nechlubí jen nejnovějšími technologiemi, ale má i své stinné stránky. První z nich je nutnost pořízení nové základní desky s inovovanou čipovou sadou Intel i975X. Do všech starších sice procesor fyzicky uložit můžete, patice Socket T-LGA775 se nezměnila, ovšem ve starší základní desce nebude pracovat. O této základní desce společně s krátkým přiblížením Intel Virtualization Technology si podrobněji napíšeme v příštím čísle. Druhým zásadním problémem se při testech ukázala teplota procesoru. Samotná společnost Intel totiž udává, že Thermal Design Power (TDP) nového procesoru je stejné jako u předchozího modelu XE 840 - tedy celých 130 W. Samotná výrobní technologie sice o něco snížila produkované nadbytečné teplo, avšak 2 MB L2 cache navíc a zvýšená frekvence FSB způsobily, že tepelné vyzařování je obdobné. Musíme však uznat, že teplota procesoru byla zhruba o 5 stupňů Celsia nižší než u modelu XE 840. Konkrétně 55 stupňů v klidu a 76 stupňů při plné zátěži.

A to nejdůležitější na závěr - výkon. Pro Pentium XE 955 je v mnoha testech vyrovnaným soupeřem konkurenční model AMD Athlon 64 X2 4800+, avšak na nový model Athlon 64 FX-60 již nestačí. Pro Intel dobře vyznívají aplikace vyžadující vysokou frekvenci, jistou výhodu přinášejí i aplikace využívající více než dvě vlákna, jako např. práce v programu 3Ds Max 6 nebo v našich testech současná komprimace audia a videa, kdy ani model FX-60 nedokázal tento procesor porazit. Intel naopak ztrácí v benchmarku SYSmark 2004 SE, ve kterém se vyrovnává pouze modelu AMD Athlon X2 4800+. Jak je již dobrou tradicí, i ve hrách mají oba výše zmíněné procesory AMD navrch.

Nový procesor Intel Pentium Extreme Edition 955 se rozhodně neztratí oproti konkurenci přináší nové technologie, zpracování čtyř vláken najednou, FSB na 1 066 MHz a další nárůst výkonu, který ještě vzroste díky optimalizaci ovladačů. Bohužel si však tohoto luxusu bude moci užít jen několik vyvolených, protože prodejní cena je vysoká.

AMD Athlon 64 FX-60

Cena vč. DPH: 30 500 Kč

K testu zapůjčila firma: AMD, http://www.amd.com

Intel Pentium Extreme Edition 955

Cena vč. DPH: 30 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Intel, http://www.intel.com

§§§§§


Losan OC Dream

Petr Matuška

C06P0049

Již dlouho jsme netestovali počítač zaměřený na hráče, proto jsme se rozhodli podívat na sestavu, nad kterou nejedno srdéčko počítačového nadšence zaplesá. Sáhli jsme tedy po modelu OC Dream, vyrobeným společností Losan. Při návrhu tohoto počítače se hledělo především na vysokou uživatelskou hodnotu stroje, bylo vidět, že při návrhu konfigurace tvůrce přemýšlel a ne jen skládal ty nejlepší komponenty k sobě (tedy až na jednu drobnost, ke které se dostaneme později). Základ počítače tvoří deska DFI LanParty UT NF4 Ultra-D, známá svojí velkou vstřícností k náročným uživatelům. Srdcem PC je procesor AMD Athlon 64 3500+, pracující na frekvenci 2 200 MHz a využívající k práci 512 kB cache druhé úrovně, doplňují jej dva moduly operačních pamětí Kingmax série HardCore s celkovou kapacitou 1 024 MB. Tyto paměti jsou vybavené pasivním chlazením, mohou pracovat na frekvenci až 500 MHz, což z nich dělá velmi dobrý základ pro přetaktování. Jsou však omezeny časováním CL3, to je pro systém založený na platformě AMD nepraktické. Nižší časování CL2 nebo CL2,5 by v tomto případě bylo jistě vhodnější. O grafický výstup se starala karta MSI NX6800GS TD256E s čipem nVidia GeForce 6800GS, která se stala ihned po uvedení velkým hitem mezi hráči, a to díky poměru výkonu a ceny. Pro úschovu dat byl zvolen pevný disk Western Digital WD1600JS, k jejich přenosu bude uživateli sloužit vypalovací mechanika LG GSA-4167RB s podporou všech dostupných DVD formátů, navíc také výměnný rámeček pro pevný disk Vipower VP-10LSFU, pomocí něhož lze připojit přídavný IDE disk do počítače. Multimediální výbavu tohoto počítače tvoří zvuková karta Realtek ALC850 na přídavném modulu Karajan, která je schopná obsloužit až osm zvukových kanálů, dále pak televizní tuner Genius VideoWonder ProTV pro analogový TV signál a příjem radiového FM vysílání. Bohužel chybí čip na zpracování digitálního vysílání DVB-T, který se již v současné době může hodit. Uživatele jistě potěší integrovaná čtečka paměťových karet, spojená s dnes již téměř nepotřebnou disketovou mechaniku.

Takto vybavenou sestavu je potřeba také řádně chladit - o odvod přebytečného tepla od procesoru se stará chladič Arctic-Cooling Freezer 64 Pro, pracující se třemi dvojicemi Heat-Pipe trubic, rozvádějících teplo do hliníkového žebrování. Ventilátor je nastaven tak, aby vzduch proudil od grafické karty směrem ke zdroji sestavy a ten ho odváděl pryč ze skříně. K odvodu tepla napomáhají tři externí ventilátory - jeden je zabudován na zadní straně skříně, druhý na horní straně poblíž DVD mechaniky, třetí na levé průhledné bočnici. K dokonalosti chyběl jen přední ventilátor, který by nasával studený vzduch a prouděním by ochlazoval pevný disk a přilehlé komponenty. Vnitřnímu proudění vzduchu ve skříni občas bránilo rozmístění kabelů. Přestože byla patrná snaha o jejich sepnutí dohromady, působil výsledek (díky masivnějším "firemním" DFI kabelům) spíše kontraproduktivně. Kabely jsou příliš dlouhé a nelze je snadno nasměrovat, proto občas proudu vzduchu překážejí. Další výtku bychom namířili k absenci ovladačů a příslušného nastavení počítače tak, aby byl schopen pracovat ve spořícím režimu s technologií Cool´n´Quiet.

S prací této počítačové sestavy jsme byli spokojeni, nainstalovány byly všechny aktuální ovladače (s výjimkou C´n´Q) a BIOS základní desky. Z hlediska výkonu nelze sestavě mnoho vytknout, jak procesor, tak grafická karta a velikost paměti byly vybrány tak, aby si na své přišel především náročnější hráč. Již zmíněné příliš vysoké časování pamětí lze překonat velkým potenciálem pro zvyšování výkonu pozměněním nastavení, k němuž toto PC přímo vybízí. Ani ze softwarového hlediska nepřijde uživatel zkrátka - čeká na něj operační systém MS Windows XP Home Edition CZ, antivirový program Symantec Norton Internet Security 2006 CZ a sada užitečných aplikací a programů. Navíc je k sestavě připojen balíček deseti DVD médií Verbatim, 128MB flash disk, klávesnice Genius KB-29e a myš Logitech UltraX Optical Mouse. Hodnocení vzhledu počítačové skříně necháme na každém z vás, my bychom se spokojili s menší extravagancí. Počítačová sestava Losan OC Dream nám připadala velmi dobře vyvážená, může se pochlubit dostatečným výkonem a stabilitou provozu, ale do naprosté dokonalosti ji pár detailů chybělo.

Losan OC Dream

Cena vč. DPH: 30 000 Kč

K testu zapůjčila firma: LOSAN s.r.o., http://www.losan.cz

§§§§§


Funkcemi nabitý král ze Soulu

Lubor Jarkovský

C06P050

Český trh byl těsně před Vánocemi obohacen o dalšího výrobce MP3 přehrávačů - korejskou společnost Median, vyrábějící tyto přístroje pod značkou M-CODY. V zahraničí má v nabídce už šest kousků, my se zatím dočkali jen jednoho. Přesto není mnoho důvodů k mrzutosti, protože testovaný přehrávač MX400 nám doslova vyrazil dech a pokud jsou ostatní modely stejně kvalitní, máme se opravdu na co těšit.

Distribuce nám dodala čtyřstovku s interní pamětí 512 MB, ale prodává se i žádanější 1GB verze. V průběhu roku by pak ještě měl dorazit model s pamětí o velikosti 2 GB, ale to zatím ještě není jisté. Musíme bohužel zklamat všechny, kteří mají hlouběji do kapsy, protože s 256MB pamětí se na našem trhu tento player nebude prodávat. Námi testovaná půlgigová verze je nabízena v extravagantnějším stříbrnooranžovém provedení, které se nemusí rozhodně všem zalíbit, a proto by měl výrobce určitě připravit více barevných variací. Gigabajtový MX400 je naopak ve velmi elegantní a neutrální černé se stříbrnými prvky.

První věc, jíž vás bezesporu tento přehrávač zaujme, je jeho tvar, kterým připomíná mobilní telefon. V horní části je kvalitní TFT LCD s rozlišením 128 x 160 bodů. Displej je desetiřádkový a zobrazuje 260 tisíc barev. Nelze mu prakticky nic vytknout, protože díky jeho velikosti je orientace v obsahu paměti naprosto bezproblémová a především rychlá. Tlačítka pro ovládání jsou všechna umístěna v dolní části a právě k nim směřuje naše první drobná výtka. Jelikož jsou velmi malá (podlouhlá a úzká), větší prsty s nimi mohou mít problémy.

Při pohledu na vršek přehrávače nás čekalo malé překvapení, protože kromě sluchátkového výstupu a odděleného line-in vstupu je zde ještě infra vysílač. Přehrávač je možné používat i jako dálkový ovladač, ale k tomu až za chvíli. Spodek přístroje skrývá slot pro SD kartu, jejíž pomocí můžete rozšířit paměť. Podle informací výrobce by mělo být možné použít SD až o kapacitě 2 GB. Nešikovné ovšem je, že se karta do slotu nevejde celá a vyčnívá částečně ven.

"Funkcemi nabitý" - tak by se dal označit M-CODY MX400, který dokáže přehrávat MP3, WMA, OGG, ASF a lze na něm spouštět i video či prohlížet obrázky a texty. Obsah paměti je zobrazován klasickým stromovým systémem adresářů. Při přehrávání skladby je díky rozměrnému displeji zobrazeno velké množství informací a není tedy potřeba manuálně volit, co chceme o skladbě vědět, jako je tomu u řady jiných přístrojů. Video je samozřejmě před kopírováním do paměti nutné transkódovat. Slouží k tomu jednoduchý program, který filmový soubor o velikosti 700 MB zmenší (záleží na zvolené kvalitě, ale zhruba trojnásobně) za nějakých dvacet minut (záleží na výkonu počítače). Nic není potřeba nastavovat kromě jediné věci: orientace obrazu, který je nutné otočit o 90 stupňů, jinak bude video na displeji nepřirozeně roztažené. Při přehrávání je potom nutné mít přehrávač naležato. Díky velice rychlé paměti a kvalitnímu a hlavně velkému displeji je tento flashový přehrávač jedním z prvních, na kterém z filmu budete opravdu něco mít. Drobnou vadou na kráse je jen to, že po přerušení přehrávání vás přístroj nevrátí zpět do průzkumníka, ale do seznamu videa. Dlouhé podržení tlačítka Menu, kterým se běžně do výpisu adresářů dostanete, nefunguje, a vy musíte nejprve do hlavního menu a zde zvolit položku Music, ze které se lze do file manageru dostat. Zmiňovali jsme se ještě o možnosti zobrazení fotografií. Přehrávač je schopen pracovat se soubory typu JPEG a je možné je prohlížet a současně poslouchat hudbu - další drobnost, která potěší. Současně stojí za zmínku, že ani zobrazení fotografie s rozlišením 5 Mpix neznamenalo pro přehrávač žádný problém.

Ve funkční výbavě nechybí ani FM rádio, jednoduchá hra, stopky, nahrávání hlasu a pořizování záznamu z audio vstupu. Výše jsme ještě hovořili o funkci dálkového ovladače. Z českých stránek M-CODY si můžete stáhnout soubory pro jednotlivé výrobce spotřební elektroniky. Je jich opravdu slušná paleta. Poté už jen v přehrávači navolíte remote control, vyberete daný soubor a můžete svůj televizor vypínat, měnit hlasitost či přepínat programy. Přehrávač se v počítači přihlásí jako externí disk a data se do jeho paměti kopírují rychlostí až 9 MB/s. USB konektor je integrovaný v něm, a to v nové úpravě s tloušťkou jen 2 mm.

M-CODY MX400 je opravdovým klenotem mezi MP3 přehrávači a naše nadšené hodnocení je skutečně na místě. Chyby zmíněné v textu se dají rozhodně označit za drobnější, a proto tento přístroj můžeme vřele doporučit všem náročnějším uživatelům.

M-CODY MX400

Cena vč. DPH: 4 790 Kč (512 MB), 5 890 Kč (1 GB)

K testu zapůjčila firma: HBC Europe, s.r.o., http://www.mcody.cz

§§§§§


Digitální fotoaparáty do kapsy

Lubor Jarkovský

C06P0051

Přestože nemá společnost Casio v oblasti prodeje digitálních fotoaparátů na našem trhu nijak silné postavení (jinde je tomu jinak), patří její přístroje zpravidla k těm zdařilým. Poslední dobou se začala soustřeďovat ve velké míře na oblast kolibřích automatů a drobných kompaktů. Do našich rukou se nyní dostaly dvě novinky, sedmimegapixelový levný EX-Z120 a o třídu vyšší pětimegapixelový EX-Z500. Pojďme se na ně podívat.

Exilim EX-Z120

Drobný kompaktní aparát nelze zařadit mezi ultra slim přístroje, ale svými rozměry stojí někde mezi nimi a běžnými kapesními foťáčky. Jeho provedení není nijak převratné nebo výrazně elegantní, ale pro nenáročného spotřebitele je ideální, protože přístroj padne dobře do ruky a snadno se ovládá. V jeho nitru se nachází CCD snímač o velikosti 1/1,8" s efektivním rozlišením 7,2 megapixelu a ve výsledku tedy dokáže pořídit obrázky až o velikosti 3 072 x 2 304 bodů. Další důležitou devizou tohoto přístroje je objektiv s trojnásobným optickým přiblížením (digitální čtyřnásobný), které je pro tuto kategorii aparátů standardem. Rozsah ohniskové vzdálenosti je 38-114 mm (25mm kinofilm) a jeho světelnost se pohybuje mezi F2,8 a 4,0. Ostřit dokáže od 40 centimetrů, v makru od 10. Kromě 2,5", nijak extra kvalitního LCD je kupodivu vybaven ještě průhledovým hledáčkem, který je ovšem velmi malý a s jeho pomocí není vytvoření fotky příliš pohodlné. K napájení používá Z120 tužkové baterie, které zajišťují slušnou výdrž (kolem 200 fotek), kromě miniaturní vnitřní paměti 8,7 MB lze obrázky, video (640 x 480) či zvuk ukládat na SD/MMC karty.

Fotografování je se Z120 opravdovou hračkou a i úplný amatér se velice rychle zorientuje. K dispozici je 28 takzvaných "Best Shot" režimů pro všechny možné příležitosti, i když to s touto unikátní vlastností Casio trochu přehání, protože se v tolika položkách špatně orientuje. Kromě toho vám některé ani při pořizování fotek nepomohou, ba naopak. Fotit můžete samozřejmě i v plně automatickém režimu či v částečně manuálním, který umožňuje nastavovat clonu, rychlost závěrky, ISO (50-400) či vyvážení bílé (automatické, režimy i manuální). Trochu nepohodlné ovšem je, že pro nastavení ISO či vyvážení bílé je nutné přejít do menu nastavení, což je poměrně zdlouhavý proces. Režimy se mění klasicky pomocí otočného kolečka umístěného na zadní straně přístroje vedle displeje.

Fotografie pořizuje Z120 velmi dobré, ale při citlivějším ISO je v nich až nezdravě hodně šumu. Barvy jsou však na obrázcích věrné a za bílého dne fotoaparát žádné velké chyby nedělá. Softwarový stabilizátor Anti-Shake DSP se při práci nijak neprojevil, trochu zbytečné se nám pro tuto kategorii zdá i bombastické rozlišení. Běžný uživatel si bohatě vystačí s 5 megapixely. Úplně stejně vypadající model Z-110 s šestimegapixelovým čipem proto poslouží za menší sumu prakticky stejně.

Exilim EX-Z500

Druhým digitálem v krátkém testu je tenký a ultra malý přístroj s obrovským a jemným LCD displejem - jeho úhlopříčka měří 2,7 palce! Pětimegapixel v hladkém kovovém šasi dává hned po vybalení najevo, že je po konstrukční stránce o třídu výše než předchozí popisovaný model. My jsme ho obdrželi v neotřelé vínové barvě, ale vybírat lze z ještě tří dalších - zlaté, černé a tradiční stříbrné.

Také Z500 je vybaven optikou s rozsahem ohniskové vzdálenosti 38-114 mm, světelností F2,7-F4,3 a s trojnásobným optickým zoomem (digitální opět čtyřnásobný). CCD je v tomto případě 1/2,5" velké a skládá se z pěti miliónů bodů. Rychlost závěrky se pohybuje v rozmezí 1/8 až 1/2000 vteřiny. To jsou základní specifikace přístroje - nyní se pojďme podívat na jeho ovládání a možnosti nastavení.

Práce se Z500 je prakticky stejná jako se Z120, i když se určité rozdíly najdou. Kolečko pro změnu režimů budete hledat marně, protože Z500 neumožňuje prakticky žádná manuální nastavení. Zvolit můžete jeden ze 32 "Best Shot" režimů. Jedním z nich je klasický automat. V menu pod položkou "Quality" lze nastavit rozlišení fotky, její kvalitu, ovlivňovat saturaci, ostrost či kompenzovat expozici v rozsahu -2,0 až + 2,0 po 1/3 EV krocích. K našemu překvapení je ovšem možné nastavovat vyvážení bílé, k dispozici je i manuální režim. Citlivost ISO se pohybuje mezi 50-400. Při použití Best Shot režimu High Sensitivity a softwarové stabilizace obrazu Anti-Shake DSP může být použit i režim ISO 800. Fotografie však stejně jako v případě Z120, kde je tato funkce také k dispozici, nekvalitní, protože se v nich vyskytuje hodně šumu. Jinak jsme ale byli s kvalitou obrázků spokojeni, do ISO 200 jsou čisté a hrají živými barvami. Vzhledem ke kategorii fotoaparátu nelze kromě výše zmíněného šumu při nastavení větší citlivosti fotografiím nic zvláštního vytknout.

Přístroj používá k napájení speciální akumulátor SUPER LIFE, dodávaný v příslušenství. Lze na něho podle výrobce pořídit až 500 fotek, což nemůžeme samozřejmě potvrdit, protože běžné používání fotoaparátu se od toho při testu v laboratoři hodně liší. Nicméně můžeme konstatovat, že foťáček vydrží skutečně dlouho. Slot pro paměťové karty přijme SD a MMC a pokud chcete vyrazit s tímto kolibříkem na dovolenou bez notebooku či speciálního zařízení pro ukládání fotek, doporučujeme pořídit minimálně kartu s kapacitou 512 MB. Značnou nevýhodou při kopírování dat do počítače je nutnost použít dodávanou kolébku. Jinak se nám ale EX-Z500 velmi líbil a doporučujeme ho všem, kdo mají minimální nároky na množství nastavení/funkcí, ale současně touží po skutečně stylovém přístroji.

Casio EX-Z120

Cena vč. DPH: 8 990 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, a.s.,http://www.casioczech.cz

Casio EX-Z500

Cena vč. DPH: 10 490 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, a.s.,http://www.casioczech.cz

§§§§§


Notebook Sony Vaio VGN-TX1

Tomáš Jirásko

C06P0052

Vajíčka od Sony nepatří na našem trhu mezi ty, které by zákazníky oslovovaly cenou. Sony sází spíše na stylovost a na to, že koupě notebooku této značky je pro segment jejich zákazníků stále ještě jakousi srdeční záležitostí. Jinak tomu není ani v případě modelu TX1. V tomto případě však jde nejenom o stylovou záležitost, ale i o rovnocenného a tvrdého soupeře pro ostatní značky v segmentu ultrapřenosných notebooků - a to jak výkonem, tak i vybaveností.

Sony Vaio VGN-TX1XP (rozměry 272 x 200 x x 21/29 mm, hmotnost 1,26 kg) dorazilo v konfiguraci ULV Pentium M 753 (1,2 GHz), čipset Intel 915GMS, 1GB DDR2 RAM (PC3200), s 60GB diskem (4 200 rpm) a optickou mechanikou DVD+R DL. Rozhraní zahrnují audiovstup a výstup, VGA konektor, Bluetooth, Wi-Fi 802.11b/g, porty IEEE 1394 (FireWire), RJ-15, RJ-45, PCMCIA, 2x USB 2.0,. dokovací konektor, slot pro Memory Stick a SD Card.

Nejdůležitějším technickým prvkem notebooku je ovšem LED podsvětlení 11,1" WXGA displeje s rozlišením 1 366 x 768. To umožnilo kromě extrémně tenkého víka i velmi dobré a rovnoměrné podsvícení. Sony kromě vysokého jasu samozřejmě opět sází i na použití technologie X-Black2 (mezi jejíž obdivovatele rozhodně nepatříme), které v tomto případě poskytuje displeji výborný kontrast. Z hlediska obrazového výkonu jsme ovšem odkázání na integrovanou grafiku Intel MGA 900 (až 128 MB sdílené RAM). Celkový výkon notebooku rovněž nepatří mezi nejvyšší, nicméně naprosto vyhovuje potřebám mobilních uživatelů z hlediska práce s kancelářskými aplikacemi i grafikou na úrovni náhledového zpracování (rešerše, schvalování apod., úprava domácích fotografií). Operační paměť je vyřešena integrací 512 MB na desce, k dispozici je tak pouze jeden slot pro So-DIMM paměti.

Díky svým rozměrům se ovšem notebook musí zahřívat. Patrné je to po delším čase práce na permanentně prohřáté spodní straně - nicméně nejde o nic nepříjemného, ani když máte položen notebook na stehnech. Důležité je, že přebytečné teplo se netýká klávesnice. Ta nabídne dobrý zdvih, hůře čitelné jsou ovšem "modré" Fn klávesy. Bohužel pouze tak jsou dostupné PgUp, PgDn, Home a End.

Co se u TX nepodařilo, je touchpad. Pro jeho umístění zbylo málo prostoru a rovněž jeho úprava a citlivost nejsou nijak závratné. Tlačítka posunutá až k hraně přístroje vyžadují pro pohodlnou práci určitou praxi. Cenu za ergonomii rozhodně nezískávají.

Určitou obavu v nás vzbudilo řešení víka. To je i přes svoji malou tloušťku (3-4 mm) dostatečně pevné, uzavření notebooku je však řešeno pouhým přiklopením víka. Je plně na kloubu displeje, aby ho udržel uzavřený. Při naší zkoušce, kdy jsme notebook nechali volně v aktovce s dostatečným místem, se nám ale nepodařilo ani výrazným potřásáním s aktovkou dostat zde umístěnou propisku mezi víko a klávesnici.

Notebook je vybaven 7 800mAh (7,8V) Li-Ion baterií, se kterou Vaio vydrželo pracovat sedm hodin, což jej řadí mezi notebooky s nejdelší výdrží. Naposledy jsme podobnou výdrž zaznamenali u Panasonicu CF-W2.

Sony na první pohled nabízí úctyhodné softwarové příslušenství, jde ovšem v naprosté většině o trial verze, navíc bez podpory češtiny. Zdá se, že Sony našemu domácímu trhu nepřikládá nijak zvláštní důležitost. (Zkuste třeba německému uživateli nabídnout anglické verze - z Vaterlandu vás poženou "ajncvaj".)

Vaio TX1 ve výsledku ovšem nabízí vynikající výdrž na baterie, hmotnost, rozměry, dostatečný výkon a integrovanou optickou mechaniku. To musí oslovit všechny, kdo netráví svůj čas u kancelářského stolu. Prostě vynikající řešení na cesty, bohužel za vysokou (byť v našich podmínkách běžnou) cenu.

Sony Vaio VGN-TX1

Cena včetně DPH: 75 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony Czech, http://www.sony.cz

§§§§§


SLi řešení pro starší Athlony 64

Petr Matuška

C06P0054

Velmi zajímavý výrobek před několika týdny představila společnost Epox: jedná se o základní desku určenou pro pomalu dosluhující patici AMD 754 v kombinaci s čipovou sadou nVidia nForce4 SLi a tudíž s dvěma sloty pro grafické karty PCI Express. Jak napovídá použitý čipset, na základní desku budete moci osadit dvě grafické karty nVidia a spojit tak jejich výkon. Toto řešení je tak jednou z posledních možností, jak smysluplně prodloužit život svému procesoru AMD Athlon 64 v patici Socket 754. Model základní desky Epox EP-8NPA SLi je formátu ATX, ovšem s nižší výškou, 305 x 225 x 40 mm, se kterou jste se mohli setkat u základních desek Albatron nebo MSI. Kromě dvou PCI Express x16 slotů je možné osadit i dvě karty ve formátu PCI Express x1 a také dvě klasické PCI. Z důležitých funkcí, obvyklých na podobném typu základní desky, chybí pouze FireWire IEEE-1392, který by se jistě na základní desku při troše snahy vešel. Naopak integrovaný zobrazovač stavu desky při bootování a dvě tlačítka sloužící k zapínání a resetu základní desky rozhodně nenaleznete všude a jsou užitečné zejména při nastavování vhodných parametrů procesoru a pamětí při snaze zvýšit výkon pomocí přetaktování. K tomu je ostatně tento model bohatě vybaven v samotném BIOSu, kde si můžete nastavit nejen frekvenci FSB procesoru, ale také ostatní důležité parametry jako násobitele CPU, rychlost HyperTransport sběrnice a v neposlední řadě i podrobné nastavení operačních pamětí frekvenci a časování. Pomocí těchto vlastností lze alespoň zčásti dohnat handicap této desky, potažmo zvolené platformy tedy podporu pouze jednokanálového přístupu do paměti a rychlost HyperTransport sběrnice pouze 1,6 GB/s. S bezproblémovým obsloužením dvou grafických karet mají totiž problémy i procesory AMD v patici 939 s nižší frekvencí než 2,6 GHz, takže od tohoto řešení neočekávejte kdovíjaké výsledky. Pravdou však je, že práce motherboardu byla naprosto korektní, SLi mód fungoval bez problémů a také jen s jednou testovací kartou ATI Radeon X850 XT PE si deska s relativně slabším procesorem AMD Athlon 64 3200+ poradila obstojně. Výsledky ve hrách byly sice slabší než u rychleji taktovaných CPU v patici 939, rozdíly však nebyly propastné. Máte-li procesor minimálně 3200+, pak jej můžete v této desce dobře využít například s dvojicí slabších grafických karet nVidia GeForce 6600 a/nebo 6600GT. Jinak se neostýchejte a sáhněte po řešení postaveném na patici 939.

Epox EP-8NPA SLi

Cena vč. DPH: 3 200 Kč

K testu zapůjčila firma: ABI spol. s r.o., http://www.abi.cz

§§§§§


Křišťálově čistý obraz

Jaroslav Kasal

C06P0053

Pojem "digitální televize" začíná být v naší republice všeobecně známý. Zájem o pozemní digitální vysílání projevuje stále více domácností. Ostatně není se co divit, výhod by mohlo DVB-T vysílání nabídnout mnoho. Kvalitnější signál, rozšířené služby (např. informace EPG), větší množství televizních stanic, rozhlasové vysílání, vícekanálové prostorové ozvučení, obraz ve formátu 16 : 9 a časem i rozlišení HDTV. Je sice pravda, že některé zmíněné služby nás v aktuální české podobě DVB-T zatím nepotkají, ale i přesto představuje pozemní digitální vysílání velké lákadlo. Je potěšitelné, že se na našem trhu začíná objevovat stále více zařízení, která dokáží DVB-T signál přijímat a zpracovávat. V současné době jsou na trhu cenově snadno dostupné dvě základní verze DVB-T produktů. První představují externí DVB-T tunery v podobě tzv. Set Top boxů, druhou variantou jsou interní PCI karty do PC.

WinTV-HVR-1100

Mezi interní produkty patří velmi zajímavý výrobek Hauppauge! WinTV-HVR1100. V balení produktu jsme nalezli samotnou PCI kartu, instalační CD s ovladači a doprovodným softwarem, tištěný manuál, dálkový ovladač s mnoha tlačítky, externí anténu a IrDA přijímač.

Instalace karty není nijak složitá. Do volného PCI slotu počítače zasunete kartu. Pokud budete chtít využívat i dálkový ovladač, bude potřeba ke kartě připojit i IrDA přijímací modul. Vzhledem k tomu, že je senzor umístěn na dlouhém kablíku, je možné jej umístit třeba do blízkosti monitoru. Tedy tak, aby bylo následné používání dálkového ovladače pohodlné a senzor mohl vždy bezpečně přijímat bezdrátové povely. Vyjma zdířky (jack) pro připojení již zmíněného IrDA přijímacího senzoru obsahuje produkt i další konektory. Důležitý je samozřejmě anténní vstup a výstup. Ke vstupu je nutné připojit televizní anténu. Lze použít jak standardní anténní rozvod, jaký se nachází např. v panelových bytech, nebo běžnou pokojovou anténu a podobně. Výstup slouží pro možné zapojení dalšího zařízení, které vyžaduje anténu, tedy například váš původní analogový televizor nebo videorekordér. Dalšími konektory jsou vstupy videosignálu a zvuku. Pro obraz lze použít vstup S-Vi

deo nebo RCA (žlutý cinch), pro zvuk stereofonní jack 3,5 mm. S pomocí zmíněných rozhraní je možné sledovat na počítačovém monitoru externí analogové zdroje signálu, např. z videokamery, videorekordéru a podobně. Externí video lze samozřejmě ukládat na pevný disk v digitální podobě. Po zapnutí počítače je nutné spustit instalační program na přiloženém CD a nainstalovat ovladače a obslužné programy. Nabídka programů zahrnuje WinTV, WinTV FM, softwarový MPEG-2 kodek SoftPVR, WinTV IR Remote a dokumentaci.

Velkou výhodou WinTV-HVR-1100 je skutečnost, že dokáže přijímat mnoho signálů. Uživatel tedy není omezen pouze na televizní a rádiové DVB-T stanice, ale může přijímat i analogovou televizi a klasické FM rádio. Veškeré stanice je možné zachytávat a ukládat na disk počítače. V případě digitálního vysílání se ukládá přímo digitální formát. Pro analogové signály je pochopitelně nutné využít kompresní algoritmus. Připravený je softwarový kodek MPEG-2. Pro spolehlivé zachytávání ve vysoké kvalitě je nutný dostatečný výkon PC. Pro nejvyšší kvalitu (DVD kvalita) je třeba procesor alespoň 2,8 GHz. Pro nižší (SVCD) stačí procesor 1,5 GHz.

Používání produktu je poměrně snadné. Nicméně je fakt, že bychom si dokázali představit ještě o stupínek příjemnější uživatelské rozhraní. Na druhé straně je potřeba pochválit mnoho užitečných funkcí. Mezi ně lze zařadit třeba i aktivaci nahrávání jediným tlačítkem, teletext, podporu pro TimeShift (současné sledování a nahrávání videa s časovým posunem) a podobně.

Externí TV tuner TVNT-288

Pokud vás interní DVB-T tunery v podobě PCI karet pro počítač nijak neoslovují, ale přesto byste chtěli okusit výhod pozemního digitálního vysílání, nemusíte si zoufat. Stačí se podívat po externím tuneru, určeném pro spolupráci s běžným analogovým televizorem. Jedním z nich je i sympatický produkt značky H&B.

Zařízení TVNT-288 je vyrobeno v podobě stříbrné krabice s rozměry 260 x 50 x 200 mm (š x v x h). Zadní stěna obsahuje dvojici konektorů SCART pro připojení běžného analogového televizoru, případně i videorekordéru. Náročnější uživatele zřejmě ocení i digitální výstup. Ten je zde zastoupen hned dvojicí rozhraní: RCA a optický výstup. Produkt disponuje i zdířkou RS232 (sériový port). S jeho pomocí je možné provádět upgrade firmwaru, buď z počítače nebo z jiného tuneru. Posledními zdířkami jsou anténní konektory. Samozřejmě první slouží pro vstup, druhý pro výstup (Loop Back). Výstupní konektor využijete pouze v případě, že budete nutně chtít připojit i další zařízení s anténním vstupem. Váš televizor ovšem připojíte k tuneru pomocí rozhraní SCART.

Po zapojení všech konektorů a prvním zapnutí zařízení je výhodné nechat automaticky prohledat celé vysílací pásmo. Tuner sám uloží všechny digitální televizní i rozhlasové stanice.

Produkt je vybaven dálkovým ovladačem, který výrazně zpříjemňuje jeho ovládání. Grafické menu je dobře navržené a nabízí i češtinu. Je pouze škoda, že u informací EPG se nezobrazují české znaky korektně. Přístroj jsme testovali dlouhodobě a byli jsme s ním naprosto spokojeni.

WinTV-HVR-1100

Cena vč. DPH: 1 886 Kč

K testu zapůjčila firma: Agen Computer, http://www.agen.cz

Externí TV Tuner TVNT-288

Cena vč. DPH: 2 249 Kč

K testu zapůjčila firma: Agen Computer,

http://www.agen.cz

§§§§§


Notebook, který nahradí stolní PC

Tomáš Jirásko

C06P0056

Lenovo představilo modelem Thinkpad Z60m velice podařenou variaci na téma Desktop Replacement (DTR). Pro tradiční příznivce této modelové řady je prvním překvapením kovový povrch víka (slitina titanu), který nahrazuje tradiční černý plast. Notebook tak sice výrazně přibere na hmotnosti (3,2 kg), nicméně ani poklepání kladívkem na víko neznamená pro displej ukotvený pod ním citelný šok. Připočteme-li rozměry 357 x 263 x 41 mm, je jasné, že nejde o žádného drobečka pro mobilní hrátky.

Druhou skutečností, kterou budou muset strávit uživatelé, jež si Thinkpady oblíbili již za éry IBM, je širokoúhlý displej. Námi testovaný model byl osazen širokoúhlým 15,1" displejem s rozlišením 1 680 x 1 050 obrazových bodů, poskytujícím solidní (průměrné) zobrazení z hlediska podsvícení, kontrastu i barevného podání. K dispozici je samozřejmě i levnější řešení s rastrem 1 280 x 800 pixelů. Grafický systém je postaven na diskrétní grafice ATI Mobility Radeon X600 se 128 MB dedikované videopaměti. Levnější verze je osazena klasickým integrovaným čipem Intel GMA 900 nebo ATI X300.

Celkově se u Z60 nedočkáme žádného hardwarového šoku, protože notebook je samozřejmě koncepčně postaven na Centrinu. V šasi se tedy ukrýval procesor Pentium M 760 (2 GHz) na čipsetu Intel 915GM s 1 GB operační paměti. Velikost pevného disku je 100 GB (SATA/5 400 ot./

/min), na pozici optické mechaniky se nachází HL-DT-ST DVRAM GSA-4080N . Nechybí samozřejmě ani bezdrátové rozhraní 802.11 a/b/g a Bluetooth s tradičním hardwarovým vypínačem pro rychlé zapnutí/deaktivaci či gigabitový ethernet a modem. Ve výbavě nalezneme kromě trojice USB portů i FIR, FireWire, S-Video, audiovstup a výstup, čtečku paměťových karet SD/MMC, PCMCIA port a pod ním dokonce stále ještě málo využívaný slot pro PCI Express karty. Z polohovacích zařízení využívá Lenovo jak touchpad, tak trackpoint. Klávesy jsou tradičně velikostí blízké těm standardním desktopovým. Z tlačítek nesmí samozřejmě chybět modré ThinkVantage, sloužící k rychlému přístupu ke všem pro uživatele přínosným řešením, zahrnutým v řadách Thinkpad.

Z hlediska celkového výkonu systému (122 bodů Sysmark 2004), kdy je počítač zatížen jak kancelářskými, tak i grafickými aplikacemi, se Z60m dostává na úroveň desktopu P4 2,4GHz/

/1 GB RAM/ATI 9800. V testu výdrže na baterii dosáhl notebook s 5 200 mAh/10,8V baterií času 3:48. Lenovo v podobě Z60m představuje desktop replacement, který navazuje na tradice dobrých notebooků řady Thinkpad a zaplňuje výraznou mezeru v portfoliu této značky. Nejde samozřejmě z hlediska výkonu či ceny o trhák, nicméně jde o solidně navržený a dobře provedený notebook, obsahující všechny "vychytávky" předcházejících modelů. Což v časech dnešních "bakeliťáků" za 14 tisíc z obchodních řetězců není nijak málo.

Lenovo Thinkpad Z60m

Cena vč. DPH: 59 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Lenovo ČR, http://www.lenovo.cz

§§§§§


Hrací skříňky ze země tulipánů

Lubor Jarkovský

C06P0055

V minulém čísle jsme vám přinesli recenzi harddiskového jukeboxu společnosti Philips, nesoucího označení HDD6320, s 30 GB úložného prostoru. Leckdo by však obětoval velkou kapacitu harddisku za menší rozměry, a proto se na českém trhu objevily další dva, respektive čtyři modely jukeboxů. První, HDD1620, je v podstatě zmenšeninou již recenzovaného HDD6320, druhý PSA615 zase patří do kategorie výrobků pro sportovce. V obou rotují pevné disky o velikosti 6 GB, ale že by se jednalo o podobné přístroje se opravdu říci nedá. Oba modely jsou ještě prodávány s menší kapacitou - HDD1420 s čtyřgigabajtovým diskem a PSA610 s třígigabajtovým.

Philips HDD1620

Jak již bylo řečeno výše, tento model je ve své podstatě úplně stejný jako HDD6320, a tak doporučujeme si ještě znovu pročíst jeho podrobnou recenzi, abyste si před případnou koupí udělali o nových modelech MP3 přehrávačů Philips dobrý obrázek.

Nyní tedy něco o HDD1620 přístroj je mnohem menší a lehčí, váží jen 87 gramů, a tak si rozhodně nemůžeme stěžovat, že by nám v kapse vadil jako větší HDD6320. Systém ovládání je podobný, i když ne úplně stejný. Přední tmavá plocha je dotyková a stačí ji stisknout v místě, kde se nachází ikona funkce. Pod tou se po přiložení prstu ihned rozsvítí stylové modré podsvětlení. V případě HDD6320 nebyly na přední části přístroje žádné ikonky a aktivní tlačítka svítila celou dobu. Displej je samozřejmě menší, ale stále zobrazuje 65 tisíc barev.

Hudba je podporována pouze ve zvukových formátech MP3 a WMA, přičemž opět chybí FM tuner, který je už dnes u MP3 přehrávačů vyšší třídy standardem. Nahrávat lze u HDD1620 pouze hlas, line-in není k dispozici. Zobrazovat můžete i fotky, přístroj umí dokonce slideshow, ale na menším a současně méně kvalitním displeji nevypadají tak pěkně jako na HDD6320. Na absenci funkce přehrávání videa už jsme si v předchozím článku také stěžovali, nyní tedy nezbývá, než si znovu povzdechnout nad neschopností nizozemského giganta přijít na trh se skutečně nadupaným přístrojem.

V nastavení přehrávače můžete zvolit jeden ze sedmi přednastavených režimů ekvalizéru, vytvořit si vlastní či použít SRS WOW. Lze také například měnit skin sofwarového rozhraní či nastavit datum a hodiny. Při testování jsme se samozřejmě věnovali i kvalitě reprodukce - ta spadá do běžného průměru. Dodávané "pecky" neohromí a příliš jim nepomáhá ani ekvalizér. S pořádnými sluchátky je zvuk více než dobrý, i když některé konkurenční přístroje podle našeho subjektivního pocitu hrají lépe.

Player je možné používat pouze s Windows XP, přihlásí se jako přehrávač médií. Samozřejmě je vybaven USB 2.0. Přestože nás testovaný výrobek v některých ohledech zklamal, celkově můžeme prohlásit, že se nejedná o špatný jukebox.

Philips PSA615

Úplně odlišným harddiskovým jukeboxem je PSA615, který Philips řadí mezi své sportovní audio, kde kromě tohoto modelu nalezneme ještě jeho verzi s menším diskem (viz úvod tohoto článku) a dva flashové přehrávače. Čtveřice přístrojů si je velmi podobná a vychází ze stejného konceptu - mají kruhový tvar a tak trochu připomínají stopky.

PSA615 je stejně jako ostatní modely vytvořen speciálně pro aktivní uživatele, kteří používají empétrojku především při běhání či jiném sportovním ozdravování svého těla. Ve středu jeho přední části je modře podsvícený inverzní čtyřřádkový displej. Není příliš velký, ale rozhodně by se na něj vešlo více řádků. Jenže toto je sportovní přístroj, a tak musí být znaky na jeho displeji větší, aby je šlo i při běhu snadno přečíst. Na všech čtyřech stranách okolo displeje se nacházejí drobné tečky indikující, že se jedná o prvky ovládání. Jejich stisknutím se celá kruhová část s displejem jemně nakloní. Zbytek tlačítek je na obvodu přehrávače a musíme podotknout, že se velmi špatně mačkají, protože jsou malá a gumová.

Nyní se dostáváme k funkcím a jejich využití. Přehrávač se sice může pochlubit sofistikovanými stopkami, které vás dokonce mohou po stisku tlačítka informovat do sluchátek o naměřeném čase, ale co je to platné, když Philips zase zapomněl na FM tuner. V případě sportovního přístroje se nám zdá být jeho implementace skoro povinností. Chybějící nahrávání je také zbytečnou ztrátou bodů, přestože u PSA615 tolik nevadí. Z kompresních zvukových formátů jsou podporovány pouze MP3 a WMA - jelikož jsou však nejrozšířenější, budou určitě většině majitelů přehrávače stačit.

Hudbu či data lze přes USB 2.0 kopírovat přímo ve Windows, protože se přístroj přihlásí stejně jako HDD1620, tedy v podobě přehrávače medií. USB port a vstup pro nabíječku jsou skryty pod zadním krytem, který se jednoduchým pootočením otevře. Příjemné je rovněž množství příslušenství, které se s přístrojem standardně dodává. Naleznete v něm například stylové, leč nijak úžasně hrající pecky, adaptér či obal s popruhem na ruku.

Sportsman Philips PSA615 je zajímavý přístroj, určený pro minoritní skupinu uživatelů, která využije jeho unikátní funkci stopek a současně je ochotna se smířit s horším ovládáním a displejem se "zbytečně" velkými znaky.

HDD1620/1420

Cena vč. DPH: 5 860 Kč (4 GB), 6 690 Kč (6 GB)

K testu zapůjčila firma: Philips ČR,

http://www.philips.cz

PSA615/610

Cena vč. DPD: 6 090 Kč (3 GB), 6 450 Kč (6 GB)

K testu zapůjčila firma: Philips ČR,

http://www.philips.cz

§§§§§


Nástupce legendy

Petr Matuška

C06P0057

Mezi nejnáročnějšími uživateli a notorickými overclockery je již od svého uvedení velmi oblíbená řada základních desek DFI s čipsetem nForce4, a to díky svým téměř nepřekonatelným možnostem pro všemožná nastavení hodnot ovlivňující práci procesoru či paměti a frekvenci HyperTransport. Nyní na trh přichází nejnovější model této série, model LanParty UT nF4 SLI-DR Expert. Jak si tato inovovaná verze povede oproti starším modelům, to se budeme snažit objasnit v naší recenzi. K dispozici jsme si totiž vyžádali i předchozí model s nForce4 SLi, abychom názorně předvedli, jaké změny může uživatel čekat. Model LanParty UT nF4 SLI-DR Expert je osazen novou verzí čipové sady nVidia nForce 4 SLi x16, která znamená jedinou podstatnou změnu - podporu dvou slotů PCI Express x16, s možností zapojení grafických karet v režimu SLi, avšak pro každý slot si umí tento nový čipset vyhradit plných 16 linek - oproti osmi u starší verze. Tím je však vyčerpán jakýkoliv přínos nového čipsetu - všechny ostatní funkce jsou identické. Mezi ty základní patří MediaShield Storage, což je podpora diskových polí RAID v konfiguraci RAID 0, 1 a 0+1, čtyři porty rychlého rozhraní Serial ATA 3Gb/s včetně podpory NCQ, ActiveArmor Secure Networking Engine starající se o ochranu síťového připojení před napadením, Native Gigabit Ethernet s připojením přes rozhraní PCI Express, nechybí podpora pro dvoujádrové AMD procesory X2 a využít lze až 10 portů USB 2.0. Samotné DFI k tomu přidává jeden slot pro PCI Express x1 a překvapivě i jeden PCI Express x4, navrch pak tři PCI. Oproti ostatním výrobcům jsou s touto kombinací slotů pro možné rozšíření na jasné špičce. Pro plnou funkčnost je ovšem zapotřebí použití pouze jedné grafické karty. Aby se vše vešlo na základní desku, drží se DFI již delší dobu zažitého designu, na kterém je znatelný odklon od nVidií doporučeného rozmístění. Jiné umístění slotů pro operační paměti DDR a příslušného zkrácení drah mezi nimi a procesorem vede k náskoku v propustností paměti. Ano, i tento model dosahuje špičkových hodnot a v propustnosti překonává starší verzi o šest procent. Nárůst výkonu byl znát i u ostatních aplikací, k testům jsme použili kromě referenční ATI Radeon X850 XT PE i dva modely Forsa GeForce 7800GTX, které podávaly zhruba o pět až sedm procent vyšší výkon než na předchozí verzi motherboardu.

Nicméně je potřeba říci, že v současné době není na trhu procesor, který by byl schopen obhospodařit tyto karty tak, aby byl výsledek razantnější. Mezi další výhody patří přepínání režimu Single/SLi v BIOSu, taktéž možnost zvýšit razantně napětí pamětí přímo v BIOSu, při použití dvou karet SLi možnost využít jeden slot PCI Express x1, lépe je vyřešeno napájení, obecně je také lépe zvládnutý BIOS. Nakonec jsme si nechali velké zlepšení kompatibility operačních pamětí s motherboardem. Přesně ty samé modely, které dělaly předchozí desce problémy, na této desce pracovaly naprosto korektně, pouze je bylo nutné umístit do červeně označených paměťových bloků. Zajímavým doplňkem pak může být využití všech čtyř paměťových slotů s certifikovanými paměťmi v režimu 1T, což do současné doby nebylo běžné. Mírné zlepšení vidíme v umístění chladiče čipsetu, který již nepřekáží některým grafickým kartám, ale díky jeho konstrukci u něho stále mohou po nějaké době provozu nastat problémy s hlučností. I tato deska má však drobné chyby v návrhu - uživatel může narazit na problém s chladičem CPU, který se nemusí na desku vejít, nebo na nebezpečí nadměrného zahřívání (díky relativní blízkosti paměťových modulů či CPU a grafické karty). Náš verdikt tedy zní: pokud již máte některou ze starších verzí desky řady LanParty nF4, nemáte důvod měnit. Rozdíly jsou minimální a výkon nového čipsetu se projeví pouze u nejvýkonnějšího procesoru AMD Athlon 64 FX-57. Pokud však hledáte desku, která bude splňovat všechny vaše představy - stabilita, možnosti přetaktování, SLi a jiné - v současné době lepší motherboard pro patici 939 nenaleznete.

Nakonec musíme doplnit ještě jednu poznámku - pokud si tento motherboard budete pořizovat, neváhejte investovat do velmi kvalitních pamětí s časováním CL2, jinak nikdy nevyužijete veškerý potenciál, který tato deska nabízí. Totéž ostatně platí i pro ostatní komponenty - přiměřené CPU a grafická karta. Za předvedený výkon, výbavu, stabilitu a hlavně nedostižné možnosti ladění téměř všeho, co se ladit dá, jsme se rozhodli udělit tomuto modelu ocenění TOP PRODUKT.

LanParty UT nF4 SLI-DR Expert

Cena vč. DPH: 6 490 Kč

K testu zapůjčila firma: LOSAN s.r.o., http://www.losan.cz

§§§§§


Rádio Orava AR-106

Jarolav Kasal

Vzpomínáte si ze starých časů na značku Orava? Kdysi byla veřejnosti známá především výrobou televizorů. Dnes však je jiná doba a Orava produkuje i docela jiný sortiment zboží. Do něj spadá kupříkladu i technologicky "nadupané" autorádio Orava AR-106. Lákadel nabízí tento výrobek více než dost. Mezi nejvýraznější patří podpora rozhranní Bluetooth, integrovaný mikrofon, motorově ovládaný výklopný panel a schopnost datové komunikace s mobilními telefony.

Rádio je vyrobeno v klasickém "šuplíkovém" provedení, přičemž zadní stěna výrobku obsahuje nadstandardní počet konektorů. Majitel zde nalezne obdélníkovou zdířku s připojenou změtí datových, napájecích a dalších kabelů, zakončenou dvojicí standardizovaných ISO konektorů, které umožňují rychlou instalaci. Další přípojku tvoří anténní vstup a šest (na kablících vyvedených) RCA konektorů. Dva představují linkový vstup stereofonního audiosignálu, zbývající čtyři výstup pro možné připojení externího zařízení. Výstupy jsou rozvrženy jako přední a zadní stereofonní ozvučení.

Přední panel rádia je odnímatelný. Jeho design se nám líbí a hodnotíme jej jako atraktivní. Už méně nadšeni jsme byli z rozmístění ovládacích prvků, grafického rozlišení, zobrazení informací na displeji a ze způsobu ovládání rádia, které se nám již od prvního zapnutí nezdálo být příliš intuitivní. Je však pravda, že po delším používání si uživatel zvykne. Ostatně nic jiného mu nezbývá. Na druhé straně je ovšem nutné zdůraznit, že navrhnout ovládací prvky tak, aby vyhovovali všem uživatelům, je zřejmě nemožné, zvláště pokud produkt nabízí tolik služeb současně. V každém případě komunikační rozhraní vylepšuje existence samostatného dálkového ovládače. S ním je možné řídit bezdrátově rádio např. i ze zadních sedadel vozidla.

Jak jsme již řekli, hlavním lákadlem Oravy je Bluetooth. AR-1006 se dokáže domluvit s mnoha mobilními telefony, které tento standard podporují. Pak lze díky integrovanému mikrofonu proměnit rádio v obstojné handsfree. Také je možné do rádia ukládat telefonní seznam, kopírovat čísla, zobrazovat příchozí nebo odchozí hovory na displeji a podobně. Další zajímavostí je tzv. systém 2 ZONE. V tomto režimu dokáže rádio pouštět do přední dvojice reproduktorů jiný signál než do zadní. V praxi tak může řidič poslouchat například zajímavý pořad v rádiu a ratolesti na zadních sedačkách oblíbené skladby z audio nebo MP3 CD. Kromě audio CD a MP3 si výrobek poradí i se soubory ve formátu WMA. Citlivější povahy určitě nadchne, že vám Orava dokáže popřát k Novému roku nebo k narozeninám.

Autorádio Orava AR-106

Cena vč. DPH: 7 199 Kč

K testu zapůjčila firma: Orava, http://www.orava.info

§§§§§


Epox BT-DG07A+

Petr Matuška

C06P0059

Bezdrátová komunikace Bluetooth je mezi námi již nějaký ten pátek a teprve v posledních několika letech se naplno projevuje síla tohoto rozhraní. Mezi prvními uživateli Bluetooth byli majitelé mobilních telefonů, potažmo bezdrátových handsfree pracujících na této technologii. Postupem času se začaly objevovat na trhu i další zařízení jako tiskárny, komunikátory a PDA, klávesnice a myši, nakonec určití výrobci použili technologii Bluetooth k bezdrátovému propojení dvou počítačů. Při tomto počtu zařízení se u dřívějších verzí (1.0, 1.1 a 1.2) začaly projevovat v určitých případech problémy s udržením několika zařízení on-line najednou. Dosti častou připomínkou uživatelů k předchozím verzím byla malá vzdálenost, na níž se dalo bez problému pracovat. To by měl řešit nedávno uvedený formát Bluetooth v 2.0, který jsme díky výrobku Epox BT-DG07A+ mohli otestovat. Samotný Bluetooth adaptér je velký 78 x 17 x 8 mm a váží pouhých 8 gramů a připojuje se k počítači pomocí USB rozhraní. Jeho největší předností oproti starším produktům má být delší dosah - v našem případě výrobce udává až 250 metrů - a vyšší přenosová rychlost - zde až 2,1 Mbit/s, což by mělo být třikrát více než u verze 1.2. Tím však nové možnosti nekončí. S tímto modulem lze obsloužit až sedm různých zařízení najednou, můžete tedy použít Bluetooth klávesnici s myší, patřičně vybavenou tiskárnu, PDA, mobilní telefon a jiné zařízení. Bez problémů lze použít i bezdrátové handsfree - je dobré zmínit, že tento adaptér podporuje Audio profil v operačních systémech MS Windows 98SE, ME, 2000, XP, a to i ve verzi XP s Service Packem 2. K ovládání slouží příjemný program dodaný na CD, který se snaží převést všechna práva na sebe a vyřadit tak integrovaný Bluetooth software Microsoft. Bohužel se to softwaru daří pouze na půl, a tak při párování budete muset stejně jako my občas použít klasické rozhraní. Jakoukoliv aktivitu adaptéru oznamuje integrovaná LED dioda, umístěná uvnitř těla adaptéru. A jak se nám s tímto výrobkem pracovalo? Dodaný ovládací software velmi zjednodušuje práci a konfiguraci, dosah zařízení byl limitován pouze "druhou stranou" (mobilní telefon, handsfree a jiné přístroje). Při přenosu dat mezi dvěma stejnými moduly byla "viditelná" vzdálenost výborná - neměli jsme problémy s přenosem na 70 metrů, ale udávaných 250 metrů je opravdu hodně nadsazený údaj. Díky bezproblémovému provozu, instalaci, funkcím a také díky příznivé ceně jsme se rozhodli udělit tomuto produktu ocenění TOP PRODUKT.

Epox BT-DG07A+

Cena vč. DPH: 700 Kč

K testu zapůjčila firma: ABI spol. s r.o., http://www.abi.cz

§§§§§


Na ohnivé stopě

Jaroslav Kasal

C06P0047

Jistě znáte spousty science fiction filmů, kde vystupují roboti a oddaně slouží lidem, civilizaci a zkrátka a dobře všem, kdo si to zaslouží (někdy také ne). Ostatně nemusejí to být zrovna hollywoodské kasovní trháky kalibru Hvězdných válek, kde se to umělými bytostmi doslova hemží. Jako příklad mohou posloužit i mnohem starší, dokonce české snímky. Na mysli samozřejmě máme slavnou dvojici filmů Císařův pekař a Pekařův císař.

V nich se objevuje umělý člověk, možná spíše první robot, který je v závěru filmu zkrocen a využit ku prospěchu všech. Přestože je dvojice filmů řazena spíše mezi komedie než populárně vědecká okénka do budoucna, v jednom se jejich autoři nemýlili. Roboti, automaty a automatické systémy dnes pomáhají civilizaci v mnoha situacích. V těch, kde bychom to čekali, ale i v jiných, ve kterých bychom si je v minulosti nikdy nedokázali představit. Jedním ze zajímavých projektů je i automatický požární hlídač Fire-Watch. Protože se nám systém jevil jako zajímavý, rozhodli jsme se o něm zjistit více informací a předat vám je.

Co je Fire-Watch

Pokud vás chceme se systémem Fire-Watch seznámit, musíme začít tím, co to vlastně Fire-Watch je, z čeho se skládá a k čemu slouží. Název systému lze volně přeložit jako Požární hlídač, nebo snad ještě lépe jako Protipožární hlídač. Úkolem automatického systému je monitorovat rozsáhlé územní celky (nejčastěji lesy) a automaticky vyhodnocovat, zda se v těchto lokalitách nevyskytuje nežádoucí oheň či přímo požár.

Jak to pracuje

Protipožární systém Fire-Watch se skládá z jedné či více kamerových stanic, které jsou rozmístěny v terénu tak, aby mohly sledovat co největší území. Ideálním řešením se zdá být instalace kamerových stanic na jednotlivé stožáry přímo v lesích. Každá kamerová stanice pracuje zcela automaticky. Citlivá snímací kamera je upevněna na otočném stativu, který s ní pomalu rotuje. Během osmi minut kamerový systém zmapuje celý prostor v rozsahu 360 stupňů. Samostatná stanice, kterou můžeme nazvat klidně robotickým hlídačem, provádí během pohybu kamery snímkování. Na každé tři stupně otočení připadne jedna fotografie. Digitální obrázek se s pomocí průmyslového počítače (ten rovněž řídí i kameru) komprimuje chytrým algoritmem (tzv. Wavelet-process) a odešle do protipožární základny. Výhodou tohoto komprimačního postupu je podle vývojářů Fire-Watch vyšší kvalita komprimovaného obrazu, než jakou nabídne např. rozšířený JPEG. Nutno dodat, že se komprimované fotografie odesílají na základnu buď rádiově, nebo třeba s pomocí ISDN linky. Záleží na konkrétní situaci.

Základna přijímá veškeré fotografie z dílčích kamerových stanic v terénu a provádí automatické analýzy a rozbory obrazů. Pokud počítač usoudí, že se na fotografii vyskytuje podezřelý kouř, oznámí to neprodleně službu konající osobě. Na ní pak zůstává, aby podezření potvrdila a kontaktovala hasičský sbor, nebo konstatoval, že se jedná o planý poplach.

Kamerová stanice

Jak již bylo řečeno, kamerové stanice jsou rozmístěny přímo v terénu. Proto jsou navrženy v odolném provedení, přičemž systém lze napájet buď z elektrického rozvodu, nebo ze solárních článků. V druhém případě je stanice zcela soběstačná. Pro snímání obrazu se používají velmi citlivé senzory s nativním rozlišením 1 024 x 1 024 obrazových bodů a se 14bitovou jasovou hloubkou. Zcela správně neuvádíme barevnou hloubkou, protože kamery jsou pouze černobílé a nedisponují složkami R, G, B, ale pouze složkou jasovou. Pro analýzu obrazu a vyhodnocení situace je (podle odborníků IQ wireless) takovýto obraz vhodnější. V každém případě výrobce uvádí, že kamerový systém může bezpečně zachytit oblak dýmu o velikosti 10 x 10 metrů až na vzdálenost 10 km. Při dobrých podmínkách je dokonce možné monitorovat ještě vzdálenější místa. Na svých internetových stránkách se výrobce chlubí dosahem až 30 km.

Při instalaci kamerových hlídačů se nepostupuje chaoticky. Je totiž velmi výhodné, pokud se hlídaná pásma jednotlivých kamer částečně překrývají. Nejde však pouze o snahu zdvojit bezpečnost, centrální protipožární stanice při detekci jednoho požáru ze dvou kamer totiž dokáže určit souřadnice požáru zcela přesně. Při zachycení požáru pouze jedinou kamerou je samozřejmě vyhodnocování přesné lokality o něco obtížnější.

Protipožární základna

Protipožární základnou se myslí centrální budova, kam se odesílají data z jednotlivých kamer. Jedna základna může obsloužit jednu až šest kamerových stanic. Pokud je v kontrolované oblasti více kamerových systémů, obsluhuje je více centrálních stanic. Pak je ale možné jednotlivé centrály datově propojit. Je samozřejmostí, že spolu jednotlivé aplikace dokáží spolupracovat a předávat si výsledky analýz.

Obslužný software centrální stanice neobsahuje pouze analytické nástroje, ale dokáže spolupracovat i s mapami. Při podezření, že vypukl požár, pak obsluha nedostane výstup pouze v podobě černobílého snímku podezřelé lokality, ale rovněž i v podobě mapy s vyznačenou oblastí ohně. Pokud říkáme ohně, není to tak docela pravda. Analytický systém totiž nehledá barevné spektrum ohně, ale přímo dým. Vývojáři si zřejmě vzali k srdci staré pořekadlo "není kouře bez ohně" a na něm založili celý systém. Podle odborníků ze společnosti IQ wireless je totiž vyhledávání dýmu mnohem výhodnější než hledání otevřeného ohně. Ostatně jejich tvrzení zní docela logicky. Mnohé (kupříkladu lesní) požáry nemusejí být dlouhou dobu z větší vzdálenosti pozorovatelné, ale jejich dým je prakticky vždy viditelný. Hlídací systém tak může v některých případech odhalit i zatím doutnající oblasti, kde otevřený oheň ještě nevzplanul.

Omezení systému

Z výše popsaných informací je jasné, že k odhalování požárů dochází na základě vyhledávání vzorků dýmu v bitmapových fotografiích. Z tohoto principu vyplývají různá omezení. V současné verzi pracuje hlídací systém pouze za denního světla. V noci je pochopitelně nefunkční. V určitých případech je možné, že systém vyhodnotí falešný poplach. Může se jednat o nešťastnou souhru povětrnostních podmínek, které zmatou vyhodnocovací systém, o výfukové zplodiny z nepřiměřeně kouřícího nákladního automobilu nebo o zvířený prach. Z těchto důvodů je nutné, aby byla na centrální stanici vždy přítomna obsluha. Také prakticky není možné využívat systém v hustě zabydlených oblastech.

Výhody systému

Výhody systému jsou již patrně jasné. Automatický hlídač může včas odhalit požáry, a tím ušetřit desítky milionů korun. Je poměrně samostatný, tudíž je nutné pro jeho obsluhu vyčlenit pouze minimum pracovníků. Ostražitost systému, na rozdíl od živých hlídačů, nepoleví ani při čtyřiadvacetihodinové pracovní směně. V neposlední řadě lze uvést, že elektronický systém pracuje bez nároků na finanční odměnu.

Nyní i v Čechách

V současné době v oblasti severních Čech probíhal a stále probíhá testovací provoz systému Fire-Watch. Němečtí vývojáři zkoušejí protipožární systém ve spolupráci s místními požárníky. Při rozhovoru s jejich zástupci jsme se vyptávali na praktické fungování systému. Podle nich je Fire-Watch v praxi použitelný a skutečně dokáže to, co výrobci uvádějí. V budoucnu se uvidí, jak se bude automatickému hlídači požárů dařit komerčně. V každém případě jsou výrobci velkými optimisty a dokonce připravují do systému nové služby. Mezi ně by měla patřit spolupráce s navigačními systémy GPS, noční provoz kamerových stanic a mnohé další.

§§§§§


Dvě jádra pro notebooky

Tomáš Jirásko,  Christian Vilsbeck

C06P0072

6. ledna 2006 představil Intel v rámci své  prezentace na výstavě CES novou platformu, kódově označovanou  jako Napa. Největšími hvězdami této platformy jsou samozřejmě  nové mobilní dvoujádrové procesory, známe pod vývojovým označením  Yonah.

Světlo světa tak spatřila nová generace Centrin, která  nyní bude k dispozici s jednoi dvoujádrovými procesory. Platformy  se označují jako Centrino (jedno jádro) a Centrino Duo (dvě jádra).  Toto značení je odvozeno od pojmenování nových intelovských mobilních  procesorů - procesory s jedním jádrem dostaly označení Intel Core  Solo, dvoujádrové Intel Core Duo. Nedílnou součástí Centrin jsou  samozřejmě čipsety. Novým přírůstkem se v této oblasti stal Mobile  Intel 945 Express Chipset, maskovaný pro vývoj jako Calistoga.  Celou platformu doplňuje nové bezdrátové rozhraní Intel PRO/Wireless  3945ABG (Golan). Jen na okraj připomínáme, že pokud jedna ze  "svaté trojice" - procesor, čipset, WLAN - není intelovská, nemůže  notebook nést označení Centrino.

Yonah - nástupce Dothanu

Intel  Core Duo (Yonah) je jako první mobilní procesor vyráběn 65nm  procesem. Jeho plocha činí 90,3 mm2 a je na ní 151 milionů tranzistorů.  Pro srovnání: současné 90nanometrové Pentium M "Dothan" má 140  milionů tranzistorů na ploše 83,6 mm2. U Yonahu zvýšil Intel  taktovací frekvenci FSB na 667 MHz, v případě Dothanu to bylo  533 MHz. I když počet pinů zůstal shodný (479), vyžaduje základní  desku s novou paticí. Ve SpeedStepu pracují procesory s jádrem  Yonah na frekvenci 1 GHz, poslední Pentia M v tomto módu používají  frekvenci 800 MHz. Intel do Yonahu nezahrnul 64bitové rozšíření  EM64T ani virtualizační technologii Vanderpool. To pasuje Yonaha  skutečně pouze na předskokana procesoru označovaného jako Merom,  se kterým bychom se mohli setkat přibližně za rok. To bude asi  i doba, kdy se Microsoftu podaří vydat tolik záplat, že 64bitové  Visty budou stabilní (soudě podle XP). Yonah ovšem podporuje  novou Active Management Technology "Intel AMT" (iAMT).

Obě jádra  procesoru mají vlastní L1 cache, zatímco L2 cache je sdílená.  Její velikost u představených procesorů činí 2 MB a v praxi to  znamená, že obě jádra mohou přistupovat ke stejným datům, pokud  je ke svým výpočtům potřebují. Zde jde o jeden z markantních  rozdílů oproti Pentiím D (Smithfield), které mají L2 cache pro  každé jádro samostatnou. O využití L2 cache se stará technologie  Smart Cache. Tato technologie dynamicky přiděluje volnou kapacitu  L2 vytíženějšímu jádru. Pokud tedy například ve stejném cyklu  první jádro pracuje a druhé ne, je možné, aby první jádro využívalo  celou L2 cache. Zajímavá je bezesporu i Dynamic Smart Cache Sizing  společně s Deeper Sleep režimem, kdy tato technologie paměťové  bloky v případě jejich nečinnosti odpojí a tím šetří energii.  V daném cyklu dokáže nepotřebná data přesunout z cache do RAM.  Nově se u Yonahu objevuje i šetřící Enhanced Deeper Sleep DC4.  Při šetřících krocích C0-C4 (ACPI 3.0) dochází v posledním kroku  C4 Deeper Sleep k deaktivaci frekvence a snížení napětí v jádře.  Další snížení napětí vede přes vyprázdnění cache. U Yonahu je  přidán ještě další krok Enhanced Deeper Sleep DC4. V kroku DC4  se odstraňovaná data z cache nevymazávají, ale jsou přesunuta  do operační paměti, poté je opětovně sníženo napětí jádra. Nedochází  tak ke ztrátě dat kvůli celkově nízkému napětí v CPU. Z hlediska  multimediálních aplikací procesor nově obsahuje instrukční sadu  SSE3 a Intel Digital Media Boost, která by měla pomoci práci  s videem a 3D aplikacemi. Zároveň s procesory přichází i jejich  nové značení T, L a U, což představuje označení energetické třídy:  T pro běžné procesory, L pro nízkonapěťové (Low Voltage) a U  pro Ultra Low Voltage. Čísla procesorů budou čtyřmístná a mají  označovat výkon.

Calistoga - nové čipsety

V rámci platformy byly  samozřejmě představeny i čipsety - následovníci řady 915. Nesou  označení Mobile Intel 945PM Express (bez integrované grafiky)  a Mobile Intel 945GM Express (s Intel GMA 950). Rychlost FSB  je u těchto čipsetů 667 MHz (i915 má 533 Mhz). Podporovaná operační  paměť činí až 4 GB DDR2 400/533/667 MHz (Dual Channel). Zároveň  byla ukončena podpora starších DDR modulů. Čipset nabídne až  6 PCI Express portů a 8 USB 2.0 portů. K dispozici je i dvojice  SATA kanálů (existuje jak verze čipsetu s podporou RAID 0 a 1,  tak varianta bez RAID) a jeden klasický ATA kanál. Integrován  je zvuk se standardy High Definition Audio a AC97. V optimalizačních  a šetřících technologiích přibyl především Smart 2D Display Technology,  optimalizující frame buffer a počet přístupů do paměti, a Dual  Frequency Graphics Technology, schopná podtaktovat GPU grafického  čipu (delší výdrž na baterie). Za zmínku stojí i Automatic Display  Brightness, korigující úroveň jasu podle okolního prostředí,  a Display Power Saving 2.0 pro korekci podsvícení displeje. Integrovaná  GMA 950 se liší od desktopové verze pouze přidáním powermanagementových  funkcí.

Třetí do hry - WLAN

Nový je i bezdrátový modul, nesoucí  označení Golan. Oficiálně jde o Intel PRO/Wireless 3945ABG. Tato  karta samozřejmě podporuje přenosové standardy IEEE 802.11a/b/g  a nově i 802.11e (VoIP Duality), který přispěje ke zlepšení přenosu  hlasu a obrazu tím, že při přenosu sítí preferuje vybrané pakety  tak, aby došlo k co nejmenšímu prodlení a datový tok byl plynulý.  Mezi extenzemi najdeme Cisco Compatible Extensions v4 i Wake  on WLAN.

Testy

Výsledky prvních testů hovoří jasně ve prospěch  nového hardwaru. Pro testování byl jako obvykle použit systémový  benchmark Bapco Sysmark 2004, který rovnoměrně zatíží celý systém  prací s běžnými aplikacemi jako Microsoft Office, antivir nebo  Photoshop. Testovány byly dva modely - Samsung X60 a Acer TravelMate  8204WMLi. V případě Samsungu jde skutečně o demonstrační model,  protože Samsung nepočítá s prodejem notebooků v ČR. Model X60  s 15,4palcovým displejem, vážící 2,48 kg, byl osazen procesorem  Intel Core Duo T2600 (2,16 GHz) s 512 MB RAM DDR2-533 (Single  Channel) a s integrovanou grafikou IntelGMA950, v případě 3 kg  vážícího Aceru TM8204WMLi šlo o konfiguraci s procesorem Intel  Core Duo T2500 (2,00 GHz), 2GB DDR2-533 (Dual Channel) a 256MB  grafikou ATI Mobility Radeon X1600, která poskytuje 15,4palcovému  displeji rozlišení 1 680 x 1 050 pixelů. Pro srovnání jsme použili  výsledky systémů

postavených na Sonomě - Pentium M 780 (2,26  GHz), 1 GB DDR2-533 (Dual Channel) a GeForce Go 7800 GTX a Pentium  M 760 (2 GHz) s 512 MB DDR2 (Single Channel).

Z výsledků testů  je jasný nárůst celkového výkonu, a to i tehdy, vezmeme-li v  potaz vliv výkonů rozdílných grafických karet na celkový výkon  systému. V testu je to nejlépe vidět v případě tvorby internetového  obsahu, kde je notebook intenzivně zatěžován především grafickými  aplikacemi v podobě rutin programů 3ds max a Photoshop. Pokud  budeme velkými pesimisty, můžeme předpokládat ovlivnění výsledku  způsobené různými grafickými kartami v hodnotě 20 bodů. (V testu  podobných notebooků jinak považujeme rozdíl 10 bodů za propastný).  I přes případnou korekci je nová platforma v této části bezkonkurenční.  Navíc u testů zaměřených na kancelářské uživatele je vliv grafického  akcelerátoru vzhledem ke struktuře testovacích rutin potlačen  a navíc zde není ani plně využívána kapacita druhého jádra. Přesto  i v této části dosahuje nová platforma jasně o třídu lepších  výsledků.

Výkon je samozřejmě důležitým ukazatelem vlastností  notebooků, důraz je kladen i na výdrž na baterie. Samsung X60  v testech MobileMark2005 vydržel v probozu 4 a půl hodiny (57,7  Wh akumulátor) a lehce pod 4 hodiny (50 Wh akumulátor). Acer  TravelMate 8204WMLi dosáhl času 188 minut (86,6 Wh). "Sonoma"  notebook s Pentiem M 780 běžel 155 minut (80 Wh). Při plném zatížení  systému se Acer dostal na 101 minut, v úsporném režimu se podařilo  dosáhnout času 228 minut. Systém s Pentiem M 760 (integrovaná  grafika) dosáhl při plném zatížení 113 minut. Intelu se tedy  podle prvních ukazatelů podařilo výrazně zvýšit výkon celého  systému, aniž by se to dotklo výdrže na baterii. Současně je  třeba zdůraznit, že pro dosažení podobné výdrže práce nemusí  výrobce použít baterie s výrazně vyšší kapacitou. To jsou jistě  potěšitelné informace, zejména přihlédneme-li k faktu, že se  jedná o stroje, jež díky svému výkonu patří z hlediska energetické  náročnosti k těm "nenažranějším".

§§§§§

$$$$$


Knihy


Skype - Telefonujeme přes internet

Jaroslav Kasal

C06P0035

Máte už plné zuby retardovaných a polopravdivých reklam našich největších poskytovatelů hlasových služeb? Každý den slyšíte o nabídkách volání zdarma, ale když se informujete blíže, zjistíte, že reklamní akce nemají jeden malý háček, ale brutálně naostřenou harpunu? Ve výsledném měsíčním bilancování pak s hrůzou zjišťujete, že vaše náklady na telefonování ani trochu neklesají, přestože jste každý den ujišťováni, že vlastně voláte zadarmo a nejvýhodněji v celém přilehlém vesmíru. Pokud každý měsíc při pohledu na faktury sesíláte mor a choleru na nejmenované poskytovatele hlasových služeb, můžete dnes přestat. Lepší volbou je vzít si k ruce publikaci věnovanou technologii VoIP, tedy telefonování přes internet. Díky ní totiž můžete mnohé: například pomyslně poslat zmíněné společnosti do patřičných míst, volat v rámci internetu zcela zdarma, telefonovat do mnoha sítí celého světa levně a ušetřit za hlasové služby nemalé peníze. Jednu z šikovných publikací o VoIP představuje i kniha Skype: Telefonujeme přes internet.

Jak již sám název knihy napovídá, věnuje se kniha pouze systému Skype, který představuje jednu z nejrozšířenějších komunikačních aplikací na internetu. Publikaci tvoří 95 stran rozdělených do devíti základních kapitol. Desátou sekci tvoří podnětná příloha, srovnávající ceny služby SkypeOut a Českého Telecomu při volání do různých pevných i GSM sítí po celém světě.

V knize se dozvíte, jak instalovat aplikaci Skype na počítači, jak využívat služby SkypeIn (příjem hovorů z klasických i GSM telefonů), jak naopak volat se SkypeOut na místa mimo internetovou síť i jak zdarma hovořit s lidmi po celém světě prostřednictvím internetu a programu Skype. Publikace není psána přehnaně zábavnou formou, podobá se především názornému průvodci nebo manuálu. Nicméně se jedná o průvodce, obsahujícího smysluplné a užitečné informace, návody a odpovědi na veškeré základní otázky týkající se Skype. Kniha nabízí i popis řešení nejčastějších problémů uživatelů.

Autor: Jan Kuneš

Vydavatelství:Computer Press

Počet stran: 95

Doporučená cena:119 Kč

§§§§§


Průvodce začátečníka pro malé počítačové sítě

Martin Kybal

C06P0037

Kniha je určena všem, kteří chtějí proniknout do tajů malých sítí. Začínající zájemce seznámí s pojmy, postupy a informacemi, které mu pomohou navrhnout, vytvořit a spravovat malou síť. Je uspořádána do jedenácti kapitol, které krok za krokem seznamují čtenáře se vším potřebným. Čtenář sice nemusí mít předchozí zkušenosti, o to více znalostí ale musí vstřebat a pro naprosté začátečníky půjde jistě o velkou porci informací.

Na úvod je popsána malá počítačová síť a její rysy, jimiž se podobá velkým firemním sítím, nebo se od nich liší. Nechybí příklady využití malé sítě v domácnosti nebo malé firmě. Následuje popis základních stavebních prvků, zařízení, periferií i sofrwarových komponent. Autor se věnuje jak klasickému ethernetu, tak i bezdrátové síti Wi-Fi nebo přenosu v elektrických rozvodech. Čtenář se seznámí se zásadami plánování sítě, tvorbou finanční rozvahy a odhadem nákladů na výstavbu a provoz sítě. Je zde popsán i výběr telekomunikačního providera a připojení k internetu.

Potom už přichází kapitola věnující se instalaci a konfiguraci ethernetové sítě, a to jak v provedení s kabely, tak v provedení bezdrátovém. Znamená to, že už se můžeme věnovat příjemnějším záležitostem, jako je využití domácí sítě k zábavě, výměně souborů s přáteli, sdílení fotografií, hudby nebo připojení k více PC k internetu. Samostatný prostor je věnován vzdálenému přístupu k domácímu PC. Pro zkušené uživatele je pak určena kapitola o využití sítě k řízení a monitorování domácnosti.

Autor knihy nezapomněl ani na bezpečnost. Rozebírá způsoby, jak zabránit nepovolaným průnikům nebo zneužití přenášených dat u Wi-Fi sítí. Závěrečná kapitola je věnována řešení různých potíží s hardwarem, a to až po konflikty zařízení nebo chyby v síťových protokolech. Kniha je určena každému, kdo se rozhodně postavit vlastními silami malou domácí síť. Musí ovšem počítat s tím, že studium bude vyžadovat dost času, neboť počítačové sítě nepředstavují zase tak jednoduché téma. Kniha je však napsána přehledně a srozumitelně, takže se čtenáři stane na této cestě dobrým průvodcem.

Autor:Mark Edward Soper

Vydavatelství:Grada Publishing

Počet stran: 376

Doporučená cena:379 Kč

§§§§§


Bezpečnost sítí na maximum

David Zavadil

C06P0033

Kniha přináší stovku cenných bezpečnostních technik pro okamžité zvýšení bezpečnosti vašeho serveru i sítě. Neobsahuje statě o teorii zabezpečení ani o odhalení hackerských technik. Předvádí účinné způsoby ochrany serverů a sítí před různými zákeřnými i nenápadnými útoky. Najdete v ní příklady, jak detekovat útok (a zaznamenat jej až na úroveň jednotlivých stisknutých kláves), jak chránit data a sítě pomocí silného šifrování i jak vytvářet pasti na potenciální útočníky. Série knih "Hacks" se snaží termínu "hack" vrátit jeho původní význam a popisuje různé tipy pro řešení různých problémů.

Představí řadu bezpečnostních nástrojů, s nimiž získáte skutečně správné informace o tom, co se v síti děje. Je napěchovaná stovkou rychlých, praktických a důmyslných řešení, díky nimž můžete učinit svou síť - ať už je založená na Linuxu, Unixu nebo Windows - bezpečnější. Pro vytíženého administrátora v menší organizaci není efektivních bezpečnostních řešení nikdy dost. Aplikováním postupů můžete bez dalšího studia zvýšit bezpečnost vaší sítě během několika desítek minut. Každý trik lze implementovat takřka okamžitě. Velmi pravděpodobně odhalí slabé místo vaši sítě a ušetří hodiny pátrání po adekvátním protiopatření.

Jednotlivé tipy a řešení jsou např. z okruhu zabezpečení Windows, Linuxu, síťové infrastruktury (firewally, aplikované šifrování atd.), zaznamenávání (logování) událostí, sledování a vyhodnocování trendů, bezpečného tunelování, detekce narušení sítě i reakce a obnovy po případné události. Další témata probraná v knize pak tvoří ochrana před přepsáním zásobníku na Unixu, vypnutí implicitně povoleného sdílení ve Windows, detekce podvržených ARP údajů, vytvoření vlastní certifikační autority, blokování detekce operačního systému, automatická sumarizace logů, zobrazení síťových statistik v reálném čase programem ntop, detekce narušení systémem Snort, ověření integrity souborů a nalezení modifikovaných souborů.

Autor knihy se věnuje konzultacím z oblasti zabezpečení pro malé firmy. Ve volném čase pracuje na projektu Snort-Wireless, který má do populárního open-source nástroje IDS Snort zabudovat detekci bezdrátového napadení.

Autor: Andrew Lockhart

Nakladatelství:Computer Press

Počet stran: 280

Cena: 297 Kč

§§§§§


Bezpečnost bezdrátové komunikace

Michal Bareš

C06P0036

Bezdrátové komunikace jsou bezpochyby v módě. Především díky flexibilitě a snadné instalaci přinášejí výhody síťového prostředí mezi nejširší vrstvy domácích amatérských uživatelů. Vystavět bezdrátovou síť je jednoduché, ale ne všichni jejich majitelé si jsou dostatečně vědomi bezpečnostních rizik, jež jsou s tímto způsobem komunikace spojeny.

Bezpečnost bezdrátové komunikace se však netýká jen Wi-Fi sítí, do její problematiky lze zařadit i zabezpečení bluetoothové komunikace, datových přenosů GPRS přes mobilní telefony a v neposlední řadě sice zatím marginální, ale konečně nastupující třetí generace mobilních služeb.

Kniha je kombinací síťové teorie a praktických rad a nápadů pro uživatele. Čtenáře seznamuje nejen s teoretickými zásadami počítačových sítí (především s ohledem na specifika bezdrátové komunikace), ale popisuje i bezpečnostní protokoly a vysvětluje, co se skrývá za více či méně známými zkratkami jako jsou WLAN, WEP, WPA atd. Oceňujeme zejména kapitolu věnovanou bezpečnosti WLAN, jež představuje nejdůležitější část knihy.

Bezpečnosti mobilních sítí je věnována spíše popisná kapitola se základními parametry této komunikace, nenajdeme zde mnoho praktických rad a návodů na zabezpečení vlastního přenosu dat, ale to je asi proto, že takového stavu v podstatě není v domácích podmínkách možné dosáhnout. Velmi praktická by mohla být zvláště do budoucna kapitola věnovaná bezpečnosti hot-spotů, ovšem rad, jak se chovat, abyste nezanesli vlastní notebook připojený do hot-spotu všemožným internetovým balastem, zde moc není. Autorka se spíše opět věnuje teorii komunikačních protokolů a architektuře sítí.

Téměř každému se mohou hodit informace o zabezpečení bluetoothových telefonů a rozhodně doporučujeme si tuto kapitolu přečíst. Obsahuje přehledné teoretické, ale hlavně praktické návody, jak zachovat bezpečnost vlastních kontaktů a dat uložených v mobilním telefonu či PDA.

Autor: Rita Pužmanová

Vydavatelství: Computer Press

Počet stran: 180

Doporučená cena:195 Kč

§§§§§


Příkazový řádek MS Windows

Michal Bareš

Práce s příkazovou řádkou je v době moderních systémů Windows stejně důležitá, jako byla v dobách DOSu. Proto se ani nemůžeme divit, že graficky nezáživné příkazové řádce byla věnována celá poměrně obsáhlá kniha, která je určena především programátorům, správcům a nejnáročnějším uživatelům operačních systémů Windows XP Professional a Windows Server 2003. Předpokládá základní znalost sítí i práce s operačním systémem.

Originál této knihy vydala před necelými dvěma roky přímo společnost Microsoft, lépe řečeno její knižní divize Microsoft Press, což je dostatečnou zárukou odborné přesnosti. Autor si vytkl za cíl popsat v knize kompletní každodenní správu systému pomocí příkazové řádky.

Příručka je rozdělena na čtyři části a celkem do 15 kapitol. První část je věnována základům práce s příkazovou řádkou. Kromě návodu ke grafickému nastavení okna příkazové řádky zde nalezneme kompletní seznam příkazů, jejich parametrů, návod na seskupování příkazů, základy psaní skriptů, práci s podmíněnými příkazy, vytváření podprogramů a procedur a také kapitolu o plánování automatického spouštění úloh. Druhá část je již věnována samotné správě systémů Windows a popisuje práci s registry, správu služeb a kontrolu systémů z příkazové řádky, ale i protokolování událostí a automatické hlídání a sledování procesů. Třetí část se zaměřuje na správu pevných i dynamických disků, vytváření oddílů a svazků RAID na dynamických discích. Poslední oddíl se zabývá správou a řízením Active Directory a sítě Windows, včetně správy účtů, správy skupin AD a správy síťových tiskáren a tiskových služeb. Poslední kapitola je věnována nastavení, údržbě a řešení problémů v rámci sítí TCP/IP.

Chválíme zpracování knihy, a to jak z hlediska papíru a obálky, tak i typografického zpracování. Text je přehledný, ale přesto dostatečně graficky odlišený. Jsou zde využity grafické prvky, jež ale neruší pozornost, kterou čtenář, vzhledem k vysoké obtížnosti textu, musí neustále udržovat v napjatém stavu. Kniha opravdu není pro určena pro začátečníky.

Autor: William R. Stanek

Vydavatelství:Computer Press

Počet stran: 360

Doporučená cena: 349 Kč

§§§§§


Průvodce světem kapesních počítačů aneb PDA na dlani

Michal Bareš

Průvodce světem kapesních počítačů se může na první pohled zdát zbytečnou knihou. Těžko se asi někdo rozhodne pořídit si PDA na základě nějaké knihy, ale pokud si jej jednou pořídí, může se mu tato kniha hodit k seznámení s kompletním spektrem možností, které kapesní digitální pomocníci nabízejí. Proto je také historii a seznámení se základními typy PDA a jejich příslušenstvím věnován pouze poměrně malý prostor, větší část publikace se zabývá přímo schopnostmi, popřípadě aplikacemi, které se nacházejí ve standardní dodávce mobilních operačních systémů, hlavně pak aplikacím rozšiřujícím, které lze získat buď zadarmo, nebo za peníze, a notně jimi funkčnost PDA obohatit.

Kniha se věnuje dvěma nejznámějším platformám, tedy Palm OS a Windows Mobile, a to poměrně rovným dílem. Seznámí čtenáře s prací se základními kancelářskými aplikacemi, jako je plánování kontaktů a úkolů či práce s dokumenty, ale je zaměřena i na specifické potřeby různých typů uživatelů (studenti, manažeři, technici, podnikatelé, děti, ale například i lékaři či ekonomové). Dostatečný prostor je věnován i populárním fenoménům typu elektronických knih, multimédií či satelitní navigace.

Své si zde najdou jak podnikatelé, jimž je věnována kapitola "Kapesní počítač ve firmě" a "Zabezpečení kapesního počítač", či domácí uživatelé, kteří ocení možnost práce s obrázky, hudbou a videem. Velká část knihy je pak věnována přímo jednotlivým praktickým aplikacím pro obě platformy, práci s nimi a jejich podrobnému popisu. Ta představuje hlavně odrazový můstek pro nové uživatele PDA, kteří se v kompletní nabídce dostupných aplikací ještě neorientují.

Kniha je oživena obrázky a grafickými vsuvkami ve stylu poznámek a příkladů. Je psána lehkým a srozumitelným způsobem, především s ohledem na praktické stránky problémů. Knihu doporučujeme hlavně uživatelům, kteří dostali PDA jako dar či pracovní nástroj a nejsou si jisti, co s ním přesně dělat. Pokročilí a zkušení uživatelé PDA v ní mnoho nového neobjeví, ale prohlédnout si ji rozhodně mohou.

Autoři: Josef Tkáč,Ondřej Zaoral

Vydavatelství:Grada Publishing

Počet stran: 205

Doporučená cena:199 Kč

§§§§§


3/2004

$$$$$


Novinky


Redakční blok I.

Obliba PDA a smartphonů

Podle výzkumu společnosti IDC v roce 2002 a v první polovině roku 2003 vzrostl v středoevropském regionu prodej kapesních počítačů a mobilních telefonů vybavených funkcemi kapesního počítače. V roce 2002 to bylo o více než 50 procent a v 1. pololetí 2003 téměř dvojnásobně. Nejzajímavějším údajem této studie je pro nás fakt, že nejvíce těchto zařízení se ze zemí našeho regionu prodalo právě v České republice, a to přesně 33 % celkového objemu v roce 2002 a 38 % v 1. pololetí 2003. Česká republika se tak dostala i před Polsko, v němž se přes čtyřikrát větší množství obyvatelstva prodalo pouze 30 procent těchto zařízení v regionu. Studie odhaduje, že obliba kapesních počítačů a inteligentních telefonů bude vzrůstat i nadále, přičemž hlavní zájem uživatelů se bude soustředit na zařízení kombinující funkce PDA a telefonu.-bam

Cisco Expo

Konference Cisco Expo se uskuteční 31. března a 1. dubna 2004 v Kongresovém centru Praha. Letošní jubilejní 5. ročník konference volně navazuje na předchozí čtyři ročníky (www.ciscoexpo.cz). Je určena všem odborníkům z oblasti informačních technologií, ze všech oborů podnikání, veřejné správy a samosprávy, škol, ale také všem vedoucím pracovníkům z oblasti obchodu, řízení podniku, marketingu.

Registrovaní účastníci konference (on-line registrace na www.ciscoexpo.cz) si budou moci sestavit vlastní program výběrem z více než 40 přednášek. K nejžhavějším tématům datových a hlasových sítí budou patřit zejména: IP telefonie,IP Contact Centers, Bezpečnost a management sítí, Mobilita, Campus a datová centra, Infrastruktura WAN atd. -FEL

Kerio a Grisoft představují

Společnosti Kerio Technologies a Grisoft připravily speciální balíček, který obsahuje Kerio Personal Firewall 4 a antivirus AVG Professional 7. Balíček bezpečnostních softwarových produktů tak nabízí komplexní ochranu počítače proti virům, trojským koním, hackerům, přesměrování hovoru pomocí dialerů, a v neposlední řadě i ochranu proti zneužití dat uživatele.

Balíček je k dispozici od poloviny ledna 2004 za koncovou cenu 1 635 Kč bez DPH pro jeden počítač společným nákupem obou produktů tak zákazníci ušetří 865 Kč. Balíček je možné zakoupit prostřednictvím partnerů společností Kerio Technologies i Grisoft. Instalace se provádí samostatně, tak jako u běžných produktů. Technická podpora je zajišťována odděleně a dle běžných postupů. -FEL

ADSL Bluetone Angel

České radiokomunikace plánují letos pokrýt signálem bezdrátového ADSL Bluetone Angel území, na kterém žije 38 % obyvatel České republiky. ČRa začaly Bluetone Angel poprvé zkušebně nabízet v Plzni v polovině loňského roku. V průběhu října a listopadu zprovoznily ČRa službu Angel také v Brně, Ostravě a Praze a v prosinci v Českých Budějovicích, Liberci, Pardubicích a Olomouci. Nyní funguje Angel rovněž v Kutné Hoře, Kolíně a Táboře. Je dostupný i v řadě dalších měst, např. v Hradci Králové, Poděbradech, na Kladně.

V nejbližší době plánují České radiokomunikace rozšířit Angel také do Karlových Varů, Jihlavy, Teplic, Ústí nad Labem a Zlína. Podrobné informace naleznete na webových stránkách www.bluetone.cz.-FEL

Televize na webu

Společnost Czech On Line, a. s., poskytovatel internetových služeb pod značkou VOLNÝ, vysílá od konce ledna 2004 internetové zpravodajské televize ZTV. Denní zpravodajství ZTV je přenášeno v 5až 10minutových videostreamingových přenosech na třech kanálech: Zpravodajství, Sport a Bulvár.

V pilotní fázi projektu, která potrvá 2 týdny, bude obsah tří televizních kanálů (Zpravodajství, Sport, Bulvár) aktualizován jednou denně. ZTV bude dostupná ve vysoké kvalitě na portálu www.volny.cz nebo www.ztv.cz v přehrávačích Real System 8 a Windows Media Video 8.-FEL

VOLNÝ ADSL

VOLNÝ vychází vstříc volání po cenově dostupném řešení, a snižuje měsíční paušál za službu VOLNÝ ADSL 512/128 na 819 Kč bez DPH. Skutečná cena je však ještě nižší, protože uživatelé ušetří dalších 100 Kč jako kredit na volání přes službu VOLBA 1020 (vytáčená předvolba přes VOLNÝ), dále 61 Kč za VOLNÝ Mail "komplet

50 MB" s inteligentní antispamovou a antivirovou ochranou schránky, dále 20 Kč za 20 MB na VOLNÝ Webhosting a 20 MB na VOLNÝ Album. Skutečná hodnota služby VOLNÝ ADSL včetně benefitů tak začíná již na 638 Kč bez DPH. -FEL

GTS za paušál

Za účasti ministra informatiky ČR Vladimíra Mlynáře oznámila společnost GTS, že jako první na českém trhu zavádí levný internet do domácností. České domácnosti tak mohou od 1. února využít levné vytáčené připojení k internetu

(dial-up) za paušální měsíční poplatek ve výši 599 Kč včetně DPH. Vytáčený internet za paušál bude nabízen pod značkou GTS Pohoda Doma (www.gtsdoma.cz).

Nový typ paušálního připojení je určen hlavně domácnostem. Tento tarif platí pro internetové připojení přes telefon v pracovní dny mimo špičku (od 19.00 do 07.00 hod.) a o víkendech a svátcích bez jakéhokoliv omezení času nebo objemu přenesených dat. Produkt GTS Pohoda Doma zahrnuje také možnost levnějšího telefonického volání a schránku elektronické pošty.-FEL

Telecom také

ČESKÝ TELECOM uvedl stejného dne ve zkušebním provozu paušální variantu klasického vytáčeného připojení. Paušální měsíční poplatek za víkendy a svátky je 486,78 Kč, víkendy + svátky + noc od 22 do 5 hod. ráno v pracovních dnech je za 608,78 Kč, víkendy + svátky + pracovní dny od 18 do 6 hod. ráno je za 730,78 Kč (všechny ceny včetně DPH). K dispozici je e-mailová schránka o kapacitě 30 MB a 30 MB prostoru pro vlastní WWW prezentaci. -FEL

Návštěvnost CZ spuštěna

Společnost EUNECO.COM odstartovala novou verzi komerčního projektu NÁVŠTEVNOST CZ. Server nabízí v Čechách a na Slovensku komplexní analýzy návštěvníků internetových stránek. Produkt byl vyvinut především jako špičkový marketingový nástroj pro manažery. Službu využívá zatím několik set českých a slovenských společností. Prostřednictvím tohoto serveru lze zjistit, kdo, jak dlouho a proč navštívil měřený web, co ho nejvíce zaujalo, nebo co naopak úplně ignoroval.

NÁVŠTĚVNOST CZ funguje především jako nástroj, který umožňuje odhalit slabá místa ve zvolené strategii propagace webu (webpromotion) a jeho grafického ztvárnění (webdesign). Na základě zjištěného chování návštěvníků a jejich preferencí, je možné přijmout řadu opatření, kterými lze výkon webové prezentace zefektivnit řádově o stovky procent. NÁVŠTĚVNOST CZ tak poskytuje zpětnou vazbu především pro marketingové pracovníky, kteří usilují o pravidelný růst počtu návštěvníků firemního webu.-FEL-

Výkonná dvojka

Společnost Hitachi představila dva nové projektory CP-S318 a CP-X328. Jedná se o ultrapřenosné modely, jež jsou prakticky shodné a jsou nabízeny ve vkusném stříbrném provedení, které váží 2,7 kg a jsou tedy vhodné na cesty. Jejich technické specifikace jsou svítivost 2000 ANSI lumenů a kontrast 400 : 1 (CP-S318), respektive 350 : 1 (CP-X328). Projektor CP-S318 má SVGA rozlišení 800 x 600 bodů a model CP-X328 XGA rozlišení 1 024 x 768 bodů. Velikost obrazu je v závislosti na projekční vzdálenosti od 30 " do 300 ".

Samozřejmostí je u těchto modelů i Whisper mode, jenž snižuje hluk z běžných 39 dB na 34 dB, a vertikální i horizontální korekce obrazu při promítání z úhlu. V tomto režimu se navíc šetří lampa, čímž se zvyšuje její životnost. Lampa vydrží za běžných podmínek až 4 000 hodin promítání. Oba modely mají dva RGB vstupy, přepínat můžete až mezi třemi zdroji videosignálu.-TJi

Nový AEC Antivirus Gateway

Antivirové zařízení pro centrální ochranu podnikových sítí od společnosti AEC je nyní k dispozici ve verzi 1.2. Proti předchozím verzím se u AEC Antivirus Gateway změnila především softwarová část: antivirový program F-Secure Internet Gatekeeper je nyní ve verzi 6.32 a obsahuje nejnovější skenovací motor z dílny F-Secure Libra. Tji

CoolerMaster

Jak nám již CoolerMaster v minulosti představil svůj turbínový chladič s příznačným názvem Aero pro procesory AMD či INTEL, tak je v současné době vidno, že dospěl do inovované varianty. Ptáme se, co je tedy nového? Stěžejní změny doznala část pasivu o rozměrech 80 x 80 x 51 milimetrů, která je připevněna na jádro procesoru a ve spojení s pastou odvádí vzniklé a přebytečné teplo do svých útrob. Všechny modely mají masivní žebrované základny pod turbínkou a jsou nově vyráběny celé z mědi. Dříve byl měděný ,,náznak" jen na spodní základně ve spojení s žebrovanou částí pasivního chladiče, který byl vyráběn z jiných slitin. Model ASB-V73-U2-Aero 7+ je novým nástupcem, který zdědil svůj design po svém předchůdci. Turbínka zůstala stejná s průměrem 5 centimetrů a je zakrytována v poloprůhledném plastovém pouzdře. Tyto modely se od svých kolegů liší vlastností dobrého odvodu tepla. Nevzniká zde slepé místo v ose ventilátoru, protože je turbínka uložena příčně ke standardním pozicím. Při napětí 12 V jsou otáčky turbínky okolo 3 500 za minutu, jež lze regulovat další novinkou tohoto modelu v podobě potenciometru. Ten je vyveden na přední záslepku do 3,5" pozice. Pomocí potenciometru můžeme sami regulovat otáčky turbínky v rozsahu od 1 900 do 3 500 ot./min. Malou jnevýhodou je větší hlučnost kompletu chladiče pohybující se v rozmezí 23,6 až 37,5 dBA při vztažném průtoku vzduchu 10,9 až 20 CFM. Nutno ještě podotknout, že turbínka je uložena pomocí kuličkových ložisek, u kterých výrobce stanovuje životnost 50 tisíc hodin. Na závěr bych ještě uvedl hmotnost celku, jež činí 559 gramů, a průměrná cena na českém trhu se pohybuje okolo jednoho tisíce korun českých.-TK

Xbox 2 Multi Threading

Uvedení konzole Xbox 2 je stále dost daleko, ale již je známo několik detailů. Microsoft nepoužije hardware, používaný ve stolních počítačích, jak se očekávalo, ale chce použít technologii užívanou v serverech IBM. Oficiálně Microsoft použije 64bitové POWER procesory od IBM. Ty používají technologii Multi-Threading, což v konzoli Xbox 2 umožní dosáhnout opravdu vysokého výkonu. Je navíc ještě těžké uvěřit tvrzení Mercury News, že Microsoft chce v jedné konzoli použít více než jeden z těchto výkonných procesorů. Procesor bude schopen provádět několik operací současně díky architektuře RISC. Xbox 2 asi nevyužije 4 GB paměti adresovatelné 64bitovým procesorem, minimálně to však rozšíří datový tok. Grafiku připravuje firma ATI Technologies a má se jednat o typ s architekturou R500/DirectX 10. Ta by si měla poradit i s HDTV rozlišením.-lar

Canon BubbleJet i9950

Společnost Canon na začátku února zveřejnila základní technické údaje o nové fototiskárně s podporou formátů od 10 x 15 cm do A3+. Výrobek s označením BubbleJet i9950 bude pracovat v maximálním rozlišení 4 800 x 2 400 dpi při tisku na speciální fotopapíry. Tiskárna bude využívat novou technologii ChromaPLUS, při níž je k šestici samostatných inkoustů azurové, světle azurové, purpurové, světle purpurové, žluté a černé barvy přidána dvojice nové syté červené a zelené náplně. Větší počet dostupných barevných kombinací zvýší kvalitu a barevnou věrnost vytištěných snímků, příznivě ovlivní kontrast a zachycení žlutočervených a žlutozelených přechodů. Díky nové tiskové hlavě s 6 144 tryskami by zařízení mělo být nejrychlejší ve své třídě. Předběžné testy naznačují, že fotografie formátu A3 může být zhotovena za pouhých 65 sekund. Dávkování inkoustu v kapkách o objemu 2 pikolitry napomáhá nejen lepšímu míchání barev, ale také odstranění zrnitosti zpracovávaného obrázku. Tiskárna bude vybavena USB rozhraním pro přímou komunikaci s digitálními fotoaparáty, s nimiž může pracovat i bez připojení k počítači, a portem USB 2.0 pro připojení k PC. Kromě běžných tiskových médií bude zařízení podporovat i tisk na CD nebo DVD disky. Programové vybavení umožní využít tento stroj jak uživatelům PC s operačním systémem Windows 98 nebo novějším, tak i zákazníkům, kteří hledají tiskárnu pro svůj Macintosh. mal

Odkaz: http://www.canon.cz


Redakční blok II.

Herní tip měsíce Vietcong: Fist Alpha

Ačkoliv válečná témata patří ve světě počítačových her mezi ta nejohranější, konflikt ve Vietnamu dlouhou dobu pozornosti vývojářských společností unikal. Vše se změnilo před rokem, kdy brněnská společnost Pterodon Software uvedla na trh svou 3D akci Vietcong, k níž nedávno vyšel první datadisk.

Přídavek Fist Alpha se nese přesně ve stopách původního Vietcongu. Vaším úkolem tedy je společně se skupinou dalších vojáků splnit sérii poměrně náročných úkolů odehrávajících se většinou uprostřed neprostupné a nepřáteli zamořené džungle. Ačkoliv tvůrci upřednostňují hratelnost před realističností, není Fist Alpha žádná bezhlavá střílečka, v níž nespustíte prst ze spouště. Smrtící past či krvelačný odstřelovač se mohou ukrývat takřka kdekoliv, takže zvýšená opatrnost je na místě. Děj datadisku je jakousi předehrou pro samotný Vietcong. Celá kampaň se tedy točí kolem výstavby tábora na kopci Nui Pek a zajišťování jeho bezpečnosti. Ocitnete se v roli zpravodajského seržanta Warrena Douglase, který se svým týmem podnikne sedm odvážných misí. Jeho kolegy z jednotky znáte z původní hry jsou jimi medik Crocker, ženista Bronson, radista Defort, kulometčík Hornster a průvodce Nhut (v prvních misích tuto roli zastává voják jménem Nguyen). Herní systém je stejný jako minule: vaši kolegové se řídí vlastní (a poměrně dobrou) umělou inteligencí, ale můžete jim zadávat jednoduché příkazy. Medik navíc léčí vaše rány, ženista vám doplňuje munici, průvodce hledá nejlepší cestu, a podobně. Největší a vlastně jediný rozdíl proti předchozímu titulu spočívá v designu misí. Lokace jsou tentokrát o něco menší, avšak výrazně detailnější a propracovanější. Už vám nehrozí, že byste půl hodiny bloudili po mapě a netušili, co máte kde udělat a to je jedině dobře. Struktura úkolů zůstala stejná (mise v džungli, podzemní tunely, střelba z vrtulníku, obrana základny, osvobozování zajatce), tvůrci ovšem trošku snížili obtížnost, díky čemuž narazíte na naprosté minimum frustrujících okamžiků, které kazily zážitek z původního Vietcongu.

Po technické stránce se přídavek povedl na výbornou. Použitý engine sice možná není nejlepší ze všech, ale designéři dokázali využít jeho potenciál naprosto beze zbytku. Navíc vše doplňuje úchvatná zvuková kulisa, a to nejen v boji samotném, ale i mimo něj. Jestli se kvůli nějaké hře vyplatí investovat do pořádných reproduktorů, tak je to právě Vietcong: Fist Alpha.

Celá hra vás tak může zklamat jen dvěma věcmi: že nepřináší oproti svému předchůdci nic nového a že vám vydrží jen na slabých pět hodin. Pokud jste ochotni tyto nedostatky přehlédnout, budete se u ní dobře bavit. Po všech ostatních stránkách je totiž Fist Alpha o stupeň lepší než původní Vietcong.

Pavel Mondschein (GameStar)

Návrat S3 na výsluní?

VIA/S3 se konečně odhodlala k vypuštění nového grafického čipu, známého jako DeltaChrome S8. Prvním výrobcem, který oficiálně ohlásil karty s tímto GPU, se stala společnost C.P. Technology, jejíž výrobky se u nás běžně distribuují pod značkou PowerColor. SS8-D3L, právě tak se bude produkt jmenovat, poběží na frekvencích 300/250 MHz (GPU/paměti). Na první pohled vás zaujme zejména skutečnost, že karta ke svému provozu nepotřebuje aktivní chlazení, výrobce ji totiž vybavil pouze rozměrným pasivem. Přestože čip S8 míří spíše do střední třídy, je od výrobce vybaven 256 MB 128bitové DDR paměti, což odpovídá spíše aktuální grafické špičce. V prodeji se s novinkou setkáme již v průběhu února za cenu kolem 165 USD (4 300 Kč). -CZ

Siemens ST60

Siemensu se experiment s modelem ST55, který převzal od asijské společnosti Quanta a poskytl ho exkluzivně komunikačnímu gigantu T-Mobile, docela povedl, a tak není divu, že hodlá v této obchodní politice nadále pokračovat. Siemens ST60 nebude přímo nástupcem ST55, spíše bychom jej mohli označit za jeho mírně vylepšenou verzi. Dočkají se zejména ti, jimž u ST55 chyběla podpora aplikací v jazyce Java (MIDP 2.0) nebo prohlížeč WAP 2.0. Také na designu byl proveden lehký facelift, původní rozměry (99 x 47 x 22 mm) stejně jako hmotnost (87 gramů) však zůstaly zachovány. Kvalitní TFT displej s podporou 65 000 barev, GPRS v konfiguraci 4 + 2 timesloty, zprávy MMS i EMS, digitální fotoaparát s 4x digitálním zoomem a maximálním rozlišením 640 x 480 pixelů. Asi tak se dá ve stručnosti představit Siemens ST55/ST60. Právě integrovaným fotoaparátem bude u ST60 nově možno nahrávat i krátké videosekvence ve formátu MPEG4 nebo 3GPP. Připojení k počítači lze kvůli absenci standardů IrDA či Bluetooth realizovat bohužel pouze pomocí datového kabelu. Baterie Li-Ion 750 mAh udrží přístroj v pohotovosti až po dobu 6 dnů. Na pultech se novinka objeví pravděpodobně ještě do konce ledna.-CZ

Máte doma TV s LCD?

Evropský a americký trh brzy zaplaví televizní sety značky Sharp s plochým LCD displejem. Společnost Sharp předpovídá, že rok 2004 bude prvním, kdy odběr zmíněné komodity v zemích Evropy a Ameriky překoná prodeje v Japonsku. Sharp se také netají tím, že plánuje ve fiskálním období roku 2004 prodat více než 3 miliony takových LCD televizí. Velkým příslibem pro zvýšení poptávky po tv přijímačích budou letošní Olympijské hry. Zájem by mohlo podpořit snížení cen, k němuž se Sharp odhodlal poté, co se mu podařilo uvést do provozu novou výrobní linku na LCD v oblasti Kameyama. Ta je schopna pracovat s většími tabulkami skla, což v konečném důsledku sníží výrobní cenu LCD displeje asi o 10 %. Ceny se budou pohybovat v rozmezí od 3 950 USD (103 000 Kč) za 26" model až po 6 850 USD (180 000 Kč) za 37" TV LCD.-CZ

Svižně s Gigabytem

Gigabyte uvádí do prodeje grafickou kartu GV-N595U-GT s GPU nVidia GeForce FX 5950 Ultra. Tento čip je běžně určen pro frekvenci 475 MHz, ale inženýři v Gigabytu se rozhodli jej přetaktovat až na závratných 520 MHz. Ve spojení s 256 MB rychlé 256bitové DDR paměti dokáže toto řešení poskytnout opravdu solidní výkony. Chlazení se drží referenčního designu nVidie, kromě AGP slotu vám tak tento produkt zabere v počítači ještě jeden vedlejší PCI. Karta disponuje mimo klasického VGA výstupu také konektory DVI a TV-out. Softwarový bundle zahrnuje tři kvalitní hry: Tomb Raider: The Angel of Darkness, Rainbox Six 3: Raven Shield a Arx Fatalis, dále výrobce přiložil ještě programy PowerDVD 5.0 a 3D Album.-CZ

61 prstů od NECu

Společnost NEC prezentovala plazmový displej PX-61XM2P s úhlopříčkou obrazovky 61 palců. Pracovní rozlišení tohoto obra činí 1 365 x 768 pixelů, ke zvýšení komfortu práce s ním přispívá také dvojice integrovaných 9W reproduktorů. Cena byla stanovena na 18 000 USD (470 tisíc Kč), dostupný je od 10. února.

Únor bílý, Oskar sílí

Oskar zveřejnil informace, podle nichž získal za rok 2003 celkem 367 000 nových klientů, což představuje meziroční nárůst o 31,1 %. Celkový počet Oskarových zákazníků tak ke dni 31. 12. 2003 vzrostl na 1 547 000. Oskar dále uvedl, že k témuž datu využívalo plných 43 procent jeho zákazníků některý z tarifních plánů.-CZ

500 000 Athlonů

Společnost AMD informovala, že se do konce roku 2003 prodalo více než půl milionu mikroprocesorů AMD Athlon 64.-CZ

Pozdě, ale přece

Nokia 6220, jejíž uvedení na náš trh bylo několik měsíců neustále oddalováno, se konečně objevila v prodeji. Jedná se o nejlépe vybavený model Series 40 s podporou technologie rychlého přenosu dat EDGE, již v ČR zatím bohužel nelze používat kvůli neexistenci patřičného technického zázemí u našich operátorů. -CZ-

Expanze EpoXu

Expandovat do oblasti grafických karet se nedávno rozhodla také společnost EpoX, v oblasti počítačů známá především díky svým kvalitním a bohatě vybaveným základním deskám. Ačkoliv EpoX původně plánoval spolupráci s ATI, nakonec se rozhodl pro nVidii jakožto strategického partnera. Epox hodlá grafickými kartami pokrýt oblast low-endu, střední třídu i hi-end sféru. -CZ

Notebooky od MSI

Společnost MSI rozšiřuje svou již tak velmi rozsáhlou nabídku o další komoditu notebooky. Nejvýkonnější řada M3000 bude založena na platformě Intel Centrino, již si uživatelé oblíbili především díky vysoké výdrži na jedno nabití baterie a integraci bezdrátové technologie

Wi-Fi. Zobrazování na 15" LCD displeji zajistí grafický čip ATi Mobility Radeon 9600. MSI dále ohlásila, že v následujícím půlroce hodlá představit nejméně deset různých notebookových produktů.-CZ-

§§§§§


Svalnatý "japončík"

Tomáš Bučina

C04P0141

Nejnovější ultrapřenosný notebook Vaio Z1XMP od Sony nabízí technologii Centrino, procesor nové generace s rychlejší technologií bezdrátové sítě, kombinovanou CD-R/RW, nebo DVD-ROM mechaniku, a vysoké rozlišení displeje. Na úhlopříčce 14,1 " bude možné pracovat v nativní bodové rozteči 1 400 x 1 050 pixelů, což odpovídá standardu SXGA+. Ve výbavě tohoto stroje nechybí procesor Pentium M s frekvencí 1,5 GHz a 512 MB operační paměti rozšiřitelné na 1 GB. Velký důraz byl kladen také na práci v terénu a tak nový notebook vydrží se standardní baterií v provozu 5 hodin, a pokud uživatel sáhne ještě po doplňkovém akumulátoru, pak se jeho výdrž prodlouží na úctyhodných 10 hodin práce.

Dalšími technickými vymoženostmi notebooku jsou integrovaný Memory Stick Pro slot, vysokorychlostní zařízení i.LINK (IEEE 1394), sloužící k propojení s LCD projektory, digitálními fotoaparáty nebo videokamerami, případně skenery. Bezdrátové schopnosti série Z1XMP jsou ještě podpořeny plně integrovaným Bluetooth komunikátorem pro synchronizaci s dalšími zástupci mobilních technologií. Notebook Sony Z1XMP obsahuje bohatou nabídku nainstalovaného aplikačního softwaru, počínaje operačním systémem Microsoft Windows XP Professional přes Microsoft Works až po Sony software SonicStage, PictureGear Studio a DV Gate pro audio-video editaci a správu dat. Dále se ve výbavě nachází i Adobe Companion Pack, který zahrnuje Adobe Premiere Standard, Adobe Photoshop Elements, Acrobat document reader a Acrobat Elements. Půdorys notebooku měří 316 x 247,4 mm a jeho hmotnost činí pohodlných 2,1 kg. K zákazníkům se dostane za cenu zhruba od 78 990 Kč včetně DPH.

§§§§§


Smršť od Canonu

Tomáš Bučina

Canon si už tradičně nechává nové produkty do určitých dávek, a tak už víme, že pro první pololetí můžeme počítat hned se sedmi novými digitálními fotoaparáty (Ixus 430, 500, IIs, PowerShot 310, A75, S1 IS a Pro 1) a jednou videokamerou (MV700). Při bližším pohledu na jednotlivé výrobky je však patrné, že ve většině případů jde o pokračování úspěšné linie, či drobnější nebo větší inovace stávajících bestsellerů. Zcela nové jsou dva koncepty, stojící na pomezí mezi ultrazoomovými o přístroji a high-endovými kompakty.

První z důležitých novinek je Canon PowerShot S1 IS, kterým se společnost poprvé pouští do ostře sledovaného segmentu ultrazoomů. S třímegapixelovým snímačem a desetinásobným optickým zoomem (ekviv. 38-380 mm) by to byl pouze průměrný fotoaparát, avšak Canon přidává ještě optickou stabilizaci obrazu, která se hodí zvláště u extrémně dlouhých ohnisek a to už stojí za zvážení. Navíc byly zcela nově navrženy funkce nahrávání videosekvencí, jež nyní dosahují rozlišení VGA (640 x 480 bodů) při 30 snímcích za sekundu, a co je důležité, lze je nahrávat podle výkonu paměťové karty až do délky 60 minut! Díky použití ultrazvukových motorků k ovládání zoomu lze použít transfokátor unikátně také v režimu nahrávání videa, čímž se fotoaparát dostává téměř na úroveň videokamer. Cena tohoto přístroje by se snad měla pohybovat kolem 20 tisíc korun.

Druhou novinkou je nekompromisní kompakt Canon PowerShot Pro 1. Už technické parametry, jako je 8megapixelový CCD snímač, více než sedminásobný optický zoom ve skvělém rozsahu ekvivalentním 28-200 mm na kinofilm naznačují, že výrobce tento přístroj pozicuje jako kompakt pro profesionály. Zoom je opět ovládán ultrazvukovým motorkem, který mu propůjčuje jak rychlý chod a okamžitou odezvu, tak i minimální vibrace a hluk. Ostření je kombinované, spojující v sobě výhody pasivního TTL systému a aktivního externího zaostřování. K fotoaparátu lze díky intelignentní botičce připojit také blesky řady SpeedLite. Ani u tohoto přístroje není známa finální cena, ovšem odhaduje se, že by měl stát těsně pod 40 000 Kč.

Odkaz: http://www.canon.cz

§§§§§


Černý klenot

Tomáš Bučina

Společnost Sony představila nový produkt z řady LCD monitorů, monitor SDM-HS73P, vybavený technologií úpravy povrchu obrazovky Onyx-black. Běžné LCD displeje jsou obvykle potaženy světlorozptylujícím povlakem, který slouží k tomu, aby snižoval odrazy světla od povrchu displeje. Tato původní technologie má však některé nedostatky především je to nechtěná redukce světla vydávaného samotným panelem, které je zčásti pohlcováno antireflexní fólií. Tento efekt zapříčiňuje, že černé oblasti obrazu se jeví jakoby vybledlé a ve světlejším tónu, než by měly být. To má také podobný dopad na kvalitu barev, které ztrácí svou hloubku a živost.

Díky používání Sony Onyx-black speciálního lesklého filtru s jemným a hladkým povrchem, se barvy nerozptylují a zůstávají nezměněny. Na druhou stranu je nový povrch viditelně lesklejší, což užití v některých případech může komplikovat.

Sony SDM-HS73P disponuje maximálním jasem 400 cd/m2, kontrastním poměrem 500 : 1 a úhly pohledu 160o v obou směrech. Doba odezvy je udávána na úrovni 16ms a monitor je dále vybaven technologií Eco, která dovoluje podle potřeby snížit úroveň podsvícení, čímž omezuje spotřebu elektrické energie, opotřebení podsvětlovacích těles, a v neposlední řadě i zátěž očí uživatele. Monitor je zatím k dispozici v barevné kombinaci šedo-stříbrné, ovšem během dubna letošního roku přibude i černé provedení. Cena se bude pohybovat kolem 22 150 Kč včetně DPH.

Podle posledních informací byl název technologie "Onyx-black" z důvodu známkoprávního sporu upraven na "Ultra Bright LCD Technology". Její podstata i funkce však pochopitelně zůstává beze změn.

Odkaz: http://www.sony.cz

§§§§§


Černá pec

Čestmír Žák

C04P0153

Plextor přivádí na trh čerstvou externí CD-R/RW mechaniku PlexWriter 52/24/52U. Jak vyplývá již z typového označení, pracuje novinka s maximální rychlostí 52x při čtení, resp. vypalování CD-R, zápis na CD-RW probíhá 24x násobkem nominální hodnoty. Přístupová doba se podle údajů poskytnutých výrobcem pohybuje kolem 65 ms, za zmínku stojí také funkce spojené s ochranou proti podtečení 2MB vyrovnávací paměti. Zařízení má rozměry 167,8 x 255 x 55 mm, váží přibližně 1,7 kg a bude dostupné již v březnu za atraktivní cenu pod 3 000 Kč.

Odkaz: http://www.plextor.com

§§§§§


Placatec od Philipsu

Čestmír Žák

Philips představil nové véčko označené jako Philips 855, jehož mechanická konstrukce dovoluje rozevření až do úhlu 180 ?. Druhou poměrně unikátní možností tohoto modelu je schopnost zobrazit snímky pořízené integrovaným fotoaparátem na běžném televizoru, kabel potřebný k propojení přitom tvoří standardní součást dodávky. Vnitřní TFT displej s parametry 128 x 160 pixelů při hloubce 65 000 barev zaručuje komfortní hraní her, práci s aplikacemi nebo focení integrovaným fotoaparátem. Při focení a práci s Java (MIDP 2.0) aplikacemi nebudete nijak výrazně omezováni, díky dynamicky přidělované vnitřní paměti o velikosti 9 MB. Výrobce nemohl zapomenout ani na nejpopulárnější mobilní technologie dneška: multimediální zprávy MMS a datové přenosy GPRS (4 + 2 timesloty). Model 855 by měl vydržet 400 hodin v pohotovosti. Odkaz: http://www.philips.cz

§§§§§


Sagem myX-7

Čestmír Žák

Francouzský Sagem prezentoval mobilní telefon z řady myX označený číslem 7 (triband, 110 x 46 x 22 mm, 106 gramů). Přístroj navazuje na velmi dobře vybavený model myX-6, jemuž však uživatelé často vyčítali absenci podpory aplikací v jazyce Java. Tento nedostatek se u myX-7 podařilo napravit, výrobce nádavkem vylepšil i design, jenž nyní dostal o poznání modernější a stylovější nádech. Rozměrný TFT displej s rozlišením 128 x 160 pixelů (65 000 barevných odstínů) je schopen zobrazit až 12 řádků textu, výborně poslouží také při práci s integrovaným fotoaparátem, jenž dokáže produkovat snímky o velikosti až 640 x 480 bodů. Výborný funkční potenciál zůstal zachován z modelu myX-6, telefon nabídne GPRS třídy 10 (a zprávy MMS), jeho paměť pojme na 300 vícepoložkových kontaktů. K dispozici máte též hlasový záznamník (30 sekund). Jako pomyslná třešnička na dortu se na Sagemu myX-7 vyjímá kvalitní 40hlasé polyfonní vyzvánění se zásobou příjemných a přitom nevšedních melodií. O ceně novinky můžeme zatím jen spekulovat.

§§§§§


3x s Motorolou

Čestmír Žák

Americká Motorola představila na své nedávné prezentaci v Polsku trojici nových mobilů. Jedná se o dva zástupce z kategorie levnějších a o jeden vysoce nekonvenční stylový přístroj.

V kategorii levných véčkových mobilů vybavených barevným displejem dnes nemáte příliš z čeho vybírat. Právě proto se Motorola na tuto oblast zaměřila a výsledkem jejího snažení jsou dva přístroje s vynikajícím poměrem cena/výkon. Modely V220 (84 x 44 x 22 mm, 95 gramů) a V180 (87 x x 49 x 23 mm, 80 gramů) se v mnohém podobají, přičemž hlavní rozdíl spočívá v přítomnosti integrovaného fotoaparátu u V220. Jako jistou nevýhodu mechanické konstrukce lze chápat malou vyčnívající anténu, taková bude ale asi daň za příznivou cenu. Oba telefony disponují týmž vnitřním barevným displejem (128 x 128 bodů, 65 000 barev) a vnějším monochromatickým displejem s modrým podsvícením. Bohatá výbava zahrnuje podporu standardů MMS, GPRS, Java (MIDP 2.0), vyzváněcích melodií ve formátu MP3 a MIDI, někdy se může hodit také hlasitý odposlech. Vnitřní paměť dosahuje kapacity 1,5 MB. Motorola V80 (45 x 99 x 23, 100 gramů) se na první pohled podobá kontroverznímu modelu V70, který před několika lety demonstroval nový systém rozevíraní mobilu pomocí otočného kloubu. V zavřeném stavu ovládáte telefon pětisměrným joystickem a trojicí kontextových kláves, ovšem bez možnosti pracovat s textem. Až po odsunutí vrchní části přístroje se vám odkryje plnohodnotná klávesnice, na níž můžete psát např. SMS či poznámky. Pokud byste hořejší část mobilu otočili pouze o 90 ?, aktivujete vestavěný fotoaparát, neboť právě v této specifické pozici se pořizují fotografie (o velikosti až 640 x 480 pixelů). Velkou devizou Motoroly V80 je rozměrný TFT displej (276 x 220 pixelů, 65 000 barev), z nespočtu funkcí zmiňme 24hlasé polyfonní vyzvánění, GPRS třídy 10, aplikace v jazyce Java (MIDP 2.0), zprávy MMS, WAP 2.0, Bluetooth atd. Obrázky, kontakty a aplikace se ukládají do 5,5MB paměti přímo v přístroji. Prodejní cenu zatím výrobce nezveřejnil, s ohledem na všechny známé faktory je však pravděpodobné, že se bude pohybovat kolem 15 000 Kč. Motorola slibuje, že se s těmito novinkami setkáme v obchodech již v prvním pololetí 2004.

Odkaz: http:// www.motorola.com

§§§§§


Trpaslík s kamerou

Čestmír Žák

Báli jste se, že se miniaturizace u mobilních zařízení již zastavila? Společnost NEC vás vyvede z omylu, vyvinula totiž mobilní telefon N900, který je i přes velikost odpovídající kreditní kartě nabitý moderními funkcemi. Přesné rozměry novinky činí 85 x 54 x 8,6 mm při hmotnosti cca 70 gramů. Celou jednu polovinu aparátu zabírá luxusní TFT displej s rozlišením 120 x x 160 pixelů. Při volání musí majitel použít speciální handsfree sadu, neboť přístroj v sobě nemá zabudován hlasový mikrofon ani reproduktor. Integrovaný fotoaparát schopný pořizovat snímky o velikosti 640 x 480 bodů není u miniaturního mobilu N900 zdaleka jedinou demonstrací současných technologií, telefon totiž obsahuje i funkce jako GPRS, MMS, 40hlasé polyfonní vyzvánění či WAP. Baterie slibuje výdrž 85 hodin na příjmu, potažmo 70 minut hovoru, což jsou s ohledem na ostatní parametry přístroje také poměrně zajímavé hodnoty. Cena novinky se bude podle vyjádření NECu pohybovat v rozmezí od 480 USD (12 800 Kč) do 947 USD (25 000 Kč). Výrobce sice v současnosti neplánuje prodávat N900 jinde než na asijských trzích, tuto eventualitu ale ani nevyloučil.

§§§§§


Matrox PCI Express

Čestmír Žák

Prvním výrobcem grafických čipů, který oficiálně prozradil detaily o nasměrování svých budoucích produktů na sběrnici PCI Express, se stala společnost Matrox Graphics. Za účelem ověření funkčnosti tohoto rozhraní se stávajícími nebo připravovanými čipy Matroxu vzniklo licenční ujednání se společností Netsys Software, jež poskytne pro tento záměr veškeré potřebné nástroje a utility. Objevila se také informace, podle níž hodlá Matrox do nové generace svých čipů implementovat instrukce Pixel Shader 2.0. Odkaz: http://www.matrox.com

§§§§§


Pálíme i bez PeCe

Čestmír Žák

Mobilní zařízení nazvané Kanguru FC-RW (203 x 152 x 50 mm, přibližně 500 gramů) představuje zajímavou kombinaci čtečky paměťových karet

a CD-RW mechaniky. K tomu, abyste mohli data z vaší paměťové karty typu Compact Flash, IBM Micro Drive, Smart Media, Secure Digital, Sony Memory Stick, Memory Stick Pro či Multimedia Card jednoduše zálohovat na CD-R nebo CD-RW, již díky této novince nepotřebujete ani počítač. Stačí vložit paměťovou kartu do příslušného slotu, v CD-RW mechanice mít prázdné médium a zmáčknout příslušnou klávesu. Praktické využití se nabízí například při focení většího množství fotografií v "polních" podmínkách. Optika CD-RW mechaniky zvládá rychlost 48x čtení, 32x zápis na CD-R a 12x přepis CD-RW, její propojení s PC lze realizovat přes rychlé rozhraní USB 2.0. Cena Kanguru FC-RW se pohybuje kolem 200 USD (5 300 Kč).

Odkaz: http://www.kanguru.com

§§§§§


Energie alkoholu

Čestmír Žák

Společnost Fujitsu, Inc., oznámila pokrok ve výzkumech týkajících se palivových článků plněných methanolem, o nichž se ve vědeckých kruzích uvažuje jako o perspektivním zdroji energie pro nejrůznější přenosná zařízení. Srdce takového článku tvoří membrána, oddělující směs vody s methanolem od katalyzátoru. Vysoká koncentrace alkoholu ve vodě sice prodlužuje výdrž článku, na druhou stranu ale hrozí nechtěné prosáknutí většího než přípustného množství tekuté směsi přes membránu. Až dosud se běžně testovaly články s koncentrací 10 % ethanolu ve vodě, díky přičinění Fujitsu se však podařilo tuto hladinu zvýšit až na 30 %. Popisovaný pokrok se v praxi projevil markantním zvýšením provozního času (u článku pohánějícího notebook) ze tří hodin až na deset. Kalifornská společnost PolyFuel, Inc., která na tomto projektu pracuje souběžně s Fujitsu, se pochlubila dokonce membránou schopnou provozovat článek s cca 50% koncentrací methanolu. Kromě Fujitsu a PolyFuelu se obdobnou technologií zabývají také další japonské společnosti (NEC, Toshiba, Hitachi atd.), přičemž právě NEC zatím dosáhl největšího úspěchu, když před časem prezentoval funkční prototyp spolu s příslibem, že jej uvede na trh ještě v letošním roce.

Odkaz: http://jp.fujitsu.com/worldwide/

§§§§§


Celerony na rok 2004

Čestmír Žák

Intel plánuje zavést u nové generace mikroprocesorů z řady Celeron, určené převážně pro ty uživatele, jimž záleží na poměru cena/výkon, 90nm technologii výroby. Nové Celerony budou rovněž disponovat větší pamětí L2 cache (256 KB), 533MHz FSB a instrukční sadou SSE3, charakteristickou pro jádro Prescott. Na trhu se ve druhém kvartále 2004 postupně objeví modely určené pro běžný Socket 478 s pracovní frekvencí 2,53, 2,66, 2,8 a 3,06 GHz. Ve třetím čtvrtletí se u Celeronů dočkáme přechodu na novou patici Socket T, krom toho hodlá Intel dále uvést ještě Celeron na 3,2 GHz. Cena uvedených procesorů se bude v době uvedení pohybovat v rozmezí od 79 do 117 USD (při odběru 1 000 ks) v závislosti na konkrétním modelu.

Odkaz: http://www.intel.com

§§§§§


International CES 2004

Petr Beneš

C04P0154

Budoucnost již začala. Tento protismyslný výrok, který jsme si zvykli slýchat v souvislosti s prezentací nejrůznějších vizí, nepochybně velmi dobře charakterizuje i světovou výstavu spotřební elektroniky CES (Consumer Electronic Show) v Las Vegas. Jejím pořadatelem v tradičním lednovém termínu je Consumer Electronics Association (CEA), která reprezentuje více než 1 200 členských subjektů působících v oblasti vývoje, výroby, distribuce a integrace audio-video elektroniky, bezdrátových i kabelových telekomunikací, informačních technologií, domácích sítí, multimédií a souvisejících služeb. Letošní CES byla v mnoha ohledech rekordní: 129 328 návštěvníků mělo možnost prohlédnout si prezentace 2 491 společností, vystavujících na 124 200 m2 čisté výstavní plochy (loni 117 704 účastníků, 2 230 firem a 112 500 m2 čisté výstavní plochy). Zúčastnili se odborníci ze 110 zemí, přičemž počet zahraničních účastníků vzrostl na 18 050 (loni 16 606).

Největší pozornost se každoročně upírá k vystoupením osobností a prezidentů společností, které určují vývojové trendy. Bill Gates, CEO a hlavní softwarový architekt společnosti Microsoft, představil v předvečer zahájení CES čtrnácti stům posluchačů zcela zaplněného "divadelního" sálu hotelu Hilton svoji koncepci seamless computing. Tento pojem chápe Gates jako schopnost sdružit všechna zařízení do jediného propojeného světa. "Velice tvrdě jsme pracovali na tom, abychom všechna tato zařízení propojili," řekl Gates. "Chceme, aby bylo jednoduché mít stejné informace v zařízeních, která užíváme v zaměstnání a v zařízeních, která máme doma." Za základní stavební kameny, jež umožní tuto vizi realizovat, označil software a širokopásmové technologie. První audio-video produkty na bázi operačního systému Windows Media Center budou uvedeny na trh na konci letošního roku spolu se set-top-boxy vybavenými novým softwarem Xbox Media Center Extender Kit. Technologie Windows Media Extender bude soustředěna v set-top-boxech vyráběných firmami Hewlett-Packard, Gateway, Dell, Samsung a Alienware. Tyto set-top-boxy budou umístěny v blízkosti televizorů i dalších zařízení a prostřednictvím bezdrátové sítě Wi-Fi připojeny na domácí mediální centrum na bázi osobního počítače, který bude sloužit jako server dodávající obsah na vzdálená zařízení TV displeje, osobní digitální audioči videopřehrávače apod.

"Technologický vývoj budou určovat společnosti, které zajistí pohyb obsahu od jeho tvůrce směrem k distribuci," řekla na úvod svého vystoupení v Las Vegas Carly Fiorina, CEO společnosti Hewlett-Packard. A jakákoliv technologie v případě absence přesvědčivého obsahu ztroskotá. Fiorina se zaměřila na to, aby přesvědčila o dobrém výchozím postavení své firmy "v nové éře, kde veškerý obsah a každý proces je digitální, mobilní a virtuální". HP hodlá využít své celosvětové základny maloobchodního prodeje pro "demokratizaci" této digitální revoluce. Cílem podle Fioriny je zpřístupnit každý film, fotografii i písničku, které kdy vznikly, kdykoliv, kdekoliv a na čemkoliv.

Společnost HP na CES rovněž potvrdila svůj vstup na trh TV přijímačů s plochými LCD a plazmovými displeji, o kterém se již dlouho šuškalo v zákulisí. První dva modely by měly být uvedeny na trh do konce letošního roku. Pozadu nezůstávají ani další počítačové společnosti. Nikoho tak možná nepřekvapí, že 7 000 televizorů v hotelových pokojích nově budovaného přepychového komplexu kasina Wynn Las Vegas, které se návštěvníkům otevře v roce 2005, bude již mít plochý displej LCD a nikoliv katodovou obrazovku. Překvapením však jistě je, že jejich dodavatelem nebude žádný ze špičkových výrobců spotřební elektroniky, jako jsou Sony, Samsung a další, ale tradiční počítačová firma Gateway. Carly Fiorina se postarala i o další překvapení, když představila úspěšný přehrávač iPod Apple Computer ve verzi nesoucí značku HP, jednoduše nazvaný Digital Media Player, který má být uveden na trh v červnu. Společnost HP bude pod svým jménem a na svých osobních počítačích rovněž distribuovat hudební on-line obchod iTunes firmy Apple. Finální ujednání mezi prezidenty obou firem Stevem Jobsem (Apple) a Carly Fiorinou bylo stvrzeno právě v průběhu CES. Tento krok chápe Microsoft jako určitou konfrontaci, neboť počítal s tím, že HP jako jeho hlavní zákazník bude používat hudební přehrávače se softwarem Microsoft Windows Media. Dohoda Apple HP tak de facto odstartovala bitvu o standard pro přehrávače a hudební služby on-line. "Máme vizi digitální domácnosti, kde se zákazník může těšit z digitálního obsahu filmů, hudby, fotografií, her a elektronické komunikace," říká rovněž Paul Otellini, prezident společnosti Intel. Hlavní heslo propagované firmou Intel na výstavě CES pak znělo Unifi! a poukazovalo na potřebu sjednocení přístrojového vybavení a obsahu a služeb na bázi standardů se zaměřením na bezdrátové technologie Wi-Fi. V této souvislosti se Intel výrazně podílel na vytvoření Digital Home Working Group, která sdružuje 17 vedoucích společností, včetně Intelu, Sony, Samsungu, Fujitsu, Gatewaye, HP, IBM, Kenwoodu a Microsoftu... Snahou této pracovní skupiny je vytvořit pravidla, která by umožnila realizaci standardizovaných produktů pro digitální domácí zábavu. První z těchto produktů by se na trhu měly objevit již ve druhé polovině letošního roku. Jiným příkladem spolupráce průmyslových subjektů je technologie DTCP over IP (Digital Transmission Content Protection over Internet Protocol), kterou Intel vyvinul spolu s dalšími společnostmi a jež umožní sdílet bezdrátově zabezpečený obsah elektronické zábavy mezi celou řadou domácích zařízení. Umožní stahovat filmy na PC nebo digitální set-top-box a přenášet je dál, samozřejmě se zajištěnou ochranou autorských práv.

Za klíčovou pro to, aby se vize digitální domácnosti stala skutečností, označil Otellini technologii Wi-Fi. Představil prototyp zábavního PC (EPC Entertainment PC), velice elegantního zařízení, které nahrazuje dobře známý stojan plný audio-video zařízení, a jeho bezdrátovou komunikaci s digitální kamerou Nikon. Intel se již dnes zaměřuje na vývoj polovodičových stavebních bloků na bázi křemíku, které umožní realizaci set-top-boxů, digitálních televizních přijímačů a digitálních videorekordérů DVR. Otellini je přesvědčen, že jeho firma bude schopna sledovat Mooreův zákon ještě přinejmenším jednu další dekádu. Již dnes má vyvinuty tranzistory, které se dostanou do výroby v roce 2011 a jejichž rozměry jsou menší než velikost molekuly lidské DNA.

Na obzor budoucnosti sektoru zábavní elektroniky, zdá se, již dohlédneme. Co by nám měla přinést? Multimediální digitální jukebox, či chcete-li media center, poskytující okamžitý přístup ke všem písním, co kdy byly složeny a nazpívány, ke všem filmům, které byly natočeny, ke každé hře, která byla vytvořena, i k nekonečné nabídce stovek televizních kanálů. Abychom si udělali představu, jak objemná může být plechovka naší instantní multimediální polévky, uveďme pro úplnost, že špičkový fanoušek této stravy disponuje vlastní knihovnou s 50 GB hudby a 250 GB dalších médií, tj. přibližně 12 500 hudebními skladbami a 125 hodinami videa. Co však přibližuje tuto vizi bezednému pohádkovému hrnečku vař, je širokopásmový přístup. A když už se na svět zábavní elektroniky díváme oknem CES, uveďme americký příklad. Domácnost připojená širorokopásmovou technologií DSL zde má za pouhých 30 USD měsíčně přístup k půlmilionu hudebních skladeb, neomezené nabídce televizní zábavy a online her. Může rovněž vybírat z 500 filmových titulů ve videotéce video-on-demand, za každý zaplatí 1,95 až 3,95 USD. Každý člen domácnosti pak může za několik stovek dolarů mít svůj osobní bezdrátově připojený digitální rekordér PDR (Personal Digital Recorder) či EPC, na které si svůj oblíbený digitální obsah ukládá, přehrává, aktualizuje a rozšiřuje. Zbývá pak už jen jediné znát kouzelnou formuli "hrnečku dost!".

§§§§§


Všestranný telefon

Hynek Vácha

C04P0151

Každá firma vyrábějící mobilní telefony se snaží udržovat své přístroje aktuální, co se použitých technologií týče. Zjistí-li se například, že některé funkce telefonu by se daly vylepšit, dostane se na trh verze, která původní nedostatky odstraňuje. A právě to se stalo uvedením SonyEricssonu T630. Ten se má stát nástupcem velice rozšířeného modelu T610, jenž byl již opravdu velice dobře vybaven. 630 přináší různá drobná vylepšení parametrů, které se nelíbily uživatelům předchozí verze. Asi největší výhrady byly k použitému displeji. Ten sice přišel na trh s možností zobrazení až 65 tisíc barev, ale byl pouze pasivní, což značně zhoršovalo jeho čitelnost na slunečním světle. Novinka je již vybavena aktivní zobrazovací jednotkou (opět se 65 000 barvami). Dalšího vylepšení se dočkal i integrovaný fotoaparát, ten by se tak měl stát mnohem použitelnějším. Výrobce se také zaměřil na co nejsnazší možnost sdílení pořízených snímků. V první fázi prodeje bude telefon po tři měsíce dostupný pouze v síti T-Mobilu. Ten ho bude mít ve velice pěkné černé barvě.

Odkaz: http://www.t-mobile.cz

§§§§§


Mozilla 1.6

Lenka Karlíková

C04P0144

Příznivci tohoto open source prohlížeče se mohou již nyní těšit z finální verze Mozilly 1.6. K novinkám v tomto balíku internetových aplikací, určeného pro OS Win a GNU/Linux, patří zabudovaný multiplatformový NTLM autentifikační mechanismus, podpora vyhledávání pomocí Ask Jeeves, možnost znovunačítání zobrazovaného zdrojového kódu www stránek, funkce Translate Page a další vylepšení, která se týkají rychlosti a stability. V e-mailovém klientovi Mozilla Mail se objevila podpora pro vCard, automatické odstraňování zpráv z POP3 serveru po zvoleném počtu dní a bylo opravena řada bezpečnostních chyb z předchozích verzí. Odkaz: http://www.mozilla.org

§§§§§


WinRAR 3.30

Lenka Karlíková

Program pro archivaci souborů WinRAR má novou verzi 3.30. Přináší s sebou implementované vylepšené vlastnosti, se kterými jsme se setkali v předchozích verzích. Nová verze se liší jen několika funkcemi. K dispozici je například nový příkaz "antivirová kontrola archivu", jež rozbalí obsah archivu do složky, kterou prověří antivirovým programem, dále příkaz "test počítače", porovnávající výkon kompresních algoritmů mezi více počítači a nové položky v menu. WinRAR umí rozbalit ZIP archivy balené metodou "Enhanced deflate" a archivy TAR, GZIP a ISO9660 libovolné velikosti. Archivy na disku NTFS uchovávají datové proudy NTFS, i když provedeme v archivu změnu. Příkazy programu pracují se jmény archivů v Unicode, velikosti oken je možné měnit a je upraven vzhled několika ikon. Lze též zakázat změnu hesla v registru Windows.

Odkaz: http://www.rar.cz

§§§§§


Adobe FrameMaker 7.1

Lenka Karlíková

Adobe FrameMaker 7.1, nástroj pro tvorbu dlouhých a strukturovaných dokumentů na podnikové úrovni, začala distribuovat společnost Adobe. Poslední verze s sebou přináší bohaté možnosti zpracování souborů XML (Extensible Markup Language), propracovaný import technických dokumentů, jenž podporuje projekty vytvořené v Adobe PageMakeru (verze 6.5-7.0) a QuarkXPressu (verze 3.3-4.1). Funkce pro podmíněný text umožňují spravovat různé varianty dokumentu v jednom zdrojovém souboru XML. Novinkou je formát SVG (Scalable Vector Graphics) jako zdroj pro publikování v Adobe PDF nebo na webových stránkách, křížové odkazy mezi soubory XML a vylepšené tvůrčí nástroje. Adobe FrameMaker 7.1 pro Windows a Sun Solaris je nyní k dispozici prostřednictvím on-line obchodu Adobe na www.adobe.com. FrameMaker 7.1, verze pro Windows, stojí odhadovaných 29 520 Kč v plné verzi a 6 960 Kč za upgrade.

Odkaz: http://www.adobe.com

§§§§§


Security Analyzer 1.2

Lenka Karlíková

Zabezpečení počítačů se věnují mnohé světoznámé společnosti. Výjimkou není ani počítačový gigant, firma Microsoft, která představila poslední verzi svého nástroje na odhalování bezpečnostních rizik Microsoft Baseline Security Analyzer 1.2 (MBSA). Práce s tímto nástroje je jednoduchá a oproti předešlým verzím sleduje více bezpečnost u produktů společností, k nimž například patří Exchange Server, Office, Virtual Machine, Commerce server, Host Integration Server, Data Access Components, BizTalk Server a MSXML. Při nalezení jakékoliv díry informuje a zároveň navrhne způsob, jak nebezpečné místo zajistit (vše v angličtině). Objevily se nové testy na internetový firewall, automatické updatování, nastavení zón v Internet Exploreru a oveřování verze Microsoft Baseline Security Analyzer, která je určena pro Windows NT4, 2000, XP a Server 2003.

Odkaz: http://www.microsoft.com

§§§§§


Reg Organizer 2.0

Lenka Karlíková

Pokud neustále zápasíte s registry a nevíte, jak se vyznat ve stále narůstajícím množství údajů, pak vyzkoušejte Reg Organizer 2.0. Tento spolehlivý nástroj, jenž se může pochlubit přívětivým prostředím a jednoduchým ovládáním, umožňuje práci s registry a správu konfiguračních souborů. Podporuje vyhledávání v registrech, kdy k vyhledanému klíči přiloží komentář, optimalizaci a náhled souborů typu reg v prohlížeči Windows Explorer. Obsah souborů je poté zobrazen jako stromová struktura. Reg Organizer umí vyhledávat v registrech všechny záznamy týkající se buď konkrétní aplikace, nebo již neexistující složky, přičemž podporuje automatickou náhradu. Samozřejmostí je možnost zálohování nebo export registrů do externích souborů, editování INI souborů, a v neposlední řadě čištění registrů. Poslední verze programu Reg Organizer 2.0 je k dispozici ke stažení jako shareware na domovských stránkách. Cena licence je 29,95 USD.

Odkaz: http://www.chemtable.com

§§§§§


ARCserve Backup 11

Lenka Karlíková

Již jedenáctou verzi známého nástroje Brightstor ARCserve Backup, jenž řeší ochranu dat, představila koncem ledna společnost Computer Associates International (CA). ARCserve je obohacen o řadu nových funkcí, které automatizují řadu obvyklých úkolů. Především je však propracována spolupráce s technologií Windows Server 2003, například Volume Shadow Copy Services. Verze 11 je dále flexibilnější v rámci Microsoft Exchange, neboť podporuje optimalizované zálohování a obnovu dat. Uživatel tak může zálohovat poštovní schránku a zprávy ve svém systému, bez ohledu na počet e-mailů. Cena poslední verze je 775 USD. Verze pro operační systémy Linux a NetWare by měly být k dispozici již v květnu.

Odkaz: http://www.ca.com

§§§§§


Free Audiograbber

Lenka Karlíková

Audiograbber, oblíbený grabovací program pod Windows, jenž kóduje MP3 přímo z CD nebo ze souborů WAV, je zadarmo. Od poloviny února se tento známý nástroj s množstvím možností stal freewarem, neboť autorovi vypršela smlouva se společností Xing, které se zavázal, že nebude produkt poskytovat volně. Cena plné verze byla doposud 20 USD. Ke stažení byla taktéž freeware verze, která však grabovala jen polovinu náhodně vybraných skladeb. Poslední vydaná verze Audigrabberu 1.82 umožňuje digitální přehrávání, automatickou normalizaci hudby, karaoke ripování a podporu USB zařízení. Využívá enkodéry L3enc a Fraunhofer, spolupracuje s databází FreeDB, testuje kvalitu záznamu, odstraňuje tiché začátky a konce stop, a do MPEG dokáže převést také staré desky nebo kazety.

Odkaz: http://www.audiograbber.com

§§§§§


ThinkPad X40

Tomáš Jirásko

C04P0143

Společnost IBM představila zcela přepracovanou verzi ultrapřenosného notebooku ThinkPad X40. Ten váží 1,23 kg a je tak nejlehčím a nejtenčím notebookem, jaký kdy IBM vyrobilo, přičemž klávesnice plné velikosti je zachována. IBM společně s ním uvádí novou sadu nástrojů IBM Rescue and Recovery with Rapid Restore. Tyto nástroje se nacházejí v zabudovaném záchranném systému, který se spouští před zavedením operačního systému. Stisknutím jediného tlačítka pomáhají řešit širokou řadu běžných problémů včetně virů, chybějících systémových souborů a narušených ovladačů.

ThinkPad X40 je o celých 20 procent menší a o 25 procent 400 gramů lehčí než jeho předchůdce, ThinkPad X31. Vybrané modely s volitelnou osmičlánkovou baterií by měly vydržet až 7,5 hodiny. Notebook X40 nabízí bezdrátové technologie Intel 802.11b, IBM 11b/g, IBM 11a/b/g a Bluetooth, v kombinaci s řešením IBM Embedded Security Subsystem a standardizovaným šifrováním bezdrátových přenosů. ThinkPad X40 má také zjednodušené provedení krytu, jež umožňuje rychlejší a snadnější výměnu paměťových modulů nebo síťových adaptérů.

Nové ThinkPady X40 budou k dispozici od 16. března. Ceny modelů ThinkPad X40 začínají od 64 000 Kč bez DPH.

Odkaz: http://www.ibm.cz

§§§§§


Další Nikoni

Tomáš Jirásko

Poté co Nikon uvedl svůj stylový kompaktní digitál Collpix 3700, zaměřil se na vrchol této třídy, a představil novou vlajkovou loď této řady Coolpix 8700. Fotoaparát je primárně určen pokročilejším uživatelům, kterým kromě nového snímače s 8 miliony efektivních pixelů nabídne Zoom-Nikkor ED objektiv s 8x zvětšením, doplněný 4x digitálním zoomem. Objektiv má rozsah ohniskových vzdáleností 8,9-71,2 mm (ekvivalent 35-280 mm u kinofilmu) a konstrukci obsahující dva optické členy z ED skel (skla s extrémně nízkým rozptylem světla).

Fotoaparát je vybaven čtyřmi expozičními režimy, společně s plně

automatickým režimem. K dispozici je zde 12 motivových (scénických) programů. CP8700 nabídne rovněž funkce jako BSS (Best Shot Selector; funkce volby nejostřejšího snímku), AE-BSS (funkce volby nejlépe exponovaného snímku), redukce šumu, regulace sytosti barev, a řadu vyvážení bílé barvy (WBB). Snímky lze kromě formátu JPG ukládat i do RAWu.

Vyjma kompaktů se Nikon podíval do oblasti, která mu dosud nebyla až tolik vlastní. Nový Nikon Coolwalker MSV-01 je totiž 30GB pevný disk se čtečkou paměťových karet, sloužící k archivaci snímků. Vybaven je slotem pro paměťové karty CompactFlash I/II či disky MicroDrive, přičemž přes volitelný CF adaptér je možné pracovat i s SD/MMC kartami.

Pro zobrazení snímků je vybaven 2,5" barevným TFT LCD displejem s rozlišením 490 x 240 pixelů. MSV-01 lze propojit přes videovýstup přímo s projektorem nebo televizorem, a snímky tak jednoduše zobrazit. K dispozici jsou funkce celoobrazovkového přehrávání snímků jako je otáčení snímků, zvětšení výřezu snímku, zobrazení histogramu a EXIF dat. Snímky lze rovněž mazat, přesouvat, kopírovat a přejmenovávat. Na přístroji lze přehrávat soubory formátů JPEG, TIFF, NEF (RAW), QuickTime Motion JPEG a Audio WAV. K propojení s pořítačem slouží miniUSB konektor a rovněž je k dispozici funkce přímého tisku ve spojení s tiskárnami kompatibilními se standardem PictBridge. Coolwalker je napájen dobíjecí 2 000mAh lithium-polymerovou baterii, s kterou vydrží v chodu 1,5 hodiny. Rozměry přístroje jsou 81 x 130 x 35 mm a hmotnost cca 350 g.

Již v minulém čísle jsme lehce zmínili možnou dřívější dostupnost modelu D70, o kterém v té době nebyly uvolněny bližší informace. Ty jsou již nyní k dispozici, a D70 je opravdu zajímavou digitální zrcadlovkou pro zkušené fotoamatéry, která velice tvrdě bude konkurovat Canonu 300D. Nikon D70 je vybaven snímačem formátu Nikon DX s 6,1 milionu efektivních pixelů, a bajonetem Nikon F pro zachování kompatibility se všemi objektivy AF Nikkor při současné možnosti plného využití objektivů DX Nikkor. Vyvinut byl i nový objektiv AF-S DX Zoom-Nikkor 18-70 mm f/3,5-4,5G IF-ED, se zajímavou cenou. D70 je vybavena 5bodovým autofokusem s pomocným AF reflektorem. Snímky lze zhotovit až frekvencí 3 obr./s v sérii až 144 snímků. Rozsah časů závěrky je 1/8 000 s až 30 s, vestavěný automaticky výklopný blesk je synchronizován se všemi časy až do 1/500 s. Citlivost lze nastavovat manuálně v rozmezí ISO 200 až 1 600, nebo ve stejném rozmezí řídit automaticky. Měření Nikon 3D Color Matrix s 1005pixelovým snímačem zajišťuje přesné automatické TTL vyvážení bílé barvy. Navíc je k dispozici šest pevných předvoleb vyvážení bílé, i manuální změření bílé barvy, korekce expozice a korekce zábleskové expozice v kombinaci s automatickou expoziční řadou dále pojišťují získání perfektních výsledků. Kromě dobíjecí lithium-iontové baterie je D70 navíc dodávána včetně držáku baterií, umožňujícího v případě potřeby použít jednorázové baterie. V prodeji se objeví samotné tělo D70 (34 990 včetně DPH) nebo kity D70 + 18-70 AF-S DX za 44 990 Kč, D70 + 28-80G za 36 990 Kč a D70 + 28-80G + 70-300G za 39 990 Kč.

Odkaz: http://www.nikon.cz

§§§§§


Latitude D505

Tomáš Jirásko

Dell představil nový notebook z řady Latitude D Latitude D505, který by měl oslovit uživatele především svojí cenou, a uspokojit jejich požadavky při zpracování kancelářských aplikací a běžné firemní agendy. Notebooky D505 jsou osazovány procesory Intel Pentium M nebo Celeron M a vybrat si lze mezi 14,1" a 15" displejem. Lze volit rovněž mezi Wi-Fi kartami Intel PRO Wireless 2100 pro bezdrátové sítě 802.11b, Dell TrueMobile 1300 (802.11b/g) nebo TrueMobile 1400 (802.11a/b/g), takže s čipsetem 855GME je k dispozici jak řešení Centrino, tak ekvivalentní řešení nabízené výrobcem. Hmotnost notebooku se pohybuje okolo 2,3 kg, ceny modelů začínají 33 900 Kč.

Odkaz: http://www.dell.cz

§§§§§


Samsung pro CeBit

Tomáš Jirásko

Pro výstavu CeBiT připravil Samsung několik novinek. Na trhu mobilních telefonů Samsung jde o model SGH-D410 s velkým dvoupalcovým TFT displejem, schopným zobrazit 260 000 barev, integrovaným otočným VGA fotoaparátem a poprvé také s propracovanou vysouvací klávesnicí. Další nový model je véčko s fotoaparátem SGH-E600. Model je vybaven digitálním VGA fotoaparátem a dvěma TFT displeji s vysokým rozlišením a zobrazením 65 536 barev.

V oblasti monitorů Samsung přichází například s 19palcovým TFT displejem SyncMaster 193P s kovovým designem, ohýbacím podstavcem se dvěma klouby a možností otočení displeje o 180 ?. Monitor nabídne kontrastní poměr 800 : 1 a široký zorný úhel 178 ?/178 ?. Zvláštní funkce Magic Bright a Magic Tune by měly zaručit optimální jas a zobrazení barev při práci s textovými, tabulkovými a grafickými aplikacemi. Ani LCD televize nevyjdou naprázdno. Špičkovým představitelem řady LCD televizorů je model LW-32A33W s úhlopříčkou 32 palců a hloubkou pouhých 6,3 cm. Jeho výbava zahrnuje automatické nastavování jasu, připojení HDMI a špičkový zvuk SRS TruSurround XT. Mezi plazmovými zařízeními asi zaujme nová televize PS-42S4S se svítivostí 1 000 cd/m a kontrastním poměrem

3 000 : 1. Televize se zpětnou projekcí SP-43H3HT má 13 zabudovaných reproduktorů, integrovaný přehrávač DVD, Dolby Digital 5.1, Prologic II, DTS.

Novinky nalezneme i v dalších segmentech, jako jsou digitální terestrické přijímače, DVD přehrávače, systém domácího kina, videokamery, tiskárny, pevné disky apod.

Odkaz: http://www.samsung.com

§§§§§


Displej v ruličce

Tomáš Jirásko

Společnost Philips ohlásila schopnost rutinně vyrábět prototypy ultratenkých velkoplošných svinovacích displejů, a tak se nyní vydala směrem k průmyslově realizovatelnému výrobnímu procesu. Nově uváděné displeje jsou spojením aktivní polymerové řídicí elektroniky a čelní plochy reflexního "elektronického inkoustu" na extrémně tenké vrstvě plastu. Lehké velkoplošné displeje, které jsou nerozbitné a lze je svinout do schránky malé velikosti, nejsou-li zrovna aktivně používány, jsou obzvláště zajímavým řešením pro mobilní aplikace. Výslednou realitou by mohly být velkoplošné displeje tak pružné, že mohou být zabudovány do předmětů každodenní potřeby, jakým je například propiska. Dostupnost takovýchto displejů by značně stimulovala vývoj elektronických knih, novin a časopisů, jakož i nových služeb nabízených operátory mobilních sítí. Tyto aplikace se v současné době spoléhají na křehké, těžké a objemné laptopy nebo na malé displeje mobilních telefonů s nízkým rozlišením, přičemž obojí má své zjevné nedostatky. V divizi Philips Technology Incubator nyní vznikla interní firma nazvaná Polymer Vision. Ta je schopna spolehlivě vyrábět velké matice polymerových transistorů z tenkého filmu (thin film transistors, TFT), které mají do značné míry identické elektrické vlastnosti. Tato schopnost je spojena s možností modelovat a konstruovat obvody naplno využívající vlastnosti organické elektroniky. Polymer Vision využívá těchto schopností a možností při výrobě aktivních organických displejů QVGA (320 x 240 pixelů) s úhlopříčkou 5 palců, rozlišením 85 dpi a poloměrem ohybu 2 cm. Displeje jsou tvořeny zadní aktivní plochou o síle 25 mikronů, na níž jsou pixely řízeny na bázi polymerové elektroniky, a 200mikronovou čelní plochou reflexního "elektronického inkoustu", vyvinutého společností E Ink Corporation. Konstrukce displejů na bázi elektronického inkoustu je tenká a pružná, protože u těchto displejů není zapotřebí řízení velikosti mezer mezi buňkami. Displeje s technologií elektronického inkoustu jsou navíc ideálními kandidáty pro aplikace náročné na objem čteného materiálu, protože jejich čitelnost je vynikající, srovnatelná s papírem, a spotřeba elektrické energie je extrémně nízká. Displej, jenž je výsledkem těchto technologií, je podle dostupných zpráv v současnosti nejtenčím a nejpružnějším aktivním displejem. S téměř 80 000 TFT je to navíc dosud největší displej založený na organické elektronice, s nejmenší velikostí pixelu. Současně s tím se objevují i dobře fungující posuvné registry důležité součásti displejových driverů. Tyto posuvné registry jsou v současnosti největšími známými funkčními obvody založenými na organické elektronice. Ještě významnější je skutečnost, že mohou být vyráběny pomocí stejného procesu, který je používán pro TFT zadní plochy, což je významný krok k možnosti realizovat kompletní displejové drivery na stejném substrátu jako samotný displej. Díky tomu mohou vznikat odolnější a spolehlivější displeje s menšími rozměry a menším množstvím externích připojení. Polymer Vision vyrábí aktivní zadní plochy a posuvné registry pomocí standardního výrobního zařízení, používaného v zavedeném odvětví výroby AMLCD. Je schopna vyrábět více než 5 tisíc plně funkčních svinovacích displejů ročně a v současné době se zabývá definováním pilotní výrobní linky. Odkaz: http://www.polymervision.com

§§§§§


69 Mp za sekundu

Tomáš Jirásko

Canon představil v profesionální třídě digitálních zrcadlovek nový model série EOS. Jedná se přístroj Canon EOS 1D Mark II, pracující s 8,2megapixelovými snímky při rychlostí 8,5 políčka za sekundu vypadá to tedy na nejvýkonnější digitální zrcadlovku současnosti.

V Mark II jsou integrovány tři nové technologie procesor Canon DIGIC II nové generace, nový obrazový snímač CMOS a nový systém vyrovnávací paměti. Tyto technologie dovolují při zachování rychlosti 8,5 políčka za sekundu pořídit při souvislém fotografování až 40 políček v jednom ve formátu JPEG, nebo 20 políček ve formátu RAW, v režimech zaostřování pak jednosnímkový AF a inteligentní AF-servo.

Pixely nového CMOS snímače vlastní produkce o velikosti 28,7 x 19,1 mm (APS-H) měří 8,2 mm2 (8,8 mm2 EOS-1Ds). Nízkopásmový filtr umístěný před snímač by měl redukovat falešné barvy a efekty moaré, zatímco infračervený filtr potlačuje červený rozptyl, způsobovaný odrazy a zamlžením snímače. Odchylka vyvážení bílé (WB) je korigovatelná +/9 úrovněmi ve směru modrá/jantarová i purpurová/zelená, navíc fotoaparát podporuje posouvání WB až +/3 úrovně. "Zálohovací" režim, konstruovaný pro kritické situace fotografování, umožňuje současný záznam na CF i SD paměťové karty. Pokud se některá z karet zaplní, je možné zálohovací režim zrušit a pro fotografování vybrat dosud nezaplněnou kartu. Nastavení fotoaparátu lze uložit na kartu. Fotoaparát je vybaven novým systémem blesku Canon E-TTL II pro optimalizaci expozice, zejména u pohybujících se objektů nebo objektů mimo střed. Blesk se podle nového algoritmu přizpůsobuje informacím o vzdálenosti od systému fotoaparát/objektiv k tomu se využívá 21zónové poměrové měření nebo celoplošné měření od předběžného záblesku. Oblasti s mimořádně vysokými úrovněmi odrazivosti jsou pro výpočet blesku ignorovány, čímž se výrazně redukuje možnost chyb zapříčiněných odrazem od objektů. Společně s fotoaparátem představil Canon i dvojici nových profi-objektivů: EF28-400 f/3,5-5,6L IS USM a EF70-300 f/4,5-5,6 II USM.

Odkaz: http://www.canon.cz

§§§§§


DVD nové generace

Jakub Larva

C04P0147

Čína navrhla nový DVD standard, ovšem jeho rozšíření budou stát v cestě takové konkurenční technologie jako Blue-ray a HD-DVD, navržené za účelem nahrazení klasického DVD. Zatímco za technologií Blue-ray stojí Sony, Philips Electronics a další společnosti, a firmy Toshiba a NEC jsou odpovědné za HD-DVD, technologie EVD (Enchanced Versatile Disc), jak je nový standard pojmenován, je jeden z projektů podporovaných čínskou vládou, s cílem snížit licenční poplatky a zbavit se závislosti na zahraničních technologiích. V této souvislosti se objevila i informace o zformování lokální aliance čínských výrobců. EVD dekodéry tak pravděpodobně začaly vyrábět Beijing Homaa Microelectronics Technology a Beijing E-world Technology, ve spolupráci s americkou LSI Logic. Potenciálním problémem pro EDV by se mohla stát otázka, jak dobře budou EVD přehrávače kompatibilní s novými televizory s technologií HDTV.

§§§§§


Samsung DDR-II

Jakub Larva

Samsung Electronics chce nabídnout 1Gb DDR-II paměti. Budou vyrobeny použitím 0,10mikronové technologie. Dodatečně Samsung představil 2GB registered DDR-II DIMM a 1GB unbuffered DDR-II. Oba paměťové moduly jsou založeny na čipech 512 MB, které jsou již ve výrobě. Uplatnění by si měly najít v serverech, pracovních stanicích nebo výkonných osobních počítačích. Zatím jsou k dispozici pouze vzorky. Do běžného prodeje by se měly dostat do 3 měsíců. V současné době nabízí Samsung 256MB a 512MB DDR-II čipy, pracující na frekvencích 400 MHz, 533 MHz a 667 MHz.

Odkaz: http://www.samsung.com

§§§§§


Hercules All-In-Wonder

Tomáš Kuchařík

C04P0146

Pro příznivce sledování televizních programů má firma Herkules v nabídce karet model Hercules 3D Prophet All-In-Wonder 9800SE. Tato grafická karta je stavěna na jádře kanadské společnosti ATI R350 s velikostí grafické paměti 128 MB. Takt paměti je 680 MHz, v režimu DDR je to 340 MHz a jádro běží na frekvenci 380 MHz. Šířka paměťové sběrnice je 256bitová, jež představuje rychlost toku dat 21,72 GB za sekundu. Protože se jedná o typ lowendové grafické karty, jsou namísto 8 pipelines otevřeny jen 4 pipelines, a proto svým výkonem dosáhne 1,5 gigapixelu a 190 milionů zpracovaných trojúhelníků za 1 sekundu. Již jmenované grafické jádro R350 má hned několik podstatných změn ve vyspělosti podporovaných technologií, a proto se Radeon 9800SE od Herculesu zařadil do přímé posloupnosti ve vývoji a je tak plnohodnotným nástupcem grafických karet s jádrem R300. Nové ovladače podporují několik revidovaných technologií. První je Hydravision, kdy s touto technologií je možné sledovat např. na TV film či vysílání televizního programu, a souběžně na monitoru či LCD panelu můžeme pracovat s různými aplikacemi. Další je Smartshader ve verzi 2.1, jenž představuje pokročilé vertexa pixelshadery v některých ohledech přesahující rámec specifikací posledního DirectX 9.0. K inovaci dospěla i technologie Smoothvision v. 2.1 se zvýšeným efektem anti-aliasingu na šestinásobek a s dalšími vlastnostmi podporujícími lepší kvalitu obrazu. Samozřejmě k této grafické kartě dostanete v celém balení i dálkový rádiový ovladač Remote Wonder, se kterým lze pohodlně provádět jednotlivé požadavky při přehrávání videa a jeho záznamu. Přijímač dálkového ovladače se umístí jako u karet předchozích do USB portu. Také softwaru je značná hojnost, ve jmenovaném balení naleznete např. známou aplikaci CyberLink PowerDVD XP, podporující prohlížení formátů DVD a VCD. V neposlední řadě v ATI Multimédia Centeru nalezneme novou funkci se jménem TimeShifting. Tato funkce přináší uživateli několik možností při práci s televizními programy. První je v záznamu videa, kdy v průběhu celého záznamu je možné sledovat pořad a po různých sekvencích běh videa zastavit. Další možností je šance sledovat pořad bez vložených reklam. Vposledku je k dispozici software pro editaci videa ve formátu MPEG-2 v maximálním rozlišení 720 x 576 v režimu PAL s 25 snímky za sekundu. Komplet je na českém trhu v prodeji za cca 8 500 Kč.

Odkaz: http://europe.hercules.com

§§§§§


Arktický chlad

Tomáš Kuchařík

Švýcarská společnost Arctic Cooling je především známa výrobou velice tichých ventilátorů pro procesory Athlon a Duron, ale i Celeron a některá Pentia III. Revidovaný model Copper Silent 2 TC Revision 2, jak zní jeho celý obchodní název, má oproti předchozí generaci chladičů termoregulaci. Představení začneme přímo od spojení pasivní části chladiče s obalem CPU, jež vyplňuje termovodivá pasta dodávaná v balení. Ta přenáší teplo přímo do měděného spodního plátku o rozměrech 44 x 44 x 5 milimetrů. Z něj je poté teplo odváděno do další pasivní části v tomto případě jde o žebrování vyrobené z hliníkové slitiny. Mezi měděným plátkem a hliníkovou částí je vložen tenký film (jejž jinde nenajdete) materiálu umožňující efektivnější přenos tepla. Celkový rozměr základny pasivní části chladiče je 88 x 82 x 79 milimetrů. Revidovaný model má teplotně řízený ventilátor čidlem s patentovaným uložením HSB (hydro suspension bearing), které je umístěno do pasivní části. Ventilátor poskytuje maximální otáčky 2 800 ot./min. s hlučností mezi 20 a 24 dBA pro teploty převyšující až 60 ?C, kam se asi málokdy dostane. Naproti tomu minimální rychlost otáček se dostává na pouhých 1 500 ot./min. s velmi nízkou hlučností pohybující se kolem 12 dBA a s teplotou na jádře 45 ?C. Tento model je tak vhodný pro počítačové sestavy s požadavky na velmi nízkou hladinu hlučnosti, a kde není zároveň vhodná montáž vodního chlazení. Cena na českém trhu se pohybuje okolo 500 Kč.

Odkaz: http://www.arctic-cooling.com

§§§§§


FlashTrax

Václav Maletínský

C04P0148

Fotografy a cestovatele, ale také milovníky hudby by mohla zaujmout nová digitální databanka FlashTrax se 40GB diskem, zásuvkou Compact Flash karet digitálních fotoaparátů s volitelnou redukcí i pro jiné formáty a USB 2.0 rozhraním pro komunikaci s počítačem PC nebo Macintosh. Výrobek je vybaven 3,5palcovým barevným TFT displejem pro prohlížení obrázků ve formátu JPG, BMP a TIFF. U snímků JPG je možné obraz zvětšovat a rolovat s ním po obrazovce, zbývající formáty lze jen prohlížet na displeji nebo na připojeném televizoru. Kromě statických obrázků dokáže FlashTrax přehrávat videosekvence AVI a MOV a hudební soubory MP3 nebo WAV. Zařízení má integrované baterie, které se dobíjejí pomocí vnějšího síťového adaptéru. Součástí dodávky je i dálkové ovládání, usnadňující obsluhu výrobku například při prezentaci fotografií na televizní obrazovce. Vnější rozměry 143 x 92 x 42 mm a hmotnost 340 gramů zaručují snadnou přenositelnost. Pořizovací cena byla předběžně stanovena na 16 600 Kč včetně DPH, a prodávající společnost ComDis bude na databanku poskytovat záruku v trvání 24 měsíců.

Odkaz: http://www.comdis.cz

§§§§§


uWízlo W paWučině

Martin Voigts

C04P0152

http://www.zihadla.cz

Web nazvaný přiléhavě Žihadla obsahuje obrázkový katalog těch nejzajímavějších vozidel jezdících po světě. Kromě kvalitních obrázků z oficiálních zdrojů vás u každého auta čekají podrobné technické údaje o vozidle, a někdy i odkazy na zajímavosti na dalších stránkách. Podobný katalog s motocykly najdete v sekci Motožihadla. Pokud hledáte obrázky pěkných žen pózujících před automobily nebo pozadí do Windows, hledejte ve fotogalerii. Pro automobilisty-fanatiky tu je i možnost zaslání loga jejich oblíbené značky, ale i jiná, na displej mobilního telefonu. Na amatérský web jsou stránky zpracovány poměrně precizně.

http://www.muzydetem.cz

Dětské domovy a zařízení pro děti postižené jsou i při sebevětší snaze a schopnostech personálu místy, kde život trpí monotónností a chybí řada impulsů pro děti v normálním prostředí snadno dosažitelných. Současná praxe zájezdů na velké kulturní akce je sice pro děti zpestřením, ale kontrast jejich všedních dnů a lesku těchto akcí negativní stránky života v odloučení a izolaci ještě zvýrazňuje. Cílem autorů a realizátorů projektu "Múzy dětem" je proto přivézt zpěváky, herce, hudebníky a další umělce přímo k dětem, do zařízení, která jsou jim domovem. Žánry jsou voleny tak, aby co nejlépe odpovídaly věkové struktuře.

http://www.tyden.cz

Časopis, který vychází každé pondělí pod názvem Týden, má svou stránku i na webu. Jeho internetové stránky jsou přehledné a ani grafická podoba neurazí. Na webu časopisu najdete kromě výtahu z nového čísla i archiv čísel starších. Předplatitelé k němu mají přístup úplný, ti, kdo si časopis kupují na stánku nebo vůbec ne, mají možnost vyhledat si alespoň výtažky ze článků. Články jsou seřazeny podle jednotlivých rubrik, a tak nebude mít pravidelný čtenář žádné potíže s vyhledáním konkrétních textů. Bezesporu zajímavé bývají ankety, které se zabývají vždy nějakým aktuálním problémem. Jejich výsledky pak jsou uvedeny i v tištěném časopise. Podobně můžete ovlivnit i obsah rubriky Dopisy. Po kliknutí na tento odkaz se vám nahraje webový formulář, do kterého napíšete svůj dopis věnovaný redakci. Nejčastěji to bývají reakce na jednotlivé články. Vybrané dopisy se pak opět objeví v tisku.

http://www.sprcha.cz

Záměrem existence Sprchy je poskytnout virtuální prostor pro otevřenou diskusi. Publikovat články zde může každý z vás, kdo chcete vyvolat diskusi na nějaké téma. Funkci administrátora vykonává kolektivní orgán účastníků. Každý příspěvek je nejprve umístěn do fronty. Článek ve frontě je schválen k publikaci až na základě hlasování čtenářů. Výsledek hlasování rovněž rozhoduje o tom, zda je článek umístěn pouze do autorem zvoleného oddílu, nebo i na titulní stranu. Zamítnuté články budou umístěny v autorově "Deníku". Komentovat publikované články může rovněž kdokoliv, komentáře jsou moderovány. Moderování probíhá formou bodování a může se na něm podílet kterýkoliv ze čtenářů. I když články a diskuse na tomto serveru jsou přístupné všem, možnost publikovat a komentovat články, hlasovat a moderovat mají pouze registrovaní čtenáři.

http://www.ronnie.cz

Pokud se zajímáte o fitness a posilování, nebojte se zavítat na web věnovaný podobně orientovaným lidem. Internetové stránky Ronnie po Vánocích znovu ožily a dočkaly se i menších úprav. Ty, kdo se připojují stále za pomoci modemu, potěší zmenšení velikosti stránek. To vám umožní kratší dobu jejich načítání. Přibyla horní bílá lišta s upoutávkami na ostatní stránky webu, změnil se nadpis a bylo rozděleno levé menu. Pod ním leží v pozměněné podobě výpis "nej-" článků. Ty jsou nyní počítány za posledních 31 dní. Ještě o kousek níže je posledních pět objednaných produktů ze-shopu. Pravé menu bylo rozděleno do tří částí, z nichž se každá zobrazuje s příslušnou akcí tj. přechodem na konkrétní stránku. Autoři v tomto roce plánují udržet trend, který znamená každý den něco nového, abyste vždy našli důvod, proč právě na webu Ronnie strávit pár příjemných chvil.

http://games.eurotel.cz

Společnost Blue Pixel, s. r. o. (www.bluepixel.cz), zabývající se vývojem mobilních aplikací, a společnost Eurotel uvedly společně na trh novinku s názvem "Eurotel Autoškola". Majitelé mobilů sítě Eurotel si tak mohou atraktivní formou osvěžit znalosti dopravního provozu nebo se připravovat na získání řidičského průkazu skutečně kdekoli. V režimu Výuka jsou uživateli postupně předkládány dopravní situace či otázky k řešení bez časového limitu, kdykoli je možné se přesvědčit o správné odpovědi. V rámci části Test se náhodně vybere 12 otázek na čas, na závěr je vyhodnocena procentuální úspěšnost odpovědí. Časový limit se neustále zkracuje v části Hra, která končí špatnou odpovědí, soutěží se na body. Eurotel Autoškola je k dispozici pro platformy Nokia (řady 40 a 60 např. 6610, 3650 apod.), Siemens (např. S55, M55, MC60) a Sony Ericsson T610.

http://www.gladius.cz

Nový server určený pro zábavu a komunikaci vám, kteří hledáte něco nového, místo kde byste mohli realizovat svoje touhy a představy. Po registraci si můžete vytvořit vlastní stránku s diskuzním fórem a chatem, posílat si poštovní vzkazy s ostatními uživateli obdobně jako posíláte e-maily. Světozor vás bude informovat o nejdůležitějších domácích i světových událostech, které můžete komentovat svými názory. Můžete změřit své síly v mytické hře Overland, kde slova jako morálka a přátelství nabývají skutečných rozměrů. Pokud dáváte přednost vědomostním soutěžím, přijďte si zahrát naše Cerebrum. Vyhrát můžete každý den. Součástí serveru Gladius je také obchod s exkluzivním zbožím a pro registrované a přihlášené uživatele máme připraveny slevy a výhody. Po registraci obdržíte účet virtuálních peněz "G", které můžete směnit za nadstandardní služby portálu nebo zajímavé zboží.

http://www.nadacemalina.cz

Všichni řidiči by měli věnovat pozornost stránkám nadace Malina. Česká republika zaznamenává trvale negativní trend v kvantifikovatelných parametrech bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích. Počty usmrcených a zraněných osob, hmotné škody a těžko měřitelné negativní aspekty právního a společenského vědomí v této oblasti nás reálně vzdalují od vývoje ve vyspělých evropských zemích. Ty jsou charakterizované mimo jiné i vysokou mírou intenzity dopravy, ale trend v oblasti bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích je opačný. V porovnání s vyspělými evropskými státy je nehodovost a její následky v České republice dvojnásobná. Bezpečnost provozu na pozemních komunikacích musí být brána se stejnou vážností jako ochrana životního prostředí. Právě proto tu je nadace Malina. Ta se snaží prevencí zbytečným nehodám předejít. Používá k tomu například instruktážní filmy.

http://smsmidlet.com

Mobilní telefon má dnes snad již každý. Aby se člověk mohl odlišit od ostatních a vystoupit tím z uniformity, může si přizpůsobit telefon k obrazu svému pomocí jiného loga nebo vyzvánění. A protože ne každý má přístup k datovému kabelu pro svůj telefon, je velmi často využívána služba zasílání těchto zkrášlujících pomůcek pomocí sms. Služba je to pěkná, ale drahá, a tak vždy potěší možnost zasílat tyto věcičky levněji. Služba provozovaná na smsmidlet.com je oproti běžným dostupným ve většině nabídky mnohem levnější. Umožňuje zasílat obyčejné textové sms, ale také loga, vyzváněcí melodie, screensavery a obrázkové zprávy, to vše za kredity, které si kupujete. K tomu, abyste si mohli nechat tyto sms zasílat, se musíte registrovat. Spolu s registrací získáte několik kreditů, které můžete využít pro vyzkoušení služby.

http://www.reforma.cz

Server nabízí seznámení s problematikou reformy systému v České republice. Jeho cílem je seznámit nejširší veřejnost s existujícími přístupy k této závažné problematice, s možnými účinky, způsoby řešení problémů a dalšími závažnými tématy. Stránky jsou přehledně rozčleněny, takže opravdu každý ví, kam pro které informace sáhnout. Důležité jsou informace o tom, jak má reforma vlastně vypadat, pravidelně aktualizované novinky vám pak umožní sledovat její postupný vývoj. Velmi zajímavé jsou i tabulky zachycující ekonomické údaje, jako například HDP, a také tabulky statistických údajů. Ty jsou důležité pro nastavení správných parametrů reformy, proto je dobře, že k nim mají přístup i zájemci z řad běžných obyvatel země. Takřka každý zainteresovaný se může účastnit tvorby obsahu serveru k dispozici je diskusní fórum, nebo můžete publikovat vlastní články.

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Překládejte elektronicky

Jan Šplíchal, Hynek Vácha

C04P0150;C04P0151

Po delší době se opět podíváme na spojení cizích jazyků a počítače. Téma CD jsme věnovali stále aktuální záležitosti Vypalování. Můžete tak využít třeba služeb známého programu Nero Burning ROM v plné měsíční edici.

Akce a novinky

Takřka denně přicházíme do styku s přejatými výrazy z jiných jazyků a znalost mluvy alespoň jednou cizí řečí patří již k základům vzdělání. Abyste však mohli zdárně komunikovat, dříve či později sáhnete po slovníku, kde neznámý výraz budete hledat. Bylo pouze otázkou času, kdy se některý z producentů slovníků odhodlá k jejich elektronické podobě. Práce s elektronickým slovníkem totiž několikanásobně urychluje činnost. Výraz, či slovíčko již totiž nemusíte pracně vyhledávat, stačí ho pouze vepsat do políčka a tento slovník ihned najde veškeré jeho dostupné překlady. Tímto vám odpadá také neustálý přesun mezi knihou a počítačem. Snad vám padneme s našimi elektronickými slovníky do noty. Je pro vás připraven jak česko-anglický, tak česko-německý a naopak. Více informací se dočtete již tradičně buď v rámečku, nebo Rychlokurzu. V rubrice Novinky na vás již čeká nové číslo Abíčka jednoho z nejoblíbenějších časopisů o platformě Linux. Využít můžete rovněž off-line edice internetového magazínu Interval, zabývajícího se oblastí webu. Naleznete zde i aktuální seznamy programů a utilit v excelovských souborech, jež jsme v minulosti na našich CD vydali. Nechybí ani kompletní elektronická podoba časopisu s veškerými články od roku 2000. Pokud vás zaujaly ostatní články uvnitř čísla, které nabízejí doprovodné programy a utility, naleznete je rovněž zde a vzhledem k tomu, že Microsoft po delší době přišel opět s opravdu kompletním souborem nových servisních balíčků pro Internet Explorer, máte je také k dispozici, a to pro všechny verze nejpoužívanějších operačních systémů Windows. Dál se samozřejmě posunul i vývoj záplat pro samotná Windows. Po jejich instalaci tak získáte zase o něco stabilnější a bezpečnější počítač.

Software

Cestu do Komerčního softwaru si opět našla známá tuzemská společnost Software602, jež přišla s novinkou v podobě dokumentového serveru Edock, jejž lze přirovnat k jakémusi sdílenému disku. Další domácí společností je Aktis, jenž produkuje ekonomický software pro malé firmy ABRA G2. Posledním zástupcem je nejnovější edice slovníku X Translator 6. Více informací o těchto produktech naleznete v rámečku s označením Komerční software & slevy. Část Topware je jako obvykle věnována programům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Setkáte se tak zde např. s produktem Download Accelerator Plus 7, jenž zvyšuje rychlost stahování pomocí rozdělení stahovaného souboru na fragmenty, jež pak stahuje metodou vícenásobného připojení. Umožňuje automatické dokončení přerušeného stahování, import a export seznamu stahovaných souborů, náhled a extrakci ZIP archivů a mnoho dalšího. Zasílání SMS přes internet využije snad každý majitel připojení, proto zde najdete Kubík SMS Dreamcom, jenž umožňuje zasílání libovolně dlouhých zpráv, které automaticky rozdělí, očísluje a pošle postupně za sebou. Produkt disponuje opravdu spoustou funkcí a stojí za delší pozornost. Po nějaké době jsme zařadili rovněž aktuální verzi grafického editoru Paint Shop Pro, jenž vyniká jednoduchým ovládáním a množstvím funkcí, které z něj dělají jednoho z favoritů na editaci a tvorbu digitálních snímků. Produkt Spybot S&D 1.2 slouží k účinnému odstranění adwaru či spywaru z vašeho počítače. Dokáže odstranit z programů reklamní komponenty, logování kláves a mnoho jiného. Rozšiřující funkcí je možnost vymazání dočasných souborů, cookies, historie apod. Jelikož ochrana počítače je téma věčné, zahrnuli jsme sem rovněž účinný Sygate Personal Firewall 5.5, jenž nepřetržitě zajišťuje ochranu před vetřelci, kontroluje přístup neautorizovaných programů k síti a detekuje výskyt trojských koní. Způsobí, že váš počítač nebude "zvenku" viditelný. Obsah rubriky Téma CD je tentokráte věnován vypalování. Velkým lákadlem je zajisté funkčně neomezená, měsíční edice snad nejznámějšího vypalovacího softwaru Nero Burning ROM 6.3.0.2, či známého CloneCD pro snadnou tvorbu kopií CD. Pokusili jsme se však vyhledat také zajímavé produkty z freewarové scény, proto určitě vyzkoušejte Burn4Free, jenž slibuje vypalování CD i DVD pomocí integrace do kontextového menu na pravém tlačítku myši. Použít lze i metodu drag & drop. Mezi produkty, jež jsou šířeny zdarma, patří i CD Burner X 1.2, umožňující nejen pálení datových a hudebních CD, ale kvalitní audio CD je schopen vytvořit rovněž ze souborů MP3, WAV a WMA. Zajímavým produktem je také CloneDVD pro zálohování filmů na DVD +R/W a -R/W média, a pokud je třeba, nabídne k vypuštění zvukové stopy a bonusy, či kompresi filmu. Vytvořit si virtuální mechaniku se čas od času hodí a ve spojitosti s možností pálení na CD a DVD tuto funkci naleznete v programu Alcohol 120% 1.4.8.1222. Ve Vyzkoušejte si naleznete produkty, jež nás zaujaly, ale neopomeňte také programy související s články v časopise. Zajímavou alternativou textových editorů je určitě plnohodnotný AbiWord umožňující základní formátování písma, zarovnávání odstavců, kontrolu pravopisu, interaktivní zarážky a mnoho dalšího. Tvůrce webových stránek potěší Xara Menu Maker 1.1 pro snadnou tvorbu vysoce kvalitních navigačních lišt a hierarchických DHTML menu nabídek. Součástí je knihovna obsahující přes 250 grafických návrhů. Poslední edice přináší novinky v podobě rozšířené podpory prohlížečů, integrace s nejnovějšími edicemi produktů FrontPage a Dreamweaver a mnoho jiného. Pro kompresi a dekompresi je připraven ZipGenius 5.5.0.1320 podporující 21 kopresních formátů, 5 úrovní komprese a obsahující řadu užitečných funkcí, jakými jsou metoda drag & drop (přetahování souborů myší), integrace do Windows Exploreru, tvorba samorozbalitelných souborů, vestavěný FTP klient atd. Pokud často hledáte URL adresy v textových (HTML, TXT, ...), ale i EXE či DLL souborech, vyzkoušejte UrlSearch 2.4.4, jenž umí prohledávat i podle klíčových slov. Vyhledané adresy lze přehledně třídit a exportovat do souborů nebo do oblíbených položek prohlížečů Mozilla, MSIE a Opera.

Komunikace a Hardware

Komunikace nabízí 2 internetové prohlížeče v nových edicích. Jedná se o počeštěnou Mozillu 1.6 CZ, moderní a zajímavý internetový prohlížeč, nabízející řadu užitečných funkcí. Uživatelské prostředí lze měnit prostřednictvím skinů, produkt umožňuje zabránění zobrazování nežádoucích pop-up reklam, podporuje současné zobrazení více WWW stránek v oknech se záložkami. Jeho součástí je poštovní klient, news klient pro používání konferencí a IRC klient pro on-line komunikaci (chat). Druhým zástupcem je MyIE2 0.9.13, prohlížeč, postavený na jádru IE (požadován IE5.x nebo IE 6.0), ale s mnohem bohatší nabídkou funkcí. Dokáže současně zobrazit několik WWW stránek v jednom okně, podporuje plug-iny a IE extenze, úpravu vzhledu pomocí skinů, automatické vyplňování formulářů, automatické rolování stránek, filtrování, omezení reklam apod. Jako doplněk k vašemu prohlížeči můžete využít služeb Girafy 2.10.22, která poskytuje vizualizační funkce k navigaci a urychlení vyhledávání. Umí zobrazit náhled webových stránek bez nutnosti jejich otevření a stažení, miniaturní (thumbnail) zobrazení stránek nalezených vyhledávacím nástrojem a hned vedle textové informace o výsledku hledání. Girafa vám pomůže rychle identifikovat odpovídající odkazy a eliminovat ztrátu času, způsobenou otevíráním nechtěných nebo nefunkčních stránek. Na závěr jsme přichystali známý produkt z oblasti využívání sítí P2P pro vzájemnou výměnu dat mezi uživateli pomocí internetu: KaZaA Media Desktop 2.6.

V části Hardware jsme pro vás tentokrát připravili vše, co budete potřebovat pro správné zprovoznění základních desek postavených na čipových sadách společnosti VIA Technologies. Nejdůležitější částí je balík ovladačů pod názvem Hyperion 4in1. Zde jsou shrnuty základní soubory nutné pro optimální chod systému. Dále zde najdete podporu pro řadiče disků, či síťové karty. Doufáme, že nám zachováte přízeň.

Komerční software & slevy

Aktis ABRA G2

ABRA G2 je špičkový moderní ekonomický software pro malé firmy. I přesto, že je určen pro nejmenší firmy od jednoho do tří počítačů, jedná se o produkt na nejvyspělejší třívrstvé klient/server technologii se všemi výhodami, které tato technologie přináší stabilita, konzistentnost a bezpečnost uložených dat, otevřenost systému vzhledem k okolním aplikacím. Navíc se ABRA G2 vyznačuje jednotným a velmi snadným a intuitivním ovládáním, a to jak pomocí myši, tak pomocí klávesnice, což u klient/server systémů nebývá vždy obvyklé. ABRA G2 se dodává buďto v jednouživatelské, singl verzi a nebo v síťové verzi pro nejvýše tři uživatele. ABRA G2 plně pokrývá potřeby typické firmy, která fakturuje, vede sklad a účtuje, a navíc existuje i jako komfortní řešení maloobchodního prodeje. I pro ty zákazníky, kteří plánují rozvoj své firmy, je ABRA G2 ideálním řešením. Až se firma rozroste, bez nejmenších obtíží a bez dodatečných nákladů na nové školení lidí a zavádění nových procesů hladce přejde na systém ABRA G3, větší a mocnější sestru ABRY G2.

eDock Server 2.1

Dokumentový server eDock lze přirovnat ke sdílenému síťovému disku, který je svým uživatelům přístupný nejen po lokální síti, ale i po internetu. Stejně jako u síťového disku, lze i v eDock Serveru definovat přístupová práva pro skupiny či uživatele k jednotlivým složkám i souborům. Se soubory uloženými v eDock Serveru lze přitom pracovat pomocí běžného browseru v podstatě odkudkoliv, a navíc je pro snadný přístup přímo z prostředí Windows (např. z aplikací Microsoft Office, 602PC SUITE) dokumentový server na pracovních stanicích integrován s operačním systémem pomocí doplňku eDock Klient. Jednou z předností eDock Serveru je schopnost automatického indexování souborů ukládaných v řadě běžně používaných formátů aplikací Microsoft Office, 602PC SUITE a dalších. Tyto soubory lze pak snadno a velmi rychle fulltextově vyhledávat podle slov či frází z jejich obsahu.

X Translator 6

X Translator 6 je nejnovější verze anglickoa německo-českého oboustranného slovníku, který nyní poskytuje výjimečný komfort při překladech a vyhledávání slov. Slovník obsahuje téměř 400 tisíc významových dvojic v angličtině a 30 000 dvojic v němčině. Novou, praktickou součástí programu je Překladový pomocník, což je miniaturní verze X Translatoru se stejnou slovní zásobou, který ovšem může být zobrazen nad okny (je vždy vidět), a překládá automaticky slovo, jež zkopírujete odkudkoli do schránky (klipboardu Ctrl+C). Pokud si verzi 6 objednáte přes internet, získáte na jeho nákup 20% slevu.

Zadarmo: Elektronický slovník X Translator 5

Využití domácích počítačů se značně liší od toho, k čemu se používali jejich sáloví předchůdci a i od využití nynějších serverů nebo superpočítačů využívaných při kosmických výzkumech a jiných náročných výpočtech. Klasické stolní počítače v současné době tvoří jakési multimediální centrum. Lze na nich tedy provozovat značné množství činností počínaje psaním a editováním různých dokumentů, editováním fotografií a konče třeba i sledováním filmů. S rozvojem internetu lze také získat množství různých informací. Mnoho z nich je však k dispozici pouze v cizích jazycích. A byla by škoda nevyužít schopností počítače a muset vyrazit hledat slovník, abychom si text mohli přeložit. Každému se totiž může stát, že zrovna ono konkrétní slovíčko nezná a potřeboval by ho najít. Možnosti využití slovníku v počítači jsou však mnohem širší, než pouze při surfování na internetu. Každého z vás jistě napadne mnoho dalších situací, kdy byste mohli funkcí elektronických slovníků využít. Proto jsme vám po delší přestávce opět přinesli slovníky v plné verzi. Tentokrát je vám k dispozici X Translator ve verzi 5. Ten vám umožní překládat jednotlivá slova mezi češtinou a angličtinou i češtinou a němčinou. Při překládání do a z angličtiny je vám k dispozici více než 150 000 slov, což je již celkem slušná slovní zásoba. Doufáme, že i vy oceníte jednoduchost jeho používání, která je ještě umocněna možností využití pomocníka tedy malého okna, v němž se automaticky přeloží text, který uložíte do schránky. Tato funkce dokáže mnohdy ušetřit velké množství času tím, že eliminuje další kroky, které byste museli při překladu učinit. Nemusíte tedy hledat, kde zrovna máte okno se slovníkem zůstává neustále "on top", tedy je vždy viditelné a také do něj nemusíte vybrané slovo vkládat. Po umístění do schránky je v pomocníkovi automaticky přeloženo. Pro zájemce o nejnovější šestou verzi tohoto slovníku, z řad našich čtenářů, je k dispozici sleva. Více se dozvíte v rubrice Komerční software & slevy.

Nepřehlédněte na CD

Alcohol 120% 1.4.8.1222

Velmi šikovný všestranný program, umožňující vypalování CD i práci s jejich uloženými obrazy.

Easy Video Converter 3.8.11

Jednoduchý program, jenž umožní snadno a rychle převést videonahrávky do libovolného obrazového formátu.

MusicMatch Jukebox Basic 8.2

MusicMatch je kombinací CD extraktoru a MP3 enkodéru,

správce ID3 tagů a přehrávače.

Nero Burning ROM 6.3.0.2

Většině uživatelů známý vypalovací program v nejaktuálnější podobě. S ním se vypalování stává hračkou.

Paint Shop Pro 8.0 Profesionální grafický editor, jenž vyniká jednoduchým ovládáním a množstvím užitečných funkcí.

PC Mark 04

Chcete-li vědět, jak je

na tom po výkonové stránce váš počítač, můžete zkusit třeba PCMark 2004.

Servant Salamander 2.5 beta 3

Souborový manažer pracující na osvědčeném systému dvou oken tak, jak si mnozí zvykli v Norton Commanderu.

Xara Menu Maker 1.1

S programem si vytvoříte svoje vlastní navigační lišty a hierarchická DHTML menu nabídek pro WWW stránky.

Zadarmo: Varia

Jelikož se kvapem blíží březen, tedy měsíc, do jehož konce je potřeba podat daňové přiznání, je pro vás v tomto čísle, jako další bonus zdarma, připraven i tento program pro vedení účetní agendy. S jeho pomocí lze snadno projít všemi kroky, které jsou zapotřebí k tomu, abyste se nedostali do problémů s Finančním úřadem. Rozhodujete-li se tedy, jakým způsobem si povedete účetnictví, můžete zkusit právě tento program. Přesvědčí-li vás o svých výhodách, stačí vám, po instalaci demonstrační verze zvolit položku "Objednávka programu" z nabídky Správa a při vyplňování požadovaných údajů uvést do položky Poznámka text "PC WORLD". Při takto vyplněné objednávce na verzi BASIC 1 nebo BASIC 2 získáte vámi vybrané vydání zdarma.

§§§§§

$$$$$


Trendy


Nastal čas neurotechnologií

Pavel Houser, http://www.scienceworld.cz

C04P0107

V poslední době se v médiích poměrně často skloňují pojmy jako neuroimplantát, neurotechnologie, BCI (Brain-Computer Interface) či cyberware, eventuálně se poněkud dryáčnicky mluví o čipech v hlavě. Jaké perspektivy přinášejí podobné technologie? Je jejich uplatnění záležitostí několika příštích let, nebo se vše prozatím nachází v oblasti spekulací patřících spíše do vědecko-fantastické literatury?

Cyberware bychom mohli zjednodušeně definovat jako biologické rozhraní mezi člověkem a počítačem ten se tak de facto stává součástí živého systému.

Známý robotik, vizionář a teoretik umělé inteligence (a podle svých odpůrců pak showman, ne-li rovnou šarlatán) Kevin Warwick hovořil při své lednové návštěvě Prahy o tom, že cyberware výrazně zjednoduší využitelnost obrovských výpočetních prostředků současných computerů. Uváděl příklad s kalkulačkou dnes musíte k provedení výpočtu čísla složitě vyťukat přes jeden interface, a přes totéž rozhraní opět přečíst výsledek. Jistě by bylo zajímavé mít kalkulačku přímo v hlavě, minimálně kvůli zrychlení celého procesu. To může znít jen jako kuriozita, nicméně pokud byste takto myšlenkou ovládali automobil, mohlo by mít dosažené zrychlení cenu lidského života. A pro člověka, který tráví většinu pracovní doby komunikací s počítačem, by nějaké efektivnější rozhraní nebylo sice otázkou života a smrti, ale produktivity rozhodně ano. Právě interface představuje totiž často úzké hrdlo.

Teoreticky by takto mohla být do naší hlavy přidána hned celá řada podobných "modulů" třeba slovníky cizích jazyků, paměťové karty s obsahem encyklopedií nebo různá rozšíření smyslových schopností, jako je vidění v infračervené či ultrafialové oblasti spektra. Mohli bychom pak vstřebávat poznatky rychleji a snad i příjemnější formou, odpadlo by únavné memorování informací namísto snahy o pochopení látky atd.

Trochu filozofie

Pokud nám mozek slouží v tom smyslu, že vykonává určité funkce, není žádný důvod, proč jej nedovybavit o žádoucí rozšíření. Zde ale mimochodem narážím na problém poněkud filozofičtější povahy: Co přesně myslíme tím, když říkáme, že mozek slouží "nám"? Cožpak "my" existujeme ještě někde mimo onen mozek a šedá hmota je pro nás prostě externím zařízením, obdobným té výše zmíněné kalkulačce?

To je samozřejmě otázka spíše pro filozofy, propojení biologického a kybernetického světa však samozřejmě k takto laděným úvahám vysloveně svádí. Nakonec se podobné úvahy mohou vyhrotit až do otázky, zda někdy bude možné "kyborgizovat" člověka celého, převést vědomí do digitálního světa a dát mu tak třeba šanci na nesmrtelnost. Odpůrci namítají, že mysl je nutně nějak vtělená a existuje pouze v interakci s vnějším světem a díky těmto nutným interakcím (které jsou ovšem vážnou překážkou nesmrtelnosti) ji nelze nějak separovat. Pak zase následuje kontranámitka, že mozek převedený do křemíku, ač by snad nebyl nesmrtelný, by stejně vzhledem ke své životnosti představoval významné zlepšení.

Prozatím nechme filozofii být. Rozdělme teď vnímání podle toho, zda při něm interagujeme s "normálním" vnějším světem, nebo s digitálními artefakty. Druhá varianta je pro nasazení cyberwaru mnohem snazší. Předchůdcem budoucích technologií jsou brýle, které promítají člověku film přímo na sítnici. Zítra by se podle Warwicka mohly přeměnit v zařízení, jež by umožnilo download filmu, hudby či webové stránky z internetu a jejich přehrání přímo v hlavě. Warwick jde ještě dál a zmiňuje se o tom, že podobná komunikace přímo mezi mozky, jakási moderní forma telepatie, by se mohla ustavit i mezi lidmi.

Jednou z motivací pro podobné úsilí je podle Warwicka opět snaha vyhnout se interfacu, který v tomto případě nepředstavuje myš, monitor či klávesnice, ale lidský jazyk plný "nedokonalostí", dvojznačností a metafor. Odpůrci by zde ovšem mohli namítnout, že porozumění přirozenému jazyku je naopak základním atributem inteligentních systémů, a právě tudy by se měla ubírat cesta vývoje umělé inteligence (a rozhodně se nesnažit jazyk nějak "obcházet").

Narazili jsme tedy opět na filozofii. Pak zde ale zůstává i zcela praktická otázka, jak vlastně takovou komunikaci mozek-mozek zrealizovat. Když se dnes mezi mozky dvou dobrovolníků kopírují třeba signály EEG, lze jimi přenášet takové informace jako světelné vjemy. K přenosu myšlenek je odtud ještě poměrně daleko. Navíc se dá předpokládat, že na úrovni vyšší nervové činnosti budou mezi lidmi existovat podstatnější rozdíly, než co se týče vnímání bílého světla. Jednou z možností je třeba postupná synchronizace, kdy by lidé zprávy předávané jako elektrické impulsy doplňovali textem to je ovšem zatím skutečně spíše sci-fi.

Pomoc pro postižené

Úvahy o cyberwaru či neuroimplantátech mohou mít zcela praktické výsledky. Zatím jsme vycházeli z toho, že určitý vjem/subjektivní proces nějak koreluje s elektrochemickými stavy našeho mozku. Pokud vidím záběr filmu, znamená to určitý proces probíhající v síti neuronů. A opačně, nějaká podobná změna mozkové aktivity odpovídá třeba za moji snahu pohnout rukou nebo kurzorem na obrazovce.

Tím se dostáváme k aplikacím určeným pro lidi nějak zdravotně postižené. V první fázi jim tímto způsobem půjde (zčásti už jde) zprostředkovat přístup k moderním komunikačním technologiím sem patří třeba pohyb kurzorem realizovaný "myšlenkami", nebo obecněji tzv. vizuální klávesnice, kdy může být snímán i pohyb oka. V další etapě přijdou na řadu umělá kolečková křesla či robotické končetiny.

Obdobně se zmírňují dopady smyslových postižení neurotechnologie může nabídnout nejen nové smysly, ale i vrátit ty ztracené. K dispozici jsou prototypy nabízející umělý sluch nebo tzv. oční protézy. V nejjednodušším případě jde o náhradu fotoreceptorů silikonovým čipem, který transformuje dopadající paprsky do elektrických impulzů; těmi odpovídajícím způsobem stimuluje gangliové buňky a ty přenášejí obrazovou informaci dále do mozku. Ambicióznější projekty se pokoušejí rovnou o robotickou náhradu celého oka.

Obecně lze říci, že nahradit implantátem by mělo být možné v zásadě každý orgán; příslušný obor se nejčastěji označuje jako bionika.

Na tomto místě snad stojí za to si uvědomit, že popsané aplikace vracejí postiženým jejich "přirozené" schopnosti; robotická umělá ruka pro ochrnutého člověka je díky tomu technologií společensky mnohem přijatelnější než třeba ona kalkulačka v hlavě. Rozvoj cyberwaru jinak často naráží na hradbu iracionálního odporu a strachu z "čipů v hlavě". Technooptimisté se tyto postoje a obavy snaží rozptýlit právě tím, že ukazují očividnou užitečnost propojení biologického organismu s počítačem pro takto vybaveného člověka. Pokud pak někdo argumentuje, že umělé oko, ucho či robotická paže jsou nepřirozené, musel by stejně tak odmítat brýle, naslouchátko nebo hůl.

Pohyb na dálku

Snímání pohybu má smysl nejen v případě postižení. Robot nějak kopírující pohyby svého operátora představuje významný přínos v prostředí nějak nebezpečném. Tak by třeba obsluha jaderného reaktoru nebo průzkum cizí planety mohly být realizovány robotem řízeným myšlenkami. Tímto způsobem by se dosáhlo přesnosti manipulace odpovídající člověku; operátor by přitom byl vybaven systémem virtuální reality, tj. jeho smysly (nebo rovnou příslušná mozková centra) by musely být zásobovány daty z robotových senzorů.

Je také jasné, že armády těch států, které se snaží minimalizovat vlastní lidské ztráty, by obdobným způsobem měly zájem o digitální vojáky-roboty, ovládané z bezpečí vojenské základny. Totéž by se hodilo třeba i pro řízení letadel; v obou případech by byla klíčová efektivita komunikace mezi mozkem člověka a kamerami či dalšími senzory bojového systému.

Zvenku, nebo zevnitř?

Rozhraní cyberwaru lze do mozku vpravit operačním zákrokem, což bylo již úspěšně realizováno třeba u opic. U člověka bychom samozřejmě upřednostňovali méně invazivní metody, třeba se senzory přikládanými na pokožku. Takové implantáty již před několika lety dospěly i do fáze klinických zkoušek. Oproti systémům přímo voperovaným, nabízejí externí zařízení bohužel mnohem menší rozlišovací schopnosti.

Jaké jsou výsledky? Warwick při svém známém experimentu s implantovaným čipem již získal robotickou ruku, která svírala či otvírala pěst stejně jako končetina lidská. Vše se opět provádělo snímáním EEG. Umělou ruku bylo navíc možné ovládat i přes internet na vzdálenost 500 km a pokud bychom do celé konstelace zahrnuli ještě nějakého hackera, dostali bychom ideální suroviny pro tvůrce béčkových hororů či thrillerů.

Začátek cesty

Kevin Warwick k dosud popisovaným technologiím poznamenává, že se jedná skutečně pouze o začátek jakkoliv umělá ruka představuje pro svého majitele nesporný přínos, kybernetická zařízení mohou rozšířit lidské duševní schopnosti.

Poměrně neurčitě definovaná oblast těchto snah je pak svázána s různými směry a hnutími; tak se lze třeba setkat s označeními extropiánství, transhumanismus, eugenika či fyzikální eschatologie. Některá z těchto označení používají jejich příznivci, jiná jsou míněna hanlivě či ironicky a patří do arzenálu odpůrců. Zastánce těchto směrů každopádně spojuje technooptimismus a přesvědčení, že naše současná biologická omezení nás nemusí omezovat provždy není důvod, proč by se evoluce zrovna námi měla zastavit, eventuálně ustrnout v biologické fázi. Zájem vědců o možnosti rozšíření lidských duševních schopností je samozřejmě dán i povahou jejich vlastní profese.

Druhou stránku věci pak představuje úvaha, že rychlý vývoj prodělává i svět kolem nás. Podle Warwicka či světoznámého fyzika Stephena Hawkinga je další evoluce člověka jedinou možností, jak může lidský druh konkurovat umělé inteligenci a oba vědci předvídají, že ta povstane už ve velmi blízkém časovém horizontu.

Warwickovu vizi jsme již představili; Hawking je naproti tomu přesvědčen, že vhodnější cestu než neuroimplantáty by mohly představovat cílené genetické úpravy. Netřeba dodávat, že všechny tyto vize mají i vlivné odpůrce, ať už mezi zastánci všemožných "návratů k přírodě" nebo různých náboženství. Určitou skepsí se netají ani řada vědců, podle kterých mají podobné technologie dosud velmi daleko k praktické použitelnosti.

Jak jsme v tomto článku viděli, některé výsledky neurotechnologií už ovšem použitelné jsou. Hranice mezi realitou a fantazií pak samozřejmě zůstává nejasná.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Google podruhé I.

David Čepička, Arne Arnold

C04P0080

Získejte z Googlu to nejlepší! V našem článku naleznete 20 tipů pro tento internetový vyhledávač. Pokud je použijete, uvidíte, že vaše vyhledávání bude rychlejší, jednodušší a účinnější. Zabudujete si vyhledávání přímo do Internet Exploreru, naučíte se používat novou utilitu pro překlad stránek, zablokujete si obtěžující pop-up okna a to všechno s Googlem.

Provozovatelé a fandové Googlu neustále vyvíjejí nové funkce, utility a triky pro ještě lepší vyhledávání. Přesto se o těchto snahách z internetového vyhledávače nedozvíte prakticky nic. Internetová stránka Googlu vypadá prakticky stále stejně: zadávací políčko, dvě tlačítka pro vyhledávání a zobrazení toho nejrelevantnějšího odkazu na prvním místě. Tak znají a používají Google miliony jeho uživatelů.

Přesto se při vyhledávání dostanete ke svému cíli daleko rychleji, pokud zkusíte použít některou ze skrytých internetových stránek, parametrů či utilit. Řada z nich pochází přímo z dílen tvůrců Googlu, a tyto naleznete na takříkajíc vedlejších stránkách vyhledávače. Jiná vylepšení pocházejí od programátorů, kteří tuto činnost mají jako svého koníčka a kteří se zabývají právě tvorbou internetových stránek a utilit nejrozličnějšího druhu. V tomto článku jsme pro vás ze všech možných doplňků vybrali ty nejzdařilejší.

1)Standardní vyhledávání v Internet Exploreru

Prostřednictvím jednoduchého triku donutíte Internet Explorer k tomu, že vám bude vyhledávat přes vyhledávač Google.

Postup: Tlačítko Hledat v panelu nástrojů Internet Exploreru řada uživatelů ignoruje, neboť při jeho stisknutí se pro vyhledávání na internetu implicitně používá stránka Microsoftu s adresou http://www.search.msn.com. Stačí ale pouze několik úprav v registru, aby Internet Explorer pro vyhledávání používal Google. Celou operaci za vás pohodlně provede soubor GOOGLE.REG. Poklepáním na tento soubor se v registru provedou všechny potřebné změny. Tento REG soubor funguje však pouze u verzí Internet Exploreru 4 a vyšších. Standardní nastavení pro vyhledávání Internet Exploreru přes MSN pak nastavíte zpět poklepáním na soubor DEFAULT.REG. Celá věc má pouze jeden háček. Při použití souboru GOOGLE.REG se po stisku tlačítka Hledat v panelu nástrojů Internet Exploreru použije pro vyhledávání anglická stránka http://www.google.com/ie určená právě pro výše zmiňovaný účel. Toto nastavení se bohužel změnit nedá. Dále stránka zadávací políčko i výsledky vyhledávání zobrazuje v komprimované podobě. Jen tak se totiž vejde do úzkého okna Hledat, které původně pochází z Průzkumníka, jenž se zobrazuje v Internet Exploreru.

2)Panel nástrojů a blokování pop-up oken

Pokud si nainstalujete Google Toolbar 2.0, získáte společně s ním i několik velmi zajímavých funkcí. Jednou z nich je velmi jednoduchý nástroj pro blokování zobrazování reklamních pop-up oken.

Postup: Po instalaci Google Toolbaru je funkce blokování pop-up oken automaticky zapnuta. Díky ní si ušetříte zobrazení řady oken s reklamou. Jakmile utilita potlačí zobrazení nějakého pop-up okna, ozve se zvukový signál a ukazatel myši se krátce změní na symbol vykřičníku. Stejně tak se symbol vykřičníku objeví i u odpovídající položky v Google Toolbaru.

Pokud budete chtít utilitou potlačené reklamní okno vidět, postupujte některým z níže popisovaných způsobů: Klepněte se stisknutou klávesou <Ctrl> na odkaz, který toto okno vyvolal. Tento způsob bohužel nefunguje tehdy, pokud je pop-up okno vyvoláno z internetové stránky, jejíž adresu jste sami napsali do panelu Adresa a potvrdili stiskem klávesy Enter. Abyste si mohli zobrazit pop-up okna i z takto zadaných stránek, musíte funkci blokování pop-up oken deaktivovat. V tomto případě klepněte na symbol pop-up okna v Google Toolbaru a funkci deaktivujte. Při deaktivaci pak utilita tuto stránku automaticky zařadí do seznamu, který se nazývá Whitelist. Zde je uveden seznam adres, u nichž se nemají pop-up okna blokovat. Nevýhodou popisovaného nástroje je skutečnost, že nedokáže zablokovat animace vytvořené v programu Macromedia Flash, které také mohou mnoho uživatelů obtěžovat.

3)Novinky z Německa, Francie,Itálie a ostatních zemí

Zprávy z Německa, Francie a jiných vybraných zemí, k tomu všemu ještě globální zprávy z celého světa to všechno Google sbírá například v případě Německa ze 700 internetových stránek zabývajících se zpravodajstvím. Tak si můžete být jisti, že budete mít k dispozici vždy ty nejčerstvější informace.

Postup: Tak například stránka Google News Deutschland vám shromažďuje německy psané zprávy z internetových stránek zabývajících se zpravodajstvím (tzv. news). Zvláštností této služby je, že vyhledávač Google shromažďuje všechny dostupné články z jím prohledávaných zdrojů a přehledně je uspořádá. Tím vlastně získáváte k jednomu tématu rozsáhlé spektrum informací a názorů, počínaje články ze Süddeutsche Zeitung, přes další německé deníky. Službu naleznete na stránkách http://www.news.google.de. Je třeba zmínit se ještě o tom, že stejně jako zprávy zaměřené na Německo, existují u Googlu podobné stránky zaměřené na zpravodajství z Austrálie, Kanady, Francie, Indie, Itálie, Nového Zélandu, Španělska, Velké Británie a samozřejmě i Spojených států.

4)Správa oblíbených položek on-line

S pomocí Google Toolbaru můžete spravovat svoje oblíbené položky on-line a můžete k nim mít přístup z jakéhokoliv počítače připojeného k internetu.

Postup: Blog je internetová stránka, jež se dá velmi jednoduše a hlavně nepřetržitě naplňovat informacemi. Google Toolbar 2.0 nabízí funkci Blog This. S její pomocí vložíte několika klepnutími myší do nějaké internetové stránky tzv. Blog, a tím získáte on-line přístup pro správu vašich oblíbených položek. Funkce Blog This od Googlu běží přes internetovou službu na adrese http://www.blogger.com. Tam můžete zdarma získat svoji vlastní internetovou stránku, na níž spravujete svoje oblíbené položky. Zde si určíte, zda chcete, aby váš blog s oblíbenými položkami byl veřejně přístupný, či zda má být před neoprávněným přístupem chráněn heslem. Pak bude takový blog k dispozici pouze vám a lidem, kterým přístupové heslo sdělíte.

Ukládání odkazů jde s pomocí Google Toolbaru velmi jednoduše. Jestliže se nacházíte na stránce, jejíž adresu si budete chtít uložit, klepněte na tlačítko Blog This. Při prvním použití této funkce se musíte zaregistrovat. Nakonec klepněte na tlačítko Post&Publish, a do vašeho blogu se umístí vámi požadovaný odkaz.

Pokud budete chtít změnit základní nastavení pro vaši stránku s funkcí Blog, přesuňte se na adresu www.blogger.com a přihlašte se tam pomocí svého uživatelského jména a hesla. Na pravém okraji stránky pak naleznete jméno vašeho blogu. Klepněte na ně, čímž se dostanete do režimu úprav blogu. Tady si můžete kupříkladu vylepšit rozložení, popřípadě jméno blogu. K dispozici máte též řadu předpřipravených šablon.

Upozornění: Nezapomeňte, že před prvním použitím funkce Blog This je třeba tuto funkci nejprve aktivovat v menu Google/Options.

5)Časové omezení pro vyhledávání

Na internetu existuje služba, jež dokáže omezit vyhledávání pouze na stránky vzniklé v určitém časovém intervalu.

Postup: Pomocí internetové stránky http://www.researchbuzz.com/toolbox/goofresh.shtml si můžete pro váš dotaz nechat zobrazit ve výsledcích vyhledávání pouze ty nejnovější informace. Tuto službu jsme již přesně popisovali v článku Google: nedokumentované funkce, uveřejněném v PC WORLDu 11/2003.

Tehdy bylo nutné pro zadání časového intervalu použít speciální příkaz, a počáteční a koncové datum se muselo vyjádřit v juliánském kalendáři. Nyní tento úkol a následné vyhledávání výsledků automaticky provádí služba, kterou naleznete na internetové adrese http://www.myvasco.com/daterange.htm.

6)Prohledávání Google News

Pro Google News v angličtině existuje jedna velmi užitečná a skutečně profesionální vyhledávací služba.

Postup: Advanced News Search dokáže najít zprávy, jež se objevují pouze na jedné internetové stránce. Tak kupříkladu pod položkou News source můžete vyhledávání zpráv omezit pouze na informace ze CNN či New York Times. K tomu navíc ještě můžete stanovit, jak staré mohou maximálně tyto zprávy být. Tuto službu naleznete na adrese http://www.news.google.com/advanced_news_search?hl=en&edition=usa.

Vzhledem k tomu že Google služby, které se osvědčí, nasazuje i do jiných jazyků, dá se očekávat, že podobné funkce budou za čas k dispozici např. i pro Google News Deutschland (http://www.news.google.de) či jiné.

7)Pošta od Googlu

Pokud se na internetových stránkách Google News objeví vámi požadovaný a předem zadaný výraz, může vás o tom Google okamžitě a automaticky informovat, a to prostřednictvím elektronické pošty.

Postup: Jestliže si chcete shromažďovat všechny zprávy obsahující vámi požadovaný výraz, pak se vám dozajista bude hodit služba Google Alert.

Tak kupříkladu když vás budou zajímat všechny novinky týkající se pevných disků od firmy Hitachi, zadáte si na internetové stránce http://www.google.com/newsalerts výraz "Hitachi Harddrive". Google vám pak bude denně nebo přímo po nalezení odpovídající zprávy zasílat e-mail. Při prohledávání Google sleduje anglicky psané stránky Google News na http://www.news.google.com. Pokud vás zajímá témat několik, zadejte jednotlivé dotazy na internetovou stránku postupně. V každém e-mailu, jenž vám přijde, se pak vyskytuje odkaz, kterým můžete velmi jednoduše tuto službu zrušit.

8)Hledejte, co k sobě patří

V tzv. Google Sets zadáváte k vyhledávání výrazy dva. Proč? Tato služba vám totiž k těmto dvěma výrazům vyhledá ještě další slova, která se k oběma hodí.

Postup: Google Sets vyhledávají vše, co vámi zadané dva výrazy spojuje, a tak vám k nim poskytují výrazy další. Například pokud na internetové stránce labs.google.com/sets zadáte výrazy "Agfa" a "Kodak", pak vám Google k těmto výrazům nalezne další výrobce fotoaparátů. To ale funguje nejen u výrobců přístrojů, nýbrž i u pamětihodností měst. Výrazy "Buckingham Palace" a "Big Ben" vám tak poskytnou další pamětihodnosti Londýna. U názvů filmů "Mission Impossible", "Top Gun" a "Jerry Maguire" získáte u Google Sets rovněž názvy všech ostatních filmů, v nichž hraje Tom Cruise.

9)Osobní vyhledávací robot

Ten, kdo chce být okamžitě vyburcován, jakmile se v databázi Googlu objeví jím zadaný výraz, ten ať si pořídí osobního vyhledávacího robota.

Postup: Nemusíte každý den spouštět internetový prohlížeč, abyste sledovali vývoj událostí okolo vámi zadaného problému. To vše za vás může udělat robot přesně vzato jedna internetová stránka.

Předpokládejme, že si budete chtít pořídit nějaký velmi starý počítač, dejme tomu Commodore z roku 1977. Abyste si mohli tento dnes již muzejní kousek výhodně koupit, bude nutno nějaký čas poctivě sledovat a prohledávat nabídky na prodej takových počítačů. Tuto činnost si nejpohodlněji usnadníte tak, že si vytvoříte na své pracovní ploše internetovou stránku. Ve Windows XP to zařídíte v Ovládacích panelech, když poklepete na ikonu Zobrazení. Na záložce Plocha stiskněte tlačítko Vlastní nastavení plochy a v dialogovém okně se přesuňte na záložku Web (v ostatních verzích Windows využijte technologie Active Desktop. V Ovládacích panelech poklepejte na ikonu Obrazovka a přesuňte se na záložku Síť WWW). Na našem CD naleznete okomentovaný ukázkový soubor s názvem Google-Search.HTM (607 B). Až si jej umístíte na obrazovku, pak když si budete chtít prohlédnout nalezené odkazy, stačí na ně klepnout se stisknutou klávesou <Shift>. Stránka se vám tak otevře v novém a větším okně internetového prohlížeče.

10)Rychlý překlad

Google dokáže překládat obsah internetových stránek kupříkladu do němčiny. Námi prezentovaná utilita celou operaci usnadňuje.

Postup: S aplikací Google-Translator 2.0, kterou naleznete také na našem CD jako soubor GOOGLETRANSLATOR.EXE (779 KB), můžete výše zmíněnou službu ovládat stiskem tlačítka myši. Ikonka programu se umístí do pravé části Hlavního panelu. Po klepnutí pravým tlačítkem myši na tuto ikonku si můžete vybrat ze dvou příkazů -Translate Text anebo Translate website. Program zvládá obousměrné překlady mezi angličtinou a němčinou, francouzštinou, italštinou, španělštinou a portugalštinou.


Google podruhé II.

11)Vyhledejte si pomoc u profesionálů

Anglicky komunikující služba Google Answers pomáhá uživatelům při řešení problémů s počítači. Profesionálové v oboru vyhledávání na internetu nenechají na holičkách ani jeden dotaz, vždy nabídnou nějaké konkrétní řešení. Tato služba je sice placená, prohlížení dotazů je ale zdarma.

Postup: Ten, kdo nemá čas ani chuť zabývat se hledáním řešení problémů se svým počítačem na internetových stránkách či prohlížením diskusních fór, ten si může vyžádat radu přímo od odborníků. Na stránce http://www.answers.google.com můžete položit svůj dotaz. Ten pak posléze bude i s odpovědí umístěn na veřejném fóru. Pro řešení problémů s počítači je připraveno okolo 500 profesionálů v oboru vyhledávání na internetu.

Zmiňovaná služba má dvě výhody. Odpověď na vámi položený dotaz dostanete v naprosté většině případů velmi rychle a rovněž si ušetříte čas strávený hledáním řešení problémů na internetu. Například jeden uživatel chtěl vědět, jak může vypálit na DVD disk dva soubory videa, aby se daly přehrát na obyčejném DVD přehrávači. Odpověď však potřeboval ještě týž den a za řešení nabídl 15 dolarů. Skutečně řešení problému ve formě podrobného návodu obdržel za tři hodiny.

Cenu za odpověď na dotaz si totiž stanovujete sami v okamžiku, kdy dotaz pokládáte. Nejmenší cena je 2,50 dolaru. Za položení dotazu musíte zaplatit 0,50 dolaru, zbytek pak doplatíte v okamžiku, kdy obdržíte odpověď. Platí se kreditní kartou.

Všechny dotazy a odpovědi na ně jsou veřejně a zdarma přístupné. Můžete si je tudíž sami prohledávat a číst odpovědi. Kupříkladu k tématu Počítače zde naleznete vskutku celou řadu užitečných tipů pro řešení nejčastěji se vyskytujících problémů.

12)Hledání synonym

Při použití speciálního parametru dokáže Google nalézt k zadanému výrazu synonyma. To se hodí zvláště u výrazů anglických.

Postup: Pokud se vám nepodaří nějakou informaci nalézt na českých stránkách, přijde na řadu vyhledávání stránek v anglickém jazyce. Pro tento účel však musíte zadat anglicky i odpovídající výraz, který se má prohledávat. Když se vám však nepodaří zadat do políčka to správné slovo, tehdy je výsledek většinou nevalný. Pak je další možností zadání synonyma, čili slova se stejným nebo podobným výrazem. Abyste Googlu sdělili, že chcete, aby ve výsledcích vyhledávání byly i stránky obsahující synonymum k danému výrazu, stačí těsně před výraz napsat značku tildy ("~"). Takže pokud např. hledáte nápovědu k programu Autocad, pak vám zadání výrazu Autocad ~help najde i stránky obsahující slova Tutorials.

13)Google umí počítat

Internetový vyhledávač Google vám dokáže spočítat i matematické úlohy. Také k tomu se dá využít zadávací políčko.

Postup: Zadejte do políčka pro vyhledávání nějaký početní příklad, a Google vám okamžitě vrátí výsledek. Přitom bere ohled na pravidla při počítání se závorkami a na přednost matematických operací násobení a dělení před sčítáním a odčítáním. Takže příklad 34/7-1 si Google přeloží do správné podoby (34 / 7) 1. Google však kromě základních matematických operací zná ještě další. Jejich kompletní seznam najdete na internetové adrese http://www.google.com/help/calculator.html.

Zmiňovaný internetový vyhledávač dokonce zvládne i převody jednotek, například stopy na metry. Výraz 10 000 feet in meter vám zobrazí výsledek 3 048 meter. Seznam všech dostupných jednotek, mezi nimiž zvládá Google převádět, však doposud nebyl nikde zveřejněn.

14)Rychlejší spouštění PDF souborů

Google prohledává i obsah PDF souborů. Naneštěstí otevření těchto typů souborů trvá poměrně dlouho. Existuje však i rychlejší způsob.

Postup: Pokud je výsledkem vyhledávání PDF soubor, musí internetový prohlížeč nejprve nahrát odpovídající plug-in a posléze otevřít soubor, což nějakou dobu trvá. Daleko rychlejší je způsob, kdy si klepnete na odkaz HTML-Version, jenž se nachází pod vlastním odkazem na PDF. Pak totiž Google nahraje potřebné informace velmi rychle, neboť je načítá ze svého archivu.

15)Odkazy na vaši internetovou stránku

Chtěli byste zjistit, které stránky na internetu odkazují na vaši internetovou stránku?

Postup: Pro tento úkol se musí použít Pokročilé vyhledávání, jež se vyvolá klepnutím na stejnojmenný odkaz na stránce http://www.google.com. Internetovou adresu vaší stránky zadejte do políčka Odkazy. Alternativou je zadání parametru link: (viz Google: Přehled nejdůležitějších parametrů pro vyhledávání na internetu).

16)Podobné stránky

Google dokáže nalézt internetové stránky, které se zabývají podobnými tématy. Zmíněná služba tyto stránky zobrazuje graficky.

Postup: Výše uvedená služba se nachází na internetové adrese http://www.touchgraph.com/TGGooglBrowser.html. Při jejím spuštění a zadání odpovídajícího výrazu se vám výsledky zobrazí ve formě přehledného obrázku. Tak můžete velmi snadno získat přehled o tom, kolik internetových stránek se dané problematice věnuje. Zde se využívá Googlovy funkce Podobné a výsledky se zobrazují v grafické formě.

17)Hledání "ducha času"

Prostřednictvím služby Centuryshare Calculator si můžete nechat najít, kdy se vámi zadávaný výraz považoval v minulých letech za zvláště důležitý.

Postup: Otevřete si internetovou adresu http://www.blog.outer-court.com/centuryshare a vámi hledaný výraz zadejte do políčka pro vyhledávání. Dozvíte se, jak často byl tento výraz zadáván v jednotlivých letech, a kdy tedy se zadával nejčastěji. Tato služba pracuje tak, že vámi zadaný výraz, kupříkladu Apple Macintosh, pošle několikrát do vyhledávače Google společně s letopočtem, takže zasílá výrazy Apple Macintosh 1980, Apple Macintosh 1981 atd. Výsledky vyhledávání pak zobrazí ve formě sloupcového grafu. Pro náš výraz se ukazuje, že se nejčastěji zadával v roce 1984. A dlužno dodat, že v tento rok byl pro Apple skutečně velmi úspěšný.

Pro vědecké účely je takové vyhledávání samozřejmě nedostatečné. Jako odrazový můstek pro zkoumání historie zadávání toho kterého výrazu však samozřejmě postačí.

Upozornění: Zmiňovaná služba může za den zodpovědět jen omezený počet dotazů tohoto druhu. Pokud by se tedy pro váš výraz nedostávalo žádné odpovědi, zkuste to další den znovu.

18)Přidejte si svoji vlastní internetovou stránku

U Googlu se může samozřejmě objevit i vaše stránka. Přidejte ji do jeho databáze a vyzkoušejte následující triky.

Postup: Pro přidání vaší internetové stránky se přesuňte na adresu http://www.google.com/intl/us/addurl.html. Je třeba upozornit, že Google nepřebírá žádnou odpovědnost za to, že se vaše stránka v indexu internetového vyhledávače skutečně objeví. Tipy, jak to udělat, aby se vám to opravdu povedlo, naleznete na adrese http://www.google.com/intl/us/webmasters/. Tam se rovněž dozvíte, jak postupovat, když budete chtít svoji stránku z indexu odstranit a jak zajistit, aby se v budoucnu neindexovala.

19)Google bezdrátově

Vyhledávač Google se dá používat i na mobilu. To je ideální, pokud jste například někde na cestách.

Postup: Pro mobilní telefony, které mají zabudovanou podporu WAPu (Wireless Application Protocol) či I-Mode, nabízí Google speciální stránky. V našem testu však přístup přes I-Mode nepodporoval žádné znaky s čárkami a háčky. Přístup přes WAP je možný na adrese http://www.google.com/wml, pro přístup přes I-Mode pak lze použít adresu http://www.google.com/imode. Podrobnější informace získáte na internetové adrese http://www.google.com/options/wireless.html.

20)Další parametry pro vyhledávač Google

Nedokumentované parametry a možnosti vyhledávání Googlu, které se nastavují po klepnutí na odkaz Pokročilé vyhledávání, se obecně dají napsat přímo do zadávacího políčka.

Postup: Ušetřete si cestu přes odkaz Pokročilé vyhledávání Googlu! Namísto toho pište možnosti pro hledání přímo do zadávacího políčka. Tento způsob lze použít i pro nikde nedokumentované parametry, jakými jsou kupříkladu daterange. Jestliže například potřebujete prohledávat pouze PDF soubory, zadejte parametr filetype:pdf. Jednotlivé parametry se zadávají za hledaný výraz a lze zadávat i jejich kombinace.

Upozornění: Zadání parametru musí končit znakem dvojtečky. Mezi parametrem a dalším výrazem nesmí být mezera. Správná syntaxe je tedy následující:<Výraz 1> <Parametr:><Výraz 2>.

Všechny důležité parametry pro Google naleznete v tabulce Google: Přehled nejdůležitějších parametrů pro vyhledávání na internetu.

Google: Přehled nejdůležitějších parametrů pro vyhledávání na internetu

Parametry zadávejte v tomto formátu: <Výraz 1> <Parametr:><Výraz 2>. Mezi <Parametr:> a <Výraz 2> nevkládejte žádné mezery. Pokud se některý z níže uvedených parametrů nedá kombinovat s jinými, bude to výslovně uvedeno.

allintitle: internetové stránky, které mají v titulku okna výraz zadaný pro vyhledávání. Tento parametr se nedá ve většině případů kombinovat s jinými.

daterange: internetové stránky, které Google indexoval v určitém časovém intervalu.

filetype: vyhledá výsledky mezi typy souborů. Google rozeznává soubory DOC (MS Word), PDF (Acrobat Reader), PPT (MS Powerpoint), PS (Adobe Postscript), RTF (Rich-Text-Format) a XLS (MS Excel). Následující příklad nalezne návod k použití pro fotoaparát Optio ve formátu PDF: "Návod k použití Optio filetype:pdf".

intitle: internetové stránky, které v titulku okna obsahují jeden nebo více výrazů zadaných k vyhledání.

inurl: internetové stránky, jež obsahují výraz pro vyhledání přímo v adrese. Tento výraz může být i v podsložce. Například výraz "inurl:test" nalezne i stránku www.pcworld.cz/tests.

intext: internetové stránky, které výraz pro vyhledávání obsahují v textu stránky. Případný výskyt výrazu přímo v adrese, titulku okna nebo v odkazu je ignorován.

inarchor: internetové stránky, u nichž je výraz pro vyhledávání v textu k odkazu nebo v odkazu samotném.

link: internetové stránky, které odkazují na zadanou stránku. Tento parametr se nedá kombinovat s ostatními. Například výraz "link:pcworld.cz" nalezne všechny internetové stránky, jež obsahují odkaz na stránky http://www.pcworld.cz.

related: internetové stránky, které si jsou nějak podobné. Tento parametr se nedá kombinovat s ostatními. Například výraz "related:google.com" na internetu nalezne další internetové vyhledávače.

site: internetové stránky, jež obsahují výraz k vyhledání přímo v názvu adresy. Na rozdíl od parametru "inurl:" je výskyt výrazu k vyhledání v podsložce ignorován.

§§§§§


Neznámé tipy pro vaše Windows I.

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Christian LÖbering, David Wolski

C04P0081

Přepadla vás nostalgie, když jste při úklidu našli v šuplíku starou hru a chtěli byste si ji zahrát? Nebo co takhle si zpestřit práci u počítače změnou vzhledu Windows? Víte, že můžete využít klávesové zkratky pro výběr barevných schémat ve Windows? Nebo vám snad Windows tloustnou? Naordinujte jim odtučňovací kúru! Toto a ještě řadu dalších menších či rozsáhlejších tipů vám nabízíme v tomto článku. Přečtěte si, co se v žádných oficiálních příručkách nedozvíte!

1)Pracovní plocha:Rychlé přepínání vzhledu jednotlivých prvků

Problém: Ve své každodenní práci na počítači musíte ve Windows často vytvářet screenshoty, a potřebujete tak mít Windows pro tuto činnost nastavena ve standardním zobrazení jednotlivých prvků, jakož i neutrální pozadí pracovní plochy. Jinak ovšem raději pracujete se svým vlastnoručně nastaveným barevným schématem. Váš kolega zase potřebuje barevné schéma používat pouze pro práci s jedním programem.

Řešení: Prostřednictvím jedné dobře ukryté volby funkce Možnosti usnadnění se dá pomocí pevně definované klávesové zkratky rychle přepínat mezi dvěma barevnými schématy pracovní plochy. Pro nasazení této funkce poklepejte v Ovládacích panelech na ikonu Možnosti usnadnění a na záložce Zobrazení stiskněte vpravo nahoře v poli Vysoký kontrast tlačítko Nastavení. V tomto dialogovém okně umístěte zatržítko do políčka Používat klávesovou zkratku. Od této chvíle můžete pro změnu barev používat kombinaci kláves <levý Alt><levý Shift><Print Screen>. V poli Vysokokontrastní schéma zobrazení si pak vyberte ze seznamu alternativní barevné schéma podle jeho názvu, například Standardní nastavení.

Po potvrzení všech nastavení a stisku klávesové zkratky <levý Alt><levý Shift><Print Screen> se zobrazí dialogové okno, které potvrďte stiskem tlačítka OK. Ti nedočkavější mohou použít i klávesu Enter.

Nové použití stejné kombinace kláves zase nastaví barevné schéma původní. Windows si pamatují aktuální zobrazované schéma i při odhlašování a následném přihlašování, případně i restartování počítače. Ve Windows XP má pak toto přepínání ještě další efekt, neboť popisovanou funkci můžete používat i pro přepínání mezi novým vzhledem XP a klasickým zobrazením.

Všeobecným vedlejším produktem zmiňované funkce je to, že při výběru alternativního barevného schématu Windows zřetelně zvětší písmo v Internet Exploreru. Ostatně není se čemu divit, neboť tato funkce je původně určena pro usnadnění čtení a psaní na počítači. Jestliže vám zvětšené písmo nevyhovuje, nebo vám snad dvě barevná schémata na výběr nepostačují, pak můžete využít následující alternativu: na našem CD vám nabízíme freewarovou utilitu Enhanced Color System 3.0 pracující z příkazového řádku. Také je možné si ji stáhnout z internetové adresy http://www.e-sushi.cjb.net (SETUP.EXE, 89,3 KB, určena pro Windows 98/ME, 2000 a XP). S touto aplikací můžete pracovat s libovolným počtem předem uložených barevných schémat a nastavením fontů pro jednotlivé prvky Windows. Mezi nimi a výchozím stavem pak můžete velmi rychle a pohodlně přepínat.

K tomu účelu si nastavte barvy všech prvků a otevřete si program Příkazový řádek. Přepněte se do složky, kam jste zmiňovanou utilitu nainstalovali, například příkazem cd C:\Program Files\Ecs. Aktuální nastavení barev si uložíte například do souboru barvy1.ecs tímto příkazem:

ecs.exe save barvy1.ecs

Uložené schéma si pak nastavíte do systému příkazem:

ecs.exe barvy1.ecs

Aplikace se ale daleko pohodlněji používá, pokud si pro výše uvedený příkaz vytvoříte zástupce. Vytvořte si zástupce k souboru ECS.EXE a poté na něj klepněte pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Do políčka Cíl: pak přidejte za popis cesty k souboru programu mezeru následovanou názvem souboru jako parametrem. Poklepáním na zástupce se pak v systému nastaví barevné schéma představované tímto souborem.

2)Spouštěcí možnosti pro příkazový řádek

Problém: Na grafickém rozhraní příkazového řádku představovaném souborem CMD.EXE již dlouho neshledáváte nic zvláštního. Kromě toho vám citelně chybí jednoduchý způsob jeho ovládání a možnost využití technologie drag&drop.

Řešení: V porovnání se souborem COMMAND.

COM známým z Windows 95/98/ME udělal příkazový řádek CMD.EXE z Windows 2000/XP z hlediska komfortu obrovský krok kupředu. Neboť i když na první pohled budí svým spartánským vzhledem dojem naprosté nekonfigurovatelnosti, dá se jeho chování prostřednictvím dávkového souboru velmi jednoduše upravit. Namísto abyste spouštěli příkazový řádek jako soubor CMD.EXE, zkuste si raději na pracovní plochu umístit zástupce, který bude mít v políčku Cíl: následující příkaz:

cmd.exe /k c:\windows\cmdstart.bat

Pokud se zmíněný soubor nachází na jiném místě, než je v příkazu uvedeno, je třeba cestu patřičně upravit.

Jako relativně obsáhlý příklad pro vylepšení funkcí příkazového řádku můžeme uvést dávkový soubor CMDSTART.BAT o velikosti 2,54 KB, který naleznete na našem CD. Zmíněný soubor vám nabízí pro využití sadu různých praktických maker, známých pod souhrnným názvem Doskey. Ta směřují především k vylepšení práce při manipulaci se složkami a k integraci Průzkumníka, dále k poskytnutí nejrůznějších informací k souborům, jakož i pro podporu technologie drag&drop. Příkazový řádek se tak automaticky přepne do složky, v níž se nachází myší uchopený objekt (soubor, složka nebo disk), a prozradí vám o něm řadu informací. Několik příkladů:

1. Do jednotlivých složek se tak můžete dostat zadáním několika málo písmen. Tak např. do složky obsahující objekty na pracovní ploše se dostanete příkazem d. Cesta ke složce, z níž jste tento soubor spouštěli, zůstane uložena a můžete se k ní znovu vrátit prostřednictvím příkazu -.

2. Po zadání příkazu xd \sendto program CMD.EXE prozkoumá postupně všechny složky Sendto dostupné na lokálním pevném disku, a při nalezení poslední se zastaví a všechny nalezené cesty uloží. Nyní si je můžete nechat všechny vypsat příkazem pushd, anebo se do nich postupně přepínat těmito příkazy: nebo popd. Počet nalezených složek je pak uveden v liště okna příkazového řádku.

Na tomto místě ještě můžeme připomenout, že příkazem + si můžete cestu k aktuální složce rovněž uložit manuálně.

3. Po zadání příkazu select \normal.dot se v Průzkumníku otevřou všechny složky, které obsahují soubor s tímto jménem. Navíc se soubor uvedený v příkazu automaticky ve složce označí.

4. Jakmile na zástupce příkazového řádku upustíte nějaký soubor, ukáže se vám v příkazovém řádku mimo jiné i v registru přidělený soubor, sloužící k otevírání tohoto typu souborů. Cesta k takto uchopeným objektům pak bude uložena do proměnné %$%, abyste mohli tuto cestu pohodlně používat ve spojení s příkazy dalšími, kupříkladu jako uedit32 %$% nebo copy %$% a:.

5. Vedle měnících se údajů v liště okna příkazového řádku vám ještě změna barev připomíná skutečnost, že se v paměti pro složky (Pushd) nacházejí ještě nějaké názvy složek.

Výše popisovaný dávkový soubor nabízí ještě spoustu dalších vymožeností, jež vám mají práci s příkazovým řádkem co možná nejvíce zpříjemnit. Upravením obsahu dávkového souboru v libovolném textovém editoru si můžete nepotřebné funkce snadno odstranit, a naopak ty chybějící doplnit. Kromě toho si můžete velikost a čitelnost textu okna příkazového řádku nastavit přes kontextové menu Vlastnosti a záložku Písma, případně si lze podle svého snadno nastavit i parametry na záložce Rozvržení.

3)Staré hry na nových verzích Windows

Problém: Ve svém starém stole jste nalezli několik disket s hrami pro MS-DOS. Tuto dnes již klasiku byste si nyní chtěli zkusit zahrát i na nových verzích Windows. Jenže tyto hry se na vašem počítači zasekávají nebo zase běží příliš rychle, přes nainstalovanou zvukovou kartu není vůbec nic slyšet, nebo nanejvýš tak nějaké to pípnutí. Co s tím?

Řešení: V současnosti existuje poměrně značné množství utilit, s nimiž můžete provozovat staré programy na velmi rychlých procesorech, aniž by běžely nějak moc rychle. Problémem ale zůstává zvukový výstup, neboť hry určené pro systém MS-DOS na zvukovou kartu přistupují přímo přes I/O adresu a hodnotu přerušení. Současné zvukové karty zase umí pracovat pouze přes své ovladače určené pro Windows. V případě, že používáte systémy Windows 95/98/ME, můžete si dnes ještě poměrně snadno stáhnout ovladače z internetových stránek výrobce vaší zvukové karty. Po jejich instalaci se zvuková karta tváří jako typ Soundblaster či Adlib. Rovněž je možné u těchto systémů počítač jednoduše spustit přes spouštěcí disketu v čistém prostředí MS-DOSu.

O něco těžší je to v případech, kdy používáte Windows 2000 či XP, neboť tyto systémy nemají možnost spuštění v režimu MS-DOS. Stále sice zůstává možnost spuštění počítače ze spouštěcí diskety, na počítači ale musíte bezpodmínečně mít na pevném disku alespoň jeden diskový oddíl typu FAT nebo FAT32, případně používat bootovacího manažera. Daleko lepší možností je ale použít Open Source program Dosbox 0.6, který je určený pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP. Naleznete jej na našem CD, popřípadě si jej můžete stáhnout též z internetové adresy http://www.dosbox.sourceforge.net/download.php?main=1 (Dosbox0.60-win32-installer.exe, 641 KB). Tato utilita totiž ve Windows emuluje systém MS--DOS běžící v reálném modu, tak jak to ostatně bylo u mikroprocesorů řady 286/386, a zároveň též vytváří virtuální zvukovou kartu Soundblaster s volně konfigurovatelnou I/O adresou a přerušením. Tak ani počítače s těmi nejnovějšími zvukovými kartami bez odpovídajících zpětně kompatibilních ovladačů nemusí při hraní starých MS-DOS her zůstat mlčet. Ani možnost připojení joysticku nebo myši není problémem, neboť Dosbox nabízí odpovídající podporu i pro ně.

Koneckonců program Dosbox není určený pouze pro Windows, nýbrž existují jeho verze určené pro Linux, Mac OS X a ostatní 32bitové systémy. Přesný soupis všech her, jež v emulátoru určitě běží, získáte v abecedně seřazeném seznamu na adrese http://www.dosbox.sourceforge.net/comp_list.php?orderby=name&letter=a.

Předpokládejme, že máte na pevném disku v nějaké složce hru, kterou si chcete prostřednictvím emulátoru spustit. Vezměte tuto složku a upusťte ji na ikonu programu Dosbox. Emulátor tuto složku automaticky připojí jako disk C: a vy pak můžete program spustit z emulovaného příkazového řádku stejným způsobem, jako byste byli ve skutečném prostředí MS-DOSu.

Jestliže hra v takto simulovaném prostředí MS-DOSu nepoběží, nebo si s Dosboxem jednoduše nebude rozumět, pak je tu další freewarová utilita ovládaná pomocí menu s názvem Abandon Loader 0.8b. Je určena pro Windows NT4, 2000 a XP a naleznete ji na našem CD, popřípadě na internetu na adrese http://www.angelfire.

com/realm/zeroone/aldownload.htm (Abandon_Loader_08b.exe, 2,84 MB). V tomto případě si můžete hry pro MS-DOS spravovat, konfigurovat a spouštět prostřednictvím grafického rozhraní, všechny parametry pro příkazový řádek pak budou automaticky nastaveny při spuštění programu. Již hotové konfigurace pro 50 nejznámějších her má již v sobě Abandon Loader obsaženy, další se dají dle potřeby dodatečně stáhnout.

Menší komplikací je zde podpora zvuku, neboť aby vám v příkazovém řádku pod Windows byla podporována karta kompatibilní se staršími systémy, je nutno nainstalovat program VDM Sound 2.0.4, jenž je určen pro Windows NT4, 2000 a XP. Zmiňovanou utilitu si pak můžete stáhnout na internetové adrese http://www.sourceforge.net/projects/vdmsound. Její velikost činí asi 1 MB. Zmiňovaný Open Source program emuluje celou řadu starých ISA či PCI zvukových karet včetně možnosti připojení joysticku a všechny zvuky pak posílají přes zvukovou kartu nainstalovanou v počítači pod systémem Windows. Před spuštěním samotné MS-DOS hry je ale nutno spustit právě aplikaci VDM Sound. Abandon Loader aplikaci VDM Sound spouští před spuštěním vybrané hry automaticky, a to se standardními hodnotami. Přes menu Options/VDMSound se pak dá zmiňovaný emulátor přímo z Abandon Loaderu nakonfigurovat.

Smůlu však mají příznivci třeba hry Duke. Hry, jež využívají chráněný režim (Protected Mode) procesoru, zpravidla ve většině emulátorů pod Windows vůbec neběží.

4)Umístění programů do seznamu cest, které prohledávají Windows

Problém: Některé programy na svém počítači používáte tak zřídka, že se vám nevyplatí vytvářet si pro ně zástupce v nabídce Start nebo na pracovní ploše. Jednoduše je spouštíte přes nabídku Start/Spustit. Jenže pokud se vámi požadovaný program nenachází v systémem prohledávaných složkách Windows, nestačí vám pouhé zadání spouštěcího souboru, nýbrž musíte pokaždé vypisovat na příkazový řádek kompletní cestu k souboru, popřípadě se v Průzkumníku proklepat stromem složek až ke kýženému souboru.

Řešení: Jakmile v dialogovém okně Spustit zadáte jméno programu ke spuštění, hledají jej Windows nejprve v systémem prohledávaných složkách a následně ve speciálním klíči v registru. Pokud nejsou Windows při hledání v žádném z případů úspěšná, zobrazí odpovídající chybové hlášení. Existují však tři způsoby, jak menší utility integrovat do složek prohledávaných Windows.

1. Pokud se jedná o jeden EXE soubor nevyžadující žádné další DLL knihovny či konfigurační soubory, stačí jej jednoduše zkopírovat do jedné ze složek určených k vyhledávání Windows, kupříkladu \Windows.

2. Pokud se jedná o složku, v níž máte celou řadu pomocných utilit, bude patrně nejjednodušším řešením zadat cestu k ní do proměnné Path. Tím přidáte zmíněnou složku ke složkám prohledávaných Windows a operační systém tak najde všechny zde umístěné programy, jejichž názvy zadáte v dialogovém okně Spustit nebo i v Příkazovém řádku. Ve Windows 95/98/ME doplňte do souboru AUTOEXEC.BAT do řádku path=... cestu ke složce oddělenou středníkem. Ve Windows 2000/XP to samé uděláte v Ovládacích panelech poklepáním na ikonu Systém. Musíte však být pro provedení této operace být přihlášeni jako administrátor. Klepněte proto v okně Vlastnosti systému na záložku Upřesnit a zde na tlačítko Proměnné prostředí. Zde se nachází proměnná Path dvakrát. V horním seznamu se nacházejí proměnné, platné pouze pro aktuálně přihlášeného uživatele. Spodní seznam ukazuje systémové proměnné nastavené pro všechny uživatele počítače. Celý seznam pak můžete upravovat poklepáním na vámi zvolenou systémovou proměnnou.

3. Windows rovněž ukládají odkazy na různé aplikace do registru, a to do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\AppPaths. Jako jeho podklíče pak jsou jména jednotlivých spustitelných souborů.

Pokud sem budete chtít přidat další aplikace, můžete použít i zkratky, jako například P.EXE místo PSPAD.EXE pro textový editor Pspad. V našem případě tedy vytvoříme podklíč s názvem P.EXE a jako údaj hodnoty řetězce (Výchozí) zadáme úplnou cestu k souboru, v našem případě G:\Program Files\PSPad\PSPad.exe. Když následně do dialogového okna zadáme písmeno p, spustí se nám textový editor Pspad. Firma Microsoft této možnosti využila k tomu, aby omezila spouštění již vysloužilých programů jako WRITE.EXE a namísto nich aby se spouštěly programy novější, v tomto případě WORDPAD.EXE.

Program Příkazový řádek se však řídí pouze údaji uvedenými v systémové proměnné Path. Zadání příkazu p na příkazový řádek tedy ke spuštění editoru Pspad nepovede. Kupodivu však funguje příkaz start p.


Neznámé tipy pro vaše Windows II.

5)Nedokumentováno: Pomalejší dia-show

Problém: K promítání svých snímků z dovolené často používáte ve Windows XP vestavěnou diashow. Interval pěti sekund mezi zobrazením dvou snímků je však příliš krátký na to, abyste stačili okomentovat vše, co je na obrázku vidět.

Problém: Firma Microsoft nepředpokládala možnost nastavení časového intervalu mezi dvěma snímky. Přesto se dá tento interval vhodnou úpravou registru změnit.

Spusťte příkazem REGEDIT.EXE Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\ExplorerShellImageView a zde vytvořte novou hodnotu typu DWORD. Jako údaj hodnoty v desítkové soustavě zadejte časový interval mezi dvěma snímky, a to v milisekundách takže intervalu 15 sekund bude odpovídat hodnota 15 000. Prohlížeč obrázků a faxů (SHIMGVW.DLL), což je aplikace odpovídající za spuštění prezentace, však akceptuje i hodnoty menší než je standardních pět sekund.

Upozornění: Pokud budete chtít během prezentace jeden či více obrázků otočit, stačí stisknout klávesovou zkratku <Ctrl><K> pro otočení o 90 stupňů po směru hodinových ručiček a <Ctrl><L> pro otočení o 90 stupňů proti směru hodinových ručiček.

6)Úklid v utilitě Msconfig: Odstranění neplatných položek

Problém: Utilita Nástroj pro konfiguraci systému (MSCONFIG.EXE) zobrazuje na záložce Po spuštění všechny aplikace, jež se mají při startu systému spustit, a přitom nabízí možnost jednotlivé položky v tomto seznamu deaktivovat. Bohužel tyto položky v seznamu zůstávají dále. Zvláště v případech, kdy se nainstalují programy obsahující v sobě Adware či Spyware, se záložka Po spuštění plní položkami odkazujícími na nepotřebné a dlouho nepoužívané programy.

Řešení: MSCONFIG.EXE eviduje všechna umístění, která umožňují automatické spouštění aplikací jedná se o složku Po spuštění, jednotlivé klíče v registru Windows a některá místa v INI souborech. Seznam již deaktivovaných programů se pak nachází v registru v klíči Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Shared Tools\MSConfig\startupreg a ...\startupfolder. Chcete-li tedy seznam v Nástroji pro konfiguraci systému zeštíhlit, odstraňte ve zmíněných podklíčích všechny položky, které určitě nebudete nikdy potřebovat. Po restartu počítače bude seznam v Msconfigu o něco kratší.

7)Windows zabírají příliš mnoho prostoru: Odstranění starých nepotřebných dat

Problém: Vedle systémových souborů vytvářejí Windows na počítači nejrůznější další prvky jako dočasné soubory internetu, složky pro ochranu systému nebo odkládací soubor. Celkové množství všech trvale Windows používaných dat daleko překračuje velikost, kterou měla Windows při své nové instalaci. Často se pak stává, že velikost diskového oddílu, jež se před instalací systému zdála dostatečná, najednou vypadá malá.

Řešení: Většina přírůstků dat se dá při nedostatku místa bez obav postrádat. Pouze proti nárůstu složky %windir%\System32 nic neuděláte. Sem totiž umisťují instalované aplikace společně využívané programové knihovny.

Odkládací soubor: Otevřete si ve Windows XP Ovládací panely a poklepejte na ikonu Systém. Přesuňte se na záložku Upřesnit a v poli Výkon stiskněte tlačítko Nastavení. V dialogovém okně Možnosti výkonu, které se nyní otevřelo, klepněte na záložku Upřesnit. V poli Virtuální paměť stiskněte tlačítko Změnit. Na tomto místě pak můžete umístit odkládací soubor na jiný disk. Ve Windows 2000 se ke stejnému nastavení dostanete o něco rychleji, a to přes Ovládací panely poklepáním na ikonu Systém. Klepněte na záložku Upřesnit a poté stiskněte tlačítko Možnosti výkonu. V poli Virtuální paměť stiskněte tlačítko Změnit.

Složka Temp: Jedná se o systémovou složku Windows určenou pro dočasné soubory. Tato složka je definována pomocí proměnné prostředí. Můžete ji změnit v Ovládacích panelech poklepáním na ikonu Systém, přesunem na záložku Upřesnit a pole Proměnné prostředí. Při poklepání na položku TEMP si můžete zadat jako složku pro dočasné soubory libovolnou složku. Tu samou operaci můžete pak zopakovat i pro proměnnou TMP.

Dočasné soubory internetu (týká se všech verzí Windows): V Internet Exploreru klepněte do menu Nástroje/Možnosti sítě internet a přesuňte se na záložku Obecné. V poli Dočasné soubory internetu si můžete prostřednictvím tlačítka Nastavení zjistit, kolik místa je pro tyto soubory vyhrazeno, stiskem tlačítka Zobrazit soubory si zjistíte aktuální množství dat ve složce. Tlačítko Přesunout složku vám dovolí určit, která jiná složka se má pro ukládání těchto souborů používat. Posuvníkem si pak stanovíte maximální velikost této složky.

Funkce Obnovení systému: Tato funkce Windows XP vyžaduje relativně mnoho místa. Bohužel se nedá nijak konfigurovat, ale pouze úplně vypnout, a to v Ovládacích panelech poklepáním na ikonu Systém, konkrétně na záložce Obnovení systému. Vypnutí zmíněné funkce však doporučujeme jen zkušeným uživatelům. Další možností je nastavit přes tlačítko Nastavení pro tuto funkci menší množství místa. Na méně než 200 MB to ve Windows XP ale stejně nejde.

HIBERFIL.SYS: Dobrých 500 MB místa získáte vypnutím podpory režimu spánku. K tomuto účelu poklepejte v Ovládacích panelech na ikonu Možnosti napájení a na záložce Režim spánku zrušte zatržení u položky Zapnout podporu režimu spánku.

Kontrola systémových souborů: Přesunutí složky %windir%\System32\Dllcache, která je za tuto funkci zodpovědná, je sice obtížné, ale ne nemožné. Ve verzích Windows 2000 do Service Packu 1 vám pro definování alternativní složky pomůže úprava v registru. Spusťte si soubor REGEDT32.EXE a přesuňte se do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\WindowsNT\CurrentVersion\Winlogon. V pravé části okna Editoru registru pak vytvořte novou rozšiřitelnou řetězcovou hodnotu typu REG_EXPAND_SZ se jménem SFCDllCacheDir. Jako údaj hodnoty zadejte cestu ke složce, která má sloužit jako výchozí pro umístění zálohy systémových souborů.

Ve Windows 2000 se Service Packem 2 a vyšším, včetně Windows XP, byla výše uvedená položka registru zablokována. Teprve až oprava souborů SFC.DLL (Windows 2000), popřípadě SFC_OS.DLL (Windows XP) ležících ve složce %windir%\System32, ji znovu může aktivovat. K tomu účelu otevřete příslušnou verzi DLL souboru vyskytující se ve vaší verzi Windows pomocí hexadecimálního editoru a přesuňte se na příslušnou adresu (viz tabulka Adresy pro opravu SFC souboru). Nahraďte výraz 8BC6 výrazem 9090. Změněný soubor pak uložte jako SFC.PAT (Windows 2000), popř. jako SFC_OS.PAT (Windows XP) jak do složky %windir%\System32, tak i do složky %windir%\System32\Dllcache.

Původní soubor se nedá nahradit, dokud běží Windows. Proto spusťte počítač z instalačního CD disku Windows a spusťte si Konzoli pro zotavení. Zde přejmenujte ve Windows 2000 soubory ve složkách \System32 a \System32\

Dllcache pomocí následujících příkazů:

ren sfc.dll sfc.old

ren sfc.pat sfc.dll

Ve Windows XP postupujte analogicky se souborem SFC_OS.DLL. Po příštím spuštění počítače můžete upravit registr způsobem uvedeným výše. Po dalším restartu počítače by se měla vytvořit nová složka pro kontrolu systémových souborů. V opačném případě je možné si ji vynutit příkazem

sfc /scannow

Původní složku Dllcache pak můžete bez obav odstranit.

Tip pro profesionály: Ochrana systémových souborů se dá i zcela vypnout, a to tak, že v registru v klíči Hkey_Local_Machine\Software\

Microsoft\WindowsNT\CurrentVersion\

Winlogon vytvoříte novou hodnotu typu DWORD s názvem SFCDisable a přiřadíte jí hexadecimální hodnotu FFFFFF9D. Tip však funguje u Windows 2000 se Service Packem 2 a vyšším.

8)SCF soubory: Příkazy API jako textový soubor

Problém: V panelu Snadné spuštění se nachází ikona Zobrazit plochu. Když na ni klepneme pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolíme příkaz Vlastnosti, objeví se nám jako typ souboru Windows Explorer Command s příponou SCF. Pokud tento soubor otevřeme v textovém editoru, projeví se tento soubor jako textový s tím, že jeho obsah je tvořen několika příkazy. Chtěli bychom získat někde ještě další příkazy, jež bychom mohli v tomto typu souboru použít.

Problém: Množství příkazů použitelné v souborech typu Windows Explorer Command je omezeno. Přípona SCF znamená Shell Command File. Jedná se o jednoduché textové soubory, jež mají vždy stejnou strukturu. První tři doposud známé příkazy jsou jednoduché příkazy typu API (Application Programming Interface), které se používají pro Windows a Internet Explorer. Za vlastní zobrazení plochy pak odpovídá příkaz ToggleDesktop, jemuž odpovídající skriptový soubor vypadá takto:

[Shell]

Command=2

IconFile=explorer.exe,3

[Taskbar]

Command=ToggleDesktop

Místo příkazu ToggleDesktop můžete za výraz Command= zadat kupříkladu příkaz explorer, kterým spustíte Průzkumníka. Stejně tak i Internet Explorer se dá spustit včetně panelu Oblíbené (Kanály) přes SCF soubor. Za tuto skutečnost odpovídá příkaz Channels:

[Shell]

Command=3

IconFile=shdocvw.dll,-118

[IE]

Command=Channels

Za výraz IconFile pak můžete zadat i libovolný soubor ikony s příponou ICO.

Na jedno klepnutí

Místo okna pouze rámečky

Doposud jste si mohli v každé verzi Windows nastavit, zda se má při přesunování zobrazovat obsah okna, nebo jestli stačí zobrazovat pouze rámeček. I ve Windows XP je tato možnost k dispozici, jenom je důkladně ukryta v Ovládacích panelech. Poklepejte v nich na ikonu Zobrazení a přesuňte se na záložku Vzhled. Nyní stiskněte tlačítko Efekty a v následujícím dialogovém okně pak najdete položku Během přetahování zobrazovat obsah okna.

Odstranění Hlavního panelu

Nastavení zobrazování obsahu okna při jeho přetahování, uvedené v předchozím tipu, má u všech verzí Windows nikde nedokumentovaný vliv na Hlavní panel. V nastaveních Hlavního panelu se vyskytuje možnost Automaticky skrývat Hlavní panel, jež umožňuje nastavit, zda bude Hlavní panel na pracovní ploše viditelný, nebo zda se bude zobrazovat pouze tehdy, když se posuneme ukazatelem myši k odpovídajícímu okraji monitoru. V případě, že máte zobrazování obsahu okna během přetahování povoleno, mizí Hlavní panel velmi jemně a pomalu, v opačném případě mizí rychle bez animace.

Drag&stop

Přetahujete-li soubory a složky z Průzkumníka se stisknutým tlačítkem myši, pak není třeba pro zrušení drag&drop operace tisknout klávesu <Esc>. Pro zrušení operace bohatě postačí stisknutí jiného tlačítka myši.

Starý typ třídění

Windows XP třídí názvy souborů jinak než jeho předchůdci. Tak kupříkladu Průzkumník ukáže soubor 2.TXT před souborem 10.TXT, i když pořadí podle standardu ASCII je jiné. Třídění ve Windows XP je obecně řečeno logičtější, může však někdy způsobovat pěkné zmatky, zvláště když všechna svoje data pojmenovávali s ohledem na předcházející typ třídění. Starý typ třídění si tak můžete ve Windows XP nastavit úpravou registru v klíči Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Policies\Explorer, pokud si zde vytvoříte novou hodnotu typu DWORD s názvem NoStrCmpLogical a jako její údaj zadáte číslo 1.

Pohodlnější surfování

Pokud vlastníte myš s kolečkem a chcete trochu při surfování na internetu nechat odpočinout svým očím, stiskněte klávesu <Ctrl> a pohybujte kolečkem. Tak si můžete nastavit velikost písma na internetové stránce.

Málo místa? Nevadí!

Jakmile se vám nějaký diskový oddíl téměř úplně zaplní, začnou vás Windows XP obtěžovat nabízením nástroje Vyčištění disku. Tato otravná pop-up okna se však dají velmi snadno deaktivovat. Spusťte si Editor registru a otevřete klíč Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Policies\

Explorer. Zde si vytvořte novou hodnotu typu DWORD s názvem NoLowDiskSpaceChecks a jako údaj hodnoty zadejte číslo 1. Po restartu počítače bude s hlášením o nedostatku místa na disku konec.

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows I.

Jakub Povolný

C04P0084

Ačkoliv mi fyzická práce z principu nevadí, přesto jsem s radostí opustil na chvíli rekonstrukci svého nového příbytku, abych vám alespoň trochu pomohl s rekonstrukcí vašich Windows a také sepsal nezbytný úvodník.

V minulém roce se na poli operačních systémů neudálo nic extra významného. Odborná i laická veřejnost s uspokojením konstatovala, že poslední verze desktopových Windows (XP) se docela povedla a Microsoftu se podařilo spojit multimediální podporu se stabilitou bývalé řady NT. Dočkali jsme se také nové verze nejznámějšího kancelářského balíku, která s sebou ale přinesla pouze změny nepříliš podstatné pro standardního uživatele.

Někdy za dva roky bychom se měli dočkat nových Windows s pracovním názvem Longhorn, která pravděpodobně dále přiblíží dnešní rozsáhlé možnosti počítačů i těm největším začátečníkům. Plánuje se konečně i ovládání hlasem, jež bylo dosud (s výjimkou OS/2) realizováno pouze externími programy a utilitkami.

Stále častěji se na desktopech dostává do popředí zájmu Linux. Výrobci hardwaru začínají standardně dodávat své firemní ovladače, dokonce i "velký" Intel se rozhodl vytvořit linuxové ovladače pro mobilní čipovou sadu Centrino. Ať se názory na Linux liší od člověka k člověku, konkurence na poli operačních systémů jim určitě neuškodí (jak některé jazyky tvrdí) a pro uživatele bude vždy pouze přínosem.

Dnešní tipy a triky obsahují opět něco z Windows i s MS Office. V tomto dílu je to zhruba padesát na padesát. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Vlastní DNS

(Win 95/98) Jelikož se asi většina běžných uživatelů nikdy s pojmem DNS nesetkala, pokusím se nejprve o malé vysvětlení. Zkratka DNS (Domain Name System) vznikla hlavně proto, aby nám nevědomým uživatelům usnadnila život.

Možná je vám známo, že každý počítač v síti internet vlastní jedinečnou číselnou adresu, takzvanou adresu IP (Internet Protocol). Ta se skládá ze čtyř částí, které přesně určují začlenění toho konkrétního počítače ve velmi komplikovaném stromu internetu. Typicky může IP adresa vypadat nějak takto: 192.168.100.11. Na první pohled vidíte, že je toto označení sice přesné, ale pro laika naprosto anonymní a nic neříkající. Proto vzniklo DNS, které umožňuje této číselné adrese přiřadit v podstatě jakékoliv jméno (doménu), jež je pro běžného uživatele podstatně srozumitelnější.

Na internetu pak existují servery DNS, jež si pravidelně vyměňují informace o tom, kterým číselným adresám jsou přiřazeny odpovídající adresy jmenné. Vy potom do internetového prohlížeče napíšete prosté www.pcworld.cz, ale váš nejbližší DNS server toto jméno okamžitě převede na 195.144.101.45, tak aby data věděla, kam mají po síti utíkat.

Nyní k samotnému tipu. Jak bylo naznačeno výše, po zadání jmenné adresy do prohlížeče musí být tato převedena na číselnou, aby prohlížeč věděl, od jakého počítače na internetu si má stránky vyžádat. DNS server pro vás potom obvykle zajišťuje váš poskytovatel internetu.

Při každém překladu jmenné adresy na číselnou je ale potřeba kontaktovat právě nejbližší DNS server (na internetu), což znamená zpomalení a zbytečné zatížení vaší třeba ne zrovna rychlé modemové linky. Tyto dotazy jsou navíc poměrně časté. Jestliže si chcete trochu pomoci, můžete vašim Windows dát seznam nejnavštěvovanějších WWW serverů i s jejich číselnými adresami, a pokud potom tyto servery navštívíte, nebude nutné obtěžovat s dotazy DNS na internetu, ale Windows si zjistí číselnou adresu z vlastních zdrojů..

Vše se odehrává v nenápadném souboru hosts.sam, který můžete nalézt ve složce Windows. Přípona sam znamená sample, jedná se tedy o ukázkový soubor. Jestliže odmažete v jeho názvu příponu sam, stane se aktivním a Windows jej začnou prohledávat dříve, než požádají o překlad adres nejbližší DNS. Do tohoto souboru se tedy vyplatí vypsat číselné a odpovídající jmenné adresy nejpoužívanějších serverů na internetu, a tak tento překlad o řád urychlit. Náš soubor c:\windows\hosts by mohl vypadat takto:

127.0.0.1localhost

195.144.101.45www.pcworld.cz

První adresa definuje číslo vašeho lokálního rozhraní, které má každý počítač. Druhá pak číslo serveru www.pcworld.cz, jež jsme uvedli už výše. Takto můžete do souboru hosts přidat libovolný počet serverů na internetu, ale i ve vaší lokální síti, což může často vyřešit známý problém s "viděním/neviděním se v okolních počítačích".

Není od věci si na závěr ukázat, jak zjistit číselnou adresu libovolného WWW serveru na internetu, tak abyste ji případně mohli dopsat do výše uvedeného souboru. Jděte do menu Start Programy Příslušenství a spusťte Příkazový řádek. Do něj napište například příkaz

ping www.pcworld.cz

a obdržíte mimo jiné i číselnou adresu tohoto serveru, kterou jsme zde již zmiňovali. Při tomto testu musíte být samozřejmě připojeni na internet.

Máte málo fontů?

(Win 98/Me) Následující tip je určen pouze pro uživatele Windows 98 a Windows ME, kteří trpí nedostatkem standardních řezů písma (takzvaných fontů). Jestliže nainstalujete jednu z těchto verzí Windows na váš počítač, dostane se vám také standardní nabídky písem, jež potom můžete použít například při tvorbě dokumentů v MS Wordu. Pokud koupíte počítač s již předinstalovaným systémem, není situace o mnoho lepší.

Přitom jsou na instalačním CD další fonty, které se standardně nepoužívají. V následujícím tipu si ukážeme, jak je z instalačního CD dostat a aktivovat ve vašich Windows.

Vložte do CD-ROM mechaniky instalační CD vašich Windows a jděte do menu Start Spustit. Zde vepište následující příkaz podle verze Windows, kterou používáte. Pro Windows ME napište (za předpokladu, že písmeno vaší CD-ROM mechaniky je D a fonty budeme instalovat na disk C):

extract /A /L C:\Novefonty D:\Win9X\Base2.Cab *.ttf

Pro Windows 98 napište tento příkaz:

extract /A /L C:\Novefonty D:\Win98\Base4.Cab *.ttf

Oba příklady se od sebe liší pouze umístěním instalačních souborů na CD. Po potvrzení program extract vyextrahuje písma z uvedených balíčků (cabinet files). Ta se uloží do adresáře c:\Novefonty.

V případě Windows 98 zde po dokončení naleznete 49 fontů, přitom při standardní instalaci vám Windows nainstalují pouze 33 z nich.

Nyní ještě musíme přidat samotné fonty do Windows tak, aby se vám objevily v nabídkách písem v jednotlivých aplikacích. Windows mají fonty uložené ve skrytém adresáři c:\windows\fonts. Jděte do menu Start Nastavení Ovládací panely a poklepejte na ikonu Písma. Zde uvidíte seznam již nainstalovaných fontů. Pokud na vybraný z nich poklepete, zobrazí se vám konkrétní vzhled písma a informace o něm. Přidání nových fontů provedete takto. V roletovém menu Soubor zvolte Nainstalovat nové písmo a v následném dialogu vyberte adresář c:\Novefonty. Po načtení písem z tohoto adresáře vyberte v seznamu ta, která chcete nainstalovat, a vše potvrďte. Abyste mohli po úspěšném přidání smazat složku Novefonty z vašeho pevného disku, zaškrtněte políčko Kopírovat písma do složky písem. Windows si potom vezmou potřebné soubory a uloží si je do vlastního adresáře s fonty. Na závěr s klidným svědomím výše uvedenou složku smažte. Nová písma jsou ihned připravena k použití.

Tiskněte WWW stránky úsporněji

(IE 5/6) S novými verzemi přináší Internet Explorer i nové funkce a možnosti konfigurace. Vzpomeňme ještě na časy krkolomného ukládání stránek pro pozdější off-line prohlížení. Tyto problémy jsou dnes až na výjimky vyřešeny. Velmi vylepšen byl i tiskový subsystém IE, který měl zpočátku s tiskem složitějších WWW stránek obrovské problémy. Dnes lze již mnoho věcí navolit, a celý tisk tak více přizpůsobit svým požadavkům.

Vše podstatné se nastavuje v dialogovém okně Tisk, které vyvoláte z roletového menu Soubor. Zde toho ještě moc nenastavíte a v dialogu Vzhled stránky je to jen o málo lepší. Bohužel jistou věc nenajdete nikde. Jde o tisk pozadí na stránce. Dnešní webové stránky jsou velmi barevné, někdy je pozadí tmavé a při tisku na černobílé a jehličkové tiskárně nebudete s výstupem rozhodně spokojeni.

Proto je výhodnější pozadí a barevné obrázky netisknout. Jděte do roletového menu Nástroje a zvolte Možnosti Internetu. Zde jděte až na poslední záložku Upřesnit a v seznamu voleb se přesuňte do sekce Tisk. Tady najdete jedinou, zato podstatnou volbu Tisknout barvy a obrázky na pozadí. Tuto volbu odškrtněte a ušetříte si jak barvu, tak jehličky, popřípadě toner a navíc budou vaše tisky přehlednější.

Tipy pro MS Office

Jeden dokument, více oken

(Word 2000/XP) Již v jednom z dřívějších dílů jsme popisovali způsob, jak si ulehčit práci s více dokumenty v jednom okně programu Word pomocí uspořádání těchto dokumentů na pracovní ploše. Dnes se podíváme na něco obdobného, ale bude se jednat pouze o práci s jedním dokumentem.

Jako příklad, kdy využijete níže popsaný postup, se jeví práce na velmi dlouhém dokumentu. Potom polovinu vašeho času zabere neustálé přejíždění z jednoho konce na druhý, buď pomocí postranní lišty, nebo rychleji pomocí kláves PageUp/Down, Home a End. V tomto případě je výhodnější otevřít dokument jakoby vícekrát pomocí roletového menu Okno a volby Nové okno.

Ale popořádku. Spusťte Word a otevřete libovolný dokument. Poté jděte do roletového menu Okno a zvolte položku Nové okno. Tentýž dokument se otevře znovu a překryje původně otevřený. Jděte opět do menu Okno a zvolte možnost Rozdělit. Kurzor myši se promění v čáru, kterou vyznačíte předěl mezi dvěma budoucími okny. Po potvrzení uvidíte obě otevřená okna se stejným dokumentem na jedné obrazovce, rozdělená tak, jak jste určili. Nyní můžete v každém okně editovat jinou část vašeho dokumentu s tím, že fakticky editujete pouze jeden dokument, změna provedená v dolním okně se ihned projeví i v tom horním.

Na závěr zbývá upozornit na poslední možnost roletového menu Okno, a to položku Uspořádat. Její smysl plyne z jejího jména. Získáte zde lépe rozložení dvou a více oken Wordu na pracovní ploše Windows (nikoliv v rámci jednoho Wordu).

Tabulka ve Wordu

(Word 2000) Jsou zhruba tři způsoby, jak vložit tabulku do dokumentu MS Wordu. Prvním je vložení obrázku s již hotovou tabulkou (tj. řešení k ničemu, vzhledem k nemožnosti další editace), druhým je vložení tabulky vyhotovené v některém z tabulkových kalkulátorů a třetím je možnost vytvoření tabulky přímo pomocí jednoduchého editoru, který je součástí MS Wordu. V tomto tipu si ale nebudeme popisovat způsob návrhu tabulky v dokumentu Wordu, zaměříme se pouze na dvě užitečné funkce, o něž možná někteří z vás ještě nezavadili.

Jestliže vyhotovíte ve Wordu tabulku, patrně se vám rozjede přes celou šíři stránky. To lze samozřejmě upravit prostým potažením jednotlivých čar, ale stále nelze napsat kolem tabulky žádný text. Stejně jako u vložené grafiky je nutné nastavit tabulce způsob obtékání. Pokud již máte tabulku hotovu, v roletovém menu Tabulka můžete zvolit položku Vlastnosti tabulky. V tomto dialogu ihned na první záložce volíte nejen způsob zarovnání, ale také typ obtékání. Po potvrzení se tabulka umístí správně do textu. Pro upravení velikosti okrajů použijte tlačítko Možnosti, umístěné na té samé záložce.

Jestliže vaše tabulka přesahuje rozměrem přes několik stran dokumentu, možná uvítáte další užitečnou volbu v dialogu Vlastnosti tabulky. Na záložce Řádek lze zvolit opakování vybraného řádku (typicky názvu jednotlivých sloupců) na počátku každé nové stránky, na kterou zasahuje vaše tabulka. Tím výrazně přispějete k její přehlednosti. Stačí zaškrtnout volbu Opakovat jako řádek záhlaví. Nejlépe je vybrat konkrétní řádek ještě před vstupem do dialogu Vlastnosti tabulky. Pokud jste na to zapomněli, můžete provést alespoň částečně výběr řádku pomocí tlačítek Předchozí řádek, Následující řádek na záložce Řádek.

Tímto tipem se dnes rozloučíme, za měsíc u šedesátého dílu našeho seriálu opět na shledanou.

Intertipy

Je po vánočních prázdninách a všichni už jistě naplno žijeme novým rokem 2004. V době, kdy budete číst tento článek, už možná nebude ani sníh a jaro se pomalu začne hlásit o slovo. Kromě přírody kolem nás by pomalu měly začít rozmrzat i vztahy okolo českého internetu.

Chystá se prodej Českého Telecomu, který jistě ozdraví náš telekomunikační trh. Oba starší mobilní operátoři o sobě před Vánoci také dali vědět a nabízejí neomezené datové připojení za velmi rozumnou cenu. GPRS je sice poměrně pomalé, nicméně oproti stále propagovanému domácímu ISDN je to "neomezená" bomba. Snad se i poslední nejmladší mobilní operátor blýskne nabídkou datových služeb podobného ražení jako konkurence.

Pro ty ostatní zůstává k dispozici stále se rozmáhající Wi-Fi a také kabelové televize, které vidí v internetu svoji budoucnost, a to je jen dobře.

Dnešní internetové tipy přinesou opět několik zajímavých odkazů ze světa Windows a aplikací pro ně. Nastartujme prohlížeče a...

Internetové tipy

http://www.internet-tipy.cz

Začneme na domácí stránce, kde nenajdete tipy takové, na jaké jste v odkazech tohoto seriálu běžně zvyklí. Stránka je totiž jakýmsi portálem, jehož autoři shromažďují užitečné a zajímavé odkazy.

Po levé straně máte k dispozici menu s přehledem oblastí lidského zájmu. Po výběru oblasti, např. Auto-Moto, se dostanete na seznam internetových stránek s odpovídající náplní, kde každá položka seznamu obsahuje stručnou a výstižnou anotaci daného serveru. Vše je velmi přehledné a vždy se dostanete ke kýženému cíli. Například sekce Download obsahuje dobře popsaný seznam serverů se softwarem pro okamžité stažení.


Užitečné tipy & triky pro Windows II.

Internet pro děti

http://www.alik.cz

Další povedená stránka z českých luhů a hájů. Tentokrát určená výhradně dětem. Pro náš seriál je zajímavá její sekce Tipů, kterou najdete pod stejnojmenným tlačítkem v horní části stránky.

Tipy jsou rozděleny do několika oblastí. Například pod odkazem Hračky najdete mnoho informací o nově vytvořených a prodávaných hračkách různých firem. Další povedenou oblastí jsou Časopisy s podobným obsahem. Samotné tipy se sice počítačů moc netýkají, ale fakt, že je děti prohlížejí na internetu, tj. pravděpodobně přes PC, je postačující pro zařazení do našeho seriálu.

Jak na Web

http://www.jaknaweb.com/tipy_no.php

Konec legrace, přejděme k vážnějším odkazům, kterými se budeme v dnešním dílu tipů na zajímavé webové stránky zabývat. Jsou to tipy pro internet, zejména však pro tvorbu WWW stránek.

První takovou stránkou je server Jak na Web. Ihned v úvodu se dostanete (na výše uvedeném odkazu) na seznam tipů a triků pro tvorbu internetových stránek. Tipy jsou sice netříděné, ale zato je jich opravdu hodně. Jednotlivé odkazy jsou zpracovány přehledně, za občasného použití ilustrační grafiky.

V levé části stránky je pak všudypřítomné menu, obsahující dlouhý seznam programovacích jazyků a technologií používaných při tvorbě WWW stránek. Pod každou položkou je další dělení obsahující tutoriály, software, návody a podobně.

Mezi další služby patří kniha návštěv, možnost přihlášení se do diskusního fóra a kontakt na autora. Hezky česky.

Webmaster Help

http://www.web2000.webpark.cz

Jak již sám název této graficky velmi zdařile zelené stránky napovídá, najdou zde odpovědi na své otázky hlavně budoucí tvůrci a správci WWW stránek.

Hned na úvodní stránce najdou budoucí tvůrci něco velmi cenného. A to pojednání o tom, jak stránky navrhovat tak, aby byly pro budoucí uživatele co možná nejčtivější, a tím pádem nejnavštěvovanější. Po přečtení těchto rad se můžete obrátit směrem k menu v levé části stránky.

Zde opět najdete seznam odpovídající programovacím jazykům používaným na WWW. Pod jednotlivými odkazy se pak skrývá přehledný popis problému, doplněný příklady. Stránka nabízí zasílání novinek na váš e-mail.

Jak psát Web

http://www.jakpsatweb.cz

I přes zřejmou podobnost v názvu si prosím tuto stránku nepleťte s odkazem uvedeným výše, i když je obsahově samozřejmě podobná.

Ihned v úvodu jste zavaleni rozsáhlou nabídkou s návody na výrobu WWW stránek. V horní části pak najdete čtyři základní záložky, které se zvlášť věnují jednotlivým oblastem. Jednotlivé záložky pod sebou obsahují rozsáhlé stránky, pokaždé v určité barvě, ve kterých se poté pohybujete pomocí menu v levé části. Nabídka je opravdu bohatá. Texty jsou přehledné a dobře čitelné. Stránka obsahuje i v tomto případě nezbytný vyhledávač. Česky.

WebTip

http://www.webtip.cz

Další povedená stránka, věnující se kompletní tvorbě WWW od počátečního návrhu až po realizaci pomocí některé z mnoha technologií a jazyků. Stránka je podobně jako v jednom z předchozích případů rozdělena do čtyř základních sekcí: Software, Technologie, Design a Služby, které jsou barevně odlišeny.

V sekci Software (zelená) najdete popisy, informace a tipy pro práci s různými jednoduchými i pokročilými editory pro tvorbu internetových stránek. Technologie se zase komplexně věnuje programovacím jazykům a skriptování. V Designu si počtete o pravidlech pro navrhování stránek, včetně nezbytných typografických pouček. No a ve Službách najdete možnost přihlášení se do diskusního fóra, nebo třeba adresář firem .

Stránka nabízí zasílání novinek elektronickou poštou a obsahuje nezbytný vyhledávací nástroj. Hezky česky.

Webový Guru

http://www.webguru.cz

Výborně provedená stránka, určená pro tvůrce webů v PHP. Webguru obsahuje hlavně mnoho článků a tipů pro vytváření stránek v jazyce PHP. Obsahuje také mnoho užitečných odkazů jak na stránky s podobným zaměřením, tak na užitečný software. K dispozici máte i možnost přihlášení do diskusních skupin, novinky je možné si nechat zasílat na e-mailovou adresu. Server obsahuje nezbytný vyhledávač a mnoho dalšího. Pro tvůrce PHP stránek téměř povinnost. Česky.

Java Skript Library

http://java.tatousek.cz

Neboli knihovna javovských aplikací a skriptů. Stránka působí na první pohled jako jakýsi portál pro programátory v jazyce Java. Najdete zde osm základních odkazů, z nichž stojí za zmínku Archiv skriptů, Diskusní fóra či E-mail konference.

Pod těmito odkazy pak najdete přesně to, co byste tam najít chtěli, například v archivu skriptů se vám objeví dlouhá tabulka se skripty, které můžete ihned stáhnout. Diskusní fóra zase obsahují nabídku diskusních skupin o Javě. Jednotlivé sekce obsahují své vlastní prohledávače, takže se v množství informací neztratíte. Na stránky je možné přidávat i vlastní skripty. Vše v češtině.

Tímto odkazem se pro tento měsíc rozloučíme. Příště se těším opět na shledanou.

§§§§§


faq: Nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

C04P0122;C04P0123

Jak přenést seznam blokovaných adres z Outlook Expresu do dalšího počítače nebo na server pošty? Je na to nějaký program? Jistě by to byla v době spamu velká pomoc.

Veškerá nastavení, zprávy a adresář přenesete velice jednoduše. Zkopírujte obsah adresáře, C:\Documents and Settings\jméno uživatele\Local Settings\Data aplikací\Identities\{F1039D10-610C-4351-810E-F307A617E96D}\Microsoft\

Outlook Express na stejné místo v novém počítači.

Při registraci Office XP jsem omylem zadal špatně název firmy. Nyní mi při psaní názvu firmy doplňuje Word špatný název. Lze nějak v Office XP změnit název firmy?

Příkazem regedit spustíte editor registru a necháte vyhledat špatný název firmy. Na všech místech pak název změníte na ten správný.

Kde seženu ovladač pro S3 Savage-2000; 64 MB?

Velké množství ovladačů, pro karty různých výrobců, lze nalézt na http://www.video-drivers.com. Pro vaši kartu je to konkrétně stránka http://

www.video-drivers.com/drivers/60/60659.htm.

V čísle 12/2003 jste uveřejnili odpověď na dotaz "po připojení na internet a spuštění IE se objeví hlášení svchost.exe generoval chyby a bude systémem Windows uzavřen...". Zajásal jsem, protože jsem se již dlouho nemohl dopátrat, co s přesně stejným problémem, navíc používám zcela stejný OS s IE5 (Windows 2000 Version 5.00.2195). Pravidelně aktualizovaný Avast nic nenašel, stejně jako trial AVG7 z prosincového CD, nebo Antidote. Postupoval jsem podle uvedené rady, tj. stáhl jsem ze symantec.com removal tool (fixwelch.exe), který zafungoval, něco našel a odstranil, inovoval jsem operační systém a nainstaloval nový IE6. Hlášení se objevuje stále doufám, že to neznamená vše smazat a provést novou instalaci Windows poraďte mi nějaké jednodušší řešení.

V nedávné době jsem se u známého potýkal se stejným problémem na jeho PC. Problém se definitivně vyřešil instalací Symantec Norton Antiviru. Nicméně než jsme se dopátrali ke zdroji viru na vypáleném CD, tak jsme absolvovali dvě instalace OS. Jestli virus poškodí velkou část systémových souborů, je nová instalace nevyhnutelná.

Mám PC Celeron 500 MHz, 256 MB RAM, SCSI adaptér PCI, SCSI skener UMAX Astra 2400S a Windows XP Home CZ. Adaptér mám nainstalovaný ze systému a funguje správně, ale po instalaci skeneru ho nemůže skenovací software najít (ani když zkouším test skeneru ten mi napíše, že ho nemůže najít, a abych zkontroloval SCSI kartu, správnost zapojení kabelu a zda je skener zapnutý to všechno je v pořádku, ale počítač skener nevidí). I po stažení nových ovladačů z internetu počítač stále skener nevidí. Žádné další SCSI zařízení připojeno nemám. Vyzkoušel jsem i možnosti změny SCSI ID na skeneru. Tento skener jsem měl předtím připojen k počítači Apple, kde fungoval.

Nejprve bych vám doporučil nastavit ID mezi 4-6. To bude pro skener nejvhodnější. Váš problém ale bude patrně v terminaci. Terminátor by měl být připojen na druhém výstupu skeneru. Dostal jste jej jako součást dodávky skeneru. Zkuste případně změnit i adresu či přerušení SCSI řadiče.

Nedávno jsem si pořídil nový 80GB disk WD. Tento jsem rozdělil na tři partition o velikostech 20, 20 a 40 GB. Na jeden disk jsem dal Windows 98 SE a na další jsem chtěl dát Windows 2000 Professional. Bohužel se mi instalace Windows 2000 Professional nějak nedaří. Ať spustím instalaci z Windows 98 SE nebo rovnou nabootuji z CD, vždy mi proběhne začátek instalace, kde je modrá obrazovka s načítáním dat. Ta náhle zčerná a v levém horním rohu začne blikat kurzor. Po chvíli obrazovka úplně zčerná a nic se neděje. Když PC restartuji a vyndám instalační CD, tak mi naběhne NT loader, kde mi nabízí spuštění Windows 98 nebo pokračování v instalaci Windows 2000 Professional, ale nic se pak opět neděje a obrazovka zčerná, anebo začne opět bootovat z CD a opakuje se to pořád dokola, ale Windows 2000 Professional prostě nenainstaluji. Stejné je to i u Windows XP. Domnívám se, že můj počítač splňuje hardwarové požadavky pro Windows 2000 Professional.

Moje PC obsahuje Motherboard Abit KT7(A), procesor AMD Duron 650, Award BIOS Typ Award Modular BIOS v6.00PG, System BIOS Date 02/14/01, video BIOS Date 05/09/02, 256 MB RAM, HDD WD 80 GB, grafiku Geforce 4 Ti 4200 TV Out, zvuk SB Live! 5.1 Player, DVD mechaniku Toshiba a CD-RW HP 9100.

Předpokládejme, že instalační média jsou v pořádku, a chyba tedy není zde. Přestože popsané parametry odpovídají konfiguraci jak pro běh Windows 2000, tak Windows XP, předpokládám, že chyba je právě v hardwarové konfiguraci. Pravděpodobně se jedná o nějakou hardwarovou inkompatibilitu, která se nemusí projevit při běhu méně náročných OS. Všechny systémy postavené na bázi NT (NT 4, Windows 2000, Windows XP) jsou daleko náročnější na funkčnost hardwaru. Nejčastěji se chyba projeví při provozování nevhodných typů paměťových modulů. Doporučuji vám vyzkoušet novou instalaci s použitím jiného typu pamětí či grafické karty.

Mám Intel Celeron 433 MHz, grafickou kartu Cirrus Logic 5465, DVD-ROM Toshiba SD-M1402, vypalovačku Sony CD-RW CRX215E1, základní desku American Megatrends a OS Windows 98 CZ.

Problém: po namontování vypalovačky mi při spuštění počítač odmítá najít hard disk, vždy musím počítač měkkým resetem restartovat, a potom asi po 20 až 30 sekundách mi počítač hard disk najde.

Je třeba, aby hard disk byl připojen na samostatném kabelu, jako Primary Master. Na druhý kabel připojte vypalovačku jako Secondary Master a DVD-ROM jako Secondary Slave. Toto nastavení je velice důležité. V případě špatného nastavení může dojít ke konfliktu, jak se pravděpodobně stalo i ve vašem případě.

Někde v oblasti mého procesoru se v pravidelných intervalech (10-15 min.) ozývá zvuk podobný mužskému výkřiku. Děje se tak i přes vypnuté reproduktory a fyzicky odstraněný systémový reproduktor. Takže si teď nedokážu představit, jakým zařízením může být tento zvuk nadále přenášený.

Patrně se jedná o chladič procesoru, či napájecího zdroje. Na větráček se postupně nabalí prach a po určité době, v závislosti na prašnosti a vlhkosti prostředí, se začne projevovat různými zvuky. Je velice důležité, abyste chladič vyčistil, nebo vyměnil. Může se stát, že se větráček časem přestane točit a může dojít i k poškození procesoru. Zvláště procesory od AMD jsou na teplotu velice citlivé. V případě chladiče zdroje je situace ještě vážnější. Již jsem viděl vyhořelý počítač. Poté, co se přestal chladit zdroj, došlo k jeho přehřátí a následně k samovznícení usazeného prachu. Plastové komponenty vně počítače hoří velice dobře. Určitě tento problém nepodceňujte.

Potřeboval bych vědět, zda lze ve Windows 2000 udělat nějakým způsobem odkaz přímo na Správce zařízení.

Stačí, když si vytvoříte zástupce na C:\WINNT\system32\compmgmt.msc. Správce zařízení pak naleznete v otevřeném okně Computer Managementu, kde najdete i další nástroje potřebné pro správu počítače.

Mám základní desku (MSI MS-6341 K7 Master, pro jeden procesor, bez SCSI řadičů, 2 sloty pro RAM) a 40GB HDD. Ten je už ale malý a chtěl bych si přikoupit 120GB HDD. Bohužel však nevím, zda bude správně fungovat, jestli ho deska pozná jako 120GB. Pokud by to fungovalo špatně, zakoupil bych (asi) přídavný řadič HDD do PCI, ale jaká by v tomto případě byla rychlost disku? V PCI slotech mám ještě zvukovou kartu a modem (pro řadič místo ještě je). BIOS je z 9. 7. 2001 a novější jsem na stránkách MSI nenašel.

Na internetové stránce http://www.msi.com.tw/program/support/bios/bos/spt_bos_detail.php ?UID=93&kind=1 najdete nový BIOS (14. 1. 2002) pro vaši desku. Po ugradu BIOSu by měl 120GB disk pracovat správně.

Mám podezření, že mé USB porty nepracují v režimu 2.0. Lze nějakým jednoduchým způsobem zjistit, zda pracují USB porty v režimu 2.0? Pokud se totiž podívám ve Správci zařízení na řadiče sběrnice USB, tak tam nikde není uvedeno USB 2.0.

Ve Správci zařízení to nalézt nemusíte. Jedná se jen o popisek instalovaných zařízení, která mají pouze informativní charakter. Důležité jsou samotné ovladače.

Nejjednodušší způsob, jak USB porty můžete ověřit, je ten, že připojíte nějaké novější USB zařízení, které zaručeně podporuje verzi 2.0. V případě, že by vaše USB porty tuto podporu neměly, Windows vás na to upozorní hláškou, že jste připojili vysokorychlostní zařízení na pomalý port.

Mám dotaz ohledně nastavení DMA. Při kopírování (vypalování) mi vyskočí chybové hlášení a v chybové zprávě je mimo jiné i popis mého hardwaru, a u jedné CD mechaniky je DMA OFF u další CD-RW mechaniky a pevných disků ON. Prý je důležité, aby bylo všude ON. Bohužel jsem nenašel, kde se DMA nastavuje. Používám Windows XP Home.

Windows XP si standardně nastavují DMA (Direct Memory Access přímý přístup do paměti) sama. Ve Správci zařízení, v sekci IDE řadiče, máte možnost nastavit zda se bude používat DMA, či pouze PIO mod. V případě, že nezměníte defaultní nastavení, tak se použije DMA, jen tehdy, pokud váš disk nebo mechanika tuto možnost podporuje.

Mám Windows XP Professional, Pentium 4 2,4 GHz, 1 GB RAM, grafiku  GeForce3 TI500, DirectX 9.0b, rozlišení 1 024 x 768 x 32, a program  s angličtinou mi při pokusu o spuštění vyhodí hlášku "This program  requires at least 3 MB of free virtual memory to run.", viz obrázek.  Také mi nejde spustit help z menu, ale přímo při spuštění .hlp  souboru to funguje.

Chybová hláška říká, že není dostatek virtuální  paměti, což je paměť vytvářená na disku, aby bylo možné "nafouknout"  celkovou operační paměť. Ta je pak tvořena fyzickou RAM + virtuální  pamětí. Podívejte se do nastavení systému, zda vůbec virtuální  paměť máte nastavenou a případně ji nastavte. Nastavení virtuální  paměti je poměrně hluboko v systému a dostanete se k ní takto:  Vlastnosti systému Upřesnit pole Výkon Nastavení. Dostanete se  na okno Možnosti výkonu, kde zvolíte záložku Upřesnit, a v poli  Virtuální paměť zvolíte Změnit.

Dostanete se na okno Virtuální  paměť (viz další obrázek), kde zvolíte buď nastavení vlastní,  nebo řízení virtuální paměti přenecháte systému. Jeví se mi jako  pravděpodobné, že ten kdo vám připravoval počítač virtuální paměť  vypnul v domnění, že 1 GB RAM musí stačit. Jak je vidět, některé  programy virtuální paměť prostě potřebují. Otevírání Helpu může  s tímto problémem souviset. Pokud je virtuální paměť nastavena  dobře, problémem může být vlastní správa virtuální paměti v systému.  Může být nějak poškozená, což se na běžném provozu neprojeví  díky 1 GB RAM, ale když si nějaký program provede test virtuální  paměti, získá nesprávnou odezvu a problém je na světě. Opravovat  správu virtuální paměti, která je úzce spjata se samotným jádrem  systému, prakticky nelze paměť nemůžete odinstalovat a pak zase  nainstalovat ve Správci zařízení, jako se to dělá s ovladači  a zařízeními. Poslední záchytný bod může být ukryt v Event logu,  mohly by tam být záznamy o špatně zavedených souborech správy  paměti. Tyto soubory by pak bylo třeba do systému nakopírovat  ze zdravých Windows nebo instalačního CD. Poslední možností před  reinstalací systému je aplikace Service Packu.

Mám kartu ATI Radeon 9200 a nemohu  naladit výstup na TV, pouze černobíle, AVI a MPEG nelze přehrát  vůbec na TV zůstává černá obrazovka. V nastavení obrazovky/TV  mám nastaveno PAL nebo Auto. Propojení GK TV (S-Video Scart).  Prolistoval jsem snad všechny PC WORLDy, co mám, ale nikde jsem  na podobnou problematiku nenarazil. Pokud jste se někdo s podobným  problémem setkal, ocenil bych vaši radu.

Propojení S-Video/Scart  musí v sobě obsahovat směšovač, jinak je obraz pouze černobílý.  S-Video konektor má dva signály jasovou složku se synchronizací  (Y) a barevnou složku (C). Barevná složka musí být k jasové připojena  přes kondenzátor o kapacitě cca 470 pF (to je ten směšovač),  čímž vznikne signál kompozitního videa. Konkrétní zapojení pinů  S-Video konektoru ukazuje obrázek (pohled na zabudovaný konektor  v počítači). Obě země (ground) propojíte, a získáte tak uzemněné  kompozitní video. Na piny č. 3 a 4 připojíte kondenzátor 470  pF, a z pinu č. 3 odebíráte signál kompozitního videa. Pokud  použijete na druhé straně Cinch konektor, je signál kompozitního  videa na středním kolíku a zem na obalu. U konektoru Scart je  signál na pinu č. 20 a zem na č. 18. S-Video konektor nepřenáší  zvuk, Scart ano. Zvuk je zde přiveden na piny č. 6 (L), č. 2  (R) a č. 4 (zem). Co se týká přehrávání MPEG, resp. videa vůbec,  ATI katry mají zvláštní vlastnost. Rozlišují tzv. primární a  sekundární displej, a video se z principu zobrazuje pouze na  primárním displeji. Přepínání je vyřešeno v ovladači přes záložku  Obrazovky. Sekundární displej je navíc dostupný pouze tehdy,  pokud jej systém identifikuje jako připojený. To může být někdy  u televizoru (především staršího) problém. I když je připojen,  panel s TV-obrazovkou je zašedlý. V takovém případě pomůže propojit  piny č. 3 a 1 odporem 75 ohmů (stačí 68R) a otevřít Vlastnosti  obrazovky Nastavení Upřesnit Obrazovky. Při tomto otevírání se  otestuje zatížení S-Video výstupu a panel se zpřístupní. Pak  je vhodné odpor odpojit. Doporučuji vyrobit si konektor "oblbovák",  s tím nahodit videokartu pro televizi a pak připojit vlastní  televizor.

Ohlasy čtenářů

Zdravím.  V rubrice FAQ (2/2004) byl dotaz na možnost automatického vytištění  přišlého e-mailu pomocí filtru (třídění zpráv).

Používám mailový  klient Calypso, kterýžto je sice v angličtině, ale je zdarma.  Hojně využívám jeho filtrovací možnosti, mezi nimiž je možnost  tisku zprávy. Tuto možnost sice nepoužívám, ani jsem ji nezkoušel,  ale vše ostatní funguje skvěle, proč by nefungovalo i toto?

Program  lze stáhnout zdarma například z webu www.stahuj.cz, a navíc existuje  konference v češtině rc(www.pandora.cz/conference/calypso). Vřele  doporučuji!Samuel Kaleta

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou zásadní pro správné rozpoznání problému. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, s jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware. Dotazy můžete zasílat na e-mail faq@idg.cz nebo na pcworld@idg.cz.

§§§§§


X Translator 5

Karel Šredl

C04P0083

Opět vás vítám u dalšího Rychlokurzu. I tentokrát se podíváme na naše přiložené cédéčko, a i tentokrát tam najdete praktický program, který vám ušetří spoustu šedivých vlasů. A protože ho od nás dostanete zadarmo, ušetří i vaši peněženku.

V dnešní době kdy je svět zase o něco menší než dřív, a není problém potkat na chatu Američana nebo Australana (ačkoli Kubánce tam asi nepotkáte) je znalost cizích jazyků velmi důležitá. Ne každý z nás však mluví plynně anglicky či německy. Patříte-li (jako já) mezi lidi, kteří anglickému textu jakžtakž porozumějí, pokud se mohou opřít o připravený slovník, pak vás dnes potěším. Představíme si program, který možná navenek vypadá jak princezna v myším kožíšku, ale záhy zjistíte, že se bez něj neobejdete.

Jedná se o slovník X Translator. Aplikace disponuje databází s téměř 400 000 anglicko-českých významových dvojic a více než 20 000 dvojic německo-českých. To vše pro vás VIP čtenáře zcela zdarma. Program tím v mých očích získává další velmi významná plus.

Instalace

Jelikož je software české provenience, nebudeme mít problém s překladem. Instalace je bezproblémová (tak jako chod celého programu) a opět je typu [Další] > Souhlasím s licenčním ujednáním > [Další] ... [Další], a vše završíme klikem na tlačítko [Dokončit]. Jako každý sebevědomý program se nám X Translator po instalaci rovnou spustí. Pojďme se tedy podívat, jestli je to jeho sebevědomí oprávněné.

Jak na to

X Translator vlastně neumí nic víc, než překládat ale co jiného byste také chtěli, že? Práce s ním je velmi jednoduchá. Zvolte si slovník a zapište do patřičného políčka slovo. Už během psaní se v levém sloupci začnou objevovat výrazy, které odpovídají tomu, co jste zatím napsali. Buď tedy slovo dopište a stiskněte [Enter], nebo ho z levého sloupce vyberte dvojklikem myší. Každopádně v pravém okně se objeví nalezený překlad.

Praktičtější variantou se jeví použití takzvaného Pomocníka. Kliknutím na [Spustit pomocníka] otevřete nové okénko, které má nastaven atribut "vždy nahoře", takže i když budete pracovat v jiném programu, měli byste ho vidět. Tato vlastnost je v podstatě hlavní devizou "pomocníka". Představte si, že jste "zabrowsili" na internetu na anglické stránky a víte, ža vaše angličtina má jisté mezery. Nebojte se ničeho a spusťte si pomocníka z X Translatora. Zmenšete si jeho okno a umístěte ho na obrazovce tak, aby vám nepřekáželo. Nastavte patřičný slovník takže pokud jsou stránky anglicky, nastavte [Ang->Čj]. Pak se přepněte zpět na internetový prohlížeč. Okno pomocníka by mělo zůstat stále viditelné. Nyní, pakliže narazíte na vám neznámý výraz, označte jej (většinou stačí dvojklik na vybrané slovo) a klávesovou zkratkou CTRL+C slovo přesunete do schránky Windows. Odtud jej převezme pomocník a ihned vám na obrazovce ukáže překlad (v případě, že jej zná). Protože je čeština řeč záludná a každé slovo má "miliony" předpon, přípon a tvarů, může se stát, že právě slovo v nějakém tomto tvaru nebude přeloženo. Pak pomůže, když upravíte překládaný výraz do základního tvaru (jestli si dobře ze školy pamatuji, tak je to 1. pád jednotného čísla), a překlad by měl být na světě.

Jak vidíte, k tomu snad již není co dodat. A co není napsáno, to napoví přiložené obrázky.

Závěr

Pokud autoři z Expert SoftWorks nenechají vývoj svého slovníku usnout, můžeme se i příště dočkat aplikace, která nazasvěceného uživatele zaujme svým prostředím a intuitivností, a profesionála funkčností. První krok byl již učiněn, a podle mého to byl krok správným směrem. Takže u dalších verzí se s vámi těším na shledanou.

Další informace: http://www.expertsoft.cz

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Důvěřuj, ale prověřuj I.

Patrik Malina

C04P0112

Bez nadsázky lze říci, že jednou z nejvýznačnějších vlastností mnoha internetových služeb, způsobujících jejich příslovečný lesk i bídu, je anonymita. Při používání velmi populárních komunikačních nástrojů pro chatování se skrýváme za přezdívkami, webové stránky navštěvujeme zásadně anonymně, e-maily si posíláme pomocí veřejných služeb opět pod falešnými jmény, a o často ne zcela legálních aktivitách prostřednictvím výměnných sítí netřeba déle mluvit.

Ba co více, i v případě, kdy se obě strany komunikace přiznávají ke svým jménům, což je případ obzvláště e-mailové komunikace, nikdy nemáte jistotu, že vás protějšek nechce zmást a svou identitu pouze nepředstírá.

Uvedený fakt je pochopitelně zásadním kamenem úrazu při snaze o nasazení internetu v důvěryhodné komunikaci, jež je nezbytná při uzavírání obchodních transakcí či jiných "seriózních" aktivitách. Právě aplikace jako internetové bankovnictví či nákupy po internetu si vyžádaly zavedení spolehlivého mechanismu, jak si obě strany komunikace vymění důvěryhodnou informaci o své identitě bez toho, aby se osobně setkaly. Jen si vzpomeňte na své internetové zkušenosti: kolikrát jste něco nakupovali a potvrzovali platbu přes webové rozhraní?

A byli jste si jisti, že třeba číslo kreditní karty odesíláte důvěryhodnému protějšku? Že jste o tom nepřemýšleli? A co když už teď má vaše důvěrné informace někdo, kdo by neměl?

V následujících odstavcích se spolu podrobně podíváme na to, jak jsou otázky ověření totožnosti a potvrzení důvěryhodnosti při každodenní internetové komunikaci řešeny. Ukážeme si, že běžně využívané aplikace nabízejí dostatek možností pro dostatečnou míru zabezpečení, a řekneme si o zásadách, jejichž dodržování by mělo být samozřejmostí. Koneckonců, nejde o nic menšího než o naše soukromí a peníze, že?

Protože problematika, o níž budeme hovořit, je poměrně rozsáhlá, rozhodli jsme se článek rozdělit na dvě části. V dnešním čísle najdete úvodní část a první konkrétní aplikace, v čísle příštím pak dokončení s řadou dalších ukázek z praxe. A ještě na jednu skutečnost bychom rádi upozornili: předkládaný text si neklade nároky na vyčerpání této nesmírně rozsáhlé tematiky, ani na extrémní přesnost ve formulacích. Kriteriem je pochopení principů a možnost praktického využití, takže prosíme specialisty a znalce o shovívavý přístup.

Jak to všechno pracuje?

Internetová bezpečnost není textový editor. Nelze jen přisednout a vše rázem účelně a dobře využívat, a proto jsme do první části článku zařadili vysvětlení základních principů, bez nichž by věc byla neúplná a jakékoliv popisy samoúčelné a nesrozumitelné. Za svou snahu toto pročíst a pochopit, budete odměněni tím nejcennějším: budete schopni si důsledně ověřit důvěryhodnost, protože celé věci porozumíte.

Není šifra jako šifra,aneb co musíte vědět

Máme-li úspěšně proplout tajemstvím elektronické identifikace a přitom získat plnou důvěru v systém, o němž budeme mluvit, je potřeba lehce nahlédnout do světa šifrování. Nebojte se, žádné vzorce, žádné výpočty, jen úvodní nezbytné vysvětlení. Po řadu tisíciletí, tedy prokazatelně od starých Egypťanů přes Caesara až po Matyase Sandorfa z oblíbeného Verneova příběhu byla šifrovaná komunikace závislá na principu tzv. symetrické šifry: jediný klíč, byť velmi komplikovaný či dlouhý, sloužil k převodu původní zprávy na šifrovanou formu a následně také pro převod opačný, tedy zpět do čitelné podoby. Jinými slovy, když si dvě strany chtěly šifrovaně dopisovat, musely si předem bezpečným kanálem vyměnit klíč pro oboustrannou operaci. Aby jeden partner zprávu zašifroval a druhý přečetl, museli oba dva znát společné, sdílené tajemství (mřížku s otvory, postup čtení, zástupné symboly, číselný kód...). Jistě zde cítíte onu zásadní slabinu, jež spočívala ve způsobu předávání onoho tajného klíče. Jak to učinit v praxi: poštovní obálku může někdo prohlédnout, telefon odposlechnout, živého kurýra unést či podplatit. Jako jedno z mála poměrně spolehlivých řešení se nám jeví osobní setkání obou protistran, což však má podstatnou chybičku v internetovém světě je to při hustotě naší komunikace naprosto nereálné.

Již v době, kdy byl internet na rýsovacích prknech, si několik lidí tento fakt uvědomovalo a usilovně pracovali na řešení této neodbytné otázky, jež předznamenávala budoucnost: jak si bezpečně a zároveň všem na očích předat šifrovací klíče, aniž by tajemství utrpělo? Zhruba na přelomu 60. a 70. let se objevila první použitelná realizace konceptu, jemuž dodnes běžně říkáme asymetrická kryptografie či kryptografie s veřejným klíčem. Krása tohoto ne zrovna jednoduchého, ovšem geniálního matematického postupu spočívá v tom, že každý účastník komunikace nemá klíč jediný, ale hned klíče dva! Tyto dva klíče vznikají spolu a jsou to nerozlučná dvojčata, neboť jeden bez druhého mnoho nezmůže, avšak zásadně se liší nároky na jejich zabezpečení: jeden z nich, označovaný jako klíč privátní (soukromý), je výhradním tajemstvím majitele a nikdo cizí jej nesmí znát, tedy ani protějšek při komunikaci, který jej navíc nebude vůbec k ničemu potřebovat! Protistrana při komunikaci totiž využívá zásadně a výhradně tzv. klíč veřejný (public key), jenž díky svému sbratření s prvním poskytne potřebnou funkci. Veřejný klíč je doslovným naplněním svého názvu, neboť jeho majitel jej vystavuje na obdiv a říká, že jakoukoliv tajnou informaci může pro něj kdokoliv zašifrovat právě pomocí tohoto veřejného klíče. Základní vlastnost asymetrické šifry je totiž ta, že informaci šifrovanou veřejným klíčem příjemce je posléze možno dešifrovat výhradně a pouze klíčem soukromým sourozencem, a ten je v tajném držení příjemce. Cítíte tu ohromnou změnu? Když zprávu utajuji, používám zcela veřejnou věc, kterou si mohu klidně stáhnout z internetu, neboť její znalost nestačí ke zpětnému rozlousknutí vzniklého tajemství. Právě tato krásná vlastnost dovoluje věci, o nichž budeme dále mluvit.

Mám certifikát, tedy jsem

Po pročtení našeho letmého úvodu pod nadpisem a malém zamyšlení jasně docházíme k závěru, že dalším krokem na cestě k důvěryhodné komunikaci jakéhokoliv druhu je vybavení všech zúčastněných stran jakýmsi identifikátorem. Bezpečná šifra je sice pěkná věc, ale když nevím, kdo je na druhém konci, nic nezmůže: ochráněný přenos ještě důvěru v komunikační protistranu nevybuduje. Nároky na "internetový identifikační průkaz" nejsou zrovna malé: chceme z něj mimo veškerou pochybnost zjistit, kdo je jeho držitelem, dále jej hodláme používat v různých aplikacích, jež mu musejí pokud možno bez potíží rozumět, a v neposlední řadě musí být uzpůsoben ke snadnému a bezpečnému zasílání po síti. Tedy jakási všestranná, pro všechny zúčastněné čitelná jedinečná vizitka.

Vytvořit žádoucí strukturu nebylo vůbec snadné, avšak dnešní počítačová realita nám nabízí až překvapivě dobré řešení v podobě elektronického dokladu, jemuž říkáme certifikát. V zásadě si tuto "věc", jež slouží jako elektronická občanka, představte jako jiný běžný soubor lze jej ukládat na disk či přenosné médium (disketa, čipová karta atd.), exportovat či importovat do operačních systémů, a jako soubor také prohlížet či interpretovat. Jednou z hlavních vlastností certifikátu je jeho přesně definovaná struktura: zahrnuje řadu závazných položek, jejichž účelem je především identifikovat jeho držitele, a to mimo veškerou pochybnost a doslova v celosvětovém měřítku. Právě proto jsou obsažená pole nápadně podobná jiným identifikačním průkazům a najdeme zde položky jako sériové číslo, jméno, adresa či období platnosti. Již z tohoto stručného nástinu je patrné, že důkladným porovnáním různých rozpoznávacích polí je možno vyloučit záměny či jednoznačně označit držitele, což je naším cílem. Mezi naprosto klíčová pole certifikátu též náleží údaj, jehož význam jsme nastínili výše. Hádáte správně, je to veřejný klíč pro asymetrickou kryptografii a jeho využití v certifikátu je víceúčelové, jak si ukážeme dále. Tedy, veřejný klíč dostává v podobě certifikátu jasné znaky svého držitele a je pevně přiřazen.

Na tomto místě je potřeba upozornit na jednu důležitou skutečnost, jež možná v předchozích řádcích zcela jasně nezazněla. Ve světě elektronické komunikace nemusí být protějškem vždy uživatel, ale též třeba počítač, někdy si navíc povídají počítače mezi sebou a rovněž si potřebují důvěřovat. Samozřejmě i tyto protistrany potřebují svůj certifikát a pochopitelně jsou jim běžně vydávány, jako je tomu kupříkladu u internetových webových serverů, k čemuž se ještě dostaneme. Zní to podivně? Ale nebuďte přeci tak sebestřední...

Bez notáře ani ránu

Pozornější z vás se možná po přečtení předchozí stati už už nadechují, že vám věšíme bulíky na nos. Pochopitelně máte pravdu: samotný certifikát jako takový ještě žádnou důvěryhodnost zvýšit nemůže. Stejně jako padělek vašeho pasu či vysokoškolského diplomu bez příslušných razítek v nikom nevzbudí důvěru, ani "holý" certifikát komunikující protistranu nijak neuklidní. Je nasnadě proč: stejně jako zdařilý padělek občanky, i certifikát by dokázal "spíchnout na koleně" ledaskdo, takže jsme se nikam v důvěryhodnosti neposunuli. V pravou chvíli zde vstupuje do hry zcela zásadní instituce, již nazýváme velmi příznačně certifikační autorita. Její přirovnání k běžnému notáři je velmi přiléhavé a navíc dobře naznačuje, co je jejím úkolem. Certifikační autorita je oním důvěryhodným prostředníkem, jenž provádí zcela nezvratné a jednoznačné přiřazení existujícího certifikátu k jeho držiteli. Nejenže tento "elektronický" notář provede důkladnou kontrolu držitele certifikátu (ano, v případě nutnosti i kontrolu fyzickou!), ale též posvětí údaj z nejdůležitějších, a to již zmiňovaný veřejný klíč uživatele.

Aby tento princip fungoval v praxi, jsou nutné jisté předpoklady. Jedním z nich je, že oné autoritě (existují jich stovky) důvěřují obě protistrany, tedy že oba komunikující partneři se na svém "elektronickém notáři" shodnou jako na vyhovujícím. Druhým zásadním principem je, že elektronický notář musí opatřit vydaný certifikát jakýmsi nezvratným potvrzením, že pochází opravdu od něj. Jak se to děje? Hádáte správně, i zde se uplatňuje asymetrická kryptografie. Jenže jak? Já přeci nechci certifikát ukrýt, ale naopak zveřejnit a zároveň jednoznačně označit! Vtip spočívá v tom, že se použije postupu, jenž je znám jako digitální podpis (i o něm ještě bude řeč). Základní myšlenka je taková, že asymetrický klíčový pár se použije v opačném pořadí: vydaný certifikát je podepsán privátním (utajeným) klíčem certifikační autority, tento podpis je k certifikátu přiložen a jakýkoliv zájemce o prověření pravosti certifikátu může učinit kontrolu: nalezne na internetu veřejný klíč autority (a případně si jej uloží v operačním systému pro další operace), dešifruje její podpis a dospěje k výsledku, jenž mimo veškerou pochybnost potvrdí či vyvrátí pravost vydaného certifikátu. Zdá se vám to složité? Nebojte se, praktické příklady vše objasní názorně. Navíc uvedené operace pochopitelně z podstatné části provádí operační systém.

Kdo hlídá hlídače?

Budeme-li důslední, neuspokojí nás dokonale ani předchozí odstavce. Ano, certifikační autorita je důležitá věc, ale kdo kontroluje ji? Dobrá otázka, a stejně dobrá odpověď. Kontroluje ji jiná certifikační autorita. Vtip? Nikoliv, přesně takhle to funguje. Certifikační úřady (autority) totiž tvoří jakousi hierarchii, v níž nadřízený subjekt kontroluje toho pod sebou, a děje se tak zcela prakticky opět pomocí veřejných a privátních klíčů. Princip je prostý: každá autorita disponuje svým vlastním certifikátem, jenž je podepsán (a tedy zdůvěryhodněn) nadřízenou autoritou. A takhle to jde až...až kam? Až k autoritě, jejíž důvěra je tak silná, že už nadřízeného nepotřebuje. Je jí důvěřováno jaksi a priori, tedy na základě jiných kontrolních mechanismů. Tato autorita se označuje jako důvěryhodná kořenová (ačkoliv stojí na vrcholu strom je zde vzhůru nohama) a její certifikát je podepsán v souladu s logikou věci jí samotnou.

Důvěryhodné kořenové autority plní mimořádně důležitou funkci. Jejich důvěryhodnost nesmírně usnadňuje praktické využití všech popisovaných struktur, neboť pravidlo zní: když důvěřuji kořenu, zároveň důvěřuji všemu, co on posvětil! Všechny podřízené autority jsou tedy důvěryhodné a všechny certifikáty těchto autorit také! A to je zásadní myšlenkový posun, jenž praxi výrazně zjednodušuje.

Důvěryhodnost zblízka

Teorie je sice pěkná věc, ovšem co s tím vším? Naštěstí prostředí operačního systému Windows poskytuje dostatečné zázemí pro práci s certifikáty, a navíc běžně využívané aplikace umí rovněž tyto vymoženosti využít. V následující části článku si popíšeme praktické situace, na něž narazíte, a postupy, jichž se nemusíte bát. Jde přeci o vaši bezpečnost!

Prohlížíme certifikát

Už jsme toho o této struktuře namluvili až až, a ještě jsme žádný pořádný certifikát neviděli. Což se na něj tedy konečně kouknout? V prostředí operačního systému Windows to není žádným problémem, neboť systém dokáže standardní formáty certifikátů interpretovat do podoby přehledného grafického rozhraní, což práci značně usnadňuje.

Pro příklad jsme si vybrali certifikát, jímž je označena identita jednoho z veřejných webových serverů známé společnosti Symantec (byl tedy vydán pro počítač, ne člověka, to ale vůbec nevadí). Pokud jej otevřete, na kartě Obecné najdete základní údaje: v horní části účel certifikátu (v našem případě potvrzení identity vzdáleného počítače), v dolní části pak Vystavitele (autoritu, jež dokument vydala, zde zrovna seriózní VeriSign) a Platnost. Nepřehlédněte jeden zásadní detail ikona v levém horním rohu není nijak označena, takže certifikát je považován systémem za důvěryhodný (viz další oddíl), a všechny aplikace mu tedy budou bezvýhradně věřit. Pokud by tomu tak nebylo, ikona by byla označena červeným kolečkem s křížkem a také varováním, že certifikát je vydán nedůvěryhodnou autoritou. Na další kartě Podrobnosti najdeme všechna pole certifikátu pěkně popořadě, bez výjimky. Všimněte si detailních údajů, z nichž vyjímáme např. Přístup k informacím úřadu, jež vás pomocí webové adresy přímo odkazují na vydavatele, takže si jej můžete "na vlastní oči" ověřit. Samozřejmě zde jsou také veřejný klíč držitele i popis postupu, pro který byl vytvořen (algoritmus pro šifrování). Neméně zajímavá je karta třetí s názvem Cesta k certifikátu, jež zahrnuje praktickou ukázku výše popisované hierarchie důvěryhodných autorit. Názorně zde vidíte, jak trnitá cesta může vést od kořene důvěry až ke konkrétnímu dokumentu, na nějž se díváme.

Vraťme se ještě na kartu Obecné, kde můžeme stisknout tlačítko Prohlášení vystavitele. Máte-li internetové připojení, rovnou se ocitnete na stránkách certifikační autority a jejího popisu tzv. politiky, na jejímž základě svou práci zastává. Zde také můžete pojmout důvěru (či nedůvěru).

Které kořenové autoritě věřím?

V předchozí části článku jsme si mimo jiné zdůraznili, že klíčový význam pro vyvolání důvěryhodnosti mají tzv. důvěryhodné kořenové autority. Tuto problematiku tedy prozkoumáme blíže, neboť nejde jen o holou teorii operační systém Windows má v sobě totiž zakódováno pravidlo, že pokud nějakou autoritu označím za kořenovou a důvěryhodnou, pak jí slepě věří všechny aplikace a zbytečně se nevyptávají, Internet Explorerem počínaje a MS Outlookem konče. Pro uživatele je velmi cennou informací, že operační systém Windows ve výchozí podobě (tedy po instalaci) již mnoha kořenovým autoritám důvěřuje. Tedy, tvůrce systému Microsoft již základní kolekci autorit vybral za vás a snaží se vám práci usnadnit. Chcete-li mít věc pod kontrolou, je potřeba se na seznam alespoň podívat. Jedna z možností je využít ovládací panel Možnosti internetu (Internet Options), kde přejděte na kartu Obsah. V prostřední části karty je pole Certifikáty, v němž použijte tlačítko Vydavatelé... a v následném dialogu přejděte na kartu Důvěryhodné kořenové certifikační úřady. Právě zde najdete seznam autorit, jež v tuto chvíli Windows (vaše Windows, tedy vy!) považují za důvěryhodné. V zásadě lze říci, že kolekce zahrnuje úřady, jimž lze i prakticky důvěřovat, takže seznam nemusíte nijak zásadně čistit. Na druhou stranu, chcete-li mít vše totálně pod kontrolou, prověřte všechny autority třebas dle informací na internetu a podezřelé či neznámé prostě vymažte. Mimochodem, kontrolní otázka: čím jsou kořenové autority reprezentovány? Správně, svými certifikáty! Chcete-li si je prohlédnout v detailu, označte jakoukoliv položku v seznamu a použijte tlačítko Zobrazit. Mezi zařazenými certifikáty naleznete např. autority, jako jsou VeriSign či Thawte, o jejichž serióznosti opravdu nemusíte pochybovat.

Často však může nastat situace, že seznam položek nebude pro vaše účely dostačovat. Co může být důvodem? Váš obchodní či jiný komunikační partner může zkrátka využívat služeb jiné autority, jejíž důležitost nebyla pro společnost Microsoft dost vysoká na to, aby byla přímo zařazena. Proto si potřebný certifikát do seznamu přidáme.

Řekněme, že kýženou autoritou je tuzemská I. CA, jejímž zřizovatelem je dceřiná společnost známé PVT. Té můžeme v našich podmínkách věřit, což navíc stvrdily i státní instituce udělením speciální akreditace. Jak ji zařadit do seznamu, aby ji všechny aplikace rovnou považovaly za seriózní? Prvním krokem je získání jejího certifikátu z internetu. Po vstupu na domovskou stránku www.ica.cz najdeme ihned v obrázku odkaz s názvem Certifikát certifikační autority, a při použití odkazu se ocitneme na stránce se soubory ke stahování. Můžete zvolit druhou či třetí položku v seznamu a využít tlačítka Instaluj, čímž spustíte uložení certifikátu na pevný disk. Protože přípona ".cer" je operačním systémem rozpoznávána, soubory jsou opatřeny nazelenalou ikonkou a v případě, že na ně poklepete myší, dojde k jejich otevření v typickém okně. Můžeme si ověřit všechny potřebné údaje a také pomocí indikátoru zjistíme, že certifikát je vydán společností, které v tuto chvíli ještě nedůvěřujeme, což je v pořádku celou operaci přeci provádíme, abychom to změnili!. Chceme-li to zařídit, použijeme volbu Nainstalovat certifikát..., čímž jej zařadíme do dříve zkoumaného seznamu, jak je patrné na následujícím obrázku.

Čeho jsme dosáhli? Od této chvíle budou všechny aplikace v našem systému automaticky věřit této nové autoritě a všem certifikátům, jež ona vydala. Nikdo se vás na to už nebude ptát bude-li cokoli podepsáno od I.CA, systém to prostě přijme. Budete-li to chtít v budoucnu změnit, nezbývá než certifikát kořenové autority ze seznamu odstranit.


Důvěřuj, ale prověřuj II.

Web, kterému mohu věřit

Jedním z nejdůležitějších způsobů implementace ověřování pomocí certifikátů je zajištění důvěryhodnosti webových serverů, jež poskytují uživatelům své webové stránky. Bez této technologie je prakticky nemyslitelné nakupování na internetu či nahlížení do tajů vlastních bankovních účtů, telefonních poplatků atd. Naším cílem je tedy především zjistit, zdali na druhém konci internetu je opravdu naše banka, náš telefonní operátor či náš obchodník. Proč? Protože se prakticky vždy při takovýchto transakcích připojujeme přihlašovacím jménem a heslem, a musíme si být jisti, že jsme je nezaslali nějakému podvodníkovi.

Praktickou realizací výše popsaných nároků je všeobecně rozšířená dvojice protokolů SSL a TLS. Netrapte se názvy, vše si předvedeme názorně. Prvním krokem je vstup na inkriminovanou webovou stránku, jež vám nabídne svou identifikaci za účelem získání důvěry z vaší strany (její název bývá uvozen pomocí "https"). Jako příklad jsme využili stránky eBanky, jež u nás patří v oblasti zabezpečené komunikace klientů mezi průkopníky. Při snaze o vstup na webový server, jenž se prokazuje certifikátem, vás prohlížeč upozorní, že se tak děje, pomocí dialogu (viz obrázky). Poté dojde k běžnému zobrazení webové stránky, avšak s jedním rozdílem: na pozadí již probíhá šifrovaný přenos a server vám zaslal svůj certifikát, o jehož pravosti se můžete (přesněji řečeno byste se měli) vždy přesvědčit! Kde jej najdete? V Internet Exploreru se ukrývá vpravo na dolním panelu v podobě ikony se zámkem, prohlížeč Mozilla (resp. Firebird) jej prezentuje v levém dolním rohu okna pod velmi obdobným obrázkem. Předtím, než na takto zabezpečenou stránku vstoupíte, měli byste se ujistit o její serióznosti. V zásadně můžete postupovat dvěma cestami: budete spoléhat na kořenové autority a tím i na podřízené certifikáty, nebo si skutečně každý certifikát prohlédnete. V případě námi předváděné eBanky obdržíte zobrazení (viz obrázky), jež potvrzují, že vše je v pořádku: certifikát je v období platnosti a vydavateli, společnosti VeriSign, důvěřujeme.

Co by nás mělo odradit? Jednou z věcí, na níž dávejte pozor, je pochopitelně podpis důvěryhodné certifikační autority. Jak se projeví jeho případná absence? Pokud vstoupíte na stránky, jež jsou vybaveny certifikátem, o němž operační systém nic neví, prohlížeč vás bude vždy varovat (viz obrázky). Za příklad jsme si zvolili stránky tuzemského zastoupení společnosti SuSE: její webová aplikace využívá jako autoritu vlastní úřad, realizovaný firmou SuSE, a tento certifikát není podepsaný žádnou nadřízenou, světově uznávanou autoritou. Při detailním prohlédnutí takového certifikátu na to budete důsledně upozorněni a prohlížeč vás výslovně vyzve, abyste buďto riziko přijali, nebo přístup odmítli. V případě, že požadujete vysoce důvěryhodný přístup (heslo do banky, číslo kreditní karty), nikdy byste neměli toto podcenit a raději kontaktujte protistranu s dotazem, proč k této situaci došlo. Riziko je totiž nasnadě: pokud by si hypotetický podvodník vytvořil kopii webových stránek firmy SuSE a úspěšně předstíral identitu falešným certifikátem, budete sice posílat svá citlivá data zašifrovaně, ale přímo do rukou útočníka! Druhou věcí, jež by vás měla odradit, je časová neplatnost certifikátu. Tuto skutečnost opět prohlížeče hlásí uvedeným způsobem, a pokud je na straně webového serveru certifikát opravdu "prošlý", žádnou citlivou transakci rozhodně neriskujte.

Není certifikát odvolán?

V dosavadním textu jsme si již mnoho pověděli o prověření správnosti a důvěryhodnosti certifikátů, avšak přesto jsme jeden zásadní aspekt prozatím vynechali, takže pojďme blíže k němu. Tak jako certifikační autorita certifikáty vydává, tak je čas od času také odvolává neboli revokuje. Důvody mohou být různé: uživateli zhavaruje systém a klíčový pár je ztracen, někdo případně zcizí notebook s klíčem i certifikátem, nebo vyjdou najevo skutečnosti, jež důvěryhodnost klienta zpochybní. V podobných případech je autorita nucena okamžitě říci, že takový certifikát neplatí, aby se tímto všichni mohli řídit. Možná se ptáte, kde je problém? No právě v tom, že z dříve vydaného certifikátu se nepozná, že byl odvolán! Je-li jakoby stále platný a autorita je důvěryhodná, není se zdánlivě čeho obávat. Pokud se však v té době již certifikát dávno nachází na seznamu odvolaných (tzv. revocation list), je jakákoliv důvěra vrcholným hazardem.

Co s tímto v praxi? Každá solidní autorita seznam odvolaných certifikátů uveřejňuje, takže je možno do něj nahlédnout. Ovšem detailní kontrola každého certifikátu dohledáváním v rozsáhlých seznamech je pochopitelně neúnosná, i když možná proto například MS Internet Explorer tuto funkcionalitu implementuje, a pokud ji aktivujete, provede ověření za vás. Tuto možnost rozhodně nepodceňujte a vždy ji mějte zapnutou.

Potřebná nastavení najdete v MSIE opět v dialogu Možnosti Internetu, na kartě Upřesnit, úplně na dolním konci seznamu jako položku Zjišťovat odvolání certifikátů serverů. V prohlížeči Mozilla pak hledejte v menu Tools/Options položku Advanced a opět seznam odrolujte na dolní konec. Zde můžete buďto zapnout používání protokolu OCSP, jenž vše zařizuje po síti, nebo ručně naplnit seznamy odvolaných certifikátů přímo v operačním systému. Jak takový seznam odvolaných certifikátů (Certificate Revocation List) vypadá, se můžete podívat na obrázku.

Pokračování příště

Náš miniseriál v tomto místě prozatím ukončíme. Dnes jsme si vysvětlili, jak celý systém funguje a jak se chovat především v případě, že na druhé straně komunikace se nachází webový počítač, jenž dokazuje svou totožnost. V příštím dílu se zaměříme na certifikáty uživatele osoby, blíže nahlédneme k práci s e-maily a prakticky si ukážeme šifrování pošty a její digitální podpis.

§§§§§


Morpheus v novém?

Vojtěch Bednář

C04P0106

Poslední verze programu pro výměnu dat na P2P sítích, Morpheus 4, přináší staronovou funkci. Možnost pracovat s protokolem Fasttrack na kompatibilních sítích. Uživatelé tak mohou vidět a stahovat data sdílená konkurenčními klienty KaZaA. Je to zajímavá událost.

Morpheus patří mezi veterány P2P. Původně tvořil společně s programem KaZaA Media Desktop (KMD) páteř sítě Fasttrack. Poté bohužel došlo k rozkolu mezi společností Streamcast Network, která jej provozuje, a majiteli Fasttracku ohledně licencování. Spor skončil odchodem Morphea ke konkurenčnímu protokolu Gnutella. To pro něj představovalo začátek éry neprosperity. Gnutella je zcela jiná síť. Na rozdíl od Fasttracku je stavěna jako velice heterogenní a volná. Jestliže Fasttrack umožňuje alespoň částečnou kontrolu nad nasdíleným obsahem, Gnutella nic podobného nemá. Rozdílné jsou také mechanismy vyhledávání, vzájemného navazování spojení, přenosů souborů. Gnutella, respektive protokol, který je dnes označován jako G1, trpí některými problémy, jež od něj odvádějí uživatele.

Volání po nápravě

Ve světle nesmírně heterogenního světa výměnných sítí a aplikací po pádu Napsteru a masivní decentralizaci většiny sítí Morpheus dlouho prohrával, a do jisté míry tomu tak stále ještě je. Klient, který vyniká hezkým artworkem, tedy vnějším rozhraním, ale má mnoho potíží se stabilitou a obsahuje obtížný spyware, pravda příliš uživatelů nepřitáhne zejména tehdy, jestliže je stejný obsah, jaký nabízí, dostupný prostřednictvím jiných, rovněž bezplatných a zcela čistých programů.

Dalším problémem Morphea, který jej stál další uživatele, bylo otálení s implementací nového protokolu označovaného jako Gnutella2. Program jej nepodporoval ani tehdy, kdy se na novou síť začala kromě uživatelů stěhovat i většina zdrojů, tedy obsahu, na kterém celý výměnný systém stojí. Jeho tvůrci místo toho stavěli svou propagaci na optimalizaci stávajícího připojení ke Gnutelle, což ovšem nestačilo.

Éra agregovaných klientů

Proto byl Morpheus přetvořen. Verze 4 obsahuje podporu obou protokolů Gnutella, ale také eDonkey nebo Overnet. Přibyla opět podpora sítě Fasttrack. Morpheus se tak stal dalším agregovaným klientem. Tedy takovým, který podporuje v jedné aplikaci více různých sítí a víceméně je schopen s nimi pracovat se všemi zároveň, i přes jejich technologickou různost. I když agregované klientské programy existovaly již dříve, pravou popularitu si získaly až s příchodem konkurenční aplikace Shareaza, pravděpodobně nejlepšího klienta určeného pro síť Gnutella2, i když vývojáři dalších klientů a protokolů poněkud opovrhovaného.

Fasttrack? Jak dlouho?

Morpheus umožňuje z jednoho místa přístup k obrovskému počtu různých zdrojů v mnoha různých sítích. To, co zatím pokulhává, je jejich vzájemná interoperabilita, tj. možnost stahovat část jednoho souboru z jednoho protokolu a jinou z dalšího za předpokladu, že jde o současný výskyt přesně identických kopií. V každém případě se však z Morphea stal skokem pravděpodobně, co se obsahu týče, nejlépe zásobený P2P klient na světě.

Společnost Sherman Networks, která provozuje síť klientů KaZaA postavenou právě na Fasttracku, je novou vlastností Morphea nepříjemně překvapena. Nedávno se jí podařilo zvítězit v bitvě s nesmírně populárním odlehčeným klientem K Lite K++, a už je v její síti další parazit. Fasttrack umožňuje za určitých okolností vymezit, jaký klient má mít do sítě přístup a jaký ne. Toto opatření již bylo v minulosti použito, a tisíce klientů tak skončily jako mrtvý a nepoužitelný software. Stejná funkce může být použita i proti Morpheovi, a pokud se oba provozovatelé nedohodnou jinak, je možné, že použita bude. Na druhou stranu je však třeba dodat, že omezení sítě na určitou, respektive vyšší než určitou, verzi klienta je nesmírně náročný a destabilizující krok, a Sherman Networks si toto musí velmi dobře uvědomovat.

Jaký je?

Nový Morpheus je hezký. Má přitažlivý, avšak na prostředky počítače náročný design. Obsahuje funkci chatu, zabudovanou antivirovou kontrolu příchozích souborů, poměrně snadnou konfiguraci, filtrování vadných souborů atd. Bohužel, nese s sebou nepříjemnou zátěž bundlovaných aplikací, ačkoliv samotní tvůrci popírají, že by šlo o spyware (rozhodně jde). Aplikace občas nepříjemně padá, zejména pokud ji upgradujete ze starších verzí. Potíže se také vyskytly tehdy, je-li aplikací zároveň odesíláno více souborů. Na některých počítačích dochází k zvláštním jevům, kdy Morpheus bez důvodu velmi dlouho startuje a při jednom z cca tří spuštění spotřebovává enormní množství systémových prostředků, i když sám je stále funkční.

Stojí za to?

Nová "beta" verze stojí za vyzkoušení. Přes nedostatky představuje bránu k ohromnému množství dat, daleko většímu, než jaké je přístupné s eDonkey nebo se Shareazou, či jakoukoliv verzí KaZaA. Bohužel, významnou měrou se na tomto jevu podílí přítomnost Fasttracku.

Zajímavé odkazy: http://www.morpheus.com, http://www.p2punited.org

§§§§§


Komunikace v digivěku

Martin Žemlička

C04P0115

Jistě vám nesdělíme nic převratného, leč pravdou jest, že možnosti mezilidské komunikace se díky internetu a mobilním technologiím v posledních několika letech značně rozšířily. Otázkou zůstává, zda nás elektronická komunikace skutečně obohatí, nebo zda lidstvo odcizuje a izoluje do role bytostí žijících ve virtuálním světě.

Komunikaci můžeme definovat jako prostředek výměny informací, ať už mezi lidmi nebo mezi stroji. Nás v tuto chvíli zajímá mezilidské sdělování. Z hlediska evoluce není pro lidský druh komunikace pomocí moderní techniky přirozená, protože neobsahuje neverbální složku (gestikulace, intonace, výraz tváře atd.). Přesto nelze říci, že by tento druh dorozumívání člověka odcizoval v mnoha případech je tomu přesně naopak. Je pochopitelné, pánové, že se nic nevyrovná tomu, když si v objetí se svou milou šeptáte něžná slůvka, ale když bude jeden od druhého vzdálen stovky kilometrů, potom je poslaný e-mail nebo esemeska jeden z mála způsobů jak spolu zůstat v kontaktu, nemáme pravdu?

Nyní ve stručnosti shrneme, jaké jsou obecné klady a zápory digitální komunikace, a poté podrobněji rozebereme nejpoužívanější technologie. Velkým kladem je rychlost papírovému dopisu "trvá" několik dnů až týdnů, než se dostane k adresátovi, naproti tomu e-mail obdrží příjemce kdekoli na světě během několika vteřin, maximálně minut.

Dalším kladem je nízká cena v porovnání s mezinárodním telefonním hovorem nejsou poplatky za připojení k internetu vysoké.

Díky e-mailům a internetu není u některých profesí nutné být fyzicky přítomen v práci, lidé mohou pracovat z domova tzv. homeworking. Elektronická komunikace představuje skvělý prostředek jak se seznámit s lidmi, jež byste v reálném světe neměli šanci potkat, a rovněž otevírá nové možnosti pro lidi s tělesným postižením, například osoby nevidomé, hluchoněmé.

A jaké jsou povšechné zápory? Dorozumívání pomocí počítačů a mobilních telefonů je svým způsobem chladné, odlidštěné, chybí zde fyzický, nevirtuální kontakt s druhou osobou neverbální složka.

Nesnesitelná lehkost, jednoduchost a dostupnost svádí k tomu, že elektronickou komunikaci používáme přespříliš, tedy i v situacích, kdy je to zbytečné (telefonování "mobilem" do vedlejší místnosti, každodenní přeposílání vtipů e-mailem, atp.). Mnohdy jde o sdělení, které postrádá jakoukoliv myšlenku. Veškerá data, která internetem "tečou" nešifrovaná, lze zfalšovat, ať se jedná o webové stránky nebo o elektronické zprávy. Často si také nemůžeme být jisti, že osoba, která sedí na druhém konci "drátu", je tím, za koho se vydává.

E-mail - elektronická pošta

Elektronická pošta představuje základní pilíř elektronické komunikace. Pomocí e-mailu můžete během okamžiku odesílat a přijímat zprávy kdekoliv na světě; navíc k nim mohou být připojeny jakékoliv soubory (obrázky, textové dokumenty atp.).

Mezi největší přednosti elektronické pošty patří dle našeho názoru tyto: rychlost doručení zprávy e-mailovou zprávu obdrží příjemce během několika vteřin, a nezáleží na tom, zda se nachází vedle v kanceláři nebo uprostřed Atlantiku. Zpráva se uloží do schránky, odkud si ji kdykoliv můžete "vytáhnout", nemusíte být tedy neustále připojeni k Síti.

Přístup ke zprávám máte kdekoliv e-mailové zprávy můžete přijímat a odesílat kdekoliv na Zemi, stačí vám počítač s připojením k internetu a webový prohlížeč. Velkým plusem je rovněž to, že na zprávu odpovíte v době, kdy se to hodí vám můžete si promyslet obsah, a až budete mít čas, tak odpovíte (nebo neodpovíte). Oproti telefonátu je poslání e-mailu diskrétnější.

Součástí zprávy mohou být přílohy k e-mailu lze připojit přílohu, obecně může jít o jakýkoliv soubor(y), tedy například textový dokument napsaný ve Wordu či elektronické obrázky a podobně.

Elektronická pošta samozřejmě není všeho schopná, jsou situace, kdy je rychlejší zavolat, případně se setkat osobně. Další nevýhodou e-mailu je snadné zfalšování adresy odesílatele.

SMS - krátké zprávy

Historicky první SMS zpráva byla poslána v prosinci 1992 v britské síti Vodaphone; ovšem ještě dlouho poté představovaly "textovky" vcelku nevýznamný doplněk nabídky mobilních operátorů, kteří ani příliš nepočítali s prosazením této služby. Je úsměvným omylem historie, že zainteresovaní prognostici výrazně přestřelili: krátké textové zprávy se nedlouho poté staly nesmírně populární.

Mezi výhody esemesek patří diskrétnost záleží jen na vás, kdy si obdrženou zprávu přečtete (a zda si ji vůbec přečtete) a kdy na ni odpovíte. Navíc při psaní a odeslání zprávy nerušíte své okolí jako u telefonního hovoru. Informace typu "Promin, prijdu o deset minut pozdeji." je lepší netelefonovat, ale poslat jako SMS zprávu. Na druhou stranu jsou situace, kdy je výhodnější nespoléhat, že nám druhá strana pošle zavčasu odpověď, a raději zavolat. Určitým omezením je i délka zprávy, která je standardně pouhých 160 znaků. Vyťukávat esemesky na titěrných klávesách mobilního telefonu také nemusí být zrovna pohodlné, a to i když používáte prediktivní vkládání pomocí T9.

Webové chatování

Webový chat je nejjednodušší způsob, jak si virtuálně popovídat. Spoustě lidí vyhovuje, jelikož k používání nepotřebují žádný specializovaný program, stačí libovolný internetový prohlížeč. Další všeobecnou výhodou je snadné ovládání u většiny systémů; po přihlášení vstoupíte do tematicky členěné místnosti, ve které si čtete poznámky ostatních diskutérů, a sami se aktivně zapojujete do debaty. Největší slabinou webových chatů tvoří zdlouhavé generování stránek s příspěvky. Výhodou a zároveň nevýhodou textové komunikace je její anonymita. Kladný vliv má v tom, že lidé nejsou posuzováni podle fyzického vzhledu, rasy ani pohlaví; z mnoha introvertních, uzavřených lidí se na chatu stávají upovídaní vtipálci. Nevýhodou je, že o lidech, se kterými si povídáte, víte jen to, co vám oni sami sdělí. Není tedy problém vydávat se za někoho jiného, změnit si identitu.

Ručně psaný dopis/pohlednice

Jistě, počet papírových dopisů je oproti e-mailům zanedbatelný. Adresátovi však jistě udělá větší radost, už díky tomu, že napsat a odeslat dopis je mnohem pracnější. Navíc, v dnešní době kromě starší generace posílá papírové dopisy málokdo, takže při nějaké zvláštní příležitosti takový dopis ve schránce o to více potěší. Napadají nás dva zápory: pokud odesílatel škrábe, nebude dopis k přečtení, a za druhé se tu a tam dopis nebo pohlednice zatoulají a nepřijdou buď vůbec, nebo s notným zpožděním. To se ostatně může stát i v případě elektronické zprávy.

§§§§§


Zprávy do každé rodiny I.

Vojtěch Bednář

C04P0104

Kde na českém internetu najdeme nejnovější zprávy z domova? Ze světa? Ze sportu? Z médií či o technice? Jak moc lze takovým zprávám věřit, a kdo nám je dává? To vše se dočtete v tomto článku.

World Wide Web je ideální médium pro přenos zpravodajských informací všeho druhu od tvůrců ke konzumentům. Kam se hrabou noviny se svým pomalým tvůrčím cyklem, kam se hrabe televize se svou jednosměrností a statičností. Teprve díky WWW dostaly zprávy, zpravodajská a publicistická média ten správný smysl. Kombinace textu, grafiky, statického obrazu na fotografiích a videa, zvuku a diskusních fór, konferencí či chatů se zajímavými lidmi vytvářejí to pravé a zatím nejdokonalejší multimédium.

Zprávy dříve než v televizi

Tím, co WWW umožňuje dokonale, je maximálně rychlý přenos zpráv. To, co vidíte v televizních novinách, vyžaduje určitý čas na přípravu. Natočení, sestříhání, vypracování scénáře. Plus pohyb štábu a využití technických prostředků. Na internet lze zprávu umístit okamžitě, není k tomu potřeba mít v terénu množství lidí, stačí minimální technika a zpráva je k dispozici všem uživatelům, bez ohledu na jejich umístění nebo na vysílací schéma. Díky tomu je možné, že pokud sledujeme zprávy na síti, je pro nás to, co vidíme večer v televizi vlastně už zastaralé, a to co si druhý den přečteme v novinách vlastně archaické. Snad až na názory či komentáře.

To neznamená, že by internet měl v dohledné době tendenci nebo potenciál vytlačit konvenční noviny nebo televizní vysílání. O nic z toho se nemusíme obávat, nicméně lidé stále více a více využívají alternativních cest k informacím a web je z nich tou zatímnejrychlejší a nejpohodlnější.

Zprávy: Všechno nebo málo

Webové servery obsahující zpravodajství a publicistiku prošly u nás i v zahraničí krátkým, leč bouřlivým vývojem. Během něj se prolínaly tendence vytvářet univerzální, všeobjímající zdroje informací od zpráv až po kuchařské recepty se snahami vysoce se specializovat. Nešlo o nic jiného, než o peníze. V době, kdy WWW začínalo fungovat v té míře, v jaké ho známe dnes totiž nikdo pořádně netušil, jak na něm vydělat. Někteří doufali v úspěšnost reklamy, jiní chtěli zpoplatňovat obsah, nutit uživatele, aby pro zajímavé články a multimédia sáhli do svých kapes. Tento boj není dodnes zcela rozhodnut, nicméně situace se ustálila na mrtvém bodě zdánlivé rovnováhy. Díky tomu se můžeme setkat s portály agregujícími informace z různých zdrojů, poskytujícími klasické zpravodajství, komentáře i zábavu ze všech možných oborů a populární formou. Naproti nim existují úzce specializovaná a vyhraněná místa zajímavá jen pro odborníky na téma, kterému se tato místa věnují, a ještě zajímavější pro možné inzerenty. Některé servery jsou zcela zdarma (většina), jiné požadují platby za služby navíc, především se jedná o specializované zdroje informací server většího významu, který by byl zcela placený, v českých podmínkách neexistuje.

Politika, ekonomika...

Jinými slovy konvenční zpravodajství, tak jak jej známe z novin. Společnosti, které vydávají celostátní papírové deníky, si již dávno uvědomily, jak nutné je být přítomen i na internetu. Oproti komukoliv mají značnou výhodu. Výhodou je vlastní redakce, zavedení autoři, zavedené postupy při tvorbě zpráv. Zpočátku je tak v zásadě stačilo "přiohnout" a využívat jak pro práci na normálních novinách, tak i pro práci na těch internetových.

Jestliže webové verze velkých deníků měly být zpočátku jejich výkladní skříní a reklamou (přečti si pár zpráv, a pak si kup noviny), dnes již tomu tak není. Velké servery, o kterých ještě bude řeč, mají vlastní redakce a jsou schopny produkovat stejně kvalitní obsah jako tištěná vydání mnohem rychleji a levněji. Dalo by se říct, že i když u některých z novin existuje silné propojení mezi světem na internetu a mimo něj, v podstatě jsou to dva světy, velice odlišné a od sebe vzdálené.

Kromě redakcí novin poskytuje zpravodajství na internetu ještě několik dalších subjektů, o kterých bychom to možná ani neřekli. Rádia, televize, a především zpravodajské agentury. Právě agenturní zpravodajství je pro mnoho novin a dalších médií hlavním zdrojem čerstvých informací. A pokud je k dispozici i koncovému uživateli, alespoň v nějaké míře, je pro něj cennější než tyto noviny. Nevěříte? Čtěte dál.

Technika, komunikace

Internet je z pohledu laika stále ještě často především neuvěřitelným propletencem počítačových součástí, ve kterém se, mimo okno prohlížeče, prakticky není možné nijak orientovat. A tak není divu, že i zpravodajské a informační servery na něm, ať se již zabývají čímkoliv, vycházejí původně ze serverů o internetu samotném. I těch stále existuje celá řada, od míst určených prakticky jen odborníkům na velmi vyhraněný problém, přes středně odborné až po vyloženě popularizující a vhodné prakticky pro každého čtenáře. Díky tomu si skutečně je z čeho vybírat, a chcete-li zůstat informováni, je výběr zdroje někdy podstatnější než samotný jeho obsah.

Vše pod jednou střechou

Před několika léty dospěl vývoj internetového zpravodajství do stavu, kdy se pod křídla velkých vydavatelů začaly slučovat zdroje různé povahy a různého obsahu. Protože portály, kde jste si na jediné stránce mohli přečíst všechno (a nic), se příliš neujaly, narážíme dnes spíše na propletenec relativně malých, vzájemně propojených serverů pod křídly jednoho majitele. Tyto servery si často přebírají zprávy, dělají na sebe reciproční reklamu, sdílejí dokonce některé autory a jejich cílem je poskytnout co nejvíce informací na co nejvíce témat ( a prodat přitom co nejvíce reklamy). Jejich majitelé chtějí, aby uživatelé navštěvovali co nejvíce různých zdrojů v rámci právě toho jejich propletence a přitom pozapomněli na propletence ostatní, ale tak to ve skutečnosti většinou není. V každém případě však takováto řešení představují dnes již velmi podstatnou část českého internetu, přesněji řečeno obsahu na něm, a nelze je ignorovat. Používáme je každý den.

Časopis jednoho muže

Současný stav vzniknul z okamžiku, kdy si jeden nebo několik lidí řeklo, že by nebylo špatné založit na internetu časopis. Historická díla, servery jako Neviditelný Pes, Svět Namodro nebo Britské listy, představovaly počátek české internetové publicistiky, nicméně dnes se nacházejí spíše na jejím okraji. Jako minoritní časopisy, tlačené z jedné strany továrnami na zprávy, ze strany druhé osobními weblogy. Jsou stále užitečné a funkční, ale pro zmenšující se komunitu čtenářů. I tak je rozhodně nemůžeme nazvat přežitkem, i když mainstream je dnes již poněkud jinde. I jim se v další části budeme věnovat.

Všemi cestami

Internetové časopisy nabízejí svým uživatelům nejednu cestu k informacím, přesněji ke své návštěvě. Ne každý má možnost několikrát denně kontrolovat web, co se stalo zajímavého, a ničit si tak nervy a zdraví. Proto existují možnosti zasílat novinky na e-mail, formou krátkých textových nebo multimediálních zpráv na mobil, módní a velmi účinný je také přenos pomocí technologie RSS, můžeme se s ním setkat stále na více, a více serverech. Za některé z těchto kanálů je nutné platit, jiné zůstávájí zadarmo, jejich hlavním úkolem je nutit lidi, aby se podívali na hlavní stránky a prodat tak další reklamu, zajistit majiteli serveru zisk.

Webové zpravodajství se od konvenčního, ať už tištěného nebo elektronického, liší ještě v jednom důležitém aspektu a to je periodicita. Noviny vycházejí jednou denně, v extrémním případě mohou vyjít dvakrát. Rozhlas a televize mají své zpravodajské relace po celý den, to je jejich veliká výhoda. Za touto výhodou se ovšem maskuje také podstatný nedostatek. Čas a rozsah jejich pořadů je dopředu dán vysílacím schématem a připraveným programem. Technicky vzato, pokud nenastane krizová situace, mohou být zprávy co hodinu, headliny co půl hodiny nebo tak, jak to určuje schéma, a každé odbočení je nepříjemné. Především proto, že je náročné na čas, na lidi i na peníze, a navíc do vysílání vnáší nepříjemnou nejistotu pramenící z nabourání plánu.

Naproti tomu web lze bez obav aktualizovat neustále. Všechny zpravodajské servery jsou dnes průběžníky. To znamená, že nové články, nové zprávy se na nich objevují tak, jak jsou redakcí vytvářeny bez ohledu na stanovené časy, kdy by mělo něco vyjít. Odbornější časopisy a ty, u nichž na každé minutě tak nezáleží, obvykle vycházejí jednou denně, ale přesto se jejich stránky v průběhu dne plní aktuálními novinkami, krátkými zprávami, kterým se v některých případech říká bleskovky.

Web jako doplněk

Objevily se ovšem i obrácené pokusy. Učinit z webového zpravodajství, webové publicistiky doplněk něčeho jiného. Lze to pozorovat částečně v případě časopisů vedených redakcemi elektronických médií, rádia, televize, webů provozovaných autory konkrétních pořadů, a podobně. Jejich výhodou je to, že mohou v prostředí neohraničeném stopáží poskytnout mnohem více informací, než kolik se vejde do obyčejného, například televizního pořadu. Jejich životnost je však bohužel ohraničena životností mateřského programu, na kterém jsou závislé. V některých případech také pochopení jejich obsahu vyžaduje sledování mateřského programu. To publicistiku jako takovou komplikuje, a uživateli vadí.

Podobné je to s weby některých časopisů, a to jak odborných, tak i populárních příkladem je třeba právě PC WORLD nebo Computerworld. Na jejich stránkách sice můžeme najít články i novinky, avšak to podstatné je v papírové formě, on-line obsah je spíše doplňkem, dodatečnou službou čtenářům, která má časopisům zajistit jejich stálou přízeň a neustálou informovanost.

Média o médiích

Kromě všech typů zpravodajských, publicistických a názorových serverů existuje ještě jeden typ. Servery, které se na odborné úrovni zabývají médii jako takovými. Tedy jinými zpravodajskými a publicistickými servery, jejich formou, obsahem, a také a především causami, které jejich působením často vznikají. Je to tak trochu odnož něčeho, čemu se říká metafyzika médií, nicméně i jejich obsah může být i pro takříkajíc obyčejného uživatele zajímavým a poučným.

Závěrem

Internetových novin, časopisů a e-zinů existuje ještě mnohem více, nebylo v možnostech mých a ani tohoto časopisu je vyjmenovat všechny. Většina z nich stojí za zhlédnutí. Lze se z nich poučit, lze se u nich pobavit, jsou do jisté míry laskavé, informující, útočné. Prostě takové, jaká mají média být.

Přehled některých zpravodajských a publicistických serverů v ČR

České noviny

http://www.ceskenoviny.cz

Typ: zpravodajský server, všeobecný

České noviny vycházejí z produkce dceřiné společnosti ČTK, naší největší (a podle některých jediné) informační agentury, mimochodem podobně jako je ČT nebo Český rozhlas veřejnoprávní. Přinášejí základní informace z domova i ze zahraničí, právě zprávy zde uveřejněné jsou často základem zpráv, které můžeme najít na mnoha jiných místech, a to včetně fotografií. ČN jsou známy svou snahou o objektivitu a vyváženost, to ovšem vyplývá ze samotného poslání tiskové agentury. Z toho, co se děje, vybírá jejich redakce obvykle nejzajímavější a nejsledovanější události (ČN mohou přebírat pouze omezený počet zpráv denně), avšak i tak je tento server velice solidním základem pro každého, kdo chce být informován o politice, kultuře, ekonomice i sportu, věcně a bez zbytečné omáčky. Nedostatkem ČN jsou občasné problémy jejich autorů, respektive zpravodajů ČTK s češtinou. Špatné I/Y bohužel není výjimkou. Další potíží je nešvar ČTK z posledních let přebírat (obráceně) zprávy z jiných médií.

iDnes

http://www.idnes.cz

Typ: zpravodajský server/portál

iDNES je on-line divize Mladé Fronty DNES, nejvýznamnějšího tuzemského deníku. Fakticky se však jedná o samostatný server s vlastní redakcí, který s MfD velmi účinně spolupracuje (noviny najdeme na adrese www.mfdnes.cz). Přináší zprávy v přehledném formátu, rychle a aktuálně. Na rozdíl od ČN nemá problémy s češtinou ani s víkendovými aktualizacemi a funguje jako portál k několika dalším serverům skupiny, jako je třeba sportovní příloha na adrese sport.idnes.cz nebo společensko bulvární část Revue (revue.idnes.cz).

iDNES lze vyčíst totéž, co tištěné MfD. Totiž že ve snaze o získání čtenáře dává občas přednost lehkým tématům, eventuálně lehčímu zpracování důležitých informací tak, aby byly stravitelné pro každého na úkor jejich kvality. To je pro někoho škoda, pro někoho nikoliv. Dalším problémem je pak komplikované fungování serveru na některých prohlížečích, zejména na starších Mozillách.

Novinky

http://www.novinky.cz

Typ: zpravodajský/publicistický

Novinky byly původně zpravodajským, vulgarizujícím serverem vlastněným Seznamem. Před rokem však došlo k radikální změně. Server jako samostatné médium přestal existovat a přešel pod křídla redakce deníku Právo (jeho původní obsah zůstal částečně zachován). Co se obsahu týče, Novinky se odlišují od všeho předchozího. Jsou totiž mnohem bulvárnější, mnohem volnější. Zajímají se o "lidovější" informace a jejich obsah není úplně provázán s obsahem deníku. I tak lze ale na nich najít poměrně značné množství zajímavých informací pro méně erudované uživatele nebo pro ty, kteří nemají mnoho času.

Ekonomicky a podrobně

http://www.ihned.cz

Typ: zpravodajský

Hospodářské noviny zná téměř každý, kdo se kdy zajímal o informace nutné pro rozhodování o práci, o podnikání, o penězích, faktem však je, že průměrný čtenář denního tisku si jich pravděpodobně nevšimne. Tak jako ostatní celostátní deníky mají i tyto noviny svou internetovou část, a to na adrese www.ihned.cz. Od ostatních zpravodajských serverů se již na první pohled odlišuje. Server nabízí základní aktuální informace, stejně tak jako causy mající co společného s domácím i světovým politickým a především ekonomickým životem. To, co vás zaujme pravděpodobně jako první, je podrobnost, se kterou se server některým tématům věnuje. Kromě klasických zpravodajských článků zde najdeme poměrně detailní analýzy a úhly pohledu na problémy, poskytující mnohem komplexnější informaci, než jakou bychom mohli čekat od ostatních, zde vyjmenovaných serverů.

iHned v žádném případě nebulvarizuje. Nesetkáme se na něm s lacinými, zlehčujícími titulky či obsahem. Daní za tuto skutečnost však je, že server se tak stává na čtení komplikovanějším. K pochopení některých textů je potřeba více času. Přinesou však více informace. Pro některé uživatele, respektive prohlížeče je také problematický design a rozvržení serveru. Informací, zejména textových je více než hodně, a i to komplikuje navigaci. Pochvalu však zaslouží PDA a RSS verze.


Zprávy do každé rodiny II.

Lidovky Centrum.cz

http://www.lidovky.cz

Typ: zpravodajský

Lidové noviny jsou v ČR nesmírně známým deníkem s dlouholetou tradicí a vysokou úrovní. Na rozdíl od MfD, která vytvořila nejen vlastní portál, ale prakticky vlastní tiskovou agenturu, měly problémy se svou přítomností na WWW a prošly několika zásadními etapami vývoje. V současné době se jejich virtuální verze vyvíjí ve spolupráci s portálem Centrum.cz Nabízí jak domácí, tak i zahraniční aktuální zpravodajství, navigace serverem je jednoduchá. Lidové noviny (a tedy i jejich internet) více upřednostňují publicistiku před zpravodajstvím. Více se orientují na rozhovory, na komentovaný obsah. Na WWW to však není natolik vidět, což je jenom dobře. Problémem jsou u nich v některých případech víkendové aktualizace, velmi kvalitně je naproti tomu zpracována verze pro PDA a také sidebar pro prohlížeče Mozilla, pokochat se lze dvěma druhy kresleného humoru, jenž k české publicistice natolik patří.

Více než jen Blesk

http://www.blesk.cz

Typ: bulvární

Řvavě červená a černá barva! Vykřičníky! Obrovské fotky a titulky, které ukrývají obsah plytký, břitký a nepoučný. Zajímá vás, s kým právě spí největší superstár? Jak skončí další díl seriálu Cobra 11 a že je vrahem zahradník? Pak čtěte Blesk. Webový server největšího bulvárního deníku skutečně nemá co nabídnout. Obsahuje sice základní zpravodajské informace, ale většina jeho obsahu nemá takřka žádnou cenu. Těžko říct, kdo mají být jeho návštěvníci, těžko říct, jaký je jeho účel.

Radiožurnál

http://www.izurnal.cz

Typ: doplněk k rozhlasu

iŽurnál je webovým magazínem Českého rozhlasu 1 Radiožurnálu. Přináší zprávy, aktuality přehledně utříděné podle kategorií v hezkém, ale jednoduchém designu. Jeho hlavní předností je možnost poslechnout si aktuální rozhlasové relace ve formátu streamovaného MP3. Další funkce jsou analogické k ostatním informační serverům, tedy počasí, anketa, atakdále. Server obsahuje sekci publicistiky, komentářů, diskusi a archiv, nemá žádné vážnější nedostatky. Celkově se dá říct, že iŽurnál je zajímavým doplňkem k poslechu rádia a možnosti interaktivní komunikace publika s rádiem. To je však všechno. Využívat jej jako primární zpravodajské médium by asi nebylo nejlepším nápadem. Domníváme se však, že po ničem podobném jeho autoři ani vlastně nebaží.

Česká verze BBC

http://www.bbc.cz

Typ: doplněk k rozhlasu

Server BBC Czech představuje pro českou mutaci britského veřejnoprávního rozhlasu totéž, co iŽurnál pro Český Rozhlas. Po stránce designu i obsahu se server drží standardních šablon, nepřichází s ničím přelomovým, ničím novým. To, co na něm láká, je lepší třídění obsahu, který je, ve srovnání s čistě českými servery, jiný. Nabízí totiž i jiné informace než ty, které si ve stejnou chvíli můžete přečíst všude, více analýz, komentářů. Problémy jsou viděny nejen z jiného úhlu, ale také z mnohem větší hloubky, než je tomu v případě ostatních serverů a to dává BBC určitou, poměrně značnou exkluzivitu. Vyplatí se jej určitě navštívit také proto, že pokud umíte jazyky, funguje též jako odrazový můstek k dalším lokalizovaným verzím s vlastními zprávami.

Česká televize

http://www.czech-tv.cz

Typ: doplněk k televizi

Česká televize si nedávno vytvořila novou, obrovskou webovou prezentaci. Její server, naštěstí, není klasickým zpravodajským místem. Přináší však množství informací o programu televize, prezentace pořadů, přičemž některé z nich mají vlastní, kvalitně provedené stránky i vlastní metody komunikace s diváky. Lze si prohlížet streamované zpravodajské relace, bohužel v poměrně nízké kvalitě, stejně tak jako dozvědět se o statutu televize, jejím fungování a třeba financích. To je dobře, protože tento web patří ve své kategorii, přes problémy s vlastní těžkopádností mezi povedené.

Přehled některých on-line časopisů v ČR

Máte rádi mobily?

http://www.mobil.cz

Typ: odborný časopis

Mobil.cz byl dlouho samostatným subjektem, než vplul jako filiálka pod křídla iDNESu. Jedná se jednoznačně o nejpřehlednější a nejstarší server o fenoménu mobilních telefonů u nás. Nabízí technické recenze, srovnání, informace o nových trendech, ceny a obrázky telefonů. Je určen širokému spektru, od běžných uživatelů až třeba po obchodníky a mobilní odborníky. Jediným jeho skutečným konkurentem, jejž je nezbytné uvést, je časopis Mobilmania (www.mobilmania.cz). Vychází jako průběžně aktualizovaný deník, na nejzajímavější věci na něm narazíte po ránu.

Máte rádi počítače?

http://www.zive.cz

Typ: odborný časopis

Živě, dříve zive.cpress.cz, patří mezi nejstarší tuzemské časopisy o počítačích a komunikacích. Převážný deník, okořeněný aktuálními bleskovkami, představuje naši špičku v oboru. Konkurenční www. technet.cz se po čase začal věnovat"spotřební" počítačové elektronice, a Živě je tak v oblasti počítačů, softwaru a technologií nekorunovaným králem. Pokud se o problematiku zajímáte a nemáte čas procházet zahraniční servery, jako třeba The Register (www.theregister.co.uk) nebo Techworld (www. techworld.com), či se zajímáte o domácí problematiku, je právě pro vás Živě ideálním místem, pod taktovkou brněnského vydavatelství Computer Press.

Máte rádi internet?

http://www.lupa.cz

Typ: odborný časopis

Lupa, produkt společnosti Internet Info, je jednou ze dvou anomálií, kterým se věnujeme. Tento server se úzce specializuje na internet, především na český a jevy na něm. Nenajdeme zde klasické zpravodajství, ale zejména komentáře a také komentované zprávy, názory autorů článků. Propírány jsou technologie, protokoly, ale také uživatelé a peníze, zkrátka vše, co souvisí s internetem. Nové články najdete každé ráno, bleskovky ani aktuality v klasické podobě zde neexistují. Lupa je vhodná pro odborníky, právě pro ně je zajímavým zdrojem informací a rovněž diskusním fórem.

Média pro média

http://www.ceskamedia.cz

Typ: odborný

Druhou a nejvýznamnější anomálií je server Česká Média. Zabývá se, jak překvapivé, právě médii. Najdeme na něm dva typy informací. Prvním a stěžejním jsou materiály, odkazující na jiné zpravodajské servery. Je to výběr toho nejzajímavějšího, co se ten který den na českém internetu objevilo. Druhou část pak představují názory, glosy a vlastní publicistika. S trochou nadsázky by se dalo říct, že ČM jsou portálem do světa médií "za portály", tedy za vlnou hlavních zpráv, které na nás chrlí běžné informační servery. S jejich pomocí je možné tento svět mnohem lépe pochopit, ale třeba se jím i pobavit, a to je jistě velmi přínosné.

One Man Show

http://www.blisty.cz

Typ: názorový

Britské listy pana Čulíka mají představovat protiváhu českých médií, jsou vydávány v Británii. Představovaly vítanou alternativu, možnost reflexe tuzemské situace očima zvenku. Bohužel, pod pokličkou snahy hovořit o tom, o čem se příliš nemluví, někdy sklouzávají k až nevkusu, k provokacím, nemístným, i když možná dobře míněným urážkám. V každém případě stojí za zmínku, stojí se na ně podívat, ale je vhodné brát je s rezervou.

One dog Show

http://www.neviditelnypes.cz

Typ: názorový

Pravým opakem je první "skutečný" internetový deník známého spisovatele Ondřeje Neffa Neviditelný Pes. Mnozí říkají, že tento časopis již nyní není takový, jaký býval, tedy politicko  společensko - zvířecí. Přesto přináší kromě zajímavých informací také jejich zajímavé interpretace, u čtení se nejen poučíte, ale i pobavíte.

§§§§§


Data z elektrické zásuvky

David Zavadil, Jiří Vojta

C04P0114

O posílání dat po silových rozvodech nízkého napětí (220V) se již pokoušelo pár firem před několika lety. Víceméně v té době neuspěly a svou činnost předčasně ukončily. Nyní se opět začíná blýskat na lepší časy, poněvadž se na trhu objevila zařízení, jež se snadno instalují, mají slušnou rychlost a jsou cenově přístupná.

PowerNet nastupuje

PowerNet je technologie určená k realizaci datových sítí typu LAN prostřednictvím rozvodů elektrické sítě nízkého napětí 230 V/50 Hz. Řešení datových sítí prostřednictvím elektrických rozvodů, které jsou téměř všude k dispozici, má velký potenciál využití, vycházející z faktu, že není třeba žádné dodatečné výstavby nových sítí a není třeba žádných stavebních úprav a zásahů do budovy. Tato technologie umožňuje běžnou síťovou spolupráci, sdílení souborů, aplikací a širokopásmového přístupu k internetu. Dalšími jednoduše realizovatelnými možnostmi jsou například přenos VoIP telefonie, přenos dat v rámci multimediálních aplikací (hlas, audio, video), přenos dat pro billing (účtování různých služeb), přenos dat pro bezpečnostní systémy, atd.

PowerNet je možno použít v následujících řešeních:

· průmyslové sítě menšího rozsahu

· kancelářské systémy menších firem, praktických lékařů, domácích kanceláří (SOHO)

· nemocnice, hotely a jiná zařízení

· historické budovy, muzea, galerie

· levná internetová připojení pro poskytovatele připojení sídlištního typu

· řešení služeb s přidanou hodnotou pro operátory telekomunikačních služeb

· doplnění stávajících pevných sítí do prostor, kde z nějakých důvodů sítě nebyly plánovány

· dočasná řešení pro výstavy, semináře, školení či prezentace

· vyřešení potřeby okamžité výstavby sítě

Nabídka na trhu

V současné době jsou nabízeny 3 základní stavební prvky. Jedná se o USB adaptér, Ethernet adaptér a PCI kartu. Vlastní technologické řešení je založeno na čipsetu firmy INTELLON, který využívá modulaci OFDM (Orthogonal Frequency Division Multiplexing). Princip spočívá v tom, že rozsah kmitočtů, které jsou elektrické sítě nízkého napětí schopné přenášet, se rozdělí na větší počet samostatných kmitočtových kanálů. Každý z nich přenáší samostatný signál a v reálném čase je vyhodnocována jeho chybovost (vyhodnocují se projevy nejrůznějších rušení, poruch, zkreslení a útlumu). Podle toho je pak rozhodnuto o využití nebo nevyužití kanálu pro modulaci a přenos dat. Je to jakási obdoba výběrového příjmu, který je používán v rádiové komunikaci.

Čipset je schopen dosahovat přenosových rychlostí, které by měly v krátké budoucnosti dosáhnout více než 100 Mb/s. V současnosti pracují běžně s rychlostí 14 Mb/s. Podporovány jsou protokoly TCP/IP, NetBEUI a IPX/SPX.

Výhody a uplatnění

Technologie PowerNet má široké uplatnění především pro svoji jednoduchost implementace a rychlost realizace. Při srovnání cen klasika versus PLC (Power Line Communications) může být materiálová nákladovost na výstavbu klasických rozvodů asi o 5 až 50 % nižší oproti PLC (záleží na rozsahu sítě). To je ovšem cena za vlastní hardware a software, kde nejsou zahrnuty náklady nutné na stavební úpravy a instalaci. Naopak předností adapterů PLC je jednoduchost a rychlost instalace bez nutnosti jakýchkoliv stavebních úprav.

Další nespornou výhodou je svoboda pohybu (samozřejmě v rámci napěťového okruhu), podobná jako to je u technologie Wi-Fi. Každá zásuvka elektrické sítě daného okruhu se vlastně stává zásuvkou datovou. Technologie Wi-Fi má výhodu v otevřeném prostoru (haly letišť, poslucháren apod.), naopak je omezena rádiovými vlastnostmi signálu. Osobně jsem měl potíže s realizací Wi-Fi technologie na vzdálenost 5 m v prostorech, jež byly odděleny obyčejnými sádrokartonovými stěnami (ocelová opěrná konstrukce sádrokartonu vytvořila dokonalou Faradayovu klec). Spolehlivost datových přenosů se jevila vyšší při použití technologie PLC.

Na co je třeba si dát pozor

Úspěšné použití a provozování PLC technologie závisí do značné míry na stáří a kvalitě elektrické instalace. Je nutné ale zmínit, že "stará" elektrická instalace nemusí být nutně nekvalitní instalace. Osobně mám zkušenost s tím, že "stará" elektrická instalace byla velmi kvalitně provedená s uložením v pozinkovaných trubkách (budova školy). Ukázalo se, že uložení v trubkách je pro PLC technologii téměř ideální.

Elektroměry jsou ošidná záležitost, která má dvě krajnosti. Starý indukční elektroměr je útlumovým článkem, přes který neprojde téměř ani bit. Vedle toho jsou zde nové digitální elektroměry "Static", jež naopak nebrání žádnému datovému přenosu. Proto jsou, na zakázku velké rakouské energetické distribuční společnosti, firmou Corinex vyvíjeny jednak útlumové články, a jednak prvky pro přemostění elektroměru a rozdělovač signálu do fází.

Nezpochybnitelný je i vliv ostatních spotřebičů. Dá se sice částečně omezit odrušovacími prvky, ale nedá se úplně vyloučit. Pro odstranění právě uvedených problémů existují i jednoduché nenáročné "finty", které rozmary hodin, jističů a různých fází mohou s úspěchem eliminovat, ne-li úplně vyřešit. Protože se ale jedná o jistý "organizační" zásah do elektrických rozvodů, nelze tato opatření z bezpečnostních (možnost úrazu elektrickým proudem) důvodů publikovat. Existuje samozřejmě i tzv. profesionální řešení, kdy se použijí další prvky, které umí signál distribuovat do dalších fází, umí překlenout elektroměr, umí zatlumit signál atd. Samozřejmě to vyžaduje další doplňkové, byť ne zásadní náklady.

Testování provozu

Dosah zařízení činí spolehlivě 200 m metalického energetického vedení. Pro zvětšování vzdálenosti je možno použít dalších mezilehlých adaptérů Ethernet jako bridge. Výrobce doporučuje umístit na jeden segment silnoproudého vedení 16 koncových zařízení (PC, tiskárna apod). Silové rozvody napájecí sítě se uvnitř objektů, tedy za elektroměrem, chovají v případě použití uvedeného principu jako sdílené. Z toho vyplývá, že uváděná přenosová rychlosti 14 Mb/s je sdílena všemi zařízeními. Je to vlastně obdoba sdíleného segmentu koaxiálního Ethernetu. Samozřejmě rozšíření na potřebný počet zařízení lze jednoduše realizovat kombinací Ethernet adaptérů ve funkci bridge.

Elektrická síť, na které jsem prováděl měření, měla kvalitu, jež umožňovala rychlost toku dat v rozmezí 4-6 Mb/s. Rychlost přenosu byla zhruba 50%, vztaženo k rychlostem dosahovaným na klasickém ethernetu. Vlastní přenosová rychlost je rozhodně ovlivňována kvalitou rozvodné sítě. (Když jsem provozoval zkušebně komunikaci na jednom prodlužovacím kabelu, dosahoval jsem mezi dvěma PC na PowerNet Ethernet adaptérech rychlosti až 11 Mb/s.)

Na rozdíl od klasické ethernetové sítě se rychlosti rovnoměrně rozkládaly na jednotlivé počítače. Testy prokázaly schopnost síťové spolupráce sítě PowerNet s existujícími sítěmi realizovanými technologií strukturované kabeláže, avšak za určitých předpokladů. Přímá spolupráce je možná pouze se sítěmi menšího rozsahu. Tento rozsah výrobce doporučuje omezit na 16 PC, včetně PC ve vlastní síti PowerNet. Pro rozsáhlejší sítě je nutno PowerNet síť propojit s klasickou sítí prostřednictvím routeru. V tomto případě obě sítě spolupracují naprosto spolehlivě. Důvodem je omezená kapacita paměti adaptérů pro tabulky MAC adres.

Bezpečnost a management

Prostřednictvím softwaru, dodávaného standardně ke každému adaptéru, lze realizované šifrování, na rozdíl od některých konkurenčních zařízení, vypnout. I když, tento krok vůbec nedoporučuji. V souvislosti s šifrováním se domnívám, že použité šifrování s implementovaným 56bitovým klíčem je docela slušné zabezpečení. I přes výkonnost dnešních počítačů je toto zabezpečení poměrně silnou ochranou, se kterou si nelze zase tak jednoduše v reálném čase s běžně dostupným HW a SW vybavením poradit.

Kromě základního softwaru je nabízen software pro správu a management PowerNet sítě. Ten je určen pro dálkovou správu prvků PowerNet sítě, a to místně nebo vzdáleně, prostřednictvím IP adresy. Základní funkcionalita je změna hesla sítě u každého adaptéru prostřednictvím 16 místních hesel, která jsou pevně přidělena každému adaptéru. Kromě zmíněného, má ještě jednu nabídku, kterou osobně považuji za ideální. Umí totiž nastavit každému adaptéru prioritu v komunikaci (jsou k dispozici 4 stupně priorit). Přidělením priorit mohu ovlivnit i rychlost komunikace. U zařízení, kde jsem nastavil vyšší prioritu, probíhala komunikace podstatně rychleji, aniž by výrazně poklesla původní rychlost komunikace ostatních počítačů.

Závěrem

Zásadní výhodou realizace sítí na technologii PowerNet je, že nedochází k žádným nutným stavebním úpravám v bytech uživatelů a vylučuje nutnost instalace pevných zásuvek a pokládku kabeláže v bytových prostorech. Nezanedbatelnou výhodou je i skutečnost, že uživatel může jednoduše ve svém bytě rozšířit síť pouhým dodáním (zakoupením) dalšího adaptéru.

PowerNet má své přednosti i nedostatky. Je na každém, aby zvážil, co je pro něho důležitější a jaké aplikace potřebuje pokrýt. Já jsem přesvědčen, že dnešní běžnou potřebu menších firem, hotelů, živnostníků, domácností a mnoho dalších potřeb dokáže tato zajímavá a progresivní technologie pokrýt. Má zcela jistě potenciál dalšího rozvoje především v rychlosti přenosu, bezpečnosti apod. Vyplývá to z vlastního principu modulace OFDM.

§§§§§


USB klient ASUS Spacelink WL-140b

Tomáš Jirásko

C04P0109

Bezdrátové sítě jsou již nějaký ten měsíc realitou, a jejich používání se mnohde stalo spíše otázkou prestiže, než že by si situace nasazení tohoto řešení vyžádala naopak zbrklý přechod na tuto technologii může místo užitku přinést i škodu, především v případech nesprávné bezpečnostní politiky. Nicméně jsou místa, kterým jsou Wi-Fi sítě přímo předurčeny. Mezi takové patří i domácí obydlí, kdy doma málokdo pracuje s daty vyžadujícími tak přísné zajištění, že by nešlo použít bezdrátové sítě. Navíc odpadá vždy nepříjemná a všudypřítomná kabeláž, která pokud nebydlíte sami, bude vždy někomu vadit obrana "vždyť kabel vede podél zdi" je sice pravdivá, ale druhou stranou většinou neakceptovaná. Ať již však volíme bezdrátovou strukturu sítě z jakéhokoliv důvodu, vždy nám doma přinese o něco větší pohodlí. Jejím základem dnes bývá DSL/cable router či DSL modem s anténou a několik klientů. V případě notebooků je situace vcelku jednoduchá, novější již mají Wi-Fi technologii integrovánu, pro starší se nabízí řada PCMCIA adaptérů. U desktopů je tomu podobně, i PCI karet je na trhu slušná řádka. Oba segmenty pak mohou ještě využívat řešení postavená na USB adaptérech. Jedním z USB klientů je právě i Asus WL-140b.

Zařízení se nepřipojuje přímo do USB slotu, k propojení slouží cca 2metrový USB kabel klient více než co jiného připomíná pokojovou anténu. Díky nepříliš tradičnímu řešení však nabízí zajímavé možnosti využití i umístění. Použití 6dBi antény má za výsledek kvalitní signál, přičemž základna zařízení umožňuje jeho umístění na zeď, a pokud dokoupíte delší kabel, i zavěšení pod strop. Díky tomu, že není svázán s housingem počítače, lze jím vykrýt i "bílá" místa. Při jeho malých rozměrech a hmotnosti (127 x 76 x 38 mm, 75 g) je přijatelný i na cesty.

S klientem je dodávána konfigurační utilita, která umožňuje nastavit a mít pod kontrolou řadu parametrů, kvalitní je i integrovaný monitor sítě. Softwarová část je jedním z kladů Asusu, s tímto rozhraním se lze setkat i u dalších zařízení tohoto výrobce. Samotný klient však pracuje pouze ve standardu 802.11b, což za dnešní situace není úplně ideální, a nabízí pouze 64/128bitové WEP šifrování. Použité rozhraní USB je standardu 1.1, a slouží zároveň k napájení antény, externí zdroj není možné připojit. Při troše trpělivosti lze rozchodit sdílení klienta i na USB hubu. Není to moc efektivní, ale jde to. Cena WL-140b je ve srovnání s PCMCIA i PCI vyšší, nicméně zvolená koncepce i dodávaný software jsou na dobré úrovni. I když nás tento klient svým řešením oslovil, nelze než doporučit posečkat na model, který bude již podporovat standard 802.11g, a bude tedy vybaven USB 2.0. Pokud však máte výhradně béčkový router, stojí tento klient s ohledem na slušnou propustnost za úvahu.

ASUS Spacelink WL-140b

K recenzi poskytla firma: Joyce ČR, Brno

http://www.joyce.cz

Cena: 2 070 Kč vč DPH

§§§§§


Mapy na internetu

Josef Kulhavý

C04P0111

Každý správný portál má mít k dispozici pro své uživatele několik důležitých služeb: katalog internetových stránek, dobré vyhledávací funkce, e-mailovou schránku, zpravodajství a slovník. Zapomněli jsme na něco? Ale ano. Další rozšířenou, užitečnou a poměrně využívanou funkcí velkých portálů jsou mapy. V českém internetovém prostředí je přístup k on-line mapám poměrně rozšířený. Různé portály mají své atlasy v různých kvalitách a zdaleka neplatí, že nejznámější rovná se nejkvalitnější.

http://WWW.MAPY.CZ

Kliknete-li na portálu Seznam.cz nad vyhledávací pole na záložku "Mapy", změní se ono pole a jeho bezprostřední okolí. Nabízí se nám na výběr, zda chceme vyhledat město, ulici nebo jiný objekt zájmu, přejít na stránku s plánovačem cest, nebo na domovskou stránku www.mapy.cz. Za servery Mapy.cz a Seznam.cz stojí totiž titíž lidé právě proto tedy to úzké provázání.

Server Mapy.cz obsahuje hned několik map celou Českou republiku a dále 70 převážně okresních měst, samozřejmě včetně Prahy. Po zadání hledaného sídla nebo ulice se nejprve zobrazí stránka s textovými informacemi, aby bylo možné vybrat skutečně hledanou lokalitu. Po vybrání konkrétního odkazu je již vykreslena mapa. Na stránce jsou navíc vypsány i některé informace: například počet obyvatel (u obcí), nebo geografická poloha vyjádřená zeměpisnou délkou a šířkou (u obcí, ulic i objektů). Kvalita map je bohužel podprůměrná a nedá se srovnávat s mapami tištěnými. Přímo na obrázcích jsou znázorněny všechny důležité body jako bankomaty, lékárny, nemocnice, benzínky, restaurace, atd. Pohyb po mapě je obsluhován pomocí myši: jejím potáhnutím lze vybrat výřez, který chceme zobrazit, znázorněnými trojúhelníčky po obvodu mapy je možné se posunovat do všech světových stran. U mapy lze zvyšovat i snižovat měřítko, nebo zvětšovat či zmenšovat velikost samotného obrázku. Nechybí možnost vytvoření stránky vhodné pro tisk. K dispozici je i možnost poslat mapu do e-mailové schránky. Systém nabízí zaslání buď celé mapy, nebo pouze odkazu na stránku s konkrétní mapou podle toho, jak sami vyberete. Nicméně odeslat celou mapu se mi nepodařilo.

Server též nabízí plánovač trasy. Jeho obsluha je jednoduchá a intuitivní. Stačí zvolit výchozí, průjezdnou (není povinné) a cílovou obec, přičemž údaj lze doplnit o ulici. Dále je možné zvolit, zda chcete vybrat nejrychlejší nebo nejkratší trasu. Výstup vyhledávání je zobrazen jak na mapě, tak textově v podobě dostačujícího itineráře.

http://www.MAPY.CENTRUM.CZ

Z portálu Centrum.cz se můžete dostat na mapovou část serveru kliknutím na nepřehlédnutelnou ikonu v horní části stránky. Vyhledávat města, obce, sídla a ulice můžete nejen na mapě celé ČR, ale i v dalších 125 mapách měst po celé republice. Bude-li vaše zadávané klíčové slovo dostatečně jedinečné, server vám ihned zobrazí na mapě hledanou lokalitu. Mapy jsou ve velmi dobré kvalitě, včetně vrstevnic u map, kde je to žádoucí. Nachází-li se kdekoliv na zobrazené mapě čerpací stanice, zastávka vlaku, autobusu či MHD, kulturní, stravovací, zdravotnické nebo ubytovací zařízení, je vám v dolní stránce nabídnuta možnost tyto objekty zobrazit. U mapy našeho hlavního města se na vaše přání mohou objevit i popisná a orientační čísla domů a budov. Vyberte proto žádané ikony, a nezapomeňte kliknout na odkaz "Překresli mapu", aby se všechny ikony zobrazily. I na serveru mapy.centrum.cz lze zvětšovat a zmenšovat jak měřítko, tak i velikost mapy. Popotažením myši můžete vybrat, jak velký výřez chcete zobrazit v detailu. Je pouze na vás, zda k tomuto účelu zvolíte samotnou zobrazenou mapu, nebo mapku přehledovou, která se nachází v pravé části stránky a zůstává stále stejná. Po kliknutí na příslušné tlačítko je možné nechat mapu vytisknout nebo poslat e-mailem.

V e-mailu se však pošle pouze odkaz na konkrétní zobrazenou mapu.

V plánovači cest je možné zadat pouze dva body: výchozí a cílový, zvolit ovšem lze, zda chcete vykreslit a rozepsat nejkratší či nejrychlejší variantu trasy.

http://www.MAPY.ATLAS.CZ

Hned několik různých typů map nabízí svým návštěvníkům i třetí nejnavštěvovanější český portál Atlas.cz. Na serveru můžete nalézt jak obyčejné mapy podobné jako na konkurenčních serverech, tak i jiné, které ostatní portály a mapové servery nenabízejí. Jde především o Ortofoto mapu hlavního města Prahy tedy Prahu vyfotografovanou z výšky několika stovek metrů, a dále turistickou mapu celé České republiky v měřítku 1 : 50 000, podobnou té, jakou můžete koupit v obchodech. Na posledně jmenovaných mapách jsou k nalezení doslova všechny detaily. I výběr map českých měst je rozsáhlý, mapy.atlas.cz jich obsahuje 125 (+ 2 mapy Prahy).

Na hlavní stránce mapové části serveru můžete přímo zadat název hledaného sídla. Prohledávat databázi měst a dalších obcí lze nejen zadáním jeho názvu, ale i PSČ, což je někdy rychlejší (pokud jej bezpečně známe), než zadávat celý název města. Výsledky hledání se zobrazí na stránce nejprve v podobě textové informace, a po vybrání konkrétní položky prohlížeč zobrazí potřebnou mapu. Na začátku jsme rozsah a množství druhů map na mapy.atlas.cz chválili, avšak body tento mapový server ztrácí, pokud se zaměříme na pohyb po mapách. Chceme-li upřesnit výběr mapy a použijeme-li k tomu, stejně jako jinde, myš, neuspějeme. Myší totiž nelze v mapě nijak táhnout, a po kliknutí na plochu mapy se pouze zobrazí kraj, okres, obec nebo městská část. Chcete-li posunem po mapě nalézt konkrétní sídlo nebo objekt, budete se muset ozbrojit trpělivostí a dostatečným časem. Zajímavou funkci nabízí server mapy.atlas.cz při odeslání mapy na e-mail. Ještě předtím, než vám aplikace nabídne vložit vaši a příjemcovu adresu, můžete si zvolit grafickou značku (špendlík, praporek, šipku), a tu umístit na libovolné místo na odesílané mapě. Příjemci bude mapa zobrazena včetně této odesílatelem vložené značky. Do

e-mailu bohužel dorazí pouze odkaz, na který je nutné pro zobrazení mapy kliknout.

Server mapy.atlas.cz samozřejmě disponuje i plánovačem trasy. Přímo na homepagi v levém sloupci se nabízí dvě políčka, do kterých je možné vepsat výchozí a cílovou obec. Zvolit rovněž lze, zda se na dané místo chcete dostat autem, nebo hromadnými prostředky. Podle tohoto výběru se zobrazí buď itinerář s mapou, nebo vás aplikace přesměruje na stránku vyhledávání autobusového a vlakového spojení (bez mapy). U vyhledávání cesty autem systém nabízí buď nejkratší, nebo nejrychlejší možnou trasu. V původním okně se zobrazí mapa, v nově otevřeném pak výpis důležitých průjezdných bodů.

http://www.MAPY.QUICK.CZ

Portál Českého Telecomu Quick.cz je dalším místem, kde lze najít velké množství map včetně aplikace plánovače tras. Kromě obligátní mapy České republiky nabízí server dalších více než 100 map a atlasů českých a moravských měst. Po zadání názvu města, obce nebo ulice se zobrazí seznam vašich potencionálních cílů, na který je nutné kliknout pro zobrazení konkrétní mapy. Pohyb po mapě je řízen buď šipkami zobrazenými po obvodu mapy, nebo přímo na mapě myší, kdy po kliknutí na konkrétní bod je mapa na tento bod vystředěna a přiblížena (ono přiblížení musíte nejprve zadat v nastavení). Chcete-li mapu odeslat na jakýkoliv e-mail, budete se možná potýkat s problémy: zadáte-li totiž e-mailovou adresu příjemce nebo odesílatele takovou, jejíž doménové jméno systém nezná, nahlásí chybu a vy budete nuceni tuto adresu potvrdit. Ovšem nenecháte-li se odradit, budete odměněni tím, že oproti ostatním serverům nedostane příjemce pouhý odkaz, ale celý obrázek uložený v příloze.

Aplikace plánovače trasy má také oproti konkurenci svá specifika: Na homepagi buď zadáte pouze místa odkud a kam jedete, nebo kliknete na odkaz rozšířeného vyhledávání. Tam je polí podstatně více: kromě výchozího a cílového místa lze vybrat, kterou variantu trasy má server nalézt nejrychlejší, nejkratší nebo nejlevnější. O několik řádků níže lze zvolit rychlost na různých druzích komunikací: od místních komunikací, přes silnice III., II. a I. třídy, až po dálnice. Na problém narazíte, nalézají-li se v databázi serveru dvě sídla shodných názvů. Jednotlivé obce nejsou totiž v plánovači tras nijak odlišeny (například zkratkami okresů jak tomu je v mapách), takže k nalezení objektu vašeho zájmu musíte dojít systémem pokus-omyl. Výsledek se nejprve zobrazí jako podrobný itinerář plánované trasy, v případě zájmu může být zobrazena průjezdní mapa kliknutím na odkaz "do mapy".

http://www.MAPY.TISCALI.CZ

Úvodní stránka serveru Mapy.Tiscali.cz vás uvítá několika moduly, které na sebe navzájem navazují: plány měst (15 měst včetně Prahy), automapa ČR, turistika, cykloturistika, kilometráž (plánovač trasy) a mapa světa. Chcete-li vyhledat konkrétní obec na mapě, nejsnadnější cesta vede přes políčko v sekci "Hledání v ČR" v pravé části hlavní stránky serveru. Po zadání PSČ, názvu nebo alespoň jeho části, se před vámi zobrazí nové úzké okno s textovými informacemi o všech vyhledaných objektech. Chcete-li zobrazit konkrétní mapu, klikněte na ikonu mapy ČR zobrazené zcela vpravo od názvu obce nebo ulice. Mapa se vám ukáže opět v původním otevřené okně. Mapa je velmi kvalitní a ovládání je sice oproti ostatním mapovým serverům specifické, nicméně velmi pohodlné: kliknutí pravým a levým tlačítkem myši způsobí zmenšení, popřípadě zvětšení měřítka, přidržení klávesy Ctrl a klik levým tlačítkem bude mít za následek vycentrování mapy k danému bodu. Posun po mapě je řešen rolovacími lištami.

Server disponuje také velmi jednoduchou mapou světa. Po největším přiblížení jsou na této mapě patrné hranice států spolu s hlavními a jinými významnými městy. Jakoukoliv mapu je možné poslat na e-mail. V tom případě na adresu příjemce dorazí pouze hyperlinkový odkaz.

Plánovač tras, zde nazvaný "Kilometráž", vás oproti mapové části pravděpodobně zklame: do vstupních polí totiž nelze vložit jakoukoliv obec v České republice, ale pouze okresní město zanesené do seznamu. Tím se podstatně snižuje využití této aplikace. Rovněž itinerář není nijak konkrétní.

http://www.VOLNY.CZ - MAPY

Po kliknutí na příslušný odkaz na portálu Volny.cz nebo přímo na adrese web.volny.cz/najdito/mapy.php naleznete velmi jednoduchou webovou stránku s formulářem. Do něho vložíte hledané místo, a vše ostatní se bude nadále zobrazovat v novém okně, přizpůsobeném velikosti mapy. Navíc, pokud má vyhledané místo jedinečný název, zobrazí se přímo mapa, bez nutnosti klikat na další odkaz. Mapy jsou jednoduché, přesto dostatečně kvalitní a podrobné. Pohyb je ovládán pomocí směrových šipek po obvodu mapy, nebo kliknutím přímo na mapu. Mapa se pak může k označenému místu vystředit, nebo se vystředí a zároveň přiblíží. Mapu bohužel nelze odeslat na e-mail. Na serveru chybí rovněž jakýkoliv plánovač trasy.

http://www.MAPORAMA.COM

Chcete-li se vydat za hranice České republiky, navštivte adresu www.maporama.com. Tento server totiž obsahuje mapu téměř celého světa, a proto vyhledat jakékoliv obydlené místo Evropy, Asie, Afriky, Austrálie, Jižní či Severní Ameriky nebude problémem. Aplikace dosud nebyla počeštěna, nicméně snad si vyberete z možnosti zobrazovat popisy v angličtině, němčině, ruštině, francouzštině a několika dalších jazycích (včetně polštiny).

I když mapa obsahuje poměrně mnoho údajů, české silnice jsou zastoupeny pouze hlavními tahy a silnicemi I. třídy. Ovšem obcí je v systému zanesen dostatečný počet. Přímo na úvodní stránce lze zadat zemi a hledanou obec v aplikaci Mapy "Maps", nebo počáteční a cílovou zemi a obec v sekci plánovače cest -"Itineraris". Mapa se buď zobrazí jako obrázek, se kterým nelze dále manipulovat (Display style: Normal), nebo jako mapa, kterou lze posunovat a zmenšovat či zvětšovat měřítko (Display style: Interactiv) toho lze dosáhnout pouze u map některých států, Česká republika mezi ně nepatří. Je pochopitelné, že úroveň map nebude nijak oslňující, především v rozsahu nabízené mapy, žádné detaily proto nečekejte. V ČR se zobrazují pouze obce s vlastním PSČ a nejdůležitější silnice. Odkaz na mapu lze odeslat na e-mail.

Plánovač tras je relativně kvalitní, a vyhledanou trasou boduje dokonce i nad některými ryze českými mapovými servery. U popisu výchozí a cílové obce nejenže zobrazí časové pásmo a aktuální čas, ale i pokud ji získá aktuální teplotu! Na stránce nechybí spolu s výpisem důležitých bodů a křižovatek ani náhledová mapka, kudy vyhledaná cesta vede.

§§§§§


Na internetu ještě levněji

Josef Kulhavý

C04P0110

Pryč jsou naštěstí doby, kdy byl každý výrobek v obchodě vybaven štítkem s maloobchodní cenou, kterou museli respektovat jak prodávající, tak i kupující. Ovšem pryč jsou též doby, kdy byly internetové nákupy v plenkách, takže mnoho druhů zboží nebylo na internetu k sehnání. Nyní lze přes web nakoupit takřka vše: od špendlíků za pár haléřů po luxusní automobily za miliony korun. Přitom je mezi obchodníky konkurence dostatečně velká na to, aby bylo možné vybírat nejen podle kvality zboží, ale i podle ceny. V některých případech je cenový rozdíl markantní. Pro názornost uvedu příklad:

Byl jsem pověřen nákupem domácího kina. Zvolil jsem vyhovující přístroj novinku na trhu a začal jsem hledat nejvýhodnější cenu. V kamenném obchodě mi jej nabídli za 13 990 korun. Pak jsem zabrouzdal internetem. Větší nákupní servery nabízely slevu zhruba 500 Kč, avšak nelenil jsem a pokračoval v dalším hledání. Po několika minutách práce jsem objevil ještě příznivější nabídku: 12 790 Kč tedy o více než 8 % levněji. Půlhodinové hledání mi tedy ušetřilo 1 200 korun. U zboží, které uvedl výrobce na náš trh již před delší dobou, se procentuální výkyvy cen u jednotlivých obchodníků mohou lišit až o několik desítek procent. Například baterie do staršího mobilu byla na internetu k dispozici až o 40 % levněji než v obchodě v okresním městě.

Jak tedy postupovat při nákupu na internetu, abychom platili skutečně nejnižší cenu? Jak v síti vyhledávat nejvýhodnější nabídku? Nejdříve je třeba nalézt výrobce a typové označení zboží (u CD nebo DVD disků postačí jméno interpreta a název alba). Pro zjištění této informace je možné buď navštívit kamenný obchod ve svém okolí, anebo zabrouzdat do jakéhokoli internetového obchodu, kde danou kategorii zboží nabízejí. Stejně lze postupovat, když nemáme konkrétní představu o značce, a jsme si jisti pouze vlastnostmi kupovaného zboží. Pokud se rozhodneme pro možnost zjištění základních informací přes web, můžeme zavítat do některého ze seznamů obchodů na internetu:

Nyní známe přesné označení výrobku, nebo alespoň víme, jaké vlastnosti má produkt našeho zájmu splňovat (například obsahuje podporu MMS, Javy, balení má obsahovat Li-Ion baterii, atd.). Můžeme se tedy pustit do samotného vyhledávání. První možností je použít nejznámější vyhledávače. Zde ale nastává problém, že název výrobku se neobjevuje pouze v internetovém obchodě, ale na mnoha dalších místech: v recenzích, na specializovaných serverech, atd. Zkusme například do vyhledávače na Seznamu zadat frázi: "Sony Ericsson T68i" a hledejme jej ve fulltextu. Na monitoru se zobrazí nepříjemně mnoho položek výsledku vyhledávání, kde bychom nejvýhodnější cenovou nabídku hledali jen stěží.

Nicméně tyto fulltextové vyhledávače hned nezavrhujme, a pokusme se z nich dostat skutečně to, co potřebujeme: Vycházejme z toho, že v každém internetovém obchodě je o každého výrobku připsáno zhruba toto: Naše cena: 5 999 Kč. Pro nás je důležité slovo cena, nebo alespoň Kč. Pokud tedy zadáme pro vyhledávání frázi "Sony Ericsson T68i" +cena nebo "Sony Ericsson T68i" +Kč, můžeme si být jisti, že výsledek vyhledávání bude o poznání přesnější.

Ovšem máme tu první problém: Vyhledávací stroj nezná aktuální podobu stránky (v paměti má uloženou verzi několik týdnů či měsíců starou), a proto se ve výsledcích hledání objeví cena za výrobek naprosto odlišná, od té obchodníkem současně nabízené. Nenechejme se proto odradit cenami, které zobrazí vyhledávač, a klikněme pro zjištění skutečné ceny na nabízený odkaz.

A zde se můžeme setkat s další nedokonalostí lidského počínání na internetu: Chyba 404 stránka neexistuje. Je vcelku běžné, že se změnou designu změní obchody nabízející své zboží na internetu i skripty, zobrazující stránky s popisem, cenou a objednávkou výrobku. Nevěšme však hlavu a internetovou adresu zobrazenou v příslušném řádku prohlížeče se pokusme upravit tak, abychom se dostali na homepage internetového obchodu. Ta bude většinou ve tvaru http://www.obchod.cz, http://www.obchod.server.cz nebo http://www.server.cz/obchod. Na úvodní stránce pak použijme interní vyhledávač, který nám najde skutečnou stránku s popisem výrobku.

Kromě běžných vyhledávačů (Seznam.cz, Centrum.cz Morfeo.cz, Atlas.cz, Jyxo.cz, Google.com, atd.) existují servery, nebo jejich části, které se na vyhledávání prodávaných výrobků specializují.

Výhody vyhledávačů zboží jsou zřejmé: Ve výsledcích budeme mít pouze hyperlinkové odkazy na stránky výrobku vedoucí k jeho popisu, takže se nebudeme muset zabývat tím, zda odkaz vede skutečně do internetového obchodu či nikoliv. Stránka s výsledky je navíc přehledně členěna a jsou na nívšechny potřebné údaje: nejen popis jednotlivých výrobků, ale i nejdůležitější údaj pro nás cena.

Navštívíme-li homepage serveru e-byznys (http://www.e-byznys.cz), zobrazí se před námi jediné pole vyhledávacího formuláře. Do tohoto políčka lze zadat název hledaného výrobku, ale doporučuji spíše přejít na stránku Rozšířeného hledání. Zde už se nám nabízí políček podstatně více na to, abychom našli skutečně pouze to, co hledáme. Do políčka Co hledáte? zadáme typové označení výrobku kupříkladu "Sony Ericsson T68i". Abychom zabránili tomu, že se nám budou zobrazovat ve výsledcích kromě samotného přístroje i další komponenty k vybranému zboží (například baterie, kožené pouzdro, apod.), vyplňme i další políčka: Cena od a Cena do. Zvolme takové rozpětí, které je pro daný přístroj zajímavé. (Pro uvedený mobil bych doporučoval částky cca 4 000 a 7 000). Takto vyplněný formulář odešleme ke zpracování kliknutím na tlačítko Zobrazit produkty. Na následné stránce se nám zobrazí výčet vyhledaných výrobků, a to včetně podrobného popisu a náhledového obrázku, získaného z konkrétního internetového obchodu, dále název internetového obchodu včetně WWW adresy a nakonec i cena výrobku. Tento seznam lze libovolně třídit ať už podle ceny, názvu či obchodu. Jednotlivé položky můžeme vkládat do virtuálního košíku k tomu účelu slouží ikona listu papíru, zobrazená pod cenou. Obsah košíku si lze kdykoliv prohlédnout kliknutím na odkaz Vybrané zboží. Zboží však tímto způsobem nakupovat nelze! Košík slouží pouze pro informaci o zajímavých vyhledaných položkách. Při procházení serveru http://www.e-byznys.cz mě nepříjemně zarazila jediná věc. I když jsem všude do formulářového okna vkládal stejná hesla, výsledek byl pokaždé jiný. Právě z tohoto důvodu doporučuji použít Rozšířené vyhledávání, neboť výsledek byl pak nejširší ze všech možností.

Vyhledáváním zboží se zabývá taktéž část portálu Centrum.cz (http://www.obchody.centrum.cz). Na stránce je zobrazeno, kromě rozsáhlého katalogu, jediné textové pole formuláře. Do něho tedy vložíme název nebo výčet vlastností hledaného výrobku. Z rozevírací nabídky můžeme, ale nemusíme vybrat kategorii, do které by mohl být předmět začleněn. Celý systém disponuje i kontrolou překlepů a ohýbáním slov, což může být někdy více než užitečné. Chceme-li, stejně jako v minulém případě, zúžit výsledky vyhledávání zadáním minimální a maximální ceny, musíme tak učinit až po načtení první stránky s výsledky. Všechny vyhledané výrobky na stránce jsou opatřeny náhledovým obrázkem (pokud je k dispozici). Nastavení serveru umožňuje zvolit zobrazení ceny buď s DPH, nebo bez DPH. Výčet vyhledaných produktů lze třídit podle ceny vzestupně i sestupně. Nechybí přímý link na stránku s objednávkou výrobku internetového obchodního domu, ani odkaz na homepage obchodníka.

Stejnou cestou jako Centrum.cz, se vydal i portál Atlas. Na adrese

obchody.atlas.cz nalezneme podobnou internetovou aplikaci, jako v předchozím případě. Na úvodní stránce zadejme název výrobku, o který máme zájem, a pojďme sledovat, co bude následovat po kliknutí na tlačítko Hledat. Neopomeňme přitom nechat zaškrtnuté přepínací tlačítko ve zboží, abychom ve výstupu získali produkty, a ne obchody, ve kterých se zadané slovo vyskytuje. Po načtení stránky s výsledky nás možná překvapí strohý výčet položek, bez obrázků a popisů. Nicméně vše, co hledáme, je na stránce zobrazeno více než srozumitelně, takže nám většinou chybějící popis výrobku nemusí vadit. Serveru bohužel chybí jakékoliv upřesnění ceny, takže se v seznamu objevují spolu s mobily i kabely, držáky, hands-free sady, baterie a náhlavní soupravy. Seznam nalezených výrobků lze naštěstí libovolně třídit, takže vhodným použitím ovládacích prvků brzy nalezneme skutečně potřebný výrobek. Samozřejmostí je přímý odkaz na stránku prodejce i na konkrétní stránku produktu na jeho serveru.

Další zastávku na českém internetu provedeme na Obchodním portálu (http://www.katalogzbozi.cz). V pravém sloupci na domovské stránce čeká na naši myš a klávesnici nenápadné vkládací textové pole, označené jako Hledej zboží. Po kliknutí na tlačítko OK nám serverová aplikace nabídne výsledky svého snažení s vyhledanými výrobky. Pokud nám tento seznam pro svou košatost nevyhovuje, přesuňme se o několik řádků níže. Tam totiž můžeme upřesnit, co skutečně hledáme. Nabízí se na výběr nejen políčka pro zadání obligátní ceny, ale můžeme upřesnit, zda se má prohledávat název, popis nebo kód zboží. Serveru můžeme už zde určit, jak má výsledky řadit (název položky, cena, název obchodu), a kolik položek na jednu stránku jsme schopni vstřebat (10-100). Chceme-li přejít na konkrétní stránku zboží, klikněme na jeho název a na další stránce na položku Detail zboží v externím obchodě. Podobně je nutné postupovat, chceme-li přejít na server obchodníka: opět se musíme dostat přes název výrobku na jeho stránku na serveru Obchodního portálu, a až posléze na stránku skutečného prodejce výrobku k tomu použijeme link Externí obchod. Tato cesta je bohužel značně nepohodlná, celkový dojem navíc kazí skutečnost, že některé odkazy nejsou funkční a zavedou nás na neexistující stránku.

Za zmínku stojí ještě nejméně dvě domény: http://www.vltava2000.cz a http://www.inshop.cz. Tyto servery nabízejí potencionálním prodávajícím možnost založit a spravovat svůj vlastní internetový obchod. Pro nás nakupující je celý systém zajímavý v tom, že na uvedených homepage je k dispozici formulář pro vyhledávání zboží. Vyhledané zboží sice bude obsahovat pouze položky obchodníků, kteří služeb serveru využívají, přesto jejich počet není zanedbatelný (několik stovek internetových obchodů na každém uvedeném serveru), a tak tyto servery mohou být dobrou alternativou k výše uvedeným službám.

Portály, zabývající se vyhledáváním výrobků, samozřejmě nalezneme i v jiných než CZ doménách. Asi největší ambice z nich má portál Froogle, nabízený správci nejpoužívanějšího světového vyhledávače Google. Po zadání adresy http://www.froogle.com budeme přesměrováni na stránku záměrně připomínající všem známý Google. Do příslušného políčka opět postačí zadat název výrobku nebo klíčová slova a odeslat dotaz tlačítkem Search Froogle. Server pracuje prozatím pouze v beta-verzi a je lokalizovaný pouze pro americké obchodníky a zákazníky, a tak nemůžeme být překvapeni, že ve výsledcích nalezneme pouze ceny v amerických dolarech. V levém sloupci máme opět k dispozici pro zadání ceny výrobku dvě políčka (pozor, v USD!). Výsledky lze třídit podle ceny vzestupně (Price: low to high) nebo sestupně (Price: high to low). Zajímavý je důsledek kliknutí na odkaz Grid View: zobrazí se před námi stránka bez popisů výrobků, zato s jejich obrázky. Po vybrání odkazu, kterým je obrázek výrobku nebo jeho název, se přesuneme přímo do internetového obchodu, kde můžeme uskutečnit náš nákup. O tom, že podobných vyhledávacích strojů je na světovém internetu několik, svědčí i odkazy uvedené v rámečku Try your search on other sites: v dolní části stránky. Odkazy nás zavedou na podobné vyhledávací služby, bez nutnosti opětovně zadávat název našeho výrobku.

Ještě jeden server související s danou problematikou mě při brouzdání po internetu zaujal: http://www.akcniceny.cz. Zejména pokud vám nezáleží na konkrétním výrobci a typu výrobku, bude pro vás tato adresa zajímavá. Na uvedeném webu sice nenakoupíte žádné zboží, ale zjistíte akční ceny různých druhů zboží v hypermarketech a velkých obchodních řetězcích. Opět nechybí fulltextové vyhledávání a ve výsledcích naleznete název obchodu, kde zboží za akční cenu nabízejí, dále akční cenu a dobu akční nabídky.

Jak ale postupovat, když všechny vyhledávače hlásí, že výrobek nebyl nalezen? Zde je každá rada drahá. Ovšem několik triků se nabízí:

·Přezkoumejte, zda je zadávané označení výrobku skutečně správné například na internetové stránce výrobce.

·Zkuste vynechat část názvu výrobku zadávejte pouze například "T68i".

·Pokud se v názvu vyskytuje pomlčka, čárka, apostrof nebo jiný znak, nezadávejte jej.

·Vynechejte diakritická znaménka.

Nyní nám nezbývá nic jiného, než klikat myší na jednotlivé odkazy a hledat nejvýhodnější nabídku. Doporučuji buď ponechávat otevřená všechna okna s cenou výrobku u jednotlivých obchodníků, nebo alespoň si poznamenávat tento údaj spolu s názvem (nebo adresou) internetového obchodu. Od "pamatování si" pouze nejvýhodnější nabídky chci odradit z jednoho prostého důvodu: Je možné, že z nějaké příčiny (například ceny poštovného, dodacích podmínek, apod.) se rozhodneme využít konkurenční nabídku, a celý vyhledávací proces bychom museli absolvovat znovu.

Každý internetový obchod nabízí samozřejmě zaslání zboží až do domu. S tím však rostou obchodníkovy náklady, které až na výjimky převádí na nás tedy na kupující. Zde záleží na našem zvážení, jestli se vyplatí navštívit obchůdek v sousední ulici, a tam nakoupit potřebný předmět za cenu sice vyšší, ale bez dalších výdajů, nebo zda se rozhodnout pro internetový obchod s nejvýhodnější nabídkou, ale s nepříjemným poštovným a několikadenní dodací lhůtou. Jistě že záleží na konkrétním případu: pokud je cenové zvýhodnění vyšší než vyžadované poštovné, s nejvyšší pravděpodobností sáhneme k možnosti objednat zboží z pohodlí křesla a s pomocí klávesnice počítače. Některé internetové servery ve specifických případech nepožadují úhradu poštovného například při platbě předem na zálohovou fakturu, nebo při vyšší ceně zboží. Lze se setkat i s nabídkou, že si zboží můžete vyzvednout přímo v provozovně obchodu za internetovou, tedy oproti běžnému prodeji nižší, cenu. Protože cenu za poštovné lze zjistit v mnoha případech až při uskutečnění objednávky, pokusili jsme se vytvořit následující tabulku s několika vybranými internetovými obchody a jejich účtovanými cenami za poštovné a balné. Ty se liší v závislosti na způsobu placení a dopravy zboží. V posledním sloupci lze pak vyčíst, od jaké částky nákupu není poštovné vyžadováno:

Vybrali jste nejvýhodnější nabídku za neskutečnou cenu? Jak mít ale jistotu, že obchodník zboží skutečně pošle? Navíc vás zaráží amatérský design stránek, nebo jste nikde nenašli jiný než e-mailový a telefonický kontakt? Z takového webu raději rychle pryč. Poštovní adresa je totiž jedním z povinných údajů, které na internetových stránkách společnosti prodávající zboží přes internet musí být uvedeny (nebo alespoň sděleny kupujícímu před samotným uzavřením smlouvy tedy například před potvrzením objednávky). Mezi další povinné náležitosti patří: obchodní jméno a identifikační číslo, název a hlavní charakteristiky zboží nebo služeb, cena zboží nebo služeb včetně všech poplatků, poučení o právu na odstoupení, doba, po kterou zůstává nabídka nebo cena v platnosti.

Pokud i přesto váháte, zkuste se podívat na stránky Asociace pro elektronický obchod (http://www.apek.cz). Stránky této asociace byly vytvořeny za účelem ověření solidnosti jednotlivých internetových obchodů. Provozovatelé tohoto webu prověří každý internetový obchod, který o to požádá (a zaplatí), několika kontrolními nákupy, a podle výsledku zařadí nebo nezařadí tento subjekt do své databáze spolehlivých internetových obchodů. Pokud je tedy název obchodu, kde se rozhodnete uskutečnit nákup, zanesen mezi ostatními na webu www.apek.cz, nemusíte se bát o své peníze. Ikonu "Nákup bez obav" byste měli nalézt i na stránkách každého takto označeného obchodu.

Aby vyhledávače zboží mohly prodejcův obchod prohledávat, je třeba, aby o něm vyhledávací stroj věděl. Proto je pro obchodníka nejprve nutné se na vybraném vyhledávači zaregistrovat. Další krok bude spočívat v tom, že obchodník vytvoří speciální soubor se všemi dostupnými údaji o výrobku. Tento soubor musí mít svou specifickou podobu a musí být napsán ve formátu XML. Celý postup vytvoření takového souboru není naštěstí nikterak složitý a zvládne jej každý průměrně zkušený tvůrce webu tedy pokud si obchodník sám vytvořil svůj internetový obchod, bude jistě sám schopen vytvořit potřebný datový soubor pro vyhledávač zboží. Tento XML soubor je třeba uložit na svém serveru, a vyhledávač sám bude schopen v dohodnutém časovém intervalu (třebas i každý den) stáhnout a zanalyzovat zaznamenaná data. Naneštěstí však každý vyhledávač vyžaduje svou konkrétní strukturu tohoto souboru, pokud se tedy bude prodejce registrovat do více vyhledávačů zboží najednou, bude muset pravidelně vytvářet více souborů pro každý vyhledávač zvlášť.

§§§§§


Svět bloguje, bloguj taky!

Vojtěch Bednář

C04P0105

Jste tvořiví? Rádi byste se podělili o své názory s ostatními? Nebo vás prostě už nebaví psát si svůj deníček na papír? Řešení je jednoduché, blogujte!

nad každý si někdy, přinejmenším v mládí vedl svůj deníček, říká se, že se této činnosti dnes věnují převážně dívky. Snad každý, kdo si kdy vedl svůj deníček, si do něj více či méně často tužkou na zažloutlý papír šmudlal poznámky, myšlenky, nápady.

Byli a jistě i jsou takoví exhibové, kteří se nebáli ukázat svůj deníček ostatnímu světu k nahlédnutí, k vysmání, ale hlavně proto, aby ukázali světu jeho obsah a aby tak svět mohl zjistit, jací že vlastně doopravdy tam uvnitř jsou. Ti, kteří dávají své myšlenky najevo rádi, a často to dělají jako profesionálové básníci, spisovatelé, novináři. Pořád je ale hromada takových, kteří nemajíce profesionálních ambic, stejně by se rádi se světem podělili. A pro ně je tu blogování.

On-line deníček?

Blog, což je zkrácenina z původního názvu Web Log (webový deníček), je příležitostí, jak se o dočasnost existence svého já podělit s případnými čtenáři na síti. Tak jako si do obyčejného deníčku jeho majitel píše všechny ty poznámky, myšlenky a nápady, aby jej pak mohl zavřít a ukrýt v šuplíku, obsah weblogu dává k dispozici všem, kteří se na něj budou chtít podívat.

Na první pohled to vypadá jako ideální nástroj k vybití se pubertálních jedinců, pološílených grafomanů a politických aktivistů, jejichž názory vyřčené hlasem prostě nikdo nechce slyšet. Tak mohou psát a vylévat si své nářky s vědomím, že když někdo bude chtít, může se na ně kdykoliv podívat, přečíst si je a říct, jací že jsou autoři pašáci. Ale také s vědomím, že se jim na to ti "všichni ostatní" s největší pravděpodobností vykašlou.

Tak to není. Deníček na síti může být velice zajímavým a užitečným dokumentem. Samozřejmě, blog nevypadá jako "klasický" poznámkový bloček. Využívá výhod hypertextu, tedy jednotlivé myšlenky lze spojovat do logických, nebo i nelogických celků, a vytvářet tak jakési jejich pásmo, závisící nebo nezávisící na čase.

Většinou blogy vypadají jako dlouhá webová stránka, na kterou jsou doplňovány jednotlivé příspěvky, jeden za druhým pod sebe tak, že nejaktuálnější je vždy nahoře. To ale vůbec není nutné. Blog může vypadat také jako třeba obyčejný internetový časopis, tvořený v tomto případě jedinou osobou s jediným cílem. Tuto osobu ukázat, prezentovat její názory, její zkušenosti, její postoj ke světu, nebo třeba jen to, co se autorovi v posledním týdnu přihodilo (ne)zajímavého. Hypertextová propojení neexistují jen v rámci jediného takového blogu, ale i mezi nimi, takže lze vytvářet poměrně složitý, metainformacemi propojený celek.

Na rozdíl od klasického zpravodajství jsou blogy vytvořeny proto, aby byly subjektivní. Časopis, který přináší zprávy, má být, nebo přesněji řečeno se má snažit být v prvé řadě objektivní. Má přinášet zajímavé informace, avšak odtržené od svých autorů, jde zde přeci o to, že politik A řekl politikovi B, že je C, ne o to, co si o tom myslí autor. Komentáře pak sice ukazují postoje svých autorů (pozor, ne úplně vždy), ale zase jen v kontextu média, pro které byly napsány (škarohlídi a pravověrní intelektuální autoři prominou, ale tak to prostě je). Autor je v prostředí zpravodajství nebo publicistiky z pohledu čtenáře často prostě jen kolečkem, součástí časopisu, pro který něco napsal, kusem televize, ve které prezentoval svůj příspěvek, stránkou internetového časopisu. Naproti tomu blog je po stránce formy i obsahu vyjádřením jeho personality. Naprosto nespoutané, ničím necenzurované, zcela volné a přístupné komukoliv.

Užitečné blogování

To ale neznamená, že by blogy nemohly přinášet informace zpravodajského, téměř šokujícího charakteru. Deníček o tom, "co jsem dělal dneska, a jak je venku hezky" je možná nudný, ale jakmile byl na internet umisťován anonymním autorem ze spojenci dobývaného Bagdádu, získal své naprosto jedinečné kouzlo, byl totiž mimo jakoukoliv kontrolu a tak bylo pravděpodobné, že to co v něm najdete, je pravdě blíže, než propagandou omezené zprávy zahraničních štábů a agentur.

Stejné je to v mnoha dalších případech. Blogy umožňují podívat se z druhé, naprosto netušené strany třeba na život manažerů velkých společností, lékařů a mnoha dalších lidí. Nelze jim věřit, není je jak ověřovat. Avšak přesto nám mohou přinášet něco, co bychom asi jen tak neviděli.

Blog pro každého blog pro všechny

To byla krátká zdrcující kritika blogování, chcete-li krátký chvalozpěv této činnosti. Blog si může, na serverech, kterými se dále budeme zabývat, založit prakticky kdokoliv. Některé blogy zůstanou nenavštěvovány. Slouží jen těm, kdo je píší, nebo brzy zaniknou. Jiné však získají velké množství čtenářů, kteří jsou v nich dokonce schopni reagovat na názory autorů. Takové "velké" blogy se postupem času mění na skutečné časopisy. Od webových magazínů se pak odlišují již jen svou nepravidelností, větší nevázaností a v neposlední řadě skutečností, že jejich tvůrci za svou činnost nic nedostávají.

Krásným příkladem blogu, který se stal navštěvovaným časopisem jediného autora, je Louč (http://www.louc.cz) Milana Šmída. Louč, respektive Šmíd se zabývá tím, čemu rozumí, tedy převážně politikou a médii. Nikdo mu nemůže vyčítat eventuální nepravdivosti, protože to není časopis v pravém slova smyslu. Nikdo mu nemůže vyčítat subjektivitu, protože proto právě jeho časopis existuje (i když se to už vyčítalo, například na http://www.ceskamedia.cz), I přesto a s vědomím všech těchto skutečností má Louč své návštěvníky, a není jich vůbec málo.

Zatímco Louč byla, je a zřejmě ještě nějakou dobu bude podnikem jediného člověka, blog Medvídka Pú (http://www.pooh.cz), rozuměj Daniela Dočekala, tohoto nestora českého internetu, potkal jiný osud. Díky nesporné kvalitě, se kterou ho jeho autor vytvořil, a díky zajímavému obsahu rostl počet návštěvníků a pak i přispěvatelů natolik, že Pooh je dnes prakticky dvěmi věcmi. Především rozcestníkem mnoha menších blogů, které se nacházejí v rámci tohoto serveru, a pak prakticky fungujícím časopisem, který mnoho lidí na internetu navštěvuje denně stejně tak, jako třeba oblíbený zpravodajský server, nebo jej odebírá formou RSS.

Určitým druhem blogu byl, přinejmenším ve svých počátcích, i dnes oficiálně první internetový časopis u nás, Neviditelný Pes Ondřeje Neffa, i když kolem roku 1996 nebyla o blogování mezi uživateli, jichž bylo zoufale málo, žádná potucha.

Opakem těchto přebujelých blogů jednotlivců nebo malých skupin jsou servery, které umožňují blogovat každému. Mezi takovéto servery patří například systém na http://www.bloguj.cz/blog, nebo snad největší http://www.blogger.com. Vytvořit si vlastní blog je skutečně jednoduché, pokud vás zajímá jak, čtěte dál.

Jak si založit blog na serveru Blogger.com

Vytvoření a údržba blogu jsou zadarmo, tedy přesněji řečeno, výměnou za zobrazovaní reklam na stránkách blogu. Nejprve je potřeba se zaregistrovat, server požaduje jen naprosté minimum informací, jako je uživatelské jméno, heslo, jméno a e-mailová adresa. Blog je vlastně webová stránka s připraveným designem. Nejprve vytvoříme jeho název a popis. Pak si vybereme nejvhodnější design z několika nabízených a vložíme první příspěvek. Tím je nový blog připraven k použití.

Čtenáři, kteří budou na blog chodit, dostanou od vás, nebo z vyhledávačů jeho adresu, v případě našeho pokusného blogu s poetickou doménou o pojídání kroužkovců (http://www.zeruzizaly.blogspot.com). Na této adrese najdou blog se stanoveným designem a celkově se podobající jednoduchému časopisu, včetně data publikace jednotlivých příspěvků, nebo archivu. Je třeba říci, že designy jsou vytvořeny velmi kvalitně, a leckerý z nich lahodí oku snad každého vkusu.

Pokud chcete do blogu přidat další příspěvek, cesta k této činnosti vede z titulní stránky blogger.com. Po přihlášení dostanete přístup k jednoduchému a přehlednému rozhraní. V něm je možné přidávat další příspěvky, přičemž k dispozici je i jednoduché formátování, možnost provádět úpravy v nastavení blogu, nebo dokonce pracovat s již opublikovanými texty. Majitel blogu má tak dokonalou kontrolu nad tím, co jeho návštěvníci uvidí, a přitom nemusí být vybaven žádnými znalostmi internetových technologií nutných jinak pro udržování webové prezentace. Líbí se vám? Potom si to zkuste taky.

Blog versus web

Jinou alternativou, jak si založit blog, jsou vlastní webové stránky. Blog může běžet i na osobní prezentaci. Má to výhodu. Touto výhodou je naprostá kontrola majitele nejen nad obsahem, ale také nad formou weblogu. Nad jeho rozvrstvením, rozdělením na články, nad designem a nad tím, kdo všechno vyjma něj může s weblogem pracovat. Blogger.com má připravenou alternativu i pro takové případy, počítejte však s tím, že je o něco složitější na správu i na ovládání.

Webové stránky jsou vhodné spíše pro ty, kteří si chtějí vytvořit vlastní, složitější a strukturovanou prezentaci, umí pracovat s editory prezentací nebo s HTML, vytvořit si vlastní design atakdále. To, co je ovšem nejdůležitější, je přitáhnout na web, nebo na blog návštěvníky. Přesněji, takové návštěvníky, kteří si z něj něco, pokud možno pozitivního, odnesou.

Bloguje celá rodina

Weblogy jsou nesmírně užitečnou službou. Je třeba je oddělit od žurnalistiky, protože nesplňují některé její znaky. Představují ale ideální způsob, jak se jen tak vypovídat. Navíc zadarmo a pro každého. Tak jak to, že ještě neblokujete?

Co je to blog?

Blog (WebLog) je vlastně deníček publikovaný na síti WWW. Prohlížet si jej může kdokoliv, psát pro něj může pouze jeho autor. Slouží k tomu, aby lidé mohli prezentovat své názory, postoje, říct, co se jim dnes stalo.

Proč jsou blogy tak populární?

Všichni se někdy potřebujeme vypovídat. Teprve moderní weblogy přinesly způsob, jak jednoduše a zadarmo prezentovat své názory tak, že k nim mají ostatní snadný přístup, tak že nejsou, jako třeba v diskusních fórech, zahrnuty jinými názory a tak, že nám je nikdo nevymaže. Existují statisíce weblogů, takže se již úspěšně vypovídávají statisíce lidí. Klidně se k nim můžete přidat.

Kde mám začít blogovat?

Nejjednodušším řešením je server http://www.blogger.com (tento článek obsahuje návod s obrázky, jak na něj), nebo http://www.bloguj.cz/blog. Jiným řešením je založit si blog na vlastní webové prezentaci. Je to dokonce řešení kvalitnější, ale vyžaduje mnohem více času, snahy i prostředků. V českých podmínkách existují například servery http://www.bloguje.cz, http://www.bloguj.cz

Velké/malé blogy

Některé blogy dostaly rozměr časopisů a navštěvují je tisíce čtenářů. Jsou to blogy nějak zajímavých osob, odborníků, politiků atd. Většina blogů stojí mimo zájem čtenářů, avšak i tak si má kvalitní dílko reálnou šanci získat své pravidelné návštěvníky.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

C04P0113

Dnes se podíváme na zoubek dvěma velikánům v oblasti rozměrů i funkcí. Zatímco Siemens SX1 představuje první počin tohoto výrobce na poli chytrých telefonů, P900 je již druhým modelem tohoto druhu od Sony Ericssonu. Spolu s těmito novinkami si u nás odbude premiéru LG se svým stylovým G7100.

LG G7100

Prvním mobilním telefonem značky LG, který se nám dostal do rukou, je stylová novinka s označením G7100. Ta na první pohled nabízí zajímavý design a neméně zajímavé funkce. Za zmínku rozhodně stojí vnější displej, vybavený technologií OLED známou ze Samsungu SGH-E700, otočný horní kryt a fotoaparát umístěný spolu s bleskem netradičně v kloubu. Na druhou stranu si nelze nevšimnout antény, která narušuje celkovou kompaktnost designu a k moderním véčkům se příliš nehodí. Uvnitř telefonu je umístěn kvalitní pasivní displej s rozlišením 160 x 128 obr. bodů a schopností zobrazit až 65 000 barev. Klávesnice i systém ovládání připomínají jiná véčka asijské produkce a práce s telefonem je po této stránce vcelku příjemná.

Uvnitř telefonu najdeme dnes poměrně běžnou výbavu stylových telefonů, která by ale zřejmě nepotěšila náročnější uživatele z řad manažerů. Chybí totiž tak klíčové věci jako podpora Bluetoothu či e-mailový klient. Na druhou stranu součástí balení je druhá baterie a kabel pro propojení s PC. Z běžných funkcí nás poněkud zklamalo psaní zpráv, neboť telefon neumí při delším stisku klávesy automaticky zaměnit písmeno za číslo, a samozřejmě slovník T9 nepracuje bez diakritiky. A ještě jedna věc nás poněkud zaujala podobnost s modelem P400 od Samsungu. Ač v lecčem odlišné, oba telefony mají identický koncept otočného horního krytu a velmi podobné a možná i zcela identické konektory.

Siemens SX1

S telefony, které se by se krom funkcí a designu snažily upoutat uživatele i netradičními řešeními, se setkáváme čas od času i na našich stránkách. Pravděpodobně nejaktivnější je v tomto ohledu finská Nokia, ale jak vidno, nezahálí ani Siemens. Po novátorském, avšak prodejně nepříliš úspěšném modelu SL55 přichází novinka s netradičním označením SX1. Ta se může pochlubit nejen zajímavým umístěním kláves, ale i operačním systémem Symbian, který známe především z Nokií 7650 a 6600. Telefon je vzhledem k velkému displeji poněkud rozměrnější, ale na to jsme si u téhle kategorie už stačili zvyknout. Škoda jen, že prostor ve spodní části telefonu je poměrně nevyužitý a tlačítka, která v těchto místech mívají jiné telefony, jsou umístěna jinde. To má sice za následek neotřelý vzhled, ale psaní je doslova utrpením. Pokud tedy rádi posíláte zprávy, nebo počítáte s častým využíváním klávesnice, raději sáhněte po klasice. Vnitřní výbava Siemensu SX1 je stejně jako v případě ostatních telefonů této třídy rozšiřitelná. Telefon tedy nabízí 16 MB sdílené paměti pro vícepoložkové kontakty, běžné, rozšířené, multimediální a e-mailové zprávy, poznámky, kalendář, fotografie a videa pořízená vestavěným fotoaparátem, hry a jiné zábavní aplikace. Do paměti je pak možné umístit další programy, které lze stáhnout či nakoupit na webu, a rozšířit tím již bohatou funkční výbavu. Co do místa však nejste omezeni jen 16 MB, ale další místo představuje slot pro výměnná MMC média.

Sony Ericsson P900

První informace o tomto telefonu se začaly objevovat jen krátce poté, co byl na trh uveden jeho předchůdce, model P800. Ten si svými funkcemi získal poměrně velké množství přívrženců, neboť šlo o první "chytrý" telefon s dotykovým displejem. Na druhou stranu značným minusem byl nepříliš vydařený design a některé mouchy, včetně neexistující oficiální lokalizace. Právě na odstranění těch nejkřiklavějších nedostatků se vývojáři při navrhování P900 zaměřili, a novinka tak představuje spíše vylepšenou verzi nežli nový produkt. Hlavní změny se projevují především v designu, tvaru a umístění stylusu, kvalitě displeje a klávesnice. Zvýšena byla o 4 MB i kapacita uživatelské paměti, přičemž v základním balení telefonu je i 32MB paměťová karta Memory Stick DUO. Vzhledem k tomu, že vnitřně je uspořádání telefonu v podstatě identické jako u P800 a množství funkcí je závislé na nainstalovaných aplikacích, nelze výbavu nijak zobecňovat a je na každém z uživatelů, co svůj telefon "naučí". Z pokročilých technologií je přítomno jak paketové GPRS, tak vytáčené HSCSD, Bluetooth a e-mailový klient s podporou protokolů POP3 a IMAP4. Pro surfování internetem je v P900 integrován HTML prohlížeč Opera. Nechybí ani integrovaný fotoaparát, který umí snímat i videosekvence včetně zvuku. Pokud bychom chtěli novince něco vytýkat, pak je to malá výdrž baterie a nižší rychlost při spouštění některých aplikací či práci s nimi.

Alcatel OT535

Bezkonkurenčně nejlepší přístroj francouzského výrobce mobilních telefonů v posledních letech. Za nepříliš vysokou cenu totiž nabízí barevný displej, pohodlné ovládání a docela slušnou funkční výbavu.

Nokia 6600

Nástupce modelu 7650 nabízí opět oblíbenou platformu Symbian, kvalitní funkce, slot pro paměťové karty a fotoaparát umožňující snímání videosekvencí. Rozměry jsou sice větší, to se ale vzhledem k vlastnostem dá pochopit.

Philips 630

Relativně malé

véčko od firmy Philips se může pochlubit hezkým vzhledem i docela slušným technickým zpracováním, avšak chybí mu některé novější funkce, mezi něž patří například MMS zprávy.

Samsung SGH-C100

Jeden z mála tvarově standardních telefonů firmy Samsung je určen zejména nenáročným uživatelům, kteří ocení kvalitní, ale přeci jen poněkud malý displej, běžné funkce a velmi příjemnou cenu.

Samsung SGH-E700

Elegantní véčko SGH-E700 je prvním modelem tohoto výrobce, který postrádá anténu. Má také integrovaný VGA fotoaparát, doslova rekordní kapacitu paměti a velmi kvalitní displej.

Siemens C62

Nejnovější low-end německého Siemensu zaujme především displejem. Zatímco funkční výbava je totiž v této kategorii průměrná, displej je výrazně kvalitnější nežli u předchozích modelů včetně vyšší třídy.

Siemens MC60

Zajímavý pokus přinést integrovaný fotoaparát i do nižších segmentů trhu se Siemensu příliš nezdařil. Telefon sice vypadá zajímavě, doplácí ale na nedostatek uživatelského komfortu a slabou funkční výbavu.

Siemens ST55

Trochu ironickým se může zdát fakt, že jeden z nejzajímavějších Siemensů na našem trhu pochází od asijské firmy Arima. Má velmi kvalitní displej, příjemné ovládání,e-mailového klienta a integrovaný fotoaparát.

Sony Ericsson T610

Dokonalou výbavou, velmi vydařeným designem a kvalitním displejem se sympatickým stylem grafiky se může pochlubit nejnovější model od firmy Sony Ericsson s označením T610.

Sony Ericsson Z600

První véčko firmy Sony Ericsson je poněkud rozměrnější než modely od konkurence, nabízí však atraktivní funkční výbavu. S klidem lze říci, že jde o model T610 v poněkud jinak konstruovaném kabátku.

§§§§§


Obchodujte elektronicky!

Ladislav Jerie

C04P0108

Generace dnešních šedesátníků zažila horské vesnice v Čechách ještě bez elektřiny, potom krystalky a hvízdající elektronkové zpětnovazební přijímače, Radio Luxemburg a Beatles, sovětské radary s analogovými počítači, plnými svítících lamp, ale již s paketovým přenosem dat, Sputnik a Armstrongovo přistání na Měsíci, tranzistory a sálové počítače, první Amigy a Sinclairy, diskety 5,1/4" palce až po dnešní PDA a videotelefony v kapse.

Počítač dnes ulehčí řízení výroby chemických a nukleárních procesů, z nudné vědy statistiky udělá filmovou show, kterou pochopí i manažer s nižším IQ, účetnictví přetvoří na globálně srozumitelnou disciplinu, komunikující s každým regionálním ředitelem nadnárodní společnosti v různých zemích jeho jazykem a v jeho měně.

Je krásné se probírat obory lidské činnosti a vidět obrovskou světovou knihovnu programového vybavení, knih v elektronické podobě, databank patentů a vědění na serverech univerzit to vše je dnes přístupné komukoliv a kdekoliv na světě, nikdy se nemůžete s takovým sortimentem nudit, jen často konstatovat: "Vím, že nic nevím."

Světové burzy 24 hodin denně

Ve vyspělých ekonomikách jsou již stovky let výsledky podnikání nebo již samy podnikatelské záměry hodnoceny cenou akcií, která odráží hodnotu podniku s ohledem na výši jeho zisku, výši jeho vlastněného kapitálu v různých formách, množství a hodnotu vědomostí (know-how) nebo tradic a zkušeností (good-will). O ceně akcií, potažmo kvalitě podniku rozhodují s maximální možnou mírou demokracie institucionální investoři (banky, jiné podniky, stát) nebo jednotliví občané, nikdo jiný jim nepřikazuje kdy koupit nebo prodat, velmi často jsou informace potřebné k takovému rozhodování součástí již základního vzdělání. (V ČR proto privatizace dopadla tak "tvrdě" na řadového občana: nejdříve akcie a burza a kuponové knížky a "fondy", a potom teprve "vzdělávání".)

Akcionáři tak vlastně rozhodují o tom, který podnik podle dostupných a povinně zveřejňovaných informací dobře hospodaří nebo má progresivní výrobek, a zaslouží si i jiný způsob financování než bankovní úvěr. Každý týden jsou v hlavních světových finančních centrech vydávány akcie nových firem, vstupujících na trh (Initial Public Offering IPO.http://www.ipohome.com), vše podle přísných zákonů, garantováno finančními institucemi underwritery i státem. Navrhované vstupní ceny jsou spolu s datem uvedení na trh zveřejněny s patřičným předstihem. Akciové burzy například v USA mají tradici stejně starou, jako je země sama, to je více než 200 let. První americká burza v Pittsburgu vznikla jen několik málo let po vyhlášení nezávislosti USA v roce 1776 a burza v New Yorku (dnešní NYSE-New York Stock Exchange http://www.nyse.com) je jen o několik let mladší.

Slova "akciová společnost" nebo "akcie" zmizela naproti tomu u nás na mnoho desítek let ze slovníku řadového občana a novodobá informovanost/neinformovanost mu zprofanovala i privatizaci v novější době. Současné české zákony jsou postavené na burzovních zákonech a zákonech o akciových společnostech z doby Rakousko-Uherské monarchie (ta lepší část) a novodobých paragrafech "zkušených" česko-slovenských zákonodárců, které si nezkušení voliči akcionáři zvolili. Kruh se tak bohužel uzavírá.

Informatika zasahuje

Informatika do obchodování s akciemi zasáhla kdysi v té nejprimitivnější podobě. Místo "kabelové" koňské pošty to byla doslova páska (tape ticker telegrafní páska), kterou známe dnes v elektronické podobě některých televizních stanic, ve formě ubíhajícího pásku s burzovními informacemi o množství a ceně akcií na pouličním displeji. Burze a železnici vděčí telegraf za své rozšíření v zámoří.

Druhým krokem bylo používání "papírové informatiky", doslova kilogramů příloh ke světovým deníkům jako New York Times nebo Financial Times, vše jen proto, aby se na jednom řádečku sazbou petit investor dozvěděl cenu "své" akcie. Informace se šířila v té době již pomocí dalšího "tygra" informatiky telefonu. Televize dokonce rezervovala pro světové ekonomické informace zvláštní kanály, jako Bloomberg TV nebo CNBC TV.

Obchodování s akciemi na světě dnes nikdy nekončí. Ranní zprávy televize CNN (evropské vydání) vás informují o výsledcích právě ukončeného burzovního dne v Austrálii a Hongkongu, http://www.bloomberg.com/markets/stocks/wei_region3.html, potom otevírají evropské burzy http://www.quote.bloomberg.com/apps/quote?ticker=UKX:IND a chvíli před jejich ukončením začíná život na burzách v New Yorku, Chicagu nebo Pittsburgu http://www.bloomberg.com/markets/stocks/wei.html.

Je těžké se vyznat v té záplavě obchodovaných titulů, informací o vlivech na změny cen, jako jsou užitná hodnota výrobku, velikost trhu, osobní vlastnosti a úspěšnost managementu, veřejné mínění a válečné konflikty, soudní spory o patenty, "vnitřní" obchodování, mergery a mnoho dalších?

A zase to byla informatika, která přinesla řešení: Specializované webové stránky tyhle informace sbírají a za reklamu nebo zdarma je šíří rychlostí světla a Českého Telecomu až na váš počítač. Informace, které chce investor vědět, včetně ekonomických detailů jako poměr ceny akcie k zisku (P/E), grafů o ceně a množství akcií i 5 let zpět, přehledně a rychle najde investor včetně informací o tom, kdy a kolik akcií společnosti Microsoft (MSFT) má záměr prodat pan Gates, protože zveřejnění takového byť jen záměru mu ukládá zákon. Webová stránka investorovi nabídne i statistické funkce, které ke grafu kursu akcií přidají například barevné křivky "Bolinger bands", zobrazující aritmetické odchylky od průměru, takové "mantinely", mezi nimiž se s největší možnou pravděpodobností cena akcie bude pohybovat.

Stejná webová stránka mu nabídne i nejčerstvější informace z tisku o daném podniku v momentě, kdy na tiskové konferenci mluvčí tuto zprávu oznamuje: pozor, podnik má problémy s patentovými právy, prohraný spor může výrazně ovlivnit jeho zisky, protože bude muset zaplatit pokutu. A bude-li investor chtít, toto upozornění mu server zašle jako e-mail či SMS na mobil na jachtě.

Elektronické burzy

Tohle všechno a mnohem víc je teď otázkou kliknutí na požadovaný odkaz, namísto pročítání kilogramů novin a třídění informací, a potom teprve jejich využívání. Není divu, že zmíněné deníky se po 100 letech vzdaly přílohy s burzovními kursy a že i samotné burzy zažily svůj přerod díky informatice. Burza NASDAQ http://www.nasdaq.com byla elektronická od svého vzniku, a díky tomu finanční hodnota obchodů předčila burzu-stařenku NYSE. Ale i ta bude pouze elektronická velmi brzy. Obrázek křičícího makléře je i v Hongkongu přežitek, stejný jako morseovka v době GPRS. Webové servery jako: http://www.moneycentral.msn.com/investor/home.asp, http://www.money.netscape.cnn.com/default. jsp,

http://www.finance.yahoo.com, http://www.nasdaq.com, http://www.money.cnn.com, http://www.smartmoney.com vědí o každém "šustnutí" na světových burzách, je to obrovské množství statisíců titulů (a teď přepněte na některý webový portál s českými akciemi, na jednom z nich je možné najít i 30 titulů!).

Potom, co vyberete akcie, které budou mít vámi zvolené parametry (například stálý, nepřerušovaný růst, velký trh pro výrobky, pan Tio-Fio, generální ředitel není alkoholik.), je můžete "uložit / koupit" do nabídnutého prázdného portfolia. A to většinou po krátké registraci, proč ne s "alias"jmény a adresami, jen ta e-mailová by měla být skutečná, i když taková, kterou jste obětovali pro spamy. Portfolio bude svoji hodnotu zvětšovat nebo zmenšovat v závislosti na tom, jak šťastnou jste měli při výběru ruku, zaujme vás svým chováním a přinutí hledat odpovědi na zajímavé otázky. Dokážete-li najít odpovědi, odměnou se může stát nejen skutečné a rostoucí portfolio, s růstem i několikanásobně převyšujícím současnou úrokovou míru v bankách, ale i krásný příklad užité ekonomie, matematické statistiky, logiky a mnoha dalších oborů. A všechno barevné, veselé, a někdy i s filmem a zvukem. A tomu se říká daytrading, nejen protože vám při tom může uběhnout celý den. Podívejte se na tyhle webové stránky: http://www.money.cnn.com/markets/us_gainers.nasdaq.html a uvidíte, o kolik procent denně mohou změnit svoji cenu některé akcie.

A když nechcete přemýšlet, lidská genialita šla dál a vymyslela produkty z oboru Neural Networks nebo Automatic Investing, které nastavíte jako parametry na CNC stroji, a jdete si uvařit kávu.

Jak na to?

Jak známo, malé možnosti zhodnocování českého kapitálu na domácí půdě vznikly v důsledku praktického fungování/nefungování českého kapitálového trhu, nepřipravenosti zákonů, nekoncepčnosti vedení burzy, dále tradice přerušené na dlouhých 50 let, malou konkurencí bankovního sektoru a úrovní vzdělání českého investora. Po vstupu ČR do EU je reálný předpoklad, že burzovní trh zde zanikne. Banky v ČR nejsou nuceny v plné míře nabízet zákazníkovi bezplatné služby osobního finančního poradce nebo pro něho nakupovat tituly v zahraničí, poplatky investičních fondů jsou z jiného světa a praktický trh s akciemi je otázka titulů, které se dají spočítat na prstech jedné ruky. V zahraničí je podstatou zabezpečení investice předpoklad, že každý investor má na svém účtu všechny cenné papíry, které si přes banku, brokera nebo na burze koupil. Banka ze zákona vede tzv. depot účet, který sice banka obhospodařuje, ale v případě jejího krachu je zákonem zajištěno, že není jejím majetkem a tím nebude majetek investora zahrnut do aktiv likvidované banky. I na českých univerzitách již vědí, že alternativní cesta existuje: bezpečné investování na zahraničních kapitálových trzích s výnosem i 1 % denně, z vašeho účtu, z vašeho PC. Tento článek vám napoví, jak a kde získáte demoverze softwaru, jak se naučíte nanečisto obchodovat a využijete tuto možnost s maximálním ziskem a minimálním rizikem. Uvidíte, že i středoškolák má dost vědomostí, aby systému porozuměl a zdarma jej vyzkoušel.

Asi 10 milionů Američanů obchoduje s akciemi a používá při tom internet. Pro velkou část z nich je to hlavní příjem, někteří z nich si tak zlepšují cash-flow svých firem. V USA je vůbec zvykem, že úspory nebo zisky jsou ukládány ne přímo do bank, ale do portfolií, do finančních produktů jako jsou např. obligace, devizy, akcie, zlato (za posledních 12 měsíců zvýšilo svou hodnotu o 30 %), a tak při poklesu jedné položky portfolia jeho hodnotu udrží nebo i zvětší druhá. Denně změní vlastníky desítky milionů akcií v hodnotě stovek miliard dolarů. Jen na burzách NYSE a NASDAQ nastává denně pohyb u tisíců titulů. Velká část investorů používá makléřské služby pomocí webových stránek. Funguje to tak, že kliknutím si objednáte na webových stránkách informace o akciích a čekáte, až se vám nabídka objeví ve tvaru stránky s informacemi, jako je aktuální cena, včerejší cena při uzavření burzy, celkové množství nabízených akcií, poměr ceny akcie k zisku, výše dividendy. Poté zadáte svoji objednávku spolu s heslem a opět potvrdíte, znovu čekáte na další stránku. Jakmile zašlete objednávku, čekáte cca několik minut na e-mail, potvrzující, že váš obchod byl uskutečněn.

Noví lidé

Nyní se však objevil nový typ makléřů, který připoutává stále větší pozornost. Říká se jim aktivní makléři. S nimi přicházejí možnosti jako plynulé plnění objednávek, jejich okamžité potvrzení, data I. a II. úrovně z burzy, přímý přístup k centrálnímu systému burzy (ECN) a dalším údajům. Tito makléři, kteří se dříve věnovali jen několika obchodům z kategorie day-traders, ráno nakoupili akcie a večer je prodali (nebo tuto činnost opakovali i několikrát za den nebo za hodinu), hledají teď svoje zákazníky mezi 10 miliony těch, kteří investují po internetu. Vznikly makléřské společnosti, jako Global Net Trader a Tradescape, kromě toho posílily a modifikovaly svoje zaměření například Instinet/Datek či E-Trade. Průkopnická společnost v oboru daytrading, Cybertrader, http://www.cybertrader.com byla prodána velké makléřské společnosti Charles Schwab za 488 milionů dolarů. Gigantický japonský investiční fond Softbank, s podíly ve společnostech E-Trade a Tradescape, uvažuje o jejich spojení pod svoji kontrolu.

Přesvědčí makléřské firmy z oboru daytradingu všechny ty, kteří používají svoje tradiční portofolia, aby si nové služby vyzkoušeli? Otázka může znít také tak, zda se vyplatí automobil s perfektním pérováním, nejmodernějším motorem a klimatizací. Ano, Škoda Favorit vás do práce doveze také. Ale plně vybavený Mercedes s nejmodernějším úsporným a tichým motorem a klimatizací způsobí, že vaše cesta do práce bude mnohem radostnější a zcela určitě i bezpečnější.

Cybertrader

Obdobně dopadne porovnání například služeb společnosti Cybertrader. Vyzkoušejte si demoverze jejich programů a uvidíte sami, kolik překvapení a nadšení vám přinese "turbo" obchodování s takovým programovým vybavením. Data Level I. a Level II. první a druhé úrovně se mění před očima, stejně jako na obrazovkách profesionálních makléřů, a nechají vás pocítit tep burzy s jeho bohatostí změn trhů v každém okamžiku. Kdo asi byl ten, který v této vteřině koupil 40 000 akcí společnosti Microsoft? Proč se najednou čtyřnásobně zvětšil počet těch, jež prodávají akcie firmy Ford? A znamená náhlý pokles křivky grafu na vaší obrazovce začátek trvalého trendu? Máte si teď akcie ponechat, nebo počkat, až se jich zbaví všichni ostatní a jejich cena začne znovu stoupat?

Ale buďte připraveni: úplné makléřské platformy, jako je například Cybertrader, jsou pokročilé v zobrazování získaných informací a reagují na každý váš příkaz přesně a okamžitě. Jestliže předpokládáte, že tyto programy jsou doplněny výukovými lekcemi, které vás postupně uvedou do problematiky, máte pravdu. Literatura společnosti Cybertrader vám doporučí, jak účelně použít demoverzi programu v nejméně týdenním simulovaném provozu, dříve, než začnete používat "živou" verzi se skutečnými daty a riziky. V případě, že nechcete ztrácet tolik času, existuje i "odlehčená" verze. Ten, kdo jednou vyzkouší "turbo" daytrading zjistí, že se tato činnost může velmi rychle stát návykovou, zvláště tehdy, když obchodování před otevřením a po uzavření burzy může být velmi výhodnou alternativou k večernímu programu televize. A přesně s tím tyto moderní makléřské společnosti počítají...

Rozdíly v obchodování

Čím se liší aktivní obchodníci (active-trade brokers) od svých protějšků, obchodníků pomalejších, používajících internetové stránky? Dělí je velké rozdíly v systému, jaký používají. Ty jsou v typu a funkci programového vybavení.

Proč je program aktivního makléře rychlejší? Podívejme se nejdříve na známou metodu obchodování: chcete-li nabídku od makléře, jako je Scottrade, kliknete na jejich webové stránce na symbol akcie, dotaz z vašeho počítače putuje svými cestami do sítě internetu, až se dostane do počítače vašeho makléře. Makléřův server vyhledá potřebná data, vytvoří z nich webovou stránku a po internetu ji pošle zpět k vám. Zpoždění nastává při vytváření webové stránky a jejím zasílání, s hustotou provozu internetu a čekáním na zpracování tisíců jiných dotazů na serveru makléře.

A aktivní makléř? Při spuštění vašeho počítače máte program pro zpracování dat stále spuštěný, pouze data zasílaná z makléřova serveru se plynule zpracovávají a jejich zobrazení se mění před vašima očima. Není divu, že na tohle počítač musí mít svoje parametry, aby jej zasílaná data nezahltila. Počítač musí provést v každém okamžiku miliony operací v reálném čase, aby zobrazené údaje byly přesné a aktuální. Váš počítač tyto operace provede a zobrazí mnohem rychleji než server makléře, protože kromě jiného není zahlcen spoustou dotazů od jiných zákazníků. Jediné údaje, které k vám přicházejí po internetu, jsou data z burzy. A to znamená minimum v porovnání s množstvím dat, potřebných k vybudování webové stránky. Je-li vyžadováno rychlé plnění vašich příkazů k nákupu nebo prodeji vašich akcií, potřebujete přímý přístup na burzu. To je holý fakt.

Při používání služeb makléře s pomocí webových stránek váš příkaz putuje na server makléře. Tam je nasměrován k přímému účastníkovi burzy

(MM market maker).Tento prostředník aktivně kupuje akcie a vytváří zisk z rozdílu nabídkové a poptávkové ceny. Jeho činnost dává trhu potřebnou likviditu, ale může to také způsobovat zpoždění. A během těchto zpoždění ceny, zvláště u citlivých titulů, podléhají rychlým změnám ve váš neprospěch. Aktivní makléři oproti tomu šetří čas a peníze tím, že umožňují přímé provádění příkazů.

Chcete například koupit 200 akcií General Electric. Váš příkaz po internetu putuje na server vašeho makléře, ale místo přesměrování na server účastníka burzy (MM) putuje přímo na centrální počítač burzy, té, která nabízí nejlepší cenu v daném okamžiku.Tento přímý přístup umožní získávat body na aktuálním rozdílu cen. Ale hlavní přínos může být v době před otevřením burzy a po jejím uzavření. V té chvíli může dojít pro malou likviditu k velkému rozdílu v cenách. Teoreticky můžete koupit akcie za nízkou cenu na centrálním počítači (ECN) jedné burzy a prodat je za mnohem vyšší cenu na jiném.

Data různých úrovní

LEVEL I. Quotes - nabídková data první úrovně. S těmito daty získáte nabídkovou a poptávkovou cenu v reálném čase, stejně jako údaje o poptávaném množství. Nepotřebujete žádný příkaz k aktualizaci webové stránky na vašem prohlížeči, ani jej nemusíte znovu a znovu opakovat. Data, která se k vám dostávají, účtují při obchodování aktivní makléři minimálním poplatkem, v simulovaném režimu jsou zdarma (jsou to vlastně skutečná data ze záznamu, opožděná o 24 hodin).

LEVEL II. Quotes - nabídková data druhé úrovně. Klikněte na symbol Microsoft a nezobrazí se vám jen aktuální cena, ale i seznam všech příkazů k prodeji nebo koupi, seřazený podle ceny a množství a odkud jsou.To vám kromě přehledu o celém spektru příkazů pomůže vytvořit si představu o pohybu burzy v nejbližším okamžiku.

Mnoho makléřů, používajících webové stránky, vám až na konci celého dne umožní zobrazit aktuální hodnotu vašeho portfolia. Ale aktivní makléři a jejich software umožní vidět výsledky vašeho obchodování průběžně, opravdu "čistý" zisk, po zaúčtování všech případných ztrát a poplatků za zprostředkování a za data z burzy. Mezi "turbo" makléři vyniká společnost Cybertrader, a to po zásluze. Společnost nabízí jak jednodušší softwarovou platformu Cyber-X, tak i úplnou platformu CybertraderPro, která zaplní celou vaši obrazovku a vypadá jako řídící systém NORAD (americký systém strategické obrany). Navíc svůj produkt doplnila systémem burzovního zpravodajství, internetových výukových lekcí a partnerských školicích programů, demoverzí a příruček. Philip Berber, zakladatel společnosti, původem Ir, pracoval kromě jiného i na projektech umělé inteligence pro britské ministerstvo obrany. Později tuto technologii uplatnil ve finančnictví. Zmínka o NORADu není tedy přehnaná. Spuštění systému Cybertrader je překvapivě jednoduché. Deset i více oken plných informací zobrazí zpracovaná data ve stálém pohybu, včetně on-line chatu s osobním poradcem, možnosti obchodování s opcemi a margin-trading. Cybertrader proto doporučuje pro skutečné obchodování dobrý počítač, s velkou operační pamětí, rychlým a bezpečným připojením. Klienty si Cybertrader vybírá z těch solventních a důvěryhodných. Ti mohou kromě jiných výhod a funkcí využít i funkce analytické, jako například Cyberquant, který vybere pro uvažované obchodování akcie se zadanými parametry, jako třeba pouze společností s velkou klientelou a vzrůstem ceny akcií minimálně o 10 % od začátku burzovního dne.

Obchodování s akciemi na zahraničních burzách dnes může být bezpečné, protože umožní obchodovat z vašeho počítače, s prostředky na vašem kontě u významného finančního ústavu v USA, s vklady ze zákona pojištěnými, které si snadno založíte a jako fyzická osoba nepotřebujete ani svolení ministerstva financí. Bez větších školení nebo zkušeností můžete dosahovat příjemného výnosu svých investic. Pokud takto bude investovat vámi založený investiční fond, je zisk, tak jako u jednotlivce, zdaněn v USA 0 % (pokud se zavážete zisk v USA neinvestovat), a v ČR od 1. 1. 2004 pouze 5 %.

Znáte lepší cestu k získání podnikatelského kapitálu nebo zhodnocení svých investic? Nebo k podnikání vůbec? Vaše výrobní prostředky mohou mít hodnotu dobrého počítače, paušálního připojení na internet a vašeho času. A někteří v ČR již takto úspěšně podnikají.

§§§§§

$$$$$


Software


Držíme krok se světem

Vladimír Vondráček

C04P0091

Vlajkovou lodí produktové řady MX 2004 firmy Macromedia, je Dreamweaver. Jedná se o integrované vývojové prostředí pro internetové aplikace, podporující nejmodernější trendy ve stavbě webových stránek. Umožňuje prostřednictvím jednotného rozhraní vytvářet dynamicky generované stránky s propojením na databázi. Interaktivní obsah je vytvářen prostřednictvím populárních prostředků serveru, jako jsou ASP, JSP, PHP nebo ColdFusion. Na straně klienta pak ve formě JavaScriptu nebo flashe. Kromě vlastního psaní skriptů je zároveň k dispozici i náhled designu stránky. Je tedy možné zároveň vytvářet vzhled i vlastní skriptové vnitřnosti budoucího webu, čemuž je nápomocna i funkce zvýraznění syntaxe. Letitá zkušenost s vývojem tohoto softwaru je znát.

Oproti minulé verzi, které chyběla v názvu číslovka, nedošlo k nijak dramatickým změnám co se týče koncepce nebo i vzhledu aplikace. Setkáme se opět s hlavním oknem, rozděleným na část se zdrojovým kódem a s náhledem. V pravé části pracovní plochy přibyla položka Tag, lépe řečeno se přestěhovala z dolního okraje pracovní plochy. Přenechala tak místo multifunkčnímu oknu, kde se např. zobrazují výsledky hledání, FTP logy nebo výsledky kontroly syntaxe. Pokud jsme se nedočkali větších změn na povrchu, podíváme se pod kapotu. Samotné jádro programu se rovněž nezměnilo, objevily se ale novinky, kvůli kterým, alespoň se domnívám, se upgrade určitě vyplatí. Vylepšením je kontrola syntaktické správnosti kódu, podle nastavení lze vyčistit například některé prázdné tagy, snadno lze objevit neuzavřené nebo jinak invalidní struktury zdrojového kódu. Pokud pracujete s kaskádovými styly, kontrola odhalí, které parametry budou na kterém prohlížeči působit problémy. Vůbec práce se styly (myšleno CSS) byla vylepšena, například v náhledovém okně je jejich vliv ihned uplatňován, což jednoznačně urychluje práci na designu. Když už zmiňuji vzhled budoucí aplikace, sluší se dodat, že byl implementován i jednoduchý obrázkový editor, takže tu nejjednodušší úpravu grafiky není nutno provádět v sesterské aplikaci Fireworks.

Zdokonalen byl i systém šablon, při tvorbě nového dokumentu je na výběr z celé řady možností, ať již předem připravených uživatelem, dodaných přímo s aplikací, případně je možno získat další z internetu. Byla včleněna podpora pro další skriptovací nebo programovací jazyky, Dreamweaver je připraven tvořit projekty pro platformu .NET, stejně tak ovšem zůstává nakloněn vývojářům v PHP, JSP nebo XHTML. Samozřejmostí je podpora technologie ColdFusion (aplikační server firmy Macromedia, jehož testovací verze je rovněž obsažena na instalačním CD). Jakožto zdroje dat pro dynamicky generovaný obsah lze nyní použít WebDAV nebo SourceSafe Database, naproti tomu počet podporovaných Server modelů se nezvětšil. Pokud tedy pracujete s jinou technologií než "mainstreamovou", pak budete muset sáhnout po plug-inu třetích firem.

Na rozdíl od jiných softwarových vývojových řad se v případě Dreamweaveru nedá hovořit o nastavované kaši. Byť verze s přídavkem 2004 není nijak revolučním krokem ve smyslu totálního přepracování celé aplikace, přece jen je jednoznačným krokem vpřed.

Macromedia Dreamweaver MX 2004

K recenzi psokytla firma:Digital Media, s. r. o. Schweitzerova 22, Olomouc

http://www.digitalmedia.cz

Cena: 13 460 Kč (bez DPH)

§§§§§


Dokonalá defragmentace

Jan Povolný

C04P0086

Firma O&O je všeobecně známá svými systémovými utilitami a její nástroj pro defragmentaci dat patří k nejpopulárnějším. Však jsme se s ním už na stránkách PC WORLDu setkali.

Nová verze V6 přichází ve dvou základních variantách: Professional a Server. Verze Professional je určena pro jednotlivé počítače a běží na všech Windows řady NT určených pro pracovní stanice (Workstation, Professional). Nebude vám pracovat na serverových variantách Windows, jako je například Windows 2000 Server. Pro tyto operační systémy je určena druhá varianta, která kromě programu pro defragmentaci (jenž je v obou verzích totožný) obsahuje také administrátorskou konzoli, jež umožňuje kontrolu a defragmentaci jak samotného serveru, tak připojených klientských stanic.

O&O Defrag (dále jen OOD) patří mezi řadu utilit věnujících se problému fragmentace dat. Čím více jsou data např. na pevném disku roztříštěna, tím je systém pomaleji načítá do operační paměti. OOD si klade za cíl tato data srovnat tak, aby je systém mohl načítat co možná nejrychleji.

Co přináší nová verze oproti svým předchůdcům? V první řadě je to nepatrně pozměněný vzhled samotné aplikace, který je více zaměřený na uživatele. Defragmentaci lze provést snadno pomocí jednoho tlačítka. Poruce je i jakýsi průvodce, který vás provede nastavením opakované automatické defragmentace (takzvaného jobu), jež bylo v dřívější verzi složitější.

K dispozici máte opět na výběr jednu z pěti metod defragmentace, které se liší uspořádáním souborů dle různých parametrů. Metoda STEALTH je určena pro velké disky s vysokou zátěží a malým volným prostorem pro odkládání souborů při defragmentaci. Tato metoda v sobě částečně kombinuje ostatní. Metoda SPACE je zaměřena na získání co nejvíce volného místa na pevném disku. Poslední metodou je COMPLETE, která má tři varianty: Access řadí soubory dle frekvence jejich používání, Modified zase dle toho, jak byly měněny, a poslední Name je seřadí podle abecedy.

V nové verzi lze defragmentovat téměř jakékoliv médium, jak standardní pevné disky na IDE i SCSI sběrnici, tak i disky spojené do diskových polí. Novinkou je též podpora defragmentace mobilních zařízení formou nové záložky Tuning (ladění), dostupné při sestavování opakovaných i jednotlivých úloh (jobs). Na této záložce můžete definovat optimální použití výkonu počítače, způsob zpracování úlohy, kdy je možné OOD říci, zda má defragmentovat jednotky paralelně, nebo sekvenčně jednu po druhé, a právě možnosti běhu či vypnutí programu při chodu zařízení na baterie.

OOD obsahuje funkci pro vytváření podrobných reportů jak o použitém hardwaru, tak i o samotné struktuře dat před a po defragmentaci. Reporty jsou vytvářeny jako stránky v HTML, je tedy možné je pohodlně distribuovat po síti. Verze Server umí získat takovéto reporty ze všech lokálních počítačů, které byly defragmentovány.

OOD je plně optimalizován pro běh na operačních systémech Windows řady NT (Windows 2000/XP/2003) a dokáže defragmentovat i jejich systémové soubory, s nimiž dříve nebylo možné manipulovat za chodu systému. Na závěr je potřeba zmínit také velmi dobrou rychlost defragmentace, která je ale velmi závislá na zvolené metodě.

Shrnuto a podtrženo. OOD je vyspělý defragmentační software, jenž si poradí s nejrůznější konfigurací datových zařízení, je rychlý, podporuje šetření baterií u mobilních zařízení a umožňuje pokročilé nastavení automatických úloh, v serverové verzi dokonce i na síťových stanicích prostřednictvím všech hlavních používaných síťových protokolů. Výsledky své práce pak dokáže výborně prezentovat pomocí reportů v dnes velmi používaném formátu HTML. Jedinou větší nevýhodou pak zůstává neexistující lokalizace do češtiny.

O&O Defrag V6

K recenzi poskytla firma: O&O Software, http://www.oo-software.com

Cena: 42 eur (Pro), 215 eur (Server)

§§§§§


Obránce bez munice

Patrik Malina

C04P0087

Podobně jako řada jiných výrobců bezpečnostních softwarových řešení, i společnost Symantec uvedla na trh svůj nástroj pro momentálně velmi populární boj proti nevyžádané poště, již bývá zvykem označovat jako spam. Řešení, o němž bude v následujících odstavcích řeč, naleznete třeba jako integrální součást balíku Norton Internet Security, ale také jej můžete pořídit jako samostatnou koupi. Co můžete očekávat?

Jak napovídá název, jedná se o velmi specializovaný nástroj pro eliminaci nežádoucího obsahu, jejž se vám někdo snaží doručit, typicky proti vaší vůli. Nad rámec definovaný názvem najdete v aplikaci nejen filtr nežádoucí pošty, ale také funkcionalitu pro blokování inzertních pruhů a velmi nepříjemných pop-up ("vyskakovacích") oken v prohlížeči webových stránek, což je příjemné doplnění a zpestření jinak dosti specifické funkcionality.

Prvotní činnost, tedy hlídání příchozí pošty a odhalování nežádoucích zpráv, pracuje na poměrně jednoduchých principech. Jedním z nich jsou prosté seznamy explicitně, tedy jmenovitě povolených a zakázaných zpráv, jejichž definice se provádí prostým způsobem na základě mailové adresy. Naplnění seznamů může probíhat několika způsoby: po instalaci máte možnost zavést kompletní obsah výchozího poštovního adresáře Windows, jenž může obsahovat slušnou zásobu adres vámi pravděpodobně povolených uživatelů, dále lze položky definovat "ručně", tedy přímým zápisem, a další možností je rozpoznání dle některé z příchozích zpráv. Zde mohou v zásadě nastat dvě eventuality. AntiSpam s určitou mírou pravděpodobnosti dokáže potenciální spam odhalit, a posléze jej zařadí do poštovní podsložky, kterou si sám vytvořil (například v aplikaci Outlook Express). Pokud tento postup selhal, můžete jako uživatel opět přímo označit určitou zprávu jako nežádoucí, což AntiSpam vezme na vědomí a propříště to zohlední.

Druhým mechanismem, jejž aplikace využívá, je definování konkrétních pravidel pro vyhledávání určitých klíčových slov. Položky jsou definovány na principu fulltextového prohledávání: poté, co zařadíte určitý výraz do nově založeného pravidla, stanovíte, zda jde v případě výskytu o spam či naopak povolený, očekávaný obsah. Postupným přidáváním těchto sekvencí lze aplikaci jistě dovést k velmi slušným výsledkům. Zajímavé je, že "jakousi" databázi v sobě program již od výroby určitě má, neboť v základním nastavení lze definovat tři úrovně ochrany, jež disponují jakousi "heuristickou", tedy přibližnou analýzou. Výsledky jsou očekávané více odchycených spamů přináší i více omylů v podobě podezřelých, ale čistých zpráv, což však lze bleskově napravit.

Vzhledem k tomu, že Symantec je všeobecně znám svými updaty a podpůrnou službou, bylo pro náš šokujícím zjištěním, že databáze nežádoucích e-mailových zdrojů je po instalaci prázdná, a to i při provedení Live Updatu po aktivaci. Tedy, dodavatel vám oproti svým zvyklostem žádné znalosti tohoto druhu neposkytuje, a prodává vám holou funkcionalitu, naplnění je zcela na vás. Otázkou je, proč tedy máte "předplatné" na jediný rok, když to stejně "oddřete" sami.

Na závěr zmíníme ještě rozšíření v podobě blokování reklamních oken. Tato funkce pracuje korektně, a na rozdíl od antispamu nabízí seznam předem definovaných "starých známých" reklamních internetových zdrojů, jež jsou rovnou blokovány. O zásadním problému jsme se již zmínili, je třeba též pochválit: tradičně vydařené je ovládací rozhraní, a pěkně zpracované je logování.

Co dodat? Celkový dojem je rozpačitý. Jako součást jiného balíku, jde o zajímavé doplnění, ale jako samostatný produkt je to asi trochu málo. Přesto, že vše bezvadně funguje.

Norton AntiSpam 2004

K recenzi poskytla firma: Symantec, Bucharova 2, Praha 5

http://www.symantec.cz

Cena: 1 470 Kč (bez DPH)

§§§§§


JBuilder má už první křížek

Ondřej Buršík

C04P0092

Na konci roku 2003 byla uvedena na trh již desátá verze vývojového prostředí pro Javu Borland JBuilder. Na rozdíl od verze 9, která přinesla pouze několik novinek, nabízí JBuilder X nepřeberné množství různých vylepšení a nových vlastností.

Jako u každé nové verze JBuilderu bylo vylepšeno uživatelské rozhraní a přibyly nové prostředky, usnadňující vlastní psaní kódu, ladění, testování a optimalizaci vyvíjených aplikací. Při editaci rozsáhlého a nepřehledného kódu vývojář ocení novou technologii ScopeInsight, která přináší informace o aktuální pozici kurzoru v rámci kódu třídy, metody a příp. cyklu, a v levé části editoru kódu zobrazuje hranice právě editovaného bloku. Editaci rozsáhlého kódu dále usnadňují globálně spravované záložky, foldování kódu na úrovni tříd a metod, snadná navigace po metodách třídy a další prostředky. Komfortní editor přináší vylepšené možnosti vkládání připravených šablon kódu, nové prostředky pro refactoring, návrhy na automatické řešení detekovaných chyb ErrorInsight, automatické formátování kódu dle zadaných pravidel, barevnou indikaci nepoužívaných proměnných a importovaných typů a celou řadu nových průvodců.

Novou verzi JBuilderu přivítají zejména vývojáři webových aplikací. Editaci JSP stránek výrazně usnadňují prostředky pro doplňování jména tagů z používaných knihoven, jejich atributů i přípustných hodnot atributů. Součástí instalace JBuilderu jsou knihovny tagů JSTL a technologie Struts ve verzi 1.1, použít můžeme i další libovolné knihovny. Pro Struts je k dispozici grafický editor konfiguračních souborů včetně balíku Tiles.

Významných změn se dočkala i oblast vývoje J2EE aplikací. Díky úpravě vestavěného editoru deployment descriptorů je nyní možné přímo v JBuilderu vytvářet a nastavovat všechny typy J2EE modulů a lépe lze konfigurovat specifické vlastnosti různých aplikačních serverů. K snazšímu vývoji J2EE aplikací přispívá i nová struktura ukládání vyvíjených modulů do samostatných adresářů. K podporovaným aplikačním serverům přibyl v poslední verzi i JBoss 3.x.

JBuilder X nabízí otevřené prostředí, do kterého lze integrovat řadu různých modulů. Příkladem mohou být nástroje Borland Optimizeit pro profilování a kontrolu kvality aplikací, klient systému CaliberRM pro správu požadavků nebo technologie Borland Together pro modelování založené na UML.

Mezi další novinky patří zdokonalený systém pro sestavování aplikací, podpora nástroje Ant 1.5.4, vylepšená tvorba webových služeb, nová správa XML katalogů, snazší editace XML souborů, podpora MIDP 2.0 při vývoji pro mobilní zařízení, rozšířený týmový vývoj a dalo by se ještě pokračovat. Desátá verze JBuilderu tak není pouhou aktualizací již dříve podporovaných technologií, ale přináší významné zvýšení kvality vývoje všech typů na Javě založených aplikací.

JBuilder X je nabízen jako v několika základních edicích. Nejsilnější edice Enterprise je dodávána s nástroji Optimizeit, balíkem Crystal Reports pro tvorbu sestav a speciální edicí nástroje XML Spy. Slabší edice pro vývoj webových a databázových aplikací nese označení Developer a nejslabší edice pod názvem Foundation je na webu k dispozici zdarma a nově ji lze použít i ke komerčním účelům. Velké množství přidaných vlastností se projevilo na zvýšených systémových požadavcích, edice Enterprise vyžaduje minimálně 512 MB operační paměti, slabší edice min. 256 MB, procesor se doporučuje PIII 500 MHz a vyšší. Více informací o produktu najdete na http://www.borland.com/jbuilder/.

Borland JBuilder X

K recenzi poskytla firma: Borland, s. r. o., Francouzská 30, Praha 2

http://www.borland.cz

Cena: 31 400 Kč za Developer (bez DPH)

§§§§§


Křížkové tažení do světa C++

Marcel Skalský

C04P0089

Firma Borland se v loňském roce rozhodla oprášit své pozvolna ztrácené pozice na trhu nástrojů jazyků C. Prachovkou má být v tomto případě nový produkt s názvem C++BuilderX.

V době, kdy vývojářským světem vládnou diskuse o tom, který systém řízeného kódu je lepší a který nástroj je pro něj vhodnější, existuje nekorunovaný král, jenž na všechny shlíží pěkně s výšky. Vedoucí pozice jazyka C/C++ je a zřejmě ještě dlouho zůstane neotřesitelná. A není to jen z historických důvodů C je prostě výborný jazyk s kvalitně udržovaným standardem, ve kterém se dají dělat výkonné aplikace, nezatížené zbytečnou režií, rychlé a kompaktní. Není divu, že je "céčko" obvykle prvním jazykem na každé nové platformě a je skutečně multiplatformní záležitostí.

Z předchozího odstavce je jasné, že se Borlandu nechce opouštět tak atraktivní trh, na němž byl navíc svého času téměř bez konkurence. Konkurenční výhodu udržoval díky propracované podpoře vývojáře v podobě IDE prostředí, a především svou strategií RAD (rychlého vývoje aplikací). Nicméně produkt C++Builder v posledních letech ztrácel dech a ukázalo se nezbytné radikálně zasáhnout. Tímto radikálním zásahem má být právě C++BuilderX.

Název poněkud svádí k domněnce, že se jedná o pokračovatele produktu C++Builder 6. Pravdou je téměř opak jde o něco zcela nového. Jedná se o novou generaci nástroje fungujícího pod různými operačními systémy, schopného vytvářet programy pro různé systémy a zařízení. Označení "balík" je u tohoto produktu skutečně namístě ač je dodáván v poměrně útlé krabičce, svými 15 instalačními CD připomíná spíš linuxovou distribuci a při plné instalaci je schopen zkonzumovat až 1,2 GB prostoru na pevném disku.

A není divu vždyť obsahuje nástroje pro Windows, Linux i Solaris. Konkrétně v provedení Enterprise se jedná o kompilátory a SDK Borland C++ 5.6, Intel C++ 7.1 pro Windows a Linux, Microsoft VC++ 7.1 a MinGW GCC 3.2. Díky otevřenosti prostředí podporuje i kompilátory Sun Forte C++, GCC, Metrowerks CodeWarior, ale ty už součástí dodávky nejsou. Pro mobilní platformy dává k dispozici SDK pro systém Symbian, edice Nokia série 60 (Borland) a Nokia 9200 komunikátor (Microsoft).

Samozřejmostí je u nových produktů Borlandu podpora dalších činností spojených s vývojem aplikací. C++BuilderX se domluví se systémem sběru požadavků CaliberRM, modelovacími nástroji Together C++, správou verzí StarTeam (a řadou dalších) i testovacími nástroji Together C++ Audit and Metrics a Intel VTune Performance Analyzer. Nástroje Intel jsou včetně knihoven Integrated Performance Primitives a Math Kernel součástí dodávky od verze Enterprise, nástroje Together a StarTeam pak až od verze Studio for C++. Součástí verze Enterprise je rovněž podpora databázových aplikací (technologie dbExpress, program Altova xmlspy, vývojářské licence serverů InterBase, Microsoft SQL Server, DB2).

Až potud je všechno úžasné. Ptáte-li se, kam se podělo oblíbené zaklínadlo RAD, vězte, že je v C++BulideruX pouze ve stádiu "technology preview", tedy v plenkách. V praxi to znamená, že vývoj grafického uživatelského prostředí přes vizuální návrháře a komponenty je v této chvíli možný jen se sebezapřením a s nejistými výsledky. Nicméně myšlenka společného vývoje aplikací pro všechny platformy je skutečně lákavá, takže doufejme, že bude dotažena do konce.

Musím přiznat, že na mě C++BuilderX udělal velký dojem, a to nejen svými rozměry. Javovské prostředí známé z JBuilderu je vybaveno bohatou funkcionalitou, integrace s dalšími nástroji je skutečně propracovaná, podobně jako podpora programování pro různé platformy. Zkrátka se zdá, že nový hráč na poli C/C++ má velmi dobré vyhlídky na to, aby se prosadil.

Borland C++BuilderX

K recenzi poskytla firma: Borland, Francouzská 30, Praha 2

Cena: 29 200 Kč bez DPH (Developer)

§§§§§


Esemeskujte efektivně

Jan Povolný

C04P0085

Při pohledu na název programu už jistě někteří čtenáři poznali, o čem se budeme v této krátké recenzi bavit. Je to už několik let, kdy DreamCom začal s vývojem populárního programu pro odesílání SMS z počítače Kubik SMS DreamCom. Naštěstí jeho tvůrci neusnuli na vavřínech (kterých se jim právem dostalo) a vytvořili další produkt. Tím je DreamCom server, dále rozšiřující možnosti posílání SMS pomocí PC, tentokrát hlavně na poli firemním.

DreamCom server (dále jen DCS) je program, který vám umožní řídit tok SMS v počítačové síti. Typicky se instaluje na server, jímž může být jakýkoliv počítač připojený na internet. Instalace je naprosto jednoduchá a standardní, pouze musíte zvolit, zda chcete DCS spouštět jako serverovou službu (samozřejmě pouze v systémech řady NT), nebo zda se má spouštět jako klasická aplikace prezentovaná ikonou na liště.

Samotný balík se skládá z několika základních modulů, které umožňují jeho modifikovatelnost a naprosté přizpůsobení vašim požadavkům. Základem je vlastní odesílací jádro, reprezentované knihovnou běžící v paměti počítače. Další částí je administrátorská konzole, sloužící k nastavení serveru a řízení přístupu od existujících klientů. Poslední součástí je OLE server, umožňující posílání SMS z jakéhokoliv programu podporujícího OLE, samozřejmě po jeho drobné úpravě například pomocí VBS. Typicky to může být MS Word, nebo třeba Outlook Express. Návody se skripty jsou k dispozici přímo v instalačním balíčku, mnoho informací se dočtete také na WWW výrobce.

Věnujme se nyní administrátorské konzoli. Jedná se o samostatný program, jehož vzhled vidíte na obrázku. Konzole vám umožňuje v první řadě sledovat tok správ přicházejících od klientů. Můžete si nechat zobrazit frontu čekajících SMS, jejich historii atd. Jestliže komunikujete pomocí GSM modulů, může DCS SMS i přijímat, a vy máte samozřejmě k dispozici jejich seznam.

V konzoli můžete také nadefinovat centrální adresář, který poté mohou používat jednotliví klienti v síti. Ten je realizován (mimo jiné) pomocí databázového modulu Firebird, který je zdarma součástí instalace. Pomocí konzole můžete také definovat uživatelské účty, a ty pak řadit do uživatelských skupin.

Nechybí ani nezbytné nastavení způsobu odesílání. Podporovány jsou GSM modemy (nebo mobilní telefony) připojené na COM port, případně jeho emulaci. Druhou možností je odesílat SMS prostřednictvím internetových bran, které lze vytvářet, nebo použít již existující na stránkách výrobce. DCS umí tyto brány automaticky aktualizovat přes internet.

Jak jsme již nakousli výše, DCS umí odesílat i e-maily. Stačí použít existující brány, nebo si vytvořit své vlastní. Jedinou podstatnou věcí je v tomto případě nastavení správného SMTP serveru. Editor bran je přímo součástí konzole.

Co by to bylo za server bez klienta. Na stránkách výrobce je ke stažení zdarma jednoduchý, ale výkonný klient, který se při spuštění připojí k databázi DCS a po správném přihlášení vám umožní odeslat SMS nebo e-mail dle nastavení DCS. Klient samozřejmě nemusí být připojen na internet, pouze musí mít k dispozici spojení na server, kterému zprávu předává. Klient umí použít centrální adresář, ale může obsloužit i svůj vlastní. Jestliže se bráníte použití "firemního" klienta, můžete pomocí VBS nebo i Windows Scripting vytvořit klienta v libovolném programu, který tyto technologie podporuje.

DCS je nyní k dispozici ve verzi 2.5 a je zdarma ke stažení na serveru výrobce. Jestliže jej nezaplatíte, bude ke každé SMS, která je odeslaná přes neplacenou bránu (např. Oskar), přidávat krátký reklamní text. DCS je výborný nástroj, který má mnoho využití. Mezi jeho největší výhody patří určitě možnost integrace do mnoha aplikací. Pomocí přiložených skriptů lze snadno doplnit funkci odesílání SMS např. do MS Wordu. Další výhody plynou z architektury klient/server, kdy je veškerý SMS provoz soustředěn do jednoho místa, kde jej lze efektivněji třídit a rozesílat. Výhodou je i velmi nízká pořizovací cena.

DreamCom Server 2.5

K recenzi poskytla firma: Ing. Pavel Kupka, ing. David Šmída

http://www.dreamcom.cz

Cena: 1 000 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Ocelová kancelář v českém vydání

Jaromír Luhan

C04P0090

Příznivci kancelářského balíku Microsoft Office si na českou verzi tentokrát počkali trochu déle oficiální uvedení na trh připadlo na 18. listopad 2003. Myslím si však, že na tom není zase nic tak divného ono je toho totiž na překládání poměrně hodně. Pokud vezmu v úvahu všechny produkty, které do současné Office patří, je jich celkem jedenáct a to včetně serverů (kancelářské jádro desktop aplikací je z hlediska tohoto výčtu pouze jednou položkou, přestože se tradičně skládá z pěti dříve samostatných programů!). Z tohoto počtu není lokalizován pouze Exchange Server, Live Communications Server, Live Meeting a vzhledem k menšímu rozsahu poněkud překvapivě také nový přírůstek do "rodiny" desktop aplikací, program OneNote.

Práci lokalizačního týmu jsem mohl prověřit na balíku ve verzi Professional tedy klasickou sestavu programů Word, Excel, PowerPoint, Outlook, Access a Publisher. V tomto směru jsem žádné překvapení nečekal, protože se jedná o rutinní záležitost, kterou lokalizační tým zvládl dobře již několikrát. A musím uznat, že i tentokrát nezůstal uživatelům nic dlužen. Překladatelé nevynechali ani šablony a vzorové dokumenty a tradičně ani jména funkcí v Excelu. Dokonce prošli i pomocné programy a všechny pečlivě přeložili. Oproti předchozím verzím dodržují velmi dobrou terminologickou konzistenci, takže uživatelé po přechodu ze starších verzí zbytečně netápou.

Pokud provádíte instalaci přes předchozí anglickou verzi, patrně nenarazíte na větší problémy. Já osobně jsem se setkal pouze se dvěma prvním z nich je poštovní program Outlook, který mi pohotově našel původní anglický soubor a beze zbytku jej převzal včetně anglických názvů, čímž vznikl pěkný kočkopes. Předejít se tomu dá uklizením anglického souboru před instalací a importem jeho obsahu po instalaci.

Druhou komplikací byl nový doplněk nadstavba Business Contact Manager pro aplikaci Outlook, sloužící k přetvoření tohoto programu do malého CRM systému, umožňujícího evidovat a sledovat zákaznické vztahy a vazby. Jakožto nováček mě samozřejmě zajímal v první řadě, nicméně je s ním z celé kanceláře asi nejtěžší pořízení. Ke svému běhu potřebuje prostředí .NET Framework verze 1.1, a to moje mu nebylo dost dobré. Že by nějaká slabá stránka platformy .NET? Musel jsem svoje odinstalovat a následně nainstalovat to dodané s Managerem, takže teď jenom čekám, kdy přestane fungovat jiná .NET aplikace. Nicméně v další fázi již Business Contact Manager pracoval v pořádku a ukázalo se, že je rovněž do detailů lokalizován, a to včetně různých nabídek a rozbalovacích seznamů. Český Office své příznivce rozhodně nezklame. Vedle bohatě rozšířené funkcionality, kterou jsme si popisovali již u anglické verze, přináší profesionálně a do detailu provedené české prostředí, což je pro tuzemský trh bezesporu nutnost. Oslovit může zejména firemní klientelu, které nabízí propracovaný systém správy a řízení oběhu dokumentů, ať už v rámci týmu nebo celé firmy. K soukromé klientele si bude cestu asi hledat hůř vzhledem ke své ceně a konkurenci jiných, byť i méně propracovaných kancelářských balíků dodávaných zdarma.

Microsoft Office 2003 CZ

K recenzi poskytla firma: Microsoft

http://www.microsoft.cz

Cena: cca 13 000 Kč (bez DPH)

§§§§§


Za PC čisté a rychlé

Patrik Malina

C04P0088

Užitečné nástroje pro PC, ukryté za proslulým jménem Petera Nortona, patří dosud k výbornému artiklu společnosti Symantec. Přestože kolekce průběžně nabývaly různých podob a dočkaly se řady inovací, stále jsou k mání pomůcky, jež ve složitých situacích můžete docenit. Jednou z nejúplnějších, a navíc zcela novou sadou jsou Norton SystemWorks 2004.

Složení celého balíku jasně naznačuje, že se nejedná o "kutilskou brašnu" pro odvážně experimentátory, ale o komplexní řešení pro typického "domácího" uživatele. Cílem tvůrců je nabídnout integrovaný systém pro instantní řešení řady nenadálých situací, o jejichž následky nestojíte. Bojíte se virů? Tady je antivir! Chcete čistý systém? Máte CleanSweep! A tak dále, a to vše v relativně srozumitelné, ovladatelné podobě. Protože některé části balíku jsme v PC WORLDu zpracovali (či zpracujeme) jako oddělené recenze, zmíníme je jen pro pořádek: kolekce zahrnuje tradiční známý Norton AntiVirus, a dále správce hesel Password Manager (o něm příště). S ostatními možnostmi se seznámíme podrobněji.

Začněme od instalace, neboť se vyznačuje jedním specifikem. Ačkoliv téměř celý balík lze na stroj umístit "jedním vrzem", stranou zůstává jediná aplikace Norton GoBack, sloužící k obnovení pevného disku, u níž se zastavíme dále. Výsledkem je dvoukolové zavádění s dvojím restartem. Posléze již můžete přistoupit do jednotného uživatelského rozhraní, jež sdružuje všechny funkce na jediné místo. První logickou volbou je využití funkce One Button Checkup, jež provede úvodní inspekci operačního systému a upozorní na objevené nedostatky. Rovnou můžete odstranit stávající nepořádek v databázi Registry, zlikvidovat odkazy na již dávno neexistující aplikace, či se ujistit, že antivirus jde s dobou a má platné aktualizace. Nemusíte se bát funkce Fix, tedy automatické okamžité opravy i ve výchozím nastavení aplikace veškeré operace zaznamenává a je schopna návratu, a to i jednotlivě, dle dílčích operací, jež proběhly. Navíc na další kontroly nemusíte myslet, neboť je k dispozici plánování, a to dosti podrobné. Takže rozhodně dobrý začátek.

Nejen pro fanoušky častých a hazardních instalací je určen rovněž dobře známý CleanSweep, důsledný správce čistoty vašeho stroje. Je to nástroj léty prověřený, nekompromisní a poměrně spolehlivý. Pamatujte, že ve výchozí podobě je jeho inteligentní "odchytávací" část vypnuta, ovšem po zprovoznění neomylně kontroluje téměř vše, co se pokusíte nainstalovat. Krom odinstalací softwaru jsme u něj ocenili možnost transparentně a přehledně zlikvidovat nežádoucí zásuvné moduly v internetovém prohlížeči (plug-iny), ActiveX komponenty či soubory cookies. Samozřejmostí zde zůstává bezpečná záloha či obnova programů. Škoda je, že vedle běžných aplikací si stejně elegantně neporadil s námi testovanými instalacemi ze serveru Windows Update.

Relativně novou vymožeností je funkce Norton GoBack. Jak napovídá název, slouží k návratu stavu počítače do bodu před provedením určité operace s nežádoucím následkem a nahrazuje či doplňuje ochranný mechanismus, známý např. z Windows XP. V pojetí Symantecu se však jedná o dosti jednoúčelové zařízení: fakt, že návrat je "totální", nijak nevadí, ovšem chyběla nám zásadní možnost zvolit si ručně přesný okamžik, kdy se má bod obnovy uložit. Uživatel tak může při snaze o návrat zpět vybírat pouze ze seznamu "okamžiků", jež definoval program dle vlastního uvážení. Navíc jsme při instalaci této funkce narazili na nepříjemný problém: ačkoliv jsme předem přibližně 10x (!) provedli defragmentaci, Norton GoBack úporně hlásil, že nemá k dispozici zhruba 10 % objemu disku v podobě souvislého místa. Inu, podivné, vždyť polovina byla volná a navíc opravdu pěkně uspořádaná.

Mezi klasiku pak patří další součást balíku, Norton Utilities. Jedná se o kolekci "drsňáckých" pomůcek pro řešení různých vážnějších obtíží, z nichž mezi dobře známé patří UnErase Wizard pro záchranu smazaných dat, Norton System Doctor pro průběžnou kontrolu Windows či Norton WinDoctor pro stabilizaci téhož. Jedná se o stabilní, nijak zásadně inovovanou nabídku, takže počítejte s tradičními schopnostmi.

Z drobností na závěr upozorněme na Web Tools, jež dokáží jednak vyčistit nežádoucí cachované soubory, jednak automaticky podržet telefonické internetové připojení. Mezi Extra Features rozhodně nepřehlédněte automatickou kontrolu vaší internetové bezpečnosti.

Shrnuto a sečteno, Norton System Works jsou příjemným řešením pro uživatele, kteří chtějí raději svůj počítač používat, než na něm kutit, a bojí se nenadálých komplikací. Široká nabídka funkcí nabízí poměrně vysokou užitnou hodnotu a skvěle je zpracováno integrované uživatelské rozhraní. Škoda jedné drobnosti: od této verze již nemůžete počítat s českou lokalizací.

Mimochodem, program vyžaduje pro legální využívání aktivaci do 15 dnů. Ujišťuji vás, že si ty dva týdny neužijete, neboť okno s upozorněním na tuto skutečnost na vás číhá všude, takže nakonec tak druhý až třetí den v zájmu vlastního duševního zdraví legálně zakoupený software rezignovaně aktivujete. Norton SystemWorks 2004

K recenzi poskytla firma: Symantec, Bucharova 2, Praha 5

http://www.symantec.cz

Cena: 3 400 Kč (bez DPH)

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Lenka Karlíková

C04P0078

Belarc Advisor 6.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.belarc.com

Máte přehled o tom, co se nachází ve vašem počítači? Možná ano, ale těm z vás, kteří chtějí mít všechny informace pohromadě a nevědí, jak na to, určitě pomůže jednoduchá utilita Belarc Advisor. Po velmi snadné instalaci vám poskytne maximálně detailní přehled nejen o hardwaru ve vašem počítači, ale také o aktuálně nainstalovaném softwaru. Po spuštění tohoto programu se v okně internetového prohlížeče zobrazí obsáhlý přehled o hardwarové konfiguraci, zahrnující například informace o diskových jednotkách, řadičích, síťových a grafických adaptérech, typu procesoru a motherboardu, paměťových modulech, CD mechanice, připojených tiskárnách, dále zjistí aktuální verze programů a jejich licence, včetně sériových čísel. Tuto diagnostickou utilitu, jejíž ovládání je víc než jednoduché, ocení také ti s pomalejším počítačem, neboť její nároky jsou minimální.

XnView 1.66

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.xnview.com

Do kategorie freewarových prohlížečů, tzv. viewerů, neodmyslitelně patří jednoduchá utilita XnView. Jako obdobné programy, splňuje i ona základní požadavky uživatelů pro prohlížení, prezentaci a drobnou úpravu obrázků. Umožňuje nastavování kontrastu, světel, barev, filtrů, efektů, fullscreen, slideshow a mnohé další funkce, které si popíšeme dále. XnView je určen především k prohlížení, umí však také konverzi grafických souborů nebo přehrávání multimediálních dat. Má v sobě implementované funkce a množství importních filtrů. Jeho uživatelsky přívětivé prostředí a jednoduché ovládání činí aplikaci vhodnou také pro uživatele, kteří se s grafickými programy teprve seznamují. Základní rozvržení plochy programu si taktéž můžeme zvolit. K ovládání slouží lišta v horní části nebo ikony, umístěné pod ní. Nabídka obsahuje standardní funkce, jako otevření a uložení souborů, nastavení tisku, načtení zdroje, kopírování, přejmenování, informace o otevřeném souboru nebo obrázku, k němuž je možné doplnit popisek. XnView dokáže otevřít soubory formátu AFX, AMI, AVI, BFX, BMP, CPI, DCM, GBR, ISS, PAT, RGB, XAR, ZMF a desítky dalších grafických, filmových a zvukových souborů. Položka Zobrazení mění vzhled obrazovky, tj. zobrazení lišt, vlastnosti sloupců nebo velikost náhledu. Položka Nástroje je svými nabízenými funkcemi nejbohatší. Umožňuje hledání obrázku, snímání obrazovky, kdy lze snímat plochu, aktivní okno nebo celé okno, nastavení vlastností prezentace, dávkovou konverzi, kdy máme k dispozici i pokročilé operace, jako konverzi do barev, oříznutí, nastavení DPI, barevné vyvážení, detekci hran, zaostření, přidání šumu, solarizaci nebo záměnu komponentů. V neposlední řadě je součástí aplikace bezztrátová JPEG transformace, dávkové přejmenování, sekvenční konverze, tvorba panoramatického obrázku, vytvoření náhledů, tvorba kompilace pro vypalování nebo vytvoření seznamu souborů v poznámkovém bloku. XnView mohou bez problému používat i ti, jimž je angličtina vzdálená, neboť program po instalaci rozpozná používanou verzi OS a sám se přepne do jednoho ze 40 podporovaných jazykových rozhraní.

Rodokmen 1.0.13

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.rodokmen.webzdarma.cz/index1.htm

Kdo by neznal rozvětvené stromy, jimiž se honosí kroniky téměř všech českých rodů. Jsou bohaté nejen ztvárněním, ale také svým obsahem. Ale zkuste nyní najít někoho, kdo by si doma vytvářel podobné záznamy o své rodině. Asi byste hledali marně. S programem Rodokmen však pro vás bude hračkou vytvořit během několika okamžiků přehlednou charakteristiku svých příbuzných a předků. Ovládání databáze je velmi jednoduché. Stačí jen doplňovat informace, a program již sám provede vámi zvolené zobrazení zadaných údajů. K osobám lze vložit základní údaje, jako je jméno, příjmení, povolání, datum svatby, vzdělání, bydliště a také další doplňující informace, jež zahrnují národnost, státní příslušnost, telefon, e-mail, nebo dokonce vyznání. K jednotlivým osobám lze taktéž vložit fotku ve formátu JPG, zvukový záznam (WAV) nebo doplňující texty. Do své databáze tak můžete zahrnout libovolný počet záznamů osob. Pomocí aplikace lze poté zjistit příbuzenské vztahy. Vyhledání sourozenců, bratranců a sestřenic, švagrových, zeťů a snach je otázkou jednoho kliknutí myší. Rodokmen se dá v konečné fázi zobrazit jako vývod z předků, agnátní vývod, čili po meči, nebo jako rozrod kmene. Dalšími funkcemi tohoto programu jsou zobrazení údajů jako formulář, který lze dále vytisknout, jako HTML stránku, nebo v neposlední řadě kalendář výročí, jenž nás upozorní na důležitá data. Program se ovládá pomocí položek v hlavní liště nebo ikonami pod ní umístěnými. Protože se podle autora aplikace Rodokmen nachází ve vývoji, nenalezneme u ní nápovědu, což mohou někteří uživatelé hodnotit jako výrazný nedostatek. Ti, kteří však mají nějaké dotazy, mohu odkázat na domovskou stránku Rodokmenu, kde jsou otázky týkající se nedostatků zodpovězeny. Po vlastní zkušenosti však musím program vřele doporučit všem těm, kdo si chtějí utřídit informace o své rodině a příbuzenstvu, a nehledají náročnou databázi.

Tělesa 1.4

Licence: shareware (registrace 100 Kč)

Domovská stránka: http://www.vlasta.webzdarma.cz

Matematické vzorečky pro někoho z nás byly noční můrou, pro jiné zase způsobem, jak trávit volný čas. A pokud jste zrovna nepatřili nebo nepatříte mezi ty, jež je mají všechny v hlavě, určitě oceníte jednoduchou utilitku s názvem Tělesa, která snadno a rychle vypočítá jednoduché matematické operace. Aplikace podporuje 10 typů těles kvádr, krychle, koule, kužel a komolý kužel, válec, vrchlík, dva typy hranolů, pět typů jehlanů a čtyři typy komolých jehlanů. U všech vyjmenovaných můžeme tedy získat výpočet povrchu a objemu jednoduchým zadáním veličin potřebných pro výsledek. Výpočet probíhá vždy automaticky v průběhu zadávání. Není tedy nutné klikat na další tlačítko, jež by potvrzovalo vložené údaje. Výsledek je možné kopírovat do schránky. Tuto volbu si vybereme, pokud na něj klikneme pravým tlačítkem myši. V programu lze taktéž nastavit implicitní přesnost, v rozmezí 0-14 desetinných míst, a implicitní formát, buď jako automatický nebo dekadický. Je nutno také dodat, že v aplikaci jsou všechna tělesa pravidelná. Uživatelé, kteří budou používat neregistrovanou verzi, budou ochuzeni o soupis všech vzorečků, jež by posléze mohli používat pro manuální výpočty nebo jako taháky.

Kutilem ve Windows

Lenka Karlíková

Přenos dat přes internet je nedílnou součástí práce nejen profesionálů programátorů, grafiků a mnohých dalších, ale také začínajících uživatelů. Programů, jež se týkají této oblasti, je však nepřeberné množství. Proto jsme pro vás v tomto čísle vybrali malou ukázku. Aplikace WinSCP umožňuje přenos souborů mezi lokálním a vzdáleným počítačem, pro stahování větších souborů je potom určen program Star Downloader a pro velmi oblíbené vyhledávání písniček a filmů slouží Morpheus.

WinSCP 3.5.204

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.winscp.sourceforge.net/cze/

WinSCP je SFTP (SSH File Transfer Protocol) a SCP (Secure Copy Protocol) klient pro Windows, jenž je určen pro přenos souborů mezi lokálním a vzdáleným počítačem, přičemž používá SSH 2 (Secure Shell). Mezi jeho základní funkce patří především bezpečné kopírování, přesouvání a přejmenovávání souborů, vytváření zástupců nebo změna přístupových práv a skupiny. Pracovní prostředí je svým vzhledem založeno na známém Norton Commanderu, jehož podoba je také jedním z volitelných uživatelských prostředí. V levém okně zobrazuje lokální a v pravém vzdálený adresář. Druhé prostředí je podobné Průzkumníku Windows, kdy je zobrazen jen vzdálený adresář. Soubory poté přesouváme zadáním cílového adresáře nebo metodou drag&drop. Vzhledem k tomu, že se daná aplikace velmi rychle vyvíjí, můžeme se u ní setkat často s mnohými novinkami, jež zpříjemňují její používání. V poslední verzi jsou to například synchronizace výše jmenovaných adresářů, nová volba "ukládat změny adresáře do cache", změna používání operačních masek, zobrazování doby přenosu nebo zobrazení okna s informacemi o protokolu a serveru. Používání WinSCP může být pro začínající uživatele zpočátku obtížné. Po instalaci dostaneme okno s několika položkami, které je nutné vyplnit pro zdárné připojení. Uvedeme jméno serveru, uživatelské jméno, heslo, číslo portu, přenosový protokol, soubor se soukromým klíčem, nastavení komprese, shell, interval mezi obnovováním spojení posíláním prázdných paketů a preferovaný šifrovací algoritmus. Tím si vytvoříme spojení, které můžeme nadále používat. Poté se již stačí připojit. K autentizaci je možné použít veřejný klíč RSA nebo DSA. Dále jsou podporovány autentizace TIC, Cryptocard a Keyboard-interactive. Všechny údaje o připojení jsou paralelně ukládány do registru Windows. Součástí WinSCP je také editor textových souborů, obsahující základní funkce pro práci se schránkou, vyhledávání textu aj.

Morpheus 4.0 beta

Licence: adware

Domovská stránka: http://www.morpheus.com

Pojem peer-to-peer (P2P) neodmyslitelně patří k internetu, i když k jeho výraznému rozmachu došlo až v devadesátých letech minulého století. Kdo by si nepamatoval rozruch okolo sdílení a stahování MP3, jenž se strhl kolem dnes již neexistujícího programu Napster. P2P je založeno na propojení řady uživatelů, kteří mají přístup ke všem sdíleným souborů. Na tomto principu je taktéž vystavěn Morpheus. Tedy je již na vás, co máte ve složce určené pro sdílení. Původně byl Morpheus, jenž je jedním z nejlepších klientů vylepšené sítě Gnutella, založen na FastTrack síti. Nejen z finančních problémů však docházelo k jeho úpadku. Avšak nyní již mají uživatelé k dispozici verze, které jsou velmi povedené. Neobsahují téměř žádný spyware, pro chod je však nutné mít Java Time Library. Rozhodně se z nich také asi nebudou radovat majitelé pomalejších počítačů, neboť jsou náročné na paměť i procesor. Pomocí aplikace můžeme tedy sdílet různé typy souborů hudbu, fotky, video, hry nebo dokumenty v sítích eDonkey, zmiňované Gnutelle, LimeWire, G2, NEOnet a další. Součástí Morphea jsou dále také integrovaný přehrávač a správce médií nebo chat. K dispozici jsou pro uživatele rovněž různé filtry, antivirová ochrana nebo možnost kontroly nad stahovanými daty. Vytváření playlistů, automatické navázání přerušeného stahování nebo vyhledání jiného zdroje, jsou samozřejmostí.

Star Downloader 1.50

Licence: trialware (registrace 9,95 USD)

Domovská stránka: http:://www.stardownloader.com

Stahování souborů je nezbytnou součástí práce s počítačem. A každý, kdo stahuje větší soubory, rád upřednostní spolehlivý download manager. Začínající uživatelé zkouší různé programy, které by jim urychlily dobu stahování, a ti zkušenější již mají své oblíbené produkty, na něž nedají dopustit. Star Downloader se může zařadit do řady velmi oblíbených, i když jej výrazně omezuje ten fakt, že se nejedná o freeware. Každopádně dříve, než se rozhodnete jej zavrhnout právě kvůli poplatku za registraci, vyzkoušejte trial verzi. Ta vás určitě přesvědčí o kvalitách tohoto programu, jenž stahovaný soubor nejprve rozdělí na menší části (segment) a ty pak stahuje najednou. Díky tomu je tak využito celé pásmo připojení, což je velmi výhodné nejen pro modemáře. Star Downloader dále dokáže napojovat přerušené soubory. V případě přetížené linky aplikace nalezne díky funkci FTPSearch jiné dostupné místo se stejným souborem, a začne jej stahovat odsud. Uživatel si samozřejmě může načasovat zahájení stahování na určitý den nebo hodinu. Poněvadž lze nastavit propojení programu s antivirem, jsou také soubory testovány na přítomnost viru. Star Downloader existuje v několika jazykových mutacích, mezi nimiž najdeme i češtinu. Taktéž neobsahuje spyware nebo reklamní proužky.

Nebojte se vyzkoušet

Martin Koníček

Pokud jste si mysleli, že Poznámkový blok je nejlepší editor pro psaní webových stránek a programování, tak vás mile překvapíme. Máme tu totiž jEdit, který podporuje spoustu standardních i nestandardních funkcí. WackGet zase slouží ke stahování větších souborů z webových i FTP serverů a navíc podporuje integraci v prohlížeči Internet Explorer. Nakonec zamíříme do systémových utilit, jako je český souborový manažer Servant Salamander. Ten je schopen hravě konkurovat i takový velikánům, jako je Total Commander.

jEdit 4.2 pre 8

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.jedit.org

Jestliže vám na editování a správu vašich textových souborů nestačí Poznámkový blok, tak teď určitě zpozorněte. Editor, který vám nyní představíme, patří k nejkomplexnějším a je podporován většinou používaných operačních systémů. Při popisu programu jsme se zaměřili na funkce, jež se nám zdáli zajímavé a užitečné. Vlastní instalace probíhá pomocí javovského instalátoru, a vyžaduje tedy mít na počítači přítomnou platformu J2SE. Právě díky ní je zajištěna funkčnost programu pod různými operačními systémy. Instalace produktu pod Windows probíhá bez sebemenších problémů. Po ní již stačí pouze poklepat na soubor jedit.jar, a editor se začne načítat. I na dnešním výkonném počítači mi trvalo spuštění aplikace přibližně pět sekund, ale další práce už byla stejně rychlá jako jsme zvyklí u "konkurence".

U dnešních textových editorů je již běžným standardem, že v jednom spuštěném programu můžete otevřít více oken s kódem. Příjemnou drobností je automatické otevírání naposledy editovaných souborů. Pokud však někomu nevyhovuje, lze ji jednoduše deaktivovat.

Program jEdit je mimo jiné vhodný pro editování zdrojových kódů. Všechny potřebné funkce fungují již při první spuštění. Samozřejmostí je automatické zvýrazňování textu a podpora velkého množství znakových sad (například Windows-1250, ISO8859-2 a dokonce i UTF8).

Hlavní předností editoru jsou ale především zásuvné moduly. S jejich pomocí totiž můžete jEdit postupně rozšiřovat o funkce, které zrovna potřebujete. Jistě vás potěší, že instalace nových modulů je velice přehledná a jednoduchá. Stačí vybrat ty, jež chcete začít používat, a kliknout na tlačítko "Install". Moduly se sami stáhnou z webových stránek tvůrce softwaru, poté se nainstalují a za chodu aktivují. Přestože se jedná o volně šiřitelný program, je vám k dispozici opravdu slušné množství doplňků, které vám umožní například i připojení k souborovým systémům přes FTP, SSH apod. Bez povšimnutí nemůžeme ponechat ani nástroj "Incremental search", s jehož pomocí můžete snadno využívat i funkce, u kterých neznáte přesnou strukturu. jEdit je opravdu velice kvalitní editor, jenž vyhoví i představám náročnějších uživatelů. Díky jeho řešení ovšem počítejte s tím, že jej musíte na svém počítači nechat nějaký ten týden "zabydlet", abyste se s ním sžili a mohli jej opravdu naplno využít.

WackGet 1.2.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.millweed.com/projects/wackget/

Většina dnešních internetových prohlížečů příliš dobře nezvládá stahování souborů z webu. Pokud například chcete stáhnout soubor o velikosti 80 MB a v polovině jeho přenosu vám stahování z nějakého důvodu "spadne", budete muset znovu přenášet celou jeho kapacitu. Pro odstranění těchto nedostatků firmy vyvinuly podpůrné nástroje, jako jsou například Getright nebo Flashget. Ty mají zvýšit spolehlivost a rychlost stahování vámi zvoleného souboru. Tyto a jim podobné aplikace však zpravidla trpí obvyklým neduhem. Buď jsou dostupné pouze za nemalý finanční obnos (tzn. jedná se o komerční produkty), nebo jsou pro běžného uživatele příliš složité a robustní.

Program WackGet se ovšem snaží jít jinou cestou. Jedná se o malou aplikaci (140 KB), kterou stačí pouze rozbalit ze zazipovaného souboru. Potom ji můžete ihned začít používat. Na první pohled neoplývá nějakými speciálními vlastnostmi umožňuje pouze to nejzákladnější, co uživatel potřebuje. Nicméně to je zrovna to, co se od ní očekává. Nechybí samozřejmě ty nejdůležitější funkce integrace do prohlížeče Internet Explorer, správa front pro stahování souborů, a hlavně navázání stahování v místě přerušení.

Spolu s tímto produktem získáte také konzolový nástroj wget (známý zejména ze světa Linuxu), jenž vám umožní stahovat nejen samostatné soubory, ale i komplet celé weby.

Servant Salamander 2.5 beta 3

Licence: shareware 30 dní, potom 650 Kč

Domovská stránka: http://www.altap.cz

Mysleli jste si, že je nemožné se vyznat v gigabajtech dat na vašem pevném disku? Revoluční souborový manažer Servant Salamander, který obsahuje spoustu zajímavých funkcí, vás z tohoto omylu velmi rychle vyvede. Nyní se pokusíme stručně probrat všemi vlastnostmi tohoto zajímavého produktu.

V první fázi jeho prohlídky zkušenější uživatelé zjistí, že se jedná o klon aplikace Norton Commander. Jde tedy o program obsahující dva panely s výpisem souborů, mezi kterými je možné jednotlivé soubory libovolně kopírovat či přesouvat. Pravděpodobně již víte, že v každém panelu můžete mít zobrazeny nejen rozdílné adresáře, ale i rozdílné disky. Mezi nimi se dá rychle přepínat zkratkou SHIFT + písmeno disku. Tento trik na urychlení práce samozřejmě není jediný. Pokud si tedy podrobně přečtete manuál k aplikaci, zjistíte, že podobných příjemných vlastností obsahuje produkt daleko více. Toto je však jen začátek. Pro práci s různými typy souborů zde najdete opravdu velké množství plug-inů, které se starají o jejich správné zobrazení. Po delším používání zjistíte, že Servant Salamander již není pouhým souborovým manažerem, ale spíše nenápadným pomocníkem umožňujícím efektivně pracovat snad se všemi typy souborů na vašem pevném disku. Pro některé uživatele může být možná až příliš komplikovaný, neboť velké množství poskytovaných funkcí bývá začátečníkům lehce naobtíž. Rozhodně není na škodu nejprve začít s využíváním jen těch základních, a teprve po jejich zvládnutí si přibrat další.

Daxtars Shutdown Timer 1.0.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.daxtar.de/download/shutdown.html

Shutdown Timer je užitečná utilita, která využívá výhody běžně používaných ATX zdrojů a základních desek. Díky jejich konstrukci umožňuje vypnout nebo restartovat váš počítač v nastavenou dobu, popřípadě po uplynutí nastaveného času. Tuto možnost často využívá nejeden "stahovač dat" z internetu a posluchač hudby před spánkem. Nalezla však uplatnění i u majitelů různých serverů, kteří chtějí zajistit chod svých počítačů pouze v určitých hodinách. V případě, že chcete mít počítač spuštěn například od 8:00 ráno do 20:00 večer, je samozřejmě nezbytné nejen vlastnit tuto utilitu, ale také nastavit budík v BIOSu, který váš počítač v předdefinovaném čase zapne.

Jedná se tedy o malý a šikovný volně šiřitelný nástroj pro vypínání počítače. K jeho úplné dokonalosti chybí snad už jen možnost ovládání na dálku, která by mnoha uživatelům jistě přišla vhod.

§§§§§


Domácí architekt

Pavel Tůma

C04P0077

Chcete si zrekonstruovat koupelnu, celý byt nebo rovnou postavit dům, a nejste zrovna profesionální architekt disponující drahými programy pro stavební návrhy a modelaci 3D objektů? A chcete takovému profesionálovi předložit alespoň hrubý náčrtek toho, jak by prováděné změny měly vypadat? Pak byste si architektovu práci mohli vyzkoušet na vlastní kůži a zpracovat pár návrhů ještě předtím, než si půjdete promluvit s někým, kdo vlastní práce zrealizuje. Programové vybavení, které vám s tím pomůže, se jmenuje 3D Architekt a na český trh ho přináší firma Terasoft.

Pokud jste alespoň trochu počítačově gramotní, umíte ovládat myš, metr a jste schopni přemýšlet ve třech rozměrech, pak s ovládáním a kreslením (pardon, rýsováním) nebudete mít problémy. Místo tužky a pravítka však vystačíte pouze se svým polohovacím zařízením. Hned po prvním spuštěním programu se na obrazovce zorientujete a brzy zjistíte, na co jsou všechna ta tlačítka na horní a levé liště. Podle ikonek je to celkem snadné rozlišit. Buď budete stavět zeď, sloupy, schody a střechu, nebo se pustíte do bourání zdí, na jejichž místo pak přijdou okna nebo dveře. Pokud byste rádi rozestavěli i nábytek, pak ani to není problém. Pod všemi tlačítky máte na výběr z několika tvarů a variant, takže třeba dveře mohou mít jedno nebo dvě křídla, mohou být prosklené nahoře nebo celé, rozlišeny jsou i na vstupní nebo striktně vnitřní typy. Navíc je možné nastavit požadovanou výšku, šířku i to, jestli budou s prahem či nikoli. Podobně široký výběr je i u ostatních stavebních prvků. Všechna tato práce probíhá stejně jako na papíře ve 2D. Když je všechno na svém místě, nastává čas na procházku po zrekonstruovaném bytě nebo třeba garáži. Jednoduše nastavíte počáteční pozici kamery, a rázem se octnete ve trojrozměrném světě. Tam se můžete pohybovat bez omezení a prohlédnout si tak ze všech možných úhlů všechny provedené úpravy jak zevnitř, tak zvenčí. Velikosti stavby se meze nekladou, a pokud si troufnete, můžete postavit třeba mrakodrap.

I když k navržení celého domu budete potřebovat aspoň nějaké základní povědomí z oblasti architektury a stavebnictví, pokud opravdu toužíte jen po probourání jedné zdi nebo posunutí okna, mohli byste to zvládnout. A jestli máte doma manželku, která každý rok přestavuje nábytek jen proto, aby viděla jak by to vypadalo, kupte jí tenhle program. Pak si bude se skříněmi hrát jenom na počítači, a nebude plýtvat vašimi silami a nepoškrábete parkety.

Domácí architekt

Producent: Terasoft, http://www.terasoft.cz

Žánr: domácí architekt

Jazyk: český

OS: 9x a vyšší

Cena: 999 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: BEN Věšínova 5, 100 00 Praha 10, http://www.ben.cz

§§§§§


Dědeček automobil

Pavel Tůma

Dnes už si snad život bez našich čtyřkolých miláčků neumíme ani představit. Je to s podivem, ale auta, auťáky a fára tu s námi nejsou odjakživa. Kdosi je musel na začátku 20. století vymyslet, postavit a poprvé rozpohybovat. A právě o prvopočátcích motorismu, automobilovém závodění a o tom, jak Češi drželi krok se světem a svět se snažil držet krok s nimi, pojednává proslulá kniha Adolfa Branalda Dědeček automobil. Ne, nespletli jste si rubriku. Jste pořád mezi stříbrnými kotouči. Nové vydání tohoto díla k nám totiž přichází na CD-ROMu a je plně multimediální.

Už při nakupování vás asi překvapí velikost a váha balení, ve kterém si CD ponesete domů. Po rozbalení vše hned pochopíte. Součástí balení jsou totiž také čisté, po straně perforované, listy papíru podivného formátu, připravené k tisku. Sice vás to asi bude stát dost času, inkoustu nebo toneru, ale celou knihu i s ilustracemi si můžete vytisknout a vložit do přiloženého originálního přebalu. Tisknout budete ze souboru PDF, a to buď jednonebo oboustranně. Tady ale samozřejmě multimedialita nekončí, spíš teprve začíná. Kromě elektronické knihy, ze které můžete udělat papírovou, obsahuje CD také její audiopodobu. V deseti souborech ve formátu MP3 se skrývá deset hodin mluveného slova. Příběh namluvil svým nezaměnitelným hlasem pan Radovan Lukavský, takže poslech je opravdu příjemný a navíc si nemusíte kazit oči zíráním na monitor.

Jak už jsem zmínil výše, text doprovázejí originální ilustrace Kamila Lhotáka. Desítky těchto obrázků pak najdete i ve fotogalerii hned vedle historických fotografií historických vozidel Škoda či chcete-li Laurin & Klement. Přehled začíná modelem 110 z roku 1925 a končí vozidlem Škoda 450 Roadster z roku 1957. Kromě toho, že si všechny fotky a ilustrace můžete vytisknout, je možné si z nich také jednoduše vytvořit kalendář (až do roku 2013) ve formátu A4 nebo A5. V galerii najdete navíc 50 let staré 3D fotografie.

Takže to máme text, audio, obrázky... Ještě tady chybí nějaké to video. Ne, nechybí. Pod položkou Film o filmu se skrývá barevný dokument Adolfa Branalda o černobílém filmu Alfréda Radoka z padesátých let. Tak, a multimédia jsou kompletní. Mezi bonusy si pak ještě zahrajete tzv. "šibenici" (hádání slov prostřednictvím doplňování písmen), inspirovanou příběhem prvních závodníků.

Kniha Dědeček automobil patří k tomu nejlepšímu, co naše literatura nabízí. Představuje spojení literatury faktů a lidských příběhů, a proto si myslím, že by rozhodně neměla chybět v knihovnách všech pánů a kluků od tří do devadesáti devíti let.

Dědeček automobil

Producent: DTP Studio

Žánr: multimediální kniha

Jazyk: český

OS: Windows 95/98/ME/2000/NT/XP

Cena: 399 Kč vč. DPH (při objednávce on-line)

K recenzi poskytla firma: DTP Studio U Dubu 92, Praha 4, http://www.dtpstudio.cz

§§§§§


Přehled platných předpisů České republiky

Pavel Tůma

Pracujete často se zákony a již se vám stalo, že jste nebyli schopni hledaný předpis najít? Pak by vám mohl pomoci právě Přehled platných předpisů České republiky firmy Final. Databáze obsahuje chronologický a věcný přehled platných předpisů publikovaných ve Sbírce zákonů, Sbírce mezinárodních smluv a Finančním zpravodaji MF Věstníku ČNB od roku 1945 do současnosti. Hned na začátku vás však musím upozornit, že plné znění zákonů a předpisů budete hledat marně. Opravdu se jedná pouze o přehled, což znamená, že dostanete "jen" jakýsi jejich seznam.

Pokud by se vám takováto databáze hodila, můžete si vybrat hned ze dvou způsobů nákupu. Databáze je prodávána v kompaktním balení nebo prostřednictvím internetu. Základní sada kompaktního balení jako oprávnění pro jednoho koncového uživatele. Oprávnění je samozřejmě možné zvýšit na jakýkoliv počet, přičemž se s narůstajícím počtem samozřejmě snižuje cena. A teď něco k práci s databází. Při instalaci si můžete vybrat ze 4 typů databáze a nainstalovat třeba jen jednu nebo všechny najednou. Samozřejmostí u takovéhoto produktu je možnost instalace nejen na lokální počítač, ale i na síťový server. Jakou verzi zvolíte, je pouze na vašem uvážení a oblibě daných prostředí. Na výběr máte WinHelp verzi, HTMLHelp provedení, internetovou nebo verzi Intranet Server. Všechny jsou pravidelně aktualizovány nejméně jednou měsíčně (internetová verze až 3x týdně). Standardní databáze je navíc s tou internetovou svázána pomocí inteligentních tlačítek, která umožňují rychlé stažení aktuálních dat z internetu. Každá strana zahrnuje identifikaci s uvedením data poslední revize a její aktuální obsah je možné porovnat s obsahem internetové verze stisknutím jediného tlačítka.

Ať už si vyberete jakékoli provedení, vždy najdete to, co potřebujete. Všechny zákony, předpisy (a jejich úpravy) nebo mezinárodní smlouvy jsou přehledně upořádány podle roku, kdy vešly v platnost nebo podle abecedy. Pro větší uživatelský komfort je u většiny položek připojen ještě hypertextový odkaz na související témata, a pokud ani pak nenajdete to, co jste hledali, možná pomůže fulltextový vyhledávač. Přehled platných předpisů najdete i na CD-ROMu Financial Office 9, o které jste si mohli přečíst v minulém čísle našeho časopisu.

Přehled platných předpisů

České republiky, verze 6

Producent: Final, s. r. o.

Žánr: přehled právních předpisů

Jazyk: český

OS: Windows 98/ME/NT/XP, UNIX, Mac OS

Cena: 3 990 Kč vč. DPH za 1 oprávnění

K recenzi poskytla firma: Final, s. r. o., K Václavce 5, 148 00 Praha 4 http://www.final.cz

§§§§§


Web snadno, rychle a zdarma

Pavel Tůma

Společnost Špidla Data Processing už je jistě všem našim čtenářům dostatečně známá. Specializuje se na výběry sharewarových a freewarových programů, jejichž recenze čas od času najdou své místo i na stránkách stříbrných kotoučů. Na většině takovýchto disků najdete mix programů, které jsou zadarmo, ale i takových, za které je nutno zaplatit, pokud požadujete plnou funkčnost. CD-ROM nazvaný Tvorba dobrého webu však jednoduše z řady těchto produktů viditelně vybočuje. Je totiž z edice freeware.cz, což zaručuje, že všechny programy, které naleznete po vložení disku do mechaniky, budou fungovat bez nutnosti registrace a bez časových i jiných omezení.

Mezi našimi čtenáři se jistě najde spousta takových, kteří se ještě nikdy nepokusili vytvořit svoji internetovou stránku, nebo chcete-li web. Důvody jsou různé. Neznalost jazyka HTML či XML, chybějící editor, nebo třeba nemožnost najít nějaký ten editor odpovídající všem požadavkům uživatele. Tyto problémy však dokáží programy obsažené na tomto CD-ROMu odstranit. Je jich celkem 230 a jsou rozděleny do několika logických skupin hlavně kvůli přehlednosti. Právě pro ty, kdo ještě v některém z jazyků potřebných pro tvorbu webu tápou, jsou připraveny WYSIWYG (What You See Is What You Get) editory, v nichž vytvoříte stránku jen pomocí myši, kterou přetáhnete požadované objekty na libovolné místo bez nutnosti jakéhokoli programování. Ovšem i pokročilí si přijdou na své a najdou si nějaký nástroj na implementace PHP, Java skriptů, kaskádových stylů nebo různých speciálních efektů. Kdo by chtěl publikovat na internetu své digitální fotografie, ten jistě využije některý z mnoha programů pro stavbu obrazových galerií. Proč to dělat složitě, když to jde jednoduše? Pokud byste chtěli zabodovat u internetových vyhledávačů, poohlédněte se v kategorii Metatagy, a jestli chcete zpřístupnit svůj web i uživatelům mobilních telefonů, zkuste to s nástroji pro Wap.

Pro většinu činností, které jsou s vytvářením a správou internetových stránek spojeny, tu najdete odpovídající nástroje. Jistěže všechny nejsou na špičkové úrovni, i když i takové se tu najdou. Na rozdíl od svých lépe vybavených a mnohdy hezčích profesionálních kolegů však mají jednu obrovskou výhodu jsou zcela zdarma.

Tvorba webu

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o., http://www.spidla.cz

Žánr: soubor programů pro práci s weby

Jazyk: český

OS: 9x a vyšší

Cena: 459 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5, 100 00 Praha 10, http://www.ben.cz

§§§§§


Třetí oko

Pavel Tůma

Z názvu by to mohlo vypadat, že vás budu chtít donutit k operaci, při které by vám chirurgové přidali ještě jeden zrakový orgán, a to nejlépe na temeno hlavy, abyste viděli i za sebe. O nic takového se však nejedná. Na stránkách našeho časopisu už jste se mohli setkat s knihami z edice Oko, které byly díky pokrokovosti nakladatelství Albatros převedeny do elektronické podoby. Jedná se již o třetí vydání, jež přináší dalších dvanáct knih z této známé série, a dohromady tak na třech CD-ROMech vyšlo 36 publikací.

A které knihy vám padnou do oka tentokrát? Lektvary budete moci uvařit díky Našim jedovatým rostlinám, stromy v hvozdech České republiky budete poznávat díky knize Náš les, pod zemí se zase vyznáte díky Našemu nerostnému bohatství, historii vlakové dopravy poznáte ve Světě na kolejích a po mořích a řekách se poplavíte Loděmi včera, dnes a zítra. Odkud a jak se bere energie, se dozvíte ze stejnojmenné publikace, na hvězdné obloze se zorientujete po prostudování Našich souhvězdí, naučíte se hrát na běžné i roztodivné Hudební nástroje, zjistíte Jak rostliny cestují, a na výpravách do přírody se vždycky hodí Malá tábornická encyklopedie. Pod stanem se stejně jako doma musí něco jíst, a proč ostatním nepřipravit překvapení díky knížce Dnes vařím já? A nakonec je tu něco pro všechny zručné a trpělivé, kteří rádi staví papírové modely a to nejraději z Divotvorných krabiček, tedy z krabiček od sirek i sirek samotných. Všechny tyto knihy jsou zabaleny do jedné DVD krabičky na jednom CD-ROMu a obsahují všechny informace společně s obrázky, přesně jako jejich papírové předlohy. Zde je však přítomno pár nástrojů, které vám čtení jaksepatří zpříjemní. Knihy jsou ve formátu PDF a vy tak můžete využívat všech vymožeností jako je tisk nebo fulltextové vyhledávání, které přináší např. Adobe Acrobat Reader. Kromě těchto funkcí je tu přehledný rejstřík s odkazy, a když se s texty dostatečně seznámíte a budete si chtít své vědomosti ověřit, můžete tak učinit díky přiloženým kvízům. U těch je sice jednoduchým způsobem řešeno ovládání (stiskem příslušného písmenka vyberete správnou možnost), ale co se obsahu týče, ten už vyžaduje jisté znalosti.

Jestliže vlastníte oba předchozí díly, pak jistě víte co vás čeká, a určitě si koupíte i tento titul. Vám ostatním ho mohu též vřele doporučit, pokud tedy nemáte raději běžné knihy, které však v současné době budete shánět jen těžko.

12x OKO do třetice

Producent: Nakladatelství Albatros, http://www.albatros.cz

Žánr: encyklopedie

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/NT/2000/XP

Cena: 595 Kč

K recenzi poskytla firma: BEN Věšínova 5, 100 00 Praha 10, http://www.ben.cz

§§§§§

$$$$$


Hardware


Fotky z inkoustu I.

Václav Maletínský, TestCentrum IDG

C04P0124

V tematickém celku, který jsme pro vás připravili, se můžete seznámit s novými fototiskárnami na našem trhu. V době uzávěrky přihlášek do testu jsme mohli podtrhnout konečný účet: ke vzájemnému srovnání jsme získali 8 produktů společností Canon, Epson a HP, jejichž pořizovací cena se pohybovala mezi 3 a 12 tisíci Kč včetně DPH.

Co je fototiskárna?

Co je vlastně fototiskárna a jak se liší od běžné kancelářské tiskárny? Fototiskárna je zařízení určené pro přímý tisk digitálních snímků a může proto buď komunikovat s připojeným fotoaparátem, nebo nabízí vestavěnou čtečku pro paměťové karty ditigálních fotoaparátů. Při práci s fototiskárnou nemusí uživatel zapínat počítač, zařízení je totiž ovládáno buď pomocí připojeného fotoaparátu, nebo pomocí panelu s tlačítky a displejem. Fototiskárny většinou pro tisk používají větší počet barev, mohou proto namíchat více barevných kombinací a zajistit tak kvalitnější obrázky. Přesvědčili jsme se, že levné tiskárny dokážou vytisknout na kvalitní lesklé fotopapíry výborně vypadající fotografie, většinou k tomu ale potřebují delší dobu. Dražší výrobky zpravidla tisknou rychleji, kromě toho nabízejí spoustu doplňkových funkcí. Monochromatický řádkový nebo grafický displej spolupracuje se čtečkou paměťových karet, informuje o počtu snímků na kartě, nabídne indexový tisk, z něhož si obsluha vybírá obrázky k dalšímu zpracování. Tiskárny s displejem proto mohou i bez připojení k počítači zhotovit zvolené snímky v jedné nebo více kopiích, nebo nabídnou výtisk několika obrázků na jeden list papíru. Nezáleží přitom na pořadí obrázků, protože mohou vytisknout všechny snímky v určitém rozsahu (např. 12-27) nebo jen vybrané digitální fotografie (třeba 1, 4, 9 a 25). Tiskárny s barevným náhledovým displejem uživateli zprostředkují pohodlnější práci s obrázky na paměťové kartě, protože přímo ukazují snímky, které budou tištěny.

Více barev pro lepší obrázky

Fototiskárny kombinují více barev, a mohou proto vytvořit větší barevné spektrum. Je dobré připomenout, že rozdíly mezi čtyřbarevným (CMYK) a šesti(CMYcmk) či vícebarevným inkoustovým tiskem je patrný zejména u tělových barev a teplejších odstínů. Méně rozdílů spatříme při porovnání chladnějších částí spektra, například u zelenomodré scény. Použití širšího barevného gamutu ale nemusí vyhovovat všem. Řada uživatelů upřednostňuje ostřejší a kontrastnější barvy, a proto jim čtyřbarevný systém stačí. K vytištění barevných obrázků tak mohou použít běžné kancelářské tiskárny, které sice nenabízejí přímou komunikaci s fotoaparátem, ale bez problémů zvládnou tisk snímků uložených v počítači.

I černá a bílá jsou barvy

Většina minulých testů v našem časopise byla zaměřena jen na barevný tisk fotografií a barevný nebo černobílý tisk kancelářských dokumentů. Tentokrát jsme pozornost věnovali i zhotovení černobílých snímků na speciální fotopapíry. Tisk obrázků v šedé škále sice není tolik rozšířen jako využití všech barev, má však velmi důležité místo v práci fotografů i grafiků. Tuto skupinu lidí snad potěší, že černobílému tisku věnují výrobci velkou pozornost. Příkladem mohou být tiskárny HP, které mohou volitelně pracovat s novým zásobníkem s oddělenou černou, světle šedou a tmavě šedou. Při jeho použití není třeba odstíny šedé nahrazovat barevným soutiskem, a zpracovaný výtisk je proto kvalitnější. To platí zejména pro tiskárny HP, které se čtyřmi nebo šesti inkousty tisknou černobílé snímky s barevným posunem do modrofialových odstínů, ale s novou cartridgí jen těžko hledají konkurenci na trhu.

Jak jsme testovali

Fototiskárny pracují nejlépe s lesklými nebo matnými fotopapíry, a proto jsme většinu obrázků zpracovali právě na tato média. Zajímala nás doba tisku čb. portrétu a barevného snímku 10 x 15 cm ve vysoké kvalitě i v maximálním dostupném hardwarovém rozlišení, tiskli jsme celostránkový rastrový obrázek na list formátu A4 a na stejný formát jsme následně umístili 4 snímky 9 x 13 cm. Majitel fototiskárny ji možná použije i pro občasný tisk textového dokumentu, test jsme proto doplnili i těmito úlohami. Pozornost jsme věnovali také době, kterou tiskárna potřebuje na zhotovení indexu snímků z paměťové karty. Vyzkoušeli jsme i rychlost ukládání obrázků z karty na disk počítače. Zařízení jsme postupně připojovali k počítači značky Vahal s Pentiem 4 na 3,O6 MHz a s 512 MB operační paměti, na kterém byl nainstalován operační systém Windows XP Professional. Přenos snímků z paměťové karty do počítače probíhal vždy po restartu, abychom zamezili vlivu uložení snímků do vyrovnávací paměti PC. Technické údaje a naměřené časy jednotlivých výtisků jsou uvedeny v tabulce.

Canon BubbleJet i455

Cena vč. DPH: 3 390 Kč

Canon BubbleJet i455 je tiskárna s vysokou rychlostí opakování 18 černobílých nebo 12 barevných stran za minutu a maximálním rozlišením 4 800 x 1 200 dpi. Tisková hlava je odnímatelná, ale nepatří mezi výměnné části, jelikož by měla vydržet po celou dobu životnosti tiskárny. Nese v sobě samostatný zásobník černého inkoustu a druhý zásobník s azurovou, purpurovou a žlutou barvou, při práci dávkuje inkoust do kapek o objemu 2 pl. Pro uložení médií je připraven zadní šikmý podavač na 100 listů, potištěné papíry vystupují na přední výklopnou přihrádku pro 50 výtisků. Tiskárna je vybavena dvěma USB porty, první slouží ke komunikaci s počítačem a druhý je připraven k připojení digitálního fotoaparátu s podporou technologie PictBridge. Ovládání je jednoduché a uživatel může zmáčknout jen dvě tlačítka. Prvním tiskárnu zapne a druhé stiskne v případě, že doplnil papír a chce pokračovat v tisku. Software je určen pro PC s Windows 98 a Macintoshe s Mac OS 8.6 nebo vyšším. Ovladač je přeložen do češtiny a nabízí pět stupňů rychlosti a kvality tisku, může pracovat s automatickým nanášením barev nebo nabídne úpravy jasu a kontrastu a zároveň vyvážení jednotlivých inkoustových barev. K dispozici jsou nástroje pro snížení barevného šumu, 4 režimy čb. zpracování fotografií (sépie, modrý, zelený a růžový odstín) a nastavení jasnějšího tisku pro prezentace. V testech dokázala tiskárna rychle pracovat při použití běžného papíru, ale podstatně zpomalila při tisku na fotopapíry. Výborně si poradí s tiskem na formát 10 x 15 cm, proti ostatním ztrácí při tisku 4 snímků na stránce A4. Kvalita čb. tisku byla velmi dobrá, u barevného zpracování občas dojde k posunům do teplejších odstínu. Ke slovu pak přijde změna vyvážení žluté a purpurové barvy. K výhodám patří cena, ke slabším stránkám naopak náklady na provoz.

Canon BubbleJet i905D

Velmi dobře vybaveným strojem je Canon BubbleJet i905D. Pracuje ve stejném rozlišení jako předchozí produkt, ale při potisku kancelářských listů zvládne jen 8 barevných nebo 7 černobílých stránek za minutu. Svou sílu však ukáže při práci s fotopapíry, kdy krátkými časy výtisků předstihne většinu konkurentů. Tisková hlava sdružuje 6 samostatných zásobníků barev, při nedostatku inkoustu můžete tedy vyměnit jen takový zásobník, kde barva právě došla. Na rozdíl od Canonu i455 je model i905D vybaven automatickým vyrovnáním tiskové hlavy a čidlem pro sledování hladiny inkoustu v cartridgích. Z hlediska celkové výbavy patří BubbleJet i905D ke špičce, protože ovládací panel je vybaven barevným náhledovým 2" displejem a pomocí tlačítek je možné snadno listovat a označit snímky k tisku. Pod tlačítky je vyveden USB port pro připojení fotoaparátu, k dispozici jsou i sloty pro přímý tisk z paměťových karet CompactFlash, MicroDrive, SmartMedia, Memory Stick, SD a MMD. Canon BubbleJet i905D je vybaven zadním podavačem pro 150 listů, před kterým je umístěn automatický podavač pro 50 fotopapírů formátu 10 x 15 cm. Tiskárna může potisknout papíry formátu A4 nebo menší, k dispozici je i adaptér pro potisk kompaktních disků. Software je zpracován podobně jako u modelu i455, nabízí shodné možnosti a stejný počet režimů. Kvalita fotografií je mírně vyšší než u předchozí tiskárny, drobné problémy s přesycením červenožlutých barevných kombinací lze vyřešit změnou nastavení barevného podání. Canon Bub-bleJet i905D překvapil rychlostí práce při zhotovení jednotlivých fotografií, na ostatní produkty ale ztrácel při tisku indexu snímků z paměťové karty. Přenosová rychlost rovněž nepatřila mezi nejrychlejší. Mezi výhody patří snadná obsluha a nízké náklady na tisk, záporem bude vyšší pořizovací cena.

Cena vč. DPH: 10 190 Kč

Canon BubbleJet i965

Poslední model Canonu je z představené trojice nejdražší, přesto nenabízí tolik možností využití. Nenajdeme u něj náhledový displej ani sloty pro paměťové karty, shodné je programové vybavení a kapky inkoustu mají stejný objem, tedy 2 pikolitry. Tiskárna využívá 6 oddělených inkoustových zásobníků, pracuje ale ve vyšším rozlišení 4 800 x 2 400 dpi a při práci by měla zvládnout 10 barevných nebo čb. výtisků A4 za minutu. Kapacita zadního podavače činí 150 listů běžné gramáže, k dispozici je také zásobník pro 50 fotografických papírů 10 x 15 cm a zařízení pro potisk CD. Přední výstupní podložka je při nečinnosti zasunuta v tiskárně, a stroj tak na stole nezabírá moc místa. Podle dokumentace je Canon BubbleJet i965 rychlejší než i905D. Vyplatí se nákup tohoto stroje, nebo se má uživatel spolehnout na pohodlnější práci s displejem? Odpověď není jednoduchá. Canon i965 je třeba chápat jako profesionální zařízení pro rychlé zhotovení fotografií. Specifikace hovoří o mírném zrychlení, a pokud bychom se řídili jen podle ní, pak Canon nebude výrazným favoritem. Jenže praktické testy nás i tentokrát přesvědčily, že spoléhat jen na údaje výrobce může být někdy zrádné. Canon BubbleJet i965 je rychlou profesionální fototiskárnou, a podíváte-li se pozorně do tabulek s naměřeným výkonem, zjistíte výrazný rozdíl mezi dobou výtisku snímků na něm a na konkurenčních zařízeních. Snadno se přesvědčíte, že je v mnoha úlohách dvakrát rychlejší než většina startovního pole. Rychlejší tisk však není nutně synonymem pro drobné chyby ve zpracování fotografií. Tiskárna produkuje stejně kvalitní snímky jako i905D. Využívá také stejné inkoustové zásobníky, ale pracuje ve vyšším rozlišení a inkoust spotřebuje rychleji. Náklady na tisk jsou proto výrazně vyšší. Vysoká cena bude i tentokrát hrát roli při rozhodování o nákupu.

Cena vč. DPH: 12 190 Kč

Epson Stylus Photo R300

Společnost Epson nám do testu přispěla jediným výrobkem, horkou novinkou Stylus Photo R300. Zařízení pracuje v maximálním rozlišení 5 760 x 1 440 dpi, tisková hlava nanáší kapky inkoustu o objemu 3 pikolitry a kombinuje barvy ze šesti oddělených zásobníků. Do zadního podavače se vejde 120 listů A4, přední výstup stačí pro uložení 50 výtisků. Podporuje přímý potisk CD a je vybavena čtečkou paměťových karet CompactFlash, xD Picture Card, SmartMedia, SD a MMD, Memory Stick a IBM Microdrive. Pomocí propojení USB kabelem je možné tisknout přímo z fotoaparátu. Ovládací panel tiskárny je umístěn na levé straně a tvoří jej navigační tlačítka a grafický nepodsvícený displej. Uživatel může rozhodovat o formátu a druhu tiskového média, počtu snímků na jednom výtisku a množství kopií. Ve volitelné výbavě je připraven barevný náhledový 2,5" displej, který zobrazuje snímky z paměťové karty a zpřístupňuje další tiskové funkce, například změnu orientace obrázku. Tiskárna s počítačem komunikuje prostřednictvím USB, za příplatek je ale možné získat také Bluetooth adaptér nebo tiskový server pro bezdrátové připojení. Při testu jsme neměli náhledový displej ani volitelné komunikační adaptéry k dispozici, a měření proto probíhalo na standardně vybaveném stroji. Tiskárna podávala vyrovnaný výkon při produkci barevných i černobílých fotografií, na vytištění snímku 10 x 15 cm potřebovala 2 minuty a 8 až 18 sekund bez ohledu na to, zda jsme zvolili vysokou kvalitu fototisku nebo maximální dostupné hardwarové rozlišení. Při potisku A4 není Epson tak rychlý jako výrobky Canonu, ale předčí konkurenty s logem HP. Kvalita tisku byla na velmi vysoké úrovni, rychlost přenosu dat byla nejlepší z testovaných strojů. Pořizovací cena patří ke kladům výrobku, provozní náklady na barevný tisk spíše k nedostatkům.

Cena vč. DPH: 6 790 Kč

HP PhotoSmart 7260

Do druhé poloviny testu vstupujeme společně s výrobkem HP, a tuto značku již dnes neopustíme. HP PhotoSmart 7260 je levnou fototiskárnou s nižším měsíčním zatížením. Tisková hlava při práci využívá dva zásobníky. V prvním jsou umístěny barvy CMY (azurová, purpurová a žlutá) a ve druhém světlé odstíny azurové a purpurové barvy, doprovázené černým fotoinkoustem. K tiskárně je možné dokoupit samostatný zásobník černého pigmentového inkoustu, který je vhodný pro tisk běžných kancelářských dokumentů. Naměřené časy odpovídají použití standardně dodaných zásobníků a tisku se šesti inkoustovými barvami. Pokud HP PhotoSmart 7260 právě nepoužíváte, můžete sklopit opěrky čelního vstupního a výstupního zásobníku a uschovat je pod kryt tiskové hlavy. K tiskárně je dodáván i odnímatelný zásobník pro fotopapíry formátu 10 x 15 cm, v době nečinnosti může být uschován pod průhledným krytem v horní části stroje. Při provozu jsou opěrky vyklopeny před tiskárnu a umožňují využít kapacitu 100 listů na vstupu a 50 výtisků na výstupu. Tiskárna není vybavena displejem, na její levé části jsou zabudovány sloty pro CompactFlash, IBM MicroDrive, SmartMedia, SD a MMC, Secure MultiMedia, Sony Memory Stick a xD Picture Card. Vedle pozic pro karty je umístěn i USB port pro přímý tisk z fotoaparátu. Ovládací tlačítka umožňují vytisknout obrázky na formát 10 x 15 cm nebo poskládat 9 snímků na papír A4. Pro komunikaci využívá USB 2.0 rozhraní, rychlost přenosu snímků z paměťové karty do PC tomuto faktu příliš neodpovídala. Zákazníka potěší nízká pořizovací cena a výhodné provozní náklady. Od levného výrobku by ale neměl očekávat vysoký výkon a překotný tisk.

Cena vč. DPH: 3 490 Kč

HP PhotoSmart 7660

Další tiskárna společnosti HP pracuje ve stejném hardwarovém rozlišení 4 800 x 1 200 dpi barevně a 1 200 x 1 200 dpi černobíle a využívá stejné inkoustové kazety jako model 7260. Za příplatek je možné dokoupit samostatný zásobník s černou barvou, ale také kazetu č. 59 s černým, šedým a světle šedým inkoustem. Je vybavena řádkovým displejem a ovládacími tlačítky pro výběr média, formátu tisku a zadání rozsahu snímků. Před zadáním je třeba zhotovit index snímků uložených na kartě. Tím ale možnosti tisku nejsou zdaleka vyčerpány. Hlava je vybavena čidlem pro automatické rozpoznání tiskového média, které navíc dokáže zkontrolovat přesný soutisk barev. Čtecí zařízení HP PhotoSmart 7660 zároveň podporuje technologii ProofSheet. Pokud se s tímto označením setkáváte poprvé, pak vězte, že tisk fotografií s ProofSheet technologií je uživatelsky přívětivější, než zadávání snímků pomocí řádkového displeje a tlačítek. V praxi uživatel založí paměťovou kartu do odpovídajícího slotu (podpora stejných formátů jako u HP PhotoSmart 7260), vybere ProofSheet tisk a tiskárna zhotoví stránku s náhledem snímků a zaškrtávacími políčky. Na výtisku je snadné vybrat a označit snímky, které mají být zhotoveny, kromě obrázků je třeba zaškrtnout i formát papíru, druh tiskového média a rozmístění obrázků na stránce. Po této volbě uživatel založí list do podavače a nechá jej přečíst optickým čidlem. Tiskárna si do paměti uloží zadání a zpracuje snímky podle požadavku. Můžete namítnout, že toto elegantní řešení zbytečně odčerpá inkoust ze zásobníků. S tím lze částečně souhlasit, ovšem spotřeba inkoustu je jen nepatrně vyšší než při výtisku indexu snímků z paměťové karty. HP PhotoSmart 7660 je o 2 000 Kč dražší než model 7260, poskytuje však více možností a může pracovat i bez PC.

Cena vč. DPH: 5 490 Kč

HP PhotoSmart 7760

Předposlední výrobek překvapí zákazníka velmi dobrou kombinací výkonu, funkčnosti a ceny. Přestože tento stroj není nejdražší v testu, je standardně vybaven barevným náhledovým displejem pro snadné listování mezi snímky na paměťových kartách. Displej ale neslouží jen k prohlížení snímků, zobrazuje i jednotlivé tiskové režimy a podporuje otáčení obrázku, změnu formátu tisku a je možné na něm označit výřez snímku, který bude následně zpracován na formát 10 x 15 cm nebo list A4. Obrázky mohou být tištěny jednotlivě nebo skupinově (více snímků na jeden list), samostatně, ale také v několika kopiích. Tiskárna standardně pracuje s barevným zásobníkem č. 57 (tříbarevná kazeta CMY) a č. 58 (fotokazeta s fotografickou azurovou, světlou purpurovou a nepigmentovou černou barvou), za příplatek je možné dokoupit i kazetu č. 56 (pigmentová černá pro kancelářský tisk) a speciální cartridge č. 59 s trojicí černošedých náplní. Posledně jmenovaný zásobník je vhodný pro čb. tisk obrázků na speciální fotopapíry. Výhodou kombinace tří odstínů šedé a černé barvy je lepší zpracování přechodů. Výsledek je kvalitnější než obrázek vytištěný soutiskem barevných inkoustů, protože na něm nejsou ani při zvětšení patrné stopy rastru nebo barevné posuny k hnědým, modrým nebo fialovým odstínům. Při porovnání naměřených časů jsme zjistili, že tento stroj výrazně nevybočuje z řady fototiskáren HP. Obrázky 10 x 15 dokáže zhotovit za 1 minutu a 48 sekund černobíle a 2 minuty a 18 sekund barevně. Téměř dvojnásobnou dobu ale potřebuje k vytištění obrázku v maximálním hardwarovém rozlišení. Tato volba je však vhodná jen pro takové předlohy, které byly ve vysokém rozlišení zhotoveny. U běžných digitálních obrázků uživatel nedokáže určit, zda byly zhotoveny v maximálním režimu tisku nebo s vyhlazováním technologií PhotoREt IV.

Cena vč. DPH: 6 990 Kč


Fotky z inkoustu II.

HP PhotoSmart 7960

Poslední testované zařízení je sice rychlejší než jiné stroje HP, ale jen při tisku na kancelářské papíry. Použití fotopapírů A4 nebo 10 x 15 cm tisk podstatně zbrzdí a rychlost je téměř srovnatelná s modely 7260-7760. HP PhotoSmart 7960 upoutá pozornost centrálním 2,5" barevným displejem, v jehož okolí jsou rozmístěny ovládací prvky. Displej nabízí shodné funkce, jako HP PhotoSmart 7760, stejné řešení najdeme i u podavačů papíru. Pod krytem zařízení jsou umístěny pozice pro karty IBM MicroDrive, SmartMedia, SD a MMC, Secure MultiMedia, Sony Memory Stick, xD Picture Card a CompactFlash, na levé straně zbylo dostatek prostoru pro odložení právě nepoužívaného zásobníku. Tiskárna může překvapit svými širšími rozměry. Důvodem rozšíření je přepracovaná tisková hlava pro tři sdružené inkoustové kazety. Zařízení je dodáváno s cardridgemi číslo 56, 57 a 58 a při tisku může pracovat se sedmi barvami. Zastoupení jednotlivých odstínů lze popsat zkratkou CMY+cmk+K a vyplývá z něj, že tiskárna pracuje s dvojicí černých inkoustů. První z nich je umístěn v zásobníku se světlými odstíny purpurové a azurové, druhý je uložen v samostatné kazetě pro pigmentovou černou barvu. Místo černé kazety č. 56 lze založit fotografickou šedočernou cartridgi č. 59, a pak tisknout s 8 barvami (černý fotoinkoust z kazety č. 58 přitom není používán). Šedočerné inkousty jsou vhodné pro černobílou uměleckou fotografii, ale při barevném tisku podstatně rozšiřují počet barevných odstínů až na 72 milionů. Lidské oko všechny odstíny nepozná, přesto však může zachytit zlepšené podání barev v tmavších částech červeného spektra. S osmi barvami dokáže tiskárna vyprodukovat kvalitnější snímky než šestibarevné tiskové systémy HP.

Cena vč. DPH: 11 990 Kč

§§§§§


Přenosné gigabajty

Aleš Procházka

C04P0119

Doposud jsme nejlevněji  mohli přenos větších objemů dat z počítače na počítač a na větší  vzdálenost realizovat jejich vypálením nebo přepsáním na CD-R  nebo CD-RW, popřípadě v současnosti na DVD média. Nyní vám předkládáme  volbu, která si vás bezesporu získá externí diskové jednotky  sice nejsou žádnou novinkou, avšak jejich ceny příjemně klesají  a jejich kapacity se zvětšují (až 300 GB). V jejich prospěch  také hovoří snadnost používání. Jednoduše je připojíte například  k USB 2.0, a ihned jsou vám jejich závratné kapacity k dispozici.

Do  našeho přehledu jsme zařadili celkem šest externích jednotek.  Čtyři byly rozměrnější, když uvnitř obsahovaly 3,5" pevný disk  šlo o produkty firem Argosy, Maxtor, Western Digital a Teac.  Zbylé dvě jednotky se mohou pochlubit miniaturními rozměry a  hmotností, za což vděčí instalaci malého 2,5" pevného disku.  Šlo o produkty společností Fujitsu Siemens Computers a Teac.  Kapacity všech testovaných zařízení byly různorodé a pohybovaly  se v rozpětí 40-300 GB.

USB a FireWire

O obou rozhraních toho  bylo na stránkách PC WORLDu popsáno již mnoho. Jelikož ale jsou  obě technologie pro naše produkty klíčové, ve stručnosti vám  připomeneme to nejdůležitější.

Začneme u USB, jehož konektor  disponuje jak datovými, tak napájecími vodiči. USB 1.1 přenášelo  data propustností 12 Mb/s, USB 2.0 už zvládne 480 Mb/s. Nejnovější  varianta USB, se kterou se můžete v periferních zařízeních setkat,  je nazývána USB On-the-go (OTG). Její menší konektor dovoluje  mj. zařízením komunikovat přímo i bez PC. Např. dva digitální  fotoaparáty vybavené OTG si mohou mezi sebou vyměňovat obrázky.  V rámci USB je používáno několik konektorů, například malá externí  jednotka v našich testech Teac HD-15-PUK-80 používá kvůli úspoře  prostoru na zadní straně krabičky k připojení malý čtyřpinový  konektor (dva piny pro napájení, dva pro data). Většími čtvercovými  konektory B jsou pak vybavena ostatní zařízení, disponující USB  2.0 rozhraním.

V rámci standardu IEEE 1394 jsou definovány přenosové  rychlosti do 100 Mb/s, do 200 Mb/s, a až 400 Mb/s (přesněji 98,3  Mb/s, 196,6 Mb/s a 393,2 Mb/s). U FireWire jsou také běžné 2  konektory: 6pinový s rozměry 10 x 5 mm, obsahující napájení tím  byly vybaveny všechny testované externí disky obsahující FireWire  rozhraní a 4pinový (bez napájení) o rozměrech 5 x 3 mm.

Ukazuje  se ale, že sběrnice USB má jednoznačnou výhodu ve svém rozšíření:  každý nový počítač již disponuje porty USB 2.0. Naproti tomu  IEEE 1394 není na základních deskách tak časté.

Jak jsme testovali

Externí  diskové jednotky jsme připojovali k PC osazenému procesorem Pentium  4 s frekvencí 2,4 GHz a 512 MB DDR SDRAM paměti. Počítač dále  obsahoval porty USB 2.0 (součást čipsetu základní desky) a instalovaný  PCI řadič FireWire s čipem VIA (obsahoval tři 6pinové konektory).  Na PC byl dále instalován systém Windows XP Professional a testovací  program IDG tecChannel Disk Benchmark, pomocí kterého jsme testovali  čtení a přístupové doby. Test zápisu jsme měřili kopírováním  21,3 GB dat z interního disku na externí zařízení. Žádné zařízení  nemělo v průběhu testování problémy s připojením k desktopovému  PC, vždy se vše povedlo napoprvé. Neměli jsem proto důvod použít  ovladače z instalačních cédéček, které byly součástí balení všech  zařízení. Majitelům starších Windows 9x však přijdou vhod.

Kdo  s koho?

V testech v kategorii 3,5" zařízení kraloval disk Western  Digital. V porovnání provozu přes USB 2.0 trval zápis 21,3 GB  dat 15 minut a 34 sekund, přičemž druhý disk v pořadí Teac HD-35PUK-200  za ním zaostal o 16 sekund. Western Digital exceloval i při využití  FireWire, když při zápisu obdobného množství dat zaznamenal ještě  téměř o minutu kratší čas. V kategorii 2,5" disků nás velmi příjemně  překvapil Teac HD-15PUK-80, když náš testovací balík dat zaznamenal  po USB 2.0 vůbec nejrychleji stačilo na to bezmála 15 minut.

3,5” externí zařízení

Argosy 360U

Cena vč. DPH:  6 005 Kč

3,5" externí zařízení, označované 360U, je produktem  tchajwanské společnosti Argosy. Firma Kobe prodává na našem trhu  360U jako samostatnou externí krabičku (cena 2 800 Kč včetně  DPH) nebo jako kompletní kit včetně pevného disku. K našim testům  jsme měli k dispozici kit, který obsahoval 120GB pevný disk Seagate,  jehož plotny rotovaly rychlostí 7 200 otáček za minutu. Ten cenu  externího zařízení povýšil na 6 005 Kč včetně DPH.

Argosy 360U  lze s PC propojit oběma rozhraními, tedy USB 2.0 i FireWire.  Sympatická je také přítomnost síťového vypínače, umístěného na  zadní straně krabičky. Argosy 360U se ze všech testovaných 3,5"  externích disků mohl pochlubit výrazně menšími rozměry, což v  této kategorii rozhodně není k zahození. Zabodoval u nás i příjemným  vzhledem krabička je vyvedena v lesklém hliníkovém pouzdru, přičemž  díky pevně ukotvenému podstavci byla jeho orientace na výšku  stabilnější, než tomu bylo u konkurence s neupevněnými podstavci.

Dodávka  spolu s diskem obsahovala kromě jiného instalační CD s ovladačem  pro případ připojení ke starším verzím Windows, i oba typy kabelů,  které však byly poměrně krátké.

V testech si Argosy 360U vedl  celkem slušně, i když na dvojici zařízení WD a Teac zejména při  zápisu nestačil. Rozdíl byl nejvýraznější v testech přenosů přes  rozhraní FireWire, kde si ne úplně ideálně rozuměl s naším testovacím  řadičem osazeným čipem společnosti VIA. Přístupové doby pak byly  s ostatními disky na srovnatelné úrovni.

Co lze říct závěrem  o tomto zařízení? Argosy 360U kit nabízí skvělý poměr cena/výkon.  S celkovou cenou 6 010 Kč za 120GB verzi se nemůže srovnávat  nikdo z konkurence. Je to však dáno řešením ve formě "vezmi disk  a namontuj ho do externí krabičky". Co se týče rozhraní, lépe  mu sedí připojení k USB 2.0. Potěší také záruční garance v délce  3 let.

Maxtor OneTouch

Cena  vč. DPH: 10 838 Kč

Zařízení OneTouch je momentálně tou nejmodernější  externí diskovou jednotkou v portfoliu tradičního výrobce pevných  disků, společnosti Maxtor. Produkty této řady jsou vybaveny buď  oběma rozhraními (USB 2.0 i FireWire), nebo každým samostatně,  kapacitami od 80 do 300 GB a zejména tlačítkem OneTouch (na jeden  dotek).

K našim testům jsme získali Maxtor OneTouch, nabízející  obě rozhraní a dosud rekordní kapacitu celých 300 GB. Na vrub  velikosti disku však jde rotace jeho ploten. Disk uvnitř krabičky  disponuje pouze 5 400 otáčkami za minutu, což bylo nejméně ze  všech testovaných 3,5" produktů. Tento fakt (možná spolu s dalšími  faktory) se negativně projevil v našich testech, když zaznamenal  nejhorší výsledek v zápisu 21,3 GB dat prostřednictvím univerzálnějšího  USB 2.0 rozhraní. Hůře na tom byl Maxtor OneTouch také v časech  průměrné přístupové doby. Jednou z nejzajímavějších vlastností  zařízení OneTouch je již výše zmíněné tlačítko, které naleznete  na čele krabičky vyvedené v modro-hliníkové kombinaci. Tlačítko  plní hned dvě funkce jednak indikuje čtení a zápis, a pak také  na jeden stisk dokáže "zařídit" zálohu dat. Vše se odehrává asi  následovně: nejdříve je nutné z přiloženého CD nainstalovat příslušný  software, utilitu, která se stará o konfiguraci zmíněného tlačítka.  V této utilitě si pak určíte aplikaci, která bude tlačítkem spouštěna.  Speciální zálohovací software přitom najdete přímo na instalačním  CD. Jedná se o Dantz Restrospect ve verzi Express, který dokáže  provádět zálohy libovolného adresáře, v určitém čase a dokonce  v tzv. inkrementálním, přírůstkovém režimu.

Maxtor OneTouch  si i přes "slabší" výsledky v testech přenosů prostředictvím  USB 2.0 rozhraní zaslouží respekt, 300 GB je již slušná porce  prostoru pro vaše data. Bohužel od jeho koupě vás může odradit  vyšší cena 10 838 Kč. Pokud vás neuspokojí ani konstatování,  že získáte disk s nejlepší cenou za MB, jeho 200GB verzi lze  pořídit za 8 428 Kč, nebo OneTouch 120 GB pouze s USB 2.0 konektorem  za 5 451 Kč.

Teac HD-35PUK-200

Cena  vč. DPH: 9 328 Kč

Společnost Teac má ve své nabídce externí  diskové jednotky osazené jak 3,5-, tak i 2,5" pevnými disky.  Do našich testů firma Elap nominovala 200GB Teac HD-35PUK-200.  (Plotny pevného disku uvnitř krabičky rotují rychlostí 7 200  ot./min.).

Hned na první pohled Teac zaujme celohliníkovou konstrukcí,  a to včetně obou čel, která má většina konkurence z plastu. Teac  dává ve svých zařízeních přednost univerzálnějšímu USB 2.0 rozhraní,  FireWire tedy na tomto zařízení nenaleznete. Co však na těle  zařízení najdete, je síťový vypínač. V dodávce pak ještě plastový  podstavec, který tento disk umožňuje postavit vedle PC na výšku  (tak jako tomu je na obrázku), velmi krátký USB kabel a CD-ROM  s ovladači.

Instalace stejně jako v případě ostatních disků  proběhla bez jakýchkoliv problémů a v OS Windows XP Professional  byl Teac okamžitě rozpoznán, bez nutnosti instalace ovladačů.

Externí  jednotka Teacu příliš neoslnila při testech čtení (23 MB/s).  Disk naopak exceloval v dílčím testu přístupových dob, kdy za  sebou nechal celé startovní pole, skvělého výsledku dosáhl i  při praktickém přenosu dat, když za nejlepším 3,5" diskem zaostal  o několik sekund.

Cena 200GB externího diskového zařízení HD-35PUK-200  byla stanovena na 9 328 Kč, pokud se vám zdá příliš vysoká, můžete  si pořídit některou ze tří levnějších variant o kapacitách 40  (4 004 Kč), 80 (4 923 Kč) nebo 120 GB (5 625 Kč).

WD FireWire/USB  2.0

Cena vč. DPH: 11 821 Kč

Portfolio  produktů společnosti Western Digital v oblasti externích zařízení  prochází zásadní přeměnou. V době přípravy tohoto článku totiž  firma nahradila dosavadní kombo modely (ještě po několik týdnů  budou v prodeji) novou řadou, která kombinuje čtečku paměťových  karet s tlačítky pro okamžitou zálohu (jako je tomu v případě  disku Maxtor OneTouch). Disk bohužel ještě nedoplul do nabídek  našich distributorů, a tak vás s ním seznámíme, hned jak jej  budeme mít k dispozici.

Neohroženě se zatím v nabídkách prodejců  tváří speciální edice kombo modelů (obsahují USB 2.0 i FireWire)  Western Digital FireWire/USB 2.0 Combo Special Edition. Tato  edice je vyráběna ve dvou kapacitách: 120GB a 250GB (tuto variantu  jsme měli možnost otestovat). Proč jsou disky označeny jako speciální  edice, je patrné již na první pohled. Krabička je vyrobena z  čirého plastu. Uzříte tak nejen instalovaný disk (Caviar se 7  200 ot./min. a 8MB vyrovnávací pamětí) a destičku s řadičem,  ale zejména na vnitřních stranách uchycené neónové trubičky.  Na stole se vám tak objeví něco jako svítící jukebox. Nutno narovinu  dodat, že po nějaké době práce na PC, vedle kterého budete mít  tento světelný element uložen, budete jeho neónové trubičky vidět  i ve snu.

Naopak daleko sympatičtější se nám jevila přítomnost  1,8m kabelů (FireWire i USB 2.0) a kromě USB 2.0 i dvojice FireWire  portů, pomocí kterých můžete externí disky stohovat.

V našich  testech neměl Western Digital mezi 3,5" externími zařízeními  konkurenci a dosáhl nejvyšších hodnot při čtení i při zápisu  dat.

21,3 GB dat jsme na něj dokázali nakopírovat za skvělých  14 minut a 24 sekund.

Speciální kromě edice je na tomto zařízení  také pořizovací cena 11 821 Kč, která je bezkonkurenčně nejvyšší.  120GB model přijde na 6 625 Kč, což již je částka výrazně akceptovatelnější.

2,5” externí zařízaní

Fujitsu  Siemens Storagebird

Cena vč.  DPH: 7 393 Kč

Disky s označením Storagebird nabízí společnost  Fujitsu Siemens Computers. Jsou vyráběny ve dvou řadách: s kombinovaným  rozhraním USB 2.0 a FireWire, nebo pouze s USB 2.0 v kapacitách  40, 60 nebo 80 GB. My jsme k testování měli k dispozici 300gramový  Storagebird s kombinovaným rozhraním a kapacitou 40 GB.

Storagebird  je vyveden v malé plastové stříbrné krabičce. Na její horní straně  je umístěna indikační dvoustavová LED dioda ta svítí červeně,  pokud je disk napájen ze zdroje, zeleně pokud probíhá přenos  dat. Díky mnohem nižší energetické náročnosti 2,5" disků jsme  byli zvědaví, zda Storagebird (v němž je nainstalován 2,5" disk  s rotací ploten 4 200 otáček za minutu) bude schopen pracovat  pouze při napájení z USB, tedy bez externího zdroje, který je  standardní součástí balení. V případě připojení k našemu testovacímu  desktopovému počítači tomu tak skutečně bylo a Storagebird pracoval  v režimu USB 2.0. S notebookem vybaveným technologií Centrino  jsme však byli úspěšní pouze částečně, jelikož disk se neustále  připojoval pouze v režimu USB 1.1. Po připojení zdroje napájení  pak bez problémů četl a přenášel data i prostřednictvím USB 2.0.

V  našich testech si Storagebird vedl dosti průměrně. Je však zajímavé,  že při testech po obou rozhraních zaznamenal téměř shodné přenosy,  okolo 16 MB/s. Cena 7 393 Kč je vzhledem k nabízené kapacitě  vysoká, avšak majitelé notebooků, pokud chtějí na cesty mrňavé  úložiště, ji budou muset akceptovat.

Teac HD-15PUK-80

Cena  vč. DPH: 11 450 Kč

Druhý testovaný externí disk společnosti  Teac by si zasloužil pojmenování drobeček. Považte, disponuje  rozměry 75 x 15 x 125 mm a hmotností pouhých 180 gramů. S těmito  parametry jej s sebou na cesty můžete v klidu zastrčit například  do kapsy u košile. V aluminiové krabičce se ukrývá celkem 80  GB datového prostoru, a stejně jako v případě svého 3,5" bratra  je zezadu osazen síťovým vypínačem a pouze rozhraním USB 2.0.

Podobně  jako u Storagebirdu jsme byli zvědaví, zda tento disk dokáže  přes USB komunikovat bez napájení. Pracoval, ale bohužel pouze  v režimu USB 1.1. K zařízení není standardně dodáván zdroj, nýbrž  jenom kabel s konektorem PS/2, s čímž jsme neměli problémy při  testování na desktopu, ale bohužel náš testovací notebook tímto  typem zdířky nedisponoval (a většina moderních přenosných počítačů  ho nemá). Pokud si tento disk budete chtít pořídit právě k notebooku,  budete muset připlatit za externí zdroj napájení.

V testech  si Teac vedl podstatně lépe nežli Storagebird. Při zápisu 21,3  GB dat dokonce nenašel v rámci rozhraní USB 2.0 přemožitele.  Bohužel platí, že co je malé a pěkné (a v tomto případě i výkonné),  bývá drahé. 80GB mrňous přijde na bezmála 11 500 Kč. Nevlastníte-li  tlustou peněženku, jsou k dispozici levnější 40GB (6 798 Kč)  a 80GB (8 008 Kč) modely.

§§§§§


Střední proud s Radeonem 9600XT

Tomáš Jirásko

C04P0127

Grafické karty s jádrem RV350/RV360 (Radeon 9600/9600XT), které tvoří konkurenci GeForce FX 5600/5700 (nVidia NV31/NV36), představují v současnosti mainstream těchto komponet, a jsou tedy logickou a častou volbou zobrazovacích jednotek pro svůj poměr cena/výkon. Jedním z výrobců, který zvolil pro svoje produkty právě čip od ATi, je i tchajwanská společnost First International Computer (FIC), známější v České republice spíše výrobou základních desek. Z její nabídky jsme pro test zvolili kartu A96X. Pod tímto označením halí FIC do svých barev Radeon 9600XT. Volba na XTéčko padla především díky použití odlišného jádra, než mají zbylé modely 9600. Jde o jádro RV360 což je v podstatě vylepšené RV350 se zabudovaným tepelným čidlem. Karta tedy nabízí možnost dynamického přetaktování v závislosti na teplotě. A další změnou je technologie výroby, kdy sice je stále použit 0,13mikronový proces, nicméně na rozdíl od Radeonu 9600 Pro (0,13mikronový LV proces u TSMC s měděnými spoji a FSG jako izolačním materiálem) je zde jako izolant použit tzv. Black Diamond (též low-k), jenž je nižší kapacitancí výhodnější pro vyšší frekvence. Čip 9600XT byl prvním grafickým procesorem, který tento materiál v technologii využil. Jeho použití umožnilo zvýšení frekvence jádra na 500 MHz (RV350-400 MHz). Paměti se mezi 9600 Pro a XT neliší, použity jsou 600MHz DDR, takže propustnost je stejná (9,6 GB/s), nicméně model XT má vyšší fillrate 2 gigapixely proti původním 1,6 gigapixelu.

Karta A96X je osazena 128MB DDR, využívá rozhraní AGP 8x a 128bitovou sběrnici. Základní frekvence jádra je 500 MHz, paměti jsou taktovány na 300 MHz (600 MHz). Maximální 3D rozlišení je 2 048 x 1 536 pixelů. Výstupy zahrnují VGA, DVI a S-Video.

Samotná konstrukce FICu se od toho originálního ATi i konkurenčního designu odlišuje především vzhledem chlazení a absencí přiložených her, čímž se cena opět o něco sníží.

Výkonově je karta na srovnatelné výši s modely přímo od ATi, a mírně, opravdu mírně převýšila XT modely konkurenčních značek, které nám dosud testy prošly. Celkový výkon ve srovnání s GeForce FX5700 Ultra je cca o 5-10 % vyšší. Jádro i paměti lze "externě" přetaktovat, nicméně existují modely pro tyto praktiky vhodnější, a A96X rozhodně není pro to ideální "bezpečné trvalé" zisky s ohledem na chlazení karty jsou přibližně 70 MHz u jádra a okolo 8-10 % u pamětí. Bohužel se nám nepodařilo rozhýbat firemní utilitku FIC Over Clock Engine, dostupnou na www.fic.

com.tw. Wokna ji z neznámého důvodu odmítla spustit, takže jsme už ani nepotřebovali upozornění, že ji nelze použít pro karty s "lock clock", my ji nemohli použít vůbec. Mohlo to být zajímavější. Pokud toužíte po vyšším výkonu, a úplně si nejste jisti co a jak, je lepší ponechat vše na systému Overdrive, který tvoří součást ovladačů a technologie karty. Ten v závislosti na teplotě je sám schopen zvýšit taktování grafiky, a v případě nepříznivých okolností vrátí vše do původního stavu.

FIC A96X je karta, která kromě současných her vyhoví i běžným nárokům na práci s videem i CAD softwarem (studenti). Pro kancelářské aplikace nabízí značnou výkonnostní rezervu na několik let dopředu i v případě příchodu nového operačního systému. Uživateli nabídne slušný poměr cena/výkon, stabilní ovladače a dobrou podporu ze strany výrobce.

Fic A96X

Cena vč. DPH: 5 500 Kč

K testu zapůjčila firma: FIC CZ, http://www.fic.cz

§§§§§


Jak se nedostat do PC

Tomáš Jirásko

C04P0130

Otázka zabezpečení přístupu do počítače není v našem časopise až tak častým tématem, nicméně se mohou vyskytnout okolnosti, za nichž nám již pouhé zabezpečení přístupu do počítače pomocí přihlašovacího hesla nedostačuje. Asi první věc, na kterou si vzpomeneme, je ověřování identity na základě otisku prstů. Díky pokroku v technologiích není tato metoda již vyhrazena pouze bankám a špionům, ale stává se čím dal používanější. Existují samozřejmě rozdíly ve způsobu implementace a použité techniky, nicméně i ty stojící na nejnižším stupínku si vyžádají čas na jejich překonání. My jsme se podívali na dva biometrické senzory, které si nekladou za cíl chránit přístup do raketových sil, ale jsou vítanými pomocníky při běžném zajištění přístupu do počítače tam, kde již pouhé heslo nedostačuje.

Společnost Identix dodává jako řešení pro základní ověření přístupu do informační sítě senzory BioTouch v provedení USB a PCMCIA, doplněné softwarem BioLogon, v našem případě ve verzi pro pracovní stanici/samostatný počítač, nicméně tento software existuje i v síťových verzích jako server. Samotná instalace je velmi jednoduchá, Wizard vás provede postupně všemi nutnými kroky a poté restartujete počítač. Zde nás ovšem potkal jediný, nicméně podstatný problém Windows XP pravděpodobně nedokázala při tomto iniciačním náběhu snímač zařadit a zůstala viset na obrazovce Vítejte. Teprve po odpojení snímače z USB portu spokojeně pokračovala v zavádění systému. Při druhém restartu, a vlastně po celou zbývající dobu testu se tato situace neopakovala, nicméně v onom okamžiku jsme se pomalu loučili s obsahem disku. Do woken se totiž běžným způsobem (nouzové režimy apod.) nedostanete. Poradí si i s triky typu zvýrazněný otisk prstu na izolepě apod. BioTouch/

/BioLogon samozřejmě není nepřekonatelný, ale značně znesnadní běžnému slídilovi jeho činnost a omezí neoprávněné užívání výpočetní techniky. Jeho používáním navíc uživateli odpadne otravné zadávání hesla, pro přihlášení dostačuje otisk prstu samozřejmě i v případech, kdy probouzíte počítač z úsporného režimu, nebo takto nahrazujete heslo spořiče obrazovky. Nastavit lze individuálně několik úrovní bezpečnostní politiky. Pro přístup do systému může postačovat pouze heslo nebo otisk prstu, kombinace obojího, či jsou požadovány dva tisky, navíc doplněné heslem. Tato nastavení jsou přístupná přes složku Uživatelské účty nebo z rozhraní BioLogonu. Rozpoznání otisku není závislé na přesné orientaci palce, software si poradí i s otiskem otočeným vzhůru nohama. Nesmíme ale zapomenout, že tento systém jako celek slouží pouze k autentifikaci, a je zaváděn společně s operačním systémem pokud se rozhodneme nabootovat z CD a zformátovat disk, není v jeho silách tomu zabránit.

Identix BioTouch

K testu zapůjčila firma: Digitus, http://www.digitus.cz

Cena vč. DPH: 9 030 Kč (USB) a 10 820 Kč

§§§§§


Convertible tablet

Hynek Vácha

C04P0128

Notebooky jsou dnes již značně rozšířeny a setkat se lze se značným množstvím typů, od náhražek za desktopy až po ultratenké, a proto i velmi lehké přenosné počítače. Ovšem když potřebujete být opravdu mobilní, začne vám dosti často překážet klávesnice a formát notebooku vůbec. Proto výrobci přišli s koncepcí tabletu, tedy jakéhosi přenosného počítače bez klávesnice, zato s dotykovým displejem. Programy se tudíž ovládají speciálním perem. Problémem tabletů je hlavně komfort zadávání textů. Vzhledem k absenci klávesnice jste odkázáni pouze na použití pera, s nímž znaky buďto vybíráte pomocí virtuální klávesnice, která se vám zobrazí na displeji, nebo je počítač rozpoznává z ručně psaného textu, který ovšem musí vyhovovat tomu, jak jednotlivá písmena program zná. Nějakou dobu tedy trvá, než získáte patřičný cvik a rychlost psaní se stane použitelná při praktickém provozu.

Jakousi kombinací obou platforem (notebooků a tabletů) je tzv. convertible tablet. Do této kategorie lze zařadit i Acer C302XMi. O co vlastně jde? Jedná se o klasický notebook, jenž navíc můžete otočením víka s displejem využívat také jako tablet. Nepřijdete tedy o komfort zadávání textů pomocí klasické klávesnice, a získáte navíc možnost pracovat i tam, kde by vám klávesnice překážela. Tablet je založen na platformě Centrino firmy Intel. Díky použitému procesoru Pentium M 1,6 GHz, využívajícímu 400MHz sběrnici, se nemusíte obávat, že byste se museli spokojit s druhořadým výkonem. V základní konfiguraci je procesoru k dispozici 512 MB DDR paměti, pracující na 333 MHz, kterou v případě potřeby můžete zvýšit až na 2 GB. Pro uložení programů a dat je standardně k dispozici pevný disk o kapacitě 60 GB. Samozřejmě ani zde se nejedná o maximální kapacitu, takže výrobce může za příplatek uspokojit i uživatele s většími nároky na dostupný prostor. Abyste neměli problémy větší kapacitu naplnit, je součástí DVD mechanika umožňující na tato média i zapisovat (podporovány jsou jen standardy DVD-R a DVR-RW). Jak tomu již u notebooků a jim podobných zařízení bývá, nemůžeme očekávat nějaký závratný výkon ve 3D grafice. Zkrátka integrovaná grafická karta (u tohoto stroje zahrnutá v čipové sadě Intel 855GM) se nemůže rovnat těm určeným pro stolní počítače. Běžně se totiž předpokládá, že takovýto počítač nebude sloužit pro ortodoxní hráče. Pro 2D grafiku (i pro mnoho her) je však její výkon dostačující, a to jak pro zde použitý 14,1" displej s rozlišením 1 024 x 768, tak pro případné připojení externího monitoru. K propojení tabletu můžete využít analogový modem, podporující maximální rychlost 56 Kb/s, síťovou kartu 10/100 Mb/s, Bluetooth a díky využití technologie Centrino i bezdrátovou technologii Wi-Fi. Na disketovou mechaniku už raději jednou provždy zapomeňte. Plně vám ji nahradí paměťové moduly připojitelné přes USB port (k dispozici jsou dva standardu 2.0) nebo paměťové karty, pro které je přibalena čtečka určená do CardBus slotu.

Pro mobilní uživatele jsou pak velmi důležité i další parametry. Prvním z nich je výdrž na baterie. Zde nemusíte mít obavy, při našich testech jsme dosáhli času 6 hodin 42 minut, což je velice dobrá hodnota. Rozměry pak celkem odpovídají použitému dotykovému displeji, který je chráněn přiměřeně masivním krytem. Hmotností 2,74 kg nepatří k nejtěžším, ale při jeho použití jako tabletu si budete muset paži, na které ho budete nosit, přece jen procvičit, protože jinak vám při jeho delším držení začnou docházet síly. Na závěr ještě poznámka k pantu, umožňujícímu otočení displeje. Jeho provedení se zdá být dostatečně masivní, ale po přibližně týdenním testování nelze korektně posoudit, jak se bude chovat po roce používání.

Acer C302XMi

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

Cena vč. DPH: 85 300 Kč

§§§§§


MP3, rádio a diktafon

Lubor Jarkovský

C04P0131

Philips nedávno uvedl na trh řadu miniaturních MP3 přehrávačů bez displeje Keyring. V minulém čísle jsme přinesli recenzi přehrávače Key 005 s pamětí 128 MB. Jednalo se o jednoduchý flashový MP3 přehrávač, který nás příliš neoslovil. Pro náročnější spotřebitele tedy Philips připravil něco zajímavějšího přehrávač SA230 řady Rush s interní pamětí 128 MB, displejem, slotem na paměťovou kartu a podporou ID3 tagů.

První, čím vás přístroj upoutá, je velikost, ale rozhodně ne v kladném slova smyslu. Oproti konkurenčním přístrojům je dost velký. Jeho rozměry by se daly přirovnat k velikosti dvou krabiček sirek položených škrtátky vedle sebe. V číslech jsou rozměry 53 x 76 x 20 mm. Barevná kombinace je dobře zvolená, protože černá s červenou k sobě ladí a displej ve stříbrném rámečku vyniká. Poměrně velkou slabinou je ovládání, které je soustředěno do populárního pětisměrného joysticku, ten se ale prapodivně viklá a člověk občas neví, co vůbec zmáčkl. Na straně přístroje je potom ovládání hlasitosti a základních funkcí spolu s USB zdířkou. Sluchátkový výstup je umístěn na druhé straně. Po odklopení zadní části se ukáže slot pro MMC/SD karty (Philips uvádí, že lze použít karty o velikosti 256 MB, větší ne) a úložiště jedné AAA baterie.

Dobrou zprávou je, že lze u přístroje upgradovat firmware. Podpora nových formátů by tedy měla být zaručena, ale vše záleží na výrobci, tedy Philipsu. SA230 umí přehrát hudbu v MP3 i WMA, a navíc má zabudovaný FM tuner s pamětí na 10 stanic. Kromě toho také funguje jako diktafon (zvuk je ukládán jako WAV lze zvolit 3 stupně kvality). Mezi těmito třemi funkcemi, MP3 přehrávačem tunerem diktafonem, přepínáme právě tlačítkem Mode, jak bylo řečeno výše. Poměrně efektním prvkem je změna barvy displeje podle zvolné funkce. MP3 přehrávač má displej podsvícený oranžově, tuner zeleně a diktafon červeně. Jinak ale displej moc nezabodoval, protože světlo displeji dodávají pouze dvě diody na levé straně a osvětlení je nerovnoměrné. Většina informací je zobrazována navíc v nevýrazném fontu znaky jsou slabé a drobné -, což značně snižuje čitelnost. Systém menu je na druhou stranu jednoduchý a přehledný.

V kvalitě přehrávání ale Philips jasně boduje. Zvuk je s pořádnými uzavřenými sluchátky plný a vyvážený. Pro dodávaná sluchátka se určitě hodí i ekvalizér, který je hodně podrobný. Obsahuje přednastavené styly Rock, Jazz, Pop, Classic, ale i pouhé zvýraznění basů ve dvou stupních. Třešničkou na dortu je možnost vytvoření jednoho vlastního nastavení. Sluchátka mají jednu kosmetickou vadu, jejich jack je ve zbytečně velkém plastovém obalu a po připojení k přístroji podivně trčí do prostoru. To nekazí jen vzhled přístroje, ale i ovladatelnost, protože trčící konektor se pořád někde zachytává.

V příslušenství se nachází AAA baterie, šňůrka na krk, pěkný obal na opasek (lze jej připevnit i k ruce), sluchátka, USB kabel a CD s ovladači. Ovladače nejsou pro novější systém třeba, přehrávač se přihlásí jako externí disk a data lze kopírovat přímo. V chodu vydrží asi 10 hodin.

Philips SA230 není nepovedeným přehrávačem, hraje pěkně a s paměťovou kartou je jeho kapacita poměrně velká. Trpí však mnoha neduhy, které mu nedovolují zařadit se mezi špičku, ale pouze do čistého průměru. Cena je vzhledem ke konkurenci přiměřená.

Philips SA230

K testu zapůjčila firma: Philips, http://www.philips.cz

Cena vč. DPH: 4 990 Kč

§§§§§


Další z rodiny Nikonů

Tomáš Jirásko

C04P0135

Coolpixem 3700 se Nikon opětovně zaměřil na segment uživatelů, kteří vybírají srdcem i když ani technické parametry pro ně nejsou zanedbatelné. Stylový digitální kompakt sice již Nikon v nabídce má, jedná se o model SQ, ale jeho prodejní výsledky na které mohlo mít vliv i použití relativně extravagantního konceptu "přelamovačky" zcela jistě nejsou takové, jaké Nikon očekával. I proto je pravděpodobně CP3700 designován v konzervativním duchu, aby oslovil co nejširší okruh potenciálních uživatelů.

Kovové tělo má rozměry 96 x 60 x 31 mm a hmotnost 160 g. CP3700 je tak dosud nejmenší digitál Nikonu, a jako jeho první model využívá k ukládání snímků paměťové karty SD k fotoaparátu je přiložena 16MB karta. Tato kapacita vám však zcela jistě nebude dostačovat, a tak se připravte na nákup větší.

Použitý obrazový CCD snímač má 3,2 milionu aktivních pixelů při úhlopříčce 1/2,7" a jeho citlivost je ISO 50-200. Objektiv Zoom-Nikkor s 3x optickým zoomem má ohniskovou vzdálenost f=5,4-16,2 (ekvivalent 35-105 mm u kinofilmu). Doplněn je 4x zoomem digitálním. Výsledné snímky z CP3700 jsou ostré, dobře barevně saturované a s minimálním šumem. Za minimum šumu však platíme menší citlivostí, kdy snímač tak většinu "nečistot" prostě nezaznamená. Na špatné podmínky rovněž upozorní automatický ISO systém poblikáváním na displeji tehdy je potřeba dodatečného osvětlení, přeexpozice apod. Fotoaparát je napájen lithium-iontovým akumulátorem, s nímž pořídíte přes 360 snímků. Přenos dat do počítače probíhá přes USB 1.1.

Vypínač přístroje je umístěn vpravo na horní stěně u spouště, a i tentokrát jsme zde objevili stigma tohoto výrobce pomalé naběhnutí. Levá polovina zadní stěny je vyplněna 1,5" CCD displejem s hledáčkem a tlačítkem displeje nad ním. Vpravo nalezneme pod hranou dvojici tlačítek pro zoom (nebo volbu výřezu/index náhledů). Mírně vlevo dole od nich je joystick pro pohyb v menu, a pokud není toto aktivní, slouží k ovládání blesku, expoziční kompenzace (?3EV v krocích 0,3EV), makra a samospouště. Samospoušť lze nyní spustit i zvukovou aktivací. Pod joystickem jsou tlačítka mazání, menu a kruhový volič režimů s nabídkou plně automatického režimu, motivových programů, záznamu zvukových poznámek, setupu, manuálního režimu a videosekvencí. Automat je klasický "namiř a stiskni", manuální režim by se však měl jmenovat spíše semi-automat, neboť nedovoluje ruční nastavení expozice k dispozici jsou pouze nastavení kvality a velikosti obrazu (JPEG 2 048 x 1 536, 1 600 x 1 200, 1 024 x 768 a 640 x 480), vyvážení bílé, nikonní volba nejlepšího snímku (BSS), nastavení míry doostření obrazu, režim činnosti zaostřovacích polí a sériové snímání. V režimu sériového snímání pracuje CP3700 na jedno zmáčknutí spouště rychlostí 3 snímky frekvencí 2,5 obr./s, 5 snímků frekvencí 1,5 obr./s, nebo 16 po sobě jdoucích snímků velikosti 512 x 384 pixelů, frekvencí 1,45 obr./s a zkombinuje je do jednoho snímku o rozměrech 2 048 x 1 536 pixelů tvořeného čtyřmi sloupci nebo automaticky zhotovujte snímky ve specifikovaných intervalech (0,5-60 minut).

Motivových programů je patnáct (včetně těch pro práci za zhoršených světelných podmínek), a obvykle si z nich vybereme tak šest, na které se spoléháme asi tak v 80 % případů. U videosekvencí se vám nabízí osm režimů, v nichž lze obrazový záznam pořídit. Mezi nimi nalezneme i časosběrné snímání, fotoaparát zhotovuje statické snímky v předvolených intervalech, které poté spojí v neozvučenou sekvenci, přehrávanou frekvencí 30 obr./s. Výsledná videosekvence může mít délku až 1 800 snímků (cca 60 s), délka ostatních záznamů je omezena pouze velikostí karty.

Nikon 3700 je dobrý přístroj, nabízející vše, co uživatel mající zálibu v lesklých hezkých hračkách a toužící pořídit nějakou tu fotku může potřebovat. Ideální na víkendy a výlety, své uplatnění nalezne velice pravděpodobně i jako "dámský" fotáček.

Nikon Coolpix 3700

K testu zapůjčila firma: Nikon ČR, http://www.nikon.cz

Cena vč. DPH: 13 990 Kč

§§§§§


Skvělý ale drahý styl

Lubor Jarkovský

C04P0133

Japonská firma Sony je pověstná snahou neustále inovovat své produkty a přinášet je na trh v krásném hávu, který je rukavicí hozenou do tváře konkurence. Podobně tomu je i v případě miniaturního notebooku řady VAIO, který nese označení TR1. Jedná se o laptop téměř kapesní velikosti o váze 1,4 kg, jenž nabízí prakticky stejné funkce jako jeho velcí bratříčci.

Při pohledu na TR1 musí každého zaujmout design, jemuž se v Sony věnovali opravdu pečlivě. Obal notebooku je světle stříbrný a na horní hraně mu vévodí nápis VAIO. V horní části displeje je vybaven kamerou o rozlišení 0,3 megapixelu a po stranách celou řadou konektorů, ke kterým se dostaneme za chvíli. Displej je 10,6palcový, poměr stran má 16 : 9 a maximální rozlišení činí 1 280 x 768 bodů. Uvnitř notebooku dříme Ultra Low Voltage Intel Pentium procesor na 900 MHz, který jak název napovídá nespotřebuje tolik energie. Notebook je dále vybaven 256 MB DDR paměti (266 MHz), 30GB pevným diskem, grafickou kartou Intel 855GM a DVD-ROM mechanikou kombinovanou s CD vypalovačkou na CD-R vypaluje 8x a na CD-RW 4x. I když se může na první pohled zdát, že je konfigurace málo výkonná, je třeba si uvědomit, že toto není přístroj na stříhání videa či editaci zvuku. Jedná se o multimediální notebook, který je určen především manažerům či ředitelům firem pro psaní na cestách, koukání na DVD, vypálení dokumentů a odeslání pošty. Vzhledem k tomu, že je na něm předinstalován systém Windows XP Professional, bude vyhovovat právě skupině uživatelů, jež vyžadují nepříliš složité ovládání, snadnou instalaci nových zařízení a bezdrátové připojení k internetu pomocí dnes velmi populárního protokolu 802.11b neboli Wi-Fi. Pro snadné spojení s mobilním telefonem či tiskárnou zase slouží Bluetooth a infraport. Všechna tato zařízení mají svou diodu, a notebook uživatele o jejich aktivitě vizuálně informuje. Samozřejmostí je síťová karta i modem. S ohledem na drobné rozměry přístroje je úžasné, kolik komponent se dovnitř vešlo. U Sony nesmí chybět ani slot pro Memorystick, použít však můžete i PCMCIA. Notebook disponuje dvěma rozhraními pro externí zařízení USB 2.0 (2x) a IEEE 1394 (1x).

Operační systém po spuštění nabíhá velice rychle a práce v něm je svižná a pohodlná. Někdo může mít problémy s displejem, ten kvůli své miniaturní velikosti zobrazuje vše daleko menší, než klasické laptopy s většími displeji. Pro hry není také optimální, ale pro ty není ani tento přístroj určen. Zato DVD je jeho silnou stránkou, poměr stran 16 : 9 je pro ně ideální a kvalita displeje je nevídaná. XPčka jsou doplněna o další programy Sony jako VAIO media, Memorystick formatter či Bluetooth software. Nainstalovány jsou i další programy pro editaci fotek, organizaci hudby či použití integrované kamerky. Všechny tyto aplikace zatěžují systém, a to se projevuje i ve výkonu. Spuštění systému je sice rychlé, ale náběh programů je poměrně dlouhý. Dalším problémem je klávesnice, ta je docela malá a po chvíli psaní z ní bolí ruce. Leckomu bude určitě chybět trackpoint vešel se pouze touchpad. Výdrž Li-Ion baterie je velice slušná, při běžném použití stačí asi na 5 hodin.

Sony VAIO TR1 je svojí cenou 99 990 Kč určen těm nejbohatším zájemcům. Pořizovací cena je vůči nabízenému výkonu hodně přemrštěná, ale za miniaturní velikost a dokonalý design se zkrátka platí. Pokud často cestujete, potřebujete pracovat v dopravních prostředcích, a chcete se podívat občas na nějaký film, budete více než spokojeni. Jinak lze brát toto VAIO jen jako úžasný výdobytek moderní techniky, protože za poloviční cenu dnes získáte minimálně dvojnásobně výkonný notebook.

Sony VAIO TR1MP

Cena vč. DPH: 99 990 Kč

K testu zapůjčila firma: ElviaPro, http://www.elviapro.cz

§§§§§


3x Creative MP3

Michal Bareš

C04P0116

Sotva která firma vyrábějící MP3 přehrávače inovuje své produkty tak rychle, jako Creative. Když jsme před Vánocemi recenzovali hrací krabičku nazvanou MuVo2 s kapacitou 512 MB, slibovali jsme vbrzku přinést zprávy i o 1,5GB verzi stejných rozměrů. Než jsme ji však obdrželi na test, přišla nám zcela nečekaně varianta osazená 4GB miniaturním pevným diskem.

Ačkoliv se rozměry od 512MB verze neliší (66 x 66 x 20 mm), kapacitou se toto MuVo2 zařadilo mezi kategorie "malokapacitních" přehrávačů s flashovou pamětí a velkokapacitních diskových jukeboxů, disponujících desítkami gigabajtů úložného prostoru. Obě zmíněné kategorie mají své výhody a nevýhody, které se odvíjejí od poměru ceny, rozměrů a kapacity. Zatímco ty nejmenší přehrávače s malou pamětí mívají nejmenší pořizovací cenu, v poměru mezi cenou a 1 MB úložného prostoru vycházejí mnohem lépe dražší diskové jukeboxy, ale ty jsou zase moc veliké. 4GB MuVo2 dokáže pojmout v závislosti na použitém kompresním formátu a bitratu mezi 1 000 a 2 000 běžných skladeb, přičemž jej lze snadno přenášet v kapsičce od košile, takže by se na první pohled mohl stát rozumným kompromisem oslovujícím všechny skupiny zákazníků. Záměrně říkáme "mohl", jelikož daní za rozměry a kapacitu je cena, která je naprosto stejná jako u 30GB modelu Creative Jukebox Zen NX. V okamžiku, kdy jsme toto zařízení dostali na test, byla navíc cena téměř o polovinu větší než v době uzávěrky a prakticky vylučovala prodejnost tohoto přehrávače. To, s jakou rychlostí se firma Creative rozhodla snížit cenu, dokazuje, že někdy je lepší s nákupem horkých novinek chvilku počkat. Co se týče ovládání, je 4GB MuVo2 vybaveno stejným firmwarem jako 512MB a 1,5GB verze, jehož funkce jsme popsali v minulé recenzi, a to se pravděpodobně negativně projevuje i poněkud línou odezvou. Kvalita reprodukce je výborná, životnost a spolehlivost zařízení nemůžeme po krátké době testování odhadnout; doufejme, že se nebude opakovat situace s "MuVy" první generace, které podle osobních zkušeností i podle informací z internetu nemalému množství majitelů po přibližně půlroční službě přestaly fungovat. Není to nic, co by nedokázala vyřešit reklamace, ale nevypovídá to o přílišné kvalitě značkových produktů.

Nezvyklým, ale zajímavým řešením se může pochlubit další novinka z řady MP3 přehrávačů Creative, a to TravelSound MP3. Ona to vlastně není ani taková novinka, ale spíše verze přenosných reproduktorů TravelSound, vylepšená o integrovaný MP3 přehrávač.

Jak napovídá název, jedná se o reproduktory určené na cesty. Tomuto účelu byly podřízeny nejen kompaktní rozměry, ale i možnost osazení čtveřicí AAA baterií, které by reproduktory měly udržet při zpěvu až 35 hodin. I přes malé rozměry disponuje TravelSound výkonem 4 wattů a příjemným zvukovým výstupem.

Integrovaný MP3 přehrávač má kapacitu 128 MB, což odpovídá přibližně dvěma hudebním CD. Není to mnoho, ale vzhledem k jeho jednoduchému ovládání a primární funkci coby reproduktorů, je to asi nejrozumnější hodnota. Při cestě vám umožní přehrát ty opravdu nejoblíbenější skladby, a po připojení k notebooku či k obyčejnému CD přehrávači budou sloužit jako malé, ale dostatečně výkonné reproduktory. Kromě přehrávání skladeb může TravelSound MP3 díky integrovanému mikrofonu posloužit i jako diktafon.

S velkým očekáváním jsme vzhlíželi k testu poslední z dnešních novinek, kterou je Creative Rhomba MP3 přehrávač s FM tunerem a integrovaným mikrofonem. Podlouhlá krabička o rozměrech 80 x 45 x 17,5 mm a hmotnosti 51 gramů zaujme na první pohled velikým a dobře čitelným displejem. Kapacita 256 MB stačí (opět v závislosti na použitém kompresním formátu a bitratu) na uložení 3,5 až 7 hodin hudby, a když už není co poslouchat, můžete přepnout na rádio.

Zdrojem energie je vestavěná lithium-iontová baterie, jež se napájí prostřednictvím USB kabelu z počítače. Ve standardním balení bohužel není externí nabíječka, takže pokud energie dojde, musíte najít nějaký počítač. S tím souvisí první výhrada k Rhombě, a to fakt, že na námi testovaném modelu nefungoval ukazatel nabití akumulátoru, který ještě po deseti hodinách provozu hlásil 100% stav, a pak během pár minut přístroj došel. Další výtka směřuje ke komunikaci přes zastaralé a pomalé rozhraní USB 1.1.

Možnosti nastavení a ovládání Rhomby jsou vcelku rozmanité. K dispozici je nastavení délky podsvícení i kontrastu displeje, několik hudebních profilů ekvalizéru a hudební vizualizér. U FM tuneru jsme byli příjemně překvapeni dobrou citlivostí, která umožňuje slušný příjem i při přenášení v kapse. Nahrávání pracuje pouze s formátem WAV a jen monofonně.

I přes pochvalu vzhledu, musíme vznést zásadní výtku ke kvalitě přehrávání MP3 souborů. V porovnání s tím, co se line například z Jukeboxu Zen, nám připadalo, jako by Rhomba ani nepocházela z dílen Creativu, jehož přehrávače jsou jinak chvalně známé kvalitní reprodukcí. Možná i to podnítilo náš detektivní zájem a na internetu jsme nalezli identické zařízení prodávané pod značkou neznámých asijských firem, s čímž jsme se v případě Creativu doposud nesetkali. Vypadá to, že tato firma se snažila co nejrychleji zaplnit mezeru ve svém portfoliu (jelikož v její nabídce do tohoto okamžiku kombinace MP3 přehrávače a FM tuneru chyběla), a tak Rhombu zakoupila od jiného OEM výrobce. Škoda, že si ji předtím neposlechli.

Creative MuVo2 4GB

Cena vč. DPH: cca 10 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative,cz.europe.creative.com

Creative TravelSound MP3

Cena vč. DPH: cca 4 600 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative,cz.europe.creative.com

Creative Rhomba

Cena vč. DPH: cca 5 600 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative,cz.europe.creative.com

§§§§§


Televize trochu jinak

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

C04P0138

Doslova živou vodou pro objemem rostoucí, avšak po vývojové stránce poněkud fádní trh LCD monitorů jsou právě přicházející LCD TV. Tato zařízení v sobě slučují funkci počítačového displeje a současně i televizoru, který ovšem může pracovat zcela nezávisle na počítači a dokonce i ve chvílích, kdy žádný stroj k LCD TV připojen není. LCD displeje s integrovaným tunerem představují zařízení vhodné zejména do situace, kdy v menších bytech není místa nazbyt a pracovní koutek musí sdílet stejnou místnost s ložnicí. Lze je pak použít jako klasický LCD monitor, nebo jako televizní přijímač bez toho, aby běžící počítač rušil diváky.

Po stránce zobrazení jde v případě testované iiyamy o produkt vybavený displejem s jasem 300 cd/m2 a kontrastním poměrem 450 : 1 s dobou odezvy 16 ms. Zorné úhly patří spíše k horšímu průměru, neboť sedmnáctipalcový obraz s rozlišením 1 280 x 1 024 bodů je možné sledovat v rozsahu 140 ? vertikálně a 120 ? horizontálně. Signál z počítače lze přivádět analogovým VGA vstupem a z dalších videozařízení pak i pomocí S-Video a kompozitního konektoru s podporou externího vstupu zvuku. Samozřejmě nechybí ani vysokofrekvenční anténní rozhraní, kompatibilní s klasickou kabelovou či terestrickou televizí v normách PAL B/G, I, D/K, L, ke kterým se ještě přidávají v našich podmínkách poněkud méně časté SECAM a NTSC. Z výše uvedeného vyplývá i podpora českého stereozvuku, který vychází ze dvou vestavěných 2W reproduktorů, jejichž hlasitost je pro menší místnost dostatečná. Se zařízením je možné přijímat i teletext, tady ovšem korektní zobrazení českých znaků schází.

V balení najdeme mimo dostatku kabeláže také infračervené dálkové ovládání ne nepodobné klasickému ovladači od televize, včetně třeba barevně odlišených tlačítek rychlého listování v teletextu. Televizor lze dálkovým ovladačem také podle potřeby zapnout či vypnout.

Při testech nás potěšila velmi dobrá kvalita obrazu při použití VGA vstupu a čistý obraz v televizním režimu. Ovládání na dálku je poměrně snadné a rychle přejde do krve, i když komplikované obrazové menu úplně ideální není. Kdybychom chtěli za každou cenu hledat mouchy, museli bychom zmínit ještě poměrně vysokou úroveň zbytkové hlasitosti při ztlumení zvuku na nejnižší hodnotu, obtížnější změny pořadí nalezených kanálů (samotné vyhledávání není sice nejrychlejší, ale je relativně přesné) a také někdy ne zcela korektní chování dálkového ovladače. Tyto problémy však výrazně nesnižují jinak vysokou užitnou hodnotu přístroje, který nabízí to, co počítač s televizní kartou či běžný televizor rozhodně nabídnout nemůže elegantní design bez zbytečných kabelů, nízkou spotřebu energie, minimální prostorové požadavky a snadnou přenositelnost.

iiyama ProLite E430T-S stojí něco přes 21 tisíc korun vč. DPH. Obecně je to za 17palcový LCD monitor poněkud mnoho, ale když uvážíme vysokou funkčnost a solidní zpracování televizní části, lze cenu považovat za adekvátní.

iiyama ProLite E430T-S

K testu zapůjčila firma: iiyama Czech, http://www.iiyamacz.cz

Cena vč. DPH: 21 500 Kč

§§§§§


Nový levný Palm

Michal Bareš

C04P0137

Když minulý rok na jaře uvedla tehdy ještě společnost Palm na trh novou "lowendovou" řadu osobních digitálních organizérů, nazvanou Zire, ani si možná sama neuvědomovala, jaký komerční úspěch bude mít. Nejjednodušší tehdejší Zire oslovil hlavně nové a mladé uživatele, kteří po PDA pokukovali, ale prozatím na něj neměli peníze. Zire se stal nejprodávanějším Palmem v historii společnosti.

Nejlevnější organizéry Zire nabízejí plnohodnotnou správu kontaktů, diář, možnost poznámek a další jednodušší utility. Hlavním omezením je přitom pouze černobílý nepodsvícený displej, pomalejší procesor a menší paměť. Hardwarová výbava je tedy omezena na minimum, ale přitom postačuje pro základní každodenní práci se zařízením. První verze Ziru splňovala všechny výše uvedené body, byla vybavena 16MHz procesorem Motorola Dragonball a 2 MB úložné kapacity.

Před nedávnem představila nyní již společnost PalmOne inovovanou verzi nejzákladnějšího PDA, nazvanou Zire 21. Navenek se nijak neliší od předchozí generace rozměry jsou stále 11,2 x 7,4 x 1,6 cm a hmotnost činí 109 gramů. Displej je stále černobílý, nově má 16 odstínů šedi a je (bohužel) opět nepodsvícený. Nezměnilo se ani jeho rozlišeni, které je stále 160 x 160 bodů. Stejná zůstávají ovládací tlačítka, 1 mini USB konektor, infračervený port a gumový odnímatelný kryt displeje. Výrazného zrychlení se ale dočkaly vnitřnosti, jež nyní pohání již 126MHz procesor Texas Instruments OMAP, a paměť, která byla zvýšena na 8 MB.

Díky znatelnému zrychlení bylo možné Zire 21 osadit novější verzí operačního systému PalmOS 5.2.1 (předtím 4.1). Komunikaci s počítačem zprostředkovává Palm Desktop 4.1 ve verzi jak pro PC, tak pro Macintosh. Při testu jsme Zire 21 bez problémů spojili i s Palm Desktopem 4.1.2, dodávaným s Tungstenem T3.

Výsledkem inovace je větší paměť a viditelný výkonnostní nárůst, který umožňuje používat na Ziru složitější aplikace. Stále však zůstává pouze základní displej a nulová multimediální využitelnost. Ta však s ohledem na cílovou skupinu a nízkou cenu není tak důležitá. Pokud se neobejdete bez multimediálních funkcí a barevného displeje, doporučujeme v současné době dobře cenově postavený Tungsten E, který se prodává za cca 6 000 Kč bez DPH.

Palm Zire 21

Cena vč. DPH: cca 3 600 Kč

K testu zapůjčila firma: PalmOne, http://www.palmone.com

§§§§§


Velký zoom, pomalejší chod

Hynek Vácha

C04P0129

Na poli digitálních kompaktů s optickým zoomem je v současné době poměrně dost živo. Výrobci se předhánějí při uvádění nových modelů, které využívají stále lepší technologie a mají nejrůznější vylepšené funkce. Ty tam jsou již doby, kdy rozlišení fotoaparátu bylo jeho handicapem. V současné době nejrozšířenější 3a 4megapixelové snímače poskytují dostatečný počet obrazových bodů pro přesné zobrazení nasnímaného obrazu. Stále větší důraz je tedy kladen na výslednou kvalitu snímku. Proto se i do kompaktních fotoaparátů dostávají funkce a technologie, které byly původně vyvíjeny pro přístroje vyšší kategorie.

Mezi kompakty, jež přicházejí s ambicemi stát se fotoaparátem těch přece jen již náročnějších uživatelů, patří i EasyShare DX 6490. Do těžkého konkurenčního boje ho výrobce vybavil 4megapixelovým snímačem, který v této třídě patří mezi jakýsi standard. Toto rozlišení je prozatím v podstatě postačující. Jeho parametry budete omezeni teprve ve chvíli, kdy budete chtít z fotografie udělat nějaký podrobnější výřez nebo se pustíte do uměleckého fotografování krajiny, a pro tyto účely jsou na trhu úplně jiné přístroje. Takže použitým snímačem aparát nijak nevybočuje. To ale neplatí o použité optice. 10násobný optický zoom totiž rozhodně patří mezi největší. V ekvivalentu k 35mm kinofilmu to je rozsah 38-380 mm. Ten zcela pokrývá potřeby běžného fotografa, a pokud vám ani tento nestačí, nezbude vám nic jiného, než sáhnout po digitální zrcadlovce, která vám umožní používat celou škálu objektivů daného výrobce, protože využití digitálního zoomu (až 3x) není úplně ideální, což platí pro všechny fotoaparáty. Pro vlastní pořizování fotografií si můžete vybrat z několika typů nastavení. Pro co nejsnazší fotografování jsou k dispozici režimy zaměřené na několik skupin situací pořizování snímků. Tyto začínají obecným plně automatickým modem a dále zahrnují i nastavení pro fotografování detailů, sportu, či dalších scén s jiným potřebným nastavením času a clony. Pokud však máte raději kontrolu nad tím, s jakým nastavením bude snímek pořízen, pak můžete zvolit režim s prioritou času, clony, nebo i plně manuální, kde si všechny parametry zvolíte podle konkrétní situace a svých požadavků. Nevýhodou automatického režimu je nemožnost ručního nastavení vyvážení bílé, protože automatika občas nedokáže správně zvolit barevnou teplotu a vám pak nezbude jiná možnost, než snímky následně upravit v nějakém editoru v počítači. Zkušenější fotograf, který však ví, že je toto nastavení potřeba zkontrolovat (a případně změnit) ale jistě raději zvolí pokročilejší režim focení, a tam již má možnost ručního výběru. Ať již fotografie pořídíte v jakémkoli režimu, budete je potřebovat někam uložit. K dispozici vám je 16 MB integrované paměti, což není nijak oslňující hodnota, a je ji potřeba brát spíš jako jakousi rezervu, a pak také slot na paměťové karty MMC/SD. Chcete-li si opravdu užít výhod digitální fotografie, bez nějaké paměťové karty se neobejdete. Problém této třídy aparátů rychlost zobra-zování sledované scény v hledáčku nebo na větším displeji je zde bohužel docela dost patrný. Proto je značně komplikované zachycení rychleji se pohybujících předmětů. Tato vlastnost je navíc ještě podporována dosti dlouhým časem, potřebným pro uložení fotografie do paměti (testovali jsme pouze interní paměť), kdy je pořízení dalšího snímku možné až přibližně po 8 sekundách. Díky kvalitní optice a snímači s dostatečným rozlišením však lze získat dosti kvalitní fotografie. Zda pro vás bude tento fotoaparát přínosem tedy záleží hlavně na tom, jaké scény fotíte. Mnoho fotografů jistě ocení i možnost přímého propojení s tiskárnou Kodak Easyshare Printer Dock 6000. Při jejím použití získáte možnost rychle, a hlavně bez dalšího zařízení, vytisknout pořízené snímky (tiskárnu je samozřejmě možné připojit pomocí USB kabelu i k počítači). Kvalitou výstupu je tiskárna srovnatelná s dnešními inkoustovými tiskárnami s možností fototisku. Zde ale získáte jednoúčelové zařízení, jehož výhodou je snazší obsluha, zato nevýhodou pak právě jeho jednoúčelovost a poměrně vysoké pořizovací i tiskové náklady.

Kodak Printer Dock 6000

Cena vč. DPH: 7 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Kodak, http://www.kodak.cz

Kodak EasyShare DX 6490

K testu zapůjčila firma: Kodak, http://www.kodak.cz

Cena vč. DPH: 17 300 Kč

§§§§§


Jedeme s digitální MP3 muzikou

Michal Bareš

C04P0134

V loňském zářijovém čísle jsme přinesli test několika CD přehrávačů do auta, z nichž výrazně nejlevnějším byl Kingstech MP3-9818, s jehož nástupcem jsme měli možnost seznámit se při dlouhodobějším praktickém testu.

Inovovaný model nese podle webových stránek prodejce stejné označení jako ten starší, ale na první pohled se liší černou barvou panelu a barevným displejem. V předchozí verzi byl kryt přehrávače šedivý a text na displeji byl pouze černý s modrým podsvícením. Přes barevné změny se ovládání nijak nezměnilo, hlavním ovládacím prvkem je stále kulaté dělené trojtlačítko, jehož pomocí se nastavují hlavní parametry, jako jsou hlasitost, vyvážení, basy atd. K zásadním změnám ovládacího firmwaru bohužel také nedošlo, takže krokování po jednotlivých adresářích s MP3 skladbami stále vyžaduje stisknutí krkolomné kombinace tří tlačítek, což je při řízení automobilu prakticky nemožné. Novinkou je však infračervené dálkové ovládání, pomocí nějž lze bohužel kromě posunu po adresářích ovládat všechny základní funkce přehrávání.

Možnosti nastavení rádia i konektory na zadní straně jsou zcela shodné s předchozí verzí. K uložení stanic do paměti je k dispozici 18 slotů pro FM a 12 slotů pro střední vlny, samozřejmostí jsou i funkce RDS-EON, TA a PTY. Pomocí standardního ISO konektoru lze připojit čtyři reproduktory s maximálním výkonem 4 x 40 wattů. Součástí dodávky je kabel s ISO konektorem i kabel zakončený holými vodiči, dálkové ovládání, ochranné pouzdro na přední panel, dokumentace a tři CD s volně šiřitelnými verzemi známých MP3 skladeb.

Hlavní, a musíme říci, že pozitivní, změna proběhla uvnitř přístroje, kam byla vestavěna nová mechanika, jež se o poznání lépe než její předchůdkyně vyrovnává s terénními nerovnostmi. Během testování jsme tedy k výpadkům hudby za jízdy neměli zásadní připomínky, a to jsme s Kingstechem jezdili po pověstných pražských komunikacích i po dálnici.

Celkové hodnocení vyplývá s ohledem na nízkou cenu a odstranění nadměrného přeskakování, tedy hlavního nedostatku, k němuž jsme měli výtky posledně vcelku pozitivně. Kingstech zkrátka hraje, nepřeskakuje a je levný.

Kingstech MP3-9818

Cena vč. DPH: 3 980 Kč

K testu zapůjčila firma: Discomp, http://www.discomp.cz

§§§§§


Acer jako desktop

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

C04P0140

Na stránkách PC WORLDu se běžně setkáváte s notebooky, LCD panely a projektory značky Acer. Tento leader v prodeji přenosných počítačů na tuzemském trhu však nabízí i stolní počítače pro domácí využití. Právě do tohoto segmentu je zaměřena novinka s označením Aspire T120, která se v těchto týdnech dostává do prodeje. Součástí sestavy, jejímuž interiéru se budeme věnovat dále, je kromě standardní klávesnice a myši s kolečkem také dvojice menších reproduktorů. Ty hravě obstarají reprodukci zvuků z Windows, programů a her, žádné zázraky ale od nich čekat nelze. Na kompaktních discích nalezne uživatel vyjma operačního systému Windows XP Home sadu jednoduchých kancelářských aplikací Microsoft Works, program Norton Antivirus 2003, System Recovery CD a balík užitečných drobných aplikací.

Samotné PC je postaveno ve vcelku sympatické skříni mini-tower s předním vyvedením dvou USB portů a konektorů mikrofonu a sluchátek. V jedné z 5,25" šachet je umístěna čtečka všech běžných druhů paměťových karet, jejíž zapojení je ale poněkud nestandardní. Ne úplně běžně jsou umístěny indikační diody, které najdete na horní hraně skříně. Zadní část nabízí vedle klasických portů (sériový, paralelní, 4x USB) také FireWire a konektory komponent integrovaných do základní desky.

Po uvolnění dvou šroubů a odsunutí levé bočnice se vcelku rychle dostanete do útrob sestavy. Její jádro tvoří základní deska s čipovou sadou VIA KM400 a s integrovanou zvukovou (kodek AC\97) a síťovou (Realtek RTL 8139) kartou. Na desce je integrována i grafická karta, ta je ale v počítači díky přítomnosti Radeonu 9200 SE v AGP slotu spíše do počtu. O výkon se stará procesor AMD Athlon XP 2400+ spolu s 256 MB DDR paměti Infineon s frekvencí 333 MHz. Pevný disk Western Digital s kapacitou 80 GB a rychlostí 7 200 ot./min. poskytuje pro běžné využití dostatek prostoru. Z ostatních komponent stojí za pozornost CD-RW/DVD mechanika LG a PCI modem Conextant 56k. Pro upgrade je ve skříni vyhrazen jeden paměťový bank a dva PCI sloty.

Co se týče výkonu, je sestava vhodnější spíše pro práci s kancelářskými aplikacemi, v graficky náročnějších programech a ve hrách by mohla mít kvůli low-endovému Radeonu 9200 SE problémy s rychlostí zobrazování. To potvrzují výsledky testovacích programů, kdy v SYSmarku 2001 získal Aspire T120 slušivých 238 bodů a v 3DMarku 2001 SE podprůměrných 3 931 bodů.

Vzhledem k výkonu a použitým komponentům se může cena tohoto desktopu zdát o trochu vyšší, než u některých českých prodejců PC. Značka Acer však znamená záruku vyšší kvality a za vynaložené finanční prostředky získáte snadnou možnost obnovy svého počítače nebo balík užitečných aplikací.

Acer Aspire T120

Cena vč. DPH: 21 948 Kč

K testu poskytla firma: Acer

http://www.acer.cz

§§§§§


Multimediální počítač typu SFF

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

C04P0139

Tak už to pomalu vypadá, že doba nevzhledných šedých krabic, ve kterých se počítače ukrývaly, je definitivně pryč. Aspoň to se snaží naznačit MSI se svým Mega PC 180, které je téměř více hi-fi věží, než klasickou PC skříní.

Ale nic není tak horké, jak se to upeče, a také Mega PC je jen dalším modelem v řadě, který MSI směruje jako alternativní centrum domácí zábavy, spojující v sobě možnosti počítače a hudební věže. Ze strany tohoto výrobce to není premiérový pokus, velmi podobný produkt, označený Mega PC 650, je už na trhu od loňského roku. Nový Mega PC 180 se však liší především tím, že je určen pro platformu AMD Athlon XP.

Základem počítačové části je deska s čipovou sadou nVidia nForce2 IGP, vybavená integrovaným grafickým jádrem. Jeho výkon odpovídá přibližně kartě GeForce4 MX, a tak stačí v dnešní době na práci v desktopu Windows či hraní těch nejméně náročných her. Výhodou je určitě plně zdvojený, i když pouze analogový VGA výstup pro práci se dvěma monitory. Ty ocení právě lidé v kancelářích při práci s grafikou.

Vzhledem k použitému čipsetu lze do Mega PC instalovat procesor s maximální frekvencí FSB 333 MHz (tedy nejvýše model Athlon XP 3000+) a odpovídající paměťové moduly DDR333. Dvoukanálový řadič pamětí si přímo říká o to, aby jednotlivé moduly byly osazeny v párech.

Uvnitř Mega PC je místo pro jeden pevný disk a jednu optickou mechaniku. Vzhledem k užití to bude nejčastěji DVD/CD-RW kombo, anebo už rovnou DVD+/-RW jednotka. Počítač lze dále rozšířit o jednu PCI a jednu AGP kartu.

Montáž všech komponent je poměrně dobře popsána v dokumentaci, potěšitelný je též fakt, že k Mega PC dodává český distributor i krátký instalační a provozní návod v naší mateřštině. Produkt bude ale většinou využíván lokálními assemblery k sestavování zajímavých multimediálních počítačů.

Část hi-fi je schopna pracovat nejen při vypnutém počítači, ale dokonce i bez nainstalovaného procesoru či paměti. Zahrnuje jak FM rádio, tak i CD a MP3-CD přehrávač, ovšem pochopitelně pouze tehdy, pokud už je v Mega PC nainstalována CD/DVD jednotka. Díky zvukovému čipu ALC655 je po stránce zvukových a dalších výstupů nabídka tohoto produktu poměrně dobrá. Horší už je to se schopnostmi hi-fi části Mega PC, která nepodporuje například zobrazování a používání funkcí RDS, při přehrávání CD disků nepracuje s CD textem a zřejmě největším problémem je, že hraje-li soubory MP3, nezobrazuje u nich ID3 tagy. Naštěstí je součástí balení alespoň dálkové ovládání.

Poté, co je počítač vybaven nezbytnými komponentami, je možné využít řadu rozšiřujících portů, jako například síťovou kartu 10/100 Mb/s, modem, 4 USB 2.0 porty, 2 konektory FireWire a množství zvukových vstupů a výstupů.

MSI Mega PC 180 bude na trhu k dispozici ve dvou verzích, z nichž ta lépe vybavená, označená Deluxe, bude obsahovat navíc také Wi-Fi rozhraní ve formě Mini-PCI karty na základní desce a také integrovanou čtečku paměťových karet. Právě tuto verzi jsme měli možnost testovat a najdete ji i na fotografii.

Celkové hodnocení malého černého krasavce s názvem Mega PC 180 není úplně jednoduché. Na jedné straně stojí výkonná a relativně spolehlivá platforma čipsetu nForce 2 IGP s možností snadného připojení dvou monitorů a celou plejádou dalších konektorů. Na straně druhé pak velmi omezené možnosti hi-fi části a jen těžko přehlédnutelná absence podpory RDS, CD-Textu a ID3 tagů. Je to škoda, neboť relativně velký, a díky použití barevných LED diod snadno čitelný displej na čelní straně Mega PC 180, zůstává nevyužit.

MSI Mega PC180

K testu poskytla firma: LEVI International, http://www.levi.cz

Cena vč. DPH: 13 900 Kč

§§§§§


Opravdu rychlá karta

Michal Bareš

C04P0136

Pro upgrade počítače existují většinou dva důvody buď je to požadavek na jeho celkové zrychlení, nebo na obohacení jeho funkcí či konektivity. V prvním případě se pozornost uživatelů obrací k výměně procesoru či navýšení operační paměti, v případě druhém je třeba vyměnit buď celou základní desku (což se sotva kdy obejde bez výměny procesoru), nebo její funkce omladit prostřednictvím přídavné PCI karty. Právě takovou kartou, kombinující několik moderních rozhraní, je Kouwell Combo IEEE1394a/USB2.0/Ethernet (Gigabit).

Výhodou tohoto způsobu upgradu počítače je rychlá a snadná úprava bez nutnosti reinstalace operačního systému a všech programů, čemuž se v případě výměny celé základní desky uživatel neubrání. Kartu stačí vsunout do volného PCI slotu, nainstalovat software, a to je vše.

Součástí balení jsou kromě PCI karty příslušné ovladače pro operační systémy od Windows 98 výše, CD-ROM s programem VideoStudio 7 SE Basic a FireWire kabel.

Jelikož se jedná o kartu kombinující více rozhraní, je i její cena o něco vyšší, než u samostatných USB 2.0 nebo FireWire karet. Pro domácí zájemce o USB 2.0 či FireWire rozhraní tedy bude asi vhodnější karta bez gigabitového Ethernetu, který většina nekorporátních uživatelů sotva využije. Plánujete-li však upgrade s výhledem na delší dobu, může se hodit i rychlá síť.

Kouwell Combo IEEE1934a/USB2.0/Ethernet (Gigabit)

Cena vč. DPH: 2 300 Kč

K testu zapůjčila firma: LEVI International, http://www.levi.cz

§§§§§


Zlomený digitál

Lubor Jarkovský

C04P0132

Modelová řada digitálních fotoaparátů Cyber-shot společnosti Sony se na začátku minulého roku rozšířila o "podřadu", která nese označení Cyber-shot U. Jedná se o miniaturní lehké fotoaparáty, jež se vejdou do každé kapsy. Nabízejí však na svou velikost i solidní kvalitu fotek. V současné době má řada U tři zástupce, jsou jimi modely U30, U50 a U60. U30 je vylepšená verze staršího modelu U20, recenzi na vodotěsný model U60 jsme vám přinesli minulý rok v říjnovém čísle. Nyní jsme se podívali na zoubek modelu U50 s otočným objektivem.

Ten se vyznačuje především celokovovým tělem, třemi barevnými provedeními, ve kterých ho lze koupit (u nás jen ve dvou stříbrná a černá), upraveným menu a několika novými funkcemi. Přístroj váží 132 gramů a jeho rozměry jsou 99,9 x

x 40,5 x 24,9 mm U50 je tedy v každém směru větší než model U30, z čehož lze vinit zcela jistě otočný objektiv, který si nějaký ten prostor navíc vyžádal. Jeho jasnou výhodou je daleko snazší fotografování v nepříznivých podmínkách, otočit ho lze v úhlu +120 ? až -90 ?. Na zadní straně se nachází 1 palec velký TFT displej, který se někomu může zdát až moc miniaturní, stejně jako tlačítka pro ovládání. Ta jsou ze všech modelů řady U nejhůře položená (nacházejí se na horní straně spolu se spouští) a ovládání je nepohodlné.

Přístroj je osazen stejně jako modely U30 a U60 objektivem Sony SuperHAD CCD s efektivním rozlišením 2 miliony pixelů a pevným ohniskem 33 mm (F2.8). Rychlost automatické závěrky je 1/8 až 1/2000 sekundy. Stejně jako ostatní typy, ani tento model nedisponuje zoomem. Pro focení lze v menu nastavit 5 předdefinovaných expozičních režimů, 4 režimy blesku (auto, zapnutý, vypnutý, redukce červených očí). Dosah blesku je pouze 0,5 až 1,8 metru. Již tradičně se v menu nacházejí 4 efekty pro focení: Solarize, Černobílé foto, Sepia, a Negativ. V makru dokáže aparát zaostřit od 10 cm.

DSC-U50 se stejně jako ostatní modely U velice rychle spouští, jeho náběh je opravdu bleskový. Ukládání fotek je však o něco pomalejší, než jsme čekali. Se starším modelem U20, kde bylo uložení snímku prakticky okamžité, se v tomto směru nemůže měřit.

Fotky se ukládají ve formátu JPEG v maximálním rozlišení 1 632 x 1 224 bodů, nastavit lze i VGA rozlišení (640 x 480). V režimu Burst fotí na jedno stisknutí dvě fotky v nejvyšším rozlišení 1 632 x 1 224 (model U30 fotí 5 fotek) a 10 fotek ve VGA. Kvalita je shodná s modelem U60, který jsme testovali. Fotky nikoho neoslní, od tak malého foťáčku ani nelze čekat zázraky, přesto si dovolujeme říci, že nás v dané kategorii kvalita snímků příjemně překvapila. Videosekvence točí v rozlišení 320 x 240 a 160 x 112 bodů. Video je bez zvuku a svou kvalitou je předurčeno pouze k posílání e-mailem.

Nyní se dostáváme k dosti sporné otázce, kterou vyvolává fakt, že v tomto modelu nelze použít klasický Memorystick, ale je nutné si pořídit MS DUO (dodáván je MS DUO 8 MB). Většinu majitelů MS klasické velikosti tato informace zcela určitě odradí od koupi, protože pořizovat další velmi drahou kartu je nesmysl, když model U30 nabízí prakticky stejné funkce a používá původní Memorystick. Podporován je i nový MS PRO DUO.

Příslušenství se kromě dvou nabíjecích AAA baterií a nabíječky skládá také ze šňůrky na krk, adaptéru pro MS DUO (který z něho udělá klasický MS), USB kabelu (rozhraní aparátu pouze ve verzi 1.1!), driverů a editačního softwaru na CD a již zmiňovaného 8MB Memorysticku DUO.

DSC-U50 není špatným fotoaparátem, jeho hlavní zbraní je otočný objektiv, který z něj činí daleko zajímavější přístroj, než jakým ve skutečnosti je. Kvalita fotek a funkce jsou shodné s o 2 000 Kč levnějším DSC-U30. Zatím poměrně nová a nezavedená paměťová karta je také jistou překážkou, protože její cena je vysoká. Model U50 nás i přes veškeré své nedostatky oslovil, a to především svým designem. Přesto ho nelze jednoznačně doporučit, protože jeho levnější bratříček je mu značnou konkurencí.

Sony DSC-U50

Cena vč. DPH: 9 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia Pro, http://www.elviapro.cz

§§§§§


Tři devatenáctky naplocho

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

C04P0117

Po kratší odmlce se v našich testech zaměříme na trojici LCD monitorů, které spojuje tentokrát 19palcová úhlopříčka obrazovky.

TEAC S1902D

Zatímco v jiných komoditách si už stačila vybudovat poměrné dobré renomé, je značka TEAC v oblasti LCD monitorů naprostým nováčkem. Právě na počátku letošního roku uvedla své dva první produkty, a to 17a 19palcový zobrazovač. Monitor S1902D obsahuje poměrně dobrý LCD displej s kontrastem 700 : 1 a jasem 250 cd/m2. K jeho ovládání slouží čtveřice tlačítek ve spodní části rámečku, k nimž je přidáno ještě páté, určené k zapínání a vypínání přístroje. Samotný pohyb v menu na obrazovce i nastavování příslušných hodnot jsou poměrně snadné a také jednotlivé volby jsou logicky označeny ikonami a textovými popisky. Jak už je v této kategorii zvykem, signál lze do monitoru přenášet nejen analogovým VGA rozhraním, ale i digitální spojením DVI. Ve výbavě nelze opomenout ani integrovaný hub USB 1.1 s uplinkem a dvěma downlinky, umístěnými bohužel na zadní straně panelu. V rozích displeje rovněž nechybějí dva reproduktory s výkonem po 1 wattu. Vzhled tohoto produktu je poměrně konzervativní, a také možnosti pohybu prostřednictvím nějakého multifunkčního stojanu se omezují na prosté naklápění směrem k a od pozorovatele. Výrobce udává dobu odezvy 25 milisekund, a také my jsme byli s výsledky při přehrávání videa poměrně spokojeni. Nezaznamenali jsme žádné "duchy" ani jiné obrazové artefakty, způsobené příliš pomalým překreslováním. Tento displej nám k testu zapůjčila firma ELAP a jeho cena je 24 300 Kč vč. DPH.

LG Flatron L1910P

Špičková devatenáctka z produkce LG je vybavena panelem typu Super IPS, který jí propůjčuje nejen solidní kontrastní poměr 400 : 1 a maximální svítivost 250 cd/m2, ale především bezprecedentní úhel pohledu 176? jak v horizontálním, tak i vertikálním směru. Také obraz odpovídá kvalitě implementovaného LCD a lze jej směle zařadit mezi naprostou špičku. Je pochopitelné, že v takové situaci musí být mimo standardního analogového VGA vstupu k dispozici také digitální rozhraní typu DVI. Z dalších konektorů zbývá zmínit ještě vstupy a výstupy vestavěného dvouportového USB 1.1 hubu, který může sloužit například pro připojení myši či dalších periferií s menšími nároky na přenosový výkon. K ovládání jsou určena poměrně drobná, ale i tak snadno dostupná tlačítka s funkcemi rychlé volby vstupu signálu, automatického nastavení obrazu v analogovém režimu, vstupu do menu, a dále čtveřice směrových kláves. Pomocí šipek vzhůru či dolů lze vyvolat funkci LightView, určenou k rychlému nastavení barev a jasu. LightView v sobě totiž zahrnuje několik pracovních profilů jasu obrazu a barevné teploty podle toho, zda se s monitorem pracuje ve dne či v noci a také v závislosti na zobrazovaném obsahu (fotografie, text, video). Při práci s dokumenty jistě přijde vhod také možnost otočení obrazu na výšku s využitím přikládaného softwaru Pivot. Co říci závěrem? Elegantní, stylový, výborně vybavený, ale bohužel také cenově velmi nadprůměrný produkt. Monitor nám k testu zapůjčila společnost LG Electronics, která jej prodává za 27 990 Kč.

iiyama ProLite E-481S-B

Pro japonskou iiyamu nejsou devatenáctky žádným novým zbožím, takových produktů už má za sebou celou řadu. Vyspělost je patrná i z modelu ProLite E-481S-B, který je vybaven výkonným a kvalitním panelem typu IPS, jehož dominantou jsou především pohledové úhly přesahující 170 ? v obou směrech. Svítivost činí standardních 250 cd/m2 a kontrast pak 400 : 1, což lze považovat za lehce nadprůměrnou hodnotu. Také tento monitor je schopen přijímat signál jak analogově, prostřednictvím VGA kabelu a D-Sub konektoru, tak i digitálně s využitím DVI spojení. Ovládání je pro iiyamu typické a dlužno dodat, že rozhodně nepatří k nejjednodušším a nejsnáze pochopitelným. Naštěstí je na spodní straně rámečku kolem displeje hned několik tlačítek s přímou volbou funkce, která nastavení nejčastějších parametrů (například jasu) poněkud ulehčují. Výhodou jsou také dva ekonomické/ekologické režimy Econ1 a Econ2, v nich dochází ke snížení výkonu podsvětlovací výbojky, což je vhodné nejen pro šetření elektrickou energií, ale také ke snížení únavy očí například při práci v noci. Nejen grafici, ale všichni kdo pracují třeba s digitálními fotografiemi, ocení možnost nastavení třech barevných teplot bílého bodu a podporu barevného prostoru standardu sRGB. V technických specifikacích iiyamy je možno se dočíst, že odhadovaná životnost podsvícení je přibližně 50 tisíc hodin provozu, což při 8 hodinách práce denně reprezentuje více jak 17 let provozu. Výbavou i cenou (23 534 Kč) jde v případě modelu ProLite E-481S-B o klasickou devatenáctku vyšší třídy.

Teac S1902D

Cena vč. DPH: 24 300 Kč

K recenzi poskytla firma: ELAP, http://www.elap.cz

LG Flatron L1910P

Cena vč. DPH: 27 990 Kč

K recenzi poskytla firma: LG Electronics, http.//www.lgecz.cz

iiyama ProLite E-481S-B

Cena: 23 534 Kč

K recenzi poskytla firma: iiyama, http://www.iiyamacz.cz

§§§§§


Co se právě nosí v Tokiu?

Michal Bareš, Martyn Williams, Anne B. McDonald

C04P0118

Milovníci nejnovějších technologií vám potvrdí, že ty nejkrásnější kousky mobilní výpočetní a konzumní elektroniky se skvělým a ergonomickým designem, navíc disponující dlouhou výdrží na baterie, jsou vždy uváděny nejprve na japonský trh. Ty nejzajímavější věcičky tam navíc leckdy zůstanou a na pulty zbytku světa se nikdy oficiálně nedostanou. Podívejme se, proč tomu tak je, a kde je lze koupit.

Řeč je o technologických hračkách jako jsou miniaturní sexy notebooky, tak malé, že je můžete téměř ztratit v napěchované aktovce, bezdrátoví osobní digitální asistenti s 5palcovými zářivými displeji a digitální fotoaparátky, které se vejdou do krabičky od zápalek.

Nejnovější notebook Sony VAIO PCG-X505, který je jak jinak k sehnání pouze v Japonsku, je díky tloušťce 1,3 cm nejtenčím přenosným PC na světě. Váží 770 gramů a v Japonsku byl uveden na trh v prosinci minulého roku. Je vybaven 10,4palcovým LCD displejem a v jeho útrobách se skrývá unikátní motherboard o velikosti tří čtverečních palců.

Zajímavý je i další přístrojek. Ve Spojených státech, ale i v některých evropských zemích, se nedávno rozhořela debata o právních aspektech fotografování cizích osob pomocí mobilních telefonů s digitální kamerou, a to si ani nemůžeme pořídit takovou hračku, jakou je 2megapixelový mobil Casio A5403CA s 10násobným digitálním zoomem. V Evropě jsme se dlouho těšili na mobily obsahující rádiopřijímač, řada z nich byla teoreticky vybavena touto funkcí, která však byla u nás deaktivována. Koncem minulého roku jsme se i my konečně dočkali a na některých mobilech si můžeme poslechnout oblíbenou stanici. V Japonsku však mají mobily s televizí.

Koncem minulého roku jsme byli svědky rychlého boomu DVD vypalovaček. V porovnání s videorekordérem Sony BDZ-S77, využívajícím technologii Blu-ray, jsou o generaci zpět. Díky modrofialovému laseru může tento přístroj vměstnat na jediný 12centimetrový disk až 23 GB dat, tedy pětkrát více než na obyčejné DVD médium.

Jste-li opravdu zapálení a dobře placení milovníci podobných futuristických novinek, máte dvě možnosti jak je získat. Tou zajímavější je samozřejmě cesta do Japonska a návštěva některého z obchodů s elektronikou ve čtvrti Akihabara, ale přiznejme si, že podstoupit podobnou pouť kvůli novému mobilu je přinejmenším excentrické.

Jednodušší, levnější a možná i stejně rychlé je objednání přes internet. Existuje několik e-shopů, schopných zasílat japonskou elektroniku i do České republiky. Platba probíhá prostřednictvím kreditní karty, přičemž cena za zboží bývá odečtena z účtu ne v okamžiku objednávky, ale až při odeslání zásilky. S platbou a dopravou tedy problémy nejsou, mohou však nastat v případě poruchy, kdy je téměř vždy nutné odeslat balíček zpět a doufat, že se vám někdy vrátí. Technické detaily reklamačních postupů jsou popsány na stránkách jednotlivých elektronických obchodů.

Na níže zmíněných adresách naleznete elektronické obchody, specializující se na japonské technologické novinky. Na internetu zajisté najdete i další místa, kde lze tento typ zboží zakoupit, námi zmíněné adresy berte pouze jako příklad e-shopů distribujících své zboží i do České republiky.

Kam se bude vyvíjet směr špičkových technologických produktů v budoucnosti? Odborníci se shodují na několika věcech, mezi nimiž hraje hlavní roli vyšší výdrž akumulátorů a miniaturní kapesní počítače s plnohodnotným výkonem.

Díky palivovým energetickým článkům se bude pohybovat výdrž přenosných počítačů ne v řádu hodin, ale dnů. Highendové notebooky obsahující palivové články (jejichž výrobcem bude firma NEC) by se v Japonsku měly začít prodávat již letos. Jejich výhodou bude fakt, že tyto nové články nebude potřeba dobíjet, pokud je budete krmit patřičným palivem, pravděpodobně metanolem.

Dalším hitem, který již letos vstoupí na asijské trhy, budou modulární počítače, jejichž základem bude drobná krabička o velikosti přibližně 12 x 8 x 2 cm a hmotnosti do 250 gramů, v níž bude obsažen pevný disk, procesor, paměť a grafický a zvukový čip. Na miniaturním pevném disku budou uložena nejen všechna data, ale i operační systém, takže bude možno tuto krabičku vložit do jakékoliv odpovídající "dokovací" stanice. Počítá se i s mobilním krytem obsahujícím displej, který zařízení změní v super PDA. Již dnes si tento počítač s názvem Modular Computing Core (MCC) můžete objednat u americké společnosti Antelope Technologies (http://www.antelopetech.com) za 3 970 USD.

§§§§§


Prescott: Pentium 4 potřetí

Lukáš Erben

C04P0125

Od uvedení prvních procesorů Pentium 4 uplynulo bezmála tři a půl roku během této doby prošlo přitom jádro procesoru pouze jedinou zásadní změnou: zhruba před dvěma roky, krátce poté, co P4 dosáhlo hranice dvou GHz, nahradily první generaci označovanou jako Willamette nové, výkonnější procesory s jádrem Northwood. Nyní přichází třetí generace procesorů Pentium 4 s jádrem Prescott.

Pentium 4 se pochopitelně během své dosavadní existence dočkalo i mnoha drobnějších změn, jako byl nárůst frekvence sběrnice či zavedení technologie Hyper Threading přesto se žádná z nich významně nedotkla vlastní architektury procesoru. Když Intel před dvěma lety odhalil první plány týkající se Pentia 4 s jádrem Prescott, předpokládalo se, že půjde, podobně jako v případě procesorů s jádrem Northwood, pouze o zmenšení stávajícího jádra (dané novým výrobním 90nm procesem) a rozšíření vyrovnávací paměti (cache) druhé úrovně. S přibývajícím množstvím informací bylo ovšem stále jasnější, že Prescott není Pentium 4 s větší cache pamětí, ale že se ve skutečnosti jedná o zcela nový procesor, který sice vychází z mikroachitektury NetBurst (jež je srdcem P4), ale od dosavadních procesorů se v mnohém liší. Změny, které byly v procesoru provedeny, ovšem úzce souvisí s filozofií architektury NetBurst ta předpokládá zvyšování výkonu procesorů pomocí rychlého nárůstu pracovních frekvencí. Ostatně již v době, kdy byly představovány první procesory Pentium 4, Intel oznámil, že nová architektura umožní v nadcházejících letech dosahovat pracovních frekvencí nad 5 GHz. Dosavadní Pentium 4 s jádrem Northwood ovšem takové frekvence dosáhnout nemůže (maximum se pohybuje okolo hranice 3,5 GHz) a jeho pouhé zmenšení (které obvykle znamená nižší spotřebu a možnost vyšších pracovních frekvencí) by zřejmě cestu k hranici 5 GHz neotevřelo.

Nové Pentium 4 bylo, podobně jako jeho předchůdci, navrženo tak, aby dosahovalo co nejvyšších pracovních frekvencí. Jestliže sledujete problematiku procesorů podrobněji, pak vám dozajista neušlo, že výrobci procesorů používají různé postupy jak zvýšit výkon. Ten je dán jednak pracovní frekvencí (tedy počtem pracovních cyklů za vteřinu), a také množstvím práce, které je procesor schopen v jednom pracovním cyklu průměrně "zvládnout". Když Intel uváděl v roce 2000 první generaci procesorů Pentium 4, byl jejich výkon, i přes startovní frekvenci 1,4 GHz, často srovnatelný se staršími procesory pracujícími na výrazně nižší frekvenci. Hlavní příčinou byla odlišná architektura nových procesorů ta byla sice uzpůsobena pro snadné zvyšování pracovní frekvence, množství práce (obvykle označované termínem IPC, tedy Instructions Per Cycle) odvedené v jednom pracovním cyklu bylo ovšem o něco nižší. Jistou roli pak hrála i absence programů optimalizovaných pro nový procesor.

Moderní CPU zpracovávají obvykle mnoho instrukcí současně (jak paralelně, tak po krocích v sérii): výpočty (instrukce) jsou na sobě ovšem často závislé aby procesor nemusel vždy čekat na dokončení předchozích výpočtů, obsahuje speciální jednotky, které se starají o správné řazení instrukcí, jež jsou na sobě závislé, a odhaduje výsledky logických operací, aby mohl celé "potrubí" co nejefektivněji zaplnit. I když jsou tyto odhady poměrně úspěšné, občasný omyl je nevyhnutelný. V takovém případě je nutné sekvenci výpočtů zastavit, potrubí "vyčistit" a naplnit znovu. Čím delší je toto potrubí (čím více sekcí či kroků obsahuje), tím déle trvá jeho vyčištění a znovunaplnění, a tím větší množství operací je nutno "zahodit". Výhodou dlouhého instrukčního potrubí je, že umožňuje rozdělit výpočty na menší části, které je možno provádět rychleji (souvisí to i se složitostí obvodů na CPU), a tím lze dosahovat vyšší pracovní frekvence. Jeho nevýhodou je naopak nižší hodnota IPC, tedy počet instrukcí zpracovaný průměrně za jeden pracovní cyklus (kvůli větší "penalizaci" za špatný odhad).

Zatímco Pentium III mělo instrukční potrubí s deseti kroky, první a druhá generace Pentia 4 zvýšily jeho délku na dvojnásobek. Třetí generace P4 s jádrem Prescott má instrukční potrubí opět prodlouženo na 31 kroků. Důvod je jasný: nové instrukční potrubí umožňuje snazší zvyšování pracovní frekvence. Aby byl eliminován či minimalizován negativní dopad delšího instrukčního potrubí, byly pozměněny i další části procesoru. Tou nejviditelnější změnou je zvětšení vyrovnávací paměti druhé úrovně na 1 MB, zvětšena a pozměněna ovšem byla i vyrovnávací paměť první úrovně (na 16 KB). Vylepšeny byly pochopitelně jednotky pro řazení instrukcí (Schedule) a předpovídání větvení (Branch Prediction) na detailní rozbor těchto úprav ale bohužel nemáme dostatek prostoru. Pozitivních změn se konečně dočkaly i hlavní celočíselné jednotky (ALU) jednou z nejvýznamnějších je "reduced integer multiply", tedy schopnost procesoru násobit celá čísla přímo v celočíselné ALU (dříve se tyto výpočty prováděly za pomoci jednotky pro výpočet v plovoucí desetinné čárce).

Nové Pentium 4 "Prescott" je prozatím uváděno na stejných frekvencích jako procesory s jádrem Northwood konkrétně se jedná o 2,8, 3, 3,2 a nově též 3,4 GHz (3,4GHz P4 s jádrem Northwood je taktéž novinkou). Aby bylo možné procesory snáze odlišit, jsou ty s novým jádrem označeny písmenem E (např. Pentium 4 2,80E). Procesory lze osadit do existujících desek s čipovými sadami i865/i875 obvykle je ale nutná aktualizace BIOSu, doporučujeme též ověřit kompatibilitu na stránkách výrobce. Je pravděpodobné, že Prescott budou podporovat i desky s čipsety jiných výrobců, v době uzávěrky jsme však neměli k dispozici přesné údaje. Z plánů Intelu pro rok 2004 vyplývá, že procesory s frekvencí 3,4 GHz jsou konečnou pro patici s478. Rychlejší Pentia 4 (výhradně s jádrem Prescott) budou určena pro novou patici LGA-775, která se objeví v průběhu roku.

Tím nejdůležitějším je ale pochopitelně výkon nových Pentií 4. Ten ovlivňuje jak delší instrukční potrubí (negativně), tak i větší cache a další inovace (pozitivně). Při srovnání se staršími P4 Northwood na stejné pracovní frekvenci je nové P4 Prescott výjimečně o něco rychlejší, obvykle se ale spíše drží v těsném závěsu. Rozdíly jsou malé (do 3 až 5 procent, výjimečně 7 procent), nehledě na to, že současné aplikace nejsou pro nový procesor (zejména instrukce SSE3) optimalizovány. Zajímavé přitom je, že na vyšších pracovních frekvencích je u mnoha testů rozdíl menší zdá se, že architektura Prescottu je pro vysoké frekvence skutečně optimalizována.

Prescott představuje novou generaci procesorů Pentium 4, jejíž plný potenciál se projeví až během tohoto roku poté, co budou uvedeny jeho rychlejší varianty pro novou platformu (patici) LGA-775 (do konce roku bychom se měli dočkat 4GHz modelu). Prodává se za stejnou cenu jako klasická Pentia 4, a se současnými aplikacemi nenabízí prozatím žádnou zásadní výhodu. Pokud si tedy nyní kupujete nové PC s Pentiem 4, můžete klidně zůstat u starší varianty Northwood. Čas Prescottu přijde koncem jara, s uvedením patice LGA-775. Zajímavé bude pochopitelně i srovnání s konkurenčním procesorem AMD Athlon 64, který je již dostupný ve třech variantách (3000+, 3200+ a 3400+), to je ale samostatné téma, jemuž se budeme věnovat až si možnosti, vlastnosti a výkon Prescottu řádně osaháme.

Extrémní Pentium 4 3,4 GHz

Krátce po Prescottu dorazila do redakce další žhavá novinka Intelu procesor Pentium 4 Extreme Edition na frekvenci 3,4 GHz. Extreme Edition je postaven na architektuře Northwood, je však vybaven rozsáhlou L3 cache pamětí o velikosti 2 MB, která mu spolu s vysokou frekvencí propůjčuje obrovský výkon. První provedené testy naznačují, že nové "XE" převzalo titul nejvýkonnějšího PC procesoru (ten doposud náležel Athlonu 64-FX 51, těsně následovanému starší verzí Pentia 4 "XE" s frekvencí 3,2 GHz). Přesto nebo právě proto není Extreme Edition konkurencí klasických Pentií 4 ani nového Prescottu jeho cena se blíží hranici 30 000 Kč bez DPH, a je tak určeno těm nejnáročnějším uživatelům, kteří se při koupi nejvýkonnějšího PC neohlížejí na peníze.

§§§§§


Sestava s Prescottem: AC Integra 7100N

Tomáš Bučina, TestCentrum IDG

C04P0126

Procesor Intel Pentium 4 "Prescott" začínají implementovat už všichni významní světoví i čeští assembleři počítačů, a tak ani jeden z nejdůležitějších partnerů Intelu v Česku společnost AT Computers nemohl zůstat stranou. Měli jsme možnost se krátce seznámit s modelem AC Integra 7100N, který lze směle zařadit mezi nejvýkonnější multimediální počítače současnosti. Jeho srdcem je procesor Pentium 4 ve verzi 3,2E s jádrem Prescott obsahujícím 1 MB cache spolu se základní deskou Asus P4C800 a celkem jedním gigabajtem paměti DDR433. K vysokému výkonu dále přispívá i pevný disk WD Raptor s 10 000 otáčkami za minutu, připojený k rozhraní Serial ATA. Druhým diskem je opět Western Digital s kapacitou 250 GB, rovněž na Serial ATA.

Grafický subsystém je reprezentován kartou Triplex Radeon 9800XT, doplněnou ještě televizním tunerem Pinnacle Studio PCTV PRO se stereofonním příjmem a vestavěným FM rádiem. Solidní dojem dotvářela čtečka paměťových karet značky Trust spolu s předními výstupy rozhraní FireWire a USB 2.0, které však bohužel nebyly připojeny k základní desce. Zvuková karta SoundBlaster Audigy2 Platium Pro a gigabitové síťové rozhraní 3Com Marvell jsou už prakticky nepostradatelnou součástí takto vybavené sestavy.

Ve skříni, která velmi připomíná servery či pracovní stanice, nechyběla ani DVD+/-RW mechanika TEAC DV-W50D a DVD jednotka, oboje ve stylové černé barvě. Šlo o předprodukční počítačovou sestavu, která obsahovala některé stylové doplňky, mezi nimiž stojí za zmínku chladič procesoru Zalman CNPS700A, tři dodatečné osvětlené ventilátory ve skříni, za jejíž prosklenou bočnicí dobře vyniklo další osvětlení vnitřku modrou katodovou trubicí. Za tyto detaily však zákazník zaplatí navíc dalších zhruba 2 500 korun proti standardní ceně, která činí poměrně odvážných 95 000 Kč včetně DPH.

§§§§§

$$$$$


Knihy


Digitální fotografie - Jak je to snadné

Patrik Malina

C04P0103

Pokud jste byli či právě jste začínajícími "digitálními" fotografy, možná mi dáte za pravdu, že dobrou a dostatečně obsažnou knihu na toto téma aby člověk pohledal. Nechcete-li trávit dlouhé minuty a hodiny prohledáváním webu a sestavováním žádoucí mozaiky, pak možná toto je přesně titul pro vás!

Jak napovídá název poměrně nově zavedené ediční řady, kniha je zaměřena především na úplné začátečníky v oboru. Autoři postupují krok za krokem od nejzákladnějších témat, počínaje samotnou podstatou digitalizace obrazu, aby uživateli poskytli co nejpevnější základy pro další práci. Proto zde najdete úvodní látku, zahrnující způsob reprezentace obrazu v digitálních formátech, postupy při zaznamenání a interpretaci barev či srovnání klasické, "filmové" technologie s novými možnostmi. Další část knihy je zaměřena na výběr správného přístroje: ačkoliv některé reálie samozřejmě rychle zastarávají, čtenář zde najde cenné výchozí náměty pro rozhodnutí, proč a nač vlastně "digitál" potřebuje a chce. Nechybí pojednání o citlivých otázkách, jako je rozlišení či vlastnosti objektivu. Text pokračuje několika technicky orientovanými kapitolami, v nichž jsou popsány grafické formáty, základy ovládání přístroje, úvodní rady pro kompozici snímků, a dále běžná práce s ukládáním materiálu v počítači či údržba baterií ve fotoaparátu.

Teprve druhá část publikace je, po zvládnutí úvodních postupů, zaměřena na opravdu kreativní fotografickou práci. Aby nedošlo k omylu: tvůrčí možnosti jsou zde opět prezentovány s ohledem na začátečnickou úroveň. Najdete zde především popis úpravy fotografií v grafických editorech, jako je třeba odstranění jevu "červených očí", ale též tvorba panoramat slepováním snímků. Závěrečná část knihy je věnována publikování a distribuci vzniklých obrázků.

Pro začátečníka, tonoucího v záludném webovém informačním prostředí, je tato jasně koncipovaná a slušně uspořádaná kniha bezesporu vysvobozením. Jedná se o cenný materiál pro překonání úvodních obtíží. Dovedu si publikaci dobře představit přibalenou k prodávaným aparátům.

Autoři: M. David Stone, Ron Gladis

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 278

Doporučená cena: 279 Kč

§§§§§


MS Windows XP - Jak je to snadné

Patrik Malina

Přestože základních publikací pro zvládnutí operačního systému Windows XP je na trhu celá řada, o své místo se jistě úspěšně popere i tato novinka. Je jedním z prvních reprezentantů poměrně nové ediční řady a může vás přesvědčit, že jednodušší už to nebude. Může, ale nemusí. Stejně jako u řady jiných podobných knih se totiž dle mého názoru autor nevyrovnal se základním problémem: jasně si stanovit, kdo je cílovou skupinou, a posléze při volbě témat se tohoto původního směru také striktně přidržet. Zacílení vzniklého textu je tak místy dosti problematické. Ačkoliv je dílko jednoznačně pro začátečníky, tvůrce do této skupiny, soudě dle rozvrhu kapitol, zahrnuje uživatele se značně rozdílnou zkušeností.

Některé stati jsou mimo pochybnost připraveny pro naprosté začátečníky: popis práce se soubory na nejzákladnější úrovni či přizpůsobení vzhledu pracovní plochy odpovídají minimálním vyžadovaným znalostem a jsou zpracovány odpovídajícím způsobem. Na druhou stranu pojednání o rozdílech verzí Windows XP (hned v úvodu knihy), připojení modemu či tvorbě a řízení malé sítě rozhodně nejsou typická "startovací" témata a uživatelům, zápasícím s logikou metody "táhni&pusť", budou připadat zřejmě komplikovaná, možná zbytečná.

Druhým smolným momentem je, že uváděná fakta jsou uspořádána bez velkých ohledů na případnou rostoucí obtížnost či souvislost a návaznost mezi tématy, takže struktura je místy nelogická. Přihlašování je na opačném konci než správa účtů, přístup k internetu vpředu a tvorba lokální sítě vzadu, zkrátka trošku zmatek. Uživatel je spíše přibližně veden názvy kapitol, než jejich postupnou návazností. Co na knize oceníte, je poměrně bohatý obrazový doprovod, jenž byl navíc dosti důsledně převeden do lokalizované formy s českými variantami textů, což je u tohoto typu problematiky velmi důležité. Je škoda, že v jádru jistě zajímavá publikace utrpěla svou vnitřní strukturou. Látka je zamýšlena pro mírně pokročilé uživatele, avšak v rozporu s tím je tvůrce místy zbytečně opatrný a posouvá úroveň výkladu na jiný stupeň obtížnosti. Zkrátka, mohlo to dopadnout lépe.

Autor: Ed Bott

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 263

Doporučená cena: 249 Kč

§§§§§


Bezpečnost v Linuxu - Prevence napadení systému

Patrik Malina

S tím jak roste všeobecná popularita operačního systému Linux, a to především u serverových instalací, objevují se na pultech knihkupectví také velmi zajímavé novinky, řešící problematiku bezpečnosti. Brněnský nakladatel přispěl dalším dílkem, a nutno říci, že v některých ohledech jde o nekompromisní publikaci.

Již samotná volba autora, přesněji řečeno předlohy pro překlad, je dobrým znamením. Tvůrce knihy žije UNIXem a Linuxem prakticky od jejich dětských let, v podstatě nikdy tuto oblast neopustil a může se pochlubit realizovanými projekty, na něž každý nedosáhne. Pokud je někdo opravdu v obraze, pak je to Bob Toxen, což při čtení bezesporu zjistíte.

Rovněž způsob rozvržení látky a struktura kapitol jsou dobře promyšleny. Nenajdete zde obvyklou koncepci systematického členění, např. dle typu služeb, ale tok textu sleduje předpokládaný postup běžného správce: nainstaluji zalepím nejhorší díry detailněji se zaměřím na nejdůležitější služby budu dále studovat pokročilejší možnosti. Nemá cenu vyjmenovávat témata kapitol, neboť autor zahrnul do publikace stovky problémů, počínaje správou hesel a konče ICMP pakety. Mnohem důležitější je právě ono členění výuky, neboť se vedle sebe dostávají řešení a postupy, jež jsou sice velmi různorodé, ale vyskytují se často na podobné "úrovni zabezpečení".

Je dobré upozornit, že autor se neomezil na "opevňování" systému, ale zahrnul do knihy řadu témat z oblasti monitorování činnosti, detekce průniku a odstraňování následků v případě, že jste byli překvapeni. Nechybí tu také zmínka o právních aspektech, ovšem zde musí čtenář kriticky zhodnotit význam informací při přenosu do tuzemského legislativního prostředí.

Krom ohromné šíře tematického záběru a praktické využitelnosti má kniha ještě další přednost, a to bohatou zásobu případových studií a situací z praxe. Díky své práci se autor dostal k věcem, jež by vám jinak nikdo nepředvedl, a neváhá se s vámi podělit o zkušenosti.

V mnoha ohledech jde o pozoruhodnou knihu a při čtení na vás možná bude působit chvílemi až magickým dojmem.

Autor: Bob Toxen

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 849

Doporučená cena: 990 Kč

§§§§§


Správa barev - Průvodce v grafice

Patrik Malina

Možná jste přesně v situaci, kdy jste si pořídili digitální fotoaparát a začínáte tisknout vlastní snímky. Nebo jste vytvořili plakát či jinou tiskovinu a rádi byste se ujistili, že výsledné barvy po průmyslovém tisku budou tytéž, v jakých jste obrázky stvořili. A narazili jste na strašidlo jménem správa barev. Nebojte se a čtěte dále!

Publikace, jíž nakladatel připravil v poměrně luxusním provedení na křídovém papíře, je zasvěcena světu barev ve spojení s výpočetní technikou. Název možná vyvolává pocit, že půjde o strohé pojednání doplňující manuály, což by vás ovšem nemělo zmást: autoři se před psaním knihy rozhodli, že vám problematiku reprodukce barev podají naprosto vyčerpávajícím způsobem. A to doslova.

Kniha dosti velkého rozsahu je úvodním průvodcem do nesmírně spletitých zákoutí práce s barvami ve světě moderního zpracování dokumentů, jež si nedovedeme představit bez počítačů. Tvůrci nechtěli nic ponechat náhodě, a proto jsou úvodní kapitoly zaměřeny např. na fyziologické aspekty vnímání barev, ale též na komplikovaný způsob pojmenování a označení barev čísly. Obecně se zde dozvíme, co vlastně správa barev je, abychom se v následujících sedmi (!) kapitolách detailně věnovali dle autorů nezbytným procedurám při tvorbě barevných profilů různých zařízení.

Zhruba v polovině rozsahu knihy přistoupíme k podrobnému popisu postupů, jak operační systém a jednotlivé aplikace správu barev využívají. Z operačních systémů jsou zahrnuty Windows a MacOS, z dalších programů pak kolekce Adobe a něco z dílny Macromedie, Corelu a Quarku. Nechybí "povinná" kapitola o možnostech PDF, ale také speciální stati o skriptování či shrnující část o typických využívaných postupech.

Přestože je publikace dosti obsáhlá, neměl by vzniknout dojem, že jde o látku pro velmi pokročilé zájemce. Výklad je zaměřen na začátečníky a mírně pokročilé, ovšem je velmi podrobný a náročný na čas. Na druhou stranu, pokud vydržíte, máte jistotu, že již nikdy to nejdůležitější ze správy barev nezapomenete!

Autoři: Bruce Fraser, Chris Murphy, Fred Bunting

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 521 na křídě

Doporučená cena: 790 Kč

§§§§§


MS Windows XP - Pokročilé techniky

Patrik Malina

Nejzákladnějších učebnic práce s operačním systémem Windows XP je na trhu bezesporu dostatek, takže novinky v této oblasti to mají dosti těžké. Do mírně odlišné kategorie ovšem spadá tato publikace, jež se vyznačuje ne zcela běžnou skladbou studijní látky: nezačíná totiž "na začátku", ale představuje navazující počtení pro uživatele, kteří překonali úvodní obtíže a ztratili ostych či pud sebezáchovy.

Ihned na počátku bych rád zabránil zklamání, a proto upozorňuji na fakt, že kniha je určena zájemcům, kteří si rádi hrají. Vědomosti, jež zde můžete načerpat, nepředstavují každodenní operace či nezbytně nutné znalosti. Autoři spíše sáhli po různých lahůdkách a specialitách, jež mohou posloužit tvůrčím povahám, ovšem běžným uživatelům zřejmě budou připadat zbytečné či technologicky obtížné.

Co se můžete přiučit? Na počátku se ujistíte, že dokážete důkladně vyždímat možnosti Ovládacích panelů, změna v registru není problém a psaní skriptů též bude něco pro vás. Ve druhé části najdete kolekci různých tipů pro každodenní operace, jež lze vyladit: zblízka se podíváte na spouštění a vypínání systému, přihlašování uživatelů, řešení typických (a důvěrně známých) hardwarových potíží či možnosti spouštění aplikací. I zde platí, že příkazová řádka či registr se vám stanou blízkými. Ve třetí části nabízejí autoři postupy pro přizpůsobení uživatelského rozhraní, naznačují možnosti ladění výkonu stroje a též podávají návod na pravidelnou údržbu systému. Závěr knihy je pak zaměřen na síťovou problematiku, přesněji z velké části na připojení k internetovým službám.

Každá kniha, a stejně tak tato, jež neomílá nejzákladnější postupy, je vítaným zpestřením dostupné nabídky. Zde představená publikace dobře poslouží všem zájemcům, kteří dosud nepronikali hlouběji do nitra svých Windows. Pokud jste však pravidelnými čtenáři tuzemských počítačových periodik (tedy především PC WORLDu), bude vám řada dobrých rad a tipů v této knize buďto dávno známa, nebo alespoň silně povědomá. Jinak jde o slušnou kolekci.

Autoři: Paul McFedries, Scott Andersen

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 358

Doporučená cena: 390 Kč

§§§§§


Mistrovství v MS Windows Server 2003

Patrik Malina

Původních publikací, zaměřených na pokročilou správu síťových operačních systémů Microsoftu, je v tuzemsku opravdu poskrovnu. Pomineme-li překlady, znamená tato novinka poměrně zásadní příspěvek do knihovničky všech administrátorů, a to nejen díky svému rozsahu a volbě témat.

Autor, jenž svým způsobem naboural dosavadní faktický monopol jednomu ze svých tuzemských kolegů (myšleno v dobrém smyslu slova), již realizoval několik překladových projektů a k vidění je rovněž na konferencích společnosti Microsoft. Svou knihu zaměřil nejen na tradiční správcovská témata, ale dostalo se i na látku, jež tradičně zůstává opomenuta.

Struktura knihy je zřejmě výsledkem snahy o kompromis: tvůrce chtěl zpracovat řadu zajímavých, pokročilejších postupů, avšak zároveň neošidit začínající administrátory, pro něž jsou i běžnější záležitosti prozatím oříškem. Začínáme tedy tradičně instalační problematikou, základní konfigurací sítě a výchozí komunikací v rámci malé pracovní skupiny. V další části knihy jsou zpracovány kapitoly z oblasti základů řízení větší sítě: zavedení služby DNS je následováno instalací domény, zprovozněním DHCP, přijde řeč na doménové účty či na problematiku profilů. Po překonání úvodních strastí mohou zájemci postoupit na vyšší úroveň: k dispozici je základní pojednání o velmi mocných zásadách skupin (group policy), ale také důkladný přehled implementace záplat či zajímavá syntetická kapitola o všestranném návrhu síťové infrastruktury ve zřizované pobočce. Z ostatních témat připomeňme třeba službu RIS (vzdálená instalace), řízení zavádění aplikací či řešení obtíží při katastrofických situacích.

Jak jsem již zmínil, autor výklad jasně směřuje na začínající či mírně pokročilé správce. Pokud jste například zkušenými znalci serverů Windows 2000, mnoho témat pro vás bude pouze opakováním, na druhou stranu jste-li ve světě "velkých" Windows nováčky, najdete zde bohatou inspiraci. Očekávejte poměrně detailní zpracování, častý popis metodou "krok za krokem" a přiměřené množství obrázků. Na závěr je nutno podotknout, že v řadě drobností kniha představuje příjemné překvapení.

Autor: Petr Šetka

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 680

Doporučená cena: 590 Kč

§§§§§


3/2005

$$$$$


Novinky


Šance pro studující vyzobejte to nejlepší na Career Days 2005!

C05P0128

Career Days je největší setkání ambiciózních studentů a více než 30 nejprestižnějších firem v České republice. Studenti VŠ i jejich čerství absolventi najdou na Career Days maximum informací o možnostech svého budoucího profesního uplatnění a dostanou možnost blíže se setkat s top manažery zúčastněných firem. Jednotlivé společnosti mají zájem o spolupráci jak po ukončení studia, tak i v jeho průběhu. Studenti zde mohou získat přímé kontakty v oblasti zaměstnání, stáží, diplomových prací a podobně. Jednou z nejžádanějších skupin jsou v současnosti studenti se znalostmi v oblasti IT, kteří mohou najít uplatnění nejen u IT společností, ale i u firem z oblasti financí, auditu, telekomunikací a jiných. Jelikož jsou tito studenti stále žádanější, není důvod váhat. Jsme přesvědčeni, že cílevědomé osoby, které vědí, čeho chtějí dosáhnout, získají na Career Days spoustu osobních kontaktů a informací pro bleskový start své úspěšné kariéry!

Přijďte tedy na Career Days, než to udělají ti ostatní, a vyzobejte to nejlepší! Více informací o celém projektu a i o účastnících se firmách, které mají zájem se s vámi sejít, naleznete na internetových stránkách http://www.careerdays.cz

§§§§§


Backup Exec 10

C05P0130

Společnost VERITAS Software Corporation uvedla na trh novou verzi svého zálohovacícho řešení pro malé a střední firmy Backup Exec 10.0 for Windows Servers. Nabízí zjednodušenou a centralizovanou správu zálohovacích windowsových serverů pomocí jediné konzoly a současně zrychluje zálohování a obnovu dat. Kromě toho firma oznámila novou komplexní a integrovanou sadu produktů pro ochranu dat ve Windows s názvem VERITAS Backup Exec 10.0 Suite, která propojuje Backup Exec s produkty VERITAS Replication Exec 3.1 (dříve VERITAS Storage Replicator) a VERITAS Storage Exec 5.3 (dříve VERITAS StorageCentral). Řešení zajišťuje ochranu dat napříč celou strukturou firmy od její centrály přes pobočky až k jednotlivým stanicím a notebookům.

§§§§§


uWízlo W paWučině

Pavel Kreuziger

C05P0131

Víte o nové stránce na internetu? Zašlete nám odkaz na adresu: pawucina@idg.cz

http://www.jeziskovi.cz

Sice od Vánoc uplynulo pár týdnů, ale proč se už dnes nechystat na další? Na tomto webu se například dozvíte, jak Vánoce vznikly a jaký je jejich smysl, ale jednoznačně hlavní funkcí je napsat

e-mail "Ježíškovi", ve kterém sdělíte, co si od něj příští rok budete přát. Pro tento účel je na stránkách vytvořen speciální formulář. Můžete napsat i e-pohlednici se zimní a vánoční tematikou svým známým a kamarádům nebo třeba mafiánský dopis pro někoho, kdo vás štve (nebo koho chcete pobavit). Mafiánským dopisem je myšlen e-mail, obsahující zprávu psanou vytrženými písmenky z novin.

http://www.iliteratura.cz

Pokud se chcete lépe orientovat v současné české i zahraniční literatuře, neměli byste vynechat tyto stránky. Ať už chcete sami něco číst nebo někomu koupit knihu jako dárek, ale ve vašem knihkupectví se prostě nevyznáte, jednoduše klikněte sem najdete spoustu informací na dané téma. Hned na úvodní stránce jsou umístěny články s aktualitami podle data zařazení na web. V pravém sloupci jsou potom odkazy na různé akce a stránky související s literaturou a uměním. Jednotlivá díla jsou rozdělena (pochopitelně) podle zemí, najdete tu jejich recenze, ukázky i profily autorů a najdeme zde i země (literárně) méně známé.

http://www.soutez.cz

Server soutez.cz se zabývá shromažďováním různých soutěží, obvykle z českého webu. Nabízí "zábavnou formu propagace a možnost realizace marketingových výzkumů společnostem všech velikostí" (tolik citace autorů), a to již od roku 1999. Výhry tvoří většinou reklamní předměty různých firem, ale najdete zde i knihy, CD nebo si můžete i půjčit auto. Uživatelé (po krátké registraci) v každé soutěži (většinou) odpovídají na jednoduché otázky, na které mohou (taktéž většinou) nalézt odpovědi na webových stránkách dané společnosti. Soutěže jsou obvykle losovány do jednoho týdne po jejich uzávěrce. Pro věrné účastníky je připraven tzv. kreditní systém, jenž by šlo označit pojmem "soutěž v soutěži". Jde o co nejvyšší účast v soutěžích za daný měsíc, která je náležitě ohodnocena. Pokud chcete tímto způsobem svou firmu zviditelnit, můžete se zaregistrovat jako pořadatel soutěží.

http://www.hattrick.org

Slavný on-line fotbalový manažer byl před pár měsíci konečně (téměř) plně lokalizován do češtiny a navíc je zcela zdarma. Jde o to, založit svůj tým a stát se nejlepším. To první jde docela jednoduše, a sice registrací do systému. Toho druhého lze dosáhnout efektivním nákupem a prodejem hráčů z a do svého týmu. Nevýhodou registrace je, že není možné vynechat ve formuláři většinu údajů. Podmínkou je uvést přesnou adresu, jméno i datum narození. Ovlivnit výsledky pravidelných zápasů, konajících se 2x týdně po dobu šestnácti týdnů v reálném čase, můžete i tréninkem svých hráčů. Kromě těchto základních funkcí se autoři snaží dotáhnout fotbalový management v rámci možností do co nejreálnějších mezí, takže se na stránkách pořád něco zdokonaluje. Například možnost sázet reálné peníze v mezinárodní sázkové kanceláři.

http://www.zpovednice.cz

Tento server je určen pro všechny, kteří mají nějaké osobní problémy či starosti (například ve vztazích atd.) a rozhodli se je řešit s neznámými lidmi. Patří v současné době k nejnavštěvovanějším českým webům v kategorii "koníčky, hobby" podle serveru http://toplist.cz. Hlavním cílem je předávat takovým lidem na tyto obvyklejší i méně běžné problémy nezaujaté názory laické veřejnosti. Jednou z funkcí jak už název stránky značí je i on-line zpovědnice. Ať už jde o rozhovor s jakýmkoliv uživatelem, s knězem či psychologem, jde o rozhovor čistě anonymní. Další funkcí je potom neprofesionální umělecká tvorba, díky které má každý možnost svobodně se umělecky vyjádřit. Stránka je vyvedená v líbivém designu (alespoň z našeho subjektivního pohledu), bohužel je na ní příliš mnoho reklam, které jsou naštěstí umístěny většinou ve spodní části).

http://www.ekucharka.cz

Teď něco pro mlsné jazýčky, a to hlavně pro osoby, jež se nebojí v kuchyni experimentovat. Tento fakt už potvrzuje první kategorie, která odkazuje na národní kuchyně. Vybrat si můžete jak z menu českého, tak například i švýcarského, norského nebo thajského. Dále jsou zde rozděleny recepty podle příležitostí (svatba, narozeniny), hlavní ingredience a typu pokrmu. I vegetariáni si přijdou na své, jak naznačuje poslední kategorie. Pro nenapravitelné experimentátory je tu i náhodné vyhledávání receptů. Po bezplatné registraci můžete přidávat vlastní originální recepty či ukládat oblíbené recepty od jiných uživatelů a vytvářet z nich svou kuchařku. Můžete se i zúčastnit fóra, kde se zadávají čistě gastronomické dotazy a připomínky. Tipy a triky, tedy další kategorie, zase poradí v ucelenější formě. V případě zájmu lze novinky a recepty ze serveru zasílat na e-mail.

http://www.einstein.cz

Einstein.cz je server o počítačích, programování a internetu. Na dané téma se na něm shromažďují články, řazené do několika kategorií. Pod jednoduchým designem se toho skrývá opravdu hodně. Ke každé kategorii přísluší vlastní články, poté obsahuje aktuality, seriály článků, diskuze a odkazy. První ze skupin odkazů je věnovaná internetu, kde je zajímavých zpráv opravdu mnoho. Sekce pro software je rozdělená na následující podkategorie: audio, video, grafika, internet a pálení CD. Soubor článků pod odkazem hardware je (docela logicky) rozdělen podle jednotlivých periferií PC. Kategorie programování je bohužel omezena na jazyky C/C++, zato "tvorba WWW" je už zajímavější. Velice rozsáhlá databáze programovacích jazyků pro webové stránky obsahuje kromě standardních jazyků (HTML, JavaScript) i něco málo z webdesignu. V neposlední řadě server obsahuje zajímavosti ze světa informačních technologií.

http://www.adopceafrika.cz

Web adopceafrika.cz byl založen Humanistickým centrem Narovinu, které vzniklo v roce 1995 pro podporu humanistických myšlenek, ochranu lidských práv a projekty rozvojové spolupráce. Samotné stránky se ale zabývají pouze jedinou činností tzv. adopcí na dálku. Systém takových adopcí je založen na potřebách vzdělání v rozvojových zemí Afriky a Asie, které se u mnoha obyvatel těchto částí světa nevyskytuje ani ve své základní formě. Dobrovolníci, mezi nimiž lze nalézt nejen jednotlivce, ale i skupiny lidí (a mezi něž se může zařadit kdokoliv), posílají chudým a potřebným dětem určitou částku (většinou okolo 600 Kč měsíčně na dítě), která plně postačuje na zajištění jejich základního vzdělání. Humanistické centrum a jemu podobné organizace pomáhají snižovat ve světě analfabetismus a dávají jednotlivcům naději. Pokud byste se chtěli do některé jejich akce zapojit, není nic jednoduššího, než navštívit tento web.

http://www.valka.cz

Tentokrát nám uvízl v pavučině jeden opravdu zajímavý historický projekt. Jak již název napovídá, na serveru se nacházejí vyčerpávající informace o různých bojích a válkách, které ovlivnily dějiny lidstva. Ovšem kromě historie nabízí i pohled na bitvy aktuální, probíhající (Irák) i ty nedávno ukončené (Afghánistán). Články na tomto serveru jsou rozděleny buď podle války, ke které daný problém přísluší, podle tématu (druh dané bitvy, lidé ve válce) nebo podle státu, v němž se jednotlivé války odehrávaly. Kromě popisu různých bojů a bojišť se zde řeší také vybavení nebo uniformy různých armád, neméně zajímavou součástí je i velice rozsáhlá fotogalerie. Pokud by vás zajímalo nějaké téma více, podívejte se na odkaz Knihy, jestli o něm třeba nebyla sepsána nějaká publikace. Na stránkách toho je ale mnohem více již vzhledem k faktu, že na každý rok války připadají statisticky jen 2 minuty míru.

http://www.sberatel.com

Většina z nás něco sbírá. Někdo sbírá klasické předměty, jako třeba známky nebo mince, někdo staré harampádí a movitější třeba auta. Zůstaňme ale u klasiky, kterou se zabývají uvedené stránky. Sberatel.com je vlastně českým rozcestníkem pro filatelisty, numismatiky, sběratele odznaků, telefonních karet a podobných záležitostí. Mezi základní služby, které nabízí, patří inzertní "plocha" pro uživatele, dále pak katalog odkazů a diskuse mezi sběrateli, rozdělená podle témat a sbíraných artiklů. V sekci Aktuality naleznete hlavně termíny a místa konání různých sběratelských akcí, srazů a burz předmětů. Jiné burzy, tentokrát internetové, můžete najít pod zde uvedenými odkazy. Server spolupracuje s magazíny týkajícími se tématu sběratelství. Informace na něm jsou určeny nejen pro fajnšmekry, ale i pro laiky a začátečníky, kteří se zde mohou poučit, co a jak sbírat.

http://www.pctuning.cz

PcTuning.cz, neboli průvodce světem počítačů a digitálních technologií, patří mezi nejnavštěvovanější stránky svého oboru. Vedle standardních sekcí na téma počítačů obsahuje i specialitky jako tuning PC či ladění Windows. V kategorii věnované tuningu nalezneme tři podkategorie, jimiž jsou taktování, snižování hluku a chlazení. Neměli bychom vynechat ani další sekci, pro většinu z nás velice důležitou, a tou je Svět IT, respektive položka přehled a analýza cen. V praktické části tohoto webu se objevují většinou testy a srovnávání různých značek PC komponent i celých počítačů, bohužel jsou zaměřeny poněkud jednostranně, a to na procesory. Na serveru si přijdou na své i příznivci notebooků a PDA, ovšem na stránce vyhrazené těmto zařízením najdeme hlavně testy nových výrobků. Design stránek je zdařilý a články pravidelně aktualizovány.

http://www.365dni.cz

Na tomto webu naleznete téměř cokoliv z české kultury. Nevíte, kdy začíná v televizi váš oblíbený program? Žádný problém, stačí se připojit a zadat ve vašem prohlížeči uvedenou adresu. To samé platí o programech mnoha českých rádií. Televizních stanic je na výběr něco přes šedesát, těch rozhlasových zase kolem dvaceti. Dalším odkaz nabízí programy kin. Tato sekce je zpracována opravdu důkladně. Můžete hledat recenzi na svůj oblíbený film, zjistit, kdy ho hrají ve vašem kině, nebo si stáhnout program určitého kina třeba na měsíc dopředu. Kromě toho lze sledovat statistiky filmů nebo se zaregistrovat a psát vlastní recenze na filmy. Po kinech následují divadla, u nichž je systém vyhledávání podobný jako u předchozí kategorie. Nesmíme opomenout ani koncerty a výstavy. Na stránkách je umístěn i vyhledávač českých a moravských hradů a zámků.

§§§§§


Nová jablka

Petr Matuška

C05P0132

Společnost Apple představila 11. ledna 2005 na Macworld Expo nejnovějšího člena rodiny počítačů Apple Mac Mac mini. Jedná se, podle slov tvůrců počítače, o nejdostupnější Mac v historii. Cena základní verze by neměla přesáhnout 18 000 Kč včetně DPH. Nákupem Mac mini získáte počítač s výškou pouhých 5 cm a hmotností 1,32 kg. Uvnitř základní sestavy se nachází procesor PowerPC G4 s taktovací frekvencí 1,25 GHz, 256 MB RAM, 40GB disk, combo mechanika a grafická karta ATI Radeon 9200. Dále byl představen další nejmenší zástupce rodiny, tentokrát však rodiny MP3 přehrávačů iPod iPod Shuffle. dodáván bude v provedení 512 MB nebo 1 024 MB interní paměti s cenami začínajícími od 3 399 Kč. Přehrávač plně spolupracuje s programem iTunes, přes který do něj lze vkládat skladby. Samozřejmá je i podpora operačních systémů Windows a Mac OS. Nových verzí se dočkaly i softwarové balíky iWork\05 a iLife\05. Jedná se o inovované verze určené pro operační systém Mac OS X, kde iWork\05 je zaměřen na kancelářské aplikace, zatímco iLife\05 je určen zejména pro práci s multimédii.

Odkaz: http://www.apple.cz

§§§§§


Herní tip měsíce Knights of the Old Republic II: The Sith Lords

Pavel Mondschein

C05P0133

Her s licencí na Hvězdné války vyšlo už mnoho desítek a lhali bychom si do kapsy, kdybychom si chtěli namlouvat, že všechny byly vynikající. Nebyly. Ale RPG Knights of the Old Republic rozhodně patří mezi to nejlepší, co si jen můžeme přát.

Možná to je tím, že se vývojáři nesnažili těžit z popularity konkrétního filmu. Místo toho pouze využili propracovanost zdejšího světa a vytvořili vlastní příběh, který se událostí ze stříbrného plátna vlastně vůbec netýká. Dávno před Impériem, dávno před válkou klonů, v daleké galaxii vzniklo pokračování snad nejlepšího RPG loňského roku. A o The Sith Lords se rozhodně nedá říci, že by to byl nějaký slabý odvar svého předchůdce.

Jedním z největších tahounů celé hry je opět spletitý příběh plný překvapení a nečekaných zvratů, který vás bude s vašimi průvodci vláčet z jedné planety na druhou, a výrazná nelinearita děje. U téměř všech úkolů bude jen na vás samotných, jakým způsobem je splníte. Někdy můžete zvolit klidnou, nenásilnou cestu a dáte vyniknout svému hbitému jazýčku a řečnickému umění, jindy zase necháte promluvit zbraně. Získáte důležitý předmět, ale komu ho dáte? Zájemců je více.

Počítejte ovšem s tím, že vaše rozhodnutí bude mít výrazné následky. Kromě toho, že když v rámci nějakého questu například zabijete konkrétní postavu, vezme to příběh na vědomí, od vašich akcí se samozřejmě bude také odvíjet to, jaká strana Síly ve vás bude převládat. A vynikající je, že vaše družina vás bude na vaší duševní pouti doprovázet. I jejich charaktery se tedy budou tentokrát měnit podle toho, jestli se chováte jako ochránci slabých a utlačovaných, anebo jestli nebožáky s chutí zadupete ještě hlouběji do země a budete bažit pouze po moci a bohatství. Komunikace s postavami ve vaší družině tak bude působit o poznání realističtějším dojmem než předtím. Ovšem zapomeňte na to, že byste si do družiny přizvali koho chcete, jako minule. Možných NPC je více a doprovázet vás budou jen ti, jež mají podobné zaměření jako vy. Sbohem, kombinace "světlý Jedi"/"temný Jedi". Musíte se rozhodnout.

Do vaší výbavy pochopitelně přibyla pěkná řádka nových předmětů a zbraní, samotný soubojový systém ovšem doznal vlastně jen kosmetických změn. Není to proto, že by tvůrcům došly nápady, ale protože není důvod měnit něco, co nemá chybu. Bitvy tak můžete kdykoliv pozastavit, pečlivě rozvážit veškeré kroky, zadat úkoly svým kolegům a pak se opět vrhnout do víru akce a sledovat úchvatné boje střelnými i sečnými zbraněmi. Zapomenout pochopitelně nesmíme na používání Sil. Chybí vám ve sci-fi kouzla? Zde se jich dočkáte.

Hře Knights of the Old Republic II lze vytknout snad jen jedinou věc: zatímco některé lokace jsou výborně zpracovány se smyslem pro detail, jiné působí dojmem, že jsou zde vlastně jen do počtu. Herní doba se tak sice opět vyšplhala přes úctyhodných 20 hodin, ale někdy i méně je více. Zvlášť v případě titulu jako je tento který můžete procházet od začátku několikrát a pokaždé bude jiný. Přesto lze bez nadsázky prohlásit, že jestli chce být nějaké jiné letošní RPG lepší než The Sith Lords, bude se muset zatraceně snažit. Knights of the Old Republic II jsou totiž horkým kandidátem na obhájení pozice, kterou právem získali vloni.

§§§§§


Broadbandový leden

Jiří Peterka

C05P0134

Počátek roku 2005 přinesl jak nové nabídky vysokorychlostního připojení k internetu (broadbandu), tak rozhodnutí státu investovat do rozvoje broadbandu alespoň jedno procento výnosů z privatizace Českého telecomu. Vláda také schválila národní broadbandovou strategii. Broadband je oblastí, kde se někdy dlouho nic moc neděje a jindy se zase dějí věci jako o překot. A občas se také dějí věci, které by se dít neměly. Třeba jako když Český Telecom v polovině ledna bilancoval minulý rok 2004 a přitom se chlubil dosažením rovného sta tisíce ADSL přípojek v rámci svých služeb Internet Expres (a k nim ještě 30 000 bezdrátových přípojek Eurotel Data Expres). Již ale zapomněl dodat, že v počtu 100 000 je zahrnuto také asi 20 000 ADSL přípojek, které prodali koncovým zákazníkům ostatní operátoři (jeho konkurenti) pod svými vlastními značkami a tedy nikoli on (pod svou značkou Internet Expres), jak naznačují jeho statistiky. Mimo jiné to také znamená, že Český Telecom má na trhu "přeprodávaného" ADSL podíl cca 80 procent a všichni jeho konkurenti pak dohromady jen zbývajících 20. Podobné velmi dominantní postavení není pro rozvoj konkurence na trhu nijak dobré. Naštěstí ale má "přeprodávané" ADSL (realizované ostatními operátory na základě velkoobchodních služeb Telecomu) i významné alternativy. Patří mezi ně zejména bezdrátové připojení, třeba na bázi Wi-Fi , ale také CDMA a EDGE. V neposlední řadě jsou významnou alternativou také kabelové přípojky.

Právě kabelovky přitom přeprodávananému ADSL silně zatápí. V samém závěru loňského roku a počátkem ledna oba naši největší kabeloví operátoři razantně zvýšili rychlost u svých "high-end" přípojek na 2 či dokonce 4 megabity, beze změny ceny. Na to dosud Český Telecom se svým ADSL odpověď nenašel zatím se nezmohl na více než na 1 megabit za sekundu. Navíc většinou ještě s výrazně tvrdšími limity na objem přenesených dat, než jaké aplikují kabelovky.

Internet Expres Optimal

Když už Český Telecom nedokázal kontrovat kabelovkám co do rychlosti, rozhodl se přiblížit alespoň "light" verzím kabelových přípojek, a to cenou. V polovině ledna přišel s novou nabídkou ADSL (pod značkou Internet Expres Optimal), která nabízí až 1 Mbit/s za 799 Kč bez DPH. To je skutečně o dosti méně než předchozí ADSL se stejnou rychlostí. Stále je to však méně než srovnatelná "light" nabídka například od UPC, jehož "chello light" s rychlostí 1 Mbit/s přijde na 779 Kč, navíc už s DPH! A to ještě Telecom vyžaduje paušál za telefonní linku, na níž je ADSL realizováno! Navíc i nová služba Internet Expres Optimal má jednu nepříjemnou vadu na kráse. Alespoň po formální stránce totiž nejde o řádnou komerční službu, ale pouze o službu nabízenou v pilotním provozu. Tento pilotní provoz trvá celý rok, ale lze do něj vstoupit jen během prvních tří měsíců jeho konání.

Proč tomu tak je, lze jen spekulovat. Spekulace však nutně vedou k předpokladu, že jde o způsob, jak se vyhnout sankcím, které by hrozily od regulátora či antimonopolního úřadu u řádného provozu kvůli tomu, že ostatní operátoři nedostali stejnou šanci. Pravdou je, že Český Telecom připravil novou velkoobchodní nabídku svých ADSL služeb. Ani ta však zcela přesně neodpovídá tomu, jak vypadá nový Internet Expres Optimal. Má například jinak nastavené objemové limity. Navíc se u ní objevuje problém, že nová velkoobchodní cena je u megabitové přípojky dokonce nižší, než regulátorem stanovená cena za ADSL propojení, která byla stanovena na základě Telecomem deklarovaných nákladů.

Broadbandová strategie

Zatímco alespoň někteří operátoři a provideři soutěží o zákazníka, stát přemýšlí o tom, jak rozvoji broadbandu co nejlépe pomoci. Není to jednoduché rozhodování, protože prázdná státní kasa neumožňuje žádné velkorysejší aktivity a malý zájem špiček našeho státu o oblast informační společnosti pak i ty skromnější aktivity brzdí. Názorně se to projevilo na snahách o daňové zvýhodnění broadbandu. Ještě loni neuspěl návrh APVTS na možnost daňových odpočtů, podložený studií o neutrálním až kladném dopadu na státní rozpočet díky větší "konzumaci" by stát na svých příjmech netratil, mohl by naopak získat. Poslanci, kteří tento návrh projednávali, na něj ale neslyšeli. Druhý pokus o daňové zvýhodnění se objevil v návrhu Národní broadbandové strategie, kterou se v lednu zabývala vláda, 26. ledna ji pak také schválila. Bohužel odmítla návrhy Ministerstva informatiky, podle nichž by si lidé mohli odpočítat za broadband DPH. Ještě že vláda schválila alespoň to, že na rozvoj broadbandu věnuje částku odpovídající 1% z výnosů privatizace ČTc. Tedy podle současných odhadů výsledků privatizačního procesu něco kolem 500 600 milionů. O dotace se budou moci ucházet projekty dvojího druhu: infrastrukturní z oblasti metropolitních a místních sítí (za podmínky spolufinancování) a projekty z oblasti obsahu a služeb, zvyšující poptávku po broadbandu.

V lednu zavítala do Prahy i komisařka Evropské komise pro informační společnost Vivien Redingová. Naši národní broadbandovou strategii a stát jako takový pochválila za proaktivní přístup při prosazování a rozvoji broadbandu.

§§§§§


2005 - International CES

John Sebranski, Čestmír Žák

C05PO135

Co můžeme očekávat na poli domácí elektroniky a PC

Pokud se ptáte kudy se ubírá vývoj informačních technologií, neexistuje dnes jednoznačná odpověď. Myslíme si,že situace dospěla do bodu, který lze nazvat konvergence výpočetní techniky a techniky spotřební. Důkazem toho budiž růst zájmu lidí o zařízení typu domácí kino a ústup fascinace klasickou výpočetní technikou.

V loňském roce se například v Las Vegas nekonal největší veletrh výpočetní techniky Comdex, za to se však veletrh spotřební techniky CES rozrostl do nebývalých rozměrů a spousta firem, které jsme vídali na Comdexu, dnes chodí jen na CES. Z mnoha příkladů můžeme jmenovat například společnost Dell.

Zájem roste

Vše to má podle našeho názoru na svědomí fenomén DVD. Tahle technologie, uvedená na trh před několika lety, byla určena (i) pro zálohování dat, ale několik let smutně přešlapávala na místě. Vše bylo jasné a předem připravené rozdělení celého světa do regionů, zoufalý pokus firem chránit data a filmovou produkci, aby se objevila přesně včas jen tam, kde měla být. Jinými slovy: aby se filmy, které jsou uváděny v Americe, nedostaly k divákům v Evropě dřív, než v ní budou oficiálně uvedeny na trh. Velké filmové distribuční společnosti se totiž obávaly toho, aby filmy z Ameriky neobsadily trh v Evropě a kina v případě premiéry nebyla prázdná. Jak se později ukázalo, byly tyto obavy liché a spíše než DVD je dnes zdrojem předčasné dostupnosti filmů internet, kde si ze spousty nelegálních serverů mohou lidé v Evropě stahovat filmy ještě před jejich premiérovým uvedením třeba v českých kinech.

K obrovskému boomu došlo před třemi lety, kdy se velké distribuční společnosti začaly potýkat s myšlenkou, zda by se na filmech dalo vydělat více peněz než jejich distribucí do kin, půjčoven a následným prodejem pouze na nosičích typu VHS. Zároveň vznikl tlak na to, aby i divák doma nebyl omezen pouze jedním zvukovým doprovodem a pevně vypálenými titulky. To byla příležitost pro DVD. Možnost dostat diváka do děje pomocí vícekanálového zvuku, možnost nasadit do filmu najednou více titulků a tím minimalizovat náklady při výrobě. Jeden film s více zvukovými doprovody a s více titulky je pak možné prodávat ve více zemích s menšími náklady. Nastal tak obrovský rozvoj DVD a všeho, co s tím souvisí.

Na trhu se objevila domácí kina, zařízení, která simulovala zvuk, na nějž diváci byli zvyklí z kin. Rozdíl tu ale přece jen byl. Divák si mohl vychutnat film v pohodlí domova a nemusel chodit do kina. Ovšem i politika postupné regulace trhu velkými filmovými distributory udělala své film je nejprve uveden do kin, po určité době se dostává do půjčoven a poté na trh. Kina jsou plná, protože marketingová podpora některých titulů je obrovská. A lidé se na film jdou podívat a pokud se jim líbí, ještě si ho pak rádi půjčí nebo koupí pro případ, že by jej chtěli ještě jednou vidět. Mezi úspěšné tituly můžeme i v naší republice zařadit trilogii Pán prstenů, která slavila úspěch nejen v kinech, ale stala se trhákem i v České republice, když vyšla na DVD jedno zda po jednotlivých dílech nebo v kompletu s mnoha bonusy a s prodlouženou hrací dobou.

Vzhledem k tomu, že DVD vychází v podstatě z počítačového pohledu, najednou prvky, s nimiž jsme byli zvyklí se vídat v této oblasti, obsadily výrobky, které se pohybovaly v sektoru techniky spotřební. Výpočetní technika prožívá krušné období, protože požadavky firem na inovaci počítačů nasazených v podnicích jsou neustále menší a na aplikace v podnicích používaných stačí i starší stroje (ruku na srdce: o co jde o psaní dopisů, tvorbu tabulek a prezentace) a v oblasti domácí zábavy se znatelně prosazují herní konzole. Proto se výrobci výpočetní techniky nebránili tomu, když se jejich odbytiště začalo objevovat u spotřební techniky. A tak jsou tu přehrávače DVD, což není nic jiného, než mechanika DVD s obslužným programem, umístěná v krabici, odpovídající vzhledu zařízení spotřební techniky. Podobně na tom jsou DVD rekordéry, což jsou opět jednorázové přístroje s vypalovačkou a pevným diskem, znovu vzhledově přizpůsobené spotřební technice. Dekodéry THX a Dolby Digital jsou signálové procesory, koncepčně vycházející z jednoúčelových mikroprocesorů. A tak bychom mohli pokračovat dál.

Počítače umí všechno, ale jsou mnohem hůř ovladatelné, protože dokáží všechno, ale obslužné programy jsou každý jiný. A to ne všem vyhovuje proto volí jednoúčelové stroje, u nichž velmi snadno obsluha pozná, jak se zapnou titulky, jak se spustí přehrávání a jakým způsobem se nahrává z televize na pevný disk. Počítače se tedy dostávají na okraj zájmu, i když úbytek zájmu zatím není nijak viditelný. Z uveřejněného popisu je snad zřejmé, že všechno, co výpočetní technika přinesla, už tu je, a oblast IT jakoby nevěděla, kudy dál. To, že se nekonal Comdex, je jen logickým důsledkem nastalých změn na trhu. Logické je rovněž i zvýšení zájmu lidí o zábavní techniku a tím pádem rozrůstání CESu. Mohli bychom ještě chvíli pokračovat a hovořit o tom, proč se Microsoft snaží sledovat linii vývoje a proč se dal na cestu Media Centra, což je v podstatě princip počítače, kde nemusíte čekat na zdlouhavý náběh operačního systému, abyste si mohli přehrát film z DVD nebo se pokochat novými písničkami z CD ve formátu MP3. Cisco, 3Com, HP a jejich síťové komponenty jsou někde v pozadí a vytvářejí složité a velké datové sítě, o kterých dnešní uživatel ani nemusí nic vědět. Mobilní telefony s podporou vysokorychlostních datových přenosů jsou tak levné a běžné (a navíc uživatelsky přívětivé), že není tato zařízení třeba vystavovat na speciálních veletrzích, ale předvést je běžným uživatelům. A takových příkladů splývání výpočetní a spotřební techniky bychom našli dnes stovky. Další body pro CES.

Co tu bylo k vidění

Je třeba říci, že o CES je čím dál větší zájem. Ale pokud bychom měli vybrat to, co je zajímavé spíše z trendového hlediska (PC World pravidelně přináší informace o konkrétních novinkách na našem trhu), pak bychom asi měli začít u televizí. Těch bylo na veletrhu spousta a vše je ovlivněno i marketingovým tahem v podobě televize s vysokým rozlišením. Tady je obrovský trh, a jak jsme se z oficiálních dokladů k výstavě dozvěděli, během roku by měla být HDTV dostupná polovině Američanů. Marketing firem míří jasně k tomu, aby lidi postrčil ke koupi nových televizí, i když existují řešení na převod signálu HDTV na televizi stávající. Proto bylo kolem televizí tak horko.

Největším stánkem a nabídkou se v této oblasti pochlubil Samsung, který ukázal i největší televizní obrazovku na světě: měla úhlopříčku 102" (260 cm). Samozřejmě, že rostou úhlopříčky u dalších obrazovek plazmových, kde jsme na zhruba 80" u nich musíme ale počítat s tím, že statický obraz nenávratně ničí aktivní vrstvu. I proto se zájem veřejnosti obrací na LCD televize, které sice nemají tak brilantní obraz jako plazmové zobrazovače, mají však o hodně nižší spotřebu, jsou lehčí prostě pro uživatele příjemnější. Na tiskové konferenci firmy Canon a Toshiba jsme se ale dozvěděli, že budoucnost je ve spojení výhodných vlastností obou druhů zobrazovačů a obě společnosti budou nadále společně vyvíjet hybrid mezi LCD a plazmou. Jinými slovy: nízká spotřeba, ultratenké, nemožnost vypálit aktivní vrstvu na obrazovce, nízká cena. Co z toho bude, ukáže čas.

A ještě k Samsung na jeho stánku, nabitém technologiemi a množstvím procházejících diváků, jsme mohli shlédnout inovaci klasické televize, která díky zvětšení vychylovacího úhlu není tak hluboká, jako bývala dříve. U několika firem jsem viděli televize postavené na technologii DLP, kterou znáte z PC Worldu z oblasti projektorů. Samsung ale postavil televizi právě na technologii DLP a i když technici mlčeli jako hrob, její hloubka byla malá a obraz křišťálový.

Notebooky

Pojďme dále. Nabídka notebooků se pohybuje kolem čísla 15,4. Jde o úhlopříčku většiny nejrozšířenějších displejů dnešní doby. Většina notebooků má poměr stran 16 : 9, ovšem ani tady nelze říci, že by to byla berná mince, a tak se tu setkáváme s klasickým poměrem stran 4 : 3, displeje ale rostou do rozměrů hodně přes uvedených 15,4".

Klasické počítače se neprodávají jako krabice, ale hlavní roli tady hraje tuning. Co to je? Průhledné skříně, chlazení procesorů pomocí kapalinových soustav s velkým větrákem, připomínajícím turbinu, herní počítače vypadající jako hrad v Karpatech to vše bylo k vidění na stánku Intel, kde jeho partneři ukazovali neokázalá řešení.

A teď k průniku dvou výše popsaných témat a v úvodu zmíněnému Dellu. Dell je firma, které se vždy dovedla přizpůsobit požadavkům trhu a dokázala z velkých firem IBM a HP udělat nejprve své konkurenty a posléze je pak dráždit na špici pelotonu. Dell, kromě toho, že operativně a přesně včas nasadil do svého výrobního programu notebooky, které se vyrábějí v irském Limmericku, a loni rozšířil své portfolio o tiskárny, se prezentoval na CES jako výrobce (nebo spíše dodavatel) placatých LCD televizí. A tak to vypadá, že bude topit svým konkurentům i v této oblasti.

Mobilní telefony

Koncepce mobilního telefonu, jak jej prezentovali výrobci na CESu, je jasná. Telefon s podporou sítí 3G a s fotopřístrojem o rozlišení snímacích prvků 4 MPix a více. Je to jasné: čím větší přenosová kapacita dat, tím větší fotku můžete s čím dál tím menšími problémy poslat a tak proč trhu nedat to, co si žádá? Spousta telefonů vypadala z jedné strany jako foťák a z druhé strany jako mobil. Proč ne?

Domácí kina

V této oblasti zuří nelítostný boj a kdo nemá vhodný výrobek, jako by ani nebyl. Trendem jsou kina 7.1, jež předváděl na svém stánku i Intel (!) v podobě domácích počítačů, které mají vzhled tuneru a mini přehrávače DVD disků. Podobně na tom byly i firmy, které znáte z našeho Test centra jako dodavatele komponent základních desek a grafických karet: takže například MSI předváděla počítače, notebooky i další "úplná" zařízení.

Na co však asi čekáte nejvíc, je určitě to, jestli vám něco řekneme o Blu-ray přehrávačích. Ano. Řekneme. Panasonic nabízel nejen přehrávač na modrý disk s kapacitou 25 GB na každé straně, ale dokonce zde prezentoval komerčně dostupný model, který dokáže nahrávat na Blu-ray disk. Kromě Panasonicu jsme měli možnost vidět funkční vzorek u Philipsu, maketu vystavoval Pioneer a Sony. Pokud je nám známo, v prodeji v Japonsku jsou zatím pouze stroje od Panasonic a Sony.

Druhá větev rozvoje, totiž HD-DVD, byla ukazována pouze u Toshiby, která zde vystavila plejádu svých strojů pro tento nový disk s kapacitou 15 GB na jednu stranu a vrstvu. Technici si pečlivě střežili dálkový ovladač, aby se nedostal do rukou nepovolané osoby, ale i přesto lze říci, že model přehrávače už byl v dost pokročilém stádiu před uvedením na trh. Ví se, že díky účinným kompresním algoritmům H.264 a VC9, které navíc má podporovat v Media Playeru Microsoft v nových Longhornech, se na disk vejde víc než na Blu-ray disk, který má o 40 % vyšší kapacitu. Blu-ray ale používá MPEG-2, podobně jako stávající DVD a jak je jasné, tohle je technologie, jež je už překonaná i díky existenci mamutích výpočetních výkonů, které dokáží zpracovat daleko více dat s větší kompresí bez trhání.

Hudba v kapse

Jak jinak lze nazvat věc, která byla nejvíce vidět. Přehrávače s harddiskem umístěné v kabelce nebo kapse u košile. Je nutné ale rozlišit dva případy, kdy příchozí návštěvníci jednoznačně vyhráli s na uších nasazeným iPODem od Apple, ovšem na výstavě byl nejvíce vidět Creative ZEN s pevným diskem 5 GB a jeho menší bratr MuVo MICRO N200, který ovšem na ukládání hudby používá paměťové karty. Creative doplnil tuto barevnou řadu přehrávačů i spoustou doplňků mini reproduktory, či dokovací stanice, ze kterých se snadno natahují hudební soubory.

Na závěr shrňme, jak a kudy se bude ubírat vývoj v oblasti spotřební techniky. Budiž. Domácí kina s prostorovým zvukem, bezdrátový přenos dat, velké displeje, které z trhu úplně vytlačí neforemné kisny CRT monitorů. Zabezpečovací zařízení domovů, ovládané na dálku, počítače v kombinaci s možností přehrávat kdeco, aniž by musel nabíhat operační systém. Digitální fotoaparáty a kamery, mobily s foťáky. Handheldy (frčí třeba HP hx 4700) a chytré telefony. Dálnice je volná. Jedem!

Canone, otevři se!

Canon, podobně jako mnoho jiných výrobců, využil příležitost konání výstavy CES k představení nové generace produktů konkrétně šlo o několik skenerů a tiskáren. Nejzajímavější z nich, skener LiDE 500F, nabízí hned několik inovativních vylepšení. V první řadě se musíme zmínit o dvojitém roztahovacím pantu se schopností rozevření až o 180?, jehož přítomnost oceníte zejména při skenování rozměrnějších předloh. Pokud vás zajímá problematika převodu fotografií z kinofilmu do počítače, tak vězte, že LiDE 500F dokáže snímat až šest 35mm snímků v řadě, přičemž pro dokonalejší dojem z výsledku používá k potlačení negativního vlivu prachu a mikroskopických škrábanců infračervené světlo. Ovládání přístroje je realizováno pomocí čtyř programovatelných tlačítek, jimž lze přiřadit následující funkce: kopírovat, skenovat, skenovat do PDF nebo popřípadě odeslat e-mailem. Propojení skeneru s počítačem obstarává rozhraní USB 2.0. Cena zařízení Canon LiDE 500F činí 129,99 USD, tzn. cca 3 000 Kč.

Holarografická data za rok

Slyšeli jste již o technologii uchování dat na holografických discích? Ať již jste na předchozí otázku odpověděli jakkoli, mohla by vás následující informace pocházející od americké společnosti InPhase zaujmout. Představte si nově vyvinuté speciální diskové médium o průměru 13 cm (s 1,5 mm širokou aktivní vrstvou ze speciálního polymeru), jenž se však v ukládání informací neomezuje pouze na plochu (2D), ale přichází s plnohodnotným trojrozměrným (3D) způsobem zápisu. Třetí rozměr zaručuje médiu řádově mnohem vyšší kapacitu, než nabízejí dnes dostupné disky CD, DVD nebo dokonce i Blu-Ray. Konkrétně se hovoří o předpokladu, že by někdy v roce 2009 mělo být možné pomoci holografického zápisu na 1 disk uložit více než 1,6 TB dat (tedy 1 600 GB). Vývoj čtecího a zapisovacího zařízení založeného na holografickém podání dat nelze ještě ani zdaleka považovat za ukončený, nicméně společnost InPhase před nedávnem oznámila, že již v roce 2006 bude schopna dodávat první komerční produkty založené na této technologii. Pro úplnost zbývá dodat, že s podobnou technologií pracují také vědci z japonské Optware Corp., své místo si ale našla také v laboratořích IBM.

Bezdrátové čtyřmego

Kodak se při příležitosti CES pochlubil fotoaparátem EasyShare-One s rozlišením snímače 4 megapixely. Přístroj, jehož cena byla stanovena na 499 USD (11 500 Kč), disponuje otočným LCD displejem, dobíjecí Li-Ion baterií, 256 MB interní paměti a trojnásobným optickým zoomem. Zvládne zachytávat video ve VGA rozlišení (640 x 480) rychlostí 30 fps (snímků za sekundu). Na tom by nebylo nic zvláštního, kdyby k němu nebylo možné za 99 USD (2 300 Kč) dokoupit speciální rozšiřující kartu do slotu SD/MMC, díky níž přístroj zvládne bezdrátové přenosy dat, technologii Wi-Fi. Tu lze využít kupříkladu pro komunikaci s dalším nově představeným zařízením od Kodaku, s fotografickou tiskárnou EasyShare Printer Dock Plus samozřejmě jedině v případě, že je vybavena přídavným Wi-Fi adaptérem (ten stojí 59 USD, což je asi 1 400 Kč).

Intel pro starší

Jeden z mnoha výzkumných projektů společností Intel pro koncepci "digital home" směřuje k vyvinutí inteligentního systému, jenž by dokázal dohlédnout na zabezpečení potřeb starších lidí, kteří se z nějakého důvodu o sebe nedokáží postarat. Cílem je, aby bylo možné kromě akutního ohrožení zdravotního stavu sledovat např. také to, zda si daná osoba vzala potřebné léky, zda snědla oběd apod. Základním kamenem systému se stala celá řada různých senzorů, jejichž podněty jsou následně předmětem dalšího vyhodnocování. Samotná technologie těchto snímačů již další zlepšování nepotřebuje, senzory jsou schopny s vysokou pravděpodobností dané podněty zaregistrovat a zjednat nápravu (např. upozornit lékaře). Problém se objevuje až ve chvíli, kdy máme zajistit, že se z množství signálů vybere pouze ten správný a opodstatněný a to tak, aby nedocházelo k "planým poplachům". Pak přichází na řadu Intelem právě vyvíjený inteligentní systém vyhodnocování. Dalšího pokroku v této oblasti se dočkáme už v roce 2006, kdy Intel představí čipové sady s podporou technologie VT, jež bude schopna zprostředkovat pro provoz zmíněných vyhodnocovacích aplikací vhodné prostředí.

HP a Panasonic spolupracují

Společnosti Hewlett-Packard a Matsushita (producent výrobků Panasonic) se dohodly na budoucí vzájemné podpoře svých DVD formátů. Dohoda zajistí, že skupina výrobců kolem HP bude do svých DVD produktů napříště integrovat i podporu zápisu DVD--RAM, výrobky blízké značce Panasonic by se měly naučit zvládat zapisování formátu DVD+R. Jako důkaz plnění dané úmluvy bylo při příležitosti CES okamžitě představeno několik DVD rekordérů Panasonic s podporou DVD+R. Z nich na nás asi nejvíce zapůsobil model DMR-EH50, jenž se kromě podpory výše zmiňovaného formátu může pyšnit rovněž integrovaným pevným diskem. Toto zařízení by se mělo na trhu objevit v květnu letošního roku, předpokládá se u něj cena asi 500 USD (11 500 Kč).

Textilní Motorolníci

Motorola spolupracuje se společnostmi Apple a Burton Snowboards na vývoji "počítačového oblečení". První sladký plod této spolupráce byl zaznamenán nedávno, když byla představena snowboardová bunda Burton se schopností propojit se s hudebním přehrávačem iPod nebo s mobilním telefonem vybaveným Bluetooth. Kapuce bundy integruje dvojici stereo reproduktorů a mikrofon, přičemž tyto součásti jsou spojeny s ovládacím zařízením (displej a několik tlačítek) na levém rukávu. Uvnitř bundy se dále nachází bezpečná kapsička, navržená pro umístění přehrávače iPod, pro tento účel ji výrobce samozřejmě neopomněl vybavit patřičnými konektory. Mobilní telefon s podporou Bluetooth lze s elektronickým zařízením v bundě spárovat tak, aby se na displeji zobrazila informace o volajícím a aby bylo možné hovor v případě potřeby přepnout do sluchátek v kapuci bez nutnosti vytahovat telefon na mráz. Cena bundy nebyla dosud stanovena, objevila se však informace, že by měla být asi o 2 500 až 4 000 Kč dražší než konvenční bundy Burton.

Smartphone s Wi-Fi

Benq, známý výrobce spotřební elektroniky, představuje veřejnosti svůj nejnovější produkt označený jako P50. Jedná se o mobilní telefon (rozměry 11,93 x 6,09 x 2,03 cm, hmotnost 170 gramů) z kategorie smartphone, jehož hlavní devizou je integrace Wi-Fi bezdrátových přenosů (dle standardu 802.11b) jejich využití se nabízí např. při užívání podnikové sítě nebo pro synchronizaci s PC. Zařízení je založeno na operačním systému Pocket PC od Microsoftu, což také vysvětluje propracovanou podporu dokumentů z Wordu, Outlooku či Excelu. Pro pohodlnější práci nabízí přístroj plnohodnotnou klávesnici, k zahození určitě není ani kvalitní dotykový displej (úhlopříčka 7,18 cm). Z tradičních mobilních funkcí přístroj podporuje např. prostředí Java 2.0, přehrávání zvukových souborů, chybět pochopitelně nesmí ani fotoaparát s rozlišením 1,3 megapixelu. Konektivitu s okolím obstarávají kromě již zmíněného Wi-Fi také infraport, Bluetooth, možné je také propojení s PC pomocí USB kabelu. Ani paměťovou výbavu nelze považovat za zanedbanou, uživatel má k dispozici kromě operačních 64 MB SDRAM ještě stejnou kapacitu ve formě paměti Flash. Benq P50 se dočká rozšíření do distribučních sítí již v průběhu února, předpokládaná cena činí 800 USD (18 500 Kč).

Vaio s 1,6 TB

Ani společnost Sony si na výstavě CES nemohla dovolit zahálet, a tak došlo k představení desktop PC Vaio RA, jež bude primárně určeno pro práci s HD (High Definition) digitálním videem. Sony celou sestavu koncipovalo tak, aby bylo možné ji co nejsnáze využít pro veškeré operace týkající se HD obsahu. Proto se také rozhodla postavit systém na čipové sadě Intel 915 s podporou PCI Express, čtyř konektorů rozhraní Serial ATA apod. Ve výbavě nesmí chybět ani čtečka paměťových karet, dvě optické mechaniky, TV tuner a mnoho dalších položek. Vysoká kvalita obrazu HD videa si samozřejmě klade také jisté nároky na kapacitu, z tohoto důvodu výrobce nové Vaio vybavil hned 1,6 TB (1 600 GB) prostoru. Další zajímavostí je použití kapalinového chlazení, které zajistí nižší hlučnost PC samozřejmě pro vyšší komfort při sledování HD videa. Softwarově bude Vaio RA stavět na Windows XP Media Center Edition, významnou roli sehraje rovněž Vegas 5 od Sony, tedy software pro tvorbu a editaci HD obsahu. Výrobce dále oznámil, že cena sestavy bez monitoru se bude v základní variantě pohybovat okolo 2 000 USD (47 000 Kč). V prodeji se s tímto produktem setkáme přibližně v polovině roku.

§§§§§


Kerio ServerFirewall

Martin Kybal

C05P0136

Společnost Kerio představila na své tiskové konferenci nový produkt pro ochranu podnikových serverů. Jde o ServerFirewall, který má zajistit aplikačním serverům bezpečí před napadením, a to jak před vnějšími, tak i vnitřními útoky. Produkt je určen pro platformu Windows a řeší bezpečnostní oblasti, které ani operační systém sám není schopen ohlídat. Hlavní rozdíl mezi Kerio ServerFirewallem a klasickými firewally je zásadní. Běžný firewall sice filtruje provoz, jenž přes něj prochází, ale není schopen zabránit spuštění nebezpečného kódu nebo využití stávající chyby v operačním systému. ServerFirewall se instaluje přímo na chráněný server, monitoruje aktivity aplikací a zabraňuje nestandardním akcím.

Ochrana serveru se dělí na tři základní části. První je klasické filtrování síťové komunikace, kde je možné zakázat komunikaci na vybraných portech nebo omezit přístup jen na vybrané síťové adresy. Druhou oblastí je vyhodnocování síťové komunikace a blokování podezřelých IP paketů, které mohou představovat bezpečnostní riziko. Upravené pakety jsou zachyceny ještě před předáním do síťového subsystému operačního systému a odstraněny. Za nejzajímavější bych označil část chránící aplikace. ServerFirewall sleduje aktivity spouštěných aplikací, jejich přístup do různých částí souborového systému a dokáže zamezit například změnám v systémových souborech a registrech, které by mohly útočníkovi umožnit například spustit nebezpečný kód. Kerio ServerFirewall je uzpůsoben k vzdálenému ovládání a jeho obsluha je řešena v prostředí Internet Exploreru 6. Jiné prohlížeče bohužel nejsou podporovány. Firma připravuje administrační nástroj pro správu více firewallů a hromadnou distribuci bezpečnostních pravidel.

Cena jedné instalace byla stanovena na 15 600 Kč a roční podpora přijde na 4 650 Kč.

§§§§§


Zameťte za sebou stopy - Steganos Internet Trace Destructor 4 a mnoho dalších zajímavých programů(CD)

Jan Šplíchal

C05P137

Zůstaňte i po brouzdání na internetu v anonymitě pomocí produktu Steganos Internet Trace Destructor 4 nebo vyzkoušejte některý z programů pro on-line komunikaci z rubriky Téma CD.

Akce a Novinky

Šance na ztrátu osobních dat je při práci na PC poměrně vysoká. Veškerá vaše činnost zanechává stopy. Systém si uchovává například naposledy navštívené webové stránky nebo naposledy spuštěný software a soubory. Pokud hledáte produkt, jímž byste historii své činnosti vymazali, nenechte si ujít námi nabízený Steganos Internet Trace Destructor 4, jenž přinášíme zdarma. Více informací naleznete tradičně v rámečku či v rubrice Rychlokurz, která je věnována právě práci s tímto programem.

V sekci Novinky naleznete aktuální číslo oblíbeného časopisu Abíčko, pojednávající o platformě Linux. Rovněž internetové periodikum Interval nabízí spoustu novinek a zajímavostí. Dnes vám nabízíme dvě čísla: poslední z minulého roku a první z letošního. Naleznete zde i excelovské tabulky s aktualizovaným seznamem veškerého softwaru vydaného na našich CD a nechybí ani kompletní elektronická podoba časopisu se všemi materiály od roku 2000. Rovněž software ke článkům zde má čtyři zástupce. Společnost Microsoft vydala v lednu tři bezpečnostní záplaty pro systémy Windows NT/2000/2003/ a XP. Všechny je naleznete v sekci Servis v české, ale také anglické verzi.

Software

V části Komerční software nabízí svůj produkt společnost Zoner. Jedná se o Photo Studio 7 pro zpracování fotografií. Jeho tvůrci zapracovali, ve spolupráci s uživateli, na vylepšení programu a dnes máte možnost zakoupit tento produkt se slevou na všechny jeho verze. Hledáte nástroj, který by vám usnadnil orientaci na zahraničních internetových stránkách? Překladač Eurotran XP je doplňkový modul Internet Exploreru pro rychlý a pohodlný překlad anglických internetových stránek do češtiny. Jeho zkušební edici naleznete rovněž v této sekci. Vzhledem k tomu, že se blíží čas podání daňového přiznání, připravila pro vás společnost Microsoft ve spolupráci s poradenskou společností Aspekt HM, která má s přípravou počítačových formulářů několikaletou zkušenost, elektronickou podobu daňových formulářů typu A i B. Na CD naleznete také pokyny pro jejich vyplnění v PDF formátu. Pokud stále ještě váháte nad zabezpečením svého počítače, třeba vás přesvědčí firma AEC. Nabízí komplexní antivirovou ochranu a zabezpečení dat: TrustPort? Phoenix Rebel Workstation. V jednom produktu využijete služeb antivirového programu, personálního firewallu, utility pro skartování elektronických dat, aplikaci pro použití elektronického podpisu a jedinečný nástroj pro on-line šifrování dat na virtuálním disku. Pro toto číslo byla vytvořena speciální sekce FOTO, která se vztahuje k testu digitálních fotoaparátů. Je zde umístěno patnáct ZIP archivů, v každém z nich je po třech fotografiích. Ke každému typu přístroje v testu zde najdete ukázku jeho schopností. Do této části je přístup z hlavní obrazovky CD. Jestliže se snažíte proniknout do tajů on-line komunikace a nevíte, který komunikační software by vám vyhovoval nejvíce, prostudujte si rubriku Téma CD, která se zabývá nejen touto problematikou. Klasikou je ICQ 2003b, jeden z nejpopulárnějších programů pro internetovou komunikaci. Poskytuje rozhraní pro využívání řady služeb, od chatování (on-line rozhovorů) přes odesílání a přijímání e-mailů, distribuci souborů či zasílání SMS zpráv až po internetovou telefonii. Pokud vám připadá ICQ příliš složité a máte pocit, že nevyužíváte veškeré jeho funkce, sáhněte po jeho odlehčené verzi ICQ Lite 4, jež obsahuje výběr nejdůležitějších možností a co nejmenší instalaci. Rovněž Skype 1.1.0.73 umožňuje on-line hlasovou a textovou komunikaci mezi uživateli, s využitím P2P (peer-to-peer) technologie. Podporuje konference (současná komunikace až 5 uživatelů), šifrování či připojení přes firewall. Jako odpověď na stále se zvětšující a paměť více zatěžující klasické ICQ byla vytvořena Miranda 0.3.3.1. Splňuje všechny požadavky pro běžného uživatele a zároveň minimálně zatěžuje počítač a jeho paměť. Využívá sítě uživatelů ICQ. Software MSN Messenger CZE 6.2 podporuje všechny funkce běžné u aplikací tohoto typu, umožňuje integraci s Outlook Expressem, podporuje telefonování z PC na telefon a z PC na PC, personalizaci zpráv, hraní internetových her, video konference a mnoho dalšího. Dalším tématem této sekce jsou FTP klienti. Kvalitní produkt, s uživatelským prostředím podobným Windows Exploreru, které můžete upravit podle svých potřeb, je SmartFTP 1.0.983. Podporuje možnost současného vícenásobného FTP připojení, kopírování souborů z jednoho vzdáleného zdroje na druhý, ukládání informací o struktuře adresářů do paměti pro opětovné rychlé zobrazení, FTP URL, proxy, obnovení a navázání přerušeného stahování. Mezi další možnosti patří zobrazení HTML stránek přímo v prostředí klienta. Rovněž obsahuje prostředí pro FTP vyhledávací nástroje jako FTPSearch a Filez.com. WS_FTP Home 9.02 nabízí rychlý přenos souborů a celých složek mezi vaším počítačem a vzdáleným FTP serverem. Spolupracuje se všemi typy serverů a snadno zvládne přenášet soubory v obou směrech mezi lokálním PC a vzdáleným serverem. Program má integrovaná dvě uživatelská rozhraní: první je ve stylu průzkumníka Windows, druhé je klasické rozhraní WS_FTP.

Sekce Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Za zmínku zde stojí Picasa 2, původně placený produkt pro správu fotografií v elektronické podobě. Umožňuje nastavit sledování změn jednotlivých adresářů, takže je vždy dostupný aktuální seznam veškerých fotografií na disku. Vzhledem k bezproblémové komunikaci s digitálními fotoaparáty lze snímky stahovat přímo z nich. Fotografie lze uspořádat do alb a alba do kolekcí, dostupné jsou základní funkce pro editaci odstranění červených očí, ořez či otočení. Velmi populárním správcem souborů je Total Commander 6.50. Uživatelské rozhraní je navrženo v souladu s tradicí nástroje Norton Commander, tedy dva svislé panely a standardní klávesové zkratky. Z nepřeberného množství funkcí zmiňme např. kompresi souborů, možnost připojení k FTP serveru, kódování souborů, synchronizaci adresářů a v neposlední řadě také stabilitu a české uživatelské rozhraní. Dalším zástupcem je utilita Ashampoo WinOptimizer Platinum Suite 2. Obsahuje 12 výkonných nástrojů pro čištění, ladění a optimalizaci vašich Windows. Pomocí programu FL Studio 5.0.1 (dříve Fruityloops) můžete vytvářet vlastní hudbu a hudební smyčky. Část CD nazvaná Vyzkoušejte si nabízí mimo jiné doplňující software ke článkům uvnitř čísla. Najdete jej pod názvy Desktop jako na dlani, Deset chytrých společníků, Náhradní díly pro Windows a Nenechte se otravovat nepříjemnými maličkostmi. Dále z této sekce zmiňme jednoduchý antivirový program ClamWin Antivirus 0.37.3, který umožňuje manuální skenování systému a došlé pošty v MS Outlooku. Dovoluje také nastavit plánování jak pro antivirovou kontrolu, tak i pro automatický update z internetu. S utilitou Columbus dokážete prohlížet prakticky jakýkoli soubor. Columbus Personal Edition 3.0c je zcela univerzálním prohlížečem souborů, který podporuje více než 300 formátů. Jeho vzhled připomíná průzkumníka Microsoft Windows a je také podobně jednoduchý a snadný z hlediska ovládání. K prohlížení různých souborů můžete mít otevřeno více oken, k souborům můžete přidat poznámky. Zajímavou vlastností programu je možnost vytvářet prohlížecí projekty a šablony. Předností je také vysoká rychlost načítání a zobrazení souborů, což je příjemné především u souborů grafických. Ve freewarové verzi produktu DeepBurner Free 1.3.6 můžete vytvořit datové a audio CD a DVD, bootovací disky a ISO obrazy. K rychlému vytvoření CD jistě přispěje i funkce drag&drop. Vedle vypalování dat lze CD také doplnit o menu nebo pro něj vytisknout jednoduchý obal, na nějž můžete vložit obrázek nebo seznam souborů uložených na médiu.

Komunikace a Hardware

V sekci Komunikace jsou připraveny tři prohlížeče. Nemohli jsme však vynechat beta verzi posledního ICQ 5 Lite. K-Meleon 0.9 nabízí většinu z vlastností Gecka, vysokou rychlost při prohlížení a renderingu HTML dokumentů, možnost využití stávajících Favorities z MS Internet Exploreru a HTML bookmarků z Netscapu. Podporuje tzv. secure privacy funkce a lze ho do jisté míry konfigurovat. Každý uživatel prohlížeče může mít (stejně jako u Mozilly a Netscapu) svůj vlastní profil, za zmínku stojí i fullscreen prohlížecí mód, využívající stejně jako u Opery skutečně celou plochu obrazovky až do posledního pixelu. Avant Browser 10.0 je internetový prohlížeč postavený na Internet Exploreru, umožňující současné prohlížení více stránek v jednom okně aplikace (tabbed), blokování pop-up oken, rychlou navigaci, integrován je nástroj pro odstranění stop po navštívených stránkách a vyhledávač (Google). Posledním zástupcem prohlížečů je Crazy Browser 1.05, nástavba pro prohlížeč Internet Explorer. Umožňuje změnu vzhledu, blokování pop-up oken, automatickou obnovu stránek, prohlížení více stránek v jednom okně a mnoho dalšího. Rubrika Hardware je věnována softwarovému balíku funkcí pro optimalizaci činnosti operačního systému Windows na počítačích, jež využívají čipovou sadu VIA: VIA Hyperion 4in1 4.55, a utilitě SpeedFan pro monitorování rychlosti všech ventilátorů v systému, teploty a napětí komponent počítačů s čipsety podporujícími monitorování hardwaru. Jeho součástí je taktéž sledování teploty pevných disků s podporou S.M.A.R.T, o nichž podává podrobné informace, stejně jako regulace otáček ventilátorů v závislosti na teplotě procesoru.

Komerční software & slevy

Zoner Photo Studio 7

Tento program je nástupcem oblíbeného Zoner Media Exploreru. Nový název lépe vystihuje jeho současné zaměření na zpracování fotografie. Na nejčastější požadavky uživatelů tvůrci programu zareagovali významnými novinkami. Uživatelé mají nyní více možnosti nastavení vzhledu u popisků náhledů v okně Průzkumníka. Díky Panelu klíčových slov se značně zjednodušila katalogizace snímků. V Editoru je nyní možné provádět i lokální úpravy fotografií. Oblast úprav si pohodlně vyberete čtyřmi výběrovými nástroji. Vylepšen byl nástroj Ořez a objevil se nový nástroj na úpravu perspektivy, potěší i funkce Projasnění stínů (tzv. digitální blesk). Inovovány byly i publikační funkce. U tiskových výstupů lze nyní kromě statických šablon používat i dynamicky generované indexy, kalendáře a unikátní spořič papíru. Program je k dispozici v několika funkčně i cenově odlišných verzích: Classic za 499 Kč, Home za 999 Kč a Professional za 2 399 Kč s DPH. Na všechny verze nabízíme slevu 10 % a jako bonus navíc můžete se zlevněnou edicí Professional získat také knihu Naučte se vidět kreativně.

Microton překladač Eurotran

Hledáte nástroj, který by vám usnadnil orientaci na zahraničních internetových stránkách? Překladač Eurotran XP je doplňkový modul Internet Exploreru pro rychlý a pohodlný překlad anglických internetových stránek do češtiny. Práce s programem je velmi jednoduchá a zvládne ji i naprostý počítačový začátečník. Jakmile budete chtít přeložit do češtiny zvolenou anglickou stránku, klikněte na tlačítko překladače, které se po jeho instalaci objeví na pravém okraji ovládací lišty internetového prohlížeče. Stránka se během několika okamžiků objeví v českém překladu.

AEC TrustPort? Phoenix Rebel Workstation

Komplexní řešení pro antivirovou ochranu a bezpečnost dat, určené k ochraně pracovních stanic a notebooků od předního domácího výrobce společnosti AEC. V jednom funkčním celku integruje všechny základní bezpečnostní nástroje: antivirový program, personální firewall, program pro skartování elektronických dat, aplikaci pro použití elektronického podpisu a jedinečný nástroj pro on-line šifrování dat na virtuálním disku. Instalace i používání programu je jednoduché a zvládne je i úplný začátečník. Všechny bezpečnostní nástroje jsou uživateli k dispozici prostřednictvím ikony s diamantem v systémovém menu nebo v kontextovém menu Windows. Program je k dispozici pro domácí nekomerční použití ZDARMA! Registrujte se on-line na http://registrace.aec.cz. Získáte tak bezplatně licenční klíč, jehož importem změníte šedesátidenní trial verzi na roční.

Pohodlné vyplnění daňového přiznání

Vyplňujte formuláře daňových přiznání i další přehledy a výkazy elektronicky. Blíží se čas pro odevzdání daňových přiznání. A to asi pro nikoho, snad kromě daňových poradců, není příliš oblíbené období. Jako kdyby toho nebylo málo, provází samotné vyplňování formulářů často řada drobných nepříjemností. Určitě se vám už někdy stalo, že po náročné přípravě podkladů vás najednou přestane poslouchat ruka a vy se při vyplňování formuláře spletete nebo netrefíte do správného pole. I odpolední přestávka na kávu bohužel často zanechá na formuláři své stopy a celý dokument pak můžete přepisovat znovu. Řešení této nepříjemnosti je přitom poměrně jednoduché prostě vyplňujte formuláře elektronicky. Na CD naleznete formuláře typu A i B.

Zadarmo: Steganos Internet Trace Destructor 4

V tomto čísle vám zdarma nabízíme produkt společnosti Steganos pro ochranu vašich osobních dat a informací. Jedná se o program, který dokáže zamést veškeré stopy po brouzdání internetem (a nejen tam). Po instalaci a správném zadání sériového čísla se objeví okno programu, nabízející seznam oblastí, v nichž můžete smazat stopy své činnosti. V nabídce se objevují seznamy Windows. Jedná se o soupis naposledy spuštěných programů a souborů a hledání. Slouží k tomu, aby vám systém ulehčil a zrychlil práci, což však často bývá i nepříjemné hlavně z důvodu ochrany soukromí. Další položkou je Koš. Jak jistě víte, po smazání se soubor nevymaže, ale přesune se do tzv. Koše. Avšak ani jeho vysypání není zárukou, že daný soubor nadobro zmizel. Je možné se s jistou dávkou štěstí specializovanými nástroji obnovit a mnohé z nich lze najít na internetu zdarma. Následující volba zajistí, aby byl obsah Koše zničen nadobro. Internet Explorer kvůli urychlení a usnadnění brouzdání uchovává množství dat: prohlédnuté stránky a obrázky pro rychlejší načítání, cookies pro personalizované přístupy k webovým serverům (ten podle cookie pozná, kdo k němu přistupuje), historii pro dohledání adres, které jsme již navštívili. Mnohé z těchto informací však mají důvěrný charakter a mohou být zneužity. Tento produkt však spolehlivě odstraní. Podobné funkce naleznete i pro prohlížeče Netscape či Firefox. Zajímavou možností je tlačítko XP PRIVACY. Jedná se o specifická nastavení systému Windows XP. Zde můžete vypnout například nechvalně známou komunikaci serverů s multimediálním přehrávačem Windows Media Player, zasílání chybových zpráv či možnost samočinného přihlášení na webový server automatickým zasláním jména a hesla na tento server (Internet Explorer Authentication). Možnosti programu jsou však rozsáhlejší, a proto doporučujeme prostudovat rubriku Rychlokurz, kde jsou veškeré funkce a práce s tímto produktem popsány do detailů. Před samotnou instalací je třeba získat sériové číslo. Pro čtenáře PC WORLDu je připravena speciální stránka, na níž naleznete jednoduchý formulář. Zde pouze zadáte svoji e-mailovou adresu, PSČ a jako zemi Českou republiku. Na uvedený e-mail pak obdržíte sériové číslo.

Nepřehlédněte na CD

Total Commander 6.50

Velmi populární správce souborů. Uživatelské rozhraní je v souladu s tradicí nástroje Norton Commander.

FL Studio 5.0.1

S pomocí programu FL Studio (dříve Fruityloops) můžete vytvářet vlastní hudbu a hudební smyčky.

SiSoft Sandra 2005 10.37

SiSoft Sandra testuje výkon procesoru, chipsetu, síťové karty, optických mechanik a HDD.

FTP Commander 7.2

Tento FTP klient nabízí funkce srovnatelné s většinou komerčních programů.

CryptoExpert 2005 Lite 6.02

CryptoExpert vytvoří virtuální disky, jejichž obsah je automaticky šifrován (CAST 128 bit) a chráněn heslem.

Verdick FREE 1.1

Na první pohled jednoduchý anglicko-český slovník usnadní práci všem, kdo potřebují rychlý překlad.

Download Express 1.6 Nástroj, umožňující stahovat soubory z webových a FTP serverů maximální možnou rychlostí.

Paltak 7.0 Internetový klient pro textovou nebo audiovizuální komunikaci a internetovou telefonii.

§§§§§


Pevné plus

Tomáš Jirásko, Čestmír Žák

C05P138

T-Mobile začíná ke svým hlasovým tarifům od 1. února nabízet další zajímavou doplňkovou službu tentokrát s názvem Pevná+. Za 58,30 Kč měsíčně mohou nyní zákazníci T-Mobilu získat zvýhodněnou sazbu na volání do pevné sítě 1,19 Kč za minutu (účtování 120 + 60). To však platí jedině v případě, že jsou již provolány veškeré volné minuty, v opačném případě se hovor klasifikuje jako standardní. Službu je možné zdarma aktivovat prostřednictvím infolinky, internetové centrály "Můj T-Mobile" nebo odesláním SMS (s textem PEP A) na číslo 4603. Zároveň dochází ke stažení tarifu 20+20 z nabídky nabízených cenových programů, neboť jeho opodstatnění na trhu zavedením doplňku "Pevná+" okamžitě zaniklo. Pokud si budete chtít "Pevná+" aktivovat, měli byste tak učinit do 31. května 2005.

Eurotel si to pohlídá

Nedávná přírodní katastrofa v jihovýchodní Asii odhalila dosud neznámé nedostatky v posílání tzv. Premium SMS. Někteří uživatelé si ve vánoční akci nakoupili velké množství předplacených SIM karet GO za 25 Kč, z nichž poté rozesílali kvanta dárcovských SMS. Ze SIM karty, za niž zaplatili 25 Kč, tak mohli v rychlém sledu poslat řádově desítky dárcovských textovek s úhrnnou hodnotou několik stovek nebo i tisíc korun. Vzniklý deficit by samozřejmě zaplatil operátor. Z tohoto důvodu vzniklo 15. ledna okamžité protiopatření, kdy Eurotel stanovil určitou limitní částku, po jejímž překročení sice ještě bylo možné dárcovské SMS odesílat, ale k jejich faktickému zúčtování ve prospěch partnerské nadace již nedošlo. Eurotel následně svým zákazníkům doporučil, aby Premium SMS odesílali v alespoň minutových intervalech.

EDGE na Slovensku

Půl roku po slovenském Eurotelu spouští služby spojené s datovou technologií EDGE také Orange. Zatímco Eurotel hovoří o dostupnosti služby asi pro 1,5 milionu obyvatel převážně větších měst, Orange se ihned po uvedení služby pochlubil tím, že jeho nabídku může používat více než 2,2 milionu potenciálních zákazníků. Oba operátoři budou samozřejmě pokrytí průběžně vylepšovat.

Změna u datové linky Eurotelu

Společnost Eurotel se rozhodla zpoplatnit svou datovou infolinku, jež byla až dosud zdarma. K tomuto kroku ji přivedla zřejmě snaha o snížení provozních nákladů, jistou úlohu sehrálo pravděpodobně i šetření kvalifikovaných lidských zdrojů, které byly často přetěžovány banálními dotazy. Zatímco dříve bylo možné volat na linku *11 zcela zdarma, od nynějška bude nutné pro tutéž službu vytočit číslo 720 720 111. Hovor bude zpoplatněn běžnou taxou do sítě Eurotel.

Méně telefonů u T-Mobile

V průběhu roku 2005 sníží globální vedení společnosti T-Mobile počet nabízených mobilních telefonů ze současných 60 modelů asi na 30 až 40 modelů. Změní se pravděpodobně také podmínky získání dotovaného přístroje. Od uvedených změny si T-Mobile slibuje úspory ve výši až 500 milionů euro.

T-Mobile otevírá e-shop

Na internetové adrese http://shop.client. tmo.cz otevřel T-Mobile pro své zákazníky (disponující aktivovaným účtem T-Zones) internetový obchod s mobilními telefony, předplacenými sadami a v neposlední řadě se službami. Můžete zde také prodloužit svou účastnickou smlouvu. Veškeré transakce týkající se zboží jsou realizovány dobírkou, tzn. platí se při jejich převzetí na poště. Náklady na poštovné a balné jsou zahrnuty v ceně produktů. Pokud by se vám dodávka z nějakého důvodu nezamlouvala, máte možnost ji do 14 dnů vrátit.

Eurotel přišel s novými tarify

Ve většině případů jsou podle vyjádření samotného operátora "Magnetické tarify" pro zákazníky až o 30 % výhodnější než předchozí generace. Došlo také k velkému zjednodušení celé struktury nabízených služeb, zaniklo například dělení dne na časová pásma či sleva na hovorném po třetí provolaně minutě, ale změnilo se rovněž mnoho dalších drobných položek. Cílem těchto proměn je přiblížení nabídky aktuálním požadavkům vyplývajícím ze situace na trhu. Pokud by vás zajímalo, proč se u tarifů vyskytuje i druhá verze s přídomkem MAX, pak vězte, že se jedná o smlouvu podmíněnou dvouletým závazkem k Eurotelu. Z výčtu "běžných" tarifních plánů v přehledu vyčnívají dva programy zacílené na specifickou skupinu uživatelů. Jedná se o studentský tarif "Pohoda", pro jehož pořízení je podmínkou věk v rozmezí 18 až 26 let a status aktivního studenta (prokazuje se kartou ISIC nebo potvrzením o studiu). Cenový program Eurotel "Start" se bude snažit získat dosavadní majitele předplacených karet pomocí nízkého měsíčního paušálu, za nějž nabídne výhodnou sazbu na posílání zpráv SMS.

Své názory, náměty či připomínky zasílejte na adresu ontheair@idg.cz

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Náhradní díly pro Windows - Co se skrývá pod pokličkou služby Windows Update společnosti Microsoft a jaké jsou její možnosti(CD)
Náhradní díly pro Windows - Co se skrývá pod pokličkou služby Windows Update společnosti Microsoft a jaké jsou její možnosti(CD) I

David Čepička, Andreas Kroschel a Christian Lobering

C05P0112

Podobně jako automobil, musí čas od času na prohlídku i operační systém Windows 2000/XP. Pokud chcete, aby vám Windows sloužila bez problémů, musíte o ně patřičným způsobem pečovat. Znamená to, že si všímáte, co jim chybí, snažíte se v nich záplatovat díry, jež se čas od času objeví, a pravidelně navštěvujete on-line zákaznické centrum, které vadné části systému vymění. Až potud naše srovnání operačního systému s automobilem perfektně sedí. Naneštěstí musíme zmínit jeden zásadní rozdíl: po nové instalaci systému je třeba na rozdíl od automobilu všechny opravy udělat dodatečně.

S autem byste si na to asi ani netroufli, ale ve Windows nemáte žádnou jinou možnost. O čem to mluvíme? Microsoft vás totiž nutí k tomu, abyste se na cestu k updatu systému vydali, pokud použijeme analogii s autem, s nefungujícími brzdami a píchlými pneumatikami. Po nové instalaci Windows se musíte co nejrychleji připojit k internetu a do dosud nedotčeného systému znovu doinstalovat spoustu všelijakých záplat, inovací či doplňků, které jste pracně shromažďovali v předcházející instalaci Windows.

Jistě uznáte, že daleko praktičtější bude, pokud si pro jistotu budete všechny náhradní díly systému ukládat do nějakého "skladiště", odkud je v případě potřeby můžete jednoduše doinstalovat. V tomto článku vám prozradíme, jak zjistit, v jakém stavu se váš systém právě nachází. Dále se dozvíte, jak si všechny Service Packy a nejnovější záplaty pro Windows 2000 a XP uložit na pevný disk a jak je kompletně integrovat do vašeho instalačního CD Windows. Pokud se pak někdy ocitnete v nouzi, budete moci jeho prostřednictvím okamžitě nainstalovat Windows v tom nejaktuálnějším stavu, čili taková, která již budou všechny nejnovější systémové updaty a záplaty obsahovat.

Update Windows

V současné době Blasterů, Sasserů a jim podobných je u zodpovědných a poučených uživatelů Windows považováno zabezpečení počítače za téma číslo jedna. Chcete--li mít svůj systém a data v bezpečí, je pravidelná aktualizace systému nezbytností. V následujícím textu vám ukážeme, jaké máte při odhalování nedostatků v zabezpečení vašeho počítače možnosti a jak tyto nedostatky odstranit.

1.Je váš systém skutečně dobře zabezpečený?

Co chceme: Ať se jedná o malé nebo velké nedostatky v zabezpečení systému, obou je ve Windows 2000/XP a v jejich komponentách jako například Internet Explorer požehnaně. Proto byste si ze všeho nejdříve měli udělat jasno, jak je tomu v případě vašeho počítače.

Jak toho dosáhnout: Pro odhalení nedostatků v zabezpečení vašeho počítače vám poslouží utilita Baseline Security Analyzer 1.2.1, která pochází z dílny Microsoftu. Je určena pro Windows 2000/XP a naleznete ji nebo si ji můžete zdarma stáhnout z download serveru Microsoftu, konkrétně na webové stránce http://www.microsoft.com/cze/security/tools/mbsahome.mspx#EDAA jako soubor MBSASETUP-EN.MSI a následně nainstalovat.

Po spuštění aplikace nejprve zkontroluje, zda v systému nechybí některá z kritických aktualizací. V dalších krocích pak sleduje, která potenciálně slabá místa se v systému nacházejí. Tak se kupříkladu kontroluje, zda jsou všechny diskové oddíly naformátovány systémem souborů NTFS, jestli je aktivován firewall systému Windows nebo zda je povolena funkce automatického provádění aktualizací. Kromě toho se také prověřuje, jaká nastavení jsou provedena v jednotlivých aplikacích Office, zejména ta, která se týkají zabezpečení při spouštění maker. Po skončení kontroly se zobrazí výsledná podrobná zpráva. Pro všechny nalezené nedostatky je následně navržen postup, jak je odstranit. V poslední fázi stačí pouze klepnout na odkaz How to correct this.

Upozornění: Pokud při spuštění Baseline Security Analyzeru obdržíte hlášení, že váš systém splňuje všechny požadavky na řádné zabezpečení systému, nemusí to vždy znamenat, že je všechno v pořádku. Jestliže se vám například do systému dostane červ Sasser ještě dříve, než nainstalujete potřebnou záplatu, může ve vašem počítači dále bez obav řádit. Jediným řešením je pak v této situaci nová instalace celého systému, včetně všech záplat (podrobný návod, jak to provést, bude uveden dále). Proto si dávejte velmi dobrý pozor na takové příznaky jako nevysvětlitelná náhlá zatuhnutí systému a v žádném případě nezapomínejte na instalaci antivirového programu.

2.Jak udržet krok a nezaostávat v otázkách zabezpečení systému

Co chceme: Nejdůležitější způsob ochrany před nejrůznějšími viry a červy spočívá v okamžité instalaci všech záplat. V tomto případě váhání rozhodně není na místě. Ve většině případů je proto rozumným řešením povolení funkce automatických aktualizací systému. I když na druhou stranu byste možná chtěli být jako profesionální uživatelé podrobně informováni o tom, o jaké updaty se jedná a proč se vlastně do systému instalují.

Jak toho dosáhnout: Nejjednodušším způsobem provádění aktualizace systému je bezesporu funkce Automatické aktualizace, která je standardně do Windows integrována. Při typickém nastavení Windows 2000/XP automaticky stahují kritické aktualizace, jakmile je připojení k internetu aktivní, a před jejich instalací vás informují. Vlastníte-li Windows XP s nainstalovaným Service Packem 2, pak může stahování a instalace takových aktualizací probíhat zcela bez vašeho zásahu.

Za kritické opravy systému jsou považovány ty, u nichž Microsoft považuje za nezbytné, aby byly do systému nainstalovány. Na internetových stránkách je však oprav daleko více. Bohužel při zapnuté funkci automatických aktualizací se nikdy nedozvíte, kdy byla která z nich stažena a nainstalována a rovněž nemáte žádnou možnost, jak tyto stažené soubory zálohovat, případně vypálit na CD.

Funkce aktualizace systému se dá konfigurovat v Ovládacích panelech, pokud poklepete na ikonku Automatické aktualizace. Jestliže v dialogovém okně povolíte možnost Upozornit před stahováním aktualizací a znovu upozornit při jejich instalaci (Windows 2000/XP), popřípadě Oznamovat, ale aktualizace nestahovat ani neinstalovat (Windows XP SP2), budete vždy pouze upozorněni, že jsou nové aktualizace k dispozici, aniž by se okamžitě stahovaly nebo instalovaly. Při nejbližší příležitosti pak můžete v Internet Exploreru otevřít internetovou stránku http://www.windowsupdate.com a ze zde dostupných aktualizací si vybrat ty, které jsou kritické a popřípadě vybrat další, které jsou zde k dispozici. Tyto aktualizace pak můžete stáhnout a následně nainstalovat. Tento způsob ovšem předpokládá, že máte v Internet Exploreru v menu Nástroje/Možnosti internetu na záložce Zabezpečení povoleny položky Aktivní skriptování a Povolit prvky ActiveX.

3.Mějte nainstalované updaty pod kontrolou

Co chceme: Jestliže chcete vědět, co přesně daný update v systému opravuje, pak tuto informaci můžete v základních rysech získat v Ovládacích panelech, pokud poklepete na ikonku Přidat nebo odebrat programy. Jak ale získat informaci podrobnější?

Jak toho dosáhnout: Kompletní a podrobnou sestavu o všech aktualizacích ve vašem systému získáte prostřednictvím skriptu PCWFIXLIST.HTA, který najdete na našem CD. Po jeho spuštění se objeví seznam všech nainstalovaných záplat systému Windows. Ve verzích Windows 2000 a XP bez nainstalovaného Service Packu se navíc ukáže i odpovídající seznam pro Internet Explorer. U mnoha aktualizací rovněž skript vypíše jejich krátký popis.

Ještě více se pak dozvíte, když klepnete na odkaz vedoucí do Knowledge Base Microsoftu. Samozřejmě musíte být v tento okamžik připojení k internetu. Odkazy ve skriptu využívají pro každý z updatů český popis. Pokud u některých z nich není k dispozici český překlad, zobrazí se vám jejich popis v angličtině.

Archiv s aktualizacemi

Provádění aktualizací on-line má jednu obrovskou nevýhodu: pokud budete muset operační systém někdy instalovat znovu, budete muset zároveň do systému znovu stáhnout z internetu všechny aktualizace. To je nejen otravné, ale také riskantní, protože během stahování a instalace aktualizací není váš systém nijak chráněn. Daleko lepším řešením je uložit bezpečnostní záplaty na pevný disk nebo ještě lépe na instalační CD Windows, na němž budou uloženy úplně všechny updaty. V následujícím textu vám prozradíme, jak na to.

4.Záplaty systému dostupné bez připojení k internetu

Co chceme: Funkce automatických aktualizací ve Windows neumožňuje instalační soubory záplat uložit po jejich stažení na pevný disk. Ale vám by se moc hodilo, kdybyste mohli mít po ruce instalační balíčky všech aktualizací ať už kvůli možné nové instalaci systému nebo pro jejich využití v dalších počítačích.

Jak toho dosáhnout: Microsoft nabízí jednu méně známou funkci, která je určena zejména pro administrátory. Nazývá se Katalog systému Windows Update. Souhrn všech potřebných záplat totiž naleznete na internetové adrese http://www.v4.windowsupdate.microsoft.com/catalog/cs.

Abyste mohli zjistit, které updaty v každém případě budete potřebovat nainstalovat, klepněte na odkaz Vyhledat aktualizace systému Microsoft Windows. Poté vyberte operační systém, který na svém počítači používáte, včetně nainstalovaného Service Packu a jazykové mutace vašich Windows. Na základě naší zkušenosti byste měli při výběru operačního systému volit položky spíše obecně, aby se našly skutečně všechny updaty pro váš systém. Pokud tedy kupříkladu provozujete na počítači Windows XP Home, vyberte na popisované internetové stránce místo položky Windows XP Home Edition SP2 raději položku Windows XP SP2.

Jestliže chcete důležité záplaty pouze vyhledat, odstraňte v poli Možnosti rozšířeného hledání všechna zatržítka s výjimkou toho u položky Důležité aktualizace a aktualizace Service Pack. V poli Datum zveřejnění na webu: vyberte výraz Všechna data zveřejnění. Nyní klepněte na tlačítko Hledat. Ve výsledném seznamu pak uvidíte pouze ty aktualizace, které se týkají vašeho systému obecně, nebo všechny komponenty, které jste si zvolili pro instalaci. Tak například určitě není nutné stahovat updaty pro Internet Explorer 5, pokud již používáte prohlížeč ve verzi 6. Nyní pomocí tlačítka Přidat postupně přidávejte vybrané aktualizace do Košíku aktualizací. Stiskem položky Přejít do košíku aktualizací se přesunete do košíku, kde stiskem tlačítka Procházet vyberete cílovou složku, do níž budete chtít danou aktualizaci uložit. Nakonec stiskněte tlačítko Stáhnout. Pokud budete chtít někdy později archiv se záplatami aktualizovat, postupujte stejným způsobem, jak bylo popsáno výše, pouze vyberte v poli Datum zveřejnění na webu: období od poslední aktualizace.

Upozornění: Každý Service Pack obsahuje všechny updaty, které byly uveřejněny do jeho vydání. Proto můžete v okamžiku, kdy se objeví nový Service Pack, bez obav ze svého archivu updatů vyřadit všechny staré jednotlivé záplaty.

Záplaty stažené přes katalog systému Windows Update jsou ukládány do poměrně složitého stromu složek. Jestliže se chcete této struktury zbavit a jednotlivé EXE soubory se záplatami volat přímo z jedné složky s updaty, doporučujeme použít dávkový soubor PCWARCHIVFLAT.BAT, který naleznete na našem CD. Zavoláte jej příkazem: pcwArchivFlat "<složka s updaty>"

Utilita následně přesune všechny dostupné soubory s aktualizacemi ze stromu složek do hlavní složky s archivem updatů. Jednotlivé záplaty pak můžete jednoduše instalovat poklepáním a tím, že následně budete sledovat pokyny pro jejich instalaci.

Důležité: Záplaty, u nichž znáte identifikační číslo (ID) v jejich Knowledge Base (například KB884020), můžete rovněž stáhnout přímo pomocí služby Stažení softwaru. Stačí v poli Produkt či technologie vybrat verzi vašich Windows nebo Internet Exploreru podle toho, které aplikace se záplata týká a v poli Klíčová slova zadat ID z Knowledge Base.

5.Kompletní stažení Internet Exploreru

Co chceme: Internet Explorer v katalogu updatů nenaleznete. Přesto byste chtěli mít internetový prohlížeč v tom nejaktuálnějším stavu.

Jak toho dosáhnout: Otevřete webovou stránku http://www.microsoft.com/downloads. V levém sloupci zvolte odkaz Worldwide Downloads a dále klepněte na odkaz Czech. Tím se dostanete do českého uživatelského rozhraní a kromě toho budete mít jistotu, že se všechny updaty budou týkat české verze operačního systému. Nyní v poli Produkt či technologie vyberte položku Internet Explorer a klepněte na tlačítko Přejít. Vyhledejte nejaktuálnější verzi prohlížeče a stáhněte si instalační soubor IESETUP.EXE. Pokud si nechcete stáhnout verzi pro expresní instalaci, u níž se většina komponent aplikace stahuje z internetu, ale chcete si stáhnout kompletní Internet Explorer, klepněte na nabídku Start a dále na položku Spustit. Do políčka Otevřít pak zadejte příkaz:

<cesta k instalačnímu souboru>\iesetup /c: "iewzd.exe /d /s: ""#E"

Instalační program se následně zeptá na složku, kam má soubor uložit, a stejně tak budete dotázáni na verzi Windows, pro kterou chcete Internet Explorer stáhnout.


Náhradní díly pro Windows - Co se skrývá pod pokličkou služby Windows Update společnosti Microsoft a jaké jsou její možnosti(CD)
Náhradní díly pro Windows - Co se skrývá pod pokličkou služby Windows Update společnosti Microsoft a jaké jsou její možnosti(CD) II

6.Vytvoření instalačního CD obsahujícího Service Pack a všechny záplaty

Co chceme: Chtěli byste si vytvořit instalační CD, které by obsahovalo nejnovější verzi Service Packu a všechny doposud vydané záplaty pro váš systém. V budoucnu, pokud by bylo nutné na počítač znovu instalovat operační systém, byste po instalaci získali aktuální verzi systému, aniž byste museli všechny aktualizace znovu stahovat z internetu.

Jak toho dosáhnout: Na následujících řádcích vám prozradíme, jak do originálních instalačních souborů na instalačním CD Windows integrovat nejaktuálnější verzi Service Packu. Metoda, kterou budeme používat, se nazývá Slipstream a jejím prostřednictvím získáte tu nejaktuálnější instalovatelnou verzi Windows.

Vytvoření instalačního CD prostřednictvím utilit: Abyste mohli Service Pack 2 integrovat do instalačních souborů Windows XP, doporučujeme použít aktualizační utilitu XP-SP2-Updater, kterou naleznete na našem CD v archivu XP-SP2-UPDATER.ZIP jako soubor XP-SP2-UPDATER.HTA. Při použití této utilitky nezáleží na tom, zda použijete instalační CD Windows XP s již integrovaným Service Packem 1 či bez něj. Celý ZIP soubor stačí pouze rozbalit do libovolné složky.

Budete-li chtít do instalačních souborů systémů Windows 2000 nebo Windows XP na CD integrovat nejnovější Service Pack, je možné pro tyto systémy využít utilitu Nlite, o níž jsme psali v předcházejících řádcích (viz rámeček Vytvoření redukovaného instalačního CD Windows). Tato utilita dále také umožňuje při vytváření instalačního CD odstranit některé komponenty Windows (například Windows Media Player), které nepoužíváte.

Manuální vytvoření CD: Pokud však chcete do instalačního CD kromě nejnovějšího Service Packu integrovat i všechny další aktualizace, které v něm nejsou standardně obsaženy, pak je potřeba obětovat trochu času a provést několik zásahů ručně. Pro úplnost vám v následujících řádcích popíšeme přesný postup, jak dostat na instalační CD Service Pack i všechny záplaty. Popis je určen pro Windows 2000 a XP SP1. Ovšem dříve než se budete pokoušet na CD integrovat záplaty, je nutno provést pomocí XP-SP2-UPDATERu integraci Service Packu 2.

Předpokládejme, že zatím máte pouze instalační CD s Windows XP a chcete do něj integrovat soubory Service Packu 1. Pak si na diskovém oddílu, na němž je minimálně 1 GB volného místa, vytvořte novou složku s názvem \CDRoot. Do ní zkopírujte obsah celého instalačního CD Windows. Dále otevřete nabídku Start a klepněte na položku Spustit. Do políčka Otevřít napište název souboru se Service Packem 1 a přidejte k němu parametr /s:<cílová složka>\CDRoot. Příkaz tedy bude vypadat asi takto:

XPSP1.EXE /s:<cílová složka>\CDRoot

Místo výrazu <cílová složka> zadejte cestu ke složce CDRoot. Parametrem /s: pak aktivujete tzv. režim Slipstream. Tento krok stačí k integrování souborů Service Packu 1 do instalačních souborů Windows XP.

Nyní máme ve složce \CDRoot instalační soubory Windows XP se Service Packem 1.

Pro integraci Service Packu 2 použijeme, jak již bylo uvedeno výše, utilitu XP-SP2-UPDATER.

Nyní popíšeme, jak tato utilita funguje.

1.Varianta pro ty, co mají instalační CD s Windows XP SP1 a CD se Service Packem 2.

Pokud máte ve svém počítači dvě CD/DVD mechaniky, vložte do jedné z nich CD se Service Packem 2 a do druhé originální instalační CD s Windows XP SP1. Pokud máte soubor se Service Packem 2 na pevném disku, vložte pouze instalační CD Windows XP SP1. Možná bude po spuštění skriptu nutné v něm upravit jméno souboru se Service Packem. Poklepejte na soubor XP-SP2UPDATER.HTA a umístěte zatržítko před tu mechaniku, v níž je instalační CD Windows XP. Pomocí tlačítka >> vyberte na pevném disku libovolnou cílovou složku, do které se budou kopírovat originální instalační soubory Windows a soubory Service Packu 2. Dbejte na to, aby cílová složka ležela na diskovém oddílu s minimálně 1 GB volného místa.

Ve druhém řádku opět prostřednictvím tlačítka >> zadejte cestu k souboru Service Packu 2 a poté stiskněte tlačítko Integrovat SP2. Utilita následně zkopíruje celé instalační CD Windows do složky \CDRoot v cílové složce a integruje do ní soubory Service Packu 2. Poté se pomocí souboru BBIE.EXE od Barta Lagerweie (www.nu2.

nu) načte bootovací sektor instalačního CD Windows a uloží se do složky \Bootimage.

2.Varianta pro ty, co mají pouze jednu CD/DVD mechaniku, instalační CD s Windows XP SP1 a CD se Service Packem 2 nebo již mají soubory z instalačního CD Windows ve složce \CDRoot.

Pokud máte na počítači pouze jednu CD/DVD mechaniku, postupujte stejně jako výše vytvořte cílovou složku a do druhého políčka zadejte cestu k souboru se Service Packem 2. Nyní klepněte na tlačítko Kopírovat SP2. Soubor se Service Packem se zkopíruje do podsložky \SP2. Po zkopírování souboru budete vyzváni k vložení instalačního CD Windows. Umístěte zatržítko vedle písmena mechaniky a klepněte na tlačítko Integrovat SP2. Kopírování souborů samozřejmě vynechají ti, co již instalační soubory z CD Windows XP v cílové složce \CDRoot mají.

Pokud vše proběhne tak, jak má, měly by být před integrací SP2 v cílové složce dvě podsložky \CDRoot a \SP2.

Integrace Service Packu 2 končí tehdy, když se objeví dialogové okno s hlášením Integrace dokončena. V tomto dialogovém okně rovněž uvidíte další instrukce týkající se postupu, jak tyto aktualizované instalační soubory společně s bootovacím sektorem vypálit na CD prostřednictvím Nera. Bootovací CD si samozřejmě můžete vytvořit podobným způsobem i pomocí jiných vypalovacích programů.

Integrace dalších záplat: Pokud se mají do instalačního CD integrovat ještě další záplaty, je situace o něco složitější. Pokud jste tak ještě neučinili, zkopírujte všechny soubory z instalačního CD Windows do podsložky \CDRoot ve zvolené cílové složce. Přesuňte se do podsložky \CDRoot\I386 a zde vytvořte další podsložku \Svcpack, samozřejmě pokud již neexistuje. Všechny záplaty pak zkopírujte do této složky a přejmenujte je tak, aby se v jejich názvu vyskytoval pouze jejich identifikační řetězec (např. KB828035.EXE nebo Q810565.EXE).

Nyní všechny updaty rozbalte, např. pomocí utility Winrar 3.42, kterou najdete , popřípadě na internetové adrese www.winrar.cz, a to jako soubor WRAR342CZ.EXE. Spusťte utilitu, otevřete podsložku \Svcpack a označte všechny soubory se záplatami. Stiskněte tlačítko Rozbalit a vyberte si libovolnou jinou <cílovou složku 2>, do níž obsah balíčků expanduje. Při této akci dávejte pozor na to, aby se při konfliktu verzí souborů se stejnými názvy vždy přepisovaly pouze starší soubory novějšími.

Z <cílové složky 2> pak všechny soubory zkopírujte do složky \I386. Podsložky v <cílové složce 2> rovněž zkopírujte do složky \I386, s výjimkou složek \Symbols a \SP<n>. Složka \Symbols je pro naše účely nezajímavá a pro složku \SP<n> platí, že potřebujeme pouze ty záplaty, které se objevily až po integraci nejnovějšího Service Packu, který máme zabudovaný v instalačních souborech. Tyto záplaty se nacházejí ve složce, která má jako <n> nejbližší vyšší číslo než námi integrovaný Service Pack. Tudíž pakliže jsme vytvořili instalační CD, v němž jsou integrovány soubory Service Packu 2, jsou pro nás zajímavé pouze záplaty ve složce \SP3 a tyto soubory zkopírujeme do složky \I386.

Pokud by se při kopírování vyskytl konflikt verzí u souborů se stejnými jmény, pak opět přepisujeme pouze starší verze souborů těmi novějšími.

Nyní zkopírujte všechny soubory katalogů (*.CAT) ze všech složek \Update, které se nacházejí ve složce \I386, do složky \I386\Svcpack. Před dalším krokem si v Průzkumníku nejprve seřaďte soubory ve složce \I386 podle názvu a jako druh zobrazení nastavte Podrobnosti. Smažte všechny soubory, u nichž je na konci přípony podtržítko (_) tyto soubory jsou totiž pouhými duplikáty souborů bez podtržítka.

Dále upravte soubor DOSNET.INF ve složce \I386. Na jeho konec vložte následující dva řádky (samozřejmě pokud tam již nejsou):

[OptionalSrcDirs]

svcpack

Pod tyto řádky pak jednotlivě na každý řádek zadávejte název složky ve složce \I386, odpovídající každé ze záplat. Ze složky \I386 dále odstraňte soubor SVCPACK.IN_ a vytvořte nový soubor SVCPACK.INF. Vzorovou ukázku, jak by měl jeho obsah vypadat, najdete v archivu pcwSvcpack (archiv PCWSVCPACK.ZIP). Pro každou záplatu existuje jeden soubor katalogu. Místo výrazu KB<xxx xxx>.CAT pak stačí uvést odpovídající názvy souborů. V tomto případě se můžete orientovat pomocí výše zmíněných souborů v archivu pcwSvcpack.

Vytvoření bootovacího CD: Posledním krokem pak je vytvoření bootovacího CD. Pro načtení bootovacího sektoru z instalačního CD Windows použijte utilitu XP-SP2-Updater, přičemž nezáleží na tom, zda používáte Windows 2000 nebo Windows XP.

Spusťte HTA soubor a pomocí tlačítka >> zadejte cílovou složku, kam se má soubor s bootovacím sektorem uložit, a stiskněte tlačítko Načíst bootovací sektor. V následujícím dialogovém okně zadejte písmeno CD mechaniky, v níž je vloženo instalační CD Windows a klepněte na tlačítko OK. Ve složce \<cílová složka>\Bootimage se následně vytvoří soubor obsahující bootovací sektor s názvem IMAGE1.BIN.

Vypálení CD pomocí programu Nero: Po spuštění programu vyberte v okně Nová kompilace (menu Soubor/Nový) jako typ média CD-ROM (Bootovací). Na záložce Bootování zadejte jako image soubor IMAGE1.BIN v podsložce \Bootimage vaší cílové složky.

Další parametry:

Druh emulace: žádná emulace.

Načíst segment sektorů (hex!): 07C0.

Počet načtených sektorů: 4.

Na záložce ISO zadejte v poli Délka názvů souborů a složek: ISO Level 1.

Formát: Mode 1 a znaková sada ISO 9660.

Nedodržet tato omezení ISO normy: zde zaškrtněte všechny položky.

Na záložce Vypálit umístěte zatržítka před položky Vypálit a Uzavřít CD.

Způsob zápisu: Stopa najednou.

Nakonec klepněte na položku Nový, vyberte podsložku \CDRoot vaší cílové složky, přetáhněte všechny soubory a složky do okna pro vypalování a v panelu nástrojů stiskněte tlačítko Vypálit.

Vytvoření redukovaného instalačního CD Windows

Pokud v dohledné době plánujete, že budete na nějaký počítač instalovat Windows, pak lze do instalačního CD integrovat nejnovější Service Pack a zároveň pro vás přebytečné komponenty z instalačního CD odstranit. Vámi vlastnoručně vytvořené instalační CD obsahující pouze vybrané komponenty pak můžete využít pro instalaci ořezané verze Windows bohužel bez posledních dostupných záplat (v dalším textu tohoto článku se dozvíte, jak tyto záplaty do systému integrovat).

Všechny potřebné úpravy zvládnete pomocí zdarma dostupné utility Nlite, kterou naleznete na našem CD, popřípadě na internetu na adrese nuhi.msfn.org jako soubor NLITE0.99.5B3I.EXE. Základním předpokladem pro její úspěšné spuštění je nainstalované rozšíření .NET Framework. Pokud tomu tak v případě vašeho počítače není, lze zmíněné rozšíření nainstalovat přes službu Windows Update.

Nyní zkopírujte celé instalační CD Windows do libovolné složky na vašem pevném disku a spusťte Nlite. Utilita zjistí, do které složky byly instalační soubory zkopírovány. Poté zadejte cestu ke složce, v níž se nachází soubor se Service Packem, který budete chtít případně do instalačního CD integrovat. Nlite vyžaduje kompletní verzi nejaktuálnějšího Service Packu, takže mu například nestačí komprimovaný soubor katalogu, který soubory následně stahuje z internetu.

Jestliže je vše připraveno, můžete pomocí volby Custom určit, které komponenty chcete mít na CD a které ne. Ale pozor: pokud si například vyberete, že nechcete instalovat Internet Explorer, nebude například na takto omezeném systému fungovat služba automatických aktualizací.

Dále je možné upřesnit možnosti některých dalších drobnějších nastavení kupříkladu když si přejete, aby se Windows spouštěla vždy v klasickém zobrazení, dále můžete integrovat instalační klíč (CD-Key) nebo přidat některé další ovladače.

Nlite poté nakonfiguruje instalační soubory Windows XP tak, aby odpovídaly vašim požadavkům a následně z nich vytvoří bootovací ISO Image, který následně stačí pouze vypálit na CD. Návod k utilitě můžete najít na internetové adrese http://www.nuhi.msfn.org/guide/.

§§§§§


faq: Nejčastěji kladené dotazy...

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

C05P0114, C05P0115

Mám problém s nahráváním hudebního záznamu z mikro hi-fi systému do počítače. Po propojení hi-fi systému (výstup pro sluchátka, jack 3,5 mm) s počítačem přes line-in na integrované zvukové kartě na základní desce se v reproduktorech ozve divné hučení. Pokud nahraji do počítače záznam z rádia nebo audiokazety, nahraje se i se zmíněným hučením. I když na hi-fi systému úplně ztlumím zvuk, je hučení v reproduktorech stále stejné. Poraďte mi prosím, jak se ho mohu zbavit. Pro nahrávání záznamu používám Cool Edit Pro 2. Základní desku mám ASUS A7V600-X, operační systém Windows 98 SE.

Problém je v samotném propojení obou systému není impedančně přizpůsobené. Vstup line-in má velkou citlivost a i malý brum ve výstupu na sluchátka, který normálně není postřehnutelný, se tady zesílí a ruší. Dalším faktorem, který brum zvyšuje, je napájení obou systémů. Obě zařízení by měla být napájena ze stejné zásuvky, aby nula (společný vodič) měl stejný potenciál v kterémkoliv bodě systému. Pokud má váš hi-fi systém výstup line-out, použijte raději tento než sluchátkový výstup. Ne všechny systémy však výstup line-out mají, a pak je potřeba dodržet zejména napájení z jednoho místa a co nejkratší a kvalitní propojovací vodič. Na vstupu počítače je pak vhodné signál zeslabit pomocí nahrávacího mixeru (ovládání zvukové karty). Takto by se vám mělo podařit brum snížit na nerušivou (neslyšitelnou) úroveň.

Při kliknutí pravým tlačítkem myši na zástupce programu na ploše nebo v nabídce Start se objeví toto chybové hlášení (viz obrázek). Po kliknutí na tlačítko OK zmizí z plochy všechny ikony a lišty. Po chvíli se opět zobrazí. Všechny programy lze normálně spustit. Kliknutí do plochy (mimo ikony) tuto chybu nezpůsobí. Je možná náprava? Používám Windows XP SP2.

Jedná se o chybu v programu Explorer, která způsobí jeho ukončení. Jelikož ale Explorer nemůže ve Windows chybět, je posléze znovu nastartován a vše vypadá, jakoby se nic nestalo. Problém je zjistit, proč k chybě dochází. Možné příčiny jsou v zásadě dvě. Buď je chyba v softwaru, tedy soubory nebo knihovny související s Explorerem jsou poškozeny, nebo je problém v samotné paměti. Podle hlášení, jež odkazuje na adresu 0, čili reset, usuzuji na chybu softwarovou. Mělo by stačit (re)instalovat poslední service pack, případně poslední verzi Internet Exploreru.

Prosím o radu či pomoc. Mám PC Windows XP Professional SP2; grafickou kartu ATI Radeon 9200SE 128 MB, AGP 8x; Procesor AMD Athlon(m)XP 2500+ Barthon; HDD Samsung 80 GB, 7 200 ot.; Motherboard KT 600-8237 (VIA KT 600-8237); RAM 256 MB. PC používám asi tři roky a doposud bez problémů. Asi před týdnem se mi najednou počítač radikálně zpomalil, a to tak, že se na něm nedal snad ani psát normální text. Začala se objevovat hláška, že Windows mají malý stránkovací soubor a že jej upraví. (Sám jsem přitom nastavoval minimální hodnotu na 1,5násobek RAM a maximum na dvojnásobek minimální hodnoty.) Při vypínání PC se začala objevovat hláška, že se ukončuje program msbb.exe a jeho ukončením mohu přijít o neuložená data, případně se systém stane nestabilním. Zkusil jsem ve správci úloh tento program "sestřelit" a najednou PC šlapalo jako dřív. Nyní pokaždé, když chci na počítači pracovat, msbb.exe ve správci úloh zakážu a pokračuji v práci nebo hraní. Při hledání dotyčného programu jsem jej našel v C:\Program Files\Search Assistant. Mimo jiné jsem v této složce objevil soubor msbb.log, který mne velikostí 317 MB doslova vyděsil. (Myslím si, že nedostatek virtuální paměti vzniká právě načítáním tohoto log souboru, a tak dochází ke katastrofálnímu zpomalení PC.) Obracím se na vás proto s prosbou o vyjádření, co je za složku "Search Assistant" a k čemu vůbec slouží soubory v ní uložené, jaká je funkce aplikace msbb.exe a jak a proč narostl log soubor do takové velikosti. Mohu tuto složku se soubory v ní odstranit, nebo mám postupovat nějak jinak?

Jedná se o virus, resp. o spyware, který prohledává počítač a výsledky pravděpodobně někam odesílá. Napíšete-li v jakémkoliv internetovém vyhledávači "msbb.exe", zjistíte, co je zač a jak jej odstranit. Dvě možné metody jsou následující: 1. msbb.exe můžete odstranit pomocí Ovládacích panelů Přidat nebo odebrat software. Najdete ho pod jménem "180Solutions" nebo "nCASE". 2. Můžete použít nástroj Ad-aware z adresy www.lavasoftusa.com. Nemyslím si, že by log soubor jako takový způsoboval nedostatek virtuální paměti. V tomto souboru se podle mého názoru hromadí výsledky prohledávání. Zkusil jste se do něj podívat nějakým jednoduchým textovým editorem? Pomalost počítače obecně přisuzuji prohledávacím aktivitám tohoto programu.

Chci vytvořit v síti dvou PC sdílenou složku. Vzájemné pingování je beze ztrát a v síťových hrách síť také funguje bezchybně. Po prvních pokusech se síťovým nastavením jsme vytvořili sdílenou složku na PC1 a sdílení fungovalo správně, ale pro PC1 nebyl PC2 vůbec viditelný. Po reinstalaci Windows XP SP1 na PC1 se situace obrátila. Pokud chci přistoupit do sdílené složky na PC1, síť vyžaduje nějaké heslo. Vyzkoušeli jsme všechna hesla, co jsme kdy v životě zadávali, ale neúspěšně. V odborné literatuře je doporučeno nastavit na obou PC stejné účty (jméno a heslo) stále nic. Na PC1 jsme v aplikaci Nástroje pro správu našli položku IPC$, která je i v okně pro zadání hesla. Bohužel se zde heslo nedá ani nastavit, ani zjistit. Také jsme zkoušeli síťové nastavení odstranit (protokol TCP/IP, službu, atd.) a nainstalovat a nastavit znovu opět se to chová stejně. Jak se z PC2 dostat do sdílené složky na PC1?

Abyste mohl vzájemně sdílet složky na dvou počítačích s Windows XP, musíte splnit několik podmínek. Na obou počítačích musí být síťové nastavení stejné. Ve vlastnostech sítě je třeba mít tyto komponenty: klient sítě Microsoft, síťový adaptér (závislý na kartě počítače) a protokol. Ve Windows XP se standardně používá protokol TCP/IP, který se konfiguruje sám (nechte zapnutou volbu DHCP). Oba počítače musí být ve stejné pracovní skupině (workgroup) a oba musí mít zapnuté sdílení souborů. Dále je třeba nasdílet na obou počítačích nějaké prostředky. Abyste k těmto prostředkům mohli přistupovat, je vhodné být přihlášen na obou strojích jako stejný uživatel. To však záleží i na nastavení přístupu ke sdíleným prostředkům. Důležité je také vypnout interní firewall, jinak je počítač pro své okolí skrytý (ping však funguje). To, že síť funguje správně, poznáte tak, že v síťovém okolí uvidíte oba počítače a jejich sdílené prostředky. Pokud na prostředek nemůžete, je to způsobeno nastavením přístupů. Ještě několik slov o autentifikaci na Windows XP (obecně NT technologii). Autentifikaci provádí služba netlogon a je platná pro celý počítač, i když se zpravidla provádí pro určitý sdílený prostředek (adresář, tiskárnu apod.). Jde o to, že uživatel, který se k prostředku hlásí, je ověřen v lokální databázi uživatelů (zanedbejme nyní chování v doméně, kterou nemáte). Pokud jsou údaje platné, je povolen přístup k počítači. Dále následuje vyhodnocení práv (tedy nikoliv hesla) k danému sdílenému prostředku a podle toho, jak jsou nastavena, je přístup povolen nebo odmítnut. Když se pak uživatel hlásí k jinému sdílenému prostředku na témže počítači, není už požadováno jméno a heslo (to už se jednou ověřilo), ale vyhodnotí se pouze práva ke sdílenému prostředku. Abyste mohli efektivně spravovat přístupy ke sdíleným prostředkům, je třeba v Průzkumníku, menu Nástroje Možnosti složky Zobrazení, zrušit položku "Použít zjednodušené sdílení souborů (doporučeno)". Tím získáte standardní zobrazení přístupů a můžete nastavit potřebná práva ke složce pro určité uživatele.

Dobrý den, mám na svém počítači Intel P4 3 GHz nainstalována Windows XP Home Edition SP2 s Outlookem 6. Poštu přijímám normálně, ale pokud chci něco poslat nebo přeposlat, zobrazí program pokaždé chybovou hlášku: Zprávu nelze odeslat, protože jeden z příjemců byl serverem odmítnut. Adresa odmítnutého příjemce je shanti2@centrum.cz. Předmět: \Fw: Ciel tohto tyzdna\, účet: \mujmail\, server: \smtp.tiscali.cz\, protokol: SMTP, odezva serveru: \554 <shanti2@centrum.cz>: relay access denied\, port: 25, zabezpečení (SSL): ne, chyba serveru: 554, číslo chyby: 0x800CCC79. Děje se to jak přes smtp.tiscali.cz, tak přes smtp.seznam.cz. Na předchozím počítači vše fungovalo normálně a při přenášení účtu jsem v Outlooku použil příkaz Nástroje/Účty.../Exportovat. Nevím, čím to je.

Domnívám se, že problém je způsoben nedostatečným přenesením nastavení e-mailových účtů. Chyba totiž vypovídá o špatné autentifikaci při odesílání. Od jisté doby vyžadují servery SMTP autentifikaci odesilatele, aby nebylo možné podvrhnout e-mail odjinud. Pravděpodobně se tato autentifikace nepřenesla zcela (např. se nemusela přenést hesla). Podívejte se do vlastností nastavení jednotlivých účtů a autentifikaci nastavte znovu. Nastavení proveďte podle nápovědy vašeho e-mailového klienta. Získáte ji na webových stránkách poskytovatelů poštovní služby. Pro Outlook Express je toto nastavení pod Vlastnostmi poštovních účtů, záložka Servery. V sekci Server odchozí pošty je třeba zaškrtnout políčko "Server požaduje ověření" a tlačítkem Nastavení pak v dalším okně zvolit "Použít stejné nastavení jako pro server příchozí pošty".

Ohlasy čtenářů

V rubrice FAQ PC Worldu 1/2005 se jeden pán ptal, zda se ve WinXP dá zrušit zobrazení posledního uživatele přihlášeného do systému při klasickém zobrazení přihlašovací stránky. Odpověděli jste mu, že má přidat klíč s proměnou REG_DWORD. Udělal jsem to také, ale nefungovalo to. Zjistil jsem, že u klíče dontdisplaylastusername 0x00000000 stačí změnit hodnotu na 1 0x00000001, potom bylo vše v pořádku.

Jakub Kotzot

Mám čistě technický dotaz. Chci vyměnit chladič na 3GHz P4 s748 tak, aby byl výrazně tišší než původní box. Nechci jít do "vodníka", a tak jsem vyhledal na internetu "obyčejné kusy" a objevil různé modely. Např. ZALMAN CNPS7000B-ALCU by mi vyhovoval, ale vzhledem k tomu, že mám CPU v bigtoweru ve svislé poloze, připadá mi dost odvážné na něj pověsit 0,44 kg, v případě celoměděné varianty dokonce 0,75 kg. Existuje nějaká specifikace, určující kolik má v podobné situaci základní deska, v mém případě ASUS P4P800, vydržet?

Myslím, že vaše obava je zbytečná. Držák chladiče je konstruován tak, aby uvedené zařízení unesl. Váha se rozloží na čtyři nýty, které držák kotví a zároveň pohltí i vibrace, jež při provozu počítače vznikají. Základní desky jsou dnes vyráběny z velmi pevných a elastických materiálů, které snesou velkou zátěž jak při manipulaci během stavby PC, tak při jeho pozdějším provozu.

Mám na svém počítači Windows XP a chtěl bych se zeptat, je-li při jeho spouštění nějak možné potlačit oznámení o nových verzích Media Playeru?

To se dá zařídit velice jednoduše v registrech. Spusťte si editor registru, v něm nalezněte klíč HKEY_LOCAL_MACHINE\SOFTWARE\Microsoft\MediaPlayer\PlayerUpgrade a zde vyhledejte řetězec EnableAutoUpgrade. Nastavte v něm hodnotu No.

Od jisté doby se mi při vytváření zástupců na ploše neobjevuje v jejich ikoně černá šipka v bílém čtverci, jak tomu bývalo dříve. Mám pak problém rozpoznat, kdy se jedná o původní file a kdy o shortcut. Používám Windows XPP.

V systémovém registru Windows vyhledejte klíč HKEY_CLASSES_ROOT\piffile a v něm vytvořte novou řetězcovou hodnotu IsShortcut.

Mám veliký problém. Omylem jsem dal rychle vymazat DVD-RW, ještě než se dokončilo jeho kopírování. Na tomto DVD se nacházela moje kompletní a zároveň jediná záloha fotografií za poslední dva roky. Jsou to pro mne skutečně nenahraditelná data. Jednalo se o jedinou zálohu z důvodu reinstalace systému. Zkoušel jsem různé recovery programy, ale jelikož se toto RW tváří jako prázdné (logicky), nevím, jak donutit program, aby se přesto začal mechanikou s tímto DVD zabývat.

Budu vás muset zklamat, ale vaše data jsou nenávratně ztracena. Organická sloučenina, která je obsažena v DVD-RW disku, nemá žádný paměťový efekt a po vymazání disku je tento opět ve stavu, v jakém je dodáván od výrobce.

Co se týče ukládání dat na DVD média, jedná se všeobecně o riskantní záležitost. Oproti CD médiím je "trvanlivost" DVD médií velice krátká a může se stát, že se data z disku po několika měsících prostě "vypaří". Může za to zmiňovaná organická sloučenina, odlišná od té, která se používá u CD médií. Tato látka neustále pracuje a po nějakém čase se úplně rozsype. CD média jsou sice v tomto ohledu odolnější, ale ani tady nemáte data v bezpečí na věky a pro úplnou jistotu je třeba po čase udělat zálohu novou.

Koupil jsem HDD Maxtor 200 GB IDE Ultra ATA-133, ale narazil jsem na následující problém:

1. Po naformátování ukazuje pouze kapacitu okolo 130 GB.

2. Disk je výrazně pomalý.

Prodejce mi sdělil, abych hledal příčinu v BIOSu, ale neupřesnil jakou. Prošel jsem několik diskuzních fór na webu, ale žádné řešení jsem neobjevil. Nevím co dělat, disk potřebuji nutně začít používat, ale nejde to. Mám v PC základní desku ASUS A7V8X.

Na webu výrobce (http://www.asus.com.tw/support/download) naleznete novou verzi BIOSu, která by měla s takto velkým diskem spolupracovat. Jde o to, že v době, kdy vaše deska přišla na trh, nebyly takto velké disky v prodeji a původní BIOS nebyl na nový hardware připraven. U některých starších desek není nová verze BIOSu dostupná a pro vyřešení tohoto problému je třeba do PC instalovat jiný řadič.

Mám instalační CD Windows XP. CD jsem zkopíroval na disk a integroval do něj SP1 a SP2. Pak jsem vše vypálil jako datový disk, ale nevím, jakým způsobem vytvořit disk bootovací, protože když zcela smažu systém z počítače, musím zatím bootovat z původního originálního CD a nemůžu instalovat přímo z CD s integrovanými SP. Později musím instalovat SP zvlášť.

Začal jste správně, ale stačí aplikovat pouze SP2, ten již opravy ze SP1 obsahuje. K dalšímu postupu budete potřebovat program NERO. V jeho menu New compilation zvolíte možnost Boot CD. Kliknete na záložku Boot a vyberete Image file. Nastavíte cestu k souboru Microsoft Corporation.img (ten získáte z originálního CD) a u položky Kind of emulation zvolíte možnost No emulation. Položku Number of loaded sectors nastavíte na hodnotu 4. Pak už jen vše potvrdíte tlačítkem NEW a můžete obsah adresáře s instalací Windows, ošetřenou service packem, vypálit.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou pro správné rozpoznání problému zásadní. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware. Dotazy můžete zasílat elektronicky na e-mailové adresy faq@idg.cz nebo pcworld@idg.cz.

Hledáme odpověď

Mám následující problém: koupil jsem si encyklopedii "Druhá světová válka", ale tato encyklopedie vyžaduje přímý přístup na disk. Vždy, když se ji pokusím spustit, mi napíše: "Aplikace se pokusila přímo přistoupit k pevnému disku. To systém neumožňuje a může to mít za následek chybnou funkčnost aplikace. Vybráním příkazu Zavřít ukončete aplikaci." Pokud vyberu možnost Přeskočit, zobrazí se ještě jedna hláška: "Unable to locate the CD-ROM for this application. CDA0001 Internal Error." A to je vše, co se stane. Tato encyklopedie jde bez problémů spustit ve Windows 95/98 a starších, ale pod Windows 2000 a novějších ne (Windows 2000 a novější nepovolují přímý přístup na disk kvůli stabilitě systému ale nešlo by to nějak vypnout, třeba v registrech?) Používám Windows XP Professional. Potřeboval bych proto poradit, jak povolit přímy přístup na disk, případně nějaký prográmek, který to umožní.Vojtěch Jelínek

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows

Jan Povolný

C05P0119

Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Sněží. Už třetí den. Je to příjemné. Jakoby nám matka příroda chtěla vynahradit absenci sněhu o Vánocích. Vánoce jsou svátky klidu a pohody, takové, která v této době ovládá i firmy podnikající v IT. Na počátku ledna se všichni teprve dostáváme "do tempa". Proto se tento krátký úvodník výjimečně vyhne veškerým komentářům na účet Microsoftu a ostatních výrobců softwaru. Stále sněží.

Tipy pro Windows

Chraňte svůj registr

(Win 9x/Me) Dnešní díl začneme editací systémového registru, proto raději nabádám k opatrnosti. Níže uvedený postup popisuje úplné zablokování přístupu k této známé databázi hodnot. Registr potom nelze editovat v grafickém editoru regedit, který často používáme pro některé další úpravy Windows.

Bohužel (bohudík) například ve Windows Me zablokujete přístup tak dokonale, že se ani po opětovném uvedení hodnot do původního stavu do systémového registru nedostanete. Pomůže až obnovení registru ze zálohy, což může být obtížné. Proto vřele doporučuji, abyste blokování registru prováděli pouze tehdy, máte li k tomu důvod. Rozhodně si před samotným zablokováním registr zálohujte , jak to uvádíme v jednom z následujících tipů tohoto dílu. Jednoduchým zásahem do systémového registru jej snadno zablokujete tak, že už se do něj nikdo nedostane, ani vy samotní.

Současně se zablokováním registru si ukážeme i způsob, jakým ho lze pod Windows 98 uvést (respektive inkriminovanou hodnotu v něm) do původního stavu a přístup zase obnovit. Pro Windows Me ale níže uvedený postup nefungoval.

Spusťte si program regedit z menu Start Spustit. Jděte do klíče HKEY_CURRENT_USER Software Microsoft Windows CurrentVersion Policies. Zde je nutné vytvořit další klíč System. To provedete následovně: poklepejte pravým tlačítkem na Policies a zvolte Nový Nový klíč. Měl by se vytvořit ve stromu pod klíčem Policies. V klíči System vytvořte položku DisableRegistryTools. Poklepejte pravým tlačítkem myši do pravé části regeditu (obsahu klíče System) a zvolte Nový Nová hodnota DWORD. Poté poklepejte na novou položku levým tlačítkem myši a změňte její hodnotu z 0 na 1. Ukončete regedit.

Od této chvíle se do registru nedostanete. Záchranou je opětovná změna hodnoty DisableRegistryTools pomocí řádkového editoru systémového registru. Nejprve musíte vytvořit soubor s částí registru, kterou chcete pozměnit. Obsah takového souboru, například unblock.reg, by mohl vypadat takto:

REGEDIT4

[HKEY_CURRENT_USER\SOFTWARE\Microsoft\Windows\CurrentVersion\

Policies\System]

"DisableRegistryTools"=dword:00000000

Tento soubor uložte pod zvoleným názvem, důležitá je přípona reg. Poté na něj buď poklepejte a systém jej automaticky do registru zapíše, nebo restartujte do MS-DOSu a na příkazovém řádku napište příkaz:

regedit unblock.reg

Bohužel ani tento postup nemusí vrátit vaší osobě práva k editaci systémového registru. Proto zde uvedu ještě jeden velmi elegantní způsob, který ale vyžaduje doinstalování utility poledit.exe z instalačního CD Windows. Ta slouží primárně k pohodlnějšímu a složitějšímu nastavení systémové politiky Windows, jejíž součástí je i blokování systémového registru.

Utilitu POLEDIT najdete na instalačním CD (například Windows 98 SE) ve složce Tools Reskit Netadmin Poledit. Spusťte tuto utilitu, jděte do menu Soubor a zvolte položku Otevřít registr. V Poleditu se objeví dvě ikony. Poklepejte na ikonu Místní uživatel a pokračujte ve stromové struktuře do složky Systém Omezení. Zde je nutné odznačit položku Znepřístupnit nástroje pro úpravu registru. Tím registr opět odblokujete a můžete jej modifikovat.

Nejdříve uložit, poté editovat

(Regedit) Standardní uživatel Windows, který používá PC zejména k práci, asi následující tip neocení, nicméně stále je mezi námi mnoho nadšenců (a počítám, že někteří z nich jsou i čtenáři tipů a triků), pátrajících pod slupkou grafického rozhraní, mimo jiné i v hloubi systémového registru (tweaks).

Systémový registr je soubor proměnných a jejich hodnot, nicméně na pevném disku je uložen v binární formě jako nečitelný soubor znaků. Proto pro jeho editaci musíte použít buď vestavěný, nebo externí editor. Jestliže se přikláníte k vestavěnému regeditu, patří následující řádky právě vám.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. Proměnné jsou v tomto souboru zobrazeny ve stromové struktuře. Ta je sice přehledná, nicméně hodnot je tolik, že se v nich zorientujete jen těžko. Editace je navíc možná pouze u jedné hodnoty, nemůžete nastavovat např. několik hodnot najednou. Naštěstí regedit obsahuje možnost zálohy, která bude užitečná nejen pro hromadnou změnu názvu nebo obsahu jednotlivých položek. Zálohovat jednotlivé části registru lze takto: najděte požadovaný klíč, označte jej ve stromové struktuře, jděte do roletového menu Soubor a zvolte Exportovat. V následujícím dialogu zkontrolujte před exportem několik hodnot. Zvolte samozřejmě umístění a název souboru se zálohou konkrétního klíče registru. Poté zkontrolujte v dolní části dialogu Rozsah exportu buď zálohujte celý registr, nebo jen zvolenou větev, jejíž umístění lze v tomto dialogu ještě změnit. Potvrďte stiskem tlačítka Uložit.

Ve zvoleném umístění se objeví nový soubor s příponou reg, který je (světe div se) krásně čitelný v textové podobě v libovolném textovém editoru (Poznámkový blok). V tomto souboru naleznete poměrně přehledný seznam klíčů a jejich hodnot. Soubor můžete libovolně editovat a pouhým poklepáním na něj (např. v Průzkumníku) jej zapíšete zpět do registru.

K čemu je to všechno dobré? Pokusím se nastínit pár možností využití. Základem je samozřejmě záloha jako taková. Výše uvedeným způsobem spolehlivě zálohujete důležité části registru. V případě jejich poškození (např. vadně instalovaným programem nebo chybným nastavením) se můžete snadno vrátit do výchozího bodu. Export do souboru je také užitečný v případě, že chcete někomu část svého registru předat. On ji pak může snadno implementovat do svého systému a dosáhnout tak kýženého cíle (např. shodného nastavení programu jako ve vašem počítači). Velkou výhodou je potom čitelnost exportovaného souboru. Snadno v něm lze provádět hromadné změny parametrů nebo názvů klíčů.

Nikdy se nepouštějte do úpravy systémového registru v případě, že nevíte přesně, co děláte, nebo si nemůžete dovolit kolaps operačního systému. Před úpravami lze registr zálohovat, ale ne vždy se pak k této záloze dostanete.

Skrytý FrontPage

(Outlook Express 6) Zatímco Outlook Express tvoří standardní součást Windows již mnoho let, MS FrontPage, jako editor WWW stránek, byl vždy dostupný v sadě aplikací MS Office. Integrace produktů Microsoftu však již natolik pokročila, že je možné editovat WWW stránky v každém standardním editoru, jako je třeba samotný Word. Málokdo však tuší, že velmi slušné schopnosti editace kódu HTML nabízí i Outlook Express i když je pravděpodobně pro tvorbu vlastních webových prezentací nevyužijete.

V posledních letech už není elektronická pošta totéž, co v dřevních dobách internetu. Stále sice slouží k zasílání zpráv, nicméně ty nejsou zdaleka jen textové. V poslední době je navíc čím dál populárnější posílat poštou i soubory rozličných typů, mnohdy i neskutečně veliké. Velké množství zpráv (spam nevyjímaje) je dnes zasíláno ve formě WWW stránek (tedy v HTML kódu) a poštovní programy si s takovými zprávami umí poradit. Logicky v nich můžete obdobné zprávy i sami vytvořit, nicméně Outlook Express vám k tomu nabídne i HTML editor.

Spusťte program Outlook Express a vytvořte novou poštovní zprávu. Pokud píšete standardně zprávy ve formě prostého textu, musíte nejprve zapnout pokročilejší editační možnosti zprávy. To provedete v roletovém menu Formát volbou Formátovaný text (HTML). Poté již můžete začít s vytvářením samotné zprávy pomocí lišty nástrojů. Pokud chcete mít nad zprávou větší kontrolu, jděte do roletového menu Zobrazit a vyberte možnost Zobrazit zdroje. V dolní části editačního okna se objeví tři známé záložky. Reprezentují tři různé pohledy na zprávu. První je klasický editační WYSIWYG, druhý zobrazí čistý HTML kód (s obarvenou syntaxí), třetí pak náhled v internetovém prohlížeči. Všechny módy umožňují editaci zprávy, záleží tedy jen na vás, co vytvoříte.

Tipy pro MS Office

Nemáte myš s kolečkem?

(Word 2000 a vyšší) K dnešnímu počítačovému standardu neodmyslitelně patří myš s kolečkem, nebo alespoň s kolébkou, pomocí které můžete pohodlně posouvat dokumenty, ať už ve Wordu nebo v jiné aplikaci. Jestliže patříte mezi uživatele, kteří myš s touto "technickou vymožeností" nevlastní, čtěte následující tip, mohl by být užitečný.

Uživatelé myší s kolečky a kolébkami totiž mohou velmi pohodlně posouvat dokumenty, aniž by sundali ruce z klávesnice, případně přestali pracovat s tlačítky myši. Vy, kdo jste o tuto výhodu připraveni, máte možnost si zapnout v Office 2000 funkci Automatické posunování, která se chová obdobně. Jak na to?

Otevřete Word a jděte do roletového menu Nástroje. Zde zvolte položku Vlastní a přejděte na záložku Příkazy. V levém sloupci potom vyberte skupinu příkazů Nástroje a v pravém vyhledejte příkaz Automatické posunování.

Tento příkaz potom můžete levým tlačítkem myši přetáhnout na libovolnou lištu s nástroji v horní části Wordu pod roletovými menu. Zobrazí se vám jako tlačítko. Pokud toto tlačítko stisknete, můžete pohybem myši posunovat dokumentem nahoru a dolů, pokud ho stisknete znovu, funkce se vypne.

Je šikovné mít k této funkci přiřazenou klávesovou zkratku, abyste ji mohli pohodlně ovládat z klávesnice a nemuseli se myší přesouvat na zmíněné tlačítko.

Sledování změn

(Office 2000 a vyšší) Druhým tipem dnešní kancelářské části bude pro někoho denně používaná, pro jiného zcela neznámá funkce MS Wordu sledování změn.

Kancelářský balík Microsoft Office je dnes takřka standardní součástí každého pracovního počítače, i když se v poslední době na světlo derou také jeho zdarma distribuovaní konkurenti (zejména OpenOffice.org nebo 602pro PC SUITE). Vzhledem k rozšíření balíku do firemní sféry musela společnost Microsoft do posledních verzí implementovat mnoho funkcí podporujících spolupráci na tvorbě dokumentů. A jednou z nich je právě sledování změn.

Pokud spustíte MS Word, k žádnému sledování nedochází, je potřeba tuto funkci aktivovat. Poté Word zaznamená každou úpravu stávajícího dokumentu a patřičně ji označí. Sledování změn aktivujete v roletovém menu Nástroje volbou položky Sledování změn. Objeví se další nástrojová lišta, kde můžete měnit parametry sledování, ale také vše jednoduše vypnout a zapnout. Povšimněte si hlavně tlačítek Sledování změn a Podokno revizí. Od té chvíle bude Word pečlivě zaznamenávat veškeré změny v dokumentu, které si můžete pohodlně prohlédnout právě v podokně revizí. Změny jsou označeny odlišnou (zelenou) barvou.

Takto má každý, kdo dokument upravuje, přehled o změnách, které provedl někdo jiný. Nakonec je však třeba jednotlivé úpravy zapracovat do finálního textu. To provedeme velmi jednoduše. Stačí klepnout na příslušnou změnu přímo v textu pravým tlačítkem a zvolit jednu z možností v kontextovém menu buď zapracujete změny do finálního dokumentu, nebo je odmítnete. Poté se příslušný text stane součástí dokumentu (zmizí barevné označení) nebo je zcela vymazán.

Sledování změn poskytuje i přehled změn v závislosti na čase. Snadno se tak dozvíte, kdo, kdy a co přesně v dokumentu upravil.

Easter Eggs

Je to opravdu Intel?

(Win 98) Na závěr ještě jedno vajíčko. Níže popsaný trik je proveditelný jen ve Windows běžících na počítači s procesorem (nebo několika procesory) Intel. Netuším, zda šlo o úmysl, ale malou změnou v registrech lze mírně změnit informace o procesoru, které se zobrazují v dialogu Systém v Ovládacích panelech.

Máte-li procesor Intel, jděte do menu Start Nastavení Ovládací panely a v nich poklepejte na ikonu Systém. Hned na první záložce Obecné najdete v dolní části dialogu dvouřádkovou informaci o vašem procesoru. S touto informací lze manipulovat.

Spusťte regedit a jděte do podklíče HKEY_LOCAL_MACHINE Hardware Description System CentralProcessor 0. Zde v pravé části regeditu dvakrát poklepejte myší na položku VendorIdentifier a změňte její hodnotu z GenuineIntel na Genuine Intel, tedy vložte mezi dvě slova jednu mezeru. Zavřete regedit a podívejte se znovu na dialog Systém z Ovládacích panelů. Identifikace a popis procesoru se poněkud změní.

Intertipy

Po měsíci těžkého strádání (bez tipů a triků) máte před sebou další díl seriálu internetových odkazů. A s ním i obvyklý komentář namířený na české internetové providery.

Nejzajímavější zprávou posledních dní je asi informace o chystaném prodeji Českého Telecomu. Snad už posledním. Věc je již velmi aktuální a k prodeji pravděpodobně dojde do konce volebního období stávající vlády. Doufejme, že tato zásadní změna na internetovém trhu povede k dalšímu a mnohem masovějšímu šíření vysokorychlostního internetu. Do všech domácností. Včetně služeb, které s sebou přinese.

Dnešní díl internetových tipů věnujeme podobně jako hlavní článek systémovým registrům.

ActiveWin Registry tips

http://www.activewin.com/tips/reg/index.shtml

Velmi dobře zpracovaná stránka věnovaná úpravám systémového registru všech současných verzí Windows. V levé části máte k dispozici předlouhé menu s mnoha odkazy na tradiční tipy a triky, články o Windows, publikace a elektronické konference. Samotná sekce, věnující se tipům v registrech, je rozdělena podle jednotlivých témat do tabulky. V každé buňce tabulky je pak textový seznam editačních tipů. Autor se kromě úprav vzhledu a funkčnosti věnuje velmi podrobně samotné práci s registry. Zabývá se možnostmi editace a zálohování, v krátkém textu také popisuje, kde a jak se registry vůbec vzaly, případně jakou mají strukturu. Tipy jsou zpracovány jednoduše, bez grafiky, často najdete i připravený "reg" soubor pro konkrétní úpravu. Vše anglicky.

Triky od Boba

http://www.onecomputerguy.com/registry_tips.htm

Tato stránka zdaleka nedosahuje grafické úrovně předchozího odkazu, je totiž obyčejná a textová. Nicméně na ní najdete bez ladu a skladu několik desítek tipů pro úpravu registru. Tipy jsou rozděleny, ale pouze do tří sekcí, takže se v tom stejně nevyznáte. Odkazy včetně samotného textu jsou pohromadě na jedné WWW stránce. Není tedy problém stáhnout vše pohodlně do PC a prohlížet jako textový soubor. Anglicky.

WinGuides Registry

http://www.winguides.com/registry/

Bezkonkurenční web jak po grafické, tak po obsahové stránce. Obsahuje obrovské množství tipů a triků pro editaci registrů a mimo to spoustu dalších informací a článků. Registry jsou nutně rozděleny na šest základních oddílů: Windows, Tips and Tricks, Network, Security, Hardware, Software. Jednotlivé oddíly se navíc dále dělí, a to i několikrát. Než se dostanete k samotnému, mimochodem výborně zpracovanému tipu, tak se dosti naklikáte. Diky množství odkazů nechybí vyhledávač, samozřejmostí jsou návody, jak s registry pracovat. Na stránce najdete i odkazy na diskusní fóra, stažení užitečného softwaru, doporučené knihy a možnost přihlášení se k odebírání newsletteru. Ze stránek můžete směle pokračovat na další zajímavé servery uvedené v odkazech. Anglicky.

Tweaks Central

http://www.2e.org

Stránka s nadějným názvem a velmi krátkou adresou, graficky poněkud zastaralá, nicméně zajímavého toho zde najdete dost a dost. Jednotlivé "tvíky" jsou rozděleny v podstatě do tří oddílů: Performance, Customizing a Hardware. V každém oddílu najdete již samotné textové odkazy. Tipy jsou zpracovány bez použití jakékoliv grafiky. Stránka se netají tím, že už dnes "aktivně nežije", čemuž odpovídá přehled aktualit z roku 2002. Nicméně uživatelé se staršími verzemi Windows jednotlivé tipy jistě ocení. V levém menu dále najdete odkazy na stažení softwaru, články o Windows, odkazy na diskusní fóra a také zajímavou část nazvanou "Chat\s on my desktop". Vyzkoušejte. V angličtině.

Registry tips

http://www.woram.com/REGTIPS.HTM

Autor této stránky je vlastně i autorem knihy věnované výhradně registru ve Windows. Výše uvedený odkaz směřuje na jakousi ukázku z této knihy. Nenajdete zde kvanta tipů a triků, pouze výčet toho nejzajímavějšího. Vše je k dispozici na jedné stránce, neseřazeno, zpracováno jen textovou formou. Nic víc zde nehledejte. V angličtině.

JSI RegHack

http://www.jsiinc.com/reghack.htm

Velmi osobitě zpracovaná stránka věnovaná mimo jiné hackování systémového registru. Po grafické stránce jistě neohromí, nicméně úvodní tabulka vás přesvědčí o tom, že návštěva bude stát za to. Tip Index totiž obsahuje několik desítek buňek, z nichž v každé najdete delší nebo kratší seznam tipů, ať už těch s editací registru nebo obyčejných. Tipy bez ladu a skladu pocházejí ze všech oborů Windows, nicméně k dispozici máte i vyhledávač. Funguje. Nic více, nic méně, jen několik tisíc odkazů. Anglicky.

How the Registry Works

http://www.easydesksoftware.com/regtrick.htm

A opět čistě textová stránka, v jejíž první části najdete tipy ve formě seznamu odkazů, které ovšem směřují do stejného, velmi dlouhého dokumentu. Vhodné pro stažení a studium off-line, snadné pro integrovaný vyhledávač ve vašem prohlížeči. K samotným tipům jsou k dispozici i dva základní dokumenty popisující práci s registry. Opět je to vše, a není toho málo. Anglicky.

Windows Networking

http://www.windowsnetworking.com/kbase/WindowsTips

Tentokrát výborně graficky provedený web s ohromným množstvím tipů a triků, zaměřených do oblasti sítí. Najdete zde tipy pro všechny verze Windows, v některých oddílech jde jejich množství až do tisíců. K dispozici jsou samozřejmě i tipy pro hackování systémového registru. Na úvodní stránce vás zaujme seznam nejnovějších tipů, dále seznam těch nejlépe hodnocených a přehledný sumář naplnění tipové databáze. O kvalitě zpracování jednotlivých tipů lze těžko hovořit, protože některé jsou umístěné mimo oblast serveru a zpracovány jinými autory. Obecně je ale kvalita vysoká. Nechybí vlastní vyhledávací nástroj i možnost vkládání vlastních tipů. Z dalších služeb můžeme jmenovat tutoriály zabývajícími se hlavně sítěmi ve Windows a jejich integrací s ostatními OS (konkrétně Linuxem). Nechybí ani newsletter, odkazy na diskusní fóra, sekce věnované hardwaru a softwaru nebo odkazy na další stránky s podobným zaměřením. Navštivte a uvidíte. Vše anglicky.

Tímto odkazem se dnes rozloučíme. Nenechte své prohlížeče zahálet. Na shledanou.

§§§§§


Zameťte po sobě stopy! Steganos Internet Trace Destructor 4(CD)

Karel Šredl

C05P0118

Vítám vás u dalšího Rychlokurzu. Dnes se podíváme na nástroj, jenž dokáže zamést stopy, které zanecháváte při brouzdání na internetu (a nejen tam). Chrání tak vaše soukromí a vaše data před zneužitím. Program pochází od firmy Steganos (http://www.steganos.com) a jmenuje se Internet Trace Destructor volně přeloženo "likvidátor internetových stop". Pojďme se na něj tedy podívat...

Instalace

Ještě před instalací musíte získat sériové číslo. Pro čtenáře PC WORLDu je připravena speciální stránka (www.steganos.com/magazine/pcworld/

itd4/), na níž naleznete jednoduchý formulář. Zde pouze zadáte svoji e-mailovou adresu, PSČ a jako zemi Českou republiku. Na uvedenou adresu pak přijde vaše sériové číslo.

Nyní už k instalaci. Jako první krok musíme vybrat jazyk instalace angličtinu nebo němčinu. Vyberte jazyk, který je vám bližší, a poté následuje již klasická sekvence obrazovek [Next>], souhlas s licencí "I accept..." [Next>], volba typu instalace (Complete kompletní, Custom uživatelská). Zvolte Complete a spusťte instalaci tlačítkem [Install]. Celý proces je ukončen stiskem tlačítka [Finish].

Při prvním spuštění (kliknutím na ikonu Internet Trace Destructor 4 v nabídce [Start] > Programy > Internet Trace Destructor 4) budete dotázáni na sériové číslo (tlačítko [Enter Serial Number]). Zadejte jej a stiskněte [OK]. Tím je instalace a registrace hotová.

Jak na to

Jak se vlastně s Internet Trace Destructorem pracuje? Velice jednoduše. Spusťte ho a objeví se hlavní okno programu. To nabízí seznam oblastí, odkud chceme odstranit stopy o naší činnosti. Uveďme si, co jednotlivé oblasti znamenají:

1)Seznamy Windows evidují seznamy naposledy spuštěných aplikací, dokumentů či hledaných souborů. To proto, abyste se k nim dostali co nejrychleji. Automaticky předpokládají, že pokud byl posledním otevřeným dokumentem soubor Dopis.doc, budete jej brzy chtít otevřít znovu, třeba proto, abyste jej dopsali. Totéž platí i o spouštěných aplikacích. Toto "usnadnění" však často bývá nepříjemné hlavně z důvodu ochrany soukromí.

- List of recently used files seznam naposledy otevřených dokumentů.

- st of recently searched files seznam naposledy hledaných souborů.

- st of recently used applications seznam naposledy spuštěných aplikací.

2)Koš jistě víte, že po smazání se soubor nevymaže, ale přesune se do tzv. Koše. Avšak ani vysypání koše není zárukou, že daný soubor zmizel nadobro. Dá se s jistou dávkou štěstí specializovanými nástroji obnovit a mnohé z nich lze najít na internetu zdarma. Následující volba zajistí, aby byl obsah Koše zničen nadobro.

- Recycle bin contents obsah Koše.

3)Internet Explorer Internet Explorer si (stejně jako ostatní internetové prohlížeče) z důvodů urychlení a usnadnění brouzdání uchovává množství dat. Prohlédnuté stránky a obrázky pro rychlejší načítání, cookies pro personalizované přístupy k webovým serverům (ten podle cookie pozná, kdo k němu přistupuje), historii pro dohledání adres, které jsme již navštívili... Mnohé z těchto informací však mají důvěrný charakter a mohou být zneužity proti vám. Následující volby zajistí, aby tomu tak nebylo:

- Internet Explorer Cookies cookies jsou nástroj, jehož pomocí webový server pozná, že jste jeho stránky již navštívili, dokáže vás hned přihlásit a nabídnout vám personalizovaný obsah. Bez nich server nerozezná jednoho uživatele od druhého. Tato vlastnost je však zneužitelná.

- Internet Explorer History historie, seznam adres navštívených stránek.

- Internet Explorer Temporary Internet Files (cache) dočasně ukládané soubory pro rychlejší a optimální přístup k webovým stránkám. Všechny obrázky a další potřebné soubory se uloží na disk do paměti cache a při další návštěvě této stránky se již znovu z internetu nestahují. Ovšem nějaká jiná osoba může velmi snadno zjistit, jaké adresy jste v poslední době navštívili.

- Internet Explorer Offline Web Pages někdy můžete část obsahu webového serveru stáhnout na disk, a pak po odpojení od internetu stránky prohlížet z disku. Toto lze nastavit automaticky. Opět ušetříte čas (i peníze), avšak uložené stránky vás mohou kompromitovat.

4)Netscape 6 byl kdysi poměrně oblíbený internetový prohlížeč (hlavně mezi odpůrci produktů Microsoftu), ale svoji pozici největšího konkurenta Internet Exploreru již dávno ztratil. Nahradil jej mnohem silnější protivník Mozilla Firefox, který v současnosti zažívá drtivý nástup na pozice MSIE. Pro Netscape či Firefox platí totéž, co bylo řečeno v předchozím odstavci o IE oba ukládají na disk mnoho důvěrných informací. Následující volby je bezpečně odstraní (účinky mají nejen na Netscape, ale i Firefox, ačkoli se tím autoři nechlubí):

- Netscape 6 Cookies viz cookies v MSIE.

- Netscape 6 History navštívené internetové adresy.

- Netscape 6 Cache pomocné soubory.

Na hlavní stránce pak najdete kromě oblastí k vyčistění i několik tlačítek:

[Settings...] Nastavení pod tímto tlačítkem se skývá okno s volbou metody, která se použije pro vymazání dat z pevného disku. První volbou je Complete overwrite (fast). Ta je sice rychlá, ale méně spolehlivá (program prostě přepíše data a soubor smaže). Druhá metoda Multiple complete overwrite (slow) má být pomalejší a bezpečnější, neboť dojde k opakovanému přepsání původních dat. Otestoval jsem obě metody a musím konstatovat, že podle mých měření nebyl časový ani funkční rozdíl nikterak velký. Pomalejší metoda byla pomalejší jen nepatrně a ani v jednom případě se mi nepovedlo z takto smazaných dat cokoli zpětně obnovit. Proto se spíše kloním k nastavení pomalejší varianty, protože "sichr je sichr".

[Destroy...] Zničit toto tlačítko spustí vlastní likvidační proces. Obrňte se trpělivostí, někdy to může chvilku trvat. Záleží na velikosti vaší cache.

[Close] Zavřít slouží k zavření okna a ukončení programu.

XP Privacy

Poslední tlačítko, které najdete vpravo nahoře, se jmenuje [XP Privacy]. Kliknutím na něj se otevře okno se specifickým nastavením pro operační systém Windows XP. Pojďme si je tedy popsat:

- Disable Windows Media Player Information Transfer možná to nevíte, ale zmiňovaný multimediální přehrávač o vás po internetu na servery Microsoftu odesílá různé údaje. Tyto údaje jsou prý určeny pro statistické účely a pro zlepšování vývoje tohoto softwaru. Věřit můžeme či nemusíme, každopádně zaškrtnutím této volby odesílání dat zabráníte. Rozhodně doporučuji!

- Disable Sending Windows Error Reports obdobná situace jako v případě multimediálního přehrávače platí i pro případ, že některá aplikace havaruje. Tehdy mají Windows tendenci odesílat po internetu do Microsoftu "technické" informace. Zaškrtnutím to zakážeme.

- Disable Clock Synchronization Windows XP dovedou jednu šikovnou drobnost pokud jsou připojena k internetu, synchronizují lokální hodiny s hodinami v síti a tím neustále udržují správný čas. Nebyl by to však Microsoft, aby v tom nebyl háček. Server pro synchronizaci patří prý Microsoftu a součástí žádosti o synchronizaci jsou prý i data o vaší XP licenci (nemám ověřeno). Doporučuji tuto volbu raději zaškrtnout a pro synchronizaci času používat některou z aplikací zdarma dostupných na internetu.

- Disable online registration vypne on-line registraci softwaru u Microsoftu.

- Disable update control function Windows umožňují automatickou údržbu systému. Dokáží zkontrolovat, zda je na serveru Microsoftu k dispozici nějaká nová bezpečnostní záplata, dovedou ji stáhnout a nainstalovat. Vzhledem k tomu, že systém Windows je poměrně "děravý" a bezpečnostní záplaty vycházejí celkem často, je tato funkce užitečná. Háček (zase háček) je v tom, že při této automatické údržbě opět prozradíte o svém PC i softwaru spoustu věcí. Tato volba umožní systém automatických aktualizací deaktivovat. Nicméně potom budete samozřejmě muset aktualizace stahovat a instalovat ručně. Já osobně mám tento systém vypnutý.

- Disable Internet Explorer Authentication Internet Explorer nabízí možnost samočinného přihlášení na webový server automatickým zasláním jména a hesla na tento server tzv. Windows Integrated Authentication. Protože je velmi nebezpečné dávat z ruky své jméno a heslo, doporučuji tuto volbu zaškrtnout, a tím automatické přihlašování vypnout.

Nyní jsme vlastně prošli všechna nastavení, která Internet Trace Destructor ve verzi 4 nabízí. Jednou zaškrtnuté volby zůstanou aktivní i při dalším spuštění programu, takže pokud se rozhodnete zahladit po sobě stopy, stačí pouze kliknout na tlačítko [Destroy]. Doporučuji takovouto čistku čas od času provést.

Shredder

Pakliže jste nahlédli do položky Internet Trace Destructor v nabídce [Start], všimli jste si, že se zde vyskytuje ještě jedna ikona s tajemným názvem Steganos Shredder. Jak jsem se již zmínil, prosté smazání souboru ani vysypání Koše neznamená, že soubor byl bezpečné odstraněn. K tomu, abyste jej odstranili s jistotou, že nebude zpětně obnoven, slouží právě program Steganos Shredder. Je to takový skartovací stroj, jenž slouží k bezpečné "skartaci" dat.

Ovládání je velice jednoduché. Metodou drag&drop nebo pomocí tlačítka [Add] do něj naskládáte soubory, které chcete skartovat. A pokud jste nade vší pochybnost rozhodnuti, že mají všechny zmizet ze světa, stiskněte tlačítko [Shred]. Posledním krokem je už jen kliknutí na tlačítko [Yes] pro spuštění skartace, nebo [No], pokud si to rozmyslíte. Za chvíli je po všem a po původních souborech není ani památky.

Pro nastavení zde opět máme tlačítko [Setings], pod nímž se skrývá již dříve popsaná nabídka se dvěma metodami mazání dat.

Závěr

Čím více je naše společnost "informační", tím důležitější roli hraje soukromí. Každý nástroj, který je schopen je chránit, proto vítám. Internet Trace Destructor patří mezi jednoduché a přímočaré aplikace, jeho použití je rychlé a nekomplikované. Logicky vám neposkytne komplexní ochranu, ale jako doplněk k dalším formám zabezpečení ho lze jen doporučit.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Kde hledat v Čechách Wi-Fi?

Vojtěch Bednář

C05P0097

Stávají se bezdrátové sítě ekonomickou alternativou pro přístup k webu?

O bezdrátových sítích typu Wi-Fi je dnes slyšet na každém kroku. Setkáme seale s nimi skutečně tam, kde bychom je potřebovali? Je Wi-Fi alternativou pro přístup k internetu tam, kde neexistuje jiná ekonomicky únosná možnost? A je u nás bezdrátových sítí dostatek? Na tyto otázky se pokusíme odpovědět v tomto článku.

Bezdrátové sítě ve formátu 802.11b/g, zkráceně běžně označované jako Wi-Fi, se staly dobře známou a běžně využívanou technologií. Můžeme se s nimi setkat na mnoha místech a pokud máme kompatibilní zařízení a možnost přístupu do některé z nich, pak můžeme využívat všech jejich výhod. K tomu, abychom mohli začít Wi-Fi používat, musíme mít kromě příslušného hardwaru a softwaru také představu o tom, jaké sítě a s jakými politikami jsou v naší oblasti k dispozici. Identifikace sítě není žádným problémem, umí ji provést každé zařízení vybavené patřičným bezdrátovým rozhraním. K jejímu využívání ale většinou potřebujeme povolení provozovatele (existují pochopitelně výjimky). Připojení pomocí Wi-Fi je ostatně jak tomu tak už bývá obchodem a pro mnoho firem zdrojem výdělku.

Krátce o Wi-Fi

Wireless Fidelity, neboli zařízení fungující na bázi standardu 802.11, jsou de facto bezdrátovou adaptací koncepce používané u klasických, tedy metalických počítačových sítí u Ethernetu. Tyto bezdrátové sítě pracují na frekvenci kolem 2,4 GHz, což je pásmo, které v drtivé většině zemí nepodléhá schvalovacímu nebo licenčnímu řízení, a tak může být, přinejmenším do určitého vysílacího výkonu, svobodně používáno pro volnou civilní datovou komunikaci. Zařízení pracující ve standardu Wi-Fi se vzájemně identifikují a mohou vytvářet propojení dvojího typu. Prvním z nich je stav, kdy počítač nebo jiné koncové zařízení navazuje spojení s jiným zařízením, které funguje jako přístupový bod do jiného síťového prostředí. Tedy např. do systému, jenž je dále připojen k internetu a může tak zprostředkovávat přístup i pro zařízení, které se na něj napojuje. Takovému přístupu říkáme infrastruktura.

Druhou možností je připojení jednoho zařízení k jinému přímo. Jeden z přístrojů (access point v případě infrastruktury) se nyní již nechová jako přístupový bod pro další zařízení ta tak mohou sdílet své prostředky nebo si vyměňovat jiné informace mezi sebou. Tomuto připojení, které se v metalickém světě ze všeho nejvíce podobá přímému propojení dvou síťových karet síťovým kabelem, se říká Ad Hoc.

Wi-Fi bylo původně vymyšleno jako standard, který by člověku s notebookem připojeným do podnikové sítě umožnil chodit volně po kanceláři. Odpoutal by tedy tohoto člověka od kabelů, s nimiž musel být jeho notebook, aby se mohl účastnit provozu na síti, svázán. Postupem času se působnost této technologie rozšířila tak, že bylo možné do sítí připojovat i zařízení v místech jako jsou např. hotely, restaurace, úřady či firmy. Ani to však nestačilo.

V současné době se Wi-Fi, především v Evropě, používá jako takřka univerzální přístupová metoda. Efektivní dosah jednoho přístupového bodu je typicky několik desítek, maximálně stovek metrů (fyzikálně je možné dosáhnout mnohem více). Proto se Wi-Fi sítě používají k propojování počítačů na všech představitelných (i nepředstavitelných) místech.

Běžně se s nimi můžeme setkat ve velkých městech i v menších sídlech. Provozují je firmy, úřady i soukromé osoby a dá se říci, že ve většině případů svým majitelům slouží k užitku.

Jsou i nějaké nevýhody

Je ovšem třeba připomenout, že Wi-Fi má i své nevýhody. Někteří odborníci namítají, že standard je v současnosti využíván jiným způsobem, než jak byl navržen. Generický systém zabezpečení nazvaný WEP se ukázal jako velice slabý a jeho překonání je pro hackera vybaveného poměrně nenáročnou technikou prakticky otázkou několika desítek minut. Mnoho sítí je také špatně zabezpečeno pokud jde o konfiguraci. V západní Evropě se vyskytly případy "pirátských" přístupových bodů, které ve skutečnosti kradly informace ze zařízení, jež se pokusila jejich prostřednictvím připojit k internetu. Nový bezpečnostní standard, WPA, který nahrazuje velmi málo použitelný WEP, zatím nedoznal takového rozšíření, jaké by bylo vhodné. Faktem je, že chybí jeho podpora ze strany mnoha zařízení. Ve velkých centrech se značnou koncentrací přístupových bodů na malém území dochází vcelku pravidelně ke kolizím, kdy jednotlivá zařízení již nejsou schopna koordinovat svůj provoz. Dochází ke snižování výkonu a k výskytu rušení, v jehož rámci je nemožné používat některé služby, jež jsou pro Wi-Fi jinak typické a představují nejzajímavější oblasti nasazení této technologie. Máme na mysli zejména VoIP přes Wi-Fi, tedy používání hlasových služeb v datové síti, a podobně. Popsán byl také případ, kdy bylo zavlečením umělé chyby možné zneužít více přístupových bodů najednou a všechny je vyřadit z provozu.

Pokud vás neodradil předchozí výčet všech možných nedostatků spojených s použitím Wi-Fi, pak vězte, že tato technologie může rovněž představovat velmi kvalitní metodu přístupu k síti. S rychlostí pohybující se v řádech megabitů, s relativním bezpečím (při použití WPA) a s uživatelským komfortem na cestách.

Co budeme potřebovat?

Pro připojení k internetu je vždy (ať již používáme jakoukoliv metodu) nezbytné mít patřičné zařízení a vybavení. V případě bezdrátové sítě je tímto vybavením počítač nebo jiný podobný přístroj a bezdrátový adaptér. Karta, jejímž prostřednictvím je možné se k Wi-Fi síti připojit, dnes není nijak drahou záležitostí a její cena se pohybuje řádově ve stokorunách. Přitom se jedná o PCI adaptér s anténkou vyvedenou ven. O něco dražší jsou PCMCIA adaptéry pro notebooky, nicméně v drtivé většině nových přenosných počítačů je již Wi-Fi integrováno. A to ať už v rámci univerzálního "komunikujícího" čipového systému Intel Centrino, nebo jako samostatný adaptér. Wi-Fi obsahují i některé kapesní počítače, jako příklad můžeme uvést iPaq 5450 od firmy Hewlett-Packard nebo PalmOne Tungsten T3 (po doplnění o speciální SD kartu). Jednotlivé adaptéry se ovšem značně liší svým vysílacím výkonem a dosahem. Pokud například hodláte používat bezdrátovou kartu v PC, které se nachází uvnitř panelové budovy, rozhodně doporučujeme využít adaptér, k němuž je možné připojit externí anténku a tu pak vyvést tak, abychom dosáhli lepšího šíření signálu. Především stěny totiž signál bezdrátových adaptérů značně pohlcují. V případě přenosných zařízení je třeba mít na paměti, že zapnutý bezdrátový adaptér spotřebovává energii z akumulátorů.

Z hlediska softwaru toho potřebujeme velmi málo. Většinou stačí moderní operační systém (Windows XP/SP2 mají velmi dobrou podporu Wi-Fi). Je nepravděpodobné, že bychom potřebovali nějaký speciální software, ačkoliv i to se může stát. Pro korektní připojení je třeba vlastnit kódovací klíče, pokud se je potřebujeme dozvědět, řekne nám je obvykle náš ISP, tedy majitel sítě, se kterou chceme pracovat. Některé sítě používají ještě další metody ověřování uživatele, například prostřednictvím webového rozhraní. Vždy je ale nutné mít zařízení a software kompatibilní s tím systémem, který provozovatel sítě používá. To se týká především podpory režimu WPA.

Kdo nás připojí?

V ČR existuje veliké množství bezdrátových sítí. S ohledem na to, že prakticky každé zařízení je možné konfigurovat jako přístupový bod a sdílet jeho prostředky, a také s ohledem na skutečnost, že špatně zvládnutá konfigurace je jednou ze základních příčin bezpečnostních problémů Wi-Fi, můžeme konstatovat, že v průměrném městě můžeme narazit na desítky různých přístupových bodů. V podstatě je ale lze rozčlenit do několika základních kategorií:

Náhodné přístupové body

V tomto případě se jedná nejspíše o omyl majitele přístupového zařízení (nezabezpečená bezdrátová síť). Přístup je nestálý, nestabilní, do internetu se s největší pravděpodobností nedostanete.

Přístupové body institucí a firem

Mnoho firem vytváří své vlastní bezdrátové sítě, které používají pro vnitřní komunikaci. V některých případech umožňují jejich využití i zákazníkům nebo se o nadbytečnou konektivitu dělí s veřejností. Existují samolepky, podle nichž v některých městech poznáme místa, pokrytá "veřejným" internetem tohoto typu.

Semiproprietární přístupové body

Jedná se o access pointy umístěné například v restauracích nebo v hotelích. Jsou určeny zákazníkům a jen oni dostanou přístupová práva a mohou sítě využívat. V některých případech je ale možné se do nich dostat bez jakéhokoliv ověření.

Veřejné nekomerční sítě

Jedná se o sítě, které můžeme používat téměř zadarmo, respektive tehdy, pokud také sami nějakým způsobem přispějeme k jejich provozu. Jsou rozmístěné především ve větších městech.

Sítě územních celků

Své Wi-Fi nabízejí některé obce pro své občany. Přístupový bod bývá umístěn na dobře dostupném místě a každý, kdo v obci žije, jej může zadarmo nebo velmi lacino používat pro připojení k internetu. Jejich využití je vázáno na skutečnost, že bydlíme v takto pokryté obci a že nám radnice využití povolí.

Komerční sítě

Zde se jedná o přístupové body, které jsou provozovány komerčně a za účelem výdělku. Jejich využití je vázáno na zaplacení poplatků provozovateli. Je potřeba říci, že tyto poplatky jsou na různých místech velmi rozdílné a při de facto stejné kvalitě služeb se mohou lišit až o tisíce korun v závislosti na území, na kterém se právě nacházíme. Veřejné komerční hotspoty provozují například mobilní operátoři nebo i velké místní firmy na mnoha místech v ČR.

A co dál?

V rámečku jsme vyjmenovali pouze několik provozovatelů Wi-Fi hotspotů. Jak již bylo řečeno, existuje jich velké množství a by bylo velmi obtížné je kategorizovat. Situace se má tak, že takřka v každém městě můžeme narazit na několik různých sítí a bývá pravidlem, že některé z těchto sítí je možné běžně používat (v nejhorším případě také tak, že můžeme parazitovat na nedokonalosti jejich zabezpečení). Komerční řešení připojení jsou obvykle určena pro krátkodobé použití; tedy alespoň v režii největších telekomunikačních operátorů. Přístupové body, které najdeme v restauracích, na benzínových stanicích a na mnoha dalších veřejných místech nabízejí rychlý a kvalitní internet řádově za cenu desetikorun za hodinu. To je ale naprosto nedostačující pro každodenní trvalé použití internetu. V takovém případě se můžeme obrátit na množství jiných poskytovatelů. Vzhledem ke krátkému dosahu přípojných bodů a vzhledem k dalším specifikům této technologie není možné vytvořit nic jako komplexní "mapu", která by přesně popisovala každičký kousek území České republiky z hlediska pokrytí signálem některého z přístupových bodů. Avšak pokud budete hledat, je velmi pravděpodobné, že svůj přístupový bod dříve nebo později najdete. Pokud ne, můžete si jej sami vytvořit.

Má Wi-Fi perspektivu?

Technologie Wi-Fi byla nedávno označovaná jako "technologie zítřka". Čím více se však rozšiřuje, tím více se projevují její nedostatky a skutečnost, že je využívána poněkud jiným způsobem, než pro jaký byla původně navržena a koncipována. Proto se již v současné době pracuje na nástupci Wi-Fi, který je nazýván WiMax. Tento systém by měl sjednotit zatím nekompatibilní mikrovlnné komunikační technologie, které se používají spíše pro komunikaci mezi dvěma fixními body než pro vytváření hybridní infrastruktury. Tato technologie by v budoucnu měla umožnit kooperaci mezi různými zařízeními, aniž by přitom byl vytvářen standard obdobný tomu, o jaký se pokouší Wi-Fi. Například společnost Intel plánuje tento standard zahrnout do svého bezdrátového chipsetu Intel Centrino a další významní výrobci také ohlašují jeho podporu. Wi-Fi však zůstává, a jistě po nějakou dobu zůstane velmi významným zdrojem bezdrátového připojení především v Evropě, kde se této technologii již podařilo vydobýt si své místo na slunci. Nízká cena adaptérů a relativní mobilita některých zařízení z ní dělá dokonalý prostředek síťové komunikace. Dá se říci, že se využití této technologie bude pravděpodobně ubírat i v nejbližší budoucnosti tímto směrem. Celkově ale můžeme (zejména po oficiálním uvedení WiMaxu) především v oblasti fixního připojení očekávat pozvolné nahrazování stávajících Wi-Fi technologií tímto standardem a jejich postupné vytlačení ze spektra služeb používaných pro trvalé připojení domácností. To je však realita, která je od současnosti vzdálená ještě minimálně několik let, protože již nyní, ještě před oficiálním spuštěním projektu WiMax, se okolo něj začínají objevovat první pochybnosti a problémy s kompatibilitou vytvářených zařízení. Kam vše povede, nejsme schopni v době psaní tohoto příspěvku ještě schopni říci.

Co znamená Wi-Fi?

Univerzální bezdrátové rozhraní, které vychází z logiky klasických počítačových sítí.

Pracuje ve frekvenčním pásmu kolem 2,4 GHz (bezlicenčním).

Rychlost komunikace se pohybuje v megabitech za sekundu.

Dosah se pohybuje reálně ve stovkách metrů, teoreticky více, prakticky (v budovách) mnohem méně.

Dosah je závislý na výkonu používaných zařízení a jejich možnostech, překážkách apod.

Existují dva typy připojení:

z bodu do přístupového bodu (Point to Multipoint),

mezi dvěma zařízeními (Ad Hoc).

Používají se dva typy zabezpečení:

WEP původní, dnes není moc bezpečný, ale převažuje,

WPA moderní, nepodporují jej zatím všechna zařízení.

Co potřebujeme mít a vědět

Hardware

Počítač nebo PDA.

Bezdrátový adaptér:

pro PC existuje nejčastěji jako PCI karta s externí anténou,

v noteboocích bývá standardně integrován (Intel Centrino), nebo jej lze doplnit díky PCMCIA kartě,

v PDA je buď integrován, nebo je umístěn na CF nebo SD kartě.

Software

Windows XP/SP2 podporují Wi-Fi velmi dobře.

Moderní distribuce Linuxu také.

Pocket PC 2003 obsahuje nativní podporu, pro starší systém jsou potřeba ovladače.

Palm OS 5.x potřebuje ovladače, OS 6 zatím není k dispozici.

Autentizace do sítě

Zařízení se autentizují buď pomocí své síťové adresy, nebo jinak.

Někdy je využívána kombinace jména a hesla (klasické přihlášení).

Někdy se používá též autentizace předmětem (předplacené kupóny).

Slovníček

HotSpot access point přístupový bod do sítě

Ad Hoc přímé propojení mezi počítači

Wired Equivalent Privacy zabezpečení WEP

Wireless Protected Access zabezpečení WPA

Zajímavé adresy

http://wifi.lupa.cz/katalog/site katalog poskytovatelů

http://www.czfree.net projekt nevýdělečných hotspotů

http://www.eurotel.cz služba Eurotel Wi-Fi Jet

http://www.t-mobile.cz služba HotSpot

http://www.802.cz komerční připojení

http://www.telecom.cz/wifi služba Wi-Fi Hot Spots

http://www.internetzababku.cz neomezený přístup

Tipy pro Wi-Fi

Používejte zařízení s oddělitelnou, externí anténou.

Kupujte přístroje podporující WPA, protože jinak možná nebudete schopni služeb mnoha hotspotů vůbec využít.

Pokud váš operační systém nevidí v okolí žádný přístupový bod, poohlédněte se po diagnostickém softwaru a zkuste to s ním.

Vytváříte-li vlastní hotspot, věnujte náležitou pozornost jeho zabezpečení a konfiguraci šifrování. Používejte WPA a snažte se bezdrátově sdílet co nejméně prostředků počítačů.

Pokud Wi-Fi právě nepotřebujete, vypněte adaptér. U mobilních zařízení tím ušetříte cennou energii akumulátorů. U pevných zabráníte zbytečnému vyzařování systému. Negativní účinky energie v pásmu 2,4 GHz sice nebyly potvrzeny, ale ani spolehlivě vyvráceny.

Příjem signálu se podstatně zlepší, když použijete směrovou anténu nasměrovanou přímo na hotspot. To platí zejména v případě, že jste od něj dále nebo že vás něco ruší.

Poskytovatelé Wi-Fi připojení a ceny

Pokud chceme začít Wi-Fi využívat, měli bychom především investovat do patřičného adaptéru. Cena několika stokorun za kartu pro PC není nijak přemrštěná a může si ji dovolit prakticky každý. Pokud v místě, kde se náš počítač nachází, "neuvidíme" na první pokus žádnou síť, není třeba si zoufat. Většinou totiž stačí pouze vylepšit anténu. Tedy vyvést ji z budovy nebo se pokusit najít ideální místo příjmu. Máme-li přístup k mobilnímu zařízení, pak se rozhodně vyplatí projít okolí a podívat se, jaké sítě jsou zde k dispozici a jaká je přibližně intenzita jejich signálu. To platí pochopitelně i v případě, kdy chceme Wi-Fi používat pro trvalé připojení k internetu. Pokud chceme s Wi-Fi cestovat, pak nemůžeme přesně odhadnout, kterého poskytovatele v cíli naší cesty najdeme, proto doporučujeme podívat se do katalogu odkaz na něj najdete v tomto článku.

T-Mobile

Některé sítě jsou provozovány etablovanými telekomunikačními operátory. Tito operátoři chápou Wi-Fi většinou tak, že se jedná o prostředek krátkodobého přístupu k internetu. V případě mobilních operátorů budeme muset za přístup zaplatit. Obvykle k tomu využijeme klasický kupon, používaný u předplacených služeb, jehož číslo zadáme do formuláře, jenž se zobrazí formou webové stránky po připojení k požadovanému hotspotu mobilního operátora. Za přístup platíme v rozsahu, který je měřený časem. Tak například u T-Mobilu se pohybuje okolo 150 Kč za hodinu.

Eurotel

V případě konkurenčního Eurotelu zaplatíme za jednu hodinu pomocí předplaceného kuponu asi čtyřicet korun. Důležité ovšem je, že se nabízí možnost paušálního připojení (Wi-Fi Jet Nonstop), která stojí cca 1 400 Kč s DPH a není prakticky vzato nijak omezena. Podmínkou pochopitelně je, abychom se nacházeli v oblasti, která je pokryta nachází se v blízkosti přístupového bodu. Jejich seznam najdeme na webech obou operátorů.

Služba 802.cz

Se službou 802.cz Wi-Fi zaplatíme za jeden den negarantovaného připojení v dosahu bodu padesát korun, cena za měsíční paušál je potom velmi podobná ceně Eurotelu. Pokud jde o přístupové body, není jich málo, ale nejsou všude.

Český Telecom

Dalším "celorepublikovým" poskytovatelem připojení prostřednictvím Wi-Fi je také dominantní telekomunikační operátor Český Telecom. Přístup k jeho síti byl dlouhou dobu k dispozici zdarma, nyní je však již placený. Placení se provádí podobně jako v případě mobilních operátorů prostřednictvím prodávaných předplacených karet. Cena použití bezdrátové sítě v režii Telecomu je stanovena na dvě koruny za každé započaté tři minuty. To znamená, že hodinová sazba za použití Wi-Fi je asi 40 Kč. Tato cena opět předpokládá spíše mobilní využití sítě na cestách a v případě, že potřebujete krátkodobé připojení k internetu z jasně stanovených míst. Těchto přístupových míst není mnoho, musíme k nim však připočíst hotspoty patřící Eurotelu, který Telecom vlastní.

Internet za Babku

Zajímavá je z také nabídka projektu Internet za Babku. Ten nabízí možnost poměrně rychlého připojení bez omezení za zhruba třináct set korun měsíčně. Přístupové body najdeme v Praze, v Liberci, v Brně a v několika dalších, menších městech.

WideNet

Dalším větším poskytovatelem připojení je společnost WideNet. V rámci paušálního programu je možné využívat připojení k hotspotu za cenu kolem patnácti set korun, ovšem pouze v Praze. Zde by pokrytí mělo být ale na velmi dobré úrovni. Kromě toho přístupové body společnosti existují ještě v několika dalších městech, avšak zde je pokrytí signálem poměrně sporadické.

CzFree.net

Určitou alternativou k těmto komerčním produktům je systém CzFree.net. Připojit se do něho může vlastně kdokoliv, kdo současně vytvoří "svou" část síťové infrastruktury a umožní ostatním uživatelům sítě přes tuto vlastní část tranzit. Pro

připojení k internetu se pak používají speciální brány (gatewaye), které si každý uživatel může v rámci sítě volit.

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí I

Jiří Peterka

C05P0106

Část první: Ve znamení konvergence

V dnešní době jsme svědky výrazného trendu, kterému se říká konvergence. Spočívá v tom, že dříve oddělené světy spojů a počítačů stále více splývají (do tzv. elektronických komunikací), a v rámci toho dochází i ke konvergenci (splývání) počítačových a telekomunikačních sítí.

očítačové sítě nevznikly a nevyvíjí se ve vakuu, zcela izolovaně od ostatních sítí. Právě naopak, od svého vzniku soupeří zejména s telekomunikačními sítěmi, s nimiž mají počítačové sítě na jedné straně mnoho společného, ale na druhé straně je dělí i řada odlišností. Oba druhy sítí se dnes snaží přenášet digitální data, ale každá to dělá poněkud jiným způsobem a také s jinými náklady.

Historicky přitom oba druhy sítí vychází z různých světů ze světa spojů a světa počítačů které se liší v řadě výchozích předpokladů, pohledů na své okolí i na potřeby svých uživatelů, resp. zákazníků i na celkové fungování sítí a jejich architekturu.

V dnešní době však jsme svědky výrazného trendu, kterému se říká konvergence. Spočívá v tom, že dříve oddělené světy spojů a počítačů stále více splývají (do tzv. elektronických komunikací), a v rámci toho dochází i ke konvergenci (splývání) počítačových a telekomunikačních sítí. Současně s tím dochází i ke konvergenci služeb, které jsou skrze tyto sítě poskytovány. Názorným příkladem je možnost telefonování po datových sítích (tzv. IP telefonie, resp. VOIP), televizní a rozhlasové vysílání po internetu atd.

A nejen to, konvergence pokračuje i na "vyšších vrstvách" dnes již konvergují (splývají) například i operátoři (poskytující telekomunikační služby) a provideři (poskytující internetové služby). Konvergovat začíná také přístup státu k oběma dosud odděleným oblastem. To se projevuje mimo jiné tím, že místo dvou oddělených koncepcí (Státní informační politiky a Národní komunikační politiky) máme již jen jednu společnou politiku (Státní informační a komunikační politiku). V neposlední řadě máme i jedno společné (konvergované) ministerstvo Ministerstvo informatiky ČR.

Naše putování světem počítačových sítí proto začneme právě srovnáním výchozí pozice počítačových a telekomunikačních sítí a nastíněním hlavních koncepčních rozdílů mezi nimi.

Kolik je zdrojů?

Klíčem k pochopení hlavních rozdílů mezi počítačovými a telekomunikačními sítěmi je docenění rozdílů mezi světem počítačů a světem spojů, odkud oba druhy sítí pochází.

Svět spojů je mnohem starší než svět počítačů. Vznikal v době, kdy nejrůznějších zdrojů, potřebných pro budování a provoz sítí, bylo málo a byly velmi drahé. Jednalo se zejména o přenosové kapacity v nejrůznějším provedení, kterých tehdy bylo opravdu málo. Problémem ovšem byla i malá "výpočetní kapacita" třeba kapacita telefonních ústředen a jejich omezené možnosti.

Prakticky všeho se v telekomunikacích tehdy nedostávalo, bylo to drahé, pomalé a nepružné. Proto se také dostupnost zdrojů stala hlavním

limitujícím faktorem celkového rozvoje oboru. Obecně to lze shrnout do konstatování, že zájem zákaznické veřejnosti o telekomunikační služby se dlouhou dobu musel podřizovat dostupnosti těchto služeb.

Naproti tomu svět počítačů vznikal v době, kdy zdrojů již bylo podstatně více a brzy přestaly být hlavním limitujícím faktorem. Dnes se svět počítačů pyšní několika fundamentálními zákony, které popisují, jak rychle se objem dostupných zdrojů zvětšuje. Jde například o tzv. Mooreův zákon, který říká, že výpočetní kapacita se každých 24 měsíců zdvojnásobí (podrobněji viz box). Nebo zákon Gilderův, který se týká přenosové kapacity a říká, že tato roste dokonce třikrát rychleji než kapacita výpočetní!

Dnes ve světě počítačů spíše převažuje nabídka nad poptávkou a limitujícím faktorem se stává schopnost něco prodat.

Za co se platí?

Ve světě spojů, který od svého vzniku zápasil s nedostatkem zdrojů, rychle zdomácněla praxe, že zákazník platí podle toho, kolik zdrojů je mu dáno k dispozici bez ohledu na to, nakolik mu poslouží a jaký efekt a užitek mu přinesou. Dodnes je tato praxe k vidění například v telefonní síti, kde volající platí podle počtu provolaných minut.

Naproti tomu ve světě počítačů se již vychází z jiného principu zpoplatnění. Zákazník zde platí spíše podle toho, co skutečně "konzumuje", resp. jaký přínos mu poskytnutá služba přináší, jaký má pro něj efekt, přínos atd. Konkrétních možností je více, příkladem může být zpoplatnění podle objemu skutečně přenesených dat.

Další možností světa počítačů je paušální způsob zpoplatnění, kdy koncový uživatel platí pevnou cenu bez ohledu na to, kolik "konzumuje". To ale neznamená přesné napodobení "švédských stolů", resp. principu "sněz, co můžeš". Paušálně stanovená cena totiž vždy vychází z určitého předpokladu o průměrném chování zákazníka a pokud by se významná část reálných zákazníků chovala jinak, poskytování služby by se velmi brzy stalo nerentabilním.

Pokud takové nebezpečí reálně hrozí, poskytovatelé služeb se snaží donutit zákazníky k "předpokládanému chování". Děje se tak skrze zavádění různých Fair Use Policy (pravidel korektního využití), které nejčastěji spočívají v zavedení konkrétních objemových limitů u paušálně zpoplatněných služeb. Tedy limitů na objem dat, které je možné přenést za určité časové období.

Vyhrazení zdrojů ve světě spojů

Jestliže svět spojů vznikal v době, kdy zdrojů bylo opravdu málo, pak by bylo na místě předpokládat, že se s nimi bude hospodařit šetrně a efektivně. Tedy například že jednotlivým zákazníkům (uživatelům) bude přidělováno právě a pouze tolik zdrojů, kolik v daném okamžiku skutečně potřebují a pokud právě nic nepotřebují, nebude jim přiděleno nic (a oni za to také nebudou muset platit).

Bohužel opak je pravdou. Důvody k tomu je třeba hledat ve skutečnosti, že ještě dlouho po vzniku světa spojů nebyly k dispozici vhodné mechanismy, které by něco takového umožnily. Proto se ve světě spojů a telekomunikačních sítí zavedla jiná praxe: uživatelům se vždy přidělí určitý fixní objem zdrojů. Je pak na nich, jak je využijí zda "hodně", "málo" či dokonce "vůbec". Platit však budou stejně, viz již zmíněný příklad s minutovou cenou hovorného v telefonní síti. Ta je zcela nezávislá na tom, zda účastníci skutečně hovoří nebo mlčí.

Důležité je také to, že fixní objem zdrojů se ve světě spojů přiděluje výlučně konkrétnímu zájemci, resp. se pro něj vyhrazuje. To je na jedné straně pozitivní v tom, že pro dotyčného zákazníka je dostupnost těchto zdrojů garantována (může se spolehnout na to, že je má k dispozici). Telekomunikační sítě tedy typicky poskytují služby s garantovanými parametry.

Na druhou stranu je to i negativní vyhrazené, ale fakticky nevyužité zdroje již nemohou být přenechány nikomu jinému (a jde tudíž o neefektivní hospodaření s těmito zdroji). Nevýhodné je pro zákazníka i to, že musí platit za objem vyhrazených zdrojů a tedy za maximum toho, co může potenciálně využít a nikoli za to, co skutečně využívá. To dále ve světě spojů cenu koncových služeb zvyšuje.

Dodnes je tento přístup patrný na vytáčeném připojení k internetu (tzv. dial-up): je úplně jedno, zda připojený uživatel internetu právě něco přenáší či nikoli. Za své připojení platí stále stejně (podle minut) a stále blokuje linku, přes kterou se nemůže k internetu připojit nikdo jiný.

Pravdou je také to, že svět spojů od začátku využíval cenu také jako prostředek regulace poptávky. Ta většinou výrazně převyšovala nabídku a právě zvyšováním ceny poskytovatelé dokázali poptávku efektivně snižovat.

Princip přepojování okruhů

Po technické stránce se ve světě spojů právě popsaný způsob hospodaření se zdroji realizoval a stále realizuje prostřednictvím tzv. přepojování okruhů (anglicky: circuit switching).

Okruhem se rozumí obousměrná přenosová cesta mezi dvěma body, s určitou konkrétní kapacitou. V rámci jednoho přenosového média (například koaxiálního kabelu, optického vlákna apod.) může být vytvořeno více takovýchto přenosových okruhů, resp. jejich dílčích úseků, s tím, že každému je pevně vyhrazena určitá přenosová kapacita. Tam, kde se přenosová média "scházejí" (v přepojovacích uzlech), dochází k potřebnému pospojování (propojení) úseků jednotlivých okruhů, a to způsobem, který naznačuje obrázek. Výsledný efekt je takový, jako kdyby celý okruh vůbec nebyl přerušený, ale byl naopak souvislý, procházel příslušným přepojovacím uzlem a pokračoval dále. Po celé své "trase" tak má vždy stejnou "šířku" (vyhrazenou kapacitu).

Příkladem sítě, která funguje na právě popsaném principu, je již zmiňovaná telefonní síť. Roli přepojovacích uzlů, které zajišťují vlastní přepojování okruhů, plní telefonní ústředny. Každý přenosový okruh v telefonní síti je využit pro přenos jednoho telefonního hovoru. Vzniká (je tzv. sestaven příslušným propojením na ústřednách) s vytočením čísla volaného, existuje a je zpoplatněn po celou dobu trvání hovoru, bez ohledu na aktivitu jeho účastníků (zda právě hovoří či nikoli), a je zrušen ukončením (zavěšením) hovoru.

V analogové telefonní síti měl každý takový okruh šířku 3,1 kHz, v dnešní digitální telefonní síti pak rychlost 64 Kb/s. Jen pro dokreslení efektivnosti, resp. neefektivnosti: v mobilních sítích postačuje přenosová rychlost 12 až 13 Kb/s s nezhoršenou kvalitou přenosu hovoru, v rámci tzv. IP telefonie pak rychlost ještě nižší.

Výhody a nevýhody přepojování okruhů

Předností přepojování okruhů je již popisovaná garance přenosové kapacity. Ta je pro celý okruh a po celou dobu jeho existence skutečně vyhrazena právě a pouze pro tento okruh. Současně je to ale i nevýhoda pokud není takto vyhrazená kapacita fakticky využita, nemůže být přepuštěna (přenechána) někomu jinému.

Dalším charakteristickým rysem je, že data přenášená přes takový okruh se nikde "nezdržují". Nikde se totiž po cestě neukládají, a tak je doba jejich přenosu dána v zásadě jen dobou šíření signálu přes příslušné médium. Tato doba bývá velmi krátká a hlavně předem odhadnutelná a konstantní. To má velký význam pro přenos multimediálních dat (právě hlasu a obrazu), u nichž velmi záleží na pravidelnosti a rychlosti doručování svých dat.

Sdílení kapacit a přepojování paketů

Zatímco ve světě spojů se přenosové kapacity vyhrazují a přidělují do výlučného využití a děje se tak pomocí právě popsaného přepojování okruhů, ve světě počítačů se přenosové kapacity spíše sdílí. To se realizuje zejména jako tzv. přepojování paketů (anglicky: packet switching).

Sdílení přenosových kapacit je vhodné chápat tak, že nikdo nedostává žádnou přenosovou kapacitu jen pro sebe, k výlučnému využití (tedy není nikomu vyhrazena). Nedochází zde tedy k trvalejšímu dělení přenosové kapacity, jako u přepojování okruhů, ale tato kapacita je ponechána "v celku". Každý zájemce o využití této kapacity pak svým způsobem soupeří s dalšími zájemci, kteří také chtějí využít k přenosu svých dat stejnou přenosovou cestu.

Má-li takové sdílení fungovat, nesmí dojít k "promíchání" dat od různých odesilatelů v rámci jedné (nerozdělené) přenosové cesty. Proto každý odesilatel musí svá data vhodně "zabalit" do balíčku, kterému se nejčastěji říká paket. Tento paket musí opatřit adresou příjemce (a také svou jako odesilatele) a pak předat k odeslání přes vhodnou přenosovou cestu.

U přepojování okruhů taková povinnost není a data zde nemusí být "balena" do paketů (i když mohou). Jejich příjemcem je totiž vždy "ten, kdo je na druhém konci okruhu". U přepojování paketů je tomu jinak. Každý paket musí obsahovat nějakou identifikaci svého příjemce.

Mechanismus Store&Forward

Zpět ale k samotnému přepojování paketů: každá přenosová cesta se vždy naplno (celou svou kapacitou) věnuje přenosu jednotlivých paketů, v takovém pořadí, v jakém jí jsou předkládány. Taková přenosová cesta přitom již může ústit do cílového uzlu, kam některé pakety směřují. Jindy tomu tak ale není a přenosová cesta ústí jen do dalšího přepojovacího uzlu (v praxi např. do tzv. směrovače), do kterého mohou vstupovat i další přenosové cesty a stejně tak z něj další přenosové cesty zase vystupují. V tomto přepojovacím uzlu pak dochází k vlastnímu "přepojování paketu" k jejich přijímání z jednoho směru, k rozhodnutí o jejich dalším směrování a k následnému předání k dalšímu přenosu v takto zvoleném (odchozím) směru.

Podrobnosti zachycuje další obrázek, na kterém je znázorněno fungování příslušných přepojovacích uzlů, zajišťujících přepojování paketů. Jde o princip označovaný jako store&forward.

Přepojovací uzel fungující na tomto principu nejprve každý přijatý paket uloží do vstupní vyrovnávací paměti (vstupního bufferu, resp. vstupní fronty). Odtud také ono "store" v jeho názvu (z anglického "uložit"). Přepojovací uzel, resp. jeho interní procesor (CPU) pak postupně vybírá jednotlivé pakety ze vstupních front, rozhoduje se, jak s nimi naložit (kterým směrem je předat dál, případně zda je např. nezahodit) a pak toto své rozhodnutí naplňuje. Pokud již vybral určitý odchozí směr, uloží paket do výstupní fronty, spojené s tímto odchozím směrem. Zde pak paket čeká, než na něj dojde řada (vzhledem ke kapacitním možnostem přenosové cesty v odchozím směru). Následně je skutečně odeslán (předán dál, anglicky: "forwarded", odsud druhá část názvu tohoto způsobu fungování).

Přenosové zpoždění a jeho rozptyl

Doba, po kterou trvá přenos dat na principu přepojování paketů, je vždy větší než u přepojování okruhů. Je to dáno tím, že data přenášená ve formě paketů se po cestě různé ukládají (do vyrovnávacích pamětí, resp. front v přepojovacích uzlech) a čekají na své další zpracování. U přepojování okruhů se data takto nikde neukládala (nemusela být ani "balena" do paketů a mohla být přenášena i po jednotlivých bytech).

Nepříjemné je také to, že nelze dopředu určit, jak dlouho se určitý paket zdrží v přepojovacím uzlu. To totiž nezáleží jenom na něm, resp. na jedné dvojici komunikujících stran, které si navzájem posílají nějaké počty paketů. Vzhledem ke sdílení přenosových cest (i přepojovacích uzlů) zde obecně záleží i na ostatních přenosech, neboli na tom, jak intenzivně či naopak málo intenzivně spolu komunikují jiné uzly. Z pohledu jedné komunikující dvojice je proto nutné považovat dobu přenosu (přes síť s přepojováním paketů) spíše za statistickou, ne-li přímo náhodnou veličinu.

Uživatelé internetu to často pociťují na vlastní kůži, asi nejvíce při brouzdání WWW stránkami. Někdy totiž přitékají rychleji a jindy zase mnohem pomaleji podle toho, jak moc či málo právě "stahují" či "odesílají" ostatní uživatelé.

Míra sdílení, agregace

Sdílení, ke kterému dochází v sítích s přepojováním paketů, má velkou výhodou v efektivnějším hospodaření s přenosovými kapacitami i dalšími zdroji. Projevuje se to i v odlišném přístupu ke zpoplatnění zákazníka: zatímco v sítích s přepojováním okruhů zákazník platí za to, co je mu potenciálně dostupné (co je mu vyhrazeno, bez ohledu na využití), v sítích s přepojováním paketů platí za to, co aktuálně využívá. Důsledkem jsou mnohdy výrazně nižší ceny, což lze dokumentovat třeba na rozdílu cen za telefonování přes klasickou telefonní síť a po internetu.

Celá věc má ale jeden háček. Velmi totiž záleží i na míře sdílení, neboli na tom, kolik aktivních uživatelů se právě dělí o jednu společnou přenosovou kapacitu. Pokud jich je "rozumně" málo, pak žádný z nich nepociťuje nějaké významnější dopady sdílení. Pokud jich je ale příliš mnoho, už se navzájem omezují a toto omezení mohou pociťovat dosti zásadním způsobem.

Lze to připodobnit k využití silnic. Princip přepojování okruhů by odpovídal situaci, kdy každé auto (či spíše každá autobusová linka apod.) má pro sebe vyhrazen jeden jízdní pruh, kterým nesmí jezdit nikdo jiný. Něco takového je ale nesmírně nákladné. Princip přepojování paketů naopak odpovídá tomu, že všechna auta jezdí po jedné společné silnici (bez ohledu na počet pruhů). Pokud je poměr počtu aut k počtu a délce silnic odpovídající, pak nedochází k výraznějším dopravním zácpám. Běda ale, jak tento poměr příliš naroste pak vznikají samé zácpy, doprava se zpožďuje a může dojít až k úplnému zahlcení.

Stanovení "odpovídajícího" poměru přitom není jednoduché ani u silnic, ani u sítí s přepojováním paketů. U silnic záleží zejména na tom, kolik je aut a jak moc s nimi lidé jezdí. V případě sítí záleží jak na počtu uživatelů, tak i na jejich chování.

Konkrétním příkladem, kde se míra sdílení (často označovaná také jako stupeň agregace) projevuje velmi významně, jsou vysokorychlostní přípojky k internetu a z nich asi nejvíce přípojky na bázi ADSL. Ty, které jsou určeny pro domácnosti, mají obvykle agregaci 1 : 50. Pro spíše příležitostné využití koncovými uživateli to celkem stačí, ale při intenzivnějším využívání (například při pravidelném stahování z výměnných sítí) už nikoli. Poskytovatelé příslušných služeb proto začali na těchto přípojkách uplatňovat dosti striktní Fair Use Policy (viz výše), právě proto, aby příslušným způsobem ovlivnili chování uživatelů.

I přes tato opatření naše ADSL přípojky vykazují v praxi dosti nízkou propustnost. Tzv. efektivní (skutečně dosahovaná) přenosová rychlost se pohybuje jen někde kolem 50 až 60 procent rychlosti nominální, neboli té, kterou uvádí poskytovatel služby (a myslí to jako rychlost "maximální", byť to tak mnohdy neříká).


Báječný svět počítačových sítí II

Maximální snaha vs. kvalita služeb

Služby telekomunikačních sítí, které fungují na principu přepojování okruhů, jsou na jedné straně sice výrazně dražší, ale na straně druhé mají garantovanou úroveň kvality ať již jde o celkovou propustnost či o přenosové zpoždění a jeho rozptyl. Lze se na to dívat také tak, že každému (přenosu) dají to, oč si řekne a co si také zaplatí.

Naproti tomu lacinější sítě s přepojováním paketů využívají sdílení a díky tomu dokáží být (i výrazně) lacinější. Platí za to ovšem daní v podobě toho, že jejich služby nemají garantovanou kvalitu. Ta se mění v závislosti na celkové zátěži. Není přitom vyloučeno ani to, že některé požadavky na přenos paketů vůbec nebude možné uspokojit a příslušné pakety pak bude nutné zahodit.

Pokud už k takové situaci dojde a nějaký paket musí být zahozen, je "oběť" vybírána víceméně náhodně. Sítě na principu přepojování paketů totiž standardně nerozlišují různé přenosy mezi sebou, ve smyslu, že by některým dávaly přednost před jinými. V rámci sdílení se ke všem chovají stejně a totéž platí i v kritických situacích pakety k zahození se pak také vybírají rovnoměrně, bez ohledu na to, komu patří.

V praxi se tento způsob fungování označuje jako princip "maximální snahy" (anglicky: best effort): dokud na to dostupné zdroje stačí, jsou všechny požadavky uspokojovány stejně a v úplné míře. Síť se tedy snaží, jak jen může. Jakmile ale dostupné zdroje přestávají stačit, musí dojít ke krácení a všem přenosům je opět kráceno stejně (v tom smyslu, že pakety k zahození se vybírají bez ohledu na to, komu patří).

Alternativou k principu maximální snahy je takový přístup, kdy se rozlišují různé druhy přenosů a podle toho je s nimi také různě nakládáno. Může to být zařízeno třeba tak, že existuje několik úrovní priority. Přenosy na vyšší úrovni priority mají vždy přednost před přenosy na nižší úrovni. Když se pak začne nedostávat nějakých zdrojů, jsou přednostně kráceny přenosy na nižší úrovni priority. Nebo to může být zařízeno tak, že určité konkrétní přenosy mají skutečně garantované podmínky, obdobně jako u přepojování okruhů.

Obecně se tento přístup označuje jako zajištění kvality služeb, zkratkou "QoS" (z anglického: Quality of Service). V praxi má častěji podobu "různé kvality služeb pro různé druhy přenosů" než garantovaných parametrů přenosu. Konkrétním příkladem z praxe mohou být již zmiňované Fair Use Policy, uplatňované u některých ADSL přípojek. Některé z nich jsou řešeny tak, že když uživatel přečerpá svůj datový limit, všechny jeho přenosy získají nižší prioritu a musí tak dávat přednost přenosům ostatních uživatelů. Většinou se to projeví výrazným poklesem propustnosti (efektivní rychlosti), mnohdy až na hranici nepoužitelnosti. Alternativou je, že zákazník si za nadlimitní data připlatí a ta se pak přenáší s původní prioritou.

Spolehlivé a nespolehlivé přenosy

S principem maximální snahy i kvalitou služeb souvisí také otázka toho, jak má přenosová část sítě zareagovat, když dojde k poškození, úplné ztrátě či dokonce k zahození nějakého paketu. V této situaci existují dvě základní možnosti:

- Postarat se o nápravu, typicky vyžádáním si opakovaného zaslání poškozeného (ztraceného) paketu. Tato varianta bývá označována jako spolehlivý přenos.

- Nechat to být a pokračovat dál. Tato varianta se označuje jako nespolehlivý přenos.

Při posuzování spolehlivosti je vhodné si uvědomit, že ji lze zajistit na různých úrovních. Mohou si ji například zajistit až jednotlivé aplikace, jež asi nejlépe ví, které části dat skutečně potřebují a které naopak mohou postrádat. Stejně tak ale může být spolehlivost zajišťována již přenosovou částí sítě.

Zajímavé je, že telekomunikační sítě ze světa spojů obvykle zajišťují spolehlivost bez ohledu na to, zda ji aplikace požadují či nikoli. Naopak přenosové sítě ze světa počítačů buď fungují nespolehlivě (v tom smyslu, že se nestarají o nápravu), nebo dávají aplikacím vybrat, zda spolehlivost chtějí nebo nechtějí. Není totiž těžké si domyslet, že se zajištěním spolehlivosti je spojena určitá časová i další režie, nutná na opakovaný přenos ztracených či poškozených dat. To pak zhoršuje (zvyšuje) jak přenosové zpoždění, tak i pravidelnost doručování. Multimediálním přenosům jako například přenos hlasu a obrazu přitom občasná ztráta či poškození nějakých dat vadí podstatně méně než nepravidelnost jejich doručování.

Například u přenosu hlasu (telefonování) se obvykle uvádí, že i při ztrátě až 20 procent dat je přenášený hovor stále ještě dostatečně srozumitelný. Naopak při zvýšení přenosového zpoždění nad 400 až 500 milisekund přestává být služba použitelná kvůli příliš dlouhé prodlevě. Lidé si pak začínají skákat do řeči v domnění, že druhá strana nic neslyšela nebo vůbec nereaguje.

Požadavky aplikací

Obecně lze říci, že různé aplikace a služby mají různé požadavky na přenosovou část sítě (viz tabulka). Například přenosu souborů či elektronické poště vyhovuje chování sítě na principu maximální snahy (best effort) a nevadí jim ani vyšší přenosové zpoždění. Stejně tak pro ně nehraje roli ani pravidelnost doručování jednotlivých paketů, protože stejně čekají až na ten poslední (v rámci daného souboru či zprávy). O to více pak dokáží ocenit efektivnost datových přenosů, ve smyslu nízkých nákladů a proto jim plně vyhovují sítě s přepojováním paketů, fungující na principu maximální snahy, bez podpory kvality služeb. Příkladem takové sítě může být celosvětový internet.

Naproti tomu multimediální přenosy (hlavně přenosy hlasu a obrazu) jsou na celkové zpoždění a pravidelnost doručování velmi citlivé. Nejlépe jim dokáží vyhovět sítě fungující na principu přepojování okruhů což je další z důvodů, proč se tyto sítě historicky ve světě spojů tak prosadily. Sítě s přepojováním paketů, fungující na principu maximální snahy (best effort) jim naopak tolik nevyhovují.

Konvergované sítě a přístup hrubou silou

Dnešní konvergence světa spojů a světa počítačů směřuje k tomu, aby se používaly pouze sítě fungující na principu přepojování paketů, nejlépe jen na principu maximální snahy (best effort). Tedy takové sítě jako celosvětový internet. To, že příliš nevychází vstříc potřebám některých aplikací, hlavně těch multimediálních, lze řešit podporou kvality služeb (QoS) v těchto sítích. To je možné a existují na to i dostupné standardy specifikující, jak to dělat. Problém spočívá v tom, že je vše nákladné, málo efektivní a také organizačně nesmírně náročné pokud by se to mělo dělat v něčem tak rozsáhlém, jako je dnešní internet.

Proto se v praxi uplatňuje spíše jiný přístup, který by bylo možné označit jako "přístup hrubou silou". Spočívá v tom, že se příslušné zdroje, hlavně přenosové kapacity těchto sítí, "hodně nafouknou" (předimenzují), aby se co nejvíce snížila četnost stavu, kdy už tyto zdroje dochází a je třeba některé přenosy omezovat. Kupodivu je to jednodušší a často i lacinější než "dokonalé" řešení v podobě podpory kvality služeb.

Mooreův zákon

Formuloval jej v roce 1965 Gordon Moore, spoluzakladatel společnosti Intel. Jednalo se o předpověď, kterou na základě tehdy tříleté zkušenosti s vývojem oboru napsal v článku pro časopis Electronics. Původní znění Mooreova zákona hovořilo o tom, že počet tranzistorů na jednotku plochy se zdvojnásobí přibližně každých 12 měsíců. Později byl tento odhad upraven na zdvojnásobení každých 18 měsíců (a ještě později každých 24 měsíců). Počet tranzistorů pak nepřímo vypovídá i o výpočetní kapacitě.

Počet tranzistorů

v mikroprocesorech Intel (podle http://www.intel.com.)

Gilderův zákon

Formuloval jej hi-tech vizionář a novinář George Gilder ve své knize "Telecom" z roku 2000. Říká, že přenosová kapacita roste třikrát rychleji než výpočetní kapacita. Vzhledem k Mooreově zákonu se tedy zdvojnásobuje asi každých 6-8 měsíců (podle http://www.gildertech.com).

§§§§§


Access Point do kapsy

Tomáš Jirásko

C05P099

Čtvercová krabička nesoucí označení Zyxel G-560 není na první pohled příliš zajímavá. Když nahlédnete do specifikací, napadne vás: další přístupový bod, jakých jsem již viděl desítky. Navíc je z omezené nabídky funkcí i z ceny jasné, že na nějaké hrátky s čertem tedy se sítí můžeme rovnou zapomenout. Vzhledem k tomu, že pětsetšedesátka je určena pro domácnosti, od výrobce se vlastně jedná o prozíravou volbu, uvážíme-li, co vše jsou dnešní uživatelé, honící se bezhlavě za technologiemi, aby byli "in", schopni napáchat. Jenom v našem okolí jsou tři naprosto nechráněné domácí sítě, přímo vybízející zjistit, co se to u sousedů děje. G-560 je velice jednoduchá na použití a konfiguraci, pro základní připojení a funkčnost si vystačíte s QuickGuide. Ke konfiguraci AP slouží webové rozhraní, které nabídne klasické volby jako pojmenování zařízení a volba přidělení IP adresy tomuto zařízení. Samozřejmě nechybí ani to hlavní: nastavení bezdrátové sítě SSID, volba kanálu, na kterém zařízení bude pracovat, a především způsob zabezpečení nebo chcete-li šifrování přenosu. Zařízení nabízí 64-,128a 256bitový WEP (Wired Equivalent Privacy) i WPA-PSK. Zvládne samozřejmě i filtrování na základě MAC adresy, autentifikaci pro Radius server apod. V podstatě nabízí vše, co ostatní konkurenční výrobky.

Ovšem pokud proti sobě postavíme tyto výrobky dva, z průměrných zařízení, která vyrábí kdekdo, se posuneme trochu do jiné kategorie. Zyxel totiž podobně jako několik dalších firem vyrábějících síťové prvky má vlastní proprietární řešení, díky němuž jsou prvky vlastní provenience schopny komunikovat mnohem rychleji, než je standard. Taková řešení se objevila již v době příchodu IEEE802.11b, kdy jsme se z teoretických 11 Mbit/s dostávali u některých značek díky proprietárním standardům na rychlosti okolo 50 Mbit, Ani současná teoretická rychlit 54 Mbit/s nemusí být i z hlediska domácího uživatele dostačující, a tak Zyxel přišel se svojí Wireless g+ SuperSpeed. Tato technologie umožňuje vytvořit mezi produkty Zyxel řady SuperSpeed datové spojení, schopné dosáhnout teoretické rychlosti 125 MB/s. V reálném provozu, kdy standardní géčko dosáhne skutečné přenosové rychlosti okolo 15 Mb/s, pluskové géčko Super Speed při téže struktuře datového provozu dosáhne přibližně rychlosti 35 Mb/s. My jsme tuto funkčnost ověřili právě na G-560 v kombinaci s PCMCIA kartou Zyxel G-162, a vše fungovalo k naší plné spokojenosti, včetně bezproblémové instalace a automatické detekce SuperSpeedu.

Oba výrobky osloví uživatele dobrou cenou, ovšem pouze v případě, že doma již nějaký router máte a chystáte se doplnit svoji síť o bezdrátový prvek. V opačném případě, pokud se chystáte vybudovat svoji síť od nuly, doporučujeme raději zakoupit kombinované zařízení jako internet gateway (router a AP v jednom).

Zyxel G-162

+ citlivost

+ cena

Cena včetně DPH: 1 160 Kč

K recenzi poskytla firma: Zyxel, http://www.zyxel.cz

Zyxel G-560

+ snadná konfigurovatelnost

+ cena

Cena včetně DPH: 2 720 Kč

K recenzi poskytla firma: Zyxel, http://www.zyxel.cz

§§§§§


Internetová kamera DSC-900

Martin Kybal

05P0102

V éře internetu a komunikací je běžné, že lidé po síti nejen posílají e-maily, vyměňují si soubory, ale i telefonují. Proč tedy nevyužít síť i pro přenos obrazu? Zařízení, které vám to umožní, je digitální kamera DCS-900 od firmy D-Link.

Její využití je velmi široké. Může sledovat vaše auto na parkovišti, pohyb v okolí domu, stav střežených prostor ve firmě nebo se dá využít jako kamera pro videokonference s přáteli. Jde o kompaktní zařízení, napájené externím zdrojem a vybavené rozhraním Ethernet o rychlostí 10/100 Mbit. V krabici najdeme kromě kamery a zdroje solidně zpracovaný držáček, který umožňuje montáž kamery na stěnu i strop a její nasměrování do vybraného prostoru. Samozřejmě nechybí CD s manuálem a doprovodnými programy. Po zapojení zdroje a ethernetového kabelu do standardní zásuvky RJ-45 je kamera připravena k provozu. Aby bylo možné se ke kameře připojit a sledovat obraz, je třeba ji konfigurovat. DCS-900 je vybavena www serverem, který zprostředkovává komunikaci. Je možné s ní komunikovat i pomocí programu IPView z přiloženého CD.

Program po spuštění dokáže vyhledat zapnutou kameru v dané síti, aniž by měla platnou adresu a konfiguraci. Připojení ke kameře je možné chránit přihlašovacím jménem a heslem, takže nepovolaná osoba nemůže sledovat obraz ani měnit nastavení. Uživatel má tedy na výběr. Buď použije ke sledování obrazu program IPView, nebo nastaví síťové parametry kamery tak, aby mohl využít vestavěný www server a komunikovat s kamerou pomocí webového prohlížeče. Program IPView nabízí kromě správy kamer a jejich nastavení i sledování až čtyř obrazů z kamer současně, nahrávání obrazu, a to buď trvale, nebo s využitím detekce pohybu. To znamená, že obraz se nahrává pouze v případě, že je ve sledovaném prostoru zaznamenán pohyb. Díky tomu je možné na průměrně velký disk počítače uložit desítky až stovky hodin záznamu. K dispozici je i možnost nastavit nahrávání jen na určité datum a čas

Tím se dostáváme k obrazovým vlastnostem kamery. Je osazena objektivem o světelnosti F1,8 a rozsahem od 20 cm do nekonečna. Rozlišení snímaného obrazu je 320 x 240 nebo 640 x 480 bodů, s možností 5 stupňů komprese. Počet snímků za sekundu je závislý na rozlišení a zvolené kompresi. Maximem je 20, minimem 1 snímek/s. Pro přijatelný záznam pohybu se užívá hranice 10 snímků za sekundu, a těch kamera dosahovala při rozlišení 640 x 480 a středním stupni komprese. Významným prvkem ovlivňujícím kvalitu obrazu je množství světla. Kamera si vedla dobře i za velmi nepříznivých podmínek, bohužel za cenu nárůstu barevného šumu v obraze. Za běžných podmínek denního světla byl obraz čistý a barevné podání bylo věrné.

Co tuto kameru odlišuje od běžných USB kamer, je vestavěný www server, který dovoluje sledovat obraz z kamery z libovolného webového prohlížeče. Samozřejmě za předpokladu, že je kamera dostupná protokolem TCP/IP a přístup k ní není blokován například firewallem. K dispozici je jak prvek ActiveX, tak aplikace napsaná v Javě. Testovaní na několika prohlížečích zaznamenala střídavé úspěchy. Někdy byl funkční prvek ActiveX, jindy Java. Není to však chyba kamery, ale jenom doklad "kompatibility" prohlížečů.

Kamera DCS-900 je velmi zajímavý produkt, který může být řešením pro zabezpečení požadovaného prostoru například ve firmě, kde by instalace běžného kamerového systému vyžadovala natažení nových rozvodů. Tuto kameru stačí zapojit do stávajícího rozvodu lokální sítě a může okamžitě pracovat. Další výhodou je přístup z libovolného místa a možnost nahrávání obrazu s velkou časovou kapacitou. Klasické video s kapacitou desítek hodin je obvykle řádově dražší a rozlišení obrazu, které poskytuje, je jen o něco málo vyšší.

Kamera DSC-900

+ snadná instalace

+ programové vybavení

Cena včetně DPH: 5 200 Kč

K recenzi poskytla firma: D-Link,http://www.dlink.cz

§§§§§


Bezpečně? Tunelem! I

Patrik Malina

C05P0104

Virtuální privátní sítě (VPN) jsou dnes v oblasti síťových technologií již samozřejmým pojmem. Nejde o speciální hračku pro administrátory, jak by se mohlo zdát na první pohled, ale pro mnoho uživatelů je to dávno běžný prostředek pro každodenní práci. Seznámíme vás s tím, jak vlastně pracují a co je jejich podstatou.

Pokud nejste na internetu, na nejrozšířenější počítačové síti, úplnými začátečníky, zřejmě máte alespoň rámcovou představu o tom, jak je momentálně (ne)přátelský a (ne)bezpečný. Vedle toho si také snadno dovedete představit některý z následujících scénářů: firemní obchodní cestující či doma pracující zaměstnanec potřebuje ze svého počítače přístup na dálku k firemní síti; společnost má kromě centrální sítě ještě malé počítačové sítě v mnoha geografických lokalitách a ty spolu potřebují komunikovat; domácí uživatel se chce přes permanentní internetové připojení při pobytu na cestách vzdáleně dostat na svůj domácí počítač či do malé domácí sítě. Všechny popsané situace mají poměrně zřejmý společný požadavek: využít dostupnou síťovou infrastrukturu, často na vzdálenost stovek či tisíců kilometrů, a s její pomocí bezpečně proplout všemi nástrahami až do vzdálené sítě tak, jako bychom seděli přímo v domovské kanceláři u svého pracovního PC.

Proč VPN?

Virtuální privátní sítě jsou řešení, jak toto zajistit co možná nejlevněji, nejbezpečněji a navíc cestou nejmenšího (technologického) odporu. Na důvod nasazování VPN se můžeme podívat i z jiné strany - mnoho nám napoví již samotný název či používaná zkratka. Označení "Private Networks", tedy soukromé (privátní) sítě, naznačuje, že se jedná o síťové propojení pro jakési výhradní použití, především na delší vzdálenost, tedy v prostředí rozlehlých sítí (běžně označovaných jako WAN). Před masivním nástupem technologií VPN se takové privátní spojení skutečně rovnalo fyzickému propojení pomocí stávajících komunikačních linek. Pobočky velkých, tedy často i náročnějších a movitějších společností byly a stále jsou propojovány například digitálními okruhy (linkami) ISDN. Spojením mnohem více kanálů než oněch dvou v "domácí" variantě EuroISDN může vzniknout pořádný "svazek" přenosových cest, jejichž výhradní pronájem je možné u telekomunikačních společností dojednat. Fakticky tak získáte pravou privátní síť v podobě vyhrazených telekomunikačních cest, vedoucích z centrály na všechny pobočky. Problémy s tímto řešením jsou nasnadě: takové řešení je nesmírně drahé a často nerentabilní, neboť za výhradní využití platíte stále, přestože po většinu doby nedokážete kapacitu linek vytížit.

Ve stejné situaci se s tradičním řešením vyhrazené komunikační cesty ocitá i domácí uživatel či vzdáleně pracující zaměstnanec, jenž do centrály přistupuje třeba z přenosného počítače na cestách. V klasickém provedení naváže uživatel pomocí telefonní linky a dial-up modemu přímé spojení s přístupovým serverem ve své firmě (tato služba se často označuje jako RAS) a poté pracuje, jako by byl se svým počítačem přímo připojen k interní firemní síti. I zde je hlavní potíž nasnadě: telefonní poplatky se při delších vzdálenostech razantně zvyšují a navíc je potřeba podobným klientům vyhradit dostatečný počet exkluzivně používaných telefonních linek.

Kromě finančních potíží a problémů s budováním dostatečné infrastruktury fyzických datových okruhů narážíme u tradičních modelů soukromých sítí samozřejmě také na problém se zabezpečením. Ačkoliv si linku můžete pronajmout či momentálně obsadit tím, že zahájíte telefonní hovor, nemáte absolutně žádnou možnost ovlivnit, že vaše data cestou někdo neodposlouchává či nemodifikuje. A právě s tímto nebezpečím je potřeba stále více počítat.

VPN: hlavní koncepce

Překlenutí výše uvedených překážek nabízí koncepce virtuálních privátních sítí, k jejichž plošnému nasazení již doba dozrála. Hlavním posunem od klasických soukromých sítí je samozřejmě ono přetvoření do "virtuální" podoby - nejde o zásadně nový koncept, ale především o skutečnost, že vývoj na trhu internetové konektivity a také pokrok výrobců aplikací a operačních systémů již dovoluje běžný, rutinní provoz.

VPN se vyznačuje především tím, že při svém provozu nepotřebuje vyhrazený spojovací okruh, tedy třeba ISDN či telefonní linku. Hlavní myšlenka spočívá v tom, že k propojení dvou firemních poboček nebo přenosného počítače a hlavního sídla společnosti je použita síť, jež je veřejně dostupná více zákazníkům, tedy v zásadě sdílená. Bez bližšího zkoumání můžeme v tuto chvíli říci, že se jedná jako o nejrozšířenější variantu především o internet, ale v úvahu připadají i varianty méně časté jako ATM či Frame Relay (netrapte se, pokud nevíte, o jaké technologie jde, zřejmě to vůbec nebudete potřebovat). Stručně řečeno: VPN vyžaduje, aby mezi cílovými body (pobočkami, domácím uživatelem a firemním serverem) ležela společně sdílená, nejlépe paketová síť, čemuž vyhovuje hlavně internet. Zda bude přístup komunikujících stran k internetu zajištěn pevnou linkou, "bezdrátem", dial-upem či kabelovým modemem, není vůbec důležité. Právě ono využití sdílené sítě, za které spousta dalších zákazníků společně platí, může přinést výrazné zlevnění.

Protože VPN protlačuje soukromou komunikaci přes naprosto nedůvěryhodné prostředí (třeba internet takový prostě je), nastává zvýšená potřeba zajistit ono soukromí. Na tomto místě vstupují do hry další prvky, jako je ochrana přenášených dat šifrováním či digitálním podepisováním a ověření připojovaného uživatele - autentizace. Obě protistrany se totiž musí před zahájením přenosů ujistit, že na druhém konci virtuální sítě není nežádoucí útočník, a posléze zajistit ukrytí citlivých informací před čmuchaly a podvodnými živly, kteří by se mohli pokusit o modifikaci dat na trase.

Protože označení VPN a klasické, výše popsané pojetí privátních sítí může být stále zavádějící, pokusíme se použití VPN v paketové síti (typicky internetu) přiblížit ještě jiným způsobem. Představte si internetovou konektivitu - sdílené médium - jako proudící řečiště, do nějž mohou všichni uživatelé vkládat svá data. Potřebuji-li něco poslat, prostě to zabalím, vhodím do proudu a příjemce si zboží na konci cesty vyloví. Celá komunikace bude složena z tisíců balíčků, jež budu postupně proplouvat řečištěm, spolu s tisíci balíčky jiných uživatelů sdílené sítě. Koncept VPN zajišťuje následující: mé jednotlivé balíčky budou chráněny šifrou proti falešnému rybáři, jenž by je vylovil a chtěl rozbalit; mnou odeslané balíčky budou správným příjemcem rozpoznány jako originální a nepoškozené; díky využití sdíleného řečiště nebudu muset platit za pronájem celého, protože mi stačí balíček občas pohodit mezi tisíce jiných, cizích, jež unáší stejný proud.

Když ještě připomeneme, že internetové řečiště dnes již poměrně spolehlivě proudí jak mezi firmami, tak do domácností, je zřejmé, proč se VPN utěšeně prosazují.

Rozdělení VPN

Roztřídit virtuální privátní sítě, což se nám pro jejich podrobnější popis bude hodit, je možné několika způsoby. Jedním z často využívaných hledisek je typ komunikujících protistran, a toho se rovněž budeme držet. Pokud se vrátíme k modelové situaci propojení dvou poboček jedné firmy, dostáváme se k modelu označovanému často jako site-to-site či gateway-to-gateway, tedy propojení dvou vzdálených síťových bran. Pro tuto situaci je typické, že onou bránou je zařízení, do nějž z jedné strany proudí síťová spojení ode všech lokálních počítačů, ukrytých ve vnitřní síti, a z druhé strany vychází pouze ona chráněná podoba VPN. Jakmile tato virtuální linka dorazí k protější bráně, "svazek" je opět převeden do podoby původních síťových spojení. Ta pokračují k lokálním strojům ve vzdálené síti. Výhody tohoto řešení, jemuž se často říká tunelování, spočívají především v tom, že pro počítače v lokálních síťových segmentech na obou stranách je systém v podstatě neviditelný. Ochranu - tedy hlavně šifrování - a ostatní režijní služby zajišťuje hraniční zařízení, tedy brána, a ta vše schová. Klientské počítače v lokálních sítích mají dojem, že jejich protějšky "za tunelem" jsou vlastně ve stejném místním segmentu. V praxi se to projevuje hlavně tím, že na ně nemáme žádné dodatečné nároky.

Odlišnou filozofii využívá připojení jednotlivého vzdáleného uživatele, třeba pomocí přenosného počítače. Zde narážíme na první zásadní rozdíl na straně onoho vzdáleného počítače, neboť ten musí sám zajišťovat jeden konec tunelu, tedy přihlásit se vzdálené bráně, šifrovat, digitálně podepisovat atd. Naopak pro počítače ve vzdálené firemní síti se tento stroj jeví, jako by byl "někde poblíž", tedy ve stejném soukromém segmentu. Tento typ spoje bývá též označován jako client-to-gateway a vyžaduje klíčovou softwarovou komponentu, tzv. VPN klienta. Takovou aplikaci je možné získat od různých dodavatelů (Cisco, Checkpoint...), ale najdete ji také jako nedělitelnou součást operačního systému Windows.

Třetím modelem, o němž jste možná vůbec nepřemýšleli, je nasazení VPN v síti, kde potřebuje chránit komunikaci doslova každý s každým. Tento postup se uplatňuje třeba ve vysoce citlivých vnitrofiremních sítích, kde je nepřípustné, aby si klientské počítače navzájem "povídaly" s rizikem odposlechu. V takovém případě se lokální firemní síť může hemžit stovkami virtuálních sítí, které mezi sebou sestavují jednotlivé počítače, což se samozřejmě negativně projevuje na jejich výkonnosti: stručně řečeno, každý musí šifrovat. Bezpečnost zkrátka něco stojí.

Předchozí případy zahrnovaly prakticky jen situace, kdy k tvorbě VPN používáme nějakou metodu zabezpečení. Ne vždy je to však zapotřebí možná se budete divit, ale existují VPN, jež nemusíme tak důkladně chránit. Většinou nám pak jde spíše o to, aby vzniklý tunel pomohl datovým tokům, které by se jinak ve sdíleném médiu mohly poztrácet nebo by jejich roztříštěný přenos způsobil časové ztráty. O těchto variantách nicméně tentokráte hovořit nebudeme, takže jen naznačme, že reprezentantem těchto řešení je například velmi propracovaný protokol MPLS, jenž "balíčky v řečišti" opatřuje speciálními nálepkami s údaji o cestě a přednostním odbavení. Jeho primárním úkolem však není jejich utajení a ochrana.

Protokol: IPSec

Standard označovaný jako IPSec(urity) v současné době patří mezi nejpopulárnější způsoby realizace VPN, takže se s ním seznámíme blíže. Jde o řešení, popsané veřejnými internetovými dokumenty z dílny IETF, a to především normami RFC 2401-2409. Zajímavá je historie jeho vzniku: původně byl vyvinut jako závazná součást nově chystaného internetového síťového protokolu IPv6, ale protože "šestka" se nakonec dosti opozdila, byl IPSec přednostně adoptován do stávajících internetových i lokálních síťových prostředí, neboť jeho potenciál byl velmi slibný. Realita tyto odhady plně potvrdila.

Standard IPSec je určen pro tvorbu zabezpečených VPN tunelů jak v modelu gateway-to-gateway pro kompletní ochranu komunikace mezi pobočkami, kde je velmi populární, tak v situacích client-to-gateway, v nichž se již také zdárně prosazuje. Dříve byla zásadní brzdou při jeho nasazování poměrně obtížná implementace, neboť se jedná o dosti komplikované řešení, avšak plné zabudování tohoto standardu do všech operačních systémů firmy Microsoft od Windows 2000 výše jeho prosazení dosti napomohlo.

IPSec je jedna z nejbezpečnějších metod pro sestavení VPN, jaké vůbec máme k dispozici. Všechny fáze komunikace jsou velmi dobře propracovány: vzájemné ověření protistran při navázání spojení, šifrování dat či jejich digitální podepisování. Jak již bylo řečeno a jak též vyplývá z názvu, k ochraně dochází tím, že původní datová jednotka mezisíťového protokolu IP (běžně nazývaná jako paket) je digitálně podepsána či zašifrována a poté vhozena do internetového "řečiště". Změna tedy probíhá na úrovni modifikace původního IP záhlaví. Použití protokolu IP je v tomto případě nutností, což však není problém: jedná se o základní internetový protokol a většina lokálních sítí jej rovněž využívá.

Technologie IPSec dokáže pracovat ve dvou základních režimech, jež dokáží postihnout odlišné nároky. V režimu tunelovacím pracuje tak, že umí "pravým" tunelem propojit hraniční zařízení různých sítí (gateway-to-gateway) a přesně tak se také hojně využívá. Pro lokální sítě je pak především určen režim transportní, jenž sestavuje bezpečné spojení mezi jednotlivými koncovými počítači a žádný další provoz netuneluje. Využívá se pro ochranu citlivých lokálních sítí. Nejrozšířenější klientský OS Windows zvládá obě varianty od verze 2000 výše, především tunelovací režim pak podporuje nespočet hardwarových zařízení typů firewall, zabezpečený router apod. Některé z těchto produktů byly zmíněny např. v přehledu v minulém čísle PC WORLDu. Faktický rozdíl mezi oběma režimy je jasně dán tím, co IPSec provede s původním IP paketem. V případě transportního módu je hlavička IP jen mírně modifikována tak, aby původní informace o cestě paketu v lokální síti zůstala zachována. Naopak tunelovací mód to bere z gruntu: na hraničním zařízení je původní IP paket zcela zabalen, opatřen novým IP záhlavím pro cestu ve "venkovní" nepřátelské síti, po dosažení cílové brány je posléze opět vybalen do původní podoby. Když se obzvláště nad tunelovacím režimem zamyslíte a uvědomíte si, že každý IP paket projde poměrně složitým přípravným procesem, je zřejmé, že spuštění této funkce na hraniční bráně značně sníží strojový výkon.

Při první fázi sestavování IPSec spojení dochází k velmi důležité operaci, a to vzájemnému ověření komunikujících stran. Oba zúčastnění musí předložit potvrzení své totožnosti, jinak VPN nevznikne. Provádí se to několika možnými způsoby: nejprimitivnější, ovšem častou metodou je použití tzv. pre-shared key, neboli sdíleného tajemství. Stručně řečeno: oba účastníci si vymění stejnou textovou frázi, kterou administrátoři předem ručně nastavili na obou koncích. Nastane-li shoda, je vše v pořádku. Ze silnějších metod se zmiňme o ověření pomocí digitálních certifikátů (velmi podobných těm pro digitální podpis či šifru e-mailu) nebo o protokolu Kerberos, což je již dosti složitý mechanismus, jehož popis přesahuje rámec tohoto článku.

Pokud se protistrany ověří navzájem, začne vyjednávání o způsobu, jak bude tunel sestaven. Oba stroje si vymění přehled svých možností a vyberou to nejlepší, co oba dovedou. Co je k dostání? Jednotlivé pakety mohou být šifrovány třeba pomocí algoritmů DES, 3DES či AES, jejich pravost pak může být ověřena hašovacími funkcemi SHA-1 či MD5. Použité algoritmy jsou věcí dohody, a protože parametry vyjednávání je potřeba uchovat, spravuje každý počítač svou databázi, v níž se ukládají tzv. bezpečnostní vazby (SA). Jde vlastně o záznam o tom, s kým a na čem jsem se dohodl a jak po určitou dobu budeme svou VPN realizovat. Mimochodem, asi vám neušlo, že pokud se protistrany nikdy předtím "neviděly", budou si muset pro šifrovací postupy vyměnit nějaké tajné klíče tak, aby tajemství při přenosu nebylo vyzrazeno. Využívá se k tomu geniální postup Diffie-Hellman, jenž doslova pronese tajemství špionům "pod nosem" tak, že se nic kloudného nedá zachytit. Jedná se o velmi bezpečný mechanismus z oblasti tzv. asymetrické kryptografie.

Tato úvodní fáze vzájemného vyjednávání je označována jako IKE neboli Internet Key Exchange a může být nahrazena též statickým sestavením záznamu SA. Pak ovšem musí administrátor všechny technické specifikace definovat na obou stranách VPN ručně. Pro praktickou realizaci dynamické fáze IKE se využívá protokol ISAKMP. Pokud jste správci síťového zabezpečení, pak nezapomeňte, že právě pro tuto fázi vyjednávání je potřeba na zařízeních typu firewall otevřít komunikační port 500/udp.

Už jsme se zmínili o přípravě na ochranu paketů a o tom, jak se protistrany ověřují, takže nastala chvíle říci, co přesně IPSec vlastně s původními IP pakety provádí. Můžeme jej totiž nasadit ve dvou různých úrovních, které zajišťují odlišné nároky na zabezpečení. Varianta skromnější, ale také rychlejší se označuje jako AH (authenticated headers), tedy "ověřená záhlaví". Název dobře vystihuje, že cílem je opatřit celý paket speciální digitální pečetí, aby si příjemce mohl ověřit, že data nebyla cestou pozměněna nebo že nepocházejí z falešného, podvrženého zdroje. Takže jde (přibližně řečeno) vlastně o jakousi variantu digitálního podpisu. Varianta druhá pak provádí ochranu paketů se vším všudy: obsah je chráněn jak proti změně a podvrhu, tak proti odposlechu, a to samozřejmě kompletním šifrováním obsahu. Postup je označován jako ESP (encapsulated security payload) a pochopitelně vyžaduje větší část procesorového času, neboť jde o velké množství výpočtů. Zde je třeba upozornit, že volba jedné z úrovní ochrany (AH či ESP) nijak nepředurčuje, v jakém režimu IPSec nasadíte - transportní mód pro lokální sítě tedy může jak šifrovat, tak pouze chránit proti změně. Fakt, že se v případě tunelování ve valné většině případů nasazuje ESP, je věcí praktické nezbytnosti, nikoliv technologické nutnosti.

Protože většina z nás pracuje s operačním systémem Windows, zmíníme se zde i o implementaci na této platformě. Windows podporují standard IPSec od své verze 2000, a to prakticky se všemi základními možnostmi. Je možné jej nasadit jak v transportním, tak tunelovacím režimu, takže počítač se může chovat jako zabezpečený klient v nebezpečné lokální síti, ale také jako koncový bod pro sestavení internetového tunelu. Konfiguraci parametrů IPSecu lze definovat jak z grafického rozhraní přes konzolu MMC pomocí snap-inu Politika IPSecurity, tak z příkazové konzoly pomocí nástroje Ipsecpol.exe (Windows 2000), Netsh ipsec (Windows 2003) a Ipseccmd.

exe (Windows XP). V novějších verzích XP a 2003 navíc přibyl výrazně vylepšený grafický nástroj IP Security Monitor, s jehož pomocí lze velmi dobře monitorovat, jak se nasazené politiky skutečně projevují a případně tak hledat chyby. Z ověřovacích metod podporují Windows tři: protokol Kerberos je vhodný pro větší lokální sítě se službou Active Directory, výměnu certifikátů pak lze s úspěchem využít především při komunikaci se zařízením na jiné platformě, preshared key je vhodný pro řadu situací, včetně testování.


Bezpečně? Tunelem! II

Protokol: PPTP

Dávno předtím, než se výrazněji prosadil standard IPSec, se v oblasti VPN poměrně rozšířil protokol, navazující na svého slavného předchůdce. Dodnes velmi populární protokol PPP stále patří mezi důležité mechanismy propojení počítačů především po sériových linkách, jejichž všem důvěrně známým zástupcem je především klasický modem na vytáčené lince (dial-up). Když před časem společnost Microsoft hledala cestu, jak osvědčený mechanismus využít a na jeho základě vybudovat technologii pro VPN, sáhla právě k prověřenému PPP. Výsledkem bylo řešení s názvem Point-to-Point Tunneling Protocol, jež k běžné výbavě svého předchůdce přidávalo klíčovou možnost: šifrování obsahu. Přestože se jedná o původní řešení z Redmondu, tvůrci časem o tomto protokolu zveřejnili informace v dokumentu RFC 2637 a řada firem jej rovněž začala implementovat do svých zařízení, takže se dnes jedná o poměrně populární a rozšířenou variantu.

Základem ochrany dat je u protokolu PPTP jejich speciální balení do rámců typu PPP. Možná si právě teď, po bližším "ohledání" situace, říkáte, že tady něco nehraje: PPP je přece protokol pro sériovou linku a pracuje na úplně jiné "vrstvě" než síťové pakety IP! Tak jak to tedy je s VPN v internetovém řečišti, když dial-up modem vždy obsadí celou linku (okruh), aby po ní PPP mohl běžet? To je samozřejmě pravda a celá věc je provedena poněkud rafinovaněji. Původní síťová data jsou nejdříve zabalena jako vždy, tedy jsou běžně opatřena záhlavím protokolu IP. Zvolíme-li pro VPN řešení PPTP, nastane na rozdíl od technologie IPSec poněkud odlišná situace: původní IP paket je zabalen do bezpečného záhlaví PPTP, jako bychom jej chtěli poslat po telefonní lince, avšak nic takového se samozřejmě nestane. Naopak: příslušné ovladače jej znovu (ještě jednou!) opatří záhlavím IP (tedy vnějším) a takto zakuklenou formu pošlou běžnou internetovou - IP sítí. Pokud bychom tedy hlavičky kontrolovali znovu od vnějšího "obalu", narazíme na běžné veřejné IP záhlaví, pod ním bude PPTP (resp. PPP), pak znovu IP (tentokráte to vnitřní, chráněné) a nakonec běžné TCP/UDP a až pak užitečná data. Zdá se to možná podivné, ale má to své důvody, jež vysvětlíme.

V první řadě původní protokol PPP, z něhož se vycházelo, dokáže krásně zapouzdřit z vaší lokální sítě nejen provoz IP, ale i jiné varianty (třeba starší NetBEUI), což se rozhodně hodí. Další výhodou je to, že protokol PPP a upravený PPTP nabízejí mechanismus pro úvodní ověření klienta, jenž přistupuje do vzdálené sítě a chce VPN tunel sestavit. V této fázi dojde nejen k samotné autentizaci (tedy k prověření, s kým máme tu čest), ale také k výměně šifrovacích klíčů, jež budou následně potřeba. Další nezanedbatelnou výhodu představuje u mateřského PPP schopnost jisté komprese přenášených dat, čímž také ušetříme na provozních nárocích.

Jedinou zásadně chybějící součástí bylo v případě původního protokolu PPP šifrování. Zde Microsoft přistoupil k implementaci svého mechanismu s názvem MPPE, který zdaleka není tak variabilní jako IPSec, neboť nabízí pouze jeden šifrovací algoritmus a při konfiguraci lze v podstatě volit jen z několika možností délky šifrovacího klíče.

Protože technologie PPTP pochází z dílen Microsoftu, asi nikoho nepřekvapí, že jsou jí vybaveny především systémy Windows, a to včetně verzí 9x či NT 4.0. I klientské stanice jsou schopny jako základní PPTP server přijmout příchozí VPN volání a samozřejmě není problém sestavit spojení opačně, tedy v roli volajícího klienta. Protokol PPTP se stále hojně používá, a to především tam, kde není možné z nějakých důvodů nasadit IPSec. Pro správce firewallů opět jedno důležité upozornění: protokol PPTP přenáší své pakety v síti TCP/IP na portu 1723.

Protokol: L2TP over IPSec

Pokud standard IPSec představuje zavedenou cestu především v oblasti tunelování mezi pobočkami či jinými sítěmi a protokol PPTP je hojně rozšířenou, byť mírně zastarávající variantou při komunikaci mezi serverem a klientem (client-to--gateway), nyní vám představíme řešení, jež spojuje výhody obou.

Společnou aktivitou firem Microsoft a Cisco vstoupil před časem do oblasti VPN nový protokol, jenž by mohl časem nahradit právě PPTP. Název L2TP naznačuje, že je jedná o koncepčně podobné řešení jako výše zmíněné PPTP, neboť jde opět o tunelování na "druhé" vrstvě, kde běží i protokol PPP - Layer 2 Tunneling Protocol tedy také balí původní pakety vnitřní sítě tak, jako by je chtěl poslat pomocí hypotetické telefonní linky, a používá k tomu novější záhlaví L2F, vyvinuté společností Cisco. Na rozdíl od PPTP však přichází zásadní změna, a to v oblasti šifrování: L2TP sám o sobě žádný šifrovací mechanismus nemá, což vypadá jako značný problém. Ve skutečnosti však tento protokol pro svou práci využívá možností standardu IPSec, což jej činí velmi silným a odolným, a dává mu dobrou naději do budoucna. Pokud se nad uvedeným prolnutím technologií zamyslíme, zjistíme, že jeho síla nespočívá jen ve využití IPSecu, ale také ve dvojím mechanismu autentizace. Jak je to možné? Stejně jako protokol PPP a PPTP i L2F totiž provádí ověření vzdáleného klienta na úrovni uživatele, jenž je nucen zadat jméno a heslo či předložit svou identitu nějakou jinou formou (třeba na chytré čipové kartě nebo "kalkulačce typu eBanka"). Jenže pokud si vzpomínáte, jak pracuje IPSec, tak tímto vše zdaleka nekončí, neboť je rovněž potřeba ověřit identitu vzájemně se spojujících počítačů, což právě IPSec striktně vyžaduje. Jinak řečeno, pokud se chcete třeba z notebooku přihlásit do vzdálené sítě, bude nejen prověřeno, zda jste to vy, ale také zda se připojujete z určeného, ověřeného počítače.

Právě ony zmíněné bezpečnostní důvody bezesporu vedly společnost Microsoft k tomu, že od verze Windows 2000 je VPN typu L2TP over IPSec implementována jak v podobě klientů, tak serveru, což umožňuje její plné nasazení.

Protokol: SSL/TLS

Výše popsané technologie pro sestavování VPN spojení jsou dnes v podstatě zvládnuty, a proto se zdá, že jsme nalezli řešení problému cesty veřejnou, nebezpečnou sítí. Vývoj však neustává a přináší další zajímavé možnosti, jež odstraňují některé existující překážky.

Jednou z nejnovějších cest při budování VPN je využití protokolu SSL, případně jeho velmi podobné varianty TLS. Ne že by se jednalo o nějakou převratnou novinku: podpora SSL je dnes v každém pořádném internetovém prohlížeči samozřejmá a obdobným způsobem lze chránit třeba přenos pošty nebo souborů pomocí serverů FTP. Dalšího využití se protokoly SSL/TLS dočkaly právě díky tomu, že začaly být používány i pro účely tunelování. Tvůrce podobných řešení k tomu mimo jiné vedla jedna důležitá skutečnost: popularita a rozšíření SSL či TLS jsou takové, že projdou prakticky všemi síťovými cestami, neboť většina správců sítě je považuje za užitečné a jako takové je propouští. Dalším důležitým "plusem" je to, že obzvláště protokol SSL je prověřen dlouhodobým služebním nasazením a prokázala se vysoká kvalita jeho původního návrhu i způsobu ochrany dat. Další nezanedbatelnou okolností je silná autentizace komunikujících stran, pro niž je v případě SSL/TLS využívána výměna certifikátů.

Nasazení uvedených protokolů pro tvorbu VPN se stále více prosazuje a jeho masivnější prosazení je zřejmě jen otázkou času. Z různých implementací můžeme zmínit třeba produkt Kerio WinRoute Firewall, jenž dokáže tunel na bázi protokolu SSL využít k propojení vnitřních sítí jednotlivých poboček přes nechráněnou internetovou síť.

Související služby s VPN

Předchozí odstavce nám poskytly základní přehled, v němž bylo prozatím ukryto několik úskalí. Naznačme si nyní některá z těch, jež jsou řešena souvisejícími službami.

Připomeňme, co se vlastně stane při vzniku VPN: počítače, jež se dosud "neviděly", se stanou součástí jediného virtuálního síťového prostředí. Vůbec při tom nezáleží na faktu, zda jsme přiřadili ve scénáři client-to-gateway jediného uživatele do zbytku sítě, nebo jsme při nasazení gateway-to-gatewy propojili najednou desítky počítačů z různých poboček. Takto vzniklý společný síťový "rybník" je však potřeba řídit. V první řadě je nutné dohlédnout na to, aby všechny počítače měly odpovídající IP adresaci. Problémy mohou být jak rázu konfliktního (ve stejné, náhle sestavené síti se vyskytnou duplicitní adresy), tak charakteru "nedostupnosti", pokud se síťové segmenty nacházejí jakoby v jiných IP adresovacích prostorech a nemáme zajištěno směrování (routing). V případě vzdálených klientů, tedy třeba cestujících uživatelů s notebooky, bývá problém řešen jednoduše: novému "příchozímu" přidělí VPN server při připojování adresu ze své zásoby nebo prostřednictvím DHCP služby dynamicky, takže je vystaráno.

Velmi podobně je třeba dohlédnout na práci služby DNS, která překládá klientským počítačům internetová jména na IP adresy. Připojením pomocí VPN totiž může dojít k přesměrování toku DNS dotazů, což může způsobit porušení funkcionality. Právě proto je často VPN klientům zasílána, spolu s DHCP konfigurací, i nová adresa služby DNS, aby byla zajištěna její dostupnost.

Poslední "drobnost", kterou předložíme zvídavému čtenáři k zamyšlení, je změna nastavení výchozího směru odchozí komunikace po připojení klientského počítače k VPN. Klientský software totiž většinou předpokládá, že tou nejdůležitější sítí je VPN, a proto se snaží veškerý odchozí provoz "natlačit do tunelu". Důsledkem je, že veškerou komunikaci směřující do internetu posílá klient třeba z domova po trase: domácí počítač-VPN tunel-firemní VPN server-firemní brána-výstupní proxy server (firewall)-veřejný internet a zpět. To může být žádoucí stav, ale také nepříjemný druhotný důsledek: často chceme tunelem posílat jen data pro interní služby ve firmě, ale internetové požadavky pak chceme posílat přímo z domova. Problémem může být, že ne všechny klientské VPN aplikace takové rozdvojení dovolují, což je potřeba blíže prozkoumat případ od případu.

Závěrem

Pevně věříme, že náš úvod do technologií virtuálních privátních sítí vám přinesl alespoň základní pohled na principy jejich fungování. Pochopitelně jde o téma tak rozsáhlé, že je nelze zpracovat v jediném článku. Protože dobře víme, že předložený text přinesl zvídavému čtenáři řadu odpovědí a ještě více otázek, k některým dílčím tématům se samozřejmě budeme na stránkách PC WORLDu v budoucnu postupně vracet.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák

C05P0108

Tentokráte máme mobil téměř pro každého. Pro nemajetné uživatele low-endovou Motorolu C115, střední vrstvě představíme šikovný model od Sony Ericssonu a pro ty,kteří si potrpí na pěkný a netradiční vzhled, máme jednu lahůdku od Samsungu.

Motorola C115

V plejádě nejnovějších telefonů s barevnými displeji, integrovanými fotoaparáty a dalšími moderními funkcemi se Motorola C115 zaručeně neztratí. Jde totiž o telefon s monochromatickým displejem a minimem funkcí, avšak za bezkonkurenčně nízkou cenu. Tedy telefon, který využije uživatel, jenž hodlá především psát zprávy a telefonovat a ne se telefonem a jeho funkcemi chlubit. Z tohoto úhlu pohledu je Motorola C115 velmi sympatický přístroj. Je malá a lehká, displej - ač nepříliš kvalitní a pouze pětiřádkový (z čehož dva řádky jsou vyhrazeny pro systémové informace) - je výborně čitelný i na přímém slunečním světle, a to i bez podsvícení. Konstrukce telefonu je také poměrně sympatická, kryt baterie ale nesedí příliš pevně a skřípání je tak slyšet i při psaní na klávesnici. Ta je na náš vkus až příliš malá a ani materiál a provedení nelze pochválit.

Funkčně je Motorola C115 dnešní době opravdu na hony vzdálena. Chybí jakákoli vnitřní paměť (jak na kontakty, tak na SMS zprávy), polyfonní vyzvánění, GPRS, Java či dokonce WAP. Lze tedy pouze zopakovat to, co bylo řečeno na začátku. Motorola C115 je telefon určený pouze pro ty, kteří potřebují přístroj na telefonování a psaní SMS zpráv. Je ale otázkou, jestli není lepší si pro tento účel pořídit například starší Nokie, které poslouží podobně a ještě nabízejí kvalitnější provedení.

Samsung SGH-E630

Společnost Samsung poslední dobou zásobuje náš trh jedním telefonem za druhým. Podle vlastního vyjádření chce především zvýšit oblibu tzv. vysouvacích telefonů. Svědčí o tom jak velmi kvalitní SGH-E630, tak ještě o něco zajímavější připravovaný model D500. Samsung SGH-E630 je díky své konstrukci velmi malý telefon se sympatickým designem. Největší plochu přední části zabírá kvalitní displej s rozlišením 128 x 160 pixelů a 65 000 barvami. Ovládání telefonu je standardní, tedy čtyřsměrný kříž a kontextové klávesy, včetně standardního neduhu starších Samsungů, středového tlačítka v ovládacím kříži. To totiž neslouží k potvrzování volby, ale pouze k přístupu k WAPu. Jistá výhrada směřuje i k velikosti ovládacího kříže, neboť práce s ním by mohla lidem s většími prsty působit problémy.

Funkční výbava Samsungu SGH-E630 oproti starším modelům nijak zvlášť nepřekvapí. Nabízí vícepoložkový adresář s kapacitou 1 000 záznamů, standardní, rozšířené i multimediální zprávy, integrovaný fotoaparát s pomocným osvětlením, přes 20 MB sdílené paměti a další obvyklé funkce. Citelněji chybí pouze e-mailový klient. Jak je u tohoto výrobce zvykem, marně byste hledali i Bluetooth. Na ten si budete muset počkat, zmiňovaný model D500 by jím ovšem již měl disponovat.

Sony Ericsson K500i

Mobilní telefony vyšší třídy společnosti Sony Ericsson sklízejí u uživatelů v poslední době velké úspěchy a nejinak tomu určitě bude i u modelu s označením K500i. Tento telefon totiž nabízí velmi sympatický design jak pro relativně konzervativní uživatele, tak díky barevným provedením i pro uživatele mladé. Displej telefonu má rozlišení 128 x 160 obr. bodů a dokáže zobrazit až 65 000 barev. Grafické provedení menu se podobá předchozím modelům a v některých nabídkách přibyly záložky, jimiž lze procházet pohybem do strany. Rychlost reakcí je velmi slušná a spolu s kvalitně zpracovaným ovládáním pomocí joysticku a kontextových kláves jen dokresluje příjemný pocit při práci s telefonem.

Vnitřní výbava telefonu poskytuje běžnému uživateli dostatek komfortu. Adresář s 510 položkami sice není rekordmanem, ale většině uživatelů postačí. Zprávy se nabízejí textové, multimediální a nechybí ani e-mailový klient. Při psaní zpráv lze používat český slovník T9. Reprodukce zvuků je na velmi vysoké úrovni a přehrávat lze i MP3 soubory. Pro ty (a nejen pro ně) je vyhrazena sdílená paměť s kapacitou 12 MB. Sony Ericsson K500i si ve střední třídě své uživatele najde, ale velkými konkurenty mu budou jeho předchůdci, tedy modely T610 a T630. Nabízejí totiž o něco lepší funkce za velmi podobnou cenu.

Motorola E398

Motorola E398 nabízí za velmi slušnou sumu řadu tradičních i netradičních funkcí. Stačí zmínit Bluetooth, MP3 přehrávač, podporu paměťových karet, stereofonní reproduktory a e-mailového klienta. Co víc si přát?

Panasonic X700

Trochu větší véčko s perfektním vnitřním displejem, operačním systémem Symbian, podporou paměťových karet a další hromadou všemožných funkcí potěší především náročnější uživatele.

Philips 355

Poněkud upravený Philips 350 nabízí uživatelům především mnoho funkcí za nízkou cenu. Z jeho výbavy stojí jistě za zmínku e-mailový klient a integrovaný fotoaparát, horší je to již s rychlostí a s kvalitou některých funkcí.

Philips 755

Telefon klasických rozměrů s dotykovým displejem, tak to tu ještě nebylo! Philips potvrzuje pověst inovátora, ale je trochu škoda, že dojem z jinak zajímavého telefonu kazí nepovedené ovládání a odezva reakcí.

Samsung SGH-E300

O Samsungu SGH-E300 by se dalo říci, že je to další z mnoha telefonů véčkové koncepce, který jako by z oka vypadl svým předchůdcům. Ale pod podobným kabátkem se skrývá řada změn, které uživatele mile překvapí.

Samsung SGH-E600

Pokud chcete véčko s dvěma barevnými displeji, přičemž ten vnější dokáže zobrazit až 65 000 barev, a s integrovaným fotoaparátem, pak může být tím pravým telefonem pro vás právě nový Samsung SGH-E600.

Samsung SGH-E800

Jeden z mála nevéčkových telefonů od Samsungu překvapí zejména zajímavou koncepcí, kvalit-ním displejem, bleskem u fotoaparátu, inovovaným menu, obrovskou kapacitou paměti a samozřejmě též cenou, která je daní za luxus.

Siemens M65

Skutečným nástupcem outdoorového Siemensu ME45 je až tento model, jenž nabízí všechny funkce nejnovějších Siemensů zabalené v trvanli-vém balení, které vydrží hodně drsné zacházení a údajně i ponoření do vody.

Siemens S65

Po Nokii a Sony Ericsson uvedl i německý Siemens na trh svou manažer-skou novinku s označením S65. Ta se na rozdíl od konkurence nevěnuje tolik multimediím a sází spíše na pokročilé funkce a jejich bezchybnost.

Sony Ericsson P910i

Inovovaný high-endový model nabízí uživatelům především QWERTY klávesnici, neomezenou kapacitu paměťových karet, kvalitnější displej a samozřejmě inovace v programové výbavě.

§§§§§


Deset chytrých pomocníků I

Tomáš Jirásko, Josef Kulhavý, Lukáš Erben, Petr Matuška, Hynek Vácha

C05P0100

Paušální data a relativně rychlý nástup EDGE by mohl pro smartphony znamenat úspěšný rok 2005. I v globálním měřítku smartphony dostávají stále více místa a pozvolna vytlačují samotná PDA z manažerských kapes, k čemuž přispívají aplikace typu BlackBerry či Office Connector a stále levnější nabídka paušálních datových tarifů. Pro oživení trhu s těmito zařízeními je důležitá i skutečnost, že Evropa se konečně dostala do hledáčku Palmu, který začíná dolovat z mlhy zapomnění značku Treo, expanze asijských výrobců coby dodavatelů operátory brandovaných zařízení, kteří jsou s těmito přístroji schopni dosahovat zajímavých marží nebo efektivně podpořit nabídku vlastních služeb (jde v podstatě o křížové dotování) i procitnutí seveřanů v čele s Nokií ze zimního spánku, když jim budíček v podobě zvonu newyorské burzy oznámil nepříjemný pokles ceny akcií. Smartphony jsou totiž stále segmentem mobilního trhu, jehož skupina uživatelů je relativně malá, ale ochotná platit i velké sumy, pokud dostane to, co požaduje. Navíc "smartphonista" se už v životě nevrátí zpět k "normálnímu" telefonu - i prestiž mu velí neodbíhat od technologické špičky, kterou by smartphony měly v nabídce výrobců představovat a jíž také rozhodně jsou.

V našem přehledovém testu naleznete deset "chytrých telefonů" či chcete-li v případě Nokie komunikátorů, což je eufemismus pro přerostlé smartphony. Z testu je jasně patrná převaha mobilů vybavených operačním systémem Symbian na našem trhu, i lehké paběrkování na straně operačních systému Windows a Palm, které jinak v kategorii klasických PDA vedou nelítostný boj. Je to dáno především skutečností, že z první desítky výrobců mobilních telefonů je devítka členy konsorcia vyvíjejícího Symbian. Barvy Windows hájí pouze Motorola, jež ovšem na českém trhu předvádí něco, co lze nazvat pouze smutným příběhem. Její první smartphone Mpx200 s halasem prezentoval i Microsoft, ovšem na našem trhu nebyl dlouho k dispozici pokud jste po něm toužili, nejrychlejší cestou byl nákup našedo dovezených přístrojů. Motorola tento přístroj uváděla na trh tak dlouho, že ve větším množství se s Mpx setkáváme až nyní, v roli zlevněného výprodejového modelu v sítích supermarketů jako je např. Electroworld. Uvidíme, jaký "byznys" udělá Motorola s nástupnickým modelem Mpx220, který si v našem testu vedl velice dobře.

Převahu v testu má Nokia stavící na Symbianu, kde v našem přehledu naleznete i jednu konzoli - NGage QD. Tato severská společnost to se smartphony myslí hodně vážně a v nabídce nalezneme "chlapské véčko" N6260, rok odkládaný komunikátor 9500, jehož podpažní pouzdro si nezadá s pouzdrem na pistoli, i jednoho z vítězů - komunikátor N9300, kdy Nokia osekala a komprimovala 9500 do slušivějších rozměrů a omezila "bugy". Zvláštní lahůdkou je model N6630, který umožňuje už nyní vyzkoušet telefon určený pro 3G sítě i u nás - pravda prozatím jen v GSM či EDGE provozu, spuštění 3G se totiž dočkáme až napřesrok. Podobně se Symbianu chytil i Panasonic, jehož X700 se drží japonské tradice - nechme myslet ostatní, pak to vezmeme a vypilujeme, aby to bylo ještě lepší. Takto vás nemůže překvapit, že při synchronizaci X700 vzniká v počítači dočasná složka značená jako Nokia:).

Černým koněm v testu je Sony Ericsson P910i. Jde o sázku na jistotu, s tímto mobilem nelze sáhnout vedle, nicméně nečekejte, že budete hvězdou večírků. Slušný pracant v úřednickém hávu. Na Siemensu SX1 je již částečně patrné jeho stáří, ani po ergonomické stránce na tom není nejlépe. Uvidíme, co přinese očekávaná SX2.

Uživatelé Palmu jsou v ČR odkázáni pouze na model Treo 600, ovšem tento model neobstojí proti konkurenci díky nevyhovujícímu rozlišení displeje. Pozice Palmu by se na našem trhu mohla však změnit příchodem Trea 650 - buď po CeBITu nebo i dříve, pokud se rozhoupe Eurotel a zařadí 650 do své nabídky, kde by tento model mohl nahradit šestistovku, kterou zařadil do své nabídky speciálně s ohledem na uživatele Office Connectoru. A tak trochu oklikou jsme se dostali k smartphonům s logy operátorů. Eurotel má oficiálně od prosince ve své nabídce Eurotel Smartphone II a Dataphone III, bohužel se nám je nepodařilo do testu získat. Z aplikačního hlediska bude jistě zajímavé sledovat, co přinese počátkem února podepsaná strategická aliance Českého Telecomu, Eurotelu a Microsoftu pro uživatele smartphonů v ČR. V testu rovněž nenaleznete chytrá zařízení T-Mobilu, který neměl v době testu k dispozici finální verze MDA III a MDA Compact.

Motorola Mpx220

Mpx220 je doslova balzámem pro duše příznivců mobilních Windows a tento telefon představuje jednu z možností, po nichž sáhne každý současný uživatel PDA. Výhodou tohoto systému je fakt, že pro Windows Mobile, respektive WinCE existuje řada programů, jednoduše přenositelných mezi telefonem a PDA. Silnou stránkou je samozřejmě synchronizace přes ActiveSync, i když zde přetrvávají problémy s Exchange serverem. Rovněž lze synchronizovat z kontaktů pouze hlavní složku - pokud jsou vaše kontakty nějak členěny, máte smůlu. I tak se z pohledu pécéčkáře jedná o velice příjemný přístroj. Nabídne mu vše, co již zná, počínaje prostředím, přes USB připojení (zde ovšem má 220 na "své" straně firemní konektor a ne miniUSB) i práci s poštou a kontakty. Ve prospěch tohoto mobilu hraje fakt, že pokud se vyskytnou nějaké menší problémy, uživatel je tolerantnější, neboť je Wokny již patřičně "vyškolen". Křížový ovladač je vcelku příjemný, pouze uživatelé s kratšími prsty mohou mít problémy s relativně velkou vzdáleností horní dvojice horních tlačítek od numerické části. Někdy mohou bříškem dlaně stisknout klávesu pro zavěšení apod. Na řešení Mpx nám vadí nedostatečné upozornění na nepřijaté hovory. Zatímco ostatní telefony vás přivítají obvykle ikonou, doplněnou o popisek apod., zde uvidíte pouze malou ikonku přeškrtnutého sluchátka a v menu Nepřijaté hovory: 1. Toto upozornění se ovšem nachází v běžné úvodní obrazovce, kde se zobrazuje i stav baterie apod. či upozornění na nejbližší události. Displej je menší než u mpx200 - jeho rozměry jsou 32 x 40 mm, při rozlišení 176 x 220 pixelů, díky čemuž vykreslení nabývá na ostrosti.

Asi nejkontroverznější otázkou je přechod z Mpx200 na Mpx220. Dvěstědvacítka je díky novějšímu OS stabilnější a rychlejší, ovšem funkce personální agendy i GPRS jsou shodné. Pokud smartphone využíváte spíše pro organizaci času než jako "modem", není pro vás otázka přechodu aktuální, podle našeho názoru současné ceny neodpovídají přínosu Mpx220. Po technické stránce Motorola nabídne s výjimkou EDGE všechny potřebné nástroje, aby mohl být majitel skutečně nezávislý na místě, kde se vyskytuje. Komunikace s počítačem probíhá hardwarově přes USB rozhraní, infraport nebo Bluetooth. O něco hůře jsou na tom "softwarové" standardy. Mpx220 totiž postrádá ve své komunikační výbavě EDGE a GPRS je třídy 8, Tyto drobnosti společně s nejasnostmi ohledně dostupnosti nás vedly k tomu, že Motorola naše ocenění neobdrží, i když mu byla nadosah.

Panasonic X700

Panasonic X700 je to, co interně nazýváme "machrfoun". Jde o velice elegantní véčko, postavené na platformě Series 60 (Symbian), které kromě řady funkcí umožňuje svým majitelům se i trochu pochlubit, jaký že to mají telefon. Jde o přímou konkurenci Nokie 6260, oproti níž má nevýhodu v podobě chybějícího MP3 přehrávače i FM tuneru. X700 je vybaven vnějším i vnitřním displejem. Vnější displej je klasický "přehledový" pasivní TFT s rozlišením 64 x 96 obrazových bodů. Zobrazuje buď klasické analogové hodiny, nebo ve druhém režimu zde nalezneme informace o stavu Bluetooth adaptéru, baterie, číslo volajícího či kontaktu přiřazenou fotografii.

Hlavní aktivní TFT displej Panasonicu X700 má rozlišení 176 x 208 pixelů a zobrazí až 65 536 barev. Je však fyzicky o něco menší než u srovnatelných konkurentů. Poskytuje velice jasné a ostré zobrazení, v porovnání se zbývajícími telefony v testu má nadprůměrně dobrou čitelnost. U chytrých telefonů uživatel hodnotí především nabídku "kancelářských" aplikací. Samozřejmě v X700 najdeme kalendář se standardními možnostmi personalizace, nalezneme zde i poznámkový blok, kalkulačku, konvertor měn a veličin, hlasový záznamník apod. Kompatibilita s kancelářským balíkem je řešena přes Quickoffice, což dovoluje prohlížení a úpravu souborů ve formátech Word a Excel. Číst lze i powerpointové prezentace. Pro prohlížení PDF musíte doinstalovat řešení od Adobe, které je k dispozici na webu. Podpora Javy je zajištěna implementací Javy MIDP 2.0. Synchronizace mobilu se stolním počítačem je bezproblémová, založená na derivátu Nokia Suite.

Z multimediálních funkcí, při nichž využijeme integrovaný fotoaparát, zmíníme videosekvence ve formátu 3gp/H.263 (se zvukem i bez) při maximálním rozlišení

176 x 144 pixelů. Délka nahrávky je omezena pouze velikostí datové karty. Fotoaparát disponuje VGA rozlišením, a pokud lze hovořit u mobilu o kvalitě snímků, je průměrná. Momentky jsou sice ucházející, ale fotit se má raději digitálem a ne touhle hračkou. Přístroj je vybaven přehrávačem RealOne.

X700 disponuje i osvětlovací diodou. Z hlediska ergonomie nelze X700 cokoliv vytknout. Tento model z dílen Panasonicu, kompletovaný v ČR, představuje dobře navrženou variaci na téma véčko se Symbianem - pokud o koupi nějakého véčka uvažujete, osobně bychom dali přednost tomuto přístroji před N 6260 i přesto, že Nokia na tom je z hlediska vybavenosti celkově o něco lépe.

Nokia 6260

Přestože je mužů odhadem celých 49 %, jen stěží byste hledali véčko navržené především pro ně. Nokia 6260 je ale přesně taková: pánské véčko, či chcete-li véčko pro opravdové chlapy. Výrobce zkombinoval výbavu moderního chytrého telefonu se systémem Symbian Series 60 s jednoduše tvarovaným a přesto stylovým véčkem. Nokia 6260 upoutá nejen svým vzhledem (v černé či stříbrné barvě), ale i svou velikostí: při váze 130 g a rozměrech 102 x 49 x 23 mm (zavřený) patří mezi největší a nejtěžší véčka. Jenže titěrné rozměry nejsou pro chlapskou ruku - vytáčet číslo či psát SMS na telefonech jako je SE K700 nebo stařičké N8850 pomocí obřího palce je doslova utrpení - to 6260 uspokojí velikostí a odezvou tlačítek snad i horníky z OKD. Klávesnice je sice trochu netradičně rozdělena na číselnou část ve "spodní" polovině rozloženého telefonu a ovládací prvky (kříž, tlačítko menu a tlačítka pro potvrzení či zamítnutí) v horní půlce těsně pod displejem - stačí si ale telefon posadit doprostřed dlaně a můžete ovládat obojí. Funkční tlačítka u displeje mají ještě jednu výhodu - kloub telefonu totiž umožňuje LCD přetočit (podobně jako u některých véček LG či Samsung) a následně používat přístroj v zavřeném stavu "displejem ven". Nová Nokia bohužel nemá dva displeje, naštěstí lze ale navolit, zda se hovor přijímá otevřením či nikoliv. 6260 je z hlediska výbavy standardní symbianový telefon - naleznete v něm bohatý výběr programů včetně možnosti číst soubory ze sady office, PDF, e-mailového klienta, kvalitní kalendář s funkcí active desk (cosi na způsob today u PDA), www prohlížeč (byť značně limitovaný), možnost přehrávání MP3 a dokonce i FM rádio. V hardwarové výbavě je vedle standardního S60 displeje (aktivní TFT, 176 - 208 bodů) také Bluetooth, infraport, interní paměť 6 MB, slot na kartu MMC (dodávána je 32MB karta), fotoaparát s rozlišením VGA (je na boku přístroje a aktivovat jej lze pouhým natočením displeje - kvalita snímků je ale spíše podprůměrná). Jediné zklamání nás čekalo v případě podporovaných služeb - GPRS je podporováno ve třídě 6 a EDGE zcela chybí. Výdrž telefonu není závratná - v závislosti na intenzitě telefonování vydrží s jedním nabitím zhruba 3 dny.

Pánské véčko s výbavou a možnostmi chytrého telefonu na trhu bezesporu chybělo. Jako zarytí příznivci komunikátorů a MDA jsme si 6260 překvapivě rychle oblíbili (pochopitelně v kombinaci se skutečným PDA).

Nokia 6630

Co je lepší? GSM s GPRS či EDGE, nebo rovnou sítě třetí generace UMTS? Na českém trhu je to pochopitelně otázka čistě filozofická, neboť sítě UMTS jsou tu stále hudbou daleké budoucnosti. Pokud ale budete cestovat po Evropě, může vás dostupnost služeb (zejména rychlých dat) a potažmo sítí 3G zajímat. Přesněji řečeno vás může zajímat v případě, že máte Nokii 6630, která patří z hlediska podporovaných standardů mezi absolutní špičku: zvládne totiž prakticky vše, na co můžete na evropském kontinentu narazit (tedy pochopitelně s výjimkou NMT/CDMA). Právě tato oboupohlavnost (GSM s EDGE a UMTS) dělá z Nokie 6630 unikátní telefon. Designem patří 6630 mezi moderní technické modely, které si naštěstí zachovaly dostatečnou dávku konzervativnosti (zejména s ohledem na rozložení klávesnice), a tak je lze bez potíží používat - rozšířená spodní část padne navíc docela dobře do ruky a případné odření krytu lze vyřešit prostou výměnou.

Uvnitř poměrně velkého smartphonu (ale zároveň jednoho z nejmenších 3G přístrojů) s váhou blížící se 130 g a rozměry 110 x 60 x 21 mm naleznete zároveň jednu z nejbohatších multimediálních výbav. Hlavní novinkou je fotoaparát s rozlišením 1,3 megapixelu (1280 x 960 bodů), umožňující pořizování celkem kvalitních (byť barevně nepřesných) fotografií či videosekvencí (max. 176 x 144 pixelů). Interní paměť činí 10 MB a lze ji už tradičně rozšířit pomocí miniaturních MMC karet (dodávána je 64MB karta). Dobrou zprávou je možnost přehrávání MP3 ve stereu. "Pracovní" výbava je na úrovni běžné pro Series 60 přístroje - možnost pracovat se soubory z MS Office, PDF, e-mailový klient, webový prohlížeč i kvalitní kalendář. Během testu jsme ale měli pocit, že rychlost odezvy telefonu a spouštění aplikací je nižší než u jiných přístrojů Series 60. Telefon může s okolím komunikovat pomocí kabelu nebo Bluetooth, infraport poněkud překvapivě chybí. Výdrž 900mAh baterie při běžném provozu činí zhruba 4-5 dní.

Fantastické možnosti modelu 6630 - tedy zejména současná podpora 3G standardu i rychlých dat v sítích GSM tedy EDGE by pro novou Nokii mohly být nejen požehnáním, ale též zatracením. Daní za nejbohatší komunikační výbavu je totiž doslova krvavá cena blížící se hranici 20 tisíc Kč. Jiné chytré Nokie Series 60 lze pořídit prakticky za polovinu, nehledě na to, že za dvacet tisíc můžete mít špičkové přístroje jako SE P910, MDA II/III a za malý příplatek například Communicator 9300 od Nokie, který EDGE podporuje také.

Nokia 9300

Hurá! Komunikátory konečně dostávají rozměry, s nimiž mohou konkurovat běžným telefonům či přístrojům jako je SE P910 či MDA Compact. Zatímco hi-end model 9500 v nás vyvolal tak trochu smíšené pocity (potěšení z bohaté výbavy a zpracování, spojené s frustrací z velkých rozměrů, hmotnosti a zejména pomalého a nestabilního systému), kompaktnější 9300 byl milým překvapením. Překvapením o to větším, že si nedokážeme představit nikoho, kdo by po vyzkoušení 9300 mohl chtít větší, dražší (a jen o fous lépe vybavený) model 9500.

Faktické rozdíly ve výbavě jsou z hlediska uživatele, který hledá hlavně funkce PDA či kapesního počítače, zanedbatelné: Nokia 9300 nemá Wi-Fi (které je podle našeho názoru v mobilu či PDA naprosto zbytečné kromě situací, kdy se v práci pohybujete ve velké budově či komplexu, který je kompletně pokrytý) a chybí fotoaparát. Jinak je výbava až na zmenšené provedení prakticky identická: podpora GPRS/EDGE, displej s rozlišením 640 x 200 (vnější 128 x 128), Bluetooth a infraport. Přes menší rozměry není čtení ani psaní na 9300 nijak problematické. Displej je sice menší, díky výborné kvalitě ale stále výtečně čitelný (byť si jej patrně předsadíte blíže k sítnici), klávesy jsou sice o něco menší, to ale více než vynahrazuje mnohem lepší křížový ovladač, jímž se kurzor ovládá velmi pohodlně. Nesrovnatelně lepší je i křížový ovladač na vnější klávesnici - potvrzování už nečiní žádné problémy. Celkově si tak Nokia 9300 odnáší lepší známku za ergonomii než její sestřička.

Softwarová výbava je podobná jako u dražšího modelu - můžete tedy pracovat se soubory MS Office (konverze MS Word dokumentů v češtině již funguje), k dispozici je výtečné plánování a kalendář, nadále zoufale pomalý webový prohlížeč, e-mailový klient podporující zabezpečené připojení a dobře fungující synchronizace se stolním PC. Nokia 9300 je sice o něco stabilnější než 9500 (zlé jazyky tvrdí, že je tomu tak díky absenci Wi-Fi), i nadále ale zůstává zoufale pomalá v odezvě i při práci s aplikacemi a stejně jako u dražšího modelu rychlost ještě výrazně klesne, zaplníte-li větší část interní 80MB paměti přístroje.

Přestože se jedná o zmenšenou (a místy lépe vyladěnou) verzi 9500, označuje výrobce model 9300 jako smartphone a nikoliv jako komunikátor - je to opravdu zvláštní a podle našeho názoru velmi hloupá marketingově-produktová strategie. Na jednu stranu tím Nokia snižuje smartphony Series 60 (které Communicatoru nesahají ani po paty) a na druhou stranu tím ubližuje i špičkovému příbuznému 9500. Nenechte se ale mýlit: 9300 je nejen plnohodnotný komunikátor, je dokonce v mnoha směrech lepší než 9500 - ostatně za vše mluví fakt, že při hmotnosti snížené z 230 na zhruba 160 g a rozměrech blížících se modelům jako je 6310i nabízí prakticky totéž, co větší model. Jen je škoda, že cena klesla podstatně méně než hmotnost.


Deset chytrých pomocníků II

Nokia 9500

9500 se v době svého uvedení (i dnes) může chlubit titulem nejlépe vybaveného manažerského přístroje na trhu: GSM/GPRS s podporou EDGE, rozhraní USB 2.0, Bluetooth, infraport, Wi-Fi, 80 MB RAM (plus podpora paměťových karet MMC), VGA fotoaparát, displej s rozlišením 640 x x 200 bodů, plnohodnotná a relativně ergonomická QWERTY klávesnice a pochopitelně kompletní sada PDA aplikací (PIM, práce s dokumenty Office, pošta, webový prohlížeč a další utility) a bohatá podpora multimedií včetně MP3, MPEG4 a RA/RM. Communicator je navíc, podobně jako třeba SE P900/910, schopný pracovat jak v režimu klasického telefonu (bohužel s poněkud zastaralým rozhraním podobným přístrojům Nokia Series 40), tak jako plnohodnotný kapesní počítač/PDA.

Po stránce designu a ergonomie doznal Communicator značných změn - velikost se výrazně zmenšila, hmotnost (230 g) už o něco méně, i nadále se však jedná o přístroj, který prostě v kapse kalhot nosit nelze (výrobce z podivných důvodů nenabízí ve standardní výbavě pouzdro na opasek). Vnější klávesnice má poměrně velká tlačítka a ovládá se velmi pohodlně (jen u směrového kolečka je problém trefit "střední" potvrzovací polohu), menu vnějšího displeje je ale zoufale strohé a omezené. Pro jakoukoliv náročnější operaci je tedy lepší telefon otevřít a pracovat s plnohodnotnou klávesnicí a velkým displejem. Nový Communicator bohužel stále postrádá dotykový displej, a pokud jste dosud používali klasická PDA, budete mít asi problémy s přechodem na diametrálně odlišné ovládání (naopak tradiční příznivci komunikátoru budou ve svém živlu). Qwerty klávesnice má sice mezi tlačítky jen minimální mezery, díky jejich mírnému vyboulení se na ní ale píše překvapivě dobře. Naopak očistcem je používání miniaturního směrového joysticku ovládajícího kurzor. Přes klávesové zkratky lze rychle aktivovat a deaktivovat Bluetooth a Wi-Fi. Displej je fantasticky ostrý a jasný, na čtení se jeví jako naprosto ideální. Bohaté softwarové vybavení umožňuje práci s dokumenty Office (bohužel převod MS Word dokumentů z Nokie do PC v případě českých Office XP nefunguje!), denní agendu, kvalitně zpracované kontakty a nechybí ani programy pro práci s FTP či webový prohlížeč, který je ale neuvěřitelně pomalý a při zobrazování větších či složitějších stránek se občas na desítky sekund či několik minut zamyslí. Přemyšlení je vůbec asi tou největší bolístkou Communicatoru 9500 přístroj je totiž opravdu pomalý, bez ohledu na to, zda se pohybujete v menu, spouštíte aplikace nebo prohlížíte web (pouhé spuštění správce souborů trvá šest vteřin). Mezi silné stránky nepatří ani stabilita - restartů i nucených resetů s vyndáním baterie jsme zažili mnoho. Ke cti přístroje nutno dodat, že o data v paměti jsme nepřišli nikdy - dokonce ani po úplném vybití (baterie vydrží zhruba 2-3 dny intenzivního provozu) a zhruba týdenním "uležení". Nový Communicator 9500 potěší zejména příznivce této platformy. Slušel by mu ale rychlejší a stabilnější systém.

Nokia N-Gage QD

Mobilní telefon Nokia N-Gage QD je druhým pokusem společnosti Nokia proniknout na trh přenosných herních konzol. Celé zařízení je postaveno na operačním systému Symbian 6.1, který je upraven pro použití speciálních her, určených pouze pro herní konzolu N-Gage. Ty se dodávají na speciálních originálních kartách MMC, které se mohou, na rozdíl od minulé verze N-Gage, měnit za chodu přístroje. Vzhled konzoly kombinované s telefonním přístrojem vychází právě ze zaměření na hraní her v mobilních podmínkách, rozložení není klasicky uspořádáno směrem nahoru, nýbrž do strany. Uprostřed dominuje celému přístroji aktivní displej s rozlišením 176 x 208 obrazových bodů a s podporou zobrazení 4 096 barev. Displej je kvalitní, dostatečně podsvícený, hráče zamrzí pouze absence větší barevné škály, s níž by mohly hry vyniknout ještě více. Po levé straně displeje se nacházejí ovládací tlačítka - osmisměrný křížový ovladač pro pohyb v menu a ovládání her, speciální potvrzovací tlačítko (na rozdíl od svého předchůdce, který měl potvrzovací funkci zabudovanou uvnitř křížového ovladače) a obvyklá tlačítka, známá z mobilních telefonů s operačním systémem Symbian. Po pravé straně displeje je klávesnice určená k zadávání telefonních čísel a znaků. Její design je velmi specifický, uzpůsobený designu celého telefonu. Jednotlivé klávesy bohužel proto nejsou stejně velké a uživatel si na ně musí nějakou dobu zvykat. Speciálně označené jsou klávesy 5 a 7, které slouží ve hrách jako ovládání většinou střelba a skok. Tyto klávesy jsou i mírně vyvýšeny, aby byly poznat po hmatu. Toto řešení je mírně problematické zejména u náruživějších hráčů, kteří využívají tyto klávesy často, protože po určité době bude již znát menší vůle kláves oproti ostatním, a to následně sníží komfort psaní textových zpráv a jiných textů na konzole. Protože operační systém je jen mírně pozměněn, uživatel má možnost vyzkoušet i funkce, které se objevují u čistě manažerských telefonů - vícepoložkový adresář, komunikaci pomocí SMS, MMS, e-mail, komunikační rozhraní (k dispozici jsou GPRS, Bluetooth) a přístup na paměťovou kartu přes klasické USB. Oproti dnešním telefonům N-Gage QD chybí IrDA, integrovaný fotoaparát a displej s podporou více barev, který by se zde hodil zvláště proto, protože je tento přístroj profilován společností Nokia jako přenosná herní konzole.

Siemens SX1

První věc, která uživatele na tomto modelu zaujme, je neobvykle umístěná klávesnice. Není klasicky pod displejem - tam se nacházejí pouze ovládací prvky, avšak jednotlivé klávesy jsou po obou stranách přístroje. Na toto rozložení kláves si musí uživatel několik dní zvykat, pak ale bude práce s telefonem probíhat bez větších komplikací. Napomáhat tomu má velký barevný displej s rozlišením 220 x 176, který je oproti běžným modelům vybaven několika řádky navíc, kde zobrazuje v jakémkoliv menu úroveň signálu a stav baterie. Siemens SX1 je postaven na platformě Series 60, konkrétně na operačním systému Symbian 6.1. Jako zástupce chytrých telefonů obsahuje většinu dnes potřebných funkcí. Bez problémů můžete používat SMS, MMS a e-mail. Z manažerských funkcí jmenujme velmi dobře zpracovaný kalendář se třemi druhy pohledů - denní, týdenní a měsíční, vícepoložkový adresář k ukládání kontaktů, do něhož lze vložit kromě jména a příjmení i po třech telefonních číslech na pevnou linku, mobilní telefon, fax, dále po třech e-mailových adresách, URL adresách, také pak narozeniny a poznámku. K jednotlivým kontaktům lze přiřadit fotografii či obrázek. K uživatelskému komfortu slouží 4 MB vnitřní paměti, doplněné o podporu externích karet MMC až do kapacity 1 GB. Z komunikačních funkcí chybí SX1 pouze podpora EDGE a Wi-Fi, ostatní možnosti komunikace jsou již k dispozici: propojení přes kabel, IrDA, BlueTooth, CSD, GPRS třídy 10. Možnosti zálohování a synchronizace jsou koordinovány pomocí dodávaného softwaru Siemens Data Suite, popřípadě s novějším Mobile Phone Manager, který je k dostání na internetových stránkách Siemensu společně s Add On plug-inem. Pracovat lze s SMS zprávami, a to včetně jejich zálohy na lokální počítač, je možné synchronizovat adresáře pomocí programů MS Outlook, MS Outlook Express či Lotus Notes. Pomocí MPM můžete nastavovat skladby MP3 jako vyzváněcí melodie, ukládat obrázky či provést kompletní zálohu telefonu. Upravovat a vkládat lze obrázky - určené k použití na pozadí - a melodie. Telefon Siemens SX1 podporuje 24hlasé vyzvánění s podporou formátů MIDI, WAV a MP3.

Pro využití ve volném čase nescházejí funkce jako hardwarový MP3 přehrávač, stereo radio přijímač či VGA kamera, se kterou lze fotit v několika režimech a s maximálním rozlišení 640 x 480 obrazových bodů, a to včetně natáčení krátkých videosekvencí v rozlišení 176 x 132. I když byl telefon představen před více než rokem, stále má uživatelům co nabídnout - odhlédneme-li od velmi nestandardní klávesnice a absence EGDE a Wi-Fi, nabízí vlastně vše potřebné.

PalmOne Treo 600

V tomto případě jsme k dispozici měli naopak starší typ (v krátkém čase by měl být dostupný model Treo 650). Rozhodně se však nejedná o první model tohoto typu. Stejně jako u předchůdců zabírá největší část přístroje displej (samozřejmě dotykový). Druhou největší částí přístroje je QWERTY klávesnice, jejíž součástí je i klávesnice numerická. Než jsme si na zde použité rozložení kláves zvykli, byla orientace poněkud složitější. K provedení kláves žádné výhrady nemáme a rozměry klávesnice, které jsou (hlavně pro nás s většími prsty) docela stísněné, výrobce nemohl ovlivnit, pokud nechtěl zvětšovat tělo přístroje, což by bylo kontraproduktivní. Jako doplněk ovládání fungují čtyři kontextové klávesy a čtyřsměrová kurzorová klávesa pod displejem. Díky ní nebudete v mnoha případech potřebovat stylus a dotykový displej. Použitý displej je typu TFT a má velmi silné podsvícení, což zajišťuje dobrou čitelnost zobrazených údajů za skoro každých světelných podmínek. V dnešní době je však nepříjemným handicapem použité rozlišení. 160 x 160 bodů není žádný extrém ani pro obyčejné mobilní telefony, natož pro komunikátory. Abychom doplnili popis provedení přístroje, je potřeba uvést, že Treo využívá pevně zabudovanou baterii, což zamezuje využít střídání dvou baterií ve chvílích, kdy je potřeba výdrž přístroje prodloužit. Přesuneme-li se do vnitřku přístroje, dostaneme se až k samotnému procesoru, kterým je ARM pracující na frekvenci 144 MHz. Přístroj takto získal slušný základ pro běh základních aplikací. Pro ně (a pro další doplňkové) je k dispozici integrovaná paměť o kapacitě 32 MB. Lze ji rozšířit pomocí paměťových karet typu MMC či SD. Pro ty, kteří se s Treem setkávají poprvé, je potřeba doplnit, že přístroj využívá operační systém PalmOS, a to ve verzi 5.2.1H, kde písmeno H označuje rozšíření provedená firmou Handspring. Při koupi přístroje obdržíte automaticky i cédéčko se synchronizačním softwarem Palm Desktop ve verzi 4.1. Jeho instalace je rychlá a poměrně intuitivní, zamrzí pouze absence české lokalizace. Co se týče datové komunikace, je poznat, že se jedná o starší přístroj, který se brzy dočká svého nástupce. Tento model poskytuje pro GPRS přenosy maximálně 4 timesloty pro downstream a jeden pro upstream. Pro běžnou komunikaci je však tato konfigurace naprosto dostačující. Hledáte-li tedy komunikátor se systémem PalmOS, může pro vás být Treo zajímavou volbou. Pokud ovšem jsou vaše nároky na vybavenost, komunikační možnosti a především displej výrazně vyšší a přitom chcete zůstat věrni platformě PalmOS, nezbývá vám nic jiněho, než počkat na uvedení mladšího brášky - Trea650, které je již k dispozici na americkém trhu a částečně i v Evropě.

Sony Ericsson P 910i

Tento model představuje třetí generaci chytrých telefonů z produkce Sony Ericssonu. Prvnímu v řadě - P 800 - byly vytýkány některé vlastnosti jako plastový vzhled a využití pasivní klávesnice, která fungovala pouze jako náhrada stylusu. Po nějaké době jsme se proto dočkali jeho nástupce, jimž se stal model P 900. Ten byl (a mnohými dosud je) považován za nejlepší komunikátor, který je v současné době na našem trhu dostupný. Model P 910i si v tuto chvíli neklade za cíl přinést nějaké dramatické změny v oblíbené koncepci, ale pouze poskytnout drobná vylepšení. Změna se tedy nedotkla využívaného operačního systému, tím zůstává osvědčený Symbian. Co rozhodně potěší, jsou změny v dostupné konfiguraci pamětí. Vnitřní paměť dostupná uživateli se z 16 MB zvětšila na 64 MB. Nad tímto vylepšením uživatelé rozhodně nezapláčí a podobně budou mít radost i z větší paměti RAM. Místo 16 MB staršího modelu je u P 910i k dispozici 32 MB. Další rozdíl představují možnosti použití paměťových karet, kde Sony Ericsson P910 nově podporuje typ Memory Stick Pro Duo, s nímž se lze dostat až na kapacitu 1 GB. U standardních karet Memory Stick Duo je maximum 128 MB. Zde se však nejedná o změnu hardwaru přístroje, ale pouze o výměnu firmwaru. To je potěšující informace pro vlastníky modelu P 900, kteří se tak k vyšší kapacitě mohou dostat také. Jako vstupní zařízení pro zadávání textu slouží i u nového modelu buď softwarová klávesnice na displeji, nebo malá odklápěcí klávesnice, která však poskytuje plnohodnotné QWERTY rozložení kláves. Nelze samozřejmě očekávat, že budeme mít k dispozici klávesnici, na níž bude možné psát všemi deseti prsty, ale rozhodně vám nebude překážet a v některých situacích po ní jistě s radostí sáhnete. Vlastní provedení je velmi podobné tomu, jaké znají uživatelé P 900, vylepšení se dočkaly pouze kontaktní plošky, o něž se klávesnice v zavřeném stavu opírá. Ty jsou umístěny šikovněji, takže klávesnice ani tělo telefonu netrpí. Pokud se podíváme na změny v softwaru, za hlavní vylepšení považujeme upravení programů Quickword a Quicksheet, které se již neomezují na pouhé prohlížeče, ale poskytují možnost editace dokumentů .doc a .xls. Když jsme se už dostali k softwarovým změnám, nesmíme opomenout ani částečnou lokalizaci systému do češtiny. Pokud se podíváme na možnosti datové komunikace, nedočkáme se žádných extrémů. Bohužel jsme se ještě nedočkali technologie EDGE, která by byla velice zajímavá.

Sony Ericsson P910i jsme si oblíbili pro vyváženost jeho návrhu a snadnou obsluhu díky dotykovému displeji. I když není vybaven technologií EDGE, dostává od nás ocenění Top Produkt za poměr výkon/cena.

§§§§§


Datové přenosy v mobilních sítích

Hynek Vácha

C05P0107

V mobilních sítích se v prvních fázích vývoje s datovými přenosy vůbec nepočítalo. O tom, že byly zaměřeny čistě na hlasovou komunikaci, svědčí i skutečnost, že například o dnes značně využívaných zprávách SMS se v počátcích vývoje sítí typu GSM vůbec neuvažovalo. Je proto logické, že první přenosy dat fungovaly na podobném principu jako přístup na internet v pevných analogových sítích. Tento způsob připojování byl však - vzhledem k ceně - dostupný pouze úzké skupině uživatelů. Možnost využití datových služeb na mobilním přístroji tedy nepatřila k funkcím, na nichž by uživatelé trvali, respektive jež by ovlivňovala výběr konkrétního přístroje. Teprve příchod nových technologií přinesl v přístupu uživatelů změnu. Zvláště u telefonů vyšších tříd je připravenost pro datové přenosy velmi důležitým kritériem.

GPRS

Naprostým standardem je dnes podpora GRPS. Integrace této služby si vyžádala změny v původní síti. Nebylo však nutné vyměňovat základní komponenty sítě. Pro komunikaci se využívají stejné kanálové intervaly - zjednodušeně "kanály" (někdy timesloty) - jako při hlasovém hovoru. Tyto kanály mají přenosovou rychlost 22,8 Kb/s. Při přenosu hlasu, který je velice citlivý na chyby při přenosech (nemůžeme po volajícím chtít, aby zopakoval určitou část rozhovoru ještě jednou), lze ovšem využít pouze relativně malou část, protože velké procento této kapacity je zabráno pro zabezpečení přenosů tak, aby - pokud možno - nedocházelo při přenosech k výpadkům. Při nástupu technologie GPRS tedy na jeden kanál připadalo pro uživatelská data 9,05 nebo 14,4 Kb/s. Tyto rychlosti jsou v GPRS označovány jako kódovací schémata CS-1, respektive CS--2. Později pak vznikla kódovací schémata CS-3 a CS-4, u nichž můžeme dosáhnout rychlostí 15,6 a 21,4 Kb/s. Rozdíl mezi jednotlivými schématy spočívá v poměru mezi uživatelskými daty a zabezpečením. Z dostupných 22,8 Kb/s může být pro data využito až 21,4 Kb/s. Výsledná přenosová rychlost, která je uživatelům dostupná, tedy závisí na počtu timeslotů, jež budou k dispozici, a na použitém kódování. Maximální počet timeslotů pro jednoho uživatele, který v současné době operátoři poskytnou, je 5. Využity mohou být v konfiguraci 4+1 či 3+2, kdy první číslo udává timesloty sloužící pro přenos dat směrem k uživateli a druhé timesloty pro směr opačný. Kompletní přehled jednotlivých tříd GPRS najdete v tabulce. Eurotel s Oskarem v současné době poskytují maximálně kódovací schéma CS-2, T-Mobile pak až CS-4. Maximální dosažitelná rychlost při využití GPRS je tedy v současné době 85,6 Kb/s (směrem k uživateli).

EDGE

Dalším krokem v honbě za zrychlením datových přenosů v rámci mobilních sítí je technologie EDGE. Ta je pokračovatelem a logickým nástupcem GPRS. Její princip, tedy sdružování více kanálů pro potřeby jednoho uživatele, zůstává zachován. Rozdíl je v tom, že u EDGE se využívá jiná modulace signálu. Použitý stupeň modulace je vyšší než u GSM v kombinaci s GPRS. Vyšší stupeň použité modulace umožní dosažení vyšších přenosových rychlostí. Zatímco u GPRS bylo zvýšení rychlosti otázkou použití více kanálů, navýšení mezi GPRS a EDGE se provede zvýšením rychlosti kanálu jako takového. Jeden timeslot nám v tomto případě umožní dosáhnout rychlosti až 60 kb/s, což znamená skoro trojnásobek maximální hodnoty pro GPRS. Pro slučování je k dispozici stejný počet kanálů, jako u GPRS. Jednoduchým výpočtem pak zjistíme, že maximální dosažitelná rychlost u EDGE je proti staršímu GPRS téměř trojnásobná. Nevýhodou proti implementaci GPRS jsou nezbytné větší zásahy do celé sítě. Operátor musí provést upgrade základnových stanic, což není levná záležitost. Proto v současné době nelze počítat s tím, že by byl signál EDGE dostupný po celém pokrytém území. Zatím zůstává doménou zalidněnějších oblastí, kde je vyšší pravděpodobnost poptávky po rychlejších datových přenosech.

UMTS

Nejnovější plánovanou mobilní technologií pro rychlé datové přenosy je UMTS. Na spuštění této sítě si však zatím budeme muset počkat. Zde se totiž nejedná o pouhou úpravu existujících sítí, ale o úplně novou síť. Aby bylo možné zachovat zpětnou kompatibilitu se sítěmi GSM, je nutné, aby obě sítě běžely současně. Takové řešení je pro operátory velice náročné jak po finanční, tak po technické stránce. Jedním z faktorů zvyšujících náročnost výstavby UMTS sítě je využití frekvence vyšší, než na jaké pracují stávající systémy. Problém spočívá v tom, že vyšší frekvence se hůře šíří, takže pro pokrytí stejné území je třeba vyšší počet základnových stanic. V současné době je běžné časové sdílení dostupného pásma. UMTS ale počítá s jiným způsobem využití dostupných frekvencí. Tím bude CDMA, tedy kódové dělení pásma. Oddělení jednotlivých uživatelů nebude prováděno způsobem, že každý využívá jiný časový okamžik, ale pomocí specifických kódů, přidělených uživateli pro konkrétní připojení.

§§§§§


Připojte se k internetu

Josef Kulhavý

C05P0101

Jaký by to byl "chytrý" mobil, kdybychom se s ním nemohli připojit k internetu? To si samozřejmě uvědomují i výrobci těchto přístrojů, a proto musí být všechny současné smart mobily nezbytně vybaveny minimálně GPRS modulem. Dostatečně kvalitní připojení můžeme tedy realizovat poměrně snadno téměř odkudkoliv. Navíc se již začínají objevovat modely, které dokáží komunikovat i dalšími technologiemi: EDGE, CDMA či přes Wi-Fi. Na následujících řádcích (a především v tabulce) se však zaměříme na nejdostupnější připojení prostřednictvím GPRS a nabídneme vám přehled datových tarifů našich mobilních operátorů. Podotýkáme, že všechny ceny jsou uváděny již s DPH 19 %.

Který tarif je nejvýhodnější?

Paušálně prohlásit, že nejvýhodnějším tarifem je ten a ten, je čirá hloupost. Každý uživatel má jiné požadavky a jinou potřebu objemu stahovaných dat. Obecně lze říct, že pro měsíční download a upload nad 50 MB jsou nejvýhodnější tarify s neomezeným přístupem. Pokud stahujete přes mobil objemy v řádu stovek kilobytů či jednotek megabytů, postačí vám tarif bez měsíčního paušálu. Jestliže se aktivní uživatel (ve smyslu připojení k internetu přes mobil) nechce vázat žádnou smlouvou nebo dokonce chce brouzdat jen "když na to má", nabízí se mu vhodná varianta ve formě předplacených karet s neomezeným internetovým připojením. Měsíční paušál si předplatí a pokud příští měsíc nechce utrácet za další paušál, prostě svou SIM kartu nedobije. Zůstane bez internetového připojení až do té doby, než jeho kreditní částka na SIM kartě opět přesáhne cenu paušálu.

Předpokládaný vývoj cen

V průběhu roku 2005 dojde dozajista k několika změnám cenových programů za datové přenosy. T-Mobile se již minulý rok nechal slyšet, že kvůli zaváděné technologii EDGE zvýší cenu tarifů s neomezeným internetovým připojením o 238 Kč. Nebude totiž rozlišovat, zda se uživatel připojuje přes GPRS či EDGE. K podobnému kroku se pravděpodobně uchýlí i Eurotel se svým CDMA. Neomezené připojení k internetu (ať již přes GPRS nebo EDGE) nabídne svým uživatelům konečně i Oskar. Nezbývá mu téměř nic jiného, než nasadit takové ceny, které přesvědčí alespoň část uživatelů připojených přes síť konkurence, aby se přidali k němu. Všeobecně se dá očekávat, že by posléze mohly ceny u všech tří českých mobilních operátorů pozvolna klesat - vlivem konkurenčního boje mezi sebou navzájem i s ohledem na klesající ceny ADSL, Wi-Fi a dalších připojení.

§§§§§


Kancelář v mobilu

Josef Kulhavý

Práce s tabulkami podobně jako v MS Excelu nebo komfortní spravování e-mailů vám žádný low-endový mobil nenabídne. Ovšem pokud jste ochotni a schopni si připlatit, snad vás potěší informace, že současné chytré mobily dokážou v mnohém nahradit stolní počítač. Nejrůznější software pro smart mobily pak nabízí dlouhá řada programátorů. Mnohé z aplikací prověřil čas i obliba uživatelů, a proto se nyní můžeme podívat na ty, které by ve vašem mobilu rozhodně neměly chybět.

Profimail - e-mailový klient

OS: Symbian Series 60, Symbian UIQ, Windows Mobile Smartphone

Odkaz: http://www.lonelycatgames.com/mobile/profimail/profimail.html Demo najdete na našem CD.

Cena: 24,99 USD

Profimail umožňuje nastavit v mobilu až osm e-mailových schránek, které chce uživatel pravidelně kontrolovat. Výběr zpráv lze provést pro všechny účty najednou nebo pro každý samostatně. Aplikace podporuje protokoly POP3, SMTP i IMAP. Aby ProfiMail ušetřil prostředky za připojení k internetu, stáhne nejprve do mobilu hlavičky e-mailů a až pokud si budete přát vidět celou zprávu, se připojí k internetu a načte její text. Pro prohlížení obrázků, TXT souborů a dokumentů psaných ve Wordu, které jsou v příloze e-mailu, má aplikace vlastní prohlížeč. Bravurně zvládá českou diakritiku, neporadí si však se schránkou ani se slovníkem T9.

Qreader - prohlížeč e-Books

OS: Symbian Series 60

Odkaz: http://www.qreader.com 21denní trial verzi najdete našem CD.

Cena: 9,95 USD

A co takhle přečíst si nějaké klasické dílo české či světové literatury v mobilu? Že vás tato myšlenka láká? Pak je tu pro vás připraven QReader. Aplikace umí číst elektronické knihy ve formátech TXT, PRC, PDB a TRC. Práce s aplikací je velmi intuitivní. Čtení konkrétního textu může navíc usnadnit například několik druhů automatického posuvu nebo nastavení barvy textu a podkladu či otáčení displeje. Pokud stále váháte, pak vězte, že program umí pracovat mimo jiné v českém prostředí a s českou diakritikou v textech.

QuickWord - textový procesor

OS: Symbian Series 60, Symbian UIQ, Palm OS

Odkaz: http://www.quickoffice.com

Cena: 49,95 USD (za celý QuickOffice)

QuickWord je pomocník, který dokáže vytvářet a upravovat dokumenty kompatibilní s MS Wordem. Text nejen správně zobrazí, ale zvládne rovněž všechny základní úpravy: změnu řezu písma, jeho velikosti i barvy. Odstavce dokáže zarovnávat přesně podle přání uživatele - stejně jako v textovém procesoru na osobním počítači. Aplikace zobrazí výřez stránky tak, jak vám to nejlépe vyhovuje, a tím zpříjemní práci s dokumentem. QuickWord plně podporuje schránku i práci se slovníkem T9. Dokumenty můžete do aplikace a z aplikace odesílat přes infraport, bluetooth i e-mail.

QuickSheet - tabulkový procesor

OS: Symbian Series 60, Symbian UIQ, Palm OS

Odkaz: http://www.quickoffice.com

Cena: 49,95 USD (za celý QuickOffice)

Práci s tabulkami a grafy zvládá další z programů sady QuickOffice, QuickSheet. V mobilu tak nahrazuje "počítačový" program MS Excel. Aplikace zvládá přes 60 různých matematických, finančních, statistických, časových a vyhledávacích funkcí - stejných nebo podobných, jaké známe z MS Excelu. Podobně jako jeho slavný kolega umí pracovat s pracovními listy i s jednotlivými buňkami (barva písma, pozadí, ohraničení.). Dokumenty můžete do aplikace a z aplikace odesílat přes infraport, bluetooth i e-mail.

SlovoEd - překladové slovníky

OS: Symbian Series 60

Odkaz: http://www.epocware.com

Cena: 24,95 USD za jeden slovník

Je libo česko-anglický, česko-francouzský, česko-německý nebo česko-švédský slovník? Nebo nějaký úplně jiný? SlovoEd je vhodné řešení pro každého. Za necelých 25 dolarů nabízí jeden vybraný obousměrný překladový slovník čítající zhruba 60 000 až 70 000 slov a výrazů. I když slovník nepracuje v českém prostředí, jednoduché a snadno použitelné rozhraní zvládne opravdu každý. Program má v sobě rovněž zabudovanou podporu zkoušení slovíček. Při zakoupení několika slovníků zároveň umožňuje překlad i mezi několika jazyky zároveň (například z angličtiny do češtiny a dále z češtiny do němčiny).

FExplorer - souborový manažer

OS: Symbian Series 60

Odkaz: http://users.skynet.be/domi/fexplorer.htm plnou verzi najdete na našem CD.

Cena: zdarma

Aby práce se soubory ve vašem chytrém mobilním telefonu byla co nejpohodlnější, můžete použít souborový manažer FExplorer. Ten dokáže procházet stromovou strukturou paměti mobilu, mazat, přesouvat, přejmenovávat či kopírovat soubory a vytvářet a rušit složky. U známých typů souborů samozřejmě zobrazí ikonku a obsahuje i funkci snímání displeje. Navíc jako jeden z mála programů pro chytré mobily je zcela zdarma!

AquaCalendar - organizátor času

OS: Symbian Series 60, Symbian UIQ

Odkaz: http://www.pockettorch.ru trial verzi najdete našem CD.

Cena: 19,95 USD

Pokud se nespokojíte se standardním kalendářem ve vašem smart mobilu, může se vám hodit AquaCalendar. Dokáže evidovat poznámky, kontakty, úkoly, ale i SMS a přehledně je zobrazit v několika různých formách. Velkou výhodou tohoto programu je, že si rozumí s kalendářem v mobilu dodávaném výrobcem, ale i to, že plně podporuje české prostředí a českou diakritiku. Nejnovější verze si rovněž rozumí se slovníkem T9.

§§§§§


Instant Messaging

Josef Kulhavý

Posílání krátkých textových zpráv se stalo na celém světě velmi populární. S rozmachem informačních technologií přichází stále nové systémy pro zdokonalování a zpříjemňování vzájemné komunikace mezi lidmi. Nejrozšířenějším způsobem zůstávají zprávy SMS, a to především proto, že posílat a přijímat esemesky umožňují i ty nejjednodušší mobilní telefony. Pokud však disponujete tzv. chytrým mobilem, může být vaše komunikace s přáteli nejen jednodušší, ale především levnější - tedy pokud jsou i oni schopni komunikovat podobnými kanály jako vy. Využijte některé z Instant Messaging aplikací.

Agile Messenger

Pro každou platformu existuje různé množství programů, jejich pomocí můžete komunikovat se svým okolím. Jedním z nejoblíbenějším je aplikace Agile Messenger. Oplývá nejen všemi potřebnými funkcemi, lze ji spustit pod mnoha operačními systémy a spolupracuje hned s několika IM (Instant Messaging) službami, ale především je k dispozici zdarma. Právě proto používá "hbitého posla" na svém smart mobilu přes 400 000 uživatelů.

Agile Messenger oplývá několika službami: samozřejmě dokáže odesílat a přijímat zprávy, a to i s podporou národních znaků, umí pracovat se "smajlíky", zvládá automaticky stahovat a aktualizovat seznam kontaktních informací, zobrazuje informace o on-line uživatelích, uchovává historii rozhovorů, zobrazuje statistiku přenesených dat, s ostatními uživateli umožňuje komunikovat hlasem a na mobilech s integrovanou kamerou odesílá a přijímá obrázky. A teď to nejdůležitější: Agile Messanger umožňuje pracovat hned s několika Instant Messaging službami: s nejrozšířenějším ICQ, s trojlístkem MSN Messenger, AOL Instant Messenger a Yahoo Messenger, i s méně známými službami QQ a Wireless Village. Těchto služeb umí obsluhovat i více najednou, takže můžete komunikovat s přáteli nezávisle na systému, který používají oni.

Ze stránky http://www.agilemobile.com/downloads.html je nejprve nutné stáhnout verzi programu přesně pro váš model mobilu. Po spuštění aplikace se před vámi otevře okno s výběrem typu přístupu (doporučuje se použít GPRS spojení) a služby. Základním předpokladem samozřejmě je, aby uživatel byl registrován u Instant Messaging služby, kterou hodlá používat. Při prvním spojení s některou z nich jste požádáni o uživatelské jméno a heslo. Nyní lze vidět souhrn všech připojených i nepřipojených uživatelů. Ti jsou od sebe vzájemně barevně odlišeni. Poté stačí vybrat uživatele, se kterými chcete komunikovat, a začít si dopisovat. Jak již bylo řečeno v předchozím odstavci, Agile Messenger dovoluje ke zprávě připojit "smajlík", popřípadě obrázek. Jednotlivé uživatele lze jednoduše přidávat, měnit či mazat, podobně jako u Instant Messaging programů na PC. Na každou příchozí zprávu aplikace upozorní zvoleným zvukovým signálem či vibrací telefonu - vše lze jednoduše nastavit v menu "Preferences". Program rovněž může běžet na pozadí, a proto jej nemusíte zavírat, pokud chcete pracovat s jinou aplikací.

Pokud chcete někomu ze seznamu kontaktů odeslat obrázek z mobilu, není nic jednoduššího: fotomobilem vytvoříte snímek, přidáte textový komentář a společně odešlete vybranému příjemci. Nejnovější verze aplikace Agile Messenger (3.0) disponuje rovněž funkcí připomínající technologii PushToTalk -tedy posílání zvukových vzkazů. V komunikačním okně programu stačí podržet tlačítko přidružené této funkci a mluvit do mikrofonu vašeho telefonu. Po uvolnění tlačítka se nahrávka uloží a začne se odesílat příjemci. Obrázky a zvukové nahrávky se neodesílají přímo adresátovi, ale ukládají se na web, kde si je může příjemce stáhnout. Do jeho Instant Messaging programu dorazí zpráva, kde konkrétně jsou data uložena a odtud si je může jediným kliknutím na odkaz vyzvednout. Posílání zvukových nahrávek může usnadnit práci především tehdy, potřebujete-li svému partnerovi sdělit obsáhlejší zprávu, jejíž vyťukávání, byť za pomoci prediktivního zápisu, by bylo velmi zdlouhavé.

Váš telefon je samozřejmě po celou dobu používání Agile Messengeru přístupný pro příchozí hovory. Při volání bude sice přenos přes GPRS spojení přerušen, nezruší se však samo spojení se servery, a proto po dokončení hovoru nebude nutné znovu nastavovat spojení.

Agile Messenger samozřejmě není jedinou aplikací pro Instant Messaging. Jako jeden z mála je však k dispozici zdarma, a proto může jeho popularita růst. Vždyť jeho placení konkurenti nenabízejí tolik funkcí (pokud vůbec nějakou) navíc. Mezi nejznámější patří bezesporu aplikace IM+, která kromě komunikace samotné umožňuje vytvářet nové účty v Instant Messaging službách. Majitelé Pocket PC pravděpodobně sáhnou k jiné freewarové utilitě: JaberCE. Ta umí pracovat se sítěmi AOL Instant Messenger, ICQ, MSN Messenger a Yahoo! Messenger.

Podporované operační systémy:

Symbian Series 60

Symbian UIQ

Microsoft Smartphone

Microsoft Pocket PC

Palm OS (od verze 3.5)

§§§§§


Maximální bezpečnost

Patrik Malina

C05P0103

Již před časem jsme psali o tom, že mezi hlavní novinky v balíku Service Pack 2 pro operační systém Windows XP patří řada bezpečnostních vylepšení. Tato formulace však představuje nejhrubší zjednodušení, a proto se v následujících odstavcích podrobněji zaměříme na to, jak současné možnosti ochrany vašeho počítače využít. Pokud chcete dobře porozumět některým možnostem nastavení, kolem nichž jste prozatím jen procházeli se zatajeným dechem, je tento článek určen přesně pro vás.

Společnost Microsoft uvedla zásadní opravný a "vylepšovací" balík pro klientská Windows XP již ve druhé polovině minulého roku a mohlo by se tedy zdát, že téma není až tak aktuální. Ve skutečnosti bylo do tohoto systémového upgradu zařazeno tolik změn, že řada uživatelů, třeba z neznalosti či obav z možných následků, jejich možností buď dosud nevyužívá, nebo ochranu raději co nejpečlivěji vypíná, aby systém náhodou "nepřestal chodit". Pokud se chcete blíže zaměřit na podrobnou konfiguraci důležitých bezpečnostních mechanismů, přinášíme vám zde podrobného průvodce, s jehož pomocí uvedené postupy určitě zvládnete.

Firewall je dnes nezbytný

Přestože vám možná řada "dobrých kamarádů" a "zkušených uživatelů" z bezprostředního okolí bude tvrdit pravý opak, smiřte se se skutečností, že bez zapnutého osobního firewallu je dnes přístup k internetu z domácího počítače ryzí hazard, ba co víc, jeho pomalá likvidace. Navíc ani tolik nezáleží na tom, jaký druh internetové konektivity využíváte: značné problémy mohou mít jak majitelé vytáčeného připojení (dial-upu), tak uživatelé modernějších služeb, přičemž samozřejmě platí, že čím je připojení více permanentní a širokopásmové, tím většímu nebezpečí se vystavujete. Pro upřesnění uveďme, že po připojení pomocí běžné ADSL linky vás nějaký pokus o síťový útok s vysokou pravděpodobností potká mezi prvními 15 a 30 minutami a váš další osud může těsně souviset právě s tím, co na vás toto "první oťukání" prozradí.

Komponenta Windows Firewall byla v balíku SP2 značně vylepšena a přepracována, takže dnes představuje opravdu zajímavé řešení. Její konfiguraci můžete v grafickém prostředí zahájit buď pomocí stejnojmenné položky v Ovládacích panelech, nebo také nepřímo, přes zcela nové rozhraní Centra zabezpečení (Security Center, též v Ovládacích panelech). [obr. 1] Než začnete Windows Firewall konfigurovat, ještě jedno upozornění: pokud máte v systému nasazen jiný produkt tohoto druhu, raději zapínejte jen jeden z nich a ne více zároveň. Výsledné chování by opravdu mohlo být nevyzpytatelné.

Kromě základních možností - tedy vypnutí a zapnutí firewallu - naleznete na titulní kartě General ještě volbu Don\t allow exceptions (Nepovolovat výjimky). [obr. 2] Pro vyjasnění jejího významu si připomeňme, jak v základním režimu firewall pracuje. Prostým zapnutím dosáhnete stavu, kdy odchozí komunikace je propouštěna, tedy vaše požadavky do sítě odcházejí, a opačný směr - příchozí požadavky - jsou považovány za neoprávněné a jako takové jsou blokovány. Tento stav můžete právě ovlivňovat povolením Výjimek (Exceptions), díky nimž lze přesně říci, jaký typ komunikace bude v "nebezpečném" směru, tedy z okolní sítě do vašeho počítače, propouštěn. V řadě případů jsou výjimky užitečné, neboť dovolují, abyste mohli třeba sdílet soubory v síti, ale v některých situacích je jejich použití skutečně riskantní: pokud se nacházíte třeba s přenosným počítačem na cestách a jste připojeni do neznámé sítě, dočasně raději výjimky zakažte a pracujte v režimu "ven vše, dovnitř nic".

Pracujete-li v síťovém prostředí, kde jsou výjimky užitečné a ospravedlnitelné, pak se jejich použití nebojte. Na kartě Exceptions (Výjimky) najdete předem připravený základní seznam pro běžné služby operačního systému, jež byste mohli potřebovat. Jednou z nich je Sdílení souborů a tiskáren (File and Print Sharing). [obr. 3] Zvolte ji v případě, že ze sítě okolo vás potřebuje někdo přistupovat na vámi sdílený adresář nebo tiskárnu. Pozor: v jiném případě tuto výjimku nepovolujte, může to být dosti nebezpečné. A nezapomeňte, že pokud navštěvujete sdílené adresáře na jiných počítačích, tuto výjimku nepotřebujete, neboť se jedná o spojení odchozí!

Dalšími službami jsou Vzdálená pomoc (Remote Assistance) a Vzdálená plocha (Remote Desktop), jež se mohou hodit při vzdáleném přístupu na váš počítač jak vám samotným, tak administrátorům vaší sítě či jiným uživatelům, kteří vám chtějí pomoci. Pokud jste tyto dvě služby nikdy nepoužili a nepotřebujete je, pak pochopitelně výjimku vůbec nezapínejte. Podrobněji o službě Remote Desktop a jejich příbuzných se dočtete v tomto čísle PC WORLDu v rubrice Software, kde také můžete zjistit, zda se vám bude k něčemu hodit. Z dalších služeb pak v přehledu ještě najdete Universal PnP, kterou opravdu zapínejte jen v případě, že to z nějakého speciálního důvodu budete potřebovat. Slouží k automatické konfiguraci ve spolupráci s jinými síťovými zařízeními a příliš často na ni asi nenarazíte.

V seznamu pochopitelně chybí specifické služby, o nichž tvůrci netušili, že je můžete potřebovat. Mohou sem patřit třeba aplikace pro internetovou telefonii či třeba hry, provozované po síti, jež potřebují komunikovat směrem "dovnitř". Jejich přidání mezi výjimky zařídíte dvěma způsoby. První možností je přímo otevřít vymezené porty protokolu TCP či UDP, aby žádoucí komunikace mohla na váš počítač protéci zvenčí - nevýhodou je zde to, že ona čísla portů musíte znát, což často znesnadňuje skutečnost, že se mohou průběžně měnit. Výbornou novinkou tedy je, že pomocí tlačítka Přidat program lze vybrat přímo aplikaci, které bude naslouchání povoleno. [obr. 4] Jde o velmi pružné řešení, neboť sám spuštěný program pak firewallu říká, jaké kanály potřebuje. Při výběru portů či povolených aplikací si všimněte ještě dalšího důležitého tlačítka Change Scope. S jeho pomocí přesněji určíte, ze které sítě příchozí požadavky očekáváte. Máte na výběr mezi celým "zbytkem světa", podsítí, v níž se sami nacházíte, nebo přesným seznamem IP adres počítačů a sítí, jimž budete důvěřovat. [obr. 5] Než opustíme seznam výjimek, ještě upozorníme pro ujasnění na důležitou skutečnost: tato nastavení povolují příchozí provoz, jenž bude zpracován přímo na vašem počítači a jeho "spotřebitelem" tedy bude služba nebo aplikace na témže stroji. Pokud přes Windows Firewall chcete propustit datové toky, jež budou pokračovat dále do sítě (třeba při sdílení internetové linky) nebo potřebujete další služby, o nichž zde nebyla řeč, musíte použít nastavení na třetí záložce Advanced. [obr. 6]

Právě karta tohoto označení přináší velmi důležité a zajímavé novinky. Nejdříve se budeme zabývat její horní částí, kde naleznete seznam momentálně existujících síťových připojení. Právě zde, prostřednictvím označení příslušného síťového rozhraní a následným stiskem tlačítka Settings, se vám otevírá možnost dodatečně specifikovat výjimky, jež dovolí otevřít cestu příchozí komunikaci, ale právě a jen ze směru, s nímž pracujete. Na zobrazené kartě najdete opět několik připravených položek pro okamžité použití, mezi nimiž dominují poštovní a webové služby, ale pokud zprovozníte třeba VPN spojení, naleznete zde příslušné protokoly PPTP či L2TP. [obr. 7] Pokud jednu z možností označíte a nahlédnete do úprav pomocí tlačítka Edit, všimněte si, že je možné jako cílový počítač zadat adresu sebe sama (pak bude komunikace ukončena na vašem rozhraní a předána službě ke zpracování), nebo jiný stroj, ukrytý ve vaší síti (v případě sdílení internetové přípojky). [obr. 8] Podobně jako u dřívějších Výjimek i zde je možné sestavit pomocí volby Add (Přidat) vlastní definici protokolu podle čísla portu, na němž budete naslouchat. Než pokročilá nastavení opustíme, ještě nahlédněte na kartu ICMP. [obr. 9]

Protokol stejného jména slouží primárně k testovacím účelům a může posloužit k užitečnému monitorování sítě, na druhou stranu se může stát rafinovanou zbraní. Právě zde tedy platí, že požadavky z firemní či domácí sítě je možné akceptovat, avšak z veřejného internetu tyto pakety prakticky vždy zahazujeme. Před použitím se opět o protokolu ICMP blíže informujte. Nacházíte-li se však v jednoduché situaci - domácí internet na jediném počítači, pak platí jediné: ICMP domů nesmí!

Po návratu na kartu Advanced zde najdete ještě některé zajímavé možnosti. Jednou z nich je logování, tedy pořizování záznamu o činnosti firewallu. Pokud tuto možnost využijete, v první řadě doporučujeme zásadně zvětšit velikost ukládaného logovacího souboru alespoň na několik MB, pro začátek zaznamenávejte pouze zahozené (dropped) pakety, abyste měli představu o marných pokusech proniknout do vaší sítě. [obr. 10]

Na kartě Advanced ještě najdete globální nastavení pro ICMP zprávy, jež je podobné tomu u jednotlivých síťových rozhraní, a tlačítko pro návrat do výchozí konfigurace. Pokud jste si s nastavením firewallu hodně pohráli, tak jej samozřejmě míjejte velkým obloukem.

Na závěr uveďme, že pro automatizovanou a pokročilou správu Windows Firewallu lze použít rovněž příkazovou řádku, přesněji konzolovou aplikaci Netsh. Ta zahrnuje sadu příkazů, pro něž najdete nápovědu přímo v Centru pomoci a nápovědy nebo v příkazové řádce po zadání "Netsh firewall ?". [obr. 11]

Za bezpečné surfování

Vývojáři Windows se samozřejmě nezaměřili jen na zabezpečení sítě pomocí firewallu, neboť je dobře známo, že řadu problémů sebelepší síťová ochrana neřeší. Jednou z typických situací je používání internetového prohlížeče, jež vede často k zavlečení či spuštění škodlivých programů, ačkoliv firewall pracuje, seč mu síly stačí. Právě proto najdeme v prohlížeči některá zajímavá vylepšení, na něž se nyní podíváme.

Velmi zajímavým a důležitým rozhraním je správce zásuvných modulů a podpůrných komponent prohlížeče Internet Explorer. Jeho rozhraní najdeme v prohlížeči v menu Tools (Nástroje) jako položku Manage Add-ons... [obr. 12] V otevřeném okně lze poté vyhledat seznamy, mezi nimž můžete přepínat prostřednictvím rolovacího menu v horní části. Ve velkém okně poté objevíte kolekce modulů, jež jsou prohlížečem využívány pravidelně nebo byly použity alespoň jednou. K jejich identifikaci vám může pomoci především jméno samotné součásti a také její vydavatel. Kteroukoliv z položek můžete ve sloupci se jménem označit a poté v dolní části okna dočasně či trvale vypnout. A jak vlastně rozpoznat, co sem patří? V první řadě by zde měly být moduly, u nichž jasně identifikujete výrobce a jste si jisti, že jste jejich instalaci povolili. Pokud si nevíte rady, zkuste podle jména souboru, v němž se modul nachází, dohledat adresář s jeho fyzickým uložením, což vám může osvěžit paměť, zda jste jej instalovali nebo ne. Podezřelé kousky zkuste dočasně zakázat a uvidíte, jak se to projeví.

Další zajímavou novinkou v prohlížeči je blokování vyskakovacích oken, tzv. Pop-up Blocker. [obr. 13] Jde o velmi užitečnou funkci, neboť nevyžádaná vyskakovací okna nejen zdržují práci, ale také mohou obsahovat škodlivý kód, jenž počítači dokáže ublížit. Nastavení této komponenty naleznete opět v menu Tools (Nástroje) a samotná konfigurace je prostá. Do seznamu povolených stránek lze přidávat položky, určující vámi prověřené zdroje, jejichž pop-up okna jsou důvěryhodná a chcete je používat. V dolní části pak rolovací seznam nabízí možnosti, v jak důsledném režimu budou tato okna filtrována. Nejlepší je nastavit na zkoušku prostřední úroveň a sledovat, jak si prohlížeč poradí s běžným provozem - v případě problémů lze kontrolu zpřísnit a prakticky vše odfiltrovat.

S internetovým prostředím a prohlížečem také souvisí série drobných vylepšení, které se týkají stahování a spouštění souborů. Nově byly přepracovány dialogy, jež jsou zobrazeny při snaze spustit stahovaný soubor z internetu, ale také při otevírání přílohy z e-mailu. Tato důkladnější kontrola umožňuje uživateli důsledněji hlídat, od koho vlastně software, který chce do počítače umístit, pochází. Jde o drobná, ale důležitá vylepšení. [obr. 14, 15, 16]

Další služby

Řada nových možností, jež přišly se Service Packem 2, není tak dobře viditelná jako výše uvedené příklady. V této části se podíváme na některé další zajímavosti, o nichž byste měli vědět.

Vedle firewallu je dnes již takřka nepostradatelnou službou Automatic Updates (též Windows Update), tedy mechanismus automatizovaného stahování a instalování bezpečnostních oprav operačního systému. [obr. 17] Jeho konfiguraci naleznete v Ovládacích panelech a systém vám nabízí čtyři úrovně, na nichž služba dokáže pracovat. Ideální je samozřejmě volba plně automatická, jež zajistí stažení i instalaci oprav sama, ale ta nemusí být vždy úplně praktická třeba v domácí síti, kdy byste internetové toky rádi regulovali. Pokud chcete jen řídit čas instalace a zátěž internetové linky vás netrápí, použijte volbu druhou, jež pouze stahuje, ale poté instalaci jen nabídne. Třetí možnost pak vždy jen oznamuje a zbytek je na vás (od stažení po instalaci). Volbu čtvrtou nelze doporučit, neboť alespoň oznamování byste používat měli. Nezapomeňte, že přes neošetřené díry proudí do systémů většina škodlivého kódu, což není propaganda, ale tvrdá realita.

Mimo jiné i s výskytem bezpečnostních děr souvisí další ochranná funkce operačního systému, nazývaná Data Execution Prevention, tedy prevence spuštění dat (kódu). [obr. 18] Protože název zní trošku podivně - různé soubory přece musíme spouštět, abychom počítač mohli používat - je na místě drobné vysvětlení. Tato funkce má za úkol bojovat s podvratnými programy (červy apod.), jež se snaží o provedení nějakých programových instrukcí, ovšem často tím způsobem, že neoprávněně zasahují do oblastí operační paměti, jež byly jasně vymezeny pro jiné, legální aplikace. A právě tato nová komponenta má za úkol takové "přehmaty" odhalit a zabránit škodlivým programům v útočné činnosti tím, že jím nedovolí zasahovat do nežádoucích paměťových oblastí, kde typicky pracuje operační systém a jeho služby. Cílem je tedy útočný kód izolovat tak, aby nemohl uškodit. Jde především o boj proti chybám, jež jsou známy jako buffer overrun či overflow, tedy "přetečení zásobníku", jejichž nebezpečnost je často povážlivě vysoká. K samotnému nastavení této funkce se dostanete, když na ikoně Tento počítač pravým tlačítkem vyberete Možnosti (Properties) a na kartě Advanced stisknete v horní části v poli Performance (Výkonnost) tlačítko pro bližší konfiguraci. Karta Data Execution Prevention (jinak též DEP) je poměrně skromná: v základní podobě je aktivní volba, chránící důležité služby a aplikace pro samotnou činnost Windows. Případně můžete ochranu zesílit tím, že jí rozšíříte na všechny služby a aplikace, mezi nimiž pak můžete vybrat čestné výjimky. Pokud v tomto případě "přitvrdíte", může se stát, že kontrolní mechanismus některé jinak potřebné aplikace bude blokován. Pokud se tak stane, přesvědčte se o jejich původu a pak je buď přidejte mezi výjimky, nebo je zkuste instalovat v novějších, korektnějších verzích.

Závěrem

Dlouho připravovaný balík Service Pack 2 pro Windows XP zdaleka nepřinesl pouze vylepšení bezpečnosti a už vůbec ne jenom ta, o nichž jsme mluvili. Nových funkcí byla celá řada, avšak tyto patří k těm nejdůležitějším. Jste-li "správci" svých počítačů, připojených k internetu, měli byste o nových vymoženostech vědět. K jiným novinkám se třeba dostaneme zase příště.

§§§§§

$$$$$


Software


Nenechte se otravovat! (nepříjemnými maličkostmi) I

David Čepička, Michael Desmond

C05P0113

Také máte někdy neodolatelné nutkání vzít počítač do rukou a vyhodit jej z okna? Dá se říci, že je příčinou častých bolestí hlavy nebo vysokého krevního tlaku? Pak jistě patříte mezi ty, kdo mohou potvrdit, že počítač může být zdrojem více nepříjemností než cokoliv jiného. Ovšem nezoufejte, vždyť se tvrdí, že naděje umírá poslední!

Pokud se začtete do tohoto článku, dozvíte se, jak ze svých Windows odstranit nepříjemnosti, jež člověku zhusta ztrpčují život, a to pomocí sady šikovných utilit, které vám popíšeme a samozřejmě nabídneme i na našem CD. Možná budete docela překvapeni, kolik "záplat" pro odstranění obtěžujících nedostatků je k dispozici zdarma.

Zpomalování systému

Pomalost počítače dokonale testuje již tak napjaté nervy každého uživatele. Následující utility vám pomohou počítač zrychlit.

1.Ucpaná Windows

Postupem času se registr Windows plní tolika zbytečnými, zapomenutými nebo i poškozenými záznamy, že je až s podivem, že celý systém vůbec ještě funguje. Ale určit, které z položek registru jsou ty, jež činnost systému zpomalují, může být docela obtížné. Pomoc v tomto případě nabízí utilita RegSeeker ve verzi 1.35 beta, která doslova pročistí všechny "zarezlé" trubky Windows. Podobně jako další podobné nástroje pro odstraňování balastu z registru dokáže RegSeeker identifikovat a následně pozměnit či z registru odstranit neplatné nebo nepoužívané záznamy. Je samozřejmé, že každý pokus o vyladění registru je spojen s jistou dávkou rizika, takže se rozhodně doporučuje vytvoření jeho zálohy, než v něm začnete provádět jakékoliv změny. Utilita RegSeeker je k dispozici zdarma a naleznete ji na našem CD jako soubor REGSEEKER.ZIP (314 KB), popřípadě na internetové adrese http://www.hoverdesk.net/freeware.htm . Součástí programu je i český jazykový modul.

2.Příšerně pomalé spouštění Adobe Acrobatu

Adobe Reader 6 je jednou z nejpomaleji se spouštějících aplikací - o této skutečnosti se nepochybně přesvědčil na vlastní kůži asi každý z nás. Příčina spočívá v nahrávání nejrozmanitějších plug-inů, na nichž Adobe Reader trvá, že musí být za každou cenu nahrány vždy, když program spustíte. Na druhou stranu se jedná většinou o moduly, jež většina lidí stejně nikdy nepoužije. Zkuste ale použít utilitu Adobe Reader Speed-Up, která dokáže nahrávání nepotřebných modulů zabránit. Utilita se dá nastavit tak, aby se při spouštění Acrobatu nahrávaly pouze některé moduly. Výsledkem je, že spuštění Adobe Readeru bude vskutku otázkou okamžiku. Popisovaný nástroj funguje s verzemi Acrobatu 3.0 až 6.01 a je k dispozici zdarma na našem CD jako soubor AR-SPEEDUP.ZIP (148 KB) nebo na internetu na adrese http://www.tnk-bootblock.co.uk.

3.Přecpaná Windows

Prakticky každý z nás někdy zažil neobyčejně frustrující práci na počítači s línými Windows, kdy bylo na provedení každé akce potřeba nějakou dobu čekat. Není divu, vždyť operační systém při svém spouštění nahrává spoustu aplikací, služeb, modulů či apletů a přitom většinu z nich stejně nikdy nepoužijeme a o spoustě z nich ani nevíme, že vůbec existují. Neobyčejně šikovná utilita XPLite nás elegantně zbaví všech nechtěných prvků Windows XP a všech nevyužívaných modulů. Výsledkem je zeštíhlený a skromný operační systém, který se rychleji nahrává, pružně reaguje na všechny události a zároveň zabírá znatelně méně místa na pevném disku. Utilita přitom existuje i ve verzích pro Windows 98 a Windows 2000, takže může citelně prodloužit životnost starších počítačů. Trial verzi najdete opět na našem CD jako soubor XPLITE_TRIAL.ZIP (668 KB) nebo na internetové adrese http://www.litepc.com/xplite.html.

4.Pomalé stahování videa

Proč je stahování videa z videokamer pracujících s formátem MiniDV tak pomalé a problematické? Mnohé aplikace, které se k tomuto účelu používají, jsou poměrně komplikované a nepřehledné. Další, jako např. Movie Maker (jenž je součástí Windows), vás zase nutí používat jeho vlastní formát. Ještě že je k dispozici Scenalyzer Live. Tato malá utilita totiž umí jednu věc skutečně dokonale. Dokáže grabovat video ve formátu DV z videokamery vybavené rozhraním FireWire a ukládat je na pevný disk. Jako pověstnou třešničku na dortu umí automaticky rozdělovat jednotlivé scény tak, že detekuje přestávky vzniklé během nahrávání. Tím vám usnadní hledání a následnou práci s určitými scénami. Díky ní zvládnete sestříhat video bez větší námahy a hlubší znalosti problematiky. Odpadá též neustálé zápasení s nestabilním a nespolehlivým softwarem. Kdyby jí nebylo, strávili byste nad nesestříhaným videem nekonečné hodiny. Nyní kamerou můžete jednoduše něco nasnímat, a pak ve volném čase nasnímané záběry upravit podle svého. Trial verzi Scenalyzeru Live naleznete na našem CD jako SCLIVE20030728.ZIP (731 KB), popřípadě ji lze stáhnout na internetu na adrese http://www.scenalyzer.com/main.html.

Chyby systému při práci s daty

Také se čas od času divíte, co se ve vašem počítači vlastně vůbec děje? Následující tipy a utility vám pomohou tato tajemství odkrýt.

5.Zatuhla Windows?

Je možné, že i vy jste schovali skříň počítače za psací stůl nebo skříň, abyste v bytě ušetřili trochu místa. Bohužel toto řešení má nevýhodu, že nevidíte, zda kontrolka ukazující činnost pevného disku svítí. Tím pádem nemůžete s jistotou tvrdit, zda náhodou Windows nezatuhla nebo zda systém jednoduše nečeká na to, až se všechna data načtou či uloží na disk. Utilita Diskmon vám pomůže takové dilema vyřešit. Tento drobný nástroj se po instalaci umístí v podobě ikonky do pravé části hlavního panelu a bliká vždy, pokud pevný disk vyvíjí nějakou činnost - pracuje tedy přesně tak, jako kontrolka na počítačové skříni. Navíc ale dokáže zaznamenávat veškerou aktivitu disku do tabulky, takže při své činnosti vytváří skutečně velmi obsáhlé soubory se všemi zápisy a čteními z pevného disku. Utilitu najdete na našem CD jako soubor DISKMON.ZIP (56,8 KB) nebo na internetové adrese http://www.sysinternals.com/ntw2k/freeware/diskmon.shtml.

6.Problémy s místem na pevném disku

Soubory ve formátu MP3, soubory videa, digitální fotografie - takové typy souborů zaplní pevný disk, ani nevíte jak. Najednou je na vašem disku těsno a nyní řešíte, kam ukládat data nová. Samozřejmě pokud podržíte ukazatel myši na libovolné složce ve Windows XP, objeví se bublinová nápověda s údajem o tom, kolik daná složka včetně podsložek na disku zabírá místa. Pokud ale chcete přesně vědět, kde všechna data máte, pak potřebujete utilitu JDisk Report, což je nástroj, který dokáže vytvořit velmi podrobný, graficky vyvedený přehled všech souborů a složek na pevném disku. Tak si můžete kupříkladu ve formě koláčového grafu zobrazit všechny složky, abyste se dozvěděli, které z nich zabírají nejvíce místa. Pokud se ponoříte do tabulek vytvořených tímto programem hlouběji, pak vám prozradí jména souborů, data jejich vzniku a jejich velikost. Můžete si také třeba nechat graficky zobrazit rozdělení souborů podle velikosti a máte i spoustu dalších možností. Tuto freewarovou utilitu naleznete na našem CD jako soubor JDISKREPORT-1_2_1-WIN.EXE (785 KB), popřípadě i na internetové adrese http://www.jgoodies.com/freeware/jdiskreport. Program je určen pro Windows 2000/XP/2003 a pro svou činnost vyžaduje nainstalované rozhraní Java Runtime Environment minimálně ve verzi 1.4.

7.Co se ve vašem systému skutečně děje?

Už vám také někdy vrtalo hlavou, co všechno se asi ve Windows děje, když právě pracujete na počítači? Aplikace Správce úloh, kterou spustíte stiskem klávesové zkratky <Ctrl><Alt><Delete>, zobrazí poměrně obsáhlý seznam všech procesů a aplikací běžících ve vašem počítači. Naneštěstí vám nedokáže prozradit, co tyto procesy dělají a odkud jsou vlastně spouštěny. Nástroj Process Explorer vnáší do tohoto poněkud záhadného koutu operačního systému konečně trochu světla, protože vám dovoluje zjistit, ze které složky byla ta či ona aplikace spuštěna a jaké systémové prostředky používá. Tato utilita rovněž pomůže odhalit spyware a jiné zákeřné procesy, běžící ve vašem počítači na pozadí.

Utilitu získáte zdarma na našem CD jako soubor PROCEXPNT.ZIP (267 KB), případně na internetu na adrese http://www.sysinternals.com/ntw2k/

freeware/procexp.shtml. Tento program je určen pouze pro Windows NT, 2000 a XP.

8.Nelze nalézt duplicitní soubory

Pevný disk o kapacitě 250 GB může obsahovat opravdu úctyhodné množství souborů a úkol zabránit hromadění duplicitních souborů a případné odstranění duplikátů se může zdát nadmíru obtížný. Bohužel Průzkumník Windows vám nedovolí porovnat obsah dvou složek a zobrazit je vedle sebe. K tomuto úkolu potřebujete speciální utilitu, například Xplorer 2 Lite, která je náhražkou Průzkumníka Windows a umožňuje porovnání obsahu dvou složek, vyhledání duplicitních souborů či vyhledávání nejnovějších verzí daných souborů, a to na celém disku. Tato utilita je zároveň naprosto úžasným nástrojem pro všechny, kdo potřebují často synchronizovat obsah svého pevného a přenosného pevného disku. Za příplatek můžete obdržet verzi Xplorer 2 Pro, což je verze umožňující pokročilé vyhledávání, synchronizaci přes FTP protokol, synchronizaci WWW stránek a konečně i možnost vytvoření statistiky o obsazení složek na vašem disku. Utilitu získáte zdarma na našem CD jako soubor XPLORER2_LITE.ZIP (769 KB), případně na internetu na http://netez.com/xplorer2/x2lite.htm. Aplikace je pro soukromé použití licencována jako freeware.

Nepořádek v systému

Hledání souborů někde pohřbených v hloubi systému či snaha neustále udržovat svůj počítač uklizený a čistý se může velmi negativně projevit na produktivitě vaší práce. Následující nástroje vám pomohou proces úklidu a udržování pořádku v počítači znatelně urychlit, aniž by vás to stálo nějaké nadměrné úsilí.

9.Skryté možnosti Windows

Někdy se zdá, že Windows dělají skutečně všechno možné, aby co možná nejvíce skryla před vašimi zvědavými zraky zajímavé informace. Pokud chcete zjistit zatížení procesoru, zkontrolovat množství volného místa na pevném disku, podívat se, jak velké množství dat se přenáší z vašeho systému či opačně, pak ve všech těchto případech Windows odkazují na Ovládací panely, Správce úloh nebo na rozličné aplety, které je nutno nejprve pracně vyhledat. Pokud nechcete volit složitou cestu popisovanou výše, je rozhodně rozumnějším řešením, když si nainstalujete některou z utilit, které jsou k dispozici na internetu. Nabízíme vám utilitku StatBar, což je elegantní a štíhlounký panel, který se hladce ukládá k hornímu či spodnímu okraji obrazovky a obsahuje celou řadu prvků - můžete sem nainstalovat tlačítka pro spouštění rozličných aplikací, dále zde může být posuvník pro regulaci hlasitosti zvuků, ovládací prvky programu Winamp apod. Tuto zdarma dostupnou utilitku naleznete na našem CD jako soubor STATBAR-SETUP.EXE (1,65 MB), popřípadě na internetové adrese http://www.statbar.nl.

10.Kolikátého je dnes?

Chcete znát přesný čas? Není nic snazšího, podívejte se do pravé části Hlavního panelu na ukazatel času. Pokud ale chcete znát přesné datum, podržte ukazatel myši nad hodinami v hlavním panelu tak dlouho, dokud se neobjeví žlutá bublinová nápověda, která obsahuje informaci o aktuálním datu. Tento ne zrovna pohodlný způsob informování o datu řeší o něco lépe utilita TClockEx, která se po instalaci rovněž umístí do pravé části hlavního panelu a zde zobrazuje jak aktuální čas, tak i datum, a to navíc ve formátu, jaký si zvolíte. Pokud budete chtít, dokáže rovněž zobrazovat zatížení procesoru a využití operační paměti. Její výhodou je, že je sice velmi malá, ale účinná. Pokud si ji nainstalujete, stačí ji jednou nakonfigurovat a máte vystaráno. Tento užitečný nástroj je k dispozici zdarma na našem CD a naleznete jej jako soubor TCLOCKEX.EXE (456 KB), popřípadě na internetu na adrese http://www.rcis.co.za/dale/.

11.Zmatek s okny

Přepínání mezi okny aplikací může být za jistých okolností poměrně náročné. Aniž si to uvědomíte, máte hned otevřeno dvanáct oken s aplikacemi, všechna na jedné hromadě a všechna překážejí při práci. Utilita AllSnap vám pomůže uklidit nepořádek způsobený spoustou otevřených oken tím, že okraje každého otevřeného aplikačního okna se stanou jakoby lepivými. Pokud například přetáhnete okno internetového prohlížeče k pravému hornímu okraji okna obrazovky, pak je AllSnap přilepí přesně do rohu. Pokud položíte například dvě aplikační okna Wordu vedle sebe, pak je All Snap spojí okraji k sobě. Jinak řečeno AllSnap přeměňuje techniku Windows známou jako ukaž a táhni na techniku ukaž, táhni a připoj. Popisovanou utilitu naleznete na našem CD jako soubor ASNP131B3.EXE (712 KB) anebo na internetu na stránce http://members.rogers.com/ivanheckman.

12.Přejmenovávání souborů se může stát zdlouhavou záležitostí

Výsledkem často velmi tajemných názvů souborů, jimiž digitální fotoaparáty pojmenovávají naše fotografické pokusy, je obvykle skutečnost, že tyto soubory musíme poměrně pracně přejmenovávat na nějaké vhodnější názvy. Této velmi nepopulární a nudné práce nás velmi rychle zbaví utilita 1-4a Rename, která dokáže přejmenovat několik souborů naráz, a to i tehdy, pokud jsou umístěny v různých složkách. K tomu účelu používá některé vestavěné prvky a působivou řadu filtrů. Z názvů souborů tak můžete odmazat jistou sadu znaků, pokud je název každého z obrázků příliš dlouhý, a tento odmazaný řetězec nahradit nějakým jiným řetězcem, například řetězcem obsahujícím dnešní datum. Dále můžete odstranit velká písmena, mezery či nestandardní znaky. Základní režim utility poskytuje několik užitečných filtrů pro přejmenování, zatímco poněkud obtížnější režim Expert je určen k tomu, aby splnil potřeby všech, zvláště těch nejnáročnějších uživatelů. Utilita je k dispozici zdarma a naleznete ji na našem CD jako soubor 14AREN.ZIP (323 KB), popřípadě na internetu na adrese http://www.1-4a.com/rename.

13.Tolik CD a tak málo mechanik

Určitě to znáte: pokaždé, když si děti chtějí zahrát nějakou hru, musíte prohledat všechny police, protřídit hromadu obalů od cédéček, podívat se do všech zásuvek psacího stolu, jen abyste našli to správné CD s hrou. Jistě, výše popisovaná činnost není nic záviděníhodného, a proto pro vás máme daleko pohodlnější řešení. Je jím aplikace Alcohol 52%, což je program pro emulaci CD mechaniky. Znamená to, že na pevný disk dokáže uložit obraz všech vašich CD, která nejčastěji používáte. Navíc dokáže Windows přesvědčit o tom, že když program spustíte, je CD v mechanice. Otravné prohledávání celého bytu, jen abyste našli to správné cédéčko, patří minulosti. Samozřejmým předpokladem je dostatek místa na pevném disku. Každé CD totiž ukousne vašemu pevnému disku až 700 MB jeho kapacity. Pokud byste si chtěli vypálit záložní kopie svých oblíbených CD či DVD, pak zkuste program Alcohol 120%. I když některý z vašich potomků médium poškodí, nebude to až tak velká katastrofa. Ostrou verzi programu Alcohol 52% naleznete na našem CD v PC WORLDu č. 4/04, popřípadě lze na internetu na adrese http://www.alcoholsoft.com stáhnout trial verzi.


Nenechte se otravovat! (nepříjemnými maličkostmi) II

Napadení počítače & hackeři

Proč musí být otázka bezpečnosti našich dat a našeho soukromí neustále aktuální? Následující čtveřice utilit vám pomůže zablokovat všechny pokusy o vloupání do vašeho systému a uzavřít cestu množství zvědavých očí dychtivých vidět vše, co máte v počítači.

14.Příliš mnoho hesel

Vzhledem k tomu, že spousta internetových stránek a počítačových sítí vyžaduje pro připojení zadání uživatelského jména a hesla, lidé se často uchylují k používání snadno zapamatovatelných hesel. Ta jsou doslova hračkou pro všechny, kteří se baví nekalou činností spočívající v prolamování hesel za účelem získání přístupu k důvěrným údajům nebo kvůli jinému zneužití získaného hesla. Ovšem v mnoha případech by tomu tak být nemuselo. Nainstalujte si utilitu Password Safe ve verzi 2.07. Jedná se totiž o šifrovanou databázi, která bezpečně uloží všechna vaše uživatelská jména a hesla na jedno místo, takže je možné odtud následně kopírovat a vkládat do potřebných webových formulářů či dialogových oken i hesla velmi složitá. Jediné heslo, které si musíte zapamatovat, je to pro přihlášení do databáze Password Safe. Nejdůležitější však je, že díky této utilitě si skutečně můžete dovolit zadávat dlouhá a velmi složitá hesla, tedy takové výrazy, které jsou odolné vůči prolomení. Popisovaná utilita Password Safe 2.07 je k dispozici bezplatně, a to buď na našem CD jako soubor PWSAFE-2.07.EXE (469 KB), nebo si ji můžete stáhnout na internetu na adrese http://sourceforge.net/projects/passwordsafe.

15.Soubor není skutečně smazaný

Vždy, když odstraňujete ve Windows nějaký soubor, není ve skutečnosti nikdy úplně pryč. Při mazání se totiž odstraní pouze ukazatel na umístění souboru na disku a první písmeno z názvu souboru. Důsledkem je, že kdokoliv, kdo má možnost se do našeho počítače dostat, může přijít s nějakou utilitou pro obnovování souborů a získat z vašeho disku všechna důvěrná data. Utilita BCWipe tomu dokáže účinně zabránit. Přepíše totiž náhodnými daty tu část disku, která obsahuje systémem Windows smazané soubory. Počet přepsání smazaných souborů si můžete sami nastavit - od jednoduchého přepsání až po šestinásobné nebo vyšší. BCWipe rovněž dále dokáže odstranit všechna data ze swapovacího souboru a z prázdného místa na disku. Všechny popisované operace jsou časově poněkud náročnější, proto kupříkladu přemazávání volného místa na disku doporučujeme nechat běžet přes noc. Aplikaci naleznete na našem CD jako soubor BCWIPE3.EXE (2,17 MB), popřípadě na internetu na adrese http://www.jetico.com. Ještě je třeba doplnit, že se jedná o plně funkční 30denní zkušební verzi programu.

16.Konec sledování

Jste už unavení a je vám zle z toho, že je každý váš pohyb myší zaznamenáván do souboru a sledován skutečně vlezlými internetovými stránkami? Nebo už snad máte všechny své soubory, včetně těch s citlivými údaji, v klidu uložené pomocí Windows po několik měsíců ve složkách se zašifrovaným názvem a se skrytými podsložkami? Program IE Privacy Keeper je poměrně kompaktní utilita, která udržuje váš systém čistý, a to pokaždé, když spouštíte nebo ukončujete Windows. Spolehlivě z pevného disku odstraňuje cookies, dočasné soubory, seznam naposledy otevřených souborů, historii Internet Exploreru, seznam automatického dokončování a ještě více. V této utilitě můžete dokonce nastavit, aby mazala určité soubory nebo klíče v registru, abyste si mohli být naprosto jisti, že po vaší práci na počítači nezůstala nikde ani stopa. Pokud si při odstraňování souborů zvolíte možnost Secure Delete, IE Privacy Keeper přepíše všechna data, která smazal, náhodnými bity, aby je nikdo nemohl obnovit třeba pomocí utility pro obnovování souborů. Utilitu naleznete na našem CD jako soubor IEPRIVACYKEEPER.EXE (1,08 MB), popřípadě na internetu na adrese http://www.unhsolutions.net/IEPK/index.shtml.

17.Flash podvádí

Kromě jiného jsou často nevítané a nechtěné i animace vytvořené ve Flashi, zvláště pokud se spouští automaticky. Navíc dokáží oklamat celou řadu programů pro blokování pop-up oken, což znamená, že soubor s animací ve Flashi obsahující škodlivý kód může potenciálně nakazit váš počítač virem. Program TurnFlash nabízí pro tuto bezpečnostní trhlinu spolehlivé řešení. Umožňuje totiž velmi pohodlně zapínat a vypínat v Internet Exploreru možnost přehrávání animací. Pokud se během surfování na internetu dostanete na stránku, na níž byste chtěli shlédnout animaci, vše, co musíte udělat, je klepnout na ikonku na hlavním panelu. Po přehrání animace pak znovu poklepejte na stejnou ikonku a přehrávání animací v Internet Exploreru se zase zakáže. Je to jedno z velmi pohodlných a jednoduchých řešení, jak ochránit svůj systém. Popisovaná utilita je k dispozici zdarma na našem CD jako soubor TFLASH210.ZIP (6,52 KB), popřípadě též na internetové adrese http://www.nirsoft.net/utils/tflash2.html.

Postrach při práci on-line

Někdy se může stát posílání souborů přes internet nebo řešení problémů s počítačovou sítí opravdovým utrpením. Následující utility se vám pokusí v těchto případech ulehčit situaci.

18.Zdlouhavé posílání souborů přes FTP

Pokud často potřebujete publikovat soubory na internetu nebo častěji posíláte soubory ke vzdáleným serverům, pravděpodobně intenzívně využíváte protokol pro přenos souborů (File Transfer Protocol - FTP). Ale i ty nejlepší programy pro přenos souborů pomocí FTP počítají s pracným přihlašováním a dedikovaným rozhraním, což obojí činí připojení a přenos souborů z pevného disku obtížnějším, než je nezbytně třeba. Celou situaci však mění utilita WebDrive, která v Průzkumníku zobrazuje vzdálené adresáře stejně jako kterékoliv jiné složky. Stačí jednoduše do prostředí programu WebDrive zadat potřebné parametry FTP serveru a hned bude Průzkumník po aktualizaci zobrazení bohatší o jednu namapovanou síťovou jednotku s obsahem složky umístěné na vzdáleném serveru. Vzdálené disky a složky, které pro svou práci potřebujete, pak jsou k dispozici vždy, kdy si vzpomenete. Utilitu najdete ve formě trial verze na našem CD jako soubor WEBDRIVE.EXE (4,32 MB), popřípadě též na internetu na adrese http://www.webdrive.com.

19.Řešení při potížích s přenosem přes FTP

Když už je řeč o přenosech přes FTP servery, kolikrát už jste potřebovali velmi nutně poslat někomu nějaký soubor, ale jak už to bývá, podle zákona schválnosti byla vaše snaha zmařena buď právě nefungujícím poštovním serverem nebo velikost souboru přesahovala limit nastavený pro velikost e-mailové přílohy. Pokud navíc ani vy, ani nikdo z vašich známých nemáte možnost přístupu na FTP server, pak je to smůla. Naštěstí ale existuje šikovná utilita Pumpkin TFTP, pomocí níž můžete soubor poslat prakticky komukoliv, aniž byste využívali služeb mail serverů či FTP. Jednoduše jenom vyberete soubor, který chcete poslat, zadáte IP adresu příjemce a připojíte se pomocí přihlašovacího jména a hesla. Pokud chcete naopak získat soubor ze vzdáleného počítače, stačí zadat umístění a název souboru společně s IP adresou počítače, na němž je požadovaný soubor uložen. Tuto zdarma dostupnou utilitu naleznete na našem CD jako soubor PUMPKIN-2.5.EXE (129 KB), popřípadě na internetové adrese http://kin.klever.net/pumpkin/binaries.

20.Diagnostika počítačů propojených v síti

Stále více počítačů s operačním systémem Windows je navzájem propojeno do počítačových sítí, ale přesto se Microsoft právě nepřetrhne, aby uživatelům pomohl s řešením problémů týkajících se provozu jejich domácích sítí. Pokud chcete zjistit, zda je nějaký počítač s určitou IP adresou dostupný, vždy otevíráte prastarý příkazový řádek systému MS-DOS a spouštíte stejně starý příkaz ping. Tato praxe se pro zajímavost používá už od roku 1986. Nejvyšší čas něco s tím udělat. Proto vám nabízíme jedno vylepšení. Jmenuje Angry IP Scanner, který umožňuje poslat příkaz ping v určitém rozsahu IP adres a jako

odpověď vrací rychlost pingu, jméno počítače a všechny aktivní IP adresy - vše zabaleno do atraktivního, snadno čitelného rozhraní typického pro Windows. Je to skvělá utilita zvláště tehdy, pokud potřebujete rychle zjistit, které počítače jsou v dané chvíli připojeny třeba k vaší domácí bezdrátové síti. Popisovaná utilita je dostupná zdarma a my vám ji přinášíme na našem CD jako soubor IPSCAN.EXE (108 KB), popřípadě ji můžete nalézt na internetové adrese http://www.angryziber.com.

§§§§§


Win32? .NET? Delphi 2005!

Jaromír Luhan

C05P0122

Firma Borland se v poslední době dostala doslova mezi dva mlýnské kameny - z javovské strany se tlačí projekt Eclipse, vývojářský svět Windows zase válcuje redmondský obr. Není divu, že se firma snaží nacházet na trhu nové skuliny, kde by se jí dýchalo volněji. Nicméně nevyhýbá se ani přímým soubojům na poli své hlavní působnosti - ve vývojářských nástrojích. Dobrým příkladem je Delphi 2005, hlavní pokračovatel větve Windows.

A zdá se, že do budoucna zůstane i jediným přímým následovníkem všech dosud oddělených produktů pro svět Windows. Ve verzi 2005 se totiž z původně pascalovského nástroje stává vícejazyčné studio, které patrně zanedlouho pohltí i dosud "samostatný" C++ Builder. V této fázi Borland integroval pod jednu střechu Delphi pro Win32 a Delphi pro .NET (jakožto vývojářské prostředí postavené na jazyce Pascal) s prostředím pro jazyk C#.

Uživatelské prostředí (IDE) programu samozřejmě vychází z Delphi 8, i když bylo doplněno některými funkcemi, po nichž volali uživatelé starších Delphi (třeba možností editovat VCL formuláře mimo záložku Design Editoru). Z novinek zaujme nová záložka "History" v editoru kódu - zprostředkuje část funkcionality programu pro správu verzí tím, že zpřístupní uživateli zvolený počet historických verzí jednotlivých souborů včetně možnosti porovnání obsahu.

Hlavní novinkou editoru kódu je však tzv. refactoring, umožňující měnit zdrojový kód tak, aby byla zachována požadovaná funkčnost, ale výsledek byl efektivnější, přehlednější a zejména čitelnější. Implementovány jsou např. postupy extrakce metod, přejmenování symbolů, deklarace proměnných a polí, vyhledání jednotek a jmenných prostorů. Ruku v ruce s funkcí SyncEdit (přejmenování všech výskytů vybraného symbolu v označeném bloku najednou) přináší refactoring efektivnější psaní vlastního kódu. Rozšířena byla podpora kódování HTML včetně transformace kódu do přehledné stromové hierarchické struktury a zvýrazňování syntaxe při editaci souborů kaskádových stylů.

Provázanost prostředí Win32 a .NET je krásně patrná na vestavěných debuggerech prostředí samo používá ten implicitně správný podle typu projektu, dovoluje však velmi jednoduše přepnout na druhý debugger a ladit tak aplikaci i pro druhou cílovou platformu.

Mnohá vylepšení zaznamenala oblast vývoje pro ASP.NET - např. dostanete k ruce asistenta pro proces nasazení aplikace, rozšířena byla funkcionalita sady webových komponent Borlandu (třeba o podporu multimediálního obsahu), přidán byl průvodce pro tvorbu vlastních uživatelských webových komponent nebo pro transformaci HTML prvků na serverové komponenty jediným stisknutím tlačítka.

Bouřlivým vývojem prochází technologie ECO, implementující modelem řízený vývoj aplikací z klasických databázových aplikací se rozšířila i na aplikace a webové služby ASP.NET, přibyla možnost generování kódu a objektově-relačního mapování pro již existující databázovou infrastrukturu, objevily se nové komponenty pro pooling a sdílení databázových připojení i možnost kompilovat ECO modely do DLL knihoven a volat je z různých aplikací.

Není možné vynechat ani podporu databází - kromě podpory Sybase 12.5 byla výrazně rozšířena práce s daty - kupříkladu pomocí funkcí BdpCopyTable můžete programově migrovat data mezi databázemi, pomocí tříd DataHub a DataSync se můžete připojovat paralelně k více datovým zdrojům a synchronizovat transakce napříč zdroji. Zmíněné třídy pak ve spojení s RemoteConnection a RemoteServer úžasně zjednodušují tvorbu distribuovaných databázových aplikací. Vývojář v Delphi 2005 nemusí opouštět prostředí ani v případě, že potřebuje změnit databázové schéma, struktury tabulek či pohledů, případně migrovat data mezi databázemi - vše nyní bez problému zvládne přímo pomocí nástroje Database Explorer. Kromě novinek opravili vývojáři také celou řadu chyb kritizovaných v minulé verzi (třeba znepřístupnění průvodce pro konfiguraci připojení datových zdrojů ADO.NET).

Pokud jde o použití a převod stávajících VCL aplikací, v Delphi 2005 byla rozšířena nabídka migrovaných technologií - vylepšen byl dbExpress a BDE, doplněny byly dbGO a DataSnap, najdete i .NET podoby technologií WebSnap a IntraWeb. Aby se více přiblížily světy Win32 a .NET, byl rozšířen jazyk Delphi, kupříkladu o podporu inliningu funkcí a procedur, agregaci více unit ve jmenném prostoru, o unikódové identifikátory, dynamicky alokovaná vícerozměrná pole a konečně i o příkaz for-in (iterace všemi prvky kolekce).

Poslední velice důležitou novinkou je oblast podpory testování. Delphi 2005 integrují schopnosti open-source testovacích prostředí DUnit a NUnit přímo do projektu, takže je možné (a žádoucí) vytvářet testy souběžně s psaním vlastního kódu. Následně testy sestavíte do scénářů

nebo dávek a můžete je kdykoliv znovu spustit a zjistit místa, kde nové zásahy porušují integritu starého kódu.

Přehled zajímavostí Delphi 2005 není zdaleka úplný, nicméně i tak poskytuje celkem jasný obraz o tom, že Borland svůj potenciál ještě zdaleka nevyčerpal a má vývojářům stále co nabídnout. Možnost paralelního vývoje pro Win32 a .NET, podpora testování, integrace více jazyků, databázová funkcionalita a v neposlední řadě unikátní technologie ECO - to vše jsou pozitiva, kvůli nimž by Delphi 2005 neměly uniknout pozornosti vývojářské komunity.

K recenzi poskytla firma: Borland, s. r. o., Na Pankráci 30, Praha 4, http://www.borland.cz

Cena: 29 500 Kč (Pro), 68 400 Kč (Enterprise), 95 900 Kč (Architect)

§§§§§


Teď už se neztratíte...

Jan Povolný

C05P0120

Infomapu není třeba příliš představovat. První verze se objevila na trhu již před mnoha lety a stala se okamžitě velmi oblíbenou. Od té doby urazil PJsoft se svým vlajkovým produktem obrovský kus cesty, nejinak je tomu i s novou verzí, která opět obsahuje vylepšení.

Infomapu lze podle obsahu rozdělit na dvě základní části: Street Atlas České republiky a obdobně Street Atlas Slovenské republiky. Tyto dvě části můžete pořídit i dohromady. Street Atlas SR a oba produkty společně lze potom zakoupit pouze ve verzi Complete Edition, která obsahuje mapu Česka a Slovenska společně s dalšími 600 (ČR) nebo 210 (SR) podrobně zpracovanými plány měst. V případě koupě samotné ČR máte k dispozici

ještě verzi Classic Edition (obsahuje podrobné

mapy 12 krajských měst a Prahy) a Basic Edition (obsahuje pouze mapu Prahy a okolí). Testovaná verze obsahuje podrobné mapy obou republik.

Instalace probíhá standardním způsobem, můžete zvolit kopírování všech souborů na pevný disk, nebo provozovat Infomapu přímo z CD (tato varianta je samozřejmě pomalejší). Na instalačním médiu najdete i databázovou komponentu MDAC 2.7 (propojeni s externími databázemi) a velmi povedenou příručku pro začátečníky v PDF.

Pokud jste Infomapu nikdy neviděli, věřte, že se jedná o podrobnou vektorovou mapu České a Slovenské republiky s velmi podrobně zpracovanými plány jednotlivých měst, věrně zasazenými do vlastního atlasu. Mapa je volitelně doplněna dalšími objekty jako jsou čerpací stanice, nemocnice, hotely a další. V městských plánech najdete zastávky autobusu, metra nebo tramvaje, lékárny, restaurace a další. Mezi všemi objekty (tedy i názvy ulic) lze samozřejmě inteligentně vyhledávat. Pokročilejší funkcí je vytváření vlastních atlasů a objektů, které lze importovat i z externích databází. Objekty můžete vkládat i do základní mapy ČR. Infomapa umí spolupracovat s GPS moduly a zobrazovat tak vaší aktuální pozici on-line na mapě. Nechybí měření vzdáleností, výpočet obsahu ohraničené plochy, vyhledání ideálního spojení dvou a více bodů nebo výpočet nákladů na cestu (po vyplnění patřičných informací). Třešničkou na dortu je možná spolupráce s jízdními řády IDOSu.

Nejpodstatnější novinkou verze 12 je nepochybně aktualizovaná silniční síť. Opět přibylo několik podrobně zpracovaných okresních měst. K dispozici je nyní vyhledávání podle správního rozdělení měst a obcí (krajská, okresní atd.). Byly doplněny a upřesněny informace pro správný výpočet vzdálenosti a pro lepší spolupráci s GPS navigací. Objevila se i možnost zálohovat takzvanou uživatelskou vrstvu, tedy data, která do mapy doplníte vy sami. Program se také dokáže na požádání po internetu aktualizovat.

Infomapa patří již několik let mezi špičku produktů podobného zaměření. Její hlavní devizou je pravidelná a kvalitní aktualizace silniční sítě a dalších přidaných informací. Výborná je on-line navigace pomocí externího GPS modulu. Do mapy je navíc možné vkládat vlastní informace a použít ji tak např. pro zobrazení firemních poboček, případně vytvořit nový atlas na zelené louce. V neposlední řadě poslouží pro klasické off--line plánování vašich cest.

K recenzi poskytla firma: PJsoft, s. r. o., Služská 27, Praha 8, http://www.pjsoft.cz

Cena: 35 688 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Linux stále po ruce

Jan Povolný

C05P0121

Na linuxovém poli bojuje hned několik firem najednou a francouzský MandrakeSoft se řadí k těm nejznámějším. Distribuce tohoto výrobce patří mezi uživatelsky nejpřítulnější, jak z hlediska konfigurace hardwaru, tak díky grafickým nástrojům pro správu systému, ne nepodobným těm ve Windows. A právě MandrakeSoft přichází na trh s novou verzí své Live distribuce MandrakeMove2.

Co se vlastně skrývá za názvem MandrakeMove? Pro uživatele Windows věc naprosto nevídaná - MandrakeMove je živou distribucí Linuxu. Tzn. neobsahuje standardní instalační soubory Linuxu, které musíte kopírovat na pevný disk, ale hotový systém běžící přímo z CD. V praxi to znamená, že přijdete k libovolnému dostatečně hardwarově vybavenému PC, vložíte MandrakeMove2 a spusťte systém z CD. Nekopírujete žádné soubory na disk, ani nijak neměníte konfiguraci stávajícího OS. Po ukončení práce počítač vypnete, vyjmete CD a vše je jako dříve.

K čemu je to celé dobré? Prvním důvodem pro vytvoření takové distribuce je mobilita systému. Linux máte stále při sobě. Přestože vlastníte firemní notebook s předinstalovanými Windows, s MandrakeMove nemáte problém. Prostě s sebou nosíte CD a když potřebujete, pracujete v Linuxu. Druhým důvodem může být popularizace Linuxu jako takového. Live distribuce je přímo stvořena pro předvedení systému v plné parádě na PC vašeho kolegy, který se doposud plnohodnotné instalace obával.

MandrakeMove2 se spouští z grafické verze zavaděče LILO. Na počátku proběhne detekce vašeho hardwaru a v případě úspěchu (zejména u grafické karty) se celý proces přesune do "mandrakovsky" modrých X Windows. Po volbě jazyka (čeština je plně podporovaná, včetně překladu většiny aplikací) a potvrzení licence následuje klíčový výběr startu s USB diskem nebo bez. Co to znamená? Jak již bylo řečeno, běží celá distribuce přímo z CD, neexistuje tedy klasické úložiště, kam byste mohli vytvořená data zapsat. Řešením je použití USB "klíčenky". Pokud ji před startem Linuxu připojíte k PC, supluje váš domovský adresář. MandrakeMove2 dokáže na USB uložit i změny nastavení, které provedete. Ukládat lze také na existující diskové oddíly (např. s Windows), které Linux detekuje automaticky. Potom ovšem přijdete o mobilitu.

MandrakeMove2 vychází z distribuce MandrakeLinux 10.0 - obsahuje tedy shodné programové vybavení. Je omezen pouze velikostí média, jednotlivé produkty byly vybrány s ohledem na pokrytí všech oblastí práce na PC. Pro desktop je použito prostředí KDE 3.2, které se vzhledově velmi blíží MS Windows. Jádro systému je z nejnovější řady 2.6, konkrétně 2.6.3. Kancelářský základ tvoří OpenOffice.org 1.1.2. Pro internet máte k dispozici vestavěný Konqueror nebo Mozillu. Elektronickou poštu a groupwarové funkce potom zajistí aplikace Kontact. K dispozici jsou rozličné přehravače multimédií, vypalovací software k3b, jednoduché hry a mnoho dalších desktopových aplikací. Vše plně počeštěné a s podporou češtiny. Z MandrakeMove2 lze i tisknout na celé řadě podporovaných tiskáren.

Použítí Live distribuce jako takové je samozřejmě silně závislé na úspěšné detekci hardwaru vašeho PC. Recenze vznikla na notebooku řady Premio s mobilním Celeronem a standardní výbavou. MandrakeMove2 správně nalezl jak grafickou, tak i zvukovou kartu, nechyběla ani podpora CDRW. Problémy nastaly na desktopu s integrovanou grafikou VIA/S3G Unichrome, kde se grafické prostředí Linuxu tedy nekonalo.

MandrakeMove2 se určitě povedl. Za směšnou cenu obdržíte moderní, plně vybavený a velmi pohledný linuxový desktop. V případě použití externího úložiště ve formě USB disku pak i dobrý cestovní pracovní nástroj. MandrakeMove2 vám jistě poslouží i v případě, že si chcete Linux jenom vyzkoušet. Neváhejte, u Windows takovou možnost mít nebudete.

K recenzi poskytla firma: QCM, s. r. o., Milady Horákové 1, Brno

http://www.qcm.cz

Cena: 142 Kč

§§§§§


Panda ochranář

Marcel Flídr

C05P0124

Mezi softwarovými firmami je populární marketingovou taktikou sdružování několika samostatných aplikací do jednoho velkého programového balíku. Stejnou cestou se vydala i společnost Panda Software, tvůrce populárního antivirového řešení Titanium Antivirus. Nejnovější verze jejího nástroje pro celkové zabezpečení počítače nese označení Panda Platinum 2005 Internet Security (dále jen PPIS) a my jsme měli možnost jej krátce otestovat.

Základním stavebním prvkem PPIS je pochopitelně antivirové řešení. To je doplněno o mnoho dalších užitečných funkcí a služeb. Výsledkem je skutečně komplexně pojatý nástroj pro zabezpečení počítače a uložených dat před viry (včetně těch dosud "neznámých"), hackery, spamem, spywarem a jinými internetovými hrozbami. To vše je zabaleno do povedeného uživatelského prostředí, s nímž se bude dobře pracovat i laikům.

Vše, co uživatel k práci s programem potřebuje, je soustředěno do hlavního okna aplikace. U každé z nabízených funkcí je ihned vidět její stav, lze ji přímo konfigurovat, zapnout nebo vyřadit z činnosti. Celkem je program složen z osmi funkčních modulů.

Samozřejmostí a nezbytností je pro každý antivir systém automatických aktualizací. U PPIS se jedná o proces natolik automatický, že není možné nastavit žádné parametry (např. četnost zjišťování nových verzí) kromě způsobu připojení k internetu.

Podstatně lepší konfigurovatelnost nabízí antivirový modul. Spolu s obligátním určením typů prověřovaných souborů lze také nastavit kontrolu e-mailů a klientů pro instant messaging. Kromě virů dokáže systém detekovat i spyware,

"dialery" a podobná nebezpečí. K jejich vyhledávání slouží rezidentní kontrola i uživatelsky definovatelné antivirové testy, které lze spustit ručně nebo podle zadaného plánu. Jako každý moderní antivir disponuje i PPIS karanténou pro napadené soubory a záznamem o průběhu testů.

Novinkou je funkce ochrany proti neznámým hrozbám. Výrobce tuto technologii pojmenoval TruPrevent a kromě implementace do dalších produktů ji distribuuje i jako samostatné řešení. Pro odhalování nových nebezpečí se používá heuristické skenování a především analýza chování procesů. Systém rovněž umožňuje blokovat potenciálně nebezpečné přílohy elektronické pošty a různé podezřelé skripty na internetových stránkách.

Další komponentou je firewall, jehož pomocí lze podrobně sledovat jak odchozí, tak příchozí komunikaci na síťových rozhraních a pomocí definování pravidel zamezit nežádoucí aktivitě zvenčí nebo zevnitř počítače. Při výchozím nastavení určuje PPIS komunikační pravidla přístupu k internetu pro jednotlivé programy automaticky. Pokročilejší uživatel však jistě využije možnosti manuálního nastavení.

Zejména uživatelé přistupující k internetu pomocí modemu a vytáčeného připojení ocení funkce automatické kontroly úrovně zabezpečení internetového prohlížeče a ochranu před "klamavými" stránkami a maily (např. zamezení změny vytáčeného čísla pro připojení k internetu).

Poněkud tajnůstkářsky působí antispamový nástroj. Nechá uživatele pouze definovat, které adresy nebo domény mají být označeny jako důvěryhodné, ale tím možnost nastavení končí. Zcela utajen zůstává způsob rozhodování i kritéria, pouze v e-mailovém klientu je možné korigovat rozhodnutí antispamové kontroly o tom, zda daný mail je spam nebo ne. Mnohé uživatele jistě nepotěší fakt, že PPIS standardně komunikuje pouze s klienty Microsoft Outlook a Outlook Express.

Poslední modul umožňuje pomocí přihlašovacích jmen a hesel omezit práva přístupu k www stránkám s nežádoucím obsahem. Již při instalaci PPIS si systém nechá zadat heslo správce, který pak může vytvářet další účty a podle několika kategorií obsahu jim přidělovat přístupová práva. Pro posuzování obsahu internetové stránky se používá technologie Cobion AG.

Panda Platinum 2005 Internet Security je bezesporu aplikací, která nabízí velice široké spektrum činností. Otázkou zůstává, zda tak široký záběr není na úkor kvality jednotlivých komponent, které by jako samostatné aplikace mohly jít do větších podrobností. Určitě však osloví domácí uživatele, kteří si nepotrpí na podrobné nastavování konfigurace a spíše dají přednost automaticky fungujícím bezpečnostním opatřením v přiměřeném rozsahu.

K recenzi poskytla firma: proNETIX CZ

Fibichova 49, Brno, http://www.pronetix.cz

Cena: 2 370 Kč (bez DPH)

§§§§§


Zabraňte zneužití citlivých dat

Vladimír Vondráček

C05P0123

O nutnosti zálohovat data, eventuálně jak zabránit útočníkům přes internet data ukrást toho již bylo napsáno mnoho. Valná většina zneužití informací se ale neděje v prostředí sítě sítí, ale přímo uvnitř firmy nebo dokonce mezi uživateli, sdílejícími jeden počítač. K eliminaci podobných všetečků je připraven produkt NMS for PC.

Stručně by se činnost tohoto softwaru dala shrnout jako další stupeň ochrany dat v prostředí Windows. NMS jde na problém od lesa. Tvůrci dospěli k závěru, že nejlepší možnou ochranou dat je jejich šifrování přímo v rámci souborového systému Windows. Šifrování je řešeno prostřednictvím tzv. Product Encryption Key (PEK), vystupujícího v roli klíče. NMS navíc zavádí do systému další přihlašovací sekvenci, která identifikuje uživatele proti vlastnímu seznamu oprávněných uživatelů a stanovuje přístupová práva jednak pro nastavení NMS, jednak k zašifrovaným souborům.

Po instalaci NMS oprávněným uživatelem je vytvořen seznam uživatelů NMS, společně s politikou správy hesel. Pokud se pak běžný uživatel přihlašuje do Windows, zadá i svoje heslo do prostředí NMS. Následně lze vybrat citlivou složku, jejíž obsah nepatří do nepovolaných rukou, a v kontextovém menu zvolit položku Encrypt folder - od tohoto okamžiku je adresář přístupný pouze konkrétnímu uživateli (NMS, ne Windows). Když data přestanou být tajná, lze analogicky provést akci Decrypt. Data je samozřejmě možné šifrovat i na přenosných médiích, tedy disketách, CD i USB discích. Aby byla čitelná i na jiném systému (což je u přenosných médií vcelku výhoda), musí být tento rovněž vybaven programem NMS for PC, se stejným PEK. Jinak se pro běžného uživatele způsob práce od činnosti bez ochrany NMS neliší. Ovšem uživatel s právy administrátora NMS se může vyřádit v oblasti jemného nastavení aplikace - počínaje požadavky na hesla přes přidávání uživatelů a nastavování jejich oprávnění a konče filtry na typy souborů, které lze zakódovat. Ze zřejmých důvodů je zakázáno šifrovat systémové soubory. Jestliže je nutné používat např. síťový fileserver, musejí mít všichni klienti nainstalovaný NMS, opět jako v případě přenosných médií se stejným PEK. Na tomto místě je dobré podotknout, že existují dvě verze NMS - Professional a Enterprise. Poskytují stejnou základní funkčnost, Enterprise pak navíc možnost dálkové správy a instalace NMS a tudíž i distribuci PEK na vzdálené počítače.

Po stručném popisu fungování systému přichází čas na osvětlení, proč vlastně NMS použít. Možnost využití k ochraně soukromých dat v počítači, s nímž pracuje více uživatelů a který používá souborový systém typu FAT, je víceméně zřejmá. Po zašifrování k nim nemá nikdo jiný přístup. Trochu spornější je smysl nasazení NMS, jestliže počítač používá filesystem NTFS (standard u Windows 2000 a XP), který umožňuje přiřadit souborům i přístupová práva pro jednotlivé uživatele nebo skupiny uživatelů. Zde je nutno připomenout, že může vzniknout problém s přenosnými médii - zatímco do jednoho systému se uživatel přihlašuje pod jedním jménem, do druhého může být uživatelské jméno jiné a problém je na světě. Poměrně pádným důvodem pro použití NMS v dnešní bouřlivé době je i to, že pokud hardware s citlivými údaji někdo přímo zcizí, k informacím se nedostane, protože jsou zakódovány.

NMS pro PC je produkt zajímavý především pro organizace nebo jednotlivce, kteří pracují s citlivými údaji. Představuje rozumnou úroveň zabezpečení dat při poměrně malých požadavcích na koncového uživatele. Jedná se o rozumný kompromis mezi nezabezpečenými počítači s Windows a speciálními šifrovanými souborovými systémy s vysokým stupněm zabezpečení.

K recenzi poskytla firma: ITNets, s. r. o., Trenčianská 53, Bratislava

http://www.ITNets.sk

Cena: 4 866 Sk (Professional), 5 799 Sk (Enterprise)

§§§§§


Ochrana na věčné časy

Patrik Malina

C05P0117

Společnost Symantec připravuje v posledních letech svým uživatelům pravidelnou nadílku a ani tato sezóna není výjimkou: nová verze balíku pro totální zabezpečení především domácích počítačů připojených k internetu je zde a znamená postupnou evoluci po malých krůčcích. Bohužel, některé staré bolesti stále přetrvávají, což je s podivem.

Programový balík jsme testovali na aktuální konfiguraci v podobě Windows XP se SP2 v lokalizované české variantě, samotná verze NIS byla označena jako CZ a skutečně s námi hovořila česky. Základní filozofie produktu se v podstatě nezměnila, takže některé klíčové principy zde obeznámený uživatel spolehlivě nalezne. Již při instalaci budete dotázáni, zda chcete využívat režim s oddělenými uživatelskými profily, které je možné navázat na účty ve Windows a zajistit tak různé úrovně ochrany - jen nezapomeňte, že tato funkce je pak při prvním zprovoznění spojována s nástrojem Dětský zámek. Instalované součásti také nebudou žádným překvapením: osvědčený antivirus, dále velmi aktuální Norton AntiSpam a v rámci kolekce Internet Security v užším smyslu slova pak soubor nástrojů jako osobní firewall, základní detekce narušení, ochrana osobních údajů či samotný Dětský zámek.

Jednotlivé součásti celého balíku jsou bezesporu slušně vybaveny a navíc dobře ovladatelné díky sjednocenému rozhraní. Funkčně dobře připravený je především osobní firewall, jenž nabízí kontrolu provozu na základě oprávnění jednotlivých aplikací, pro něž pak dynamicky otevírá síťová spojení. Samozřejmostí je označení důvěryhodných a nedůvěryhodných sítí, velmi pěkné je také "profilování" - globální změna nastavení firewallu podle místa, v němž se počítač nachází. Za pomoci názorného průvodce lze také sestavit obecná síťová pravidla s tradičními parametry: zdrojovou sítí, cílovou sítí, čísly portů a povoleným či zapovězeným směrem komunikace. Šikovná je možnost sestavit pravidlo s různorodou definicí rozsahu komunikačních portů a také schopnost podrobně kontrolovat odchozí síťová spojení.

Komponenta, u níž je znát vývoj, je AntiSpam. Rozšířily se možnosti konfigurace a nechybí třeba základní učení na bázi odesílaných zpráv, jež směřují k explicitně důvěryhodným adresátům. Dobře zpracovaný je i modul Detekce narušení, zahrnující desítky vzorků podezřelého chování, včetně některých variant rafinovaných skenů portů, o známých trojských koních nemluvě. Jako dobrá pojistka rovněž poslouží filtr pro zamezení úniku osobních údajů, i když zde se nejdříve trochu zapotíte při konfiguraci, ovšem výsledná funkcionalita může být velmi dobře vyladěna.

Přes všechny vymoženosti i tento produkt Symantecu stále provázejí staré problémy, které jako by výrobce ignoroval. Prvním je opomíjení lokálních specifik: je pěkné, že je k dispozici předpřipravený seznam serverů třeba pro blokování pop-up oken, ale nejsou zde zahrnuty tuzemské adresy. Totéž platí u blokování reklamních pruhů. Ani prvotní stažení aktualizovaných souborů po prvním připojení ke službě Live Update o velikosti asi 32 MB asi řadu uživatelů nenadchne. A ještě horší vlastností je naprosto nevyzpytatelné chování produktu v případě, že se pokusíte o instalaci (prostě jen spustíte instalátor) přes již dříve nainstalovanou samostatnou verzi některé ze součástí NIS (nejčastěji Norton AntiVirus). Naše opakovaná zkušenost je taková, že software pak není možné korektně nainstalovat, ani běžnými způsoby z počítače odstranit (a to ani pomocí ručního vyčištění Registry podle rad výrobce). Inu, instalaci si rozmyslete: může to být na věčné časy, pardon, do přeinstalování celých Windows.

K recenzi poskytla firma: Symantec

http://www.symantec.cz

Cena: 2 390 Kč (bez DPH)

§§§§§


Desktop jako na dlani

Patrik Malina

C05P0116

Jistě tu situaci znáte: přicházíte domů a právě jste zjistili, že důležitou práci jste zapomněli na firemním počítači v kanceláři. Nebo obráceně? Přicházíte do práce a důležité dokumenty máte na domácím PC. Nebo potřebujete vzdáleně spustit aplikaci, "navštívit" pracovní plochu... Řešíte tyto potíže? Pak pokračujte následujícími odstavci!

Vzdálený přístup k počítači prostřednictvím síťových cest není požadavek nijak nový ani nijak neobvyklý. Používání terminálů pro práci na vzdáleném, výkonném síťovém serveru je oblíbený model, jenž se prosadil dávno před nástupem počítačů třídy PC, a v různých podobách se stále vrací do módy. Navíc i dnes, kdy místo pracovních stanic dominují "písíčka", je pro administrátory často nezbytným nástrojem vzdálené zpřístupnění strojů jednotlivých uživatelů, neboť větší sítě často ani jinak spravovat nelze. Vývoj příslušného softwaru a operačních systémů však dnes již bez problémů dovoluje podobné formy vzdálené práce využívat i v případě malých domácích sítí a jste-li třeba často na cestách nebo potřebujete komunikovat na trase domov - zaměstnání, při troše trpělivosti se vám jistě vše podaří zprovoznit.

V následujících odstavcích se zaměříme jak na samotné přenesení rozhraní vzdáleného počítače, tak na další související přípravné kroky, bez nichž by často taková komunikace nebyla možná. Řekneme si, co je potřeba udělat pro dostatečnou míru zabezpečení, a také si vysvětlíme, jaké překážky na trase by vás mohly potkat. Než se do realizace některých scénářů pustíte, uvažte, že určité akce nelze realizovat bez asistence administrátorů firemních sítí, do nebo z nichž chcete komunikovat. Takže občas je potřeba kromě technologie též trocha diplomatického přístupu.

První fáze: budujeme bezpečný přístup

Vzdálený přístup a přenesení pracovního prostředí je možné realizovat podle řady scénářů v závislosti na tom, kde se nacházejí oba počítače - lokální, z nějž budete fyzicky komunikovat, a vzdálený (anglicky remote), k němuž se chcete připojit. V nejjednodušším případě jsou stroje umístěny ve stejné lokální síti (LAN), tedy uvnitř firmy či třeba v jediné domácnosti, a jejich propojení je provedeno přímo pomocí síťových karet a technologie Ethernet. Tato situace je sice nejsnazší, avšak ne zase tak častá: kdybych byl ve stejné domácnosti či kanceláři, asi bych si raději přímo sedl ke správnému stroji. Mnohem typičtější je tedy scénář, kdy propojení dvou PC realizujeme "na dálku" přes rozlehlejší sít, kterou je typicky internet. A právě využití veřejné sítě s sebou přináší zásadní problém a riziko v podobě možnosti ohrožení komunikaci útočníkem zvenčí. Pokud se budete nedostatečně zabezpečeným kanálem připojovat ke vzdálenému počítači, mohl by si toho někdo "všimnout" a ve volné chvilce to zkusit tak jako vy s využitím znalostí, jež byly odposlechnuty. Pak by mohl takový útočník v případě úspěchu manipulovat se vzdáleným strojem stejně jako oprávněný uživatel. Naším úkolem je tedy v první řadě zajistit mezi lokálním a vzdáleným PC sestavení bezpečného kanálu, v jehož útrobách pak již s minimálním rizikem budete přenášet data pro vzdálenou práci.

Protože v případě malých sítí či "domácího" nasazení nelze předpokládat, že byste využívali vyhrazených telefonních linek či jiných soukromých spojů, samozřejmou volbou pro požadované sestavení chráněného kanálu je využití technologie virtuálních privátních sítí. V této části si ukážeme, jak prakticky nastavit počítače na obou koncích pro sestavení VPN. Pokud vás zajímají podrobnosti o těchto technologiích, nahlédněte do rubriky Komunikace v tomto čísle, kde se podstatě VPN věnujeme více. Než se do vlastního nastavení pustíme, ještě jednou připomínáme, že je potřeba mít vyřešenu otázku internetové konektivity - v opačném případě totiž nemáte, kudy byste VPN "protlačili".

Naši práci začněme na počítači, jenž označujeme jako vzdálený: pokud vás to překvapuje, pak právě zde nadešla chvíle přehodnotit plány, neboť před samotným zprovozněním vzdáleného přístupu budete opravdu muset alespoň jednou váš cílový stroj nakonfigurovat. Naším prvním krokem tedy bude vytvořit z něj VPN server pro příchozí spojení. Ukázky jsou v tomto případě realizovány většinou v prostředí Windows XP se SP1, některé drobné odlišnosti pak ukážeme na Windows 2000 Professional.

Konfiguraci zahájíme, jak jinak, pomocí ovládacího rozhraní Network Connections (Síťová připojení), kde si spustíme průvodce pro nové síťové připojení. Po uvítací obrazovce následuje rozhodovací bod: zde je potřeba vybrat volbu Advanced Connection. Na následující obrazovce pochopitelně volíme Accept incoming connections (přijmout příchozí spojení) a pokračujeme dalším oknem, v němž se operační systém pokusí zobrazit všechna zařízení, pomocí nichž je možné vzdáleně přistoupit. Protože konfigurujeme VPN a rozhraní jako telefonní modem či sériový kabel nás tedy nezajímají, beze změny pokračujte na další kartu a zaškrtněte volbu povolující příchozí VPN spojení. O obrazovku dále vám průvodce nabídne přehled existujících uživatelských účtů, z nichž můžete vybrat ty, jimž připojení virtuální sítě dovolíte. Následující okno je pak poměrně důležité: říkáte zde, které protokoly budou pro tunelování skrz navázané VPN spojení povoleny, což nemusíte měnit. Pokud ale chcete být důslední a postupovat opravdu co nejpřísněji, nechte jako platnou (zaškrtnutou) pouze volbu TCP/IP. Systém vám však bude sdělovat, že je nutno zastavit službu Server, jež se stará o sdílení složek a tiskáren - to však nemusí vždy dopadnout úplně nejlépe, takže to uvažte. Poté průvodce klidně ukončete. V okně síťových rozhraní vám přibude ikona pro příchozí spojení. Pokud na ní kliknete pravým tlačítkem a vyvoláte Vlastnosti, můžete i dodatečně některé parametry pro VPN změnit. Budete-li obdobná nastavení provádět ve Windows 2000 Professional, může průvodce vypadat mírně odlišně. Volbu pro příchozí spojení najdete přímo na rozhodovací obrazovce, zbytek je však prakticky shodný.

Přijímající počítač tedy máme připraven, přesuneme se na stroj, s nímž cestujeme a z nějž budeme spojení iniciovat. Opět použijeme průvodce novým síťovým připojením a tentokrát volíme položku Connect to the network at my workplace (tedy jako bychom se připojovali "do práce"). V dalším kroku samozřejmě volíme variantu VPN, o obrazovku dál přidělte novému spojení výstižné jméno (na funkci to nebude mít žádný vliv) a postupte do dalšího okna, kde budete zadávat veledůležitou adresu vzdáleného počítače v síti. Zde můžete narazit na potíže - pokud adresu neznáte, přejděte do následujícího odstavce, kde se problému věnujeme. A v závěrečném kroku průvodce nezapomeňte zatrhnout volbu, díky níž se nové připojení uloží jako zástupce na pracovní plochu, abyste je měli po ruce. Posléze již dojde k otevření samotného startovacího dialogu: stačí zadat přihlašovací jméno a heslo k účtu, jemuž jste na vzdáleném počítači povolili přístup, a spojení může být sestaveno. O tom, že spojení vzniklo, se můžete přesvědčit také v příkazové řádce, kde se po zadání příkazu IPCONFIG objeví hlášení, v němž bude figurovat PPP nebo WAN adaptér pod jménem, jež jste mu přidělili.

Co je vlastně výsledkem naší snahy? Sestavili jsme chráněný tunel mezi lokálním (odchozím) a vzdáleným (přijímacím) počítačem, a touto síťovou "rourou" teď můžeme poměrně bezpečně zasílat data, pomocí nichž lze třeba vzdáleně onen stroj ovládat. Jednu věc však ještě potřebujeme ověřit: adresaci vzdáleného počítače v sestaveném tunelu a opravdovou prostupnost. Přejděme tedy opět na vzdálený (přijímající) stroj a pomocí stejného příkazu  IPCONFIG - se přesvědčme, že vše dopadlo dobře. Ve výpisu by se mělo objevit něco o PPP adaptéru RAS serveru a zároveň bude k dispozici přiřazená IP adresa. S její pomocí lze pak příkazem PING dokončit ověření průchodnosti spoje z protějšího počítače.

Máme za sebou tedy první fázi: bezpečné spojení. Pokud se vám operace nepodařila, v následujícím odstavci bude řeč o nejčastějších problémech. Je-li vše funkční, můžete poté pokračovat další částí - samotným přenosem vzdáleného ovládání.

Druhá fáze: prošlapáváme trasu

Bohužel zdaleka ne vždy probíhá "propojovací" akce tak hladce, jako jsme naznačili v předchozím odstavci. V bezprostředně následujících řádcích si řekneme o typických úskalích a jejich možných řešeních.

Při sestavování ochranného síťového tunelu můžete v první řadě narazit na problém, že oba počítače nemusí být přes internetovou globální síť tak snadno viditelní. Pokud jste byli pozorní, jistě vám neušlo, že jsme v průvodci pro odchozí VPN linku zadávali konkrétní IP adresu cílového (přijímacího) počítače. Nezbytnou podmínkou pro celou operaci je to, že ona cílová adresa bude v internetu ze zdrojového počítače přímo viditelná, čemuž v praxi může stát v cestě řada překážek.

První problém s adresací představují samotní poskytovatelé internetové konektivity (ISP). Pokud jste na cestách a přijímacím (vzdáleným) počítačem je vaše PC doma, můžete mít potíže díky tzv. dynamicky přidělované adrese. ISP vám totiž z různých důvodů může přidělovat IP adresu pomocí služby DHCP, a to při každém připojení internetu jinou, což samozřejmě iniciaci spojení z notebooku na cestách dosti ztěžuje. Řešením je dnes již nepříliš nákladná varianta požádat ISP o přidělení adresy statické tak, abyste se zvenčí na váš cílový počítač "trefili".

Dalším problémem může být, rovněž u poskytovatele internetu, nasazení služby NAT (tzv. překladu síťových adres). Z různých důvodů může docházet k tomu, že adresa vašeho počítače na internetovém rozhraní (směrem k ISP) nebude stejná jako ve veřejném internetu. Toto maskování má své důvody a k jeho překlenutí potřebujete od ISP zaručit dvě věci: že vám přidělí statickou IP adresu (tu skutečnou, úplně veřejnou) a že překlad adres (NAT) bude provádět v poměru 1 : 1, tedy že se vždy přes úplně veřejnou adresu trefíte po překladu na váš domácí počítač. Ani to už není požadavek nijak výjimečný a drahý. Samozřejmě to připadá v úvahu u služeb jako ADSL, kabelová televize či "bezdrát", v případě dial-upu s ničím podobným moc nepočítejte...

Další překážkou na cestě může být firemní síť. Už jsme v našich scénářích naznačili, že typickým cílem - vzdáleným počítačem - může být naše pracovní PC v kanceláři či jinde na pracovišti. Takový stroj samozřejmě není přímo "vystrčen" do internetu, tedy pokud administrátor není blázen, a vy budete potřebovat jeho pomoc. V zásadě jsou zde dvě možná řešení. První vyžaduje, aby vám administrátor na hranicích firemní sítě (firewallu) otevřel příslušná "dvířka" pro cestu dovnitř - při konzultaci uvádějte, že potřebujete prostoupit pomocí protokolu PPTP, což by mu mělo postačovat. Ovšem přichází jiný problém: firemní sítě, stejně jako ISP, často využívají službu NAT, takže stejně nebudete moci přímo zacílit na IP adresu vašeho firemního desktopu. Řešením je tedy varianta druhá, a to využití nějakého firemního RAS či VPN serveru, což je pravděpodobně možné. Ovšem pozor, zde dochází ke změně celého scénáře! Přijímacím počítačem pro tunel už nebude váš vzdálený stroj, ale jiný firemní server, jehož parametry vám správce sdělí. Zcela tak odpadá nutnost konfigurovat výše popsané příchozí spojení na vzdáleném počítači, neboť to administrátor udělá za vás na VPN serveru a pustí vás rovnou do firemní sítě. Cesta pro další kroky pak již bude volná.

Ještě dobrodružnější situace nastane, pokud se podobně jako firemní firewall chová nějaké zařízení ve vaší domácí síti. Typicky takto pracuje třeba pokročilý ADSL modem či domácí hardwarový router/firewall. Ten právě realizuje službu NAT i ochranu před příchozí komunikací a pokud jej nenastavíte, bude vaší snahu přistoupit na domácí PC odněkud zvenčí považovat za neoprávněnou. Problém vyřešíte tím, že váš vnitřní počítač šetrně vystavíte z domácí sítě do internetu, k čemuž se většinou používá funkce s názvem Virtual DMZ, Server publishing či podobné. Příslušné nastavení pak musí říkat, že dovnitř propouštíte protokol PPTP, jehož pomocí se tunelované spojení realizuje, a že má být přesměrováno na určitou vnitřní, ukrytou IP adresu. A teď otázka: jakou cílovou adresu zadáte na straně VPN klienta (odchozího spojení) na počítači mimo domov, z nějž budete přistupovat vzdáleně? Správně, tu, kterou jste si podle výše uvedených instrukcí domluvili se svým ISP!

Na závěr uveďme, že úplně stejnou překážkou může být také samotný firewall v operačním systému Windows, jenž dokáže příchozímu spojení zabránit. Proto je potřeba jej nakonfigurovat stejně jako domácí hardwarový router/firewall pro příjem spojení PPTP. Pokud však nebudete provádět žádné vlastní zásahy, po spuštění služby příjmu příchozích spojení by si měl Windows firewall příslušné porty připravit a otevřít sám, jak je patrné z obrázku na předchozí straně.

Třetí fáze: přenášíme pracovní plochu

Možná si říkáte, že jsme toho pro bezpečnost už udělali dost a je načase se opravdu vzdáleně připojit. Pokud máte cestu pomocí VPN sestavenou, můžeme opravdu přistoupit k ovládnutí plochy vzdáleného počítače. Ukážeme si několik cest a také několikeré softwarové vybavení, které je k dispozici. Každá z naznačených cest má své výhody i nevýhody, takže nezbývá než si poté vybrat. Nezapomeňte také, že otázku vzdáleného přístupu, tedy vlastně terminálového spojení, musíte vyřešit opět na obou stranách spojení - na počítači "mimo domov a kancelář", tedy na terminálovém klientu, a na počítači vzdáleném, jenž bude plochu předávat a jemuž budeme jinak říkat terminálový server.

Windows a Vzdálená plocha

Jste-li uživateli operačního systému Windows, může vám k rychlému zpřístupnění vzdáleného počítače posloužit přímo dostupná komponenta s názvem Remote Desktop Connection. Jde o klientskou aplikaci, s jejíž pomocí můžete využít libovolný terminálový server na platformě Windows - typickým "cílem" tak mohou být právě Windows XP, jež nabízejí serverovou část pod názvem Remote Desktop. Klientská aplikace je ve Windows XP umístěna přímo v části Programy-Příslušenství-Komunikace a při jejím spuštění máte k dispozici okno pro zadání základních přihlašovacích údajů. Do pole Computer/Počítač zadáváte IP adresu nebo jméno cílového (vzdáleného) stroje, na jehož plochu se chcete připojit, čímž jasně říkáte, kdo je příjemcem spojení. Zde nezapomeňte na velmi důležitou věc: pokud jste před tímto krokem realizovali výše popsané VPN spojení, je v tuto chvíli nutné zadat IP adresu, jež platí uvnitř sestaveného privátního tunelu! Vzpomeňte si: najdete ji po úspěšném VPN spojení třeba pomocí příkazu IPCONFIG, spuštěném na vzdáleném počítači - jenže to asi stěží uděláte, když bude skutečně vzdálený! Samozřejmě existuje cesta: klepněte v panelu vedle hodin na ikonu aktivního VPN spojení a v okně vlastností, jež se zobrazí, přejděte na kartu Details, kde potřebné adresy najdete. Z dalších údajů budete muset určitě vložit jméno uživatele a heslo a všimněte si také, že celou konfiguraci lze pro usnadnění uložit a umístit jako pojmenovaného zástupce třeba na pracovní plochu.

Tímto jsme vyřešili problém na straně klienta, ovšem zbývá nám serverová strana. Je-li vzdálený počítač vybaven Windows XP, je cesta opět poměrně snadná. K dispozici je totiž zmíněný zabudovaný terminálový server s názvem Remote Desktop (Vzdálená plocha) a stačí jej tedy pouze rozeběhnout a nastavit. K tomu přejděte na vzdáleném počítači na ikonu Tento počítač a pomocí pravého tlačítka myši vyberte volbu Vlastnosti/Properties. Na kartě Remote/Vzdálený přístup pak přejděte do spodní poloviny, kde je potřeba server povolit zatržením jediné položky. Pokračujte pomocí tlačítka Vybrat vzdálené uživatele a do otevřeného okna poté přidejte seznam uživatelských účtů, jimž chcete použití vzdálené plochy povolit. Pozor, je potřeba to opravdu udělat - to, že jste dříve někomu povolili sestavení a příjem VPN spojení, ještě neznamená, že má povolenu funkci Vzdálené plochy!

Ačkoliv je výše popsané řešení dostupné a elegantní, chybí mu některé možnosti. Klient sice funguje prakticky na všech Windows od verze 95, ale server je jenom ve Windows XP, což je problém. Dále vám může chybět interaktivní spolupráce s uživatelem, jenž na vzdáleném počítači pracuje - Remote Desktop pracuje výlučně, takže buď jste připojeni lokálně, nebo vzdáleně. Jinak jde o velmi dobré řešení.

VNC a TightVNC

Abychom se vyhnuli některým omezením předchozího řešení, sáhneme po osvědčeném a prověřeném softwaru. Produkty s výše uvedenými názvy se vyznačují tím, že dostatečná kvalita se zde spojuje s příjemnou cenou - vše je zdarma. Přesto jde o velmi populární a dobře propracovaný způsob, jak vzdáleně přistoupit k počítači.

Pro praktické nasazení použijeme variantu TightVNC, jež představuje mírně vylepšenou a průběžně udržovanou variantu původního VNC a jejíž instalaci najdete na našem CD či na internetových stránkách http://www.tightvnc.com. Pro umístění serverové části jsme si vybrali úmyslně Windows 2000 Professional, jež jednoduchým terminálovým serverem nedisponují. Po spuštění instalačního souboru nejdříve musíte provést výběr z komponent - na straně serveru samozřejmě postačí nainstalovat odpovídající část, případně též dokumentaci. Dalším krokem při instalaci je volba, zda se TightVNC server bude chovat jako služba systému Windows. Je to výhodná volba, neboť pak poběží "na pozadí" a nebudete se muset starat o její ruční spouštění. Zvolíte-li též automatický start pomocí dalšího zatržítka, dojde po dokončení instalace k bezprostřednímu spuštění a "vyskočí" na vás okno, že nemáte nastaveno přístupové heslo, přičemž konfigurační rozhraní se otevře vzápětí. O tom, že služba opravdu běží a naslouchá na síti, se můžete přesvědčit několika způsoby. Zkuste třeba spustit příkazovou řádku a zadejte příkaz NETSTAT -an, kde ve výpisu ve druhém sloupci zjistíte, že "cosi" naslouchá (Listening) na portu 5800 a 5900. Ke stejné kontrole můžete použít kupříkladu nástroj TCPView, který najdete na našem CD na nebo na stránkách http://www.sysinternals.com/ntw2k/source/tcpview.shtml. Vyznačuje se pěkným grafickým rozhraním a navíc vám ukáže i běžící službu včetně ikony.

Je-li v provozu server na vzdáleném počítači, můžeme přistoupit ke konfiguraci klientské části. Ze stejného instalačního souboru, jenž byl už jednou použit, můžete tentokrát nainstalovat klientský prohlížeč. Po spuštění této aplikace stačí pouze zadat cílovou IP adresu, případně též číslo portu (je-li výchozí, nemusíte to dělat). V následujícím dialogu budete požádáni o heslo. Poté již uvidíte v okně vzdálenou plochu systému a můžete začít inspekci či akci.

TightVNC nabízí řadu zajímavých možností. Bližším průzkumem zjistíte, že lze pomocí dvou hesel odlišit, zda při vzdáleném přístupu pouze nakukujete nebo můžete s plochou pracovat. Z této informace snadno odvodíte, že aktivní může být zároveň lokální uživatel na vzdáleném počítači i vy jako klient VNC, a to zároveň a na téže ploše, což se může hodit. Lze rovněž definovat chování při odpojení vzdáleného klienta, takže vzdálený počítač se může z bezpečnostních důvodů zamknout. Navíc může probíhat více vzdálených relací zároveň a některé z vás třeba potěší, že není ani potřeba spouštět klientskou aplikaci, neboť její úkol dokáže obstarat speciální aplet v jazyce JAVA, spuštěný ve webovém prohlížeči.

Závěrem

Pokud jsme vás v předchozích odstavcích přesvědčili, že používat vzdálené připojení a ovládání počítače není zase až tak obtížné, jsme tomu velmi rádi. A pokud máte po prvním přečtení pocit, že to není úplně prosté, nebojte se začíst ještě jednou a více experimentovat, neboť úspěchy se jistě dostaví. V každém případě vězte, že práce se vzdálenou plochou je dnes samozřejmostí a příslušné aplikace patří k běžné výbavě.

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Eva Boháčová

C05P0110;C05P0111

DeepBurner Free 1.3.6

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.deepburner.com

Pokud váháte, jakou aplikaci použít pro vypalování a tvorbu obalu CD, pak zkuste DeepBurner. Je k dispozici ve dvou provedeních. Vedle placené verze DeepBurner Pro je na internetu ke stažení i bezplatná DeepBurner Free, která ovšem neumožňuje kopírovat z disku na disk, zálohovat disk, vytvářet fotoalba a neposkytuje informace o médiích a mechanikách. Ačkoliv by se tedy mohlo zdát, že instalovat jej je zbytečné, není to tak zcela pravda. Ve freewarové verzi můžete tvořit datová a audio CD/DVD, bootovací disky a obrazy ISO. Velmi příjemné ovládání zvládnou určitě všichni uživatelé, obzvláště když nápadně připomíná klasického Průzkumníka. K rychlému vytvoření CD poté jistě přispěje i funkce drag&drop. Vedle vypalování dat lze CD také doplnit o menu nebo k němu vytisknout jednoduchý obal (můžete vložit obrázek nebo seznam souborů uložených na médiu). Audiodisky lze vytvářet ze souborů MP3, WAV nebo OGG, přičemž jsou dané typy konvertovány do audiostop. V nastavení lze zadat jen mechaniku a velikost vyrovnávací paměti.

Battery Bar 1.10

Licence: shareware (260 Kč)

Domovská stránka: http://www.nistech.com

Situaci, kdy v nejméně vhodnou chvíli dojde baterie, zná asi většina majitelů notebooků. Nutně potřebujete poslat e-mail nebo napsat text a systém oznámí, že máte slabou baterii. Bohužel ji u těchto přístrojů nelze jednoduše vyměnit, takže vždy musí být na blízku zdroj energie. Spolu s notebookem je často dodáván i software, jenž je schopen změřit, kolik energie ještě baterie obsahuje. Pokud jste však požadovaný program neobdrželi, stačí se porozhlédnout na internetu, kde je k dispozici 30tidenní trial-verze aplikace Battery Bar. Přestože vaši baterii nedobije, alespoň poslouží jako prevence. Po jednoduché a rychlé instalaci se zobrazí úzká lišta, která na grafickém ukazateli indikuje stav baterie v procentech a dobu, po kterou ještě vydrží. Do hlavního menu se dostanete otevřením místní nabídky pravým tlačítkem myši. Objeví se okno s devíti položkami, z nichž nejdůležitější je určitě Configuration. V dialogovém okně lze poté nastavit různé druhy upozorňování, měnit vzhled, umístění lišty na ploše nebo procentuální hodnotu kapacity baterie, při které budete upozorněni výstražným signálem. V případě, že potřebujeme notebook automaticky vypnout, stačí nastavit měnitelnou hodnotu baterie. Battery Bar dále v závislosti na stavu baterie při nabíjení barevně znázorňuje čas do vypnutí. Nevýhodou programu je, že nezvládá automatickou obnovu dat a chybí možnost odinstalování z nabídky Start.

Faktura 2.2

Licence: shareware (99 Kč)

Domovská stránka: http://ussoft.hyperlink.cz/ussoft/index.htm

Program Faktura není třeba dlouze představovat. Již samotný název říká, k čemu tento jednoduchý pomocník slouží. Vedle faktur v něm lze vytvořit databázi odběratelů, tisknout podací lístky, poštovní poukázky a poštovní obálky. Mnozí menší podnikatelé určitě uvítají jednoduchý peněžní deník. Tento balík však není určen pro vedení účetnictví, neboť se omezuje pouze na správu a evidenci faktur. Na internetu je k dispozici sharewarová verze, přičemž její omezení spočívá v opsání čísla před spuštěním programu. Pokud byste se chtěli zbavit neustálého opisování, za částku 99 korun získáte registrační číslo. V jednoduchých možnostech aplikace lze nastavit datum vystavení faktury, poznámku nebo ochranu dat heslem, které zabrání manipulaci s nimi. Vytvořenou fakturu si lze prohlédnout v náhledu, bohužel v poněkud malých rozměrech.

burnatonce 0.99.5

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.burnatonce.com

Programy na vypalování jsou již nedílnou součástí softwarového vybavení počítače. Vypálit cédéčko nebo DVD již není nic neobvyklého. Kvalitní aplikace dnes nabízí komplexní řešení, avšak jsou i takové, které umí jen vypalovat, a pokud chceme např. záznam nějak upravovat, musíme si pořídit jiný software. V případě, že s vypalováním začínáte a netroufáte si na složité nástroje jako je Nero, vyzkoušejte Burnatonce. Jednoduché ovládání je dáno strohým prostředím bez zbytečných grafických prvků, kde nelze složitě měnit nastavení. Pro běh aplikace je však nutné mít nainstalované ASPI ovladače. Vypalovat můžete datová, bootovací i hudební CD, ta lze vytvořit ze souborů WAV, MP3, FLAC nebo OGG. Samozřejmostí je kopírování z disku na disk, vymazání předchozího obsahu média, práce s ID3 tagy a ukládání obrazu disku ve třech formátech. Bohužel tento nenáročný program není k dispozici česky. Nicméně kromě angličtiny podporuje ještě dalších 16 jazyků.

Nebojte se vyzkoušet

Drobnosti pro každodenní práci

Eva Boháčová

Tentokrát jsme do sekce Nebojte se vyzkoušet vybrali aplikace, které mohou pomáhat uživatelům počítače při každodenních činnostech. Prvním je program Katalog DVD, jenž spravuje sbírky nejen našich DVD, ale i jiných médií. Jeho ovládání je jednoduché a uživatelsky přívětivé. Druhou aplikací je dBpowerAMP Music Converter. Za neobvyklým názvem se skrývá skvělý konvertor hudebních souborů, který si poradí téměř se všemi formáty. Poslední z je freewarový slovník Verdict FREE, jenž nabízí bohatou slovní zásobu a především rychlý překlad, díky němuž si jej třeba oblíbíte.

Katalog DVD 2.22

Licence: shareware (159 Kč)

Domovská stránka: http://evidence.czechian.net/

Jedním z nejobvyklejších dárků pod vánočním stromečkem byl i DVD přehrávač nebo DVD mechanika. Většina majitelů začíná pilně sbírat své oblíbené filmy a vytvářet o nich své vlastní záznamy právě na DVD médiích. O tom, že se sbírky mnohdy rozrostou do neuvěřitelných rozměrů, se leckterý uživatel mohl přesvědčit i u hudebních cédéček nebo fotografií. Abyste proto nemuseli dlouze hledat svůj oblíbený snímek nebo video z dovolené, stojí za to vyzkoušet aplikaci Katalog DVD. Navzdory svému názvu slouží k evidenci a správě nejen DVD, ale i CD a jiných médií. K dispozici je jako časově neomezená sharewarová verze, bez registrace však nelze zadávat název médií, žánr a nefunguje ani knihovna. Po zaregistrování jsou navíc k dispozici všechny následující updaty. K vlastnostem, které Katalog DVD nabízí, patří šifrování databáze klíčem Blowfish 448 bitů a zabezpečení heslem při startu, komprese BZIP nebo ZLIB, podrobná statistika i vyhledávání v databázi a samozřejmě třídění médií podle zadaných parametrů. Dále je možné vybrané sestavy tisknout a exportovat. V informacích o databázi lze zjistit její velikost, celkový počet médií a kolik z nich je vypůjčeno. V dalších záložkách najdete rozdělení podle žánru, formátu, jazyka a podle četnosti půjčování. Do databáze lze vkládat k médiím i obrázky, které nejsou ničím omezeny, do poznámek k filmu zase můžete vepsat text až o 5 000 znacích. U všech sloupečků lze měnit jejich uspořádání, jak vertikální, tak horizontální. Ovládání programu je jednoduché a určitě s ním nebudou mít problémy ani začátečníci.

Verdict FREE 1.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.verdict.cz

Na našem trhu se samozřejmě vyskytuje řada kvalitních i nekvalitních slovníků, kdy se při výběru řídíme především cenou, doporučením od známých nebo recenzemi z médií. Pokud bychom chtěli vybírat produkt podle ceny, je slovník Verdict FREE favoritem. Je volně ke stažení na webových stránkách výrobce, firmy Microton. Na první pohled jednoduchý anglicko-český slovník usnadní práci všem, kdo potřebují rychlý překlad. Od jiných slovníků se liší tím, že jej můžete pevně umístit podél pravého okraje obrazovky, aby nepřekážel při práci. Získáte přehledné uspořádání, kdy není třeba při překladu neustále přepínat mezi okny. Slovní zásoba je bohatá. Zahrnuje více než 480 tisíc slov a frází. Vedle všeobecné zásoby zde naleznete i odbornou terminologii z techniky, ekonomiky nebo lékařství. Vyhledávání probíhá standardním způsobem, kdy slova vepisujete do vstupního pole, nebo způsobem netradičním, kdy se slovo vložené do schránky pomocí příkazu Ctrl + C automaticky přeloží. Verdict FREE vyhledá také slova zadána v libovolném gramatickém tvaru.

dBpowerAMP Music Converter 11

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.dbpoweramp.com

Převod hudebních formátů obvykle znamená úsporu místa. Jelikož je k dispozici řada aplikací, které dokáží hudební soubory převádět, vždy při výběru záleží na jejich rychlosti, kvalitě a také ceně. dBpowerAMP Music Converter je kvalitní utilita pro konverzi formátů MP3, MP4, Monkey Audio, AAC (Advanced Audio Coding), Windows Media Audio (WMA), FLAC, WMA9, Yamaha VQF a Ogg Vorbis. Jeho hlavní výhodou, již ocení mnoho hudebních fanoušků, je převod WMA na MP3, který funguje bez problémů. Ovládání programu není složité. V přehledném grafickém rozhraní si vyberete soubory, které chcete převádět, a pomocí pravého tlačítka se otevře dialogové okno Converter. V něm zvolíte formát, do nějž se budou soubory převádět a místo, kam se budou ukládat. Poté výběr potvrdíte tlačítkem Convert. dBpowerAMP Music Converter dále dovede vytvořit obraz audio CD, normalizovat hlasitost a zachovávat ID tagy. Podporuje taktéž CDDB databázi, nastavení datového toku (bitrate) a automaticky vytváří playlisty. Pomocí plug-inů lze přidat mnoho rozšiřujících modulů pro zpracování signálu. Ve standardní instalaci nejsou obsaženy kodeky pro čtení AAC a enkodér pro jeho vytvoření.


Zajímavé utility

Programy, které vám ulehčí práci

Ivan Štromer

Drtivou většinu textových či grafických souborů lze otevřít pouze v programu, ve kterém byly vytvořeny. K jejich prohlížení však nemusíte mít nainstalovanou příslušnou aplikaci, máte-li na svém PC prohlížeč Columbus. Ten vám jakýkoli text nebo obrázek zobrazí naprosto stejně, jako byste jej prohlíželi v jeho domovské aplikaci. Také se vám stalo, že jste si v zápalu práce na počítači zapomněli pustit televizi nebo přepnout na kanál, na němž šel pořad, který jste chtěli vidět? Nainstalujte si inovovanou verzi českého programu 365 dní; ten vás na vybrané pořady včas upozorní. Navíc budete mít k dispozici kompletní a neustále aktualizovaný přehled programu televizních i rozhlasových stanic. Možnost obnovy smazaných souborů na pevném disku počítače není nic nového, ale že je už možné obnovit smazané obrázky na paměťové kartě digitálních fotoaparátů, o tom vás přesvědčí utilita PC Inspector Smart Recovery. Rádi byste vytvořili skutečně efektní stylové nápisy, nadpisy nebo webová tlačítka? Vyzkoušejte tentokrát specializovanou utilitu Font Twister. Budete překvapeni, co se dá její pomocí vykouzlit i jak se s ní bezvadně pracuje.

PC Inspector Smart Recovery 4.5

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.convar.com

Vývojáři německé firmy CONVAR vytvořili speciální technologii, kterou si nechali patentovat. Použili ji k vývoji aplikace, jež dokáže obnovit soubory, které jste smazali na paměťové kartě digitálního fotoaparátu. Program se nazývá PC Inspector Smart Recovery a dokáže obnovit data ze všech běžných paměťových karet - Flash Card, Smart Media, Sony Memory Stick, IBM Micro Drive, Multimedia Card, Secure Digital Card a další. Rozsah souborových formátů, které PC Inspector SR dokáže obnovit, je také slušný: Canon CRW, Fuji RAF, Ricoh RAW, Olympus ORF (E-XX), Olympus ORF (C5050), Kodak DCR, Minolta MRW, Nikon NEF (D1H/D1X), Nikon NEF (E5000/E5700), Sigma-Foveon X3F, videosoubory AVI a QuickTime MOV, audiosoubory WAV a DSS a běžné grafické formáty JPG, TIF, BMP a GIF. Autoři slibují individuální pomoc i s obnovou souborů jiných formátů (prostřednictvím elektronické pošty). Nový formát poté zařadí do standardní výbavy programu. Jediné, co PC Inspector SR k obnově smazaných souborů potřebuje, je čtečka paměťových karet. Tou může být i počítač, k němuž fotoaparát připojíte (kabelem nebo infraportem). Operační systém PC přistupuje k paměťové kartě jako k další logické jednotce. K paměťové kartě má PC Inspector SR přístup pouze pro čtení (read only), nezapisuje tedy na ní žádná svá data. Obnovené soubory pak ukládá do adresáře, který určíte sami. Ovládání je velmi jednoduché: po připojení fotoaparátu k počítači vyberete v PC Inspectoru typ paměťové karty a stisknete tlačítko Start. PC Inspector pak vše ostatní provede sám.

365 dní 2.0.51

Licence: freeware

Domovská stránka: http://365dni.sms.cz

Mnozí uživatelé PC znají a používají českou utilitu TV Program verze 0.39, která zobrazí přehled televizních programů. Před krátkým časem její autoři uvolnili novou verzi a přejmenovali ji na 365 dní. Už na první pohled upoutá novým, uživatelsky přizpůsobitelným vzhledem (barvy, fonty, skiny). Aplikace pracuje na pozadí a jakmile se připojíte internetu, stáhne si nabídku vybraných stanic. V nabídce je 62 našich i zahraničních TV stanic, nově jsou k dispozici i stanice rozhlasové. Program je možné zobrazit až na 14 dnů dopředu a pomocí filtru vybrat přehled pořadů až od určité hodiny nebo pouze pro určitý typ - filmy, dokumenty, seriály, sport, zpravodajství, atd. Kliknete-li na název pořadu, obdržíte jeho podrobnou popisku. U jednotlivých názvů se zobrazují ikony s doplňkovými informacemi (duální vysílání, stereo vysílání, skryté titulky, znaková řeč, černobílé vysílání). Aplikace umožňuje vyhledávání podle názvu, popisky, typu, stanice, data a času nebo podle pořadu, na nějž jste nastavili upozornění. Zobrazený přehled programů lze vytisknout. Asi nejužitečnější vlastností je upozorňování na vámi vybrané pořady v časovém předstihu. Program 365 dní je zdarma, nutná je pouze pasivní on-line registrace.

Columbus PE 3.0c

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.oasys-software.com

Vřele doporučuji vyzkoušet utilitu Columbus britské firmy Oasys Ltd., protože s ní dokážete prohlížet prakticky jakýkoli soubor. Např. potřebujete zobrazit textový soubor vytvořený ve WordPerfectu nebo obrázek vytvořený v AutoCadu. Danou aplikaci však na svém počítači nemáte. A pro ojedinělé nebo občasné prohlížení souborů méně běžných formátů se instalace nevyplatí. Columbus je zcela univerzálním prohlížečem, který podporuje více než 300 formátů včetně MS Office XP, ZIP, AutoCAD 2004/2005, Microstation V8 a Hewlett Packard HPGL/2. Jeho vzhled připomíná Průzkumníka a má také tak snadné ovládání. Při prohlížení můžete mít otevřeno více oken, k souborům lze přidat poznámky. Zajímavou vlastností je možnost vytvářet prohlížecí projekty a šablony. Předností je také vysoká rychlost načítání a zobrazení, což je příjemné především u grafických souborů. Columbus je ve své základní verzi Personal Edition šířen zdarma, placená verze Professional umožňuje přístup k souborům v síti a na vzdálených serverech (FTP), dokáže červeně podtrhovat názvy, skenovat dokumenty do PDF a TIFu či převádět různé formáty.

Font Twister 1.3

Licence: shareware, 39 USD, 30denní trial

Domovská stránka: http://www.neuber.com

Pro vytváření efektních nápisů a tlačítek bylo vytvořeno již mnoho programů. Osobně doporučuji vyzkoušet Font Twister německé firmy Neuber Software - budete přímo ohromeni jeho možnostmi a schopnostmi. Font Twister je mocný prostředek k vytvoření stylových nápisů, tlačítek, log a rámečků do dokumentů a plakátů, prezentací i na internetové stránky. Slovíčko "mocný" není v případě Font Twisteru laciným reklamním trikem: je vybaven skutečně obrovským množstvím stylů a k tomu i takovými nástroji, jimiž lze vzhled textu dovést až "ad absurdum". Pracovní okno Font Twisteru je rozděleno do dvou částí. Horní obsahuje textové editační pole a zároveň slouží pro náhled výsledku vaší tvorby. Dolní část tvoří paleta stylů, rozdělená do osmi oblastí (Styl, Text, Povrch, Deformace, Obrys, Reliéf, Stínování, Rámeček), každá oblast je vybavena panelem obsahujícím ovládací prvky pro detailní úpravy vybraného stylu. Mimo volby základních atributů písma (font, velikost, barva) lze nastavit sklon písma vlevo nebo vpravo, roztáhnout nebo stlačit text, otáčet jej, rozostřit, deformovat, nastavit 3D tvar. Lze přidat světla, stíny, skvrny, šmouhy, konfigurovat je možné i pozadí (barva, textura), dokonce lze nastavit i průhlednost písma vůči pozadí. Je možné přidat kolem textu rámeček, a také okraj stránky dokumentu se stejnými designérskými možnostmi. Tlačítko vytvoříte snadno výběrem a úpravou vhodného stylu. Příslušnými ovládacími prvky lze řídit intenzitu efektu (výšku, hloubku, velikost, úhel, světlo, stín, barvu, průhlednost, apod.) samostatně ve vodorovném i svislém směru. Mnoho dalších textových efektů vytvoříte rychle a jednoduše tzv. randomizerem - generátorem nahodilých textových efektů, jímž je Font Twister vybaven. Ve zkušební verzi má Font Twister v nabídce přes 50 stylů, pro registrované uživatele je na webové stránce autorů programu jako bonus připraveno dalších 186 stylů, 86 fontů a 50 textur.

Kutilem ve Windows

Zajímavé utility pro speciální použití

Eva Boháčová

Přichází nový rok a s ním si mnozí uživatelé pořídili do domácnosti počítač, ať již nový nebo upgradovaný. Přesto si však každý stroj zaslouží pozornost, a proto vám přinášíme dva zajímavé programy. Benchmarkový nástroj HD Tach je určen k prověření výkonu pevného disku, konkrétně rychlosti, datové propustnosti nebo zatížení procesoru. Práce s ním není složitá a určitě se jí nemusí obávat ani méně zkušený uživatel. Potřebujete-li synchronizovat data, Easy2Sync je jednoduché řešení, které vás při při práci nebude rušit, neboť lze nastavit čas, kdy bude svoji funkci vykonávat.

Easy2Sync 1.07/I

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.itsth.de/en/produkte/easy2sync_down.php

Hledáte-li jednoduchý nástroj pro synchronizaci souborů ve složkách, neváhejte a vyzkoušejte program Easy2Sync for Fines. Pokud vlastníte USB klíčenku nebo často propojujete počítač s notebookem, rozhodně oceníte jeho uplatnění. Tato aplikace umožňuje aktualizovat data ve dvou adresářích, které se nacházejí na lokálním nebo na síťovém disku. Nabízí bohatou řadu možností nastavení, včetně standardní synchronizace. Lze definovat také pokročilá pravidla, která určí označení, velikost nebo typ souboru. Easy2Sync můžete řídit ručně nebo nastavit automaticky jako službu ve Windows. Synchronizace pak probíhá ve zvolený čas. Freewarová verze je omezená pouze na synchronizaci dvou složek a je k dispozici v anglické a německé mutaci.

HD Tach 3.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.simplisoftware.com

Máte nový počítač a chcete zjistit, zda pracuje tak, jak má. Nebo chcete vědět, jak je na tom váš starý stroj. Potom neváhejte použít benchmarkovací programy, kterých existuje celá řada. S pomocí jedněch otestujete spolehlivost a rychlost hardwaru, pomocí jiných i vlastnosti softwaru. Program HD Tach je, jak název napovídá, zaměřen na hardwarovou část. Konkrétně na testování výkonu pevného disku. Použití je velmi snadné a jeho intuitivní ovládání určitě potěší i začátečníky. Vyberete si kratší nebo delší test a pak už jen čekáte na výsledky. HD Tach zobrazí graf jeho průběhu. Váš disk tak můžete srovnat s jinými z nabízeného seznamu. Pro testy se používají klasické funkce jako je rychlost sekvenčního čtení, vnitřní datová prostupnost, zatížení procesoru při práci se zařízením, náhodný přístup a průměrná rychlost čtení. Aplikace podporuje všechny typy pevných disků SCSI, RAID atd. Konečné výsledky testu lze uložit nebo poslat autorům aplikace. Nezanedbatelnou výhodou je zobrazení dat v přehledném grafu. Programu zatím chybí nápověda, neboť se jedná o nový produkt.

§§§§§


První matematické krůčky

Pavel Tůma

C05P0109

Pro děti od druhé třídy základní školy připravil Terasoft další kousek ze své řady Začínáme s..., tentokrát se budou malí školáci učit počítat. A jelikož jednoduché počty jako sčítání a odčítání se učí už prvnáčci, je tento produkt zaměřený hlavně na násobilku. Paní učitelky na prvním stupni všem dětem zdůrazňují, že malou násobilku musejí bezpodmínečně umět i pozpátku, a to i tehdy, kdyby je o půlnoci vytrhla ze spaní. I já jsem si tím prošel a moc jsem tomu nevěřil. Ale tyhle "zlé" paní mají bohužel pravdu. Bez malé násobilky se v dalším studiu neobejde nikdo. Jedině, že byste z trucu nedochodili základní školu.

Po spuštění na vás vykouknou tři části. Vlastně čtyři, ještě musíme započítat tiskový modul, který funkce tohoto multimediálního programu rozšiřuje i za hranice křemíkového světa. Na běžný papír totiž lze přenést jakékoli cvičení nebo jich několik kombinovat do jednoho. To vše můžete vytisknout buď vyplněné (pro učitele) nebo prázdné s místem pro odpovědi. Elegantní způsob tvorby testů. Ony tři zbylé části rozdělují vyučovanou látku podle znalostí uživatele. V první najdeme hlavně základy jako číselnou řadu, porovnávání čísel, kde jsou hlavními aktéry znaménka <, > a =, dále pak rozklad čísel, číselnou osu nebo zaokrouhlování na desítky a stovky. V prostřední sekci už začne trochu přituhovat a zažijeme první setkání s malou násobilkou. Zůstaneme však ještě při zemi a výpočty nebudou tak složité. Naopak v části poslední už neznalost neomlouvá a násobí se tu zprava i zleva, stejně tak se dělí a ke slovu přicházejí závorky. Takhle se získávají komplexní znalosti. K ovládání úloh stačí myš, výsledky se zadávají kliknutím na vybranou číslici. Aby učení nebyla taková nuda (přece jen jedná o produkt pro malé děti), jsou ke každé ze tří sekcí přiřazeny pohádky a příběhy namluvené Martinem Dejdarem. Jejich děj je protkán matematickými úlohami, bez jejichž řešení se hlavní hrdinové dál nepohnou.

Podtrženo a sečteno, jedná se o jedno z lepších pokračování řady Začínáme s..., které sice neoplývá bůhví jakou zábavou (až na zmíněné příběhy), ale více než dobře to zachraňuje obsahová část. Otázkou je, zda děti touží zrovna po obsahově dobře zpracovaných výukových programech.

Začínáme s matematikou

Už umím násobilku

Producent: Terasoft

Žánr: výuka matematiky

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 199 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice,

http://www.terasoft.cz

§§§§§


Umíte vyjmenovaná slova?

Pavel Tůma

Musím se přiznat, že při psaní se více než na vyjmenovaná slova spoléhám na to, že si prostě pamatuji, ve kterém slově se píše i a ve kterém y. Kdyby je po mě někdo chtěl odříkat, pravděpodobně bych se do nich zamotal. Ono je sice jedno, zda tyto nerýmující se básničky umíte, ovšem jen do chvíle, kdy vytvoříte nepřehlédnutelnou hrubku. Komu to ale jedno být nemůže, jsou třeťáci. Vyjmenovaná slova se totiž hned po prázdninách stávají noční můrou číslo jedna. Oni je musejí umět odříkat jako když bičem mrská, a to i pozpátku. Terasoft se rozhodl zajistit jim klidný spánek a vydal další CD-ROM z řady Začínáme s..., tentokrát s podtitulem Vyjmenovaná slova.

Když se mi dostal tento produkt do rukou, říkal jsem si: výborně, aspoň si něco zopakuji. Po spuštění mě však čekalo mírné zklamání. Kam se poděla nějaká multimedialita? Kde se schovává zábavnost? Výuková část zůstala, ale je taková nemastná, neslaná. Celý program je pouze o tom, poslechnout si a přečíst větu, kliknout na správné i/y a po oznámení verdiktu se přesunout na další větu nebo sousloví. Při odpovědi se sice dozvíte, proč je vaše odpověď chybná nebo správná, ale to je asi tak vše. Odpověděl jsi, tak mazej dál. Program se sice dělí na tři pomyslné části, ale ty se od sebe nijak výrazně neodlišují. V jedné z nich se navíc objevuje jakási hodnotící tabulka, ale princip je stále stejný -  vybrat správné písmenko. Samotná vyjmenovaná slova, seřazená pěkně podle písmenek, jsem našel až teprve podle nápovědy. Zůstal tedy jen tradičně povedený tiskový modul. V něm si můžete vybrat, zda chcete procvičovat vyjmenovaná slova po p, po m nebo po všech ostatních souhláskách, a testovací věty pak vytisknout na papír.

I když jsem se do tohoto titulu pustil značně kriticky, nedá se říct, že by byl totálně špatný. Děti se při procházení jednotlivými úkoly určitě něco naučí, ale rozhodně se nepobaví, a to je na dnešním multimediálním trhu podstatné minus. Na druhé straně bych za klad považoval možnosti nastavení. Aplikaci lze přizpůsobit aktuálním znalostem zkoušeného a procvičovat tak opravdu pouze to, co je nutné.

Začínáme s češtinou

Vyjmenovaná slova

Producent: Terasoft

Žánr: výuka českého jazyka

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 199 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

§§§§§


Francie v jedné krabičce

Pavel Tůma

C05P0109

Po delší době se mi dostala do rukou krabice od LangMasteru, a tak jsem se poměrně těšil na její obsah. Značka LangMaster totiž může být právem považována za záruku kvality hlavně díky zpracování, vizuální přitažlivosti a obsahové vyváženosti. Když se k tomu přidá fakt, že při instalaci jsem musel vložit do mechaniky postupně čtyři disky, dostaneme rovnici, z níž prostě musí vyjít kladný výsledek. Málem bych se zapomněl zmínit, o čem je vlastně řeč. Na následujících řádcích si přečtete, jak vypadá výuka francouzštiny v podání LangMasteru. To, že je program na čtyřech CD-ROMech, neznamená nic jiného, než že se můžete těšit na jeden instalační disk a dále pak na kotouč věnovaný začátečníkům, na další pro středně pokročilé a poslední si užijí pokročilí. Všechny tři kurzy jsou založeny na učebnici Fecettes nakladatelství Max Hueber Verlag, doplněné o další cvičení.

S francouzským jazykem jsem se v životě zatím nijak výrazně neseznámil, a proto jsem se zabýval hlavně částí pro začátečníky. Snad mi pokročilejší čtenáři prominou. Způsob výuky je v pozdějších fázích stejný, jenom po obsahové stránce jsou přidávány další a další gramatické prvky. Při výuce můžete postupovat přesně podle předem připraveného výukového plánu nebo vybírat lekce podle vlastního uvážení. Tady však musím varovat začátečníky, že názvy jednotlivých lekcí jsou pojmenovány výhradně francouzsky, takže aspoň zpočátku možná nebudete tušit, čemu se budete věnovat. Při vlastní výuce jsou sice otázky zadávány ve francouzštině, ale pokud na ně najedete kurzorem myši, vyskočí pop-up okno s českým překladem. Tuto vymoženost však využijí pouze začátečníci. Verze pro středně pokročilé a pokročilé tuto možnost neposkytuje. Jen se pěkně učte, budete to potřebovat. Výuka probíhá postupně, takže začínající studenti se nejdříve seznámí s obecnými údaji o Francii. Zjistí třeba, že tato země se skládá z kantonů a poznají nejznámější města. Pokračovat budete s výslovností jednotlivých písmenek abecedy a slov a nepřijdete ani o základní fráze. Když jsme u té výslovnosti - pokud disponujete mikrofonem, můžete ji pomocí hlasových křivek ovládnout jako rodilí mluvčí. Nechybí ani známá sekce Re-Wise, do níž si lze uložit ty části výuky, ke kterým byste se ještě rádi vrátili. Dalším ze základních stavebních kamenů je slovník. Ten vám bude oporou v těžkých chvílích. A jako poslední stojí za zmínku technologie rozpoznávání řeči IBM ViaVoice, díky níž lze nejen aplikaci, ale i řadu cvičení ovládat hlasovými povely.

Jestli toužíte po statistických datech, pak vězte, že celý kurz zahrnuje 170 hodin výuky, přes 950 stran textu, 780 cvičení, více než 4 700 nových slovíček a frází a 1 260 obrázků a fotografií. Probrány jsou následující okruhy: přízvuk a výslovnost, výslovnost, přízvuk a intonace, rod podstatných jmen, časování sloves, slovesa I. třídy, slovesa II. třídy, stupňování přídavných jmen a příslovcí, zájmeno "tout", minulý čas složený, blízká minulost a blízká budoucnost a mnoho dalších témat. Já bych řekl, že tohle je multimediální učebnice jak má být a v klidu vám jí doporučím. Cena je sice vyšší než u konkurence, ale obsah ji vyvažuje více než dostatečně.

LANGMaster

Franzouzština Facettes

Producent: LANGMaster International, s. r. o.

Žánr: výuka jazyků

Jazyk: český/francouzský

OS: Windows 9x/ME/NT4.0/2000/XP

Cena: 2 124 Kč

K recenzi poskytla firma: LANGMaster International, s. r. o., Branická 107,

147 00 Praha 4, http://www.langmaster.cz

§§§§§

$$$$$


Hardware


Černé na bílém I

Václav Maletínský

C05P0077

Od posledního přehledu laserových tiskáren uplynulo celé pololetí, v našem testu jsme se proto znovu zaměřili na dvě skupiny výrobků. Do první patří takové, které vyhoví jednotlivým uživatelům nebo menší skupině spolupracovníků (1-3 osoby). Druhá skupina zahrnuje zařízení, jež jsou vybavena síťovým ethernetovým rozhraním a po zapojení do počítačové sítě zprostředkují výtisky dokumentů pro pracovní kolektiv 3-10 osob. Přítomnost ethernetové přípojky byla v podstatě jediným vodítkem pro rozdělení produktů do zmíněných skupin. Výkon tiskáren pro jednotlivce se totiž leckdy dostane na hranici pomalejších printerů pro skupiny. I ceny zařízení mohou být velmi blízké, zejména při srovnání výrobků, jejichž ovladače nabízejí emulace PCL a PS, případně nadstandardní výbavu, například duplexní modul pro oboustranné zpracování dokumentů.

Při testech jsme tiskárny připojovali k jinému počítače než v minulosti. Původní Pentium 4 s pracovní frekvencí 3,06 GHz, 512 MB operační paměti a výkonnou grafickou kartou jsme zaměnili za AMD 2600+ s 512 MB paměti a grafickým adaptérem implementovaným na základní desce. Reagovali jsme tak na několik výtek, že testy periferií by měly být prováděny na levnějších konfiguracích PC, které jsou v kancelářích k vidění častěji než výkonné grafické stanice. Nová sestava snad lépe vystihuje současný kancelářský počítač a může tak lépe navodit prostředí reálného provozu. Na původní testovací počítač jsme přitom zcela nezanevřeli. Posloužil nám pro srovnání, zda se výkony tiskáren připojených k různě výkonným strojům (navíc s různými procesory) budou výrazně lišit. Po provedených testech můžeme s klidným svědomím čtenářům sdělit, že na rychlost tisku má výkon počítače velmi malý vliv. Tiskárny GDI mohou po připojení k PC s rychlejším procesorem zpracovat první výtisky jednotlivých testovacích úloh nepatrně rychleji. Řádově však jen o několik desetin sekundy. Výkon zařízení s postscriptovým nebo PCL ovladačem je v zásadě totožný a k nárůstu rychlosti nebo jejímu zpomalení nedochází. Obdobně můžeme hovořit i o rozdílech mezi připojením pomocí síťového rozhraní a USB 2.0. I tato rozhraní jsme při testu zkoušeli a nenaměřili jsme větší odchylky než 3 desetiny sekundy. K markantnějšímu zpomalení prvního výtisku dochází jen v případě tisku přes starší paralelní rozhraní Centronics IEEE-1284B, avšak jen při zpracování obsáhlejších rastrových tiskových úloh ve vyšším rozlišení. V tabulkách ve spodní části stránky jsou uvedeny technické údaje o jednotlivých zařízeních v testu, aktuálních pořizovacích cenách i cenách spotřebního materiálu (včetně 19% DPH). Při výpočtu nákladů na tisk jsme volili cenově nejvýhodnější varianty, tedy tonerové zásobníky s vyšší kapacitou a nižší cenou. Pokud dáte přednost nižší pořizovací ceně, získáte zpravidla zásobník s polovičním plněním a provozní náklady se tak mohou zvýšit o 10-30 haléřů na stránku A4 s 5% pokrytím. Na všechny výrobky je poskytována dvouletá záruční doba, v mnoha případech ji lze za příplatek prodloužit. Při testech jsme sledovali dobu, kterou tiskárny potřebují ke zhotovení pros-tého ASCII textu v nejnižším pracovním rozlišení, dále k vytištění stránky dokumentu MS Word s různými fonty písma a drobnou grafikou při použití předvoleného (standardního, normálního) pracovního rozlišení. Celostránkovou vektorovou a rastrovou grafiku jsme stejně jako v mnoha předchozích testech tiskli v maximálním dostupném rozlišení. Rychlost procesoru tiskárny a dostatek operační paměti jsme prověřovali pomocí 27stránkového grafického PDF dokumentu.

Brother HL-5140

Skupinu produktů pro jednotlivce otevřeme popisem tiskárny Brother HL-5140, která se chlubí vysokou rychlostí opakování 20 stran A4 za minutu a uživateli v ovladači zobrazí 3 stupně rychlosti a kvality tisku. Maximální rozlišení podle výrobce dosahuje ekvivalentu 2 400 x 600 dpi při využití technologie vyhlazování. Výrobek se zajímavým poměrem výkonu a ceny je vybaven spodním zásobníkem papíru pro 250 listů a předním výklopným podavačem pro zakládání obálek, štítků nebo materiálů s vyšší gramáží. Volitelně lze dokoupit spodní přihrádku na 250 archů formátu A4. Výstupní zásobník je určen k uložení 150 výtisků. Programové vybavení i průvodce instalací jsou zpracovány v českém jazyce a kromě PCL ovladače pro Windows od verze 98 je na kompaktním disku uložen i GDI driver pro Linux a ovladač pro Mac OS od verze 8.2. S počítačem zařízení komunikuje pomocí USB 2.0 a paralelního rozhraní. Kromě ovladačů může uživatel použít tzv. panel vzdálené správy a sledovat v něm stav tiskárny a spotřebního materiálu. Rychlost tisku patří k přednostem tohoto stroje, pochvalu si zaslouží i nízké provozní náklady. Drobným problémem je tmavší tisk rastrů ve vysokém rozlišení. Lze jej ale korigovat v ovladači.

Cena vč. DPH: 8 913 Kč

Canon LBP-1120

Rychlost 10 stran A4 za minutu dnes stačí v leckteré domácnosti, ale čelo pomyslného pelotonu srovnatelných zařízení uhání dvojnásobným tempem. Výkon GDI produktu Canon LBP-1120 je vyrovnaný při prvním výtisku jednostránkového dokumentu. Bez ohledu na to, zda požadujete tisk textu, čárové grafiky nebo celostránkové fotografie, budete čekat téměř 19 sekund. Více času tento stroj potřebuje na zhotovení vícestránkových dokumentů. Odměnou za čekání bude velmi kvalitní tiskový výstup. Nastavení ovladače sice nabízí jen rozlišení 300 a 600 dpi, ale přítomnost technologie vyhlazování CAPT řadí výtisky do mnohem vyšší třídy (výrobce uvádí rozlišení 2 400 x 600 dpi). Zajímavostí je umístění vstupního a výstupního podavače papíru v horní části tiskárny. Pro média vyšší gramáže, která příliš nesnášejí ohyb, je připraven i přímý výstup na plochu stolu před tiskárnou. Kapacita podavačů není nijak vysoká: 125 + 25 listů na vstupu a 50 archů na výstupu. Jen 512 kB operační paměti překvapivě postačuje i pro tisk náročných grafických úloh. Ovladače jsou připraveny pouze pro operační systémy Windows, výhodná je pořizovací cena i provozní náklady. Ovladač může hlasem upozornit na dokončení tisku.

Cena vč. DPH: 4 990 Kč

Canon LBP-3200

Rychlejší sourozenec předchozího modelu za minutu vytiskne 18 stran formátu A4, využívá podobně řešený ovladač s možnostmi nastavení rozlišení 300 nebo 600 dpi a samozřejmě i vyhlazování. Tiskárna se podle našeho názoru může pochlubit modernějším designem, v němž kromě pozměněného rozmístění vstupu a výstupu papíru našlo uplatnění i jiné barevné zpracování. Zařízení působí na zákazníka velmi drobným dojmem, ale pozorovatel při pohledu z boku nebo zezadu zjistí, že spodní automatický podavač pro 250 archů papíru výrazně vyčnívá mimo půdorys těla tiskárny. Nemusíte však mít obavy, že vaše bělostné papíry budou zaprášené. Horní část podavače je opatřena průhledným umělohmotným krytem, který umožňuje i vizuální kontrolu počtu založených listů. Ke změnám došlo i na výstupu papíru, který je po vytištění vysunut na horní plochu a současně je podpírán výklopnou modrou opěrkou. Ovladače jsou stejně jako v předchozím případě určeny jen pro operační systémy Windows 98 nebo novější verze. Paměť byla rozšířena na 2 MB, další změna však není možná. Tisk dokumentů je stejně kvalitní jako u modelu LBP-1120, zhotoven je ale rychleji a výtisky jsou dražší.

Cena vč. DPH: 6 390 Kč

HP LaserJet 1320

Tiskárna HP LaserJet 1320 je vybavena ovladači PCL5e, PCL6 a PostScript Level 2, které zajišťují vysokou kompatibilitu. Čtyři stupně nastavení od 600 x 600 do skutečného rozlišení 1 200 x 1 200 dpi zaručují kvalitního tisku. Nové ztvárnění této tiskárny s automatickým duplexním modulem pro oboustranný tisk dokumentů, spodním automatickým zásobníkem papíru, přední víceúčelovou přihrádkou a horním výstupním prostorem kombinuje šedočerný odstín se slonovou kostí a tento kabát výrobku sluší. Výkon 21 stran A4 za minutu, který výrobce uvádí v technické specifikaci, je zřejmě projevem nemístné skromnosti, neboť tiskárna bez problémů zhotoví za minutu 22 výtisků. To však platí jen pro opakovaný tisk stejného dokumentu nebo pro vícestránkové nenáročné písemnosti bez grafických prvků. Vyšší hardwarové rozlišení při zhotovení rastrových nebo vektorových obrázků totiž proces tisku zpomalí. Řešení problému by mohlo přinést rozšíření paměti, ale tvůrci model HP LaserJet 1320 s takovými požadavky nepočítali a 16 MB nelze ani za příplatek doplnit. Kvalita tisku je vysoká, pořizovací cena bohužel také. Ale dobře vybavený stroj s možnostmi rozšíření o další spodní podavač zřejmě nelze nabízet za pár korun.

Cena vč. DPH: 10 196 Kč

Lexmark E232

Také Lexmark E232 patří mezi produkty s pěkným vzhledem. Rychlost opakování 21 stran A4 za minutu uživatele potěší, stejně jako ovladače pro systémy Windows, Mac OS i Linux. Hardwarové rozlišení 600 x 600 a 1 200 x 600 je doplněno technologií vyhlazování, která odpovídá režimu 2 400 x

x 600 dpi. Instalovaná paměť s kapacitou 16 MB může být volitelně rozšířena až na 80 MB, za příplatek je možné získat i doplňkový spodní podavač papíru, který standardní kapacitu vstupu médií dvojnásobně zvýší. Horní výstup naopak rozšířit nelze. Lexmark dokáže poměrně rychle zhotovit první výtisky dokumentů, lépe však využije vyšší rychlost opakování a vícestránkové úlohy vypracuje rychleji než většina konkurentů. Základní pracovní režim 600 x 600 dpi nevykazuje žádné vady v provedení tisku, nastavení vyššího rozlišení ale překvapivě vede ke zhoršení tisku a tmavé barvy jsou interpretovány téměř jednolitě. Tento nešvar není u tiskáren ojedinělý, výrobci jsou si tohoto faktu vědomi, a proto do ovladače přidávají volby ke změně celkového krytí toneru, čímž lze problém částečně odstranit. Model 232 je prodáván velmi levně, ale provozní náklady jsou nad hranicí únosnosti.

Cena vč. DPH: 4 612 Kč

Minolta PagePro 1300W

Našim čtenářům není třeba Minoltu PagePro 1300W nijak dlouze představovat. S jejím popisem jsme je seznamovali již v minulém testu. Od té doby podle výrobce došlo nejen k výměně firmwaru, ale také k podstatným zásahům do ceny výrobku i jednotlivých částí spotřebního materiálu. Tiskárna společnosti Konica Minolta si proto i nadále zaslouží naši pozornost, neboť dlouhodobě patří mezi nejlevnější, přesto poměrně výkonné tiskárny na našem trhu. Šedobéžová barevná kombinace těla tiskárny s průsvitnými opěrkami papíru a kryty podavače je vybrána velmi citlivě a zákazníka rozhodně při výběru tiskárny neodradí. Instalovanou paměť 8 MB nelze dále rozšířit, GDI ovladač s volbami 300, 600 nebo 1 200 x

x 1 200 dpi mohou použít jen majitelé počítačů s Windows od verze 98. Novější firmware nepatrně zrychlil první výtisk jednostránkových dokumentů, neovlivnil ale vícestránkové tisky. Kvalita tisku patří k lepšímu průměru, vyšší pracovní rozlišení ale ovlivní celkové krytí dokumentu a ten je (podobně jako v případě Lexmarku 232) tmavší, než uživatel zamýšlí. Korekce tiskového výstupu lze i tentokrát provést v dodávaném ovladači. Pořizovací cena je překvapivě nízká, provozní náklady přesto nevyšplhaly do nesnesitelné výše. V brzké době se můžeme těšit i na novější a rychlejší výrobek s vyšším modelovým číslem.

Cena vč. DPH: 4 034 Kč

OKI B4100

Ani OKI B4100 nepatří k absolutním novinkám, neboť se zúčastnila i předchozího porovnávání tiskáren pro jednotlivce nebo malé kolektivy 1-3 osob. Rychlost tisku 18 stran A4 je pro většinu zákazníků z tohoto sektoru atraktivní a pokud k ní OKI přidává i výhodu v podobě svižného zpracování dokumentů, pak není divu, že se stává zajímavým prodejním artiklem. První výtisky, respektive krátký čas jejich zhotovení, jsou skutečnou chloubou modelu B4100. Prostý text na stránce A4 dokáže zhotovit za necelých 8 sekund, o sekundu více potřebuje na vektorovou grafiku. S jen malým zpomalením na 13 sekund jsme se setkali u celostránkové rastrové grafiky. OKI uživateli nabízí jen dvě nastavení ovladače 600 a 1 200 dpi. První je vyhrazen pro rychlý tisk, druhý pro kvalitu. Přesto se tiskárna ani ve vyšší volbě se zhotovením dokumentů nijak "necourá". Spodní automatický podavač má kapacitu 250 listů, horní výstup postačuje k uložení 150 výtisků. Kvalita tisku je na vysoké úrovni a zejména vektorová grafika s jemnými přechody patří k tomu lepšímu, co jsme v rámci testování mohli spatřit. Pořizovací cena jen lehce přesahuje částku 5 500 Kč a provozní náklady jsou na příjemně nízké úrovni. Ovladače jsou dodávány pro Mac OS i Windows.

Cena vč. DPH: 5 581 Kč

TallyGenicom 9316

Sloučení výroby tiskáren značek Tally a Genicom do jedné společné firmy přináší své ovoce například v podobě nového modelu 9316. Koncept tiskárny napoví o určité příbuznosti k modelu Minolta 1300W, rozdílná je barevná kombinace. Ovladače TallyGenicom 9316 jsou zpracované shodně s Minoltou a zákazník si v nich může vybírat tři stupně kvality a rychlosti tisku. Kromě ovladače tiskárny je možné nainstalovat velmi přehledný panel vzdálené správy a sledovat v něm seznam vytištěných úloh, stav spotřebního materiálu a hlášení o případných chybách tisku. Tonerové zásobníky obou citovaných tiskáren mají stejnou kapacitu a mnoho překvapení nás nečekalo ani při sledování výsledků testů. Rychlost prvního výtisku je tak malá, že by ji skalní pesimisté označili jen jako statisticky nevýznamnou odchylku, tiskárna se podobně chová i při nastavení vysokého pracovního rozlišení - tiskne s jakoby vyšším krytím a výsledný výtisk je tmavší, než by měl být. Cenová politika společností, které tiskárny na našem trhu prodávají, je ale odlišná. TallyGenicom 9316 je dražším zařízením a vyšší cena bohužel není kompenzována nižšími provozními náklady.

Cena vč. DPH: 7 570 Kč


Černé na bílém II

Xerox Phaser 3130

Jako novinka se Phaser 3130 objevil v roce 2003 a zub času zatím neubral nic z celkem elegantního vzhledu. Tiskárna se spodním podavačem papíru a štěrbinovým manuálním podáváním jednotlivých listů dokáže za minutu vytisknout 16 stran formátu A4. Ovladače jsou připraveny pro operační systémy Windows a Linux a umožňují volit rozlišení od 300 x 300 do 1 200 x 600 dpi. Emulace PCL6, IBM ProPrinter a Epson potěší zákazníka, který hledá kompatibilní zařízení i pro tisk ze starších aplikací. Výrobce bohužel nevyužil dlouhé doby prodeje k výraznějším úpravám firmwaru nebo ovladačů a tiskárna se potýká se stejnými problémy jako při svém uvedení na trh. Písemné dokumenty dokáže zhotovit poměrně rychle, ale jakýkoliv grafický prvek ji podstatně zbrzdí, U jednotlivých stránek tento fakt nemusí výrazně vadit, avšak doba zpracování vícestránkových dokumentů je velmi dlouhá a dosahuje i trojnásobku času, který na tisk potřebují novější stroje. Kvalitu tisku můžeme hodnotit jako velmi dobrou u vektorových úloh nebo písma, méně spokojeni jsme byli s tmavším podáním rastrových fotografií. Snížení ceny tiskárny i spotřebního materiálu bylo významným krokem ke zvýšení konkurenceschopnosti.

Cena vč. DPH: 5 938 Kč

Xerox Phaser 3150

Do testu jsme zařadili také výkonnějšího a dražšího sourozence předchozí tiskárny. Robustnější konstrukce lépe vyhovuje rychlejšímu tisku 20 stránek formátu A4 za minutu i vyššímu pracovnímu rozlišení. Přestože jsou oba stroje vybaveny procesorem s pracovní frekvencí 166 MHz a využívají obdobně řešené ovladače, je model 3150 výrazně rychlejší při zpracování jednotlivých tiskových úloh, a to jak při tisku z grafických aplikací, tak při práci s kancelářskými dokumenty. Zdá se, že rozdíl v instalované operační paměti (32 MB RAM proti původním 16 MB u Xeroxu 3130) je pověstnou živou vodou, která dokáže tiskárnu probudit a povzbudit k vyššímu výkonu. Programové vybavení je znovu připraveno pro OS Windows od verze 98 a pro Linux, standardní PCL6 emulaci je možné za příplatek doplnit i postscriptovým modulem. Kvalita tisku rastrových obrázků je vyšší než v předchozím případě, výtisky nejsou tmavé, v některých tmavších plochách jsou však viditelné drobné podélné proužky. Vektorový tisk nebo fonty písma jsou zcela bez problémů. Tiskárna je vyrobena tak, aby zvládla vyšší měsíční zatížení 30 000 stran za měsíc a tímto údajem převyšuje konkurenční výrobky. Její pořizovací cena se bohužel vyšplhala přes hranici 9 000 Kč. Výhodné naštěstí zůstaly provozní náklady.

Cena vč. DPH: 9 519 Kč

Brother HL-6050DN

S výkonnou tiskárnou Brother se dostáváme ke druhé skupině výrobků, tedy k zařízením s instalovaným síťovým adaptérem. Model HL-6050DN patří k dobře vybaveným tiskárnám s dostatečnou kapacitou vstupních i výstupních zásobníků papíru a duplexním modulem. Ovladače PCL6, BR-Script3 a emulace IBM Proprinter XL i Epson FX-850 mohou využít zákazníci, kteří používají operační systémy DOS, Windows od verze 95 i MacOS. Rychlost opakování této tiskárny činí 24 stránek za minutu v náhledové, běžné i v maximu 1 200 x 1 200 dpi, při oboustranném tisku dokumentu klesá na 11 stránek A4 za minutu. Rastrové obrázky byly vytištěny dosti tmavé, PCL ovladač si příliš nerozuměl s vektorovým tiskem. Volba postscriptového driveru tisk vektorů zlepšila u šikmých kontrolních čar, ale přechody byly zpracovány místo plynulého zobrazení skokově. Rychlost prvního výtisku dokumentů nepatří k nejsilnějším zbraním. Zákazníky, kteří požadují dobře vybavený stroj s vyváženými provozními náklady, ale dokáže oslovit nízkou cenou tonerových zásobníků a obrazového válce. Ovládání tiskárny patří k nejlepším v testu, jednořádkový alfanumerický displej s trojím podbarvením přehledně informuje o stavu tiskárny.

Cena vč. DPH: 23 086 Kč

Dell 1700n

Novinka společnosti Dell přinesla nejedno překvapení. Ve srovnání s ostatními produkty ve skupině síťových tiskáren působí celkem subtilním dojmem. Malé vnější rozměry a nízká hmotnost společně s tmavou a stříbřitou barvou z tohoto výrobku dělají zajímavý doplněk kanceláře. Zařízení pracuje ve třech rozlišeních s maximem 1 200 x 1 200 dpi a za minutu dokáže zpracovat 24 výtisků formátu A4. Na rozdíl od předchozího Brotheru není vybaveno duplexní jednotkou a doporučovaná měsíční zátěž pouhých 15 000 výtisků nás nepříjemně zaskočila. Ovladače jsou připraveny pro Windows i Linux a nabízejí PCL i postscriptovou emulaci. Základní paměť 32 MB lze volitelně rozšířit až na 160 MB. Ovládací panel na pravé straně přístroje je složen z pěti diod s popisem a z dvojice tlačítek pro přerušení tisku a pokračování tiskové úlohy. K nastavení tiskárny proto administrátor sítě použije přehledně řešenou interní webovou stránku. Na konci testu došlo k agresivnímu snížení pořizovací ceny na těžko uvěřitelnou částku 11 888 Kč, která přesto zahrnuje dvouletou záruku a servis u zákazníka. A provozní náklady? S necelým padesátníkem na stránku A4 s pokrytím 5% se tiskárna znovu dostala pod hranici konkurenčních výrobků.

Cena vč. DPH: 11 888 Kč

HP LaserJet 2420n

Tato tiskána kombinuje vysokou rychlost prvního výtisku s vysokou rychlostí opakování 28 stran formátu A4 za minutu. Na trhu je v několika variantách od základního modelu přes síťovou verzi až ke stroji s doplňkovým podavačem papíru a duplexním modulem. My jsme testovali středně vybavený výrobek se síťovým připojením. Rychlý procesor s taktem 400 MHz a 64 MB interní paměti s možností rozšíření na 320 MB svoje síly předvedl při zkouškách prvního výtisku. Tiskárna i ve vysokém hardwarovém rozlišení 1 200 x 1 200 dpi zvládla vektorovou a rastrovou grafiku v časech pod 15 sekund a neměla problémy ani s vícestránkovými dokumenty. Kvalita tisku naplnila očekávání a HP se s nejlepšími výtisky stala etalonem pro hodnocení ostatních výrobků v testované skupině. Kapacita vstupních a výstupních zásobníků je shodná a činí 350 listů/výtisků. Pokud plánujete využití plného měsíčního zatížení 75 000 výtisků, pak doporučujeme dokoupit spodní podavač pro dalších 500 listů. Ovládací panel s dvouřádkovým displejem a vestavěnou nápovědou je umístěn na pravé horní straně zařízení. Displej je naklopen a mírně zapuštěn, takže je dobře čitelný. Zklamáním však byla informace o vysoké pořizovací ceně.

Cena vč. DPH: 28 111 Kč

Lexmark T430dn

Ani Lexmark se nenechal zahanbit a zúčastnil se v obou částích testu. Model T430n se zařadil na první pozici ve sledování rychlosti opakování, za minutu totiž dokáže vytisknout 30 stran formátu A4. Tento údaj však platí jen pro nastavení 300 nebo 600 dpi. V případě maximálního rozlišení 1 200 x 1 200 dpi, zpomalí tisk na 14,5 strany A4 za minutu. Ke snížení dojde také při duplexním tisku, zde se rychlost opakování pohybuje na hranici 17 stran (8,5 listu) A4 za 60 sekund. Tiskárna byla dodána s PCL6 a postscriptovým ovladačem v angličtině, průvodce instalací byl zpracován ve stejném jazyce, ale interní webová stránka pro správu zařízení nám zobrazila českou konfigurační stránku. Podle údajů prodejce jsou české ovladače k dispozici, nebyly však k testovanému zařízení dodány. Ovládání tiskárny je umístěno ve středu jejího čelního panelu a kromě tlačítek nabízí také informace na alfanumerickém displeji. Na zařízení lze za měsíc vytisknout 65 000 stran formátu A4. Spodní podavač papíru a čelní zásobník nabízejí kapacitu 350 listů, ve srovnání s nimi se zdá být 150 listů na výstupu (i vzhledem k rychlosti opakování) na hranici únosnosti. Lexmark tiskl vektorovou grafiku výrazně světlejší než rastry. Pořizovací cena je i v tomto případě daní za dobrou výbavu a překročila hranici 29 000 Kč.

Cena vč. DPH: 29 056 Kč

OKI B6200n

Síťová varianta modelu OKI B6200 je připravena na měsíční zátěž až 75 000 výtisků. Nainstalovaná paměť 128 MB RAM přispívá k rychlosti prvního výtisku. Textové soubory jsme zpracovali za méně než 8 sekund, náročnější grafiku za 12-17 sekund. Rychlost opakování 24 stran A4 za minutu se ukázala být limitujícím faktorem a ovlivňovala čas zpracování vícestránkových úloh. Zařízení je vybaveno spodním a čelním podavačem papíru s celkovou kapacitou 400 listů A4, za příplatek je možné dokoupit další zásobníky, které objem založených médií zvýší na 1 500 listů. Horní výstup papíru pro 500 výtisků může být rozšířen o přihrádkový výstupní podavač. Ovladače PCL5e, PCL6 a Adobe Postscript 3 nabízejí jen dva stupně pracovního rozlišení s hodnotami 600 x 600 a 1 200 x 1 200 dpi a jsou připraveny pro všechny hlavní operační systémy. Ovládací panel i tentokrát uživateli nabízí informace na alfanumerickém displeji a stejně jako u mnoha jiných síťových tiskáren je k dispozici webové konfigurační rozhraní. Mezi srovnatelnými produkty je tiskárna výjimečná díky standardně instalovanému sériovému komunikačnímu rozhraní. Cena výrobku je na průměrné úrovni, provozní náklady jsou pro zákazníka výhodné.

Cena vč. DPH: 19 028 Kč

Panasonic KX-P 7310

Panasonic s kódovým označením KX-P7310 přebral vzhled od modelů 7100 a 7105, ale původní tempo tisku zvýšil na 18 stran A4 za minutu. Standardně dokáže tisknout na obě strany papíru. Kapacita podavačů papíru je na stejné úrovni jako u Dellu 1700n, tedy 250 listů, výstupní odkládací prostor ale není tak objemný a postačuje pouze pro uložení 150 výtisků. Model KX-P 7310 je vybaven pamětí 16 MB a za příplatek je možné tuto paměť rozšířit na kapacitu 48 MB. Emulace PCL 6 a Postscript Level 2 není u všech levnějších zařízení samozřejmostí, tiskárna společnosti Panasonic ji však nabízí. Kromě režimů 300 a 600 dpi nabízel také nastavení 1 200 x 600 dpi. Mimo ovladače je doporučeno nainstalovat také monitor stavu tiskárny a utility pro správu tiskárny v počítačové síti. Kvalita zpracování textových dokumentů a materiálů s drobnou grafikou byla poměrně dobrá, s vyšším rozlišením jsou výtisky zhotoveny výrazně tmavší. Tisk jednotlivých dokumentů proběhl v pořádku, u vícestránkových souborů s grafickými prvky Panasonic výrazně zpomaloval a čas tisku byl mezi sledovanými stroji nejdelší. Provozní náklady nejsou zcela výhodné, s cenou jsme mohli být celkem spokojeni.

Cena vč. DPH: 17 884 Kč

Ricoh Aficio AP400N

Další zařízení v našem testu dokáže za minutu provozu vytisknout 25 stran formátu A4, je dodáváno s ovladači pro Windows a MacOS a na stránkách výrobce je možné vyhledat podporu i pro UNIX a Linux. Emulace PCL5e, PCL6 a Adobe Postscript Level 3 doplňuje firemní RPCS driver. Tiskárna pracuje v rozlišení od 300 x 300 do 1 200 x 1 200 dpi a může se pochlubit vysokým měsíčním zatížením 150 000 výtisků. Standardně je vybavena spodním automatickým podavačem papíru pro 500 archů formátu A4 a předním víceúčelovým vstupem pro dalších 100 listů. Mezi volitelné doplňky patří duplexní jednotka, spodní zásobníky nebo rozšíření výstupu nebo paměti. Interní webová stránka pro kontrolu stavu spotřebního materiálu i pro konfiguraci vyhovuje lépe než displej ovládacího panelu, který není vždy dobře čitelný. Doba tisku byla příjemným překvapením, textový dokument dokázal Ricoh zpracovat již za 7 sekund, svižně tiskárna pracovala i při tisku 27 stran PDF souboru. Pořizovací cena stroje odráží možnosti dalšího rozšíření i vysokého měsíčního výkonu, přesto by mohla být o něco nižší. Bohužel ani provozní náklady nepatří k nejnižším v testu. Ke kvalitě tisku jsme žádné vážnější výhrady neměli.

Cena vč. DPH: 26 061 Kč

TallyGenicom 9025N

Poslední tiskárna v našem přehledudokáže za minutu vytisknout 25 stran a měsíčním zatížením 150 000 výtisků se může zařadit po bok dříve popsaného Ricohu. Výhodou tohoto stroje je instalovaný modul pro oboustranné zpracování dokumentů, s nímž lze pracovat rychlostí 13 stran A4 za minutu. Postscriptový a PCL6 ovladač byly přeloženy do češtiny a zákazníkovi mohou nabídnout trojici rozlišení včetně nejvyšší volby 1 200 x 1 200 dpi. Celkem 32 MB vnitřní paměti lze rozšířit na celkových 160 MB, mezi volitelné doplňky patří i další spodní zásobník papíru, který základní kapacitu 600 listů zvýší až na 1 100 listů. Kvalita tisku byla při našem testu velmi dobrá, výtisky ale nedosáhly na přesnost HP LaserJetu 2420, protože byly mírně světlejší a na několika místech rastrové fotografie se objevily drobné proužky. Tiskárna dokáže rychle vytisknout textové soubory nebo kancelářské dokumenty s drobnou grafikou. Maximální rozlišení ale dobu tisku výrazně ovlivní a prodlouží ji až za hranici půl minuty na jeden výtisk. Přemožitele tento výrobek našel i při sledování doby kontinuálního tisku. Provozní náklady jsou na velmi dobré úrovni, drobné výtky máme k celkové ceně produktu. TallyGenicom 9025N se za svůj výkon stydět nemusí, přesto bude v konkurenci levnějších zařízení hledat svého zákazníka delší dobu.

Cena vč. DPH: 24 180 Kč

§§§§§


Střední třída foťáků

Rani Tolimat

C05P0076

Kvalitní digitální fotoaparát lze dnes koupit za relativně nízkou cenu. V našem testu jsme se proto zaměřili na kategorii, v níž najdeme řadu dobrých přístrojů a zároveň se nejedná o žádný luxus pro bohaté.

Testované modely se od sebe často výrazně liší - každý z nich je určen pro jiný typ uživatelů. Obecně je lze rozdělit do tří hlavních skupin. Do první z nich patří miniaturní fotoaparáty, které zejména v posledních měsících získávají značnou oblibu. Tyto přístroje vyhledávají a oceňují především zákazníci, jimž záleží spíše na jednoduchém ovládání, stylovém designu, malých rozměrech a hmotnosti než na vyspělých fotografických funkcích a technických parametrech. Často se líbí především ženám - odtud populární označení "digitální šperk". Zpravidla se vyznačují minimem ovládacích prvků  -skromné množství funkcí se většinou ovládá pomocí menu, příliš mnoho tlačítek by typické uživatele spíše mátlo. Jen málokdy tyto fotoaparáty umožňují manuální nastavení základních expozičních hodnot, tedy času a clony - majitelé jsou zvyklí na plnou automatiku. Naopak typickým rysem je široká nabídka tzv. motivových programů, v nichž přístroj nastaví expoziční hodnoty podle vybrané situace. Lze tak volit mezi oblíbenými režimy pro fotografování krajiny, sportu, portrétů, nočních snímků, ohňostrojů, večírků, koncertů, uměleckých děl, textů, pokrmů a mnoha dalších. Fantazie výrobců při jejich tvorbě a pojmenování je očividně nevyčerpatelná. Do této kategorie patří například Minolta X50, Panasonic FX7, HP 707, Olympus AZ-2 či Olympus mju500.

Druhou velkou skupinu tvoří kategorie, která se do našeho cenového rozmezí dostala teprve nedávno - ještě před rokem byli její zástupci podstatně dražší. Jedná se o tzv. ultrazoomy, tedy fotoaparáty vybavené objektivy s velkým rozsahem ohniskové vzdálenosti. Do nástupu digitální technologie byly aparáty tohoto typu vyhrazeny prakticky jen profesionálním fotografům, cena objektivů činila deset tisíc a více. Zatímco běžný kompaktní model nabízí zpravidla trojnásobný či čtyřnásobný zoom, v této kategorii není ničím zvláštním ani optická soustava s desetinásobným přiblížením. Na druhou stranu jsou ultrazoomy mnohem robustnější a těžší než miniaturní modely, popsané v předchozím odstavci. Do kapsy ani menší kabelky se zpravidla nevejdou a jejich majitelé to po nich ani nechtějí. Mnohem více jim totiž záleží na fotografických funkcích a možnostech. Ultrazoomy proto velmi často nabízejí plnou kontrolu nad nastavením času a clony, rychlé sekvenční snímání potřebné pro fotografování sportu nebo objektů v pohybu, různé systémy stabilizace obrazu apod. Výjimkou nejsou ani konektory pro externí blesky nebo další příslušenství. Patří sem Canon S1, Minolta Z3 a Z10, Panasonic FZ3, Olympus C765 apod.

Třetí kategorii tvoří fotoaparáty nacházející se někde uprostřed mezi miniaturními modely a ultrazoomy. Zpravidla se vyznačují vysokým rozlišením a slušnou nabídkou funkcí, zároveň ale nejsou zaměřené na tak vyhraněnou cílovou skupinu uživatelů jako obě výše popsané kategorie. Jejich výhodou je univerzální využití v nejrůznějších fotografických situacích v přírodě i v interiéru. V našem cenovém rozmezí jich je ale stále méně - v poslední době je firmy nasazují spíše do vyšší třídy fotoaparátů se šesti nebo sedmi megapixely, které se prodávají za cenu mezi patnácti a dvaceti tisíci. Typickými zástupci jsou v našem testu modely Canon S60 a A95.

Testované modely se liší v mnoha funkcích a vlastnostech. K nejsledovanějším parametrům u všech digitálních fotoaparátů patří rozlišení. Jde o počet pixelů (světločivých buněk) na snímači, který v digitálních přístrojích nahrazuje políčko filmu. Počet pixelů se běžně udává v miliónech, hovoříme tedy o megapixelech. Některé inzeráty výrobců a obchodníků se snaží vzbudit dojem, že kvalita fotografie závisí pouze a jedině na počtu megapixelů. To není pravda, neboť ve hře je více faktorů, především optika. Rozlišení má přímý vliv jen na množství zobrazených detailů a také na formát, v němž lze fotografii tisknout. Pro tisk do velikosti 10 x 15 cm, při vydařených fotografiích i 13 x 18 cm bohatě stačí tři megapixely. Kdo chce tisknout snímky větších rozměrů, potřebuje vyšší rozlišení - formátu A4 odpovídá dnes běžná hodnota 5 Mpix.

Dalším důležitým faktorem je optika. Všechny testované přístroje jsou vybaveny objektivy s optickým zoomem a umí tedy měnit ohniskovou vzdálenost, čili přiblížit fotografovanou scénu (tzv. digitální zoom je pouhou softwarovou úpravou obrazu, která na kvalitu optiky nemá vliv a nebudeme se jím zabývat). Objektiv s trojnásobným zoomem dokáže základní ohniskovou vzdálenost ztrojnásobit, s desetinásobným ultrazoomem můžeme - obrazně řečeno - číst noviny přes rameno chodci vzdálenému několik bloků. Daní za schopnosti ultrazoomů ale někdy bývá snížená obrazová kvalita a pomalé reakce přístroje.

V mnoha situacích (při fotografování krajiny, architektury apod.) navíc záleží spíše na širokém než dlouhém ohnisku, což pro výrobce představuje mnohem tvrdší oříšek. Fotoaparáty s nejširším ohniskem odpovídajícím 35 mm u klasického filmu se považují za průměr, 28 mm už je slušný širokoúhlý objektiv. (Přepočet je nutný vzhledem k různé velikosti snímačů.)

Konečně třetím důležitým kritériem výběru je ovládání a funkční výbava. U všech modelů lze k vytváření kompozice využít LCD displej, mnozí ale dávají přednost klasickému hledáčku. Ten je buď optický průhledový, nebo (hlavně u ultrazoomů) elektronický - vlastně jde o miniaturní displej uvnitř těla fotoaparátu. Výhodou elektronického typu je přesný obraz scény a také zobrazení nejrůznějších údajů o expozici, nevýhodou pak horší obrazová kvalita. Některé miniaturní modely nemají hledáčky vůbec a zobrazují obraz na displeji umístěném v zadní části fotoparátu.

Co se funkcí týče, záleží především na tom, jaké skupině uživatelů je fotoaparát určen. Náročnější zájemci se zaměřují hlavně na manuální ovládání času a clony, možnost ručního ostření, vyvážení bílé barvy (to má zásadní vliv na barevné ladění snímků), sekvenční snímání (fotograf tiskne spoušť a přístroj pořizuje sérii záběrů v co nejkratším intervalu), bracketing (fotoaparát pořídí sérii snímků s různými expozičními hodnotami), citlivost (udává se v jednotkách ISO a vyjadřuje množství světla dopadající na snímač v daném čase) apod. Pro mnohé uživatele má velký význam i kvalita videozáznamu. Obecně platí, že ultrazoomy nabízejí mnohem více funkcí než miniaturní přístroje. S množstvím funkcí souvisí i systém ovládání. Malému fotoaparátu se základní funkční výbavou stačí několik tlačítek, ultrazoom jich potřebuje mnohem více - bylo by nepohodlné nastavovat desítky parametrů pomocí menu. Značný význam má i ergonomické řešení přístroje  - zkušenější uživatelé potřebují přístroj ovládat intuitivně bez velkého přemýšlení, proto je nutné, aby se jim při manipulaci s fotoaparátem zbytečně nepletly prsty. Nejdůležitějším kritériem ale zůstává obrazová kvalita. Bez ní ztrácejí smysl i sebelepší funkce. Podívejme se tedy, jak jednotlivé fotoaparáty v testu dopadly.

Canon PowerShot S60

Typickým rysem této řady je množství funkcí. Díky malým rozměrům se S60 snadno vejde i do kapsy a nemusíme se bát poškození - v zavřeném stavu chrání objektiv pevný kryt s kovovým povrchem. S60 není zrovna přístroj pro nenáročné uživatele. Zkušený fotograf tu naopak najde prakticky vše, co potřebuje - kromě automatického režimu lze použít prioritu času či clony a také plně manuální nastavení. Samozřejmostí je volba způsobu ostření nebo měření expozice. Opravdové nadšence jistě zaujme podpora profesionálního formátu RAW, v němž se ukládají holá obrazová data. Z prohlížení menu nebo fotografií se dá do pohotovostního režimu vrátit pouhým namáčknutím spouště. Nový objektiv nabízí rozsah odpovídající 28-100 mm, což potěší milovníky snímků krajiny či architektury. Všechno má ale dvě strany - širokoúhlé ohnisko se podepsalo na snížené světelnosti, která na opačném konci zoomu činí f5,0, v šeru se tedy s focením na větší vzdálenost nedá příliš počítat. Optika také není nejrychlejší a v interiéru či v makrorežimu má S60 problémy se zaostřením. Velkou pochvalu zaslouží ostré snímky plné živých barev - práce nového obrazového procesoru DIGIC II. Výraznější chyby v kvalitě fotografií nenajdeme.

Cena vč. DPH: 14 390 Kč

Canon PowerShot A95

Tento fotoaparát nabízí podobné funkce jako model S60, je ale podstatně levnější. Méně zkušení uživatelé ocení nabídku hned čtrnácti motivových programů, náročnější fotografové mají k dispozici i poloautomatické či manuální expoziční režimy. Pochvalu zaslouží výklopný a otočný displej - funguje na stejném principu jako u dalšího modelu S1 IS, je ale výrazně větší. Ovládáním se A95 nijak výrazně neliší od ostatních Canonů, má ale méně samostatných tlačítek a uživatel proto musí častěji do menu. Na rozdíl od modelů řady S nestačí při prohlížení snímků k návratu do pohotovostního stavu namáčknout spoušť, je zapotřebí použít přepínač, což může při fotografování rychlých akcí nepříjemně zdržovat. Zoom je poměrně pomalý a pohybuje ve velkých krocích, na jemné přiblížení či oddálení fotografované scény tedy můžeme zapomenout. Model A95 nenabízí zázračně světelný objektiv, při fotografování s dlouhým zoomem potřebujeme buď hodně světla, nebo delší expoziční čas. O to víc překvapí, že přístroj produkuje kvalitnější snímky v interiéru než venku - při fotografování v denním světle nás nepříjemně překvapily nepříliš věrné a syté barvy. Canon A95 je příkladem kombinace slušné výbavy a nižší ceny.

Cena vč. DPH: 11 690 Kč

Canon PowerShot S1 IS

Ultrazoom s výkonným optickým stabilizátorem zaujme kompaktními rozměry a vyklápěcím otočným displejem. Pokud fotoaparát nepoužíváme, lze displej otočit a přiklopit do těla přístroje, aby se nepoškrábal. Potěší rychlý náběh a především mimořádně svižný pohyb zoomu. Uživatelé mají k dispozici kompletní škálu expozičních režimů přes automatiku a priority clony a času až po plný manuál, kromě toho mohou využít i spoustu dalších funkcí. Jen je škoda, že přístroj nemá více samostatných tlačítek, takto je často zapotřebí procházet menu i kvůli základním parametrům (citlivost, komprese apod.). Displej, podobně jako elektronický hledáček, je navíc dosti malý. Na vysunutý objektiv nelze během fotografování nasadit krytku. Milovníky akčních fotografií nepotěší zdlouhavé ukládání snímků na paměťovou kartu. Naopak výhodou je rychlé a spolehlivé automatické ostření i v interiéru, u ultrazoomů nepříliš časté. Pochvalná slova ale mrznou na rtech při prohlížení fotografií. Slabší kresbu a absenci detailů by člověk třímegovému ultrazoomu odpustil, horší je to se všudypřítomnou chromatickou aberací a šumem, jehož vinou se volba ISO 400 stává téměř zbytečnou - barevné tečky vadí i na monitoru, o tisku nemluvě.

Cena vč. DPH: 13 990 Kč

Casio Exilim Z55

Také Casio Z55 patří k fotoaparátům, za něž se fotografičtí estéti nemusejí stydět. Jeho chloubou je bezesporu velmi rozměrný a nádherně ostrý displej, na němž se během fotografování zobrazí expoziční hodnoty. Vzhledem k tomu, že uživatel nemá možnost ovlivnit clonu a čas ručně, je to potěšující. Mezi hlavní přednosti Casia patří vůbec nejširší nabídka motivových programů v našem testu je jich 23, u každého z nich se navíc objeví podrobný popis a ukázka příslušného obrazového efektu. Připočtěme mřížku pro snadnější tvorbu kompozice a máme ideální přístroj pro nadšené začátečníky. Pokročilejší uživatelé pak ocení pestrou nabídku způsobů ostření, mezi nimiž nechybí třeba zjednodušený manuální režim nebo panning, tedy sledování objektů v pohybu. Vylepšit by se dal systém ovládání. Na to, jak slušné množství funkcí fotoaparát nabízí, je samostatných ovládacích prvků málo a uživatel tak musí každou chvilku do menu. Ani ostření není úplně ideální - Casio ostří rychle, ale nemá přisvícení a v šeru nebo ve tmě se tedy příliš neuplatní. Mnoha uživatelům bude chybět i sekvenční snímání. Pochvalu zaslouží obrazová kvalita. Snímky jsou (s již zmíněnou výhradou v šeru) příjemně ostré, barvy odpovídají realitě. Chromatickou aberací fotografie nijak výrazně netrpí, jen v rozích snímku místy dochází k úbytku detailů.

Cena vč. DPH: 15 290 Kč

HP PhotoSmart R707

Po několika nevýrazných modelech značky HP potěší malý R707 stylovým designem a několika zajímavými funkcemi. Mezi ně patří například tzv. adaptive lighting, což je softwarová úprava vyrovnávající přílišné kontrasty ve fotografii, případně propracovaný systém odstranění červených očí, založený na barevné analýze. Obě funkce mají své klady i zápory, například nárůst šumu. Pokud uživatelům nevyhovují, dají se pochopitelně vypnout. Mezi další přednosti patří ovládací systém se spoustou samostatných tlačítek pro přístup k nejrůznějším funkcím. Fotoaparát nabízí dokonce i režim priority clony, což je u miniaturních modelů unikát, rozhodně se ale nejedná o plnohodnotný režim - clonu lze nastavit jen ve dvou stupních. Příznivce širokoúhlých záběrů zarmoutí objektiv s nejširším ohniskem 39 mm, což je pro fotografování krajiny nebo architektury málo. Ani makrorežim není nijak ohromující, přístroj v něm umí zaostřit až od 18 cm. I reakce fotoaparátu jsou pomalejší než u některých konkurentů. Na druhou stranu musíme opět pochválit bezproblémovou kvalitu snímků. Jen barvy by mohly být živější a při ISO 400 je šumu příliš i pro tisk do běžných formátů. Překvapivá je naopak velmi dobrá kresba a ostrost.

Cena vč. DPH: 8 290 Kč

Kodak EasyShare DX7590

Ultrazoom značky Kodak má zajímavý design - jedná se o robustnější model pro uživatele, kteří na pár gramů navíc nehledí. V ruce ale zjistíme, jak malý a kompaktní ve skutečnosti je. Fotoaparát působí seriózním dojmem, nabízí ovládání pomocí otočného voliče a příkazového kolečka, tedy systém známý ze špičkových kompaktů a zrcadlovek. Náročnější fotografové využijí plnou sadu expozičních režimů, začátečníci ocení 14 motivových programů s vysvětlením na displeji. Všem pak bude určitě vyhovovat rychlé automatické ostření a skutečnost, že se lze do pohotovostního režimu odkudkoli vrátit namáčknutím spouště. Mezi přednosti patří i výkonná lithiová baterie a praktická kompaktní nabíječka v základním balení. Nepotěší naopak na ultrazoom poměrně skromná funkční výbava. Chybí histogram, režim pomalé synchronizace blesku, manuální vyvážení bílé a hlavně ruční ostření, které by mělo smysl. Také ergonomie pokulhává, prsty při práci blokují blesk. Zato fotografie jsou až překvapivě kvalitní. Ani při ISO 400 není šum nijak fatální, živé barvy a ostré kontury potěší na snímcích z interiéru i zvenku. Jen chromatické aberace bývá při okrajích snímku místy příliš, to je ale problém většiny ultrazoomových kompaktů.

Cena vč. DPH: 11 990 Kč

Minolta DiMage X50

Miniaturní model za poměrně příznivou cenu potěší především velmi vydařeným designem. Minolta X-50 vypadá opravdu exkluzivně a může se stát pozoruhodným módním doplňkem. Zároveň je přístroj povedený i z fotografického hlediska. Zaujme velmi rychlým náběhem a překvapivě svižným ostřením i v interiéru s nejdelší ohniskovou vzdáleností. Ke stylovému fotoaparátu patří slušný videorežim a X-50 si v této oblasti vede velmi dobře. Záznam ve formátu 320 x 240 bodů (pravda, to je trochu málo) se ukládá rychlostí 30 obr./s. Během natáčení lze pohybovat zoomem, režim kamery umožňuje vlastní nastavení vyvážení bílé a korekce expozice. Fotoaparát nabízí stejně rychlé sekvenční snímání jako dražší Z3, vyrovnávací paměť ale pojme jen 11 snímků. Kromě LCD lze k tvorbě kompozice použít i optický hledáček, práce s ním ale není příliš pohodlná - je třeba vypnout LCD, jehož světlo řeže do oka. Při fotografování se na displeji bohužel nezobrazí expoziční hodnoty. Fotografie občas jeví silný sklon k podexpozici, šum je patrný už při ISO 100 (výrobci vědí, proč při automatickém nastavení citlivost nikdy nepřesáhne hodnotu

ISO 160). V exteriéru ostří fotoaparát dobře, v interiéru mívá v horším světle občas problémy.

Cena vč. DPH: 10 490 Kč

Minolta DiMage Z3

Plná škála expozičních režimů a dvanáctinásobný optický zoom se stabilizátorem obrazu za cenu ve spodní třetině našeho rozmezí, to tedy stojí za pozornost. Funkcemi se Minolta Z3 vyrovná nejvybavenějším modelům v testu, daní za nižší cenu jsou ovšem ústupky v designu a provedení. Plastová tlačítka a vrzající kryty milovníky stylovějších modelů opravdu nepotěší, dvířka na paměťovou kartu vypadají, že se každou chvíli ulomí. Fotoaparát má však jiné přednosti. Kromě výkonného ultrazoomu nabízí například výtečné supermakro (ostří už od 1 cm) a také až překvapivě zdařilé sekvenční snímání - na 1,2 MPix - v tomto režimu umí fotoaparát pořídit sérii až 15 snímků rychlostí 10 obr./s, což je hodnota nedostupná i mnohým majitelům pravých zrcadlovek. Ke přednostem fotoaparátu patří i rychlý pohyb zoomu a spolehlivé ostření, byť v horším světle trvá někdy docela dlouho. Problémy někdy způsobí nepříliš vydařená ergonomie. Navigační tlačítko se viklá tak, že se jednotlivé směrové šipky dají špatně stisknout, ovládacích prvků je na těle poměrně málo a navíc nejsou příliš vhodně umístěny - k nechtěnému stisku některého tlačítka dochází poměrně často. Jako u většiny ultrazoomů jsou snímky z exteriéru obecně kvalitnější než z interiéru. Při nízké citlivosti potěší zejména nízká hladina šumu a příjemně syté barvy.

Cena vč. DPH: 11 990 Kč

Minolta DiMage Z10

Minolta Z10 je levnější variantou Z3 a její cena často jen lehce překročí 7 000 Kč. Po prvním zběžném ohledání by člověk ani neřekl, že mezi oběma fotoaparáty je velký rozdíl. Z10 paradoxně působí v jistém smyslu lépe než Z3, alespoň co se provedení tlačítek týče - tolik se neviklají. Ve skutečnosti se ale nižší cena projevila v mnoha ohledech. Z10 sice podle specifikací nabízí plnou škálu expozičních režimů, clonu lze ale ovládat jen ve třech krocích. Také zoom má pouze osminásobný rozsah, zmizelo rychlé sekvenční snímání (zbyla průměrná frekvence 2 obr./s) i výkonný makrorežim. Pozoruhodné je řešení elektronického hledáčku - zatímco běžné ultrazoomy prostě přepínají obraz mezi LCD a menším displejem v těle hledáčku, Z3 má jen jeden displej a jeho obraz se do hledáčku promítá pomocí sklopného zrcadla. Originální systém nebudí příliš důvěry, je otázka, jak dlouho vydrží bez poruchy. Pokud jsme u Z3 kritizovali nevydařenou ergonomii, je na tom Z10 ještě hůře. Blesk není výklopný, ale vestavěný a nachází se přesně na místě, kde při fotografování instinktivně spočinou prsty levé ruky. Pochvalu naopak zaslouží kvalita snímků - stejně jako u dražšího modelu se daří zejména fotografiím z exteriéru.

Cena vč. DPH: 7 290 Kč

Nikon Coolpix 4800

Platí-li obecně, že ultrazoom rovná se bohatá funkční výbava a složité ovládání, je Nikon 4800 výjimkou potvrzující pravidlo. Jeho funkce výrobci ořezali až na nejnutnější minimum a práci s ním by zvládlo i malé dítě, výkonný objektiv ale zůstal. Je to hodně nezvyklé, ale jistě existují uživatelé, kteří nepotřebují složité nastavení a přitom si rádi hrají s ohniskovou vzdáleností. Fotoaparát s trochu lacině působícím plastovým krytem se poměrně příjemně drží v ruce, osminásobný zoom je rychlý a přesný. Potěší výkonný makrorežim od 1 cm a optika se zde málokdy splete. To neplatí pro ostření ve zhoršených světelných podmínkách, kde se (hlavně při delším zoomu) automatickému systému příliš nedařilo. Jakékoli složitější funkce nahradila bohatá nabídka motivových programů včetně tzv. Best Shot Selectoru - fotoaparát automaticky pořídí sérii snímků a uloží ty nejpovedenější. Náročnějším uživatelům ale ani to nenahradí možnost ovlivnit expoziční hodnoty. Nikon ani při fotografování neukáže na displeji zvolený čas a clonu, uživatel se musí zcela spolehnout na automatiku. Vzhledem k těmto skutečnostem jsou příjemným překvapením kvalitní snímky s živými barvami a nulovým výskytem aberace. Jen šumu by mohlo být méně.

Cena vč. DPH: 12 490 Kč

Olympus AZ-2

Fotoaparát pro uživatele, kteří si nade vše cení kompaktní rozměry. Miniaturní plochý model nabízí zajímavé řešení objektivu - sice obsahuje optický zoom s 2,8násobným přiblížením, ale nic se nevysouvá, díky důmyslné konstrukci zůstává objektiv po celou dobu práce zapuštěný v těle přístroje. Minimální funkční výbavou a ovládáním se AZ-2 podobá modelu mju500, nabízí ale méně tvůrčích možností. Navíc je přístroj celkově pomalejší, zejména při zoomu, náběhu a také na přenosu snímků do počítače. Zcela chybí závit pro stativ. Těch několik funkcí, které fotoaparát nabízí, je zapotřebí ovládat pomocí menu, přitom by stačilo přiřadit je jednotlivým směrovým tlačítkům jako u ostatních Olympusů. Ergonomické řešení je na první pohled zajímavé, v praxi však mnoho výhod nenabízí. Objektiv je atypicky umístěn v rohu přístroje, kde se při fotografování zpravidla nacházejí prsty. Než si člověk zvykne, spoustu fotek zkazí. Fotografie trpí podobnými neduhy jako snímky z později testovaného sourozence mju500. Automatické vyvážení je mírně lepší, méně spokojeni jsme byli s ostřením a příliš pochopení jsme neměli ani pro poměrně zřetelný šum při ISO, který je dobře viditelný na monitoru i při případném tisku fotografie.

Cena vč. DPH: 9 990 Kč

Olympus Camedia C-765

"Sedmičková" řada Olympusu nabízí cenově dostupné ultrazoomy relativně malých rozměrů, s bohatou funkční výbavou pro začátečníky i náročné fotografy. Model C-765 je vybaven objektivem s rozsahem odpovídajícím 38-380 mm, což bohatě uspokojí všechny milovníky teleobjektivů, naopak příznivci širokoúhlých záběrů si s ním příliš neužijí. Co se funkcí týče, nabízí C-765 téměř všechno, na co si člověk vzpomene. Chybí jen optický stabilizátor, který by pomohl zejména při velkých ohniskových vzdálenostech. K dispozici je kompletní škála expozičních režimů, několik motivových programů, histogram při fotografování i prohlížení fotografií nebo třeba redukce šumu, kterou ocení zejména milovníci nočních záběrů. Redukce pracuje osvědčeným a jednoduchým způsobem - porovná vyfotografovaný snímek s referenční černou plochou a odstraní barevné skvrnky, jimiž se šum projevuje. Je to velmi účinné, bohužel se redukce aktivuje až při dlouhých expozičních časech. Vzhledem k množství funkcí je škoda, že výrobci nevyřešili lépe ovládání - například hlavní volič režimů obsahuje jen jednu společnou polohu pro prioritu času, clony a manuál, volbu konkrétního módu je třeba provést v menu. Kvalita snímků je bohužel spíše průměrná - ruší zejména časté chromatické aberace a šum při nastavení vyšší citlivosti.

Cena vč. DPH: 11 390 Kč

Olympus mju500

Tento přístroj zaujme miniaturním provedením a stylovým kovovým tělem odolným proti prachu i vodě. Zadní straně dominuje rozměrný, jasný a ostrý displej, naopak hledáček chybí úplně. Fotoaparát je očividně určen zejména nenáročným uživatelům. Spartánská funkční výbava nenabízí žádné kreativní možnosti kromě nastavení vyvážení bílé, korekce expozice, citlivosti a velikosti snímků. Zvolené expoziční hodnoty při fotografování vůbec nevidíme. Velkou pozornost naopak vývojáři věnovali motivovým programům - přístroj jich nabízí spoustu, každý z nich je navíc na displeji stručně popsán (včetně fotografie typického obrazového efektu). U modelu určeného hlavně k fotografování momentek záleží na rychlosti. Náběh za jednu vteřinu potěší, slabší je to ale s ostřením a pohybem zoomu. V horších světelných podmínkách se venku ani v interiéru občas Olympusu nepodaří zaostřit. Někomu může vadit i příliš hlučný motorek. Automatika funguje spolehlivě jen při fotografování výrazně kontrastních scén. Také kvalita obrazu uspokojí jen nenáročné uživatele. Kromě problémů s ostřením může pokazit výsledek práce i šum a tendence ladit snímky do chladných barev - na vině je nespolehlivé automatické vyvážení bílé.

Cena vč. DPH: 11 690 Kč

Panasonic DMC-FX7

Tento miniaturní model v kovovém těle má mnoho předností. Na svou třídu nabízí velmi slušnou funkční výbavu, výborný design a propracovaný systém ovládání - na těle najdeme samostatná tlačítka pro stabilizátor, sekvenční snímání, samospoušť, korekci expozice, bracketing a režimy blesku, otočný volič obsahuje polohu pro makro a motivové programy. Plnou kontrolu nad expozičními režimy nelze u miniaturního modelu čekat, na velkém a ostrém displeji se ale alespoň během fotografování zobrazí aktuální clona a čas. Správnou expozici lze hlídat pomocí histogramu, na displeji lze zobrazit mřížku pro snazší tvorbu kompozice. Pochválit musíme rychlé a přesné ostření ve všech světelných podmínkách. Díky asistenčnímu přisvícení umí FX7 ostřit i do prakticky úplné tmy. Někoho odradí absence hledáčku, nám více vadila rychle klesající světelnost objektivu (při nejdelším ohnisku činí f5). V šeru se tedy neobejdeme bez blesku nebo zvýšení citlivosti. Při ISO 100 jsou fotografie téměř bez šumu, na ISO 400 šum vcelku naroste. Jinak fotografiím prakticky není co vytknout, výborně pracuje bodový režim ostření. Pochvalu zaslouží věrné barevné podání. Právě proto jsme fotoaparát označili jako TOP PRODUKT.

Cena vč. DPH: 14 790 Kč

Panasonic DMC-FZ3

Dvanáctinásobný zoom značky Leica se stabilizátorem a světelností f2,8 v celém rozsahu? Člověk nemusí být odborník, aby v něm tato informace vzbudila radostné očekávání. FZ3 skutečně vypadá jako hodně zmenšená zrcadlovka. K přednostem fotoaparátu patří množství funkcí, plná škála expozičních režimů a spolehlivé ostření ve všech podmínkách včetně šera v interiéru, o které se stará výkonné asistenční světlo. Mnoha funkcím přiřadili vývojáři samostatné ovládací prvky, práce s clonou a časem pomocí tlačítka Exposure je ale trochu matoucí. Zkušenější fotografové ocení histogram a poměrně rychlé sekvenční snímání (4 obr./s v plném rozlišení), začátečníci si mohou na displeji pro usnadnění kompozice zobrazit praktickou mřížku. Problémem může být pro někoho malé rozlišení - pro zobrazení na monitoru nebo tisk stačí, milovníci formátu A4 mají ale smůlu. Litovat lze i absence ručního ostření, sáněk pro externí blesk či samostatných tlačítek pro některé parametry, třeba pro citlivost či vyvážení bílé. Potěší vysoká obrazová kvalita. Přístroj dobře ostří, barvy jsou živé a věrné, chromatická aberace se objevuje jen výjimečně a mimo hloubku ostrosti. Ani šumu není mnoho, dokonce ani při ISO 400.

Cena vč. DPH: 12 990 Kč

Slovníček pojmů

Priorita času a clony Poloautomatické režimy, v nichž uživatel nastaví jeden z parametrů a druhý z nich se nastaví automaticky tak, aby expoziční hodnota zůstala konstantní. Čím vyšší hodnota clony, tím delší musí být expoziční čas, a naopak.

Citlivost Udává množství světla dopadajícího v dané časové jednotce na snímač. Čím vyšší citlivost nastavíme, tím kratší čas stačí k dosažení požadované expoziční hodnoty. Se zvýšením citlivosti ale zpravidla klesá obrazová kvalita.

Světelnost Minimální hodnota clony objektivu.

Měření expozice Systém, který změří expoziční hodnoty a v automatickém režimu nastaví odpovídající clonu a čas.

Náběh Doba mezi zapnutím fotoaparátu a okamžikem, kdy je přístroj připraven k práci.

Formát paměťové karty Paměťové karty se vyrábějí v mnoha nekompatibilních formátech. K nejpoužívanějším patří CompactFlash, MemoryStick, xD nebo SD Picture card.

Režimy blesku Blesk se může odpálit automaticky podle světelných podmínek, povinně, v režimu pomalé synchronizace, nebo jako předblesk k redukci tzv. červených očí.

Stabilizátor obrazu Zařízení, které pohybuje optickými členy objektivu (případně snímačem) a kompenzuje tak otřesy fotoaparátu při expozici.

Histogram Graf rozložení jasů a stínů ve fotografii.

Chromatická aberace Fialové kontury na přechodech mezi jasy a stíny, nepříjemná vlastnost mnoha objektivů kompaktních fotoaparátů.

Makro Režim umožňující detailní záběry. Některé fotoaparáty dokáží ostřit již na vzdálenost 1 cm.

Komprese Zmenšení datového objemu obrazového souboru za cenu určité ztráty kvality.

Hloubka ostrosti Oblast, v níž se objekty na fotografii zobrazují ostře. Může jít o několik centimetrů i o stovky metrů.

RAW Profesionální obrazový formát ukládající holá data. Barevné podání, kontrast a další parametry vytváří do značné míry uživatel sám úpravou v počítači.

§§§§§


Nerušte sousedy (2)

Lukáš Erben

C05P0078

V minulém čísle jsme se věnovali především headsetům, tentokrát se zaměříme na několik modelů sluchátek střední a vyšší střední třídy.

Hlavním problémem při hodnocení kvality zvuku reproduktorů i sluchátek je subjektivita. Různá měření frekvenční charakteristiky mohou leccos napovědět, ale ve finále ale záleží především na našem subjektivním dojmu či preferencích. Obvykle se hodnotí věrnost reprodukce - tedy přítomnost a vyrovnanost všech frekvencí (což souvisí s frekvenčním rozsahem, odezvou a harmonickým zkreslením). Čistota zvuku (absence šumu) pochopitelně také hraje důležitou roli. U kvalitnějších sluchátek je snazší rozeznat jednotlivé nástroje či drobné ruchy (například otáčení notových archů v orchestřišti). Důležitou roli hraje i prostor - tedy věrnost, s jakou sluchátka reprodukují akustické vlastnosti místnosti (sálu, klubu, stadiónu), kde byla nahrávka pořízena. To je důležité zejména u živých nahrávek, neboť u těch studiových je často prostor potlačený či vytvořený pomocí zvukové post-produkce (DPS efekty apod.).

Pro test je důležitá i kvalitní aparatura a samozřejmě také kvalitní zvuková nahrávka. Sluchátka nelze testovat na zvukovém výstupu integrované zvukové karty či notebooku nebo levného MP3 přehrávače či discmanu. My jsme při testování používali externí zvukové karty Audiotrak Maya EX5 a M-Audio Audiophile USB. Jako zdrojový signál nám posloužila zvuková CD, DVD Audio nahrávky a MP3 hudba s minimálním bitrate 192 kbps variable. Právě u MP3 či WMA skladeb pomocí kvalitních sluchátek odhalíte velké limity ztrátové komprese - cokoliv pod 192 kbps je prakticky neposlouchatelné. Výrobci přesto uvádějí na přebalech sluchátek různé parametry, které mohou alespoň orientačně (u značkových výrobků) napovědět, co lze očekávat. Stejně dobrou nápovědou ale může být i cena. Kvalitní reprodukce začíná bez diskuzí poblíž tisícikorunové hranice, pro skutečně špičkový zvuk ale musíte investovat minimálně trojnásobek. Mezi parametry udávané obvykle výrobcem patří následující:

Frekvenční odezva a rozsah

Vyrovnaná a věrná reprodukce všech frekvencí od nejnižších basů a sub-basů přes střední (převážně vokály) až po nejvyšší frekvence, které obvykle neslouží k dotvoření celkového zvukového obrazu a prostoru, neboť se jedná o kmitočty, v nichž rezonují nižší tónové frekvence. Frekvenční rozsah by měl být co největší, ovšem při zachování vyrovnané odezvy (jinak jsou některé frekvence reprodukovány výrazně či potlačeně). Samotný rozsah (obvykle udávaný výrobcem) tedy nic nezaručuje.

Harmonické zkreslení (THD)

Udává, jak velké procento signálu ze sluchátek je zkreslené. Tento údaj naleznete obvykle pouze u dražších modelů, jejichž THD se pohybuje v procentech či desetinách procent. Slyšitelné je zkreslení přesahující 1 %.

Úroveň šumu (odstup signál/šum - SNR)

Údaj v decibelech vyjadřuje množství šumu, které do signálu "přidají" samotná sluchátka. Čím vyšší je odstup signálu a šumu, tím vyšší hlasitost je nutná pro to, aby byl šum samotných sluchátek postřehnutelný. Mezi další uváděné parametry patří impedance, která dnes nehraje ani tak roli z hlediska kvality reprodukce - je to spíše informativní údaj, z něhož můžeme usoudit, kolik sluchátek je možné připojit k jedinému zesilovači. Často je také možné se dočíst, že sluchátka mají měniče s neodymiovými magnety (neodymium je lehká a vysoce magnetická slitina) či kabel z bezkyslíkaté mědi (OFC), která lépe vede elektrické signály.

KOSS UR/18

Uzavřená a přesto přenosná: UR/18 jsou neobvyklá tím, že je lze snadno složit do "koule" velikosti většího pomeranče či grapefruitu. Případné obavy o mechanickou odolnost plastového skládacího mostu i samotných sluchátek můžete díky doživotní záruce hodit za hlavu. Podobně jako jiná sluchátka střední či vyšší střední třídy mají i UR/18 tendenci ke zdůraznění basů (naštěstí neagresivnímu a bez zkreslení), na konkurenci jako HD 280 Pro (a zčásti i HD 212 Pro) od Sennheiseru ale nestačí, zejména co se detailu a prostoru týká - znát je to zejména u živých nahrávek. Naopak velmi pěkně reprodukují taneční hudbu a výtečně zvládnou i filmy či herní ozvučení. Díky zvláštní kombinaci uzavřené konstrukce a možnosti skládání (a tedy snadnému přenášení) se UR/18 od záplavy uzavřených sluchátek střední třídy odlišují. Pokud hledáte kombinaci těchto vlastností a netrváte na bezchybném či neutrálním zvuku, patrně si tyto KOSSy oblíbíte.

KOSS UR/29

Velká, masivní uzavřená sluchátka se poněkud překvapivě, podobně jako jejich levnější sourozenec KOSS UR/18, dají složit, byť v případě tohoto modelu přece jen do poněkud většího balení - náušníky se totiž pouze "ohnou" dovnitř sluchátkového mostu. Přesto to oceníte při jejich případném přenášení či převážení. Stejně tak oceníte velké náušníky, polstrovaný most i celkové pohodlí a nepříliš silný přítlak. Na přibližně třímetrové šňůře překvapí (ve vyšší kategorii neobvyklý) regulátor hlasitosti. Po zvukové stránce nelze sice vytknout nic zásadního, přece jen jsme ale čekali lepší výkon. Zvuk je sice vyrovnaný - dokonce ani basy výrazně nepřebývají, na spodní hranici jich však trochu chybí a naopak ve vyšších frekvencích se ztrácí detail i část prostoru. Cena 1 550 korun ale kvalitě reprodukce celkem odpovídá. Pokud tedy hledáte pohodlná uzavřená sluchátka s masivnější konstrukcí a osloví vás též doživotní záruka, mají vám UR/29 co nabídnout.

Sennheiser eH 150

Levnější sourozenec modelu HD 212 Pro patří do střední třídy, na první pohled se však liší jen barvou náušníků. Rozdíly ovšem existují - basy jsou ještě o něco málo výraznější, zatímco středy a vyšší frekvence jsou méně přesné (rozdíl ale opravdu není velký). Celkově se opět jedná o univerzální sluchátka, vhodná jak pro poslech hudby (zejména taneční či popové), tak pro filmy či hry, která mají zvýrazněné basy a vcelku dobře reprodukují střední a vyšší frekvence, byť s rezervami v detailu a prostoru. Otázkou je, zda se vyplatí připlatit si zhruba 400 Kč za model HD 212 Pro - rozdíl ve kvalitě zvuku se nám totiž zdá menší než rozdíl v ceně. Sennheiser eH 150 nabízejí velmi zajímavý poměr ceny a kvality a spolu s velmi drahými Sennheiser HD 280 Pro se zařadily mezi favority testu. Mostík je ale pevný - sluchátka tedy nelze složit ani jinak "zmenšit" a nehodí se tak příliš pro časté přenášení či cestování.

Sennheiser HD 212 Pro

Jeden z nejlevnějších "pro" modelů značky Sennheiser používá vcelku jednoduchou konstrukci pružného plastového hlavového mostu a uzavřených náušníků, které ale nepojmou celý ušní boltec (zejména větší). Přesto sedí na hlavě velmi dobře a vcelku účinně izolují též hluk okolí - snad jen přítlak by mohl být o něco menší. Po zvukové stránce patří přinejmenším k nadprůměru - nenabízí sice tak jemný a vyvážený zvuk jako dražší model 280 Pro a mají také trochu více basů, to ale ocení zejména příznivci moderní hudby, filmů a zejména ti, kdo hledají opravdu kvalitní sluchátka na hraní a nevyžadují přítomnost mikrofonu. Pochvalu zaslouží i poměrně dlouhá přívodní šňůra, která je ale u většiny modelů značky Sennheiser standardem. Pevný most ale neumožňuje skládání ani otáčení náušníků, a proto nejsou tato sluchátka tolik vhodná pro případný DJ-ing (příposlech na jednom uchu) či časté přenášení.

Sennheiser HD 280 Pro

Řekněme to na rovinu: Sennheiser HD 280 Pro patří do jiné ligy jde o vstupenku do skutečného Hi-Fi: kvalitou i cenou. Teprve když si velká a masivní uzavřená sluchátka s otočnými náušníky nasadíte a pustíte CD či DVD Audio, případně opravdu kvalitně kódovaný MP3 záznam (192 kbps je minimum, raději s variabilní bitrate, nižší kvalita je kvůli zkreslení a chybějícímu prostoru i detailům obvykle neposlouchatelná), zjistíte, že o některých detailech svých oblíbených nahrávek jste doposud neměli ani tušení. Všechno je jasné, čisté, zřetelné a místy až syrové. Tyto Sennheisery ale vyžadují přece jen o něco vyšší výstupní úroveň, a tak může být problém připojit je k libovolné zvukové kartě. Přesněji: cokoliv bez kvalitního sluchátkového zesilovače je nevhodné, u AC\97 zvukovek rychle odhalíte jejich slabiny v dynamice, čistotě a šumu. Ideální je použít kvalitní externí USB zvukový modul. Nutnost kvalitního výstupu spolu s vysokou cenou jsou jedinými nedostatky sluchátek HD 280 Pro.

§§§§§


Express jménem PCI I

Bernhard Haluschak

C05P0074

Po PCI, PCI-X a také AGP by se PCI Express nyní měla stát jedinou, zato však univerzální datovou dálnicí pro PC. Popíšeme vám nový standard I/O a srovnáme jej s technologiemi od PCI až po PCI 3.0.

V oblasti serverů a pracovních stanic musí být na pevné disky systémů RAID a síťové karty přenášeno rychle a spolehlivě velké množství dat. Avšak nároky na plynulý datový přenos stouply i v segmentu stolních počítačů. Brzdou je zpravidla příliš pomalý systém sběrnic I/O. Ten musí mezi jednotlivými podsystémy řídit a zpracovávat proudy dat. Pokud přenosová rychlost architektury I/O nestačí, pak na datové dálnici nevyhnutelně dochází k zácpě. Právě toto manko by chtělo konsorcium PCI-SIG (http//:www.pcisig.com/home), které tvoří firmy jako Intel, AMD, Microsoft, Dell a HP, dohnat pomocí nových technologií sběrnic.

Sběrnice PCI, představená již v roce 1993, zvládá maximálně 127,2 MB/s a je tím pádem pro moderní hardware I/O (jako 10gigabitové ethernetové adaptéry) příliš pomalá. Tento deficit měla překonat PCI-X a především PCI Express. Tyto nové topologie sběrnic dosahují

přenosové rychlosti až 7,95 GB/s (PCI-X 1066) a 9,53 GB/s v jednom směru (PCI Express s 32 páry vodičů). Systém sběrnic PCI-X se používá převážně v oblasti serverů a měl by být podle PCI-SIGu 2004 nahrazen právě pomocí PCI Express. Současně by PCI Express měla nahradit existující standardy i v ostatních oblastech. To se týká například rozhraní AGP, sběrnice Mini PCI a PC Card (dříve PCMCIA). První provozuschopné komponenty na bázi PCI Express existují již od konce roku 2003. Sériově vyráběné čipsety však známí výrobci jako Intel, VIA, či SiS představili teprve v polovině loňského roku.

Srovnání architektur sběrnic PCI

V následující tabulce naleznete souhrn všech verzí PCI. Zakládají se na paralelním přenosu dat a nejsou škálovatelné. Proti nim stojí sériový proces přenosu u PCI Express.

Podle specifikace má PCI Express šířku sběrnice od 1 do maximálně 32 linek. Při taktovací frekvenci 2,5 GHz dosahuje systém sběrnic maximální teoretické šířky pásma 19,1 GB/s. Zavedení nového systému sběrnic proběhlo v roce 2004. Ale ani výkony PCI-X ještě nejsou zcela na maximu. Konsorcium PCI-SIG plánuje vývoj PCI-X 2133 v nadcházejících letech.

Všechny standardy jsou stále přepracovávány a dále vyvíjeny. To je úkolem konsorcia PCI--SIG, které také zveřejňuje výsledné specifikace updatů.

Podrobnosti o PCI-Bus I

Současné systémy sběrnic PCI u stolních počítačů vycházejí ze specifikace PCI-Local-Bus 2.3. Sběrnice PCI disponuje kombinovanou datovou/adresovou sběrnicí o šířce 32 bitů. Pracuje paralelně s taktovací frekvencí 33 MHz. Z toho vychází výsledná šířka pásma 127,2 MB/s. Ale i varianta PCI se 64bitovou šířkou sběrnice a taktovací frekvencí 66 MHz používá stejnou specifikaci. Maximální přenosová kapacita pak dosahuje 508 MB/s. Tato konfigurace podporuje maximálně dvě místo čtyř PCI karet 3,3 V. Z toho vyplývá, že zastaralé 5 V karty nejsou s PCI sloty specifikace 2.3 kompatibilní. PCI 2.3 slot však ještě karty určené pro napájení 5 V mechanicky přijmout umí. Verze 3.0 uvedená v dubnu 2004 má jeden slot, do kterého pasují již jen univerzální grafické karty s napájením 3,3 V.

Pro vyřešení problému s počtem slotů využívá PCI takzvané PCI-to-PCI-Bridges. Ty nabízejí možnost provozovat na počítači sběrnice PCI paralelně nebo zapojené za sebou. PCI-to-PCI-Bridge navíc disponuje konfiguračním registrem k ukládání inicializačních dat. Prefetcha Posting-Buffer zařizují meziukládání čtených a zapisovaných dat. Navíc Bridge zvládá shrnutí jednotlivých přenosů do rychlých a efektivních dávkových přístupů.

Podrobnosti o PCI-Bus II

Sběrnice PCI pracuje se dvěma druhy sběrnicových zařízení - iniciátorem a cílovým zařízením. Iniciátor nastartuje přístup na sběrnici tak, že převezme kontrolu nad řídícím vodičem a pak generuje cílovou adresu. Navíc určí délku a začátek sběrnicového přenosu.

Cílové zařízení signalizuje připravenost ke čtení pomocí potvrzujícího signálu, nebo vytvoří Wait-States. Datové přenosy však nemůže inicializovat sám, je odkázán na zařízení Bus-Master nebo na procesor. Komponenty Bus-Master mají přístup ke všem zdrojům systému a mohou spouštět funkce jako Burst-Transfers. Pokud požaduje více Bus-Masterů přístup na sběrnici, pak o tom, který z nich přístup získá, rozhoduje předem stanovená arbitrážní logika.

S funkcemi jako Plug-and-Play přebírá PCI automatickou konfiguraci zařízení PCI. Během bootování systému jsou určeny zdroje jako přerušení, kanály DMA, adresy portů a oblasti paměti.

Podrobnosti o PCI-X-Bus I

Pro pokrytí nároků stoupajících na sběrnici PCI byla v září roku 1999 představena specifikace pro PCI-X 1.0, která byla v květnu roku 2002 nahrazena revizí 2.0. Výkonnostní schopnosti sběrnice PCI-X byly dále zvyšovány. Již od listopadu 2002 se konsorcium PCI-SIG zabývá vývojem standardu PCI-X-3.0. Všechny systémy sběrnic o šířce 64 bitů PCI-X 1.0/2.0/3.0 garantují plnou hardwarovou a softwarovou kompatibilitu se současnými standardy PCI.

Sběrnice PCI-X 1.0 pracuje v normálním módu s taktovací frekvencí 133 MHz a slotem s napájením 3,3 V. V této konfiguraci dosahuje datové propustnosti 0,99 GB/s. Podporuje však i frekvence 100 a 66 MHz se dvěma, potažmo čtyřmi sloty. U sběrnice PCI-X 2.0 se o zdvojnásobení, respektive o zečtyřnásobení šířky pásma při zachování taktovací frekvence 133 MHz starají dva vodiče Address-Strobe AD_STB a AD_STB#. V módu Double-Data-Rate (2 x 133 MHz) dosahuje sběrnice datové průchodnosti 1,98 GB/s, v provozu Quad-Data-Rate (4 x 133 MHz) se dostane až na 3,97 GB/s. Proti PCI-X 1.0 pracuje

PCI-X 2.0 vedle 3,3 V i s úrovní napětí 1,5 V. Rozšířený standard PCI-X navíc nabízí rozpoznávání chyb, korekturu datového proudu přes proces ECC a Device-ID-Messaging. Standard PCI-X 3.0, který je stále ještě vyvíjen, by měl disponovat i vylepšeným Power-Managementem. Dále by měl zvládat isochronní datový přenos, stejně jako redundantní datové cesty při přenosu dat na sběrnice systému. Od označení PCI-X 1066 můžeme odvodit, že datová sběrnice zvládá 1 066 megatransferů za sekundu. Tím dosahuje teoretické šířky pásma 7,95 GB/s. I když PCI-X 1066 ještě uvedena nebyla, připravuje konsorcium PCI-SIG také standard PCI-X 2133. Podrobnosti o tomto standardu zatím k dispozici nejsou. Podle PCI-SIG by měl konkrétní podobu získat až v průběhu několika let. Pokud však bude PCI-X 2133 i přes konkurenci PCI-Expressu realizováno, pak dosáhne výpočetní šířky pásma 15,9 GB/s. Pro srovnání můžeme uvést, že současné technologie jako 10GB ethernet nebo Fibre-Channel pracují s teoretickými hodnotami přenosu 1,16 GB/s. Budoucí přenosové procesy pro 40/100GB ethernety a Fibre Channel by měly dosahovat až desetinásobku hodnoty dnešních datových přenosů.

Podrobnosti o PCI-X Bus II

Přenosové procesy u PCI-X 1.0 až 3.0 fungují téměř identicky jako standard PCI, navíc jsou směrem dolů kompatibilní. Kromě toho byly přidány některé nové registry a funkce pro zlepšení kontroly datového toku mezi odesílatelem a příjemcem. Mezi ně patří například Split-Transactions. Ty odesílateli dovolují provádět další přenosy dat na ostatní zařízení, aniž by nejprve čekaly na odpověď od adresáta. Tento Polling, který je okrádá o čas, je jinak u PCI nutný. Již zavedený systém sběrnic PCI-X 1.0 se používá především v oblasti serverů. Přídavné karty jako 10GB ethernet adapter a SCSI-RAID Controller požadují od systémů sběrnic I/O značnou šířku pásma. PCI-X 2.0 a především nový standard 3.0 by měly výkonnostní požadavky karet s vysokými nároky (jako 40gigabitový ethernet adapter) pokrýt. PCI-SIG navíc již vypracovává kritéria pro PCI-X 2133.

Architektura PCI Express

Flexibilní architektura PCI Express - známá též pod označením 3GIO a Arapahoe -  slibuje nahrazení dnešních systémů sběrnic PCI/PCI-X a portu AGP. PCI Express se hodí pro univerzální rychlé vzájemné propojení interní komponent jako USB řadičů, karet s vysokým průtokem dat jako SCSI-RAID, nebo 10GB ethernetové adaptéry. Může být využit i při propojení dokovacích stanic a k nim připojeným externím přístrojů, například přenosných počítačů. Nový standard I/O je schopný nahradit obvyklá spojení Chip-to-Chip jako V-Link od VIA, MuTIOL od SiS či Hub Link od Intelu. Rychlost zde může být proti zatím nejrychlejšímu procesu MuTIOL (0,99 GB/s) zvýšena až devětkrát.

Datové přenosy PCI Express orientované na pakety se však kvůli layer-modelu nehodí pro vzájemné propojení procesoru nebo paměti (na rozdíl třeba od HyperTransportu). Kódování 8B/10B a s ním spojené dlouhé latenční doby, stejně jako komplikovaný Routing 32 linek nepřinášejí žádné výhody. Přesvědčivá topologie sběrnic však není bez přídavných modulů I/O-Bridge možná.

PCI-Express Bridges

Dlouhodobým cílem PCI Express je nahradit rozdílné standardy I/O jako PCI, PCI-X či AGP. V přechodném období však musí být zaručeno, že nová technologie bude z důvodu nákladů nadále podporovat běžné karty. Zároveň musí PCI Express bezproblémově spolupracovat s aktuálními rozhraními jako USB 2.0, SCSI, IEEE1394b, Ethernet a Infiniband. Řešení této "kompatibilizační šňůry" nabízejí moduly Bridges.

Pomocí modulů Bridge je možné všechny komponenty nekonformní s PCI Express zapojit do architektury PCI Express. Ztráty výkonu by se přitom objevovat neměly. Například výrobce grafických čipů NVIDIA používá modul AGP-to--PCI Express, aby do vyvinutí "domácího" řešení mohl současné grafické čipy nasadit do architektury PCI Express. Tento modul Bridge se dá provozovat i v opačném směru. Podobný koncept sleduje výrobce grafických čipů ATI. Společnost používá vlastní grafické čipy PCI Express a kombinuje je s PCI-Express-to-AGP Bridge, aby byly kompatibilní se stále aktuálním rozhraním AGP. I v oblasti serverů, kde jsou například komponenty PCI-X velmi rozšířené, by v budoucnu měly moduly Bridge usnadnit zapojení této technologie do architektury PCI Express. Nasazením technologie Bridge lze v tomto segmentu ušetřit náklady na obnovenou validaci karet, které jsou přestavěny na PCI Express.

PCI Express, architektura Switch

Vedle modulů Bridge má technologie PCI Express k dispozici i nový funkční modul Switch. Ten spravuje různá koncová zařízení a disponuje inteligentní kontrolou toku. Ta podporuje isochronní datové přenosy v rámci Switche z jednoho koncového zařízení na druhé pomocí takzvaných virtuálních tunelů, tedy bez okliky přes host. Isochronní datový tok je možný i směrem z hostu ke koncovému zařízení. Oba způsoby přenosu urychlují datový provoz a zabraňují během přenosu dat problémům s "úzkými" místy. PCI a PCI-X (kromě PCI-X 3.0) takové možnosti nenabízejí. Aby byla zaručena softwarová kompatibilita se standardy PCI-2.3/3.0, má každý vstup a výstup Switche interní virtuální PCI-to-PCI Bridge. U datových přístupů PCI Express by však bez ohledu na kompatibilitu s PCI mohly v rámci nových řešení odpadnout.

PCI Express Switch může například rozdělit datový přenos Host Bridge na více zařízení. Ty pak již "nevisí", podobně jako u běžné architektury sběrnic PCI, v řetězci za sebou, nýbrž vedle sebe. Každé zařízení je pak pro Host dosažitelné přímo, s nižší latenční dobou. Struktura Switche navíc zvyšuje jistotu při výpadku, neboť defekt jedné komponenty již neochromuje celý řetězec.

PCI Express Advanced Switching

Pod vedením Intelu doplnila Advanced Switching Interconnect Special Interest Group (http:// www.asi-sig.org/home, ASI SIG) v prvním návrhu 1.0 technologii PCI Express o standard Advanced Switching, zkráceně PCI AS. V lednu 2004 se konalo představení tohoto standardu. Ten by měl učinit z PCI Express spojovací techniku, využitelnou v oblasti sítí a telekomunikací. Navíc je použití PCI AS v serverech plánováno jako standard Backplane.

PCI AS by mělo sloužit jako spojovací technika například v síťových procesorech routerů a urychlovat a zjednodušovat výměnu dat v oblasti serverů, založených na telekomunikacích. S technologií Advanced Switching je možná i realizace takzvaných Fabrics. V této topologii zapojení je možné převádět data mezi libovolnými body v závislosti na adrese a odesílateli. Pro technologii PCI AS zůstává hardware architektury PCI neměnný, pouze software musí odpovídat zvláštním nárokům výměny dat v síti.

Slot a Bus I

PCI Express Slot by měl být finančně výhodný. Proto se u PCI Express Slotu ve srovnání se standardním PCI slotem snížením počtu pinů zmenšují i rozměry. PCI Express vychází ze sériového spojení Point-to-Point. Nejjednodušší spojení mezi příjemcem a odesílatelem se skládá ze dvou jednosměrných diferenčně zapojených párů vodičů s nižším a usměrněnějším napětím signálu, zvanými též Lane. To zabraňuje křížové modulaci se sousedním signálním vedením.

Při dvou datových vodičích (odpovídá x1 Link se dvěma diferenčními páry vodičů) má včetně vodičů pro data, adresy, řízení a zásobování proudem minimálně 36 pinů. U sběrnice Link o šířce x4 to je 64, u x8 98 a u x16 maximálně 164 pinů. Naproti tomu 32bitový PCI slot potřebuje 84 jednotlivých připojení. U AGP 8x to je 108 a u slotu PCI-X 150 pinů.

Podle počtu potřebných Lanes může být PCI Express slot bez mechanických omezení vsazen před nebo vedle existujících PCI slotů. I systémová řešení pro PC karty, Cartridge nebo kabelová spojení k ostatním počítačům, včetně podpory Hot Plugu, jsou díky sběrnici PCI Express možná.

Slot a Bus II

Sběrnice PCI Express se dá výhodně implementovat na čtyřvrstvé základní desky. Pokud chceme zabránit rozdílným dobám chodu signálů linek na základní desce, pak musí být měděné dráhy vedení stejně dlouhé. Specifikace předepisuje maximální délku vedení u 16linkového spojení 50,8 cm. Navíc musí být vodiče rozvržené na impedanci 100 ohmů. Maximální napětí Peak-to-Peak mezi dvěma diferenčními vodiči signálu nesmí překročit 1,2 V. Zároveň nesmí překročit 0,8 V na vstupu relé a 0,175 V na výstupu přijímače. Exaktní údaje definovaných úrovní napětí jsou u diferenčně sériových přenosů dat obzvláště důležité. Přijímač totiž nezískává informace z diferencí amplitud, nýbrž ze změn toku v datovém proudu.

PCI Express Slot volitelně nabízí i integrovaný SMBus. Sériový interface se skládá ze dvou vodičů, přes které jsou vyměňovány informace mezi komponenty systému se stejným rozhraním. SMBus je schopna řídit nezávisle na dalších kontrolních vodičích sběrnice PCI Express úkoly systému a power-managementu. Navíc předává i údaje výrobce jako jména modelů a sériová čísla připojených komponent, okolnosti událostí Suspend a protokoly o statutu při chybách zařízení.

Kompatibilita

Důležitou vlastností standardu PCI Express je softwarová kompatibilita s běžným standardem PCI. Ani systém, ani software aplikací nemusí být na systém sběrnic nastaven. Zvláštní nároky na kompatibilitu mají obě kritické fáze: inicializace a provoz. Během inicializační fáze systém zprostředkovává hardwarovou konfiguraci a rezervuje odpovídající zdroje jako paměť, oblast I/O a interrupty. Koncept PCI Express přejímá beze změn dosavadní rutinu konfigurace PCI a programovatelnost připojených zařízení I/O. Tím je zaručeno, že všechny systémy budou s PCI Express spolupracovat bez nutnosti speciálních úprav. PCI Express rozšiřuje inicializační a konfigurační data, takzvaný Configuration Space, na 4 096 bytů na jeden funkční blok. Naproti tomu stojí 256 bytů, které jsou dány specifikací PCI v revizi 2.3. Configuration Space obsahuje informace o tom, která zařízení jsou připojena na sběrnici a jak jsou řízena. Tato data jsou důležitá pro proces bootování. PCI Express proto rozděluje Configuration Space na oblast kompatibilní s PCI 2.3 s maximem 256 bytů a na rozšířenou oblast PCI Express s 4 096 minus 256 bytů. Přístup do oblasti může probíhat jak podle pravidel PCI 2.3, tak i podle PCI Express. Přístup do rozšířeného prostoru PCI Express přes PCI 2.3 možný není. Aby se zabránilo chybám, musí být konfigurační nároky kompatibilní s PCI v rozšířené oblasti PCI Express vyplněny nulami. Pro implementaci PCI Express do systému PC nejsou potřebné nějaké nové nebo upravené ovladače. Všechny modifikované procesy sběrnice PCI Express ovlivňují výlučně Physical Layer, Data Link Layer a Transaction Layer. Způsob fungování a stavba jednotlivých vrstev PCI Express podrobně vysvětlují, jak bude budoucí standard I/O fungovat.

Physical Layer

Physical Layer představuje nejnižší úroveň modelu vrstev a reguluje datový tok přes jednotlivé sériové vodiče sběrnice.

Před každým přenosem kóduje data odesílatel a příjemce podle procesu 8B/10B. Tato sériová kódovací technika převádí 8 bitů dlouhé informace do 10 bitů dlouhých datových bloků. V tomto datovém toku jsou pomocí za sebou následujících bitových změn obsaženy taktovací informace, s nimiž se synchronizují přenosové stanice. Další signály Sideband nejsou pro kontrolu datového toku nutné. Nevýhodou kódování 8B/10B je o dvacet procent nižší efektivita Dateratu. Sběrnice PCI Express dosahuje při základní frekvenci 2,5 GHz maximální míry přenosu dat 2,5 GB/s na jeden směr a pár vodičů, což odpovídá 2,0 GB/s uživatelských dat. Plánováno je zvýšení frekvence až na 10 GHz, čímž bychom dosáhli maximální fyzické rychlosti přenosu v měděných vodičích 10 GB/s.

Sběrnice PCI Express dovoluje pomocí vložení linek flexibilní lineární indexaci v potřebné šířce pásma. Physical Layer architektury PCI Express podporuje linky o šířce x1, x2, x4, x8, x16 a x32. Data určená k přenosu jsou rozdělena na jednotlivé linky a zakódována procesem 8B/10B. Sběrnice široká 32 linek pak dosáhne maximální rychlosti přenosu 9,31 GB/s v jednom směru. Během inicializační fáze synchronizují odesílatel a příjemce šířku linky a přenosovou frekvenci. Tento proces neovlivňuje systémové nebo softwarové vrstvy, a tak garantuje plnou kompatibilitu s běžným standardem PCI. Updaty specifikace ve formě nových technologií encodingu nebo řízení rychlosti přenosu jsou pomocí struktury vrstev snadno proveditelné. Nová zadání a nároky mění výlučně funkční parametry ve Physical Layeru.

Data Link Layer

Hlavní úkol vrstvy Data Link Layer spočívá v tom, připravit pomocí Physical Layeru datové pakety Transaction Layeru (TLPs) a obráceně. Při tom dává k dispozici servisní funkce jako rozpoznávání chyb a s tím spojené opakování přenosu dat. Pakety Data Link Layeru navíc přebírají určité funkce Link Managementu. Jsou to potvrzení o přijetí paketů Transaction Layeru, inicializační status a Power status, stejně jako předávání informací o kontrole datového toku. Bloky Data Link Layeru jsou mezi dvěma komponentami přenášeny přes Point-to-Point Transfer. Naproti tomu se TLPs dají rozvětvit přes více napojených zařízení.

Aby byla zaručena integrita dat TLPs, připojí Link Layer na začátek bloku datového paketu jednoznačné identifikační číslo, takzvané Paket-Sequencenumber. Tím je přenosový proces v rámci oblasti PCI Express jednoznačně identifikován. Link Layer navíc na konec bloku zařadí kontrolní součet pro rozpoznávání chyb (CRC). Pokud příjemce signalizuje chybné doručení dat, potom Data Link Layer inicializuje obnovený přenos bloku. Když Data Link Layer tento datový blok vyšle, pak dorazí k příjemci s jistým zpožděním. Tato latenční doba závisí na faktorech jako frekvence a šířka pásma sběrnice, zpoždění signálu kvůli drahám vodičů a opakování přenosu při rozpoznání chyby.

Struktura Data Link Layeru

Pakety Data Link Layeru (DLLPs) se skládají z pěti bytů počínaje bytem nula. Osm bitů bytu nula specifikuje typ DLLPs. Bity nula až pět bytu jedna a bity šest a sedm bytu dvě definují například

Header-String pro inicializaci kontroly toku. K tomu patří i bity nula až sedm bytu tři a bity nula až tři bytu dvě, které tvoří Date-String funkce. Poslední String může při potvrzení příjmu obsahovat i sekvenční číslo chybně přenesených TLPs. Pokud Data Layer přenáší funkce Powermanagmentu, pak zůstanou byty neobsazené. Zakončení DLLPs tvoří byte čtyři s kontrolním součtem CRC.

Pokud musí Data Link Layer přenášet blok Transaction Layeru, pak na začátek TLPs přidá sekvenční číslo, které se skládá ze dvou bytů. První čtyři bity Date-Stringu zůstanou neobsazené a následujících dvanáct bitů tvoří sekvenční číslo. Na konec datového paketu pak Data Link Layer navěsí čtyři byty dlouhý kontrolní součet k rozpoznávání chyb (LCRC).


Express jménem PCI II

Transaction Layer

Transaction Layer zpracovává nároky na zapisování a čtení, stejně jako na speciální události. Je pojítkem mezi vrstvou softwaru a Data Link Layerem. Aby se zabránilo nepotřebným datovým přenosům, podporuje Transaction Layer protokol podle takzvané kontroly Credit-Based-Flow. Tento proces předává datové pakety pouze tehdy, pokud je v cíli volná vyrovnávací paměť. To šetří opakovaná předávání dat a tím pádem i přebytečné zatěžování šířky pásma sběrnice. Pokud odesílatel potřebuje potvrzení o přijetí, pak přenos probíhá v modu Split-Transfer. Ten dovoluje odesílateli až do odpovědi adresáta provádět další přenosy na ostatní příjemce.

Transaction Layer navíc stanovuje pravidla pro přenos a management TLPs, jako třeba pro kompatibilitu PCI/PCI X. Rozdělení datových paketů podle určitých skupin Traffic Class dovoluje inteligentní kontrolu toku. Ve switchích jsou tyto jednotky před datovým přenosem podle použití rozděleny nebo shrnuty do virtuálních kanálů. Tento proces složí k efektivnímu využití existující šířky pásma sběrnice, protože jsou předávány pouze ty datové pakety, které patří k sobě. Specifikace PCI Express pro výměnu dat pomocí Transaction Layeru definuje čtyři druhy adresování. Jsou to Memory, I/O, Configuration a Message, s různými mody přenosu jako Reads a Writes.

Struktura Transaction Layeru I

Transaction Layer se skládá z Headeru, datové oblasti a případně i přílohy ke zjišťování chyb. Obecný význam prvních čtyř bytů (dvojslovo) Transaction Headeru je u všech paketů Transaction Layeru stejný. Začíná bitem nejvyššího řádu bytu nula. Bity pět a šest bytu nula udávají délku Headeru (Fmt). Ten může být dlouhý tři až čtyři dvojslova a případně může obsahovat i datovou přílohu. Bity nula až čtyři bytu nula (Type) a dva bity délky Headeru definují mód přenosu, jako například 32/64-Bit-Memory či I/O-Reads/Writes. Ty také stanovují další skladbu Transaction-Headeru.

Bity Traffic-Classu (TC) čtyři až šest bytu jedna kódují osm různých obslužných tříd, které přenos dat ovlivňují. Pouze systémový software v prostředí PCI Express může definovat obslužné třídy, jako například přenos dat podle priority. Defaultní nastavení (sled bitů: 000) podporuje veškeré komponenty PCI Express. Sedmý bit bytu dvě v Transaction-Headeru (TD) signalizuje, že za paketem Transaction Layeru následuje zvláštní příloha, které se skládá z jednoho dvojslova. To obsahuje speciální kontrolní součet k rozpoznávání chyb End-to-End-CRC (ECRC) a má tak zaručovat vyšší integritu dat. Usazením šestého bitu bytu dvě (EP) příjemce rozpozná chybný TLP. Zpráva o statutu odesílatele navíc informuje o vzniklé chybě a přiměje ho k opakování datového přenosu. Rozpoznávání chyb je prováděno pouze u zapisovacích a čtecích operací.

Struktura Transaction Layeru II

Ordering-Attribute-Field (Attr) TLP se skládá z obou bitů čtyři a pět bytu dvě. Pomocí čtvrtého bitu je možné adresovat pole Cache-Coherency-Managementu. Pokud je bit deaktivován, přenosová operace nutí hardware provádět koherentní přístupy na cache. Jeden bit signalizuje upuštění od této formy přístupu (No Snoop). Pátý bit rozhoduje, zda budou datové přístupy probíhat přísně podle pravidel PCI nebo podle určitých předpokladů specifikace PCI X. To garantuje zpětnou kompatibilitu se standardy PCI/PCI X.

Délku uživatelské datové oblasti (Length) reprezentují byty tři a dva, u třetího jsou vyhodnocovány pouze první dva bity. Celkový počet deseti bitů představuje maximální datovou množinu 1 024 dvojslov, což v přepočtu znamená 4 KB uživatelských dat.

Header obsahuje v bitových polích Fmt, Type a TD všechny nutné informace, aby mohl určit velikost celého Transaction Layer paketu.

Powermanagement

PCI Express Powermanagement podporuje všechny funkce, které jsou dány v Bus Powermanagement Interface Specification Revision 1.1 a v Advanced Configuration and Power Interface Specification Revision 2.0. Na rozdíl od PCI s Device-Powermanagement-States D0, D1, D2, D3hot a D3cold definuje PCI Express takzvané Link-Powermanagement-States. Jednotlivé Link-States L0, L0s, L1, L2 a L3 jsou odvozeny z Device-States a mají podobné funkce. V módu L0/D0 zásobuje napáječ proudem veškerý hardware. Stav L0s/D0/D1 je stejný jako mód Standby. L1/D1/D2 rozšiřuje provoz Standby tak, že odpojí speciální funkční jednotky karet. Ve stavu L2/D3hot je aktivováno pouze pomocné napětí napáječe. Zde se pak systém nachází v takzvaném Low-Power-Sleep-State. Naproti tomu mód L3/D3cold všechna napětí vypne.

Schopnost Hot Plug

Funkce Hot Plug umožňuje zapojovat nebo odebírat hardwarové komponenty počítače v běžícím stavu. Přerušení provozu přes reset nebo Power-Down není nutné. První oficiální specifikace Hot-Plugu pro PCI byla uvedena v roce 1997. V roce 2001 následovala přepracovaná verze se zlepšenou funkcionalitou Standard-Hot-Plug-Controlleru (SHPC). Vývoj specifikace pro PCI Express Native Hot Plug pro využití u sběrnic PCI Express začal již v roce 2002.

K výhodám PCI Express Native Hot Plugu patří i plná podpora Legacy PCI Hot Plugu, která je založena na modelu SHPC. Navíc využívá celou řadu standardních programů, které jsou již implementovány v současných operačních systémech jako Windows 2003 Server a Windows XP. Native Hot Plug přitom upouští od verzí BIOSu, ovladačů a modifikovaných řadičů zařízení, které jsou nastaveny výrobcem. Každý komponent PCI Expressu, jako Root Complex, Bridge nebo Switch, disponuje vlastním Hot Plug Controllerem, který pracuje nezávisle na nastavení od výrobce, tedy podle specifikací PCI Express. Dalším plusem PCI Express Hot Plugu jsou takzvané funkce Power Budgeting. Pokud je příkon PCI Express Slotu omezen operačním systémem na určitou hodnotu nebo pokud se jednomu slotu v systému nedostává dostatečného elektrického výkonu, pak PCI Express Native Hot Plug tento stav rozpozná. Doručí tyto informace administrátorovi systému, který může přijmout odpovídající opatření.

Naproti tomu stojí PCI Hot Plug se svojí nestandardizovanou a komplexní funkcionalitou. Centrální ovládání PCI slotů přebírá externí Hot Plug Controller. Společně se speciálně nastaveným ACPI-BIOSem výrobce jsou Controller a BIOS schopny rozpoznat určitá zařízení Hot Plugu v PCI slotech a spustit odpovídající průběhy funkcí podle údajů výrobce.

Na rozdíl od PCI Hot Plugu nabízí standardizovaný PCI Express Native Hot Plug administrátorovi při správě systému rozhodující výhody. Pokud použité komponenty odpovídají standardu PCI Express, pak není potřeba brát při používání funkcí ohled na výrobní vlastnosti. Pokud například vložíme do PCI Express slotu zařízení typu Native Hot Plug, je tento stav přímo signalizován operačnímu systému. To nahrazuje definované Service-Interrupty ovladačů a nastartuje odpovídající funkce Hot Plugu, které operační systém již podporuje.

PCI Express Graphic Interface

Dny konektoru AGP jsou sečteny. S prvními základními deskami s podporou PCI Express jsme se setkali již v loňském roce. Výrobci grafických čipů a karet jako ATI, NVIDIA a 3DLabs současně nabízejí produkty, které jsou pro novou sběrnici určeny.

Grafický port pro PCI Express je již od počátku k dispozici v provedení x16 Link. Tato konfigurace umožňuje teoretickou šířku pásma 3,73 GB/s v jednom směru. Proti tomu stojí interface AGP 8x s 1,99 GB/s. Počet přípojek stoupne z 132 pinů u Universal AGP na 164 pinů u zástrčky PCI Express.

Jednou z výhod nové technologie sběrnic PCI Express je bezkonfliktní routing vodičů. Pouze jediný pár vodičů musí být absolutně symetrický a musí mít stejně dlouhý layout. U délky různých párů vodičů ponechává tato specifikace více volnosti, protože informace o Clocku a datech jsou přenášeny přes každý pár vodičů, proto není Timing kritický. Architektura AGP se skládá z oddělených vodičů Date a Strobe, které spolu korelují. Kvůli kompenzování signálních dob jednotlivých vodičů je potřebné komplexní a exaktně definované vedení vodičů (Serpentine Routing). Zásobování napětím pro rozhraní je omezeno na 3,3 a 12 V, běžné rozhraní AGP požaduje navíc i zásobování napětím 5 a 1,5 V.

PCI Express slot může dávat až 75 W elektrického výkonu. Naproti tomu u standardu AGP je podle specifikace možné dosáhnout maximálně 25 W. V provedení AGP Pro je v závislosti na verzi k dispozici 50 a 110 W. Verze PCI Express Pro se stále nachází ve vývojové fázi konsorcia PCI-SIG (http://www.pcisig.com/ home).

Mini PCI Express

Mini PCI Express je založena na standardu PCI Express. Toto rozhraní, které není koncipováno pro konečného uživatele, by mělo zvládat speciální rozšíření Onboard jako WLAN, modem v notebooku nebo PC.

K hlavním změnám oproti běžné zásuvce Mini PCI Type III patří poloviční součinitel tvaru karet Mini PCI Express. Teoretická datová výkonnost se u nového rozhraní navíc zvýšila ze 127,2 MB/s na 596 MB/s (jedna PCI Express linka-viz s taktovací frekvencí 2,5 GHz). Tato vysoká šířka pásma umožňuje při datovém přenosu přestup od paralelní na sériovou technologii PCI Express.

Kvůli zaručení vyšší flexibility rozhraní Mini PCI Express integrovali vývojáři kromě sběrnice PCI Express i sběrnice SM a USB 2.0. Rozhraní Mini PCI disponuje celkem 52 zásuvkovými kontakty. Odstup jednotlivých pinů je 0,8 mm. Interface dodává 750 mA přes kontakty 3,3 V a 375 mA přes kontakty 1,5 V. Konečnou specifikaci pro interface Mini PCI Express konsorcium PCI SIG () předložilo v roce 2003.

ExpressCard

ExpressCard je další evolucí standardu PC Card na bázi PCI Express. PCMCIA Trade Association představila kartu ExpressCard specifikace 1.0 v září roku 2003 pod označením NEWCARD. Standard ExpressCard díky většímu výkonu a menšímu součiniteli tvaru nahradí dosavadní PC Cards v noteboocích a měl by být využit i v oblasti PC.

Vyšší šířku pásma u standardu ExpressCard garantuje technologie PCI Express. Volitelně lze použít i USB 2.0. Univerzální zástrčky ExpressCardu disponují dostatečným množstvím kontaktů pro obě varianty a podporují oba dva systémy sběrnic. Budoucí notebooky a PC nebudou k ovládání ExpressCardu potřebovat žádné přídavné Controllery: PCI Express a USB 2.0 pak budou patřit ke standardním vlastnostem systémových čipsetů. Notebooky se zástrčkami PC karet ještě potřebují vlastní PC Card Controller, který tak zvyšuje náklady.

ExpressCard specifikace 1.0 definuje dva součinitele tvaru: ExpressCard/34 s šířkou

34 mm a ExpressCard/54 s šířkou 54 mm. Druhá odpovídá šířce běžné PC Card a přijímá například odpovídající pevné disky. Co se zástrček týče, jsou plánovány také oba součinitele tvaru. Univerzálně použitelný slot Express Card/54 může každopádně přijímat i Express Card/34. Výška ExpressCardu je standardně

5 mm, při shodné délce 75 mm.

PCMCIA poprvé nabízí u ExpressCard specifikace 1.0 společný standard pro rozšiřující karty, který platí pro notebooky i PC. Současné PC Cardy se prosadily výlučně v mobilních počítačích. Podobně jako USB 1.1/2.0 má i ExpressCard v budoucnosti spojovat oba druhy, a tím nabízet vyšší funkcionalitu. Vedle PCMCIA Trade Organisation podporují vývoj ExpressCard i Intel, Microsoft, Dell, Lexar Media a SCM Microsystems. Průmyslové skupiny USB-IF (http://www.usb. org/home) a PCI-SIG spolupracují na základě svých rozhraní i na rozšířeném standardu. Měla by existovat i široká infrastruktura systémů s čipsety PCI Express, které by přímo podporovaly komponenty ExpressCardu.

Shrnutí

Zásadní výhoda PCI Express spočívá ve škálovatelnosti, softwarové kompatibilitě s PCI a v univerzálním použití například v oblasti serverů a pracovních stanic. Podle potřebné šířky pásma je totiž možné paralelně zapojit na jednom portu více linek. Minimální konfigurace s jednou linkou dosahuje 2,5 GB/s v jednom směru. Vývojáři považují za možné dokonce i zečtyřnásobení přenosového výkonu. Vysoký výkon přenosu však relativizuje o dvacet procent snížený podíl na uživatelských datech, což je podmíněno kódovacím procesem 8B/10B. PCI Express se navíc dá použít nejen jako spojení I/O pro karty, ale rovněž jako vzájemné propojení Chip-to-Chip. "Sériovým" systémem sběrnic a především nákladným protokolem přenosu s kódováním 8B/10B vznikají při přenosu dat dlouhé latenční doby, takže PCI Express nepřichází v úvahu jako sběrnice pro procesory nebo paměti. V tom má výhodu HyperTransport, neboť zde tato zátěž neexistuje. Nová technologie sběrnic bude použita i jako základ pro používání rozhraní AGP a Mini PCI, stejně jako u rozhraní PC Card. Podle plánů Intelu by další vývoj PCI Express Advanced Switchingu pod názvem PCI AS měl přinést i jeho využití jako datové sběrnice v síťových procesorech. Dalším plusem PCI Expressu by měly být i nízké náklady, vzhledem k malému počtu vodivých drah. Na druhé straně PCI Express vyžaduje novou spojovací architekturu na systémové desky a nové karty, jako například grafické karty. Je třeba brát zřetel na to, že PCI-X je jako varianta se zpětnou kompatibilitou s PCI stále k dispozici a v provedení PCI-X 1066 nabízí i do budoucna dostatečný výkonnostní potenciál pro systémová řešení. Předběžné odhady hovořily o tom, že PCI Express bude mít v zaváděcí fázi těžkosti, aby se prosadila proti etablovaným architekturám sběrnic a zavedeným základům karet. Praxe však ukazuje, že výrobci grafických karet se již chopili příležitosti a architekturu PCI Express plně podporují.

§§§§§


Tak trochu jiný přijímač

Jaroslav Kasal

C05P0084

O digitálním pozemním vysílání (Digital Video Broadcasting Terrestrial, ve zkratce DVB-T) se na veřejnosti hovoří stále častěji a televizní společnosti se této problematice věnují se zvýšenou intenzitou. Experimentální vysílání na různých místech v České republice běží na plné obrátky a uživatelé se již těší na výhody, které by mělo DVB-T uživatelům poskytnout. Z výše uvedených skutečností je jasné, že ani obchodníci nelení a snaží se na český trh dodat přijímače DVB-T. Jedním z těchto produktů je i zařízení s označením TechniSat Airstar 2 TV. V naší redakci jsme měli možnost se s tímto produktem blíže seznámit a zjistit jeho kladné i záporné vlastnosti. Konkrétní model nesl produktové označení 92400-20200. Airstar 2 je na rozdíl od běžných stolních přijímačů vyroben v podobě počítačové karty a je určen pro integraci do počítačového boxu. Ke komunikaci s PC slouží rozhraní PCI. Dalšími konektory, které se na těle zařízení nacházejí, jsou dvě anténní přípojky. První z nich slouží pro vstup anténního signálu, druhá jako propojka, aby bylo možné k anténě připojit také klasický televizor.

Instalace do počítače je i pro méně zkušeného uživatele rutinní záležitostí. Při vypnutém PC stačí otevřít skříň, zasunout kartu do PCI slotu a dotáhnout jistící šroubek. Do vstupního konektoru se zapojí anténní rozvod a hardwarová instalace je kompletní. Pokud chcete, aby bylo možné sledovat obraz i na vaší klasické stolní televizi, připojte k druhému anténnímu konektoru kabel od televizního přijímače.

Mezi operační systémy, které jsou s TV tunerem oficiálně kompatibilní, patří Windows 98 SE, ME, 2000 (minimálně SP3), Windows XP a Windows 2003 Server. Pokud je vaše PC vybaveno některým z nich, budete po startu počítače snadno pokračovat v oživování karty. MS Windows naleznou nový hardware a pokud jim nabídnete instalační CD disk, samostatně nainstalují ovladač pro PCI kartu. V seznamu zařízení se nový hardware zařadí mezi síťové adaptéry pod názvem B2C2 Broadband Reciever PCI Adapter. Dalším krokem instalace je zprovoznění obslužných programů, které vám nabídnou již konkrétní služby. Prvním programovým celkem je nadstavba ovladačů, která nabízí aplikaci Setup4PC a TV4PC. Setup4PC slouží pro konfiguraci TV tuneru, volbu kanálů a správu jednotlivých televizních nebo radiových stanic. TV4PC není příliš propracovaná aplikace, podporuje pouze základní funkce. Dokáže zpřístupnit TV, radiové stanice (naladěné aplikací Setup4PC) a teletext. Druhý programový celek tvoří aplikace DVBViewer. Je schopna nabídnout pokročilejší služby než předchozí programy. Má vlastní vyhledávání kanálů, umožňuje jejich správu a programy lze nejen sledovat, ale také ukládat na disk, zobrazovat informace EGP, nastavit poměr stran obrazu či spolupracovat s dálkovým ovládáním (to jsme sice neměli k dispozici, podle výrobce je však již nyní součástí každého balení). Aplikace se bohužel občas netváří, jako by je programovali odborníci. Hlavním problémem je fakt, že autoři příliš spoléhají na technologie, které jim nabízejí nové verze aplikací Windows Media Player a Internet Explorer. Na výsledku je to vidět a aplikace často nefungují úplně tak, jak by měly. Navíc uživatele nutí, aby instaloval do svého PC již zmíněné inovované verze WMP a IE. Dalším neduhem je i častý výskyt chybových hlášení a pomalé přepínání televizních kanálů. V případě, že nemáte k dispozici dostatečně silný anténní signál, je aplikace o poznání méně stabilní. Problémy jsme zaznamenali také u teletextu. Přestože jsme v menu nastavili pro teletext český jazyk, stále se některé české znaky zobrazovaly na obrazovce chybně. Obdobný problém jsme zaznamenali i v obrazovce, obsahující další informace o digitálním kanále (EPG). V EGP již v dnešní době stanice ČT1 a Nova ukládají televizní program včetně popisů pořadů, které budou vysílány. I zde jsme zaznamenali problém se správným zobrazením textů. Zmíněné nedostatky by měly zmizet po přechodu z testovacího vysílání na plný provoz. Posledním problémem, který nelze opomenout, je chybějící podpora tzv. duálního zvukového doprovodu. V praxi se v současné době vysílají TV pořady buď v mono režimu, stereo režimu nebo ve dvou jazykových verzích (levý zvukový kanál obsahuje např. českou jazykovou verzi a pravý např. originální anglickou). Protože karta nijak situaci s duálním vysíláním neřeší, uživatel je nucen sledovat obraz, s nímž slyší obě jazykové verze současně. Řešením je úprava vyvážení v ovladačích zvukové karty. Pak sice uslyšíte zvukový doprovod pouze z levé či pravé strany, ale pouze v jedné jazykové verzi. Dalším řešením je stažení filtru RadScorpion z internetu. Tento filtr slovenského autora dokáže přerozdělit zvuk z jednoho kanálu do více reproduktorů. Výrobce si byl nesnází, které stávající programové vybavení dokáže uživateli přinést, zřejmě vědom. Novější karty jsou proto vybavovány CD se softwarem verze 4.3.0, na níž je jen program DVBviewer. Testovaná karta je i přes výtky k programovému vybavení zajímavým rozšířením počítače. Přehrávač například zvládne ukládat videostream přímo do souboru v kvalitě MPEG2, v jaké jej karta přijímá z vysílače. V okně, které zobrazuje seznam programové nabídky jednotlivých televizních kanálů (informace EGP), je možné pouhým stisknutím tlačítka přidat požadavek na záznam konkrétního pořadu. Přehrávač sám v daný čas záznam spustí a po skončení pořadu jej vypne. Do fronty lze takto přidávat neomezené množství pořadů, které chcete v průběhu dne či více dní zaznamenat. Pokud vás zaujme nějaký pořad během jeho sledování, je možné spustit záznam jediným kliknutím na ikonu pro nahrávání. Před vynesením závěrečného soudu nad produktem je nutné říci, že se jedná o principiálně dobrý produkt, který však zatím má některé nepříliš lichotivé vlastnosti. Novější prodejní verze některé problémy řeší a výrobek by měl být uživatelsky přívětivější.

Cena včetně DPH: 2 590 Kč

K testu zapůjčila firma: iSAT, http://www.isat.cz

§§§§§


Vybavený rychlík pro nová Pentia

Petr Matuška

C05P0086

S uvedením procesorů Intel s podporou rychlejší sběrnice 1 066 MHz FSB byla představena i čipová sada Intel 925XE, využívající této vlastnosti. Právě na tomto čipsetu je postavena nová základní deska od firmy Asus s označením P5A02-E Premium, určená pro procesory Intel Pentium 4 a Celeron pro patici LGA775. Tato deska je tím nejlepším, co má v současné době společnost Asus k dispozici, a je to znát na výbavě i na osazení integrovanými součástkami. Čipové sadě i925XE asistuje jižní můstek ICH6R, systém je schopen obsloužit procesory s FSB 533/800/1 066 MHz, využívat technologii Dual Channel a technologii Intel Performance Acceleration, zvyšující rychlost systému. V balení k základní desce se nachází deset Serial ATA, dva ATA 100 a jeden FDD kabel, tři napájecí redukce k SATA diskům, jedna záslepka se sériovým portem, druhá s Game konektorem a dvěma USB 2.0 porty a na třetí záslepce je k dispozici síťový konektor s rychlostí 10/100/1000 Mbit/s a dva konektory FireWire IEEE 1394b s maximální rychlostí přenosu až 800 Mbit/s. Přibalena byla i anténa Wi-Fi a sada manuálů, včetně CD s ovladači a přídavnými programy. Na základní desce se pak nacházejí další konektory včetně PS/2, jednoho LPT, čtyř USB 2.0 a jednoho konektoru IEEE 1394a, dále pak audio vstupy a výstupy z integrované zvukové karty, včetně jednoho optického a jednoho koaxiálního. Rozmístění integrovaných komponent na základní desce je klasické, výrazně se neliší od předchozího modelu s čipsetem i925X. Obě dvě části čipové sady jsou chlazeny pasivně, k dispozici je jeden slot PCI Express x16, dva PCI-E x1 a tři klasické PCI sloty. Pro operační paměti typu DDR2 o podporovaných rychlostech 400, 533, 666 MHz jsou připravené čtyři sloty s maximální možnou kapacitou 4 096 MB. Společnost Asus se doslova vyřádila v počtu portů, k nimž lze připojit zařízení. Jedná se o jeden klasický ATA-100 a čtyři SATA s Intel Matrix Storage Technology, včetně podpory RAID 0, 1. Na Silicon Image 3114R RAID kontroler je možné připojit další čtyři zařízení, včetně podpory RAID 0,1, 01 a 5. Aby toho nebylo málo, k dispozici jsou i dva ATA-133 s podporou JBOD, RAID 0,1 a 01. Všechny tyto funkce by ovšem nebyly využitelné bez řádné podpory ovladačů a softwaru ze strany výrobce. Jediná výtka mířící k ovladačům : jsou dodávány pouze na CD a nikoliv na disketě. Ta je potřebná při instalaci operačního systému k rozpoznání přidaných řadičů pevných disků (problémy mohou mít nové počítače, které disketovou mechaniku vůbec nemají). Co se týče programového vybavení BIOSu, není na tom základní deska vůbec špatně. Po krátkém zorientování jsou bez potíží k dispozici všemožná nastavení, týkající se integrovaných zařízení, ATA a SATA řadičů i nastavení napájení a další, týkající se procesoru, operačních pamětí a čipové sady. Zvláštní pozornosti by neměl ujít systém automatického přetaktování, prezentovaný funkcemi AI Overclocking pro inteligentní přetaktování celého systému včetně CPU, pamětí a PCI-E, AI NOS, fixování frekvence PCI a PCI-E a ASUS CPU Parameter Recall pro obnovu nastavení při případném pádu systému. Na konci testů jsme měli možnost aktualizovat BIOS z verze 1001A na 1002 a tato změna se projevila více než pozitivně - deska tak s pomocí nového BIOSu výkonnostně překonala v minulém čísle recenzovaný motherboard MSI 925XE. Výsledky můžete porovnat v tabulce. Celkově lze konstatovat, že testovaná základní deska Asus P5A02-E Premium je tím nejlepším, čím se může Asus pochlubit. Výkon a vybavení je na velmi vysoké úrovni, jediným problémem může tedy být cena kompletu.

Cena: včetně DPH: 7 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Asus (http://www.asus.cz)

§§§§§


DivX za pár korun

Jaroslav Kasal

C05P0092

Na českém trhu se objevuje stále větší počet DVD přehrávačů. Uživatelé si mohou vybírat z mnoha nejrůznějších modelů, které nabízejí široké spektrum zajímavých funkcí. Je vidět, že konkurenční boj nabírá na obrátkách a výrobci se snaží svými produkty překonat soupeře. Mezi technologicky vyspělé DVD přehrávače se nyní řadí i nový produkt značky CyberHome.

Přehrávač s modelovým označením CH-DVD 462 Slimline DVD-Player představuje jeden z nejskladnějších přehrávačů. Rozměry dosahují hodnot 350 x 48 x 232 mm, hmotnost činí 2,075 kg. Zařízení je vyrobeno ve velmi plochém a elegantním designu. Čelní informační panel disponuje pěkně navrženým modrým písmem, které se dobře čte a dodává výrobku punc profesionality. Barva celého přehrávače je stříbrná, ovládací tlačítka vytvořili návrháři chromová. Ovládacích prvků lze na zařízení nalézt celkem sedm. V levé části předního panelu se nachází vypínač, u pravého okraje zbylých šest tlačítek. Slouží pro vysunutí a zasunutí vozíku s CD/DVD médiem, spuštění přehrávání, pauzu, zastavení a rychlý pochyb v rámci přehrávaného záznamu, či přechod na další záznam.

Dálkové ovládání obsahuje až nezvykle mnoho tlačítek, což rozhodně není na škodu. Kromě běžných funkcí zde uživatel nalezne i nadstandardní služby. Mezi ně patří například snadný přechod na libovolnou kapitolu nebo čas v záznamu (služba GOTO). Sympatické je rovněž tlačítko s popiskem Bookmark. Umožňuje zapsat do paměti až tři časy v rámci aktuálního DVD Video či Video CD záznamu, které vás zajímají. Opět pomocí tlačítka Bookmark je velmi snadné se na zajímavý úsek či scénu ve filmu přesunout. Je trochu škoda, že po vypnutí přehrávače se definované záložky ztratí. V neposlední řadě stojí za zmínku i služba Program. S jejím využitím lze vytvářet tzv. Playlist, tedy seznam záznamů, které se budou v zadaném pořadí přehrávat.

Při testování jsme vyzkoušeli řadu médií se zvukovými i obrazovými záznamy. Dokonce došlo i na původem čínské Video CD. Přehrávač zvládne přehrát jak lisované DVD a CD, tak i vypálené DVD-R, DVD+R, DVD+RW, DVD-RW, CD-R a CD-RW. Z hlediska formátů si zařízení poradí s klasickými audio DVD, DVD Video a audio CD, zvládne i pokročilejší standardy. Podpora se týká vi-dea uloženého ve formátu MPEG-4, tedy známého DivX verze 3.x, 4.x, 5.x a XviD. Zvuk může být na nosičích uložen ve standardech PCM, MP3 i WMA. Při praktických testech jsme vyzkoušeli i videosoubor s obrazem v DivX a se zvukem v normě WMA. Zařízení ani proti této kombinaci neprotestovalo a přehrávalo film korektně. S některými staršími typy CD médií měl náš testovaný přehrávač občas problém a film (ve formátu DivX 3.11) se příležitostně "škubal". Při použití moderních CD-R médií a filmů v novějších formátech jsme problémy s přehráváním nezaznamenali. V případě, že patříte mezi příznivce formátu MPEG-4, jistě vás potěší, že zařízení CH-DVD 462 dokáže s přehrávaným videozáznamem zobrazovat rovněž titulky z textového souboru (například formát SUB). Přitom není nutné, aby se soubor s titulky jmenoval shodně s videozáznamem. Zařízení bude zobrazovat první titulky, které nalezne. Tento způsob je pohodlný, nicméně ne vždy nejvýhodnější. Soubor s titulky nelze manuálně vybrat na obrazovce, není zde vůbec zobrazován. K výběru mezi několika titulky je třeba použít dálkové ovládání a opakovaným mačkáním příslušného tlačítka přeskakovat mezi jednotlivými jazykovými verzemi.

Pro připojení přehrávače k zobrazovacím adaptérům a k reproduktorové sestavě lze využít několik konektorů. Obraz může uživatel připojit například k televizoru pomocí

zásuvky SCART (obsahuje i RGB složky), S-Video a též pomocí kompozitního signálu (konektor RCA). Nechybí ani jednotlivé složkové RCA zdířky pro přenos oddělených složek RGB.

Zvukové konektory bohužel nezahrnují příliš široké možnosti konektivity. Na přístroji objevíme oranžovou zdířku RCA obsahující digitální SPDIF výstup (Digital Coaxial) a dvojici RCA (Cinch) pro připojení stereofonní analogové sestavy. Jistou výhodou přehrávače je podpora jak zavedené normy Dolby Digital, tak i méně rozšířeného standardu DTS. Pro plnohodnotné využití obou norem je však nutné využít digitální cestu připojení k reproduktorům. Celkově hodnotíme zařízení jako poměrně povedené, které si bezesporu své příznivce na českém trhu nalezne. Pádným argumentem pro zakoupení se bezesporu stane podpora formátu MPEG-4, textových titulků i velmi příznivá pořizovací cena.

Cena včetně DPH: 2 062 Kč

K testu zapůjčila firma: Extrapoint, http://www.extrapoint.cz

§§§§§


Domácí kino s DMD čipem

Jaroslav Kasal

C05P0088

Nový produkt společnosti NEC nese modelové označení NEC HT410. Jedná se o zajímavý videoprojektor, určený především pro domácí použití. Zařízení je vyrobeno v oblých a velmi netradičních tvarech. Ani čistě bílá barva se u projektorů nevidí často. Celkový design sice nehodnotíme jako nejpřitažlivější, nicméně je zřejmé, že se najdou takoví uživatelé, kterým učaruje.

Vzhledem k tomu, že výrobce koncipoval zařízení jako videoprojektor pro náročné domácí diváky, je HT410 vybaven DLP (Digital Light Processing) technologií, zajišťující příjemný kontrastní poměr obrazu 1 200 : 1. Ze stejného důvodu se v produktu nachází i DMD (Digital Micro-Mirror Device) čip, vybavený nativním poměrem stran 16 : 9. Při sledování širokoúhlých záznamů (např. filmů uložených na DVD nosičích) si tak divák může vychutnat přirozeně širokoúhle generovaný obraz. Při sledování však není rušen prosvítající dvojicí obdélníků, které jsou běžnou součástí širokoúhlých projekcí u standardních projektorů s nativním poměrem stran obrazu 4 : 3. Celkem logicky se ovšem lehce prosvítající dvojice obdélníků objeví v případě, kdy budete s pomocí NEC HT410 sledovat signál s poměrem stran 4 : 3 (např. standardní televizní vysílání). Na rozdíl od běžných projektorů (s poměrem 4 : 3) bude NEC generovat průsvitné plochy po stranách aktivního obrazu.

Radost z přítomnosti širokoúhlého čipu DMD uvnitř projektoru je namístě, nicméně mnoha uživatelům jí může zkalit nepříliš vysoké fyzické rozlišení zobrazovací matice. DMD prvek disponuje rozlišením 854 x 480 obrazových bodů. Z těchto hodnot lze usuzovat, že projektor byl původně vyvinut především pro země, kde se používá televizní standard NTSC, tedy např. USA, Japonsko a podobně. Při sledování DVD titulů v režimu NTSC, které nativně disponují vertikálním rozlišením 480 bodů, je zobrazení na projektoru ideální, neboť prakticky nedochází k žádnému významnému přepočtu rozměrů obrazu. Připojíte-li však (v naší zemi zavedený) standard PAL, je nasnadě, že jej projektor bude interně přepočítávat z původního rozlišení obrazu (720 x 576, potažmo 768 x 576 pixelů) do rozlišení se 480 řádky.

Vzhledem k tomu, že plnohodnotný širokoúhlý projektor pro normu PAL by měl nabízet rozlišení cca 1 024 x 576 obrazových bodů (při poměru pixelů 1.0), není rozlišení 854 x 480 bodů příliš. Počet pixelů není příliš vhodný ani pro využití signálu z PC - tedy alespoň co se týká prezentací. Zobrazení filmů přehrávaných na PC (např. formát DivX) je naopak dobré. Samozřejmě, že zde opět výrazně potěší širokoúhlé rozlišení zobrazovacího prvku DMD. Uvnitř projektoru se nachází projekční lampa s výkonem 155 W. Ve spojitosti s optickou soustavou projektoru dokáže generovat obraz světelným tokem o síle 1 000 ANSI lm, což je hodnota, která pro domácí použití dostačuje, i když s drobnými výjimkami. Za denního světla je vhodné zatáhnout závěsy, neboť v mírně zšeřelé místnosti je obraz poměrně pěkný a kontrastní.

Z technologického hlediska je na projektoru zajímavá konstrukce objektivu. Umožňuje pomocí otočného kolečka precizně nastavovat výškový náklon objektivu. Díky tomu není nutné projektor pracně podkládat nebo jinak měnit jeho polohu, ale lze snadno měnit náklon objektivu a tím i výšku, do jaké se bude obraz promítat. Za pochvalu stojí i dálkové ovládání s praktickým podsvícením kláves a obrazovkové menu, jež zná český jazyk.

Při praktickém testu nás potěšilo rovněž příslušenství projektoru. Obsahovalo mnoho propojovacích kabelů (společnosti vyrábějící tiskárny pro USB by si měly vzít příklad). Kabely nejsou nijak šizené, tedy mají solidní délku a naleznete mezi nimi všechny potřebné druhy - kupříkladu VGA, S-Video, kabel pro kompozitní signál zakončený konektory Cinch (RCA), kabel pro složkový přenos RGB (3x RCA) i dvojitý kabel pro přenos stereozvuku. Jak je vidět, uživatel nebude muset nic dokupovat. Na obrazové vstupy projektoru lze připojit jak normu PAL, NTSC, tak i SECAM a zařízení zvládne rovněž normu HDTV. Rozlišení obrazu je v reálném čase přepočteno pro potřeby projektoru. Poslední zajímavostí, kterou zmíníme, je konstrukční řešení podstavce produktu. V přední části spodní stěny projektoru se nachází snadno výsuvná nožička, v zadní části pak masivní noha na naklápěcím kloubu. Mechanismus se nám sice zprvu nezdál být příliš sympatický, nicméně při testech jsme zjistili, že je na rozdíl od mnoha jiných řešení šikovný a při častém přenášení projektoru jej bezesporu oceníte. Projektor stačí položit, vysunout přední podpěrku a naklopit celé tělo projektoru do vodorovné pozice. Tuhost kloubu zaručí, že produkt již ve zvolené pozici zůstane.

Cena včetně DPH: 39 990 Kč

K testu zapůjčila firma: NEC,

http://www.nec.cz

§§§§§


MIDI klávesy

Lukáš Erben

C05P0085

Je až s podivem, jak málo běžných uživatelů PC si uvědomuje, fantastické možnosti současných PC pro práci se zvukem a hudbou. Oblast MIDI, hudebních sekvencerů a funkce vícestopého nahrávání už dávno nejsou výhradní doménou určitých platforem, specializovaných studiových zařízení či modelů osobních počítačů (jako byla řada Atari ST či model Falcon). PC (a do značné míry též platforma Mac) tuto roli během devadesátých let postupně převzaly - co je ale podstatnější, udělaly z ní záležitost téměř masovou. Dovybavit dnes moderní PC zařízením pro poloprofesionální hudební produkci je záležitostí maximálně několika desítek tisíc. Výborným důkazem jsou jistě i nejrůznější klávesy, či přesněji klávesové kontrolery (řadiče), které lze připojit k libovolnému stolnímu či přenosnému počítači přes USB port - ať už za účelem výuky základů hraní na klávesy, pro domácí komponování hudby či pro mixování a hudební produkci. Všechny tyto oblasti pokrývají i čtyři modely kláves a klávesových řadičů vyráběných firmou M-Audio.

Co je vlastně klávesový řadič či kontroler a jaký je rozdíl mezi klávesovým řadičem, klávesami a klávesovým syntezátorem? Zatímco klávesové syntezátory obsahují i elektroniku (ať už digitální či analogovou) zajišťující zvukový výstup, samostatné klávesy či klávesové kontrolery jsou určeny pro ovládání externích "tónových generátorů" (syntezátorů), počítačových hardwarových či softwarových syntezátorů, hardwarových sekvencerů či počítačových softwarových sekvencerů. Klávesy a klávesové řadiče tedy neobsahují žádné obvody pro generování zvuku - jejich jediným výstupem jsou příkazy standardů MIDI (v různých verzích jako je GM - General Midi, GS - General Standard, XG či GM2 General Midi 2). Výhodou těchto zařízení je především všestrannost a často i snadná přenosnost - můžete je snadno zabalit do tašky a spolu s notebookem (v němž je softwarový MIDI syntezátor či sekvencer) přenést prakticky kamkoliv.

Klávesové řadiče se od "obyčejných kláves" obvykle liší přítomností mnoha otočných potenciometrů, posuvných ovladačů a tlačítek a často jsou vybaveny i LCD displejem, který indikuje jejich používání. Jejich funkce lze různě přednastavit či mapovat (některé mají dokonce v paměti uložena přednastavení pro různé hardwarové a softwarové sekvencery, či lze tato přednastavení nahrát z počítače) - v ideálním případě tak můžete s trochou praxe ovládat sekvencer bez použití myši či klávesnice. Některé klávesy jsou navíc vybaveny i dalšími funkcemi - například kvalitními A/D převodníky pro připojení mikrofonů apod.

Jak si vybrat správné klávesy? Záleží především na tom, k čemu je chcete používat. Pokud hledáte model pro výuku či trénink hraní, bude vás patrně zajímat spíše šířka (počet oktáv) a typ vlastních kláves. Klávesy se vyrábějí nejčastěji v rozsahu 88, 61, 49 a 25 kláves (existují ale i verze se 77 či 37 klávesami). Miniaturní klávesy jsou vhodné spíše pro ovládání sekvencerů a pro případné přenášení, naopak pro výuku hraní, komponování či studiovou práci se obvykle používají klávesy s alespoň čtyřmi nebo pěti oktávami (49 či 61 kláves). V případě výuky hraní může být důležitá i odezva vlastních kláves, která může do jisté míry simulovat kladívkovou klaviaturu klasického piána. Z tohoto pohledu existují tři skupiny - první jsou klávesy s vyváženou "kladívkovou" odezvou, která věrně simuluje klasické piáno (včetně většího odporu u nižších not)- to pochopitelně vyžaduje poměrně složitou mechaniku a tedy i vyšší výrobní náklady. Napůl vyvážená odezva (semi-weighted) je běžná u některých profesionálních klávesových syntezátorů i klávesových řadičů, vyznačuje se menším odporem a pružným vracením kláves. Konečně klávesy syntezátorového typu jsou "jištěny" pouze pružinami a lze na nich díky tomu hrát velmi rychle (rychleji se i vracejí)- u klávesových řadičů se jedná asi o nejrozšířenější typ. Snímání dynamiky (síly, rychlosti) úhozu je již natolik běžné, že nemá smysl se mu věnovat detailněji.

Evolution MK425

Značka Evolution sice patří firmě M-Audio, je ale zaměřena výhradně na klávesové kontrolery či samostatné midi kontrolery (bez kláves). Model MK425 sice nabízí pouze dvě oktávy (celkem 25 kláves), je zato ale poměrně bohatě vybaven osmi otočnými kontrolery, deseti programovatelnými MIDI tlačítky a šesti tlačítky pro rychlé přepínání funkcí. K dispozici je pochopitelně i dvojice tlačítek pro rychlé transponování oktáv a taktéž velký LCD displej s modrým podsvícením. Klávesy mají celkem deset stálých paměťových pozic pro uchování nastavení a software pro jejich ukládání či nahrávání z a do PC.

Klávesy se připojují pomocí USB rozhraní a nevyžadují v takovém případě napájecí zdroj (ten je možné dokoupit samostatně). MIDI komunikace je řešena přes USB (v případě Windows XP a Mac OS X není třeba instalovat ovladače). Kromě toho mají klávesy MIDI výstup a konektor pro pedál. Samotná klaviatura má klasicky "měkkou" syntezátorovou odezvu s dynamikou.

MK425 jsou vhodné především pro ty, kdo hledají malý a cenově dostupný MIDI kontroler (po připojení pedálu je k dispozici celkem 21 ovládacích prvků) pro časté přenášení či práci se sekvencery.

Evolution eKeys49

Hledáte-li klávesy určené především pro výuku a občasnou zábavu u PC, jsou eKeys49 jedním z nejlepších řešení. Svým pojetím připomínají tak trochu BlasterkeyMP3, ve skutečnosti jsou ale mnohem všestrannější a univerzálnější. Možnosti ovládání jsou poměrně skromné - na straně naleznete regulátor výšky tónu a kolečko pro úpravu modulace, regulátor hlasitosti a tři další funkční tlačítka. Možnosti ovládat přímo z kláves sekvencery či syntezátory jsou tedy dost omezené, na druhou stranu se ale jedná o plnohodnotné MIDI klávesy, které lze použít i s profesionálními aplikacemi. Klávesy snímají dynamiku a mají klasickou syntezátorovou odezvu.

Primárním cílem je ale výuka hry či trénink a tomu odpovídá též programová výbava: Music Teacher je program určený zejména začátečníkům, obsahuje celkem 30 lekcí věnovaných základům hraní i vlastního komponování. Sound Studio II je jednoduchý prográmek pro mixování vlastní hudby. Konečně program Picture Board je určen nejmenším dětem - kombinuje zvuky a obrázky a umožňuje tak výuku číslovek či názvů základních předmětů. Klávesy je opět možné připojit pomocí USB rozhraní (ve Windows XP není třeba instalovat ovladač), disponují ale také MIDI výstupem a konektorem pro připojení pedálu.

eKeys 49 jsou určeny zejména tomu, kdo si chce procvičit základy hraní na klávesách či vyzkoušet skládání hudby na PC, díky plné velikosti a MIDI rozhraní je však lze použít i pro náročnější úkoly. Pro druhou jmenovanou oblast by ale mohly být o něco lépe programově vybaveny.

M-Audio Keystation 49e, 61es

Jediným rozdílem mezi oběma modely je počet kláves/oktáv, a proto jsme se rozhodli popsat je společně. Keystation 49e - jsou možná až příliš podobné eKeys49 jediným podstatným rozdílem je podle všeho logo. Programové vybavení je u eKeys bohatší a zaměřené především na výuku a děti. Cena je nižší v případě eKeys. Model 61es nabízí pochopitelně větší počet oktáv/kláves a nemusí se tak obávat konkurence z "vlastních" řad.

V obou případech se jedná o jednoduché klávesové kontroléry vybavené pouze kolečkem pro modulaci, tónovou regulací, tlačítky pro posun oktáv, regulací hlasitosti a tlačítkem pro vyvolání speciálních funkcí. Klávesy jsou opět syntezátorové povahy (rychlá, pružinová odezva) a samozřejmě snímají dynamiku úhozu. Rozhraní USB opět nevyžaduje ovladače pro Windows XP (podporovány jsou i Windows 98/ME a 2000 SP4 to platí i pro ostatní testované modely kláves).

Zejména Keystation 61es je vhodným doplňkem pro náročnější výuku hraní či komponování na PC - ideální by pochopitelně byl model plné velikosti s 88 klávesami (v prodeji za 8 500 Kč s DPH), ten ale zabere velký prostor.

§§§§§


Nová generace ATI

Petr Matuška

C05P0082

Uplynulo několik měsíců od doby, kdy společnost ATI v Mnichově představila nové grafické karty, a k nám do redakce dorazily první vzorky těchto karet. Jedná se o model ATI Radeon X850 XT Platinum Edition, navazující na dosavadní top model společnosti ATI X800 XT PE, a druhou kartu určenou pro mainsteamový trh ATI Radeon X800 XL.

Použité technologie

Rodina čipů ATI Radeon X850 je postavena na jádře R480 a je vyráběna 13nm technologií. Mezi základní přednosti grafických karet postavených na těchto procesorech patří podpora 16ti pixel pipeline, rychlé paměti GDDR3 a šesti Vertex pipelines, což dohromady dává maximální výkon Pixel Fillrate 8,6 GPixel/sekundu a propustnost pamětí až 37,8 GB/sekundu. K tomu se přidává taktovací frekvence, která u modelu X850 XT PE činí u grafického procesoru 540 MHz a u pamětí typu GDDR3 1080 MHz. U méně výkonných variant, které na vstup na trh ještě čekají ATI - Radeon X850 XT a X850 Pro, jsou frekvence poněkud nižší - 520/1080 MHz, s tím rozdílem, že čip X850 Pro bude mít aktivních pouze 12 Pixel pipelines místo 16ti u plnohodnotné X850 XT. K vysokému výkonu přispívají i technologie 3Dc, SmartShader HD, SmoothVision HD a Hyper Z HD. Tři technologie jsou známé již z předcházejících modelů společnosti ATI, jsou zde pouze inovovány a je přidaná podpora tzv. High Definition Gaming, označená přídomkem HD za názvem. Samotné HD je jakýmsi navázáním počítačového světa na trend z oblasti reprodukce videa a obrazového signálu obecně. Grafický procesor, potažmo celá grafická karta tak dává jasně na vědomí, že je připravena na éru HD, ať je to bráno z jakéhokoliv hlediska. Co se týče technologií - 3Dc má za úkol maximálně snížit datový tok procházející přes paměti a grafický procesor při zachování maximální kvality obrazu. Dosahuje toho několikanásobnou kompresí textur, kdy výsledek může být v poměru až 1 : 4 k originálu. Díky SmartShader HD mohou herní vývojáři programovat v podstatě neomezenou řadu vizuálních efektů, které zpracovává grafický procesor. SmoothVision HD má za úkol dodávat kvalitnější grafický výstup ve formě optimalizace vyhlazování a jiných. HyperZ HD slouží k optimalizaci přenášených dat mezi grafickou pamětí a 3D procesorem. Samozřejmostí je plná podpora rozhraní DirectX 9.1b a Vertex Shader v2.0.

Grafické karty s procesorem ATI Radeon X800 XL dostanou do vínku stejně jako u řady X850 256bitovou šířku paměťové sběrnice, samotné paměti mohou být použity buď klasické DDR nebo rychlejší GDDR3. Frekvence jádra u modelu X800 XL by měla být 400 MHz a paměti 500 MHz (1 000 MHz DDR). Pro uživatele, toužící po jakési přidané hodnotě, je dobrou zprávou, že grafický procesor je vyráběn 11nm technologií, která za prvé zlevňuje výrobu, za druhé umožňuje zvýšit frekvenci a tím i výkon celé karty. Co se týče Pixel pipeline, X800 XL jich bude obsahovat 16 spolu s šesti Vertex Shadery. Výkon tak dosahuje hranice 32 GB/sekundu v propustnosti pamětí a až 6,4 GPixel/s Pixel Fillrate. Použité technologie jsou stejné jako u řady X850.

Jak si stojí výkonově?

Testovali jsme na vzorcích, poskytnutými společností ATI. V době vydání článku by již měly být grafické karty založené na popisovaných čipových sadách běžně na našem trhu k dispozici. Testy probíhaly na redakční sestavě - Intel Pentium 4 3,6 GHz, motherboard Intel i915P a 1 024 MB operační paměti typu DDR2. Jako základ testu jsme zvolili dvě hry, postavené na odlišných enginech - Doom3 a Half-Life2. Testy proběhly ve třech různých nastaveních rozlišení a kvality obrazu. Tímto krokem lze celkem snadno zjistit, zda grafická karta s vyšší náročností výpočtů neztrácí dech a bude tak schopná pracovat s hrami, které se objeví v budoucnu. Konec testů pak tradičně patřil syntetickému 3DMarku od společnosti FutureMark. Pro porovnání s dosud nejvýkonější variantou společnosti ATI byla v testu přítomna i karta ATI Radeon X800 XT PE. Výsledky najdete v přiložené tabulce.

3Dc

3Dc je nová komprimační technologie navržená k tomu, aby ukázala v hrách kvalitní detaily při minimálních paměťových nárocích. To umožní komprimační optimalizovaná technika práce s texturami, která dovolí plnou kontrolu nad světlem, jež se odráží z dekorativních úprav povrchu. Možnou kompresí až 4 : 1 si mohou vývojáři dovolit použít až čtyřnásobně větší detail aniž by byl snížen výkon a propustnost grafického systému.

SMARTSHADER HD

Shadery jsou klíčová technologie dovolující herním vývojářům programovat neomezenou řadu vizuálních efektů, které jsou určené pro grafický procesor. SMARTSHADER HD spojuje rozšířené rozhraní DirectX 9.0 s vertex shader and pixel shader podporou, pro které je nyní snazší tyto efekty vytvořit. Pixel shaders programy mohou obsahovat až 10x více instrukcí, než bylo dosud v předchozích produktech společnosti ATI možné.

SMOOTHVISION HD

SMOOTHVISION HD je soubor technologií navržených k tomu, aby zvětšily kvalitu obrazu hry použitím pokročilé výkonné filtrující technologie. Vyhlazování odstraní rozptylující rozeklané okraje, které se mohou vyskytovat na 3D objektech, a anizotropní filtrování zaostří zastřené struktury a vytvoří kvalitní detaily obrazu. SMOOTHVISION HD je navržen tak, aby co nejméně zatěžoval grafický procesor.

HyperZ HD

HyperZ HD maximalizuje efektivitu přesunu dat mezi grafickou pamětí a 3D renderovací jednotkou. Tato skutečnost má za následek odstranění problému s malou paměťovou šířkou pásma, která je potřebná zvlášte ve vysokých rozlišeních a při zapnutém vyhlazování obrazu. Děje se tak prostřednictvím kombinace odstranění neviditelných částí objektů, bezztrátové komprese a hospodárnějšího využití vyrovnávací paměti.

§§§§§


Zasuň kartu, pozvi partu

PETR MATUŠKA

C05P0080

S razantním zlevněním flash pamětí na konci minulého roku se do výroby přenosných MP3 přehrávačů, využívající tuto paměť, pustily i společnosti, které se jejich vývojem do té doby nezabývaly. Jednou z nich je i Umax, jež se představuje na tomto trhu dvojicí přenosných MP3 přehrávačů s názvy Gotcha! a Tribe. Podívejme se tedy v krátkosti na to, co mohou obě zařízení zákazníkům nabídnout. Prvním testovaným výrobkem byl MP3 přehrávač Tribe. Na první pohled se zdá být obyčejným či tuctovým přehrávačem, jakých je na trhu mnoho. Bližší zkoumání však přináší zjištění drobných odlišností, které zpříjemní jeho ovládání a podstatně vylepší celkový dojem. Svou hmotností 50 gramů včetně baterie patří spíše k slabšímu průměru. Mohlo by se zdát, že pojem miniaturizace je Umaxu cizí, ale větší rozměry mají své opodstatnění. Přístroj je totiž vybaven pozicí pro paměťovou kartu SD/MMC, která rozšiřuje interní paměť s kapacitou 128 MB. Tato skutečnost posunuje celý přístroj na špičku, protože je zaručeno, že kapacita bude vyhovovat hodně náročnému zákazníkovi i za několik let stačí pouze dokoupení vhodné karty SD/MMC. Dalším důvodem může být povedený podsvícený displej s vysokým rozlišením, který se stará o zobrazování informací z přehrávače. Na displeji je vždy vidět stav baterie, režim, ve kterém se přehrávač nachází, hlasitost reprodukce signálu a informace o aktuálně zvolené skladbě či informace z jiných možných režimů práce. Těch je k dispozici celkem šest Music, Voice, FM Tuner, Settings, Erase Files a Memory. Pod položkou Music se skrývá, jak sám název napovídá, možnost přehrávat skladby ve formátech MP3 a WMA, a to až do datového toku 320 kbit/s, včetně variabilního. Pod položkou Voice se nachází hlasový záznamník, který dokáže uchovat hlasový projev v kvalitě do 32 kbit/s. V lokacích s velmi dobrým signálem se může uplatnit i integrované rádio s pamětí až 10 přednastavených stanic. Kvalitní příjem signálu ale byl možný opravdu pouze ve výjimečných případech. V položce Settings jsme nalezli obvyklé funkce jako Equalizér s pěti možnostmi nastavení, výběr přehrávacího modu MP3 včetně náhodného výběru a opakování, nechybělo ani nastavení kontrastu, úrovně podsvícení a doby, za jakou se má přístroj sám uvést do klidu. Pomocí posledních položek může uživatel z přístroje mazat jednotlivé skladby a kontrolovat zbývající místo na vnitřní kartě. Práce s přístrojem je velmi příjemná, povrch je z větší části pogumovaný, a proto nehrozí, že by přehrávač klouzal jak v ruce, tak i položený na stole. K ovládání je určeno devět kláves, které jako jediný prvek vyloženě kazí dlouhodobý dojem z používání. Tlačítka jsou poněkud nešťastně navržena každé má jiný sklon a špatně se mačkají. Pochvalu si zaslouží speciální tlačítko pro uzamknutí kláves.

Gotcha! s tímto názvem vstupuje na trh přenosných MP3 přehrávačů druhý výrobek společnosti Umax. Elegantní přístroj s hmotností 54 gramů je napájen jednou AAA baterii (stejně jako u modelu Tribe). Rozdíl je pouze v systému dobíjení to je u Gotcha! realizováno nabíjecí alkalickou baterií, která se dobíjí při každém spojení přístroje s počítačem pomocí rozhraní USB 1.1. Na rozdíl od předchozího přístroje je k dispozici externí kabel s rozhraním miniUSB na jedné straně a klasickém USB na straně druhé. Rozdílů, kromě vzhledu a velikosti, je oproti mladšímu bratříčku více. Nejmarkantnější je rozšíření vnitřní paměti na 256 MB, zvětšení displeje a přechod k ovládání přehrávače pomocí joysticku a dvou tlačítek, podobně jako je tomu u novějších mobilních telefonů. Nechybí podpora externích karet SD/MMC, což také z obou přístrojů dělá přenosnou čtečku těchto formátů. Vnitřní struktura menu zůstala stejná, stejné vlastnosti mají i integrované funkce až na několik, ale za to velmi důležitých výjimek. Nemilým překvapením byla absence režimu pro náhodný výběr přehrávaných skladeb. Další záporné body v hodnocení si výrobek připsal za poruchy krátkodobé paměti není schopen si zapamatovat skladbu, u které reprodukce skončí při vypnutí. Proto při dalším spuštění přehrávač začne s reprodukcí opět od skladby označené jako 01. Nelíbila se nám absence jakékoliv možnosti zablokování kláves proti nechtěnému stisku během přenosu a nespokojeni jsme byli i s nepříjemným občasným lupáním při přehrávání MP3 skladeb. Chyby byly zjevně způsobeny přehrávačem, neboť přehrávání skladeb ze stejné karty v dříve testovaném modelu Tribe bylo bez popsaných ruchů. Ke kladům patří podpora ID3 tagů a přehledné zobrazování názvů skladeb a interpretů. Současně musíme dodat, že oba testované přístroje umožňují dodatečný update firmwaru, který by mohl všechny popisované nepříjemnosti vyřešit. Poslední, avšak již neopravitelnou výtkou, je zpracování zvukového konektoru a dodaných sluchátek u obou přehrávačů. Konektor je velmi těsný a uživatel bude nucen vyvinout poměrně velkou sílu k tomu, aby 3,5mm jacka zasunul do správné polohy. Kvalita sluchátek bohužel celkovou reprodukci spíše zhoršuje a jejich dílenské zpracování není na nijak vysoké úrovni. K dobrému poslechu proto doporučujeme utratit pár stokorun za sluchátka jiného výrobce.

Nové výrobky společnosti Umax mají některé chyby, přesto je nechceme hanět nebo zatracovat. Mnoho problémů může vyřešit nový firmware, některé se dají řešit dokoupením kvalitnějších sluchátek. MP3 přehrávače Umax jsou v každém případě zajímavým oživením našeho trhu. Z hlediska vnitřních funkcí se nám více líbil model Tribe, dražší model Gotcha!, sice lépe vypadá a má dobře vyřešené nabíjení baterie, ale ovládání je spíše nedotažené.

Umax Gotcha!

Cena s DPH: 3 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Umax, http://www.umax.cz

Umax Tribe

Cena včetně DPH: 2 689 Kč

K testu zapůjčila firma: Umax, http://www.umax.cz

§§§§§


Abraka Jabra

Petr Matuška

C05P0081

Po několika měsících se na našem trhu objevilo nové bezdrátové sluchátko společnosti Jabra, konkrétně model BT 110. Společně s ním bylo představeno i bezdrátové handsfree Jabra SP 100, určené převážně k použití v automobilu. Vyznačuje se velmi jednoduchou instalací a snadnou obsluhou.

Jabra BT 110

Začněme popisem Jabra BT 110. Jde o osobní bezdrátové sluchátko s rozměry 50 x 40 x 10 mm a hmotností 28 g včetně baterie, využívající pro přenos dat z telefonu bezdrátovou technologii BlueTooth. Vzdálenost, na níž se lze podle specifikace od telefonu vzdálit, činí deset metrů. V praxi činila v prostoru bez překážek a při zachování relativně slušné kvality přenosu hlasu maximální vzdálenost sedm a půl metru. Čím je vzdálenost kratší, tím je poslech kvalitnější. Sluchátko si může uživatel umístit jak na levé, tak na pravé ucho díky výměnnému systému gelových úchytek, které se dají snadno měnit a tvarovat. V dodávce jsou pro snadnější přizpůsobení uchu a bezpečnější uchycení přístroje dvě náhradní sady minigelů ve dvou velikostech. Sluchátko se umisťuje za ucho a díky povedenému mechanismu a zvolené konstrukci na něm drží velmi dobře. Uživatel se nemusí obávat pádu a následné ztráty ani při rychlejších či trhanějších pohybech hlavy. K ovládání jsou určena dvě tlačítka na koncích přístroje. Spodní slouží k přijetí hovoru, zapnutí přístroje, spojení s mobilním telefonem a vyvolání funkce hlasového vytáčení. To spolupracuje s telefonem poměrně slušně, problémy mohou nastat jen při větší vzdálenosti obou přístrojů, kdy přenos hlasu bude mírně zkreslen a telefon takový záznam nerozpozná. S horním tlačítkem lze odmítat či ukončovat hovory. Na rozmístění tlačítek si zřejmě budete delší dobu zvykat, zvláště na stisk spodního, které ze začátku budete nejspíše mačkat pomocí obou rukou. Po krátkém zácviku to již nebude potřeba a celé sluchátko budete bez problémů ovládat jednou rukou. Později si snad všimnete i designového zpracování prostor spodního tlačítka je vytvarován tak, aby do něj přesně zapadl palec a lépe se ovládalo. Mikrofon je umístěn na spodní straně, co nejblíže ústům srozumitelnost při běžném hovoru je výborná. Co dělá bezdrátové sluchátko bezdrátovým je systém napájení, v tomto případě je tvořen jednou baterií typu AAA. Z důvodů co nejnižší ceny výrobce přenechal starost o napájení právě tomuto článku, takže na přístroji nenajdete otvor pro nabíjení. Nabíjecí baterii můžete dobít externě nebo ji vyměnit za běžný AAA článek. V případě nouze si tedy kdykoliv můžete dokoupit novou baterii a a hovořit dále. Systém takového napájení má však i stinné stránky, zejména v nezvykle velkých rozměrech, které jsou v porovnání s jinými výrobci až dvojnásobné. Naopak příjemná je dlouhá výdrž, která závisí na typu akumulátoru. Výrobcem udávaných 15 hodin provozu jsme sice nedosáhli, ale i 12 hodin hovoru je výborný výsledek. Na provedení sluchátka je znát, že se jedná o levnější model. Moderní lehké a téměř nezničitelné slitiny jsou nahrazeny plastem. Takové provedení možná nevzbudí příliš důvěry, ale při praktickém provozu jsme nezaznamenali žádné problémy. Nikde nic nevrzalo, kryt baterie se zdál být pevný a barevné provedení také ostudu neudělalo. Toto sluchátko nebude zvláště kvůli svým rozměrům a hmotnosti vyhovovat všem. Ti z vás, kteří se pro nákup rozhodnou, ale nemusí litovat vynaložených finančních prostředků. Získají totiž za příznivou cenu praktického pomocníka na cesty.

Jabra SP100

Druhým výrobkem společnosti Jabra je bezdrátový model SP 100, určený pro použití v kanceláři a automobilu jako náhrada pevného handsfree. K montáži do auta slouží stojánek se třemi přísavkami, který se umístí na horní stranu předního skla. Stejně dobře jej však zákazník může upevnit na sklo v kanceláři. Komunikace probíhá pomocí bezdrátové technologie Bluetooth s dosahem maximálně deset metrů od mobilního telefonu. Stejně jako u modelu BT 110 jsme se při spárování telefonu a handsfree nesetkali s žádnými obtížemi. Handsfree fungovalo s telefony Siemens, Nokia a Sony Ericsson. Ovládání pomocí tlačítek pro zapnutí, příjem hovoru a vypnutí hlasitosti (Mute) doplňnje kolečko analogového nastavení hlasitosti. K napájení modelu SP 100 je dodáván klasický napájecí kabel a dále kabel pro připojení přístroje do zásuvky zapalovače v automobilu. K dispozici jsou i dva AA akumulátory, které ukryty v přístroji zajistí jeho napájení na několik hodin. Funkci handsfree, tedy komunikaci bez nutnosti držení telefonu, zvládá přístroj SP 100 na výbornou. I v hlučnější kanceláři byl hovor srozumitelný jak pro volající, tak pro volanou stranu navázaného telefonického spojení. Reproduktor je dimenzován pro středně hlučnou kancelář, ale mikrofon by mohl být o něco citlivější. Maximální vzdálenost na stole, na kterou se dorozumí obě strany, je tři metry. Ani v testu komunikace v autě nedopadl přístroj špatně. Instalace pomocí přísavek není v případě příliš zkoseného předního skla automobilu právě ideální, ale trojice přísavek nakonec splnila svou funkci a udržela zařízení na skle i při jízdě na nerovné dlažbě nebo při přejezdu kolejí. Příjem hovoru probíhá stiskem tlačítka na handsfree, stejně tak jeho ukončení. Reproduktor přístroje je zřetelně slyšitelný pro dostatečné porozumění hlasu, mikrofon však i v automobilu prokázal určité slabiny. Okolní hluk nedokáže dobře odfiltrovat a účastník hovoru i při velmi pečlivém poslechu místo odpovědí na položené otázky slyší jen zvuk motoru nebo jiné dopravní ruchy. Tento problém může vyřešit například umístění zařízení na boční sklo automobilu nebo přichycení na přístrojovou desku (pokud není vyrobena z porézního materiálu).

Jabra BT 110

Cena vč. DPH: 1 630 Kč

K testu zapůjčila firma: GN Netcom, http://www.nahlavni-soupravy.cz

Jabra SP 100

Cena včetně DPH: 3 390 Kč

K testu zapůjčila firma: GN Netcom, http://www.nahlavni-soupravy.cz

§§§§§


Kvalitní 3D zvuk (nejen) na cesty

Lukáš Erben

C05P0083

Integrovaný zvuk v přenosných i stolních počítačích v posledních letech prakticky zlikvidoval segment zvukových karet. Jenže zatímco základní ozvučení může být pomocí integrovaných zvukových zařízení zajištěno více než dostatečně, náročnější využití ať už se jedná o hry či (zejména) o náročný poslech, poloprofesionální či profesionální práci se zvukem nebo digitalizaci a zpracování nahrávek přece jen vyžaduje vyšší kvalitu a zejména lepší odrušení.

Právě proto nejsou specializované zvukové karty a zejména externí zvukové moduly zbytečným luxusem, ale spíše nezbytným vybavením pro každého, kdo to s poslechem či zpracováním hudby na PC myslí jen trochu vážně. Kvalita a možnosti zvuku integrovaného na základních deskách a zejména v přenosných počítačích jsou totiž často na úrovni vhodné pro příležitostné ozvučení, nikoliv ale pro kvalitní poslech či reprodukci, nemluvě o záznamu či zpracování zvuku. V případě stolních počítačů lze problém pochopitelně řešit pořízením kvalitní interní zvukové karty, pokud ale používáte přenosný počítač nebo je vaší hlavní prioritou u stolního PC čistota a kvalita zvuku, nepomůže ani solidní PCI zvuková karta.

Externí zvukový modul (či chcete-li karta) přinejmenším teoreticky zaručuje zvuk bez nepříjemných ruchů a šumů, způsobených nezdravým prostředím uvnitř PC. Jeho kvalita se ale pochopitelně v závislosti na značce, modelu a ceně může lišit. Stejně tak se liší schopnosti externích zvukových modulů počínaje těmi nejjednoduššími jako M-Audio transit, nabízejícími pouze čistý zvukový vstup či výstup, přes špičkové stereofonní modely až po zvukové moduly určené pro hráče či fandy domácího kina, které podporují 5.1 zvuk včetně herních standardů EAX. Maya EX a zejména EX5 mají kupodivu od každého něco.

Maya EX5

Díky zvukovému procesoru VIA VT1616 nabízí kvalitní zpracování signálu při rozlišení 16 bitů/44 či 48 KHz. Tento procesor je vybaven šestikanálovým 18bit DA převodníkem, podporou AC\97 2.2 včetně digitálního S/PIDF rozhraní a podporuje mimo jiné i druhotný výstup s regulací hlasitosti, mixování 5.1 signálu na stereo či rozšíření stereofonního signálu o 3D složku to vše při odstupu signálu a šumu (SNR) 97 dB. Další důležitou součást tvoří čip Philips TDA1308, který má na starosti zvukové rozhraní USB jeho parametry jsou S/THD+N 70 dB a SNR 110 dB. Zvukový modul zvládne přehrávat na analogových výstupech 5.1 prakticky libovolný zdroj ať už se jedná o klasické šestikanálové signály (hry, DVD) nebo stereofonní signál převedený na 5.1 (to je ale třeba správně navolit v ovládacím programu a před případný přehráváním plnohodnotného 5.1 "obsahu" opět deaktivovat). Pochvalu zaslouží velké množství konektorů, mezi nimiž nechybí analogový výstup 5.1, digitální vstup a výstup S/PDIF, analogový linkový vstup, vstup pro mikrofon s předzesilovačem, monofonní výstup na headset a zejména velmi kvalitní sluchátkový výstup se zesilovačem (SNR 110 dB a THD+N 70 dB/0,03 %), na který lze připojit sluchátka s impedancí 32-150 Ohmů. Ve sluchátkovém výstupu je obsažen též další digitální optický výstup (minidiskového typu, redukce na běžný TOSLINK je přibalena).

Maya EX

Model EX je vlastně o něco levnějším a jednodušším sourozencem modelu EX5. Hlavní čipy VIA VT1616 a Philips TDA1308 jsou shodné, některé použité obvody jsou ale jiné a výrazně se liší i konfigurace vstupních a výstupních konektorů. První slyšitelný rozdíl jsme zaznamenali u kvality sluchátkového výstupu, která byla přes obdobné specifikace jako u EX5 přeci jen o poznání nižší. Šum sluchátkového zesilovače byl na kvalitnějších sluchátkách bohužel zřetelně nad prahem slyšitelnosti. Zvukový výstup podporující až šest (5.1) kanálů je řešen samostatnými cinch konektory, což vytváří dojem možnosti konfigurovat výstup zcela nezávisle výrobce ale bohužel nedodává ASIO ovladače (ty jsou k dispozici pro jiné modely Audiotrak) a k dispozici tak máte stereo či 5.1 výstup s podporou softwarového dekódování Dolby Digital/DTS či 3D zvuku ve hrách. Kromě toho je k dispozici též stereofonní linkový vstup a dva 3,5mm výstupy, které kombinují mikrofonní a optický TOSLINK vstup a sluchátkový, respektive optický TOSLINK výstup.

Jednoduší to už být nemůže

Díky tomu, že Maya EX i EX5 mohou fungovat v režimu běžného USB zvukového zařízení, je instalace až neskutečně snadná stačí je pouze připojit na USB port a můžete začít přehrávat. Pro podporu 5.1 výstupu je ale nutné instalovat ovladače Sensaura, které zajišťují jak přehrávání 5.1 u filmů, tak podporu 3D zvuku (DS3D, EAX1 a EAX2) ve hrách. Po připojení by měly Windows XP automaticky odstavit původní zvukovou kartu a po případném odpojení ji opět reaktivovat (u některých zvukových karet či kodeků to ale nemusí fungovat bezchybně). Při přehrávání, zejména v případě náročnějšího 3D zvuku, je procesor počítače zatěžován pochopitelně více než u interních plnohodnotných karet jako je Live! či Audigy. U moderních PC a notebooků se zátěž pohybuje v rozmezí 5-20 % (v závislosti na výkonu a zpracovávaném signálu), což je přijatelné a jen mírně přesahuje zátěž, ke které dochází u integrovaného zvuku.

Pro domácí a mobilní uživatele

Maya EX ani Maya EX5 nejsou určeny pro poloprofesionální či profesionální zpracování zvuku. Nabízí pouze běžné 16bit/48 kHz rozlišení a výrobce nedodává ASIO ovladače, které jsou při vícestopém nahrávání či nezávislém přehrávání nepostradatelné. Rozhodně ale zvládnou solidní reprodukci a navíc nabízí plnou mobilitu. Hodí se jak pro jednoduchý upgrade kvalitního zvukového výstupu u stolního PC, tak (zejména) pro mobilní uživatele, kteří občas potřebují kvalitnější či šestikanálový zvukový výstup. Lze je také využít pro DJing díky nezávislým sluchátkovým výstupům (jejichž zapojením se linkové výstupy nedeaktivují) jsou Maya EX i Maya EX5 v kombinaci s programy jako PCDJ či BPM Studio Pro dobrým základním vybavením. Maya EX5 je díky možnosti nezávisle regulovat hlasitost všech kanálů vcelku použitelná i pro domácí kino (M-Audio Sonica Theater však nabízí výrazně lepší možnosti nastavení). Výrobce ale výslovně neuvádí, zda digitální výstupy umožňují průchod signálu AC3.

Vzhledem k tomu že se obě verze, tedy jak Maya EX, tak Maya EX5 prodávají za stejnou cenu, dostává naše doporučení model EX5 díky většímu počtu rozhraní i subjektivně lepšímu sluchátkovému výstupu.

Audiotrak MAYA EX5

Cena vč. DPH: 1 989 Kč

K testu poskytla firma: Disk Multimedia s. r. o., http://www.disk.cz

Audiotrak MAYA EX

Cena vč. DPH: 1 989 Kč

K testu poskytla firma: Disk Multimedia s. r. o., http://www.disk.cz

§§§§§


Kdekoliv s kýmkoliv

Jaroslav Kasal

C05P0087

Počet elektronických zařízení v našem blízkém okolí stále stoupá. Technické novinky nepatří pouze do rukou nadšenců, ale jsou využívány i běžnými uživateli doslova na každém kroku. Není se proto co divit, že téměř každý přenosný elektronický produkt je prodáván s dobíjecími akumulátory a napájecím adaptérem, jenž slouží k obnovení kapacity interních baterií. Pokud není zařízení vybaveno akumulátory a je nutné využívat standardní baterie, stejně naleznete často v balení externí napájecí adaptér, který zvládne z rozvodné elektrické sítě 220 V transformovat napětí pro napájení vašeho spotřebiče. Ať je tomu jak chce, dnešní domácí i kancelářská technika má velmi často jednu věc společnou napájecí adaptér. Nenápadné příslušenství elektronických produktů je často opomíjeno a jeho důležitost se projeví až ve chvíli, kdy jej v případě potřeby nemáme po ruce.

Adaptéry se uplatňují prakticky na každém kroku, nejen při používání notebooků, mobilních telefonů, PDA zařízení nebo digitálních fotoaparátů, ale i dalších zařízení jako domácí tiskárny, skenery, přenosné disky, MP3 přehrávače apod.

Často se při využívání elektronických pomocníků stane, že některý z napájecích adaptérů chybí. Buď jej uživatel příležitostně zapomene či ztratí, nebo přijde na to, že by potřeboval verzi zdroje upravenou pro využití v automobilu. Mnoho majitelů elektronických zařízení nechce nosit nepříliš elegantní krabičku adaptéru stále s sebou, například ze zaměstnání domů a obráceně. V této situaci se naskýtá jednoduché řešení: pořídit si druhý napájecí adaptér.

V případě, že necítíte potřebu investovat do originálního (a často i poměrně drahého) napájecího zdroje nebo jej nelze na českém trhu zakoupit, existují i jiná řešení. Někteří uživatelé se domnívají, že je nutné striktně využívat originální napájecí adaptéry, které výrobci dodávají přímo pro konkrétní typ zařízení. Mnoho prodejců tuto tezi rádo potvrzuje, ale není tomu tak. K tomu, aby mohl elektronický výrobek spolupracovat i s externím zdrojem odlišné značky, je potřeba zajistit plně kompatibilní model, značka není podmínkou.

Vzhledem k tomu, že elektronická zařízení mohou vlivem přepětí velmi snadno přijít k újmě, je nutné, aby uživatel (pokud nebude využívat přímo originální příslušenství) zvolil typ napájecího adaptéru, který nabídne zcela identické parametry, jakými je vybavena originální napájecí komponenta. Omyl uživatele má často neblahé následky a po připojení nekompatibilního zdroje k citlivému elektronickému zařízení může skutečně dojít k jeho poškození či zničení. Není zřejmě třeba zdůrazňovat, že takto poškozený výrobek budete u výrobce nebo prodejce reklamovat jen stěží.

Nicméně abychom vás s alternativními napájecími adaptéry seznámili, připravili jsme přehled několika z nich. Zde jsou produkty, s nimiž jsme se měli možnost seznámit a zjistit, že jejich služby jsou vskutku užitečné a jejich cena nanejvýš příjemná. Ve srovnání s některými předraženými externími zdroji značkových výrobců je pak až zanedbatelná.

Sunny SYS1097-3609

Černá krabička o rozměrech 119 x 60 x 32 mm se připojuje na straně vstupu do sítě 220 V (pomocí běžného napájecího kabelu od PC). Na výstupu lze odebírat stejnosměrných 9 V/4,0 A. Maximální výkonové zatížení může být až 36 W. Výstupní konektor (standardní kulatý typ, jaký se vyskytuje u notebooků či skenerů) je připojen na 1,4 m dlouhém černém kablíku.

Sunny SYD1109-6019

Model SYD1109 představuje adaptér, který je určen pro řidiče automobilů. Z tohoto důvodu je napěťový vstup opatřen kablíkem s masivnější přípojkou. Tu je možné zasunout do elektrického zapalovače ve vozu. Adaptér je vyroben v relativně malých rozměrech 103 x 50 x 32,5 mm a má hmotnost 150 g. Výstup je realizován v podobě stejnosměrného proudu s parametry 19 V/3,1 A a s maximálním výkonem výstupu až 60 W. Konec výstupního kablíku končí dvoupólovou zásuvkou. Na ní je možné nasadit redukci z celkem šestice rozličných koncovek. Konektory se liší podle průměru a lze je výstupní kabel adaptéru připevnit dvěma způsoby. Podle typu zapojení bude orientováno i napětí na výstupu koncovky. Díky značkám na redukcích lze volbu provádět bez rizika omylu.

Sunny SYD1114-9019

Stejně jako model SYD1109-6019 je i tento přístroj určen do rukou řidičů. Jedná se v podstatě o shodný adaptér jako SYD119, ovšem nabízí vyšší výstupní hodnoty. Konkrétní údaje jsou 19 V/

/4,7 A, maximální výstupní výkon 90 W. Model SYD1114 je rozměrově větší 138,5 x 61 x 32,5 mm s hmotností cca 300 g. V příslušenství jsme nalezli celkem sedm vyměnitelných koncovek.

Sunny SYS2011-6019

Napájecí adaptér SYS2011-6019 nabízí na výstupu šest koncovek a stejnosměrný proud s parametry 19 V/3,15 A. Maximální výkon může být až 60 W. Napájení ze sítě se provádí pomocí dvoužilového kabelu (zakončeného konektorem "osmičkou"), se kterým se lze často setkat např. u elektrických holících strojků a podobně.

Sunny SYS1223-9019-T3

Produkt je vyroben s rozměry 138,5 x 61 x 32,5 mm a hmotností cca 410 g. Na výstupu nabízí 19 V/4,7 A a maximální výkon 90 W. Na výstupním kablíku (standardně 1,4 m) se nachází konektor pro výměnné koncovky. V příslušenství jsme jich nalezli šest. Do sítě je možné připojit adaptér pomocí třížilového napájecího kabelu. Vstup zdroje obsahuje konektor, který se příležitostně využívá u datových projektorů.

A co další adaptéry?

Jistě, existuje spousta elektrických spotřebičů a mnoho z nich vyžaduje velmi specifické napájecí adaptéry. Pokud hledáte jiný, než jsme vám právě představili, nezoufejte. Stačí se podívat na internet a uvidíte, že najdete, co potřebujete. Nicméně než si adaptér zakoupíte, raději při výběru třikrát "měřte". Informace o nabídce najdete na stránkách společnosti SUNNY Computer Technology Europe, s.r.o. a na webových prezentacích obchodních partnerů SWS a.s., AT Computers a.s., Tech Data distribution, s.r.o. Ceny produktů se většinou pohybují v rozmezí 600-1 800 Kč včetně DPH, záleží samozřejmě na jednotlivém modelu, požadovaném množství výměnných koncovek. Cena je z tohoto důvodu velmi variabilní, vždy se však pohybuje pod hranicí originálního napájecího adaptéru.

Cena včetně DPH: 600-1 800 Kč (podle modelu)

K testu zapůjčila firma: SUNNY Computer Technology Europe, s.r.o., http://www.sunny-euro.com

§§§§§


Přenosné video

Lubor Jarkovský

C05P0089

V poslední době jakoby se na světovém trhu roztrhl pytel s přenosnými video přehrávači, neboli Portable Video Players (PVP), které se nás snaží přesvědčit, že nastal čas zahodit klasickou "empétrojku". Společnost iRiver na to jde od lesa: kromě toho, že uvedla na trh své první harddiskové PVP s Linuxem v modelové řadě PMP-100 a chystá se uvést řadu PVC se softwarem od Microsoftu, přistály na pultech obchodů další dvě novinky, spadající právě do této kategorie. Jedná se ovšem o unikátní typ PVP, který zatím nikdo jiný nenabízí. Přehrávání videa je řešeno pomocí klasického discmanu. Než se ale pustíme do jejich testování, pojďme si nejprve něco říci o PVP jako takovém.

PVP - prostý video problém

Přenosné video přehrávače ve většině případů vycházejí z harddiskových jukeboxů a jsou vybaveny rozměrnějším displejem pro sledování filmu. Zpravidla podporují MPEG4 video ve formátu DivX a XviD. S tím ale souvisí celá řada problémů. Verzí kodeků je mnoho a navíc se stále objevují novější verze. Výrobce tedy musí být neustále připraven updatovat firmware, aby svým zákazníkům umožnil přehrávat co největší množství videa. Dalším problémem je nestandardní rozlišení a formát zvuku. Na DVD má uživatel pokaždé obraz o velikosti 720 x 576 bodů, ale u DivXu to může být u každého souboru jinak a přehrávače proto často nezvládnou přehrávat film bez předchozího reenkodování v dodávaném softwaru. Již zmiňovaný zvuk je dalším kamenem úrazu, protože může být buď v MP3 v různých datových tocích či VBR, ale také v OGG, AC3 či dokonce DTS. Přenosné přístroje podporují prakticky jen MP3 (velice často jen s konstantním tokem). V praxi to znamená, že většinu filmů prostě bez konvertování, které trvá minimálně 30 minut, nepřehrajete. A to je hlavní slabinou PVP, protože ve chvíli, kdy uživatel nemůže film během pár minut nakopírovat stejně jako to dělá u souborů MP3, stávají se PVP v jeho očích méně zajímavými.

Legální filmy? Jen málokdy

Zde problémy nekončí. Další oblastí, která už ale většinu uživatelů netíží, je právo. Nebudeme si nic nalhávat, ale každému je jasné, k čemu PVP, ale i stolní DVD s podporou DivX (XviD) slouží. Většina uživatelů na nich přehrává a bude přehrávat filmy nelegálně stažené z internetu, stejně jako tomu je v případě hudby. Před pár lety byl MP3 přehrávač majetkem velmi úzké skupiny lidí, dnes už ho ale mají milióny počítačových uživatelů po celém světě. S rozvojem broadbandového internetu, jenž umožňuje rychlé stahování přes P2P (peer to peer) sítě, se během několika málo let rozvinul i trh s MP3 přehrávači. Se stahováním filmů je to prakticky stejné jako s hudbou. I když nejsou DivX nebo XviD pouze kodeky pirátů, jsou s nimi samozřejmě spojovány, protože právě v těchto formátech jsou šířeny celovečerní filmy i seriály. Výrobci to moc dobře vědí a snaží se ze současné situace vytěžit co nejvíce. PVP se dá proto považovat za ještě větší vizitku piráta než MP3 přehrávač, protože "empétrojky" z CD "naripuje" prakticky každý, ale vytvořit kvalitní XviD z DVD už je práce pro zkušeného počítačového uživatele.

iMP-1000 a 1100

Oba discmany nabízejí prakticky stejné funkce, model 1100 je ale navíc vybaven LCD displejem s rozlišením 220 x 176 bodů pro přímé sledování videa. iMP-1000 je nutné připojit nejprve k televizoru, což samozřejmě vyšší model umožňuje také. Designovým zpracováním jsou si podobné, barevné kombinace na pultech prodejen se pohybují od světlé a tmavě modré přes stříbromodrou do zlatočerné. U modelu iMP-1000 chybí jakékoliv ovládací prvky, protože má dálkový ovladač s displejem a veškerá obsluha probíhá přes něj. Vyšší model má již zmiňované barevné LCD, a proto se k němu dodává jen obyčejné dálkové ovládání bez displeje. Tlačítka jsou potom přímo na těle přístroje. Z hlediska funkcí jsou oba přístroje jako jednovaječná dvojčata, a proto se následující řádky týkají iMP-1000 i 1100.

Hudba i film

Stejně jako harddiskové PVP neslouží ani video discmany pouze k přehrávání videa. Oba modely zvládnou JPEG obrázky o maximálním rozlišení 3100 x 2100 a BMP, u nichž je samozřejmě maximální velikost menší 800 x 600 bodů. Podporovanými kompresními formáty zvuku jsou MP3, WMA a ASF. OGG zatím chybí, ale dá se předpokládat, že iRiver na svých stránkách uveřejní nový firmware s podporou tohoto formátu. S tím by potom mohla být i spojena podpora souborů OGM (nejčastěji XviD se zvukem v OGG). To už se ale dostáváme do oblasti videa, zde jsou v současnosti podporovány formáty AVI a ASF v DivXu 3.11, 4.0, 5.x a XviDu. Maximální frame rate (počet snímků za sekundu) je pro veškeré video 30 fps. S rozlišením je to daleko složitější každý formát má hranice stanovené jinak. Jak už jsme ale psali výše, většinu filmů budete nuceni konvertovat v dodávaném softwaru. S přístroji je dodáván program iRiver Media Converter, v němž na počítači s P4 2,4 GHz, 1 GB DDR 333 MHz paměti a diskem 7200 ot/m trvalo reenkódování filmu o velikosti 700 MB zhruba 25 minut. Program dokáže zpracovat i soubory s AC3 a DTS. Kvalitu může uživatel ovlivnit volbou jednoho ze tří rozlišení 320 x 240, 512 x x 384 nebo 640 x 480 bodů.

Vyplatí se?

Technologická vyspělost přístrojů je sice úžasná, ale jejich praktické použití je věc úplně jiná. V případě iMP-1100 můžeme sledovat film na malém LCD, ale kdo si bude pouštět film na tak drobném displeji, kde se veškeré detaily oku ztrácí? Titulky lze sice zobrazovat také (ve formátu SMI), ale u některých filmů se nám vůbec nespustily. Velikost písma je rovněž diskutabilní. To jsou hlavní důvody, proč bude funkce pro přehrávání videa sloužit většinou jen k přehrávání přes televizor. V takovém případě zákazník může oprávněně namítnout, že je daleko výhodnější a ve většině případů i levnější koupit stolní DVD přehrávač s podporou MPEG-4. V cenové relaci okolo deseti tisíc, kde se iMP-1100 pohybuje, jsou už některé stolní přístroje vybaveny i harddiskem a lze je spojit po síti s počítačem. Pro přehrávání hudby tak říkajíc "na pochodu" lze potom pořídit od stejného výrobce daleko lehčí a tenčí modely discmanů, s podrobnějšími nastaveními přehrávání a zvuku.

Závěrem

Oba discmany naznačují značný pokrok v oblasti digitální zábavy, ale stejně jako další PVP, obzvláště tyto discmany jsou zatím jen zajímavými hračkami. A podle situace na světovém trhu jimi i s největší pravděpodobností zůstanou, protože je k tomu odsuzuje velké množství používaných kodeků, nestandardní zvuk a rozlišení, jak už bylo ostatně řečeno výše.

Slovníček pojmů

AVI Zkratka skrývající slova Audio Video Interleaved. Zvuk i obraz jsou proloženy v oddělených segmentech. Jedná se o specifikaci Microsoftu pro integraci videa do Windows.

DivX Formát standardu MPEG4, který se zpočátku používal pouze v oblasti počítačů. Nyní proniká i do spotřební elektroniky a lze zakoupit i stolní DVD s jeho podporou.

XviD Další formát standardu MPEG4, má však otevřený kód, a tak na jeho vylepšování může pracovat prakticky kdokoliv. V tomto formátu najdete nyní na internetu nejvíce filmů.

MP3 MPEG-1 Layer III je stařičký formát, jehož historie sahá až do roku 1987. Přestože už dnes existují daleko lepší kompresní formáty, je MP3 stále tím nejrozšířenějším a nejpoužívanějším.

OGG Vorbis Kompresní formát zvuku, který zaznamenal v poslední době značný rozmach. V hodnotách bitrate od 128-160 kbps nabízí mnohem lepší kvalitu zvuku než MP3 a jeho kódování je pro méně zkušené uživatele navíc jednodušší.

WMA Windows Media Audio je formát vytvořený společností Microsoft. Hlavním důvodem jeho vzniku byla snaha zastínit MP3 a posléze převzít jeho pozici jedničky mezi kompresními formáty. V nižších datových tocích nabízí vyšší kvalitu a menší velikost souboru než MP3.

iMP-1000

nižší pořizovací cena

přehrává video hudbu (ne OGG)

nemá displej

neumí MPEG

Cena včetně DPH: 7 590 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, http://www.fastsro.cz

iMP-1100

barevné LCD

přehrává video hudbu (ne OGG)

dálkové ovládání bez displeje

nutnost často konvertovat video

Cena včetně DPH: 9 490 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, http://www.fastsro.cz

§§§§§


Dva ohnivé dráty a USB

Jaroslav Kasal

C05P0090

Na českém trhu lze nalézt mnoho DVD vypalovaček. Drtivá většina z nich je určena pro integraci do počítačového boxu a pro připojení k datovému kabelu IDE. Produkt s modelovým označením LG GSA-5163D je na tom však zcela jinak. Nicméně začněme s výčtem vlastností popořadě. Externí DVD vypalovačka je vyrobena v podobě robustního bílého boxu o rozměrech 163,2 x 54 x 244,7 mm. Hmotnost je 1,46 kg. Design není navržen příliš nápaditě. Neurazí, avšak ani nijak neohromí. Možná je trochu škoda, že pro horní část produktu zvolili návrháři bílou barvu. Světlý podklad totiž zviditelňuje každou stopu nečistoty, která ulpí na povrchu zařízení. Čelní stěna vypalovačky je vyrobena ve stříbřitě metalické barvě a obsahuje kulaté tlačítko k obsluze vozíku pro CD/DVD médium, malou LED kontrolku a samozřejmě i vlastní vozík, z něhož je v nevysunutém stavu vidět pouze přední krytka.

Zadní stěna vypalovačky je osazena konektory, které jsou mnohem zajímavější než standardní prvky v přední části výrobku. K vidění jsou zde dva konektory FireWire (komunikační standard IEEE-1394), jedna zdířka USB a kulatý konektor pro připojení externího napájecího adaptéru. Pro úplnost nechybí ani malý vypínač. Pokud si uživatel přeje připojit vypalovačku k PC, je možné tento úkon realizovat dvěma způsoby. První cestou je využít standard FireWire, druhou vysokorychlostní USB 2.0. Je pouze na uživateli, kterou variantu upřednostní. V praxi jsme vyzkoušeli obě varianty a ani u jedné z nich jsme nezaznamenali žádný problém. Mechaniku jsme testovali pod nejaktuálnější verzí operačního systému Windows XP (SP2) a ihned po připojení zařízení k PC našel sám operační systém nový hardware a posléze jej správně identifikoval jako DVD vypalovačku. Produkt je zajímavý nejen způsobem připojení k PC, ale i podporou CD a DVD formátů, se kterými dokáže zacházet. Na nosiče CD-R je možné ukládat data výkonem až 40x, na CD-RW 24x. Média DVD-R nebo DVD+R je možné vytvářet výkonem 16x. Přepisovatelné DVD+RW média výkonem 8x a DVD-RW 6x. Vzhledem k tomu, že mechanika dokáže zapisovat i na dvouvrstvá DVD média, lze vytvářet zálohy dat až do kapacity 8,5 GB. K tomu je ovšem zapotřebí využít služeb dvouvrstvého DVD média typu DVD+RW DL. Mechanika LG na tyto nosiče dokáže zapisovat výkonem 4x. Velkou senzací mechanik LG je skutečnost, že dokáží ukládat data i na média DVD-RAM. Produkt GSA-5163D dokáže zapisovat na povrch DVD-RAM výkonem až 3x a při využití modernějších médií DVD-RAM v. 2.2 dokonce i 5x. Poslední zmínku věnujme softwarové výbavě, která obsahuje velmi užitečné aplikace. Základem jsou bezesporu úspěšné produkty pro vypalování Ahead Nero Express a InCD. Pro sledování DVD titulů poslouží přehrávač Cyberlink PowerDVD a k uložení videonahrávek do formátu DVD Video aplikace Cyberlink PowerProducer.

Cena včetně DPH: 5 224

K testu zapůjčila firma: LG Electronics CZ, http://www.lgecz.cz

§§§§§


SLI by nVidia & Asus

Petr Matuška

C05P0091

V minulém čísle jsme si představili základní desku od společnosti MSI s novou čipovou sadou nVidia nForce4 SLI. Společně s ní jsme měli možnost vyzkoušet, jak funguje a jaké výsledky přináší režim práce dvou grafických karet v režimu SLI. Dnes tu máme podobnou sestavu, tentokrát ovšem od společnosti Asus. Základním kamenem je nám již známý motherboard Asus A8N-SLI Deluxe, s nímž jsme se měli možnost seznámit v našem lednovém testu základních desek pro procesory AMD. Jiný je pouze novější BIOS, který přinesl desce kromě aktualizace podporovaných procesorů i zvýšení výkonu o necelých pět procent, zvláště patrné při paměťových operacích a testech. I zde jsme měli možnost vyzkoušet, jak deska pracuje v režimu SLI, a porovnat výsledky s těmi dosaženými pouze s jednou grafickou kartou. Nakonec jsme je porovnali, stejně jako v minulém čísle, s výkonem karty GeForce 6800 Ultra. A s jakými grafickými kartami jsme testovali tentokrát? Šlo o identickou dvojici karet Asus Extreme N6600GT s grafickým procesorem nVidia GeForce 6600 GT, taktovaným na frekvenci 520 MHz. To je o 20 MHz více, než je oficiální doporučení společnosti nVidia pro čipy Geforce 6600 GT. Stejně tak paměti k dispozici je 128 MB rychlé paměti typu GDDR3, taktovány jsou místo 1 GHz na 1050 MHz. Již tato úprava přímo od výrobce dává tušit, že výkon karet by měl být o něco vyšší, než u standardně taktovaných kolegů. Ostatně grafická karta je pro zvýšení frekvencí připravena na pamětech jsou pasivní chladiče, na grafickém procesoru je jednoslotový chladič s poměrně velkým větrákem. Na kartě nenaleznete externí napájecí konektor Molex, protože veškeré energetické nároky uspokojí konektor PCI Express x16. Pro případ, že by se oběma kartám nedostávalo potřebného příkonu, je na základní desce červená dioda označující stav, kdy je potřeba zapojit na předurčené místo konektor Molex, který pomáhá napájet grafické karty. Pro výběr režimu samostatná karta či SLI režim slouží zásuvný modul umístěný mezi oběma sloty PCI Express x16. Ten pro desku určuje, zda má použít všech 16 dostupných linek do jednoho kanálu, nebo rozdělit oněch 16 volných linek mezi dva sloty režim SLI. Testy jsme prováděli na totožné sestavě, jaká sloužila k testování základních desek: srdcem systému byl procesor AMD Athlon 64 3800+, pracující na frekvenci 2,4 GHz, k dispozici měl operační paměť Mushkin ve dvou 512MB modulech a s časováním CL2. Data byla uložena na dvojici pevných disků Seagate s kapacitou 120 GB a rozhraním SATA. Testovali jsme jak v syntetických herních testech zastoupených sérií 3DMark03 a 3DMark05 od společnosti FutureMark, tak v reálných aktuálních hrách jako Doom3, Far Cry či Half-Life2. Ve výsledcích je velmi patrné, je-li hra optimalizována pro grafické čipy nVidia či nikoliv. Obecně se projevuje rychlejší práce ve SLI režimu ve vysokých rozlišeních a při zapnutém celoobrazovkovém vyhlazování. To totiž zvyšuje zátěž jak paměťové sběrnice, tak i požadavky na výkon grafického procesoru. Nejvyšší rozdíly jsou k vidění u hry Doom3, kde se projevuje právě optimalizování kódu pro karty společnosti nVidia. U ostatních praktických testů byl přírůstek výkonu nižší, u Far Cry dokonce u dvou nastavení záporný. Závěrem lze tedy konstatovat, že systém založený na čipové sadě nVidia nForce4 SLI v kombinaci s grafickými kartami GeForce 6600GT nepřináší (zvláště z hlediska poměru výkon/cena) nic převratného. Jiná situace nastane, kdyby se sloty obsadily kartami z rodiny GeForce 6800. Uživatel by pak dostal výkon, který mu není společnost ATI v současné době schopna nabídnout.

Asus A8N-SLI Deluxe

Cena s DPH: Asus A8N-SLI Deluxe 7 250 Kč

Asus Extreme N6600GT 8 090 Kč

K testu zapůjčila firma:

Asus, http://www.asus.cz

§§§§§


Jen pro klidné ruce

Rani Tolimat

C05P0093

Na první pohled vypadá Umax Premier zajímavě. Čtyřmegové rozlišení, objektiv s trojnásobným optickým zoomem v rozsahu odpovídajícím 35-110 mm a se světelností f2,8-4,8. Především ale zaujme plná kontrola nad expozičními režimy, tedy možnost zvolit kromě automatiky také prioritu času či clony nebo plně manuální režim, to vše za cenu pod 5 000 Kč. Dobře vypadá i kompaktní stříbrné tělo fotoaparátu.

Ovládací prvky jsou skromné kruhový volič se základními režimy, směrový joystick, tři tlačítka na zadní straně (pro prohlížení snímků, jejich mazání a vstup do menu), spoušť a okolo ní zoomovací prstenec. Po přepnutí do jednoho z poloautomatických režimů se joystickem směrem nahoru ovládá hodnota clony nebo expoziční čas. Problém se ovšem objevuje v manuálním režimu, kdy je zapotřebí ovládat čas i clonu ručně. Nedostatek volných ovládacích prvků vyřešili vývojáři snad nejhorším možným způsobem šipka dolů ovládá clonu, šipka nahoru čas pouze jedním směrem od dlouhých intervalů ke krátkým. Pokud potřebnou hodnotu omylem přeskočíme o jediný krok, nelze se k ní vrátit a musíme projít celým cyklem od 8 po 1/1 250 s. To většinu uživatelů od manuálního režimu spolehlivě odradí.

V menu lze nastavit např. typ ostření (kromě automatiky i makra nebo pevně nastavené ostření na 1 m, 3 m a nekonečno), histogram, sekvenční snímání, vyvážení bílé, citlivost apod. Při fotografování se na displeji objeví naměřená expoziční hodnota. Pokud vzhledem k dlouhému expozičnímu času hrozí pohybové rozostření, zobrazí se červeně, v opačném případě modře.

Při fotografování ale narazíme na podstatný a všudypřítomný problém, na pomalé reakce přístroje snad ve všech ohledech. Náběh trvá zhruba pět dlouhých sekund, automatické zaostření okolo jedné až tří sekund, podle světelných podmínek. S další sekundou je třeba počítat vzhledem k prodlevě spouště, a to i po namáčknutí, což je v dnešní době opravdu nepříjemné. Ani pohyb zoomu není právě rychlý, nejhorší je však pomalá odezva displeje. Na něm lze při fotografování sledovat jen statické scény, pohyb nedokáže displej zachytit prakticky vůbec a z objektů jsou pak jen rozmazané šmouhy. Je zvláštní, že při natáčení videozáznamu je pohyb na displeji o něco plynulejší, ale při fotografování trhané vykreslování scény opravdu práci vážně komplikuje. Místo displeje lze teoreticky použít průhledový hledáček, v praxi ale ani tohle moc nefunguje. Hledáček je extrémně malý a navíc se nachází v rohu přístroje, při sledování scény proto ruší světlo přicházející zvenčí. Premier 4365 je tedy v mnoha situacích téměř nepoužitelný.

Nijak přesvědčivá není ani kvalita fotografií. V exteriéru zaostří přístroj celkem spolehlivě a barvy v zásadě odpovídají realitě, v interiéru je ale minimálně polovina snímků mírně rozmazaná, ačkoliv fotoaparát hlásí správné zaostření. Z variant citlivosti lze použít bez problémů ISO 100, fotografie pořízené s ISO 200 mají do čistoty daleko a při ISO 400 už šum snímky ruší velmi výrazně. Největším problémem jsou ale snímky pořízené ve tmě na nich se objevuje výrazný moiré efekt, neboli vodorovné pruhy přes celou fotografii.

Posledním faktorem přispívajícím k nepříliš příznivému dojmu z fotoaparátu je vysoká spotřeba energie. Dvojice zcela nových alkalických baterií vydržela pouhých třicet snímků, z toho zhruba třetinu s bleskem. Stejně jako v mnoha jiných případech i tentokrát platí, že uživatel by měl v rámci celkově úsporného provozu na začátku používání koupit raději napájecí AA baterie a nějakou dobíječku. Celkové náklady se sice jednorázově zvýší, ale z dlouhodobého hlediska se jedná o úsporné opatření.

Cena včetně DPH: 4 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Umax,

http://www.umax.cz

§§§§§


Foto s barevnou hudbou

Rani Tolimat

C05P0094

Značka Sanyo není v oblasti digitálních fotoaparátů příliš známá, model Xacti VPC-J4 EX je ovšem zajímavým příspěvkem pro čtyřmegový trh. Na první pohled zepředu vypadá trochu jako zmenšená verze známého Canonu S60 připomíná ho protáhlé tělo, kovový povrch i kryt objektivu, sloužící zároveň jako vypínač. Přístroj je malý a lehký, lze jej nosit třeba i v kapse od košile nebo na šňůrce na krku. O napájení se stará lithiová baterie, snímky a videozáznamy se zapisují na kartu SD. Fotoaparát je vybaven 2,8násobným zoomem se světelností f2,8-3,9 (rozsah odpovídá 37-104 mm). Už první pohled napoví, že na rozdíl od zmíněného Canonu rozhodně nejde o fotoaparát určený pro náročné uživatele. Ovládací prvky se omezují na minimum, na horní straně najdeme jen spoušť, vzadu se kromě displeje s úhlopříčkou 4,6 cm a optického hledáčku nachází tradiční navigační kříž, přepínač mezi režimy fotografování, videosekvence a prohlížení snímků, ovládací kolébka zoomu a dvě tlačítka pro vstup do menu a pro ovládání blesku. Veškeré další funkce se ovládají pomocí menu.

Po zapnutí vemlouvavý ženský hlas oznámí, v jakém z hlavních režimů (fotografování, videozáznam, prohlížení) se fotoaparát nachází. Zároveň se rozbliká barevná dioda vedle blesku. Celé to působí trochu cirkusově, ale zákazníci Sanyo mají možná takový styl v oblibě. Prozkoumáním navigačního tlačítka zjistíme, že směrem doleva a doprava lze ovlivňovat korekci expozice v rozsahu +/1,8 EV v krocích po 0,3 EV.

Menu tvoří tři oddíly základní a expertní fotografické parametry a systémové nastavení. V rámci prvních dvou skupin má uživatel možnost nastavit velikost a kvalitu snímku (kromě základní čtyřmegové podoby je k dispozici interpolace na 6 a 8 MPix, což po vyzkoušení nedoporučuji, neboť snímky vypadají stejně zubatě a zrnitě, jako když je na stejnou velikost zvětšíme v počítači), způsob ostření, ISO a několik dalších parametrů. Fotoaparát umožňuje vcelku spolehlivé ruční ostření, sekvenční snímání rychlostí 4 snímky za sekundu, nastavení citlivosti v rozmezí ISO 50-400, automatické i ruční vyvážení bílé (společně se čtyřmi přednastavenými hodnotami) či tři způsoby měření expozice (maticové, středové a bodové). Slušná nabídka funkcí docela překvapí podle prvních dojmů bych čekal, že se možnosti omezí maximálně na pár variant vyvážení bílé. O to více lze želet absence většího počtu samostatných ovládacích prvků na těle přístroje.

I v režimu videa lze nastavit poměrně mnoho parametrů (vyvážení bílé, způsob ostření, zoom apod.). Samotný záznam se točí frekvencí 15 nebo 30 obr./s v rozlišení až 640 x 480 bodů.

Fotografie jsou příjemně ostré a při ISO 100 čisté, díky přisvícení při ostření si přístroj poradí i ve slabším světle. Bohužel už při ISO 160 začíná snímky hyzdit šum a při ISO 400 už není původní motiv snímku pod nánosem šedých a barevných teček prakticky k rozeznání. Při okrajích snímku se místy objeví výrazná chromatická aberace. Kresba detailů zhruba odpovídá čtyřmegovému průměru, barevné podání je poměrně věrné. Pro obrazovou kvalitu videozáznamu platí totéž, co pro fotografie. Sanyo Xacti J4EX je zkrátka nenápadný a vcelku vydařený kompaktní fotoaparát. Jeho doporučená koncová cena by se měla pohybovat kolem částky 11 990 Kč včetně DPH, ovšem zkušený uživatel internetu v mnoha e-shopech najde stejný fotoaparát za polovinu uvedené ceny. Pokud patříte k takovým hledačům, pak získáte odpovídající kvalitu za odpovídající peníze.

Doporučená cena vč. DPH: 11 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, http://www.fastsro.cz

§§§§§


S rozumem v kapse

Rani Tolimat

Na nedostatek nových PDA si příznivci značky Hewlett-Packard rozhodně nemohou stěžovat. Každý z nich je navíc něčím zvláštní: stylový typ rx3715 nabídl zajímavý design a fotoaparát, komunikátor h6340 byl po letech prvním iPaqem s telefonem a vlajková loď hx4700 se pyšní VGA displejem a výkonem, za který by se nedávno nemusel stydět leckterý stolní počítač. Řadu přístrojů teď doplňuje typ hx2750, který nabízí "jen" velmi slušné vlastnosti a spolehlivost. Pochopitelně nás zajímalo, zda to stačí k úspěchu v době, kdy se výrobci vzhledem k sílící konkurenci snaží ze všech sil vštípit každému novému modelu osobitou tvář.

Označení novinky tak trochu klame tělem do "dvoutisícové" série měly totiž podle původních představ patřit lacinější typy pro méně náročné uživatele. Pak ale došlo k reorganizaci a hx2750 je dnes typickým představitelem PDA vyšší střední třídy se špičkovými parametry, určeným spíše pro manažery a firemní klientelu. Svědčí o tom základní technické údaje. Intel PXA 270 s frekvencí 624 MHz je nejlepším procesorem, jakým kdy výrobci PDA vybavili, a paměť 128 MB RAM + + 128 MB ROM bohatě vyhovuje nejnovějším aplikacím (pravda, z obou segmentů paměti něco zabraly systémové soubory, ale pro uživatele zbývá spousta místa dohromady cca 200 MB). K tomu připočtěme nejnovější verzi operačního systému Windows Mobile 2003 SE a je jasné, že tenhle přístroj uspokojí i náročné příznivce PDA.

HP iPaq hx2750 je sympatický už od pohledu. Tlačítka pod displejem spolu splývají jen zdánlivě, ve skutečnosti se mačkají velmi dobře. Totéž platí o pětisměrné kolébce. Nad ní se nachází nenápadné čidlo, které slouží jako čtečka otisků prstů hx2750 využívá podobně jako některé starší modely biometrického zabezpečení. Na rozdíl od zmíněných starších typů ale čtečka v novém iPaqu funguje bezchybně, všech deset mých prstů rozeznala bez nejmenšího problému.

Jedním z nejdůležitějších prvků každého kapesního počítače je displej. iPaq hx2750 lze v tomto ohledu zároveň kritizovat i pochválit. Zásadním problémem je rozlišení v době, kdy je na konkurenční platformě PalmOS dávno standardem 320 x 320 nebo 320 x 480 pixelů a samotná firma HP má na trhu již vzpomínaný model h4700 s vynikajícím VGA rozlišením, podporuje displej nového iPaqu jen tradiční poměr 240 x 320. Prohlížení fotografií a sledování videozáznamů je pak proti takovému Palmu T3 nepříliš příjemným zážitkem.

Na druhou stranu je displej po letech konečně opravdu kvalitní zmizel žlutavý nádech, zrychlila se odezva a také barevné podání fotografií snese i přísné hodnocení. Příjemnou vlastností Windows Mobile 2003 SE je i schopnost otočit obrazovku na šířku, což znamená snazší práci při prohlížení nejrůznějších tabulek, grafů apod.

Velkou pochvalu zaslouží také možnosti komunikace s okolím. Jak je u podobných přístrojů zvykem, podporuje hx2750 Bluetooth i Wi-Fi. Hledání Wi-Fi hotspotu trvalo ve srovnání s modelem h4700 trochu dlouho, naopak Bluetooth je spolehlivý a rychlý zkoušeli jsme připojení k notebooku, jinému PDA i telefonu. Přístroj má hned dva sloty na paměťové karty (CF a SD), takže není problém dokoupit třeba GPS modul a přitom mít fotografie nebo hudbu stále k dispozici.

Veškeré další kancelářské, multimediální i zábavné funkce a aplikace pracují bez problémů. hx2750 je sympatický přístroj, kterému kromě lepšího displeje chybí snad už jen trocha osobitosti.

Cena včetně DPH: 19 016 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, http://www.hp.cz

§§§§§


MP3 revoluce ve znamení Sony

Lubor Jarkovský

C05P0096

Společnost Sony rozhodně nepatří v oblasti vývoje a výroby MP3 přehrávačů mezi špičku, neboť její neodbytný bratříček Sony Music se dlouho snažil bránit rozvoji produktů s podporou nejrozšířenějšího kompresního audioformátu MP3. Kompresní formát ATRAC ve verzi ATRAC3plus je v podstatě lepší volbou, protože nabízí při minimální velikosti souboru vysokou kvalitu mnohem lepší než MP3. Problém spočívá v tom, že není formátem "volným" a používá ho pouze Sony. Tím vzniká začarovaný kruh, z něhož nemůže uniknout ani japonský gigant.

Nedávno představilo Sony svůj první MP3/ATRAC přehrávač, který umožňuje ihned nahrávat hudbu a současně je vybaven pamětí s velkou kapacitou. To vše navíc za rozumnou sumu. Zdá se to skoro nemožné, protože politika Sony vždy mířila jiným směrem omezení, omezení a zase omezení, spolu s vysokou cenou. Miniaturní přístroj s označením NW-E99 tudíž představuje ve světě přenosného audia takovou malou revolucí.

Elegantní přehrávač váží bez baterie pouze 40 gramů, což z něho činí jeden z nejlehčích a nejmenších přístrojů na trhu. Celý se krásně leskne a působí opravdu skvostně z hlediska vzhledu bylo Sony vždy číslo jedna. Malá velikost ale znamená i malý displej, který není pro brouzdání v 1 GB hudby rozhodně nejvhodnější. Ovládání tento neduh naštěstí kapku kompenzuje, lze snadno přepínat mezi posunem v adresářích a skladbách. Kromě toho se mění podle zvolené funkce i barva displeje to umožňuje i na menším displeji lepší orientaci. Funkce jsou do značené míry také omezené, například ekvalizér je v podstatě nulový, protože nastavení se soustředí jen na zvýraznění basů ve dvou stupních.

NW-E99 dokáže přehrávat MP3 a samozřejmě formát ATRAC, do kterého lze převést hudbu z MP3 i audio CD v dodávaném softwaru SonicStage verze 2.0. Pokud chcete do přístroje kopírovat větší množství hudby při zachování kvality, budete ho muset instalovat, abyste mohli kódovat do ATRACu. SonicStage je poměrně objemný balík softwaru, který ve vašem systému rozhodně k pořádku nepřispěje. Naštěstí ho nejsme nuceni instalovat, protože MP3 lze kopírovat do přehrávače přímo. Nebylo by to ovšem Sony, kdybychom se i tentokrát nedočkali určitého omezení. Skladby lze do přístroje kopírovat v Exploreru Windows, protože přístroj se přihlásí jako výměnný disk, ale přehrát nepůjdou. V paměti přehrávače je uložen velice jednoduchý software, přes nějž se musí hudba (případně i složky s hudbou) do přístroje kopírovat. Tímto způsobem kopírovanou hudbu už však nelze přenést zpět.

Poněkud zarážející je však jiná věc: NW-E99 se totiž do vašeho systému nepřihlásí jako jeden výměnný disk, ale jako dva, protože gigabajtová paměť je složena ze dvou půlgigových. To by ještě tak nevadilo, ale skutečnost, že disky se po každém nahraném albu (složce) odhlásí a znovu přihlásí, už rozhodně ano. Další věc, s níž jsme nebyli spokojeni, je absence tuneru nebo přinejmenším diktafonu. Aby to nebylo všechno, ani provedení není úplně bezchybné. Krytku úložného prostoru pro baterii lze po jejím vložení uzavřít jen velmi ztuha. Příjemná je naopak výdrž přístroje, na nedobíjecí AAA článek by měl podle výrobce vydržet v chodu až 70 hodin (při přehrávání ATRACu). Za běžného provozu při přehrávání hudby v MP3 vydržel přehrávač hrát asi 35 hodin. Ještě nesmíme zapomenout na poměrně zásadní fakt, že nemá rozhraní USB 2.0, ale pouze 1.1.

Příslušenství obsahuje nepříliš dobře řešené poutko na krk, jehož konec více či méně (podle stažení) trčí za krkem jako anténa, průměrné pecky, prodlužovací kablík pro sluchátka, USB kabel, ochranný obal a CD. Velmi dobře jsou řešena sluchátka, protože mají krátký kabel to ocení ti, kteří budou nosit přístroj na krku. Není nic otravnějšího, než mít přehrávač na krku a plandající kabel od sluchátek až pod břicho. Pokud však chcete přístroj nosit v kapse, stačí použít již výše zmíněný prodlužovací kabel.

Sony NW-E99 rozhodně není dokonalým přístrojem, pár chyb jsme v jeho konstrukci našli. Má jen USB 1.1, neumožňuje volné kopírování hudby (i když ho oproti starším Network Walkmanům či (Hi-) MD walkmanům usnadňuje), je vybaven jen malým displejem a neobsahuje pořádný ekvalizér. To jsou jen některé ze zmíněných chyb. Přesto představuje mezi výrobky Sony opravdový průlom a je snad i prvním produktem Sony v oblasti MP3, který můžeme s čistým svědomím doporučit. Rozhodně s ním nebudete nespokojeni.

Cena vč. DPH: 6 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia-Pro, http://www.sonystore.cz

§§§§§


Ambiciózní MP3 přehrávač

Petr Matuška

C05P0041

Canyon MP3 přehrávače patří mezi multifunkční zařízení, která jsou schopna přehrávat hudební soubory MP3, přijímat a reprodukovat radiový FM signál, mohou sloužit jako hlasový zápisník a v neposlední řadě také jako přenosný USB flash disk. Měli jsme možnost testovat vybavenější variantu s 512 MB interní paměti. MP3 přehrávač je příjemně lehký váží bez baterie necelých 28 gramů a je dobře tvarován. Svou konstrukcí nápadně připomíná sportovní motorový člun. Ovládání zvuku zajišťuje spodní dvojtlačítko, na horní straně jsou přepínače pro hlasový záznamník, vstup do menu přístroje a listování skladbami nebo výběr položek v menu. Poslední tlačítko je umístěno na přední straně přehrávače. Tím se celý přístroj zapíná, ale spouštějí se i hudební soubory, popřípadě se přerušuje jejich přehrávání. Výstup pro sluchátka je umístěn na pravé straně, mikrofon jsme našli integrován vespod.

Data lze do nahrávat pomocí přiloženého USB kabelu, který bohužel není standardní s rozhraním miniUSB. Vnitřní disk se hlásí jako Generic Flash Disk, Windows ME/2000/XP rozpoznají přístroj bez instalace ovladačů. Zklamání přišlo v okamžiku, kdy jsme chtěli nahrát na disk hudební soubory MP3. Připojení se totiž realizuje přes pomalejší rozhraní USB 1.1 a tudíž zaplnění celého disku v tomto případě 512 MB trvalo při průměrné rychlosti 316 kB za sekundu celých 27 minut. Čtení probíhalo tradičně rychleji, konkrétně 860 kB/s. Zvláště při kapacitě 512 MB by se hodilo spíše rychlejší rozhraní USB 2.0, protože každodenní nahrávání souborů pro přenos domů se značně protáhle.

O zobrazování údajů se stará grafický displej s vysokým rozlišením. Pro lepší čitelnost je displej podsvícen sytě modrou barvou. Regulovat lze pomocí menu jednak délku podsvícení, jednak je možné měnit v několika stupních kontrast. Zobrazuje všechny potřebné údaje jako stav baterie, údaje o skladbě ID3 a mnoho jiných pomocných symbolů, usnadňujících uživateli práci s přehrávačem. Přístroj je napájen jednou baterií typu AAA, výrobcem udávaná délka výdrže 10 hodin byla s testovacím akumulátorem GP 700 mAh překročena o několik hodin. K dlouhé výdrži přispívá i dobře zpracovaný systém Power Saving. V hlavním menu jsme objevili sedm položek. Položkou Music se dostanete k přehrávání písniček, Voice vás zavede k seznamu uložených nahraných souborů a FM Radio je vstupem do nastavení rádiového příjmu. Rozsah kmitočtů je FM 87,5-108 MHz a do paměti lze uložit až 10 stanic. Příjem rádia je dobrý, v místech s kvalitním signálem je přehráván ve stereo režimu. V položce Settings se nachází možnost volby Equalizer s několika nabídkami Normal, Pop, Classic, Jazz a Rock. Další položkou je Play Mode, kde si lze vybrat režim přehrávání MP3 skladeb. K dispozici jsou režimy Normální, Opakovat, Opakovat vše a Náhodný. Další je výběr jazyka, mezi nimiž však naše mateřština chybí. Přes menu přístroje lze pak ještě mazat skladby a ostatní soubory. Přehrávání MP3 je bezproblémové, přístroj zvládne skladby kódované od 64 kb/s až do 320 kb/s včetně variabilního datového toku. Mezi další podporované formáty patří WAV a WMA.

Kvalita hudebního výstupu je dobrá, k čemuž napomáhají i přibalená sluchátka. Ty jsou, na rozdíl od jiných přibalovaných k přenosným MP3 přehrávačům, překvapivě kvalitní. Reprodukují hudbu relativně věrně, a to včetně vyšších i nižších tónů, bez náznaků zkreslení signálu. Na své si přijdou zvláště posluchači moderních stylů, využívajících hojně basů. Za zmínku stojí i způsob řešení sluchátek: uživatel si na krk navlékne šňůrku, v níž jsou vedeny kabely sluchátek. Protože kabel je poměrně krátký, přehrávač má na sobě očko, do něhož se umístí přiložené poutko a jehož pomocí se připne ke šňůrce, na které je posléze zavěšen. Toto řešení se nám jeví jako velmi praktické, nehledě na fakt, že se sluchátka nikdy nemohou posunout dolů a nepříjemně vás tak při nošení omezovat. Na druhou stranu pokud si pořídíte kvalitnější a značková sluchátka, hudbu si užijete více. Na závěr je dobré zmínit příslušenství, které se dodává společně s přehrávačem: je to USB kabel, jedna baterie AAA, šňůrka na krk společně se sluchátky, manuál a CD s ovladači. Příjemným kladem je i možnost upgradovat firmware přístroje.

Cena vč. DPH: 3 612 Kč

K testu zapůjčila firma: Asbis, http://www.asbis.cz

§§§§§


Vybavený rychlík pro nová Pentia

Petr Matuška

C05P0086

S uvedením procesorů Intel s podporou rychlejší sběrnice 1 066 MHz FSB byla představena i čipová sada Intel 925XE, využívající této vlastnosti. Právě na tomto čipsetu je postavena nová základní deska od firmy Asus s označením P5A02-E Premium, určená pro procesory Intel Pentium 4 a Celeron pro patici LGA775. Tato deska je tím nejlepším, co má v současné době společnost Asus k dispozici, a je to znát na výbavě i na osazení integrovanými součástkami. Čipové sadě i925XE asistuje jižní můstek ICH6R, systém je schopen obsloužit procesory s FSB 533/800/1 066 MHz, využívat technologii Dual Channel a technologii Intel Performance Acceleration, zvyšující rychlost systému. V balení k základní desce se nachází deset Serial ATA, dva ATA 100 a jeden FDD kabel, tři napájecí redukce k SATA diskům, jedna záslepka se sériovým portem, druhá s Game konektorem a dvěma USB 2.0 porty a na třetí záslepce je k dispozici síťový konektor s rychlostí 10/100/1000 Mbit/s a dva konektory FireWire IEEE 1394b s maximální rychlostí přenosu až 800 Mbit/s. Přibalena byla i anténa Wi-Fi a sada manuálů, včetně CD s ovladači a přídavnými programy. Na základní desce se pak nacházejí další konektory včetně PS/2, jednoho LPT, čtyř USB 2.0 a jednoho konektoru IEEE 1394a, dále pak audio vstupy a výstupy z integrované zvukové karty, včetně jednoho optického a jednoho koaxiálního. Rozmístění integrovaných komponent na základní desce je klasické, výrazně se neliší od předchozího modelu s čipsetem i925X. Obě dvě části čipové sady jsou chlazeny pasivně, k dispozici je jeden slot PCI Express x16, dva PCI-E x1 a tři klasické PCI sloty. Pro operační paměti typu DDR2 o podporovaných rychlostech 400, 533, 666 MHz jsou připravené čtyři sloty s maximální možnou kapacitou 4 096 MB. Společnost Asus se doslova vyřádila v počtu portů, k nimž lze připojit zařízení. Jedná se o jeden klasický ATA-100 a čtyři SATA s Intel Matrix Storage Technology, včetně podpory RAID 0, 1. Na Silicon Image 3114R RAID kontroler je možné připojit další čtyři zařízení, včetně podpory RAID 0,1, 01 a 5. Aby toho nebylo málo, k dispozici jsou i dva ATA-133 s podporou JBOD, RAID 0,1 a 01. Všechny tyto funkce by ovšem nebyly využitelné bez řádné podpory ovladačů a softwaru ze strany výrobce. Jediná výtka mířící k ovladačům : jsou dodávány pouze na CD a nikoliv na disketě. Ta je potřebná při instalaci operačního systému k rozpoznání přidaných řadičů pevných disků (problémy mohou mít nové počítače, které disketovou mechaniku vůbec nemají). Co se týče programového vybavení BIOSu, není na tom základní deska vůbec špatně. Po krátkém zorientování jsou bez potíží k dispozici všemožná nastavení, týkající se integrovaných zařízení, ATA a SATA řadičů i nastavení napájení a další, týkající se procesoru, operačních pamětí a čipové sady. Zvláštní pozornosti by neměl ujít systém automatického přetaktování, prezentovaný funkcemi AI Overclocking pro inteligentní přetaktování celého systému včetně CPU, pamětí a PCI-E, AI NOS, fixování frekvence PCI a PCI-E a ASUS CPU Parameter Recall pro obnovu nastavení při případném pádu systému. Na konci testů jsme měli možnost aktualizovat BIOS z verze 1001A na 1002 a tato změna se projevila více než pozitivně deska tak s pomocí nového BIOSu výkonnostně překonala v minulém čísle recenzovaný motherboard MSI 925XE. Výsledky můžete porovnat v tabulce. Celkově lze konstatovat, že testovaná základní deska Asus P5A02-E Premium je tím nejlepším, čím se může Asus pochlubit. Výkon a vybavení je na velmi vysoké úrovni, jediným problémem může tedy být cena kompletu.

Cena: včetně DPH: 7 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Asus (http://www.asus.cz)

§§§§§


Access Point do kapsy

Tomáš Jirásko

C05P0099

Čtvercová krabička nesoucí označení Zyxel G-560 není na první pohled příliš zajímavá. Když nahlédnete do specifikací, napadne vás: další přístupový bod, jakých jsem již viděl desítky. Navíc je z omezené nabídky funkcí i z ceny jasné, že na nějaké hrátky s čertem tedy se sítí můžeme rovnou zapomenout. Vzhledem k tomu, že pětsetšedesátka je určena pro domácnosti, od výrobce se vlastně jedná o prozíravou volbu, uvážíme-li, co vše jsou dnešní uživatelé, honící se bezhlavě za technologiemi, aby byli "in", schopni napáchat. Jenom v našem okolí jsou tři naprosto nechráněné domácí sítě, přímo vybízející zjistit, co se to u sousedů děje. G-560 je velice jednoduchá na použití a konfiguraci, pro základní připojení a funkčnost si vystačíte s QuickGuide. Ke konfiguraci AP slouží webové rozhraní, které nabídne klasické volby jako pojmenování zařízení a volba přidělení IP adresy tomuto zařízení. Samozřejmě nechybí ani to hlavní: nastavení bezdrátové sítě SSID, volba kanálu, na kterém zařízení bude pracovat, a především způsob zabezpečení nebo chcete-li šifrování přenosu. Zařízení nabízí 64-,128a 256bitový WEP (Wired Equivalent Privacy) i WPA-PSK. Zvládne samozřejmě i filtrování na základě MAC adresy, autentifikaci pro Radius server apod. V podstatě nabízí vše, co ostatní konkurenční výrobky.

Ovšem pokud proti sobě postavíme tyto výrobky dva, z průměrných zařízení, která vyrábí kdekdo, se posuneme trochu do jiné kategorie. Zyxel totiž podobně jako několik dalších firem vyrábějících síťové prvky má vlastní proprietární řešení, díky němuž jsou prvky vlastní provenience schopny komunikovat mnohem rychleji, než je standard. Taková řešení se objevila již v době příchodu IEEE802.11b, kdy jsme se z teoretických 11 Mbit/s dostávali u některých značek díky proprietárním standardům na rychlosti okolo 50 Mbit, Ani současná teoretická rychlit 54 Mbit/s nemusí být i z hlediska domácího uživatele dostačující, a tak Zyxel přišel se svojí Wireless g+ SuperSpeed. Tato technologie umožňuje vytvořit mezi produkty Zyxel řady SuperSpeed datové spojení, schopné dosáhnout teoretické rychlosti 125 MB/s. V reálném provozu, kdy standardní géčko dosáhne skutečné přenosové rychlosti okolo 15 Mb/s, pluskové géčko Super Speed při téže struktuře datového provozu dosáhne přibližně rychlosti 35 Mb/s. My jsme tuto funkčnost ověřili právě na G-560 v kombinaci s PCMCIA kartou Zyxel G-162, a vše fungovalo k naší plné spokojenosti, včetně bezproblémové instalace a automatické detekce SuperSpeedu.

Oba výrobky osloví uživatele dobrou cenou, ovšem pouze v případě, že doma již nějaký router máte a chystáte se doplnit svoji síť o bezdrátový prvek. V opačném případě, pokud se chystáte vybudovat svoji síť od nuly, doporučujeme raději zakoupit kombinované zařízení jako internet gateway (router a AP v jednom).

Zyxel G-162

Cena včetně DPH: 1 160 Kč

K recenzi poskytla firma: Zyxel,http://www.zyxel.cz

Zyxel G-560

Cena včetně DPH: 2 720 Kč

K recenzi poskytla firma: Zyxel,http://www.zyxel.cz

§§§§§


Internetová kamera DSC-900

Martin Kybal

C05P0102

V éře internetu a komunikací je běžné, že lidé po síti nejen posílají e-maily, vyměňují si soubory, ale i telefonují. Proč tedy nevyužít síť i pro přenos obrazu? Zařízení, které vám to umožní, je digitální kamera DCS-900 od firmy D-Link.

Její využití je velmi široké. Může sledovat vaše auto na parkovišti, pohyb v okolí domu, stav střežených prostor ve firmě nebo se dá využít jako kamera pro videokonference s přáteli. Jde o kompaktní zařízení, napájené externím zdrojem a vybavené rozhraním Ethernet o rychlostí 10/100 Mbit. V krabici najdeme kromě kamery a zdroje solidně zpracovaný držáček, který umožňuje montáž kamery na stěnu i strop a její nasměrování do vybraného prostoru. Samozřejmě nechybí CD s manuálem a doprovodnými programy. Po zapojení zdroje a ethernetového kabelu do standardní zásuvky RJ-45 je kamera připravena k provozu. Aby bylo možné se ke kameře připojit a sledovat obraz, je třeba ji konfigurovat. DCS-900 je vybavena www serverem, který zprostředkovává komunikaci. Je možné s ní komunikovat i pomocí programu IPView z přiloženého CD.

Program po spuštění dokáže vyhledat zapnutou kameru v dané síti, aniž by měla platnou adresu a konfiguraci. Připojení ke kameře je možné chránit přihlašovacím jménem a heslem, takže nepovolaná osoba nemůže sledovat obraz ani měnit nastavení. Uživatel má tedy na výběr. Buď použije ke sledování obrazu program IPView, nebo nastaví síťové parametry kamery tak, aby mohl využít vestavěný www server a komunikovat s kamerou pomocí webového prohlížeče. Program IPView nabízí kromě správy kamer a jejich nastavení i sledování až čtyř obrazů z kamer současně, nahrávání obrazu, a to buď trvale, nebo s využitím detekce pohybu. To znamená, že obraz se nahrává pouze v případě, že je ve sledovaném prostoru zaznamenán pohyb. Díky tomu je možné na průměrně velký disk počítače uložit desítky až stovky hodin záznamu. K dispozici je i možnost nastavit nahrávání jen na určité datum a čas

Tím se dostáváme k obrazovým vlastnostem kamery. Je osazena objektivem o světelnosti F1,8 a rozsahem od 20 cm do nekonečna. Rozlišení snímaného obrazu je 320 x 240 nebo 640 x 480 bodů, s možností 5 stupňů komprese. Počet snímků za sekundu je závislý na rozlišení a zvolené kompresi. Maximem je 20, minimem 1 snímek/s. Pro přijatelný záznam pohybu se užívá hranice 10 snímků za sekundu, a těch kamera dosahovala při rozlišení 640 x 480 a středním stupni komprese. Významným prvkem ovlivňujícím kvalitu obrazu je množství světla. Kamera si vedla dobře i za velmi nepříznivých podmínek, bohužel za cenu nárůstu barevného šumu v obraze. Za běžných podmínek denního světla byl obraz čistý a barevné podání bylo věrné.

Co tuto kameru odlišuje od běžných USB kamer, je vestavěný www server, který dovoluje sledovat obraz z kamery z libovolného webového prohlížeče. Samozřejmě za předpokladu, že je kamera dostupná protokolem TCP/IP a přístup k ní není blokován například firewallem. K dispozici je jak prvek ActiveX, tak aplikace napsaná v Javě. Testovaní na několika prohlížečích zaznamenala střídavé úspěchy. Někdy byl funkční prvek ActiveX, jindy Java. Není to však chyba kamery, ale jenom doklad "kompatibility" prohlížečů.

Kamera DCS-900 je velmi zajímavý produkt, který může být řešením pro zabezpečení požadovaného prostoru například ve firmě, kde by instalace běžného kamerového systému vyžadovala natažení nových rozvodů. Tuto kameru stačí zapojit do stávajícího rozvodu lokální sítě a může okamžitě pracovat. Další výhodou je přístup z libovolného místa a možnost nahrávání obrazu s velkou časovou kapacitou. Klasické video s kapacitou desítek hodin je obvykle řádově dražší a rozlišení obrazu, které poskytuje, je jen o něco málo vyšší.

Cena včetně DPH: 5 200 Kč

K recenzi poskytla firma: D-Link,http://www.dlink.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy


Přejděte na Linux – dejte sbohem modré obrazovce

Patrik Malina

C05P0075

Příznivci a popularizátoři Linuxu se snaží výrazně vymezit tuto platformu oproti svému konkurentovi Windows spíše v časopisecké produkci než při psaní knih, a upozornit tak na zajímavou a životaschopnou alternativu. Název tohoto titulu je téměř imperativem a přesně vypovídá o svém tvůrci i cestě, jež k němu vedla.

Jak je možné si přečíst již na přebalu, autorem je populární pisatel sloupků o používání Linuxu pro běžné smrtelníky z magazínu Linux Journal, čemuž odpovídá i zaměření celého titulu. Látka je zcela jasně a programově zaměřena na koncové uživatele, kteří běžně pracují s operačním systémem na úrovní prohlížeče Webu, textového editoru či prohlížeče nebo editoru obrázků. Tedy žádná pokročilá administrace, ale "obyčejná" práce na klientské stanici či domácím počítači. A právě této cílové skupině se autor snaží představit Linux jako normální, použitelné rozhraní, jež dokáže vše, co potřebují: posílat e-maily, surfovat na internetu nebo třeba přehrávat filmy.

Co se rozsahu látky týče, zahrnuje kniha zhruba to, co by vás při základním používání této platformy mohlo potkat. Samozřejmě nechybí instalace, stahování a spouštění nových programů či práce s připojováním různého hardwaru. Autor také věnuje samostatné kapitoly zabydlení v grafickém uživatelském rozhraní a základním úkonům v systému, jež se překvapivě od zažité platformy Windows mohou lišit. Zhruba polovina kapitol je pak zaměřena na nejžádanější aplikační oblasti, takže je řeč o již naznačených tématech jako běžná tvorba "kancelářských" dokumentů, grafika či multimédia.

Přestože se autor snaží být v úvodu knihy objektivní a mírně naznačuje i jisté nevýhody a záludnosti přechodu z Windows do prostředí Linuxu, činí tak jen velmi skrovně: než knihu a některé její myšlenky definitivně přijmete, uvědomte si, že jí psal opravdový linuxový fanda, jehož cílem je vás přesvědčit, že "konvertovat k Linuxu" je ta správná cesta. A to se bez mírné tendenčnosti neobejde. Nic to nemění na faktu, že se jedná o pěkně napsaného průvodce, včetně přiložené zajímavé distribuce Knoppix.

Autor: Marcel Gagné

Vydavatelství: SoftPress, Praha, 2004

Počet stran: 376

Doporučená cena: 395 Kč

§§§§§


Maximální bezpečnost

Patrik Malina

Téma bezpečnosti je stále aktuálnější a na trhu se již objevila řada publikací, jež se zaměřují jak na ryzí technickou stránku věci jako hacking, tak na koncepční záležitosti bezpečnostních politik a souvisejících strategií. Několik autorských týmů se pokusilo oba přístupy vtělit do jediné monografie.

Tato publikace, vycházející po překladu již

4. vydání originálu s vydavatelskou značkou SAMS, je právě takovou snahou vybudovat kompletní pohled na bezpečnostní otázky. Autorský kolektiv, označovaný snad se snahou o vyvolání mírně hackerské nálady jako anonymní (tedy možná i jediný tvůrce), se pokusil sestavit úhrnné pojednání, v němž jsou předloženy jak základní koncepční otázky budování bezpečného firemního prostředí, tak techničtější souvislosti. Tematické rozpětí nejlépe demonstruje výběr témat jako chování nespolehlivých zaměstnanců u počítače nebo třeba sniffování bezdrátových sítí.

Dva svazky s takto rozsáhlou látkou jsou nahrubo rozděleny do několika základních celků. První z nich je věnován právě koncepčním a strategickým otázkám jako zabezpečení firmy jako celku, rozpoznání typu útočníků, hledání souvisejících informací či hodnocení rizik pro IT prostředí. V dalších částech pak již samozřejmě přejdeme na problematiku technologickou. Druhý oddíl pojednává o principech TCP/IP síťování a souvisejících hrozbách, naopak třetí část je zaměřena na architekturu firewallů, systémy IDS a ochranu hesel. Zajímavý je určitě oddíl čtvrtý, neboť zahrnuje problematiku útoků DoS a dnes velmi aktuální červy a trojské koně.

Podstatnou část druhého, obsáhlejšího svazku tvoří pojednání o architektuře nejpoužívanějších operačních systémů, tedy Windows, UNIX/Linux a Mac OS. Jsou zde zahrnuty i podrobné popisy řady realizovaných útoků díky existujícím bezpečnostním dírám. Na závěr autoři přidávají něco rad k návrhu bezpečných síťových aplikací a aktuální výklad o bezdrátových sítích.

Bezesporu se jedná o jeden z nejlepších přehledů bezpečnostní problematiky. Při čtení však nezapomeňte látku konfrontovat s nejnovějšími poznatky.

Autor: Anonymous

Vydavatelství: SoftPress, Praha, 2004

Počet stran: 439 + 543 stran

Doporučená cena: 990 Kč

§§§§§


Linux - tipy a triky pro bezpečnost

Patrik Malina

Svět počítačové bezpečnosti je oblastí jednak velmi rozsáhlou a různorodou, jednak v poslední době hojně zpracovávanou a vydávanou. Na své si zatím přišli příznivci většiny nejrozšířenějších platforem a k dispozici jsou jak obsáhlejší monografie, tak praktické příručky.

Jednoznačně do druhé kategorie pak patří tato kniha, jež by se klidně mohla jmenovat "Útržky ze zápisníku bezpečnostního administrátora Linuxu". Autor sestavil jakousi kompilaci vlastních kratších kapitol, v nichž jsou popsána různá témata z oblasti zabezpečení počítačů a sítí, jejichž jediným pojítkem je běžící platforma: Linux. Tvůrce si zřejmě nekladl zásadní nároky na úplnost či všestrannost svého pojednání, jedná se skutečně o výběr. Některé problémy jsou probrány důkladněji, jako třeba způsob ukládání hesel a útoky proti těmto podsystémům nebo problém redundance disků a polí RAID, v některých případech jde skutečně spíše o letmé pozastavení nad různými tématy, jako u kapitolky o firewallech, na níž jsou 4 strany opravdu na hranici snesitelného minima, přestože samotným Iptables se dostalo dalších 6 stran. Kniha je tak v podstatě mozaikou linuxových témat s nerovnoměrně rozloženou mírou zpracování.

Protože celý svazek zahrnuje přes 40 víceméně samostatných kapitolek, nelze vyjmenovat všechna témata a zmíníme se jen namátkově. Pozornosti se dostalo fyzické bezpečnosti, s níž souvisí ochrana proti neoprávněnému přímému přístupu útočníka, autor ale zařadil též "platformově nezávislá" témata, jako poučení uživatelů či sociotechniku (social engineering). Dále jsou zde zmíněny jako interní části systému v zorném poli zabezpečení, ochrana souborového systému, logování, diskové kvóty a šifrování, ale také poznámky o důležitých aplikacích typu Squid pro proxy server či Nessus pro analýzu zabezpečení sítě. Nesmí chybět ani řada síťových témat včetně SSH, skenování portů, bezdrátových řešení či zmínce o démonu Xinetd.

Jak už jsme naznačili výše, kniha je jakýmsi zápisníkem či volným výběrem. V řadě kapitol jde spíše o inspiraci k dalšímu studiu než o vyčerpávající výklad.

Autor: Petr Krčmář

Vydavatelství: Grada Publishing

Praha, 2004

Počet stran: 207 stran

Doporučená cena: 199 Kč

§§§§§


Rodinná fotografie

Patrik Malina

Protože řady "digitálních fotografů" utěšeně rostou a přístroje se prodávají jako čerstvé pečivo, knižní produkci tohoto druhu svítí zelená. Kromě základních příruček či "oborových encyklopedií" přicházejí v této záplavě na trh také dílka mírně komornějšího ladění, jejichž autoři se pokusili, možná mimochodem, vybočit z řady.

Publikace autorky ze staré školy (naprosto bez urážky) je již svým názvem specifická a naznačuje, že půjde mimo jiné o krásnější rodinná alba. Pokud bychom se pokusili o stručné shrnutí, pak je to knížka pro každého, v kom se začalo klubat podezření, že ani nejobyčejnější snímek v domácí sbírce nemusí vzniknout jen technikou "přilož k oku a zmáčkni" a že minimum rozvahy může přinést více následné radosti nad získaným fotografickým materiálem.

Budeme-li přízemně věcní, pak je kniha členěna podle tradičních schémat. Úvodní kapitoly jsou spíše technicky zaměřené, takže se hovoří o prostředcích jako jsou aparáty, blesky, objektivy, ale též o práce: s hloubkou ostrosti či dobou expozice. Samozřejmě nechybí trocha té digitalizace, datových karet a editorů.

Zhruba od druhé třetiny však přichází to podstatné: autorka se začíná zabývat světlem a světelnými podmínkami a posléze kompozici snímků. Přijde tedy řeč na základní pravidla, jež mohou výrazně pomoci i "obyčejné" rodinné fotce. Je velká škoda, že slibně pojmenovaná další kapitola Volba motivu má jen 4 strany, neboť několik sem umístěných snímků naznačuje slibný výklad.

Podstatná část svazku je pak zaměřena na řešení tradičních úloh jako fotografování krajiny, portrétu a dětí, nechybí ale speciality jako fotografie květin či sněhu v krajině. A protože byla řeč o rodině, nesmí chybět ukázky snímků osob či reportážní střípky.

Paradoxně nejhodnotnější a místy velmi problematickou kapitolou zároveň je technická kvalita zařazených snímků. Prakticky všechny jsou po stránce kompozice či volby námětu výborné a inspirativní, dosti často však utrpěly při převodu do knižní podoby na technické kvalitě, místy opravdu značně. Taková škoda! Jinak jde o krásnou a inspirativní knížku.

Autor: Marie Němcová

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 184 stran

Doporučená cena: 279 Kč

§§§§§


Tajná kniha o digitální fotografii

Patrik Malina

O tom, že digitální fotografie je stále úspěšnější fenomén, vás jistě přesvědčila i řada jiných okolností než jen produkce knižních nakladatelství. Početné zástupy začínajících stále dychtí po první studijní potravě, a proto přišel znovu na trh i evergreen, o němž nyní bude řeč.

Autor i nakladatel to udělali chytře: pan Neff jako i v jiných případech dokázal reagovat rychle a teď už se "veze na vlně", nakladatel pak vsadil na známou ikonu a bezmezně ji důvěřuje. I proto kniha vychází již počtvrté, přestože formulace "aktualizované vydání" postihuje jen relativně malé změny, především co se koncepce týče. Stále se jedná o jasně vyhraněnou příručku pro začínající uživatele, kteří chtějí pochopit základy a proplout celým základním procesem od koupě vhodného aparátu po dohotovení prvních zdařilých fotografií, jež se nebudou stydět ukázat svému okolí. Inovace se tedy pochopitelně týkají technického pokroku, jako rozlišení snímačů či změny finančních nároků na pořízení té které třídy aparátu či paměťové karty.

Materiál je rozdělen na několik hlavních částí, v úvodu jde o látku "před koupí přístroje": principy digitální fotografie, typy snímačů a jejich funkce, autofokus a podobné technické záležitosti. Od třetí části se předpokládá, že máte aparát v ruce, a přijde řeč na první zmínky o motivech snímků, běžných fotografických situacích a základech kompozice. Oddíl čtvrtý je pak zaměřen na úpravu materiálu v editoru. Poměrně zajímavá je část následující, v níž se autor snaží o jakési odůvodnění vhodnosti použití digitální fotografie v různých reálných situacích. Možná že právě tyto příklady z praxe mohly být v úvodu svazku. Poslední část zabíhá do některých pokročilejších témat.

Souhrnně řečeno je kniha tradičním startovním materiálem pro začátečníka. Ničím výjimečná, ale také nijak podprůměrná. Autorský rukopis je zřejmý a příznačný, místy s typickým jemným sklonem k "patentu na rozum". Jediná vážnější poznámka se tedy týká výběru otištěných fotografií, jež jsou sice názorné, ale vesměs nijak výrazně nápadité a inspirující.

Autor: Ondřej Neff

Vydavatelství: 4. vydání, Computer Press, Brno, 2004,

Počet stran: 192 stran

Doporučená cena: 247 Kč

§§§§§


1001 tipů a triků pro MS Windows Server 2003

Patrik Malina

Přestože řada publikací s tematikou serverových operačních systémů společnosti Microsoft je překládána ze zahraničních originálů, existuje v tuzemsku několik osvědčených autorů, na něž nakladatelé vsadili. Mezi ně jistě patří i tvůrce této knihy, který se produktům Windows Server 2003 už jednou věnoval v jiné publikaci.

Název svazku je naprosto výmluvný a předurčuje celé uspořádání látky. Nečekejte systematický výklad s postupně navazujícími kapitolami pro začátečníky, kteří chtějí postupně pronikat do administrace serverů Windows. Publikace je zaměřena na pokročilejší správce, kteří alespoň minimálně vědí, kam sáhnout a s čím vlastně mají tu čest pracovat. Veškerý rozsáhlý materiál je rozdělen na 10 tematických okruhů, mezi nimiž najdete zavádění serverů Windows, všeobecnou administraci a práci s uživateli a skupinami, dále služby souborové, adresářové (Active Directory) a síťovou komunikaci, stejně jako práce na konzole, s databází Registry a v závěru zabezpečení a řešení havarijních situací.

Uvnitř jednotlivých částí pak jakákoliv organizace materiálu končí, protože tipy a návody jsou prostě seřazeny a číslovány, a to bez ohledu na závažnost pro běh systému, obtížnost provedení či časovou nebo jinou náročnost. Ke studiu tedy existují v zásadě dva přístupy: můžete knihou ve volných chvílích listovat a prověřovat si své znalosti podle toho, které body neznáte či jste o nich neslyšeli, nebo v případě konkrétního požadavku proběhnout obsah a ověřit si, zda autor určitý problém neřešil. První metoda je vhodná pro zkušenější zájemce, druhá se hodí kdykoliv, neboť názvy jednotlivých tipů jsou voleny poměrně přiléhavě a umožňují dobrou orientaci v záplavě informací.

Na pozadí hodnocení formy by určitě neměl zaniknout fakt, že svazek je naplněn velmi rozsáhlým relevantním materiálem s vysokou užitnou hodnotou. Tedy žádné zbytečné zdržování, rovnou k věci! A jste-li spíše "graficky orientovaní", určitě nepřehlédněte část o příkazové řádce.

Shrnuto: velká spousta užitečných rad a návodů, jen musíte přeci jen trochu vědět, k čemu jsou!

Autor: Bohdan Cafourek

Vydavatelství: Computer Press,Brno, 2004,

Počet stran: 415 stran

Doporučená cena: 397 Kč

§§§§§


3/2006

$$$$$


Novinky


Krátké zprávy

06P0133

Kdy bude Vista?

Operační systém Windows Vista s nejvyšší pravděpodobností nebude schopen do finální prodejní fáze vkročit dříve než na úplném konci letošního roku. Tento fakt je však v rozporu s dosud platným harmonogramem, v rámci něhož bylo uvedení na trh stanoveno na měsíc říjen. Microsoft se tedy v nejbližší době bude muset odhodlat k oficiálnímu ohlášení v pořadí již několikátého zpoždění tohoto softwaru. Podobně je na tom také slibovaný Service Pack 3 pro Windows XP, toho se kvůli odkladům dočkáme až ve druhé polovině roku 2007.

Intel volí cestu DDR3

Druhá polovina roku 2007 se u Intelu ponese ve znamení přechodu na paměti typu DDR3. Celá akce proběhne podobně jako před časem zavádění DDR2, u nichž zpočátku platilo, že byly drahé a nevýkonné, ale později se díky zlepšení svých parametrů prosadily a dnes již v podstatě znamenají standard na platformě Intel. U AMD je situace o něco složitější, protože výrobce nyní stojí před problémem, zda zavést DDR2 a riskovat, že v době uvedení půjde již o zastaralou technologii, nebo raději rovnou počkat na další generaci pamětí v podobě DDR3.

Jak se daří AMD?

Z materiálů analytické společnosti Mercury Research vyplynulo, že AMD (Advanced Micro Devices) náleží na celosvětovém trhu s x86 procesory podíl 21,4%. Tento údaj se vztahuje ke čtvrtému kvartálu roku 2005 a znamená vůbec největší úspěch AMD za posledních 5 let. Daný výsledek však AMD evidentně nestačí, a tak si klade za cíl dosáhnout v nejbližších letech pomyslné 30% mety.

Borland kupuje i prodává

Společnost Borland oznámila plány na posílení svého postavení v oblasti řízení životního cyklu aplikací (ALM). V rámci tohoto plánu zakoupí firmu Segue Software, Inc., globálního poskytovatele řešení v oblasti testování a ověřování kvality softwaru. Zároveň s tím Borland oznámil záměr najít kupce pro část svých obchodních aktivit, spojených s integrovanými vývojovými prostředími (IDE), včetně produktových řad Borland Developer Studio (tj. Delphi, C++Builder a C#Builder) a JBuilder.

SolidWorks

Softwarový balík SolidWorks Office Premium se rozroste o původně samostatně prodávaný produkt COSMOSMotion. Jeho analytické funkce pomohou uživatelům tohoto cadovského nástroje pohodlněji navrhovat sestavy s pohyblivými součástmi. Současně budou k dispozici i 64bitové verze SolidWorks 2006 x64 Edition a COSMOS 2006 x64 Edition, které s výhodou využívají specifik operačního systému Windows XP Professional x64 Edition (např. až 8 TB paměti).

McAfee česky

Společnost McAfee se připojila k ostatním výrobcům bezpečnostního softwaru pro koncové uživatele a uvedla na náš trh lokalizované verze svých nových produktů. Uživatelé tedy od nynějška mohou získat v češtině nejen komplexní balík McAfee Internet Security Suite 2006, ale i jeho součásti McAfee Personal Firewall Plus 2006, McAfee SpamKiller 2006 a McAfee Privacy Service 2006 pro zabezpečení osobních informací.

ATI vs. nVidia kdo s koho?

V oblasti grafických karet se právě schyluje k souboji titánů, Ati Radeon X1900XTX vyzve na nelítostný souboj čip nVidia 7900GTX. Ať již bude vítězem této bitvy jeden či druhý, o osudu celé války zatím zdaleka rozhodnuto není. Již nyní ale máme informace o zbrojení pro další kolo souboje těchto věčných rivalů. V laboratořích a dílnách nVidie právě vzniká jádro s krycím názvem G80, jež přijde na svět letos v červnu 80nm výrobním procesem. Novinka vybavená 32 pipelines bude pracovat s pamětí typu GDDR4, těšit se můžeme i na podporu Shader Model 4.0 a DX10. Ati ale nehodlá ponechat nic náhodě, a tak již v dubnu uvede jádro R600, vyráběné 65nm postupem. To umožní zvýšit takt VPU až na 800 MHz, sekundovat mu bude 512 MB GDDR4 256bitové paměti na frekvenci 1,8 GHz. Paměťová propustnost 57,6 GB/s mluví sama za sebe, podobně jako u nVidie nebude chybět implementace Shader Model 4.0 a DX ve verzi 10.

5. ročník Make a Connection - Připoj se

Společnost Nokia a Nadace rozvoje občanské společnosti (NROS) zahájily v České republice pátý ročník úspěšného programu Make a Connection Připoj se, jehož cílem je podpořit dobrovolnické aktivity mladých lidí. V rámci programu získají mladí dobrovolníci možnost navrhnout a realizovat vlastní veřejně prospěšné projekty. V uplynulých čtyřech letech uskutečnilo více než 2 000 mladých lidí přes 250 projektů. Díky tomuto úspěchu se organizátoři rozhodli podpořit tento program i letos. Společnost Nokia poskytla programu finanční podporu ve výši 13,9 mil. Kč, čímž celkový finanční závazek společnosti dosáhne částky 26,6 mil. Kč.

Mladí lidé ve věku 16-24 let mohou přihlásit svůj projekt do programu do 31. března 2006. Hodnotící komise pak vyberou nejlepší projekty, které získají finanční grant až do výše 50 000 Kč. Kromě finančních prostředků na uskutečnění projektů absolvují mladí lidé také několikadenní školení, na kterém se naučí správným postupům při řízení projektů a zdokonalí své schopnosti a dovednosti potřebné pro jejich úspěšnou realizaci, včetně komunikace s médii nebo fundraisingu.

"Mladí lidé, kteří se do programu Make a Connection zapojili v předchozích letech, v roce 2004 založili Alumnik klub absolventů," uvedla Hana Šilhánová, ředitelka Nadace rozvoje občanské společnosti. "Posláním tohoto klubu je všestranná podpora nových účastníků programu i organizace vlastních aktivit. Prvním samostatným projektem klubu Alumnik byla organizace úspěšného mezinárodního setkání absolventů programu z několika evropských zemí."

Amper - jednotka vašeho úspěchu!

Amper, největší veletrh v oboru elektrotechniky a elektroniky ve Střední Evropě, který se koná 4.-7. 4. 2006 v PVA Letňany, poskytne v tomto roce prostor pro prezentaci také firmám s následujícím zaměřením: hardware, software, kancelářská a telekomunikační technika, služby elektronických komunikací, rádiová zařízení a systémy, anténní a satelitní technika, vysílací zařízení a outsourcing. V roce 2005 se tyto obory představily na veletrhu INTEC. Pro jarní sezónu roku 2006 se veletržní správa Terinvest rozhodla s přihlédnutím k tematické příbuznosti a zájmu firem sloučit vystavovatele, přihlášené dosud na veletrh INTEC 2006, s více než 700 účastníky veletrhu AMPER. Spojení oborů, které lze zastřešit, pojmem elektrotechniky a elektroniky přispěje jistě k většímu úspěchu každého vystavovatele a účast na veletrhu špičkové mezinárodní úrovně podpoří šíři obchodního záběru všech zúčastněných. Věříme, že své nejnovější výrobky a technologie představí letos až 800 vystavovatelů z evropských i mimoevropských zemí. Veletrh AMPER se právem řadí mezí události přesahující evropské parametry. Dokladem toho je mimo jiné účast 123 zahraničních firem, zastupujících 21 zemí.

Stále se zvyšující intenzita zájmu o účast na veletrhu byla jedním z argumentů, které podnítily rozsáhlou modernizaci PVA Letňany, probíhající v tomto roce. Bez náročné výstavby a rekonstrukce by jistě rozšířenou koncepci veletrhu nebylo možné realizovat. Jarní sezóna tak bude zahájena v novém komplexu. Dokončením nové výstavní haly č. 4, dostavbou pevné haly č. 5 a konstrukcí dvou zcela nových hal na místě bývalé haly č. 2 se Pražský veletržní areál zařazuje mezi kvalitní výstavní prostory skvělé moderní úrovně. V termínu 4.-7. 4. 2006 bude tak PVA Letňany s příhodnější infrastrukturou, přiměřeným počtem parkovacích míst a v neposlední řadě s příjemnějšími možnostmi občerstvení připraven lépe než kdykoliv v předcházejících letech na přivítaní očekávaného počtu návštěvníků v počtu, který se blíží 50 000.

Kromě tradiční prezentace vystavovatelů z elektrotechnických a elektronických oborů lze samozřejmě na veletrhu očekávat řadu doprovodných akcí, konferencí, seminářů a prezentací, které již tradičně provázejí tuto událost a jistě osloví všechny profesionály se zájem o aktuální situaci, rozvoj a diskusi k danému tématu.

Nebude chybět ani tradiční soutěž o nejlepší exponát veletrhu "Zlatý Amper 2006". K informačnímu toku a komunikačním možnostem, které jsou nástrojem prosazení a prezentace vystavovatelů, přispějí jistě nadstandardní služby veletrhu: možnost prezentace s využitím informačních kiosků či publikace ve vydání Veletržních novin.

Všem zájemcům o aktuální informace doporučujeme sledovat internetové stránky veletrhu: http://www.amper.cz, kde je možné dozvědět se více.

Těšíme se tedy na všechny vystavovatele i návštěvníky a společné setkání v průběhu veletrhu AMPER 2006.

Levnější Acer

Alexandr Radecký

S modelem Acer Aspire T135 se tato společnost zaměřila především na sektor školství, kde jsou zapotřebí osobní počítače s technologiemi nezbytnými pro zajištění produktivity za nízkou pořizovací cenu, a na uživatele, kteří potřebují solidní výkon, soubor funkcí se snadným ovládáním a snadnou rozšiřitelnost.

Všechny osobní počítače Acer Aspire T135 jsou osazeny procesory AMD Sempron, čipsetem VIA K8M800 a integrovanou grafickou kartou VGA. Acer Aspire T135 může být osazen až 2 GB operační paměti (s podporou DDR 266/333/400 MHz SDRAM) a je vybaven pevnými SATA disky s minimální velikostí 80 GB. Volitelnou součástí je i optická mechanika na výběr jsou DVD-RW Dual, kombinovaná mechanika DVD/CD-RW či pouze DVD-ROM. Zvuk zajišťuje integrovaná zvuková karta kompatibilní s MS Sound, spolu se dvěma stereofonními reproduktory Acer (u vybraných modelů). Audiokonektory pro sluchátka, mikrofon, konektor line-in, osm portů USB 2.0 (dva vpředu, dva na základní desce a čtyři vzadu), port RJ-45 (Ethernet), paralelní a sériový port či USB čtečka typu "9 v 1" jsou samozřejmě rovněž nedílnou součástí vybavení tohoto počítače.

Odkaz: http://www.acer.cz

Blu-ray Primera

Alexandr Radecký

Společnost Primera se v Londýně pochlubila předsériovou verzí systému Bravo Disc Publisher, který nyní podporuje technologii vysokokapacitního optického záznamu Blu-ray, za nímž stojí skupina firem v čele se Sony. BDP kombinuje vypalování a duplikování disků včetně následného inkoustového potisku.

Základem Bravo XR-Blu je rekordér Pioneer BDR-101A BD/DVD. Zatím podporuje jednovrstvé vypalování, tedy 25 GB/disk, ovšem výrobce ujišťuje, že nedlouho po dubnovém zahájení prodeje přidá podporu pro dvouvrstvá média, a to pravděpodobně pomocí update pro firmware.

Do Bravo XR-Blu lze najednou vložit až 50 disků, robotická ruka potom předává disky do samotné BD/DVD mechaniky a následně do tiskárny potisků. Vnitřek přístroje je prosvětlen modrými diodami, aby bylo lépe vidět, v jaké fázi se výrobní proces nachází. Připojení k PC probíhá přes USB 2.0, software je vyvinut ze Sonic Solution\s AuthorScript Data Backup, plus SureThing pro potisk. Zahájení prodeje nastane v dubnu, a to za cenu 6 000 dolarů.

Z Gmailu Google Talk

Alexandr Radecký

Google zvyšuje propojení mezi svým freemailem a systémem pro přenos vzkazů

Google Talk (Instant Messaging, tedy něco podobného jako ICQ, MSN apod.). Uživatelé si nyní mohou posílat vzkazy přímo z prostředí Gmail. Nepotřebují pro to nějaký dodatečný program, je to nová možnost, kterou

Google nabízí bezplatně. Vysouvací komunikační okna budou hotova během několika týdnů, ovšem jen ve standardním anglickém jazykovém nastavení.

Používání je poměrně obvyklé, uživatel vidí seznam svých kontaktů, s nimiž potom zahajuje komunikaci. Příslušné okno se objeví na pravé straně prohlížeče. Zatím jsou podporovány Internet Explorer 6.0 a Mozilla Firefox 1.0 a jejich novější verze. Další prohlížeče přijdou na řadu v brzké době.

Google se podle svých slov rozhodl tímto krokem odstranit umělou hranici mezi e-mailem a aplikacemi pro Instant Messaging, tedy něco, co je pro některé uživatele zdrojem jistého nepohodlí. Tato integrace je však, alespoň prozatím, omezena pouze na přenášení textu, takže pro přenos hlasu je nutno nadále používat klienta Google Talk. Lze ovšem očekávat, že s podobným tahem Google počítá a jistě ho i vhodně marketingově načasuje. Komunikace Google Talk uskutečněná přes Gmail bude tamtéž archivována, spolu s e-mailovými zprávami. Toto lze však i vypnout.

Další poskytovatelé obdobných služeb, zejména Yahoo a Microsoft, také vytvořili propojení mezi svými webmaily a IM službami, ovšem integrace na Google je obzvláště pohodlná a pro uživatele přitažlivá, nevyžaduje totiž před svým použitím jakékoli dodatečné kroky. Tento krok také jistě zvýší povědomí o Google Talk a o jeho využívání, což je jistě potřeba, neboť tato služba vznikla již v době existující silné konkurence produktů AOL (ICQ), Yahoo a MSN. Bude jistě zajímavé sledovat, jak Google Talk obstojí, zejména až přidá podporu přenosu hlasu, čímž se vyrovná například službě Microsoft NetMeeting.

Google Talk byl spuštěn v srpnu minulého roku a nutnou podmínkou pro jeho užívaní bylo mít účet na Gmail. Obě služby jsou zdarma a obě se oficiálně nacházejí v beta, tedy testovací fázi. Obě jsou ovšem plně funkční. Když byl Google Talk spuštěn, obsahoval instalační balíček sadu odkazů pro Gmail, včetně stejných přihlašovacích údajů a možnosti využívat Gmail z prostředí Google Talk. Takže lze posílat a přijímat zprávy, GT klient upozorňuje na nově příchozí zprávy, obě služby také sdílejí jeden seznam kontaktů. Současný krok je tedy vlastně integrace obráceným směrem.

Výzkum a vývoj včasné varování před zemětřesením

Japonsko patří mezi země nejvíce ohrožené zemětřeseními. Je známo, že tamní domy jsou stavěny s ohledem na toto riziko. Ani tak však vývoj v tomto směru neustává a nejnovějším počinem japonských vědců je systém, který je schopen několik sekund před zemětřesením o něm předat informace a zejména vyhodnotit, zda se slabé klepání co nevidět promění v silné otřesy. Vývoj tohoto systému je koordinován Japonskou meteorologickou společností (JMS) a jeho plné uplatnění v praxi se plánuje na druhou polovinu roku. Jádrem je integrace supercitlivých senzorů s vysokým procesorovým výkonem pro vyhodnocování dat v reálném čase.

Zemětřesení vytváří dva základní typy vln: primární P-vlny a sekundární S-vlny. P-vlny se pohybují rychlostí zhruba dvakrát vyšší než S-vlny a jsou slabší. Tyto primární vlny jsou rychle zachyceny a analyzovány soustavou čidel, z toho lze pak usoudit na zdroj a sílu otřesů, stejně jako předpovědět, kdy dorazí potenciálně zničující sekundární vlny a jak silné asi budou.

Tato varování mohou mít různou časovou hodnotu, mohou poskytnout předstih od několika sekund až po minutu před příchodem nejsilnějších otřesů. To je dostatečné k zastavení vlaků a jiných dopravních prostředků, k přerušení rozvodu plynu, zastavení továrních linek, zapojení záložních elektrických generátorů pro nemocnice. Jaký náskok to bude znamenat, záleží zejména na vzdálenosti konkrétních obyvatel od centra zemětřesení. I sebekratší varování může být velmi důležité.

Japonská meteorologická společnost provozuje asi 200 systémů pro monitorování otřesů půdy a již nyní poskytuje testovací údaje. Několik společností vyvinulo systém varování pro použití v domácnostech a kancelářích, tyto systémy přebírají a vyhodnocují data od JMS. Jedno z jednoduchých zařízení je od společnosti Tecs, jež prodává software, který lze instalovat do několika typů kopírek/tiskáren Canon. Program využívá síťové připojení kopírek k udržování internetového spojení se serverem, obsahujícím data JMS. Když se blíží nebezpečí, program spustí alarm a rozešle varování počítačům v síti, pokud ovšem mají nainstalovaný potřebný software. Tento systém byl širší veřejnosti představen na výstavě Earthquake Technology Expo v Jokohamě.

O něco komplexnější je systém firmy Meisei Electric, hlavního výrobce senzorů pro detekci otřesů země. Využívá počítač určený výhradně pro tuto činnost, který je připojen speciální linkou k patřičnému zdroji dat. Toto uspořádání má zabezpečit ochranu před případným přetížením internetu, resp. před jakýmkoli výpadkem v této veřejné síti. Kromě varování zobrazeného na obrazovce počítače může být toto přeneseno až na 16 malých obrazovek, rozmístěných v kancelářích.

I-Trigue L3800

Alexandr Radecký

Společnost Creative uvedla na trh reproduktorový systém I-Trigue L3800, který je navržen pro ozvučení pécéček, notebooků a MP3 přehrávačů. I-Trigue L3800 je první z reproduktorových sestav I-Trigue, prodávaných standardně s bezdrátovým infračerveným ovládáním, umožňujícím ovládat jak reproduktory, tak připojený MP3 přehrávač Creative Zen na vzdálenost do šesti metrů. Bezdrátová technologie umožňuje ovládat zapínání, hlasitost, spuštění, přerušení a zpětný/dopředný posun po skladbách. Systém o výkonu 48 w využívá proprietární technologii NeoTitan s mikrodrivery Creative, která dociluje jasných výškových tónů a bohatých zvukových detailů, jež se mohou v případě konvenčních reproduktorových systémů s aluminiovými drivery zcela vytratit. I-Trigue L3800 je rovněž vybaven drivery Creative LFT (Lateral Firing Transducers). Odkaz: http://www.creative.com

Na první pohled jiný

Alexandr Radecký

Tento DVD přehrávač přehrává formáty DVD, HDCD, CD, CD-R, CD-RW, MP3, JPEG, VCD, Photo-CD, MPEG4 a Kodak Picture CD. Novinkou u DVD-550 je nový procesor ESS6629, který podporuje i formáty QPEL a GMC při DivX. Výhodou této tenké věcičky by mělo být bezchybné přehrávání jakýchkoliv titulků s diakritikou, aniž byste se při načítání ztratili ve změti prapodivných znaků. Tento DVD přehrávač má zabudovaný šestikanálový výstup, dekodér Dolby

AC-3 Digital a výstup DTS out, SCART, RGB, SVHS, CHINCH, optický a koaxiální výstup. Jednodušší orientaci vám umožní slovenské menu. Na firemních stránkách Oravy pak lze stáhnout i případný nový firmware. Přístroj váží 2 kg a je vysoký jen 45 mm. Odkaz: http://www.orava.info

§§§§§


3GSM World Congress

Čestmír Žák

Svátek mobilních komunikací 3GSM World Congress se konal v polovině února ve španělské Barceloně s ohledem na jeho rozsah a klíčový význam pro celé odvětví vám z něj na následujících stránkách přinášíme ty nejzajímavější informace. Podíváme se na stánky většiny významnějších výrobců mobilních telefonů a příslušenství, představíme vám i zajímavé trendy a změny, jež nás v následujícím roce čekají.

Levné véčko s rádiem

Návštěvu u Samsungu začaneme obhlídkou véčkového mobilního telefonu s označením X300 (86 x 46 x 20 milimetrů, 80 gramů). Jedná se o telefon nižší třídy se dvěma displeji, ten vnější je pouze černobílý (96 x 64 pixelů), barevný vnitřní má průměrné parametry (128 x x 160 pixelů, 65 tisíc barev). Fotoaparát, stejně jako většina moderních funkcí, v nabídce chybí. Jedinou zajímavostí, odlišující X300 od desítek podobných asijských véček, je přítomnost integrovaného FM rádia s pamětí pro třicet stanic.

Televize v mobilu

Příjem televizního signálu prostřednictvím technologie T-DMB (Terrestrial Digital Media Broadcasting) je hlavním lákadlem nově představeného Samsungu P900. Sledování televize bylo přizpůsobeno doslova vše, samotnou konstrukci nevyjímaje. Jde totiž o otevírací véčko (95 x 48 x

x 27 mm, 124 gramů), jehož vrchní stranu lze pootočit o 90 stupňů tak, aby displej (320 x 240 pixelů, 262 tisíc barev) zobrazoval televizní obraz co nejvěrněji. Interní paměť má kapacitu 100 MB, ale komu by to bylo málo, pomůže si microSD kartou. Samsung P900 zvládá GPRS, EDGE i Bluetooth, potěší také kvalitním dvoumegapixelovým fotoaparátem či hudebním přehrávačem. Jakousi specialitou je pak výstup, díky němuž si můžete pořízené fotografie prohlížet přímo na televizi.

Samsungy za pár kaček

Ani kategorie ultra low-end nezůstává u Samsungu bez povšimnutí, svědčí o tom nově představený model N700, jednoduchý hranatý telefon s monochromatickýcm displejem. Rozměry 105 x 42 x 14 milimetrů patrně nikoho neurazí ani nenadchnou, hmotnost však činí příjemných 71 gramů. Pro telefon je charakteristické poněkud netradiční ovládání, kdy střed čtyřsměrného ovladače neslouží k potvrzování, ale zastává funkci korekčního tlačítka. Do výbavy náleží pouze to nejzákladnější WAP 1.2.1, GPRS třídy 10, vnitřní paměť na 1 000 čísel, kalendář, 16hlasá polyfonie. Samsung N700 bude u zákazníků bojovat především extrémně nízkou cenou, proto se nám zdá pravděpodobné, že se s ním na našem relativně vyspělém trhu vůbec nesetkáme. O to větší radost z něj ale budou mít v zaostalých zemích Afriky či Asie.

Druhý z nových levných Samsungů, SGH-N710 (105 x 44 x 17,5 milimetrů, 76 gramů), vypadá o poznání přitažlivěji než výše uvedený model N700, trochu se dokonce podobá luxusnímu modelu D600. Černobílý displej má poměrně jemné rozlišení 128 x 128 obrazových bodů. Funkce opět naplní pouze základní potřeby, konkrétně jde o GPRS (třídy 10), WAP 1.2.1 a možnost propojení s PC USB kabelem. Příjemně nás v této cenové třídě překvapila baterie typu Li-Ion s kapacitou 800 mAh, jež by měla zvládnout až 300 hodin v pohotovosti nebo 7 hodin hovoru.

Čtyři giga ve walkmanu

Poslední z uvedených Sony Ericssonů, walkman W950i (106 x 54 x 15 milimetrů, hmotnost je 112 gramů), je podle našeho názoru z celé škály novinek této značky vůbec nejzajímavější. Model W950i vás již při prvním setkání zaujme svým elegantním designem. Tenké tělo přístroje v tmavě fialové barvě s oranžovými detaily je vyvedeno v matném provedení, na němž by neměly být vidět otisky prstů. Přístroj určený pro provoz v sítích GSM i UMTS pracuje na základě operačního systému Symbian s nadstavbou UIQ, má kvalitní dotykový displej (262 tisíc odstínů barev, rozlišení 240 x 320 pixelů) a 4 GB integrované flash paměti. Komunikace s PC může probíhat pomocí infraportu, Bluetooth nebo prostřednictvím USB 2.0 (podle standardu Mass Storage). Výhodou připojení přes USB kabel je i fakt, že se při něm telefon nabíjí. Hudební funkce zahrnují kromě multiformátového přehrávače (MP3, AAC, AAC+, eAAC+, WMA) také FM rádio s RDS. Integrovaný fotoaparát tentokrát nečekejte, a to i přes podporu UMTS, kde byste jej teoreticky mohli využít k videohovorům. Podobně se "pozapomnělo" i na paměťovou kartu, tento fakt si ale kvůli obří 4GB kapacitě interní paměti ani nedovolujeme kritizovat. V prodeji budeme zařízení očekávat ve třetím čtvrtletí.

Malý a levný Sonerik

Druhý z telefonů představených Sony Ericssonem poznáte podle označení J100i. Cílovou skupinou jsou uživatelé s minimálními nároky na funkce, kterým vyhovuje malý (100 x 44 x 18 milimetrů), lehký (70 gramů) a především levný telefon. Stejně miniaturní jako celý přístroj je i použitý pasivní displej (96 x 64 pixelů), ten totiž podle našich odhadů nezabírá více než jednu pětinu čelní plochy telefonu. Tentokrát opravdu nemá cenu psát, co telefonu chybí k dokonalosti, protože by to byl extrémně dlouhý výčet, spíše se tedy zaměříme na to, co umí. Za zmínku stojí prakticky jen polyfonní vyzvánění, kalkulačka, budík a hry. V prodeji se J100i dočkáme ve druhém kvartálu letošního roku, čekat na nás bude v modrém a bílém barevném provedení. Cenu výrobce prozatím nezveřejnil.

Sluchátka bez drátů

Zájem poutalo na barcelonském výstavišti i nové hudební příslušenství od Sony Ericssonu bezdrátový stereofonní headset HBH-DS970. Jde o 27 gramů vážící černá sluchátka se stříbrnými a oranžovými detaily, jejichž primárním úkolem je zprostředkovat kvalitní poslech hudby z mobilního telefonu nebo jiného zařízení pomocí bezdrátové technologie Bluetooth 2.0. Využít ho ale lze i jako klasické bezdrátové handsfree k mobilnímu telefonování. Vyřizování hovorů, výběr hudby nebo například ovládání hlasitosti je snadné díky dálkovému ovladači s displejem. Sony Ericsson deklaruje na jedno nabití baterie výdrž až 6 hodin hovoru nebo přehrávání hudby. Pokud vás novinka zaujala, budete si na ni muset nějaký čas počkat, výrobce naplánoval uvedení na trh do druhého kvartálu.

Posila pro UMTS

Sony Ericsson na kongresu uveřejnil informace týkající se 3G modelu K610i (102 x 45,2 x 16,9 mm, 92 gramů), což bude přímý nástupce dnes dostupného K600i, jenž se stal u nás známým především díky podpoře GSM/UMTS. Použitý design se podobá spíše "walkmanu" W810i než původní K600i, ale takový byl zřejmě zájem výrobce, který právě v oblasti hudebních telefonů zaznamenává v poslední době největší úspěchy. K dispozici budou dvě barevné varianty, věčně moderní stříbrná (Urban Silver) a nevšední červená (Evening Red). Novinka K610i na rozdíl od již zmiňovaného předchůdce podporuje paměťové karty (typu Memory Stick Micro) s kapacitou až 1 GB, přímo v balení pak naleznete 64 MB. Použitý displej (176 x 220 pixelů, 262 000 barev) spadá do kategorie toho nejlepšího, co je dnes na mobilech k vidění. Pokud vás zajímají funkce, pak buďte klidní, K610i je jimi přímo nabitý, chybí prakticky jen EDGE. Vyzdvihnout musíme dvoumegapixelový fotoaparát s 2x digitálním zoomem, Bluetooth, hudební přehrávač (formáty MP3, AAC a eAAC+). Cenu zatím bohužel neznáme, jisté ale je, že na pultech obchodů se Sony Ericsson K610i objeví již v průběhu druhého čtvrtletí 2006.

Placka se třemi Gé

Nejtenčí mobil pro sítě třetí generace, tak zřejmě znělo zadání pro inženýry Samsungu, když pracovali na modelu Z150. První Samsung klasické konstrukce určený pro UMTS odlišíte od konkurence podle tloušťky pouhých 9,8 milimetru. Telefon je vybaven dvěma fotoaparáty, jejichž kvalita však odpovídá pouze rozlišení VGA. Vestavěná paměť dosahuje kapacity 50 MB, rozšíření pomocí přídavných karet bohužel není možné. Pozitivnější zprávou je přítomnost Bluetooth a slušného TFT displeje (176 x 220 obrazových bodů, 262 000 barev).

Motorolo, třes se

Aby nebylo novinek málo, představil Samsung na 3GSM produkt, který bude přímou konkurencí pro Motorolu Q. Jde o smartphone i320 s operačním systémem Windows Mobile 5.0. Proporce 111 x 59 x 12 milimetrů odpovídají tomu, že zařízení disponuje QWERTY klávesnicí, hmotnost se přesto drží na příznivých 86 gramech. Spouštění aplikací zajišťuje 64MB RAM a 128MB ROM, jistě se ale bude hodit i paměťová karta Micro SD. Zatímco oko zaplesá při pohledu na solidní TFT displej (320 x 240, 262 000 odstínů) či nad výstupem 1,3 megapixelového fotoaparátu, sluch pro změnu potěší MP3 přehrávač nebo vyzvánění stejného formátu. Pro práci se jistě bude hodit Bluetooth, Blackberry Instant e-mail či prohlížeč dokumentů Office.

Véčko sem, véčko tam

V množství představených Samsungů se snad neztratí ani véčko Z310, nástupce na našem trhu oblíbeného modelu Z300. Jediným podstatnějším rozdílem mezi nimi je nově přidaná podpora sítí UMTS u Z310. Telefon s označením Z330 (rovněž pro UMTS) má shodnou konstrukci, jeho výbava je však o něco chudší, mrzet by vás mohla zejména absence paměťových karet. Na toto negativum si ovšem budou moci stěžovat výhradně ti, kterým se podaří zaplnit 140 MB interní paměti. Třetí UMTS véčko, tentokrát označené jako Z520 (90 x 45 x 23 milimetrů, 105 gramů), se pochlubí MP3 přehrávačem se stereo reproduktory, dvoumegapixelovým fotoaparátem a Bluetooth.

Za pomyslný vrchol prezentace Samsungu bychom označili Z710, UMTS véčkový mobil s otočnou konstrukcí displeje. Ten má rozlišení QVGA (320 x 240) a dokáže odlišit až 262 000 barev. Pýchou tohoto Samsungu je fotoaparát 3,2 megapixelů s automatickým ostřením, makro režimem a bleskem. Telefonu k dokonalosti schází opravdu málo, má totiž MP3 přehrávač se stereo reproduktory a FM rádiem, 128 MB paměti a Micro SD kartu, Bluetooth, infraport, výstup na TV a celou spoustu dalších užitečných položek. Kdo si počká, ten se dočká ve třetím čtvrtletí 2006.

HSDPA a tři mega

Dalším lákadlem na stánku Benq-Siemensu byl model EF91 (GSM/UMTS), na první pohled vcelku nenápadné véčko s rozměry 92 x 46,5 x 23,5 milimetru a hmotností rovných 100 gramů. Při důkladnějším prozkoumání však dojem průměrnosti rychle vyprchá, zařízení totiž podporuje datové přenosy typu HSDPA (s rychlostí až 1,8 Mb/s). Stejně tak i fotoaparát ční nad průměrem, vyniká totiž schopnosti pořídit až třímegapixelovou fotografii. Kvalitu hlavního displeje nejlépe vyjadřují následující parametry: 240 x 320 pixelů, 262 000 odstínů. Externí displej je typu OLED a má rozlišení 96 x 64 obrazových bodů při 65 000 barev. Aby nebylo multimedií málo, zvládá EF91 i přehrávání hudby, kterou lze podobně jako další data uložit do 32MB interní paměti nebo na Micro SD kartu. Kvalitu zvuku je možné vylepšit prostorovým 3D efektem, hudbu lze poslouchat i přes stereofonní Bluetooth sluchátka. Pokud se vám Benq-Siemens EF91 líbí, počkáte si na něj zhruba do letních prázdnin.

Levní, ale stateční

Prezentace Alcatelu odhalila několik zajímavých low-endových modelů, s nimiž se ale v Evropě s nejvyšší pravděpodobností vůbec nesetkáme. Kupříkladu Alcatel OT-E265 je telefonem s naprostým minimem funkcí a nepříliš přesvědčivým displejem (pasivní CSTN, 102 x 80 pixelů), za jeho jediný klad bychom označili u čínsko-francouzského výrobce pokrokovou vysouvací konstrukci. Do pozic totálního low-endu výrobce pasoval model OT-E105 s monochromatickým displejem (102 x 80 bodů) a podporou 16hlasého polyfonního vyzvánění. O něco přitažlivější dispozice má Alcatel OT-C630, jediné představené véčko této značky, u nějž jsme zaznamenali CSTN displej 128 x 160 bodů, 65 000 barev. Ve výbavě počítejte s VGA fotoaparátem, infraportem a e-mailovým klientem. Suverénně nejlepším z představených Alcatelů je OT-E801, klasicky konstruovaný telefon s integrovaným přehrávačem hudby, podporou paměťových karet Micro SD a CSTN displejem (128 x 128, 65 000 barev).

Nový mobil za pět stovek?

Na titul nejlevnější nový mobilní telefon bude zřejmě chtít aspirovat Philips S200. Již na první pohled jde o nenápadný mobil klasické konstrukce, vybavený modře podsvíceným černobílým displejem. Výbava zahrnuje pouze to nejnutnější paměť na 300 kontaktů, kalkulačku, budík a několik her. Odbytištěm tohoto přístroje se stanou především rozvojové trhy v Asii a Africe. Zda se bude Philips S200 prodávat i u nás, zatím netušíme.

Benefon s GPS

Zaujala i prezentace Benefonu, jež na 3GSM předváděl svou novinku s názvem Twig, mobilní telefon kombinovaný s GPS navigátorem. Mapy pro navigaci dodala firma Navteq, a tak by výsledný produkt měl vyhovět i požadavkům profesionálního využití např. v kamionové dopravě.

Tři Němci z Asie

Na stánku Benq-Siemens na návštěvníky čekaly další tři zbrusu nové mobilní telefony. Jeden z nich se snaží o nové pojetí kombinace mobil/hudební přehrávač, další dva jsou určeny pro sítě třetí generace.

Jako první si představéme Benq-Siemens S81 (109 x 49 x 13 mm, 99 gramů), telefon nevšedního vzhledu s podporou UMTS. Tvůrci designu zde zajímavým způsobem zkombinovali tvary přísně rovné s mírně zakulacenými, což ve výsledku přináší zajímavý efekt. Hlavní fotoaparát má rozlišení 1,3 megapixelu, je vybaven diodovým bleskem a dokáže obraz až 10x digitálně přiblížit. Nad displejem se nachází čočka VGA kamery, jejímž úkolem je zprostředkování videohovorů. Zajímavé je, že výrobce přistoupil k používání prediktivního slovníku iTap (známý z telefonů značky Motorola) místo osvědčeného systému T9. Vestavěná paměť 30 MB není konečná, lze ji dále rozšířit prostřednictvím karet typu Micro SD. K dostání bude ve druhém čtvrtletí 2006.

Benq-Siemens s f(i)lipem

Na první pohled si nebudete jistí, zda je to MP3 přehrávač nebo mobilní telefon, pak ale poznáte, že obojí je správně. Tak nějak bychom stručně charakterizovali Benq-Siemens EF51 (89 x 49 x 18 milimetrů, hmotnost 95 gramů). Zvýšené pozornosti se u přístroje těší speciální flip, na jehož přední straně se nacházejí tlačítka k ovládání hudebních funkcí, po odklopení pro změnu uvidí běžnou klávesnici mobilního telefonu. Hudební přehrávač zvládá kromě FM rádia také soubory typu MP3, AAC, AAC+, WMA, navíc by vás mohla zaujmout funkce Speech-to-Music, což je v podstatě spouštění vybraných písniček hlasovými povely. Nevšedním dojmem působí rovněž možnost sledovat v průběhu přehrávání text skladby. Z dalších parametrů vyzdvihneme 1,3megapixelový fotoaparát, displej s rozlišením 128 x 128 obrazových bodů a 262 000 barev však k úplné špičce rozhodně nepatří.

Jedna hot a druhá také Motorola

Motorola na kongres přivezla dvě nová véčka z kategorie low-end, hranaté W220 a zakulacené V195. Prvně jmenovaný mobil má šasi s rozměry 95 x 46 x 16,6 milimetru, hmotnost činí 93 gramů. Vizuální dojem v nás zanechal veskrze pozitivní, design se jednoduše řečeno povedl. Vnitřním displejem ale asi nikoho ohromovat nebudete, je totiž pasivní typu CSTN (128 x 128 bodů). Místo externího displeje se na vnější straně nacházejí barevné symboly, jež vás svým rozsvícením upozorní např. na příchozí SMS nebo vybitou baterii. Tento nápad hodnotíme jako výborný a doufáme, že se brzy objeví i u dalších levných véček. Fotoaparát u W220 zcela chybí, a tak výbava obsahuje pouze FM rádio, podporu zpráv MMS a WAP 2.0. Výdrž baterie má dosahovat 293 hodin v pohotovostním režimu nebo 497 minut hovoru. Očekáváme uvedení ve třetím kvartále 2006.

Oblé véčko V195 se v porovnání s W220 pochlubí o něco lepším displejem (128 x 160, 65 000 barev), který je ovšem bohužel stále pasivní (CSTN). Vnější displej je velmi malý, monochromatický, slouží prakticky pouze k zobrazení těch nejzákladnějších informací. Povrch telefonu byl vyroben z plastového materiálu Soft Touch, jenž se některými svými vlastnostmi přibližuje kovu. Paměť má kapacitu 10 MB, lze ji využít dokonce i pro přehrávání MP3. Tato krásná idea má ale jeden závažný nedostatek: telefon totiž nepodporuje paměťové karty. Z funkcí vybíráme Push-to-Talk, WAP 2.0 a GPRS třídy 10.

Telefonujte přes Wi-Fi

Další z přístrojů od Nokie, véčkový mobilní telefon 6136, se zaměřil na zajímavou funkci, jíž je telefonování prostřednictvím bezdrátových sítí Wi-Fi. Integrovaná technologie UMA (Unlicensed Mobile Access) umožňuje předávání hovorů mezi sítěmi typu GSM, klasickou telefonní sítí a sítěmi podléhajícími protokolu IP, to vše při použití jediného zařízení. Přepojování mezi jednotlivými technologiemi obstarávají centrální body, které s koncovým zařízením komunikují přes Wi-Fi nebo Bluetooth. Jinak se model 6136 v mnohém podobá výše uvedené 6131, má stejný fotoaparát, podporu paměťových karet, hudební přehrávač, ovládá dokonce i zcela totožné způsoby datové komunikace s okolím. Výrazně se však liší v položce jménem displej ten u 6136 bohužel nedosahuje zdaleka takových kvalit, ale i tak svými 128 x 160 pixelů při schopnosti odlišit 262 000 barev stále patří k tomu lepšímu, co dnes můžete pořídit.

Nokia má miliony (barev)

Další zastávka patří finské Nokii, současnému vládci trhu s mobilními telefony. Nokia 6131 je GSM véčko, vynikající nad ostatními zejména brilantním vnitřním displejem (240 x 320 pixelů) se schopností odlišit až 16,7 milionů barev. Vnější displej dosahuje rovněž výborných parametrů (128 x 160 bodů, 262 000 barev). Výrobce u tohoto véčkového modelu vůbec poprvé přichází s automatickým otvíráním, kdy stačí jen zmáčknout tlačítko na kloubu a telefon se pomocí pružiny sám otevře. V oblasti dat ovládá Nokia 6131 GPRS i EDGE (oboje třídy 10), někdo možná ocení i HSCSD třídy 6. Nešetřilo se ani na integrovaném fotoaparátu, ten umí pořizovat snímky v rozlišení 1,3 megapixelu. Příznivci hudby v mobilu pro změnu ocení MP3 přehrávač ve spojení s FM rádiem. Veškerá pořízená data lze ukládat do paměti s kapacitou 32 MB, jejíž další rozšíření umožňují paměťové karty specifikace Micro SD.

Šedesát sedmdesát

Pokud jste si podobně jako celá řada dalších uživatelů oblíbili levný, ale poměrně reprezentativně vypadající mobilní telefon Nokia 6030, mohly by vás zajímat informace o jeho nástupci, Nokii 6070. Rozměry i hmotnost jsou téměř totožné jako u předchůdce, změna nás čeká v barevném provedení. Nokia 6070 se totiž bude prodávat ve stříbrné a světle modré variantě. Displej nijak nevybočuje z průměru, má rozlišení 128 x 160 obrazových bodů a umí zobrazit 65 000 barev. Vybavení podléhá trendům nižší střední třídy k dispozici máme GPRS i EDGE, ale jen třídy 6. Integrovaný fotoaparát s rozlišením VGA zvládá i natáčení krátkých videozáznamů. Zmínili bychom ještě FM rádio, infraport a Javu 2.0.

Trendy 3GSM 2006

Závěrem bychom rádi stručně shrnuli nové trendy, které se na nás v průběhu 3GSM World Congress valily doslova ze všech stran. Za zcela zásadní považujeme meziroční zlepšení kvality a dostupnosti hudebních přehrávačů, ještě loni jich na kongresu totiž bylo k vidění jako šafránu, zato letos jakoby výrobci mezi sebou najednou soutěžili, kdo je integruje do více modelů. Podobně se zlepšila situace na poli paměťových karet, na loňském 3GSM byly prakticky výsadou chytrých telefonů, letos už jimi disponuje daleko širší segment mobilů. Příjemné je i postupné zlepšování parametrů použitých displejů, kdy bychom letos za pomyslný vrchol označili Nokii 6131 s 16,7 miliony barev. Zdálo se nám také, že si mnozí výrobci konečně uvědomili význam mobilních telefonů v kategorii low-end (zejména pro rozvojové trhy), a tak začali houfně představovat kvanta nových modelů s nízkou pořizovací cenou. Mnoho nového se událo i v oblasti infrastruktury sítí 3G, jež poslední dobou zažívají celosvětový boom.

§§§§§


Něco je ve vzduchu

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

Motorola s dvojkou na dresu

Současná dvojka na poli mobilních telefonů, americká Motorola, si v loňském roce upevnila své postavení na trhu. Meziroční růst o 18 % vedl ve čtvrtém kvartále 2005 k rekordním prodejům ve výši 10,43 miliard USD, hodnota obratu za celý rok 2005 přitom činila 36,84 miliard USD. Počet vyrobených mobilních telefonů se oproti roku 2004 zvýšil přibližně o 40 % a přiblížil se tím na dosah magické hranici 150 milionů kusů za rok. Pro zajímavost dodáme, že Motorola v roce 2005 představila celkem 26 mobilních telefonů, z čehož 13 modelů patřilo do kategorie GSM, 6 telefonů bylo určeno pro CDMA a zbývajících sedm přístrojů našlo použití v sítích UMTS a iDEN.

Sony Ericsson - když se daří

Také Sony Ericsson zveřejnil své výsledky za rok 2005. Výrobce si může gratulovat, dařilo se mu téměř ve všech sledovaných veličinách. Ve čtvrtém čtvrtletí 2005 zaznamenal Sony Ericsson 16,1 milionu prodaných mobilů, což mu přineslo tržby ve výši 2,3 miliardy euro. Celoroční prodeje v roce 2005 čítaly celkem 51,2 milionu mobilních telefonů, po přepočtení na tržby asi 7,26 miliardy euro. Srovnáme-li tyto hodnoty s rokem 2004, zjistíme, že Sony Ericsson zaznamenal růst ve výši téměř 25 %. Největšími tahouny úspěchu Sony Ericssonu se staly modely z inovativní řady Walkman (W800i, W550i a W900i).

T-Mobile spustil UMTS

Závod o co nejrychlejší spuštění mobilní sítě třetí generace nakonec na Slovensku vyhrál

T-Mobile, když k datu 25. ledna 2006 uvedl v Bratislavě do provozu UMTS. Síť se skládá převážně z komponent značky Ericsson, nabídka 3G telefonů zahrnuje telefony Nokia N70 a Sony Ericsson K608i. Aktivace UMTS proběhne v průběhu prvního kvartálu automaticky u všech tarifních zákazníků T-Mobilu a bude samozřejmě bezplatná. Za používání UMTS se nebudou platit ani žádné měsíční paušály či další skryté poplatky. Ceny videohovorů byly stanoveny stejné jako u klasických hlasových služeb, odvíjejí se od používaného tarifu a účtují se vždy nad rámec volných minut. T-Mobile ale upozornil, že za těchto zvýhodněných cenových podmínek bude službu provozovat pouze do konce června letošního roku, potom možná dojde ke změně.

Startujte s Eurotelem

Až dosud byl tarifní program Start vyhrazen pouze pro majitele předplacených karet Go, kteří se rozhodli přejít na paušál. V rámci startu přenositelnosti čísel se však Eurotel (v období od 16. 1. do 31. 3.) rozhodl lákat nové zákazníky na možnost aktivace tarifu Start i bez předchozího používání služeb Go. Stačí zaplatit paušální poplatek na 12 měsíců dopředu (12 x 47,60 Kč = 571 Kč) a můžete hned začít volat do vlastní sítě za 5,36 Kč/min, pro ostatní sítě platí cena 7,14 Kč/min. Odeslání SMS přijde majitele tarifu Start na 1,19 Kč. V případě, že v uvedeném období plánujete přejít na Start z předplacené služby Go, ulehčí vám Eurotel rozhodování tím, že nemusíte splňovat dříve platnou podmínku o minimálně půlročním předchozím používání této karty. Uvedené ceny zahrnují 19% DPH.

250 SMS za 50 Kč - Special Go

Od 15. ledna 2006 lze u Eurotelu aktivovat staronový Go tarif nesoucí název Speciál Go. Za jeho hlavní lákadlo považujeme možnost aktivace SMS balíčku, s nímž za 50 Kč (částka se odečítá pravidelně každý týden) můžete v průběhu sedmi dnů odeslat až 250 volných SMS do vlastní sítě. Na druhou stranu ale za textovku mimo síť Eurotelu zaplatíte 3,30 Kč, což už zdaleka tak výhodné není. Minuta volání u tarifu Speciál Go přijde na 5,50 Kč kamkoliv. to se zdá být také zajímavou nabídkou, ale pozor na dnes již nepříliš obvyklé účtování systémem 60+30 (první minuta celá a následně po půlminutách). Aktivaci Speciál Go byste v případě zájmu měli stihnout do 28. února. 2006.

Širokoúhlý mobil od Pantech

Pantech, v ČR prakticky neznámý výrobce mobilních telefonů, začne v nejbližší době prodávat mobilní telefon výsuvné konstrukce s displejem v širokoúhlém formátu 15 : 9. Podle výrobce použitý rozměr displeje přispěje k příjemnějšímu sledování filmů s podobným efektem jako na širokoúhlé televizi. Kromě této zajímavosti telefon přichází s dvoumegapixelovým fotoaparátem a slotem pro paměťové karty typu microSD, na něž lze mimo pořízených fotografií ukládat i filmy a hudbu. Novinka je určena výhradně pro korejský trhu a bude si rozumět pouze se sítěmi CDMA.

T-Mobile globálně

Celkový počet uživatelů skupiny T-Mobile International vzrostl v roce 2005 o 9 milionů. Zákaznická základna T-Mobile tak nyní čítá již 86,6 milionů uživatelů, přičemž přibližně 77,4 milionů z nich využívá služeb společností, v nichž má T-Mobile International majoritní účast. Celkový čistý přírůstek zákazníků T-Mobile International se ve srovnání s loňským rokem mírně zvýšil a představuje nárůst ve výši zhruba 12 %. Jen T-Mobile USA zvýšil počet svých zákazníků o 4,4 milionu, což pro něj představuje více než 25% nárůst. Evropští operátoři spadající pod T-Mobile nově získali asi 3,9 milionu nových uživatelů. Například T-Mobile Deutschland navýšil svou zákaznickou základnu o 2,1 milionu uživatelů, z čehož 40 % tvoří tarifní zákazníci, a udržel si tak vedoucí postavení v silném konkurenčním prostředí německého trhu. Výrazný úspěch zaznamenal ve čtvrtém čtvrtletí také T-Mobile UK, jenž rozšířil svou zákaznickou základnu o 845 000 nových uživatelů, z čehož 319 000 tvoří tarifní zákazníci.

T-Mobile padl, vede Eurotel

Sčítání zákazníků podle údajů platných k 31. prosinci 2005 přineslo přinejmenším jedno překvapení, dočkali jsme se opětovného střídání pořadí v nekonečné soutěži o největšího mobilního operátora v ČR. Tento titul se po krátké odmlce navrací do rukou Eurotelu, který si v závěru roku výrazně polepšil a dosáhl až na hodnotu 4,676 milionu zákazníků, přičemž v cílové rovince tímto výkonem nakonec těsně předstihnul do té doby vedoucí T-Mobile s 4,63 miliony věrných. Nejvíce nových zákazníků v průběhu roku 2005 sice získal Oskar Vodafone (310 597), v kategorii celkového počtu klientů mu ale za 2,14 milionu příznivců patřila až třetí příčka.

Nokia N91 nabírá zpoždění

Ačkoliv měla být Nokia N91, designově zajímavý hudební mobil s vestavěným harddiskem o kapacitě 4 GB, uvedena na trh již na konci roku 2005, podle nejnovějších informací to vypadá, že se jí dočkáme až letos v dubnu. Pro pořádek připomeneme, že jde o smartphone z řady Series 60, o jehož zaměření na hudbu svědčí kromě již zmíněného pevného disku také plnohodnotný 3,5mm jack pro použití běžných sluchátek. Klávesnice je ukryta pod odsunovacím flipem, na jehož povrchu se nacházejí tlačítka pro ovládání funkcí souvisejících s přehráváním hudby. V rámci bohaté výbavy (Bluetooth, Wifi, EDGE, USB 2.0) nesmí chybět ani fotoaparát s rozlišením 2 megapixely. Cenu přístroje předběžně odhadujeme kolem 20 tisíc Kč.

Nechte si platit za volání

Podobně jako T-Mobile na Slovensku s programem Easy Bonus, rozhodnul se i britský "3" platit svým klientům za příchozí hovory. Zákazníci dostávají v rámci věrnostního programu pět pencí (přibližně 2 Kč) za minutu příchozího hovoru a dvě pence (80 haléřů) za každou dorazivší SMS. Získaný bonus, jehož průměrnou výši operátor odhaduje na 40 liber ročně, lze využít k bezplatnému čerpání dalších mobilních služeb.

Velké Go sady jdou ze hry

Eurotel se rozhodnul provést změnu distribuční politiky u svých Go sad. Za uplynulá léta jsme si zvykli na to, že bylo možné si zakoupit "malou" Go sadu, obsahující pouze předplacenou SIM kartu, nebo "velkou" Go sadu, jež mimo SIM karty obsahovala i mobilní telefon. Nyní se od konceptu "velké" sady zcela upouští, Eurotel bude prodávat pouze Go karty s kreditem 50 Kč za 245 Kč, telefon si zákazník v případě zájmu vybírá z běžné nabídky operátora. V případě, že si zakoupí mobilní telefon s Go kartou dohromady, získá slevu ve výši 45 Kč. Eurotel tuto změnu prezentuje jako příznivou, neboť údajně dává zákazníkovi více svobody při výběru telefonu. Náš dojem z ní je však právě opačný, máme totiž za to, že proklamovanou volnost měl zákazník již předtím a operátor tímto krokem pouze maskuje celkové zdražení. Abychom však Eurotelu nekřivdili, musíme dodat, že se po lednovém nepopulárním navýšení cen mobilních telefonů jeho nabídka vrátila zpět do normálu. Například telefon Nokia 6020 si v únoru můžete u Eurotelu pořídit o 900 Kč levněji než v lednu (sleva 17 %).

EU: Roaming je příliš drahý!

Eurokomisařka pro telekomunikace Viviane Redingová se hodlá zasadit o snížení cen mezinárodních hovorů. Cílem je, aby mezistátní hovory v rámci EU u operátorů nestály o mnoho více než vnitrostátní. Konečné rozhodnutí by mělo být známo v létě. Evropská komise rovněž zkoumá stížnosti na údajné zneužívání dominantního postavení ze strany Vodafone, T-Mobile a O2. Pokud by se tato obvinění prokázala, smí regulační orgány udělit pokutu až do výše 10 % celosvětových ročních tržeb operátora.

Manažer s Wi-Fi

Nokia se rozhodla inovovat komunikátor 9300, který ve své době nabídnul při menší hmotnosti i rozměrech funkční vlastnosti srovnatelné s Nokií 9500, ale k pomyslné dokonalosti mu bohužel chyběla podpora Wi-Fi. Nyní se na trhu objevuje Nokia 9300i, jež má za úkol tento nedostatek napravit. Zachovány zůstaly veškeré parametry staré dobré 9300, přibyla pouze možnost pracovat s bezdrátovou sítí. Cena přístroje byla stanovena přibližně na 22 500 Kč, což je asi o 6 tisíc Kč více, než dnes stojí původní varianta 9300 bez přídomku i.

PCMCIA pro CDMA

V nabídce Eurotelu se nově objevila PCMCIA karta Ubiquam UM-300C vhodná pro použítí v datové CDMA síti. Jedná se o zajímavou alternativu ke stávajícím externím modemům značky AnyData, které pro svůj provoz vyžadují zapojení do USB, což v případě práce s notebookem není právě pohodlné řešení. Cenu ani dostupnost novinky zatím bohužel neznáme.

Bonusy z přenositelnosti

S nástupem přenositelnosti čísel mezi operátory se na zákazníky doslova přivalila vlna různých zvýhodnění, jejichž cílem je přetáhnutí zákazníků od konkurence. Pro nově aktivované nebo prodloužené paušální programy se smlouvou na dobu určitou (2 roky) nabízí T-Mobile do 31. 3. kromě aktivace za korunu také možnost vybrat si balíček volných minut navíc po dobu 12 měsíců, 100 volných SMS měsíčně na 24 měsíců nebo surfování zdarma v období 3 měsíců. Počet bonusových volných minut se odvíjí od zvoleného tarifu, naproti tomu množství textovek a tříměsíční lhůta pro bezplatná data jsou pro všechny tarify shodné. Pro zákazníky, kteří chtějí přenést své oblíbené telefonní číslo k T-Mobile od konkurence a přitom budou i nadále preferovat předplacenou službu, je připraven speciální balíček "Přecházím na Twist" za 499 Kč, obsahující počáteční kredit 300 Kč.

Eurotel přichází s nabídkou pro ty, kteří si od 23. ledna do 31. března 2006 aktivují jeden z nabízených tarifů (ať již v rámci přenositelnosti nebo mimo ni) a podepíší k němu smlouvu na 24 měsíců. Jako odměnu získají k tarifům Silver, Gold, Platinum či Diamant měsíčně 100 minut pro víkendová volání do jakékoli sítě po dobu až jednoho roku zdarma. Zákazníci, kteří si vybrali jeden z tarifů Platinum nebo Diamant, získají dalších 400 minut měsíčně po dobu jednoho roku pro volání zdarma do kterékoli z českých sítí. Všichni zákazníci Eurotelu mají možnost až do konce března využívat volání po třetí minutě do vlastní sítě a na pevnou linku zdarma (platí ve všední dny od 19 do 7 hodin a o víkendech). Podpis smlouvy na 24 měsíců a výběr vhodného minimálního plnění vám mimo jiné umožní získat nové mobilní telefony za zvýhodněných podmínek již od 1 Kč.

Ani Vodafone nemůže za svými konkurenty zaostávat, a tak s příchodem přenositelnosti vylepšuje podmínky pro nově příchozí zákazníky. Klíčovou nabídkou je Zkus Vodafone měsíční lhůta na vyzkoušení služeb Vodafone zcela zdarma. Zákazník si aktivuje libovolný z Vodafone Naplno tarifů, k němuž dostane jeden bezplatný měsíční paušál a navrch ještě 300 Kč na čerpání dalších služeb (vyjma audiotextových linek a roamingu). Pokud je s Vodafone spokojen, zůstane u něj a po prvním měsíci zdarma začne platit běžné tarifní poplatky. Rozhodne-li se Oskarových služeb dále nevyužívat, musí o tom operátora informovat do 30. dne od počátku poskytování služeb, jinak bude smlouva automaticky prodloužena minimálně o další měsíc. V případě odchodu po měsíční zkušební lhůtě zaplatí zákazník pouze to hovorné, které vyčerpal nad rámec volných minut a 300 Kč dárku. V případě zájmu o tuto nabídku doporučujeme řádné pročtení odkazu Právní podmínky, jež naleznete na www.vodafone.cz v sekci Zkus Vodafone.

Levný kolibřík

Samsung připravil nový levný telefon klasické konstrukce, jde o model SGH-C120, nepřímého pokračovatele SGH-C200. Novinka má sice pouze pasivní displej, ale díky rozlišení 128 x 128 pixelů při schopnosti odlišit 65 tisíc barev je jeho kvalita pro běžné použití dostatečná. Z dnes běžné výbavy u C120 rozhodně nehledejte fotoaparát, Bluetooth nebo infraport, Samsung tentokrát šetřil všude, kde se dalo. Typickému uživateli tohoto telefonu by měla stačit paměť na 200 SMS, 40hlasá polyfonie a jednoduchý kalendář. Příjemnou vlastností je naopak hmotnost telefonu, výrobce udává hodnotu pouhých 66 gramů. Cena Samsungu SGH-C120 by podle dostupných informací neměla být vyšší než 2 500 Kč.

Zapomeneme na Oskara?

První únorový den se stal osudným pro pětileté dítko jménem Oskar, definitivně ho převálcoval rozjetý mezinárodní rychlík jménem Vodafone. Co se však změnilo pro běžného zákazníka? Zvykat si musíme na některé nové názvy služeb, například z Oskarty máme nyní Vodafone kartu, OskarKontakt se přeměnil na Vodafone prodej. S více či méně vtipnými "Oskarismy" se budeme zřejmě muset nadobro rozloučit, Vodafone se snaží od počátku tvářit o mnoho seriózněji než blahé paměti Oskar. Před časem také proběhla internetem poplašná zpráva, že Vodafone hodlá v brzké době uzavřít bezplatnou SMS bránu. Tato informace však byla posléze vyvrácena, neboť operátor si v současné situaci ani nemůže podobný krok dovolit, došlo by totiž k výraznému poškození pracně (a draze) vybudované značky Vodafone v očích zákazníků. Ušetřena nezůstala ani internetová prezentace operátora, po zadání www.oskar.cz jste nyní automaticky přesměrování na zbrusu nový web http://www.vodafone.cz. Ten se sice svému předchůdci v některých ohledech podobá (orientace na červenou barvu), ale například struktura menu doznala četných zásahů.

Vodafone změnil roaming

Zásadní změny podmínek poskytování roamingu proběhly ihned po dokončení transformace Oskara ve Vodafone. Kdo by čekal, že největší globální operátor nabídne pro volání v zahraničí výhodnější ceny než Oskar, bude ale možná zklamán. Vodafone v rámci Vodafone World rozdělil celý svět do tří roamingových zón, v nichž jsou stanoveny jednotné sazby za hovory. Pokud voláte z některé ze sítí skupiny Vodafone, ušetříte oproti běžné taxe 15 %. Účtování za roaming platí ve stejné výši jak pro majitele tarifu, tak i pro předplacenkáře, konkrétní ceník hledejte na webu www.vodafone.cz v sekci Služby, Roaming a mezinárodní hovory. Ve srovnání s konkurencí je Vodafone sice i nadále nejlevnější, ale v mnoha případech vás jeho účtování vyjde dráž než dříve s Oskarem.

§§§§§


MacWorld Conference & Expo 2006

Šárka Tomanová

06P0132

Světoznámé firmy vystavují na CEBITu a CESu, ovšem společnost Apple si již před lety zřídila svůj MacWorld Conference & Expo 2006, nejdůležitější výstavu pro celou "MAC" komunitu. Letos se konala již podvaadvacáté v Moscone Center v San Franciscu. V hale Moscone Centra se tísnilo více než

350 vystavovatelů, u jejichž stánků byly k vidění stovky nových produktů. Srdce příznivce "Meků" jen plesalo, a mohlo se doslova rozplývat nad

novým iMacem, MacBookem nebo upgradovaným iLifem.

Nový Intel Mac

Bezpochyby největší událostí letošní výstavy bylo představení spolupráce společnosti Apple s Intelem. Nejen, že Apple oznámil nový iMac a novou řadu produktů MacBook Pro, vybavenou procesory Intel Core Duo, ale navíc začal tyto produkty distribuovat hned tentýž den což znamená více než šest měsíců před oznámeným plánem. V odvětví, kde je to většinou naopak, je to úctyhodný výkon. Za to můžeme Apple pochvalit. Na druhé straně mají teď softwaroví vývojáři těžkou hlavu. Apple totiž za cenu tohoto "překvapení" neinformoval žádné přední dodavatele softwaru, a tak existuje pouze pár aplikací, které na nových Macích běží. Po pravdě řečeno, jediný software, který je kompatibilní s Mac OS X a novými iLife a iWork, jsou universální binárky, které běží jak na PowerPC, tak na Intel Macu. Koncový zákazník je tak limitován a bude si muset stejně chvilku počkat, než budou k dispozici nové verze jeho oblíbených programů.

Na pomoc přichází Rosetta

Prozatímním řešením této situace může být Applem představená Rosetta. Technologie, která umožňuje provozovat Intel Mac na non-native kódech. Na MacWorldu jsme ji viděli v akci. Dobrou zprávou je, že Rosetta není separátní prostředí jako Classic (žádný zvláštní startup nebo jiné uživatelské interface). Uživatel v podstatě nepostřehne téměř nic, kromě možného zpomalení počítače. Pokud používá "Microsoft World", nepředstavuje zo zase tak velký problém, pokud ovšem pracuje s programy jako Photoshop, Illustrator nebo Quark, může být v některých případech zpomalením nemile překvapen.

iMac jak se liší od iMac G5?

Všechny výše uvedené připomínky k softwaru odůvodňují výběr iMacu jako prvního počítače Mac s Intelem. Většina zákazníků, jež si ho koupí, totiž nebude používat Photoshop nebo Quark každý den, takže nehrozí problémy se zpomalením. Nový Intel iMac se nijak významně neodlišuje od iMac G5, který nahrazuje. Na první pohled byste rozdíl ani nepoznali. Největší novinkou je vestavěný dvoujádrový procesor Intel Core Duo s technologií Smart Cache. Ta dynamicky alokuje paměť pro každé ze dvou jader a navíc aktivně předpovídá, která data je třeba uložit do cache ještě dříve, než je o ně zažádáno. Procesor umí přesunout obsah cache do operační paměti a opět data získat zpět, což značně snižuje v době nečinnosti spotřebu. To umožňuje novému iMacu vysoký výkon, což je zřetelné i na vylepšené nabídce multimédií. Může například řídit externí displej jako "rozšíření" stávající obrazovky, nejen jednoduše zrcadlit vestavěný panel.

iMac je dodáván se systémem Mac OS X 10.4.4 a nejnovějším balíkem multimediálních aplikací iLife, jehož součástí je i novinka iWeb. iMac disponuje grafickou kartou Ati Radeon X1600 se 128 MB GDDR paměti, u výkonnějšího modelu je možnost upgradovat na 256 MB, a 8x SuperDrive (DVD+R DL/DVD+RW/CD-RW) mechanikou. Pevný disk má kapacitu 160 GB, respektive 250 GB a jedná se o Serial-ATA s 7 200 rpm. Nový iMac je již k dostání, a to ve dvou variantách, za 1 299 dolarů za 17" verzi s procesorem o frekvenci 1,83 GHz, a za 1 699 dolarů za 20" verzi s procesorem o frekvenci 2,0 GHz.

MacBook Pro

U MacBook Pro je, stejně jako u iMacu, zřetelný nárůst výkonu nového procesoru oproti staré G4, zvláště používáte-li aplikace iLife. Vylepšený design stojí rovněž za povšimnutí. Nový MacBook Pro je hubenější, nepatrně širší a plný nových vychytávek. Magsafe konektor představuje například velmi elegatní řešení připojování napájecího kabelu, které velmi citlivě snižuje možnost poškození notebooku (pokud zachytíte za zdrojový kabel). Konektor kabelu je totiž uchycen magneticky a v případě silného mechanického odporu vyklouzne.

Přidání slotu pro Express Card naznačuje, že Apple myslí na budoucnost a další generace technologií. Přestože to může naštvat majitele PowerBooků vybavených starším PC Card slotem, kteří budou muset svůj počítač upgradovat, pokud budou chtít dosáhnout stejných hodnot výkon nabízený specifikací Express Card je ojedinělý (až do 2 Gb/s). To potvrzuje připravenost MacBooku pro zařízení nové generace a super rychlé ukládání dat, včetně externího SATA. Vyjmutí 800megabitového FireWire portu je mírně překvapivé (i když se jako standard nikdy příliš neuchytil), ale 400Mb port je tu stále, a to i po předchozích dohadech, že Apple chce FireWire odstranit úplně.

Zařazení digitálního audiovstupu a výstupu je rovněž velmi dobrý tah, obzvláště pro milovníky domácího kina, kteří používají MacBook Pro jako mediální stroj. Tato možnost využití MacBooku má ještě světlejší budoucnost, protože je vybaven technologií Front Row a infračerveným dálkovým ovladačem, které byly představeny s iMacem G5.

Stejně jako iMac je i nový MacBook Pro vybaven operačním systémem Mac OS X v10.4.4 a aplikacemi iLife, grafickou kartou ATI Mobility Radeon X1600 (125 MB, respektive 256 MB u vyššího modelu). Pevný disk má kapacitu 80 GB, respektive 100 GB, a jedná se o Serial ATA/100 s 5 400 rpm. MacBook má být v severní Americe prodáván už v průběhu února, k nám se možná dostane až v březnu. Cena slabšího modelu je 1 999 dolarů, toho silnějšího pak 2 499 dolarů.

iPod

Obrovský úspěch iPodu v roce 2005 se Apple a další výrobci rozhodli podpořit uvedením obrovského množství nového příslušenství pro tuto "hračičku". Přehlídka zahrnovala dokovací stanice, barevné varianty, externí baterie, obaly, audio sety a také jedno z nejzajímavějších příslušenství FM remote control. FM remote control obsahuje FM tuner a slouží jako dálkové ovládání a přijímač rádia. Nový iPod tedy nabízí i nabídku rozšířeného ladění stanic.

iLife 06

Stejně jako hardware, i software byl vylepšen a na MacWorldu byla představena nová verze iLife 06. Apple opravdu dostál svému slovu a opět nabízí funkcionalitu produktů, která umožní uživatelům dosahovat profesionálních výsledků při práci s multimédii, ať už jsou to obrázky, zvuk nebo film. I když se nejedná o "hvězdný" upgrade, obě aplikace, iDVD a iMovie, obsahují řadu zlepšení. Novinkou iMovie je možnost využít přednastavené layouty (funkce Animated Tthemes), do nichž si uživatel může vložit své fotografie a videa a vytvořit tak vlastní efektní video.

Podobnou funkci nabízí také iDVD, které umožňuje pomocí Magic iDVD rychlé sestavení DVD. Stačí vybrat fotografie, hudbu či video a Magic iDVD tento obsah vezme a kompletně podle vlastního uvážení připraví cílové DVD.

Oním hvězdným upgradem iLife je nový iPhoto. Nyní pojme až 250 000 fotografií, má nový design a je rychlejší. Ovládání je pro uživatele velmi jednoduché a například oblíbené úpravy fotografií, jako je rozostření nebo saturace, se dostaly do funkce One Click Effects. Takže k jejich použití postačí pouze jedno kliknutí. Z fotografií můžeme vytvořit třeba i kalendář, přání nebo knihu. Novou funkcí iPhoto je photocasting, tedy sdílení fotografií. Z iPhoto je nyní možné nahrát fotky na .Mac a zpřístupnit je tak ostatním uživatelům. Ti mohou pomocí RSS přihlásit fotografie do svého iPhoto a jsou informováni o všech změnách a aktualizacích.

Za zmínku stojí též vylepšení GarageBand o Podcast Studio. Díky němu může uživatel vytvářet vlastní podcasty v podobě audio záznamu. Součástí GarageBand je i iChat, sloužící k nahrávání rozhovorů. Následně lze rozhovory upravit, přidat obrázky, hudbu a poslat je na internet pomocí iWebu. Tímto se dostáváme k poslední vylepšené aplikaci iLife, k iWeb. iWeb propojuje obsah aplikací iLife s internetem, tedy jmenovitě .Mac. Je určen pro tvorbu webových stránek a pomocí Media Browseru je možné vytvořit stránky s hudbou, texty, videem atd. velmi jednoduše a bez nutnosti znát HTML kód (metodou WYSIWYG).

Update balíků iLife se prodává za 79 dolarů a dostanete ho zdarma ke všem novým Macům.

iWork 06

Kancelářský balík iWork se rovněž změnil. Změny jsou sice spíše kosmetického rázu, ale pro uživatele velmi příjemné. Aplikace Pages i Keynote 3 zaznamenaly vylepšení v oblasti tabulek, kde je možné provádět jednoduché výpočty, třídění a případně vložit i vlastní složitější výpočet (tedy překvapení v podobně tabulkového procesoru se nekonalo...). Zdokonaleny jsou i možnosti práce s obrázky, jejich ořezávání, zobrazování v prezentaci, otáčení. V Keynote najdeme nové 3D grafy, nové možnosti přehrávání prezentace na displejích (nastavení rozlišení), nové layouty a přechodové efekty. Update iWork stojí 79 dolarů.

Vybíráme z oceněných

Jako každý rok i letos vybírali redaktoři na MacWorldu nejzajímavější produkty a oceňovali je. Mimo již výše zmíněného softwaru iLife#06 a notebooku MacBook Pro získaly ocenění ještě následující produkty:

Adobe Lightroom, který společnost Adobe představila v pondělí jako beta verzi pro Mac, představuje nový přístup k práci s fotografiemi a je určitě velmi zajímavou konkurencí pro právě představený software Applu, Apertute 1.0. Konkurence v oblasti profesionálních foto-aplikací nebyla na trhu zase tak veliká, ale vypadá to, že se vše změní, a to ve prospěch fotografů, kteří používají digitál. Lightroom umožňuje veškeré úpravy obrázků (v beta verzi je potřeba pro některé úpravy exportovat snímky do Photoshopu). Velmi nízké systémové nároky jsou velmi příjemným překvapením. Lightroom tak spokojeně běží na všech Macích, nejen na těch posledních. Tento program je vyvinut jako doplněk Photoshopu, nemá ho tedy nahradit, a můžeme se těšit na další rozšíření funkcí. Uživatelé Maců si jej mohou zdarma stáhnout ze stránky Adobe.

Browseback od se hodí v situaci, kdy jste někdy chtěli najít webovou stránku, kterou jste navštívili dříve a neuložili si ji či nepoznamenali adresu. Browseback je šikovný nástroj, který vám pomůže ji najít. Tento prográmek poskytuje jednoduchý přehled s náhledy na stránky, které jste navštívili. Takto zobrazené stránky můžete jednoduše prohledávat zadáním klíčového slova, i když jsou už několik týdnů staré a v originále dávno aktualizované. Cena tohoto produktu je 30 dolarů.

Docktopus, jedna z nejméně používaných funkcí Mac OS X Docku, představuje možnost přidání poznámek (badges) k používaným ikonám. Odpadkový koš tak může informovat, kolik souborů obsahuje, ikona iCal bude zobrazovat minikalendář akcí, jakákoliv aplikace může zobrazovat ikonu procesoru, jež bude indikovat, jak procesor pracuje. Docktopus tak konečně poskytne důvod vypnout automatické skrývání a nechávat Dock stále otevřený. EyeTV 2 je kompatibilní se stejným hardwarem jako předchozí verze EyeTV, ale vlastnosti nové verze se výrazně změnily. Na první pohled je zřejmá změna designu, který napodobuje iTunes a iPhoto. V EyeTV 2 můžete vytvořit playlist video nahrávek či seznam oblíbených kanálů. Integrovaný průvodce programů ušetří čas s vybíráním pořadu, který chcete vidět či nahrát, protože nemusíte otvírat webové stránky a hledat televizní program tam. Seznam vybraných pořadů může být automaticky exportován do iPodu, případně do Roxia Toast 7. Na trh je dodáván ze cenu 49 dolarů do 31. března 2006, poté už za 79 dolarů.

JBL On Time pokračuje v tradici dodávání vysoce kvalitních audio příslušenství pro iPod. Na MacWorldu představila nový budík On Time (299 dolarů). Není to opravdu typický budík, na první pohled byste to možná asi ani nepoznali, ale nabízí řadu užitečných vlastností a funkcí. Mezi ně patří možnost připojení jakéhokoliv zdroje zvuku (je však šitý na míru iPodu, pro který je zde dokovací místo), výkonné reproduktory, hodiny, budík, rádio a v neposlední řadě displej, který má integrované světelné senzory, takže automaticky mění svítivost v závislosti na okolí.

LightZone 1.0 od je aplikace zaměřená na editaci fotografií a je určena profesionálním a pokročilým fotografům. Nabízí alternativní cesty jak vidět, upravovat a opravovat digitální fotografie podle světelných hodnot. LightZone je založena na Zone Systemu, technice fotografování, kterou zpopularizoval známý krajinář Ansel Adams. Ta dovoluje fotografovi zobrazit a kontrolovat barevný rozsah snímků. Cena LightZone činí 250 dolarů.

Zařízení iSee 360i (od ) bude velmi užitečné, pokud vlastníte některý z modelů "před 5G". Pokud totiž posadíte svůj iPod do iSee dokovací stanice, budete moci přehrávat nejen soubory uložené přímo na harddisku iPodu a sledovat je na barevné 3,6" obrazovce iSee, ale také nahrávat videa z mnoha různých zdrojů.

§§§§§


CD příloha - Multimediální lekce dějepisu

Jan Šplíchal

06P0131

LANGMaster Dějepis 1, O&O Safe Erase 1.0 a mnoho dalších zajímavých programů(CD)

Oživte své znalosti dějepisu pomocí vynikající multimediální učebnice Dějepis 1 od společnosti LANGMaster a zbavte se důležitých dat bez možnosti jejich obnovení. To vše nabízí programy, které vám přinášíme zdarma!

Akce a Novinky

V tomto čísle vám přinášíme bonbónek v podobě programu zdarma hned dvakrát. Domácí společnost LANGMaster nabízí svou multimediální učebnici Dějepis 1, ve které se poutavou formou, zahrnující videa, fotografie, nákresy, tabulky a zajímavosti o daném období, seznámíte s dějinami světa.

Druhým lákadlem je produkt O&O Safe Erase 1.0. Ten vám dobře poslouží v případě, že se rozhodnete vymazat důležitá data bez možnosti jejich následného obnovení, aby se k nim již nikdo nepovolaný nedostal. Standardní odstranění a následné vysypání koše ve Windows totiž tuto situaci nevylučuje. Více informací naleznete jako obvykle v rámečcích a v sekci Rychlokurz, která je věnována právě produktu O&O Safe Erase.

V sekci Novinky naleznete aktuální číslo oblíbeného časopisu Abíčko, pojednávající o platformě Linux, rovněž internetové periodikum Interval nabízí spoustu novinek a zajímavostí. Naleznete zde i excelovské tabulky s aktualizovaným seznamem veškerého softwaru, vydaného na našich CD, nechybí ani kompletní elektronická podoba časopisu s veškerými materiály od roku 2000. Své tři zástupce zde má také software vztahující se k ostatním článkům uvnitř časopisu. V rubrice Servis se věnujeme bezpečnostním záplatám, vydaným společností Microsoft za měsíc leden. Pro každou edici MS Windows jsou připraveny samorozbalovací balíčky, obsahující záplaty k dané verzi operačního systému. Nezapomněli jsme ani na opravy produktu MS Office.

Software

Vzhledem ke z hlediska místa větší náročnosti programů, které jsou zdarma, se v jednotlivých sekcích nalézá menší počet programů než obvykle.

Rubrika Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Za zmínku stojí freewarový editor webových stránek 1st Page 2006 3.0, který kromě tvorby HTML kódu obsahuje i jednoduchého FTP klienta a správce souborů, nástroj pro automatické dokončování tagů nebo více než 1 500 jednoduchých i složitějších skriptů.

JAlbum 6.2 je nástroj pro snadnou tvorbu webových fotogalerií. Stačí přesunout složky s fotografiemi do JAlbum a program automaticky vytvoří HTML stránky s miniaturními náhledy fotografií, nebo prezentaci vašich snímků formou slide show s možností aplikace řady efektů. Pro boj s nevyžádanou poštou je připraven nástroj SPAMfighter 4.3.5. Příchozí pošta je automaticky porovnávána s centrální databází, která je přímo aktualizována všemi uživateli programu. Program podporuje Microsoft Outlook a Outlook Express. JetAudio 6.2.6 je přehrávač a konvertor zvukových a video souborů, který zvládne přehrát většinu formátů multimédií. Jeho součástí je 20pásmový ekvalizér a 20kanálový analyzátor spektra. Dokáže ukládat jednotlivé snímky přehrávaného videa do bitmapových souborů, upravit rychlost přehrávání, přehrávat internetové vysílání rádia, umožňuje i tvorbu zvukových CD a ukládání stop zvukových CD do souborů. Podporuje rozšíření plug-in a úpravu vzhledu prostřednictvím skinů.

Do nové edice 6.54 pokročil po delší odmlce i Total Commander, velmi populární správce souborů. Uživatelské rozhraní je navrženo v souladu s tradicí nástroje Norton Commander, tedy dva svislé panely a standardní klávesové zkratky. Z nepřeberného množství funkcí lze zmínit například kompresi souborů, možnost připojení k FTP serveru, kódování souborů, synchronizaci adresářů a v neposlední řadě také stabilitu a české uživatelské rozhraní.

Komunikace přes internet slaví nebývalý rozmach, proto jsme Téma CD věnovali právě této problematice. Naleznete v něm programy, jejichž pomocí můžete navázat kontakt písmem, hlasem i obrazem.

Klasikou mezi těmito programy je Miranda 0.4.0.2, produkt vytvořený jako odpověď na stále se zvětšující a paměť více zatěžující klasické ICQ. Miranda splňuje všechny požadavky pro běžného uživatele a zároveň minimálně zatěžuje počítač a jeho paměť. Využívá sítě uživatelů ICQ, takže je potřeba mít zaregistrované vlastní ICQ UIN. Pro tento program je na CD připravena také čeština. Odigo je méně známý komunikační klient, fungující na obdobném principu jako známé ICQ, s tím rozdílem, že umožňuje komunikaci se všemi hlavními messengery, které jsou v současné době používány. Lze tedy komunikovat s uživateli ICQ, MSN, AOL a Yahooo. AOL 5.5.3595 slouží rovněž k on-line komunikaci. Obsahuje všechny dobře známé AIM funkce, jako seznam kontaktů, uživatelský adresář, označení kontaktů ikonami, sdílení souborů, používání více identit, podpora HTTP proxy, podporuje rovněž šifrování komunikace a výměnu souborů. Tato poslední verze umožňuje používání jednoho seznamu kontaktů ve všech identitách a přenos zvuku a obrazu Video IM.

Pro vyznavače her je připraven XFIRE, nástroj, který automaticky sleduje, kdy a kde hráči (vaši přátelé) hrají počítačové hry on-line a umožní vám s nimi snadno komunikovat i z rozehrané hry. S XFIRE nemusíte mít spuštěné jiné aplikace jako ICQ, IRC atd. abyste mohli sledovat, kdy a kde přátelé hrají. Herní rozhraní mnoha her totiž dovoluje, aby zpráva přišla přímo hráči, aniž by byl obtěžován dalším oknem se zprávou. Program dále umožňuje zjistit, jaký máte ping na server, sledovat statistiky hráčů, (délka hraní apod.), posílat zprávy ve hře, připojit se k serveru, kde hrají vaši přátelé, či přehrávat zvuky.

Část Vyzkoušejte si patří programům souvisejícím s ostatními články uvnitř čísla, s programy z rubriky CD centrum, ale také softwaru, jenž nás zaujal. EasyDVD je DVD přehrávač, který díky své nenáročnosti může být přijatelnou alternativou pro vlastníky starších počítačů, jež při přehrávání obvykle brzdí hlavně používaný software. EasyDVD přehraje video nejen přímo z DVD nosiče, ale i z adresáře na pevném disku. Upravit lze jas, kontrast či barevné podání. Pokud často posloucháte internetová rádia a rádi byste občas zachytili svoji oblíbenou skladbu, určitě vás potěší Internet Radio Tuner 2.0. Přímo v programu lze nalézt mnoho různých rozhlasových stanic všech možných žánrů, hlavně ale umožňuje přímý záznam vysílání do formátu MP3. Object Fix ZIP je program určený pro opravu souborů komprimovaných metodou ZIP. Takto poškozený soubor rekonstruuje a vytvoří nový, použitelný archiv. Podporuje všechny soubory vytvořené archivačními programy PkZIP a WinZIP i jiným, kompatibilním archivačním softwarem. Silnou stránkou programu je schopnost pracovat s více soubory najednou, můžete zvolit až tři operace, které má Object Fix ZIP s vybranými soubory provést. Těmito operacemi je v první řadě Test integrity, jehož pomocí zjistí, zda jsou sobory poškozeny. Dále nabízí funkci Opravit archiv, který vytvoří nový archivační soubor s rekonstruovaným obsahem původního souboru, konečně pak může Extrahovat archiv do určené složky.

Počítač a připojení k internetu využívají v nemalé míře i předškolní a školní děti. Naomi 3.2 je nástroj pro filtrování nevhodného obsahu na webových stránkách. Program najde využití především u rodičů, kteří svým ratolestím chtějí zabránit návštěvy různých porno stránek, webů o drogách a dalších nežádoucích obsahů. Automaticky hlídá obsah stránek podle zadaných kritérií a zabraňuje jejich případnému zobrazení. Umožňuje rovněž blokování P2P klientů, sloužících ke sdílení dat.

Komunikace a Hardware

Část Komunikace nabízí balík aplikací pro práci s internetem, dva programy pro on-line komunikaci a software pro sdílení dat. Seamonkey 1.0 (dříve známý jako Mozilla Suite) je balík internetových aplikací, které poskytují prvotřídní pohodlí pro práci s internetem. Obsahuje webový prohlížeč, který nabízí například prohlížení stránek v několika panelech, blokování vyskakovacích (pop-up) oken, správce obrázků či postranní lišty, které vám umožní mít neustále po ruce informace z vašich oblíbených webů. Další součástí je poštovní klient pro přehlednou organizaci vaší pošty. Mezi jeho funkce lze zařadit účinný antispamový filtr, podporu více účtů, snadné vyhledávání či filtry pro třídění zpráv. Tento balík obsahuje i editor webových stránek založených na HTML a CSS, IRC klienta pro pohodlnou komunikaci a adresář pro jednoduchou a přehlednou správu kontaktů.

Wengo 0.99 je velmi kvalitní OpenSource program pro telefonování po internetu, videokonference, chat a zasílání SMS. Umožňuje bezplatné volání z jednoho počítače na druhý. Potřebujete jen solidní připojení, mikrofon a reproduktory. Program lze instalovat i jako rozšíření prohlížeče Firefox. Tuto možnost vám rovněž nabízíme.

Trillian 3.1 je multisíťový klient, umožňující komunikaci přes internet. Nová verze přináší řadu vylepšení, nejznatelnější je nový základní režim s jednodušším ovládáním, integrace s encyklopedií Wikipedia, ukládání seznamu kontaktů na serveru nebo možnost hlasové komunikace v sítích MSN, AIM a Yahoo. Direct Connect ++ 0.6811 je nová edice softwaru, který umožňuje peer-to-peer sdílení adresářů na místních a mapovaných discích s jinými uživateli prostřednictvím TCP/IP sítě. Integrován je vyhledávač, filtr, veřejný a soukromý chat.

Do rubriky Hardware jsme připravili softwarové balíky VIA Hyperion 4in1 4.51 a VIA Hyperion Pro 5.07A, v nichž naleznete funkce pro optimalizaci činnosti operačního systému Windows na počítačích, jež využívají čipovou sadu VIA.

Zadarmo: LANGMaster Dějepis 1

Společnost LAMGMaster patří k nejvýznamnějším domácím výrobcům multimediálních výukových titulů. Právě z jejich dílny pochází Dějepis 1. Vychází v edici LANGMaster Škola hrou, který má za úkol oslovit žáky základních a středních škol.

Poutavou formou vás provede jednotlivými historickými obdobími seznámíte se s vývojem pravěkého člověka, poznáte nejstarší civilizace blízkého Východu, starověký Egypt, Indii a Čínu, dozvíte se o původních obyvatelích Austrálie a například i o tajemných sochách na Velikonočním ostrově. Multimediální forma programu umožňuje získat velké množství snadno dostupných informací. Ty jsou rozděleny do časově navazujících skupin, které jsou dále rozděleny do kapitol. V nich kromě textových částí, které jsou pro lepší porozumění provázány se slovníčkem pojmů, databází životopisných údajů či tabulkou, naleznete také obrázky, zvukové a videonahrávky, názorné animace a pro ujasnění také časovou osu. Pro celkové oživení studia jsou v kapitolách umístěny odkazy na různé zajímavosti, vztahující se k danému časovému úseku. Své znalosti pak můžete ověřit sadou cvičení, která naleznete za každou lekcí a každou kapitolou. Nechybí ani kontrola a ukázka správných odpovědí. Testy můžete opakovat a docílit tak 100% výsledků. Tyto úlohy nejen zjistí, jestli probrané látce skutečně rozumíte, ale také umožní rychle se připravit na písemné práce a zkoušení.

Při instalaci je třeba povolit zavedení podpůrných programů, které jsou nezbytné pro chod produktu. Následuje instalace programu samotného. Při prvním spuštění budete dotázáni na počet uživatelů, lze nastavit jediného nebo více lidí. Pokud zadáte více uživatelů, každý z nich bude nucen při spuštění programu zadat své heslo. U jediného uživatele se tato nutnost omezuje pouze na první spuštění.

Zadarmo: O&O Safe Erase 1.0

Smazat data na počítači je velmi jednoduché. Stejně jednoduché je však tyto zdánlivě nedostupné informace získat zpět. Například přesun souboru do koše ve Windows a jeho následné vysypání nemusí znamenat, že jste jej definitivně sprovodili ze světa. O&O Safe Erase umí naprosto neobnovitelně a dokonale mazat soubory. Již jsme se několikrát zmiňovali o tom, že vymazat soubor tak, aby nešel obnovit, je opravdu věda. Existuje na to řada algoritmů a norem, náš program vám umožní výběr z těch nejznámějších. Práce s programem je velice jednoduchá, protože je plně integrován do uživatelského rozhraní Windows. Neexistuje zde něco jako hlavní okno programu, neboť všechny funkce jsou dostupné přes pravé tlačítko myši. Takže chceme-li bezpečně vymazat nějaký soubor či soubory, klikneme na něj pravým tlačítkem myši a vybereme položku SafeErase. V následujícím dialogu můžeme buď rovnou spustit proces mazání kliknutím na tlačítko [Yes], nebo nejprve nastavit úroveň bezpečnosti (a tím zvolit algoritmus použitý k mazání). Samozřejmě čím vyšší úroveň, tím delší dobu mazání trvá. Stejným způsobem se můžeme bezpečně zbavit dat vyhozených do koše. Opět máme v nabídce pod pravým tlačítkem myši volbu SafeErase, která se postará o dokonalé zlikvidování souborů z koše. Jak již bylo zmíněno, toto mazání chvilku trvá, nemusíte však čekat až operace proběhne, celou jeho činnost je možné minimalizovat do systémové lišty Windows. Mazání se tímto nepřeruší, jen bude probíhat na pozadí. Program je po instalaci třeba registrovat. Na adrese http://www.oo-software.com/en/special/safeerase/ register_frm.html naleznete registrační formulář (odkaz na něj naleznete také na našem CD), v něm je důležité zadat správně vaši e-mailovou adresu, na kterou následně po vyplnění a odeslání obdržíte registrační údaje. Při prvním užití programu se objeví dialog upozorňující na to, že používáte neregistrovanou verzi. Klikněte na první variantu Enter registration code a budete vyzváni k zadání registračních údajů (jména, společnosti, sériového čísla). Tedy těch, jež vám přišly e-mailem.

Nepřehlédněte na CD

Total Commander 6.54

Velmi populární správce souborů s dvěma svislými panely.

1st Page 2006 3.0

Editor webových stránek obsahující i jednoduchého FTP klienta a správce souborů.

Odigo 3.0 CZ

Nástroj pro on-line komunikaci s uživateli ICQ, MSN, AOL a Yahooo.

Xfire

Program umožňující komunikaci s ostatními hráči on-line her.

EasyDVD 2.1.1.32 beta

Jednoduchý DVD přehrávač se základními možnostmi úpravy obrazu.

Internet Radio Tuner 2.0

Poslech internetového rozhlasového vysílání s možností záznamu do MP3.

Naomi 3.2

Nástroj pro filtrování nevhodného obsahu na webových stránkách.

Object FIX ZIP 1.3

Program určený pro opravu souborů komprimovaných metodou ZIP.

§§§§§


Únor 2006: Analýzy mají zpoždění

Jiří Peterka

06P0129

Přelom ledna a února 2006 se nesl ve znamení zrychlování ADSL a broadbandu obecně. Do konce ledna měl regulátor dokončit analýzy relevantních trhů, ale nestihl to. Navíc se zde možná rýsuje velké překvapení. Schválena byla i novela vysílacího zákona o digitálním vysílání.

Již na počátku ledna 2006 zveřejnil Český Telecom svou novou velkoobchodní nabídku ADSL, ve které zvýšil rychlosti nabízených přípojek na dvojaž čtyřnásobek.

A jakoby na důkaz toho, nakolik je celý trh závislý právě na tom, co udělá Český Telecom, se spustila úplná lavina zrychlování českého broadbandu. Trh s broadbandem se skutečně zachoval jako "spojené nádoby", když na krok Českého Telecomu reagovali snad všichni významní hráči na trhu broadbandu. Zrychlili samozřejmě i alternativní operátoři, kteří pouze přeprodávají velkoobchodní služby Českého Telecomu. Kromě nich ale zrychlily také kabelové přípojky, pozadu nezůstalo ani "unbundlované" ADSL (realizované na zpřístupněných místních smyčkách).

Teprve s odstupem času však stávající uživatelé poznali, že u ADSL od Českého Telecomu je zrychlení cíleno hlavně na nové uživatele, zatímco ti stávající si na něj musí počkat do března, někdy možná ještě i déle. Prý kvůli postupnému navyšování kapacit.

Analýzy relevantních trhů

S děním na trhu s broadbandem, kde Český Telecom jednoznačně "diktuje tempo", souvisí i analýzy tzv. relevantních trhů. Jde o jeden z významných důsledků nového zákona o elektronických komunikacích (zákona č. 127/2005 Sb.), který zásadně mění pravidla hry v oblasti regulace trhu elektronických komunikací. Konkrétně tak, že regulátor musí nejprve podrobně prozkoumat (analyzovat) jednotlivé části celého trhu, a to samostatně pro každou takovou část (označovanou jako tzv. relevantní trh). Analýzy relevantních trhů by měly odpovědět na otázky jako:

l je už relevantní trh dostatečně konkurenční, nebo nikoli?

l má někdo na relevantním trhu dominantní postavení (tzv. významnou tržní sílu)?

Pouze při zjištění, že relevantní trh ještě není dostatečně konkurenční (není na něm dostatečně velká skutečná konkurence), může regulátor ukládat konkrétní regulační opatření subjektům, které mají na tomto trhu postavení s významnou tržní silou. Náš regulátor (Český telekomunikační úřad) měl podle zákona dokončit analýzy všech 18 relevantních trhů do konce ledna. Nestalo se tak, v termínu byla dokončena jen jedna analýza. Na ostatních regulátor teprve pracuje, a bude sebou muset "pořádně hodit". Na konci dubna (přesně 12 měsíců od účinnosti nového zákona) totiž přestanou platit dosavadní regulační opatření, vydaná ještě podle předchozího zákona. A bez dokončených analýz nebude možné vydávat nová regulační opatření.

Schyluje se k velkému překvapení?

Jedním z relevantních trhů je i broadband, přesněji velkoobchodní trh se službami vysokorychlostního přístupu k internetu (nikoli tedy maloobchodní trh). Právě tady by se mohlo schylovat k překvapení. Na jednom z odborných seminářů v průběhu ledna totiž zástupci regulátora naznačili, že by právě v rámci tohoto relevantního trhu mohli dojít k závěru, že zde není žádný subjekt s významnou tržní silou. Tedy ani Český Telecom, který má tak výrazné postavení v oblasti ADSL a jeho kroky tak ovlivňují celý trh s broadbandem.

Důvod, kvůli kterému regulátorovi zatím vychází, že ani Český Telecom nemá na velkoobchodním trhu s broadbandem dominantní postavení (tzv. významnou tržní sílu), je ten, že regulátor poměřuje vše strukturou přípojek koncových zákazníků (tedy na maloobchodním trhu). A zde prý (podle regulátora) existuje poměrně vysoký podíl bezdrátových přípojek, hlavně Wi-Fi, zatímco ADSL představuje jen cca 40 procent. Ostatní tvoří kromě bezdrátových přípojek přípojky kabelové a také mobilní (CDMA).

Je ale možné hodnotit situaci na velkoobchodním trhu skrze situaci na trhu maloobchodním, právě a pouze přes procentuální zastoupení jednotlivých technologií broadbandových přípojek?

Pokud by regulátor skutečně prohlásil, že náš velkoobchodní trh s broadbandem je již plně konkurenční a nikdo zde nemá významnou tržní sílu, pak by tento trh už sám nijak neovlivňoval a operátoři a provideři by se již museli řídit jen pravidly hospodářské soutěže, pod dohledem ÚOHS. Nejspíše by to znamenalo konec velkoobchodní nabídky ADSL od Českého Telecomu, tím i přeprodeje ADSL, a celkově pak další zvýšení míry, v jaké Český Telecom ovládá tuzemský trh s broadbandem.

Nekonečná (digi)novela

V průběhu ledna se poslanci opakovaně snažili konečně přijmout novelu zákona č. 231/2001 Sb. (o rozhlasovém a televizním vysílání), a tím definovat tolik potřebný právní rámec pro digitální vysílání. Snažili se o to už více než rok, a nakonec se jim to podařilo až 10. února 2006. Ovšem teprve v tzv. třetím čtení, takže návrh ještě půjde do Senátu.

Samotné (řádné televizní) digitální vysílání naštěstí již začalo, konkrétně 21. 10. 2005 v Praze a okolí. Od 9. 2. 2006 pak i v okolí Brna a Ostravy. Takže třeba přenosy ze zimní olympiády již mohla řada diváků sledovat přes digitální vysílání. Poslanci ovšem v rámci novely řešili prozaičtější věci. Třeba to, zda stávající držitelé celoplošných licencí (Nova a Prima) mají mít automaticky nárok na digitální licenci (na "překlopení stávající analogové do digitální). Rozhodli, že ano. Dále řešili to, zda očistit licenci Primy od (povinnosti šířit vysílání) regionálních televizí. I zde poslanci rozhodli ve prospěch "očištění".

Pro uživatele internetu je podstatné i jedno další "očištění", a sice očištění počítačů s přístupem k internetu od koncesionářských poplatků. Novela konstatuje, že vysílání po internetu není rozhlasovým a televizním vysíláním ve smyslu daného zákona, a tudíž se na něj koncesionářské poplatky nevztahují.

§§§§§


Nový studijní obor Informatika a chemie

Miloslav Nič

V roce 1999 NASA ztratila u Marsu družici v ceně 125 milionu dolarů, protože část inženýrů počítala v metrech a kilogramech a část ve stopách a librách. Špatně propočítaný zážeh pak poslal družici do atmosféry, kde se rozložila na části. V loňském roce byla udělena Nobelova cena za objev, že žaludeční vředy jsou ve většině případů způsobeny činností bakterií a že odstraněním bakterií se vyléčí i samotný vřed. Ačkoli v roce 1994 americký institut zdraví vydal doporučení, aby byly vředy léčeny antibiotiky, po čtyřech letech od vydání doporučení stejná instituce zjistila, že většina lékařů léčí po starém. V dnešní době téměř všechny odborné časopisy označují své články pomocí digitálního identifikátoru DOI. Pokud znáte DOI, stačí před něj napsat http://dx.doi.org/ a znáte adresu článku. Přesto většina inženýrů a vědců nemá o jeho existenci ani ponětí a často velmi namáhavě články hledají a na ně odkazují. Tato zdánlivě nesouvisející fakta mají společný rys, komunikační problémy mezi odborníky. Na celém světě se ukazuje, že vzrůstá potřeba po lidech, kteří jsou schopni překlenout komunikační bariéry, zvládají terminologii specializovaných vědních oborů a zároveň se orientují ve světě informačních technologií.

Studijní obor "Informatika a chemie" na VŠCHT Praha si klade za cíl vychovávat takové odborníky. Jejich studium se skládá ze dvou částí. Studenti absolvují stejné základní předměty jako studenti standardních oborů VŠCHT Praha a ovládnou tak koncepty a pojmosloví přírodních věd. Zároveň se vzdělávají v moderních informačních technologiích, a to včetně programátorského zpracování textů a dat.

Ačkoliv je teorie velmi důležitá, nic nemůže nahradit praxi. Studium je založeno na projektech, které mohou vést k výsledkům, jež ocení nejen česká veřejnost. Studenti oboru se podílejí na činnosti vydavatelství VŠCHT Praha, např. na technickém zpracování zdarma dostupných elektronických knih (ke stažení na http://vydavatelstvi.vscht.cz/katalogy-e/ /katalog_e-books_cze.html). Rovněž pomáhali vytvářet ESO (http://www.vscht.cz/ eso/) portál studijních materiálů VŠCHT Praha. I tyto materiály jsou z velké části volně přístupné. Někteří studenti dokonce přebírají projekty, které oslovují návštěvníky z celého světa. Stránky law-ref.org věnované mezinárodnímu právu a rfc-ref.org, které zpracovávají "normy" internetu, jsou nyní spravovány a vyvíjeny studenty oboru.

Navazující magisterský obor, který je v současnosti v akreditačním řízení, se zaměřuje na oblast nanotechnologií, materiálové chemie a biochemické informatiky. Tento obor byl vytvořen ve spolupráci s pracovníky České akademie věd a sleduje nejnovější světové trendy. Je nepopiratelné, že kombinace studia náročné přírodní vědy a počítačových technologií není jednoduchá. Na druhé straně studenti získají velmi široké spektrum znalostí, které mohou uplatnit ve své profesní kariéře. Absolventi se mohou uplatnit například jako odborní informační pracovníci, pracovníci technické podpory center distančního vzdělávání či jako manažeři mediálních vztahů.

§§§§§


uWízlo W paWučině

Adam Pecháček

06P0128

Víte o nové stránce na internetu? Zašlete nám odkaz na adresu: pawucina@idg.cz

http://www.zoh.cz

Pokud si chcete připomenout zimní olympijské hry v italském Turíně, určitě navštivte tyto stránky. Naleznete zde kompletní programy olympiády 2006, výsledky i statistiky. Můžete se dozvědět nejrůznější zajímavosti o našich i zahraničních závodnících. Vítězové mají dokonce i své individuální profily. Nechybí ani drobné drby "ze zákulisí", rozhovory s našimi sportovci a ankety. Každé sportovní odvětví má svůj odkaz. Rovněž si můžete přečíst, jak se o závodech vyjádřili naši komentátoři, jaká je historie zimních olympijských her, přesné složení našeho olympijského týmu a nominace do závodů.

http://www.liter.cz

Liter.cz je amatérský literární server. Naleznete zde nejširší výběr z výtvorů amatérských spisovatelů. Orientovat se můžete v několika sekcích, a to v básních, povídkách, úvahách, pohádkách, fejetonech a reportážích. Ty jsou pak rozděleny ještě podle příslušných témat. Pokud jste sami autorem nějakého pěkného dílka, které byste chtěli uveřejnit, stačí jen krátká a jednoduchá registrace. Přidat můžete dvě díla denně. Vlastní literární pokusy lze publikovat i pod pseudonymem. O kvalitě díla pak něco zjistíte pomocí procentuálního hodnocení a komentářů, které vám zanechávají ostatní autoři a čtenáři.

http://www.anglictina.com

Pomocí této bohužel placené služby se můžete jednoduše naučit anglicky. Za měsíční poplatek máte k dispozici neomezený přístup do všech tří úrovní, archivu e-mailových lekcí (kde jsou doplňkové materiály) a k dalším výukovým materiálům. Pro úplné začátečníky zde funguje tzv, "školička", což je desetidenní výukový program, během kterého se naučíte přes 100 slovíček, základní gramatické úkazy a jevy a zároveň nejdůležitější konverzační obraty, které se velmi často používají v běžné mluvě. Zároveň je možné slyšet výslovnost slovíček a frází, namluvených rodilým mluvčím. Po absolvování těchto deseti základních lekcí by měl být poctivý student schopen zvládnout jednoduchá cvičení a postoupit do složitějších lekcí. On-line výuka na těchto stránkách je pro lidi, kteří nemají čas chodit do veřejných kurzů, určitě zajímavější, než samostudium ze strohých učebnic.

http://www.blisty.cz

Britské listy deník o všem, o čem se v České republice příliš nemluví. Jak je uvedeno v záhlaví úvodní stránky, Britské listy obsahují velké množství článků a reportáží z různorodých oborů. Každý den jsou přidávány další aktuality a novinky. Nejčastějším tématem článků je domácí a zahraniční politika, kritika vlády a novinky ze světa. Archív Britských listů sahá až do roku 1996. Britské listy jsou částečně závislé na finanční podpoře čtenářů, díky níž se může práce časopisu rozšiřovat a profesionalizovat. Pokud bude i nadále kvalitní čtenářská podpora, měla by být zprovozněna řada potřebných technických funkcí serveru, jako např. vyhledávání, statistiky, knihovna, galerie, zasílání Britských listů e-mailem a on-line chaty. Zkrátka zajímají-li vás umlčené případy a nerozebrané záležitosti, je tato stránka určená právě vám.

http://www.form.cz

Pod touto adresou se skrývá archiv formulářů na českém internetu. K dispozici jsou základní typy tiskopisů z úřadů a institucí v České republice. Najít požadovaný formulář můžete v 17 přehledných oborech nebo pomocí vyhledávače. Jsou zde i podrobné návody a informace o práci s formuláři a jejich stahování, třídění a zobrazování. Soubory zde naleznete ve dvou formátech PDF a FFW. U formátu FFW lze použít takzvané přímé vyplňování, zatímco u PDF musíte dokument nejprve vytisknout a pak ručně vyplnit (výhoda je ale ta, že zachovávají originální podobu původního dokumentu včetně barev, obrázků, použitých písem a formátování textu). Pokud nějaký formulář, který by mohl být užitečný širšímu okruhu lidí, na stránkách chybí, můžete přímo z úvodní strany kontaktovat redakci. Tyto stránky vám mohou ušetřit spoustu práce se sháněním formulářů.

www.scpendolino.cz

Super City Pendolino nabízí zcela nový způsob cestování mezi Prahou a Ostravou, s vysokým komfortem a rychlostí přepravy. Všechny dostupné informace o Pendolinu naleznete právě na těchto stránkách. Můžete se dočíst deset důvodů, proč cestovat Pendolínem, v čem je cestování Pendolínem pohodlnější, jaké výhody a nadstandardní služby cestujícím poskytuje, kdy a kde jede a kolik stojí jízdné. SC Pendolino přináší nové možnosti v kupování jízdenek a místenek. Jízdní doklady si nyní můžete zakoupit pohodlně přímo doma nebo v kanceláři pomocí internetu. Elektronický obchod eShop ČD je k dispozici téměř 24 hodin denně, jízdenku si můžete zakoupit on-line nejdříve 30 dní a nejpozději 6 hodin před odjezdem vlaku z nástupní stanice. Můžete zde mimo jiné vyhledat, kde se právě nachází určitý vlak.

§§§§§


Nové Panasonicy

Tomáš Jirásko

06P0126

Panasonic představil pro náš trh určené jednočipové MiniDV kamery Panasonic NV-GS27 a NV-GS37, s 30x optickým zoomem s ohniskovým rozsahem 35,7-1 072 mm (ekvivalent k 35mm filmu). Oba nové přístroje jsou vybaveny kompletně českým menu a nově také kontextovou nápovědu v češtině, která přímo na LCD panelu přístroje vysvětluje, k čemu se jednotlivé funkce používají. Reprodukci barev a čistý obraz zajišťuje technologie Pure Colour Engine LSI, která generuje jasovou složku signálu z RGB. Systém 3D Frame Noise Reduction snižuje hladinu šumu o 30 %. Videokamera NV-GS37 je kompatibilní s USB 2.0 HS (přenosová rychlost až 480 Mb/s), takže ke zkopírování DV záznamu do počítače potřebujete pouze USB kabel, který je součástí základního příslušenství. U modelu GS27 lze přes rozhraní USB přenášet do počítače fotografie, pro střih videa se používá standardní FireWire rozhraní. Oba přístroje je možné používat také jako webové kamery.

Připraveny jsou i tři nové modely DVD videokamer VDR-D300, VDR-D250 a VDR-D150, které jako záznamové médium používají disky DVD-RAM a DVD-R/RW o průměru 8 cm. Nové přístroje nabízejí různé stupně výbavy a uspokojí jak pokročilé amatérské kameramany, tak příležitostné rodinné uživatele, kteří nemají s natáčením videa příliš mnoho zkušeností.

Základní model VDR-D150 je osazen jedním CCD snímačem, objektivem Panasonic a disponuje 30x optickým zoomem. Panasonic VDR-D250 s procesorem Crystal Engine zpracovává R, G, B signály z CCD snímačů po jednotlivých pixelech a kvalitu obrazu by měly zvýšit i filtry pro zpracování šumu. Kamera má objektiv Panasonic s 10x optickým zoomem a umožňuje pořizovat fotografie s rozlišením 2,3 megapixelu.

Nejvyšší model VDR-D300 je určen náročným videoamatérům. Přístroj má objektiv Leica Dicomar, 3CCD systém i optický stabilizátor obrazu. Systém optické stabilizace obrazu MEGA O.I.S. minimalizuje neostrosti, které vznikají v důsledku roztřesené ruky kameramana a lze jej aktivovat i při fotografování. Maximální rozlišení snímků činí 3,1 megapixelu.

Všechny modely jsou vybaveny slotem pro paměťovou kartu SD, na kterou se ukládají fotografie.

Novou řadu digitálních 3CCD videokamer pro rok 2006 představují modely NV-GS500, NV-GS300 a NV-GS280. Jsou vybaveny objektivy Leica Dicomar s optickým stabilizátorem obrazu MEGA O.I.S. (kromě GS180). Novinkou je širokoúhlý LCD panel s úhlopříčkou 2,7 palce (GS500/ GS300/GS280) a také několik funkcí, které šetří baterii videokamery.

Z průzkumu mezi uživateli videokamer totiž vyplynulo, že kameraman často zapomene vypnout nahrávání a přístroj pak dlouhé minuty natáčí vše, co se objeví před objektivem, a plýtvá baterií na zcela nesmyslné záběry země nebo podlahy. Tuto běžnou chybu účinně eliminuje nová funkce ochrany proti natáčení země. Jakmile polohová čidla optického stabilizátoru zjistí, že se kamera nachází v poloze nepřirozené pro natáčení, záznam se automaticky přeruší a kamera se přepne do pohotovostního režimu. V případě potřeby lze samozřejmě tuto funkci vypnout. Úsporu energie přináší také funkce rychlého zapnutí/vypnutí. K uvedení kamery do provozu nyní stačí pouze odklopit LCD panel nebo vysunout hledáček. Jakmile LCD panel sklopíte, videokamera se okamžitě vypne.

Pokud chcete, aby se vaše video podobalo filmům, které se promítají v kině, můžete s NV-GS500 natáčet v režimu Pro-Cinema. "Filmového efektu" je dosaženo tím, že kamera pracuje s neprokládaným obrazem s frekvencí 25 snímků za sekundu (fps). V tomto režimu se rovněž automaticky spustí funkce pro zdůraznění basů a potlačení šumu větru.

Nový kompaktní fotoaparát Lumix DMC-FZ7 je nástupcem superzoomu DMC-FZ5. Nový model FZ7 nabízí optický stabilizátor obrazu Mega O.I.S., kompenzující otřesy ruky při fotografování, a ultrazoom Leica DC (36-432 mm při přepočtu na kinofilm) s rozlišením 6 megapixelů.

Jednou z mnoha technických inovací, jimiž se novinka pyšní, je ovládací joystick, který umožňuje snadné manuální ostření, nastavení expozice a tzv. rychlé menu. Rovněž u LCD panelu došlo k vylepšení je nyní větší (2,5") a poskytuje jasnější obraz i u hůře osvětlených scén. Další inovaci představuje nový akumulátor o kapacitě 710 mAh, s nímž je možné pořídit až 340 snímků na jedno nabití (CIPA standard).

Nový model FZ7 navíc disponuje zvláštním režimem pro nastavení citlivosti až na hodnotu ISO 1600, která umožňuje použití kratších expozičních časů v situacích, které vyžadují zachycení rychle se pohybujících subjektů v horších světelných podmínkách.

§§§§§


Tokijská ohlédnutí

Tomáš Jirásko

06P0133

Školákům skončily prázdniny, vysokoškolákům zkouškové období a obchodníci se chystají vyrukovat se spoustou důvodů, proč začít na jaře utrácet peníze.

On se vždy nějaký vhodný svátek najde a když ne, tak se vyhrabe nějaký náboženský, a přetvoří se k obrazu komerčnímu. Vědí o tom i výrobci, a tak ve zvýšené míře předvádějí své nové a ještě novější elektronické vymoženosti, ať již zcela nové či ty, které nestihli vypustit na vánoční trh. Nu což, budou Velikonoce a tak podobně.

Únor je ve znamení multimédií, kolem toho, jak co nejrychleji a nejlépe zaznamenat a následně přehrát co největší množství obrazu a hudby. Jen ten člověk, kdyby to zvládl všechno zpracovat. Máme tu několik kamkordérů, videokameru, která umí skoro všechno, video přehrávač, který přehraje skoro všechno, a několik vyšperkovaných mobilních telefonů.

Sony HDD Kamkordér

Pohřběte své kazetové videokamery nebo je darujte příbuzným. Sony je plnohodnotný přístroj pro záznam videa, ovšem vybavený pevným diskem. Model DCR-SR100 obsahuje 30GB disk a video nahrává ve formátu MPEG2, a to ve třech kvalitativních úrovních: 9 Mbit/s, 6 Mbit/s a long play mód 3 Mbit/s, což s daným diskem představuje 7 hodin a 20 minut až 20 hodin a 50 minut záznamu, alespoň podle oficiálních údajů. Přenos videa do počítače pro další zpracování se odehraje přes USB 2.0. Počáteční cena je stanovena na 1 150 dolarů.

Odkaz: http://www.sonystyle.com

Samsung T-DMB Phone

Když loni Samsung představil světu své mobilní telefony podporující digitální televizi, byla spousta fanoušků moderních technologií nadšena, přinejmenším do chvíle, když zjistili, že telefony jsou určeny výhradně pro oblasti s pozemním digitálním vysíláním standardu T-DMB. To se nyní rozšířilo v testovacím režimu i do Německa a Francie, Samsung se tedy rozhodl expandovat s těmito hi-tech telefony i na evropský trh. SGH-P900 má 2,2" obrazovku, otočnou o 90 stupňů do horizontální polohy (i pro sledování videa). P900 umí televizní signál i zaznamenávat. Podporuje dále formáty MPEG4, H.263 a H.264, z hudebních pak MP3, AAC a AACplus. Výbavu tvoří USB, Bluetooth a PictBridge pro podporu přímého tisku. Podrobnosti o datu uvedení a ceně nejsou zatím známy.

Odkaz: http://www.samsungmobile.com

HDTV Camcorder Sanyo

Dalším novým kamkordérem je Xacti DMX-HD1 společnosti Sanyo, známé zejména výrobou dobíjecích baterií. Výrobek chystaný na konec února ukládá video ve vysokém HD rozlišení 1 280 x 720 a v kódování MPEG4, a to přímo na CD paměťovou kartu, která však není součástí balení. Pravidelní čtenáři jistě vědí, že rozlišení se 720 řádky je tím nižším ze dvou HDTV standardů, vyšší hodnota je 1 080, takže Xacti je sice HD kamkordérem, nicméně na trhu jsou k dostání i ty s vyšším rozlišením záznamu. Nicméně pokud vám jde o velikost, potom tato maličká kamera bude těžko hledat konkurenci, váží pouhých 235 gramů a zvládá 10x optický zoom. Chystaná cena bude 1 040 dolarů.

Odkaz: http://www.sanyo-dsc.com/products/lineup/dmx_hd1/

Samsung 1GB MMCmicro na trh

Společnost Samsung plánuje během třetího kvartálu zahájit prodej nových paměťových karet MMCmicro o kapacitě 1 GB.

MMCmicro je jedním ze tří nových formátů paměťových karet, navržených pro mobilní telefony a podobná malá přenosná zařízení. Za jeho vývojem stojí hlavně Samsung, konkuruje mu microSD společnosti SanDisk a Memory Stick Micro, vytvořený kooperací Sony a SanDisk. Nové karty jsou logicky menší než současné, aby vyhovovaly nárokům zařízení, pro něž jsou navrženy. Ceny zatím nejsou známy.

Sharp All-in-one Video rekordér

Jestliže se částečně stále pohybujete v minulosti a částečně v budoucnosti, a ne a ne se do ní přehoupnout, může vám pomoci video rekordér Sharp DV-ARV22. Integruje v sobě totiž jak klasickou VHS mechaniku pro přehrávání známých kazet, tak DVD přehrávač. Z obojího lze dále záznam přehrávat na integrovaný 250GB pevný disk. Škoda jen, že přístroj neumí přímo digitalizovat VHS záznam na DVD disky, protože podobné přístroje již na trhu jsou. DV-ARV22 se objeví na pultech obchodů v polovině března za 1 300 dolarů.

Odkaz: http://www.sharp.co.jp/products/dvarv22

Pantech Music Player telefon

Společnost Pantech se se svým novým mobilním telefonem pokouší o totéž, co v oblasti hudebních přehrávačů dokázal Apple iPod Nano. Pantech IM-U110 obsahuje 1 GB paměti jako alternativu k mikrodiskům, stejně jako iPod Nano, zatímco větší iPod pevný disk má. Telefon přehrává hudbu ve formátech AAC, AAC Plus a samozřejmě MP3, video pak MPE4 a H.264. Bez možnosti fotografovat ve vysokém rozlišení by telefon ani nemohl uspět, proto i tento je vybaven 2Mpix objektivem a technologií PictBridge pro přímý tisk. Přístroj běží v síti CDMA, bude tedy k dispozici v oblastech pokrytých tímto signálem. Cena má být kolem 650 dolarů.

Odkaz: http://www.pantech.co.kr

Panasonic Multi Media Player

Na první pohled vypadá Panasonic DVD-LX97 jako standardní přenosný DVD přehrávač. Je na něm 9" širokoúhlá LCD obrazovka a mechanika pro čtení optických disků, nicméně již při druhém pohledu odhalíme další charakteristiky, které LX97 vyvyšují nad obyčejný DVD přehrávač. Přístroj přehrává i další typy disků a obsahu, tedy CD, MP3 CD a Video-CD, i audio a video obsah z SD flash karet. Zabudovaný je rovněž přijímač pro příjem chystané japonské mobilní digitální televize a nízkoenergetický FM vysílač, jímž se přenáší audio signál do autorádia. Uváděná cena je 780 dolarů.

Odkaz: http://www.panasonic.jp/dvdplayer

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Čmucháme s Etherealem. Zjistěte, jaká data putují přes vaši počítačovou síť!(CD)

David Čepička, Daniel Behrens

06P0101

Odborníci na ochranu dat při dotazech, týkajících se možností sledování provozu v počítačové síti, jen lomí rukama. My vám v tomto článku předvedeme, jak se analýza provozu v počítačové síti dělá. Využijeme k ní utilitu Ethereal.

Pomocí programu Ethereal přesně uvidíte, které datové pakety procházejí přes vaši síťovou kartu, jaký mají obsah a na který server putují. To se hodí například tehdy, pokud chcete testovat, zda nějaký program neodesílá z vašeho počítače za vašimi zády nějaká data, a pokud ano, pak kam tato data putují. Program však smíte použít pouze k testování funkčnosti své sítě, odposlouchávání provozu počítačové sítě je podle všech pravidel ilegální.

1.Jak probíhá jednoduchá kontrola počítačové sítě

Programy pro sledování provozu počítačové sítě (anglicky se jim říká sniffery) jako Ethereal dokáží číst data obsažená v síťových paketech. Pomocí těchto programů se dá nalézt chyba v počítačové síti, můžete se dozvědět více o síťových protokolech nebo třeba odhalit programy, které odesílají data z počítače, aniž by o tom jeho uživatel vůbec věděl. Což o to, neoprávněnému odesílání dat z počítače nebo pokusům o napadení počítače zvenčí se dá zabránit použitím osobního firewallu, například Zone Alarmu či firewallu zabudovaného ve Windows XP. Na druhou stranu žádný firewall nikdy nezjistí, která data se vlastně přesně odesílají. Kromě toho firewall nepomůže ani u programů, jež tak či tak slouží k odesílání nebo přijímání dat na internet a z internetu. Například programy typu Instant Messenger nebo internetové prohlížeče přenášejí prakticky libovolná data, aniž by firewall vyvolal nějaký poplach. A to je přesně ono slabé místo, jehož s oblibou využívá spyware. Ten například používá pro přenos shromážděných dat třeba Internet Explorer.

2.Některé utility se dají sledovat těžko

Když chcete učinit přítrž nesrovnalostem při přenosu dat, je nutné použít skutečně důsledné ochranné prostředky a pak analyzovat, jaká data se na který počítač rozesílají. Program pro sledování provozu sítě se v tomto případě umístí tak, aby mohl sledovat veškerou komunikaci, a zaznamenává všechny odeslané a přijaté pakety. Získaný datový proud pak lze kousek po kousku pomocí speciální utility rozebrat a zjistit, zda nějaký program například neodesílá z našeho počítače nějaká data bez povolení.

3.Základy sledování provozu počítačové sítě

Každý program pro sledování provozu počítačové sítě se skládá z několika částí:

Zaznamenávání: Ovladač pro sledování síťového provozu se vnoří do ovladače síťové karty nebo telefonického připojení sítě a způsobí, že se od této chvíle budou všechny odeslané a přijaté pakety zároveň ukládat do mezipaměti. Pomocí řady filtrů se může program pro sledování síťového provozu nastavit tak, že má zaznamenávat pouze některé parametry, například použitý síťový protokol, port protokolu TCP, popřípadě cílovou adresu paketu, což jsou údaje pro většinu účelů naprosto dostatečné. Vzhledem k tomu, že u sítě s rychlostí 100 Mbit/s se za jednu sekundu může odeslat až 144 000 paketů, je pro zaznamenávání provozu v síti nutný výkonný počítač.

Analýza: Modul pro analýzu dat zkoumá jednotlivé pakety a hledá v nich chyby, které při přenosu nastaly, nebo ty, které by mohly posloužit hackerům. Většina útoků na počítače totiž probíhá stále podle stejného vzoru například pomocí skenování portů. U profesionálních, ale velmi drahých programů pro sledování sítě probíhá tato analýza v reálném čase. To ale samozřejmě předpokládá vlastnictví velmi výkonného počítače.

Dekódování: Nejdůležitějším krokem při sledování provozu sítě je bezesporu zjišťování obsahu paketů. Sniffer je při této operaci rozdělí tak, aby od sebe uživatel dokázal rozlišit jednotlivé části, a to aniž by přesně věděl, které bajty například u paketu TCP/IP odpovídají cílovému portu. Propracovanější systémy dokáží pro určitou IP adresu pomocí dotazu na službu DNS zjistit jméno hosta (jméno počítače v síti nebo jméno internetového serveru) a v případě potřeby znovu spojí několik paketů dohromady do datového proudu. To uživateli ušetří zdlouhavé vyhledávání sekvenčních čísel v proudu dat, stejně jako následné řazení odpovídajících paketů k sobě.

4.Program pro sledování síťového provozu v praxi

Programy pro sledování síťového provozu (v tomto případě se nazývají Protocol Analyzer) nacházejí uplatnění zejména ve velkých sítích. Jejich úkolem je pomoci uživatelům odhalit v jejich systémech slabá místa nebo chyby. Z tohoto důvodu jsou podobné aplikace vybaveny řadou funkcí a možností pro správu, například možnostmi rozčlenění datového provozu podle protokolů, odesílatelů/příjemců, stejně jako možnostmi pro provedení analýz trendů a utilit pro automatické rozpoznávání chyb. Tyto dodatečné funkce samozřejmě mají svoji cenu. Například výkonný program pro sledování a analýzu protokolů s rozdělenými klientskými moduly například stojí 5 000 eur. Možnosti těchto programů samozřejmě překračují to, co obyčejný uživatel může na jediném svém počítači nebo v malé síti potřebovat. K tomu, abyste zjistili, zda nějaký program bez povolení odesílá data do internetu a pokud ano, tak jaká, nepotřebujete složité utility pro analýzu. Pro dekódování rovněž nebudete potřebovat podporu pro všechny dostupné protokoly, jako například poněkud exotický Decnet. Vzhledem k tomu, že výrobci těchto aplikací většinou nedodávají na trh odlehčené varianty svých drahých produktů, nezbývá než se poohlédnout po freewarových nebo sharewarových utilitách, které tuto mezeru na trhu v současné době vyplňují.

Nejpopulárnějším programem (možná i proto, že je zdarma) je utilita Ethereal (na našem CD vám ji nabízíme ve verzi 0.10.14) . Je určena pro Windows 98/ME, NT4, 2000 a XP, můžete ji rovněž stáhnout na adrese www.ethereal.com jako soubor ETHEREAL-SETUP-0.10.14.EXE o velikosti 12 MB.

5.První kroky s Etherealem

Nyní vám na příkladu Etherealu předvedeme první kroky, které musíte podniknout, abyste mohli úspěšně sledovat provoz v počítačové síti, například za účelem odhalení programu typu Phone Home (to je program, který se sám připojuje k serveru svého výrobce, aby na něj například zasílal data o svém využívání, registraci apod.) či k prozkoumání připojení pomocí protokolu IP, jejichž původ vám není jasný.

Než budete Ethereal instalovat, musíte si stáhnout zdarma dostupný ovladač Winpcap. Jeho verzi 3.1, určenou pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP, naleznete na našem CD jako soubor WINPCAP_3_1.EXE o velikosti 456 KB, popřípadě na internetové adrese http://www.winpcap.org. Tato utilita dokáže přečíst všechna data procházející síťovou kartou (viz Co dokáže Winpcap). Tato data následně využívá Ethereal pro analýzu.

Nejprve prověříme síťový provoz týkající se dat, která přicházejí do našeho počítače ze sítě. Tento provoz způsobují všechna otevřená okna internetového prohlížeče a další aplikace, jako například programy pro práci s elektronickou poštou nebo programy typu Instant Messenger. Programy tohoto typu by tedy měly být vypnuty.

Spusťte Ethereal a v menu Capture klepněte na položku Options. V dialogovém okně vyberte u políčka Interface síťovou kartu nebo telefonické připojení sítě. Pokud se vám bude zdát standardně nastavená hodnota pro paměť (v poli Buffer size) příliš nízká, můžete ji zvětšit. Udává velikost bufferu ovladače Winpcap. Vyšší hodnotu doporučujeme zadat zejména u sítí s extrémním provozem, ale zpravidla vyhoví implicitní nastavení. Vzhledem k tomu, že všechny pakety potřebujeme celé, ponecháme nezaškrtnutou položku Limit each Packet to. Zatím nebudeme používat žádný filtr k filtrování zaznamenávaných dat (položka Capture Filter). V poli Display Options nedoporučujeme zatrhávat položku Update list of packet in real time, jinak Ethereal spotřebuje příliš mnoho systémových prostředků jen k tomu, aby zobrazil obsah každého paketu.

6.Začínáme se sledováním provozu

Po klepnutí na tlačítko Start zahájí Ethereal automaticky sběr dat. Pokud nás zajímá pouze běžný provoz na síti, necháme program jednoduše několik minut běžet. Mezitím se v informačním okně programu objevují informace o zaznamenaných síťových paketech a také informace o tom, ke které skupině protokolů patří. Po chvíli klepněte na tlačítko Stop, čímž se sledování provozu na síti zastaví a Ethereal zobrazí všechny nasbírané pakety uspořádané do tabulky. V závislosti na architektuře sítě a na počtu stanic v ní se v seznamu objeví celá řada pravidelně se opakujících paketů. Jedná se o dotazy typu ARP (Address Resolution Protocol), jež zjišťují, která IP adresa patří k MAC adrese (Media Access Control) síťové karty. Je-li součástí sítě směrovač, naleznete zde i pakety, sloužící k výměně informací o směrování. Navíc počítače s operačním systémem Windows často posílají zprávy typu Browser nebo Potential Browser, jimiž se v síti dorozumívají.

7.Podrobnější analýza síťového provozu

V našem případě vidíme jednu podezřelou věc: jedna stanice pravidelně vysílá pakety NetBIOS over IPX (viz obrázek). To je přinejmenším zvláštní, protože protokol IPX je poměrně zastaralý a obvykle se již dnes nepoužívá. Ethereal navíc pro tento paket zobrazuje pouze IPX adresu odesílatele. Některý z počítačů je tedy špatně nakonfigurovaný. Pátrejme dále!

Pokud v tabulce klepnete na libovolný paket, objeví se ve spodní části okna jeho obsah. V něm je nejzajímavější částí ta, jež se nachází pod položkou IEEE 802.3 Ethernet. Klepnutím na znaménko + úplně vlevo se otevřou jednotlivé části paketu a vy zjistíte MAC adresu odesílatele.

Po klepnutí pravým tlačítkem na řádek s adresou odesílatele se otevře kontextové menu, ze kterého můžete přímo nastavit filtrování obsahu. Vzhledem k tomu, že vás nyní zajímají všechny pakety, které přišly nebo odešly během komunikace s tímto počítačem, vyberte položku Apply as Filter, Selected. Ethereal následně zobrazí všechny pakety odeslané ze zadaného počítače, což ještě upřesníte filtrem eth.addr == <adresa>.

8.Vyloučení rušivých elementů a vyhledání počítače

Máme štěstí a v seznamu jsme nalezli ještě dva pakety typu Browser, pomocí nichž nyní získáme další informace o hledaném počítači. Tyto pakety mimo jiné obsahují i jména počítačů v síti, nastavená ve Windows. V našem případě se jedná o počítač ZOUBEK, který se nachází ve skupině DOMA. S těmito údaji už lze tento počítač v našem případě se jednalo o špatné nastavení sítě snadno vyhledat a jeho konfigurace opravit.

9.Filtrování datového provozu na základě kritérií

Nebudete-li datový provoz filtrovat vůbec, získáte informace o všech paketech. Tyto informace jsou však užitečné jen málokdy. Pro odfiltrování paketů vysílaných z určité IP adresy a IP broadcastů (pakety vysílané hromadně na všechny stanice v síti), které vás zajímají, vám postačí Capture Filter, do něhož zadáte zdrojovou nebo cílovou adresu IP (ale pouze jednu z těchto adres). Otevřete dialogové okno Capture Options (klepnutím do menu Capture/Options) a vedle tlačítka Capture Filter zadejte výraz:

host <IP-adresa>

Výraz <IP-adresa> nahraďte IP adresou síťové karty, u níž chcete zaznamenávat provoz v našem případě IP adresou vašeho počítače. Pokud získáte během zaznamenávání podezření, že něco není v pořádku, můžete filtrování ještě zpřísnit, abyste získali skutečně jen ta data, která potřebujete. Například následující příkaz zachytí pouze pakety, které putují ven a dovnitř a patří počítači s danou IP adresou, přičemž se zaznamenává komunikace probíhající na portu 80 (protokol HTTP jedná se o datové pakety internetového prohlížeče).

host <IP-adresa> and tcp port 80

10.Sledování přenosu elektronické pošty v počítačové síti

Komunikace pomocí nejrůznějších internetových protokolů jako POP3, SIP, SMTP nebo FTP probíhá přes počítačovou síť nešifrovaně. Ačkoliv dnes řada serverů pro práci s elektronickou poštou (a to i takové, které poskytují e-mailové schránky zdarma) nabízí šifrovaný přenos dat, jen málo uživatelů této možnosti využívá.

Může se docela snadno stát, že nějakému hackerovi uživatel ulehčí práci, protože existují osoby, které používají stejná hesla pro přihlašování k soukromé i firemní e-mailové schránce, nebo vyřizují firemní záležitosti přes svou soukromou e-mailovou schránku. Když chcete zjistit, zda uživatel používá pro přihlašování pomocí elektronické pošty nešifrované připojení, stačí jednoduchý Capture Filter ve tvaru:

tcp port 110 or tcp port 25 or tcp port 143

Tímto příkazem Ethereal zobrazí komunikaci probíhající na třech nešifrovaných portech, používaných pro elektronickou poštu: POP3, SMTP a IMAP. Chcete-li otestovat, zda tento příkaz skutečně funguje, spusťte Ethereal a vyzvedněte si zprávy ve své e-mailové schránce.

U nešifrovaného připojení pomocí protokolu POP3 zjistíte, že se heslo přenáší skutečně nešifrované. To představuje značné bezpečnostní riziko vzhledem k tomu, že v počítačové síti může program jako Ethereal používat prakticky kdokoliv a může takto sbírat hesla různých uživatelů. Správci sítí znalí tohoto rizika proto nasazují sniffery právě na připojení pomocí protokolů POP3, aby uživatele před tímto nebezpečím včas varovali. Podobně citlivé na přenos hesla jsou i protokoly FTP, Telnet nebo HTTP.

11.Sledování jiných počítačů v síti

Pokud se jedná o sledování provozu vlastního počítače, pak je používání Etherealu skutečně velmi jednoduché. V případě sledování toku dat u jiných počítačů v síti je to složitější. V takovém případě musíme provést několik dalších opatření předem. Ethernet samotný je ve své podstatě sdílené médium. To mimo jiné znamená, že se všechny pakety rozesílají na všechny stanice v síti. Aby se každý počítač nemusel neustále zabývat tím, které pakety jsou pro něj určeny a které ne, využívá síťová karta počítače vestavěný filtr. Ten propouští k ovladači síťové karty pouze ty pakety, které jsou určeny pro síťovou kartu s danou MAC adresou, nebo ty, které se označují jako Multicast nebo Broadcast a jsou určeny pro všechny stanice v síti.

Řada karet však podporuje i tzv. Promiscuous Mode. Jedná se o režim, pomocí něhož dokáže Ethereal prostřednictvím síťové karty přijímat všechny pakety v síti, tedy i ty, které danému počítači vůbec nepatří. A právě díky tomuto režimu můžete sledovat datový provoz i na jiných počítačích.

Vzhledem k současnému rozšíření přepínačů (jako centrálních prvků sítě) je sledování ostatních počítačů v síti stále obtížnější. Přepínače v síti slouží k tomu, aby pakety rozesílaly pouze na ty počítače, pro něž jsou určeny. K tomu stačí, aby si přepínač poznamenal, jakou MAC adresu má počítač připojený na daném portu přepínače. Pak síťová karta přijímá pouze broadcasty a pakety, které jsou určeny pro ni. To zabraňuje provedení účinné analýzy chyb počítačové sítě pomocí snifferů.

Se zrcadlením: Dražší přepínače disponují funkcí nazývanou Port Mirroring. Tato funkce dokáže zrcadlit provoz jednoho portu na druhý. Na tento port se pak připojí sniffer a sleduje provoz v síti. Většinou se pro zrcadlení používá port pro uplink, protože přes něj prochází veškerý datový tok. Pokud chceme sledovat pouze provoz ve směru do internetu a obráceně, pak postačí zrcadlení toho portu přepínače, který připojujeme ke směrovači.

Bez zrcadlení: U přepínače bez funkce zrcadlení portu musíme použít ne právě čistý způsob, kterému se říká Switch Jamming. Na přepínač se posílá velké množství paketů určených pro různé MAC adresy, a to tak dlouho, dokud se přepínač nezahltí. V tomto okamžiku se pak přepínače začínají chovat jako obyčejné rozbočovače rozesílají tedy pakety na všechny porty. A právě v tom spočívá nevýhoda tohoto řešení. Při analýze přepínač degradujeme na rozbočovač, čímž přijdeme o rychlost komunikace, na níž jsme byli u zařízení fungujícího jako přepínač zvyklí.

12.Jak cíleně přelstít přepínač pomocí Jammingu

V Linuxu dokonce pro Switch Jamming existuje speciální utilita Macof, uživatelé Windows mohou zase zkusit balík utilit Netwox, určený pro tento operační systém. Tato utilita je určena pro Windows 95/98/ME, 2000 a XP a najdete ji na internetové adrese www.laurentconstantin.

com/en/netw/netwox. V tomto balíku se jedná o utilitu číslo 75. Po instalaci programu (informace pro instalaci naleznete na www.laurentconstantin.com/en/netw/netwox) spustíte Jamming příkazem:

netwox350.exe 75 -d eth0

13.Sledování datových paketů v bezdrátových sítích WLAN

Když se pakety přenášejí bezdrátově jako WLAN, pak je může zachytit prakticky kdokoliv. Stačí mít kartu WLAN, pracující v režimu Promiscuous Mode. I z tohoto důvodu nejsou pro sledování provozu v bezdrátových sítích potřeba žádné speciální utility pro analýzu bohatě postačí standardní prostředky. Ve Windows je načítání paketů pro správu sítí WLAN možné jen při určitých kombinacích hardwarových zařízení. Proto se Ethereal v prostředí Windows hodí pouze ke sledování čistě datového provozu.

Na tomto místě vám představíme utilitu s názvem Airsnare, která je rovněž zdarma. Slouží ke sledování síťového provozu a monitoruje použití nepovolených MAC adres. Pokud utilita takovou stanici najde, protokoluje veškerý její provoz a dokáže dokonce poslat uživateli varování.

Co dokáže Winpcap

Knihovna Winpcap, která je šířena jako program Open Source, slouží jako základ většiny programů pro Windows, které nějakým způsobem pracují s pakety zachytávanými v počítačové síti. Ve své podstatě plní Winpcap následující úkoly:

1. zaznamenává všechny datové pakety, které odcházejí a přicházejí do síťové karty,

2. tyto pakety pak nadále filtruje, a to podle kritérií zadaných uživatelem,

3. posílá datové pakety do sítě,

4. sbírá statistické údaje o datovém provozu v počítačové síti.

Winpcap přitom pracuje naprosto neviditelně: pakety se po předání Winpcapem do sítě nijak nemění. Část knihovny přitom pracuje jako ovladač zařízení, který spolupracuje přímo s ovladačem síťové karty.

Má-li Winpcap odchytávat pakety dvou cizích PC, musí ovladač karty pracovat v tzv. promiskuitním modu. To ovšem zdaleka není u všech karet samozřejmost, zejména u karet pro WLAN tento režim často chybí.

Sledování provozu bezdrátové sítě WLAN pomocí utility Airsnare

Airsnaire 1.2.11 je utilita pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP. Najdete ji na našem CD a na adrese home.comcast.net/~jay.deboer/airsnare/ jako soubor SETUP.EXE o velikosti 10,9 MB. Ke své činnosti využívá knihovnu Winpcap, kdy se začlení do bezdrátové sítě WLAN a sleduje, zda se do sítě nepřihlašuje zařízení s nepovolenou MAC adresou. Pokud takové zařízení objeví, může tento freewarový program provést několik akcí, počínaje vyhlášením poplachu přes e-mail až po automatické spuštění Etherealu, který zaznamená veškerou komunikaci s tímto nepovoleným zařízením. Záznam pak třeba může posloužit při dalším jednání.

§§§§§


Virtuální počítače: dokonalá ochrana

David Čepička, Arne Arnold, David Wolski

06P0103

S VMWare Playerem se nemusíte bát rootkitů, virů ani instalovat nespolehlivý program(CD 3/2006)

Díky doslova geniálnímu programu, jakým je VMWare Player, se zdarma dostanete k virtuálnímu počítači, pomocí něhož budete moci bezpečně surfovat po internetu. S těmi správnými utilitami pak přeměníte tento zdarma dostupný software na program srovnatelný s plnou verzí, která je již placená.

Zdarma dostupná utilita VMWare Player se ve světě počítačů postarala o pořádný rozruch. Není divu, vždyť na vašem počítači emuluje druhý počítač. Toto je ideální řešení třeba v případě, kdy si nainstalujete na počítač druhý operační systém, abyste mohli surfovat na internetu, aniž byste se museli bát různých škodlivých kódů, které by mohly zaneřádit operační systém na vašem počítači. Virtuální počítač je také dobrým řešením pro případ, kdy potřebujete bez rizika testovat nový program. Ale i VMWare Player má svoje vady na kráse. Tento program nedokáže nový virtuální počítač vytvořit, ale pouze spustit. Pro vytvoření virtuálního počítače je třeba použít program VMWare Workstation ten ale stojí 190 USD.

Nicméně řada nezávislých programátorů byla programem VMWare Player tak nadšena, že se rozhodli tuto chybějící funkci naprogramovat. Dodatečné utility jsou v současnosti sice ve stádiu betaverzí, ale fungují už docela dobře. Ve své podstatě se v důležitých bodech opírají o schopnosti verze Workstation. V tomto článku vám představíme VMWare Player a nejzajímavější doplňkové utility. Kromě toho vám ukážeme, jak vytvořit virtuální počítač a jak jej pomocí utility VMWare Tools optimalizovat.

Ohromující: virtuální počítač ze dvou souborů

Pro vytvoření virtuálního počítače pomocí programu VMWare Player potřebujete pouhé dva soubory. Soubor VMDK, který odpovídá pevnému disku virtuálního počítače a připomíná obraz disku (ISO). Nejprve činí jeho velikost pouze několik kilobajtů, pak se zvětšuje díky tomu, jak na virtuální počítač instalujete operační systém a další programy. Druhý soubor má příponu VMX. V tomto malém textovém souboru se nachází data pro konfiguraci virtuálního počítače. Jsou v něm například údaje o tom, které hardwarové komponenty se mají emulovat či kolik operační paměti je pro virtuální počítač k dispozici.

Pokud chcete vytvořit nový virtuální počítač, potřebujete pouze tyto dva soubory. Po jeho spuštění pak program VMWare Player vytvoří několik dalších souborů, například data se záznamy nebo přístupová data.

VMX Wizard: vytvoření virtuálního počítače

Pro vytvoření souborů VMDK a VMX potřebujete další program. V týdnech, které následovaly po uvedení zdarma dostupného VMWare Player, se několik takových objevilo. Velmi jednoduchý je z hlediska ovládání freewarový program VMX Wizard, který navíc pracuje velmi spolehlivě. Níže vám přiblížíme, jak pomocí něj vytvořit nový virtuální počítač. Budeme popisovat verzi 0.1.2 Beta, ale je docela možné, že se v době uveřejnění tohoto článku objeví verze nová. Proto se může v některých detailech níže uvedený návod od skutečnosti odlišovat.

Dříve, než program VMX Wizard spustíte, je nutné nainstalovat VMWare Player. Programy běží pouze ve Windows 2000 a XP.

1. Nainstalujte VMX Wizard. Instalace probíhá rychle a z vaší strany nevyžaduje vůbec žádný zásah. Po instalaci naleznete v nabídce Start ikonu programu VMX Wizard, a to pod položkou Všechny programy/VMX Wizard.

2. Spusťte program VMX Wizard poklepáním na ikonku. V uvítacím dialogovém okně stiskněte tlačítko Next a dostanete se k výběru operačního systému. V našem ukázkovém příkladu budeme předpokládat, že instalujeme Windows. V poli Version je sice pouze položka Windows XP Pro, nicméně můžeme pomocí tohoto nastavení instalovat i starší verze Windows, jako například Windows 98 či 2000.

3. V poli Memory to allocate nastavte velikost operační paměti, která bude virtuálnímu počítači přidělena. Její množství se pak automaticky oddělí od kapacity operační paměti vašeho počítače. Pokud máte na svém počítači operační paměť o velikosti 512 MB, pak doporučujeme nastavit pro virtuální počítač 256 MB. Pokud bude v budoucnu některý z počítačů potřebovat více operační paměti, začne k ukládání dat využívat pevný disk, což však počítač významně zpomalí.

4. V dalším dialogovém okně se nastavuje velikost virtuálního pevného disku. Pro Windows XP se Service Packy doporučujeme 5 GB, další místo je nutno vyhradit pro další aplikace.

5. Potvrďte možnost, že chcete, aby měl virtuální počítač k dispozici mechaniku CD/DVD. Jako alternativu také můžete zadat soubor Image (ISO). To se hodí například tehdy, pokud chcete pomocí VMWare Playeru spouštět operační systémy dodávané přímo na CD, odkud se dají spustit, aniž by je bylo nutno instalovat tzv. Live CD (například Knoppix www.knoppix.net). Tento údaj se později nedá v programu VMX Wizard měnit. Jedinou možností zůstává ruční úprava souboru VMX.

6. V dialogovém okně Network Options se postarejte o zajištění přístupu na internet. Standardně je povolená možnost Ethernet 0, Enabled. V rozevíracím seznamu je nutné pouze změnit síťový adaptér na VM Network 8 (NAT). Toto nastavení funguje prakticky u všech konfigurací.

7. Nyní zadejte název virtuálního počítače a jeho umístění. Po stisku tlačítka se pak objeví souhrnná zpráva se všemi nastaveními, pro která jste se rozhodli.

8. V posledním okně se objeví zpráva o vytvoření nového virtuálního počítače a zároveň se nabízí možnost jeho spuštění. Další možností pro spuštění virtuálního počítače je poklepání na soubor VMX, nebo také spuštění z prostředí programu VMWare Player. V každém případě musí být při prvním spouštění systému instalační CD Windows v mechanice. Při našem testování virtuální počítač okamžitě prověřil, že se v mechanice CD/DVD nachází instalační CD, a spustil instalaci operačního systému. Pokud k tomu ve vašem případě nedošlo, pak klepněte při spuštění do okna VMWare Playeru, abyste mohli ve virtuálním počítači používat klávesnici. Klávesou <Esc> se dostanete do spouštěcího menu, kde nastavíte zavádění operačního systému z mechaniky CD/DVD.

Instalace Windows pak probíhá zcela standardním způsobem. Z virtuálního počítače se dostanete do svého původního pomocí klávesové zkratky <Ctrl><Alt>.

Nadějná utilita: program VMX Builder

Daleko více možností než VMX Wizard nabízí freewarový program VMX Builder. Jeho prostřednictvím můžete například měnit konfiguraci již vytvořeného virtuálního počítače. Používá se podobně jako VMWare Workstation. Umožňuje přesně konfigurovat všechny součásti virtuálního počítače. Bohužel tato utilita ještě není zcela bez chyb. Verze 0.6.0, která byla v době uzávěrky tohoto čísla k dispozici, se hodí pouze pro zkušené uživatele.

Jedná se stále o betaverzi, což se týká zejména uživatelského rozhraní. Například některé údaje, třeba pro změnu velikosti operační paměti, je nutné někdy zadat několikrát, aby je program vůbec vzal na vědomí. Nebo pokud přidáte nový pevný disk a pomocí tlačítka Create New chcete vytvořit soubor VMDK, zůstává tlačítko OK většinou nedostupné. V tomto případě pomůže několikrát klepnout do předchozích políček New Disk Name a Disk Size. Kromě toho při testování program nevytvořil pokaždé použitelné soubory VMX, což mělo za důsledek, že VMWare Player následně odmítnul jejich spuštění. Ale i přes všechny chyby je VMX Builder nanejvýš zajímavá a schopná utilita, která v dalších verzích zajisté poběží daleko stabilněji.

Manuální práce: ruční konfigurace souboru VMX

Profesionály určitě bude zajímat konfigurační soubor virtuálního počítače. Po jeho otevření v libovolném textovém editoru mohou rychle měnit vlastnosti virtuálního počítače. Stačí k tomu jen znát dostupné parametry. Pokud jste se s nimi jako profesionálové ještě nesetkali, pak na internetu naleznete na adrese www.consolevision.com/members/dcgrendel/vmxform.html generátor VMX, založený na webovém formuláři. S jeho pomocí můžete studovat jednotlivá nastavení. Pokud například přidáte do virtuálního počítače novou síťovou kartu, pak se můžete podívat, jak se změnila konfigurace. Jeden příklad za všechny: pokud má virtuální počítač k dispozici skutečně existující mechaniku CD/DVD, pak v souboru VMX uvidíte tyto parametry:

idel:0.present="TRUE"

idel:0.fileName="auto detect"

idel:0.autodetect="TRUE"

idel:0.deviceType="cdrom-raw"

idel:0.startConnected="TRUE"

Prozkoumejme nyní nastavení, když místo existující mechaniky CD/DVD použijete soubor ISO. Řádky budou v tomto případě vypadat následovně:

idel:0.present="TRUE"

idel:0.fileName="<soubor ISO>"

idel:0.deviceType="cdrom-image"

idel:0.startConnected="TRUE"

Konkrétně provedení právě těchto změn je nezbytné například tehdy, pokud chcete použít VMWare Tools (viz rámeček Větší výkon pomocí VMWare Tools).

Bez námahy: hotové virtuální počítače

Chcete jen spustit VMWare Player a surfovat na internetu prostřednictvím již hotového virtuálního počítače? Pokud používáte širokopásmové připojení k internetu, pak si můžete na internetové adrese www.vmware.com/vmtn/vm zdarma stáhnout virtuální systém Browser Appliance. Na stejné stránce najdete ke stažení i další hotové virtuální počítače.

Co je VMWare?

Zdarma dostupná utilita VMWare Player emuluje druhý počítač. Tímto způsobem můžete zdarma získat další počítač, který může běžet naprosto odděleně od operačního systému instalovaného na vašem počítači. Pomocí tohoto virtuálního počítače pak můžete například surfovat po internetu, aniž byste se museli obávat zavlečení nejrůznějšího spywaru nebo virů do vašeho vlastního operačního systému. Program běží pouze ve Windows 2000 nebo XP.

Finální verze VMWare Playeru sice existuje pouze několik týdnů, přesto se objevili fandové, kteří pro tento program hromadně vytvořili řadu doplňků, jež schopnosti VMWare Playeru rozšiřují. A právě několik takových utilit vám představíme.

Větší výkon pomocí WWW Tools

Bez sady dalších nástrojů s názvem VMWare Tools není virtuální počítač ve VMWare Playeru úplný. Tento balíček s pomocnými programy a ovladači se instaluje v hostitelském počítači a stará se o optimalizaci grafiky, o ovladač myši a v případě systému Linux ještě o vhodný X-Server. Rozlišení obrazu a reakční doba hostitelského systému je pak daleko lepší. Zdarma dostupný VMWare Player však tuto sadu utilit neobsahuje. Najdete ji pouze v placené verzi VMWare Workstation, kde si ji můžete do hostitelského systému instalovat pomocí menu VM/Install VMWare Tools. Tento příkaz pak v hostitelském systému připojí se systémem VMWare Workstation dodaný soubor ISO jako virtuální mechaniku CD-ROM, z níž se pak jednotlivé nástroje a ovladače instalují. Stejně ale může fungovat i VMWare Player, neboť i v něm se dají zadat soubory image ISO v souboru VMX jako mechanika CD-ROM.

V případě, že jste instalovali VMWare Workstation, naleznete VMWare Tools v linuxových verzích ve složce /usr/lib/vmware/

isoimages, u verzí pro Windows pak ve složce, kde máte programy VMWare nainstalovány.

Pro všechny ostatní, kteří VMWare na počítači nainstalovaný nemají, existuje jiná možnost: otevřete si internetovou stránku výrobce VMWare. Tam naleznete starší verzi VMWare Tools pro Windows. Na stránce podpory tohoto produktu (www.vmware.com/download/esx/esx2-16515update.html) nabízí výrobce VMWare nástroje pro Windows ve verzi pro VMWare ESX Server. Nástroje a ovladače v tomto balíčku však fungují i ve VMWare Playeru.

§§§§§


O&O Safe Erase aneb čistič v akci(CD)

Karel Šredl

06P0105

Na počítači není nic jednoduché. Ani taková činnost, jakou je smazání souboru. Pouhé smazání a následné vysypání koše zdaleka neznamená, že je takto vymazaný soubor nenávratně ztracen. Dnes již existuje několik způsobů, jak taková data znovu obnovit. Pokud se vám stane, že si svá data omylem smažete, pak jistě budete za takovou možnost vděčni avšak chcete-li naopak nějaký soubor navždy odstranit, pak máte problém. Ale tento problém vám pomůže vyřešit program O&O Safe Erase, který vám jako vždy přinášíme zdarma.

Instalace

Instalace je, jak se sluší a patří, velice jednoduchá a zvládne ji každý, kdo dokáže klikat myší. Spusťte setup.exe a postupujte podle následujícího stručného popisu, který vás provede celou instalací.

- [Next>]

- Zaškrtněte volbu I accept the terms... a [Next>].

- Zvolte all users (zpřístupnit program pro všechny uživatele) nebo the current user (pouze pro mne).

- Pokud již máte nainstalovanou starší verzi programu, bude nutno po dokončení instalace restartovat počítač to zajistíte zaškrtnutím volby Reboot after instalation, [Next>].

- [Install]

- [Finish]

Instalaci máte zdárně za sebou, nyní je ještě potřeba program zaregistrovat. Navštivte registrační stránku na http://www.oo-software.com/en/special/safeerase/ a kliknutím na To Registration Form přejděte na adresu http://www.oo-software.com/en/special/safeerase/register_frm.html na registrační formulář. Zde o sobě zadejte několik informací (vyžadovány jsou položky označené hvězdičkou). Ty z vás, kteří o sobě neradi cokoli prozrazují, upozorňuji, že důležité je správně vyplnit především e-mailovou adresu. Na tu vám totiž přijdou registrační údaje. Nakonec klikněte na tlačítko [Submit form].

Mimochodem, na registrační stránce si povšimněte upoutávky na Safe Erase, verzi 2. Ta podstatně zvyšuje funkčnost programu: můžete mazat celé diskové oddíly a disky, bezpečně přesouvat data, dokonce umí i "čistku" prázdného mísa na disku. Pokud vás tyto vlastnosti zaujmou a budete mít o verzi 2 zájem, použijte slevový kupón pro čtenáře PC WORLDu v hodnotě 10 euro. Stačí v objednávkovém formuláři do kolonky Your coupon code zadat kód HFT1823.

Při prvním užití programu se objeví dialog upozorňující na to, že používáte neregistrovanou verzi programu. Klikněte na první variantu Enter registration code, budete vyzváni k zadání registračních údajů (jména, společnosti, sériového čísla). Tedy těch, jež vám přišly e-mailem. Zadejte je do patřičných políček a kliknutím na [Next>], [Next>], [Finish] dokončete registraci. Pak už je program jen a jen váš.

Použití

A co vlastně program O&O Safe Erase dokáže? Umí naprosto neobnovitelně a dokonale mazat soubory (ve vyšších verzích placených, od nás se slevou umí mazat i celé diskové oddíly). Již jsme se v Rychlokurzech několikrát zmiňovali o tom, že vymazat soubor tak, aby nešel obnovit, je opravdu věda. Existuje na to řada algoritmů a norem. Náš program vám umožní výběr z těch nejznámějších. Některé z algoritmů jsou certifikované americkou NSA (US National Security Agency) nebo německou BSI (Bundesamt für Sicherheit in der Informationstechnik).

Práce s programem je velice jednoduchá, protože je plně integrován do uživatelského rozhraní Windows. Neexistuje zde něco jako hlavní okno programu, všechny funkce jsou dostupné přes pravé tlačítko myši. Chcete-li tedy bezpečně vymazat nějaký soubor či soubory, klikněte na něj (na ně) pravým tlačítkem myši a vyberte položku SafeErase. V následujícím dialogu můžete buď rovnou spustit proces mazání kliknutím na tlačítko [Yes], nebo nejprve nastavit úroveň bezpečnosti (a tím potažmo zvolit algoritmus použitý k mazání). Samozřejmě čím vyšší úroveň, tím delší dobu mazání trvá.

Stejným způsobem se můžeme bezpečně zbavit dat vyhozených do koše. Opět máme v nabídce pod pravým tlačítkem myši volbu SafeErase, která se postará o dokonalou likvidaci souborů z koše.

Již jsme si řekli, že opravdu bezpečné mazání dat chvíli trvá. Vy však nemusíte celou dobu zbytečně koukat na informační okno a čekat na konec procesu kliknutím na tlačítko [Hide] minimalizujete okno do systémové lišty (ikona ). Mazání se tím nepřeruší, jen bude probíhat na pozadí.

Závěr

Jak vidíte, používat O&O Safe Erase není žádná věda. A vzhledem k tomu, že za dnešním programem stojí tak renomovaná firma jako je O&O, můžeme mít jistotu, že takto smazaný soubor se už nikomu nepovolanému do ruky nedostane.

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows. Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Jan Povolný

06P011

Ačkoliv by mělo být téma tohoto úvodníku věnováno bezvýhradně Windows, myšlenky se točí spíše kolem nepřestávajícího až krutého mrazu, který je občas vystřídán hustým sněžením. Dokonalé mozky softwarových vývojářů jsou však stále svěží a neusínají na vavřínech. V roce 2006 nás čeká spousta překvapení. Microsoft chystá definitivní verzi revoluční Visty, objeví se také zcela nepochybně zásadní update Windows Server Systemu 2003. Stále větší úspěchy zaznamenává největší výrobce softwaru také na poli mobilních zařízení se svými Windows Mobile 2005. Velkou událostí je taktéž spojení firem Adobe a Macromedia, jež jsou vlastníky dnes nejpopulárnějších internetových formátů PDF a Flash. Výsledkem bude jistě jejich vzájemná podpora, vedoucí k dalšímu pokroku na poli internetových aplikací.

Dnešní díl tipů a triků nebude jiný než obvykle. Najdete v něm soubor tipů z oblasti Windows i MS Office. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Uložte si web

(IE 6.x) Současnost je dobou internetu. Jsou do něj zapojeny miliony PC, ať už firemních, nebo soukromých. Dříve tomu tak ale nebylo. Mnoho uživatelů proto volilo možnost prohlížení internetového obsahu off-line, tedy bez přímého připojení. Stačilo navštívit třeba internetovou kavárnu a pomocí dostupného softwaru stáhnout obsah určených stránek i s obrázky, uložit je na USB disk a doma v klidu pročítat. Tato potřeba dnes rapidně poklesla, občas se ale můžete dostat do situace, kdy se off-line prohlížení stránek hodí. Stahování a ukládání stránek bylo vždy doménou speciálního softwaru, a to i přes fakt, že tuto funkci obsahovaly všechny známé prohlížeče. Byly však nespolehlivé a nestahovaly obsah správně. Dnes je situace jiná a Internet Explorer v šesté verzi (a samozřejmě i v chystané sedmé) dokáže získat příslušné stránky velmi obstojně a spolehlivě.

Spusťte IE a jděte na svůj oblíbený web. Poté zvolte v roletovém menu Soubor položku Uložit jako. Vyberte umístění souborů a zvolte způsob uložení stránky. Při volbě Úplná webová stránka dojde k vytvoření základního souboru HTML a složky, která obsahuje grafiku a kaskádové styly. Jestliže autor soubory CSS nechrání, lze takto získat velmi zajímavé vzorky např. pro vámi vytvářené stránky. Druhou možností je uložit web jako soubor MHT, neboli webový archiv. Opět je uloženo vše, ale pouze v jediném souboru. Výhodou je snadnější přenositelnost. Poslední dvě možnosti pak uloží pouze textové dokumenty bez grafiky, a to buď ve formátu HTML, nebo v prostém textu. Při uložení stránek lze zvolit i jazykové kódování, je-li jich dostupných více.

Transport kontaktů

(Outlook 2003) Tento tip lze aplikovat s drobnými úpravami i na předchozí verze "velkého Outlooku", níže uvedený postup je však platný pouze ve verzi 2003.

V našem seriálu jsme se již několikrát zabývali převodem obsahu e-mailových složek velkého i malého Outlooku (myšlen Outlook Express). Stále jsme však nepostihli všechny problémy, které při tomto převodu mohou nastat. Dnes se budeme věnovat transportu kontaktů, které jsou součástí souborů PST, umístěných ve vašich osobních složkách. Pokud jste již kontakty společně se složkami přesouvali na nový počítač, případně na novou instalaci PC, zajisté jste se s níže uvedeným problémem setkali. Třeba vás znalost jeho řešení potěší.

Stromová struktura složek se zprávami, obsah kalendáře i úkolníku, samotné kontakty, vše je umístěno v jediném binárním souboru PST, který zpravidla najdete ve složce Documents and Settings loginname Local Settings Data Aplikací Microsoft Outlook. Oproti Outlook Expressu je tak přenos dat na jiné PC mnohem jednodušší. Snadno také provedete případnou zálohu, stačí prostě všechny soubory PST zkopírovat na záložní médium a v případě potřeby je opět do Outlooku načíst. Postup je následující.

Mějme čistě instalované PC včetně Outlooku. Spusťte Outlook a nechte jej vytvořit prázdný PST soubor v příslušné složce (uvedené výše), případně rovnou použijte průvodce pro nastavení internetových účtů, s nimiž budete Outlook používat (POP3, IMAP). Ty totiž jako jediné nejsou součástí datových PST souborů. Poté z menu Start spusťte Ovládací panely. Zde pokračujte poklepáním na ikonu Pošta. Získáte tak možnost konfigurace Outlooku před jeho spuštěním, což je přesně to, co potřebujete. Pod tlačítkem E-mailové účty lze opět definovat účty vaší elektronické pošty. Pro nás je podstatné tlačítko Datové soubory, pod kterým naleznete seznam používaných souborů PST (nyní je zde jeden nově vytvořený). Zvolte tlačítko Přidat, vyberte verzi dat PST a vyhledejte zálohovaný soubor z předchozí instalace Outlooku. Nyní máte v seznamu soubory dva a musíte určit, který z nich je výchozí. To provedete opětovnou volbou tlačítka E-mailové účty, k příslušnému účtu vyberete v dolní části dialogu správný soubor osobních složek, do nichž bude Outlook zprávy ze zvoleného účtu doručovat. Správnou volbu výchozího datového souboru lze opět ověřit pomocí tlačítka Datové soubory. Prakticky je tedy možné zprávy z každé schránky doručovat do jiného PST souboru.

Vše potvrďte a spusťte Outlook. Měli byste vidět úspěšně importovanou strukturu vašich složek z předchozí instalace. Správně by měl být importován i kalendář a úkoly včetně nastavení úvodní obrazovky Outlook Dnes. Problémy však nastanou při zobrazení kontaktů bývají dvojího druhu. V horším případě nezobrazíte kontakty v Outlooku vůbec, v tom lepším je sice v samotné aplikaci vidíte, nicméně při tvorbě nové pošty a volbou tlačítka Komu pro jejich výběr obdržíte chybové hlášení nebo prázdné okno. I tato situace má však řešení.

Nejprve jděte v hlavním okně Outlooku do roletového menu Nástroje, kde zvolte položku Adresář. Adresářů je ve Windows a v Outlooku více, problémem obvykle bývá zobrazení toho správného. V okně Adresáře pokračujte do roletového menu Nástroje a zvolte Možnosti. Zde vyberte v první kolonce, jaký adresář se má zobrazit jako první, ve druhé pak nastavte nejlépe tentýž, a to tak, aby se nové kontakty ukládaly přímo do něj. Vše potvrďte a vraťte se do hlavního okna Outlooku. V levé dolní části vyberte modul Kontakty. Po jeho zobrazení poklepejte pravým tlačítkem myši na položku Kontakty v horní části levého sloupce (viz obrázek) a z kontextového menu zvolte Vlastnosti. V dialogu s nastavením přejděte na záložku Adresář aplikace Outlook. Zde zaškrtněte možnost Zobrazit složku jako Adresář, čímž docílíte zobrazení importovaných kontaktů místo interního adresáře. Vše potvrďte. Po správném nastavení v obou výše uvedených konfiguračních dialozích dosáhnete správného zobrazení kontaktů ve všech součástech Outlooku.

Zprávy o chybách. Ano či ne?

(Windows XP) S každou novou verzí Windows přichází stále větší komfort ovládání a péče o uživatele jako takového. V uživatelském rozhraní Windows je tomu podřízeno téměř vše. Počínaje všudypřítomnou nápovědou a konče různými pomocníky a kouzelníky. S příchodem verzí XP se tato "péče" stala někdy až nepříjemnou. Například v případě odesílaných chybových hlášení.

Sídlo společnosti Microsoft je ve Spojených státech. Proto jsou některé prvky ve Windows šité na míru americkému uživateli, pro kterého je například on-line připojení domácího počítače naprosto běžnou záležitostí. Tak je tomu i v případě odesílání chybových zpráv přes internet přímo Microsoftu tak, aby na ně mohl efektivně reagovat. Stane se tak vždy, když ukončíte libovolnou aplikaci nestandardním způsobem, případně ukončíte nestandardně samotný operační systém. Co je ale dostupné pro Američana, může být velmi otravné pro českého uživatele, který ještě často domácím připojením nedisponuje. Potom jsou pro něj okna chybových zpráv spíše noční můrou než skutečnou podporou ze strany výrobce.

Naštěstí existuje ve Windows XP místo, kde lze tyto zprávy vyřadit z provozu. Dokonce velmi komfortně. Jděte do menu Start a zvolte Ovládací panely. Zde pokračujte poklepáním na ikonu Systém a v následném dialogu zvolte záložku Upřesnit. Zde poklepejte na tlačítko Zasílání zpráv o chybách umístěné v dolní části dialogu. Objeví se malé okno s bohatými možnostmi nastavení. Jednak lze zprávy zcela zakázat, nebo můžete povolit jejich zobrazení jen v případě pádu operačního systému, nikoliv aplikací. Pomocí tlačítka Zvolit programy lze dokonce vybrat i jednotlivé aplikace, u kterých bude odeslání chybové zprávy možné. Nic více, nic méně.

Tipy pro MS Office

Změna písma v šabloně

(Word 2003) Tento tip je velmi jednoduchý, ale poměrně užitečný. MS Word, stejně jako jeho kolegové z kancelářského balíku, pracuje se šablonami. V praxi to znamená, že při volbě nového dokumentu lze použít již předem připravené šablony pro dopis, žádost nebo něco zcela jiného. Výběrem šablon vás provede průvodce. I v případě, že spustíte Word s prázdným dokumentem, jedná se o standardní šablonu, která však kromě nastavení neobsahuje žádné hotové obsahové části. Součástí této prázdné šablony je však definice řezu a velikosti písma, nastavení odstavců, řádkování, odsazení a dalších veličin. Standardně je tak zvolen Times New Roman, který se automaticky nastaví po každém otevření nového dokumentu. Jestliže pracujete s jiným řezem písma a vaše první změny se týkají právě přehození "Timesu" na něco jiného, můžete si standardní šablonu upravit podle svého a ušetřit si tak opětovné nastavování téhož.

Spusťte Word s prázdným dokumentem (šablona Normal). Proveďte všechny požadované změny, tedy změňte řez písma, řádkování, typ odstavců, vytvořte si vlastní styly atd. Můžete provést i změny v obsahu, jedná-li se například o text, který se vyskytuje v každém dokumentu, jež vytváříte. Potom jděte do roletového menu Soubor a zvolte položku Uložit jako. V dialogu vyberte v jeho spodní části jako typ souboru Šablona dokumentu. Word vám nabídne v seznamu souborů šablonu Normal. Tuto šablonu nelze přepsat, neboť je právě otevřená jako váš vlastní dokument, nazvěte tedy modifikovanou šablonu například Normal1 a vše uložte. Ukončete MS Word.

Poté otevřete libovolný souborový manažer (např. oblíbený Total Commander) a jděte do složky Documents and Settings loginname Data Aplikací Microsoft Šablony. Zde smažte soubor Normal.dot a přejmenujte Normal1.dot (vámi uložený) na původní Normal.dot. Spusťte Word a otevřete jako čistý dokument právě upravenou šablonu.

Alchymie formátování?

(Word 2000) Možná až příliš často omílané téma týkající se nepřehledného formátování MS Wordu je námětem i tohoto, dnes posledního tipu. S neustále rostoucím počtem inteligentních metod korektury textu ve Wordu samotném roste i nepřehlednost automatického formátování. Často pak uživatel tápe, co vlastně program v určité části dokumentu změnil a proč. Marně se jí potom snaží upravit k obrazu svému a nechápe, proč Word tvrdohlavě trvá na svém. Naštěstí si lze poměrně snadno pomoci, samozřejmě s využitím jeho integrovaných funkcí.

Prvním způsobem je aktivace funkce zobrazení formátovacích značek. Ikona této funkce není standardně na liště přítomna, musíte ji tam nejprve přidat. Přesný název ikony je Zobrazit vše a nachází se v panelu nástrojů Standardní. Na tomto panelu najdete např. i ikony pro otevření a uložení dokumentu. Pokud zde ikonu Zobrazit vše nenajdete, poklepejte myší na malou šipku na pravém okraji panelu Standardní a zvolte Přidat či odebrat tlačítka. V seznamu funkcí pak vyberte příslušnou ikonu (poznáte ji podle popisku vpravo) a přidejte ji do panelu. Po jejím stisku dojde ke zobrazení formátovacích značek, které vám zcela zásadně osvětlí strukturu dokumentu.

Styl formátování však lze zjistit i u jednotlivých částí textu. Jděte do roletového menu Nápověda a zvolte položku Co je to? Druhou cestou je stisk klávesové kombinace SHIFT+F1. Kurzor se v obou případech změní na otazník. Nyní ukažte na konkrétní součást dokumentu a obdržíte podrobné informace o stylu formátování. Pro návrat zpět do "psacího" režimu stiskněte opět kombinaci SHIFT+F1.

Tímto tipem se dnes rozloučíme. Za měsíc opět na shledanou.

Intertipy

Letošní tuhá zima přímo vybízí autory k psaní takových článků, jako jsou další internetové tipy a triky. Nepřeje však bezdrátovým spojům Wi-Fi, které mohou úspěšně zamrzat. Naštěstí se možnosti internetového připojení neustále rozšiřují a ty stávající reagují stále se snižující cenou. Připojení k internetu přestává být luxusem. ADSL lze dnes pořídit za 500 Kč měsíčně a pomalu se rozvíjí i možnosti mobilního připojení přes sítě 3G, jež pokrývají stále větší oblasti. V únoru došlo k definitivnímu zániku lidové značky Oskar a Vodafone CZ určitě nehodlá hrát druhé nebo dokonce třetí housle. V porovnání se svými konkurenty je sice momentálně nejmenší, ale díky nadnárodním rodičům bezkonkurenčně nejbohatší.

Dnešní internetové odkazy zabrousí do zóny tvorby WWW obsahu. Nastartujte svůj oblíbený "browser" a jdeme na to.

Amatérská tvorba

http://tvorba-www.webz.cz

Tento web se velmi profesionálně zabývá amatérskou tvorbou WWW obsahu. Postupně provede uživatele celým procesem od získání domény a hostingu, až po práci s PHP a MySQL. Základem ne zrovna vzhledného, ale zato povedeného webu je sestava návodů. Ta začíná velmi rozsáhlou školičkou HTML, pokračuje přes dnes již nezbytné kaskádové styly, Javascript, DHTML, PHP & MySQL, XML až k RSS. Návody jsou bohatě doplněny již hotovými skripty (Javascript a VBS), které jsou přehledně děleny podle oblastí svého upotřebení. Najdete zde animovaná pozadí, ukazatele, způsob ochrany webové grafiky a mnoho dalších příkladů. Sekce Grafika pak obsahuje velké množství souborů ke stažení, stěžejní součást tvoří pozadí a hotové webové šablony. Samostatně se také autoři věnují barvám, počítadlům, fontům, zvukům a multimédiím na webu obecně, javovým appletům a zabezpečení stránek. Samostatné sekce patří propagaci a základnímu pojednání o webdesignu jako velmi důležitém tématu pro každého úspěšného tvůrce webu. Vámi vytvořené stránky je možné editovat v některém z programů, které lze na stránkách přímo stahovat, případně je ověřit v některém z dostupných internetových validátorů. Na stránkách najdete i odkaz na diskusní fórum s příslušným zaměřením. Nechybí ani vyhledávač. Vše hezky česky.

Web Tvorba

http://www.webtvorba.cz

Výborně provedený web s podrobným popisem základních technologií a jazyků, potřebných pro tvorbu moderního webu. Autoři se zde odděleně věnují úplným začátečníkům, kterým nejprve vysvětlují zcela základní pojmy a teprve poté je zasvětí do základů HTML. Pro ostatní jsou kromě příručky XHTML dostupné i další podrobné manuály o CSS, PHP a Javascriptu (zde velice stručně o jeho zapracování do HTML kódu). Zvláštní položkou je popis získání domény a prostoru pro váš web na internetu. Na stránkách najdete i sekci s tipy a triky a přehled české literatury o dané problematice. V další oddělené části se autoři věnují propagaci vašeho webu v internetovém katalogu, obecně pak problematice SEO a internetového marketingu. Autoři dále odkazují na zajímavé weby s tematikou webdesignu, jako nedílné součásti při vytváření nových stránek. Vše česky.

E-stránky

http://www.estranky.cz

Sice komerční, ale velmi zajímavý český projekt pro uživatele začátečníky, kteří touží po vlastních webových stránkách, ale nevědí o této problematice vůbec nic a její studium pro ně není z nějakého důvodu zajímavé nebo možné. E-stránky vám totiž nabízí možnost vytvoření a hostování stránek, jejichž vzhled si pohodlně vyberete z připravených šablon. Pro neplatící uživatele je sice výběr poměrně omezen, nicméně rodinnou galerii nebo informace o své osobě budete mít hotové skutečně během pár minut a vaše prezentace určitě překvapí. Základní šablonu tvoří buď jakýsi sloupcový redakční systém, nebo jen klasická fotogalerie. Části stránek vám systém umožní zamykat heslem a přihlašovacím oknem. Možnosti již prozkoumejte sami. Vše v češtině.

Webový guru

http://www.webguru.cz

Pojem "guru" určitě není našemu čtenáři neznámý. Zatímco předchozí odkazy byly určeny zejména pro začátečníky, tento poslední je pro skutečné tvůrce, kteří se chtějí zdokonalit nebo si vyměnit své poznatky v PHP. V úvodu naleznete novinky z oblasti PHP a soubor posledních příspěvků. Pod nimi již existují samotné tematické sekce, z nichž každá obsahuje další sadu článků. Velmi zajímavý je také podle témat rozdělený odkazovník, ve kterém najdete desítky URL na další weby, velmi přehledně seřazené. Zajisté by se za něj nemusel stydět ani profesionální portál. Na konci úvodní stránky na vás čeká hned několik příspěvků z diskusních fór o PHP, ale také MySQL, instalaci webových serverů a dalších souvisejících tématech. Webguru pro vás připravil i odkaz na užitečné aplikace, knihy nebo hotové PHP skripty. Informace o novinkách lze objednat prostřednictvím newsletteru. Nechybí ani nezbytný vyhledávač. Vše pěkně v češtině.

Texty.cz

http://www.sweb.cz/texty.cz/

Tato stránka vás rozhodně svým zeleným designem nikterak neohromí. Obsahově je však velmi zajímavá a nanejvýš vhodná pro začínající tvůrce. Obsahuje jakési textové tutoriály, které vás v mnoha kapitolách podobných výuce našeho školního systému provedou celou tvorbou od A do Z. Texty jsou doplněny příklady v kódu HTML a jsou doprovázené grafickou interpretací v prohlížeči. Vše je velmi názorné a pochopitelné. Stránky dále obsahují několik ukázkových šablon, jejichž kód je samozřejmě k dispozici k nahlédnutí. Nechybí ani formulář pro vaše dotazy a pár her pro zábavu při práci. Česky.

Šablony

http://www.sablony.xf.cz

A na závěr webové šablony. Všechny předchozí weby byly víceméně plné informací o tom, jak svoje stránky vytvořit, posledním odkazem je soubor několika desítek hotových stránek (šablon), u kterých pozměníte pouze vzorový obsah. Pod výše uvedeným odkazem najdete šest sekci obsahujících soubory HTML, pro každou šablonu vždy archivované pomocí komprese ZIP. Šablony jsou ke stažení zcela zdarma a můžete je využít či modifikovat podle libosti. Vše v češtině.

§§§§§

$$$$$


Software


Nová chytrá MS Office. Jaká bude letošní verze kanceláře podle Microsoftu?

David Čepička, Michael S. Lasky

06P0102

Otestovali jsme první betaverzi nejznámějšího kancelářského balíku MS Office od Microsoftu. Tato sada prošla od své poslední verze zcela zásadní rekonstrukcí a musíme říci, že většinu novinek jsme si okamžitě oblíbili.

Pokud firma Microsoft prohlašuje, že novou verzi kancelářského balíku MS Office čeká nejvýraznější změna za posledních deset let, pak rozhodně nijak nepřehání. Nové formáty založené na XML a rozsáhlé změny v uživatelském rozhraní jsou přímo k předurčeny k tomu, aby se tento v současnosti nejpoužívanější kancelářský balík stal přístupnějším a flexibilnějším více než kdy dříve. Uživatelé starších verzí možná budou řadu změn v této nové verzi, v pořadí již dvanácté, vnímat jako rušivé, nicméně během našeho testování se dalo jejich nastavení velmi dobře upravit. Konečná verze kancelářského balíku by se měla na trhu objevit v průběhu letošního roku.

Nový vzhled

Co se týče vzhledu, ten jsme mohli obdivovat ještě dříve, než jsme si měli možnost vyzkoušet, co nového balík dovede. Microsoft vsadil na způsob uživatelského rozhraní, který je v jeho programech dosud neobvyklý. Odstranil všechny panely nástrojů nebo rozevírací menu a místo nich uživatelům nabízí sadu záložek, kterou ve firmě nazývají "ribbon" jedná se o něco jako panel nástrojů, který zobrazuje různé funkce v závislosti na tom, jak měníte záložku. Například pokud klepnete na záložku Write, pak se vám na panelu nástrojů objeví možnosti, jimiž se dá upravovat druh a typ písma, včetně nástrojů pro formátování textu a se známými příkazy pro vyjmutí, vložení, hledání či nahrazování textu, které jsme v předchozích verzích nacházeli v nabídce Edit. Řada funkcí se však stále objevuje v menu, které se zobrazí, pokud klepnete na šipku ukazující směrem dolů. Ta se nachází v panelu nástrojů nebo vedle tlačítka File, které se nachází nalevo od záložek.

Na rozdíl od Windows XP, jež umožňují uživatelům nastavení nabídky Start či Ovládacích panelů ve vzhledu typickém pro starší verze Windows, Office 12 žádnou takovou funkcí oficiálně nedisponuje. To bude možná vadit všem, kteří si oblíbili vzhled starších verzí programů Office.

Nové formáty souborů

Další změnou, která zdánlivě stojí v pozadí, nicméně může v průběhu času hrát daleko významnější roli než sebezásadnější změna uživatelského rozhraní, je náhrada vlastního formátu souborů novými formáty založenými na XML. Tyto formáty se budou označovat přidáním znaku x za název přípony dosavadního formátu (např. přípona .docx namísto .doc, .xlsx namísto .xls apod.).

Tyto nové formáty typu Open XML jsou oproti svým předchůdcům v několika ohledech dokonalejší. Například jsou úspornější: pokud uložíte nezměněný soubor vytvořený ve Wordu 2003 do formátu .docx, bude více než o polovinu menší. Vzhledem k tomu, že formáty Office XML jsou založeny jak na formátu XML, tak na formátu Zip, jsou na tom z hlediska přístupnosti daleko lépe než předchozí formáty. Bude je totiž možné otevřít i v aplikacích, které pracují v jiných operačních systémech, samozřejmě jakmile do těchto programů programátoři vloží podporu schématu Microsoft XML. Právě toto schéma totiž poskytne vše potřebné pro práci s dokumenty XML. Firma Microsoft již zveřejnila hrubé verze těchto schémat a navrhla standardizační organizaci ECMA International, aby se formát Office XML považoval za otevřený standard, za jehož používání se nebudou platit žádné licenční poplatky.

Office12 je zpětně kompatibilní, tedy dokáže otevírat a ukládat dokumenty vytvořené v programech Office 2000-2003 a poprvé také umožňuje ukládat soubory do formátu PDF, který je samozřejmě pouze pro čtení. Co se týče obráceného postupu, nechal se Microsoft slyšet, že nabídne ke stažení řadu doplňků, které umožní uživatelům verzí 2000-2003 vytvořit, otevírat, upravovat a ukládat soubory ve formátu Office XML. Pokud se uživatelé legálních starších verzí programů pokusí otevřít soubor ve formátu Office XML, budou přesměrování přímo na stránku, kde si budou moci odpovídající doplněk zdarma stáhnout.

Komprimované komponenty

Vzhledem k tomu, že každý soubor ve formátu Office XML představuje kolekci archivovaných souborů s komponentami (text je obsažen v jedné komponentě, parametry stylů v jiné komponentě, prvky revize dokumentu v další atd.), lze tyto parametry textu upravovat velmi snadno tak, že změníte příponu souboru ve formátu Office XML na .zip a otevřete soubor pomocí libovolné utility pro práci s archivy souborů a odstraníte nebo nahradíte soubory s komponentami. Například můžete velmi snadno a rychle změnit styl dokumentu vložením nového souboru stylu do dokumentu, aniž byste museli nějakým způsobem upravovat text. Nový styl samozřejmě získáte buď od jeho tvůrců, nebo jej jednoduše zkopírujete z jiného dokumentu Office XML.

Počáteční zmatky

Pokud spustíte například novou verzi Wordu, budete zpočátku zmateni zcela jiným uspořádáním funkcí a ovládáním programu jako takovým. V některých případech budete k vyvolání těch funkcí, kde vám dříve stačilo klepnout jednou do panelu nástrojů, muset klepnout vícekrát. Naštěstí Microsoft ponechal možnost použití původních klávesových zkratek (například <Ctrl> <S> pro příkaz Uložit nebo <F12> pro Uložit jako...) a klávesovými zkratkami opatřil i řadu nových funkcí, zřejmě proto, aby nám usnadnil přechod na nové uživatelské rozhraní.

Mezi novými funkcemi je jednou z nejvýraznějších tzv. "live preview". Jde o to, že jakmile posunete na panelu nástrojů ukazatel myši na nějakou funkci pro formátování, například na nový druh písma nebo styl odstavce, pak se tato změna okamžitě projeví v dokumentu, který máte právě otevřený. Tuto funkci lze použít u celé řady ovládacích prvků a funkcí programu.

Stinnou stránkou panelu nástrojů je to, že se na pracovní plochu programu vloží úplně celý a jeho velikost se nijak nedá měnit. Není možné ho tedy přizpůsobit vašemu monitoru, takže čím větší máte monitor, tím lépe.

Další významnou změnou je proměna stavového řádku ve Wordu. Tento řádek na spodním okraji okna, který ve starších verzích ukazoval počet stránek a aktuální stránku dokumentu, nyní zobrazuje i aktuální počet slov a funkci lupy, která vám umožní změnit pohled na dokument v měřítku jiném než výchozích 100 %.

Dalším velmi vítaným doplňkem pro Word, Excel a PowerPoint je tzv. Document Inspector (najdete jej v menu File/Finish), který vyhledá v dokumentu skrytý text, u něhož nechcete, aby ho ostatní viděli konkrétně se jedná o komentáře, vlastníka dokumentu apod. U případně nalezených položek vám nabídne jejich odstranění.

V Excelu 12 se nové funkce týkají zejména vylepšené nápovědy pro začátečníky, značného rozšíření počtu buněk (jeden list nyní může obsahovat až jeden milión řádků a 16 000 sloupců) a snazšího nastavení vzhledu buněk.

Doslova excelentní Excel

Funkce podmíněného formátování v Excelu prozáří váš list barvami a efekty, založenými na obsahu buněk. Například můžete vytvořit různé odstíny barev (jako na teploměru) v závislosti na hodnotách obsažených ve skupinách buněk.

Lepší je i zapisování vzorců v Excelu 12. V předchozích verzích jste museli zapsat přesný název vzorce. Nyní, když píšete vzorec, objeví se pomocné okno, v němž objeví všechny vzorce začínající daným písmenem. Každý vzorec má svůj popis. Při dalším psaní se nabídka vzorců v pomocném okně postupně upravuje.

Na záložce Sheet se nachází galerie vzhledů, pro jejíž použití vám stačí dvě klepnutí myší. Podobně jako ve Wordu se zde uplatňuje funkce "live preview", takže máte možnost okamžitě vidět, jak bude vytvořený dokument vypadat, pokud si vyberete právě tento vzhled.

Záložka Layout vám umožní kontrolovat, kde se na vašem dokumentu nacházejí konce stránek a jak bude vypadat váš dokument po vytištění. Po přidání sloupce nebo řádku do listu použije Excel automaticky styl i pro přidaný sloupec, což v předchozích verzích bylo často nutno udělat ručně.

Drobounký PowerPoint

Zmenšení souborů ve formátu Office XML oproti původnímu formátu se nejvýrazněji zřejmě projeví v PowerPointu 12. Snímek obsahující fotografii a obrázek, který v Powerpointu 2003 obsadil 5 MB diskového prostoru, se při uložení ve formátu .pptx zmenší na velmi slušných 610 KB (asi 0,6 MB).

Použití záložek v PowerPointu 12 dává nové verzi lepší smysl pro ovládání prvků prezentace, která tak chyběla v předcházejících verzích tohoto programu. Například klepnutím na záložku Design můžete původní seznam s odrážkami přeměnit na diagram, ten pak velmi snadno vylepšit použitím 3D nebo jiného efektu, a to vše pomocí dalších funkcí na stejné záložce. V minulých verzích PowerPointu se možnosti pro nastavení jednotlivých prvků nacházely hluboko v různých menu, kde byly často těžko k nalezení.

Aktualizace Outlooku

Nový vzhled jednotlivých součástí balíku Office 12 se ovšem vůbec neprojevil v programu Outlook. Tady žádné záložky nenajdeme stále jsou zde stará známá menu. Novinkou je (doufejme, že užitečný) panel s názvem To-Do Bar. Podobně jako panel úkolů ve Wordu a Excelu 2003 se tento panel objevuje vpravo na monitoru a jeho úkolem je zobrazovat všechny nevyřízené úkoly a nadcházející schůzky.

Microsoft říká, že pokud se bude Outlook používat ve firemní síti, bude To-Do Bar ukazovat schůzky přiřazené i jinými síťovými aplikacemi Office, jako například Access a One Note. Velikost tohoto panelu se dá nastavit, nicméně se nám nezdá, že by díky tomuto panelu byla obrazovka nějak přeplněná.

Outlook bude všechny úkoly zobrazovat ve zmíněném panelu tak dlouho, dokud je neoznačíte jako splněné. Pokud chcete nastavit čas, kdy má být úkol splněn, pak jej jednoduše přesuňte do svého kalendáře (ve standardním nastavení program upozorňuje na úkol každých 30 minut).

Outlook 12 rovněž umožňuje sdílet informace v kalendáři s jinými uživateli, a to prostřednictvím e-mailu; můžete dokonce vkládat schůzky jiných uživatelů do svého kalendáře (události důležité pro jiné osoby jsou pak ve vašem kalendáři kvůli snadnému rozlišení zvýrazněny jinou barvou).

Zdá se, že se funkce Outlooku také značně zdokonalily. Nicméně je škoda, že se zde neobjevil podobný nový vzhled se záložkami jako u ostatních programů.

Přístupnější Access

Pro řadu uživatelů balíku Office možná zůstal program Access mimochodem velmi účinný nástroj pro práci s databázemi od Microsoftu vždy trochu tajuplný a neproniknutelný, zvláště v porovnání s uživatelsky mnohem přívětivějším programem FileMaker Pro. Access 12 je však něco jiného. Díky několika novým funkcím se jedná o program skutečně daleko přístupnější než předchozí verze.

Nové šablony, které se zobrazují na panelu nástrojů, provádí nového uživatele vytvořením databází sloužících k různým účelům ať se jedná o databázi CD ve vaší sbírce nebo o databázi adres vašich partnerů či známých. Nová verze také dokáže snadno přeměnit formát výpisů z databáze. Lze upravovat každé políčko prvku databáze v režimu výpisu dat, což je velký krok vpřed. Zjednodušený nástroje pro tvorbu dotazů vám pak umožní získat z databáze přesně ta data, která potřebujete, a to aniž byste se museli učit nějaký dotazovací jazyk.

Naše dojmy

Podobně jako předcházející verze MS Office, i tato je slušně velkým balíkem kancelářských aplikací. Dá se tvrdit, že řada běžných uživatelů nikdy plně nevyužije všechny funkce, které nabízí. Někdo možná bude postrádat možnost přepnutí programu do podoby odpovídající starším verzím, nicméně i nový vzhled přináší celou řadu výhod a posun k formátu XML je rozhodně krokem vpřed.

Společně s řadou méně výrazných, nicméně do budoucna užitečných nových vlastností, alespoň v té podobě, jak byly představeny v této betaverzi, se dá očekávat, že se bude jednat vskutku o daleko výkonnější a snáze ovladatelný balík programů, který přispěje k vyšší efektivnosti práce každého, kdo s programy tohoto druhu často pracuje.

§§§§§


Causa rootkit. Brána nebezpečí doširoka otevřená(CD)

Tomáš Přibyl

06P0104

Poslední říjnový den roku 2005 si společnost Sony BMG za rámeček rozhodně nedá. Na veřejnost tehdy pronikla informace o tom, že její komerčně prodávaná CD obsahují tzv. rootkit. Oč se jedná? Proč a v čem mohou být rootkity nebezpečné? A jak se celý případ vyvíjel?

Nebezpečí rootkitů

Než rootkity jednoznačně odsoudíme a uvrhneme do kategorie nebezpečného softwaru, musíme se uvědomit některé souvislosti. Rootkit je pouze nástroj, nikoliv cíl sám o sobě nebezpečný není, je to jen technologie (stejně jako počítačový program není implicitně nebezpečný nebo naopak užitečný). Nicméně tato technologie pochopitelně může být zneužita.

Rootkity tudíž nepředstavují přímé nebezpečí, ale představují bránu tomuto nebezpečí doširoka otevřenou. A to je výzva pro bezpečnostní a antivirové firmy, pro něž bylo dlouhé roky jednodušší rootkity raději přehlížet: právě proto, že samy o sobě nebezpečné nejsou. Nicméně jakýkoliv škodlivý kód se pomocí rootkitů dokáže umně (a v podstatě neodhalitelně) skrýt. A navíc se jich začíná objevovat stále více, takže už nelze déle strkat hlavu do písku a tvářit se, že nebezpečí neexistuje. Mnoha firmám se minulá nečinnost nyní nevyplácí, protože musí urychleně reagovat na potřeby trhu a bude jim trvat dlouhé měsíce, než dokáží dodat vhodné nástroje pro detekci a odstraňování rootkitů. A reakční doba v řádu měsíců je v současném světě ICT bezpečnosti (sebe)vražedná.

Rootkity mají tu vlastnost, že se velmi špatně odstraňují právě pro svoji provázanost s operačním systémem. Při odstraňování je nutné postupovat velice obezřetně, jinak je systém nenávratně poškozen (často včetně dat na disku apod.). Rootkity není možné odstraňovat jen pomocí nějakého softwaru nebo jednoduchého návodu: uživatel musí v každém okamžiku přesně vědět, co činí. Jediný krok "vedle" znamená katastrofu a nesmírně drahou i nepříjemnou zkušenost.

Dalším problémem je, že pokud je operační systém jednou infikovaný rootkitem, už mu nelze nikdy věřit. I když dojde k odstranění rootkitu, nikde není psáno, že nad ním nebyl třeba další rootkit, že někde nezůstala skrytá škodlivá aplikace apod. Odstraněním rootkitu totiž odstraníme jen a právě tuto aplikaci, nikoliv další software. A jeho případné odhalování je právě kvůli použití kernelového módu úkolem prakticky nadlidským. Přitom jak už jsme uvedli výše naše současná ICT bezpečnost vychází z předpokladu bezpečného operačního systému (alespoň z hlediska informací poskytovaných na rootové úrovni).

Pro úplnost dodejme, že pokud chce někdo rootkit zneužívat, musí instalovat do počítače nejprve ten a následně i nějakou aplikaci (virus, trojského koně, zadní vrátka apod.). Čili instalace rootkitu je jen prvním (leč nesmírně důležitým!) krokem ke kompromitaci počítače.

Rootkity používají třeba podvodníci v jedné z nejoblíbenějších on-line her v historii, World of Warcraft. Pravidla této hry totiž vysloveně zakazují cheatování ("přidávání" si energie, kouzel, zkušeností a kdoví čeho všeho ještě pomocí speciálních kódů tedy nezaslouženě). Společnost Blizzard proto v rámci svých instalovaných klientů na počítačích aktivně sleduje, zda hráč cheatování nepoužívá (tedy jestli nepodvádí). Pokud ale hráč použije rootkit, cheatovací program se stane "neviditelným" a podvod není odhalený.

Jak tedy lze rootkit detekovat? Nejlepší cesta představuje vypnutí počítače, bootování z důvěryhodného média a následné prozkoumání některou z detekčních utilit. Pro UNIX jsou to například chkrootkit a rkhunter (ty pravděpodobně fungují i pod Mac OS), pro Windows pak Blacklight od F-Secure (mimochodem tato firma byla světlou a pohříchu jedinou výjimkou v celém bezpečnostním průmyslu, když se problematice rootkitů věnovala už dávno před vypuknutím skandálu s CD od Sony BMG) nebo RootkitRevealer.

Nicméně i tak zůstává nezodpovězená otázka spolehlivosti těchto detekčních metod a kvality rootkitů. Programátor skrývající se pod přezdívkou holy_father tvrdí, že jeho rootkit Hacker Defender nedokáže odhalit žádný z aktuálních antivirových nebo antirootkitových programů. Vzhledem k podstatě rootkitů může mít pravdu, jeho tvrzení nelze ověřit z nezávislých zdrojů nebo nezávislým způsobem. (Vzhledem k tomu, že svůj výtvor nabízí pouze za finanční úhradu, nebudeme tak činit kvůli etickému kodexu ani my nebudeme finančně podporovat nelegální činnost.)

Na následujících řádcích se budeme věnovat programu XCP (eXtended Copy Protection), jímž byla jako ochranným prvkem vybavena řada komerčně dostupných CD. A právě ten rootkit obsahoval.

Historie "případu Sony"

Boj mezi společnostmi vlastnícími autorská práva a mezi tzv. piráty trvá už desítky let. Nechceme v něm působit jako soudci, takže se držme faktů a našeho sledovaného případu.

Od března 2005 začala společnost Sony BMG chránit svá CD ochranou proti kopírování XCP. Takto ošetřila celkem 52 alb různých interpretů (Ray Charles, Frank Sinatra, Louis Armstrong, Celine Dion aj.), přičemž prodala celkem kolem dvou miliónů kusů chráněných CD.

Jak tato ochrana fungovala? Po prvním vložení CD s hudbou do počítače se zobrazily licenční podmínky EULA (End User Licence Agreement), s nimiž musel uživatel souhlasit (jinak se nedostal dál). Do počítače se pak instaloval speciální program, který umožňoval vypálení pouze určitého množství záložních kopií (pro osobní potřebu) a blokoval spouštění hudby přes jiné přehrávače než přes ten dodávaný od firmy Sony.

V čem byl zádrhel daného problému? (Pokud si odmyslíme problém: zkusili jste někdy vrátit v obchodě rozbalené CD s tím, že "nesouhlasíte s licenčními podmínkami"?) Především licenční podmínky nebyly úplně a pravdivě napsané. Například upozornily, že hudbu z CD není možné přehrávat bez instalace přiloženého ochranného programu. Čistě technicky to pravda není, protože multimediální přehrávač je dnes součástí prakticky každého operačního systému. Právně pochopitelně ano (musíte přistoupit na podmínky EULA, jinak se nedostanete dál). Problém byl v tom, že po tomto vynuceném souhlasu se do počítače instaloval nejen avizovaný software, ale i rootkit, který jej skryl.

Důsledek? Sony BMG chránila svá práva tím, že porušovala práva uživatelů: bez jejich vědomí na počítač instalovala rootkity (tedy nevyžádaný a v licenčních podmínkách nezmíněný software znovu opakujeme, že samotný rootkit slouží pouze/především ke skrývání, jiné úkoly zpravidla neplní). Rootkit z těchto CD skrýval v kernelovém módu veškeré soubory, jejichž název začínal znakovým řetězcem $sys$.

Instalovaný software navíc kontaktoval web společnosti Sony BMG, což sice není přímo škodlivá nebo nebezpečná vlastnost, ale dělo se tak opět bez souhlasu a vědomí uživatele. A ten má z mnoha titulů právo rozhodovat, kdy a kam se jeho počítač připojuje (jinak se jedná o prachobyčejné neoprávněné využívání cizích informačních technologií). Jde o právo, nikoliv povinnost, takže se ho může vědomě vzdát. V daném případě ovšem byl o toto právo připraven.

Kromě těchto základních problémů byla ovšem celá ochrana XCP ne zrovna šťastně navržena, takže díky rootkitem skrytým ochranným driverům nezřídka docházelo k "padání" PC nebo i ke ztrátě dat. A to je z hlediska uživatelů další nemilé zjištění. Podle některých zpráv dokonce ochrana XCP zasahuje i do přehrávání CD dalších výrobců, kdy při přehrávání skryté ochranné soubory vytváří nepravidelný šum. Pokud by se tyto zprávy potvrdily, jde o další problém omezení funkčnosti CD druhých stran (k omezení funkčnosti počítače už došlo).

Celá aféra kolem rootkitů byla odstartována 31. října 2005, kdy Mark Russinovich ze společnosti Winternals Software Inc. na svém blogu zveřejnil (http://www.sysinternals.com/blog/2005/10/

sony-rootkits-and-digital-rights.html) informaci o tom, že pomocí nástroje RootkitRevealer odhalil rootkity právě na CD společnosti Sony BMG. Toto odhalení nebylo tak jednoduché: sám Russinovich přiznává, že k vyšetření celého případu musel použít sedm různých programů a aplikací! (Už z tohoto čísla je patrné, že vyhledávání a odstraňování rootkitů není nic pro běžného smrtelníka.)

Russinovich se nejprve domníval, že program RootkitRevealer obsahuje chybu sám je bezpečnostním specialistou (a spoluautorem tohoto programu), přičemž si byl "čistotou" svého počítače jistý. Používal jen legální programy, měl instalované všechny ochranné aplikace, navštěvoval jen důvěryhodné stránky apod. A přesto se u něj v počítači objevil rootkit! Dlouho předlouho pátral, až jednoho dne vložil do počítače CD Get Right with the Man od bratrů van Zantových. A ztuhl: CD po souhlasu s licenčními podmínkami do počítače instalovalo nejen dva drivery k vypalovačce a jednu NT službu, ale i rootkit, který je okamžitě skryl.

Právě 31. říjen 2005 je považovaný za počátek celého problému s "infikovanými" CD, ale kupodivu tomu tak není. Rootkity na CD od Sony BMG totiž objevil nejen Russinovich, ale nezávisle na něm také John Guarino (vlastník společnosti TecAngels, zabývající se opravami počítačů). A podle všeho ještě dříve (v září 2005). Postupoval ale jinak než Russinovich. Guarino upozornil finskou společnost F-Secure, která provedla vlastní nezávislé šetření a v průběhu října 2005 upozornila firmu Sony na nebezpečí rootkitu. Situaci označila za "závažnou bezpečnostní hrozbu". (Podle některých informací Guarino upozornil i jiné bezpečnostní firmy, ale ty jeho varování buď bagatelizovaly, nebo se jím vůbec nezabývaly.)

F-Secure dále varoval společnost First4Internet, což je britská firma, která rootkit pro Sony vytvořila (a která dodává své ochranné prvky i dalším nahrávacím a distribučním společnostem). Stanovisko First4Internet bylo neuvěřitelné: 20. října 2005 se společnost vyjádřila, že nejde o skutečný problém, protože jen hrstka lidí si je této zranitelnosti vědoma! Stanovisko Sony bylo podobné: zatím není nejmenší důvod se znepokojovat nebo věc řešit, nová ochrana bude k dispozici nejdříve v průběhu roku 2006. Současná CD nejsou nebezpečná a Sony BMG vysloveně uvedla, že je nebude stahovat z prodeje.

Později to firma popřela: tvrdila, že chtěla záležitost řešit pomocí veřejné záplaty. Kdy tak hodlala učinit ovšem nebyla schopna sdělit. Stejně jako další okolnosti: třeba proč dále vyráběla, distribuovala a prodávala problematická CD (ač byla varována).

Těžko předpovídat, jak by celá záležitost skončila, pak se ale objevil Russinovich se svým odhalením a džin byl z láhve venku.

Mlžení, mlžení, mlžení

Sony BMG na svém stanovisku stále trvala. Je zajímavé, že i bezpečnostní firmy (kromě F-Secure) s jasným stanoviskem váhaly a zpravidla se omezovaly na opatrné komentáře "bedlivě sledujeme situaci" nebo "prozatím nemáme dostatek relevantních informací".

Až pod tlakem veřejnosti a rozrůstající se aférou slíbila 14. listopadu 2005 firma Sony BMG bezplatnou výměnu všech infikovaných CD. Firma zároveň v rámci záchranné PR kampaně přislíbila, že dva až pět miliónů dalších CD (čísla nezveřejnila, toto jsou jen odhady z různých zdrojů) stáhne z obchodů. Mnozí slavili vítězství ale ještě po několika týdnech bylo infikované disky možné zakoupit v kamenných obchodech nebo na internetu. Mnohé obchody o nějakém stahování z prodeje neměly ani ponětí.

Sony BMG nicméně držela svoji linii (přestože kolem desátého listopadu začaly i bezpečnostní firmy houfně rootkity odsuzovat a označovat jako škodlivý software a to včetně Microsoftu) a celý problém se snažila zahrát do autu. Sice na svých www stránkách nabídla odinstalátor rootkitu, ale uváděla, že "[rootkit] není škodlivý a neohrožuje bezpečnost". První polovina tvrzení je s přimhouřenýma očima pravdivá, druhá v žádném případě. Viz konstatování výše: jakmile máte rootkit v počítači, můžete do něj cokoliv skrýt. Rootkit přináší do počítače prvek, nad kterým uživatel nemá faktickou moc a kontrolu (navíc bez jeho vědomí).

Pak se ale začaly objevovat škodlivé kódy, který začaly rootkit XCP zneužívat vždyť celosvětově jím bylo "infikováno" kolem miliónu počítačů (jen k www stránkám Sony BMG se připojovalo 568 200 unikátních nameserverů). Tvůrci virů začali programovat kódy, které výhod rootkitu využívaly: třeba trojský kůň Stinx.E, který do počítače přišel e-mailem s žádostí o "autorizaci" přiložené fotografie. Kdo se nechal napálit (inu, sociální inženýrství funguje s tím nic nenaděláme) a přílohu spustil, infikoval svůj počítač. Škodlivý kód se zapsal na pevný disk pod názvem $sys$drv.exe, takže se díky rootkitu stal neviditelným (i pro bezpečnostní aplikace). Útočníci pak pomocí Stinxu.E mohli dělat s počítačem různé kejkle, aniž by se báli odhalení. (A jen pro úplnost: přestože některé antivirové firmy tvrdí, že dokáží odhalit devadesát procent nových škodlivých kódů pomocí heuristiky, není tomu tak. Za úspěch se považuje plus minus padesát procent. To je odpověď na otázku, jak se Stinx.E mohl dostat do počítače. Dnešní heuristické metody stále nejsou na vysoké úrovni mnohem účinnější je třeba automatické blokování podezřelých přípon.)

Po těchto událostech už nebylo možné tvrdit, že rootkit nepředstavuje bezpečnostní riziko. Naopak, útočníci získali v této aplikaci neuvěřitelně silného spojence.

Vraťme se ale zpět k rootkitu od Sony BMG, resp. k jeho odinstalátoru. Ten byl totiž vytvořený stejně mizerně jako vlastní rootkit nástroj měl podobu komponenty ActiveX, instalované do prohlížeče Internet Explorer, ale obsahoval bezpečnostní chyby. A důsledek? Prvek ActiveX byl nebezpečnější než vlastní rootkit...

Na toto přišel John "Alex" Halderman, 24letý výzkumník z univerzity v Princetonu. Ten se už jednou "setkal" se společností Sony BMG, a to v roce 2003. Tehdy zjistil, že protikopírovací ochrana DRM MediaMax obsahuje podobný problém jako ten, jenž se vyskytuje nyní. Využívala funkci AutoRun, kdy docházelo ke spuštění softwaru umístěného na CD bez vědomí uživatele a to opět na úrovni kernelového módu! Tenkrát naštěstí ještě bez instalace čehokoliv do počítače prostě šlo jen o zabránění kopírování. (Tento případ svědčí o skutečnosti, že hrátky s kernelovým módem nejsou v případě snahy o vymáhání autorských práv vůbec ničím novým...)

Halderman zveřejnil svůj objev v roce 2003 na internetu, přičemž během 24 hodin měl na stole hrozbu žalobou od společnosti SunnComm International (výrobce ochrany DRM), která od něj hodlala požadovat odškodné ve výši 10 mil. USD. Zvedla se však vlna veřejného odporu a během dalších 24 hodin byla hrozba stažena s tím, že firma zaujala pozici "mrtvého brouka". Nic nedělala, nic nekomentovala.

A ještě jedna perlička: pro získání odinstalátoru z webových stránek Sony BMG musel uživatel vyplnit formulář se svými osobními údaji, které "mohou být použity společností Sony BMG a [nespecifikovanými] třetími stranami".

Osmnáctého listopadu 2005 pak firma Sony BMG veřejně přislíbila dodání nového odinstalátoru ovšem nikterak nespěchala, protože jí to trvalo několik týdnů. Nicméně stále zůstává v platnosti varování, že běžný uživatel by neměl pokoušet štěstí a do odstranění rootkitu by se neměl pouštět svépomocí (byť s připravenými nástroji). Riziko neopravitelného poškození operačního systému je příliš velké. Většina návodů na odstranění rootkitu větší než vysokou znalost problematiky vyžaduje.

Na obranu společnosti Sony BMG, které celý skandál pomalu začínal přerůstat přes hlavu a které se vymstilo přehlížení varování i počáteční (těžko soudit, zda záměrné či ne) podceňování problému, vystoupil 18. listopadu 2005 i Cary Sherman, prezident RIAA: "Problém se situací v Sony BMG spočívá v tom, že tato technologie obsahuje bezpečnostní chybu, o které nevěděli. Omluvili se za svoji chybu, přestali vyrábět tato CD a stáhli je z obchodů. To je myslím velmi odpovědné. Kolikrát ostatně měly softwarové aplikace nějaké bezpečnostní problémy?"

Tím ale jen přilil olej do ohně. Za prvé: v případě rootkitu nešlo o žádnou chybu, šlo o celou potenciálně nebezpečnou technologii, instalovanou do počítačů bez vědomí uživatelů. Za druhé: Sony se neomluvila a se stahováním CD z obchodů vůbec nepospíchala (blížila se předvánoční doba) viz výše. Nejblíže omluvě či spíše přiznání mělo snad být prohlášení: "[Rootkit] obsahuje vlastnost, která činí počítač náchylným ke škodlivým kódům napsaným speciálně pro tento software." Za třetí: žádná komerční (ani nekomerční) softwarová aplikace neměla nikdy problémy podobného charakteru.

Jen pro úplnost dodáváme, že CD s problematickou ochranou nebyly v ČR oficiálně distribuovány. To ale neznamená, že v našich zeměpisných šířkách být nemohou: v západní Evropě v prodeji byly, takže mohly být přivezené za zahraničí jako dárek nebo koupené prostřednictvím internetových obchodů.

Lavina reakcí

Množství reakcí a komentářů na adresu rootkitů bylo obrovské. Mezi nimi byl i dnes už legendární citát Thomase Hesse, prezidenta divize pro globální digitální obchod v Sony BMG: "Většina lidí, myslím, vůbec netuší, co rootkit je, takže proč by se o ně měli zajímat?" Mnozí nevěřili svým uším nicméně tento citát přesně odpovídal situaci, do níž se Sony BMG sama dostala.

Hess měl ovšem částečně pravdu: ne že by se sice lidé o nebezpečí, přinášené do jejich počítačů s komerčními CD od jeho zaměstnavatele, neměli zajímat, ale skutečně toho o něm mnoho nevědí. Bez větší nadsázky můžeme říci, že tato skutečnost Sony BMG velmi pomohla: kdyby si veřejnost uvědomila skutečný rozsah nebezpečí, byly by následky pro firmu vpravdě zničující. Takto se často z neznalosti na rootkity pohlíží jako na "nebezpečnější virus", na "nafouknutou bublinu" apod.

Společnost Sony BMG také prohlásila, že "má právo zastavit ilegální kopírování hudby". To jí pochopitelně nikdo nebere ale rozhodně jí také nikdo nedává právo ilegální kopírování zastavovat ilegálními aktivitami. Nejabsurdnější na celé situaci ovšem je skutečnost, že postiženi byli výhradně lidé, kteří si hudbu pořídili legálně...

Díky těmto neuvěřitelným krokům je internet zaplavený výzvami k bojkotu Sony BMG. Komentáře se přitom vzácně shodují na jednom: jak si může někdo něco podobného dovolit? (Kdyby něco podobného udělal uhrovitý mladíček, hrající si na hackera, byl by veřejně lynčován.) Jak máme této firmě do budoucna věřit? Nebude snad nikdo za jeden z největších bezpečnostních incidentů v historii informatiky povolaný k zodpovědnosti? Ať dopadnou současné právní spory (viz níže) jakkoliv, instalace rootkitů bez vědomí uživatelů do počítačů rozhodně není v pořádku. I kdyby "jen" z etického hlediska.

Někdo přitom celou situaci posouvá do obecné roviny: je firma Sony jediná? (Viz výše zmíněná fakta, že First4Internet dodává ochranu i dalším výrobcům nebo že se s kernelovým módem v oblasti komerční hudby prokazatelně experimentuje už několik let.) Jaká překvapení se asi skrývají v počítačích, o kterých se domníváme, že jsou bezpečné?

Na základě žádosti nadace Electronic Frontier Foundation byl u Sony BMG proveden v prosinci 2005 bezpečnostní audit. U nejnovější generace ochrany MediaMax pak byla zjištěna nebezpečná složka, díky níž může útočník převzít kontrolu. Její nebezpečnost ovšem ani zdaleka nedosahovala nebezpečnosti rootkitů. Ke cti Sony BMG posloužilo, že tentokrát byla reakce rychlejší a méně arogantní: záplata se na webu objevila prakticky okamžitě. Nicméně i tentokrát se v opravě objevila další bezpečnostní chyba... Jen pro úplnost: ochrana MediaMax se používá asi u osmdesáti titulů (např. CD s interprety jako Elvis Presley či Britney Spears). Vyprodukováno bylo kolem šesti miliónů CD, určených pro prodej v USA a v Kanadě.

Celá situace pochopitelně nemohla zvláště v USA, zemi tradičně citlivé na ochranu soukromí a osobních práv zůstat bez právní odezvy. Obvinění na Sony BMG se jen hrnou. Žalobu podal třeba generální prokurátor státu Texas Greg Abbott. Podle zákonů státu Texas přitom může být vyměřena za každý infikovaný počítač pokuta až sto tisíc dolarů! Bude zajímavé sledovat, jaký převládne právní názor zda má Sony BMG v zájmu ochrany svých práv právo zasahovat do práv uživatelů, nebo zda budou i na soudní půdě rootkity označené za nebezpečné a nežádoucí. Texas ale není jediným státem USA, kde byla podána žaloba: za všechny ostatní jmenujme třeba New York nebo Kalifornii...

Více otázek než odpovědí

V případě "causy rootkity" ovšem nešlo pouze o neuvěřitelnou blamáž ze strany společnosti Sony BMG. Jednoznačně selhal také celý bezpečnostní průmysl, který neustále nabízí "stoprocentní řešení", "absolutní ochranu", "jistotu rychlé a včasné reakce" apod.

Proč tento průmysl po celých sedm měsíců distribuce infikovaných CD ve statisícových nákladech nereagoval? Sedm měsíců se po světě běžně šířilo něco, co je označováno jako "největší nebezpečí pro počítače" aniž by si toho někdo povšiml nebo někdo něco detekoval. To je opravdu nebezpečí tak extrémní, že se mu nejsme schopni postavit čelem? (Někteří komentátoři šli ještě dále: proč vůbec platíme bezpečnostní firmy, jejich výrobky a služby? Nejsou naše výdaje zcela zbytečné? Jsou tyto firmy vůbec schopné plnit svoji proklamovanou roli?)

Pro jasnější pochopení celého problému musíme jít trochu do hloubky. Musíme se podívat na princip fungování současných bezpečnostních firem v oblasti informačních a komunikačních technologií. Kde získávají bezpečnostní firmy informace o nových hrozbách? V zásadě jsou to dva základní zdroje: jednak zprávy od zákazníků nebo běžných uživatelů o podezřelé činnosti, jednak z vlastní výzkumné a vyhledávací činnosti (odchytávání podezřelých kódů). Proto jsou detekovány především "migrující" kódy, které se replikují (šíří), a nikoliv statické aplikace, které se nemnoží a nešíří. Ty jsou svým způsobem pro bezpečnostní firmy noční můrou stávající detekční metody na ně prostě nejsou nastavené.

Mnoho bezpečnostních firem se snažilo v závěru roku 2005 (ne)detekci rootkitů bagatelizovat: "Od zítřka budeme obcházet obchody, skupovat CD a prověřovat je." To je sice vtipné, ale problém to neřeší. Třeba proto, že obchody měly obcházet už včera. Také proto, že případné obcházení obchodů vnáší do stávající bezpečnosti prvek náhody: v našem současném přístupu k zajištění bezpečnosti ICT technologií jsou evidentně mezery. Smutný je mj. fakt, že přestože rootkity "Made in Sony BMG" byly na mnoha počítačích objeveny už v průběhu roku 2005, bezpečnostní specialisté se vždy nad infikovaným počítačem spokojili s konstatováním, že "uživatel se choval nezodpovědně". Pokud se tento zapřísahal, že si ničeho špatného není vědom (přehrání legálního CD od renomované firmy přece nelze považovat za nezodpovědnost), konstatovali, že buď záměrně mlží (aby na něj nepadla zodpovědnost), nebo že si špatně zajistil přístup k počítači (a nezodpovědně se na něm choval někdo jiný). A to navzdory faktu, že v některých komponentách byl přímo uveden odkaz na výrobce First4Internet!

Bezpečnostní firmy se brání také tím, že v případě rootkitů jde o problém poměrně nový Russinovichovo datum se jim náramně hodí do krámu. Ale to vůbec není pravda viz třeba výše uvedený pohled do historie. Rootové techniky jsou známé už od osmdesátých let, rootkity v dnešní podobě pak nejméně od roku 2003. Byla zde tedy spousta času se připravit a reagovat. Kde byli po celou tuto dobu analytici, "aktivně vyhledávající nové hrozby a navrhující řešení, které jim předchází?" (Jak se nám podbízí spousta marketingových materiálů bezpečnostních firem...)

Na obranu bezpečnostního průmyslu je zapotřebí zdůraznit, že rootkit je fakticky "nad" antivirovým programem či jinými bezpečnostními aplikacemi takže rootkit je de facto může ovládat a podsouvat jim jen ty informace, které chce. To ale není absolutní omluva s tím, že by se nic nemělo dělat a že nás rootkity mohou ohrožovat. Jak svědčí případy některých specializovaných aplikací, otázka rootkitů je řešitelná stačí jen chtít a problém řešit.

Přestože se díky případu Sony BMG opět ozývalo volání po přechodu na linuxové platformy, není to řešení problému. Byť se přímo tato konkrétní kauza týkala především (nikoliv výhradně!) uživatelů Windows, ani Linux není před těmito útoky bezpečný. Stačí se podívat, na jaké platformě před dvaceti let rootové útoky vznikly...

CD s ochranou XCP se dostala na nejneuvěřitelnější místa rootkity byla infikována třeba mnohá americká ministerstva, včetně Pentagonu. Jejich počítače se tak staly zranitelnější vůči možným útokům, což rozhodně není v pořádku a v nejbližší době lze očekávat další vývoj celého případu. Třeba v podobě přitvrzení legislativy nebo bezpečnostní politiky (včetně možnosti zákazu přehrávat si legální hudbu na počítačích na jedné straně jsou sice určené primárně k práci, takže zde multimediální zábava nemá co pohledávat, na druhé straně je úžasné, že snaha chránit copyrightová práva jedné firmy vede k zákazům legální hudby jako takové a kromě toho dochází ke zpochybnění bezpečnosti komerčně dodávaných aplikací vůbec).

V podstatě se jednalo o jednu z největších masových infiltrací v dějinách počítačů vůbec. Celou situaci ještě zhoršuje fakt, že šlo o komerční aplikaci a infiltraci záměrnou!

Zajímavé je, že podle některých zdrojů část softwaru XCP, který je primárně určený k ochraně autorských práv, autorská práva porušuje! Prý se v přehrávači od Sony objevují části programového kódu MP3 přehrávače LAME, který je ovšem open source! A údajně je další open source kód použitý i v samotném rootkitu! Otázka těchto podezření ale nebyla v době uzávěrky PC WORLDu uspokojivě vyřešena.

Objevuje se ovšem ještě jedna zajímavá otázka: jak by vypadala situace, kdyby se jako Sony BMG chovala každá firma? ("Kdyby" je sice zvláštní podmínka, ale tato společnost zkrátka není jediná na trhu a stejně tak není jediná, která se snaží ochránit svá práva.) Dva rootkity v počítači by mohly navzájem kolidovat (už třeba proto, že by se s vysokou mírou pravděpodobnosti vázaly na stejné funkce používání vypalovačky a/nebo přehrávání multimediálních formátů), což by v lepším případě vedlo k nemožnosti přehrávání hudby, v horším k totálnímu kolapsu systému. I z tohoto hlediska je ochrana XCP krajně nezodpovědným krokem.

Už výše jsme se zmiňovali o rootkitech v souvislosti s on-line hrou World of Warcraft. Díky ochraně XCP se cheatování v této hře přitom velmi rozšířilo a údajně odcházejí i mnozí znechucení uživatelé, kteří se snaží hrát poctivě, ale proti podvodníkům nemají šanci. Rootkity se totiž staly jednoduše veřejně dostupné. Např. hacker říkající si RIN0 nabízí za 14,99 USD cheatovací program a přikládá návod, jak ho skrýt v systému. Nejprve si kupte infikované CD s ochranou XCP a nainstalujte ji do počítače. Pak si stáhněte cheatovací program, umístěte jej na disk a přejmenujte na cokoliv, co začíná řetězcem $sys$. Nikdo už jej nikdy neuvidí a nenajde a přesto jej můžete používat...

A co dál?

Budoucí vývoj je v této chvíli těžké odhadovat. Rootkity zkrátka nastoupily cestu k masovému rozšíření. Kromě jiného to znamená, že se před nimi nemůžeme schovávat problém je veřejně známý a je nutné ho řešit. Když už nic jiného, otevřela kauza rootkitů a Sony BMG mnoho důležitých otázek: ohledně autorských práv a hranice jejich vymahatelnosti, ohledně zodpovědnosti v ICT světě i ohledně naší schopnosti zajistit bezpečnost počítačů vůbec...

Co to jsou rootkity?

Především si pojďme osvětlit, co to vlastně rootkity (anglicky rootkits) jsou. Jejich název je odvozen od slova "root" (základ) což je označení superuživatele v unixové rodině operačních systémů.

Kdysi (v osmdesátých letech) totiž hackeři útočili mj. tak, že do napadeného počítače instalovali speciální program, který jim umožňovat se následně vracet právě s rootovými právy. Rootkit je pak označení dnešních podobných programů, které slouží útočníkům pro získávání nejvyšších práv v operačním systému (resp. které jim jsou v mnoha případech dokonce nadřazené).

Operační systém zajišťuje pro počítač celou řadu základních úkonů, počínaje otevíráním souborů, třeba až po síťová připojení. Jedná se o rozhraní API (Application Programmer Interface). Rootkit je přitom aplikace, která nekompromisně zasahuje do této vlastnosti operačního systému a nahrazuje specifické API funkce, takže jejich volání je modifikováno. Jinými slovy: rootkit mění způsob, jak operační systém pracuje.

Uveďme si to na velmi zjednodušeném příkladu. Máme v počítači dvě zcela samostatné aplikace. Dejme tomu, že jedna z nich je textový editor, druhá špionážní program (spyware) zaznamenávající stisknuté klávesy. Za normálních okolností spustíte textový editor a píšete. Pokud ale do počítače dokáže proniknout útočník, může na spuštění textového editoru navázat právě spuštění druhého programu. V praxi tedy spouštíte textový editor, na úrovni operačního systému je ale volaný spyware a následně je kontrola znovu vrácena textovému editoru.

Že to není nic zvláštního? Že něco podobného lze udělat i bez rootkitu? To samozřejmě jde, ale s jedním velkým omezením: pokud modifikujete registry nebo spouštíte spyware, jste zpravidla varování antivirovým nebo antispywarovým programem. Ovšem při použití rootkitu tomu tak není tato aplikace totiž dokáže onen mezistupeň skrýt (pokud chce). Prostě pro všechny nástroje na nižších úrovních (souborové editory, antivirové programy aj.) žádný mezistupeň není.

Rootkit postavený na nejvyšší úrovni zkrátka "ukazuje" ostatním aplikacím jen to, co jim chce ukázat. A ty nemají možnost si podávané informace jakkoliv ověřit: právě proto, že rootkit hlídá poskytování informací. Takže i v případě vznesení dotazu jde tento přes operační systém (a tedy i přes rootkit), čili opět je vidět jen to, co chce autor rootkitu. Dnešní bezpečnostní aplikace jsou prostě založeny na tom, že informace podávané na úrovni operačního systému jsou důvěryhodné. Rootkit ale zcela mění způsob, jak celý operační systém pracuje.

Rootkit tak může skrýt sám sebe, může se navázat na určité funkce, skrýt další aplikace, soubory, adresáře, registry, procesy apod. S trochou nadsázky lze říci, že pokud rootkit o něčem prohlásí, že neexistuje tak to navenek opravdu neexistuje. Ve skutečnosti to ale existuje, a jen rootkit ví, kde.

Na úrovni operačního systému pak rozlišujeme dva základní módy: uživatelský a kernelový. Největší rozdíl mezi nimi spočívá v přístupových právech. Zatímco uživatelský je striktně omezený a může se pohybovat jen ve velmi úzkých mantinelech, kernelový je fakticky neomezený. Má přístup k celé paměti. V jeho rámci je možné přepsat/modifikovat/smazat kterýkoliv blok paměti nebo část dat v ní uložených. Tato segregace znamená třeba v případě operačních systémů Windows XP výrazně větší bezpečnost než v případě dřívějších Win 9X.

Kernelový mód přitom využívá právě a jen operační systém administrátor či uživatel se v praxi liší jen volností v uživatelském módu. Samozřejmě, že i v uživatelském módu lze provést celou řadu nekorektních či škodlivých věcí (a dnešní útočné programy to pochopitelně často dělají), ale nikdy ne tolik (a tak jednoduše) jako v módu kernelovém. Pochopitelným cílem a snem každého útočníka je získání práv ke kernelovému módu: nemusí se jakkoliv omezovat, nemusí nic složitě vymýšlet, nemusí utíkat před bezpečnostními programy, nemusí hledat nové tipy, triky, technologie...

Rootkity umožňující přístup ke kernelovému módu dnes existují pro operační systémy Windows, Linux, Mac OS či třeba Solaris. Problém tedy není otázkou některé z platforem, ale otázkou celkové koncepce našich stávajících informačních technologií. (Jen pro úplnost dodáváme, že případ tvořící hlavní obsah tohoto článku, tedy rootkit na CD od společnosti Sony BMG, představoval hrozbu především pro uživatele systému Windows, v menší míře pro Mac OS. Pro Linux byl neškodný. Ale tento stav nelze paušalizovat!)

Na úvod ještě podotýkáme, že vytvořit rootkit není vůbec nic jednoduchého a vyžaduje to skutečně hluboké znalosti problematiky softwaru, hardwaru apod. Na druhé straně je ale na internetu možné nalézt mnoho "studijních" rootkitů i se zdrojovými kódy, přičemž jejich zkopírování, mírné upravení a kompilace rozhodně nejsou úkolem neřešitelným...

Rootkity v bezpečnostních programech?

V lednu 2006 se objevily zprávy, že i některé bezpečnostní programy, jejichž cílem je chránit počítače, využívají ke své činnosti rootkity. V případě, že by to byla pravda, šlo by o nesmírně závažné obvinění, protože by znamenalo, že bezpečnostní firmy využívají techniky, o nichž stále hlásají, že proti nim bojují... Jak to tedy ve skutečnosti je?

Vznesené obvinění se týká dvou firem: Symantec a Kaspersky Lab. Podívejme se na oba případy odděleně, protože je sice spojuje obvinění, ale podrobnosti obou případů jsou dosti odlišné.

V Symantecu se obvinění týká aplikace Norton Systemworks, která vytváří funkci Protected Recycle Bin (Chráněný odpadkový koš). Ta umožňuje uživateli např. obnovit soubory, které nechtěně smazal. Aplikace vyváří adresář c:\recycler\nprotect, který je ovšem rootkitovými technikami pro běžného uživatele neviditelný. Podobně neviditelný přitom je i pro většinu antivirových aplikací takže teoreticky by mohla tato složka být využita ke skrytí škodlivých kódů. Ale dosud se neobjevil žádný malware, který by této vlastnosti zneužíval. A už se ani neobjeví Symantec reagoval na obvinění velmi promptně, a to tak, že technologii upravil, aby vyloučil i teoretickou možnost jejího zneužití škodlivými kódy.

Rozdíl oproti medializované kauze Sony BMG je však v jedné podstatné věci: rootkitová technologie od Symantecu není skrytá a v licenčních podmínkách je zmíněna. Takže se do počítače nedostává žádný software bez vědomí uživatele. Kromě toho lze tuto technologii vypnout nebo velmi snadno odinstalovat což se o rootkitech od Sony BMG rozhodně říci nedá.

Společnost Kaspersky Lab zase byla obviněna Markem Russinovichem (ano, je to tatáž osoba, která jako první zveřejnila informaci o rootkitech na CD od společnosti Sony BMG), že její produkt Kaspersky Anti-Virus 5.x využívá streamy pod souborovým systémem NTFS. To je datová oblast za každým souborem na pevném disku, do které si aplikace zapisuje podrobnosti o testování příslušného souboru, což v konečném důsledku vede k radikálnímu zvýšení rychlosti testování celého počítače. Program již nemusí provádět kompletní kontrolu každého souboru, ale porovnává aktuální stav se stavem uloženým ve streamu a jen v případě jakýchkoliv změn je provedena kontrola úplná. Streamy jsou přitom pro uživatele a další aplikace neviditelné, pokud je antivirový program aktivní.

Situace je ovšem velmi podobná jako v předchozím případě: o využívání technologie iStreams je uživatel informován. Podobně jako Symantec i společnost Kaspersky Lab na situaci reagovala a oznámila, že od této technologie v příštích verzích svého softwaru upustí. Firma navíc zdůrazňuje, že:

- Pokud je její antivirový program aktivní, streamy jsou skryté a žádný proces (včetně těch ovládaných operačním systémem) k nim nemá přístup.

- Pokud je antivirový program neaktivní, streamy jsou bez jakýchkoliv potíží viditelné pomocí všech standardních prostředků sloužících k operacím s NTFS streamy.

- Pokud by antivirovým programem vytvořený a skrytý stream byl přepsaný nebo upravený nějakým (nejspíše škodlivým) programem nebo daty (např. po rebootování počítače v nouzovém režimu), pak při následujícím normálním spuštění počítače dojde ke kontrole těchto dat antivirovým programem. A jelikož budou zjištěny nesrovnalosti, budou tato vetřelecká data smazána a nahrazena korektními.

Podtrženo, sečteno: jak už je uvedeno v hlavním článku, samotné rootkity jsou jen technologie, samy o sobě nejsou nebezpečné. Nebezpečí představuje jejich zneužití a především nelegální a masová instalace do počítačů...

Zdarma: Nástroje proti rootkitům

Blacklight 2.2 Beta www.f-secure.com/blacklight (611 KB) anglický

Ice Sword 1.12 xfocus.net/tools/200509/1085.html (568 KB) anglický

Rootkit Hook Analyzer 1.01 www.resplendence.com/hookanalyzer (1 MB) anglický

RootkitRevealer www.sysinternals.com/Utilities/RootkitRevealer.html (190 KB) anglický

Windows Antispyware Beta www.microsoft.com/cze/security/spyware/software/default.mspx (6,6 MB) anglický

Nástroj pro odstranění škodlivého softwaru 1.12 www.microsoft.com/cze/security/malwareremove/default.mspx (1,1 MB) anglický

§§§§§


Efektivní duchařina - Norton Ghost 10 několik drobných novinek

Jan Povolný

06P0109

V minulých číslech PC WORLDu jsme se podrobně věnovali hlavním produktům Symantecu, balíku Internet Security a SystemWorks. Norton Ghost je poslední součástí druhého jmenovaného a bude mu patřit právě tato recenze. Ghost je dlouholetým synonymem pro duplikaci diskových oddílů a disků samotných. Jeden čas byl dokonce distribuován jako standardní součást softwarového vybavení základních desek. I přesto, že jej lze zakoupit samostatně, se stal v poslední době nedílnou součástí balíku SystemWorks 2006, s nimiž tak sdílí jednotný vzhled a ovládání.

Instalace probíhá v duchu ostatních produktů SystemWorks, pro plný běh programu je nutná aktivace (na rozdíl od jeho kolegů) a doplnění MS .NET Frameworku 1.1, který je k dispozici na instalačním CD. Stejně jako u ostatních produktů řady 2006 spustíte Ghost pouze pod Windows XP a Windows 2000 s aktuálními servicepacky.

Podstatou zálohy metodou "Ghost" je vytváření binárních kopií (images), a to buď diskových oddílů, nebo celých diskových jednotek. Nejedná se tedy o klasický způsob kopírování jednotlivých souborů. Ghost si v desáté verzi poradí se všemi verzemi souborového systému FAT (16, 32), NTFS a linuxovými EXT2, EXT3. Nechybí ani podpora linuxového swapu. Ghost umí pracovat s optickými mechanikami CD/DVD-ROM, zařízeními připojenými přes USB a IEEE1394 (někdy také přes FireWire), implementována je i přímá podpora pro mechaniky firmy Iomega. Tato zařízení mohou být zálohována a rovněž mohou být pro zálohování použita.

Veškeré ovládání je integrováno do základního panelu Norton SystemWorks. Základem jsou tři oddíly. První slouží pro provádění záloh. Zálohovat můžete vybrané diskové jednotky nebo jejich oddíly, všechny procesy lze naplánovat. Nastavení Scheduleru je poměrně bohaté, samozřejmostí je možnost opakování. K dispozici máte dva typy zálohování. Recovery Point Set vytvoří základní bod obnovení (recovery point), v dalších souborech pak eviduje pouze provedené změny. Ušetříte tak místo na disku i dobu pravidelné zálohy, pro kterou je tento typ nejvhodnější. Druhou možností je Independent Recovery Point, který obsahuje celou zálohu, zcela nezávislou na zbytku zálohovacích mechanismů. Veškeré informace jsou komprimovány, úroveň komprimace odpovídá výkonu vašeho PC a je definována automaticky. Data jsou také v nové verzi lépe chráněna šifrováním. S vytvořenou zálohou lze samozřejmě dále pracovat. Explorer vám umožní prohlížet soubory bez nutnosti jejich obnovení. Samozřejmostí je obnova všech záloh, v případě existence Recovery Point Setu si můžete přímo vybrat, ke kterému datu se chcete vrátit. Utilita Optimize Recovery Points umožní uživateli správu bodů obnovení, jejich mazání nebo další komprimaci, v závislosti na volném místě na vašem pevném disku. Stranou stojí tlačítko Copy My Hard Drive pro rychlé vytvoření duplikátu vašeho pevného disku. Samostatnou kapitolou je Norton Ghost Status. Informuje o existující ochraně jednotlivých diskových oddílů a umožňuje změny v konfiguraci. Spolu s ním lze monitorovat provoz Ghostu pomocí přehledného Event Log Vieweru, který vám nabídne soupis akcí s výpisem chyb nebo informací o jejich správném provedení. Koexistence s ostatními utilitami SystemWorks znamená pro Ghost pravidelné aktualizace pomocí LiveUpdate a tradičně výbornou nápovědu (v angličtině).

Norton Ghost 10 je určitě povedeným nástrojem pro zálohování, obsahující i několik drobných novinek, jako analýzu výkonu počítače s dynamicky zvolenou kompresí nebo automatické kódování záložních souborů, zvyšující bezpečnost vašich dat. Pokud jste přívržencem zálohování do diskových obrazů, představuje pro vás Ghost výbornou a lety prověřenou volbou. Pro začínající uživatele však může být na překážku neexistující lokalizace.

Norton Ghost 10

Plus: šifrování dat

podporovaná zařízení

snadnost použití

Minus: chybějící lokalizace

K recenzi poskytla firma: Symantec

http://www.symantec.cz

Cena: 2 175 Kč (bez DPH)

§§§§§


Za počítač rychlejší - O&O Clever Cache Professional 6 opravdu dělá, co má!

Patrik Malina

060101

Co nejlepší využití systémových prostředků počítačů to je téma, jež pravděpodobně nikdy nezmizí ze scény PC. Přestože se výrobci operačních systémů snaží, seč jim síly stačí, a hardware se vyvíjí ďábelským tempem, nové aplikace si žádají své a dostupných paměťových či procesorových zdrojů není nikdy dost. Své želízko v ohni již delší dobu v této oblasti žhaví také slušně zavedený německý výrobce O&O Software, jehož šikovné drobnosti se na stránkách našeho časopisu neobjevují poprvé.

Clever Cache je pomůcka, jejímž úkolem je co nejvíce napomoci operačnímu systému Windows při zpřístupňování operační paměti aplikacím. Tvůrci vyšli z prostého předpokladu, že mechanismy uvnitř Windows nejsou samy o sobě dostatečně efektivní a instalace programu je tedy vlastně zavedením nových postupů, podle nichž se bude nakládat s volnou operační pamětí a odkládáním aplikačních dat do souborové mezipaměti (cache). Clever Cache se tedy snaží dohlížet na způsob, jak je volná paměť využita. Tam, kde nalezne nedůslednost, se okamžitě pokouší o nápravu cílem je především zabránit zbytečnému odkládání paměťových částí na disk (swapování).

Zavedení programu je poměrně snadné a nevyžaduje žádné dodatečné kroky ani restart operačního systému. Pokud se uživatel nechce nijak věnovat podrobným nastavením či není obeznámen s technologickým pozadím, není nucen provádět žádné konfigurační kroky. Clever Cache nabízí na počátku tři předpřipravené profily, podle nichž okamžitě začne pracovat, takže účinek jeho úsilí může být po chvíli patrný.

Pokud chce uživatel zasáhnout do práce programu podle vlastních představ, má k dispozici tvorbu nových profilů, jejichž součástí je pak sada parametrů, jimiž se program bude řídit. Nastavit můžeme především rozsah operační paměti, jenž bude obětován na dočasné ukládání souborů, a časový interval, v němž se bude zkoumat efektivita využití paměti. Mimo to jsou k dispozici dodatečné nástroje, jako Mem-O-Free pro zajištění minimálně dostupného množství operační paměti za jakékoliv situace či Mem-O-Safe pro průběžné zapisování souborů na disk s cílem zabránit ztrátě při pádu aplikací.

Zdá-li se nám tvorba vlastního profilu s přesnými parametry příliš obtížná, nabízí se jiná možnost. Program v sekci Extras nabízí několik jednoduchých voleb, kde není nutné zadávat konkrétní údaje uživatel jednoduše volí preference. Lze upřednostnit rychlost spouštění programů či přístup k souborům, rovněž činnost procesoru lze nasměrovat na aplikace v pozadí či na uživatelem spouštěné programy.

Velkou předností, podobně jako u jiných aplikací tohoto výrobce, je perfektně zpracované uživatelské rozhraní. Průběžně jsou k dispozici výborně provedené grafy a ukazatele činnosti, ovládání je jednoduché a přehledné. Přičteme-li k dobru několik obrazovek se základním monitorem systémových funkcí, dostáváme poměrně hodnotný výstup. Nejlepší vizitkou ovšem je, že program opravdu přináší dobré výsledky. Pokud spustíte v rychlém sledu více aplikací, paměťové "špičky" se vyhladí a aplikace se chovají jaksi elegantněji, s dobrou odezvou na požadavky uživatele. S postupujícím časem jsou pak dále optimalizovány, takže práce je stále snazší. Velmi výrazný je také efekt po ukončení činnosti aplikace či uzavření souborů, kdy jsou zdroje velmi rychle recyklovány. Zkrátka program opravdu dělá to, co by měl!

O&O Clever Cache Professional 6

Plus: skutečně pomáhá

perfektní rozhraní

snadná instalace

K recenzi poskytla firma:

O&O Software, http://www.oo-software.com

Cena: 29,90 EUR

§§§§§


Digitalizace tištěných informací - ABBYY FineReader OCR 8.0 Professional Edition

Vladimír Vondráček

06P0108

OCR software obecně slouží k rozpoznávání znaků v souborech s netextovým obsahem typicky pak v obrázcích. Produkt ruského výrobce ABBYY patří v oboru mezi špičková řešení, jak z hlediska kvality rozpoznávání, tak i rychlosti, s jakou je obrázek přečten. Nejnovější verze tohoto softwaru pak nabízí údajně až o 30 % přesnější "čtení" textu a podstatné zvýšení rychlosti rozpoznávání. Rovněž množství formátů, v nichž lze rozpoznané texty ukládat, se rozrostlo. Za poměrně klíčovou vlastnost lze považovat schopnost převést text z formátu PDF do prostého textu nebo např. wordového dokumentu, bez nutnosti kupovat originální software firmy Adobe. Dokumenty lze samozřejmě v tomto populárním formátu rovněž ukládat. FineReader si poradí s texty ve 179 jazycích, dokonce zvládne akceptovat i několik různých jazyků v jednom dokumentu. Propagována je i uživatelská přívětivost a snadnost obsluhy. Tolik tedy k obsahu Fact Sheetu, otázkou ale zůstává, zda realita není trochu odlišná.

Krátce a jasně řečeno, není. Začneme-li zezadu, pak uživatelské rozhraní je více než přehledné, neskrývá žádné záludnosti a prakticky okamžitě po instalaci lze (i bez čtení manuálu) začít s programem pracovat. Uživateli nenabízí více, než potřebuje. Jedním velkým tlačítkem je načtena předloha, druhým je v předloze rozpoznán text. Třetí tlačítko pak spustí kontrolu pravopisu, pro níž lze použít i tzv. uživatelský slovník aplikace MS Word. Poslední tlačítko pak skrývá dialog, umožňující rozpoznaný text uložit.

Není sice pravda, že bych testoval schopnosti FineReaderu ve všech 179 deklarovaných jazycích, jako běžný uživatel jsem si vystačil s češtinou, angličtinou a ruštinou. Jakožto s reprezentativním vzorkem jazyků si s uvedeným lingvistickým koktejlem FineReader poradil. Nezaskočilo ho ani snížení rozlišení při skenování předloh hluboko pod doporučovanou hodnotu 300 dpi. Program si sice trochu stěžoval, ale text rozpoznal s minimem chyb i při rozlišení 96 dpi. Při rozlišení nad 150 dpi již prakticky nechybuje, pokud předloha vypadá alespoň trochu rozumně. FineReader si poradí i s barevnými texty, rozpozná různá formátování původního textu i jeho rozložení na stránce.

Za velmi užitečnou považuji schopnost rozpoznávat text v PDF dokumentech. Každý, kdo pracuje alespoň v minimální míře s dokumenty z různých zdrojů, se jistě setkal s potřebou přenést část textu PDF dokumentu jinam. Fine Reader tuto situaci elegantně řeší. Vzhledem k jeho schopnosti zpracovávat více než jednu stránku v tzv. dávkách stačí otevřít předmětný PDF dokument a nechat ho FineReaderem převést do textové podoby. Tvrzení o 30 % a rychlosti čtení se těžko ověřuje, pro každý dokument se jedná o značně proměnlivé parametry.

Na první pohled se tedy jedná o naprosto úžasný software, se kterým se uživatelům otevírají netušené obzory. Nicméně FineReader si neporadí s texty otočenými, a to vůbec. Lékem na tento neduh je schopnost jednoduchých grafických manipulací v náhledovém okně uživatelského rozhraní. Pokud chcete jako špióni získávat tajné informace o konkurenci fotografováním do mobilního telefonu a následně je předložit FineReaderu k přečtení, pravděpodobně neuspějete. Minimální akceptovatelná hranice pro fotografické předlohy je rozlišení snímače 2 Mpix, optimální pak 5 Mpix. Tyto předlohy vyžadují delikátní způsob snímání, na hony vzdálený nenápadné noční akci v neosvětlené kanceláři.

Lidské oko a mozek jsou zatím v oblasti rozpoznávání objektů nepřekonatelnými nástroji. Pokud někdy stroje doženou člověka, pak bych se nedivil, kdyby elektronické oko bylo opatřeno nápisem "Powered by Fine Reader".

ABBYY FineReader OCR 8.0 Professional Edition

Plus: převod PDF dokumentů do textové podoby

rozpoznávací schopnost

K recenzi poskytla firma:

NUPSESO Data Service, s. r. o.

http://www.nupseso.cz

Cena: 4 400 Kč bez DPH

§§§§§


Platinová Panda - Panda Platinum 2006 Internet Security

Marcel Flídr

06P0107

Postupem času se stalo pravidlem, že firmy nabízející bezpečnostní software vydávají počátkem kalendářního roku nové produkty. Stejně tak pravidelně se o nich dovídáte ze stránek PC WORLDu. A tak, téměř přesně po roce, přinášíme opět informace o sadě Panda Platinum Internet Security (dále jen PPIS), tentokrát s označením 2006. V porovnání s loňskou verzí nedošlo v tomto bezpečnostním softwarovém balíku k žádným převratným změnám. Ostatně, proč měnit osvědčené řešení. Přesto se objevilo několik novinek, které rozhodně stojí za zmínku.

První změnou, kterou zaregistruje uživatel znalý předchozí verze, je nové pracovní prostředí aplikace. V podstatě se však jedná pouze o kosmetickou úpravu. Jednotlivé moduly aplikace (v minulé verzi samostatné) jsou sdruženy do tří skupin.

Základem celého bezpečnostního systému jsou nástroje ve skupině "Security Protection". Patří sem samozřejmě ochrana proti známým hrozbám (viry, spyware, trojští koně, dialery), jejichž identifikační údaje jsou obsaženy v databázi PPIS. Proti doposud nepopsaným nebezpečným kódům se používá technologie TruPrevent, která má za úkol je odhalovat na základě analýzy potenciálně nebezpečného chování procesů v počítači. Dalším nepostradatelným nástrojem je integrovaný firewall, který kromě všech standardních funkcí nabízí nově také zabezpečení síťového rozhraní Wi-Fi. Novinkou je také antiphishing, zajišťující ochranu před zneužitím citlivých údajů a osobních dat.

Další moduly PPIS (antispam a kontrola obsahu internetových stránek) tvoří druhou skupinu, nazvanou "Unwanted Content Filter" neboli filtrování nežádoucího obsahu. Antispam se přímo integruje do poštovních klientů Microsoft Outlook a Outlook Express, v jiných aplikacích je potřeba ručně nastavit potřebný filtr pro příchozí poštu, v níž PPIS označí podezřelé zprávy již na úrovni síťových protokolů. Pro kontrolu obsahu webu se, stejně jako v předchozí verzi PPIS, využívá externí řešení s technologií Cobion AG. Adresa zadaná v internetovém prohlížeči je zaslána k posouzení do centrální databáze, která zašle zpět informaci o kategorii, do níž obsah této stránky patří. Na základě omezení pro jednotlivé typy obsahu pak PPIS stránku zobrazí nebo její načtení zakáže.

Poslední část PPIS, "Updates and Subscription", slouží ke správě aktualizací a jejich předplatného. Uživatel však nemá prakticky žádnou možnost do procesu aktualizací nějak zasáhnout, vše se děje zcela automaticky a PPIS uživatele pouze informuje o provedené aktualizaci.

Mimo uvedené moduly nabízí PPIS nastavování globálních konfiguračních parametrů, ruční spouštění antivirových testů a bezpečnostních prověrek počítače, případně inovovaný systém reportů a statistik, včetně grafického znázornění. Z doplňkových nástrojů je novinkou průvodce pro vytvoření záchranného CD. To umožní spustit počítač v "čistém" prostředí a odtud provést jeho kontrolu.

Celkové hodnocení Panda Platinum 2006 Internet Security je převážně kladné. Řešení od Pandy patří dlouhodobě k nejspolehlivějším, vyznačují se vysokou účinností detekce a snadným ovládáním. Paradoxně právě to by možná mohli někteří zkušení uživatelé považovat za nevýhodu, protože konfigurační možnosti některých modulů jsou do značné míry omezené. Naopak běžný domácí uživatel se po nainstalování nemusí téměř o nic starat. Na závěr nezbývá, než si postesknout, že stále ještě není k dispozici česká jazyková verze tohoto bezpečnostního řešení. Pro našince neznalé jiných jazyků tak zůstává nejbližší alternativou slovenská mutace.

Panda Platinum 2006 Internet Security

Plus: ucelené bezpečnostní řešení

spolehlivost detekce

jednoduchost nastavení

Minus: čeština

K recenzi poskytla firma:

proNETIX, s. r. o., http://www.pronetix.cz

Cena: 2 370 Kč (bez DPH)

§§§§§


PC WORLD CD Centrum – programy na CD 3/2006

Ivan Štromer, Pavel Tůma

06P0099, 06P0100

Object FIX ZIP 1.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.objectrescue.com/products/objectfixzip

Firma Objectrescue.com je známá specializací na vývoj obnovovacích programů. Jedním z nich je Object Fix ZIP, určený pro opravu souborů komprimovaných metodou ZIP. Občas se vám může stát, že některý záložní soubor není možné extrahovat, neboť systém v něm ohlásil chyby CRC. Ještě častěji se stává, že se vám z nějakého důvodu nepodaří zcela dokončit stažení souboru s archivem. Object Fix ZIP takto poškozený soubor rekonstruuje a vytvoří nový, použitelný archiv. Podporuje archivy vytvořené programy PkZIP, WinZIP aj. Jeho silnou stránkou je schopnost pracovat s více soubory najednou a provést s nimi až tři operace: první je Test integrity, jejíž pomocí zjistí, zda jsou soubory poškozeny, dále Opravit archiv, která vytvoří nový archivační soubor s rekonstruovaným obsahem původního souboru, a konečně Extrahovat archiv do určené složky. Pokud jste se rozhodli pro opravu archivu, program vám po skončení operace umožní opravené archivy prohlédnout a zobrazit soubory extrahované. Object Fix ZIP pracuje pod všemi verzemi Windows.

Effective File Search 3.9

Licence: shareware, 29,90 USD

Domovská stránka: http://www.sowsoft.com

Operační systémy Windows jsou již řadu let vybaveny nástrojem k vyhledání souborů. Princip jeho funkce, po celá ta léta nezměněný, spočívá v prohledávání celého disku cluster po clusteru, což značně prodlužuje dobu hledání. To vedlo některé programátory k vytvoření vlastních vyhledávacích nástrojů, jež pracují na principu indexace. Takové programy během spuštění počítače neustále monitorují stav souborů z hlediska v nich prováděných změn, přidávání nových souborů a mazání starých, a tento stav si zaznamenávají do interní informační databáze. Při vlastním hledání pak nehledají soubor pracně na disku, ale ve své databázi. Výsledky jsou pak k dispozici téměř bleskově. Jednou z takových aplikací je Effective File Search. Vybavená bohatou škálou nastavení vyhledávacích podmínek, poskytuje při hledání opravdový komfort. Podporuje všechny známé formáty včetně PDF, RTF a HTML, nabízí použití zástupných znaků (regular expressions), filtraci podle data a velikosti, hledání podle obsahu souboru i v hexadecimálním formátu. Vyhledává nejen v lokálním počítači, ale i v místní síti. S nalezenými soubory lze provádět běžné operace (kopírování, přejmenování, mazání), výsledky hledání i zadané parametry hledání je možné uložit do dalšího souboru. Program disponuje rozšířenými možnostmi tisku, exportu a importu.

NoClone 3.2.55

Licence: shareware, 26,80 USD

Domovská stránka: http://noclone.net

Časem se na vašem počítači "objeví" velký počet souborů, textových a zvláště grafických (obrázky), a některé z nich se zde bez vašeho vědomí vyskytují dokonce dvakrát i vícekrát. Takové dvojice (trojice) pak zbytečně zabírají místo. Program NoClone podobné duplicity spolehlivě nalezne a odstraní. Odstranění duplicitních souborů může často odstranit problémy při synchronizaci adresářů (složek). Ve srovnání s podobnými programy nepracuje NoClone pouze porovnáváním kontrolních součtů (CRC), ale porovnává soubory v reálném čase, bajt po bajtu. Takto dokáže detekovat jen podle obsahu, bez ohledu na název. Hledá i podle nulové velikosti (dočasné soubory), skryté soubory a složky, umí projít nejen lokální disky, ale i všechny počítače v síti. Hledání lze omezit na určitou složku, a naopak jinou z něj vypustit. Současně lze nastavit vyhledávání jen pro specifické typy souborů (obrázky, programy) nebo definovat velikost, datum či umístění. Pokud se u některého souboru objeví problémy se čtením (chyby CRC), podá o tom zprávu. NoClone pracuje se všemi formáty souborů, zvlášť výhodný je pro hledání duplicitních dokumentů (DOC, XLS, PPT, PDF), grafiky (JPG, GIF, BMP), videa (AVI, MPG), zvuku (MP3) a knihoven DLL. Program mohou využít i programátoři pro kontrolu zdrojových kódů, které mají stejný název. Výsledky se objeví v okně výsledků hledání, kde se z nalezených duplicit vytvoří seznam, opatřený doplňujícími informacemi jako datum vytvoření a poslední úpravy, velikost, příslušnost ke složce, verze souboru a další. Významnou vlastností aplikace je barevné odlišení jednotlivých skupin. Výsledky hledání lze exportovat do CSV, rovněž si můžete uložit vyhledávací podmínky a kdykoli je opět použít.

StartUp Organizer 2.8.275

Licence: shareware. 25 dolarů

Domovská stránka: http://www.metaproducts.com

Pokud jste už někdy zažili neobvykle dlouhou dobu naběhnutí počítače nebo dokonce jeho zaseknutí, pak jistě uvítáte program StartUp Organizer. Všechny aplikace, které se spouštějí zároveň se startem operačního systému (a může jich být dost), mohou způsobit konflikt. StartUp Organizer vám dovolí do startovacího procesu vstoupit a upravit jej tak, aby měl určitý řád. Při startu systému vás může vyzvat, abyste určili, zda mají být spuštěny všechny programy nebo jen některé. Někdy dovede i odhalit nestandardní způsoby spouštění programů během startu Windows a zobrazit varování. Tato funkce odhalí potenciálně nebezpečná místa a nabídne automatický způsob, jak tyto záležitosti opravit. Uživatelé, kteří používají Windows N4.0, 2000, XP a 2003, mohou těžit z nové schopnosti programu pracovat s konfigurací ostatních uživatelů téhož počítače. Významnou funkcí je Undo, jež obnoví nevhodnou operaci nebo nastavení a vrátí vše do původního stavu. Můžete též vytvářet rozmanité zálohy a ty porovnávat s aktuální konfigurací.

E-kuchařka 1.8

Licence: freeware

Domovská stránka: http:://ekucharka.unas.cz

E-kuchařka je dalším počinem, který se snaží usnadnit nejen práce v kuchyni, ale také výběr jídelníčku, aby vyhovoval celé rodině. Zřejmě nenahradí šikovnou hospodyňku, ale rozhodně jí může pomoci. Není totiž nad to, najít všechny oblíbené recepty na jednom místě a jenom z nich vybírat ty, na které máte zrovna chuť. Pokud vám snad někdy ty oblíbené dojdou, na internetu se dají získat nové, a to importem stažených souborů, aktualizační službou nebo od jiných uživatelů. Uložené recepty můžete vyhledávat na základě všech uložených údajů, tisknout nebo exportovat do souborů.

Při samotném vaření se program dá využít jako běžná papírová kuchařka, avšak písmeno "E" v názvu naznačuje, že můžeme čekat cosi navíc. E-kuchařka tak zvládne podle zadaných údajů generovat celá jídelní menu (předkrm, hlavní chod, zákusek) a k tomuto menu vytvoří i nákupní lístek s ingrediencemi, které budete potřebovat pro přípravu jednotlivých jídel. Při samotné přípravě pak zastane funkci kuchyňské minutky, odpočítávající zbývající čas vaření surovin. Pokud chcete jíst opravdu zdravě, zkuste zkontrolovat, zda používané suroviny neobsahují zdraví nebezpečné přísady, známé pod označením E***. Pro řidiče je implementován tzv. alkohol test, který na základě zadaného množství alkoholu vypočítá, kolik promile alkoholu máte v krvi a jak dlouho jej budete odbourávat. Pokud sledujete svoji váhu, bude se vám hodit výpočet indexu vaší tělesné hmotnosti, tzv. BMI.

EasyDVD 2.1.1.32 beta

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.lukas-hakos.com

EasyDVD je DVD přehrávač, jehož vlastnosti plně odpovídají jeho názvu. Je totiž opravdu notně "easy", ale přesto svoji funkci zvládá více než dobře. Jedná se o velmi malý program, tudíž nezatěžuje hardware ani operační systém nějakými neúměrnými požadavky. Mohl by tak být přijatelnou alternativou pro vlastníky starších počítačů, které při přehrávání DVD obvykle brzdí hlavně používaný software.

XnView 1.80.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.xnview.com

Aplikace XnView patří již poměrně dlouho mezi špičku zdarma dostupných nástrojů pro prohlížení a editaci obrázků, zejména pak digitálních fotografií. Od svých počátků prošla mnoha změnami a vylepšeními, všechny jí byly ku prospěchu. Na to, že za jeho použití nezaplatíte ani korunu, je to opravdu mocný nástroj, jehož funkce se mnohdy vyrovnají i pokročilejším aplikacím.

Program je primárně určen hlavně pro prohlížení obrázků, ale vedle toho zvládá i mnoho funkcí, které byste našli jen u grafických editorů. Poradí si s importem více než 400 grafických formátů, do padesáti z nich dokáže obrázek či fotku také uložit. XnView má v sobě zabudované rozhraní TWAIN, takže do něho můžete rovnou skenovat nebo stahovat fotografie z digitálních fotoaparátů, které třeba nedisponují rozhraním mass storage. Když už je jednou fotografie v počítači, lze s ní provádět doslova psí kusy. Samozřejmostí je změna rozměrů, ořez (i ve zvoleném formátu), změna úrovní jako jas, kontrast, gamma, vyvážení bílé nebo použití různých filtrů a efektů. V případě práce na více souborech použijete dávkové konverze všeho možného. Dalo by se říci, že co XnView dokáže udělat jednotlivě, dokáže i dávkově pro více souborů. Z dalších funkcí je zastoupena tvorba panoramat, webové prezentace nebo CD-ROM s fotkami (pomocí externího vypalovacího programu). Umí rovněž snímat screenshoty (obrazovky) nebo promítat fotky v zadaném adresáři se zvolenými nastaveními.

Program je uspořádán podobně jako všechny jemu podobné, takže pokud jste někdy pracovali třeba s ACDSee nebo Zoner PhotoStudiem, najdete všechny ovládací prvky tam, kde byste je čekali. Prostředí se v poslední verzi mírně změnilo. Jestli k lepšímu nebo k horšímu, to nechám na vašem posouzení. Ikonky nyní hrají všemi barvami, až občas oči přecházejí. Příjemným vylepším je přítomnost záložek, na kterých můžete mít otevřeno několik souborů v jedné instanci aplikace a přepínat mezi nimi. Program je vyvíjen standardně asi ve 40 jazykových mutacích, mezi nimiž je i čeština.

Recepty doma 2.46

Licence: freeware

Domovská stránka: http://fitlinie.cz/recepty

Jak již název napovídá, jedná se o elektronickou kuchařku, která vám usnadní rozhodování, co uvařit ke slavnostnímu nedělnímu obědu, ale i k večeři ve všední den. Elektronická kuchařka přináší oproti svým papírovým protějškům spoustu nezanedbatelných výhod. Kromě toho, že za Recepty doma nezaplatíte ani korunu, zaručeně v nich cokoli najdete rychleji, než kdybyste museli listovat rejstříkem nebo obsahem knihy a pak ještě hledat příslušnou stránku. Sice tu nenajdete tolik receptů jako v nějaké čtyřsetstránkové publikaci, ale můžete do ní vkládat recepty vlastní a na internetových stránkách výrobce se občas nějaká aktualizace objeví.

Pár stovek receptů je v různých kategoriích od přípravy masa, přes omáčky, polévky, zákusky, až k míchaným nápojům. Pokud by připravené kategorie nestačily či nevyhovovaly, můžete klidně vytvořit svoje vlastní a recepty si rozházet podle libosti. Při vyhledávání inspirace jistě využijete i filtrační nástroj, který v obsahu nechá opravdu pouze to, na co máte chuť. Pokud vás nebaví plánovat rodinný jídelníček den ze dne, připravte si jej rovnou na celý měsíc dopředu podle zadaných parametrů, samozřejmě. K tomu se přidá ještě automaticky generovaný nákupní lístek (podle ingrediencí potřebných pro jednotlivá jídla) a na konci měsíce zjistíte, že vám ubylo pár starostí spojených s chodem domácnosti.

Pokud již začínáte přemýšlet, kam do kuchyňské linky zabudujete monitor, tak vás ještě na chvíli zabrzdím. Počítač přesouvat nemusíte. Monitory totiž nemají příliš rády vlhko a klávesnici či myši by se zase nelíbily vaše špinavé prsty. Recepty si vytiskněte v klidu u pracovního stolu (nebo na místě, kde váš elektronický miláček bydlí) přímo z aplikace nebo z Wordu, do kterého je možné recepty exportovat. Pokud se vám podaří nějaký kulinářský počin opravdu hezky naaranžovat, neváhejte jej vyfotit a obrázek pak vložit přímo k receptu. Jíme přece také očima. A na závěr malá rada. Nezapomeňte si čas od času databázi zálohovat. Nechcete přece přijít o recepty po babičce.

FastStone Photo Resizer 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.faststone.org

Po prvním spuštění Photo Resizeru si nejspíše všichni řeknou, že se jedná o hračku pro malé děti, které si chtějí vyzkoušet jednoduchou práci s obrázky. Ono to tak opravdu na první pohled vypadá. Jen samotný název v člověku evokuje pocit, že tento prográmek bude umět jen měnit rozměry fotografií. Když však podrobně prozkoumáte uživatelské rozhraní a všechna tlačítka a zaškrtávátka, zjistíte, že pod povrchem se toho skrývá mnohem více, než by kdokoli čekal.

Při dávkové změně velikosti fotek, dávkovém přejmenování souborů nebo dávkové konverzi do jiného formátu totiž může originální obraz projít mnoha dalšími změnami a vylepšeními. Stačí jen na správném místě nastavit správné parametry. Kromě změny kvality obrazu, která je úzce spjata s výstupním formátem, najdete při troše snahy ještě jedno okno, které umožní pokročilé operace. Je tu záložka pro změnu velikosti v pixelech nebo procentech, další umožňuje rotaci nebo zrcadlové otočení, automatický ořez podle zvolených souřadnic, úpravy barevné hloubky, vylepšení kvality obrazu jako kontrast, gamma, saturace, dokonce nastavení jednotlivých barevných složek. Třetí záložka od konce umožňuje změnu DPI. Poslední dvě pak ukrývají možnosti, jak do obrazu vložit vlastní text, libovolné informace z EXIF nebo vodotisk ve formě obrázku.

Nastavení je k dispozici opravdu hodně, a proto si ta oblíbená můžete uložit, abyste vše nemuseli zdlouhavě dělat znovu. Nevím, nakolik se dá Photo Resizer využít při práci s jedním nebo dvěma obrázky, ale při dávkových operacích s desítkami snímků se může stát vaším oblíbeným pomocníkem.

§§§§§


Počítačové viry známé a neznámé - 4. díl Backdoor: brána počítače otevřená do širého světa

Petr Nádeníček

06P110

Dalším druhem kybernetické havěti, s nímž se v tomto miniseriálu seznámíme, je "backdoor", neboli česky "zadní vrátka". Tento škodlivý kód může ublížit našemu počítači (a potažmo i nám jeho uživatelům) hlavně svojí zákeřností a nevyzpytatelností. Nikdy totiž nemůžeme vědět, kdo existující zadní vrátka zneužije a co jejich prostřednictvím na infikovaném počítači napáchá...

Backdoor co to je?

Pod pojmem backdoor rozumíme v oblasti počítačových virů škodlivý kód, který do infikovaného počítače otevírá nežádoucí komunikační kanál, obcházející aktuální způsoby autentizace uživatele. Typickým backdoorem je tedy nežádoucí aplikace, kterou někdo dopraví a nainstaluje do počítače, aby se do něj mohl následně dostat a z dálky ho zneužívat k různým činnostem. Za backdoor ale můžeme v praxi považovat jakýkoliv speciální uživatelský účet, který je v systému implementován bez vědomí uživatele a může být zneužit pro jeho "nabourání". V tomto případě jde především o bezpečnost samotného programového kódu, ve kterém se něco podobného může úmyslně nebo neúmyslně vyskytovat.

Historie backdoorů

Jednu z prvních zmínek o backdoorech můžeme najít ve filmu WarGames, natočeném v roce 1983. V tomto filmu se zadní vrátka v počítačovém systému WORP pro řízení nukleárního arzenálu USA málem stanou příčinou spuštění atomové apokalypsy (programátor ponechá v systému jméno svého syna jako heslo, zpřístupňující skrytou funkci spočívající v simulaci atomového útoku, která je shodou okolností spuštěna...).

Říci, kdy se v počítačovém světě objevily první backdoory, je v postatě nemožné. Zjednodušeně řečeno jsou backdoory staré jako samotné operační systémy a aplikace. První praktické pokusy s backdoory můžeme zaznamenat už u prvních unixových systémů (např. v kompileru unix c). Backdoory se jako součást škodlivých kódů začaly objevovat také velice záhy. V poslední době snad už nenajdeme jediného červa, který by alespoň nějaká malá zadní vrátka do infikovaného počítače neinstaloval.

Backdoory - jak na to jdou?

Backdoor je především nástrojem pro vzdálený přístup hackera do infikovaného systému. Obvykle je reprezentován jediným souborem, který, pokud je spuštěn, nakopíruje svoje součásti na disk počítače, kde následně skrytě naslouchá datovému provozu na určitých síťových portech a čeká na příkazy zvenčí. Typický backdoor se skládá ze dvou hlavních částí klientské a serverové. Některé exempláře dokonce obsahují nástroje, jež hackerovi umožňují serverovou část konfigurovat přesně podle svých individuálních potřeb. Z praxe jsou známé i případy, kdy jsou k dispozici speciální skenery, které dokáží nalézt na síti jednotlivé počítače infikované konkrétním backdoorem (resp. jejich instalované serverové části).

K tomu, aby hackeři serverovou část backdooru dopravili a nainstalovali na cílový počítač, se používají různé triky, vycházející většinou z metod sociálního inženýrství. Backdoory mohou být "zabaleny" do podoby trojských koní, doručeny e-mailem jako přiložené soubory s atraktivním jménem a příslušným doprovodným textem, nebo jednoduše přidávány jako další komponenta k e-mailovým a síťovým červům.

Pokud je dnešní typický backdoor spuštěn, nakopíruje se obvykle přímo do adresáře Windows nebo Windows System a vytvoří si příslušný záznam v registru systému, který mu zajišťuje spuštění současně s nabíháním Windows. Backdoory za tímto účelem často modifikují další systémové soubory (jako WIN.INI nebo SYSTEM.INI) nebo kopírují svoje soubory přímo do adresáře "Startup" (Po spuštění). Součástí instalace backdooru může být i zobrazování maskovacího falešného chybového hlášení, jak jsme zvyklí třeba u e-mailových červů. V současnosti není výjimkou, že jakmile se backdoor v systému usadí, snaží se ohlásit svému "pánovi". Většinou k tomu využívají běžné komunikační prostředky jako je e-mail, ICQ nebo MSN. Hlásí především IP adresu, případně některé další zajímavé informace jako konfigurace počítače, instalované aplikace apod. Po provedení těchto obvyklých úkonů již backdoor přechází do stavu vyčkávání. Obvykle otevírá zvolený síťový port, kde naslouchá příchozím instrukcím, zasílaným příslušným klientem.

Klient představuje druhou část backdooru, instalovanou na počítači hackera. Pomocí grafického či jiného rozhraní mohou být jeho prostřednictvím zasílány příkazy serverové části backdooru na infikované stanici. Moderní sofistikované backdoory umožňují získat naprostou kontrolu nad infikovanou stanicí. Útočník tak na infikovanou stanici může jednoduše stahovat a spouštět soubory, prohlížet si obsah lokálních a připojených síťových disků, získávat informace o konfiguraci systému nebo provádět jiné skopičiny, jako třeba pořizování screenshotů vzdálené obrazovky. Zaznamenali jsme již dokonce i případy, kdy bylo možné prostřednictvím backdooru zneužívat k infikovanému počítači připojené webové kamery či mikrofony a tímto způsobem šmírovat soukromí jeho uživatele. I ty nejjednodušší backdoory ale zpravidla umožňují nahrát a spustit na infikované stanici libovolný soubor, což může mít v praxi naprosto nepředvídatelné následky.

Speciální skupinu backdoorů tvoří tzv. IRC backdoory. Od výše popisovaných se odlišují zejména tím, že jsou řízeny prostřednictvím speciálních kanálů IRC. Tyto kanály jsou zpravidla vyhrazené a mohou se k nim připojovat pouze ti, kdo znají příslušná přístupová hesla tzn. tvůrci konkrétních backdoorů a hackeři.

Způsob, jak se IRC backdoory dostávají a instalují do infikovaného systému, jsou podobné jako u "obyčejných" backdoorů. Některé IRC backdoory mohou navíc ještě nahrazovat INI skripty klienta IRC na infikovaném počítači (nejčastěji klienta mIRC).

Vždy, když je IRC backdoor spuštěn, ustaví sám spojení na definovaný IRC server nebo čeká, až se k IRC připojí uživatel (skriptové backdoory). Následně se backdoor přihlašuje do určeného kanálu IRC. Vzdálený útočník poté může backdoor na infikované stanici prostřednictvím IRC používat a dávat mu příkazy.

Většina současných IRC backdoorů umožňuje získat nad infikovaným počítačem pouze částečnou nadvládu a provádět pouze činnosti jako modifikace, stažení a spuštění souboru. Některé exempláře mohou být vybaveny dalšími funkcemi, potřebnými k převzetí kontroly nad příslušným IRC kanálem a jeho dalšímu zneužití.

Jeden příklad za všechny

Klasickým příkladem backdooru může být třeba známý škodlivý kód SubSeven. Jeho výskyt byl poprvé zaznamenán v květnu 1999, kdy byl na internetu šířen především prostřednictvím různých diskusních skupin a e-mailem.

Způsob, jak SubSeven infikuje cílový systém, odpovídá výše uvedenému. V závislosti na konkrétní variantě kopíruje pod určitým jménem do systému svůj soubor a modifikuje registr systému, nebo se navazuje na jeho spouštění prostřednictvím jiných metod.

Všechny dosud známé verze SubSeven jsou vybaveny konfigurační utilitou, jejímž prostřednictvím může být instalační balíček backdooru konfigurován (volba metody instalace do systému, text falešného chybového hlášení atd.). Navíc může k avizování své existence využívat ICQ, IRC, případně e-mail.

Pokud je SubSeven aktivní, může být vzdáleným útočníkem využíván k řadě rozličných činností (původní verze obsahuje celkem 113 příkazů). V méně závažných případech se tak může stát prostředkem k "šikanování" kolegy, kterému můžete na dálku vysunovat dvířka mechaniky CD-ROM, spouštět webový prohlížeč a zobrazovat v něm určité stránky, hýbat mu pod rukama kurzorem myši, měnit systémové datum a čas, nečekaně přehrávat děsivé zvuky, tisknout dokumenty na jeho tiskárně, zobrazovat překvapující obrázky atd. V horším případě pak může být SubSeven zneužit k logování stisknutých kláves, nahrání a spouštění libovolných dalších souborů, zachytávání screenshotů, zřizování FTP serverů, modifikování systémových souborů a celé řadě dalších vysloveně škodlivých činností.

Dalšími příklady "klasických" backdoorů mohou být různé varianty Back Orifice, NetBus, Deep Throat, Bionet, Master\s Paradise atd. Mezi v současné době nejznámější zástupce IRC backdoorů patří SdBot, Roron nebo třeba Nymph.

Vývoj nezastavíme

Od backdooru je už jen malý krůček ke škodlivým kódům, které jsou v odborné terminologii označovány jako "bot". Pole působnosti backdoorů a botů se na současné virové scéně poněkud prolínají. Bot je v podstatě backdoor, disponující některými pokročilými dovednostmi, jako je např. schopnost vytvářet mezi infikovaným počítačem a útočníkem šifrovaný kanál nebo vytvářet z infikovaných počítačů distribuované sítě. Počítače, které jsou infikovány botem, jsou zcela pod kontrolou vzdáleného útočníka. V praxi pro ně používáme označení "zombie". Infrastruktura těchto počítačů je často zneužívána pro šíření spamu, případně jiného nelegálního obsahu. Někteří pisatelé virů se získávání zombies věnují na profesionální úrovni. Získanou počítačovou infrastrukturu potom pronajímají za peníze spamerům a různým obchodníkům s ne právě legálním elektronickým obsahem.

Škodlivý kód s budoucností

Jak je tedy vidět, backdoory a jejich jednotlivé odnože představují významnou část dnešního "virového průmyslu". Mezi škodlivými kódy jsou poměrně hojně zastoupeni. Přesto ale zůstávají poněkud v ústraní. O to více nás ale mohou nemile překvapit v situaci, když se s nimi setkáme tváří v tvář. A skutečnost, že podobné setkání pro nás nemusí dopadnout nikterak dobře, jistě netřeba zdůrazňovat.

Skutečnost, že backdoory se využívají k útokům stále častěji, dává tušit, že i v budoucnu se s těmito škodlivými kódy budeme setkávat a hned tak se jich nezbavíme...

Tento seriál vzniká ve spolupráci s firmou AEC Data Security Company.

Poznámky:

ICQ - označení pro protokol, využívaný pro přenos krátkých textových zpráv po internetu, nebo také přímo název známého komunikačního programu, který se v současnosti hojně používá.

IRC - zkratka pro Internet Relay Chat označení protokolu nebo také chatovací sítě, kde spolu mohou jednotliví účastníci komunikovat po internetu v reálném čase.

Hacker - v původním smyslu označení počítačového specialisty s nadprůměrnými znalostmi konkrétního systému. Nyní se používá spíše jako označení počítačového zločince a notorického narušitele počítačových sítí.

Klient - označení systému, který využívá služby poskytované vzdáleným počítačem nebo sítí (např. internetový prohlížeč, používaný k prohlížení www stránek).

Kompiler - (angl. compiler) počítačový program, který převádí kód napsaný v jednom počítačovém jazyku do jiného. Většinou se jedná o překlad kódu vytvořeného člověkem ve vyšším programovacím jazyku do příslušného strojového kódu (assembleru) počítače a vytvoření spustitelného souboru (EXE, COM).

Server - označení procesu nebo systému, který poskytuje nějakou službu. Ta je většinou realizována prostřednictvím síťového aplikačního protokolu (např. webový server poskytující službu www).

Síťový port v podstatě brána využívaná pro komunikaci určitého programu v počítači s jiným vzdáleným systémem. Port může vysílat a přijímat data. Je určen číslem, přičemž některé porty jsou vyhrazeny pro určitý druh komunikace.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Noví zabijáci virů - Test deseti antivirových programů(CD)

Tom Bradley, Michal Bareš

06P0134

Dnešní antivirové programy nemají problém se zastavováním starých známých protivníků, jak se ale dokáží vypořádat s těmi neznámými? Připravili jsme pro vás test deseti nových verzí antivirových programů.

Ze zuřivé vřavy války proti počítačovým virům přinášíme dobrou i špatnou zprávu. Ta dobrá zní: všechny antivirové produkty, které jsme zařadili do tohoto testu, stoprocentně rozpoznaly a zabránily průniku známých bezpečnostních útoků. Ta špatná zpráva ale říká, že tyto utility vás stále nedokáží dokonale ochránit před novými hrozbami, a těch je všude kolem dostatek.

Při přípravě tohoto článku se PC WORLD spojil s německou firmou AV-Test, zabývající se počítačovou bezpečností. Ta tvrdí, že každý den se na světě objeví 70 až 100 nových rizik. I když řada z nich představuje pouze varianty známých útočníků, i těch několik hodin, po něž výrobcům antivirového softwaru trvá sestavení oprav a aktualizací pro tyto hrozby, stačí na to, aby byl váš počítač nakažen. Viry navíc nejsou jediným problémem. Autoři virů rovněž rozesílají červy, jež k šíření nepotřebují hostitelský soubor, a jiné destruktivní programy, jako jsou trojští koně ukrytí v přílohách e-mailů. Kvůli tomuto nebezpečí je důležité, aby byla antivirová aplikace schopná rozpoznat a zneškodnit nejen známé viry, ale i další druhy zhoubného kódu.

Antivirové nástroje vrací úder

Výrobci antivirových programů adaptují a vylepšují své produkty v mnoha ohledech. V módě je dnes "bundlování" tradičních antivirových programů s jinými bezpečnostními komponentami, jako jsou firewally či nástroje pro boj se spywarem. V některých případech jsou tyto doplňkové aplikace zakomponovány přímo do antivirů. Společnosti se rovněž snaží zkrátit čas potřebný pro zveřejnění modernizované databáze popisující chování jednotlivých virů. Tyto definice pak jednotlivé antivirové aplikace stahují do uživatelských počítačů a používají je k rozpoznávání a ničení nově identifikovaných nebezpečí.

Producenti antivirů rovněž vybrušují heuristiku svých programů, tedy matematické algoritmy, které dokáží rozpoznat bezpečnostní hrozbu podle podobnosti s dříve identifikovanými částmi škodlivého kódu. Heuristické skenování souborů, které provádí enginy antivirových programů, se v mnohém vylepšilo a vykazuje nyní úspěšnější detekci a méně falešných poplachů. V případě těchto falešných poplachů aplikace mylně označí soubor za škodlivý. Tato chyba v lepším případě znamená ztrátu času uživatele, v tom horším smazání nevinného souboru.

Jednotlivé programy využívají rovněž rozpoznávání kódu podle typu chování. Stejně jako heuristika umožňuje i "behaviární" chování rozpoznat škodlivé kusy neznámého kódu, který není zatím popsán v databázích signatur. Tato technologie sleduje části vašeho systému, na které se útočníci nejčastěji soustřeďují, a jakékoliv podezřelé chování hned hlásí či zastavuje. Nevýhodou tohoto přístupu je předpoklad, že škodlivý kód, aby byl detekován podle chování, musí překonat vnější antivirovou ochranu a nějak se do počítače dostat. Proto bude detekce podle typu chování hrát vždy pouze doplňkovou úlohu pro případ, že selhaly ostatní bezpečnostní mechanizmy.

Samostatné aplikace, balíky a nástroje zdarma

Ozbrojeni těmito vědomostmi jsme se rozhodli porovnat, který z desítky testovaných antivirů nejlépe ochrání uživatele proti známému i neznámému malwaru. Do testu jsme zařadili deset produktů některé jsou zdarma, jiné placené a maximální cena činí 2 200 Kč. Abychom dali všem stejnou šanci, rozhodli jsme se testovat samostatné antivirové aplikace a z balíčků obsahujících antispyware a firewall jsme použili pouze antivirové komponenty. Testování balíčků s aktivovanými komponentami, nezaměřenými na virovou ochranu, by jim přineslo neoprávněné výhody oproti samostatným aplikacím, k nimž můžete doinstalovat utility s funkcemi firewallu a antispywaru (a my je opravdu doporučujeme doplnit).

Mezi námi testovanými produkty představují samostatné programy, jež jsou dostupné zdarma, Avast Home Edition 4.6, AntiVir PersonalEdition Classic 6.32 a Grisoft AVG Free Edition 7.1. Placenými samostatnými antiviry jsou pak F-Secure Anti-Virus 2006, Kaspersky Anti-Virus Personal 5.0, McAfee VirusScan 2006 a BitDefender 9 Standard. Nástroje pro odstranění spywaru pak obsahují aplikace Panda Titanium 2006 Antivirus + Antispyware a Symantec Norton AntiVirus 2006. TrendMicro prodává svůj antivirový nástroj pouze jako součást balíku PC-cillin Internet Security Suite 2006.

Produktem, který jsme nehodnotili, je ZoneAlarm Antivirus společnosto ZoneAlarm, který získal naše ocenění ve verzi 2005. Kombinuje engine Vet Antivirus společnosti Computer Associates s firewallem Zone Labs a behaviární technologií sledování podezřelého chování systému OSFirewall. Změřili jsme skenovací engine Computer Associates, který se ukázal jako slabý, navíc tato společnost nejpomaleji zveřejňuje updaty sigantur nových virových hrozeb. V testu jsem však nemohli hodnotit efektivitu behaviární prevence škodlivého kódu Zone Labs. Srovnání s databází malwaru by trvalo měsíce, aby tento program určitý škodlivý kód rozpoznal, musí být na počítači aktivní. Jelikož je OSFirewall integrovanou součástí produktu, nezařadili jsme jej do testu.

Jak jsme testovali

Celkově jsme provedli pět testů. Prvním jsme zkoušeli schopnost rozpoznat kolekci 1 518 příkladů aktivního malwaru. Každý z testovaných kódů se nacházel na seznamu WildList Organization a byl rovněž aktivní na internetu.

Za druhé jsme zkoušeli schopnost rozpoznat nebezpečné kódy, které nejsou publikovány v seznamu WildList Organization, přičemž jsme použili vlastní sbírku (neboli zoo) 136 250 programů (trojští koně, backdoor aplikace a boty či zombie). Do naší zoo jsme toto úctyhodné množství škodlivých kódů přilákali pomocí "honey potů" neboli vějiček, které jsme vystavili na internetu a které mají za úkol přilákat všudypřítomné škodlivé šmejdily. Za pomoc při odchytu děkujeme i spřáteleným firmám a správě naší sítě. Vlastní sbírku jsme použili hlavně proto, že WildList není aktualizován tak často a úmyslně nezahrnuje nereplikující se kódy, jako jsou trojští koně.

Síťový firewall rozpozná "backdoor" aplikace, boty a trojské koně, ale stejně jako v případě detekce podezřelého chování vás firewall upozorní na problém pouze v případě, kdy se hrozba dostala do vašeho počítače. Firewally kontrolují síťový provoz, mohou například zastavit trojského koně v případě, že se snaží "volat" ven z vašeho počítače, ale nezabrání mu v tom, aby se na inkriminovaný počítač dostal.

Třetí test hodnotí heuristické schopnosti jednotlivých aplikací. Ty jsme zkoušeli tak, že jsme nainstalovali dva měsíce staré verze antivirových programů bez aktualizovaných virových databází a předložili jim viry, které se objevily až po poslední instalované databázi. Jinými slovy, zkoušeli jsme dva měsíce neaktualizovaný antivirový systém. Zaměřili jsme se hlavně na "backdoor" aplikace (ty, jež se pokoušejí dostat do počítače zadními vrátky) a na červy, jelikož úplně nových virů se objevuje velmi málo a v praxi se s nimi tak často nesetkáváme.

Čtvrtý test byl zaměřen na boj proti 110 makrovirům, snažícím se nakazit programy Microsoft Office. Pátý test zkoumal rychlost, s jakou jednotliví výrobci antivirových programů aktualizují databáze v případě objevení nových virů. Navíc jsme testovali i čas, který jednotlivým programům zabere vyžádané skenování systému. V úvahu jsme vzali i další vlastnosti, složitost ovládání a podporu jednotlivých produktů.

Naše antivirová volba

Po skončení testů a po zanesení všech výsledků a hodnocení nám jako nejlepší vyšel BitDefender 9 Standard. Ve všech testech se umístil mezi prvními čtyřmi produkty a stojí pouze 870 Kč. Druhý skončil McAfee VirusScan 2006 za 1 250 Kč, a to hlavně díky dobré heuristice a intuitivnímu ovládání.

TrendMicro PC-cillin Internet Security Suite 2006 je následovníkem někdejšího vítěze (test z roku 2004), ale tentokrát skončil z desítky testovaných aplikací na předposledním místě. Jen špatně si poradil s naší zoologickou zahrádkou a za moc nestál ani v oblasti heuristky. Navíc je poměrně drahý, protože jej lze koupit pouze s celým bezpečnostním balíkem. Na druhou stranu nás potěšil špičkovým ovládáním a velmi rychlou odezvou firmy na vznik nového malwaru.

Trojice antivirů rozdávaných zdarma skončila rovněž na chvostě zkoumaného pelotonu. AntiVir skončil sedmý, Avast osmý a AVG až poslední z desítky antivirů. Na druhou stranu je pro osoby s omezenými (v tomto případě nulovými) prostředky na anitvirovou ochranu rozhodně mnohem lepší pořídit si i o něco horší aplikaci, než se na ochranu vykašlat úplně.

Boj se známým malwarem

V základním nastavení a s aktualizovanými virovými definicemi byly všechny programy stoprocentně úspěšné v boji s viry, zaznamenanými na seznamu WildList, a to v reálném čase a při plánovaném automatickém skenování i při skenování počítače na vyžádání. Programy rozpoznaly a odstranily makroviry, až na několik málo výjimek. Avast nedokázal rozpoznat a vyčistit deset virů, včetně dvou, jež se zaměřily na powerpointové soubory verzí 97 až 2003, a čtyř určených pro Word 6. Panda nevyčistila dokonale zmíněné dva powerpointové viry, i když se soubory se dalo ještě pracovat. AntiVir nezvládl vyčistit deset virů určených pro Word 6 a BitDefenderu utekly dva viry určené pro Word ve verzích 97 až 2003. Tyto viry byly velmi dobře známé a moderní antiviry by je měly umět snadno rozpoznat a odstranit. Schopnost rozpoznat viry zaznamenané v seznamu WildList je naprosto zásadní, jelikož jsou dobře známé, na druhou stranu rozpoznat všechny exponáty naší škodlivé zoo, to je o něčem naprosto jiném.

Kaspersky Anti-Virus Personál 5.0 byl jediným programem v našem přehledu, který úspěšně rozpoznal všechny tři typy útoků z naší zoo, a to při všech pokusech. F-Secure a Symantec byli úspěšní v 97 procentech případů, což je rovněž excelentní výsledek.

Na opačném konci výsledkové listiny předvedl jeden z nejhorších výsledků PC-cillin, jenž rozpoznal pouze 76 procent útoků, z toho 85 procent botů, 82 procent "backdoor" kódů a 69 procent trojských koní. Trend Micro tvrdí, že nebude utrácet prostředky na sepisování definic kódů z naší zoo, jelikož s těmito útoky se jejich zákazníci nikdy nesetkali. Nechceme tvrdit, že všechny exponáty z naší zoo jsou opravdu nebezpečné, ale dali bychom přednost produktu, který rozpozná a zneškodní 100 procent i potenciálně nebezpečných útoků.

Boj s neznámým malwarem

V našich heuristických testech nedopadl žádný z testovaných antivirů příliš dobře, což dokazuje, že v boji s neznámými hrozbami je stále co vylepšovat. Během testu, při němž byly aplikace vybaveny měsíc starou virovou databází, dopadl nejlépe BitDefender, který rozpoznal 43 procent červů a 57 procent backdoor programů. V těsném závěsu skončil na druhém místě McAfee, který pochytal 41 procent červů a 55 procent backdoor programů. Za nimi následují F-Secure a Kaspersky s 32 procenty zadržených červů a 53 procenty backdoor programů (shodný výsledek u obou antivirů). Podle našeho názoru je 50procentní úspěšnost v tomto testu dostatečným výsledkem. V testu antivirových aplikací s dva měsíce starou databází skončily programy o poznání hůře.

Nejhůře opět dopadl PC-cillin. Jeho skener zachytil s měsíc starou databází pouze 5 procent červů a 7 procent backdoor kódu. Názor společnosti Trend Micro je takový, že problémy spojené s heuristickým zkoumáním systému jsou mnohem otravnější než je opravdové nebezpečí, a proto nekladou na heuristiku takový důraz.

Rychlost je dobrá

Provedli jsme dvě rychlostní zkoušky. První z nich byla zaměřena na čas, za jaký provede antivirový program vyžádaný sken systému. Druhá, podle nás důležitější, se zaměřila na dobu, po níž výrobci softwaru zveřejní nové virové definice, lépe řečeno prodleva mezi objevením určitého škodlivého kódu a zveřejněním definice.

Jako nejrychlejší se ukázal program společnosti Panda, který prolétl systémem za 1 minutu 46 sekund. To je více než sedmkrát rychleji než nejpomalejší Avast, který dorazil do cíle až za 13 minut a 11 sekund.

Doba odpovědi na nově objevený bezpečnostní problém byla u všech společností kratší než 12 hodin. Nejrychleji dokázal reagovat Kaspersky, a to v rozmezí 1 až 2 hodin! BitDefender a F-Secure zareagovaly v rozmezí 2 až 4 hodin. AntiVir a PC-cillin prokázaly odpovědní dobu mezi 4 a 6 hodinami. Pandě trvala odpověď 6 až 8 hodin, AVG, Avastu a McAfee 8-10 hodin a nejpomalejší byl Symantec s 10-12 hodinami.

Funkce se trochu liší

Některé aplikace nabízejí šikovné dodatečné funkce. Všechny umožňují automatický a pravidelný download virových databází a update samotných aplikací. Většina z nich vám umožní naplánovat čas skenování podle předem definovaného rozvrhu. Některé aplikace, například zdarma distribuovaný AVG, nejsou zrovna pružné a umožní vám pouze předefinovat pravidelný sken daných disků nebo typů souborů. Jako jediná v testu neumožní Panda naplánovat skenování předem, k tomu potřebujete plnou verzi Panda Platinum 2006 Internet Security Suite.

Řada programů začala používat konzolová okna, podobná těm z Windows XP SP2 Security Center, která nabízejí jednoduchý přehled stavu PC. Například Norton Protection Center vám prozradí, jak bezpečný je váš systém pro určité činnosti, například prohlížení webových stránek či pro práci s elektronickou poštou. V některých případech se skoro zdá, že jsou tyto konzoly využívány výrobci hlavně pro marketing starších produktů (McAfee), ale mohou být užitečné i pro hledání bezpečnostních děr.

F-Secure a Panda nabízejí okamžité zpravodajství týkající se aktuálních bezpečnostních updatů. BitDefender umístí na pracovní plochu malé okno nazvané File Zone, s grafickým znázorněním množství souborů, které byly skenovány (tuto funkci ale lze vypnout).

Všechny testované produkty nabízejí e-mailovou technickou podporu po dobu trvání předplatného (jeden rok u placených produktů a neomezenou u programů zdarma). BitDefender,

F-Secure, Kaspersky, Panda a Trend Micro nabízejí telefonickou podporu v pracovních dnech zdarma. Telefonická podpora společnosti Symantec stojí 30 dolarů za jeden incident, McAfee si účtuje 3 dolary za minutu. Pokud si myslíte, že byste telefonní podporu mohli potřebovat, rozhodně o těchto cenách přemýšlejte. Jeden či dva telefonáty by vás mohly stát více než celý program.

Pohodlí je důležité

Nejjednodušší ovládání nabízí Trend Micro PC-cillin. Do snadno pochopitelného a přehledného rozhraní dokázal začlenit dostatek informací o bezpečnosti systému. I když je dostatečně intuitivní i pro začínající a neznalé uživatele, stejně nabízí možnosti nastavení, které uspokojí i profesionální uživatele.

Avast se odlišuje unikátní skinovatelnou hlavní konzolou, která připomíná multimediální přehrávač. Konzola zobrazuje stejné informace jako ostatní, ale některé další schovává pod okolními ikonami. Rozhraní ostatních programů jsou spíše základní. Úvodní obrazovka BitDefenderu informuje uživatele pouze o tom, zda je zapnuta automatická ochrana a stahování aktualizací. Užitečnější informace jsou přístupné z levé strany. Zde se otevírá intuitivní nástrojová lišta, umožňující rychlý přístup k podrobnému nastavení.

Hlavní okno programu AVG je téměř nepoužitelné. Minimum možností (sken počítače, sken určitých částí, kontrola aktualizace) charakteristicky podtrhuje omezenost bezplatné verze. Některé možnosti nastavení nejsou aktivní a pouze vám připomenou, že si máte koupit plnou verzi AVG Professional.

V každém případě však díky produktům jako Grisoft AVG Home Edition nemusíte utrácet peníze na boj se známými viry. I když žádný z testovaných antivirů nedokáže plně ochránit váš počítač před neznámými kódy, vyberete-li si nějaký z produktů na předních místech našeho přehledu, získáte nejlepší ochranu, která je v současné době k dispozici.

Antivirová alternativa: Microsoft OneCare Live

Microsoft brzy vstoupí mezi společnosti, nabízející kompletní bezpečnostní řešení. Vyzkoušeli jsme veřejnou betaverzi balíku určeného k ochraně PC, nazvaného Microsoft OneCare Live. Funguje na základě předplatného a lze jej stáhnout například ze stránky find.pcworld.com/51178.

OneCare Live představuje skupinu bezpečnostních nástrojů a utilit spravovaných z jednotného rozhraní. V současnosti se z hlediska bezpečnosti skládá z antivirové utility a firewallu, v další betaverzi pak Microsoft předpokládá začlenění nástroje pro boj se spywarem. Mezi další utility patří aplikace na zálohování a utilita pro plánování a automatizaci činností jako defragmentace a čištění disku. Jako většina antivirů umožňuje i MS OneCare Live skenovat na vyžádání i automaticky. Cíle skenování lze dobře konfigurovat a vybrané soubory lze z průběhu skenování vyjímat. Zatím nekontroluje příchozí a odchozí elektronickou poštu, z instatnt messengerů pracuje pouze s MSN, Microsoft však tvrdí, že v budoucnu plánuje implementovat jak ochranu e-mailu, tak dalších IM nástrojů. Vrstva behaviární ochrany sleduje podezřelé chování souborů, jako je třeba změna záznamů v registrech. První sken celého systému trval 15 minut.

OneCare firewall monitoruje příchozí i odchozí provoz a představuje v podstatě vylepšenou verzi Windows Firewallu, která sleduje pouze příchozí datový provoz. Při prvním použití se nás OneCare dotázal na aktivity, které nedokázal rozpoznat, například na iTunes či na síťovou aktivitu Lotus Notes. Poté nás ale příliš neobtěžoval, tedy pokud jsme správně stahovali bezpečnostní updaty.

Instalace je snadná, ale vyžaduje přítomnost Internet Exploreru 6 (kontrola updatů vyžaduje Internet Explorer 5 a vyšší). Průvodce umístěný na webu zkontroloval náš systém, zda splňuje minimální konfigurační nároky a zda nedojde k softwarovým kolizím. OneCare se má instalovat pouze v případě, že je průvodce dokonale spokojen, ale v našem případě nepoznal klientskou aplikaci programu Symantec Norton Antivius Corporate Edition, instalovanou na našem počítači.

Microsoft neurčil cenu tohoto balíčku, ale podle tlačítka "Purchase Now", odhadujeme, že nebude trvale zadarmo.

§§§§§


Revoluce jménem Galileo. První satelitní navigační systém vyrazil na orbit

Tomáš Přibyl

06P0112

Na sklonku roku 2005 se do vesmíru vydala první ze dvou zkušebních družic pro nový evropský satelitní systém Galileo. Ten slibuje skutečnou revoluci ve využívání družicové navigace a výrazně se dotkne též světa informačních a komunikačních technologií.

Slovo "revoluce" je přitom více než na místě. Systém Galileo totiž vzniká navzdory americké snaze celý projekt zablokovat. Bude totiž pod civilní kontrolou (právě na rozdíl od amerického GPS Global Positioning System) a bude garantovat dostupnost služby. Navíc bude výrazně přesnější než dosavadní používané metody. Kromě toho bude dostupnější ve vyšších zeměpisných šířkách (týká se i severních evropských zemí např. Skandinávie), kde GPS nedosahuje obvyklé přesnosti.

Jen pro úplnost: v současné době je možné využívat i ruský navigační systém GLONASS (GLObalnaja Navigacijonnaja Sputnikovaja Sistěma), ale ten má dvě velká omezení. Prvním je výrazně nižší přesnost než u GPS, druhým chronický nedostatek operačních satelitů, daný nedobrou ekonomickou situací v Rusku. Nicméně současný prezident Vladimir Putin rozhodl o vyčlenění mimořádných prostředků na doplnění GLONASSu, který by se mohl stát plně operačním v roce 2008.

Evropský projekt Galileo se začal rodit v devadesátých letech. Když pak byly dokončené všechny studie a ekonomické analýzy, přišly teroristické útoky na Spojené státy z 11. září 2001. USA během několika měsíců v rámci tažení proti terorismu vyvinuly nebývalý tlak na Evropu, aby od projektu ustoupila. Oficiálně to bylo zdůvodňováno tak, že komerční systém znamená konec americké možnosti redukovat přesnost signálu v dobách vojenských operací.

Situace dokonce zašla tak daleko, že 17. ledna 2002 tiskový mluvčí programu Galileo oznámil: "Projekt je téměř mrtvý." Jenomže pak se stalo něco, co nečekali ani ti největší optimisté: evropští představitelé si uvědomili, že americký nátlak starý kontinent činí závislým právě na systému GPS, který je kontrolován Pentagonem. A kromě toho veškeré ekonomické analýzy ukazovaly, že nový systém může být i finančně zcela soběstačný.

Návrat v plné síle

Během několika prvních měsíců roku 2002 program Galileo vstal jako fénix z popela a rozjel se na plné obrátky. Dokonce došlo ke zcela paradoxní situaci, že jednotlivé participující země přislíbily výrazně větší prostředky, než bylo k nastartování systému zapotřebí. Následně se rozběhla složitá jednání o snižování příspěvků, na což nikdo nechtěl přistoupit, protože menší příspěvek rovná se pochopitelně menší vliv na provoz a podobu systému.

Když už hovoříme o financování: do konce roku 2005 stál program Galileo 1,1 mld. eur. Celková cena systému do okamžiku zahájení operačního provozu bude činit podle současných plánů 3,4 mld. eur. Evropská kosmická agentura (ESA) se má podílet částkou 15 až 20 procent, podíl soukromého sektoru bude představovat 1,5 mld. eur. Zbytek zajistí Evropská komise (EK) ze společného rozpočtu EU. Na financování systému se tedy bude podílet i Česká republika, nicméně přesné výše podílů jednotlivých států jsou dodnes nedořešené. Každopádně ale byla prvního října 2005 zahájena na základě kontraktu od Ministerstva dopravy ČR činnost národního kontaktního bodu (jako jednoho z prvních v Evropě!) programu Galileo při České kosmické kanceláři, kde odborní i laičtí zájemci mohou získat podrobné informace.

Galileo je prvním společným projektem Evropské unie, reprezentované EK a ESA. EK je odpovědná za řešení politických otázek souvisejících se stavbou systému a za požadavky vyplývající z jednání na vysoké úrovni. Komise také zadala vypracování studií o celkové architektuře, ekonomické prospěšnosti a uživatelích systému. ESA odpovídá za vývoj a zprovoznění družicové části systému a navazujícího pozemního zařízení. Nová technologická řešení zahrnují např. vývoj velice přesných hodin pro palubní aparaturu družice, generátor signálu, zesilovače, antény a převaděče.

Jak to vlastně funguje?

Družicová navigace probíhá pomocí multilaterace. To je metoda určování polohy objektu sledováním, za jakou dobu objektem emitovaný signál přijme několik (zpravidla tři a více) přijímačů. Jinými slovy: objekt vysílá signál (rádiový, akustický apod.) o přesně známé rychlosti. Pak stačí zjistit, za jak dlouho signál šířící se konstantní rychlostí dorazil k přijímačům s tím, že na základě časové prodlevy mezi vysláním a přijetím signálu spočítáme vzdálenost přijímače od objektu. Několik přijímačů pak umožní dopočítat polohu objektu v prostoru.

V případě družicové navigace se využívá multilaterace, ale v trochu jiné podobě. Signál je vysílaný z několika míst s přesně známou polohou a v přesně stanoveném časovém okamžiku, přičemž přijímač jej pasivně zachytává. Ze známé rychlosti šíření signálu, přesné doby trvání jeho cesty mezi vysílačem a přijímačem a znalosti polohy několika vysílačů lze dopočítat polohu přijímače. Ten má velkou výhodu v tom, že je pasivní že pouze zpracovává přijímané signály, ale sám o sobě žádné nevysílá.

Klíčovým prvkem metody je schopnost přesně změřit dobu letu signálu od vysílače k přijímači. K tomu slouží superpřesné atomové hodiny na palubách družic, které jsou zdrojem času. Na druhé zkušební družici systému Galileo GIOVE-B (odstartovat má v polovině dubna 2006) budou dosud nejpřesnější hodiny, které kdy lidstvo poslalo na oběžnou dráhu vodíkové s denní odchylkou menší než jedna nanosekunda. Ty by měly být nasazeny i na operační satelity. Zálohu jim budou dělat rubidiové atomové hodiny se stabilitou 10 nanosekund za den. Ty jsou mimochodem testovány na premiérové družici GIOVE-A.

Díky tomuto superpřesnému signálu a zárukám dostupnosti i kvality má systém Galileo nalézt své uplatnění např. u certifikačních autorit vydávajících časové značky pro elektronický podpis (kde je právě přesná hodnota času alfou a omegou všeho dosud používaný systém GPS to neumožňoval v plné míře).

Jízdní řád Galilea

Už několik let Evropa zkouší na oběžné dráze navigační systém EGNOS (European Geostationary Navigation Overlay System), který se skládá z vysílačů umístěných na komunikačních družicích na stacionární dráze (ve výšce 35 890 km nad rovníkem). Toto ale není nezávislý systém, jeho primárním úkolem je pouze testovat navigační technologie a vlastně jen zvyšovat přesnost signálů GPS nebo GLONASS. Teoreticky chtěla Evropa dosáhnout horizontální přesnosti v určení polohy plus minus sedm metrů, v praxi je prý běžně dosahováno hodnoty odchylky metru jediného!

Za skutečný "ostrý" start systému Galileo lze považovat vypuštění družice GIOVE-A (to je jednak zkratka z anglického Galileo In-Orbit Validation Element, jednak je to italsky Jupiter, jehož sledováním se zabýval astronom Galileo Galilei, po němž je celý systém pojmenovaný) na oběžnou dráhu stalo se 28. prosince 2005. GIOVE-B by měla startovat v polovině dubna 2006, obě tělesa do vesmíru dopraví ruská raketa Sojuz z kosmodromu Bajkonur. Podotýkáme, že obě družice nejsou (ač to název evokuje) identické, ale jsou dosti odlišné konstrukce a pocházejí od rozdílných výrobců. Satelit GIOVE-A je vyrobený britskou společností Surrey Space Technology Limited, "béčko" konsorciem Galileo Industries (tvoří jej Alcatel Space Industries, Alenia Spazio, Astrium GbmH, Astrium Ltd. a Galileo Sistemas y Servicios).

Po prověření technologií na GIOVE-A a B bude následovat čtveřice prvních operačních družic systému (vypuštění před koncem roku 2008). Jakmile i ty prověří správnost koncepce, bude na oběžné dráhy dopraveno zbývajících 26 satelitů s plánovanou životností dvanáct let. Operačních těles tak bude celkem třicet, na třech drahách se sklonem 56 stupňů k rovníku. Vždy devět družic na jedné dráze bude operačních, desátá bude záložní (nicméně i ta bude emitovat signál).

Evropa získá systémem Galileo nejen technologickou nezávislost, ale také obrovskou konkurenční výhodu. Vzhledem k přesnosti systému Galileo, zárukám jeho provozu apod. se počítá s nebývalým rozvojem služeb družicové navigace kolem roku 2020 by se měl jen počet mobilních telefonů se zabudovanou družicovou navigací pohybovat kolem čísla 2,7 mld. kusů! Celkový obrat hardwaru spojeného s družicovou navigací by ve stejném roce měl činit 25 mld. eur. Obrat služeb bude nejméně dvojaž trojnásobně vyšší. V celé Evropě by pak mělo vzniknout 140 tisíc nových pracovních míst.

Pět služeb satelitů Galileo

Pro různé aplikace je pochopitelně potřebná různá přesnost navigace parametry s decimetrovou přesností bude vyžadovat slepec pohybující se ve městě, zatímco obří tanker na otevřeném moři potřebuje svoji polohu znát s přesností výrazně menší. Systém Galileo nabídne celkem pět služeb, které plně pokryjí široké spektrum požadavků a potřeb.

Základní službou bude Open Service (OS), která bude zdarma přístupná pro každého. Signály pro OS budou vysílány ve dvou pásmech (1 164 až 1 214 MHz, 1 653 až 1 591 MHz). Přijímače budou dosahovat přesnosti určení horizontální polohy s odchylkou pod 4 m a vertikální pod 8 m (pokud budou využívat signálu v obou pásmech). Přijímače využívající pouze jedno pásmo budou mít horizontální přesnost pod 15 m a vertikální pod 35 m (což je srovnatelně se současnými veřejně dostupnými frekvencemi). Pro zpřesnění pozice bude možné využívat i signál GPS.

Šifrovaná služba Commercial Service (CS) bude k dispozici za poplatek a bude přinášet přesnost lepší než jeden metr v horizontálním i vertikálním směru. Ve spojení s pozemními doplňujícími stanicemi může být dokonce dosaženo přesnosti určení polohy plus minus deset centimetrů. Signál bude šířen ve třech pásmech, první dvě budou stejná jako u OS, třetí bude 1 260 až 1 300 MHz.

Galileo dále nabídne Public Regulated Service (PRS), což bude signál s vysokou přesností, určený výhradně pro vládami autorizované uživatele (policie, armáda, tajné služby apod.). Na podobném principu bude fungovat i služba Safety of Life Service (SoL), která bude primárně zlepšovat základní službu OS tím, že během deseti sekund varuje uživatele v případě, že z nějakého důvodu dojde k nedodržení garantovaných limitů systému (přesnost apod.). Využijí ji především složky záchranných služeb nebo kritické dopravní aplikace (řízení letového provozu, automatické systémy přistávání letadel apod.). Signály služeb PRS a SoL budou navrhované tak, aby byly maximálně odolné proti rušení.

Poslední službou družic Galileo bude podpora mezinárodního záchranného systému KOSPAS/

/SARSAT (ten funguje už od roku 1982 a od té doby zachránil kolem patnácti tisíc lidských životů) signálem Search and Rescue (SAR). Všechny satelity Galileo budou schopné přijímat nouzové signály z lodí, letadel a dalších objektů, které se ocitly v nouzi. Díky většímu počtu družic sledujících nouzové signály bude možné velmi přesně určit polohu, odkud signál vychází což je novinka oproti stávajícím aplikacím, kdy z družic na nízkých oběžných drahách nebylo možné přesnou polohu ohroženého objektu stanovit.

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí. Část XII. Transportní vrstva

Jiří Peterka

06P0116

Transportní vrstva je první vrstvou, se kterou se setkáme pouze v koncových uzlech sítě, ale nikoli v jejích vnitřních uzlech (směrovačích). Však také hlavním úkolem transportní vrstvy je zajišťovat vzájemnou komunikaci koncových uzlů (tzv. komunikaci end-to-end). Je také první vrstvou, která v rámci uzlu rozlišuje jednotlivé entity (procesy) prostřednictvím tzv. portů. Nižší vrstvy se na jednotlivé uzly dívají vždy jako na dále nedělitelný celek.

V našem průchodu sedmi vrstvami referenčního modelu ISO/OSI jsme se dostali až na úroveň vrstvy transportní. Ta je v rámci RM ISO/OSI čtvrtou v pořadí, ať již vrstvy počítáme "zdola", nebo "shora". Na transportní vrstvu se přitom můžeme dívat jako na jakousi přizpůsobovací vrstvu mezi trojicí nižších vrstev, orientovaných na přenos dat (vrstev fyzické, linkové a síťové), a trojicí vyšších vrstev, orientovaných už spíše na aplikace a jejich podporu. Naznačuje to ostatně i dnešní první obrázek.

V rámci síťového modelu TCP/IP transportní vrstva samozřejmě existuje také, ale je teprve druhou (počítáno shora), resp. třetí vrstvou (zdola). Jde o důsledek skutečnosti, kterou bychom měli dobře znát již z předchozích dílů tohoto seriálu: zatímco referenční model ISO/OSI má sedm vrstev, TCP/IP má pouze vrstvy čtyři. A také si s nimi vystačí. Navíc svou nejnižší vrstvu, vrstvu síťového rozhraní, TCP/IP samo nijak nedefinuje (ale používá řešení pocházející odjinud).

Ani menší počet vrstev v TCP/IP však nemění nic na tom, že transportní vrstva je první vrstvou (počítáno odspodu), která je přítomná až v koncových uzlech a nikoli ve vnitřních uzlech sítě (ve směrovačích). Vzhledem k tomu má na starosti vzájemnou komunikaci koncových uzlů, pro kterou se i češtině vžilo označení, pocházející z angličtiny: komunikace end-to-end (doslova: komunikace "konec-konec").

Aby se transportní vrstva mohla soustředit na vzájemnou komunikaci koncových uzlů, umožňuje bezprostředně nižší vrstva vrstva síťová. Ta má na starosti hledání vhodných cest v síti, resp. v soustavách vzájemně propojených sítí (přes jednotlivé směrovače), a samozřejmě i doručování dat po takových cestách. Tím vlastně vytváří iluzi (určenou transportní vrstvě), že všechny koncové uzly jsou mezi sebou propojeny přímo, "každý s každým". Transportní vrstva se pak již může soustředit na další aspekty toho, jak si koncové uzly vzájemně vyměňují (předávají) data a komunikují mezi sebou. Ale jaké aspekty to vlastně jsou? Co přesně transportní vrstva dělá?

To záleží i na tom, co a jak nabízí a poskytuje vrstva síťová a co a jak na tom má či nemá transportní vrstva měnit, zda k tomu má něco přidávat, a co... atd.

Síťová vs. transportní vrstva ISO/OSI

Referenční model ISO/OSI a síťový model TCP/IP se liší i v tom, jakou mají představu o fungování své síťové vrstvy. RM ISO/OSI má blíže k "telekomunikačnímu paradigmatu", v jehož rámci vítězí představa inteligentní a na funkce bohaté sítě ("chytré sítě") a třeba i jednoduchých ("hloupých") koncových uzlů. Součástí této představy je i to, že přenosy dat na všech úrovních (vrstvách) by měly probíhat spojovaným způsobem, tedy s navazováním spojení mezi odesilatelem a příjemcem. Dále představa, že přenosy dat na jednotlivých vrstvách by měly být řešeny jako spolehlivé a tedy by se měly starat o nápravu toho, co se pokazí případné ztrát dat či výpadky spojení. Ovšem ne vždy bude tato náprava dokonalá (stoprocentní). Proto se počítá s tím, že bude pokračovat i na vyšších vrstvách, které se také budou snažit o zajištění (lepší, resp. vyšší) spolehlivosti.

Autoři ISO/OSI přitom správně předpokládali, že jejich síťová vrstva bude nasazována v různém prostředí, které se liší četností výpadků spojení a ztrát dat. Například v prostředí lokálních sítí, kde asi lze očekávat relativně málo podobných výpadků a ztrát. Nebo v prostředí veřejných datových sítí, kde mohou nastat nějaké výpadky spojení, ale data by se ztrácet neměla. A stejně tak v prostředí rozlehlých sítí, kde se data mohou ztrácet relativně častěji, stejně tak může častěji vypadávat spojení.

Kvůli tomu se autoři ISO/OSI rozhodli zavést tři různé varianty (kategorie) síťových protokolů:

-kategorie A pro prostředí, kde dochází k minimálním (žádným) ztrátám paketů a minimálním (žádným) výpadkům spojení,

- kategorie B pro minimální (žádné) ztráty paketů a občasné výpadky spojení,

- kategorie C pro prostředí, kde dochází k občasným ztrátám paketů a občasným výpadkům spojení.

Od transportní vrstvy se pak ve světě ISO/OSI očekává, že bude zachovávat spojovaný způsob fungování a také že se bude snažit ještě lépe kompenzovat možné výpadky spojení a ztráty dat. Dokonce se od ní očekává i určitá optimalizace ve smyslu, že se může snažit navazovat více transportních spojení přes jedno jediné síťové spojení. Motivace pro tuto optimalizaci pochází z prostředí veřejných datových sítí, kde se platilo za zřizování každého jednotlivého (síťového) spojení. Takže schopnost využít jedno spojení pro více spojení transportních mohla snížit náklady.

Celkově pak transportní vrstva ISO/OSI předpokládala pět různých variant (tříd) transportních protokolů, označovaných TP0 až TP4:

- třída TP0 je pouze jednoduchou nadstavbou nad síťovým protokolem kategorie A, nemění jeho vlastnosti,

- třída TP1 je nadstavbou nad síťovým protokolem kategorie B, omezuje případné výpadky spojení,

- třída TP2 je nadstavbou nad A, dokáže využít jedno síťové spojení pro více transportních spojení,

- třída TP3 je nadstavbou nad B, omezuje případné výpadky spojení a dokáže využít jedno síťové spojení pro více transportních spojení,

- třída TP4 je nadstavbou nad C, omezuje případné výpadky spojení a ztráty paketů.

Celou představu ilustruje další obrázek.

Síťová vs. transportní vrstva TCP/IP

Ve světě TCP/IP se uplatňuje "počítačové" paradigma, volající po "hloupé síti a chytrých uzlech". Tedy po maximálním zefektivnění přenosové části sítě, která bude nabízet jen minimum funkcí v co nejjednodušším provedení (proto "hloupá síť"), ale zato je bude realizovat velmi efektivně (rychle). O všechno ostatní, pokud je to vůbec požadováno, by se měly starat až koncové uzly na úrovni transportní (nebo aplikační) vrstvy, nikoli přenosová část sítě (na úrovni vrstvy síťové).

Konkrétním příkladem toho, co je ve světě TCP/IP považováno za něco "ne zcela nezbytného", čím by se síťová vrstva neměla zatěžovat a zpomalovat, je zajištění spolehlivosti přenosů. Tedy kompenzace (náprava) případných ztrát paketů, pokud k nim vůbec dojde. Je-li vůbec spolehlivost přenosů požadována, měly by si ji zajistit koncové uzly samy. Vzhledem k celému paradigmatu ("hloupá síť, chytré uzly") k tomu mají lepší předpoklady než síť jako taková, resp. její síťová vrstva.

Dalším rozdíl oproti ISO/OSI spočívá v tom, že v TCP/IP se na úrovni síťové vrstvy jednoznačně preferuje nespojovaný způsob fungování, tedy bez navazování spojení mezi odesilatelem a příjemcem. To přináší významný důsledek v tom, že nemůže docházet k žádným výpadkům spojení (když žádné takové ani není navazováno). A také není třeba (na síťové vrstvě) ani žádné takové výpadky kompenzovat.

Společným důsledkem obou výše uvedených skutečností (preference nespolehlivé a nespojované komunikace na úrovni síťové vrstvy) je pak to, že TCP/IP nepotřebuje rozlišovat různé kategorie síťových přenosových protokolů jako RM ISO/OSI (viz jeho kategorie A, B a C). Místo toho si vystačí jen s jediným síťovým protokolem, a to s protokolem IP. Snad netřeba už tolik zdůrazňovat, že funguje nespojovaně a nespolehlivě a že dokáže fungovat snad v jakémkoli prostředí (nad jakoukoli přenosovou technologií linkové vrstvy, resp. vrstvy síťového rozhraní).

V TCP/IP pak nad takto koncipovanou síťovou vrstvou existuje transportní vrstva, která nabízí dva různé transportní protokoly (místo pěti v ISO/OSI). Liší se v tom, zda zachovávají celkový způsob fungování síťového protokolu IP (tedy jeho nespojovaný a nespolehlivý charakter komunikace), nebo zda se jej snaží měnit na spojovaný a spolehlivý. S oběma takto koncipovanými transportními protokoly jsme se už v předchozích dílech setkali:

- protokol UDP (User Datagram Protocol) je pouze jednouchou nadstavbou nad protokolem IP a stejně jako on funguje nespojovaně a nespolehlivě,

- protokol TCP (Transmission Control Protocol) je už složitější nadstavbou nad protokolem IP a mění jeho způsob fungování na spojitý a spolehlivý.

Logika existence dvou transportních protokolů, které jsou vzájemně alternativní, spočívá v tom, že aplikace si mohou samy svobodně vybrat, který z nich chtějí používat. Například "klasické" počítačové aplikace, jako například přenos souborů, elektronická pošta atd., preferují spolehlivost a dávají přednost protokolu TCP. Naproti tomu novější multimediální aplikace dávají přednost spíše protokolu UDP, protože ten se nezdržuje zajišťováním spolehlivosti a dokáže tak přenášet data rovnoměrněji a s menší prodlevou (latencí) než protokol TCP. Příklad preferencí některých aplikací naznačuje další obrázek.

Další úkol transportní vrstvy

Transportní vrstva má obecně (v RM ISO/OSI i v TCP/IP) ještě další úkoly kromě toho, co jsme si popisovali v předchozích odstavcích. Vlastně jsme to naznačili již v perexu: transportní vrstva je první vrstvou (měřeno "odspodu"), která se již nedívá na jednotlivé uzly jako na dále nedělitelné celky, ale rozlišuje v nich jednotlivé entity, které vystupují buď jako příjemci, nebo jako odesilatelé dat.

Abychom si trochu přiblížili, o co vlastně jde: na jednom počítači může běžet několik aplikací, které komunikují s dalšími uzly v síti, a to nezávisle na sobě. Například uživatel může mít na svém osobním počítači puštěný WWW browser, s nímž právě brouzdá báječným světem internetu. Vedle toho má puštěného i klienta elektronické pošty, jímž přijímá svou elektronickou korespondenci. Tím výčet možností samozřejmě zdaleka nekončí, ale pro nástin podstaty problému stačí alespoň dva různé běžící programy, resp. aplikace. Představme si totiž, co se má stát v okamžiku, kdy uživatelův počítač přijme nějaká data. Komu mají být předána? Webovému browseru? Nebo poštovnímu klientovi? Jistě by to mělo záviset na tom, zda přijatá data představují nějakou WWW stránku, zprávu elektronické pošty, nebo třeba soubory, přenášené prostřednictvím protokolu FTP či ještě něco jiného. Ale kdo by to měl zkoumat, a podle čeho?

Síťová vrstva takové otázky neřeší. Pro ni je každý uzel sítě nadále nedělitelný celek. Takže když přijme nějaká data pro daný uzel, nezajímá se o to, komu (které aplikaci) patří, vždy je předá své bezprostředně vyšší vrstvě vrstvě transportní. Teprve transportní vrstva pak má za úkol rozlišovat, komu v rámci daného počítače přijatá data patří a předat je právě a pouze jemu. Obdobně vše probíhá při odesílaní, kdy transportní vrstva přijímá data zde také rozlišuje, od koho jsou (a tuto informaci musí vhodným způsobem zachovat pro koncového příjemce dat).

Můžeme si to celé představit také tak, že síťová vrstva vytváří přenosový kanál, který je společně využíván všemi odesilateli, resp. příjemci na daném uzlu s tím, že až transportní vrstva zajišťuje na straně odesilatele potřebné "sloučení" (multiplex) dat od různých odesilatelů do jednoho datového toku, na straně příjemce pak zase potřebné "rozbočení" (demultiplex) těchto dat podle toho, komu jsou určena. Vše naznačuje i obrázek, který je oproti obvyklým konvencím jakoby pootočen o 90 stupňů.

Jinou představu téhož ukazuje i další obrázek, na kterém již lze názorně ukázat jeden významný aspekt, týkající se adresování. Je opět společný pro RM ISO/OSI i TCP/IP a týká se adresování na úrovni transportní vrstvy.

Porty a body SAP

Jak již víme, na úrovni síťové vrstvy se používají síťové adresy (v TCP/IP tzv. IP adresy), které identifikují jednotlivé uzly jako celky. Přesněji: identifikují jedno síťové rozhraní, s tím, že některé uzly (například směrovače) jich mohou mít více. Rozhodně ale tyto síťové adresy nerozlišují jednotlivé příjemce a odesilatele v rámci daného uzlu.

Rozlišování jednotlivých příjemců a odesilatelů má na starosti až transportní vrstva. K tomu také musí používat nějaké konkrétní adresy (transportní adresy), které by měly mít relativní charakter (měly by se vztahovat jen k danému uzlu, resp. rozlišovat jen v rámci tohoto uzlu). Jak by ale tyto transportní adresy měly vypadat?

Problém spočívá v tom, že na různých systémových platformách (například v prostředí MS Windows, Unixu, Linuxu, MAC OS a dalších) mohou být odesilatelé a příjemci obecně různého typu mohou to být různé procesy, případně systémové úlohy, vlákna, nebo třeba i rezidentní programy (ještě ve starém MS DOSu). Jejich identifikace v rámci příslušné platformy se může diametrálně lišit. Někdy mohou být identifikováni čísly, jindy znakovými identifikátory apod. Hlavně ale příslušné entity (procesy, úlohy atd.) vznikají a zase zanikají dynamicky. Takže není dopředu jasné, kdo (jaký proces, úloha atd.) bude kde existovat a měl by přijímat data, určená například WWW serveru (nebo poštovnímu serveru apod.).

Všimněte si jedné věci: na straně příjemce nejde ani tak o to, kdo je ten, co nějaká data přijímá, jako spíše o to, že "ten někdo" poskytuje určitou službu a tudíž přijímá data, určená poskytovateli příslušné služby. Tomu, kdo je v roli klienta (např. WWW klienta a vznáší požadavek na nějakou WWW stránku), může být celkem jedno, jaký konkrétní proces na druhé straně plní roli WWW serveru. Důležité pro něj je, aby někdo takový existoval, fungoval a aby klient věděl, kam mu poslat svůj požadavek. Takže by se vlastně hodila spíše nějaká adresace ve stylu "příjemcem je ten, kdo poskytuje službu AB", místo adresace ve smyslu "příjemcem je proces s identifikátorem XY". A tak to také v praxi (ve světě RM ISO/OSI i TCP/IP) skutečně chodí.

Příslušné adresování, používané na úrovni transportní vrstvy, však není založeno přímo na představě poskytovatelů služeb. To by nemuselo být až tak šikovné a třeba by to bylo někdy i omezující. Místo toho je použit jiný koncept, založený na představě "přechodových bodů" mezi transportní vrstvou a vrstvou bezprostředně vyšší (což je ISO/OSI relační vrstva, u TCP/IP vrstva aplikační). Tyto přechodové body jsou určitou abstrakcí, kterou je nejlepší přirovnat k vyrovnávací paměti (bufferu) s režimem fronty: z jedné strany se do přechodového bodu určitá data vkládají (zapisují), z druhé strany se z ní ve stejném pořadí vyjímají (čtou). Představu ilustruje obrázek.

Přechodové body jsou obecně obousměrné (lze si je představit jako dvě samostatné fronty s opačným "směrem"). V prostředí RM ISO/OSI se jim říká "body přístupu ke službám" (SAP, Service Access Points), ale známější asi jsou pod svým označením z prostředí TCP/IP, kde se o nich mluví jako o portech.

Porty vs. procesy

Výhodou portů (přechodových bodů SAP) je tedy to, že jsou abstrakcí a jako takové mohou být všude (na všech platformách) stejné. To má zásadní výhodu v tom, že s jejich existencí je pak možné počítat "dopředu" (apriori), stejně jako s tím, že mají stejné vlastnosti. Konkrétní způsob jejich realizace na každém jednotlivém uzlu sítě naopak může zůstat skryt.

Jednotné (všude stejné) může být i označení portů, resp. bodů SAP, a tím i jejich adresování (na úrovni transportní vrstvy). V prostředí TCP/IP jsou jednotlivé porty adresovány skrze pořadová čísla. Přesněji: pomocí celých nezáporných čísel (0, 1, 2, 3, 4 atd.). V praxi se pak hovoří o číslech portů. Třeba o portu číslo 80, o portu 25 apod. Takže transportními adresami (relativními adresami na úrovni transportní vrstvy) jsou v TCP/IPO právě tato čísla portů.

Důležité ale je uvědomit si, že port (bod SAP) ještě není to samé co proces (úloha, vlákno atd.), které skutečně přijímá a zpracovává nějaká data, nebo je naopak generuje. Port je skutečně jen jakýsi "průchozí bod" (s režimem fronty), za kterým je teprve "schován" příslušný proces (úloha atd.). Ovšem když porty existují "dopředu" (apriori), zatímco aplikační entity (procesy, úlohy) vznikají dynamicky podle momentálních potřeb, musí i jejich vzájemná vazba být dynamická. V praxi to vypadá tak, že když je vytvořen nějaký proces a ten má nějak komunikovat v prostředí sítě, musí se nejprve "sdružit" (asociovat) s některým portem. Teprve pak může odesílat svá data (přes tento port) a také je (přes tento port) přijímat. Protistrana, která s takovým procesem komunikuje, musí znát číslo příslušného portu, svá data pak také adresuje tomuto portu (přesněji na daný cílový uzel, v rámci tohoto cílového uzlu pak příslušnému portu).

Obecně přitom platí, že jeden proces (úloha atd.) může být asociován (sdružen) s více porty. Naopak to ale neplatí: s jedním portem může být sdružen (asociován) nejvýše jeden proces. Důvod je jednoduchý: co by asi takový port dělal, kdyby přijal nějaká příchozí data? Jak by vybíral mezi dvěma (či dokonce více) procesy, jimž by tato data měl předat?

Servery a jejich klienti

Ukažme si nyní na konkrétním příkladu, jak celá představa o portech a procesech zapadá do běžné praxe, kdy spolu v prostředí sítě komunikují aplikace a procesy v roli serverů a jejich klientů. Třeba když si uživatel na svém osobním počítači pustí WWW browser a zadá mu, že chce navštívit nějakou konkrétní stránku, např. na adrese www.earchiv.cz (kde má svůj osobní archiv autor tohoto seriálu). Webový browser si nejprve nechá přeložit symbolické doménové jméno (www.earchiv.cz) na odpovídající IP adresu, na ni pak pošle požadavek na stažení konkrétní stránky (např. index.php3). Na cílovém počítači je ale třeba předat příslušný požadavek procesu, který zde plní roli WWW serveru.

Klient (uživatelův browser) přitom dopředu ví, že takový proces je sdružen (asociován) s portem číslo 80, a tak jej adresuje právě tomuto portu. Proces, který na adrese www.earchiv.cz funguje jako WWW server, tak požadavek dostane a v odpovědi na něj zašle klientovi požadovanou WWW stránku (index.php3). Přitom také musí uvést nějaké číslo portu, na které má být odpověď klientovi doručena. Server tedy standardně posílá svou odpověď na stejný port (na straně klienta), z jakého mu přišel původní požadavek.

Celou situaci s komunikací klienta a serveru názorně ukazuje předchozí obrázek, na němž si můžeme znovu připomenout jiný úkol transportní vrstvy, popisovaným v úvodu: měnit nespolehlivý a nespojovaný způsob komunikace (na úrovni síťové vrstvy, pomocí protokolu IP) na spojovaný a spolehlivý (na úrovni transportní vrstvy, pomocí protokolu TCP), nebo jej ponechávat beze změny jako nespolehlivý a nespojovaný (pomocí protokolu UDP) podle toho, co si vybere příslušná aplikace. Přitom služba World Wide Web (WWW) je příkladem aplikace, která dává přednost spojovanému a spolehlivému přenosu, využívá tedy služeb transportního protokolu TCP.

Jen pro ilustraci si naznačme, jak může jeden WWW server současně poskytovat své služby přes jeden a ten samý port (číslo 80) více klientům. Když mu všichni posílají své požadavky na stejnou adresu (IP adresa, port 80), jak pozná, od koho co pochází a kam má zaslat požadovanou WWW stránku? Odpověď je principiálně jednoduchá a stejná pro všechny druhy serverů: u každého požadavku si pamatují, ze kterého spojení přišel. A toto spojení je obecně určeno pěticí údajů:

- transportním protokolem (v případě WWW jde o TCP),

- IP adresou a portem na straně klienta,

- IP adresou na portem na straně serveru.

Když server dostane dva požadavky od klientů na různých počítačích, liší se příslušná spojení už IP adresou klienta. A pokud by snad šlo o požadavky od dvou různých klientů, běžících na stejném počítači (například když má uživatel puštěny dva browsery, případně jen dvě okna či záložky ve stejném browseru), rozliší je alespoň podle různého čísla portu, použitého na straně klienta. Vše ilustruje obrázek.

V případě, že komunikace mezi klientem a serverem probíhá nespojovaně (prostřednictvím transportního protokolu UDP), je identifikace odesilatelů a příjemců obdobná. Server dokáže rozlišit požadavky různých klientů podle IP adresy a čísla portu (na straně odesilatele), i když zde žádné spojení vůbec nevzniká.

Konvence o tzv. dobře známých portech

Zastavme se na závěr u jedné důležité drobnosti: jak může webový klient (browser) dopředu vědět, že své požadavky má posílat "svému" serveru na port číslo 80? Jak ví poštovní klient, že má odesílanou poštu posílat "svému" serveru na port číslo 25? Jak je to pro ostatní služby a aplikace?

Odpověď je taková, že musí existovat určitá konvence, ve výše naznačeném smyslu, a ta musí být dopředu známá všem, kdo ji potřebují znát. To jsou ti, kteří programují a provozují servery, i ti, kteří píší jejich klienty. Naopak tato konvence nemusí být známa běžným uživatelům. Proč? Například když klient (browser) dostane od svého uživatele pokyn k načtení nějaké konkrétní stránky, automaticky předpokládá, že jej má poslat serveru na port číslo 80, a tak to také dělá. To mu naordinoval (naprogramoval do něj) už jeho autor.

Samozřejmě pokud by uživatel měl jiné přání a explicitně by si vyžádal zaslání svého požadavku na nějaký jiný port (např. na port 8080, pomocí URL ve tvaru http://www.earchiv.cz:8080/index.php3), browser by to respektoval. Ovšem aby takový požadavek mohl být korektně přijat a vyřízen, musel by i na cílovém počítači existovat WWW server, asociovaný s příslušným portem (zde s portem číslo 8080). Při nějakém testování či ladění tomu tak může být, při běžném rutinním provozu to není zvykem (WWW server "sedí" na standardním portu č. 80).

Zpět ale k samotné konvenci o tom, který port je předem vyhrazen čemu: portům, jejichž význam je dopředu stanoven, se v TCP/IP říká příznačně: dobře známé porty (anglicky: well-known ports). Jde obecně o porty v rozsahu od 0 do 1 023, příslušnou konvenci spravuje orgán jménem IANA (Internet Assigned Numbers Autority). Dříve ji publikoval pravidelně (jednou za rok, později každých 6 měsíců) ve formě dokumentu RFC. Dnes je tato konvence zveřejňována již průběžně na WWW stránkách IANA. Konkrétně na adrese http://www.iana.org/assignments/port-numbers. Malou část této konvence vidíte v následující tabulce.

§§§§§


Přespolní zásobník. Test řadiče Adaptec 4805SAS pro Serial Ata SCSI

Jaroslav Kasal

06P0114

Dorazil k nám zajímavý řadič disků. Je skutečně výkonný a je určen pro hodně náročné uživatele. Výrobce označil zařízení dlouhým názvem, který zní: Adaptec Serial Attached SCSI RAID 4805SAS. V originálním balení najdeme rozměrově nadstandardní kartu s konektory pro zasunutí do sběrnice typu PCI Express, tištěný leták, dvojici CD nosičů a rovněž dvojici kabelů pro připojení celkem až osmi disků současně.

Samotná PCIe karta má rozměry 240 x 115 mm a na jejím těle je možné nalézt i aktivní větráček. Pro připojení disků je možné využít dvojici interních x4 konektorů. Pokud budete cítit potřebu připojit externí disky, je to možné s pomocí dalšího konektoru (x4). Kromě přípojných konektorů a procesoru s aktivním chladicím systémem je možné na kartě nalézt i paměťové čipy. Celková vyrovnávací paměť má kapacitu 128 MB typu ECC DDR DRAM.

Adaptec svůj produkt vybavil vyspělými technologiemi. Proto řadič ovládá disková pole až do neuvěřitelné kapacity 512 TB a podporuje řadu typů diskových polí, mezi něž patří RAID level 0, 1, 5, 10, 50. Řadič nabízí i podporu pro hot swap, hot spares, Online RAID Migration, Online Capacity Expansion, Optimized Disk Utilization a podobně. Náročným uživatelům nebude chybět ani podpora RAID 1E (Striped Mirror), RAID 5EE (Hot Space), RAID 6 a 60 (Dual Drive Failure Protection).

Základní instalace produktu není složitá, nicméně vyžaduje alespoň základní znalosti z oblasti záznamových médií a tvorby diskových polí. Samotná karta se celkem jednoduše vloží do počítače. Karta dokáže pro přenos dat využít osm linek rozhraní PCIe, proto je potřeba zasunout kartu právě do slotu s podporou 8x. Pevné disky snadno připojíte pomocí kabelů v příslušenství. Z přiložených CD lze nainstalovat ovladače pro operační systémy Windows 2000, XP, 2003, RedHat Linux, SuSE Linux, Netware a FreeBSD. Druhé CD obsahuje dokonce bootovací sekci, s jejíž pomocí je možné spustit správce diskového řadiče na počítači bez instalovaného operačního systému. Jednoduchého správce řadiče lze také vyvolat během startu PC stiskem klávesové zkratky Ctrl+A. Ve správě řadiče je možné vytvářet disková pole, spravovat je, mazat a podobně.

Při testech jsme vyzkoušeli dvojici výkonných harddisků Seagate Cheetah 15K.4 ST336754SS s rotací datových ploten 15 000 otáček za minutu. Ve správci řadiče jsme zařadili harddisky do jednoho pole typu

Stripe (rozložený zápis na oba disky pro zvýšení výkonu). V operačním systému Windows XP jsme naměřili v aplikaci HD Tach 3 RW skutečně příjemné výkony. V testu kontinuálního čtení dokázalo přenášet diskové pole data výkonem 119,5 MB/s. Zápis probíhal kupodivu ještě vyšší rychlostí: 133,1 MB/s. Přístupovou dobu jsme naměřili 5,8 ms, tuto hodnotu lze u diskového pole považovat skutečně za velmi dobrou. Velmi vysokou jsme naměřili rovněž i propustnost datové sběrnice (260,5 MB/s).

Podle všech parametrů není zřejmě třeba zdůrazňovat, že se řadič uplatní především v náročném serverovém prostředí, kde zatím stále ještě nedostačuje platforma SATA.

Adaptec 4805SAS

Plus: výkon a služby

rozhraní PCIe

Minus: pořizovací cena

K testu zapůjčila firma: Adaptec, http://www.adptec.com

Cena vč. DPH: 29 600 Kč

§§§§§


Druhý z obou Tomů. Test satelitní automobilové navigace Tomtom Go500

Michal Bareš

06P0115

V předminulém čísle jsme vám představili tehdy horkou novinku z oblasti satelitní navigace pro automobily, kterou byl Tomtom Go700. Již tehdy jsme slíbili, že po představení nejluxusnějšího modelu se budeme věnovat i jeho levnějšímu bratříčkovi, Tomtomovi 500.

Jako správná dvojčata nejsou na první pohled téměř k rozeznání, lépe řečeno, rozezná je jen ten, kdo je dobře zná. Jsou stejně velcí (115 x 92 x 58 mm), stejně těžcí (oba rovných 310 gramů), mají stejný displej (3,5palcový dotykový TFT s rozlišením 320 x 240, 4 096 barev) a obsahují stejný 12kanálový integrovaný GPS přijímač. Mají i téměř stejné vnitřní orgány, nejdůležitější je 400MHz procesor ARM920T. Model 500 má však pouze 32 MB paměti RAM (oproti dvojnásobku u vyššího modelu). Důležitým rozdílem je pak způsob uložení mapových dat a jejich množství.

Jedinou vizuální odlišností Tomtoma 500 je tak přítomnost slotu pro SD karty na předním čele. Ve vyšším modelu je ukryt 2,5GB "pevný disk", obsahující kompletní evropskou databázi map (seznam zemí najdete v recenzi z lednového čísla PC WORLDu nebo na stránkách www.tomtom.com), zatímco SD karta se dodává pouze s místním mapovým základem, obsahujícím kromě Česka také Německo, Rakousko, Polsko a Švýcarsko. Slovensko zde bohužel prozatím není, ale prý se s jeho začleněním počítá během letošního roku. S ohledem na fakt, že se Tomtom Go500 dodává s regionálními mapami, rozhodně nedoporučujeme jeho nákup v zahraničí, možná byste museli české mapy dokupovat. Poslední odlišností proti vybavenější verzi je absence dálkového ovládání.

Stejně jako u vyšší verze lze i Tomtom 500 využít ve funkci bluetoothového handsfree. Funkce jsou shodné, lze s ním nejen volat či poslouchat příchozí hovory, ale i posílat či dostávat SMS zprávy. Vážnější problémy s navázáním komunikace mezi telefonem a GPS jsme nezaznamenali (zkoušeli jsme různé modely Sony Ericsson, Nokia, Siemens). Občas nastal výpadek spojení, takže bylo třeba opětovně provést "handshaking". Odesílání SMS je určitě praktičtější pomocí mobilního telefonu než prostřednictvím dotykového displeje či dálkového ovládání (vzpomínka na verzi 700), ale možnost prohlédnout si příchozí SMS za jízdy na větším displeji potěší. Tedy pokud není příliš soukromá a nejede s vámi v autě více lidí. Opět jsme nenašli způsob, jak SMS zprávy mazat.

Navigaci Tomtom Go500 jsme měli možnost zkoušet o poznání déle než verzi 700 (se kterou jsme jezdili 14 dní), takže můžeme přinést více praktických zkušeností. Verze 500 reaguje asi kvůli omezené paměti o něco pomaleji než vyšší model. To je znát nejen v rychlosti plánování trasy (i tak ale 400km trasu naplánuje do 10 sekund), ale trochu i při provozu. Subjektivně se nám zdálo, že zachycení signálu ze satelitů a tudíž i celkový start navigace trvá o něco málo déle. Pokud za jízdy nerespektujete předem naplánovanou trasu, přepočítávání trvá o pár vteřin déle, ale stále je zcela v normě. Navigaci jsme zkoušeli v různých vozech a většinou jsme neměli problémy s pevností připojení držáku k čelnímu sklu. Spíše asi záleží na pečlivosti "přicucnutí", ale je fakt, že dvakrát nám navigace spadla i s držákem. Na místě dopadu byl hasící přístroj, ale došlo jen k drobnému poškrábání, funkčnost nebyla omezena. Také jsme našli několik jednosměrných pražských ulic, jež byly buď mylně zaneseny, nebo od té doby předělány. Za více než měsíc ježdění jich bylo jen asi pět.

V poslední době se objevilo na trhu více navigací pro osobní vozy. Některé z nich jsou levnější, některé kompaktnější, ale vhledem k tomu, že jsme zatím neměli možnost otestovat například navigace Garmin, můžeme Tomtoma Go500 srovnávat pouze s jeho vybavenějším sourozencem. Cenový rozdíl mezi nimi činí cca 3 000 Kč, ale pro uživatele, kteří častěji jezdí po Evropě, se jistě vyplatí vyšší verze, protože na disku obsahuje kompletní mapy (všech evropských "zmapovaných" zemí). Pro řidiče, kteří se pohybují jen na našem území a občas zajedou do Německa, Rakouska či Polska, však verze 500 stačí.

Tomtom Go500

Plus: jednoduché použití

mapaČR, Německa, Rakouska, Švýcarska

Minus: pořizovací cena

K testu zapůjčila firma: Tomtom, http://www.tomtom.com

Cena vč. DPH: 17 200 Kč

§§§§§


Dostaňte se do svého počítače. Přístup k datům na domácím počítači z jakéhokoliv počítače pomocí Citrix GoToMyPC

Šárka Tomanová

06P0113

Už se vám stalo, že jste museli narychlo někam daleko odjet a zapomněli jste v počítači dokumenty, které nyní nutně potřebujete? K tomu, abyste byli na dvou místech současně, nepotřebujete znát žádná kouzla. Reálnou možnost, jak vyzrát na podobné nepříjemnosti, představují různé aplikace pro vzdálený přístup k počítači. S jednou takovou přišla společnost Citrix, která nedávno představila novou verzi služby GoToMyPC. Na počítač nebo počítače, které chce mít uživatel dostupné odkudkoliv, je nutné nainstalovat malou javovskou klientskou aplikaci a o geografické vzdálenosti se pak už nemusíte starat. Jednoduše třeba v zapadlé internetové kavárně na druhém konci světa zadáte do webového prohlížeče adresu www.gotomypc.com a prokážete se heslem. Tím se připojíte k vašemu (hostovanému) počítači doma. Na počítači, z něhož se budete připojovat, není nutná žádná instalace.

Díky použití Javy se lze připojit z libovolného operačního systému, který Javu podporuje. Výrobce nabízí i možnost připojit se z mobilních zařízení s Windows CE a Mobile, zde může být ale problémem jejich omezené grafické rozlišení.

Přístup k vzdálenému počítači probíhá jednoduše a funguje teoreticky již s rychlostí na úrovni připojení dial-up. Jako doporučenou rychlost výrobce stanovil hranici 60 kb/s. Vyhovující je ISDN připojení, ale možné je i připojení přes EDGE a GPRS, kde jsou ale znatelné pomalé odezvy.

Po výběru hostovaného počítače (pokud jich máte více) a unikátního ID je vše připraveno k provozu. Teď už jen stačí nechat doma počítač puštěný a můžete bez obav cestovat kamkoliv chcete. Po zalogování na uvedené webové adrese se před vámi objeví obrazovka vzdáleného počítače. Využívat můžete jak celoobrazovkový, tak oknový režim. Samozřejmostí je možnost takového nastavení programu, aby se přizpůsobil rozlišení obrazovky klientského počítače. Při dostatečně svižném připojení k internetu na obou stranách je práce pohodlná a odezva není příliš dlouhá. Pokud je k hostitelskému počítači připojena tiskárna, můžete i tisknout. Operace se soubory je řešena pouhým přetažením myší, případně kliknutím. Další zajímavé funkce představuje blokování klávesnice a myši, rychlý chat, nebo možnost po obrazovce kreslit a vysvětlit tak třeba bezradnému uživateli, kde je chyba.

Nezanedbatelnou otázkou je bezpečnost. Přenos dat je zabezpečený prostřednictvím SSL se 128bitovým šifrováním AES. K vyloučení neautorizovaného přístupu slouží oddělená hesla k logování a k hostovanému počítači. Přínos služby spočívá zejména v bezproblémovém překonávání firewallů. Jelikož přenos dat se děje "z vůle" hostovaného počítače, jde vlastně o odchozí komunikaci. Službu si můžete vyzkoušet zdarma, stačí se registrovat na stránce www.gotomypc.com. Nepříjemností, je nutnost zadání čísla kreditní karty. Až vyčerpáte 60 minut zdarma, začnou se automaticky odečítat peníze z účtu. Až se po uplynutí testovací doby budete chtít odhlásit, musíte zavolat na infolinku společnosti.

Citrix GoToMyPC

Plus: přístup z jakéhokoli prohlížeče

bezpečnost

Minus: delší odezva při pomalém připojení

cena a nutnost zadávání čísla kredit. karty

Cena vč. DPH: 19,95 USD (1 PC/měsíc)

K testu zapůjčila firma: Citrix, http://www.citrix.com

§§§§§


Dvojité jištění. Nejlepší aplikace pro bezpečnost počítače i vašich dat

Tobias Weidemann, Michal Bareš

06P0125

Dobře si hlídejte své peníze. Autoři virů a hackeři si totiž našli nový cíl: váš bankovní účet. Už jim nejde o to, aby zničili data nebo vám jen tak otravovali život. Dnes chtějí získat číslo úvěrové karty, bankovní spojení a vaše heslo. A tak vyvíjejí stále nové viry a programy, které se vinou nedostatků v zabezpečení Windows dostanou zadními vrátky do počítače, uchytí se v něm a začnou slídit po osobních údajích.

Snažte se jim tedy zahradit cestu k vašemu PC a mějte se před podobnými útoky na pozoru. Ukážeme vám, jak se dají odstranit nedostatky v zabezpečení Windows a předvedeme i další ochranné nástroje.

Jak jsme již zmínili v testu antivirových aplikací, mnohé programy fungují s nežádoucím zpožděním. Abychom nové škůdce včas rozpoznali, je třeba provádět průběžné aktualizace.

Abyste dostávali aktualizace svého antivirového programu ihned, jakmile jsou k dispozici, musíte jej správně nakonfigurovat. Dobrým řešením je nastavit si počítač tak, aby se nové aktualizace vyhledávaly vždy, když se připojíte k síti. To však umožňuje jen několik programů. Je jistou ironií, že Norton Antivirus od firmy Symantec takové nastavení nabízí, ačkoli právě tato firma vykázala v našich testech vůbec nejmenší počet poskytovaných aktualizací a na nebezpečné viry reagoval Symantec ze všech nejpomaleji.

Uživatelé, kteří se připojují on-line na dlouhou dobu, by měli svého ochránce nastavit tak, aby nové aktualizace vyhledával každou hodinu.

Ani jeden způsob není ideální. Nejrychlejší ochranu by zabezpečil rázný postup, díky němuž by výrobce mohl okamžitě nainstalovat příslušnou aktualizaci na osobní počítač uživatele. Tato technika však naráží na několik překážek. Po aktualizaci by takový nástroj musel zkontrolovat, zda všechno běží bezchybně. Výrobci by tedy museli zároveň vytvořit i monitorovací software. Pokud by ten ukázal, že se něco nezdařilo, nástroj by musel vše automaticky vrátit do předchozího stavu. Je ovšem otázka, zda by uživatelé podobný invazivní postup vůbec přijali. Patrně by se obávali špionáže nebo toho, že se systém v důsledku automatické aktualizace zhroutí.

Bezpečnější Windows

Nechce se vám čekat, až se vše začne hroutit? Chcete včas předejít ztrátě kontroly nad systémem? Ukážeme vám, jak můžete pomocí základních prostředků Windows lépe zabezpečit svůj počítač. Toho lze dosáhnout přinejmenším u Windows 2000 nebo XP celkem snadno: zde totiž můžete většinu útoků odrazit pomocí administrace přístupových práv. Uživatelé starších variant Windows 95/98/ME pykají za hříchy Microsoftu. Do těchto verzí totiž výrobce kvalitní administraci přístupových práv neimplementoval.

Postarejte se o to, aby se z vašich dosud snadno napadnutelných Windows stal podstatně bezpečnější systém. Dříve než k tomu použijete nějaký doplňkový software, se podívejte, jaké prostředky vám nabízí samotný systém Windows.

Windows XP: použijte integrovaný firewall SP2

Firewall ve Windows XP je lepší než jeho pověst. Standardně se aktivuje po aktualizaci Windows XP na Service Pack 2 a nabízí řadu funkcí. Firewall ovládáte přes Centrum zabezpečení v Ovládacích panelech. Tímto nástrojem spolehlivě zabezpečíte počítač před napadením z internetu. Není to ovšem účinný prostředek proti některým útokům přicházejícím z vnitřku počítače, tedy proti některým backdoorovým programům, které se ve vašem systému již uchytily. Pokud použijete firewall Windows XP v síti, měli byste se seznámit s příručkou Microsoftu pro administrátory. V ní najdete tipy a doporučení, jak přesně veškeré nástroje nakonfigurovat.

Doporučujeme: aktivujte si automatickou aktualizaci

Automatické aktualizace pro Windows existují již dlouho. Ale zejména při uvedení Windows XP byli uživatelé často odrazováni od toho, aby tento mechanismus využívali. Panovala tehdy obava, že Microsoft takto zjišťuje údaje o uživatelích.

Poté, co byly k útokům v posledních měsících stále více zneužívány mezery v zabezpečení Windows, je dnes vhodné řídit se opačnou radou: aktivujte si tuto automatiku. Máte-li se totiž rozhodnout mezi tím, zda dáte svá data raději napospas Microsoftu, nebo zda se kvůli nějakému pozdě odstraněnému nedostatku v zabezpečení citlivé informace dostanou do rukou hackerů a nenávratně zmizí, pak asi bude vaše volba jasná. Aktualizaci zapnete v Ovládacích panelech přes Systém, Automatické aktualizace.

Vypínání služeb ve Windows 2000 a XP

Ve Windows 2000 a XP se důležité systémové komponenty spouštějí nikoli jako normální programy, nýbrž jako služby. Tím jsou lépe chráněny před nežádoucí manipulací. Přispívá to také k lepšímu zabezpečení systému. V minulosti to ovšem často byly právě tyto služby, jež umožňovaly útoky na Windows přes mezery v zabezpečení. Mnohé z těchto služeb totiž otevírají přes připojení sítě bránu na internetu.

Windows 2000 a XP se bohužel vyznačují tím, že při instalaci aktivují celou řadu služeb bez ohledu na to, zda je uživatel opravdu chce.

Abyste hackerům a virům ponechali co nejmenší prostor k útoku, měli byste vypnout služby, které nejsou bezpodmínečně nutné. Ve Spustit. proto zadejte services.msc. Po dvojitém kliknutí na určitou službu ji pak deaktivujte přes Typ spouštění.

Účinná ochrana: nepracujte v režimu administrátora

Na rozdíl od verzí 95/98/ME nabízejí Windows 2000 a XP velmi účinnou ochranu před celou řadou škůdců, a to díky administraci práv. Škody, které může virus v počítači napáchat, můžete nejvíce ovlivnit vy sami. Přihlásíte-li se jako administrátor nebo přes účet, který využívá administrátorská práva, může se snadno stát, že nový software nebudete instalovat pouze vy, nýbrž spolu s vámi i nějaký rozšířený backdoorový program. Měli byste tedy, pokud je to jen trochu možné, pracovat v režimu normálního uživatele. To předpokládá, že váš pevný disk je formátován systémem NTFS. Nový účet s uživatelskými právy si nastavíte přes Ovládací panely, Uživatelské účty. U typu účtu zvolte pod možností Změnit typ účtu možnost S omezeným přístupem.

Přepínejte kdy chcete: práce v režimu administrátora bez restartu

Práce v uživatelském režimu má ovšem jednu nevýhodu: některé programy fungují dobře pouze tehdy, jste-li přihlášen jako Administrátor (v české lokalizaci Správce). Občas to platí například pro vypalovací programy a často pro systémové nástroje. Pokud chcete takový nástroj spustit, musíte přejít na správcovský účet to lze ve Windows XP zařídit v Ovládacích panelech systému přes Uživatelské účty, Změnit způsob přihlašování a odhlašování uživatelů, Povolit rychlé přepínání uživatelů.

Rychleji to půjde s nástrojem pcwRunAs 0.1 (pro Windows 2000 a XP). Jeho pomocí můžete spouštět programy s právy administrátora, i když jste přihlášeni pouze jako obyčejný uživatel.

Spustíte ho takto: nástroj si jednoduše zkopírujte přes %windir%\System32. Pak nastartujte Regedit, a pod Hkey_Classes_Root\exefile\shell si vytvořte klíč pcwRunAs\Command. Jako hodnotu pro Standard zvolte řádku:

pcwrunas /u <uživatel> / p

<heslo> /app "%1"

Přitom <uživatel> je administrátor nebo jiný účet s adekvátními právy, <heslo> je pak příslušné heslo. V kontextovém menu souborů EXE teď uvidíte nový vstup pcwRunAs, přes nějž spustíte program s právy administrátora.

Pozor: Jelikož nástroj ukládá heslo správce, měli byste ho používat jen na osobním počítači, jehož uživatelem jste vy sám, jinak někomu vlastně necháte své heslo.

Firefox: lepší zabezpečení díky alternativnímu prohlížeči

Velké množství napadení z internetu se zaměřuje na slabiny Internet Exploreru. Výrazně tedy riziko snížíte, budete-li používat jiný prohlížeč. Doporučujeme Firefox.

Šifrování

Šifrováním chráníte svá data dokonce i před lidmi, kteří používají váš počítač spolu s vámi. Šifrování přidá do obranného valu vašeho osobního počítače další účinnou ochrannou vrstvu. Představíme vám šifrovací nástroje pro různé účely: ochranu celé diskové jednotky, ochranu jednotlivých souborů či e-mailů. Také vás seznámíme se systémem správy hesel, abyste si všechna ta různá hesla nemuseli stále pamatovat.

Řešení ochrany objemných dat

Jestliže musíte chránit velké množství dat, uděláte nejlépe, uložíte-li je na zašifrovanou diskovou jednotku. Tohoto úkolu se dobře zhostí nástroj Archicrypt 4.0.4 (naleznete jej na CD PC WORLD 12/2005 nebo na http://

www.archicrypt-shop.com/). Jako shareware běží 10 dní, pak si ho je možné pořídit za 35 euro. Program se jednoduše ovládá a zajišťuje vysokou úroveň zabezpečení.

Vytváří virtuální diskovou jednotku s maximální kapacitou 64 GB. Data uložená na tomto disku šifruje 256bitově. Pokud by vám velikost 64 GB pro vaše soubory nestačila, můžete si ještě prostřednictvím licence od Archicryptu Live opatřit až tři další diskové jednotky, které mají rovněž 64 GB.

Navíc jako třešinku na dortu nabízí program funkci tajného úložiště. Uvnitř nové diskové jednotky můžete vytvořit neviditelný prostor pro data, která se zpřístupní až po zadání dalšího hesla. Taková tajná přihrádka se hodí k uskladnění těch nejsoukromějších a nejdůležitějších dokumentů.

Jednoduchý postup: šifrování jednotlivých souborů

Chcete před nenechavýma očima schovat jen určité soubory? Ať už jde o důvěrný text, obrázek či film, dá se to udělat zdarma díky nástroji AxCrypt 1.6.2 (http://axcrypt.sourceforge.net/). Po instalaci najdete v kontextovém menu záznam AxCrypt. Nástroj vám umožní opatřit každý soubor heslem a zašifrovat ho.

Na přání uživatele vytváří nástroj soubory EXE, které se dají šifrovat i bez přítomnosti AxCryptu na daném počítači což je ideální například pokud posíláte soubory e-mailem. AxCrypt pracuje se 128bitovým šifrováním.

Nepopulární, leč nutné: šifrování e-mailů

Podobně jako nenapíšete důvěrnou zprávu na pohlednici a raději jí zalepíte do obálky, měli byste před cizími zraky chránit také svou e-mailovou korespondenci. PGP (www.pgpi.org) sice již léta představuje spolehlivý software, ale mezi soukromými uživateli se šifrování e-mailů dodnes příliš neprosadilo. Jen málokdo si dá tu práci s instalováním potřebných nástrojů a generováním klíčů. Nyní to však vypadá, že zabezpečených e-mailů bude přece jen přibývat. Vždyť i někteří bezplatní poskytovatelé již šifrování nabízejí.

Za nejlepší postup se považuje využití veřejného klíče. V tomto případě vlastní každý uživatel dva klíče: jeden veřejný a jeden soukromý. Veřejný klíč pošle lidem, od nichž dostává elektronickou poštu. Ti jím zašifrují e-maily poslané příjemci. Dešifrovat je lze klíčem soukromým. Tento klíč existuje jen ve vašem počítači.

Pro jednoduché šifrování a dešifrování e-mailů lze doporučit freeware Gnu PP 1.1. Uživatelé Outlooku si k tomu navíc musejí nainstalovat bezplatný PG-Plug-in 0.91.

Obsluha je vcelku jednoduchá: během instalace vytvoří Gnu PP 1.1 pro vaši e-mailovou adresu dva klíče. Veřejný klíč pošlete jako soubor svým přátelům a známým. V nabídce Gnu PP postupujte přes příkazy Klíče, Import, Import ze souboru.

Jestliže posíláte e-maily Outlookem, bude brzy stačit kliknout na šifrovací symbol a vaše pošta bude před zvědavými zraky ochráněna. Kdo používá jiný program, musí texty zašifrovat a dešifrovat přes Windows Privacy Tray a výsledek pak zkopírovat.

Standardní heslo končí: správa mnoha hesel

Většina uživatelů užívá jediné heslo k různým příležitostem: do Windows, pro přístup k internetovému bankovnictví, do poštovní schránky, pro nákup knih na internetu atd. Důvod je srozumitelný: proč si mám pamatovávat více hesel?

Tím se však vystavujete riziku, že jakmile někdo zjistí vaše heslo, samozřejmě jej vyzkouší na všechny vámi užívané služby.

Tento problém se dá řešit správcem, který bezpečně spravuje všechna hesla v jediném zašifrovaném souboru. Doporučujeme nástroj 1Password 3.9 stojí pouhých 5 euro a nabízí řadu funkcí s kvalitní uživatelskou nápovědou. Než si tento shareware necháte zaregistrovat, mohou si do něho uložit své údaje tři uživatelé, každý vždy po deseti záznamech.

Nástroje pro všechny případy

Antivirový nástroj a firewall jsou dnes opravdovým základem ochrany počítače. Chcete-li se cítit bezpečněji, můžete použít i některé z dále zmíněných utilit. Povšimneme si také přídavného zabezpečovacího softwaru a testovacích programů, jimiž odhalíte slabá místa na vašem počítači.

Používáte-li vytáčené spojení, bude se vám hodit antidialer. Ten vás chrání před programy vytáčejícími drahá telefonní čísla. Znalci odhadují, že každý měsíc dialery vydělají miliony!

Můžete například zkusit freeware 0190 Warner 4.03. Tento cenný nástroj blokuje programy vytáčející určitou volbu a připouští jen povolená připojení.

Reklamní programy, které se na člověka nalepí při surfování nebo vinou freewaru financovaného reklamami, lze odstranit programem AdAware SE Personal 1.05. Tento freeware nenabízí žádného hlídače, který by odchytával spyware již během surfování. Nežádoucí programy odstraníte pomocí manuálně spouštěného vyhledávání. Nástroj byste měli aktivovat jednou denně až týdně to závisí na tom, jak často se pohybujete na internetu. Vyhledávání trvá několik minut.

Aby se vymazané soubory nedaly obnovit, musíte postupovat obezřetně. Freeware Eraser 5.7 nabízí k tomuto účelu vše, co potřebujete. Soubory určené k vymazání často přepisuje náhodnými znakovými sekvencemi. Tento nástroj je v angličtině a na přání pečuje o celou volnou paměťovou kapacitu pevného disku. Po instalaci se objeví záznam Erase v kontextovém menu souborů a složek, lze nastavit i automatickou činnost.

Bezpečný download: přezkoumejte integritu souborů

Na některých downloadovacích serverech je vedle nabízených programů uveden kontrolní součet MD5. Jeho pomocí lze zjistit, zda soubor, který jste si stáhli na váš počítač, opravdu odpovídá originálu.

MD5 (Message Digest 5) je algoritmus, který u každé libovolně dlouhé znakové sekvence, jakou může představovat například instalační soubor, spočítá její celkovou pevnou délku. Tuto možnost kontroly v uživatelsky přívětivé podobě nabízí freeware MD5 Fingerprint 1.1. V tomto nástroji otevřete pod číslem 1 požadovaný soubor a pod číslem 3 se ihned objeví kontrolní součet. Abyste předem daný součet mohli porovnat, zkopírujte ho pod číslem 2 do programu a klikněte na ikonu kouzelnické hůlky. MD5 potvrdí pod číslem 4, že délka testovaného souboru souhlasí s originálem, a to zelenou barvou; pokud nesouhlasí, objeví se barva červená. Další informace o MD5 najdete na http://en.wikipedia.org/wiki/MD5.

Kontrolní nástroje a služby: ucpěte díry v zabezpečení

Díky uvedeným nástrojům a průběžným aktualizacím Windows bude váš osobní počítač bezpečný. Ale ani nejlepší nástroje nepomohou, pokud se něco nepodaří správně nakonfigurovat. Zda je v důsledku špatného nastavení vašeho firewallu nějaký port volný, můžete vyzkoušet pomocí bezpečnostních služeb nabízených on-line. Vhodná je služba nabízená na http://webscan.security-check.ch. Testuje, zda jsou všechny porty uzamčené, i to, jak je váš prohlížeč nakonfigurován. Vyskytnou-li se nedostatky v zabezpečení, služba vám poradí, jak je odstranit.

Uživatelé, kteří pracují s více než jedním osobním počítačem, mohou zjistit přes svou síť pomocí skeneru portů, jak jsou zabezpečeni při práci on-line. K tomu se dá použít třeba software Superscan 4.0. Tento bezplatný program je v angličtině a vyhledává slabá místa na jiných osobních počítačích. Po rozbalení je okamžitě provozuschopný. IP adresu svého druhého počítače zadejte pod Hostname/IP a tento údaj přeneste na symbol šipky vpravo vedle. Skenování se spustí kliknutím na šipku vpravo dole. Pod registrační kartou Host and Service Discovery si stanovíte, které porty má nástroj zkontrolovat. Přednastavení vyhledává okolo 60 podezřelých portů. Je však možné přidat další. V nabídce Tools je k dispozici 13 informačních utilit pro zasíťované počítače.

Nevyzraďte žádnou informaci: použití freewaru bez udání identity

Nyní jste v zásadě ochránili svůj počítač před všemožnými útoky přicházejícími z internetu. A přece při surfování je pár informací o vaší osobě volně napospas třetím osobám. Nejdůležitější z nich je vaše adresa IP. Abyste se mohli připojit nepoznáni, potřebujete nástroj na anonymizaci. Doporučujeme vám JAP 00.02.004. O tomto programu jsme již dříve několikrát psali.

Bezpečnostní očkování: aby byl po každém startu systém čistý

Pomocí poměrně drobného nástroje se můžete bránit nežádoucím zásahům do vašeho počítače. Jak? Software Winnrollback Privat 2.0 při každém novém spuštění počítače uvádí vše do původního stavu. Start se přitom prodlouží jen o pár vteřin.

Byl by to téměř ideální nástroj až na dva drobné háčky. Jednak je třeba, abyste systém před instalací čistě seřídili. Dála pak je nutné, abyste i nadále používali antivirový software. V době, která uplyne od napadení virem do restartu bývají totiž škůdci velmi aktivní.

Ochranné očkování

Nástroj Winrollback Privat 2.0 funguje jako ochranné očkování vašeho počítače. Demoverze má bohužel pouze silně omezené funkce, těch je k dispozici mnohem více v plné verzi ale rozhodně stojí za to ji vyzkoušet. Lze jí stáhnout ze stránek http://www.winrollback.com/.

Winrollback: umožní, aby se každá změna v systému dala vrátit

Winrollback chrání váš osobní počítač před problémy všeho druhu. Protože nijak neomezuje každodenní práci, můžete v době, kdy běží Windows, provést jakoukoli změnu, například vytvořit soubory nebo je mazat. Jakmile ovšem Windows znovu spustíte, změny zmizí. Velkou předností Winrollbacku je, že zabraňuje tomu, aby se v systému trvale usídlil nechtěný kód nebo aby se systém pokazil v důsledku uživatelské chyby.

Jsou s tím spojeny ovšem i dvě nevýhody:

Za prvé: abyste mohli provést žádoucí změny, například vytvořit nové dokumenty nebo přidat stránku mezi oblíbené položky, musíte systém příslušným způsobem nastavit.

Za druhé: vloudí-li se do vašeho systému virus, může si až do dalšího restartu dělat, co chce. Antivirový program je v každém případě nezbytný.

Konfigurace: jak nastavit systém pro Winrollback

Winrollback dohlíží nad jednotlivými oddíly pevného disku. V našem případě půjde o systémovou partition C:. Abyste i přes přítomnost Winrollbacku mohli vytvářet dokumenty, přijímat e-maily nebo si třeba nahrát aktualizaci antivirového programu, musíte příslušná data uložit na jiném oddíle (D:).

Soubory: složku Dokumenty přemístíte pomocí kontextového menu. Zvolte Vlastnosti, Přesunout.

E-mail: pracujete-li s programem Outlook Express, přesuňte archiv svých zpráv v menu Nástroje, Možnosti, Údržba, Složka úložiště.

Outlook Express používá adresář Windows. Abyste ho dostali na jednotku D:, musíte přesunout soubor s adresami a změnit spojení v registru. Aktuální umístění uloženého souboru najdete přes vlastnosti jednotlivé složky. Novou cestu zadáte v registru: Hkey_Current_User\Software\Microsoft\WAB4\Wab File Name.

Oblíbené: menu Oblíbené v Internet Exploreru přemístíte snadno. Najdete ho na C:\Dokumenty a nastavení<Uživatel>Oblíbené. Poté, co složku Oblíbené úplně přemístíte na D:, změňte cestu i v obou klíčích Registru: Hkey_Current_User\Software\Explorer\User Shell Folder.

Antivirové programy: aktualizované virové signatury by se po restartu neměly ztratit. U většiny antivirových programů stačí, když je nainstalujete na disk D:.

Pro realizaci změn všech dalších dat, která jsou umístěna na oddílu C:, musíte pro příště na chvíli deaktivovat Winrollback. To platí rovněž pro aktualizace Windows. Aby vás Windows vždy informovaly před instalováním nové aktualizace, zvolte v ovládání systému (Vlastnosti systému, Automatické aktualizace) nastavení Stáhnout aktualizace, ale čas instalace zvolím ručně.

Pro profesionály: proti virům a dalším škůdcům nasaďte Winsecure

Prodejce Winrollbacku připravuje ještě další nástroj: Winsecure 3 Professional (stojí kolem 115 euro, demoverze má některé funkce omezeny a lze ji stáhnout například ze stránek výrobce: http://www.datapol-technologies.com). Antivirový program by se pak měl stát nadbytečným. Touto utilitou totiž můžete určit, která aplikace smí být spuštěna a tím se uzavřou dveře virům. Tento nápad nám připadá dobrý. Funguje ovšem jen za předpokladu, že je nástroj nakonfigurován naprosto profesionálně. Na to je třeba dát dobrý pozor, neboť při špatném nastavení se Windows nenastartují.

§§§§§


Mobilní telefony

Tomáš Varoščák

06P0117

Sony Ericsson W900i

Zatímco v minulém čísle jsme se věnovali odlehčené verzi prvního mobilního walkmanu, tentokrát se podíváme na jeho vylepšenou verzi, tedy na novou vlajkovou loď společnosti Sony Ericsson v tomto segmentu, na model s označením W900i. Hned při prvním setkání s touto novinkou vás napadne, že rozhodně nejde o žádného drobečka. S rozměry 109 x 49 x 24 mm a s hmotností 148 g aspiruje W900i na titul největšího a nejtěžšího mobilního telefonu bez operačního systému. Největší zásluhu na tom má především hloubka telefonu. Zatímco šířkou a výškou se od standardních mobilů příliš neliší, třetí rozměr je kvůli konstrukci dvojnásobný. Vývojáři společnosti Sony Ericsson totiž stejně jako v případě modelu W550i vytvořili tzv. otočný telefon, jehož výhodou je např. větší plocha, umožňující osazení kvalitnějším displejem, nevýhodou je ale špatná manipulace jednou rukou, zmíněná hloubka přístroje a v mnoha případech také averze uživatelů vůči jiným než standardním konstrukcím telefonů.

Přední strana telefonu nabízí velmi kvalitní displej s rozlišením 240 x 320 pixelů a schopností zobrazit až 262 tisíc barevných odstínů, objektiv druhého fotoaparátu určeného pro videotelefonii a hlavní ovládací prvky tedy čtyřsměrný kříž, funkční klávesy a klávesnici. Zadní straně dominuje objektiv druhého fotoaparátu s rozlišením dva megapixely, "blesk" a zrcátko pro autoportréty. Telefon je zpracováním i funkcionalitou ovládání na vysoké úrovni, nedostatkem je zpomalování při některých činnostech, větším nedostatkem je kvalita dálkového ovládání.

Funkční výbava modelu W900i je velmi podobná prvnímu Walkmanu a nabízí jen o něco málo funkcí navíc. Je zde již zmíněná možnost videohovorů, enormní interní paměť (kompenzovaná absencí paměťové karty), podpora sítí 3G, paměť pro více kontaktů a další položky u jednotlivých jmen, šikovné manuální zamykání a ještě pár dalších drobností. Sony Ericsson W900i bychom spíše než za nástupce modelu W800i mohli označit jako alternativu. Je však otázkou, zda těch pár věcí vyváží o polovinu vyšší cenu.

Sony Ericsson W900i

Nová vlajková loď walkmanů Sony Ericsson. Funkčně skvělý, ale velký, těžký a drahý telefon, nabízející jen o něco málo více funkcí než levnější W800i.

Tech. zpracování: 4

Funkční výbava: 4

Výrobce: http://www.sonyericsson.cz

Cena vč. DPH: 15 399 Kč

Nokia 6111

Novinka finského lídra trhu mobilních telefonů je, i když se to při počtu uvedených modelů zdá být nemožné, opět v něčem první. Jde totiž o průkopníka této značky na poli tzv. výsuvných telefonů. Na první pohled je velmi elegantní a prostá jakýchkoliv extravagantních prvků. Dalo by se říci, že vypadá až příliš stroze a jednoduše, neboť nezbytná klávesnice je v klidovém režimu skryta. Vrchní část telefonu tak v podstatě tvoří pouze displej s rozlišením 128 x x 160 pixelů, schopný zobrazit až 256 tisíc barev, a ovládací prvky. Zadní část telefonu je pak tradičně osazena čočkou fotoaparátu, nezvykle je zde umístěn také slot pro SIM kartu, kterou bychom obvykle hledali pod baterií. S telefonem se bude pracovat lépe lidem s menšími prsty, neboť jak ovládací prvky, tak tlačítka klávesnice jsou relativně drobná. Odezva telefonu je nadprůměrně rychlá, bohužel některé ovládací prvky při stisku vydávají až příliš zřetelné cvaknutí, které časem začne obtěžovat. Nejde ale o zvuk vycházející z reproduktoru, ale o konstrukční vlastnost.

Funkcemi Nokia 6111 potěší poměrně široké spektrum uživatelů. Pro všechny bez rozdílu je určen kvalitní adresář s mnoha užitečnými funkcemi, textové a multimediální zprávy s podporou prediktivního vkládání textu, kalendář, stopky či budík. Uživatelům, kteří rádi přizpůsobují telefon svým potřebám, vyšla Nokia vstříc širokými možnostmi vnitřní personalizace. Ti, kteří chtějí mít aktuální informace stále na očích, ocení tzv. aktivní pohotovostní displej. Multimediálně založení uživatelé najdou zalíbení v integrovaném přehrávači MP3 souborů a v rádiu, je však pravda, že i když je 23 MB vnitřní paměti relativně slušné, pro plnohodnotné přehrávání MP3 souborů to při absenci podpory paměťových karet nestačí. Z oblasti datových přenosů je velkým plusem Nokie 6111 podpora Bluetooth a také GPRS i EDGE, obojí ve třídě 10.

Nokia 6111

První výsuvný mobil Nokia. Elegantní a strohý, dobrá funkční výbava včetně přehrávání MP3, ale pouze z interní 23MB paměti, takže se připravte na velmi krátkou diskotéku.

Tech. zpracování:3

Funkční výbava:3

Výrobce: http://www.nokia.cz

Cena vč. DPH: 8 899 Kč

Sony Ericsson K600i

Jak jste si zajisté všimli, Eurotel spustil v minulých měsících videohovory a začal také výhodněji nabízet několik telefonů, které tuto funkci podporují a které by mu tudíž mohly pomoci zmíněnou službu rozjet. Jedním z těchto přístrojů je i model Sony Ericsson K600i. Telefon je designově na hony vzdálen dosavadním modelům tohoto výrobce, i když se drží konzervativních mezí a nepouští se na tenký experimentální led. Svým vzezřením, především pak tvarem, připomíná jeden ze starších Philipsů. Tělo přístroje má oblé hrany a žádný z ovládacích prvků kromě joysticku z něj nevyčnívá. Přední strana nabízí objektiv druhého fotoaparátu, barevný displej s rozlišením 176 x 220 obr. bodů, schopný zobrazit až 262 tisíc barevných odstínů, a samozřejmě klávesnici a další ovládací prvky. K těm bohužel musíme mít jednu podstatnou výhradu ta se týká jejich provedení. Na náš vkus jsou totiž klávesy malé a jelikož jsou navíc zapuštěny poměrně hluboko do těla, špatně se mačkají. Joystick je naopak velmi kvalitní, má dobré reakce a pracuje se s ním pohodlně.

Co se týče funkcí, nabízí Sony Ericsson K600i starou známou klasiku v podobě vícepoložkového adresáře s kapacitou pouhých 500 záznamů, standardních textových, EMS, i multimediálních zpráv s českým slovníkem T9, e-mailového klienta a organizační funkce včetně kalendáře, poznámek a budíku. Telefon samozřejmě nabízí i rychlá data, a to v podobě paketového GPRS a UMTS, EDGE bohužel nepodporuje. Komunikaci s okolím zajišťuje infračervený port a Bluetooth. Co se týče multimedií, nabízí Sony Ericsson K600i rádio a přehrávání MP3 souborů, pro ty je ale zhruba 30 MB vnitřní paměti poměrně málo a paměťové karty tento telefon nepodporuje.

Sony Ericsson K600i

Designově netradiční Sony Ericsson. Podporuje videohovory a UMTS, bohužel ale ne EDGE. Nabízí přehrávání MP3 souborů. Ty se dají uložit pouze do malé integrované 30MB paměti.

Tech. zpracování: 3

Funkční výbava: 3

Výrobce: http://www.sonyericsson.cz

Cena vč. DPH: 8 899 Kč

Nokia 9300i

Zatímco na poli multimediálních, véčkových, chytrých a jiných běžnějších druhů telefonů je konkurence zcela normální, mezi komunikátory tohoto typu se žádný výrobce s výjimkou Nokie prosadit nesnaží. A tak může finský výrobce v klidu vylepšovat nedostatky svých předchozích modelů, aniž by se musel strachovat, že jej konkurence předběhne. Přesně v tomto duchu se nyní na trhu objevuje novinka s označením 9300i, která má vše, co její předchůdce a navíc i to, co u modelu 9300 uživatelům nejvíce chybělo: podporu Wi-Fi.

U Nokie 9300i je na první pohled jasné, že nenáleží k běžným telefonům. Napovídá o tom vzhled a především dva klouby na levé straně. Telefon je možné ve velmi omezeném rozsahu používat v zavřeném stavu, funguje v podstatě ale pouze telefonování a psaní SMS zpráv. Hlavní možnosti se ale ukrývají po odklopení horní části, kde na vás vykoukne plnohodnotná QWERTZ klávesnice a displej s rozměry 97 x

x 31 mm a rozlišením 640 x 200 pixelů, který má tendence při přílišném otevření překlápět mobil dozadu. Funkce nového komunikátoru jsou kromě Wi-Fi v podstatě shodné s původním modelem 9300, a tak se opět setkáte s běžnými funkcemi (adresář, SMS, MMS, úprava obrázků), jejichž používání je díky většímu displeji a klávesnici snazší. Dále pak s funkcemi, které byly u Nokie 9300i dopilovány k větší dokonalosti (kalendář, hodiny, e-mail), s funkcemi, jimiž disponují jen dražší multimediální přístroje (přehrávání souborů) a samozřejmě i s funkcemi, které jiné telefony s ohledem na konstrukci plnohodnotně nabídnout nemohou (textový editor, tabulkový procesor). Samozřejmostí u takovéhoto přístroje je podpora GPRS, EDGE, Bluetooth a potěší zmiňované Wi-Fi, díky kterému budete připojeni na mnoha místech mnohem rychleji a levněji. Výčet funkcí není a na tak malém prostoru ani nemůže být kompletní. Nová Nokia 9300i je mnohem více než obyčejný telefon a její potenciální uživatelé o tom jistě vědí.

Nokia 9300i

Inovovaná verze komunikátoru, tentokrát s Wi-Fi. Drobnější inovace se týkají i aplikací. Celkově drahé zařízení nabízí mnohem více funkcí než obyčejný telefon.

Tech. zpracování:4

Funkční 5

Výrobce: http://www.nokia.cz

Cena vč. DPH: 20 499 Kč

§§§§§

$$$$$


Hardware


Zvyšujeme otáčky Test interních pevných disků standardu ATA a SATA(CD)

Jaroslav Kasal

06P0074

Poslední test pevných ATA a SATA disků jsme realizovali v loňském PC WORLDu číslo 9/2005. V době přípravy článku ještě nebyly dostupné žádné produkty, využívající druhou generaci rozhraní SATA. Dnes je situace odlišná, na trhu se objevila celá řada nových SATA zařízení.

Oproti minulosti nabízejí jak plnou podporu druhé generace SATA s datovou propustností komunikačního rozhraní 3 Gb/s, tak často i vysokou diskovou kapacitu. Pro získání co nejlepší představy o pevných discích, které se dnes vyskytují na českém trhu, jsme si od různých výrobců a prodejců zapůjčili 22 produktů s nejrůznější diskovou kapacitou. Některé výrobky spoléhají na starší rozhraní IDE a podporují přenosové režimy ATA/100 nebo ATA/133, jiné již komunikují s počítačem standardem SATA. V našem dnešním testu vás seznámíme jak s disky podporujícími původní verzi SATA 1,5 Gb/s, verzi SATA 1,5 Gb/s obohacenou o technologii NCQ, tak i novou generaci SATA 3 Gb/s.

Testované produkty

V testech naleznete 21 pevných disků s rotací ploten 7 200 otáček za minutu. Pět produktů je určeno pro paralelní rozhraní ATA (PATA), jinak řečeno IDE. Pouze jediný harddisk (značka Seagate) využívá protokol ATA/100 s teoretickou datovou propustností 100 MB/s. Zbývající čtyři IDE produkty spoléhají na novější ATA/133 (propustnost sběrnice 133 MB/s). Jedná se o produkty firem Maxtor, Samsung a Hitachi. Je poměrně zajímavé sledovat, jak postupem času většina výrobců přešla na podporu ATA/133 z dřívějšího standardu ATA/100, i když ji v počátcích vývoje razila pouze společnost Maxtor. Tehdy byla první verze SATA lidově řečeno na spadnutí a vývojářům se do přechodu k další verzi paralelního rozhraní příliš nechtělo. Jak je vidět, okolnosti je k tomuto kroku přinutily.

Dalších šestnáct pevných disků v testu je osazeno konektory SATA. Deset z nich disponuje první generací rozhraní SATA s propustností dat 1,5 Gb/s (někteří výrobci uvádějí hodnotu 150 MB/s), zbylá šestice podporuje i nejnovější standard SATA 3 Gb/s (někteří výrobci opět uvádějí 300 MB/s). Poslední zmíněná rozhraní jsou dnes rovněž známá jako SATA Generation 2, SATA Revision 2, SATA/300 (a pod tímto označením je naleznete i v níže uvedené výkonové tabulce). Nutno dodat, že mezi výrobci základních desek, prodejci komponent a dnes i mezi uživateli se velmi rozšířil i termín SATA II, který však v podstatě není úplně správný. Ve své podstatě rozhraní SATA II totiž neexistuje. Pod tímto jménem lze objevit pouze organizaci navrhující extenze a nové standardy, které rozšiřují základní rozhraní SATA. Nicméně je jasné, že tato terminologie je a bude využívána i nadále.

Pro uživatele toužící po co nejvýkonnějším pevném disku jsme připravili lahůdku v podobě nejnovějšího pevného disku Raptor od společnosti Western Digital. Zařízení obsahuje hnací motor, který unáší datové plotny rychlostí 10 000 otáček za minutu. Výsledkem je doslova brutální výkon.

Testování

Vlastní test pevných disků jsme realizovali na výkonné počítačové sestavě, vybavené procesorem AMD Athlon 64 4000+, základní deskou značky Gigabyte s čipovou sadou NForce4 a pamětí typu DDR2 o kapacitě 1 024 MB. Motherboard obsahoval jak základní řadiče disků (přímo sady NForce4), tak i přídavné onboard diskové řadiče ITE IT8212 ATA Raid Controller (podpora až ATA/133) a Silicon Image Sil 3132 SATALink Controller (podpora až SATA/300). Pro dosažení objektivních výsledků jsme systémový harddisk připojili k integrovanému řadiči SATA (NForce4). Testovaný disk pak podle typu (PATA nebo SATA) k řadiči ITE nebo Silicon Image.

Pro co nejpřesnější změření výkonu jsme využili dvě aplikace: SiSoftware Sandra 2005 SR3 a Simpli Software HD Tach RW 3.0.1.0. Oba programy patří mezi uznávané testovací nástroje. Výsledný výkon jsme stanovili na základě výsledků z obou aplikací.

Pokud budete překvapeni, že průměrné přístupové doby jsou v naší tabulce výrazně vyšší než čísla uváděná výrobci, je to proto, že náš testovací software HD Tach RW měří přístupovou dobu k datům včetně načtení obsahu sektoru. Pro srovnání disků mezi sebou je podle nás takový výsledek relevantnější.

Výsledky testů

Výsledky testů jsou v některých ohledech překvapivé. Bezesporu zajímavým zjištěním je fakt, že ani v dnešní době SATA/300 produktů nemusejí vykazovat IDE (paralelní ATA) disky nižší výkon než jejich příbuzní s rozhraním SATA. Praktická datová propustnost sběrnice ATA/133 není evidentně limitem, který by výkony disků PATA reálně omezoval. Příkladem může být excelentní výkon ATA/133 zařízení Samsung SpinPoint SP2514N. Z globálního hlediska je však nutno uvést, že aktuálně se výrobci nejvíce soustřeďují na rozhraní SATA/300. Optimalizují vývoj nových harddisků přímo pro toto rozhraní a zaměřují se na podporu výhod, plynoucích ze SATA/300 (NCQ, hot swap atd.). I přes úspěch disku Samsung lze proto v budoucnu očekávat, že IDE disky zmizí a nahradí je nové generace SATA, ať již to bude aktuální SATA/300 nebo budoucí třetí generace SATA/600. Dalším překvapením testů se stal disk Raptor. O něm se dočtete více přímo v jeho popisu.

Hitachi Deskstar T7K250

HDT722525DLA380

Deskstar ze série T7K250 komunikuje s počítačem pomocí rozhraní SATA. Podpora se týká i nové generace SATA/300. Na těle produktu je možné najít nejen SATA napájecí a datový konektor, ale rovněž i starší verzi napájecí zdířky (Legacy Power), která se vyskytuje u IDE disků. Uživatel se může rozhodnout, který napájecí konektor zapojí. Ve výkonnostních testech si vedl pevný disk Hitachi dobře. Za pochvalu stojí nejen vysoké přenosové rychlosti, ale především krátká přístupová doba 13,0 ms. Výhodná je i pořizovací cena za GB kapacity.

Výkon:4

Kapacita:3

Cena za GB:4

Hitachi Deskstar 7K80

HDS728080PLAT20

Pevný disk ze série 7K80 je navržen pro rozhraní ATA/133. Obsahuje běžný IDE konektor, starý typ napájecí zdířky a přepínače pro volbu pracovního režimu (jumpery). V případě Deskstar 7K80 nebudeme produkt příliš chválit. Disk s kapacitou 80 GB nepředvedl v testech nijak skvělé výkony. Popravdě řečeno, představuje v našich testech jedno z nejpomalejších zařízení. Na druhé straně je zajímavé, že disponuje krátkou přístupovou dobou 13,0 ms. Jednoznačnou výhodu disku představují absolutně nejnižší pořizovací náklady: 1 528 Kč.

Výkon:1

Kapacita:1

Cena za GB:3

Maxtor DiamondMax 10

6L160P0

Pevný disk nabízí diskovou kapacitu 160 GB a datový konektor IDE. Pro komunikaci s PC využívá harddisk rozhraní ATA/133. Napájecí konektor je vyroben v klasickém tvaru (Legacy Power). Paralelní ATA zařízení doplňují standardní voliče (jumpery) pro změnu pracovního režimu (master, slave, cable select). Z hlediska výkonu můžeme zařízení hodnotit jako průměrné či lehce nadprůměrné. Mírně nadprůměrný výsledek jsme zaregistrovali i při testu Sandra 2005 SR3. Disk nabízí vcelku příjemný poměr pořizovací ceny na GB prostoru.

Výkon:3

Kapacita:2

Cena za GB:4

Maxtor DiamondMax 10

6L300S0

Zařízení nabízí uživateli diskovou kapacitu 300 GB. Po vytvoření diskového oddílu ve formátu NTFS zůstane pro uživatele dostupných příjemných 279,4 GB. Zařízení komunikuje s počítačem pomocí rozhraní SATA/150, které je obohacené o extenzi NCQ. Na těle disku naleznete SATA datový a SATA napájecí konektor. Uvnitř produktu se nachází nadstandardní vyrovnávací paměť o kapacitě 16 MB. Vzhledem k nepříliš vysokému výkonu disku jej lze doporučit jako datový sklad. Velkou výhodu představuje výborný poměr ceny za GB prostoru.

Výkon:2

Kapacita:4

Cena za GB:5

Maxtor DiamondMax 10

6V250F0

Pevný disk disponuje prostorem pro 250 GB dat. Na rozdíl od předchozího produktu DiamondMax 10 je vybaven již novým rozhraním SATA/300 (SATA 3 Gb/s), které již standardně podporuje NCQ i další moderní technologie (hot-swap atd.). Disk nabízí běžný SATA datový a napájecí konektor. O plynulejší výměnu dat mezi diskem a sběrnicí se stará vyrovnávací paměť o nadstandardní kapacitě

16 MB. Ve výkonnostních testech si vedl produkt nadprůměrně dobře. Výhodu zařízení představuje i výborný poměr ceny za GB datového prostoru.

Výkon:4

Kapacita:3

Cena za GB:5

Maxtor DiamondMax 10

6V300F0

Z disky pocházejícími ze série DiamondMax 10 jakoby se doslova roztrhl pytel. Čtvrtý produkt ze stejné rodiny představuje model 6V300F0. Pevný disk nabízí nadprůměrnou kapacitu 300 GB a moderní rozhraní SATA druhé generace. Zařízení obsahuje SATA datový a SATA napájecí konektor. Pokud máte zájem koupit disk ze série DiamondMax 10, zcela jistě vám ze čtveřice testovaných "desítek" doporučujeme sáhnout právě po tomto modelu (6V300F0). Nabízí nejvyšší výkon, kapacitu i velmi dobrý poměr ceny za GB prostoru.

Výkon:5

Kapacita:4

Cena za GB:5

Maxtor DiamondMax Plus

9 6Y120M0

Pevný disk Maxtor 6Y120M0 pochází z dnes již starší série DiamondMax Plus 9. Přestože v minulosti byla celá tato série velmi úspěšná, dnešním modernějším zařízením výkonově nedostačuje. Disk nabízí kapacitu 120 GB a rozhraní SATA 1,5 Gb/s, tedy SATA/150. Přestože disk nenabízí vysoké přenosové výkony, je docela zajímavé, že jeho průměrná přístupová doba patří k nejkratším. I přes tuto skutečnost můžeme disk doporučit spíše do méně náročných počítačů, kde uživatel ocení především nízkou pořizovací cenu 2 206 Kč.

Výkon:1

Kapacita:2

Cena za GB:3

Maxtor MaxLine III

7L300S0

Ve své době nabízely produkty z řady MaxLine nejvyšší dostupnou datovou kapacitu. Dnes MaxLine III 7L300S0 sice prvenství nepatří, nicméně i tak disponuje příjemnými 300 GB prostoru. Harddisk je osazen rozhraním SATA/150 s datovou propustností 150 MB/s a SATA napájecím konektorem. Vyrovnávací paměť dosahuje kapacity 16 MB. O sérii Maxtor MaxLine je známé, že její zástupci nabízejí spíše nadstandardní kapacitu než vysoký výkon. Výjimku netvoří ani 7L300S0. Uživatel jej ocení pro výborný poměr ceny za GB prostoru.

Výkon:2

Kapacita:4

Cena za GB:5

Maxtor MaxLine Plus II

7Y250P0

Jak z názvu disku vyplývá, Maxtor MaxLine Plus II představuje starší generaci disků než MaxLine III, který lze v našem testu také nalézt. Na rozdíl od něj však MaxLine Plus II 7Y250P0 nabízí rozhraní IDE s přenosovým protokolem ATA/133. Pevný disk nepatří k nejnovějším produktům na trhu a jeho výkon tomu zcela odpovídá. Zařízení nabízí diskovou kapacitu 250 GB, konektor IDE a přepínače pro volbu pracovního režimu (jumpery). S aktuální pořizovací cenou a vykázaným výkonem nepovažujeme pevný disk za příliš konkurenceschopný.

Výkon:1

Kapacita:3

Cena za GB:3

Samsung SpinPoint

SP2514N

Produkt SP2514N představuje v našich testech skutečné překvapení. Ze všech testovaných produktů vykázal paralelní ATA/133 produkt nejvyšší výkon. Zcela nejvyšší přenosové hodnoty jsme naměřili v aplikaci HD Tach RW. V aplikaci Sisoftware Sandra 2005 SR3 jsme skvělý výkon pouze potvrdili. Je zajímavé, že dokáže nabídnout vyšší přenosové rychlosti než nejrychlejší zařízení SATA/300. Tento disk se výrobci skutečně povedl. Zájemce o disk ATA potěší i fakt, že produkt nabízí také nejlepší poměr pořizovací ceny za GB prostoru.

Výkon:5

Kapacita:3

Cena za GB:5

Seagate Barracuda 7200.7

ST3160827AS

Pevný disk Barracuda 7200.7 patří do rodiny SATA disků. Konkrétně se s počítačem domlouvá standardem SATA/150, přičemž dokáže využít i extenzi NCQ. Zařízení nabízí SATA datový a napájecí konektor. Uvnitř produktu se nachází vyrovnávací paměť o kapacitě osm megabajtů. V praktických testech se ukázalo, že pevný disk ze série Barracuda 7200.7 už nepatří mezi špičku, přestože tomu tak v minulosti bylo. Modernější zařízení dnes nabízejí jednoznačně vyšší výkony. Zajímavá je tak pouze rekordně krátká přístupová doba 12,7 ms.

Výkon:1

Kapacita:2

Cena za GB:3

Seagate Barracuda 7200.7

ST380817AS

Obdobně jako model ST3160827AS, ani Barracuda s označením ST380817AS nepatří v současnosti mezi výkonné disky. Zařízení spadá do starší série 7200.7, což je na vykázaných výsledcích vidět. Produkt nabízí diskový prostor o kapacitě 80 GB. Zařízení připojíte k PC pomocí rozhraní SATA/150, přičemž disk podporuje i extenzi NCQ. V našich testech se produktu vyloženě nedařilo. Jak po stránce výkonu, tak i při srovnání pořizovací ceny za GB datového prostoru. Příjemně překvapila pouze rekordně krátká přístupová doba 12,7 ms.

Výkon:1

Kapacita:1

Cena za GB:1

Seagate Barracuda 7200.8

ST3250823AS

Pevný disk s kapacitou 250 GB komunikuje s počítačem pomocí standardu SATA/150, přičemž dokáže využít i extenzi NCQ. Na pevném disku uživatel nalezne SATA datový a napájecí konektor. Uvnitř produktu se nachází vyrovnávací paměť se standardní kapacitou 8 MB. Na rozdíl od pomalé série 7200.7 vykázal disk ST3250 823AS řady Barracuda 7200.8 mnohem příjemnější výsledky. Celkově můžeme výkon označit za nadprůměrný. Příznivce značky Seagate bezesporu potěší i výborná pořizovací cena, přepočtená na GB prostoru.

Výkon:4

Kapacita:3

Cena za GB:5

Seagate Barracuda 7200.9

ST3120213A

Harddisk ST3120213A pochází ze série Barracuda 7200.9 a svému majiteli nabízí datové rozhraní IDE, běžný konektor pro připojení napájení a přepínače pro volbu pracovního režimu (jumpery). S počítačem dokáže disk komunikovat maximálně protokolem ATA/100. V útrobách pevného disku se nachází nepříliš objemná vyrovnávací paměť s kapacitou 2 MB. S takovouto výbavou disk představuje zřejmě technologicky nejméně vybavené zařízení v našem přehledu. Překvapivé je, že disk ani přes tento handicap nevykázal nejhorší výsledky.

Výkon:2

Kapacita:2

Cena za GB:3

Seagate Barracuda 7200.9

ST3160812AS

Pod označením ST3160812AS se skrývá pevný disk pocházející ze série Barracuda 7200.9. O faktu,

že se jedná o moderní zařízení, nás nepřesvědčilo pouze označení 7200.9, ale podpora rozhraní SATA/300 a především výsledky výkonnostních testů. Zařízení se v praktických testech ukázalo jako velmi výkonné. Zazářilo především v testovací aplikaci Sisoftware Sandra 2005 SR3, kde získalo nejvyšší ohodnocení. Pokud vám ve vašem PC stačí kapacita 160 GB, můžeme vám výkonný pevný disk ST3160812AS bez obav doporučit.

Výkon:5

Kapacita:2

Cena za GB:4

Seagate Barracuda 7200.9

ST3808110AS

Pokud budeme chtít hodnotit ST3808110AS, musíme o něm napsat totéž jako o jeho nejbližším příbuzném produktu s označením ST3160812AS. Na rozdíl od něj však nabízí stávající disk menší diskovou kapacitu: 80 GB (oproti 160 GB). Jinak jsou pevné disky téměř identické. Zařízení podporuje moderní rozhraní SATA/300, proto na jeho těle naleznete SATA datový a napájecí konektor. V testech vykázal disk jednoznačně vynikající výkon. Maximálně nepříznivě však vychází poměr pořizovací ceny přepočtené na GB prostoru.

Výkon:5

Kapacita:1

Cena za GB:1

Western Digital Caviar RE2

WD4000YR

Nedostačují-li vám běžné kapacity stávajících pevných disků a hledáte-li produkt se skutečně nadstandardním diskovým prostorem, může vám přijít vhod harddisk s modelovým označením Caviar RE2 WD4000YR. Disk nabízí nadstandardní kapacitu 400 GB. Pro připojení k počítači slouží rozhraní SATA/150. Přesto však disk dokáže využít i technologii NCQ. V praktických testech vykázal zcela průměrný výkon. Pořizovací cenu produktu bychom si dokázali představit i o něco málo nižší, nicméně je vzhledem k nadměrné kapacitě pochopitelná.

Výkon:3

Kapacita:5

Cena za GB:3

Western Digital Caviar SE

WD2000JD

Produkt WD2000JD pochází z rodiny Caviar SE. Vývojáři navrhli produkt tak, aby komunikoval s počítačem prostřednictvím rozhraní SATA/150 (SATA 1,5 Gb/s). Na těle zařízení nalezne uživatel SATA datový a napájecí konektor a navíc ještě starší typ napájecí zdířky (Legacy Power). Uživatel se může rozhodnout, který napájecí konektor využije. Na dnešní dobu vykázal disk mírně podprůměrný přenosový výkon. Naopak pochválit musíme poměr pořizovací ceny za GB datového prostoru. Příznivá je i krátká průměrná přístupová doba (13,3 ms).

Výkon:2

Kapacita:3

Cena za GB:5

Western Digital Caviar SE

WD2500JD

Zařízení WD2500JD pochází ze shodné série disků Caviar SE jako předchozí model WD2000JD. Na rozdíl od něj disponuje model WD2500JD vyšší kapacitou (250 GB). Z hlediska výkonu vykázal WD2500JD srovnatelný výkon. Pouze Sisoftware Sandra 2005 SR3 ohodnotila disk nižším známkováním. Naopak o poznání lépe si vede kapacitně větší produkt při srovnání pořizovací ceny, přepočtené na 1 GB datového prostoru. Zařízení využívá rozhraní SATA/150 a má vyrovnávací paměť 8 MB. SATA konektory doplňuje zdířka Legacy Power.

Výkon:2

Kapacita:3

Cena za GB:5

Western Digital Caviar SE

WD2500KS

Pevný disk WD2500KS patří mezi moderní produkty, které dokáží pro komunikaci s počítačem využívat i výhod moderního rozhraní SATA/300. Pevný disk je osazen jak konektory SATA , tak starším typem napájecí zdířky (Legacy Power). Uvnitř zařízení se nachází vyrovnávací paměť o nadstandardní kapacitě 16 MB. V praktických testech disk vykázal průměrný či jen mírně nadprůměrný výkon. Disk WD2500KS nabízí celkovou kapacitu 250 GB. Zájemce jistě potěší, že přepočet pořizovací ceny za GB prostoru vychází velmi příjemně.

Výkon:3

Kapacita:3

Cena za GB:4

Western Digital Caviar SE16

WD4000KD

Pevný disk WD4000KD má diskový prostor 400 GB a patří do série Caviar SE16. Disponuje jedním SATA datovým a jedním SATA napájecím konektorem. Výčet doplňuje starší typ napájecího vstupu Legacy Power. Disk podporuje protokol SATA generace 1 s propustností sběrnice 150 MB/s. Uvnitř zařízení se nachází nadstandardní vyrovnávací paměť o kapacitě 16 MB. Z hlediska výkonu je produkt srovnatelný s kapacitně shodným modelem Caviar RE2 WD4000YR. Pochválit můžeme nejvyšší propustnost sběrnice (129,8 MB/s).

Výkon:3

Kapacita:5

Cena za GB:3

Western Digital Raptor WD1500AHFD

V okamžiku, kdy jsme chtěli do tabulky zařadit pevný disk Western Digital Raptor WD1500 AHFD, se stalo něco, co jsme nečekali. Raptor je tak výjimečný produkt, že jej nelze s ostatními standardními disky relevantně porovnat. Jeho parametry jsou natolik extrémní, že nám zcela naboural hodnocení ostatních produktů. Museli jsme jej proto z celkové tabulky vyřadit. Pokud bychom jej mezi ostatními produkty ponechali, obdržely by i nejvýkonnější SATA/300 zařízení (za výkon) pouze tři hvězdičky (Raptor by získal samozřejmě pět) a naopak při hodnocení poměru ceny za GB datového prostoru by bylo hodnocení zcela obrácené. Z těchto důvodů jsme se rozhodli disku WD Raptor věnovat samostatné místo. Výsledky z praktických testů najdete přímo v tomto článku. Pokud je srovnáte s výkony běžných disků, budete překvapeni. Nejnovější Raptor je totiž ve všech ohledech bezkonkurenční dravec.

Pevný disk Raptor WD1500AHFD nabízí uživateli 150 GB datového prostoru. S počítačem probíhá komunikace díky rozhraní SATA generace 1, přičemž je komunikační protokol obohacen o extenzi NCQ. Disk nabízí konektory v podobě datového a napájecího standardu SATA. Výčet doplňuje starší typ napájecího rozhraní (Legacy Power). V útrobách zařízení se nachází 16 MB vyrovnávací paměti. Hnací motorek unáší datové plotny rychlostí 10 000 otáček za minutu.

Ve všech měřeních vykázal Raptor ze všech 22 testovaných produktů jednoznačně nejvyšší výkon, ať se jednalo o test přístupové doby nebo o měření přenosového výkonu při čtení nebo zápisu dat. Pouze v testu propustnosti datové sběrnice dokázal jediný produkt (WD4000KD) Raptor překonat. Vítězství je však na hraně maximální přesnosti měření, tudíž můžeme říci, že se oba disky o prvenství v této kategorii dělí. V ostatních kategoriích Raptor své soupeře doslova rozdrtil.

Jedinou vadou na kráse Raptoru je tedy jeho pořizovací cena. Ta je pro běžného domácího uživatele bezesporu nepřijatelná. Po disku proto sáhnou zřejmě spíše firmy a počítačoví nadšenci. Není zřejmě potřeba dodávat, že tento disk je ideální pro tvorbu extrémně výkonných diskových polí.

§§§§§


Jak se daří černobílým tiskárnám? 24 stránkových tiskáren pro domácnost a malou kancelář(CD)

Václav maletínský

06P0075

Při sestavování ročního tematického plánu našeho časopisu jsme měli obavy, zda se v době testování monochromatických stránkových tiskáren ještě setkáme s nějakými novými produkty, nebo se budeme muset spokojit se stálicemi našeho trhu. Naštěstí se ukázalo, že obavy nebyly na místě.

Barevných stránkových nebo inkoustových tiskáren se prodává rok od roku více, ale zařízení pro černobílý tisk mají stále na trhu své místo. Musí o něj ovšem bojovat mnohem více než v minulosti. Taktika výrobců tiskáren je poměrně jednoduchá na trhu se uplatní levnější zařízení s nízkými provozními náklady, vyšší rychlostí tisku a větším měsíčním zatížením. Pro domácnosti jsou nabízeny GDI produkty s pořizovací cenou, která začíná pod hranicí 4 000 Kč včetně DPH. Dražší výrobky se pochlubí možnostmi rozšíření paměti nebo podavačů, podporou PCL6 a postscriptového tisku a nabídkou dodatečné instalace síťového rozhraní. Kromě náročné domácnosti najdou takové tiskárny uplatnění v menších kancelářích, kde na nich tiskne skupina 2-5 pracovníků. V cenách od 10 do 25 tisíc Kč je k dispozici několik zajímavých tiskáren s vyšším měsíčním zatížením (až 150 000 výtisků), podporou oboustranného automatického tisku dokumentů a nástroji pro pokročilou správu tiskárny v počítačové síti. Zařízení, které by nedisponovalo interní webovou stránkou se zobrazením stavu spotřebního materiálu, dnes šanci na úspěch nemá. Žádány jsou nástroje, které mohou e-mailem informovat administrátora nebo pověřenou osobu o svých poruchách a potřebách.

Kolik stran za minutu potřebujete?

Domácí uživatel, který hledá tiskárnu pro občasný tisk dokumentů, se může spokojit s výrobkem schopným zpracovat 8-16 stran za minutu. Pravděpodobnost, že bude týdně tisknout dvacetinebo padesátistránkový dokument, u něj není příliš vysoká. Takovému zákazníkovi vyhovují pomalejší a levnější tiskárny s jednoduchými ovladači. Jeho prioritou bude i nízká cena spotřebního materiálu. V malé kanceláři, kde se o tiskárnu dělí několik zaměstnanců, záleží jak na rychlosti opakování, tak na schopnosti vytisknout jednu stránku dokumentu v co nejkratším čase. Šanci zde mají výrobky s rychlostí 18-24 stran za minutu. Na pořizovací cenu tiskárny se hledí méně, cena provozu je ale pozorně sledována. Stále se však tolik nepřihlíží k měsíčnímu zatížení. Do 10 000 stran za měsíc se vejde mnoho kanceláří, zejména pokud je majitel firmy schopen vysvětlit zaměstnancům, že si nemusí tisknout každý doručený e-mail nebo přílohu.

Ve třetí kategorií jsou tiskárny s komunikačním rozhraním pro připojení k počítačové síti. Sdílenou tiskárnu může společně používat skupina 3-10 zaměstnanců, její měsíční zátěž až 150 000 výtisků vyhoví i náročnějšímu kancelářskému provozu. Cena základního modelu tiskárny nemusí být vysoká, doplatky za volitelné doplňky v podobě spodních podavačů, rozšíření paměti nebo duplexního modulu ale mohou původní cenu několikanásobně převýšit.

Jak jsme testovali

Na tiskárny, které jsme prostřednictvím USB nebo síťového rozhraní připojovali k počítači či do vnitropodnikové sítě, jsme z PC s procesorem AMD Athlon 2,6 GHz, 512 MB operační paměti a systémem Windows XP Professional zasílali tiskové úlohy s prostým textem, textem a grafikou, vektorovou grafikou a rastrovým obrázkem. První dvě úlohy byly zhotoveny v nejnižším a standardním nastavení, rastry a vektory jsme tiskli s nejvyšší dostupnou volbou. Na závěr testu byl vytištěn i 27stránkový PDF soubor s textem a grafikou, který prověřuje schopnost tiskárny rychle zhotovit vícestránkový výstup a odhalí potřebu použití většího množství paměti. Výsledky testů jsou společně s technickými a cenovými údaji uvedeny v tabulce.

Co můžeme doporučit?

V kategorii domácích tiskáren můžeme vzhledem k nízkým pořizovacím nákladům doporučit Canon LBP 2900, Minoltu PagePro 1400W nebo Lexmark E232. Z hlediska kvality tisku bychom se rozhodli pro HP LaserJet 1022 nebo HP LaserJet 1320, při sledování poměru výkonu a ceny nejlépe vychází Canon LBP 3200 a OKI B4100.

U síťových tiskáren bylo rozhodování o favoritovi také těžké, protože přesně neznáme požadavky kupujícího. V kvalitě a rychlosti prvního výtisku se můžete spolehnout na HP LaserJet 2420n, cenou a vysokou rychlostí překvapí Lexmark E342n a za poměr výkonu a ceny jsme se rozhodli udělit ocenění TOP Produkt tiskárnám Dell 1710n a Xerox Phaser.

Brother HL 2040

První tiskárna v testu pracuje rychlostí opakování 20 stran A4 za minutu, nabízí rozlišení 300, 600 a 1 200 x 600 dpi, doplněné vyhlazováním. Velmi nízká tiskárna je vybavena vstupním podavačem pro 250 listů formátu A4 a čelní štěrbinou pro zakládání médií vyšší gramáže. Kvalita tisku v režimu 600 x 600 dpi odpovídá průměru, vyšší nastavení zlepší kvalitu, prodlouží dobu prvního výtisku a mírně ztmaví tiskový výstup. GDI ovladač je určen pro OS Windows i Macintosh. Pořizovací cena tiskárny je velmi výhodná, provozní náklady jsou bohužel dosti vysoké.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:2

Pořizovací cena:5

Brother HL-5150D

Druhý Brother je rozhodně robustnějším strojem, který sice pracuje se stejnou rychlostí opakování a s podobnými volbami pracovního rozlišení, ale ukrývá v sobě zabudovanou duplexní jednotku pro oboustranný tisk dokumentů. I ovladače doznaly určitých změn, nejedná se totiž o GDI tiskárnu, ale o zařízení, které nabízí provoz v režimech PCL 6, BRScript 3 (firemní postcript) a emulace IBM Proprinter i Epson FX. Základní podavače pro 250 archů papíru lze rozšířit o další zásuvku, mezi doplňky patří i ethernetová zásuvka. Tiskárna nabízí mnoho funkcí za příznivou cenu.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:5

Pořizovací cena:3

Canon LBP 2900

Levný model společnosti Canon je určen spíše k domácímu použití. Možností tisku 12 stran A4 za minutu v jediném nastavitelném rozlišení 600 x 600 dpi (s funkcí Automatic Image Refinement má odpovídat třídě 2 400 x 600 dpi) se konkurenci nevyrovná, schopností velmi rychle vytisknout první stránku jakéhokoliv dokumentu však mnoho dražších zařízení předčí. GDI ovladač podporuje OS Windows od verze 98. Tiskárna patří do trojlístku nejlevnějších produktů v testu, finanční požadavky na její provoz ale překvapivě nejsou nijak vysoké.

Rychlost tisku:3

Provozní náklady:4

Pořizovací cena:5

Canon LBP 3000

Další tiskárna Canon s vyšším modelovým označením se od předchozí tiskárny liší v podstatě jen o dvě stránky vyšší rychlostí opakování. Ovladače jsou řešeny shodně a mnoho dílů včetně tonerového zásobníku s obrazovým válcem je rovněž stejných. Obě tiskárny dosahují podobných časů při sledování rychlosti prvního výtisku, Canon LBP ale z vyšší rychlosti opakování těží při sledování tisku vícestránkových dokumentů. Výklopný čelní podavač je připraven pro 150 listů papíru, výstup s horní opěrkou postačuje pro uložení 100 výtisků.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:4

Pořizovací cena:5

Canon LBP 3200

Trojlístek modelů stejného výrobce uzavírá z hlediska opakování nejrychlejší pracant s označením LBP 3200. 18 stran formátu A4 za minutu se hodí nejen pro domácnost, ale i pro jednotlivce v kanceláři. Měsíční zatížení tiskárny by nemělo překročit 10 000 výtisků (u předchozích modelů výrobce tento údaj neuvádí), k bezproblémovému provozu přispěje jednoduchá konstrukce a uživatele potěší i příznivá hladina pořizovacích či provozních nákladů. Škoda, že tiskárna nenajde uplatnění u majitelů počítačů s MacOS, pro ně totiž nenabízí ovladače.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:5

Pořizovací cena:4

Epson 6200L

Jediným zástupcem do testu přispěla společnost Epson. Její tiskárna s označením 6200L za minutu vytiskne 20 stran formátu A4, pro tisk používá GDI ovladač a jen 2 MB vnitřní paměti bez možnosti rozšíření. Spodní výklopný podavač pojme 150 archů papíru, horní výstup postačí pro 100 výtisků. Výhodná cena tiskárny je doprovázena velmi nízkými provozními náklady. Jediné pracovní rozlišení 600 x 600 dpi s vyhlazováním si poradí s textem i rastrovou grafikou, s problémy jsme se setkali u tisku PDF souboru, při kterém byly některé odstíny barev nahrazeny jemným šrafováním.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:5

Pořizovací cena:5

HP LaserJet 1022

Tato tiskárna je vybavena ovladači GDI a PCL5e, které vyhoví zákazníkům s počítači, na nichž jsou nainstalovány systémy OS Windows od verze 98 nebo Mac OS 10.2 či novější. Zařízení nabízí rozlišení 600 dpi, 1 200 dpi FastRes a 1 200 dpi ProRes, za minutu dokáže potisknout 18 stran formátu A4. Podle kvality tisku patří tento stroj na čelní místa pomyslného žebříčku, pochválit musíme i raketovou rychlost zhotovení prvního výtisku. Škoda, že pořizovací cena není o pár stokorun nižší. Více však litujeme nevýhodných provozních nákladů.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:3

Pořizovací cena:4

HP LaserJet 1320

Model HP 1320 nespoléhá na ovladač GDI, ale zákazníkovi poskytuje PCL5e, PCL6 a PostScript Level 2. Za 60 sekund zhotoví 21 stran A4 (při testu dokonce 22 stran), je vybaven modulem pro oboustranný tisk a disponuje čtyřmi stupni nastavení rychlosti a kvality od 600 x 600 dpi do hardwarového rozlišení 1 200 x 1 200 dpi. Chcete-li dosahovat vysoké rychlosti, vyhněte se nejvyšší volbě. S kvalitou budete spokojeni a doba prvního výtisku vás trápit nebude. HP LJ 1320 lze rozšířit o spodní podavač dokumentů a síťovou zásuvku. Cena tiskárny je vyšší, příznivější je provoz.

Rychlost tisku:3

Provozní náklady:5

Pořizovací cena:2

Konica Minolta PP 1350W

Minolta PagePro 1350W se sice nemůže pochlubit takovými možnostmi rozšíření jako HP 1320, ale je také téměř třikrát levnější. Přesto je schopna nabídnout rozlišení od 600 x 600 do

1 200 x 1 200 dpi a rychlost opakování 20 stran formátu A4. Nižší a střední nastavení je dostatečné pro tisk většiny dokumentů, vyšší volba prodlužuje čekání na první výtisk, zlepší kvalitu vektorové grafiky, ale ztmaví celkový tisk. Při testu nám vadila vyšší hladina hluku způsobená delší činností větráku zařízení, příjemně naopak překvapila oznámená pořizovací cena.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:4

Pořizovací cena:5

Konica Minolta PP 1400W

Druhý výrobek Minolty v testu má vyšší označení (protože je novější), ale nabízí nižší výkon. Je určen pro domácí použití, kde má uživateli za nízkou pořizovací cenu poskytnout tiskovou rychlost 16 stran A4 za minutu, přičemž nabízí pracovní režimy 600 x 600 a 1 200 x 600 dpi. Přepracovaný design, který se dotkl nejen tvaru, ale také barevné kombinace, je možná pro domácnost veselejší než původní šedá se slonovou kostí. Tiskárna je nabízena za velmi nízkou cenu, náklady jsou však mírně nad průměrem sledované kategorie.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:4

Pořizovací cena:5

Lexmark E232

Nejlevnějším zařízení v kategorii domácích stránkových tiskáren se v našem testu stal Lexmark E232. Za částku 3 509 Kč přitom uživatel nezíská "výběhového lenocha", ale zařízení, schopné v rozlišeních 600 x 600 a 1 200 x 600 hardwarově, nebo 2 400 x 600 dpi s vyhlazováním vytisknout 21 stran A4 za minutu. Instalovanou paměť lze zvýšit na 80 MB, dokoupit můžete i spodní podavač papíru. Je škoda, že náklady na provoz nejsou o pár haléřů na stránku nižší a že nastavení vyššího tiskového rozlišení podstatně ztmaví tiskový výstup.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:4

Pořizovací cena:5

Lexmark E340

Novější Lexmark E340 vychází z nižšího modelu E232, přebírá od něj povedenou konstrukci a přidává k ovládání i displej pro snadnou konfiguraci tiskárny (při volitelném rozšíření o síťovou kartu se bude hodit). Výkon tiskárny je nad hranicí potřeb domácího uživatele. Vždyť 28 stran A4 za minutu ještě bylo donedávna vyhrazeno jen výkonným síťovým tiskárnám. Volby rozlišení jsou stejné jako u modelu E232, shodný je i používaný spotřební materiál. Výhrady máme k provozním nákladům. Cena, byť vysoká, podle našeho názoru odpovídá poskytovanému výkonu.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:4

Pořizovací cena:2

OKI B4100

Model OKI B4100 už bychom mohli nazvat stálicí našich testů, rozhodně se s ním na stránkách PC WORLDu nesetkáváte poprvé. Přesto má co nabídnout. Ke kladům tiskárny patří rychlost prvního výtisku textových dokumentů a stránek s drobnou grafikou, nízké provozní náklady a podpora systémů Windows i MacOS. Rychlost opakování 18 stran A4 pro domácnosti nebo malé kanceláře stále ještě stačí, a tak jedinou drobnou výtku máme k pořizovací ceně. Přestože od uvedení tiskárny na trhu došlo k několika slevám, dokážeme si představit razantnější změnu směrem dolů.

Výkon:5

Kapacita:5

Cena za GB:4

OKI B4350

Výkonnější sourozenec modelu B4100 již za minutu zpracuje 22 stran formátu A4 a na rozdíl od dříve popsaného modelu vyměnil ovladač GDI za emulace PCL 6, PostScript Level 3, Epson FX a IBM ProPrinter. Ke změnám došlo i na ovládacím panelu, který s displejem lépe vyhoví konfigurací v případě doplnění volitelné síťové karty. Vyšší výkon, lepší možnosti ovládání i rozšíření ale zákazník musí vyvážit vyšší cenou. Příjemná je však hladina provozních nákladů.

Výkon:5

Kapacita:ř

Cena za GB:3

Xerox Phaser 3130

S Phaserem 3130, který pracuje s ovladači PCL6, IBM ProPrinter a Epson, jste se v našich testech mohli již setkat. Stejně jako OKI 4100 snese srovnání s aktuálními novinkami. Spodní zásobník papíru doplňuje štěrbina pro média vyšší gramáže, ovladače potěší majitele PC s Windows, případně s Linuxem. Rychlost tisku 16 stran A4 za minutu stačí pro většinu domácností a pokud si z nabídky nastavení vyberete režimy 300 x 300 nebo 600 x x 600 dpi, uspokojí vás i zpracování prvního výtisku. Nejvyšší volba ale tiskárnu výrazně zpomaluje. Ceny tiskárny i provozu by mohly být nižší.

Výkon:2

Kapacita:4

Cena za GB:4

Xerox Phaser 3150

Druhý výrobek Xeroxu uzavírá část věnovanou tiskárnám bez síťového připojení. Od předchozího produktu se liší nejen vyšší rychlostí opakování 20 stran A4 za minutu, ale také podstatně rychlejšími prvními výtisky dokumentů. Programová výbava zahrnuje ovladače pro Windows a Linux, mezi volitelné doplňky patří postscriptový modul a ethernetové připojení. Do síťového provozu se tiskárna hodí díky vyššímu měsíčnímu zatížení. Výhrady máme k provozním nákladům (byť jsou nižší než v případě Phaseru 3130) a pořizovací ceně.

Rychlost tisku:3

Provozní náklady:4

Pořizovací cena:3

Brother HL-6050DN

Nyní se přesuneme k tiskárnám s podporou práce v síti. Model HL6050DN je vybaven nejen ethernetovým připojením, ale i duplexním modulem pro oboustranný tisk. Ovládací panel je vybaven displejem se třemi barvami podsvícení, které nahrazují stavové diody. Rychlost prvního výtisku v nejvyšším rozlišení není vysoká, v ovladačích PCL6 a BR-Script3 je však možné nastavit i nižší volbu 600 x 600 dpi, vhodnou pro text a většinu grafiky. Tiskárna může emulovat také IBM Proprinter XL a Epson FX-850. Cena zařízení je vyšší, provozní náklady patří k výhodnějším.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:5

Pořizovací cena:3

Dell 1710n

Tato tiskárna nahrazuje na trhu starší model Dell 1700n. Stejné tělo zařízení obsahuje podobnou tiskovou mechaniku, která však pracuje o dvě stránky rychleji a může tak zhotovit 26 stran A4 za minutu. K dispozici jsou ovladače pro Windows a Linux, podpora PCL5e, PCL6 a Postscript Level 3, nabízející tři režimy tisku s maximálním rozlišením 1 200 x 1 200 dpi. Zařízení je vybaveno spodním podavačem a štěrbinou pro média vyšší gramáže. Velmi nízká pořizovací cena tiskárny i spotřebního materiálu jsou významnými pobídkami k nákupu.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:5

Pořizovací cena:5

HP LaserJet 2420n

Zařízení společnosti HP je vybaveno rychlým procesorem a první výtisky dokumentů jsou proto hotovy rychleji než u konkurence. Model 2420n je připraven na vytištění 24 stran A4 v maximálním hardwarovém rozlišení 1 200 x 1 200 dpi, nabízí ovladače PCL i postscript, a to jak pro systémy Windows, tak Mac OS. Zákazníka potěší možnosti rozšíření o vstupní zásobníky papíru, může si také vybrat model s oboustranným tiskem. Radost mu udělá i vyšší měsíční zatížení a nízké provozní náklady. Nespokojen zřejmě bude s vyšší cenou nového výrobku.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:5

Pořizovací cena:3

Lexmark E342n

Síťová tiskárna Lexmarku je v podstatě kopií dříve popsaného modelu E340, k němuž byla standardně dodána ethernetová karta. K dispozici jsou tedy shodné ovladače a nepřekvapí vysoká rychlost opakování 28 stran A4 za minutu. Různé možnosti připojení (USB nebo ethernet) jen nepatrně ovlivnily naměřené časy výtisků jednotlivých tiskových úloh. K zařízení lze dokoupit další podavač papíru a rozšířit paměť. Cena tiskárny patří ve sledované kategorii síťových strojů k nižším, na opačné (nevýhodné) straně jsou ale provozní náklady.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:3

Pořizovací cena:5

Oki B6200n

Zástupce OKI nechybí ani mezi síťovými tiskárnami. Zařízení s rychlostí opakování 24 stran A4 za minutu a měsíční zátěží až 75 000 výtisků překvapí rychlými prvními výtisky dokumentů, ovlivněnými vyšší kapacitou instalované paměti 128 MB. Spodní a čelní podavač papíru je možné za příplatek doplnit dalšími zásuvkami. Ovladače PCL5e, PCL6 a Adobe Postscript 3 umožní uživateli vybírat rozlišení 600 x 600 nebo 1 200 x 1 200 dpi. Ovládací panel usnadňuje konfiguraci stroje díky alfanumerickému displeji. Cena tiskárny je průměrná, náklady jsou ve sledované kategorii téměř nejnižší.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:5

Pořizovací cena:4

Ricoh Aficio AP410N

Ricoh AP410N navazuje na model 400/400N. Ve stejném těle je zabudována rychlejší mechanika, která za minutu vytiskne 27 stran formátu A4. Ovladače pro Windows a MacOS mnoho změn nedoznaly. Zákazník může využívat PCL5e PCL5e, PCL6 a Adobe Postscript Level 3 emulace, které doplňuje RPCS driver, jenž v sobě přehledně slučuje PCL6 a PS3 funkce a ukládá uživatelská nastavení pro jednotlivé tiskové úlohy. Rozsah nastavení od 300 x 300 do 1 200 x 1 200 dpi vyhoví i náročným zákazníkům, spokojeni budou s vysokou měsíční zátěží. Náklady a cena jsou vysoké.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:3

Pořizovací cena:3

TallyGenicom 9025N

Ani TallyGenicom 9025N, který má stejně vysoké měsíční zatížení jako Ricoh AP410N, nepotěší kupující nízkou pořizovací cenou. U stroje schopného za minutu vytisknout 25 stran A4 za minutu se však zákazník může radovat z nižších provozních nákladů. Ovladače PCL6 a Postscriptu nabízejí tři nastavení rozlišení, při maximální volbě 1 200 x 1 200 dpi sice získáte velmi dobrý tisk, ale budete na něj čekat delší dobu. K tiskárně lze dokoupit další podavače a rozšířit standardně osazenou paměť. Cena spotřebního materiálu je pro uživatele výhodná.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:4

Pořizovací cena:3

Xerox Phaser 3425

Nový model Xeroxu je nabitý funkcemi, nestojí mnoho a nabízí levný provoz. Co víc by si mohl zákazník přát? Ovladače PCL a Postscriptu jsou k dispozici pro nastavení tří stupňů rychlosti a kvality tisku, zařízení může za minutu vytisknout 25 stran dokumentu, k dispozici je i oboustranný automatický tisk dokumentů. Vytknout můžeme jen trochu vzpurnou instalaci síťově zapojené tiskárny, která se během procesu hledání tiskárny v síti zasekávala. Ruční nastavení ale proběhlo bez závad a stroj fungoval k naší plné spokojenosti.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:5

Pořizovací cena:5

§§§§§


Centrální správa multimédií - Windows XP Media Center Edition 2005 hudba, filmy a internet pod palcem

Petr Matuška

06P0077

Pokud jste na letošním ročníku Invexu a Digitexu sledovali novinky u společnosti Microsoft, nemohlo vám ujít oficiální uvedení nového operačního systému MS Windows XP Media Center Edition 2005, komunikujícího v naší mateřštině. Po dvou měsících od uvedení se dostal první stroj, založený na tomto multimediálně laděném systému, i do naší redakce a my jsme neváhali nový operační systém vyzkoušet v praxi. Jistě se nyní divíte, jak to, že čtete o softwaru v sekci hardware? Je to jednoduše proto, že Media Center Edition již není pouhý software, ale je doprovázen několika kusy hardwaru, jako je klávesnice a dálkový ovladač. Jak se nám tedy líbil?

Hlavní poslání - zprostředkování multimédií

Windows XP Media Center Edition 2005 (zkráceně WMC nebo MCE) je systém s plnou funkčností Windows XP Home Edition, obohacený o většinu funkcí Professional Edition a rozšířený o aplikaci Windows Media Center. Na takto vybaveném počítači tedy můžete pracovat jako s jakýmkoliv jiným PC s výše uvedeným operačním systémem (i s jeho nedostatky), takže si můžete nainstalovat jakýkoliv program pro Windows XP, surfovat po internetu, hrát své oblíbené hry nebo skutečně "jen" pracovat. Co tedy dělá z Media Center multimediální stanici? Je to program Windows Media Center, který je speciálně upraven pro jednoduchou a snadnou správu multimédií v počítači. Pomocí této aplikace si budete moci na televizní obrazovce pohodlně prohlížet své fotografie, filmy vytvořené vlastnoručně nebo v DVD formátu, pustit svou oblíbenou hudbu z audio CD nebo z několika formátů komprimované hudby typicky MP3 a WMA, můžete sledovat televizní program díky zabudované podpoře TV a FM tuneru, a to včetně přijímání signálu digitálního DVB-T. Televizní vysílání nemusíte pouze přehrávat, máte možnost ho uložit do počítače v jednom ze tří zvolených stupňů kvality. Pomoci prohlížeče můžete také jednoduše on-line procházet obsah několika internetových stránek, upravených pro prostřední MCE. U nás jich je jen několik, po světě ale téměř dvě stovky a počítá se s jejich dalším rozšiřováním. To je zhruba výčet služeb, které na vás čekají. Společnost Microsoft se snažila, aby předešla všem možným komplikacím, a tak je ovládací rozhraní velmi jednoduché a intuitivní. Ovšem spousta věcí je ovlivněna konfigurací samotného počítače, na němž je instalován OS.

Instalace

Systém Windows XP MC 2005 by měl být nainstalován na novém PC, koncový zákazník by se proto neměl setkat s případem, že by musel doplňovat jakékoliv ovladače systém by měl být plně připraven od samotného dodavatele hardwaru. S jakými konfiguracemi přijdou naši výrobci těchto systémů zatím nevíme, jsme však zvědaví na to, jak bude popsáno a vysvětleno připojení PC k ostatním domácím zařízením. V ceně počítače a softwaru je také bezplatná instalace přímo u vás doma, takže se můžete samotnému zapojení jednoduše vyhnout a spoléhat na profesionalitu technika, který počítač s MCE propojí s vaší domácí elektronikou. Zapojení PC je vcelku standardní, větší problémy může způsobit instalace zvuku a výstupu na televizi (sami jsme se setkali s tím, že systém odmítal pracovat v nastavení zvuku 5.1, což není chyba systému jako takového, ale jde o problém ovladačů konkrétního zařízení). Pokud počítač nebude mít standardizovaný konektor SCART, může se uživatel setkat s obtížemi i při propojování systému a televize. Při spojení přes S-Video kabel, potažmo RGB redukce je totiž nutné u obou hlavních výrobců grafických karet nastavit několik parametrů, které se však opět skrývají hluboko v nastavení ovladačů grafické karty a se kterými se běžný uživatel často nesetká. Není tedy možné uvést S-Video výstup do chodu jen na základě podpory Microsoftu, vždy budete muset upravovat nastavení ovladačů na konkrétním kusu grafické karty. Po softwarové stránce je systém MS Windows XP MC 2005 vybaven dostatečně jsou v něm všechny důležité kodeky pro přehrávání MP3, WMA, DVD videa a jiných formátů, pokud však budete chtít sledovat pořad uložený v DivX/XviD formátu, budete muset sáhnout po externím softwarovém balíčku. Tedy stejně jako u klasického stolního PC.

Pokud byste postupovali v přípravách připojení nového počítače podle námi popsaných kroků, měli byste mít sestavu připravenu na plnohodnotné multimediální hody, nabízené novým operačním systémem. V klidu si pustíte televizi, počítač s Windows XP MC 2005, sednete si do křesla a po několika desítkách sekund si již můžete prohlížet obsah nabídky programu Windows Media Center. K ovládání vám postačí jen zmiňované dálkové ovládání práce systému je relativně svižná, příjemná, oku lahodící prostředí programu vás intuitivně vede k tomu, co chcete. Potěší vás, že poslech hudby nebude přerušován (do doby, než bude zvukový výstup potřeba k jiné činnosti, např. sledování TV, videa atd). Pokud se díváte na nějaký film (TV, DVD nebo jiný formát), po vstupu do menu a listování v něm se v levém dolním rohu objeví malý náhled právě běžící scény, takže o děj nepřijdete.

U zvukových formátů máte na výběr různá řazení, vytváření playlistů atp., u TV a rádia pak zase možnost jednoduchého ladění, procházení a ukládání stanic. Jediné, co se nám nelíbilo a na co jsme si nezvykli, byla jakási zapomnětlivost systému, protože když jsme si pracně vytvořili jakýkoliv playlist a neuložili jsme jej, po ukončení aplikace Windows Media Center se playlist nezachoval a museli jsme při "další návštěvě" vybírat skladby znovu. Někdy nelogické umístění funkcí a ovládacích tlačítek nám trochu vadilo, ale dá se na něj zvyknout.

Operační systém Microsoft Windows XP Media Center Edition 2005 je pro svůj účel dobře navržen. Sice obsahuje některé chyby, ale doufáme, že budou opraveny dříve než v další komerční verzi programu. MCE vás občas může potrápit, ale zároveň jednoduše zpřístupní přehrávání a sledování multimédií ve vašem domově.

Největší obavy máme ze zpracování jednotlivých kusů počítačových sestav i sebelépe fungující sestava totiž může rušit uživatele vyšším hlukem, s nímž je třeba počítat díky náročnosti některých komponent na spotřebu energie, od nichž je zapotřebí odvod produkovaného tepla atd. Důležitým faktem zůstane i použití kvalitních komponent, zvládajících běh často i 24 hodin denně a v návaznosti na to jejich kvalitní ovladače, které nebudou způsobovat pády systému. K dispozici by měly být dva koncepty MCE PC první bude určen do obývacího pokoje, měl by být méně hlučný, avšak nebude u něj kladen takový důraz na celkový výkon. Druhý je připraven pro pracovnu nebo dětský pokoj, měl by být výkonnější a funkční i jako běžné PC. MCE v tomto případě bude doplňkovou záležitostí. Pro plnou spokojenost není nutné vlastnit pouze onen operační systém, ale také vyladěnou sestavu, která bude vlastnosti systému podporovat a ne je srážet. To ovšem již nezáleží na samotném Microsoftu, nýbrž na jednotlivých dodavatelích hardwaru.

Hardware, hardware, hardware...

Pro běh počítače stačí jakýkoliv dnes dostupný procesor, není na škodu mít 512 MB operační paměti a více. Počítač by měl pro plné využití multimediálních vlastností obsahovat zvukovou kartu s výstupy pro minimálně šest kanálů, televizní a FM tuner, DVD mechaniku nejlépe s podporou zápisu na CD a DVD média, pevný disk s kapacitou alespoň 40 GB, síťovou kartu nebo jinou možnost připojení k internetu a také výkonnou grafickou kartu s televizním výstupem. Když jsme u připojení k internetu pokud během práce s Windows XP MC 2005 nebudete připojení k internetu, nic hrozného se nestane, ovšem neužijete si například načtení názvů skladeb a autora u zvukových CD, nebudete si moci prohlížet on-line obsah zpravodajských serverů a nebude například možné zjišťovat program vysílání vaší oblíbené televize. Windows XP MC 2005 jsou již plně závislé na připojení k internetu, což dokazuje dříve nezmíněná funkce on-line chatování, vybírání e-mailů, hraní her po internetu s kamarády a přáteli a také různé další možnosti on-line obsahu, které mohou dodávat třetí strany, jimž Microsoft umožnil rozvíjet použití tohoto systému. Bohužel jednou z nevýhod je fakt, že přidané služby musí někdo platit většinou to je tedy samotný zákazník. Druhým velmi výrazným omezením je pak to, že služby jsou dostupné jen pro některé regiony (stát, světadíl), takže většina placených služeb fungujících v zahraničí u nás bezchybně pracovat nemusí.

Součástí každého počítače vybaveného Windows XP MC 2005 je a bude sada pro připojení k televizi a zesilovači zvuku tak, aby prožitek byl co nejlepší. Z hardwarové části to však není vše kromě klasické klávesnice a myši, které jsou potřeba ke každému PC, zde Microsoft přidal další dvě ovládací zařízení bezdrátovou klávesnici a dálkový ovladač. Díky těmto zařízením lze kompletně ovládat aplikaci Windows Media Center z pohodlí pohovky, daleko od samotného počítače. Dálkový ovladač je speciálně navržen pro používání a ovládání celého systému. Máte-li vše nastavené, nebudete potřebovat nic jiného. Jediným nedostatkem celého ovládání se nám zdálo nevhodně umístěné tlačítko pro funkci "Zpět", které nenajdeme na čtyřsměrném ovládání pomocí šipek, ale jako další tlačítko.

§§§§§


Pohádka pokračuje - ATI Radeon X1900 po téměř čtyřech měsících máme nového vládce grafických čipů

Petr Matuška

06P0076

Od pompézního, avšak dosti opožděného uvedení grafických karet ATI Radeon řady X1x00 uběhly necelé čtyři měsíce, během nichž se na našem trhu objevily postupně grafické karty založené na čipech Radeon X1300, po Vánocích to byly modely postavené na jádře Radeon X1600 a Radeon X1800XL, teprve koncem ledna 2006 jsme měli možnost v našich obchodech tu a tam zahlédnout grafickou kartu útočící na pomyslný výkonnostní trůn tehdy nejvýkonnější model Radeon X1800XT. O těchto kartách jste si mohli podrobně přečíst v jednom z minulých čísel. Top model byl a stále je nadmíru dobrou konkurencí pro nVidia GeForce 7800 GTX, avšak podle testů neměla X1800XT šanci dostihnout nejvýkonnější model současnosti GeForce 7800 GTX 512. Dalo se tak čekat, že ATI odpoví na snahy konkurenční společnosti co nejdříve a stalo se tak tentokrát již v termínu, který byl ohlášen před několika měsíci, přesně 24. ledna 2006. V tento den představila totiž společnost ATI svojí novou vlajkovou loď, která podle všeho měla svým výkonem zastínit absolutně vše, co bylo dosud předvedeno. Hovoříme o modelu ATI Radeon X1900 XTX, známého pod kódovým označením R580. Pojďme se tedy společně podívat, co nový grafický čip přináší.

ATI Radeon X1900

Uvedená řada se opět skládá z několika verzí grafických karet, které si můžete prohlédnout v přiložené tabulce. Jedná se o nejvyšší verzi X1900 XTX, nižší X1900 XT, třetím do party je verze X1900 XT CrossFire. Jak jste si jistě všimli, dlouho předvídaná drobná změna v názvech karet je zde nejvýkonnější model bez přívlastku Platinum Edition (jistě bude co nevidět po uvedení konkurenční karty k dispozici) se nyní nejmenuje XT jako v minulých případech, ale XTX. Verze XL tak dostala důstojnější přívlastek XT, samotné označení XL může být tedy použito pro výrazně méně výkonnou verzi tohoto čipu. Třetí verzí uvedenou koncem ledna je verze CrossFire, tedy jakási "Master" karta obsahující čip pro řízení běhu dvou grafických karet v režimu CrossFire. Podrobnější popis této technologie naleznete v jednom z následujících čísel. Grafický čip s kódovým označením R580 je 256bitový, vyrobený 90nm technologií, obsahuje 384 milionů tranzistorů a umožňuje použití paměti DDR, DDR2, GDDR3 a také GDDR4 s 256bitovou šířkou paměťové sběrnice. U modelu X1900 XTX pracuje GPU na frekvenci 650 MHz, což je o 25 MHz více než nejvyšší model X1800 XT, paměti GDDR3 tikají na frekvenci 775 MHz (1 550 MHz DDR). Verze XT a XT CrossFire pracuje na frekvencích GPU 625 MHz, paměť na 1 450 MHz. U nejvyššího modelu dosahuje paměťová propustnost grafického systému 49,6 GB/s, fill-rate pro singlei multi-texturing pak je 10 400 Mpixel/s, respektivě Mtexel/s.

Zásadní odlišností grafického čipu R580 oproti R520 je pouze trojnásobné rozšíření počtu

Pixel Shaderů z použitých 16 u X1800 XT a XL na celých 48 u modelů X1900. Díky tomuto faktu se zvětšil počet tranzistorů v čipu z 320 milionů na 384 milionů. Ostatní parametry a funkce jsou totožné s předchozí verzí 8 Vertex Shader a 16 TMU. Každý z osmi Vertex Shader dokáže zpracovat v jednom cyklu dvě instrukce, celkový počet instrukcí zpracovaných Vertex Shader zatím dosahuje čísla 1 024, ale to není konečný údaj. Pixel Shaders byly navýšeny z 16 na 48, což znamená obrovský potenciál vzrůstu výkonu ve aplikacích a ve hrách, které toho využijí. Mírně aktualizován by i Dispatch Processor, obsahující v aktuální verzi třikrát více Pixel Shaderů. Ultra-Threading Dispatch Processor má na starosti správu vláken a určuje, jaký proces bude jakou jednotkou zpracován. Více informací najdete u podrobného technologického představení řady X1800. Z hlediska použitých verzí je na tom nový Radeon skutečně dobře podporované jsou verze 3.0 u Vertex i Pixel Shader, což má za následek plnou podporu rozhraní DirectX 9.0c.

Stejně tak jako u předchozího jádra R520 využívá i R580 (Radeon X1900) ke své práci paměti GDDR3, připojené k 256bitovému řadiči pamětí, tzv. Ring Bus. Architektura tohoto paměťového řadiče je nezměněna, proto jen zmíníme v krátkosti její princip: vnitřek řadiče je 512bitový, protože obsahuje dvě systémové sběrnice (každá pracuje s 256 bity), které přenášejí data oběma směry to má za následek snížení času potřebného k dopravení dat k samotnému GPU. Paměťový řadič pracuje nejen s paměťmi GDDR3, ale také s GDDR4, které jsou teprve ve stádiu vývoje, nebude tedy při pozdějším použití těchto pamětí potřeba jakkoliv zasahovat do vlastností čipu.

Jak tomu je u celého čipu, ani technologie nebyly od dob X1800 vylepšeny, máte tak možnost využití technologií Shadow Map, Fetch4, Dynamic Branching, Hierarchical Z, nesmíme zapomenout ani na technologii AVIVO pro zpracování obrazu. Shadow Map slouží k lepšímu zpracování stínů při pohybu objektu, protože u starších karet byl stín na krajích nepřirozeně ostrý. Zde se díky použité technologii upravují konce stínů tak, aby vypadaly o něco realističtěji. S tím souvisí i technologie Fetch4, která spočívá v tom, že se načtou informace ze sousedních polí a tím se urychlí práce grafického čipu. Hierarchical Z má naproti tomu za úkol optimalizovat obraz tak, aby ve vysokých rozlišeních nebyl zbytečně snižován výkon čipu neviditelnými body, které se odstraní ještě před zpracováním. Technologie AVIVO má za úkol akcelerovat přehrávané video a vylepšovat produkovaný obraz. Může za to především 10bitové zpracování přehrávaného videa a hardwarová akcelerace HDTV videa H.264 až do rozlišení 192 x 1 080p. Od verze ovladačů Catalyst 5.13 se libovolná karta z řady X1x00 stala velmi vítaným společníkem pro přehrávání filmů a videa na PC, jinak tomu není ani u modelů X1900. Abychom nezůstávali pouze u teorie, podívejte se na tabulky naměřených výkonů a snadno zjistíte, jak vypadá prodejní verze momentálně nejvýkonnější karty ATI.

HIS Excalibus Radeon X1900 XTX

Grafická karta HIS, osazená čipem ATI Radeon X1900 XTX, je vzhledově téměř identická se svoji blízkou příbuznou X1800 XT a se starší sestřičkou X850 XT (Premium Edition). Karta má "dvouslotové" provedení, zabere tedy v počítačové skříni dvě pozice pro přídavné karty. Chlazení je vyřešeno velmi dobrým způsobem, používaným již několik měsíců vzduch putuje skrz masivní hliníkový chladič přes ventilátor pryč z počítačové skříně. Jasnou nevýhodou tohoto řešení je vydávaný hluk, který je slyšitelný i bez jakéhokoliv zatížení karty. Na kartě je kromě samotného GPU pracujícího na frekvenci 650 MHz i 512 MB pamětí GDDR3, doprovázející grafický čip na frekvenci 1 550 Mhz DDR. Karta vyžaduje externí napájení v podobě již standardizovaného šestipinového konektoru. Na přední straně je možné ke kartě připojit dva displeje přes DVI výstupy, k dispozici je i jeden S-Video vstup/výstup. V balení se nachází spousta propojovacích kabelů a několik CD s ovladači a hrami.

A to nejdůležitější na závěr výkon. Výkon této nové grafické karty je opravdu vysoký, nechává za sebou samozřejmě své kolegyně z řady X1800, ale i konkurenční řešení GeForce 7800 GTX a především překoná i model GeForce 7800 GTX 512, který dosud veškerým testům vládl. Pro bližší porovnání nahlédněte do přiložené tabulky.

ATI Radeon X1900 XTX tedy opět získal prvenství ve výkonu pro kanadskou ATI o tom není pochyb. A jak dlouho se z toho bude ATI těšit? Minimálně do března tohoto roku, kdy je naplánováno uvedení GeForce 7900. Výhodou pro současné uživatele je fakt, že karty jsou již běžně k dostání, ovšem cena je jak bývá dobrým zvykem pro naprostou většinu uživatelů téměř nepřekonatelným oříškem. Vězte, že cena testované karty činila v době testu neuvěřitelných 22 000 Kč.

ATI Radeon X1900

+ nejvyšší výkon grafické karty v současnosti

+ aktuálně k dispozici, 48 Pixel Shader, AVIVO

- cena, cena, cena

Cena vč. DPH: 21 955 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi, http://www.levi.cz

§§§§§

Kam jinam než do kanceláře? Test kancelářské sestavy Fujitsu Siemens Computers Esprimo P 5600

Petr Matuška

06P0078

Po delší době, během níž nám prošlo rukama několik počítačových sestav zaměřených na domácnost, respektive na samotné hráče, jsme dostali na testy sestavu, určenou výhradně do kancelářského prostředí. Jednalo se o model Esprimo P 5600, dodaný a vyrobený společností Fujitsu Siemens Computers. PC sestava byla dodána jako počítačová skříň miniATX světlé barvy, pouze celý přední panel včetně optické mechaniky byl tmavý. Na této sestavě může zaujmout především provedení napájecího zdroje. Zdroj není umístěn klasicky v horní části skříně, nýbrž na jejím levém boku zhruba uprostřed, navíc obsahuje i napájení zobrazovacího zařízení, jaké jsme byli zvyklí vídávat u starších počítačů. Je to drobnost, ale sníží počet elektrických zásuvek potřebných k provozu počítače, nehledě na fakt, že od počítače povede jen jeden napájecí kabel místo dvou.

Kdo by podle písmena P v názvu čekal systém založený na procesorech Intel, velice by se spletl srdcem počítače je procesor z dílny AMD, konkrétně model Athlon 64 3000+, pracující na frekvenci 1,8 GHz a vybavený 512 kB cache druhé úrovně. Procesor byl osazený ve firemní základní desce, pracující s čipovou sadou SiS 761GX, spolu s jižním můstkem SiS 965 výkonnostně tato čipová sada nijak nevyniká, avšak ani hrubě nesráží výkon procesoru a ostatních součástek, jako tomu bylo u předchozí verze 661 GX. Základní deska nabízí integrovanou grafickou kartu SiS pracující se sdílenou pamětí, zvukovou kartu Realtek ALC655 a čtyři konektory USB 2.0. Operační paměť je zastoupena jedním 512MB modulem DDR, pracujícím rychlostí 400 MHz s časováním CL3. Uložená data má na starosti pevný disk Samsung HD160JJ o celkové kapacitě 160 GB, nechybí však ani optická mechanika, v tomto případě pak model NEC-3530A s podporou formátů DVD ?R, ?RW a také ?R Dual Layer. Absenci FDD mechaniky již nepovažujeme za zápor, neboť v dnešní době již prakticky tato mechanika postrádá smysl. Jak již bylo zmíněno v úvodu, vnitřní uspořádání komponent je velmi neobvyklé nenajdete tu samostatný chladič procesoru, nýbrž celou sestavu chlazení, kdy je teplý vzduch produkovaný procesorem přímo vyháněn přes útroby zdroje pryč ze skříně. Žádný jiný ventilátor se však uvnitř skříně nenachází, a tak by přebytečným teplem mohl trpět především pevný disk a integrované komponenty na základní desce.

K naší velké radosti jsme zaznamenali aktivovaný úsporný režim, u společnosti AMD nazývaný Cool\n\Quiet, díky kterému klesala frekvence procesoru až na hranici 1 000 MHz, napětí z 1,4 V na 1,1 V tím pádem významně klesalo i produkované teplo procesoru. S tím se pojí i celková hlučnost sestavy pevný disk je tichý, sotva slyšitelný, chlazení procesoru a celého zdroje je při mírném zatížení tiché, při startu a při dlouhodobé práci se hluk zvyšuje. Výbavu počítače tvoří operační systém MS Windows XP Professional, systém pěti CD s recovery systémem, mimochodem velmi povedeným s naprosto jednoduchou obsluhou, vypalovací program Nero Express 6 a set s drátovou klávesnicí a myší.

Sestava disponuje výpočetním výkonem vhodným i pro náročnější početní operace, umožňuje uložit velké množství dat a jejich zálohu na médium DVD. Stejně tak je připravena na budoucí upgrade rozšířit ji můžeme grafickou kartou PCI Express x16, výkonnějším procesorem, další pamětí a je zde i místo pro další pevný disk. Ani z hlediska stability jsme si během testů nemohli stěžovat, sestava pracovala naprosto bez problémů, v pořádku proběhl i zatěžkávací dvoudenní test stability.

K počítačové sestavě bychom však měli několik připomínek, které nemusejí být na první pohled patrné. Především jde o již zmíněné poddimenzované chlazení, kterému chybí minimálně jeden ventilátor ochlazující pevný disk. Dalším problémem může být pouze analogový výstup z grafické karty, který ne vždy dosahuje parametrů digitálního DVI. Oproti původním předpokladům bylo u tohoto modelu upuštěno od čtečky čipových karet/otisků prstů, které by zvýšily ochranu dat v počítači. K výčtům mínusů této sestavy jistě patří i pořizovací cena, která je o něco vyšší, než bychom předpokládali. Když ovšem vezmeme v úvahu fakt, že cena zahrnuje operační systém MS Windows XP Professional, v mnoha kancelářích nezbytný, dále pak bezchybný recovery systém, tříletou záruku a v neposlední řadě i kvalitní zpracování a stabilitu, není ona tím rozhodujícím faktorem, který by vás měl od koupi této sestavy odradit.

FSC Esprimo P 5600

+ dobře navržená kancelářská sestava

- poddimenzované chlazení

Cena vč. DPH: 29 633 Kč

K testu zapůjčila firma: Fujitsu Siemens Computers, http://www.fujitsu-siemens.cz

Výsledky testů

Everest čtení/zápis paměť (MB/s)2 627/954

Super PI 1M/4M (sec)52/257

PCMark05 CPU (body)2 610

DVDShrink (min:sec)26:30

HD Tach3 (MB/s)50,9

WinRar (čas)5:15

PCMark05 HDD (body)4 380

3DMark 2003/2005 (body)77/Doom3/Half-Life2 (fps)13,99/RTCW (fps)89

PCMark05 Systém (body)1 588

SYSmark 2004 SE (body)162

§§§§§


Maxtor OneTouch III. Externí disk se skutečně velkou kapacitou

Jaroslav Kasal

06P0090

Není tomu tak dávno, co jsme psali o velkokapacitním externím disku OneTouch II. Je vidět, že Maxtor nespí na vavřínech a na trh přichází opět s novým produktem. Tentokrát nese externí disk název Maxtor OneTouch III a nabízí neuvěřitelných 500 GB datového prostoru. Měří 136 x 65 x 217mm a jeho hmotnost činí 1,45 kg. Dokázali bychom si představit i atraktivnější vzhled produktu gumový vrchní a spodní díl se nemusí některým uživatelům zrovna líbit. Na druhé straně je třeba říci, že právě robustnější obal může při neopatrném transportování disk skutečně ochránit. Z praktického hlediska můžeme tedy obal pochválit. Na přední stěně zařízení se nachází oválný tlačítkový vypínač. Jeho prstenec informuje uživatele o stavu zařízení. Pokud je disk zapnutý, svítí kontrolka v prstenci bíle. V případě, že se přenášejí data, začne prstenec blikat střídavě na levém a pravém konci oválu. Při vypnutém disku LED dioda nesvítí.

Zadní stěna zařízení obsahuje konektor pro připojení externího napájecího adaptéru, kolébkový vypínač a konektory pro připojení produktu k počítači. Na výběr má uživatel vysokorychlostní rozhraní USB 2.0 a standard FireWire s podporou přenosové rychlosti 400 Mb/s. V testu jsme připojili disk k PC pomocí USB kabelu. Jeho výkon jsme změřili testovacími aplikacemi Simpli Software HD Tach RW a SiSoftware Sandra 2005 SR3. První testovací software změřil průměrný výkon zápisu na úrovni 28,3 MB/s, výkon čtení 34,9 MB/s. Měřili jsme také průměrnou přístupovou dobu. OneTouch III nabízí 16 ms. Při intenzivním zápisu nebo čtení zatížil disk procesor z 11 %. Oproti interním pevným diskům, které zpravidla zatíží procesor pouze jedním až třemi procenty, je to výrazně vyšší hodnota. Je však dána způsobem připojení, který jsme využili. Aplikace SiSoftware Sandra 2005 SR3 oznámkovala produkt hodnotou 30 MB/s (Drive Index). Hodnota 30 MB/s představuje souhrnné hodnocení dílčích testů, které Sandra aplikovala.

Při zakoupení produktu Maxtor OneTouch III se stanete i majiteli doprovodného vybavení. V něm naleznete USB propojovací kabel, kabel FireWire, tištěnou příručku, externí napájecí adaptér a dvojici CD. Nosiče obsahují dokumentaci v elektronické podobě a ovladače pro operační systém Windows i Macintosh. Dále se na discích nachází i aplikace OneTouch Manager pro pohodlné zálohování dat.

Maxtor

+ podpora USB 2.0 a FireWire, kapacita

- výkon ve srovnání s interními disky

Cena vč. DPH: 7 771 Kč

K testu zapůjčila firma: Maxtor, http:://www.maxtor.com

§§§§§


Síťový externí disk - Western Digital NetCenter WDXE3200JB vyřeší problém s místem

Jaroslav Kasal

06P0091

Pro náročnější domácí a firemní uživatele připravila společnost Western Digital užitečný pevný disk NetCenter WDXE3200JB. Na rozdíl od klasických pevných disků se nejedná o zařízení vybavené rozhraním ATA, SATA a dokonce není možné disk připojit k počítači pomocí FireWire či USB 2.0. Ve své podstatě není disk vůbec určen pro přímé připojení k počítači. Zapojuje se přímo do síťové infrastruktury. Z tohoto důvodu na zařízení najdete standardní síťovou zástrčku RJ45. Do podnikové či domácí sítě jej připojíte přes některý ze síťových prvků (např. switch, hub nebo router). My jsme pro otestování zařízení postavili vlastní miniaturní síť, založenou pouze na jednom PC a jednom routeru (U.S.Robotics USR5461). Do jednoho vstupu jsme zapojili počítač a do druhého síťový disk NetCenter.

Samotný produkt je vyroben v externím provedení. Na stůl či jinou podložku se postaví vertikálně, takže nezabírá příliš místa. V přední stěně se nalézá kulatý tlačítkový vypínač. Jeho barevné podsvícení dokáže uživatele informovat o aktuálním stavu zařízení. V provozu svítí prstenec kolem tlačítka modře. Pokud právě probíhá zápis či čtení z povrchu média, modrá barva pulzuje. V případě, že není zařízení připravené pro využívání (např. těsně po startu nebo během vypínání), svítí kontrolní LED dioda oranžově. Je-li zařízení vypnuté, dioda nesvítí vůbec.

Na zadní straně zařízení najdete několik konektorů. Nachází se zde již zmíněné komunikační rozhraní v podobě zdířky RJ45 (podporující 10/100 Base-T Ethernet), vstup pro externí napájecí adaptér a dvojice zásuvek typu USB. Dva USB konektory však neslouží pro alternativní připojení disku k počítači, ale naopak pro možné připojení dalších externích USB disků nebo pro připojení tiskárny. NetCenter je totiž možné proměnit i do podoby síťového tiskového serveru (Print Server).

Pro snadnou obsluhu a správu síťového produktu vložili vývojáři na instalační CD speciální aplikaci EasyLink. S její pomocí je snadné prohledávat počítačovou síť a najít v ní všechny externí disky NetCenter. Po jejich vyhledání je můžete pomocí běžného internetového prohlížeče snadno spravovat a měnit veškerá potřebná nastavení.

NetCenter lze zakoupit v několika variantách. V našem případě se v útrobách produktu nacházel pevný disk s kapacitou 320 GB a vyrovnávací pamětí 8 MB. Celkově se nám tento disk líbil. Věříme, že se může stát vítaným pomocníkem v nejedné počítačové síti.

WD NetCenter WDXF3200JB

+ síťové rozhraní, kapacita

- žádné alternativní možnosti připojení

Cena vč. DPH: 8 913 Kč

K testu zapůjčila firma: Western Digital,

http:://www.wdc.com

§§§§§


Dva v zeleném pro zelené. Test dvou základních desek Gigabyte s novým čipsetem GeForce 6x00

Petr Matuška

poslední dobou se na trhu objevilo mnoho modelů základních desek, postavených na nových čipových sadách nVidia GeForce 6100 a 6150. Není se čemu divit jedná se o relativně výkonné čipsety s integrovanou grafickou kartou, určené pro procesory AMD a podporující podle výbavy rozhraní Serial ATA 3Gb/s a jeden slot pro grafickou kartu PCI Express x16. Těchto vlastností si všimla samozřejmě i společnost Gigabyte a představila dvě základní desky, postavené na těchto nových čipových sadách model Gigabyte GA-K8N51GMF a Gigabyte GA-K8N51PVMT-9. Pojďme se na ně podívat blíže.

Gigabyte GA-K8N51GMF je základní deska, založená na čipové sadě GeForce 6100, doplněná jižním můstkem nVidia nForce 410. Tyto parametry předurčují použití desky pro nejlevnější segment trhu. Podtrhuje to i volba patice Socket 754, do níž lze osadit nejen plnohodnotné procesory AMD Athlon 64, ale také levnější, avšak mírně modifikované verze těchto procesorů AMD Sempron. Na samotné základní desce můžeme najít kromě zmíněné patice pro procesor dva sloty pro operační paměť typu DDR a možnou frekvencí 266/333/400 MHz, sloty pro rozšiřující karty PCI Express x1 a x16 a dva PCI. Kromě klasického vybavení dvěma ATA133 a jedním FDD se na boardu nachází i dvojice konektorů Serial ATA 3Gb/s. Nechybí ani zvukový čip Realtek ALC850 s výstupy pro osm kanálů, externí řadič Firewire IEEE1392a v provedení čipu VIA VT6307, nesmíme zapomenout ani na klasickou kombinaci jednoho sériového a paralelního portu, gigabitovou síťovou kartu nVidia a jeden VGA výstup integrované grafické karty. Nebudeme znovu zdůrazňovat přednosti a slabiny tohoto čipsetu, o těch jste se mohli dočíst v minulém čísle, nicméně je potřeba zopakovat, že kvalita VGA výstupu je opět nevalná při rozlišení 1 024 x 768 a 100 Hz byl obraz mírně rozmazaný, při LCD rozlišení 1 280 x 1 024 to bylo o něco lepší, ale to jen díky použití obnovovací frekvence 60 Hz. Z výkonnostního hlediska nedosahuje deska výkonu vybavenějších modelů s nForce 4 čipsetem, rozdíl však není propastný a při běžné práci si toho uživatel sotva všimne. Tato deska se tedy hodí zejména pro použití v kombinaci s procesory AMD Sempron, protože s plnokrevnými procesory Athlon 64 je již znát výkonnostní úbytek díky jednokanálovému přístupu do paměti. Pokud tedy uvažujete o použití plnohodnotných procesorů, sáhněte rovnou po následujícím modelu, určeném pro patici 939. V opačném případě byste mohli být spokojeni jak s výbavou, tak i se stabilitou této desky.

Již zmíněný druhý model základní desky Gigabyte GA-K8N51PVMT-9 je určen pro procesory AMD Athlon 64, AMD Athlon 64 X2 a FX pracující v patici 939. Deska je založená na čipové sadě GeForce 6150, tedy na výkonnějším modelu z řady čipsetů s integrovanou grafikou, doplňuje ho jižní můstek nVidia nForce 430. Díky němu má deska k dispozici místo dvou hned čtyři konektory SATA 3Gb/s, dále jsou k dispozici čtyři sloty pro operační paměti s podporou dvoukanálového přístupu do paměti. Tím však výčet novinek na této desce končí alespoň tedy těch viditelných. GeForce 6150 podporuje hardwarovou akceleraci dekomprese videa MPEG-2/WMV9 a zvládne i HDTV rozlišení (1 080p/1 080i), je tedy lépe vybavena pro přehrávání videa. Během interních testů jsme podrobili desku dlouhodobé zátěži i aplikačním testům, ve všech si vedla dobře. Z hlediska stability, kvality zpracování, kvality ovladačů a podpory na webu výrobce jsme byli naprosto spokojeni, výkonnostně se řadí mezi nejrychlejší dostupná řešení s integrovanou grafickou kartou. Kvalita VGA výstupu byla o něco lepší než v předchozím případě. Ideální použití této základní desky se tak nabízí v kancelářském prostředí, kde můžete využít snadný a bezproblémový upgrade grafického subsystému, kdy stačí jen kdykoliv přikoupit jakoukoliv grafickou kartu PCI Express x16 a značně tak zvýšit výkon. Za zmínku stojí však i podpora dvoujádrových CPU AMD Athlon 64 X2.

Nezmínili jsme se ještě o výbavě desek, která je poměrně chudá balení obsahuje pouze po jednom kabelu k mechanikám, navíc je však možné připojit modul s S-Video nebo RGB výstupem, který se dodává k oběma modelům. Navíc nejsou desky vybavené technologií DualBIOS, kterou disponují vyšší modely. Stejně tak je omezená i výbava BIOSu jako takového jsou zde všechny základní funkce, ale notorický přetaktovávač (overclocker) se o tyto desky dlouho zajímat nebude. Poslední otázkou je cena, která je sice o něco vyšší než u konkurenčních modelů, nabízejí ovšem integrovaný Firewire a velmi dobré zpracování motherboardu.

Gigabyte GA-8N51GMF

+ stabilita, provedení

- horší VGA výstup

Cena vč. DPH: 1 745 Kč

K testu zapůjčila firma: T.S.Bohemia, http://www.tsbohemia.cz

Výsledky testů

Everest čtení/zápis paměť (MB/s)5 697/2 305

Super PI 1M/4M (v sec)36/177

PCMark05 CPU (body)4 507

DVD Shrink (min:sec)13:15

HD Tach3 (MB/s)58,3

PCMark 2005 HDD (body)6 505

3DMark 2003/2005 (body)11 719/5 531

Half-Life2/Quake4 (fps)95,84/80,6

RTCW (fps)184,2

PCMark 2005 Systém (body)4 324

SysMark 2004 SE(body)200/219/181

§§§§§


Sličný fotografický zen - Creative Zen Sleek Photo potěšte své uši a oči

Michal Bareš

06P0089

S ohledem na to, jak nabitým bitevním polem je trh s velkokapacitními MP3 přehrávači, se trochu divíme, že k nám tak dlouho nezavítal žádný přístroj spolčenosti Creative, jejíhož harddiskového Nomada jsme kdysi testovali jako vůbec první vlaštovku tohoto segmentu.

Doba opravdu pokročila, je zde řada nových funkcí (některé jsou navíc dokonce užitečné a praktické), takže alespoň budeme mít o čem psát. Souboj mezi Creativem a Applem na poli MP3 přehrávačů je zábavné sledovat. Creative je vynalezl, Apple dodal touchpad, Apple přidal barevný displej s možností prohlížet fotografie, Creative si jej vypůjčil. Kde to skončí, těžko říct bitvu asi vyhrají marketingoví čarodějové, období rytířů výkonu je již minulostí. Prodává hlavně reklama a slevy v hypermarketech. Nám naštěstí přísluší hodnotit hlavně opravdové výkony a najít výhody a nevýhody, které by zákazník ze zavřené krabice či reklamy nezjistil.

Design přehrávače nám připadá jako kombinace přístrojů se střední kapacitou, Zenů Micro a starších Zenů Touch. Z prvně jmenovaných pochází rozložení ovládacích tlačítek, z druhých velikost (59 x 101 x 17,1 mm, hmotnost 157 gramů), bílá barva a kapacita. Námi testovaný Zen Sleek Photo obsahuje 20GB disk, na který lze tentokrát kromě hudebních souborů (podpora formátů MP3, WMA a WAV) ukládat i obrázky, vlastní nahrávky, nahrávky vestavěného rádia a o dost jednodušeji než dříve i jakákoliv počítačová data.

Pocit z ovládání je individuální, těžko objektivně hodnotitelná veličina. V tomto případě máme chuť vytknout hlavně absenci potvrzovacího tlačítka, místo nějž slouží poklepání na touchpadovou část ovladače. Okolní tlačítka jsou velká, příjemná a v kapse těžko rozlišitelná, ale touchpad má pouze tři úrovně citlivosti a se zmrzlými prsty ho lze ovládat těžko navíc když musíte při každém potvrzení klepat na plošku, která má tendenci měnit výběr. To naštve především při výběru autora či alba, ve skladbách se už nějak posunete tlačítky vpřed a vzad. Z ovládání jsme tedy mírně rozpačití. Pravda je, že jsme měli dost času se s přístrojem seznámit a potom už to šlo lépe, ale o přesnosti nemůže být řeč.

Asi nejvýraznějším prvkem přehrávače je krásný barevný 1,7palcový OLED displej s rozlišením 160 x 128 bodů a 262 tisíci barev. Je čitelný i za jasného dne, i když nejlepší prohlížení fotografií je samozřejmě mimo dosah slunečního svitu. V porovnání s OLED displeji, které jsme měli možnost spatřit u ostatních přehrávačů, je tento skutečně nadstandardní.

Fotografie se stejně jako hudební soubory přesouvají do přehrávače pomocí dodaného softwaru, který je sice zase o něco lepší než býval, ale stále dosti rozpínavý a složitý. Fotografie přetáhnete snadno, ale udělat pořádek v gigabajtech hudby je záležitost na dlouhé večery. Tedy pokud nemáte všechny skladby pečlivě otagované již na počítači, to ale budete muset udělat s jiným softwarem. Ten dodávaný neumí tagovat hromadně skladby umístěné na disku PC, jen ty v přehrávači, ty ale tou dobou již leží na jedné veliké hromadě a těžko se v nich orientujete.

Funkce MP3 přehrávače nás na druhou stranu velmi potěšily. Kromě hudby a obrázků je zde rádio, z nějž lze přímo nahrávat do formátu MP3, a rovněž diktafon. Někoho může potěšit organizér a seznam kontaktů. Největší výhodou je však možnost alokovat kus disku (512 MB až 16 GB) pro "mass storage" úložiště. Při připojení k PC tak nemusíte stahovat ovladače a lze přenášet jakákoliv data, což u předchozích MP3 přehrávačů této značky bylo možné pouze prostřednictvím výše zmíněného košatého softwaru či speciální utility pro windowsovského průzkumníka. Tedy ideální řešení, kdyby nebylo jedné drobnosti, a tou je změněný kabel s proprietárním konektorem (dříve býval klasický malý USB). Chcete-li tedy přehrávač používat na cizím počítači, musíte jej přenášet i s kabelem. Do nového konektoru je přivedeno i napájení, takže pokud chcete přehrávač pouze nabíjet na dovolené, bez USB kabelu se rovněž neobejdete.

Výdrž přehrávače se pohybuje okolo 16 hodin. Testovali jsme v krutých mrazech, takže je možné, že při normální teplotě vydrží více.

Existují-li ještě lidé, kteří si MP3 přehrávač vybírají podle toho, jak hraje, musíme je potěšit, že opravdu skvěle. Na kvalitu zvuku se bylo u Zenů vždy možné spolehnout, ani tento nezklamal. Nepřekvapila dodávaná sluchátka. Nejsou špatná, ale na vážný poslech to není. Měli jsme možnost Sleek připojit na další pecky Creative, konkrétně na modely EP 630 a EP 330, které jsou o něco lepší, ale na referenční sluchátka Koss Pro Porta samozřejmě nemají.

Pokud bychom měli přehrávač stručně charakterizovat, můžeme říci: výborný zvuk a displej, "stylové" ovládání, na které se ale dá zvyknout, rádio, fotky, řada dalších funkcí a poměrně nepřehledný software.

Creative Zen Sleek Photo

+ kvalita reprodukce a displeje

+ bohaté funkce

+ možnost alokovat mass storage

- nestandardní konektor

- napájení pouze přes zmíněný konektor

- chybí tlačítko potvrzení výběru

Cena vč. DPH: 9 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative, http://cz.europe.creative.com

§§§§§


Jeden hot a druhý čehý - CM-TECH CA-F180 a CA-F280 dvojice nových levných MP3 přehrávačů

Lubor Jarkovský

06p0082

v záplavě všech možných super a úžasných přehrávačů s možností prohlížení fotografií či sledování videa se už pomalu začíná zapomínat na starý dobrý obyčejný MP3 přehrávač. Korejský výrobce kvalitních přehrávačů, společnost CM-TECH, se rozhodl, že vyjde vstříc i těm méně majetným a uvádí na trh extra malé, levné a "obyčejné" přehrávače, jejichž cena se pohybuje jen lehce nad hranicí čtyř tisíc za gigabajt. Vyplatí se?

Jako vejce vejci skoro

V případě recenzovaných modelů CA-F180 a CA-F280 je nadpis odstavce myšlen spíše metaforicky, protože oba přehrávače mají prakticky úplně stejné funkce, ale v jejich vzhledu už několik rozdílů najdeme. Tím nejzásadnějším je tvar, který se odvíjí od použitého napájení F180 používá AAA baterie, tudíž v zadní části vystupuje jeho tělo do prostoru, zatímco F280 má baterii integrovanou (Li-Pol), takže je "placatější". Zajímavé je, že první jmenovaný přehrávač váží 18 gramů bez baterie a druhý pouhých 19 včetně baterie. Svým vzhledem nás paradoxně zaujal spíše objemnější a těžší (s baterií) F180, i když jeho nijak bytelně působící plastové tělo celkový dojem kazilo. Po konstrukční stránce je určitě zdařilejší F280. Další oblastí, kde se oba produkty liší, jsou displeje, přičemž F180 má klasické monochromatické LCD a F280 efektnější OLED. Nám přesto vyhovoval spíše nižší model, protože jeho displej je větší a přehlednější. Trochu však vadilo, že jeho podsvícení čas od času poblikávalo, jakoby v přístroji kolísalo napětí.

Funkční výbava a ovládání

Pokud jste často snili, že si pořídíte přehrávač skutečně malých rozměrů s funkcemi rádia, diktafonu a nahrávacího zařízení, zdá se, že v obou CM-TECH přístrojích se vaše představy zhmotnily. Oba dva kousky totiž umí vše, co se od MP3 přehrávače klasické koncepce očekává. Přehrajete na nich MP3, WMA, ASF a OGG, poslechnete si rádio, zaznamenáte hlas a nahrajete zvuk z externího zdroje i FM tuneru do MP3. Nahrávání nás obzvlášť potěšilo, protože v nastavení lze zvolit datový tok až 192 kb/s. Úprava zvuku pomocí ekvalizéru je také samozřejmostí. Nabízí pět přednastavených režimů, jeden uživatelský a navíc ještě SRS, TruBass i WOW. Jako bonus najdeme u F180 utilitu pro čtení textů, která je však v praxi nepoužitelná, protože na malém displeji se ve větších souborech špatně orientuje.

Ovládání je jednoznačně povedenější u F180, protože je řešeno kruhem pěti tlačítek, doplněným těsně pod displejem ještě o další dva ovládací prvky. F280 má všech sedm tlačítek u sebe a zpočátku vás jejich rozmístění určitě zmate.

Spojení s počítačem a výdrž baterie

CM-TECH se jako jedna z mála známějších společností stále drží nejjednoduššího způsobu kopírování dat. Jeho přehrávače stačí připojit k počítači a bez jakéhokoliv softwaru lze přenášet cokoliv, včetně hudby do paměti. Snaha o takzvanou "ochranu autorských práv" omezováním uživatele se nás proto tentokrát netýká, což považujeme za výrazný klad, protože většina pokusů zabránit kopírování nelegální hudby je stejně neúčinná a ve výsledku poctivého uživatele pouze obtěžuje. Do pamětí obou přístrojů se přes USB 2.0 kopírovala data příjemnou rychlostí 3 až 3,5 MB/s.

Dobíjení baterie v případě F280 probíhá po spojení s počítačem, ale pokud by vám tento zdlouhavější a složitější způsob (musíte mít zapnutý počítač) nevyhovoval, lze dokoupit síťový adaptér. Výdrž tohoto modelu není ovšem nijak slavná, protože podle údajů výrobce dokáže při plně nabité baterii hrát jen něco okolo 10 hodin. Náš test se s tímto číslem bohužel shoduje. Naopak F180 používající AAA baterii vydrží v provozu dvojnásobnou dobu, a to považujeme u tak malého přístroje za solidní výkon.

Výsledné hodnocení

Když se ohlédneme zpět na celé testování, nepatrně více se nám líbil model CA-F180, i když oba dva mají své mouchy. Pro uživatele hledající levnější řešení, které ovšem nebude postrádat nic z funkční výbavy, se nám zdají být oba CM-TECHy jako vhodné řešení. Jsou malé, hezké a nebýt v případě F180 do očí bijícího levného plastu a v případě F280 malé výdrže baterie a až příliš drobounkého displeje, mohli jsme je oslavovat mnohem bujařejším způsobem.

CM-TECH CA-F180

+ velikost, výdrž baterie, funkce, cena

- plastové tělo

Cena vč. DPH: 3 390 Kč (512 MB), 4 290 Kč (1 GB)

K testu zapůjčila firma: HBC Europe, s. r. o.

http:://www.cm-tech.cz

CM-TECH CA-F280

+ velikost, funkce, cena

- plastové tělo

Cena vč. DPH: 3 490 Kč (512 MB), 4 390 Kč (1 GB)

K testu zapůjčila firma: HBC Europe, s. r. o., http://www.cm-tech.cz

§§§§§


Velký snímač v akci - Sony DSC-R1 špičkový kompakt s výborným ovládáním

Rani Tolimat

06p0083

Model R1 je novým zástupcem firmy Sony ve třídě špičkových kompaktů. Nabízí mimořádně vysoké rozlišení 10 megapixelů a hlavně zcela novou koncepci, která by podle výrobců měla spojovat to nejlepší ze současných kompaktů i levnějších zrcadlovek.

Na rozdíl od jiných kompaktů s malými snímači (hovoříme o rozměrech, nikoli o rozlišení) je R1 vybaven čipem CMOS velikosti APS-C, což je stejný formát, jaký se dnes používá ve velké většině digitálních zrcadlovek. Výhody oproti běžným kompaktním přístrojům jsou nasnadě větší snímač znamená vzhledem k menší hustotě jednotlivých pixelů mnohem méně šumu. Výrobci proto mohli Sony R1 bez problémů vybavit citlivostí až do ISO 3 200, což nesmírně ocení milovníci akčních snímků či fotografování ve slabém světle bez blesku. Velký snímač navíc umožňuje kreativní práci s hloubkou ostrosti, což u kompaktů rovněž odpadá. Zároveň ale R1 nabízí většinu výhod kompaktních přístrojů možnost pozorovat při fotografování scénu na displeji, živý histogram na displeji, pevné a kvalitní provedení a také objektiv s rozsahem ohniskové vzdálenosti, za který bychom u zrcadlovky zaplatili zpravidla podstatně více. Jen s videozáznamem se majitelé musí rozloučit, to souvisí s velkým snímačem.

Navenek přístroj vzdáleně připomíná předchozí model F828, ve skutečnosti toho po něm ale mnoho nezdědil. Shodné jsou základní rysy černé provedení, velký úchop pro pravou ruku a zejména mohutný objektiv. V některých ohledech ovšem R1 kvalit svého předchůdce nedosahuje. Příjemně robustní tělo je vyrobené z plastu, F828 byl z kovové slitiny a vyznačoval se přitom slušnou odolností proti vlhkosti či prachu. R1 je na pohled o poznání křehčí.

Očnice s elektronickým hledáčkem ustupuje hodně dozadu a přístroj tak při pohledu z boku trochu připomíná starší videokameru. Tento dojem posiluje i hodně netradičně řešený LCD displej. Vyklápí se shora, jeho kloub je umístěn nad hledáčkem. V případě potřeby ho lze otočit o 180 stupňů a skrýt do těla přístroje.

Funkční výbava je velmi vyspělá, to je ovšem dnes u kompaktů nejvyšší třídy bezmála povinnost. Náročnější fotografové ocení podporu RAW, desetimegové snímky ale v tomto formátu zabírají spoustu místa (okolo 20 MB) a po vyfotografování se ukládají na kartu celých devět vteřin. V mnoha situacích (akční fotografování apod.) se proto lépe hodí tradiční formát JPG. Výhodou je dobrá práci s barvami, především možnost jemnějšího doladění barevné teploty v každé z obvyklých předvoleb. Líbil se nám i histogram, který lze při prohlížení fotografie rozložit do jednotlivých barevných kanálů. Nepotěší naopak malá vyrovnávací paměť, v sekvenčním snímání fotoaparát ukládá jen tři snímky v sérii.

Velkou pochvalu zaslouží propracovaný systém ovládání. Dvě ovládací kolečka dnes nenajdeme ani u mnoha zrcadlovek, s trochou cviku je díky nim nastavení jakéhokoli parametru hračkou. Prakticky všechny důležité funkce (citlivost, korekce expozice, vyvážení bílé, měření expozice, sekvenční snímání, bracketing apod.) mají samostatná tlačítka.

Při fotografování nás trochu zamrzela absence laserového asistenčního přisvícení, které tradičně patřilo k největším výhodám fotoaparátů značky Sony díky němu dokázaly zaostřit i do naprosté tmy. R1 má místo laseru běžné oranžové světlo, které při ostření pomáhá sice vcelku spolehlivě, ale podstatně pomaleji. Milovníky fotografování v interiéru potěší sáňky pro externí blesk, nacházející se netradičně na pravé straně na úchopu. Nevýhodou je jistá nestabilita, blesk ale svítí mírně z úhlu, což na fotografiích může vypadat dobře.

Jako všechny špičkové kompakty je R1 vybaven elektronickým hledáčkem. To se dalo čekat, špatnou zprávou je ale rozlišení pouze 235 000 bodů, stejně jako u F828. Na základní orientaci ve scéně to stačí, na rozpoznání jemných detailů nebo spolehlivé ruční ostření nikoli. Hledáček navíc, jak už to bývá, překresluje scénu s jistým zpožděním, z čehož rozhodně nebudou mít radost třeba akční a sportovní fotografové.

Ohnisková vzdálenost R1 začíná už na ekvivalentu 24 mm, což je mezi kompakty nezvyklé (kromě R1 se s tím setkáme jen u Nikonu 8700 a Kodaku P880). Zoom se ovládá, jak se dnes konečně stalo u dobrých kompaktů zvykem, mechanicky kroužkem na objektivu.

U fotografií lze pochválit zejména povedené barevné podání snímač CMOS i obrazový procesor odvádějí velmi dobrou práci, barvy jsou syté a přitom věrné, případný mírný příklon k teplejšímu provedení lze snadno kompenzovat pomocí jemného doladění vyvážení bílé. Při ohniskové vzdálenosti 24 mm lze jistě tolerovat jistou míru zkreslení, trochu nás ale zaskočila značná neostrost zejména při krajích snímku, dokonce i po přiclonění. Kresba detailů je při fotografování do JPG obecně horší, než bychom u fotoaparátu s 10 MPx čekali důvodem je patrně příliš silný kompresní algoritmus. To lze obejít fotografováním do RAW, tam ale zase vadí již zmíněné pomalé ukládání snímků.

Výrobcům se nepodařilo úplně odstranit ani hlavní problém předchozího modelu F828, totiž častý výskyt chromatické aberace. Pravda, už není tak všudypřítomná jako dříve, ale zejména na širokém ohnisku se objevuje poměrně pravidelně na většině kontrastních přechodů, zejména při okrajích fotografií. Naopak šumu je i při vyšších citlivostech opravdu málo, při ISO 800 a 1 600 dokonce méně než u některých zrcadlovek.

Sony R1 lze tedy doporučit všem, kdo rádi fotografují přes displej a nechtějí investovat do výměnných objektivů. Milovníci kreativní fotografické práce ale patrně zůstanou u zrcadlovek, z nichž se dnes mnohé prodávají za cenu srovnatelnou s cenou R1.

Sony DSC-R1

+ velký snímač s vysokým rozlišením

+ širokoúhlý objektiv

+ málo šumu

+ dvě ovládací kolečka

- pomalý elektronický hledáček

- příliš zřetelná JPG komprese

- chromatická aberace

Cena včetně DPH: 23 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony, http:://www.sony.cz

§§§§§


Revoluce nebo jen evoluce? Přináší nová čipová sada Intel i975X více než jen podporu nových procesorů?

Petr Matuška

06P0081

Minulý měsíc jste si mohli na stránkách našeho časopisu přečíst o nově uvedeném procesoru společnosti Intel, který se od svých předchůdců odlišuje zejména použitou výrobní technologií. Intel Pentium Extreme Edition 955 je prvním desktopovým procesorem, který je vyráběn novou výrobní technologií. Na rozdíl od předchůdců procesorů s jádrem Prescott 2M vyrobených 90nm výrobní technologií je nový procesor Intel Pentium Extreme Edition vyroben 65nm výrobní technologií. Jak se však stalo u společnosti Intel neblahým zvykem, při pořízení tohoto procesoru si budete muset koupit i novou základní desku s aktualizovanou čipovou sadou, označenou jako Intel i975X. Nebude tedy možné provozovat výše jmenovaný procesor (a další vyrobené stejným výrobním postupem, které se dostanou na trh v průběhu února 2006) na stávajících sestavách, založených na čipsetech Intel i945P/G a Intel i955X. Pojďme si tedy přiblížit nový high-endový čipset z díly Intel. Dámy a pánové Intel i975X je tu!

Další krůček k dokonalosti...

Jak již bylo zmíněno v úvodu, čipová sada i975X je přímým nástupcem dosavadního high-endového modelu i955X. S tímto čipsetem však má mnoho společného, najdeme zde ale i drobné rozdíly. Základem čipové sady je severní můstek Intel 82975X MCH, jenž má na starosti komunikaci s procesorem, operační pamětí a rovněž zprostředkovává a řídí práci grafické karty. Jistě se nyní ptáte, jaké procesory lze s tímto čipsetem použít jsou to procesory Intel Pentium 4, Intel Pentium D, Intel Pentium 4 Extreme Edition a nakonec i Intel Pentium Extreme Edition. Pracovní frekvence podporovaných procesorů v současné době činí až 3,8 GHz a rychlost systémové sběrnice může být 800/1 066 MHz. Co se týká operačních pamětí, jsou podporovány typy DDR2 na rychlostech 533 a 667 MHz. Stejně jako u high-endových modelů je zde přítomná technologie Intel Pipeline Technology (Intel PAT), která zvyšuje propustnost pamětí a tím zvyšuje výkon paměťového subsystému. Druhou zásadní novinkou čipové sady (po podpoře nových CPU) je možnost práce se dvěma grafickými kartami PCI Express x16 v zapojení 2 x 8 PCI Express linek. Tento způsob je možné v současné době použít pouze s řešením grafických karet ATI CrossFire, použití konkurenčního řešení SLi společnosti nVidia zatím brání vzájemná nedohoda obou zúčastněných stran. Záleží tedy na ovladačích, hardwarově je vše připraveno. Samozřejmě je možné použít i jednu grafickou kartu v klasickém zapojení 16 PCI Express linek.

Tím se dostáváme k jižnímu můstku Intel 82801GR ICH7R. Ten zůstal nezměněn od doby i955X a nabízí až osm konektorů USB 2.0 a šest linek PCI Express, které lze rozdělit buď do konfigurací 1 x 4 + 2 x 1 nebo 6 x 1. Přes toto rozhraní může být připojená gigabitová síťová karta Intel PRO/1000 LAN a Intel Active Management Directory. Kromě toho lze k jižnímu můstku připojit i šest PCI slotů, až čtyři konektory rychlého rozhraní Serial ATA 3Gb/s a zvukovou kartu s podporou HD Audio. K SATA konektorům můžete připojit více disků v zapojení RAID 0, 1, 5 a 10, a to díky technologii Intel Matrix Storage Technology. Nesmíme zapomenout ani na podporu NCQ technologie.

Podobně jako tomu bylo i u předchozí čipové sady, i975X podporuje celkovou kapacitu operační paměti až 8 GB, ECC paměti, použít samozřejmě můžete 64bitové rozšíření EM64T, Enhanced Intel SpeedStep Technology, HyperThreading a v neposlední řadě také duální přístup do paměti.

A jak je na tom nový čipset z hlediska výkonu? Při použití rychlých pamětí DDR2 667 MHz a časování CL4 dosahuje paměťová propustnost při použití FSB 1 066 MHz vskutku vysokých hodnot. Všechny ostatní hodnoty a výsledky jsou však již velmi podobné výsledkům i955X.

Změn v nové čipové sadě tedy není mnoho, ale protože jde o společnost Intel, stačí to na vydání nové série základních desek. Posledním údajem, který jsme vám ještě nezprostředkovali, je cena a datum dostupnosti na našem trhu. Vězte, že cena bude kopírovat současné top modely (5 000-7 000 Kč vč. DPH) a na našem trhu by motherboardy měly být dostupné od konce ledna 2006. Kromě samotných základních desek Intel oznámila dostupnost motherboardů s i975X mimo jiné i společnosti Gigabyte.6 0081/VAC o

Intel i975X

+ výborný výkon

- minimální změna oproti i955X

Cena vč. DPH: 7 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Intel, http://www.intel.com

Výsledky testů

Everest čtení/zápis paměť (MB/s)7 111/2 351

Super PI 1M/4M (sec)39/193

PCMark05 CPU (body)4 240

DVD Shrink (min:sec)13:59

HD Tach3 (MB/s)48,2

PCMark 2005 HDD (body)4 932

3DMark 2003/2005 (body)12 576/6 066

Half-Life2/Quake4 (fps)89,44/75,0

RTCW (fps)156,2

PCMark 2005 Systém (body)4 244

SysMark 2004 SE(body)202/222/183

§§§§§


MSI Star Key 2.0. Bluetooth ve verzi 2.0 od společnosti MSI nejen pro mobily

Petr Matuška

06P0086

Fenomén Bluetooth verze 2.0 se pomalu, ale jistě začíná usazovat v našich myslích a domácnostech. V minulém čísle jsme přinesli recenzi zařízení Epox, využívajícího novou verzi Bluetooth 2.0, v aktuálním čísle na ni navazujeme recenzí dalšího zařízení postaveného na stejné technologii. MSI Star Key 2.0 je vyroben v rozměrech 55 x 20 x 10 mm, váží 9 gramů. Pracuje s rozhraním USB 1.1, přes které je napájen i celý dongl. Díky specifikaci Bluetooth 2.0 umožňuje Star Key připojení až sedmi zařízení, takže k běžnému počítači lze snadno najednou připojit (a následně s nimi pak bez obtíží a konfliktů pracovat) mobilní telefon, PDA, tiskárnu, klávesnicový set a jiná zařízení, podporující bezdrátový přenos dat Bluetooth. Problémy mu nedělají ani zařízení s nižší specifikací 1.0, 1.1 a 1.2. Všechna testovaná zařízení mobilní telefony, handsfree sety, tiskárna a klávesnice pracovaly bez nejmenších potíží a problémů. Podpora až sedmi připojených produktů však není jediná změna oproti předchozí verzi zvýšila se i přenosová rychlost mezi zařízeními, která činí v reálném prostředí maximálně 2,1 Mbit/s. Toto zrychlení je viditelné zejména při komunikaci mezi dvěma počítači, které je možné realizovat se dvěma stejnými zařízeními. K důležitým funkcím, jež tento výrobek podporuje, patří Audio Profile, díky němuž můžete používat handsfree jako mikrofon a reproduktor, pomocí nichž lze komunikovat přes programy typu Skype/ICQ nebo jen využívat handsfree pro příjem audio signálu obvykle poslech internetového rádia a MP3. Kvalitním pomocníkem při konfiguraci je program WIDCOMM Bluetooth, který kompletně nahrazuje průvodce konfigurací MS Windows XP. Díky němu je správa zařízení a jejich následné používání velmi snadné. Pokud nevlastníte Windows XP, nemusíte truchlit ovladače podporují operační systémy MS Windows 98 SE/ME/2000/XP a Mac OS X 10.3 a vyšší.

A jaké máme s tímto výrobkem zkušenosti? Reálný dosah pro handsfree a mobilní telefony byl okolo 6 m, což je zhruba o metr méně než zvládl minule testovaný přístroj Epox, při komunikaci mezi dvěma PC byl "viditelný" dosah okolo 65 metrů a přenosová rychlost se pohybovala max. do 1 Mbit/s. Co nám však vadilo, bylo občasné odpojování některých zařízení jako mobilní telefon Siemens S55 a handsfree Jabra.

MSI Star Key 2.0

+ kvalita softwaru

- občasné výpadky, kratší dosah

- zahřívá se

Cena: vč. DPH: 950 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi, http://www.levi.cz

§§§§§


Nový projektor Dell

Jaroslav Kasal

06P0085

Na trhu je možné nalézt celou škálu datových projektorů, jen málo z nich je však tak zajímavých jako produkt Dell 5100MP se středně velkými rozměry 330 x 261 x 115 mm a hmotností přibližně 3,7 kg. Pokud od značky Dell očekáváte reprezentativní vzhled, nebudete zklamáni. Projektor 5100MP disponuje elegantními tvary v kombinaci stříbrošedé a černé barvy. Na horní straně zařízení se nacházejí ovládací tlačítka. Jejich rozmístění je promyšlené a dobře se s nimi pracuje. Obdobně se můžeme vyjádřit i o dálkovém ovladači. Na horní straně projektoru najdete i informační LCD panel. Tento prvek se u projekční techniky zatím vyskytuje velmi zřídka. Jeho posláním je zobrazovat aktuální stav zařízení. Na panelu je proto možné číst hlášení typu: "Warming Up", "No signal", "Cooling", "Search" a obdobně. V praktickém provozu je přítomnost LCD panelu bezesporu příjemná a obsluhu zařízení usnadňuje.

Protože je projektor založen na technologii DLP (Digital Light Processing), nachází se v jeho útrobách DMD prvek. V případě 5100MP se jedná o čip se skutečně nadstandardním rozlišením 1 400 x 1 050 obrazových bodů! Výrobce označuje matici zkratkou SXGA+. Rovněž nadstandardní je i světelný výkon 3 300 ANSI lm. Zařízení jej nabízí díky 300W projekční lampě s životností 1 700 hodin provozu (2 200 hodin při využívání ekonomického režimu). Kontrast obrazu dosahuje podle výrobce vysoké úrovně 2 500 : 1.

Při testování jsme vyzkoušeli zobrazování různých grafických režimů, dokonce jsme shlédli i ukázky filmů v rozlišení HDTV (1 280 x 720 i 1 920 x 1 080). Díky vysokému rozlišení zobrazovacího prvku projektoru byl obraz na zcela jiné úrovni, než jakou mohou nabídnout běžné projektory pracující v režimu SVGA nebo XGA.

Zadní strana projektoru je doslova poseta konektory. Pro připojení obrazového signálu nalezne uživatel pětici přípojek BNC, moderní HDMI, VGA vstup, M1 (široký konektor pro kabel s redukcí na VGA a USB), žlutý vstup RCA (cinch) pro kompozitní video, kulatý konektor S-Video a pro úplnost ještě trojici RCA zdířek (složky RGB). Kontrolní (náhledový) monitor lze připojit k VGA výstupu. Pro vstup zvukového doprovodu je připraven 3,5mm jack. Zvukový výstup pak nabízí stejný konektor.

Doplňující prvek představuje síťové rozhraní (konektor RJ45). Lze s jeho pomocí připojit projektor k místní síti a následně z počítače pohodlně ovládat veškerá vnitřní nastavení 5100MP. Stačí otevřít webový prohlížeč a zadat adresu komunikačního rozhraní projektoru.

Dell 5100MP

+ rozlišení obrazu, světelný výkon

+ konektivita

- životnost lampy, pořizovací cena

Cena vč. DPH: 101 031 Kč (akce v únoru 2006: 83 181 Kč)

K testu zapůjčila firma: Dell, http://www.dell.cz

§§§§§


Pro kancelář i hry -Samsung SyncMaster 970P další generace stylového panelu

Tomáš Jirásko

06P0096

Samsung SyncMaster 970P je nejenom stylovou záležitostí, která na vašem stole každého upoutá, ale také vynikající displej co do technického provedení a parametrů. Samsung jako jeden z výrobců LCD displejů samozřejmě používá pro své modely vlastní matice v tomto případě jde o PVA panel s rozlišením 1 280 x x 1 024 obrazových bodů, kontrastním poměrem 1000 : 1, svítivostí 250 cd/m2 a udávanou dobou odezvy 6 ms (šedá/šedá), přičemž reálná odezva černá/černá se pohybuje na hranici 10 ms. Tyto hodnoty jsou více než dostatečné a vyhovující jak pro hraní her, tak pro přehrávání audiovizuálního záznamu. V obou případech jde již o čísla, kdy je schopnost reakce lidského oka nad těmito hodnotami.

Ovládání samotného displeje je plně softwarové, na displeji nenaleznete kromě tlačítka pro zapnutí žádný další ovládací prvek. S tímto "úkazem" jsme se setkali již u modelu Syncmaster 913P, i přes počáteční nezvyk jde o vcelku příjemné řešení. Nicméně jako první musíte nainstalovat software MagicTune a MagicBright.

Mechanicky je displej připevněn na noze ve tvaru položeného V, která umožňuje jak jeho výškové, tak i stranové nastavení díky otočnému uchycení v podstavci. Displej samozřejmě lze měnit i rotací pomocí pivotu až o 180 stupňů je vybaven i čidlem změny polohy, takže ve spolupráci s vhodným softwarem dokáže měnit i orientaci samotné pracovní plochy. Displej disponuje pouze jedním DVI vstupem, analogový signál je řešen přes přiloženou redukci.

Při testu obrazu s využitím softwaru DisplayMate se šedá škála zobrazila hladce, s čistými přechody mezi odstíny. Barevné podání bylo jasné, s pěkným nasycením jednotlivých tónů. Při přehrávání DVD se výjimečně objevil lehký posun škály do červena.

Z hlediska výkonu je displej srovnatelný s monitorem Philips Brilliance 190P6, přičemž stejný panel jako 970P využívá i Fujitsu Siemens P19-2. Ten můžeme označit za nevlastního sourozence tohoto výrobku, již samotná konstrukce nohy nezapře podobnost obou displejů.

Samsung SyncMaster 970P osloví uživatele především kvalitou obrazu, rovnoměrným podsvícením a možnostmi polohování. Pokud hledáte dobrý displej a jste ochotni za něj zaplatit vyšší částku, je 970P právě pro vás.

Samsung SyncMaster 970P

+ obraz, design, polohování

- pouze softwarové ovládání

- cena

Cena včetně DPH: 17 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Samsung,

http://www.samsung.cz

§§§§§


Poloprofesionálně na RAID...Test přídavné karty Kouwell KW 572i pro zapojení disků v RAID systému

Petr Matuška

Během několika posledních let se oblast ukládání dat poněkud dostává do pozadí za výkon procesorů a grafických karet. Nejnovějším počinem je schválení takzvané druhé generace Serial ATA disků s rychlostí přenosu dat 3 Gb/s a úspěšná implementace technologie NCQ. V oblasti high-endových modelů se pak jedná o nástup rozhraní SAS, což je následovník SCSI rozhraní pevných disků, určených převážně pro servery. S prvně jmenovanými běžně dostupnými technologiemi pro obyčejné uživatele se můžete setkat i ve svém počítači. Pro připojení jednoho nebo dvou disků pracujících jednotlivě bohatě stačí integrované řadiče na základních deskách, pokud však chcete provozovat více disků v poli RAID, nebude vám již stačit obyčejná základní deska, nýbrž budete potřebovat minimálně lépe vybavený model s integrovaným přídavným řadičem, zvládajícím základní funkce polí RAID. Tyto řadiče nejsou špatné, ovšem pro poloprofesionální a profesionální nasazení se příliš nehodí, kvůli minimu podporovaných funkcí a nastavení. Pokud vám tedy nevyhovují integrované řadiče, sáhněte po přídavných plnohodnotných kartách. Jednou z takových může být i externí řadič Kouwell KW 572i, který jsme měli možnost otestovat a porovnat jeho výkon, výsledky a možnosti nastavení s řadičem integrovaným na základní desce. Kouwell KW 572i je karta s rozhraním PCI-X revize 1.0a, podporující frekvenci sběrnice 133 MHz a 64bitový přístup. Srdcem samotné karty je řadič Silicon Image Sil3124-2, podporující disková pole RAID 0 (Striping), RAID 1 (Mirroring), RAID 0+1 (též označovaný jako RAID 10), RAID 5 (Parity) a jako poslední i zapojení JBOD. Více jste si o těchto režimech mohli přečíst v předchozích číslech našeho časopisu. Řadič umí pracovat až se čtyřmi pevnými disky s rozhraním Serial ATA, včetně nejnovějších revizí splňujících parametry SATA 3 Gb/s. Rovněž podporuje funkci NCQ, Native Command Queuing, pokud ji disky dovedou využít. Proč zvolit toto řešení, které v podstatě nabízí každá lépe vybavená základní deska? Zejména pro podporu nových disků SATA 3 Gb/s včetně technologie NCQ, které se u současných motherboardů až na výjimky nevyskytují. Neméně podstatnou výhodou je pak fakt, že externí řadič méně zatěžuje procesor, což bylo zvláště patrné na testech v zapojení RAID 5, dále pak lepší softwarové vybavení, které u integrovaných řadičů chybí vždy. Pomocí něho lze velmi snadno kontrolovat stav polí a jejich aktuální parametry. Poslední výhodou externího řešení je možnost rychlé výměny poškozené karty za jiný kus, bez obavy o data na discích pokud se totiž porouchá řadič interní, abyste se dostali ke svým datům, budete potřebovat identickou základní desku, jejíž pořizovací cena mnohdy přesáhne hranici sedmi tisíc korun. V případě externí karty pak stačí pouze operativně a velmi rychle nahradit vadný kus za jiný a o svá data se bát nemusíte. Za zmínku jistě stojí i čtveřice konektorů pro připojení LED diod, signalizujících činnost každého Serial ATA kanálu. Naopak nevýhoda této karty spočívá v použití méně rozšířené sběrnice PCI-X, která se nachází zejména na serverových motherboardech, ale jen na malé části těch desktopových. Pokud tomu tak je, bývá cena těchto základních desek opravdu astronomická. Daleko přijatelnějším řešením by mohlo být v současné době použití rozhraní PCI Express x4, které nabízí dostatečnou datovou propustnost a s výběrem základní desky by neměl být takový problém.

V balení se dodávají čtyři SATA kabely, úchytka pro zapojení v sestavách s low profile design, tedy pro použití s systémech s nízkým profilem počítačové skříně, dále pak manuál a CD s ovladači. Bohužel není k dispozici disketa s konkrétními ovladači, takže instalace operačního systému MS Windows je bez jejího pořízení nemožná. Pro smysluplné a plně profesionální využití RAID 5 by bylo potřeba ještě o dva SATA konektory více, stejně tak se na kartě nenachází žádná vyrovnávací paměť proto se tato karta hodí spíše pro poloprofesionální použití. S prací karty jsme byli nadmíru spokojeni ovšem až na absenci diskety s ovladači. Naměřené výsledky rychlosti můžete porovnat v přiložené tabulce. Celkově lze říci, že externí karta zprostředkuje data v průměrů o pět až deset procent rychleji než integrované řadiče na základní desce. Kartu Kouwell KW 572i jsme testovali na základní desce Asus P5WDG2WS, výsledky jsme porovnali s integrovaným řadičem nVidia nForce4 a s integrovaným řadičem Silicon Image 3112, obojí na základní desce DFI LanParty UT nF4 SLI-DR Expert. Nejvyšší výkon a největší rozdíly jsme zaznamenali při použití RAID 5 a současném odpojení jednoho disku, simulujícím tak výpadek jednoho zařízení. Tento externí řadič je typickým příkladem dobré myšlenky, bohužel nedotažené do konce díky požadavkům na co nejnižší cenu.

Kouwell KW 572i

+ nenáročné na zatížení procesoru, výkon, funkce

- sběrnice PCI-X, absence vyrovnávací paměti, pouze 4 porty

Cena vč. DPH: 2 600 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi, http://www.levi.cz

§§§§§


iPod killer od Toshiby? Gigabeat MEG F10 jukebox s pevným diskem

Lubor Jarkovský

06P0088

Úplně na začátku testu musíme zmínit, že tento přehrávač od Toshiby není žádnou novinkou, protože byl ohlášen již někdy v roce 2004 a na světový trh se dostal na začátku roku následujícího. Další rok jsme museli čekat, než se produkt objeví i u nás. Konečně můžeme říci, že přehrávač řady Gigabeat, který měl v době svého vstupu na trh ambice pokořit slavný iPod (později samozřejmě nenaplněné), je v českých internetových obchodech už k dostání.

Poměrně objemnému stříbrnému přístroji s 10GB harddiskem vévodí na přední straně ohromný TFT LCD displej s úhlopříčkou 2,2", rozlišením QVGA (320 x 240) a schopností zobrazit až 264k barev. Jeho kvalita nám doslova vyrazila dech hned při prvním spuštění přístroje, ale věnujme pozornost i dalším prvkům. Pod LCD je umístěn kříž ovládání s dotykovými ploškami, které jsou velmi úzké a navíc ohraničené lehce vystupujícími okraji, takže ve výsledku se jimi neovládá přehrávač nejlépe. Horní strana je věnována sluchátkovému výstupu, tlačítku Hold a vstupu pro síťový adaptér. Na pravé straně jsou další ovládací prvky, na dolní straně pak naleznete USB port, multifunkční port pro dodávanou kolébku (o té později) a vypínání baterie.

Toshiba F10 umí přehrávat MP3, WMA a WAV a prohlížet si na ní můžete i fotografie v JPEGu. Vzhledem k jejímu stáří je logické, že nedokáže spouštět video, které se stalo v MP3 přehrávačích větším hitem až během roku 2005. Přesto nás to trochu mrzí, protože tak velký kvalitní displej po filmech skoro volá.

Pomineme-li již zmiňované ne zcela podařené dotykové ovládaní, systém jako takový není vůbec špatný. Po stisku tlačítka Menu vyskočí přehledná nabídka s řadou položek a vy se ihned můžete pustit do všemožného nastavování. Nechybí hodiny, ekvalizér s osmadvaceti možnými nastaveními ani možnost měnit skiny. Jediným výrazným záporem je pomalý firmware, který chvílemi připomíná kousnutý počítač s procesorem vytíženým na 95 % neznámým procesem. Na stisk tlačítka totiž reaguje player zhruba až po půl vteřině.

K nahrávání hudby je potřeba použít dodávaný software, který kopírování hudebních souborů mírně komplikuje, ale není alespoň objemný a složitý. Obrázky lze překvapivě kopírovat přímo. Hudba se řadí podle ID3 tagů, ale obsah paměti můžete zobrazit i podle složek (tato funkce je většinou uživatelů právem vyžadována). Prohlížení fotografií není o nic složitější, přehrávač jich v náhledech zobrazí prvních dvanáct, stačí jen zvolit kteroukoliv z nich a pak už může běžet slideshow, pro kterou jsou připravena různá nastavení.

V příslušenství je síťový adaptér, sluchátka a USB kabel, navíc také elegantní kolébka s USB portem, vstupem pro adaptér a linkovým výstupem. Po straně se nacházejí dvě tlačítka pro základní ovládání dodávaného softwaru, pouhým stisknutím jednoho z nich lze synchronizovat obsah přehrávače s počítačem. Toshiba nás Gigabeatem F10 mile překvapila a i když je přehrávač už přes rok starý, stále ho považujeme za konkurenceschopný. Jeho doporučená cena činí bez deseti korun jedenáct tisíc, ale na internetu jej při troše hledání seženete podstatně levněji.

Toshiba MEG F10

+ perfektní displej

+ bohaté příslušenství

- otravný software, dotykové ovládání

Cena vč. DPH: 10 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, a. s.

http://www.toshibaczech.cz

§§§§§


Centrino Duo Napa

Tomáš Jirásko

06P0095

V minulém čísle jsme si na předvýrobních modelech Aceru a Samsungu, určených pro německý trh, představili novou platformu Centrina (označovanou jako Napa). V tomto čísle se podíváme na ledví notebooku, určeného pro naše prodejny. Z řady modelů jsme vybrali nový Fujitsu Siemens Lifebook E8110 a pro srovnání jsme do testu zařadili i jeden z nejvýkonnějších zástupců Sonomy pracovní stanici Celsius H230.

Lifebook dorazil v plné zbroji. Byl osazen procesorem Intel Core Duo T2600 (2,16 Mhz) a 2GHz operační paměti. Využívá čipset 945GM, tedy i integrovanou grafiku Intel GMA 950 se 128 MB sdílené paměti. Kompletní Centrino doplňuje WLAN Intel PRO/Wireless 3945 a/b/g.

S novou platformou FSC mírně pozměnilo design této řady. Notebook se zahalil do černé, jak ji známé z řady Amilo Pro, klávesnice dostala do vínku odstín šedé. Při testech si naši pozornost vysloužilo víko, které je na náš vkus až příliš pružné. I když jsme při snaze o jeho prolomení neuspěli, jeho ochotné přizpůsobení se tlaku vedenému shora na střed v nás pocit bezpečí zrovna nevyvolalo. Objektivně však víko vydrželo, při tlaku nedošlo k "prorýsování" prstů na displej a nelze tak konstatovat nic jiného, než že je vše v pořádku (i když srdce říká něco jiného).

Ve víku ukotvený patnáctipalcový displej s rozlišením 1 280 x 1 024 bodů upoutá vyšší svítivostí, díky které je však kontrast i podání barev průměrné. Svými parametry však uspokojí požadavky 95 % uživatelů z našeho hlediska jde prostě jen o další displej na svém místě. Nehaníme, ani nechválíme. Světle šedou klávesnici s měkčím zdvihem ocení uživatelé pracující ve tmě. Pokud nevládnete při psaní všemi deseti, klávesnice je zřetelná již při pouhém osvětlení z displeje. Toto řešení je z našeho hlediska praktičtější než klasické černé klávesy.

Ve zbývající výbavě nalezneme všechna důležitá rozhraní a konektory: 1x Fast IrDa 1.1, slot PC Card I/II a Express Card 34/54, čtečku SmartCard, čtečku SD/MS/MS Pro, 4 porty USB 2.0, S-Video (TV-out), VGA (D-Sub), RJ-11 (modem), RJ-45 (LAN), Audio-in/out, S/PDIF, IEEE1394, sériový a paralelní port. Fujitsu Siemens Lifebook E8110 je dobře navržený univerzální notebook, u něhož řada profesionálů z technické sféry uvítá paralelní a sériový port, který mnoho diagnostických zařízení stále používá. Ostatní ocení univerzálnost a vysoký výkon tohoto stroje. K dispozici je u této řady samozřejmě i dokovací stanice.

Podíváme-li se na výsledky našeho hlavního testu, jímž je aplikační SYSMark 2004 SE, je i při rozdílnosti obou systémů jasně patrné, že se Intelu podařilo dosáhnout v průměru onoho 40% okamžitého nárůstu výkonu. Záleží samozřejmě i na provozované aplikaci a jak vyplývá z testu, i na grafickém subsystému. Celsius si v grafických částech testu, kdy je zatěžován aplikacemi jako Adobe Photoshop, Premiere nebo 3ds Max, vedl samozřejmě více než dobře, a pokud by Lifebook neměl ono druhé jádro, jehož přítomnost dokáží tyto programy využít, skončil by hluboko v poli poražených. Výraznější je to u části Office Productivity, kde jsou použity programy balíku Office, antivirový software apod. Zde je sice opět zřejmá nadvláda Lifebooku, nicméně po předchozí části se dal očekávat mezi modely daleko větší rozdíl. Příčinou jsou programy, které nedokáží pracovat přímo s dvěma jádry (s více thready) a obě jádra nejsou plně využita, či spíše jedno jádro je využito plně a druhé zpracovává "zbytek". Téměř vyrovnaný výkon v části Communication je dán nízkou výkonovou náročností spouštěných aplikačních rutin.

Bez jakýchkoliv pochyb je ovšem výsledek výdrže na akumulátor. Celsius s Li-Ion 4 800 mAh baterií vydržel v našem testu v průměru 2 hodiny 38 minut, Lifebook vybaven Li-Ion bateriemi shodné kapacity pak 5 hodin 29 minut.

Napa představuje v oblasti mobility skutečný přínos. Skokově se podařilo u notebooků zvýšit o jednu třídu nejenom výkon, ale z hlediska mobility i důležitější parametr výdrž. Škoda jen, že Yonah není 64bitový procesor (nepodporuje EMT64), a tak hlášky typu "jsme připravení na Vistu" ze strany producentů i samotného Intelu by měly spíše znít: "nástup Visty nějak zvládneme a příští rok vám dodáme Merom". Na Microsoft totiž bývá spolehnutí, že nový systém má řadu děr, a tak množství především korporátních zákazníků stejně zůstane u Windows XP minimálně do doby, než bude mít Intel v první polovině příštího roku Merom. Napa se tak stává především produktem, jehož prostřednictvím hájí Intel svůj tržní podíl v mobilním segmentu před hrozbou v podobě Yamata od AMD, jehož představení bychom se mohli dočkat již na CeBITu. I když pokud se Yamato ukáže v podobném světle jako marketingově ohlašovaný "centrino-killer" Turion jehož reálné výkony zaostaly za očekáváním a záchrana přišla až v podobě čipsetů od ATI nemusí se Intel ničeho bát.

§§§§§


Sony Vaio VGN-BX195VP

Tomáš Jirásko

06P0097

Přestože Intel již produkuje a výrobci implementují nové Centrino Duo či samostatné procesory Core Duo, v nejbližší době se budeme stále ještě setkávat s notebooky postavenými na Dothanech. Core Duo se prozatím objevuje pouze ve špičkových řadách jednotlivých značek. Pro běžné, cenově přijatelné řady je odstupující Sonoma jako dělaná. Jedním z takových modelů je toto Vaio BX195VP, které (v době testu) zároveň představuje nejlevnější notebook Sony na našem trhu.

Jde o model s klasickým 15" displejem o rozlišení 1 024 x 768 bodů s technologií X-Black. I přes rovnoměrné podsvícení je však patrné, že pod "X-Black sklem" se nachází levnější matice. Barevné podání totiž nese známky posunutí do červené. To samozřejmě neznamená, že se setkáte s displejem, kde jsou jedinými barvami tóny rudé spíše jej lze v případě bílé vyjádřit ne jako RGB 255, 255, 255 ale 255, 248, 248. V případě segmentu, do kterého tento notebook patří, však jde vlastně o "standardní" záležitost, nikoli o výjimku. Pro svoji třídu je tento displej odpovídající, pro každodenní práci naprosto postačující. Samozřejmě výkonově notebook dostačuje i pro úpravu fotografie (odstranění červených očí, hrubé zesvětlení apod.), ovšem upravit barevné vyvážení či nasycení je záležitostí pouhého odhadu. Pro kancelářské aplikace i sledování DVD filmů je notebook vyhovující setkali jsme se i s lepšími modely, ale dívat se na to lze. Degradující je totiž především šedá škála, kdy díky vysoké svítivosti při sledování tmavých scén u filmů působí přeexponovaně.

Výkonově je na tom tento model, osazený Pentiem M 740 (1,73 GHz) na čipsetu Intel 915GM s 512 MB RAM, GMA 900 se 128 MB sdílené paměti, 80GB pevným diskem a DVD?RW mechanikou, slušně. Celkové skóre v SYSmarku 2004 SE činí 142 bodů, to je více než dostatečné pro kancelářské i multimediální aplikace s výjimkou akčních her. I průměrná výdrž dvě a půl hodiny na baterie je v mezích našeho očekávání (nic převratného, ale ani žádná tragédie).

Mezi vybavením kromě klasické sestavy WLAN/LAN/modem, PCMCIA slot, trojice USB 2.0 portů, D-Sub konektor, MS/MS pro a SD čtečky, audiovstup/výstup nalezneme i čtečku otisků prstů pro zajištění bezpečnějšího, ale i snadnějšího přístupu do notebooku.

Vaio BX195VP se svými rozměry 336 x 284 x

x 36 mm a hmotnosti 2,9 kg není rozhodně žádným žihadlem, ale jde o vcelku solidně vyvážený univerzální notebook za přijatelnou cenu. Potřebujete-li stroj na práci nebo do školy, lze jej pro tyto příležitosti doporučit.

Sony Vaio VGN-BX195VP

+ vyváženost, výkon disku

- displej

Cena vč. DPH: 36 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony, http://www.sony.cz

§§§§§


Konica Minolta 2480 MF. Multifunkční řešení s podporou PictBridge

Václav Maletínský

06P0093

Novinka společnosti Konica Minolta, která by se měla objevit na trhu právě v době, kdy čtete náš článek, na své uvedení čekala poměrně dlouhou dobu vždyť konkurenční výrobky podobného typu se v prodeji objevily téměř před rokem. Čekání se ale celkem vyplatilo. Uplynulý čas byl věnován vyladění zařízení a zabudování funkce PictBridge, s níž se u ostatních strojů s laserovou technologií tisku tak často nesetkáte. Barevné laserové multifunkční zařízení je postaveno na čtyřprůchodové tiskárně, ke které přibyl skener s deskovým a automatickým snímáním dokumentů. Kombinací obou částí je uživateli zpřístupněn tisk černobílých a barevných dokumentů, snímání odrazových jednolistových i vícestránkových předloh, kopírování a navíc i tisk z fotoaparátů, připojených k multifunkčnímu zařízení prostřednictvím zmíněného portu PictBridge. Tisková mechanika může za minutu vytisknout 5 barevných nebo 20 monochromatických výtisků. Ovladače tisku nabídnou rozlišení 600 x 600, 1 200 x 600 a 1 200 x 1 200 dpi a mohou být nainstalovány na PC s operačním systémem Windows 98 nebo novější verzí. Kvalita tisku je na poměrně vysoké úrovni, při černobílém režimu jsme nenarazili na žádné problémy, u barev občas došlo k posunům do teplejších tónů, které však můžete korigovat ovladači. Pro běžný text s drobnou grafikou postačuje střední volba 1 200 x 600 dpi, u fotografií si raději přepněte na nejvyšší nastavení. Doba tisku odpovídá zvolené tiskové technologii. Na barevný výtisk 27 stran dokumentu PDF s grafikou a textem potřebovala tiskárna 5 minut a 36 sekund, rastrový snímek na stránku A4 jsme získali za 41 sekund barevně a 18,4 sekundy monochromaticky. Lépe si tiskárna poradila s vektorovou grafikou, kterou vytiskla za 16,7 sekundy černobíle a za 31 sekund barevně. Textový dokument jsme získali za 13,6 sekundy, list s textem a grafikou za 15,1 sekundy černobíle a 23,9 sekundy barevně. Pro kopírování jsou připraveny tři pracovní režimy, zohledňující zpracování textu, textu s grafikou a fotografie. Barevnou kopii formátu A4 jsme získali za 51,6-52,4 sekundy, černobílou kopii multifunkční produkt zpracoval za 20,5-20,7 sekundy. S použitím automatického podavače předloh jsme vyzkoušeli i kopírování 6stránkových předloh. V černobílém režimu jsme dokumenty zkopírovali za 47,8 sekundy, při použití barev za 2 minuty a 6 sekund. S kvalitou jsme byli spokojeni, nedocházelo k výraznějším barevným posunům.

Na závěr testu jsme se zaměřili na skener, který lze z počítače ovládat pomocí TWAIN nebo WIA rozhraní. Funkce skeneru jsou omezeny rozlišením maximálně 600 x 600 ppi a v nabídce jsou jen tři nastavení 150, 300 nebo 600 ppi. Náhled formátu A4 se objevil za poměrně dlouhou dobu téměř 24 sekund. Stejně dlouho jsme čekali i na sejmutí stránky A4 v rozlišení 300 ppi při barevném režimu. V šedé škále jsme při stejném rozlišení sejmuli dokument za 10,5 sekundy, v černobílém režimu ještě o 0,2 sekundy rychleji. Překvapilo nás, že skener, který velmi dobře spolupracoval s tiskovou mechanikou, produkoval poměrně tmavé snímky. Závěrem můžeme uvést, že výrobek nás potěšil jednoduchým ovládáním z přehledně uspořádaného panelu s vestavěným displejem, předvedl kvalitní tisk a kopírování a nevýrazné funkce skenování. Cena výrobku 23 788 Kč včetně DPH není přemrštěná a pokud budete používat tonerové zásobníky s vyšší kapacitou, můžete se spolehnout na provozní náklady okolo 0,68 Kč černobíle a 3,38 Kč barevně.

Konica Minolta 2480 KF

+ kvalita tisku a kopírování

+ provozní náklady

- rychlost barevného tisku

Cena včetně DPH: 23 788 Kč

K testu zapůjčila firma: Konica Minolta, http://www.konicaminolta.cz

§§§§§


Kamera Panasonic NV-GS250EG. Tři čipy pro povedený obraz a nadstandardní služby

Jaroslav Kasal

06P0093

Mnoho domácích uživatelů touží po rozměrově co nejmenší a nejkompaktnější digitální kameře. Výrobci jejich přáním vyhověli a již v minulosti nasytili trh malými a ještě menšími miniDV kamerkami. Bohužel obrazová kvalita záznamu zpravidla přímou měrou odpovídala miniaturním rozměrům. Kvalita ukládaného videa klesala zvlášť při natáčení za zhoršených světelných podmínek. Důvodem byl především malý průměr objektivu a výbava v podobě jediného snímacího CCD prvku. U podobných produktů (za nepříznivých světelných podmínek) obraz často digitálně šumí a barevné podání neodpovídá realitě, o geometrii obrazu ani nemluvě. V poslední době se však na trhu objevují i miniDV kamery pro náročnější uživatele, kteří chtějí zařízení malé, ale současně poskytující řádově vyšší obrazovou kvalitu. Produkty se vyznačují především nápadně větším průměrem objektivu a trojicí snímacích čipů (3x CCD). K těmto přístrojům se řadí i miniDV kamera Panasonic NV-GS250EG.

Kameru Panasonic lze z hlediska rozměrů zařadit do střední třídy. Její rozměry jsou 81 x 73 x x 144 mm (šířka x výška x hloubka). Hmotnost dosahuje přibližně půl kilogramu, včetně baterie a miniDV kazety pak 600 g. Kamera je vyrobena v jednoznačně dobře zvládnutém designu. Produkt působí velmi elegantním dojmem, který stříbrná barva pouze podtrhuje. Alespoň nám se zařízení vzhledově velmi líbilo. Ve chvíli, kdy jsme produkt vzali do ruky, nás čekalo druhé příjemné překvapení. Kamera v dlani dobře "sedí", díky tomu se může kameraman v klidu soustředit na vlastní natáčení, aniž by ho po chvíli začala bolet ruka. Výtku však musíme směřovat k umístění tlačítka "Menu", které výrobci nezvolili příliš šikovně. Kameraman je pro vstup do menu nucen použít druhou ruku než tu, kterou drží kameru. Také bychom rádi viděli přepínač pro manuální režim ostření jinde než ukrytý pod LCD displejem. Jinak je však možné drtivou většinu funkcí kamery řídit vcelku pohodlně pravou rukou, v níž držíte tělo kamery. Zvlášť příjemný se nám zdál ovládací joystick pro palec.

Při posuzování technických parametrů i kvality obrazu nám nezbývá nic jiného, než Panasonic znovu pochválit. Uvnitř zařízení se nachází trojice 1/6" CCD prvků. Výrobce označuje kameru údajem 3,1 MPx. Toto rozlišení se vztahuje na tvorbu statických fotografií, které lze zaznamenávat na paměťovou kartu až v matici 2 048 x 1 512 pixelů. Pokud budete pořizovat standardní videonahrávku na miniDV pásek, využije kamera ke snímání scény 3x 800 000 bodů.

Každá malá kamera dnes obsahuje stabilizační systém (image stabilizer) pro eliminaci nežádoucího poskakování obrazu vlivem chvění ruky kameramana. U produktu NV-GS250EG však nenaleznete elektronický, ale účinnější optický systém. Při testech pracoval optický stabilizátor dobře a rozhodně za něj dáváme výrobku velké plus.

Protože kamera představuje technologicky vyspělý produkt, ani nepřekvapí, že uživateli nabízí jak analogový AV a digitální DV výstup, tak i analogový i digitální vstup. Zajímavostí je, že obsahuje dokonce i rozhraní USB 2.0. S jeho pomocí lze kopírovat fotografie z paměťové karty SD a dokonce i videonahrávky z pásky. Také je možné proměnit zařízení do podoby webové kamerky a streamovat živé video, například po potřebu internetové videokonference. Na přiloženém CD nalezne uživatel software pro zpracování videa MotionDV Studio 5.3E LE a příslušné ovladače. Pokud budete chtít využít veškeré nabízené služby, musí být vaše PC vybaveno Windows XP.

Panasonic NV-GS250EG

+ 3x CCD, optický stabilizátor

+ integrovaný blesk

- rozmístění některých ovládacích prvků a konektorů

Cena vč. DPH: 39 995 Kč

K testu zapůjčila firma: Panasonic, http://www.panasonic.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy

Recenze knih

Michal Bareš, Jaroslav Kasal, David Zavadil, Tomáš Jirásko, Jaroslav Dammer

06P0122, 06P0121, 06P0124

3ds max: Hotová řešení

Pokud patříte mezi příznivce 3D počítačové grafiky, není vám pojem 3ds max cizí. Stručně řečeno se jedná o ryze profesionální aplikaci pro modelování 3D objektů nebo scén a tvorbu 3D animací všeho druhu. Tato kniha se pak nezabývá ničím jiným než právě tímto 3D grafickým systémem. Autorem publikace je Jan Kříž, který se počítačovou grafikou a 3D animacemi zabývá již od roku 1996. Dnes působí také jako autor článků a návodů pro server www.3dscena.cz a rovněž jako lektor. Knize autorovy zkušenosti jednoznačně prospívají a čtenář se dozví mnoho praktických informací.

Publikace není napsána stylem prostého manuálu, který synteticky popisuje jednotlivé funkce vývojářského prostředí 3d max. Autor vnáší do problematiky jiný pohled. Chce čtenáře seznámit s možnými řešeními problémů, s nimiž se při práci setká každý uživatel 3ds max. Z tohoto důvodu je jasné, že pro začátečníky v oboru 3D grafiky nemá kniha význam. Neprospěje ani uživatelům, kteří chtějí s tímto nástrojem začít pracovat a mají již základní znalosti z jiných 3D modelovacích a animačních aplikací. Uplatní se především v rukách grafiků, kteří se v problematice již orientují. Jim poskytne velmi dobré služby. Nebudou muset experimentovat a trávit čas vymýšlením nových postupů, ale budou moci sáhnout po knize a najít v ní rady, jak provádět konkrétní úkony. Jmenovat můžeme např. ideální nastavení uživatelského prostředí, efektivní práci s lokálním i globálním osvětlením, různé druhy renderingu (s využitím Mental Ray, Light Traceru, atd.), vytvoření materiálů pro konkrétní využití (voda, sklo, kovy, sníh), efektivní způsoby modelování apod. Prostor je věnován i animacím. Autor se neomezuje pouze na základy, ale pouští se bez okolků i do tajů mocného Character Studia. Nutno podotknout, že i zde nalezne čtenář řešení všemožných problémů, které by jinak musel sám pracně vymýšlet, např. jak vytvořit animaci rozbití předmětu, jak pracovat s animovaným ohněm a explozemi, jak pracovat s gravitací. V poslední sekci knihy se autor věnuje i MAXScriptu.

Kniha nabízí i doprovodné CD s demoverzí aplikace 3ds max verze 8. Je škoda, že neobsahuje popisy triků i pro tuto verzi a omezuje se pouze na verzi 7. Je to proto, že v době vzniku knihy byla verze 8 ve vývoji.

Autor: Jan Kříž

Vydavatelství: CP Books

Počet stran: 256

Doporučená cena: 289 Kč

Adobe Photoshop CS a CS2 - Jednoduše, srozumitelně

Počítačová grafika je široký pojem, do něhož se vejde několik naprosto rozdílných technik. Počínaje úpravou a kreslením bitmapových obrázků přes vektorovou grafiku až k třírozměrnému modelování virtuální reality. Neexistuje žádný univerzální program, který by dokázal kombinovat všechny tyto techniky, a proto si musíme pro každou zvolit odpovídající nástroj (program), který nejlépe splní naše požadavky. Pokud je tímto nástrojem Adobe Photoshop, pak je tato příručka určena právě pro vás. Adobe Photoshop je bezesporu jedničkou ve zpracování bitmapové grafiky. Výborně se hodí k úpravám fotografií a skenovaných obrázků a k jejich přípravě k tisku nebo publikování na internetu.

Publikace by se dala rozdělit na několik témat. Výklad je veden pomocí obrázků. Obrázek vydá za tisíc slov a lépe se pamatuje. Činnosti jsou ilustrované, krok za krokem a na ilustracích je vždy zvýrazněno to, čeho se probíraná činnost týká. Hypertextové odkazy znáte z internetu, ale poprvé je autoři aplikovali v knize. Od probírané činnosti vede "hypertextový odkaz" směrem k příslušnému elementu v obrázku, nebo, chcete-li, od probírané činnosti v obrázku vede odkaz k vysvětlujícímu textu.

Počítačové knihy vždy chtěly naučit čtenáře spoustu teorie. Při obsáhlosti dnešních programů byste se půl roku učili teorii, než byste se dostali k prvnímu praktickému kroku. Tato nová edice postupuje důsledně podle principu "jak na to", od prvního dne se učíte dělat to, co budete v praxi skutečně potřebovat. Žádná "modernizace", ale všechno hezky znovu. Nová edice nevznikla "přešitím" deset let starých příruček, postupně "modernizovaných", tedy opravovaných ze starých verzí programů, ale kompletním vytvořením z čisté vody. Redakční tým nejzkušenějších autorů Computer Pressu piloval text, aby každé slovíčko bylo na svém místě, nic nechybělo a nic nepřebývalo. Publikace je dvoubarevná, což není obvyklé a značně to zvyšuje vizuální srozumitelnost. Příručka je rozdělena celkem do 16 kapitol (práce s obrázky, výběr oblasti, rozdělení obrázku do vrstev, textová vrstva, styly vrstev, filtry, retušování, umisťování textu pomocí cest, Photoshop a internet).

Autoři: J. Fotr, J. Hlavenka, J. Lapáček, P. Roubal, I. Magera, D. Morkes

Vydavatelství: CP Books

Počet stran: 207

Dop. cena: 199 Kč

CorelDRAW pro verze 10, 11, 12 jednoduše

Kniha z edice Jednoduše nakladatelství CP Books si klade za cíl seznámit čtenáře rychle a pokud možno co nejjednodušeji se základní prací s profesionálním grafickým nástrojem a s jeho ovládáním. Ne všichni potřebují znát kompletní škálu funkcí programu, takže se nelze divit, že existují i zájemci o jednoduché návody ke složitým aplikacím.

Jelikož kniha slouží především jako učebnice, je na konci i sada zkušebních testů (se správnými odpověďmi). Než však přistoupíme ke zkoušení, je třeba znalosti získat, takže se vraťme na začátek. Po nezbytném seznámení se základními funkcemi grafického programu, s prostředím, ovládáním, klávesovými zkratkami a nabídkami menu již ve druhé kapitole přistoupíme k vytváření, otevírání a úpravě dokumentů. Opravdová práce začíná ve třetí kapitole, věnované základům kreslení. Nejprve se naučíme kreslit základní čáry, tvary a křivky a v další kapitole k tomu přidáme práci s objekty, které se naučíme upravovat, seskupovat, kopírovat, skládat a jinak s nimi nakládat. V následujícím oddílu je probrána práce s barvami, hlavně pak vybarvování objektů barvami, přechody a texturami. I v CorelDRAW je možné pracovat s textem, o čemž nás přesvědčuje kapitola šestá. Již profesionálnější, ale přesto snadná a efektní je práce s filtry a efekty. Hlavně pro vážnější práci jsou pak určeny poslední kapitoly, věnované postupům pro zefektivnění práce, exportu a importu souborů do různých formátů a předtiskové přípravě.

Kromě černobílého textu obsahuje příručka i červeně psané důležité pasáže a sekvence příkazů. Oceňujeme i fakt, že k příkazům a nabídkovým menu odkazuje kniha dvoujazyčně, tedy nejen česky, ale i anglicky, což ocení uživatelé pracující s anglickou verzí programu. Ilustrační obrázky pak ukazují obrazovky a kontextová menu z lokalizované, české verze. Při výkladu jsou použity i klávesové zkratky, jejichž přehled je vytištěn i na předposlední straně přebalu. Příručka je napsaná srozumitelně a podle jejích pokynů lze probírané příklady snadno opakovat.

Autor: Dušan Kadavý

Vydavatelství: CP Books

Počet stran: 152

Doporučená cena: 139 Kč

Digitální fotografie rychlými kroky

Ještě před pár lety panovaly obavy, že digitální fotoaparáty budou paradoxně znamenat konec fotografického umění. Fotografové i výrobci klasických fotoaparátů se báli, že jednoduchost a možnost okamžitě zkontrolovat výsledný snímek odradí fotoamatéry od teoretické přípravy a jakýchkoliv vyšších cílů. Naštěstí to dnes vypadá tak, že právě díky "jednoduchosti" digitální fotografie se k tomuto koníčku dostaly větší masy lidí a jak je lidskému pokolení vlastní, ty se nespokojí s pouhou náhodnou "střelbou", ale chtějí být co nejlepší.

Proto také existuje celá řada učebnic a příruček pro různě pokročilé fotografy. Tato publikace se na první pohled obrací k té nejširší skupině začátečníků a lehce pokročilých amatérů, na druhý pohled však přináší řadu informací, které se hodí i ostřílenějším fotografům, přecházejícím na digitální fotografii. Jedná se o překladovou publikaci, což prozrazuje občas trochu kostrbatá větná stavba a tak trochu neobratný jazyk. Co se však týče důležitější, obsahové stránky, nemusíte se bát žádných nepřesností či omylů.

Úvodní kapitoly jsou věnovány teorii digitálních fotoaparátů, jejich kategoriím a dalšímu příslušenství. Následují užitečné informace o nastavení jednotlivých hodnot na fotoaparátu. Pasáže věnované teorii fotografování, kompozici, ostření, expozici a použití filtrů. Dvě kapitoly jsou věnovány fotografování přírody a lidí na jedné a fotografování akčních scén na druhé straně. Jeden oddíl je věnován i profesionálním technikám, přesahujícím možnosti kompaktních aparátů.

Důležitým aspektem digitální fotografie je i počítačová úprava digitálních snímků, které jsou věnovány dvě přehledné a inspirující kapitoly. Poslední část se zabývá archivací a sdílením digitálních snímků.

Kniha je zpracována přehledně, obsahuje množství snímků ilustrujících popisované techniky a postupy a chválíme rovněž grafický layout. Je zde dostatek na první pohled viditelných tipů a triků a textu není zbytečně mnoho ani málo. Rozhodně každému osvětlí základy fotografování i pozdější úpravy snímků a dokáže s ní pracovat každý.

Autor: Dough Sahlin

Vydavatelství: Grada

Počet stran: 228

Doporučená cena: 299 Kč

Naučte se programovat!

Chcete se naučit programovat, ale nevíte, jak začít? Máte základní zkušenosti s prací s počítačem a zajímá vás, jak se vlastně programuje? Pak využijte radikálně odlišný přístup k výuce programování, který pro vás připravil profesor výpočetní techniky s mnohaletými praktickými zkušenostmi. Programovat se může naučit opravdu každý, jak dokládá druhá polovina autorského týmu, 50letá žena jen s běžnými znalostmi. Alespoň to slibuje anotace této knihy.

Jazyk, který byste se měli naučit podle této knihy, je C++, s nímž má autor mnohaleté zkušenosti. Nicméně programovat v klasickém smyslu slova vás tato kniha rozhodně nenaučí. Spíše vám pomůže, a to bylo i to, oč se autor snažil prvoplánově, vysvětlit některé principy a postupy programování. Navíc přistupuje k problematice C++ z poměrně nestandardního pohledu (z hlediska výuky), i když velice zajímavého. Nelze říci, že by kniha byla nezajímavá, ovšem autor pro řadu příkladů využívá vlastní knihovnu, což mu umožňuje dosáhnout se základy jazyka sice zajímavých výsledků, ovšem začátečník pracující s touto knihou bude při případném přechodu na profesionálnější nástroje mírně dezorientován.

Kniha je spíše ukázkou, jak lze v případě, že se C++ věnujete, vytěžit z minima maximum. Jednotlivé kapitoly jsou dobře strukturovány, nicméně celková koncepce je založena i na předpokládané dostupnosti někoho, kdo má s C++ větší zkušenosti než samotný čtenář. Tedy osoby, která je schopna v případě "zákysu" objevit případnou chybu či vysvětlit některé instrukce a strukturu kódu.

Naučte se programovat je slušný titul, ovšem pro většinu zájemců o C++, kteří se hodlají tomuto jazyku věnovat, není úplně ideální. Základům se totiž věnují i další knihy, mnohdy vysvětlované přímo ve vývojovém prostředí jako je Borland C++ Builder, a při stavu našeho softwarového trhu a zdrojům softwaru (licence ze školy, warez) jsou tyto knihy přínosnější. Navíc většinu zájemců o programování tvoří studenti, jimž z hlediska výuky tato kniha zase tak mnoho nepřináší. Bereme ji proto jako perličku, ukazující možnosti tohoto jazyka.

Autor: Franciss Glassborow, Roberta Allen

Vydavatelství: Grada

Počet stran: 400

Doporučená cena: 459 Kč

SQL Kompletní průvodce

SQL tři písmena, která v počítačovém světě znamenají více, než si uvědomujeme. Strukturovaný dotazovací jazyk jak zní doslovný překlad je opravdu komunikačním prostředkem, který spojuje uživatele s databázovým prostředím a umožňuje mu z databáze získávat data.

A není to vždy jen pracovník IT, který přijde s jazykem SQL do styku. Zákazník, který si objednává zboží na webu, komunikuje s katalogem zboží právě díky SQL už v okamžiku, když zadává údaje pro vyhledání zboží do formuláře. Tyto informace putují do produktové databáze, která v krátké době vrátí seznam produktů, jež splňují požadované parametry. Zákazník tak nemusí zdlouhavě procházet katalogem a poznamenávat si produkty, které splňují daná kritéria. Během krátké doby získá seznam, jenž mu s konečným výběrem výrobku pomůže. Parametry jsou součástí předpřipraveného dotazu SQL, který bude vykonán databázovým strojem. Podobných příkladů praktického využití jazyka SQL bychom našli mnoho.

Kniha, kterou dnes představujeme, je zajímavá hloubkou a "stravitelnou" formou výkladu problematiky SQL. Autoři popisují historii, současný vývoj a také se zamýšlejí nad směrem, kterým by se mohl jazyk ubírat v následujících letech. Přínos této knihy vidíme v šíři výkladu nejvíce nasazovaných databázových platforem s ohledem na standard SQL ANSI. Čtenář získává nejen podrobný přehled o standardu, ze kterého všechny platformy vycházejí, ale nalezne zde rovněž informace o rozdílnostech v jejich praktickém nasazení, ať už se jedná o rozdíly syntaktické nebo sémantické. Součástí knihy je DVD, které obsahuje zkušební instalace IBM DB2, Microsoft SQL Server 2000, MySQL pro Windows i Linux, Oracle Database 10g pro Windows a konečně také Sybase SQL Anywhere Studio a mnoho datových souborů pro příklady, používané v knize. Čtenář si tak může vyzkoušet kteroukoliv část prakticky. Proto je tato kniha zajímavá pro studenty, databázové architekty, programátory, kteří řeší problémy s převodem databází z jedné platformy na jinou, případně pro manažery, kteří hledají pro svojí firmu nový databázový řídící systém a nemají přehled o výhodách a přínosech nabízených různými prodejci.

Autoři: James R. Groff, Paul N. Weinberg

Nakladatelství: CP Books

Počet stran: 936

Cena: 890 Kč

§§§§§


3/2007

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Tomáš Jirásko, Václav Maletínský, Ousmane Keita

07P0087, 07P0086

Corel Painter X

Kanadská společnost Corel uvedla na trh novou verzi svého grafického nástroje Corel Painter X, jenž je určen především pro věrnou simulaci malby. Ze zajímavých novinek v něm najdeme především systém malby RealBristle, jenž má věrně reprodukovat tradiční malířské techniky tím, že zvýrazňuje zpětnou reakci štětce, neboť jednotlivá vlákna štětce se slepují a oddělují stejně jako v reálném světě. Bohatší je rovněž sada kompozičních nástrojů, vylepšený je i systém fotografické malby. Nově zde nalezneme efekt shody palety (dovoluje přenést barevné schéma z obrazu na obraz a dosáhnout shody barev a jasu), paletu Univerzální míchání, nástroje Zesvětlit a Ztmavit a několik dalších novinek. Corel Painter X je určen pro systémy Windows 2000 až Vista nebo Mac OS.

Adobe Photoshop Lightroom

Společnost Adobe Systems uvedla na trh Photoshop Lightroom, software určený profesionálním fotografům. Aby mohli strávit více času za objektivem než u počítače, pomůže jim importovat, spravovat a prezentovat velká množství jejich digitálních fotografií.

Při práci v modulu Library fotografům pomohou nové nástroje pro práci s klíčovými slovy a vyhledávání, vylepšený dialog pro import pak dovede lépe specifikovat umístění ukládaných souborů. Prohlížeč metadat Key Metadata Browser poskytuje přístup ke klíčovým informacím s vylepšeným systémem klasifikace a hodnocení. Nové nástroje pro virtuální kopie a snímky v modulu Develop pomáhají prezentovat více verzí stejného obrazu. Mezi další přidané nástroje patří cílené nastavení odstínu, sytosti a světlosti pro přesné a intuitivní úpravy obrazů. Funkce klonování a retušování umožňují nedestruktivními úpravami vyloučit prach senzoru v jednom nebo více obrazech. Photoshop Lightroom využívá technologii Adobe Camera Raw a kromě JPEG a TIFF podporuje více než 150 nativních formátů souborů Raw.

Notebook do nepohody

Dell modelem Latitude ATG D620 s procesorem Core 2 Duo potěší zákazníky pracující v prašném či vlhkém prostředí. U zařízení s bytelnou konstrukcí je kladen důraz na odolnost pevného disku i na klávesnici, kterou nepoškodí nánosy prachu nebo třeba rozlitý nápoje. Displej s úhlopříčkou 14,1 palce se vyznačuje vysokým jasem, výrobce si totiž jako cíl stanovil jeho dobrou čitelnost i na denním světle. Tato skutečnost se kvůli zvýšenému odběru energie pochopitelně negativně podepíše na výdrži notebooku, tu však lze prodloužit přídavnou baterií. Počáteční cena ATG D620 byla stanovena na 2 499 dolarů, což odpovídá ekvivalentu 55 000 Kč.

Kanón kalibru HD

Trojici nových digitálních kamer prezentovala veřejnosti společnost Canon. Nejzajímavější z nich je model HV20 s novým typem senzoru, nabízející zachycení videa i za velmi špatných světelných podmínek, a to až po hranici 3 luxů. Samotný videozáznam probíhá na médium typu HDV tape, což je high-definition varianta konvenčního MiniDV. Zlepšení oproti předchozímu modelu HV10 doznaly i schopnosti komunikace s okolím, díky rozhraní HDMI lze nyní kameru přímo propojit s HD TV. Model HV20 vybavený stabilizátorem obrazu a 10x optickým zoomem dosahuje rozměrů 88 x 80 x 132 milimetrů a hmotnosti 535 gramů. Cena novinky se bude zpočátku pohybovat kolem 25 tisíc Kč, v souvislosti s dostupností se hovoří o dubnu 2007.

V zajetí dotyků

Zdá se, že Apple se svým iPhone odstartoval vlnu zájmu

o koncept mobilního telefonu s velkým dotykovým displejem.

Jen o několik týdnů později totiž se svou variací na toto téma přispěchalo LG (K850 Prada) a nyní se o svůj pokus hlásí i Samsung s modelem F700. Jde o přístroj kombinující 3G (WCDMA) se sítěmi GSM, přičemž podporuje datové

přenosy jak podle standardu EDGE, tak i HSDPA. Samsung

nad oběma výše uvedenými konkurenty vyniká kvalitním

fotoaparátem s rozlišením 5 megapixelů. Jeho slabší stránkou

je displej s úhlopříčkou jen 2,8 palce. Samsung F700 podporuje širokou škálu multimediálních formátů, počínaje videoformáty MPEG4, H.263 a H.264, přes Real Video až po hudební MP3, AACplus či eAACplus.

§§§§§


Kamarádi Vodafonu

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

07P0088

Nová doplňková služba pro zákazníky Vodafone nese název Program kamarádi, jenž plně vystihuje její zaměření: je totiž určena pro bezplatná volání a odesílání SMS na nejčastěji volaná čísla ve vlastní síti. Program kamarádi je určen pro nefiremní zákazníky a firemní zákazníky bez písemné smlouvy s tarify Nabito, Naplno, Řekni mi, Povídej, Nezavěšuj a Junior. Službu lze aktivovat pro jedno až čtyři vybraná mobilní čísla v síti Vodafone, přičemž od počtu "kamarádů" se odvíjí výše měsíčního poplatku za jedno číslo zákazník zaplatí 178,50 Kč, za dvě 226,10 Kč, tři účastníky si operátor cení na 261,80 Kč, konečně pro čtyři kamarády byla cena stanovena na 285,60 Kč měsíčně. Za výhodu považujeme zejména fakt, že volání a psaní SMS kamarádům je zcela bezplatné již od začátku účtovacího měsíce a není podmíněno vyčerpáním volných minut. Změnu preferovaných kamarádů lze provést jedenkrát měsíčně, a to zdarma. Jako promo akci do konce dubna navíc Vodafone nabízí Program kamarádi s 50% slevou po dobu dvou účtovacích období.

Do budky s Eurem

Vybrané telefonní budky společnosti O2 jsou od počátku února přizpůsobeny kromě klasických českých mincí také pro příjem drobných mincí evropské měny euro. Tato služba bude přínosná jak pro návštěvníky ze zahraničí, tak i pro domácí zákazníky, kteří drobná eura vlastní a nenacházejí pro ně jiné využití. Telefonní automaty, v nichž bude možné platit eurem, společnost O2 samozřejmě označí patřičnými symboly.

T-Mobile slaví 5 milionů

Stav zákazníků společnosti T-Mobile na konci roku 2006 překročil magickou hranici pěti milionů a zastavil se až na čísle 5,049 milionu. Z tohoto celkového počtu mělo asi 1,8 milionu aktivován tarifní program, zbylá většina dává stále přednost předplaceným kartám. V průběhu roku 2006 se T-Mobile podařilo přilákat do své sítě přes 415 tisíc nových zákazníků. Rovněž z přenositelnosti čísel vychází operátor se vztyčenou hlavou, dokázal totiž tímto způsobem získat o 4 679 zákazníků více než ztratit.

Výpadek u T-Mobile

Poslední lednový den došlo u T-Mobile k neočekávanému výpadku sítě, v jehož důsledku zůstalo v ranních hodinách asi 650 000 zákazníků bez možnosti přihlásit se do mobilní sítě. Příčinou byl výpadek databáze čísel, k závadě došlo při plánované rekonfiguraci systému. Chyba byla během několika hodin odstraněna a operátor se za ni zákazníkům ihned omluvil.

Nokie v odolném kabátě

Společnost Nokia vyvinula novou technologii pro úpravu povrchu mobilních telefonů, jež by měla zamezit jejich nadměrnému opotřebení. Jde o speciální extrakt z uhelného prachu, jenž je za pokojové teploty nanášen v tenké vrstvě na kryt elektrolýzou. Výsledný efekt se podle slov výrobce svou odolností takřka vyrovná diamantu. V praxi bychom se s touto novinkou měli setkat již během několika měsíců.

Formule v mobilu

Motorola ve spolupráci s Ferrari uvádí na trh mobilní telefon Motorola Razr v edici Maxx V6 Ferrari Challenge. Pro fanoušky je připraveno logo Ferrari a modifikované uživatelské prostředí s automobilovou tematikou například při zapnutí telefonu zazní zvuk silného závodního motoru. Jako bonus navíc zájemce k telefonu obdrží červené pouzdro s nápisem Ferrari, otázkou ovšem zůstává, zda tyto designové drobnůstky stojí za prodejní cenu blížící se 14 tisícům Kč.

Vodafone proti rakovině

Společnost Vodafone vyvíjí mobilní aplikaci určenou pro ženy, jejímž cílem bude hlídat pravidelné návštěvy gynekologa, popřípadě na něj poskytnout potřebný kontakt či přímo úřední hodiny. Cílem těchto preventivních opatření je snížení výskytu rakoviny děložního čípku, na kterou každý rok v Evropě umírá přes 25 tisíc žen. Technicky bude tato služba realizována pomocí SMS zpráv.

SMS v rámci firmy zdarma

Službu VPN firma si u Vodafone mohou aktivovat firemní zákazníci s alespoň dvěma SIM kartami, poplatek činí 238 Kč měsíčně na každou účastnickou SIM. Následné volání uvnitř této sítě je zcela bezplatné, od 1. února navíc operátor přidává novinku, a sice odesílání SMS v rámci VPN zdarma.

100 SMS zdarma při dobití

Orange slaví desetileté výročí na slovenském trhu a jako dárek pro zákazníky přichystal novou předplacenou službu s názvem Orange Click. Jedná se o klasickou předplacenou kartu, jejíž zvláštností je to, že veškerá komunikace s operátorem probíhá přes web. Orange díky tomu šetří kapacitu lidských zdrojů a může tak zákazníkům nabídnout výhodnější ceny. Jako promo akci operátor připravil možnost získat 100 SMS zdarma přes SMS bránu za každé dobití kreditu. Hodnotu kreditu lze u Orange dobíjet již od 50 Sk, takto navýšený kredit však platí pouze jeden den, pro delší trvání je nutné nabíjet vyššími částkami.

Cestovatelem zdarma

Až do konce března mohou zákazníci T-Mobile používající roamingový program Cestovatel přijímat hovory v zahraničí zcela zdarma, podmínkou je, aby byli přihlášeni do partnerské sítě T-Mobile. Konkrétně platí nabídka v následujících státech: Německo, Rakousko, Slovensko, Maďarsko, Chorvatsko, Makedonie, Černá Hora, Nizozemí, Velká Británie, USA a Polsko (pro tamější síť ERA).

T-Mobile má MMS za 5 Kč

Multimediální zprávy se u nás netěší zdaleka takové oblibě, jakou si od nich operátoři v prvopočátcích slibovali, a tak se T-Mobile od

1. ledna uchýlil ke značnému snížení ceny za odeslanou MMS. Pro tarifní zákazníky nově platí cena 5,95 Kč, majitelé přeplacených karet zaplatí za odeslání MMS do libovolné sítě v Česku 6,95 Kč. Mění se také podmínky doplňkového balíčku pro příznivce MMS, kteří nyní mohou pod názvem MMS15+ získat 15 volných multimediálních zpráv za 58 Kč (všechny ceny včetně DPH). Akce by měla trvat minimálně do konce září letošního roku.

Volné SMS za Benefit

Pokud využíváte předplacenou kartu od O2 a máte aktivován O2 Benefit program, mohlo by vás zajímat, že za nasbírané body můžete získat SMS zdarma. Pokud jste v minulém měsíci dobili kredit alespoň za 300 Kč, můžete se těšit na to, že v měsíci následujícím budete mít každou šestou odchozí SMS zdarma. Čím více peněz jste v minulém měsíci dobili, tím lepší budou nabízené podmínky, při překonání hranice 2 000 Kč v minulém měsíci nabízí operátor dokonce každou druhou SMS zdarma.

Nástupce K800i představen

V čase těsně před uzávěrkou představil Sony Ericsson nástupce oblíbeného modelu K800i, jenž dostal označení K810i. Novinka se nese v aktuálním duchu tenkých telefonů, její tloušťka se totiž snížila o celých 5 milimetrů. Vzhledu čelního panelu K810i dominují kulatá tlačítka alfanumerické klávesnice, na něž si budou uživatelé muset patrně chvíli zvykat. Funkce se příliš nezměnily, přístroj opět disponuje integrovaným 3,2megapixelovým fotoaparátem Cyber-shot s xenonovým bleskem, displej má rozlišení 320 x 240 pixelů, vnitřní paměť dosahuje 64 MB (plus kapacita paměťové karty). Přístroj dokáže kromě GSM sítí pracovat také s 3G, s nimiž se však v našich zeměpisných šířkách a délkách zatím příliš často nesetkáváme, na druhé straně zamrzí absence podpory EDGE. Pokud vás K810i zaujal, pak vězte, že vaše očekávání se naplní ve druhém čtvrtletí 2007 a vaše peněženka bude lehčí přibližně o 11 tisíc Kč.

Vodafone za rok 2006

V průběhu roku 2006 si Vodafone připsal přes 271 tisíc nových "zářezů na pažbě", přičemž ke konci roku se stav jeho zákazníků přehoupnul přes hranici 2,4 milionu. Nadpoloviční většina (asi 53 %) ze všech zákazníků přitom používala některý z tarifních programů, což je více než u obou konkurenčních operátorů. Průměrný výnos na zákazníka (ARPU) u Vodafone činil asi 660 Kč měsíčně.

Bojíte se teroristů?

V Británii byla zprovozněna nová SMS služba, jejímž účelem je informování zájemců o aktuálních hrozbách spojených s terorismem. Informace přitom pocházejí z více než dobře informovaného zdroje, kterým není nikdo jiný než britská tajná služba MI5. Cílem tohoto projektu je snaha o zlepšení vztahů s veřejností a zvýšení informovanosti občanů.

Nejlevnější z rodu Walkmanů

Početná rodina Sony Ericsson Walkman se brzy rozšíří o další přístroj, tentokrát pod názvem W200i. Již z číselného označení vyplývá, že u tohoto modelu nemohou uživatelé očekávat nejmodernější technologie, spíše půjde o cenově dostupné řešení pro masy. Výrobce použil displej s rozlišením 128 x 160 pixelů a 65 tisíci barev, vybavil přístroj interní pamětí 27 MB, kterou lze rozšířit pomocí paměťových karet Memory Stick Micro (přímo v balení je přítomna karta o velikosti 128 MB). Z hudebních funkcí nabídne W200i kromě samotného přehrávání MP3 také FM rádio s možností uložení až 20 stanic. S novinkou bychom se měli na trhu setkat ve druhém čtvrtletí, o ceně zatím bohužel nemáme bližší informace.

Seagate DAVE pro mobily

Technologie DAVE (Digital Audio Video Experience), představená společností Seagate, umožňuje zvýšit paměť mobilního telefonu pomocí externího harddisku s rozměry 89 x 61 x 12 milimetrů a hmotností 70 gramů. Spojení s telefonem bude probíhat přes rozhraní Bluetooth nebo Wi-Fi, což zajistí datový tok 500-1 000 kb/s, který by měl bez problémů stačit na přehrávání hudby nebo videa. Výdrž na jedno nabití baterie by se měla pohybovat kolem 10 hodin aktivní práce s diskem nebo až 14 dnů pohotovostního režimu.

Pan Neukradnutelný

Čínský výrobce Tianyu představuje mobilní telefon s označením B832, jenž se možná stane noční můrou kapesních zlodějů. Dokáže vás totiž informovat o tom, že do něj byla vložena jiná než původní SIM karta a následně ji také identifikovat (odesláním SMS, jež se následně objeví ve speciální databázi), což by mělo významnou měrou pomoci policii v pátrání po ztraceném či ukradeném přístroji.

Nekonečné volání v O2

Noví zákazníci nebo ti stávající, kteří si u O2 prodlouží smlouvu na dobu určitou, mohou získat neomezené volání do vlastní sítě zdarma po dobu až 24 měsíců. Konkrétní podmínky jsou poměrně komplikované, délka "Nekonečného volání s O2" se totiž odvíjí od doby závazku a zvoleného tarifu, zohledněn je však také fakt, zda se jedná o nového nebo stávajícího zákazníka. Pro konkrétní informace doporučujeme navštívit web http://cz. o2.com.

Vodafone optimalizuje data

Vodafone nabízí všem svým uživatelům novou službu pro snížení objemu mobilně přenášených dat, nutno ovšem poznamenat, že T-Mobile a O2 mají podobné optimalizační procesy v provozu již několik let. Pro zlepšení toku dat stačí z webu www.vodafone.cz stáhnout patřičnou aplikaci, nainstalovat ji na daném PC a nastavit, co všechno se bude komprimovat (a do jaké míry). Mnoho dat lze ušetřit zejména snížením kvality stahovaných obrázků či bezztrátovou kompresí souborů. Efekty jsou přitom veskrze kladné, uživatel získá rychlejší přístup k internetu, stáhne menší objem dat a v neposlední řadě rovněž operátor ušetří kapacitu sítě.

Kreditní tarify u T-Mobile

V nabídce společnost T-Mobile přibyly nové tarifní programy na kreditní bázi, tento krok je přitom jasnou odvetou vůči konkurenci (O2 Simple, Vodafone Nabito), jež s podobnými tarify přišla již před několika měsíci. Připomeneme, že kreditní tarif funguje na principu, kdy uživatel dostává každý měsíc k dispozici určitý objem "volného" kreditu, přičemž záleží na jeho volbě, zda ho vyčerpá za hovory nebo SMS. T-Mobile přichází pod názvem Kredit hned s pěticí takovýchto tarifů, lišících se výší měsíčního paušálu. Ten začíná na 250 Kč a pokračuje přes 450 Kč, 700 Kč a 1 200 Kč až k nejvyššímu, jež má hodnotu 2 000 Kč. Nové tarify lze v této podobě aktivovat na dobu neurčitou, při uzavření smlouvy na dva roky můžete získat zvýhodnění Hit, jež znamená 20 % kreditu navíc zdarma. Uvedené ceny nezahrnují 19% DPH, pro konkrétní minutové sazby doporučujeme navštívit webovou stránku operátora http://www.t-mobile.cz.

Palm přichází s Direct Push

Již delší dobu mohou uživatelé smartphonů Treo s OS Palm používat Microsoft Exchange ActiveSync k přístupu na Microsoft Exchange Server prostřednictvím klienta VersaMail. Nový update, který lze stáhnout přímo do koncového zařízení, vylepšuje tuto komunikaci o technologii Direct Push, díky níž lze snadno provádět automatické bezdrátové updaty stavu e-mailové schránky, kalendáře atd. Přínosné se toto řešení jeví zejména pro business klientelu, jež nyní může využívat všech výhod business-class e-mailu bez nutnosti vlastnictví další infrastruktury. Důraz je kladen obzvláště na spolehlivost a bezpečnost, neboť administrátoři mohou snadno blokovat přístup z ukradených či ztracených zařízení.Televize v kapse se osvědčila

Podařilo se nám získat výsledky zkušebního provozu projektu "Televize v kapse" (technologie DVB-H), jenž probíhal koncem minulého roku na území Prahy u zhruba 250 testovacích uživatelů z řad blízkých společnosti T-Mobile. Sám operátor hodnotí zkušební provoz veskrze kladně, neboť se mu podařilo prokázat, že o danou službu bude zájem. V průměru sledovali uživatelé mobilní televizi asi 20 minut denně, a to zejména při čekání na MHD, ve frontách apod. Spokojenost byla zaznamenána s mobilitou a kvalitou obrazu, naopak jisté mezery spatřovali testovací uživatelé v pokrytí signálem (to bylo způsobeno tím, že v testovacím režimu běžel pouze jediný vysílač). Nejoblíbenějšími kanály pro Televizi v kapse se staly ČT24 a Óčko, za chybu byla ale považována absence programů známých z analogového vysílání (ČT1, ČT2, Nova, Prima). Průzkum dále ukázal, že přijatelná cena by se měla pohybovat kolem 100 Kč měsíčně za základní balíček programů. Plnému uvedení služby do provozu tak již dnes brání prakticky pouze platná legislativa, jež v současné podobě podobný projekt zatím nepovoluje. T-Mobile však v dané věci již intenzivně vyjednává a věří, že se službu podaří uvést co nejdříve.

§§§§§


CD/DVD příloha

Jan Šplíchal, Libor Vacata

07P0089, 07P0090

Audio-video

DVDx 2.6

Aplikace pro převod DVD disků do formátů DivX, které lze následně zálohovat na CD. Konverze může probíhat přímo z DVD bez potřeby kopírování na disk. Program vyniká jednoduchým ovládáním.

mp3Trim 2.13 beta 1

Umožňuje práci s MP3 soubory bez jejich dekomprese a zpětné komprese. Podporuje ořezávání MP3 souborů a dělení na části. Zahrnuta je i normalizace zvuku, ztlumení písniček na obou koncích a vyčištění od šumu.

Microsoft Windows Media Player 11 CZ

Multimediální přehrávač od Microsoftu konečně i v české verzi. Tato edice nabízí vylepšené uživatelské rozhraní, které má zapadnout do vzhledu nové edice MS Windows Vista.

Domácnost a kancelář

Scribus 1.3.3.7

Scribus představuje kvalitní nástroj, který dobře poslouží jak při tvorbě reklamních letáčků či obalů na CD, tak při sazbě rozsáhlých publikací. Podporuje běžné textové i grafické formáty.

7-Zip 4.42

Pakovací program s vysokým stupněm komprese. Umožňuje koprimaci do vlastního formátu 7z, pro který dokáže vytvářet i samorozbalovací archivy, a to do BZip2, GZip, Tar, Zip. Dekomprimovat dokáže ale i archivy CAB, RAR, ARJ, TAR, CPIO, RPM a DEB.

Weather Watcher 5.6.17

Slouží k zobrazení aktuální teploty ve zvoleném městě kdekoliv na světě. Údaje se zobrazují v system tray. Po kliknutí se dozvíte bližší informace jako je tlak vzduchu, síla větru, vlhkost vzduchu a další.

Komunikace

ThunderSite Web Editor 3.0

Poskytuje dostatek nástrojů a funkcí pro tvorbu profesionálně vypadajících internetových stránek. S nimi i začátečník může vytvořit, upravovat a publikovat své stránky snadno a rychle.

Ace HTML 10

Výkonný editor pro tvorbu webových stránek. Nabízí nástroje, které pomohou začátečníkům i profesionálům rychle a snadno vytvářet vlastní webové stránky.

TP Commander 7.67

Jednoduchý FTP klient, nabízející práci ve dvou oknech. Kromě obvyklých funkcí umožňuje předvolbu serverů, přejmenování souborů na serverech, vytváření adresářů a mnoho dalšího.

Multimédia

Xnview 1.90

Plná verze programu, sloužícího k prohlížení a konverzi grafických souborů. Podporuje přes 400 grafických formátů. Můžete aplikovat i některé základní grafické filtry (rozmazání, reliéf atd.).

Flash Player Pro 3.4

Potřebovali jste někdy pustit flash video a hledáte nějaký specializovaný přehrávač? Vyzkoušejte si aplikaci Flash Player Pro, která slouží k přehrávání, správě a stahování animací nebo her ve formátu Macromedia Flash.

FastStone Image Viewer 2.9

Jednoduchý, rychlý, stabilní a uživatelsky přívětivý prohlížeč obrázků. Pracuje jako grafický editor: umí odstranit efekt červených očí, zaslat obrázky e-mailem, provede obdélníkové, kruhové a elipsové výřezy i výřezy podle ruky, umožňuje změnu velikosti, otáčení, úpravy barev atd.

Zadarmo:

Incomedia WebSite X1 (CD/DVD)

Tento měsíc vám přinášíme zdarma plnou verzi kvalitního nástroje Incomedia Website X1, který umožní i největšímu laikovi vytvořit poměrně zdařilé webové stránky a umístit je na internet. Jedná se o pokročilý nástroj pro vytváření webových prezentací, k jehož obsluhování v podstatě nemusíte znát strukturu HTML kódu. Po spuštění vás přivítá základní obrazovka. Jak je z ní patrné, práce s programem probíhá formou průvodce, který vás může v pěti krocích dovést k vytvoření základní prezentace. Kromě základních informací o názvu vytvářených stránek a kontaktu na autora se v prvním kroku zaměříte na rozvržení hlavní stránky. V dalším kroku pak vytváříte strukturu stránek, přičemž hlavní a zároveň vstupní branou je Home Page (domovská stránka). Další budou dostupné přes definované položky menu. Samotný vzhled a náplň stránek poté vytváříte jednoduchým přetahováním požadovaných objektů. K dispozici máte vložení textu pomocí přiloženého textového editoru, dále lze vkládat obrázek z vlastní galerie, vytvářet náhledy, přidávat flashové animace nebo různé zvuky, hudbu a video. Podporovány jsou tyto videoformáty: AVI, WMV, MOV, QT, MPG, MP2, MPA, a tyto audioformáty: WAV, MP3, WMA, MID. V internetovém prohlížeči s náhledem vytvářené stránky se lze také kdykoli podívat, jak vaše prezentace vypadá. Hotové dílo lze exportovat buď přímo do webového prostoru pomocí FTP protokolu, nebo můžete vše uložit do adresáře na disku.

Zadarmo:

Panda Internet Security 2007 (CD/DVD)

Komplexní bezpečnost vašeho počítače vám pomůže zajistit výkonná aplikace Panda Internet Security 2007. Program je nejen dobrým antivirem, ale nabízí i osobní firewall, antispyware, pomůže vám s problémem zvaným spam... a ještě toho nabídne mnohem více. Vše je spojeno v uživatelsky příjemný nástroj, který dokáže zvládnout i začátečník, ale bude s ním spokojen i profesionál. Panda si udržuje neustále aktualizovanou databázi známých virů, spywaru, červů a dalších škůdců a během práce kontroluje otevírané soubory, e-maily, webové stránky, instant messaging. Jedním ze základních pilířů ochrany je osobní firewall. Ten kontroluje veškerý provoz z vašeho počítače do sítě a opačně. Standardně je nastaven tak, že dovoluje vašim programům komunikovat s internetem, ale brání tomu, aby někdo z internetu (nebo počítačové sítě) mohl na váš počítač přistoupit. Pokud používáte jako klienta pro internetovou poštu Outlook nebo Outlook Express, Panda se automaticky do tohoto programu integruje. V hlavní liště se pak objeví tlačítka, jimiž ovládáte antispamový systém.

Panda Internet Security 2007 je k volnému použití po dobu tří měsíců. Nezapomeňte tedy pravidelně kupovat PC WORLD až se bude blížit konec expiračního období, najdete zde možnost prodloužení na další tři měsíce. Celkově získáte od čísla 12/2006 tento špičkový produkt zdarma na jeden rok.


Systém

Arrange Startup 2.3

Uspořádejte si programy, spouštěné ihned po startu operačního systému. S touto pomůckou to není problém. Pomůže vám určit, co jsou automaticky spouštěné položky zač. Určí tedy, zda jde o systémový program, běžný software nebo podezřelý virus.

DriveImage XML 1.21

Potřebujete vytvořit zálohu pevného disku a nechcete platit za komerční produkt? Vyzkoušejte freewarovou utilitu DriveImage XML. Ta zálohuje diskové oddíly a data ukládá do formátu XML. Pracuje se souborovými systémy FAT a NTFS.

Téma DVD Práce s internetem

Internet Explorer 7 CZ

Nový Internet Explorer zahrnuje zlepšení ve spolehlivosti, kompatibilitě a bezpečnosti, nově také nabízí podporu záložek, čtečku RSS, postranní panel nástrojů, nový vzhled, snadné nastavení vyhledávačů, filtr nebezpečných stránek a další.

SmartFTP 2.0.1002.2

Kvalitní FTP klient podobný Windows Exploreru. Podporuje možnost současného vícenásobného FTP připojení, FTP URL, proxy, obnovení a navázání přerušeného stahování či možnost zobrazení HTML stránek přímo v prostředí klienta.

Komerční software & slevy

Studujte Cisco Networking Academy a vyhrajte multimediální ukázky

Textová část časopisu PC WORLD je v každém díle doplněna multimediální prezentací učebních textů. Úroveň svých znalostí z dané kapitoly si vždy máte možnost ověřit v testu, který jsme pro vás na CD připravili. Pak již velmi snadno odpovíte na soutěžní otázku, která je připravena na www.pcworld.cz. Ze správných odpovědí tři vylosujeme a výherce obdrží předplatné časopisu PC WORLD a Wireless-G notebook adaptér od společnosti Linksys.

GetRight Pro 6.1

GetRight je profesionální stahovací program a tomu odpovídají veškeré funkce, jejichž ekvivalenty u mnohých jiných podobných programů asi hned tak nenajdete. Program se sám integruje jako hlavní správce stahování do Internet Exploreru nebo může sledovat schránku a přidávat ke stahování kopírované odkazy. Do Opery a Firefoxu je možné přidat sledovací plug-in. V samotném okně programu a v možnostech nastavení pak lze nastavovat rychlostní omezení celého programu, plánovat stahování, plánovat automatický režim stahování, připojování a odpojování internetového připojení, vypínání počítače po skončení stahování. Verze Pro je novou variací na program GetRight, která v sobě integruje kromě běžných funkcí stahovacího programu i funkce FTP klienta a je určena pokročilým uživatelům, kteří požadují maximální kontrolu fungování programu. GetRight v šesté verzi také rozšiřuje možnost stahování o protokol BitTorrent. GetRight je s jistotou jedním z nejlepších programů svého druhu. Oproti jiným programům nabízí velké množství funkcí, které ocení jak začátečníci, tak opravdu pokročilí uživatelé.

Na tento produkt nabízíme slevu, s níž činí jeho cena 1 148 Kč. Ušetříte tak oproti běžnému nákupu 287 Kč!

1) Ujistěte se, že jste připojeni k internetu.

2) Vyhledejte příslušný program na http://www.sw.cz (http://www.sw.cz/internet-a-site/download-manazery/getright-pro/).

3) Klikněte na tlačítko Přidat do košíku.

4) Klikněte na tlačítko Vložit slevový kupon, vložte SWCZGetPro a potvrďte Aktivovat kód.

5) Stiskněte tlačítko Pokračovat a vyplňte své kontaktní údaje.

6) Překontrolujte objednávku a potvrďte tlačítkem Potvrdit objednávku.

K obsahu PC WORLDu

Regcleaner Standard 3.0.1

Velmi účinná a spolehlivá utilita pro práci s registrem. Po spuštění programu se zjišťuje, které položky v registru žádný program nepoužívá. Poté sami rozhodnete, která doporučení programu přijmete.

Tunebite 4.0.0.13

Tunebite je program pro nahrávání a přehrávání skladeb. Dokáže rovněž převádět takřka libovolné množství skladeb do rozličných formátů, přičemž do vytvářených souborů umisťuje i informace o skladbě jako takové například název skladby a interpreta.

Firetune 1.1.3

Zrychluje práci s internetovým prohlížečem Firefox. Podle informací o rychlosti vašeho PC a kvalitě internetového připojení nakonfiguruje odpovídajícím způsobem internetový prohlížeč. Před zahájením testování doporučujeme vytvořit zálohu souborů s konfigurací programu.

Zabezpečení

AntiVir Personal Edition 7

Antivir PersonalEdition Classic je výkonný antivirový program, který je pro individuální nasazení na počítači poskytován zdarma. Kromě běžných virů dokáže nalézt a odstranit makroviry, chrání před červy, trojskými koni a dalším malwarem.

Windows Defender

Tento program vyhledává spyware, odstraňuje ho a brání nainstalování nových bezpečnostně rizikových aplikací. Samozřejmostí je také možnost aktualizace databáze známých spywarů po internetu.

Trezor 1.83

Trezor umožní zabezpečit libovolná počítačová data proti zneužití cizí osobou. Umožňuje zašifrovat, rozšifrovat a nevratně smazat soubory i adresáře. Používá kvalitní šifrovací algoritmy, má příjemné uživatelské rozhraní, české ovládaní i nápovědu.

GameStar ArmA: Armed Assault a další hratelné demoverze

Silverfall

Hratelná demoverze akčního fantasy RPG Silverfall od týmu Monte Cristo obsahuje tři herní oblasti. Do jejich odhalování se můžete pustit s postavou, která patří k jedné ze čtyř různých ras, a dosáhnout s ní až patnácté úrovně. Herní svět obsahuje dvě rozpolcené komunity vyznavače technologie na jedné straně a členy přírodních společenství na straně druhé. Ke komu se přikloníte, bude záviset pouze na vás. Kromě toho budete moci naverbovat dva společníky Morka a Danselame.

Infernal

V chystané 3D akční střílečce Infernal od Metropolis Software se zúčastníte dosti krvavého boje dobra proti zlu. Na jedné straně je božská síla světla EtherLight, na straně druhé působí mocnosti temnot s organizací Abyss. V roli hlavního hrdiny Ryana Lennoxe se pokusíte nastolit vzájemnou rovnováhu. Speciální magické dovednosti i účinný arzenál si můžete s předstihem vyzkoušet v hratelné demoverzi, kterou najdete na našem DVD. Obsahuje tutoriál a první část hry.

UFO: Afterlight

Oblíbená strategická série UFO má další pokračování s podtitulem Afterlight. Vývojářské studio ALTAR games chystá po titulech Aftermath a Aftershock další civilizační souboj lidí proti nepřátelským mimozemšťanům. V novém dílu se na konflikt podíváte z perspektivy opuštěných lidských osadníků Marsu. Na DVD si v české demoverzi můžete vyzkoušet všechny herní funkce po dobu deseti herních dnů, a to nejen ve strategické části, ale i v několika vygenerovaných takticko-akčních misích.

§§§§§

$$$$$


Hardware


"DRM Vista, bejby"! Vše co jste (ne)chtěli vědět o ochraně obsahu ve Vistě (CD/DVD) I

Peter Gutmann, Lukáš Erben

07P0069

Dokumentace technologií DRM operačního systému Windows Vista by se mohla stát nejdelším sebevražedným dopisem na rozloučenou.

Jádro systému Vista bylo důkladně přepracováno. Jak ale vyplývá z dokumentace Microsoftu, cílem v mnoha případech nebylo zlepšení stability či urychlení běhu systému, ale zvýšení úrovně ochrany "komerčního obsahu" (premium content) tedy hudby a filmů v digitální podobě, zejména pak nových formátů s vysokým rozlišením jako je HD-DVD a Blu-ray. Tato ochrana vestavěná do nových Windows ale znamená vyšší náklady spojené s výkonem a stabilitou systému, s výdaji na technickou podporu či s cenou nového hardwaru a softwaru.

Tyto problémy přitom ovlivní nejen uživatele Windows Vista, ale celý počítačový průmysl, protože Microsoft požaduje, aby se ochranná opatření vztahovala i na veškerý hardware a software, který kdy přijde do styku s novými Windows (následky tedy pocítí i uživatelé Mac OS či linuxových serverů a pracovních stanic). Tento článek si klade za cíl na tyto reálné či potenciální problémy upozornit a zároveň analyzovat náklady spojené s "ochranou digitálního obsahu" (pro zjednodušení jsme se rozhodli při označování ochranného systému ve Windows Vista držet širšího termínu DRM pozn. red.) ve Windows Vista, spolu s dalšími škodami, které postihnou celý počítačový průmysl. Obecné "politické" dopady technologií DRM (digital rights management) a jejich sporná užitečnost představují samostatné téma v tomto článku se problematikou DRM zabýváme výhradně ve vztahu k nákladům, které přinášejí díky implementaci v novém systému Microsoftu. Skutečnost je ale taková, že pokud systémy DRM mají ve Vistě fungovat tak, jak si jejich tvůrci představují, musela by ochrana obsahu překonat fyzikální zákony to se s největší pravděpodobností nestane bez ohledu na to, nakolik si to zástupci hudebního a filmového průmyslu přejí. Není divu, že místo jasných a konkrétních návodů a postupů, jak řešit problematiku DRM z hlediska hardwaru a ovladačů, jsou výrobci v dokumentaci připravené Microsoftem instruování pomocí agitačních hesel.

Vyřazení z provozu

Systém DRM ve Windows Vista umožní zasílání chráněného obsahu pouze přes rozhraní, která rovněž mají vestavěné nástroje na ochranu obsahu. Momentálně nejběžnějším hi-end audio rozhraním je S/PDIF, tedy digitální koaxiální či optický (Toslink) výstup. Ten je běžný nejen na samostatných zvukových kartách, ale bývá také integrován na základních deskách. Jelikož S/PDIF nenabízí žádnou ochranu obsahu, požaduje DRM systém ve Windows Vista jeho vyřazení z provozu, je-li přehráván chráněný obsah. Máte-li tedy počítač připojený pomocí digitálního výstupu ke kvalitním reproduktorům či digitálnímu recieveru, čekají vás patrně problémy, neboť vaši sestavu nebude možné používat s chráněným obsahem. Řekněme, že jste si právě koupili od Pink Floydů album The Dark Side of the Moon, vydané jako Super Audio CD (SACD), a chcete je přehrát na PC se systémem Vista. Jelikož propojení S/PDIF k vašemu reproduktoru je považováno za nechráněné, Vista jej vyřadí a místo zvukového zážitku vás čeká vystoupení Marcela Marceau.

Podobné je to u komponentního videovýstupu (YPbPr), který může být DRM ochranou systému Vista rovněž vyřazen pokud tedy toto rozhraní používáte pro připojení projektoru, plazmové či LCD televize, na filmy v HD formátu se nepodíváte. Chcete-li chráněné HD filmy přehrát na monitoru či na televizoru připojeném pomocí digitálních rozhraní HDMI či DVI, musíte mít v počítači grafickou kartu, podporující ochrannou technologii HDCP. Těchto karet je ale i po uvedení Windows Vista zoufale málo, nehledě na to, že mnohé modely jsou sice označeny jako HDCP kompatibilní, ale ve skutečnosti s touto technologií nepracují. (Ostatně i při našem nedávném testu systémů s grafickými kartami GeForce 7600GT/GS vybavenými HDMI rozhraním s funkční podporou HDCP jsme měli při kombinaci různých HDCP kompatibilních monitorů a projektorů problémy pozn. red). Když společnost Sony uvedla v roce 2006 svou Blu-ray mechaniku pro PC, dostala se do trapné situace: na PC prakticky nebylo možné přehrát Blu-ray film, neboť neexistovaly PC či komponenty s funkční podporou HDCP.

"Žádná z AGP nebo PCI-E grafických karet, které dnes můžete koupit, nepodporuje HDCP [...] Jestli jste právě utratili 1 000 dolarů za dvě grafické karty Radeon X1900 XT s očekáváním, že budete moct v budoucnu přehrávat HD-DVD nebo Blu-ray filmy v rozlišení 1 920 x 1 080, jenom jste vyhodili peníze [...] Jestli jste právě utratili 1 500 dolarů za dvě grafické karty 7800GTX 512MB GPU s očekáváním, že budete moct v budoucnu přehrávat HD-DVD nebo Blu-ray filmy v rozlišení 1 920 x 1 080, jenom jste vyhodili peníze." Firingsquad.com, prosinec 2006

Aby bylo možné ochránit obsah v reálném čase, bude muset Vista pravděpodobně vyřadit z provozu všechny speciální funkce těch zařízení, která nemůže ovládat přímo. Kupříkladu většina zvukových karet (mimo jiné i integrovaná řešení s čipsetem C-Media) podporuje technologii ASIO (Audio Stream I/O) digitální zvukové rozhraní, které kompletně obchází mixování zvuku ve Windows, nabízí větší flexibilitu a mnohem menší zpoždění. Jelikož ASIO obchází zvukové ovladače ve Windows, bude patrně ve Vistě vyřazen to v konečném důsledku může znamenat, že audiofilové a profesionální či poloprofesionální hudebníci, kteří pro svou práci ASIO potřebují, nebudou moci systém Vista používat.

Nepřímé vyřazení z provozu

Vedle situací, kdy systém Vista vyřadí z provozu nějaké zařízení, zjevně existuje i mnoho případů, kdy může dojít ke skrytému vyřazení z provozu. Například hlasová komunikace na PC pro bezproblémovou funkčnost potřebuje automatické potlačení ozvěny. Systém potlačení ozvěny využívá a zpracovává vzorky mixovaného zvuku, DRM ve Windows Vista ale patrně kvůli maximální ochraně něco takového povolí jen ve velmi omezené kvalitě, což se samozřejmě může projevit na účinnosti potlačení ozvěny.

Požadavek na vyřazení audio a video výstupů mění běžné chování operačního systému ve zmatek. Celý systém je totiž postaven na bezpečnostní politice "system high policy": úroveň zabezpečení odpovídá typu "nejcitlivějších" chráněných médií, která jsou přítomna. V okamžiku, kdy se chráněný zvuk či obraz typu "premium content" ve vašem systému objeví, dojde k omezení kvality výstupního signálu či jeho vypnutí. Pikantní přitom je, že se jedná o dynamické vyřazování z provozu pokud se "premium content" náhodně zapíná a vypíná, nebo se při přehrávání mění (například doznívající hudba), objeví se střídání hlasitosti výstupu či vypínání a zapínání výstupů. Něco podobného obvykle znamená, že je třeba přeinstalovat ovladače či vyměnit vadný hardware. V tomto případě je to pouze signál, že všechno vlastně funguje tak, jak bylo původně zamýšleno!

Snižování kvality přehrávání

Vedle možnosti zcela vyřadit výstupy vyžadují specifikace DRM systému Vista, aby bylo možné na všech rozhraních, která umožňují výstup obrazu ve vysoké kvalitě, snížit kvalitu výstupního signálu v případě, že je přehráván HD obsah. To je zajištěno pomocí speciálního "konstriktoru", který sníží rozlišení obrazu a poté jej opět převzorkuje na původní rozlišení, ovšem v nesrovnatelně horší kvalitě. Pokud tedy máte špičkové LCD připojené přes rozhraní DVI (a některá část vašeho PC nevyhovuje požadavkům na zabezpečení HDCP pozn. red.), pak bude obraz HD filmu při přehrávání podle oficiálních specifikaci "poněkud rozmazaný" zhruba jako u 10 let starého CRT monitoru z bazaru. Specifikace DRM umožňují kupodivu použití starých analogových VGA výstupů ale to je patrně jen snaha nerozčílit početné zástupy uživatelů klasických monitorů. Nelze vyloučit, že v budoucnu budou zakázány i tyto VGA výstupy a jediné, co tak zůstane výslovně povoleno, je nekvalitní TV výstup s ochranou typu Macrovision. Stejně záměrné snižování kvality přehrávání platí pro zvukový výstup, u nějž je popsáno jako "neostrý zvuk s méně detaily". Legrační je, že Microsoft v dokumentaci ochrany obsahu ve Windows Vista prohlašuje, že bude na výrobcích grafických čipů, aby odlišili své produkty podle toho, nakolik je záměrně snížena kvalita videosignálu. Je to jako byste olympijským atletům přelámali nohy a pak je nechali závodit o berlích.

Podle specifikací dojde ke snížení kvality obrazu jen u zařízení, která mají rozlišení více než 520 000 pixelů, tedy rozlišení vyšší než přibližně 800 x 600 bodů. Jedná se tak prakticky o každé zařízení, které bude kdy ve Windows Vista používáno, neboť jako absolutní minimum pro rozhraní Vista Aero (bez nějž opravdu nemá smysl na Vistu přecházet), tedy Vista Premium PC, je udáváno DX9 GPU, 128 MB grafické paměti, podpora Pixel Shader 2.0 a minimální rozlišení 1 024 x 768 x 32 (v případě Aero Glass jsou pak požadavky ještě vyšší). Navíc minimální rozlišení na běžném 15" LCD panelu či notebooku je 1 024 x 768 rozlišení 800 x 600 je doménou 10 let starých 14" CRT monitorů. V praxi tedy vše spadá do kategorie snížené kvality obrazu.

Kromě zjevných dopadů na kvalitu přehrávání způsobených záměrným snížením kvality výstupu mohou tato opatření způsobit vážné komplikace v aplikacích, u nichž je vysoká kvalita reprodukce obsahu základním předpokladem. Například v oblasti zobrazovacích aplikací pro lékařské účely jsou jakékoliv ztrátové komprimace nežádoucí a zakázané, protože výstupy, které prošly kompresním procesem, mohou zapříčinit stanovení špatné diagnózy a v extrémních případech mohou dokonce někoho ohrozit na životě. Představte si lékaře, který používá program pro medicínské účely právě v okamžiku, kdy na tomtéž počítači přehrává nějaký zvukový nebo obrazový záznam. To je celkem běžná situace, neboť je známo, že CD-ROM mechaniky instalované do pracovních počítačů jsou nejčastěji používány pro přehrávání hudebních nebo MP3 CD. Zvuková CD naštěstí (prozatím) nejsou považována za "premium" či HD obsah, takže nedojde k aktivaci DRM systému. Představte si, že místo hudby z CD si uživatel pustí nějaké video (hudbu, klip), které je (aniž by to uživatel tušil) označeno a tedy i chráněno jako "premium content". Systém DRM je aktivován a v důsledku toho bude každý další obrazový záznam ochranou obsahu ve Vistě zkreslen (nebo bude příslušný výstup prostě odpojen), což může způsobit ohrožení zdraví či života pacienta. Alarmující je, že systém DRM nelze obejít Vista nenápadným způsobem modifikuje zobrazovaný obsah za určitých (téměř nepředvídatelných) situací, rozeznatelných a definovatelných jen pro skrytý DRM systém.

Konec HW podpory Open-source

Ve snaze zabránit tvorbě hardwarových emulátorů chráněných výstupních zařízení požaduje Vista DRM kontrolu funkčnosti hardwaru (HFS), která prověří hardwarové zařízení, aby se ujistila, že je (pravděpodobně) originální. Kontrola probíhá tak, že ovladač vyvolá určitou hardwarovou funkci (například renderování 3D modelu na grafické kartě), jejíž výstup slouží pro ověření. Aby ale bylo možné výstup pro ověření použít, musí zůstat podrobné informace o fungování daného zařízení tajné. Každý, kdo zná nějaké zařízení natolik dobře, aby byl schopen napsat ovladač (například pro Linux), dokáže také vytvořit emulátor HFS. Jediným způsobem, jak ochránit HFS proces, je zabránit publikaci technických podrobností o zařízení kromě těch, jež jsou nezbytné pro obecnou prezentaci výrobku a srovnání s konkurencí.

Tento trend uzavírání a utajování tradičně otevřené architektury PC je velmi znepokojivý. Právě otevření standardů a specifikací platformy PC ze strany IBM umožnilo, aby vznikla dravá konkurence a PC se rychle rozšířila. Mnohé "garážové" firmy by jinak neměly šanci proniknout na trh. Otevřenost vlastně stvořila masový počítačový průmysl a umožnila, aby se počítače rozšířily z kanceláří do domácností. HFS nás vrací do doby před rokem 1981, kdy mohlo na vývoji nového hardwaru a softwaru pracovat jen pár vyvolených.

Konec unifikovaných ovladačů

Proces HFS představuje i další zbytečné náklady. Většina výrobců hardwaru se (díky bohu) vydala cestou vývoje jediné sady ovladačů pro různé modely svých komponent, místo desítek samostatných ovladačů. HFS totiž požaduje unikátní identifikaci instalovaného hardwaru a analyzuje nejen druh zařízení (např. typ grafického procesoru), ale i každou jeho variantu. To značně komplikuje či téměř znemožňuje tvorbu unifikovaných ovladačů kupříkladu každá další revize grafického procesoru musí být označena unikátním kódem, aby mohl systém HFS vůbec fungovat.

Situace je o něco jednodušší, pokud je grafický čip umístěn na základní desce v takovém případě neexistuje snadný přístup ke sběrnici a není tedy nutné přenášená data šifrovat (více na toto téma v odstavci "Zbytečné plýtvání výkonem CPU"). Dodatečná zátěž, kterou šifrování grafických dat představuje, znamená, že po uvedení Windows Vista budou výrobci PC dávat stále častěji přednost řešením s integrovanou grafikou. Problém ale je v tom, že z hlediska systému se integrované grafické jádro jeví stejně jako samostatná přídavná karta: obojí jsou jen zařízení na sběrnici AGP či PCIe.

Řešením by bylo učinit obě vzájemně nekompatibilními, aby HFS mohla detekovat, zda se jedná o integrované či samostatné provedení tím se opět zvyšují náklady na výrobu hardwaru a vývoj ovladačů.

Další problémy se týkají ovladačů zvuku. Systému se zvuková část rozhraní HDMI jeví jako S/PDIF, což usnadňuje práci s ovladači. Aby bylo možné vypínat výstupy, je třeba přepracovat kodeky HDMI tak, aby byly nekompatibilní s kodeky S/PDIF, přestože byly původně navrženy pro vzájemnou kompatibilitu, která zjednodušuje technickou podporu a snižuje náklady na vývoj.

Zákaz ovladačů: legální DoS

V okamžiku, kdy bude v určitém ovladači či komponentě odhalena slabina (potenciálně umožňující jeho zneužití pro kopírování chráněného obsahu), odvolá Microsoft jeho signaturu ovladač či zařízení tak přestanou fungovat. Není úplně jasné, co přesně se stane, neboť dokumentace vše formuluje úžasnou větou: "Příslušný ovladač musí být pozastaven a musí být nainstalován ovladač nový." Je ale velmi pravděpodobné, že určitá základní funkčnost jako podpora nouzového režimu VGA 640 x 480 bude zachována, aby bylo možné počítač vůbec spustit. To v podstatě znamená, že zpráva o problému určitého ovladače nebo zařízení způsobí, že ovladači (a potažmo zařízení) bude celosvětově zastavena podpora v systému Vista, dokud nedojde k nápravě. Detaily jsou poměrně kusé, ale jestli bude problém v zařízení (například grafické kartě pozn. red.), tak dokud nedojde k jeho přezkoumání, můžete jej používat jen jako těžítko. Pokud se jedná o starší zařízení, u kterého již výrobce není povinen zajistit podporu a nemá zájem na přepsání driverů (může se jednat o výrobek starý pouhé dva roky), stanou se rázem všechna tato zařízení ve Windows Vista celosvětově nepoužitelná.

Výborným příkladem z dnešní doby jsou karty nVidia TNT2, které se stále používají v mnoha kancelářských systémech, neboť pro provoz Wordu či Excelu (a vlastně téměř všech běžných aplikací kromě her) nic výkonnějšího nepotřebujete. Ovladače těchto zařízení nebyly aktualizovány, neboť to není třeba nejnovější hry stejně nepoběží (a pokud si zkusíte ze stránek nVidia stáhnout nové ovladače, budete odkázáni na starší verze). Pokud s TNT2 budou nějaké problémy, není pravděpodobné, že by nVidia měla zájem na vývoji nového ovladače. Hrozba zákazu ovladačů je takříkajíc "nejvyšší jadernou hrozbou", jakýmsi cvaknutím uzávěru policejní pistole, které nabádá, aby výrobci uposlechli diktovaných pravidel. Podrobnosti o tomto kladivu na výrobce jsou pohřbeny kdesi v hlubinách tajných licenčních ujednání, kde se údajně nachází i další možné tresty jako mnohamilionové pokuty či hrozby embarga na podporu nových zařízení.

Zákaz ovladačů může mít ale ještě další následky. Protipirátský prvek WGA je vázán na komponenty PC. Windows umožňují omezený počet změn v konfiguraci hardwaru pokud jej překonáte, musíte obnovit svou licenci (přesné detaily o tom, co a kolikrát lze a nelze měnit, jsou předmětem nekonečných diskusí). Pokud je některá část hardwaru deaktivována (třeba jen dočasně z důvodu čekání na opravený ovladač) a vy sáhnete po jiné grafické či zvukové kartě, abyste problém obešli, riskujete spuštění WGA, což vás dostane tak říkajíc z deště pod okap. Pokud musíte měnit nějakou základní systémovou komponentu, jako třeba motherboard, jednoznačně se WGA aktivuje. Revokace kteréhokoli integrovaného zařízení, které je součásti motherboardu (prakticky každý motherboard má integrovanou nějakou formu zvukové či grafické karty), přináší další zbytečné komplikace v podobě aktivace WGA.

Není také jasné, co se stane, když používáte samostatnou zvukovou kartu a dojde k zablokování ovladače základní desky, která má integrovaný zvuk. Windows nemohou vědět, že k integrované zvukové kartě není nic připojené, protože uživatel preferuje samostatnou kartu M-Audio Revolution, takže pravděpodobně dojde k zablokování ovladačů základní desky. V situaci, kdy prakticky každá základní deska obsahuje integrovanou zvukovou kartu, je to rozhodně problém. Zcela jiný DoS problém, který se týká spíše zařízení HDMI, představují takzvané "DVI zesilovače", které pracují se vstupním signálem HDMI: převádějí jej do podoby DVI signálu, přičemž ho též zesilují. Kromě toho ale také "zapomínají" na výstupu znovu aplikovat ochranu HDCP. Tato zařízení je poměrně jednoduché postavit z běžně dostupných čipů HDMI, které koupíte v obchodě. Předpokládejme, že výrobce "DVI zesilovače" nakoupí náklaďák HDMI čipsetů (pravděpodobně se jich bude snažit nakoupit co největší množství, protože další dodávku již nejspíše neobdrží, neboť výrobce čipů HDMI zjistí, k čemu jsou používány). Protože se jedná o pirátské zařízení, může být daný HDMI čip v systému Vista zakázán. Spolu s DVI zesilovači ale mohou přestat fungovat i stovky tisíc, možná miliony zařízení, která obsahují stejný HDMI čip. Zajímavá situace může nastat v souvislostí s únikem klíčů pro dekódování filmů na discích HD-DVD a Blu-ray. Ochrana u nich funguje tak, že každý přehrávač (stolní či softwarový) má vlastní klíč, s jehož pomocí se dekóduje klíč pro daný disk a ten následně slouží pro dekódování vlastního filmu. Klíč zařízení je tedy spojen s konkrétním zařízením, ale klíč titulu je spojen jen s obsahem disku. Pravděpodobně tušíte, kam to směřuje... zveřejněním klíče zařízení může útočník způsobit pěknou paseku, protože tím způsobí zákaz těchto zařízení. Na druhou stranu zveřejněním klíče titulu může útočník nevypátratelně zveřejnit obsah, protože nebude známo, který klíč zařízení byl použit k úniku klíče titulu.


"DRM Vista, bejby"! Vše co jste (ne)chtěli vědět o ochraně obsahu ve Vistě (CD/DVD) II

Snížená stabilita systému

"Ovladače musí být extrémně robustní. Nezbývá, než dále pracovat na ovladačích, abychom izolovali a ochránili citlivé části jejich kódu," říká ATI. DRM systém Windows Vista vyžaduje od zařízení (hardwaru a softwarových ovladačů) aktivaci takzvaných "tilt bitů", pokud se děje něco neobvyklého. Například pokud neobvykle kolísá napětí, dojde k rušení na sběrnici, určitá funkce či operace vrátí podezřelou hodnotu či nějaký registr neobsahuje očekávanou hodnotu, tilt bit se sepne. Tyto okolnosti nejsou u současných PC nijak neobvyklé například připojení zařízení do sběrnice může způsobit určité zakolísání napětí, nebo ovladače očekávají, že zařízení je v jiném stavu. Dříve to nebyl až takový problém architektura PC a operační systém byly naopak navrženy s jistou tolerancí a vše obvykle fungovalo. Jinými slovy: drobné výchylky byly chápány jako v zásadě běžný chod systému. Míra odchylek se u různých PC výrazně odlišuje, přičemž v některých částech systému jsou dovolené větší, jinde menší. Poměrně hezky to lze ukázat na příkladu několika PC v případě, že dojde ke krátkodobému výpadku či poklesu napětí. Některá PC se vypnou, u jiných dojde k pádu programů či operačního systému a některá prostě normálně běží dál.

Se zavedením tilt bits je veškerá žádoucí robustnost systému pryč. Jakákoli malá (nezaznamenatelná) změna se okamžitě projeví, neboť by se mohlo jednat o známku "útoku". Vista si v takovém případě vynutí reakci: "Windows Vista inicializují plný reset grafického subsystému, aby bylo vše restartováno." Jaký vliv budou mít tilt bity na spolehlivost a stabilitu systému, není snad třeba dále vysvětlovat. Nové "funkce" pro ochranu obsahu, jako třeba zmíněné tilt bity, mohou mít další děsivé dopady z hlediska DoS útoků. Je štěstí, že moderní malware vytváří programátoři s komerčními záměry (jako phising nebo spam) spíše než šílenci, kteří by chtěli vyvolat totální chaos. Vista totiž doslova nabízí mnoho snadno přístupných časovaných náloží, které stačí odjistit a způsobit velkou škodu. Dopady na bezpečnost se zdají být vskutku závažné, neboť sebemenší skrytý malware může učinit PC nepoužitelným. Samotná podstata DRM systému ve Vistě navíc ztěžuje možnost zjistit, jak byl útok proveden. Pokud tvůrci virů a malwaru využijí funkce DRM, jsou chráněni legislativou DMCA (či jejími evropskými ekvivalenty) před pokusy o reverese-engineering či deaktivaci ochranných funkcí, které ke svému útoku zneužili. Ale i bez úmyslného zneužívání malwarem je dostatečně znepokojující samotný fakt, že jakýsi externí prvek má možnost vypnout vaší IT infrastrukturu na základě úniku chráněného obsahu pomocí čipsetu, který shodou okolností také používáte. Neamerické vlády jsou už tak dost nervózní z používání amerického operačního systému i bez této DoS schopnosti. Vista PC se tak mohou stát skutečnou časovanou bombou.

Je poměrně snadné si představit celou škálu scénářů, kde na "ochranu" pomocí tilt bitů uživatel tvrdě doplácí. Představte si válečnou loď v bitvě, vybavenou Vista PC, které obhospodařují její životní funkce. Kvůli několika otřesům, způsobeným blízkými explozemi, se objeví cosi nestandardního na jedné sběrnici, což aktivuje tilt bity. Že by se armáda nikdy neodvážila nasadit komerční technologie? Stačí připomenout známý incident ze září 1997, kdy Windows NT vyřadila raketový křižník USS Yorktown (NT paralyzovala "chytrou loď", Goverment Computer News, 13, července 1998). Windows Vista jsou doslova navržena tak, aby vás do podobných situací dostala. Pokud se tyto otázky nepodaří uspokojivě vyřešit, nebude možné PC s Vistou používat v žádném nestandardním či "rizikovém" prostředí.

Dražší hardware

Vista má rozličné požadavky na "robustnost", prostřednictvím "hardwarových pravidel robustnosti" diktuje filmový a hudební průmysl designové požadavky výrobcům hardwaru. Míra kontroly, kterou má filmová a hudební lobby nad technickým designem, je zarážející. Odborník na bezpečnost Ed Felten k tomu před rokem poznamenal: "Doklady o zabezpečení musí být předneseny Hollywoodu a ostatním majitelům obsahu a oni musí odsouhlasit, že poskytují požadovanou míru zabezpečení. Je požadováno písemné vyjádření minimálně od tří hlavních hollywodských studií." Takže pokud navrhujete nový bezpečnostní systém, nebude podporován ve Windows Vista, dokud vám věhlasní experti na bezpečnost jako je Disney, MGM a 20th Century Fox nedají zelenou. Je naprosto ohromující, že něco takového naleznete v technické dokumentaci k Windows: Hollywoodu to prakticky dává v oblasti zabezpečení Windows právo veta.

Jedním z příkladů těchto pravidel robustnosti jsou omezení týkající se určitých povolených uspořádání komponent na deskách (grafických karet a základních desek pozn. red.), jež mají ztížit či eliminovat přístup k některým spojům. Snad poprvé je počítačový design určován ne pravidly elektroniky, fyziky či teplotními zákonitostmi, ale přáními filmové a hudební lobby. Když se oprostíme od problémů, které to způsobí výrobcům hardwaru, znamená to především zvýšení výrobních nákladů už jen kvůli tomu, že rozvržení komponent patrně nebude optimální. Výrobci grafických karet obvykle využívají univerzální design (obvykle vycházející z referenčního návrhu výrobce grafického čipu) a pouze za použití rozličných komponent vytvářejí různé varianty výrobku od těch nejvýkonnějších až po cenově dostupné. Automobilový průmysl funguje podobně: existuje jeden základní model a tisíce různých variant.

Požadavky systému DRM znemožňují použití tohoto univerzálního designu, neboť zakazují použití samostatných obvodů pro TV výstup, DVI, RAMDAC a dalších nezávislých částí, neboť by mohly po případné modifikaci sloužit odchycení chráněného videa. Vše tedy musí být navrženo na zakázku a vyrobeno tak, aby signál nebylo možné odchytit či "napíchnout". Levná karta už tedy není dražší model, u nějž byly vypuštěny některé komponenty, naopak drahá karta vyžaduje vlastní návrh a výrobu. Tato filozofie zasahuje i do návrhu samotných grafických procesorů DVI obvody musí být integrovány, stejně jako další funkce, které bylo dříve možné řešit přidáním jedné či více součástek. Prodraží se tak výroba grafických karet i samotných GPU.

Povinné licencování zbytečného IP

Ochrana všeho "vzácného" obsahu vyžaduje množství dalších technologií. Nejedná se o otevřené standardy naopak, většina je vlastnictvím třetích stran, což znamená další náklady na nákup licencí. Například ochranu HDCP pro rozhraní HDMI vlastní Intel, ačkoli to samé můžete udělat zdarma přes DVI. Podobně protože standardní šifru AES-128 nelze na moderních CPU zpracovat dostatečně rychle pro šifrování velkých objemů dat, jsou výrobci nuceni licencovat Cascade Cipher od Intelu, což je v zásadě méně výpočetně náročná AES-128. Zbytečné výdaje za licence se ale netýkají jen vývoje nového hardwaru. Aby Microsoft demonstroval svoji oddanost DRM, doporučil jako součást "pravidel robustnosti", aby výrobci využívali též speciální "stealth" technologie (běžné dnes spíše u virů), které ztěžují případný reverse-engineering. Jako by výrobci už neměli dost práce s tvorbou funkčních a stabilních ovladačů! Pravidla robustnosti navíc prakticky zakazují funkce jako je ATI VPU Recover, který při pádu ovladače zachytí veškerou diagnostiku a zašle ji přímo do ATI. Tyto diagnostické informace by ale mohly být zneužity pro narušení ochrany DCP, proto nebude možné v budoucnu takto ovladače ladit a vylepšovat výrobci tak budou muset investovat mnohem více do interních betatestů (zástupci ATI zmiňují náklady na další testování jako "potenciálně nejvyšší ze všech").

Zbytečné zatěžování procesoru

"Protože šifrování zatěžuje CPU, bude třeba, aby výrobci používali pro pouhé udržení úrovně výkonu pro multimedia v sestavách výkonnější procesory. Tyto náklady zaplatí uživatelé multimediálních PC." (ATI)

Aby si nikdo nemohl pohrávat s interní komunikací, chráněné přenosy musí být šifrovány a/nebo autorizovány. Například video musí být šifrováno pomocí AES-128. Nejedná se ale pouze o zvuková či obrazová data šifrovány musí být i příkazy a kontrolní součty mezi jednotlivými softwarovými moduly (například mezi uživatelskými komponentami a jádrem OS). To pochopitelně dále zvyšuje výpočetní nároky.

Aby se zabránilo aktivním útokům, ovladače zařízení se musí každých 30 ms dotazovat hardwarové vrstvy, zda vše probíhá správně. To znamená, že i když se nic zvláštního v systému neděje, tak se hromada driverů třicetkrát do vteřiny aktivuje jen proto, aby se ujistila, že se nic neděje. Kromě tohoto neustálého dotazování probíhá i dotazování specifické, DRM systém Vista například kontroluje video zařízení při každém zobrazení snímku, se ujistil, že všechny tilt bity jsou tak, jak mají být. Ještě před oficiálním uvedením systému Vista se objevily zprávy od prvních uživatelů finální verze o problémech s rychlostí přehrávání videa, a to i na výkonných sestavách. Čas ukáže, zda je to způsobené zatím ne zcela optimalizovanými ovladači či zbytečnou zátěží, kterou vytváří ochranné systémy ve Vistě, když neustále ruší přehrávání. Výtečnou ukázkou zbytečně komplikovaného softwaru je blokový diagram Media Interoperability Gateway Windows Vista. Z jedenácti částí, které tvoří MIG, jsou jen dvě (zvukové a obrazové dekodéry) skutečně využívány pro přehrávání. Zbylých devět slouží jen k ochraně obsahu.

Grafické adaptéry integrované na základní desce představují další problém při ochraně "vzácného" obsahu ten je totiž ukládán v systémové paměti, odkud může být odložen na disk. Aby se zabránilo prolomení ochrany, jsou tyto stránky paměti označeny speciálním bitem, který vyžaduje jejich šifrování před odložením na disk a následné dešifrování, pokud jsou načítány zpět do paměti. Pikantní je, že Vista neprovádí žádnou další ochranu odkládacího souboru bez ostychu do něj uloží nekódované bankovní PIN, čísla kreditních karet či osobní data to vše v prostém textu! Je zjevné, že pro Microsoft je důležitější ochrana snímku videa než vaše lékařské záznamy či bankovní PIN.

Nejde ale jen o potřebu výkonnějšího a dražšího CPU snaha znemožnit přístup k datům na libovolné úrovni znamená, že dekompresi videa nelze provádět přímo v CPU, neboť byste jen stěží našli procesor, který současně zvládne jak dekompresi, tak následné šifrování videa. Drtivá většina dekomprese musí být zajištěna grafickou kartou minimem je podpora IDCT, MPEG kompenzace a kodeku VC-1, což znamená že nemůžete použít levnou grafickou kartu bez integrovaného video kodeku. Nemožnost provádět dekódování softwarově rovněž znamená, že pro chráněný obsah není možné implementovat žádné kompresní schéma, které není podporováno přímo grafickým hardwarem. Pokud pro přehrávání obsahu bude použit například kodek Ogg, bude patrně lepší ho použít prostřednictvím Windows Media VC-1, jinak hrozí riziko, že pod Vistou či na hardwaru určeném pro Vistu nepoběží. To je problém především pro formát digitálního kina (D-Cinema), který používá Motion JPEG2000 (MJ2K), protože standardní MPEG a jeho ekvivalenty neposkytují dostatečnou kvalitu obrazu. Protože JPEG2000 používá kompresi wavelet (místo komprese MPEG-DCT), která není momentálně mezi kodeky podporovanými hardwarově, není prostě možné žádné D-Cinema ve Vistě přehrát. A protože veškerý D-Cinema obsah je komerční a tedy chráněný, nic nepůjde přehrát, dokud se neobjeví hardware s podporou tohoto kodeku. Porovnejte to s historií formátu MPEG, u nějž rané softwarové kodeky (jako XingMPEG) prakticky vytvořily trh pro PC video. Díky ochraně obsahu ve Windows Vista se podobné otevření nového trhu už nemůže podařit.

Zákazníky na trhu hi-end grafických karet a zvuku jsou především hráči, kteří udělají cokoli, aby dosáhli jakéhokoli, i třeba malého zvýšení výkonu. Jak asi zareagují lidé, kteří jsou ochotni utratit deset či dvacet tisíc za grafickou kartu (a vytvářejí tak výrobcům i distributorům nemalý zisk), až se dozví, že výkon jejich špičkového hardwaru je ve Windows Vista doslova mrzačen "úžasnou" ochrannou obsahu?

Zbytečná spotřeba zdrojů

V rámci systémů pro ochranu systémové sběrnice musí být na grafických kartách vestavěny obvody pro šifrování AES-128. To znamená, že z jádra grafického čipu budou vyhozeny dvě renderovací jednotky a místo nich výrobce umístí obvody pro dešifrování AES. AES vyžaduje další výkon, spojený se šifrováním: 2 048bitový Diffie-Hellmanův výměnný klíč, jehož výstup je převáděn na 128bitový AES klíč. U programovatelných GPU to lze (při patřičném úsilí) realizovat přímo ve stínovacích jednotkách GPU, případně opět část grafických obvodů nahradíte další šifrovací jednotkou pro práci s veřejným klíčem. Není jistě třeba zdůrazňovat, že náklady na vývoj integrování šifrovacích obvodů zvýší cenu audio a video komponent v počítačích a zároveň mohou vést ke snížení jejich výkonu. Nic z toho jistě nepotěší ani hráče, ani náročné uživatele.

Závěr

Nejsou to piráti, ale legitimní uživatelé, kdo překonal ochranu HD-DVD a Blu-ray, aby si vůbec mohli přehrát legálně nabytý obsah. Naprosto zvrhlá povaha ochrany obsahu DRM ve Windows Vista se tak může stát tím největším stimulem pro pirátství vůbec. Možná by si měl Hollowood vzpomenout na radu z jednoho ze svých filmů: "Čím více tisknete ruku, tím více vám obsah protéká skrz prsty." Obecně řečeno je ochrana obsahu, kterou Vista zavádí, z hlediska funkcionality zcela krátkozraká, zaměřená pouze na ochranu zájmů filmové a hudební lobby, aniž by zvážila všechna další hlediska a následky. Je to takový PC ekvivalent snahy Evropské komise zavést značky RFID na bankovky vysoké nominální hodnoty, aby tak zamezila jejich padělání. Byl přitom zcela ignorován fakt, že největší prospěch z této "inovace" by měli zločinci, kteří budou moci na dálku vytipovat nejlukrativnější cíle pro loupežná přepadení.

Nejhorší na tom je, že není úniku. Hardwaroví výrobci budou muset vypít svůj kalich hořkosti až do dna: aby mohl jejich hardware plnohodnotně fungovat na Vistě. Neexistuje sice povinnost podepsat nějakou licenci, ale bez certifikátu prostě žádný chráněný komerční obsah nepůjde přehrát. Samozřejmě jako výrobce hardwaru se na to můžete vykašlat a spokojit se s tím, že při přehrávání komerčního obsahu se zobrazí jen rozplizlé, rozmazané video, ale váš konkurent třeba tento (uměle vytvořený) problém mít nebude. Úniku ale není ani pro uživatele. Ať už používáte Windows Vista, Windows XP, Windows 95, Linux, FreeBSD, OS X, Solaris (on x86) nebo nějaký jiný OS, DRM ochrana obsahu ve Vistě způsobí, že váš hardware bude dražší, méně spolehlivý, bude se pro něj hůře programovat, bude se hůře podporovat, bude zranitelnější nepřátelským kódem a bude mít větší problémy s kompatibilitou. Protože Windows dominují trhu a není pravděpodobné, že by výrobci hardwaru vyráběli dvě různé verze svého produktu, ponesou náklady související s jejich ochranou obsahu i ti, kdo Windows Vista nepoužívají.

Mám ale pro Microsoft návrh: Když my, zákazníci, slíbíme, že nikdy, opravdu nikdy, nekoupíme ani jeden jediný HD-DVD disk, obsahující ten převzácný komerční obsah, zbavíte výměnou počítačový průmysl tohoto jedu? Prosím!

Poděkování

Tento dokument byl sestaven z mnoha různých zdrojů, z nichž některé nemohu na jejich žádost zveřejnit. V některých případech jsem text zjednodušil nebo přepsal, abych měl jistotu, že jsem nepoužil originální potenciálně vysledovatelný text. Protože nebylo vždy možné vše zde uvedené ověřit, není vyloučeno, že některá uvedená fakta nejsou zcela přesná. Nepochybuji o tom, že Microsoft (kterému se jistě nelíbí prezentovat jejich OS jako zcela nepovedený) k tomu jistě též přidá své.

Vím ze zdrojů v Microsoftu, že mnozí z jeho vývojářů opravdu chtějí uživateli přinést co nejlepší kvalitu sledování videa a audia a jsou opravdu znechuceni tím, že musí trávit čas implementací nějaké "disfunkcionality", když už tak je dost složité, aby vše dobře fungovalo i bez tohoto mrzačení.


"DRM Vista, bejby"! Vše co jste (ne)chtěli vědět o ochraně obsahu ve Vistě (CD/DVD) III

DRM: záměrně vadné

Nemyslíme si, že Windows Vista jsou špatný operační systém. Potřebují sice nějakou dobu, než "dozrají" aplikace a podaří se odchytit některé nepříjemné nedostatky, to ale nic nemění na tom, že se jedná o uživatelsky přátelský a vyspělý systém s mnoha zajímavými funkcemi. Bohužel jednou z funkcí, kterou si snad žádný uživatel přát nemůže, je výrazně rozšířený systém DRM, jenž je nedílnou součástí Visty. Osobně jsem přesvědčen, že DRM systémy zejména takové, které dostáváme v operačním systému, ať o ně stojíme nebo ne, či takové, které zbytečně zpomalují běh počítače a prodražují hardware, jsou zlem, které je třeba jednoznačně odmítnout. DRM nás totiž v takovém případě obtěžuje i v případě, kdy si nekoupíme žádná chráněná HD média či hudbu.

DRM je špatné. Je to hloupý a zbytečný systém, který nikdy v minulosti skutečně nezabránil a nejspíše ani v budoucnu nezabrání kopírování digitální hudby a filmů. Prolomena byla ochrana CSS na DVD, ochrany iTunes a WMA formátu a nedávno dokonce i údajně nerozlousknutelná šifra nových HD-DVD a Blu-ray disků. Zákazník nemá z DRM žádný smysluplný užitek, naopak, omezuje jej v tom, kdy, jak a na čem bude hudbu či filmy sledovat a ve své podstatě odrazuje od koupě, neboť představuje riziko, že si totéž budete muset v budoucnu koupit znovu. DRM navíc omezuje konkurenci a usnadňuje vyjednávání exkluzivních práv a regionálních distribučních ujednání tedy dohod, které zákazníka vždy poškozují.

Jediní, kdo DRM chtějí, jsou filmová a hudební studia. Jak nedávno řekl Steve Jobs ve své výzvě ke čtyřem největším nahrávacím studiím: "Budou-li tato omezení odstraněna, hudební průmysl může očekávat přiliv nových investorů a vznik moderních on-line obchodů i nových přehrávačů." Za poměrně průlomovým prohlášením Jobse jsou patrně problémy s evropskými soudy, kterým Apple díky monopolnímu DRM systému v iTunes momentálně čelí, nic to ale nemění na skutečnosti, že za infekci jménem DRM mohou především hudební vydavatelé (Apple DRM do značné míry zneužil ke svému rychlému vzestupu a nyní, když představuje potenciální problém, se ho snaží zbavit).

Osobně jsem přesvědčen, že nejdéle do dvou let bude s DRM u hudebních nahrávek konec. Jak dlouho vydrží nesmyslné a zbytečné ochrany u HD filmů a dalšího "komerčního" obsahu, je otázkou. Chceme-li to urychlit, máme jedinou rozumnou možnost. Hudbu a filmy s nesmyslnými a omezujícími ochranami nekupovat. To platí především o HD DVD, Blu-ray a DRM infikované hudbě z obchodů jako je i-legalne.cz či allmusic.cz. Co vám tedy zbývá, jestliže chcete být "legální" a nepodporovat DRM? Bohužel jediným "zdravým" formátem je klasické hudební CD, pochopitelně za předpokladu, že neobsahuje žádnou dodatečnou protikopírovací nákazu. Na internetu pak existují i menší on-line obchody, které prodávají hudbu ve formátech MP3 a Ogg bez ochran, ale obvykle v jejich nabídce novinky z hitparád nenaleznete.

Microsoft a DRM

Stanovisko společnosti Microsoft, s. r. o. Vzhledem k poměrně závažné kritice DRM prvků Windows Vista zaznívající v analýze Petera Gutmanna, považovali jsme za vhodné požádat o vyjádření též zástupce společnosti Microsoft tiskového mluvčího a manažera vnějších vztahů pana Jiřího Grunda.

Od prvního uveřejnění článku Petera Gutmanna se kolem otázek ochrany obsahu či zjednodušeně DRM ve Windows Vista rozproudily poměrně živé diskuze. Jejich součástí byly i spíše neoficiální reakce Microsoftu prostřednictvím stránek Vista Blog, nás by ale zajímalo, jaké je stanovisko českého Microsoftu. Jak se tedy k této problematice stavíte?

Na úvod bych chtěl říci, že článek pana Gutmanna je v jistém smyslu nepochopením problematiky. V určitých věcech má autor pravdu, ale v určitých částech klade vše za vinu společnosti Microsoft či operačnímu systému Vista. Celý ten problém je ale o tom, že dnes máte doma počítač, na kterém si, bez ohledu na to, zda běží na systému Vista či nikoliv, můžete přehrát klasická DVD. To jde dnes, půjde to i zítra s Vistou a případně i s dalšími operačními systémy. Nicméně situace bude odlišná ve chvíli, kdy se na trhu prosadí filmy v HDTV kvalitě. To jsou filmy, které dnes v České republice nekoupíte je to tedy věc budoucnosti a na trhu je běžně uvidíte za rok či dva. Hollywoodská studia, která tyto filmy vyrábějí, se vcelku logicky obávají, že pokud by tyto HD filmy přišly na trh se stejnou ochranou jakou mají současná DVD, tak by bylo jednoduché jejich obsah ukrást zkopírovat ho v té nejvyšší kvalitě a posléze jej šířit po internetu či pouštět v kinech, protože tyto filmy jsou v kvalitě použitelné i pro promítání. Vydavatelé se proto rozhodli, že pokud si někdo chce HD filmy přehrávat v maximální kvalitě, musí splňovat určité požadavky. Tyto požadavky rovnají se tomu, že bude mít na cestě filmového signálu pouze taková zařízení, která splňují standardy filmového průmyslu. V praxi to lze z pohledu běžného uživatele vysvětlit tak, že ať už máte doma počítač, stolní přehrávač či moderní televizor, měly by být vybaveny konektorem HDMI a tento konektor by měl splňovat jistý bezpečnostní protokol. Ve chvíli, kdy vaše zařízení splňují tyto požadavky, bude možné film bez problémů přehrát v nejvyšší kvalitě. Ve chvíli, kdy vaše zařízení takto nastavena nebudou, může skutečně nastat problém. K tomu ale dochází proto, že si to přeje vydavatel filmu nejedná se tedy o problém Windows Vista. Na stejný problém můžete narazit, když si za rok koupíte v obchodě stolní DVD přehrávač, který bude umět filmy v HD kvalitě přehrávat, a tento přehrávač zjistí, že je k němu připojena televize bez zabezpečeného HDMI konektoru a tedy nesplňuje bezpečnostní požadavky tak se vám film opět nepřehraje, nebo se přehraje v nižší kvalitě. Microsoft tak měl při vývoji nového operačního systému dvě možnosti. Mohli jsme říct, že budeme ignorovat vývoj technologií a směr, kam kráčí filmový průmysl, a DVD mechaniky v počítači tak budou moci přehrávat pouze současné DVD filmy a data. Nebo věříme tomu, že počítače budou středem zábavy v obývacím pokoji a lidé na nich budou chtít přehrávat HD filmy. V takovém případě nám nezbývalo než respektovat požadavky, které filmová studia a vydavatelé mají, protože kdyby je operační systém nerespektoval, nebylo by prostě možné tyto filmy na počítači přehrát. V praxi si to můžete představit tak, že ono prémiové DVD na sobě nese informaci o tom, jaká ochrana je požadována a pokud je nějaký problém, zda se film nemá přehrát vůbec, případně zda se má přehrát ve zhoršené kvalitě a nakolik zhoršené. Tuto informaci přehrávač v počítači přečte a na jejím základě prověří cestu přehrávač televize, případně použitá kabeláž, zda odpovídá standardům, které daný disk požaduje. Pakliže vše odpovídá, film se přehraje, pakliže něco neodpovídá, přepne se vše do jiného režimu a je jedno, zda se jedná o Windows Vista nebo stolní DVD přehrávač z Electroworldu obvykle, jak zmiňuje v článku i pan Gutmann, do nějakého nižšího rozlišení. Takže namísto plného full HD rozlišení 1 920 se přehrávání přepne do rozlišení nižšího například 740 nebo 1 024, podle toho, jak si to určí sám DVD disk. Ve praxi to ale znamená, že daný film vidíte v kvalitě, na kterou jste zvyklí z dnešních DVD či televizního vysílání okem nepoznáte žádné zhoršení, pruhy nebo skákání obrazu. Záleží tedy na tom, co výrobce řekne, že se s daným filmem má dít. Pokud nastaví, že se film nemá přehrát, tak se nepřehraje vůbec. Windows Vista tedy není ničím jiným než operačním systémem, který podporuje přehrávání takovýchto DVD a ve chvíli, kdy celá soustava nesplňuje požadavky majitele práv, systém činí to, co od něj požaduje majitel autorských práv k danému filmu.

Peter Gutmann

Peter je výzkumným pracovníkem oddělení počítačových věd na novozélandské University of Auckland. Věnuje se návrhu a analýze šifrovacích a bezpečnostních architektur a v minulosti mimo jiné spolupracoval na tvorbě populárního šifrovacího programu PGP. Originál tohoto článku v aktualizované verzi poznámkami naleznete na: http://www.cs.auckland.ac.nz/~pgut001/pubs/vista_ cost.html Překlad tohoto článku vznikl na základě Creative Commons Attribution 2.5 License.

Použité zdroje

Protože tento dokument začal jako privátní diskuse po e-mailu, mnoho zdrojů je neveřejných. Nejlepší veřejné zdroje, které znám, jsou:

- "Ochrana obsahu na výstupu a Windows Vista" od WHDC http://www.microsoft.com/whdc/ device/stream/output_protect.mspx

- "Windows Longhorn a ochrana obsahu" od WinHEC http://download.microsoft.com/download/9/8/f/98f3fe47-dfc3-4e74-92a3-088782200fe7/TWEN05006_WinHEC05.ppt

- "Jak implementovat ochranu obsahu na výstupu ve Windows Vista" od WinHEC, http://download.microsoft.com/download/5/b/9/5b97017b-e28a-4bae-ba48-174cf47d23cd/ MED038_WH06.ppt

- "Ochrana toků dat médií a požadavky na spolupráci driverů" od WinHEC http://download.microsoft.com/download/9/8/f/98f3fe47-dfc3-4e74-92a3-088782200fe7/TWEN05005_WinHEC05.ppt

- Výbornou analýzu pocházející přímo od jednoho z hardwarových výrobců, od ATI, najdete v textu "Ochrana obsahu digitálních médií" (http://download.microsoft.com/download/9/8/f/98f3 fe47-dfc3-4e74-92a3-088782200fe7/TWEN05002_WinHEC05.ppt) od WinHEC. Ukazuje (ve formě powerpointové prezentace) rozličné problémy, které se objevují v souvislosti s ochranou obsahu ve Vistě, z hlediska nákladů na vývoj či snížené výkonnosti, kde věta "zvýšené náklady budou přenesené na uživatele" prochází celou prezentaci jako mantra.

§§§§§


Malé, velké, všechny pevné. Test pevných SATA a ATA disků (CD/DVD)

Jaroslav Kasal

07P0066

V dnešním testu pevných disků jsme se rozhodli představit interní 3,5" zařízení pro stolní PC i malé 2,5" disky pro notebooky (případně využitelné i pro malá přenosná externí USB pouzdra).

Na zoubek se podíváme jak produktům z kategorie SATA, tak i několika harddiskům vybavených starším rozhraním ATA (označovaným také jako P-ATA nebo IDE). Z naměřených hodnot si můžete snadno udělat představu, jaké přenosové rychlosti moderní disky nabízejí a jaké modely jsou na českém trhu cenově výhodné.

Produkty v testu

Nedávnou akvizicí Maxtoru společností Seagate opět ubyl jeden z tradičních výrobců, zdá se ale, že Seagate hodlá značku Maxtor přinejmenším prozatím zachovat. V současné době na trhu tedy operují Hitachi, Seagate (pod nějž spadá Maxtor), Samsung a Western Digital. V testu naleznete celkem 15 pevných disků od všech výrobců (od Samsungu se nám bohužel podařilo sehnat jen 2,5" model, což je škoda, neboť 3,5" modely této značky nabízí zajímavý výkon, cenu a nižší hlučnost). Dvanáct testovaných disků je v klasickém 3,5" provedení, přičemž převážná většina spoléhá na moderní sériové rozhraní SATA. Pouze tři využívají zastarávající paralelní ATA/100 (teoretická datová propustnost 100 MB/s). Lze odhadovat, že to už nebude trvat dlouho a s klasickým IDE konektorem a celým paralelním diskovým rozhraním se rozloučíme navždy. Nadále bude podporováno pouze sériové rozhraní SATA, které je v současnosti rozšířené ve své druhé revizi (generaci). Výrobci ji označují SATA/300, SATA 3Gb/s nebo (nepříliš přesně) SATA2. Všechny SATA disky v našem testu podporují rozhraní druhé generace s maximální teoretickou datovou propustností 3 Gb/s. Výjimku tvoří pouze disk Raptor ten je v tomto směru poněkud konzervativní a omezuje se na revizi 1 s propustností 1,5 Gb/s. Mimoto se Raptor od společnosti Western Digital od ostatních disků liší i rotací datových ploten (10 000 otáček za minutu).

V kategorii malých 2,5" disků jsme přivítali tři produkty. Všechny jsou vybaveny rozhraním SATA a hnacím motorkem s rychlostí 5 400 otáček za minutu. Bez výjimek všechny tři harddisky podporují rozhraní SATA 1,5 Gb/s (někdy se označuje také jako SATA/150).

Kapacity disků

Kapacitně nejmenší 3,5" disk v našem přehledu (Hitachi Deskstar 7K160 HDS721680PLA380) nabízí datový prostor 80 GB. Disky s nižším úložným prostorem (60 nebo 40 GB) se již ani nevyrábějí a na trhu se pouze doprodávají. Pro nákup je nelze doporučit nenabízejí zpravidla dobrý poměr ceny za gigabyte prostoru a ani dostačující výkon. Naopak kapacitně největší produkty zaujmou. Patří mezi ně Western Digital Caviar RE2 WD5000YS a Seagate Barracudy 7200.10 ST3500630A a ES ST3500630NS. Tyto produkty mohou na svých plotnách pojmout až 500 GB dat. Z trojice testovaných 2,5" zařízení nabízí dva kousky (Seagate Momentus a Samsung SpinPoint M40) kapacitu 80 GB a jeden (WD Scorpio) dokonce 120 GB. Jak si můžete v naší tabulce všimnout, jeden gigabyte datového prostoru vás u 2,5" disku přijde prakticky dvakrát dráže než u 3,5" standardního disku.

Vlastní testování

Test pevných disků jsme realizovali na počítačové sestavě vybavené procesorem AMD Athlon 64 3800+ a základní deskou WinFast 6150K8MD-8EKRSH, vyrobenou společností FoxConn. Sestava obsahovala 1 024 MB paměti typu DDR 400. Motherboard disponuje jižním můstkem nVidia nForce 430, který nabízí integrovaný řadič disků SATA/300 (SATA 3Gb/s) a ATA/133. Pro dosažení objektivních výsledků jsme připojovali k počítači vždy pouze jeden testovaný pevný disk. Druhý disk, který byl k testovací stanici připojen, byl systémový disk s aktualizovanou verzí Windows XP SP2 (EN).

Pro měření výkonu jsme využili služeb osvědčené aplikace Simpli Software HD Tach RW 3.0.1.0. Výsledný výkon jsme stanovili na základě dílčích výsledků z měření. Pokud budete překvapeni, že průměrné přístupové doby jsou v naší tabulce výrazně vyšší než čísla uváděná výrobci, je to proto, že náš testovací software HD Tach RW měří přístupovou dobu k datům včetně načtení obsahu sektoru. Pro srovnání disků mezi sebou považujeme takový výsledek za relevantnější a více vypovídající o praktické schopnosti disku získat požadované informace.

Při porovnání výkonů disků jsme hodnotili odděleně kategorie 3,5" a 2,5". Z tohoto důvodu nelze přímo porovnávat hodnocení (hvězdičky) mezi těmito skupinami produktů. Hvězdičky však ukazují, jak si dané zařízení vede ve své třídě. Pokud budete chtít srovnávat produkty z různých kategorií, můžete se podívat přímo do tabulky, kde naleznete dílčí výsledky z různých měření (výkon čtení, zápisu, přístupová doba, propustnost sběrnice). Tyto hodnoty lze porovnávat bez omezení kategoriemi. Na interním řadiči SATA jsme testovali všechny 3,5" a 2,5" SATA disky. Pevné disky určené pro rozhraní IDE (P-ATA) jsme testovali s využitím integrovaného ATA/133 řadiče.

Hitachi Deskstar 7K160

HDS721680PLA380

Produkt od Hitachi ze série Deskstar 7K160 nabízí nejnižší kapacitu ze všech testovaných 3,5" zařízení. Jeho datové plotny pojmou pouze 80 GB. Jak je obvyklé u disků s nižší kapacitou, ani tento model se nemůže pochlubit dobrým poměrem ceny za gigabyte datového prostoru. Je nutné uznat, že produkt představuje v absolutním měřítku cenově nejdostupnější pevný disk. Příjemně nás překvapil výsledek v testu propustnosti sběrnice SATA. V tom se disk ukázal v dobrém světle. V ostatních testech jsme získali pouze průměrné hodnoty.

Výkon:3

Kapacita:1

Cena za GB:2

Hitachi Deskstar 7K250

HDT722520DLAT80

Pevný disk Hitachi Deskstar s modelovým označením HDT722520DLAT80 patří do série 7K250 a je jedním z mála zástupců, který se připojuje k počítači pomocí staršího rozhraní ATA. Harddisk proto obsahuje klasické přepínače (jumpery) pro nastavení pracovního režimu, 40pinový široký datový konektor a klasický napájecí konektor označovaný jako "Legacy power". V testu přenosového výkonu disk propadl na moderní zařízení už zkrátka nestačí. K lepšímu umístění nepomohl ani fakt, že produkt vykázal krátkou přístupovou dobu.

Výkon:1

Kapacita:2

Cena za GB:4

Maxtor DiamondMax 20

6P160W0

Disk sice nese název DiamondMax 20 6P160W0, nicméně při pozornějším průzkumu si všimneme i dalšího modelového značení: STM3160211AS (typické pro produkty Seagate). Na českém trhu je možné nalézt disk pod obojím označením. Produkt nabízí 160 GB prostoru, vyrovnávací paměť pouze 2 MB, průměrný výkon a přijatelnou cenu. Disk potěší nízkým profilem (výškou), který umožňuje lepší cirkulaci vzduchu v PC. Pro aktivaci SATA 3 Gb/s je nutné sejmout malý jumper v blízkosti SATA konektoru (jinak poběží pouze jako SATA 1,5 Gb/s).

Výkon:3

Kapacita:2

Cena za GB:4

Maxtor DiamondMax 21

6A250E0

DiamondMax 21 je určen pro rozhraní SATA (podporuje SATA 3Gb/s) a na jeho povrchu lze také (jako u "dvacítky") nalézt dvojité modelové označení. V tomto případě zní: STM3250820AS. Na rozdíl od starší série 20 disponuje "jednadvacítka" ještě vyšším výkonem, vyšší kapacitou (250 GB) a větší vyrovnávací pamětí (8 MB). Kromě toho disk nabízí velmi dobrý poměr ceny za gigabyte datového prostoru. Pokud potřebujete výkonný disk za rozumné peníze, můžete bez obav zvolit tento model. Pro aktivaci SATA 3 Gb/s je opět nutné sejmout malý jumper na těle produktu.

Výkon:4

Kapacita:3

Cena za GB:5

Seagate Barracuda 7200.10

ST3320620A

Barracuda s modelovým označením ST3320620A je jedním z mála zařízení, které i v dnešní době využívá paralelní ATA rozhraní. Na těle produktu se nachází standardní přepínače (jumpery) pro volbu pracovního režimu (Master, Slave, Cable Select) a klasický napájecí konektor. V testu jsme zjistili, že tento model zatěžuje CPU nejméně ze všech disků v testu (dokonce ještě méně než 2,5" disky). Z hlediska výkonu se zařízení drží uprostřed pomyslného pelotonu. Pouze propustnost sběrnice je nižší, to je však vzhledem k využívanému standardu ATA/100 pochopitelné.

Výkon:3

Kapacita:3

Cena za GB:5

Seagate Barracuda 7200.10

ST3320620AS

Disk s modelovým označením ST3320620AS představoval v loňských podzimních testech jedno z nejvýkonnějších zařízení. Dnes je situace trochu jiná, konkurence přibylo a disk se zařadil mezi (lepší) průměr. Zařízení nabízí kapacitu 320 GB, vyrovnávací paměť 16 MB a rozhraní SATA/300 (s teoretickou propustností 3 Gb/s). Na produktu je možné nalézt malý nenápadný jumper. Pokud chcete disk provozovat v rychlém režimu SATA revize 2, je nutné přepínač vyjmout. Při kupování disku potěší velmi dobrý poměr ceny za gigabyte datového prostoru. Koupí zcela jistě neprohloupíte.

Výkon:3

Kapacita:3

Cena za GB:5

Seagate Barracuda 7200.10

ST3500630A

Model ST3500630A je kapacitně největší ATA pevný disk v tomto srovnávacím testu. Na jeho plotnách lze uložit až 500 GB dat. Při komunikaci s počítačem se spoléhá na rozhraní ATA/100. Disk obsahuje klasický IDE 40pinový konektor a přepínače pro volbu pracovního režimu. Celkový výkon disku považujeme za průměrný. Lehce podprůměrně dopadlo měření výkonu kontinuálního zápisu a test přístupové doby. Pokud trváte na tom, že váš nový pevný disk musí být vybaven rozhraním ATA, není tato Barracuda špatnou volbou.

Výkon:3

Kapacita:5

Cena za GB:4

Seagate Barracuda ES

ST3500630NS

Zařízení s označením ST3500630A představuje 3,5" pevný disk, který nabízí nadstandardní kapacitu 500 GB. Barracuda dokáže komunikovat s počítačem pomocí rozhraní SATA revize 2. Pokud budete chtít toto rozhraní využít, musíte nejprve sejmout nenápadný jumper naleznete jej v blízkosti datového konektoru SATA. Pokud tak neučiníte, bude disk pracovat pouze v režimu SATA 1,5 Gb/s. V testech vykázal disk jednoznačně nadprůměrný výkon a nezbývá nám, než ho pochválit. Zájemce o disk však možná zamrzí vyšší pořizovací cena.

Výkon:4

Kapacita:ř

Cena za GB:3

Western Digital Caviar RE2

WD5000YS

Pevný disk s modelovým označením Caviar RE2 WD5000YS nabízí majiteli datový prostor o nadstandardní velikosti 500 GB. Produkt podporuje SATA 3 Gb/s. Uvnitř zařízení se nachází vyrovnávací paměť o kapacitě 16 MB. Disponuje standardními konektory SATA i starší napájecí zdířkou (Legacy Power). V praktických výkonnostních testech dopadl průměrně. Zájemce o disk potěší poměr pořizovací ceny za gigabyte datového prostoru i skutečnost, že ze tří "pětistovek" v testu je tento model cenově nejatraktivnější.

Výkon:3

Kapacita:5

Cena za GB:4

Western Digital Caviar SE

WD1600AAJS

Pevný disk Western Digital WD1600AAJS spadá do produktové řady Caviar SE. Nabízí na dnešní dobu nepříliš objemnou kapacitu 160 GB a k počítači jej připojíte pomocí rozhraní SATA. Podpora se samozřejmě týká i standardu SATA/300. Disk nabízí jak konektory SATA (datový a napájecí), tak i starší napájecí konektor (Legacy Power). Uvnitř je vyrovnávací paměť o kapacitě 8 MB. V praktických testech si vedl disk překvapivě dobře. Zájemce potěší také pořizovací cena a dokonce i poměr ceny za gigabyte datového prostoru.

Výkon:4

Kapacita:2

Cena za GB:4

Western Digital Caviar SE

WD3200AAJS

Produkt s modelovým označením WD3200AAJS nás při testu velmi překvapil. Svým vysokým přenosovým výkonem totiž dotahuje samotnou legendu mezi disky WD Raptor. V kategorii kontinuálního zápisu jej Caviar WD3200AAJS dokonce ještě předstihl! Při tom všem je pevný disk vybaven pouze standardním hnacím motorkem, který žene datové plotny rychlostí 7 200 otáček za minutu. Jediným neduhem se může stát trochu delší naměřená přístupová doba. Přesto je celkově disk velmi výkonný a lze jej zájemcům doporučit.

Výkon:4

Kapacita:3

Cena za GB:5

Western Digital Raptor

WD1500ADFD

Na rozdíl od ostatních standardních SATA disků je Raptor vybaven hnacím motorkem, který žene datové plotny rychlostí 10 000 ot./min. Především díky tomu může produkt nabídnout excelentní výkon a nejkratší přístupovou dobu. Dále harddisk disponuje rozhraním SATA 1,5 Gb/s, diskovým prostorem 150 GB a SATA konektory pro připojení k PC. Nechybí ani starší napájecí zdířka (Legacy Power). Vadou je pořizovací cena, která je vysoká. Po disku proto sáhnou spíše firmy a nadšenci. Tento produkt je ideální pro tvorbu rychlých diskových polí.

Výkon:5

Kapacita:2

Cena za GB:1

Seagate Momentus

5400.2 ST98823AS

Mobilní 2,5" zařízení je vybaveno hnacím motorkem s rychlostí 5 400 otáček/min. Disk s kapacitou 80 GB je osazen rozhraním SATA a pro plynulejší přenos dat i vyrovnávací pamětí o kapacitě 8 MB. Komunikační rozhraní SATA podporuje standard SATA 1,5 Gb/s. V praktickém přenosovém testu jsme naměřili průměrný či lehce nadprůměrný výkon. Nadprůměrně si disk vedl kupříkladu v testu zatížení procesoru. Při měření jsme zjistili, že během provozu zatěžuje (z tří testovaných 2,5" disků) procesor počítače nejméně. Existuje i novější verze disku s označením Seagate Momentus 5400.3.

Výkon:3

Kapacita:3

Cena za GB:2

Western Digital Scorpio

WD1200BEVS

Harddisk "Škorpión" nabízí diskovou kapacitu 120 GB a s počítačem se dorozumívá přes rozhraní SATA 1,5 Gb/s. Maximální datová propustnost je tedy cca 150 MB/s. Rychlost otáčení ploten činí opět standardních 5 400 otáček za minutu, vyrovnávací paměť má kapacitu 8 MB. Výhodou produktu je nejen již zmíněná kapacita 120 GB, ale i vysoký přenosový výkon. V testu se ukázalo, že tento disk je z trojice testovaných 2,5" produktů nejvýkonnější. Pokud se podíváte na srovnání cen malých disků, je jasné, že se s ohledem na kapacitu a výkon vyplatí zakoupit právě tento model.

Výkon:4

Kapacita:5

Cena za GB:3

§§§§§


Nejlevnější Core 2 Duo.Jak si vede v testech nízkorozpočtová verze Core 2 Duo?

Petr Matuška

07P0075

Společnost Intel hodlá využít úspěchu michroarchitektury Core naplno, a tak se po uvedení dražších a výkonnějších modelů dostává konečně i na cenově atraktivní varianty těchto procesorů. První z nich je model Core 2 Duo s označením E4300, který je až na tři parametry naprosto shodný s modelem E6300. Nabízí tedy sdílenou L2 cache o velikosti 2 048 kB, je vyroben pokročilou 65nm výrobní technologií, jeho maximální spotřeba TDP činí 65 W, mezi vybranými technologiemi, kterými disponuje, najdeme Enhanced Intel Speedstep Technology, Execute Disable Bit, podporu 64bitových instrukcí díky Intel EM64T, Thermal Monitor 2 a Enhanced Halt State (C1E) Technology. Procesor má taktéž stejné jádro s kódovým jménem Allendale, čím se však liší od modelu C2D E6300 a vyšších, je rychlost systémové sběrnice FSB, která je "pouhých" 800 MHz oproti 1 066 MHz, celková frekvence samotného CPU je pak 1,8 GHz (9 x 200 MHz). Z důležitých technologií mu chybí pouze virtualizační technologie. Když porovnáme výkonnostně modely E4300 a E6300, ve všech testech je E6300 výkonnější a zároveň má o něco málo vyšší pracovní teplotu. Výkonnostní rozdíly v nižší frekvenci a nižší propustnosti systémové sběrnice však patrné jsou, zejména pak v oblasti komprimace a zpracování multimediálního obsahu a také překvapivě v oblasti počítačových her, kde byl rozdíl více než viditelný. Co se týká konkurence, E4300 se přetahuje o vedení s modelem AMD Athlon 64 X2 4200+. Procesor E4300 je zajímavý ze dvou aspektů za prvé je to jeho pořizovací cena, která by měla být na hranici 4 600 Kč, tedy o 800 Kč nižší než E6300. Druhou výhodou, pro kterou si zamilují tento procesor především technicky zdatnější uživatelé PC, jsou jeho možnosti přetaktování. CPU má vyšší násobitel a bez problému jsme s ním dosáhli frekvence 3 400 MHz (9 x 377 MHz), což je sice o něco méně než u E6300, ale i tak je to výborný výsledek, neboť na této frekvenci procesor dosahuje vyšších výkonů než model Extreme X6800. Potud tedy plánujete zvyšovat frekvenci svého tranzistorového miláčka, pořiďte si E4300. Pokud ne, lépe vám poslouží dražší, avšak výkonnější model E6300.

Intel Core 2 Duo

+ příjemná cena, vysoký taktovací potenciál

- nižší výkon, sběrnice pouze 800 MHz

Cena vč. DPH: 4 600 Kč

K testu zapůjčila firma: Intel, http://www.intel.com

§§§§§


Utrazoom pro každého. Kompaktní Nikon CoolPix S10 stačí zlomit a zaostřit

Viktor Huňáč

07P083

Ještě nedávno platilo, že ultrazoomy (neboli kompaktní fotoaparáty s velkým rozsahem ohniskové vzdálenosti) byly určeny hlavně zkušenějším uživatelům. K jejich nezbytné výbavě tak patřily pokročilé fotografické funkce, zejména prioritní a manuální expoziční režimy. Jenže časy se mění a desetinásobný zoom se stabilizátorem už najdeme i v jednoduchých plně automatických modelech pro nenáročné. Do této kategorie patří i nový Nikon CoolPix S10 s 6 megapixely a ohniskovou vzdáleností odpovídající 38-380 mm. Mezi ostatními fotoaparáty ho poznáme na první pohled podobně jako jeho předchůdce S4 ho výrobci vybavili velmi originálním kloubovým provedením. V zavřeném stavu se objektiv nachází velmi nezvykle vlevo na horní straně fotoaparátu, celou levou částí přístroje lze ale otočit o 180 stupňů. Na první pohled extravagantní řešení ve skutečnosti vůbec není špatné, výrazně totiž usnadňuje fotografování od pasu nebo nad hlavou. V jistém smyslu toto provedení funguje podstatně lépe než obvyklé výklopné displeje, nemusíme totiž otáčet pravou rukou manipulující s ovládacími tlačítky. Jen je nutné doufat, že kloub dlouho vydrží a neochodí se.

Milovníky miniaturních stylových modelů však design fotoaparátu nepotěší. Originální provedení sice zaujme na první pohled, CoolPix S10 je ale v porovnání s dnešním kompaktním standardem poměrně robustní a stříbrný kryt působí poněkud lacinějším dojmem. Díky objektivu na horní straně, zakrytému plastovou krytkou s pantem, navíc fotoaparát na první pohled trochu připomíná dnes tolik populární placaté láhve na nápoje. Krytka je dosti problematická i z ergonomického hlediska pant nemá v otevřené poloze žádnou zarážku a krytka se tak v nejnevhodnějších okamžicích překlápí zpět na objektiv. Jak už bylo řečeno, jde o jednoduchý automatický fotoaparát se základní funkční výbavou, nic pro náročné. Přesto se tu najde pár příjemných překvapení. Nechybí dnes populární režim priority tváře, v němž fotoaparát automaticky zaostří na obličej, k dispozici je rovněž technologie D-Lighting pro softwarové prokreslení stínů (stejného efektu lze dosáhnout i úpravou v počítači, je to ale neporovnatelně pracnější). Začátečníky potěší patnáct motivových programů s vysvětlivkami. Vysvětlivky jsou vůbec jednou z předností přístroje, najdeme je totiž i u všech položek menu. Při nastavení korekce expozice a vyvážení bílé navíc na displeji hned vidíme účinek jednotlivých hodnot. Velkou předností je stabilizátor obrazu, díky němuž lze fotografovat z ruky i s delšími časy při velkých ohniskových vzdálenostech. Ne vše ale zaslouží pochvalu. Poměrně významným nedostatkem je skutečnost, že se z menu ani z prohlížení fotografií nelze vrátit do běžného režimu namáčknutím spouště, jak je obvyklé. Příslušné tlačítko je nutné stisknout znovu, a to nepříjemně zdržuje. Při fotografování ani při prohlížení fotografií se navíc na displeji nezobrazí expoziční hodnoty (čas a clona), není tudíž jasné, zda se fotografii podaří udržet ostrou.

Co se rychlosti týče, patří fotoaparát do průměru. Automatické ostření na dlouhém konci objektivu je pomalé, ale relativně spolehlivé. V šeru pomůže asistenční přisvícení, do tmy ale fotoaparát často nezaostří ani s ním, ačkoli čidlo zaostření hlásí úspěch.

Velmi příjemným překvapením je však kvalita fotografií. Výrobci chvályhodně udrželi na uzdě snahu o co nejvyšší rozlišení, šest megapixelů bohatě stačí, vyšší hustota pixelů na malém snímači kresbě spíše škodí. Snímky jsou ostré i v rozích, zobrazení detailů je na kompakt velmi dobré, ani chromatická aberace není žádným výrazným problémem. Rovněž barevné podání zaslouží pochvalu, ačkoli doporučujeme nespoléhat se na automatiku a nastavit předvolbu vyvážení bílé podle aktuálního světla. Co se šumu týče, lze vcelku bez problémů použít citlivost až po ISO 400. Při vyšší hodnotě už kresby valem ubývá, u zmenšených fotografií na webu se ale v nouzi můžeme uchýlit i k ISO 800.

Nikon CoolPpix S10

+ kvalitní fotografie

+ zajímavá konstrukce

+ stabilizovaný objektiv s 10x zoomem

+ motivové programy s vysvětlivkami spartánská funkční výbava

- problémy s krytkou objektivu

- na displeji se nezobrazují expoziční hodnoty

Cena vč. DPH: 7 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Nikon,

http://www.nikon.cz

§§§§§


3 GHz u AMD pokořeny. Test prvního stolního CPU společnosti AMD s 3 GHz

Petr Matuška

07P0074

Davem procesorů Intel Core 2 Duo se k nám protlačil i nový svalovec ze stáje AMD. A není to vůbec žádný skrček jedná se o první procesor AMD s pracovní frekvencí přesahující hranici 3 GHz. Tedy vlastně nejedná. Technicky prvním je Athlon 64 FX-74, uvedený na trh již v prosinci minulého roku ten pracuje rovněž na frekvenci 3 GHz a používá jádro Windsor, je ale nutné kupovat jej v páru, neboť je určen pro platformu 4 x 4. AMD Athlon 64 X2 6000+, tak se jmenuje nový dvoujádrový procesor, je stejně jako jeho předchůdci založen na mikroarchitektuře AMD K8, vyroben je 90nm výrobní technologií a určený je pro patici AM2. AMD v tomto případě (stejně jako u FX-74) zůstalo u staršího dvoujádra Windsor, které obsahuje plných 1 024 kb L2 cache na každé jádro. Jako všechny jeho předchůdci má i tento model podporu instrukčních sad SSE, SSE2, SSE3, MMX+, 3DNow!, nabízí i nejlepší marketingový trik v historii, tedy AMD64 technologii, kterou snad za dva či tři roky konečně využijete. Jak už je u zelených zvykem, součástí procesoru je též řadič paměti DDR2, podporující maximální (oficiální) pracovní frekvencí až 800 MHz a nízkým časováním CL3. Pracovní frekvence CPU jsou rovné 3 GHz (násobitel 15x a systémová sběrnice 200 MHz), při plném zatížení vyžaduje napájení 1,3 V a jeho TDP je stanoveno na 125 W, což odpovídá slabšímu fénu. Že křemík topí lépe než odporová spirála, to se projevilo při našich testech zvýšenou teplotou při dlouhodobém zatížení: 67 stupňů s referenčním chladičem. Při aktivaci funkce Cool\n\Quiet a minimální výpočetní zátěži se z procesoru stane běžný Atlohn X2 s frekvencí 1 000 MHz (5 x 200 MHz), napětím 1 V a teplotou oběda v podnikové kantýně (30 ?C). Pokud bychom měli porovnat 6000+ se staršími sourozenci, nárůst výkonu od dosud nejvýkonnějšího modelu FX-62, respektive 5600+ (2 800 MHz, 2 x 1 024 kB L2 cache) je dosti znatelný, neboť jen při komprimaci videa s ním ušetříte i na kratších filmech minimálně minutu, citelný skok vás čeká taktéž při hraní počítačových her, kde si užijete minimálně o 10 snímků za sekundu více při běžném rozlišení. Pokud bychom však porovnali výsledky X2 6000+ s procesory Core 2, dospějeme k názoru, že se novinka blíží výkonu modelu E6700, v některých aplikacích se pak dotahuje na "extrémní" verzi X6800. Nárůst frekvence evidentně mikroarchitektuře K8 pomohl. Do uvedení K8L je ostatně frekvence jedinou (a dlužno podotknout, že poněkud křehkou) zbraní AMD ve válce s s Intelem. Současná jádra jsou ale na hranici svých možnosti a AMD i jeho zákazníci netrpělivě čekají na příchod 65nm výrobní technologie, která by měla umožnit poskočit ve frekvencích o nějakých 400 až 600 MHz dále. Zda k tomu skutečně dojde či zda se nakonec dříve dočkáme uvedení procesorů s mikroarchitekturou K8L, ví jen AMD. Situaci nového Athlonu 64 X2 6000+ neusnadní ani jeho cena, která je ve srovnání s konkurenčními modely Intel o několik tisícikorun vyšší. Je sympatické, že se AMD nevzdává, chce si udržet důstojnou pozici a nabídnout svým věrným zákazníkům alternativu k výkonným modelům Core 2 Duo. Pokud ale aplikujeme filozofii AMD "řídit se požadavky trhu a zákazníků", pak nám nezbývá než konstatovat, že zákazníci a trh momentálně chtějí především Core 2 Duo. V zájmu AMD doufáme, že K8L bude tou správnou odpovědí na přání zákazníků.

AMD Athlon 64 X2 6000+

+ vysoká frekvence, výkon v jednovláknových aplikacích

- vysoká spotřeba, teplota

Cena vč. DPH: 19 000 Kč

K testu zapůjčila firma: AMD, http://www.amd.com

§§§§§


Tichý, studující a démon. Tři ztišené stolní sestavy od Agenu napříč cenovým a výkonnostním spektrem

Petr Matuška

07P0071

Nákup správné počítačové sestavy není nic jednoduchého a to ani pro zkušeného uživatele, který přesně ví, co by uvnitř svého nového plechového miláčka chtěl. Na trhu existuje mnoho firem zabývajících se vlastní výrobou počítačových sestav, a tak musejí přicházet v boji o zákazníka stále s něčím novým, čím by nalákali uživatele k nákupu nového PC. Velkým lákadlem pro mnohé uživatele je fenomén tichého počítače mnozí z nás tráví u PC dlouhé hodiny a sedět v takovém případě vedle miniaturní přistávací dráhy odbavující několik letadel během minuty jsou skutečná muka. Mezi dodavatele, kteří se na zaměřují nejen na výkon či cenu, ale též na nízkou hladinu hluku, patří také společnost Agen rozhodli jsme se proto otestovat tři z jejich sestav, jež odpovídají nejprodávanějším kategoriím nejlevnější PC, středně drahé systémy uspokojující všechny multimediální nároky běžné domácnosti a konečně dražší model zaměřený zejména na náruživé počítačové hráče.

Agen Student

Za necelých 12 000 Kč nabízí studentská sestava vedle operačního systému MS Windows XP Home poměrně kvalitní komponenty. PC je postaveno na platformě Intel, konkrétně na procesoru Intel Pentium 4 524, s poměrně obstojnou frekvencí 3,06 GHz, 533MHz systémovou sběrnicí a jedním megabytem vyrovnávací paměti. CPU je osazeno do základní desky Asus P5GZ-MX vybavené čipovou sadou Intel i945GZ. Nepříliš početnou společnost dělá procesoru paměťový modul DDR2 533 MHz o velikosti 512 MB vzhledem k ceně ale není divu, že všechny ostatní komponenty jsou integrované na základní desce šestikanálový zvukový výstup má na starosti čip Realtek ALC883, komunikaci s okolím zajišťuje gigabitový adaptér Marvell 88E8001 a nechybí ani čtveřice rychlých USB 2.0 konektorů.

Zbývající vybavení počítačové skříně tvoří 160GB pevný disk Seagate ST3160811AS, DVD vypalovačka LG GSA-H12NRBBB, FDD mechanika a interní čtečka paměťových karet 7 v 1. Celá sestava je umístěna ve skříni EuroCase MLi 1331 Black při bližší prohlídce vnitřních prostor jsme nenarazili na jakýkoliv přídavný ventilátor, který by odváděl přebytečné teplo pryč ze skříně, k dispozici byl pouze boxovaný chladič procesoru Intel (s mírně vrčivým tónem slyšitelným i při běžné práci) a napájecím zdrojem Forton, který v sobě měl 12cm ventilátor. Při dlouhodobém zatížení sestavy se postupně teplota procesoru zvyšovala až za hranici 60 stupňů Celsia a pravděpodobně právě díky absenci přídavného chlazení počítač neprošel dlouhodobým testem stability. Jedná se sice o řešení, které omezuje hluk, možná by ale bylo vhodnější přidat do skříně jeden či dva tiché ventilátory za zhruba 150 Kč. Sestava si díky relativně výkonnému procesoru Pentium 4 vedla v testech obstojně svým výkonem bohatě dostačuje na jakékoliv kancelářské aplikace. Herní nároky neuspokojí díky slabší integrované kartě Intel (to lze ale napravit dokoupením výkonnější grafické karty). Celkově v nás zanechal Agen Student dobrý dojem vzhledem k ceně výkonného, ale málo chlazeného PC.

Agen Silence Student+

Druhá sestava společnosti Agen je již vybavena technologií snižující hluk. Celý vnitřek počítačové skříně EuroCase MLi 1351 BlackSilver je vystlán tlumící hmotou, spolu s velmi kvalitním, účinným a téměř neslyšitelným chladičem procesoru Arctic Cooling Freezer 7 Pro a 350W napájecím zdrojem značky Fortron se spodním nasáváním vzduchu pomocí 12cm ventilátoru. Cirkulace vzduchu ve skříni je řešena pouze pomocí těchto dvou ventilátorů a musíme přiznat, že co se hluku týče, byl náš pocit při práci s touto sestavou velmi dobrý slyšeli jsme jen velmi slabé ševelení a sem tam práci pevného disku. Takovéto řešení opět značně ztěžuje odvádění tepla z počítačové skříně a zatímco předchozí sestava byla v oblasti produkce tepla jen malým ohříváčkem, grafická karta 7600 GS a dvoujádrový procesor Intel Pentium D 945 jsou již v kategorii malých plotýnkových vařičů a přebytečného tepla je tedy dost. Stejně jako u předchozího modelu se stávalo, že během dlouhodobého zatížení počítač nevydržel náročné testy a resetoval se. Naše testy pochopitelně simulují nejhorší možné zatížení (zejména procesoru) a při běžné práci se tak nemusíte setkat s žádným problémem, nicméně jistou vypovídací hodnotu tyto výsledky mají a dostatečně chlazené a jinak bezvadné PC by je mělo zvládnout. Konfigurace modelu Student+ zahrnuje vedle zmíněných komponent desku Asus P5LD2 SE/C, dva moduly DDR 2 667 MHz pamětí s celkovou kapacitou 1 GB, 250GB pevný disk Seagate ST320620AS, vypalovací DVD mechaniku NEC AD-7173A LF/B a kombinovanou FDD mechaniku se čtečkou paměťových karet. Agen Silence Student+ je určen pro náročnější uživatele a dokáže uspokojit všechny potřeby multimediální domácnosti, jako je hraní moderních her, přehrávání či základní editace hudby a filmů (chybí však televizní tuner, který v podobných sestavách často naleznete). Je škoda, že výrobce sáhl po energeticky náročném procesoru Pentium D a nezvolil o mnoho lepší Core 2 Duo drtivá většina uživatelů se ale nakonec rozhoduje přece jen podle ceny, a tak jsou podobné kompromisy celkem pochopitelné. Pomineme-li problém s testem stability (který by patrně vyřešilo účinnější chlazení, jež nemusí být nezbytně o mnoho hlučnější), pracovalo se nám se sestavou Student+ výborně. Tiché PC je báječná věc, ale v tomto případě bychom výrobci doporučili důkladnější testování a případné posílení chlazení celkově se totiž jedná o velmi zajímavou a tichou sestavu do studentského či dětského pokoje nebo pracovny.

Agen Silence Demon

Třetí sestava vyrobená společností Agen je splněním snu o výkonném, ale velmi tichém počítači. Jeho základem je dvoujádrový procesor Intel Core 2 Duo E6600 pracující na frekvenci 2,4 GHz. Procesoru sekundují 2 GB (2 x 1 GB) operačních pamětí DDR2 667 MHz, 320GB pevný disk, vypalovací mechanika NEC AD-7173A LF a grafická karta Leadtek GeForce 7900 GTX. Kromě televizního tuneru či samostatné zvukové karty X-Fi tento počítač obsahuje vše, co si současný náročný uživatel (a zároveň hráč počítačových her) může dopřát. Výkon sestavy je ve všech směrech vyvážený, nikde není slabší místo. Jak ve výpočetně náročných aplikacích, tak i v herních testech dosáhl tento počítač nadprůměrných výsledků, nemluvě o tom, že daná konfigurace by si měla bez problémů poradit s novým OS Windows Vista i ve verzi Ultimate.

Co se týče celkové hlučnosti počítače, je na podobné úrovni jako předchozí model, neboť je vybaven zcela stejným systémem. Z hlediska hlučnosti je tedy systém velmi dobře navržen a i při plném zatížení byl největším zdrojem hluku ševelící ventilátor v napájecím zdroji či DVD mechanika s vloženým médiem. Přestože počítač není vybaven dalšími ventilátory a je osazen výkonnou (= žravou & žhavou) grafickou kartou, byl systém naprosto stabilní. Zásluhu na tom má patrně velmi kvalitní základní deska Asus P5B Deluxe. Daní za velmi tichý (a omezený) systém větrání a chlazení může být o něco nižší životnost komponent. Pokud jste ochotni se s tím smířit (koneckonců po dobu záruky vám to může být jedno, jen častěji zálohujte data), získáte kvalitně navrženou a zpracovanou sestavu, jejíž hlučnost je minimální a poskytuje výborný výkon.

Agen Student

+ nízká cena

- nedostatečné chlazení (nestabilní)

Cena vč. DPH: 11 662 Kč

K testu zapůjčila firma: AGEN Computer s. r. o., http://www.agen.cz

Agen Silence Student+

+ tiché provedení

- nedostatečné chlazení (nestabilní)

Cena vč. DPH: 21 825 Kč

K testu zapůjčila firma:

AGEN Computer s. r. o.

Agen Silence Demon

+ výpočetní a herní výkon, stabilita, tichý

- cena, nedostatečné chlazení

Cena vč. DPH: 40 163 Kč

K testu zapůjčila firma:

AGEN Computer s. r. o., http://www.agen.cz

§§§§§


MPEG z disku i ze vzduchu. DVD/DiVX/DVB-T kombinace Sencor SDV-8801T výborný poměr výkonu a ceny

Lukáš Erben

070082

DVD/DiVX přehrávač a DVB-T tuner jsou asi těmi nejběžnějšími doplňky klasického televizoru v dnešní domácnosti. Je tedy jen logické, pokusit se spojit obě zařízení do jediného přístroje koneckonců mnohé mají tyto přístroje společné, počínaje technologiemi jako jsou MPEG dekodéry, přes vstupy a výstupy až po dálkové ovládání. Mnoho částí tak nemusí být duplikováno, což znamená nejen potenciálně nižší výrobní náklady a prodejní cenu, ale zároveň jednodušší ovládání, potřebu menšího počtu vstupů na TV či různé speciální funkce třeba výstup z DVD/DivX části v anténním kabelu, který ocení majitelé velmi starých televizí bez kompozitních či SCART vstupů, či průchozích SCART konektorů. Přesně touto cestou se vydal Sencor s novinkou SDV-8801T. V jediném balení tedy máte jak DVD/DivX přehrávač, tak DVB-T přijímač. Přístroj tak zvládne DVB-T vysílání ve formátu MPEG2 (je škoda, že přístroj nepodporuje MPEG4 ve vysílací části, když je komprese podporována dekodérem DivX), filmy na DVD, Video CD a ve formátech DivX a Xvid, včetně podpory českých titulků SRT/

/SUB/TXT. Samozřejmostí je podpora MP3, PAL i NTSC, Dolby Digital dekodér a myriáda výstupů, které zahrnují SCART, kompozitní video, S-video, 5.1 zvuk, digitální koaxiální zvukový výstup (optika bohužel chybí), komponentní video výstup a anténní výstup. Vše uzavírá nezbytný anténní vstup a SCART vstup pro průchozí propojení.

Za mírný nadstandard lze považovat čelní USB vstup pro připojení externích disků geniální řešení, díky kterému nemusíte všechny filmy a hudbu vypalovat a místo toho je prostě přehrajete z externího disku (flash či HDD). Na čelním panelu jsou, podobně jako u drtivé většiny ostatních DVD přehrávačů či SetTop boxů, pouze základní ovládací prvky pro přehrávání. Kompletní funkce a ovládání menu jsou přístupné z dálkového ovladače. Vzhledem k ceně DVB-T set top boxů, která se obvykle pohybuje v rozmezí 1 200-2 000 Kč, přestavuje Sencor SDV 8801T fantastický poměr ceny a výkonu na internetu jej lze koupit již od cca 1 900 Kč včetně DPH.

Sencor SDV-8801T

+ ideální kombinace pro klasickou TV

+ cena/výbava

- chybí optický digitální výstup

Cena vč. DPH: od 1 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, http://www.fastcr.cz

§§§§§


Noste PC stále sebou! Brašny a batohy Targus přicházejí na náš trh

Lukáš Erben, Tomáš Jirásko, Václav Maletínský

07P0077

Značka Targus u nás na rozdíl od jmen jako je Samsonite či Dicota příliš známá není. Přesto se ale jedná o jednoho z největších výrobců brašen, batohů a dalšího příslušenství pro přenášení notebooků, PDA a dalších digitálních hraček. Drtivá většina produkce firmy Targus je ale prodávána pod jinými značkami například většina originálních brašen pro notebooky IBM pochází právě od tohoto výrobce. U nás v minulosti Targus tak trochu nenápadně distribuovala například firma PC Plus (jejich stránky rozhodně doporučujeme jsou sice ohyzdné, ale najdete na nich katalog a obchod s velmi dobrými cenami nejen v případě značky Targus, ale kupříkladu též bezkonkurenční sortiment a ceny kabeláže pro PC). Nyní se ale Targus rozhodl vstoupit na náš trh razantněji a nabídl nám možnost některé ze svých produktů vyzkoušet.

Ambassador Notebook Attaché

Zásadní problém většiny notebookových brašen je, že vypadají jako notebookové brašny. Svůj obsah dávají najevo tvarem, vzhledem a v nejhorším případě též logem výrobce notebooku. Nevidíme jediný rozumný důvod, proč dávat najevo, že máme přes rameno či na sedadle v autě (stačí zastavit na křižovatce...) vybavení za desetitisíce. Netěší nás ani černá uniformita drtivé většiny brašen určených pro notebooky. Problém je, že mnohé netradiční a zajímavé brašny nejsou stavěny tak, aby dokázaly ochránit notebook při nešetrném zacházení.

Stylová hnědá Targus Ambassador Notebook Attaché na první pohled vypadá spíše jako módní doplněk než jako běžná brašna pro notebook. Jemně zpracovaná hovězí kůže na tuhé kostře, kvalitní kožený popruh s rozšířenou částí, příjemné kožené ucho a především solidní a bezchybně provedené šití světlou nití z ní dělají skutečně módní záležitost. Poněkud netradičně je řešeno otvírání, horní část brašny totiž přesahuje přes celou čelní stranu, což sice vypadá fantasticky, ale z praktického hlediska to ztěžuje přístup k obsahu. Na druhou stranu to umožňuje, aby byl mobilní telefon, PDA, vizitky a pera umístěny přímo pod tímto přesahujícím krytem. Ve vybavení nechybí plátěné pouzdro na nabíječku a kabely notebooku. Brašna má uvnitř pouze dva oddíly zadní slouží pro notebook s úhlopříčkou do 15,4" a je zajištěn pružnou páskou se suchým zipem, zatímco přední slouží pro uložení případného příslušenství či dokumentů. Na zadní stěně brašny je pak kapsa na noviny či časopisy a speciální výsuvné pouzdro na pas a letenky.

"Ambassadora" jsme jako jediného měli možnost testovat skutečně dlouhodobě (před rokem si jej totiž jeden z členů redakce pořídil), a tak můžeme posoudit i jeho odolnost a trvanlivost. Zde se jako hlavní problém projevilo uchycení popruhu Targus totiž své brašny dodává s popruhem uchyceným karabinami způsobem, kdy závlačka karabiny je otočena směrem k brašně. Při nošení tím bohužel dochází k odírání kůže na bočních hranách. Nechápeme, proč tak výrobce činí karabinu stačí otočit a je po problému, majitel na to ale obvykle přijde až v okamžiku, kdy byla napáchána menší či větší škoda.

Pokud vám záleží nejen na praktičnosti, ale též na stylovém vzhledu, je Targus Ambassador Notebook Attaché výtečnou volbou. Přístup do brašny je díky velkému hornímu dílu neobvyklý a možná trochu nepraktický, celkově jsme s ní ale po roce používání velmi spokojeni. Za kombinaci neobvyklého stylu a výtečného zpracování jsme jí udělili ocenění Top Produkt. Doporučená cena 5 999 Kč v tomto případě odpovídá kvalitě a netradičnímu provedení.

Leather Attaché Case

Podobně jako u modelu Ambassador i Leather Attaché o sobě do světa nekřičí: jsem brašna na notebook, a to je jedině dobře. Přece jen se ale jedná o klasičtější a konzervativnější model, zpracovaný v kvalitní černé kůži, s otvíráním uprostřed čelní stěny. Popruh je tentokrát plátěný s vyztuženou částí na rameno a zdál se nám možná až příliš jemný snadno se zamotával a otáčel. Attaché je ale díky komfortnímu madlu vhodná i pro nošení v ruce. Výrobce udává kompatibilitu s notebooky do uhlopříčky 15,4", nám se ale z vnějších rozměrů i vnitřního prostoru zdálo, že by možná pojala i přístroje o fous větší možná i 16" širokoúhlé (před koupí to ale rozhodně vyzkoušejte). Vnější rozměry nejsou bohužel příliš praktické, pokud cestujete MHD či jen jdete nakupovat a své cenné IT vybavení nehodláte nechat v zaparkovaném autě. Brašna je poměrně široká a snadno s ní budete narážet do předmětů a spoluobčanů.

Velké rozměry ale znamenají též velký vnitřní prostor a to nejen v zadním oddílu určeném pro notebook, ale i v přední části, kde se nachází rozměrná vodorovná kapsa na nabíječku a kabely a menší kapsy na CD, vizitky a další příslušenství. Bohužel zcela chybí speciální prostor na mobilní telefon či PDA. Přední část je překryta sklopnou stěnou (na zip) a taška tak po kompletním otevření vytvoří jakési miniaturní "pracoviště".

Leather Attaché Case je ideální pro ty, kdo nechtějí klasickou notebookovou brašnu, ale zároveň preferují tradiční černé provedení a dostatek vnitřního prostoru. Pokud si ji pořídíte, nezapomeňte obrátit karabiny popruhu, abyste podobně jako u modelu Ambassador zabránili poškození bočních hran.

Global Executive Backpack

Pokud patříte mezi příznivce hromadné dopravy či jednostopých dopravních prostředků, pak asi nejsou klasické brašny přes rameno ničím pro vás. Batohy jsou ale často příliš nápadné, barevné a nepříliš praktické.

Hlavní prostor tohoto "business" batohu je koncipován pro notebooky osazené 15,4" displeji. Rozměry nylonového batohu (46 x 40 x 18 cm) sice dovoluji do něj vtěsnat i sedmnáctipalcový širokoúhlý notebook, ovšem v tomto případě jde již o život, tedy vlastně o víko. Hrana sedmnáctky totiž sahá přesně k zipu batohu, takže uživatel riskuje minimálně odření povrchu. Lze sice získat další prostor, čímž si notebook více sedne do vymezeného prostoru, ovšem pouze za cenu odstranění spodních vnitřních kompenzačních výztuh uchycených suchým zipem. Ty standardně slouží k zachycení a zmírnění nárazů vedených na spodní stranu batohu například při pokládání na zem a pomáhají fixovat notebook v batohu i při běhu apod. O ochranu notebooku se starají na kritických místech i sendvičově řešené výztuhy, které pomáhají rozložit tlak na stěnu batohu a energii namíří do stran. Batoh má celkem tři samostatné prostory, uzavřené zipy.

Hlavní je rozdělen na tři části segment pro notebook (36 x 30 x 5 cm ) a dva oddíly pro další příslušenství jako je přenosná tiskárna. V případě potřeby do tohoto prostoru místo IT vybavení vměstnáte dvě dvoulitrové PET láhve a sportovní obuv. Při šikovném využití místa s sebou kromě notebooku můžete přenášet i základní obuv a oblečení pro sálové sporty, samozřejmě včetně hygienických potřeb.

Druhý prostor se samostatným zipem slouží především pro uložení agendy. Nalezneme v něm několik samostatných kapes pro zasunutí faktur či korespondence, samostatný obal pro mobilní telefon a rovněž i obal a prostor pro uložení letenky. Celé uspořádání se drží zvyků, které známe z klasických kufříků. I v tomto oddíle je samozřejmě volný prostor v praxi zde může být litrová láhev či termoska, na které je zde pamatováno skrytým úchytem. Za třetím zipem je v podstatě pouze kapsa na několik balíčků papírových kapesníků. Umístěn je standardně na vrchní straně celého batohu.

Hlavní zip je veden téměř po celém obvodu batohu, takže při úplném rozepnutí dovoluje jeho otevření do pomyslného písmene V. Batoh má tak velice dobrou přístupnost a velice přehledný je tím i celý vnitřek. Má i vynikající pevnost, povolil až skutečně při vysokém vyplnění batohu a tím způsobeném tlaku zevnitř batohu. I po několikanásobném "rozjetí" však při návratu ke standardním podmínkám jezdec v pohodě zoubky spojil a ani po měsíci takovéhoto zatěžování nedošlo k samovolnému rozevření. Nosný systém vyhovuje současným požadavkům na tento typ zavazadel. Má dostatečně široké části popruhu i bederního segmentu a váha je dobře rozložena. Excutive Backpack vyjde dráže než běžné batohy v supermarketu, nabízí ale kvalitní zpracování, klasické černé provedení a výbornou ochranu notebooku.

Targus Premier Leather Deluxe

Velmi elegantní černá celokožená brašna na popruhu ze stejného materiálu, opatřeného robustními kovovými karabinami, patří k tomu nejlepšímu, čím se můžete na cesty vybavit. Celkové uspořádání vnitřního trojkomorového prostoru s pevnými přepážkami, výklopná přední stěna i rozdělená vrchní klopa se dvěma samostatnými upínacími zámky svědčí o tom, že návrhář brašny skutečně přemýšlel. Taška je i díky pevné kůži "poněkud hmotnější" a bez jakéhokoliv obsahu váží 2,25 kg. Vnější rozměry brašny jsou 44 x 33 x 12 cm, přihrádka na notebook s rozměry 36 x 30 x 6 cm pojme přenosný počítač s maximální úhlopříčkou 15,4 cm. Do druhé přihrádky je možné uložit dokumenty a příslušenství k počítači, pro které je připraven úzký vyjímatelný box. Třetí komora s bočními zdrhovadly je po jejich otevření a vyklopení přední stěny velmi snadno přístupná. Nabízí prostor pro uložení a uchycení PDA, mobilního telefonu, vizitek, nechybí přihrádky na CD/DVD, karabina na klíč, překvapí i malá svítilna, vhodná například pro snadné hledání v brašně při špatných světelných podmínkách. Vnitřní část přední stěny je opatřena síťovou přihrádkou na dokumenty nebo drobné příslušenství, do stejné stěny je z vnější části zapracována i přihrádka s boxem pro doklady nebo letenku. Rychlý přístup k dokumentům může zajistit i větší kapsa všitá do zadní stěny brašny. Místo dlouhého rozvádění možných variant pro uložení věcí se raději podívejte na obrázky, které jsou dostatečně ilustrativní.

Brašnu jsme používali přibližně osm týdnů a při běžném provozu jsme na ní nestačili způsobit v podstatě žádnou škodu. Drobné provozní nárazy v prostředcích MHD, automobilu nebo výtahu nezanechaly na materiálu stopy. Na začátku nám trochu vadil tuhý a poměrně neforemný popruh, ale jeho vlastnosti se změnily po třech či čtyřech dnech používání, kdy jsme v brašně nosili notebook a další drobnosti s celkovou hmotností kolem 6-8 kg. Popruh je v ramenní části zpevněný a rozšířený, takže netlačí na rameno.

S použitím aktovky jsme byli nadmíru spokojeni, cena se může zdát vysoká, ale odpovídá kvalitě. A pokud jste do notebooku investovali třeba 80 000, tak vás pár tisícovek navíc na jeho dokonalou ochranu už nevytrhne.

Ceny uvedené v článku jsou doporučené ceny včetně DPH. Při hledání na webu můžete narazit i na nižší.

Targus Ambassador Notebook Attaché

+ fantastický vzhled

+ výtečné zpracování

- mírně nepraktické otevírání

Cena vč. DPH: 5 999 Kč

K testu zapůjčila firma: Solid Czech s. r. o., http://www.solid-czech.cz, http://www.targus.com

Targus Leather Attaché Case

+ velký prostor

+ kvalitní zpracování

- chybí pouzdro na telefon

Cena vč. DPH: 3 399 Kč

K testu zapůjčila firma: Solid Czech s. r. o., http://www.solid-czech.cz, http://www.targus.com

Targus Global Executive Backpack

+ kvalitní zpracování

+ praktické rozložení prostoru

- vyšší cena

Cena vč. DPH: 3 399 Kč

K testu zapůjčila firma: Solid Czech s. r. o., http://www.solid-czech.cz, http://www.targus.com

Targus Premier Leather Deluxe

+ přehledné uspořádání

+ praktická

- cena

Cena vč. DPH: 4 999 Kč

K testu zapůjčila firma: Solid Czech s. r. o., http://www.solid-czech.cz, http://www.targus.com

§§§§§

Solidní jistota


Displej pro každou kancelář Fujitsu Siemens H19-1

Tomáš Jirásko

07P0081

Hledáte displej vhodný pro domácnosti i kanceláře, prostě pro každodenní práci tedy praktický a univerzální? Fujitsu-Siemens pro vás má zajímavou novinku.

Model H19-1 je sice osazen panelem využívajícím technologii TN, ale výrobci se podařilo odvést při návrhu velice slušnou práci a dostatečně zmírnit následky technologických omezení obecně plynoucích z TN řešení. Samozřejmě to znamená, že barevná přesnost tohoto displeje není právě vhodná pro serióznější práci s barvami, ovšem praxe ukazuje odlišné chování běžného uživatele. Ten se obvykle spokojí s amatérskou úpravou fotografií i posunutím barevného podání displeje. To neznamená, že červená je růžová a podobně, nicméně při tisku se obvykle u těchto displejů dočkáte toho, že barva na displeji a výsledná barva na tiskárně jsou odlišné o několik odstínů. V případě, že jste při práci na barvě závislí, nejsou tyto displeje pro vás vhodné. Na druhou stranu rychlejší odezva TN displejů umožňuje v přijatelné kvalitě hraní her i sledování filmů. Zde ovšem dochází díky technologii TN ke vzniku artefaktů a slévání odstínů Během testů dosáhl H19-1 velice uspokojivých výsledku a podařilo se mu tyto nešvary multimediálního obsahu minimalizovat.

Při testování se nám jako nejvhodnější oblast pro nasazení tohoto displeje jeví kancelářské prostředí nebo obecně činnosti, při kterých delší dobu pracujete s textem. Displej nabízí maximální jas 300 cd/m2, při běžném provozu se dostáváme ovšem na hranici 260-270 cd/m2, což v kombinaci s rovnoměrným poosvětlením a kontrastem 700 : 1 znamená pro uživatele velice příjemný a klidný obraz. I při práci přes osm hodin nepůsobí díky nižšímu "vyzáření" bodavě. Rovněž vykreslení malých fontů je velice jasné a zřetelné.

Pokud pracujete i v přítmí či v noci bez dalšího světelného zdroje (například lampičky vedle monitoru), má displej na spodní stěně integrované diody emitující modré světlo kolmo na podstavec, respektive na stůl. Je tak osvětlena odkládací plocha pod displejem a při nastavení vyšší intenzity tohoto osvětlení se lze orientovat i na klávesnici. Jde o malý detail, ale pokud pracujete jako my často i v nočních hodinách, toto řešení jistě oceníte. Světlo lze samozřejmě i vypnout.

Zbývající řešení displeje se nijak neodlišují od dříve osvědčených návrhů. Ovládání probíhá přes standardní sestavu OSD tlačítek na spodní části displeje, o zvuk se stará dvojice integrovaných 2W reproduktorů (žádný zázrak, ale hraje to), nabídne oba videovstupy DVI-I i D-Sub. Bohužel je nelze dostatečně výškově polohovat, což je slabinou většiny displejů této kategorie.

Scaleoview H19-1 představuje vyvážený model, který je vhodný pro celodenní nasazení při práci s textem a internetovým obsahem. Díky stabilitě a rovnoměrnosti obrazu je vhodný pro kancelářské aplikace, v domácím prostředí ho mohou využít při odezvě 5 ms nenároční hráči, vydržíte na něm i pohled na nějaké to DVD či R5 release.

Fujitsu-Siemens Scaleoview H19-1

+ rovnoměrné podsvětlení, stabilní obraz

+ poměr výkon/cena

- polohovatelnost

Cena vč. DPH: 8 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fujitsu-Siemens,

http://www.fujitsu-siemens.cz

§§§§§


Fox Dream X3 Media. Multimediální PC s Intelem a znakem lišky na štítu

Petr Matuška

07P0070

Úspěch nové řady procesorů Intel Core 2 je zřejmý i při pohledu na nabídku našich domácích "assemblerů". V minulosti byly počítače Fox Computer jednoznačně zelené, jinými slovy mohli jste mít jakýkoliv procesor, pokud to byl Athlon 64 Fox byl dokonce dvorním dodavatelem demosestav AMD, což firmě pro změnu umožnilo osahat si nové technologie v předstihu a vlastní sestavy maximálně odladit (proces, který je u zelených přece jen o fous náročnější než u modrých). S příchodem dvoujádrových procesorů, zejména Core 2 Duo, se ale ledy prolomily a Intel je v počítačích s liškou zcela běžný. Zajímalo nás pochopitelně, jak si Fox se změnou týmových barev poradil, a proto jsme se rozhodli vyzkoušet PC sestavu určenou do obývacího pokoje: tedy HTPC s operačním systémem Microsoft Windows XP Media Center Edition.

Co Fox tradičně zvládá, je první dojem. Nejinak je tomu i v tomto případě, zásluhou stříbrné desktop skříně CoolerMaster CM Media 260. Na přední straně je pouze displej a krytka DVD mechaniky, vše ostatní včetně tlačítek Power, Reset a LED diod je schované pod oklápějícími se dvířky (koneckonců, ovládání je přeci dálkové). Základem tohoto PC je procesor Intel Core 2 Duo E6300 osazený v základní desce Gigabyte 965GM-S, doplněný dvojicí velmi kvalitních pamětí Corsair Twinx XMS2 800 Mhz. Další výbavu tvoří 400W napájecí zdroj Fortron, chladič CPU CoolerMaster Hyper L3, 200GB pevný disk Seagate SATA 300 Gb/s, DVD mechanika NEC ND-4571, čtečka paměťových karet Teac a grafická karta Asus Extreme EAX1600Pro s HDMI výstupem. Nezbytou součástí MCE sestavy je i dálkový ovladač a TV tuner, v tomto případě byl k dispozici model Pinnacle PCTV Hybrid Pro 310i, plně zvládající příjem analogového i digitálního vysílání, včetně analogového FM tuneru.

K mechanickému zpracování nemáme (jak je ostatně u systému Fox zvykem) žádné výhrady. Instalace komponent byla provedena precizně a přesně tak, jak jsme u počítačů této firmy zvyklí. Chlazení je díky poměrně stěsnanému vnitřnímu prostoru náročný úkol řešením jsou v tomto případě průduchy na bočních stranách a vrchním krytu, což ale usnadňuje usazování prachu uvnitř PC. Nemůžeme ale nezmínit nelogičnost v konfiguraci: když už se ve Fox Computers rozhodli pro výkonný procesor a 1 GB kvalitní, rychlé (a drahé) paměti Corsair, proč osadili pouze 200GB pevný disk? Zejména u počítače, který má nahrávat televizní pořady, je to skutečně základní kapacita. Připomínku bychom měli i k výběru základní desky sama o sobě fungovala bez jakýchkoliv problémů, běh počítače byl stabilní i po několika dnech souvislé zátěže. Když už ale výrobce sáhl po značce Gigabyte, rádi bychom viděli jiný model s celokovovými kondenzátory, neboť u této sestavy bude právě deska díky horšímu odvodu tepla namáhána. Konečně výtku máme i k použitému chladiči procesoru, který byl i při běžném zatížení sestavy slyšitelný a zejména v nočních hodinách rušil požitek ze sledování filmů nebo televize. Ostatní komponenty vydávající hluk (grafická karta, chladič čipsetu, napájecí zdroj nebo pevný disk) byly navrženy optimálně hluk byl na hranici slyšitelnosti.

Výkon sestavy je s ohledem na použité komponenty pochopitelně velmi dobrý i nejslabší Core 2 Duo si dokáže s přehledem poradit s naprostou většinou aplikací, které lze na takto koncipovaném PC spustit. Z hlediska her je počítač spíše podprůměrný, nicméně uživatel si nějakou tu akční pecku s přimhouřením jednoho oka (a se snížením detailů) zahraje.

Výsledný dojem z počítačové sestavy Fox Computers je rozpačitý kvalitní komponenty vybrané s ohledem na maximální funkčnost systému a podporu HDCP prostřednictvím HDMI rozhraní, dostatečný výkon a velmi kvalitní zpracování, naproti tomu hlučné chlazení CPU a "pouze" 200GB pevný disk jinak vcelku povedený stroj kazí. Ano, jsme přísní, ale myslíme si, že u počítačů Fox PC je přísnost na místě, neboť se jedná o značku, která si sama staví laťku kvality velmi vysoko. Snad je vše jen následek nedávného přechodu na platformu Intel a bude ještě nějakou dobu trvat, než se k nám dostanou sestavy Fox PC odladěné tak bezchybně jako PC sestavy od stejného výrobce s procesory AMD.

Fox Dream X3 Media

+ vzhled, provedení, stabilita, HDMI

- hlučnost, malý disk

Cena vč. DPH: 34 940 Kč

K testu zapůjčila firma: Fox Computers, http://www.foxpc.cz

§§§§§


Tablet, který zvládne úplně vše. Toshiba Portégé M400 otoč displej, sklapni a makej

Lukáš Erben

07P0079

Když jsme si v minulém čísle pochvalovali úspěšný návrat Toshiby na český trh, v duchu jsme přemýšleli, jak výtečné by bylo, kdyby se v legendární řadě Portégé objevily nějaké zajímavé a pokud možno cenově dostupné novinky. Toshiba nejspíše umí číst myšlenky, protože přesně tohle nám o několik týdnu později přistálo na stole: cenově dostupný a plně vybavený konvertibilní tablet.

Tablety to v minulosti neměly příliš jednoduché. První modely byly prakticky neprodejné díky přemrštěné ceně či jednoúčelovému provedení (neměly klávesnici). Časem se jasně ukázalo, že s výjimkou velmi specifických oblastí jako lékařství je jedinou rozumnou cestou vpřed filozofie konvertibilních tabletů tedy PC, která jsou klasickými notebooky či subnotebooky, ale pouhým přetočením displeje je lze proměnit v klasický tablet pro psaní poznámek či snadné čtení elektronických knih (třeba v posteli). Problém byl v tom, jak najít správný kompromis mezi hmotností, rozměry, plnohodnotnou výbavou a cenou.

Novému Portégé M400 se to daří téměř bezezbytku. Nabízí totiž téměř vše, co byste od moderního lehkého notebooku čekali: procesor Intel Core 2 Duo T7200, 80GB pevný disk, duální DVD vypalovačku, čtečku otisku prstu, Wi-Fi a Bluetooth či podporu dokování. Je ale zároveň tabletem s otočným 12" displejem, jenž má při svých rozměrech neuvěřitelné rozlišení 1 400 x

x 1 050 bodů a do výbavy přidává takové perličky jako integrovaný 3G/GSM modul, podporu RAID (pokud do šachty pro optickou mechaniku nainstalujete druhý harddisk) či ochranu disku při pádu. To vše za necelých 50 000 Kč s DPH (při troše hledání patrně notebook seženete pod hranicí 40 000 Kč bez DPH a budete jej tak moci ve firmě odepsat najednou). Toshiba nabízí v prodeji jedinou konfiguraci s tříletou zárukou, k níž ovšem máme jednu výtku ohledně velikosti RAM: 512 MB je opravdu málo. Nic vám ale nebrání dokoupit další RAM (relativně levně) jinde a do notebooku jí nainstalovat (případně za to zaplatit servisnímu středisku přístup k paměťovým slotům pod klávesnicí je přece jen o něco složitější).

Zprvu nám přišlo možná až zbytečné použít u malého displeje rozlišení SXGA+, když jsme ale poprvé přetočili displej a přešli do režimu tabletu se zobrazením na výšku, pochopili jsme rychle kouzlo tohoto řešení. Tablet obvykle držíte na ruce, poměrně blízko očí, případně jej máte přímo před sebou na stole při psaní poznámek i relativně jemný rastr displeje tak patrně přečtete bez větších problémů a při prohlížení dokumentů a zejména webových stránek máte k dispozici displej široký 1 050 bodů. Vzhledem k tomu, že drtivá většina on-line obsahu je dnes optimalizována pro šířku zobrazení 1 024 bodů, zobrazí se vám na displeji tabletu otočeném na výšku bez problémů či bez potřeby posouvání. Hmotnost 2,2 kg je na hranici použitelnosti pro tablet dlouhodobé nošení na ruce už může být, zejména pro křehčí ženy a dívky, poněkud únavné, ale vzhledem k tomu, že M400 má "plnou" výbavu, jedná se o dobrý kompromis. V souvislosti s plnou výbavou jsme narazili u některých CD a DVD na problém když jsme pracovali v režimu tabletu, občas se stalo, že se uvolnila ze středového uchycení v optické mechanice a nebylo možné je číst (a bez restartu ani vysunout) podle všeho se ale jednalo o kusovou závadu. Z hlediska výkonu splnil notebook očekávání: 216 bodů v SysMark2004 je velmi dobrý výsledek, s 1GB RAM by ale mohl být ještě lepší. Výdrž baterie udává výrobce něco málo přes 4 hodiny, náš výsledek by zhruba o půl hodiny až hodinu horší v závislosti na způsobu používání.

Toshiba M400 představuje výtečnou kombinaci kompaktního plně vybaveného notebooku a konvertibilního tabletu. Jistým kompromisem je sice hmotnost a výška notebooku, vzhledem k bohaté výbavě a ceně je to ale podle našeho názoru kompromis přijatelný. Pokud navíc přidáte dostatečně velkou paměť, měl by si notebook bez problémů poradit i s novými Windows Vista.

Toshiba Portégé M400

+ bohatá výbava

+ displej SXGA+

- pouze 512 MB RAM

Cena vč. DPH: cca 50 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Toshiba, http://www.toshiba.cz

§§§§§


Povedená miniatura. HP Bluetooth PC Card Mouse geniální řešení

Lukáš Erben

07P0072

Legendární Ugo Ješita by zaplesal. HP se totiž podařil vskutku mistrovský kousek: nabídnout přenosnou, bezdrátovou Bluetooth myš, kterou lze pro přenášení ukrýt do těla notebooku, a ještě se tam dokáže poslušně naládovat elektronů. Nebo ještě přesněji: HP se podařil mistrovský kousek, když tuto fantastickou hračku zařadili do distribuce. Za jejím vývojem a výrobou stojí totiž ve skutečnosti společnost Primax a v zahraničních obchodech ji můžete najít také pod názvem MoGo Mouse. Když jsme v redakci poprvé zahlédli fotografii malé PCMCIA karty s tlačítky, skrolovací destičkou (kolečko by se opravdu nevešlo) a vyklápěcí nožičkou, byli jsme u vytržení: to musíme mít. Za pár týdnů na našem stole přistál nenápadný lepenkový balíček (jak příznačné pro HP) a v něm věc, která se podobá všemu, jen ne počítačové myšce.

Použití rozhraní Bluetooth má jednu zásadní výhodu: nemusíte řešit otázku bezdrátového singlu a myšku prostě s notebookem spárujete. Nevýhodou je pochopitelně potřeba Bluetooth vysílače v notebooku (ano, lze to řešit externím Bluetooth donglem, ale to jste se jaksi dostali z bláta do louže, či jak já říkám, z Fabie do Roomsteru). Problematická může být i situace, kdy Bluetooth potřebujete pro vitální komunikaci s mobilním telefonem (třeba kvůli internetovému připojení) ale v záloze je vždy touchpad či klit.. pardon, joystick. Nad tím, jak se výrobci podařilo do tenkého těla PCMCIA karty vměstnat nejen optiku a přenosovou elektroniku, ale i relativně slušnou Li-Pol baterii, zůstává rozum stát. Byli jsme na vnitřnosti velmi zvědaví a protože jsme se chtěli vyhnout riziku poškození životně důležitých orgánů, pohrabali jsme se raději v databázi amerického FCC a našli fotografie schvalovacího prototypu. Snímací optika má zvláštní konstrukci: červená led dioda svítí vodorovně a světlo je následně směřováno k povrchu pomocí plastového hranolku. Snímací prvek je maximálně ztenčen a zaostřen na vzdálenost necelého centimetru. Na myšce je totiž před aktivací třeba vyklopit nožičku, čímž se zvedne její zadní část a destička tak získá překvapivě ergonomické postavení. Samotnou myš pak stačí zafixovat mezi palec a malíček či prsteník (záleží, zda chcete používat skrolovací plošku) díky minimální hmotnosti ani nevíte, že máte něco v ruce a je prakticky vyloučeno, abyste si při práci unavili zápěstí. Po prvním spárování se myš přihlásí notebooku sama po současném stisku obou tlačítek, zařízení se totiž samo uspává po zhruba minutě nečinnosti, což je s ohledem na miniaturní baterii rozumné. Optický senzor je poměrně přesný a rychlý, s těmi nejnáročnějšími povrchy (lesklý černý, sklo) si ale pochopitelně vždy neporadí.

HP Bluetooth PC Card Mouse je přes vyšší cenu fantastickým doplňkem pro náročné mobilní uživatele. Pokud váš PC Card slot zeje prázdnotou, neváhejte a chovejte v něm tohoto hlodavce.

HP PC Card Mouse

+ geniální nápad

+ skvělé provedení

- vyšší cena

Cena: 1 600 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard,

http://www.hp.cz

§§§§§


SafeBoot for USB. Chraňte přístup ke svému PC zamkněte jej

Tomáš Jirásko

07P0078

V současném přetechnizovaném světě představují data doslova krev celého systému a jejich ztráta či zcizení znamená v obchodním světě pěknou ránu, ze které nejedna společnost vykrvácela. Ve světě stříbrného plátna se přidá navíc krvácení ráže .22, neboť kdejaký blbeček, který umí smíchat pivo s fantou, si ukládá velice citlivá data o svých lidech do snadno stáhnutelné podoby. A pro realitu běžných dnů může ztráta citlivých informací znamenat ztrátu zaměstnání, vybílené konto nebo vyklizený byt poté, co někdo viděl fotografie z vaší služební cesty a nedokáže pochopit, že z důvodů úspor bydlí spolupracovníci opačného pohlaví v jednom pokoji. V každém případě zřetelně vyvstává potřeba možnosti vzniku problémů omezit.

Jednou z prvních možností je samozřejmě selekce přístupu k datům a jejich ochrana šifrováním. Existují sice různé úrovně zabezpečení, ale největší skupinu uživatelů uspokojí vědomí, že se k náhodně získaným datům nebude možné otevřeně dostat. Firmám u těchto případů postačuje zajištění silnějším šifrovacím algoritmem, který bude hlídat jejich citlivější data. Doslova noční můrou jsou pak data, která prostě musí cestovat s sebou přístupové a autorizační kódy, smlouvy, dokumentace. Oblíbeným úložištěm jsou tak díky svojí velikosti a mobilitě USB flashdisky, které ovšem zároveň představují jednu z nejrizikovějších možností ztráty dat. Proto již řadu let existují řešení, která provádějí přímo na USB disku dostatečné zabezpečení pro případ jeho ztráty. Tentokrát jsme testovali dvojici USB produktů řady SafeBoot for USB základní model Standard o velikosti 256 MB a propracovanější 2GB Phantom.

Základem všeho je ovšem softwarové řešení SafeBoot Management Center + Client. Management Center je pro celé fungování nezbytnou součástí, neboť přes tento program instalovaný na počítači provádíte správu jednotlivých uživatelů, respektive klíčů.

Program vás po spuštění vyzve k připojení USB disku SafeBoot a k základnímu nastavení. Pro každý klíč můžete vytvořit několik uživatelů. Standard spoléhá při autentizaci pouze na heslo, u Phantomu lze nastavit i míru biometrického zabezpečení definováním FMR (False Match Rate), tedy možnosti špatného rozpoznání dvojice rozdílných otisků. Tuto hodnotu lze nastavit od parametru 1 ve 2 700 až po 1 ve 100 000 (tedy jedna nesprávná autorizace ze sto tisíc). Ovšem větší bezpečnost může znamenat i zvýšení "špatných" zamítnutí, kdy vás zařízení neidentifikuje jako oprávněnou osobu. Omezit lze i množství autorizačních pokusů z neomezeného množství do rozpětí 1-255. Definujete velikost partition jak veřejné, která je na USB volně přístupná a viditelná, tak i částí vyhrazených jednotlivým uživatelům, které jsou chráněny heslem. Po definování partition ji samozřejmě jako každou jinou musíte naformátovat. A zde se dostáváme ke standardnímu přihlášení tohoto klíče.

SafeBoot USB je totiž v okamžiku, kdy ho připojujete k USB, v uzamčeném stavu (svítí červená dioda). V počítači vidíte pouze velikost a písmeno systémové patrition, na níž jsou uloženy obslužné programy. Je sice rovněž vidět písmeno jednotky, jímž je disk označen, nicméně není vidět jeho kapacita. Proto musíte spustit ze systémové partition USB disku program unlock, který na obrazovku vyvolá okno pro zadání údajů uživatel + heslo. Po zadání se disk odemkne (zelená dioda) a uživatelům je zřetelná kapacita části, která je nyní volně přístupná. Disk tak nepřistupuje k vyvolání programu pro odemčení automaticky, ale vyžaduje zásah uživatele.

Pokud k přihlášení použijete otisk prstu, tato procedura odpadá po připojení postačuje přiložit prst a přístup je zajištěn. Vzhledem k její přívětivosti bude většina uživatelů preferovat tuto metodu. Nu, a v poslední řadě máte možnost obě metody kombinovat a vyžadovat jak otisk prstu, tak zadání hesla. Pro šifrování hesla se využívá 256bitový AES klíč.

SafeBoot for USB

+ mobilita, snadná obsluha, bezpečnost

- cena

Cena vč. DPH: Phantom 2 GB 8 290 Kč,

Standard 512 MB 2 430 Kč

K testu zapůjčila firma: Freedivision s. r. o., http.//www.safeboot.cz

§§§§§


Chladnější Athlon 64. Buďte Cool\n\quiet s Asus Chilly Vent Lux

Petr Matuška

07p0076

Po delší době se nám dostal do rukou zajímavý model chladiče pro procesory AMD, osazený dvěma trubicemi Heat-Pipe a s atraktivní cenou okolo 600 Kč. Byli jsme zvědaví, jak si povede model Asus Chilly Vent Lux v porovnání s boxovaným chladičem AMD a především s našimi referenčními modely AC Freezer 64 Pro a Akasa AK-862. Základem popisovaného chladiče je poniklovaná měděná destička odvádějící teplo přímo od procesoru. Pomocí dvou Heat-Pipe trubic je teplo převáděno do hliníkového žebrování se sedmačtyřiceti listy. Díky vcelku malým rozměrům chladiče a hmotnosti 382 gramů by samotné pasivní chlazení nestačilo, a proto je na horní straně umístěn 80mm ventilátor s výrazně zelenou barvou. Ten má kluzné ložisko, rychlost až 2 000 otáček za minutu s možností regulace prostřednictvím základní desky, udávanou hlučnost do 25 dB a maximální průchod vzduchu 56 CFM. Uchycení chladiče se realizuje pomocí jednoho ramene, můžete ho tedy použít jak pro procesory AMD Athlon 64 pro socket 754 a 939, tak pro nejnovější patici AM2. Instalace se stává i pro méně zkušeného uživatele otázkou několika málo sekund, a to včetně aplikace přibalené teplovodivé pasty.

Tolik teorie a specifikace výrobce, nyní přistupme k zkušenostem: instalace chladiče je rychlá a nezabere více než minutu, jeho hlučnost je bez regulace na střední úrovni a každý uživatel tak uvítá ztišení prostřednictvím základní desky (funguje výtečně zejména u AM2). Chladící výkon nás spíše zklamal, neboť při maximálním dlouhodobém zatížení CPU se teplota referenčního procesoru AMD Athlon 64 X2 5000+ vyšplhala na hodnotu 67 stupňů Celsia, což je o šest stupňů méně než u boxovaného chlazení, ale o 12 stupňů více než u referenčních chladičů Akasa AK-862 a AC Freezer 64 Pro. V klidu a při zapnuté funkci AMD Cool\n\Quiet klesla teplota CPU na 35 stupňů (pro porovnání 38 u boxovaného chladiče a 29 u referenčních modelů). Ve výsledném hodnocení tedy zůstává model Chilly Vent Lux na půli cesty při přijatelné produkované hlučnosti dokáže průměrně chladit, což však v kombinaci s nápadným a výrazným vzhledem a relativně příznivou cenou může mnohé uživatele zaujmout. Náš oblíbenec AC Freezer 64 Pro ale nadále zůstává cenou i výkonem neporažen.

Asus Chilly Vent Lux

+ Heat-Pipe, cena

- nemožnost regulace

Cena vč. DPH: 600 Kč

K testu zapůjčila firma: Asus, http://cz.asus.com

§§§§§


Kouzlo 800 Mhz. Aeneon DDR2 800 RAM dostupná výkonnostní rezerva

Lukáš Erben

07P0080

Drtivá většina současných procesorů si vystačí s pamětí DDR2 pracující na frekvenci 266/533 či 333/667 MHz. Na trhu lze pochopitelně najít řadu rychlejších modulů (až po extrémy 600/1 200 MHz), drtivá většina z nich je ale nesmyslně předražená a činí tak z overclockingu drahou zábavu, spíše než způsob, jak získat za málo peněz co nejvyšší výkon.

Sami výrobci pamětí se v poslední době tuto mezeru na trhu snaží vyplnit vlastními značkami, které nabízejí velmi slušný výkon, stabilitu, jistý potenciál k přetaktování (či agresivnějšímu časování) a především atraktivní cenu. Přesně to je případ značky Aeneon, která spadá pod jednoho z nejvýznamnějších výrobců RAM, německý Infineon. Zatímco Infineon sám dodává především významným výrobcům značkových PC či grafických karet, značka Aeneon je určena pro malé assemblery a koncové uživatele, jinými slovy nabízí výhodný poměr ceny a výkonu.

Aeneon je poněkud neobvyklý i tím, že své paměti sám prodává z webshopu po celé Evropě u našich prodejců se s nimi příliš často nesetkáte, není ale problém navštívit jejich obchod (www.aeneon.de/en/webshop/country.html) a paměti si objednat (platit lze kartou či při dodání, druhá z možností ale vyjde dráž, drobný problém také spočívá v tom, že obchod je prozatím pouze v anglickém a německém jazyce). Je ale možné, že se s pamětmi této značky setkáte v budoucnu i v některém z českých kamenných či on-line obchodů.

Moduly DDR2 800, které jsme mohli otestovat, jsou ideální volbou pro ty, kdo chtějí rozumně přetaktovat procesory jako je Core2 Duo. Jejich standardní FSB je totiž 400/800 či 533/1 066 MHz, pořízení rychlejších pamětí pak dává možnost zvýšit rychlost FSB a zachovat synchronní časování paměti. Při testování jsme neměli nejmenší problémy se stabilitou ani při agresivnějším časování, než jaké uvádí výrobce (zde ale obvykle hraje roli i použitý čipset a kvalita základní desky). Pokud tedy hledáte paměť s potenciálem pro přetaktování za velmi rozumnou cenu, představují moduly Aeneon zajímavou alternativu. Aeneon dokonce na svých stránkách nabízí vyhledávání vhodné paměti pro vaši základní desku měli byste se tak vyhnout potenciálním problémům s kompatibilitou.

Aeneon DDR2-800, 1 GB

+ poměr cena/výkon

+ rezerva pro přetaktování

- momentálně pouze v on-line obchodě

Cena vč. DPH: cca 1 250 Kč (512 MB), 2 400 Kč (1 GB)

K testu zapůjčila firma: Aeneon, http://www.aeneon.de

§§§§§


16 přehrávačů MP4. Obraz se zvukem na cestě za hlukem (CD/DVD) I

Lubor Jarkovský

07P0067

Se zdokonalujícími se technologiemi už přestává sloužit klasická kapesní "empétrojka" jen pro poslech hudby. V posledních letech se proměnila na takzvaný MP4 přehrávač, nazývaný také PMP (Portable Media Player) či PVP (Portable Video Player), pracující s hudbou, ale i videem či obrázky.

ž na počátku celého boomu s MP3 mezi sebou výrobci soupeřili především na poli funkční výbavy. Před lety, kdy uměly přehrávače pracovat jen s jedním formátem, jenž jim dal jméno, a výpis složek pro ně byl španělskou vesnicí, měli všichni zúčastnění skvělé pozice. Předháněli se, kdo z nich jako první představí další revoluční novinku. Byly to doby, kdy začal kralovat korejský iRiver se svými přehrávači nejvyšší kategorie. Nebyl to nikdo jiný než on, kdo vypustil první přehrávače s barevnými displeji, od nichž už zbýval k podpoře videa jen krůček. V té době však současně došly výrobcům nápady, už nebylo příliš co vylepšovat a trh s MP3 udělátky se otřásl v základech. Množství značek vystřelených do výše prvotním boomem zmizelo v propadlišti dějin a rovněž velké stálice začaly mít problémy. Již zmiňovaný iRiver je ideálním příkladem. Na trh sice dodává nové přehrávače, ale už o něm není příliš slyšet a vyloženě zásadních technologických vylepšení jsme se od něho nedočkali několik let. Podobně jsou na tom MPIO, CM-TECH a další, kteří zase nepředstavili nové modelové řady přes osm měsíců. Dokonce i Apple a Creative snížili tempo uvádění nových modelů či funkcí.

Klesající ceny

S rozmachem flashových pamětí, jejichž kapacity neustále rostou a ceny padají dolů, ustupují i v oblasti kapesních playerů miniaturní harddisky. Flashka má v případě přenosného audia nesporné výhody, mezi které patří především odolnost proti nárazům a samozřejmě levnější výroba. Flash paměť také nezná žádné přeskakování hudby či jakékoliv zadrhávání během poslechu. Většina výrobců proto nyní u přehrávačů s kapacitami okolo 4 GB sází raději na flash, přičemž harddisk si zatím ponechávají přehrávače s úložným prostorem pohybujícím se v řádu desítek gigabajtů. I v této oblasti je ale jen otázkou času, kdy je nahradí flash, harddisky tak zůstanou doménou největších kapacit nad 20 či 30 GB. Rostoucí zájem o MP3 přehrávače a klesající výrobní náklady vedly v posledních dvou letech k výraznému snížení koncových cen. Zatímco ještě před dvěma roky stál miniaturní přístroj s pamětí o velikosti 1 GB kolem pěti tisíc, v současnosti se cena běžně pohybuje okolo tří. Není proto divu, že se tyto elektronické hračky staly hitem letošních Vánoc, stejně jako například tenké televizory.

Vybíráme MP4

Pokud si chcete pořizovat kapesní video přehrávač, měli byste si ujasnit, co od něho vlastně požadujete. Chcete poslouchat hlavně hudbu a video sledovat jen okrajově? Nebo pořizujete přístroj naopak kvůli přehrávání videa? Chcete malý levný přístroj, do nějž si vždy nahrajete jen oblíbenou hudbu a klipy, nebo kapesní jukebox s obrovskou kapacitou?

Nabídku výrobků, které lze koupit v našich obchodech, lze rozdělit zhruba do tří kategorií. Za základ považujeme miniaturní flashové přehrávače, na jejichž drobném displeji je video spíše efektním technologickým výstřelkem. Potom tu máme větší modely, u nichž už zpravidla nalezneme i větší paměť. Jsou schopné zobrazit video v dobré kvalitě, ale všechny vyžadují jeho transkódování tedy snížení rozlišení a/nebo změnu formátu, což je proces, který v dodávaných programech zabere v případě filmu přinejlepším dvacet minut. V praxi je nutnost transkódovat pro takový přehrávač značným handicapem, neboť většina uživatelů by chtěla filmy či seriálové epizody nakopírovat za pár minut před odchodem z domova.

Třetí a poslední kategorii tvoří velké přehrávače, které podporují větší množství video formátů a nevyžadují transkódování. Jedná se často o harddiskové jukeboxy, které nejsou příliš vhodné pro běžné nošení ve městě, protože se jejich váha pohybuje v řádu stovek gramů. Tak trochu samostatnou kategorii pak tvoří iPod Video a Nano, které nabízejí především stylový design, jednoduché ovládání a možnost dokoupení bezkonkurenční řady příslušenství a doplňků (viz související článek). Ve výsledku pro vás jako spotřebitele neznamená tato situace nic jiného než velmi složitý výběr. Na trhu totiž doposud není přehrávač skutečně kompaktních rozměrů, který by dokázal pracovat s libovolnými DivX či XviD soubory bez transkódování (nejblíže jsou tomu přístroje Zen Vision M a W, iAudio A2 a především AV rekordéry Archos, které bohužel tentokrát do testu nedorazily). A dokud tady nebude, funkce sledování videa bude mezi MP3 přehrávači hrát vždy druhé housle. Na rozdíl od videa totiž hudbu přesunete do paměti přístroje během chvilky a můžete vyrazit do světa.

Pár postřehů

Jakmile si zvolíte jednu ze tří pomyslných kategorií, přicházejí na řadu další prvky určující výběr. Majitelé starších počítačů, na nichž běží jakýkoliv jiný systém než Windows XP (případně Vista), mohou z výběru vyřadit všechny MTP přístroje. Ty se nepřihlašují jako externí disk, nýbrž přehrávač médií, s čímž si starší verze Windows neporadí. Na stránkách výrobce ovšem může být v některých případech UMS firmware, který z MTP přehrávače udělá externí disk.

Pokud patříte mezi ty, kdo mají tisíce empétrojek postahovaných z internetu z různých zdrojů, mohou se u některých z nich lišit informace v ID3 tagu. V jedné skladbě budete mít například interpreta pojmenovaného jako Beatles a v jiné The Beatles. To lze samozřejmě ručně opravit (a investice času a energie pomocí freewarových utilit jako je MP3 Tag Editor se vyplatí), nicméně pokud se nechcete trápit, jeví se pro vás jako vhodnější přístroj se stromovým výpisem adresářů. Řazení podle ID3 je skvělé, ale stačí jediná chybka v jedné skladbě a album může být při generování playlistu rozděleno na dvě části.

APPLE iPod 5.G

IPod společnosti Apple je i u nás dobře známý. Osekané verze jako iPod Shuffle toho sice moc nenabízejí a vezou se jen na vlně slávy vytvořené bombastickou reklamní masáží v západním světě, ale tento kousek stojí i díky velkému úložnému prostoru 30 či 80 GB za pozornost. Ačkoliv je designově a konstrukčně kvalitně provedený iPod mnohými považovaný za vzor MP3 přehrávačů, budete u něho marně hledat dnes zcela běžné funkce jako FM tuner či nahrávání z line-in vstupu. Musíte kvůli nim dokoupit výbavičku zvlášť, což není košer a pochopitelně ani levné. Na druhou stranu se iPod pyšní podporou obrovské škály formátů, jejichž výpis naleznete v tabulce. Nepříjemným překvapením ovšem byla nutnost transkódovat drtivou většinu videí. Přímý konkurent Creative ZEN Vision M si poradí s většinou DivX filmů zcela bez problému a ihned. Kapitolu samu pro sebe potom tvoří kopírování souborů, jež chcete spouštět. Apple vás nutí používat program iTunes, který vám nedovolí kopírovat obsah paměti zpět do počítače. To můžete jedině v případě, že soubory přesunete přes Průzkumníka, ale to je zase nemůžete spustit na iPodu. Přístroj tedy vyniká spíše svým designem, jednoduchým ovládáním, velikostí paměti a volitelným příslušenstvím.

Cena/výkon:3

Přehrávání videa:4

Cena: 9 350 (30 GB)/12 500 (60 GB)

CREATIVE ZEN Vision M

Tento kousek od Creativu jakoby vypadl z oka iPodu. Ačkoliv bychom mohli výrobci zazlívat jeho plagiátorství, nebudeme. Vison M si totiž bere z iPodu naštěstí jen design, funkcí nabízí mnohem více, a proto si ho ceníme. Jeho největší devizou je schopnost přehrávat video v DivXu i XviDu bez nutnosti transkódovat. Díky kvalitnímu velkému displeji je sledování pohodlné a postrádali jsme u něho jen titulky, které tento přístroj nepodporuje. Současně je třeba upozornit, že zvuk v AVI souborech nesmí být v AC3 (Dolby Digital) či DTS. Creative stejně jako třeba iRiver začal ve svých přehrávačích používat firmware, který přihlásí přístroj k počítači jako přehrávač médií. U iRiveru, který nabízel dříve automaticky podporu mass storage, je to určitě krok zpět. U Creativu naopak, není totiž nutné instalovat jakýkoliv software. Podporované soubory přesunete přímo ve Windows. Přehrávač spolkne snad všechny známé formáty zvuku, u videa je jich také dost, takže se nemusíte bát, že byste byli nuceni transkódovat velké množství nahrávek. Trochu horší ovládání kompenzuje Vision M velmi přehledným menu a nám se celkově tento klasicky tvarovaný jukeboxík líbil, i když na úplnou špičku nedosahuje. Výhodou je též vcelku atraktivní cena.

Cena/výkon:4

Přehrávání videa:5

Cena: 7 390 (30 GB), 9 890 (60 GB)

CREATIVE ZEN Vision W

Jediným přímým konkurentem iAudio A2 je tento Creative, který má také dost co nabídnout. V přímém porovnání sice ve většině oblastí kapku zaostává, ale na druhou stranu nabízí jednodušší uživatelské rozhraní, které se může technicky méně zdatným uživatelům zdát příjemnější. Vision W je stejně jako A2 schopen přehrávat video v XviDu, DivXu, ale i dalších formátech bez reenkodování do nižšího rozlišení. To se samozřejmě netýká HD videa, které stejně jako A2 odmítne, neboť nemá dostatečně výkonný dekodér. Displej ovšem nabízí o 0,3" větší, takže ve výsledku máte k dispozici 4,3" s rozlišením 480 x 272 bodů. Barev už však zobrazuje "jen" 262 tisíc, dále má menší výdrž akumulátoru a neporadí si s titulky. Na druhou stranu je zase o pár desítek gramů lehčí. Design se nám subjektivně zamlouval více než u A2. Zásadním problémem pro někoho může být to, že nepodporuje mass storage a řadí veškerou hudbu podle ID3 tagů. Do systému se přihlásí jako přehrávač médií. Creative k modelu dodává kabeláž pro propojení s televizorem. Z hlediska snadnosti přehrávání videa se jedná o druhý nejlepší přehrávač v testu a na cestách se nám osvědčil jako skvělý společník. Jen škoda těch titulků a toho, že u nás zatím není k dispozici 60GB verze.

Cena/výkon:4

Přehrávání videa:ř

Cena: 10 590 (30 GB)

CREATIVE ZEN V Plus

Stylovým flashovým MP4 přehrávačem ve stáji Creative je tento středně velký zaoblený elegán. Má podobné rozměry jako iRiver U10, ale drží se klasické koncepce MP3 přehrávače. Mezi zákazníky může být oblíben pro své poměrně vytříbené barevné kombinace, u nichž černou základní barvu doplňuje modrá, zelená či oranžová barva směrového ovládání a bočního krytu konektorů. Nabízen je dokonce ve čtyřech kapacitách, a to od 1 GB modely 2 a 4 GB do závěrečného datového cvalíka 8 GB. Poslední zmíněná verze s největší pamětí byla uvedena na trh poměrně nedávno. Případný zájemce by k němu měl přistupovat spíše jako k hudebnímu přehrávači schopnému zobrazovat videoklipy než jako k plnohodnotnému MP4 playeru. Důvodů je hned několik: za prvé je pro něho nutné video transkódovat, za druhé má jeho OLED displej hrubší rastr a horší podání barev a za třetí není displej širokoúhlý, takže jsou při přehrávání většiny filmů zobrazeny černé pruhy. Pro poslech hudby je vybaven velmi dobře, podporuje nejrozšířenější formáty včetně WMA s DRM, dále je vybaven FM tunerem i funkcí nahrávání. Po připojení k počítači se hlásí jako přehrávač médií a není nutné instalovat žádný software. Různé kapacity jsou nabízeny za 3 349 (1 GB), 4 199 (2 GB), 5 499 (4 GB), 7 299 (8 GB) Kč.

Cena/výkon:3

Přehrávání videa:2

Cena: od 3 349 (1 GB) do 7 299 (8 GB) Kč

DOONiO Entra

Máte-li zálusk na levnější player v kategorii MP4, může vás zaujmout tento model značky DOONiO. Z oblasti zvuku pracuje s MP3, WMA, WAV, zobrazuje jako naprostá většina testovaných přístrojů obrázky v JPEGu, textové soubory v TXT a video v AVI (které je podobně jako u většiny ostatních produktů v našem přehledu nutné transkódovat na potřebné rozlišení). Displej přístroje je vcelku kvalitní, zobrazuje 65 tisíc barev, ale detaily nejsou tak přesné jako u některé výrazně dražší konkurence. Výprask by výrobce zasloužil za ovládání, jehož všechny prvky umístil na horní stranu přehrávače a popisky jejich funkcí umístil na zadní plochu. Šest naprosto stejně vypadajících tlačítek vedle sebe je vskutku peklo. Nebudeme tvrdit, že si nezvyknete, i tentokrát ale můžeme potvrdit, že chybami se člověk učí. Ale proč to neudělat přehledně a tak, aby bylo možné přehrávač hned napoprvé ovládat snadno i ve tmě? V dolní části Entra naleznete slot pro miniSD kartu, kterou budete nejspíše potřebovat, protože se tento přehrávač dělá jen s 512MB či 1GB pamětí. Jedná se o vcelku průměrný přístroj, jenž nás ničím vyloženě nezaujal a ztrácí se v šedi další nevýrazné asijské produkce.

Cena/výkon:3

Přehrávání videa:3

Cena: 2 190 (512 MB), 2 890 (1 GB)

DOONiO Gamester

Multimediální kapesní všeuměl DOONiO Gamester není jen obyčejným MP4 přehrávačem s tunerem a funkcí nahrávání, nýbrž i herní konzolou, fotoaparátem a videokamerou. Jeho čelní stranu zabírá z osmdesáti procent 3" LTPS displej s obrovským rozlišením 960 x 240 bodů (16,7 miliónů barev). Vybírat můžete mezi modelem s 1 GB a 2 GB paměti. Větší kapacity nejsou k dispozici, nezbývá než paměť "nafouknout" koupí SD karty. Kromě různých audio formátů je schopný přehrávat i MPEG4 video s rozlišením maximálně 320 x 240 bodů (budete muset transkódovat) a zobrazuje i titulky. Dále je vybaven NES emulátorem, takže si z internetu můžete stáhnout několik stovek her. Při hraní či sledování videa nemusíte mít ani sluchátka, neboť přehrávač má integrované stereofonní reproduktory. V hlučnějším prostředí je však kvůli malému výkonu neuslyšíte. Další nadstandardní funkcí je potom 1,3Mpix fotoaparát, nefotografuje tak tragicky jako některé ultra levné modely mobilů, ale žádná sláva to není. To samé platí pro záznam videa. Velkým překvapením pro nás bylo počeštěné menu a přítomnost TV výstupu, pro který je ve standardní výbavě i kabeláž. Nebýt kostrbatějšího ovládání roztříštěného mezi devět tlačítek, neměli bychom co vytknout.

Cena/výkon:4

Přehrávání videa:4

Cena: 5 290 (1 GB), 6 290 (2 GB)

Emgeton M6 Cult

V minulém čísle jste si mohli v hardwarové sekci přečíst rozsáhlejší recenzi této novinky a jelikož jsme jí udělili ocenění Top Produkt, nemůže chybět ani zde. M6 Cult od české značky Emgeton je opravdovým skvostem, který sice nespadá do nejvyšší kategorie jako modely iAudio či iRiveru, ale po stránce funkcí i provedení se s nimi může směle měřit. Video je pro něho sice nutné reenkódovat, ale na stránkách výrobce si lze nyní stáhnout novou aplikaci, která téměř zdvojnásobila rychlost tohoto procesu. Aktualizované série M6 by už měly tento program obsahovat na CD. Přehrávač je nabízen ve třech provedeních, s 1 GB, 2 GB či 4 GB flashové paměti. Na přední straně mu vévodí QVGA (320 x 240) displej zobrazující až 260 tisíc barev. Jeho velikost je 2,4". Přístroj podporuje celou škálu audio formátů jako MP3, WMA, OGG, FLAC, video musí být transkódované do XviDu, obrázky potom zobrazí v JPEG, BMP a GIF, disponuje dokonce funkcí USB Host. Velmi příjemné je i bohaté příslušenství, které je u Emgetonu tak trochu tradicí. M6 Cult je bezesporu jedním z nejlepších středně velkých MP4 přehrávačů na trhu a nabízí za rozumný peníz opravdu hodně muziky.

Cena/výkon:5

Přehrávání videa:4

Cena: 3 490 (1 GB), 4 490 (2 GB), 5 990 (4 GB)

iAUDIO A2

Už v letním testu jsme dali modelu A2 od legendárního iAudia označení Top Produkt a stále nemůžeme volit jinak. I po téměř roce existence se stále jedná o nejlépe vybavený přehrávač na trhu. Svou velikostí je však determinován hlavně pro použití doma či v dopravních prostředcích na delších cestách. Do tramvaje či jen tak ven si ho asi vezmete těžko, protože spadá do kategorie pořádných "macků". Váží téměř 300 gramů a bez batohu či pouzdra na opasek (v základní výbavě) s ním asi neuděláte ani krok. Dodáván je s diskem o kapacitě 30 GB, model s větší verzí nebyl bohužel uveden. Podlouhlému přístroji byl do vínku dán vskutku luxusní displej čtyřpalcový skvost s rozlišením 480 x 272 bodů zobrazuje 16 miliónů barev a nabízí tedy skutečně kvalitní reprodukci. A2 je schopen přehrávat video stejně jako Vison M či Vision W bez transkódování. Zvládá WMV i AVI (DivX, XviD), z hudby si pochutná na MP3, WMA, ASF, OGG a WAV. Obrázky podporuje ve formátech JPEG, BMP a PNG. Kapitolu samu pro sebe potom tvoří menu, které připomíná spíše jednoduchý operační systém. Nastavíte v něm nepřeberné množství funkcí, což je hlavní důvod, proč A2 doporučujeme spíše technicky zdatnějším uživatelům. Přehrávač lze také velice jednoduše spojit s televizorem, disponuje funkcí USB host a poradí si s titulky ve formátu SMI.

Cena/výkon:4

Přehrávání videa:5

Cena: 11 990 (30 GB)

iAUDIO 6

Jeden z hitů letošního podzimu je vskutku zajímavý přehrávač, který svou velikostí vypadá jako klasická flashka, jenže v jeho nitru dřímá harddisk o velikosti 0,85". iAudio 6 proto přináší v poměru ke své velikosti velmi nadstandardní kapacitu 4 GB. Stejně jako všechny ostatní přehrávače společnosti iAudio je vyroben z kvalitních materiálů a současně neomezuje uživatele v práci s daty, jak tomu bývá u jiných značkových přístrojů. Do systému se totiž přihlásí jako externí disk a vy z něho i do něho můžete zcela volně kopírovat hudbu, video i jakékoliv jiné soubory. Přestože se jedná o poměrně malý přístroj, je na jeho jemném OLED displeji s 260 tisíci barvami sledování transkódovaného videa bezproblémové. My jsme shlédli už při přípravě podrobného článku do rubriky krátkých testů v loňském zářijovém čísle pár epizod seriálu Simpsonovi během cesty vlakem a byli jsme navýsost spokojeni. S filmy už to bylo horší, ale pro krátké sitcomy či právě animované seriály je iAudio 6 jako dělaný. Jedinou vadou na kráse je samotný harddisk. Při delším běhu či rychlejší chůzi začne hudba občas přeskakovat a leckdy se přístroj i zasekne. Jinak nemáme tomuto chlapíkovi disponujícímu všemi základními i nadstandardními funkcemi co vytknout.

Cena/výkon:4

Přehrávání videa:4

Cena: 5 490 (4 GB)


16 přehrávačů MP4. Obraz se zvukem na cestě za hlukem (CD/DVD) II

iAUDIO D2

Tuto žhavou novinku jsme do testu získali jen pár dní před uzávěrkou a těší nás, že se můžeme rozepsat o kvalitním přístroji s poměrně revoluční novinkou v oblasti ovládání. D2 je jen o něco větší než iRiver U10. Co do plochy by se dal přirovnat k trochu širší krabičce cigaret. Obsahuje flashovou paměť o velikosti 2 nebo 4 GB a svým designem připomíná miniaturní televizi. Precizně vyrobené a propracované tělo obsahuje minimum tlačítek, neboť D2 je vybaven dotykovým displejem 320 x 240 pixelů se 16 miliony barev. Práce s přístrojem je pohodlná a bezproblémová, i když nějakou tu výtku také najdeme. Tou nejpodstatnější je absence ikony pro vstup do file manageru v hlavním menu. Uživatel musí zvolit nejprve určitou funkci, poté znovu ťuknout na obrazovku, aby vyskočila nabídka, potvrdit volbu průzkumníka a teprve poté se před ním objeví výpis složek a souborů. Přehrávač pracuje s celou škálou formátů (viz tabulku), nabízí bohaté nastavení ekvalizéru, funkci hodin, buzení, dokáže přijímat rádio, nahrávat z něho, pořizovat záznam z mikrofonu a přes linkový vstup. Dokonce je vybaven slotem pro SD kartu. Video je vzhledem k rozlišení jeho displeje nutné transkódovat, ale kvalita podání zaslouží jedničku s hvězdičkou.

Cena/výkon:5

Přehrávání videa:4

Cena: 5 990 (2 GB), 6 990 (4 GB)

iRIVER Clix

Ve velkém letním testu MP3 přehrávačů všech kategorií jsme dostali do rukou iRiver U10 a stěžovali jsme si na malou flashovou paměť. 1 GB byl u přehrávače s velkým displejem a schopností zobrazovat video přece jen málo. Naše nářky byly vyslyšeny a na trh nedávno vyrazil iRiver Clix, který je jen přejmenovanou "ú desítkou" s úložným prostorem 2 či 4 GB. Od původní gigabajtové verze, která ještě nenesla název Clix, se jinak vůbec neliší. Přístroj podporuje MP3, WMA, ASF, OGG, JPEG, MPEG4 a lze do něho dokonce nahrávat i flashové hry. Výrobce jich chytře přidal více než k původní U10. Hraní her i sledování videa je velmi příjemné, a to hlavně díky kvalitnímu TFT LCD s rozlišením 320 x 240 bodů a schopností zobrazit až 262 tisíc barev. Základ ovládání je soustředěn do vyklápěcí jednotky displeje, což je systém nejen originální, ale také pohodlný. Kromě toho, že se díky němu může uživatel bleskurychle pohybovat v menu, některým přiloženým gamesám přidává na hratelnosti. Vlajková loď korejského výrobce samozřejmě disponuje také FM tunerem a funkcemi nahrávání. Clix má vzhledem ke svým schopnostem velmi kompaktní rozměry, skvěle se ovládá a pyšní se výborným displejem. Můžeme ho vřele doporučit.

Cena/výkon:4

Přehrávání videa:4

Cena: 4 790 (2 GB), 6 790 (4 GB)

M-CODY MX700M

Jediným vyloženě miniaturním flashovým přehrávačem, který jsme zařadili do testu, je model

M-CODY MX700M od společnosti Median. Podrobnou recenzi jeho starší verze bez "M" na konci jste si mohli přečíst v loňském květnovém čísle. Inovovaný model nabízí navíc slot pro microSD karty. Jeho tělo na první pohled zaujme oblými tvary a integrovaným reproduktorem. V jeho centrální části se nachází barevný displej pracující s až 65 tisíci barvami. Tato informace je celkem zajímavá, starší sourozenec s označením MX400 jich měl 262 000. Na druhou stranu nelze tento rozdíl nijak zvlášť rozeznat. Ptáte-li se proč, pak hlavně kvůli tomu, že použité LCD má podstatně jemnější rastr a působí na pohled lépe. Když promineme Medianu ne právě dokonalé ovládání, dostáváme se už k podporovaným formátům, kterými jsou MP3, WMA, ASF, OGG, JPEG a MPEG4. Dokáže přijímat rádio v pásmu FM a samozřejmě také nahrávat. Integrovaný reproduktor má sice malý výkon, ale pro zpětný poslech hlasových nahrávek bohatě stačí. Co se týče videa, to je nutné samozřejmě transkódovat. Na malém displeji si ho navíc příliš neužijete. MX700M proto doporučujeme spíše pro poslech hudby.

Cena/výkon:3

Přehrávání videa:3

Cena: 2 690 (1 GB)/3 490 (2 GB)

MINO R-1G/R-2G

Ačkoliv se na krabici tohoto přehrávače nedočtete název jeho výrobce, vězte, že za jeho vznikem nestojí nikdo jiný než slavná Orava. Svou MP4 placatku s 1 GB, respektive 2 GB paměti prodává za velmi nízké ceny. Dvougigabajtový model už pořídíte za dva a půl tisíce. Tento fakt do značené míry determinuje kvalitu provedení, zde se zkrátka s dvojnásobně dražšími konkurenty nemůže rovnat. Tělo má Mino ovšem i tak poměrně kvalitní, horší je to s displejem a tlačítky. Při srovnání s konkurencí si uvědomíte, že hrubší rastr a příliš křiklavé barvy jsou částí daně za nižší výrobní náklady. Menu také postrádá eleganci, jenže s tím vším se u takhle levného přístroje musí počítat. Když pomineme pomalejší odezvy na povely, jde po funkční stránce přece jen o slušný kousek. Dokáže pracovat s MP3 a WMA, nabízí rádio, nahrávání i podporu videa, které musíte před kopírováním do paměti transkódovat. Mino je přehrávač pro méně náročné uživatele, kterým nabízí slušné množství funkcí za málo peněz. Pro dítě školou povinné, u něhož je předpoklad častější ztráty, se může jednat o velmi dobrou volbu. Ostatní potěší, že se v tomto roce snad objeví o něco dražší 4GB verze.

Cena/výkon:3

Přehrávání videa:2

Cena: 1 999 (1 GB), 2 499 (2 GB)

SANDISK Sansa e260 FM

Po vybalení z krabice a prvním prozkoumání nás tento čtyřgigový MP4 player opravdu uchvátil. Jeho přední plocha je v lesklém černém plastu a zadní v kvalitním kovu. Při uchopení do ruky spodek krásně chladí a člověk má pocit, že drží skutečnou kvalitu s velkým "K". Dojem ještě vylepšilo zapnutí, při kterém se modře rozsvítil středový kruh pod displejem. Jeho otáčením můžete projíždět položky v menu či skladby a stiskem jeho středu potvrzovat výběr. Už po pár minutách jsme si však všimli první konstrukční vady. Kolečko vystupuje značně do prostoru a tlačítka umístěná bezprostředně po jeho obvodu se tak mačkají krajně nepohodlně. Zpět do dobré nálady nás uvedl displej, jenž sice nabízí jen 64 tisíc barev, což už je na dnešní dobu opravdu málo, ale na druhou stranu má jemný rastr, barevné podání je pěkné a je i dostatečně velký (1,8") pro slušné sledování videa (nutné transkódovat). S kopírováním hudby není žádný problém, v menu si lze zvolit, jestli se má přístroj přihlásit jako externí disk (hudební složka je potom skrytá, ale lze z ní i do ní kopírovat bez omezení), nebo přehrávač médií. V prodeji je verze bez FM tuneru i s ním. Kolem a kolem je tedy Sansa designově i konstrukčně povedený produkt, jenž se vejde do každé kapsy.

Cena/výkon:4

Přehrávání videa:3

Cena: 4 090 (2 GB), 5 290 (4 GB), 7 190 (8 GB)

STORMBLUE A9+ BS

Flashový přehrávač s poetickým názvem Stormblue není ve své podstatě novinkou, ale v nedávné době se dočkal inovované verze, která vylepšuje a přidává pár funkcí a může se pochlubit novějším čipem. Nejdůležitějším vylepšením je implementace Bluetooth, s navazující podporou bezdrátových sluchátek či reproduktorů. Stormblue tato sluchátka (použitelná například i s mobilním telefonem) nabízí jako volitelné příslušenství. Lze přes ně dokonce ovládat základní funkce přehrávání. Ale zpět k samotnému přehrávači. Ten je vybaven dvoupalcovým OLED displejem, který má trochu hrubší rastr, ale jinak vypadá pěkně. Ovládání je rozmělněno vedle displeje a na horní hranu přehrávače, ale po pár hodinách používání si člověk zvykne. A9+ disponuje pamětí o velikosti 2 či 4 GB, ale není to konec všech možností. Díky slotu pro SD kartu ji můžete zvětšit ještě o další 4 GB. Mezi další přednosti přístroje patří podpora poměrně široké škály formátů, schopnost přehrávat transkódované video a funkční výbava, v níž nechybí nahrávání (rádio, hlas, line-in), a navíc příjemný vzhled. Nicméně bychom uvítali podrobnější nastavení většiny funkcí v menu, například jas displeje či dobu jeho podsvícení nelze nijak ovlivnit.

Cena/výkon:4

Přehrávání videa:3

Cena: 4 290 (1 GB), 5 490 (2 GB), 7 290 (4 GB)

TEAC MP-500 BT

Světoznámý Teac je pro většinu počítačových uživatelů synonymem kvalitních mechanik, ale tento výrobce se již před časem začal zabývat také oblastí MP3. Nejdříve se zaměřil na low-end, posléze i na dražší kousky. Vlajkovou lodí jeho nabídky je flashový MP-500, jenž je prodáván ve verzi s bezdrátovým přenosem Bluetooth i bez něho. Máte na výběr mezi kapacitami paměti 1, 2 a 4 GB. Černý elegantní přístroj s reflexním sklovitým povrchem má na čelní straně 2" TFT LCD displej zobrazující až 262 tisíc barev a vedle něho potom panel Soft-Touch, jímž se přehrávač ovládá (místo tlačítek senzory dotyku). Nechybí mu FM tuner, nahrávání, ani další klasické funkce. Video lze přehrávat po transkódování v dodávaném programu, při přehrávání vypadá na kvalitním displeji opravdu pěkně a v této oblasti nemáme přehrávači co vytknout. Horší je to se samotným systémem, do kterého se výrobce snažil nahustit maximální množství vychytávek. Na jednu stranu tedy můžete například zobrazit skladby nahrané včera či před týdnem, ale na tu druhou je základní menu funkcí silně nepřehledné. Nicméně musíme Teac pochválit za implementaci průzkumníka souborů, USB Host, díky němuž můžete přístroje spojit s digitálním fotoaparátem a použít jako fotografickou databanku, i zmiňované Bluetooth, které proniká mezi MP3 přehrávače opravdu pomalu.

Cena/výkon:4

Přehrávání videa:3

Cena: 4 043 (1 GB), 4 521 (2 GB), 6 249 (4 GB)

§§§§§


iPodMania

Lukáš Erben

07P0068

Když společnost Apple uvedla na podzim roku 2001 do prodeje první iPod, byl trh s MP3 přehrávači v plenkách. Nový přehrávač se ale od konkurence lišil: cílem nebylo vytvořit přehrávač pro technické nadšence, ale snadno ovladatelnou hi-tech hračku. iPod tak nenabízel ani nejlepší zvuk, ani nejbohatší funkce (byl ostatně zpočátku kompatibilní pouze s platformou Mac), ale snadné a intuitivní ovládání a netradiční design.

Nejednalo se ani o první harddiskový přehrávač ten vyvinula už o tři roky dříve společnost Compaq a pod názvem PJB-100 jej vyráběla korejská firma HanGo. V roce 2000 se objevil další harddiskový přehrávač Creative NOMAD Jukebox, u nějž bylo poprvé použito menu organizované podle informací v ID3 tagu koncept, který iPod (spolu s dalšími přehrávači) převzal a později se stal jádrem soudního sporu mezi Creative a Apple.

Prodeje iPodu dramaticky stouply koncem roku 2004, kdy byla uvedena řada Mini a posléze též čtvrtá generace přehrávačů s rozhraním USB a FireWire a kapacitami od 20 do 40, později až 60 GB. Počátkem roku 2005 pak přišel model Shuffle. S obrovským nárůstem prodejů (více než 2 miliony za 4. čvtrtletí 2004 a 5 milionů za 1. čtvrtletí 2005) vznikl nový fenomén: gigantický trh příslušenství pro iPod. Přehrávač společnosti Apple má v tomto směru skutečně unikátní postavení zatímco pro jiné přístroje jsou k dispozici maximálně desítky spíše univerzálních doplňků (pouzdra, nabíječky, externí reproduktory), příslušenství a doplňků pro iPod jsou stovky či dokonce tisíce a často se jedná o velmi specifická zařízení či rozhraní od renomovaných značek z oborů elektroniky, audiotechniky, počítačů či automobilového průmyslu.

Fenomén doplňků pro iPod nevznikl jen díky nepředstavitelnému množství prodaných přehrávačů (do dnešního dne bezmála 90 milionů). Jedním z klíčových prvků, který umožnil tvorbu velmi sofistikovaných doplňků a rozhraní, je dokovací konektor, kterým jsou vybaveny všechny harddiskové iPody počínaje třetí generací a rovněž modely iPod Mini. Dokovací konektor kombinuje přenos zvuku a videa (u 5. generace iPodu), napájení a kontrolních signálů (ovládání, údaje o přehrávaných skladbách) do jediného rozhraní umožňuje tak tvorbu velmi sofistikovaných doplňků a rozhraní pro domácí hi-fi či integraci iPodu do moderních audiosystémů v automobilech.

Společnost Apple si záhy uvědomila obrovský potenciál trhu s příslušenstvím a vytvořila speciální program "Made for iPod". Jde pochopitelně především o peníze z každého doplňku označeného tímto logem totiž Apple získá zhruba 10 % z velkoobchodní ceny, což představuje zisk v řádu desítek milionů dolarů ročně. Mnohé z doplňků a rozhraní jsou navíc samy o sobě natolik zajímavé a užitečné, že mohou být důvodem, proč zvolit (přes mnohé nedostatky, cenou počínaje a podporovanými formáty konče) právě iPod. Ani hrabivost společnosti Apple (ostatně, není to nic neobvyklého, na podobném principu jako "Made for iPod" funguje například označení "Designed for Windows XP") ale nic nemění na faktu, že doplňky pro iPod jsou natolik zajímavé, že jsme se rozhodli přinejmenším některé z nich představit. Dalo by se dokonce říci, že v některých případech je doplňkem spíše samotný iPod.

Jak to vidí Škoda Auto

V rámci testování nejrůznějších "doplňků" pro iPod jsme měli možnost vyzkoušet si i novinku ve výrobním programu mladoboleslavské automobilky, Škodu Roomster s příplatkovou audiovýbavou, která vedle rádia Symphony podporujícího přehrávání MP3 zahrnovala i přípravu pro iPod. Vzhledem k tomu, že podstatou našeho testu nebyly jízdní vlastnosti kompaktního vozu ani variabilita vnitřního prostoru, zaměříme se pouze na samotnou audiovýbavu.

Autorádio Symphony je vyšší model integrovaný v palubní desce velký displej a ovládací tlačítka usnadňují ovládání za jízdy, nehledě na to, že ve výbavě byla i speciální ovládací páčka pod volantem. Jsme toho názoru, že multifunkční volant je lepším řešením, ale i tak se jedná o bezpečný a pohodlný způsob ovládání základních funkcí. Při pohledu do ceníku Škoda Auto ale nezbývá než konstatovat, že si automobilka (podobně jako její konkurenti) příplatkového rádia možná cení až příliš. Za zlomek ceny dnes koupíte značkové rádio s bohatší škálou funkcí jde tedy o to, zda chcete zaplatit výrazně více za originální řešení, které do interiéru lépe zapadá a snáze se ovládá.

"Příprava pro iPod" byla bohužel mírným zklamáním. Čekali jsme synchronizační kabel, který by umožnil zobrazovat informace z iPodu na autorádiu a ovládat přehrávač Apple pomocí ovládání pod volantem či na autorádiu (podobně jako u Ice>Link Plus), ale jediné, čeho se nám dostalo, byla zdířka pro 3,5mm jack mezi předními sedadly. Fungovala výtečně, ale neřešila další otázky, jako bezpečné upevnění iPodu (či jiného přehrávače) a jeho nabíjení a ovládání.

Opravdová integrace

Dension ICE>Link Plus patří mezi nejdokonalejší řešení, jak propojit řadu značkových i originálních autorádií či navigačních systémů s iPody vybavenými dokovacím konektorem (3., 4. a 5. generace, mini, nano). V závislosti na použitém autorádiu či navigaci máte zajištěn nejen přenos zvuku v perfektní kvalitě, ale v mnoha případech lze na displeji autorádia či palubní desky zobrazovat názvy skladeb a do jisté míry iPod ovládat (obvykle máte přístup k několika prvním playlistům a můžete ovládat přeskakování skladeb). Ice>Link plus se totiž připojuje k rozhraní určenému pro CD changer a dokáže tak s autorádiem či navigačním systémem do jisté míry komunikovat a tuto komunikaci překládat do povelů pro iPod.

Výhodou Ice>Link Plus je také dodávaná kolébka, ve které iPod bezpečně drží v dosahu (pokud jej chcete mít ukrytý, stačí místo kolébky použít kabel, který je též součástí balení). Systém iPod pochopitelně nabíjí a v případě nových přehrávačů páté generace podporujících video nabízí i kompozitní videovýstup, který je možné připojit na vstup barevného displeje navigace či přídavného LCD v interiéru auta. Seznam kompatibilních autorádií a navigací naleznete pochopitelně na stránkách výrobce.

Ice>Link Plus má bohužel tři nevýhody: je poměrně drahý, měl by jej instalovat odborný servis a budete ho muset objednat z Německa, protože českou distribuci firma CDS na sklonku minulého roku bez jakéhokoliv vysvětlení ukončila (aniž by realizovala kupříkladu naší objednávku z října).

Autorádio Dance/Škoda Roomster

(Ovládání pod volantem zdířka 3,5 mm)

+ univerzální řešení

- vysoká cena

- pouze linkový vstup

Cena vč. DPH: 11 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Škoda Auto

http://www.skoda-auto.com

Nafouknuté ceny?

Rozdíl mezi cenami v USA, západní Evropě a na našem trhu představuje dlouhodobý problém. Vzhledem k tomu, že iPody i drtivá většina příslušenství pochází z továren v Číně, jsou dopravní náklady stejné. Mírný rozdíl může být ve clech, leč ani toto, ani další rozdíly (vyšší náklady na distribuci) nemohou vysvětlit přemrštěné ceny v EU a nezřídka ještě vyšší ceny v Česku. Porovnali jsme iPody i některé z doplňků, abychom zjistili, kteří výrobci a distributoři si z naší kapsy berou více, než je slušné. Ceny jsou uváděny bez DPH, respektive bez sales tax v případě USA. Z tabulky jasně vyplývá cenová politika Applu ceny směrem na východ stoupají, přičemž nejvýrazněji je to znát u iPod Video 80 GB rozdíl 2 500 Kč, tedy zhruba 35% nárůst, je nehorázný. Zajímavé je, že kupříkladu reproduktory Logitech MM50 jsou u nás levnější než v USA i Německu, totéž platí o Belkin TuneFM (zde se ale jedná o cenu z www.nejceny.cz, neboť Apple ho ve svém obchodě nenabízí. Doporučená koncová cena pak patrně bude vyšší. Naprostým mistrem předražování je ale značka Koss. Za sluchátka SparkPlug zaplatíte u nás více než dvojnásobek oproti ceně v USA.

Dension Ice>Link Plus

+ téměř dokonalé propojení s autorádiem či navigací

+ dokovací kolébka

- cena, nutná odborná instalace

Cena vč. DPH: 5 000 Kč za sadu Plus

K testu zapůjčila firma: Dension

http://www.dension.com

Logitech Audio Station

Zatímco reproduktory MM50 jsou určeny těm, kdo často cestují, Audio Station, jak ostatně název napovídá, slouží k pevné instalaci doma například v ložnici. Audio Station je opět určena pro iPody s dokovacím konektorem (v balení naleznete redukce pro drtivou většinu modelů). Základní ovládání je řešeno dotykovými prvky přímo na základně, všechny funkce jsou pak přístupné z dálkového ovládání. Audio Station má poměrně velký grafický displej, na němž se ale zobrazují pouze hodiny, informace o hlasitosti či stavu nebo naladěná frekvence rádia. Přístroj bohužel neumí na velkém displeji zobrazit názvy skladeb a mírným zklamáním je také absence RDS u FM rádia. Velké 10cm basové reproduktory zajišťují dobrou reprodukci hlubokých tónů, výšky jsou o poznání přesnější než u MM50.

Audio Station vypadá fantasticky, funguje ale přeci jen o něco hůře. Je kupříkladu záhadou, proč výrobce nezahrnul i funkci budíku (přístroj má koneckonců vestavěné hodiny). Rozměrný externí zdroj znamená, že Audio Station opravdu není příliš přenosná a měli byste jí doma najít stálou pozici. Taktéž zvuk by s ohledem na cenu mohl být přece jen o něco lepší. To ale nic nemění na skutečnosti, že se jedná o velmi stylový doplněk, který promění iPod v miniaturní stereosystém.

Logitech MM50

Přenosný stereo reproduktor MM50 na první pohled příliš nezaujme. Jednoduchý design můžete v obchodě snadno přehlédnout, ať už se bude jednat o černou či bílou variantu. Byla by to ale chyba. Tyto přenosné reproduktory pro iPody s dokovacím konektorem totiž dokáží překvapit jednoduchou účelností, přiloženým dálkovým ovládáním, vestavenými akumulátory i vcelku slušným zvukem. Výrobce dodává miniaturní reprosoustavu v polstrovaném plátěném pouzdře stačí vyjmout, vyklopit podpůrné kovové opěry, zacvaknout iPod (dodávaná redukce počítá s modely Mini a s harddiskovými přehrávači) a hrát. V případě, že chcete dobíjet, můžete připojit externí zdroj, výrobce dokonce nezapomněl ani na možnost připojit další přehrávač či třeba notebook pomocí linkového vstupu.

Po zvukové stránce nemůžete od miniaturních "repráčků" mnoho očekávat přesto je reprodukce středů a dokonce i basů na velmi slušné úrovni a jediné výraznější výtky tak máme k reprodukci vyšších tónů. MM50 to ale zachraňují dálkovým ovládáním či schopností nabíjet iPod. Pokud je nebudete kupovat u Applu, ale v jiných českých internetových obchodech, můžete ušetřit zhruba 500 Kč.

Logitech Audio Station

+ stylový design

+ kvalitní zpracování

- chybí budík, cena

Cena vč. DPH: 5 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.com

Logitech MM50

+ praktické přenosné řešení

+ vestavěný akumulátor, DO

- reprodukce vyšších tónů, cena

Cena vč. DPH: 2 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.com

Zajímavé kousky

Belkin TuneFM

Jednoduché řešení, jak přenést zvuk do libovolného autorádia: prostě si iPod naladíte. FM vysílače jsou na našem trhu novinkou, neboť byly legalizovány poměrně nedávno. Jejich výhodou je naprostá univerzálnost a v případě TuneFM navíc možnost dobíjet pomocí sady iPod ze zdířky autozapalovače. TuneFM lze nastavit na frekvenci, kde nedochází k rušení se silnými radiostanicemi. Nedostatkem tohoto řešení je horší kvalita zvuku, vyšší hladina šumu zejména při tichých pasážích a možné problémy s rušením. Za zhruba tisíc korun se ale jedná o výtečný doplněk.

iPod Camera Connector

Zatímco u Zenu M získáte podporu pro USB v základním balení a fotoaparát můžete připojit přímo, v případě iPodu nezbývá, než dokoupit redukci, která umožní do harddiskového přehrávače nahrát fotografie buď přímo, nebo prostřednictvím čtečky. To ale nic nemění na skutečnosti, že iPod Camera Connector je nezbytným doplňkem pro ty, kdo mají barevný či Video iPod s pevným diskem. Necelých 900 korun je navíc relativně přijatelná cena.

iPod Universal Dock

Miniaturní dokovací stanice usnadní jak nabíjení vašeho iPodu, tak jeho propojení s Hi-Fi sestavou. Nabízí rovněž S-Video výstup. Umožňuje dálkové ovládání (samotný ovladač je ale třeba zakoupit zvlášť). Součástí bohužel nejsou ani kabely, ani nabíječka. Pokud chcete vyspělejší řešení pro iPod Video, zvažte AV Connection Kit, který obsahuje Universal dock, nabíječku, AV kabely a dálkové ovládání.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Blitz-Tuning. Windows: Tuning rychlostí blesku. Vylaďte výkon svého systému za 15 minut (CD/DVD) I

David Čepička, Margit Kuther

07P0059

Váš počítač by měl pracovat rychle, mělo by se na něm pracovat příjemně a rozhodně by vás neměl rozčilovat každou maličkostí. Toho se dá kupodivu dosáhnout vcelku snadno a nebudete k tomu přitom potřebovat nic zvláštního. Neuvěříte, co všechno se dá s počítačem provést za pouhých 15 minut!

Asi žádného uživatele nebude dlouho bavit neustále věnovat spoustu času tomu, aby svůj počítač zbavil nepotřebného balastu, který běh počítače zpomaluje a zbytečně ztěžuje práci. Přitom tomu tak vůbec nemusí být: skutečně závažné problémy, které se ve Windows pravidelně objevují, se dají zpravidla sprovodit ze světa za několik minut. V tomto článku vám ukážeme, jak z Windows odstranit vše, co je brzdí a to ve většině případů zcela zdarma. Dokonce i ve starších verzích Windows jsou k dispozici utility pro ladění a úklid počítače. A když nám nepostačí, pak jsou tu ještě zdarma dostupné utility jiných autorů (některé však jsou zdarma pouze pro soukromé použití). U těch, kde nám to autoři programů dovolili, jsme je pro vás umístili na naše CD, takže je můžete použít prakticky okamžitě. Na našem CD navíc naleznete i nástroje pocházející přímo z naší redakce. Jejich výhodou je to, že stačí několik klepnutí myší a je hotovo. Nehledě na to, že většinou fungují lépe, než kdybyste použili některou z placených utilit.

Úklid počítače

1. Dočasné soubory: pravidelné odstraňování balastu z počítače

Windows neustále někde vytvářejí a ukládají dočasné soubory. Ty by se sice měly časem samy odstraňovat (vždyť i samotný jejich název to prozrazuje), ale bohužel to často nevychází. Proto byste měli čas od času provést v systému menší úklid. Uvolníte tím nejen místo na disku, ale zároveň zrychlíte i přístup k disku. Pro automatické odstraňování dočasných souborů můžete použít například program Ccleaner, který vám přinášíme na našem CD.

Po spuštění programu si nejprve nastavte české jazykové prostředí. Klepněte na tlačítko Options a poté na tlačítko Settings a v seznamu Language vyberte položku Česky. Nyní stiskněte tlačítko Čistič a na záložce Windows se ujistěte, že jsou u skupiny Windows Explorer u všech položek umístěna zatržítka. Poté stiskněte tlačítko Analyzovat. Po chvíli se objeví seznam položek, u nichž se můžete rozhodnout, zda je budete chtít odstranit. V případě pochybností se můžete spolehnout na to, co vám navrhne k odstranění samotný program.

2. Čištění disku pomocí utilit obsažených v systému Windows

Vzhledem k tomu, že svůj počítač nějakou dobu používáte, pak se v něm dozajista nějaký balast usadil. Součástí Windows XP je program, který vám umožní vyhledat a odstranit nepoužívané soubory nebo je případně zkomprimovat. Klepněte do nabídky Start a zde vyberte položku Spustit. Do políčka Otevřít zadejte příkaz Cleanmgr.exe.

V okně, které se otevře, si vyberte diskovou jednotku, kterou budete chtít vyčistit. Po stisku tlačítka OK utilita zjistí, které typy souborů se mohou odstranit a také spočítá, kolik místa se vyčištěním uvolní. Zpravidla se vyplatí, když soubory, které delší dobu nepoužíváte, zkomprimujete. Tím je z disku neodstraníte, ale komprimováním se nějaké to místo uvolní. Jména komprimovaných souborů se pak v Průzkumníku Windows zobrazují modře. Když označíte položku Komprese starých souborů, můžete po stisku tlačítka Možnosti nastavit, kolik dnů se má čekat, než se soubor zkomprimuje. A na závěr ještě jedna zajímavá funkce: na záložce Další možnosti naleznete pole Obnovení systému. Stiskem tlačítka Vyčistit můžete odstranit ze systému všechny body obnovení Windows, které jsou v počítači uloženy, kromě toho posledního.

3. Pevný disk: které složky zabírají nejvíce místa?

Možná také máte tu zkušenost, že nezáleží na tom, jak je pevný disk velký, protože místa je na něm vždycky málo. Vyklízení nepotřebných souborů a složek bude pak tím jednodušší, pokud budete vědět, které složky či soubory na disku zabírají nejvíce místa. Průzkumník Windows vám prozradí vždy jen celkovou velikost diskového oddílu či velikosti jednotlivých souborů. Množství místa zabraného složkou obsahující více podsložek se dá zjistit pouze příkazem Vlastnosti z kontextového menu.

Ve Windows 2000 a XP však můžete použít ještě jednu možnost. Je to utilita šířená pod hlavičkou Open Source, která má název Folder Size. Naleznete ji i na našem CD. Ta rozšiřuje možnosti Průzkumníka Windows o sloupec poskytující údaj o velikosti souboru či složky. Po instalaci utility je třeba tento doplněk aktivovat. Vyberte si k tomu účelu libovolnou složku a v Průzkumníku Windows nastavte typ zobrazení Podrobnosti. V menu Zobrazit/Zvolit podrobnosti umístěte zatržítko před položku Folder Size a naopak zrušte zatržítko u položky Velikost. Nyní ještě můžete změnit pořadí sloupců stačí, když přetáhnete hlavičku sloupce na požadované místo. Nakonec z menu Nástroje vyberte položku Možnosti složky. V dialogovém okně, které se objeví, se přesuňte na záložku Zobrazení a stiskněte tlačítko Použít pro všechny složky. Tak zajistíte, že se vámi provedená nastavení projeví u všech otevíraných složek.

Bohatší statistiku týkající se rozdělení místa na disku získáte pomocí nástroje Tree Size Free, který je dostupný zdarma a který naleznete i na našem CD. Možná se vám pomocí něj podaří nalézt ty největší soubory a složky daleko rychleji.

4. Odstranění přebytečných položek z registru

Pokaždé, když instalujete program, zůstanou v počítači data, o nichž systém mylně předpokládá, že je používá více aplikací, dále soubory, které v okamžiku odinstalování aplikace byly právě používány, či zástupci v registru, jež patří k programům, které už na počítači dávno nejsou.

Pomoc ve všech výše zmíněných bodech nabízí jedna velmi účinná a spolehlivá utilita pro práci s registrem. Její název je Regcleaner Standard a je pro soukromé použití zdarma. Naleznete ji samozřejmě i na našem CD. Po spuštění programu nejprve zjistíte, které položky v registru žádný program nepoužívá. Poté se sami rozhodnete, která doporučení programu přijmete. Pro jistotu určitě doporučujeme vytvořit zálohu registru, při standardním nastavení programu se ostatně vytváří automaticky. Pokud se později objeví nějaký problém, můžete provedené změny vrátit zpět.

Položky v registru by měli samostatně mazat pouze zkušení uživatelé případné odstranění nevhodné položky může mít pro systém jako takový takřka osudové následky, popřípadě se mohou nepříjemnosti objevit mnohem později. Nezapomeňte si proto pro jistotu dříve, než se pustíte do úprav registru, vytvořit zálohu celého diskového oddílu.

5. pcwCleaner 2.0: stačí jedno klepnutí a je hotovo

Program Vyčištění disku bohužel odstraňuje jen zlomek balastu, který se na počítači vyskytuje. Většina utilit pro čištění disku se musí při každém spuštění neustále znovu konfigurovat. Proto jsme se vám rozhodli přinést utilitu, u níž stačí provést potřebná nastavení pouze jednou. Pak stačí jedno klepnutí myší a skutečně důkladné čištění počítače se provede okamžitě a zcela automaticky. Vyčištěním počítače rovněž zavřete vrátka všem zvědavcům, kteří by popřípadě chtěli získávat a odesílat z vašeho počítače nějaká data.

Na našem CD vám přinášíme program pcwCleaner, který z počítače odstraňuje celou paletu zbytečných a naprosto nepotřebných souborů a položek registru. Kromě dočasných souborů, obsahu složky Temp či záložních kopií se dají v případě potřeby odstranit seznamy naposledy otevřených souborů ve Windows a aplikacích Office, dále uložené náhledy složek, obsah koše u všech uživatelských účtů a body obnovení. Odstranit se dají i data související s používáním Internet Exploreru, jako jsou zadané adresy URL, dočasné soubory, cookies či obsah historie navštívených stránek. Kromě obsahu na místních pevných discích tím odstraníte i položky ve všech uživatelských účtech při používání pcwCleaneru je tedy třeba dávat pozor na to, co skutečně provádíte. Obsah prováděných akcí určíte tím, že po spuštění programu odpovídáte na celou řadu dotazů. Podle vašich odpovědí se následně vytvoří dávkový soubor, který zajistí provedení vámi vybraných operací.

Utilitu pcwCleaner můžete používat pouze na tom počítači, kde máte práva správce počítače. Dále je nutné do některé ze složek prohledávaných systémem umístit soubor PCWKILL.EXE, který rovněž naleznete na našem CD. Jde o to, že před odstraněním dočasných souborů internetu a historie je nutné ukončit program EXPLORER.EXE, který představuje prostředí pro běh programů Průzkumník Windows a Internet Explorer. Po ukončení činnosti utility tak můžete dále pokračovat, aniž byste museli počítač restartovat.

Zeštíhlovací kúra pro Windows

6. Windows Media Player, Outlook Express a další: pryč s nimi!

Některé součásti Windows prostě ručně neodstraníte. Obvykle mezi ně patří Windows Media Player, program pro práci s elektronickou poštou Outlook Express, Movie Maker, Messenger a Netmeeting. Tyto programy jsou pro většinu uživatelů naprosto zbytečné, protože s nimi buď vůbec nepracují, nebo místo nich používají jiné programy. Navíc nastává problém s používáním alternativních aplikací, protože každá z nich pro sebe rezervuje otevírání souborů s určitou příponou.

Pro řešení tohoto problému vám nabízíme utilitu pcwKillEmAll, kterou najdete i na našem CD. Stačí extrahovat soubor archivu a spustit soubor PCWKILLEMALL.HTA. Jedná se o jakýsi centrální prvek, který umožňuje odstranění odpovídající aplikace. Při mnoha operacích, kdy odstraňujete některou ze součástí Windows, je nutné spouštět konzolu pro zotavení, protože jinak soubory prostě neodstraníte. Je tomu tak i v tomto případě. Spusťte počítač pomocí instalačního CD Windows a jakmile se objeví obrazovka umožňující vybrat opravu instalace Windows, stiskněte klávesu <R>.

Nyní vyberte ze seznamu instalací tu, z níž chcete součást systému odstranit a pomocí hesla (pokud jste jej nastavili) se do této instalace přihlaste. Pokud jste heslo pro přihlášení při instalaci nezadávali, pak jednoduše stiskněte klávesu <Enter>.

Nyní spusťte příkazem:

batch <jméno souboru>.bat

dávkový soubor, který jste se předtím zjistili z dialogového okna skriptu. Bez spuštění dávkového souboru se všechny soubory neodstraní.

Upozornění: Windows Media Player odstraňujte pouze tehdy, pokud jste si jisti, že jej nebudete potřebovat k přehrávání souborů chráněných DRM nebo souborů videa, které jste si zakoupili. Skript v počítači ponechává soubor WMPLOC.DLL, takže v případě potřeby budete moci bez problémů instalovat nové verze Windows Media Playeru.

7. Pinball, MSN Explorer a další: naprosto zbytečné programy

Zatímco programy Messenger nebo Outlook Express se snad ještě pořád dají považovat za relativně užitečné součásti systému, pak o Pinballu nebo MSN Exploreru se to rozhodně říci nedá. Nicméně když se pokusíte najít nějaký způsob, jak je odinstalovat, žádný program pro odinstalování v Ovládacích panelech při poklepání na položku Přidat nebo odebrat programy a následném stisku tlačítka Přidat nebo odebrat součásti Windows nenaleznete.

Pro tento případ jsme pro vás připravili utilitu pcwKompost, kterou najdete i na našem CD. Jedná se o utilitu napsanou v Javascriptu, která mění obsah skrytého systémového souboru SYSOC.INF, jenž se nachází ve složce %windir%\Inf. V tomto souboru jsou uloženy údaje o tom, které položky se mají příkazem HIDE skrýt. Skript vytváří po spuštění zálohu původního souboru. Naleznete ji pod jménem SYSOC_BAK.INF. V původním souboru pak u některých položek odstraní parametr HIDE. Pro spuštění skriptu se musíte přihlásit jako správce systému. Poté můžete součást Windows odstraňovat obvyklým způsobem. Samozřejmě ovšem nezabráníte tomu, že se v budoucnu tyto programy do systému nenainstalují z instalačního CD znovu.

8. Odstranění nepotřebných písem

Po instalaci Windows je v systému k dispozici přes 100 různých druhů písem. Přesto valnou většinu z nich nikdy nevyužijete. Chcete-li si v nabídce písem udělat pořádek, pak bez obav můžete některá z nich odstranit. Všechna v systému nainstalovaná písma naleznete v Ovládacích panelech po poklepání na ikonku Písma. Poklepáním se zobrazí ukázkový text v daném druhu písma, písmo pak odstraníte klepnutím pravým tlačítkem myši na soubor písma a výběrem položky Odstranit z kontextového menu.

Upozornění: Některé soubory s příponou FON systém potřebuje pro správné zobrazení popisků oken, ikon a textů v dialogových oknech. Chcete-li vědět přesně, o která písma se jedná, pak otevřete Ovládací panely a poklepejte na ikonku Zobrazení. V dialogovém okně, které se objeví, se přesuňte na záložku Vzhled, kde stiskněte tlačítko Upřesnit. V tomto dialogovém okně pak klepněte na příslušný prvek. Všechny zde uvedené typy písem ze systému odstranit nesmíte.

Více kontroly nad systémem Windows

9. Hledání ovladačů: co vlastně Windows chtějí?

Když chcete ve Windows XP instalovat z CD nebo z internetu nějaký ovladač, pak se vás vždy Windows zeptají, zda nechcete nejprve vyhledat vhodný a aktuální ovladač prostřednictvím funkce pro vyhledávání aktualizovaných ovladačů. Bohužel snad nikdy tato funkce nic užitečného nenajde. Navíc se tato funkce zavolá pokaždé, i když vyberete možnost pro vyhledání ovladače pouze jednou.

Pokud máte ve Windows nainstalovaný Service Pack 2, pak můžete tento nesmysl obejít a navždy jej odstranit. Stačí k tomu malá úprava registru. Klepněte do nabídky Start/Spustit a do políčka Otevřít zadejte příkaz regedit.exe. Otevře se editor registru. V něm se přesuňte do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Policies\Microsoft\Windows\DriverSearching. Zde vytvořte novou hodnotu typu DWORD s názvem DontPromptForWindowsUpdate a jako údaj hodnoty zadejte číslo 1.

10. Jak zabránit automatickému spuštění CD nebo DVD

Když vložíte do mechaniky disk CD nebo DVD, spustí se automaticky. Nicméně to, co Microsoft považoval za přednost, mnohé uživatele dosti rozčiluje, a to zvláště tehdy, kdy z vloženého disku potřebujete pouze jeden soubor nebo když se chcete jen podívat, co se na disku nachází. Také se může stát, že spuštěním aplikace z disku zastavíte nebo úplně zablokujete činnost jiného již spuštěného programu a v tom nejhorším případě se může i stát, že se do systému může tímto způsobem dostat dokonce nějaký škodlivý kód.

Funkce automatického spuštění disku se dá vypnout několika způsoby: ruční způsob spočívá v úpravě registru. Konkrétně je třeba upravit obsah klíče Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Services\CDRom. Otevřete editor registru a přesuňte se do tohoto klíče. Zde změňte údaj u hodnoty Autorun z 1 na 0. Další možnost spočívá v použití utility Xpy (viz rovněž tip 12). Příslušný parametr naleznete ve skupině Usability.

11. Rychlejší spuštění počítače = úklid položky Po spuštění

Dalším činitelem, který postupem času počítač zpomaluje, jsou programy ve složce Po spuštění. Tyto programy se spouští přímo při startu operačního systému. Smutné je, že se sem často umisťují zástupci těch nainstalovaných programů, u nichž naprosto není nutné, aby byly neustále spuštěny. Navíc se právě na toto místo rády vkládají škodlivé programy. Situace je o to složitější, že složka Po spuštění není jediným místem, kam umístit zástupce programů, které se mají spouštět při startu Windows. Další místa najdete v registru. Freewarový program Startup Control Panel, který naleznete i na našem CD, naštěstí všechna tato místa zná a nemusíte jej dokonce ani do počítače instalovat. Klepáním na jednotlivé záložky v okně programu postupně procházíte jednotlivá místa a hned vidíte, které programy jsou zde umístěny. Pomocí zatržítek pak můžete automatické spuštění programů zrušit. Ale pozor odstraněním zatržítka pouze spuštění programu zakážete, samotný program tím v žádném případě neodinstalujete. To je docela rozumné řešení třeba pro případ, že se později rozhodnete, že program budete přece jen potřebovat, nebo například proto, že nějaká jiná aplikace bez tohoto programu jednoduše správně nefunguje.

Důkladné prověření především: Je zřejmé, že byste měli deaktivovat pouze ty položky, u nichž přesně víte, co jsou zač. Proto se nezapomeňte důkladně podívat na cestu k tomuto souboru. Pokud vám ani potom nebude jasné, o jaký program se jedná, nebojte se použít internetový vyhledávač Google. Stačí zadat do políčka pro vyhledávání jméno souboru EXE.

Upozornění: Program, který se původně instaloval jen pro jednoho uživatele, tedy do jednoho uživatelského účtu, snadno poskytnete ostatním účtům tak, že jej přemístíte do nějaké složky přístupné všem uživatelům, například pomocí příkazu Odeslat z kontextového menu zástupce programu.

12. Dejte Windows najevo, že jste to vy, kdo poroučí

Windows ráda rozhodují sama, a to zejména v těch případech, kdy byste rádi dané rozhodnutí učinili sami. Nicméně nikde není psáno, že byste si to museli nechat líbit. Velmi povedený způsob, jak převzít nad Windows nadvládu, představuje freewarová utility Xpy. Nabízíme vám ji i na našem CD. Ve verzi, kterou vám přinášíme, ani nemusíte do počítače nic instalovat. Stačí ji spustit přímo z diskety nebo z vyměnitelného disku USB. Můžete tak snadno provádět potřebné úpravy postupně na několika počítačích.

Žádné odesílání zpráv na server Microsoftu: Program Xpy např. v sekci General umožňuje zakázat vytváření zpráv o chybách v operačním systému a v sekci Services zakazuje odesílání těchto zpráv na server Microsoftu. Tak se vám při výskytu chyby v systému již nikdy neobjeví dialogové okno s dotazem, zda se má zpráva obsahující podrobnosti o chybě odeslat na server Microsoftu.

Kontrola pravosti: Tato funkce, která se také označuje anglickým slovem WGA Notification, se rovněž dá bez problémů odstranit, čímž zabráníte tomu, aby Microsoft slídil ve vašem počítači více, než je zdrávo.

Vypnutí počítače: Počítač se bude vypínat o něco rychleji, když v programu vyberete položku Enable Fast Shutdown.

Usability (Použitelnost): Pod touto položkou jsou v programu Xpy položky, pomocí nichž můžete měnit ovládání Windows. Dá se zde například úplně vypnout pravidelně (ale také často chybně) prováděné čištění pracovní plochy. Ten, kdo se chce ponořit skutečně až do samých hlubin operačního systému, může do kontextového menu zabudovat odkazy na příkazový řádek a textový editor. Každý, kdo si potrpí na standardní vzhled Windows, protože jej různé ozdoby a pestrý vzhled dráždí, si může pomocí programu Xpy nastavit standardní vzhled Windows včetně staré dobré nabídky Start a klasického dialogového okna pro přihlašování do systému.


Blitz-Tuning. Windows: Tuning rychlostí blesku. Vylaďte výkon svého systému za 15 minut (CD/DVD) II

13. Optimalizace vyhledávání: jak co nejrychleji najít to, co potřebujeme

Funkce vyhledávání ve Windows je znamenitý nástroj musíte jej však správně používat a nespoléhat se na standardní nastavení. Celá řada uživatelů Windows XP si přeje návrat ke klasickému dialogovému oknu pro vyhledávání souborů a složek, a to většinou kvůli animovanému obrázku psa a nevyhovujícímu uživatelskému rozhraní. Dá se to zařídit pomocí nikde nedokumentovaného zásahu do registru Windows. Jednoduše otevřete editor registru a v něm se přesuňte do klíče Hkey_Current_User\Software\Microsoft\

CurrentVersion\Explorer\Cabinet-State. Tam vytvořte novou hodnotu Use Search Asst a jako údaj hodnoty zapište výraz no.

Zrychlete vyhledávání: Nyní bude používání funkce vyhledávání Windows sice daleko snazší, nicméně pořád bude stejně pomalé. Vyladit ji můžete přes službu indexování. Tu v dialogovém okně pro vyhledávání ve Windows povolíte tak, že klepnete na stejnojmennou položku menu a několik minut počkáte (celkový čas závisí na počtu souborů, jež se budou indexovat), dokud se neobjeví zpráva o ukončení indexování souborů. Od této chvíle bude vyhledávání souborů daleko rychlejší, protože se bude při vyhledávání hledat na pozadí pouze index hledaného souboru. Navíc se bude index souboru v budoucnu automaticky aktualizovat.

Upozornění: Vyměnitelné disky, externí a síťové disky můžete indexovat přes položku Změnit nastavení služby indexování. Objeví se dialogové okno Služba Indexing Service, kde klepněte pravým tlačítkem myši doprostřed okna, z kontextového menu vyberte položku Nový/Katalog a zadejte požadovanou cestu k disku. Pokud se bude jednat o zabezpečený síťový disk, budete muset navíc zadat i heslo pro přístup.

Internet

14. Liška na útěku: urychlete práci s Firefoxem

Firefox má oproti konkurenci od Microsoftu jednu obrovskou výhodu dá se totiž daleko jednodušeji ladit a konfigurovat.

Chcete-li z vašeho počítače dostat ještě nějaký výkon navíc, pak je pro vás jako stvořená freewarová utilita Firetune. Nabízíme vám ji i na našem CD. Její používání je vskutku velmi jednoduché. Stačí totiž vybrat, jak rychlý je váš počítač. Poté zadáte rychlost vašeho připojení k internetu. Ze zadaných údajů Firetune zjistí vše potřebné. Nezapomeňte si před zahájením testování vytvořit zálohu vašich souborů s konfigurací. Stačí k tomu jen klepnout na příslušné tlačítko.

Jinou strategii sleduje utilita Fasterfox (tu vám rovněž přinášíme na našem CD). Jedná se o doplněk Firefoxu pocházející z Mozilly. Nová verze běží i ve Firefoxu 2.0. Fasterfox kromě několika vlastních nastavení nabízí i možnosti pro nastavení chování prohlížeče. Konkrétně se jedná o nastavení vyrovnávací paměti prohlížeče, počet současných připojení či prodlevy při zobrazování.

Dopředné načítání odkazů: Fasterfox mimo jiné podporuje i surfování na internetu s využitím dopředného načítání odkazů (tzv. prefetching). Jde o to, že doplněk na aktuální stránce vyhledává všechny odkazy. Poté využívá volné prostředky systému a volnou šířku pásma k tomu, aby do paměti načetl stránky, na které odkazy ukazují, a to ještě dříve, než na ně uživatel klepne. Tato technologie sice nehraje při širokopásmovém připojení k internetu žádnou zvláštní roli, nicméně při připojení pomocí modemu či linky ISDN má svoje výhody. Toto nastavení se však nehodí pro uživatele, jejichž připojení k internetu je vázáno na množství stažených a odeslaných dat, protože se v tomto případě přenáší daleko větší množství dat než při obvyklém způsobu surfování.

Všichni uživatelé určitě ve Fasterfoxu ocení schopnost blokování vyskakovacích oken, které rozpozná třeba i animace vytvořené ve Flashi, jež rovněž dokáže odfiltrovat. Pokud máme počítač vyladit za 15 minut, pravděpodobně použijeme přednastavené parametry. Ten, kdo bude chtít do ladění počítače investovat větší množství času a úsilí, se může bez obav vrhnout na individuální nastavování jednotlivých položek Fasterfoxu.

15. Ochrana soukromí: zahlaďte stopy po surfování na internetu

Každý uživatel po sobě na počítači zanechá nějaké stopy. Pokud používá počítač kromě vás také někdo z rodiny, spolubydlících nebo přátel, pak zajisté nechcete, aby přesně věděli, co jste na počítači dělali a které internetové stránky jste například prohlíželi.

Firefox: V případě tohoto prohlížeče je ochrana soukromí velmi snadná. Stačí v menu Nástroje/Možnosti klepnout na tlačítko Soukromí a stiskem tlačítka Nastavení vybrat, které typy dat se mají při zavření okna prohlížeče odstranit. Tak zajistíte, že prohlížeč nebude ukládat žádné dočasné soubory, cookies, data formulářů a ani žádná hesla.

Všechny položky (až na hesla) se odstraňují bez jakéhokoliv zvláštního dotazování. Pokud některá data odstraňovat nechcete, stačí v již zmíněném okně Vymazání důvěrných dat odstranit zatržítko u příslušné položky. Data rovněž můžete rychle odstranit i pomocí klávesové zkratky <Ctrl><Alt><Delete>, a to nezávisle na vybraných nastaveních.

Internet Explorer: Pro zahlazení stop po vaší práci na počítači doporučujeme velmi účinnou utilitu Ccleaner (viz rovněž tip 1). Všechna příslušná nastavení naleznete po stisku tlačítka Čistič na záložce Windows v sekci Internet Explorer. Mimo jiné se zde dá nastavit vymazání dočasných souborů internetu, cookies a historie.

Ladění počítače

16. Rychlejší přístup k vašim diskům

V dnešní době disků s obrovskou kapacitou je orientace na nich čím dál tím těžší. Není výjimkou, že nejednou musíme v Průzkumníku Windows hodně dlouho táhnout posuvníkem, než najdeme ten správný diskový oddíl. Daleko pohodlnější přístup k diskům poskytuje panel nástrojů. Klepněte pravým tlačítkem myši na Hlavní panel a z kontextového menu vyberte položku Panely nástrojů/Nový panel nástrojů. V dialogovém okně vyberte položku Tento počítač a výběr potvrďte stiskem tlačítka OK. U pravého okraje Hlavního panelu se objeví panel nástrojů, který vám umožní přímý přístup ke všem diskům.

Obdobně se dá přímý přístup nastavit i pro Místa v síti nebo pro soubory na pracovní ploše. V naposledy zmíněném případě se to hodí pouze tehdy, když nemáte na pracovní ploše příliš souborů. Často se totiž k požadovanému objektu na pracovní ploše dostanete snáze po stisku klávesové zkratky <Win><D>, která zobrazí pracovní plochu.

17. Individuální recept na zvýšení výkonu vašeho počítače

Všechny dosud uvedené tipy a triky se daly bez rozdílu použít na jakémkoliv počítači. Ale jak si jistě dokážete představit, přece jen každý počítač je trochu jiný, může v něm docházet ke zcela ojedinělým konfliktům a chybám většinou v závislosti na tom, jaký hardware a ovladače se v něm nachází. Individuální přístup v tomto případě zajistí program Sandra Lite 2007, který vám nabízíme i na našem CD.

Tento program váš počítač skutečně důkladně otestuje a vyhledá všechny možné slabiny systému a konflikty, které v něm vznikají. V závěrečné zprávě pak vykřičníky ve žlutém trojúhelníku upozorňují na problémy. Kromě toho můžete u některých položek najít návrhy na vylepšení výkonu počítače. Ty jsou označeny ikonou modrého kosočtverce. Nejjednodušší způsob, jak testování spustit, spočívá v použití průvodce, kterého vyvoláte stiskem tlačítka Tools a výběrem položky Analysis and Advice. Uvědomte si, že Sandra poskytuje přesné výsledky pouze tehdy, pokud během testování systému neběží žádné jiné aplikace.

Stručně

Tuning počítače bleskově

Čím déle počítač používáte, tím více balastu se v něm nachází. Ten je však nutné odstranit, jinak bude váš počítač stále pomalejší. Bohužel ruční odstraňování tohoto nepořádku nepatří právě mezi nejoblíbenější aktivity, proto je velkou výhodou, že se tato činnost většinou dá bez problémů automatizovat.

Některé problémy, které uživatele obtěžují, vychází již ze samé podstaty Windows například proto, že se v jistých situacích chovají až příliš tvrdohlavě. Pomocí vhodných utilit však znovu získáte nad svým počítačem plnou kontrolu.

Také si představíte pod slovním spojením "pohodlné ovládání" něco jiného než vývojáři Microsoftu? Žádný problém stačí provést několik šikovných nastavení a hned bude vaše soužití s počítačem snazší. Všechno bude pro vás určitě o to jednodušší, když vám prozradíme, že veškerá nastavení, která optimalizují váš počítač, zvládnete za několik minut.

§§§§§


Incomedia Website X1. Snadné vytváření webových stránek a prezentací (CD/DVD)

Karel Šredl

07P0060

Vítejte po měsíční odmlce opět u dalšího dílu série Rychlokurzů. Tentokrát pro vás máme připravený nástroj pro snadnou tvorbu webových stránek a prezentací. Někteří z vás si teď říkají: "Další WYSIWYG editor" a jiní zase: "Ale tomu HTML já vůbec nerozumím." Těm prvním vzkáži, že tento program je opravdu jiný, těm druhým pak: "Nezoufejte, dnes HTML nebudete vůbec potřebovat." Ano, Website X1 opravdu není žádný HTML editor, je to spíše určitá forma na vytváření webových prezentací. Vám pak stačí do této formy nalít svá data. Pojďme se na něj tedy podívat...

Instalace

Jako vždy je třeba začít instalací. Opět ji probereme krok za krokem.

Spusťte soubor EXE.

Následuje automatické rozbalení obsahu komprimovaného instalačního média.

Objeví se uvítací obrazovka, klikněte na Next.

Akceptujte licenční ujednání (Accept).

Zvolte cílový adresář (standardně se vám nabídne velmi netradiční "C:\WebSite X1", lepší tedy bude, pokud zapíšete standardní umístění "C:\Program Files\WebSiteX1"), klikněte na Install.

Klikněte na Start Incomedia WebSite X1.

Start

Po spuštění vás přivítá základní obrazovka. Jak je z ní patrné, práce s programem probíhá formou průvodce. Podle vyjádření autorů vás pět kroků dovede k vytvoření základní (ale dostačující) webové prezentace k tomu se vztahují ona čísla od 1 do 5 na levé straně hlavního okna. Nyní si jednotlivé kroky popíšeme:

Krok 1: Obecná nastavení

Kliknutím na tlačítko Next se dostaneme na první stranu průvodce. Zde se máme rozhodnout, zda budeme vytvářet nový projekt (novou webovou prezentaci), nebo zda již máme nějaký projekt rozpracovaný a chceme v něm pokračovat. Pro začátek tedy zvolíme Create a new project... (pokračujte kliknutím na Next).

Nyní je třeba nastavit základní popis platný pro celou webovou prezentaci:

Title (Titulek) Tento text se objeví v záhlaví webového prohlížeče, takto také bude označen odkaz v Oblíbených. Zvolte proto něco stručného a výstižného, např. FIRMA Ukázková webová prezentace.

Author (Autor) Zde by mělo figurovat jméno autora (případně firmy). Tento údaj se poté zanese do metainformací ve webových stránkách.

E-Mail Adresa správce webových stránek, standardně se zobrazí v zápatí.

Footer Note (Patička) neboli text, který bude na stránkách až úplně dole. Často tam bývá něco jako (c) 2007 FIRMA Udicovitá 17, Podhradí, ale fantazii se meze nekladou.

Máme-li vyplněno, posuňme se na další stránku (Next). Zde máme za úkol si zvolit jedno ze dvou druhů menu. Vertical (svislé může mít až 24 položek pod sebou) nebo Horizontal (vodorovné s 5-6 položkami vedle sebe). U horizontálního menu tedy bude chybět levý navigační pruh, bude nahrazen jedním řádkem. Pokračujte s Next.

Na další stránce budeme vybírat hlavní grafické téma z připravené nabídky. Po kliknutí na vybrané téma uvidíte v pravé části okna jeho náhled. Obvykle také můžete vybrat ze dvou barevných variant, takže vyberte téma a barvu, která se vám bude nejvíce líbit. Klikněte na Next.

Krok 2: Struktura stránek

V dalším kroku budeme vytvářet strukturu našich stránek. Hlavní a zároveň vstupní stránkou je Home Page (domovská stránka). Další budou dostupné přes definované položky menu. Nejprve Home Page přejmenujeme kliknutím na její položku, poté na tlačítko Rename (nebo klávesu F2) a změníme název třeba na Domů. Nyní se vrhneme na menu. Označte položku Menu, stiskněte tlačítko New Page (nebo klávesy Ctrl+N) a novou položku pojmenujte. Takto připravíte názvy všech stránek. Vzájemné pořadí stránek můžete měnit tlačítky Move Up a Move Down nebo přetahováním položek myší (metodou drag & drop). Když budete se seznamem stránek spokojeni, klikněte na Next.

Krok 3: Obsah stránek

A nyní začínáme s vlastním vytvářením jednotlivých stránek. Podívejte se na obrázek, který vám přiblíží rozložení prvků. Vidíte, že jako první upravujeme stránku Domů. Nejprve tlačítky pro přidání řádku a přidání sloupce (popř. smazání řádku a smazání sloupce) připravíme mřížku, do níž budeme následně vkládat objekty. V našem případě jsem si připravil dva řádky a tři sloupce.

Poté jednoduchým přetažením objektu ze seznamu vpravo do buňky na naší stránce vložíme např. text, obrázek či galerii. Pokud přetáhnete objekt na rozhraní mezi dvěma buňkami, objekt se roztáhne přes obě. Podle stejné logiky přetažení objektu na místo, kde se dotýkají čtyři buňky, se objekt roztáhne přes všechny čtyři.

Nyní musíme definovat obsah jednotlivých objektů. Objekty s nedefinovaným obsahem mají bílé pozadí. Dvojklikem levým tlačítkem myši na objekt otevřete dialog s definicí obsahu. Tyto dialogy se liší podle typu objektu:

Text (Textový objekt) Zde dostaneme k dispozici jednoduchý textový editor, jehož pomocí zapíšete požadovaný text. Umožní vám měnit font a velikost písma, styl zarovnání a barvu textu. Ti z vás, kteří ovládají taje HTML, si mohou zapnout tlačítko a pak mohou do textu přímo vkládat HTML značky (např. vodorovnou čáru <hr>, odkaz <a href="stránka">text</a> nebo vnořený obrázek <img src="obrázek">).

Image (Obrázek) Kliknutím na [...] vyhledáte obrázek a tlačítkem [Otevřít] jej vložíte. V okně Preview uvidíte náhled vybraného obrázku. Do pole Descritpion: zapíšete popis obrázku a tlačítkem OK definici ukončete.

Images Browser (Miniatury) Do tohoto objektu můžete vložit více obrázků najednou (klikněte na Add a označte je), ty se potom zobrazí ve formě automaticky generované galerie náhledů. Velikost miniatur se automaticky přizpůsobí volnému místu. Jen je škoda, že miniatury nejsou klikací.

Flash animation (Flashová animace) Touto volbou máte možnost na stránku vložit (již hotový) flashový objekt (obvykle se jedná o flashový reklamní banner). Postup je prakticky stejný jako při vkládání obrázků: tlačítkem [...] vyhledáte soubor SWF, vložíte ho, následně do sekce size (pixel) vyplníte požadovanou velikost objektu. Zaškrtnutím Preview si vkládaný flash můžete prohlédnout. Vše potvrdíte tlačítkem OK.

Video/Sound Jak již název napovídá, do HTML stránky můžete vložit i videosoubor nebo ji ozvučit pomocí audiosouboru. Postup je opět naprosto stejný jako v předchozím případě, jen po kliknutí na [...] vyberete typ souboru, který budete vkládat. Podporovány jsou tyto videoformáty AVI, WMV, MOV, QT, MPG, MP2, MPA a tyto audioformáty WAV, MP3, WMA, MID.

Kdykoli se lze podívat, jak vaše prezentace vypadá. Kliknutím na tlačítko Test se otevře internetový prohlížeč s náhledem vytvářené stránky. Protože prezentace obsahuje aktivní prvky, je možné, že se v prohlížeči objeví informace, že prohlížeč aktivní obsah zablokoval.

Pro tyto stránky lze zobrazování aktivního obsahu bez obav povolit: klikněte na informační pruh, z menu vyberte Povolit zablokovaný obsah... a následně potvrďte kliknutím na Ano.

Máme-li stránku hotovou, kliknutím na Next se přesuneme na další v pořadí, a pak na další a další... Po definování obsahu i té poslední se dostaneme ke kroku 4.

Krok 4: Pokročilá nastavení

V Pokročilých nastaveních (Advanced Settings) můžeme upravit vzhled a chování některých prvků svojí webové prezentace. Main level menu (Hlavní menu) Touto volbou měníme vzhled hlavního menu. Máme možnost upravit podle našeho estetického cítění okraje, písmo i barvy menu (v záložkách General (Okraje), Text (Písmo) a Color (Barvy)). Změny vidíme okamžitě v okénku Preview. Výsledek potvrdíme tlačítkem OK nebo se vrátíme k původnímu vzhledu pomocí Cancel. Page Title (Nadpis stránky) Zde máme možnost ovlivnit barvu a písmo nadpisů jednotlivých stránek prezentace. Scrollbar (Posuvníky) Dialog pro nastavení vlastního vzhledu posuvníků.

Pokud jsme se dostatečně vyřádili s barvičkami a po kontrole (kliknutím na Test) jsme spokojeni z výsledkem, přejděme k poslednímu kroku.

Krok 5: Export

Internetová prezentace by byla k ničemu, kdyby nebyla vystavena na internetu (nebo na CD apod.). Nyní tedy musíme prezentaci dostat na cílové místo. Možnosti jsou dvě:

Export website on Internet Disponujete-li prostorem na webovém serveru, pak k tomuto serveru máte s největší pravděpodobností přístup pomocí protokolu FTP. Pokud netušíte, co to znamená, ale na papírku máte napsanou pouze adresu serveru, jméno a heslo a adresář, pak máte vše potřebné. Klikněte na Next a tyto údaje vyplňte do políček na další stránce:

lFTP address je adresa serveru na internetu (může to být jméno např. "ftp.server.cz" nebo IP adresa např. "111.222.123.147").

lUsername a Password jsou přístupové jméno a heslo k tomuto serveru.

lVolba Save password uloží nastavení FTP včetně hesla k projektu, abyste ho příště nemuseli zadávat znovu.

lInitial directory je cesta (adresář) na serveru, kam máte ukládat své webové stránky (může to být např. /www/htdocs všimněte si klasických lomítek). Pokud si nejste jisti, ponechte pole prázdné a cílový adresář najdete na serveru manuálně později, po připojení.

Po kliknutí na Next se program pokusí spojit se serverem. Pokud se vše podaří, zobrazí se obsah cílového adresáře. Nyní se po serveru můžete pohybovat jako v průzkumníku ( přejde o adresář výše, dvojklikem na adresář do něj vstoupíte, obnoví pohled na obsah adresáře). Až se dostanete přesně tam, kam chcete umístit svou webovou prezentaci, stiskněte Start a potvrďte OK. Soubory se začnou kopírovat na server. Po dokončení klikněte znovu na OK. Nyní už můžete spustit webový prohlížeč a podívat se na svou prezentaci umístěnou na internetu.

Export website to disk Pokud prezentaci nechcete umístit na internet (alespoň ne hned), vyberte si tuto volbu. Takto lze prezentaci exportovat do adresáře na disku a následně vypálit na CD, komprimovat a poslat někomu e-mailem, nebo se jen tak kochat pohledem na ni na lokálním disku. Takže vyberete-li tuto možnost, stisknete Next, vyhledejte cílový adresář pomocí tlačítka [...] a pak už jen klikněte na Start a následně na OK a je hotovo. Do vybraného adresáře se přesunula celá vaše webová prezentace (prohlédnout si ji můžete dvojklikem na soubor home.html).

Uložení práce a pokračování v práci

Ve kterémkoli kroku práce s programem můžete svou prezentaci uložit. Stačí jen kliknout na tlačítko Save a projekt uložit (poprvé se vás systém zeptá na jméno a místo uložení). Chcete-li projekt uložit s novým jménem, stačí kliknout na malou šipku vedle Save a vybrat Save as...

Naopak pokud se chcete vrátit k uložené práci, spusťte program, klikněte na Next a zvolte Edit an existing project. Tlačítkem [...] vyhledejte uložený projekt (bude mít příponu IWP) a pomocí Open ho otevře. Potom už stačí tlačítky Next projít jednotlivé hotové kroky a pokračovat v úpravách tam, kde jste přestali (rovněž můžete přejít přímo na konkrétní sekci kliknutím na její číslo).

Závěr

Dnes se vám do ruky dostává nástroj, který umožní i největšímu laikovi vytvořit poměrně zdařilé webové stránky a umístit je na internet. A víte, co se říká: "Kdo není na netu, jako by nebyl".

§§§§§

$$$$$


Software


Hudba nade vše...Vše, co potřebujete pro manipulaci s vašimi oblíbenými nahrávkami (CD/DVD)

David Čepička, Margit Kuther

07P0058

Patříte také mezi ty, kdo úplně propadli všem možným přehrávačům hudby, takže si život bez nich už ani nedokážete představit? Pak určitě budete chtít mít na svém přehrávači všechny skladby, které máte doma na počítači. V tomto článku vám ukážeme, jak získat nahrávky v té nejvyšší kvalitě a jak svoji sbírku skladeb co nejpohodlněji spravovat.

Máte alespoň představu, do jakého formátu musíte svoji nahrávku uložit, aby zněla v přehrávači co nejlépe a zároveň zabírala co nejméně místa? Jak donutíte svůj MP3 přehrávač, aby přehrával i skladby chráněné technologií DRM? Které utility jsou nejlepší pro získání skladeb, vypálených na hudebním CD, a jak skladby přenesete do přehrávače?

V tomto článku vám prozradíme několik tipů pro vytvoření sbírky digitálních nahrávek a na našem CD vám k nim přibalíme i několik vhodných utilit.

Mimo jiné v tomto článku rovněž naleznete výsledky testování kvality nahrávek. Testu se zúčastnilo 25 osob, které se pokusily zjistit rozdíly v kvalitě nahrávek uložených ve formátech WAV, MP3 a Ogg Vorbis. Výsledky testu vás možná překvapí!

Nahrávání skladeb do MP3 přehrávače

1. Upřednostňované formáty

Skladby, které chcete přehrávat v MP3 přehrávači, musíte ze všeho nejdříve převést do správného formátu. Naprostá většina přehrávačů či programů si bez problémů porozumí s formáty MP3 a WMA (viz rámeček Stručný přehled formátů pro přehrávání hudby). Skutečně kvalitní zařízení kupříkladu od firem Cowon či Philips dokáží přehrát i nahrávky ve formátu WAV. Daleko vzácnější jsou mobilní přehrávače, které podporují i méně obvyklé formáty jako třeba Ogg Vorbis či Flac. Formát Ogg Vorbis kupříkladu podporuje model MP-500 od firmy Teac (http://www.teac.com, cena okolo 6 200 Kč s DPH za model s kapacitou 4 GB). Přehrávač iAudio X5 od firmy Cowon zase zvládá jak formát Ogg Vorbis, tak formát Flac (viz stránky www.cowonglobal.com, cena okolo 9 490 Kč s DPH). Někteří výrobci dokonce vytváří vlastní formáty. Typickým příkladem je třeba formát Atrac 3 od Sony či AAC od Apple. Nicméně tyto formáty často podporují i přehrávače od jiných firem.

2. Přenášení skladeb do MP3 přehrávače pomocí softwaru dodaného

výrobcem přístroje

Předpokládejme, že máme všechny skladby, které chceme do přehrávače umístit, v tom správném formátu. Bohužel jen několik málo modelů (např. Yakumo či Philips) disponuje možnostmi jednoduchého přenosu souborů pomocí Průzkumníka Windows. Většinou jste odkázáni na software dodaný s přehrávačem, například na iTunes od firmy Apple, Sonic Stage od firmy Sony či Media Explorer od firmy Creative. Tyto programy však nepřenáší soubory přímo do přehrávače, ale nejprve do zvláštní složky na pevném disku, až teprve odtud do příslušného zařízení. Jejich ovládání je tak často poměrně komplikované.

3. Pohodlnější přenos pomocí programu Sveta

Už máte dost přenášení skladeb pomocí programu dodaného s přehrávačem? Pak se určitě zajímejte o sharewarový program Sveta Portable Audio. Nabízíme vám jej i na našem CD. Utilita velmi jednoduše spravuje soubory v přehrávači a zároveň obsahuje i program Dbpoweramp Music Converter pro konverzi formátů.

Na internetových stránkách na adrese http://www.dbpoweramp.com zjistíte, zda program podporuje i váš typ MP3 přehrávače. K dispozici je řada zásuvných modulů (plug-inů) pro nejrůznější zařízení od firem Apple, Creative, Diamond, Mpio či Philips. Stačí stáhnout ten správný modul na pevný disk počítače. Pravděpodobně také budete muset na svůj počítač nainstalovat jeden nebo dva další soubory ovladačů. Podrobnosti naleznete na výše uvedených internetových stránkách. Integrování přehrávače: Připojte MP3 přehrávač k počítači a zapněte jej. Během instalace programu Sveta Portable Audio se na počítači objeví i další program Dbpoweramp Music Converter. Poklepáním na ovladač zařízení Sveta u vašeho MP3 přehrávače jej instalační rutina do programu Sveta automaticky integruje.

Program Sveta spustíte přes nabídku Start/

/Programy/Dbpoweramp Music Converter/Configuration. Po klepnutí na tlačítko Add Device program vyhledá MP3 přehrávač a zobrazí jej v přehledu zařízení.

4. Přesouvání skladeb

Po integraci MP3 přehrávače do programu Sveta (viz předchozí tip) najdete toto zařízení také jako ikonu v nabídce Start v programové složce DbpowerAMP Music Converter. Po klepnutí na ni uvidíte vpravo všechny skladby ve vašem přehrávači a nalevo strukturu složek ve vašem počítači. Chcete-li přenášet skladby mezi počítačem a přehrávačem, stačí stisknout klávesu <Ctrl> a označit myší všechny skladby, které chcete přenést.

Pokud se má během přenosu zároveň provést i změna formátu, klepněte na tlačítko Options a v dialogovém okně, které se následně objeví, vyberte u položky Compression formát, do něhož se má skladba převést. Přenos skladeb zahájíte klepnutím na šipku vpravo (při přenosu z MP3 přehrávače do počítače) nebo klepnutím na šipku vlevo (při přenosu z počítače do MP3 přehrávače).

Tip: Pro přenos souborů můžete použít i Průzkumníka Windows. Stačí označit vybrané skladby, klepnout na ně pravým tlačítkem myši a poté vybrat z kontextového menu položku Convert to. Spustí se program Dbpoweramp Music Converter, v němž můžete vybrané skladby převést do jiného formátu a poté přesunout do přehrávače.

5. Z hudebního CD do přehrávače

Pomocí programového balíku Sveta a Dbpoweramp můžete převádět skladby na hudebním CD přímo do formátu MP3. Stačí v nabídce Start klepnout na položku dBpowerAMP Music Converter/dMC Audio CD Input. Utilita načte obsah vašeho hudebního CD. Pokud jste připojeni k internetu, pak program díky on-line databázi CD s názvem FreeDB (www.freedb.org) načte název CD i interpreta. Po klepnutí na tlačítko Rip a výběru položky Rip with Options povolte v políčku Converting Files to váš MP3 přehrávač. Do políčka Compression pak zadejte formát, do něhož se má soubor převést, například MP3 (Lame). Po stisku tlačítka Convert se začnou jednotlivé skladby z CD přenášet do přehrávače a přitom se zároveň provede i konverze do zadaného formátu. Upozornění: Komu nestačí standardní kodeky pro převod do formátu MP3 či WAV, pak si určitě na internetové stránce www.dbpoweramp.com najde mezi řadou kodeků ten svůj.

Obcházení ochrany s technologií DRM

6. Přehrávač odmítá pracovat se skladbami chráněnými DRM

Nechráněné skladby či písně získané z hudebních CD chráněných proti kopírování vám většina přenosných přehrávačů bez problémů přehraje. Nanejvýš odmítavě se však začne chovat v okamžiku, pokud se bude jednat o skladbu chráněnou technologií DRM . Například iTunes odmítají import skladby z internetového obchodu MusicLoad, a to i tehdy, pokud máte pro tuto skladbu na počítači zakoupenou licenci. Podobně se chovají i zařízení Sony, které také požadují speciální formát s DRM konkrétně skladby ve formátu Atrac (DRM) z internetového obchodu Sony Connect Music Store (http://www.connect-europe.com).

7. Co dělat při problémech s DRM

Existuje několik způsobů, jak ze skladeb chráněných DRM takovou ochranu odstranit, takže se pak dají přehrát i na těch nejzatvrzelejších přehrávačích. Všechna zde představená řešení jsou zcela legální. Ze zakoupené nahrávky si totiž vytvoříte prakticky analogickou kopii, čímž digitální ochranu proti kopírování obejdete. Obě varianty ovšem předpokládají, že jste si pro vaše nahrávky řádně zakoupili licenci, tedy že je můžete přehrát například ve Windows Media Playeru. Pokud máte se soubory chráněnými DRM neustále problémy, pak vám doporučujeme při nákupu v internetovém obchodu vybírat pouze mezi nahrávkami dostupnými ve formátu MP3. Ty totiž žádnou ochranu proti kopírování nemají.

8. Odstranění ochrany DRM zdarma

Freewarový program No.23 Recorder, který vám nabízíme i na našem CD, dokáže pořídit analogovou nahrávku hudebních souborů, které se na počítači současně přehrávají pomocí nějakého softwarového přehrávače. U takto pořízených nahrávek pak chybí digitální ochrana proti kopírování (DRM). Nevýhoda spočívá v tom, že se při tomto způsobu nahrávání nedají současně načítat informace o názvu skladby, interpretovi či albu. Proto je nutno tyto informace do příslušných políček zadávat ručně. Nahrávat můžete do formátů MP3, OGG či WAV. Nahrávání spustíte tak, že začnete skladbu přehrávat například ve Windows Media Playeru a hned v programu No.23 Recorder vyberete položku Record. Po přehrání skladby je nutno nahrávání ukončit pomocí položky Stop. Další možnost, jak odstranit ochranu DRM u například 15 skladeb současně, spočívá v tom, že z nahrávek chráněných DRM vytvoříte hudební CD a poté jednotlivé skladby převedete do formátu MP3. Budete-li vypalovat hudební CD ze skladeb ve formátu WMA, pak můžete použít i Windows Media Player, který je standardní součástí Windows. U skladeb ve formátu M4P z internetového obchodu iTunes od firmy Apple vytvoříte hudební CD pomocí programu iTunes.

9. Pohodlné odstranění ochrany DRM

Vlastníte-li větší množství nahrávek chráněných DRM a můžete-li investovat 17 euro, pak si kupte sharewarový program Tunebite. Nabízíme vám ho i na našem CD, takže není problém si jej do vašeho počítače okamžitě instalovat. Tunebite je program pro nahrávání a přehrávání skladeb. Dokáže rovněž převádět takřka libovolné množství skladeb do rozličných formátů, přičemž do vytvářených souborů umisťuje i informace o skladbě jako takové například název skladby a interpreta. Pro převod souborů do formátu MP3 potřebuje Tunebite zdarma dostupný encoder, který se dá velmi snadno opatřit na internetu a následně integrovat do programu.

Pomocí Tunebite odstraníte ochranu DRM následovně: do levého okna aplikace zadejte všechny soubory, z nichž chcete vytvořit nechráněné kopie. Poté klepněte na tlačítko Options. Klepněte na ikonku Audio a vyberte formát, do něhož se má chráněná skladba převést, například MP3. Poté klepněte na ikonku Output, vyberte cílovou složku a parametry skladby, které se mají objevit v názvu souboru (číslo stopy, jméno autora, název alba). Nakonec klepněte na ikonku Record a v poli High-speed dubbing nastavte rychlost nahrávání. Konverzi zahájíte stiskem tlačítka Go.

10. Přehrávání skladeb na počítači

Součástí většiny MP3 přehrávačů je i program pro přehrávání skladeb. Jedná se zpravidla o aplikaci, která dokáže přehrát skladby uložené na pevném disku počítače. Tak například Media Source Player od firmy Creative funguje i tehdy, když nemáte MP3 přehrávač od firmy Creative připojen k počítači.

Existuje jen velmi málo MP3 přehrávačů, které by umožňovaly přehrávat skladby pomocí libovolného počítačového programu pro přehrávání souborů. Patří mezi ně například přehrávače od firem Yakumo, Cowon či Philips. Pokud vlastníte například iPod od firmy Apple, potřebujete pro přehrání program iTunes. V jiném programu skladby na tomto přehrávači nepřehrajete.

Alternativní řešení: Nainstalujte si freewarový program Winamp, který vám nabízíme i na našem CD. Pokud bude program podporovat i váš přehrávač, pak jej naleznete v okně Media Library pod položkou Portables. Poté stačí na položku se zařízením klepnout a okamžitě se spustí přehrávání skladeb obsažených v připojeném přehrávači.

Počítač jako přehrávač

11. Převod různých formátů hudebních souborů

Chcete si vytvořit na pevném disku sbírku všech hudebních souborů a ještě chcete mít možnost získávat skladby z hudebních CD v různých formátech? Pak budete potřebovat program pro převod souborů do různých formátů. Obě zmíněné možnosti vám přináší program Dbpoweramp Music Converter. Výrobce na svých internetových stránkách dává k dispozici celou řadu kodeků, takže nepochybujeme, že mezi nimi najdete ten, který budete potřebovat. Tento freewarový program existuje jak v samostatné verzi, tak jako doplněk k programu Sveta Portable Audio (viz tip 3).

12. Bezztrátové formáty

Chcete-li na pevný disk ukládat hudební CD v té nejlepší kvalitě, pak musíte ukládat v některém z bezztrátových formátů. K dispozici je například zdaleka nejrozšířenější formát WAV (viz rámeček Stručný přehled formátu pro přehrávání hudby), který ukládá zvukové soubory v nekomprimované podobě. Pro získání nahrávky v kvalitě CD se zvukový signál pro každý kanál snímá 44 100krát za sekundu a poté se uloží jako 16bitová hodnota. Jedna sekunda ve zvukové nahrávce pak obsadí 172 KB místa.

Každý, kdo potřebuje ušetřit maximum místa na disku a zároveň potřebuje co nejvyšší kvalitu nahrávky, může použít bezztrátové formáty Flac nebo Monkey\s Audio (viz rámeček Stručný přehled formátu pro přehrávání hudby). Při vytváření souboru sice dochází ke kompresi, ovšem žádná zvuková data se přitom neztrácejí.

13. Univerzální formát: MP3

Pokud vás zajímá úsporný a velmi rozšířený komprimovaný formát, který se dá přehrát na všech hardwarových nebo softwarových přehrávačích, pak je formát MP3 to, co hledáte (viz rámeček Stručný přehled formátů pro přehrávání hudby). Tento formát je založený na ztrátové kompresi zvuku. Při kompresi provádí MP3 encoder analýzu souboru a odstraňuje z něj takové vysokofrekvenční a nízkofrekvenční signály, které ucho člověka neslyší. Rozdíl v kvalitě mezi původním souborem a souborem MP3 závisí rovněž na tzv. bitratu (datovém toku), který při vytváření MP3 souboru použijete. Bitrate o velikosti 128 Kbitů za sekundu je vhodný pro skladby, kde se prakticky nepracuje s dynamikou (sílou zvuku). Chcete-li mít nahrávku v Hi-Fi kvalitě, pak je třeba zvolit bitrate minimálně 192 KBitů za sekundu. Vytváříte-li soubor MP3 u skladby s výraznou dynamikou a s rozsahem přes celé zvukové spektrum, což je například případ klasické hudby, pak se doporučuje bitrate v intervalu od 256 do 320 Kbitů za sekundu. Obecně platí, že čím vyšší je bitrate, čili čím nižší je komprese, tím více místa bude výsledný soubor obsazovat na pevném disku.

14. Alternativy k formátu MP3

Ogg Vorbis a ještě méně používaný Musepack patří (podobně jako formát MP3) mezi formáty využívající kompresi. Ogg Vorbis je kodek šířený pod hlavičkou Open Source, takže ani při komerčním používání není potřeba za něj platit žádné licenční poplatky. Při stejném bitratu zní skladby převedené do obou výše uvedených formátů daleko lépe než skladby ve formátu MP3, navíc zabírají na disku i méně místa. Proto z nich vycházejí i další kodeky (viz rámeček Stručný přehled formátů pro přehrávání hudby).

15. Který formát zvolit?

Chcete-li si svoje oblíbené skladby přehrávat pouze na počítači, pak můžete z nabízených formátů použít prakticky jakýkoliv. Na počítači totiž jistě naleznete nějakou aplikaci, která daný formát dokáže přehrát v nejhorším případě budete muset nahrát příslušný plug-in. Bude-li však vaše sbírka na pevném disku počítače sloužit jako zdroj skladeb pro MP3 přehrávač, pak samozřejmě musíte použít některý z formátů, který přehrávač dokáže přehrát. V opačném případě budete muset skladby na pevném disku nejprve do vhodného formátu převést, což ovšem nějakou dobu trvá a navíc to vyžaduje další místo na disku. Nehledě k tomu, že mírně utrpí i kvalita nahrávky.

16. Formáty pro iTunes

iTunes od firmy Apple samozřejmě také umožňují převádět skladby z hudebních CD do různých formátů (přes menu Edit/Preferences, záložka Advanced a poté další záložka Importing). V menu Import Using si vybíráte příslušný formát. Formáty Apple Lossless nebo AIFF vyberte tehdy, pokud chcete získat nahrávku v té nejvyšší kvalitě. V obou případech se totiž jedná o formáty, které nepoužívají kompresi. Chcete-li v iTunes poslouchat skladby v komprimovaném formátu, pak vyberte AAC. Chcete-li přehrávat skladby i na jiných přehrávačích, pak nahrávku v nejvyšší kvalitě získáte volbou položky WAV Encoder a nahrávku v komprimovaném formátu získáte výběrem položky MP3 Encoder.

Test kvality nahrávek

17. Jak jsme testovali

U formátu MP3 se při kompresi odebírají pouze ty zvukové frekvence, které stejně naprostá většina lidí nedokáže zachytit. To říká teorie, jak to ale vypadá v praxi?

Při našich testech jsme 25 osobám ve věku od 8 do 55 let dali testovací CD, které obsahovalo dvě skladby Cadran, cadranno i perfidi z opery Nabucco od Giuseppe Verdiho a rockovou skladbu Another One Bites The Dust od skupiny Queen. Obě skladby jsme na CD umístili ve třech formátech. Jako původní zdroj těchto nahrávek posloužila příslušná CD s originální nahrávkou. Jednotlivé skladby se na testovacím CD vyskytovaly ve formátech WAV, MP3 (Lame-Encoder 3.97) a OGG Vorbis (Release 13 na základě formátu Ogg Vorbis v1.1). Byla zvolena hodnota bitratu 192 Kbit/s pro skladbu od Verdiho a 128 Kbit/s pro skladbu od skupiny Queen.

Testované osoby poté dostaly ještě soubor WAV obsahující původní nahrávku. Pořadí formátů v nahrávkách na testovacím CD samozřejmě neznali. Úkolem bylo zjistit, která nahrávka na testovacím CD se nejvíce přibližuje svou kvalitou k originální nahrávce ve formátu WAV a která nahrávka je naopak svou kvalitou nejhorší. Mezi testovanými osobami se nacházeli jak nároční posluchači, tak ti, kteří poslouchají hudbu spíše jen příležitostně, takže jsme měli k dispozici celé spektrum uživatelů s různým vztahem k hudbě.

18. Výsledek: prakticky žádný rozdíl

"Poslouchal jsem nahrávky z testovacího CD pořád dokola, ale prostě se mi nepodařilo najít žádný rozdíl." Tak toto tvrzení jsme slyšeli u většiny testovaných (přesněji u 62 procent). 38 procent sice nějaký rozdíl zaznamenalo, ale pouze 20 procent poznalo soubor WAV jako nejlepší. Co se týče formátů Ogg Vorbis nebo MP3, pak se nestal favoritem ani jeden. Někteří testovaní upřednostňovali jeden formát, jiní zase formát druhý.

19. Vylepšené kodeky

Výsledek nás překvapil. Při podobném testu konaném před šesti lety totiž rozpoznalo soubory WAV od souborů MP3 68 procent náročných posluchačů a 40 procent příležitostných posluchačů.

Nebyly výsledky třeba jiné jen proto, že jsme před šesti lety použili pro přehrávání souborů špičkové zařízení? Samozřejmě, že zařízení, na kterém nahrávky přehráváme, rovněž má vliv. Nezanedbatelná je i doba, která mezi testováními uběhla. Použité kodeky pro konverzi souborů se totiž neustále vylepšují a kvalita výsledných souborů se tak stále více přibližuje kvalitě nahrávky ve formátu WAV. Výsledky podobných testů na internetu: Pokud vás výsledky testování zaujaly a chtěli byste se touto problematikou zabývat intenzivněji, pak na internetu naleznete řadu dalších podobných testů jako byl ten náš. Jedním z nich je například podrobný test s názvem Multiformat Listening Test, který naleznete na internetové stránce http://www.listening-tests.info/mf-128-1/results.htm.

Stručný přehled formátů pro přehrávání hudby

AAC (Advanced Audio Coding): Jedná se o komerční formát souborů, který se používá zejména v programu iTunes od firmy Apple. Obecně existuje jak kodek AAC pro ztrátovou kompresi, tak i jeho varianta pro bezztrátovou kompresi (AAC Lossless). Soubory poznáte podle přípony M4A nebo M4P. Decoder nebo encoder naleznete například na internetové stránce rarewares.org/aac.html. AIFF (Audio Interchange File Format): I tento formát vyvinula firma Apple. Soubor ve formátu AIFF obsahuje mimo jiné i nekomprimovaná data v původní podobě a také informace o kanálech (Mono/Stereo).

Atrac 3 (Adaptive Transform Acoustic Coding): Jedná se o komprimovaný formát souborů, který vyvinula firma Sony jako odpověď na formát MP3 a používají jej především přehrávače firmy Sony. Flac (Free Lossless Audio Codec): Jedná se o bezztrátový kodek šířený pod hlavičkou Open Source (viz stránka flac.sourceforge.net), který se používá mimo jiné i v iPodech od firmy Apple. Pro optimalizaci datové struktury souboru je k dispozici speciální komponenta. Díky ní zůstávají všechny informace týkající se zvuku zachovány beze změn. Díky tomu má soubor ve formátu Flac 50-60 % velikosti souboru WAV. Monkey\s Audio: Jde o bezztrátový kodek, který snižuje velikost souboru na 50 procent původního souboru. Soubory mají příponu APE a dají se pomocí Monkey\s Audio i dekomprimovat (viz internetovou stránku http://www.monkeysaudio.com). MP3 (MPEG 1 Layer 3): Jde o v současnosti nejpoužívanější metodu komprimování zvukových souborů, kterou vyvinul německý institut Fraunhofer IIS (Institut Integrierte Schaltungen institut integrovaných obvodů). Tento formát podporuje jak proměnný, tak pevný bitrate až do 320 Kbit/s. Decoder nebo encoder získáte například na internetové adrese lame.sourceforge.net. Musepack (MPC): Tento málo rozšířený formát poskytuje při stejné úrovni komprese daleko vyšší kvalitu zvuku než formáty MP3 nebo Ogg Vorbis. Soubory pořízené při bitratu 160 Kbit/s a vyšších jsou takřka nerozlišitelné od originálu na CD (viz internetovou stránku www.musepack.net). Ogg Vorbis: Jedná se o alternativu k formátu MP3, která je šířena pod hlavičkou Open Source. Soubory s příponou OGG jsou při stejné kvalitě menší, protože jim stačí o 30 až 50 procent nižší hodnota bitratu než u MP3 (viz www.rarewares.org/ogg.html).

WMA (Windows Media Audio): Jde o formát vyvinutý firmou Microsoft, který má ve srovnání s formátem MP3 stejnou kvalitu již při bitratu na úrovni dvou třetin bitratu MP3. Díky existenci kodeku Windows Media Audio Lossless je k dispozici i bezztrátová varianta. U formátu WMA můžete v případě potřeby opatřit soubory ochranou proti kopírování. Pro převod skladeb do formátu WMA potřebujete zdarma dostupný kodek Windows Media Encoder (ke stažení na internetové adrese http://www.microsoft.com/windows/windowsmedia/forpros/encoder/default. mspx). WAV (Waveform Audio): Tento formát vyvinula firma Microsoft a použila jej již ve Windows 3.1. Soubory ve formátu WAV podporují různé velikosti bitratu.

§§§§§


PC WORLD CD Centrum. Výběr programů, které tento měsíc najdete na našem CD (CD/DVD)

Ousmane Keita, Ivan Štromer

07P0056

Mp3tag 2.37a

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.mp3tag.de/en/

Vhodným partnerem do tandemu k programu musicCube (viz vedle) je editor ID3 tagů Mp3tag. Umí do hudebních souborů hromadně zapisovat informace, podle nichž je pak musicCube katalogizuje. Podporuje všechny hlavní formáty včetně MP3, MPEG-4, OGG, FLAC a řady dalších. Použití je velice intuitivní: do hlavního okna načtete složku, v níž se nachází album, označíte soubory a do kolonek vlevo vyplníte potřebné údaje. Ty se pak aplikují na všechny zvolené soubory naráz. Můžete zadat jméno interpreta, název skladby a alba, rok, žánr, pořadí stopy a komentář prostě vše, na co jste zvyklí. Případně lze pro danou skladbu zvolit obsah <blank> (prázdný) nebo <keep> (ponechat původní). To se hodí třeba pro položku Title (název skladby). Pakliže totiž tag název skladby neobsahuje, dá se sem docela chytrou operací podle určitého klíče překopírovat z názvu souboru.

Jednou ze zajímavých vlastností je schopnost importovat ID3 data z různých on-line zdrojů např. z Amazon.com nebo z freedb.org. Možný je rovněž proces opačný, tedy export do uživatelem definovaného formátu: HTML, CSV, RTF a XML. Pro mnohé bude rovněž výhodou, že Mp3tag obsahuje českou lokalizaci.

musicCube 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.musikcube.com

Pokud máte na disku větší sbírku písniček v MP3, FLAC či OGG a dosud jste se nepřiměli udělat si v nich pořádek, možná vás k tomu nenásilně přiměje program musicCube. Je jednoduchý, přehledný a snadno uživateli přejde do krve. Jeho hlavním úkolem je katalogizovat skladby podle interpreta a alba. Pomůže vám s vytvářením playlistů pro přehrávání přímo z disku PC nebo dokáže vytvořit výběr pro kapesní MP3 přehrávač, bez složitých manipulací, jen pomocí drag & drop. Stačí, když si vyberete složku s písničkami a přetáhnete ji do okna programu. MusicCube už sám skladby roztřídí podle ID3 tagů do patřičných kolonek. Je proto nezbytné, aby byly soubory důsledně opatřeny správně vyplněnými tagy aspoň interpreta, optimálně i alba. Pokud tomu tak není, budete je muset "honit" po databázi a u každé skladby zadávat tyto základní informace ručně. Jinak se prostě správně nekatalogizují. Logika práce s programem také z podstaty neumožňuje vzít adresář s různými interprety a vytvořit z něj automaticky playlist. Takové operace lze provádět teprve s pečlivě setříděnými daty. Není problém vytvořit si separátní databázi pro kapesní MP3 přehrávač a tu spravovat (mazat v ní a doplňovat) odděleně od databáze skladeb na disku počítače.

Pro toho, komu na tom záleží, jsou připraveny sady ikon a schémat pro upravení vzhledu aplikace. Užitečnější vlastností je možnost přidání plug-inů, které lze stáhnout ze stránek autora. Stejně tak se hodí i zabudovaný CD Ripper, jenž umí převést stopy běžného cédéčka do MP3 (LAME), neztrátového FLACu nebo do méně obvyklého ztrátového kompresního formátu OGG. Pro úplnost si na závěr zmiňme v našich "datově limitovaných" podmínkách nejméně důležitou funkci NetRadio umožňuje v podstatě jen bookmarkovat internetové rádio.

Aplikace pro svůj běh vyžaduje Windows 2000/XP.

freeFTPd 1.0.11

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.freeftpd.com

Občas se stane, že si potřebujete s někým vyměnit větší množství dat. Posílat stovky megabytů prostřednictvím e-mailu je holý nesmysl a používat např. webové úschovny může být stejně nepohodlné jako drbat se pravou rukou za levým uchem. V takovém případě je nejpohodlnější použít jako operativní řešení FTP server na straně jedné a FTP klient na straně druhé. Funkci FTP klienta snadno zastane třeba známá FileZilla, jako FTP server se výborně hodí právě freeFTPd.

Je malý (instalátor má pouhých 825 KB), lehký, nenáročný na pochopení a jednoduchý na obsluhu. Pro účely dočasné výměny souborů se hodí ideálně. Podporuje dokonce šifrovaný přenos (SFTP/FTPS), takže ani váš ISP nepozná, jaké soubory vlastně přenášíte. Co se týče nastavení, freeFTPd nabízí všechny podstatné volby: stanovení přístupových práv uživatele, seškrcení jeho přenosové rychlosti na určitou hodnotu a samozřejmě nastavení protokolu. Dále umožňuje vytvářet virtuální adresáře a komunikaci protokolovat do textového souboru. Program běží pod systémem NT 4.0 a libovolným vyšším (tedy 2000/XP) a nemá žádné hardwarové nároky, jež by stálo za to zmiňovat.

Driver Magician 3.1

Licence: shareware 29,95 dolarů

Domovská stránka: http://www.drivermagician.com

Vývojáři firmy GoldSolution Software Inc. přišli s profesionálním řešením problémů s ovladači zařízení, s jejich obnovou a aktualizací. Program pracuje pod Windows 98 a vyššími; po prvním spuštění rozpozná veškerý hardware, načte jeho ovladače z pevného disku a zálohuje je do umístění, které určíte. Když reinstalujete operační systém nebo provedete jeho update, sám obnoví ovladače, aniž byste je museli znovu instalovat.

Pokročilou vlastností programu je vestavěná databáze ovladačů se schopností aktualizace prostřednictvím internetu. To ušetří uživatelům hodně času stráveného při hledání ovladačů a jejich nejnovějších verzí. Driver Magician nabízí dvě varianty aktualizace: ruční a tzv. LiveUpdate. Ruční proběhne tak, že v seznamu nalezených ovladačů vyberete ten, který chcete aktualizovat, a kliknete na tlačítko Download. Soubor se stáhne a uloží, a vy jej pak nainstalujete. Ruční aktualizaci lze použít i pro více ovladačů najednou. LiveUpdate celý proces automatizuje. Driver Magician potřebné soubory získá ze serveru GoldSolution Software a poté je instaluje. Vše bez vaší spoluúčasti. Podmínkou použití této funkce je pouze připojení k internetu. Zapnete-li volbu Search Non-Microsoft drivers, vyhledá program všechny ovladače kromě těch, které pocházejí od Microsoftu. O každém ovladači podá podrobné informace.

Driver Magician neomezuje zálohování pouze na ovladače, ale je schopen rovněž provést zálohu složky Oblíbené vašeho internetového prohlížeče, složky dokumentů, systémového registru a obsahu plochy. Zálohu dokáže provést do určité složky, do komprimovaného souboru, do samorozbalovacího archivu a do instalačního balíčku (EXE). Záloha ovladačů do instalačního balíčku umožní jejich obnovení bez použití Drive Magicianu. Záleží jen na tom, co si vyberete a co potřebujete. Šikovný program!

SplitFile 1.4

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.jockersoft.com/english/splitfile_index.php

SplitFile je jednou z řady utilit, které mají za cíl rozdělit velký soubor na menší části, aby se vešel na menší média (diskety, flash-disky, CD-R/W). Tyto části pak přenese na jiný počítač a tam je opět spojí do původního celku. V porovnání s konkurencí je SplitFile schopný pracovat s enormě velkými soubory: autoři programu uvádějí číslo 8 589 934 591 GB! Nemohu posoudit, je-li toto číslo nadsazené, protože jsem se sám nikdy nesetkal se souborem větším než 10 GB, ale budiž. V praxi přijde SplitFile vhod především pro přenos grafických souborů a zvláště souborů videa, u nichž může jejich velikost překročit desítky GB. Zlepšit výkon můžete pomocí exkluzivní funkce obsažené v nastavení parametrů operace, a to zvýšením vyrovnávací paměti pro čtení a zápis. Velikost bufferu lze nastavit v rozsahu 1 074 až 131 072 bytů. Velikosti částí, na které se bude soubor dělit, se v programech této kategorie standardně nastavují zadáním konkrétní hodnoty (v bytech, KB, MB) do příslušného políčka. Kromě této možnosti má SplitFile ještě k dispozici sedm předvoleb pro určení standardního cílového média: jednu pro disketu 1,44 MB, dvě pro ZIP disky (100 MB a 250 MB), tři pro CD (700 MB, 800 MB a 850 MB) a jednu pro DVD (4,38 GB). To je šikovné opatření, které urychlí a zjednoduší práci. Ve SplitFile můžete nastavit velikost částí nejen v bytech, KB, MB, ale i GB a TB a můžete dokonce určit přímo počet částí, do nichž se má soubor rozdělit (velikost jednotlivých částí se nastaví automaticky). Spojit jednotlivé částí souboru do jednoho celku (souboru) lze buď přímo v rozhraní programu, nebo formou spustitelného souboru, který může být použit těmi, kdo SplitFile nevlastní.

Aplikace pracuje v systémech Windows 98 a vyšších a pro svůj chod vyžaduje prostředí Microsoft .NET Framework 2.0. Je zcela zdarma, pouze trvá na sice bezplatné, ale povinné on-line registraci. Jinak se chová jako 30denní zkušební verze.

Diff Commander 2.0 +

Visual Comparer 1.6

Licence: shareware, 30 USD

Domovská stránka: http://www.nikeware.com

Nikeware nabízí uživatelům výpočetní techniky pokročilou utilitu pro porovnání a synchronizaci obsahu složek a souborů. Utilitu tvoří dvě aplikace. Lapidárně by se dalo vyjádřit, že obě aplikace dělají totéž, ale každá vlastně něco jiného. Rozdíl spočívá v jejich zaměření: obě mají společný úkol porovnat obsah dvou určitých objektů. Diff Commander přitom porovnává obsah složek, zatímco Visual Comparer obsah souborů. Obě aplikace mají stejné pracovní prostředí, vzhled a základní ovládání, liší se však příkazy pro prohlížení výsledků porovnání a pro synchronizaci objektů. Poté, co porovnáte složky v Diff Commanderu, můžete ihned porovnat obsah jejich souborů ve Visual Compareru. Obě aplikace jsou vzájemně propojené a jsou spustitelné přímo ze svého prostředí.

Program dokáže pracovat se složkami nejen na lokálním počítači, ale i v síti a dokonce i na vzdáleném serveru (FTP). Posledně jmenovanou schopnost ocení tvůrci webových stránek, za něž všechnu práci s aktualizací složek a souborů na serveru obstará Diff Commander. Výsledky porovnání zobrazí ve dvou oknech orientovaných vedle sebe, což umožní snadné vizuální hodnocení výsledků. Všechny zjištěné rozdíly jsou od sebe barevně odlišeny. Pro operaci porovnání dovoluje Diff Commander specifikovat určité podmínky včetně pokročilé filtrace, umožňuje vytvářet profily s vlastními pravidly pro porovnání, rovněž pro něj není problém porovnat archivní složky formátu ZIP. Použijete-li funkci Batch folder comparison, budete moci porovnat více než dvě složky nebo ZIP archivy najednou. Rovněž lze seskupit několik složek do jedné a porovnat dvě takovéto skupiny mezi sebou.

Aktuální stav obsahu složky může Diff Commander uložit (jako tzv. snímek) do zvláštního souboru. Tato funkce je nazvána Snapshot storage. Princip spočívá v tom, že do souboru jsou uloženy pouze informace o obsahu porovnávaných složek (CRC32, datum, čas, velikost atd.), ale nejsou fyzicky ukládány samotné soubory.

Visual Comparer má za úkol porovnávat dva různé textové dokumenty nebo dvě různé verze stejného dokumentu z hlediska jejich obsahu. V obou porovnává řádku po řádce a zjišťuje rozdíly. Výsledky porovnání zobrazí ve dvou oknech vedle sebe a barevně zvýrazní rozdílná místa. Stejně také umožňuje nastavit porovnávací podmínky včetně filtrace.

Autoři při vývoji Visual Compareru mysleli na tvůrce webových stránek, pro něž tuto aplikaci pojali jako textový editor, ve kterém je syntaxe příkazů a tagů barevně zvýrazněna (jak je to v moderních programovacích editorech obvyklé). Tyto barvy lze samozřejmě uživatelsky nastavit. Program je celkově pojat jako klasický textový editor, je tedy vybaven nástroji pro editaci textu.

Předností Diff Commanderu a Visual Compareru je vysoká rychlost při načítání velkých souborů a vysoká rychlost porovnávání. Vyzdvihnout lze podporu příkazové řádky, plnou přizpůsobitelnost menu, nástrojové lišty a klávesových zkratek, s možností přepínání vzájemné orientace obou výsledkových oken (vedle sebe pod sebou) včetně jejich prohození.

Duplicate Cleaner 1.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.digitalvolcano.co.uk

"Duplicate Cleaner je nástroj, který pomůže vyčistit obsah pevného disku počítače nebo počítačů podnikové sítě," říká slogan, jímž své dílo prezentují autoři. "Budete překvapeni, až zjistíte, kolik zbytečných a zapomenutých souborů máte jen ve složce dokumentů," dodávají. Takovými soubory bývají nejčastěji fotografie, soubory zvukové a hudební, videa, dokumenty Wordu a prezentace PowerPointu.

Duplicate Cleaner je specializovaná utilita na detekci a odstranění duplicitních souborů, tedy souborů, které se na disku počítače nacházejí dvakrát i vícekrát. Patří ve své kategorii mezi pokročilé utility, neboť umožňuje nastavení mnoha parametrů. Specializuje se na hudební soubory a v aktuální verzi funguje pro formáty MP3, WMA, FLAC, APE a OGG, ale poradí si samozřejmě i s jinými typy souborů. Dokáže hledat jak na lokálním disku, tak v počítačové síti.

Pracovní okno aplikace tvoří pět záložek. Na základní Search Criteria se nastavují všechny parametry potřebné pro vyhledání. Zajímají-li vás jen určité typy souborů, lze použít filtr. Vybrat si můžete ze šesti přednastavených filtrů (grafické soubory, soubory MS Office atd.), nebo lze vytvořit filtr vlastní. Dále můžete specifikovat parametry, podle nichž bude Duplicate Cleaner považovat soubory za duplicitní: shodný název souboru, shodnou velikost souboru, shodný obsah a shodné datum poslední aktualizace. Všechny čtyři volby se dají kombinovat. Zmíněnou odlišnost při nastavení těchto parametrů představují hudební soubory (režim Music Search), u nichž lze nastavit specifická kritéria pro určení shodnosti, např. název skladby, jméno interpreta, název alba, velikost, datový tok (bitrate), opět vše při zachování libovolné kombinace.

Výsledky detekce duplicit se pak zobrazí na zbývajících třech záložkách. Záložka Duplicated files přináší seznam všech duplicitních souborů, které program nalezl v určených složkách a které odpovídají zadaným podmínkám na záložce Search Criteria. Příjemné je barevné odlišení jednotlivých položek podle typu souboru. Na této záložce lze se soubory provádět běžné operace. Zajímavé přitom je neobvyklé řešení kontextového menu: místo očekávané nabídky příkazů v textovém formátu se zobrazí tlačítka. Na funkci to však nic nemění. Další záložka All Files Scanner představuje přehled všech souborů, které byly detekovány bez ohledu na výskyt duplicit. Dvojitým kliknutím na libovolný název lze tento soubor otevřít k prohlížení. Poslední záložkou je Zero Size Files. Ta přináší seznam souborů, které mají nulovou velikost, jsou tedy prázdné, neobsahují žádná data. Výsledky vyhledávání lze uložit ve formátu CSV.

Zajímavou funkcí je Intelligent Selection Assistant, což je okno pro výběr souborů určených pro vymazání podle různých podmínek. Její pomocí můžete vybrat soubory v každé skupině s nejstarším nebo nejnovějším datem, vybrat soubory s nejmenší nebo největší velikostí, vybrat po jednom souboru z každé skupiny, vybrat všechny soubory, nebo nevybrat nic. Byl-li na záložce Search Criteria zvolen režim Music Search, lze v okně volit nastavení specifická pro hudební soubory. Po ukončení výběru stiskněte tlačítko Delete Checked Files a všechny označené soubory poputují do koše (pokud jste předtím neurčili jinak).

Duplicate Cleaner pracuje v operačním systému Windows verzí 98, ME, 2000 a XP.

§§§§§


Upevněný standard. Adobe Acrobat 8 Professional CZ Ukládání formulářových dat? Žádný problém!

Pavel Korec

07P0063

Se zájmem sledujeme, jak téměř všechny programy mohutní, stávají se obsažnějšími, univerzálnějšími (občas dokonce dokonalejšími i dostupnějšími zároveň). Softwarový business je přitom nejlepší ekonomickou laboratoří: produkty složeny ze základních a přidaných (mnohdy naprosto zbytečných) funkcí poskytují neužitečné benefity a různé verze jsou jemně cenově diverzifikované.

Adobe Acrobat je pojem, s nímž se nutně setká většina uživatelů internetu a je dobrým příkladem právě takového produktu. K popularitě jeho PDF formátu před pár lety přispělo vyhledávání dokumentů pomocí Googlu a velká obliba u právních, obchodních a úředních dokumentů. Za úspěchem formátu PDF (na rozdíl od mnoha jiných) stojí jeho věrnost tištěné variantě, naprostá nezávislost na zdrojových programech, dostatečná šíře dat pro DTP a spolehlivá ochrana před svévolnými úpravami. Je digitální, levně archivovatelnou alternativou tisku na papír (konečně tvorba PDF probíhá převážně zasíláním dokumentů na tiskový driver).

Adobe Acrobat disponuje dobrou škálou verzí od Acrobat Readeru přes Elements, Standard až k Professional a 3D. Ten poslední využijí technici a architekti pracující s prostorovými návrhy (měl by být dostupný v březnu). Acrobat Professional se využívá jak v DTP procesech, tak pro publikace optimalizovaných dokumentů a interaktivních formulářů určených zákazníkům. Verze Standard zvládne nejdůležitější úkoly ve střední a menší firmě, zatímco Acrobat Elements využívají zejména společnosti s mnoha zaměstnanci pro rutinní práci. Zdarma poskytovaný Acrobat Reader hrál donedávna v práci s dokumenty spíše pasivní roli sloužil pro prohlížení a tisk dokumentů. Nyní přišla zásadní změna: pokud je dokument vytvořený programem Acrobat Professional a patřičně nastaven, lze i zdarma dostupný Acrobat Reader 8 použít pro ukládání vyplněných formulářů, sdílení poznámek a korektur s jinými osobami.

Acrobat Reader

Před časem jsem se s takřka zoufalou urputností pokoušel vyřešit problém češtiny formulářových polí v Acrobat Readeru 6. Je známá věc, že komplikované pořízení písemné objednávky sníží úspěšnost prodeje. Mnoho lidí si vyplňování spojuje se silnou úzkostí a tady pak krachuje nejeden obchod. PDF bez interaktivních formulářů sice umožní závaznou objednávku vytisknout, ale pak následuje strastiplná anabáze počítání, vyplňování a faxování, s horší čitelností se navíc objevuje více chyb. Možnost vyplnit formulář s automatickými součty na počítači, uložit ho jako předlohu a zaslat e-mailem představuje zjednodušení vedoucí k úspěchu. Nepodařilo se mi najít vhodný program umožňující zachovat v dokumentu PDF vyplněná data, komplikovaný byl i způsob, jak přinutit formuláře Acrobat Readeru 6 k českým znakům (jedinou cestou bylo vytvoření vlastního fontu s diakritikou). Acrobat Professional 8 sice také neumožní použít diakritiku ve formulářích stále rozšířené starší verze Readeru, ale další výhody nové verze značně zesilují důvod, proč by si zákazník měl verzi 8 pořídit.

Acrobat Reader 8 je již lokalizovaný, je k dispozici pro Windows 2000, XP a Mac OS X. Instalace sice zabírá takřka 30 MB, ale program nebudí dojem složitosti a i jeho start je rychlý. Nový Acrobat umí ukládat formulářová data! Mnohem lépe než předchozí verze je vybaven pro poznámky a dokáže provádět barevně odlišené korektury textu (pokud byl originální dokument pro tuto možnost nastaven). Vložení textu je přehledné, liší se od poznámek a vysvětlivek a samotný text může pracovník snadno sejmout do schránky a přenést do DTP programu.

Adobe Acrobat 8 Professional

Příjemně mě překvapila rychlost, jakou se program spustí. Řada vylepšení, o nichž byla řeč u Readeru, je samozřejmě součástí i profesionální verze. Máte zde nalepovací lístečky, symbol pro vložení textu, přepis, razítka s vysvětlivkou. Stejně rychle lze pořídit a vložit zvukovou poznámku. Horší to je již s objemem RAM, kterou zabírá (a stránkováním paměti se výrazně zpomaluje). Program má přehlednější uživatelské prostředí, ale stále bude pro laiky z řad referentů a manažerů poměrně komplikovaný. (Seznámení se základními funkcemi, bohatým anotačním aparátem, využitím sdílení dat, tvorbou formulářů a optimalizací dokumentů může trvat zhruba dva dny.)

Další novinkou je snadné sloučení více dokumentů do jednoho PDF balíčku (alternativně jednoho dokumentu). Balíček je obdobou desek s nabídkovými materiály, archivem verzí vzniku dokumentu nebo třeba souhrnem závazných právních dokumentů a řady příloh. Je mnohem příjemnější samostatně otevírat patřičně zařazené dokumenty, než je vyhledávat v adresářích či prohledávat mnohastránkové texty.

Dokumenty lze generovat jak "tiskem" (použitím tiskového driveru), tak z kancelářských aplikací, případně hromadným převodem. Publikace většího objemu dokumentů může značně vytížit osobní počítač a je proto vhodné v případě potřeby posílit jeho výkon (a paměť).

Program umožňuje generovat PDF stránky z webu pouhým zadáním internetové adresy. Výsledek však nebývá spolehlivý a je lepší použít "tisk do PDF" a následné uložení dokumentu na disk. Je to však funkce velmi vítaná ve chvíli, kdy prohledáváte internet, hledáte zajímavé náměty či informace, nebo si chcete uložit na disk internetovou objednávku či platbu.

Součástí instalace je nová aplikace Acrobat Connect, která pomocí rozhraní ve formátu Flash nabízí sdílení dokumentů v reálném čase, konference nebo chaty.

Mnozí z DTP uživatelů nyní ocení dokonalý přehled a kontrolu nad strukturou dokumentu. Zmíněné sdílení dokumentu s dokonalými korekturami a poznámkami lze realizovat jak pomocí Microsoft Share Point, popř. jiné webové služby, tak i pomocí běžné síťové složky.

LiveCycle Designer

Samostatnou kapitolou je tvorba formulářů. Jak jsem již připomněl, je ohromný rozdíl mezi vyplňováním formuláře ručně, nebo na počítači. Připravujete-li takový formulář, interaktivní pole můžete vkládat přímo v Acrobatu, nebo můžete použít speciální aplikaci LiveCycle Designer. Zde je k dispozici také řada šablon, z nich lze při tvorbě formulářů vycházet. Můžete rovněž použít automatickou tvorbu z předlohy, ať je jí MS Excel, MS Word nebo tištěný formulář (aplikace disponuje OCR programem i v češtině). Tato funkce jistě pomůže k bleskurychlému převodu mnoha firemních dokumentů do elektronické podoby.

Program LiveCycle Designer není náročný na ovládání, lze do něho vkládat i grafické prvky (např. obrázky, logo firmy, čárový kód) a dále tlačítko, kterým bude obsah dokumentu (ve formátu XML) odeslán e-mailem. Na straně příjemce pak lze údaje načíst do databáze nebo Microsoft Excelu. Výhodou formulářů je i jejich interaktivita možnost součtů a omezení vložených údajů (čísla, text, datum).

V době, kdy mnohé kancelářské programy bobtnají nad všechny meze, je funkční přiměřenost potřebám uživatelů a zdokonalování Readeru poskytovaného zdarma skutečně přínosem. Nová verze Adobe Acrobatu si zaslouží pozornost nejen proto, že inovací Readeru stoupla hodnota editorů, ale také proto, že se tyto aplikace staly užitečnějšími a použitelnějšími jak ve vnitrofiremní praxi, tak i pro komunikaci se zákazníky. Hlavní přínos tedy vidím v možnosti sdílení dokumentů a použití anotačních nástrojů. Výhodné je ukládání formulářů, zasílání obsahu zpracovateli. Bez problémů funguje čeština, stabilita programu je také dobrá (během dvou dnů práce mi spadl jedenkrát). Znatelnou nevýhodou je alokace paměti a prostředků operačního systému. Produkty řady Acrobat představují silné nástroje pro řešení řady firemních procesů. Jsou bezesporu standardem, přesto že uživatelé často znají jen zlomek jeho možností.

Adobe Acrobat 8 Professional CZ

+ vylepšené uživatelské prostředí

+ ukládání změn formulářů Acrobat Readeru

+ sdílení dokumentů a anotací

+ anotační aparát

- značné nároky na paměť

K recenzi poskytla firma: Adobe Systems Inc., http://www.adobe.cz

Cena: 18 750 Kč (bez DPH)

§§§§§


Modrobílý záchranný kruh. O&O BlueCon 6 Není všemocná, ale umožní řešit problémy efektivně

Vladimír Vondráček

07P0064

Zkratka BSOD (Blue Screen Of Death) je noční můrou všech uživatelů Windows. Podobně depresivně působí i hláška o nemožnosti nalézt operační systém během startu počítače. Kromě těch, kteří čekají, až někdo ten operační systém najde, se všech ostatních zmocní velmi nepříjemný pocit, který po opakovaných restartech přejde v mrazivou jistotu, že situace je vážná. Tehdy se na obzoru zjevuje jako bájný rytíř BlueCon se svými nástroji na resuscitaci.

O&O Software je společnost, která jde svými nástroji daleko za standardní systémové nástroje Windows. BlueCon více než nahrazuje tzv. konzolu pro zotavení systému. BlueCon je live verze operačního systému Windows PE, disponující grafickým uživatelským rozhraním, podobným samotným Windows. V tomto rozhraní je možné data, o kterých si uživatel myslel, že jsou již ztracená, opět najít a přenést na spolehlivější médium, než je selhávající pevný disk. Live-CD obsahuje i podporu pro síťové adaptéry a možnost aktivovat síťová připojení, což je nejelegantnější cesta, jak cenná data spasit rychlostí mnoha set megabitů za vteřinu. Nabídka Start a ostatní možnosti systému jsou samozřejmě jednoúčelově omezeny, takže uživatelské rozhraní nelze využít jako plnohodnotné Windows. Navíc ale obsahuje další utility z dílny O&O, které umožňují eliminovat nebo alespoň zmírnit následky havárie libovolného charakteru. Pokud byste si přesto nevěděli rady, je integrován prohlížeč Firefox, který umožní najít řešení na internetu.

Aby ale nevzniklo podezření, že BlueCon je všemocný nástroj na úrovni zázraku pokud je havárie pevného disku dána poškozením pouze několika sektorů nebo zaváděcí části, pak je možné na disk ještě přistoupit a některá data zachránit. Pokud je ale hardwarové poškození rozsáhlejší, ani BlueCon nic nezmůže. Podobně pokud jste disk např. "jenom" naformátovali nebo smazali, lze ještě data vydolovat, ale jen pokud se pokusíte o nápravu hned a pokud mazání nebylo příliš důsledné. Rovněž výše vychválená podpora sítí se omezuje na několik běžných adaptérů.

Celkové skóre ze dvou předchozích odstavců je nerozhodné, ale vítězství by se mělo nakonec přiklonit směrem ke kladům. Každý administrátor více počítačů s operačním systémem Windows (a zejména těch, které používají souborový systém NTFS) by měl mít BlueCon ve svojí KPZ (krabička poslední záchrany). Umožní mu efektivně řešit problémy s Windows způsobem nezávislým na aktuálním stavu operačního systému, přičemž má k dispozici daleko bohatší paletu nástrojů, než jakou nabízí konzola pro zotavení, přitom s nativní podporou systému Windows (a NTFS), na rozdíl od různých live distribucí založených na Linuxu.

O&O BlueCon 6

+ Live CD

+ integrované výkonné nástroje

K recenzi poskytla firma: O&O Software, http://www.oo-software.com

Cena: 99,95 USD

§§§§§


Mimo jiné vypalovací software. Nero 7 Premium Reload komplexní balík, pokrývající veškeré multimediální požadavky

Jan Povolný

07P0062

Představovat čtenářům našeho časopisu Nero Burning ROM asi nemá smysl. Je to totiž bezkonkurenčně nejznámější software pro vypalování CD a DVD disků. Z původní jednoúčelové aplikace však vznikl obrovský balík utilit, tvořící nejbohatší verzi Premium Reload. A právě té věnujeme následující recenzi.

Uživatele starších nebo běžně dodávaných verzí Nero Express (ke každé vypalovací mechanice) asi překvapí velikost instalačního média, která činí bezmála 700 MB. Standardně probíhající instalace tak chvíli potrvá i na rychlém PC. Po instalaci se dočkáte konfiguračního dialogu, jehož podstatou je nastavení asociací, tedy přiřazení typů souborů k aplikacím z balíku Nero Premium. Standardně jsou zvoleny téměř všechny známé typy, doporučuji seznam projít a zrušit asociace u těch, pro které používáte jiné oblíbené prohlížeče a přehrávače.

Nero Premium Reload představuje skutečný softwarový kolos, jehož funkce jsou primárně integrované do utility StartSmart. Její vzhled je již ve stylu nových Windows Vista a důvěrně jej znají i uživatelé okleštěné verze Nero Express. StartSmart obsahuje několik tematických záložek, na každé najdete rychlé odkazy na integrované funkce. Ve složce Foto a Video například uvidíte odkaz na vytvoření vlastního video disku nebo DVD filmu. Vše se děje prostřednictvím průvodců a většinu operací tak zvládne i začátečník. Průvodci představují snadné rozhraní, za kterým jsou schovány vlastní utility dostupné z menu Start.

Základním kamenem zůstává aplikace Nero Burning ROM, která se stará o vypalování dat na CD nebo DVD. Poradí si se všemi vypalovacími mechanikami a umí obsloužit všechny známé formáty včetně dvouvrstvého DVD. Novinkou je kompletní zálohovací systém Nero BackIt Up, který si v ničem nezadá s ostatními utilitami pro zálohování. Program umí zálohovat do souboru, který uloží na libovolné místo, včetně jeho okamžitého vypálení na prázdné médium. Zálohovat lze úplně nebo jen rozdílově (v návaznosti na úvodní plnou zálohu). Zálohu lze naplánovat, a to i opakovaně. Nero Vision je aplikací pro komplexní práci s video soubory. Vytvoříte v něm například vlastní DVD kompilaci včetně designu menu apod. Nero Photosnap je klasický bitmapový editor, který v sobě soustředí nejpotřebnější funkce pro úpravu domácí amatérské fotografie. Photosnap je doplněn i jednoduchým prohlížečem (Nero Photosnap viewer). Nero Recode vám potom pomůže s ořezáním plného DVD titulu, případně dokáže váš DivX film překódovat do formátu DVD. Mezi pomocné aplikace jistě patří Nero ImageDrive, které umožní připojit diskové obrazy (BIN, CUE, ISO, NRG) jako virtuální jednotky ve vašem PC. Nero CD/DVD Speed je diagnostickou utilitou testující rychlost vypalovačky. Tuto utilitu využívá i samotný "vypalovač" Burning ROM pro kalibraci rychlosti ukládání dat na média. Nero DriveSpeed pak umožní pevně definovat otáčky (v násobku základní rychlosti CD) tak, aby vaše mechanika nehučela např. při přehrávání zvukového CD, kdy není extrémních rychlostí zapotřebí. DriveSpeed může být užitečný i při práci se starší znečištěnou mechanikou, na které se data podaří přečíst většinou jen v nižších přenosových rychlostech (otáčkách). Zajímavou je utilita BurnRights, díky které vytvoříte skupiny uživatelů s různými právy k vypalovacím procedurám. Výčet utilit završuje Nero Scout (vyhledávač obrazových a zvukových souborů) a Nero ProductSetup, který je "aktualizátorem" a "instalátorem" všech součástí balíku.

O přehrávání multimediálních souborů se v balíku stará Nero Showtime. Poradí si s disky DVD, VCD, DivX a s mnohými dalšími. Obsahuje standardní možnosti nastavení, přes kvalitu videa a zvuku po vytváření vlastních playlistů. Nero Showtime zvládá i titulky, a to nejen u DVD filmů. Nechybí dokonce ani funkce Rodičovský zámek, známá spíše ze stolních přehrávačů. O vytváření obalů na vypálená média se postará všeobecně známý program Nero Cover Designer. Tato aplikace je součástí Nera už nějaký ten pátek a obsahuje hotové šablony pro všechny možné i nemožné obaly na média. WaveEditor je zase obdobou Nero Vision pracující se zvukovými soubory. Poradí si s formáty WAV, MP3, MP4, OGG a dalšími. Zvukové soubory je možné převádět, ořezávat, doplnit efekty a jinak upravovat.

Nero 7 Premium Reload je skutečně komplexní balík pokrývající veškeré multimediální požadavky. Často tak přímo konkuruje osvědčeným programům z Windows XP. Navíc však ve formě dalších utilit úspěšně přibližuje své možnosti i začínajícím uživatelům. Dobrým příkladem je aplikace Nero Home, která pracuje podobně jako nadstavba Windows Media Center ve Windows MCE. Snadno tak ve formě jediné plochy s ikonami zpřístupní rozsáhlé funkce Nero 7 Premium Reload i začínajícím uživatelům. Celému balíku pak svědčí plná lokalizace a velké množství elektronické dokumentace, která je však pouze v anglickém jazyce.

Nero 7 Premium Reload

+ portfolio aplikací

+ lokalizace

+ pro začínající i pokročilé uživatele

- automatické nastavení asociací pro všechny typy souborů

K recenzi poskytla firma: Abakus Distribution, a. s.,

http://www.abakus.cz

Cena: 1 380 Kč (bez DPH)

§§§§§


Vypadlá součástka žlutého stroje. Norton Confidential - kam se poděla inovativnost Symantecu?

Patrik Malina

07P0065

Pod společnou osvědčenou "známkou" pana Nortona nabízí společnost Symantec řadu aplikací, jejichž sdíleným tématem je dnes prakticky výhradně bezpečnost. Do této povedené rodinky zapadá i poměrně nový kousek, jehož jméno dobře naznačuje, že má co dělat s utajením uživatelských dat. Podívali jsme se na něj zblízka a přinášíme vám výsledky našeho průzkumu.

Úkolem této aplikace není v zásadě nic nového dá se říci, že Norton Confidential je jakousi pokladničkou na hesla "po nortonovsku". Program poslouží k řešení tradičního problému dnešního internetového uživatele: přístup do řady systémů a hlavně webových aplikací je vázán na přihlašovací údaje, jejich opakované použití je nejen otravné, ale také potenciálně nebezpečné. Na jediném místě tedy můžete nejen všechna přihlašovací data schraňovat, ale rovněž zde naleznete jakési mechanizmy pro kontrolu jejich použití.

Bohužel jsme se již od fáze instalace nemohli zbavit dojmu, že Symantec usekl třísku z většího integrovaného balíku a dodává ji takto samostatně. Spolu se samotným Confidential se především instaluje robustní Norton Protection Center, takže malý a skromný prográmek se krčí (a zdržuje počítač) díky doprovázejícímu kolosu.

Po stránce nabízených funkcí jde opravdu o trezor: program shromažďuje položky z přihlašovacích formulářů a ukládá je do vlastního "zásobníku", v němž mohou být dále upravovány a samozřejmě spolehlivě uloženy. A již v této první fázi, kdy se pokusíte vytvořit novou položku, narazíte na nepříjemnou skutečnost: záznam nelze vložit ručně, protože program dovoluje pouze automaticky vložit sekvenci, kterou "odchytí" přímo v akci. Jinými slovy, musíte se spolehnout na spolupráci s prohlížečem a bezchybnou detekci.

Uložené položky lze dodatečně upravovat. Program indikuje sílu uloženého hesla a rovněž dovoluje přímo odskočit na společně uložený internetový odkaz a automaticky vyplnit formulář. Heslo, ač před nežádoucími pohledy normálně ukryto, může být na požádání zobrazeno a použití údajů jednotlivých záznamů může být vázáno na interaktivní zadání hesla administrátorského.

Vedle této základní funkcionality nabízí program nezbytnou možnost zálohy a obnovy a je též doplněn o jakousi ochranu proti "Phishingu a Crimewaru". Právě u těchto položek je patrné, že minimalizace uživatelských nastavení dosahuje vrcholu: funkce lze vypnout či zapnout, u "Crimewaru" pak můžete podezřelé nalezené aplikace případně omilostnit. Ale to je vše: ani náznak možnosti nastavení, doladění, úpravy těchto rozpoznávacích mechanismů zde nenajdete.

Vezmeme-li v potaz možnosti programu, napadá nás otázka, zda má smysl jej opravdu prodávat samostatně. Jistě, svému účelu slouží, ale jde o velmi úzké zaměření a navíc tentokrát Symantec opravdu neprokázal nic, co by se dalo označit jako inovativnost.

Norton Confidential 1.0

+ logování událostí

- absence nápaditosti

- omezující automatizace

- minimální možnosti nastavení

K recenzi poskytla firma: Symantec

http://www.symantec.cz

Cena: 2 060 Kč (bez DPH)

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Báječné vyhlídky s Vyhlídkou? Čím se blýská Windows Vista v oblasti bezpečnosti a komunikace

Patrik Malina

07P0048

Nový klientský operační systém Windows Vista je víceméně realitou. Po letech dohadů, testovacích verzí, všelijakých fám a překvapení uvádí Microsoft novou verzi platformy pro PC, jejíž předchůdci podle hrubého odhadu sídlí na více než 90 procentech klientských počítačů třídy PC. Jde i nadále o systém pro 90 % "koncových" PC? Ačkoliv zlí jazykové tvrdí, že Microsoft uvolnil nový větší "service pack" svého operačního systému, Windows Vista jsou o dost více než pěkně vymalovaná záplata.

Změn je opravdu hodně, a proto jsme se rozhodli zaměřit na ty, jež patří mezi nejzajímavější a dlouhodobě nejsledovanější: zabezpečení operačního systému a připojení k sítím. Jak bude z následujících odstavců zřejmé, i tyto oblasti jsou zásobou zajímavých inovací.

Část první: bezpečnější Vyhlídky

V duchu prosazování doktríny za důvěryhodnější platformu PC se výrobce Visty zaměřil na klíčovou oblast: zabezpečení nových Windows na ještě vyšší úrovni, než jaká byla dosud dostupná. Nové bezpečnostní funkce či vylepšení starých, již používaných principů tak patří mezi nejvíce proklamované inovace. Proto se i my v první části článku zaměříme na tuto funkcionalitu a představíme si proměny, jež mohou překvapit, potěšit, ale i potrápit.

Kým skutečně jste? Naučte se přihlašovat!

Jedním z bolestných míst systému Windows bývala nutnost vlastnit administrátorská práva na řadu operací, jež jsme chtěli a potřebovali běžně provádět. Jinými slovy, aby "vše fungovalo", mají uživatelé sklony být běžně přihlášeni s právy administrátora, což ohromně usnadňuje cestu škodlivému kódu či neopatrné instalaci problémového softwaru. Boj s touto výzvou je ve Vistě patrný na upravené koncepci uživatelských účtů, celý balíček změn je označován jako User Account Control.

Windows Vista rozlišují dvě úrovně uživatelských účtů. Administrator Users jsou uživatelé se silnými právy, zatímco Standard Users jsou ve svých možnostech silně limitováni. Důležité je, že systém se v řadě situací chová právě podle toho, do jaké úrovně uživatel patří: podle příslušnosti jsou pak zobrazovány varovné dialogy či dochází k žádostem o jednorázové povýšení práv (elevation) v případě akce, která vyžaduje administrátorská práva. Koncepce klasifikovaných účtů tedy slouží k praktickému rozlišení a "uvědomění si", kam patříme a co se opravdu chystáme se systémem udělat. Nápad byl rozvinut do té šíře, že pomocí nastavení příslušné politiky lze navodit situaci, kdy veškeré spouštěné aplikace běží na "hladině" Standard User, a to i v případě, že jste přihlášeni jako administrátoři. Teprve ve chvíli, kdy se libovolný program pokusí skutečně učinit operaci, jež opravdu potřebuje vysoká práva, nabízí Vista dialogy a vyžaduje potvrzení akce. Na tuto koncepci velmi těsně navazuje mechanizmus popsaný v dalším odstavci.

V souvislosti se snahou omezit akce pod administrátorskými účty byly běžným uživatelům povoleny některé akce, jež dříve vyžadovaly práva silnější. Nově lze třeba měnit časovou zónu či se dívat na hodiny a kalendář, přidávat tiskárny, vytvářet chráněná spojení VPN či instalovat fonty písem.

Opravdu to chcete? Kontrola na každém kroku

Již trendy na platformě Windows XP a pozdější experimenty či vývojové verze dávaly tušit, že důsledná kontrola spouštění aplikací patří k nejakcentovanějším možnostem zabezpečení operačního systému v podání Microsoftu. Ve Vistě byla tato logika dovedena do důsledné implementace, díky jejímuž používání můžete stejně dobře systém ochránit, jako skončit na pokraji šílenství. Podívejme se tedy těmto funkcím na "zoubek". Výchozí myšlenka je vlastně prostá: významným ohrožením je nenápadné či záludné spuštění aplikace, jež zneužije administrátorských práv přihlášeného uživatele a napáchá škodu proto je potřeba tomuto zabránit. K tomuto cíli lze dospět několika cestami.

Jednou z nejúčinnějších metod je důsledná kontrola při každém spuštění programového kódu, jenž vyžaduje administrátorská oprávnění (viz výše o UAC). V závislosti na tom, pod jakým účtem je momentální uživatel přihlášen, je zobrazena buď výzva k dodatečnému přihlášení administrátorského účtu (pouze pro tuto operaci), či alespoň k potvrzení této akce. (Jste si jisti, že to chcete udělat?). Myšlenka dobrá, provedení důsledné, následky... někdy pekelné. První dny používání přinejmenším uživatelům ukážou, jak často nevědomky silných oprávnění používali. Ano, tato pekelná situace, kdy bude potřeba potvrdit a dodatečně odsouhlasit opravdu leccos, odhaluje v úplné nahotě historické souvislosti Microsoft vychoval tvůrce aplikací k tomu, aby se ve Windows chovali, jako by jim systém bez omezení patřil. Snaha vyrvat tento princip i s kořeny nyní bude velmi bolet, a to v konečném důsledku hlavně uživatele.

Neradi bychom ale tuto výbornou ochranu devalvovali. Její nasazení přináší nezanedbatelné posílení bezpečnosti, neboť potlačuje spouštění akcí s širokým a nekontrolovaným dosahem a dovoluje opravdu podrobně sledovat, jaký program se snaží vysokých oprávnění použít. Problém však právě je, že ve světě aplikací, jež toto nemusely nikdy opravdu důsledně dodržovat, řada uživatelů brzy funkci vypne, aby se prostě nezbláznili. Oklikou se tak vlastně řeší problém, který tvůrci Windows vyrobili sami a záměrně. Inu, kdo seje vítr... Uživateli nezbývá, než buď vydržet nepříjemné dialogy, nebo rezignovat na bezpečnost a riskovat.

Dovnitř i ven bezpečně: inovace osobního firewallu

Ačkoliv při pohledu do historie verzí Windows představuje komponenta Windows Firewall poměrně mladou součást, patří určitě k těm, jež do operačního systému zapadly nejlépe a sžily se s ním. Při používání na platformě Windows XP se stále objevovaly částečně oprávněné hlasy, že jako osobní firewall to není špatné, ale tu a tam něco chybí. Tvůrcům verze ve Vistě je třeba přiznat, že postoupili nekompromisně vpřed.

Důležitou změnou je rozdělení systémové součásti "firewall" na dvě funkční části. Pro základní použití je určen program s podobným rozhraním a funkcionalitou, jaké jsme našli u verzí Windows XP SP2 a Windows Server 2003 SP1. Novinkou je pak pokročilejší Windows Firewall With Advanced Security (firewall s rozšířeným zabezpečením), jenž zvyšuje laťku kvality komponenty a nabízí velmi podrobné možnosti nastavení, výbornou ovladatelnost a možnosti centrální správy. Právě v této nové části je ukryta zásoba zajímavých inovací.

Jednou z nejvýraznějších novinek je možnost ochrany a limitace odchozího síťového spojení, což byla dosud jedna z citelných slabin. V tuto chvíli je možné pomocí sady podrobných pravidel kontrolovat jak příchozí, tak odchozí provoz v podstatě rovnocenným způsobem. Velmi zásadní bezpečnostní problém nekontrolovaná aktivita běžících aplikací při přístupu na síť se tak dostal pod kontrolu. I zde tedy můžeme pracovat jak s logikou kontroly pomocí tradičních síťových pravidel, tak s vazbou "na aplikaci".

Z pohledu ovládání firewallu je významnou novinkou možnost konfigurace v prostředí příkazového řádku pomocí nástroje Netsh. Tento všestranný program obsahuje nový kontext (skupinu přepínačů), uvozenou zápisem netsh advfirewall. Už z názvu je patrno, že je určen pro pokročilá nastavení prostřednictvím skriptů. A když už hovoříme o spravovatelnosti, je třeba zmínit nová vylepšení v mechanizmu centrální správy Group Policy. Windows Firewall je nyní možné totálně ovládat a řídit i ve velmi rozsáhlých sítích pomocí zavedeného postupu. O firewallu samotném by bylo možné hovořit ještě dlouho, a proto se podívejme ještě alespoň na jednu změnu. Jeho ovládání je nyní integrováno s konfigurací pokročilého ochranného prostředku, síťové technologie IPSec, nově vytvořené grafické rozhraní je poměrně přehledné a dobře ovladatelné. Ani tady ovšem nechybí konfigurace pomocí příkazového řádku.

TPM: důvěřuj, ale prověřuj

Byť nám to může připadat nepravděpodobné, jednou z nejcitlivějších oblastí na poli ochrany našich PC je fyzická bezpečnost. Ne nadarmo se říká, že zabezpečení operačního systému končí ve chvíli, kdy přestává běžet, a stejně tak ne nadarmo se krade tolik přenosných počítačů, aby bylo možné je posléze v klidu podrobit důkladnému útoku.

Přelstít tyto principiální problémy se pokouší koncepce tzv. služby Trusted Platform Module (zhruba přeloženo modul důvěryhodné platformy). Jednou z hlavních myšlenek je fyzické rozložení či rozmístění kontrolních součástí (ověřovacích klíčů, kontrolních součtů apod.) na několika místech: BIOS počítače spolupracuje se samostatným hardwarovým TPM, ty společně pak mohou komunikovat s operačním systémem a provádět společnou kontrolu či ochranu dat. Navíc je do celého řetězce možné zapojit další externí úložiště, jako jsou paměťová média s rozhraním USB, a vynutit dodatečný stupeň ochrany, kupříkladu použitím PIN. Jinými slovy, vstup do počítače spuštění operačního systému a zpřístupnění dat může být vázáno na ověření prostřednictvím několik oddělených prvků. Kam nedosáhla Windows po svém vypnutí, může sáhnout jiná nezávislá komponenta, spolupracující s BIOSem PC. Vytržený pevný disk, připojený do jiného stroje, pak již nemusí být snadným cílem a obětí.

Microsoft implementoval technologii TPM především pro podporu šifrování disků pomocí systému BitLocker. Aby vše mohlo bezvadně fungovat, je samozřejmě potřeba pořídit hardware s potřebným modulem TPM a verzí BIOSu, jež takovéto operace podporuje. Již dnes najdeme na trhu kupříkladu notebooky s odpovídající výbavou.

Disk jako pevnost: BitLocker

Jedním z největších bezpečnostních problémů, a to nejen operačních systémů řady Windows, je možnost útoku typu "off-line". Je-li kupříkladu přenosný počítač (notebook, laptop) odcizen, útočníkovi nic nebrání zavést jiný ovládací software a data z disku ukrást, případně modifikovat instalovaná Windows tak, aby bylo možné se do nich přihlásit pod existujícím účtem s co možná nejsilnějšími uživatelskými právy ("resetování hesel"). Právě této hrozbě by měl učinit přítrž zcela nový systém BitLocker.

Řešení tohoto jména je v zásadě ochranou šifrováním celých disků. BitLocker byl navržen pro spolupráci s modulem TPM (viz výše), ale dokáže pracovat i bez něj: v prvním případě poskytuje ochranu celých disků, včetně systémových souborů, v případě druhém pak rovněž zesílenou kontrolu zaváděcích souborů operačního systému s cílem vyloučit podvrhy nebezpečné změny. V zásadě zde tak dochází k vyřešení koncepční nedostatečnosti systému EFS (viz dále), jehož úkolem je šifrovat spíše "užitečná" data a systémových souborů se netýká.

Ideálním případem nasazení je kombinace BitLockeru s modulem důvěryhodnosti TPM, jenž přebírá péči o přístupové kontrolní klíče. Pokud není na počítači modul TPM k dispozici, nic není ztraceno, neboť BitLocker lze zapnout v režimu s použitím jiného externího úložiště, připojeného pomocí rozhraní USB. (Že by se opravdu nad disketami zavírala voda?) Systém ochrany pak při snaze zavést a spustit Windows Vista či při pokusu o vstup na totálně chráněný disk zkontroluje přítomnost přístupových klíčů. Jsou-li chráněné soubory po pokusu o útok změněny nebo potřebné klíče chybí, dojde k zavedení speciálního režimu obnovy a další cesta vede přes použití dodatečných ověřovacích informací (klíčů). V opačném případě jsou data nedostupná.

Implementace systému BitLocker je ve Windows poměrně převratnou novinkou. Takováto řešení jsou dostupná již delší dobu od řady dodavatelů, jako přirozenou součást operačního systému ji však Microsoft nabízí poprvé.

Opravdu utajené soubory: inovace v EFS

Přestože by se mohlo zdát, že nasazení zbrusu nové technologie BitLocker je vlastně jakousi náhradou již dříve zavedené ochrany souborového systému Encrypted File System, i tento bezpečnostní mechanizmus se konečně dočkal zásadního, citelného vylepšení. EFS bylo uvedeno poprvé ve Windows 2000 a předpokládalo se, že již výrazné vylepšení implementace PKI (systémů šifrování s veřejným klíčem) ve Windows XP dovolí ukládat šifrovací klíče pro EFS na externí nosič. Nemilým překvapením bylo, že toto vyřeší až nástup Visty, a tak se také stalo. V současné době je tedy možné místo v profilu uživatele definitivně uložit šifrovací klíče pro EFS na médiu, jakým je kupříkladu "smartkarta", což bezpečnost ochrany souborů výrazně zvyšuje. Veškeré více či méně teoretické útoky směřující k prolomení účtu oprávněného uživatele a následnému zneužití klíčů, uložených v profilu, je tak z principu možné eliminovat.

Zapisujte nanečisto: virtuální soubory a Registry

Mezi pokročilejšími uživateli operačních systémů Windows se pravděpodobně nenajde žádný, který by pochyboval o významu databáze Registry a zároveň se mírně nepolekal při pomyšlení na možnost jejího poškození či zničení. Koncepce centralizované databáze se všemi důležitými údaji na jednom místě s sebou nese závažný problém právě v tom, že pokud ji poškodíte, ve výsledku to "odnesou všichni". Velmi podobné to je i s řadou systémových souborů.

Právě tuto návrhovou vlastnost (nedostatek?) se snaží výrazně zmírnit nově zavedená koncepce virtualizace. Jak část databáze Registry (HKEY_LOCAL_MACHINE), tak některé složky (adresář s operačním systémem a dále Program Files) jsou k dispozici aplikacím, jež sem korektně zapisují pod "silnými" právy administrátorů. Pokud se však najde program, jenž se pokouší v režimu uživatele se slabšími právy výše uvedená místa změnit, nabídne Vista vytvoření virtuální kopie v místě, kde leží ostatní uživatelské soubory a složky. Jinými slovy, nevychované programy dostanou k dispozici vlastní "píseček", na němž si mohou páchat své riskantní experimenty bez skutečného rizika ohrožení stability systému.

Na první pohled je tato koncepce velmi zajímavá a přínosná, avšak při hlubším zamyšlení se vynořují některé otázky. Microsoft se snaží od dob Windows 2000 přinutit vývojáře, aby psali aplikace slušně a "necpali se" v systému do míst, kde nemají co dělat. Zavedení virtualizace znamená určitý obrat, tedy vlastně trošku ústup: nedonutili jsme vývojáře pracovat korektně a psát neškodné programy, a proto jsme vymysleli tuto fintu. Na druhou stranu, nápad je to zajímavý a možná je na místě spíše konstatování: konečně!

Na špiony bez slitování: Defender v plné zbroji

Program Windows Defender nepředstavuje žádnou zásadní novinku a inovací je v podstatě pouze jeho plné začlenění jako výchozí součást operačního systému Windows. Jde o software pro ochranu před špionážními či obdobně záškodnickými kódy, jež se mohou ocitnout na vašem stroji obvykle při brouzdání internetem. Režimy jeho práce jsou poměrně typické: vedle kontroly (skenu) na požádání se nabízí automatické sledování "na pozadí", tedy monitorování v reálném čase, a také pravidelné plánování důkladné kontroly, kupříkladu na noční hodiny. Aktualizační soubory jsou stahovány jako součást služby Windows Update, což usnadňuje údržbu, program pracuje poměrně bezkonfliktně a spolehlivě.

Plnou integrací do Windows Visty tak byla vlastně zakončena vývojová cesta tohoto programu: po koupi původního výrobce Microsoftem a následném dlouhodobém šíření zdarma ve formě "betaverze" došlo k definitivnímu přejmenování a zapojení do operačního systému. Logicky se nabízí otázka, co bude na řadě příště. Po osobním firewallu a anti-spywaru třeba antivirus?

Co dělají dětičky? Parental Controls nastupují

Vedle řady nových funkcí, jež jsou vylepšením dřívějších možností, patří rodičovská kontrola ke zbrusu novému prvku ochrany. Její funkcionalita dokonale odpovídá názvu některým uživatelům je zkrátka možné omezit jejich svobodu pohybu na internetu a zpřísnit režim používání řady aplikací. Zda je cílem vychovávat pak koneckonců není už tak podstatné.

Parental Controls jsou postaveny na dvou principech tvrdá restrikce a monitorování aktivity. Prvnímu principu odpovídají omezení časová (kdy bude možné počítač používat), aplikační (hry označené za nevhodné není možné spustit) či internetová (jaké stránky jsou zapovězeny). Druhá myšlenka je pak provedena v podobě Activity Reports, jež jsou poměrně podrobným záznamem činnosti, počínaje časem stráveným jako přihlášený uživatel, přes přehled spouštěných programů až po seznam přijatých a zaslaných e-mailů. K sledování je toho opravdu dost a rodič/správce/majitel stroje si může udělat dobrý obrázek, k čemu došlo. Na závěr připomeňme, že popsané mechanizmy lze navázat na specifické uživatelské účty.

Část druhá: síťové Vyhlídky

Vývoj operačního systému bývá obvykle prezentován s využitím co nejokatějších příkladů nová grafika je k tomu ideální, funkce zabezpečení také nejsou špatné. Mezi novými síťovými funkcemi se velké množství marketingových šampionů asi nenajde. Na druhou stranu řada drobných i větších změn stojí za zmínku, a proto je zde popíšeme.

Do sítě jen opatrně: Network Access Protection

Byl to možná právě vývoj sítí Wi-Fi (věnujeme se jim v dalším odstavci), jenž zpětně výrazně ovlivnil i pohled na bezpečnost "drátěných" sítí. Technologie Network Access Protection je výsledkem úvahy, že pustit do vnitřní (většinou firemní) sítě počítač "jen tak", bez kontroly, je hazard, a to obzvláště u přenosných strojů, jež jsou střídavě používány v mnoha sítích.

NAP bdí nad tím, aby připojovaný operační systém splnil jakási vstupní kritéria, než mu bude povoleno plnohodnotné síťové připojení. Myšlenka byla realizována již dříve v prostředí Windows Serveru 2003, dosud se však týkala pouze vzdáleného přihlašování a sítí VPN. Nový mechanismus NAP dovoluje chránit jak lokální, tak vzdálené ("tunelované") sítě a také klienty terminálových serverů. Hlavní komponentou je služba NAP Agent, běžící ve Vistě jako hlídač čistoty a ukázněnosti operačního systému. Tento agent hlídá, zda kupříkladu máte puštěný firewall, staženy všechny záplaty či spuštěný anti-spyware. Na straně serverové pak musí běžet odpovídající kontrolní část, označovaná jako Health Registration Authority, a právě jí lokální agent opakovaně podává hlášení o stavu čistoty svého prostředí. Špatný výsledek kontroly a tedy nesplnění požadavků na bezpečnost může ve výsledku znamenat úplné odpojení od sítě. Na závěr dodejme, že pro konfiguraci příslušných politik jsou k dispozici nové konzoly NAP Client Configuration a NAP Server Configuration.

Bezdrát na maximum: za nezávislé Wi-Fi

Jisté inovace si ve Vistě vysloužily i bezdrátové sítě standardu Wi-Fi, neboť jejich vývoj je překotný a některé způsoby implementace ve Windows XP byly seznány jako nešikovné. Řady z nich si běžný uživatel asi ani nevšimne, což nijak neubírá na jejich významu.

Za změny "uvnitř" je jistě možné považovat oddělení sítí Wi-Fi jako samotného média od lokálních ethernetových sítí. Změna je spíše důležitá do budoucna, neboť díky tomu bude možné dále zavádět specifické funkce či dodávat nové ovladače, jež jsou lépe vyladěny s ohledem na specifika Wi-Fi. Mírnou změnou, důležitou i pro koncové uživatele, prošla i koncepce klasifikace nalezených a připojitelných Wi-Fi sítí. Vedle sítí zabezpečených (Secure) a nezabezpečených (Unsecured) jsou zde rovněž sítě ukryté (Hidden), jež neinzerují svou identitu (SSID) a umožňují připojení jen díky znalosti tohoto identifikátoru. I posledně jmenovaná síť pak může být označena za žádoucí (jako preferovaná), což v podstatě odpovídá realitě řada firemních lokálních sítí svá jména neinzeruje kvůli bezpečnosti.

Jinou velmi zajímavou inovací je pak virtualizace bezdrátových adaptérů Wi-Fi. Stručně řečeno, uživatel připojí jednu fyzickou kartu Wi-Fi a Vista si ji dokáže "virtuálně" klonovat, a to se vším všudy je tedy možné používat několik bezdrátových adaptérů najednou, ačkoliv fyzicky existuje jen jeden. Paralelně je možné se připojit do více bezdrátových sítí, a to i s různými bezpečnostními parametry. Jde tedy o jakési sdílení fyzického adaptéru větším množstvím rozhraní virtuálních, a to zcela plnohodnotných, čímž se velmi zvyšuje jeho využitelnost.

Závěrem

Naše přehlídka samozřejmě zahrnuje jen omezené množství novinek systému Windows Vista, proto byly zvoleny části, zaměřené na sítě a bezpečnost. Právě některé koncepce zabezpečení mohou přinejmenším pro budoucí týdny změnit váš zavedený způsob práce s Windows budete-li trpěliví a odolní, získáte silnější ochranu. Nevydržíte-li a kupříkladu technologii User Account Control (UAC) vypnete, uleví se vám hned, avšak Vista se stane zčásti systémem bez inovací. A zbude nám tradiční otázka: potřebuji ji vůbec? Pokud jste v naších odstavcích našli novinku, která je "právě pro vás", možná už teď tušíte, že s Windows Vistou otálet nebudete. Pak jistě ani nezapomenete, že změny v zabezpečení a síťování jsou jedny z nejdůležitějších inovací nového klienta z Redmondu.

§§§§§


Sokolí oči. Síťové kamery dokáží spolehlivě střežit vaše soukromí

David Zajíc, Jaroslav Kasal

07P0047

IP kamera, tedy síťová kamera je všestranným zařízením, které lze využít pro celou řadu scénářů sledování a monitorování přes internet. Co je důležité: kromě samotné kamerky budete k dohledu potřebovat pouze internetový prohlížeč. Aktuálně jsme pro vás připravili přehled osmi zařízení z různých částí cenového spektra tuzemské nabídky.

Vzhledem k míře objasněnosti bytových krádeží a radikálnímu nárůstu přepadení v interiérech benzínových pump či trafik není ani divu, že se mnozí majitelé uchýlili k instalaci bezpečnostních kamer. A právě kvalita jejich záznamu často mnohdy vede když už ne k okamžitému, alespoň k pozdějšímu dopadení pachatele. Policisté totiž dostávají do rukou zásadní důkaz, a to podobu zločince. Ostatně s takovými záznamy se příležitostně setkáváme v mnoha televizních reportážích. Určitě vás nebude nikdo považovat za paranoidního, když se k její instalaci po neblahé zkušenosti odhodláte i doma. Můžete tak mít stále na očích vše, co je pro vás důležité. V malých firmách mohou dále třeba hlídat místnost se servery, sklad materiálu nebo cokoliv dalšího, a to neformálním způsobem, nevyžadujícím náročné a hlavně drahé dohledové systémy obsluhované nákladně školenými speciality. Takový úkol zvládne celá řada produktů tzv. IP kamer, jen musíte mít jasnou představu o její funkci. Zda se vám bude lépe hodit drátové či bezdrátové zařízení, zda budete monitorovat stále osvětlené místnosti či i ty s méně světlem atd.

Osm statečných

Pro fungování kamery je klíčový zabudovaný webový server, který spolu (většinou) s RISC čipem, integrovanou pamětí a obrazovým koprocesorem umí zachytit až 30 snímků za sekundu v rozlišení určeném instalovaným snímačem (často CMOS čip). Důležitý je samozřejmě i druh instalované optiky. Její kvalita a vlastnosti často určují cenu zařízení. V našem přehledu pouze Vivotek PZ6124 (k dostání za téměř 20 000 Kč včetně DPH) nabídl optický zoom, dokonce 10násobný. Ostatní kamery jsou odkázány na "optiku" s fixní ohniskovou vzdáleností a digitální zvětšování. Nutno konstatovat, že 10násobný zoom Vivoteku byl doslova lahůdkou. Ze vzdálenosti několika metrů přečtete titulky z centimetrového písma, přišpendlené na nástěnce. V případě této kamery jsme si ho plně užili ještě v kombinaci s jinou zajímavostí motorizovanou částí s objektivem, umožňující otáčení v horizontálním i vertikálním směru. V případě Vivoteku příkladně svižné. Tuto funkčnost nabídly i produkty z výrazně nižšího cenového spektra. Takto disponované kamery vám pak mohou nabídnout funkci Panorama, jež slouží k pomalému monitorování širokého záběru místnosti, což je pro monitorování obzvlášť vhodné.

Dobré zprávy máme i pro ty náročné uživatele, kteří nechtějí kvůli dohledu tahat kabeláž. Kamery jsou většinou k dispozici v obou provedeních, "drátovém" i bezdrátovém, cenově jsou přitom od sebe vzdáleny jen nepatrně. Dražší produkty jsou již Wi-Fi rozhraním vybavovány automaticky. Při našem testování jsme jako referenční zařízení využívali přístupový bod U.S. Robotics vybavený standardem 802.11g. Na krátké vzdálenosti přenášený obraz odpovídal klasickému ethernetovému připojení. Občasné problémy nastaly až tehdy, pokud mezi bezdrátovými prvky byly překážky, zdi apod. Přenášený signál se občas ztrácel, což nemusela být nutně chyba prověřované kamerky. Doporučujeme proto pořídit přístupový bod od stejného výrobce, prodejci to mají obvykle vyzkoušené.

Mnoho funkcí

Kromě zmíněného otáčení disponovaly kamerky širokou škálou funkcí. Mezi nejzásadnější a mezi uživateli nejvyhledávanější (měly ji všechny testované produkty) patří tzv. detekce pohybu. Tedy pokud se v předem definovaném prostoru v zorném úhlu kamery objeví pohybující se těleso, je zařízení schopno udělat snímek, zaznamenat videozáznam na předem definované místo (včetně FTP) či zaslat uživateli e-mail. V testovací místnosti jsme snímali pracovní místo (stůl s PC) a žádná z kamer nás svým výsledkem v tomto ohledu nezklamala. Tedy až na kvalitu záznamu. Obecně lze říci, že čím dražší kamera, tím většinou kvalitnější optika a obrazový snímač. Dražší testované kamerky nabízely volbu mezi dvěma normami výstupního streamu uživatel si může vybrat mezi kompresí Motion JPEG a MPEG 4, a to s rozlišením 640 x 480 bodů, ve dvou případech nabídly kamerky obraz s parametrem 704 x x 480/704 x 576 bodů. Levnější nabízely jen MPEG 4. Motion JPEG je sice náročnější na přenosovou rychlost, ale nabízí vyšší kvalitu obrazu.

Samozřejmostí je i pořizování tzv. snapshotů, tedy jednotlivých snímků, přidávání časových a textových parametrů do obrazu nebo možnost synchronizace času s různými systémy.

Kamerky dnes neumějí zaznamenávat jen video, ale pracují také se zvukem, přičemž většinou jsou již standardně vybaveny mikrofonem. Dražší a vyspělejší zařízení nabízejí obousměrný zvuk, což následně umožňuje komunikaci s lidmi vyskytujícími se ve vzdáleném (tedy monitorovaném) místě.

Axis 207

Kamerka Axis 207 se vyrábí ve třech variantách, s Wi-Fi rozhraním, bez něj a s kvalitnější optikou. My jsme se zaměřili na model, který k PC připojíte prostřednictvím ethernetového konektoru (10/100 Mb/s) a jenž je standardně vybaven obrazovým CMOS senzorem poskytujícím VGA rozlišení (až 30 snímků/s). Kamera dále disponuje pevnou ohniskovou vzdáleností a zorným úhlem. Instalace produktu je velmi jednoduchá, hotovi jsme byli během pár minut. Vše proběhlo hladce i díky využití DHCP. Mimochodem přístup přes prohlížeč nabídl přehledná menu s logicky uloženými funkcemi. Například zde můžete nastavit název kamery (pomocí dodávané aplikace lze spravovat více kamer současně), přidat do obrazu datum a čas a hlavně nakonfigurovat uživatele i obraz. Můžete taktéž aktivovat vestavěný jednosměrný mikrofon pro synchronizované audio. Model 207 nabídne i detekci pohybu v záběru a alarmové vstupy i výstupy. V případě Axis 207 jsme byli velmi spokojeni s kvalitou obrazu, v případě streamu v maximálním rozlišení a ve formátu

MPEG-4 zvládal v naší síti vcelku plynulých 30 snímků/s, v případě motion JPEGu byl obraz o něco více bledý a mírně trhanější, přičemž výrazného zlepšení lze následně docílit úpravou kompresního poměru.

Kvalita obrazu:3

Cena/výbava:2

Cena vč. DPH: 7 790 Kč

D-Link DCS-3420

Kamera je aktuální novinkou, která podle informací na krabici nabízí zásadní vlastnost: "vidí i v noci". Tím se nemohl pochlubit ani dražší model od Vivoteku. D-Link je v tomto ohledu cca o 3 300 Kč levnější. Na druhou stranu je DCS-3420 statickou kamerou, není teda vybavena motorikou pro vzdálené cílení optiky. D-Link byl vyvíjen s důrazem na odolnost, jeho tělo tak není plastové, ale zapouzdřené do hliníku a s okolím dokáže komunikovat prostřednictvím jak drátového Ethernetu, tak přes Wi-Fi. Instalace s pomocí průvodce proběhla hladce, na cédéčku dále naleznete aplikaci umožňující monitoring více kamer současně. Příjemně překvapeni jsme byli webovým rozhraním, které je přehledně členěno. Z pokročilých funkcí nechybí detekce pohybu s následným spouštěním záznamu nebo odesláním e-mailu, či obousměrná hlasová komunikace. Obraz v nejvyšším rozlišení je k dispozici s frekvencí 10 snímků za sekundu, nicméně jeho kvalita byla při použití MJPEGu slušná, bez šumu, ale s mírnou odezvou. 100% plynulý obraz pak získáte v nižším rozlišení. Při pokusu snímat místnost v úplné tmě jsem byli překvapeni, náš monitor ukazoval tmavý obdélníček. Onu funkci nočního vidění si musíte prostřednictvím doplňkového objektivu dokoupit.

Kvalita obrazu:3

Cena/výbava:3

Cena vč. DPH: 16 375 Kč

Linksys WVC54GC

Zařízení WVC54GC disponuje fixní optickou soustavou (snímacím prvkem typu CMOS) a přestože je vybaveno rozhranním Wi-Fi, je s cenou 3 560 Kč nejlevnějším produktem v testu. Linksys WVC54GC dokáže streamovat obraz v rozlišení pouhých 320 x 240 bodů (nebo 160 x 128 bodů) a video interně kóduje s pomocí kompresního algoritmu MPEG-4. Bohužel ani při nastavení nejvyšší kvality videa jsme nemohli konstatovat, že by byl obraz kvalitní (rušily ho horizontální pruhy). V případě detekce pohybu (zjištění narušitele) může kamera odeslat upozornění e-mailem na zadané adresy, přičemž příloha může obsahovat krátkou videosekvenci nebo fotografii. Pokud máte v domácnosti k dispozici pevnou IP adresu, pak je připojení ke kameře zcela snadné. V opačném případě můžete využít službu označovanou jako DDNS (Dynamická DNS). Výrobci kamery pro tento účel připravili návod, jak DDNS zprovoznit. Navíc v balení naleznete i kód, který umožní provozovat (jinak placenou službu DDNS) první rok zdarma. Pokud byste si chtěli doma vyrobit bezpečnostní dispečink a pro monitorování používat více kamer, lze s pomocí přiložené aplikace na CD pracovat až se čtyřmi bezpečnostními kamerami současně.

Kvalita obrazu:1

Cena/výbava:3

Cena vč. DPH: 3 560 Kč

Linksys WVC200

Kamerka WVC200-EU je sice z obou produktů firmy Linksys dražší, ale nabízí lepší výbavu. Kromě rozhraní Wi-Fi je pro monitorování silnou pomůckou motorově řízené uložení objektivu. Další kladnou vlastností WVC200-EU je kvalita obrazu, ta je ve srovnání s tím, co "předvedl" model WVC54GC podstatně lepší. Živé vysílání přitom téměř vůbec nevykazuje zpoždění (u WVC54GC jsme pozorovali responzi přibližně sekundu a půl). Linksys WVC200-EU dokáže pracovat s obrazem a videem při rozlišení až 640 x 480 pixelů a kompresí MPEG-4 nebo i MJPEG. Model WVC200-EU umí pracovat nejen s obrazem, ale i se zvukem (na těle produktu lze dále najít konektor pro připojení externího mikrofonu). Pokud jste náročnější uživatelé a nestačí vám pouze e-mail s upozorněním o detekovaném pohybu, můžete nakonfigurovat FTP sklad. Kamera na něj bude uploadovat snímky ve zvoleném intervalu. Na přiloženém CD naleznete monitorovací aplikaci, která dokáže pracovat až s devíti kamerami Linksys současně. Při testu jsme zjistili, že tato aplikace (Monitor) dokáže spolupracovat nejen s kamerami typu WVC200-EU, ale současně i s nižším modelem WVC54CG (naopak doprovodný software od WVC54CG s vyššími modely kamer nekomunikuje).

Kvalita obrazu:2

Cena/výbava:4

Cena vč. DPH: 8 171 Kč

Ovislink WL-5420CAM

První ze dvou testovaných kamer z produkce společnosti Ovislink nese označení WL-5420CAM a řadí se k nižší třídě produktů, které jsou vybaveny bezdrátovým Wi-Fi rozhraním 802.11g. Ostatními parametry jsou ale podobné zařízením Axis 207 a Vivotek IP7135: rozlišení 640 x 480 bodů (maximálně 30 snímků/s), pevná ohnisková vzdálenost a přenos obrazu prostřednictvím MPEG-4. O tom, že kamerka je cílena do segmentu domácností, nenapovídá pouze cena, ale také lokalizace manuálu a průvodce nastavením. Po trochu delší instalaci (standardně je DHCP vypnuto) jsme nejdříve kamerku konfigurovali přes webové rozhraní. To patří k těm méně intuitivním a chudším. Nechybí zde však funkce detekce pohybu nebo možnost snímání zvuku z monitorovaného místa. Produkt stojí lákavých 4 730 Kč včetně DPH, bohužel přenášený obraz v podobě MPEG-4 tomu plně odpovídal. Na tmavých místech docházelo ke chvění, nicméně po chvilce bádání a za použití funkce Anti Flicker jsme se tohoto nepříjemného jevu vcelku zbavili. Na rozdíl od většiny zde popisovaných kamer dochází u WL-5420CAM k zásadnímu zhoršení kvality přenosu s postupným úbytkem světla, hodí se tak především do intenzívně osvětlených místností.

Kvalita obrazu:2

Cena/výbava:3

Cena vč. DPH: 4 730 Kč

Ovislink WL-5460CAM

Bezdrátový model Ovislinku označovaný jako WL-5460CAM je vzhledem k výbavě na první pohled papírově podobně vybavenou kamerkou jako drahý Vivotek PZ6124 disponuje motoricky ovládanou optickou hlavou. Při bližším zkoumání ale zjistíte, proč je Ovislink o více než polovinu levnější. Slabým místem je v tomto případě jeho optika s pevnou ohniskovou vzdáleností. Zmíněný Vivotek nabízí 10násobný optický zoom a automatické ostření. Instalace nám stejně jako v případě levnějšího produktu této značky zabrala poněkud více času, standardně není aktivováno DHCP. Webové rozhraní je navlas stejné jako v případě WL-5420CAM, přibylo ovládání náklonu (135?) a otáčení (340?) kamery. Potěšila nás přítomnost funkce Panorama pro pomalé otáčení kamery, která tak může snímat téměř celou místnost má široký záběr 340?. Nechybí ani funkce sledování nebo možnost přenosu audia směrem od sledovaného prostoru. Kvalita přenášeného obrazu je na stejné úrovni jako u levnějšího modelu, stejně je na tom také co do plynulosti přenášení MPEG4 signálu v rozlišení 640 x 480 bodů při 30 snímcích/s. Vyšší cenu oproti modelu 5420 platíte za možnost ovládání pohybu kamerky na dálku a funkci panoramatu, ne však za vyšší kvalitu obrazu.

Kvalita obrazu:2

Cena/výbava:4

Cena vč. DPH: 7 047 Kč

Vivotek IP7135

První z dvojice kamerek Vivoteku nese označení IP7135. Jedná se jako v případě Axis 207 o přístroj nabízející VGA rozlišení, pevnou ohniskovou vzdálenost a drátové fastethernetové připojení. Oproti Axisu je jeho tělo situováno na šířku, což se ukázalo být trochu problematické. Pokud totiž doostřujete obraz, má se kamera tendenci otáčet ve směru tlaku na ostřící kroužek (je k noze ukotvena v kloubu). Velmi nás překvapilo webové rozhraní, jehož množství funkcí vám doslova zamotá hlavu. Jednou z praktických voleb je možnost vypnutí LED indikátorů, které z krabičky svítí velmi intenzivně. Mezi zajímavé funkce dále patří korekce jasu, kontrastu nebo saturace obrazu, čehož jsme vzápětí využili: v aktuálních podmínkách byl obraz mírně přepálen. Obraz dále můžete korigovat volbami upravujícími barevnou teplotu. Vivotek IP7135 slušně zvládá detekci pohybu, jednoduše zvolíte výřez obrazu (nastavíte citlivost), třeba okolo vašeho stolu v kanceláři, a kamera zachytí každého, kdo kolem něho projde. Největší předností kamery je její pořizovací cena: 5 418 Kč včetně DPH, což je skoro o 2 400 Kč méně než u Axisu. Nutno ale dodat, že je odpovídající kvalitě obrazu, která za Axisem i přes škálu možností nastavení mírně pokulhává.

Kvalita obrazu:2

Cena/výbava:2

Cena vč. DPH: 5 418 Kč

Vivotek PZ6124

Druhá kamerka z dílny Vivoteku představuje profesionální produkt vhodný všude tam, kde potřebujete pokrýt široký zorný úhel. Vivotek PZ6124 se totiž umí naklápět v rozsahu 135? a otáčet v rozsahu 270?. Co je dále zajímavé: PZ6124 disponuje 10násobným optickým zoomem a kromě klasického drátového rozhraní nabízí i konektivitu prostřednictvím bezdrátových standardů 802.11bg. Instalace kamerky proběhla jako v případě levnější varianty hladce a je vybavena stejným softwarem. PC tak obohatíte o aplikaci, která dokáže zpracovat signál až ze 16 kamer najednou nebo nahrávat či "fotografovat" snímané místo a ukládat vše na disk. Webovému rozhraní vévodí čtyřsměrný ovladač pro naklápění kamery, jenž je vlevo nahoře. Mezi pokročilými funkcemi je volba Pan (kamerka se otáčí a postupně snímá místnost) nebo funkce sledování volitelného výřezu obrazu. Motorky kamery reagují svižně, stejně jako automatické ostření, a to i při využití 10násobného optického přiblížení. Co se kvality obrazu týče, byli jsme velmi spokojeni, obraz za denního světla nebylo nutné korigovat. Na druhou stranu v ceně kolem 20 000 Kč bychom si přáli funkci nočního vidění. Produkt je dodáván spolu s dálkovým ovládáním a kabelem pro připojení k televizoru.

Kvalita obrazu:4

Cena/výbava:4

Cena vč. DPH: 19 635 Kč

§§§§§


Dolujeme weby. Testujeme programy umožňující získávání obsahů webů (CD/DVD) I

Vojtěch Bednář

07P0049

Webový prohlížeč je dnes základní komponentou každého počítače. Existují však také programy, které umožňují lokální stahování celých webových serverů. K čemu mohou být v současné době užitečné a jak si mezi nimi vybrat? V tomto článku se dozvíte, jak snadno a bez problémů stáhnout do počítače celý širý web.

Všechny webové prohlížeče, bez ohledu na systém a platformu, fungují stejně. Po zadání nebo zvolení URL adresy, která se má zobrazit, kontaktují příslušný server (nebo otevřou soubor na disku počítače) a požádají jej o obsah. Server následně začne zařízení, v němž se prohlížeč nachází, posílat obsah požadovaného serveru v podobě, kterou je aplikace schopna zpracovat. To znamená jako hypertextový dokument s místními skripty. Prohlížeč dokument prochází (parsuje), zobrazuje jeho obsah a v případě potřeby žádá o další objekty. Těmi mohou být obrázky, video, ovládací prvky aktivního skriptování, případně další podobné věci.

Výsledkem zde popsaného procesu je, že uživatel vidí hotovou webovou stránku v okně prohlížeče tak, jak ji vymyslel její tvůrce. Procesy, k nimž došlo, aby se tohoto efektu docílilo, jsou pro uživatele transparentní. Tedy nacházejí se "někde" mezi ním a serverem. Jakmile uživatel klepne na odkaz nebo použije jinou směrovací funkci, může být z otevřené webové stránky "odeslán" jinam, což znamená, že prohlížeč začne nahrávat jinou stránku. Ta současná není úplně zapomenuta webový klient ji zaznamená do historie navštívených a z úsporných důvodů si zachová v mezipaměti některé její části. Při dalším pokusu o její zobrazení je však potřeba znovu kontaktovat server a vyžádat si přinejmenším některé části stránky k opětovnému stažení.

A zde je kámen úrazu. Čas od času se totiž vyskytne situace, kdy si chceme prohlížet stránku nebo obsah nějakého serveru off-line. To znamená přecházet z jedné stránky na druhou a zpět, aniž by ale prohlížeč mohl kontaktovat server, z něhož stránky pocházejí. Stejně tak v případě, že klepneme na odkaz, není možné stahovat další komponenty daného webu prostě proto, že například není k dispozici připojení k internetu, nebo že obsah je potřeba z nějakého důvodu zobrazit bez jakékoliv prodlevy, z lokálního zdroje. K tomu již schopnosti běžného webového prohlížeče pro načítání stránek nestačí. Je tedy nezbytné zajistit, aby se kompletní weby, případně jejich části nacházely v lokálním počítači a byly odtamtud plně čitelné. K dosažení "lokálnosti" potřebujeme speciální aplikaci nástroj pro "stahování webu", neboli Web Grabber.

Proč?

Stahování kompletního obsahu webu v době, kdy není problém získat vysokorychlostní internet prakticky na jakémkoliv civilizovaném místě v naší zemi, může mnoha čtenářům připadat jako anachronismus. Přesto má své velmi důležité místo, a to hned z několika důvodů. Především je zde potřeba archivace. Čas od času zkrátka chceme uchovat obsah webového serveru v tom stavu, v jakém se nacházel dne XY. Ačkoliv samozřejmě existují služby, které dělají přesně totéž, například http://web.archive.org, není možné se na ně vždy dokonale spolehnout a archivaci je tak výhodnější provádět vlastními silami. Za předpokladu, že nemáme přístup k FTP, na kterém je web uložen (v případě, že se jedná o web statický), nebo/a k SQL serveru s obsahem (u dynamických webů s redakčním systémem nebo podobnou aplikací), nezbude nám nic jiného, než použít grabber.

Druhým případem jsou počítače bez stálého připojení k internetu nebo ty, kde se připojení platí v závislosti na čase stráveném on-line. Pak je totiž lacinější stáhnout si kompletní prezentaci či časopis a po odpojení si ji přečíst, než zůstávat on-line jen proto, aby bylo možné občas načítat další stránky. S PDA nebo notebookem ve vlaku se můžeme ocitnout v situaci, kdy je spojení realizováno například přes mobilní telefon a službu GPRS, je pomalé a nestabilní, často vypadává a web se tak stává de facto nepoužitelným. Totéž platí v libovolném jiném dopravním prostředku.

Specialitou zařízení typu PDA je jejich potřeba uzpůsobit prezentované informace malému displeji a omezeným možnostem zobrazování multimediálního obsahu. I když je možné redukci stránek, respektive prezentací provádět on-line v průběhu jejich stahování, daleko praktičtější je upravit web předem a až následně si jej číst, nehledě na již zmiňovaný deficit stabilního připojení třeba při cestování.

Konečně existují lidé, kteří webové stránky jednoduše sbírají. Když vynecháme nepříliš čestnou možnost kopírování jejich vzhledu a struktury, případně trestnou možnost plagiátorství obsahu nebo využití stránek k aktivitám souvisejícím s phishingem, někteří uživatelé si vytvářejí soukromé archivy svých oblíbených serverů. Také k tomu je potřeba mít dostatečně výkonné nástroje, jež přenesou obsah z těchto serverů do lokálních počítačů.

Jak?

Škála aplikací pro stahování a zpracování kompletních webů je poměrně široká, i když v současnosti těchto programů není v aktivním vývoji tolik, kolik jich existovalo ještě před několika lety. To je dáno především rozšiřováním vysokorychlostního internetu a s tím souvisejícím koncem jednoho ze základních důvodů, proč weby stahovat. Základním principem těchto aplikací je vždy schopnost procházet odkazy v HTML dokumentu, tedy stránce, a následně stahovat stránky a objekty, na něž tyto odkazy ukazují. Grabber, který se chová analogicky jako běžný webový prohlížeč, tak v podstatě simuluje uživatele, který kliká na vše s tím, že stažené objekty na rozdíl od pravého klienta nezobrazuje, ale ukládá k pozdějšímu použití. K této činnosti je potřeba používat přesná nastavení a algoritmy detekující například křížové odkazy, jinak by se totiž aplikace snadno ocitla v nekonečné smyčce stránek. Stejně tak musí umět reagovat na nekorektní odkazy, případně další zvláštnosti ve struktuře dokumentů, "zákaznická" chybová hlášení a podobně. Sestavit ji není nic jednoduchého.

Poznámka

Některé webové prohlížeče, například Mozilla Firefox, dokáží po otevření stránky procházet odkazy a na pozadí načítat ty komponenty, o nichž se domnívají, že je uživatel navštíví. Protože se často jedná o další stránky téhož serveru, chovají se vlastně jako kdyby šlo o grabbery. Ve skutečnosti jimi však samozřejmě nejsou.

Ukládání webových stránek jako vlastnost prohlížeče

Již rané verze prohlížečů Netscape i Internet Explorer byly vybaveny funkcemi pro ukládání webových stránek. Tyto funkce umožňovaly uložit lokálně na disk aktuálně otevřenou stránku. Stránka se ale ukládala bez přídavných objektů, tedy hlavně bez obrázků, uložit bylo navíc možné jen jednu. Z toho vyplývá hlavní omezení této funkce hodí se jen pro uložení stránky s textem, bez použití metody zkopírovat a vložit. I když se zachovala prakticky ve všech prohlížečích dodnes, její využití je minimální.

S postupem vývoje si autoři prohlížečů tento nedostatek uvědomili. Další generace ukládaly stránku včetně jejího okolí, tedy i s obrázky a dalšími prvky. Bohužel tyto prvky se nahrávají do adresáře, kam chceme umístit stránku, což je dosti nepraktické. Fakticky totiž musíme pro každou stránku vytvořit zvláštní složku. Poslední generace tento problém řeší tak, že příslušnou složku založí automaticky. Toto ukládání není příliš vhodné, pokud stránka obsahuje odkazy na své prvky v absolutním tvaru prohlížeč je nemusí uložit správně.

Autoři Internet Exploreru přišli (v důsledku vývoje jiné aplikace poštovního klienta Outlook Express) s alternativním řešením. Při něm je celá stránka uložena v jediném souboru včetně všech svých doplňků a její "rozebrání" provádí prohlížeč. Výhodou je právě ten jediný soubor. Nevýhodou pak vazba na Internet Explorer. Formát MHT, který se zde používá, byl určen původně k transportu HTML dokumentů elektronickou poštou.

Jak uložit webovou stránku z prohlížeče?

V případě prohlížeče Mozilla Firefox jednoduše klepnete pravým tlačítkem myši do stránky (rámu), kterou chcete uložit, a zvolíte příslušnou položku v kontextovém menu. V Internet Exploreru vybereme položku Uložit jako... z menu Soubor, u obou prohlížečů funguje klávesová zkratka Ctrl+S. V případě Internet Exploreru lze v dialogu pro typ souboru pro uložení vybrav položku Webový archív, jediný soubor, tedy MHT, musí však být instalován Outlook Express.

Co je to grabber?

Na rozdíl od běžného webového prohlížeče je posláním grabberu stáhnout do počítače kompletní strukturu a obsah webového serveru. Používá se především u mobilních zařízení, nicméně grabbery najdou své místo i tam, kde je připojení k internetu pomalé či nestabilní, nebo kde vyvstává potřeba z nějakého důvodu archivovat kompletní obsah daného serveru, aniž bychom se k němu mohli dostat například s využitím FTP. I když grabbery byly hojně využívanými nástroji hlavně v minulosti, rozhodně to neznamená, že by již nyní patřily do starého železa. Počet jejich uživatelů se sice snížil, avšak přesto vykonají poctivou práci.

Aplikace pro stahování

Plucker

URL: http://www.plkr.org

Licence: GNU/GPL

Použití: PDA

Plucker (dudlík) je v oboru stahování webů do lokální formy historickou a dodnes velmi žádanou aplikací, byť již existuje několik jeho více nebo méně zdařilých alternativních variant, kam patří třeba JPluck a další. Program, který existuje ve verzích pro různé operační systémy, dokáže stahovat a zpracovávat weby do zadané hloubky odkazů a upravovat je pro prohlížení v různých rozlišeních a s různým počtem barev. To odpovídá základnímu použití aplikace, tedy na zařízeních typu PDA. Jeho ovládání je velmi jednoduché, předpokladem je pravidelné stahování předdefinovaných serverů, takzvaných "kanálů". Ačkoliv může jít o servery, které jsou speciálně upraveny pro prohlížení na přístrojích s omezeným rozlišením displeje, ve skutečnosti je Plucker velmi dobře použitelný i na serverech pro klasické stolní počítače. Omezením je relativně nižší inteligence algoritmu pro procházení obsahem serveru, kdy jediným vodítkem je požadovaná hloubka odkazu. Při příliš nízkém nastavení Plucker stáhne jen malou část požadovaného obsahu, při příliš benevolentním nastavení dochází k situacím, kdy klientskou aplikaci příliš velké množství dat zablokuje (na Windows občas i se zbytkem počítače). Vzhledem k záměrům použití je Plucker takřka ideální program, a to přes již zmíněné i další drobné vady.

SurfOffline

URL: http://www.bimesoft.com

Licence: shareware

Použití: domov

SurfOffline je aplikace určená pro platformu Windows a její předností je velice snadné použití. Uložené obsahy webových serverů lze přímo v aplikaci prohlížet, případně exportovat. Každý server je z pohledu programu uložen jako "projekt", pro který je na výběr z několika možností. Z nich k těm nejpodstatnějším patří výběr úrovně odkazů, po níž má být webová prezentace prohlížena, a výběr komponent, které mají být do stahování zahrnuty. Předností tohoto přístupu je možnost blokovat náročný multimediální obsah.

Samotné fungování programu je bezproblémové. Pro potřeby off-line procházení stažených stránek se program chová jako webový server ukrytý v operačním systému. Umí pracovat s prohlížecími jádry běžných klientů, přičemž upřednostňuje ten, který je v operačním systému registrován jako výchozí.

Jestliže této aplikaci něco chybí, je to především možnost bohatší volby, provedení exportu uložených webových serverů a podpora některých moderních technologií, které jsou v nich využity. V některých případech stažené obsahy nefungují tak, jak by správně měly, případně v nich chybí nutně vyžadované prvky. Základní konfigurace se provádí pomocí jednoduchého průvodce, pro odborníky je k dispozici expertní režim. Nicméně jsme se nesetkali s tím, že by správce vybral špatnou volbu. Celkově je aplikace SurfOffline jednoduchým a užitečným nástrojem, který doporučujeme vyzkoušet a jehož hlavní klad spočívá v transparentnosti, s jakou díky webovému serveru v operačním systému funguje.

Grab-a-Site

URL: http://www.bluesquirrel.com

Licence: shareware

Použití: domov/kancelář

Grab-a-Site patří k webovým grabberům standardního provedení. S jednotlivými servery pracuje jako s "projekty", u nichž je možné individuální nastavení. Vyjma typů stahovaných, respektive nestahovaných souborů můžete nastavit, zda při stahování obsahu z webového serveru program může nebo nemůže opustit výchozí doménu webu. Díky této funkci je možné nastavit stahování mnohem přesněji a vyhnout se vadám některých jiných aplikací, zejména v kombinaci s webovými servery, jež obsahují větší množství externích, tedy se svým původním obsahem nesouvisejících odkazů. Aplikace nedokáže zobrazovat získaný obsah ve svém vlastním okně, a tak po každém načtení serverů volá implicitní webový prohlížeč. Bezplatná verze před stažený web přidává svou vlastní upoutávku, kterou je ale stejně dobře možné použít pro identifikaci staženého serveru. Nástroj si poradí s většinou současných serverů. Případy, kdy by byl obsah stažen, respektive následně zobrazen nekorektním způsobem, jsou u něj spíše vzácné.

Zajímavou vlastností této aplikace je schopnost obnovení již staženého off-line obsahu. V takovém případě se provádí jakási rozdílová aktualizace, při níž jsou z webu stahovány pouze ty stránky a komponenty, které se od poslední návštěvy aplikace změnily. Tato akce může ušetřit množství přenesených dat i čas stahování, v praxi jsme zjistili, že šetří především data.

Aplikace je sice použitelná, nicméně v průběhu testování několikrát havarovala. Celkově se jedná o poměrně stabilní software, který si jen někdy nedokáže poradit s nestandardními situacemi. Má jednoduché, velmi přímočaré ovládací rozhraní a je vhodný i pro laického uživatele. Instalace vyžaduje registraci, nicméně pravost zadaných údajů není s výjimkou syntaxe webové adresy nijak kontrolována. Pro dlouhodobé použití je nutné program zakoupit. Rozhodně platí, že je vhodný k vyzkoušení, mimo jiné pro své zcela minimální nároky a schopnost exportu uloženého obsahu webových serverů.

BackStreet Browser

URL: http://www.spadixbd.com/backstreet/

Licence: freeware

Použití: kdekoliv

Schopnost zobrazovat interně weby pouze v připojeném panelu Microsoft Internet Exploreru to je jediná vada této aplikace, která je, na rozdíl od jiných konkurentů, poskytována jako freeware. S výjimkou uživatelů, kteří jsou úplnými začátečníky, ji můžeme směle doporučit absolutně všem, jež potřebují stahovat obsahy webových serverů do off-line podoby, jako nástroj první volby.

Základní filozofie BSB je identická s ostatními programy pro stahování obsahu webových serverů. Po spuštění program zobrazuje zadání "projektu", tedy názvu serveru, výchozího URL a výběru hloubky pro procházení webu. K dispozici je ve výchozím režimu množství dalších nastavení, která umožňují velmi přesně vyladit to, co má a co nemá být aplikací stahováno, a vybrat si tak jak obsah, tak rozsah adresářů, jež BSB následně zpracuje. K dispozici je i volba hloubky a možnosti aktualizace již staženého webu pro potřebu následného občerstvení obsahu, například na notebooku s nestálým připojením k internetu.

Stahování probíhá standardně s tím, že v jeho průběhu je možné ovlivnit maximální zatížení linky, které aplikace vyvine prostřednictvím změny současně zpracovávaných vláken. Program ukazuje svou aktivitu v podobě malého grafu. U některých souborů tvořících standardní součásti webu jsme objevili nepatrné problémy se stahováním, avšak celkově si aplikace vždy se vším poradila. Před každým stahováním, pokud je vyvoláno u již stávajícího "projektu", je možné si vybrat, zda uložený obsah pouze občerstvit nebo zda má aplikace provést nové kompletní načtení. U velkého webu byl rozdíl mezi oběma těmito akcemi markantní, u webu do několika desítek stránek pak v případě v současnosti standardního připojení (2 MB ve směru stahování) zcela marginální. Takže jde pouze o množství přenesených dat.

Obsah stažených webů lze zobrazit v připojeném okně Internet Exploreru, které může být zavřeno, nebo v libovolném prohlížeči. Místo, kam se obsah uloží, je možné primárně nastavit při "zakládání" projektu, pozdější změna je relativně komplikovaná. Jednotlivé komponenty webu dále můžete zobrazovat s využitím systémových asociací daných Windows, ale také je individuálně měnit, obnovovat z webu, případně vyloučit ze stahování. Díky tomu velmi přesně vyladíte to, co má a co nemá být napříště stahováno, můžete tedy optimalizovat využití přenosové kapacity v době synchronizace požadovaných dat.

BackStreet Browser je prakticky profesionálním programem, který má tu výhodu, že je poskytován zadarmo. Obsahuje veliké množství užitečných funkcí pro stahování webů k off-line použití. Neobjevili jsme u něj žádnou závažnější vadu, která by se projevovala vůči uživateli, a proto jej doporučujeme pro jakékoliv použití. Jediným omezením této aplikace je skutečnost, že vzhledem k množství nastavení a chybějícímu "laickému" režimu není vhodná pro začínající uživatele. Za pozornost nicméně stojí možnosti konfigurace jak samotného programu, tak především jeho činností na jednotlivých webech, registrovaných jako "projekty". BSB je rozhodně nástroj první volby a za své možnosti i stabilitu si zaslouží naše plné uznání.


Dolujeme weby. Testujeme programy umožňující získávání obsahů webů (CD/DVD) II

HTTrack Web Site Copier

URL: http://www.httrack.com

Licence: opensource

Použití: profesionál

Jestliže je zde uváděný BackStreet Browser nástrojem první volby pro každého s výjimkou úplných začátečníků, Web Site Copier (WSC) si zaslouží pozornost profesionála. Jedinou jeho funkcí je synchronizace vzdálené a lokální kopie webového serveru. Program není určen pro stažení serveru k lokálnímu prohlížení (ačkoliv i na to může být použit), ale spíše k zálohování a archivaci webů.

Za pozornost stojí především možnosti konfigurace stahování vůči klientské aplikaci i vůči zvolenému webu. Na výběr je značné množství voleb, jež se týkají průběhu i procesu stahování. Program obsahuje funkce, které jsou obvyklé u nástrojů, velmi zatěžujících hostitelský operační systém. Akce tedy synchronizaci je možné naplánovat na zvolenou dobu, respektive ji o zvolenou dobu odložit, po dokončení je možné nechat provést požadovanou akci, ukončení programu, vypnutí či restartování hostitelského počítače.

Z výše uvedených vlastností vyplývá, že se WSC nehodí pro domácího uživatele, platí to také vůči němu samotnému. Aplikace neobsahuje funkce, které by po stažení webu do zvoleného umístění nějak ulehčovaly práci s tímto webem, jejich procházení či obnovování. Nebereme to v tomto případě jako vadu, protože je pravděpodobné, že takové použití autoři programu nepředpokládali. Naproti tomu, na rozdíl od ostatních programů nástroj obsahuje volbu několika různých režimů stahování, lišících se podle zamýšleného užití uloženého obsahu. Jeho chování je velmi propracované, a to i v případě, že se při stahování vyskytnou chyby na straně serveru. Troufáme si tvrdit, že se s nimi WSC dokáže vyrovnat lépe než aplikace určené pro amatéry. Velkým pozitivem je podpora českého jazyka v rozhraní a především pak skutečnost, že se jedná o program, který je šířený pod licencí open source a je tedy dostupný každému včetně svých zdrojových kódů.

WebGrab

URL: http://www.glnetsoftware/webgrab

Licence: shareware

Použití: kancelář

WebGrab si klade za cíl být jednoduchým nástrojem pro stahování webů. I když samotná jeho funkce v bohaté konkurenci komerčních i volně dostupných alternativ poněkud zapadá do pozadí, má tato aplikace přece jen některé funkce, jimiž se může oproti více rozvinutým kolegům pyšnit.

První z těchto vlastností je porušení úzu, že webový grabber má fungovat na principu "projektů", které jsou reprezentovány jednorázově či dávkově stahovanými servery. WebGrab (WG) funguje velmi přímočaře a místo vytváření pro někoho nedůležitých záznamů stačí zadat jen výchozí URL. Po něm následuje výběr typu stahování. K dispozici jsou tři možnosti: stažení stránky, stránky se stránkami odkazovanými, nebo stažení celého serveru. Podrobnější nastavení chybí, avšak na druhé straně "celý server" odpovídá hodnotě hloubky odkazů ve dvou úrovních, ale s omezením na lokální, tedy výchozí doménu většině uživatelů toto nastavení plně postačuje. Stahování se zahajuje stisknutím velikého knoflíku.

Uložené stránky je možné uzamknout na heslo, což je vlastnost, kterou patrně využijí zájemci o některé druhy webového obsahu. V podrobném nastavení je možné u každého serveru vybrat několik položek pro experty, avšak většina uživatelů si jich ani nevšimne. V seznamu webů (a webech) lze omezeným způsobem vyhledávat, k dispozici je i podpora tisku. Obsah webů se ukládá do specializovaných "databází", což je výhoda a na druhé straně i zásadní omezení tohoto programu, volby databází jsou u volně dostupné verze omezeny, za neomezenou verzi musíte zaplatit licenční poplatek. Nástroj celkově pracoval bez jakýchkoliv problémů, vynikal jednoduchým a kompaktním uživatelským rozhraním, které se nikoho nesnaží trápit množstvím pokročilých nastavení nebo specializovaných funkcí. Své uživatele si WebGrab nejspíše najde, ale jak laika, tak profesionála spíše potěší jiné ze zde nabízených aplikací, a to ať už ty komerční nebo dostupné zadarmo.

Závěr

Webový stahovač neboli Grabber není aplikace, kterou bychom používali každý den. Právě vzhledem k tomu, že bude spíše omezeným nástrojem v softwarovém portfoliu vašeho počítače, je jeho výběru vhodné věnovat zvýšenou pozornost. Výběr musíte udělat sami, nicméně z našeho malého průzkumu, který je zde uveden, vyplynuly dva závěry. Za prvé, i v současnosti existuje poměrně pestrá nabídka jak komerčních, tak volně dostupných a dokonce otevřených variant těchto programů. Za druhé, pokud požadujete plně profesionální nebo i jednoduše použitelné řešení, můžete se naprosto spolehlivě obrátit na ty aplikace, které jsou k dispozici s otevřeným zdrojovým kódem nebo úplně zadarmo. Pouze ti uživatelé, kteří potřebují něco speciálního (možnost uzamknout uložený web na heslo) nebo kteří trvají na maximálně triviálním rozhraní s průvodcem a z hlediska laika co nejvyšší optimalizací, se budou muset poohlédnout spíše po profesionální a tedy po placené variantě.

Všechny zde představené nástroje pro stahování webů jsou pro každodenní použití dostatečně stabilní. To ale neznamená, že by v jejich užitečnosti neexistovaly vážné rozdíly. V současnosti je trendem používat weby s množstvím externě volaných funkcí, s velkým důrazem na aktivní část webového a databázového serveru. V této situaci není možné očekávat, že by jakýkoliv grabber fungoval stoprocentně, ať už se jedná o pouhé detaily v zobrazení jednotlivých stránek cílovým prohlížečem nebo o nefunkčnost jednotlivých celků. To je ale skutečnost, s níž se je v případě těchto aplikací potřeba smířit.

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí. Část XXIII: Bezdrátový Ethernet

Jiří Peterka

07P0050

Vývoj Ethernetu se neubíral pouze cestou zrychlování a zvětšování dosahu "po drátech", ať již po kroucené dvoulince či po optických vláknech. Časem zákonitě došlo i na myšlenku, zda to nezkusit bez drátů. Podařilo se, a po prvních nesmělých krůčcích se bezdrátový Ethernet vydal dobývat svět. A i zde uspěl, dokonce navýsost dobře. Dokonce bez jména "Ethernet", jehož se bezdrátová verze časem zbavila. Dnes o ní nejčastěji hovoříme jako o technologii Wi-Fi, i když ani to není úplně přesné. Wi-Fi je totiž jen něco jako nálepka, stvrzující, že určité řešení plně vyhovuje příslušným standardům a je kompatibilní s dalšími produkty, které vycházejí ze stejných standardů.

Impulsů, které otevřely cestu k bezdrátovému Ethernetu, bylo určitě více. Kromě snahy zbavit se závislosti na drátech to určitě bylo i rozhodnutí amerického regulátora (FCC, Federal Communications Commission) z roku 1985, kterým tento úřad uvolnil tři "odpadková" frekvenční pásma pro bezlicenční využití. To byl významný průlom do tehdejší praxe, která (snad kromě radioamatérských pásem) počítala jen s licenčním principem využití frekvenčního spektra. Tedy s tím, že pokud chtěl někdo na nějakých frekvencích něco vysílat, musel mít individuální oprávnění (individuální licenci). FCC však tehdy zvolil bezlicenční princip, v jehož rámci individuální licence nejsou potřeba a každý, kdo chce určité frekvence využít, tak může učinit a nepotřebuje k tomu žádnou individuální licenci. Samozřejmě to neznamená, že si každý může v takovýchto bezlicenčních pásmech dělat co chce. I pro pásma využívaná na bezlicenčním principu vždy existují určitá pravidla, která říkají, co a jak se v nich smí a co naopak nesmí. Třeba jaké vysílací výkony nesmí být překročeny. Nebo dojde-li k rušení, že musí přestat vysílat ten, kdo začal jako poslední. Všechna takováto pravidla pak jsou zakotvena v "generálních licencích", které vydává správce kmitočtového spektra a jež nejsou adresné nemají charakter individuálního povolení, ale povolení generálního.

Podmínkou je rozprostření do širšího spektra

V roce 1985 americký regulátor uvolnil pro bezlicenční využití celkem tři rozsahy frekvencí ve dvou pásmech, označovaných jako ISM (Industry, Science and Medical, tedy pro využití v oblasti průmyslu, vědy a zdravotnictví), a UNII (Unlicensed National Information Infrastructure). Jak už název druhého pásma naznačuje, jeho vymezení je spíše "národní", resp. "americké", a v dalších částech světa může, ale nemusí mít ekvivalenty. Naproti tomu první pásmo (ISM) má spíše charakter mezinárodní a s možností jeho využití na bezlicenčním principu se dnes lze setkat v podstatně více zemích. Tedy alespoň pokud jde o oblast 2,4 GHz. Naproti tomu oblast 5 GHz (v pásmu UNII) se pro licenční využití v ostatních zemích prosazovala podstatně pomaleji. Například v Česku se tak stalo až 1. září 2005.

Uvolněním popisovaných pásem pro bezlicenční využití poskytl americký regulátor mohutný impuls všem snahám o bezdrátová řešení. Současně ale jednou částí svého rozhodnutí dosti podstatně ovlivnil i jejich konkrétní podobu. Dal si totiž podmínku, že v těchto nově bezlicenčních pásmech mají být používána "širokopásmová" řešení, fungující na principu rozprostření do širšího spektra (spread spectrum), která jsou podstatně šetrnější k životnímu prostředí. Při klasickém vysílání (tzv. "úzkopásmovém") je energie vyzařovaná vysílačem soustředěna do úzkého rozsahu frekvencí a svou intenzitou musí převýšit úroveň šumu, neboť příjemce vyhodnocuje fakticky jen to, co přesáhne hladinu šumu.

Při "širokopásmovém" přenosu se využívají takové techniky, které umožňují, aby vysílač vysílal v širším rozsahu frekvencí (aby své vysílání doslova "rozprostřel do širšího spektra") a mohl vysílat jen s nižší intenzitou, která ani nemusí přesahovat hladinu šumu. Podstatné je to, aby příjemce věděl, jakým způsobem k "rozprostření do šířky" došlo a uměl zpětně extrahovat užitečný signál, smíchaný s šumem. Tomu, kdo potřebné informace o způsobu rozprostření nemá, se přijímaný signál jeví jen jako neužitečný šum. Výsledným efektem je větší robustnost přenosů a naopak menší šance vzájemného ovlivňování různých přenosů. Ostatně jednou z motivací amerického regulátora pro takovýto požadavek byla snaha co nejvíce omezit rušivé vlivy od jiných "zářičů" ve stejných frekvenčních pásmech. Tedy například od mikrovlnných trub.

Rodí se bezdrátový Ethernet

První snahy přenést do té doby drátový Ethernet i do bezdrátové podoby a využít k tomu nově uvolněná frekvenční pásma na sebe nenechaly dlouho čekat. Historické anály říkají, že iniciátorem těchto snah byla společnost NCR, která měla poměrně zajímavou motivaci: vyráběla totiž různá zařízení, mezi nimi i pokladny (do obchodů), a hledala možnost, jak je mezi sebou propojit, bez nutnosti "tahat dráty". A tak z její iniciativy vzniká v roce 1988 na půdě společnosti IEEE (Institute of Electrical and Electronics Engineers) další pracovní skupina, aby se navrhovanému řešení věnovala. Jde tedy o stejnou platformu (IEEE), na níž vznikaly a nadále vznikají standardy Ethernetu v rámci pracovní skupiny IEEE 802.3. Ovšem bezdrátová varianta Ethernetu od začátku měla svou vlastní pracovní skupinu, očíslovanou jako IEEE 802.11.

Trvalo však ještě devět dlouhých let, než práce na "bezdrátovém Ethernetu" přinesly první ovoce. Teprve v roce 1997 se totiž podařilo v rámci pracovní skupiny 802.11 dosáhnout shody o tom, jak by celé řešení mělo vypadat. Takže teprve tehdy se zrodil první standard bezdrátové varianty Ethernetu, označovaný podle svého původu jako "IEEE 802.11". Nepleťme si ho s dnešním Wi-Fi, protože do něj měl stále poměrně daleko. Byl to jen jeho předchůdce, navíc mnohem méně výkonný. Dokázal totiž přenášet data (nominální) rychlostí jen 1 či 2 megabity za sekundu. Už měl ale vyvinuty ty přístupové metody, které používá i dnešní Wi-Fi. A pokud jde o možné techniky vysílání (alias řešení své fyzické vrstvy), zde tento první bezdrátový Ethernet nabízel dokonce více možností než dnešní Wi-Fi.

Ovšem už v době svého vydání byl tento standard bezdrátového Ethernetu zastaralý a poměrně brzy byl nahrazen standardy jinými. V roce 1999 tak spatřily světlo světa další dvě verze, a to IEEE 802.11a a IEEE 802.11b. A ty už jsou to, co dnes známe a používáme jako Wi-Fi. Ale nepředbíhejme.

Tři varianty řešení fyzické vrstvy

První varianta bezdrátového Ethernetu, kterou je standard IEEE 802.11 (pozor, ještě bez dalšího rozlišujícího písmene na konci), počítala celkem se třemi vzájemně alternativními možnostmi fungování své fyzické vrstvy, resp. způsoby vysílání a přenosu dat bezdrátovým éterem. Tedy vlastně se třemi různými technikami rozprostření do šířky (do širšího frekvenčního spektra).

Jedna z těchto technik je označována jako tzv. frequency hopping (FHSS, Frequency Hopping Spread Spektrum). Jde o rychlé přeskakování z jedné frekvence na druhou, resp. z jednoho úzkého frekvenčního kanálu na jiný, a to způsobem, který může vypadat jako zcela náhodný, ale oběma komunikujícím stranám je dopředu znám (je tzv. pseudonáhodný). Vysílač i přijímač pak vždy "zůstávají" na každém jednotlivém frekvenčním kanále jen velmi krátkou dobu, pak oba současně přechází na jiný frekvenční kanál a tak stále dokola. Výhoda je i v tom, že pokud mezi stejnými frekvenčními kanály "přeskakuje" nějaký jiný přenos, podle své vlastní pseudonáhodné posloupnosti kanálů, je šance, že se oba přenosy ve stejném čase sejdou na stejných frekvencích, relativně malá. A pokud k ní dojde, dají se dopady krátkého vzájemného rušení snadno napravit. Nebo je lze ignorovat, například u multimediálních přenosů, které si tolik nepotrpí na spolehlivost. Celou představu ilustruje obrázek.

U bezdrátového Ethernetu (tedy u standardu IEEE 802.11) se předpokládalo poměrně pomalé přeskakování (hopping), a to 2,5krát za sekundu. Pro srovnání: stejná technika se dnes používá u technologie Bluetooth, ale zde dochází k přeskokům podstatně rychleji, 1 600x za sekundu.

Další možností, kterou mohl bezdrátový Ethernet využívat, byly infračervené přenosy (DFIr, Difuse InfraRed) v pásmu 300 až 428 GHz. Ovšem tato varianta se používala zcela minimálně. Naopak jako nejperspektivnější se ukázala třetí varianta, označovaná jako "přímé rozprostření do spektra", resp. "s přímou modulací kódovou posloupností" (zkratkou DSSS, z anglického DSSs, Direct Sequence Spread Spectrum). Ta už nepočítá s přeskoky či jinými změnami frekvencí, ale s tím, že se trvale vysílá v širším rozsahu frekvencí. Navíc se zde nevysílají přímo jednotlivé datové bity, ale místo nich celé sekvence bitů, označované jako tzv. chipy (česky třeba "úlomky"). Můžeme si to představit tak, že pokud je třeba přenést jedničkový datový bit, vyšle se místo něj skupina bitů tvořících chip. Pokud se naopak má přenést jedničkový datový bit, vyšle se místo něj stejná sekvence bitů (chip), ale invertovaná. Vše naznačuje obrázek na předchozí straně.

Řízení přístupu u bezdrátového Ethernetu

Stejně jako jeho "drátový" předek, musel se i bezdrátový Ethernet nějak vyrovnat se sdílenou povahou použitého přenosového média. Sdílenou proto, že podobně jako na původním koaxiálním kabelovém segmentu může i bezdrátově vysílat vždy jen jeden uzel (a ostatní mohou poslouchat). Ale jakmile začne vysílat více uzlů současně (ve vzájemném dosahu), dochází ke kolizi: jejich vysílání se "střetávají" a vzájemně nenávratně promíchávají.

U drátového Ethernetu řešila problém přístupu ke sdílenému média přístupová metoda CSMA/CD. Předpokládala, že je možný příposlech nosné (CS, Carrier Sense), tedy že každý uzel si může nejprve poslechnout, zda nevysílá někdo jiný. U bezdrátového Ethernetu je příposlech nosné stále možný, a tak ho zájemci o vysílání používají. Liší se jen v tom, jak zareagují v případě, kdy zjistí, že někdo již vysílá. U drátového Ethernetu, v rámci přístupové metody CSMA/CD, uzel čeká na konec vysílání, jakmile toto skončí, začne vysílat sám. Je tedy "vytrvalý" neboli tzv. 1-persistentní.

V případě bezdrátového Ethernetu je to naopak: uzel, který zjistí, že právě vysílá někdo jiný, to okamžité "vzdá": hodí si kostkou, odmlčí se na náhodně dlouhou dobu (takovou, jakou mu určilo hození pomyslné kostky, jako prvku náhody), teprve pak vše zkouší znovu, počínaje příposlechem nosné. Toto chování odpovídá tzv. 0-persistentnosti. Rozdíl mezi oběma přístupy ukazuje další obrázek.

Důvodem pro tuto zajímavou odlišnost je, že u bezdrátového vysílání nelze (jednoduše) detekovat kolize. Rádiová rozhraní jsou totiž obvykle jen poloduplexní, buďto přijímají, nebo naopak vysílají, ale nikoli obojí současně. Proto nedokáží vysílat a současně s tím přes příjem monitorovat, zda v éteru nedošlo ke kolizi. Ostatně proto také přístupová metoda bezdrátového Ethernetu není (a nemůže být) metodou CSMA/CD, neboli s detekcí kolize (CD, Collision Detect). Místo toho se označuje jako CSMA/CA, přičemž ono "CA" na konci znamená "Collision Avoidance", neboli předcházení kolizím. To je ale poněkud nadnesené označení, protože popsaný přístup nedokáže všem kolizím zcela zabránit. Samotný příposlech nosné (CS, Carrier Sense) před začátkem vlastního vysílání sice dokáže počet kolizí poměrně významně zmenšit, ale ne zcela vyloučit.

Jak se tedy v bezdrátovém Ethernetu řeší kolize, když k nim stále může docházet? Odpověď je zajímavá: nijak. Vše se řeší pomocí potvrzování: příjemce, který v pořádku přijal přenášená data, má povinnost poslat odesilateli potvrzení o jejich doručení. Pokud odesilatel nedostane takovéto potvrzení do určitého časového limitu, považuje to za ztrátu původně odeslaných dat (ať již kvůli kolizi či z jiného důvodu) a snaží se je odeslat znovu.

Problém skryté a předsunuté stanice

Řízení přístupu ke společně sdílenému médiu (éteru) má u bezdrátového Ethernetu (a obecně u bezdrátových přenosů jako takových) dva specifické problémy, obvykle označované jako problém skryté a předsunuté stanice. Lze si je nejlépe představit podle dalších dvou obrázků, se čtyřmi stanicemi A až D.

Na prvním obrázku vidíme problém skryté stanice: stanice C zde vysílá a stanice B její vysílání přijímá. Vysílání stanice C ale není tak silné, aby dosáhlo až ke stanici A. Pokud by ta chtěla začít vysílat, nejprve by pomocí příposlechu nosné (CS) dospěla k závěru, že právě nikdo nevysílá. A tak by stanice A začala vysílat sama, čímž by ale s velkou pravděpodobností narušila právě probíhající komunikaci mezi stanicemi B a C. Ty by to následně poznaly až z absence potvrzení správně přenesených dat.

Na druhém obrázku vidíme jinou situaci, která představuje problém tzv. předsunuté stanice. Zde stanice B komunikuje se stanicí A, ale její vysílání je všesměrové, a tak jej může přijímat také stanice C. Ta by sama chtěla komunikovat se stanicí D, a to by mohla (vzájemná vysílání mezi B a A a mezi C a D by se nerušila). Jenže když stanice C použije příposlech nosné (CS), zjistí, že někdo právě vysílá, a tak sama vysílat nezačne. Podle pravidel přístupové metody CSMA/CA se na náhodnou dobu odmlčí. Teprve pak zkouší vše znovu.

Až dosud popisované chování na základě přístupové metody CSMA/CA a bez ošetření hrozícího problému skryté a předsunuté stanice představuje nejjednodušší variantu řízení přístupu u bezdrátového Ethernetu. Tato varianta je označována také jako metoda DCF, což je zkratka od Distributed Coordination Function.

Kvůli řešení problému skryté a předsunuté stanice byla metoda DCF rozšířena o další variantu, označovanou jako "DCF se zprávami RTS/CTS". Její princip si lze představit tak, že když dvě stanice chtějí vzájemně komunikovat a předávat si data, nejprve upozorní své okolí (resp. všechny stanice, které se právě nachází v dosahu jejich vysílání), že tak budou činit a že je ostatní nemají vyrušovat. Navíc jim řeknou, jak dlouho bude jejich komunikace probíhat, a tak ostatní uzly v dosahu vědí, jak dlouho mají být zticha.

Konkrétní fungování této metody naznačují další dva obrázky. První ukazuje, jak stanice, která je iniciátorem komunikace, rozešle do svého okolí zprávu v podobě speciálního rámce RTS (Request To Send). Ten obsahuje vektor NAV (Network Allocation Vector), který není ničím jiným než údajem o tom, jak dlouho bude budoucí komunikace probíhat. Všechny stanice, které tento rámec přijmou, tedy na tuto dobu přestanou vysílat.

Zpráva v rámci RTS kromě vektoru NAV identifikuje rovněž stanici C jako "tu, se kterou chce stanice B komunikovat". Stanice C zareaguje vysláním "potvrzující" zprávy CTS (Clear To Send), která také obsahuje (aktualizovaný) údaj o délce budoucího vysílání. Tuto zprávu zachytí všechny stanice v dosahu stanice C a díky ní vědí, že musí zůstat zticha (i na jak dlouho). Pak už komunikace mezi stanicemi B a C může probíhat a ostatní stanice by do ní neměly zasahovat.

Ani uvedený postup se zprávami RTS a CTS však není schopen zaručit, že žádná jiná stanice nenaruší komunikaci, probíhající mezi uzly B a C (v našem případě). Již jen proto, že u bezdrátových přenosů není poloha stanic fixována, a tak se do blízkosti komunikujících stanic může dostat nějaká jiná stanice, která se neúčastnila původního dialogu se zprávami RTS a CTS a tudíž neví, že by měla být zticha.

Další vývoj bezdrátového Ethernetu

Zpět ale ke standardu IEEE 802.11, o kterém se ještě hovořilo jako o Ethernetu: následující obrázek shrnuje to, co jsme si o něm již řekli. Konkrétně že na úrovni fyzické vrstvy nabízí tři alternativní řešení, představující tři různé varianty bezdrátových přenosů: prostřednictvím techniky infračerveného přenosu, pomocí frekvenčních přeskoků (Frequency Hopping, FHSS) a s přímým rozprostřením do širšího spektra (Direct Sequence Spread Spectrum, DSSS). Nezapomínejme na to, že rychlostní maximum všech těchto variant činily 2 Mbity za sekundu. Nad trojím možným řešením fyzické vrstvy pak byla implementována distribuovaná metoda řízení přístupu DCF (Distributed Coordination Function), fungující na principu CSMA/CA a popisovaná výše. Případně ještě metoda PCF (Point Coordination Function), která je centralizovaná a řízená: předpokládá, že jedna konkrétní stanice je pověřena řízením a že ostatním stanicím přiděluje právo vysílat na základě jejich žádostí. Tato metoda přístupu je však i dnes velmi vzácná.

Jak jsme již uvedli výše, standard IEEE 802.11, přijatý v roce 1987 a označovaný jako bezdrátový Ethernet, byl už v době svého přijetí zastaralý. Snahy o jeho zdokonalení se ubíraly především směrem ke zrychlení datových přenosů a byly úspěšné. Vyžadovaly ovšem poměrně zásadní změnu ve způsobu realizace fyzické vrstvy, neboť právě ona rozhoduje o rychlosti přenosu dat.

Proto když v roce 1999 spatřily světlo světa dva další standardy, IEEE 802.11a a IEEE 802.11b, řešení jejich fyzické vrstvy bylo podstatně jiné. Jak se lišilo, naznačuje poslední obrázek.

Standard IEEE 802.11b, který je do dnešních dnů (nejen v Česku) asi nejrozšířenější, si ponechal pouze jednu ze tří původních variant řešení fyzické vrstvy, a to přímé rozprostření do spektra (DSSS). Stejně tak mu zůstalo fungování v pásmu 2,4 GHz, ale oproti původnímu standardu IEEE 802.11 dokázal podstatně zrychlit: z 2 Mbit/s až na 11 Mbit/s. To druhý standard, IEEE 802.11a, šel ještě dále a dostal se až na úctyhodných

54 Mbit/s (vše ovšem jen nominálně, efektivní přenosové rychlosti jsou vždy podstatně nižší). Dosaženo toho bylo použitím úplně jiného řešení fyzické vrstvy, na bázi tzv. ortogonálního frekvenčního multiplexu (OFDM). Současně pak i přechodem do jiného bezlicenčního pásma 5 GHz.

V Česku se mohou používat produkty, vycházející z obou těchto variant, i když u druhé z nich jen s určitými omezeními. Už se ale v souvislost s nimi nehovoří o bezdrátovém Ethernetu, protože tak se označoval jen původní standard IEEE 802.11 z roku 1997 (s max. rychlostí 2 Mbit/s). Spíše se o nich mluví jako o Wi-Fi, i když ani toto označení není vůbec přesné. Samotné Wi-Fi je totiž něčím jako nálepkou, stvrzující, že konkrétní produkt vyhovuje standardu IEEE 802.11a nebo 802.11b a je plně kompatibilní a interoperabilní s jinými produkty, které vycházejí ze stejných standardů. Ale to si už nechme na další díl tohoto seriálu, protože o Wi-Fi si toho musíme říci ještě spoustu.

§§§§§


Chytrý walkman od Sony Ericssonu - W950i kombinace MP3 přehrávače a chytrého telefonu

Libor Vacata

07P0055

Walkmanová řada mobilních telefonů značky Sony Ericsson si již vydobyla pevné místo na trhu mezi přístroji určenými především pro zábavu. Dosud však byly v této řadě k nalezení pouze konvenční mobily. Změnu přináší až model W950i, který kombinuje MP3 přehrávač s operačním systémem a rozšířenými funkcemi smartphonu. Hned v úvodu musíme poznamenat, že se jedná o kombinaci velmi podařenou, která potěší jak příznivce kvalitní reprodukce hudby, tak i technokraty, vyžívající se v nejmodernějších mobilních funkcích.

Pokud pozorněji sledujete nabídku modelů značky Sony Ericsson, určitě vám bude vzhled nového walkmanu W950i připadat povědomý. Konstrukce totiž do značné míry vychází ze smartphonu M600i, s nímž jsme vás podrobněji seznámili v lednovém vydání PC WORLDu. Designéři vzali jeho černou variantu a přidali jí "pomerančové" prvky tak, aby zapadl mezi oranžové kolegy. Do rukou se vám tak dostane středně těžký (112 g) přístroj s trochu netradičními (zejména šířkou) rozměry 106 x 54 mm a tloušťkou pouhých 15 mm. Kromě stylového designu vás jistě zaujme obrovský dotykový TFT displej s rozměry 39 x 52 mm a rozlišením 240 x 320 bodů při 262 tisících barvách. Stejně jako jeho téměř jednovaječné dvojče se může W950i pochlubit "ostrým obrazem", perfektním barevným podáním i dostatečným kontrastem. Jedinou výtkou je lesklý povrch, takže jinak vynikající čitelnost se na sluníčku rychle vytrácí.

Pod displejem však v tomto případě nenajdete netradiční kolébkovou klávesnici jako u modelu M600i. Vývojáři ji nahradili standardními "telefonními" tlačítky, která jsou zřejmě kvůli zdokonalení designu zapuštěna do přístroje a vytvářejí tak hladkou plochu. To však rozhodně není nejšťastnější řešení a psaní SMS nebo jiných textových poznámek prostřednictvím těchto tlačítek se stane pro člověka se silnějšími prsty opravdovým peklem. Častého stisknutí špatných kláves se vyvarujete snad jen psaním nehtem, což však není ani pohodlné, ani rychlé. Ještěže situaci zachraňuje alespoň stylus zasunutý do levého horního rohu, s jehož pomocí lze písmenka psát přímo na displej nebo vyťukávat na virtuální klávesnici. Mimo hlavní blok kláves najdete ještě tlačítka pro rychlé spuštění přehrávače a rušení volby, na levém boku se pak nachází "soňácké" kolečko jog dial a pod ním tlačítko pro návrat. Na pravém boku opět spustíte walkman nebo regulujete hlasitost.

Hlavní funkcí nového modelu W950i je pochopitelně kvalitní MP3 přehrávač. V tomto ohledu si přístroj zasluhuje absolutorium. A to především díky vysoce kvalitní hudební reprodukci, která se vyznačuje dostatečnými basy, prokreslenými středy i ostrými výškami. Hudbu lze navíc uhladit pomocí devítipásmového ekvalizéru s jedenácti přednastavenými hodnotami (rock, pop apod.), ovšem bez možnosti vlastní editace. Ovládání walkmanu a další vedlejší funkce za kvalitou zvuku nijak nezaostávají. MP3 soubory jsou řazeny podle různých kategorií (např. interpreti, alba či skladby), přičemž ke každému albu lze přiřadit obrázek bookletu, který se pak zobrazí v grafickém přehledu. Nechybí samozřejmě opakované přehrávání, vytváření playlistů, hodnocení skladeb, náhodné přehrávání, promítání obrazových nálad či vypnutí v daném časovém intervalu.

Pro vaše skladby se v telefonu nabízí úložný prostor o velikosti 4 GB, takže vás ani nemusí mrzet absence slotu pro paměťovou kartu. Kdyby vás snad vlastní hudba omrzela, naladíte si stanici na plnohodnotném rádiu. Můžete automaticky vyhledat všechny dostupné stanice, z informací RDS se pak dozvíte jejich názvy, případně dopravní či jiné zpravodajství. Jediná podmínka pro chod rádia jsou připojená sluchátka, resp. jejich část s dálkovým ovládáním a přípojkou na jack, která slouží jako anténa. Samotné "špunty" jsou mimochodem velmi kvalitní, perfektně sedí v uchu a vyluzují příjemné zvuky (při výběru vám příjemné hudby, pochopitelně).

Stejně jako u M600i přístroj řídí operační sytém Symbian 9.1 s uživatelským prostředím UIQ 3.0. Pomocí rozbalovacího kontextového menu se snadno dostanete k jakékoliv funkci, přičemž k rychlému multitaskingovému přepínání mezi spuštěnými aplikacemi poslouží šikovný správce úkolů. Bez stylusu se však při ovládání telefonu neobejdete. Pro volání máte k dispozici takřka neomezený adresář kontaktů, kde lze u každého z nich využít čtyř záložek s celkem 27 volitelnými údaji. Jako vyzvánění lze zvolit jakýkoliv polyfonní nebo MP3 zvuk, ovšem nastavování různých profilů zcela chybí telefon lze pouze uvést do tichého režimu. Pro psaní zpráv slouží kvalitní textový editor, který vytvoří textovku, multimediální zprávu nebo e-mail. Synchronizovaný e-mail umožňuje spravovat libovolný počet účtů připojených pomocí protokolů SMTP, POP3 a IMAP se zabezpečením TLS anebo SSL. V editoru lze využít služeb slovníku T9, jenž je sice chytrý a učenlivý, avšak píše s diakritikou a zkrátí každou zprávu na 70 znaků. V telefonu najdete i výborný kalendář s organizérem a internetový prohlížeč Opera. Oproti M600i chybí pouze kancelářský balík QuickOffice.

Nový walkman W950i patří mezi lifestylové telefony, od nichž očekáváte veškeré multimediální funkce. Možná vás tedy zarazí absence fotoaparátu a třeba také videohovorů. Výtečný přehrávač MP3 však tento nedostatek vyváží.

Sony Ericsson W950i

+ 4 GB vnitřní paměti

+ plnohodnotný MP3 přehrávač a rádio

+ kvalitní dotykový displej

- nešikovná tlačítka

- absence edge a Wi-Fi

cena

Cena včetně DPH: 16 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony Ericsson,

http://www.sonyericsson.cz

§§§§§


Malý velký komunikátor - HP iPaq rw6815 Hewlett-Packard přichází s novým komunikátorem

Petr Prošek

07P0054

Společnost Hewlett-Packard si s dalším produktem z řady iPaq dala poměrně načas. O to více však překvapila, když se na trhu s mobilními komunikátory objevil model rw6815, který mnoha konkurenčním zařízením jednoduše vytřel zrak. Do dokonalosti mu stále zbývá pořádný kus cesty, ale přesto jej můžeme vřele doporučit všem uživatelům, kteří se poohlížejí po kombinaci PDA a mobilního telefonu. HP iPaq rw6815 zaujme hardwarovou výbavou a překvapí kompaktními rozměry, díky nimž se směle řadí k těm nejmenším komunikátorům na trhu.

Stříbrné tělo nového iPaqu kombinuje matné a lesklé plochy, čímž značně vylepšuje jinak vcelku obyčejný vzhled. Na první pohled vás upoutá odklápěcí kryt dotykového 2,7palcového displeje (65 tisíc barev) z kouřového plastu, který je nejen velmi praktický, ale rovněž dodává přístroji ten správný šmrnc. Vzhledem k tomu, že malé rozměry (10,2 x 5,8 x 1,9 cm) a nízká hmotnost (140 g) komunikátoru přímo vybízí k nošení v kapse, je použití krytu na místě. Pokud by vám přece jen nevyhovoval, můžete jej jednoduše odejmout a vašeho nového mazlíčka umístit do ochranného pouzdra, jež je součástí výbavy. Inženýři z Hewlett-Packard se totiž nevyhnuli drobnému nedostatku, kvůli němuž při zcela odklopeném krytu nelze vytáhnout stylus a rovněž se velmi špatně dá stisknout zapínací/vypínací tlačítko. Proto při používání nového iPaqu musíte dodržovat přesný postup.

Při každodenní práci se rovněž budete muset smířit s tím, že přístroj nabízí pouze softwarovou klávesnici, což zcela znemožňuje třeba psaní SMS zpráv jednou rukou. Na datlování se stylusem si velmi rychle zvyknete a nebude vám činit žádné potíže, ale za pochodu toho bohužel moc nevyřídíte. V tomto směru musíme pochválit např. dnes již starší komunikátor HTC Qtek 9100 (MDA Vario), jenž nabízí plnohodnotnou výsuvnou klávesnici. Ovládání bez použití digitálního pera zajišťují tlačítka umístěná v dolní části přístroje pod displejem, ale jejich použití třeba v případě rychlého volání nebo práce s některými aplikacemi rovněž není ideální. Pokud se však s tímto nedostatkem smíříte, brzy se s HP iPaq rw6815 spřátelíte. Nemá sice vestavěný GPS přijímač, ale srdce přístroje tvoří rychlý procesor Intel XScale PXA272 s frekvencí 416 MHz, jenž se postará o bezproblémový běh i náročnějších aplikací. Trochu však zamrzí, že nabízí pouze 64 MB SDRAM zdvojnásobení operační paměti by jistě nemělo nijak výrazný vliv na výslednou pořizovací cenu a při práci s více programy najednou byste se definitivně zbavili obav ze zahlcení. Celkový 128MB úložný prostor iPaqu lze dále rozšířit pomocí dnes cenově velmi dostupných MiniSD paměťových karet.

HP iPaq rw6815 běží na operačním systému Microsoft Windows Mobile 5.0 (součástí výbavy je i CD s českou lokalizací), pro který seženete nespočet užitečných aplikací. Softwarová výbava se v porovnání s ostatními komunikátory nijak neliší a nové zařízení tak nabízí užitečné kancelářské aplikace i zábavné programy. Nechybí e-mailový klient, prohlížeč internetových stránek, diktafon, 2Mpx fotoaparát nebo přehrávač hudby i videa. Přestože se nový iPaq chlubí dvojící reproduktorů, kvalitu zvuku bohužel snižuje značný šum. Propojení s počítačem i synchronizace s Microsoft Outlookem probíhají bez problémů. HP iPaq rw6815 je vybaven miniUSB portem, který slouží i k nabíjení (ze sítě nebo PC). Ve výbavě nechybí infraport, Bluetooth (bohužel pouze v1.2) a Wi-Fi (802.11b), které však s ohledem na nabízený standard není z nejrychlejších. Pro běžné surfování, e-mailovou komunikaci a stahování menších souborů vám ale bohatě vystačí a signál si bez problémů udrží i při šíleném pobíhání po bytě. Ovšem při intenzivním využívání Wi-Fi je třeba počítat s nižší výdrží přístroje, který se odporoučí zhruba po šesti hodinách. Při běžné práci několika hovorech denně (třípásmové GSM) a občasného využití Wi-Fi, GPRS nebo EDGE budete nabíjet zhruba jednou za dva až tři dny. HP iPaq rw6815 se tedy vcelku povedl, a pokud netoužíte po integrovaném GPS přijímači (který při navigaci podstatně snižuje výdrž baterie), nevadí vám pomalejší Wi-Fi a ovládání pomocí stylusu vám nečiní žádné potíže, s tímto komunikátorem rozhodně neprohloupíte.

HP iPaq rw6815

+ rozměry a hmotnost

+ kryt dotykového displeje

+ výkonný procesor

- absence UMTS

- pomalejší Wi-Fi a Bluetooth

- bez HW klávesnice

Cena včetně DPH: 16 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard,

http://www.hp.cz

§§§§§


Bezpečné úložiště. D-Link uvádí na trh síťové úložné zařízení pro domácnost

David Zajíc

07P0052

Tradiční výrobce síťových zařízení, tedy zejména přepínačů, bezdrátových prvků, VoIP produktů nebo IP kamer, v poslední době posiluje oblast digitální domácnosti. V jeho konceptu se nedávno objevila novinka, která má uživatelům sloužit jako centrální síťové úložiště pro sdílení fotografií, hudby a videa, své místo si ale zcela určitě najde i v menších firmách.

D-Link DNS-323 se může pochlubit líbivým a kompaktním designem a menšími rozměry (cca 20 x 10,5 x 13 cm), ostudu vám tak vedle počítače rozhodně neudělá. Do jeho šasi lze nainstalovat dva 3,5" pevné SATA disky, přičemž ty se do těla zařízení zasouvají po odejmutí přední části. Čelo úložiště nabízí podsvětlené tlačítko pro zapnutí/vypnutí a kontrolky provozu sítě a disků, zadní část pak síťový konektor, USB zdířku určenou k připojení tiskárny a dva páčky sloužící k zafixování zasunutých pevných disků.

D-Link DNS-323 je dodáván spolu s externím zdrojem, síťovým kabelem a instalačním diskem obsahujícím veškerý software a dokumentaci.

Poradíte si snadno

Instalace zařízení je za pomoci přiloženého softwaru velmi jednoduchá, přičemž ji podle mého názoru může zvládnout i amatér. Zařízení po připojení k síti (D-Link je vybaven gigabitovým ethernetem) identifikujete programem Easy Serch Utility, který D-Link najde v síti a zobrazí přidělenou IP adresu atd. Úložiště je standardně nastaveno s DHCP, zmíněná utilitka ale umožňuje jeho vypnutí a případné nastavení pevné IP adresy. Instalace vás následně vyzve ke zvolení názvu skupiny v síti, jména jednotky, přístupového hesla a časového pásma a základní instalace je hotová.

Vzhledem k tomu, že zařízení míří především do domácností, tak trochu zamrzí absence českého jazyka. Méně zkušeným uživatelům by jistě pomohla lokalizace administračního rozhraní, které zobrazíte prostřednictvím webového prohlížeče a jež obsahuje řadu pokročilých funkcí. Mezi nejdůležitější patří možnost vytváření individuálních přístupových účtů s vymezením pevné kvóty jejich kapacity. Máte tak jistotu, že vás dětičky záplavou empétrojek a filmů nepřipraví o veškerý datový prostor. Proti nechtěným návštěvníkům vašeho adresáře lze každý účet "pojistit" heslem.

A aby byla data zabezpečena i proti případné havárii, můžete instalované disky provozovat v režimu tzv. zrcadlení označovaném jako RAID 1. Data se současně zaznamenávají na oba disky, přičemž v případě výpadku jednoho z nich pracujete s dostupnou kopií, jež je ihned k dispozici. Pokud naopak preferujete svižnější práci, především vyžadujete rychlost čtení, disky konfigurujete do tzv. strip režimu (RAID 0).

Zapomenout bychom neměli ani na další užitečné funkce, integrovaný tiskový server nebo FTP server. V případě FTP doporučujeme zabezpečit spojení pomocí VPN. Data totiž nejsou primárně nijak šifrována. Součástí instalačního CD je i šikovný program určený k zálohování. MemeoBackup nabízí všechny běžné funkce včetně plánování nebo šifrování záloh.

Neopustím si na závěr výtku směrem ke konstrukci šasi. Dutiny uvnitř D-Linku jsou vyvinuty pro disky s výškou profilu 2,5 cm. Námi instalované storage o výšce 2 cm jsme tedy byli nuceni uvnitř zafixovat poskládaným listem papíru A4. Pokud chcete disky používat v RAIDu, musíte při jejich výběru dále dbát na to, abyste měli vždy k dispozici identické kusy. Seznam doporučených a tedy firmou D-Link vyzkoušených disků naleznete na její domovské adrese.

A co za to?

Cena 7 050 Kč včetně DPH, za kterou je D-Link DNS-323 k dispozici, není lidová. Zejména pokud si uvědomíme, že musíte pořídit ještě dva SATA disky, do úložiště samozřejmě objemné, v případě provozováni zrcadlení pak ještě objemnější. 500GB SATA disk dnes přijde cca 6 000 Kč včetně DPH. Na druhou stranu, ač je produktů podobného konceptu na trhu již několik, pouze D-Link nabízí možnost zrcadlení obsahu disků (RAID 1), čímž získáte zařízení významně zvyšující bezpečnost sdílených dat. A to se cení nejvíce.

D-Link DNS-323

+ instalace a konfigurace

+ RAID 1

+ tiskový server

- instalace nízkoprofilových disků

- vyšší cena

Cena včetně DPH: 7 050 Kč

K recenzi poskytla firma: D-Link,

http://www.dlink.cz

§§§§§


Mio C710, asijský všeuměl. Navigační systém společnosti Mio nás nadchl svojí výbavou

Lukáš Erben

07P0053

Prosadit se na trhu satelitních navigací vedle "tradičních" značek není vůbec jednoduché. Společnost Mio Technology ale vykročila správným směrem.

C710 je druhý nejvyšší model v "C" řadě značky Mio. Svým zaměřením, pokrytím map a výbavou útočí na luxusnější modely TomTom či Garmin. Plochým formátem a rozměry odpovídá zhruba menším modelům Garmin Nuvi či TomTom One (disponuje taktéž klasickým QVGA displejem 320 x 240 bodů), nemá ale vyklápěcí anténu (GPS anténa je umístěna v horní hraně přístroje), což usnadňuje manipulaci. Ve výbavě přístroje nechybí Bluetooth, RDS-TMC modul pro příjem dat o dopravní situaci, vše pohání svižný 400MHz procesor a nejnovější 20kanálový GPS přijímač SiRF Star III. Mapové podklady jsou instalovány v interní 2GB flashové paměti, přístroj má též slot pro SD kartu, který lze ale využít pouze pro hudbu či fotografie. Pomocí dodávaného kabelu a softwaru lze C710 propojit s PC a případně aktualizovat mapy či firmware. Mapové podklady jsou ostatně tím, co může mnohé přesvědčit ke koupi, neboť Mio C710 patří mezi bezkonkurenčně nejlevnější přístroje s kompletní podrobnou mapou západní Evropy a ve verzi prodávané u nás pak s velmi dobrým pokrytím střední a dokonce i části jihovýchodní Evropy včetně Polska, Slovenska, Maďarska, Rumunska a dalších částí bývalé Jugoslávie (zde jde ale pouze o hlavní silniční tahy). Výčet map pochopitelně nevypovídá o jejich přesnosti či kvalitě v případě České republiky jsme ale byli vcelku spokojeni.

Poněkud nešťastně je vyřešeno zadávání adresy. Přístroj ve snaze urychlit vyhledávání nejprve vyžaduje zadání země, poté města a následně ulice to je naprosto v pořádku. Pokud ale chcete zadat jinou ulici v témže městě (například v Praze), zjistíte, že jako posledně hledané město nefiguruje Praha, ale třeba Praha 4 nebo Praha 6 pokud se vámi hledaná ulice nachází v jiném obvodu, musíte zvolit znovu zadání města a navolit "velkou" Prahu. To je přinejmenším zpočátku matoucí. Ani vlastní obrazovka pro zadávání názvů měst či ulic není vyřešena právě chytře poměrně velká část obrazovky je zabraná horní lištou a zbytečně velkým mezerníkem, takže vlastní tlačítka obrazovkové klávesnice jsou malá a je problém se do nich trefovat bez překlepů. Zvláštní je i to, že po zadání cíle a vypočítání cesty vás sice navigace začne navádět hlasem, ale pro zobrazení aktuální situace na mapě musíte znovu do menu. Při zadání špatného cíle ve velké vzdálenosti bohužel nelze výpočet trasy snadno přerušit. Na druhou stranu si Mio zaslouží pochvalu za poměrně pěkné vizuální zpracování, velmi svižnou a plynulou animaci mapy při jízdě, bohatou databázi bodů zájmu i snadné rozhraní pro přidávání dopravních kamer a radarů do mapy. Kromě vlastního mapového programu je v přístroji k dispozici MP3 přehrávač a prohlížeč fotografií, vestavěné Bluetooth handsfree jistě také mnohé potěší.

Mio C710 trochu trpí syndromem korejských vozů. V základní výbavě je toho za velmi rozumnou cenu opravdu hodně (či přesněji prakticky všechno) a vše funguje vcelku bezproblémově. Ovládání menu ale není úplně intuitivní, stejně jako řešení uchycení ve vozidle není tak elegantní jako u dražších modelů TomTom či Garmin použití odděleného držáku a napájecího kabelu bohužel neumožňuje montáž stálého držáku na palubní desku. Lehce iritující je pak hlasový výstup jednak díky nepříliš zvládnutému slovosledu (to je u češtiny vždy náročné, častý povel "se držte vlevo" nám ale rval uši), ale také zásluhou zvláštního hlubokého hlasu pana "Jana" nemůžeme se zbavit dojmu, že dotyčný v minulosti namluvil hlas CML (centrálního mozku lidstva) v seriálu Návštěvníci a tak nějak nám do řízení kecá. To jsou ale spíše subjektivní pocity než objektivní hodnocení, které zní následovně: Mio C710 nabízí za velmi rozumnou sumu fantastickou výbavu a pokrytí mapami.

Mio C710

GPS navigace s bohatou výbavou

+ kompletní pokrytí Evropy

+ RDS-TMC modul

+ cena

- uspořádání menu

Cena vč. DPH: 11 784 Kč

K recenzi poskytla firma: BGS Levi,

http://www.bgs-levi.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy

Přehled recenzovaných knih

Patrik Malina

07P0051

Datové struktury bez předchozích znalostí

Možná patříte mezi ty adepty umění programovat, kteří pochopili, že tajemství je kousek za oponou dokonalé znalosti jakéhokoliv zvoleného programovacího jazyka, byť by byl ze zlata. A právě protože knížek o každém jazyce a nejlépe i jeho implementaci na určité platformě existuje celá řada, je publikace s odlišným směrováním příjemným zpestřením.

Buďme však upřímní, autoři trošku blafují. Přinejmenším název je mírně zavádějící, neboť i oni demonstrují popisované základní datové struktury s pomocí dvou jazyků z nejběžnějších, C++ a Javy. I když by určitě šlo použít ještě obecnější "pseudokód", je na druhou stranu pochopitelné, že sáhli zrovna po těchto a ne třeba po Pascalu. Ale jinak jde svým způsobem opravdu o učebnici pro začátečníky datové typy jsou zde vysvětleny od základu.

Záběr knihy je poměrně značný, takže na první pohled od píky vedený výklad brzy nabere tempo. Ačkoliv kupříkladu problematika ukazatelů-pointerů bývá prubířským kamenem a jiní autoři se k ní odhodlávají po nesmělém rozjezdu, zde toto téma nalézáme dosti záhy. Poté již následují kapitoly věnované tradičním strukturám, jako jsou pole, zásobníky a fronty. Vyvrcholením výkladu jsou pak binární stromy a hešovací tabulky.

Kniha je důkladně zpracována jako učebnice: autoři připojili opakovací kvízy na konci kapitol a vůbec se snaží o názorný a nekomplikovaný výklad. Bohužel, nabyli jsme dojmu, že místy došlo až k příliš silnému posunu k "volnému stylu" výkladu. Navíc ačkoliv jsou předmětná témata vysvětlována důkladně, jiné pojmy z oblasti programování jsou často používány až příliš samozřejmě a bez vysvětlení. A ani kvízy v každé kapitole nejsou svou náplní až tak oslňující chvílemi připomínají největší bolest českého školství, tedy to, že všichni středoškoláci vědí, že Čapek byl humanista, ale nevědí, co to znamená. Více praktických dotazů "na pochopení" by bývalo posloužilo lépe.

Forma knihy a zpracování tématu je dobrým nápadem, pokus o realizaci je slušně vyvedený, přesto je to trošku promarněná příležitost. Ale i tak dobrá alternativa.

Autor: Jim Keogh a Ken Davidson

Nakladatelství:

Computer Press,

Brno, 2006

Počet stran: 223

Cena: 247 Kč

Průvodce infrastrukturou PKI a technologií elekt. podpisu

Ačkoliv technologie, spojovaná s magickou zkratkou PKI, je již řadu let na pořadu dne a představuje jedno z nejzajímavějších témat v oblasti bezpečnosti informačních technologií, opravdu fundované knihy u nás spočítáte na prstech jedné ruky. A podíváte-li se po autorech, pak se ještě sluší dodat, že pan Dostálek má určitý monopol. Mezi námi, je to jen dobře.

Zbrusu nové pojednání o PKI a souvisejících tématech vychází vlastně jako vyčleněná část z původní skvělé učebnice (Velká kniha protokolů TCP/IP: Bezpečnost). Dostatek prostoru pak dovolil spoluautorům nejen celou látku rozšířit, ale také výrazně aktualizovat a doplnit o četnější ukázky z prostředí platformy Windows, kde byla v uplynulých letech implementována.

Bez nadsázky se dá říci, že jde o nejlepší zpracování tématu svého druhu v češtině. Až monograficky je do knihy zařazena látka od základů kryptografie přes koncepce bezpečného ukládání a schraňování dat až po konkrétní ukázky z "živého" prostředí. Jednotlivé kapitoly jsou často naprosto vyčerpávajícím zpracováním: kupříkladu struktura certifikátu, žádosti o certifikát či související protokoly jsou pojednány nebývale důkladně. Na druhou stranu jsou v knize zařazena i témata jako časová razítka, jež stále nepatří k nejběžnějším. Stejně tak se dostalo podrobného vysvětlení protokolu TLS, jenž dnes patří k nejdůležitějším aplikovaným mechanizmům v oblasti PKI.

Přestože text často působí na první pohled strohým dojmem díky četnosti výpisů a exaktních tabulek, samotný výklad je velmi svěží a nápaditý. Ač vzhledově kniha připomíná spíše "skripta", jde opravdu o umně napsanou učebnici, ve které čtenář najde řadu podnětů k přemýšlení nad zpracovanou látkou. Navíc autoři jasně a kompetentně naznačují i slabá místa koncepce PKI, což je při seriózní práci k nezaplacení.

Zdaleka nejen díky své ojedinělosti patří tato kniha mezi absolutní špičku. Takto podrobného zpracování v samostatné publikaci se oblast PKI dočkala v tuzemsku zřejmě poprvé a nelze jinak, než ji všem zájemcům vřele doporučit.

Autor: Libor Dostálek a Marta Vohnoutová

Nakladatelství:

Computer Press,

Brno, 2006

Počet stran: 534

Cena: 790 Kč

Počítačové viry. Analýza útoku a obrana

Bez přehánění lze říci, že pojem počítačový virus měl alespoň jednou na jazyku prakticky každý uživatel počítače třídy PC. Pohled na věc se však asi dosti liší a jste-li specialisty na správu sítí či je vaší prací něco obdobného, pravděpodobně byste mohli ocenit podrobnější rozbor situace. A právě tato kniha ho přináší v míře vrchovaté.

Ihned na počátku menší varování: nechť se na knihu podíváte z jakékoliv strany, není to počteníčko pro začátečníky. Ne, nenajdete tu popisy obrazovek antivirových programů pro domácí počítače. Autor má zcela jinou ambici a je to znát na každém odstavci, tedy přinejmenším na každém druhém: text je určen těm, kdo chtějí opravdu důkladně pochopit současný stav na bojišti, poznat podstatu zbraní na obou stranách barikády a podle toho nasadit odpovídající taktiku ve vlastní síti. Ne, opravdu nepřeháníme, čtenář by měl být připraven, neboť tvůrce přistoupil ke svému úkolu zodpovědně a od podlahy. Když přináší přehled vývoje virů a jejich proměny, nevynechá pranic. Když popisuje mechanizmy jejich působení, pomůže si výpisem v jazyce C, jindy zase surovým assemblerem, ani popis zaváděcího sektoru disku není ničím cizím. Místa je však dostatek, a proto jsou tyto velmi technické pasáže střídány zajímavým a přiměřeně obtížným popisem různých principů antivirového boje. Pokud jste tedy měli třeba dojem, že heuristickou analýzu nikdo nikde nevysvětlil, tady máte možnost vše pochopit.

Sluší se říci, že autor pojednal pojem "virus" poměrně zeširoka, takže zpracována je i problematika všemožných červů, způsobů podloudného šíření po síti či třeba mechanizmy některých distribuovaných útoků s cílem odepřít službu (DDoS). Silný důraz je kladen právě na metodiku likvidace infekcí v rozsáhlejším síťovém prostředí, kde se mohou různé infekční a lavinovité efekty projevovat.

Takto důkladná kniha o virech, červech a další havěti u nás dlouho nevyšla. Je určena vážným zájemcům, pro něž se rovněž nejedná o téma pro lehkou odpolední konverzaci. Přímo by se dalo říci, že jde o svého druhu učebnici anatomie: virů, jejich postupů a vedení protiútoku.

Autor: Peter Szor

Nakladatelství:

Zoner Press,

Brno, 2006

Počet stran: 608

Cena: 490 Kč

§§§§§

$$$$$


Hry


Přehled her za měsíc březen I

Jiří Sládek

07P0084

S.T.A.L.K.E.R.

Jak to vypadá s neustále odkládaným Stínem Černobylu?

Her, jejichž dokončení autoři slibují už několik let, a pořád kde nic tu nic, je momentálně rozpracováno několik. Kromě dnes snad již pouze ve vtipech zmiňovaného titulu Duke Nukem Forever se jedná zejména o akční titul , který byl zejména v době svého oznámení a nějaký čas poté velice očekávaným kouskem.

Aktuálním oficiálním datem vydání je 16. březen tohoto roku, ale znáte to... Každopádně vydavatelská společnost tento termín nedávno oznámila, takže ho prozatím považujme za bernou minci. Titul je first-person akce, která hráče postaví do role novodobého lovce pokladů, jenž se vydává zbohatnout do zakázané zóny obklopující ruiny vybuchlé jaderné elektrárny v Černobylu. Vývojáři slibují uvěřitelné prostředí, survival prvky, interakci s mnoha NPC a zejména otevřený herní svět, ve kterém se budete moci pohybovat mnoha různými způsoby. Částečnou inspirací pro tuto lehce temnou sci-fi akci byla kniha Piknik u cesty od bratří Strugackých.

Bestseller minulého roku

V obchodech nejvíce bodoval americký fotbal

Nejprodávanější hrou loňského roku se stala simulace amerického fotbalu, titul Madden NFL 07 od Electronic Arts. Jedná se samozřejmě o jednu z pravidelných sportovních sérií od EA, každoročně obohacenou o díl s novým pořadovým číslem. U nás se tento sport nijak závratné oblibě netěší, stejně jako v ostatních evropských zemích, ale v rodné zemi hamburgerů a Coca Coly jde o nejpopulárnější zábavu vůbec. Konec konců pravidelné finálové utkání, tzv. Super Bowl, je každoročně nejsledovanějším pořadem v televizi. Díky "příspěvku" amerických zákazníků a také kvůli uvedení nových herních platforem na trh dosáhl tento titul na hranici neuvěřitelných pěti miliónů prodaných kopií. Kromě PC a všech next-gen konzol (Wii, PlayStation 3 a Xbox 360) je hra k dispozici i pro handheldy DS, GBA a PSP a pro starší konzoly PlayStation 2, Xbox a GameCube.

Jagged Alliance 3

Taktická perla se vrací!

Série Jagged Alliance je pro všechny příznivce taktických strategií doslova legendou. A ani po dlouhých letech se nenajde mnoho her, které by její propracovaný soubojový systém a bohaté možnosti při plnění nebezpečných misí překonaly. Vlastně snad jen série Silent Storm a hry postavené na stejném enginu. Každopádně i když to s vývojem třetího dílu Jagged Alliance už několikrát vypadalo bledě, momentálně práce na této gamesce vesele pokračují, a to díky spolupráci firem Akella, Strategy First a F3 Games. Základem hry by měl být modifikovaný engine z již výše zmíněné série Silent Storm, ovšem s vylepšenou grafikou a mnoha novými efekty. Náplní hry pochopitelně budou opět taktické souboje malého týmu vycvičených žoldáků proti nepříteli, který obvykle bude mít (minimálně početní) převahu. Mezi nájemnými žoldáky přitom najdete spoustu známých tváří z předchozích dílů, což jistě potěší všechny pamětníky. Strategické rozhodování bude klasicky probíhat na globální mapě celého území, kde budete přesouvat své svěřence ať už pěšky či pomocí různých dopravních prostředků (ty ovšem budou v bojových mapách bohužel opět jen nehybnými kulisami). Můžete nakupovat a opravovat různé vybavení, najímat a cvičit vojáky... Princip hry by měl být zkrátka hodně podobný osvědčené pecce Jagged Alliance 2. A to je dobře! Tedy alespoň pro fandy žánru. Je totiž pravděpodobné, že hra se nestane zrovna kasovním trhákem pro široké hráčské masy. Nicméně my pravověrní taktici si už na tento kousek brousíme zuby.

Sins of Solar Empire

Vzhůru do vesmíru

Vesmírných strategií není nikdy dost, a tak kvitujeme snahu vývojářského studia Ironclad Games, které pilně maká na novém titulu spadajícím právě do tohoto žánru. Hráč se chopí role vůdce jedné ze tří znesvářených ras a ve jménu jejího rozkvětu se pustí do křížku s ostatními. Bude se bojovat na povrchu planet i ve vesmíru a pokud budete úspěšní, můžete si postupně podmaňovat celé sluneční soustavy. Planety, které se vám podaří dobýt, budete moci různě zvelebovat a budovat na nich třeba obranné základny. Na oplátku vám vláda nad každou planetou bude přinášet různé ekonomické či vojenské výhody. Vývojáři se také snaží o to, aby výsledný produkt byl co nejvíce otevřený fanouškům, kteří se baví tvorbou modů. Počítají rovněž s multiplayerovým zápolením více hráčů. Titul by se měl na trhu objevit koncem letošního léta.

Sacred 2: Fallen Angels

Úspěšná fantasy řežba se vrátí na naše monitory

Povedené akční RPG Sacred od německého studia Ascaron (má na svědomí mimo jiné titul DarkStar One či sérii Patrician a Port Royale) se letos dočká plnohodnotného druhého dílu. První Sacred byl mnohými označován za pokořitele Diabla, či spíše za zajímavou alternativu k tomuto nesmrtelnému "hack\n\slash" titulu, a to zejména díky krásné grafice, chytlavé hratelnosti i solidně rozlehlému, vesměs volně přístupnému hernímu světu. Podtitul druhého dílu zní Fallen Angels a jeho děj nás zavede do doby asi dva tisíce let před událostmi prvního dílu. Hráč na pouti světem zachváceným zuřivou válkou povede jednoho ze šesti hrdinů, stoprocentně je zatím potvrzena jen postava serafínky, andělské bytosti známé již z prvního dílu, nicméně je pravděpodobné, že i další charaktery se budou svým předchůdcům podobat. Hlavní náplní hry samozřejmě budou boje v exteriérech i interiérech, přičemž si budete moci vychutnat jak řežbu na blízko, tak o něco bezpečnější ostřelování nepřátel z dálky, ať už lukem či kouzly. První díl byl skvělý, a proto doufáme, že i jeho pokračování nám přinese spoustu dobré akční zábavy a nějaké ty RPG prvky.

Shivering Isles

Datadisk pro RPG hit TES IV: Oblivion

Fantasy RPG Oblivion zatím poslední díl série The Elder Scrolls patří bezpochyby mezi nejlepší tituly svého žánru a také mezi nejlepší hry loňského roku vůbec. Po zajímavém add-onu Knights of the Nine a několika malých přídavcích, obohacujících hru více méně o "malé" věci, jako je třeba brnění pro koně či drobné questy, se konečně chystá skutečný velký datadisk.

Přídavek s podtitulem Shivering Isles nabídne zbrusu nové území k prozkoumání, a sice říši boha šílenství. Podle toho bude samozřejmě tato nová lokalita vypadat. Tvůrci slibují mnoho nových úkolů a NPC a také skutečné reakce herního světa na vaše skutky. Příběh a nepovinné úkoly by vám měly zabrat kolem slušných třiceti hodin čistého herního času, těšit se samozřejmě můžete i na nové nepřátele, poklady, kouzla a další nezbytnosti. Termín vydání je předběžně stanoven na druhé čtvrtletí tohoto roku.

Left 4 Dead

Mrtví a živí

Ve studiích týmu Turtle Rock Studios vzniká poměrně zajímavý projekt multiplayerový titul Left 4 Dead. Bude pojednávat o boji čtveřice lidí proti zástupům zombies: i za stranu "nemrtvých" bude možné hrát, je ovšem otázkou, jak přesně to bude na této straně s počtem hráčů. Zatím to vypadá, že hráči se budou moci chopit ovládání "lepších nemrtvých" a o hordy tupých řadových zombies se postará umělá inteligence počítače. Na AI by měl být kladen obrovský důraz, ale taková informace nepřekvapí málokteří vývojáři o svém chystaném dílku předem řeknou, že umělá inteligence nebude stát za nic, že? Zajímavěji už zní informace, že autoři pracují se source enginem dobře známým mimo jiné z hitu Half-Life 2. Ve hře bude možné pomocí silných nemrtvých třeba převracet auta, ke slovu samozřejmě přijde i početný arzenál zbraní, čítající různé více či méně klasické kousky jako brokovnice, samopaly, kulomety... Přesné datum uvedení titulu na trh zatím není známé, předběžně se mluví o podzimu tohoto roku. Uvidíme.

Očekávané hity letošního roku

Bioshock

O tomto titulu se hovoří jako o nepřímém pokra-čování legendárního sci-fi RPG System Shock II. Podobný název, někteří stejní vývojáři... a akce míchaná s RPG prvky v pohledu první osoby.

Až na to, že tentokrát se náš hrdina nebude prokousávat nástrahami kosmického plavidla, ale prozkoumá úžasný svět zapomenutého podmořského města. Jde o retro sci-fi s poměrně zajímavou zápletkou: elita minulého století vědci, umělci, sportovci, politici a další nadaní jedinci se rozhodla vybudovat ideální společnost a uchýlila se do "ideálního" podmořského města. Časem se však něco (respektive téměř všechno) zvrtlo, došlo k občanské válce a původní obyvatelé byli téměř vyhubeni. Dostanete se tak do světa plného podivných strojů, zbytků populace, různých mutantů i mnoha jiných tvorů... a také do světa podivné, všemocné látky zvané ADAM.

Neměla by tu být nouze o bojové situace, ale ani o jiné napínavé okamžiky. Ne vše je totiž dobré řešit silou, takže leckdy díky různým přístrojům a genovým mutacím dosáhnete kýženého výsledku, aniž byste sáhli po zbrani. A to je vlastně další podobnost s již zmiňovaným titulem System Shock II. Samozřejmostí by měla být úchvatná grafika plná efektů, bizarní scény a neokoukané prostředí. Zkrátka další kandidát na velký hit.

Rok 2007 bude sice notně ovlivněn nástupem a rozmachem všech next-gen konzol (z nichž dvě Xbox 360 a Wii lze zakoupit již i v Česku), ale ani pécéčkáři nemusejí házet flintu do žita.

Kvalitních titulů vyjde letos dost a dost, to je jisté. Kromě mnoha datadisků či pravidelných "každoročních" pokračování sportovních her typu NHL, FIFA či Pro Evolution Soccer se naštěstí dočkáme i mnoha zajímavějších kousků. Pojďme se na některé z nich společně podívat.

Command & Conquer: Tiberium Wars

Série Command & Conquer je fanouškům žánru realtimových strategií snad stejně známá jako zakladatel žánru, legendární titul Dune II. Nyní se tato řada chystá na velký návrat, v gamesce s podtitulem Tiberium Wars.

Command & Conquer: Tiberium Wars by se měl držet zaběhnutých principů, tedy strategických střetů s těžbou surovin, budováním základny, produkcí jednotek a střetů s nepřáteli. Hlavním lákadlem pochopitelně budou singleplayerové kampaně, ale hru si vychutnají i příznivci multiplayerových bitev, vesměs díky klasickým režimům typu Deathmatch či Team Deathmatch. Ve hře se setkáme se starými známými, tedy s Globální obrannou iniciativou (to jsou ti "dobří") a zlými chlapci z Bratrstva Nod, které opět povede plešatý, ale charismatický padouch Kane.

Autoři myslí návrat ke kořenům opravdu vážně. Technické zpracování sice samozřejmě nebude první díly připomínat ani náhodou, ale setkáme se třeba s oblíbenými bojovými jednotkami a dalšími osvědčenými prvky. Jak se nové zpracování Tiberiové války povede, to se ovšem dozvíme až na podzim tohoto roku.

Crysis

O tomto titulu se mluví jako o nástupci skvělé akce Far Cry a doposud známé informace tomu opravdu nasvědčují.

Má se jednat o střílečku, ve které si vychutnáte jak neprostupné džungle, tak různé interiéry, vojenské základny a podobná "klasická" místa. A o co vlastně půjde? Na území Severní Koreje přistávají ne právě přátelští mimozemšťané a vy coby správný americký hoch ze speciální armádní jednotky jdete zjistit, o co jde. Postupně se stáváte součástí velké akce. Zprvu nepřátelští komouši se totiž po čase stávají vašimi spojenci v boji se šmejdem z vesmíru. Ve hře rozhodně najdeme různé futuristické vybavení: například speciální bojový oblek, který umožňuje přelévat energii mezi sílou, obranou a rychlostí. Nebo třeba zbraněs taktickým programovatelným střelivem, které umožňuje třeba odlákat pozornost nebo uspat protivníka. Leckteré zbraně navíc bude možné vylepšovat třeba optikou nebo tlumičem a užijete si i ovladatelných vozidel.

Naprosto úchvatně vypadá technické zpracování. Kromě všemožných grafických efektů se navíc můžeme (údajně) těšit i na pokročilou umělou inteligenci, a to jak v případě spolubojovníků, tak co se vypečených nepřátel týče. Kromě singleplayerové kampaně budou k dispozici i různé režimy pro více hráčů. Vedle klasických Capture the Flag a dalších pracují autoři i na módu Power Struggle, ve kterém dva týmy soupeří o získání mimozemských technologií. Kromě přestřelek tento režim obsahuje i ekonomický model a vylepšování postav. Autoři se budou snažit kolem hry vytvořit co nejširší komunitu, čemuž by mělo pomoci i vydání editoru map a potřebné dokumentace, takže je více než pravděpodobné, že se brzy po vydání začnou na internetu objevovat různé více či méně podařené mody od nadšených fanoušků. Vydání hry bychom se podle všeho měli dočkat v červnu.

Hellgate: London

Jak to dopadne, když se tvůrci legendárního Diabla pustí do žánrově sice podobné hry tedy akčního RPG ovšem docela jinak zpracované a zasazené do naprosto odlišného prostředí?

To zjistíme již letos. Hellgate: London skutečně vzniká (mimo jiné) pod rukama veteránů majících na svědomí ďábelského otce akčních RPG, ovšem rozhodně nás nezavede do klasického fantasy světa. Jak už název našeptává, podíváme se do Londýna. Ovšem ne do toho s patrovými autobusy, "bobíky" a dalšími nezbytnými kulisami známými z turistických průvodců, ale do jeho rozbořených ruin, v něž se v poměrně blízké budoucnosti promění díky příchodu pekelných sil.

Hráč se, nikoliv překvapivě, chopí vedení hrdiny, který se má pokusit démonické hordy zastavit a zavřít Pekelnou bránu. Hrdina pochází z řad tajné templářské organizace, která byla založena již ve středověku právě na ochranu lidstva proti démonickým silám. Tam, kde selže moderní vybavení konvenčních armád, nastupuje chrabrý hrdina vyzbrojený mimo jiné i magií. Zpracováním se jedná o mix first-person a third-person akce; první pohled si vychutnáte při střelbě ze všemožných palných zbraní, ten druhý pak při "rubanici" pěkně tělo na tělo. Ve hře má být mnoho speciálních schopností, hromady modifikovatelných zbraní a jiných předmětů, jistě potěší i různé nepovinné vedlejší questy. Hellgate: London nás už teď láká mohlo by jít o solidní řežbu okořeněnou RPG prvky.


Přehled her za měsíc březen II

NHL 2k7

Hokej je v České republice skutečně hodně populární, a není tedy divu, že i hry s touto tematikou se u nás těší solidnímu úspěchu.

Ostřílení harcovníci využijí i různé vychytávky, jako je individuální pohyb hokejkou, lehání si do střel nebo hákování.

Snad každý hráč zná sérii NHL od Electronic Arts, ale zkuše-nější majitelé konzol dobře vědí, že se nejedná o jedinou možnost, jak se prohnat po virtuálním ledě. Dlouhodobě kvalitnější je totiž méně známá série od 2k Games, která sice neexistuje ve verzi pro PC, ale majitelé platformy Xbox 360 a dalších konzol se s ní potěšit mohou.

Velice příjemné je, že autoři nabízejí širokou škálu obtížností a různých schémat ovládání. Jinými slovy, hru lze přizpůsobit jak začátečníkům, tak náročným profíkům. Základní možnosti jsou podobné jako v minulém ročníku, ovšem několik novinek opět hru posouvá o kousek dále. Méně zkušení hráči vystačí s jednoduchými ovládacími prvky, díky nimž mohou bruslit, zrychlovat, nahrávat, atakovat soupeře, kličkovat či střílet, ostřílení harcovníci využijí i různé vychytávky, jako je individuální pohyb hokejkou, lehání si do střel nebo hákování. Rovněž je k dispozici třeba přehazování taktického nastavení v reálném čase.

Navíc si každý může zvolit, jestli jeho brankář bude chytat automaticky díky umělé inteligenci, nebo zda bude částečně či úplně pod hráčovou kontrolou. Možností je opravdu požehnaně a přitom vše velmi dobře funguje ať už se rozhodnete pro arkádovější nastavení, nebo budete hru hrát jako realistickou simulaci. NHL 2k7 vyniká hlavně skvěle vyváženou hratelností, ať už hrajte proti počítači (ovšem samozřejmě za předpokladu dobře nastavené obtížnosti), nebo proti kamarádovi.

Herní menu nabízí vcelku klasické volby, od přátelského zápasu přes turnaj či sezónu až po vychytaný manažerský režim. Pokud se vrhnete na poslední jmenovaný mód, čeká vás vedení týmu se vším všudy. Budete si tedy lámat hlavu nad tím, kým nahradit zraněnou hvězdu, na přestupovém trhu budete hledat vhodné doplnění mančaftu či se naopak zbavovat nepotřebných hráčů. K tomu bude třeba sledovat všemožné statistiky a údaje a upravovat podle nich složení řad, abyste vytvořili ideální sestavu. Zajímavý je i systém rivality, který způsobuje například to, že pokud na sebe narazí hráči, kteří se nemají příliš v oblibě, prudce roste pravděpodobnost rvačky i agresivita, s níž po sobě chlapíci na ledě půjdou.

Kromě těchto standardních hokejových režimů potěší i různé hříčky, nachystané v tzv. Párty režimu. Můžete si tak vyzkoušet třeba oblíbený Air Hockey, který možná znáte z některých heren, nebo třeba hru tři na tři na malém kluzišti. Samozřejmostí je i možnost on-line zápolení, přičemž jednoho zápasu se může účastnit až osm "živých" hráčů.

Technické zpracování je opravdu kvalitní a nemáme tím na mysli jen grafiku jako takovou. Obdivuhodný je zejména široký repertoár animací všemožných pohybů hokejistů v poli i brankářů, díky kterému si hráč opravdu připadá, jako kdyby sledoval hokej v televizi. V oblasti animací a grafického ztvárnění vůbec zaznamenala série oproti loňskému ročníku solidní posun kupředu. Potěší i zbrusu nový režim nastavení kamery, který přibližuje dění na ledě lépe než dříve použité režimy (které jsou ovšem ve hře stále přítomny, takže kdo na ně byl zvyklý, nemusí hořekovat). Zvukové zpracování je řekněme průměrné, nijak nenaštve, ale ani vyloženě nepřekvapí. Komentář k zápasům je relativně v pohodě, soundtrack není nikterak výrazný, ale ani netrhá uši. NHL 2k7 jako celek působí kompaktním dojmem a rozhodně lze říci, že se jedná o jeden z nej-lepších sportovních titulů pro Xbox 360. Napříč konzolovými platformami jde pak o nejlepší hokej současnosti.

Call of Duty 3

Série Call of Duty rozhodně patří mezi ta povedenější dílka zpracovávající druhou světovou válku, a třetí díl pro Xbox 360 v této tradici vesele pokračuje.

Hned v úvodu si řekněme, že jde o titul sázející spíše na rychlou akci než na věrohodnou simulaci, což ovšem vůbec není na škodu. Hra nabízí hned několik různých hrdinů, do jejichž kůže se vžijete, a zároveň se trochu toporně snaží stmelit jejich příběhy do smysluplného děje. Podle našeho názoru je to v případě válečné střílečky trochu zbytečné, ale budiž alespoň se díky přítomnosti jakéhosi scénáře dočkáme mnoha celkem povedených dějových filmečků. Tak jako tak ale slouží spíše jako lepidlo mezi jednotlivými misemi. Jednotlivé akce jsou poměrně rozmanité a předkládají před hráče různé úkoly. Dost často samozřejmě budete útočit na nepřátelské pozice, a leckdy vás po jejich dobytí naopak čeká i jejich obrana před úderným protiútokem. Kromě těchto úkolů hodných hrdinů z první linie ovšem dojde třeba i na záškodnické mise nebo dokonce na záchranu zajatců. Je docela fajn, že po bojišti se nemusíte pohybovat jen po svých, ale dojde i na jízdu džípem či třeba tankem. Na scéně se neustále něco děje, samozřejmě nejste osamoceným gerojem, který kosí zástupy nepřátel, ale díky mnoha spojeneckým vojákům, neustále hvízdajícím projektilům, výbuchům po dělostřeleckých i ručních granátech a dalším efektům si vážně chvílemi připadáte jako uprostřed zuřivé bitvy. A propos, granáty ty hozené nepřítelem můžete jejich majiteli vrátit zpět, což je poměrně veselé. Tedy alespoň do té doby, než nepřítel udělá to samé vám...

Ovládání je vcelku klasické včetně automatického domiřování, které je pro konzolové střílečky v podstatě typické, z minulého dílu Call of Duty je převzaté i zčervenání okrajů obrazovky při zranění. Graficky je hra slušná, i když na Xbox 360 určitě existují lépe zpracované hry. Skripty někdy trochu skřípají, ale vesměs vše vypadá dobře. Zamrzí občasné chyby v umělé inteligenci i ve hře jako takové, nicméně stále jde o velmi povedenou střílečku. Mimo jiné i díky propracovanému multiplayeru.

Project Gotham Racing 3

Znalci herních titulů přitom vědí, že série PGR je synonymem pro akční závody rychlých vozů. Hra nabízí vlastně hned dva různé typy kariéry. Tou první je klasický singleplayerový režim, ve kterém se prokousáváte různými tratěmi, odemykáte další šampionáty, vyhráváte peníze, kupujete lepší vozy... prostě klasika. Přitom je celkem fajn, že peníze se dají vydělávat poměrně rychle (placené závody lze opakovat) a zajezdí si každý, jelikož si u každé trati lze individuálně vybrat obtížnost závodu. Jednotlivé závody nejsou vždy jen ve stylu "předjet ostatní a dojet první" (resp. druhý nebo třetí, podle nastavení obtížnosti) do cíle, ale dojde i na různé speciální úkoly. Například jde o nutnost předjet určitý počet závodníků v časovém limitu, o jízdu mezi kužely nebo projetí úseku s radarem co nejvyšší rychlostí. Což je z hlediska zahnání stereotypu fajn.

Druhým aspektem hraní je pak on-line kariéra, ve které budete měřit své síly se závodníky z celého světa. Hra počítá s propracovaným systémem hodnocení, různými tituly a odměnami a podobně. Jde prostě o zábavu na hodně dlouho.

PGR 3 nabízí, stejně jako předchozí díly, velkou škálu tratí a nablýskaných vozů. Zajezdíte si i s takovými kousky, jako jsou stroje ze stáje Ferrarri, což potěší nejednoho fanouška rychlých kol. Graficky se jedná o skvělou práci, která solidně využívá možností konzoly. Suma sumárum, momentálně jde o jednu z nejlepších závodních her pro next-gen platformy.

Tom Clancy\s Rainbow Six Vegas

Navštívit Las Vegas by chtěl asi každý. Nyní si můžete koupit letenku za necelou tisícovku; i když ruletu a Black Jack si zrovna neužijete. Místo krupiérů totiž budete mít co do činění s nebezpečnými teroristy.

Série Rainbow Six má opravdu bohatou historii. Od prvních dílů, které byly synonymem realistické taktické akce, až po téměř arkádovou střílečku do nedávné doby poslední díl s podtitulem Lockdown. I když se pojetí měnilo od simulace k téměř hektické akci, zůstala tahle řada jednou z mála, které kvalitně předvádějí na počítačích nasazení speciálních jednotek.

Vítejte v showbyznysu

Aktuální přírůstek do této série nese podtitul Vegas a je jakýmsi kompromisem mezi jednoduše hratelnou střílečkou pro široké masy akcechtivých hráčů a taktickou simulací pro fajnšmekry. Tentokráte zavítáme s jednotkou Rainbow do města hazardu a neřestného života, totiž do Las Vegas. Zábavní velkoměsto se stalo cílem teroristů a je samozřejmě jen na vás, abyste situaci napravili. V jinak realistic-kém pojetí hry tato zápletka hodně pokulhává a připomíná akční béčkové filmy ve stylu "hrdina proti armádě", nicméně na druhou stranu se pestré interiéry i exteriéry Las Vegas stávají skvělými kulisami pro taktický boj, o který jde především.

Kromě kasin, ulic s neony či třeba knihovny se podíváte párkrát i mimo město, nicméně po většinu příběhové kampaně zůstanete věrni metropoli, kterou najdete i v podtitulu hry. Děj jako takový není pro hru příliš důležitý, a to je jen dobře, jelikož není zrovna kvalitní. Na druhou stranu třeba briefingy před misemi, probíhající vesměs ve vrtulníku cestou na místo určení, dodávají hře na atmosféře. O to se snaží i občasná hlášení ve vysílačce, respektive přenosy v miniaturním videookně, které vás informují o situaci či dalších úkolech.

Náročné mise

Jádro hry spočívá samozřejmě v samotných akcích, kdy máte za úkol tu likvidovat teroristy, jindy zachránit rukojmí či zneškodnit bombu, někdy vše dohromady. Mise jsou hodně dlouhé a skládají se z několika částí, přičemž během akce nelze hru ukládat. Naštěstí jsou v misích checkpointy, v nichž se hra sama uloží, takže opakované probíhání celých misí nehrozí. Tato místa jsou rozložena poměrně rozumně, takže hra si udržuje vysoké tempo a slušné napětí, jelikož smrt opravdu číhá za každým rohem. Zkušenější hráči však neupadnou do naprosté deprese z toho, že by se dlouho nemohli dostat přes nějaké místo.

Hra ovšem rozhodně není snadná spíše naopak a jednotlivé mise je samozřejmě zhola nemožné proběhnout hurá stylem. Zcela realisticky se váš hrdina totiž poroučí na onen svět po pár zásazích, nebo i po jednom vydařeném (rána do hlavy z brokovnice ze tří metrů se skutečně rozdýchat nedá). Valnou část mise tak budete trávit opatrným postupem a zejména krytím, trochu podobně jako v xboxovém hitu Gears of War (recenzi na něj najdete v únorovém čísle) je totiž schovávání za překážkami alfou a omegou úspěšného tažení a hlavně jedinou možností, jak z akce vyváznout se zdravou kůží.

Realistické přestřelky

Přitom ovládání je v tomto případě opravdu triviální a intuitivní: pravé tlačítko myši vás "připlácne" do úkrytu (roh domu, kontejner na odpadky, zaparkované auto...) a dokud myš držíte, můžete se za překážkou různě přesouvat či vykukovat. Pokud vystrčíte z úkrytu nos, můžete nepřátele pozdravit dávkou ze svých zbraní stejně pohodlně, jako když jste v otevřeném prostoru. Navíc lze téměř z bezpečí střílet i naslepo třeba přes zídku i když v takovém případě jde spíše o krycí palbu nežli o jistý zásah či potěšit protivníky granátem.

Rainbow Six Vegas je (stejně jako předchozí díly série) také o spolupráci v rámci týmu. Je možná trochu škoda, že se během celého příběhového módu sestava družstva v podstatě nezmění, na druhou stranu stálý sehraný tým odpovídá více realitě než účelové sestavování zásahového družstva pokaždé z jiných specialistů. Svým kolegům ve zbrani můžete zadávat různé pokyny, jako je třeba hromadné slaňování, různé druhy vstupů do místnosti (vesměs bez zaklepání), následování velitele či držení pozice a podobně. Tyto rozkazy rozdáváte v reálném čase, což opět odpovídá skutečnosti, na rozdíl od plánování v pozastaveném režimu na nějaké mapě jako v jiných hrách. Když už jsme u té mapy ta zde samozřejmě nechybí a často pomůže při plánování dalšího postupu.

Ozbrojení a nebezpeční

Jelikož vaše jednotka představuje špičkový prostředek pro boj s terorizmem, jste samozřejmě náležitě vybaveni. Každý voják nese dvě primární a jednu záložní zbraň (tedy pistoli), přičemž "velké" kousky mohou být samopaly, útočné pušky, lehké kulomety, brokovnice a odstřelovací pušky. Specialitou je pak neprůstřelný štít, který představuje šikovný mobilní kryt. Kromě těchto hlavních kusů vybavení máte ve svém inventáři také různé drobnější věcičky, jako jsou brýle pro noční a termální vidění, minikamerka používaná škvírou pod dveřmi k monitorování místnosti, do které se váš tým chystá vstoupit, či různé granáty a výbušniny, ať už pro otevření dveří či polaskání zlobivých hochů s teroristickými kuklami na hlavách.

Na rozdíl od hardcorovějších prvních dílů série zde můžete sbírat i zbraně zabitých nepřátel. Bezpečnostní specialisté nad tím samozřejmě budou kroutit hlavou kdo to kdy viděl, aby "speciálové" sbírali ze země kdejaký krám, který nemají na rozdíl do svých miláčků tisíckrát osahaný a vyzkoušený ale my tuto nelogičnost můžeme klidně hodit za hlavu a kvitovat, že si alespoň vyzkoušíme rozmanitější arzenál. A samozřejmě je tu i praktičtější aspekt: nebudete trpět nedostatkem munice, která jinak ve zbraních, se kterými jdete do akce, velmi rychle dochází. Díky již zmíněnému krytí a také velmi solidní umělé inteligenci nepřátel (a naštěstí i vašich spolubojovníků) se totiž dočkáte dlouhých přestřelek, kdy třeba budete leckdy používat krycí palbu dávkou či plně automaticky, abyste zahnali neřáda do úkrytu za nějakou překážku a ve vzniklé časové prodlevě se přemístili do výhodnější pozice.

Dobře odvedená práce

Boj proti teroristům si samozřejmě nemusíte užívat sami, k dispozici jsou i různé režimy pro kooperativní či kompetitivní hraní s dalšími hráči, po lokální síti či přes internet. Technické zpracování je solidní, i když podle našeho názoru by mohlo být i o fous lepší. A to zvláště vzhledem k opravdu vysokým nárokům na hardware (pro vysoké detaily určitě počítejte s procesorem nad 3 GHz a našlápnutou grafickou kartou). Povedená je fyzika objektů a prostředí vůbec. Sklo a některé další křehké materiály lze prostřelit, spousta objektů se po výbuchu granátu rozhodne poměrně realisticky odletět ze svého místa, při střelbě třeba do lešení se dočkáte postupného pádu plošin a tyčí... Prostě celkem fajn záležitost. Rainbow Six Vegas lze určitě doporučit všem příznivcům inteligentních akcí. Jen si dovolujeme upozornit, že se jedná o poměrně náročnou hru a začátečníci si ji opravdu příliš neužijí.


Přehled her za měsíc březen III

UFO: Afterlight

Bitva s mimozemšťany neskončila. Lidští kolonisté Marsu se nemusí potýkat jen s nástrahami záludné planety, ale i s inteligentními nepřátelskými entitami.

Herní název UFO je nejspíše známý jak protřelým pamětníkům, tak relativně čerstvým příznivcům počítačové zábavy. Zatímco těm prvním se nejspíše vybaví legendární série X-Com, ti druzí si možná vzpomenou na zajímavé, i když ne zcela masově pojaté tituly od české společnosti Altar Interactive. A právě na ty navazuje dějově poměrně přímo další počin našich statečných chlapců, strategie s podtitulem Afterlight.

Zatímco mezi prvními dvěma díly Aftemath a Aftershock byly zejména ve zpracování rozdíly spíše jen kosmetické, Afterlight se od svých předchůdců liší poměrně zásadně. Konec konců už úvodní intro naznačuje, že tentokrát nebudeme tak docela bránit matičku Zemi. Líbivý filmeček nám odkryje další část příběhu exodu lidstva z planety Země po uzavření mírové dohody s mimozemskými Reticulany. Zatímco ve druhém díle jsme se dozvěděli, že se část emigrantů usadila na obrovské vesmírné lodi na orbitu Země, nyní se seznamujeme s osudem dalších uprchlíků, které reticulanské lodě transportovaly na Mars. A na této planetě se bude odehrávat celé vaše nové dobrodružství...

Základem světlých zítřků je domovská základna vybudovaná kolem velkého sarkofágu s hybernovanými pozemšťany, kteří mají být probuzeni ve chvíli, kdy bude Mars připraven k osídlení. Vy jako velitel stanice ovšem bude mít k dispozici jen hrstku vybraných, kteří tvoří tým průkopníků a osadníků. Jenže nic není tak snadné, jak se zdá. Hned v první misi totiž budete konfrontováni s roboty, které na Marsu nejspíše zanechaly původní obyvatelé planety, starodávná vyspělá civilizace. Poté se objeví podivní agresivní beastmani a ani Reticulané, kteří žijí ve vašem sousedství, nemusí být navždy vašimi přáteli. Koncept hry je tedy jasný a už mnohokrát vyzkoušený stavění základny, zabírání území, vyvíjení nových technologií, obrana vlastních teritorií...

Hra je opět rozdělena na dvě základní části strategický režim s mapou celé planety a taktické mise na relativně malých bojištích. Obě doznaly od předchozích dílů změn, podle našeho názoru vesměs k lepšímu. Na hlavní mapě si samozřejmě můžete prohlédnout, jaká území ovládáte, a také to, jaká teritoria můžete zkusit obsadit. Každou lokalitu je možné probádat pomocí geosondy a následně v daném místě postavit důl, nebo se třeba pustit do vykopávek artefaktů po ztracené civilizaci. Samozřejmě, že každé území nabízí jinou výhodu. Zpočátku budete těžit tři základní suroviny, ale později k nim s potřebnými znalostmi přibudou i další.

Vaším nejdůležitějším kapitálem jsou lidské zdroje. Rekrutování nových vojáků, vědců a techniků je poměrně vzácné, takže jednak budete své svěřence opatrovat jako oko v hlavě, a také si časem zapamatujete, kdo je specialistou na kterou činnost. Je fajn, že někteří jedinci mají kombinované povolání, třeba voják/vědec. A ještě lepší je systém vývoje jednotlivých chlapíků a žen. Klasickým RPG způsobem získávají zkušenosti za úspěšné mise (vojáci), ale i za civilní činnosti, třeba práci s geosondou (technici) nebo výzkum v laboratoři (vědci). Vojáci jsou trochu speciální tím, že s každou novou úrovní si mohou zvýšit jednu z bojových vlastností (síla, obratnost a podobně), na jejichž růst se váže vylepšování různých dalších atributů (střelba, uhýbání, manipulace s předměty, charisma...). Všechny tři profese pak navíc s každým novým levelem získávají tréninkové body, za něž se v příslušné budově učí různým specializacím. A ty nejsou zdaleka jen o různých bonusech, ale vyloženě i o možnostech, které bez daného tréninku postava nemá. Jde třeba o schopnost navléci na sebe těžké brnění, tahat raketometné zbraně či používat psionické vybavení.

Když už jsme ale u těch psioniků nemyslete si, že si z týmu snadno uděláte partu, která usmaží nepřítele silou myšlenky. Psioniky se mohou stát jen Retikulané, které v případě aliance můžete do svých řas pozvat. Aliance můžete postupně tvořit s různými frakcemi, diplomacie totiž zůstala zachována. Respektive doznala jistých vylepšení, takže se spojenci můžete třeba měnit i technologie či dokonce území. Jednotlivých stran je více, takže vztahy jsou o něco bohatší než v minulém díle.

Alfou a omegou vašeho snažení vedoucího k celkovému vítězství je samozřejmě územní expanze, jelikož těžba bude vaším hlavním zdrojem surovin. A ty potřebujete třeba k rozšiřování základny nebo k výrobě. Stavění a produkci musí samozřejmě předcházet příslušný výzkum, který je rozčleněn do různých oblastí... Je toho zkrátka hodně a jako velitel základny se budete muset setsakramentsky ohánět. Přesto více času než na strategické mapě budete trávit na bojištích, ať už přímo v nehostinné krajině rudé planety či na různých těžebních stanicích nebo třeba nepřátelských základnách. Výsadek do akce může tvořit maximálně sedm jedinců, ať již lidských bojovníků, mimozemských spojenců či třeba mechanických droidů.

Bitvy probíhají klasicky v reálném čase, s možností kdykoliv hru pozastavit. Akce se navíc automaticky přeruší i v předem definovaných okamžicích, jako je například spatření nepřítele, zranění jednoho z vašich svěřenců a podobně. Volby jsou v tomto ohledu poměrně bohaté. Vaši borci mají samozřejmě mnoho možností, jak nepříteli zatopit kromě tradičních i netradičních palných zbraní můžete využít třeba granáty, miny a jiné výbušniny, nebo se pokusit nepřítele ovládnout pomocí psionické

ho přístroje. Vycvičení vojáci mohou v lehčích brněních i zakleknout či zalehnout, u většiny zbraní lze pochopitelně nastavit různé režimy palby (rychlá střelba, mířená střelba, střelba dávkou...). Vaši technici mohou přímo na bojišti opravovat svým kamarádům poškozené brnění, samozřejmostí jsou i lékárničky a různé posilovací drogy.

Graficky se jedná o krok kupředu, i když s úplnou špičkou se titul stále rovnat nemůže. Nicméně pro strategické účely je technické zpracování naprosto dostatečné, výhrady můžeme mít jen k občasným problémům s kamerou. Zlepšilo se i zdlouhavé nahrávání, které otravovalo fanoušky minulého dílu, i když i zde mají autoři určitě rezervy. UFO: Afterlight není hrou pro každého, nicméně pro příznivce taktických strategií a sci-fi žánru jde o velmi povedený kousek.

Warhammer 40.000 Dawn of War: Dark Crusade

Na planetě Kronus je skutečně veselo. Osud tomu chtěl, že se na ní potkává sedm znesvářených stran velkého konfliktu a nepřehledná válka může skončit jen absolutní vítězstvím jedné z nich.

Příběhová kampaň je vedle multiplayerového klání samozřejmě hlavním lákadlem celé hry a příjemné jistě je i to, že si ji můžete vyzkoušet za libovolný ze sedmi zúčastněných národů. Samozřejmě jsou k dispozici ty strany, s nimiž jsme se již setkali v předchozích dílech série. Imperiální garda hájí zájmy nesmrtelného císaře a jeho říše. Jde o "obyčejné" vojáky, kteří se asi nejvíce blíží naším představám o armádě. Dále tu máme bojovníky Chaosu, kteří se jako lavina řítí galaxií a nakazí kacířstvím a zlem všechny světy, které dobudou. Do bojů se zapojí i tajemná mimozemská rasa Eldarů, spojující pokročilou techniku s mystickými silami.

A Orkové? To jsou krvelační dobyvatelé, kteří mají zvláštní talent objevit se kdekoliv tam, kde to zavání pořádným masakrem. Kromě brutální síly nasazují do boje i primitivní stroje, u nichž je div, že vůbec drží pohromadě. A samozřejmě nemohou chybět ani vesmírní mariňáci, elita lidské rasy. Zakovaní do bojových obleků bojují v celé galaxii s Chaosem a kacíři, a samozřejmě k tomu mají důvod i na planetě Kronus, která kromě jiného ukrývá i zapomenuté svaté artefakty, které je třeba ochránit před nákazou zla.

Dark Crusade také poprvé představuje dva zbrusu nové národy. Z písků kronských pouští povstali Necroni, temná rasa s chutí ničit a zabíjet. Nejde vlastně o národ v pravém slova smyslu, je to společenství nemrtvých, mechanicky podivně oživených bytostí, které je opravdu velmi těžké zabít. Celá jejich strategie je vlastně založena na recyklaci, jelikož i jejich zabití válečníci se mohou do hry vracet. Jakousi protiváhou je Impérium Tau, které představuje technologicky vyspělý národ s různými bojovými vychytávkami jako jetpacky či maskovací zařízení, nebo s těžkými stroji ve stylu bojových robotů "mechů".

Kampaň je koncipována podobně jako režim Válka o prsten ve hře Battle for Middle-earth II. To znamená, že území planety je rozděleno na jednotlivé provincie konkrétně jich je pětadvacet a vy v tahovém režimu přesouváte svoji armádu tam, kde zrovna chcete ukojit své dobyvačné choutky. To samé ale samozřejmě dělají i nepřátelé, takže je potřeba dobře plánovat a často se stane, že o nějaké území přijdete a budete jej muset dobýt zpět. Jednotlivá území přinášejí různé bonusy a výhody, jako třeba levnější produkci některých zařízení či kosmodrom, díky kterému lze provést výsadek kdekoliv na mapě (bez něj je možné útočit jen na sousední provincie).

Jádro hry pochopitelně spočívá v taktických bitvách. Ty probíhají klasicky realtimovým způsobem tak, jak jsme zvyklí z minulých dílů. Bitvy jsou hodně svižné a vyžadují neustálou reakci. Čeká vás přitom samozřejmě stavění budov, produkce bojových jednotek, zabírání strategických míst produkujících body potřebné pro výrobu a pochopitelně i četné půtky s nepřítelem. Ve hře je mnoho různých pěších jednotek i vozidel, strany konfliktu se od sebe samosebou výrazně liší a každá z nich má své slabé a silné stránky.

Grafické zpracování je stejné jako v původní hře, což znamená, že už je lehce zastaralé. Ne, není to žádná tragédie, ale na současné top tituly Dark Crusade prostě nemá. Naopak potěší kvalitní dabing a ozvučení a také příjemné detaily, jako je třeba postupný vývoj hlavního hrdiny. Dark Crusade je ve výsledku velice kvalitní sci-fi strategie s výbornou atmosférou temného světa Warhammer 40.000, důkladně popsaného v mnoha stolních hrách a knižních románech. A potěší i fakt, že se i při datadiskové ceně jedná o samostatně spustitelnou hru, bez nutnosti instalace základního titulu.

Rayman Raving Rabbids

Šílení zlí králíci, ke všemu odhodlaný Rayman a kupa zajímavých miniher. To je nový multiplatformový titul od Ubisoftu.

O novém titulu s neposedným Raymanem v hlavní roli se sice mluví zejména v souvislosti s herní konzolou Wii a jejím unikátním ovladačem, nicméně i my pécéčkáři si s úchylnými králíky můžeme užít trochu zábavy.

Série Rayman je více méně klasickou arkádovou skákačkou, ale nový díl se od zažitého konceptu v mnohém odlišuje. Je totiž vlastně "jen" sbírkou různých samostatných miniher, které jsou obaleny příběhem o únosu Raymana a jeho kamarádů. Hlavní hrdina je postaven do role jakéhosi gladiátora, který postupně musí projít různými zkouškami, aby sebe i své přátele vysvobodil. Těchto hrátek je přes sedmdesát a i když se jejich principy opakují, stále představují poměrně rozmanitou zábavu. Zde je ovšem potřeba říci, že některé hříčky jsou tak trochu přizpůsobeny hlavně pro použití senzorického ovladače Wii a počítačová verze v některých okamžicích není tak zábavná ani snadno ovladatelná.

Asi největším plusem celé hry je vtipné zpracování a legrační scénky, stejně jako široká škála různých bonusů, které se postupně při hraní odemykají; třeba různé oblečky, které si může Rayman obléci. Hra podporuje i multiplayerový režim, ten ale trochu nesmyslně obsahuje jen ty hry, které už byly odemčeny v hlavním příběhovém módu. Grafické zpracování je hodně dobré a příjemně doplňuje ulítlý koncept nového dílu i celé série Rayman. Na druhou stranu dosti zamrzí různé chybky a bugy, které hratelnost v některých momentech docela shazují. Rayman Raving Rabbids není špatný titul, ale kvalit svého bratříčka na platformě Wii nedosahuje ani náhodou.

Microsoft Flight Simulator X

Létat v oblacích naštěstí nemusíte jen při cestách s drahými leteckými společnostmi či s použitím psychotropních látek, ale i díky povedenému leteckému simulátoru.

Přiznejme si to na rovinu hry tohoto žánru zrovna nepatří mezi nejčastěji vydávané tituly. Důvod je jasný: obvykle jsou tak složité a náročné na znalosti hráče, že se nemohou stát masovou zábavou a tudíž kasovním trhákem. Dnes již legendární série Microsoft Flight Simulator však ve svém desátém dílu nabízí přece jen docela dost prostoru i relativně začínajícím hráčům.

Titul je samozřejmě opět o létání v rozmanitých civilních letadlech. Akční hráči a váleční veteráni tak nenajdou příliš materiálu k pobavení, zatímco všichni fandové aviatiky obecně budou ve svém živlu. Hra navíc přináší mnoho nových prvků, z nichž asi nejzásadnější jsou propracovanější scénáře, míněno strukturou i "příběhem" zdůvodňujícím, proč je potřeba to či ono vykonat. Od triviálních úkolů (jako odstartovat z letištní plochy a nerozsekat přitom letadlo na kusy) se postupně dopracujete třeba k takovým misím, jako je hledání ztracených zvířat v přírodním parku či různé záchranné a humanitární operace.

V rámci krátkého článku je v podstatě nemožné vystihnout vše, co Microsoft Flight Simulator X nabízí, ale vězte, že na běžný spotřební produkt, jímž hra bezpochyby je, jde o neuvěřitelný obsah. Jako virtuální pilot samozřejmě musíte zvládat pilotáž, ale také navigaci, komunikaci s řídícími věžemi a spoustu dalších činností. K tomu připočtěme široké multiplayerové a on-line možnosti, jako je řízení letounu ve dvou či simulování operátora na řídící věži skutečným hráčem. Velice kvalitní je i grafické zpracování s podrobnou krajinou, ovšem souběžně musíme dodat, že engine hry si vybírá dosti krvavou daň formou vysokých hardwarových požadavků.

Bionicle: Heroes

Lego Star Wars, a to díl první i druhý, představovalo docela solidní počin, který bez výraznějších očekávání mile překvapil širokou hráčskou veřejnost. Na trhu se nyní objevila další hra ze světa pestrobarevných stavebnicových kostiček, tentokráte zaměřená na odnož Bionicle.

Tak fajn, přiznejme si na rovinu, že Bionicle u nás zase tak moc nefrčí, zatímco klasické Lego zná snad skoro každý, kdo netrávil dětství v klášteře nebo v polepšovně (čili v redakci PC WORLDu ho nezná v podstatě nikdo, jelikož její tým je tvořen jen svatými muži a výtržníky). A navíc Hvězdné války jsou přece jen o něco přitažlivějším tématem než souboje bojových robotů.

I tak jsme ale do arkádových Bionicle: Heroes vkládali jisté naděje; už proto, že se o její vývoj postaral tým, který má na triku již výše zmíněné kostičkové zpracování Hvězdných válek. Příběh se točí kolem cesty za legendární Maskou světla a hlavní hrdina bojový robot, jak jinak na trnité pouti projde šest různých prostředí. Každé z nich obsahuje čtyři úrovně, hordy nepřátel a nějaké ty finální bosse. Tito "šéfíci" vlastně představují jedinou pořádnou výzvu; běžné boje s řadovými zloduchy totiž brzy upadnou do stereotypu a navíc nejsou ani nijak zvlášť obtížné. Je fajn, že autoři mysleli i na mladší hráče (ono také vytvořit hru na motivy Lega a zpracovat ji pro hardcore hráče by asi nebylo to pravé) i začínající gamesníci si hru užijí a pravděpodobně i dokončí. Tedy, bude-li je až do konce bavit.

Už tak nevelkou obtížnost ještě zjednodušuje tzv. Hero mód, který lze aktivovat po sebrání určitého počtu kostiček stavebnice, ze kterých je tvořeno okolní prostředí i nepřátelé. Po aktivaci hrdinského režimu je hlavní postava v podstatě nesmrtelná a hra se mění ve veselou odpolední procházku. Grafické zpracování odpovídá hračkářské předloze i tomu, že titul je určen i mladším hráčům. Určitě nejde o převratnou hru, ale jako chvilková oddechovka neurazí. Kromě PC existuje i verze pro platformy PS2, GameCube, DS a Xbox.

Kobra 11: Nitro

Německé seriály sice nereprezentují vrchol televizního umění, nicméně v programech komerčních stanic mají své místo a těší se u diváků poměrně značné oblibě. Pokud se vám chce dodat "bohužel", můžete mít stokrát pravdu, ale nic s tím nenaděláte. Spousta lidí si po náročném pracovním dnu prostě raději než intelektuální pořad na ČT2 pustí nevalně natočený a notně přesvícený seriál s tlustým detektivem nebo nezvykle chytrým policejním psem.

Anebo se spokojí s dvojicí příslušníků dálniční policie, kteří místo toho, aby měřili rychlost rádoby závodníkům a nepletli se do práce skutečných kriminalistů, stíhají jednoho vraha a překupníka drog za druhým. A to vše obvykle ve vysoké rychlosti, za svištění kulek a ve víru honiček s desítkami zničených vozů. A právě tihle dva chlapíci, kteří jsou s volantem snad srostlí, jsou hrdiny nové hry Kobra 11: Nitro.

Řekněme si to na rovinu, hra je jasná budgetovka za velice příznivou cenu, a proto od ní nečekáme zázraky. Tím spíše, že známá filmová a televizní licence je obvykle "zárukou" maximálně průměrné podívané. O to větší je ale překvapení, že Kobra 11 je nakonec docela povedenou hrou. Žádnou hloubku a špičkové zpracování od ní nečekejte, ale přesto dokáže na pár hodin solidně pobavit. Vše se samozřejmě točí kolem rychlé jízdy, obvykle za běžného provozu, kdy někoho stíháte, musíte do určitého místa dojet v časovém limitu a podobně. Jízda je strhující a svižná, navíc se nebudete nudit i díky tomu, že kromě klasických policejních vehiklů si vyzkoušíte třeba i různé sportovní vozy nebo dokonce autobus!

Grafické zpracování, jak už jsme naznačili, není převratné, nicméně v rodince budgetových titulů narážíme i na mnohem horší kousky. Když to tedy vezmeme kolem a kolem, je Kobra 11: Nitro slušnou hrou za velice příznivou cenu. A je docela pravděpodobné, že se u ní budete bavit déle než za stejný obnos v restauračním zařízení. A to není málo!

§§§§§


4/2004

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Rekordní výkon

Konečně padla výkonnostní hranice 10 000 bodů v uznávaném benchmarku 3DMark03. Těsným výsledkem 10 008 se o to postaral jeden z nadšeneckých overclockerů. Úspěch byl dosažen na silně přetaktovaném stroji vybaveném mikroprocesorem P4 Extreme Edition (4 505 MHz), základní deskou Abit IC7, pamětmi Kingston (DDR 500) a grafickou kartou Hercules s GPU Radeon 9800XT. O chlazení se staral systém známý jako DualCascade cooling od společnosti Akiba.-CZ

Odkaz: http://www.akiba-pc.com

GeForce FX 5700 LE

Rozšířit svou nabídku v oblasti low-endových grafických čipů se chystá společnost nVidia. Rozhodla se, že bude dodávat čipy nazvané GeForce FX 5700 LE s pracovní frekvencí 250 MHz. U referenčního designu karty s tímto GPU použila nVidia 128 MB 128bitových DDR pamětí značky Hynix (4 ns). Klasický GeForce FX 5700 běžně pracuje na 425 MHz, lze tedy usuzovat, že nově uvedená varianta s přízviskem LE nabídne přibližně 50-70% jeho výkonu. Pokud výrobci karet nasadí dostatečně atraktivní cenu, mohlo by se jednat o zajímavou alternativu GeForce FX 5200 nebo Radeonu 9200 od ATI. CZ

Odkaz: http://www.nvidia.com

Paměti bez hluku?

Společnost OCZ Technology, známý výrobce hi-tech pamětí, na svých internetových stránkách uveřejnila informaci o čerstvě zaváděné technologii Ultra Low Noise 2. Jde o specifický výrobní postup, který klade důraz na odstínění všech rušivých šumů a interferencí, jež se mohou v citlivých elektronických obvodech vyskytovat. U paměťových modulů vyrobených dle Ultra Low Noise 2 lze pozorovat zlepšení směrování signálu, a v neposlední řadě i zvýšení provozní rychlosti.

-CZ

Odkaz: http://www.ocztechnology.com

Zprávy o ADSL

Český Telecom se na základě výběrového řízení rozhodl uzavřít pětiletý kontrakt s čínskou firmou Huawei, od níž v blízké budoucnosti odebere cca 200 000 portů pro ADSL. Společnost Huawei vznikla v roce 1988 a její hlavní pracovní náplní je budování telekomunikační infrastruktury spojené s poskytováním příbuzných služeb. Mezi hlavní odběratele Huawei patří kromě domácího trhu v Číně také zákazníci v Brazílii, USA, Francii či Rusku. V současnosti má Český Telecom realizováno teprve něco přes 17 000 přípojek ADSL. Z těchto informací lze s ohledem na výše uvedenou kvantitu zakázky snadno usuzovat, že v následujících letech předpokládá ČT opravdový boom zájmu o jím nabízené připojení k internetu přes ADSL. Český Telecom zároveň ohlásil za loňský rok účetní ztrátu ve výši 1,8 miliardy Kč. Důvodem mají být podle oficiálního vyjádření ČT rozsáhlé investice ve výši 9,9 miliardy Kč do telekomunikační techniky. CZ

Gigabyte RZ

Gigabyte Technology přichází se základními deskami řady RZ (pro platformy Intel i AMD), jež by měly uživatelům nabídnout zajímavý poměr cena/výkon. Použité čipsety (Intel 845PE, Intel 845E, Intel 845GV, SiS 648, SiS 651, VIA PT800, P4M266A, VIA KT600, VIA KM400 a VIA KM266 Pro) sice nepatří ke žhavým novinkám, pro méně náročný segment trhu by však měly svými parametry dostačovat. Všechny desky Gigabyte RZ budou disponovat integrovanou 10/100Mb síťovou kartou, porty USB 2.0 a šestikanálovou zvukovou kartou. Softwarový bunde zahrnuje Xpress Install, EasyTune4 a Norton Internet Security 2004.-CZ

Pohledný vodník

Společnost Zalman proslula hlavně jako tvůrce vysoce kvalitních systémů určených ke chlazení komponent v PC. Její produkty jsou určeny zejména pro velmi náročné uživatele v čele s overclockery, kteří teprve s pomocí vodního chlazení dokážou z počítače vymáčknout skutečné maximum. Vodní chladič s názvem Reserator1 (ZM-WB2 Gold) má rozměry 150 x 150 x 592 mm a provozní hmotnost 6,5 kg. Lze ho úspěšně aplikovat na platformách P4/Celeron (socket 478), AthlonXP/Duron (Socket 462) či Athlon 64/Opteron (Socket 754 a 940). Cena tohoto zařízení se pohybuje okolo 280 USD (7 500 Kč).-CZ

Modrý zub pro Motorolu

Obliba bezdrátové technologie Bluetooth se v poslední době ustavičně zvyšuje. Této skutečnosti si je dobře vědoma i Motorola, která naposledy nabídla přídavný "modrozubý" modul pro oblíbené modely mobilních telefonů V60, T720 (rovněž T720i a T722i) a V300. Všechny jmenované mobily disponují konektorem "CEBus", na jehož bázi je připojení Bluetooth adaptéru k mobilu realizováno. Výrobce přislíbil, že zmiňovaný produkt uvede zhruba v polovině roku za příznivou cenu.-CZ

Korzárovy paměti

Výrobci počítačových pamětí pomalu představují svá řešení na bázi DDR-II (240 pinů). Kupříkladu společnost Corsair při příležitosti akce Intel Developer Forum Spring 2004 oficiálně představila produktovou řadu XMS2. Z ní zatím známe pouze zástupce TwinX1024-4300, dvojici 512MB DDR-II (533 MHz) modulů vybavených elegantním černým chladičem z hliníku. Novinka se na trhu objeví už v průběhu března, základní desky s podporou DDR-II jsou ale naplánovány až na měsíc květen.-CZ

Smlouva gigantů

Víte, kterou grafickou kartu si pořídit pro optimální běh připravované herní bomby Doom 3? Ti, co by hádali produkt založený na některém čipů z dílny ATI, by se bohužel mýlili. Vývojáři z id Softwaru totiž doporučují grafické karty vybavené GeForce FX. Důvodem je nedávné uzavření strategické smlouvy, která nVidii zajistí nárůst prodeje GPU a společnosti id Software poskytne tolik žádanou publicitu.-CZ

Hercules končí s grafikou

Hercules končí s výrobou grafických karet a LCD monitorů. V oficiálním vyjádření společnosti Guillemot, jíž značka Hercules patří, se hovoří o tom, že hlavním příčinou je velmi silná odezva trhu na její hudební produkty (např. Muse Pocket) a herní zařízení (Thrustmaster). Hercules se v budoucnu hodlá zaměřit také na sféru produktů s podporou bezdrátových technologií Bluetooth a Wi-Fi.-CZ

Dva sloty na grafiku

Z dílny společnosti Chaintech pochází základní deska Chaintech SPT890, jež v sobě kombinuje možnost zapojit grafickou kartu nejen do běžného slotu AGP 8x, ale i do nově nastupujícího rozhraní PCI Express x16. Deska bude postavena na základně čipové sady VIA PT890 a southbridge VIA 8237, dále nabídne též 4 rozšiřující PCI sloty a samozřejmě i USB 2.0.-CZ

Nový přístup

Komerční registrátor ".CZ" domén, společnost GLOBE INTERNET, představil dva nové modely registrace domén. Model s názvem SECURE nabízí držiteli domény jak jistotu kontroly nad veškerými změnami na doméně, tak především jistotu včasných úhrad veškerých poplatků za ni. Držitel domény je informován o změnách týkajících se jeho domény a o blížící se expiraci domény, a to nejen klasicky e-mailem, ale i všemi ostatními dostupnými komunikačními prostředky, tedy telefonicky, faxem nebo poštou. Nabídka modelu SECURE je umístěna na adrese secure.domeny.cz. Cena za registraci činí 990 Kč, udržovací poplatek na rok pak 1 990 Kč. Druhou novinkou je model ANONYM. Princip modelu ANONYM spočívá v tom, že doména je navenek držena přímo speciálním subjektem GLOBE INTERNET REPRESENTATIVE. Ve skutečnosti je držitelem domény, a tím i veškerých práv s doménou volně nakládat, zákazník, a to na základě dvoustranné smlouvy, uzavřené mezi zákazníkem a firmou GLOBE INTERNET. Nabídka modelu ANONYM je umístěna na adrese anonym.domeny.cz. Registrační poplatek činí 3 000 Kč, udržovací poplatek pak 1 990 Kč.-FEL

OptimAccess Dial GTS

Bezpečnostní systém na ochranu proti podvodnému přesměrovávání vytáčeného připojení začala zdarma nabízet svým zákazníkům společnost GTS. Pomocí programu OptimAccess Dial GTS si mohou uživatelé nastavit připojení k internetu na zabezpečený přístupový bod. Nový software spolehlivě chrání proti neúmyslnému přepojení na jiného, mnohem dražšího poskytovatele, ke kterému může dojít kliknutím na "podvodný" odkaz. Tím GTS ochrání své zákazníky před placením horentních částek za telefonické připojení na podezřelé linky.-FEL

Program Go Bod 2004

Program Go Bod, který je určen pro uživatele předplacených služeb, odstartoval 1. března 2004. Zákazníci s ním mohou získat až o 20 % více kreditu na volání a SMS. Za každé dobití kreditu se přidělují tzv. Go body. Pokud je jich nasbírán určitý počet, je k dobíjené částce přidán volný kredit, a to již při dalším nabití. Do programu Go Bod se lze přihlásit prostřednictvím SMS ve tvaru GOBOD P na čísle 999 220, ale také prostřednictvím Go Linky *88 nebo vytočením kódu *111*# a výběrem menu Moje/Muj ucet / Go Bod. Výhody programu Go Bod lze využívat po dobu jednoho roku, tedy do 28. února 2005.-FEL

Eurotel Live! Společnost Eurotel Praha, s. r. o., uvedla 15. března 2004 nový portál Eurotel Live! Jedná se o první integrovaný webový a mobilní portál, který zákazníkům umožní nastavovat telefon, aktivovat či objednávat služby nebo využívat on-line služeb přes internet a WAP.

Na portál Eurotel Live! může zákazník vstoupit dvěma způsoby. Buď přímo ze svého mobilu, nebo z počítače přes adresu http://www.eurotel-live.cz.

Z tohoto portálu si mohou zákazníci stahovat loga, ega, vyzváněcí melodie, MMS obrázky nebo Java hry. Mohou si zde také nastavit jednotlivé služby společnosti Eurotel např. mezinárodní roaming, MMS, Eurotel videoservis, záznamovou službu, zmeškané hovory a další.-FEL

Twist a GSM Banking

Zákazníci, kteří mají účet u České spořitelny, si mohou od poloviny února dobíjet kredit na Twist kartě také prostřednictvím služby GSM Banking. 24 hodin denně, doma i na cestách, a to i v zahraničí, si lze jenom za pomoci mobilního telefonu převést na kredit částku v rozmezí 200 až 3 000 Kč. Pro využívání služby přitom není potřeba podepisovat žádnou další smlouvu ani cokoliv aktivovat. V případě, že má zákazník na SIM kartě starší verzi aplikace, která neobsahuje položku Twist dobíjení, je nutná aktualizace bankovní aplikace. Tu lze provést při návštěvě banky, kdy je zákazníkovi nahrána nová verze aplikace, nebo zavoláním na číslo 5610 a následnou aktualizací "na dálku". Dobíjet kredit přes GSM Banking mohou již delší dobu i majitelé účtu u GE Capital Bank a druhý měsíc také zákazníci Živnostenské banky.-FEL

ADSL na zkoušku

Společnost Czech On Line, a. s., poskytovatel internetových služeb pod značkou VOLNÝ, připravila v duchu hesla "VOLNÝ Internet pro každého" speciální akci na podporu rozšíření internetu v České republice. Každý si může po dobu 30 dní v rámci akce "ADSL na zkoušku" vyzkoušet, jak funguje vysokorychlostní připojení k internetu, nebo za zvýhodněnou cenu získat instalační CD VOLNÝ Bezpečný Internet pro bezpečné vytáčené připojení.-FEL

Příslušenství od Ericssonu

Pokročilá handsfree sada HCA-200 je modernizovaná verze dřívější sady HCA-20. Toto zařízení podporující rozpoznávání hlasu umožňuje řidičům telefonovat, aniž by se přestali soustředit na jízdu. Zvuková kvalita handsfree do auta HCA-200 je díky filtraci zvuků motoru a větru velmi dobrá. Řidič může v klidu poslouchat autorádio, aniž by si musel dělat starost, zda uslyší vyzvánění příchozích hovorů, neboť při příchozím hovoru se rádio automaticky ztlumí. Po skončení jízdy je mobilní telefon nabitý a připraven k použití.

Dále Sony Ericsson představuje lehkou přenosnou handsfree sadu HPS-20 s atraktivním sportovním designem. Nabízí ergonomický design, příjemné upevnění na ucho a jednoduché komfortní ovládání. Přizpůsobení osobnímu stylu a náladě umožňují tři výměnné style-up kryty.-FEL

Firewall pro malé a střední

Společnost D-Link představuje novou řadu pokročilých firewallů, která bude zpočátku zastoupena dvěma produkty DFL-700 a DFL-1100. Cílovou skupinou pro DFL-700 jsou především malé a střední firmy požadující nákladově efektivní řešení, které bude splňovat jejich požadavky na zabezpečení a které se bude snadno instalovat a spravovat.

DFL-700 je výkonný firewall mimo jiné s podporou filtrování obsahu, formování provozu, pokročilého šifrování (například DES, 3DES a AES). Zařízení podporuje až 200 IPSec VPN tunelů.-FEL

Download hosting

Webový prostor pro objemné soubory ke stahování z internetu si lze pronajmout na hostingových serverech firmy Ignum. Ta obohatila nabídku webhostingových programů na www.ignum.cz o specializovaný Download hosting.

Nová služba je určena především pro ty, kdo poskytují na svých webových stránkách soubory ke stažení. Může jít například o výrobce počítačových programů, kteří nabízejí demoverze softwaru k otestování zdarma. Rovněž aktualizace antivirových programů vyžadují spolehlivý internetový server, odkud uživatelé pravidelně stahují velké množství dat.

Za Download hostingem stojí pokročilé internetové technologie. Hostování zajišťuje výkonný hardware se speciálně optimalizovaným webovým serverem, který je schopen obsloužit tisíce připojených uživatelů s požadavky na stahování souborů. Výhodou služby je rovněž možnost autentizace. Ta zabrání neautorizovaným uživatelům ve stahování souborů v případě, že nezadají správné uživatelské jméno a heslo.-FEL

Evidence počítačů počtvrté

Společnosti ALC uvedla v polovině března novou verzi svého systému pro správce IT Evidenci počítačů 4. Ta přináší nový systém vyhodnocení nainstalovaných aplikací, součástí produktu je i knihovna vzorů softwaru, kterou si uživatel může také sám rozšiřovat. Přímo z ovládací konzoly jsou k dispozici další užitečné pohledy, jako

např. přehled nainstalovaných programů na počítačích ve vybraném oddělení, budově apod. Verze pro 5 počítačů je zdarma ke stažení na http://www.alc.cz/ep.-OK

§§§§§


nVidia a PCX

Čestmír Žák

C04P0225

Na příchod GPU značky nVidia s plnohodnotně implementovanou podporou PCI-Express si budeme muset ještě nějaký čas počkat (konkrétně až do nástupu NV45), již brzy nás ale zavalí lavina čipů GeForce FX, upravených pro provoz na této aktuálně se standardizující sběrnici. nvidia za účelem tohoto pozvolného "střídání generací" zvolila formu jakéhosi technologického můstku, jenž zajišťuje plynulý přechod z AGP na PCI-Express. Jednoduše použije grafický čip, určený pro AGP 8x, na PCI-Express kartách, jejichž součástí bude i příslušný hardwarový převodník. Low-endový segment trhu pokryje GeForce PCX 4300 (upravené čipy GeForce MX 400 nebo GeForce 4000), jen o malinko výše směřuje GeForce PCX 5300 (na bázi GeForce FX 5200). Střední třída se dočká svého zastoupení díky modelu GeForce PCX 5750 (původně GeForce FX 5700), hi-tech zastoupení zajistí GeForce PCX 5950 (čili GeForce FX5950).

Odkaz: http://www.nvidia.com

§§§§§


AirZip

Čestmír Žák

AirZip, jehož služeb využívají i společnosti jako Motorola či Psion, je současnou špičkou v oblasti řešení pro zobrazování, uchovávání a zabezpečení dokumentů. Unikátní systém práce umožňuje až o 400 % rychlejší ukládání, vykreslování a doručování obrázků, to vše díky patentovanému kompresnímu algoritmu, jenž se významnou měrou podílí na snížení výsledné velikosti souboru. AirZip znemožňuje jakékoli neautorizované pokusy o zkopírování materiálů včetně funkce Print Screen. Centrální server AirZipu používá pro zabezpečení 256bitové šifrování, je založen na individuální autorizaci uživatelů a navíc zvládá ovládání přístupových práv v reálném čase. Produkty společnosti AirZip splňují i tak vysoké požadavky na bezpečnost, jaké jsou kladeny např. na osobní materiály pacientů v oblasti zdravotnictví. Výhody AirZipu naleznou své uplatnění ve všech sférách, kde se intenzivně používají grafy, mapy, diagramy, skenované podpisy apod.

Odkaz: http://www.airzip.com

§§§§§


Sedm statečných

Čestmír Žák

Nejbohatší nadílku nových mobilů si s sebou na kongres 3GSM do města Cannes přichystal Philips. Demonstroval celkem sedm přístrojů spadajících do různých cenových i funkčních kategorií.

Na výrazně oblé tvary sází Philips 355 (82 gramů), jenž má už podle jména hodně společného s modelem 350. Přidává však možnosti spojené s integrovaným foťáčkem, vylepšený displej zobrazující až 65 000 barev a prostředí Java 2.0. Philips se zaměřil na popularizaci multimediálních funkcí (BeDJ, FotoTalk), tolik oblíbených mezi teenagery. Parametry prezentované výrobcem napovídají, že výdrž na jedno nabití činí až 12 dnů v pohotovosti nebo 4 hodiny hovoru. V prodeji se s ním setkáme ve druhém kvartále letošního roku. Podobný posun v označení pouze na místě jednotek zaznamenal i Philips 535, který konstrukčně vychází z modelu 530, oproti němuž ale přináší i výhody integrovaného fotoaparátu. Vyzváněcí melodie do tohoto Philipsu namixovali přední DJové (Carl Cox, Mauro Picotto), pochopitelně ale nechybějí ani funkce spojené s vlastní hudební tvořivostí, zmiňované již u 355. Philipsu 535 se na pultech obchodů dočkáme nejpozději do tří měsíců.

Philips 639 je hranaté véčko se zvláštním Poly LED vnějším displejem, který má v neaktivním stavu optické vlastnosti matného zrcátka. Vnitřní displej zobrazuje 65 000 barev, polyfonní melodie jsou 32hlasé. Philips připravuje tři různá barevná provedení: Magical Pearl, Surprising Green a Fantastic Grey. Můžete si ho koupit ve druhém čtvrtletí. V případě Philipsu 855 se jedná opět o véčko, jež se vyznačuje tím, že ho lze otevřít až o 180 ?. Philipsy 550, 755 a 759 přinesou výhody barevného dotykového displeje (65 000 barev, 128 x 160 obrazových bodů), jež využijete například při úpravách obrázků pořízených fotoaparátem (755 a 759 ho mají přímo integrován, k modelu 550 jej lze dokoupit jako příslušenství). Telefony se vyznačují hmotností 89 gramů a výdrží na jedno nabití baterie okolo 250 hodin stand-by. Reálně se s těmito telefony setkáme ve třetí čtvrtině roku.

Odkaz:http:// www.philips.cz

§§§§§


12x DVD by Plextor

Čestmír Žák

Společnost Plextor uveřejnila specifikace optické mechaniky PX-712A, jež se vyznačuje až 12x rychlostí zápisu na DVD+R. Přepisovatelná DVD+RW média mohou být vypálena maximálně čtyřrychlostním zápisem, při čtení DVD se zařízení drží daného standardu 16x. Nechybí ovšem ani podpora "minusového" zápisu na DVD, tentokrát s parametry 8x DVD-R a 4x DVD-RW. Aby byl výčet kompletní, připomeňme ještě zápis CD-R 48x a CD-RW 24x. Plextor tento produkt představil na CeBITu, na českém trhu by se mechanika PX-712A měla objevit v květnu za cenu pohybující se kolem 6 000 Kč.

Odkaz: http://www.servodata.cz

§§§§§


Stepující Intel

Čestmír Žák

Intel oficiálně oznámil, že od 27. 2. 2004 přecházejí jeho procesory s jádrem Prescott na nový stepping D-0, vyznačující se nižší spotřebou energie, spojenou rovněž se zmenšením objemu emitovaného tepla. S touto úpravou se předběžně počítá pro všechny frekvence Prescottu. V retailovém prodeji se nový stepping objeví podle dostupných informací v měsíci květnu.

§§§§§


Nokia 9500

Čestmír Žák

Po letech čekání nás Nokia obeznámila s čerstvou verzí svého komunikátoru, konečně se tedy dočkali ti, kdo toužebně vyčkávali příchodu nástupce legendární 9210(i). Ke spolupráci na vývoji nového modelu, určeného především manažerům a dalším náročným uživatelům, si Nokia přizvala společnost IBM. Koncepce se prakticky nezměnila, komunikátor Nokia 9500 s proporcemi 148 x 57 x 24 mm si i při snížené hmotnosti 222 gramů zachoval svůj osobitý otevírací design. Největší změnou prošla čelní část přístroje, jež nyní obsahuje barevný vnější displej (128 x 128 pixelů). Vnitřní obrazovka se pochlubí parametry 640 x 200 bodů při 65 000 barvách, bohužel se ale nejedná o displej dotykový. Novinkou je u komunikátoru použití integrovaného digitálního fotoaparátu s optickým rozlišením 640 x 480. Aby nezaostávala za konkurencí byť jen v jediném ohledu, vybavila Nokia novinku též schopností pořizovat videozáznam a pracovat s ním. Výrobce řadí přístroj do Série 80, což prakticky vzato znamená, že běží na operačním systému Symbian 7.0. Za samozřejmost považujte u Nokie 9500 podporu Javy (MIDP 2.0) a dokumentů z počítačové Office. Paměť o velikosti 80 MB poslouží k ukládání obrázků, videozáznamů, zpráv, melodií a prezentací. Pokud by vám tato kapacita v budoucnu nestačila, lze ji dále rozšířit paměťovou kartou typu MMC.

Co se datových přenosů týče, i tady je Nokia 9500 více než solidně vybavena nabídne GPRS třídy 10 (4+2), EDGE, Wi-Fi (11 Mb/s) a HSCSD. Prohlížení internetových stránek zajišťuje prohlížeč Opera s podporou stránek HTML a xHTML. S počítačem lze novinku synchronizovat jak prostřednictvím Pop-Port kabelu, tak i přes bezdrátové technologie IrDa či Bluetooth. Jako vyzváněcí melodii (s maximem 24 hlasů) je možno použít i hudbu v některém z následujících formátů: MP3, AAC, WAV, MIDI a AMR. Tyto hudební soubory lze na Nokii 9500 dokonce přehrávat jako na běžném MP3 přehrávači.

§§§§§


Dva styloví Němci

Čestmír Žák

Siemens představil dvojici mobilních telefonů, které dále rozšíří jeho již tak velmi obsáhlou a rozmanitou nabídku v této oblasti. První z nich, tribandové véčko s označením CF62, se vyznačuje malými rozměry (82 x 45 x x 22 mm), přijatelnou hmotností (85 gramů) a poměrně svérázným designem. Protože otevírací koncepci mobilního telefonu lze dnes již považovat za věc poměrně obyčejnou, rozhodl se Siemens pro stylovou inovaci v oblasti antény tu přetvořil na jakýsi držák (nebo ouško, chcete-li), sloužící k zavěšení mobilu na krk. Podobné řešení jsme nedávno viděli také u konkurenčního Sony Ericssonu Z200. Na vnějším monochromatickém displeji Siemensu CF62 se běžně zobrazuje čas v digitálním formátu, vnitřní displej (130 x x 130 pixelů, 65 000 barev) slouží k obvyklé práci v menu přístroje. Siemens do této novinky sice neintegroval fotoaparát, přesto však bude možné pořizovat snímky stačí si dokoupit příslušenství s názvem QuickPic-Camera IPQ-500. V moderním stylovém přístroji již tradičně nemohou chybět takové funkce jako EMS, MMS, GPRS (4+2) či Java (MIDP 1.0). Personalizace chtiví uživatelé ocení 16hlasé polyfonní melodie.

Siemens CX65 je klasický stylový mobilní telefon střední třídy, který kromě výrazného designu poskytne uživateli rovněž širokou škálu užitečných funkcí. Již na první pohled tomuto tribandovému přístroji s proporcemi 108 x 46 x 18 mm a váhou 90 gramů dominuje komfortní rozměrný displej (65 000 barev, 132 x 176 obrazových bodů). Proslýchá se, že právě na velikosti displeje bude založena reklama propagující tento mobil. Integrovaný fotoaparát s max. rozlišením 640 x 480 dokáže kromě fotografií pořizovat i krátký videozáznam rychlostí 9 snímků/sekundu. Jako příslušenství připravil Siemens externě připojitelný blesk, díky němuž bude možno pořizovat fotografické snímky i v místech s horšími světelnými podmínkami. Pro aplikace, obrázky a kontakty připravil výrobce sdílenou vnitřní paměť o více než slušné kapacitě 11 MB. Konektivitu s okolím zajistí GPRS (4 + 2 timesloty), popřípadě přímé propojení mobilu s počítačem přes kabel. Podpora bezdrátové technologie Bluetooth u CX65 bohužel chybí. Doplňkové funkce zahrnují např. 40hlasé vyzvánění, WAP 2.0, aplikace v jazyce Java, 3D hry. CX65 nepostrádá dokonce některé manažerské funkce, z nichž jmenujme např. infračervený port či e-mailový klient. Baterie Li-Ion (750 mAh) poskytne dostatek energie na 5 hodin hovoru nebo 10 dnů na příjmu.

Siemens v souvislosti s oběma představenými přístroji hovoří o dostupnosti ve druhém kvartále roku 2004. Oficiální odhady ceny činí asi 10 000 Kč pro Siemens CX65, resp. přibližně 7 000 Kč za model CF62.

Odkaz: http://www.siemens-mobile.com

§§§§§


Multifunkční HP

Václav Maletínský

C04P0223

Nové all-in-one produkty HP Officejet a HP LaserJet byly představeny na začátku letošního března v Praze. Produkty určené pro domácí kanceláře i střední podniky v sobě spojují funkce tisku, skenování, kopírování a faxování a navazují na dříve prodávané stroje, jejichž výkon již nedostačuje současným potřebám uživatelů. Pro barevné kopírování a tisk proto společnost HP vyvinula OfficeJet 9100 s inkoustovou technologií tisku, a nabídku doplnila o čtveřici výrobků s laserovým černobílým tiskem dokumentů a barevným snímáním předloh. HP OfficeJet 9100 je první barevný multifunkční produkt pro pracovní skupiny do 15 uživatelů v malých a středních podnicích. Je vhodný pro zákazníky, kteří potřebují rychlost tisku 22 barevných nebo 25 monochromatických stran A4 za minutu a ocení modulární systém zásobování inkoustem z oddělených inkoustových cartridgí. Zařízení může tisknout v maximálním rozlišení 4 800 x 1 200 dpi při použití speciálních médií a skenovat v hardwarovém nastavení 2 400 x x 2 400 ppi. Jeho konkurenční výhodou bude vyšší měsíční zatížení 10 000 výtisků/kopií a objemnější podavače papíru s celkovou kapacitou 400 listů formátu A4. Další produkt HP LaserJet 3015 představuje kompaktní a snadno ovladatelné řešení pro laserový tisk, kopírování, faxování a barevné skenování. Výrobek bude prodáván za zajímavou cenu 12 992 Kč včetně DPH a jeho uživatel může spoléhat na rychlost tisku 14 stran za minutu při rozlišení třídy 1 200 dpi. Dražší zařízení HP LaserJet 3020 a HP LaserJet 3030 (za 14 600 a 17 700 Kč) nabídnou uživateli stejné funkce, ale místo průchodového skeneru u nich bude zabudován deskový skener s rozlišením 600 x 600 ppi hardwarově a 9 600 x 9 600 ppi s interpolací. Rozšířeny by měly být komunikační rozhraní pro připojení počítače PC nebo Macintosh, stejné naopak zůstane měsíční zatížení 7 000 výtisků. Poslední novinkou s logem HP je LaserJet 3380, který díky výrazně vyšší rychlosti opakování 19 stran A4 za minutu a hardwarovému rozlišení 1 200 dpi lépe vyhoví náročnějším zákazníkům. Vyšší výkonnost a zároveň větší měsíční zátěž 10 000 výtisků se odráží v oznámené pořizovací ceně 25 700 Kč včetně DPH.

Odkaz: http://www.hp.cz

§§§§§


Xerox Innovate 2004

Václav Maletínský

Ve dnech 16. a 17. března 2004 proběhla v pražském Veletržním paláci výstava společnosti Xerox a jejích partnerů, na které bylo představeno více než 50 různých produktů z oblasti tisku, kopírování a zpracování dokumentů. Návštěvníci výstavy se na jednom místě mohli seznámit s novými tiskárnami, multifunkčními produkty i skenery pro rychlé zpracování a ukládání dokumentů, ale také pohovořit o službách a oblastech, ve kterých se s výrobky Xerox mohou setkat (jako příklad jmenujme sektor bankovnictví, státní správu, či grafická studia). Zájem odborné veřejnosti odpovídal významu uskutečněné akce a vystavovatelé si na nedostatek dotazů rozhodně nebudou stěžovat. Mezi novinky, které poutaly nejvíce pozornosti, bezesporu patřilo nové produkční zařízení Xerox DocuTech 120, jež dokáže rychle kopírovat a tisknout rychlostí až 120 stran A4 za minutu. Zákazník na tomto stroji může zhotovit kopii přineseného výtisku nebo originál převést do digitální podoby a odnést jej v elektronické formě na vypáleném kompaktním disku. Stejně tak si vlastní dokumenty z CD může načíst a zařadit do fronty k vytištění. Představena byla i řada multifunkčních zařízení Xerox WorkCentre Pro 65-90 s výkonem od 65 do 90 stran černobílých výtisků A4 za minutu, doplněná o nové produkty pro barevné zhotovení dokumentů Xerox WorkCentre Pro 32 Colour a 40 Colour s rychlostí barevné reprodukce 16 či 22 stran za minutu. V menší kanceláři se uživatelé s popsanými produkty zřejmě často nesetkají, i pro ně však bylo připraveno několik zajímavých novinek. All-in-one zařízení zastupoval Xerox WorkCentre PE16 s rychlostí tisku nebo kopírování 16 stran A4 za minutu, podporou faxového provozu a barevného snímání dokumentů. Model PE16 je určen pro maximální měsíční výkon 10 000 výtisků a měl by být standardně dodáván s tonerovými zásobníky s životností

3 500 stran při 5% pokrytí. Na trhu se objeví v nejbližších týdnech a jeho cena by nemusela překročit hranici 20 000 Kč. Ve stejné cenové relaci se zřejmě bude pohybovat i druhá horká novinka s označením Xerox Phaser 6100. Tato barevná čtyřprůchodová tiskárna by měla být vybavena tiskovou mechanikou pracující v rozlišení 600 a 1 200 dpi, a její rychlost opakování 5 barevných nebo 20 černobílých stran A4 za minutu o 20 % překonává konkurenční čtyřprůchodové stroje. Rychlost prvního výtisku dosud nebyla zveřejněna, dozvěděli jsme se však, že interní paměť 64 MB by měla postačovat pro svižný jednostranný i duplexní tisk vícestránkových materiálů. Odkaz: http://www.xerox.cz

§§§§§


Umax pro všechny

Václav Maletínský

Společnost Umax rozšiřuje produktové portfolio digitálních fotoaparátů o novou řadu s označením Premier. Výrobky s uvedeným názvem by měly oslovit začínající i pokročilé fotoamatéry, kteří hledají produkty se zajímavým designovým zpracováním a velmi dobrým poměrem výkonu a ceny. Všechny fotoaparáty řady Premier budou vybaveny trojnásobným optickým zoomem a automatickým zaostřováním. Nejlevnější Umax Premier 2302 bude prodáván již za 4 990 Kč s DPH a poskytne začínajícímu fotografovi rozlišení 2 Mp. Model Umax Premier 3306 Zoom s 3 Mp snímačem je určen náročnějšímu zákazníkovi, jenž bude ochoten připlatit si 2 000 Kč včetně DPH. Pro uživatele, kteří se již se základy digitálního fotografování seznámili, jsou připraveny výrobky UMAX Premier 4382 Zoom a 5381 Zoom za 8 990 a 10 990 Kč. K prvnímu je dodávána 32MB D karta, bude pracovat s rozlišením 4 Mpix a nabídne 7 expozičních režimů. U ní by měli zákazníci ocenit pokročilé funkce s 10 expozičními režimy a vyšší rozlišení 5 Mpix. Tento přístroj bude standardně dodáván se 64MB SD kartou a stane se nejlépe vybaveným fotoaparátem značky Umax.

Odkaz: http://www.umax.cz

§§§§§


TEAC P-55

Václav Maletínský

Nový TEAC P-55 je tiskárna určená výhradně pro potisk CD nebo DVD disků a vzhledem k jejím vnějším rozměrům 302 x 242 x 390 mm, hmotnosti 22 kg či pořizovací ceně 175 000 Kč, ji určitě nenajdeme na stole každého uživatele PC. Uvedený výrobek najde uplatnění u malosériových výrobců programů, v hudebních studiích a obdobných odvětvích, kde je třeba potisknout několik set disků denně. Pro podobné účely je možné použít některé současné inkoustové tiskárny se speciálním adaptérem na vkládání CD, TEAC P-55 ale proti nim nabízí vyšší teoretický výkon 45 výtisků CD za hodinu (80 sekund na potisk CD) a odlišný způsob nanášení barev. Zařízení pracuje s barevnými pásy, které postačují pro zhotovení 500 kopií, a potisk v rozlišení 400 dpi je proveden termosublimačním procesem, který zaručuje zvýšenou odolnost potisku proti vyblednutí, ale také mechanickému poškození.

§§§§§


Barvy pro profesionály

Václav Maletínský

V době od 16. do 19. února 2004 uspořádala společnost Océ výstavu s názvem Océ Open House. Prostředí výrobního a administrativního centra Océ v městečku Poing nedaleko Mnichova se stalo zázemím pro tuto akci již pojedenácté. Obchodní partneři a novináři si na 4 000 čtverečních metrech výstavní plochy mohli prohlédnout řešení pro jednotlivé segmenty trhu, rozčleněné do sedmi tematických skupin.

Společně s ostatními návštěvníky jsme se mohli seznámit s různými produkty pro monochromatický a barevný tisk v rozličných formátech. Přesvědčili jsme se, že Océ svým zákazníkům nabízí výrobky, s nimiž mohou zvládnout bezpočet tiskových úloh od zhotovení vizitek přes výrobu brožur, novin, časopisů a knih až po velkoformátový tisk plakátů nebo potisk reklamních panelů. Tisková řešení na výstavní ploše převažovala, nezřídka však byla doplněna o skenery různých šířek, s pomocí kterých je možné rychlé tiskárny proměnit ve výkonná kopírovací centra. Společnost Océ je orientována na zákazníka a dokáže vytvořit ucelené řešení přesně podle jeho potřeb. I samotná výstava produktů odpovídala této firemní filozofii. Předváděná řešení většinou zastupovala jednotlivé instalace u zákazníka. Partneři Océ, kteří provoz řídili, mohli návštěvníkům výstavy vysvětlit přínos jednotlivých zařízení, důvod volby pro konkrétní řešení, a samozřejmě také praktické poznatky z provozu. Výstava byla koncipována jako otevřené fórum, mohli jsme tedy komunikovat s produktovými manažery o předpokládaném využití jednotlivých strojů, zúčastnit se krátkých doprovodných prezentací a nahlédnout i do továrních hal, v nichž jsou zařízení Océ vyráběna, testována a kompletována na cestu k zákazníkovi. Společnost Océ již od roku 1920 produkuje výrobky, které pomáhají designerům, stavitelům a technikům zpracovávat jejich dokumentaci. Vedle velkoformátových strojů pro tisk na papír jsou v produktovém portfoliu zastoupena i zařízení, která mohou potisknout textilní materiály, fólie, sklo, dřevo i kov, nechybějí v něm ani výrobky pro tisk na skládaný nebo rolovaný nekonečný papír. Programové vybavení tiskových linek je zpracováno tak, aby sledovalo kvalitu zpracování a zároveň dokáže rychle přestavit válce, podavače a další důležité části pro zpracování jiných úloh (například jiný formát dokumentu s odlišným skládáním a řezáním). Zástupci společnosti Océ proto předpokládají, že se technologie digitálního tisku bude stále více prosazovat a doplňovat mezeru mezi běžnými tiskárnami a ofsetovým tiskem. Jejich řešení jsou již nyní úspěšně používána v oblasti bankovního sektoru, státní správy, veřejných institucí, školství, obchodu a strojírenství.

Jiná dimenze tisku

Na stránkách našeho časopisu věnujeme kancelářským tiskárnám zaslouženou pozornost, přesto jsme o produktech se značkou Océ dosud psali jen sporadicky. Zařízení Océ totiž svými rozměry, hmotností, ale především výkonem přesahují segment výrobků, kterým se běžně věnujeme. Laserové tiskárny v kancelářích většinou tisknou 16-50 monochromatických stran A4 za minutu a kapacita jejich podavačů jen zřídka překročí hranici 4 000 listů A4. Océ tiskárny na 50 stranách A4 za minutu začínají, výkonnost středně vybavených strojů je ale mnohonásobně vyšší. Tomu odpovídá i manipulace s tiskovými médii: papír nemusí být uložen v přihrádkovém automatickém zásobníku, ale je navinut na velké roli, ze které je přes vodicí a napínací válce naveden k tiskové mechanice. Barevný nebo černobílý tisk je doplněn ořezovými značkami, výtisk je opticky zkontrolován a podle značek rozřezán na jednotlivé listy nebo archy, které budou následně skládány do brožury, knížky nebo třeba novin. Finální výtisk může být opatřen pevnou vazbou nebo nalepovacím štítkem s děrováním pro uložení v pořadači, záleží jen na přání zákazníka. Jiným příkladem využití mohou být velkoformátové tiskárny nebo kopírky pro zpracování technické dokumentace a výkresů i pro formáty A0. Pracoviště s průchodovým skenerem a tiskárnou pro monochromatický tisk jsme navštívili se stopkami v ruce a se zájmem jsme sledovali rychlost práce. Na kopii mapy formátu A2 jsme čekali pouhých 30 sekund. Jen tak krátkou dobu potřebovala linka na skenování, tisk a skládání finálního výtisku.

Novinky v nabídce

Probíhající výstavu využila společnost Océ k představení nových produktů, které mají lépe vyhovovat současným požadavkům na barevné zpracování dokumentů. Pro plnobarevný tisk na nekonečný papír je uzpůsobena tiskárna Océ CPS 900. Zařízení je vhodné pro provozy s měsíčním zatížením 30-150 tisíc výtisků, tiskne v rozlišení 600 dpi při rychlosti 30 barevných stran A4 za minutu a může být doplněno širokou škálou vstupních a výstupních modulů pro práci s maximálním formátem 305 x 477 mm. Chcete-li mnohem vyšší zatížení nebo rychlost tisku, můžete si vybrat třeba Océ VarioStream 9000. Tento produkt může při jediném průchodu papíru tisknout oboustranně s použitím jedné, dvou nebo čtyř tiskových barev, pracuje s médii v gramáži 30-240 g/m2 a nabízí rozlišení 240, 300 nebo 600 dpi. Rychlost tisku je udávána hodnotou 1 700 stran A5 za minutu. Pro tisk na tradiční média i neobvyklé materiály (plast, dřevo, kov) ve formátu 1 574 x

x 3 048 mm mohou zákazníci zvolit zařízení Océ Arizona T220UV s barevným inkoustovým UV tiskem. Zajímavostí tohoto výrobku není jen podpora velkého formátu, ale také fakt, že dokáže pracovat s materiály s výškou až 50 mm. Při tisku totiž není posouváno médium tiskárnou, ale zařízení se pohybuje nad ním a postupně nanáší požadovaný obraz. Pokud se spokojíte formátem do 1 520 mm šířky a nižší výškou, můžete se rozhodnout pro Océ Arizona 60 UV Sign Printer, který dokáže nanášet inkoust na materiál odvíjený z rolí, a po vyklopení předního válcového podavače může tisknout i na pevné neohebné materiály v rozměrech 1 200 x 2 400 mm.

Za poskytnutí fotografické techniky děkujeme společnosti Canon.

§§§§§


T.C.Electronics

Tomáš Jirásko

C04P0218

TC Works uvádí na trh DSP systém PowerCore Element. Jedná se o nové provedení PCI akcelerační karty pro vysoce kvalitní efektové plug-iny TC Powercore. Karta je hardwarově naprosto totožná a stejně výkonná jako "plnohodnotná" PCI verze. Jediným rozdílem je absence mastering plug-inu MasterX3. DSP karta PowerCore umožňuje zpracovávat velmi náročné projekty s použitím kvalitních efektových plug-in (VST, AudioUnit), které vůbec nezatěžují procesor počítače, jejich zpracování mají plně na starosti DSP procesory PowerCore. Kvalita zpracování zvuku je plně srovnatelná s "krabicovými" efektovými procesory, ovšem za zlomek ceny. Pokud by výkon jedné karty přece jen nestačil, lze použít až čtyři karty v jednom počítači. Karta nabízí plug-iny jako TC Megareverb, Master X3, Chorus/Delay, Voice Strip, VL2 Valve Interface, Tubifex, Acces Virus a další.

Odkaz: http://www.disk.cz

§§§§§


Nová CéIksa

Tomáš Jirásko

Kodak rozšiřuje svoji řadu digitálních fotoaparátů EasyShare CX o modely CX7430, CX7300 a CX7220, lišící se od sebe pouze rozlišením a optickým zoomem. Digital EasyShare CX7430 je automat s devíti přednastavenými režimy snímání. Nabídne 4megapixelové rozlišení a trojnásobný optický zoom. Od řady DX se odlišuje i použitím čipu Kodak Color Science a asférickým celoskleněný objektivem Kodak Retinar. Nastavitelné je měření expozice, ekvivalenty ISO a funkce doplňuje vícezónové automatické zaostřování. CX7430 nabízí také záznam a přehrávání videosekvencí o délce až 80 minut ve VGA kvalitě. Integrovanou 16MB paměť lze rozšířit pomocí SD/MMC karet. Kodak EasyShare CX7430 má doporučenou cenu 9 990 Kč včetně DPH. Nový Kodak EasyShare CX7300 je určen pro začátečníky. Disponuje rozlišením 3,2 megapixelu a 3x digitálním zoomem, a podobnými funkcemi jako CX7430. Jeho doporučená cena je 4 690 Kč včetně DPH. I fotoaparát CX7220 je plně automatický, tentokráte s rozlišením 2 megapixely a dvojnásobným optickým zoomem, jeho cena je 4 490 Kč včetně DPH).

Odkaz: http://www.kodak.com

§§§§§


Sony Ericsson urychleně přezbrojuje

Tomáš Jirásko

Byť švédsko-japonské seskupení uspělo na 3GSM Kongresu v prestižní kategorii "Nejlepší mobilní telefon" s modelem T610, na němž porota kladně ohodnotila především vydařenou aplikaci moderních technologií a schopnosti při práci s multimediálním obsahem, není jeho situace právě nejrůžovější. V ostrém konkurenčním boji zaostává za Nokií a Motorolou, navíc ve své "váhové" kategorii je tělo na tělo s LG a Samsungem, které i tak mají vyšší podíl na celosvětovém trhu. Ve snaze tuto situaci změnit uvedl SE nové telefony a příslušenství.

Největší naděje jsou vkládány do telefonu K700, který má nahradit "hrdinnou" T610, díky níž SE utekl hrobníkovi z lopaty. Pod označením K700 se skrývá mobil s digitálním fotoaparátem, umožňující pokročilou práci se zprávami. Budete mít možnost přehrávat videoklipy, i poslouchat FM rádio přes vestavěný tuner. Fotoaparát je vybaven 4x zoomem a osvětlením Photo Light, které umožňuje fotografování i v tmavém prostředí. Třípásmový GSM/GPRS telefon je vybaven barevným TFT displejem s 65 tisíci barev, velikost vestavěné paměti je 32 MB. Nechybí samozřejmě ani Bluetooth a IrDA. Výdrž telefonu je pro hovory udávána až 7 hodin, v pohotovostním režimu by měl vydržet až 15 dní. Další mobil, S700 s konceptem QuickShare, se vyznačuje novým otočným designem vrchní části o 180 ?, integrovaným CCD digitálním fotoaparátem, s rozlišením 1,3 megapixelu, a barevným 2,3" TFT displejem s 262 tisíci barvami. Dostatečnou kapacitu paměti zajišťuje podpora karet Memory Stick Duo. Tento triband s Bluetoothem má rozměry 108 x 49 x 25 a vydrží okolo 7 hodin hovoru a 12 dnů ve stand-by režimu.

Třetím novým "sonerikem" s foťákem je "véčko" Z500 s podporou EDGE a "Push to Talk" dvoucestné komunikace ve stylu krátkovlnných vysílaček (walkie-talkie). Vestavěná kamera má VGA rozlišení, a hlavní displej 65 tisíc barev. Tento mobil se však vzhledem k EDGE logicky určen pro jiné trhy, než ten náš. Představeny byly rovněž i nové PC karty pro EDGE GC83 a GC85 EDGE. Obě PC karty nabízejí větší rychlost a rozšířené pokrytí. Vycházejí tak vstříc mobilním profesionálům a jejich potřebě rychlého bezdrátového připojení. Zajímavějším již pro nás je Bluetooth Media Viewer MMV-100, sloužící k přenášení obrázků a zvukových záznamů mezi telefonem a televizí nebo digitálním projektorem přes Bluetooth. MMV-100 se připojuje přímo do televize nebo digitálního projektoru prostřednictvím SCART vstupu nebo stereo audio/video RCA kabelu (cinch). K dispozici jsou varianty pro PAL i SECAM formát, MMV-100 podporuje Bluetooth profily File Transfer Protocol (FTP), Object Push Profile (OPP), a Basic Imaging Profile (BIP).

Z dalšího příslušenství stojí za zmínku Bluetooth handsfree sada do auta HCB-300 pro použití více uživateli, může pracovat až s pěti různými Bluetooth profily. Každý z uživatelů si vybere svoji barvu, podle které jej pak systém Color ID identifikuje. Po nastartování se HCB-300 začne přes BT automaticky spojovat s posledním telefonem, který byl v autě použit, a ukáže jeho předvolenou barvu. Displej ukáže vždy barvu toho uživatele, který handsfree použil naposledy. Pokud byl poslední uživatel "modrý", handsfree se pokusí spojit nejprve s "modrým" uživatelem. Pokud je další uživatel třeba "zelený", HCB-300 vyhledá a připojí i "zeleného", ale až poté, co nenajde "modrého".

Odkaz: http://www.sonyericsson.cz

§§§§§


Fluidní čočka

Tomáš Jirásko

Na letošním veletrhu CeBIT společnost Philips představila systém čoček s variabilní ohniskovou vzdáleností, který nemá žádné pohyblivé mechanické části. Tento systém napodobuje činnost lidského oka pomocí kapalinové čočky, která mění svou ohniskovou vzdálenost tím, že mění svůj tvar.

Čočka FluidFocus se skládá ze dvou nesmísitelných kapalin s různým indexem lomu (optické vlastnosti), přičemž jedna je elektricky vodivý vodný roztok a druhá je elektricky nevodivý olej a obě jsou uzavřené v krátké trubičce s průhlednými uzávěry na obou koncích. Vnitřní povrch stěny trubičky a jeden z jejích uzávěrů jsou potaženy hydrofobním povlakem, který způsobuje, že se vodný roztok přetváří na hemisférickou hmotu na protějším konci trubičky, kde se poté chová jako sféricky zakřivená čočka.

Tvar čočky se mění v závislosti na působení elektrického pole na hydrofobní povlak tak, že se stane méně hydrofobním jde o tzv. "electrowetting", který je výsledkem elektřinou vyvolané změny povrchového napětí. V důsledku této změny povrchového napětí začne vodný roztok zvlhčovat boční stěny trubičky, čímž změní poloměr zakřivení meniskové (konkávně-konvexní) stěny mezi dvěma kapalinami, a tak i ohniskovou vzdálenost čočky. Zvýšením působení elektrického pole lze povrch zpočátku konvexní čočky vyrovnat úplně do roviny (bez optického efektu), nebo i dokonce přeměnit na konkávní. Díky tomu je možné získat čočky, které se hladce mění ze spojných (tzv. spojky) na rozptylné (tzv. rozptylky) a zpět. Předvedená fluidní čočka měří 3 mm v průměru a 2,2 mm na délku, ohniskové vzdálenosti v předváděcím zařízení dosahovaly 5 cm až nekonečna, přičemž přepnutí přes celé rozpětí ohniskové vzdálenosti je dosaženo za méně než 10 ms. Čočka je ovládána stejnosměrným napětím, přičemž již vydržela více než 1 milion zaostřovacích operací bez ztráty optického výkonu. Čočka je odolná vůči nárazu a schopna pracovat při velkém rozpětí teplot, díky čemuž je vhodná pro použití v mobilních zařízeních.

Odkaz: http://www.philips.cz

§§§§§


S Wi-Fi na multimédia

Tomáš Kuchařík

C04P0221

EZ-Stream Wireless Multimedia Receiver SMC-WMR-AG je produkováno společností SMC Network. Jedná se o řešení nabízející svému uživateli nejednu variantu využití. Jedním je kupříkladu propojení počítače s televizí a pomocí dálkového ovladače můžete pohodlně sledovat filmy či poslouchat hudbu z vašeho disku počítače nebo si prohlížet pořízené fotografie. To vše se může dít, i přestože váš počítač je třeba v jiné místnosti vašeho bytu či v jiném koutě nežli televize. K přednostem multimediálního receiveru je možno zahrnout reprodukci internetových radiostanic, popřípadě i televizních stanic, u rychlejší verze připojení, dále pak již jmenovaný přenos videa, fotografií či hudby ve formátu MP3, nevyjímaje formáty MPEG1, MPEG2, JPEG a BMP. Technické specifikace zařízení jsou: 16MB flash RAM, 32MB SDRAM, pro komunikaci je integrována síťová karta 10/100 Mb/s standard Ethernet interface, možnost až 128-bit WEP, přenosové rychlosti pro standard 802.11g jsou 54, 48, 36, 24, 18, 12, 9, 6 Mb/s, pro 802.11b je přenosová rychlost 5,5 a 2,1 Mb/s. Pro formát MP3 je možný bitrate 16-320 Kb/s, Internet radio MP3, MPEG1 s maximálním rozlišením 352 x 288 s rychlostí přenosu maximálně 2 Mb/s. Co se týče vstupů a výstupů, tak zařízení disponuje konektorem RJ-45 pro síťové zapojení, dále obsahuje kompozitní video (PAL/NTSC/SECAM ) RCA konektor a analogový audio RCA konektor. Podporované pracovní prostředí je na platformě MS Windows počínaje verzí 98SE, ME, 2000 a XP. Cena na českém trhu se pohybuje okolo 8 tisíc Kč.

Odkaz: http://www.smc-europe.com

§§§§§


Sound Forge 7.0

Tomáš Kuchařík

Sound Forge v upgradované verzi 7.0 obsahuje výkonnou sadu zvukových procesorů a nástrojů pro práci se zvukem a ucelené efektové pole pro nahrávání a manipulaci se zvukem. Aplikace, bohatě splňující všechny požadavky průmyslového standardu, je vhodná pro profesionální nahrávání a editaci zvuku, efekty, vytváření obsahu pro nová média apod. S touto aplikací budete schopni na profesionální úrovni vytvářet či přetvářet svá hudební díla, popřípadě si je můžete hned v reálném čase jednotlivých úprav přehrávat, testovat jejich kvalitu a ve finále lze pohodlně vše zálohovat na připravená média CD. Rendering na pozadí slouží k paralelnímu zpracování více souborů současně. SF 7.0 obsahuje více než

35 zvukových efektů, včetně DirectX Audio plug-inů ze sérií XFX1, 2 a 3. Celá škála efektů zahrnuje tři EQ, amplitudovou modulaci, Chorus, Delay/Echo, Distortion, Dynamics, časovou kompresi/ expanzi, Flange, Pitch Bend, Reverb a další. Kromě rozšířených vlastností správce přednastavení je zde vylepšená automatická správa DirectX efektových plug-inů. Rozšíření časového zvětšení (až 24 : 1) zvyšuje přesnost editace. Uživatelské rozhraní je plně přizpůsobitelné, jsou zde rozšířené předvolby pro práci s videem, jako např. rychlá změna velikosti obrazu, přesamplování zdrojového videa a video komprese/expanze. Synchronizace zvuku s obrazem probíhá s přesností na úrovni sub-framu. SF 7.0 převzala od verze 6.0 plnou podporu souborů větších než 4 GB. Obsahuje FREE Vegas Video LE 3.0. Dalšími nezanedbatelné funkcemi a vylepšeními této verze jsou Automatické spouštění nahrávání v závislosti na síle signálu, VU/PPM metry pro RMS monitoring přehrávání a nahrávání, rozšířené nástroje spektrální analýzy, generátory bílého, růžového a hnědého šumu, detekce označování amplitudových špiček, Media Explorer s automatickým náhledem souboru, vytváření více projektů současně, podpora filmového formátu 24 oken v DV videosouborech, extrahování CD pomocí funkce drag-and-drop, křivky hlasitosti a panoramy, nové křivky přechodů s možností odvolávky na poslední uložení, automatické mixování a konverze souborů jako taková, zdokonalená manipulace s komprimovanými formáty. Odkaz: http://www.mediaport.cz

§§§§§


Gigabyte pod obojím

Tomáš Kuchařík

Intel a AMD vyrábějící procesory v současnosti chrlí jeden model za druhým, a tak není divu, že se na trhu objevují různé verze chladičů počínaje klasickými pasivy, pasivním žebrováním s aktivním ventilátorem a "vodníky" konče. Nový chladič Gigabytu je možné upevnit na různé typy patic základních desek. Pasivní tělo je jemně žebrované a značně vysoké vůči konkurenci a nad aktivním ventilátorem, které má rozpětí otáček od 2 000 do 4 000 za minutu, je jakási čtyřramenná mřížka barevně osvětlená. Modrá barva diod osvítí při běhu velice obstojně i celou základní desku a pravděpodobně i volný prostor ve skříni. Otáčky je možno regulovat pomocí regulátoru, který je vyveden do krytky, jež zaujme volnou 3,5" pozici třeba nad disketovou mechanikou. Krytka je celokovová a uložení aktivního ventilátoru je řešeno pomocí kuličkového ložiska s udávanou životností 70 tisíc hodin provozu. Celková hmotnost chladiče je 430 gramů. Při běhu ventilátoru na spodní hranici, tj. 2 000 otáček za minutu, je udávaná hlučnost okolo 20 dB, při 4 000 otáčkách za minutu je hlučnost deklarována na 37 dB. To je už pěkný vysavač, ovšem jako takový bude rovněž slyšet. Předpokládaná cena pro český trh je 1 000 korun.

Odkaz: http://www.giga-byte.com

§§§§§


Mega na cesty

Tomáš Kuchařík

Společnost Kingston uvedla na trh malý, cestovní flash disk s obchodním názvem DataTraveler 2.0 Hi-Speed. Rozmanitostí úložného místa Kingston potěší nejednoho "nosiče dat", protože v nabídce jsou flash disky s objemem 128, 256, 512 a 1 024 MB nevyjímaje. Připojení k počítači je realizováno přes USB port podporující jak starší verzi USB 1.1, tak nebyla opomenuta verze USB 2.0. V praxi to znamená, že přenosová rychlost se pohybuje okolo 480 Mb za sekundu. Zápis na disk probíhá rychlostí až 7 MB za sekundu a pro čtení z něj je uváděna rychlost až 9 MB za sekundu. Pokud porovnáme objemovou kapacitu flash disků s rychlostí čtení, je možno vyřknout zdařilé hodnocení. Nabídku velikostí disku ocení určitě každý, kdo využívá přenos dat počínaje archivací vytvořených fotografií nebo pro přenos hudebních skladeb ve formátu MP3 atd.

Připojení USB je známo svou rychlou možností aktivace i při běhu počítače díky plug&play a následného odpojení, jak je dobrým zvykem v systémech Windows. DataTraveler 2.0 Hi-Speed byl koncipován do opravdu malých rozměrů 99 x 24 x 15 mm s hmotností pár gramů, které ve své kapse zajisté nepocítíte. Pro bezpečný přenos dat je od společnosti Kingston dodáván i kódovací softík TravelerSafe umožňující šifrování dat na disk uložených, a pomocí hesla jsou tak data chráněna proti neoprávněnému použití.

Flash disk s objemem 512 MB je na český trh uváděn za cenu 4 500 Kč.

Odkaz: http://www.kingston.com

§§§§§


Jednoduchý popis

Jakub Larva

C04P0222

Hledáte cestu, jak efektivně potisknout vaše CD a DVD? HP přichází s elegantní odpovědí. Použít stejný laser, který data na CD vypálí, k vytvoření potisku. Technologie LightScribe umožňuje mechanice vytvořit vysokokontrastní potisk na vrchní stranu CD nebo DVD, obsahující speciální povrch. Po dokončení vypalování dat je uživatel vyzván k otočení disku, po kterém následuje vytváření potisku.

První mechaniky s technologií LightScribe by měly být v prodeji v posledním čtvrtletí tohoto roku. Mezi výrobce se zařadí Hitachi-LG, Micro Vision, Mitsubishi Chemical, Sonic Solutions a Toshiba. HP předpokládá, že mechanika využívající technologii LightScribe by měla být jen o 30 USD dražší. Stejně tak cd nebude o moc dražší než normální.

Odkaz: http://www.hp.com

§§§§§


Oboustranné LCD

Jakub Larva

Společnost Mitsubishi Electric v polovině února letošního roku představila LCD monitor, který je čitelný z obou stran. Tento displej je podle výrobce první na světě a byl vynalezen především pro použití ve "sklápěcích" mobilních telefonech (například "véčka" od Motoroly). Jeho použitím lze dosáhnout menší tloušťky a váhy.

V současné době má mnoho "sklápěcích" telefonů displeje dva. Jeden velký, hlavní uvnitř přístroje, který je obvykle barevný, a druhý menší, umístěný zvenčí, je vidět po sklopení telefonu. Na vnějším displeji jsou zobrazovány jen částečné informace, a jeho kvalita a rozlišení jsou horší. Každý z nich se běžně skládá ze skleněného LCD panelu, na kterém je obraz promítán, a podsvícení, umístěné v pozadí, propouští světlo skrz obraz, čímž umožňuje jeho zřetelné zobrazení. Oba displeje jsou umístěny v jedné části telefonu, která se odklápí. Ale každý displej je možné prohlížet pouze z jedné strany, neboť podsvícení znemožňuje pozorování obrazu zezadu. Průřezem té části telefonu, kde jsou displeje umístěny, se nám naskýtá pohled na čtyři vrstvy. Dvě podsvícení v poloze k sobě zády uprostřed, a z každé strany jeden LCD panel.

Nový displej od Mitsubishi je sestrojen ze tří vrstev. Displej je zde uprostřed a podsvícení jsou na jeho vnějších stranách. Nová podsvícení jsou transparentní, a umožňují tak jednomu LCD panelu uprostřed, aby byl vidět z obou stran. Firma představila dvě varianty oboustranného displeje a obě byly také předvedeny v jejich výzkumném a vývojovém centru v Japonsku. První varianta umožňuje sledovat obraz z obou stran displeje. Obraz ale není upraven podle pohledu, takže z jedné strany je vidět normálně, a z druhé strany je převrácený

Druhý typ řeší tento problém velmi rychlým střídáním podsvícení a otočením obrazu 120x za sekundu. Takže stejný obraz je na každé straně zobrazen ve správném natočení 60x za sekundu. Samotný displej má 3 mody. Přední pohled, zadní pohled a oba současně. Vývoj první generace displejů s touto technologií je tak téměř dokončen. Spolu s jeho představením začíná společnost hledat potencionální klienty, především v oblasti mobilních telefonů a malých přenosných zařízení (PDA). Použití oboustranného displeje by také znamenalo, že vnější displej telefonu bude stejně velký jako hlavní, z čehož mohou těžit hlavně telefony s kamerou, neboť nebude nutné přístroj otvírat, a vše bude vidět na venkovním displeji.

Mitsubishi Electric také není jedinou firmou zabývající se řešením se dvěma displeji. Samsung Electronic sdělil již minulý rok, že má k dispozici čip, jenž dokáže kontrolovat displeje dva. Běžně používané čipy totiž umí kontrolovat pouze jeden displej, takže "sklápěcí" telefon se dvěma displeji musí mít čipy dva.

Odkaz: http://www.global.mitsubishielectric.com

§§§§§


Tiché CD-ROMy

Jakub Larva

Společnost Asustek Computer, kterou známe především jako výrobce grafických karet, základních desek a notebooků, představila nové CD-ROM a CD-RW mechaniky. Společnost prohlašuje, že její nové modely jsou těmi nejtiššími na světě, díky použité speciální technologii pro redukci hluku. Jedním z největších problémů dnešních vysokorychlostních mechanik

(CD-ROM, DVD-ROM,CD-RW a DVD-RW) je totiž jejich nadměrná hlučnost během čtení či zapisování dat. Vzhledem k tomu, že uživatelé stále více preferují komfort před větším výkonem, je pro výrobce výhodné zaměřit se především spíše na vzhled, ergonomii a hlučnost. Asus tedy přichází na trh s prvními dvěma novými modely z jejich QuieTrack řady. Jedná se o modely CD-S520/A4 52x a CRW-5232AS CD-RW. Podle společnosti Asus jejich hlučnost dosahuje hodnot 39 dB, zatímco konkurenční mechaniky zůstávají pozadu s hodnotou 50 dB. Pro snížení nadměrného hluku Asus použil speciální technologie Airflow Field Modification (AFFM) ve stávajících QuieTrack produktech pro usměrnění proudění vzduchu uvnitř zařízení. Další technologie Double Dynamic Suspension Systém II (DDSSII) tlumí vibrace vytvářené PC komponenty a samotnou skříní. Patentovaný systém DDSSII stabilizuje čtecí hlavu horizontálně i vertikálně a umožňuje tak preciznější čtení, čemuž napomáhá i Smart Speed. Toto vylepšení inteligentně upravuje čtecí rychlost podle toho, jak rychle jsou data aplikacemi požadována. Dosahuje se tak i delší životnosti mechaniky.

Odkaz: http://www.asustek.com

§§§§§


Děravý Microsoft

Jakub Larva

Microsoft zveřejnil tři nové bezpečnostní chyby v jejich softwaru. Jedna z chyb je v programu MSN Messenger 6.0. Uživatelé jsou vyzváni, aby co nejrychleji stáhli opravný patch.

Dvě z chyb jsou podle specialistů ze společnosti Symantec středně nebezpečné a třetí méně. K opravě byly vytvořeny tři patche, každý z nich přitom opravuje jinou část softwaru. Identifikace chyb se objevila začátkem března na bezpečnostním bulletinu. Později Microsoft plánuje informovat uživatele programu přímo prostřednictvím Messengeru. Zranitelnost programu MSN Messenger 6.0 a 6.1 umožňuje útočníkovi prohlížet jeho disk, zatímco s ním komunikuje. Podle Toulouse může útočník prohlížet obsah disku oběti, která o celém průběhu nemusí nic vědět. Uživatelé, kteří neblokují anonymní volání, jsou nejsnadnějším cílem. Pokud jsou anonymní žádosti o spojení blokovány, musí se volající identifikovat a být přidán do seznamu kontaktů. Manažer Symantec Security dodal, že útočník nemusí s uživatelem komunikovat. Stačí, pokud má povoleno přijímání anonymních zpráv. Lze se pak dostat k souborům obsahujícím citlivá data. Většina uživatelů má tuto funkci však vypnutou, a tak se náhodné útoky moc nevyskytují.

Druhou chybu obsahuje Outlook 2002, skrze který může hacker převzít kontrolu nad počítačem. Podle Toulouse uživatelé musí mít nastavenou domovskou stránku Outlooku na Outlook Today a do Outlooku vstupovat přes složku in-box. Pak jsou prý chráněni.

Třetí chyba umožňuje vyřazení služeb na serverech, kde běží Windows Media Services 4.1. Zranitelné jsou proto, že Media Station Service a Monitor Service pracují přes TCP/IP. Pokud útočník pošle na server sled paketů, může přerušit obrazový tok (například streamové video).

Odkaz: http://www.microsoft.com

§§§§§


uWízlo W paWučině

Jakub Larva

http://www.hbo.cz

Náš největší filmový kanál má nové stránky. Změnil nejen vzhled, ale i nabízené informace. Na úvodní stránce zaujme seznam aktuálního programu, kde je zvýrazněn film, který je právě vysílán. Nechybí tu fotografie z filmových tipů nebo upoutávka na nový seriál. Pomocí menu lze otevřít program na další dny, seznam premiér a filmů z vlastní produkce či speciální nabídku. Pokud si chcete kanál HBO pořídit, nabízí se tu seznam kabelových operátoru a jejich vyhledávání podle lokality. Dotazy je možné poslat pomocí jednoduchého formuláře a pro získání informací o novinkách stačí zanechat e-mail.

http://www.superhosting.cz

Služba Superhosting v únoru spustila nový web a kromě nového loga a stránek nabízí i nové služby. Mezi ně patří Webhosting, Server Housing a Dedikované servery. Pokud máme zájem o zřízení domény, můžeme si ji i zde ověřit a zaregistrovat. Co se týká informací o firmě samotné, k dispozici jsou reference, smluvní podmínky, technické informace a nonstop linka. Odkaz Server Monitoring nás seznámí se stavem jednotlivých serverů. Při registraci domény a serveru máme na výběr mezi doménami .CZ, .COM, .NET, .ORG, .INFO, .BIZ, operačními systémy Linux, Windows a čtyřmi periodami platby.

http://www.lmfoto.cz

Pro zájemce o fotografování jsou určeny stránky lmfoto.cz, kde se kromě možnosti nákupu můžeme mnohé dozvědět. Digitální a analogová oddělení obsahují sortiment všeho, co je k fotografování, tisku fotografií a promítání potřeba. K nabízeným fotoaparátům značek Canon, Fuji, Minolta, Pentan, Olympus a dalších, je k dispozici opravdu široký sortiment vybavení. Možnost nákupu na splátky umožňuje firma Essox. Mezi slevami jsou zařazeny výrobky cenově snížené až o 4 000 Kč. Kromě obchodu nabízejí stránky seznam servisních center pro jednotlivé značky. Jistě zaujme rubrika Tipy a rady, poskytující návod jak fotografovat se clonou, digitálně, jak si poradit se záběry vodní hladiny, jak použít filtry a vysvětlení fotografických pojmů. Připojena je ukázka z tvorby některých fotografů spolu s kontaktními informacemi. Stránky poskytují nejen velký sortiment výrobků, ale i užitečné rady.

http://www.hp.com/music

HP nabízí na těchto stránkách stažení nového programu iTunes. Ten však podporuje pouze Windows 2000, XP a Mac OS. Po vyplnění e-mailu můžeme program o velikosti 19 MB stáhnout. Zatímco stahujeme, dozvíme se na úvodní stránce, že program nabízí přes 500 000 písniček. Cena jedné nahrávky je 99 centů a za tuto cenu koupíte nejen skladbu, ale i práva vypálit ji na neomezený počet CD. iTunes tedy nabízí na jedné straně možnost nákupu a stažení písničky včetně práv, a na straně druhé zároveň funguje jako organizátor vlastních mp3 a CD. Program má design podobný QuickTimu a působí poměrně jednoduše. Obsahuje základní funkce pro import vlastní hudby, vytváření, editaci playlistů a ID3 tagů. Počáteční omezení, týkající se možnosti koupě pouze pro nerezidenty v USA, by měla dle několika prohlášení snad brzy odpadnout.

http://www.pneuexpert.cz

Pokud sháníte pneumatiky, zaručeně byste měli tuto stránku navštívit. Nabízí klasický internetový obchod a pokud jste z Prahy, Brna a okolí, můžete si za příplatek 390 Kč nechat zakoupené zboží ve večerních hodinách dovézt. Na výběr je standardní a komfortní doprava, a při nákupu nechybí ani možnost splátkového prodeje. Za 100 Kč vám vybraná kola a pneumatiky zkompletují. V nabídce naleznete pneumatiky značek Barum, Bridgestone, Dunlop, Goodyear, Michelin, Pirelli a několika dalších. Na výběr máte mezi zimními, letními pro osobní auta a off-roady. K pneumatikám patří samozřejmě i kola (ráfky) a ta se nabízejí ve velikostech 13 až 22 palců. Nabídku kol a pneumatik rozšiřují nosiče a boxy značek Neumann a Thule. Laikům pomůže podrobná nápověda, která u každého druhu výrobku popisuje jeho parametry, způsob výběru a rozdíly.

http://www.sauto.cz

Inzertní web Sauto na první pohled vyniká svým přehledným způsobem vyhledávání. Máme na výběr ze značek, cenové hranice, typu auta a regionu. Následně se nám zobrazí seznam aut, vyhovující našemu zadání. Obsahuje stručné informace o barvě, najetých kilometrech, ceně, roku výroby atd. Seznam lze podle jednotlivých kritérií řadit, například od nejdražšího vozu po ten nejlevnější. U některých aut je připojena fotografie. Chceme-li získat podrobnější informace, klikneme na vybraný inzerát. K dispozici jsou údaje o STK, výkonu, kategorii vozidla, výbavě, stavu vozidla, počtu majitelů a také kontakt na inzerenta. Informace můžeme vytisknout nebo uložit do schránky. Vyhledávat v inzerátech lze i fulltextově nebo pomocí rozšířeného prostředí. Stránky spadají pod seznam.cz a zaujmou promyšleným uspořádáním.

§§§§§


Herní tip měsíce Colin McRae Rally 04

Pavel Mondschein

C04P0224

Bláto, prach, špína a zápach spáleného benzinu to jsou afrodiziaka pro každého milovníka pořádné nefalšované rallye. A čtvrtý díl série Colin McRae Rally takovým počinem skutečně je.

Před vydáním hry Colin McRae Rally 04 panovaly mezi příznivci počítačových závodů obavy, zda se nebude jednat o stejné zklamání jako u předchozího dílu, který nás ničil svým nepodařeným ovládáním, prapodivnou fyzikou vozů a neskonale ořezaným modem kariéry. Naštěstí se ukázalo, že se vývojáři ze společnosti Codemasters poučili a své nejnovější dílo postavili z herního hlediska na tři a půl roku staré "dvojce", která stále patří do zlatého fondu závodních simulací.

Usednout budete moci do více než dvaceti různých vozů, přičemž kromě závodních klasik, jakými jsou Citroen Xsara, Subaru Impreza či Ford Focus, budete moci usednout i za volant strojů z legendární skupiny B třeba Audi Qauttro či Fordu RS 200. Mezi bonusovými vozy navíc najdete skutečné lahůdky, mimo jiné třeba Citroen "kachnu". Ale na co by byl sebevětší počet aut, kdyby nebyla radost je řídit? Jak jsme již naznačili, programátoři už naštěstí pochopili, že "arkádovost" nemusí vždy zákonitě znamenat naprostou nesmyslnost. Stále sice budete s ovládáním trošku zápolit, ale oproti předchozímu dílu došlo k takřka hmatatelnému zlepšení.

Velice nás potěšilo, že pánové z Codemasters se vrátili k osvědčenému schématu a nabídli nám pořádný mod kariéry. Pro každou skupinu vozů je zde seriál šesti rallye, jež probíhají na sice imaginárních, přesto však dokonale vymodelovaných a nadesignovaných tratích zasazených do prostředí Austrálie, Řecka, Finska a dalších zemí. Pokud v nich zvítězíte, odemknete si skryté bonusy a navíc dostanete možnost otestovat "naostro" jeden z prototypů vylepšení vozu, který si v případě úspěchu můžete ponechat.

Velice zajímavou volbou je bonusový mod Extreme. Po něm sáhněte jen v případě, že si opravdu věříte. K dispozici totiž budete mít pouze výhled zpoza volantu, na nějakou přívětivou kameru zpoza vozu rovnou zapomeňte. Ale tím to nekončí. Při řízení vám totiž nebude pomáhat klasický HUD s údaji o otáčkách, rychlosti, aktuálním převodu a podobně, budete se muset spoléhat pouze na vlastní ucho a cit. No a aby toho nebylo málo, tak každá srážka se vám krutě vymstí, protože model poškození vozu je zde velice realistický (možná až moc). Grafický engine zůstal stejný jako minule, doznal ovšem několika vylepšení především v oblasti částicových efektů. V zásadě je na něm ovšem stále patrné, že Colin McRae Rally není doma na počítačích, nýbrž herních konzolích. Ne, že by to až tak vadilo. V čem má totiž hra mezery po vizuální stránce, to více než dostatečně vyvažuje svým ozvučením. Ne náhodou si právě tento titul vybrala společnost Creative jako referenční hru pro nový standard EAX 4.0 Advanced HD škoda jen, že jej zatím podporuje tak málo karet.

Čtvrtá projížďka ve stylu slavného závodníka má jistě své mouchy dovedeme si představit jistá vylepšení v ovládání, fyzikálním modelu i grafice, ale máme-li být upřímní, těžko bychom na poli arkádových rallye hledali titul, který by byl dokonalejší a hlavně zábavnější.

Pavel Mondschein (GameStar)

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Dejte mechaniku k ledu

Jan Šplíchal, Hynek Vácha

C04P0240;C04P0241

Nainstalujte si Alcohol 52%, a oprostěte se od neustálého vyměňování CD nebo DVD médií. Chcete-li se věnovat práci s internetem, nahlédněte do rubriky Téma CD, která je této problematice věnována.

Akce a novinky

Jelikož již velmi dávno klesly ceny vypalovaček i prázdných médií a kapacita většiny programů se navíc neustále zvětšuje, začíná často mnoho uživatelů trápit otázka jak nejlépe uskladnit datová média, tak aby pokud možno nepřekážela, ale byla neustále "po ruce". Ono totiž leckdy není vůbec jednoduché někam uskladnit desítky (někdy i stovky) cédéček, natož je ještě naskládat tak, abychom se k libovolnému z nich dostali bez nutnosti přeskupit, nebo i prohledat spousty krabiček. Možná že i vy znáte nevýhody uskladnění médií po různých krabicích. Pak jistě oceníte program Alcohol 52%, jenž vám umožní přistupovat k velkému počtu CD, aniž byste je museli mít v CD nebo DVD mechanice. Další informace o tomto programu získáte jako obvykle v rámečku, a pokud se chcete s programem podrobněji seznámit, doporučujeme k přečtení rubriku Rychlokurz. V sekci Novinky je již tradicí kompletní přehled obsahů starších čísel, s jehož pomocí je vyhledávání programů, které můžete nalézt na našich starších CD, snadnou záležitostí. To samé platí i o elektronické verzi časopisu, jež navíc podporuje fulltextové vyhledávání, takže již nebudete muset zdlouhavě hledat, kdy vyšel článek, který zrovna sháníte. Samozřejmě jsme nezapomněli ani na příznivce Linuxu, jimž pravidelně přinášíme poslední vydání magazínu Abíčko. Zde se tentokrát například můžete dočíst, jak si pod Linuxem vytvoříte vlastní DVD s videem, jak dopadlo porovnání webových prohlížečů, či pokyny pro zprovoznění multimediálních klávesnic. Ani tento měsíc jsme nezapomněli na bezpečnostní záplaty pro Windows.

Software

Rubrika Komerční software je tentokrát opravdu hodně naplněna zajímavými programy. Upozornit bychom vás chtěli na slovník PC Translator 2004, z produkce firmy LangSoft. V minulém čísle uvedený program X Translator byl totiž, jak jsme se později dověděli, vystaven na základě produktu PC Translator. Zde se vám tak do rukou dostává původní software opravdu od jeho skutečných tvůrců. Další firmou, která vám poskytne svůj produkt za zvýhodněných podmínek, je DreamCom se svým programem DreamCom SE, jenž vám usnadní odesílání SMS zpráv. Doplňkem k programu v Akci je Alcohol 120%, který je všestrannějším bráškou Alcoholu 52%. Se svým produktem k vám přichází opět i společnost Software602, která pro vás tentokrát připravila 602LAN SUITE 2004, s nímž snadno a bezpečně připojíte počítačovou síť k internetu. Posledním, ale jistě ne nezajímavým programem je Norton Internet Security Antivirus+ z dílny Symantecu.

Programy v části Téma CD jsme tentokrát sestavili s ohledem na skutečnost, že březen je prohlášen za měsíc internetu. Jedná se tedy o software, který vám usnadní využívání nejrůznějších možností této celosvětové sítě. Najdete zde FTP klienty zastoupené AceFTP 3.01.0 Free a CuteFTP 5.0.3 XP, s nimiž pro vás bude přístup k FTP serverům stejně jednoduchý, jako práce s lokálními disky. Přehled o tom, kolik času jste strávili připojením k internetu, případně kolik dat jste odeslali a přijali, získáte pokud si nainstalujete Connection nebo DU Meter. Snadno se tak můžete vyvarovat nepříjemného překvapení nad účtem za připojení. S programy BeFaster 3.33 a CPROXY 1.0 naopak, díky použití různých kompresních algoritmů, které zefektivní přenos informací, budete moci dosáhnout vyšších přenosových rychlostí. Se vzrůstající rychlostí připojení k internetu se také hodně začíná rozšiřovat software pro výměnu dat mezi uživateli. Mezi hojně využívané patří například i DC++, jenž vám je k dispozici ve verzi 0.306. Zpátky se vrací i dříve velmi populární Napster, který nyní ovšem nabízí placené služby. Můžete tak ale rychle získat legální skladby.

Mezi Topware patří programy, které se na CD již někdy vyskytly a náleží k častěji používaným, takže mnoho uživatelů ocení jejich aktuální verzi, přinášející různá vylepšení nebo zvýšení stability. Najdete zde tedy poslední edice programů jako je 3DMark 2003, s nímž si můžete otestovat výkon počítače, pokud vás zajímá, zda vám jeho komponenty postačí pro spuštění náročnějších her. Pracujete-li častěji s grafikou, jistě vám přijde vhod i GIMP, tedy volně šiřitelný program, původně vytvořený pro Linux, který svými schopnostmi může celkem úspěšně konkurovat i takovým komerčním produktům, jako jsou Adobe Photoshop či CorelDraw. V něm můžete provést složitější úpravy digitálních obrázků. Pokud ovšem potřebujete do obrázků zasáhnout jen minimálně, ale následně je ještě potřebujete roztřídit, přejmenovat nebo jinak zpracovat, abyste v nich měli větší pořádek, můžete s výhodou sáhnout třeba po ACDSee, které vám je k dispozici ve verzi 6.0.2.

Část Vyzkoušejte si obsahuje standardně programy, doprovázející články v časopise. Mezi ně patří například patří BlazeDVD plně vybavený softwarový DVD přehrávač, jenž přehrává nejen DVD disky, dále Drive Rescue 1.9d, se kterým můžete obnovit soubory, které jste si nedopatřením smazali nebo o ně jinak přišli, a třeba i UniDream Photo Watermark tedy program umožňující vložení vodotisku do digitálních fotografií. Programátorům se může hodit například PSPad velmi malý editor, jenž umí zvýrazňovat syntaxe pro řadu programovací jazyků (z těch nejznámějších: C++, Java, SQL i PHP).

Bezpečnostních záplat pro produkty Microsoftu v sekci Servis tento měsíc sice není mnoho, ale zato se objevily takové, které umí odstranit nepříjemné červy Mydoom a Doomjuice. Tyto opravy jsou důležité, aby bylo možné zamezit šíření těchto zákeřných virů, jež se jinak velice rychle šíří. Nenechávejte svůj počítač přístupný každému, kdo projeví trochu snahy o průnik do vašeho systému.

Komunikace a Hardware

Programy pro Komunikaci tentokrát nelze shrnout do jedné skupiny, neboť každý z nich zasahuje do jiné oblasti. Najdete zde tak poslední verze poštovního klienta Eudora 6.0.2, jenž umožňuje správu několika e-mailových účtů najednou. Obsahuje také propracovaný systém filtrování. Dalším produktem je Twister 2.2.7, sloužící k vyhledávání a stahování MP3 a dalších hudebních souborů z internetu. Na rozdíl od mnoha podobných programů nevyužívá

peer-to-peer sítí, ale výkonné vyhledávací servery. Chcete-li vyzkoušet nějaký alternativní internetový prohlížeč, můžete zkusit Mozilla Firefox 0.8. Ten vám při malé kapacitě nabídne množství funkcí a jednoduché ovládání. Posledním zástupcem této rubriky je iMesh 4.2, který zastupuje produkty využívající P2P sítí pro sdílení dat mezi uživateli. Pod záložkou Hardware jako obvykle najdete odkazy na vybrané internetové stránky a výsledky testů tentokrát zvukových karet a reproduktorových sestav. A ani tento měsíc jsme nezapomněli na ovladače pro nějakou část počítače. Tou jsou tentokrát grafické karty z produkce kanadské ATI.

Zadarmo: Alcohol 52%

Mnoho uživatelů počítačů řeší nerudovskou otázku "Kam s ním", která se v tomto případě ale týká médií. Při neustálém nárůstu jejich počtu je jimi mnoho lidí přímo zavaleno a pak je velmi obtížné, udržet si pořádek alespoň v těch nejpoužívanějších. Toto vám s přehledem pomůže vyřešit emulační program Alcohol 52%, tedy software, jenž uživatelům umožňuje přehrávání CD a DVD médií bez potřeby použití fyzické mechaniky. Velkou výhodou tohoto programu je podpora více než 25 jazyků. Pomocí Alcoholu 52% můžete obhospodařovat až 31 virtuálních CD nebo DVD mechanik najednou. Díky tomu, že obrazy vašich médií jsou uloženy na pevném disku, který má mnohem větší přenosové rychlosti než optické mechaniky, velmi brzy zjistíte, že tyto virtuální mechaniky jasně porážejí své skutečné rivaly, protože jsou schopné dodávat data rychlostí, která by u běžných mechanik byla označena za 200násobnou. Podporovány jsou jak klasický CD/DVD formát, tak CD RAW sub-kanálová metoda čtení. Díky tomu byste neměli mít problém s emulací jakéhokoli média. Podporované CD formáty: CD-DA, CD+G, CD-ROM, CD-XA, Video CD, Photo CD, Mixed Mode, Multi-session CD. Podporované DVD formáty: DVD-ROM, DVD-Video, DVD-Audio. Jelikož je potřeba nejdříve někde získat obrazy cédéček, umožní vám Alcohol i jejich vytvoření. Ani v této fázi se tak nebudete muset spoléhat na program z dílny někoho jiného. Data můžete získávat snad ze všech v současnosti dostupných (ATAPI & SCSI) mechanik, tedy: CD-R, CD-RW, DVD-RAM, DVD-R, DVD-RW, DVD+RW. Plně podporovány jsou i externí mechaniky připojitelné pomocí IEEE-1394 (FireWire) a USB portů. Zkuste pracovat s velkým počtem CD nebo DVD, aniž byste je byli nuceni každou chvíli vyměňovat a museli neustále poslouchat hukot média, který je u dnešních vysokorychlostních mechanik dosti velký.

Komerční software & slevy

DreamCom

DreamCom SE je snadno ovladatelná aplikace na odesílání SMS zpráv. Umožňuje posílat zprávy přes libovolnou SMS bránu nebo připojený mobilní telefon. Je možné psát neomezeně dlouhé zprávy, jež jsou automaticky rozděleny, očíslovány a poslány postupně za sebou. Všechny zprávy se archivují a lze je kdykoliv upravit, či znovu odeslat. Produkt obsahuje integrovaný adresář, kontakty lze řadit do skupin, což usnadňuje hromadnou korespondenci. Mezi výhody lze zařadit i schopnost komunikace s mobilem (odesílání a příjem zpráv, importování tel. čísel) a lze s ním pracovat i v off-line režimu, přičemž zprávy se odešlou po připojení k internetu. My vám nabízíme tento produkt na půl roku zdarma. Jako bonus jsme připravili 25% slevu na produkty Kubík SMS Dreamcom a SMS rourka, jejichž zkušební verze naleznete také na CD. Pokud se rozhodnete ke koupi, na WWW stránkách výrobce stačí jen kliknout na odkaz objednávka a do poznámky vepsat slovo PC WORLD.

Alcohol software Alcohol 120%

Výkonný software pro emulaci a tvorbu CD a DVD disků. Alcohol 120% dokáže vytvořit až 31 virtuálních CD a DVD-ROM disků. Umožní tak uživatelům emulovat CD a DVD disky, aniž by byly fyzicky přítomné v mechanice a to s mnohem vyšší přístupovou rychlostí, než by bylo možné dosáhnout v opravdové optické mechanice. K obrazům CD či DVD tak lze přistupovat rychlostí, která by byla označena až za 200násobnou. Můžete vytvořit obrazy různých typů ať již těch známých (BIN, CUE, ISO, CCD), či těch, které nejsou tolik rozšířené (MDS, CDI, BWT, BWI, BWS, BWA a mnoha dalších). Obrazy disků lze nejen ukládat na pevný disk, ale i vypálit na

CD-R / CD-RW / DVD-R / DVD-RW / DVD-RAM a DVD+RW disk. Získáte tak všestraný produkt pro práci s datovými médii. Program podporuje nejnovější technologie používané pro zápis na CD a DVD prevenci Buffer-Under-Run, BurnProof, Power-Burn, SafeBurn simultánní zápis na více jednotkách.

Software602 602LAN SUITE 2004

Software602, a.s., uvedl na trh čtvrtou verzi komunikačního serveru 602LAN SUITE, který slouží k bezpečnému připojení celé sítě na internet, zajišťuje služby elektronické pošty chráněné proti virům a spamům, a navíc i faxování pro všechny stanice v síti. Jednoduchá instalace a údržba předurčují 602LAN SUITE jako ideální komunikační řešení pro střední a malé firmy. Nová verze 602LAN SUITE reaguje na rizika související s připojením sítě k internetu, zejména pak na prudký nárůst objemu nevyžádané pošty (spamů) a počítačových virů šířených elektronickou poštou. Mezi hlavní novinky lze zařadit antispamový bayesiánský filtr, který hodnotí zásilky na základě jejich obsahu, dále filtr nebezpečných příloh a překlad adres (NAT). Doplňková aplikace ActiveReports slouží k podrobné analýze objemu a struktury přenesených dat. V souvislosti s uvedením nové verze na trh připravil Software602 soutěž o hodnotné ceny dle vlastního výběru, které se může zúčastnit každý, kdo si program nainstaluje a bezplatně zaregistruje.

Nepřehlédněte na CD

3DMark 2003 3.4.0.

Kompletní testování grafických možností a výkonu vašeho počítače pomocí grafických animací.

GIMP 1.2.5.

Windows edice grafického editoru, možnostmi srovnatelného s populárními komerčními produkty.

GetRight 5.0.2.

Tradiční a velmi kvalitní program pro stahování dat z internetu, umožňující např. integraci s prohlížečem.

XnView 1.68.1

Plná verze programu sloužícího k prohlížení a konverzím grafických souborů.

DreamCom SE

Snadno ovladatelná aplikace na odesílání SMS zpráv pomocí internetu s půlročním provozem zdarma.

Power Archiver 2003 8.7

Power Archiver je program pro archivaci a zálohování souborů, podporující formáty ZIP, RAR, CAB, TAR a další.

Mozilla Firefox 0.8

Malý a rychlý prohlížeč s jednoduchým ovládáním a bohatou nabídkou šikovných funkcí.

Total Commander 6.01

Správce souborů, jehož uživatelské rozhraní je navrženo v souladu s tradicí nástroje Norton Commander.

Symantec Norton Internet Security Antivirus+

Odborníci na problematiku sítí a bezpečnosti vědí, že pod názvem Norton Internet Security 2004 CZ se skrývá balík programů, který má zajistit bezpečí dat a programů bez ohledu na způsob ohrožení. Doposud bylo nutné instalovat větší množství víceméně jednoúčelových aplikací. Především viry posledního roku dokázaly využít všechny možné i téměř nemožné způsoby napadení, a tak své chování musí změnit také uživatel. Na to reaguje Symantec svým produktem NIS 2004CZ, obsahujícím následující komponenty: 1) Norton Antivirus, 2) Norton Personal Firewall (Osobní brána firewall) 3) Detekci narušení Norton Intrusion Detection 4) Norton Privacy Control pro ochranu osobních údajů 5) Dětský zámek Norton Parental Control a konečně Norton Antispam, sloužící k blokování reklamního obsahu.

PC Translator 2004

Program PC Translator patří mezi velmi oblíbené, a proto i značně rozšířené nástroj pro podporu překladu textů do češtiny a z češtiny do cizího jazyka. Je výborným pomocníkem při překladu WWW stránek, e-mailů, faxů, dopisů, návodů, nápověd apod. Již v jedné z předchozích verzí získal tento produkt ocenění Tip spotřebitelského testu MF Dnes. Součástí programu je oboustranný překladač textů, překladač WWW stránek a multioborový slovník. Slovníkové databáze obsažené v tomto programu patří k největším dostupným slovníkovým databázím na našem trhu. Kromě možnosti syntetické výslovnosti obsahují i výslovnost namluvenou rodilými mluvčími. Program je navržen tak, aby byl maximálně přehledný a aby umožňoval snadné doplňování, editaci a zálohování slovní zásoby. Slovník lze spouštět zcela nezávisle na překladači (vlastní spouštěcí ikonou), a stejný slovník je také integrován přímo do překladače. Součástí je i databáze příkladů použití nejpoužívanějších slov ve větách, tvary nepravidelných sloves, informace k časování sloves, skloňování, členy podstatných jmen atd. Zajímavou součástí je i překladač WWW stránek, který provádí automatický překlad internetových stránek. Přeloženou stránku zobrazí v češtině při zachování jejího původního vzhledu. Při běžné práci s internetem stačí jen kliknout na klávesu "Přeložit". V okně vašeho prohlížeče se pak otevřená stránka zobrazí přeložena. Program lze nainstalovat na počítače se systémem Windows 95, 98, ME, NT, 2000 i XP.

§§§§§

$$$$$


Jak na to I.


faq:Nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

C04P0195;C04P0197

Jak zprovozním 160GB pevný disk Maxtor 6Y160PO? Nyní mi funguje pouze 137 GB. Půjde to ve Windows 98, nebo si mám pořídit Windows XP?

Problém 128GB hranice je primárně problémem operačního systému Windows 9x a sekundárně může být problém i v BIOSu. Instalací novějšího operačního systému (například Windows XP) se zbavíte omezení ze strany operačního systému, ale kvůli BIOSu můžete být nemile překvapen. Pokud existuje jeho upgrade, není to zase tak nepřekonatelné omezení. Více informací o různých omezeních kapacity disku naleznete na webových stránkách http://harry.crolink.cz/hdd_teorie.htm.

Potřeboval bych zabezpečit PC, aby jej nikdo nespustil bez hesla. Mám OS Windows 98SE, procesor Pentium 1 404 MHz a paměť 256 MB RAM. Jeden můj známý mi poradil, abych jej zabezpečil v MS-DOSu. A měl jsem to vytvořit takto: než se při startování počítače spustí Windows, stiskni tlačítko Delete. V položce Password pak vložit heslo, potvrdit, kliknout na položku Save-Exit a stisknout Yes. Po stisknutí tlačítka Delete se však na obrazovce objevilo Password hned několikrát, i s příponami (anglicky neumím). Tak jsem to zkoušel, ale vůbec nic se po restartu nezměnilo. Měl jsem na mysli, že když se PC vypne a nějaký jiný (nezvaný) uživatel jej bude chtít spustit, tak Windows vůbec nenaskočí. Znáte i jiný způsob zabezpečení? Nechám si poradit. Už jsem i přemýšlel, že bych si odpojil kabel k PC a bral si jej s sebou do práce, ale četl jsem v časopise, že se tak ničí paměť PC. Hlavní důvod pro zabezpečení PC je ten, že můj syn jej spouští, když jsem ještě v práci, a když se vrátím, tak mám přeházené složky a v nejhorším i vymazané soubory.

Váš známý vám radil využít Power-On-Password, což je ovšem součástí BIOSu, a ne DOSu. Jedná se o to, že při zapnutí počítače (někdy také po restartu) BIOS vypíše na obrazovku dotaz na heslo. Pokud jej nezadáte správně, dál se nejede. Heslo je třeba volit uvážlivě nebo si je někam poznamenat, velmi obtížně se totiž překonává, když jej zapomenete. Vlastní nastavení Power-On-Password se BIOS od BIOSu liší, je tedy třeba trocha té angličtiny, a hlavně je třeba přesně vědět co děláte, ne něco zkoušet, abyste nastavil to, co potřebujete. Druhou možností zabezpečení je použití lepšího operačního systému, doporučil bych Windows XP. Práce s tímto systémem začíná zadáním hesla uživatele, přičemž uživatelů může být více a vzájemně si nevidí do My Documents, případně do jiných adresářů, když se to nastaví. Pro potřeby zamezit synovi použití počítače stačí první možnost, pro jeho kontrolovaný přístup a práci na počítači je vhodná možnost druhá. Odpojení kabelu nic neřeší, lze si sehnat kabel náhradní. Při odpojování počítače od napětí se neničí paměť, ale vybíjí se baterie CMOS, která není dobíjecí. To pak vede k chybám v nastavení BIOSu.

Chci se zeptat, proč při každém startu OS naskočí tato hláška: "Chyba při načítání souboru msconfd. Systém nemůže nalézt uvedený soubor." Nemá to žádný vliv na systém ani na běh aplikací, ale je to otravné, protože to zastaví načítání systému do té doby, dokud nestisknu OK. Mám Windows 98SE.

Tento soubor je požadován při startu operačního systému, a není nalezen. Zápis o tom že se má spustit, bude v registru pod KLM\Software\Microsoft\CurrentVersion\Run*. Jde o "virus" způsobující změnu homepage v IE. Virus byl odstraněn, ale zápis v registru zůstal. Prohlédněte si uvedenou větev v registru (podívejte se i do stejné větve pod HKCU) a záznam o spouštění smažte. Také lze použít msconfig.exe, a nemusíte procházet registry.

Potřeboval bych poradit se svým počítačem. Po zapnutí skoro pokaždé začne pípat v intervalu asi jedné sekundy a pípá více jak dvacetkrát. Nyní ho po zapnutí, pokud začne pípat, ihned podržením zapínacího tlačítka po dobu čtyř sekund vypnu a hned jej zase zapnu, a pak už vždy naběhne v pořádku. Vyměnil jsem i baterii pro BIOS, ale nepomohlo to. Počítač jinak běží stabilně jak ve Windows, tak ve hrách.

Pípání po zapnutí signalizuje, že s hardwarem není něco v pořádku, a bývá doplněno také blikáním LED na klávesnici. Problémem bývá obvykle paměť, ale může jít i o jinou závadu. Přehled poruchových signálů najdete v návodu k motherboardu, v případě značkového počítače i na webových stránkách výrobce.

Mám problém po vynútenej reinštalácii Windows XP Professional. Opomenul som skutočnosť, že zložka uživateía George nazvaná Documents and Settings\George vytvorená systémom bola označená ako privátna a chránená prístupovým heslom. Po reinštalácii som opäť vytvoril uživateía George s tým istým heslom. V Documents and Settings pribudla zložka George.burro, pÖvodná ostala, ale bohužiaí neprístupná, s údajom 0 folders 0 files. Porovnaním celkového voíného miesta na disku s objemom prístupných zložiek mi vyšiel rozdiel cca 4 GB, čo odpovedá zhruba objemu dát v pÖvodnej zložke. Takisto pri pokuse o jej zrušenie bolo vydané upozornenie, že nieje prázdna. Viem, že to je moja chyba, ale vzhíadom na charakter dát som ochotný skúsiť hocičo, aby som ich získal. Ak ostali pÖvodné zložky zachované, tak je možno nádej aj na obnovenie prístupu k nim. Poradíte?

Nejprve je nutné zrušit jednodušší zobrazení bezpečnosti. Dostanete se k němu přes Průzkumníka a menu Nástroje Možnosti složky, volba Použít zjednodušené sdílení souborů, jak ukazuje obrázek. Pak se vám zpřístupní práva, tak jak je běžné v NT systémech. Mezi jinými tam přibude i políčko Advanced a možnost převzít vlastnictví souborů. To může udělat jen administrátor stroje (příp. účet se stejnými právy). Po převzetí vlastnictví je možné přidat adresářům libovolná práva podle potřeby.

V systému Windows 2000 Professional jsem měl nainstalovánu trialverzi programu Alcohol 120%, pomocí níž jsem vytvořil 4 virtuální mechaniky. Software jsem nakonec odinstaloval, ovšem ony virtuální mechaniky tvrdošíjně zůstávají v systému i nadále jejich odebrání pomocí Ovládacích panelů vydrží právě jen do restartu systému. Dají se odstranit nějakou jinou cestou?

Domnívám se, že zápis o mechanikách bude někde v registru, resp. je možné, že nějaký rezident zmiňovaného softwaru se neodinstaloval, při startu se spustí a podle záznamů v registrech virtuální disky znovu vytvoří. Podívejte se do registrů HKML\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run*, zda tam něco nepřebývá, případně vyhledejte sekci programu Alcohol a tuto odstraňte. Můžete použít msconfig.exe, a pak nemusíte procházet registry.

Mám PC Pentium III 500 MHz, HDD 10 GB, RAM 384 MB, CD-ROM Sony 52x, Windows XP Professional včetně posledního updatu. Běžně jsem používal USB flash disk 32 MB a USB čtečku SD/MMC karet Panasonic. Nyní jsem doinstaloval kombinovanou mechaniku TEAC DW-548DK a další HDD Western Digital 40 GB. Po instalaci se tyto disky asociovaly jako E a F a počítač nenalezne ani flash disk, ani čtečku karet, resp. pokud spustím Správu počítače a zde Správu disků, jsou zde disky nalezeny, lze je touto cestou otevřít, prohlížet, event. asociovat s jiným písmenkem abecedy (rada z Microsoft HOT Line, která nepomohla), nicméně jinou cestou nejsou dostupné, a ani se neotevřou předem definované aplikace, např. PhotoBase, po zasunutí SD karty do čtečky, jako dříve. Lze tento problém nějak řešit?

Řešení je poměrně jednoduché. Přesuňte písmenka nově nainstalovaného disku a mechaniky někam dozadu, to ničemu vadit nebude. Tím uvolníte pozice E a F pro SD čtečku a USB disk, které systém již zná a hlavně s nimi asocioval určité programy, jak uvádíte. Druhý disk by sice měl ležet na pozici D, ale pak musíte odsunout CD mechaniku. Pokud z ní nespouštíte nějaké programy, které jsou již asociované s písmenem D, změna písmena u mechaniky nevadí.

Potřebuji si koupit nový monitor a rozhoduji se mezi klasikou (CRT) a mezi LCD. Já osobně dávám přednost LCD monitorům, ale stojím před otázkou, že nevím který typ. Popíši vám, co dělám na PC: tvořím HTML stránky a to s barevnou kombinací, upravuji fotografie, pouštím filmy a hraji hry. Podle tohohle se orientuji při výběru. Asi by měl mít LCD monitor rychlou odezvu, tak kolem 15 ms a věrné barevné podání. Úhlopříčku 17 palců a být asi tak do ceny 15-17 000 korun.

Otázka volby monitoru je poměrně důležitá, protože zatímco počítač můžete všelijak upgradovat, monitor zůstane stejný, dokud nedoslouží. Dilema mezi CRT a LCD je pochopitelné, co tedy hovoří ve prospěch toho kterého typu? LCD monitor je především malý a lehký, což patří mezi jeho hlavní výhody v porovnání s CRT. Další výhodou je velký kontrast obrazu. Předností CRT je však kvalita obrazu, která je nezávislá na úhlu, pod nímž se na monitor díváte. U LCD displejů se mění jak barevné podání, tak i ostrost, i když už dnes existují modely, které mají úhel až 160?. Mezi zásadní nevýhody LCD monitoru patří pevná rozlišovací schopnost. Ta je z výroby dána právě počtem nanesených pixelů, a pokud si na počítači nenastavíte přesně to samé rozlišení, jaké má monitor fyzicky, bude obraz (zejména tenký text) rozmazaný. Proto musíte při koupi LCD monitoru počítat i s tímto omezením. Na CRT monitoru si naproti tomu můžete nastavit rozlišení, které vám momentálně vyhovuje. Konkrétní typ si na základě těchto informací, našich přehledových testů, případně informací z internetu musíte vybrat sám. Zatím poslední velký test 17palcových LCD displejů vyšel v PC WORLDu 1/2004, zkuste se podívat tam.

Rád bych se zeptal, jak docílím plnohodnotného propojení do firemní sítě s doménou přes modemy. Z domova se napojuji přes Nokii 7650 a Bluetooth do práce, kde mám k počítači připojený externí faxmodem Rockwell 56 Kb/s. Na obou počítačích mám nainstalovaný OS Windows XP Professional. Rád bych též používal i internet, který ve firemní síti funguje přes proxyserver. Propojení jsem již zkoušel. Doma jsem vytočil telefonní číslo do práce, počítače se propojily, zaregistrovaly, ale to je vše. Z práce domů ping funguje bez problémů, ale z domova do práce ne. Rád bych se zeptal co a kde musím nastavit, abych viděl z domova okolní počítače v práci, a abych též mohl doma používat i internet. Mé zaměstnání je správce sítě, takže znám plno míst, kde mohu ověřit nebo nastavit síť, IP adresy, DNS, Wins, atd., ale tento oříšek nemohu rozlousknout ani pomocí Průvodce připojením, i když vím, že Windows XP Professional toto propojení plně a údajně i bez problémů podporují. Děkuji za radu.

Pomineme-li etické, resp. bezpečnostní problémy takovéhoto připojení, technický problém bude pravděpodobně ve dvou bodech. Patrně nemáte povoleno routerování z telefonického připojení na síťovou kartu, a proto nevidíte žádné počítače v síti. Jestliže však na připojený počítač ani nepingnete, znamená to, že je chyba v nastavení protokolu TCP/IP. Mohlo se také stát, že se při vašich pokusech s Průvodcem připojením aktivoval Firewall, a ten nechce do systému nikoho pustit. Co se týká protokolu TCP/IP, bylo by vhodné nastavit si doma pevnou IP adresu podobných hodnot, jaké máte v práci. Důležité je také dodržení stejného názvu pracovní skupiny jako domény v práci a použití stejného uživatele a hesla, jaké je definováno v doméně. Problematika příchozího připojení a následné přidělení práv uživateli nepatří k jednoduchým. Doporučuji proto využít zabudovanou nápovědu ve Windows XP. Z hlavní nabídky Start vyberte Nápověda a odborná pomoc a do řádku Hledat napište "příchozí připojení", viz obrázek. Věřím, že se dozvíte co a jak nastavit, abyste se z domova k počítači v práci dostal.

Obracím se na vás se zcela zoufalým dotazem. Koupil jsem si telefon Sony Ericsson T610 a "ručně" do něj nacvakal všechny své kontakty. Pak jsem si hrál s Bluetoothem a nevšiml si, že se telefon automaticky synchronizoval s Outlookem. A v tom je potíž. Celý adresář Outlooku je plný neužitečných jmen, která ani nemají e-mailové adresy a (a v tom je kámen úrazu) NEJDOU OD-STRANIT! Nejde jim ani zobrazit dialog "vlastnosti". Na jakýkoliv pokus reagují hláškou "Dialog vlastností nelze zobrazit. Byla předána neplatná hodnota ENTRYID"! Jsem z toho zoufalý! Jak je odstranit, aniž bych musel přeinstalovávat Outlook, což bych nerad?

Reinstalací byste si nijak nepomohl, protože kontakty jsou uloženy buď v tzv. Personálních složkách, nebo na serveru v Mailboxu. Předpokládám, že u vás půjde o první možnost, tj. veškerou poštu + kontakty, úkoly apod. máte v souboru s příponou PST. Doporučuji vyexportovat z vašeho Outlooku vše kromě kontaktů a tento export provést do jiného souboru PST (menu Soubor Import a Export Export do souboru a zvolit PST soubor). Potom odeberte současně používané Personální složky přes Nástroje Služby a přidejte je hned znovu s jiným jménem PST souboru (ten se sám vytvoří). Pošta bude úplně prázdná, až na nějaké uvítání MS Outlooku. Do prázdného Outlooku si z vytvořené zálohy naimportujte vše, a tím se vrátíte k původnímu stavu, ovšem bez zhroucených kontaktů. Původní soubor Personálních složek můžete vymazat. Pokud byste měl informace na serveru, procedura je v zásadě stejná (export), ale pak musí administrátor váš mailbox zrušit a vytvořit jej znovu (čistý), import je pak zase totožný.

Mám síťovou kartu PCMCIA "OvisLink 32-bit CardBus Adapter 10/100 Mbps". Instalace proběhla v pořádku, v počítači je vidět, ale nepracuje. Ve Správci zařízení se píše, že není povolena podpora systému Windows pro programovací přerušení sběrnice PCI. Zvolím-li "Povolit řízení IRQ", nic se po restartu nestane. V Systémových informacích se píše: "S tímto zařízením jsou potíže: Kód=29 (0x1D) Toto zařízení bylo hardwarově odpojeno. Pokud chcete toto zařízení používat, musíte hardware znovu povolit. Podrobnější informace naleznete v dokumentaci hardwaru." Odebrání a nová instalace nepomohly. Myslím si, že můj notebook IBM 760 XL tuto kartu nepodporuje.

Na adrese http://www.ovislink.ca/Download.htm si můžete stáhnout novější ovladače pro vaši kartu. Doporučil bych také otestovat funkčnost karty v jiném notebooku, abyste vyloučil chybu zařízení. Informaci o nějaké inkompatibilitě jsem nenašel ani ze strany OvisLinku, ani ze strany IBM. Chyba by také mohla být v nevhodných driverech PCMCIA slotů notebooku. Pracuje na notebooku nějaká jiná PC karta?


Jak na to II.

Mám velice starý počítač, podle SiSoft Sandra mám neznámou základní desku, Pentium 90 MHz, 72 MB RAM, 6x ISA slot, žádný PCI slot a integrovanou grafickou kartu Cirius logic s pamětí 1 MB. Zajímalo by mě, kde bych mohl sehnat grafickou kartu do ISA slotu? Zatím jsem sehnal jen s pamětí 1 MB, vyráběly se i s větší?

Myslím, že budete mít se sháněním VGA značné problémy. Zkuste se poohlédnout po nějakých bazarech. Než budete kartu shánět, nejprve zjistěte, zda lze nějakým způsobem odpojit integrovanou VGA. Starou ISA grafickou kartu dnes snad ještě v bazarech seženete, ale asi těžko s větší kapacitou než 1 MB (Trident 4000). Pro náročné grafické aplikace se využívaly karty s volnými sloty pro paměťové moduly, které bylo možné za dost veliké peníze dokoupit, možná budete mít štěstí a narazíte i na takovouto kartu. V každém případě však spíše doporučujeme nákup nového počítače.

Kamarád mi dal k dispozici utilitu UATA.EXE, která zjišťuje možnosti disku. Zjistil jsem, že můj disk běží na rychlosti 33 MB/s, ale jeho maximum je 66 MB/s. Jelikož je ale utilitka určena pro disky Seagate, nemohl jsem položku přepnout přímo v programu. Druhý kamarád mi řekl, že mám vyměnit 40žilový IDE kabel za 80žilový, a bude to automaticky fungovat. Ale nefunguje. Nevíte, jak bych to mohl zlepšit? Mám zákl. desku Tomato Zx98-CU a disk Maxtor 15 GB.

Doporučoval bych přenosovou rychlost otestovat jiným softwarem, abyste měl jistotu, že jsou údaje správné. Jestliže se tato informace potvrdí, dobře si rozmyslete, zda chcete kvůli zvýšení přenosové rychlosti absolvovat upgrade BIOSU. Vše potřebné naleznete na webu: http://www.vctboard.com/eng/dwnld/bios.htm. Tento poměrně jednoduchý zákrok by měl váš problém vyřešit. Přináší však velké riziko. V případě, že nebudete při této operaci stoprocentně úspěšný, může to znamenat nefunkčnost celého počítače. Jestliže už není základní deska v záruce, raději bych se smířil s tímto nepatrným handicapem.

Po přečtení článku "Zbytečná cesta k upgradu" (PC WORLD 2/04) jste mi nasadili brouka do hlavy. Ještě než jsem přečetl váš článek mi bylo jasné, že výměna procesoru u mého systému řeší věc asi na 50 % již vzhledem k tomu, že mám paměti SDRAM a tudíž musím koupit Athlon XP 2400 s FSB 266, kdy při budoucím nákupu desky s novým typem paměti, bude uvažovaný Athlon XP 2400 s FSB 266 zase krokem zpět. V článku mi onoho brouka do hlavy nasadila věta, kde se uvádí, že při nasazení Athlonu XP 2400 s FSB 266 místo Duronu 1,2 GHz je u staré základní desky rozdíl výkonu nevýrazný. Proto se vás chci touto cestou zeptat, s jakým nárůstem můžu počítat ve svém případě (Duron 1 GHz, SDRAM 266, MB Soltek 75KAV). Ptám se vás na to proto, neboť nákup nové základní desky a všeho co s tím bude souviset, během příštích dvou let neplánuji. Počítač využívám zejména pro úpravu obrázků, hry s náročnou grafikou nehraji.

Při této příležitosti mám ještě jednu otázku, ohledně použitých pamětí v mém systému. Je jedno, zda mám v BIOSu nastaveno automatickou detekci pamětí nebo manuální nastavení "Dram Clock 133 MHz / SDRAM Cycle Lenght: 3 / Bank Interlave: 2 Bank / DRAM Drive Strenght: AUTO" výpis Sandry je vždy stejný. Program Aida32 mi však jednu paměť detekuje jako 100MHz, přičemž oba 128MB moduly jsem kupoval postupně a u různých prodejců jako 133MHz, o čemž informuje i nálepka, která ale není samozřejmě rozhodující. Na každém čipu prvního modulu (DIM 1) jsou informace: 30139 VDS 7608A4A-75, druhý modul (DIM 2) 0108 4-2 48LC8M16A2. Dá se z toho zjistit, o jaké moduly se jedná a co nastavit v BIOSu?

Na váš dlouhý dotaz mohu odpovědět velice krátce. Více než rychlost procesoru udává výkon počítače velikost operační paměti či výkon grafické karty. Nárůst výkonu by nebyl ve vašem případě příliš znatelný (v uvedených konfiguracích se jedná asi jen o 20 %). Co se pamětí týče, tak tam rozhoduje především kompatibilita. Pro různé základní desky jsou vhodné různé typy paměťových modulů. V případě nesprávné volby může celý systém chybovat. To může zapříčinit i špatné informace ve výpisu testovacího softwaru. Jednoznačně doporučuji kupovat jednotlivé komponenty pro stavbu počítače od stejného prodejce.

Mám základní desku MSI KT4V a grafickou kartu Radeon 8500 128 MB. Nevím jak je to možné, ale vždy když spustím počítač, monitor nenaběhne nemá signál (bootování je bez problémů). PC musím vždy vypnout a do 10 sekund zase zapnout, potom se spustí i monitor. Mám nejnovější BIOS i ovladače pro grafickou kartu.

Pravděpodobně jde o nějakou inkompatibilitu buď mezi základní deskou a grafickou kartou, nebo mezi grafickou kartou a monitorem. Zkuste k otestování připojit nějaký jiný monitor, tak jednoduše zjistíte zdroj vašeho problému.

Mám Athlon 1700+, 512 MB RAM, GeForce 5200FX. Asi jako spousta dalších kluků jsem podlehl hrám na PC, ale možná jako jeden z menšiny používám nadále Windows 98SE. V zásadě nemám žádný problém, až na to, že občas systém spadne. Vím, že tohle by XP vyřešila a dřív nebo později na ně asi přejdou všichni, ale využívám internet a zaslechl jsem, že s internetem by mohly být pod Windows XP problémy. Zajímá mě, jaký názor máte na tyto dva OS vy, pokud byste je měli srovnávat a hodnotit?

Já osobně mám s Windows XP jen tu nejlepší zkušenost. Dle mého názoru jde o "nejdotaženější" operační systém Microsoftu. Myslím si, že zde nejlépe vyladili poměr výkonu a stability systému. Vzhledem k dobré podpoře multimédií, vám jej mohu jen doporučit. Problémů s internetem se obávat nemusíte.

Jaká je minimální síla počítače a kapacita paměti, na které se dá provozovat střih digitálního videa? Je nutná zvláštní grafická karta, nebo stačí integrovaná? Jestliže bych chtěl být připojen i na televizi, používat počítač na střih, je lepší karta All in Wonder, nebo televizní karta normální? Můžete mi doporučit kartu, se kterou má někdo z vás dobrou osobní zkušenost? Mám sestavu s Celeronem 733 MHz a 128 MB paměti. Potřeboval bych prozatím alespoň přepis z kazet na CD, abych si uvolnil ruce.

Co se týče digitálního videa, tak více než na grafické kartě záleží na rychlosti přenosu dat na disk, velikosti operační paměti a rychlosti procesoru. Pokud se spokojíte s pomalou prací, mohl by váš procesor dostačovat, ale rozhodně by to chtělo více operační paměti. Ve vašem případě by asi bylo nejlepší zakoupit samostatnou digitalizační kartu, jejíž cena by neměla přesáhnout 2 000 Kč a můžete ji využít i po upgradu na nový počítač.

Zakoupil jsem tiskárnu HP Photosmart 7660. Nemohu jí nainstalovat pod Windows XP Professional. Postupoval jsem dle pokynů:

1. Nejprve jsem nainstaloval software z CD.

2. Po vyzvání jsem připojil tiskárnu USB kabelem.

3. Při komunikaci s tiskárnou se proces zastavil na 37 % a poté se objevila chybová hláška. Dokončil jsem instalaci. Velkokapacitní zařízení se nainstalovalo včetně softwaru na ovládání, tiskárna nikoliv.

Ve Windows 2000 vše proběhlo bez problémů! Zkoušel jsem tiskárnu nainstalovat na čistá Windows XP Professional bez jakýchkoliv programů, ale stále se to nedaří!

O chybu hardwaru se pravděpodobně nejedná, takže bych problém hledal v ovladači. Již jsem se setkal s tím, že bylo u některých zařízení chybné CD. Máte tedy dvě možnosti: buď si na internetu stáhnete nové ovladače (bohužel se jedná o zhruba 40 MB), nebo půjdete do obchodu zboží vyreklamovat.

Ohlasy čtenářů

Vážení přátelé. V rubrice FAQ (3/2004) byl dotaz týkající se neúspěšné instalace Windows 2000 Professional. Obrazovka zčerná, v levém horním rohu se objeví blikající kurzor. Příčina bývá ve většině případů v hardwarové nekompatibilitě. Mně i mnoha mým přátelům se osvědčil tento postup: před instalací vyjmout z PC zvukovou kartu, dále pokud je nainstalován i modem, síťovou kartu apod. Teprve pak spustit běžným způsobem instalaci, která v naprosté většině případů proběhne normálně. Vypneme počítač, do slotů vložíme vyjmuté karty, spustíme počítač. Windows 2000 a Windows XP si příslušné ovladače sama nainstalují, nebo použijeme ovladače z CD, nebo lépe nejnovější, stažené z internetu.

Ing. Josef Bolcek, Nový Jičín

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou zásadní pro správné rozpoznání problému. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, s jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware. Dotazy můžete zasílat na e-mail faq@idg.cz nebo na http://www.pcworld@idg.cz.

§§§§§


Windows v komfortním provedení  I.

David Čepička, Thorsten Eggeling, Andreas Kroschel, Christian LÖbering, David Wolski

Čerstvě nainstalovaná Windows můžeme přirovnat k nově postaveném domu. Funguje voda, elektřina i topení, ale přesto v něm něco chybí jeho zařízení, které z něj udělá ten správný domov pro všechny jeho obyvatele. My se vám v tomto článku pokusíme poradit, jak si svoje Windows zařídit tak, abyste se při práci s nimi cítili zrovna tak, jako v útulně zařízeném domě.

okud si svá Windows nainstalujete tak, jak firma Microsoft předpokládá, budete mít po skončení instalace okamžitě k dispozici všechny potřebné nástroje. Toto výchozí nastavení však jen velmi zřídka bývá pohodlné. Teprve až si systém nastavíte podle své chuti, můžete říci, že se při práci s ním budete cítit skutečně dobře. Je totiž dostatečně známo, že v čerstvé instalaci operačního systému Windows zdaleka není nastaveno vše tak, aby všechny akce bylo možno provádět tím nejrychlejším a nejpohodlnějším postupem. Proto se můžete spolehnout na to, že v tomto článku naleznete skutečně takové triky, tipy a utility, že po jejich nasazení se váš systém stane rychlejším a efektivita vaší práce dozajista stoupne.

Často to bývají pouhé maličkosti, jež pak ve své podstatě způsobí velký rozdíl v chování systému. Ukážeme vám, jak prostřednictvím několika obrázků, panelů nástrojů a dalších pomůcek svoje Windows dovybavit, a tak je zútulnit.

Pokud použijeme naše srovnání Windows s nově postaveným domem, pak se dá říci, že se v první části našeho článku zaměříme pouze na nábytek a pověšení obrázků, vystačíme tedy s prostředky samotných Windows. Tak jednotlivým místnostem domu vtisknete svůj vkus, budou lépe vypadat, a vy se sami v nich budete lépe orientovat.

V druhé části se z nás stanou domácí kutilové. Prostřednictvím malých utilit, jež budou z velké části naprogramované speciálně pro tento článek, budete svou práci rovněž zvládat daleko rychleji a efektivněji, případně získáte možnost nastavit si něco, co dosud Windows k dispozici nemají, a to zdarma.

Radikální přestavbou projdou naše Windows coby obydlí ve třetí části, v níž se pokusíme nahradit standardně nastavený shell explorer.exe jinými programy, to pro případ, že by se vám takové standardní rozhraní přestalo líbit, nebo pokud byste chtěli Windows používat ke speciálním účelům.

V každém tipu popíšeme všechny nezbytné kroky, jež bude třeba provést, a rovněž popíšeme všechny nástroje, které budete potřebovat. Téměř všechny je naleznete , takže se můžete pustit do práce prakticky okamžitě.

Systémové prostředky

Windows nabízejí spoustu skrytých funkcí a ulehčení, řada z nich ale není na první pohled vůbec vidět. Některé můžete začít používat okamžitě, pro jiné je třeba provést drobné úpravy konfigurace. V této části vám nabízíme čtyři neustále potřebné a stále dotazované triky.

1)Vytvoření souboru z námi vytvořených šablon

Výchozí stav: Při instalaci některých programů se typy souborů, s nimiž pracují, vkládají do kontextového menu Nový programu Průzkumník. Tak můžete snadno z takové šablony vytvořit nové soubory pro instalované aplikace. Tímto způsobem můžete tedy například vytvořit nový dokument Wordu.

Vylepšení: Nemusíte se však vůbec omezovat na to, co vám Windows či nainstalované aplikace nabízejí. Prostřednictvím malé úpravy registru si můžete přes kontextové menu Nový vytvářet nové soubory libovolných typů, a rovněž tak si pro ně vytvářet libovolné šablony. Všechny potřebné kroky vám ukážeme na příkladu souboru HTML. Stejný způsob se pak dá použít i pro jiné typy, např. pro RTF, CSS, VBS či BAT.

1. Spusťte Editor registru a přesuňte se v něm do klíče Hkey_Classes_Root\.html. U čerstvě nainstalovaných Windows bez nainstalovaných aplikací v tomto klíči existuje pouze hodnota (Výchozí) s údajem hodnoty "htmlfile".

2. Vytvořte si v klíči .html nový klíč se jménem ShellNew. V něm vytvořte novou textovou hodnotu se jménem Data a s údajem hodnoty <HTML><Body></Body></HTML>. Ten povede k vytvoření velmi jednoduchého HTML souboru. V případě potřeby můžete do údaje hodnoty doplnit i další tagy HTML.

3. Nyní zavřete Editor registru a z kontextového menu Průzkumníka vyberte položku Nový. Uvidíte, že se vám vytvořila nová položka s názvem HTML dokument (její název se může lišit podle verze nainstalovaných Windows). Pro vytvoření nového souboru přímo ze šablony vytvořte v kroku č. 2 místo hodnoty Data hodnotu FileName a jako její údaj zadejte výraz Template.html. Potom vytvořte v HTML či libovolném textovém editoru nový HTML soubor s názvem TEMPLATE.HTML, a uložte jej ve Windows 2000 a XP do složky %userprofile%\Šablony, v případě Windows 98/ME do složky %windir%\

ShellNew.

2)Pohled na pracovní plochu pomocí klávesové zkratky

Výchozí stav: U všech novějších verzí Windows se nachází v panelu nástrojů Snadné spuštění ikona Zobrazit plochu. Po klepnutí na zmíněnou ikonu se všechna otevřená okna uklidí stranou a vy se tak můžete dostat na pracovní plochu a k ikonám, které se zde vyskytují.

Vylepšení: Ne každý panel nástrojů Snadné spuštění používá, mnozí jej nemají s důvodu nedostatku místa vůbec zobrazený, a především je jasné, že vhodná klávesová zkratka je vždy rychlejší než hledání a posunování myší. Pro rychlé zobrazení pracovní plochy slouží klávesová zkratka <Win klávesa><D>. Pakliže vlastníte klávesnici bez speciální <Win> klávesy, musíte si klávesovou zkratku k příslušnému souboru s názvem ZOBRAZIT PLOCHU.SCF definovat sami. Právě tento soubor typu Shell Command File se totiž skrývá za zmiňovanou ikonou. Táhněte proto soubor se stisknutým pravým tlačítkem myši z panelu Snadné spuštění na tlačítko Start a tam do libovolného podmenu nabídky Start. Z kontextového menu vyberte příkaz Vytvořit zde zástupce. Na takto vytvořeného zástupce pak klepněte pravým tlačítkem myši, z kontextového menu zvolte příkaz Vlastnosti, v políčku Klávesová zkratka zadejte dosud nikde nepoužitou klávesovou zkratku a vše potvrďte stiskem klávesy <Enter>.

3)Méně psaní: Rychlejší kopírování a vkládání

do příkazového řádku

Výchozí stav: V okně příkazového řádku nemusíte všechno vypisovat. Můžete sem vkládat i text obsažený ve schránce. Stačí k tomu klepnutí na ikony Kopírovat nebo Vložit, jež jsou obě k dispozici v panelu nástrojů. Pokud máte panel nástrojů skrytý, jsou oba příkazy dostupné v kontextovém menu titulkového pruhu okna programu pod příkazem Upravit.

Vylepšení: Pro příkazy Kopírovat či Vložit se dají použít i tlačítka myši. Je však třeba poněkud upravit vlastnosti příkazového řádku. Klepněte na titulkový pruh okna a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Ve Windows 98/ME aktivujte na záložce Různé položku Rychlé úpravy, ve Windows 2000/XP se pak jedná o záložku Možnosti/Režim rychlých úprav. Po stisku tlačítka OK pak musíte ve Windows 2000/XP ještě potvrdit, že toto nastavení chcete trvale uložit pro "Další okna se stejným názvem", tedy trvale. Pak budete moci i se stisknutým levým tlačítkem myši označit část okna příkazového řádku a pravým tlačítkem pak jednoduše označenou oblast umístit do schránky. Ve Windows 2000/XP můžete rovněž vkládat ze schránky prostřednictvím myši. Stačí k tomu pouhé klepnutí levého tlačítka myši do okna příkazového řádku. Ve Windows 98/ME musíte však ke stejnému účelu použít tlačítko Vložit na panelu nástrojů. Text, jenž do příkazového řádku vkládáte, by samozřejmě měl mít nějaký smysl, tj. měl by obsahovat jeden nebo více příkazů.

4)Opakování v příkazovém řádku

Výchozí stav: Pokud se při psaní příkazu do příkazového řádku překlepnete, nemusíte hned začínat psát celý příkaz znovu. Stisk klávesy <F3> vám totiž automaticky zobrazí naposledy zadaný příkaz. Je to však jednoznačně velmi málo, zvláště pro uživatele, kteří příkazový řádek velmi často používají.

Vylepšení: Ve Windows 2000/XP můžete pro prohlížení a případné opakované použití již zadaných příkazů použít klávesy <šipka dolů> a <šipka nahoru>.

Ještě komfortnější je použití klávesy <F7>, jež vám dá k dispozici seznam všech již zadaných příkazů. Tato funkce je již automaticky aktivovaná. Pokud byste však chtěli ve Windows 2000/XP definovat zkrácené příkazy (tzv. Doskey makra) pro provedení častých operací, potřebujete již ve Windows 98/ME obsaženou utilitu představovanou souborem DOSKEY.EXE. Pak stačí už jen do libovolného spouštěcího dávkového souboru zapsat zkrácené příkazy typu

doskey n = notepad.exe $*

Po zavedení výše uvedeného zkráceného příkazu definujete systému, že po zadání příkazu n do příkazového řádku má spustit Poznámkový blok. Pokud bude u příkazu n zadán jako parametr název souboru, spustí se Poznámkový blok již s tímto otevřeným souborem.

Pro praktické využití Doskey maker a zkrácených příkazů se příkazový řádek představovaný souborem CMD.EXE spouští přes svého zástupce, který obsahuje odkaz na spouštěcí dávkový soubor, má tedy kupříkladu následující tvar:

cmd.exe /k c:\windows\cmdstart.bat

Ve Windows 98 budete k tomu, abyste mohli využívat paměť pro ukládání seznamu naposledy zadaných příkazů, nutně potřebovat soubor DOSKEY.EXE. Otevřete si v libovolném textovém editoru soubor C:\AUTOEXEC.BAT a doplňte dovnitř příkaz doskey /insert. Poté si můžete definovat i zkrácené příkazy.

Ve Windows ME se soubor DOSKEY.EXE automaticky spouští společně s příkazovým řádkem. Za to však nenese odpovědnost soubor AUTOEXEC.BAT, neboť ten se při startu systému nebere do úvahy. Patřičný příkaz se nachází v souboru CMDINIT.BAT, jenž naleznete ve složce %windir%\command. Do tohoto souboru pak můžete zadávat i nová Doskey makra.

Malé utility

Mnohá přání uživatelů se nedají samotnými prostředky Windows vůbec vyřešit. A právě z tohoto důvodu existují tisíce utilit, jež se mají postarat o to, aby Windows konečně dělala to, co my chceme. Kvůli snaze

o vylepšení systému jsme naprogramovali několikero utilit, a kromě nich vám nabízíme ještě další nástroje, jež jsme úspěšně otestovali a zdály se nám užitečné.

5)Pohodlnější vytváření souborů

a složek přes kontextové menu

Výchozí stav: Nové složky a soubory se v Průzkumníku vytvářejí přes kontextové menu Nový nebo přes menu Soubor/Nový objekt. V seznamu možností pak úplně nahoře můžete vidět standardní položky Složka a Zástupce. Výskyt dalších položek je závislý na množství a druhu v systému nainstalovaných aplikací, vy sami máte na uspořádání tohoto seznamu jen velmi malý vliv. To, co se stane při klepnutí na libovolnou z těchto položek, je definováno v registru v klíči Hkey_Classes_Root. Windows pak vytvářejí buď nový, prázdný soubor zadaného typu, nebo soubor z nějaké šablony, popřípadě spustí program, který umožňuje definovat další možnosti. Vytváření nových složek a souborů patří k nejčastěji prováděným operacím ve Windows. Cesta přes položku Nový je však náročnější na práci s myší. Mimo to nový soubor se automaticky pojmenuje standardním jménem, které následně musíte změnit. Celá operace končí poklepáním na soubor či složku, čímž se nově vytvořený objekt otevře.

Vylepšení: Jednodušším a hlavně rychlejším řešením je německá, ale částečně počeštěná knihovna PCWN.DLL, kterou naleznete . Po jejím zaregistrování do systému dokáže značně zkrátit čas potřebný k vytvoření a následnému otevření souboru. Kromě toho vám umožní současně vytvořit ve vytvářené složce další podsložku, což je ve Windows jinak sotva možné.

Zaregistrování knihovny do systému provedete tak, že si knihovnu zkopírujete do libovolné složky (např. C:\Windows), a poté klepnete v nabídce Start na příkaz Spustit a do políčka Otevřít: zadáte příkaz

regsvr32 c:\windows\pcwn.dll

V Průzkumníku Windows se vám pak v menu Soubor objeví nová položka Neu hier. Stejná položka se objeví i v kontextovém menu, když klepnete pravým tlačítkem myši v pravé části okna programu Průzkumník, pokud v něm máte zobrazen obsah složky. Pro vytvoření nové složky si vyberte položku Cesta a do políčka Název nebo cesta pak zadejte požadovaný název souboru či složky. Strom podsložek v jedné složce pak vytvoříte podle schématu <Složka>\<Podsložka1>\<Podsložka2>.

Pokud budete chtít vytvořit nový soubor, pak použijte položku Soubor. Z horního políčka se seznamem všech na počítači dostupných typů souborů si vyberte ten vámi požadovaný. Opět do políčka Název nebo cesta zadejte název souboru bez přípony. Program totiž příponu doplní automaticky. Pokud navíc ještě umístíte zatržítko před položku Otevřít soubor, pak se po stisku tlačítka OK vytvořený soubor hned otevře.


Windows v komfortním provedení II.

6)Otevření cílové složky zástupců přes kontextové menu

Výchozí stav: Zástupci programů vytvoření na pracovní ploše či v nabídce Start značně usnadňují spouštění aplikací. Když ale potřebujete otevřít nějaký jiný soubor, nacházející se v cílové nebo pracovní složce programu, musíte si vyvolat z kontextového menu zástupce jeho vlastnosti a z políčka Cíl: zkopírovat cestu a vložit ji do panelu Adresa v Průzkumníku. Toto neustálé klepání myší zvláště u aplikací, jež denně používáte, dokáže člověka snadno otrávit.

Vylepšení: Daleko rychlejší a pohodlnější je, pokud máte v kontextovém menu zástupců k dispozici příkazy Otevřít cílovou složku a Otevřít pracovní složku. To se dá docela snadno zařídit například přes náš skript PCWLNKJP.VBS, jenž naleznete . Při poklepání na VBS soubor se zapíší dvě zmiňované položky do registru a samotný skript se zkopíruje do systémové složky Windows. Klepnutím na nové příkazy v kontextovém menu zástupců se odpovídající cílová (pracovní) složka otevře v novém okně Průzkumníka. Pro odinstalování skriptu stačí tento jednoduše znovu přímo spustit.

7)Integrování vašich nejdůležitějších složek přímo

do kontextového menu

Výchozí stav: Windows vám nabízejí několik možností, jak si zkrátit přístup k vašim oblíbeným složkám počínaje složkou Oblíbené položky a konče zástupci na pracovní ploše nebo v nabídce Start. Zde je ovšem málo místa, takže nakonec stejně skončíte u Průzkumníka.

Vylepšení: S naším skriptem budete mít pro sebe ty nejdůležitější složky vždy připraveny a to sice díky kontextovému menu většiny objektů. První spuštění souboru PCWJPFLD.VBS, který naleznete , nainstaluje skript na váš počítač. Po instalaci otevřete kontextové menu libovolného souboru či složky. V něm naleznete novou položku \ Vybrat složku. Klepnutím na tento příkaz se vám rozšíří kontextové menu. Přes položku Přidat odkaz na složku zadejte všechny nejčastěji vámi používané složky. Klepnutím na takto vytvořené položky se vám odpovídající složka otevře v novém okně Průzkumníka. Příkazem Zavřít seznam se kontextové menu zmenší až na položku \ Vybrat složku.

Odstranění složek ze seznamu je rovněž velmi jednoduché. Při rozbaleném kontextovém menu klepněte na příkaz Odstranit odkaz na složku a vyberte položku, jež se má odstranit. Ke kompletnímu odinstalování skriptu pak stačí pouze znovu poklepat na skript.

8)Náhrada tlačítka Start vlastní alternativou

Výchozí stav: Tlačítko Start poskytuje přístup ke většině nainstalovaných aplikací a komponent systému. Vzhledem k tomu, že většina současných klávesnic je vybavena klávesou <Win>, jejímž stiskem se nabídka Start rozbalí, není už zmíněné tlačítko až tak nepostradatelné není tedy od věci, pokud jej nahradíte tlačítkem s jinou funkcí.

Vylepšení: Tlačítko Start je velmi pevně spojeno se systémem jako takovým. Prostřednictvím funkce Windows nazývané API ( Application Programming Interface) se ale dá skrýt. Vlastníte-li klávesnici s klávesou <Win>, můžete se do nabídky Start dostat právě pomocí klávesnice. Pak tedy přijde vhod, pokud tlačítku Start přiřadíme funkci jinou. A přesně to provádí částečně počeštěná německá utilita PCWSTART.EXE, kterou naleznete . Spusťte tuto aplikaci a stiskněte tlačítko Nahradit. Tlačítko Start se nahradí tlačítkem PRIVAT. Klepnutím na toto tlačítko se pak ve složce, v níž máte utilitu umístěnou, vytvoří konfigurační soubor STARTALT.INI obsahující řádek s příkazem CALC.EXE. Dalším stiskem tlačítka PRIVAT se tak spustí program Kalkulačka. Bohužel je tato výměna tlačítka platná pouze do vypnutí počítače.

Zmíněný ukázkový příklad však samozřejmě ukazuje pouze možnosti, které můžete využít. Novému tlačítku můžete samozřejmě přiřadit funkce úplně jiné. K tomu účelu stačí otevřít soubor STARTALT.INI v libovolném textovém editoru a nahradit položku CALC.EXE jiným příkazem či programem podle našich představ. Tak například můžete tlačítku přiřadit příkaz pro otevření složky, kterou nejčastěji používáte. Tehdy použijete příkaz

explorer.exe "<cesta ke složce>"

Nezapomeňte při psaní příkazu, že cesta ke složce musí být napsána v uvozovkách.

Vzhledem ke skutečnosti, že utilita musí sledovat každý stisk alternativního tlačítka, běží program PCWSTART.EXE na pozadí. Stiskem tlačítka Skrýt jej tak můžete minimalizovat do pravé části Hlavního panelu. Původní tlačítko Start vrátíte zpět stiskem klepnutím na tlačítko Standard. Utilitu ukončíte stiskem tlačítka Ukončit.

9)Google Toolbar: Praktický panel nástrojů pro vyhledávání

pro Internet Explorer

Výchozí stav: Tlačítko Hledat v Internet Exploreru vám bude tvrdošíjně odmítat zvolit si internetový vyhledávač podle svého přání, a naopak vám bude nutit vyhledávač MSN pocházející z dílen firmy Microsoft, jemuž odpovídá internetová adresa search.msn.com. Navíc ve Windows chybí možnost zadávání podrobnějších kritérií pro vyhledávání, například možnost vyhledávat pouze stránky vytvořené v zadané zemi. Rovněž se nepředpokládá, že by uživatel chtěl na internetu hledat obrázky či příspěvky z diskusních skupin.

Vylepšení: Internet Explorer se dá velmi snadno rozšířit o panel nástrojů, se kterým se vyhledávání v internetu stane takřka hračkou. Zmíněný panel nástrojů pochází ze světově nejpopulárnějšího vyhledávače Google a naleznete jej na internetové adrese toolbar.google.com/

intl/cs/. Jeho velikost je 441 KB. Po vskutku jednoduché instalaci Google Toolbaru pak můžete z libovolné internetové stránky jedním klepnutím myši na tlačítko Search Web zadat výraz k vyhledávání. Šipka vedle tlačítka vám pak umožní rozbalit menu, přes něž můžete zadávat speciální dotazy k vyhledávání. Vyhledávání samotné pak lze omezit pouze na určitou zemi, nějaký zdroj nebo vyhledávat pouze obrázky, příspěvky do diskusních skupin, či prohledávat složku Google nebo Google News.

Další lahůdkou pak je integrovaný program pro blokování pop-up oken, který učiní přítrž jejich nekontrolovanému vyskakování. Tento je založen na principu editovatelného tzv. whitelistu, na němž jsou uvedeny servery, jejichž pop-up okna blokována být nemají. V případě, že takový seznam máte k dispozici, můžete jeho položky zadat přes Editor registru. Spusťte si jej a přesuňte se do klíče Hkey_Current_User\Software\Google\NavClient\1.1\whitelist\. Pokud to bude třeba, vytvořte ve zmíněném klíči novou řetězcovou hodnotu se jménem allow2 a jako její údaj zadejte URL adresy dovolených serverů oddělené znakem | (<pravý Alt><W>). V každém případě musí první znak adresy začínat právě znakem |.

Provedené změny se projeví již při spuštění nové instance Internet Exploreru. Jestliže si chcete jednotlivá pop-up okna zobrazit, klepněte se stisknutou klávesou <Ctrl> na odkaz, přes nějž jste se na zmíněnou stránku dostali. Používání programu pro blokování pop-up oken můžete zakázat ve volbách (Options) Google Toolbar.

10)Z piana do forte: Regulace

hlasitosti prostřednictvím

klávesnice

Výchozí stav: Posloucháte rádi hudbu na počítači, ať už je to z CD disku nebo ze zvukových souborů. Pokud se vám zdá zvuk z reproduktorů příliš hlasitý, musíte ve Windows spustit aplikaci Ovládání hlasitosti, anebo musíte ztlumit zvuk přímo na vašich reproduktorech.

Vylepšení: Laptopy a lepší USB klávesnice často disponují dalšími speciálními klávesami, s jejichž pomocí můžete pohodlně regulovat hlasitost zvukového výstupu ve Windows. V případě Windows 2000 a XP můžete pro stejný účel použít i standardní klávesy. Vylepšené klávesnice sice mají ve většině případů pro regulování hlasitosti vlastní ovladače, pro nás však je důležité, že to neznamená, že bychom hlasitost si nemohli regulovat bez nich. I naprosto obyčejná PS/2 klávesnice se dá pro námi uvažovaný účel bez problémů použít. Windows 2000 a XP mají totiž programovatelný filtr, s nímž můžete funkce jednotlivých kláves předefinovat. Filtr nastavíme úpravou registru tak, aby právě námi požadované klávesy předefinoval.

Vybereme si zřídka používané klávesy. Do úvahy připadají klávesy <Win>, <Kontextové menu> (vedle pravé <Win> klávesy) a <Scroll Lock>. Pokud si sami na předefinování kláves úpravou registru sami netroufáte, můžete použít německou utilitu PCWVolume, kterou najdete . V tomto případě zkopírujte utilitu PCWVolume do libovolné složky, do počítače se přihlaste jako administrátor a PCWVolume spusťte. V okně aplikace pak v horní části uvidíte několik zatržítek:

1. Klávesy <Win> jako ovladač hlasitosti (<Win>-Tasten als Lautstärkeregler): Je-li tato volba aktivní, pak levou <Win> klávesou hlasitost snižujete, pravou <Win> klávesou hlasitost zvyšujete.

2. <Scroll Lock> pro ztlumení zvuku (<Rollen> als Stummschalter): Stiskem zmíněné klávesy zvuk úplně vypnete, opakovaným stiskem opět zapnete.

3. <Kontextové menu> pro ztlumení zvuku (<Kontext> als Stummschalter): Stiskem klávesy zvuk opět úplně vypnete, opakovaným stiskem zapnete.

4. <Scroll Lock> jako klávesa <Win> (<Rollen> als <Win>-Taste) : Pokud <Win> klávesy používáte, pak máte možnost jejich funkci přiřadit klávese <Scroll Lock>. Tato volba má samozřejmě smysl pouze tehdy, když klávesa <Scroll Lock> nemá již přiřazenou funkci pro ztlumení zvuku.

5. <Kontextové menu> jako klávesa <Win> (<Kontext> als <Win>Taste): U této varianty přebírá pro změnu funkce <Win> kláves sousední klávesa <Kontextové menu>.

Stejná funkce se dvěma různým klávesám přiřadit nedá. V takovém případě se odstraní zatržítka u obou položek.

Poté, co přiřadíte všechny funkce pro ovládání hlasitosti vhodným klávesám, potvrďte všechna nastavení stiskem tlačítka OK. Program potom vytvoří v registru v klíči Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Control\

Keyboard Layout binární hodnotu Scancode Map. Nyní je nutné restartovat Windows. Nové rozložení kláves bude potom platné pro všechny uživatele počítače. Od této chvíle tedy můžete regulovat hlasitost pomocí <Win> kláves a zároveň můžete v programu Ovládání hlasitosti sledovat změny. Vzhledem k tomu, že všechny změny jsou zapsány v registru, není třeba, aby byla aplikace PCWVolume aktivní. Můžete ale s její pomocí kdykoliv provedené nastavení změnit nebo vše vrátit do původního stavu. Právě pro návrat do původního stavu pak slouží tlačítko Reset následované tlačítkem OK.

11)Přehled všech klávesových zkratek pro Oblíbené položky, zástupce programů

a WWW stránky

Výchozí stav: Zástupci programů a oblíbené položky se dají ve Windows opatřit klávesovými zkratkami. Velmi praktická je možnost přiřadit klávesovou zkratku těm zástupcům programů a internetových adres, jež se nacházejí v nabídce Start, na pracovní ploše a ve složce Oblíbené, a to přes příkaz Vlastnosti v kontextovém menu. Naopak velmi nepraktické je, že Windows o jednotlivým položkám již přiřazených klávesových zkratkách taktně mlčí. Pokud si totiž nadefinujete klávesové zkratky u velkého množství položek, velmi snadno o nich ztratíte přehled.

Vylepšení: Aby se přiřazování klávesových zkratek jednotlivým zástupcům nezměnilo v hru na trénování paměti, tak tomu se pokusí zabránit náš skript PCWHOTKEYS.HTA, který naleznete . Ten se totiž postará o to, abyste si udrželi přehled o všech již vámi nadefinovaných klávesových zkratkách. Pro korektní použití skriptu je ale třeba mít nainstalovaný Internet Explorer ve verzi 5.0 nebo vyšší. Rozbalte PCWHotkeys do libovolné složky a poklepáním na něj jej spusťte. Po svém spuštění začne skript vyhledávat všechny soubory s příponou LNK a URL, nacházející se v nabídce Start, Oblíbených položkách a na pracovní ploše. V případě operačních systémů Windows 2000 a XP prohledá navíc i složky Plocha a nabídka Start platné pro všechny uživatele. Jedná se o složky umístěné v adresáři profilu \Documents ad Settings\All Users. Vzhledem k tomu, že nadefinovanou klávesovou zkratku Windows ukládají přímo do LNK či URL souborů, stačí tyto jednoduše analyzovat. V závislosti na počtu analyzovaných souborů pak může prohledávání nějakou chvíli trvat.

Nalezené klávesové zkratky potom utilita vypíše ve formě přehledné tabulky. V ní uvidíte název souboru, klávesovou zkratku a umístění zástupce. Na pravé straně tabulky je pak tlačítko Explorer, jež slouží k zobrazení libovolného zástupce v programu Průzkumník. Tuto možnost využijete v případě, když si kupříkladu budete chtít rychle ve vlastnostech zástupce změnit klávesovou zkratku. Pro odstranění klávesové zkratky pak můžete využít tlačítko Odstranit klávesovou zkratku.

12)Další funkce pro <Win> klávesy

Výchozí stav: Takzvané "Windows" klávesnice jsou vybaveny dvěma speciálními "Windows" klávesami, na nichž můžete vidět známé logo Microsoft vyobrazující okna. Jejich použití je však velmi ubohé. <Win> klávesy totiž slouží pouze pro otevření nabídky Start a jako pomocná klávesa pro ruční ovládání Průzkumníka. Nedají se použít ani pro vytváření vlastních klávesových zkratek, ani pro zástupce v nabídce Start, ani v oblíbených položkách.

Vylepšení: Velmi skromná přehlídka funkcí <Win> kláves přímo volá po jejich rozšíření. Více funkcí můžete těmto klávesám přiřadit prostřednictvím speciální freewarové utility, která se nazývá Winkey. Samozřejmě ji naleznete . Jedná se o program běžící na pozadí, jenž zmíněným klávesám přiřazuje předem definované funkce.

Po instalaci se utilita automaticky umístí do složky Po spuštění a její spuštění je indikováno ikonou v pravé části Hlavního panelu. Klepnutím pravým tlačítkem na ikonu a vybráním příkazu Open Winkey si můžete přiřadit vlastní klávesovou zkratku. Ovšem aby tato fungovala, musí program neustále běžet na pozadí. Běh aplikace si vyžádá 4 MB operační paměti, což sice není zrovna málo, ovšem vzhledem k parametrům dnešních počítačů by to neměl být žádný závažný problém.

13)Více funkcí a jiný vzhled oken

Výchozí stav: Funkce jednotlivých prvků oken jsou již od Windows 95 stejné, pouze jejich vzhled prochází více či méně zřetelnými změnami. Horní lišta okna vám nabízí vlevo menu s příkazy operačního systému. Stejnou nabídku dostanete, pokud si klepnete pravým tlačítkem myši kdekoliv v horní liště okna. Vpravo jsou tlačítka pro minimalizaci, maximalizaci a zavření okna. V rozích a okrajích okna můžete toto okno zvětšovat či zmenšovat.

Vylepšení: Okna ve Windows ale dokáží daleko více, než na první pohled ukazují. Prostřednictvím zdarma dostupné utility Shell WM, kterou vám nabízíme , obdržíte skiny pro změnu prostředí Windows. Tak kupříkladu si můžete každé okno v horní liště rozšířit o dvě tlačítka. Jedno dokáže zmenšit okno tak, že je viditelná pouze horní lišta okna, to druhé pak zajišťuje, aby okno za každých okolností zůstalo v popředí (on top), takže ho žádné jiné aktivní okno nepřekryje.

Při instalaci utility Shell WM zvolte možnost Sample Skins. Hned po jejím spuštění ji naleznete v pravé části Hlavního panelu. K provedení konfigurace na ikonku poklepejte a příkazem Select Skin si vyberte vzhled pro vaše okna ve Windows. Pokud chcete pouze zmiňovaná dvě tlačítka a jinak nechat vše při standardním, vyberte si skin Template. Ten se bere jako výchozí pro vaše vlastnoručně vytvářené skiny a byl utvořen podle originálních Windows.

Ovšem ne všechny skiny obsahují zmiňovaná dvě tlačítka. Proto je třeba v náhledu ověřit, zda vámi požadovaný skin tyto obsahuje. Po ověření a volbě toho správného skinu klepněte na tlačítko Load Skin. Nový vzhled se projeví nejprve u okna, jež jste otevřeli jako první po výběru skinu. Jste-li se vzhledem spokojeni, aktivujte v menu Options volby Autorun Shell WM a Apply Last Used Skin.

Některé aplikace, především takové, které mají k dispozici vlastní skiny, mohou být s programem Shell WM nekompatibilní. To ostatně zjistíte hned, jakmile takovou aplikaci spustíte. V tomto případě přidejte takový program do tzv. Exclusion List tím dosáhnete toho, že toto okno budete vypadat tak, jako předtím.


Windows v komfortním provedení III.

14)Spuštění Windows s alternativím grafickým rozhraním

Výchozí stav: V grafickém rozhraní Explorer jsou v sobě sjednoceny Hlavní panel, panely nástrojů, pracovní plocha, systray (ikonky v pravé části Hlavního panelu) a správce souborů. Toto rozhraní vám sice nevyhovuje, ovšem nechtěli byste zase přecházet na úplně jiný operační systém.

Vylepšení: Pro tyto účely potřebujete software, který dokáže funkce Exploreru plně převzít. Hlavní panel zase není až tak důležitý, jelikož místo něj můžete používat Správce úloh. Ve Windows 2000 a XP si jej můžete vyvolat klávesovou zkratkou <Ctrl><Shift><Esc> a přes menu Soubor/Nová úloha (spustit) si otevřít libovolnou aplikaci.

Ve Windows 98/ME je třeba dávat pozor, neboť jako rozhraní pro spouštění programů přichází do úvahy pouze aplikace typu COMMAND.COM, nebo také Excel či Word, které také mají možnost spouštět jiné programy. Při volbě nevhodné aplikace se dostanete do pasti, protože budete omezeni pouze na ten jediný program a spuštění jiných programů bude možné pouze oklikou přes Spouštěcí nabídku Windows a režim MS-DOS. Prakticky má tato volba smysl pouze tehdy, pokud chcete mít k dispozici systém maximálně nenáročný na systémové prostředky, anebo pokud si chcete vytvořit silně omezený systém, aby kupříkladu váš syn sice mohl na počítači dělat úkoly, ale nemohl surfovat po internetu, ani hrát hry.

Ve Windows 98 a ME provedete náhradu rozhraní relativně snadno. Otevřete si v libovolném textovém editoru soubor SYSTEM.INI, jenž se nachází ve složce Windows, a v něm si vyhledejte odstavec začínající výrazem [boot]. V něm najdete řádek

shell=explorer.exe

Nahraďte výraz EXPLORER.EXE programem dle vašeho výběru.

Dvě zajímavé alternativy pak naleznete v dalších tipech.

Pokud alternativní shell není ve složce nastavené systémem k prohledávání, je nutno zadat kompletní cestu k souboru.

Ve Windows 2000 a XP se změní rozhraní úpravou registru. Celá operace se provádí ve dvou krocích. Nejprve je třeba si určit, který klíč je primárně odpovědný za změnu rozhraní. Tuto skutečnost zjistíte v klíči Hkey_Local_Machine\

Software\Microsoft\WindowsNT\Current

Version\IniFileMapping\system.ini\boot v hodnotě Shell. Pokud údaj hodnoty začíná třemi písmeny USR, hledají Windows položku Shell nejprve v klíči Hkey_Current_User\Software\Microsoft\WindowsNT\CurrentVersion\

Winlogon. Pokud tam naopak je řetězec SYS, pak je dominujícím klíčem klíč stejnojmenný, ovšem umístěný v klíči Hkey_Local_Machine.

Do jednoho z těchto dvou klíčů, to podle toho, který jste zjistili jako primární, zadejte do hodnoty Shell jako její údaj vámi vybraný program, který má sloužit jako grafické rozhraní namísto Exploreru. Popřípadě zadejte i kompletní cestu k tomuto souboru.

Windows ovšem berou do úvahy obě položky, pokud v systému existují. Pokud zadáte alternativní shell do primárního klíče a v tom druhém ponecháte EXPLORER.EXE, pak se Explorer spustí kompletně s Hlavním panelem, ikonami pracovní plochy a programy ze složky Po spuštění, jakmile se pokusíte spustit program Průzkumník. To se nám samozřejmě vůbec nehodí, takže doporučujeme hodnotu Shell, která jako údaj obsahuje výraz EXPLORER.EXE, raději úplně smazat. Teprve pak totiž můžete spouštět Průzkumníka v alternativním rozhraní bez toho, aby se vám do systému nahrálo znovu standardní rozhraní programu EXPLORER.EXE.

15)Zdarma: Instalace alternativního rozhraní

pro Windows

Výchozí stav: Windows sice nabízejí možnost použití alternativního rozhraní, ovšem samotný Microsoft žádnou srovnatelnou náhradu neposkytuje. Word či Excel se jako alternativní shell hodí pouze tehdy, pokud chcete omezit používání počítače jen k určitému účelu.

Vylepšení: Naštěstí existuje několik projektů, jež se vývojem alternativních rozhraní pro Windows zabývají. Z nich bychom chtěli vyzvednout dva projekty, které skutečně stojí za zmínku. Jedná se o rozhraní Geoshell a Litestep a obě vám nabízíme . Obě se mohou pochlubit především velmi malými nároky na prostředky operačního systému, což se pozitivně projevuje ve srovnání s Explorerem v jejich daleko větší rychlosti. Kromě toho jsou i dostatečně flexibilní, nabízejí možnost integrace nových funkcí a vůbec jsou v mnoha ohledech atraktivnější.

Geoshell: Rozhraní Geoshell komunikující v angličtině se skládá hlavně z panelů nástrojů, nazývaných Geobars. Těch si můžete zřídit libovolně mnoho a postupně je vybavit nejrozličnějšími funkcemi. Velký výběr funkcí naleznete ve formě DLL knihoven ve složce Plug-in programu Geoshell. Do Geobars můžete umístit nabídku Start, Hlavní panel, pracovní plochu, panel Snadné spuštění i Systray (ikonky v pravé části Hlavního panelu). Na internetové stránce www.geoshell.com/plugins pak můžete najít řadu dalších modulů ve formě DLL knihoven, povětšinou se jedná o software vytvořený nadšenci z celého světa. Tak si kupříkladu můžete nechat zobrazovat čas, regulovat hlasitost zvukového výstupu, instalovat virtuální desktop či si nechat přes internet zobrazovat aktuální předpověď počasí.

Při spuštění Geoshellu nejprve spatříte velmi jednoduché až spartánské prostředí uvidíte pouze jednu Geobar, která působí na pracovní ploše poněkud ztraceně. Aby se z něj postupně stal účinný nástroj pro vaši práci, je třeba mít trochu chuti pohrát si s jeho konfigurací. Geobars a plug-iny se sice dají jedním klepnutím myši vytvořit a zase odstranit, pro některá jejich nastavení musíte provést úpravy přímo v registru. K tomuto účelu bohužel neexistuje žádný soubor nápovědy, pouze on-line nápověda na internetové adrese docs.geoshell.com/R4.

Přesto dříve, než se začnete s Geobars trápit nebo je rovnou odmítnete, podívejte se předtím trochu lépe na internetovou stránku www.

geoshell.com/plugins. Jestliže se při práci s Geoshellem objeví nějaký problém, je velká šance, že se jím už někdo z dalších uživatelů zaobíral a vymyslel řešení, jež popsal právě na těchto internetových stránkách, třeba jako nějaký další plug-in. Jestliže vám nečiní žádné potěšení upravování registru, můžete zkusit kupříkladu plug-iny Geobuddy (329 KB) nebo Geomanager (262 KB). S pomocí těchto nástrojů si dozajista práci s Geobars usnadníte.

Velmi zajímavá je i složka Utilities, jež se nachází v programové složce Geoshellu. Zde například naleznete utilitu GEOSKIN.EXE, která vám umožní změnit vzhled Geoshellu. Prostřednictvím dávkových souborů Set Shell=Explorer.

bat a Set Shell=GeoShell.bat pak lze kupříkladu pohodlně přepínat mezi rozhraními Explorer a Geoshell.

Litestep: Toto grafické rozhraní, komunikující opět v angličtině, se ve vzhledu orientuje na uživatelské prostředí After-Step známé z UNIXu. Programy, případně naposledy otevřené dokumenty, se otevírají přes kontextové menu. Kromě toho je k dispozici několik virtuálních desktopů (pracovních ploch), mezi nimiž lze přepínat.

Litestep se spouští s ikonami na pracovní ploše i s Hlavním panelem tak, jak jsme zvyklí z Exploreru. Stejně jako Geoshell i Litestep pracuje s plug-iny ve formě DLL knihoven. Jejich velký výběr naleznete na adrese na www.shellfront.

org/modules-list.php, a to například pro kontrolu připojení k internetu, pro nastavení přehrávače Winamp nebo pro dotazování na nově došlé e-maily. Pro konfiguraci Lite-stepu bohužel neexistuje žádný vlastní program. Všechna nastavení se ukládají ve formě textových souborů s příponou RC. Litestep a příslušné DLL knihovny pak z těchto souborů načítají při spuštění svoje parametry. Každému DLL souboru přísluší jeden textový soubor, v němž jsou uvedeny možné parametry. Celé rozhraní se tedy hodí spíše pro experimentováníchtivé uživatele, takové, jimž nebude vadit, že se budou muset doslova prokousat velmi obsáhlou dokumentací psanou v angličtině. Zmíněnou dokumentaci je pak možné nalézt na internetové adrese lsdocs.shellfront.

org. Odměnou za vynaložené úsilí vám pak bude velmi rychlé a přitom štíhlé rozhraní, v němž budete moci Hlavnímu panelu přiřadit spoustu funkcí, daleko více než u rozhraní Exploreru. Navíc získáte přístup k velkému výběru zdarma dostupného softwaru ve formě plug-inů, představovaných DLL knihovnami. Knihovny určené pro Litestep se však nedají použít v prostředí Exploreru.

16)Obsluha počítače přes televizi aneb rozhraní určená

pro multimediální aplikace

Výchozí stav: Pro přehrávání hudby a videa na počítači používá většina uživatelů aplikaci Windows Media Player, standardně dodávanou s Windows, dále oblíbené programy jako Winamp, nějaký DVD přehrávač, dodávaný povětšinou jako součást softwaru při zakoupení grafické karty, apod. Tyto programy jsou optimalizovány pro použití na monitoru počítače a pro obsluhu pomocí myši a klávesnice. Pokud připojíme k počítači televizor, stane se ovládání velmi nepohodlným. Kvůli nižšímu rozlišení a snížené ostrosti obrazu je mnoho grafických prvků pro ovládání prakticky nerozeznatelných a vůbec celý text je špatně čitelný.

Vylepšení: Rovněž zde však existuje celá řada alternativ stojících přinejmenším za zmínku. Z nich vám v krátkosti představíme alespoň následující dvě:

Myhtpc: My Home Personal Computer je pro soukromé použití zdarma dostupná alternativa ke standardnímu rozhraní Windows. Nabízíme vám ji i . Celý program se sice nachází teprve ve své alfa-verzi, přesto je již běžně použitelný. Dříve než se ale rozhodnete Myhtpc použít, měli byste si přečíst na internetové stránce myhtpc.net/requirements něco o systémových požadavcích. Pro uživatele, kteří používají Windows XP, je nutno nainstalovat několik updatů systému. Velké množství informací o hardwarových konfiguracích, na nichž je Myhtpc úspěšně provozováno, jakož i spoustu dalších tipů a triků naleznete, a velmi aktivním a sledovaném fóru s názvem Community Forum. Najdete jej na internetu na adrese myhtpc.net/forum.

Myhtpc vám nabízí v mnoha směrech velmi volně konfigurovatelné rozhraní. Jeho prostřednictvím můžete například spouštět libovolné aplikace nebo prohlížet obrázky. Velká tlačítka s dobře čitelnými popisky se dají dobře rozeznat i na televizní obrazovce. Obsluha tohoto rozhraní se dělá přes klávesnici a myš, není ale problém nainstalovat si pro pohodlné ovládání z pohovky infračervené dálkové ovládání (viz rámeček Obsluha počítače dálkovým ovládáním).

Na internetové stránce myhtpc.net naleznete několik plug-inů, jež vám umožní rozhraní rozšířit o další funkce. Ty pak musíte postupně nainstalovat a nakonfigurovat. Tak například TV plug-in je modul pro analogové televizní karty, modul WMP9 integruje do rozhraní program Windows Media Player. TV plug-in poskytuje funkce pro zobrazování programů, u některých TV karet dokonce i s funkcí Time Shift. Tak můžete sledovat začátek vysílání, zatímco pořad již běží. Kromě toho utilita nabízí i časované nahrávání. To se pohodlně programuje pomocí EPG (Electronic Program Guide) souboru. Data EPG získáte buď z internetu, nebo přímo z TV karty prostřednictvím dalšího softwaru. Další informace pak získáte přímo v diskusním fóru věnovaném Myhtpc.

Showshifter: Je dalším rozhraním, speciálně zaměřeným na využití multimediálních schopností počítače, a může celkem výrazně usnadnit jeho ovládání přes televizor. vám nabízíme starší verzi 1.55. Je k dispozici zdarma, ovšem obsahuje o něco méně funkcí, než placená verze aktuální. Celý program je již delší dobu na trhu, takže je dostatečně otestovaný a jednoduše se instaluje. V dalších řádcích si popíšeme verzi novější.

I u Showshifteru se podařilo ovládání celého rozhraní maximálně zjednodušit. Usnadňují to i velké popisky těch nejdůležitějších tlačítek, s nimiž je obsluha skutečně komfortní. V rozhraní je nejen integrován TV modul s funkcí videorekordéru, který může nahrávat na pevný disk, ale i CD a DVD přehrávač, dále Jukebox pro správu souborů s hudbou a dokonce prohlížeč obrázků. Program podporuje některé rozšířenější analogové televizní karty. Pokud se chcete přesvědčit, zda i vaše TV karta patří mezi podporované, zavítejte na internetovou stránku www.showshifter.

com/support/system.htm. Podpora digitálních TV karet se plánuje do příští verze softwaru.

Celou aplikaci lze obsluhovat prostřednictvím klávesnice, myši nebo infračerveného dálkového ovládání. Showshifter standardně dokáže komunikovat s některými dálkovými ovladači od televize nebo od grafické karty, například od Hauppauge Wintv-Remote či ATI Remote Wonder. Nainstalováním dalšího softwaru se dá zajistit podpora i dalšími ovladači (viz rámeček Obsluha počítače dálkovým ovládáním).

4 0159/OK o

Na jedno klepnutí

Numerická klávesnice. Ten, kdo potřebuje často zadávat do počítače čísla, pracuje většinou se zapnutou klávesou <NumLock>. Bohužel tím přichází o možnost využívat numerickou klávesnici k přesunům kurzoru. Stisknutá klávesa <Shift> ale funkci klávesy <NumLock> ruší. Klávesy numerické klávesnice tedy potom fungují znovu jako klávesy kurzorové.

Průzkumník Windows. Více složek současně můžete otevřít tak, že nejprve si složky, které se mají otevřít, označíte při stisknuté klávese <Ctrl>. Potom ještě stiskněte klávesu <Shift> a poklepejte na libovolnou z označených složek. Průzkumník pak každou složku otevře ve zvláštním okně.

Časová značka u souborů. Pro provádění inkrementálních záloh se může stát užitečnou aktualizace data změny obsahu souboru, aby se mohl daný soubor zazálohovat. Příkaz copy /b /y priklad.doc + nastaví čas poslední změny zadaného souboru (v našem případě priklad.doc) na aktuální čas.

Service Pack 4. Instalace nejnovějšího Service Packu Windows 2000 mimo jiné znovu aktivuje službu automatické aktualizace. Přes položku Služby v aplikaci Správa počítače pak můžete stejnojmennou službu ukončit a její typ spouštění nastavit na Zakázat.

Na jedno klepnutí

Pracovní plocha. Chtěli byste na pracovní plochu přetáhnout nějaký soubor, ale celou vám ji překrývají již otevřená okna? Přetáhněte ikonu souboru na Hlavní panel, a chvíli počkejte. Po několika sekundách se všechna okna automaticky zminimalizují.

Přejmenování. Průzkumník Windows ve Windows XP nabízí při současném přejmenovávání více souborů počítadlo. Označte si všechny soubory, které chcete přejmenovat, a stiskněte klávesu <F2>. Nyní zadejte nové jméno souboru a před příponu napište číslici (0). Průzkumník pak dá všem ostatním označeným souborům stejné jméno a u každého zvýší číslici v závorce o jedničku.


Windows v komfortním provedení IV.

Internet Explorer. Operace se schránkou je jednou z mála věcí, kterou smí internetové stránky provádět mimo okno prohlížeče, tedy se to považuje za standardní operaci, pro kterou není třeba žádného dotazování se uživatele. Pokud ovšem budete chtít mít i tyto operace pod kontrolou, přesuňte se v Internet Exploreru do menu Nástroje/Možnosti Internetu a zde na záložku Zabezpečení. Stiskněte tlačítko Vlastní úroveň, a položku Povolit operace vkládání prostřednictvím skriptů nastavte na Dotázat se.

Kalkulačka ve Windows. Program Kalkulačka (CALC.EXE) ukáže svoje schopnosti, až když v menu Zobrazit zvolíte položku Vědecká. Zde však chybí tlačítko pro výpočet druhé odmocniny (sqrt), které je naopak ve standardním zobrazení. Zdatní matematici mezi čtenáři jistě vědí, že i na "vědecké" kalkulačce můžeme spočítat druhou odmocninu tak, že použijeme tlačítko x^y a jako exponent zadáme číslo 0,5.

Alternativní grafická rozhraní

Firma Microsoft vůbec netrvá na tom, abyste ve Windows používali rozhraní Explorer. Celý operační systém je konfigurovaný tak, že si můžete standardní grafické rozhraní (shell) Explorer nahradit rozhraním podle své volby. Pro tuto operaci můžete mít několikero důvodů. Možná se vám při každodenní práci jednoduše lépe pracuje v prostředí jiném, nebo používáte rozhraní, jež jsou specializována na konkrétní účel, například pro multimédia. V následujícím textu se dozvíte, jak s nimi zacházet.

Na jedno klepnutí

Minimalizace oken. Jestliže chcete právě aktivní okno aplikace minimalizovat pomocí klávesnice, stiskněte klávesovou zkratku <Alt> <mezerník> následovanou stiskem klávesy <N>.

Oblíbené položky. Velmi věrným průvodcem Oblíbených položek je jejich podsložka Odkazy. Tu můžete odstranit tak, že si na tuto podložku klepnete pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberete příkaz Vlastnosti. Na záložce Obecné pak nastavte pro tuto složku atribut Skrytý. Zmíněný příznak funguje nezávisle na tom, zda je či není v Průzkumníku nastaveno zobrazování skrytých složek.

Třídění. Když si ve Windows zvolíte zobrazení obsahu složky ve formě Podrobnosti a když klepnete na záhlaví jednoho sloupečku, setřídí se vám obsah složky podle stisknutého parametru. Takže klepnutí na sloupeček Název setřídí všechny objekty abecedně podle jejich názvu od A do Z, při dalším klepnutí se objekty setřídí od Z do A.

Oklamání zástupce. Na příkazovém řádku můžete již existující soubor zástupce příkazem

ren <jméno zástupce>.lnk .lnk

přejmenovat na zástupce bez jména, ale přesto jinak funkčního. Na pracovní ploše se zástupce bude tvářit tak, jako by u něj žádný text nebyl a nedá se do něj ani nijak zadat.

ProgramKategorieOperační systémInternetová adresaNázev a velikost souboruCena

Geoshell 4.11Náhrada rozhraní Exploreru98/ME, 2000, XPwww.geoshell.comINSTALLER_R4.11.EXE (1,01 MB) zdarma

Girder 3.3.1 bProgram pro přijímač 98/ME, 2000, XPwww.girder.nlGIRDER331B.EXE (2, 27 MB) zdarma

infračerveného záření

Google Toolbar 2.0Panel nástrojů pro vyhledávání 98/ME, 2000, XPtoolbar.google.com/intl/cs/440 KBzdarma

na internetu

Igor plug-in 1.12Plug-in pro utilitu Girder98/ME, 2000, XPwww.cesko.host.sk/girderplugin.htmIGORPLUG.ZIP (239 KB) zdarma

Litestep 3.0.2Náhrada rozhraní Exploreru98/ME, 2000, XPbeyondconvention.net/ohussain/lsinstaller LITESTEP_INSTALLER-3.0.2.EXE (3,49 MB) zdarma

Myhtpc Alpha Release24 Multimediální rozhraní 98/ME, 2000, XPmyhtpc.netMYHTPCSETUP.R24.ZIP (6,16 MB) pro soukromé a plug-inyWindowspoužití zdarma

PCWHotkeysPřehled klávesových zkratek98/ME, 2000, XP, -PCWHOTKEYS.HTA (9,15 KB) zdarma

IE 5.0 nebo vyšší

PCWJPFLDSložky v kontextovém menu98/ME, 2000, XPPCWJPFLD.VBS (8,6 KB) zdarma

PCWLNKJPNastavení zástupců 98/ME, 2000, XPPCWLNKJP.VBS (1,95 KB) zdarma

v kontextovém menu

PCWN.DLLVytvoření souboru/složky98/ME, 2000, XPPCWN.DLL (525 KB) zdarma

PCWStartNáhrada tlačítka Start98/ME, 2000, XPPCWSTART.EXE (25 KB) zdarma

PCWVolumeOvládání hlasitosti2000, XPPCWVOLUME.EXE (143 KB) zdarma

Shell WM 0.7 Rozšíření rozhraní Exploreru98/ME, 2000, XPshellwm.sourceforge.netSHELLWM-0.7.ZIP (67 KB) zdarma

Showshifter 1.55Multimediální rozhraní98/ME, 2000, XPwww.showshifter.comSHOWSHIFTER-SETUP-1.55.2150.EXE (12,4 MB) zdarma

Showshifter 3.01.2557Multimediální rozhraní98/ME, 2000, XPwww.showshifter.comSHOWSHIFTER-SETUP.EXE (20,9 MB) zdarma

Showshifter Konfigurační soubor 98/ME, 2000, XPSHOWSHIFTER COMMANDS.GML (67,5 KB)zdarma

Commands.GMLprogramu Girder

Winkey 2.8Rozšíření Exploreru98/ME, 2000, XPwww.copernic.com/winkeyWINKEY.EXE (1,19 MB)zdarma

Winlirc 0.65Dálkové ovládání počítače98/ME, 2000, XPwinlirc.sourceforge.netWINLIRC-0.6.5.ZIP (119 KB) zdarma

Obsluha počítače dálkovým ovládáním

I v případě, že vlastníte TV kartu bez dálkového ovládání, není možnost infračerveného dálkového ovládání programů Myhtpc či Showshifter ztracena. Potřebujete pouze jednoduchý přijímač infračerveného záření a jeden volný sériový (COM) port u vašeho počítače. Ovládání pak bude probíhat přes jakýkoliv ovladač vysílající infračervené paprsky, ať je to dálkové ovládání od starého nepoužívaného televizoru, nebo nějaký univerzální dálkový ovladač, který se dá naprogramovat pro použití s různými typy přístrojů.

Hotový infračervený přijímací modul se dá zakoupit na internetu. Zkušení kutilové se mohou na internetové adrese www.lirc.org/receivers.html podívat na schéma a seznam součástek. Podrobný návod na jeho sestavení se potom dá získat na internetu na adrese Overcloc-ked Inside (www.ocinside.de/go_d.html?/

html/ir_receiver/ir_receiver_d.html).

Ani Myhtpc, ani Showshifter nedokáží na signály z dálkového ovladače reagovat přímo. Pro Myhtpc budete potřebovat utilitu Winlirc, kterou naleznete . Tento zdarma dostupný program vám zpřístupní všechny potřebné funkce pro příjem infračerveného signálu, a to právě přes sériový port. Vzhledem k tomu, že každý dálkový ovladač vysílá poněkud jiné signály, musíte Winlirc nejprve pro ten váš model zkonfigurovat. Podrobné návody, bohužel v němčině, opět naleznete na internetových stránkách Overclocked Inside.

V případě programu Showshifter je situace o něco komplikovanější. Tady dá o něco více práce přesvědčit aplikaci, aby spolupracovala s výše zmíněným jednoduchým přijímacím modulem. K navázání komunikace potřebujete utilitu Girder, plug-in Igor a konfigurační soubor Showshifter Commands.GML. Všechny tyto nástroje samozřejmě najdete . Stejně jako v případě utility Winlirc, musíte i v Girderu nejprve zkonfigurovat signály z dálkového ovladače s příslušnými příkazy, které se mají při vyslání toho či onoho druhu signálu provést.


Užitečné tipy & triky pro Windows

Jakub Povolný

C04P0171

Ano, je to tady, dovršili jsme další desítku dílů našeho seriálu s tipy a triky pro Windows. I přes to, že se na těchto stránkách věnujeme pouze Windows domácí řady 9x, dnešní úvodník bude o řadě NT. Microsoft totiž usoudil, že není možné protahovat čekání na novou verzi Windows nad únosnou mez. A Longhorn je stále ještě velmi vzdálen finální verzi, která by se dala prodávat. Proto se nejspíš dočkáme něčeho podobného, jako byla Windows ME. Mělo by se to jmenovat velmi akčně Windows XP Reloaded, a všichni musíme doufat, že tato verze dopadne lépe, než výše zmíněná Windows Millenium Edition. Stále se ještě diskutuje, co by Windows XP Reloaded měla přinést nového na trh s operačními systémy. Nechme se překvapit, vydání tohoto OS by nemělo být daleko.

Nyní už k samotným tipům a trikům. V dnešním dílu najdete od každého něco. Neopomněl jsem tentokrát ani jednu ze tří kategorií, které jste zvyklí na těchto stránkách vídat. Najdete zde něco z oblasti MS Windows, kapku kancelářského balíku MS Office, a nechybí ani dvě drobná velikonoční vajíčka. Snad se vám budou líbit, Velikonoce už jsou za dveřmi. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Sledujte připojení (Win 95/98)

(Win 95/98) Mnozí z vás ho možná znají a někteří o něm nemají ani potuchy. Mluvím o programu Sledování systému, který se nevinně a tak trochu nenápadně nainstaluje do vašich Windows, a vy o něm mnohdy ani nevíte.

Tento program umožňuje pomocí přehledných grafů sledovat mnoho položek vašeho systému. Obsahuje nezávislé moduly, jež si můžete libovolně přidávat a odebírat, a tak sledovat jen subsystémy, které skutečně sledovat chcete. To samo o sobě není nic převratného a zvídavý uživatel, zajímající se o chod svého systému, už jistě tento program použil minimálně pro sledování zatížení procesoru.

Pokud ale vlastníte také modem a připojujete se přes něj do internetu, můžete sledovat i samotné připojení. Například kolik přesně prochází kilobajtů za sekundu v obou směrech, a další zajímavé skutečnosti. Určitě někteří namítnete, že pro tyto účely existují jiné a jistě dokonalejší (opravdu?) externí programy, proč ale používat něco jiného, pokud máme schopnou aplikaci přímo ve Windows?

Program Sledování systému naleznete v menu Start Programy Příslušenství Systémové nástroje. Jednotlivé moduly potom přidáváte volbou Přidat položku z roletového menu Úpravy. V seznamu položek vyberte v průběhu aktivního připojení (jinak ji tam nenajdete) položku podle adaptéru vašeho modemu (dial-up adaptér), a můžete monitorovat. Za zmínku stojí ještě volby v roletovém menu Zobrazit, obnovovací frekvenci grafů nastavíte v menu Možnosti.

Windows Update bez registrace

(Win 98) Pokud jste chtěli vyzkoušet takzvaný Update Wizard z Windows 98 (zajišťuje automatický update komponent Windows přímo na WWW serveru Microsoftu) a neuspěli jste při jeho spuštění, bylo to pravděpodobně způsobeno tím, že jste se při instalaci nezaregistrovali. Jistě, znám spoustu lidí, kterým není po chuti posílat data o sobě a svém počítači nějaké cizí nejmenované firmě v USA. Jak ale používat Update Wizard bez registrace u výrobce softwaru? I na to existuje odpověď jednoduchá editace systémového registru.

Spusťte si regedit z menu Start Spustit a jděte do podklíče HKEY_LO-CAL_MACHINE\Software\Microsoft\Windows\Current Version. Tady by se v pravé části v dlouhém seznamu měla nacházet položka RegDone. Není-li zde, vytvořte ji pomocí pravého tlačítka poklepáním v pravé části regeditu a volbou Nová textová hodnota. Potom změňte její hodnotu na 1 (taktéž pomocí pravého tlačítka). Tím jste jakoby provedli zmiňovanou registraci.

Nyní jděte ještě do podklíče HKEY_LOCAL_MACHINE\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Welcome a vytvořte zde nový podklíč RegWiz, pokud ho tam již nemáte (měl by tam být), pomocí pravého tlačítka a volbou Nový klíč.

Po těchto dvou úpravách je Update Wizard schopen pracovat i bez registrace u výrobce softwaru a vy můžete naplno využít jeho služeb (pokud jste připojeni k internetu).

Automatické IP adresy

(Win 98) Mám dojem, že už jsme v této rubrice jednou diskutovali problém ohledně automatického přidělování IP adres při startu Windows. Tenkrát se jednalo hlavně o zpomalení startu Windows až o desítky vteřin, během kterých se systém pokoušel najít v síti odpovídající DHCP server. Pokud ho nenalezl, přidělil sám IP adresu typu B (myslím že 169.254.x.x), která se používá pro malé domácí sítě (Private Networks). Tato funkce automatického přidělení IP je jistě vhodná pro uživatele připojující se do malé domácí sítě, ale může snadno způsobit i potíže. Pokud například používáte přenosný počítač (notebook), chcete se v zaměstnání připojovat pomocí firemního DHCP (s automaticky přidělovanou IP adresou) a doma toto nastavení neměnit (rozumějte nepřipojovat se do žádné sítě). Řešením může být právě odstranění automatického přidělování IP (Automatic Private IP Addressing).

Spusťte regedit a jděte do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE System CurrentControlSet Services VxD DHCP. Do tohoto klíče přidejte položku typu DWORD (poklepejte do pravé části regeditu pravým tlačítkem a zvolte Vytvořit-Nová hodnota DWORD) a pojmenujte ji IPAutoconfigurationEnabled. Potom změňte její hodnotu na 0 a ukončete regedit.

Po restartu počítače Windows nebudou automaticky přidělovat IP adresu, ale možnost použití DHCP zůstane i nadále plně funkční. V praxi to v našem ukázkovém případě bude vypadat tak, že v práci pohodlně obdržíte adresu od DHCP serveru a doma si svoje síťové nastavení "nerozhodíte".

Tipy pro MS Office

Změňte barvu v Excelu

(Excel 2000) Možná to zní poněkud neuvěřitelně, ale i takový zdánlivě usedlý a nevinný program, jakým je Excel, lze modifikovat editací systémového registru. V tomto tipu se zaměříme na jednu z barevných změn, které v případě potřeby doporučuje sám Microsoft.

O co jde. Pokud jste ve starších verzích Excelu (verze 97) označili prostor buněk, bylo toto označení striktně kontrastní, tedy černé na bílém. V Excelu 2000 a výše je nejspíš kvůli estetice toto označení bledě modré. Možná se to mnoha uživatelům bude jevit jako naprostá banalita, ale tato bledě modrá barva již není tak kontrastní s bílým pozadím Excelu, a lidem se špatným zrakem může působit nemalé problémy. Jednoduchou editací registru lze barvu označených buněk opět změnit na černou.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CURRENT_USER Software Microsoft Office 9.0 Excel Options. V tomto klíči vytvořte poklepáním pravým tlačítkem myši do pravé části regeditu novou hodnotu DWORD, kterou následně pojmenujte Options6. Poté poklepejte na tuto položku znovu levým tlačítkem myši, zaškrtněte desítkovou soustavu a vepište do kolonky číslo 16. Potvrďte Enter. Nyní stačí spustit MS Excel a zkusit označit některé buňky sešitu. Budou černé. Po vymazání této položky, nebo nastavení hodnoty na libovolné číslo mimo 16 se vše vrátí do původní bledě modré.

Procházení dokumenty

(Excel 2000) Jako poslední si dnes v části věnované tipům pro MS Office uvedeme drobnou lahůdku, o které se málo ví a která vám může velmi pomoci s orientací v dokumentu. Je mnoho funkcí Wordu, které nejsou na první pohled vidět (protože jsou velmi malé). Patří mezi ně i funkce Procházení dokumentu dle zadaných objektů, jejíž ovládací prvky najdete na spodní straně posouvátka v pravé části Wordu. Náleží k nim dvě dvojité šipečky a stínovaný balónek.

Standardně jsou šipečky nastaveny na procházení dokumentu po stránkách a mají černou barvu. Zkuste ale poklepat levým tlačítkem myši na balónek uprostřed a objevíte další možnosti nastavení. V sadě ikon si můžete vybrat, co šipkami budete vlastně listovat. K ikonám je dostupná drobná kontextová nápověda v případě, že nad nimi chvíli podržíte myš. Můžete tak listovat například jen poznámky, nebo jen vysvětlivky či komentáře. Když si vyberete jinou než standardní funkci procházení, zbarví se šipky domodra.

Nic víc, nic méně, ale může to být užitečné.

Schovejte grafiku (Word 2000)

(Excel 2000) Tento tip by se jistě dal zařadit mezi klasické užitečné a rychlost práce zvyšující tipy. Je určen pro uživatele MS Wordu (to jsme byli alespoň jednou v životě skoro všichni), kteří pracují s dokumenty nabitými grafikou a kresbami. Tito uživatelé vědí z vlastní zkušenosti, že takové dokumenty jsou nejen velké, ale pokud mají desítky stran, tak i pomalé na zobrazování. Zkrátka si s nimi Word moc neví rady a je třeba využít každé příležitosti, jak mu v práci s dokumentem odlehčit a tím ho celkově urychlit.

Spusťte MS Word a jděte do roletového menu Nástroje, ze kterého zvolte položku Možnosti. V následném dialogu přejděte na záložku Zobrazení. V poli Zobrazit najdete nenápadnou položku Symboly obrázků. Pokud tuto položku zvolíte a potvrdíte dialog tlačítkem, potom v dokumentu místo obrázků a vložené grafiky uvidíte jen obrysy, které vám přesně definují, jak bude daný obrázek usazen do textu, nezatěžují ale zbytečně operační paměť a prohlížení takového dokumentu je mnohem rychlejší. Kresby vytvořené ve Wordu se v normálním zobrazení skryjí.

Jestliže chcete odstranit Kresby i ze zobrazení před tiskem nebo ze zobrazení jako stránka WWW, věnujte ještě pozornost poli Možnosti tisku a rozvržení stránky WWW, které obsahuje položku Kresby. Jestliže tuto položku odznačíte, zmizí kresby i z výše uvedených pohledů. Upozornění: Word si změnu parametrů pamatuje i pro další otevřené dokumenty, nezapomeňte je tedy v případě potřeby uvést do původního stavu.

Easter Eggs

Autorský tým v Corel Draw 11

I v nové verzi známého grafického balíku Corel Draw verze 11 najdete malé velikonoční vajíčko. Spusťte Corel Draw a jděte do roletového menu Help About. (Nápověda O aplikaci). Uvidíte velkým písmem název programu. Vedle velkého zeleného písmena W je malé, téměř neviditelné označení TM. Jestliže na něj poklepete levým tlačítkem myši, získáte rozsáhlý seznam autorů, kteří se na tvorbě tohoto grafického balíku podíleli. Nic více, nic méně.

Máte procesor od Intelu?

(Win 98) Tento trik je bohužel proveditelný jen ve Windows běžících na počítači s procesorem (nebo několika procesory) od firmy Intel. Vůbec netuším, zda šlo o úmysl, ale malou změnou v registrech lze mírně změnit informace o procesoru, které se zobrazují v dialogu Systém v Ovládacích panelech.

Máte-li procesor Intel, jděte do menu Start Nastavení Ovládací panely a v nich poklepejte na ikonu Systém. Hned na první záložce Obecné najdete v dolní části dialogu dvouřádkovou informaci o vašem procesoru. S touto informací lze manipulovat.

Nyní si spusťte program regedit a jděte do podklíče HKEY_LOCAL_MA-CHINE Hardware Description System CentralProcessor 0. Zde v pravé části regeditu dvakrát poklepejte myší na položku VendorIdentifier a změňte její hodnotu z GenuineIntel na Genuine Intel, tedy vložte mezi ta dvě slova jednu mezeru. Zavřete regedit a podívejte se znovu na dialog Systém z Ovládacích panelů. Identifikace a popis procesoru se poněkud změní.

Autoři posedmé (IE 5)

(IE 5) A na úplný závěr jedno malé vajíčko pro Internet Explor verze 5. Tento trik je funkční s IE, který je běžně součástí Windows 98. S IE 6 je už bohužel nefunkční.

Otevřete program Poznámkový blok (notepad) z menu Start Programy Příslušenství. Do bloku napište tento text tak, jak ho vidíte v kurzívě <!-introducing the Trident team->. Celý dokument uložte jako test.htm (což je vlastně formát WWW stránek). Nyní na soubor poklepejte, otevře se IE 5 a předvede vám seznam autorů tohoto produktu.

Dnešní šedesátý díl se vám snažil přinést tipy ze všech oblastí, kterým se průběžně věnujeme, snad vám byl alespoň jeden k užitku. Příště na shledanou.

Intertipy

Přiznám se, že ačkoliv lyžování, hory, sníh a to ostatní miluji, letošní zima je už příliš dlouhá a já stále marně čekám na jaro. První jarní doteky slunce už budete cítit vy, v momentě čtení šedesátého dílu internetových tipů a triků.

Český Telecom zveřejnil své hospodářské výsledky, ze kterých vyplynulo, že příjem z datových služeb převažuje nad hlasovými. To by měl být pro ČT impuls k dalšímu rozvoji tohoto segmentu. Bohužel je tomu spíše naopak. Eurotel prozatím pozastavil budování datové sítě ve frekvenčním pásmu 450 MHz právě díky zásahu majoritního vlastníka, kterým je ČT. Snad se tato situace brzy vyřeší ve prospěch uživatelů internetu, nicméně již dnes je jasné, že předpokládaná cena za internet v tomto pásmu vzroste nad úroveň ADSL, tak aby si tyto dvě služby nekonkurovaly. A to neznamená nic dobrého.

Přejděme k dnešním odkazům: polovina je česká, polovina zahraniční, prostě taková směs.

Tipy, triky a utility pro Windows

http://www.ttu.wz.cz

Stránka v českém (nám všem srozumitelném) jazyce s obligátním názvem, který mluví spolehlivě za celý obsah. Skutečně zde najdete pouze a jen tipy a triky pro Windows. Bez rozdílu verzí. Stránka je zpracována velmi profesionálně a přehledně v zelenošedém barevném hávu. Kromě samotných tipů a triků (včetně Easter Eggs) zde naleznete i stránku s rozličnými utilitami pro Windows, které je možné ihned stáhnout. Dalším nadstandardem je kniha návštěv, kam se můžete zvěčnit a uvést nějakou tu kritiku pro autora stránek. Nechybí odkaz na diskusní listy s tematikou Windows. Autor pěkně dozelena zpracoval i anketu, ve které můžete zodpovědět na všetečné autorovy otázky. Pěkné, rychlé, přehledné, obsažné a hlavně české!

Milanovy tipy

http://www.milan-g.webpark.cz

Výše uvedeným odkazem se dostanete pouze na úvodní stránku autora. Bohužel nelze dost dobře určit lokaci stránek s tipy a triky, jelikož autor použil pro svůj web rámečky. Proto z této úvodní stránky bez ostychu pokračujte na tipy a triky. Jistě se zorientujete.

A co zde najdete? Samozřejmě hlavně samotné tipy a triky, tentokráte pro Windows 95/98. Tipů je dostatečné množství a jsou přehledně zpracované v čisté textové formě, proto zobrazitelné kdekoliv. Kromě tipů pro Windows se můžete ponořit i do rubrik věnovaných nastavení BIOSu (Basic Input/Output Systém), kde také naleznete mnoho užitečných rad a návodů, jak optimalizovat výkon počítače a řešit hardwarové problémy. Poslední částí věnovanou PC, je podrobný popis souboru msdos.sys, který jsme již na stránkách našeho časopisu uvedli. Vše samozřejmě v našem mateřském jazyce.

Windows Users Group Network

http://www.wugnet.com

Komerční, ale velmi populární stránka, o níž jsme již v dřívějších dílech mluvili, nicméně i tato stránka se stále vyvíjí k lepšímu a vzhledem k počtu let, po které tipy a triky pro Windows vycházejí, se sluší některé adresy připomenout i mladším čtenářům.

Jak již název stránky napovídá, najdete na ní vše pro uživatele Windows všech verzí, včetně výborně provedené sekce tipů a triků, která se aktualizuje pravidelně každý den. Kromě této zde najdete oddíl věnovaný sharewaru pro Windows, včetně síně slávy, recenze nového softwaru, diskusní fóra, do nichž je možné se ihned přihlásit, a konzultovat tak problémy s jinými uživateli Windows. Nechybí ani nezbytný vyhledávač, který je na stránkách tohoto typu naprosto nezbytný. Vše v angličtině.

PC Madness

http://www.pcmadness.mysteria.cz/win9x.html

Tato ryze česká stránka se nevěnuje pouze tipům a trikům pro Windows, její primární funkce je programátorská. Nicméně jak uvidíte na odkazu výše, tipů je tu také dostatek. Stránka je docela přehledně zpracovaná, akorát barvami hýřili autoři snad až příliš. To samozřejmě nic neubírá zajímavému obsahu. Kromě samotných tipů zde najdete odkazy na zajímavý software, stránky věnující se Visual Basicu, stránky o textovém dosovém Borland Pascalu, ve kterém asi většina z nás ve škole začínala, samozřejmě hotové programy od autorů těchto stránek a mnoho dalšího. Před odchodem se nezapomeňte zapsat do knihy návštěv (je také ke stažení). Vše v češtině.

Tips and tricks Win NT/XP/2000/NET

http://www.jsifaq.com

Další velmi povedená stránka s tipy výhradně pro Windows "s novou technologií". Stránka obsahuje pouze samotné tipy a triky, zato jich zde najdete opravdu hodně. Ihned v úvodu je vám nabízen nezbytný vyhledávací nástroj, následuje rychlý odkaz na nejnovější tip (stránka se aktualizuje denně) a rychlý odkaz na pár posledních tipů. Pak už zde najdete jen ohromnou tabulku nazvanou "tip index", kde se zcela jistě úplně ztratíte. Samotné tipy jsou provedeny velmi pěkně a přehledně, autor uměl vhodně využít jak různých formátů písma, tak i obrázků. Vše v angličtině.

Tech Enthusiast Tricks

http://www.microsoft.com/windows2000/techenthusiast/tricks/default.asp

Nyní trošku z jiného soudku, a to přímo od Microsoftu. Jak jsme si ukázali již dříve, i na stránkách výrobce OS najdete množství tipů a triků, výjimkou není ani odkaz uvedený u tohoto internetového tipu. Stránka je velmi profesionálně provedená, jak se na jednu z nejbohatších firem na světě sluší a patří. Tipy jsou rozděleny tematicky do oddílů, v jednotlivých oddílech je najdete jako odkazy. Co tip, to nová webstránka. Každý tip je dobře prezentován, pokud je to nutné, tak i pomocí obrázků, zde nelze nic vytknout. Nezbývá než doporučit i ostatní části serveru Microsoftu, ale to asi víte sami. Vše anglicky.

Win95 tips and tweaks

http://www.gate.net/~jsharit/windows_95/

win95tips_and_tweaks.html

Jelikož se v tomto případě jedná o soukromou WWW stránku, neočekávejte skvělé profesionální grafické zpracování. Tipy jsou určeny výhradně pro uživatele Windows 95. V levé části stránky najdete jednoduchý textový seznam odkazů na stránky s tipy. Tyto odkazy jsou členěny do sekcí, jmenovat mohu například Power User tips, Desktop Customization, Internet a další. Těchto sekcí je celkem devět. V každé najdete ještě dílčí rozdělení. Na jedné stránce je zobrazeno a přehledně za použití tabulek a grafiky vysvětleno vždy hned několik tipů a triků. Není problém je získat pro off-line prohlížení. Stránka je v angličtině.

Tímto odkazem pro archaická Windows 95 se dnes rozloučíme. Příště se těším opět na shledanou.

§§§§§


Alcohol 52%

Karel Šredl

C04P0163

Opět vás vítám, jako ostatně každý měsíc, u dalšího z Rychlokurzů. Dnes jsem opravdu rád. Rád proto, že vám mohu nabídnout jeden obzvláště povedený kousek. Už se ani nebudu moc zmiňovat o tom, že za dnešní produkt byste normálně zaplatili pěkných 35 USD (na naše poměry necelá tisícovka). Od nás to máte, tak jako vždy zdarma, jako třešničku na dort.

O co tedy vlastně jde? Jak už jste asi poznali, dnešní software řadím mezi špičku, mezi svůj pomyslný "top ten" ve své kategorii. A věřím, že stejně jako se líbí mě, bude se líbit i vám. Nese originální jméno Alcohol 52%. Spolu se svým dospělejším bratříčkem Alcoholem 120%, tvoří "Duo Alcoholových bratrů". To vás však nedovede na záchytnou stanici, ale postará se o vaše potřeby při práci s CD a DVD.

Byť je náš program z obou bratří ten méněprocentní, rozhodně není nijak ošizen. Představte si, že máte doma několik svých CD (vše co uvedu o CD, platí také pro DVD), která v počítači neustále střídáte. Přehráváte si muziku, do toho si sem tam dáte některou ze svých oblíbených her. Je to neustálé vyndavání a přendavání médií, neustálé čekání na to, až se cédéčko spustí, zavede a roztočí. Nemluvě o nebezpečí, že své drahocené CD poškábete. A s tím vším vám může pomoci Alcohol a jeho virtuální CD/DVD jednotky. Až si na jeho služby zvyknete, nedokážete se od něj odloučit.

Hlavní okno

Po spuštění ([Start] Programy Alcohol 52% Alcohol 52%) se před vámi objeví hlavní okno graficky lahodící oku, a v systémové liště se objeví ikona spuštěného Alcoholu. Všechny volby máte tedy přístupné z levého pruhu v hlavním okně nebo kliknutím pravým tlačítkem na ikonu v systray. A věc nemálo důležitá všechny texty jsou v českém jazyce (tedy kromě nápovědy). Pokud přesto máte nastaven jazyk anglický, spraví to klik pravým tlačítkem na ikonu View Language Czech.

Ještě než začneme cokoli s programem dělat, podívejme se do spodní části hlavního okna. Měli bychom tam vidět váš počítač a v něm Virtuální CD/DVD-ROM a Skutečné CD/DVD-ROM. Pokud tam žádnou virtuální mechaniku nemáte, je třeba aspoň jednu aktivovat. Klikněte na volbu Virtuální mechanika v levé části okna a v dialogu nastavte Počet virtuálních mechanik aspoň na hodnotu 1. Nic vám ovšem nebrání přidat si jich tam více, ale nepřehánějte to. Teď se můžeme pustit do vytváření obrazu.

Vytváříme obraz

Ptáte se, o jakém "obrazu" je tu řeč? Nejdříve je řeč o práci s cédéčky, a teď najednou nějaké malování? Nebojte se nic takového! Obraz CD je vlastně takový přesný datový otisk cédéčka. Zkoušeli jste se např. někdy podívat Průzkumníkem na audio CD? Pokud ano, viděli jste tam jakési soubory odpovídající jednotlivým písničkám ale běda, zkusíte-li je překopírovat na disk. Zjistíte, že mají pouhých 44 bytů, a to uznáte, že rozhodně celá písnička není. A podobně byste dopadli, pokud byste chtěli Průzkumníkem vytvořit kopii své oblíbené hry. S dost velkou pravděpodobností si z takovéto kopie hru nezahrajete.

To, co potřebujete, je přesný datový otisk CD tj. zmíněný obraz CD. Dále pak potřebujete program, který vám takovýto obraz dokáže přečíst a přesvědčit systém, že se jedná o regulerní fyzické CD. A toto přesně dokáže námi nabízený 52% Alcohol.

Nejprve si musíme nějaký ten obraz vytvořit. Vezmeme tedy CD, vložíme je do mechaniky, a spustíme Alcohol 52%. Na hlavní obrazovce zvolíme Vytvořit image soubor. (Tutéž volbu najdeme, klikneme-li pravým tlačítkem na ikonku v systémové liště vedle hodin a najedeme na ). Průvodce se nás zeptá na několik základních věcí. Zde zvolíme, z jaké mechaniky vlastně chceme obraz vytvořit a jakou rychlostí data číst. Nižší rychlost nastavte, pokud máte poškrábané CD nebo má vaše mechanika problémy se čtením onoho média.

Po zvolení mechaniky se objeví podrobnější informace o vloženém CD. Pod informacemi jsou ještě další doplňkové volby. Tyto však vyžadují hlubší znalost fungováním ochran CD. Pokud disk obsahuje nějakou ochranu proti kopírování, mělo by to být uvedeno na obalu. Naštěstí pro nás autoři přichystali několik předpřipravených nastavení (tzv. Profily), a stačí si jen vybrat ze seznamu. Jestliže ochranu nemá, tím lépe. Zvolíme profil podle typu cédéčka a klikneme na tlačítko [Další>].

V dalším kroku musíme určit, kam vlastně obraz CD umístíme (počítejte, že jedno CD může mít okolo 700 MB), a jak se bude jmenovat. Pokud chcete vytvořit obraz CD typický pro nějaký jiný program než Alcohol, můžete změnit formát souboru z MDS na některý jiný. Pak už nezbývá, než kliknutím na tlačítko [Start] spustit vytváření obrazu. Takto si můžete uložit na disk všechna vaše oblíbená cédéčka, omezeni jste jen kapacitou pevného disku.

Používáme obraz CD

Tak, v počítači máme pěkně uložené obrazy našich CD. Tady se nám neošoupou ani nepoškrábou, a čtení dat z nich bude mnohonásobně rychlejší. Nehledě na to, že nebudou prodlevy způsobené roztáčením média, ani hluk způsobený rotujícím cédéčkem. Avšak jak nyní virtuálně "vložit CD do mechaniky"? V největší sekci hlavního okna byste nyní měli vidět seznam obrazů vytvořených pomocí programu Alcohol 52%. Co v případě, že tam právě požadovaný obraz není? Buď ho můžeme přidat do seznamu, tj. klikneme pravým tlačítkem myši do prázdného místa v sekci se seznamem obrazů a vybereme v menu položku Přidat image, a obraz najdeme. Nebo můžeme nechat Alcohol, aby nám sám prohledal disk a našel vše, co se obrazu CD alespoň trochu podobá tj. vybereme volbu Najít image soubory, zvolíme disk k prohledání, a klikneme na tlačítko [Hledat]. Nalezený a označený obraz přidáme do seznamu stisknutím tlačítka [Insert]. V seznamu připojíme obraz CD tak, že klikneme na soubor s obrazem pravým tlačítkem a z menu zvolíme Připojit zařízení Disk. Také lze prostě otevřít obraz CD přímo bez umístění do seznamu, a to pravým kliknutím na ikonu Alcoholu 52% v systémové liště a vybráním volby Rychlé připojení Disk Připojit image.

Každopádně se bude připojení obrazu CD systému jevit, jako bychom skutečně vložili normální CD do mechaniky. Na disku uvidíme soubory či písničky, a pokud máme nastaveno automatické spuštění, pak se nám při vložení CD provede adekvátní akce (např. pro AudioCD se spustí přehrávač).

Nastavení

Nezvykle se věnujeme nastavování až nakonec. Jednak je to proto, že po nainstalování s implicitními hodnotami je program optimálně nastaven pro většinu situací. Za druhé je to také proto, že většina nastavovacích voleb je určena převážně pro pokročilé uživatele, kteří se alespoň částečně orientují v problematice zápisu dat na CD/DVD a v ochranách proti kopírování. Podívejme se tedy alespoň na některé možnosti nastavení. Pro jednoduchost to bude prostřednictvím ikony v systray, která je dostupná odkudkoli.

Jak nastavit více virtuálních mechanik, např. jednu pro audio, druhou pro DVD film a třetí na hry? Klikněte pravým tlačítkem myši Nastavení Virtuální mechanika. V parametrech můžeme nyní nastavit požadovaný počet virtuálních mechanik (pro nás např. na hodnotu 3). Pokud chceme mít i po restartu virtuálně vloženy stejné obrazy CD/DVD jako před jeho vypnutím, aktivujte volbu [X] Po restartu znovu připojit image soubory.

Jak nastavit písmeno virtuální jednotky? Klikněte pravým tlačítkem myši Nastavení Písmeno mechaniky, zde vyberte požadovanou "mechaniku", a kliknutí na tlačítko [Upravit] vám dovolí písmeno změnit. Jestliže už jste však z této virtuální mechaniky někdy něco instalovali, pak si změnou písmene můžete přidělat problémy. Písmeno proto měňte hned zpočátku, a pak už ho nechte být.

Jak nastavit region pro virtuální DVD mechaniku? Klikněte pravým tlačítkem myši Nastavení Parametry mechaniky. Dále zvolte mechaniku, o kterou vám jde, a nastavte kód regionu pro daný virtuální disk.

Jak rychle přepínat mezi vybranými obrazy CD? Otevřete hlavní okno Alcoholu 52% (klik levým tlačítkem na ikonu v systray). V seznamu si najděte jeden z požadovaných obrazů, klikněte na něj pravým tlačítkem a zvolte Vlastnosti. Zaškrtněte volbu [X] Povolit zkratku, a nastavte si žádanou kombinaci kláves. Nejlépe takových, které nejsou nikde přiřazeny, tedy např. Ctrl+Alt+Win+F1-12. Potom se prostým stiskem této kombinace kláves obraz cédéčka automaticky připojí.

Jak zajistím, aby se Alcohol 52% spustil po startu Windows? Klikněte pravým tlačítkem myši Nastavení Obrazovka, a zaškrtněte volbu [X] Spouštět Alcohol při startu Windows.

Jistě jste si všimli, že nastavení je k dispozici poměrně hodně. Naštěstí jsou celkem srozumitelně popsána, takže i laikovi by měla být srozumitelná. Ať už provedeme cokoli, máme v levém dolním rohu nastavovacího dialogu tlačítko [Obnovit výchozí], které nám zruší všechny předchozí experimenty a uvede Alcohol do původního stavu. Někdy se taková možnost může hodit.

Závěr

Alcohol 52% je z mého pohledu dokonalý program! Dělá, to co má, ušetří mi spoustu práce a trápení, a je na pohled hezký. Jen ta cena mě od něj dosud zrazovala. Tato bariéra však padla a domnívám se, že ho ze svého počítače jen tak neodinstaluji.

§§§§§


PC Translator 2004

Pavel Tůma

C04P0160

Bez cizího jazyka se v současné době obejde hodně málo lidí. Děti se alespoň jednu z řečí učí již na základní škole a nezřídka se v pozdějším věku přidává i další. Při hledání práce pak většina firem znalost alespoň jednoho cizího jazyka vyžaduje. Nikdo však nemá v hlavě všechna slovíčka a fráze, a proto nastupují na scénu slovníky. Těm papírovým pomalu odzvoňuje a nastupují ty elektronické. Za jeden z nich by se dal považovat i PC Translator, i když v tomto případě šli jeho tvůrci o kousek dál. Vlastní recenzi najdete na jiném místě v tomto čísle.

Instalace

Tady by žádný zádrhel nastat neměl. Pokud se instalace nespustí po vložení CD do mechaniky, stačí kliknout na setup.exe a následovat instrukce. Po skončení procesu budete vyzváni, abyste zadali sériové číslo. To najdete na zadní straně krabičky, a pro jistotu také na manuálu. Pokud se nespletete, za chvilku se na monitoru otevře nové okno, ve kterém najdete čtyři ikonky. Jedná se o samotný Translator, přiložený slovník, dále DicMan, což je ve zkratce Dictionary Manager pro správu celého produktu, a dále instalátor WebTranslatoru. Na první dva programy se teď podíváme blíže.

Jak na Translator

Po jeho spuštění uvidíte na obrazovce tři okna. Horní okno je určeno pro překládaný text. Ten můžete buď sami trpělivě vyťukat na klávesnici nebo, pokud jej již máte v elektronické podobě, jej lze načíst příkazem Soubor Otevřít originál (nebo ikonou ), popřípadě vložením ze schránky (CTRL+V). Tu je vhodné použít, pokud hodláte vložit text uložený v jiném formátu, než je RTF nebo TXT. Až budete mít celý text připravený, můžete spustit překlad. Tady pak máte dvě možnosti.

První z nich je automatický překlad , který text zpracuje úplně sám a ve spodním okně na vás "vyplivne" výsledek. Použití takového neupraveného překladu bych si však důkladně rozmyslel. Program umožňuje i přímý překlad jednoho souboru do souboru druhého, bez zásahu uživatele. Příkaz Překlad Přeložit soubor otevře panel pro zadání jména souboru (TXT anebo HTML).

Druhou možností je překlad po větách , jenž osobně považuji za mnohem zdařilejší. Jednotlivé věty se vám budou ukazovat ve středním šedivém okně rozložené na jednotlivá slova, případně sousloví. V prvním řádku se zobrazuje původní text, ve druhém zvolený překlad, v ostatních řádcích pak případné další významy jednotlivých výrazů. Každou větu můžete sami editovat, což znamená měnit pořádek slov, vybírat správný význam, měnit pády nebo mazat nepodstatná slova. To vše klikáním nebo tažením myši. Nevyhovuje-li žádný z nabízených významů, můžete se pokusit nalézt ten vhodný ve slovníku. K jeho otevření stačí poklepat levým tlačítkem myši na první řádek (nepřeložené původní slovo). V případě, že budete s překladem věty spokojeni, klikněte na tlačítko , tím ho vložíte do spodního okna, a můžete pokračovat v práci na dalších větách.

Jak na slovník

Po otevření slovníku se rychle zorientujete a zjistíte, že v obousměrném, tedy anglicko-českém i česko-anglickém slovníku se dá nejen vyhledávat, ale také do něj můžete slova přidávat nebo přesouvat směrem nahoru i dolů. U každého slova, jež má více významů, si tak lze stanovit, který význam chcete mít na prvním místě. Pokud si nebudete vědět rady s výslovností některého výrazu, můžete si ho příkazem Výslovnost Přečíst výslovnost nechat přednést rodilým mluvčím. Veškeré prvky nutné k ovládání aplikace najdete v podobě ikon v horní časti okna. Mezi nimi také tlačítko Historie , které zobrazí všechny již dříve hledané výrazy. Ke slovu nebo skupině slov zapsaných ve vyhledávacím okénku slovníku si můžete nechat vyhledat příklady použití a tvary nepravidelných sloves.

Závěr

Pojem Translator je na trhu již dlouho zavedený. Popřejme tedy i této verzi hodně štěstí a sobě hodně trpělivosti při úpravách nepřesností v překladech. A pokud jste v textu nenašli odpověď na nějaký uživatelský zádrhel, neváhejte použít českou nápovědu.

Hlavní klávesové zkratky

Nejčastěji používané funkce lze pohodlně vyvolat i myší, pomocí ikon na liště s nástroji. Popis jednotlivých ikon získáte tak, že přesunete kurzor myši na příslušnou ikonu a chvíli počkáte.

F1 Nápověda

Ctrl+A Vybrat vše (označí celý text k vymazání či kopírování do schránky)

Ctrl+D Označené vložit do slovníku

Ctrl+N Nový soubor (originál nebo překlad, dle okna, v němž je kurzor)

Ctrl+O Otevřít originál nebo překlad (dle okna, ve kterém je kurzor)

F2, Ctrl+S Uložit originál nebo překlad (dle okna, ve kterém je kurzor)

Ctrl+U Uložit originál či překlad pod jménem (dle okna, v němž je kurzor)

Ctrl+G Tisk originálu (vytiskne obsah horního okna)

Ctrl+T Tisk překladu (vytiskne obsah dolního okna)

Ctrl+H Nahradit (v okně, ve kterém je kurzor, vyhledá textový řetězec a umožní jeho nahrazení jiným)

F4, Ctrl+L Přeložit (a rozložit ve středním okně) další větu

F5, Ctrl+P Spustit automatický překlad

F7 Přeložit (textový nebo HTML) soubor

F8, Ctrl+Z Zapsat překlad do dolního okna

F9, Ctrl+S Otevřít slovník

Alt+R Změnit směr překladu

Ctrl+R Přečíst označený text (jen v cizím jazyce)

Ve středním okně:

F3 Vložit jako překlad původní slovo

Mezerník Zapsat jako překlad prázdné slovo

Shift+šipka Změna slovosledu (posun slova doleva/doprava)

Ve slovníku:

Alt+O Otočit směr "čeština cizí jazyk", a naopak

Ctrl+E Editovat řádek

Ctrl+N Přidat (vložit) řádek

Ctrl+S Vymazat řádek

Ctrl+BkSp Zpět vymazaný řádek

Ctrl+Enter Vyhledat slova s podobným významem k zapsanému slovu

Ctrl+F Vyhledat výskyty zapsaného slova kdekoliv ve slovníku

Ctrl+G Vyhledat výskyty zapsaného slova kdekoliv ve slovníku s rozlišením typu Ctrl+H Zobrazit historii hledání

Ctrl+M Ke slovu nebo skupině slov zapsaných ve vyhledávacím okénku slovníku vyhledá příklady použití a tvary nepravidelných sloves v angličtině. Pro hledání celých slov vložte před/za hledaný výraz mezeru. Funkci lze vyvolat i kliknutím pravé klávesy myši na slovo ve slovníku.

Ctrl+šipka Ctrl+šipka nahoru/dolů posouvá významy stejného slova (na levé straně slovníku).

Ctrl+R Přečíst výslovnost

Ctrl+T Přečíst výslovnost slova zapsaného v editačním okénku

ESC Konec práce se slovníkem

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Do banky elektronicky

Vojtěch Bednář

C04P0181

Musím k vám přijít, když chci zjistit zůstatek na mém účtu? Nemusíte! Proto přeci máme elektronické bankovnictví, praví televizní reklama. Jak vypadají a fungují systémy elektronického bankovnictví, jak je můžeme používat a zda se vůbec vyplatí? To vše se dozvíte v tomto článku.

Banky jsou instituce už od přírody krajně nedůvěřivé k moderním technologiím a inovacím obecně. Není se jim co divit. Je to prostě proto, že potřebují co nejvíce rozmnožit svěřené peníze, avšak ne za cenu přílišného rizika. Jsou ze všeho nejvíce konzervativní, vše nové mnohokrát ověřují a z jednoho, osvědčeného principu přecházejí na jiný jedině v případě, že jsou si stoprocentně jisty ušetřenými prostředky.

Stejně tak jako mnoho jiných institucí, politiky nevyjímaje, naše ani zahraniční banky dlouhou dobu nevěřily rozvoji internetu, jako prostředku komunikace se svými klienty. Nebylo se co divit. Vždyť internet byl na konci devadesátých let označován doslova za semeniště neřestí, se kterým by se žádná solidní instituce v životě nespolčila. Přesto, po dlouhém a složitém vývoji se vztah právě peněžních ústavů k internetu a k moderním technologiím obecně dostal až do stavu, ve kterém se nachází nyní. Ten stav je takový, že banky nejenže nabízejí různé alternativní formy komunikace s klientem jako svůj produkt, ale doslova tyto produkty klientům vnucují. Přesvědčují je, aby jich za každou cenu a bezodkladně využili, aby akceptovali nabídku nového a především, aby konečně vypadli od poboček, na něž jsou zvyklí, od osobních a živých lidí za přepážkami do pohodlí domova, do komunikace s neživým počítačem. Anebo si alespoň připlatili. Proč? Ukázalo se totiž, že elektronické bankovnictví je natolik levnější a natolik snazší než armáda úředníků, že způsobilo doslova revoluci v moderním bankovnictví.

Dnes si mnoho klientů nedokáže život se svým účtem bez některé z mnoha forem alternativního bankovnictví ani představit. I když existuje hodně komunikačních kanálů, obvykle se využívá kombinace několika z nich, těch které každému jednotlivému člověku více vyhovují po své technické i finanční stránce. Bankovní účet se tak stává virtuální, avšak díky tomu všudypřítomnou záležitostí. Práce s ním je pohodlnější a také aktivnější. Tam, kde jsme museli na informaci třeba o změně zůstatku čekat do konce měsíce, jsme nyní informováni okamžitě. Díky vymoženostem moderních a komunikačních technologií pro nás jako by neplatila otevírací doba, nad transakcemi můžeme více přemýšlet, aktivněji s nimi pracovat. Můžeme vydělávat i utrácet mnohem pružněji a zároveň si zachováváme naprosto přesnou kontrolu nad vším, co děláme. Tedy alespoň většinou.

Teorie komunikace s bankovním účtem

Problém kam s penězi, je v kapitalistické společnosti jedním z hlavních témat úvahy každého jedince. Nejde jen o to vydělat je a následně utratit za životní potřeby, ale především se o ně starat. Komplexní péči právě o finance, jejich zabezpečení a také rozmnožení, jakož i například zapůjčení po dobu, kdy žádné nemáme, se věnují peněžní ústavy banky. Základním prvkem komunikace jedince s bankou je již tradičně osobní účet. Všechny další služby, které nám banka poskytuje, se obvykle nabalují na něj. Na účet nám chodí výplata, z účtu čerpáme když potřebujeme hotovost, nebo něco zaplatit.

Postupem času se účet stal čím dále tím více relativní záležitostí. S nástupem bankomatů se, paradoxně, náš kontakt s hotovými penězi snížil. Nemuseli jsme jich nosit tolik při sobě, vybíráme si je jen tehdy, když je potřebujeme. Vždy jindy jsou finance v naší peněžence zastoupeny pouze plastikovou kartou. Schopnost mnoha obchodů tyto karty přijímat pak otevřela další revoluci. Platíme sice penězi, které nám ubudou z účtu, ale fakticky se s nimi od okamžiku, kdy nám přijdou jako výplata až do okamžiku, kdy je za něco vydáme, vůbec nepotkáme. Nástup dalších forem komunikace, GSM a internetového bankovnictví nás, opět paradoxně od konvenčních peněz odtrhne ještě více. Náš kontakt s papírovými bankovkami a kovovými mincemi se sníží na naprosté minimum a přitom kontrola nad financemi, kterou máme, bude ještě větší než kdykoliv předtím.

Každá návštěva banky se, v různých podobách, odehrává podle stejného scénáře. Zákazník přijde k úředníkovi s dotazem nebo požadavkem. Úředník dotaz zodpoví nebo požadavek vyplní buď sám, nebo prostřednictvím jiného úředníka. Jako komunikační médium mezi zákazníkem a tímto dalším úředníkem může použít sebe (zajde se zeptat), nebo zákazníka samotného (pošle ho tam). Ať je to jakkoliv, úředník, u kterého nakonec zákazník skončí, dotaz zodpoví nebo požadavek vykoná. Přitom musí přezkoumat, zda je to, co zákazník chce, vůbec možné, musí ověřit zákazníkovu totožnost, musí se na základě množství různých dat rozhodnout. Výsledkem je buďto spokojený zákazník, nebo naštvaný zákazník, přičemž snahou banky je udržet většinu zákazníků prvního typu.

Jak jste viděli, návštěva banky je proces, který lze poměrně snadno převést na algoritmus. Úředník má jen málo vlastního rozhodování. Zato je vybaven množstvím směrnic, pravidel, kodexů a papírů. Rozhoduje, zda je zákazníkův podpis na příkazu k úhradě pravý, ale pokud zjistí že ano a že zákazník má na svém účtu dostatek peněz, nemůže jeho přijmutí odmítnout. Za to ovšem jednak bere peníze, jednak nutí zákazníka přijít na pobočku (která také stojí peníze za vytápění, úklid, údržbu, ostrahu atd.). Podobné je to v případě takřka všech dalších běžných operací. Vyřizování inkas, zjišťování zůstatků, všech typů převodů. V některých případech dokonce i při vyřizování úvěrů, kontokorentů atakdále.

Pokud existuje technika, která umožňuje přenášet a zároveň chránit informace, jako například internet nebo GSM síť, je možné využít ji. Zákazník, místo aby komunikoval s bankou přímo osobně, využije komunikačního kanálu. Jedinou podmínkou pro to, aby něco takového mohlo fungovat, je nějakým způsobem se přesvědčit o jeho identitě. Tedy o tom, že ten, kdo s námi komunikuje, je vskutku tím, za koho se vydává.

Když jsme už přesunuli zákazníka z pobočky k telefonu nebo za počítač, co se stane s úředníkem? Pokud najdeme způsob, jak identifikovat zákazníka nezávisle na rozhodnutí úředníka a ten potřebujeme proto, aby s námi mohl komunikovat jinak než osobně nebo za pomoci živého prostředníka, úředníka vlastně nepotřebujeme. Nejpodstatnější část jeho práce, ověření totožnosti, totiž provede stroj. A zde je základ elektronického bankovnictví.

Složité za jednoduchým

Úředník se zákazníkem obvykle komunikuje na bázi otázek a odpovědí. Zeptá se zákazníka, co potřebuje, ten mu odpoví. Požádá ho o další informace, řekne mu, co je a co není možné. Nabídne mu portfolio dostupných služeb a zeptá se, kterou zákazník očekává. Posléze upřesňuje a upřesňuje, až se se zákazníkem zcela dohodne na podobě požadovaného a zákazník je uspokojen.

Jinými slovy, úředník komunikuje se zákazníkem slovy, které zná zákazník. Přijímá od něj informace v podobě známé zákazníkovi, a tu pak překládá do podoby akceptovatelné bankou. Se svým klientem se baví jednoduše, pokud klient neovládá odbornou terminologii a o bance toho moc neví. Přesto je jeho rozhodování kvalifikované a vnitřně se odehrává na principech banky, z pohledu klienta velmi složitých. Pokud je tedy třeba živého úředníka nahradit elektronickým, je elektronickou komunikaci klienta s bankou nutno přizpůsobit klientovi, dát jí lidskou tvář. Aby fungovala, potřebuje tři základní prvky.

Především je to část, která "funguje". V případě internetového bankovnictví to jsou servery se spuštěnými aplikacemi banky, databáze klientů a jejich účtů, pohybu na nich.

Druhou částí je komunikační médium. Musí být dostatečně rychlé, ale zároveň dostupné, a co především, bezpečné. Musí být odolné vůči odposlouchávání, které by mohlo poškodit jak banku, tak klienta. A musí být schopné ověřit totožnost po celou dobu komunikace mezi klientem a bankou. V současné době jsou nejvíce využívána dvě komunikační média. Mobilní sítě a internet.

Třetí částí je, s čím přímo pracuje klient zákazník. Informace, které mu banka dává a které požaduje, musí být zabaleny do podoby, kterou zákazník zná a které je schopen porozumět, stejně tak jako v případě, když se baví s živým úředníkem. Je to tedy počítač s webovým prohlížečem, speciální aplikací, či mobilní telefon vybavený SIM Toolkitem, v našem případě se nasměrujme spíše k těm počítačům. To, co zákazník vidí, totiž musí být přehledné. Texty, grafy, obrázky, tlačítka s funkcemi, to vše v případě internetového bankovnictví tvoří interaktivní rozhraní, jehož pomocí stejně tak, jako třeba řidič auto, dokáže klient ovládat svůj účet podobně, jako další věci nabízené bankou. Z domova, snadno a jednoduše.

Když to shrneme, zjistíme, že elektronické bankovnictví je vlastně složitý systém, s velmi jednoduchým frontendem. Je určen zákazníkovi, zákazník s ním pracuje. Klientovy povely realizované klikáním na tlačítka, výběrem z různých menu a zadáváním znaků a číslic, se převádějí do "hantýrky" banky a jako data se vyhodnocují stejně, jako by je vyhodnocoval živý úředník. Klient má dojem, že pracuje s velice jednoduchým systémem, ale ten systém se pouze jednoduše tváří proto, aby mu umožnil jej využívat a zároveň proto, aby jej chránil. Hovoří s ním stejně, jako by hovořil živý úředník, jen to není komunikace člověk člověk, ale člověk stroj a tu vnímáme v každém případě jinak. Právě to umožňuje rezignovat z části interaktivity mezilidské komunikace. A tak se prostřednictvím elektronického, tedy komunikačně suchého bankovnictví mnohem lépe provádějí některé operace, například zadávají příkazy k úhradě, zatímco jiné, méně mechanické jsou prozatím poměrně komplikovanou a nesnadnou záležitostí sem patří například vyřízení půjčky, během níž je stroj na straně banky nakonec zastoupen přeci jen citlivějším úředníkem.

Základní informace o elektronickém bankovnictví

Co je to on-line bankovnictví?

V podstatě způsob komunikace mezi klientem a bankou. Klient sedí u počítače a prostřednictvím internetu, nebo jiné telekomunikační sítě komunikuje s bankou tak, jako by byl fyzicky přítomen na její pobočce. Živý úředník je přitom nahrazen (většinou) strojem.

Jaké jsou klady elektronického bankovnictví?

Elektronická banka má otevřeno nonstop

Některé akce, třeba příkazy k úhradě, lze provádět mnohem rychleji než fyzicky v bance

Např. pro zjištění zůstatku se do banky ani nevyplatí chodit

Přístup k velkému množství informací najednou

Neomezeno časem, který u aplikace strávíme

Jaké jsou zápory?

Komunikace je neosobní, je to člověk stroj, místo člověk člověk

Přes vysoký stupeň zajištění existují bezpečnostní rizika. Za bezpečnost v případě elektronického bankovnictví zcela zodpovídá klient, v klasické bance klient a úředník

Existují technická omezení. Elektronické bankovnictví není možné provozovat na jakémkoliv hardwaru a softwaru

Co potřebuji, abych mohl on-line bankovnictví využívat?

Účet u některé z bank, které jej provozují (prakticky všechny)

Aktivovanou službu on-line bankovnictví (služby mají různé názvy, někdy se za ně platí, jindy ne)

Vhodný terminál. Tedy přístup k důvěryhodnému počítači s přístupem na internet a softwarem požadovaným bankou

V některých případech předmět, ověřující mou totožnost. Jedná se především o certifikáty v souborech, nebo na smartkartách či tokenech. Pokud jsou informace uloženy na předmětu,

musí mít počítač jeho čtečku

Minimální znalosti práce s internetem a ovládání počítače, typicky PC

§§§§§


Internetové bankovnictví v ČR

Vojtěch Bednář

Ještě než se pustíme do popisu některých služeb internetového bankovnictví dostupných v ČR, musíme se podívat na asi nejzásadnější problémy s tím spojené. Prvním problémem je jak identifikovat klienta, který sedí u počítače, vzdáleného možná desítky kilometrů od nejbližšího sídla banky. Jak mu důvěřovat natolik, abychom jej pustili k jeho účtu odkud může ovlivňovat hodně peněz, a jak jeho připojení zajistit před nežádoucími útočníky? Řešením prvního problému může být buďto kombinace dvou znalostí, nebo certifikátu a znalosti jedné. První řešení je technicky jednodušší. Klient má přiděleno své jméno nebo číslo a heslo. Zatímco prvek, který říká bance kdo je (číslo), zůstává neměnný, prvek, kterým se klient potvrzuje (že je ten, kdo říká, že je), tedy heslo, může snadno měnit. Dvě jakkoliv složité textové nebo číselné informace si lze po několika opakováních kvalitně zapamatovat, a tak se proces ověření totožnosti stává pro klienta snadným a velmi průchodným.

Jinou možností je využití certifikátu. Přesněji kombinace veřejného a soukromého klíče pro podepisování a šifrování dat. Tuto kombinaci umí vygenerovat každý počítač, aby mohl být použit jako vstupní a ověřovací prvek pro banku, musí jej banka autorizovat, o každém certifikátu musí vědět.

Certifikát je bezpečnější, protože je sám (respektive jeho soukromý klíč) zajištěn heslem. Heslo musí uživatel znát, bez něj je podpis neupotřebitelný. Problémem však je, že certifikát představuje fyzický soubor, se kterým je potřeba manipulovat, archivovat jej, o který je třeba se starat a který na cizím počítači, byť bez znalosti hesla, představuje vždy bezpečnostní riziko. Proto se certifikáty často umisťují na bezpečné předměty, především se jedná o čipové karty a USB tokeny, které je možné snadno přenášet, dát je na kroužek ke klíčům a podobně. To částečně řeší komplikovanou manipulaci s nimi, avšak vyžaduje speciální nároky na hardware (dostupný port USB, čtečku chytrých karet) atd.

Co se bezpečnosti týče, komunikaci po internetu lze snadno šifrovat rovněž prostřednictvím certifikátů/soukromých klíčů. Tato technologie je v současné době na dostatečné úrovni, aby bylo možné zajistit bezpečnost serverů, klientů i důvěryhodnost jejich propojení.

Druhou otázkou je, zda má smysl spoléhat se při internetovém bankingu na aplikace, které jsou instalovány na počítačích, nebo zda vytvořit pro tento účel vlastní. Typickým tenkým klientem mnoha aplikací a služeb internetu je webový prohlížeč. Lze v něm při použití moderních technologií provozovat velmi sofistikované služby, včetně zajištění jejich bezpečnosti. I když existují univerzální standardy pro provoz těchto služeb, technologie jako ActiveX, Java, JavaScript, WBScript a další, nelze se na ně zcela spolehnout. Webové prohlížeče jsou poměrně různorodé a počítače, na nichž běží, také. I když zde především hovoříme o Microsoft Internet Exploreru, jemuž jen málo šlapou na záda konkurenční produkty, i ten existuje v mnoha různých, různě vybavených a také různě zajištěných verzích. Jestliže například použití některých funkcí je ve vyšší verzi IE zcela bezpečné, v nižší nebo nezáplatované verzi stejného produktu to může představovat vážné ohrožení banky, soukromí klienta nebo přinejhorším jeho financí. To ovšem výběr dostupných technologií poněkud redukuje, zejména když vezmeme v úvahu uživatele jiných značek prohlížečů. Co problémy obvykle nezpůsobuje, je rychlost připojení. Při používání elektronického bankovnictví se přenáší jen poměrně malé množství dat, která jsou silně zašifrována. Zvětšování jejich objemu by způsobovalo problémy, a proto na ně autoři bankovních aplikací příliš netlačí. Jinou variantou je naprogramovat si vlastní bankovní aplikaci. Výhodou tohoto řešení je kontrola nad vším, co se děje od příjmu a šifrování dat až po jejich přenos, přes zobrazení uživatelského rozhraní a komunikace s klientem. Zdálo by se tedy, že nespoléhání se na software, který již v nějakém počítači je, a vytvoření nového je ideální cestou. Žel, není tomu tak. Vytvoření nové aplikace, která běží samostatně na operačním systému klienta, ušetří něco z nákladů na servery banky, avšak má také mnoho záludností. Znamená to například, že nová aplikace může mít mnoho vlastních bezpečnostních děr a vestavěných rizik. V závislosti na použitém jazyce, nebo jejich kombinacích s sebou může přinášet nedostatky těchto jazyků, respektive jejich implementací. Aplikace je svázána s počítačem, na němž je nainstalována, a tak klient přichází o to, co již částečně ztrácí s použitím certifikátu o flexibilitu využívat služeb bankovnictví teoreticky na jakémkoliv stroji. A tak se často využívá kompromisu. Tam, kde jsou kladeny speciální nároky, třeba na zadávání hromadných platebních příkazů, výplat a podobně, se využívají speciální klientské aplikace, tam kde individuální klienti ovládají své individuální účty, je výhodnější webový přístup. Obojí má své klady a nedostatky, ale to nevadí, protože obojího lze dostatečně kvalitně využívat. Existuje mnohem více bankovních aplikací, stejně tak jako mnohem více bank. Elektronické bankovnictví se vyvíjí a jeho pravá síla spočívá v propojení s jinými metodami komunikace klient banka, především pak při využití mobilních telefonů a dalších mobilních zařízení. Doba, kdy bychom si vybírali bankovní ústav podle kvality jeho e-bankingu, zřejmě ještě nenastala, nicméně se dozajista blíží. Jak je vzdálená, to však nelze říci.

Bezpečně na internetu

Silná hesla

Bez ohledu na to, jaký způsob přihlašování k bankovní aplikaci využíváme, nikdy se nezbavíme nutnosti prověřit znalost nějakého hesla, nebo PIN. PIN je obvykle čtyřmístné číslo, zde je věc jasná, s heslem je to složitější. Především by jej nemělo být snadné odhadnout. Použít jako heslo jméno manželky či datum narození je velice nemoudré, to jsou věci, které případný útočník vyzkouší jako první. Stejné je to se všemi dalšími slovy, s nimiž se běžně setkáváme, i s kombinacemi čísel (dát si jako heslo do bankovní aplikace SPZ svého auta je také sebevražda financí). Jak by tedy mělo správné heslo vypadat? Měla by to být kombinace malých písmen s velkými a s čísly. Některé aplikace přímo vyžadují zadávání zvláštních znaků, mezi ně patří %, ! apod. To sice posiluje heslo (snižuje možnost jeho odhalení), avšak zároveň komplikuje jeho zadávání, heslo totiž při zadávání nevidíme, aby jej nešlo opsat z obrazovky. Optimální délka se pohybuje mezi 8-10 znaky, to je úroveň, která je již považována za bezpečnou, nicméně je stále ještě snadno zapamatovatelná.

I to nejbezpečnější heslo je zcela k ničemu, pokud si je napíšeme na papírek a přilepíme na monitor. Je nebezpečné si důležitá hesla, zejména k bankovním aplikacím, kamkoliv vůbec psát, mnohem praktičtější je si tato hesla zapamatovat. Kromě dalšího snížení rizika odhalení tak totiž učiníme naši práci s nimi pohodlnější.

K bezpečnosti hesel a hygieně jejich používání patří také pravidelná změna. Správně by to mělo vypadat tak, že po nějaké době, týdnu, měsíci podle frekvence používání důležité heslo změníme. Nové by mělo být naprosto odlišné. Nemělo by být možné ze starého vyvodit nové, ani z nového další. Hesla by se neměla opakovat, a to ani "napřeskáčku". Je velmi riskantní používat jedno, byť i velmi bezpečné heslo zároveň pro více aplikací, především tehdy, mají-li tyto aplikace rozdílný stupeň utajení. Příkladem toho je, že heslo, které máme do e-mailové schránky na freemailu, by v žádném případě nemělo být heslem do elektronického bankovnictví (v prvním případě se přenáší zcela nezašifrované a vidí jej kdokoliv!).

Pozor na spyware!

Dalším důležitým faktorem bezpečného používání elektronického bankovnictví je vyčištění počítače nejen od virových a červových nákaz, ale i od spywarových komponent. Mnoho z nich je schopno aktivně monitorovat používání myši a klávesnice, zaznamenávat je a odesílat spolu s informacemi o používané aplikaci nebo webové stránce. Tak lze snadno odchytit vaše heslo, ukrást váš certifikát, a co hůře, asociovat jej s místem, kde byl použit, tedy s bankovní aplikací. Řešením je např. použití programu Ad Aware (http://www.lavasoft.de).

Pohodlí versus nepozornost

Elektronické a internetové bankovnictví rozhodně není pro roztržité lidi. Přestože každá aplikace, bez ohledu na svou technickou konstrukci, se uživatele vždy několikrát zeptá, než provede libovolnou operaci, stačí malé přehmátnutí a např. pošlete peníze někomu, komu jste je rozhodně poslat nechtěli. Totéž platí pro mnoho dalších funkcí. Vždy je dobré, a aplikace k tomu přímo vyzývají, si několikrát přečíst vše, co se nám píše. Je dobré využít co nejvíce možností potvrzení každé transakce, ideální je to pomocí SMS či e-mailu. Internetové bankovnictví nám šetří tolik času, že tu trochu ho na ověření toho, co přesně děláme, musíme investovat. Jinak totiž můžeme o své finance přijít přesně ve stylu internetu snadno a rychle.

Porovnání internetových bankovních aplikací

V následující části se podíváme na několik málo aplikací internetového bankovnictví, které využívají velké české banky. Aplikace jsou si většinou velice podobné, přesto existují i klíčové odlišnosti. Smůlou zákazníka je, že pokud již vlastní účet u jedné z bank, nemůže se rozhodnout pro aplikaci jiné, i když dílčí možnosti výběru existují. Celkově jsou všechny aplikace na vysoké úrovni. Umožňují komfortní zacházení, snadnou práci se základními úkoly a obvykle i administraci náročnějších aktivit, jako je ovládání více účtů z jednoho prostředí. Co je různé, je jejich technické provedení a také občasné nedostatky, na které se nám podařilo přijít. Dalo by se říct, že v ČR neexistuje bankovní aplikace, jež by byla vyloženě nebezpečná, nebo zcela nepoužitelná. A to je pochopitelně dobře.

Česká Spořitelna

URL: http://www.csas.cz, http://www.servis24.cz

Česká Spořitelna je největší tuzemskou bankou, která se specializuje mimo jiné na domácí klienty a malé společnosti. Jejími zákazníky jsou tisíce "obyčejných" lidí, studentů, důchodců, živnostníků. Mimo jiné i proto je základní uživatelské rozhraní jejího systému pro internetové/domácí bankovnictví Servis24 navrženo velmi jednoduše. Identifikace zákazníka se provádí kombinací dvou znalostí, přičemž první z nich je klientské číslo a druhou variabilní heslo, jedná se tedy o jednodušší, i když relativně méně bezpečné řešení.

Po přihlášení se klient dostane na základní obrazovku vyvedenou v barvách banky. Zde si může v horizontálních záložkách vybrat požadovaný okruh služeb. V základní nabídce "Účty" provádíme management. Ke svému profilu můžeme přidávat různé typy účtů, které máme u banky aktivovány, a odebírat ty, které již k profilu přiřazeny jsou. Nabízí se také základní informace o posledním přihlášení (užitečná, můžeme tak zjistit, zda se nám někdo nepokoušel prolomit profil), možnost změnit si heslo a informace o jeho stáří.

Z dalších nabídek lze provádět elementární operace. Jsou to především klasické platební příkazy, které využijeme při platbě běžných záležitostí, faktur a podobně. Dále pak sem patří souhlasy s inkasem, tedy situací, kdy je platba z našeho účtu vyvolána jiným účtem. Nabízí se také možnost příkazů k inkasu na jiný účet a velice užitečná věc, nazvaná Seznam příjemců. Jeho prostřednictvím můžeme ukládat subjekty, se kterými máme běžný platební styk, do virtuálního adresáře. Odpadá tak nutnost pokaždé ručně znovu zadávat dlouhé informace, jako jsou čísla jejich účtů, konstantní symboly a podobně.

Aplikace Servis24 funguje kromě toho jako vstupní brána k dalším službám banky. Zejména se jedná o různé typy úvěrů a pojištění. Výhodou je zde možnost mít "vše pod jednou střechou".

Všechny přehledy jsou rychlé a věcné, elektronické bankovnictví běží svižně a vykazuje minimum chyb. Aplikace České Spořitelny je sice pouze základní aplikací, avšak velmi kvalitní a pro "obyčejného člověka" snad nejpoužitelnější.

Komerční banka

http://www.koba.cz, http://www.mojebanka.cz

Mojebanka, tak se jmenuje internetová aplikace Komerční Banky. Ve srovnání se Servisem24 České Spořitelny je aplikace viditelně "těžkotonážní". K přihlašování se používá certifikát a striktně vyžadován je Internet Explorer (na rozdíl od S24, který funguje i s Mozillami). Aplikace běžící v rámci webového prohlížeče je rozdělena vertikálou na dvě části. V levém pruhu se nachází hlavní panel nabídek. Ty jsou rozbalovací, je možné vybrat jednu hlavní skupinu a v jejím rámci se pak rozhodneme pro konkrétní položku. Menu jsou aktivní a poměrně rychlá, bohužel někdy při jejich načítání dochází k potížím, především na pomalejším připojení.

Aplikace rozpoznává několik typů bankovních příkazů, přičemž práce s nimi je velmi jednoduchá. Každou operaci, kterou provedeme, musíme autorizovat pomocí certifikátu, jímž jsme se přihlásili, zde je vidět, že autoři na bezpečnost celé aplikace a jejího použití velmi dbali. Bohužel, nedostatkem tohoto jevu je zkomplikovaní práce s celým bankovnictvím. Přesto zůstává na poměrně kvalitní a použitelné úrovni.

Aplikace Mojebanka nemá adresář tak jako S24, avšak umožňuje vytvářet šablony příkazů. Ty pokrývají běžné operace, které provádíme často. Bohatá je též nabídka oznámení o změnách na účtu a provedených transakcích, stejně tak jako výpisy aktivity účtu. Ty jsou, subjektivně měřeno, dokonce na vyšší úrovni než u České Spořitelny.

Alternativou k systému Mojebanka je aplikace Profibanka. Ta je ukázkou klientského programu a používá se především tam, kde je třeba administrovat velké množství operací zároveň.

eBanka

http://www.ebanka.cz

eBanka, dříve Expandia Banka, byla prvním tuzemským bankovním ústavem, který zavedl internetové bankovnictví. K autorizacím transakcí používá zvláštní prvek. Takzvaný elektronický klíč, neboli kalkulačku. Je to velmi složitý generátor čísel, který s sebou nosíme jako klíč. V současné době se podle některých teoretiků jedná o systém zastaralý, avšak stále poskytuje velmi kvalitní a silné zabezpečení kombinované s vyšší mobilitou, než jaké dosáhneme u certifikátu (netřeba speciální hardware na straně PC). Nedostatkem tohoto řešení je nutnost, aby uživatel zadával množství čísel, četl je z displeje elektronického klíče a podobně zvyšuje to riziko chyby.

V horní části do tmava laděné aplikace si vybíráme účet a měnu, ve které je veden. Následuje lišta podobná jako u S24 s výběrem hlavních produktů a vertikála nabízející prostřednictvím vyskakujících (rychlejších) nabídek jednotlivé funkce bankovnictví asociované s aktuálně zvoleným účtem nebo službou.

Elektronickým bankovnictvím eBanky je možné řešit ohromné množství různých úloh, od jednoduchých přesunů peněz až po žádosti o úvěry. Každý nabízený produkt obsahuje jak popis, tak i aktivní možnosti (správu, žádosti).

Aplikace je neobyčejně stabilní a rychlá. Jediné, co komplikuje komfort jejího využití, je přítomnost autorizačního klíče, jinak se ovšem blíží k dokonalosti.

ČSOB

http://www.csob.cz

Československá Obchodní Banka nabízí také svou verzi elektronického bankovnictví. Přihlašování se děje buďto identifikačním číslem (jednoduchá verze), nebo pomocí čipové karty. Aplikace je poměrně jednoduchá, nabízí základní funkčnost, možnost ověřit zůstatek nebo zadat příkaz k úhradě, či ovládat inkaso. Pro složitější práci je taktéž k dispozici klientský program. Podle jejich uživatelů je banking ČSOB velmi stabilní a spolehlivý, problémy někdy vyvstávají, podobně jako u KB, při použití velmi pomalého připojení.

§§§§§


Mobilní bankovnictví v ČR I.

Čestmír Žák, Pavel Kreuziger

C04P0192

Jenom si vzpomeňte, kolikrát jste už spílali na otevírací dobu své banky? Kolikrát jste si nemohli najít čas na její návštěvu, protože když měli otevřeno, zrovna jste museli být v práci? Nebo jste nutně potřebovali něco zaplatit, nebyli jste si však jisti, jestli máte na účtu dostatek peněz a do nejbližší pobočky vaší banky bylo daleko? Právě pro vás jsou tu služby mobilního bankovnictví.

Asi si teď řeknete, že GSM banking není nic nového pod sluncem. To samozřejmě netvrdíme. Jen se domníváme, že průměrný Čech není v tomto směru k vlastní smůle ještě dostatečně informován. Nechceme vás jakkoliv podceňovat, ale přiznejme si, kdo z nás má v dnešní době dostatek času na srovnávání rozsáhlých nabídek služeb u jednotlivých bank? Proto se v následujících řádcích pokusíme alespoň o nástin této problematiky, abychom vám v ní co možná nejvíce usnadnili orientaci. Chtěli bychom vypracovat objektivní srovnání dostupných služeb spojených s mobilním bankovnictvím u našich operátorů. V globálu lze tvrdit, že dnes už jsou jejich možnosti značně vyrovnané, v některých oblastech se od sebe vůbec neliší. Nejvíce se Eurotel, Oskar a T-Mobile diferencují asi v kompatibilitě s jednotlivými peněžními ústavy. I přes mohutný boom m-commerce v posledních letech si některé naše banky zachovávají vůči této oblasti jistou skepsi a snaží se prosadit v jiné než mobilní oblasti. Předpokládáme však, že dříve nebo později budou i tyto finanční ústavy pravděpodobně nuceny ustoupit neustále se zvyšujícím nárokům svých klientů.

Každá banka má pro své zákazníky připraven vlastní balíček služeb, lišící se rozsahem nabídky, a v neposlední řadě též cenami účtovanými za jednotlivé transakce. V rámci konkurenčního boje o klienta musí být tento balíček co nejrozsáhlejší, a přitom co nejdostupnější běžnému uživateli.

Možnost ovládat peníze mobilní technikou je bezesporu pro mnohé z nás prvkem velmi ulehčujícím náš život. Šetří to čas (nemusíte stát věčnost ve frontě), nohy (uchráníte se každodenní docházky do banky), a má to ještě jednu nespornou výhodu: se svými penězi manipulujete pouze vy, žádný další lidský faktor zde nemůže selhat. Když na displeji svého mobilu uděláte překlep v čísle účtu nebo v nějakém jiném důležitém údaji, je to pouze a jenom vaše chyba. Zatímco když váš papírový příkaz k úhradě špatně opíše úředník v bance, plynou z toho jen zbytečné problémy a nedorozumění.

Všichni tři mobilní operátoři si mohou úspěšně konkurovat jak v oblasti klasického GSM bankingu, tak i bezhotovostních plateb přes mobil.

Nejvíce (7) bankovních domů zapojil do svého GSM bankingu operátor T-Mobile, na druhém místě figuruje Eurotel se šesti bankami a konečně Oskar aktuálně kooperuje právě s pěticí bank.

Eurotel

Eurotel GSM Banking

Služba Eurotel GSM Banking vám zaručí, že vaše banka je otevřena 24 hodin denně přímo ve vašem mobilu, navíc bez zbytečných front a nekonečného vyplňování formulářů. Pomocí aplikace nahrané na SIM kartě můžete odkudkoliv, dokonce i ze zahraničí, manipulovat s vašimi účty. Pokud vlastníte starší SIM kartu Eurotelu, budete ji muset nahradit SIM kartou SMART (SIM karta s GSM Bankingem a kapacitou 64 KB). Kartu vám ochotně vymění ve značkových prodejnách Eurotel, u vybraných dealerů, a lze o ni zažádat dokonce prostřednictvím elektronického formuláře. Zachování vašeho původního telefonního čísla je už dnes samozřejmostí. Výměna stojí 465 Kč včetně DPH. S každou novou aktivací SIM karty u Eurotelu (platí pro tarify i GO sady) získáváte Eurotel SIM SMART kartu automaticky.

Eurotel GSM Banking vám zajistí například:

Zjištění aktuálního zůstatku na vašich účtech

Zadávání platebních příkazů

Sledování historie účtu

Informace o úrokových sazbách a kursech měn

m-Platby slouží k jednoduššímu bezhotovostnímu styku zákazníků Eurotelu se smluvními partnery, mezi něž patří například síť pražských multikin. Uživatelé si díky nim mohou snadno rezervovat vstupenku prostřednictvím internetu, mobilního portálu Juice, služby Eurotel Asistent 1188 nebo informační linky kina, a posléze ji uhradit mobilním telefonem, aniž by u sebe museli mít hotovost.

Pokud jde o kina, Eurotel spolupracuje s multiplexy Palace Cinemas. Rezervaci vstupenek lze provést na internetových stránkách kina http://www.palacecinemas.cz, nebo přímo z mobilu prostřednictvím technologie WAP na mobilním portálu Juice (sekce Juice Nákupy). Zákazník si v rezervačním systému zvolí film, který chce zhlédnout, zadá také datum, počet vstupenek a umístění sedadel v sále. Ve chvíli, kdy dokončí selekci vstupenek a klikne na symbol m-Platby, vygeneruje systém kina 9místné rezervační číslo, doplněné o cenu. Účtovaná částka za vstupenku je o 10 Kč vyšší než při běžném nákupu v pokladně kina. Služba m-Platby není přístupná těm klientům, kteří užívají podnikový mobilní telefon, anebo tarifním zákazníkům, jejichž smlouva byla uzavřena před méně než třemi měsíci. Toto omezení platí také pro ty, kdo využívají partnerskou kartu Eurotel Tandem. Měsíční limit stanovený pro služby spojené s m-Platbami činí 1 000 Kč. Tarifní zákazníci Eurotelu obdrží vždy patřičnou fakturaci formou speciálního účtu za služby m-Plateb.

Eurotel SIM karta SMART (kapacita 64 KB), představená zákazníkům Eurotelu v polovině loňského roku, přináší zdokonalenou verzi Eurotel GSM bankingu a další unikátní SIM aplikace "Personal SMS" a "PIN Manažer". Vedle všech konvenčních hlasových, datových a multimediálních služeb přinášejí SIM karty SMART především pohodlnější ovládání bankovních účtů až u 15 bankovních ústavů. Díky funkci uložení až 3 vzorových příkazů pro rychlejší a pohodlnější zadávání opakovaných příkazů, nebo možnosti opakované kontroly příkazu před jeho odesláním, se práce s GSM bankingem Eurotelu ještě více usnadňuje. Jako novum uvedl před časem Eurotel také volbu uložení až 3 potvrzujících zpráv z banky do zvláštního archivu, nebo případně jejich zaslání na jiný mobilní telefon. Nová SIM karta SMART nabízí navíc 250 míst v telefonním seznamu.

PIN manažer vytváří schránku pro ukládání bezpečnostních kódů na vaší SIM kartě. Vzniká tak možnost uložení až 15 údajů, jako kupříkladu PINů kreditních karet, rodných čísel, čísel účtů, přístupových hesel, atd. Přístup k těmto citlivým datům chrání PIN, který si smí klient volit podle vlastních požadavků. Používání PIN manažeru je zpoplatněno jednorázovou sazbou 50 Kč bez DPH.

Personal SMS umožňuje odesílat a přijímat SMS zprávy chráněné specifickým PIN kódem. Jiná osoba, nedisponující znalostí tohoto kódu, má k Personal SMS odepřen přístup. Jako jedinou podmínku pro tuto službu uvádí Eurotel její aktivaci na stranách odesílatele i příjemce. Pokud SIM karta příjemce Personal SMS nepodporuje, bude tato zpráva převedena na standardní SMS zprávu. Pokročilá SIM aplikace zvládá i vytvoření utajeného seznamu telefonních čísel. Přijímání Personal SMS zpráv je poté možné od všech čísel s aktivovanou službou, či pouze z utajeného telefonního seznamu. Užívání služby Personal SMS stojí 50 Kč bez DPH, odeslání Personal SMS je o korunu dražší, než standardní poplatek za SMS dle tarifu.

Unikátní S@T prohlížeč zajišťuje zákazníkům snadnější přístup k e-mailům, obrázkovým SMS, tapetám na displeje mobilů, vyzváněcím tónům, nebo k oblíbeným hrám. Výběrem položky "Eurotel MobileMedia" v menu SIM karty SMART zahájí činnost SIM Toolkit prohlížeč S@T. Tato aplikace přistupuje ke službám přidruženým k Eurotel Mobile Media za přispění technologie SIM Toolkit. Položky, jež zákazníci naleznou v základním menu vedle aplikací spojených s bankovnictvím, se podobají struktuře Eurotel Mobile Media menu prostřednictvím WAPu.

Eurotel Kombi karta v sobě kombinuje dvě telefonní čísla označená písmeny A a B. Obě fungují a jsou fakturována nezávisle na sobě. Příslušenství SIM karty, jako 180položkový telefonní seznam a místo k archivování SMS, čítající 10 zpráv, lze přiřadit k oběma číslům společně. Přepínat mezi oběma čísly je možno pomocí položky Eurotel Kombi, umístěné v menu telefonu na konci. Při přihlašování do mobilní sítě rozeznává telefon linky A a B pomocí čísla, jež doplníte za vámi užívaný PIN kód. Jestliže přidáte za PIN číslo 1, přidruží se telefon k číslu A (v menu karty Eurotel Kombi označeno jako "Osobní číslo"). Připojením číslice 2 k PINu se obdobně ohlásíte na číslo B, neboli "Pracovní číslo". GSM Banking je možno využívat z Osobního čísla na Kombi kartě. Pokud jste již Eurotel GSM Banking praktikovali na své dřívější SIM kartě, musíte z bezpečnostních příčin tuto službu opětovně oživit v příslušném bankovním ústavu pro novou Kombi kartu.

Partnerské banky Eurotel GSM Banking:

Česká spořitelna, a. s.

GE Capital Bank, a. s.

eBanka, a. s.

Raiffeisen Bank, a. s.

ČSOB, a. s.

Živnostenská banka

Možná si pamatujete, že Union banka měla ještě před svým krachem uzavřenou smlouvu s Eurotelem o poskytování služeb GSM bankingu. Klienti zkrachovalé banky pak patrně museli přejít k bance jiné. Eurotel myslel při vytváření svého systému mobilního bankovnictví i na tuto eventualitu. Proto umožňuje SIM karta SMART obsluhovat účty až u 15 bank najednou. Pokud změníte banku, není nic jednoduššího než původní bankovní aplikaci nahradit aktuálně žádanou verzí a starou variantu ze SIM karty jednoduše vymazat. K aktivaci nové verze pak stačí, když banku požádáte o zaslání příslušné aktivační SMS.

T-Mobile

T-Mobile GSM Banking

Služba T-Mobile GSM Banking umožňuje získávat kdykoli, snadno, rychle a bezpečně nejrůznější informace o vašem účtu, provádět běžné bankovní transakce a využívat při tom kvanta dalších služeb. Množství poskytovaných služeb se může lišit podle zvolené banky. V současnosti zvládá službu T-Mobile GSM Banking celkem 7 bank. Veškeré operace má uživatel možnost provádět kdekoliv a kdykoliv prostřednictvím mobilu bez nutnosti fyzické přítomosti v bance. Samotné ovládání je koncipováno velmi jednoduše a staví na technologii SIM Toolkit. Služby GSM Bankingu mohou využívat nejen uživatelé standardních tarifů T-Mobile, ale i majitelé předplacené karty T-Mobile Twist. Bezpečnost aplikace zaručuje mimo jiné vysoce účinný stupeň šifrování SMS zpráv používaných při zasílání požadavků bance. Zpráva SMS určená pro banku je šifrována Triple DES algoritmem bankovní aplikace a následně je ještě zakódována provozem v síti GSM. Zákazníci T-Mobilu mají možnost aktualizovat bankovní aplikaci zavoláním na bezplatnou linku 5610, kde stačí provést volbu banky a aplikace, načež do 15 minut proběhne automatický upgrade softwaru na SIM kartě. Aktualizovat lze pouze zastaralé aplikace bank, které již máte v mobilu uloženy, za jednu realizovanou aktualizaci zaplatíte 20 Kč bez DPH. Pokud si stále nedokážete práci s GSM bankovnictvím dostatečně živě představit, připravil pro vás T-Mobile na svých internetových stránkách (www.t-mobile.cz/gsmbanking) interaktivní demoverzi služby ve formátu Macromedia Flash Player (určeno pro verze programu 4.0 či vyšší).

T-Mobile m-Platba

T-Mobile donedávna nabízel svým zákazníkům mimo běžné sady služeb navíc ještě nákup nápojů ve specializovaných automatech Coca Cola a bezhotovostní placení myčky u společnosti ARAL. Jednalo se však spíše o demonstraci technologie než o praktickou a často využívanou službu, proto se T-Mobile v únoru rozhodl, že ji zruší.

Služba T-Mobile m-Platba vám umožní nakupovat různé zboží a služby u obchodníků na internetu a WAPu. Služba je přístupná pro tarifní zákazníky i pro Twist zákazníky.

Pokud jste tarifní zákazník, částka za zboží nebo službu je vám následně zúčtována v pravidelném Vyúčtování služeb T-Mobilu. Pokud používáte předplacenou kartu Twist částka za zboží či službu je vám odečtena z vašeho Twist kreditu.

K realizaci m-Plateb stačí provést registraci do portálu T-Zones, ve svém profilu povolit jejich používání a nastavit si denní limit čerpání peněz prostřednictvím m-Plateb, tak aby nemohlo dojít ke zneužití. Provedené transakce se uchovávají v databázi na portálu T-Zones a v případě zájmu do nich smíte pro kontrolu nahlédnout.

K výhodám tohoto systému patří realizace platby v reálném čase, bezpečnost převodu finančních prostředků, jednoduchost celého procesu. Konkrétní návod na používání m-Plateb získáte na homepagi T-Mobilu nebo vždy u konkrétního platebního místa, kde lze m-Platby využít.

S T-Mobile GSM Banking smíte přímo z mobilního telefonu provádět například tyto bankovní operace:

Zjištění aktuálního zůstatku na účtu

Historie účtu

Zadání jednorázového nebo trvalého platebního příkazu

Zřízení termínovaného vkladu

Získávání aktuálních informací o úrokových sazbách a měnových kursech

T-Mobile Universal SIM je pokročilým typem SIM karty s dvojnásobnou kapacitou paměti oproti kartám předchozí generace. Prostor o velikosti 64 KB nabízí paměť na 250 telefonních čísel (běžně 200) a 15 SMS zpráv (běžně 10). Potěší rovněž podpora hned dvou bank na jedné Universal SIM kartě, přičemž platí, že pouze Universal SIM karta od T-Mobilu má menu specificky oddělené pro každou banku zvlášť. Software pro jednotlivé banky lze na SIM kartě libovolně měnit dle aktuálního přání zákazníka. Universal SIM karta svými možnostmi nahrazuje všechny dosavadní typy SIM karet od T-Mobilu Navigator, Multibanking Navigator, Profi SIM. Universal SIM podporuje uložení všech služeb na jedné SIM kartě lze

tak například používat služby T-Mobile Locator

i T-Mobile GSM banking najednou.

V případě nové aktivace tarifu společnosti

T-Mobile zaplatíte za Universal SIM pouze běžnou cenu dle příslušného ceníku aktivací. Universal SIM se dostává do prodeje poznenáhlu, v závislosti na doprodávání zásob stávajících SIM karet. U předplacených sad Twist obsahujících starší typy karet platí totéž; SIM karty starší generace v sadách operátor postupně nahradí Universal SIM. Pokud jste již vlastníkem některé ze starších typů SIM karet od společnosti T-Mobile, můžete požádat o výměnu vaší stávající SIM karty za Universal SIM, za tento úkon vám ovšem bude účtována částka 400 Kč bez DPH.

Partnerské banky T-Mobile GSM Banking:

eBanka

ČSOB

Poštovní Spořitelna

GE Capital Bank

Česká Spořitelna

Živnostenská Banka

HVB Bank


Mobilní bankovnictví v ČR II.

Oskar

M-Banka

Díky službě M-Banka dokážete bezpečně a přitom pohodlně pečovat o svůj bankovní účet přímo z menu mobilního telefonu. Aby bylo možno M-Banku používat, je potřeba nejprve provést aktivaci služby. Aktivací rozumíme pomyslné propojení vaší karty SIM Plus s příslušným bankovním účtem, resp. bankovními účty, a to u těch bank, jež Oskarovu službu M-Banka podporují.

Oskarovu kartu SIM Plus získáte v síti Oskarových prodejen, objednáním přes OskarKontakt linku (800/777 777) nebo v internetové samoobsluze na homepagi Oskara. Cena aktivace SIM Plus karty činí 347,70 Kč.

Jakmile máte připravenu SIM Plus kartu, navštivte některou z partnerských bank projektu M-Banka, v níž máte založen účet, kde za vás rádi vyřídí všechny potřebné formality. S aktivací bankovních položek v menu přístroje a manipulaci s nimi vám rádi poradí tamtéž. Úspěšné provedení všech operací avizuje SMS zpráva od operátora. Konkrétní postupy se navíc u jednotlivých bank mírně liší, proto si vyžádejte potřebné informace přímo u konkrétní pobočky banky, u níž hodláte M-Banku provozovat. Používání: v menu mobilního telefonu naleznete položku M-Banka, zadáte váš MPIN kód a podle instrukcí, jež jste obdrželi od vaší banky, zadáte váš příkaz. Každý požadavek na transakci je do banky odeslán ve formě zašifrované SMS zprávy, již je schopna dekódovat jedině vaše banka. Chcete-li poslat bance další požadavek, musíte celý postup zopakovat, samozřejmě včetně zadání MPINu. Toto opatření má za úkol zdokonalit ochranu před zneužitím.

Oskarovu M-Banku můžete využívat prakticky se všemi dnes dostupnými mobilními telefony. Výjimku tvoří pouze mobilní telefony značky Bosch a mobil Siemens S40 (rovněž vycházející z dílny Bosche), neboť tyto přístroje nejsou podle bodu 1.6 Přílohy č. 5 ke Všeobecným podmínkám technicky způsobilé k užívaní Oskarových služeb M-Banka a M-Platby.

M-Platby

dokážou dobít kredit na vaší Oskartě, zaplatit účet za volání, provést platbu předem za Oskarovy služby nebo navýšit Volací zálohu pomocí vašeho mobilního telefonu a Oskarovy karty SIM Plus. Úhrada se provádí přes bankovní účet, nebo platební kartou EuroCard/MasterCard, Maestro, VISA, VISA Electron či American Express, vydanou jednou z podporovaných bank. Pokud budete chtít používat službu M-Platby a platit platební kartou, je nezbytné zadat do mobilního telefonu informace o vaší platební kartě její číslo, platnost a kontrolní kód CVV. Tyto údaje jsou na kartě SIM Plus uloženy zcela bezpečně, tak aby je nikdo nemohl vyvolat a následně zneužít. Vložené údaje smíte navíc kdykoli vymazat.

Některé podmínky používání služby M-Platby:

Jednotlivá platba nesmí přesáhnout hranici 999 999 Kč.

Dobití Oskarty částkou 200 Kč neprodlužuje platnost kreditu. Oskartu nelze nabít na vyšší částku než 10 000 Kč.

Platba faktury za služby musí mít vyšší hodnotu než 100 Kč, volací záloha musí být navýšena nejméně o 500 Kč.

Partnerské banky podporující M-Platby prostřednictvím bankovního účtu:

GE Capital Bank

Česká Spořitelna

ČSOB

Partnerské banky podporující M-Platby přes platební karty:

Komerční banka

eBanka

Volksbank CZ

M-Platby je možno rovněž využívat platebními kartami společností:

Credit nákupní úvěrová karta YES

Česká pojišťovna úvěrové karty ČP a kreditní karty ČP

Partnerské banky podporující Oskarovu M-Banku

Česká Spořitelna

ČSOB

eBanka

GE Capital Bank

Poštovní Spořitelna

Výhody a nevýhody mobilního bankovnictví

Výhody:

Vaše banka je přístupná odkudkoli, v kteroukoli denní dobu. Nemusíte stát dlouhé fronty u přepážek, omezovat se otevíracími hodinami banky. Provedení běžné transakce je s GSM bankingem otázkou několika málo vteřin.

Pokud je služba dobře zabezpečena, minimalizuje se riziko falzifikace nebo podvodu na minimum.

Nemusíte s sebou nosit velké množství hotových peněz, tento fakt pochopitelně hraje roli i v tak vypjatých situacích, jako je přepadení nebo krádež.

Placení mobilem je díky několikanásobnému zabezpečení přístupovými kódy mnohem bezpečnější než platba kartou.

Na některých transakcích lze i solidně ušetřit, informace o konkrétních poplatcích vám rádi poskytnou na příslušné infolince nebo přímo v nejbližší pobočce vaší banky.

I v případě, kdy dojde ke ztrátě mobilu, nemá zloděj příliš šancí na odhalení potřebných kódů.

Informace o provedených platbách se ukládají na SIM kartu uživatele, při nekompetentním zacházení s finančními prostředky na vašem účtu tedy za vzniklou újmu odpovídá banka, neboť lze lehce stanovit, že k padělané platbě z vaší strany nedošlo.

SIM karta uvnitř vašeho mobilu je nesporně odolnější vůči vnějším vlivům než klasická kreditní karta.

Nevýhody:

GSM banking nelze využívat v místech, která nejsou pokryta signálem vašeho operátora. Dalším bariérou může být výdrž baterie telefonu když se vám vybije, nedostanete se dočasně ke svým penězům.

Technicky méně zdatným osobám může zpočátku činit jisté potíže manipulace s aplikací GSM bankingu.

Kontakty

Podrobnější informace o službách vašeho mobilního operátora hledejte na jeho internetových stránkách nebo na příslušné infolince.

Oskar (http://www.oskarmobil.cz)

Infolinka:

800/777 777 pro nové zákazníky Oskara

800/777 700 pro firemní zákazníky

800/770 077 pro stávající zákazníky

T-Mobile (http://www.t-mobile.cz)

Infolinka:

603/603 603 pro volající z ostatních sítí

4603 pro zákazníky T-Mobile

603/604 604 nebo 4604 pro anglicky mluvící zákazníky

Eurotel (http://www.eurotel.cz)

Infolinka:

800/330 011 pro volající z ostatních sítí

*11 pro tarifní zákazníky Eurotelu

*88 pro klienty s předplacenou službou GO

Kontakty na bankovní domy provozující GSM banking v České republice:

Česká spořitelna, a. s.(http://www.csas.cz)800/207 207

GE Capital Bank, a. s.(http://www.gecb.cz)800/103 060

eBanka, a. s.(http.//www.ebanka.cz)800/124 100

Raiffeisen Bank, a. s.(http://www.raiffeisenbank. cz) 800/900 900

ČSOB, a.s.(http://www. csob. cz) 800/110 808

Živnostenská banka(http://www.zivnobanka.cz)800/122 412

Poštovní spořitelna (http://www.postovnisporitelna.cz)800/210 210

HVB Bank (http://www.hvb.cz)800/100 012

Tipy pro bezpečnost

Nesdělujte nikomu své přístupové kódy, nepište si je na papírek do peněženky ani jinak písemně nezaznamenávejte.

Vyvarujte se manipulaci s mobilním bankovnictvím v přítomnosti cizích nedůvěryhodných osob.

Dbejte všech bezpečnostních opatření uvedených v prospektech, jež jste dostali při uzavírání příslušné smlouvy.

Malý slovníček pojmů

Telebanking

Služba pracuje tak, že zavoláte na speciální telefonní číslo, kde se vám ozve automat s hlasovými pokyny. V ovládacím menu se pohybujete za použití číselných kláves na svém telefonu (volat můžete samozřejmě jak z mobilu, tak i z pevné linky). Celý systém funguje podobně, jako když voláte na infolinku operátora, nemusíte se v žádném případě bát jeho přílišné komplikovanosti.

GSM bankovnictví

Tento pojem lze charakterizovat jako možnosti ovládání bankovního účtu prostřednictvím GSM mobilního telefonu. Podle způsobu komunikace mobilu s bankou jej dělíme na tři hlavní proudy:

1. Většina bankovních aplikací využívá ke svému běhu a kódování zpráv spolehlivý SIM Toolkit. Ten funguje tak, že banka na vaši SIM kartu nahraje aplikaci, která se objeví jako další položka v menu. Přístup k transakcím chrání kód BPIN.

2. Starší technologie (někdy nazývána SMS banking) nabízí ovládání účtu pomocí speciálně formátovaných SMS zpráv s teoreticky menší garancí bezpečnosti. Tato skutečnost ale nemusí být nutně pravdivá, neboť některé bankovní domy dávají svým klientům k dispozici autorizační kalkulátor, při jehož aplikaci se bezpečnost rapidně zvyšuje.

3. Existuje i varianta GSM bankingu přístupná prostřednictvím technologie WAP, která používá k autorizaci speciální klíč.

CVV

Ochranný prvek některých platebních karet. Je tvořen poslední trojicí čísel u podpisového pruhu na zadní straně karty. Není např. u karet Maestro, Visa Electron a American Express.

Účtování služeb

Při využívání GSM Bankingu operátoři účtují pouze odeslané SMS zprávy, nezbytné pro vaši vzájemnou komunikaci s bankou. Ceny za SMS zprávy se řídí platnými ceníky provozovatelů GSM sítí. Další poplatky za jednotlivé operace si nárokují přímo bankovní domy, pro zjištění cen budete muset kontaktovat některou pobočku vaší banky.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš  Varoščák, TestCentrum IDG

C04P0190

V dubnové nabídce se můžete seznámit  s francouzským Alcatelem OT 332 určeným pro méně náročné uživatele,  dále s jedním zástupcem středního segmentu od korejské společnosti  LG a s nástupcem velmi populárního, a co do funkcí téměř dokonalého  Sony Ericssonu T630...

Alcatel OT 332

Francouzský Alcatel patří  mezi tradiční výrobce low-endových telefonů, a nutno dodat, že  v tomto segmentu sklízí slušné úspěchy. Nejnovější model s označením  OT 332 patří mezi nejlevnější telefony a prodává se za necelé  čtyři tisíce korun. Za tuto cenu nabízí malé rozměry, nízkou  hmotnost a klasický design modelů 511, 512 a 331. Proti dvěma  zástupcům vyšší třídy však nenabízí hliníkové šasi, ale je celý  plastový až na klávesy, které jsou z poměrně měkké gumy. Ovládání  je již tradičně svěřeno dvousměrnému joysticku a dvěma klávesám.  Displej tohoto modelu je oproti předchůdci s označením OT 331  barevný a při rozměrech 26 x 17 mm má rozlišení 96 x 65 obr.  bodů a zvládá zobrazit až 4 096 barev.

Vzhledem k ceně telefonu  lze ještě jeho nedostatky tolerovat, jinak ale patří mezi nejhorší  barevné displeje na trhu.

Co se týče vnitřní výbavy, je Alcatel  OT 332 určen zásadně pro nenáročné uživatele. Má sice vícepoložkový  adresář, paměť pro 30 SMS zpráv, budík, kalkulačku, konvertor  měn a jednu hru, ale to je v době, kdy konkurenční low-endy ve  výbavě dohánějí střední třídu, málo. Ze základních funkcí, které  telefonu úplně chybí, lze jmenovat multimediální zprávy, podporu  paketového přenosu dat GPRS či jakoukoli možnost datové výměny  s PC. Je sice pravda, že ti nejméně nároční uživatelé si často  vystačí s SMS zprávami a voláním, ale mělo by být patrné, že  Alcatelu OT 332 chybí některé funkce, které konkurence v podobné  ceně u svých modelů nabízí.

Sony Ericsson T630

Pokud patříte  mezi konzervativní uživatele, kteří preferují telefony s bohatou  funkční výbavou, pak je vaším favoritem zřejmě společnost Sony  Ericsson a její model T610. Ten se v minulých týdnech dočkal  nástupce, i když popravdě řečeno T630 představuje spíše drobný  face-lift než opravdové inovace. Nejvýraznější změny se totiž  dotýkají designu, drobné novinky ale objevíte i "uvnitř" přístroje.

Hned  na první pohled je jasné, že u telefonu, proporčně i hmotnostně  téměř identického s předchozím modelem, došlo ke změně u klávesnice.  Ta je jednolitá a netvoří ji jednotlivá tlačítka. Změna se sice  nemusí každému líbit, ale klávesy se snáze mačkají a jsou i lépe  vidět ve tmě. Další novinku představuje displej. Ten má sice  stejné rozměry, rozlišení i počet barev, ale je aktivní. To znamená  nejen kvalitnější, ale i lépe čitelný na světle.

Jak už jsme  naznačili, uvnitř telefonu příliš změn nehledejte. Model T610  totiž představuje jeden z nejlépe funkčně vybavených telefonů  na trhu, a tak už není příliš prostoru pro zlepšení. T630 tak  přináší jen vyšší rozlišení fotoaparátu (jde ale pouze o digitální  zvětšení z rozlišení 352 x 288) a rychlejší překreslování displeje  při focení. Inovace se bohužel nedotkly oblastí, které majitele  telefonů T68i a T610 trápily nejvíce, totiž zbytečných stisků  kláves při odesílání SMS zpráv a nedostatečných informací o volání  z předešlých dnů. Stejná zůstala i sdílená paměť telefonu.

LG  G5300i

Po high-endovém G7100 se tentokráte podíváme na produkt  korejského LG ze středního segmentu trhu. Model G5300i vypadá  na první pohled poměrně sympaticky, a jeho konzervativní design  narušují pouze diody pod klávesnicí (identický způsob podsvícení  jako u Nokie 8310) a na boku přístroje. Displej s rozlišením  128 x 160 obr. bodů, schopný zobrazit až 65 000 barev, patří  mezi nejkvalitnější v tomto segmentu a jeho přednosti jsou patrné  také díky barevnosti tapet a celého menu. Ovládání telefonu je  vcelku příjemné, a to především díky konfiguraci kláves a materiálu,  z něhož jsou vyrobeny.

Funkční výbava je co do průměru středního  segmentu spíše slabší a odpovídá asijským standardům. Výrobce  kladl důraz zejména na vícepoložkový seznam, multimediální zprávy  a Javu, manažerským funkcím již tolik pozornosti nevěnoval. Mobilní  telefon sice nabízí kalkulačku, převodník jednotek a jednodušší  diář, chybí mu ale infračervený port, mailový klient a jiné vymoženosti  dnešních telefonů. Rozhodně největší není ani uživatelská paměť  s kapacitou 1 MB. Plusem tohoto přístroje je stejně jako u modelu  G7100 možnost odesílání SMS zpráv více příjemcům a přítomnost  sériového datového kabelu v základní výbavě. S ním, s aplikacemi  na CD a s technologií GPRS ve třídě 10, můžete snadno připojit  své PC k internetu.

§§§§§


Zasíťujte svá pécéčka

Hynek Vácha

C04P0189

Mít doma více počítačů již není nijak  neobvyklý jev. Dalším počítačem v domácnosti se pak velmi často  stává notebook (třeba i pracovní), ale může to klidně být i další  stolní počítač. A jako naschvál se pak data, která potřebujete,  nacházejí zrovna na tom druhém počítači. Zpočátku to nejspíš  budete řešit tím, že najdete staré diskety nebo pořídíte přenosný  flash drive, a s jednotlivými soubory pak budete různě pobíhat  po bytě. Za celkem krátkou dobu s přibývajícím počtem souborů,  které takto budete muset sesynchronizovat se vám tento způsob  bude čím dál tím více zajídat. Nakonec se rozhodnete, že to takhle  dál nejde a začnete přemýšlet, jak počítače propojit. Mezi nejlepší  řešení patří rozhodně postavení sítě, protože tu budete moci  případně dál rozšiřovat (na rozdíl od řešení postavených na technologii  USB nebo FireWire). K dispozici pak máte dvě varianty vytvořit  "drátěnou" síť, či využít bezdrátové řešení. Co se přenosové  rychlosti a bezpečnosti týče, jasně vítězí první uvedená varianta,  ale její instalace může být velice komplikovaná, protože často  potřebujeme propojit počítače, které jsou umístěny skoro na opačné  straně bytu. Pak nás čeká spousta práce s vymýšlením, kudy nejlépe  kabel provést, a nakonec neméně práce s vlastní realizací. Pokud  si tyto komplikace chcete odpustit, pak pro vás může být bezdrátová  síť optimálním řešením. Zde totiž stačí nainstalovat komponenty  do počítačů, případně pořídit bezdrátový hub a nakonec již jen  všechny systémy nakonfigurovat.

Zatímco notebooky jsou dnes  vlastně již standardně vybaveny Wi-Fi technologií, u stolních  počítačů tomu tak není. Zde musíme sáhnout po doplňkové kartě.  Příkladem může být právě tato karta z produkce Asusu. Její hardwarová  instalace je stejná jako u jakékoli jiné PCI karty, takže ji  zvládne každý, kdo má s "železem" v počítači alespoň minimální  zkušenosti. Stejně jednoduchá je instalace potřebných ovladačů  a ovládací utility z dodaného CD. Novější operační systémy kartu  bez problémů najdou a z vloženého média správně přiřadí ovladač.  Po vložení CD do počítače se také spustí utilita, která vám umožní  velmi jednoduše nainstalovat program pro ovládání jednotlivých  nastavení karty. Po jeho instalaci budete vyzváni k restartu  počítače a pak se již budete moci pustit do nastavení připojení.  Ani zde nečekejte žádné komplikované rozhraní. Základem jsou  tři tlačítka, pod kterými najdete informace o vašem počítači  a o připojené síti, budete moci provést vlastní konfiguraci nebo  vyhledat všechny bezdrátové sítě dostupné ve vašem okolí. Zařízení  umí pracovat v Infrastructure i Ad Hoc modu a svá data můžete  zabezpečit pomocí 64nebo 128bitového WEP kryptování.

Chcete-li  se sítí propojit pouze v rámci bytu, rodinného domu nebo kanceláře,  bude vám s největší pravděpodobností stačit dodávaná anténka.  Wi-Fi sítě se ale často používají i pro přístup na internet nebo  pro propojení jednotlivých domů. Pak s výhodou využijeme to,  že standardní anténa není namontovaná napevno, ale přes konektor,  jenž pak použijeme pro připojení nějaké výkonnější (směrové)  antény.

ASUS WL-138g WiFi PCI

Cena vč. DPH: 2 010 Kč K recenzi poskytla firma:  Joyce ČR, s. r. o.

http://www.joyce.cz

§§§§§


MDA podruhé

Tomáš Jirásko

C04P0186

Komunikátor  T-Mobile MDA II o rozměrech 70 x 130 x 18 mm, a hmotnosti 180  g je specifický přístroj, pro jehož pořízení se nerozhodnete  proto, že hezky vypadá, nebo se s ním skvěle telefonuje. Jako  ideální kombinace se jeví spojit možnosti PDA s funkcemi telefonu  a ničím jiným MDA II ani není, jak napovídá i jeho vzhled. Pokud  vám totiž MDA II připomíná hápéčkovské iPAQy, je to tím, že výroba  probíhá pod taktovkou společnosti HTC, která je ODM výrobcem  pro HP.

MDA II je osazeno 400MHz procesorem Intel XScale PXA263,  s integrovanou 32MB StrataFlash ROM, která ve výsledku nabídne  přes 14 MB prostoru pro uložení "strategických" dat. Tato paměť  i když umožňuje přepis je totiž na rozdíl od standardní RAM permanentní,  a data neztratíte ani při naprostém vybití přístroje. Ten je  mimochodem napájen 1 200mAh Li-Pol baterií, kterou jistí pro  případ úplného vybití ještě "nouzová", s níž v poklidu uložíte  veškerá data, a s vypnutým PDA pak dojdete ke zdroji elektrické  energie. Velikost klasické RAM je 128 MB, a použitý TFT displej  (65 536 barev, 240 x 320 bodů) patří mezi nejlepší u Pocket PC.  Celkový výkon řadí tento model mezi střední technologický proud  žádná vášeň, ale ani zklamání. Vše běhá na operačním systému  Windows Mobile for Pocket PC Phone Edition. Pro rozšíření je  k dispozici SD slot ve specifikaci SDIO. Samozřejmostí je mikrofon,  IrDA, i 2,5mm jack pro sluchátka, k němuž je dodávána (prachbídná)  redukce. Integrován je fotoaparát s VGA rozlišením (na MMS dostačující)  a technologie Bluetooth, jejíž implementace nám však úplně "nepadla  do noty". Naši nevoli způsobil použitý bluetoothový "manažer  z Redmondu", kdy Microsoft snad aby nezatěžoval uživatele znepřístupnil  volby nastavení. Takový postup je pochopitelný a někdy i nutný  u zařízení pro široké masy, ale ne u přístroje, jejž si přece  jenom pořizují zájemci, kteří jsou v naprosté většině znalí věci,  nebo kterým parametry připojení nastavuje správce IT. Takže se  s ním připojíte, odpojíte, spárujete, a toť vše. Bohužel i právě  kvůli tomu se mohou vyskytnout problémy v okamžiku, kdy používáte  MDA II jako modem. Nastavení si vyžaduje určité specifické kroky,  a řadě uživatelů se nemusí podařit. Navíc při pokusu o synchronizaci  s desktopem se odmítalo MDA II propojit, neboť nalezlo jiný synchronizační  profil u mého PocketLooxe, a tvrdě se jej dožadovalo. Vše se  sice vyřešilo odinstalací profilu PocketLooxe ze spárovaných  zařízení, ale... Zajímavé bylo, že se tento problém neopakoval  ve spojitosti s notebookem.

Pokud se rozhodnete s MDA II telefonovat,  první pocity z toho, že máte na uchu jakousi placku, brzy zmizí,  a není to ani tak nepohodlné, jak se na první pohled zdá. Ani  způsob vytáčení či hledání čísel v Kontaktech není nijak frustrující,  a při použití stylusu je naprosto jednoduchý. Síla MDA však je  přece jenom v jeho práci s e-mailem a SMS/MMS, kdy naplno doceníte  komfort, který poskytuje velký displej a ovládání stylusem. Veškerá  správa je přehledně sjednocena do složky Inbox, pracuje s POP3,  IMAP4, SMTP i SSL. Při stahování e-mailů lze zvolit klasicky  zda stáhnout ze serveru pouze hlavičky, nebo celé zprávy. Odesílané  e-maily nejsou znakově omezeny, a lze k nim samozřejmě připojit  přílohu.

Udávaná doba výdrže v pohotovostním režimu je 230 hodin  a doba hovoru 120 minut. To jsou jistě zajímavá čísla, ale pokud  MDA II používáte pro běžnou denní agendu, počítejte s tím, že  musíte přístroj nabíjet den co den. Vždy jsme se totiž při práci  dostali minimálně přes 50 % vyčerpání baterie, a s tím si jistě  nikdo netroufne čelit nástrahám zítřka. Naším očekáváním a požadavkem  však bylo, aby MDA II ustálo agendu našeho běžného dne, a tomu  vyhovělo. MDA II je triband (900/1800/1900) podporující GPRS  třídy 8 a 10 (4+1 a 3+2 timesloty), mezi nimiž lze přepínat.  Oproti svému předchůdci podporuje i SIM Toolkit, a mezi vyzváněními  nalezneme i vibrační.

U MDA II výrobce vychytal mouchy předcházejícího  přístroje, a při jeho návrhu byly vzaty v úvahu připomínky uživatelů  kritizující původní MDA. Po technické i výkonnostní stránce jde  o vyvážený model, nečekaně nabízející velice kvalitní displej.  Dodávaný software (např. GPRS monitor, Správce SIM, Album) pokryje  veškeré základní požadavky na time-management, správu elektronické  pošty, SMS/MMS, i internetové připojení, včetně integrované VPN.  Celková koncepce a výsledný produkt splnily naše požadavky na  PDA/komunikátor, který má ulehčit náš pracovní den na cestách,  a po zvážení všech pro i proti jsme se rozhodli udělit MDA II  ocenění PC WORLD Top Produkt.

T-Mobile MDA II

Cena vč. DPH:  20 999 Kč (15 999 Kč dotovaná)

K recenzi poskytla firma: T-Mobile  Czech

Republic, a. s.

http://www.t-mobile.cz

§§§§§


Eurotel Jukebox

Tomáš Jirásko

Eurotel představil ojedinělou službu Eurotel Jukebox, jež umožňuje stahovat a poslouchat hudbu pomocí mobilního telefonu. Aby vše fungovalo, musíte si stáhnout stejnojmennou aplikaci, která je dispozici pro OS MS Windows Mobile a Symbian 6 a 7. Mezi Eurotelem podporované telefony patří Nokia 3650, 6600, 7650, N-Gage, Sony Ericsson P800, P900 a DataPhone II. Prográmek zabere v Nokii 7650 712 KB, a stáhnout jej lze přímo z WAPu Eurotelu, Autorem je společnost Chaoticom, která vyvinula vlastní kompresní formát KOZ, kdy velikost 4-5 minutové skladby je okolo 800 KB. Rychlost stahování je závislá na GPRS, v reálu by se jedna sekunda písně stahovala jednu sekundu. I když se na tiskové konferenci z vyjádření poskytovatele této služby i dodavatelů skladeb mohlo zdát, že jsou v podstatě misionáři šířící kvalitní hudbu mezi posluchače, je skutečnost trochu jiná. Ne že by nabízené songy nebyly dobré, ale Jukebox bohužel kopíruje stav fonografického průmyslu, jímž je přemrštěná cena. A zde nejsou odpovědni pouze hudební vydavatelé, na jejichž ceny musel někdo přistoupit jenže co bychom neudělali proto, abychom byli první, že. A tak cena jednotlivých skladeb je 40,54 nebo 57,97 Kč vč. DPH bůhsuď, dle jakého klíče jsou skladby do cenových skupin tříděny. Stažené skladby lze na počítači uložit, ale ne přehrát. Hudba je rovněž vázána na SIM kartu, takže pokud není v mobilu ta, na kterou je soubor registrován, neuslyšíte zhola nic. Je tedy jedno, v jakém mobilu soubor máte, ale musí tam být zároveň i ta " pravá jediná" SIM karta. Což v okamžiku, kdy zákazník "vyklopí" Eurotelu peníze za hudbu, a mnohdy i za datový přenos (nemá-li paušál), není zrovna výhodné. V případě Jukeboxu jde jistě o technologicky zajímavou záležitost, ale při pomalosti GPRS, kdy vše je "podpořeno" cenou, si "doufám" na úspěch takové služby hodně dlouho počkáme.

Odkaz: http://www.music.eurotel.cz

§§§§§


Svérázné mobily od Siemensu

Tomáš Varoščák, Test centrum IDG

C04P0191

Značka Xelibri pravděpodobně nikomu z vás nic neříká. Možná  jste o ní kdysi slyšeli, možná jste si o ní přečetli krátkou  noticku na webových serverech zabývajících se mobilními telefony,  ale vše už jste zapomněli, neboť tyto telefony nejsou oficiálně  na našem trhu k dostání. To by se ale mělo od letošního roku  změnit. Německý Siemens totiž hodlá druhou kolekci svých stylových  přístrojů Xelibri, které se od loňského léta daly pořídit na  západ od našich hranic, nabízet i v Česku. Pokud tedy chcete  své známé překvapit a ostatním vyrazit dech, zbystřete! Tyto  přístroje jsou totiž určeny především jako módní doplňky a jejich  funkční výbava nestojí příliš za řeč. Ještě než se ale podíváme  na zoubek novinkám od Xelibri, podívejme se zběžně na předchozí  modely. Ty se pod označením 1, 2, 3 a 4 začaly prodávat zhruba  v polovině loňského roku za ceny pohybující se hluboko pod standardem,  který pro stylové telefony nastolila konkurenční Nokia. Nutno  ovšem uznat, že řemeslné provedení těchto telefonů za Nokiemi  8810, 8850 a 8910 notně zaostává a přístroje jsou z větší části  plastové, a nebýt jejich extravagance, nebyly by ani příliš zajímavé.  Tvarově je asi nejzajímavější Xelibri 3, jež je při hmotnosti  55 gramů pravděpodobně nejmenším a nejlehčím přístrojem na světě,  a právě z tohoto důvodu a díky malým rozměrům (74 x 43 x 20 mm)  by se mohl mnoha uživatelům zamlouvat. Jeho zajímavostí je jediný  ovládací prvek čtyřsměrná kolébka, se kterou dokážete vkládat  čísla, psát SMS zprávy a jinak s telefonem pracovat. Není to  sice tak pohodlné jako s běžnou klávesnicí, ale taková je daň  za zajímavé řešení. Navíc telefon nenabízí nijak bohatou funkční  výbavu, takže ovládání není tak důležité. Naopak poměrně obyčejným,  pokud takový výraz lze akceptovat, je Xelibri 1. Disponuje totiž  obvyklým tvarem a uspořádáním klávesnice, a i když na první pohled  vypadá spíše jako pouzdro na kontaktní čočky nebo miniatura ovladače  pro Playstation, oproti svým kolegům je to stále ještě vcelku  obyčejný telefon. Co se týče displejů, mají všechny telefony  zastaralé monochromatické. Nejhůře je na tom zřejmě model číslo  3, nejlépe vypadá inverzní displej jedničky.

Druhá modelová  řada Xelibri používá stejnou strategii číslování jako její předchůdci,  a na trhu se tak bude možné setkat s přístroji označenými jako  5, 6, 7 a 8. Hned na první pohled je u nových modelů patrný odklon  od sci-fi vzhledu k více praktickému designu. Proto jeden z nových  Xelibri připomíná sponu a jiný zase pudřenku včetně zrcátka.  Celou řadu lze rozdělit na pánskou a dámskou část, přičemž podobnou  koncepci s minulými modely naleznete pouze u Xelibri 8, které  je stejně jako Xelibri 3 určeno k zavěšení na krk a má i stejný  způsob ovládání.

Další novinkou druhé řady stylových telefonů  od Siemensu je barevný displej s rozlišením 101 x 80 obr. bodů  a schopností zobrazit 4 096 barev. Ten je velmi podobný těm,  které Siemens donedávna používal ve svých mobilních telefonech,  tedy displeje poněkud zastaralé a co do kvality spíše podprůměrné.  Na druhou stranu je nutno uznat, že pro funkce telefonů Xelibri  jsou čtyři tisíce barev a nižší rozlišení zcela postačující.

Co  se týče ovládání, je při shodné struktuře menu u jednotlivých  modelů odlišné. Nejblíže běžné koncepci mají Xelibri 5 a 7 s  klasickým uspořádáním jednotlivých prvků a poměrně snadno se  pracuje i s oválnou klávesnicí, naopak nejtěžší bude ovládnutí  osmičky. Ta se totiž, stejně jako trojka, ovládá pouze čtyřsměrnou  kolébkou a jedním tlačítkem. I přesto, že klávesnici byste na  tomto modelu hledali zbytečně, můžete s Xelibri 8 psát SMS zprávy,  a dokonce to jde lépe, než byste čekali. Celkový dojem z ovládání  je poněkud negativně ovlivněn nepříliš logickým menu, a nutností  zbytečně častého stisku určitých kláves. Prostě a jednoduše,  Xelibri není One Touch.

Funkční výbava telefonů se příliš nezměnila  a odpovídá zaměření značky. Produkty značky Xelibri mají především  upoutat, zaujmout a šokovat. Na wapování, focení a synchronizaci  s PC si můžete vybrat z široké nabídky jiných výrobců. Ale aby  to nevypadalo, že Xelibri je jen drahý přívěšek, nutno některé  funkce vyjmenovat. Kromě standardního volání a psaní textových  a rozšířených zpráv tedy umí nová řada i pobavit hrami, budit,  počítat na kalkulačce a zapisovat poznámky do kalendáře. Jakákoliv  data byste v telefonu hledali marně, a tak se budete muset obejít  i bez možnosti stahování nových obrázků, polyfonních melodií  a témat.

Telefony Xelibri jsou určeny převážně jako módní doplněk.  O to více zarážející je fakt, že kvalita materiálů, z nichž jsou  přístroje vyrobeny, je spíše průměrná. Namísto ušlechtilých kovů,  které používá pro své špičkové stylové telefony Nokia, všude  samý plast. Nutno podotknout, že cena jednotlivých modelů Xelibri  není nijak extrémně vysoká, přesto nás provedení nenadchnulo  tak, jak bychom od stylových telefonů očekávali.

Xelibri

Cena vč. DPH: 6 800-9 500 Kč

K recenzi poskytla firma:  Siemens ČR, http://www.siemens.cz

§§§§§


Moje vlastní doména I.

Josef Kulhavý

C04P0187

Před několika lety, kdy byl internet ještě v plenkách, bylo vlastnictví své vlastní domény luxusní záležitostí několika spíše větších firem a pro jednotlivce představovala drahou zbytečnost. S tím, jak se internet rozvíjí, přicházejí internetové společnosti s lepšími, a tím i zajímavějšími nabídkami, takže dnes je vlastní doména přístupná pro širokou veřejnost od organizací podnikajících v nejrůznějších oblastech, až po nadšence, kteří mají svůj "nápad" a chtějí se s ním podělit s ostatními na internetu. Mnohým už přestala stačit dlouhá, a tím i nezapamatovatelná adresa firemních i osobních stránek. Pokud bychom měli zhodnotit potřebnost vlastní domény pro firmy, musíme konstatovat, že na zákazníky firmy nedělá příliš dobrý dojem, jsou-li firemní stránky umístěné na serverech freehostingových služeb: Na těch bývá vlastní název firmy nebo produktu ukryt příliš hluboko za velkým počtem lomítek a tím je celá adresa firmy obtížně zapamatovatelná. Navíc v mnoha případech freehostingové servery nedosahují takové konektivity, jakou zákazníci vyžadují.

Svou vlastní internetovou doménu s koncovkou ".CZ" na konci února vlastnilo 160 000 stránek. Pojďme se tedy věnovat krokům, které vedou k pořízení vlastní domény, ať už v národní doméně .CZ nebo v národních doménách jiných států.

Kde zjišťovat, zda je doména volná

První krok, který je třeba provést při zakládání domény, spočívá ve vybrání vhodného názvu. Přiměřené řešení pro firmy spočívá ve volbě názvu domény shodného s názvem firmy nebo produktu. U jednotlivců by mohl mít název velmi blízko k účelu, ke kterému bude stránka určena. Už z názvu domény by mělo být patrné, čím se bude obsah stránky zabývat.

Nedoporučuje se používat příliš dlouhé názvy doménového jména. Příklad z vlastní zkušenosti vypoví za vše: Trenér sportovního klubu pro postižené zvolil jméno domény tak, že použil název sportu s přídomkem "handicap". Název měl tedy celkem 12 písmen. Průměrná návštěvnost nedosahovala ani 5 návštěv denně. Po roce, kdy měl platit udržovací příspěvek, se rozhodl, že jméno podstatným způsobem zkrátí. Pro název domény vytvořil zkratku, která sice přímo nevyjadřovala okruh tématu stránek, avšak měla pouhá 3 písmena. Rázem se počet návštěvníků zvýšil téměř trojnásobně.

Pokud máte název pro svou doménu vybrán, měli byste zjistit, zda je zvolený název volný. Zde však nestačí zadat její název do prohlížeče. Současný majitel domény totiž může mít technické problémy nejrůznějšího charakteru, takže stránka, která se hlásí jako nenalezená, může být přesto zaregistrována. Aby bylo možné odhalit skutečný stav věci, navštivte některou z mnoha stránek, která určí, zda je doména volná či obsazená s naprostou přesností. Tuto informaci vám dokáže zjistit pomocí svých internetových stránek většina firem zabývajících se webhostingem, nebo prodejem domén. Můžete rovněž navštívit stránku národního správce domény (v případě České republiky www.nic.cz) a zjistit požadovanou informaci přímo "u zdroje" ostatní společnosti na internetu zjišťují informace rovněž právě tam.

Je-li vámi žádaná adresa obsazená, nabízí se několik možností, jak postupovat dál: Některé zajímavé a atraktivní adresy můžeme najít na několika WWW stránkách, které se zabývají burzou internetových domén. Za všechny uveďme například: domeny.supermarket.cz, www.pronajemdomen.cz, www.burzadomen.cz a mnoho dalších. Pravděpodobně tam ale vámi požadovanou doménu nikdo nabízet nebude. Můžete tedy zvolit jiné doménové jméno, nebo obsadit název v jiné národní doméně pro většinu uživatelů jsou přípustné jiné zajímavé koncovky, především nadnárodních domén (COM určené prvotně pro komerční organizace a firmy, ORG vyhrazené původně pro nekomerční organizace, NET pro organizace zabývající se jakkoli internetem). Zhruba před dvěma roky byly k těmto třem uvolněny další nadnárodní domény (BIZ určená především pro byznys všeho druhu, a INFO pro stránky s informacemi, zejména nekomerčními), které by měly komukoliv dosud nabízet dostatek volných atraktivních doménových jmen. Je-li vytoužená doména obsazená jiným uživatelem, ale obsah stránek je ve špatném stavu, nabízí se poslední možnost: jednat se současným majitelem o odprodeji domény. Někdy bude možná neoblomný a za prodej domény bude požadovat nepřiměřenou částku, jindy vám doménu uvolní velmi levně, například s podmínkou zařazení reklamního baneru na jeho jiné stránky. Vše záleží na vzájemné domluvě.

Jak vybrat webhosting

Druhou stránkou problému provozu vlastní domény je počítač, kde budou vaše stránky fyzicky umístěny. Na českém internetu nabízí své webhostingové služby v různé kvalitě několik desítek společností. Přičemž neplatí, že drahý rovná se kvalitní a levný rovná se problémový. Při výběru vhodného webhostingového programu doporučujeme zaměřit se na několik okolností:

První z nich je bezpochyby rozsah nabízených služeb. Chcete-li na stránkách nabízet pouze několik základních informací o sobě, o firmě, nebo o dění kolem vás, rozhodně nebudete potřebovat 100 MB místa na disku s podporou všemožných databází. V tom případě se spokojíte s 5 až 10 MB diskového prostoru, maximálně třemi e-maily a ti nejnáročnější s podporu PHP. Rozhodně se hodí zdánlivé "maličkosti", které vám ušetří mnoho času a práce: FTP přístup pro posílání souborů na server nebo e-mailový doménový koš, který zajistí, že cokoliv bude posláno na jakoukoliv adresu do vaší domény, obdržíte na své skutečné e-mailové adrese. Ne všechny popsané náležitosti všechny firmy standardně nabízejí. Má-li váš projekt vysoké ambice stát se pravidelným cílem několika tisíc uživatelů, rozhodně nepodceňujte údaj limitu přenesených dat. Některé společnosti si totiž při vyšším zatížení serveru účtují další poplatky, které provoz vaší domény nepříjemně prodraží.

Dále se zaměřte na reference. Pokud u webhostitelské firmy zakotvil nějaký pro vás známý server, o němž jste přesvědčeni, že jeho konektivita funguje bez problémů, můžete mít o obavu méně. Spolehlivým východiskem by měly být velké firmy s tisíci hostovaných domén. Kvalita webhostingu je pro mnohého majitelé domény rozhodující, a často padající server třebas i dlouholetí zákazníci rychle opouštějí.

Pokud víte, co od webhostingu požadujete, zaměřte se dále na cenu. Jak již bylo uvedeno výše, webhostitelské firmy vymáhají za stejné služby různé poplatky. Porovnejte tedy několik různých nabídek a vše si řádně rozmyslete. Naštěstí většina poskytovatelů nabízí určitou zkušební lhůtu zdarma. Pokud během ní zjistíte, že došlo byť jen k sebemenšímu problému s dostupností nebo s rozsahem objednaných služeb, máte možnost přestoupit bez finančních výdajů k jiné straně. Zejména pokud neodpovídají na vaše e-maily, příliš dlouho jim trvá vyřešení technického problému, měla by to pro vás být výzva k odchodu ke konkurenci.

Webhostitelské firmy mají smlouvy s různými registrátory domén, u nichž se mohou odlišovat i ceny za domény jejich registraci a provoz. Doporučuji proto taktéž zjistit a propočítat, jak se budou mezi sebou nabídky webhostingu lišit po zakomponování těchto cen.

Národní doména .cz

Jestliže jste si vybrali své doménové jméno s koncovkou ".CZ", není založení domény nic složitého. Přejděte na stránky zvolené webhostitelské firmy a proveďte objednávku. Je sice možné založit doménu vlastními silami, nicméně tato operace může být dosti strastiplná a výsledek nemusí být zrovna utěšující. Během objednávky u poskytovatele webhostingu budete vyzváni ke zvolení jména vaší nové domény. Pozor, většinou je nepřípustné zadávat do příslušného formulářového pole celou internetovou adresu (tedy "www.jméno.cz"), ale je vyžadováno zadání pouze samotného jména, případně s doménou 1. řádu (tedy pouze "jméno" nebo "jméno.cz")! Systém zkontroluje, zda je doména skutečně volná, a až poté vám dovolí v objednávce pokračovat. Mezi dalšími vyplňovanými údaji při registraci domény zcela jistě nebude chybět jméno a e-mailová adresa vlastníka domény, ale i kontaktní údaje, aby webhostitel mohl na toto jméno a adresu vystavit fakturu, kterou jste pak povinni zaplatit.

Další krok závisí na administrátorovi webhostingové firmy. Jeho úkolem je odeslat na vaši e-mailovou nebo kontaktní poštovní adresu potvrzení o tom, že byla vaše objednávka v pořádku přijata. Stejný člověk vytvoří pro doménu virtuální server, kterému jsou podle určitých pravidel přidělena jedinečná čísla. Ta pak odešle spolu s vaší žádostí o zřízení domény a názvy používaných DNS serverů registrátorovi. Webhostiteli zbývá nastavit váš nový účet na svém serveru, zvolit přístupová a jiná práva k tomuto účtu a opět odeslat zprávu s těmito údaji na vaši e-mailovou adresu.

V tu chvíli můžete nahrát svá data na server a začít jej testovat a vylaďovat. Vaše nová doména dosud nebude zprovozněna, a proto by měl být v posledním e-mailu od webhostitele alternativní přístup k vašim stránkách přes jeho server (typicky například: jméno.webhostitel.cz).

Kdybyste si celou záležitost rozmyslili a usoudili, že vlastně žádnou doménu nepotřebujete, máte stále dostatek času na to, požádat o zrušení objednávky. Okamžikem, kdy ztrácíte možnost "cesty zpět", je doba, kdy provedete platbu za doménové jméno a webhosting.

V blízké době od podání žádosti dorazí na váš e-mail zpráva od registrátora doménových jmen. V ní budou uvedeny všechny potřebné údaje, jak za doménu zaplatit. Až po připsání požadovaného poplatku na účet registrátora vám bude doménové jméno definitivně přiřazeno, a proto není vhodné s platbou dlouho otálet. Doména sice není v tu chvíli volně k dispozici dalším zájemcům, ale po určité lhůtě (většinou 10 dní) je opět odblokována, a tím na ni ztrácíte jakýkoliv nárok. Po provedení platby registrátor zašle na vaši poštovní adresu daňový doklad. Pokud se tak nestane a přesto jej vyžadujete, můžete o něj kdykoliv požádat.

Po vypršení zkušební doby dorazí na e-mail nebo poštou na vámi uvedenou kontaktní adresu další platební údaje tentokrát od webhostitele. Opět platí, že pokud peníze na jeho účet nepošlete včas, bude váš účet na serveru zrušen a místo prezentace se po zadání adresy vaší domény objeví webhostitelem vyhotovená informace o tom, že vlastník domény nezaplatil příslušnou částku. V nenávratnu budou pravděpodobně ztraceny i veškeré e-maily poslané do vaší domény.

Většina registrátorů poskytuje množstevní slevy, slevy při předplacení domény na několik let dopředu nebo slevy při objednávce domény spolu s webhostingem.

Domény .com, .org, .net, .info, .biz

Registrace nadnárodních domén ".COM", ".ORG", ".NET", ".INFO" a ".BIZ" je velmi podobná, jako registrace pod českým ".CZ". Na internetu funguje hned několik českých registrátorů uvedených amerických domén. Pro samotnou registraci tedy postačí na stránkách s objednávkou nové domény u webhostingové společnosti zvolit (z rozevírací nabídky) požadovanou doménu 1. řádu. Tam by neměla chybět žádná z nich.

Nadnárodní domény .COM, .ORG, .NET, .INFO a .BIZ jsou českými uživateli velmi žádány, především pro svou cenu. Registrátoři totiž nepožadují žádný registrační poplatek a udržovací poplatek je oproti českým doménám zhruba poloviční.

Doména EU

Svou vlastní doménu 1. řádu bude v blízké době mít i Evropská unie. Pečlivě ji však bude střežit před nežádoucím obsahem a ještě obezřetněji vybírat, komu dovolí, aby se jeho stránky honosily koncovkou ".EU" alespoň zpočátku. Doména bude spuštěna zhruba na začátku druhé poloviny tohoto roku.

Někdy v roce 2000 se telekomunikační komise EU začala zabývat vytvořením vlastní domény pro Evropskou unii. Již na začátku se ujala myšlenka, že domény budou moci nejprve zaregistrovat vlastníci ochranných známek Evropské unie, a proto mohou již nyní požádat o tzv. předregistraci. Ta jim zaručuje, že v případě oprávněnosti svého požadavku bude pro subjekty vlastnící ochrannou známku doména zablokována, a v okamžiku spuštění provozu domény tak nebude docházet k vydíráním firem ze strany spekulantů. V průběhu listopadu se trh s doménami uvolní i pro další zájemce, a doménu si bude moci zaregistrovat téměř každý.

Požádat o předregistraci můžete pomocí několika českých internetových firem. Snadno některou z nich naleznete, zadáte-li do svého oblíbeného vyhledávače spojení klíčových slov "domény eu". Cena by se zpočátku měla pohybovat kolem 10 eur, po jednom roce provozu by měla klesnout zhruba na polovinu.

Další domény

Přidělenou svou vlastní doménu (tzv. top-level domains TLD) má v současnosti už každý, třebas i ten nejmenší stát na světě. Avšak ne každý dovolí komukoliv doménu zaregistrovat. Některé státy (zejména malinkaté ostrovní) svou národní doménu vůbec nepoužívají, jiné dovolí registraci jen občanům nebo firmám, jež mají v tom kterém státu své bydliště, sídlo nebo alespoň pobočku. Rozhodně to však není pravidlem, a pokud chcete název své domény opatřit koncovkou například ".CD", patřící státu Kongo, nemusíte hned od svých plánů ustupovat.

Registrace některých především evropských domén zvládá automaticky zhruba každý třetí provozovatel webhostingu. U nich je registrace stejně jednoduchá, jako u domény s koncovkou ".CZ". Opět stačí zadat jméno vybrané domény do příslušného pole a vybrat požadovanou koncovku z rozevírací nabídky.

Chcete-li však zaregistrovat novou doménu s koncovkou, kterou váš webhostitel nenabízí, může nastat problém. Jak z něho ven? Řešení se nabízejí dvě: Můžete se pokusit najít jiného webhostitele. Ten nemusí být nutně z České republiky pokud zvládáte cizí jazyk (alespoň angličtinu), porozhlédněte se po nabídkách přímo v zemi, které patří žádaná koncovka. Máte-li obavy, že registraci v cizí řeči spolu se zaslání poplatků nezvládnete, nebo chcete využít ověřených služeb "svého" poskytovatele webhostingu, i pro vás se tu nabízí řešení:

Nejprve svého webhostitele informujte o tom, že u něho chcete hostovat internetovou doménu s neobvyklou koncovkou. Možná vám vyjde vstříc a zařídí vše potřebné. V opačném případě vytvořte nový účet bez registrace konkrétní domény nejčastěji pouze se subdoménou (například jméno.webhostitel.cz). Webhostitel by vám měl poskytnout IP adresy, které vašemu serveru přidělil. Dále je nutné nalézt společnost, jež pro vás bude spravovat záznamy na DNS serverech (podrobněji se o problematice DNS můžete dočíst v rámečku), a zjistit jméno těchto serverů. Mnoho společností, u kterých lze domény registrovat, nabízejí také služby DNS serverů. Hledat jiný DNS server tedy nemá smysl. Váš další krok bude spočívat v samotné registraci domény. Nejprve se můžete pokusit nalézt někoho, kdo je schopen vyřídit registraci v Kč a v češtině. Mezi nejvýznamnější české internetové společnosti, které nabízejí velké množství různých domén 1. řádu, patří DOMÉNY.CZ (www.domeny.cz) nebo Velkoobchod domén (domeny.velkoobchod.cz). Najít další firmy zabývající se registrací můžete přes vyhledávače: do vyhledávacího pole se pokuste zadat slovní spojení "registrace domény" a požadovanou koncovku: například "cd".

Nenajdete-li registrátora požadované národní domény u žádné české společnosti, budete nuceni navštívit správce domény 1. řádu. Některé adresy těchto správců jsme pro vás vypsali do tabulky na této stránce, kompletní seznam můžete nalézt na internetové adrese www.iana.org/root-whois. Obecně by však mělo platit, že internetové stránky správce národní domény by měly mít adresu www.nic.xx (místo xx doplňte požadovanou koncovku). Na tomto odkazu naleznete všechny potřebné informace, jak se zaregistrovat. Buď bude na stránce přítomen formulář, kterým registraci provedete, nebo alespoň popis, jak při registraci postupovat. Nutno podotknout, že ne všude mají možnost výběru jazyka do angličtiny, takže občas si budete muset pomoci slovníkem.

Doména úplně zadarmo

V Tichém oceánu v oblasti Polynésie leží malé souostroví. Poté, co byla státu Tokelau, který tu leží, přidělena národní koncovka ".TK", rozhodla se zdejší vláda, že bude internetem propagovat svůj stát a nabídla registraci a provoz domény zcela zdarma. Na stránkách www.dot.tk mohou zájemci zdarma uskutečnit registraci domény. Vyjmuty z bezplatné registrace jsou doménová jména kratší než 5 písmen a dále některé atraktivní názvy (například internet.tk, computer.tk, atd.). Při registraci se však nestáváte licenčním vlastníkem domény 2. řádu. To znamená, že vám ji správce může kdykoliv zastavit nebo prodat platícímu zájemci. Tomu můžete zabránit využitím placené registrace v ceně 20 USD na 2 roky. Doména TK je provozována jako přesměrovací, nelze ani měnit záznam DNS serverů, a proto je nutné již při registrování nové domény zvolit web, na který bude stránka přesměrována.

Pokud nechcete platit ani za webhosting, uložte své stránky na nějakém bezplatném serveru a přístup z nové domény na tuto stránku přesměrujte. Za provoz vašich stránek tak nebudete platit vůbec žádné poplatky. Adresa sice asi nebude příliš atraktivní, nicméně svůj účel i tak může úspěšně splnit.

DNS

Aby mohla doména fungovat, musí být její název obsažen na tzv. DNS (Domain Name Server) serverech. Pro každou doménu musí existovat minimálně dva a mají za úkol převést jméno domény (například www.pcworld.cz) na číslo počítače (například 188.161.33.90). DNS server je databází, která má u každé domény uvedenu číselnou IP adresu.

Váš internetový prohlížeč sám není schopen určit, na kterém počítači v síti internetu se nachází vámi požadovaná stránka. To zjistí až z číselné IP adresy, již mu prozradí právě DNS server. Počítač tedy odešle dotaz na DNS server, jakou IP adresu má počítač, na němž jsou umístěny například stránky http://www.pcworld.cz. Pokud nenalezne primární DNS server, požádá o tutéž informaci server sekundární. DNS server počítači odpoví, a podle IP adresy prohlížeč nalezne správný počítač a vyžádá od něho požadovanou stránku.

§§§§§


Svižně na internet

Jiří Došla

C04P0183

Neustálá konfrontace s nejrůznějšími nabídkami jednotlivých operátorů působících v oblasti telekomunikačních služeb vyvolává potřebu neustálého sledování aktuálních údajů. To se týká jak hlasových služeb, tak i služeb mobilních telefonů a v neposlední řadě i připojení k internetu.

Přehled nabídky

ADSL v pevných sítích

Připojení k internetu pomocí ADSL využívá standardní telefonní účastnickou přípojku. PC uživatel je připojen pomocí rozhraní Ethernet či USB k ADSL modemu, a ten pak přes rozbočovač do telefonního účastnického vedení. Tím je, na rozdíl od dial-up připojení, zajištěno též současné použití telefonní stanice i v době připojení k internetu. Rozdíl ve zpoplatnění pak spočívá v aplikaci paušálního měsíčního poplatku namísto periodické tarifikace.

Zřízení vlastní služby lze v podstatě rozdělit na tři kategorie. První kategorie představuje pouhé zřízení služby na ústředně, bez instalace koncového zařízení. Zákazník si sám instaluje koncové zařízení a platí pouze za část instalace vztahující se k ústředně. Tento způsob je také skryt pod pojmem samoinstalační balíček. Cena balíčku závisí na typu použitého modemu a aktuální promo nabídce toho kterého operátora. Tak např. je účtováno zřízení služby za pouhou 1 Kč. Jinak cena instalace je jednotná, protože vychází z ceny Českého Telecomu. Zde je dobře upozornit, že instalace telefonního rozvodu a rozbočovače je velice jednoduchá. Konfigurace modemu je obvykle dobře popsána v připojeném manuálu. Náročnější se pak může pro někoho stát vlastní konfigurace PC, neboť někteří operátoři k této části neposkytují, kromě hesla a přístupového kódu, vůbec žádný návod či pokyny. Naopak nabízejí podporu pomocí konzultace přes telefonní linku, ale za tučný příplatek v podobě vysokého minutového tarifu. Druhou kategorií je základní instalace koncového zařízení a je prováděna pracovníky příslušného operátora, včetně demonstrace funkčnosti služby na počítači pracovníka operátora. Součástí je i umístění a instalace příslušného rozbočovače, instalace modemu a předvedení funkčnosti přípojky pomocí techniky pracovníka operátora. Třetí kategorie placené instalace, nejrozsáhlejší a také nejdražší, je instalace rozšířená, která představuje kompletní instalaci služby, včetně prací souvisejících s konfigurací PC zákazníka a předvedení funkčnosti na zařízení zákazníka. Vyúčtování služeb je pak provedeno prostřednictvím standardní měsíční faktury za telekomunikační služby.

Po úvodních nesmělých krůčcích při zavádění ADSL v roce 2003 se nabídka stabilizovala do dvou kategorií. První kategorie zahrnuje řešení pro domácnosti či menší firmy, druhá kategorie zahrnuje uživatele s potřebou větších rychlostí připojení a neomezeným objemem přenesených dat. Podle těchto používaných rychlostí a objemů dat se určuje i cena. Někteří alternativní operátoři navíc zvýhodňují ty uživatele, kteří současně s připojením k internetu využívají i poskytování hlasových služeb tohoto alternativního operátora. Standardní částí nabídky je též kapacita e-mailové schránky, a u některých programů i prostor pro WWW prezentaci. Tyto doplňkové služby nejsou do našeho přehledu zahrnuty a odkazuji čtenáře na příslušné webové stránky poskytovatelů.

Sítě kabelové televize

Další zajímavou a hodně využívanou nabídkou je rychlý internet přes sítě kabelové televize. Provozovatelé těchto sítí připravili pro uživatele svých služeb poměrně zajímavou nabídku. Má však obdobnou nevýhodu, jako současná nabídka ADSL v pevných sítích. Není dostupná v těch lokalitách, kde není dostupnost příslušného poskytovatele. Tam, kde ale je, má řadu nesporných výhod, hlavně v poměru ceny a objemu přenášených dat.

Sítě mobilních operátorů

Pro úplnost tohoto přehledu je uvedena i aktuální nabídka připojení k internetu prostřednictvím sítí mobilních operátorů. Následující tabulka přináší jen určitý výsek z možností a nabídek jednotlivých operátorů. Pro srovnání s ostatními, výše uvedenými informacemi, byly vybrány aktuální nabídky Eurotelu a T-Mobilu u připojení bez omezení přenášených dat a u Oskara Standardní nabídka. Nespornou výhodou oproti předešlým nabídkám je dostupnost prakticky kdekoliv. Jistou nevýhodou pak může být nižší rychlost, což se může projevit při přenášení velkých souborů, a pak i fakt, že spolehlivost je závislá na intenzitě signálu v daném místě. Cenová nabídka je dnes v podobě promo akce s omezenou platností.

Závěrem

Rychlé připojení k internetu je dnes jednou z nejsledovanějších oblastí v telekomunikacích. A vývoj situace je tak progresivní, že vzhledem k redakčním termínům není vyloučeno, že se mohou u některých operátorů objevit změny. Navíc některé současné ceny jsou v kategorii promo akcí, a jak bude vypadat konečná cena po ukončení akce, nelze předvídat. Pokud však další změny v ceně či rychlosti nebo objemu přenesených dat budou tím správným směrem z pohledu nás uživatelů, rádi je uvítáme. Věřím, že přehled napomůže v orientaci na trhu a snadnějšímu vyhledání dalších potřebných údajů na webech operátorů.

Připomínky k článku, návrhy témat, o kterých se z této oblasti chcete dozvědět více, posílejte prosím na adresu jdosla@seznam.cz.

§§§§§


Utekly kódy je to pohroma!

Vojtěch Bednář

C04P0182

Letošní únorový pátek třináctého byl, přinejmenším pro společnost Microsoft Corporation, vskutku nešťastným dnem. Došlo totiž k neautorizovanému zveřejnění části zdrojových kódů operačních systémů Windows NT4 a 2000. Co vše to může znamenat pro svět a pro internet, nebo pro telekomunikace vůbec? Znamená to hodně. První zprávy hovořily o tom, že vyzrazené kódy představují pouze malou část celých Windows. Posléze se ale ukázalo, že zhruba dvousetmegabajtový archiv obsahuje velké množství podstatných komponent tvořících OS. Z toho, co uteklo, sice není možné zkompilovat funkční Windows, ale to není příčinou, proč kódy zmizely.

Zdrojový kód

Prakticky každý program a operační systém je vlastně velice složitá sada počítačových programů, a může existovat ve dvou podobách. První z nich tvoří zkompilovaný binární (pseudobinární) kód. To jsou všechny ty soubory s příponami .exe, .dll, .sys a další. Právě ony mohou fungovat, mohou být spuštěny a vykonávat nějakou činnost. Proto se distribuují uživatelům.

Kromě toho ale každý program existuje ve formě takzvaných zdrojových kódů nebo textů. Jsou to skutečně textové soubory obsahující struktury programovacího jazyka, ve kterém je program napsán. Teprve po zpracování těchto textů aplikací nazvanou Kompilátor je vytvořen například náš soubor .exe, který již lze běžným způsobem spustit a provozovat.

Zkompilovaný kód lze spustit, ale není jej možno změnit. Všechny změny v programu nebo jeho modulu (s výjimkou některých, pokud to program umožňuje) je proto třeba provádět v jeho zdrojových textech. Aby se jakákoliv změna promítla do fungujícího programu, musí být po jejím provedení znovu zkompilován. Proto jsou zdrojové kódy tak chráněným a cenným zbožím, tedy alespoň pro společnosti tvořící proprietární software, mezi něž se řadí i Microsoft.

Kód ve službách zločinu

Uteknuvší zdrojové texty Windows mohou být snadno zneužity proti jejich autorům a především uživatelům. Předpokládá se, že kód obsahuje množství chyb. Na některé lze přijít i z jeho zkompilované podoby, jiné jsou naopak zřejmé pouze ze zdrojového textu. Pokud tento text máme k dispozici, můžeme takové chyby odhalit a zneužít je například k průniku do zabezpečeného operačního systému. Stejně tak jimi může být systém zastaven, restartován, anebo výrazně pozměněna jeho funkčnost. To je ohromné riziko, kterého si je výrobce velmi dobře vědom. Ukradené kódy sice patří dnes již zastaralým systémům, respektive jejich verzím, avšak i tak se vyskytují i v nových OS Windows XP a připravovaném systému Longhorn, stejně tak jako ve Windows Serveru 2003. Díky tomu se riziko přesouvá i na tyto operační systémy. Všechny červy, kterým se až doposud povedlo masivní rozšíření, s jedinou významnou výjimkou, vyžadovaly být spuštěny uživatelem. Znalost zdrojových kódů však otevírá cestu k novým, dokonalejším škodlivým kódům. Takovým, které se podobně jako loňský Blaster mohou do OS dostat jinak než e-mailem, formou přímého útoku. Navíc hrozí, že záplatování využité chyby bude ztíženo její složitostí, nebo že takový škodlivý kód bude využívat důležitých služeb, které nelze dost dobře změnit.

Kód ve službách lidstva

Existují ovšem i pozitivní věci spojené s útěkem zdrojového kódu z Microsoftu. Především programátoři, kteří se ke zdrojovým kódům (ilegálně) dostali, se mohou konečně podívat, jak Windows uvnitř ve skutečnosti pracují. V důsledku toho mohou být jejich aplikace lépe naprogramované. Mohou také lépe využívat vnitřních služeb operačního systému, díky tomu běžet rychleji, lépe a být méně poruchové. Nedostatky, které vyplynou kvůli nechtěnému zveřejnění kódů na povrch, mohou být opraveny dříve, než jsou zneužity. Už samotný fakt, že se zdrojové texty dostaly na veřejnost, donutil výrobce systému k masivní vlně prověření jeho bezpečnosti, k preventivnímu vyhledávání možných slabých míst. Dá se předpokládat, že texty využije ke stejné činnosti také mnoho dalších dobrovolníků, a tak se to, k čemu došlo, může stát vlastně užitečným jak uživatelům, tak v konečném důsledku i Microsoftu.

Klon na cestě?

O klonování lidí se vedou dalekosáhlé spory, ale jak je to s klonováním operačního systému? Jak už bylo řečeno, z toho, co uteklo, funkční Windows neuděláme. Přesto mohou být texty využity při tvorbě řekněme nového operačního systému, nebo při vývoji současných napodobenin. Například pod operačním systémem Linux lze již nyní provozovat některé aplikace pro Windows, včetně například Microsoft Office. Poznání původních zdrojových textů bude mít pravděpodobně za následek zdokonalení technologií, jež toto umožňují, tak, že i ty aplikace, které nyní nefungují, ani na specializovaných distribucích jako jsou Lindows, fungovat budou (jsou to především hry).

Útěk zdrojových textů Microsoftu, respektive Mainsoftu, byl v první řadě intelektuální krádeží. Tato krádež přináší mnoho nových rizik, ale také mnoho pozitiv, obojí v globálním měřítku. Zdrojáky OS Windows jsou na veřejnosti velikým pozitivem, stejně tak jako nebezpečnou zbraní. Záleží jen na tom, jakým způsobem se jich využije.

§§§§§


Důvěřuj, ale prověřuj I.

Patrik Malina

C04P0188

V první části našeho článku o nezpochybnitelné identitě v kybernetickém světě, jejž najdete v minulém vydání PC WORLDu, jsme se věnovali zvláště základním principům a ukázkám, jak vlastně vypadá certifikát a jakým způsobem s ním lze pracovat. V minulém dílu našeho článku jsme si objasnili základní vlastnosti asymetrické kryptografie a přiblížili jsme si její principiální vlastnosti, jejichž výhod v současné době využíváme. Jednou ze zásadních aplikací tohoto univerzálního schématu je postup, běžně zjednodušeně označovaný jako digitální podpis. Protože se jedná o funkci klíčového významu, blíže si zde osvětlíme její podstatu, a v následujících odstavcích pak předvedeme praktické nasazení při poštovní komunikaci. Pokud jsme pár veřejný a privátní klíč dosud využívali při šifrování, postup byl vždy jednoznačný: veřejný klíč adresáta-příjemce posloužil pro operaci zašifrování a jeho příslušný privátní klíč pak posloužil k rozšifrování utajených dat. Tento postup tedy vyřeší utajení, ovšem naší snahou je zajistit ještě neméně důležitý druhý cíl, kterým je ověření pravosti odesílatele a potvrzení, že zprávu v průběhu cesty nic nepozměnilo a nepoškodilo, tedy nebyla např. podvržena.

Právě tuto fázi zajistí digitální podpis, při němž jsou klíče použity odlišným způsobem. Na rozdíl od šifry musí při podpisu odesílatel mimo jakoukoliv pochybnost prokázat, že zpráva pochází od něj. To znamená, že ji musí označit nějakým "otiskem", jehož autorem nemůže být nikdo jiný. Pomocí čeho to provede? Hádáte správně jediná utajená "věc", kterou má každý uživatel ve své absolutní moci a střeží ji jako tajemství, je privátní klíč. Myšlenka je tedy taková, že sestavená zpráva je v zásadě podepsána privátním klíčem odesílatele a posléze vypuštěna do internetu běžnou cestou (v případě, že netrváte na utajení, nemusíte obsah šifrovat to je zcela nezávislá možnost). Jakmile příjemce obdrží tradičním způsobem váš e-mail, zjistí, že jeho náplň lze ověřit pomocí platnosti elektronického podpisu. Jak to provede? Ano, samozřejmě použije veřejný klíč odesílatele, neboť to je jediná část systému, jež se cizímu příjemci může dostat do ruky. A otázka, kde jej vezme, je pro poctivé čtenáře z minula snadná: veřejný klíč odesílatele digitálně podepsaného e-mailu je obsažen v certifikátu, jejž vám samotný odesílatel do zprávy může přiložit. Takže máme doručenou zprávu, "přešifrovanou" privátním klíčem odesílatele, jeho veřejný klíč, jemuž důvěřujeme (ověřili jsme si pravost certifikátu, jak víme z minula), a nic nám nebrání provést dešifrování. Pokud se operace podaří a obdržíme původní, korektní zprávu, je vše v pořádku a původnost je ověřena.

Jenže jistě zde cítíte určité drobné nedostatky, jež bude potřeba vyřešit. V první řadě, asymetrická kryptografie je poměrně pomalá, a rutinní šifrování celých zpráv (třeba včetně objemných příloh) by bylo tak obtížné, že bychom se možná dostali na hranici použitelnosti. Dále je tu jiný nedostatek v podobě skutečnosti, že celou digitálně podepsanou zprávu, jejíž původní verzi jsme získali díky použití veřejného klíče odesílatele, nemáme s čím srovnat nemáme zkrátka referenční verzi téže zprávy. Naštěstí se celý postup odehrává ve skutečnosti v trošku upravené verzi.

Pokud se odesílatel pokusí digitálně podepsat odchozí zprávu, dojde nejprve k provedení určité výpočetní funkce, jejímž výsledkem je jedinečný otisk, běžně označovaný jako hash. Jde o jakýsi zhuštěný vzorek, jenž se vyznačuje důležitými vlastnostmi. V první řadě má konstantní délku, která je typicky velmi malá v poměru k objemu celé zprávy, a pochopitelně právě toto značně urychlí následné kryptografické operace. Dále je hash prakticky jedinečným obtiskem a platí, že drobounká změna původní zprávy vyvolává značnou změnu vystupující hashe. A v neposlední řadě platí další důležitá skutečnost, a to že výpočet hashe je jednosměrná operace, takže z její hodnoty nelze zpětně rekonstruovat obsah zprávy. Přesněji řečeno, při snaze o zpětné sestavení výchozí podoby zprávy by vám nevznikla jediná varianta, ale řada verzí, z nichž byste stejně nic kloudného nevybrali, a navíc byste vše počítali velmi dlouho.

Celý postup se díky hashi projasňuje a dostává pevné obrysy. Odesílatel tedy ve skutečnosti sestaví kolekci, zahrnující původní zprávu, certifikát se svým veřejným klíčem a vypočtenou hash, zašifrovanou svým privátním klíčem. A příjemce? Asi tušíte, že uchopí doručenou zprávu, vypočte dohodnutým postupem svou variantu hashe (algoritmus je veřejný a nijak to neohrožuje bezpečnost), následně z certifikátu odesílatele vytáhne jeho veřejný klíč, s jeho pomocí dešifruje doručenou hash a pak obě varianty porovná. Pokud se odeslaná podepsaná varianta hashe shoduje s verzí, kterou si příjemce pořídil sám pod vlastní kontrolou, pravost obsahu zprávy je stvrzena a její přenos je považován za důvěryhodný.

Postup je názornou ukázkou, že samotné šifrování není jediným využitím asymetrické kryptografie a její geniální podstata nabízí i další, velmi důležité aplikace. Dodejme, že příklad, popsaný na elektronické poště, popisuje obecnější schéma, neboť digitálně podepisovat lze celou řadu jiných entit, jako třeba programové komponenty, instalační balíky či třeba ovladače pro zařízení v operačním systému.

Podepisujeme a šifrujeme poštu

Jedním z nejdůležitějších využití prostředků pro elektronickou identifikaci a silné asymetrické kryptografie je nasazení pro posílení důvěryhodnosti v oblasti e-mailové komunikace. Elektronická pošta se stala běžnou součástí našeho života, a protože se ve výchozí podobě v podstatě jedná o velmi nedůvěryhodný komunikační kanál (podvrhnout e-mail je neuvěřitelně snadné), je nasazení certifikátů žádoucí. Použití elektronické identity a šifry s sebou přináší řadu výhod a kýžených vlastností: příjemce si může ověřit pravost odesílatele, jenž zároveň nemůže dodatečně autenticitu své zprávy popřít (jeho "značka" je nezaměnitelná), a obsah zprávy je pochopitelně možno ochránit silnými šifrovacími postupy, čímž navíc zajistíte naprostou privátnost přenášených dat. Použití certifikátu pro uvedené účely je umožněno díky zavedení protokolu S/MIME, což je prostředek pro přímé začlenění možností asymetrické kryptografie do programů pro zasílání elektronické pošty. Řada klientských aplikací, včetně produktu Outlook Express, tento protokol podporují, a nabízejí uživatelům pohodlné rozhraní, jež tyto jinak poměrně komplikované postupy zajistí. Nemusíte se obávat, vše je dobře zvládnutelné.

Obr. 1: Postup zavedení chráněné komunikace si ukážeme na příkladu MS Outlook Expressu, přesněji v jeho verzi 6.00, jež je součástí MS Internet Exploreru 6.0, vše v operačním systému MS Windows XP. Základem úspěchu je v první řadě existence certifikátu uživatele, jenž chce svou poštu chránit. Pro pokusné účely si můžete potřebný certifikát nechat zdarma vystavit např. certifikační autoritou I.CA, podobně jako jsme to udělali my (na adrese http://Lobkowiczova/

cer_ test_standardnostmi). Takto či jinak získaný osobní certifikát se musí vyznačovat jednou zásadní vlastností: jako předmět se musí v jeho záznamech vyskytovat právě ta e-mailová adresa, kterou hodláte příslušným veřejným klíčem z certifikátu podepisovat či šifrovat. Nejde o formalitu, neboť Outlook Express vám použití nekorektně vystaveného certifikátu nedovolí a celá procedura nebude funkční, přesněji bude nedostupná. Pokud na uvedené webové stránce vyplníte testovací žádost včetně zadání e-mailu, bude vám autoritou obratem zaslán takovýto certifikát, jejž lze následně otestovat.

Obr. 2: Doručený osobní certifikát je nutno po uložení na disk nejprve naimportovat do osobního úložiště. Toho dosáhnete dvojklikem na samotný soubor (máte-li jich více variant, což je běžné, pak vyberte třeba ten s příponou .der), načež v následujícím průvodci importem pro jistotu ručně zadejte, že cílem certifikátu je úložiště Osobní (Personal). Dokončením této procedury jsme dosáhli výchozí konfigurace, totiž toho, že náš "podepisovací a šifrovací e-mailový" certifikát je uložen v operačním systému a můžeme jej předhodit poštovnímu programu. Než pokročíme dále, vzpomeňte si ještě na minulý díl a případně si do operačního systému obdobným postupem naimportujte certifikát samotné vydavatelské certifikační autority, v našem případě tedy I.CA. Však víte, důvěryhodný kořen je základem!

Obr. 3: Takto vybaveni můžeme vstoupit do poštovní aplikace, v tomto případě Outlook Expressu. Ještě než začneme, vezměte na vědomí jednu drobnost: tvůrci systému si příliš nelámali hlavu s názvoslovím, a proto vás nesmí zmást, že standardní struktuře jménem certifikát se občas v programu říká Digitální ID. Nuže k věci. Zde bude prvním krokem napojení certifikátu na konkrétní, existující poštovní účet. Vstupte pomocí volby Nástroje/Účty do dialogu Účty v Internetu, vyberte příslušné e-mailové konto a stiskněte tlačítko Vlastnosti. V následujícím dialogu přejděte na kartu Zabezpečení, neboť právě zde se ono propojení provádí. Jak je patrné i z obrázku, máte možnost k otevřenému účtu přiřadit dva certifikáty, nezávisle pro podepisování a šifrování zpráv. Pochopitelně lze přiřadit jediný pro obě operace. Ve výchozí podobě jsou pole prozatím prázdná.

Obr. 4: Zvolte tedy v jednom z případů tlačítko Vybrat, a vstoupíte tak do vlastního dialogu pro výběr konkrétního certifikátu. A právě zde dochází na "lámání chleba": pokud bude otevřený seznam prázdný, znamená to, že Outlook Express nenašel žádný použitelný certifikát, a vy se nemůžete pohnout dále a operaci dokončit. Jak se toto mohlo stát? Možností je několik: buďto jste Osobní prozatím vůbec nenaimportovali (pak to udělejte dle postupu výše), nebo jste certifikát naimportovali na špatné místo mimo úložiště Osobní (což je ta méně pravděpodobná varianta, pokud jste byli důslední), případně jste využili osobní certifikát, jehož Předmět (Subject) obsahuje jinou e-mailovou adresu, než jaká je zapsána v právě ošetřovaném účtu (typická situace). Nepříjemné je, že Outlook Express neoznámí chybu, ale prostě pouze nenabídne žádný certifikát k přiřazení, a na vás je vypátrání důvodu. Pokud vše proběhlo korektně, bude v seznamu alespoň jedna dostupná položka, jako na našem obrázku.

Obr. 5: je vše v pořádku případně si certifikát pro kontrolu prohlédněte a následně potvrďte výběr tlačítkem OK bude karta Zabezpečení realizované připojení signalizovat připojeným jménem držitele certifikátu. Naprosto identickým postupem pak přiřaďte též certifikát pro šifrování obsahu zpráv. V dolní části karty si povšimněte volby Algoritmus, v jejímž menu máte možnost ovlivnit, jakým postupem se bude provádět utajení poštovních zpráv. Pamatujte si především fakt, že nejsilnější zde dostupnou variantou je 3DES. Po úspěšném nastavení by karta měla vypadat asi jako na našem obrázku.

Obr. 6: Po úspěšné přípravě zázemí můžeme přistoupit ke konkrétní ochraně jednotlivých zpráv. Ještě jednou si připomeňme, že pokud se vám procedura s přiřazením certifikátů nezdařila, následující funkce nebudou korektně dostupné.

Samotný proces šifrování a podepisování zpráv lze řídit ručně pro každý jednotlivý případ či nastavit všeobecně, pro všechny odesílané e-maily. Nejdříve tedy přejděte do menu Nástroje/Možnosti na kartu Zabezpečení, kde v dolní části můžete využít zaškrtávacích polí pro výchozí ovlivnění všech zpráv. Vřele doporučujeme obzvláště šifrování na tomto místě nezapínat a řešit jej případ od případu, na druhou stranu digitální podpis všem e-mailům nijak zásadně nemůže uškodit.

Obr. 7: Pomocí tlačítka Upřesnit dále přejděte do podrobnějšího dialogu s větším množstvím parametrů, jejichž prostřednictvím dále můžete ovlivnit chování programu. Horní část pojednává o šifrování a dovoluje v rolovacím menu definovat úroveň zabezpečení, již v příchozích zprávách očekáváte. Pokud nastavíte laťku vysoko, příchozí e-maily se slabší šifrou budou varovně označeny jako "slabší" a vy budete moci posoudit, zdali jejich utajení věříte. V praxi klidně používejte pravidlo, že co je nad 128 bitů, je pro běžnou komunikaci velmi bezpečné. Nastavení v prostřední sekci ovlivňují nakládání programu s certifikáty. Obzvláště první a třetí volba jsou důležité a využívejte jich příjemci vaší pošty rovnou obdrží krom podpisu i certifikát s vaším veřejným klíčem, a pokud vám doručené e-maily budou certifikáty odesílatelů také zahrnovat, budou tyto automaticky uloženy do systému do příslušného zásobníku. Poslední dolní volba spouští klíčovou funkcionalitu, o níž jsme si důkladně pohovořili minule, a to je Kontrola odvolání certifikátů (revokace). Chcete-li zajistit seriózní důvěryhodnost, měli byste kontrolu zapnout.

Obr. 8/9: Takto vybaveni již můžeme konečně napsat a odeslat první digitálně podepsanou zprávu. Postup při sestavení e-mailu je pochopitelně standardní, takže prostě udělejte, na co jste zvyklí, a zastavte se před odesláním. Pokud chcete aplikovat elektronický podpis, poslouží vám k tomu tlačítko obálky s pečetí, po jehož stisku se vedle pole "Od:" objeví malý grafický symbol, znázorňující že se chystáte odeslat digitálně podepsaný e-mail.Teď můžete poštu běžným postupem zaslat příjemci.

Obr. 10/11: Co nastane v případě doručení takovéto zprávy protistraně? V každém případě bude příjem podepsané zprávy avizován příslušnou ikonou v jejím záhlaví. Další situace bude především závislá na skutečnosti, zda příjemce e-mailu důvěřuje stejnému vydavateli certifikátů, od nějž obdržel odesílatel ten svůj. O významu důvěryhodných kořenových autorit jsme hovořili minule, takže vám jistě neušlo, že důvěryhodnost digitálního podpisu závisí na prestiži autority, jež jej posvětila. Pokud příjemce prozatím autoritě nedůvěřuje, dostane se mu varovné zprávy, že něco není v pořádku, přičemž případné nejasnosti lze okamžitě zjistit.

Obr. 12/13: Pokud příjemce i odesílal v případě otevírání e-mailu již důvěřují stejné autoritě, poštovní program nebude poukazovat na potíže a korektně naznačí, zdali doručená zpráva je v pořádku, tedy zda nebyla platnost podpisu narušena v průběhu přepravy jakýmkoliv vnějším zásahem. Velmi důležitá je skutečnost, že pokud vám odesílatel poskytnul jako přílohu svůj certifikát s veřejným klíčem, uložením jeho identifikačních údajů do adresáře aplikace dojde také k současnému archivování certifikátu pro budoucí využití.

Obdobným způsobem jsou prováděny potřebné operace v průběhu šifrování zprávy. Na počátku je opět odesílatel, jeho nový e-mail a tlačítko, jež pro změnu obsahuje visací zámek. Zprávu lze zároveň zašifrovat i podepsat, čímž v podstatě využijeme dostupné možnosti pro její ochranu.

Obr. 14: Zde, v případě šifrování, však mohou nastat obtíže již při snaze e-mail odeslat. Jak správně tušíte, při snaze o ukrytí dat šifrou vás může zaskočit absence certifikátu příjemce, bez nějž nemáte šanci získat jeho veřejný klíč, pro šifrování nezbytný. Jak situaci řešit? Jednou z možností je nechat si protějškem zaslat potřebný certifikát jako přílohu, pochopitelně v pěkně podepsaném e-mailu...

Obr. 15/16: Naplníte-li předpoklady a zprávu korektně před odesláním zašifrujete, situace u příjemce bude opět odpovídat provedené operaci příchozí e-mail bude opatřen ikonkou, indikující ochranu, a po otevření se vám může dostat vysvětlující informace o dešifrovací proceduře.

Obr. 17/18/19: Pokud je vše v pořádku, obdržíte po stisku tlačítka již tradiční okno s přijatou zprávou, jejíž obsah je běžně zobrazen, jako by šifra neexistovala. V případě, že jste využili obou možností podpisu i šifry budou se výsledné dialogy a vzhled obdržených zpráv mírně lišit dle aktuální varianty.

Obr. 20/21: Grafické rozhraní, jež nabízí zobrazení takto ošetřených poštovních zpráv, však není jen kosmetickou parádou ikony podpisu (pečeti) a šifry (zámku) lze totiž využít pro zobrazení detailních informací o celé proceduře. Pokud kliknete na jednom ze symbolů (pečeti, zámku), jsou vám dostupné v následném dialogu na kartě Zabezpečení detailní informace o provedené kontrole celistvosti přenesených dat a jejich ukrytí. Využijete-li navíc tlačítko Zobrazit certifikáty, máte možnost detailně prozkoumat důvěryhodnost autora e-mailu, jím využité předvolby a navíc zde lze snadno vytvořit novou položku v adresáři, pochopitelně včetně potřebných certifikátů.

Jak již bylo uvedeno výše, pro nastolení automaticky ověřovaného důvěryhodného vztahu mezi stranami, jež si zasílají digitálně podepsané e-mailové zprávy, je klíčová shoda a podložená důvěra v případě kořenové certifikační autority. Pokud se komunikující strany shodnou buďto na stejném vydavateli certifikátů, nebo považují navzájem autoritu svého protějšku za důvěryhodnou, mohou tento vztah stvrdit instalací certifikátu inkriminované kořenové autority do svého systému, čímž dojde k dosažení plné funkcionality příslušných aplikací a veškeré ovládání pak bude jednoduché a transparentní.


Důvěřuj, ale prověřuj II.

Záloha certifikátů a klíčů

V tomto i předchozím článku jsme si na různých příkladech ukázali, jak užitečné mohou být v praxi moderní šifrovací postupy a použití certifikátů. Jistě vám neušla jedna velmi důležitá skutečnost: funkcionalita celé struktury stojí a padá s tím, že máte k dispozici svůj klíčový pár, tedy dvojici veřejný a privátní klíč, a navíc musíte být schopni zajistit v případě privátního klíče jeho maximální utajení. Stejně jako vše ostatní na pevném disku vašeho počítače, i certifikáty a klíčové páry uložené v útrobách operačního systému mohou snadno podlehnout zničení. Zhroutí-li se vám aplikace, nainstalujete ji znovu, ovšem přijdete-li o privátní klíč, není cesty zpět.

V zásadě nejjednodušší metodou pro zálohování certifikátů, případně i s privátním klíčem, je export z úložiště v operačním systému na nějaké přenosné médium, jež následně uchováváte na přiměřeně dobře utajeném místě. Tato procedura dovoluje v podstatě vyrobit záložní kopie certifikátů i s klíči, a to opakovaně v neomezeném počtu. Než k této proceduře přistoupíte, ještě jednom si připomeňme, že následná ochrana záložního média je absolutní nutností. Je tomu tak mimo jiné i proto, že po provedení exportu ztrácí certifikát (včetně klíče) jakousi ochrannou vazbu na účet v operačním systému Windows: dokud byl v nitru systému, nebylo možno s ním disponovat bez platného přihlášení, ovšem z ukradené diskety jej může kdokoliv naimportovat do svého, jinak zcela cizího účtu, a použít jej k nejtěžšímu útoku formou podvržení vaší identity.

Obr. 22: Export certifikátu z osobního úložiště můžete provádět na více místech, například prostřednictvím MS Internet Exploreru, kde přejděte v menu Nástroje/Možnosti Internetu na kartu Obsah a stiskněte tlačítko Certifikáty. Z tohoto nám již důvěrně známého místa lze označit žádoucí položku a stiskem tlačítka Exportovat zahájit samotné zazálohování.

Obr. 23: Pokud se rozhodnete provádět zálohu včetně privátního klíče, jež vám dovolí jako jediná v případě pádu systému či hardwaru obnovit přístup k zašifrovaným datům, musíte ve druhé obrazovce proběhnuvšího Průvodce použít volbu "Ano, exportovat soukromý klíč".

Obr. 24: Následující dialog dovoluje nastavit podrobnější parametry exportu. Volba "Zahrnout všechny certifikáty..." je výhodná z toho důvodu, že spolu s vaším certifikátem budou zálohovány i nadřízené položky, případně až k certifikátu důvěryhodné kořenové autority. Následná obnova při poškození systému bude o to snazší, že si nebudete moci dodatečně ostatní certifikáty shánět. Rozhodně také neváhejte s použitím prostřední volby, jež dovolí exportovaný soubor ještě dodatečně ochránit heslem. Třetí, spodní možnost, je užitečná v případě, že jste se rozhodli certifikát exportovat s tím, že na daném počítači dočasně či trvale nebude používán. Jde o situace, jako je plánovaná reinstalace Windows či záměna "železa" za nové, takže citlivý privátní klíč bude po exportu odstraněn z útrob systému.

Obr. 25: V dalším dialogu již zadáte ochranné heslo k souboru (pozor, jeho ztrátu nelze napravit!) a následně cestu, kam bude balíček po exportu uložen. Výsledkem akce je soubor jako každý jiný, a proto při nakládání s ním nezapomeňte na zásady důsledné ochrany, o nichž jsme mluvili.

V případě, že opravdu dojde k poruše systému či jiné nemilé kalamitě a budete nuceni certifikát ze zálohy obnovit, postup není o nic složitější. Protože Windows formát souboru rozpoznají již podle asociované přípony, stačí "dvojklik" k tomu, aby byl spuštěn průvodce importem, tedy zavedením certifikátu do systému. Před jeho započetím nezapomeňte na skutečnost, že přenést certifikát do osobního úložiště lze provést pouze pro účet, do něhož jste aktuálně přihlášeni. Po spuštění zaváděcí procedury budete v jednom z dialogů požádání o zadání ochranného hesla (opravdu to nepodceňujte!) a zároveň máte na téže obrazovce možnost nastavit dva veledůležité parametry. Silná ochrana privátního klíče spočívá v tom, že operační systém po vás bude při každém jeho použití vyžadovat dodatečné potvrzení, což je sice méně pohodlné, ale mnohem bezpečnější. Volba druhá je zaměřena na vaše budoucí záměry s certifikátem a privátním klíčem: chystáte-li se někdy znovu ze systému, kam klíč nyní zavádíte, provádět export, musíte tuto volbu zatrhnout. Pokud na to zapomenete, klíč bude po importu v systému uvězněn a už nikdy jej nedostanete ven! Obr. 26: V následujícím kroku se operační systém ptá, zdali může úložiště certifikátu vybrat sám. Protože se Windows běžně trefují do správného cíle, není potřeba v normálních situacích položku měnit. Nezbývá, než operaci dokončit a počkat si na potvrzovací okno.

Popsaná metodika je pochopitelně určena nejen k zálohování certifikátů a klíčů, ale rovněž k jejich univerzálnímu přenosu mezi počítači a operačními systémy. Formát certifikátu spolu s privátním klíčem, jejž obdržíte při exportu, je definován univerzální normou (označovanou jako PKCS 12), a proto takto uložený soubor lze dále univerzálně využívat.

Závěrem

V našem dvoudílném miniseriálu jste mohli narazit na nejčastější použití principů moderního šifrování dat a navazování důvěryhodnosti v kybernetickém světě. Ačkoliv tato problematika je poměrně široká, při pečlivém čtení a experimentování jste si mohli osahat jedny z nejběžnějších operací, jež vám zároveň mohou přinést bezprostřední užitek, především v oblasti zabezpečení osobní komunikace a zvýšení důvěryhodnosti obchodování na internetu. Dobré pochopení základů vás však bude spolehlivě provázet i při nasazení dalších, pokročilejších aplikací geniálního principu asymetrické kryptografie, jenž zásadně ovlivnil elektronický svět.

Když nepoužívám Outlook Express

Přestože náš příklad s ochranou elektronické pošty byl prováděn na komunikačních programech společnosti Microsoft, nikde není řečeno, že byste si nemohli stejnou ochranu nasadit do jiného nástroje. Pro doplňující ukázku jsme zvolili volně dostupný klient Mozilla Thunderbird, jenž je součástí jinak dobře známého internetového balíku.

Obr. 27: Jediný zásadní rozdíl oproti produktům Microsoftu je zde v tom, že aplikace nabízí vlastní úložiště certifikátů a nevyužívá prostor operačního systému. Nic to však nemění na konkrétních postupech, neboť všechny související operace jsou totožné. Správu zabezpečení pomocí certifikátů najdete v tomto programu v menu Tools/ Account Settings a dále pod položkou Security. V dialogu, jenž je poměrně podobný oknům v Outlook Expresu, máte možnost přiřadit certifikát zvlášť pro šifrování a zvlášť pro podpis.

Obr. 28: Nezapomeňte však nejdříve naimportovat svůj certifikát, jenž bude k těmto operacím sloužit. Provedete to v příslušném dialogu po stisku tlačítka Manage Certificates, kde při zobrazení karty Your Certificates zvolte tlačítko Import a vyberte soubor, v němž jsou potřebný klíčový pár a certifikát uloženy.

Obr. 29: Po úspěšném importu lze již po návratu do dialogu Security pomocí tlačítek Select přiřadit certifikát pro šifrování i podpis. Všimněte si, že dialogy aplikace jsou zpracovány velmi hezky a mají velmi vysokou informační hodnotu, takže můžete samotný obsah certifikátu důsledně kontrolovat.

Obr. 30: Použití podpisů a šifry u jednotlivých zpráv je poté opět poměrně jednoduché. Pokud píšete nový e-mail, pomocí voleb pod tlačítkem Security můžete specifikovat, zdali použijete podpis, šifru, či oboje zároveň.

Obr. 31: Rovněž práce s přijatou chráněnou poštou je poměrně jednoduchá a intuitivní. E-mail je po otevření v pravé části okna opatřen výraznými ikonami, které uživateli signalizují stav šifrování a podpisu.

Obr. 32: Pokud došlo k porušení zprávy a podpis již není platný či nastala jiná nesrovnalost, např. že e-mail byl podepsán certifikátem od autority, jíž nedůvěřujete, aplikace vám tuto skutečnost dá výrazně najevo (ikona zlomené tužky) a poklepáním si zobrazíte detaily, jež důvod potíží objasní.

Z uvedených příkladů je patrné, že poštovní klient Thunderbird z balíku Mozilla je naprosto plnohodnotně vybaven pro práci s certifikáty a chráněnou elektronickou poštou, a nic vám v tomto ohledu nebrání v jeho nasazení.

§§§§§


Vystudujte informatiku

Pavel Hrbáček

C04P0184

Chcete studovat informatiku na vysoké škole, a nevíte kde? Tak právě vám jsou určen následující přehled. Správně si vybrat totiž není vůbec jednoduché, protože oproti dobám minulým, kdy se tento obor dal absolvovat jen na čistě "počítačových" fakultách, je dnešní nabídka mnohem širší. Proto je důležité si při výběru místa uvědomit, jakým způsobem (a v jakém rozsahu) chcete informatiku studovat. Na výběr jsou obecně dvě možnosti. První z nich je vysoce odborné studium na specializovaných fakultách, které se, více méně, věnuje pouze informačním technologiím. Další možností je studium aplikované informatiky na jinak, než počítačově zaměřené škole. V tomto případě získáváte znalosti i z jiného oboru (který s IT třeba vůbec nesouvisí) a také se dozvíte, jakým způsobem v něm využít možností výpočetní techniky.

Matematicko-fyzikální fakulta,Univerzita Karlova v Praze

Nabízí bakalářský obor Informatika, na který navazuje magisterské studium. Při přijímacím řízení se skládá zkouška z minimálně dvou předmětů (matematiky, fyziky nebo informatiky) dle vlastního výběru, resp. se započtou dva nejlepší výsledky, pokud se zúčastníte všech tří testů. Požadovaná minimální hranice pro přijetí je 40 %. Posledním dnem podání přihlášek byl 29. únor. Další informace najdete na http://www.mff.cuni.cz.

Fakulta informatiky,Masarykova univerzita v Brně

Tato fakulta nabízí hned tři bakalářské obory Aplikovanou informatiku, Informatiku a Informatiku spojenou se studiem dalšího oboru. V rámci magisterského studia lze absolvovat návazné programy nebo zvolit Učitelství pro střední školy. Přijímací zkouška je pouze z matematiky. Na adrese http://www.fi.muni.cz/studijni/std_dokumenty/kriteria_prijeti2004 jsou podrobněji popsány požadavky na přijetí bez skládání zkoušky. Přihlášky lze podávat i elektronicky na adrese http://www.is.muni.cz/prihlaska, nejpozději do 28. února.

Fakulta elektrotechnická, ČVUT v Praze

Studenti této fakulty studují bakalářský obor Elektrotechnika a informatika, na který navazuje stejnojmenný magisterský program. Přijímací řízení obsahuje zkoušku z matematiky a fyziky. Konečný termín odevzdání přihlášek je 31. březen. Další informace o podmínkách přijetí najdete na http://www.fel.cvut.cz/deska/priz 2003.html.

Fakulta informatiky a managementu,Univerzita Hradec Králové

Pro zájemce je připraven bakalářský obor Aplikovaná informatika, na který navazuje magisterský program Systémové inženýrství a informatika. Přijímací zkouška se skládá z písemného testu z matematiky a angličtiny. Pro přijetí je třeba zvládnout test minimálně na 30 %. Termín přihlášek je 1. březen. Podrobnější informace najdete na http://www.uhk.cz/fim/uchazec/pohovory.asp.

Fakulta informačních technologií,VUT v Brně

V nabídce je bakalářský (a následně i magisterský) program Informační technologie. Přijímací zkouška se skládá z písemného testu z matematiky a z informatiky. Na základě výsledků je vytvořen seznam, ze kterého bude přijat děkanem požadovaný počet studentů. Termín odevzdání přihlášek je 15. březen. Více informací o přijímacím řízení najdete na http://www.fit.vutbr.cz/info/

predpisy/pppr041103.htm. Na VUT lze výpočetní techniku také studovat na fakultě podnikatelské (http://www.fbm.vutbr.cz), respektive na fakultě elektrotechniky a komunikačních technologií (http://www.feec.vutbr.cz).

Fakulta elektrotechniky a informatiky, VŠB-TU Ostrava

Na fakultě lze studovat dva bakalářské programy Informační technologie a Elektrotechnika, sdělovací a výpočetní technika. Po jejich absolvování může pokračovat na dvouletém magisterském studiu. Do současného pětiletého magisterského programu nebudou noví studenti již přijímáni. Přijímací zkouška je z matematiky a fyziky. V případě předchozích dobrých studijních výsledků, může děkan zkoušku prominout. Termínem pro podání přihlášek je 30. duben. Další informace najdete na http://www.vsb.cz/cz/fakulty/prij_riz.htm.

Fakulta jaderná a fyzikálně inženýrská, ČVUT Praha

Na této prestižní fakultě lze v rámci bakalářského programu studovat obor Inženýrská informatika a po jeho ukončení pokračovat v návazném magisterském programu. Přijímací zkoušku tvoří písemný test s matematiky, informatiky a u některých zaměření i z anglického jazyka. Po něm následuje ústní pohovor, který může být na základě dobrého výsledku z testu prominut. Přihlášky můžete podávat nejpozději do 31. března. Další informace najdete na http://www.fjfi.cvut.cz.

Fakulta mechatroniky, TU Liberec

Tato fakulta se zajímavě znějícím názvem má v nabídce dva bakalářské programy pro zájemce o výpočetní techniku Informatika a logistika a Elektronické informační a řídící systémy. Na ty lze dále navázat v některém z navazujících magisterských programů, jako je např. Automatické řízení a inženýrská informatika. Písemná zkouška je z matematiky, fyziky a informatiky. Do hodnocení se ovšem započítává jen lepší výsledek z testu z fyziky či informatiky. Termínem podání přihlášek je pro první kolo 31. březen, pro druhé kolo 15. srpen. Další informace najdete na http.//www.fm.vslib.cz/htm/fakulta/pdf/prijriz.pdf.

Fakulta informatiky a statistiky, VŠE v Praze

Pro zájemce je připraven bakalářský a navazující magisterský program Aplikovaná informatika. Přijímací zkouška se skládá z testu z matematiky a cizího jazyka, a je třeba ji zvládnout minimálně na 50 %. O přijetí potom rozhodne pořadí uchazečů. Přihlášky lze podávat také elektronicky, na adrese http.//www.prihlasky.vse.cz, a to nejpozději do 27. února. Podrobnější informace naleznete na http://www.vse.cz/prijimacky/brozura_f4_2004_2005.php.

Fakulta aplikovaných věd, ZČU v Plzni

Na této vyloženě počítačové fakultě je v nabídce hned několik bakalářských programů, které souvisí s IT Informatika, Výpočetní technika, Geomatika, Kybernetika a řídící technika, Finanční informatika a statistika. Na ně dále navazují odpovídající magisterské programy. Přijímací zkouška se skládá z matematiky, fyziky a informatiky. Posledním dnem na podání přihlášky je 31. březen, přihlášku lze podat i elektronicky. Další informace najdete v http://www.studium.zcu.cz/prijimac/fav.pdf.

Fakulta provozně ekonomická, ČZU Praha

Systémové inženýrství a informatika je název oboru, který mohou zájemci studovat, a to buď jako bakalářský, nebo jako magisterský program. Přijímací zkouška se skládá z testů z matematiky a z cizího jazyka. Termín podání přihlášek je 31. březen. Další informace najdete na http://www.pef.czu.cz.

Vysoká škola manažerské informatiky a ekonomiky v Praze

Na této soukromé vysoké škole můžete studovat bakalářský program Manažerská informatika. Přijímací testy jsou z cizího jazyka a z odborného předmětu (matematiky, informatiky nebo ekonomie v závislosti na zvoleném oboru). Po zkoušce ještě následuje ústní pohovor. Protože je škola soukromá, studenti za studium platí. Cena za semestr je 32 000 Kč, od sedmého semestru je snížena na 9 900 Kč. Termín pro odevzdání přihlášek je 31. květen a lze ji podat i elektronicky na adrese http://www.vsmie.cz/eprihlaska.

Závěrem

Vedle zmiňovaný fakult u nás existuje ještě celá řada dalších škol, které nabízejí obory spojené s informačními technologiemi. Na pedagogických školách lze třeba studovat aprobaci výpočetní technika nebo přímo specializovaný bakalářský program, který nabízí např. Pedagogická fakulta Jihočeské univerzity. Při hledání té správné školy můžete také zkusit některý ze specializovaných serverů, jako je http://www.fakulta.cz, http://www.kampomaturite.cz nebo http://www.vysokeskoly.cz a http://www.vysokeskoly.com.

§§§§§

$$$$$


Software


Jak těžko pracovat s hesly

Patrik Malina

C04P0165

V několika předchozích číslech jste mohli postupně narazit na sérii nástrojů firmy Symantec, jež byly uvedeny v rámci kolekci pro rok 2004. V tomto článečku přehled dokončíme, a to "pozoruhodnou drobností" v podobě správce hesel. Norton Password Manager je dodáván jak v rámci některých komplexních řešení, tak jako samostatná aplikace, a jako takový nebyl určen k lokalizaci do českého jazyka.

Stejně jako v případě jiných, úzce zaměřených nástrojů značky Norton, je i tento kousek specialistou, a to na bezpečné uchování různorodých autentizačních údajů v operačním systému Windows. Symantec vychází z oprávněného předpokladu, že výchozí "pamatování" hesel, jež nabízí např. Internet Explorer, není zcela bezpečné, a definuje samostatné řešení. Bohužel, při podrobnějším "ohledání" následoval šok, či přesněji řečeno značné rozčarování. Ale pojďme postupně...

Zavedení nástroje se obejde prakticky bez potíží, po samotné instalaci dojde k doporučenému občerstvení pomocí standardní služby Live Update a případné aktivaci, která je nezbytná a lze ji odkládat pouze dva týdny. Na konci úvodní procedury vám program nabídne klíčový krok pro definování bezpečného uložení dat na základě přihlašovacího jména vás nechá vytvořit profil, v jehož rámci budou všechna tajná data uložena.

Zásadní vlastností správce hesel je jeho integrace s operačním systémem, takže při prvotním vyplňování hesla třeba do formuláře na webové stránce jste vyzváni k případnému uložení do databáze Password Manageru. Naprosto v šoku jsem však zůstal poté, co heslo bylo uloženo a já je chtěl opakovaně automaticky vyvolat koneckonců, na to snad ten program je, ne? Jenže ono to prostě nešlo: opakovaný přístup na tutéž URL (webovou adresu) aplikaci nijak neinteresoval, a když jsem chtěl v grafickém rozhraní cosi stisknout, nebylo co! O metodě "táhni a pusť" ani nemluvě, a pochopitelně jsem zevnitř to dobře uložené heslo ani nedostal. No zkrátka, buďto v návodu chybí pár stránek, nebo jsem účel produktu nepochopil. Pozdější ohledání ukázalo, že na rozdíl od Windows 2000 se s XP program sladil lépe, ale jen částečně. V nejlepším případě je to neuvěřitelně neintuitivní, v horším případě místy nepoužitelné.

Druhou vymožeností je podpora pro automatické vyplňování webových formulářů, jež obsahují tradiční pole typu jméno, příjmení, adresa apod. Bohužel i v tomto případě jsem nucen sáhnout ke kritice, a to z důvodu více než prostého: ačkoliv cílové formuláře na internetu jsou značně proměnlivé, struktura polí v Password Manageru je dána "natvrdo", bez možnosti ovlivnění. Propojení osobních dat s kolekcí údajů o kreditních kartách je sice dobré, avšak již zmíněná nepružnost činí z programu dosti kostrbatý nástroj. Mimochodem, je to ohromná škoda už jen proto, že databáze kreditních karet je naopak zpracována velmi pěkně. Můžete definovat řadu typů, zadávat data expirace a kontrolní údaje, a propojení s kontaktními údaji je nápad velmi zajímavý.

Se slzou v oku musím konstatovat, že tohle se Symantecu rozhodně nepovedlo. Totální omezení v možnostech konfigurace, místy faktická nefunkčnost a i jinak téměř bezinvenční podání činí z Norton Password Manageru téměř nepotřebný kousek softwaru. Tvůrci mají smůlu, že již léta existuje minimálně jeden dobře známý, plně freewarový produkt, jenž poskytuje lepší služby a hlavně bezvadně funguje! Stručně řečeno, ztracená příležitost. Nepochopitelným zůstává proč. Norton Password Manager

K recenzi poskytla firma: Symantec, Bucharova 2, Praha 5

http://www.symantec.cz

Cena: 1 470 Kč (bez DPH)

§§§§§


Pascal ve světě .NETu

Marcel Skalský

C04P0168

Dlouho očekávaná osmá verze vývojářského nástroje Delphi spatřila světlo světa těsně před koncem loňského roku. A vplula rovnou do značně rozbouřených vod diskusí a úvah o perspektivách a dalším směřování tohoto oblíbeného programu, kterému se díky rozmachu technologie .NET značně zúžil životní prostor.

Delphi 8 přinášejí obrovské změny hned v několika směrech. V první řadě je to výhradní orientace na technologii .NET, která je zařazuje mezi nástroje kompilující do mezikódu. Samozřejmě, že Borland se zatím od světa Windows 32 neodstřihl, komplikovanou situaci však vyřešil šalamounsky do balíku Delphi 8 přibalil licenci Delphi 7. Fakticky se však jedná o dvě naprosto odlišné a samostatné (byť neoddělitelné) licence.

Druhou významnou změnou je zcela nové prostředí programu, takzvané IDE. Borland již před časem naznačil, že hodlá sjednotit IDE pro všechny Windows nástroje, a nové Delphi tento trend potvrzují. IDE Delphi je druhou verzí prostředí představeného v produktu C#Builder. Prohlédnout si jej můžete na obrázcích. Z hlediska obsluhy se na první pohled jedná o velkou změnu, ovšem myslím si, že se jedná o změnu k lepšímu a uživatelé si na ni rychle zvyknou. Zejména když zjistí, že vše potřebné zůstalo z minulých verzí zachováno.

Třetí zásadní změnou je skladba komponentových knihoven. Tradiční knihovna VCL, která byla těžištěm úspěšné architektury až do sedmé verze, ustupuje v .NETu do pozadí. Firma Borland sice knihovnu převedla do čisté .NET podoby, ale toto řešení bych z hlediska funkčnosti a vybavenosti považoval spíš za mezikrok na cestě od Win32 (byť je deklarována její podpora i na připravovaném operačním systému Longhorn). Na její místo se tlačí lépe vybavené WinForms knihovny.

Čtvrtou zásadní změnu přináší do Delphi samotná filozofie .NETu Delphi nyní umí zcela přirozeně vedle běžných okenních aplikací také aplikace webové (WebForms) a podporují ASP.

NET, nemluvě o webových službách, které jsou v dnešních dobách naprostou nutností. Výrazně se změnila také filozofie tvorby datových aplikací. Technologie BDE pro lokální tabulky a dbExpress pro SQL databáze sice v rámci VCL.NET k dispozici zůstávají, ovšem nic vám nebude bránit v použití datové technologie ADO.NET ani nového Borland Data Provideru (BDP známého už ze C#Builderu), který poskytuje zajímavější možnosti než standardní ADO.NET např. živá data v době návrhu, flexibilnější použití, širší paletu podporovaných serverů.

Odhlédneme-li od implementace "standardních" .NET záležitostí, jež jsou dílem Microsoftu, nového IDE (mimochodem dost podobného Visual Studiu) a knihovny VCL.NET, najdeme v Delphi ještě několik zajímavých novinek. Především je to nový kompilátor pro Pascal a řada zásadních změn v jazyce. Zajímavá je technologie ECO, což je realizace modelem řízeného vývoje, který v předchozí verzi Delphi reprezentoval tandem ModelMaker Bold. Samotné ECO není novým pojmem, setkali jsme se s ním už v C#Builderu, kde však mělo ke schopnostem Boldu ještě docela daleko. V Delphi 8 pak komponenty ECO pokročily o kus dál a funkcionalitou se Boldu velmi přiblížily. Modelovací nástroj nahrazující ModelMaker je pak přímo integrován do IDE a pochází z balíku návrháře Togetheru. Funkcionalita je však omezena pouze na class diagramy, ostatní je potřeba dělat externě.

Horkou novinkou je sada komponent DB Web, které využívají schopnosti BDP poskytovat živá data v době návrhu a dávají je k dispozici i pro vývoj webových datových aplikací. Dalším přínosem je začlenění Delphi do rodiny produktů pro řízení životního cyklu vývoje aplikací. Součástí dodávky v nejvyšší edici je integrační modul pro CaliberRM (správa požadavků), personální edice StarTeam (správa verzí), produkt OptimizeIt (běhová optimalizace) a obvyklá sada databázových serverů (MS SQL Server 2000, DB2 a InterBase).

Zdá se, že Delphi 8 znamenají zásadní zlom ve vývoji tohoto produktu. Obsahují opravdu hodně novinek a nabízejí uživatelům netušené možnosti. Otázkou zůstává další vývoj větve pro Windows 32 dotáhne Borland do konce myšlenku společného IDE pro obě platformy, nebo bude pokračovat ve střídání sudých a lichých verzí až do zániku "obyčejných" Windows?

Borland Delphi 8

K recenzi poskytla firma: Borland

Francouzská 30, Praha 2

http://www.borland.cz

Cena: 29 100 Kč bez DPH (Professional)

§§§§§


Esemesky pro náročné

Ousmane Keita

C04P0167

Od té doby, co dva ze tří provozovatelů telefonních sítí GSM očesali bezplatné používání svých SMS bran, není život tak snadný, jako dřív. T-mobil umožňuje posílat textovky pouze svým klientům, Eurotel je na tom líp, ten vám ke zprávě přidá jen reklamu. Lidový zůstal Oskar, kde vás to stále ještě nic nestojí. Situace podnítila vznik několika internetových služeb, které za specifických podmínek dovolují posílat esemesky na všechny operátory (skoro) zadarmo.

Nenechte se mýlit, program Kubík SMS není prodlouženou rukou žádné z těchto služeb. Jeho používání automaticky neznamená, že budete moci rozesílat svoje zprávy zdarma, nebo aspoň lacino. Je to vlastně jakýsi frontend, jenž využívá nabídek a možností stávajících provozovatelů SMS bran. To znamená, že na T-Mobile si i nadále odešlete zprávu jen pokud jste jeho klienty, na Eurotel to bude i s reklamou, a třeba přes SMS.cz zase jen s odpovídajícím poplatkem. Úkolem Kubíka je tedy zpříjemnit tomu, kdo "jede v esemeskách natvrdo", život.

Program funguje na principu skriptů. Ty dokážou navázat spojení s patřičnou bránou, podle potřeby si vyměnit uživatelské jméno a heslo, a textovku odeslat. Jakákoli funkční změna aplikace na straně serveru operátora si tak logicky vyžádá upgrade Kubíka, resp. patřičného skriptu (aktualizace probíhá automaticky přes internet). Uživatel tedy může komunikovat např. s již zmíněným SMS.cz, dále se službami SMSoperator, Mobilem, MobilBonus a některými dalšími (i zahraničními). Kompletní seznam s popisem najdete na webu autorů http://www.dreamcom.cz.

Co se týče ovládní, po spuštění na vás vyběhne uživatelské prostředí, jak ho můžete vidět na obrázku. Na první pohled není úplně zřejmé, které pole k čemu slouží. Kam napsat telefonní číslo, kam text zprávy, co je adreář, log, nehledě na to, že chvíli trvá, než vám dojde logika odesílání SMS prostřednictvím skriptů. Nejsou to samozřejmě nijak nepřekonatelné překážky, ale u takto jednoduchého prográmku by mělo být ovládání průhledné hned na první "nástřel". To si uvědomíte hned poté, co se vám podaří omylem odeslat vysoce soukromou esemesku důležitému obchodnímu partnerovi. Součástí utility je sice nápověda, ale ta nijak výrazně nepomůže.

Funkcí má Kubík docela dost, a nic podstatného mu nechybí. V první řadě obsahuje standardní adresář s vítanou schopností importu (CSV, Outlook, GateKeeper, mobil) a exportu (CSV). Vedle toho disponuje archivem zpráv (s vyhledáváním), umožňuje hromadně rozesílat SMS celým skupinám příjemců, případně využívat šablony. Esemesky lze řadit do fronty s definovaným časem odeslání i periodicitou, takže pokud hodláte někoho soustavně vytáčet...? Šikovnou vlastností je třeba odesílání a přijímání textovek přes mobil připojený k vašemu PC, čímž odpadá potřeba vše zdlouhavě datlovat. Posílat se dají rovněž loga a melodie (podpora EMS nebo telefonů Nokia). Na obrázky je připaven jednoduchý editor.

Program je v základní verzi zdarma, ale bude vás v něm permanentně obtěžovat reklamní baner. Pokud si připlatíte a investujete do autorů mírných 300 Kč, reklama zmizí. Kubík pracuje spolehlivě, a každému, kdo denně rozešle desítky SMS, může ušetřit nemálo času. Musí si však nezbytně zvyknout na jeho ovládání. Kubík SMS DreamCom 5.1

K recenzi poskytla firma: Ing. Pavel Kupka, ing. David Šmída, http://www.dreamcom.cz

Cena: zdarma, 300 Kč

§§§§§


Kompletní evidence

Jan Povolný

C04P0170

Správce Office 8.03g (dále jen SO) je poslední verze evidenční databáze od ostravské firmy MiCoS Software. Ačkoliv je pro mne osobně tato firma neznámá, její balíček programů mě velmi příjemně překvapil. Je to totiž určen přesně pro takového správce výpočetní techniky, jakým jsem v současnosti i já sám.

Jestliže je náplní vaší práce evidence, upgrade, update a jiné operace související s výpočetní technikou, je balíček SO určen právě pro vás. SO totiž není jen jeden program, ale celý balík aplikací, které spolu navzájem spolupracují.

Základní pilíř tvoří samotná serverová aplikace Správce Office. Ta se běžně instaluje na síťový server, ale může být umístěna na kterémkoliv počítači jak na lokální síti, tak i mimo ni. Samozřejmě pak budete muset oželet některé síťové funkce. SO je vystavěn na databázi Microsoft Visual Fox Pro, z čehož plyne jak způsob ovládání, tak i jeho vzhled, který je z dnešního pohledu poněkud zastaralý. To mu ale nijak neubírá na funkčnosti.

Po přihlášení jako správce vás přivítá klasické databázové prostředí s roletovými menu a lištou s ikonami, ve kterém můžete otevírat jednotlivé tabulky, mezi něž patří seznamy počítačů, hardware, software, atd. Data do tabulek (resp. databáze) můžete vkládat pomocí přehledných formulářů. Z položek formulářů (vět) lze vytvářet vlastní číselníky, a mít tak k dispozici např. kompletní nabídku operačních systémů, nebo třeba procesorů. Po editaci každé položky je nutné ji nejprve uložit, a teprve poté pokračovat na další formulář. To je docela praktické.

Součástí hlavní aplikace SO je samozřejmě modul pro správu uživatelů. Zde můžete nadefinovat různé uživatele s různými stupni oprávnění k jednotlivým tabulkám. Veškerá data lze prezentovat vytvářením libovolných sestav, mnoho jich je již předdefinovaných. Sestavy lze poté exportovat jednak do klasického databázového binárního souboru, nebo i do souboru XLS pro MS Excel. SO také obsahuje nástroje pro pravidelné zálohování celé databáze. Jako doplněk máte k dispozici externí modul pro vytváření grafů, pomocí kterého můžete lépe prezentovat některé statistiky. SO umí pracovat se sítí. V evidenci PC si můžete zobrazit existující domény nebo pracovní skupiny, a vkládat počítače přímo z nich. Původ počítače se eviduje, takže tím získáte i přehled o struktuře sítě a seznam počítačů v jednotlivých skupinách (pokud jich máte vícero). SO také obsahuje nástroje pro údržbu a práci s databází, jako je její setřesení, reindexace, či kontrola dat. Funkcí je mnoho a jejich podrobnější popis přesahuje rámec této krátké recenze.

Stále zde mluvíme o databázích a o tabulkách. Kde vzít ale potřebná data? Jejich ruční vyplňování do formulářů by bylo příliš zdlouhavé. Proto je další součástí balíčku SO sada skenerů pro sbírání informací o hardwaru a softwaru počítačů. Informace lze získat buď ručně, tj. obejdete jednotlivé počítače a na každém spustíte krátký program, nebo automaticky po lokální síti. Pro automatický sběr informací je potřeba na každém počítači spustit službu RemoteScan, která poté komunikuje s vlastním serverem a ve zvoleném intervalu skenuje příslušná PC. Informace jsou uloženy na serveru a po jejich načtení do databáze máte v podstatě hotovo. Stačí jen doplnit položky, které skener zjistit nemůže, např. evidenční čísla. Operační systém, procesor, typ základní desky a mnoho dalšího vám skener doplní do formulářů sám. Samozřejmě se průběžně doplňují odpovídající číselníky.

Abyste mohli přistupovat k serverové databázi z jakéhokoliv počítače na lokální síti, máte k dispozici další aplikaci, SO klient, což není nic jiného než prostředí Visual Fox Pro, které nainstalujete na libovolné stanici v síti. Poté stačí určit složku s daty, a klient tato data načte ze sítě.

SO je opravdu povedená aplikace pro evidenci veškerého firemního hardwaru a softwaru. V kombinaci s programem RemoteScan se jedná o velmi silný nástroj, který neustále udržuje aktuální databázi hardwaru i softwaru, včetně databáze externích periferií, síťových prvků nebo třeba expirace softwarových licencí. Krokem zpět je možná použití trošku zastaralého prostředí Visual Fox Pro, které už přece jen nedosahuje komfortu dnešních databázových rozhraní, jako je například MS Access. Také rychlost aplikace nepatří zdaleka mezi nejvyšší. To jsou ale nedostatky, jež nemají žádný vliv na samotnou funkčnost programu. Správce Office 8.03g

RemoteScan

K recenzi poskytla firma:

MiCoS Software, s. r. o., Cihelní 760/35, Ostrava, http://www.micos-sw.cz

Cena: do 10 PC zdarma, dále viz web výrobce

§§§§§


Zálohujte pod tlakem

Vladimír Vondráček

C04P0169

Pokud nejste vlastníkem nebo správcem Windows 2000 Serveru, berte následující řádky jako exkurzi do světa, který jde tak trochu mimo vás. Naopak, patříte-li do zmiňované skupiny, pak byste měli zpozornět. Protože už jméno firmy, která produkt nabízí, pohladí nervy pocuchané obavami ze ztráty dat. V2i Protector je totiž určen pro globální zálohovaní celých diskových oddílů. Na podřazené struktury, jako jsou adresáře nebo dokonce soubory, jej nelze použít, takže volba "vše, nebo nic" ještě přesněji vymezuje potenciální skupinu uživatelů.

V2i není monolitická aplikace, a celkem se dělí na tři podsoučásti. První a nejjednodušší je jednoduché rozhraní, v němž nastavujeme skupiny uživatelů nebo jednotlivé uživatele, kteří mají oprávnění zálohování spouštět nebo plánovat. Komunikace sestává ze tří tlačítek Přidat, Odebrat a Konec (dovolil jsem si přeložit z angličtiny). To nedává velký prostor k realizaci, leč pro daný účel zcela postačuje. Klíčovou součástí je rozhraní, dovolující vybírat z dostupných diskových oddílů a to jak lokálních, tak rozmístěných v síťovém okolí v rámci příslušné domény (ve smyslu sítě Microsoft Windows). Samotné zálohování spočívá ve třech jednoduchých krocích. Prvním je volba diskového oddílu, druhým umístění a jméno cílového souboru, a posledním je stisknutí tlačítka Finish. Tak málo většinou postačí! Zájemcům o detailnější nastavení je k dispozici dvojice dialogových okének, umožňující nastavit úroveň komprese výsledného obrazu, resp. opatřit výsledný soubor heslem. Uvedený postup lze automatizovat pomocí tzv. Job manageru, kde se jednotlivé zálohovací úlohy uskladní, a provedou až ve správný okamžik. Kromě uložení obrazu na disk je analogický postup použit i pro znovuobnovení oddílu z příslušné zálohy.

Poslední a neméně důležitou součástí je prohlížeč uložených záloh, pro účely V2i nazvaných obrazy diskových oddílů. Často totiž není nutné obnovovat ze zálohy celý diskový oddíl najednou, naopak, po tomto činu by se správce mohl stát terčem nevybíravých útoků ze strany uživatelů, kteří přišli o celodenní práci během jednoho kliknutí myši. Lze tedy vybrat jen ten jediný a správný adresář, a obnovit jej.

Zoufat si nemusejí ani správci heterogenních sítí, kteří provozují i jiné platformy než ty od Microsoftu (tedy diskové oddíly se souborovými systémy FAT či NTFS). V2i dokáže najít a zálohovat i souborové systémy ext2 nebo Linux SWAP.

Kromě recenzované Small Bussiness Edition jsou k dispozici ještě verze Server a Desktop Edition (jejichž použití vyplývá z názvu). V libovolné mutaci se však jedná o velice výkonný nástroj s jednoduchým a intuitivním ovládáním, který umožňuje naplňovat jedno ze základních pravidel světa IT: Zálohuj, dokud je co!

PowerQuest V2i Protector 2.0 Small Business Edition

K recenzi poskytla firma: PowerQuest, http://www.powerquest.com

(Nyní součástí Symantec Corp.)

Cena: cca 1 000 Kč (dále podle počtu licencí)

§§§§§


"Skoro" automatický překladač

Pavel Tůma

C04P0161

Slovo Translator jsem poprvé zaslechl již kdysi na střední škole, a to už je opravdu pár let zpátky. Nicméně jak je vidět, myšlenka zůstala stejná, jen po vizuální stránce přibylo tady pár kudrlinek, tam pár barev navíc a jinde pár nových nastavení. Pořád jde však o celkem schopný automatický překladač, který zvládne jak překlad cizojazyčných textů do naší mateřštiny, tak i převod směrem opačným. To vše teoreticky i bez toho, abyste znali pravidla a slovíčka daného jazyka. Bohužel však slovo "teoreticky" je zde namístě, protože některé překlady se bez vaší pozornosti neobejdou. Ale pojďme se na tento produkt podívat zblízka.

Seznamte se, tohle je Translator

Stěžejním prvkem celého programu je samozřejmě samotný překladač. Práce s ním je opravdu jednoduchá, a pokud si s něčím nebudete vědět rady, určitě vám pomůže přiložený manuál, všudypřítomný Help nebo náš Rychlokurz, který najdete také na stránkách tohoto čísla. Velmi obecně práce s tímto programem spočívá v tom, že buď otevřete nějaký textový soubor (nejlépe ve formátu RTF), anebo napíšete či pomocí schránky přenesete cizojazyčný text do prvního ze tří oken přítomných na obrazovce. Poté umístíte kurzor na místo, odkud chcete začít překládat, a zmáčknete správné tlačítko. Pokud budete překládat po větách, pak se vám ve středním šedivém okně zobrazí významový rozklad dané věty a vy si budete moci s tímto dílem pohrát tedy rozklad editovat. Pomocí myši lze lehce přeházet pořádek slov, upravit pády nebo vybrat jiný význam téhož slova. Když se vám podaří vytvořit smysluplnou větu, přenesete překlad do okna třetího, a hurá na další větu. Tento postup je sice poněkud zdlouhavý, ale nutno podotknout, že s některými větami ani moc práce mít nebudete. Na druhou stranu, nad určitými souvětími se pořádně zapotíte. Také proto bych se rozhodně nespoléhal na možnost plně automatického překladu. Sice sám a bez zbytečných okolků celý vložený text přeloží, ale následně vyžaduje přísné a hlavně bystré korektorské oko, jež bude muset celý text znovu projít a opravit nesrovnalosti. Po úpravách uložíte konečný výtvor ve formátu TXT nebo RTF.

Tohle je Slovník

No ano. Bez slovníku se přece žádný překladatel neobejde. Musím říci, že co překladači (tedy Translatoru) chybí, to samotný slovník mnohokrát doplňuje. Jedná se o graficky celkem strohý, zato však na výrazy opravdu bohatý lexikon, který oproti jiným produktům stejného zaměření obsahuje i mnoho vulgárních výrazů. Ruku na srdce! Kdo je ve slovníku nikdy nehledal? Pokud vám tedy dojdou všechna známá slovíčka, určitě se rádi naučíte nějaká nová. A pakliže si nebudete vědět rady s jejich výslovností, můžete si poslechnout, jak by je vyslovil rodilý mluvčí. Ostatně, tuto možnost nabízí i překladač, který dokáže přečíst i celé věty. Jedná se však o jednotlivá slova poskládaná za sebou, takže nečekejte jakoukoli intonaci. Pro nácvik výslovnosti je to však postačující. Abych nezapomněl. Slovíčka v databázi lze doplňovat, editovat, a chcete-li, také měnit jejich pořadí, tak abyste na prvním místě vždy našli ten pravý význam.

A tenhle pán umí překládat webové stránky

Jako doplněk je k předcházejícím programům přibalen ještě Web Translator. Ten, jak již z názvu vyplývá, umí orientačně přeložit text na cizojazyčných webových stránkách. Po jeho instalaci se vám na liště Internet Exploreru objeví nová ikonka, díky níž celou operaci jednoduše a rychle provedete. Po kliknutí se otevře nové okno prohlížeče, které se bude tvářit stejně jako jeho předloha s tím rozdílem, že textům budete daleko lépe rozumět. A to se vyplatí.

A všichni dohromady...

...udělají moc. Od výsledků automatických překladů se dá čekat opravdu cokoli, ale pokud se vám jedná pouze o hrubý překlad pro vlastní potřebu, který nebudete muset nikde prezentovat, pak mi nezbývá než PC Translator 2004 s klidným srdcem doporučit. Vždyť k dokonalosti se dá dovést všechno, i když to občas zabere více času. Testovaná verze obsahovala pouze angličtinu, ale lze dokoupit a doinstalovat nějaký z dalších rozšířených jazyků.

Translator 2004

K recenzi poskytla firma: LangSoft, s. r. o., Mezi Újezdy 225, 687 52 Korytná

http://www.langsoft.cz, http://www.pctranslator.cz

Cena: 3 750 Kč vč. DPH, upgrade ze starší verze 950 Kč

§§§§§


Rozhled z 12. patra

Pavel Korec

C04P0166

Plyne rok za rokem, míjí verze za verzí. Znovu a znovu se potkávám s obnoveným trochu jiným a stále stejným programem. Je to jako vzpomínka na školu: stará látka se opakuje a přibývá nová. Copak je tento rok nového? Bude se mi to líbit? U tak rozsáhlého programu, jakým je CorelDRAW, neznám a nemohu používat všechno. V druhé, či třetí úrovni nabídek se možná skrývají netušená tajemství. Nechávám je ale být, navzdory možná zbytečným pohybům myší. A s každou verzí se raduji ze změn, které učiní něco jednodušší, a zajímavější. Mám radost z nápadu, který dostal programátor, či vzdálený uživatel někde v Kanadě. Strašně na tom záleží. Bohužel co do množství nových funkcí se CorelDRAW ve 12. verzi příliš nerozvinul.

Balík programů, které dennodenně používáme, je součástí našeho životního prostoru. Trávíme v něm stále více času. Učíme svůj mozek spolupracovat s něčím složitějším, než je soustruh, šicí stroj či automobil. Ať se nám to líbí nebo ne, tvoří softwarové balíky významnou součást pracovního prostředí. Hodnotou CorelDRAW je jistota prostředí, jež se proměňuje jen mírně. Bláznivé firmy, které donekonečna mění okna a uživatelská prostředí! Představte si, že vám někdo před návratem z dovolené pokaždé přestaví byt. Dá tam sice novější nábytek kde byl starý masiv, je lakolit ale nenajdete řadu věcí na svém místě, a naopak množství nedodělků. Taková situace je k zbláznění. Do 12. patra CorelDRAW se však můžete rychle nastěhovat (bez zbytečných nastavování) a okamžitě začít pracovat.

V knížce "Psychologie životního prostředí" autor Dr. Michal Černoušek zmiňuje, že "optimální prostředí je zpravidla takové, které lze do jisté míry modifikovat podle okamžitých potřeb uživatelů". Při čtení knihy o životním prostředí mi připadlo mnoho paralel s prostředím programů. Dříve jsem se domníval, že nejdůležitější je efektivita. Nyní vím, že důležitější je pocit, jaký při práci s počítačem máte. Já si Corel DRAW vždy přizpůsobím. Na horní liště i vpravo od menu umístím ikony a příkazy, které jindy těžko hledám. Vyhodím ikony příkazů, jež ovládám klávesnicí, přidám centrování, zvětšení a zmenšení písma. 12. verze? Pocitovou stránku díky stabilitě a konzervativnímu přístupu zvládá "Corel" na jedničku. Tak, vzhůru k další prohlídce!

Chytré kreslení

Snad nejmilejší z nástrojů je Smart Drawing z neumělého obrysu vykouzlí hladký kruh, elipsu, trojúhelník, čtyřúhelník. A nyní k nejdůležitějšímu bodu, který jsem chtěl zmínit. K programu CorelDRAW si musíte koupit grafický tablet. Tedy nemusíte výrobce vás k tomu nenutí, a pokud elektronické pero nevastníte, můžete dál stejně jako v předchozích verzích "clickovat" myší. Ale je to, jako byste podlahu v krásně zařízeném bytě vysypali pískem a pilinami. CorelDRAW již dříve disponoval tlakově citlivými kreslicími nástroji. S nimi se nemusíte bát překreslit fotografii do stylové vektorové kresby (vždyť s vektorizačním Corel TRACE, který je také součástí balení, to není vůbec žádné umění). Malý grafický tablet nyní stojí již jen kolem 2 000 Kč a užitná hodnota CorelDRAW rapidně stoupne.

Magnetická držátka

Druhou úžasnou vlastností je magnetismus objektů, čar a vodicích linek. Ať již s použitím pera nebo bez, můžete velice rychle nakreslit obrysy nejrůznějších geometrických tvarů. Ty pak s fantastickou přesností a rychlostí posunovat, otáčet a přikládat k sobě. Dynamické čáry umožní pohybovat objektem po přímce. Bodem, o který vám jde a kolem kterého se vše točí, může být nejen vrchol, střed, ale též libovolný bod obrysu. Stačí za něj jen uchopit a táhnout k jinému vrcholu, určitým směrem, nebo po jiném obrysu. Preciznost, s jakou lze manipulovat s objekty, si nezadá s vybavením "cadovských" programů, spíše je předčí. Opravdu nyní můžete využít CorelDRAW (s kvalitním kótováním) ve stavební či strojní profesi.

Kapátko

Kapátko a vyplňovací konévka jsou dalším důkazem, jak může malá úprava zpříjemnit práci. Kapátkem "naberete" atributy objektu a "vylejete" je na objekt cílový. Je jen vhodné v uživatelském nastavení přesunout obě ikony pod sebe, mimo výsuvný toolbar.

Export - import

Zatímco importovat texty ze souborů MS Wordu vám stále bude činit obtíže, tak exportovat soubory EMF a WMF, či formátovaný text do Wordu, problémy nedělá. Jen v "editovatelném" exportu "do Office" získáte text editovatelný po kousíčkách slov. Nerozumím proklamaci o exportu do Wordu (doufám, že formát Word Perfectu bude lepší). Exporty do PDF jsou v profesionálních pre-press standardech a čeština v nich škody nečiní. Úžasného zlepšení doznalo nastavení jazykové stránky textu a úplná podpora UNICODE písem. Také HTML soubory pro prezentaci na WWW stránkách nyní můžete vytvářet bez obav i s živým českým textem (tím myslím s textem zaselektovatelným). To je úžasná věc, neboť celou firemní prezentaci papírovou i internetovou vytvoříte jen jednou, v jediném firemním designu, za jedny peníze.

Corel PhotoPaint a Corel RAWE

Také u Corel PHOTOPAINTu (bitmapového editoru) je k dispozici export do formátu PNG, který dobře využívají kancelářské programy. Export do PDF /X1, X1a X3. Jinak se prakticky nic nezměnilo. Zlepšení u Corel RAWE (jednoduchá varianta vektorového animačního programu) se týká exportu českého písma a prolíná se skvělými možnosti CorelDRAW a Corel PHOTOPAINTu, jako nástrojů pro tvorbu webových stránek.

CorelDRAW Graphics Suite 12

K recenzi poskytla firma: Corel

http://www.corel.com

Cena: 17 400 Kč (bez DPH)

§§§§§


Hry pro slabší PC

Pavel Tůma

C04P0162

Pokud někdo zaslechne pojem slabší PC, mohl by si v dnešní době myslet, že se bude jednat o nějaké to starší Pentium III nebo "bezXPéčkový" Athlon. Oni se však u Špidlů zaměřili ještě více do minulosti, a to na již téměř zapomenuté stroje, jejichž názvy jako 386 nebo 486 asi některým mladším hráčům moc neřeknou. To však neznamená, že byste se při hraní některé ze dvou stovek her nemohli pořádně pobavit. Podívejme se, co všechno na dvou CD plných výhradně freewaru najdete.

Pokud budete procházet celými obsahy obou CD, pak najdete alespoň jednoho zástupce všech možných i nemožných typů her. V největší míře jsou zastoupeny plošinovky v různých variacích od Super Maria, přes různá zvířata jako je např. králík ve známé hře Jazz Jackrabbit, až po postavičky z dnes již téměř kultovního seriálu South Park. V takovémto výběru nesmí chybět všudypřítomné střílečky všech druhů, velikostí a barev. Ať už budete střílet na pivní lahve, zmutované mimozemšťany, asteroidy nebo nalétávající brambory, určitě se pořádně vyřádíte. Dále tu jsou simulátory, arkády, elektronické omalovánky, hry z vesmíru i z oceánů, logické hádanky, atd. Z deskových her jsou zastoupeny v několika variantách piškvorky (i 3D), Člověče, nezlob se, dáma, pexeso i šachy. Ze sportů tu máme volejbal, minigolf, fotbal nebo kulečník. No, a kdo by chtěl při hraní zapojit také mozkové závity, ten si může vyzkoušet jaké to je, sedět v horkém křesle při Milionáři nebo v lavici při IQ testech Mensy.

Co se kvality zpracování týče, najdete na CD opravdu velké rozdíly. I když se jedná o hry, které ke svému běhu nepotřebují bůhvíjak výkonný hardware, najdou se mezi nimi i takové, na jejichž grafické zpracování se příjemně kouká. Pár programů se může pochlubit i 3D prostředím. Na druhé straně najdete i pár těch, jež se hrály kolem roku 1985 na počítačích, které nesly jména jako Commodore 64, ZX Spectrum nebo Atari. Ne že by snad ztratily něco ze své hratelnosti, ale dnešní hráči už asi hledají něco malinko odlišného. Pokud si tento CD-ROM pořídíte a zrovna nedisponujete nějakou tou zastaralou mašinou, pak počítejte s tím, že třeba pod Windows XP některé hry vůbec nespustíte. To je prostě daň za rychlost a pokrok. Her fungujících pod všemi systémy je však víc než dost, a možná si nějakou vyberete i vy. Nehledejte zázraky, ale pokud si chcete zavzpomínat na staré dobré časy, pak mohu jenom doporučit.

Hry pro slabší PC

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor her

Jazyk: český

OS: DOS, Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 459 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o. A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín http://www.spidla.cz

§§§§§


Duhová rybička poprvé

Pavel Tůma

No vida! Po strýčku Albertovi se ještě ani nestačila slehnout zem, a už tu máme další trilogii z dílny jeho tvůrců. Hlavním hrdinou, tedy spíš hrdinkou, je tentokrát malá duhová rybka, která zažívá svá dobrodružství na korálových útesech kdesi v teplých vodách oceánu. Na těchto stránkách naleznete postupně recenze všech tří příběhů, v tomto čísle se však zaměříme jen na díl první. Ten nese název Duhová rybička, nejkrásnější rybka oceánu a na český trh ho přináší společnost Media Trade.

Do příběhu nás uvede animované intro, provedené o chloupek lépe než samotná hra, ale pořád se jedná jen o trojrozměrné postavičky na dvojrozměrném pozadí. Nutno však poznamenat, že díky barevnosti a přitažlivému zpracování je na co se koukat a každá nová postava příběhu na chvíli připoutá vaše oči. A o jaký příběh že se jedná? Když si rybka jednou v noci spokojeně podřimovala, kdosi jí ukradl její nádherné zářivé šupiny. A jelikož snad každý (ani rybky očividně nejsou výjimkou) touží mít své odcizené věci zpátky, rozhodne se ta maličká získat své blyštivé šaty svépomocí. Tedy, zase úplně sama na to nebude, na korálovém útesu totiž bydlí také její kamarádi, kteří jí v hledání ochotně pomohou. Najdou se však i tací, kteří se jí v tom budou snažit zabránit. Bez pořádného napětí se však žádná hra neobejde, takže nehleďme na útrapy, a hurá za dobrodružstvím. Jedná se vlastně o jakousi arkádu, v níž příběh spojuje jednotlivé menší hry. Na cestě k cíli na děti čeká spousta úkolů zaměřených na kreativní myšlení, vnímání detailů nebo zrakovou i sluchovou paměť. A navíc se malí hráči naučí opravdu precizně ovládat myš. Ta je totiž jediným ovládacím prvkem celého programu a její zvládnutí je klíčem k úspěchu u většiny her typu: klikejte na pohybující se oka sítě, zahrajte správnou melodii nebo pochytejte všechna semínka sasanky. Pro věkovou skupinu, které je titul určen, tedy dětem od 3 do 7 let, jsou to však úkoly více než dostačující. Zvláště pro kreativní jedince je připraven modul nazvaný Malířský ateliér, kde je možné vybarvit si všechny postavičky příběhu podle vlastní fantazie a výtvory následně vytisknout.

Dětem se jistě barevnost podmořského světa zalíbí. Vizuální stránku navíc skvěle doplňuje příjemná zvuková kulisa a vtipně namluvené dialogy.

Duhová rybička, nejkrásnější rybka oceánu

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: výuka a zábava

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší, MacOS 7.5 a vyšší

Cena: 1 150 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o. Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4

http://www.mediatrade.com

http://www.cd-rom.cz

§§§§§


Kráska nebo zvíře

Pavel Tůma

I když by se mohlo zdát, že je v nadpisu překlep, není tomu tak. Ačkoli je tato hra opravdu založena na pohádce Kráska a zvíře od Jeanne-Marie Leprince de Beaumont, název tohoto pohádkového příběhu je odvozen od možnosti zvolit si na začátku příběhu postavu, se kterou celé dobrodružství prožijete. Ale abychom začali od začátku.

Ještě než samotná hra začne, stojí již před vámi první rozhodnutí, a to zda budete hrát za Krásku (ta je opravdu docela hezká, na rozdíl od svých sester) nebo za Zvíře. Pokud si vyberete první možnost, pak budete muset překonat mnohé překážky na cestě za záchranou vlastního otce, který se stal vězněm na zakletém hradě. Když ho však najdete, přijde dějový zlom a vy zjistíte, že dobrodružství ještě zdaleka nekončí. Ztracený tatínek je sice nalezen a může odejít domů, někdo však na hradě místo něj musí zůstat. Hádejte, kdo by to asi tak mohl být. Pokud si vyberete možnost druhou, budete hrát za Zvíře, což je, jak všichni jistě dobře víte, zakletý princ. No a pokud to snad nevíte, stejně to hned v úvodu zjistíte a dozvíte se také proč a jak k této proměně vlastně došlo. Převtěleni do Zvířete pak budete pátrat po něčem, co by vás mohlo z toho ošklivého chlupatého těla vysvobodit.

Obě postavy zažívají jiná dobrodružství na jiných místech v hradě i mimo něj, takže se vlastně jedná o dvě hry v jedné. Až těsně před koncem se jejich životy spojí a oni budou muset spolupracovat, abychom viděli za srdce beroucí happy end. Na cestě však stojí velké množství překážek, které je třeba překonat, a otázek, na které je třeba najít odpovědi. Možná, že je to můj názor, ale hra za Zvíře je poněkud složitější. Že by malí kluci, kteří si tuto možnost jistě zvolí první, byli zdatnější než stejně stará děvčata? Vše se odehrává v krásně a detailně vykresleném 3D prostředí, plném temných zákoutí, stínů a pavučin. Hlavní dějové momenty jsou zpracovány formou animovaných filmů, za jejichž kvalitu by se rozhodně nemusela stydět lecjaká moderní "gamesa".

Hra bohužel není moc dlouhá a cesta s jednou postavičkou dětem vydrží tak na hodinu, možná o chvilku déle. V tomto případě to však vůbec není na škodu. Myslím, že se jedná o skvělý nápad jak převyprávět pohádky. Vždyť víc už se snad děti do děje vžít ani nemohou. A abych nezapomněl produkt je pro děti od 8 let.

Kráska nebo zvíře

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: pohádková hra

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší, MacOS 7.5 a vyšší

Cena: 1 395 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o. Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4

http://www.mediatrade.com

http://www.cd-rom.cz

§§§§§


PC WORLD CD Centrum I.

Lenka Karlíková

C04P0157

PGP Freeware 8.0.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.pgp.com

Bezpečná výměna zpráv a souborů patří v dnešní době k velmi diskutovaným tématům. Jaké používat nástroje, aby byly účinné a především pro běžného uživatele dostupné? Jak napovídá sám název, PGP Freeware je zdarma a volně ke stažení na domovských stránkách společnosti. Součástí tohoto kombinovaného šifrovacího systému, který využívá asymetrické šifrování a pro zakódování klíče symetrické šifry, je PGPTray a taktéž systém kryptování clipboardu, jenž je přístupný v System Tray. PGP Tray, ikona umístěná vedle hodin, poskytuje spouštění některých komponent a také práci s clipboardem. Komponenta PGPTools umožňuje šifrovat a dešifrovat, podepisovat a ověřovat podpisy jakéhokoliv souboru na disku. Můžeme s ní také smazat soubory bez možnosti obnovy. PGPKeys, tzv. správa klíčů, generuje klíče a vyhledává klíče na veřejných serverech. Podepsané cizí klíče pak lze posílat na server klíčů veřejných, kde se o důveře v klíč dozví i ostatní uživatelé. Pomocí PGP Preferences lze nastavit vlastnosti chování aplikace, jako uložení souborů s klíči, nastavení pro e-mail nebo preferovaný server veřejných klíčů. Instalace PGP vyžaduje souhlas s licenčními podmínkami. Program složený z více částí spolupracuje s e-mailovými klienty Microsoft Outlook, Microsoft Exchange a Eudora. Poté, co je do aplikací integrován, můžete jednoduše podepisovat a šifrovat. Všechny funkce programu jsou dostupné z kontextového menu. Pro uživatele, který doposud nemá zkušenosti se šifrovacími programy, je k dispozici rozsáhlá nápověda.

McSoftware Contacts 2.6.0.26

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.mcsoftware.alikuvkoutek.cz

Leží vám všude lístečky s kontakty na přátele, známé nebo zaměstnavatele? A když zrovna určitý kontakt potřebujete, tak jako naschvál ho nemůžete najít? S McSoftware Contacs by vaše hledání mělo být vždy úspěšné. Tedy, pokud daný kontakt přidáte do databáze. Aplikace slouží ke spravování kontaktních informací a může se pochlubit velmi intuitivním ovládáním. Po instalaci vyžaduje bezplatnou registraci, jak pro soukromé osoby, tak pro firmy. Výhodu je také to, že je v češtině i angličtině. Po spuštění se otevře formulář, do kterého zadáváte informace o osobách. Jsou k dispozici standardní pole, jako jméno, příjmení, adresa, e-mail, hobby a položky pro pracovní údaje. Uživatelské rozhraní nabízí dva způsoby zobrazování dat. Buď kompletní zobrazení informací o jedné osobě, nebo zobrazení všech kontaktů v tabulce. Počet kontaktů v databázi není nijak omezen, dokonce lze záznamy třídit do skupin. Všechny kontakty nebo části si můžete vytisknout. Data pro tisk se mohou libovolně upravovat nebo lze použít šablony pro tisk. V databázi je taktéž integrována velmi užitečná funkce vyhledávání, která má dvě formy. Buď zadáváme text, dle kterého program bude vyhledávat databázi, nebo si určíme kritéria dotazu. Aplikace McSoftware Contacts umí také abecední řazení databáze. Pokud tedy právě nyní hledáte vhodný elektronický adresář, tak neváhejte a program vyzkoušejte.

BearShare 4.4.0

Licence: GUI

Domovská stránka: http://www.bearshare.com

BearShare je utilita k vyhledávání, stahování a sdílení souborů pod Windows v síti Gnutella, jež bývá zároveň označována jako komunikační protokol nebo otevřený decentralizovaný vyhledávací systém. Pracuje se soubory MPEG, MP3, AVI, MOV, JPEG, GIF, ASF, ZIP a dalšími. Zkráceně řečeno, se všemi typy souborů, které jsou určeny pro výměnu. Program, jenž se vyznačuje jednoduchostí, je vytvořen v přehledném uživatelském prostředí s propracovanou grafickým rozhraním. Tento silný vyhledávací nástroj, nadstavba Gnutelly, se může pochlubit malým zatížením komunikačních linek. Při vyhledávání však budete více úspěšní u zahraničních titulů než u českých, neboť aplikace není tak rozšířená jako dříve populární Napster. BearShare tedy umožňuje vícenásobné vyhledávání, navazování přerušených stahování, monitorování pomalých konexí, stahování jedné věci od více uživatelů, nastaví za vás řadu parametrů, dokáže rozeznávat nastavení firewallu a IP adresy. Součástí aplikace je i podpora reklamy, proto bych doporučila při instalaci číst pokyny. Při prvním spuštění se pak také připravte, že budete pomocí wizardu provedeni nastavením. Pokud tedy ještě nemáte žádný P2P program, BearShare, jenž má ve znaku rozesmátého medvídka, stojí za to vyzkoušet.

QuickTime Player 6.5

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.apple.com/quicktime/

Přehrávač QuickTime Player není třeba dlouze představovat, neboť se na trhu vyskytuje už nějakou dobu. Zdali se jedná o výkonný přehrávač, který splňuje běžné požadavky, to již musí každý uživatel posoudit sám. Z vlastní zkušenosti však mohu říci, že se nějaké nedostatky při přehrávaní objevily. Avšak ne zásadní, kvůli kterým bych aplikaci hned odinstalovávala. QuickTime má necelých 12 MB, proto se ti, co používají modem, musí připravit na delší stahování. Přehrává zvukové a videosoubory, jako MPEG-4 formát (.MP4), H.263, AAC Audio a formáty MP3, AMR, AVI, SDV a 3gp. Dokáže zobrazit také texty. Je určen taktéž pro přehrávání on-line streaming médií. Aplikace podporuje přehrávání většiny multimediálních souborů kromě RealMedia. Ovládání programu QuickTime Player s sebou nenese žádné záludnosti. Veškeré funkce jsou umístěny v horním menu, jež se skládá z 6 záložek a ve kterém naleznete standardní možnosti pro přehrávání. V poslední verzi tohoto přehrávače je novinkou podpora přenosu multimediálního obsahu a textu i v prostředích mobilních sítí GSM a CDMA 2000. Dále zahrnuje přepracovanou podporu Unicodu a zvýšení výkonu v aplikacích DVD a Final Cut Pro. Vedle freewarové verze je k dispozici také nástroj QuickTime Pro (cena 29,99 USD), který podporuje editaci videa a možnost ukládat na disk média vysílaná po internetu.

Cam2PC Freeware Edition 4.1.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.nabocorp.com

Cam2PC je užitečný pomocník pro stahování fotek z digitálních fotoaparátů a čteček karet. Umožňuje stahování, prohlížení, tisk, hromadné přejmenovávání, otáčení snímků a mnoho dalšího. Automatické stahování lze použít pro foťáky, které se připojují jako přepisovatelná zařízení a po připojení si vytvoří vlastní virtuální disk. Pokud program fotoaparát rozpozná, začne kopírovat nebo přenášet fotky do nastaveného adresáře a po dokončení stahování automaticky otevře prohlížeč, kde lze fotografie dále upravovat. Před stahováním je možné nastavit pokročilé volby k použití, tj. masky, podle kterých bude aplikace při stahování snímky přejmenovávat. Vyhnete se tak známému ukládání pod čísly. Cam2PC umožňuje velmi rychlé stahování, jak potvrzují i zkušenosti řady uživatelů. Aplikace podporuje fotoaparáty, jež se připojují přes sériový port nebo USB.

Kutilem ve Windows

Lenka Karlíková

Sháníte kvalitní aplikaci pro seznámení se s 3D modelováním a animacemi a nechcete za ni platit nehorázné částky? Pak právě vám je určen program 3D Canvas, který je zadarmo a ve své kategorii splňuje vysoké požadavky. Dále jsme pro vás vybrali nástroj pro tvorbu katalogů Visual CD, jednoduchý a přehledný PSPad editor určený programátorům, a pro administrátory nástroj pro vzdálené připojení PuTTY. Rubriku uzavírá internetový prohlížeč Avant Browser, který se chlubí bohatými možnostmi pro zobrazování stránek.

3D Canvas 6.5.0.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.amabilis.com

Pro seznámení se s 3D modelováním a animacemi je určena aplikace 3D Canvas, jejíž nespornou výhodou je freewarová distribuce. Nevýhodou pak je její velikost, která je 6,3MB, což může některým uživatelům připojených přes modem činit potíže při stahování. Na první pohled se může zdát ovládání složité, avšak nenechte se mýlit. Po několika vytvořeným modelech pro vás jistě bude přívětivé. Pomocí myši na bázi drag&drop je možné snadno vytvářet modely ze základních geometrických prvků (čtverec, trojúhelník, koule aj.) nebo speciálními nástroji. Ze základních nástrojů můžeme jmenovat deformaci, modelování, vybarvování 3D objektů a inverzní kinematiku, avšak paleta funkcí určitě uspokojí i náročnější uživatele. Animace lze vytvářet polohováním objektů na scéně v čase. Pro každý časový bod při vytváření definujeme podle časové osy pozici jednotlivých objektů, a 3D Canvas zajistí plynulost modelu a umožní uložení do souboru. Animace ukládá do formátu AVI. Při importu používá jako základní formát X a umožňuje export formátů POV.

PuTTY 0.54

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.chiark.greenend.org.uk/~sgtatham/putty/

Za velmi neobvyklým názvem PuTTY se skrývá spolehlivý program pro vzdálený přístup na telnet, SSH server a Xterm terminal emulátor, který vyniká nejen svými bohatými funkcemi, ale i tím, že je poskytován zadarmo. Většina uživatelů, zejména administrátorů, určitě ocení bohaté možnosti nastavení a schopnost připojit se na jakýkoliv port. Po prvním spuštění aplikace, která je jediný .EXE soubor, stačí zadat v konfiguračním okně v položce Session doménovou nebo IP adresu počítače, se kterým chcete navázat spojení, nebo zvolit SSH protokol, pokud se budete připojovat pomocí něj. V záložce Terminal lze nastavit vlastnosti klávesnice, velikost písma a fonty, zobrazování barev na terminálu nebo zvukového upozornění. Každé nastavení je možné uložit pod svým jménem a používat při další práci. Poté stačí zadat přihlašovací jméno a heslo pro úspěšné spojení. Pokud jsme zadali vše správně, mělo by se otevřít okno s kryptografickým klíčem serveru. Některé operace budou známé uživatelům UNIXu, neboť fungují na podobném principu.

PSPad editor 4.2.9

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.pspad.com

Tentokrát se nejedná o klasický textový editor, ale o zajímavý editor určený programátorům se zvýrazněním syntaxe FoxPro, C, C++, Java, Javascript, ObjectPascal, Perl, SQL, INI souborů, VBScript a mnohými dalšími funkcemi. V jednoduchém prostředí, s možností integrace do Windows, tak lze pracovat přehledně a rychle. Při psaní nejste omezeni délkou textu ani více otevřenými soubory současně, kdy je možné uzamknout posuv. Program, jenž sám podporuje více než 30 různých prostředí, umožňuje konverzi češtiny s automatickou detekcí, export textu se zvýrazněnou syntaxí do formátu HTML, RTF a TeX, přičemž zvýraznění syntaxe se nastavuje automaticky podle typu souboru. Pro každý typ souboru PSPad editor poskytuje šablony nejen pro PHP, spouštění externích programů a kompilátor. Šablony umožňují definovat část programového kódu pod určitý příkaz a při programování tento kód vyvolat. Program umožňuje práci s projekty, kompresi HTML kódu, záznam maker, hledání a nahrazování v souborech, případně spouštění externího kompilátoru. Součástí je HEXA editor s možností vkládání, porovnávání verzí textových souborů, přímé uložení do e-mailu, zobrazení ASCII tabulky a kontrola pravopisu. Pro určité příkazy lze také definovat vlastní klávesové zkratky. Do aplikace je integrován CSS editor TopStyle a FTP klient, čímž mohou uživatelé stahovat soubory přímo z webového prostředí. Velmi dobře je v programu zpracována nápověda, kde naleznete veškerý popis prostředí a vysvětlení jednotlivých funkcí.

Avant Browser 9.01

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.avantbrowser.com

Do řady internetových prohlížečů se úspěšně řadí taktéž aplikace Avant Browser, jež je postavena na Internetu Exploreru, jehož jádro používá. Poté jsou tedy zobrazované stránky téměř totožné s IE. Obsahuje však navíc tlačítka pro současné prohlížení více stránek v jednom okně. Dále umožňuje blokování pop-up oken, jednoduché vypínání a zapínání načítání obrázků, přehrávání zvuků nebo rychlou navigaci. Do prohlížeče je kromě toho integrován nástroj pro odstraňování historie navštívených stránek a vyhledávač Google, který lze vyvolat přímo z pole adresy. Avant Browser je založen na využívání technologie MDI (Multiple Dokument Interface, tj. okna v oknech), jež by měla méně zatěžovat systémové prostředky a poskytovat rychlé otevírání WWW stránek. Možná ji někteří uživatelé znají z Mozilly nebo Opery. Přehledné otevírání stránek v tablech, sdílení oblíbených položek s IE a mnoho dalších rozšiřujících funkcí určitě tedy stojí za vyzkoušení.

Visual CD 1.7

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.boozet.xepher.net

O produktech, jež umožňují tvorbu katalogů souborů uložených na CD, DVD, hard discích a jiných médiích, bylo napsáno nepřeberné množství článků. O tom, který je ten nejlepší, lze jen dlouze polemizovat, neboť každý splňuje určité požadavky. Mezi takové produkty patří také kvalitní freewarový nástroj Visual CD. Po provedení indexace lze procházet katalogem, jejž je možné vytvořit z médií nebo adresářů, dále vyhledávat soubory a složky i bez přítomnosti vloženého média v mechanice. Ovládání v angličtině se po pár pokusech určitě stane intuitivním, takže budete již jednoduše spravovat řady vytvořených katalogů. Obsah databáze je možné exportovat do textového souboru nebo do HTML. Visual CD, usnadňující organizaci údajů, podporuje extrakce z RAR, ZIP a CAB archivů. Pracuje taktéž s informacemi v ID3 tagu MP3 souborů. Při zpracování je možné nastavit si minimální, maximální velikost souboru nebo časové rozmezí změn souborů. Na rozdíl od jiných programů Visual CD disponuje množstvím pokročilých funkcí, jež jsou zakomponovány do velmi příjemného uživatelského prostředí.

Nebojte se vyzkoušet

PAVEL KODYTEK

Kdo si někdy nadělal nepořádek ve verzích dokumentů s nesprávnými daty, ví, o čem je řeč. Prevencí může být System Date Guard, což je hlídač střežící hodiny počítače. Do oblasti kancelářské tělovýchovy zasahuje program Stretch Break, který nám může připomínat nejen to, jak člověku nad klávesnicí tuhne krk a zápěstí, ale také ihned ukáže, co proti tomu lze udělat. Záchrana omylem vymazaného souboru je ve Windows věcí nejvyšší priority a nepočká. Když je čas jednat, přijde k užitku Drive Rescue. Nová verze letitého editoru zvukových vln GoldWave disponuje příjemným množstvím editačních nástrojů a dokáže přímo zpracovávat i WMA.

System Date Guard

Zdroj: na našem CD

Licence: freeware

Pokud vám někdy hodiny v počítači udělaly "čelem vzad" (třeba z důvodu skomírající baterie pro CMOS-realtime), asi jste se setkali s nepříjemnými překvapeními. Třeba při zálohování vašich dokumentů. Zálohovací program může aktuální, ale nesprávně datovanou verzi dokumentu považovat za starou a podle toho s ní naložit můžete o ni prostě přijít. Pěkný zmatek taková lapálie s hodinami nadělá také v odesílaných e-mailech a těžkou hlavu přinese i uživatelům účetních programů, databází a podobně. Čelit takovým nemilým překvapením má právě popisovaná utilita.

System Date Guard je jednoduchý program, který prostě hlídá, zda vám na počítači čas odsýpá správným směrem. Při spuštění porovná aktuální datum s datem minulého spuštění. Je-li vše v pořádku, po několika sekundách se program sám ukončí (pokud na něj neklepnete myší) a nezabírá žádné prostředky systému. Pokud však datum "zacouvalo", okno programu zůstane výmluvně plavat uprostřed obrazovky a očekává zásah uživatele. Korekce data se provádí myší pomocí tlačítek s šipkami, potvrzení změny tlačítkem Nastavit. Chybí ale možnost současně nastavit i čas.

Instalace se provádí prostým zkopírováním souboru sdg.exe do libovolné složky. Při prvním spuštění se objeví nabídka instalace zástupců na plochu Windows a do menu Start/Programy/Po spuštění (což zajišťuje automatickou kontrolu při startu systému). Volba jazyka je automatická podle jazykové mutace Windows pod českými Windows program komunikuje česky, jinak anglicky.


PC WORLD CD Centrum II.

Stretch Break 5.8

Licence: shareware (registrace 44,95 USD)

Domovská stránka: http://www.stretchbreak.com

Soustředěná práce na počítači dokáže člověka někdy vtáhnout tak, že tento často zcela zapomíná, kdo je, kde je a kdy je. A jak léta plynou, člověk ve společnosti klávesnice a myši chřadne a chřadne. A co zasel, později sklidí v podobě bolestí páteře a kondice pod psa. Přesto je možné naše zdraví alespoň částečně chránit softwarově. Zní to možná neuvěřitelně, ale je to tak.

Program Stretch Break (Přestávka k protažení) je vlastně připomínač, který se dle uživatelského nastavení čas od času vnucuje naší pozornosti. Neskončí ale pouhým bonmotem typu "měl bys cvičit". Slušně se zeptá, zda si nechceme dát pauzu na protažení hned, za chvíli nebo vůbec. Pokud nejsme "zatunelovaní" nebo líní, program nás odmění inspirující animací, předvádějící jednoduché cviky k uvolnění páteře, kloubů, k relaxaci očí, provětrání plic a pro úlevu nohou.

Program je spouštěn automaticky při startu Windows a pak dříme na pozadí. Uživatel si může nastavit periodu automatického upozorňování podle potřeby (implicitně 30 minut). Program také umí sledovat intenzitu práce na počítači, a podle toho periodu cvičení příslušně zhušťovat či ředit. Sestavu cviků je možné vybrat, stejně jako doprovodnou hudbu (pouze formát WAV) a krátké textové tipy pro občerstvení.

A aby bylo téma ergonomie úplné, program je doplněn soubory s informacemi o vhodném uspořádání pracoviště s počítačem.

Jinak zajímavému programu lze vytknout poněkud nepřehledné ovládání. S výjimkou pole se zdařilými animacemi naše oko spočine jen na strohých tlačítkách víceméně stejné velikosti, bez ikonek, pouze s textovými popiskami. Klávesa Esc, která spuštěný program ukončuje úplně, je možná trochu příliš "na ráně", a tak se o připomínky cvičení můžeme připravit i omylem.

StretchBreak komunikuje v angličtině a je dostupný jako shareware s desetidenní bezplatnou zkušební lhůtou.

GoldWave 5.06

Licence: shareware (registrace 42 USD)

Domovská stránka: http://www.goldwave.com

GoldWave není v oboru editace zvukových záznamů neznámou veličinou. Dnes si přiblížíme verzi z loňského podzimu. Některé novinky dozrávaly už v posledních čtyřkových verzích, ale přesto se dá říci, že pětkové verze viditelně postoupily o stupínek výše, byť se to podepsalo i na vyšších systémových požadavcích.

V kostce řečeno: GoldWave umožňuje střih a různé "lepení" zvukových vln, poradí si s konverzí různých formátů, přepočítáním vzorkování a může aplikovat různé filtry a efekty (též v režimu dávkového zpracování více souborů). Navíc je otevřený externím plug-in modulům pro souborové kodeky, efektové procesory a indikátory (v rámci vizualizací). Záznam může být mono- nebo stereofonní, více stop program nepodporuje.

Jaké jsou novinky? Program umí zpracovávat signály s šířkou datového slova do 24 bitů a se vzorkováním 192 kHz.

Panel pro nahrávání disponuje preciznějším zobrazením indikátorů záznamové úrovně a vizualizacemi včetně zobrazení spektra a tvaru signálu v reálném čase. Během záznamu je možné nahrávání pozastavovat "pauzou" jako u magnetofonu. Záznam i přehrávání lze ovládat také joystickem nebo gamepadem.

Mezi funkcemi pro editaci přibyl např. Crossfade, tedy prolínačka aktuálního a vkládaného samplu. Potřebujete-li zkrátit záznam mluveného slova, funkce Silence Reduction automaticky vystříhá delší pomlky. Smoother je speciální filtr, zjemňující zvuk zkreslených záznamů. K efektům Flanger a Echo přibyl i přirozeně znějící Reverb dozvuk. Podstatně byly rozšířeny operace mezi stereokanály (např. jejich vzájemné odečtení) pod funkcí Channel mix.

Pro většinu efektů je na nastavovacích panelech k dispozici "preview" okamžitá poslechová zkouška. Dobrý počin pro experimentování! Navíc možnost vrátit provedené změny při editaci je nyní vícenásobná.

Při střihových manévrech potěší možnost zapamatovat si pozici výběru, provést jiný výběr a k původnímu se vrátit. Oproti dřívějším verzím se trochu změnil způsob výběru oblasti je sice těžkopádnější, ale umožňuje záznam přehrávat a zoomovat odkudkoli, aniž bychom přišli o aktuálně vybranou oblast. V nastaveních lze zvolit i starý svižný způsob výběru. Dále je možné definovat zarážky, na které se lze pak snadno přemístit. Výběry fungují i během záznamu a přehrávání.

Program má jednu docela vzácnou schopnost: Importuje WMA! Můžete tedy převádět mezi WMA, WAV, MP33, OGG apod.

Pro ukládání MP3 musí být instalován Lame nebo BladeEnc enkodér.

Funkce pro grabování CD-audio umí stáhnout název alba i skladeb z internetové databáze freedb.org.

Chybí možnost definovat tlačítka Start/Stop přímo do horní lišty; přehrávání se musí ovládat v plovoucím okně, joystickem nebo mezerníkem. Instalace vyžaduje přítomnost DirectX od verze 8 výše. Bez zaplacení licence je funkčnost programu omezena na 3 000 operací.

Drive Rescue 1.9d

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.skyscraper.fortunecity.com/amd/887/rescue/

index.html

Popisovaný program je záchranným kruhem pro nemilé události, jako je smazání souboru či složky (ne pouhé vyhození do koše), nebo dokonce zhroucení souborového systému či informace o oddílech (partitions) disku. V prvním přiblížení zkrátka takový undelete a unformat užitečné funkce, které vymizely s odchodem MS DOSu ze scény. Pracuje se souborovými systémy FAT12, FAT16, FAT32 a omezeně též s NTFS.

Drive Rescue verze 1.9d rozhodně nepatří mezi novinky rok výroby 2002. Co je však na něm pozoruhodného? Je to plně funkční freeware! Zkuste v nouzi na internetu vyhledat podobný produkt najdete sice přehršel programů, ale stáhnout můžete jen omezené demoverze, které zpravidla umí zachraňovat smazané soubory do velikosti několika desítek kilobajtů, tedy většinou žádné. To se ale týká i pozdějších profesionálních verzí tohoto programu. Verze 1.9 je však použitelná.

Na tomto místě je dobré si připomenout starou dobrou zásadu pro zachraňování smazaných dat v co největší míře zamezit zápisu na takovém disku. Jakýkoli zápis využívá místo, které se systému jeví jako volné, ale ve skutečnosti může obsahovat části souborů, jež se snažíme zachránit. Je-li to disk systémový, pak smazaná data ohrožuje i samotný běh Windows. Ideální je mít zachraňovaný disk jako druhý. Zachraňovaná data je potřeba ukládat jinam než na ošetřovaný disk, abychom si příslovečně "neřezali větev, na které sedíme".

Záchrana smazaných souborů je v každém případě záležitost velice delikátní. Nemůžeme počítat s tím, že soubory obnovíme jako z koše ve Windows. A tak se často stane, že obsah obnoveného souboru bude zčásti nebo zcela porušený. V tomto případě sebelepší undelete-program nemůže pomoci.

Jako správnou záchrannou utilitu lze Drive Rescue verze 1.9d spustit i bez instalace z CD nebo z diskety (kam se exe vejde). Program je lokalizován do několika jazyků včetně češtiny.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Motherboardy včera, dnes a zítra I.

Gordon Laing

C04P0210

Základní  desky jsou pravděpodobně nejdůležitější částí počítače, spojují  všechny karty a kabely systému, má na nich svou parcelu procesor,  obsahují čipset a další stovky součástek. V mnoha ohledech se  od sebe liší počínaje rozměry a barevným provedením a konče množstvím  moderních technických vymožeností.

Základní deska je mezi počítačovými  komponentami Popelkou, o které se málokdy mluví, bez níž byste  ale neotevřeli jediný program, neupravili jediný dokument, ani  si neprohlédli jedinou webovou stránku. Nabízíme vám proto bližší  pohled na tuto nepostradatelnou součást každého počítačového  systému.

I když se možná na první pohled tváří nenápadně, dá  se říci, že základní deska je vůbec nejdůležitější součástí počítače.  Představuje páteř celého systému, ke které jsou ostatní komponenty  připojeny a skrze niž spolu komunikují. Základní deska obsahuje  sloty a sockety pro procesor, paměť a přídavné karty, kontroléry  pro celou řadu interních disků, porty pro připojení nejrůznějších  externích zařízení, a v neposlední řadě i propojení tlačítek  a diod na přední straně počítače.

Co je však ještě důležitější,  motherboard také umožňuje výměnu dat mezi všemi těmito součástmi.  Může jít o ukládaný soubor, který je třeba přenést z operační  paměti na pevný disk, výsledek složitého výpočtu posílaný grafické  kartě, nebo třeba o jednoduchý stisk klávesy či pohyb myši v  každém z těchto případů je za správnou koordinaci zodpovědný  právě motherboard.

Povíme vám o základních deskách všechno,  co potřebujete vědět, od jejich historie a vývoje až po současnou  situaci na trhu a vyhlídky do budoucna. Nejnovějším hitem jsou  miniaturní motherboardy pro mini PC a takzvané barebone systémy  usnadňují práci těm, kdo si chtějí postavit počítač sami. Společnost  Intel má navíc v úmyslu prosadit v tomto odvětví nový design,  takže právě teď je ta správná doba seznámit se blíže s touto  nadmíru důležitou součástí každého počítače.

Pohled do historie

Motherboard  stolního počítače je v podstatě asi 2 mm silná deska formátu  A4, pokrytá plošnými obvody. Je připevněna ke spodní straně krytu  počítače a k ní se potom připojují všechny další komponenty,  karty a kabely.

První základní deska pro stolní počítač se objevila  v roce 1981 spolu s počítači IBM. Firma IBM vyvinula nový druh  sběrnice a nazvala ho Industry Standard Architecture, zkráceně  ISA.

V roce 1984 způsobil přelom v odvětví nástup další architektury  z dílny společnosti IBM, zvané AT (Advanced Technology), která  byla navržena pro 16bitové procesory 80286 od Intelu a vyznačovala  se širšími 16bitovými sloty, které se na motherboardech objevovaly  ještě na konci devadesátých let minulého století.

V polovině  osmdesátých let byly pevné disky připojeny ke složitým kontrolérům,  dokud společnosti Compaq a Western Digital neobjevily způsob,  jak integrovat tyto kontroléry přímo do pevného disku. Toto řešení  se objevilo v roce 1986 pod názvem Integrated Drive Electronics  standard, zkráceně IDE. Takovéto disky se také staly součástí  standardu ATA AT Attachment který používají disky a základní  desky ještě dnes, i když v mnohem rychlejší formě.

S rozvojem  počítačových komponent se objevovaly nové a nové druhy sběrnic,  ale jen málokterým z nich se podařilo uchytit na delší dobu.  Teprve v roce 1993 přišla společnost Intel se svou PCI (Peripheral  Component Interconnect) sběrnicí, která byla navržena tak, aby  si dokázala poradit s 32 bity dat a komunikovala přímo s hlavní  pamětí a procesorem. Netrvalo dlouho a nové krátké bílé PCI sloty  se staly standardní součástí motherboardu.

Požadavky na výkon  se neustále zvyšovaly a neustále se objevovaly nové komponenty,  proto v roce 1995 vyvinul Intel inovovaný design základní desky.  Vzal existující AT design, otočil ho o devadesát stupňů, všechny  externí porty sjednotil do jednoho bloku a připojil desku k novému  typu zdroje. Výsledná architektura byla nazvána AT extended,  neboli ATX.

Zatím poslední výraznou změnu přinesl rok 1997,  kdy sběrnice PCI přestaly stačit nárokům 3D grafiky. Intel opět  vyvinul novou vysokorychlostní sběrnici věnovanou výhradně grafice  a nazval ji AGP, Accelerated Graphics Port. Architektura ATX  s jedním AGP a několika PCI sloty se potom stala standardním  typem základní desky, který je používán dodnes.

Nejvýraznější  výhodou tohoto designu je skutečnost, že většinu ATXových motherboardů  lze použít s jakoukoliv ATX skříní a připojit k jakémukoliv ATX  zdroji. I když některé nejnovější komponenty jsou velice náročné  a vyžadují proto silnější zdroj, ve většině případů je výměna  starého ATXového motherboardu za nový jednoduchou záležitostí,  což přináší větší flexibilitu a snadnou podporu a konektivitu  nových komponent.

Současnost

Přestože se základy architektury  ATX od konce devadesátých let téměř nezměnily, některé její součásti  procházejí neustálým vývojem. Patice hlavního procesoru mění  tvar zhruba jednou do roka, jak se objevují nové čipy od Intelu  a AMD. Obě tyto společnosti vyžadují pro současnou nabídku procesorů  množství vzájemně nekompatibilních patic, což znamená, že každá  základní deska nutně podporuje jenom jednu řadu procesorů.

Aby  udržely krok se stále rychlejšími procesory, jsou pravidelně  vylepšovány i paměťové sběrnice a sběrnice AGP, a to s sebou  většinou nese i modernější sloty. Koordinaci dat mezi všemi těmito  součástmi, včetně podpory disků a externích portů, má na starosti  čipset.

Existuje mnoho druhů čipsetů s nejrůznějšími funkcemi,  ale každý z nich je navržen tak, aby fungoval jen s jedním typem  procesoru. Firmy Intel, VIA, ATI a SiS vyrábějí čipsety pro procesory  Intel, zatímco VIA a nVidia produkují rovněž čipsety pro procesory  AMD.

Většina čipsetů je rozdělena na dvě poloviny Northbridge,  která má na starosti procesor, paměť a grafiku, a skromnější  Southbridge, která obstarává diskové kontroléry a externí porty.  Výrobci základních desek volí čipset tak, aby se co nejlépe hodil  pro daný procesor a požadované funkce.

Novější generace procesorů,  grafických karet a pamětí vyžadují čipset Northbridge a většina  výrobců základních desek využívá této příležitosti, aby ho doplnili  modernějším čipsetem Southbridge s podporou nejnovějších portů  a disků, například USB 2.0 a Serial ATA.

Nový čipset proto znamená  významné zlepšení výkonu, nemůžete ho ale bohužel jen tak vyměnit,  protože je neoddělitelně svázán s příslušnými porty a sockety  a pevně připájen k základní desce, výměna čipsetu znamená výměnu  celého motherboardu.

Co najdeme na motherboardu?

Zatímco k  výraznějším změnám procesorů dochází zhruba jenom jednou do roka,  výrobci základních desek a čipsetů neustále přicházejí s novými  funkcemi, a trh v této oblasti se tak nepřetržitě vyvíjí. Budeme-li  zde tedy popisovat vzhled motherboardů, opravdu tím myslíme jejich  současný vzhled.

Typická základní deska vychází z architektury  ATX s jedním AGP slotem a zhruba pěti PCI sloty. Většina současných  modelů podporuje jeden ze standardů AGP 4x a 8x, které dokáží  přenášet data až osmkrát rychleji než původní sběrnice AGP. Některé  motherboardy mají pro větší pohodlnost a úsporu nákladů vestavěnou  AGP grafiku. I když se vestavěná grafika také zdokonaluje, pořád  zůstává jednu až dvě generace pozadu za nejlepšími AGP kartami.  Většinu desek s vestavěnou grafikou je možné doplnit AGP kartou,  ale vždy je lepší se ujistit, že tomu tak v daném případě opravdu  je.

Na desce také najdeme dva až čtyři sloty pro paměťové moduly,  ve valné většině případů 184pinové DIMM čipy s technologií DDR  (Double Data Rate). Technologie DDR se také zrychluje, poslední  oficiální verze (také známá jako PC3200) funguje na 400 MHz a  běží párově na nejrychlejších dvojkanálových čipsetech. Celkové  množství a typ podporované paměti závisí na čipsetu i na architektuře  motherboardu.

Moderní základní desky většinou podporují čtyři  až osm interních disků, včetně pevných disků a CD/DVD mechanik.  Zařízení RAID (Redundant Array of Independent Disks) využívají  dvou či více disků pro rychlejší nebo spolehlivější výkon a začínají  se také stále více rozšiřovat. Zatímco na většině základních  desek stále najdeme staré široké konektory, čím dál častěji bývají  střídány standardem Serial ATA (SATA) s užšími kabely usnadňujícími  manipulaci a proudění vzduchu ve skříni. Většina nových motherboardů  je vybavena oběma typy konektorů.

Také nabídka externích portů  se neustále rozšiřuje, mnoho základních desek už dnes nabízí  čtyři až osm USB 2.0 portů, multikanálové audio a ethernetový  port s rychlostí až 100 nebo dokonce 1 000 megabitů za sekundu.  Častá je i podpora firewireových portů.

Patice

Nakonec, a to  je ze všeho nejdůležitější, najdeme na motherboardu patici pro  procesor a odpovídající čipset. Jak jsme si již řekli dříve,  každá kombinace patice a čipsetu podporuje jenom určitou řadu  procesorů. Současné procesory Intel Pentium 4 a Celeron používají  Socket 478 (se 478 piny), zatímco Athlon XP od AMD používá Socket  462 (také zvaný Socket A).

Nové 64bitové procesory Athlon existují  ve dvou variantách, z nichž každá vyžaduje jiný socket a tedy  i jinou základní desku. Athlon 64 používá Socket 754, zatímco  Athlon 64 FX vyžaduje Socket 940. Společnost AMD nedávno oznámila,  že během léta 2004 přejdou oba čipy na 939pinovou patici, což  bude opět vyžadovat jiný motherboard. Později v průběhu roku  by se měly objevit nové procesory P4 pro 775pinový socket. Po  určité přechodné období budou ale stále v nabídce i nové procesory  a motherboardy podporující starší typy patic.

Přestože trhu  se základními deskami v současné době dominuje architektura ATX,  existují i alternativní, menší uspořádání. Samotné ATX se nabízí  v menších formách Micro-ATX a Flex-ATX, a průkopnická firma Shuttle  vyvinula dokonce vlastní design (viz barebone systémy).

Vůbec  nejmenší základní deskou je v současnosti motherboard Mini-ITX  o rozměrech pouze 17 x 17 cm. Existují i Mini-ITX desky pro Pentium  4, většinou se však tato architektura používá se skromnějšími  procesory bez možnosti upgradu, například s čipy C3.

Pokud jde  o cenu, pohybují se základní desky většinou v rozmezí 1 200 až  8 000 korun, v závislosti na tom, zda podporují nejnovější procesory,  jakými paměťovými a AGP technologiemi jsou vybaveny, a na množství  integrovaných zařízení. Podpora procesoru, pamětí a AGP je důležitá,  protože se většinou odvíjí od použitého čipsetu a není možné  ji změnit bez výměny celé desky.

Integrovaná zařízení, jako  audio nebo FireWire, nejsou tak podstatná, protože jenom málo  z nich nelze k běžnému motherboardu dodat pomocí přídavných PCI  karet. Je však obvykle levnější použít integrovaná zařízení,  nežli dokupovat další karty, a v případě potřeby lze integrovaná  zařízení deaktivovat. Při volbě motherboardu je tedy nejdůležitější  se nejprve rozhodnout, jaký procesor budeme chtít použít.

Také  je dobré si zjistit, zda bude možné danou základní desku použít  s následujícími generacemi našeho procesoru, abychom si nezavřeli  dveře před případným upgradem. Například většina nových motherboardů  pro P4 by měla podporovat novou verzi "Prescott" bez nutných  úprav, případně s jednoduchým updatem BIOSu. Někdy se ale nová  verze procesoru může natolik lišit, že ji nelze kombinovat s  předchozí verzí motherboardu tak už to bohužel na trhu chodí.

Kromě  podpory procesoru závisí volba základní desky na nabízených funkcích,  integrované konektivitě a ceně. Výkon motherboardů se stejným  čipsetem je většinou zcela srovnatelný.

Architektury budoucnosti

Současnému  trhu se základními deskami dominuje architektura ATX, ale nebude  tomu tak navždycky. Možná nejdůležitější nastupující konkurencí  je architektura BTX, nedávno představená Intelem, která řeší  problémy s hlukem a přehříváním (viz vložený článek). Menší typy  motherboardů jsou neustále populárnější a stále více výrobců  se vydává cestou, kterou vytyčila firma Shuttle, a nabízí miniaturní  motherboardy spolu s odpovídajícími skříněmi v podobě tzv. barebone  systémů.

Dají se očekávat i opravdu malé motherboardy, umožňující  stavbu systémů, které bychom dříve považovali za nemožné. Vedoucí  firmou na trhu je v tomto oboru společnost VIA, jež nedávno představila  svou architekturu Nano-ITX. Při vskutku miniaturních rozměrech  12 x 12 cm jde o zatím nejmenší PC-kompatibilní motherboard,  který by se měl objevit během roku 2004. Bez ohledu na velikost  budou motherboardy vybaveny nejnovějšími možnostmi komunikace  a i v této oblasti se v roce 2004 dočkáme změn. Nejdůležitější  z nich bude nahrazení PCI sběrnic, které po deseti letech existence  už přestávají stačit nárokům gigabitových sítí a USB 2.0.

Následníkem  PCI bude takzvaná sběrnice PCI Express, která by se měla s novým  čipsetem objevit na základních deskách ke konci roku 2004. Zatímco  staré PCI sběrnice nabízely maximální propustnost 132 megabytů  za sekundu (MB/s), PCI Express zvládne až 200 megabytů. Co je  však důležitější, PCI Express zvládá tuto rychlost již ve specifikaci  1x a standard počítá s implementací v podobě 2x, 4x, 8x, 16x  a 32x, čímž se celková propustnost mohutně zvýší. Protože je  16x PCI Express dvakrát rychlejší než AGP 8x, nahradí vbrzku  coby hlavní grafická sběrnice i AGP. První motherboardy s PCI  Express budou nejspíš vybaveny několika PCI sběrnicemi staršího  typu, několika 1x PCI Express sběrnicemi a jednou 16x PCI Express  sběrnicí pro grafiku.

Časem by se mělo odebrat na věčnost také  několik zastaralých externích portů. Rozloučíme se s parelelními,  sériovými a časem i PS/2 porty, které vystřídá větší množství  USB. Pro interní disky bude standardem Serial ATA a na základních  deskách (a později v čipsetech) se budeme stále častěji setkávat  s integrovanými zařízeními pro bezdrátové sítě.

Co tedy chybí  motherboardům na kráse, je bohatě vynahrazeno množstvím pokročilých  technologií, které nám umožňují dostat z našich počítačů co nejvíc.

Architektura BTX

Společnost Intel se domnívá, že architektura  ATX již brzy přestane dostačovat požadavkům nových, rychlejších  komponent, které vyžadují vyšší stupeň chlazení. Vyvinula proto  následovníka ATXových motherboardů.

Nová architektura nazvaná  BTX (Balanced Technology eXtended) optimalizuje vzduchové chlazení  nejvíce zahřívaných komponent. Procesor byl přesunut na přední  stranu počítače, kde plně využívá vzduchu nasávaného větrákem.

Speciálně  vyvinutá "kapota", nazývaná termální modul, usměrňuje proudění  vzduchu přímo k čipu a od něj pak k dalším zahřívaným součástem  motherboardu, například napěťovým regulátorům a čipsetu. Architektura  je navržena tak, aby byly dostatečně vzduchově chlazeny i grafické  a paměťové subsystémy.

Sloty pro karty zůstaly umístěny v zadní  části desky. BTXové motherboardy jsou také vůbec poprvé umístěny  poněkud výše, aby i malé komponenty na spodní části desky měly  dostatek chladného vzduchu.

Kromě běžných BTXových motherboardů  budou k dostání i menší verze, microBTX a picoBTX. Nejmenší z  nich by měla umožnit konstrukci systémů o vnitřním objemu šest  až sedm litrů, které by měly na rozdíl od přibližně stejně velikých  počítačů firmy Shuttle zvládnout chlazení tepelně náročnějších  komponent budoucnosti.

Intel považuje BTX za následníka ATXových  desek, tyto desky však budou vyžadovat nové skříně a v ideálním  případě i nové zdroje. První modely můžeme očekávat v průběhu  tohoto roku. Společnost AMD zatím neoznámila, že by měla v úmyslu  přejít k architektuře BTX, výrobci počítačů tedy budou muset  v budoucnu volit odlišné druhy skříní pro systémy s procesory  Intel a AMD. Více informací o této problematice najdete například  na stránkách http://www.formfactors.org.


Motherboardy včera, dnes a zítra II.

Barebone  systémy

S rostoucím počtem zařízení integrovaných přímo na základní  desce mnoho systémů nevyužije plný počet PCI slotů často ani  jediný. Jejich odstraněním bylo umožněno vyvinout menší motherboardy,  pro které však nebylo snadné najít odpovídající skříně.

Proto  tchajwanský výrobce motherboardů Shuttle přišel s chytrým plánem:  vyrábět kompaktní skříně a zdroje navržené speciálně pro miniaturní  motherboardy z jejich produkce a prodávat je dohromady jako jedno  zařízení.

Tento koncept je označován jako barebone. Koupíte  si malý motherboard, který už je zabudován v odpovídající malé  skříni vybavené patřičným zdrojem. Kombinace motherboardu přímo  s určitým designem skříně také firmě Shuttle umožnila vybavit  přední panel počítače celou řadou portů připojených k desce už  při výrobě. Stačí tedy dodat paměť, disky a procesor, a počítač  je kompletní.

Nejnovější barebone systémy firmy Shuttle jsou  malé, mají ale celkem všechno, co si uživatel může přát, podporují  nejmodernější procesory a paměťové moduly, jsou vybaveny širokou  řadou portů včetně Ethernetu, USB 2.0, digitálního audia a FireWire.  Najdeme v nich i po jednom PCI a AGP slotu pro další rozšíření,  a mají pochopitelně příslušnou skříň a zdroj. Ceny jednotlivých  modelů se pohybují mezi 9 000 a 14 000 korunami, což již stojí  za zvážení.

Trh se systémy barebone prosperuje natolik, že celá  řada tradičních výrobců základních desek se rozhodla nezůstat  pozadu, a dnes už tak můžete sehnat modely od firem FIC, MSI,  Epox, Soltek, Iwill nebo Abit.

§§§§§


Hudba ze všech stran

Lukáš Erben

C04P0194

Nabídka reproduktorů pro PC pokrývá nejširší myslitelné spektrum kvality, výkonu i designu. V bezpočetné změti značek a modelů však není snadné se orientovat náš test bezmála dvou desítek reprosoustav pro PC vám ale nabízí pomocnou ruku při výběru té správné.

Mluvit o teorii zvukové reprodukce a PC reprosoustav se může zdát poněkud nadbytečné jenže právě ona je nejlepším vodítkem pro výběr typu, který vyhovuje vašim potřebám.

2.1 až 7.1

Pomineme-li nejjednodušší stereofonní "bedničky", které jsou často dodávány coby standardní výbava nových PC, případně je můžete dokoupit za cenu nepřesahující 500 Kč, tvoří nabídka reprosoustav pro PC poměrně bohatou škálu dvou-, čtyř-, šesti-, sedmi- a osmikanálových.

Klasické dvoukanálové reprosoustavy se subwooferem (označované obvykle jako 2.1) jsou vhodné zejména do kanceláří a pracoven, kde je hlavním poslechovým materiálem hudba či multimediální aplikace, zatímco na hry či filmy dojde pouze zřídka. Podle toho, jaké nároky klade uživatel na kvalitu reprodukce, se jejich cena pohybuje v rozpětí cca 1 000 až 7 000 Kč. Výhodou stereofonních reproduktorů je pochopitelně i potřeba menšího prostoru.

Čtyřkanálové reprosoustavy (nesoucí běžně označení 4.1) byly vyvinuty zejména pro počítačové hráče, jsou tedy vhodné převážně pro hraní her s trojrozměrným zvukem (dnes již prakticky všechny tituly), již v minulém roce byly ale téměř zcela vytlačeny 5.1 reprosoustavami, které jsou vhodné jak pro hry, tak pro sledování filmů na PC.

Šestikanálové (tedy 5.1) reprosoustavy se nejprve rozšířily ve světě spotřební elektroniky coby součást domácího kina s technologií Dolby Digital, s nástupem zvukových karet se šestikanálovým výstupem však ovládly i trh osobních počítačů. Na rozdíl od dvoua čtyřkanálových reprosoustav, které zdroj signálu pro subwoofer získávají se stereoči kvadrofonního signálu přes frekvenční výhybku, je v tomto případě samostatně zasílána informace pro subwoofer přímo z PC či dekodéru. 5.1 reproduktory přesto mají frekvenční výhybku pro provoz ve stereofonním režimu. Šestikanálové reproduktory jsou vhodné jak pro hry, tak zejména pro filmy, kde je intenzivně využíván středový reproduktor, tzv. "centr".

Sedmikanálové (6.1) a osmikanálové (7.1) reproduktory jsou v podstatě jen logickým vývojem standardu 5.1. V prvním případě je navíc přidán zadní středový reproduktor pro lepší vnímání prostoru, u sestav 7.1 jsou osazeny satelity ve třech párech (přední, prostřední a zadní). Tyto reprosoustavy mají lepší prostorové podání, pro jeho využití je ale třeba, aby byly filmy zaznamenány ve formátu Dolby Digital EX či DTS ES. Na malém prostoru okolo pracovního stolu však nastává jednak problém s jejich umístěním, nehledě na to, že prostorový vjem se v těchto podmínkách (jež lze stěží označit za ideální) příliš neliší od klasických 5.1 soustav.

Kvalita zvuku

Pojem kvalita zvuku je poměrně široký, a zatímco někdo může být zcela spokojen s kvalitou, kterou nabízejí bedýnky za 2 000 Kč, jiný bude nespokojeně bručet i při poslechu THX reprosoustav Logitech či Creative. Jsou ale některé zásadní věci, které byste měli při zkušebním poslechu (pokud jej budete chtít provádět) zkoumat jedná se zejména o dynamiku (tedy schopnosti reproduktorů rozlišit i malé rozdíly ve frekvencích a síle signálu), frekvenční rozsah (schopnost a kvalitu reprodukce basů, středních a vysokých frekvencí), prostor vytvářený při reprodukci (ten často souvisí s velikostí satelitů a subwooferu), schopnost rozlišit detaily (zde hraje roli kvalita použitých komponent). Je přitom vhodné poslechnout si několik druhů hudebních nahrávek (rock, pop, techno, vážná hudba, jazz, živé nahrávky) a jednu či dvě filmové sekvence (ideálně akční sekvenci, která je bohatá na prostorové efekty a důrazné basy).

Jaký výkon?

Předně je důležité vědět, že existují různé způsoby, jak označovat výkon reprosoustav. Poměrně dobrou vypovídací hodnotu má výkon udávaný ve wattech "sinus". Zejména levnější reproduktory bývají ale často označovány výkonem ve wattech PMPO (Peak Music Power Output), tedy tzv. hudebním výkonem, jehož přesné určení je problematické a nemá velkou vypovídací hodnotu (jedná se navíc o více než desetinásobek výkonu "sinus"). Jaký výkon je třeba pro ozvučení pracovny? Nejste-li příliš nároční (a bydlíte-li v nájemním domě), postačí vám dozajista celkový výkon okolo 50-80 W. Pro kvalitní poslech či silné domácí kino je vhodný výkon v rozmezí 100-200 W či vyšší. Rozložení výkonu mezi satelity a subwoofer by přitom mělo být zhruba 1 : 1 součet maximálního výkonu satelitů by se tedy měl přibližně rovnat výkonu subwooferu. U sestav 5.1/6.1/7.1 je přijatelný i poměr okolo 2 : 1 ve prospěch satelitů.

Referenční sestava: M-Audio Studiophile

Reproduktory M-Audio nelze hodnotit bok po boku s ostatními v tomto testu. Kvalitou, cenou i určením spadají do odlišného segmentu nejedná se totiž o "klasické" PC reproduktory, ale o studiové "monitory" určené pro připojení k PC při profesionální práci se zvukem. Po jejich poslechu jsme se rozhodli použít je jako referenční sestavu mimo jiné i díky tomu, že stereofonní 2.1 monitory lze pomocí sady doplňkových satelitů rozšířit na plnohodnotnou 5.1 sestavu.

Základní sada Studiophile obsahuje subwoofer se šestikanálovým zesilovačem a dvěma rozměrnými dvoupásmovými satelity. Analogový 5.1 vstup je realizován šesti zdířkami pro 6,2mm monojack (studiový standard), dodávány jsou ale i redukce na cinch konektory. Ovládací prvky sestávají z otočných regulátorů hlasitosti a basů, které jsou poněkud neprakticky umístěny na zadní straně subwooferu (ten obsahuje i zesilovač o výkonu necelých 200 W sinus, cca 50 W pro subwoofer a po 27 W pro každý satelit) regulaci hlasitosti je tedy třeba provádět na PC, na externím zvukovém modulu nebo přes mixážní pult. Dělicí frekvence je napevno nastavena na 140 Hz. To je důležité zejména v 5.1 režimu umožňuje-li zvuková karta nastavení crossover, je vhodné zvolit stejnou hodnotu. Dodávány jsou kvalitní kabely s průřezem 1 mm2 na satelitech i subwooferu jsou pochopitelně svorky, použít lze tedy kabely libovolné délky. Rozšiřující sada obsahuje tři identické satelity, které se zapojí jako levý a pravý zadní a středový přední reproduktor..

Kvalita zvuku je jednoduše výtečná. Poslech hudby na studiových monitorech je ve srovnání i s těmi nejkvalitnějšími PC reproduktory či levnějšími sestavami domácího kina doslova zážitkem. Dynamika je výtečná, detail i prostor jsou fantastické zejména při středních úrovních hlasitosti. Ani při maximální hlasitosti není zkreslení nijak výrazné. Přesnost a neutrálnost reprodukce je sice výtečná věc pro kvalitní hudební nahrávky v případě filmů a her ale může spíše uškodit. Subwoofer je svým výkonem i zvukem konstruován zejména pro reprodukci hudby, a ve filmech a hrách tak může chybět důraz a výkon, kterým disponují špičkové PC reproduktory. Zatímco muzikál Chicago byl fantastickým zážitkem, bojové scény z Gladiátora na studiových reproduktorech ani v 5.1 konfiguraci nevynikly v plné síle. To je ostatně jediná výtka, kterou lze po zvukové stránce vznést. Reproduktory M-Audio jsme se nakonec (s ohledem na jejich vyšší kategorii) rozhodli hodnotit odděleně a udělujeme jim v poslechových testech symbolickou "nultou" pozici.

Creative Inspire P380

Cena vč. DPH: 1 400 Kč

Model P380 je zástupcem levnější řady reproduktorů Inspire. Mezi hlavní odlišnosti patří jednodušší jednopásmové satelity, absence druhého linkového vstupu a M-Portu. Ostatní specifikace i údaje o výkonu jsou však prakticky identické.

Zvuk levnější varianty Inspire je velmi podobný, výšky jsou ale ještě méně výrazné a zvuk je o něco méně detailní jinak platí to, co bylo řečeno o předchozím modelu. Spíše než ve zvukovém podání bychom ale rozdíly hledali ve výbavě.

Hledáte-li 2.1 reproduktory pro příležitostné hraní či příležitostný poslech a nevyužijete lepší výbavy (vstupy) řady "T", jsou P380 zajímavou levnější alternativou.

Creative Inspire T2900

Cena vč. DPH: 2 000 Kč

Nejrozšířenější řada reproduktorů Creative, tedy Inspire, má dvě kvalitativní "třídy" písmeno "T" označuje kvalitnější, lépe vybavenou řadu, do které spadá i model T2900. Novinkou řady T jsou dvoupásmové satelity s kovovými nožkami, jež by měly nabízet lepší kvalitu zvuku ve srovnání se staršími modely. Satelity mají napevno připojené kabely, které se na straně zesilovače (subwooferu) připojují do cinch konektorů, jejich výkon je po 6 W sinus. Subwoofer s výkonem 17 W je konstruován na výšku, s do strany vyzařujícím bassrefelexem. Ovládací modul umožňuje regulaci basů a hlasitosti, k dispozici je též druhý linkový vstup, výstup na sluchátka a konektor M-Port. První, čeho si při poslechu všimnete, jsou potlačené výšky a lehký posun ve středech. Basy jsou poněkud naddimenzovány, a jak bývá u levnějších reproduktorů Creative zvykem, jsou "naladěny" na taneční frekvence okolo 60-80 Hz. Celkové zvukové podání je sice poněkud zastřené (to lze vylepšit posílením výšek v PC), ale vyrovnané.

Poněkud omezená dynamika a slabší výšky dělají z T2900 reproduktory vhodné spíše pro hraní a příležitostný poslech taneční hudby, než pro náročnější zábavu. Kvalita reprodukce ale vcelku odpovídá ceně reproduktorů.

Creative MegaWorks 2.1 250D THX

Cena vč. DPH: 5 600 Kč

Společnost Creative správně vycítila poptávku po špičkových stereofonních reproduktorech určených především pro poslech hudby na PC, a uvedla proto zjednodušenou verzi THX reproduktorů MegaWorks. Použité komponenty (subwoofer, satelity) se proto prakticky neliší o těch, kterými je vybavena sedmikanálová reprosoustava MegaWorks 550 THX. Výrobce udává celkový výkon 300 W nejedná se o sinus výkon, ale o burst údaj. Díky konstrukci zesilovače reproduktory sice skutečně dokáží podat 300 W výkonu, ovšem pouze po omezenou dobu. Ve výbavě naleznete dva analogové a jeden digitální vstup (koax. S/PDiF, převodník 24bit/192 KHz), samostatný ovládací modul, který umožňuje regulaci výšek, basů a hlasitosti a disponuje taktéž výstupem na sluchátka. Subwoofer má napevno nastavenou dělící (crossover) frekvenci, skřín (patrně HDF deska) je portovaná, se zaoblenou bassreflexovou tubou, basový reproduktor vyzařuje k zemi. Pochvalu zaslouží odpružené nožky subwooferu, které zabraňují nadměrnému přenosu vibrací či rezonanci do podlahy. Satelity jsou středně velké a překvapivě lehké (stejně jako u předchozích modelu MegaWorks jsou zřejmě použity neodymiové magnety), je pochopitelně možné zavěsit je na zeď, látkové kryty ovšem sejmout nelze. Kabely nejsou napevno přichyceny k satelitům, do zesilovače (subwooferu) se však zapojují konektorem cinch, jejich délka je dostatečná i pro použití na pracovním stole.

Po zvukové stránce potěší MegaWorks 250D THX i velmi náročné uživatele. Zvukové podání je výborné pro hudbu, filmy i hry. Zvuk je plný a příjemný s dobrou dynamikou snad jen výšky jsou mírně potlačeny a některé drobné detaily se mohou ztratit. Při subjektivním poslechovém testu jsme reproduktory umístili na třetí pozici.

Stereofonní sestava MegaWorks je určena zejména náročným posluchačům hudby a příležitostným hráčům, kteří chtějí mít na pracovním stole kvalitní a výkonné reproduktory. Pochvalu zaslouží jak za velmi dobrý zvuk, tak za dobré zpracování a bohaté funkční vybavení (vstupy, ovládací modul, řešení kabeláže).

Creative I-Trigue L-3450/3500

Cena vč. DPH: 5 100 Kč

Designovým reproduktorům I-Trigue jsme se v PC WORLDu již věnovali, přesto jsme přesvědčeni, že si zařazení do přehledového/srovnávacího testu zaslouží. Reprezentativní reproduktory, které Creative dodává ve dvou barevných provedeních (bílý a černý lak), jsou určeny zejména pro pracovny a reprezentativní kanceláře. Svým technickým provedením mají ale ambice i v oblasti kvalitní reprodukce. Zajímavé je řešení bi-amp bi-wire, tedy osazení dvou nezávislých zesilovačů a kabeláže, které se starají o každý ze satelitních reproduktorů (ve skříni subwooferu je tak vlastně stejný počet zesilovačů jako u 4.1 sestavy). Satelity jsou osazeny dvěma středovýškovými reproduktory s titanovou membránou a středovým reproduktorem v boční stěně. Ovládací modul umožňuje regulaci hlasitosti, basů i připojení externího zařízení či MP3 přehrávače Creative přes rozhraní M-Port. Subwoofer je konstruován "na výšku", a zabere tak méně prostoru pod pracovním stolem.

Po zvukové stránce jsou nové I-Trigue stále poněkud nevyrovnané. Kvalita zvuku je sice vyšší než u drtivé většiny 2.1 PC reproduktorů, zejména subwoofer je ale vyladěn na "diskofilní" frekvenci 80 Hz, která vyhovuje hlavně pro reprodukci taneční hudby či her, pro náročnější poslech však není ideální. Dynamika satelitů není zcela stoprocentní, zvuk má přesto slušný detail (ovšem za cenu mírné agresivity).

Jestliže hledáte reproduktory, které jsou především reprezentativní a funkčně dobře vybavené, pak jsou I-Trigue L-3450 nebo 3500 (liší se pouze barvou) zajímavou alternativou.


Motherboardy včera, dnes a zítra III.

Logitech Z 2200 THX

Cena vč. DPH: 4 900 Kč

Z-2200 THX jsou též menším sourozencem plnohodnotného 5.1 "filmově-herního" modelu Logitech Z-680 THX. I tentokrát tedy naleznete podobné komponenty zejména jednopásmové satelity s masivními kovovými středy a výkonnými magnety (40 W na kanál). Identická je i poněkud nemoderní konstrukce subwooferu, který vyzařuje do strany, ve srovnání s 5.1 sestavou má ale o něco nižší výkon (120 W). Jak je u Logitechu zvykem, všechny údaje jsou uváděny ve formátu sinus, a ukazují tedy na skutečný výkon (pokud by výrobce uváděl zavádějící hodnotu PMPO, jednalo by se nejspíše o desetitisíce wattů). Velkým zklamáním je bohužel zpracování kabeláže kabely jsou napevno připojeny k satelitům (na zesilovači/subwooferu jsou konektory cinch), k dispozici je pouze jediný stereofonní vstup, který je navíc zapojen k ovládacímu modulu (ten umožňuje regulaci hlasitosti, basů a připojení sluchátek).

Zvuk Z-2200 THX je plný, s výbornými (možná poněkud posílenými) výškami a solidními středy a velmi dobrým podáním prostoru i dynamikou. Zvuková reprodukce hudby se blíží monitorům M-Audio, reproduktory Logitech ale poněkud zaostávají v přesnosti a neutrálnosti (jsou tedy i méně syrové, což může být plus). Výkonný a důrazný subwoofer zvládne výtečně též filmy a hry prostorové zpracování je ale ve stereu přeci jen poněkud omezené.

Logitech Z-2200 THX jsou výborné stereofonní reproduktory pro všechny typy poslechu, vedle vyšší ceny je jejich jedinou výraznější nevýhodou nešťastně řešené zpracování kabeláže a jediný stereofonní vstup.

Logitech Z-3

Cena vč. DPH: 3 320 Kč

Podobně jako v předchozím případě, i tento model se již na stránkách PC WORDu objevil. Z-3 jsou desginové reproduktory Logitechu, které upoutají zejména celokovovými satelity, jejichž reproduktory jsou osazeny masivním kovovým středem. Subwoofer má poměrně velký basový reproduktor, jeho konstrukce je ale poněkud zastaralá, s vyzařováním do strany a nepochopitelnou absencí bassreflexu. Velmi nešťastné je řešení kabeláže, která je napevno spojena se satelity, ovládáním hlasitosti a kabelem vstupu. Na ovládacím modulu je možné regulovat pouze hlasitost a připojit sluchátka, regulaci basů je nutné provést přímo na subwooferu.

Zvukový projev Z-3 sice není bezchybný a přesný, subjektivně je ale velmi příjemný, zejména pro poslech akustických a živých nahrávek. V této cenové kategorii rozhodně překvapí slušná dynamika, u složitějších zvukových nahrávek (rock, vážná hudba) už však chybí dostatečné rozlišení detailů. Subwoofer svým výkonem zvládne i hry či občasné sledování filmů, na rozdíl od konkurence (I-Trigue) zvládá poměrně široké spektrum basů.

Fantastický design a překvapivě příjemný zvuk poněkud sráží doslova dementní kabeláž a pouhý jediný stereofonní vstup. Přesto se jedná o velmi zajímavé designové reproduktory, které hrají velmi slušně.

Teac PowerMax 1200

Cena vč. DPH: 1 660 Kč

Teac patřil mezi první výrobce, kteří před lety začali nabízet výkonné čtyřa šestikanálové reprosoustavy pro PC. Vzhledem k tomu, že výrobce má velmi blízko ke světu spotřební elektroniky a Hi-Fi, byli jsme na levné reprosoustavy Power Max velmi zvědavi.

PowerMax 1200 sestává ze dvou plastových satelitů s miniaturními středovýškovými titanovými měniči, jejichž konstrukce je zaměřena především na zajímavý vzhled. Satelity i subwoofer přesto vyhlížejí poněkud levně. Subwoofer z dřevotřískové desky je stejně jako satelity vyveden ve stříbrné barvě a disponuje udávaným výkonem 35 W (výkon satelitů je 2x 12,5 W). Ovládací modul umožňuje regulaci hlasitosti, basů a výšek. K dispozici není žádný dodatečný vstup. Ani řešení kabeláže není nejšťastnější krátký napájecí kabel je napevno přidělán k subwooferu, stejně tak kabely satelitů jsou připojeny napevno.

Zvuk reprosoustavy TEAC byl pro nás skutečným šokem. Nepříjemně dunivé basy doplňuje agresivní plechový zvuk satelitů, které prakticky postrádají střední kmitočty. Jeden ze satelitů navíc při určitých frekvencích drnčel.

Kvalita reprodukce nestačí ani pro příležitostný poslech či hraní her, nejpozitivnější stránkou reproduktorů PowerMax 1200 je, že je můžete vypnout.

Trust 1600P

Cena vč. DPH: 1 140 Kč

Bedničky Trust jsou určeny nenáročným uživatelům, o čemž svědčí i poměrně spartánské vybavení. K dispozici je pouze jeden linkový vstup, ovládací modul umožňuje regulovat hlasitost, basy a překvapivě též výšky. Malé a lehké satelity mají pochopitelně napevno přichycené kabely, konstrukce subwooferu je velmi jednoduchá, s vyzařováním do strany.

Zvuk rozhodně neoslní podání je ploché, bez detailů a poněkud syntetické, basy mírně drnčí. Zvuk sice není kvalitní, na rozdíl od reproduktorů TEAC ale model Trustu netrpí žádným zásadním technickým problémem.

Reproduktory Trust 1600 P lze sice použít pro základní ozvučení PC, chcete-li něco lepšího než obyčejné plastové bedýnky bez subwooferu, jedná se bezesporu o jedno z nejlevnějších řešení. Přesto, nebo právě proto, bychom si ale raději připlatili za nějaký kvalitnější model.

Creative GigaWorks

S750 THX

Cena vč. DPH: 14 070 Kč

Bylo jasné, že po uvedení nové řady zvukových karet Audigy s podporou 7.1 zvuku uvede Creative dříve či později špičkové reproduktory, jež by využily možností nové karty vskutku naplno. Výsledkem jsou GigaWorks, řada, která nasazuje modelem S750 novou laťku (uveden byl též model S700, tedy 5.1 provedení stejné sestavy) mezi PC reproduktory. Dvoupásmové rozměrné satelity jsou o poznání těžší než reproduktory řady MegaWorks. Celkový výkon 700 W (opět burst, tedy "krátkodobý sinus") je rozdělen po 70 W mezi satelity, zbylých 210 W pak pochopitelně připadá na subwoofer. Udávaný frekvenční rozsah 20 Hz až 40 KHz patří mezi nejvyšší mezi PC reproduktory a přinejmenším teoreticky vyhovuje potřebám pro přehrávání nových formátů jako je DVD audio. Kabely jsou pochopitelně přichyceny na satelitech i zesilovači/subwooferu do svorek, konstrukce subwooferu s vyzařováním k zemi a odlehčovacími nožkami zaslouží přinejmenším pochvalu. Ovládací modul umožňuje regulaci basů, výšek, centru a hlasitosti, většinu funkcí lze nastavit též pomocí infračerveného dálkového ovládání.

Kvalita zvukové reprodukce je, jak by se ostatně u nejvyššího modelu dalo očekávat, na výtečné úrovni. Solidní dynamika, dostatek detailů jsou spolu se silnými a pevnými basy hlavními plusy. Celkově jsme je při poslechovém testu hudby zařadili na třetí místo. GigaWorks sice nejsou zcela neutrální, ale mírné zabarvení zvuku není u reprosoustavy určené především pro "PC kino" či "domácí kino" na škodu. Mírné zklamání jsme však zažili při maximální hlasitosti reprodukce byla sice nezkreslená, ale hluk subjektivně neodpovídal deklarovanému výkonu. Přesto jsou tyto osmikanálové reproduktory svým výkonem, konstrukcí i zvukovým projevem vhodné spíše do obývacího pokoje než na pracovní stůl.

GigaWorks nejsou klasickou reprosoustavou pro PC hodí se spíše k ozvučení místnosti, zejména v kombinaci s externím dekodérem, jako je například Creative DDTS 100. Maximálnímu výkonu a výborné kvalitě zvuku ale pochopitelně odpovídá i vyšší cena.

Creative Inspire GD 580

Cena vč. DPH: 6 800 Kč

Co se stane, když vezmete reprosoustavu T5400 a přední dvoupásmové satelity spolu s centrem nahradíte jednopásmovými? Získáte reproduktory Creative Inspire P580. Pokud k této sestavě přidáte zjednodušenou verzi dekodéru DDTS-100, rázem máte sestavu Inspire GD 580: ideální reproduktory pro PC a herní konzoli. Přesněji ideální reproduktory pro herní konzoli, neboť sestavě chybí analogový 5.1 vstup (v analogu je k dispozici pouze stereo). Nabízejí se zde celkem tři vstupy zmíněný linkový, optický a koaxiální. Bezesporu velkou výhodou je možnost ovládat prakticky všechny funkce přes infračervené dálkové ovládání, o něco méně ovací zaslouží kabely, které jsou pevnou součástí satelitů.

O zvuku platí totéž co v případě P380, tentokrát ovšem v 5.1 provedení. Potlačené výšky, slabá dynamika vhodné spíš pro hry než pro filmy a hudbu.

Inspire GD 580 je díky dekodéru a dálkovému ovládání produkt ušitý na míru uživatelům konzolí, nikoliv majitelům PC. Nechápeme ale, proč jsou v takovém případě kabely pevnou součástí satelitů, svorky by dávaly větší smysl. Je zjevné, že společnost Creative postavila své produktové portfolio formou stavebnice, a na individuální úpravy komponent pro jednotlivé modely není prostor.

Creative T5400

Cena vč. DPH: 2 800 Kč

Nový "lepší" mainstream představují reproduktory Creative inspire s označením "T". Model T5400 je vlastně 5.1 ekvivalentem T2900, o nichž jsme již psali. Po konstrukční stránce mají tedy mnoho společného zejména identický subwoofer s koncepcí na výšku a dvoupásmové přední satelity s kovovými nožkami. Centrální reproduktor je stejného typu jako přední satelity, zatímco zadní efektové reproduktory jsou z řady "P" tedy pouze jednopásmové. Ovládací modul umožňuje regulovat hlasitost a basy, a disponuje též výstupem na sluchátka. Celkový výkon je překvapivých 74 W sinus, na subwoofer ale připadá pouze 22 W (20 W centr a po 8 W zbývající satelity).

Zvukovým projevem jsou reproduktory ideální zejména pro hry či méně náročné fandy filmů na DVD. Výšky jsou poněkud potlačené, stejně jako celková dynamika a detail. Basy jsou naopak dosti silné a vyladěné na frekvence okolo 60-80 Hz.

Při ceně, která se v internetových obchodech pohybuje na hranici 2 500 Kč vč. DPH, se zdá, že toto jsou jedny z nejdostupnějších reproduktorů pro běžné využití na hry a práci s PC či občasné zhlédnutí filmu. Toužíte-li však po kvalitní reprodukci, musíte investovat o něco více nejbližší alternativou ke zvážení jsou Z-640 od Logitechu.

Genius SW 5.1

Home Theatre

Cena vč. DPH: 4 100 Kč

Reproduktory Genius Home Theatre patří mezi často diskutované modely. Za překvapivě nízkou cenu totiž dostanete rozměrné repro 5.1 v celodřevěném (přesněji celodřevotřískovém) provedení s několika vstupy a infračerveným dálkovým ovládáním hlasitosti. Rozměrný subwoofer s bass-reflexovým otvorem, vyvedeným do přední stěny, obsahuje i ovládací prvky, tedy regulaci hlasitosti (též přes DO), basů, výšek a přepínáním vstupů (5.1 a tři linkové stereovstupy). Přední satelity a středový reproduktor jsou dvoupásmové, zadní satelity jednopásmové, všechny reproduktory jsou potaženy fólií v barvě olše, tmavé plátěné mřížky lze sejmout. Velkým problémem jsou ale v případě předních reproduktorů a centru velké rozměry s jejich umístěním na pracovním stole budete mít pravděpodobně značné problémy. Reproduktory sice vyhlížejí "dospěle", při bližším zkoumání však snadno odhalíte levné zpracování (nedoléhající fólie, uvolněné bassreflex trubice apod.). Propojení je přes svorky můžete tedy použít libovolně dlouhé kabely.

Zvuk je v této cenové kategorii více než příjemným překvapením. Nedosahuje sice ani zdaleka kvalit špičkových reproduktorů s THX certifikací či referenčních monitorů, přesto je ale plný, s jistou dávkou dynamiky a silnými (byť ne zcela přesnými) basy. Jen výšky jsou opět poněkud agresivnější a středy mírně potlačené. Výkon (výrobce udává 3 600 wattů PMPO, zajímavější jsou ale údaje 45 W pro subwoofer a po 15 W sinus na satelity) sice neodpovídá masivnímu vzhledu, pro domácí použití (dokonce i pro menší a levnější domácí kino) je ale dostatečný.

Za zhruba 3 800 korun nabízejí reproduktory Genius fantastický poměr ceny, funkcí, výkonu a vlastně i zvukového projevu. Jedinou nevýhodou pro použití na pracovním stole jsou olbřímí rozměry předních reproduktorů a centru.

Logitech X-620

Cena vč. DPH: 4 100 Kč

Na vlnu nových zvukových karet podporujících 6.1 a 7.1 formát zareagovala společnost Logitech uvedením modelu X-620, reproduktorů, které nabízejí 6.1 zvuk majitelům PC a podle údajů na krabici, též uživatelům konzolí. V případě konzolí se ale jedná o menší marketingový trik vzhledem k tomu, že reproduktory nemají integrovaný dekodér, je možné připojit pouze stereofonní výstup z herní konzole, ten následně "rozkopírovat" na kvadrofonní a pomocí funkce upmix "rozšířit" na 6.1. Vše je pochopitelně jinak v případě, že reproduktory připojíte k PC či DD/DTS dekodéru. Ovládání je, podobně jako u modelu 640, na pravém předním reproduktoru (hlasitost, vypínač, výstup na sluchátka), regulace basů je bohužel pouze na subwooferu. Kabely jsou už tradičně pevnou součástí satelitů.

Zvukový projev se vyznačuje zejména výraznými, lehce agresivními výškami. Drobné satelity mají ale problémy s plností a dynamikou zvuku jsou tak vhodné především pro hry či nenáročné sledování filmů, pro poslech hudby je lze použít jen s velkými výhradami. Basy jsou přes menší rozsah pevné, avšak při vyšších úrovních hlasitosti poněkud duní. Při velké úrovni zesílení dochází k výraznému zkreslení.

Toužíte-li za každou cenu po 6.1 reproduktorech, nabízí X-620 solidní poměr ceny a výkonu. Spokojíte-li se s konfigurací 5.1, můžete stejnou kvalitu dostat o poznání levněji, případně za stejný peníz získat něco výrazně lepšího.

Logitech Z-640

Cena vč. DPH: 3 350 Kč

Z-640 patří taktéž mezi starší, ale osvědčené modely. Pokročilý věk je znát na vzhledu i konstrukci regulace hlasitosti, fader, centru a funkce matrix (upmix na 5.1 ze 4kanálového zdroje) jsou umístěny na pravém předním satelitu. Stejně tak konstrukce subwooferu s vyzařováním do strany není příliš nápaditá. Kabeláž je bohužel pevnou součástí satelitů (do subwooferu/zesilovače se zapojují přes cinch konektory), trafo je integrováno v subwooferu.

Příjemným překvapením je na tuto cenovou kategorii solidní dynamika. Výšky jsou však zdůrazněny poněkud násilně za cenu vyššího šumu a basy nemají vždy jednoznačný důraz. Zvukový projev je vhodný spíše pro filmy, ale použitelný i pro hudbu a pro hry. Regulátor hlasitosti je však použitelný jen asi do 50 až 60 %, poté začíná být zkreslení skutečně nepříjemné.

I přes svůj věk mohou reproduktory Z-640 stále schopně konkurovat. Lepší dynamika a výraznější výšky se hodí spíše pro filmy, ale i pro hry a příležitostný nenáročný poslech.

Logitech Z-680 THX

Cena vč. DPH: 15 900 Kč

Jedním z nejdéle prodávaných modelů v našem testu je nejdražší 5.1 model v nabídce firmy Logitech, tedy Z-680. Reproduktory, které byly uvedeny na trh již na sklonku roku 2002, se pyšní vysokým výkonem 505 W sinus, z nějž bezmála polovina (188 W) připadá na rozměrný subwoofer vyzařující do strany (vzhledem k velikosti a výkonu citelně chybí odlehčovací hroty či nožky). Jednopásmové satelity vybavené reproduktory s masivními hliníkovými středy pak mají po 62 W a na centr obdobné konstrukce připadá 69 W. Centrální jednotka je vybavena dvouřádkovým LCD displejem, který zobrazuje aktuální režim /stereo, 6CH, DD/DTS a disponuje celkem třemi druhy vstupů: šestikanálovým linkovým, který je sdílen s AUX stereofonním linkovým, a digitálním optickým a koaxiálním vstupem. Samozřejmostí je pochopitelně i výstup na sluchátka. Pomocí centrálního modulu či infračerveného dálkového ovládání lze regulovat hlasitost i basy a další nastavení, veškeré kabely se připojují do svorek. Po stránce designu lze modelu Z-680 jen stěží něco významného vytknout. Stejně tak zvuková stránka je na výtečné úrovni. Ve stereorežimu je reprodukce téměř identická jako u modelu Z-2200. Dynamika je výborná, prostor a detail přinejmenším velmi dobré, basy jsou čisté a pevné bez zaměření na určitou frekvenci. Reproduktory zvládnou prakticky libovolný typ hudby, filmu či hry, maximální hlasitost sestavy je přitom daleko za hranicí bolesti (subjektivně hrají Z-680 hlasitěji než GigaWorks, otázkou ale zůstává, zda tyto rozdíly vůbec lze využít). Podobně jako v případě GigaWorks i tentokrát platí, že svými rozměry a výkonem jsou Z-680 vhodné spíše k většímu domácímu kinu než na pracovní stůl. Zásadním nedostatkem těchto jinak výtečných reproduktorů je ale neodpustitelně nadsazená prodejní cena, která od jejich uvedení klesla vskutku pouze minimálně.

Trust 4500P

Cena vč. DPH: 1 960 Kč

Konstrukcí jsou identické s testovaným stereofonním modelem Trust jedná se tedy o malé, jednopásmové satelity s napevno přidělanými kabely, subwoofer poněkud zastaralé konstrukce a celkem zajímavý ovládací modul. Udávaný výkon je 15 W pro subwoofer a po třech wattech na satelit.

Zvuk lze bohužel zhodnotit jediným slovem jako téměř neposlouchatelné zejména v 5.1 režimu, kdy prostě chyběly basy. Při zapojení do sterea hrály reproduktory překvapivě o něco lépe, ale stále to bylo velmi slabé. S ohledem na výkon, který podala identická stereofonní sestava, je ale velmi pravděpodobné, že se nejspíše jednalo o kusovou vadu této sestavy spíše bychom v tomto případě očekávali podobný zvukový projev podobný reproduktorům Trust 1600P. Celkového hodnocení se s ohledem na možné poškození sestavy raději zdržíme.

§§§§§


Prostorový zvuk

Lukáš Erben

C04P0196

Z novinek minulých měsíců by se někomu mohlo zdát, že šestikanálovým zvukovým kartám odzvonilo. Přesto se stále prodávají a jsou velmi populární, zejména díky příznivým cenám. V našem testu jsme se podívali, jak si levné zvukové karty kvalitativně stojí ve vzájemném srovnání či v porovnání s hi-endem nebo starou dobrou klasikou SoundBlaster Live!

Situace na trhu zvukových karet se částečně podobá dění v segmentu grafických akcelerátorů. Pomineme-li značku Creative, která své produkty staví výhradně na vlastní technologii, jež není logicky k dispozici ostatním výrobcům (a dokáže tak udržet průměrnou prodejní cenu svých zvukových karet na vyšší úrovni), je většina ostatních výrobců odkázána pouze na několik zvukových čipsetů, kterými mohou osadit své karty.

Dobrým důkazem toho faktu jsou ostatně i zvukové karty kategorie 5.1, jež se sešly v našem testu. Ze šesti porovnávaných karet jich bylo rovných pět vybaveno identickým čipem. V našem případě to byl zvukový obvod C-Media CMI 8738 (jenž se mimochodem používá i na některých základních deskách, a patří tudíž mezi ta skutečně nejlevnější řešení). Není proto divu, že výsledky těchto zvukových karet se lišily pouze marginálně. Je sice pravda, že kvalita výstupního signálu může být ovlivněna i dlašími faktory, především kvalitou dalších komponent, klíčovou roli ale pochopitelně hraje zvukový procesor a zejména převodníky, které jsou v současné době obvykle integrovány přímo do jeho těla. V případě námi zkoumaného čipu C-Media se navíc jedná o zařízení primárně navržené pro interní práci v "AC97" o rozlišení 16bit/48 KHz, při přehrávání v "audio" formátu 16bit/44 KHz (ať už se jedná o hudbu kódovanou ve standardu MP3 či o hudební kompaktní disk) je nutné provádět konverzi na 48 KHz. Tato konverze pak může snížit kvalitu reprodukce ostatně právě proto jsme veškeré testy prováděli právě v rozlišení 44 KHz, neboť tak lze snáze odhalit nedostatky zvukového procesoru a zejména převodníků. Testování jsme prováděli jak formou subjektivního poslechového testu, tak prostřednictvím analýzy za pomoci programu Right-Mark Audio Analyzer, který byl nainstalován jak na zdrojovém testovacím, tak na cílovém měřícím počítači. Za účelem měření jsme použili notebook Dell Latitude D600, k němuž byl kabely Profigold připojen externí zvukový modul M-Audio Audiophile USB.

Genius Audio 5.1 PCI (SoundMaker 5.1 value)

Cena vč. DPH: 450 Kč

Zvuková karta Genius s čipem C-Media k nám dorazila ve dvou variantách. Ty se však lišily pouze softwarovou výbavou (v dražším balíčku byl obsažen software InterVideo WinDVD 6ch) nebyl proto důvod testovat obě identické karty odděleně.

Vlastní provedení této karty je poměrně spartánské. Maximální podporovanou frekvencí je 16bit/48 kHz, standardní softwarové vybavení zahrnuje pouze ovladače, freeware a aplikaci AudioRack, na kterou si možná někteří z vás vzpomenou v souvislosti se zvukovými kartami v polovině devadesátých let. Karta podporuje 3D standardy DirectSound3D, A3D, EAX a EAX2 kvalita jejich zpracování ale není na úrovni karet Live! či Audigy!. K dispozici jsou tři linkové výstupy pro připojení 5.1 reproduktorů, linkový a mikrofonní vstup, gameport a dva interní vstupy CD a AUX. Naměřené hodnoty nejsou rozhodně závratné. Frekvenční odezva opouští "toleranční" pásmo ?0,5 dB již na hranici sedmi KHz, a na dvojnásobné frekvenci se již od ideálního průběhu liší o celé tři dB! Odstup signál/šum činí pouze -76 dB, ještě o něco horší je prolínání levého a pravého kanálu (crosstalk) pouze -72 dB. Harmonické zkreslení se blíží desetině procenta, což sice není zcela kritické, ale ani výtečné. Za pozornost stojí, že při měření v režimu 48 KHz byla situace o poznání lepší je zjevné že ve svém "interním" režimu funguje čip C-Media nejlépe.

Subjektivní poslechový test odhalil dle předpokladu nedostatky zejména při reprodukci vyšších frekvencí. Svými možnostmi a schopnostmi se Audio 5.1 PCi (či chcete-li SoundMaker 5.1 value) hodí spíše pro levný upgrade starších PC, která nemají šestikanálový zvuk integrovaný na desce. Vlastnosti karty jsou dostačující pro příležitostný poslech hudby, levné domácí kino na PC či občasné hraní pokud jste ale náruživým a náročnějším příznivcem některé z těchto tří činností, hledejte raději jinde.

Trust 514 DX Sound Expert Optical

Cena vč. DPH: 1 560 Kč

Podobně jako karta Genius, i výrobek firmy Trust používá čipset C-Media. Vybavení karty je ale odlišné. Kromě běžných analogových vstupů a výstupů (3x out, linkový a mikrofonní vstup, gameport) je tu navíc záslepka do sousedního slotu, na které jsou umístěny optické a koaxiální digitální vstupy a výstupy. Součástí softwarové výbavy je též InterVideo WinDVD a aplikace SoundRack, a nechybí ani český manuál.

Výsledky frekvenčních testů jsou téměř identické u všech karet s čipem C-media a platí to pochopitelně i pro Trust. Existují malé rozdíly (karty Trust a Terratec jsou nepatrně lepší), jedná se však o čísla na hranici chyby v měření. Totéž lze říci i o poslechových testech, faktem ale zůstává, že digitální výstupy dávají přinejmenším teoretickou možnost získat kvalitnější signál (ovšem pouze za předpokladu, že zdroj nemusel být interně resamplován), který není ovlivněn možnostmi DA převodníku. Vedle méně náročných uživatelů a hráčů tak tuto kartu mohou díky optickému rozhraní využít například i majitelé MiniDisc přístrojů.

Trust 511 DX Sound Expert Digital Surround

Cena vč. DPH: 940 Kč

Levnější varianta karty Trust má pouze jediný digitální výstup (koax.) a o jeden analogový vstup méně přesněji řečeno, jedna ze zdířek sdílí funkci linkového vstupu a výstupu na středový a basový reproduktor. Softwarová výbava je prakticky identická. Pochvalu zaslouží manuál v češtině.

Testované parametry jsou prakticky shodné s modelem 514DX jediný rozdíl je v počtu vstupů a zlacených konektorech u dražší karty.

Pine C-Media 5.1

Cena vč. DPH: 250 Kč

Vůbec nejjednodušší provedení karty s čipem

C-Media nám do testu dorazilo pod poměrně známou OEM značkou Pine. Vykousnutá karta obsahuje skutečně jen to nejnutnější analogové vstupy a výstupy, gameport a interní vstupy CD a AUX. Softwarové vybavení sestává pouze z ovladačů, aplikace Media Rack a sharewaru.

Přes velmi spartánské provedení se výsledky karty Pine opět prakticky neliší od ostatních karet s čipem C-media. Hledáte-li co nejjednodušší a nejlevnější 5.1 kartu a kvalita zvuku není vaším hlavním kritériem, bude se dozajista jednat o jedno z nejlevnějších řešení (mimo jiné i proto, že se karta prodává v "bulk" balení, tedy pouze v plastovém sáčku).

Terratec Aureon 5.1 Fun

Cena vč. DPH: 1 090 Kč

I v tomto případě máme co dočinění se zvukovou kartou osazenou čipem C-Media, tentokráte v podání renomované značky Terratec. Na první pohled může zájemce zaujmout optický vstup a výstup, díky nimž byl gameport přesunut na samostatnou záslepku. Analogové vstupy a výstupy jsou přítomny v plném počtu, a na kartě nechybí ani jumpery pro přepínání výstupu do linkového a sluchátkového režimu. Všechny externí analogové vstupy a výstupy jsou navíc dostupné i interně formou header konektorů můžete tak snadno připojit zdířky nacházející se v čelní straně PC skříně. Rozdíly oproti předcházejícím kartám je možno nalézt i v přiloženém softwaru. Program AudioRack byl nahrazen MusicMatch Jukeboxem a Terratec nabízí vlastní ovládací panel pro nastavení hlasitosti a dalších parametrů. Pro přehrávání DVD je ve standardní výbavě přiložen navíc i program WinDVD.

Výsledek zkoumání ukazuje, že testované parametry jsou sice nepatrně lepší než u většiny ostatních karet s čipem C-media, rozdíl je ale vcelku marginální. Poslechový test proto dopadl stejně slabé výšky, způsobené horší frekvenční odezvou, omezují dynamiku a dojem prostoru. Pro nenáročné hraní či levné domácí kino je to ale použitelné řešení zejména pokud potřebujete upgradovat starší PC, které je vybaveno pouze stereozvukem. Za tuto kartu Terratecu ale zaplatíte přeci jen o něco víc, než za předchozí výrobky značek Genius, Trust či Pine po zvukové stránce přitom karta nenabízí prakticky nic navíc.

Terratec Aureon 5.1 Sky

Cena vč. DPH: 2 800 Kč

Druhá testovaná zvuková karta pocházející od Terratecu nese označení Aureon 5.1 Sky. V tomto přehledu je jediným zástupcem čipu VIA / ICEnsemble Envy 24 HT, který patří mezi velmi kvalitní zvukové procesory. Maximální podporované rozlišení je 24bit/192 KHz ve všech hlavních kanálech. Podporované 3D standardy již tradičně zahrnují DirectSound3D, A3D, EAX a EAX2 (na EAX3 / EAX Advanced HD má stále technologický monopol Creative, přesněji řada čipů Audigy). Karta je vybavena třemi analogovými výstupy, dvěma vstupy a optickým vstupem a výstupem. Analogové vstupy a výstupy lze zapojit i interně přes header konektory, karta má navíc dva složené header konektory označené "extension port" a "system port", jejich funkce ani zapojení ale nejsou v manuálu popsány. Standardně dodávané softwarové vybavení je na vyšší úrovni vedle programů MuscMatch Jukebox a PowerDVD se na instalačním kompaktním disku nachází též aplikace Steinberg Vawelab Lite.

Měření ukázala naprosto jasně převahu čipu Envy 24 HT nad kartami s procesorem C-Media, starým SB Live!, a v některých parametrech (frekvenční odezva, harmonické zkreslení) se hodnoty dokonce přiblížily i referenčnímu M-Audiu. Ideální ovšem nebyly parametry odstupu signál/šum (cca -80 dBA) ani oddělení kanálů (-75 dBA), přesto se Terratec Aureol 5.1 Sky kvalitativně pohybuje jednoznačně nad ostatními testovanými kartami (na druhou stranu jsme ale v minulosti viděli u zvukových karet s čipem Envy 24 HT i lepší výsledky). Kvalitativní nadřazenost této zvukovky se však bohužel projevuje i u ceny, která je o něco vyšší.

Aureon 5.1 Sky představuje skutečný zvukový upgrade, který má smysl i pro majitele starších (zejména čtyřkanálových) karet SB Live!, a nabídne přijatelnou kvalitu i náročnějším posluchačům (zejména pro poslech domácího kina, ale i hudby). Náruživí hráči však možná raději investují do nové "herní" karty z řady Audigy/Audigy2.

Jak jsme testovali?

Pro referenční srovnání jsme použili měření tří zvukových zařízení. Coby "low-end" standard nám posloužila starší zvuková karta SB-Live Value!, kterou lze nalézt v různých podobách v mnoha starších PC (varianta Value patří přitom svými parametry mezi horší karty Live!). Pro srovnání s nejmodernějšími kartami určenými pro hry a domácí kino jsme použili měření zvukové karty Audigy 2 ZS, která představuje nejnovější model. Jako referenční základ pro hi-end audio jsme pak použili hodnoty externího zvukového modulu M-Audio Audiophile USB, který jsme zároveň používali jako protějšek při měření výstupu všech karet.

Co najdeme na rozhraní?

Za naprostý standard lze považovat pět zdířek typu jack 3,5 mm, z nichž tři slouží jako výstupy pro přední, zadní, a LFE/center reproduktory. Zbylé dvě jsou pak použity jako linkový vstup a vstup pro mikrofon.

Optické digitální vstupy a výstupy jsou vhodné, zejména pokud používáte MiniDisc, lze je ale použít též pro připojení stolních CD rekordérů, zesilovačů, recieverů apod.

Koaxiální digitální výstup je dobrý pro připojení digitálních reproduktorů či receiveru. Pamatujte ale, že 3D zvuk her lze z počítače za běžných okolností dostat pouze analogovou, nikoliv digitální cestou.

Gameport je dnes již téměř zbytečný a má smysl jen v případě, že máte starší herní periferie. Moderní joysticky, volanty a gamepady využívají USB. Na některých kartách lze ovšem GamePort využít s redukcí jako MIDI rozhraní pro připojení kláves.

Slovník 3D standardů

A3D, DirectSound3D - Nejstarší standardy pro 3D zvuk ve hrách definují prakticky výhradně umístění zdroje zvuku okolo hráče. Jsou podporovány téměř u všech moderních zvukových karet.

EAX, EAX2 - Environmental Audio Extensions doplňují informaci o zdroji zvuku o prostorový efekt daného prostředí. EAX2 navíc přidává možnost překážek či utlumení. Tyto standardy byly představeny spolu s generací karet SoundBlaster Live! a jsou podporovány většinou moderních zvukových karet, jejich zpracování ale není vždy na stejné úrovni, a v některých případech se navíc děje částečně softwarově, což může zatěžovat procesor.

EAX3 / Advanced HD - Poslední verze EAX umožňují kombinaci několika prostředí a další pokročilé modelování zvuku. V současné době jsou podporovány pouze v hardwaru (zvukovém procesoru) karet SoundBlaster Audigy.

§§§§§


Cesta do hlubin PDA

Tomáš Bučina

C04P0216

Organizéry, osobní digitální asistenty či PDA, to všechno jsou názvy pro malá zařízení, která mnohé z nás provázejí jako věrní souputníci v profesním a leckdy i v osobními životě. Co se však skrývá uvnitř schránky velikosti peněženky?

Procesor

Vzhledem k tomu, jak jsou moderní PDA komplikovaná a do značné míry i vnitřně podobná klasickým počítačům či notebookům, je také jejich struktura blízká třeba notebooku. Základem je jako u každého počítače procesor spojený s operační pamětí. Poté, co společnost Intel získala výměnou od jednoho z nejvýznamnějších hráčů na tomto poli, ARM Holdingu, technologie pro návrhy čipů pro PDA, zaujala pozici lídra na trhu ona. Mimo procesorů Intel XScale nabízejí své produkty též firmy jako Texas Instruments, Samsung, Motorola a další, ale jejich podíl je v tomto segmentu nevelký. Frekvence procesorů současných PDA se pohybuje mezi 100 a 400 MHz.

Paměti

Důležitou roli v PDA hrají pochopitelně také paměti, neboť umožňují nejen aplikace spouštět, ale na rozdíl od klasických počítačů či notebooků, jsou primárním místem k jejich instalaci a uložení. Ve většině handheldů jsou operační systém a s ním spojené programy pro základní funkce PDA uloženy v paměti typu flash ROM. Výhodou použití této technologie je jednak odolnost proti vnějším vlivům flash ROM paměť je nevolatilní a nepotřebuje k udržení svého obsahu žádné napájení a pak i relativně snadná možnost úpravy či náhrady uložených aplikací. Flash ROM lze totiž za určitých okolností mazat a přepisovat. Kapacita této paměti se pohybuje kolem 32 megabajtů, u špičkových modelů s možností upgradu na nové verze operačního systému může dosáhnout až 64 MB.

Druhým typem paměti je RAM, kterou PDA používají jak ke spouštění aplikací, tak i k ukládání uživatelských programů a dat. Právě všechny aplikace dodatečně instalované na PDA jsou uloženy na virtuálním disku v paměti RAM. Ta musí být po celou dobu provozu a dokonce i ve chvíli, kdy je organizér "vypnut", stále napájena, aby si udržela data. Na platformě Pocket PC lze poměr mezi objemem paměti určené pro spouštění aplikací a částí, která slouží k jejich nainstalování a uložení, volně měnit v nastavení samotného PDA; například produkty s Palm OS tuto volbu uživateli přímo nenabízí. Vzhledem ke zcela odlišnému způsobu práce obou systémů a různým paměťovým nárokům jednotlivých programů to ale snadnost použití PDA ani výkon obou platforem nijak zásadně neovlivňuje.

Problémem při práci s daty na RAM disku zůstává to, že pokud se zcela vybije akumulátor nebo je nutné provést tvrdý reset celého zařízení, data v paměti RAM se smažou a zůstanou pouze systémové aplikace uložené v paměti flash ROM. Situace je tedy zcela identická, jako po nákupu nového PDA systém pracuje, ale neobsahuje žádné dodatečné aplikace, dokumenty ani uživatelské nastavení. PDA proto spolupracuje s hostitelským PC, na kterém je paralelně uložen obsah paměti, a navíc existují i volitelné nástroje umožňující přímo v organizéru zálohovat obsah RAM na nějaký typ paměťové karty, kterou výpadek napájení či reset nemohou ohrozit.

Displej

Důležitou součástí PDA je rozhodně displej. V tomto směru se velmi liší jak obě dvě hlavní platformy Pocket PC a Palm OS, tak jsou rozdíly i mezi použitými technologiemi samotných zobrazovacích jednotek. Pocket PC standardizoval bodový rozměr na 320 x 240 pixelů, a všechna PDA s tímto systémem tak nabízejí shodné rozlišení. Nevýhodou tohoto řešení je pochopitelně leckdy už nedostačující prostor na displeji a příliš velký bod, výhodou naopak velmi snadná tvorba aplikací kompatibilních se všemi dostupnými zařízeními. Na druhé straně Palm podporuje displeje monochromatické i barevné s rozlišeními 160 x 160, 320 x 320 či 320 x 480 bodů, a to dává zákazníkům mnohem lepší nabídku různě pozicovaných zařízení. Z pohledu softwaru ale přinášejí tato rozlišení nepříjemnosti spojené s nutností optimalizovat programy pro odlišné bodové rozměry obrazovky.

Technologie displejů už velmi pokročily a dnes se dají koupit zařízení s reflexními i transreflexními barevnými zobrazovači, kromě nichž můžete sáhnout také po pasivním monochromatickém displeji. Jednotlivé modely se mimo rozlišení, použité technologie a kvalitu zobrazení liší také výrazně svou energetickou náročností, a tak je na uživateli, aby si ujasnil své priority.

K samotnému displeji je často připojen přímo procesor s integrovaným obrazovým jádrem, ovšem někteří výrobci sahají po diskrétním grafickém čipu. Na rozdíl od stolních počítačů či notebooků je však způsob použití PDA bližší klasickému organizéru a trojrozměrné akční hry s vyspělou grafikou, které jsou v běžných PC hlavním motorem vývoje nových grafických čipů, zde prakticky nenalezneme. Rozhodně to však je oblast, která bude během následujících let jak výrobci, tak určitě i zákazníky pečlivě sledována a v souvislosti s nástupem osobní zábavy bude muset dojít k vývoji specializovaných 3D čipů, obdobně jako je tomu v herních počítačích současnosti.

Rozšiřující sloty

Základní metodou, jak je možné snadno rozšířit funkčnost PDA, zůstává SDIO, resp. CFIO slot. Slouží především ke čtení a zápisu na paměťové karty typu SD/MMC, resp. CompactFlash, které jsou nejjednodušší možností, jak rozšířit kapacitu paměti PDA. Karty lze mít zasunuté v PDA trvale a používat je jako dlouhodobou expanzi paměti, anebo je číst pouze příležitostně, například ve spolupráci s digitálním fotoaparátem. Příslušné programy pro čtení a zobrazování digitálních fotografií si se strukturou karty, kterou produkují právě digitální fotopřístroje, snadno poradí.

Mimo instalace paměťové karty lze často sloty SDIO či CFIO využít k zasunutí i jiných typů periferií, které disponují vstupně-výstupním rozhraním kompatibilním s těmito standardy. Nejčastěji můžeme nalézt karty pro Wi-Fi, GPS, Bluetooth rozhraní a další.

Zvukový výstup

Multimédia k dnešním PDA, zejména tedy střední a vyšší třídy, už neodmyslitelně patří. Jednodušší zvuky vyvolávají systémové aplikace agendového typu, ale například i soubory MP3 lze přehrávat s dodatečným (RealPlayer pro Palm) či standardně dodávaným (MediaPlayer pro Pocket PC) softwarem. Zvukový výstup mají také mnohé hry, a pokud je možné na PDA přehrávat videosekvence či celé filmy, je zřejmé, že i zde je nutné řešit otázku zvuku. Ke konverzi digitálních dat na zvukový výstup slouží nejčastěji specializované audiočipy. Vestavěné reproduktory slouží ve většině případů pouze k orientačnímu zvukovému vjemu, pro serióznější poslech třeba písniček lze téměř vždy použít sluchátka prostřednictvím standardního (3,5mm) či méně standardního (2,5mm) jacku.

Porty

Rozšiřující porty slouží u většiny PDA především ke snadné a rychlé synchronizaci se stolním počítačem. Mimo této funkce je ale možno zmíněné konektory použít i jako univerzální datové rozhraní, i když je fakt, že tomuto způsobu práce poněkud brání výrazná nekompatibilita jednotlivých výrobců. Naštěstí je ale vyvedený sériový port po elektrické stránce relativně standardizován, a tak se liší hlavně mechanické provedení jednotlivých konektorů. Nejčastějším zařízením, které využívá systémový konektor, je GPS přijímač, někdy lze zapojit i externí klávesnici pro snadné zpracovávání dokumentů.

Napájení

Základem napájení všech PDA je akumulátor. Používají se technologie Li-Ion a Li-Pol, jež dnes reprezentují to nejlepší, ale stále ještě cenově přijatelné řešení. Jak ale roste výkon použitých procesorů a jak se zvedají nároky na kvalitu zobrazení na velkých barevných displejích, pochopitelně roste také spotřeba energie. Z tohoto důvodu je výdrž dnešních PDA výrazně horší, než tomu bylo u starších modelů. Mnoho uživatelů to považuje za významný problém, a tak existují metody, jak spotřebu nových organizérů alespoň trochu snížit. K nejčastějším metodám patří softwarové snížení frekvence procesoru, intenzivní kontrola podsvícení a regulace výkonu bezdrátových technologií. Při vybití baterie se za určitých okolností může stát, že veškerá uživatelská data v PDA budou smazána.

Bezdrátové technologie

Ačkoliv některá PDA (a pochopitelně také Smart Phones či přístroje třídy XDA) disponují připojením k síti typu GSM/GPRS, není to technologie, která úplně patří do tohoto článku. Zaměříme se spíše na Wi-Fi a Bluetooth. Také tyto komunikační nástroje mají uvnitř PDA (pokud je samozřejmě přístroj obsahuje) speciální obvody a rovněž odpovídající typ miniaturní antény. Bluetooth je i přes svou nevelkou rychlost univerzálním způsobem komunikace zejména s periferiemi typu bezdrátového handsfree či mobilního telefonu. Naopak Wi-Fi nabízí sice v tomto kontextu relativně vysoký přenosový tok, ale je určeno čistě pro internetovou komunikaci.

Ovládání PDA

K displeji ještě z pohledu uživatele patří i dotyková plocha, určená k ovládání PDA a vkládání znaků či přímo psaní. V rámci logické struktury organizéru jsou však dotykově citlivý senzor a stylus (tužka k ovládání) zcela odděleným vstupním zařízením, které odpovídá více klávesnici nebo myši u klasických desktopů nebo notebooků. V tomto směru se od sebe opět liší platformy Pocket PC a Palm, neboť na Palmech je již tradičně oddělená ploška pro psaní znaků (Graffiti) a rychlé vyvolávání častých aplikací, zatímco Pocket PC má tuto plošku pouze virtuální a tedy jen zobrazenou přímo na displeji, takže ji lze libovolně skrývat a zobrazovat podle potřeby, což zvyšuje užitnou plochu displeje. Novější PDA na platformě Sony (například Clie PEG-TH55) či poslední Palm Tungsten T3 nabízejí obdobné řešení, a také zde je možnou dynamickou vstupní oblast (DIA) skrývat podle potřeby.

Na povrchu PDA či po jeho stranách jsou umístěna další tlačítka, standardem se dnes stává čtyřsměrný ovladač pohybu s možností potvrzení, Sony nabízí tradičně svůj Jog Dial. Ve většině případů je možné funkce těchto kláves softwarově upravit, a rovněž v mnoha programech mohou pracovat tlačítka pracovat odlišně od standardního způsobu.

Další metodou vstupu může být i klávesnice, a to buď vestavěná přímo v PDA, což je řešení nepříliš časté (Handspring Treo 600, Palm Tungsten C), anebo externí připojená do komunikačního konektoru. Bezdrátové klávesnice pro PDA jsou zatím stále výjimečnou záležitostí.

§§§§§


Tablety téměř na předpis

Michal Bareš

C04P0204

Grafické tablety patří mezi ty méně běžné druhy počítačových vstupních zařízení. První digitalizační tablety spatřily světlo světa již v roce 1964 (ve stejném roce jako myš), a přesto dodnes netvoří běžnou součást počítačové výbavy. Je to tím, že byly hlavně určeny pro profesionální grafiky a projektanty, kteří pracovali se speciálními a velice drahými aplikacemi. Při nástupu grafických uživatelských rozhraní se tedy místo na tablet upnula pozornost na výrobně levnější, i když (alespoň v prvopočátcích) zdaleka ne tak praktickou myš. Alespoň v miniaturní podobě se tak častěji potkáváme s blízkým příbuzným tabletu, který se ujal jako polohovací ploška notebooků, tzv. touchpadem.

Vraťme se ale zpět k k tabletům. Jejich velikost se běžně udává v relaci ke standardnímu formátu papíru A3, A4, A5 a A6. Pouze zařízení posledně jmenovaného nejmenšího formátu byla donedávna cenově dostupná neprofesionálním zájemcům, kteří je spíše než pro projektování a technické kreslení používají jako základní kreslicí pomůcku či pro úpravu stávajících obrázků a fotografií. Zdá se však, že se na trhu konečně objevila značka produkující tablety nižší cenové relace, umožňující i laikům pořídit si plnohodnotná zařízení formátů A4 a A5.

K testu jsme získali modely Trust 1200 Wireless a Trust Design&Work Tablet 400. Pracovní plocha prvně jmenovaného tabletu činí přibližně 304 x 228 mm a vejde se na ni pohodlně list papíru o velikosti A4. To, že s tímto tabletem mohou pracovat i profesionálové, zajišťuje dostatečné rozlišení 3 048 lpi (linek na palec) a bezdrátový stylus s třemi tlačítky a 512 úrovněmi přítlaku. Pro snadné ovládání aplikací slouží 24 programovatelných funkcí, přístupných v horní části pracovní plochy tabletu.

Menší pracovní plochu velikosti A5 (konkrétně 203 x 152 mm) nabízí druhý tablet Trust Design&Work Tablet 400. Kromě menšího počtu programovatelných funkcí s přímým přístupem (12), však nabízí stejné rozlišení plochy i pero schopné rozpoznat 512 úrovní přítlaku.

Oba tablety se připojují přes rozhraní USB (název Wireless tedy není úplně přesný vztahuje se pouze na fakt, že stylus není k tabletu připojen kabelem) a k oběma se kromě pera dodává i myš. Pracovat přitom lze současně s perem i myší. Zde však musíme podotknout, že obě zařízení vyžadují k činnosti po jedné tužkové baterii AAA, což je trochu škoda, jelikož existují i řešení bez baterií. U myši by to ani tak nevadilo, ale pero je o něco silnější a včetně baterie váží 20 gramů.

Softwarová výbava obsahuje kromě ovladačů i základní kreslicí program Corel Art Dabbler 2.1 a utilitu pro rozpoznávání psaného písma a jeho převod do textového editoru. Je to sice zajímavý nápad, ale pro psaní textů do počítače je přece jen asi rychlejší a přesnější klávesnice. Dobrým nápadem je též utilita sloužící pro autentifikaci podpisu, což lze v kombinaci se zaheslovaným spořičem použít například pro odemknutí počítače.

Jak Trust 1200 Wireless, tak i Design&Work Tablet 400 jsou rozhodně plnohodnotné tablety. Nejsou sice tak ergonomicky dokonalé či softwarově vybavené jako tablety Wacom, ale zato jsou řádově levnější. Podíváte-li se do ceníků prodejců počítačových komponent, zjistíte, že tablety rozměru A4 se prodávají za částku pohybující se okolo 20 000 Kč, Za Trust 1200 Wireless přitom zaplatíte jen ekvivalent 120 eur, tedy okolo 5 000 Kč vč. DPH, což je cena opravdu revoluční.

Trust Design&Work Tablet 400

Cena vč. DPH: cca 3 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Trust, http://www.trust.com

Trust 1200 Wireless

Cena vč. DPH: cca 5 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Trust, http://www.trust.com

§§§§§


Hyper(threadingová) kostka

Tomáš Jirásko

C04P0205

Stříbrná,  z boků průhledná kostka nesoucí název Ice Cube, která k nám doputovala  z českého FICu, v sobě skrývala Pentium 4 HT 3,06 GHz (tedy první  Hyper-Threading P4), usazené na základní desce FIC VG61, postavené  na čipsetu Intel 845GE, jenž má na Northbridgi integrován intelovský  grafický čip Extreme Graphics (64 MB). Deska tak podporuje procesory  Intel s 533MHz FSB, DDR333 SDRAM, má upgradovatelný slot AGP  4x kompatibilní s grafickými kartami AGP 8x, a integrovaný šestikanálový  zvuk. Sestava byla doplněna 512MB DDR SDRAM (PC2700) druhý slot  zůstal volný, 120GB diskem Seagate (7 200 ot./min.), kombo mechanikou  Samsung CD/DVD-RW, 3,5" FDD mechanikou, a především grafickou  kartou FIC Radeon 9800 Pro se 128MB pamětí.

Rozměry Ice Cube  jsou 292 x 200 x 186 mm a sestava je napájena 220W zdrojem, což  již vyvolává otázky kolem chlazení, zvláště v tak malém prostoru.  Hliníková skříň nemá bohužel vyřešeny heatpipy, podobně jako  MSI MegaPC nebo Shuttle, ale chlazení je ponecháno na samotné  hliníkové konstrukci skříně, respektive cylindrickém větráku,  který při odvodu tepla ze skříně odvádí skutečně vynikající práci.  Bohužel toto aktivní řešení se podepíše na hlučnosti sestavy,  a modré podsvícení chladiče CPU je skutečně malou náplastí na  tuto bolístku. Problematickou částí je především mřížka pro odvod  tepla na zadní straně. Právě průchod rychlého vzduchu tímto segmentem  byl subjektivně největším podílníkem na celkové hlučnosti. Překvapivě  dobře vyzněl naopak větrák na grafické kartě, která byť kolmo  umístěna, neměla problémy s vyvážením a vyhnula se očekávanému  hluku. Doufali jsme, že sestava bude tišší, ale v tomto případě  se nepodařilo vyhnout dani z velkého výkonu na malém prostoru,  a hlučnost tak odpovídá hlasitosti průměrných barebonů.

Díky  kompaktním mírám Ice Cube nezabere mnoho místa, a díky designérům  má v sobě zakomponováno i ucho usnadňující přenositelnost. Návrhem  trochu připomíná chudého příbuzného Applu, nicméně pro tento  fakt si asi Ice Cube nepořídíte. Ten je totiž snad přímo šit  svým SFF řešením pro účastníky LAN party. Skříň kromě pozic pro  pevný disk, optickou a 3,5" mechaniku nabízí i AGP slot, který  u nás obsadil Radeon 9800 Pro, a jeden volný PCI slot, do kterého  je možno zamontovat např. lepší zvukovou kartu. Hladká přední  stěna pak nabídne pohled na konektor FireWire, dvojici USB 2.0,  vstup SPIDF a tlačítka Power a Reset. Nad nimi jsou jedna 3,5"  a jedna 5,25" pozice. Na zadní stěně nalezneme PS/2 konektory  pro připojení klávesnice a myši, po dvojici FireWire a USB konektorů,  paralelní port, VGA výstup integrované grafiky, jack konektory  pro sluchátka, reproduktor, mikrofon, SPIDF a síťové rozhraní  (10/100Mb Ethernet) integrované na desce. Jsou zde i výřezy pro  výstupy karet, sedících v AGP a PCI slotech.

Ice Cube je ideálním  řešením pro ty, kteří potřebují výkonný, ale přesto přenositelný  stolní systém jeho hmotnost je 5 kg. Kromě nasazení jako herního  stroje je jeho využitelnost zřejmá, i pokud pracujete s graficky  či výkonově náročnějšími aplikacemi jako jsou CAD nebo DTP programy,  a občas si chcete vzít práci domů či se uklidit na chatu. Srovnatelně  výkonné notebooky stojí přece jenom o několik desítek tisíc více  a neumožňují upgrade grafiky. Ice Cube naopak dovoluje postupně  obměnit všechny důležité součásti systému, a nabízí dostatečné  množství rozhraní pro připojení dalších periferií, ať se jedná  o pevné disky, tiskárny nebo tablet.

FIC Ice Cube

Cena  vč. DPH: 39 600 Kč

K testu zapůjčila firma: FIC ČR, http://www.fic.cz

§§§§§


Externě interní pálení

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

C04P0198

O tom, že DVD vypalovačky Lite-On patří díky ideálnímu poměru výkon/cena mezi nejlepší na trhu, jsme se mohli přesvědčit na sklonku loňského roku ve srovnávacím testu duálních mechanik. Od té doby se ceny opět o něco snížily a na trh byly uvedeny modely podporující až osminásobný zápis ve formátu DVD+R. Teď Lite-On uvádí externí DVD vypalovačku LDW-851SX, a to za velmi zajímavou cenu. Celá věc má ovšem malý háček. Cena, prezentovaná jako velmi nízká, by totiž mohla být výrazně nižší.

Než se však pustíme do kritiky zajímavého řešení, pojďme si něco říci o mechanice samotné a jejích schopnostech. Podle papírových předpokladů má Lite-On LDW-851SX zvládat zápis na DVD ve formátech DVD+R i DVD-R, přičemž pro plusový formát nabízí až osminásobnou rychlost zápisu. Bohužel stejně jako v případě LDW-811S, nebyly na našem trhu ani v době testování tohoto modelu k dostání žádná média certifikovaná pro 8násobnou rychlost. Při zápisu a přepisu na DVD disky se externí Lite-On téměř neodchyloval od hodnot uváděných ve specifikaci, a tak lze tvrdit, že jde opět o velmi spolehlivou mechaniku. Při čtení CD a DVD a při zápisu CD-R jsme zaznamenali zhruba o 20-30 % nižší rychlost, než uvádí výrobce.

Lite-On LDW-851SX se k PC připojuje prostřednictvím rozhraní USB 2.0, které díky své přenosové rychlosti postačuje potřebám těchto zařízení. Pokud ve svém PC máte jen starší verzi 1.1, musíte se připravit na to, že Lite-On LDW-851SX sice bude fungovat, ale výrazně pomaleji. Součástí balení je i stojan, umožňující vertikální uložení mechaniky, a zapomínat bychom neměli ani na externí zdroj. Softwarovou výbavu tvoří dvě CD s programy PowerDVD XP 4.0 a MyDVD.

A nyní se vraťme k tomu, co je vlastně Lite-On LDW-851SX zač. Hned na první pohled je patrné, že mechanika nepatří mezi nejmenší externí modely na trhu a její vzhled přivádí k otázce, nakolik se liší od interních produktů společnosti Lite-On. Tato otázka je zodpovězena ihned po sejmutí horní části plastového krytu. Pod ním se totiž nachází interní mechanika LDW-851S. Po uvolnění dalších čtyřech šroubů ji vysuneme z obalu a sundaváme i jednoduchou redukci z IDE na USB 2.0 (celý systém si můžete prohlédnout na obrázku). Rozhodně tedy nejde o nijak komplikované řešení a potvrzuje se rčení, že v jednoduchosti je krása. Ale je tu jeden háček. Pokud odečteme od koncové ceny částku 4 532 Kč (což je cena holé mechaniky LDW-851S), bude rozdíl činit 2 715 Kč. A to je za čtyři šroubky, redukci, dva plastové výlisky, stojánek a trafo přeci jen docela dost.

Lze říci, že zařízení Lite-On LDW-851SX je spolehlivá a kvalitní externí duální vypalovací mechanika DVD disků za velmi příznivou cenu. Pokud se po podobném zařízení ohlížíte, rozhodně byste ji měli vzít v potaz. Uvážíme-li však, jakým způsobem byla zkonstruována, mohla být cena ještě o nějakou tu stokorunu nižší.

Cena vč. DPH: 7 246 Kč

K testu poskytla firma: Actebis http://www.actebis.cz

§§§§§


Inkoust na síti i bez drátů

Václav Maletínský

C04P0211

Potřebujete pro svoje pracoviště nebo domácnost inkoustovou tiskárnu, se kterou můžete komunikovat po síti nebo pomocí bezdrátového připojení? Pokud ano, pak se začtěte do krátkého testu nové tiskárny společnosti Hewlett-Packard. Model HP DeskJet 5850 totiž vaše požadavky beze zbytku splní, vedle síťového a bezdrátového připojení navíc nabízí i propojení pomocí USB 2.0 rozhraní. Tiskárna, která vytiskne 21 černobílých nebo 15 barevných stránek za minutu, je připravena pro uživatele PC a Macintoshů. Podporuje systémy Windows 98 nebo novější a Mac OS od verze 9.0. Zařízení s hmotností 5,75 kg a rozměry 456 x 249 x 168 mm je vyvedeno v kombinaci stříbřitého a šedého plastu. Kryt tiskové mechaniky je průsvitný, takže zvědavý uživatel může sledovat rychle se pohybující hlavu s dvojicí zásobníků. Jeden zásobník je společný pro azurovou, purpurovou a žlutou barvu, druhý obsahuje černý inkoust a může být vyměněn za fotocardridgi se světlejšími odstíny azurové a purpurové barvy, doplněné nepigmentovým černým inkoustem. Tiskárna může pracovat v maximálním rozlišení 4 800 x 1 200 dpi barevně nebo 1 200 x 1 200 dpi černobíle. Spodní čelní přihrádka automatického podavače je určena pro uložení 150 listů papíru, výstupní čelní zásobník nabízí prostor pro 50 zhotovených výtisků. Za příplatek je možné k tiskárně dokoupit duplexní modul pro oboustranné zpracování dokumentů a druhý spodní zásobník papíru pro 250 archů A4. Dodávané ovladače byly zpracovány v češtině a průvodce instalací nabízel kromě USB připojení také automatické nebo ruční nastavení parametrů síťového připojení. Změny konfigurace je možné provést jen pomocí interní webové stránky, tiskárna totiž není vybavena ovládacím panelem s displejem, ale jen několika základními tlačítky pro zapnutí a vypnutí zařízení a přerušení nebo pokračování tisku. V režimu rychlého tisku dokázala první výtisky černobílých i barevných dokumentů zpracovat za 9,8-15,6 sekundy. Střední nastavení dobu tisku prodlouží na 22-45 sekund a volba kvalitního tisku uživatele zdrží po dobu 2 minut a 6 sekund. Použití speciálních lesklých či matných fotopapírů je časově náročnější, tiskárna na zhotovení celostránkové rastrové nebo vektorové barevné grafiky potřebovala 3 minuty a 47 až 51 sekund. Provozní náklady se pohybují v rozmezí 1,55 Kč pro černobílý tisk s pokrytím 5 % a 3,33-4,43 Kč pro 20% barevný výtisk (podle toho, zda je využit čtyrbarevný nebo šestibarevný tiskový režim). Pořizovací cena 8 717 Kč je vyšší než u běžných inkoustových tiskáren, odráží ale rozšířené možnosti připojení a měsíční zatížení 5 000 výtisků.

HP DeskJet 5850

Cena vč. DPH: 8 717 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, http://www.hp.cz

§§§§§


Epson v kanceláři podruhé

Václav Maletínský

C04P0212

V průběhu února jsme ke krátkému testu získali dvojici nových produktů Epsonu, a můžeme vás tedy seznámit s jejich technickými specifikacemi i výsledky našich testů. První je určen pro snímání odrazových a transparentních předloh, s druhým můžete fotografie nebo dokumenty nejen skenovat, ale také kopírovat nebo tisknout.

Epson Perfection 3170 Photo

Skener s označením 3170 můžeme v nabídce Epsonu chápat jako "zlatou střední cestu". Svým výkonem a technickými parametry předčí levnější Epsony Perfection 1260 nebo 1670, nedosáhne ale takových kvalit jako speciální model 4870. Skener pracuje v poměrně vysokém hardwarovém rozlišení 3 200 x 6 400 ppi při 48bitové barevné hloubce, k počítači se připojuje prostřednictvím USB 2.0 a dokáže zpracovat neprůhledný dokument formátu A4 nebo diapozitivy či negativní materiály. Ve víku skeneru je zabudována široká prosvětlovací jednotka, díky které může uživatel do speciálních předloh založit 2 filmové pásy 35 mm s 6 políčky nebo 8 diapozitivů. Podporována je i práce s materiály formátu 6 x 6 a 6 x 9 cm. Vnější rozměry zařízení 276 x 458 x 117 mm a hmotnost 3,8 kg nejsou v této kategorii nijak výjimečné, proti levnějším zařízením se ale skener zdá být mírně přerostlý. Programové vybavení je připraveno pro PC s OS Windows 98 nebo novější verzí, a zkrátka nepřijdou ani příznivci platformy Macintosh, pokud je na jejich stroji instalován alespoň Mac OS 8.1. Průvodce instalací i TWAIN rozhraní Epson Scan jsou zpracovány v češtině, ostatní software již s komunikuje jen ve světových jazycích, např. angličtině či němčině. OCR program ABBYY FineReader 5.0 Sprint alespoň podporuje rozpoznání českých znaků, Epson Smart Panel pro rychlejší ovládání skeneru je sice díky použitým ikonám přehledný, avšak jazykově méně vybavený uživatel může mít problémy v nastavení jednotlivých rychlých odkazů. TWAIN rozhraní Epson Scan může pracovat v plně automatickém režimu snímání bez zásahů uživatele, dále s poloprofesionálním nastavením, při kterém je možné ovlivnit rozlišení nebo měnit jas a kontrast. Pokročilé funkce pro vyvážení barev a ruční posun jednotlivých barevných odstínů, gama-korekce či odstranění tiskového rastru jsou přístupné jen v profesionálním režimu práce. Epson Perfection 3170 Photo je určen pro kancelářské využití v grafickém studiu, u fotografa nebo v reklamní agentuře. Zástupcům těchto pracovišť se odvděčí výborným zachováním barev s minimálním barevným šumem do 0,3 delta E a střední barevnou odchylkou 0,5-0,6 delta E. Při práci je zároveň nebude nijak zdržovat. Na náhled stránky A4 mu stačí jen 4,2 sekundy a snímání stejného formátu barevně nebo monochromaticky při rozlišení 300 ppi jej zdrží jen 15-18 sekund. Fotografii 13 x 18 cm jsme v nastavení 600 ppi barevně sejmuli již za 17,6 sekundy a ani dvojnásobné nastavení nás příliš nezdrželo. Dosažený čas 1 minuta a 18 sekund patří k nejlepším v našich dlouhodobě prováděných testech. Zpracování diapozitivů probíhá pomaleji náhled za 30 sekund, finální snímek za 1 minutu a 10 sekund v rozlišení 3 200 ppi nebo 1 minuta a 44 sekund v nastavení 6 400 ppi. Nejdelší časy jsme naměřili u převodu negativních materiálů. I zde byl náhled zpracován za 30 sekund, ale finální snímky jednoho políčka v rozlišení 3 200 nebo 6 400 ppi jsme získali za 2 minuty a 53 sekund a za rovných 5 minut. Při práci s transparentními materiály jsme byli spokojeni s dobře zvládnutými barvami, mrzela nás ale absence jakéhokoliv nástroje k odstranění prachu nebo škrábanců. Na základě našich zjištění můžeme shrnout, že Epson Perfection 3170 Photo nabízí vysoký výkon za příznivou pořizovací cenu 9 590 Kč včetně DPH.

Epson Stylus CX6400

Další výrobek s logem Epson by mohl potěšit zákazníky, kteří hledají výkonnější multifukční zařízení, schopné skenovat, kopírovat, tisknout, ale také pracovat s paměťovými kartami digitálních fotoaparátů. Kompaktní stroj s vnějšími rozměry 450 x 429 x 218 mm a hmotností 8,7 kg je postaven na tiskárně s rychlostí opakování 22 černobílých nebo 11 barevných stránek A4 za minutu. Tisková hlava s oddělenými inkoustovými zásobníky pro čtveřici barev CMYK může na speciální média tisknout v max. rozlišení až 5 760 x 720 dpi, při použití běžných kancelářských listů však nabídne jen 2 880 x 720 dpi. Režimy tisku s označením Draft, Text, Text + Image, Photo nebo Best Photo celkem přesně odpovídají kvalitě práce, kterou uživatel očekává. První a druhý stupeň jsou vhodné jen pro náhled nebo textové dokumenty, dobrým kompromisem mezi rychlostí a kvalitou je volba Text + Image a zbývající tisk fotografií lze úspěšně použít při tisku na lesklé či matné fotopapíry. U standardních kancelářských listů totiž jejich nastavením uživatel sice ztratí čas, ale tisk se již mnoho nezlepší. Trochu podlé se nám zdálo být přesunutí položky pro černobílý tisk do nabídky pro pokročilé. I začínající uživatel by si totiž své materiály rád vytiskl černobíle, tedy rychleji a také levněji. Anglická verze ovladačů, kterou jsme při testu používali, bude u prodávaných tiskáren údajně nahrazena českou jazykovou verzí. Její funkce ale budou shodné, nabídne tedy změny rozlišení, orientaci stránky, stejně jako změny vyvážení barev zhotoveného dokumentu a práci s barevnými profily. Změnit by se neměla ani rychlost tisku, která u černobílých dokumentů variuje mezi 11 sekundami a 1 minutou a 13 sekundami, podle druhu dokumentu a nastaveného rozlišení. U barevných stránek je doba tisku dvoj- až trojnásobná a při použití kancelářského papíru je třeba počítat s časem 3 minuty na zhotovení celostránkové vektorové či rastrové grafiky. Volba fotopapíru a max. rozlišení čekání prodlouží až na 6 minut a 16 sekund. Od tiskové mechaniky se nyní přesuneme výše, tedy ke skeneru. Zabudovaná jednotka s CIS snímačem pracuje v hardwarovém rozlišení 1 200 x 2 400 ppi, náhled stránky A4 zvládne za 11 sekund a černobíle nebo ve stupních šedé může stejný formát v rozlišení 300-400 dpi naskenovat za 19-26 sekund. Volba barevného snímání dobu ve shodném rozlišení prodlouží na dvojnásobek. Testovací fotografii 13 x 18 cm jsme v nastavení 1 200 ppi naskenovali za 3 minuty a 24 sekund. Tento čas je podstatně pomalejší než u dříve popsaného skeneru, mezi All-in-one produkty jej ale můžeme hodnotit pozitivně. Dobré hodnocení si skenovací část zaslouží též za nízký šum 0,3 delta E i práci s barvami (střední odchylka jen 0,8 delta E). Ovládání vestavěného skeneru pomocí programu Epson Scan i doplňkové programy ABBYY FineReader a Epson Smart Panel jsou shodné s Epsonem Perfection 3170 Photo, nebudeme je tedy znovu popisovat. Dále jsou zde Epson Status Monitor, jenž sleduje činnost zařízení a informuje o stavu spotřebního materiálu, a Epson Card Monitor pro snadnou práci s paměťovými kartami (např. CF, SM, Memory Stick, SD, MMC a xD-Picture Card). Obrázky z těchto karet mohou být přesunuty na disk PC, nebo přímo vytištěny. Epson Stylus CX6400 sice není vybaven náhledovým barevným displejem, ale zmenšené náhledové snímky lze vytisknout na formulářový list (Index Form), na němž lze zaškrtnout obrázky, které se mají vytisknout, a zvolit formát a druh tiskového média. Po zaškrtnutí se Index Form položí na sklo skeneru, uživatel stiskne tlačítko pro skenování a následně jsou snímky vytištěny přesně podle zadané "objednávky". Pokud vám tato technologie připadá známá, pak se nemýlíte. Podobné vytištění fotografií před časem zavedlo u svých multifunkčních zařízení a fototiskáren HP. Chcete-li před tiskem s obrázky pracovat, můžete pro kreativní úpravy fotografií, tvorbu alb, přání, kalendářů či vizitek použít programy Epson Photo Starter, PIF Designer, Epson PhotoQuicker, Epson Print Image Frame Tool a ArcSoft Photo Impression. Propojení skeneru a tiskárny přináší i možnosti přímého kopírování. Zákazník si může vybrat, zda využije při kopírování programové vybavení, nebo nastaví vlastnosti kopie a barevný či monochromatický režim na ovládacím panelu s navigačními a číselnými tlačítky a alfanumerickým displejem. Doba zhotovení kopií je přitom stejná a u grafické předlohy A4 se pohybuje od 1 minuty 8 sekund ve stupních šedé do 1 minuty 36 sekund barevně. Textové předlohy mohou být v nižším nastavení zhotoveny rychleji, již za 19,3 sekundy černobíle nebo za 55 sekund barevně. Výkon patří k silnějším stránkám tohoto produktu. Poměrně příznivá je i cena 8 690 Kč. K nevýhodám patří vyšší provozní náklady 2,10 Kč na stránku A4 s 5 % černé barvy nebo 5,78-6,15 Kč při barevném 20% pokrytí (podle toho, budete-li kupovat běžné či vysokokapacitní cartridge).

Epson Perfection 3170 Photo

Cena vč. DPH 9 590 Kč

K testu zapůjčila firma: Epson

http://www.epson.cz

Epson Stylus CX6400

Cena vč. DPH: 8 690 Kč

K testu zapůjčila firma: Epson, http://www.epson.cz

§§§§§


Samsung černobíle

Václav Maletínský

C04P0200

Tiskárny Samsung nejsou pravidelným čtenářům PC WORLDu neznámé, neboť se v minulosti umístily na čelných místech našich přehledových testů. Nové modely se snaží navázat na předchozí úspěch a o přízeň zákazníků budou bojovat zajímavým poměrem výkonu a příznivé ceny.

Samsung ML-1510

Prvním testovaným výrobkem je malá černobílá laserová tiskárna s rozměry 348 x 355 x 193 mm a hmotností 7 kg, vhodná pro práci v kanceláři i pro domácí použití. Samsung ML-1510 je GDI zařízením, které spoléhá na výkon procesoru počítače, zároveň však část informací zpracovává pomocí vestavěného 66MHz procesoru. Na základní desce je umístěna 2MB paměť bez možnosti rozšíření, ovladač tiskárny nabízí rozlišení 300 nebo 600 dpi a tisková mechanika dokáže za minutu zpracovat 14 stran A4. Měsíční zatížení by nemělo překročit 15 000 výtisků. Dodávaný software zahrnuje ovladače pro Windows 98SE nebo novější, na stránkách výrobce lze získat i drivery pro Mac OS nebo Linux. Nainstalované programové vybavení uživateli umožní měnit orientaci papíru, rozlišení, tisknout více stran dokumentu na jeden výtisk a zpracovat až 999 kopií. Ovladače jsou podobné dříve testovanému Samsungu ML-1710. Komunikaci s PC zajišťuje USB kabel, který byl při testu dodán společně s tiskárnou, ale běžně není součástí základní výbavy. Zásuvka spodního automatického podavače má kapacitu 250 listů A4, na čelní straně je navíc štěrbina pro potisk nestandardních materiálů vyšší gramáže, ale také obálek. Horní výstup může pojmout 50 výtisků. Během testů jsme ověřili údaj výrobce o rychlostí opakování tiskárna bez problémů dosáhla avizovaných 14 stran A4 za 60 sekund. Potěšilo nás, že vysoký výkon se projevil i při rychlém výtisku první strany. V rozlišení 300 dpi dokáže úlohy (text, vektorová a rastrová grafika) vytisknout za 11,2-12,3 sekundy, ve vyšším nastavení 600 dpi se doba prodlouží o 0,4-1,1 sekundy. Samsung si dobře poradil také s kontinuálním tiskem 27 stran grafického PDF dokumentu. Naměřený čas 2 minuty a 11 sekund na zpracování celé tiskové úlohy je velmi povzbudivý. Kvalita tisku odpovídá poskytovanému rozlišení, je tedy bezproblémová u dokumentů nebo drobné grafiky, ne zcela se však vyrovná tiskárnám s vylepšenou technologií tisku (vyhlazování nebo hardwarové rozlišení 1 200 dpi). Drobnou výtku můžeme mít k občasným proužkům, které se objevily zejména v tmavších plochách zhotovených dokumentů. Potěší informace o pořizovací ceně 5 478 Kč a dvouleté záruční době. Trochu méně radosti projeví zákazník při zjištění, že tiskárna se prodává se startovacím tonerem na 1 000 výtisků. Běžný tonerový zásobník totiž vystačí na 3 000 listů s pokrytím 5 %, prodává se za 2 411 Kč a z uvedených údajů lze získat přehled o provozních nákladech ve výši 0,80 Kč.

Samsung ML-2551N

Druhý Samsung v testu je určen pro zapojení do počítačové sítě, a měl by zabezpečit spolehlivý a rychlý tisk menší pracovní skupině. Měsíční zatížení 150 000 výtisků vyhovuje i pro náročnější provoz, rychlost tisku 24 stran A4 za minutu a svižný první výtisk by měly zaručit kratší dobu čekání na zhotovení dokumentů. Tiskárna je vybavena procesorem s frekvencí 266 MHz a pamětí 32-160 MB. Pracuje s rozlišením 300, 600 a 1 200 dpi, je dodávána s emulacemi PCL 6 a PostScript 3, může však tisknout i v režimech Epson nebo IBM ProPrinter. USB 2.0 doplňuje nejen ethernetová 10/100 Mb/s zásuvka, ale také paralelní port. Spodní podavač má kapacitu 500 archů papíru A4, výklopný přední víceúčelový zásobník může uložit dalších 100 listů nebo menšího množství obálek. Za příplatek lze získat další spodní zásuvku, která kapacitu zvýší na 1 100. Potištěné listy jsou směrovány na horní výstup pro 250 výtisků nebo zadní odkládací podložku pro 100 papírů. Na rozdíl od Samsungu ML-1510 je ML-2551N obohacen o ovládací panel s alfanumerickým displejem a o 9 tlačítek pro listování a potvrzení voleb v menu. Administrátor může informace o tiskárně získat nebo nastavit pomocí panelu, stejně tak se ale může spoléhat na interní webovou stránku, která nabízí údaje o provozu, data o spotřebním materiálu a potřebné konfigurační nástroje pro síť. Další možnosti vzdálené správy nabízí software SyncThru. Při zhotovení testovacích výtisků jsme zjistili, že prostý text nebo dokument s drobnou grafikou dokáže tiskárna v rozlišení 300 nebo 600 dpi zpracovat za 10,9-11,2 sekundy. Volba 1 200 dpi čas prodlouží o 4,5 sekundy. S delší dobou prvního výtisku je třeba počítat při celostránkové vektorové nebo rastrové grafice, zde jsme v maximálním rozlišení naměřili 28,0, resp. 42,6 sekundy. Překvapivé problémy nastaly s kontinuálním tiskem 27 stran PDF souboru. Čas 2 minuty a 27 sekund při postscriptovém tisku anebo 2 minuty a 35 sekund s ovladačem PCL byl vzhledem k avizované (a testem ověřené) rychlosti neúměrně dlouhý. Tiskárna se vždy po 3-4 listech krátce zastavila, a pak teprve pokračovala ve zpracování úlohy. Rozšíření paměti by pravděpodobně tyto prodlevy dokázalo odstranit. Samsung ML-2551 je nabízen za 21 862 Kč, standardně je dodáván se startovacím tonerem na 5 000 výtisků. Kapacita běžného tonerového zásobníku je 10 000 výtisků a po zjištění ceny 5 497 Kč jsme vypočítali provozní náklady 0,55 Kč na stránku vytištěnou s pokrytím 5 %.

Samsung ML-1150

Cena vč. DPH: 5 478 Kč

K testu zapůjčila firma: Libra Electronics, http://www.libra.cz

Samsung ML-2551N

Cena vč. DPH: 21 862 Kč

K testu zapůjčila firma: Libra Electronics, http://www.libra.cz

§§§§§


Avision - nové skenery na trhu

Václav Maletínský

C04P0213

Přestože  společnost Avision byla založena již v roce 1991, setkali jsme  se s jejími výrobky při krátkých testech poprvé. Z portfolia  dokumentových a síťových skenerů jsme vybrali dvě zařízení, která  mohou zákazníkům uspořit čas při snímání vícestránkových předloh.

Avision 600U

První stroj s označením 600U je uváděn jako dokumentový  skener s automatickým podavačem pro 25 stran originálu. Při snímání  z pracovní desky může zařízení pracovat v maximálním hardwarovém  rozlišení 600 x 1 200 ppi, pro rychlou práci s automatickým podavačem  je doporučeno nastavení 200-300 ppi. S počítačem PC, na němž  je nainstalován systém Windows 98 nebo novější, je skener propojen  pomocí rozhraní USB 1.1. Programové vybavení se skládá z TWAIN  rozhraní, OCR programu Text Bridge s podporou češtiny, dále PaperCom  Document Manageru pro správu sejmutých dokumentů a grafického  editoru MGI PhotoSuite SE. Skener si dobře rozumí s černobílými  dokumenty, které dokáže celkem rychle ukládat na pevný disk počítače.  Při testu jsme sice nevolili nízké rozlišení 200 ppi, ale standardních  300 obrazových bodů pro lepší rozpoznávání znaků programem OCR.  Za minutu se nám podařilo sejmout 7,5 strany dokumentů. Barevné  snímání je výrazně pomalejší a ve stejném rozlišení probíhá rychlostí  1,9 strany A4 za minutu. Pokud se rozhodnete pro vyšší rozlišení,  počítejte i s delší dobou čekání. Sejmutí testovací fotografie  13 x 18 cm v 1 200 ppi skener zaměstná na 3 minuty a 5 sekund.  Vyhodnocení práce s detaily nepřineslo výrazná překvapení, přesnost  odpovídá hardwarovému rozlišení. Průměrná barevná odchylka 1,2  delta E nebo nízký šum 0,4 delta E nás potěšily, pro jejich docílení  je však třeba vypnout automatické vyvážení barev. S výkonem skeneru  jsme mohli být spokojeni, jen velmi málo pochopení ale zbylo  pro vysokou pořizovací cenu 24 930 Kč.

Avision netdeliver 2100U

Druhý  výrobek společnosti Avision je na stránkách prodejce pojmenován  jako síťový multifunkční skener, osobně bych se však přikláněl  spíše k anglickému přesnějšímu označení digital sender. Výrobek  totiž není vybaven žádným rozhraním, které by řídilo skenování  z připojeného počítače, výborně ale odesílá barevné nebo černobílé  dokumenty prostřednictvím elektronické pošty. Avision 2100U pracuje  v maximálním rozlišení 600 x 600 ppi, je vybaven podavačem pro  30 originálů a může snímat i předlohy položené na skleněnou pracovní  desku. Při práci nabízí uložení předlohy do formátu JPG, TIFF  nebo PDF. Síťové rozhraní je na zadní straně doplněno i paralelním  portem, ten však slouží jen pro připojení tiskárny. Ovládací  panel testovaného zařízení je velmi přehledný a skládá se z volicích  tlačítek a rozměrného podsvíceného osmiřádkového displeje. Skener  Avision 2100U je doplněn klávesnicí pro snadné zadávání adres  a doplňování interního seznamu adresátů. Klávesy standardní velikosti  přispívají k velmi pohodlné obsluze přístroje. Konfigurace výrobku  není nijak složitá, kromě IP adresy je třeba zadat jen adresu  mailserveru. Pro sledování provozu a práci se seznamy adresátů  je Avision 2100U vybaven interní webovou stránkou. Při testu  jsme byli spokojeni s kvalitou získaných dokumentů i s časy,  které přístroj pro jejich sejmutí potřeboval. Během našich měření  jsme zjistili, že na odeslání černobílého dokumentu v nastavení  400 ppi potřebuje Avision 2100U 25 sekund, poloviční rozlišení  ale dobu zkrátí na 9 sekund. U barevného režimu jsou rozdíly  ještě markantnější. Vyšší nastavení zaměstná produkt na 1 minutu  a 33 sekund a ve 200 ppi je možné čas zkrátit na 19,7 sekundy.

Odeslání  6 stran dokumentu v rozlišení 400 ppi a volbě PDF formátu trvalo  1 minutu a 54 sekund při snímání ve stupních šedé a 3 minuty  a 27 sekund barevně. Listování ve vytvořeném seznamu uživatelů  je poměrně rychlé, volby jednotlivých formátů dat přehledné.  Chyběla nám ale informace o velikosti ukládaného souboru. Začínající  uživatel tak může v dobrém úmyslu odeslat barevný dokument ve  vyšším rozlišení a "potěšit" příjemce pošty přílohou velikosti  několika megabajtů, u vícestránkových dokumentů i desítek MB.  Adresát si možná bude stěžovat na velikost přílohy, nemůže však  tvrdit, že není dostatečně informován o jejích vlastnostech.  V těle zprávy je místo jak pro přílohu, tak pro krátké sdělení  odesílatele. Avision 2100U můžeme ohodnotit jako zdařilý produkt,  který má z hlediska nabízených funkcí na trhu jenom pár konkurentů.  Pořizovací cena 77 184 Kč včetně DPH však bude velmi významnou  překážkou v rychlém rozšíření výrobku mezi uživateli.

Avision 600 U

Cena vč. DPH: 24 930 Kč

K testu zapůjčila firma: PSPro,  http://www.pspro.cz

Avision netdeliver 2100 U

Cena vč. DPH: 77 184  Kč

K testu zapůjčila firma: PSPro, http://www.pspro.cz

§§§§§


Monitor pro video

Hynek Vácha

C04P0207

S postupem času se začíná rozplývat dříve dosti výrazná hranice mezi výpočetní technikou a ostatní domácí elektronikou. Počítač stále častěji nahrazuje ostatní spotřebiče, a stává se tak jakýmsi multimediálním centrem. Dnes, v době rozkvětu kodeků DivX, XviD a dalších, které umožní uložit velice kvalitní video do souborů s rozumnou velikostí, je pak velmi často používán jako náhražka videa a návštěv videopůjčoven. Stačí pouze (nejlépe na internetu) najít vámi požadovaný film a ten pak zkopírovat do počítače (pozor na porušování autorských práv). Pak se již pouze co nejlépe usadit a začít sledovat. Ovšem pustíte-li si takovýto film na klasickém monitoru, bude vám pravděpodobně líto nevyužitého místa v podobě černých pruhů, které vznikají přehráváním širokoúhlého filmu formátu 16 : 9 na běžné obrazovce 4 : 3. Tento nevyužitý prostor lze sice zmenšit, nebo i úplně odstranit, pokud správným způsobem nastavíte kódování videa ze standardu MPEG2 do MPEG4. Tím však každopádně zkreslujete vlastní záznam, což rozhodně není ideální. Ideálním řešením tedy je ponechat film v původním formátu (16 : 9) a přehrávat ho na odpovídající obrazovce. To donedávna znamenalo nutnost propojit počítač s televizí, protože monitory s tímto poměrem stran nebyly dostupné. Výrobci LCD monitorů se však snaží zaplnit každý potenciální prostor na trhu, takže bylo jen otázkou času, než se takovéto modely objeví na trhu. Jedním z nich je i námi testovaný Acer AL1751wm.

S úhlopříčkou 17" je tento plochý monitor možným řešením pro menší domácí kino. K tomu ho kromě poměru stran předurčují i dostupné vstupy. Kromě klasického D-Sub je vám totiž k dispozici i digitální DVI, a pro video to pak jsou i S-Video a kompozit, přes který můžete propojit i zvukový výstup do integrovaných reproduktorů. Nastavování obrazu se nemusíte nijak obávat, protože grafické menu je řešeno přehledně. Pro zobrazování je použit panel o rozměrech 370 x 222 mm, s úhly pohledu 170?. Díky nim je obraz dobře viditelný nejenom uživateli, který sedí přímo před monitorem, ale i těm, kteří nejsou v takto ideální pozici. Kontrastní poměr 600 : 1 a jas 450 cd/m2 patří mezi lepší standard. Při sledování videa je tak obraz velice dobrý, pouze u tmavších scén bylo znatelné lehké zhoršení jeho kvality, které se projevuje zvětšením zrnitosti. Také rychlost odezvy by zasloužila trochu zlepšení. 25 ms je totiž pro displej, který je určen hlavně pro přehrávání videa, hodnota docela vysoká. Při sledování filmů si na panel velmi rychle zvyknete, a uvidíte-li ještě pořad ve formátu 16 : 9 na klasickém monitoru, bude se vám to zdát velice nepraktické. Při klasické práci s počítačem však přechod na širokoúhlý displej tak jednoznačný není, a nejspíš vám bude nějakou dobu trvat, než si zvyknete. Většinou se vám také bude zdát širokoúhlá "sedmnáctka" menší než její klasická alternativa.

Acer AL1751wm

Cena vč. DPH: 20 100 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


Kodak for Dummies

Tomáš Jirásko

C04P0214

Kodak neměl v posledních letech na růžích ustláno společnosti, která jako jedna z prvních přišla s digitálním fotoaparátem se, mírně řečeno, podařilo v oblasti amatérských digitálů zaspat, a nyní zoufale bojuje s konkurencí o tržní podíl. Úspěchu má napomoci i v únoru ohlášená rozsáhlá tříletá restrukturalizace firmy, v jejímž rámci se společnost Kodak zcela přeorientuje na digitální technologii a stáhne se z oblasti filmových fotoaparátů, a dále akvizice Chinonu, firmy specializující se na návrh a výrobu digitálů (Kodak je jeho téměř 100% odběratelem v tomto segmentu). Snaha dostat míč znovu do "amatérské" ligy za stavu, kdy v minulosti nebylo o značce ni vidu, ni sluchu, dá ještě mnoho práce, ale situace a dostupnost se pozvolna zlepšují. I proto je Kodak DX6440 již druhým fotoaparátem této značky, jehož test vám v krátké době přinášíme.

Stříbrné tělo DX4660 skrývá CCD snímač o úhlopříčce 1/2,5 ", s rozlišením 4 miliony pixelů (fyzicky 4,23 milionu). Použit je objektiv Schneider-Kreuznach Variogon disponující 4x optickým zoomem, který v kombinaci s digitálním dosáhne zvětšení až 15násobného.

Ohniskový rozsah 33-132 mm nabídne světelnost f/2,2-4,8. Autofokus kombinuje TTL měření s externím senzorem. V makrorežimu udává výrobce ostření od 10 cm, reálně se nám však fotoaparát zachytil až ve vzdálenosti okolo 15 cm. V ostatních režimech ostří od 50 cm, přičemž můžete volit mezi plošným a bodovým měřením. Citlivost je pro automatický režim ISO 100 a 200, manuální lze nastavit v rozpětí ISO 100-400. Snímky jsou ukládány ve formátu JPEG (EXIF 2.2) do 16MB interní paměti, k dispozici je i slot pro SD/MMC karty, ovšem součástí dodávky žádná karta není. O napájení se stará dvojice AA akumulátorů, které lze dobíjet přímo ve fotoaparátu.

Možnosti patří DX4660 do skupiny "blbuvzdorných" digitálů "namiř a foť". I proto po celou dobu používání zůstanete velice pravděpodobně v automatickém režimu, na nějž je kladen značný důraz. Přístroj tak nabízí pět automatických expozičních programů, a jeden pseudomanuální (pouze nastavení času a clony). Kompenzaci sice máte k dispozici, ale její nastavení se provádí nešikovně přes menu, takže od toho raději upustíte. Digital nabídne i sekvenční snímání až 6 snímků při rychlosti 3 snímky za sekundu, a možnost pořídit ozvučenou videosekvenci v rozlišení 320 x 240 bodů, jejíž délka je omezena pouze velikostí paměti, nebo dopředu nastavena v rozsahu 5-30 sekund. Výsledné fotografie jsou jasné a ostré, chromatická aberace je patrná ve vysoce kontrastních oblastech, čímž ovšem nevybočuje z řady dalších kompaktů, jde o dosti častý jev. Pokrytí prostoru bleskem je dobré, avšak na části fotografií interiéru takto pořízených, je patrný lehký šum a posun do červené. Ovládací prvky, především kruhový volič, jsou umístěny netradičně vlevo, pod průhledovým optickým hledáčkem, společně s tlačítkem pro sdílení fotografií EasyShare. To probíhá přes USB rozhraní, a vcelku netradičně přístroj se přihlásí přímo jako digitální fotoaparát, a nikoliv jako mass drive, jak by se na USB zařízení tohoto typu slušelo. Pro tuto činnost je totiž určen program EasyShare, kdy do přístroje lze předem uložit seznam alb a adresátů, a poté přímo ve fotoaparátu nastavit, kam snímek umístit, kolikrát jej vytisknout, či komu všemu jej chceme poslat e-mailem. Nakolik je tato funkce přínosem v okamžiku, kdy se snímky nelze pracovat přímo jako se soubory, je sporné.

Rozměry 109 x 65 x 39 mm a hmotností 220 gramů bez baterií je fotoaparát průměrem střední třídy digitálů. Výkonem a možnostmi nastavení je určen především pro pořízení momentek z dovolené či setkání s přáteli tedy pro uživatele, kteří si digitál pořizují jako "spotřebku" pro zábavu. Zájemce o digitální fotografování, byť i jako okrajový koníček, by měl zvolit přece jen některý z přístrojů nabízejících větší možnosti ovlivnění výsledného vzhledu snímku.

Kodak EasyShare DX4660

Cena vč. DPH: 11 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Kodak, http://www.kodak.cz

§§§§§


Soumrak videokazet?

Ousmane Keita

C04P0215

To, že převést staré gramodesky nebo audiokazety do digitální podoby je činností poměrně rutinní a jednoduchou, ví asi každý, kdo se o to někdy pokusil. Řada firem prodává speciální, uživatelsky přívětivý software, který zvládne vše za vás. Ovšem naše domácí sbírky nezřídka netvoří toliko audiomateriál sentimentální hodnoty. U leckoho se nepochybně najde i další vymírající technologie: videokazety, které zbytečně zabírají místo, a jejich obsah by si zasloužil praktičtější médium. Ano, spousta filmů postupně vychází na originálních DVD, ale co ty, u nichž je naděje na vydání nulová? Co záznamy z televize, seriály, sportovní přenosy, co vlastní výtvory z dovolené? Možná, že jste ve skrytu duše uvažovali o stolním DVD rekordéru, ale odradila vás cena. V takovém případě je čas, zamyslet se ještě jednou.

Yuan DVD2GO MPB680 pochází z Tchajwanu, to však není nic, co by nás mělo deprimovat. Jedná se o solidní videodigitizér s real-time kompresí MPEG2 (čipset Conextant CX23416), jenž navíc obsahuje i TV tuner. Připojit to celé můžeme přes standardní přípojku k pokojové nebo společné anténě, do kabelovky či k videu (kompozit a S-Video). Tuner je navíc stereofonní, takže nepřijdeme ani o dvoukanálový zvuk. Příjemné je, že tahle malá krabička se dá ovládat přiloženým dálkovým ovladačem. Z hlediska hardwarových nároků vyhoví 400MHz Celeron, 128 MB RAM a USB port. Pro větší legraci však doporučuji aspoň 1GHz procesor, 256MB paměť a rozhodně USB 2.0.

Co se týče softwaru, jsou dodávány aplikace Yuan DVD Encoder, přehrávač CyberLink PowerDVD XP a PowerProducer 2 od stejného výrobce. Bez Encoderu se neobejdeme. Je to vlastně obslužný program, jehož prostřednictvím ladíme a přepínáme televizní kanály, popřípadě digitalizujeme ať už zmíněnou TV, nebo externí videosignál (včetně stareofonního audia, samozřejmě). Nahrávání lze rovněž přesně načasovat. Podstatným faktorem kvality digitalizace je škála možných nastavení. Data můžeme zpracovávat do normy, odpovídající DVD, SVCD nebo VCD, a program už sám zajistí, aby použité parametry vyhovovaly danému standardu. Pro zkušenější je k dispozici volnější setup v rámci komprese MPEG1/2. V neposlední řadě doporučuji pohrát si s barevnými korekcemi, které mohou ve výsledku hodně napravit (ale i hodně pokazit). Encoder není zrovna ukázkou ergonomie, ale svou funkci plní výborně. Obraz i zvuk jsou skoro k nerozeznání od originálu. Navíc mě překvapilo, jak úspěšně si poradil s vyloženě špatnými nahrávkami na VHS. Jediný problém, na který jsem narazil, byla nepatrná ztráta synchronizace zvuku a obrazu při použití proměnlivého bitového toku (VBR).

Poté, co film v Encoderu zdigitalizujeme, nastává chvíle rozmyslet si, co s ním. Můžeme ho nechat jak je, tj. v MPEG1/2, a pak ho třeba dále komprimovat kodekem DivX, ale většina majitelů vypalovaček ho patrně budeme chtít dostat na stříbrný kotouček. Takový, který by bez problému spolkl jejich stolní DVD přehrávač. K tomu má sloužit software PowerProducer. Osobně však doporučuji se mu vyhnout. Snad se hodí pro drobné krátké videošoty, ale 90minutový film je pro něj velké sousto. Hlavní problém je, že videosouboru vnucuje nové parametry (bitrate), což výrazně ovlivní kvalitu a dobu dalšího zpracování tedy pokud rovnou nezhavaruje. Slušně se dá pracovat s Adobe Encore DVD, ale na PowerProducera, Pinacle Expression a jim podobné hračky raději zapomeňte.

Yuan DVD2Go MPB680 je hodně příjemný kousek, který podává lepší výsledky, než byste od podobného zařízení čekali. Uvažujete-li o stolním DVD rekordéru, zvažte, zda neinvestovat poloviční peníze do DVD vypalovačky a tohoto produktu. Yuan DVD2Go MPB680

Cena vč. DPH: 4 890 Kč

K recenzi poskytla firma: 100Mega, s. r. o., http://www.100mega.cz

§§§§§


Na cesty s Centrinem

Aleš Procházka

C04P0208

Notebooky v posledních letech zaznamenaly nebývalé nárůsty prodejů. Na tuzemském trhu se jich loni prodalo téměř 120 000. V následující recenzi vám představíme produkty firem, které patří mezi přední prodejce této komodity u nás i ve světě. Konkrétně jde o Dell Latitude D505 a HP Compaq nx5000, jež jsou postaveny na technologii Intel Centrino. Oba tedy nabízejí šetřivé procesory, schopné snížit taktovací frekvenci v závislosti na používané aplikaci, integrovanou bezdrátovou technologii Wi-Fi standardu 802.11b v podobě čipu PRO/Wireless 2100, nebo v čipsetu i855GM obsažený grafický adaptér Intel Extreme Graphics 2.

Dell Latitude D505

Podívejme se nejprve na Dell Latitude D505. Testovaný kus disponoval mobilním procesorem Celeron M s frekvencí 1,2 GHz, pamětí typu DDR SDRAM o velikosti 256 MB, 20GB pevným diskem a DVD-ROM mechanikou. Základní výbavu ještě v našem případě doplňuje 14,1" displej. Všechny tyto parametry však můžete dle libosti povýšit, včetně displeje s úhlopříčkou 15 palců (příplatek 900 Kč) nebo výkonnějšího procesoru Pentium M s frekvencí až 1,5 GHz (příplatek 4 000 Kč).

Již na první pohled bylo zřejmé, že při vývoji Latitude se výrazné pozornosti dostalo (mimochodem povedenému) designu. Oblé tvary, kombinace šédé a stříbrné, efektní umístění indikátorů do kloubu displeje a střídmost v umisťování jakýchkoliv prvků a tlačítek působí elegantně. Na druhou stranu aplikace programovatelných tlačítek by jistě potěšila, nemluvě o možnosti vypínaní či zapínaní obou bezdrátových technologií Wi-Fi a Bluetoothu. Tělo notebooku je poměrně pevné, vyrobeno z ABS plastu, bohužel o víku to tvrdit nemůžeme jeho vyztužení magnéziovým rámem bychom uvítali. Ke konstrukci bychom dále měli několik výhrad. Dle našeho názoru není ideálně vyřešeno chlazení a celkový rozvod tepla uvnitř těla notebooku. Zejména se to týká pevného disku, který je v notebooku zasunutý z kraje levé strany kolmo k touchpadu. Zápěstí levé ruky je tak při delší práci poměrně intezivně zahříváno. Také veškeré konektory (až na audio a slot PC Card) jsou umístěny zezadu šasi (2x USB 2.0, FireWire, VGA, S-Video, paralel, serial, LAN, modem), alespoň jednu USB zdířku bychom očekávali na dostupnějším místě.

Nejslabší stránkou notebooku je jeho XGA displej, který nevyniká přílišnou svítivostí ani rozsáhlými úhly pohledu. Body naopak získává v poměrně důležitých parametrech jako je výdrž na baterii a pohotovostní hmotnost, která činí příjemných 2,3 kg. V našich testech výdrže Dell pracoval na šestičlánkovou Li-Ion baterii bez dvaceti minut čtyři hodiny. Ve vytrvalce jej pak můžete snadno proměnit instalací další baterie (příplatek 4 900 Kč) do inteligentní šachty na místo optické jednotky (do šachty lze umístit i druhý pevný disk, příplatek 14 900 Kč).

Ve výkonnostních testech jsme se v rámci benchmarku Bapco SYSmark 2004 zaměřili na část Office Produktivity, která prověřuje schopnost stroje pracovat s kancelářskými aplikacemi. Oba notebooky jsou totiž koncipovány pro firemní nasazení. Výsledek 77 bodů dokazuje, že Dell má pro tento typ aplikací dostatek výkonného počítačového svalstva.

HP Compaq nx5000

Tento notebook se na našem trhu ještě příliš neohřál. K testu jsme měli k dispozici nejdražší ze tří dostupných modelů, 5000ku disponující procesorem Pentium-M s frekvencí 1,6 GHz, 512MB DDR pamětí, 60GB pevným diskem, 15" displejem a CD-RW/DVD+RW mechanikou. V rámci Centrino technologie je k dispozici také Wi-Fi 802.11b. Dále Bluetooth v podobě instalované mini-PCI karty. A za to vše zaplatíte necelých 61 000 Kč vč. DPH. Vystačíte-li si ale s nižší frekvencí CPU (1,4 GHz), menším diskem (30 GB), kombo mechanikou a poloviční kapacitou operační paměti, hravě se s cenou dostanete pod 40 000 Kč bez daně, což již zní lákavěji. Zejména pokud konstatujeme, že kladné vlastnosti drahého modelu při případném šetření přetrvají. Jde především o kvalitu displeje, který je na rozdíl od Dellu velmi jasný a rovnoměrně podsvícený. (I když u Latitude jsme měli k dispozici pouze model s 14,1" displejem.) K neoddiskutovatelným přednostem patří inteligentní šachta, stejně jako v případě konkurenčního produktu do ní můžete místo optické mechaniky umístit druhou baterii (příplatek 4 000 Kč), druhý pevný disk (40 GB-8 690 Kč) nebo ji jednoduše pouze zaslepit, čímž dosáhnete hmotnosti 2,6 kg. S instalovanou DVD+RW vypalovačkou se pak dostanete těsně pod hranici tří kilogramů.

Rovněž nx5000 nabízí širokou škálu (kromě již zmíněné bezdrátové) konektivity. Na zadní straně produktu naleznete dvě zdířky USB 2.0, FireWire, 10/100 LAN, modem, VGA, S-Video, paralelní i sériový port. Stejně jako v případě Dellu nás zaráží absence USB konektoru na přístupnějším místě. Co nás naopak potěšilo, byla trojice programovatelných tlačítek umístěných pod displejem, jež byla primárně nastavena pro odhlášení uživatele, vypnutí nebo zapnutí Wi-Fi a režim prezentace. Ten si přitom můžete uzpůsobit nastavením režimu videa, určit spouštěný program a zvolit schéma napájení (hodí se, pokud nejste v dosahu zásuvky napájení).

V našich výkonnostních testech nx5000 plně uplatnil své hardwarové dispozice, skóre 102 dosažené v Office Productivity bylo o čtvrtinu vyšší než u konkurenčního produktu. S notebookem od HP tedy můžete pomýšlet i na příležitostnou práci s grafikou nebo zábavu a hraní her. Přestože baterie na rozdíl od Dellu zásobuje 15" displej a napájí 5 400otáčkový disk, udržela jej v provozu po stejnou dobu, tedy 3 hodin a 40 minut.

Zázemí velké korporace

V případě obou notebooků je výhodou záruka a podpora renomovaných společností. Případný uživatel má tedy jistotu, že minimálně po dobu trvání záruky (u obou 24 měsíců) bude mít k dispozici aktualizace softwaru a certifikovaných ovladačů. Byla přiložena také kvalitně zpracovaná dokumentace, a potenciální zákazník má rovněž možnost prodloužení garance, samozřejmě za odpovídající cenu.

HP Compaq nx5000

Cena vč. DPH: 60 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, http://www.hp.cz

Dell Latitude D505

Cena vč. DPH: 49 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Dell Computer, http://www.dell.cz

§§§§§


64 bitů v notebooku

Tomáš Jirásko

C04P0206

První notebook s procesorem AMD Athlon 64, který jsme v naší redakci testovali, nese logo společnosti Acer, což vzhledem k rychlým obměnám nabízených řad této firmy není až takové překvapení. Acer Aspire 1501LMi není žádný drobeček a jde zcela jasně o Desktop Replacement (DTR), tedy náhradu stolního počítače, se kterou se příliš nepočítá pro nasazení v terénu. Na druhou stranu nabídne tento kousek velice zajímavý výkon. Námi testovaný model byl osazen procesorem AMD Athlon 64 3000+ (posazeným na čipset VIA Apollo K8T800), 512 MB DDR SDRAM, a 60GB pevným diskem Toshiba (Ultra ATA/100), což již samo o sobě dávalo naději na vysoký výkon. Notebook skutečně nezůstal za očekáváním, a zvláště ve 3D aplikacích je znát přítomnost grafického akcelerátoru ATI Mobility Radeon 9600 s 64MB pamětí, podporující zobrazení na více monitorech pomocí funkce DualView. Jako zobrazovací jednotka byl zvolen 15" TFT SXGA+ displej s nativním rozlišením 1 400 x 1 050 bodů. Světelnost displeje je dobrá, barevné podání patří všeobecně k těm lepším. Bohužel samotné víko displeje je hodně měkké, a lze je naprosto lehce prohnout co to znamená z hlediska možnosti poškození, snad nemusím dodávat. U tohoto modelu se sice nepočítá s přílišným cestováním, ale i doma musí notebook například čelit zatížení předměty, které jsou na něj (byť na chvíli) položeny. U Aceru máme nečastější výhrady ke klávesnicím, a ani tentokrát se tomu nevyhneme. Samotný zdvih i větší odpor kláves nám sice udělaly radost, ovšem druhé Vánoce slavit nebudeme. Přece jenom preferujeme u Aceru typ klávesnice FineTouch s pětistupňovým zakřivením škoda, že si nelze vybrat, jakou klávesnici u notebooku uživatel chce. Ovšem "průšvihem" jsou již po krátké době patrné otisky kláves na displeji. Na vině je menší prostor mezi klávesnicí a displejem v zavřeném stavu, a již zmíněné měkké víko, které nezabrání v této situaci náhodnému dotyku kláves s displejem, a nedokáže vzdorovat menšímu rovnoměrnému zatížení, jako je kniha položená na víku.

Nad klávesnicí jsou umístěny vypínač, tlačítka pro rychlý přístup do e-mailu a spuštění internetového prohlížeče, dvě programovatelná, klávesa pro zapnutí bezdrátového připojení (notebook je vybaven Wi-Fi rozhraním standardu 802.11g) a nefunkční tlačítko Bluetoothu, neboť ten v tomto modelu není integrován.

Sestava rozhraní na zadní straně notebooku nabídne paralelní port, S-Video TV-out (NTSC//PAL), VGA výstup, čtveřici portů USB 2.0, a po jednom rozhraní RJ-11 (modem) a RJ-45 (gigabitový Ethernet). Jsou zde rovněž umístěny jacky pro sluchátka a mikrofon. Na pravé straně nalezneme zabudovanou 3,5" disketovou mechaniku. Disketu jsem však potřeboval naposledy před dvěma lety, od té doby již výhradně používám USB flash disk. Jako lepší řešení se jeví nabídnout mechaniku jako externí, připojitelnou přes USB nebo FireWire. Namísto ní bych u DTR uvítal umístění alespoň jednoho USB portu na některou ze stran (pro snazší připojení USB disků, fotoaparátů apod.), a totéž i v případě audiovstupu/výstupu. Byl by zde i prostor pro umístění čtečky CF karet, která u tohoto modelu chybí, ovšem na levé straně nalezneme alespoň čtečku 3 v 1, jež podporuje paměťové karty Secure Digital, MultiMedia Card a Memory Stick. Na téže straně je i jedno rozhraní IEEE 1394 (FireWire), PCMCIA slot pro karty typu II/III a infračervený port. Především je však vlevo kombo CD/DVD?RW, schopné vypalovat oba DVD formáty.

Po posouzení konfigurace jsme očekávali, že notebook vydrží na baterie okolo dvou hodin, čas nad 2,5 hodiny by byl vynikající. Při našem testu napájela 14,8V/6 600mAh Li-Ion baterie notebook po dobu dvou hodin a pěti minut, čímž splnila naše očekávání a požadavky. S notebookem jsou dodávána Microsoft Windows XP Home Edition, což jenom dokresluje pozici tohoto modelu jako domácího DTR.

Za necelých 60 000 Kč dostanete mohutný kus hardwaru jeho hmotnost činí při rozměrech 326 x 291 x 42/49 mm celých 3,7 kg. Volbou Athlonu 64 však obdržíte rovněž výkonný stroj s dostatečnou technologickou rezervou, neboť stále ještě není naplno využit jeho potenciál, čehož se snad dočkáme již tento rok s uvolněním 64bitové ostré verze Windows XP a s růstem počtu 64bitových aplikací.

Acer Aspire 1501LMi

Cena vč. DPH: 50 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy


Adobe Photoshop - Retuš a úpravy fotografií

Patrik Malina

C04P0180

Rychle rostoucí popularita digitální fotografie a zpracování obrázků mezi amatérskými uživateli dala vzniknout řadě publikací odpovídajícího zaměření. Nakladatel této útlé brožurky přispěl k tématu již řadou titulů, a proto se podívejme, jak se mezi ostatními tento kousek vyjímá.

Již první pohled na publikaci naznačuje, že nejde o vyčerpávající pojednání, ale spíše o soubor různých tipů a návodů. Podrobnější studium nám dá vzápětí za pravdu: kapitoly jsou koncipovány jako namátkový výběr technik a prostředků, jež Photoshop nabízí, a s jejichž pomocí lze s fotografiemi dosáhnout zajímavých výsledků.

Zahrnutá témata reprezentují poměrně širokou škálu možností, od postupů relativně jednoduchých až po dosti sofistikovaná řešení. Autor zařadil do sbírky ukázky optimalizace, různé transformace či práce na doostření nebo naopak rozostření, dále zde najdeme klasické ukázky retušování snímků a nechybí atraktivní postupy při sestavování panoramatických scén. Závěrečné kapitoly jsou zaměřeny na odvážnější kreace, jako jsou různé cílené deformace (opálené fotografie) a zajímavé efekty, třeba koláže či mozaiky.

Naznačená koncepce brožurky s sebou bohužel přináší řadu potíží. Autorovi se pohříchu nepodařilo udržet konzistenci předkládané látky: přestože sám upozorňuje, že nejde o čtivo pro úplné začátečníky, výklad trpí dosti odlišnou náročností jednotlivých kapitol či dokonce odstavců. Tvůrce jako by vycházel při sestavování příspěvků z různých předpokladů o schopnostech čtenáře, čímž vzniká zmatek. Další citelnou bolestí je samotný autorův písemný projev, jenž až příliš připomíná internetovou formu a v rozsáhlejších celcích působí dosti roztříštěně.

Zpracování svazku jako takového se na celkově nepříznivém dojmu rovněž podepsalo. Smutným příspěvkem je umístění nevýrazných, černobílých obrázků, jejichž nízkou kvalitu se tvůrci snažili dohnat plnobarevnou přílohou na konci svazku. Jako pomůcka pro výuku editace fotografií jsou černobílé verze opravdu nepoužitelné.

Je škoda, že zajímavý záměr skončil prapodivnou realizací. Jde o čtení pro dobré nervy.

Autor: Tomáš Barčík

Vydavatelství:

Computer Press, Brno, 2002

Počet stran: 132

Doporučená cena: 235 Kč

§§§§§


Digitální fotografie ve Photoshopu

Patrik Malina

Digitální fotografie je na jednoznačně vítězném tažení světem amatérů i profesionálů, a s tím též roste zájem o možnosti dodatečných úprav pořízeného grafického materiálu. Ruku v ruce s tímto vývojem se zvyšuje již tak velká popularita aplikace Photoshop firmy Adobe a nutno říci, že kniha, jíž vám předkládáme, tomu jistě napomůže.

Jedná se o poměrně úzce zaměřenou publikaci, jejímž cílem je zásobit uživatele-fotografa dostatkem postupů a návodů pro efektivní korigování fotografických výtvorů. Protože Photoshop je nesmírně rozsáhlá aplikace s neuvěřitelnou řadou možností, definoval si autor jasný cíl: nezabíhat do zbytečného vysvětlování momentálně nepodstatných souvislostí, ale vysvětlit jasně a názorně, jak to či ono s daným snímkem udělám. Dobrou zprávou pro fotografy je, že autor vychází z jejich potřeb a myšlenkových postupů, takže se nemusíte podřizovat logice aplikace, ale řešíte "své" problémy špatné barevné vyvážení, chybnou expozici, přítomnost prachu a smetí, absenci správného filtru.

Pravým znalcům Photoshopu a puristům možná autor bude připadat nesmírně povrchní. Zásadně totiž využívá metody "krok za krokem" a nabízí v podstatě kuchařku, jak tu či onu potíž řešit, aniž by plýtval místem při vysvětlování, co přesně se uvnitř děje. Jinými slovy říká, abyste nemrhali časem a využívali prověřené postupy, vedoucí k cíli. Témat zde naleznete širokou škálu, od základních úprav jasu a kontrastu, přes barevné korekce, práci s maskou či detailní retušování portrétů až po koláže a práci s černobílou fotografií. Postupy jsou označovány dle obtížnosti, avšak i v případě těch nejsložitějších se spolehněte, že je budete schopni zopakovat.

Pokud to není dosud jasné, tak kniha není systematickou učebnicí práce ve Photoshopu. Je to bohatá kolekce tipů, jak dobře upravovat fotografie, a to na vysoké úrovni. Názornost výrazně posiluje množství grafických ukázek na každé dvoustraně najdete i šest či sedm fotografií, přičemž celá kniha je vyvedena na křídovém papíře. Máte-li zkrátka chuť začít ihned experimentovat, pak neváhejte a nechte se inspirovat zde.

Autor: Scott Kelby

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 348

Doporučená cena: 489 Kč

§§§§§


Bezdrátové sítě Wi-Fi - Praktický průvodce

Patrik Malina

Ačkoliv bouřlivý vývoj bezdrátových síťových technologií se nevyhnul ani našim krajům, zůstává s podivem, že na knižních pultech je toto jedna z mála (pokud ne vůbec jediná) ucelenějších publikací o velmi aktuální problematice Wi-Fi. Pokud jste prozatím stáli opodál nebo máte za sebou nesmělé kroky a hledáte teoretickou oporu, tato brožura může být dobrou volbou. V tuzemsku známý autor připravil všestranně zaměřené, syntetické dílko o problematice rádiových bezdrátových sítí, označovaných jako průmyslový standard Wi-Fi. Text je sestaven jako směs nezbytných teoretických základů a řady praktických zkušeností a postupů, jež čtenáře vedou k sestavení vlastního, funkčního řešení. Veškerá látka je rozdělena poměrně nahrubo, na osm kapitol, jež reprezentují dílčí problémy: úvodní stati jsou zaměřeny na teorii Wi-Fi sítí, zmiňují jejich normalizaci a popisují principy fungování, z nichž plynou určité praktické důsledky. Následující kapitoly jsou věnovány hardwaru: důkladně jsou představeny přístupové body, propojovací mosty, a také antény, to vše s ohledem na budoucí podobu budované sítě. Další části jsou věnovány samotnému návrhu síťové infrastruktury, dále velmi důležitému tématu zabezpečení a následuje pravděpodobně nejočekávanější oddíl o podpoře Wi-Fi v různých operačních systémech. Poslední dvě kapitoly jsou zaměřeny na budoucnost bezdrátových řešení a aktuální stav na trhu, a to jak v oblasti komerčních, tak komunitních ("dobrovolnických") řešení.

Přestože jde o vstupní studijní materiál, kniha předpokládá jisté znalosti, takže ponětí o základech počítačových sítí se bude hodit. Místy má výklad široký záběr, od začátečnických problémů po komplikovanější teoretická řešení, ovšem ne vše je nezbytné pročíst a bezvýhradně pochopit.

Jak napověděl přehled kapitol, autor se neomezil na řešení pro lokální sítě, ale poskytuje též základní znalosti pro překlenutí problému s internetovou konektivitou, resp. řešení problému tzv. "poslední míle". Ačkoliv vývoj jde bouřlivě dopředu, jádro knihy tvoří pevný základ, na němž budete moci ještě po nějakou dobu dobře stavět.

Autor: Patrick Zandl

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 190

Doporučená cena: 249 Kč

§§§§§


MS Small Business Server 2000

Patrik Malina

Softwarový balík, jehož pojmenování slouží zároveň jako název této publikace, je trošku zvláštním koněm ve stáji Microsoftu. Zahrnuje v sobě snahu o co nejsilnější integraci služeb na jediném počítači na hranicích možností, a právě pro přípravu na boj s takto obtížnou a kompromisní situací je určena tato učebnice.

Ačkoliv to možná bude vypadat zvláštně, jedná se v tuzemsku o poměrně ojedinělou publikaci. Samotnému tématu Small Business Serveru se jiné knihy takto monograficky nevěnují, a navíc některé zahrnuté serverové technologie v naší knižní produkci ani samostatně řádně popsány nebyly: Exchange Server je v tomto ohledu úplnou popelkou, a třeba ISA Server je na tom jen o jednu knihu lépe.

Charakter výkladu je možno označit za postupný a trpělivý. Autor předpokládá, že nejste žádnými administrátory-přeborníky, a v první polovině knihy často zabíhá do vysvětlování látky s obecnější tematikou síťových řešení Microsoftu. Určující kostrou pro celou stavbu výkladu je pochopitelně architektura samotného produktu, čímž je zaručeno, že přijde řeč na Exchange 2002, síťové služby, řešení trampot při instalaci či problematiku připojení celé sítě k internetu. Protože je SBS produktem s velmi specifickým určením, tráví autor spoustu času tím, že důkladně nastiňuje scénáře jeho nasazení a ospravedlňuje některé nepříjemné rysy.

Styl výkladu jako by přímo vybízel k mravenčí, trpělivé postupné práci. Část textu vyžaduje zdlouhavější studium a tedy dosti chuti, četné jsou však i pasáže ve stylu "krok za krokem" s přiměřeně bohatým obrazovým doprovodem. Tvůrce jako by očekával, že nikam zbytečně nespěcháte a chcete se vše opravdu důkladně naučit. Zajímavé je, že krom konfigurace serveru přináší autor rovněž pohled ze strany klientských aplikací, jež SBS využívají, a též přijde řeč na složitější sítě s různými platformami.

Pokud provozujete Small Business Server, pak si tuto knihu darujte, neboť je slušná a nic lepšího v tuzemsku stejně nekoupíte. Pokud si chcete v češtině počíst třeba o Exchange, alespoň nahlédněte.

Autor: Harry Brelsford

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 692

Doporučená cena: 990 Kč

§§§§§


Co programátory ve škole neučí

Patrik Malina

Již od dob, kdy jsem před řadou let nastoupil jako začínající redaktor PC WORLDu, jsem slýchával legendy o mimořádném programátorovi, jenž se jako jedna z mnoha zajímavých osob zatoulal do vydavatelství IDG. S radostí o to větší beru po letech do rukou knihu onoho Petra Palety, jehož schopnosti se rozhodně neztratily, a navíc vydaly na nesmírně zajímavou knížku. Přestože můžeme mít pocit, že o programování již bylo vše napsáno, autor neomylně sáhl po tématu, s jehož zpracováním se v takto ucelené formě na tuzemském knižním trhu prakticky nesetkáte. Těžíce ze svých rozsáhlých zkušeností protřelého "softwarového inženýra" podává nečekaně realistický obraz o neúprosné realitě současného vývoje moderních aplikací a snaží se všem, kdož se podobných aktivit účastní, předat co možná nejvíce ze svých zážitků. Mottem knihy by klidně mohl být slogan: neopakujte chyby, jež jsem za vás již udělal!

Náplň publikace je zcela odlišná prakticky od všech knih o programování. Tvůrce se nezabývá programovacími jazyky či algoritmy, ale věnuje se ryze praktickým věcem, mezi něž patří např. výběr členů vývojářského týmu, řízení a kontrola programátorů, ale též ekonomické aspekty této práce či řešení věčného problému ladění aplikací. Najdete zde řadu metodických částí o samotné tvorbě kódu, sestavování doprovodné dokumentace či návrhu programových struktur, dále mnoho kapitol o vzniku chyb a jejich eliminaci a rovněž pojednání o testování. Podstatnou částí je spíše "manažerská" látka o řízení projektů, lidských zdrojů a velký důraz klade autor též na komunikaci mezi zákazníkem a samotnými programátory.

Domnívám se, že z žádné jiné knihy o programátorském řemesle na vás tak bezprostředně nedýchne realita, jako je tomu v případě tohoto titulu. Text lze vřele doporučit všem zájemcům o programátorskou řeholi, ale stejně tak ambiciózním uchazečům o vedení týmů vývojářů. Máte totiž jedinečnou možnost načerpat zprostředkované zkušenosti, jež vám nepředají nejen na vysoké škole, ale ani na mnoha draze zaplacených "manažerských" kursech.

Autor: Petr Paleta

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 337

Doporučená cena: 269 Kč

§§§§§


Firewally a proxy-servery - Praktický průvodce

Patrik Malina

Přestože problematika bezpečnosti je v současné době poměrně "v kursu", specializovaných učebnic podobného zaměření jako tato rozhodně není zbytečně moc. Ačkoliv obdobná látka je zpracována i v jiných, šířeji zaměřených titulech, jakási monografie tohoto druhu dosud na trhu chyběla.

Publikace je poměrně vyčerpávajícím přehledem tematiky ochrany síťových rozhraní pomocí nejmodernějších postupů, tedy všestranných firewallů, jež integrují řadu služeb, jako jsou proxy či překlad síťových adres. Autoři postupně sestavují ucelený obraz moderních přístupů k ochraně sítí a teoretické základy demonstrují na zcela konkrétních případech ukázkách reálně dodávaných řešení několika komerčních výrobců.

Úvodní část knihy je vstupním kursem do problematiky: zahrnuje kapitoly o internetu a jeho vlastnostech, přináší přehled motivace potenciálních útočníků, ale též nabízí důkladný přehled síťové architektury protokolové sady TCP/IP. Druhý blok je zaměřen na obecné principy práce firewallů a jejich vysvětlení, a to nezávisle na platformě. Dozvíte se zde, co je paketový filtr, NAT, proxy a jak jsou řešeny virtuální privátní sítě. Po další obecné části, zaměřené na rozšiřující systémy ochrany (např. IDS), autoři přistupují k popisu konkrétních řešení: nejdříve pojednávají o možnostech samotných operačních systémů jako prvků ochrany a dále přistupují ke zcela konkrétním produktům různých firem. Ani v případě platforem, ani v přehledu komerčních řešení pak tvůrci nikomu evidentně nestraní, neboť vybrána byla řešení od open source po nejdražší "komerci".

Velkým kladem knihy je především nestrannost, s níž tvůrci charakterizují jednotlivé technologie. Domnívám se, že i zkušenějšího správce zabezpečení překvapí řadou netradičních pohledů a zajímavých srovnání. Pokud jste byli dosud zvyklí pohlížet na ochranu své sítě prostřednictvím logiky vám přístupného, konkrétního řešení, pak zde naleznete řadu srovnání, hlubší pojednání o mnoha principech a dosti námětů k zamyšlení. V každém případě se útržky vašich dosavadních znalostí pěkně uspořádají.

Autor: Matthew Strebe, Charles Perkins

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 450

Doporučená cena: 590 Kč

§§§§§


4/2005

$$$$$


Novinky


Redakční blok

RSA pro Nintendo

RSA Security oznámila, že společnost Nintendo pro své nové přenosné herní konzole Nintendo DS licencovala šifrovací řešení RSA BSAFE. Tato technologie slouží k ochraně autorských práv vydavatelů her, sdílených prostřednictvím bezdrátové komunikace.-OK

Canon značkou roku 2004

Společnost Canon, přední světový dodavatel fotografických a zobrazovacích technologií, získala v prestižní čtenářské anketě Czech Imaging Press Award 2004-2005 (CIPA) celkem 21 ocenění za své produkty a již potřetí první místo v kategorii značka roku. Čtenářská anketa CIPA 2004 byla čtvrtým ročníkem čtenářské foto/video ankety předních českých oborových médií. Letos bylo v této anketě vypsáno celkem 32 kategorií, v nich společnost Canon získala 22 ocenění. Anketa CIPA je tradičním vyvrcholením fotografického roku. Kromě prestižního ocenění značka roku získala společnost Canon celkem 7 prvních míst, 7 druhých míst a 8 třetích míst.-Tji-

Solaris 10 zdarma

Zájemci o novou verzi operačního systému Solaris 10 si mohou stáhnout instalační CD/DVD na internetovém serveru společnosti Sun Microsystems (http://www.sun.com).-OK

Oracle objevuje Apple

Společnost Oracle začala dodávat produkty Oracle Database 10g a Oracle JDeveloper 10g pro Mac OS X. Uživatelé Maců tak mohou vůbec poprvé nativně provozovat a vyvíjet aplikace na oraclovské databázi, provozované např. na počítačích Apple Xserve G5 a Xserve RAID.-OK

Bezplatná podpora

Společnost Microsoft představila na stránkách svého Zákaznického centra tři nové služby, které pomohou vyřešit problémy při práci se softwarem společnosti Microsoft. Služba je dostupná všem uživatelům bez ohledu na jejich licenční program a je poskytována bezplatně. Kromě toho je zde také připraveno mnoho rad a tipů, pomocí kterých můžete zlepšit svoji práci se softwarem. Základní informace jsou v češtině, pouze specifické informace v angličtině.

Pokud jste zvyklí vyhledávat pomocí klíčových slov a s nastavením dalších parametrů, využijete službu Hledání ve znalostní bázi Knowledge Base. Znalostní databáze obsahuje přes několik tisíc českých a více než sto tisíc anglických článků, které obsahují technologická řešení převážné většiny problémů, které vás mohou s produkty Microsoft potkat.

Další službou na stránkách technické podpory jsou Střediska řešení produktů Microsoft. Ať už se jedná o řešení technických problémů nebo o to, jak co nejlépe pracovat s aplikacemi od Microsoftu. Prostřednictvím této služby můžete najít řešení podle konkrétního typu produktu či aplikace. Střediska řešení obsahují tři podsekce:

 Postupy - obsahuje nejdůležitější odkazy na otázky spojené s provozem produktu.

 Podrobnosti o souborech ke stažení - obsahuje odkazy na důležité aktualizace.

 Odstraňování potíží - obsahuje články pro odstraňování nejčastějších potíží s produktem.

Pokud chcete poradit druhým a zároveň získat informace i pro sebe, je pro vás jako dělaná služeba Diskusní skupiny. Potřebovat budete pouze účet na Net passpor .Více informací o nových službách naleznete na: http://www.support.microsoft.com/czech.-JP-


Herní tip měsíce Star Wars: Republic Commando

Pavel Mondschein

C05P0213

Herní svět se pomalu probírá ze zimního spánku a přicházejí první opravdové hity. Mezi jasné favority přicházejícího jara se řadí již druhý letošní titul, který svůj námět čerpá ze světa Hvězdných válek -Star Wars: Republic Commando. Jenže zatímco nedávno vydané RPG Knights of the Old Republic II se o filmovou ságu jen tak mírně otřelo a vlastně nemá s jejím dějem mnoho společného, u Republic Commando si přijdou milovníci stříbrného plátna na své. Tento titul je totiž označován za "předehru k Epizodě III" - a rozhodně ne náhodou. Zavede vás totiž do zuřící Války klonů a pokud budete chtít přežít, budete se do ní muset zapojit. Proč? Protože povedete čtyřčlenné komando klonů a budete plnit řadu pekelně náročných misí.

Společně s vámi bude na nebezpečné mise posílána trojice specialistů: odstřelovač, hacker a demoliční expert. Z toho je jasné, že ne vždy budete s protivníky bojovat tělo na tělo - na předem určených místech (a bohužel opravdu jen na nich) můžete některému ze svých podřízených nařídit provést speciální akci. Tou může být nabourání terminálu, čímž si například otevřete dveře, nastražení výbušnin, čímž si například také otevřete dveře, nebo odstranění skupinky protivníků v dálce (čímž si dveře sice neotevřete, ale zato pak budete mít o pár problémů míň). Tento systém speciálních akcí je snadno pochopitelný i ovladatelný, ovšem je škoda, že nedává příliš velký prostor k taktizování. Nezáleží totiž na vás, kdy jakou schopnost použijete, ale musíte se řídit tím, co vám kde vývojáři povolí.

I tak nabízí Republic Commando více zábavy, než by se mohlo na první pohled zdát. Jak vaši podřízení, tak i nepřátelé dostali do vínku nějakou tu špetku mazanosti, a tak jsou přestřelky opravdu zběsilé. Realističnost zážitku ještě umocňuje zpracování výhledu: na hlavě máte klasickou "klonovou" přilbu, po jejích stranách vidíte na příslušných displejích veškeré podstatné informace. Po průhledu se vám také tu a tam rozstříkne krev vašich protivníků, kterou ale promptně odstraní vždy pohotové stěrače.

Poměrně zajímavě je vyřešena otázka umírání. Vzhledem k tomu, že nepřátel je vždy velice citelná přesila, není hanbou podlehnout smršti projektilů - jste jen dokonalí válečníci, ne všemocní bohové. V takových okamžicích nemusíte házet flintu do žita: jakmile vaši spolubojovníci spatří, co se s vámi stalo, přiběhnou k vám a vyléčí vás. Problémy tak nastanou teprve ve chvíli, kdy je z boje vyřazena celá vaše jednotka - a k tomu by nemělo docházet moc často, alespoň pokud budete dodržovat základy opatrnosti a bojové taktiky.

Hra nabízí celkem patnáct misí. Pokud by se to někomu zdálo málo, může se ještě vyřádit v multiplayeru. Ten nabízí hned několik různých módů a může se jej zúčastnit až 16 bojovníků. Vzhledem k tomu, že Hvězdné války mají po celém světě miliony fanoušků, nebudete mít jistě o spolubojovníky i protivníky nikdy nouzi.

Z technického hlediska nepředstavuje Republic Commando sice žádnou revoluci, ale to nikdo ani nečekal. Tvůrci sáhli po osvědčeném Unreal enginu a udělali dobře - jádro hry je stabilní s dobrou podporou multiplayeru, prostředí jsou věrohodně vymodelovaná a i grafické efekty plně vyhovují současným standardům.

Ve výsledku představuje hra Star Wars: Republic Commando v porovnání s ostatními akčními tituly současnosti silný nadprůměr. Očekávali jsme sice o něco vyšší důraz na taktický postup a využívání speciálních schopností členů jednotky, ale i takhle nás v LucasArts příjemně potěšili. A jestli patříte mezi milovníky Hvězdných válek, tak byste si tenhle počin neměli nechat ujít ani náhodou. Vyplňuje totiž slepé místo mezi Epizodou II a Epizodou III - a to je fakt, který prostě nelze jen tak opomenout.

§§§§§


Budoucnost s Asusem

Petr Matuška

C05P0212

Společnost Asus, zabývající se výrobou a prodejem počítačových komponent, počítačů, displejů a notebooků, představila v únoru 2005 v německém Mnichově své plány do budoucna jak v oblasti přenosných počítačů, tak částečně i ve zbývajících segmentech.

Představeno bylo několik nových modelů notebooků, které budou oficiálně uvedeny na CeBITu, designéři pracující na vývoji nových modelů ukázali, z čeho všeho čerpají inspiraci pro své návrhy a jaké materiály je možné použít atp. Poté se prezentace stočila k přístrojům, které by se měly v nepříliš vzdálené budoucnosti prosadit jako běžné vybavení našich domácností. Jako třešnička na dortu pro dokreslení trendů a návrhů představil zástupce německé pobočky společnosti Intel řadu návrhů studentů, jak si představují své notebooky.

Notebooky

Všechny nové modely notebooků Asus, prezentované v Mnichově, byly založeny na nové generaci platformy Intel Centrino - Sonoma. Budou tedy schopné využívat nejnovější technologie integrované v čipové sadě Intel i915 Express - podpora rychlejší sběrnice PCI Express, zvýšená rychlost systémové sběrnice procesoru z 400 MHz na 533 MHz, podpora operačních pamětí typu DDR2 spolu s možností zapojit paměti do Dual režimu, v neposlední řadě také podpora rozhraní Serial ATA pro připojení optických a datových mechanik. Představené byly nové řady s číselným označením W3, W5, V6, M6 a model M5200A. U většiny notebooků byl znatelný posun od běžných displejů k širokoúhlým, a to jak v kategorii 12palcových, tak i 14a 15palcových. Modelová řada W3000 se bude honosit rozměry 33 x 24,7 x 3 cm s hmotností 2 kg a 14,1" WXGA displejem. Grafický výstup bude obstarávat buď integrovaná grafická karta Intel, nebo PCI Express karta od společnosti ATI Radeon Mobility X600. Řada notebooků W5000 bude naproti tomu využívat malý, širokoúhlý displej s úhlopříčkou 12,1", rozměry bude mít 29,7 x 22 x 2,7~3 cm, hmotnost by neměla přesáhnout 1,6 kg. Určen bude zvláště pro uživatele vyžadující maximální mobilitu. Řada V6000 je zástupce notebooků, od nichž se očekává především výkon spojený s maximální mobilitou a uživatelským komfortem. Rozměry 33,1 x 27,2 x 2,54~3 cm a hmotnost 2,33 kg dávají tušit, že se nejedná o ledajaký notebook. Tato řada bude moci využívat dva rozměry displeje: klasický 15" XGA, popřípadě s vyšším rozlišením SVGA+. Všechny nové modely budou moci být osazeny procesorem Intel Pentium M až do frekvence 2,13 GHz, až 2 GB operační paměti, DVD mechanikou zvládající zápis na oba formáty DVD a pevnými disky s kapacitou do 80 GB. Oficiální uvedení všech notebooků proběhne ve dnech 4.-10. března na Cebitu.

Čím se inspirovat?

Design nových notebooků je inspirován zcela obyčejnými věcmi, které se běžně využívají v každodenním životě. Ať už jde o materiály použité v noteboocích (zde se čerpá především ze střešních krytin) nebo o mechanickou konstrukci zařízení. Zde jsou tvary inspirovány například obyčejnou stoličkou, interiérem automobilů nebo mnoha kosmetickými doplňky.

Novinky budoucnosti

Představeny byly i prototypy pomocníků do domácnosti pod jednotným názvem Casa. Trendy směřují k využití LCD displejů ve všemožných zařízeních - ovladač zařízení zcela bez tlačítek s integrovaným LCD displejem, který je po celé ploše citlivý na dotek, budík a stolní lampička se zabudovaným LCD displejem, velmi zajímavě řešenou lampa, která se jedním pohybem změní na projektor, umožňující sledování domácího kina. Velký ohlas jistě vyvolá Digi-Matrix II - systém digitálního media centra, umožňující jednoduché ovládání všech multimediálních souborů - videa, hudby, zvuku - v celém bytě. Na konec byl prezentován LCD televizor s neobvykle řešenou ochranou obrazovky v podobě mléčných krytů, které se v případě potřeby rozevřou a pak bude možné sledovat pořad na displeji.

Pohled do daleké budoucnosti

Konec prezentace byl věnován studii německých studentů, jak si představují budoucnost mobilních počítačů. Návrhy se vesměs točily okolo snadné přenosnosti, velké variability a praktického použití přenosných počítačů. Ať už se jedná o různě tvarované počítače, využití ohebných displejů například k použití na zápěstí nebo extravagantní tvary krytů mobilních počítačů. Které z těchto návrhů se dočkají realizace, je zatím ve hvězdách. Každopádně některé jsou velmi zajímavé.

§§§§§


Intel Developer Forum

Alexandr Radecký

C05P0215

Akci Intel Developer Forum pořádá společnost Intel v různých částech světa průběžně během celého roku a blíže na ní seznamuje představitele IT společností, počítačové odborníky a zástupce

médií s novinkami, které lze v nejbližší době očekávat. Zároveň nastíní plány pro nejbližší dva roky.

Celé jarní fórum se samozřejmě neslo ve znamení nových vícejaderných procesorů a nástupu 64bitové architektury. Avšak návštěvník nebyl zahrnut jen množstvím tabulek a grafů. Místo toho všude kolem něj na velkých LCD obrazovkách rotovaly bizarní objekty, které ukazovaly, jak se nové procesory a s nimi spojené technologie dokáží vyrovnat s obrovskými nároky na multimediální výkon. To vše zabalené v lesklých hi-tech počítačových skříních, v nichž ukrytý výkon naznačoval odchod Celeronu na IT smetiště a předurčoval jej pro budoucí použití v "druhořadých" domácích spotřebičích. Ze všech stran útočila spousta technologií s velkolepými názvy, které slibují katapultovat výkon počítačů do nepředstavitelných výšin. To vše bylo umocněno americkou "show" s blikátky a permanentně usměvavými lidmi, takže u nepřipravených Evropanů mohlo dojít ke stavu přetížení smyslů. Na tento dojem ovšem nebyl Intel sám, jeho vývojových fór se účastní i partnerské společnosti, jež mají obvykle na starosti rozvoj periferií a spolupodílejí se na vývoji standardů jednotlivých rozhraní - prostě toho, co je potřeba k využití plného výkonu procesorů a dalších komponent a technologií značky Intel. Významné zastoupení měly nejrůznější vize budoucích přenosných počítačů vybavených vysokým multimediálním výkonem, stejně jako domácí počítačové systémy prolínající se se spotřební elektronikou, obzvláště výhodné, v případě jestliže máte několik hlav :-) - sledování dvou monitorů a tří televizí nebude s výkonnými PC budoucnosti problém.

Jak bylo zřejmé, Intel "přitlačil" na segment a potřeby jednotlivých koncových uživatelů a domácností, tedy těch, kteří jsou ochotni si zaplatit za to, že dostanou svůj počítač v hi-tech obalu s vybavením připraveným pro multimédia, širokopásmové internetové připojení a služby, a pro po výkonu vždy hladové 3D počítačové hry. Zároveň jde o segment, kde Intel čelí značnému tlaku ze strany AMD a kde díky lehkému spánku na vavřínech není jeho pozice zrovna záviděníhodná. Doby, kdy Intel kraloval poli PC procesorů a jen v mašinách několika nadšenců tikaly procesory AMD či dokonce Cyrix, jsou již pryč.

Smithfield

Ještě nedávno jsme slýchali z úst vývojářů Intelu, že současné Prescotty lehce dosáhnou frekvence 6 GHz a že ani 8 GHz nebude z technologického hlediska problém. Nikdo nejsme ve svých oborech proroky, a tak jsme se s posledními modely sice přiblížili 4 GHz (3,6GHz Intel P4 660), ovšem stojíc čelem k problémům se zahříváním. Konec trendu zvyšování taktovací frekvence procesorů jsme si odbyli přibližně před dvěma roky, kdy Intel zcela změnil svůj postoj "důležitá je frekvence" a pružně přešel na heslo "hledejte výkon". Avšak v okamžiku, kdy AMD představilo svůj Athlon64 a vypálilo tak Intelu marketingový rybník, Intel hledal a našel oblast, jak vrátit značku na výslunní popularity. Poté, co proběhla mezi oběma společnostmi křížová výměna patentů důležitá pro 64bitová řešení, Intel přijal za svou myšlenku dvoujádrových procesorů a pravděpodobně je na trh uvede dříve než AMD.

Během druhé poloviny tohoto roku by se tak měly objevit první procesory řady Pentium D (double) se zdvojeným jádrem, vyvíjené pod kódovým označením Smithfield. Takové řešení najde uplatnění jak v serverech, tak i ve výkonnějších stolních PC, v praxi to znamená možnost paralelního řešení jedněch instrukcí či dvou různých instrukčních sad najednou, což by mělo posílit multitasking budoucích počítačů, samozřejmě s odpovídajícími operačními systémy. Otázkou na druhou stranu je, zda při výkonech dnešních "jednojádrových" procesorů bude chtít mnoho uživatelů sáhnout hluboko do kapsy proto, aby se jim start počítače urychlil o několik vteřin. Nicméně dvoujádrové procesory se tak dostanou na přijatelnou cenovou hladinu v příštím roce, kdy Microsoft snad uvede Windows Longhorn.

Spolu s Pentiem D budou na trh uvedeny i příslušné čipové sady. Procesor samotný bude osazen dvěma autonomními jádry, každé z nich podporováno 1MB cache druhé úrovně, obě jádra využívají jednu 800MHz paměťovou vstupní sběrnici. Kromě Extreme Edition nebudou tyto procesory podporovat Hyper-Threading. Nesmíme zapomínat, že současné Windows XP s výjimkou Serveru 2003 nepodporují více než 2 CPU. Pro náruživé, a finančně dobře zabezpečené hráče bude určen dvoujádrový Pentium Extreme Edition 840, který by měl být k dispozici ve stejné době jako Pentium D, což je podle našich odhadů druhé čtvrtletí tohoto roku. Paměťová výbava je stejná, tj. 1 MB pro každé jádro, frekvence procesoru 3,2 GHz.

Dempsey, Paxville, Cedar Mill

Mnohem razantnější změny nastanou u 64bitových procesorů, kde se chystá nejen znásobování jader, ale i změna instrukčních řad - uvedení nových, které by se měly, podle vyjádření přítomných zástupců Intelu, zaměřit zejména na zvýšení výkonu firemních počítačů. Cíle nejsou malé, mj. nahradit instrukční sady IA-32 (což by neměl být takový problém) a RISC (což bude zřejmě větší konkurent). Již nyní jsou připraveny hned dvě sady nové generace, Intel Xeon 64 má nastoupit na místo IA-32 a Intel Itanium 2 místo RISC. I zde získaly zamýšlené plány konkrétnější podobu. Pro servery jsou pod označením Dempsey vyvíjeny zdvojené procesory s jádry Intel Xeon, v odlehčené verzi se chystají i pro hi-end pracovní stanice. Těšit se na ně můžeme začátkem roku 2006.

Do nejvyšší ligy patří procesor Paxville určený velmi výkonným serverům se čtyřmi nebo více procesory. Paxville integruje jádra Intel Xeon MP a využívá stávající 90nm technologii, což umožní rychlejší uvedení na trh již začátkem roku 2006. jeho 65nm nástupcem je Whitefield, jenž je připraven na rok 2007.

Tento dynamický rozvoj 64bitových vícejaderných procesorů bude podpořen novými technologiemi Intelu, například přenos dat mezi servery a síťovými stanicemi urychlí Intel I/O Acceleration Technology (I/OAT), spolu s nárůstem výkonu to bude znamenat i větší bezpečí pro citlivé internetové operace jako on-line bankovnictví a obchod. Intel Active Management Technology (AMT) si klade za cíl usnadnit správcům kontrolu síťových prostředků i řešení potíží, implementována bude do procesorů, čipsetů a síťových karet. Specifikace AMT umožňují IT správcům pohodlněji aktualizovat operační systém, instalovat nové součásti a diagnostikovat problémy přímo skrze síť. Významnou výhodou je nezávislost této technologie na operačním systému, protože působí pod jeho úrovní, takže správce může zjišťovat, co je to vlastně s vaším počítačem, i když se váš systém zhroutil a odmítá jakkoli reagovat.

Nicméně ani vývoj jednojádrových procesorů neustane, kódové označení Cedar Mill nese projekt procesoru postaveného na 65nm technologii. Presler je chystaný procesor s dvěma procesory Cedar Mill integrovanými do jednoho nosného základu, nejedná se tedy o dvě integrovaná jádra, ale o dva procesory na jedné desce. Uvedení obou procesorů spadá do první poloviny roku 2006.

Yonah, Calistoga

Dvoujádrové procesory se objeví samozřejmě i v noteboocích, ale nestane se tak dříve než v první polovině příštího roku, tedy hovoříme o skutečně mobilních procesorech. Během roku 2006 bude současná Sonoma nahrazena platformou nyní označovanou jako Napa. Tu tvoří mobilní dvoujádrový procesor vyvíjený pod označením Yonah (vyráběný 65nm procesem), integrovaná grafika Calistoga a minikarta Golan podporující nové bezpečnostní standardy. V tomto roce se v nejbližší době setkáme s Pentiem M 780 na frekvenci 2,26 GHz

Baker

Vedle mnoha debat, prezentací a vystoupení představitelů Intelu, které se točily kolem dvoujaderných procesorů příštích let, by neměly zapadnout nepočetné zmínky o vývoji v delším horizontu. Pro nové hyper výkonné procesory se stovkami jader bude potřeba podstatně změnit softwarové vývojové nástroje, pročež Intel již pracuje na novém programovacím jazyku Baker. Samotný jazyk je již testován na virtuálních systémech simulujících budoucí procesory, mezi jeho přednosti patří inteligentní předvídání alokace prostředků a přidělování úkolů jednotlivým procesorovým jádrům, což vede, mimo jiné, k úspoře energie při nevyužívání všech procesorových center.

Vzhledem k nárokům, které takové systémy budou klást na hardwarové zpracování, je velmi pravděpodobné, že mnohé části samotných procesorů a dalších komponent, například pamětí, budou obsahovat optronické prvky místo elektronických. Pak už data budou cestovat skutečně světelnou rychlostí.

eSATA, SAS

Zástupci společností Seagate Technology a NetCell předvedli přímo na IDF disky vybavené novou přenosovou technologií External Serial ATA (eSATA), která by měla zaplnit mezeru mezi výkonem externích diskových zařízení a přenosovou kapacitou USB 2.0, která činí 45 Mbit/s, tedy je to opravdový hlemýžď v porovnání s 150Mbit/s, kterými se chlubí eSATA. Již nyní navíc existuje eSATA II s dvojnásobnou rychlostí, zatím však nejsou k dispozici potřebné disky.

Předváděná sestava obsahovala dva Seagate eSATA 160 GB 7200/8 MB externí disky a NetCall eSATA PCI RAID kartu, podobně by šlo například sestavit diskové pole pro servery. Zatímco zálohování dat pomocí USB 2.0 trvalo 50 minut, eSATA disky zvládly to samé za minut 10.

Použití samotné SATA technologie není novinkou, nicméně předchozí disky využívaly SATA porty umístěné vně samotného boxu, což neodpovídá eSATA specifikacím a znamená menší pohodlí pro uživatele i vyšší náklady. eSATA garantuje bezproblémové připojení i odpojení disku za chodu.

eSATA však nebyla jediným uvedeným datovým rozhraním - výkonově náročnějším systémům, zejména serverovým, náleží Serial Attached SCSI (SAS), který jest nástupcem známého SCSI užívaného dnes. SAS je rychlejší (až 3Gbit/s) i menší předchůdce. Mezi výrobci předvádějícími své disky a rozhraní bylo například SCSI Trade Association a nStor, Broadcom udělal dobrý dojem s SAS a Seriál ATA RAID řadičem integrovaným přímo na základní desce, což je cenově dostupné řešení pro servery s nižšími výkonovými nároky či naopak výkonově náročnými pracovními stanicemi.

UWB

Silné zastoupení má Intel i v bezdrátových technologiích, což se odráží i v pokroku ve vývoji standardizovaných bezdrátových zařízení pro ultra-širokopásmový přenos dat na krátké vzdálenosti (UWB). Standardizace bývá někdy problém, pokud se střetnou nekompatibilní technologie různých společností, nicméně Intel je v takovýchto věcech dobrý a podařilo se mu najít společnou řeč s několika průmyslovými sdruženími, jejichž zástupci na fóru doslova zářili štěstím.

UWB je tedy bezdrátová technika přenosu dat nakrátko, do deseti metrů, avšak s velkou přenosovou kapacitou až 480 Mbit/s a malou spotřebou energie. využití může být například v multimediálním centru, kdy dochází k přenosu video signálu z počítače do televize apod. Prvním využitím UWB je však bezdrátové USB, což je jako USB 2.0, jen bez nutnosti připojování kabelů, což jistě najde brzké uplatnění v mnohých mobilních zařízeních.

Samozřejmostí je neinterferování UWB s jinými bezdrátovými technologiemi, jako Wi-Fi, WiMAX a samozřejmě mobilní telefonní sítě.

§§§§§


Mobilní hody - 3GSM Congress

Čestmír Žák

C05P0217

V průběhu února vypukl ve francouzském Cannes tradiční festival mobilních telefonů, kongres 3GSM. Bylo zde ohlášeno mnoho nových mobilních telefonů prakticky od všech významnějších výrobců, uvedeno bylo rovněž velké množství rozličného příslušenství a dalších s mobilní komunikací souvisejících položek.

Pojďte se nyní s námi alespoň na stránkách časopisu projít po jednotlivých stanovištích kongresu, čeká tu na nás nemálo zajímavých zastávek.

Žiletka má pokračování

Když jsme poprvé nakoukli do stánku Motoroly, krve by se v nás ani žiletkou nedořezal. Spatřili jsme totiž hotovou mobilní celebritu, Motorolu RAZR V3 Black - dobře známý model "žiletky" (z anglického razor = žiletka, břitva) v přiléhavém černém hávu. Ptáte se ale, z jakého důvodu tento stylový mobil nazýváme celebritou? Věřte nebo ne, RAZR V3 Black si odbyl svou chvilku slávy při letošním předávání Oscarů.

Dalším "motorolím" produktem, jenž zaujal naši pozornost, se stal mobilní telefon klasické konstrukce, vyvedený v ultratenkém "žiletkovém" šasi - SLVR V8. Přístroj váží 85 gramů, pochlubí se displejem s rozlišením 176 x 220 pixelů na 262 000 barev. V solidní výbavě nechybí integrovaný VGA fotoaparát, MP3 přehrávač, Bluetooth nebo pozice pro paměťovou kartu. Možná vás zaujme také podpora přenosů push to talk nebo EDGE. Podle všeho je model SLVR V8 oficiálním počátkem nové produktové řady společnosti Motorola.

Pravým opakem hranatých "žiletek" je tribandová Motorola PEBL V6, výrazně zakulacené véčko, jenž ve vás zanechá dojem jakéhosi vznešeného luxusu. Černý kryt vyrobený z leštěného kovu doplňují pouze decentní stříbrné prvky. Měli jsme příležitost se s líbivou V6 setkat tváří v tvář a na náš všetečný dotaz, co je na ní kromě vzhledu tak výjimečného, nám odpověděla činem - prezentací unikátního rozevíracího mechanismu, který zajistí snazší manipulaci jednou rukou. PEBL V6 sice patří mezi líbivé stylové telefony, u nichž se na funkce hledí jako na cosi doplňkového, ale i přesto nabízí integrovaný VGA fotoaparát, 5 MB interní paměti a dokonce i Bluetooth.

Motorola se podle kongresových informací rozhodla expandovat na trhy v rozvojových zemích, jež dosud, alespoň co se týče mobilních telefonů, představují pole neorané. Připravuje se hned několik mobilů s cenou pod 40 USD (méně než 900 Kč). Jako všeříkající bychom označili následující výrok, který zazněl na příslušných konferencích: "Více než 80 % světové populace pokrývá signál GSM, služby ale využívá jen necelých 25 %." Věříme, že Motorola s ultralevnými mobily zaboduje a jako reakci můžeme v konečném důsledku očekávat plošné snížení cen u všech mobilů všech výrobců.

Zastavili jsme se u SE

Sony Ericsson, jenž se v poslední době těší solidní přízni zákazníků, představil při příležitosti kongresu 3GSM dva nové modely mobilních telefonů. Sony Ericsson K600 se vyznačuje naprosto klasickou konstrukcí, naproti tomu druhý uvedený přístroj Z800 je typické véčko. Oba telefony zvládají práci jak v tradiční sítích GSM (900/1800/1900 MHz), tak i v sítích třetí generace UMTS. Tento fakt se jeví jako zcela pochopitelný, vezmeme-li v úvahu, že v současnosti dochází u mnoha operátorů k prolínání služeb etablovaného standardu GSM s nově zaváděným - UMTS, v němž lze díky výborné datové prostupnosti mimo jiné realizovat i plnohodnotné videokonference. Ale zpět do Cannes: Sony Ericsson K600 (104 x 45 x 19 mm, 105 gramů) na nás již napjatě čeká. Při prvním setkání vynikne jeho pokrokový hranatý design, jenž vás díky spojení s věčně moderní stříbrnou barvou naplňuje určitým dojmem exkluzivity. Celkový koncept K600 vyhovuje současnému "dvojakému" trendu SonyEricssonu - na jedné straně přístroje naleznete mobilní telefon, na druhé fotoaparát. Při bližším seznámení zjišťujeme kvalitu displeje - Sony Ericsson se na nás nejprve nedůvěřivě podívá integrovaným 1,3megapixelovým fotoaparátem (zvládá i video), 4x digitálně zazoomuje, posvítí si na nás přisvětlovací diodou, ale po chvíli váhání nám svůj displej s rozlišením 176 x 220 pixelů (a se schopností rozlišit až 262 000 barevných odstínů) nakonec ukáže. Konverzace posléze sklouzne na téma multimédií, kde se Sony Ericsson evidentně cítí jako ryba ve vodě. Prezentuje své schopnosti přehrávání hudebních souborů, vestavěné rádio, podporu Java 2.0, 72hlasou polyfonii apod. Když přijde řeč na pracovní funkce, začne sáhodlouhý výčet: Bluetooth, infraport, bohaté možnosti organizace času, podpora připojení k PC přes USB kabel, GPRS (třídy 10), WAP 2.0, HTML prohlížeč. Proud informací se nám podaří zastavit až další otázkou, jež směřuje k velikosti paměti a k možnosti použití paměťových karet. Sony Ericsson nejprve hrdě vysvětluje, že nabízí uživateli celkem 37 MB interní paměti, ale po chvíli se přece jen trochu začervená, když musí přiznat, že paměťové karty bohužel nezvládá. Pokud budete mít zájem se s tímto sympatickým telefonem seznámit blíže, připravte si přibližně 15 tisíc Kč a počkejte do letošních letních prázdnin.

Sotva se rozloučíme s K600, přispěchá za námi ze stáje Sony Ericssonu šarmantní véčková dáma (102 x 49 x 24 mm, 128 gramů) a představuje se jako Z800. V rychlosti nám vysvětluje svůj původ, který má co do činění s modelem V800 (ten se v prodejní síti operátora Vodafone distribuuje již několik týdnů), zmíní však také ryze japonský model Sony Ericsson V802SE. Následně se bez známky studu rozhodne předvést vnější displej (101 x 80 pixelů, 65 tisíc barev). Po dlouhém přemlouvání si nakonec prohlédneme i displej vnitřní, jenž má stejné parametry jako K600, ale o poznání větší úhlopříčku (56 mm). Drtivá většina funkční nabídky je naprosto shodná s mobilním telefonem, popisovaným v předchozím odstavci - výjimku tvoří prakticky pouze podpora paměťových karet Memory StickDuo, jimiž lze rozšířit "pouhých" 7 MB uživatelské paměti. Náš čas určený pro setkání s líbivou "zet osmistovkou" však naneštěstí vypršel, a tak se budeme muset na 3GSM posunout zase o krok dále. Pokud ale zahoříte touhou po bližším kontaktu s Z800, budete muset počkat nejméně do léta. Konkrétní částka, za niž bude novinka dostupná, zatím nebyla oznámena, ale podle některých indicií ji odhadujeme na cca 18 tisíc Kč.

Těsně před odchodem z kongresového sídla Sony Ericssonu k nám rozvážným krokem přichází datová karta GC9,5 určená pro slot PCMCIA, a ve stručnosti nás seznamuje se svými specifikacemi. Vysvětluje, že je první datovou kartou Sony Ericssonu s podporou UMTS. Aby však její profilace nebyla příliš úzká, přidává též podporu čtyř pásem GSM (850/900/1800/1900 MHz) pro EDGE. Na rozloučenou se od datové karty GC95 dozvíme jeden zajímavý zákulisní drb. Sony Ericsson prý na letošní rok připravuje revoluční zařízení - speciální walkman, kombinovaný s mobilním telefonem. Mělo by se jednat o zařízení vybavené velkou pamětí, podporou rychlých datových přenosů a schopností komunikovat s PC přes USB.

Elegáni od Nokie

U stánku Nokie se k nám připojili dva elegantní smartphony Series 60 - dvojčata 6680 a 6681. Rozdíly, jež jsme mezi nimi nalezli při bližším kontaktu, spočívají prakticky jen v podpoře sítě UMTS (a s tím spojených videokonferencí) u modelu 6680. Co se designu týče, zvolila tentokrát Nokia spíše decentnější prvky, ale to lze u přístrojů, které slouží primárně pro práci, považovat za veskrze kladnou záležitost. Práci s přístrojem zajišťuje pětisměrný ovládací prvek a dvě kontextové klávesy, na nichž vás patrně zarazí jejich nadprůměrné proporce. Při ovládání to ale nevadí, ba právě naopak. Na levé boční hraně se nachází tlačítko pro funkci Push to Talk (přenos hlasu přes GPRS). Moderní smartphone nemůže postrádat dostatečně kvalitní a rozměrný displej, v tomto případě vsadila Nokia na současný trend a nabídla celých 262 tisíc barev. Pokud vás zajímá funkční výbava, pak vězte, že je maximální - obě zařízení zvládají naprosto vše, co můžete od dnešního smartphonu očekávat. K integrovanému 1,3megapixelovému fotoaparátu nám smartphonová dvojčata ochotně dodala informaci, že fotografie jím pořízené vykazují v této třídě dosud nevídanou kvalitu. Zjistili jsme také, že díky funkci XpressPrint lze použít integrovanou technologii Bluetooth k přenesení fotografií přímo do nejbližší tiskárny s podporou standardu Pictbridge. K vytištění fotografií z mobilního telefonu již tedy není nutné používat mezikrok ve formě osobního počítače. Na odchodu jsme se Nokií 6680/6681 zeptali na očekávanou cenu. Ta by se měla upřesnit v květnu - u 6681 se bude pohybovat na hranici 15 000 Kč, vybavenější model 6680 bude pochopitelně o něco dražší.

Nokia se na 3GSM neomezila jen na prezentování nových telefonů, své místo si v Cannes našlo rovněž mobilní příslušenství. V obležení nadšených obdivovatelů jsme zahlédli drobnou čtečku paměťových karet RS-MMC, kterou lze v PC zapojit přímo do portu USB. Toto řešení nevyžaduje po připojení k počítači s OS Windows XP žádné speciální softwarové ovladače, což je velmi výhodné. Další nabízené doplňkové zařízení, stereo sluchátka kombinovaná s handsfree sadou, disponují sofistikovaným ovladačem s displejem, na němž se zobrazuje např. název přehrávané MP3. Potěšila nás i nově představená redukce ze standardního Nokia Pop-Portu na klasický 3,5" jack. Tu využijete v případě, že budete chtít poslouchat hudbu v mobilu přes běžná sluchátka - taková, jaká se používají ve walkmanech nebo discmanech.

Nová generace od Alcatelu

U stánku Alcatelu (i když dnes už bychom měli používat spíše název Alcatel & TCL) se na nás vrhla hotová horda deseti většinou low-endových dítek. Na smartphony a komunikátory, jež byly s předstihem přislíbeny při uzavírání smlouvy mezi Alcatelem a TCL, jsme na 3GSM bohužel nenarazili. Z desíti modelů Alcatelu jsme se pro naše čtenáře snažili vybrat pouze několik nejzajímavějších, neboť v mnoha případech se jedná o dvojnebo i trojnásobné variace na stejné téma.

Prvním sympatickým low-endem, který se odhodlal čelit našim diktafonům a fotoaparátům, byl Alcatel One Touch C551. Jedná se o jednoduchý telefon (101 x 48 x 19 mm, hmotnost 80 gramů) vybavený VGA fotoaparátem s možností natáčet video či pořizovat panoramatické snímky. Displej CSTN (128 x 160 obrazových bodů, 65 000 barev) považujeme dnes již za standard, stejně jako GPRS třídy 10 a prostředí Java 2.0. Baterie Li-Ion (650 mAh) nabídne výdrž 250 hodin standby nebo až 420 minut hovoru. Mezi další výhody Alcatelu OT C551 patří kromě očekávaného výborného poměru cena/výkon i výměnné kryty.

Alcatel One Touch C555 vyčnívá z řady podobných telefonů nižší třídy zejména integrací dvou reproduktorů, jež zajistí komfortní poslech MP3 vyzvánění ve stereu. Zbytek parametrů je prakticky shodný s předchozím modelem C551.

Zmínit bychom měli i setkání s Alcatelem OT C651, což jest véčko, jehož charakteristickým znakem se stal šikmo umístěný vnější displej (monochromatický, s jedním řádkem textu). Za tento designérský "úlet" si telefon vysloužil festivalové ocenění Design Award.

Ocenění "nejméně pokrokové utržené sluchátko" společnosti Alcatel od nás získal model E157, jenž bude s nejvyšší pravděpodobností používat pouze černobílý displej. Jeho přednostmi budou jen přijatelné rozměry (96 x 42 x 20 mm), slovník T9 a interní paměť na 250 jmen plus 50 SMS.

Pozdravy z Británie

Sendo, přední britský výrobce mobilních telefonů, jehož produkty se v ČR bohužel oficiálně neprodávají, se na 3 GSM World Congressu blýskl třemi čerstvými modely, my se nyní blíže podíváme na ten nejzajímavější z nich.

Sendo X2 je muším šampionem v těžké váze - při hmotnosti pouhých 95 gramů nabízí všechny výhody chytrého mobilu se Symbianem. Telefon je orientován na přehrávání hudby ve formátech MP3, AAC a AAC+, pro tyto účely disponuje speciálními tlačítky na stranách přístroje. Hudbu lze nahrávat do 32MB interní paměti nebo na paměťovou kartu typu miniSD. Velký displej (TFT, 65 000 barev) poskytuje dostatečně komfortní chod všech mobilních aplikací, včetně práce s fotografiemi z integrovaného 1,3megapixelového fotoaparátu. Práci zpříjemní rovněž možnost synchronizace s PC prostřednictvím Bluetooth. Přístroj se v Evropě začne prodávat v průběhu léta.

Návštěva u Philipsu

Nizozemský výrobce nás po příchodu usadil do pohodlných křesel, odkud jsme měli sledovat módní přehlídku tří nových mobilů. Jako první se nám v plné parádě předvedl Philips 162, příjemně vypadající telefon pro méně náročné uživatele. Kromě ergonomického tvaru, díky němuž se přístroj při telefonování pohodlně drží v ruce, jsme na něm ocenili i to, že nejspíše pečlivě dodržuje nějakou dietu, váží totiž jen 82 gramů. Barevný displej s rozlišením 101 x 80 bodů a propracované polyfonní vyzvánění lze dnes i v této třídě považovat za normu, jež ale rozhodně neurazí. Philips 162 podává solidní výkony i z hlediska výdrže - na jeden nabíjecí cyklus dokáže setrvat až 300 hodin v pohotovosti nebo uskutečnit 4 hodiny hovoru. Přístroj byl podle všeho na evropský trh uveden v průběhu února, přesnou cenu ale zatím bohužel neznáme.

Philips 760 je moderními funkcemi prošpikované véčko, odlišující se od konkurence speciálním otočným kloubem, který zpříjemní práci s integrovaným 1,3megapixelovým fotoaparátem (4 x digitální zoom, blesk). Na fotografování klade v tomto modelu Philips opravdu velký důraz, přičemž důkazem tohoto tvrzení by měla být kromě samotných parametrů integrovaného fotoaparátu také přítomnost mnoha fotografických nástrojů - za všechny zmiňme např. "Enhanced Photo Toolbox System" - vše v jednom. Na naši žádost nám "sedmsetšedesátka" laskavě prezentovala funkci "plug and play slideshow", což je vlastně promítání pořízených snímků na televizní obrazovce. Spojení realizuje kabel "TV link", který patří mezi volitelné příslušenství. Propracovanou multimediální část doplňuje ještě Java 2.0 a podpora 64hlasé polyfonie. Neměli bychom zapomenout ani na nadprůměrně kvalitní displej (schopný zobrazit 65 000 odlišných odstínů barev) a proklamovanou mamutí výdrž 560 hodin (tj. více než 23 dnů) v režimu standby. Přístroj se na pulty obchodů dostane v květnu.

Patříte-li mezi uživatele, pro něž je jedním z nejdůležitějších parametrů mobilu jeho výdrž na jedno nabití, budete z následujícího počinu zřejmě nadšeni. Když jsme se seznamovali s Philipsem Xenium 9@98, zapůsobil na nás na první pohled jako telefon, který nikoho neurazí, ale ani příliš nenadchne. Když ale přišla řeč na výdrž a Xenium 9@98 nám s ledovým klidem oznámil, že zvládne bez nabíječky až čtyři týdny (a to při celkové hmotnosti 88 gramů), museli jsme své mínění poněkud poopravit. Funkce jsou podle vyjádření Phlilipsu optimalizovány tak, aby maximalizovaly provozní výkon. Nový Philips Xenium 9@98 je tak zcela jednoznačně telefon pro lidi, jež nechtějí zbytečně vybíjet baterii funkcemi, které pro každodenní komunikaci nevyužijí. Telefon Philips Xenium 9@98 bude ve vybraných evropských zemích uveden na trh v průběhu července letošního roku.

Philips se v Cannes mimo jiné snažil propagovat u některých svých mobilů koncept úsporného balení - díky tomuto nedochází k nadměrnému poškozování životního prostředí.

Francouzsky džem? Sagem!

Výhodu domácího prostředí měli v Cannes (po nedávné emigraci Alcatelu do Číny) především reprezentanti společnosti Sagem. Předstoupili před nás v sestavě tří low-endů, na lavičce náhradníků navíc posedával jeden zajímavý kousek příslušenství.

Sagem myC3-2 rozšiřuje řady zaoblených stříbrných véček, vytvořených podle asijského vzoru, která se na nás poslední dobou (a nutno podotknout, že úspěšně) valí snad ze všech stran. S rozměry 77 x 41 x 23 mm a hmotností 75 g ho řadíme mezi mobilní telefony-kolibříky, jedinou vadou na kráse je v tomto ohledu nepříjemně vyčnívající anténa. Sagem myC3-2 disponuje dvěma displeji, vnější je monochromatický (96 x 64 pixelů), vnitřní má rozlišení 128 x 128 bodů na 65 000 barev. Uživatele pravděpodobně potěší obří telefonní seznam, jenž pojme až 1 500 položek, v nabídce funkcí najdeme dále několik doplňkových funkcí: např. budík, WAP 1.2.1, kalkulačku, odpočet času a dvě hry. Fotoaparát tentokrát chybí, stejně jako podpora Bluetooth a dalších pokročilejších funkcí. Omezená výbava by ale měla předznamenávat zajímavou cenu, což vyústí v podporu z řad případných zájemců s omezeným rozpočtem. Zjistili jsme také, že Sagem nabídne ještě mírně modifikovaný model myC3-2j, který kromě kapacity paměti navýšené na 3,5 MB přidá podporu Javy 2.0 a kvalitnější wapový prohlížeč (verze 2.0).

Sagem myX2-2 (106 x 47 x 21 mm, 93 g) - toť low-end tělem i duší, nutno ovšem říci, že se za to v Cannes vůbec nestyděl. Svěřil se nám totiž, že jeho displej (pasivní, 4 096 barev, 101 x 80 pixelů) a další vybavení (500 pozic na telefonní čísla, paměť na 100 SMS, polyfonní vyzvánění) sice nepatří ke špičce, může se ale pochlubit celkově líbivým designem a nízkou cenou. Proto si zřejmě u méně náročných uživatelů získá velkou oblibu.

Pokud se vám předchozí mobil zdál na dnešní dobu hodně "jednoduchý", pak u Sagemu myX1-2 asi poznamenáte, že se jedná o totální návrat do pravěku. Není to ale tak úplně pravda, nejlevnější mobily se tradičně prodávají vůbec nejlépe a Sagem si to velmi dobře uvědomuje. Představte si duální telefon klasické konstrukce, vybavený monochromatickým displejem (96 x 64 pixelů), WAPem (1.2) a pamětí na 200 telefonních čísel a 50 SMS. Více od myX1-2 raději nechtějte, bude totiž na poli nejlevnějších mobilů zápolit s velmi těžkou konkurencí - Siemensem A57.

Na začátku naší zastávky u Sagemu jsme slibovali jeden kousek příslušenství. Jedná se o přídavný adaptér (22 x 32 x 10 mm, 5 gramů) s technologií Bluetooth pro telefony Sagem myX5-2, myX-6 a myX-7. Adaptér, jenž se připojuje do systémového konektoru telefonu, slouží výhradně pro spojení s Bluetooth handsfree, nelze ho použít pro komunikaci s ostatními Bluetooth kompatibilními zařízeními.

A co Samsung?

Za vlajkovou loď, s níž do Cannes připlula celá devítičlenná mobilní výprava Samsungu, byl označen model D720. Je to zařízení s vysouvací konstrukcí, velkým displejem (176 x 220 pixelů, 262 000 barev), nezbytným megapixelovým fotoaparátem s bleskem a v neposlední řadě též operačním systémem Symbian. Rozměry činí 99 x x 47 x 22 mm a přístroj vykazuje i vcelku přiměřenou hmotnost - 110 g. Za specialitu tohoto modelu bychom označili dvojici reproduktorů, díky nimž přístroj vyluzuje stereofonní zvuky. Ke zmíněnému Symbianu se váže jisté prvenství - ano, správně, model D720 je prvním mobilem od Samsungu se Symbianem! O tom, že Samsungy nemusí být jen stylové telefony s omezenou nabídkou funkcí, se vás D720 bude snažit přesvědčit následujícím seznamem podporovaných standardů: Bluetooth, GPRS třídy 10, infraport, možnost propojení s PC přes USB či přehrávač hudebních souborů MPC/AAC apod. Za jedinou vadu na kráse bychom podle našeho názoru mohli považovat absenci datových přenosů EDGE.

Na veleúspěšný Samsung E700 se bude snažit navázat nově představené véčko E720 (91 x x 45 x 23 mm, 90 g). Tento telefon s nepřehlédnutelným designem nabídne uživatelům spoustu funkcí orientovaných jak na práci, tak na zábavu. Nechybí ani megapixelový fotoaparát, 64 hlasů ve vyzváněcích melodiích či Bluetooth. Podle všeho bude E720 disponovat vnitřní pamětí s kapacitou 80 MB, o případné možnosti přidání paměťové karty není dosud definitivně rozhodnuto. Výhodnou cenou se na případného zájemce bude snažit zapůsobit Samsung X140 (108 x 42 x 16 mm, 86 g), nástupce oblíbené X100. V jeho výbavě nás zaujalo např. integrované FM rádio, kvalitní displej se 65 000 barvami a rozlišením 128 x 128 bodů nebo 40hlasá polyfonie.

Samsung ve Francii nezapomněl ani na přístroje pro třetí generaci mobilních sítí, UMTS. Samsung Z130 se vyznačuje originální otočnou konstrukcí, něco podobného jsme před časem viděli u Siemensu SK65. Z300 je propracované véčko s integrovaným 3D akcelerátorem pro lepší běh her. Poslední ze tří samurajů, véčkový Samsung Z500, je nejmenším telefonem pro sítě třetí generace (91 x 45 x 25 mm, 95 gramů).

Pokud bychom měli na závěr našeho článku celý letošní 3GSM ve stručnosti zhodnotit, musíme předně zmínit několik trendů, jež nás celým kongresem provázely. V první řadě jsme byli svědky obrovského boomu chytrých mobilů se Symbianem. do této vysoce progresivní sféry trhu se nyní odvažují i výrobci, kteří o ní dříve ani neuvažovali. Za druhý nejvýznamnější bod vývoje mobilních telefonů bychom označili postupné zkvalitňování integrovaných fotoaparátů, možná časem skutečně dojde i na prognózu, podle níž díky fotomobilům zcela zanikne trh s low-endovými digitálními fotoaparáty. Vylepšování se dotklo i displejů, z 65 000 barev se u hi-tech produktů postupně dostáváme až k číslu 262 000. Otázkou ovšem zůstává, kdo z nás to ocení, když lidské oko tyto rozdíly téměř nezaznamená. A na závěr jedna informace, týkající se samotných výrobců: ti se totiž již delší dobu řídí pravidlem "čím více, tím lépe" a uvádějí na trh spousty mobilů, lišících se od sebe především vzhledem. Tím se producenti snaží pochopitelně zajistit, aby byly jejich produkty schopny zacílit na co nejvyšší možný počet peněženek potenciálních zákazníků.

§§§§§


Oskarovo EDGE

Čestmír Žák

Nejmladší český mobilní operátor Oskar zavádí do své sítě komerční provoz datových přenosů EDGE. Technologie EDGE je v podstatě jakousi výkonnější nadstavbou GPRS s maximální rychlostí downloadu až 234 kb/s. Pro používání EDGE není třeba udělat nic jiného, než mít u operátora aktivovány přenosy GPRS a disponovat "EDGE kompatibilním" mobilním telefonem. Přístroj se pak již podle dostupnosti patřičného signálu (tady pozor, zpočátku bude pokryto pouze několik větších měst v ČR) sám rozhodne, kterou technologii bude využívat. V souvislosti s demonstrací této moderní mobilní technologie se Oskar rozhodl inovovat i své datové tarify určené pro paušální zákaznictvo. Nejnižší z nich nese název "Připojení Naskok" a vyznačuje se nulovým paušálním poplatkem, přičemž sazba za data činí 0,476 Kč/kB pro WAP a 0,056 Kč/kB u internetu. Druhý tarif, "Připojení Nadlouho", vykazuje značnou míru přizpůsobivosti individuálním potřebám zákazníka. Oskar jej rozčlenil do čtyř různých cenových schémat - platíte podle toho, kolik dat stáhnete. Nejméně (238 Kč měsíčně) zaplatíte, prosurfujete-li od 0 do10 megabajtů. S druhým intervalem byste se měli pohybovat v pásmu 10-40 MB, za něž vám Oskar naúčtuje celkem 476 Kč. Předposlední schéma se pohybuje od 40 do 70 MB a zaplatíte za něj 714 Kč. Konečně čtvrtý (a pravděpodobně uživatelsky vůbec nejdůležitější) interval zahrnuje čísla od 70 do nekonečna. Tady již asi všichni pozorní čtenáři správně usoudili, že se jedná o Oskarův bezlimitní internet za 952 Kč měsíčně. Oskar nezapomněl ani na majitele Oskaret, pro ně bude EDGE k dispozici za 0,68 Kč/kB (WAP), resp. 0,056 Kč/kB (internet). Není bez zajímavosti, že o optimální chod sítě se postará služba FUP (Fair User Policy), jež má za úkol zajistit stejnou a rovnocennou dostupnost a kvalitu služby pro všechny účastníky. Pro úplnost zbývá ještě podotknout, že všechny ceny uváděné v článku zahrnují 19% DPH.

ET volat domů

Jen několik dnů poté, co s EDGE oficiálně přišel Oskar, se k témuž kroku odhodlal i Eurotel. EDGE se tím pádem stává další službou, kterou dnes disponují všichni tři čeští operátoři, T-Mobile ji totiž představil s předstihem již před několika měsíci. Ale zpět k Eurotelu a jeho tiskové zprávě, v níž nás se svým EDGE seznamuje. EDGE je u Eurotelu jakousi pomyslnou třešničkou na dortu již tak velmi rozsáhlé nabídky v oblasti datových služeb (CDMA, ADSL, Wi-Fi, GPRS a HSCSD). Signál EDGE společnosti Eurotel je k dispozici zatím jen v několika blíže nespecifikovaných oblastech s vysokým provozem v oblasti GPRS, pokrytí se bude samozřejmě postupně vylepšovat. Z finančního hlediska je příjemné, že přenosy uskutečněné pomocí EDGE u Eurotelu podléhají stejnému účtování jako pomalejší GPRS. Odpovědi na vaše případné dotazy hledejte na stránkách http://www.eurotel.cz.

T-Mobile od března dotuje jinak!

Ať již uvažujete o zřízení tarifního programu u T-Mobilu nebo případně u stejného operátora plánujete koupi nového mobilu, následující zpráva vás pravděpodobně potěší. Společnost T-Mobile se totiž rozhodla od základu změnit svou cenovou politiku v oblasti aktivací a dotací. Aktivační poplatek se nyní sjednotí na 99 Kč s DPH, což je oproti původním cca 3 500 Kč více než příjemná změna. Proti podvodníkům se T-Mobile pojistí tak, že od zákazníků při nákupu dotovaného mobilu vybere zálohu 1 500 Kč, jež bude vratná po třech měsících dobré platební morálky. V oblasti dotovaných mobilů bude také platit daleko progresivnější opatření, a sice takové, že se účtovaná cena mobilního telefonu bude odvíjet od pevného měsíčního platebního minima, které si u operátora stanovíte. Platí zde jistá úměra: čím více peněz se zavážete utratit, tím levněji telefon získáte. Toto řešení má ale také jistá negativa - když se zavážete platit např. 1 000 Kč měsíčně a potom z nějakého důvodu provoláte jen 500 Kč, budete bohužel muset uhradit vyšší z obou částek.

Go Bod vylepšen

Zákazníci Eurotelu s předplacenou kartou Go mohou od 1. března za dobíjení kreditu získávat tzv. Go Body, za něž dostanou při příštím dobíjení bonus až do výše 50 %. Výše bonusu odpovídá počtu Go bodů, jež má zákazník aktuálně na účtu. Konkrétní čísla naleznete v přiložené tabulce. Podobné akce nabízel Eurotel již v minulých letech, letos ale přišel s určitým vylepšením, kdy je možné založit speciální "Go Bod tým". V něm platí, že zakladatel týmu ("kapitán") získává 10% podíl na bodových ziscích svých "hráčů". Pokud máte zájem se do programu Go Bod přihlásit, provedete tak zasláním SMS ve tvaru GOBOD P na číslo 999220. Pokud jste se však účastnili minulého ročníku Go bodu, bude vám aktivace provedena automaticky. Pro další informace navštivte http://www.eurotel.cz/go.

Oskar třetí generace

Oskarovi se podařilo od ČTÚ (Českého Telekomunikačního Úřadu) získat licenci na provoz mobilní sítě třetí generace (UMTS). Licence, za niž Oskar zaplatí v následujících pěti letech přibližně 2 miliardy Kč, byla udělena na 20 let. Mezi dodatečné podmínky patří fakt, že Oskar musí UMTS zprovoznit v Praze nejpozději do 1. ledna 2008.

S Oskarem BezObav

Oskar na konci února představil zajímavou nabídku s názvem BezObav. Jedná se o službu určenou pouze pro firemní zákazníky využívající tarify 50, 150 a 300 Naplno. Operátor jim v případě zájmu jednou za čtvrt roku zkontroluje účty a pokud náhodou zjistí, že by s jiným Oskarovým tarifem volali levněji, doplatí jim daný rozdíl ve formě volného kreditu do dalšího zúčtovacího období.

Live! expanduje

Internetový portál Eurotelu Live! rozšiřuje svou nabídku o dvě nové služby - Uvítací melodie a Firemní uvítací melodie. Jedná se o nahrazení standardního vyzváněcího tónu melodií, zvukem nebo vtipnou hláškou. Podobnou službu provozuje konkurenční T-Mobile již delší dobu. Zákazníci Eurotelu mohou tyto uvítací melodie používat díky aktuální akční nabídce dva měsíce zdarma, tzn. bez stanoveného měsíčního poplatku (ve výši 15 Kč). Na www.eurotel-live.cz jsou k dispozici rovněž dvě melodie, za něž není potřeba operátorovi platit standardní sazbu 10 Kč (z kategorie Zvuk či Veselá hláška) nebo 25 Kč (Melodie, Filmová hláška).

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Zašifrujte svou komunikaci! I

Jan Šplíchal

C05P0216

Z obsahu DVD

Po čtvrt roce přicházíme opět s DVD přílohou. Abychom vám usnadnili orientaci v dosti velkém počtu programů, rozdělili jsme DVD do několika tematických sekcí. Dominuje jim produkt Advanced Encryption Package 2005 Professional, který vám přinášíme zdarma, dále plná instalace balíku kancelářských aplikací OpenOffice 1.1.4 CZ, soubor prostředků pro off-line tvorbu webu pomocí HTML, PHP/MYSQL, což je užitečné zejména pro uživatele s velmi pomalým připojením (např. dial-up) či pro uživatele bez přístupu na internet, kteří mají zájem o tvorbu či údržbu vlastního webu, a konečně servisní balíčky pro Windows, Office a Internet Explorer 6. Více informací o těchto produktech naleznete v rámečcích.

Audio

Ať již počítač potřebujete k práci nebo se u něj pouze bavíte, hudba může vaši práci či rekreaci zpříjemnit. V této části naleznete software pro přehrávání, konverzi a správu audio-souborů na PC. Za zmínku stojí Sonique, který vám poskytne velice příjemné prostředí pro přehrávání zvukových nahrávek. Jeho vzhled si můžete velice snadno přizpůsobit pomocí nejrůznějších skinů. The GodFather 0.69 je výkonný a inteligentní nástroj pro organizaci multimediálních souborů, který dokáže soubory automaticky přejmenovat nebo vytvořit celou strukturu složek podle zadaných kritérií. Podporuje ID3, APEv2, Ogg Vorbis tagy. Nezapomněli jsme ani na klasiku mezi přehrávači: Winamp, jenž na DVD naleznete v edici 5.0.8e.

Domácnost a kancelář

Do této části jsme umístnili často využívané programy na domácím počítači nebo při práci v kanceláři. Zajímavým produktem je například Active Desktop Calendar. Na již existující ploše Windows zobrazí nejen kalendář, ale také oblast, ve které najdete budoucí úkoly a schůzky. Přítomnost programu symbolizuje malá ikonka na systémové liště, číslo v ní symbolizuje aktuální datum. S produktem 3DNA Desktop 1.1 se přenesete do virtuálního světa, v němž můžete svůj počítač ovládat. Spustit aplikace, otevřít libovolné soubory, přehrát hudbu - to je jen nepatrná část toho, co všechno můžete s tímto programem dělat.

Komunikace

Sekce Komunikace zahrnuje programy, které vám usnadní pohyb v prostředí internetu, umožní kontrolu využití telefonického i pevného připojení ,nebo vám pomohou zvýšit bezpečnost počítače. Nechybí ani alternativní prohlížeče Firefox 1.0.1 a Opera 7.54 Service Update 2. Pro výměnu souborů je přichystán DC++ 0.666. WebTunnel 6.17 šifruje veškerou komunikaci, skryje vaši internetovou adresu a umožní anonymní prohlížení webů, chat, sdílení souborů (NNTP, HTTP, SOCKS). Rovněž vymaže veškeré stopy po vašich aktivitách na internetu, blokuje reklamní okna a nevyžádanou poštu.

Multimédia

Digitální fotoaparát dnes již vlastní téměř každý, současně s tím roste i zájem o kvalitní software pro úpravu, správu a prezentaci fotek. ACDSee 7.0 je rychlý a výkonný prohlížeč grafických souborů se zobrazováním obrázků ve vysoké rozlišovací schopnosti. Slouží také k organizování a hledání grafických souborů v archivech. Nástroj DAEMON Tools 3.47 využijete k emulaci chráněných i nechráněných CD nebo DVD. Umožňuje emulaci SafeDisc, RMPS, Laserlock a SecuROM pomocí vytvoření virtuálního disku. Irfan View 3.95 je velmi pěkně udělaný program určený k práci s grafikou. Obsahuje všechny funkce, které jsou pro správu obrázkových souborů potřebné.

Systém

Tato část obsahuje programy a utility, jež vám mohou pomoci kontrolovat, upravovat a nastavovat celý systém či měřit výkon sestavy. Zmínit musíme kolekci opravných balíčků pro MS Windows, Office XP a Internet Explorer, které v únoru uvolnila společnost Microsoft. Na DVD najdete pro každou edici Windows samorozbalovací balíček s popisem. Balíčky jsou jak pro české, tak pro anglické operační systémy. Rovněž jsme zde umístili poslední verze ovladačů grafických karet ATI i NVIDIA.

Video

Při současném výkonu počítačů není problém použít počítač pro přehrávání filmů či jejich editaci. V této sekci naleznete přehrávače BSPlayer 1.2, GDivX Zenith Player 1.2, CrystalPlayer Professional 1.85 či WinDVD 6.0. Zajímavostí je Pocket DVD Wizard 3.1.5. Pomůže vám upravit DVD filmy tak, aby je bylo možné shlédnout na Pocket PC, na přenosném média přehrávači nebo na zařízení používajícím Windows CE. Program je schopen dostat na 128MB paměťovou kartu 90 minut filmu.

Zábava

Protože člověk nemůže stále jen pracovat, ale musí si občas i odpočinout, jsou programy této sekce věnovány relaxaci. Najdete zde tedy několik her, které by vám mohly zpříjemnit volný čas strávený u počítače. Mezi ty nejzajímavější bezesporu patří America\s Army, tedy on-linová simulace bojových akcí. Pokud máte v oblibě hry s leteckou tematikou, zkuste Plane Arcade 1.50. Obsahuje celkem 15 různých misí, kde budete ničit messerschmidty, bombardéry, bombardovat továrny a podstoupíte špionážní misi. Určitě znáte hru Worms, kde proti sobě bojují červíčci. Gunbound 376 se nechal právě touto hrou inspirovat. K dispozici je spousta různých zbraní, novinkou pro taktické válečníky jsou skrýše a pasti. Ideální je hra proti lidskému soupeři.

Z obsahu CD

Akce a novinky

Dnes vám přinášíme šifrovací program, který umožní udržet obsah vašich souborů v tajnosti a zajistí, aby to, co chcete utajit, utajeno zůstalo. Jeho pomocí lze šifrovat jednotlivé soubory, jejich skupiny nebo také prostý text - pro případ, že chcete například odeslat e-mail nebo zprávu ICQ tak, aby je nikdo nemohl jen tak přečíst. Příjemnou funkcí je služba SFX, která vytvoří spustitelný soubor EXE. Tuto možnost využijete, pokud budete předávat zašifrované soubory někomu, kdo program AEP2005 nemá. Jako bonus jsme připravili Soubor prostředků pro off-line tvorbu webu pomocí HTML a PHP/MYSQL. Užitečné jsou zejména pro uživatele s velmi pomalým připojením (např. dial-up) či pro uživatele bez přístupu na internet, kteří mají zájem o tvorbu či údržbu vlastního webu. Více informací naleznete v rámečcích vztahujících se k těmto produktům. V části Novinky je připraveno aktuální číslo internetového periodika Interval, stejně jako Abíčka, tedy časopisu, jenž potěší zejména příznivce platformy Linux. Rovněž zde najdete software vztahující se k článkům uvnitř čísla. Vzhledem k velkému počtu bezpečnostních záplat, jež v únoru vydala společnost Microsoft, jsme se rozhodli vám jejich instalaci usnadnit. Vytvořili jsme samorozbalovací balíčky, obsahující jednotlivé záplaty včetně jejich popisu pro každou edici Windows zvlášť. Pro Windows XP je naleznete v novinkách a také v sekci Servis, kde jsou umístěný opravy i pro ostatní verze MS Windows, stejně jako pro Office XP či Internet Explorer 6.

Software

Přehrávání audia se stalo jednou z velkých předností počítačů. Díky rozvoji formátu MP3 dnes již snad každý nějakou hudbu na harddisku má. Abychom vám pomohli s konverzí hudby, s jejím přehráváním či tvorbou audio CD, věnovali jsme Téma CD právě této problematice. JetAudio Basic 6.1.0 je přehrávač a konvertor zvukových a video souborů. Dokáže přehrávat většinu formátů multimédií. Jeho součástí je 20pásmový ekvalizér a 20kanálový analyzátor spektra. Dokáže ukládat jednotlivé snímky přehrávaného videa do bitmapových souborů, upravit rychlost přehrávání, přehrávat internetové vysílání rádia, umožňuje tvorbu zvukových CD a ukládání stop zvukových CD do souborů. Hudební přehrávač Synapse 1.01 obsahuje kromě velice příjemného designu, knihovny souborů, v níž lze vyhledávat oblíbené skladby, editoru playlistu a vizualizačních plug-inů jednu unikátní záležitost. Systém Brain se dokáže naučit vaše návyky při práci se Synapse a pouštět hudbu doslova podle vašeho gusta, v určitou hodinu vybírá muziku podle vaší momentální nálady. Samozřejmostí je zařazení dnes již legendárního přehrávače WinAmp, který opět pokročil do nové verze 5.0.8e. Rubrika Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Zmiňme rychlý a výkonný prohlížeč grafických souborů se zobrazováním obrázků ve vysoké rozlišovací schopnosti - ACDSee PowerPack 7.0. Slouží k organizování a vyhledávání grafických souborů v archivech. Podporuje nejpopulárnější a nejrozšířenější formáty grafických souborů s nejvyšší kvalitou grafického výstupu. Jako bonus ACDSee nabízí nástroje k vytváření jednoduchých grafických prezentací. Total Uninstall 2.34 umožní monitorovat všechny změny v souvislosti s instalací nového softwaru a provést kompletní odinstalování bez nutnosti použití příslušného programu dodaného s aplikací. Získáte tak podrobný přehled o všech změnách a jistotu, že po odinstalování softwaru bude váš systém přesně v tom stavu, jako před jeho instalací. ZoneAlarm 5.5.062.011 je výkonný firewall pro ochranu vašeho počítače před přístupem z internetu a pro kontrolu programů, které přes něj komunikují. Úroveň ochrany vašeho systému můžete upravit prostřednictvím řady možností nastavení přesně podle svých potřeb. Jednotlivým aplikacím lze povolit nebo zakázat přístup k internetu.

V sekci Vyzkoušejte si naleznete nejen již dříve zmiňovaný software ke článkům uvnitř čísla, ale také například utilitu M8 Free Multi Clipboard, rozšiřující možnosti standardní schránky operačního systému Windows. Pomocí schránky je možné kopírovat nebo přesouvat texty a grafiku z otevřeného dokumentu na jiná místa v témže nebo jiném dokumentu. Multi Clipboard dokáže pojmout a uchovat 30 položek, na rozdíl od schránky Windows, která je schopná uchovat pouze položku jedinou. Navíc Multi Clipboard uchovává všechny položky i po vypnutí počítače. Star Downloader 1.44 zkracuje dobu stahování dat. Mnohé určitě potěší i absence adwaru a spywaru, takže na svůj počítač nenainstalujete nepotřebné věci. Při stahování se ihned objeví okno pro ukládání souboru, kde lze zvolit místo uložení, případně přidat kategorii a titulek pro stahovaná data. V případě přerušení spojení jsou data uložena a při opětovném spojení je proces stahování dokončen, takže nedojde k žádným ztrátám. Po dokončení stahování lze soubory automaticky otevřít a začít například instalaci. Stahování dat je možné plánovat.

Komunikace a Hardware

Tato sekce nabízí tři prohlížeče a peer-to-peer klienta. Opera 7.54 Service Update 2 je velmi rychlý a výkonný prohlížeč webových stránek pro internet i intranet, navíc se sympatickým uživatelským prostředím. Podporuje CSS, Javu (přes Sun Java plug-in), JavaScript SSL (128-bit), TLS (Transaction Layer Security), vícenásobná okna, Unicode a LiveConnect. Integrovány jsou nástroje pro vyhledávání, blokování pop-up oken, Instant Messaging a čtení diskusí, poštovní klient s automatickým tříděním pošty a filtrem nevyžádaných zpráv či další užitečná vylepšení klasického prohlížeče. Firefox 1.0.1 CZ je malý a rychlý moderní prohlížeč s jednoduchým ovládáním a bohatou nabídkou funkcí, založený na kvalitě zobrazovacího jádra Gecko z Mozilly. Mezi jeho nejzajímavější funkce lze zařadit tabbed browsing neboli rychlé prohlížení více stránek v jediném okně, blokování pop-up oken a přizpůsobitelné lišty nástrojů. Tato edice obsahuje nový download manager a off-line mód pro procházení stránek. Maxthon Combo 1.2.000, dříve známý pod názvem MyIE2, je výkonný internetový prohlížeč, postavený na jádru IE (požadován IE5.x nebo IE 6.0), ale s mnohem bohatší nabídkou funkcí. Dokáže současně zobrazit několik stránek v jednom okně, podporuje plug-iny a IE extenze, úpravu vzhledu skiny, automatické vyplňování formulářů, automatické rolování stránek, filtrování, omezení reklam apod. Součástí Combo verze jsou plug-in rozšíření a skiny. Peer-to-peer klient DKMessenger 3.7.4 slouží k hlasové, textové a obrazové komunikaci (chatu) přes internet v reálném čase. Program je možné použít i pro přenos a sdílení souborů. Výhodou produktu je, že data jsou přenášena přímo mezi uživateli a ne prostřednictvím serveru, což zajišťuje jak lepší bezpečnost, tak vyšší rychlost přenosu. Program podporuje i sdílení spuštěných aplikací a video konference. V rubrice Hardware jsou přichystány poslední edice ovladačů grafických karet NVIDIA (71.84) a ATI (5.3). Podívat se můžete rovněž na výsledků testů grafických karet a PDA.


Zašifrujte svou komunikaci! II

Zadarmo: Advanced Encryption Package 2005 Professional

Dnes vám přinášíme šifrovací program, který umožní udržet obsah vašich souborů v tajnosti a zajistí, aby to, co chcete utajit, utajeno zůstalo. Po spuštění aplikace se ocitnete v hlavním okně, které obsahuje vše důležité. V levé části (shora) se nachází stromová struktura souborů a adresářů, pod ní vstupní filtr, určení výstupního adresáře a okno se záznamy akcí. V pravé části jsou pak shora tlačítka s dostupnými akcemi, pod nimi volby k aktuálně zvolené akci a nakonec tlačítko [START]. Na počátku práce s touto aplikací je označení souborů, jež chceme zašifrovat. K tomu slouží velké okno v levé části, kde vidíme stromovou strukturu adresářů a souborů. Tam najdeme požadovaný soubor či soubory a ty pak označíme. Můžete využít filtr, který umožní zobrazení např. pouze wordovských dokumentů, což práci podstatně zrychlí. Pokud máte vybraná data, nabízí se několik možností, jak s nimi pracovat. První volbou je zašifrování, při kterém lze využít dalších služeb produktu. Šifrovaná data lze zaheslovat, vepsat kontrolní otázku či původní data smazat. Příjemnou funkcí je služba SFX, která vytvoří spustitelný soubor EXE. Tuto možnost využijete, pokud budete předávat zašifrované soubory někomu, kdo program AEP2005 nemá. Produkt obsahuje také možnost tvorby komprimovaných ZIP souborů. Rovněž pro mazání dat nabízí program pokročilé možnosti. Existuje mnoho programů, které dokáží smazaná data obnovit. Pokud však v programu využijete možnosti Wipe, tuto obnovu tím znemožníte. Další možností je zaslání dat pomocí vašeho e-mailového klienta. Poměrně zajímavou funkcí je šifrování prostého textu pro případ, že chcete například odeslat e-mail nebo ICQ tak, aby nikdo nemohl zprávu jen tak přečíst (jen adresát, který má náš program AEP2005 a zná heslo). Adresát na druhé straně podle hlavičky pozná, že se jedná o text zašifrovaný právě tímto programem. Pokud vám však práce s tímto produktem není stále dostatečně jasná či chcete více informací, doporučujeme přečíst si rubriku Rychlokurz, která je věnována právě tomuto programu. Bezpečnost dat je v dnešní době nepřehlédnutelným problémem a určitě stojí za to se mu věnovat.

Tvorba Webu

Na CD i DVD také najdete soubor prostředků pro off-line tvorbu webu pomocí HTML, PHP/MYSQL. Užitečné jsou zejména pro uživatele s velmi pomalým připojením (např. dial-up) či pro uživatele bez přístupu na internet a se zájmem o tvorbu či údržbu vlastního webu. Kolekce se skládá z webového serveru pro operační systém Windows, dále z několika typů internetových diskuzních fór, internetového obchodu a v neposlední řadě nabízí i vlastní kompletní publikační servery.

Komerční software & slevy

PowerDVD 6.0

PowerDVD je softwarový DVD přehrávač, nabízející maximální zážitek při přehrávání videa a zvuku na PC. Používá osvědčené technologie, díky nimž zajistí nejvyšší možnou kvalitu sledování a poslechu na PC, je k tomu vybaven ovládacími prvky s bohatou nabídkou na míru šitých funkcí pro interaktivní sledování DVD filmů. PowerDVD se tak stává jasnou volbou pro každého, kdo touží po co nejkvalitnějším a maximálně interaktivním pocitu při přehrávání DVD na PC! Pro tento produkt je připravena sleva 10 %. Po zaregistrování v pokladně vepište číslo slevového kupónu do příslušného políčka. Číslo kupónu najdete pro snadnější opis na CD v TXT souboru nebo na slevovém kupónu uvnitř časopisu.

FinePrint 5.36

FinePrint je neobvyklý tiskový driver pro Windows, který vám umožní dodatečné prohlížení a "neuvěřitelné formátování". Vlastní tisk potom probíhá přes standardní ovladač vaší tiskárny. "Neuvěřitelným formátováním" máme na mysli především tisk 2, 4 nebo 8 stran na jednom listu papíru, odstraňování grafiky i celých stran z tisku. Dále program zvládá ukládání tisku do schránky ve formě textu, bitmapy nebo metasouboru, ukládání tisku do souboru v TIFF formátu. Pro tento produkt je připravena sleva 10 %. Po zaregistrování v pokladně vepište číslo slevového kupónu do příslušného políčka. Číslo kupónu najdete pro snadnější opis na CD v TXT souboru, nebo na slevovém kupónu uvnitř časopisu.

Pythagoras SmartBar

Pythagoras SmartBar je doplněk programu Microsoft Office Word 2003 pro vkládání běžných čárových kódů do dokumentů. Doplněk využívá technologie SmartDocument a dat XML vložených do dokumentu textového procesoru. Dokumenty vytvořené pomocí SmartBar je možné zcela plnohodnotně otevírat a tisknout na instalacích Office, kde tento doplněk není nainstalován. Více informací o tomto produktu naleznete na CD.

Stav & Soft - PC MZDY

Mzdová a personální agenda zaměstnanců. Vhodné pro organizace všech typů (malé, podnikatelské, rozpočtové). Jednoduchá obsluha, žádné zvláštní nároky na HW (pracuje v DOSu a všech verzích WINDOWS). Cena od 1 100 Kč do 8 200 Kč bez DPH (podle verze). Možnost zpracování mezd pro maximálně 999 organizací. Pravidelná aktualizace podle legislativních změn a požadavku uživatelů, cca 4x ročně CD, i na www. Přehledné tiskové sestavy, uživatelské úpravy sestav, tvorba vlastních sestav, generátor sestav. Množství uživatelsky upravitelných funkcí (detailní popisy výpočtů, odesílání sestav elektronickou poštou, elektronické bankovnictví, výstup do účetnictví). Předávání ELDP prostřednictvím portálu PVS. Výstupy i do formulářů PDF. Demoverze omezena pouze dobou čtyř měsíců (150x spuštění).

Nepřehlédněte na DVD

Firefox 1.0.1

Malý a rychlý moderní prohlížeč s jednoduchým ovládáním a bohatou nabídkou funkcí.

Mozilla Sunbird 0.2

Skvělý kalendář, plánovač a organizér, který je samostatnou rozšířenou verzí modulu Mozilla Kalendář.

Mobile DJ 2.83. 01

Přehrávač vhodný zejména (ale nejen) pro DJs jako systém pro mixování MP3.

DVD Region+CSS Free 5.56

Nástroj, který umožní sledovat DVD všech regionů na DVD mechanikách s ochranou regionů (RPC2).

Ignition 2.9.1.51

Ignition je CD/DVD vypalovací optimalizér, který vám pomůže ušetřit místo na médiích.

Picasa 2

Picasa je původně placený produkt pro správu fotografií v elektronické podobě.

Plane Arcade 1.50

Plane Arcade obsahuje celkem 15 různých misí, kde budete ničit messerschmidty a bombardovat továrny.

Foxit PDF Reader 1.2

Další alternativou pro prohlížení dokumentů ve formátu PDF je použití aplikace

Foxit PDF Reader.

Nepřehlédněte na CD

NOD32 2.12.2

Uživatelsky příjemný antivir, obsahující všechny běžné typy ochrany.

DVD Shrink 3.2.0.15

Nástroj pro snadné zálohování DVD na pevný disk nebo pomocí DVD vypalovačky na DVD-R.

ZoneAlarm 5.5.062.011

ZoneAlarm je výkonný firewall pro ochranu počítače a kontrolu programů, které komunikují přes internet.

Ashampoo Media player 2.03

Přehrávač Ashampoo Media Player+ podporuje přehrávání většiny nejrozšířenějších formátů.

3DNA Desktop 1.1

S tímto produktem se přenesete do virtuálního světa, v němž můžete ovládat svůj počítač.

Object Desktop 2004

Balík utilit pro úpravu vzhledu a funkcí pracovní plochy operačního systému Windows XP.

TVTool 9.7

Nástroj pro rozšířené nastavení televizních karet a grafických karet s TV výstupem.

Autolt 3.1.0.

AutoIt dokáže prostřednictvím skriptů simulovat stisky kláves, pohyby myší, volbu příkazů Windows atd. a automatizovat tak libovolné úlohy.

Komerční software & slevy

Lingea Grammaticon

Grammaticon je nástroj, která vás během psaní upozorňuje na překlepy a chyby v interpunkci, gramatické chyby a na prohřešky proti správnému stylu dokumentu. Kromě kontroly překlepů je schopen v textu odhalit chyby ve shodě podmětu s přísudkem, ve jmenné skupině, nesprávné použití předložek či zájmen, chybějící nebo nadbytečné čárky ve větách a mnohé další. Grammaticon lze instalovat jako přídavnou součást pro Microsoft Office, případně pouze pro Microsoft Word. Jako základní prvek kontroly gramatiky využívá Grammaticon tzv. atributovou gramatiku, tedy popisný jazyk pro datové typy, který společnost Lingea vytvořila pro své potřeby na míru. Morfologické vyhodnocení každého slova, pádů, slovních druhů a čárek - to jsou stavební kameny, které umožnily vytvoření obecných pravidel dovolujících odhalit co nejvíce chyb.

Zadarmo: Servisní balíčky a OpenOffice 1.1.4 CZ (DVD)

Protože každý program vytvářejí lidé, je velice pravděpodobné, že se v něm budou vyskytovat větší či menší chyby. Proto se výrobci programů snaží svým zákazníkům poskytnout jakési doplňky k již dříve zakoupeným produktům, aby odstranili nedostatky ve zdrojových kódech nebo doplnili a rozšířili funkčnost programů. V současné době je většina aktualizací produktů od firmy Microsoft dostupná pomocí internetu. Zde jsou nové aktualizace zveřejňovány relativně často, protože se nečeká, až se jich nashromáždí určité množství, které je pak distribuováno jako Service Pack. Tento způsob distribuce je ovšem vhodný zejména pro uživatele s dostatečně rychlým připojením k internetu, protože stahování těchto aktualizací pomocí modemu může být docela drahá akce. To samé platí v případě, že jste se rozhodli přeinstalovat operační systém, ale nechcete přijít o nejnovější aktualizace, které jste si již nainstalovali. Stažení celé sady aktualizací by vám pak zabralo mnoho času i v případě, že máte přístup k rychlému internetovému připojení. Proto jsme se rozhodli vám na DVD, které má pro tento účel dostatečnou kapacitu, přinést servisní balíčky pro většinu produktů z produkce Microsoftu. Na tomto médiu tedy naleznete ucelený přehled aktualizací pro operační systémy Windows NT, Windows 2000 a Windows XP, kancelářské balíky Office 97, Office 2000, Office XP a Office 2003 a dokonce i celou distribuci Internet Exploreru 6, který obsahuje i Service Pack 1. Většina aktualizací je dostupná v české i anglické verzi.

OpenOffice 1.1.4 CZ

Pokud neradi utrácíte za softwarové vybavení počítače, ale přece jen potřebujete nějaké kancelářské programy a nechcete se stát softwarovým pirátem, můžete sáhnout například po nejnovější distribuci volně šiřitelného balíku kancelářských programů, vyvíjeného pod názvem OpenOffice. Jedná se o plnohodnotný ekvivalent komerčně dostupných řešení. Velkou výhodou tohoto produktu je jeho kompatibilita se všemi hlavními operačními systémy a hardwarovými platformami. Programy v této distribuci jsou plně lokalizovány do češtiny (včetně instalačního programu, uživatelského rozhraní a nápovědy). Součástí balíku je textový editor "Write", tabulkový procesor "Calc", program určený k tvorbě prezentací "Impress" a kreslicí nástroj "Draw". Instalací tohoto produktu získáte zdarma sadu programů, jež užijete jak v kanceláři, tak doma.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Tajné triky pro Windows XP I

David Čepička, Hermann ApfelbÖck a Christian LÖbering

C05P0146

Každý má ve svém počítači data, u nichž by určitě nechtěl, aby je viděl kdokoli nepovolaný. Ať se jedná o údaje o našich příjmech či výdajích, všemožné literární pokusy či obrázky různého charakteru. Jak ale tyto soubory ochránit před ostatními uživateli našeho počítače a jak zabránit tomu, aby se k nim pomocí počítačové sítě nedostal někdo nepovolaný?

Windows 2000 a XP patří mezi systémy, které může používat více uživatelů. Slouží k tomu transparentní způsob přihlašování, jasné oddělení dat jednotlivých uživatelů a možnost zabezpečení sdílených prostředků. Ideální nastavení zabezpečení počítače (totiž takové, aby každý uživatel směl pouze tam, kam mu správce počítače dovolí) však není vůbec snadné. Pokusili jsme se pro vás rozmotat klubko všech možných přihlašovacích procedur, zásad skupin, přidělování práv, konfigurací uživatelů či počítačů nebo nejrůznějších možností pro sdílení prostředků. Relativně snadno přístupná jsou pravidla pro přihlašování uživatelů. O něco složitější je situace při nastavování autorizace oprávněných uživatelů či uživatelských skupin, konfigurace zásad skupiny nebo přímé přidělování přístupových práv jednotlivým souborům a složkám. Prostřednictvím našich tipů a triků ale bude vše jasné i méně zkušeným uživatelům, případně těm, kdo přecházejí na Windows XP z verzí Windows 9x/ME. Samozřejmě, že se každá Windows (a zvláště Windows XP Home) chovají trochu jinak. Po přečtení článku však bude záležet pouze na vašem rozhodnutí, do jaké míry chcete svůj počítač zabezpečit.

Přihlašování a Zásady skupiny

Windows 2000, XP Professional i Windows XP Home (i když v tomto případě se značnými omezeními) jsou z hlediska zabezpečení na daleko vyšší úrovni než Windows 98/ME. Rozhodujícím činitelem je zde systém souborů NTFS (viz odstavec Přístupová práva na diskovém oddílu NTFS). I když Windows 2000/XP instalujeme na systém souborů FAT32, stejně nabízejí mnohem lepší zabezpečení před neoprávněným přístupem při přihlašování, během provozu i při použití konzoly pro zotavení než Windows 9x/ME. A právě obecné systémové politiky jsou tématem první části.

1)Zabezpečení při přihlašování do systému

Přihlašovací dialogové okno při lokálním přihlašování neúprosně vyžaduje zadání v systému existujícího uživatelského jména a k němu příslušného hesla. To se může zdát jako dostatečné zabezpečení a také tomu tak teoreticky je. Prakticky je však celý systém zabezpečený až tehdy, pokud budete respektovat několik užitečných zásad.

Uvítací obrazovka Windows XP ukazuje všechny na počítači existující účty (představované uživatelským jménem); operační systém je tak otevřenější než při použití klasického přihlašovacího dialogového okna, v němž musí uživatel zadat i příslušné uživatelské jméno. Upřednostňovaný způsob přihlašování do systému můžete nastavit pomocí Ovládacích panelů, poklepete-li na ikonu Uživatelské účty a následně stisknete odkaz Změnit způsob přihlašování a odhlašování uživatelů.

Zabezpečení systému při přihlašování je samozřejmě pryč, pokud se v něm vyskytují uživatelská jména, která nevyžadují zadání hesla. Zní to sice triviálně, ale o to je to důležitější, jelikož některé v systému přednastavené uživatelské účty zadání hesla vůbec nevyžadují. Situace je o to horší, že většina uživatelů o existenci takových účtů vůbec neví. Například ve Windows XP Home je účet Administrator standardně nastaven tak, aby při přihlašování nepotřeboval zadání hesla. Důsledkem je, že prakticky každý uživatel může nad takovým počítačem získat neomezenou kontrolu, pokud počítač spustí v nouzovém režimu a při přihlašování vybere účet Administrator, případně pokud spustí počítač a přihlásí se po spuštění Konzoly pro zotavení jako administrátor. Tuto kritickou chybu odstraníte tím, že na příkazovém řádku zadáte příkaz:

net user administrator <heslo>

Pokud je povolen standardní účet Guest, pak se do systému rovněž může dostat kdekdo i bez zadání hesla. Neexistuje žádný závažný důvod, proč by měl být přístup přes účet Guest (pro přihlášení na lokálním počítači) povolen. Dokonce i když budete sdílet některé prostředky tohoto počítače (viz odstavec Windows v síti) pro všechny uživatele v síti, nepotřebujete účet Guest povolovat. Pokud se chce nějaký uživatel anonymně přihlašovat do sítě přes účet Guest, je třeba v počítači provést několik nastavení pravidel právě pro tento účet. Lokální přihlášení přes účet Guest na počítač však není ani v tomto případě nutné.

2)Zabezpečení při zadávání hesla

Na rozdíl od přihlašovacích jmen, která lze zadat libovolně - velkými písmeny, malými písmeny či oběma druhy - vyžadují Windows při psaní hesla přesné zadání velkých nebo malých písmen (heslo je tzv. case-sensitive). Další požadavky na jeho podobu můžete nastavit v Nastavení zabezpečení (vyvoláte je stiskem tlačítka Start/Spustit, do políčka Otevřít: napíšete příkaz SECPOL.MSC). Zde poklepejte na položku Zásady účtů a dále klepněte na položku Zásady hesla (není k dispozici ve Windows XP Home). Ze zde dostupných voleb můžeme doporučit například požadavek na minimální délku hesla nebo povolení zásady Heslo musí splňovat požadavky na složitost. Znamená to, že každé heslo, které má tomuto požadavku vyhovovat, musí splňovat tři ze čtyř kritérií, tj. musí obsahovat velká písmena, malá písmena, číslice a znaky. Změna nastavení této zásady nemá vliv na již existující hesla, platí pouze pro nově zadaná hesla či při změnách již existujícího hesla.

Přesvědčte se, že se z každého účtu ze skupiny administrátorů dají změnit všechna hesla a nastavit všechny politiky pro zabezpečení systému. Na druhou stranu čím méně administrátorských účtů v systému existuje, tím lepší je zabezpečení při přihlašování do systému.

3)Administrátoři a uživatelé s omezenými přístupovými právy

Pro zjednodušení přidělování přístupových práv rozlišují Windows mezi nadřazenými uživatelskými skupinami a ostatními. Každý uživatelský účet v počítači patří minimálně do jedné skupiny. Dialogové okno Uživatelské účty ve Windows XP dokonce zná standardně pouze dvě skupiny: správce počítače a účty s omezeným oprávněním. Toto rozdělení je však velmi zjednodušené, jelikož se účty s omezeným oprávněním dělí na další podskupiny. Každý správce počítače by měl minimálně vědět, že sem patří podskupiny uživatelů se standardním oprávněním, omezeným oprávněním a Guests.

Tip: Prostřednictvím nikde nedokumentovaného příkazu control userpasswords2 se můžete i ve Windows XP dostat k dialogovému oknu pro uživatelské účty, kde je možné nastavit podrobnější nastavení omezení jednotlivých uživatelů. Nezapomeňte ale, že ve verzi Windows XP Home mezi uživatelem se standardním a omezeným oprávněním žádný rozdíl neexistuje.

Pokud nejsou pro jednotlivé uživatelské účty nastavena žádná další omezení, kupříkladu pomocí konzoly Gpedit nebo stanovením přístupových práv na diskovém oddílu NTFS, pak o tom, co může uživatel přihlášený pod určitým uživatelským účtem na počítači provádět, rozhoduje pouze příslušnost k té či oné skupině uživatelů. Například uživatel Tom nesmí provádět to, co uživatel Administrator, pokud ovšem nepatří do stejné skupiny uživatelů.

Uživatelské účty ve skupině Administrators a ve skupině účtů s omezením mají v každém případě globálně přidělena rozdílná práva, a to i tehdy, pokud systém nemá žádný diskový oddíl typu NTFS a tedy není možné jednotlivým souborům a složkám přidělovat přístupová práva. Uživatelské účty ze skupiny Administrators smějí v počítači provádět v podstatě vše, a proto mohou například nastavit omezení i pro ostatní účty ve skupině Administrators. Uživatelé s omezeným oprávněním samozřejmě nemohou vytvářet nové účty a měnit nastavení účtů (a rovněž nemají přístup k utilitám Gpedit, Secpol a Lusrmgr). Všechny zásahy s globálním účinkem na systém jsou rovněž zakázány - týká se to například instalace ovladačů, písem či instalace programů do složky Program Files. Dále je zakázáno provádět jakékoliv změny v registru, v systémových službách, typech souborů, nelze měnit čas nebo nastavení sdílení síťových prostředků. To samé platí i pro přístup do Správce disků, defragmentaci nebo i pro možnost nastavení systémových proměnných či nastavení Koše.

Členové skupiny Users však mohou upravovat svůj vlastní profil. Účtům ze skupiny Power User (uživatel se standardním oprávněním) - nejsou k dispozici ve Windows XP Home - je povoleno ještě o něco více, například instalovat aplikace do libovolné složky, měnit nastavení systémového času, tiskáren či napájení. Pro všechny běžné a nejen ryze administrátorské činnosti postačí pracovat pod účtem ze skupiny Power User, často je dostatečný i účet ze skupiny Users.

Kromě apletu Uživatelské účty existuje v Ovládacích panelech ve Windows 2000 a XP Professional Správce místních uživatelů a skupin. Spustíte jej příkazem LUSRMGR.MSC. Tato utilita je prakticky nepostradatelná v případě, kdy chcete vytvořit svoje vlastní uživatelské skupiny.

Tip: V systému Windows XP Home modul LUSRMGR.MSC chybí. Pro vytvoření nové uživatelské skupiny proto použijte následující variantu příkazu net:

net localgroup /add <jméno skupiny>

Pro odstranění skupiny nahraďte parametr /add parametrem /delete.

Pokud u nějakého účtu zrušíte jeho členství ve všech skupinách, ať již prostřednictvím příkazu net nebo LUSRMGR.MSC, přesunou jej Windows automaticky do skupiny uživatelů s omezeným oprávněním (Users).

Kromě doposud jmenovaných standardních uživatelských skupin ještě existuje skupina Everyone. Nemyslí se tím v pravém slova smyslu každý uživatel, jak by se mohlo podle překladu do češtiny zdát, nýbrž je to skupina pro všechny v systému autorizované uživatele včetně uživatelů Guest - toto byste měli mít na paměti, pokud chcete obsah svého počítače zpřístupnit opravdu každému.

4)Ochrana souborů při bootování přes externí média

Po spuštění počítače může uživatel spustit Konzolu pro zotavení. I tato velmi jednoduchá utilita ovládaná z příkazového řádku žádá pro zpřístupnění všech dat heslo administrátora. Toto je standardní nastavení, které lze změnit pomocí Zásad skupin, konkrétně pomocí utility GPEDIT.MSC. Jedná se o zásadu Konzola pro zotavení: Umožnit automatické přihlášení správce.

Ochrana vůči neoprávněnému přístupu k datům je však prakticky bezcenná, pokud se počítač spustí prostřednictvím externího média. Pro přístup k datům na diskovém oddílu FAT32 stačí spouštěcí disketa systému MS-DOS, pro diskový oddíl NTFS pak CD s libovolnou distribucí Linuxu, popřípadě Windows PE (získáte je instalací PE Builderu ve verzi 3.1.3 jedná se o freeware, který naleznete na našem CD , popřípadě na internetové adrese http://www.nu2.nu/pebuilder). Dokonce i konzola pro zotavení z Windows 2000 přihlásí uživatele do systému Windows XP, aniž by vyžadovala zadání hesla. Pokud se tedy na vašem počítači nacházejí nějaká důvěrná data, jež by se mohla hodit i někomu jinému, pak byste měli určitě v BIOSu zakázat možnost bootování z CD a z diskety a přístup do BIOSu chránit heslem. Ještě lepším řešením je použití šifrování dat na diskovém oddílu NTFS.

5)Zásady skupiny v GPEDIT.MSC

Modul snap-in s názvem GPEDIT.MSC, který patří do Microsoft Management Console (MMC.EXE), obsahuje několik set možností globálního nastavení zabezpečení systému. Právě z něj vychází konzola SECPOL.MSC, jež nabízí pouze část velmi rozsáhlé konzoly GPEDIT.MSC. Zásady skupiny definované v modulu GPEDIT.MSC ve skupině Šablony pro správu závisí na obsahu ADM souborů, které se nacházejí ve složce %windir%\system32\GroupPolicy\Adm. Ve Windows XP Home moduly GPEDIT a SECPOL chybí a nelze je doinstalovat.

Jak již bylo zmíněno, po otevření souboru GPEDIT.MSC získáte přístup k velkému množství globálních (Konfigurace počítače) a uživatelských (Konfigurace uživatele) nastavení. Jedná se vesměs o údaje z registru, které je možné prostřednictvím tohoto modulu pohodlně zpřístupnit a dosáhnout požadované konfigurace počínaje pracovní plochou, přes nabídku Start a zásady účtu až k zákazu spouštění libovolných programů. Na tomto místě vás musíme varovat před příliš velkým experimentováním. Několik ukvapených klepnutí myší v GPEDITU může způsobit zablokování systému na těch nejnevhodnějších místech, můžete dokonce zrušit přístup ke svému účtu či naopak dosáhnout značného oslabení zabezpečení systému.

Při používání GPEDITU proto musíte postupovat nejen obzvlášť pečlivě, nýbrž je nutno zachovávat následující pravidla, která jsou spíše technického rázu:

1. GPEDIT lze spustit, jak je zřejmé, pouze z účtu, který patří do skupiny Administrators.

2. Změna nastavení v GPEDITU vede ke vzniku souboru s příponou POL. Naleznete jej ve složce %windir%\system32\GroupPolicy nebo ve složce \Machine nebo \User nebo v obou, podle toho, zda byla změněna konfigurace počítače nebo uživatele.

3. Cesta %windir%\system32\GroupPolicy je na diskovém oddílu NTFS přístupná pouze pro členy skupiny Administrators.

4. Windows výše zmiňovaný POL soubor ve složce \Machine či \User načítají po přihlášení uživatele do systému, a to pro každý účet zvlášť.

Z výše uvedeného plynou pro nás jako administrátory dvě upozornění. Za prvé: omezení stanovovaná přes modul GPEDIT, ačkoliv jsou většinou určena pro účty s omezeným oprávněním, smíme definovat pouze my jako správci počítače. Za druhé platí, že musíme dávat velmi dobrý pozor, abychom omezení definovaná v POL souboru omylem neaplikovali na špatné uživatelské účty. Nejjednodušeji se oběma výše zmíněným problémům vyhnete takto:

1. Přihlaste se do systému Windows 2000 a tam zobrazte dialogové okno Uživatelské účty. Ve Windows XP vynuťte podobné dialogové okno pomocí již zmíněného příkazu control userpasswords2.

2. Přemístěte uživatelský účet, který budete chtít konfigurovat, dočasně do skupiny Administrators.

3. Nyní se přihlaste do systému pod přihlašovacím jménem toho účtu, který budete upravovat, a spusťte Gpedit. Zde nastavte pro tento účet všechna omezení, jež vyžadujete.

4. Přejmenujte soubor REGISTRY.POL na <uživatelské jméno>.POL - tato operace je nutná, protože tím se vyhnete tomu, aby se provedená nastavení projevila i v jiných účtech.

5. Nakonec se přihlašte do systému jako administrátor a upravovaný účet přesuňte zase zpět ze skupiny Administrators do skupiny, kam původně patřil.

Pokud pomocí Gpeditu vytvořené POL soubory nesmažete, ale přidělíte jim nějaké výstižné názvy, pak můžete později již existující politiky uživatelských účtů pomocí několika málo kroků dále upravovat a nemusíte začínat úplně znovu.

Pokud se divíte, že se Microsoft touto problematikou zabýval tak intenzivně a zašel až do takových podrobností, vysvětlení je vcelku prosté. Popisované Zásady skupiny jsou určené zejména pro domény, které se zřizují na síťových serverech. Se zde popisovaným způsobem nasazení pro případ operačního systému s několika uživateli na jednom počítači Microsoft určitě nepočítal.

Přístupová práva na diskovém oddílu NTFS

Pokud instalujete Windows 2000 nebo XP, pak byste měli i v případě, kdy pro to neexistují žádné pádné důvody, tento systém instalovat vždy na diskový oddíl typu NTFS. Ale i když instalujete operační systém na diskový oddíl typu FAT, vždy jej můžete konvertovat na NTFS pomocí programu CONVERT.EXE. Na diskovém oddílu NTFS máte jako administrátor daleko pestřejší možnosti, jak pro ostatní uživatele vašeho počítače nastavit přístupová práva ke složkám a souborům. Všechna práva k souborům a složkám včetně jejich šifrování jsou totiž vázána výlučně na tento systém souborů.

6)Přidělování lokálních přístupových práv na diskovém oddílu NTFS

Lokální přístupová práva k jednotlivým souborům nebo složkám můžete přiřazovat jak jednotlivým uživatelům (uživatelským účtům), tak celým uživatelským skupinám. Existuje 14 oprávnění, která můžete povolit, nepovolit, odepřít nebo ne

odepřít. Pokud je vybráno několik práv, pak se vždy prosadí to přísnější. Zmíněná diferenciace slouží k tomu, aby bylo možné definovat přístupová práva jinak pro člena skupiny a jinak pro celou skupinu.

Jako ukázkový příklad si představme následující situaci: mějme uživatelskou skupinu Users, které přidělíme u nějaké složky právo pro zápis, na druhé straně zase jednomu členu této skupiny toto právo odepřeme. Výsledkem je, že daný člen skupiny právo zápisu do složky nemá. Pokud budete chtít ve Windows XP Professional tato lokální práva přidělovat, musíte ze všeho nejdříve v Průzkumníku v menu Nástroje/Možnosti složky na kartě Zobrazení zrušit zatržítko u položky Použít zjednodušené sdílení souborů. Teprve potom se objeví po klepnutí pravým tlačítkem myši na soubor či složku a po zadání příkazu Vlastnosti záložka Zabezpečení. Ve Windows 2000 je zobrazení záložky Zabezpečení standardně nastaveno.

Tip: Ve Windows XP Home popisovaná záložka úplně chybí. V rámečku Windows XP Home: Přidělování lokálních práv vám prozradíme, jak ji do tohoto operačního systému zabudovat.

Každý uživatel, který smí nějakým způsobem k objektu přistupovat, je uveden v seznamu Název skupiny nebo jméno uživatele. Účty, jež v tomto seznamu nejsou uvedeny vůbec, a to ani jako případní členové některé z uživatelských skupin, nemají k tomuto objektu explicitně žádné právo přístupu. Pomocí tlačítek Přidat a Odebrat můžete k tomuto objektu přidávat nové nebo odebírat existující uživatele. Po stisku tlačítka Přidat Windows 2000 přímo zobrazí všechny uživatelské účty a uživatelské skupiny. Windows XP vyžadují další dvě klepnutí myší, nejprve na tlačítko Upřesnit a posléze na Najít .

Na záložce Zabezpečení, kterou, jak již bylo zmíněno, vyvoláme klepnutím pravého tlačítka myši na objekt (soubor, složku či jiný prostředek) a následným zadáním příkazu Vlastnosti, můžeme účtu (nebo skupině), která je uvedena v seznamu objektů nejvýše, ve spodní polovině okna s popiskem Oprávnění pro ... přiřazovat nebo odepírat například práva číst, zapisovat, měnit, spouštět nebo i úplné řízení. Stačí pouze vybrat daného uživatele nebo skupinu a umístit zatržítko do sloupečku Povolit, čímž přístup k objektu povolíte, nebo Odepřít, čímž přístup k objektu zakážete.

Pokud byste chtěli skupině Users povolit přístup pro čtení k nějaké složce, ale pouze pro jednoho z jejich členů, například Martinovi, toto právo odepřít, pak označte v horní polovině okna danou skupinu. Ve spodní polovině nastavte právo Číst na hodnotu Povolit, dále označte v horní polovině okna uživatele Martin a jemu nastavte právo Číst na hodnotu Odepřít. Pokud byste u uživatele Martina pouze zrušili zatržítko u práva Číst u hodnoty Povolit, uplatnilo by se právo ke čtení nastavené pro celou skupinu a uživateli Martinovi by právo Číst zůstalo přiděleno.

Prostřednictvím tlačítka Upřesnit na záložce Zabezpečení a po klepnutí na libovolný účet se vám zpřístupní 14 nejrůznějších druhů práv, přístupných na diskovém oddílu NTFS. Tyto položky dále upřesňují obecně nastavená práva v předchozím dialogovém okně. Tak můžete například zakázat spouštění souborů, i když jejich čtení povolíte. Navíc se v popisovaném dialogovém okně zpřístupní i možnosti pro nastavení dědičnosti práv na podsložky a soubory v této složce (viz tip č. 7).


Tajné triky pro Windows XP II

7)Dědičnost a skutečná oprávnění

Dědičnost znamená, že práva nastavená pro jednu složku platí i pro její podřazené objekty (podsložky a soubory v ní). Dědičnost práv může být samozřejmě nastavena pouze u složek. Když klepnete na složku pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberete příkaz Vlastnosti, máte na záložce Zabezpečení možnost nastavit přístupová práva. Když zde navíc stisknete tlačítko Upřesnit, objeví se dialogové okno pro rozšířené nastavení přístupových práv, kde můžete zadat, pro které objekty mají vámi nastavená práva platit. Standardně jsou zde uvedena práva pro vybranou složku, její podsložky a pro všechny soubory ve složce. Při poklepání na jednotlivé položky v poli Oprávnění můžete v dialogovém okně, které se objeví, v poli Použít pro: zvolit, kde chcete, aby přístupová práva platila - buď pouze ve vybrané složce, nebo i ve všech jejích podsložkách. Kromě toho můžete dědičnost práv omezit pouze na úroveň pod vybranou složkou. Ale pozor: za jistých okolností se tím mohou odstranit všechna existující oprávnění na nižších úrovních.

Obráceně můžete pro soubory či složky jejich zděděná práva upravovat. K tomu účelu v dialogovém okně Upřesnit nastavení zabezpečení, jež jsme popisovali v minulém odstavci, zrušte zatržítko u položky Zdědit po nadřazeném objektu položky oprávnění platné pro podřízený objekt a tyto položky sloučit s položkami, určenými přímo pro tento objekt.

Jaká skutečná oprávnění k nějakému objektu pro každého uživatele platí, je záležitost členství daného uživatele ve skupinách, dále dědičnosti a konečně individuálních práv uživatele, která mu jsou pro daný objekt přiřazena nebo odepřena. Není snadné to rychle zjistit, ale Windows XP je naštěstí dokáží určit, a to na záložce Skutečná oprávnění. Zde si můžete vybrat libovolného uživatele a zobrazit jeho skutečná přístupová práva. V operačním systému Windows 2000 však musíte sami zjistit, jaká práva skutečně vlastníte. Světlou výjimkou jsou účty administrátorů. I ty mohou být zdánlivě jinými administrátory nějakým způsobem omezeny, ale plný přístup k systému je možné velmi jednoduše vrátit zpět.

8)Účty administrátorů bez omezení přístupu

Pro žádný účet ze skupiny Administrators neexistují omezení přístupu. Je sice možné nějakému účtu ze skupiny Administrators odepřít přístup k libovolným souborům či složkám, v praxi to však nemá žádný smysl. Každý administrátor totiž může jednoduše převzít vlastnictví libovolného souboru či složky a přístupová práva si upravit podle svého.

Pokud chcete jako administrátor převzít vlastnictví složky, otevřete nejprve dialogové okno Upřesnit nastavení zabezpečení (postup byl zmíněn v předchozích tipech) a zde se přesuňte na záložku Vlastník. Tady vyberte konto administrátora a stiskněte tlačítko Použít. Úplný přístup ke složce získáte zase zpět, pokud dialogové okno se záložkou Zabezpečení nejprve zavřete, poté hned zase otevřete, do seznamu skupin či uživatelů přidáte svůj účet a přidělíte si právo Úplného řízení.

9)Zabezpečení dat pomocí šifrování na oddílech NTFS

Jak již bylo uvedeno v tipu č. 4, všechna pravidla pro přístup k souborům jsou k ničemu, pokud existuje možnost dostat se k datům oklikou přes spuštění jiného operačního systému. Ten, kdo chce zabezpečit svoje data i před tímto nebezpečím, by měl použít možnost šifrování souborů na diskovém oddílu NTFS. Tuto funkci nabízejí Windows 2000 a Windows XP Professional. Pro zašifrování souboru nebo složky na ně stačí klepnout pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolit příkaz Vlastnosti. Na záložce Obecné je pak třeba stisknout tlačítko Upřesnit. Svá data ochráníte, pokud zde umístíte zatržítko před položku Šifrovat obsah a zabezpečit tak data a potvrdíte vše stiskem tlačítka OK.

Tip: Soubory a složky můžete šifrovat také prostřednictvím kontextového menu. Pro vytvoření potřebné položky kontextového menu si spusťte Editor registru a otevřete klíč Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\

CurrentVersion\Explorer\Advanced. Zde vytvořte novou hodnotu typu DWORD s názvem EncryptionContextMenu a s údajem hodnoty 1 a restartujte počítač.

Po zašifrování můžete soubor či složku používat stejně jako předtím, ale žádný jiný uživatel, dokonce ani nikdo ze skupiny Administrators, nebude moci daný soubor číst nebo kopírovat na disk se souborovým systémem FAT32. Výjimkou je ve Windows 2000 Administrator (nikoliv skupina Administrators!). Zde je administrátor standardně nastaven skutečně jako všemocný uživatel, neboť může číst všechna šifrovaná data, a to jen díky tomu, že disponuje klíčem pro obnovení dat.

Pokud byste disk se šifrovanými soubory připojili do jiného počítače nebo pokud byste na něj znovu nainstalovali operační systém, ztratíte přístup ke všem šifrovaným složkám a souborům. Z tohoto důvodu byste si rozhodně měli vytvořit zálohu svého soukromého klíče. Tu uděláte tak, že spustíte Internet Explorer a klepnete do menu Nástroje/Možnosti Internetu. Přesuňte se na záložku Obsah a stiskněte tlačítko Certifikáty. Nyní si označte svůj klíč. Poznáte jej tak, že jeho název vychází z vašeho přihlašovacího jména, je platný 100 let a v poli Zamýšlené účely certifikátu je uveden popis Šifrování systému souborů. V dalším kroku klepněte na tlačítko Exportovat a v průvodci vyberte položku Ano, exportovat soukromý klíč, zadejte heslo a soubor s klíčem uložte kupříkladu na disketu. Po instalaci nového systému importujte klíč tak, že na soubor poklepete a následně zadáte přístupové heslo.

Windows v síti

Právo přistupovat k nějaké složce sdílené na síti, se ve Windows 2000 a XP řídí stejnými pravidly jako kdyby se jednalo o přístup ke složce lokální. I zde existují uživatelé a uživatelské skupiny s možností individuálního přiřazení rozličných práv. Pouze Windows XP Home poněkud vybočují z řady. Považují totiž vlastně každého uživatele, který přistupuje do systému z jiného počítače v síti, za hosta (uživatele Guest - viz rámeček "Guest": Pohostinnost nezávislá na systému).

10)Zabezpečené sdílení síťových prostředků

Místní oprávnění pro přístup k nějakému objektu se nastavují na záložce Zabezpečení (pro Windows XP), popřípadě na záložce Nastavení zabezpečení (Windows 2000). Klepneme-li na nějakou složku pravým tlačítkem myši, pak budeme mít v kontextovém menu k dispozici příkaz Sdílení a zabezpečení. Pokud jej vybereme, objeví se dialogové okno, v němž je k dispozici záložka Sdílení. Na tomto místě můžeme jako administrátoři systému přidělit složce jméno, pod kterým bude v síti sdílena, a prostřednictvím tlačítka Oprávnění můžeme složce přidělit přístupová práva pro všechny uživatelské účty nebo uživatelské skupiny, jež v počítači existují. Na rozdíl od Windows 9x/ME může tedy ke sdílenému prostředku ze sítě přistupovat pouze ten, kdo má na tomto počítači založen uživatelský účet. Ve Windows XP Professional musí být pro přidělování práv splněn předpoklad, že je zrušena volba zjednodušeného sdílení souborů, jak již bylo uvedeno v tipu č. 6.

Obecně platí, že všechny sdílené prostředky, k nimž mají mít přístup všichni uživatelé z libovolného místa, musí mít právo přístupu pro uživatele Guest. Windows XP Home, jak je uvedeno v rámečku "Guest": Pohostinnost nezávislá na systému, znají v síti pouze přístup přes účet uživatele Guest. Pokud se přistupuje k síťovému prostředku přes něj, není třeba žádné heslo.

Průzkumník Windows označuje sdílenou složku ikonkou složky se symbolem ruky, daleko lepší přehled o všech sdílených složkách však poskytne speciální utilita FSMGMT.MSC. Zobrazí totiž všechny sdílené prostředky včetně kompletní cesty k nim, dále všechna oprávnění, jakož i všechny otevřené soubory. Navíc dokáže sdílení prostředku zrušit nebo vytvořit znovu.

Ve Windows XP Home je utilita FSMGMT.

MSC omezena pouze na výpis sdílených prostředků. Tady musíte pro další operace buď použít Průzkumníka, nebo na příkazovém řádku příkaz net share. Tento příkaz vám kupř. ukáže, že složka \Documents and Settings\All Users\Dokumenty je pro všechny automaticky sdílena jako SharedDocs. Toto sdílení pak můžete zrušit příkazem net share shareddocs /delete.

Tip: Mějte neustále na paměti, že lokální přístupová práva ke složce či souboru vždy dominují nad právy k souboru či složce jako sdílenému síťovému prostředku. Pokud tedy například uživateli Martin přidělíte právo k nějaké složce, ale lokálně mu odepřete právo ke čtení, nebude moci tento uživatel složku sdílet. Každý přístup uživatele ze sítě tedy musí zdolat dvě překážky: první je právo uživatele na přístup ke složce jako ke sdílenému síťovému prostředku, tou druhou je vlastnictví lokálního oprávnění pro přístup k objektu.

11)Skrytí sdílených prostředků pomocí "$"

Pokud ve Windows 2000 nebo XP Professional otevřete konzolu Sdílené složky, představovanou souborem FSMGMT.MSC, objeví se standardně každý diskový oddíl jako sdílený pod názvem <písmenko disku>$. V tomto případě se jedná o sdílení pro účely administrace systému. Uživatel s právy administrátora tak může přes síť z jiného počítače zapisovat a číst ze všech diskových oddílů. Znak $ způsobuje, že tato sdílení se neobjeví, pokud poklepete na jiných počítačích na ikonku Okolní počítače nebo Místa v síti. Prostřednictvím příkazu \\<jméno počítače>\C$ a s právy administrátora je však přístup k tomuto počítači možný. A pokud jste účet administrátora a všechny ostatní účty ve skupině Administrators vytvořili vy sami, nepředstavují tato sdílení žádné bezpečnostní riziko. Pokud byste přesto výše zmiňovaná sdílení pro účely správy chtěli zrušit, spusťte Editor registru a otevřete klíč Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Services\LanManServer\Parameters a vytvořte zde novou hodnotu typu DWORD s názvem AutoShareWks a jako údaj hodnoty napište číslo 0. Po restartu počítače budou všechna administrativní sdílení pryč.

Upozornění: Stejným způsobem jako administrativní sdílení můžete nastavit i svoje sdílené prostředky. Pokud za jejich název zadáte jako poslední znak $, stanou se i tyto při poklepání na ikonu Okolní počítače nebo Místa v síti na jiných počítačích neviditelnými. Tento způsob skrytí sdílených prostředků je však účinný pouze v Průzkumníku Windows, proto raději všechna oprávnění nastavte tak, aby se k nim nemohl dostat nikdo nepovolaný.

Centrála zabezpečení systému Windows

Způsob přihlašování do systému, bezpečnostní politiky a přidělování přístupových práv pro složky a soubory na diskovém oddílu NTFS - to jsou nejúčinnější prostředky, které Windows používají pro ochranu dat před neoprávněným přístupem nebo pro bezpečné předávání těchto dat dále. Windows však rovněž nabízejí několik utilit, jimiž můžete tato nastavení zabezpečení ladit.

CACLS.EXE: K přidělování přístupových práv pro soubory a složky na diskových oddílech NTFS můžete kromě grafických prostředků Windows použít i utilitu CACLS.EXE. Chcete-li například uživateli Anna přidělit úplný přístup ke složce C:\Program Files, použijte následující příkaz:

cacls C:\Program Files /g Anna:F

Informace o nejrůznějších dalších přepínačích získáte po zadání příkazu cacls /?.

FSMGMT.MSC: Průvodce pro sdílené složky pomůže udržet přehled o všech sdílených síťových prostředcích. Pokud na sdílenou složku klepnete pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolíte příkaz Vlastnosti, pak si můžete ve Windows 2000 a XP Professional prohlédnout a upravit přístupová práva k této složce (viz také příkaz net share).

GPEDIT.MSC (2000, XP Professional): Editor pro zásady skupin je centrálou pro celou řadu nastavení zabezpečení, zapisovaných do registru. Pokud chcete nastavení nějaké zásady změnit nebo nějakou povolit, poklepejte na ni a přiřaďte jí požadovanou hodnotu.

LUSRMGR.MSC: Tento správce místních uživatelů a skupin zobrazí všechny v systému existující uživatele a jejich účty, skupiny a členství v nich. Zde je rovněž můžete upravovat, mazat libovolné účty nebo vytvářet uživatelské účty nové (viz také příkaz net user).

Net localgroup: Tento příkaz dovoluje dokonce i ve Windows XP Home vytvoření a odstranění uživatelských skupin (net localgroup /add <jméno skupiny>).

Net share: Tento příkaz zobrazí všechny sdílené prostředky, vytvoří nová sdílení (příkazem net share <jméno sdíleného prostředku> <cesta>) nebo odstraní již existující prostředek.

Upozornění: Při sdílení pomocí příkazu net share mají všichni v systému autorizovaní uživatelé a uživatel Guest práva ke čtení a k zápisu, samozřejmě pokud to dovoluje nastavení přístupových práv na diskovém oddílu NTFS.

Net user: Příkaz net user se svými přepínači (viz příkaz net user /?) je jednou z nejvýkonnějších alternativ ke konzole LUSRMGR.MSC. Běží na příkazovém řádku. Zobrazí uživatelské účty, vytvoří nové (/add) nebo smaže existující (/delete), aktivuje a deaktivuje účty (/active:yes a /active:no). S jeho pomocí se rovněž dají nastavovat přístupová hesla (příkaz net user <jméno účtu> <heslo>). Nikde není dokumentována možnost omezit přihlašování uživatelů na určité rozpětí hodin, například pomocí příkazu net user <uživatelský účet> /times:Po-Pá,14-18. Příkaz net user <uživatelský účet > /times:all zase výše nastavené časově omezené přihlašování zruší.

XCACLS.EXE: Tuto utilitu naleznete v Resource Kitu Windows 2000, popřípadě na našem CD. Funguje také ve Windows XP a nabízí - podle standardní utility CACLS.EXE - podrobnější přidělování přístupových práv a především možnost převzetí vlastnictví souborových objektů.

Windows XP Home: Přidělování lokálních práv

Když ve Windows XP Home klepnete pravým tlačítkem na složku či soubor a z kontextového menu zvolíte příkaz Vlastnosti, zjistíte, že záložka Zabezpečení chybí. Teprve až v nouzovém režimu objevíte, že i Windows XP Home dokáží přidělovat přístupová práva na diskovém oddílu NTFS. Dalším důkazem pak je samotná existence utility CACLS.EXE.

Samotný Microsoft poskytuje pohodlné řešení, jehož původ sahá daleko do doby před Windows XP. Microsoft Security Manager pro Windows NT4 Service Pack 4 je doplňkovým modulem pro Microsoft Management Console (MMC), která do systémů založených na NT technologii poskytovala podstatnou část zabezpečení. Pro Windows XP Home jsou činnosti, kvůli nimž byl Microsoft Security Manager vyvinut, v podstatě nezajímavé, ale o to zajímavější je nepřehlédnutelný vedlejší efekt. Utilita totiž dokáže v Průzkumníku ve Windows XP Home zobrazit chybějící záložku Zabezpečení.

Instalace je jednoduchá. Microsoft Security Manager naleznete na našem CD jako samorozbalující archiv. Spusťte jej a jeho obsah se rozbalí do dočasné složky. Přesuňte se do ní a klepněte pravým tlačítkem na soubor SETUP.INF. Z kontextového menu pak vyberte příkaz Nainstalovat. Vzhledem k tomu, že se jedná o anglickou verzi utility, budete u české verze Windows XP Home varováni před kopírováním knihovny ESENT.DLL. Zde stiskněte tlačítko Ne, abyste si ponechali českou verzi této knihovny. Po skončení instalace restartujte počítač a nyní můžete přidělovat přístupová práva na diskových oddílech NTFS stejně jako ve Windows XP Professional.

Sdílení ve Windows XP Home: Jen pro hosty

Na rozdíl od Windows XP Professional dokáží Windows XP Home sdílet složky na diskových oddílech NTFS výlučně prostřednictvím zjednodušeného sdílení souborů. Konkrétně to znamená, že složku umožníte sdílet buď všem uživatelům, nebo nikomu. Windows XP Home při přístupu ke složce ze sítě nerozlišují jednotlivé uživatele, nýbrž každý přístup definují jako kdyby přistupoval uživatel Guest (neboli Host). Z přístupových práv se rozlišuje pouze mezi právem ke čtení a právem k zápisu.

Takové zjednodušené sdílení se sice velmi jednoduše používá, má ale celou řadu závažných nedostatků: princip autorizace uživatelů pomocí uživatelských účtů je mimo hru a úroveň zabezpečení systému se náhle propadá na úroveň představovanou systémy Windows 9x, kde sdílení prostředků platilo také obecně, ale alespoň bylo možné přístup k nim zabezpečit heslem.

V této svízelné situaci však přece jen lze něco udělat. Jak již bylo zmíněno v rámečku s názvem Windows XP Home: Přidělování lokálních práv, je možné záložku Zabezpečení do systému instalovat, čímž můžete přístupová oprávnění k síťovým sdíleným prostředkům upravit tak, že kupříkladu uživateli Guest přiřadíte patřičná oprávnění pro čtení, zápis, změnu či možnost prohlížení obsahu složky.

Upozornění: Pokud účtu Guest úplně odepřete přístup k nějaké složce, nebude k ní moci přistupovat ze sítě žádný uživatel. Známe ještě jeden nikde nedokumentovaný trik, jak omezit okruh uživatelů nějakého sdíleného prostředku. Spusťte příkazový řádek příkazem CMD.EXE a zadejte příkaz:

net user guest <heslo>

čímž účet Guest opatříte heslem - standardně je heslo prázdné. Potom všichni, kdo budou přistupovat ke sdílenému prostředku na počítači s Windows XP Home, budou muset zadat heslo. Tím dostanete nejmodernější operační systém z roku 2005 (rozuměj Windows XP) alespoň na úroveň Windows 95.

"Guest": Pohostinnost nezávislá na systému

Při standardním nastavení není uživateli Guest vůbec povoleno se do systému lokálně přihlásit. Měnit toto nastavení by určitě nebylo vhodné, neboť účet Guest povoluje přihlášení do systému bez nutnosti zadání hesla. Pro přístup ke sdíleným prostředkům z prostředí sítě to však může být někdy užitečné, protože v opačném případě byste museli pro každého uživatele přistupujícího ze sítě definovat na počítači vlastní uživatelský účet.

Windows 2000: V tomto systému je účet Guest úplně deaktivován - jak lokálně, tak v síti. Pokud chcete zpřístupnit nějaký síťový prostředek všem uživatelům, spusťte LUSMGR.

MSC, klepněte pravým tlačítkem na položku Guest, z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti a zrušte zatržítko u položky Účet je zablokován.

Aby se do systému nemohl přes účet Guest nikdo lokálně přihlásit, spusťte SECPOL.MSC, zde vyberte postupně položky Místní zásady/

/Přiřazení uživatelských práv a ručně přidejte účet Guest do zásady Odepřít místní přihlášení. Pro přístup do počítače ze sítě pak ve stejném dialogovém okně odstraňte položku Guest ze zásady Odepřít přístup k tomuto počítači ze sítě.

Windows XP Home: V tomto operačním systému smějí všichni uživatelé přistupovat k tomuto počítači ze sítě, a to i přesto, že je účet Guest zdánlivě zakázán. Proto není třeba provádět pro zajištění přístupu ze sítě do tohoto počítače řádné další kroky.

Windows XP Professional: Přístup ke sdíleným prostředkům přes účet Guest zde zajistíte stejně jako u Windows 2000 - tedy přes zásadu Odepřít přístup k tomuto počítači ze sítě. Dialogové okno Místní uživatelé a skupiny (LUSMGR.MSC) je v tomto případě poněkud zmatené. Podobně jako v systému Windows XP Home je i tady účet Guest standardně deaktivovaný. Toto nastavení se však vztahuje pouze a jedině na možnost lokálního přihlášení (v tomto případě se jedná spíše o možnost nepřihlášení se).

Nezapomeňte, že přístup ke sdíleným prostředkům prostřednictvím účtu Guest je možný jen v tom případě, kdy má uživatel Guest k danému prostředku minimálně lokální právo ke čtení.

§§§§§


Advanced Encryption    Package 2005 Professional

Karel Šredl

C05P0152

Vítám vás u dalšího dílu Rychlokurzu. A co tu dnes pro vás máme? Osobního profesionálního šifranta jménem Advanced Encryption Package 2005 Professional. Protože název programu je velmi dlouhý (byť možná vznešený), budeme v dalším textu užívat pouze zkratku z prvních písmen - AEP2005. Program umožní udržet obsah vašich souborů v tajnosti a zajistí, aby to, co chcete utajit, utajeno zůstalo.

Instalace

Po spuštění instalačního souboru budete vyzváni k výběru jazyka instalace. Mezi angličtinou, němčinou, japonštinou a ruštinou sice budete marně hledat češtinu, ale nebojte se, k dokončení instalace budete potřebovat jediné slovo [Next>]. Klikáním na toto tlačítko projdete všemi kroky až k závěrečnému [Finish] - Hotovo.

Spuštění

Jak bývá zvykem, instalátor vytvoří v nabídce [START] > Programy adresář "Advanced Encryption Package...". Po spuštění aplikace se ocitnete v hlavním okně, které obsahuje vše důležité. V levé části (shora) se nachází stromová struktura souborů a adresářů, pod ní vstupní filtr, určení výstupního adresáře a okno se záznamy akcí (Logging). V pravé části jsou pak shora tlačítka s dostupnými akcemi, pod nimi volby k aktuálně zvolené akci a nakonec velké tlačítko [START].

KROK 1: Označení souborů

První krok je vždy stejný - musíme označit soubory, s nimiž budeme pracovat. K tomu slouží velké okno v levé části, kde vidíme stromovou strukturu adresářů a souborů. Tam najdeme požadovaný soubor či soubory. Ty pak označíme buď jednotlivě (držte CTRL a kliknutím soubory označte), nebo klikněte na první požadovaný soubor, stiskněte a držte SHIFT a klikněte na soubor poslední. Označí se všechny soubory ležící mezi nimi.

S výběrem souborů souvisí sekce označená [Files Filter]. Za normálních okolností je zvýrazněná volba Show all files, což znamená, že se ve stromové struktuře zobrazí soubory všech typů. Pokud vás ovšem zajímají pouze wordovské dokumenty, můžete nastavit takzvaný filtr. Klikněte na tlačítko [...] vedle volby Apply filter... Objeví se dialogové okénko s dvěma vstupními poli. Jedno, označené Show, slouží pro definování toho, co zobrazit chceme, druhé Hide naopak toho, co chceme skrýt. Pokud naše zadání zní zobrazit pouze soubory s příponou DOC a šablony DOT, zapíšeme do masky v poli Show hodnotu *.doc; *.dot. Klikněte na [OK] a poté na tlačítko [Apply]. Ve stromové struktuře by nyní měly zůstat pouze soubory odpovídající naší masce (tedy soubory DOC a DOT). Filtry nám takto mohou zjednodušit práci.

KROK 2: AKCE

Máme označené soubory a nyní je potřeba určit, co s nimi. Přesuneme se pohledem na pravou stranu okna a pojedeme pěkně shora dolů. Nejprve kliknutím na tlačítko vybereme akci, poté pod ní vyplníme parametry a nakonec kliknutím na [START] akci spustíme. Pojďme se na jednotlivé možnosti podívat podrobněji:

ENCRYPT (Zašifruj) - základní akce, kterou bychom od podobného programu čekali. Vezme daný soubor, zašifruje ho zadaným heslem a uloží s příponou AEP do adresáře určeného v sekci [Set Output Folder]. Parametry akce jsou:

 Password, Again - do těchto polí zapište heslo, s nímž budete chtít soubor zašifrovat.

 Riddle - velice zajímavé políčko. Zde lze zapsat text, který by vám měl připomenout, jaké heslo jste použili (pro případ, že ho zapomenete, nebo používáte hesel více). K této nápovědě se dostanete i bez znalosti hesla, stačí kliknout na zašifrovaný soubor pravým tlačítkem a zvolit Get Riddle. Má tedy sloužit jen jako "naťuknutí", rozhodně tam nepište "Heslo je 3. měsíc v roce".

 Algorithm - volba šifrovacího algoritmu.

 Source file(s) - zde stanovíte, co se má provést se zdrojovými soubory po zašifrování. Možnosti jsou Leave it alone (nechat je být), Delete (smazat) nebo Wipe (neobnovitelně smazat).

 Pack File, then Crypt - říká, že soubor bude nejprve zkomprimován a teprve potom zašifrován. Obecně to znamená, že výsledný soubor bude menší než zdrojový (při pouhém zašifrování se naopak soubor zvětší).

SFX (Spustitelný archiv) - tato akce je velmi podobná akci ENCRYPT (vlastně je s ní téměř identická). Výsledkem však není soubor s příponou AEP, ale spustitelný soubor EXE. Tuto možnost využijete, pokud budete předávat zašifrované soubory někomu, kdo program AEP2005 nemá. Parametry jsou identické s akcí ENCRYPT, jen přibylo jedno políčko:

 SFX Comment - neboli text, který se objeví po spuštění souboru s archivem. Měl by obsahovat stručný popis toho, co se v archivu nachází.

DECRYPT (Dešifruj) - opačná akce k zašifrování. Na základě hesla získáte ze zašifrovaného souboru opět soubor původní. Parametry jsou jen dva:

 Password - sem zapište heslo.

 Source file(s) - zde určíte, co se má provést se zašifrovaným souborem po dešifrování. Buď Leave it alone (nechat ho být), nebo Delete (smazat).

ZIP (Komprimuj) tato funkce vám nabídne možnost klasického komprimování a dekomprimování souborů metodou ZIP.

 Add to ZIP-  komprimuje označené soubory do souboru ZIP (po stisku [START] budete vyzváni k zadání jména).

 Unzip - dekomprimuje označený soubor do adresáře nastaveného v sekci [Set Output Folder].

 What to do with source files - opět určíte, co dělat po dokončení akce se zdrojovými soubory (Leave it alone, Delete a Wipe).

DELETE (Smaž) - tato funkce slouží ke smazání souborů. Jestliže si říkáte, že k tomu stačí tlačítko [Delete] v Průzkumníku, tak ano - stačí. Avšak každý druhý freeware na internetu umí takto smazané soubory obnovit. Proto existují postupy, jak soubor smazat tak, aby obnovitelný nebyl (tzv. Wipe - čti vajp). Program AEP2005 nabízí oba způsoby:

 Delete - klasické obnovitelné smazání (rychlý způsob).

 Wipe - bezpečné neobnovitelné smazání (pomalý způsob).

E-MAIL - odešle označené soubory do klienta elektronické pošty.

Tímto jsme probrali základní služby, které nám program AEP poskytuje. Všechny jsou také dostupné z kontextové nabídky po kliknutí pravým tlačítkem myši např. v Průzkumníku Windows. Zbývá však ještě několik doplňkových služeb - což ovšem neznamená, že nejsou zajímavé. Jsou to takové ty pověstné třešničky na dortu.

Šifrování textu

Poměrně zajímavou možností je šifrování prostého textu. Pokud chcete např. odeslat e-mail nebo ICQ tak, aby nikdo nemohl zprávu jen tak přečíst (jen adresát, který má náš program AEP2005 a zná heslo), pak postupujte následovně. Napište zprávu do e-mailového klienta nebo do okna ICQ. Označte jí a stiskem CTRL+X text přesuňte do schránky Windows. Nyní spusťte AEP2005 a v menu zvolte E-mail > Text Encryption Tool. Do hlavního vstupního pole vložte text stisknutím CTRL+V a do sekce [Password] zapište 2x heslo. Stiskněte [ENCRYPT] a uvidíte, že zadaný text se změnil na změť nečitelných znaků uvozených hlavičkou ----BEGIN: AEP3 Encrypted Text -----. Nyní celý text označte (CTRL+A) a vložte opět do schránky (CTRL+C). V e-mailovém klientovi (nebo v ICQ) pak zašifrovaný text jednoduše vložíte stiskem CTRL+V a odešlete.

Adresát na druhé straně podle hlavičky pozná, že se jedná o text zašifrovaný právě naším programem, spustí AEP a přejde do E-mail > Text Encryption Tool. Přes schránku (CTRL+C a CTRL+V) překopíruje šifrovaný text do políčka pro text, stiskne [DECRYPT] a text je opět čitelný.

Generátor hesel

Máte problém rychle vymyslet bezpečné heslo? Spusťte generátor hesel z menu Tools > Password generator. V dialogovém okně nastavte znaky, které mé heslo obsahovat a jeho délku. Pak stiskněte tlačítko [Generate] a v poli Password: se vám jedno takové objeví.

Čistka počítače

Dalším užitečným nástrojem je funkce pro vyčištění informací, které po vás zůstanou při používání např. Internet Exploreru. Seznam navštívených adres, stažené soubory, to vše může prozradit něco z vašeho soukromí. Proto je potřeba vše smazat. Jak na to? V menu zvolte Tools > Clear Computer History a v dialogu zaškrtejte informace, které chcete pročistit. Nakonec stiskněte tlačítko [Clear], a je to.

Nastavení

Ačkoli je to nezvyklé, nastavení programu jsem nechal až nakonec. Vlastně není potřeba nic nastavovat - a pokud přece, pak se pojďme rychle podívat na ty nejzajímavější volby:

Options > Change Skin - volba pro změnu vzhledu. Vyberete ze seznamu soubor s definicí vzhledu a stiskněte [Otevřít]. Budete upozorněni, že se změna stylu projeví až při příštím spuštění a program bude ukončen. Příště už bude AEP vypadat jinak.

Hlavní nastavovací volby jsou dostupné přes menu Options > Options, my si zde popíšeme jen ty nejzajímavější:

FILES

 Show system and hidden files - v seznamu souborů budou zobrazovány i ty označené jako skryté či systémové.

 Save used passwords to a file - uloží seznam hesel použitých při šifrování do jednoho zašifrovaného souboru. Takto nezapomenete, jaké heslo jste kde použili. Do pole File zapište jméno souboru (nebo ho kliknutím na tlačítko [...] vyhledejte), pod něj do pole Password zapište heslo, jímž bude soubor zašifrován. Do pole Again zadejte totéž heslo pro kontrolu ještě jednou.

INTERFACE

 Ask password to start AEP - při každém spuštění aplikace budete dotázáni na heslo (pole Password a Again).

SECURE DELETION - v této sekci jsou volby pro nastavení bezpečného mazání souborů. Doporučuji nic neměnit!

LANGUAGE - volba jazyka.

SOUND

 Play sound after long operation - po dokončení dlouhotrvajících operací přehraje zvuk. Vy můžete nastavit, o jaký zvuk se bude jednat (soubor WAV) a co považujete za dlouhotrvající operaci (implicitně 10 s).

Závěr

Šifrování a bezpečnost dat jsou v dnešní společnosti velmi důležité. Advanced Encryption Package 2005 Professional umožňuje vybudovat si na vlastním počítači jistou úroveň zabezpečení a soukromí. Pokud potřebujete hlavně šifrovat jednotlivé soubory či text, pak je AEP ta správná volba. Navíc obsahuje jako bonus několik dalších šikovných nástrojů.

§§§§§


faq: Nejčastěji kladené dotazy...

Zdeněk Pokorný

C05P0148

Na počítači mi postupem času přestaly fungovat některé programy, které jsem měl naistalované (Audiograbber, AutoCad 2000, Megastar). Při spouštění souborů EXE se vůbec nic nestane. Když na nějaký kliknu, nic se nespustí a systém nevypíše ani chybové hlášení. Nepomohlo ani opětovné přeinstalování softwaru, často nelze ani spustit instalační program. Jediné, co pomůže, je přeinstalování Windows, ale funguje to jen pár měsíců. Používám Windows XP SP2.

Obávám se, že se jedná o nějaký virus, který opětovně napadá váš počítač. Řešení bych viděl v instalaci a pravidelné aktualizaci antivirového programu, který by se měl aplikovat na nově nainstalovaný systém. Pozor si dejte i na zdroje instalací. Častokrát jsem se setkal s tím, že virus byl i na vypálených instalačních CD. Doporučil bych také ověření hard disku nějakým testem. Vadné sektory mohou rovněž způsobit takovéto nestandardní chování počítače.

V počítači jsem měl dva HDD, oba 60 GB, zn. Seagate a WD. Pořídil jsem si rámečky na HDD a různě s nimi experimentoval. V jedné chvíli při zasouvání rámečku obrazovka monitoru zablikala, přejela přes ní nějaká neuspořádaná čísla a od té doby byly disky nečitelné a počítač o nich nevěděl - ani z DOSu, BIOSu, atd... (snad nějaký zkrat či náhodný impuls). Zkoušel jsem všelijaké freewarové programy na opravu HDD, ale bezvýsledně. Po řadě marných pokusů (nerad bych o data přišel) jsem disky odvezl do Prahy do servisu specializovaného na získávání dat z poškozených disků. Tam mi po proměření řekli, že data na discích jsou, ale disky jsou hardwarově zaheslované (!!!). Jejich odheslování by stálo 35 000 Kč. (Cena disků byla tehdy cca 3 000 za disk). Data jsou pro mne důležitá, ale ne za tuto cenu. Obracím se proto na vás, zda lze tuto situaci "amatérsky" řešit. Buď nějakým freewarem, který je umí hardwarově odheslovat (zatím jsem na žádný nenarazil), nebo nějak podomácku vyměnit elektroniku za jinou ze stejného typu, nebo jinak?

Asi vás zklamu, ale nedomnívám se, že lze nějakou "amatérskou" metodou data z disků zachránit. Šanci bych viděl pouze v oslovení jiné firmy, která bude mít přijatelnější ceny. Situace je ale taková, že ceny za záchranu dat z havarovaných disků se pohybují v řádu tisíců.

Z popisu vašeho problému jsem pochopil, že jste výměnu disků prováděl za chodu počítače. Na to je potřeba dát pozor: disky musíte měnit ve vypnutém stroji! V opačném případě riskujete nejen poškození pevných disků, ale i dalších komponent počítače.

Dobrý den, mám v počítači disk s rozhraním Serial ATA. Koupil jsem si na něj výměnný rámeček, abych mohl disk přenášet i jinam. Na rozdíl od rámečků s rozhraním IDE (ATA 33/66/100), které mají mezikonektor pro data i napájení (konektor disku tak méně trpí), rámeček Serial ATA nic takového nemá a pro připojování se při manipulaci s diskem v rámečku používá přímo konektor na disku. Dotaz zní: nehrozí při každodenním vyndávání disku nějaké vážnější opotřebení nebo poškození konektoru? Proč se u rámečků Serial ATA nepoužívá řešení jako u rámečků s IDE rozhraním?

Nejedná se o obecnou vlastnost rámečků SATA, ale pouze o konkrétní řešení jednoho výrobce. Existují i rámečky, jež mají propojení řešené redukcí, kterou jste popsal u framů IDE. Budete-li při manipulaci se svým diskem opatrný, myslím, že by se konektor vážně poškodit neměl.

Po instalaci TV karty LEADTEK WINFAST DV2000 je nefunkční grafická karta GIGABITE RADEON 9600 PRO. Nastavení obrazovky je: rozlišení 800 x 600, 4 bity. Větší rozlišení se nastavit nedá. Na kartě Displeje - Vlastnosti vypíše: "Toto zařízení nemůže nalézt dostatek volných prostředků, které by mohlo používat". TV kartu jsem vyzkoušel s jinou grafickou kartou (NVIDIA) ve svém PC bez jakýchkoli nastavení, a vše bylo v pořádku. Přeinstaloval jsem ovladače, TV kartu jsem vyzkoušel ve všech PCI slotech, zkoušel jsem i nastavení v BIOSu, ale nepomohlo to, musel jsem TV kartu vypojit.

Jedná se tu o drobnou nekompatibilitu nebo chybu v driverech. Jediné, co by mohlo pomoci, je nastavení karty do modu AGP4x. Podobný problém se vyskytuje při použití zmiňované grafické karty a některých základních desek s chipsety SiS 745, 746 a Via KT400.

Koupil jsem si bazarový počítač a na skříni byla nalepena originální MS nálepka Windows 98 Second Edition - OEM Product. K počítači nebyla žádná instalační média (ani k HW) a vzhledem k tomu, že k němu patřila německá klávesnice, usuzuji, že byl původně používán v cizině. Disk byl kompletně zformátovaný, nainstaloval jsem na něj tedy W98CZ z CD od druhého počítače a použil kód z nálepky na skříni. Můj dotaz spočívá v tom, zda lze na tuto instalaci pohlížet jako na legální Windows či nikoliv.

Licenční smlouva s koncovým uživatelem EULA, která určuje pravidla pro užívání OEM verzí Microsoft produktů, by vám pomohla najít správnou odpověď. Ideálně by mělo být licenční číslo použito pouze s daným produktem, v dané jazykové verzi a z konkrétního datového média. Jinými slovy, vaše instalace legální není, ale domnívám se, že v tomto případě by výrobce mohl přimhouřit oči.

Chtěl bych poprosit o radu ohledně zálohování na optická média. Zajímalo by mě, zda je vzhledem k trvanlivosti záznamové vrstvy pro dlouhodobé uchování dat (mnoho let) vhodnější -R, +R nebo -(+)RW. Četl jsem, že organická barviva u nepřepisovatelných médií mají daleko nižší trvanlivost než informace uložené v podobě úseků z různých fází kovových slitin u přepisovatelných médií, ale byl to pouze amatérský názor bez odkazu na odborné články, proto píši tento dotaz. Jak je to s reakcemi disků na vzdušnou vlhkost a s jejich následnou degradací, existují nějaké ověřené značky (druhy disků) či obšírnější testy?

Všeobecně platí, že CD média mají oproti DVD médiím nepoměrně vyšší životnost. U přepisovatelných disků je jistota o něco vyšší, přesně jak jste ve svém dotazu napsal, ale vše je otázkou zkušenosti. Já osobně léta používám média od Imation, That\sWrite a BenQ. Moje zkušenosti jsou dobré, ale pro jistotu důležitá data ukládám na více záznamových médií a pravidelně zálohy kopíruji.

Mám počítač něco přes dva roky a donedávna fungoval téměř bez problémů. Nikdy jsem neměnil žádnou hardwarovou součást. Poslední dobou se občas sám zničehonic vypne, ale na skříni zůstává rozsvícená zelená kontrolka. Počítač nereaguje ani na pokus o nové spuštění hlavním vypínačem. Podařilo se mi ho znovu spustit až poté, kdy jsem na chvilku vytáhl přívodní kabel ze zásuvky a znovu ho zapojil. Někdy se znovu vypne ještě dříve, než se nastartuje.

Jedná se zjevně o nějakou hardwarovou chybu. Doporučuji obrátit se na odborníky, nejlépe na firmu, která vám počítač prodala. Podle vašeho popisu bych odhadoval nějaký problém s chlazením zdroje, procesoru či grafické karty. Zkuste nainstalovat nějaký testovací software, který může hodně napovědět.

Mám procesor Intel P4 3,0 GHz HT BOX socket 478 a desku od Intelu. Při startu má procesor 55°C, při normální práci 64°C, při náročnějších úkonech (VOB to AVI ) 72, 73, 74, 75°C, a pak se vypne. K monitorování požívám Intel active monitor. Nejdříve se přehřívá Procesor zone, později System zone 2 dosáhne 55°C. Co mám dělat, v čem je chyba, bude to nutné chladit vodou?

Chlazení je pro provoz počítače velmi důležitý prvek. Nejedná se jen o konkrétní chladič procesoru, disku nebo grafické karty, ale i o zabezpečení průchodu vzduchu do a z počítače. Case počítače bychom měli vybírat i s ohledem právě na průchodnost vzduchu, kterou lze zlepšit i přidáním dalšího ventilátoru. Je důležité, aby počítač nebyl uzavřený v nábytku, aby nebyly něčím zakryté průduchy apod.

Co se teploty týče, kritická hranice pro uvedený procesor je 85°C. Lze tedy nastavit monitor o něco výše a pokusíte-li se o lepší odvětrání celé skříně, myslím, že dosáhnete vhodné teploty a procesor bude fungovat bez problémů. Chladič dodávaný k boxovaným procesorům je pro provoz CPU za standardních podmínek dostatečný.

Na starším PC mám kartu ATI TV WONDER 180-G01077-100 (Pentium III/450 MHz, paměť asi 160 MB, HDD 40 GB). Na Windows 98 fungovala bez problémů, ale po instalaci Windows 2000 už tomu tak není. Prý je zapotřebí jiný ovladač. Můžete poradit, je-li to ovladačem a odkud se dá stáhnout?

Vhodný ovladač naleznete na webu výrobce: www.ati.com \ Drivers & Software \ Windows 200 Drivers & Software \ TV Tuners \ a dále podle typu vaší karty.

Chtěl bych si pořídit DVD vypalovačku, ale nevím, jaké jsou minimální nároky na parametry počítače a s jakým modelem bych vypalování úspěšně zvládl. Mám několik tipů, ale neznám jejich nároky na systém. Konfigurace mého PC je: ATHLON 800 MHz, 512 MB RAM, WIN.ME + XP/PROFESSIONAL SP2. Základní deska: FIC AZ11EA, VIA KT-133A, ATA100, 266 MHz, ZK, ATX, grafická karta Nvidia GeForce 2/MX400 32 MB, mechanika TEAC DVD-ROM DV-516D + HP CD-Writer cd16n. Dva pevné disky Western Digital WD800JB 8cache 7200 ot.

Všechno je vlastně otázkou softwaru. DVD mechanika bude na vašem počítači určitě pracovat, ale software, který bude mechaniku obsluhovat, potřebuje určitou konfiguraci. Požadavky softwaru naleznete na krabici či webových stránkách výrobce, případně prodejce. Velice důležité je i to, aby byla zajištěna vysoká průchodnost dat. Z popisu vaší konfigurace plyne, že většina programů by na vašem počítači pracovat měla. Pro větší jistotu při vypalování médií doporučuji vypnout rezidentní programy typu antiviru.

V prohlížeči MSIE6 jsem během připojení odstranil oblíbenou stránku a od té doby mi IE vyhazuje chybu: ERROR. The requested URL could not be retrieved. Nevím co s tím. Pokusil jsem se i přeinstalovat IE, ale marně.

Je třeba, abyste nejprve odmazal všechny dočasné soubory Internet Exploreru a následně vymazal i všechna nastavení pro konkrétního uživatele. Ta naleznete v adresáři C:\Documents and Settings\jméno_uživatele\Data aplikací\Microsoft\Internet Explorer. V případě, že by problém přetrvával, zálohujte své oblíbené položky a celý postup opakujte, včetně vymazání oblíbených položek. Po restartu PC nakopírujte oblíbené položky zpět do adresáře C:\Documents and Settings\jméno_uživatele\Oblíbené položky.

Jak v programu Nero 6 provést načtení dat z CD, pokud chci připálit další data? V Neru 5 existoval pomocník, ale v Neru 6 není. Když chci ke stávajícím datům připálit nová, ta starší se mi ve stromové struktuře nezobrazují a jsou vidět jen ta nová. Jak tedy docílím toho, abych dole na liště v Neru 6 viděl načtená data a mohl k nim připálit nová a následně se mi po spuštění CD zobrazovaly všechny složky a soubory?

Je třeba, abyste vložil do mechaniky neuzavřený disk s vícenásobnými sekcemi. Pak již jen zvolíte v menu Nera volbu přidat další sekci na disk. V případě, že nastavíte volbu jinou, zůstanou vaše data ukryta.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou pro správné rozpoznání problému zásadní. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware. Dotazy můžete zasílat elektronicky na e-mailové adresy faq@idg.cz nebo pcworld@idg.cz.

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows

Jan Povolný

C05P0153

Měsíc uběhl jako voda a další díl užitečných tipů a triků pro Windows je před vámi. A s ním i tradiční úvod, tentokrát ovšem z jiného soudku. Před Vánoci jsem se totiž stal šťastným majitelem zařízení s Windows Mobile 2003 a musím přiznat, že mi tento OS přirostl k srdci. O to více mě potěšila zpráva, že v Asii se již objevil první telefon (zatím) s novou verzí mobilních Windows s pracovním názvem Magneto. A screenshoty vypadají opravdu skvěle. Neznalé uživatele předem upozorňuji, že mobilní Windows rozhodně nelze funkčně srovnávat s klasickou stolní variantou. Pokud nemáte příslušný mobil nebo PocketPC, asi byste z nich byli zklamáni. My ostatní se nového Magneta nemůžeme dočkat, dvouletá prodleva udělala své.

Ale zpět k Microsoftu. Vypadá to, že ho Evropa opravdu nemá ráda. A to se Bill Gates skutečně snaží a objíždí evropské politiky, jak jen může. Národní vlády dokonce vyhrožují nasazováním alternativních OS do státních informačních struktur. České republice jako by se toto všechno vyhýbalo. Naše vztahy s Microsoftem se naopak jeví jako velmi dobré. Tak uvidíme, kdo vyhraje.

Tipy pro Windows

Režim kompatibility

(Win XP) S nástupem Windows XP museli uživatelé a počítačoví administrátoři řešit spoustu problémů. Mimo jiné nefunkčnost starších aplikací v systému XP i přes to, že se jádro systému prakticky od předchozích Windows 2000 Workstation nelišilo. Tento problém přetrvává i po několika letech. Např. starší CAD aplikace (které není zvykem upgradovat každý rok) stále trvají na běhu ve Windows 2000 jen proto, že v době jejich vzniku Windows XP neexistovaly. Řešením tohoto problému je použití takzvaného režimu kompatibility, který Microsoft implementoval právě díky očekávaným problémům se staršími aplikacemi. Jeho použití je celkem snadné. Následující řádky nám osvětlí, jak postupovat.

Pokud marně zápasíte s instalací nebo spuštěním starší aplikace, případně počítačové hry pod Windows XP, proveďte následující kroky. Nejprve je nutné vytvořit na ploše klasického zástupce problematické aplikace. Může jím být i instalační program, to je zcela lhostejné.

Poté poklepejte na tohoto zástupce pravým tlačítkem myši a vyberte položku Vlastnosti. V dialogu pokračujte na záložku Kompatibilita. Zde můžete jednak zvolit jeden z režimů kompatibility zaškrtnutím příslušného políčka a volbou operačního systému, který chcete emulovat, jednak zde můžete napevno nastavit, v jakém rozlišení a s jakou barevnou hloubkou se má problémová aplikace spustit. To může být užitečné zejména u velmi starých her.

Vyvarujte se použití režimu kompatibility pro systémové aplikace, jako jsou antivirové programy nebo třeba defragmentátory pevného disku. Chybným nastavením by mohlo dojít k nevratnému poškození dat ve vašem počítači. U ostatních programů pracuje režim kompatibility až překvapivě dobře-  právě z důvodů řečených v úvodu tohoto triku.

Zapomínáte heslo?

(Win XP) Jelikož většina z nás již používá poslední aktuální verzi Windows, troufnu si pokračovat právě tipem pro Windows XP. A podle mého názoru tipem velmi užitečným. Zeptám se tedy ještě jednou. Zapomínáte své přihlašovací heslo? Pokud ano, pak čtěte dál, Microsoft na vás nezapomněl.

Na úvod malou poznámku. Níže uvedený způsob nalezení hesla není zrovna ukázkou bezpečnosti a disciplíny při ochraně soukromých dat. Pokud si svých dat skutečně ceníte, raději si své heslo pamatujte. Konec poznámky.

Ve Windows XP se nachází uživatelům poměrně neznámá služba s názvem Zabránit zapomenutí hesla. Tato služba vám sice nezabrání v tom, abyste heslo zapomněli, vytvoří však záchranou disketu ještě v době, kdy si heslo pamatujete, a pomocí této diskety se můžete ke svému účtu kdykoliv přihlásit bez hesla. Zde je nutné dodat, že disketa umožní přihlášení komukoliv i v případě, pokud jste od doby jejího vytvoření heslo změnili.

Jděte do menu Start a zvolte Ovládací panely. Vyberte položku Uživatelské účty a poklepejte na uživatele, pro něhož chcete výše uvedenou disketu vytvořit. V následném dialogu zvolte v levém horním rohu výše uvedenou službu. Připravte si prázdnou disketu a nechte se vést průvodcem, který se dotáže na aktuální heslo a vytvoří vše potřebné. Poté uložte disketu na bezpečné místo a doufejte, že ji nenajde nikdo nepovolaný. Jestli jsou vaše Windows členem domény, probíhá kvůli autorizaci vytvářecí proces trochu jiným způsobem.

Nyní něco málo ke způsobu obnovení hesla. Stane-li se vám skutečně, že heslo zapomenete a vytvořili jste již dříve potřebnou disketu (a nikdo vám ji zatím neodcizil), dostanete při neúspěšném přihlášení možnost vložit disketu pro vytvoření nového hesla (případně stiskněte tlačítko Nové heslo v případě, že se hlásíte do domény) a podrobný průvodce vás provede přes všechna úskalí. Poté budete mít opět přístup k účtu. Disketu lze použít několikrát po sobě bez zjevné újmy. Pouze pokud si vytvoříte novou, bude vám ta starší k ničemu.

Startujte s lepšími fonty

(Win XP) V průběhu svého vývoje prodělaly Windows velké změny hlavně po vzhledové a ergonomické stránce. Ostatně grafické prostředí každé nové verze (ve Windows XP přiléhavě nazváno "omalovánkou") je hlavním tahákem pro obyčejného uživatele, který zpravidla neocení nové jádro nebo vylepšené funkce. Vývojem prošlo i vyhlazování (antialiasing) písma. Windows XP k tomuto účelu používají novou funkci nazvanou ClearType. Její účinnost si předvedeme v následujícím tipu.

Standardní start Windows XP končí úvodní přihlašovací obrazovkou s nápisem Vítejte. Obvyklý přihlašovací dialog používá příliš malé písmo na to, abyste postřehli, že není vyhlazené, u slova Vítejte je to ovšem patrné na první pohled. ClearType je totiž na této obrazovce vypnutý.

Pro zapnutí vyhlazování je nutné provést malou změnu v systémovém registru Windows. Jděte tedy do menu Start - Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_USERS - .DEFAULT - Control Panel - Desktop. Zde je pro nás důležitá položka FontSmoothingType, která je standardně nastavená na hodnotu 1. Poklepejte na ni levým tlačítkem myši a změňte její hodnotu na 2. Poté zavřete regedit a restartujte Windows.

Po restartu by měla být úvodní přihlašovací obrazovka vylepšena o vyhlazené písmo. Jestliže tuto změnu nepoznáte, zkuste se prostě přihlásit jako jeden z uživatelů Windows. Po přihlášení se totiž písmo na malý okamžik opět přepne do nevyhlazené podoby a pak je rozdíl zřetelně patrný.

Tipy pro MS Office

Obálky rychleji

(Word 2000 a vyšší) Jak již název napovídá, budeme se snad poprvé zabývat tiskem obálek - velmi často používanou a potřebnou procedurou každé sekretářky. Word se s obálkami od verze 2000 umí vypořádat celkem solidně, zvláště ve spojení s vhodnou tiskárnou. Jestliže patříte mezi uživatele, kteří tisknou na obálky téměř denně, určitě si nenechte ujít následující malý tip.

Předpokládejme tedy, že chcete vytisknout obálku s odesílatelem a adresátem - tak, jak je to běžně obvyklé. Jdete tedy do roletového menu Nástroje a zvolíte položku Obálky a štítky. Zde vyplníte obě adresy, vložíte obálku do tiskárny a hotovo. Tento postup ale nepatří mezi nejrychlejší, proto to nyní zkusíme trošku jinak. Adresu odesílatele a příjemce totiž není nutné neustále vyplňovat. Lze ji nastavit trvale.

Začneme adresou odesílatele. Jděte do roletového menu Nástroje a zvolte Možnosti. Zde pokračujte na záložku Informace o uživateli a zadejte svoji adresu do pole Poštovní adresa ve tvaru, v němž ji chcete na obálce zobrazovat.

Poté uveďte při psaní dopisu na obvyklé místo na začátku stránky adresu osoby, které dopis posíláte (opět ve tvaru, jenž požadujete na obálce). Když se nyní před tiskem dopisu vrátíte do dialogu Obálky a štítky, budete mít již obě adresy správně vyplněné a stačí jen stisknout příslušné tlačítko pro tisk. Vaši adresu odesílatele si Word samozřejmě bude pamatovat již navždy, nebo alespoň do té doby, než ji změníte v dialogu Možnosti.

Kalkulačka po ruce

(Excel 2000 a vyšší) Druhým dnešním tipem pro MS Office nebude žádná žhavá novinka. Mnozí možná níže nastíněný trik již nějaký čas používají. Nejedná se o editaci registrů, obtížnost lze označit za nízkou. Tento tip je prostě jen užitečný, snad to stačí...

Představte si, že navrhujete nějakou složitější tabulku v Excelu. Při tomto návrhu přirozeně provádíte (převážně automaticky) velké množství různých výpočtů. Často ale narazíte, když potřebujete rychle spočítat/vyzkoušet jednoduchou úlohu mimo vámi vytvářenou tabulku. Potom pravděpodobně použijete různé další menší tabulky, kde tyto pomocné výpočty provádíte. To ale není nutné, pokud máte někde po ruce kalkulátor. V Excelu si pomocí následujícího postupu umístíte kalkulačku přímo do pracovní lišty s ikonami a kdykoliv ji na požádání vyvoláte.

Spusťte Excel a jděte do roletového menu Zobrazit - Panely nástrojů - Vlastní. V následujícím dialogu se přepněte na záložku Příkazy a z menu v levé části vyberte kategorii Nástroje. Potom v seznamu příkazů sjeďte téměř na konec, kde hledejte ikonu kalkulátoru s názvem Vlastní (Custom). Tuto potom uchopte levým tlačítkem myši a přetáhněte ji na libovolné místo v liště s ikonami. Do lišty se přidá příslušný příkaz, po jehož stisku přímo v Excelu vyvoláte standardní okenní kalkulačku, kterou zase kombinací ALT+F4 ukončíte. Takto máte kalkulačku stále po ruce.

Upravujte hotové tabulky

(Excel 2000 a vyšší) Posledním office tipem dnešního dílu bude podle mého názoru užitečná rada, jak si poradit s úpravami již hotové tabulky.

Při počátečním návrhu mnohdy nemáme tušení, jak bude výsledná tabulka vypadat. Nebo to víme velmi přesně, ale postupem času se naše požadavky radikálně změní. Provádět změny na hotové tabulce je postupem času čím dál obtížnější, někomu se to dokonce může zdát zcela nemožné. Jeden ze způsobů změn buněk v naplněné tabulce si ukážeme níže.

Hotovou tabulku lze samozřejmě upravovat přidáváním řádků a sloupců. Nerozdělíme však hotový sloupec na dva tak, abychom nepoškodili vsunutá data. Máme li např. ve sloupci celé jméno (Jan Novák), můžeme ho časem chtít rozdělit na samotné jméno a příjmení. Toho už obyčejným přidáním sloupce nedosáhneme. Možné to ovšem je, a není to ani příliš složité.

Označte myší sloupec obsahující v buňkách nevhodná data (v našem případě celé jméno). Jděte do roletového menu Data a zvolte položku Text do sloupců. Spustíte jakéhosi kouzelníka, který vás ve třech krocích provede celou procedurou. V prvním kroku jste dotázáni, jakým způsobem je text oddělen. V našem případě je mezi jménem a příjmením mezera. Ve druhém kroku se Excel sám pokusí nabídnout vlastní rozdělení podle rozdělovacích znaků, které jste navrhli v kroku prvním. Pokud vám rozdělení nevyhovuje, můžete myší sami určit dělící čáry. V posledním kroku určíte některé další vlastnosti pro budoucí dva oddělené sloupce.

Po dokončení jsou data rozdělena a tabulka upravena. Tento postup lze samozřejmě opakovat a kombinovat tak, abyste dosáhli všech požadovaných změn.

Easter Eggs

Po delší době opět přidáme k našemu souboru tipů a triků alespoň dvě velikonoční vajíčka.

Autoři Excelu 2000

(Office 2000) Pakliže jste ještě stále uživateli staršího Excelu 2000, můžete si vyzkoušet následující trik, který vyvolá velmi pěkně zpracované "autorské credits". A pak nemá být ten Excel tak veliký.

Spusťte Excel a stiskněte klávesu F5. Ta vyvolá funkci Přejít na. Do kolonky vepište rozsah X2000:L2000 a stiskněte OK. Měl by se vám označit příslušný pruh buněk. Poté stiskněte jednou klávesu TAB. Pozice kurzoru by měla být M2000. Stiskněte a podržte klávesy CTRL+SHIFT a myší klikněte na ikonu pro tvorbu grafů, kterou najdete v pruhu ikon v horní části Excelu.

A máte to.

Solitaire

Solitaire je na poli aplikací Windows naprostou klasikou. I přes svou jednoduchost se jistě jedná o nejhranější hru na kancelářském PC. Proto obsahuje hned několik vajíček, jimiž můžete své hraní zjednodušit. O některých už jsme psali, dnes si řekneme o tom nejdůležitějším - výherním.

Spusťte Solitaire a stiskněte kombinaci kláves ALT+SHIFT+2. Vyhráli jste. Jednoduché a rychlé.

Tímto jednoduchým trikem se dnes rozloučíme. Příště se těším opět na shledanou.

Intertipy

Zatímco v hlavním úvodníku jsem se věnoval převážně Windows a Microsoftu (tak, jak jsem měl), nemohu v úvodu k internetovým tipům opomenout pořádnou sněhovou kalamitu, která zasypala naší zemi. Dokonce i "ve Praze" je poměrně neprůjezdno. Toto počasí zajisté ovlivňuje i bezdrátová připojení na frekvenci 2,4 GHz a ani Ronja na tom v hustém sněžení nebude nejlépe. Sám to právě pociťuji na svém notebooku, připojeném jak jinak než právě přes Wi-Fi. Letošní tuhá zima prokazuje fakt, že bezdrátové připojení na volné frekvenci nepatří mezi nejspolehlivější a hodí se právě tam, kam bylo původně určeno. Do kanceláří ve velkých administrativních budovách, do hotelů nebo restaurací. Tam zatím nesněží.

Obsahem dnešního vloženého článku budou po delší době opět stránky s takzvanými velikonočními vajíčky (easter eggs), jak jsou označovány různé legrácky a finty ukryté v softwarových produktech.

Eeggs.com

http://www.eeggs.com

Jestliže se máme zaměřit na weby s easter eggs, nemůžeme začít nikde jinde, než u největší zásobárny těchto tipů a triků eeggs.com. Tento web není jen rozsáhlou databází tipů pro počítače a software, najdete zde i jiná témata, např. ze světa filmu, hudby, televize, knih a umění. My se ale přece jen budeme věnovat těm počítačovým. Triky jsou děleny do několika dalších hlavních podkategorií. Za všechny mohu jmenovat Applications a Operating systems. Je jich ovšem mnohem více. V každé kategorii pak najdete ještě nekonečné množství sekcí. Operační systémy se pak nevěnují zdaleka jen rozličným verzím Windows, nechybí ani jiné platformy jako je Commodore 128 nebo fenomenální ZX Spectrum. V další úrovni najdete samotné triky, které jsou zpracovány velmi kvalitně včetně ilustrační grafiky (je-li potřeba). Tipy je možné bodovat a pod každým je k dispozici malá diskuse sloužící hlavně k ověření funkčnosti. Kromě databáze triků najdete na úvodní stránce nezbytný vyhledávací nástroj a také modul pro přidání dalších vajíček. Stránka průběžně sestavuje i jakési TOP žebříčky, které poslouží k trošku lepší orientaci v již dost rozsáhlé databázi. Pokud chcete být informování o nových úlovcích, nechejte si zasílat informační newsletter. Nic více, ale ani méně. Anglicky.

DVD Easter Eggs

http://www.dvdeastereggs.com

DVD Easter Eggs jsou velmi pěkně zpracovaným webem, jak po stránce obsahové, tak po té vzhledové. Nehledejte zde ovšem rady a triky pro provozování vašich DVD mechanik. Tento site vám poskytne něco podobného jako filmová sekce z předchozího odkazu. Tedy různé zajímavé texty či ukázky z filmů distribuovaných na DVD. V úvodu naleznete přehled nejnovějších zpráv z dané oblasti, v levém menu pak máte na výběr nejrůznější součásti, od samotných velikonočních vajíček až po seznam diskusních skupin, nebo nezbytný vyhledávač. K dispozici je samozřejmě i součást přiléhavě nazvaná Feedback, kde máte možnost vyjádřit své myšlenky a postřehy nebo upozornit na další vajíčka. K dispozici je i obligátní možnost zasílání novinek e-mailem. Vše anglicky, v příjemné modré barvě.

Vaječné nebe

http://www.eggheaven2000.com

Stránky s velmi přiléhavým názvem a trochu nevkusnou červenou barvou. Web je velmi přehledný a nenajdete na něm žádné zbytečné odkazy a grafické prvky. Na úvodní stránce máte k dispozici přehled kategorií, které opět pokrývají celou škálu oborů, od počítačů přes film a umění až k hudbě a počítačovým hrám. Každá kategorie obsahuje množství sekcí, které se dále dělí na jednotlivé triky. Největší počet najdete samozřejmě mezi softwarem. V dolní části úvodní stránky uvidíte seznam nejnovějších přírůstků, vpravo pak máte možnost přidat vlastní trik, případně si přečíst Egg FAQ. Nechybí ani kvalitní vyhledávač, pomocí něhož se v databázi velmi rychle zorientujete. Vše anglicky, ale v případě těchto přehledných stránek to nebude na překážku.

Skryté vlastnosti DVD

http://www.dvdreview.com/html/hidden_features.shtml

Takto poněkud krkolomně by se daly charakterizovat Hidden Features magazínu DVD Review. Jelikož je tato stránka součástí většího projektu, nenajdete zde kromě DVD triků nic zbytečného navíc. Úvodní stránka odhalí nejnovější přírůstky v seznamu, které jsou následovány kompletním soupisem filmů a jejich skrytých vlastností. Filmů je opravdu velmi velmi mnoho, a proto zamrzí, že zde nemůžete vyhledávat. Anglicky.

Software Tips and Tricks

http://www.softwaretipsandtricks.com/eastereggs/

Tato stránka je pro náš seriál zajímavá nejen svojí částí věnovanou velikonočním vajíčkům. Najdete zde i obvyklou dávku tipů a triků pro všechny verze Windows. Samotná velikonoční vajíčka jsou rozdělena do kategorií, z nichž každou reprezentuje přehledná tabulka se seznamem jednotlivých triků. Kategorie jsou celkem tři. Operační systémy samozřejmě nemohou chybět, následují DTP aplikace, kam ovšem autoři zahrnuli i MS Office. Zbytek je označen jako "Ostatní". V levém menu potom můžete využít dalších služeb stránek, např. se zúčastnit rozhovorů v diskusních fórech nebo si pročíst články věnované Windows. V těchto stránkách překvapivě nemůžete vyhledávat. Alternativou k chybějícímu vyhledavači je tak pouze mapa stránek jako taková. Pokud chcete být informováni, můžete si nechat zasílat příslušné e-maily, nechybí ani možnost vyjádřit se na adresu autorů, případně doplnit nějaký tip a trik. Je to opravdu mnoho, v docela povedeném hávu a anglickém jazyce.

DVD Dungeon

http://movieweb.com/dvd/eggs/

Vcelku nápaditý název stránky, věnované DVD titulům obecně a na výše uvedeném odkazu speciálně velikonočním vajíčkům. V úvodu vás překvapí osobitý design doplněný lištou s abecedou. Pod každým písmenem se skrývá seznam DVD titulů s příslušným popisem daného triku. Vše je doplněno vyhledávačem, který umí rozlišit prohledávané součásti stránek. Easter eggs totiž nejsou to jediné, co na Movie Webu najdete (viz přehledné horní menu). Vše anglicky.

Tímto odkazem se dnes rozloučíme. Na první pohled je patrné, že doménou velikonočních vajíček nejsou jen počítače. Při práci na jakémkoliv produktu je evidentně potřeba trocha zábavy, a proto najdete skryté triky i v jiných oblastech než těch softwarových. Příště se těším opět na shledanou.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Exkluzivní zpráva o hackerech I

David Čepička, Arne Arnold,Daniel Behrens a Tobias Weidemann

C05P0199

Platit za přístup na některé placené internetové stránky? Proč, když například profesionální hackeři se dostanou všude zdarma! Tato exkluzivní zpráva vám na následujících stránkách odkryje nejčastější finty hackerů a vysvětlí jejich technické pozadí.

Není hacker jako hacker - alespoň pokud se zeptáte někoho, kdo se pohybuje v jejich vodách. Dozvíte se totiž minimálně to, že existují dobří a zlí. Ti dobří se nazývají hackeři. Jejich zálibou je vyhledávání slabých míst na internetových serverech, mají na paměti blaho veřejnosti a nestojí o to, aby se touto činností třeba nezákonně obohatili. Zachovávají jakousi hackerskou etiku, jejíž principy si mohou zájemci přečíst například na internetové adrese webzone.k3.mah.se/k3jolo/HackerCultures/tradethics.htm. Existují však i zlí hackeři, kterým se jejich hantýrkou říká crackeři. Při své často nekalé činnosti sledují výlučně svůj zájem. V našem článku se od této chvíle budeme zabývat právě těmi zlými.

Rozdělení na hackery a crackery však naleznete pouze v prostředí, kde se pohybují. Mimo něj nazýváme hackerem každého, kdo neoprávněně pronikne do obsahu internetových stránek.

Nabourání internetové stránky je daleko častější, než by se mohlo zdát. Proto jsme si pohovořili s řadou administrátorů, ale i s mnoha hackery a prolamovači hesel o tom, co se dá na internetových serverech objevit tajného.

Placené internetové stránky

Každý, kdo na internetu nabízí nějaké informace, za něž chce zaplatit, musí vybudovat nějaký způsob ochrany před neoprávněným přístupem. Až po přihlášení pomocí uživatelského jména a hesla může uživatel vidět placený obsah WWW stránek. Ale i přesto se tyto ochranné metody jeví jako krajně nevyhovující. Přečtěte si, jak hackeři takovou ochranu obcházejí!

Deep Links: jednoduchá metoda hackerů, jak se dostat na špatně chráněné placené WWW stránky

Řada odborníků se shoduje na skutečnosti, že při ochraně obsahu placených WWW stránek se jejich provozovatelé chovají přinejmenším naivně. U řady z nich vypadá ochrana proti neoprávněnému přístupu tak, že na svých neplacených stránkách neuvedou přímé odkazy k placenému obsahu a doufají, že na adresu placených stránek nikdo nepřijde.

Takoví provozovatelé např. volně zpřístupní uvítací stránku na adrese www.<hlavnistranka>.cz. Po přihlášení se platící uživatel dostane na stránky s placeným obsahem. Tyto stránky leží kupříkladu na adrese www.<hlavnistranka>.cz/placene/. Přímý odkaz na tuto adresu chybí, ale to je zároveň veškerá ochrana proti neoprávněnému přístupu. Jakmile si zákazník adresy placené stránky všimne, může ji zdarma rozšířit dále. Takové odkazy, které vedou přímo k placenému obsahu, se nazývají Deep Links. V našem příkladu by mezi Deep Links patřila např. adresa www.<hlavnistranka>.cz/placene/obsah1.htm. Popisovaná ochrana je asi na takové úrovni, jako když si představíte malé dítě, které zavře oči a věří, že teď nikdo nemůže nic vidět, protože ono samo nic nevidí. Tímto primitivním způsobem ochrany operují zejména malí poskytovatelé placených služeb, jelikož nevlastní potřebné know-how pro nasazení pokročilejších technik ochrany WWW stránek.

WWW Spoofing: i lépe chráněné WWW stránky se dají prolomit

Řada poskytovatelů placeného obsahu WWW stránek se proti Deep Links chrání. Jestliže nějaký nepřihlášený uživatel zadá do internetového prohlížeče adresu odkazu typu Deep Link, je automaticky přesměrován buď na uvítací stránku nebo je vyzván k zadání přihlašovacího jména a hesla. Ale i tato technika má svoje slabiny. Skutečnost, zda je uživatel již přihlášen nebo zda se ještě nepřihlásil, pozná webový server podle toho, ze které stránky se uživatel na stránku s placeným obsahem dostal. Tuto informaci mu prohlížeč prozradí prostřednictvím tzv. referreru. Více informací k tomuto tématu vám poskytne rámeček s názvem Triky prohlížeče: trocha teorie z oblasti internetových prohlížečů.

A co se za tím vším skrývá? Dejme tomu, že se uživatel úspěšně přihlásí do placené zóny, dostane se tedy například na www.<hlavnistranka>.cz/placene/obsah1.htm. Odtud smí brouzdat na ostatní stránky s placeným obsahem, které vždy nejprve prověří, zda se na ně dostal rovněž z placené stránky. Jedině tak je zajištěno, že se uživatel pro přístup k placeným stránkám minimálně jednou (a to na začátku) úspěšně přihlásil. Pokud měla poslední stránka, z níž se uživatel na placené stránky dostal, úplně jinou adresu, například www.<jinaadresa>.cz, bude uživatelův požadavek na zobrazení obsahu placených WWW stránek odmítnut.

Tento způsob ochrany proti Deep Links je hojně rozšířen, ale je ho rovněž možné obejít. Jenom je nutné WWW server přesvědčit, že poslední stránka, z níž přecházíme na placené stránky, byla rovněž součástí placené oblasti. Pro tento účel existují speciální utility, s nimiž je to hračka.

Takovému "přesvědčování" WWW serveru se rovněž říká spoofing. V angličtině sloveso "to spoof" znamená švindlovat nebo podvádět. Podvod spočívá v hlavičce HTTP protokolu, který internetový prohlížeč používá pro zobrazování WWW stránek. Právě v této hlavičce se upraví informace o tom, ze které WWW stránky uživatel na placené stránky přichází.

Aby ani počítačoví laici nezůstávali v hackerských technikách příliš pozadu, hackeři vyvinuli a umístili na internet malé utilitky, kupříkladu plug-in pro prohlížeč Firefox. Začátečník se zájmem o proniknutí do technik hackerů nemusí dlouho hledat vhodné internetové stránky, neboť plug-in jej automaticky přesměruje na nejvhodnější internetové fórum. Tam nalezne spoustu konfiguračních souborů, v nichž najde jak Deep Links, tak vhodné adresy pro nasazení spoofingu. Po jejich instalaci se takovým zájemcům, kteří hackerství berou jako svátečního koníčka, otevřou dokořán a bez jakýchkoliv poplatků k ilegálnímu použití stránky s názvy jako "Bobs\ Videos" či "Yvon\s s Training".

Cookies: jednoduchá ochrana, která se dá stejně jednoduše obejít

Správci serverů nasazují v boji proti krádežím a ztrátám plynoucím z nelegálních průniků do placených stránek stále nové technologie. Ty by měly být pokud možno co nejjednodušší a současně co nejúčinnější, což bohužel nejde vždy dohromady. Jedním z horkých favoritů bývaly cookies. Pokud nějaký uživatel zaplatil a následně se přihlásil, obdržel od vás soubor cookie, který obsahoval všechny potřebné informace a který se uložil na jeho počítači na pevný disk. Pak si takový uživatel mohl prohlížet obsah placených stránek, aniž by se musel vždy přihlašovat.

Přesto i u cookies se brzy objevil jeden háček. Mazanější uživatelé si službu přihlásili, zaplatili, ale jakmile jim však došlo cookie, tak si ho zazálohovali a službu si okamžitě odhlásili. Poté si cookie nahráli zpět na stejné místo na pevném disku a s minimální námahou a výdaji surfovali po placených stránkách dále. Na tuto chybu přišel jeden administrátor v okamžiku, kdy se mu na stránky přihlásilo současně 300 uživatelů, ačkoliv službu zaplatilo pouze 250. Proto se dnes používají spíše zabezpečená cookies.

Zdroje informací

Deep Links, cookies, spoofing - i ten, kdo všechny tyto techniky ovládá, potřebuje spoustu dalších informací: prostřednictvím jaké URL adresy může spoofing provozovat nebo u které internetové služby funguje trik s cookies? Takové informace hackeři hledají v Usenetu nebo na internetu, popřípadě v různých diskusních fórech.

Bezostyšná výměna hesel: v Usenetu se dá získat skoro vše

Hlavně se zdvořile zeptejte! Tak nějak zní základní rada, pokud člověk shání hacknutá data pro přihlášení k nějaké internetové službě. Jaké tedy vlastně jsou informační zdroje pro nezákonné přístupy na internetové stránky? Je fakt, že nejčastěji se prolamují stránky s tématikou sexu. Potřebné Deep Links či zfalšované přihlašovací údaje zjistíte v Usenetu. Tam se přesuňte do vyhledávání diskusních skupin a jako podmínky pro hledání zadejte, možná trochu překvapivě, výrazy "sex" a "password". Tyto výrazy se musí vyskytovat v titulku diskusních skupin. V nich najdete stovky dotazů na poskytnutí vhodných uživatelských jmen a hesel. Po krátkém hledání pak určitě narazíte na FAQ s řadou návodů, jak má zájemce o informace pro hacknutí nějaké stránky či služby požádat.

Poněkud překvapivý je fakt, jak lidé, kteří sami jednoznačně pravidla porušují, sami velmi přísná pravidla stanovují. Například o informace pro hacknutí nějaké stránky smíte žádat maximálně dvakrát týdně, pro poskytnutí správných informací musíte zadat přesnou adresu odkazu a svoji e-mailovou adresu. Na tuto adresu vám totiž bude zaslán návod na prolomení nějaké stránky, popřípadě sem přijdou přihlašovací informace pro využívání nějaké internetové služby. V samotných diskusních příspěvcích tato data většinou zveřejněna nebývají.

"To se mě netýká": hackeři beze strachu z trestu

Lidé, kteří na Usenetu shánějí informace pro hacknutí nějakých stránek, beze strachu poskytují svoji e-mailovou adresu. Učinili jsme pokus, kdy jsme desítkám z nich odepsali a zeptali jsme se jich, zda nemají právní či morální pochyby o svém jednání. Jednalo se navíc o ilegální používání stránek, za něž nebyly poplatky tak vysoké.

Mezi většinou odpovědí zaznívaly názory typu: "To se mě netýká, já surfuji anonymně. Kromě toho by všechny informace na internetu měly být přístupné všem a zdarma." V menšině pak byly odpovědi typu: "Chtěl jsem si tuto službu jen krátce vyzkoušet, abych se mohl rozhodnout, zda si ji zaplatím, či ne. Teď už na tyto stránky vůbec nechodím." Co se týče anonymního surfování, podařilo se nám zjistit, že těch, kteří surfují anonymně, je minimálně. Mnozí z nich surfují s IP adresou, kterou jim přidělil poskytovatel připojení k internetu. Pro úřady státní správy by v těchto případech nebylo nic obtížného zjistit pravou identitu těchto lidí.

Lži

Ne vždy je nutné využívat pro neoprávněný přístup k internetovým stránkám různé technické triky. Někdy stačí zadat několik falešných údajů. Stránky, které povolují přístup například při pouhém zadání čísla občanského průkazu, se dají poměrně velmi snadno obejít.

Přístup prostřednictvím čísla občanského průkazu: správný věk stanoví generátory

Například v Německu obsahuje číslo v občanském průkazu šifrované datum narození majitele. Proto některé internetové stránky vyžadují jeho zadání, aby ověřily, že je uživatel kupříkladu starší 18 let. Algoritmus, podle něhož se generuje číslo v občanském průkazu, však není nijak zvlášť komplikovaný. Na internetu lze najít hromady generátorů, které vám vytvoří libovolná čísla. U některých se požaduje, abyste přesně zadali rok narození. Stačí pohled na příslušná internetová diskusní fóra, abyste pochopili, s jakou samozřejmostí se takové generátory používají. Kontrola přístupu k internetovým stránkám na bázi čísel občanských průkazů tedy bude účinná až v okamžiku, kdy se budou muset zadávat ještě další informace, například o bankovních účtech. Teprve potom bude anonymita internetu narušena.

Čísla kreditních karet: generátory se míjejí účinkem

Lži a podvody prostřednictvím generátorů čísel občanských průkazů většinou hladce projdou. Na internetu ovšem existují i utility, s jejichž pomocí se dají generovat dokonce i falešná čísla kreditních karet. Před několika lety se podařilo jednomu člověku předplatit internetové služby pomocí těchto falešných údajů. Poskytovatelé internetových služeb se ze škod způsobených těmito podvodníky velmi rychle poučili. Dnes většina internetových stránek provádí přesné ověření čísla kreditní karty. Falešná čísla už nemají žádnou šanci projít.

Krádež

Někteří hackeři se vůbec nenamáhají, aby na internetových stránkách hledali slabiny. Pro přístup k internetovému serveru jednoduše ukradnou přihlašovací údaje nějakému jinému uživateli.

Lovci přihlašovacích jmen a hesel

Jeden uživatel, říkejme mu třeba Martin, netušil nic zlého, když jednoho dne dostal od své banky e-mail s následujícím textem: "V rámci našich závazků poskytování těch nejlepších služeb..." V tomto e-mailu byl vyzván k tomu, aby minimálně jednou měsíčně on-line zkontroloval stav svého účtu. "Jsme si jisti, že toto bezpečnostní opatření povede k lepší ochraně vašeho bankovního účtu", stálo dále v e-mailu, jehož vzhled byl v designu WWW stránek banky. E-mail tedy bezpochyby pocházel z banky, vždyť obsahoval adresu odesílatele security@<banka>.cz, dále internetový odkaz na banku, na který měl klepnout, i certifikát zabezpečení a různá upozornění pro zvýšení bezpečnosti při manipulaci s účtem. Pan Martin byl další den přinejmenším zaskočen, kdy mu přišel prakticky totožný mail, tentokrát ale vyvedený v barvách konkurenční banky. Nejvíce podezřelé bylo to, že u této banky Martin žádný účet nikdy neměl. V tomto případě se jednalo o zvláště vyvedený tzv. phishing mail. Naštěstí Martin na první obdržený e-mail ještě nereagoval.

Lupiči loví, kde se dá: krádež prostřednictvím falešné internetové stránky

Phishing je trik, který se v poslední době používá stále více. Toto slovo je odvozeno z anglických výrazů "password" (heslo) a "fishing" (rybaření). Cílem phishingu je získat přihlašovací jména a hesla k různým internetovým službám a tyto nelegálním způsobem získané údaje pak zneužít kupříkladu pro převod peněz na svoje konto, pro nákupy na účet poškozeného apod. Takový e-mail se tváří, jako kdyby pocházel z banky nebo podobných institucí, jeho předmětem je většinou nějaká prosba o poskytnutí údajů či oznámení o vylepšení zabezpečení a cílem je, aby se uživatel musel přihlásit. Ve skutečnosti se však uživatel po zadání uživatelského jména a hesla dostane na úplně jiný server, který jeho přihlašovací informace přečte a uloží. Název odkazu v textu totiž vůbec nemusí odpovídat odkazu, na který má být přesměrován. V uvedeném případě sice e-mail z banky v textu obsahoval správnou adresu banky, ovšem zakrátko byl přesměrován na stránku s doménou .info a s velmi podobným, avšak ne totožným názvem. Jak se proti takovým útokům bránit? Pokud dostanete nějaký e-mail v HTML formátu, který vás vyzývá k zadání nebo ověření nějakých informací, otevřete jej nejprve v internetovém prohlížeči a pohybujte kurzorem myši nad odkazem. Ve stavovém řádku prohlížeče se objeví odkaz, na který budete po klepnutí na odkaz přesměrováni. Rozhodně nedoporučujeme na odkaz klepnout a jednoduše čekat, co se stane. Mohli byste si do počítače nainstalovat nějakého trojského koně nebo jiného škůdce, nehledě k tomu, jak již bylo zmíněno, že adresa, která se objeví v adresním řádku prohlížeče, nebude vždy skutečně tou, která se zobrazí.

Hackeři profesionálové

Skutečný profesionál triky jako jsou Deep Links, spoofing nebo falešná cookies pohrdá. Na prolomení WWW stránek a internetových serverů totiž jde úplně jinak.

Profesionálové využívají bezpečnostních trhlin

Každý zkušený hacker vždy hledá zejména slabá místa systému. Často jsou jimi bezpečnostní trhliny v programech, které na serveru běží. Tyto trhliny se buď snaží odhalit sám, nebo se chytře podívá na internet na ty správné stránky. Mezi takové patří kupříkladu adresa www.securityfocus.com - zde najdete diskusní fórum věnované výlučně vyhledávání a utěsňování bezpečnostních trhlin.

Hacker je tedy tím úspěšnější, čím více bezpečnostních trhlin zná, čím je zkušenější. Záleží na tom, zda dokáže vhodně kombinovat i méně závažné trhliny v systému a je na tom samosebou lépe, pokud ovládá více operačních systémů a programovacích jazyků. Cílem hackera je získat k danému serveru všechna přístupová oprávnění. Pokud se mu to totiž podaří, dostane se ke všem na serveru uloženým datům.


Exkluzivní zpráva o hackerech II

Neviditelní hackeři

Průnik do internetových stránek s placeným obsahem nepředstavuje pro zkušeného hackera žádný velký problém. Přesto: jsou hackeři tak rafinovaní, že dokáží ochránit sami sebe? Ve většině případů ano.

Hacker, který se pokouší získat přístup k nějakým internetovým serverům, činí všechna možná opatření, aby nebyl identifikován. Vždyť při každém pokusu o přístup k jinému počítači se tento počítač dozví minimálně IP adresu hackerova počítače. IP adresa je jednoznačným identifikátorem, který rozlišuje všechny počítače na internetu. Při síťové komunikaci se vkládá do každého paketu, aby WWW server a router na internetu věděl, kam má vyřízený požadavek zaslat.

Mnoho serverů ukládá z bezpečnostních a statistických důvodů všechny IP adresy počítačů, včetně času, kdy na server přistupovaly. Všimne-li si správce serveru neautorizovaného přístupu, podívá se do záznamového protokolu a z něj může odhalit identitu hackera podle jeho IP adresy.

IP adresa: nejdůležitější stopa, která vede k hackerovi

Pokud uživatel nemá trvalé připojení k internetu, zpravidla dostává při každém připojení k internetu přiřazenou jinou IP adresu. Pouze poskytovatel připojení může na základě souborů se záznamovými protokoly zjistit, který uživatel se připojil na internet, kdy to bylo a pod jakou IP adresou připojení probíhalo. Z důvodu ochrany dat však tyto informace nesmí nikomu poskytnout - snad kromě orgánů činných v trestním řízení. Pouze na závažnosti trestného činu pak závisí, zda si správce serveru dá tu práci s porovnáním hledané IP adresy se seznamem neznámých, popřípadě anonymních vlastníků a jim přidělených IP adres. Pro hackery tudíž tato skutečnost nepředstavuje žádné riziko a spoléhají na to, že se IP adresy, které na serveru zanechali, nebudou nijak zvlášť zkoumat.

Trik hackerů: používání zdarma poskytovaných internetových "přestupních stanic"

Pro větší zabezpečení anonymity používají hackeři jednu nebo i více jakýchsi "přestupních stanic". Jedná se vlastně o proxy server nebo VPN (virtuální privátní síť). Data, která odesíláte a přijímáte, se umístí nejprve do této přestupní stanice, která se následně postará o jejich správné přesměrování. Server, na nějž se posílají vaše požadavky, se tedy prakticky dozví pouze IP adresu přestupní stanice. Na internetu existují stovky stanic, které lze používat zdarma. Pro hackery se hodí pouze některé z nich.

1. Hacker musí na internetu ze všeho nejdříve vyhledat tzv. aktivní proxy server. Některé speciální služby, například www.aliveproxy.com, zvládnou vyhledávání aktivních proxy serverů samy a jejich seznam zveřejňují na webu.

2. Většinou není jasné, zda je takový proxy server zřízen na internetu záměrně k tomu, aby poskytoval svoje služby všem uživatelům internetu, nebo zda se jedná o chybu v jeho konfiguraci.

3. Vybraný proxy server by měl správně fungovat tak, že bude protokolovat všechny přístupy a tedy zaznamená i IP adresy hackerů.

4. Zdarma poskytované proxy servery jsou často přetížené a tudíž pomalé.

5. Proxy servery zpravidla fungují pouze pro surfování na internetu. Při pokusech o přístup na jiné porty než na standardní port 80 pro internetový prohlížeč takový požadavek neprochází přes proxy server, ale přímo. Koncový server se tak dozví IP adresu uživatele.

6. Mnohé proxy servery posílají skutečnou IP adresu hackera v hlavičce protokolu HTTP. Cílový server může tedy tuto informaci ve svém protokolu evidovat. V takových případech hovoříme o tzv. transparentních proxy serverech, které se v žádném případě k anonymnímu surfování nehodí.

Speciální služby poskytující skutečnou anonymitu při surfování na internetu

Hackeři, kterým stačí skutečně pouhý přístup na internet, například aby mohli používat Deep Links, používají pouze ty proxy servery, u nichž si jsou naprosto jisti, že nepořizují žádné záznamové protokoly. Zjišťuje se to však obtížně.

Pokud potřebují neomezený anonymní přístup ke všem portům, volí jinou cestu. Používají kupříkladu službu www.findnot.com. Pomocí Windows či prostřednictvím malé utility si na svoje připojení pořídí druhé virtuální připojení, přes VPN (virtuální privátní síť). VPN je něco jako tunel mezi dvěma počítači připojenými k internetu, jímž jsou přenášena data v zašifrované formě. Jakmile hacker vytvoří připojení prostřednictvím VPN, přiřadí se jeho počítači druhá IP adresa. Všechny odcházející a přicházející připojení od této chvíle probíhají přes druhou IP adresu. První IP adresa, která byla přidělena při připojení na internet, ustupuje do pozadí a je viditelná pouze pro provozovatele VPN.

Teoreticky by mohla i služba na www.findnot.com zaznamenávat všechny požadavky a být tak zdrojem informací pro orgány činné v trestním řízení. Provozovatelé této služby však slibují, že žádné protokoly se záznamy nevedou.

Triky prohlížeče: trocha teorie z oblasti internetových prohlížečů

Pokud přistupujete k nějakému WWW serveru na internetu, přenáší váš internetový prohlížeč v hlavičce protokolu HTTP informace o konfiguraci vašeho systému, a to bez vašeho vědomí. Webový server se tak dozví, jaký používáte internetový prohlížeč, a jaký operační systém a v jaké jazykové mutaci. Kromě toho mu rovněž sděluje, zda jste se na stránku, kterou chcete zobrazit, dostali klepnutím na odkaz. Pokud ano, přenese se na webový server rovněž informace o internetové stránce, z níž jste se na aktuální stránku dostali - jedná se tedy o adresu stránky, na níž se odkaz na aktuální stránku nacházel (tzv. referrer). To ale stále ještě není vše. Webový server se dále dozví, které formáty obrázkových a jiných souborů váš prohlížeč podporuje (například JPG, DOC či XLS), zda podporuje formát XML a zda podporuje komprimování HTML stránek v reálném čase. Používáte-li nějaký proxy server, může se stát, že se do hlavičky protokolu HTTP zapíší ještě další informace, například vaše IP adresa. Zda tomu tak bude, závisí na konfiguraci proxy serveru. Jestliže se tam zmíněné informace zapíší, znamená to, že se jedná o tzv. transparentní proxy server, jenž se rozhodně nehodí k anonymnímu surfování po internetu.

Mnohé webové servery potřebují zmiňovaná data z hlavičky protokolu HTTP pouze z technických důvodů, kupříkladu proto, aby rozhodly, kterou jazykovou verzi internetové stránky vám mají zaslat. Zadáte-li například adresu www.mozilla-europe.org z internetového prohlížeče v české jazykové mutaci, budete automaticky přesměrováni na českou verzi internetových stránek.

Podle tzv. referreru mnohé servery zjišťují, zda máte vůbec právo na zobrazení stránky, kterou požadujete. V každém případě jsou data v hlavičce protokolu HTTP přenášena z vašeho internetového prohlížeče vždy, bez ohledu na to, zda je server potřebuje nebo ne.

Chtěli byste vědět, která data v hlavičce protokolu HTTP najdete? Pak se přesuňte na internetovou adresu www.ericgiguere.com/ tools/ http-header-viewer.html a vyhledejte pojem Your Headers. Pro Firefox 1.0 existuje zdarma dostupný doplněk, který neustále zobrazuje všechny hlavičky protokolu http - tedy jak ty, které odesíláte, tak ty, které přijímáte. V těchto hlavičkách tak kupříkladu můžete zjistit, na které aplikaci běží určitý internetový server. Popisovaný doplněk se nazývá Live-HTTP-Headers 0.10 a najdete jej na internetové adrese http://livehttphead-ers. mozdev.org, odkud si jej můžete přímo nainstalovat.

Internetové vyhledávače

Zjistěte přístupová hesla k WWW serverům přes Google

Mnozí hackeři naleznou ilegální cestu k internetovým serverům i pomocí vyhledávače Google. Ohroženy jsou minimálně ty servery, na nichž běží aplikace Apache. Za všechno může soubor HTACCESS, jenž řídí v programu Apache přidělování přístupových práv a ve většině případů se nachází na serveru ve stejnojmenné složce. Tento soubor zpravidla odkazuje na soubor, v němž jsou uložena hesla (většinou se jedná o soubor HTPASSWD). Když vyhledáte oba soubory pomocí Googlu, je pak možné na serveru chráněná data zpřístupnit.

Tip: Pokud používáte na svém internetovém serveru Apache, dejte pozor na to, aby soubor s hesly nebyl přístupný přímo z webu, a to ani prostřednictvím aliasu. Pokud vám poskytovatel prostoru na WWW serveru poskytuje pouze kořenový adresář, takže nemůžete vytvářet žádné podsložky, jimž byste mohli přidělovat různá přístupová práva, měli byste zvážit, zda celou složku nenastavit tak, aby se nedala Googlem vůbec najít. Dá se to zařídit tak, že na serveru vytvoříte soubor NOROBOT.TXT, do něhož zadáte název složky. Přesný postup najdete na internetu na stránce Searchengineworld na adrese: www.searchengineworld.com/robots/robots_tutorial.htm. Nezapomeňte ověřit funkčnost souboru NOROBOT.TXT! Při ověřování vám rovněž pomůže již zmiňovaná stránka Searchengineworld.

§§§§§


Únor 2005 ve znamení zákona

Jiří Peterka

C05P0204

V průběhu února se na parlamentní půdě konečně rozhodlo o výsledné podobě zákona o elektronických komunikacích. Pokud jej podepíše prezident, mohl by nabýt účinnosti k 1. květnu. Tím bude do našeho právního řádu transponován nový evropský regulační rámec elektronických komunikací. Bohužel ještě ne úplně celý.

Česká republika je jednou z posledních členských zemí Evropské unie, které dosud nezačlenily do svého právního řádu nová "pravidla hry", jež EU stanovila pro celou dynamicky se rozvíjející oblast elektronických komunikací. Tato nová pravidla mají podobu tzv. regulačního rámce a členské země jsou povinny jej transponovat (převzít) do své národní legislativy. Nové členské země tak měly učinit nejpozději k okamžiku svého vstupu do Unie - ale to se v našem případě ČR nestalo.

Připravit nový zákon, jehož prostřednictvím bychom nová pravidla (nový regulační rámec) převzali, mělo za úkol resortně příslušné ministerstvo, jímž je Ministerstvo informatiky ČR. To připravilo návrh zákona již počátkem loňského roku a 1. března 2004 jej odeslalo do vlády. Zde jej pak až do srpna 2004 projednávala legislativní rada vlády, která k němu měla připomínky a vyžádala si zapracování určitých změn. Následně, 1. září 2004, návrh odsouhlasila vláda jako taková a schválená verze byla odeslána do parlamentu. Zde návrh projednávali nejprve poslanci, kteří k němu také vznesli řadu připomínek. Těsně před Vánoci, konkrétně 17. prosince 2004, pak Poslanecká sněmovna v tzv. třetím čtení pozměněnou verzi návrhu schválila a odeslala ji do Senátu. Také senátoři však měli svou představu o tom, jak by měl zákon vypadat - a tak návrh vrátili zpět do Poslanecké sněmovny, i se svými změnami. To už se ale psal leden 2005.

Poslanci rozhodovali o vráceném návrhu v průběhu února, konkrétně 22. 2. 2005. Měli na výběr ze tří možností: buď přijmout senátní verzi, a to "tak, jak je" - se všemi změnami jež navrhli senátoři - nebo se vrátit ke své původní verzi (která byla odeslána do Senátu). V úvahu však připadala ještě třetí možnost: poslanci by neschválili žádnou verzi, čímž by celý legislativní proces fakticky skončil a žádný zákon by nebyl přijat.

Tato třetí varianta naštěstí nenastala, protože poslanci se rozhodli senátory přehlasovat a vrátit se ke své původní variantě, kterou schválili již zmiňovaného 17. prosince 2004. Tato verze pak byla z Poslanecké sněmovny odeslána k podpisu prezidentovi. Pokud ji podepíše, bude moci být vydána ve Sbírce a nabude účinnosti nejspíše k 1. 5. 2005.

O čem je nový zákon?

Nový zákon o elektronických komunikacích nahradí stávající zákon č. 151/2000 Sb. o telekomunikacích. Asi nejzásadnější změnou, kterou do oblasti telekomunikací zavede, je princip, že regulace bude uplatňována jen tam, kde je to skutečně nezbytné - kvůli tomu, že zde neexistuje dostatečná konkurence, díky níž by si trh poradil sám. I v takovém případě má regulace směřovat k tomu, aby se trh rozvíjel, aby regulace mohla přestat a trh se mohl rozvíjet sám a bez regulace.

Důležité ale bude posouzení toho, kde už dostatečná konkurence existuje a kde ještě nikoli. Proto s novým zákonem přijde i koncept tzv. relevantních trhů jako jakýchsi "dílčích oblastí", které budou muset být podrobně analyzovány a individuálně posouzeny právě z pohledu toho, zda ještě vyžadují regulaci nebo již nikoli. Teprve pak budou moci být ukládána konkrétní regulační opatření. Také rozhodování regulátora bude muset být povinen otevřenější - regulátor bude muset svá rozhodnutí nejprve konzultovat se všemi, kterých se týká, a pak je také náležitě zdůvodňovat. Takže už nepůjde o žádné kabinetní rozhodování za zavřenými dveřmi a bez vysvětlování.

Změny se samozřejmě dotknou i dalších věcí. Například místo dosavadních licencí se budou udělovat "všeobecná oprávnění", regulátor bude vydávat opatření obecné povahy a tzv. univerzální služba již nebude povinností, ale spíše právem - operátoři se o právo na její poskytování budou ucházet ve výběrových řízeních. Změní se také nejvyšší vedení regulátora, když o některých zásadnějších otázkách bude rozhodovat pětičlenná rada a nikoli pouze předseda Úřadu. Jakousi třešničkou na dortu je pak tolik medializované uzákonění přenositelnosti mobilních čísel.

Elektronické komunikace nejsou (jen) telekomunikace

Bylo by ale chybou dívat se na nový zákon o elektronických komunikacích jen jako na nový telekomunikační zákon. Už samotný termín "elektronické komunikace" totiž naznačuje, že jde o něco více než jen o klasické telekomunikace. Elektronické komunikace totiž zahrnují ještě oblast vysílání, resp. šíření digitálního televizního a rozhlasového signálu. A právě zde nastal asi největší problém.

Ministerstvo informatiky muselo již při přípravě zákona tušit, že s vysíláním to nebude jednoduché, a tak se rozhodlo zachovat dva samostatné a oddělené regulátory - jednoho telekomunikačního (Český telekomunikační úřad) a jednoho "vysílacího" (Radu pro rozhlasové a televizní vysílání). Nově upřesnilo jejich pole působnosti: ČTÚ se bude starat o frekvence a další náležitosti technického rázu, Rada o obsah vysílání.

Jak se ale ukázalo, i tento opatrný přístup byl stále ještě příliš odvážný. Poslanci se totiž nedokázali shodnout na tom, jak má být oblast digitálního vysílání v novém zákoně upravena, a tak se nakonec rozhodli relevantní pasáže ze zákona vypustit (a začlenit je do jiné, zcela samostatné úpravy, novelizující tzv. vysílací zákon).

Jednu "maličkost" z oblasti vysílání však poslanci do zákona naopak sami vložili. Jde o zavedení tzv. veřejnoprávního multiplexu a s ním i práva pro veřejnoprávní média (Českou televizi a Český rozhlas) na digitální vysílání. Původně to možná byla jen jakási pojistka proti tomu, kdyby se nepodařilo dosáhnout dohody o řešení celé problematiky v samostatné právní úpravě (novele vysílacího zákona). Ale této dohody bylo dosaženo a na novele se pracuje, avšak veřejnoprávní multiplex v zákoně i přesto zůstal. S ním pak vznikla i poněkud nevyvážená pozice mezi veřejnoprávními a komerčními médii - ale to by už bylo na samostatné a asi dosti dlouhé povídání o budoucnosti digitálního vysílání v ČR.

§§§§§


Na internet v zastoupení

Patrik Malina

C05P0202

Určitě jste na tu situaci už někdy narazili: nainstalovali jste si nějaký nový program pro síťovou komunikaci, chtěli se připojit k internetu a "někde" to přestalo fungovat. Pokud jste rozluštili chybové hlášení nebo prozkoumali nápovědu, jedna z prvních okolností, na něž jste narazili, byl požadavek na korektní nastavení proxy serveru. Co to ale má vlastně znamenat? Tento článek vám objasní, k čemu proxy server je a především jak se s ním úspěšně spolupracuje.

Použití technologie, jež bývá běžně označována jako proxy server, dnes patří k naprosté samozřejmosti. Na její bariéru narazí častěji uživatelé větších, typicky firemních sítí, ale stejně tak mohou stát tváří v tvář stejnému problému i "administrátoři" domácích, menších síťových řešení. Protože jde o záležitost veskrze užitečnou a do budoucna jistě stále běžnější, naleznete v následujících odstavcích podrobnosti nejen o podstatě služby stejného jména, ale především o praktických důsledcích a konfiguraci klientských aplikací. Pokusíme se objasnit, jak vlastně proxy funguje, z čehož posléze jednoduše vyplyne i problematika dodatečné konfigurace, nad níž jste si třeba dodnes lámali hlavu. A třeba úplně zbytečně, neboť nejde o nic výjimečně složitého.

K čemu je proxy?

Mechanismus, označovaný běžně jako proxy či proxy server, je poměrně důležitou síťovou službou. Bývá typicky spouštěna na rozhraní dvou sítí - vnitřního, utajeného segmentu a veřejné, internetové části - ale může být také umístěna někde opodál, jak si uvedeme dále. Služba proxy v obecném pojetí (podrobnosti upřesníme dále) bývá často v souladu s trefným anglickým pojmenováním označována jako zástupný server, ale klidně by se hodil i jiný přiléhavý překlad, totiž zplnomocněný zástupce. Koho zastupuje a proč vlastně? Pokud sledujete naše články o bezpečnosti sítí, pak jistě víte, jak nebezpečné je přímé rozhraní mezi veřejným internetem a jakoukoliv vnitřní sítí, třeba firemní nebo domácí. Jistě také znáte něco z problematiky firewallů a třeba používáte ve Windows XP mechanismus tohoto označení pro zabezpečení vašeho počítače před možnými útoky zvenčí. Služba proxy je určena rovněž pro toto rozhraní, avšak typicky je "natočena" obráceně - do vnitřní sítě. Odtud loví přicházející požadavky, vyhodnocuje je a případně rozhoduje o jejich pokračování dále do internetu. Proč taková funkcionalita? Protože proxy zastupuje typicky klienty vnitřní sítě při putování směrem ven. A důvodů je hned několik.

Základním principem služby proxy je činnost, při níž se hraniční proxy server tváří zároveň jako server a klient některé z aplikačních síťových služeb. Pro zjednodušení si princip můžeme vysvětlit na běžném protokolu HTTP, díky němuž uživatelé získávají obsah webových stránek. Odešle-li uživatel vnitřní sítě, vybavené proxy službou, z prohlížeče požadavek na určitý dokument na internetu, skončí cesta těchto síťových paketů překvapivě brzy. Na hraně sítě je proxy služba zachytí, jako by sama byla oním cílovým serverem, a podrobí průzkumu. Kontroluje, zda je váš požadavek v pořádku, tedy třeba v souladu s nastavenými pravidly, jestli se nepokoušíte získat zakázané či neslušné dokumenty, a pokud je služba dosti přísná, vyžádá si dokonce vaše výslovné ověření jménem a heslem. Pokud projdete kontrolou, proxy server (poté, co původní požadavek zevnitř rozebral) znovu na vnějším rozhraní paket sestaví a odešle dále do internetu. V tuto chvíli se zachová jako držitel své druhé role - stane se dočasně klientem stejné služby, jíž jste použili, a počíhá si na odpověď. Po návratu žádané informace se bezpečnostní procedura opakuje: opět přijde kontrola, zda není vracený obsah závadný, neboť z internetu dnes můžete "chytit" ledacos, a v případě propuštění se data opět rekonstruují na vnitřním rozhraní a vrací původnímu klientu. Tedy proxy se ocitá opět v roli serveru - z hlediska počítačů uvnitř sítě v roli serveru zástupného, jenž je v internetu plnomocně zastupuje.

Zjednodušeně řečeno, proxy služba plní funkce při komunikaci odchozí (mezi ně patří kontrola oprávněnosti požadavku a identity žadatele) a také při návratu, kdy je odhalován škodlivý obsah či potenciální útok. Navrácené dokumenty pak mohou být typicky ještě skladovány po nějakou dobu v úložišti (tzv. cache), aby příští požadavek na tentýž internetový materiál mohl být vyřízen okamžitě, z nahromaděných zásob. Cíl je tedy zřejmý: výrazné zvýšení bezpečnosti, řízení přístupu k internetu a případné zvýšení výkonu a odlehčení linky díky uložení do cache ("keše", mezipaměti). Velmi důležitý je fakt, že jednotlivé pakety nikdy neprojdou přímo, ale jsou vždy pečlivě rozebrány a znovu sestaveny, což umožňuje jejich totální kontrolu a případné odhalení záměrných konstrukčních závad, jež mohou signalizovat nekalé pokusy o útok. I proto je proxy služba označována jako ochrana na aplikační úrovni: vidí aplikačním protokolům, jako je HTTP, až "do kuchyně".

Kudy vede cesta?

Když ona proxy služba tak krásně funguje, proč bych se s ní jako uživatel měl vůbec zdržovat? Já odešlu, ona zachytí a zase vrátí... nebo je snad někde háček? Pojďme se podívat blíže, kde mohou vniknout potíže.

V první řadě nezapomínejme, že služba proxy je velmi speciálně navržena pro "svůj" vlastní protokol: HTTP si žádá svou službu, FTP jinou a třeba aplikace pro internetovou telefonii s protokoly H.323 nebo SIP (Skype, NetMeeting) rovněž chtějí své. Pokud jednotlivé služby pro dané protokoly leží na různých fyzických serverech, musíme aplikacím sdělit, kde je mají hledat. Často sice může platit, že více proxy služeb je spuštěno na stejném proxy serveru, ale ten ani v takové situaci nemusí být pro klientský počítač totéž, co tzv. výchozí brána pro ostatní síťovou komunikaci. Jak vše tedy typicky funguje a kam vlastně odesílané požadavky putují?

Začněme nejdříve se situací, kdy proxy server jakoby neexistuje. Vaše síťová karta, pracující třeba na nejběžnější technologii Ethernet, zahrnuje v konfiguraci protokolu TCP/IP základní údaje: IP adresa identifikuje váš počítač, síťová maska příslušnost ke společenstvu vám podobných (podsíť) a výchozí brána (default gateway) pak směr, kudy vede cesta ven, mimo vaši vlastní síť. Dostane-li aplikace příkaz ke komunikaci do internetu, podle cílové adresy rozpozná, že cíl je mimo mateřský segment (při výpočtu ji pomůže právě síťová maska) a v první řadě paket s požadavkem pošle právě směrem na výchozí bránu - jinou možnost ani pro cestu "ven" nezná. A pozor: pokud je zde, na bráně, navíc nainstalována proxy služba pro všechny potřebné aplikační protokoly, je vše prosté a na klientském počítači není potřeba nic dále nastavovat: cíl je vždy jasný a adresa brány zajistí správný směr.

Zde se však objevuje první zjevný háček - server-brána by musel zajišťovat funkce a služby proxy pro všechny potřebné protokoly a navíc ještě pracovat jako opravdová brána pro ostatní protokoly, jež nejsou pomocí proxy zpracovávány. Pokud tomu tak opravdu je, říkáme celému řešení transparentní proxy. Pro klienta je vše naprosto průhledné a nemusí nic dalšího konfigurovat.

Často tomu tak však není. Běžně vypadá situace jinak: proxy služby leží na jiném stroji než výchozí brána, neboť tato třeba vůbec nemusí směřovat do internetu! Nebo je proxy služeb více a jsou na různých strojích, pro každý typ komunikace někde jinde, a pak jediná adresa výchozí brány nemůže ukázat, kam příslušná data potečou. A také (především ve větších a složitějších firemních sítích) se může stát, že proxy server leží v úplně jiné vnitrofiremní síti, než k jaké přísluším, a proto se k ní musím propracovat přes samotnou výchozí bránu! Ze všech těchto situací vyplývá nutnost říci aplikacím a operačnímu systému, kde se vlastně proxy služba nachází a jakému protokolu poslouží, aby vše neputovalo na výchozí bránu, jež nemusí být schopná najít řešení.

V případě operačního systému Windows lze tato základní nastavení provést prostřednictvím ovládacího panelu Možnosti internetu (Internet Options), který můžete otevřít rovněž z prostředí Internet Exploreru v menu Nástroje (Tools). Zde vyhledejte záložku Připojení (Connections) a pomocí tlačítka Nastavení místní sítě (LAN Settings) přejděte do dalšího dialogu. Na tomto místě můžete provést prvotní konfiguraci pro přesměrování požadavků na službu proxy, ať se nachází kdekoliv. Všimněte si, že v první řadě zadáváte adresu protokolu IP, na níž služba "číhá", a posléze případně ještě port, neboť protokoly jsou na serveru proxy běžně přijímány na jiném portu, než je u aplikačních protokolů běžné. Oba údaje vám samozřejmě sdělí buď v případě firemních či školních sítí administrátor, nebo si je musíte zjistit sami, pokud instalujete třeba doma malé řešení pro přístup do internetu s integrovanou službou proxy. Nezapomeňte, že adresa IP služby proxy může být klidně umístěna mimo vaši mateřskou síť a aby posléze vše korektně fungovalo, je nezbytně nutné mít zároveň definovánu dříve zmíněnou výchozí bránu. Poslední drobností je zaškrtávací pole, zakazující použití proxy pro adresy ve vnitřní síti - použijte je pouze v případě, že chcete přistupovat prohlížečem či jinými aplikacemi na servery nikoliv v internetu, ale také ve vašem bezprostředním lokálním síťovém okolí.

V tuto chvíli zatím není zcela jasné, pro jaké aplikační služby jsme vlastně službu proxy nastavili, takže použijeme tlačítko Upřesnit.

Nově otevřený dialog nejen vše prozradí, ale také případně dovolí definovat pro jednotlivé síťové služby různé cílové servery proxy: v seznamu vidíme běžný protokol HTTP pro webové stránky, pod ním jeho zabezpečenou variantu, dále službu FTP a mírně zapomenutý Gopher a specifické rozhraní Socks (bude podrobněji zmíněno dále). Všimněte si, že v dolním okně je možné výslovně říci, pro které adresy ve vašem bezprostředním sousedství nemá být služba proxy použita. Jde o dosti důležité nastavení, protože proxy server obvykle vaše sousedy nezná, netuší, že provozují třeba webový server, snaží se je najít v internetu a po neúspěchu požadavek zahodí jako neproveditelný jinými slovy: proxy služba se nedívá zpět do vlastních řad a vy s tím musíte počítat.

Jak tedy bude v našem konkrétním případě paket cestovat? Zadejme do prohlížeče třeba požadavek na stránky www.pcworld.cz. Windows rozpoznají, že jde o aplikační protokol HTTP, přečtou si adresu proxy a zjistí, že leží mimo naší síť  - nezapomeňte, že (viz dřívější obrázky) jsme s adresou 192.168.1.3 úplně jinde než služba proxy s adresou 10.0.0.25. Paket je tedy odeslán na výchozí bránu - 192.168.1.1 - a dále putuje jinými síťovými segmenty k proxy (udržuje si její adresu), dále v zastoupení do internetu a zpět přes proxy a bránu k nám. Zdá se vám to složité? Ani ne, vždyť stačily tři údaje: výchozí brána, adresa serveru proxy a jeho odpovídající číslo portu.

Proxy a typické aplikace

Náš dosavadní postup nás dovedl do částečně uspokojivé situace, kdy řada aplikací díky nastavení Windows získala informaci, kde naleznou proxy službu a jak se díky tomu dostanou k odpovědím na své internetové požadavky. Bezvýhradně jsme náš problém ovšem zdaleka nevyřešili, neboť popsaná nastavení si dokáže přečíst Internet Explorer a případně několik dalších aplikací, ovšem zdaleka ne všechny. V první řadě jste si jistě všimli, že seznam aplikačních protokolů byl až příliš krátký, navíc možná již z vlastní zkušenosti tušíte, že jiné programy si žádají svá specifická nastavení. V následujících řádcích si tedy popíšeme ukázkové případy nastavení některých dalších aplikací, na něž můžete běžně narazit.

Jednou z běžných služeb je instant messaging, takže nahlédněme do rozhraní programu ICQ. V hlavním menu najdeme část Preferences s různými konfiguračními volbami - položka Connections zahrnuje parametry, o něž nám jde. Na kartě Server v dolní části v první řadě rozhodneme, zda bude služba proxy vůbec použita. Pakliže ano, můžeme vybrat z několika variant (typicky HTTP) a posléze na kartě Firewall upřesníme nám již známé údaje v podobě adresy a portu cílového proxy serveru. Pamatujete, jak jsme v úvodu hovořili o tom, že služba proxy umí také donutit klienta k ověření totožnosti? Pak přesně tohle můžete vyřešit vyplněním polí u funkce Authentication, neboť ICQ následně předá potřebné údaje za vás.

Dalším pěkným případem volby příslušného proxy serveru je konfigurace nástroje Total Commander, přesněji jeho komponenty FTP klient. Z názvu je jasné, že cílem je správně přesměrovat požadavky aplikačního protokolu FTP, jež budou sestavovány právě a jenom tímto programem. Pomocí příslušného tlačítka FTP se přesuňte do dialogu se seznamem příslušných připojení, u jednoho z nich použijte volbu Editovat a v následujícím okně v dolní části pak zatrhněte pole Použít firewall (proxy server). Díky tomu se zpřístupní tlačítko Změnit a vstoupíte do těch nejtajemnějších zákoutí: povšimněte si v cílovém dialogu řady možností, jak lze pomocí různých FTP příkazů inteligentně se službou proxy navazovat FTP relaci. Total Commander je v tomto ohledu vybaven opravdu velmi slušně. I zde, jak vidíte, je možné napevno zadat uživatelské jméno a heslo pro ověření vůči nekompromisní službě proxy. Nezapomeňte rovněž na důležitou skutečnost: zde předvedené nastavení se týká aplikace, v niž se nyní pohybujeme, a pokud FTP požadavek odešle třeba Internet Explorer, bude se pro změnu řídit svými parametry, tedy třeba úplně jinou adresou proxy serveru! Možná trošku podivné, ale hlavně účinné a jasně konfigurovatelné.

Podobně jako běžný prohlížeč a FTP klient, vyžadují nastavení proxy serveru i další programy, u nichž byste to možná na první pohled nečekali. Vzpomeňte třeba na antivirové programy, jež potřebují provádět obnovu svých databází a automaticky sahají na internet - v případě absence nastavení proxy služby může dojít k zásadnímu ohrožení funkcionality! Velkou výhodou je skutečnost, že řada takových aplikací využívá rovněž protokol http, a proto lze zadat adresu stejného serveru jako u prohlížeče. Na obdobnou situaci narazíte třeba i u programu Windows Media Player, jenž pracuje s různými protokoly a dovoluje definovat proxy servery pro každý z nich nezávisle. Velmi důležité je nastavení této služby rovněž u řady aplikací pro internetovou telefonii či jiné multimediální přenosy.

Absolutní klient služby proxy

Z předchozího povídání vyplynulo, že komunikace mezi klientským počítačem a serverem služby proxy je vlastně dohadováním s menší či větší mírou volnosti na straně klientského operačního systému a aplikací. Možná vás napadla myšlenka, zda by nebylo lepší rovnou poradit aplikacím, aby si s proxy službou nejdříve vše domluvily a pak, bez nutnosti něco lokálně konfigurovat, byly odesílány požadavky přesně tam, kde jsou očekávány. Tento princip je natolik zajímavý, že byl pochopitelně dávno realizován v praxi a používá se třeba jako proxy typu SOCKS (případně ještě doplněno číslem verze). Když se nad tímto principem zamyslíte, jedná se vlastně o jakési absolutní řešení, neboť služba proxy je ze vzdáleného serveru předsunuta až na každý klientský počítač a samotné aplikace ji mají blízko po ruce. Jedinou podmínkou samozřejmě je, aby ji uměly zavolat.

Možnosti služby SOCKS jsou poměrně široké, neboť klient a server si mohou domluvit řadu důležitých parametrů. V první řadě proxy může nezávisle na protokolu, o nějž následně půjde, provést ověření (autentizaci) klienta. V dalším "kole" si mohou speciálním kanálem dohodnout, na který port budou aktuální požadavky zasílány a v případě, že si určitá aplikace žádá více komunikačních portů zároveň, je i toto možno dojednat. Jde tedy o řešení dosti univerzální, jež se především rozšířilo ve světě operačních systémů UNIX, resp. Linux, avšak i četné klientské aplikace na Windows si s ním dokáží poradit. Z výše uvedených příkladů podporují SOCKS třeba Total Commander nebo ICQ a vašim úkolem je pouze zvolit variantu protokolu SOCKS v souladu s instalovanou verzí proxy serveru. Dnes patří mezi nejběžnější varianty V4 a V5, jak je dobře vidět třeba u aplikace Azureus pro komunikaci v sítích BitTorrent.

Aby to však nevypadalo, že mechanismus SOCKS se týká jen sítí s Linuxem, je potřeba podrobnějšího vysvětlení, přesněji dvou poznámek. Pokud používáte Windows jako klientský operační systém, možná máte pocit, že se vás to netýká, avšak opak může být pravdou. Pokud na vašem proxy serveru opravdu Linux je, tak se podle toho vaše aplikace mohou či musí chovat a výše popsaná nastavení se vám mohou hodit. A druhá poznámka zase platí v případě, že na vašem síťovém rozhraní je v roli proxy serveru právě software společnosti Microsoft, označovaný v současných verzích jako MS ISA Server. Toto řešení se umí chovat buď jako klasická služba proxy, ale také obdobně jako systém SOCKS. Tvůrci jeho použití vyřešili tím, že do operačního systému je instalována speciální komponenta s názvem MS Firewall Client, jež zařídí přímo na zdrojovém počítači přesměrování na zástupné knihovny WinSock a následnou cestu k SOCKS/Proxy serveru. Toto řešení má své výhody a řadě aplikací dokáže transparentně pomoci, takže nemusíte provádět složité konfigurace, avšak také je zde jedna nevýhoda: klient se nedodává pro jiné OS než Windows. Těm zbývají jen klasické možnosti, jako je nastavení prohlížeče či FTP klientu.

Limity služby proxy

Již v úvodu článku jsme zmínili, že hlavním významem služby proxy je ochrana vnitřní sítě před požadavky, na něž klienti nemají nárok nebo díky nimž by dovnitř mohla být zavlečena nežádoucí "infekce" v podobě červů, trojských koní nebo nebezpečných aktivních komponent ve webových stránkách, třeba v podobě tzv. ActiveX prvků. Služba to dokáže díky tomu, že nahlédne do nejhlubšího nitra aplikačních protokolů a data dokonale proseje, jak by to udělal třeba neúplatný a důsledný celník.

Problém však nastane v situaci, kdy pohled do nitra aplikační vrstvy je proxy serveru odepřen. Kdo si to může dovolit? No přece vaše klientská aplikace, a to přímo na vaše vyžádání, tedy právě třeba internetový prohlížeč! K těmto situacím dochází tehdy, když se pokusíte přistoupit na zabezpečené webové stránky (internetové bankovnictví, nákupní košíky atd.) a do hry vstoupí ochranný prvek v podobě technologie SSL/TLS. Jde samozřejmě o žádoucí mechanismus utajení vašich osobních dat proti útočníkům a slídilům v internetu, ovšem službě proxy tím vzniká nepřekonatelné dilema. Pokud vám chce bezpečné spojení do banky či internetového obchodu dovolit a umožnit, musí rezignovat na svou ochrannou funkci a nepokoušet se tato spojení "rozlousknout", neboť by je tak jako tak nejen nedokázala zkontrolovat a navíc by je zbytečně zničila. Tím se provoz uvnitř SSL/TLS tunelu ocitá mimo kontrolu se všemi možnými následky: pokud uživatel "naletí" podvodníkům a místo banky se připojí na jakékoliv útočnější stránky, jež si vyžádají šifrovaný spoj, bude proxy služba bezmocná a vy si dovnitř zavlečete nežádoucí obsah. Jaké je řešení? Již při odesílání odchozího požadavku na chráněný server musí proxy server zkontrolovat, zda je tento cíl možné považovat za důvěryhodný. Pokud se vyskytnou pochybnosti, celá relace musí být odmítnuta. Jakmile totiž jednou dojde ke schválení a klientovi se vrátí šifrovanou cestou odpověď, proxy služba již pouze přihlíží a poslední instancí v boji se záškodnickým obsahem už je jen personální firewall či antivirový program na klientském počítači, číhající na potenciální "zakuklené" nebezpečí.

Závěrem

Věříme, že pro vás funkce proxy služby již nepředstavuje žádné velké tajemství a při konfiguraci aplikací si dokážete poradit. Nezapomeňte, že ve firemních či jiných rozsáhlých sítích je dobré začít od konzultace s administrátorem, neboť bez znalostí základních údajů o serverech s proxy službou je konfigurace prakticky nemožná. Protože však již víte, jak vše funguje, budou vám k tomu, abyste aplikace přiměli ke hledání správné cesty do internetu, stačit jen základní údaje.

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí I

Jiří Peterka

C05P0203

Že není síť jako síť a že sítí existují různé druhy, určitě není žádným tajemstvím. Již méně se ale ví, jaké druhy sítí existují, podle čeho se rozdělují a v čem se liší. Jaký je rozdíl mezi sítí LAN a sítí WAN, co je to intranet a co naopak extranet, jaký je jejich vztah k internetu? Pojďme se na toto téma podívat podrobněji.

Kritérií, podle kterých je možné "škatulkovat" počítačové sítě, neboli rozdělovat je do různých skupin, tříd či typů, existuje celá řada. Může to být například kritérium vlastnictví sítě: podle něj se pak počítačové sítě rozpadají na veřejné, privátní a různě poloprivátní a poloveřejné. Pokud nás bude zajímat hlavně jejich dosah, rozdělí se na sítě lokální (LAN, Local Area Network), na sítě rozlehlé (WAN, Wide Area Network), a třeba také na sítě metropolitní (MAN, Metropolitan Area Network) či na sítě PAN (Personal Area Network). Další kritérium, které bere v úvahu účel provozování sítě, zase vede k dělení na intranet (pouze pro potřeby interního fungování), na extranet (pro fungování směrem ven) atd.

Podobných kritérií bychom mohli vymyslet celou řadu - a záhy se k některým dalším skutečně dostaneme. Měli bychom ale mít na mysli, že tato kritéria jsou na sobě do značné míry nezávislá a vedou k různému dělení. Třeba dvě různé sítě mohou být obě rozlehlé (WAN), ale jedna z nich bude privátní a druhá veřejná. Nebo dva intranety: jeden může být malou lokální sítí, druhý, patřící velké nadnárodní firmě, může mít charakter rozlehlé sítě, rozkládající se na několika kontinentech. Navíc ani nemusí být sítí ve fyzickém slova smyslu, ale pouze sítí virtuální tak zvané virtuální privátní sítí, využívanou jako intranet). Virtuálnost či skutečně fyzický charakter sítě jsou dalším kritériem, kterým se budeme zabývat.

Ještě jednu nepříjemnou věc si ale musíme říci hned v úvodu. Jde o to, že většina kritérií pro dělení sítí nemá úplně exaktní charakter a nemusí vést k jednoznačnému rozdělení sítí do té či oné škatulky. Vezměme si třeba kritérium dosahu. U sítě, provozované v malé kanceláři či dokonce v bytě asi nikdo nebude pochybovat o tom, že jde o síť lokální (síť LAN). Naopak u sítě, která pokrývá celé kontinenty, je jasné, že jde o síť rozlehlou (síť WAN). Ale kde je hranice mezi lokální a rozlehlou sítí? Kde přesně leží? Co třeba síť pokrývající celé město - je ještě lokální nebo již rozlehlá?

Někdo se tento problém snažil řešit zavedením samostatné kategorie: sítí metropolitních. Tím se ale celý problém jen zdvojnásobil: kde potom leží hranice mezi lokální a metropolitní sítí, kde mezi sítí metropolitní a sítí rozlehlou?

Sítě LAN a WAN, MAN a PAN

S dělením sítí na lokální (LAN, Local Area Network) a WAN (Wide Area Network) jsme se vlastně již seznámili - jde o dělení na základě dosahu sítě. Mezi sítěmi LAN a WAN však existují i další charakteristické rozdíly, jako například rozdíly v přenosové rychlosti (bývá i řádově vyšší u lokálních sítí než u rozlehlých) či v přenosovém zpoždění (což je dáno dobou šíření signálu nesoucího data), v topologii (u lokálních sítí bývá systematická, u rozlehlých naopak nesystematická), ve vlastnictví přenosové infrastruktury ("drátů") atd.

Zmínili jsme se také o tom, že na hranici mezi sítěmi lokálními a rozlehlými se nachází sítě metropolitní (MAN, Metropolitan Area Network), typicky pokrývající nějaké město (metropoli, odsud také jejich název).

Vedle sítí WAN, MAN a LAN pak ještě existuje jedna zavedená zkratka, která ale již tak dobře nezapadá do členění "podle dosahu". Jde o sítě PAN, alias Personal Area Network, čili "osobní sítě". Jejich dosah bývá velmi malý, maximálně několik málo metrů, ale podstatné je pro ně spíše to, že slouží potřebám jednotlivce, případně velmi malé skupiny uživatelů. Nejčastěji propojuje mobilní zařízení (například různá PDA, notebooky, mobilní telefony) a umožňuje jim vzájemně komunikovat. Mezi technologie, které takové propojení zajišťují, patří zejména Bluetooth, Wi-Fi, IrDa, DECT, z drátových pak USB.

Internet a internet

Zajímavým a důležitým trendem je ale to, že z pohledu uživatelů se rozdíl mezi lokálními, metropolitními a rozlehlými sítěmi postupně vytrácí, s tím jak tyto sítě začínají splývat. Toto splývání je nejčastěji zapříčiněno tím, že lokální sítě již nejsou izolované a jsou zcela oddělené od ostatních sítí a okolního světa. Právě naopak, většina lokálních sítí se dnes propojuje mezi sebou, buď přímo, nebo přes jinou síť, kterou může být i síť rozlehlá. Výsledkem pak je větší či menší soustava vzájemně propojených sítí (anglicky: "internetwork", zkráceně "internet"), jejíž vnitřní struktura bývá pro uživatele nepodstatná. Uživatel si může celou soustavu sítí představit jako jakýsi homogenní oblak, ke kterému se může připojit kdekoli a výsledek bude (v principu) vždy stejný - uživatel bude mít k dispozici stejné možnosti a služby.

Dobrým příkladem může být jedna konkrétní soustava vzájemně propojených sítí, neboli jeden konkrétní internetwork alias internet - ten celosvětový, který se dokonce jmenuje internet. Jelikož je to jeho vlastní jméno, bylo by vhodné jej rozlišit velkým počátečním písmenem od druhového jména internet, které označuje obecně jakoukoli soustavu vzájemně propojených sítí. Pravdou ale je, že dnes už velká část našich médií obě jména nerozlišuje, a i pro celosvětový internet se běžně používá malé počáteční písmeno.

Páteřní sítě, přístupové sítě, místní smyčky

Také dnešní internet (mám na mysli ten celosvětový) lze připodobnit k velkému oblaku, jehož vnitřní strukturu uživatelé nemusí vůbec znát. Mohou se k němu připojit v zásadě kdekoli, s tím, že efekt tohoto připojení bude v principu vždy stejný - uživatelé získají stejné možnosti, stejné postavení, jsou jim dostupné stejné služby. Platí to ale obecně - ovšem v konkrétních případech to přece jen nemusí být všude stejné. Podle místa a způsobu připojení se může lišit například dostupná přenosová rychlost, dostupnost některých služeb (daná např. existencí a nastavením firewallů) atd.

I když si uživatel nemusí nijak uvědomovat vnitřní strukturu internetu, případně jiné soustavy vzájemně propojených sítí, k nimž je připojen, přesto zde určitá charakteristická vnitřní struktura většinou existuje. S určitým zjednodušením si ji lze představit podle následujícího obrázku jako "třípatrovou" konstrukci, složenou z následujících částí:

 Páteřní sítě, propojující několik málo ústředních lokalit.

 "Střední" sítě (propojovací sítě).

 Přístupové sítě, rozvedené až do lokalit, kde se vyskytuje koncový zákazník.

Pro lepší představu můžeme vše konkretizovat na dvou příkladech. Prvním je veřejná telefonní síť Českého Telecomu, která má celkem osm tzv. tranzitních ústředen. Ty jsou mezi sebou propojeny, a toto jejich propojení tvoří páteřní síť. Dále má Český Telecom zhruba 142 tzv. místních ústředen, které jsou na tranzitní ústředny napojeny prostřednictvím "střední" sítě. Z místních ústředen pak vychází jednotlivá účastnická vedení (tzv. místní smyčky), vedoucí až do místa, kde se nachází zákazník. Tato účastnická vedení pak dohromady vytváří tzv. přístupovou síť. Ta by měla být co možná "nejhustší", aby dokázala "rozvést" telefonní služby k co nejvíce zákazníkům, kamkoli by oni mohli potřebovat. V konkrétním případě telefonní sítě Českého Telecomu je její přístupová část (přístupová síť) místy ještě dále strukturována, když místní smyčky nevychází bezprostředně z telefonních ústředen, ale z jakýchsi "předsunutých ústředen" (jednotek RSU, Remote Subscriber Unit), které jsou k samotným ústřednám připojeny nejčastěji optickým kabelem.

Jako další příklad si můžeme uvést vnitřní strukturu internetu. I ten má páteřní část, která se fyzicky nachází v zámoří, tvoří ji hned několik na sobě nezávislých páteřních sítí, propojených "výhybkami" (propojovacími body NAP). Na tyto páteřní sítě jsou napojeny (ve "střední části") sítě jednotlivých internetových providerů (tzv. ISP, Internet Service Provider), které bývají ještě hierarchicky "navěšeny" jedna na druhou. Jeden provider je tak napojen na jiného providera, skrze něj přenáší svůj datový provoz do páteřních částí internetu (pokud ovšem nevyužije tzv. peering, spočívající v přímém propojení sítí jednotlivých providerů, viz obrázek).

První a poslední míle

Na obou uvedených příkladech si můžeme také názorně ukázat, čemu se v praxi říká poslední míle (anglicky: last mile). Jde vlastně o úsek, který má za úkol překlenout přístupová síť - tedy úsek mezi místem, kde končí síť internetového providera (resp. telefonní ústředna) a místem, kde se vyskytuje zákazník. Přívlastek "poslední" si tento úsek vysloužil kvůli pohledu ze strany provozovatelů sítí (resp. poskytovatelů služeb) - ti své páteřní sítě považují za začátek (někdy označovaný také jako "první míle"). Úsek, končící u zákazníka, jim pak skutečně musí vycházet jako "poslední míle".

Naopak při opačném pohledu (očima zákazníka) by se místo "poslední míle" mělo jednat spíše o "první míli". Ale obvyklá praxe je taková, že u zákazníka (uživatele, účastníka či jakkoli jej označíme) končí "poslední míle", nikoli "první míle". Proto se také hovoří o problému překlenutí poslední míle, který je asi největším oříškem například při rozvoji širokopásmového přístupu (broadbandu). Pro jednotlivé internetové providery (ISP) není až tak těžké vybudovat své sítě a napojit je na ostatní sítě, které dohromady tvoří celosvětový internet. Nejtěžší je připojit na tyto sítě (na jejich přístupové body, tzv. PoPy, z anglického "Point of Presence") koncové uživatele. Lze to udělat například pomocí ADSL (tj. nasazením ADSL modemů na již existující místní smyčky, vybudované pro telefonní síť). Nebo lze vybudovat zcela nové přístupové sítě (to dělají například kabelové společnosti), nebo překlenout poslední míli bezdrátově, případně zvolit ještě jiné řešení.

Domácí sítě, firemní sítě

Vraťme se ještě jednou k představě sítí LAN a WAN a k jejich vzájemnému napojování na sebe. Celosvětový Internet si můžeme snadno představit jako jednu opravdu rozlehlou síť (síť WAN). Ale kde a jak se na ni napojí nějaké sítě LAN?

Až dosud jsme mlčky předpokládali, že na konci přístupové sítě (na konci "poslední míle") je vždy jeden konkrétní zákazník, resp. jeden uživatel či jeden počítač (uzel). Je tomu tak čím dál tím méně často. Dnes se totiž čím dál tím více připojují k internetu hned celé sítě, které můžeme označit jako "koncové". V nich se nachází více uzlů (počítačů), s nimiž může pracovat více uživatelů.

Právě tyto "koncové" sítě pak jsou těmi sítěmi LAN, které nám v celkovém obrázku dosud chyběly. Jsou to nejrůznější sítě LAN ve firmách, ve školách, na úřadech. A v poslední době čím dál tím více i v domácnostech. Jejich velikost bývá (co do počtu uzlů) velmi různorodá - a podle ní pak musí být dimenzováno i jejich připojení k internetu, které překlenuje poslední míli a napojuje příslušnou firemní, domácí či jinou síť k přístupovému bodu (POPu) příslušného internetového providera. Dalším výrazným trendem je připojování nejrůznějších "koncových" sítí (ať již firemních, domácích atd.) k veřejnému internetu přes vhodný firewall. Tak se označuje řešení, zajišťující určitou míru ochrany a zabezpečení před nástrahami, které mohou na koncovou síť a její zdroje číhat ve veřejném internetu. Samozřejmě existují různé druhy firewallů, v různém provedení (od nenákladných až po velmi drahé), s nimi pak také různé úrovně zabezpečení. Pro firemní síť asi bude vhodný jiný firewall než třeba pro malou domácí síť. V zásadě ale lze říci, že dnes je vhodný firewall, odpovídající druhu a obsahu připojené sítě, již nutností.

Poslední metr

Trend připojování většího počtu koncových sítí k Internetu vedl k zavedení dalšího zajímavého pojmu a řešení, kterým je tzv. poslední metr a jeho překlenutí. Představme si například dům, ve kterém je hned několik bytů. Každý z nich se může k internetu připojit individuálně, prostřednictvím vlastního překlenutí poslední míle (třeba tak, že v každém bytě si pořídí vlastní ADSL a na něj si připojí jediný počítač v domácnosti nebo celou domácí síť s více počítači).

Existuje ale i chytřejší řešení, kdy se obyvatelé celého domu domluví, pořídí si jedno "širší" (více kapacitně dimenzované) připojení (neboli jedno společné překlenutí poslední míle) a toto si pak již sami rozvedou v rámci celého domu do jednotlivých bytů. V této souvislosti se pak čím dál tím častěji objevuje onen nový termín, jímž je "poslední metr". Označuje právě rozvody, realizované přímo u zákazníků a typicky v jejich režii - například právě v rámci jednoho domu. Představu zachycují obrázky.


Báječný svět počítačových sítí II

NAN, aneb sousedské sítě

Nově se formující kategorií sítí jsou tak zvané sousedské sítě, označované také jako sítě NAN (Neighbourhood Area Network). Lze si je představit jako sítě, které mají za úkol překlenout poslední metr a rozvést jedno společné připojení do více bytů v rámci nějakého objektu. Případně mohou takto propojit několik sousedních objektů (například sousedních domů) a v jejich rámci rozvádět připojení k internetu.

Podstatné a charakteristické přitom je, že uživatele těchto sítí (do jejichž bytů je internet rozveden) pojí fyzická blízkost příbytků, resp. "sousedské vztahy" (bydlí vedle sebe). Nejde tedy o žádné společné profesní či jiné zájmy, ale skutečně o "geografické vztahy". Na takovou "sousedskou síť" (síť NAN) se pak samozřejmě mohou připojovat jak celé domácí sítě, tak i jednotlivé domácí počítače (pokud je v konkrétním bytě počítač jen jeden).

CAN aneb komunitní sítě

Na podobném principu jako sítě sousedské fungují také sítě komunitní (CAN, Community Area Network). Také totiž rozvádí jedno společné připojení k internetu mezi více koncových zákazníků. Rozdíl oproti sousedským sítím je ale v tom, co tyto koncové zákazníky sdružuje. Již to není jejich geografická blízkost (stejný dům, sousední domy), ale jsou to nějaké společné zájmy. Ty pak z těchto zákazníků vytváří komunitu (odsud také název "komunitní síť"), která pro sebe vybuduje svou komunitní síť a na ni napojuje své členy.

V praxi se ale nejedná o komunity typu "zahrádkáři", "včelaři" apod. Společným pojítkem komunity, budující vlastní síť, bývá spíše zájem postarat se o připojení vlastními silami - to když třeba v určité lokalitě nepůsobí žádný komerční provider (ISP) nebo jeho služby nejsou pro dané zákazníky atraktivní. Proto také bývá "dosah" komunitní sítě větší než sítě sousedské. Mnohdy je to právě komunitní síť, která zajišťuje překlenutí celé poslední míle.

Dobře známým příkladem komunitní sítě v ČR je síť CZFree.Net, využívající především bezdrátové technologie přenosu dat. Velikostí ji lze přirovnat již k metropolitní síti (či dokonce k několika metropolitním sítím, protože se už nenachází jen v Praze, ale i v dalších městech). Společným pojítkem jejích uživatelů pak skutečně je snaha postarat se o připojení vlastními silami, resp. být "sami sobě providerem". Určitě to souvisí i se stavem nabídky od komerčních providerů, která tyto uživatele neuspokojuje, a proto se rozhodli "převzít připojení do vlastních rukou".

Intranet a extranet

Vraťme se nyní ještě ke dvěma pojmům, zmíněným v úvodu článku. Jde o pojmy "intranet" a "extranet". Oba se týkají účelu, k němuž je nějaká síť využívána, nikoli jejího dosahu (velikosti) nebo způsobu realizace. Intranet (psáno s malým počátečním písmenem, protože jde o druhové jméno) slouží interním potřebám svého provozovatele, typicky pro provozování jeho vlastních agend. Typickými aplikacemi, provozovanými v intranetech, jsou různé groupwarové aplikace - skupinové plánování a úkolování, sdílení dokumentů, vzájemná interní komunikace atd.

Naproti tomu extranet, jak už jeho označení napovídá, je využíván "směrem ven". Tedy zejména ke komunikaci se zákazníky (jde-li o firemní extranet). Typickými extranetovými aplikacemi pak jsou různé aplikace z oblasti e-commerce a e-businessu, umožňující objednávání, prodej a související aktivity.

Vraťme se ale ještě k intranetu. Bylo by chybou dívat se na něj jako na způsob využití nějaké lokální sítě, nejspíše firemní. Intranet může stejně tak dobře být hodně "rozlehlý" a může se rozprostírat i přes celá města, státy i kontinenty. Třeba taková nadnárodní firma může mít vlastní intranet, který mohou využívat všichni její zaměstnanci po celém světě, dokonce se do něj mohou přihlašovat i na cestách, kdekoli po světě. Takže vhodnější je dívat se na intranet jako na virtuální síť, která nabízí určité zdroje a služby, dostupné jen někomu (oprávněným uživatelům), a tyto zdroje a služby se týkají interního fungování provozovatele intranetu. To také znamená, že vstup do intranetu není volný, ale je vyhrazen jen pro oprávněné uživatele (zaměstnance firmy). Typicky je intranet také pečlivě chráněný proti neoprávněnému přístupu zvenčí. Naproti tomu typický extranet bývá spíše otevřený a přístupný komukoli, kdo o něj má zájem.

Do budoucna asi lze počítat s tím, že intranety si nebudou budovat jen firmy (úřady, školy apod.), ale třeba také rodiny. Vždyť takové sdílení úkolů v rámci rodiny, společné plánování aktivit, sdílení informací atd. lze také realizovat na počítačích.

Sítě serverového typu a sítě peer-to-peer

Na závěr, abychom ukázali, že výše popsaným dělením škatulkování sítí zdaleka nekončí, si řekneme ještě o další možné klasifikaci počítačových sítí. Jde o kritérium, které se zajímá o postavení a roli jednotlivých uzlů v síti - a ani ono není zdaleka poslední, které je možné pro dělení sítí brát v úvahu.

Takže tedy: pokud se budeme zajímat o postavení a roli uzlů, můžeme v praxi najít dvě varianty:

 Situaci, kdy všechny uzly mají v principu stejné postavení a stejnou roli.

 Situaci, kdy se postavení a role jednotlivých uzlů liší.

V druhém případě můžeme většinou rozdělit uzly sítě do dvou skupin:

 Na servery, které nabízí určité zdroje a služby, ale samy je nikomu nevnucují a čekají, až si o ně někdo řekne.

 Na tzv. klienty, neboli uzly, které samy nic nemají, ale když něco potřebují (službu či zdroj), tak si o to explicitně řeknou vhodnému serveru.

Rozdělení na dvě skupiny (servery, klienti) je jedním ze základních paradigmat světa počítačových sítí. Jde vlastně o jakousi "dvoučlennou" dělbu práce, obecně označovanou jako "model klient/server". Samozřejmě to není jediná možná dělba práce (existuje například i trojčlenná dělba). Pravdou ale je, že "dvoučlenný" model klient/server, počítající s rozdělením uzlů do uvedených dvou skupin, je v praxi zatím nejčastější. Sítě, které s tímto modelem pracují, se pak označují jako sítě serverového typu.

Jejich protipólem jsou takové sítě, v nichž se postavení a role jednotlivých uzlů neliší. To si lze představit také tak, že všechny uzly si jsou rovny - a odsud pak také pochází označení této varianty: jedná se o sítě peer-to-peer (neboť anglické "peer" lze přeložit jako "na stejné úrovni", stejný).

Pro správné docenění rozdílu mezi sítěmi serverového typu a sítěmi peer-to-peer si naznačme, jaké zdroje a služby mohou být ve hře. Může jít například o uchovávání souborů (obsahujících data, programy atd.). V sítích serverového typu se tyto souboru soustřeďují na serverech, které v tomto případ plní roli "souborových serverů" (anglicky: file serverů). Kdykoli některý klient potřebuje nějaký soubor, řekne si o něj příslušnému serveru a ten mu jej poskytne. Jiným příkladem může být tisk na tiskárně. Ta může být připojena k serveru (který je pak tzv. tiskovým serverem, anglicky: print server). Kdykoli pak nějaký klient potřebuje na této tiskárně něco vytisknout, požádá o to tiskový server, ten už tisk zajistí. Svému klientovi poskytuje službu, spočívající v tisku na své tiskárně.

Celkově si pak lze představit, že v sítích serverového typu jsou všechny zdroje (resp. služby) soustředěny na jedno místo, a to na příslušný server. Naproti tomu v sítích peer-to-peer je tomu jinak. Zde jednotlivé zdroje zůstávají na místě, u svých vlastníků, resp. tam, kde vznikají. Pokud je potřebuje někdo jiný (nějaký jiný uzel), pak si o ně řekne tomu uzlu, který příslušný zdroj vlastní. Ten pak zafunguje jako server a druhému uzlu (v roli žadatele) poskytne příslušný zdroj, resp. službu (například tisk na své tiskárně). Jindy se zase může situace přesně obrátit: kdo předtím "něco měl", může sám žádat o něco jiného nějaký jiný uzel.

Obecně tedy v síti peer-to-peer mohou všechny uzly potenciálně vystupovat jako servery (a něco poskytovat) i jako klienti (něco požadovat). Záleží na tom, co kdo chce a kdo a jak to má - a za jakých podmínek je něco ochoten poskytnout. Už tušíte, proč se koncept "peer-to-peer" tak dobře ujal například pro sdílení hudby mezi uživateli? Třeba v sítích, jako (byl) Napster či stále je Gnutella, Kazaa a další? Ne nadarmo se těmto sítím také říká peer-to-peer sítě (spíše ale zkráceně P2P).

§§§§§


Velmi chytré PDA telefony

Pavel Hrbáček

C05P0200

V oblasti chytrých telefonů a konvergovaných zařízení vede v České republice, resp. v celé Evropě s velkým náskokem platforma Symbian následovaná PocketPC. Ve Spojených státech je naopak překvapivou jedničkou PalmOne. Zásluhu na tom má úspěšný model Treo 600, ke kterému se nedávno přidal jeho pokračovatel Treo 650. Jak je možné, že jsou tyto rozdíly tak veliké? Je to způsobeno jiným chováním zákazníků nebo snad před námi Američané něco tají? Jste-li čerstvým majitelem šestistovky, třeba v článku "Vylepšete si svoje Treo 600" objevíte řešení problému, který vás zrovna pálí. Pokud pošilháváte po novince 650, nevynechejte "Je Treo 650 nejlepším smartphonem na trhu?". Po jeho přečtení možná zjistíte, že je pro vás vhodným přístrojem.

Vylepšete si své Treo 600 - přinášíme několik zajímavých programů

Chytrý telefon Treo 600 od PalmOne je na trhu již delší dobu. Jeho cena se sice stále pohybuje na úrovni, jež řadu potenciálních uživatelů od nákupu odrazuje, ale zájemci, kteří se nebojí použitých zařízení, jej mohou na internetu (např. na www.jarmark.cz) sehnat za rozumných 8 000 korun. Asi není třeba zdůrazňovat, že to jej činí mnohem dostupnějším. O tom, že Treo je skutečně výborný smartphone, bylo již popsáno mnoho papíru, ovšem i tak dobré zařízení má své mouchy a je na něm co vylepšovat. Naštěstí se od doby jeho uvedení objevilo několik programů, které známé nedostatky řeší a používání telefonu tak činí ještě příjemnějším.

Butler

Jedním z nejpoužívanějších je Butler. Tento program vznikl z iniciativy fanoušků Trea seskupených kolem serveru TreoCentral.com. Jeho původním cílem bylo umožnit, aby se pomocí kláves pro ovládání hlasitosti dalo stránkovat nahoru a dolu, resp. se přesunout na předchozí použitou aplikaci. Program se mezitím rozrostl a nabízí řadu šikovných vlastností. Např. Key Launcher umožňuje spouštět oblíbené aplikace odkudkoliv a nejen v aplikaci Phone. Takže pokud nemáte k Treu kolíbku, můžete rychle spustit HotSync např. klávesou H (přiřadit lze samozřejmě libovolnou jinou klávesu). Jednoduché a pohodlné.

Další důležitou funkcí je Attention Grabber. Umožňuje nastavit způsob připomenutí v případě, že jste nereagovali na příchozí hovor, SMS atd. Alarmy mohou přehrát vyzváněcí tón, midi, MP3, WAV či jen tiše vibrovat. Různé typy blikání diody lze přiřadit i pro novou zprávu v hlasové schránce. Jestliže vám nevyhovuje standardní způsob připomenutí přijaté SMS zprávy, můžete jej zablokovat ve funkci s všeříkajícím názvem Hide SMS Popup. Skupina nastavení pod názvem Misc by se spíše měla jmenovat Keyguard, protože mění chování standardního zámku klávesnice. Především majitelé velmi těsných pouzder na Treo uvítají, že přijetí hovoru lze zrušit mezerníkem nebo klávesou Enter.

Program Butler nabízí ještě možnost změnit standardní stav diody (rozsvítit jinou barvou nebo ji zcela vypnout) a šest alarmů. Ty lze použít jako jednorázová připomenutí nebo jako klasický budík. Ovládání je podobné jako v Attention Grabberu, stejné jsou i způsoby upozornění, od MP3 po vibrace. Program najdete na adrese http://www.hobbyistsoftware.com a jeho cena je 12 USD.

Phone Techniciant

Stejný výrobce se skrývá i za dalším produktem, nazvaným Phone Techniciant. Oba programy si samozřejmě nekonkurují, ale naopak se velmi dobře doplňují. Phone Techniciant umožňuje změnit vyzvánění na MP3/WAV/OGG, či midi nebo dovolí vybrat jiný z vyzváněcích tónů. Lze nastavit počáteční hlasitost a zapnout postupné zesilování. To vše můžete kombinovat s vibrováním. Výsledný průběh zvonění bude potom vypadat třeba takto: nejdříve dvě vibrace s opakováním po 4 sekundách, potom se přehraje MP3 s postupným zvyšováním hlasitosti.

Praktická je i volba vypínající obrazovku během hovoru. Pokud nemáte v oblibě během telefonování hlasité alarmy, nezapomeňte zaškrtnout volbu Disable Alarms During Calls. O připomenutí ovšem nepřijdete, jen se objeví až po ukončení hovoru. Některým uživatelům vadí, že po soft resetu Treo automaticky neaktivuje svoji telefonní část. Pokud patříte mezi ně, povolte v záložce Phone Connection automatické zapínání po restartu. Jestliže nechcete být večer rušeni žádnými telefonáty, můžete na stejném místě aktivovat i automatické vypínání v požadovanou hodinu, resp. zapnout automatické zapínání telefonu ve zvolený čas. Řekl bych, že oba programy od Hobbyist Software rozšiřují telefonní vlastnosti Trea na úroveň obvyklou u moderních klasických mobilů a je trochu s podivem, že řada z jejich funkcí není zabudována již od výrobce. Naštěstí ani Phone Connection není nijak drahý a za necelých 9 USD může být váš. Podobným programem, který kombinuje vlastnosti obou aplikací od Hobbyistu, je TreoGuard. Najdete jej na adrese http://www.treoguard.com/treoguard a jeho cena činí taktéž výborných 9 USD.

CallFilter for Treo 600

Pokud toužíte po nástroji pro komplexní správu příchozích a odchozích hovorů, vyzkoušejte program CallFilter for Treo 600 od VelocityWare. S touto aplikací můžete nežádoucí telefonáty přímo přesměrovat do hlasové schránky nebo je automaticky odmítnout. Příchozí hovory lze filtrovat podle telefonního čísla, kategorie, jména nebo společnosti. Podobně můžete filtrovat i příjem SMS zpráv. Ostatní funkce jsou částečně shodné s dříve popsanými programy, takže můžete blokovat nechtěné přijmutí hovoru mezerníkem, používat MP3/WAV/OGG pro vyzvánění, rozblikat LEDku po doručení zprávy do hlasové schránky apod. CallFillter navíc obsahuje drobná vylepšení, která práci s mobilem dále zefektivňují. Je to např. možnost zobrazit podrobné informace o volajícím ještě před tím, než přijmete hovor. Nebo se automaticky vrátit do aplikace, která byla puštěna před tím, než jste začali telefonovat.

Dalších podobných vlastností je celá řada a nemá cenu je podrobně popisovat. Nejlepší je, když si program sami vyzkoušíte, protože rozhodně za to stojí. Stáhnout si jej můžete z http://www.velocityware.com/ callfilter/cfinfo.htm. Jeho schopnostem ovšem odpovídá i cena, která činí 30 USD.

KeyCaps600

Jednoduchý, ale velmi šikovný je program KeyCaps600. Jeho účelem je urychlit psaní velkých písmen na Treu. Ty tak můžete psát bez Shiftu, pouze pomocí dvojitého stisknutí stejné klávesy (nebo jejím podržením). Sami můžete ještě zadat, jak dlouhá má být prodleva. Aplikace je kompatibilní s programem Butler a najdete ji na adrese http://www.geekandproud.net/software/keycaps 600.php. Cena je 10 USD.

Profily

Jednou z vlastností, kterou by moderní telefon neměl postrádat, jsou profily a jejich jednoduché přepínání. Protože Treo profily nemá, vzniklo hned několik aplikací, které tento nedostatek řeší. Mezi ně patří i program Profiles, který můžete získat na adrese http://www.freewarepalm.com/ communication/profiles.shtml. Jistě potěší fakt, že se jedná o freeware, přitom však jde o velmi vyspělý produkt. Aplikace se integruje do Preferencí a dovoluje vytvořit neomezený počet profilů a přepínat mezi nimi pomocí tlačítka Option.

Dalším podobným programem jen Profiler, který je však stále v beta verzi. Vzhledem k jinému přístupu k tvorbě profilů (ukládáte si aktuální nastavení mobilu) řadu funkcí postrádá, ale je zajímavou alternativou. Je zdarma a stáhnout jej můžete ze serveru Handango.com.

Následující aplikace není přímo určena pro správu profilů, ale má s nimi přece jen něco společného. Program BrightCam (http://www.treoware. com) změří při každé změně aplikace či zapnutí Trea množství okolního světla a podle toho nastaví velikost jasu a případně aktivuje podsvícení klávesnice. Pokud máte Treo v kapse, BrightCam to rozpozná podle kombinace světla a úrovně hluku a zesílí na maximální hlasitost alarmy. No řekněte, umí tohle obyčejný telefon? A dobrá zpráva nakonec, je to freeware.

Uložení aplikací na paměťové kartě

Protože Treo zrovna neoplývá volnou pamětí, může se vám hodin některý z programů, které umožňují uložit aplikace na paměťové kartě. Jedním z nich je i LinkStart od Hexview (http://www.hexview.com/linkstart). Na rozdíl od většiny konkurentů LinkStart dovoluje vybrat, zda se budou na kartu přesouvat všechny části aplikace nebo jen ty vybrané, a které její části bude třeba po ukončení opět přesunout. Díky tomu můžete jednoduše spouštět i programy, jež jinak nepodporují uložení dat na kartu, a tak ušetřit drahocenné megabajty. Light verze Link Startu je freeware, tedy zdarma. Za verzi Pro zaplatíte 15 USD.

Čtečka paměťových karet

Jestliže závidíte uživatelům Tungstenu T5 možnost používat PDA jako čtečku paměťové karty, podívejte se na stránku www.softick.com. Tato firma vytvořila ovladač, který zpřístupní vloženou SD/MMC kartu jako USB Mass Storage, což znamená, že v novějších verzích Windows se karta automaticky připojí jako externí disk. A pokud si ještě pořídíte kompaktní Retractable USB kabel (http://www.proporta.com, 16 USD), budete mít skvělé řešení na cesty.

Zabudovaná kamera

Nyní je na řadě pár aplikací pro zabudovanou kameru. Pokud používáte na Treu fotoaparát, přijde vám vhod program QSet (http://mytreo.net/downloads/modules.php/name/Downloads/d_op/viewdownloaddetails/lid/1), který umožňuje změnit stupeň komprese formátu JPG. Standardní nastavení má hodnotu 65 a volit lze mezi hodnotami 1 až 99. Jste-li nespokojeni s kvalitou pořizovaných fotografií (a to je velmi pravděpodobné), zkuste Pickem, který stáhnete z http://mytreo.net/ downloads/modules.php/name/Downloads/d_ op/viewdownload details/lid/110.

Možná toužíte po nahrávání videa, potom vyzkoušejte Live! for Treo 600. Délka záznamu je omezena pouze volnou operační pamětí. Po jeho dokončení jej můžete exportovat na paměťovou kartu ve formátu AVI nebo jako jednotlivé JPG obrázky. Aplikace se nachází na toysoft.ca/live.html a dáte za ní 15 USD. Pokud se vám nechce utrácet, zkuste freewarovou aplikaci MovieRec, kterou najdete na http://www.infinityball.com/movierec110.aspx. Na stejném serveru je k dispozici i jednoduchý hlasový záznamník SoundRec, i ten je zdarma.

Změna vzhledu tlačítek

Nyní se zbývá ještě zmínit o jednoduchém bezejmenném programu, který vymění vzhled tlačítek v aplikaci Phone za mnohem hezčí, v červené barvě a s trojrozměrným efektem. Soubor je k dispozici na serveru TreoCentral na adrese http://treo.discussion.treocentral.com/attachment.php?attachmentid=2332. Pro větší barevnou hloubku (a lepší vzhled) si ovšem nainstalujte program Colorize, který najdete na PalmGear.com. Pokud si projdete diskuzi na TreoCentral, objevíte i další barevné kombinace. Jestliže dává přednost pohodlnějšímu způsobu, jak měnit vzhled tlačítek, podívejte se na http://www.microseconds.com/palm-net.html, kde najdete správce těchto skinů za pouhých 2,5 USD.

Je PalmOne Treo 650 nejlepší smartphone na trhu?

Minulý rok začal PalmOne dodávat na trh novou verzi oblíbeného PDA/telefonu Treo, tentokrát s označením 650. Vyrábí se jak ve verzi CDMA, tak GSM. Snad to tentokrát nebude trvat tak dlouho, než se novinka objeví v nabídce některého z našich mobilních operátorů. Vyplatí se však takové čekání a je vůbec po čem toužit? Vždyť nové Treo nepřináší revoluční změny a je to "jen" upgrade velmi úspěšného modelu 600. I tak jsou nové vlastnosti a změny velmi podstatné, protože řeší většinu připomínek, které uživatelé měli k předchozí verzi.

Popularita ve světě

Proč je Treo tak populární, že slouží jako etalon pro ostatní chytré telefony? Důležitou roli hraje zřejmě skutečnost, že se návrhářům v PalmOne podařilo skloubit funkčnost PDA s požadavky na mobilní telefon. Ne že by ostatní výrobci nevyráběli stejně výkonné nebo i ještě silnější přístroje, ale žádný z nich nenabízí tak vyvážený kompromis mezi PDA a mobilem. Znakem modelů Treo je plná klávesnice, která se skutečně hodí, pokud píšete delší e-maily, mimo to si i s touto klávesnicí zachovává přístroj rozumnou velikost a vejde se pohodlně do kapsy. A i když je telefon trochu větší a tlustší, výborně padne do ruky. Další velkou předností je perfektně propracované ovládání jednou rukou.

Změny oproti starší šestistovce

Na první pohled vypadá Treo 650 podobně jako starší šestistovka. Přestože je znatelně větší než normální mobilní telefony, je stále o dost menší než konkurence. Jako srovnání může posloužit např. IPAQ 6315, který je zástupcem přístrojů, sloužících především jako PDA s velkým displejem a telefonní funkce jsou u nich spíše doplňkovou záležitostí. Naopak Treo je plnohodnotný telefon a jako PDA je omezen právě jen velikostí displeje. I když je to mobil větších rozměrů, působí v ruce velmi příjemně a jeho ovládání je ergonomické. Mezi novinky patří umístění dvou samostatných tlačítek pro vytočení čísla a pro ukončení hovoru pod dolní okraj displeje. Ukončovací tlačítko také slouží k zapínání telefonní části Trea, resp. zhasíná a opět rozsvěcuje obrazovku přístroje. Velmi podobný je i vzhled D-padu, který je jen o trochu menší. Přesto se dá výborně ovládat jednou rukou a rychle reaguje na stisk.

Relativně výraznou designovou změnou je změna tvaru klávesnice a kláves vůbec. U předchozí verze měly klávesy šikmo zaoblený tvar, nyní jsou o něco plošší a vyžadují i méně síly při stisknutí. Mnohem silnější je i podsvícení klávesnice, které může v úplné tmě zářit až trochu nepříjemně. Lepší psaní jednou rukou podporuje i mírně prohnutý tvar klávesnice. Někteří uživatelé dokonce tvrdí, že díky nové klávesnici urychlili vkládání znaků až o 30 %.

Rychlost a spotřeba

Treo je nové i uvnitř. Jako procesor je použit Intel PXA270 na 312 MHz, což pro PDA s PalmOS znamená ve výsledku velmi slušnou rychlost a hbité reakce. Poněkud kontroverzní novinkou je ovšem použití jiného typu paměti. Jedná se o typ flash (NAND), která dokáže udržet obsah po neomezenou dobu i po úplném vybití baterie. Další nezanedbatelnou výhodou je i mnohem nižší spotřeba energie. Bohužel stávající implementace přináší i některé problémy. Ty jsou především spojené s faktem, že paměť se chová podobně jako pevné disky, takže velmi malé soubory zabírají více místa, než by tomu bylo při použití standardního typu RAM. Z hlediska dostupné kapacity se rozhodně nejedná o krok dopředu a zde má novinka zřejmě největší rezervy. Nová paměť způsobuje problémy i vývojářům, kteří jsou nuceni aktualizovat své produkty tak, aby byly s novým systémem kompatibilní.

Aplikace

Změnou, kterou tentokrát PalmOne řadu uživatelů potěšil, je nový displej s rozlišením 320 x 320 pixelů. Konečně je tak možné na Treu používat bez kompromisů všechny moderní aplikace pro PalmOS5. Díky vysokému rozlišení a troše práce programátorů vypadá i telefonní aplikace (Phone) mnohem lépe. Nový model má už i Bluetooth (třída 2), po kterém toužili mnozí majitelé Trea 600. Můžete tak volat pomocí bezdrátového headseatu nebo použít mobil pro připojení PC k internetu. S internetem souvisí i příjemný upgrade původního GPRS na EDGE, které nabízí mnohem vyšší rychlost spojení. Opravdu rychlý mobilní internet dovoluje používat Treo i zcela novým způsobem - s MP3 přehrávačem Pocket Tunes (http://www.pocket-tunes.com) můžete poslouchat internetová rádia, aplikace InfiniFile (http://www.onverge.com) zase umožňuje přistupovat on-line k vašemu domácímu počítači a mít jeho pevný disk "připojený" k Treu jako další paměťovou kartu. Pokrokem ve standardní výbavě je nový webový prohlížeč Blazer 4.0. Jak je obvyklé, nabízí možnost prohlížet stránky formátované podle rozlišení displeje nebo ve variantě Wide Screen Mode, kdy stránka vypadá podobně jako na PC (za cenu posouvání obsahu do stran). Prohlížeč podporuje HTML 4.01, xHTML 1.0, cHTML, WML 1.3, SSL 3.0, HTTP 1.1, JavaScript 1.5, CSS1 (částečně i verzi 2), animované GIF, JPEG, PNG, BMP a cookies. Přibyly tedy rámce, ale bohužel stále chybí přehrávač pro Flash. Jako e-mailový klient se dodává aplikace VersaMail, která podporuje přístup pomocí POP3, IMAP a dokonce i Exchange ActiveSync pro bezdrátovou synchronizaci se serverem Exchange. Protože bezdrátové komunikace jsou známy svými nároky na energii, je dobře, že PalmOne vybavil svůj přístroj výměnnou baterií. Ta má kapacitu 1 800 mAh, což je opravdu hodně. Výrobcem udávaná výdrž činí až 6 hodin hovoru na jedno nabití.

Podle řady spekulací mělo nové Treo obsahovat také 1Mpx fotoaparát. To se však nestalo a příčinou měla být údajně špatná kvalita zvažované kamery. Přestože se podle specifikací hardwaru nic v této části nezměnilo a zůstalo rozlišení 640 x 480, jsou fotografie pořízené novým modelem znatelně kvalitnější. Důvodem je zřejmě lepší softwarové zpracování snímků. Oproti standardní výbavě Trea 600 přibyla i možnost zaznamenávat video a zvuk. Uložené obrázky nebo hlasové záznamy lze odeslat jako MMS pomocí aplikace Messenger. Přesto stále chybí samostatný program sloužící jako hlasový záznamník (naštěstí je k dispozici i freewarové řešení Sound Rec od Infinityball.com). Stejně jako jeho předchůdce má Treo 650 stereo výstup na sluchátka a umí přehrávat oblíbené MP3.

Novinkou, kterou neuvítají především stávající majitelé Treo 600, je nový konektor. Ten je stejný jako u modelu Tungsten T5, což je jedině dobře, protože modely od jednoho výrobce by rozhodně měly používat stejný typ konektoru. Smůlu ovšem mají ti uživatelé, kteří si koupili např. klávesnici pro původní model, protože na novém již nepůjde použít.

Přestože Treo stále neobsahuje Wi-Fi, můžete si k němu přikoupit SD Wi-Fi kartu. V době psaní tohoto článku byl však k dispozici jen neoficiální ovladač, který trpí různými nedostatky, takže nezbývá čekat, než PalmOne uvede jeho oficiální verzi. Další variantou je nasazovací modul od firmy Enfora (http://www.enfora.com). Jeho velkou předností je samostatný zdroj energie pro Wi-Fi část, který tak šetří hlavní baterii Trea. Pro lepší představu, jak toto řešení vypadá, se podívejte na adresu: http://www.phonemag.com/index. php/weblog/01072005_from_ces_efora_treo_600_wi_fi_dock.

Spolu se zmiňovanými programy je dodávána i aplikace DocumentsToGo 7 od DataViz, která dokáže editovat soubory vytvořené v MS Wordu, Excelu a PowerPointu. Hlavně pro zábavu jsou určeny další programy - přehrávač audioknih AudiblePlayer, eReader pro čtení elektronických knih, hra Zap! 2016 a Handmark Solitaire. Součástí balení je také dobíječka, synchronizační kabel a mono headset. Chybí tedy kolébka, což je škoda, ale takový je bohužel trend poslední doby. Řadu obrázků nového modelu najdete na adrese http://blog.treonauts.com/2004/10/treonauts_verdi. html.

Od konce února se šestsetpadesátka prodává v řadě západoevropských zemích. Její oficiální nedotovaná cena je však přibližně o 200 USD vyšší než cena v USA (600 USD). Do konce jara by snad mohla být k dostání i u nás, ale při takto vysoké ceně bude důležité, zda ji do své nabídky zařadí některý z mobilních operátorů. Na otázku z nadpisu článku nelze samozřejmě jednoznačně odpovědět. Vždyť každý uživatel má jiné priority, a tím pádem i jiné požadavky na vzhled a funkčnost telefonu.

Co nabízí GSM model

Operační systém: PalmOS 5.4

Podporované sítě:850/900/1800/1900 MHz

Datové přenosy: GPRS/EDGE

Procesor: Intel PXA270 312 MHz

Paměť:RAM 23 MB dostupných pro uživatele

Zdroj: vyměnitelná baterie 1 800 mAh LiIon, až 6 hodin hovoru

Pohotovostní doba: až 300 hodin

Displej: 320 x 320 px, 65 000 barev Slot pro SD/MMC s podporou SDIO

Digitální fotoaparát: 640 x 480 px, infraport, vibrace 2,5 mm, jack pro sluchátka

Váha: 178 g

Velikost: 11,3 x 5,9 x 2,3 cm

Web: http://www.palmone.com/us/products/ smart phones/treo650

§§§§§


Dokonalý mobilní internet? I

Vojtěch Bednář

C05P0194

Pokud používáte internet pravidelně, již jste se pravděpodobně setkali s některou z reklam, propagujících "nejrychlejší mobilní internet", postavený na u nás poněkud exotické sítí CDMA v pásmu 450 MHz.

Jaká je tato služba? Je skutečně tak rychlá a univerzální, jak společnost Eurotel, která ji nabízí, uvádí? A především: stojí za to si ji pořizovat? Jaká jsou pozitiva této služby a jaké jsou její záludnosti a co vše budete potřebovat? Podělíme se s vámi o zkušenosti ze zprovoznění a následného používání CDMA.

Otázka přístupu k rychlému a současně finančně dostupnému internetu je v ČR záležitostí, která se v odborných i laických kruzích probírá již mnoho let. Přestože galerie technologií přístupu k síti se za poslední roky podstatně rozrostla a dokonce i služby, které byly dlouhou dobu považovány za nereálné, jsou již provozovány v dostatečné kvalitě a za přijatelnou cenu, stále platí, že nemálo uživatelů nemá přístup k takové konektivitě, jakou by potřebovali  - přesněji, jakou si mohou za své peníze dovolit.

Rychlý (mobilní) internet

Minulé léto se nabídka služeb připojení rozrostla o jednu, o níž se již dříve diskutovalo, ale která se potácela v mnoha problémech. Touto metodou přístupu se stalo využití mobilní datové sítě typu CDMA, postavené na torzu systému NMT, který byl první reálně provozovanou mobilní sítí na našem území. Pokud si vzpomínáte na mobilní telefony, které měly váhu i rozměry plného kufru, stály pro obyčejného smrtelníka astronomické sumy a jejich použitelnost byla velmi malá, pak si pamatujete i na mobilní síť typu NTM.

Provozovatel NMT, společnost Eurotel, se v průběhu let, kdy tuto službu komerčně zcela odsunuly modernější digitální telefony typu GSM, několikrát snažil ji znovu oživit. Posledním takovým pokusem byla nabídka telefonů a tarifů pod komerčním označením Eurotel T!p Tarify byly výrazně lacinější než u klasických mobilních telefonů, ale přesto pravděpodobně Eurotel příliš nových zákazníků na tuto službu nepřilákal. NMT se mohlo chlubit výborným pokrytím a navíc i skutečností, že díky technické odlišnosti jsou jeho telefony schopny fungovat za výrazně horších podmínek, než jaké pro svůj provoz vyžadují digitální přístroje GSM. Mohou být provozovány při nižší kvalitě i síle signálu, při větším rušení, v mnohem větších vzdálenostech od základových stanic, jejichž hustota tím pádem nemusí být tak velká jako u digitální konkurence. Užijí se, respektive užily proto především v méně obydlených a především v hornatých oblastech. Právě pro taková místa ostatně byla síť NTM původně navržena.

Přes to všechno počet zákazníků s NMT neustále klesal a několikrát se objevily spekulace o tom, že by Eurotel mohl tuto síť v průběhu několika let zcela odpojit a soustředit se pouze na provozování služeb v systému GSM, eventuálně na přípravu provozu modernější sítě třetí generace, na kterou vlastní draze zakoupenou licenci. Telekomunikační operátor ovšem všechny překvapil.

První zprávy o možné konverzi části NTM na vysokorychlostní datovou síť CDMA, odvozenou od standardu používaného především v USA, se objevily loni na jaře. CDMA je sítí v mnoha ohledech analogickou s GSM. Může pracovat na mnoha různých frekvencích a některými odborníky je považována za vyspělejší, alespoň co se technické stránky věci týče. Trvalo ale poměrně dlouhou dobu (a je smutné, že to bylo silně ovlivněno politikou), než společnost začala své CDMA skutečně nabízet. Oficiální označení je CDMA 450 1x

Ev DO. DO znamená, že v síti, která je konstruována jako univerzální, jsou provozovány pouze datové přenosy. Hlasová služba na frekvenci 450 MHz zůstala v režii doznívající sítě NMT, modernější technologie však měla zajistit přístup k internetu o rychlosti v prostředí mobilních operátorů dříve nevídané. Můžeme se jen dohadovat, jak měla původně celá služba a především pak její tarifikace vypadat. V současné době je ale nabízen jediný, univerzální a neomezený paušál pro přístup na internet a jediné "oficiální" koncové zařízení. Je potřeba říci, že názory na kvalitu a použitelnost této sítě se do značné míry liší od jednoho uživatele k druhému a také od jednoho místa k jinému. CDMA je dostupné na většině území ČR a mělo by pokrývat více než 80 % obyvatel. To jsou oficiální a upřímně řečeno nepříliš důvěryhodné informace operátora. Podobně je sporná i rychlost a využívání některých služeb v prostředí této sítě. Ale pojďme se nejprve podívat na to, jak CDMA reálně funguje a co budete k jeho zprovoznění potřebovat. A především, kolik tato služba stojí.

Mezi psem a vlkem

Pokud jde o vysokorychlostní internet, mezi nejoblíbenější metody přístupu u nás (když vynecháme lokální operátory a dále pak Wi-Fi sítě) patří použití konvertované pevné telefonní linky - ADSL. I přes značnou rychlost, které tyto linky dosahují, a přes množství operátorů, kteří ji provozují, visí nad ADSL stále několik otazníků. Problematická je především integrace FUP - tedy omezování dat při překročení určitého limitu, eventuálně platby za přenesená data jako takové. Problémem je také skutečnost, že ADSL i přes dnes již značnou rozšířenost není možné provozovat všude a především ne všude se vyplatí.

Naproti tomu mobilní internet postavený na technologiích GSM/GPRS nabízí neomezené používání za měsíční paušální platbu, ovšem při rychlostech, které stačí sotva na prohlížení webu, práci s jednoduchým instant messagingem a na vybírání elektronické pošty. Urychlení mobilního internetu nezávislého na nepříliš husté síti hotspotů by jistě uvítal nejen průměrný cestující manažer, ale i mnoho jiných uživatelů. Nehledě na skutečnost, že i mobilní metody přístupu jsou často využívány "stacionárními" uživateli. Právě sem se mělo vejít CDMA od Eurotelu.

Jak to vypadá a co to umí?

Základním kamenem CDMA je specializovaný modem G-tran GPC-6420, který Eurotel dodává jako povinnou součást své služby. Přestože by bylo teoreticky možné použít jakýkoliv jiný modem, schopný provozovat data v síti CDMA 450 MHz Evolution, právě tento přístroj je standardně dodáván a jako jediný podporován. Modem se podobá rozměry i profilem mobilnímu telefonu bez klávesnice a podélně uloženým černobílým displejem. Připojuje se k počítači prostřednictvím portu USB 2.0, dále pak k napájecímu adaptéru. Modem obsahuje integrovanou výklopnou anténu, Eurotel ale doporučuje v případě, že službu používáte stacionárně (zřejmě většina uživatelů), tuto anténu odpojit a nahradit dodávanou anténou externí. Externí prutová anténa na magnetickém stojanu se k přístroji připojuje pomocí speciální, taktéž dodávané redukce a je tak zřejmé, že původně byla určena pro jiné zařízení než je právě toto.

I přes skutečnost, že se modem připojuje k dodávanému zdroji napětí, obsahuje mimo jiné vnitřní baterii. Tuto baterii využijete, pokud chcete s CDMA cestovat. Za normálních okolností ovšem slouží k vyrovnávání napětí, a proto by měla být použita trvale. Někteří uživatelé narazili právě po vyjmutí baterie na problémy, a tak s ní doporučujeme příliš nemanipulovat.

Připojení PC s operačním systémem Windows se provádí pomocí specializovaného programu nazvaného GT Dialer. Teoreticky je možné s modemem pracovat i bez něj, je to ale obtížnější.

GT Dialer se stará o komunikaci s modemem, připojuje a odpojuje internet a zároveň ukazuje základní statistiku přenosu. Kromě jiného konfiguruje nastavení vytáčené sítě v operačním systému. Teoreticky se nejedná o povinnou součást služby, modem je možné zprovoznit například v operačních systémech Linux jako standardní USB. Nám se to ale nepodařilo. Zajímavostí jsou problémy, na které narazili někteří uživatelé služby, když se modem pokoušeli připojit ke sběrnici USB starší, než je specifikace 2.0. V tom případě se doporučuje připojovat modem spíše prostřednictvím libovolného USB hubu. Problémy, které se v praxi projevují odpojováním od internetu, by tím měly být z větší části eliminovány. Opět se ale ukazuje, že ne vždy se takto obtíže skutečně vyřeší. Pokud tedy uvažujete o CDMA a váš počítač USB 2.0 nemá, je vhodné investovat několik stokorun do přídavného řadiče, který se konec konců dá využít i pro mnoho jiných účelů.

Stejně tak sporným se ukázal být prodlužovací kabel. Eurotel jej dodává pravděpodobně proto, že kablík, který má na jedné straně koncovku pro připojení modemu (opět velmi podobnou datovým konektorům starších mobilních telefonů) a na straně druhé samce USB konektoru typu A, je velmi krátký. To nevadí, pokud máte počítač na stole, ale jestliže se nachází pod ním nebo v nějakém typu konstrukční dutiny, může se snadno stát, že by se pak modem ocitnul na místě, kde by byl špatně dosažitelný zejména v případě, kdybyste s ním potřebovali manipulovat. Prodlužovací kabel způsoboval v některých případech zhoršení komunikace s počítačem a dokonce výpadky spojení. Na tyto problémy jsme v praxi narazili a potvrdili je i zkušenosti jiných uživatelů. Použití jiných prodlužovacích prvků dopadlo tak, že někdy se potíže neopakovaly, někdy však ano. Proto se domníváme, že problém je spíše v modemu než v kablíku samotném a že je otázkou každé jednotlivé prodlužovačky, zda je nebo není schopna s ním pracovat. To také do jisté míry vysvětluje potíže při použití USB hubu.

Ovládání modemu

Modem je vybaven celkem čtyřmi tlačítky. Jedno z nich, poblíž světelné diody indikující provoz a komunikaci, slouží jako vypínač. Další tři jsou pod displejem a jejich pomocí se pohybujeme v menu. Menu je dostupné jedině v případě, kdy je modem odpojen a nekomunikuje s počítačem. Nabídka funkcí je naprosto minimální. Můžeme nastavit několik základních parametrů displeje a komunikace s uživatelem - tedy nic, co by přímo souviselo s připojením. Zajímavostí je možnost použít zvukovou signalizaci. Pokud je zapnutá, modem bude pískáním upozorňovat na různé události jako navázání či ukončení práce s počítačem nebo začátek přenosu dat. Vše ostatní se provádí z PC prostřednictvím dodávané aplikace. Displej modemu ukazuje v klidovém stavu hodiny a kontextově funkce tlačítek, při připojení na něm najdeme schématické znázornění mobilu a počítače (zbytečné), ikonu reproduktoru s nastavením zvuku, signalizaci připojení k počítači, stav baterie a intenzitu signálu, tedy dostupnost sítě. Společně s indikátorem "Ev" (evolution?) je to vše, co nám modem sdělí. Zobrazení komunikace se mění v závislosti na tom, zda síť spadne (není dostupný žádný signál), zda dojde k přerušení nebo se vyskytne jiná chyba. Na všechny tyto věci je ale upozorněno i akustickým signálem.

GT Dialer

Vytáčecí a konfigurační program od Eurotelu a ovladače, které s nim souvisejí, prošly od uvedení služby několika zásadními změnami. Podle pracovníků operátora jsou v současné verzi dodávané modemy vybaveny nejnovějším softwarem a není proto potřeba provádět aktualizace. Lidé, kteří měli CDMA od počátku, si velmi často stěžovali na malou kvalitu softwaru. Vadily jim problémy, které často vedly k tomu, že se i při správném nastavení všech zúčastněných prvků nebylo možné připojit, připojení padalo a totéž se týkalo i obslužného programu - dialeru. S jeho pády ostatně můžeme počítat i nyní (únor 2005), jsou však sporadické a vázané na určité situace. Po nainstalování a spuštění aplikace a zavedení ovladačů modemu se spustí komunikace mezi ním a dialerem (modem na to v případě zapnuté signalizace reaguje pípnutím). Zavedení připojení trvá od několika sekund po několik desítek sekund a čas od času končí nesmyslnou chybovou hláškou o neplatném hesle. CDMA totiž nepoužívá SIM karty typické pro sítě GSM, ale každý uživatel má vystaven svůj "login" a heslo. Loginem je v tomto případě přiřazené telefonní číslo, které již na první pohled nepřipouští pochybnosti o použité sítí - tedy 601xxxxxx.

Ve většině případů se ale připojení povede a je možné začít používat internet. Eurotel nijak neomezuje možnost rozdělit konektivitu jednoho modemu na více počítačů. Při běžném používání je možné distribuovat jedno CDMA připojení bez problémů na malou síť v domácnosti nebo ve firmě, za optimálních podmínek je možné takto "uživit" čtyři až šest stanic. Není k tomu navíc potřeba žádný speciální software. Pokud používáte Windows XP, pak si bohatě vystačíte s nastavením malé domácí sítě a příslušnými konfiguračními nástroji, které najdete v Ovládacích panelech a ve složce Síťová připojení. Jen je potřeba dát pozor na několik okolností, o nichž se zmíníme dále.


Dokonalý mobilní internet? II

Kvalita signálu a stabilita připojení

Pokud jsme vyřešili všechny potíže s hardwarem a vrtochy ovládacího softwaru, můžeme čerpat ze všech kladů internetu tak, jak jsme zvyklí. Uživatelé, kteří by rádi měli svou veřejnou IP adresu, na ni mohou rovnou zapomenout - NAT je implicitně zapnuto a nelze je obejít. Totéž se ale týká portů. Tam, kde je dostatečně silný signál, je možné dosahovat trvanlivého a stabilního připojení. V případě, že tomu nebrání některý z výše jmenovaných nedostatků, nemá modem tendenci příliš padat a síť nemá tendenci jej zbytečně odpojovat. Pokud ale signál klesne pod určitou hranici (vyjádřenou v prostředí dialeru modrým ukazatelem), může dojít k rozpadnutí připojení. Při špatném signálu také není možné je vždy navázat, ačkoliv by tomu teoreticky nemělo nic významného bránit. Je ovšem otázkou, nakolik je tento problém věcí techniky a nakolik jde o záležitost použité datové sítě. Obecně se dá říci, že pokud budeme CDMA používat ve větším centru, budeme mít lepší signál a tedy stabilnější připojení. Bohužel to může být velmi často na úkor rychlosti, neboť o kapacitu jedné základové stanice se bude muset dělit více současně připojených klientů, respektive jejich sítí. Z této proměnlivosti také vyplývá poučka, která by pro používání CDMA při úvahách o jeho pořízení měla být naprosto základní. Pokud uvažujete o CDMA jako o způsobu domácího připojení nebo pokud jím chcete připojit firmu, rozhodně si je před uzavřením smlouvy vyzkoušejte. V zimě 2005 nabízel Eurotel možnost testovat CDMA s možností vrácení po dvou týdnech, což je dostatečná doba jednak pro zjištění, zda je tento typ sítě právě pro vás vhodný a zda je ve vaší oblasti dostatečně dobré pokrytí a zda jsou dosahovány dostatečné rychlosti.

Bohužel kvalitu připojení nelze považovat za konstantní. Operátor sice proklamuje optimalizaci a rovnoměrné rozložení sítě, nicméně kdykoliv může dojít k přetížení právě toho uzlu, na němž se nacházíte. Proto je dobré uvažovat o konektivitě tak trochu s rezervou.

Co funguje a co ne?

CDMA je vysokorychlostní mobilní internet. Je především třeba říci, že není možné jej využít pro práci se všemi typy aplikací. Zmíněné překládání portů je například obrovským problémem, pokud bychom chtěli používat některé aplikace pro VPN nebo některé programy komunikující po TCP/IP a napsané zejména firmám na míru - tedy proprietárně. Raději bychom měli zapomenout i na větší využívání P2P sítí. Přestože nejsou přímo zakázány, setkáme se s dvěma typy problémů. Prvním z nich je, že díky použité technologii některé nefungují vůbec a některé jen velmi omezeně. Druhým problémem pak je, že i pokud omezení obejdeme, obsahuje CDMA od Eurotel FUP - Fair Use Policy. To znamená, že při překročení určitého množství stažených dat dochází k radikálnímu poklesu rychlosti a CDMA se stává prakticky nepoužitelným. Toto omezení neplatí v noci, je zřejmě vyhraněno jen na některé protokoly a pláčí nad ním především uživatelé aplikací typu DirectConnect. P2P a sdílení souborů tedy raději ne.

Většina ostatních služeb ale funguje bezproblémově. Je možné používat všechny běžné webové prohlížeče a poštovní klienty. Bez obtíží pracují groupwarové služby a aplikace pro instant messaging. Streamovaná média, tedy především internetové televizní a rozhlasové vysílání, je také možné většinou využívat bez zásadnějších zádrhelů. Vše má pochopitelně vazbu na místo, kde se s CDMA nacházíte, a na vytížení základnové stanice, k níž jste aktuálně připojeni. U on-line her dochází i při dobré intenzitě signálu k občasnému "lagování", tedy nadměrnému zpožďování paketů, takže v důsledku toho jejich použitelnost klesá. Přenosy souborů prostřednictvím FTP a další podobné protokoly jsou většinou v pořádku, je ale lepší, pokud stahujete data ze serverů, u nichž se dá obnovit případný výpadek. pro stahování většího množství souborů a souborů objemnějších je lepší použít nějaký download manager.

Je obtížné říci, zda se jedná o nedostatek konstrukce sítě nebo o problém, který by souvisel s modemem či jeho softwarem, ale pokud delší dobu nepoužíváte žádnou službu a pak požádáte například o webovou stránku, může se stát, že navázání spojení se serverem (nebo spíše fyzické spojení modemu) chvilku potrvá a v důsledku toho může dojít k chybě vypršení limitu. Také u poštovních klientů používajících protokoly POP3 doporučujeme nastavit větší dobu prodlevy.

Vzhledem ke zmíněnému překladu portů mohou působit problémy některé proprietární aplikace. Setkali jsme se s nimi především u zakázkových programů, které nebyly schopny spojení se vzdálenou stanicí. Velmi komplikované je i použití aplikací pro vzdálenou správu počítače - jak klasickou vzdálenou plochu, tak Symantec PC Anywhere se nám na počítači připojeném přes CDMA nepodařilo v režimu hostitele korektně provozovat. Je ale možné, že problém lze nějakým způsobem překonat.

Jak je to s rychlostí?

Rychlost připojení, vyjádřena v kilobitech či megabitech, se stala (a je potřeba dodat, že dosti nezaslouženě) díky reklamě ISP jedním z nejsledovanějších parametrů u připojení k internetu. V případě CDMA nelze hovořit o žádné konkrétní "garantované" nebo "minimální" rychlosti. Jinými slovy, použití Eurotel Data Expres je z hlediska výkonu služby zcela bez záruky.

Určitým vodítkem k určení rychlosti mohou být nezávislé testovací servery, z nichž jmenujme například DSL.cz. Podle jeho výsledků se dlouhodobý výkon CDMA pohybuje okolo dvou set kilobitů. Prakticky se ale ukazuje, že konkrétní rychlost připojení velice silně kolísá přímo úměrně tomu, kde se s modemem nacházíme a jaké služby s ním provozujeme. V počátcích provozu CDMA se uváděla maximální rychlost okolo 2 000 kilobitů. To je fata morgana, této hodnoty prakticky vzato není možné nikdy dosáhnout. Reálné rychlosti v pokryté oblasti kolísají od cca 100 do 400 Kb/s. Krátkodobě je možné se dostat pod tuto hranici a v případě volné sítě je rovněž možné tuto hranici i výrazně překročit (za měsíc provozu jsme zaznamenali nejvyšší rychlost cca 800 Kb/s). Pokud bychom se pokoušeli zjistit průměrnou hodnotu, pak se rychlost CDMA při dobrém pokrytí a střední zátěži sítě pro uživatele pohybuje okolo hranice dvou set kilobitů.

Je ale potřeba jedním dechem dodat, že tato rychlost je pro práci, k níž je CDMA určeno, naprosto dostačující. Stačí pro web a e-mail, stačí na telefonování po internetu, bez větších problémů uživí i webkameru.

CDMA a protesty uživatelů

Na některých serverech zabývajících se CDMA se pravidelně objevují kritiky této služby od uživatelů, kteří si stěžují na velmi nízkou rychlost. Tyto problémy jsou pravděpodobně lokálně způsobeny přetížením sítě, špatnou konfigurací, nedostatečným signálem a především skutečností, že jejich autoři si CDMA často pořídili především proto, aby mohli používat služby typu DC. Stejně je ale vhodné se na tyto diskuze ještě předtím, než se pro Data Expres rozhodnete, podívat a hlavně zjistit, zda se někdo z takto naštvaných lidí nenachází ve vaší blízkosti. Jednak by to mohlo indikovat možnou nedostatečnost signálu, jednak by takový uživatel mohl i přes existenci FUP "parazitovat" na přípojném bodu a tím omezovat konektivitu všech ostatních, včetně vás. Faktem ovšem je, že Eurotel kapacitu sítě pravděpodobně podcenil a poté, co začalo jeho CDMA využívat odhadem přes třicet tisíc uživatelů, došlo k jejímu částečnému přetížení. Na zvyšování kapacity v dotčených oblastech by se mělo pracovat, i tak ale doporučujeme určitou obezřetnost. Pokud si ovšem hodláte toto připojení pořídit jako doplněk k notebooku, lze říci, že dostupnost a tudíž i rychlost by na většině našeho území měla být takřka bezproblémová.

Sdílení připojení

CDMA lze bez problémů, jak jsme již uvedli, sdílet pro několik počítačů například v rámci domácnosti nebo malé firmy. Ve Windows XP, což je v současné době asi nejpoužívanější operační systém, k tomu není potřeba žádný speciální software a plně si vystačíte s tím, co je již v systému obsaženo. Pro vytáčené připojení nastavíte sdílení a definujete, do kterých jiných připojení má být toto sdílení směrováno. Problémem ovšem je, že GT Dialer při spuštění mění nastavení vytáčeného připojení na výchozí hodnotu bez ohledu na to, co v něm bylo změněno. Při každém připojení tak o sdílení přijdete. Řešení jsou dvě. Buď nepoužívat dodávanou aplikaci a realizovat připojení jinak, nebo vytáčená připojení uzamknout prostřednictvím vhodného nástroje, například programu OptimAccess Dial, který je možné zadarmo stáhnout z internetu. Sdílení nečiní službě žádné problémy a také Windows řadí požadavky z více počítačů bez potíží a správně. Vždy je ovšem potřeba používat firewall a chránit se tak před případnými nevítanými návštěvníky. Toto pravidlo platí univerzálně, ale pokud se rozhodnete připojit více než jeden počítač, je vhodné je znovu připomenout. Je pochopitelné, že v případě sdíleného připojení musí být ten stroj, k němuž je připojen modem, zapnutý - jinak není možné internet z druhého počítače používat.

Co to stojí?

Cena CDMA je závislá na aktuálních podmínkách a nabízených tarifech. Základním kamenem je zde modem, který Eurotel nabízí za symbolickou korunu v případě smlouvy na dva roky, nebo za částku blížící se deseti tisícům v případě, že s ním uzavřete časově nelimitovanou smlouvu. Na začátku roku 2005 existovala i možnost pořídit dotovaný modem za cca tři tisíce, pokud jste uzavřeli smlouvu na jeden rok. Je pravděpodobné, že se ceny budou v souvislosti s finanční politikou firmy ještě měnit. Dále je potřeba zaplatit za aktivaci, což je opět částka přes tisíc korun (podle aktuální nabídky) a pak platit měsíční poplatky. Ty v současné době činí 1 070 Kč včetně DPH.

Vyplatí se to?

Pokud nemáte možnost využití ADSL, neomezeného Wi-Fi, které by se vešlo do uvedené částky, kabelové televize pro připojení k internetu nebo například připojení přes mikrovlnný spoj, pak nepochybně ano. CDMA je rozhodně lepší variantou bezdrátového internetu než GPRS. Je rychlejší a v mnoha ohledech použitelnější než EDGE, ale na rozdíl od něj ho nelze kombinovat s hlasovými službami na stejném zařízení. Pro cestujícího člověka, který nechce být odkázán například na stále ještě nepříliš hustou síť Wi-Fi hotspotů, je dobrým řešením. Pro domácího uživatele nebo pro firmu, která nemá jinou možnost, je vynikající, taktéž pro člověka připojeného přes dial-up, jenž za měsíční účty za telefon, nemaje jiné možnosti, zaplatí více než tisícikorunu. Přesto je ale nad CDMA potřeba velmi dobře uvažovat a zvážit všechny zde uvedené okolnosti dříve, než se pro něj rozhodnete. Velmi dobrý nápad také je poradit se s někým, kdo toto připojení k internetu již používá, a to pokud možno co nejblíže místu, kde ho budete používat vy.

Krátce o CDMA

Co je CDMA?

Mobilní datová a hlasová síť podobná GSM (liší se systémem práce s daty). V ČR ji provozuje společnost Eurotel Praha na frekvenci 450 MHz v pásmu původně určeném pro analogové telefony NMT. Služba nese komerční označení Eurotel Data Express Nonstop. CDMA u nás slouží výhradně pro připojení k internetu. Ve srovnání například s GPRS je výrazně rychlejší. Má celostátní pokrytí, pro její provoz je potřeba speciální modem.

Jak je to s rychlostí?

CDMA u nás nemá garantovanou rychlost. Připojení se pohybuje od cca 100 do cca 800 Kb/s, a to v závislosti na podmínkách a signálu. Reálná rychlost kolísá a toto kolísání ovlivňuje jak samotný princip sítě, tak mnoho dalších faktorů. Střední rychlost se pohybuje okolo 200 Kb/s.

Co je všechno potřeba?

Pro práci s CDMA potřebujete modem a účet u provozovatele sítě. Cena za provoz je asi tisíc korun měsíčně, ale je potřeba zaplatit zmíněný přístroj a aktivaci. Součástí balení jsou všechny potřebné věci pro připojení, instalaci zvládne i laik, v případě potíží pak středně zdatný uživatel.

Na co se CDMA hodí?

CDMA je ideální pro běžnou práci s internetem. Bez problémů funguje:

 web,

 e-mail,

 instant messaging,

 groupware (většina),

 stahování a upload po FTP,

 streamovaná média,

 aktualizace OS a aplikací,

 VoIP (telefonování po internetu).

Na potíže můžete narazit při pokusech o používání:

 výměnných sítí (!),

 některých aplikací s tunelovým šifrováním,

 proprietárních programů, které nepočítají s překladem portů,

 některých on-line her.

Zajímavé adresy

 http://www.cdma.cz

 http://www.eurotel.cz

 http://www.dsl.cz

Problémy a výhody

+ vysoká rychlost

+ většinou stabilní

+ dobrá použitelnost většiny služeb

+ vzhledem k určení přijatelná cena

-odpojování modemu

-nestabilní ovladače

-intenzita signálu

-notoričtí stahovači

§§§§§

$$$$$


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák

C05P0205

Tento měsíc se v přehledu mobilních telefonů můžete setkat s druhým véčkem od Siemensu, s Motorolou, která umí Bluetooth a EDGE a s velice zajímavou a očekávanou novinkou značky Sony Ericsson.

Siemens CFX65

Po prvním véčkovém telefonu Siemens, jímž byl na našem trhu model CF62, přichází německý výrobce s dalším přístrojem této stále populárnější koncepce. Siemens CFX65 je poměrně hranaté véčko a designově rozhodně nezaujme příznivce kulatých tvarů, které nabízí např. korejský Samsung. Dominantním prvkem je poutko, v němž je integrovaná anténa a které může sloužit pro uchycení šňůry na krk. Z vnějšku telefonu stojí za pozornost ještě monochromatický informativní displej, čočka fotoaparátu a osvětlovací dioda. Vnitřek telefonu tvoří displej s rozlišením 128 x 160 pixelů s 65 000 barvami a poměrně dlouhou odezvou, dále pak klávesnice a ovládací prvky. Práce s telefonem je příjemná a systém menu odpovídá předchozím modelům včetně poněkud kontroverzních "malovaných" ikon v hlavní nabídce.

Funkční výbava telefonu nabízí standardní adresář s trochu slabší kapacitou však ale s dobrým vyhledáváním, všechny druhy zpráv s českým slovníkem T9, u e-mailů však funguje pouze jejich přijímání, dále kalendář, úkolovník a budík se stopkami, fotoaparát, Javu, hry a samozřejmě i sdílenou paměť s kapacitou 4 MB.

Siemens CFX65 nenabízí příznivcům této německé značky okouzlující design či skvělé funkce, ale jde o stále populárnější véčko, které může představovat alternativu k modelům konkurenčních výrobců jako jsou Samsung či Motorola.

Motorola V547

Po několika low-endových přístrojích se nám do ruky opět dostává mobilní telefon Motorola vyšší třídy. Jde o model V547, který je na první pohled velmi sympatický a upoutá hlavně podporou technologie EDGE. Po designové stránce je telefon poměrně konzervativní a pravděpodobně nebude vzbuzovat nijak vyhrocené reakce. Vadou na kráse je anténa, kterou u mnohých véček najdeme skrytou v těle telefonu. Na vrchní straně přístroje je ukryt monochromatický a v podstatě pouze jednořádkový displej, po odklopení krytu se objeví druhý, který nabízí rozlišení 176 x 220 obr. bodů a umí zobrazit až 65 000 barev. I když jde o velmi kvalitní displej, jeho výhody by se lépe projevovaly při větších rozměrech. Ovládání i struktura menu jsou velmi dobré a nelze k nim mít téměř žádné výhrady.

Funkční výbava Motoroly V547 je velmi bohatá a o některých funkcích se příznivcům této značky před pár lety ani nesnilo. Samozřejmostí je vícepoložkový adresář se slušnou kapacitou, podpora všech formátů zpráv včetně

e-mailu, kalendář a jiné manažerské funkce a samozřejmě Java. Sdílená paměť s kapacitou 5 MB rozhodně mohla být větší a kvalitnější mohl být i fotoaparát. Velké plus si ale Motorola zaslouží za podporu Bluetooth, MP3 zvonění, EDGE a čtvrtého pásma 850 MHz.

Sony Ericsson K700i

Očekávaný mobilní telefon Sony Ericsson S700i se nám dostal do rukou po dlouhém čekání a nutno podotknout, že naše představy nezklamal. Přístroj je na první pohled velmi zajímavý a designově vydařený, originální je i způsob odkrytí klávesnice ukryté pod vynikajícím displejem s rozlišením 320 x 240 obr. bodů a schopným zobrazit až 260 000 barev. Způsob ovládání telefonu není nijak složitý a vše funguje bezvadně - až na rychlost. Není to sice žádná tragédie, ale odezvy by mohly být rychlejší. Co se týče klávesnice, je pohodlná a velmi dobře se na ní píše. Rozměry telefonu nejsou zrovna nejmenší, ale taková je daň za špičkový displej.

Funkční výbava telefonu nemůže sice soupeřit se Smartphony, neboť Sony Ericsson S700i nemá otevřený operační systém, ale i tak nabízí tento model pro většinu uživatelů dostatek funkcí. Má přehledný adresář s postupným vyhledáváním a poněkud omezenou kapacitou, všechny druhy zpráv včetně kvalitního e-mailového klienta schopného pracovat i s přílohami, kalendář, úkoly a poznámky, Javu, hry a pochopitelně i GPRS, Bluetooth a IrDA port. Slušelo by se zmínit i podporu paměťových karet a také fakt, že fotoaparát má rozlišení 1,3 megapixelů a obrázky jsou výrazně kvalitnější než, ty, na které jsme doposud byli zvyklí.

Motorola C115

V plejádě telefonů s barevnými displeji a integrovanými fotoaparáty se Motorola C115 zaručeně neztratí. Jde totiž o telefon s monochromatickým displejem a minimem funkcí, zato ale za bezkonkurenčně nízkou cenu.

Motorola E398

Motorola E398 nabízí za velmi slušnou sumu řadu tradičních i netradičních funkcí. Stačí zmínit Bluetooth, MP3 přehrávač, podporu paměťových karet, stereofonní reproduktory a e-mailového klienta. Co víc si přát?

Panasonic X700

Trochu větší véčko s perfektním vnitřním displejem, operačním systémem Symbian, podporou paměťových karet a další hromadou všemožných funkcí potěší především náročnější uživatele.

Philips 755

Telefon klasických rozměrů s dotykovým displejem, tak to tu ještě nebylo! Philips potvrzuje pověst inovátora, ale je trochu škoda, že dojem z jinak zajímavého telefonu kazí nepovedené ovládání a odezva reakcí.

Samsung SGH-E300

O Samsungu SGH-E300 by se dalo říci, že je to další z mnoha telefonů véčkové koncepce, který jako by z oka vypadl svým předchůdcům. Pod podobným kabátkem se však skrývá řada změn, které mile překvapí.

Samsung SGH-E630

Kvalitní displej, výsuvná konstrukce, velká kapacita vnitřní paměti, absence Bluetooth či e-mailového klienta a staré ovládání Samsungu, které už bylo modelem SGH-E300 překonáno novinka s označením SGH-E630.

Samsung SGH-E800

Jeden z mála nevéčkových telefonů od Samsungu překvapí zejména zajímavou koncepcí, kvalit-ním displejem, bleskem u fotoaparátu, inovovaným menu, obrovskou kapacitou paměti a též cenou, která je daní za luxus.

Siemens S65

Po Nokii a Sony Ericsson uvedl i německý Siemens na trh svou manažer-skou novinku s označením S65. Ta se na rozdíl od konkurence nevěnuje tolik multimediím a sází spíše na pokročilé funkce a jejich bezchybnost.

Sony Ericsson K500i

Tato novinka ve střední třídě příjemně překvapí kvalitním provedením a funkční výbavou. Jediným problémem může být konkurence starších a lépe vybavených high-endů, které se dnes prodávají za téměř stejnou cenu.

Sony Ericsson P910i

Inovovaný high-endový model nabízí uživatelům především QWERTY klávesnici, neomezenou kapacitu paměťových karet, kvalitnější displej a samozřejmě inovace v programové výbavě.

§§§§§


Software


Za Windows zdravější

Patrik Malina

C05P0149

Mnohým z nás by se chtělo říci: "Kdo zaseje vítr, sklízí bouři!" Ano, produkty společnosti Microsoft jsou především kvůli dříve liknavému přístupu tohoto softwarového gigantu dnes a denně lákavým cílem různých záškodníků a nekalých živlů. Platforma Windows se však zároveň v podstatě mimochodem stala nejlepším terčem už jen díky tomu, že je nejrozšířenější. A ještě k tomu zběsilý nástup nevyžádaných e-mailů... Microsoft se snaží o obranu a výsledky jsou vidět.

Jako uživatelé pracovních stanic s operačním systémem Windows jste si možná dlouho říkali, že "ty řeči" o důsledném zabezpečení se vás netýkají, neboť je to přece věc administrátorů velkých sítí. Bezprostřední internetová realita však jako už mnohokrát předčila všechna očekávání a nevídaný nárůst šíření špionážního softwaru, červů, nevyžádaných e-mailů a všemožné další havěti dává jasně pocítit, že ignorování problému je cesta do počítačových pekel. Výrobce operačního systému Windows své uživatele přece jen nenechal v úplném zatracení, a proto jsme pro vás připravili malý přehled stávajících i zcela nových nástrojů a postupů, jež vám mohou pomoci v orientaci i praktické aplikaci ochrany.

Záplaty a MBSA

Přestože někteří počítačoví "odborníci" ve vašem bezprostředním okolí možná stále tvrdí pravý opak nebo význam pravidelného updatování Windows bagatelizují, praktické zkušenosti jasně naznačují, že ignorování bezpečnostních záplat může být cesta k rychlému konci vašich Windows a hlavně spolehlivý způsob, jak přijít o data či o řadu citlivých informací. Jako dostatečný argument nemohou dnes tváří v tvář hrozícím nebezpečím obstát téměř žádné námitky: pokud je váš domácí počítač přímo připojen k internetu (vytáčené připojení, ADSL přes USB modem, ISDN atd.), je cesta škodlivého kódu přes objevenou díru do nezabezpečeného stroje často velmi snadná.

Udržování Windows v čerstvém stavu, v souladu s posledními uvolněnými záplatami, nemusí být nijak obtížné. Klient služby Windows Update je běžně k dispozici jak ve Windows XP, tak ve Windows 2000 a dovoluje vybrat konfiguraci, jež vám bude vyhovovat. Nejste limitování ani absencí trvalého připojení k internetu: kontrolu aktuálnosti záplat lze provádět kdykoliv na požádání až linku připojíte, prověření lze též provádět bez momentálně dostupné síťové konektivity.

Velmi dobrým pomocníkem může v takovéto situaci být aplikace Microsoft Baseline Security Analyzer. Nejedná se o program nový - ke stažení zdarma je k dispozici již delší dobu, ale nedávno byla uvedena jeho prozatím poslední verze 1.2.1, jež mimo jiné podporuje kontrolu nainstalovaného kancelářského balíku MS Office v několika verzích. Jedná se o naprosto klíčovou vlastnost, neboť nejen známé díry v samotném systému, ale také slabiny v aplikačním softwaru MS Office často vedly ke vzniku závažných bezpečnostních trhlin. Kromě toho MBSA testuje také řadu parametrů Windows, jež můžete za účelem zlepšení ochrany nastavit lépe, takže zdaleka nejde jen o kontrolu chybějících záplat.

Program MBSA je z hlediska ovládání poměrně jednoduchý, neboť kromě možnosti spouštění v režimu příkazové řádky samozřejmě nabízí též plnohodnotné grafické rozhraní. Jeho instalaci najdete buď přímo na stránkách výrobce http://www.microsoft.com/technet/security/tools/mbsahome.mspx, nebo na našem CD. Pokud máte starší Windows 2000 Professional, můžete ještě narazit na chybějící podporu standardu XML, takže příslušný balíček rovněž najdete na našem CD. Poslední podmínkou pro běh MBSA je dostatečně aktuální verze MS Internet Exploreru. Přestože samotná aplikace není vybavena českým rozhraním, práce s ní není nijak obtížná.

Při spuštění vám na první obrazovce bude nabídnuto, zda chcete kontrolovat jeden či více počítačů najednou. V případě, že nástroj nepoužíváte poprvé, budete si také moci prohlédnout výsledky dřívějších bezpečnostních skenů. Následující obrazovka již slouží k výběru cílového počítače a dalšímu nastavení: chcete-li kontrolovat stroj, na němž je MBSA spuštěn, bude jméno lokálního počítače automaticky vybráno a nemusíte v tomto ohledu zadávat žádné další informace. Urychlení celé operace lze dosáhnout pomocí voleb (Options), kde díky zrušení zatržítek u některých služeb (třeba SQL server) dosáhnete vynechání testů, jež na vašem počítači nemají význam. Pokud si nejste jisti, zda databázi nepoužíváte (byť v podobě "kapesní" varianty MSDE), raději test proveďte. Po následném spuštění se pokusí program kontaktovat stránky výrobce a stáhnout si aktualizovanou sbírku vydaných oprav, aby sken byl aktuální: právě tuto fázi lze nahradit dodáním již předem staženého souboru, test pak může pokračovat bez internetové konektivity.

Po několika vteřinách až málo desítkách vteřin získáte přehled o zabezpečení Windows v podobě grafického seznamu. V záhlaví dokumentu jsou vypsána základní data o provedené kontrole a pak již následují výpisy nalezených parametrů. Výsledky jsou rozděleny do několika sekcí - zvlášť je testován systém, některé služby (SQL, IIS) a třeba balík MS Office. Dobře si všimněte, že na každé řádce jsou u provedené kontroly odkazy, kde najdete, co bylo přesně kontrolováno (What was scanned), detailní výsledky (Result details) a hlavně jak problém odstranit a napravit momentální stav (How to correct this). Výsledky všech testů jsou ukládány a mohou být kdykoliv dodatečně prohlédnuty.

Výše jsme zmínili, že MBSA lze použít i mimo dosah internetu - důležité kontrolní soubory s přehledem aktuálních záplat lze totiž stáhnout i jinde (v práci, ve škole...) a posléze je do off-line varianty dokopírovat. Za tímto účelem nainstalujte MBSA na alespoň jeden počítač, jenž si může sáhnout na internet, a posléze proveďte alespoň jeden sken, díky němuž dojde ke stažení aktuálních nastavení. Poté vstupte do adresáře C:\Program Files\Microsoft Baseline Security Analyzer a okopírujte si soubor s příponou .cab (třeba mssecure_1033.cab) a mssecure.xml, jež posléze umístěte na odpojeném počítači do stejného adresáře (případné starší verze přepište). Přestože MBSA při dalším spuštění ohlásí nemožnost připojení, provede korektní sken s použitím aktuálního nastavení v dodaných souborech. Pouze mu to bude trvat o trochu déle, neboť se nějakou chvíli bude pokoušet o připojení.

Microsoft AntiSpyware

Další frontou, na níž se vede již několik let urputný boj, je špionážní software a jeho různé varianty, jež narušují činnost vašeho systému nejen prostým zdržováním, ale také snahou přesměrovávat komunikaci či odesílat citlivé informace do internetu. Pokud využíváte personální firewall, může být váš stroj slušně chráněn, ale přesto je dobré po přítomnosti parazitů účinně čas od času pátrat a fyzicky je likvidovat. V této oblasti je již dlouho k dispozici řada specializovaných programů, avšak Microsoft se rozhodl i v této oblasti udeřit a nasadil do boje prozatím testovací verzi nástroje Microsoft AntiSpyware.

V danou chvíli aktuální beta-verzi programu najdete na stránkách výrobce http://www.microsoft.com/athome/security/spyware/software/default.mspx, kde je také k dispozici řada zajímavých informací. Stažení softwaru je doprovázeno prozatím dobrovolnou kontrolou legálnosti Windows, a proto instalaci nenajdete na našem CD. Pro úspěšnou instalaci a spuštění potřebujete operační systém od Windows 2000 výše a MS Internet Explorer alespoň ve verzi 6.0.

Funkcionalita nového nástroje je založena na úspěšném starším vývojovém úsilí společnosti GIANT Company Software, jež byla před koncem loňského roku Microsoftem zakoupena - AntiSpyware je tedy narychlo převlečený program právě tohoto výrobce, o čemž se otevřeně můžete dočíst na stránkách http://www.spynet.com, kam Microsoft začíná koncentrovat své úsilí v boji proti spywaru obecně.

Program pracuje v zásadě na podobném principu jako třeba antiviry: právě prostřednictvím stránek SpyNet pravidelně aktualizuje svou databázi odhalených a identifikovaných špionážních kódů a lokální počítač průběžně monitoruje či na požádání prozkoumá, zda něco podezřelého nemáte "pod kapotou". Již první seznámení s programem vás přesvědčí především o schůdném a dobře srozumitelném ovládání. Po úspěšném provedení instalace budete vyzváni "asistentem" k úvodnímu nastavení důležitých parametrů, takže si okamžitě zvolíte, zda chcete databázi hrozeb automaticky aktualizovat (třeba dvě hodiny po půlnoci), zda se má spustit ochrana v reálném čase pro průběžné sledování špionážních "příznaků" a zda bude ihned po startu zběžně zkontrolován celý počítač. Parametry lze samozřejmě i v budoucnu měnit.

Pro běžnou práci nabízí program několik možností. Na požádání můžete provádět tzv. inteligentní rychlý sken, jenž projde určitá vybraná místa a po několika málo minutách zahlásí případná podezření. Mnohem důkladnější je tzv. plný sken systému, do nějž jsou zahrnuty všechny důležité složky a soubory, včetně vámi speciálně označených disků či adresářů - zde však očekávejte práci na půl hodinky až hodinku. Mnohem výhodnější je samozřejmě takový důkladný průzkum naplánovat na noční hodiny pomocí funkce Schedule, jež nabízí buď každodenní opakování nebo volbu dnů v týdnu. Námi zvolený pravidelný sken probíhá na značně "zaneřáděném" počítači s Windows XP a více než 150 000 soubory kolem hodiny.

Ochrana v reálném čase je realizována pomocí tří tzv. agentů, jež sledují specifické parametry ohrožení: internetoví strážci bdí nad pokusy změnit parametry internetového nastavení, systémoví agenti hlídají bezpečnostní parametry souborového systému a Windows a aplikační strážci dohlíží nad záludnými snahami stahovat či instalovat nežádoucí ActiveX prvky pro internetový prohlížeč, jejichž nebezpečnost je často velmi vysoká. Poměrně užitečné jsou i rozšiřující pokročilé nástroje (Advanced Tools). Najdete mezi nimi třeba System Explorers, s jejichž pomocí vstoupíte do konfigurace řady nastavení Windows, k nimž se běžně takto hezky nedostanete (automatické spuštění, nainstalované ActiveX prvky). Dále je zde Browser Hijack Restore, jenž vrací konfiguraci MS Internet Exploreru do stavu před případným útokem, a poměrně nekompromisní Tracks Eraser, jenž po vás smaže dočasné soubory v prohlížeči, historii a také pozůstatky po práci jiných aplikací jako WinZip, chatovací nástroje atd. Funkci všech komponent lze podrobně konfigurovat.

Na závěr dodejme, že při úspěšném nalezení záškodnického softwaru používá program tzv. karanténu, tedy bezpečné úložiště, kde můžete nalezené podezřelé soubory sami osobně prověřit a případně nelítostně odstranit, stejně jako osvobodit, pokud obvinění bylo neoprávněné a rozeznali jste v izolovaných objektech užitečné a důvěrně známé nástroje.

Program je ke stažení zdarma, a proto doporučujeme s jeho vyzkoušením neváhat.

Malicious Software Removal Tool

Přestože o automatických updatech jsme zde již hovořili, ještě jednou se k této službě vrátíme. Nedávno totiž začal Microsoft mimo jiné tímto způsobem opakovaně dodávat nový jednorázový nástroj s výše uvedeným názvem. Pokud jste mírně zběhlí angličtináři, asi jste správně vytušili, že se jedná o aplikaci na rychlé a přímočaré použití, jež se podobá běžným prográmkům antivirových firem. Jejím úkolem je velmi rychlým skenováním odhalit přesně určenou množinu škodlivých programů či nebezpečného kódu, o nichž získala aktuální informace při posledním stahování. Podrobnosti o tomto nástroji v českém jazyce najdete v článku databáze znalostí Microsoftu pod označením KB 890830 (na adrese http://support.microsoft.com/?kbid=890830), kde se můžete dočíst velké množství zajímavých informací a také zde najdete seznam nebezpečného softwaru, po němž aplikace pátrá. Nástroj samotný můžete stáhnout zdarma právě zde, nebo jej najdete na našem CD v aktuální verzi s českou lokalizací.

Činnost této utilitky je velmi přímočará: jejím spuštěním a potvrzením licenčního ujednání spustíte akci, jež buď vyústí v prohlášení, že nic podezřelého nebylo nalezeno, nebo odhalený a rozpoznaný nebezpečný software bez milosti zlikviduje. Pokud si nějakého červa třeba z experimentálních důvodů hýčkáte, dejte si pozor, neboť byste o něj takto mohli snadno přijít. Na závěr podá program hlášení a zobrazí přehled, jak pátrání či likvidace dopadly.

Nejzajímavější na tomto řešení je fakt, že bude každý měsíc aktualizováno a tím se budou jeho možnosti vylepšovat. Momentální podobu a seznam hledaných škodlivých programů najdete, pokud Microsoft dodrží slovo, vždy na stejném místě v uvedeném článku databáze znalostí. Pokud používáte službu Windows Update, bude se nástroj stahovat a po odsouhlasení též spouštět každý měsíc znovu.

Přestože možnosti nastavení této aplikace jsou fakticky nulové, jedná se o velmi vhodný doplněk ostatních bezpečnostních řešení. Jednou měsíčně dojde k důkladné kontrole, která ničemu neuškodí a dodá vám jistotu, že se do vašeho PC žádný červík nedopatřením nezatoulal.

Outlook a spam

Poslední službu, na níž se v tomto článku podíváme, je filtr pro odstraňování nežádoucí pošty v aplikaci MS Outlook z balíku MS Office System 2003. Problémy se spamováním (obesíláním uživatelů nevyžádanými zprávami, typicky reklamního charakteru) nesmírně narostly a Microsoft není zdaleka jediný, kdo na to ve svém softwaru reaguje.

Program Outlook 2003 obsahuje speciální komponentu s názvem Nevyžádaná pošta (Junk mail), jež zajišťuje dvojí funkci. V první řadě dokáže podle vámi zadaných pravidel jednoznačně říci, jaké zprávy jsou nežádoucí a podle nastavené přísnosti je buď odklidit do příslušné složky nebo přímo nekompromisně zlikvidovat. Protože jen stěží můžete dopředu odhadnout, odkud přijde nová záplava spamu, je zde druhá funkce - inteligentní filtr, jehož úkolem je na základě obsahu zprávy provést klasifikaci a případně jej označit jako spam a provést následné kroky.

Pokud chcete službu přizpůsobit, přejděte do menu Nástroje - Možnosti a pomocí tlačítka Nevyžádaná pošta obdržíte potřebné rozhraní. K dispozici jsou zde záložky, na nichž můžete sestavit seznam naprosto důvěryhodných osob či doménových jmen, jimž má váš poštovní klient důvěřovat, a naopak, můžete sem zařadit jednoznačně identifikované "rozesílače" nežádoucího obsahu, jenž bude následně bez milosti filtrován. Velmi důležité nastavení najdete na první kartě Možnosti. Pomocí jednotlivých voleb zde definujete úroveň zabezpečení, s níž bude filtr automaticky pracovat při rozpoznávání neznámých, potenciálně nežádoucích e-mailů. Škála má čtyři úrovně, od benevolentního blokování pouze vyjmenovaných záškodníků po nejtvrdší metodu, kdy naopak projdou jen zprávy od přesně vyjmenovaných důvěryhodných osob. Zvolíte-li tvrdší postup, pak po nějakou dobu či raději trvale pravidelně kontrolujte složku Nevyžádaná pošta, kam se odchycený spam odkládá, abyste náhodou nezahodili i korektní poštovní zprávy. S volbou, jež na téže kartě dovoluje nastavit okamžitou likvidaci rozpoznaného spamu, nakládejte velmi obezřetně. Protože techniky spamerů se rychle rozvíjejí, firma Microsoft čas od času připraví v rámci updatu balíku Office i novou verzi filtru, takže sledujte aktuální dění.

Protože tato funkce pracuje velmi hezky a poměrně účinně, nezbývá než dodat jediné: škoda, že není součástí programu MS Outlook Express. Uživatelé bez "velkého" Outlooku mají smůlu a musí sáhnout po poštovním programu od jiného výrobce, jenž tuto funkci nabízí: žhavým kandidátem je třeba Thunderbird z projektu Mozilla.org.

§§§§§


Čtyři kousky pro mrňousky

Pavel Tůma

C05P0143

Máme tu další soubor několika produktů od společnosti Terasoft v jedné velké krabici. Tentokrát nese dlouhý a krkolomný název TS Komplet výukových programů pro 1. stupeň ZŠ. Naštěstí je krabice opravdu velká, na menší by se takový nápis ani nevešel. V předchozích případech se vždy jednalo o tematicky propojené programy, nyní však po rozbalení najdete 4 CD-ROMy, které mají společné pouze to, že jsou určeny pro žáky prvních až čtvrtých tříd. Co se obsahu týče, je to "každý pes, jiná ves". Proto se zaměříme na každý disk zvlášť.

Matematika pro 1.-4. ročník ZŠ je určena pro všechny, kteří zrovna v matematice nevynikají. Produkt je rozdělen do čtyř částí podle třídy, kterou zrovna děti ve škole navštěvují, dále se dělí podle vyučovací látky. Stěžejním tématem je samozřejmě počítání jednotlivých příkladů, které však po čase začne být trošičku nudné. Pak nastoupí výuka formou pohádek a detektivních nebo sci-fi příběhů, jejichž pokračování je závislé na matematických znalostech. Učivo je zpracováno podle osnov, takže pokud budou děti chtít předběhnout dobu a studovat dopředu, mají možnost. Pak třeba ve škole zazáří. Umět počítat je sice hezká věc, ale mluvit a psát hezky česky a bez chyb je přece jenom důležitější. Proto je druhým diskem produkt Český jazyk 1 Pravopis. Tady je hlavním úkolem procvičovat všechny gramatické jevy, které působí problémy nejen dětem v mladším školním věku. Okruhů je celkem devět a najdete mezi nimi staré známé ze všech diktátů. Víte, kde psát velká a kde malá písmena, kam patří "z" a kam spíše "s" nebo ve kterých slovech se píše "ě"? Produkt je určený hlavně dětem, ale když už ho budete mít doma... Pokud vás předchozí dva disky zaujaly, jednotlivé recenze si můžete přečíst v některém ze starších čísel.

A teď k té zábavnější části. Třetím diskem je Dětské grafické studio. S trochou nadsázky by se dalo říci, že se jedná o Photoshop pro děti. Program totiž nabízí (v notně zjednodušeném prostředí) tvorbu různých karet, plakátů, vystřihovánek, kalendářů nebo transparentů. Vše probíhá jednoduše výběrem šablony a doplněním barev, případně textu. Abyste si nemysleli, že jsou to jenom obálky, program nabízí i jednoduché úpravy grafických souborů. A nakonec jsem si nechal to, co je podle mého v tomto souboru nejlepší. Poslední CD-ROM nese název Přírodověda 1 - Rostliny a houby. Jeho stěžejní částí je jistě výuka, která může probíhat od začátku pěkně postupně nebo podle libosti na přeskáčku. Kreslené obrázky a fotky jsou vhodně doplněny mluveným slovem i průběžným opakováním nabytých znalostí. Kromě této části je zde i rozsáhlá encyklopedie, několik her, omalovánky a doplňovačky. Tento disk mě zaujal natolik, že jsem se rozhodl, že vám v příštím čísle přinesu podrobnější recenzi. Přírodovědu si totiž samozřejmě můžete pořídit i zvlášť.

Jako celek se tento komplet hodnotit nedá. Každý disk má totiž jiné vlastnosti. Pokud však dítě patří do cílové skupiny (první stupeň ZŠ), jistě nákupem nic nezkazíte.

TS Komplet výukových programů pro 1. stupeň ZŠ

Producent: Terasoft

Žánr: výuka

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 1 499 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

§§§§§


Angličtina pro malé, menší i nejmenší

Pavel Tůma

Nemá cenu si nic namlouvat. Sice existují i jiné jazyky jako třeba němčina, francouzština nebo ve světě velmi rozšířená čínština, ale angličtinu žádný z nich nedohoní. Anglicky se domluvíte skoro všude, a tak není divu, že se ji učí stále více starších lidí a i malé děti už mluví plynně dvěmi jazyky. Pokud je ke studiu nepřimějí jejich rodiče dříve, setkají se s tímto cizím jazykem na prvním stupni základní školy. Sledujete-li tyto stránky pravidelně, asi vám neušlo, že jednou z firem, které se snaží výuku žákům škol ulehčit, je i Terasoft. Ten dal dohromady nejen hlavy, ale také pět CD-ROMů, které již kdysi vydal samostatně, a vložil je do jedné velké krabice. A tak spařila světlo světa Angličtina pro školáky 1-5.

Začneme faktem, který rozhodně stojí za zmínku. Tento balík je založen na některých učebnicích používaných na základních školách. Jsou to Angličtina pro 4.-8. ročník ZŠ, Project 1-4 a Project Plus, Project English 1-3 a Chatterbox 1 a 2. Aby to k něčemu bylo, je možné procvičenou látku nastavit podle odpovídající učebnice, kterou děti používají ve škole. Pokud do mechaniky vložíte postupně všech 5 disků, zjistíte, že hlavní menu je u všech stejné. Asi by to přineslo zklamání či rozčarování, ale když se pustíte do bližšího zkoumání, najdete podstatné rozdíly. Metody výuky jako porozumění mluvenému slovu i psanému textu či procvičování slovíček nebo gramatiky jsou sice stejné, ale totéž se naštěstí nedá říci o vyučované látce. Její obtížnost se totiž disk od disku zvyšuje a pokud se prokoušete až k pětce, narazíte na již poměrně specializovaná slovíčka a gramatické oříšky. Liší se i záběr tematických okruhů. Na jedničce najdete třeba čísla, dny v týdnu nebo měsíce. Od těchto základů se dostanete přes popis osob či místností, zaměstnání, módní přehlídku, ptáky, sport, země světa, Londýn či vesmír až třeba k popisu poškozených částí auta. Pro ty, kdo mají rádi čísla, se sluší říci, že okruhů je dohromady 77. 166 je pak číslo, které označuje počet procvičovaných gramatických jevů. Jestli se vám doma válí nějaký zaprášený mikrofon, tak ho určitě otřete a nějakým způsobem připojte k počítači. Najdete zde totiž také modul, který vám umožní porovnat vaší výslovnost s rodilým mluvčím. Takto je možné srovnat všech 10 339 namluvených slovíček. A zapomenout nesmím ani na tiskový modul, díky němuž převedete jakékoli cvičení či slovíčko na starý dobrý papír. Samozřejmostí je i tisk správných řešení. Všechna slovíčka jsou namluvena rodilými mluvčími, o české komentáře se postaral Jiří Lábus.

Obsahově i provedením se jedná o kompletní balení, které vystačí po celou dobu studia na základní škole. I cena je výhodnější než při nákupu jednotlivých dílů. Snad jediné, co mi na celém produktu vadí, je to, že CD jsou zabalena jenom v papírových pošetkách. V tak velké krabici bych očekával alespoň krabičky.

TS Angličtina pro malé školáky 1-5

Producent: Terasoft

Žánr: výuka angličtiny

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 1 680 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

§§§§§


Na návštěvě v Itálii

Pavel Tůma

Návštěva Benátek je sice zážitek, ale pro turisty neznalé italštiny se může proměnit v noční můru. Italové jsou totiž hrdý národ, který příliš neuznává ostatní jazyky, a tak se může stát nákup suvenýrů, objednávání pizzy v restauraci nebo pronájem gondoly zkouškou vašeho pantomimického umění. Proto je dobré se v autobuse nebo v letadle naučit alespoň pár důležitých frází. Nebo ještě lépe, začít se studiem o pár měsíců dříve. Když už nic jiného, Italové vaši snahu ocení a třeba u studia zůstanete. Pro takové případy je tu Terasoft, který na český trh dodává produkty společnosti EuroTalk Interactive. V minulosti jsem se na těchto stránkách pokoušel naučit francouzsky a španělsky nebo osvěžit svoji angličtinu. Nyní je tedy na řadě další světový jazyk. Na stole leží dva disky, jeden pro začátečníky a druhý pro středně pokročilé. Hádejte, kterým začneme.

Pod vylisovaným stříbrným povrchem se skrývá spousta slovíček a důležitých frází, bez nichž se na cestách po Itálii neobejdete. Jsou rozdělena do několika tématických částí: první důležitá slova, jídlo, barvy, fráze, tělo, čísla, čas, nákupy a státy. Ať už zvolíte jakoukoli, vždy budete moci slovíčka procvičovat. To znamená, že zjistíte, jak se které slovíčko píše a jak by ho vyslovil rodilý mluvčí. Pokud vlastníte mikrofon, můžete porovnat svoji a originální výslovnost. Až si budete myslet, že danou oblast ovládáte, můžete si své znalosti vyzkoušet v lehké nebo těžké hře. Pokud zvolíte snadnou hru, pak si před každým úkolem zopakujete potřebná slovíčka. Když vyberete těžkou, nikdo už vám nepomůže. Ve hrách získáváte body a pokud dosáhnete požadovaného počtu, získáte euroTalk diplom. Úkoly se v každé kategorii liší, takže se nemusíte bát, že upadnete do stereotypu. Poslední modul v každé sekci vám umožní vytisknout obrázkový slovník. Disk pro pokročilé je zpracován podobně, jen okruhy jsou jiné. Najdete tu jídlo, zvířata, číslice, vysvětlování cesty, osoby a oblečení, počasí, nesmějí chybět ani dny v týdnu a názvy měsíců. Přibylo také několik italských diktátů na procvičení psaného textu.

Jak jsem zjistil, italština se nepodobá žádnému jazyku, s nímž jsem se dosud setkal. Studium tohoto jazyka tedy asi zabere poněkud více času, než byste předpokládali. Pokud chcete získat slušné základy, mohu vám doporučit disk pro začátečníky. Pokročilí buď sáhnou po něčem komplexnějším nebo po obyčejném slovníku. Gramatiku však na obou CD-ROMech budete hledat marně.

Naučte se italsky

začátečníci/středně pokročilí

Producent: Terasoft

Žánr: výuka italského jazyka

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 599 Kč za kus

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Eva Boháčová

C05P0144;C05P0145

Star Downloader Free 1.44

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.stardownloader.com

Stahování programů z internetu je dnes běžnou činností mnoha uživatelů a mnohdy se někteří z nás potýkají s problémy způsobenými přerušením spojení. Pokud data nestahujeme přes download manažer a ze serveru, jenž disponuje funkcí resume, musíme začít opět od začátku. Jedním z takových download manažerů je Star Downloader. Existují dvě verze - placená a freewarová - ve více než 50 jazykových lokalizacích. Mnohé určitě potěší absence adwaru a spywaru, takže na váš počítač nenainstalujete nic závadného. Při stahování se ihned objeví okno pro ukládání souboru, kde lze zvolit místo uložení, případně přidat kategorii a titulek pro stahovaná data. V případě přerušení spojení jsou data uložena a při opětovném spojení je proces stahování navázán. Po dokončení stahování lze soubory automaticky otevřít a začít např. instalaci. Stahování dat je možné také plánovat. Okno programu je přehledné, ovládání intuitivní a díky české lokalizaci si Star Downloader určitě získá řadu příznivců.

Vidomi

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.vidomi.com

Některé novější stolní DVD přehrávače již podporují i hojně rozšířený videokodek DivX. Existuje také mnoho nástrojů, které dokáží převést film z DVD do DivXu. K takovým programům, které jsou k dispozici zdarma, patří i Vidomi. Jeho výhodou je jednoduché ovládání, přičemž jako vstupní soubory lze použít AVI, MPEG-2 a VOB. Při práci můžeme využít funkce pro ořezání obrazu, pomůcky pro odstranění černých pruhů na okraji obrazu nebo k nastavení optimálního rozlišení, střihové funkce nebo titulky v obraze prostřednictvím Enhanced AVI. Vidomi si nejlépe rozumí s kodeky DivX 4 a Xvid, s DivX 5 má někdy problémy. Součástí aplikace je i jednoduchý přehrávač.

Skype 1.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.skype.com

Internetové telefonování zdarma po celém světě již není nedostupným snem mnohých počítačových uživatelů. Stačí si jen nainstalovat příslušný program, který volání umožní, připojit přes USB port telefon a nasadit si sluchátka s mikrofonem. K nejoblíbenějšímu softwaru, který internetovou telefonii podporuje, bezesporu patří Skype. Jednoduchý nástroj, který nevyžaduje žádné speciální znalosti, jednoduše se instaluje a po on-line registraci můžete ihned volat až 5 přátelům. Hovory jsou ve většině případů kvalitní, takže se nemusíte obávat toho, že na druhé straně uslyšíte ticho. Rovněž jsou zabezpečené šifrováním. Ačkoli se to zdá téměř neuvěřitelné, pomocí funkce SkypeOut lze volat i lidem, kteří nejsou připojeni k internetu. Tedy na pevnou linku nebo na mobil. Program je založen na principu P2P řešení a neobsahuje žádný spyware. Můžete ho využívat i jako instant messenger. Podle posledních zpráv budou na trh uvedeny mobilní telefony, které dovolí výměnu textových zpráv a hovory v síti Skype. Produkt běží jak na Windows, tak na Linuxu. Ovládání je skutečně intuitivní. V případě, že byste nevěděli, jak postupovat, je pro vás vedle podrobného průvodce přichystána také jeho animovaná obdoba.

Nebojte se vyzkoušet

Drobnosti pro každodenní práci

Eva Boháčová

Tentokrát jsme si pro vás do sekce Nebojte se vyzkoušet připravili několik zajímavých prográmků, které zaujmou nejen tím, že jsou zadarmo, ale především svojí originalitou a využitím. Pro všechny, kteří rádi organizují své fotky, je určen nástroj Picasa. Jednoduché ovládání, příjemné prostředí a bohaté funkce jsou jeho hlavními výhodami. Další program Cryptainer spolehlivě zabezpečí vaše data. I přestože je na našem trhu řada výkonnějších programů, většina z nich je placených. Cryptainer vedle zašifrování disků dokáže pracovat i s externími zařízeními. Práci s ním zvládnou i mírně pokročilí uživatelé. Poslední aplikací je kvalitní vektorový editor Sodipodi. Kromě několika nedostatků jej lze považovat za téměř profesionální nástroj, jenž nabízí širokou škálu funkcí.

Picasa 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.picasa.com

Pro majitele digitálních fotoaparátů a nejen pro ně je určena nová verze aplikace Picasa od Googlu. Ta umožňuje automatické kopírování fotografií z fotoaparátu, jejich organizování, vyhledávání nebo prezentaci a následnou editaci, v neposlední řadě také vypalování na CD nebo DVD. Picasa je určena pro všechny, kdo potřebují provádět základní úpravy snímků a nemají nebo nechtějí používat složité produkty. S novou verzí přichází několik vylepšení, jako je praktičtější uspořádání fotografií, jejich sdílení nebo oštítkování. Používáte-li e-mailový účet na Gmailu, můžete obě aplikace navzájem propojit. Další neobvyklou funkcí je možnost blogování přes on-line nástroj Hello Bloggerbot a export webových stránek nebo sdílení snímků přes službu Hello. Ovládání je velmi příjemné, a to buď pomocí menu, místních nabídek nebo drag & drop. Program umí projít celý disk nebo vybranou adresářovou strukturu a imporotvat z ní všechny obrázky, video nebo fotky. Podporované formáty jsou BMP, GIF, JPEG, PSD, PNG, RAW a video včetně WMV a MOV. Pro katalogizaci lze použít filtr, klíčová slova nebo popisky k souborům. Vyhledávání můžete provádět také v animovaných náhledech, které jsou časově rozčleněné.

Cryptainer LE 5.0.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.cypherix.com

Šifrování dat patří k nezbytné činnosti, pokud si chcete chránit své soukromí. Z bohaté řady aplikací zabezpečujících data jsme pro vás vybrali šikovného pomocníka Cryptainer. Program vytvoří na pevném disku zašifrovaný virtuální oddíl, přičemž k těmto oddílům má přístup jen ten, kdo zná heslo o minimální délce 8 znaků. Práci s Cryptainem zvládnou nejen všichni pokročilí uživatelé, ale i začátečníci, neboť tento disk se zobrazuje v Průzkumníku. Data tedy přemísťujeme přetažením. Po zadání hesla se objeví zašifrované diskové jednotky, s nimiž lze pracovat stejně jako s ostatními pevnými disky. Po odhlášení zase disky zmizí. Soubory se vkládají a odebírají přímo v okně aplikace, kdy je obsah virtuálního disku uložen v jediném zašifrovaném souboru. Freewarová verze používá 128bitový kriptovací algoritmus Blowfish a umožňuje rovněž odesílání šifrovaných souborů elektronickou poštou. Placené verze jsou na tom samozřejmě lépe, neboť používají 448bitové šifrování Blowfish a 256bitový algoritmus AES. Rozdíly jsou dále ve velikosti virtuálního disku, kdy u freewaru je k dispozici jen 25 MB a u placených verzí až 50 GB. Současně však lze u obou verzí využívat až čtyři virtuální šifrované disky. Cryptainer podporuje rovněž práci s externími disky.

Sodipodi 0.34

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.sodipodi.com

Hledáte kvalitní vektorový editor pro široké použití? Poté rozhodně vyzkoušejte aplikaci Sodipodi, která je zadarmo. Jejím základním datovým formátem je SVG (Scalable Vector Graphics), jenž je určen především pro web a elektronická média. Po spuštění aplikace budou mnozí uživatelé překvapeni, že se otevře jen malé okno, které ukrývá jednotlivé funkce. Ty se poté otvírají ve vlastních dialogových oknech, takže při práci bezesporu využijete celou plochu monitoru. Nástroje jistě budou splňovat požadavky všech amatérských uživatelů. Naleznete zde volné kreslení, kreslení čas a křivek, kaligrafické pero, vkládání obdélníků, elips, kruhů, spirál nebo textu. Objekty můžeme upravovat pomocí výplní a obrysů, kdy lze nastavit tloušťku, typ čáry a způsob napojení a zakončení, režim barev, lineární a kruhové přechody, které lze provádět v prostoru RGB, CMYK a HSV. Dále je k dispozici funkce pipety, jež funguje jako v bitmapových editorech. Na dobré úrovni je i typografie. Problém by neměl nastat ani při vkládání českého textu, u něhož lze upravit velikost a řez písma, zarovnání, řádkování nebo odstraňit duplicitní mezery. Co se týče transformací, můžeme objekty otáčet, přesouvat, překlápět, zarovnávat, deformovat nebo různě rozmísťovat. Samozřejmostí je seskupování objektů do skupin, řazení nad sebe, schopnost importu bitmapových formátů (GIF, JPEG, PNG aj.) nebo rozdělování objektů na jednotlivé křivky. K dispozici je i sada klipartů. Závěrem lze říci, že Sodipodi je kvalitně vybavený editor, kterému sice některé funkce ještě chybějí, ale počet nedostatků se verzi od verze snižuje.

Kutilem ve Windows

Zajímavé utility pro speciální použití

Eva Boháčová

Pro opravdové kutily a především pro ty, kteří se věnují grafickým kartám, je určen nástroj ATITool. Díky němu mohou majitelé karet ATI měnit jejich nastavení. Pomocníkem proti nepříjemnému obtěžování spamem je Spamihilator. Po nastavení filtrů budou do vaší stránky chodit jen maily, které potřebujete. Posledním nástrojem a zároveň kvalitní náhradou za placené produkty je Foxit PDF Reader. Jeho kvality ocení především ti, kdo nechtějí při otevírání dokumentů PDF dlouho čekat.

Spamihilator 0.9.9.4

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.spamihilator.com

Mnozí z nás se potýkají s neustále zaplněnou poštovní schránkou, kde se vedle osobních a pracovních mailů kupí především reklamní zprávy. Pokud chceme alespoň část těchto zpráv eliminovat, existuje řešení. Nevyžádanou poštu (spam) totiž dokáže ošetřit řada speciálních programů. K jednomu z nich patří i Spamihilator. Po instalaci se v systémové liště objeví ikona, jejíž pomocí lze měnit jeho možnosti. Nejprve nastavíme slovní filtry, program se pak začne sám učit z důvěryhodných zdrojů nebo ze zpráv, které označíme jako spam. U filtrů určíme míru agresivity, jak se mají ke spamu chovat. Do databáze zakázaných slov můžeme přidávat slova z nově příchozích zpráv a určit v procentech pravděpodobnost, že se jedná o nevyžádanou reklamu. Seznam blokovaných adres budeme pak dále ručně rozšiřovat vkládáním adres odesílatelů spamu. Do tohoto seznamu jsou předdefinovány i nebezpečné přípony, pod nimiž se mohou vyskytovat viry. Tyto soubory potom budou automaticky blokovány. Spamihilator je v češtině.

ATITool 0.0.23

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.techpowerup.com/atitool/

Pokud jste majitelem grafické karty ATI, právě pro vás je určen tweakovací program ATITool. I přes svou jednoduchost je velmi kvalitní a poskytuje kontrolu nad takty jádra a pamětí. S jeho pomocí vytvoříte i profily pro různé aplikace. Ty se mohou spouštět již při zapnutí systému. Tato taktovací utilita obsahuje funkci, která automaticky detekuje nejvyšší možné hodnoty, dále hlídá teplotu a regulaci otáček ventilátoru. Tuto hodnotu zjistíme, klikneme-li na tlačítko Find Max Core nebo Find Max Mem. První hodnota udává nejvyšší možnou frekvenci jádra a druhá přetaktování paměti. S programem ATITool však lze přetaktovávat i ručně. Jednotlivé funkce se dají ovládat pomocí klávesových zkratek, které však někdy mohou v systému způsobit problémy. Mnohým uživatelům asi bude chybět i nápověda.

Foxit PDF Reader 1.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.foxitsoftware.com

Další alternativou pro prohlížení dokumentů ve formátu PDF je použití aplikace Foxit PDF Reader, která ovšem není pouhou jednodušší variantou známého Adobe Readeru. Díky své velikosti se vejde i na disketu, takže si ji můžeme nainstalovat všude, kde si nejsme jisti, že se podobný nástroj nachází. Foxit, stejně jako Adobe Reader, umožňuje prohlížet dokumenty ve formátu PDF nebo číst eBooky. Jeho kladem je rychlá práce a kratší čas potřebný pro otevření dokumentu (tato činnost je opravdu blesková). Podporuje standardní funkce jako je tisk, stránkování, náhledy, výběr objektů, převod textu do textových formátů nebo zmenšování. Pracuje se všemi soubory PDF, poradí si rovněž s češtinou. Jeho ovládání je intuitivní a realizuje se prostřednictvím panelu nástrojů umístěného v horní části.

Zajímavé utility

Ivan Štromer

Patříte k uživatelům, kteří při práci s počítačem mají rádi na očích aktuální informace, nebo k nim chcete mít rychlý přístup? Pak si nainstalujte velmi zdařilou utilitu Desktop Sidebar a přání se vám splní. Nebo patříte k těm, kteří při sezení u počítače každou chvíli koukají na hodinky? Zkuste Talking Time Keeper. Aktuální čas i datum vám bude pravidelně sdělovat příjemný lidský hlas. K tomu přidá řadu užitečných funkcí, které jsou nějakým způsobem spojeny s časem. Je vám líto, že systémová schránka Windows pojme pouze jednu položku a ještě i o tu snadno přijdete ukončením Windows? Utilita M8 Free Multi Clipboard tyto nedostatky odstraňuje. Freewarová veze programu je pro běžné použití naprosto postačující, placená přináší určitá rozšíření. V neposlední řadě vám nabídneme fantastickou utilitu, která dokáže změnit plochu vašeho počítače k nepoznání. Mluvím o Object Desktopu 2004 - zkuste ho a sami uvidíte.

Desktop Sidebar 1.04.75

Licence: freeware

Domovská stránka: http://desktopsidebar.com

Desktop Sidebar je informační soustava, soustředěná do objemné svislé lišty po pravé straně obrazovky. Lišta se skládá z panelů, každý panel představuje jednu oblast informací. Takovými informacemi mohou být aktuální zprávy o počasí včetně předpovědi, novinky z internetu, burzovní informace, neustále můžete mít na očích aktuální čas a k dispozici kalendář, můžete být upozorňováni na příchozí poštu. Jiný panel vám může promítat vaše obrázky uložené na disku, další zobrazovat systémové informace, z jiných můžete spouštět libovolné aplikace, řídit hlasitost reproduktorů, přehrávat video i zvukové soubory. V základní nabídce má Desktop Sidebar něco přes deset panelů, další lze stáhnout z internetu. Každý panel je samostatně konfigurovatelný jak po stránce funkční, tak po stránce zobrazovací. Stejně tak lze stanovit pořadí panelů v liště prostým přesouváním myší. Lišta jako celek může mít rovněž různý vzhled díky slušné nabídce kvalitních skinů. Desktop Sidebar je navíc vybaven jejich editorem. Snad nejzajímavější vlastností Sidebaru je jeho spolupráce s aplikací MS Outlook. Běžné operace se zprávami lze provádět přímo z panelu Poštovní zprávy. Ten zobrazuje hlavičky nových zpráv, které můžete nejen číst, ale i na ně odpovídat a přeposílat je. Plnohodnotně lze pracovat i se složkami Nevyžádaná pošta, Kalendář, Úkoly a Poznámky. A když v nastavení panelu pošty zadáte všechny údaje potřebné ke komunikaci s vaším poštovním serverem, bude Desktop Sidebar se serverem komunikovat sám (Outlook tak nemusíte vůbec spouštět). Zkrátka nezůstanou ani uživatelé ICQ, pro které je připraven panel, s nímž mohou pracovat stejně jako v jejich messengeru. Utilita Desktop Sidebar umožňuje nastavit zobrazovací jazyk, přičemž nechybí čeština. Ta je však bohužel dosti nekvalitní, navíc je přeloženo jen asi 50 % textu. Čtenářům nabízím svou češtinu, která je opravená a kompletní! Soubor s češtinou se nachází na našem CD (překopírujte jej do podadresáře Languages programu Desktop Sidebar a potvrďte přepis původního souboru).

M8 Free Multi Clipboard 6.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://winm8.com/freeclip/freeclip.htm

Utilita M8 Free Multi Clipboard rozšiřuje možnosti standardní schránky operačního systému Windows. Pomocí schránky je možné kopírovat nebo přesouvat texty a grafiku z otevřeného dokumentu na jiná místa v témže nebo jiném dokumentu. Multi Clipboard dokáže pojmout a uchovat až 30 položek, na rozdíl od schránky Windows, která je schopná uchovat pouze položku jedinou. Multi Clipboard navíc uchovává veškerý obsah i po vypnutí počítače. Položky, které do schránky vkládáte, sestaví do přehledné tabulky nazývané paleta (Clip Palette), odkud je do dokumentu vkládáte pouhým kliknutím. Obsah palety lze prohlížet pouhým umístěním kurzoru myši nad vybranou položku. Je-li to text, budete několik prvních řádek prohlížet v interním prohlížeči, je-li to obrázek, zobrazí se jako miniatura. Pro vkládání položek ze seznamu je možné vytvořit klávesové zkratky, což se hodí při práci s dokumentem, k jehož "stavbě" budete chtít Multi Clipboard použít. M8 Free Multi Clipboard je plně kompatibilní s formáty dokumentů MS Office 2003.

Na webové stránce výrobce najdete i sharewarovou verzi. Za 12 USD získáte několik drobných rozšíření, z nichž nejzajímavějším je archiv (Clip Library), jenž slouží k trvalému ukládání vybraných položek. Potřebujete-li některé z nich uchovat dlouhodobě, příp. trvale, přenesete je jednoduše myší (z palety Clip Palette) do archivu (Clip Library). Některé položky jsou dynamické: je-li položkou internetová nebo e-mailová adresa, telefonní číslo, název souboru či složky, může být spuštěna resp. otevřena pomocí příslušných tlačítek Go to, Email, Dial, Run a Open, jimiž je okno palety vybaveno. Při vkládání dat do tabulkového procesoru nebo databáze můžete pomocí kláves TAB, ENTER a kurzorové klávesy dolů vložit najednou všech 30 položek.

Object Desktop 2004

Licence: shareware, 49,95 USD

Domovská stránka: http://www.stardock.com/products.aps

Object Desktop je balík utilit, který nabízí spoustu nástrojů pro úpravu vzhledu a funkcí pracovní plochy Windows XP. Sám systém určitá uživatelská nastavení umožňuje, ale ve srovnání s Object Desktopem jsou jeho možnosti chabé. Aplikace je určena uživatelům, kteří jsou znudění standardní nabídkou Windows a chtějí oživit, rozšířit a modernizovat pracovní plochu svého počítače. Změnit můžete témata, tapety, styly, ikony, skiny atd., přidat animace, stíny, atraktivní hodiny do systémové lišty a mnoho jiného. Vše navzájem "mícháte" a vytváříte nekonečné kombinace. Co jednotlivé utility umějí? Theme Manager je jakýmsi řídicím centrem. Skin Studio umožňuje navrhnout skiny, Icon X oživí vzhled ikon na ploše, Icon Packager dovolí změnit jakoukoli ikonu, která se nachází na pracovní ploše. Vytvořit lze také nové balíčky ikon. Ikonu můžete vybrat ze stovky hotových, připravených, nebo ji sami vytvořit v Icon Developeru. Cursor XP umožní nastavit tvar kurzoru myši, pomocí Window FX lze přidat animace, přechody, stínování a jiné efekty. Object Bar je určen uživatelům, kteří chtějí změnit nudný vzhled menu tlačítka START a systémové lišty. Desktop X umožní vytvořit vlastní desktopy podle vašich specifických představ a fantazie. Keyboard LaunchPad vytváří klávesové zkratky pro spouštění aplikací a webových stránek, pro vkládání položek ze systémové schránky a také pro různé nastavovací příkazy. Stardock Central je utilita, která spojuje aktualizaci softwaru, správu uživatelských účtů, chaty, fóra a další záležitosti do jediného programu. Jeho použití je zvlášť vhodné k interakci s ostatními uživateli programů firmy Stardock. Object ZIP zachází se soubory ZIP jako se standardními složkami na ploše. Object Edit je textový editor klidně zapomeňte na Notepad a WordPad. Tab LaunchPad je zajímavá utilita, která vaše aplikace rozdělí do kategorií, a přiřadí jim vzhled záložek na ploše. Drive Scan graficky znázorňuje využití místa na disku, Object Sweeper je zase utilita pro odstraňování nepotřebných souborů. Spring Folders automaticky otevře složku, jestliže na ni přenesete nějaký objekt. Component Tray je lišta, která obstarává přístup ke všem složkám Object Desktopu. Usnadňuje také přepínání mezi vašimi oblíbenými skiny a ikonami. Windows Blinds slouží pro konečnou úpravu desktopu. Dává uživatelům plnou kontrolu nad tím, jak budou Windows vypadat.

Talking Time Keeper 11.3

Licence: Shareware, 19,99 USD, 30denní trial

Domovská stránka: http://www.talkingtimekeeper.com

Program Talking Time Keeper by se dal charakterizovat jako balík časových utilit. Jeho základní funkcí, jak již název napovídá, je oznamovat aktuální datum a čas hlasem, a to jak po kliknutí na programovou ikonu v systémové liště, tak automaticky v určitých pravidelných intervalech. Tak můžete být na aktuální čas upozorňováni podobně jako v rádiu. Talking Time Keeper je dále vybaven řadou funkcí, z nichž lze jmenovat alarmy a minutku, dále umí přehrát zvukové soubory (včetně MP3) nebo spouštět aplikace. Obsahuje kalendář, který zobrazuje měsíc minulý, aktuální i budoucí a zvýrazňuje v něm dny, na něž máte nastavené alarmy. K dispozici je světový čas s možností nastavení až 250 lokalit. Dále zobrazuje fáze měsíce a také mapu světa s grafickým zobrazením dne a noci, které se průběžně aktualizuje. Talking Time Keeper umožňuje synchronizaci interních hodin počítače s atomovými hodinami na internetu. Vzhled a funkce jsou bohatě konfigurovatelné, můžete si zvolit, zda program bude informace poskytovat hlasově nebo graficky, volba skinů je samozřejmostí. Pokud vám pro hlasové informace nebude vyhovovat výchozí ženský hlas, lze si z webu stáhnout další hlasy, případně si pomocí vestavěného zvukového editoru nahrát svůj vlastní. V systémové liště si můžete zobrazovat aktuální den vyjádřený číslovkou, což je informace, kterou Windows standardně nezobrazují (pouze po ukázání myší na časový údaj v liště). Grafická úroveň Talking Time Keeperu je výtečná - prostě jej vyzkoušejte, uvidíte sami, nakolik je zdařilou a pro vás užitečnou utilitou.

§§§§§


Všechny stroje na očích

Patrik Malina

C05P0151

Jedním z příkladů zdařilých komerčních aplikací pro vzdálenou práci s operačním systémem Windows je tento představovaný produkt společnosti Symantec. Jeho vývoj má již dlouhou tradici, takže obsahuje řadu zajímavých funkcí a svou "výbavou" je schopen vyhovět jak jednotlivým uživatelům, tak potřebám velkých firemních sítí.

Po instalaci máte k dispozici poměrně luxusní grafické ovládací rozhraní s širokou škálou nastavení. Aplikace se po spuštění chová vlastně "obojetně", neboť po zamýšlené konfiguraci může sloužit zároveň jako několikanásobný klient i server pro odchozí i příchozí spojení. Je možné si předem připravit celou kolekci definovaných připojení k různým serverům, navíc vám při tom bude k ruce kvalitní průvodce. Kromě samozřejmých postupů, jako je převzetí vzdálené plochy, lze také třeba přenášet soubory či interaktivně komunikovat pomocí chatu. Velmi silné jsou možnosti v oblasti ověřování klientů, takže produkt je velmi vhodný pro velké firemní sítě a opravdu náročné administrátory. Samozřejmostí je zde totiž ověřování (autentizace) uživatelů oproti lokálním účtům Windows, adresářové službě Active Directory, ale také oproti vlastní databázi, kterou si v programu můžete vytvořit. Tím však možnosti nekončí, neboť lze využít i LDAP adresářové služby jiných výrobců. V tomto ohledu je PC Anywhere rozhodně na špičce.

Spuštění serverové části (Hosts) či klientského rozhraní (Remotes) zahájíte nejlépe pomocí průvodců pro vytvoření nové položky daného typu. Nejdříve vybíráte typ síťové konektivity a případně rychlost spojení, v dalším kroku pak třeba můžete říci, aby se server spouštěl jako služba Windows. Všestrannost nasazení je dána mimo jiné faktem, že ke spojení dvou počítačů nemusíte využívat jen čistý protokol TCP/IP, vyžadující existující IP linku, ale též starší rozhraní NetBIOS, protokol SPX z dílny Novelu nebo přímé propojení ISDN linkou a sériovým modemem přes port COM. O autentizaci jsme již hovořili, a proto zbývá dodat, že ani utajení samotných přenášených dat nebylo ponecháno náhodě: vybírat můžete ze tří úrovní, přičemž nejsilnější varianta dovoluje zapojit používání algoritmů asymetrické kryptografie. V případě symetrického šifrování Symantec nabízí silnou volbu novinku v podobě standardu AES. Pokud si při tvorbě nových typů spojení nebudete vědět rady, nejsnazší cestou je prozkoumání předem připravených variant s výstižnými jmény. Tvůrci zásadně zapracovali i na podpoře dalších platforem, takže dnes je již možné vzdáleně sledovat linuxové stanice a naopak, v roli sledovací stanice může figurovat nejen Pocket PC, ale jakýkoliv prohlížeč podporující Javu.

To, že je PC Anywhere navrženo pro "velké úkoly", poznáte na řadě užitečných drobností. Jednou z nich jsou tzv. Sady parametrů (Option sets). Těch si můžete předem vytvořit širokou škálu a posléze je přímo přiřazovat nově vznikajícím připojením. V této sadě lze definovat vše možné, od určení barevné hloubky přenášeného grafického rozhraní po čísla portů TCP/IP, na nichž komunikace poběží. Další drobností je Fronta příkazů, do níž lze předem připravit či odložit řadu operací, s nimiž se posléze nechcete v interaktivním režimu zdržovat. Podobných zajímavostí zde ovšem najdete celou řadu: zmiňme třeba ještě záznam historie operací či zpětné přehrávání (playback) relací. Koncepce připojení vzdálené plochy podle Symantecu dovoluje úplnou interakci s přihlášeným uživatelem, takže PC Anywhere je především doporučován jako program pro pracovníky technické podpory, jejichž úkolem je vzdáleně pomáhat uživatelům. Jde o špičkové řešení, a to nejen pro tento účel.

Symantec PC Anywhere 11.5

K recenzi poskytla firma: Symantec

http://www.symantec.cz

Cena: od 9 760 Kč (bez DPH)

§§§§§


Trochu jiný Office

Jan Povolný

C05P0155

Software602 netřeba sáhodlouze představovat. Kancelářský balík 602PC SUITE 4.1, jenž je k dispozici zcela zdarma, je jedinou českou alternativou k drahému kolosu od Microsoftu. Firma však ustoupila od dalšího vývoje, aby nabídla zcela nový kancelářský produkt. Vývojáři využili otevřené licence OpenOffice.org a postavili na něm vlastní soubor aplikací s přidanou hodnotou ve formě databáze 602SQL.

602Office vychází z OpenOffice.org 1.1.3, doplněné o 602SQL 9. Verze pro Windows se od té linuxové liší v zásadě jen způsobem instalace. Jestliže jste čekali nějaké zásadní úpravy původní OpenOffice.org, budete asi zklamáni. Jedná se o naprosto standardní OpenOffice.org 1.1.3, která je doplněna databázovým serverem a modulem SDBC pro jejich vzájemné propojení. Celý balík se skládá z textového editoru (Writer), tabulkového kalkulátoru (Calc), softwaru pro tvorbu prezentací (Impress), vektorového editoru (Draw), nástroje pro editaci HTML a samotného databázového modulu 602SQL. O OpenOffice.org už bylo napsano mnohé, věnujme se nyní spíše přibalené relační databázi. V balíčku je k dispozici serverová i klientská část. 602SQL běží na platformě Microsoftu a v takřka libovolném linuxovém prostředí (oficiálně je součástí nového SUSE Linuxu 9.2 od Novellu, o němž se dočtete hned na následujících stránkách). Díky tomu může být velmi dobrou alternativou k dnešní často používané kombinaci MySQL a PHP (pod Windows i Linuxem). 602SQL je kompatibilní se standardem SQL2, pro psaní procedur i s SQL3. Samozřejmostí je dnes podpora XML. Klient 602SQL doznal oproti minulosti mnoha vylepšení. Obsahuje interaktivní návrhář pro tvorbu tabulek, dotazů a relací. Součástí prostředí je i debugger a komu nevyhovuje návrhář, má k dispozici klasickou SQL konzoli. Veškerý komfort je dostupný i v linuxovém prostředí KDE (vývoj v Kylixu). Pro přístup k samotné databázi můžete ve Windows použít klasické ODBC/JDBC, případně přibalené rozhraní SDBC, které si rozumí s OpenOffice.org. V Linuxu sáhnete po dbExpress (Kylix) nebo po klasice ve formě PHP.

V současnosti musí být každý kancelářský balík schopen pracovat s formáty Microsoftu. Taková je bohužel smutná praxe dnešní doby. 602Office stejně jako OpenOffice.org používá vlastní otevřený formát pro ukládání dat, založený na XML. 602Office dokáže soubory MS Office načítat, umí v nich také data přímo ukládat. Nic ale není tak růžové. U jednodušších dokumentů a tabulek nebudete mít problém, u složitějších často narazíte na obtíže s formátováním nebo umístěním grafiky v dokumentu. Ještě horší bývá situace u importovaných tabulek z Excelu. Impress naopak neměl s většinou testovaných prezentací problém. S každým novým vydáním OpenOffice.org se situace zlepšuje, uvidíme, co přinese připravovaná verze 2.0.

602Office je ucelený soubor kancelářských aplikací, směle konkurující podstatně dražšímu produktu od Microsoftu. Software602 správně vsadila na otevřený balík OpenOffice.org, který za zlomek ceny doplnila vlastní velmi silnou relační databází 602SQL, verze 9. Velkou výhodou je i podpora Linuxu. Uživatel pracující v obou systémech tak získá pro práci s dokumenty jednotný nástroj. 602SQL v prostředí Linuxu navíc představuje zajímavého konkurenta ostatních volně distribuovaných databází.

602Office

K recenzi poskytla firma: Software602, a. s., Hornokrčská 15, Praha 4, http://www.602.cz

Cena: 1 998 Kč (bez DPH)

§§§§§


Záchrana i zatracení vašich souborů

Patrik Malina

C05P0150

Práce se souborovým systémem, jako jedna z nejběžnějších činností na PC, s sebou samozřejmě přináší tradiční problémy: jedním z nich je nežádoucí smazání souborů, způsobených nepozornosti či omylem, druhým pak naopak nedokonalé odstranění privátních či tajných dat z fyzických nosičů při konvenčním mazání pomocí prostředků operačního systému. Pro obě situace dodává řešení německá firma O&O Software, v jejíž "stáji" se však najde více zajímavých prográmků.

Prvním z dvojice, kterou vám chceme představit, je jakýsi souborový "skartovací stroj" s názvem O&O SafeErase. Jak z jeho názvu plyne, jedná se o specializovaný software pro naprosto spolehlivé odstranění pozůstatků datových souborů na médiích, jako jsou pevné disky či třeba diskety. Jeho užitečnost plyne ze skutečnosti, že operační systém maže soubory pouze tím, že jejich místo "pobytu" označí jako prázdné a vše jinak ponechá beze změn. SafeErase pracuje aktivně tak, že na inkriminované místo opakovaně zapisuje sekvence, jež důsledně nahradí původní informace. Tvůrci do této na první pohled jednoduše zaměřené aplikace vložili vše potřebné: samotná operace přepisu může probíhat podle jednoho z 5 algoritmů, jež jsou definovány v souladu s různými přijatými normami pro bezpečné utajení dat, samozřejmostí je volání akcí z kontextové nabídky souboru či složky. Bezpečně tak lze mazat existující soubory či celý obsah Odpadkového koše, nově pak původní kopie po přesunu na jiný disk nebo místo na disku označené jako prázdné. Výmluvná je zcela nová přímočará funkce TotalErase pro likvidaci všeho na stávajících discích.

Úkolem druhého nástroje DiskRecovery je přesný opak, tedy záchrana ztracených souborů, k jejichž smazání došlo konvenčními postupy. Pracuje podobně jako konkurenční produkty přímo se strukturou úložného média a při hledání pozůstatků žádaných dat ignoruje irelevantní údaje alokační tabulky. Záchrannou operaci lze v nové verzi zahájit jak přímo ze spouštěcího a instalačního CD, tak prostřednictvím nainstalované varianty. Před skenováním disku lze upřesnit metodu a tím zpřesnit, jak bude disk prozkoumán: díky dalším novinkám je možné ignorovat malé fragmenty, ale můžete si vyžádat i tzv. RawScan, jenž nebude brát v úvahu případné následky formátování a pokusí se objevit i dříve existující záznamy. Již před spuštěním průzkumu jste nuceni vybrat alespoň jediný ze široké škály typů souborů, po nichž pátráte, filtrovat lze posléze samozřejmě i výsledky. Před použitím je potřeba vzít v úvahu skutečnost, že zachraňovaná data pak bude nutné odložit na jiný disk či přímo po síti na server služby FTP, neboť aplikace vám zabrání zničit prohledávanou oblast zápisem do ní samotné.

Jak už bylo zmíněno výše, DiskRecovery je koncipován jako globální prohledávač disku bez ohledu na alokační tabulky, což je možná trošku škoda. V některých situacích bychom ocenili, kdyby nám byla nabídnuta možnost rekonstruovat adresářovou strukturu či hledat soubory právě podle jejich dřívější příslušnosti v této hierarchii. Na druhou stranu, program je spíše zaměřen na úplnou obnovu kolekcí souborů určitého typu a takto i funguje.

Oba nástroje z dílny O&O splňují požadavky, jež jsou často ve světě aplikačního softwaru pro Windows opomíjeny či zanedbávány: jednoznačný účel a jasné ovládání. Z tohoto pohledu jde o řešení "na jedničku".

O&O SafeErase 2.0 a O&O DiskRecovery 3.0

K recenzi poskytla firma: O&O Software

http://www.oo-software.com

Cena: SafeErase 2.0 29,90 eur, DiscRecovery 3.0 79,90 eur

§§§§§


Pod křídly Novellu

Jan Povolný

C05P0154

SuSE Linux lze charakterizovat jako velmi povedenou linuxovou distribuci za peníze, určenou zejména k použití na desktopu. Tvůrce této distribuce přešel před časem pod křídla Novellu, který se tak stal dalším velkým softwarovým výrobcem s vlastní distribucí Linuxu. A SuSE pod jeho vedením určitě nechátrá. Důkazem je povedený Novell Linux Desktop nebo právě nyní recenzovaný SuSE Linux Professional 9.2 CZ.

SuSE Linux je distribucí "krabicovou". Nedostanete tak pouze instalační média, ale také množství přibaleného (i komerčního) softwaru, doplněného kvalitním tlustým manuálem v češtině. V krabici SuSE Linuxu najdete pět CD a dvě DVD média. Kromě samotného Linuxu (instalace z DVD je dnes opravdu mnohem praktičtější) obdržíte například i CD s produktem 602Office (resp. 602SQL 9).

Kromě obsáhlého manuálu, který poslouží začínajícím i pokročilým uživatelům, je hlavní devizou SuSE povedená instalační procedura. Na svědomí ji má známý YaST, zde dotažený téměř k dokonalosti. Instalace je rozdělena do oddílů, které obsahují vždy několik procedur. Na začátku daného oddílu nabídne YaST jakýsi návrh konfigurace jednotlivých kroků, který může uživatel libovolně měnit. Teprve po potvrzení se kroky provedou a instalátor přejde k dalšímu oddílu. Takto se postupuje až do konce. Výborným způsobem řeší YaST práci s diskovými oddíly, které můžete zvětšovat nebo zmenšovat bez ztráty dat, lze samozřejmě vytvářet i nové. YaST sám detekuje instalované operační systémy (Windows i Linux) a nainstaluje se tak, aby jejich chod nijak nenarušil. Vylepšena je podpora zařízení WLAN a Bluetooth. Obecně musím YaST pochválit za bezproblémovou detekci testovaného hardwaru, včetně WLAN nebo TV karty.

SuSE Linux standardně nabízí grafické prostředí KDE ve verzi 3.3, volitelně můžete použít i konkurenční Gnome 2.6. Vzhled boot managera (standardně GRUB) i celého KDE je velmi povedený a líbivý. Instalační média obsahují více než 3 500 různých balíčků, včetně některých komerčních aplikací. Oproti jiným "free" distribucím máte ihned k dispozici Real Player nebo prohlížeč PDF přímo od Adobe. Čistě komerční software pak zastupují kancelářské aplikace od firmy SoftMaker, zálohovací software Sesam firmy SEP nebo demoverze programu pro střih videa MainActor 5 od MainConceptu. Nechybí ani sada aplikací bývalého Ximianu (tj. Evolution, včetně "konektoru" do MS Exchange), který dnes také patří pod křídla Novellu. Volně distribuovaný kancelářský balík zde zastupuje OpenOffice.org 1.1.3, doplněný výbornou relační databází 602SQL obsahující grafického klienta (recenzi najdete na předchozích stránkách). Potešeni budou i vývojáři, kteří v distribuci naleznou kromě klasických zástupců (Kdevelop, Eclipse) také volně dostupnou implementaci .NET technologie Mono. Pro distribuci bylo použito jádro ve verzi 2.6.8. Veškerá konfigurace a administrace systému probíhá v grafické verzi YaSTu. Ten je pro začínajícího linuxového uživatele velmi pohodlný, jsou s ním však problémy v případě, že chcete do nastavení Linuxu zasáhnout manuálně editací příslušných konfiguračních souborů. SuSE patří mezi distribuce, které šly ohledně umístění a obsahu těchto souborů vlastní cestou. Jestliže nedosáhnete požadovaného výsledku pomocí YaSTu, nevyhnete se pravděpodobně pročítání přiloženého manuálu.

Společnost SuSE se vždy snažila a stále snaží o přiblížení Linuxu standardnímu uživateli Windows. Přizpůsobuje tomu jak způsob ovládání, tak i vzhled desktopu při prvním spuštění a další drobnosti, které při práci odhalíte až časem. Manuální editace konfiguračních souborů je možná, ale nepředpokládá se. Velkou výhodou distribuce SuSE je rozhodně nabídka softwarového vybavení a výborný nástroj pro konfiguraci a správu YaST. Za zmínku stojí i tlustý manuál v češtině. Díky tomu lze SuSE doporučit začínajícím i pokročilým uživatelům, kteří chtějí Linux hlavně používat.

SuSE Linux Professional 9.2.CZ

K recenzi poskytla firma: Novell

http://www.novell.cz, http://www.suse.cz

Cena: 2 730 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Ochrana pro náročné

Marcel Flídr

C05P0157

S recenzemi na produkty z autorské dílny Trend Micro Inc. se na stránkách PC WORLDu setkáváte pravidelně již delší dobu. Nyní přinášíme popis nejnovější verze balíku pro komplexní zabezpečení počítače PC-cillin Internet Security 2005 (dále jen PCIS).

Na úvod je potřeba říci, že PCIS není žádné "ořezávátko", ale robustní aplikace, nabitá bezpečnostními technologiemi. Autoři jej doporučují pro domácí použití, nicméně je vhodné dodat, že jeho plné využití vyžaduje více než jen základní počítačové znalosti. Navíc v době, kdy jsme jej testovali, nebyl dostupný v české lokalizaci.

Všechny nabízené funkce jsou, jak je pro aplikaci tohoto typu standardem, soustředěny do několika modulů. Přistupovat k nim může uživatel přímo z přehledného uživatelského rozhraní, v němž je každé skupině funkcí vyhrazena jedna záložka. Samostatně (mimo záložky) jsou umístěna tlačítka pro rychlé spuštění aktualizace aplikace, vyhledávání virů nebo spywaru.

Při otevření hlavního okna je aktivní první sekce s přehledem stavu jednotlivých komponent. K dispozici jsou např. informace z posledního provedeného antivirového testu nebo data o posledním zaznamenaném pokusu o útoku na PC, který firewallová komponenta zachytila. Kromě toho si může uživatel zobrazit velice podrobné záznamy o činnosti jednotlivých komponent PCIS.

Záložka Systém obsahuje funkce pro nastavení parametrů, spouštění a plánování vyhledávacích úloh. Vyhledávání kromě detekce virů, spywaru, dialerů a jiných potenciálně nebezpečných kódů zahrnuje také nástroj pro zjišťování bezpečnostních slabin Windows, na základě informací a záplat vydaných firmou Microsoft.

Následující modul tvoří nástroje, které provádí zabezpečení e-mailové komunikace. Kontrola příchozí a odchozí pošty dokáže spolupracovat s několika klienty, včetně aplikací Outlook, Outlook Express nebo Eudora. Vyhledávání spamu není závislé na používání konkrétního klienta elektronické pošty, pracuje totiž přímo na úrovni protokolu POP3 a nevyžádané zprávy označuje vložením textu "spam:" před text předmětu zprávy. Kontrolovat lze i přílohy zpráv stahovaných přes webové rozhraní z účtů na poštovních serverech Hotmail, Yahoo! a AOL.

Skupina funkcí pro síťovou kontrolu umožňuje povolovat a blokovat přístup k internetovým stránkám v návaznosti na hodnocení jejich obsahu, zabránit odeslání citlivých dat (jméno, adresa, telefonní číslo atd.) z uživatelského PC do internetu nebo vzdáleně spravovat další instalace PCIS v lokální síti.

Další užitečné funkce jsou dostupné pod souhrnným označením Zabezpečení sítě. Patří sem osobní firewall se čtyřmi předdefinovanými profily podle typu připojení, které lze dále podrobně konfigurovat, nebo ochrana proti virům šířícím se počítačovou sítí, včetně radikálního řešení v podobě okamžitého zastavení jakékoliv síťové komunikace v případě ohrožení. Zajímavým a nepříliš často implementovaným nástrojem je zabezpečení Wi-Fi sítě proti nežádoucím a neautorizovaným připojením.

Poslední modul slouží ke konfiguraci a správě automatických aktualizací programových komponent, definičních souborů pro vyhledávání virů a dalších nezbytných dat. Umožňuje také příjem zpráv vydávaných okamžitě po identifikaci nových virových infekcí s výzvou k urychlené aktualizaci.

Rozsahem implementovaných funkcí i kvalitou jejich zpracování předčí PC-cillin Internet Security 2005 mnohé podobné aplikace. Tato komplexnost však paradoxně může být nepříjemná např. pro méně pokročilé domácí uživatele, kteří zřejmě dají přednost produktu s jednodušší obsluhou i za cenu absence některých méně běžných funkcí.

PC-cillin Internet Security 2005

K recenzi poskytla firma: Trend Micro Inc.

cz.trendmicro-europe.com

Cena: 1 950 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Have You Any Troubles?

Jan Povolný

C05P0156

Předem se omlouvám čtenářům, kteří nevládnou anglickým jazykem, ostatní rychle pochopí, o čem bude v následujícím článku řeč. Dovolte, abych vám představil další ze žlutých symantecovských utilit, Norton GoBack 4.0.

Znáte funkci Obnovení systému, dostupnou ve Windows XP? Ta vytváří na pokyn uživatele takzvané body obnovení (u GoBack mluvíme o Safe Points), neboli zálohu nastavení systému a aplikací k určitému datu (včetně zálohy všech změněných souborů). Do těchto bodů se pak můžete kdykoliv vrátit a získat tak Windows přesně ve stavu, v jakém se toho dne nacházely. GoBack dělá v podstatě něco velmi podobného, zasahuje však svými schopnostmi mnohém dále. Při instalaci programu můžete zvolit automatický nebo expertní režim. V případě experta lze manuálně definovat diskový prostor, který bude GoBack používat pro ukládání změn. Program archivuje veškeré změny v jednom souboru. Jeho maximální velikost je 8 GB, na FAT32 počítejte pouze se 4 GB. Pokud máte v PC více diskových jednotek, musíte definovat vlastní soubor pro každou z nich. V expertní instalaci je možné určit, které diskové jednotky budete v budoucnu chránit.

Po instalaci je nutné Windows restartovat. Velkou výhodou GoBack je existence boot manageru, který se zavádí ještě před startem systému a dokáže vás vrátit na zvolený Safe Point i v případě, že jsou Windows mimo provoz. Podle informací na internetu má ovšem boot manager problémy se startem více OS (multi boot). Na rozdíl od nástroje Obnovení systému GoBack vytváří Safe Points zcela automaticky po každé změně nastavení nebo po instalaci softwaru. Samostatný Safe Point se vytvoří při každém úspěšném startu Windows. Počet těchto bodů a množství v minulosti evidovaných změn jsou přímo úměrné velikosti záložního souboru.

Prostředí samotného programu přesně kopíruje své bratry z rodiny Symantecu. Vše se ovládá velmi přehledně z jednoho dialogu, jemuž vévodí tlačítko LiveUpdate, zajišťující programové aktualizace přes internet. Základní informace o stavu zálohování vám poskytuje záložka Statistics. Operace se soubory obhospodařují odkazy v záložce File Recovery. Můžete zde vyhledat ty ztracené nebo smazané a volitelně je obnovit. Naopak lze zachránit i soubory, které návratem na některý Safe Point ztratíte. Manipulaci s diskovými jednotkami budete provádět v záložce Disk Drive Recovery. Volbou zde uvedených odkazů otevřete další dialog, v jehož levé části najdete cosi jako kalendář. Poklepáním na dny získáte přehled o uložených Safe Points. V pravé části potom uvidíte kompletní seznam registrovaných změn u všech souborů na pevném disku. Tento seznam bývá velmi dlouhý, proto je možné jej podle libosti filtrovat. Nechybí ani vyhledávání. Pro obnovení obsahu diskové jednotky zvolíte v kalendáři požadovaný den a vyberete Save Point, který vám vyhovuje. Pokud si nejste jisti, můžete obsah disku ve zvolený den připojit jako virtuální jednotku a prohlédnout si jej podrobněji.

Tím ovšem možnosti GoBack zdaleka nekončí. Program obsahuje funkci SafeTry Mode, která umožní testovat instalace aplikací, případně provádět určité změny v systému "na zkoušku" a potom se jedním stiskem tlačítka vrátit zpět do předchozího stavu. AutoBack se zase výborně hodí pro veřejně přístupné PC nebo jako ochrana před dětmi. Jeho aktivací zajistíte automatický návrat do zvoleného stavu při každém restartu Windows. Váš operační systém tak bude pořád vypadat (a pracovat), jako by na něm nebyly provedeny žádné změny. Třešničkou na bohatě zdobeném dortu je systém řízení přístupu k jednotlivým funkcím programu. Definovat lze heslo správce a jednoho uživatele. Pomocí dialogu Password Level for Feature pak můžete podrobně nastavit práva k jedenácti obvykle prováděným úkonům.

GoBack je podstatně dospělejší variantou Obnovení systému z Windows XP. Jeho užitečnost se v současnosti zvyšuje nejen s rizikem ztráty cenných dat v důsledku chybné instalace programů nebo poškození konfiguračních souborů, ale také s rozmachem destruktivních internetových červů. Trochu nadneseně lze prohlásit, že s GoBack už operační systém reinstalovat nebudete. Vždy se přece můžete vrátit zpět!

Norton GoBack 4.0

K recenzi poskytla firma: Symantec, http://www.symantec.cz

Cena: 1 699 Kč (bez DPH)

§§§§§

$$$$$


Hardware


Počítače do kapsy I

Rani Tolimat

C05P0158

Tradiční kapesní počítače neboli PDA to na dnešním trhu nemají lehké. Z jedné strany na ně útočí stále dokonalejší a chytřejší telefony, z druhé miniaturní notebooky a tablet PC. Výrobci PDA se ale rozhodně nevzdávají a nabízejí čím dál lepší modely s vyšším výkonem a rozsáhlejší funkční výbavou. Ostatně posuďte sami.

K čemu se vlastně kapesní počítač hodí? Původní účel prozrazuje samotná zkratka PDA, tedy Personal Digital Assistant. Nejprve šlo o náhradu digitálních diářů, tolik oblíbených počátkem 90. let. První modely neměly o tolik větší výkon a lišily se prakticky jen lepším displejem, velmi záhy ale přibyla řada užitečných a do té doby nevídaných funkcí. Majitelé PDA mohli najednou v kavárně nebo při cestě do práce stahovat e-maily, psát zprávy nebo například číst elektronické knihy. Jak přibývalo funkcí, zvyšoval se i výkon modelů, barevné displeje vytlačily své černobílé předchůdce, rozšiřovaly se také komunikační schopnosti přístrojů.

Dnes je PDA nezbytnou pomůckou mnoha manažerů, kromě toho jde ale o výborný zdroj multimediální zábavy. Moderní modely umožňují číst, editovat či vytvářet kancelářské dokumenty nebo databáze, nabízejí nejrůznější způsoby připojení k internetu a k dokonalosti dovedené nástroje pro správu času a kontaktů. Zároveň ovšem fungují jako vynikající prohlížeče digitálních fotografií, přehrávače hudby nebo videozáznamů a také jako výkonná herní zařízení. Hitem poslední doby jsou pak speciální funkce - kapesní počítač nyní může sloužit jako přijímač GPS nebo jednoduchý digitální fotoaparát. PDA vyšší třídy tak spolehlivě nahradí několik přístrojů najednou.

Samozřejmostí je snadná a rychlá synchronizace se stolním počítačem - některé aplikace (programy pro organizaci času, adresáře, kancelářské dokumenty apod.) lze editovat jak v PC, tak v PDA. Například celou databázi kontaktů z MS Outlooku dostanete do PDA jediným stiskem tlačítka. PC zároveň slouží jako záložní médium pro uložení dat z PDA v případě, že by o ně uživatel nějakým způsobem přišel (podobně jako u PC mají data často větší hodnotu než celé zařízení a z PC je lze obnovit nejen při smazání RAM, ale třeba i v případě krádeže PDA).

V posledních letech přebírají řadu funkcí PDA tzv. chytré mobilní telefony a někteří uživatelé proto tvrdí, že éra klasických kapesních počítačů končí a budoucnost patří právě telefonům s velkou funkční výbavou. Ačkoli je telefon s funkcemi PDA jistě pro spoustu zájemců ideální, dovolím si oponovat. Předně telefon málokdy nahradí opravdu dobrý kapesní počítač se vším všudy - telefony mají třeba menší displeje, což může vadit například při sledování filmů, ale třeba i při práci s tabulkami či databázemi. A za druhé dávají mnozí uživatelé přednost malému telefonu, který s sebou mohou nosit všude třeba v kapsičce u košile, a samostatnému PDA, jež si na cesty berou jen v případě potřeby.

PDA zblízka

Současný trh nabízí mnoho značek a typů PDA, které si vzájemně konkurují, přitom však mají spoustu společných znaků. To je patrné už na první pohled - různé modely si jsou v základních rysech velmi podobné. Všem vévodí velký barevný displej, okolo něj se nachází několik tlačítek umožňujících přístup k základním funkcím. Dis-plej je základním ovládacím prvkem přístroje. Je dotykový, ovládá se pomocí stylusu neboli speciálního pera. Pokud není model vybaven klávesnicí, slouží displej také ke vkládání znaků při psaní či editaci textů. Přístroje dokážou rozpoznávat psané znaky podobné běžnému písmu, jinou variantou je zobrazení softwarové klávesnice. Hardwarová tlačítka mají pak spíše pomocnou funkci, slouží k přístupu k nejčastěji používaným aplikacím nebo k pohybu v menu, velmi často se používají při hraní her.

Výkon PDA závisí tak jako u každého počítače především na procesoru. Ještě před třemi lety se i v lepších modelech běžně používaly procesory s taktovací frekvencí 30-60 MHz, dnešní špičkové typy vyžadují ovšem až desetinásobek této hodnoty. To souvisí především s rozvojem multimediálních aplikací.

Neméně klíčovým parametrem každého PDA je paměť. Kapesní počítače obecně nejsou vybaveny pevnými disky, data se ukládají do paměti dvou typů - RAM a flash ROM. K instalaci aplikací slouží zejména první z nich, k ukládání uživatelských dat se hodí oba typy, pokud to zařízení umožňuje.

Základní paměť lze rozšířit pomocí paměťové karty. Používají se stejné typy jako v digitálních fotoaparátech, přehrávačích a dalších přístrojích, nejrozšířenější je formát SD/MMC. Lepší modely nabízejí sloty dva, na jednu kartu lze pak ukládat data a druhá může rozšířit funkce přístroje (ve formě karty lze koupit například fotoaparát, GPS přijímač apod.).

O významu displeje už řeč byla. Dnes se bez výjimky používají TFT modely s minimálně 65 tisíci barvami, důležité je především rozlišení. Špičkové přístroje v současné době podporují rozlišení 640 x 480 bodů neboli VGA.

Velmi důležitá je i konektivita přístroje, tedy schopnost jeho připojení k jiným zařízením. K PC lze všechny modely připojit pomocí USB kabelu či kolébky, rozdíl je především v bezdrátové výbavě. Všechna současná PDA jsou vybavena infračervenými porty, kromě nejlevnějších modelů nechybí ani Bluetooth. Lepší přístroje nabízejí i Wi-Fi porty, s nimiž se lze například připojit k internetu i bez mobilního telefonu.

Operační systémy

Dnešnímu světu PDA vládnou zejména dva operační systémy - Windows Mobile a PalmOS. První pochází z dílny Microsoftu, jeho největší výhodou je ovládání podobné stolním Windows a bezproblémová podpora řady PC formátů. Windows Mobile umožňují multitasking, více programů může tedy běžet současně a uživatel mezi nimi přepíná podobně jako na PC. (Popravdě řečeno jde o trochu ošidnou výhodu - programy se totiž při opuštění nevypínají automaticky, člověk na ně často zapomene a nechává je nechtěně spuštěné, což výrazně zpomaluje chod systému.) Modely s Windows Mobile se vzhledem k lepší spolupráci s firemními servery lépe hodí pro použití ve větších podnicích, zpravidla nabízejí i lepší konektivitu (Wi-Fi se stává standardem). Také VGA rozlišení displeje zatím nabízejí pouze přístroje s Windows Mobile. Nevýhodou jsou především mnohem vyšší nároky na procesor a paměť a jistá těžkopádnost celého systému.

Konkurenční PalmOS je jednodušší a méně náročný na hardware - kde Windows Mobile potřebují 600 MHz a 128 MB RAM, vystačí

PalmOS bohatě s polovinou. Aplikace v tomto systému bývají rychlejší, velkou výhodou jsou propracovanější a uživatelsky příjemnější systémy organizace času a kontaktů (PIM - z anglického Personal Information Management, správa osobních informací), databáze a základní kancelářské aplikace. Donedávna vedly přístroje s PalmOS i v rozlišení displejů, tento náskok však nástup nových modelů Windows Mobile s VGA zlikvidoval. Nevýhodou je absence multitaskingu, najednou tedy nelze spustit více programů (výjimkou je přehrávání hudby, které může běžet na pozadí jiné aplikace). Problém může být i s horší kompatibilitou s PC formáty, zejména multimediální soubory je často třeba konvertovat (poslední verze systému je ale značným zlepšením). Také Wi-Fi je zatím k dispozici pouze ve formě modulu na kartě SD. Kromě dvou základních systémů existují i alternativy - čas od času lze narazit na model se systémem EPOC (nyní Symbian, známý z chytrých telefonů) nebo Linux, kterému se na PDA prorokuje slibná budoucnost.

Software

Nejdůležitější software, bez kterého se PDA neobejde, najdeme vždy v základním balení. Přímo v paměti je nainstalován samotný operační systém, program pro synchronizaci s PC a systémy PIM pro správu kontaktů a organizaci času, tedy diář, adresář, úkolovník a poznámkový blok. V systému Windows Mobile je základní PIM aplikací "kapesní" verze programu Microsoft Outlook, která se od stolní verze v hlavních funkcích neliší. Pro synchronizaci je však na PC zapotřebí MS Outlook nainstalovat též, oblíbený Outlook Express nestačí.

Na platformě PalmOS je možností o něco více. Samotný PIM systém má dvě části - jedna se instaluje do PC, druhá do PDA. Desktopovou část ale není třeba používat, místo ní lze PDA synchronizovat jak s MS Outlookem, tak i s konkurenčním programem Lotus Notes. Samotný diář a adresář v PDA jsou v systému PalmOS řešené o něco lépe, nabízejí lepší vzájemnou provázanost, možnost barevně odlišit kategorie jednotlivých událostí, přidat k záznamu v adresáři fotografii apod.

Do základní programové výbavy patří i nejdůležitější kancelářské aplikace. U Windows Mobile je opět situace jednodušší - mezi programy najdeme aplikace s povědomými názvy Pocket Excel a Pocket Word, tedy kapesní verze nejdůležitějších součástí sady Microsoft Office. Jejich ovládání zvládne každý, kdo běžně pracuje s obdobnými programy v PC, k dokonalosti mají ale hodně daleko - to platí zejména pro Pocket Word, v němž je písmo i při nejmenším zobrazení na moderních VGA displejích příliš velké a text tak není příliš přehledný. Práci s kapesním Excelem zásadně usnadnila poslední verze operačního systému s označením Windows Mobile 2003 Second Edition, umožňující otočit zobrazení displeje PDA na šířku. Tabulka tak dokáže zobrazit více sloupců než řádků, což má často velký význam.

V základní výbavě modelů s PalmOS zpravidla najdeme aplikaci nazvanou Documents ToGo, která plní podobné funkce jako kapesní Word a Excel. Ovládání se od stolních programů z dílny Microsoftu nepatrně liší, v PDA se zato s programy pracuje mnohem lépe než se základní sadou Windows Mobile. Výrobci program pravidelně aktualizují a vylepšují, problém ale je, že za přechod na novou verzi je většinou zapotřebí zaplatit. Dříve aplikace převáděla dokumenty do vlastního formátu, dnes zvládá i "nativní" verze DOC a XLS.

Můžeme zobecnit, že kapesní varianty kancelářských programů pochopitelně nenabízejí všechny funkce verzí pro PC. Pro běžné použití (editace a formátování textu, kontrola pravopisu, resp. základní zobrazení, výpočty a vzorce v tabulkách) jsou ovšem plně vyhovující. Na složitější operace typu pokročilých vzorců ale verze pro PDA nestačí.

Důležitou vlastností každého přístroje je podpora české diakritiky a češtiny vůbec. K dobrým zvykům prodejců v ČR patří přidat k základnímu balení tzv. lokalizaci neboli počeštění celého prostředí. U Windows Mobile se lokalizace týká celého systému, v PalmOS má uživatel možnost výběru ze dvou variant. Tzv. velká lokalizace znamená podobně jako u Windows Mobile převod celého systému do češtiny včetně menu, názvů základních aplikací apod. Kromě toho ale lze zvolit i lokalizaci malou, kdy se prostředí nepřevádí, systém ale dokáže korektně zobrazit českou diakritiku a umožňuje znaky s diakritikou i zadávat při psaní. Pokud uživatel zvolí některou z variant a pak zjistí, že mu nevyhovuje, může ji jednoduše odinstalovat. Českou diakritiku podporuje v kombinaci s lokalizací PiLoc dokonce i poslední verze kancelářské sady DocumentsToGo.

K základnímu softwaru patří také multimediální výbava. Přístroje s Windows Mobile využívají přehrávač Windows Media Player, který pracuje s hudbou ve formátu MP3 a WMA a videozáznamy typu WMV. Pro přehrávání jiných formátů, například oblíbeného MPEG4, je zapotřebí nainstalovat zvláštní software. PalmOS si s multimédii dříve příliš rady nevěděl, poslední verze systému ale formát MPEG4 běžně zvládají, pro MP3 to platí už déle. Podpora obrazových souborů JPEG a BMP je u obou systémů samozřejmostí.

Komu nevyhovují programy v základním balení, má spoustu jiných možností - na internetu lze najít tisíce nejrůznějších programů v mnoha tematických skupinách. Mnohé z nich jsou ke stažení zdarma, za jiné se platí (typická cena složitějšího programu je zhruba 15-30 USD). K dispozici jsou jak náhrady základních aplikací (za zmínku určitě stojí třeba vynikající pokročilé diáře a adresáře pro PalmOS), tak spousta dalšího softwaru - nejrůznější grafické editory, slovníky a encyklopedie, databázové programy, spousta her apod. Uživatel je omezen jen nároky na hardware a prostorem v paměti. Musí ale počítat s tím, že drtivá většina programů komunikuje pouze v angličtině.

Způsob testování

Všechny testované modely nejprve prošly hard-resetem neboli vymazáním veškerých dat. Na začátku testu se proto nacházely v základním továrním nastavení.

Ihned po hard-resetu, tedy s čistou pamětí, prošly všechny přístroje testem výkonu na benchmarku. PDA s operačním systémem Windows Mobile jsme testovali pomocí utility SPB Benchmark, modely s PalmOS pak pomocí aplikace Palm Benchmark 1.0. Vybrané výsledky měření jsou obsaženy v souhrnné tabulce specifikací. Testovací balíček souborů obsahoval textový dokument (původně MS Word) velikosti

347 KB ve formátu DOC, tabulku MS Excel s výpočty, vzorci a barevnými poli o velikosti 67 KB, pět barevných fotografií ve formátu JPEG různé velikosti od 21 KB po 2,8 MB, několik hudebních nahrávek ve formátu MP3 se vzorkovací frekvencí 128 kb/s a dvě videonahrávky ve formátu WMV a JPG, obě s rozlišením 352 x 288 bodů. Na přístrojích s operačním systémem Windows Mobile jsme kromě toho zkoušeli hrát hry Age of Empires a Worms, na modelech se systémem PalmOS je nahradily hry Dragon Bane II a Bejeweled. Spojení přes infračervený port jsme zkoušeli navzájem mezi jednotlivými modely. Přes Bluetooth jsme přístroje připojili k mobilnímu telefonu Siemens S65, notebooku Gericom Hummer s USB Bluetooth zařízením iTec a opět k jiným modelům v testu. Pokud bylo PDA vybaveno anténou pro příjem Wi-Fi signálu, zkoušeli jsme připojení k internetu v síti CZfree.net. Kvalita signálu byla však velmi kolísavá vinou nestability sítě a výsledky tak nebylo možné objektivně hodnotit, proto jsme se v testu omezili jen na konstatování podpory Wi-Fi.

S přístroji vybavenými fotoaparátem jsme pořídili sérii vzorových snímků v různých podmínkách v exteriéru i interiéru. Testovali jsme portrét, záběr krajiny a zátiší vždy v nejvyšším rozlišení a s různými fotografickými možnostmi, pokud byly k dispozici. Stejným způsobem probíhalo i testování videozáznamů.

Acer n35

Acer n35 je zajímavý pokus o PDA se základní až spartánskou funkční výbavou a jednou velmi podstatnou speciální funkcí - totiž přijímačem GPS. Model s procesorem o frekvenci 266 MHz a celkovým objemem paměti jen 54 MB opravdu nabízí pouze to nejnutnější, bez čeho se dnešní PDA neobejde. Na první pohled přitom nevypadá špatně, šedočerný design se docela vydařil, vyklápěcí GPS anténa nejenže neruší celkový dojem, ale dokonce vypadá poměrně elegantně. Také ovládání je vcelku příjemné, dobrou práci odvádí především rolovací tlačítko vlevo nahoře. Nicméně při bližším ohledání se výtkám nevyhneme - vzhledem k pomalému procesoru se Acer například příliš nehodí pro multimediální účely, běžný videozáznam ve formátu VMF je zjevně nad jeho síly a výsledkem je trhaný přerušovaný obraz. Nepříliš dobrý dojem navíc podtrhuje displej s nízkým rozlišením 320 x 240 bodů, poněkud vybledlými barvami a rastrem, který sice není tak hrubý jako u konkurenčního levného modelu Loox 410, ale do hladké podoby takových iPaqů má daleko. Další nepříjemnou vlastností je příliš tvrdě nastavená dotyková vrstva displeje, při ovládání je nutno používat stylus s mnohem větší silou než u ostatních modelů. Se světem se Acer umí spojit pouze prostřednictvím infračerveného portu, Bluetooth nebo dokonce Wi-Fi bychom hledali marně. Naopak docela dobrou práci odvádí n35 jako GPS jednotka - signál chytá prakticky okamžitě a se spolehlivostí nebyly v testu problémy. V základní výbavě najdeme mimo jiné držák a dobíječku do auta a také výborný mapový program Pocket KIM, celé zařízení tedy patrně udělá větší radost milovníkům levných GPS než pravověrným ctitelům PDA. Problém je ale s baterií - akumulátor s kapacitou 1000 mAh vydrží přijímat signál jen pár hodin, mimo automobil si GPS příliš neužijeme.

Asus MyPal 716

Tento model je na trhu déle než rok a na designu se už jistá zastaralost projevuje. Dojem kazí anténa, díky níž bychom mohli mít na první pohled dojem, že se jedná o přístroj s integrovaným telefonem. To ale není pravda, anténa je určená pro Wi-Fi a Asus 716 je tak nejlacinějším PDA s podporou této technologie. Nejedná o žádný stylový model do kapsičky - větší ani těžší model se v testu neobjevil. Svými parametry a výbavou ovšem ve své době patřil k lepší třídě PDA. Procesor s frekvencí 400 MHz podává nadprůměrný výkon i dnes, také 80 MB paměti bude většině uživatelů stačit. Obdivuhodná je i výdrž baterie, po nepřetržité tříhodinové práci se držela nad devadesáti procenty kapacity. Za účelem větší úspory energie lze v případě potřeby snížit výkon přístroje. Za zmínku stojí i dva sloty na paměťové karty typu SD a CF. Stáří přístroje se nejhůře podepsalo na kvalitě displeje. U zařízení s Windows Mobile prošly displeje za poslední rok bouřlivým vývojem a tehdejší standard dnešním potřebám rozhodně nevyhovuje. To platí jak pro rozlišení 320 x 240, tak pro kvalitu zobrazení a především hrubý rastr, jehož vinou je obraz kostrbatý, drobnější písmo nelze přečíst a vadí to i při prohlížení fotografií a videa. V základním balení najdeme kolébku, cestovní nabíječku a synchronizační kabel, což ocení především ti, kdo s PDA často cestují. Mezi nestandardní programovou výbavu patří zajímavý správce programů, díky němuž uživatelské rozhraní připomíná spíše prostředí PalmOS. Přiložené CD obsahuje spoustu softwaru navíc, bohužel se ale většinou jedná o demoverze, lákající ke koupi placených programů. Pro ty, kdo místo stylovosti hledají vysoký výkon za dobrou cenu, je MyPal 716 i přes uvedené nedostatky rozumnou volbou.

Asus MyPal 730W

Při pohledu na seznam parametrů druhého z modelů značky Asus je jasné, že se výrobci rozhodli atakovat špičku současného trhu. S nejlepšími typy těchto značek má MyPal 730W společný především VGA displej, stejný procesor (byť taktovaný na mírně nižší frekvenci), slot na karty SD i CF a spoustu paměti. Vývojáři ale mysleli i na milovníky stylových modelů a vybavili Asus jako jedno z mála současných PDA i integrovaným digitálním fotoaparátem s rozlišením 1,3 MPix a bleskem. V základním balení najdeme kromě náhradního stylusu i náhradní baterii, nemusíme se tedy bát, že nám někde na cestách dojde energie. Záhy ale bohužel zjistíme, že klasický citát o nevyhnutelném střídání momentů očekávání a zklamání platí pro toto PDA více než pro jakýkoli jiný testovaný model. Při běžné práci s Excelem přístroj opakovaně zatuhl, což je u Windows Mobile věc nevídaná. Procesor sice funguje výborně, ale jen při nastavení na nejvyšší výkon. Jakmile tento výkon snížíme byť jen na prostřední stupeň, práce procesoru se zhorší natolik, že škobrtá i při běžném videozáznamu s frekvencí 25 snímků za vteřinu. Při vysokém výkonu je ovšem Asus mimořádně žíznivý a člověk rychle chápe, proč k němu výrobci raději přibalili druhou baterii. Displej má sice vynikající rozlišení, ale bohužel trpí přílišným kontrastem a odlesky ve stínech. Prohlížení fotografií proto příliš pohodlné není, paradoxně platí, že čím kvalitnější původní obraz, tím větší problémy se zobrazením. Ani fotoaparát nepatří ke špičce. Rozlišení je na poměry mobilních zařízení slušné a fotoaparát nabízí několik variant vyvážení bílé, obrazová kvalita ale rozhodně nijak přesvědčivá není. Přístroj má sklon k silné podexpozici, snímky jsou plné šumu a úroveň zobrazení detailů je horší než u běžných fototelefonů. Celkově je Asus 730W na papíře lepší než ve skutečnosti.


Počítače do kapsy II

Dell Axim X50V

PDA Dell Axim jsou tradičně levnější alternativou ke špičkovým modelům HP iPaq, s nimiž ale drží velmi statečně krok na špičce nabídky. Typ X50 v této tradici úspěšně pokračuje. Tak jako v předchozích řadách se na trh dostává ve třech variantách, přičemž písmeno V v názvu označuje nejvyšší model s VGA rozlišením. O vysoký výkon se stará nejlepší procesor, který je momentálně ve světě PDA k dispozici - Intel PXA 270 s frekvencí 624 MHz. Ještě před pár lety by se za něj nemusel stydět leckterý stolní počítač. Jeho kvalita se projevuje třeba v náročných početních operacích nebo při vykreslování složitých obrazců ve vektorových grafických programech, kromě toho procesor společně s výkonným grafickým čipem oceníme samozřejmě i při přehrávání videa nebo hraní 3D her. K velkým přednostem patří duální slot na karty SD i CF, podobně jako u iPaqu 4700 nebo modelů značky Asus. Kvalita displeje je vynikající, jasem a téměř ideálním kontrastem se směle vyrovná králi této disciplíny, tedy iPaqu 4700. Snad proto zařadila firma Dell do základní softwarové výbavy i vynikající prohlížeč fotografií a videopřehrávač Resco Picture Viewer, který je více než příjemnou náhradou standardního prohlížeče jménem Pictures - ten toho s fotografiemi moc neumí. Přehrávač si poradí i s formátem MPEG, milovníci filmů proto nemusejí žádný další software instalovat. Pochvalu zaslouží i sytý zvuk s výborně vyváženými basy. Na pohled je Axim velmi vydařený a spoustě uživatelů se jistě bude líbit více než nepříliš elegantní iPaqy. Na druhou stranu by ale někomu mohla vadit titěrná tlačítka pod displejem. To je ale detail, jediná vážnější výtka míří ke kapacitě baterie - 1 100 mAh je na procesor s takovým výkonem málo. K úplné dokonalosti Aximu chybí i o trošku více paměti, nicméně celkově se jedná o jeden z nejlepších modelů v testu.

Fujitsu Siemens Loox 410

Loox 410 v sobě nezapře levný model pro nenáročné uživatele, což není ani v nejmenším urážka, ne každý touží po dokonalém PDA za dvacet tisíc. Základní balení proto nenabízí synchronizační kolébku, k dobíjení i přenosu dat mezi PDA a PC musí stačit skladnější kabel. Jasným kladem přístroje jsou rozměry a hmotnost - mezi přístroji s Windows Mobile nemá konkurenci, podobně jako nejmenší Palmy ho klidně lze nosit v kapse u košile. Procesor nenabízí žádné zázraky, během měření v interním testu výkonu obsadil Loox 410 jedno z posledních míst. Na druhou stranu přístroj funguje sice pomaleji, ale zato prakticky bez zádrhelů. Při otevírání větších datových souborů si tak počkáme déle než u dražších modelů, ale samotné operace, například práce s vektorovou grafikou v programu Vectorsoft Draw, probíhají až překvapivě hladce. Tím se Loox liší od mnoha přístrojů třeba i s lepšími parametry. Zato displej se příliš nepodařil. S nízkým rozlišením 320 x 240 musí člověk v této cenové kategorii počítat, žlutavý nádech by se také ještě snesl, ale mimořádně hrubý rastr je velmi nepříjemný. Na fotografiích je místy výraznější než ústřední motiv a malé písmo například v tabulkách je jeho vinou zcela nečitelné. Také paměti je poněkud málo, 64 MB dnešním náročným programům nestačí. Zklamáni budou i milovníci Wi-Fi spojení, Loox ho podobně jako Acer nenabízí. Na nejhorší chybu jsme ale narazili při poslechu hudby - výstup na sluchátka má sice standardní rozměr 3,5 mm, na běžný konektor (vyzkoušeli jsme čtyři sluchátka) je ale příliš hluboký a kvůli tomu hraje jen jeden kanál. Snad šlo jen o vadu konkrétního kusu, byla by to až příliš nepříjemná piha na kráse jinak vcelku sympatického kapesního počítače.

Fujitsu Siemens Loox 720

Dražší a vybavenější model podle papírových specifikací nabízí prakticky totéž, co Asus MyPal 730 - procesor, který je jen o málo slabší než nejvýkonnější současný model, rozlišení VGA, dva sloty na paměťové karty formátů SD a CF, fotoaparát s bleskem a rozlišením 1,3 MPix a k tomu tolik paměti, že se mu z testovaných modelů vyrovná jen iPaq 3715. Zároveň je ale Loox o čtvrtinu dražší než Asus, otázka tedy zní, zda vyšší ceně odpovídá vyšší výkon. Design neurazí ani nenadchne, Loox možná vypadá až příliš usedle, na druhou stranu ale nikde nic nevrže a neuvolňuje se a PDA působí maximálně solidním dojmem, jak se na přístroj s logem Siemens sluší. Potěšilo nás třísměrné rolovací tlačítko vlevo nahoře v místě, kam ideálně sedne palec levé ruky. Pod displejem je možná zbytečně moc místa, o půl centimetru delší úhlopříčka (jako v Aximu X50 nebo Asusu 730) by Looxu slušela. Běžné pracovní úkoly zvládá Loox s bravurou odpovídající výborné hardwarové výbavě, žádné klopýtání přes zdánlivě jednoduché překážky jako u Asusu 730. Displej maličko trpí žlutavým nádechem, nejde ale o nic fatálního - levnější značkový bratříček 410 je na tom hůře. Pochválit musíme kvalitu zvuku s výborně znějícím 3D efektem. Fotoaparát nabízí blesk a pár variant vyvážení bílé, ale žádné skvělé snímky očekávat nelze, popravdě řečeno se jejich kvalita tolik neliší od nepovedených fotografií Asusu. Při natáčení videa lze volit mezi formáty MPEG4 a AVI, maximální rozlišení je 288 x 352 bodů. Potěší několik zajímavých doplňků přístroj nabízí třeba USB hosting, lze k němu tedy připojit digitální fotoaparát nebo jiné zařízení podobně jako k PC, což se v mnoha situacích může hodit. Šikovná je i možnost dobíjet i synchronizovat pomocí pouhých kabelů bez kolébky, ačkoli ani ta samozřejmě nechybí.

HP iPaq rx3715

Po letech, kdy byla značka HP iPaq synonymem kvalitních, seriózních, ale trochu fádních kapesních počítačů bez zvláštních funkcí, se vývojáři rozhodli trochu zčeřit vody a nabídli hned tři zajímavé modely. První z nich nese podtitul MultiMedia Companion a jde o stylový přístroj určený především pro mladou klientelu. Odlišnou orientaci iPaqu poznáme na první pohled - vypadá opravdu jinak než všechny dosavadní modely této třídy. Po zapnutí se nerozsvítí obvyklá obrazovka Today (Dnes), ale rozcestník s odkazy na multimediální funkce. Také softwarová výbava odpovídá zaměření přístroje - nechybí třeba automatický screensaver Dockware s kalendářem, v němž si můžete promítat vlastní fotografie, dálkový ovladač domácí elektroniky Nevo nebo výborný přehrávač MPEG souborů s názvem Pocket TV. K detailům, kterých si člověk hned nevšimne a o to více je pak ocení, patří důlky pro stylus v čtyřsměrné navigační kolébce, díky nimž se s iPaqem zachází opravdu pohodlně. Pracuje-li se s iPaqem 3715 jako s běžným PDA, podává jen průměrné výkony. Značnou vinu na tom nese pomalejší procesor, všechny obvyklé činnosti trvají o něco déle než u vybavenějších modelů, což překáží hlavně u moderních her. Největším zklamáním je ale displej. Těžko říci, proč v éře VGA výrobci zrovna u multimediálního modelu zvolili nízké rozlišení 320 x 240, ale pokud by si člověk měl vybrat PDA například ke sledování filmů, patrně dnes sáhne po něčem jiném. Displeji navíc škodí žlutavý nádech. Ještě že má alespoň dostatečně jemný rastr, takže v nouzi nejvyšší přečtete i malé písmo, například filmové titulky. Fotografování je s iPaqem vcelku pohodlné - na displeji se zobrazí aktuální expoziční hodnota, což je funkce, s níž se jinde než na skutečných fotoaparátech nesetkáme. Také obrazová kvalita je mnohem vyšší než u Asusu nebo Looxu.

HP iPaq hx4700

Na iPaq 4700 se člověk podívá a okamžitě vidí, že před sebou má něco mimořádného. Pozornost všech se soustředí především na doslova obří displej s rozlišením VGA. Pokud mě paměť nešálí, jde o první překročení symbolické hranice 10 cm v dějinách PDA. Stejně impozantní je seznam specifikací - snad jen paměti nabízejí některé modely o pár MB více, jinak nejnovější vlajková loď vede na všech frontách. Procesor se hodí i na nejnáročnější úkoly, o spoustu možností rozšíření se starají sloty na paměťové karty SD a CF, Wi-Fi a Bluetooth jsou samozřejmostí. K pozoruhodnostem ale nepatří jen displej. Podobnou novinkou je absence klasického směrového navigačního tlačítka, které ustoupilo touchpadu neboli dotykové plošce. Ovládá se prstem, jehož pohyb slouží k rolování v nabídce (má tedy stejnou funkci jako klasické navigační tlačítko), případně můžeme systém ovládání změnit a zobrazit na displeji kurzor jako u stolních Windows. Na touchpad si člověk musí chvíli zvykat a někdy se tolik nehodí -  například některé hry vyžadují rychlý tisk šipek, což je v tomto případě víceméně nemožné. Jinak je práce s iPaqem 4700 velmi komfortní. V softwarové výbavě najdeme kromě povedeného obrazového prohlížeče Image Zone výtečný PIM program Informant, který v mnoha ohledech překonává základní diář a adresář, nechybí ani synchronizace s Lotus Notes nebo prohlížeč dokumentů ClearVue. Zvuková kvalita odpovídá požadavkům na špičkovém zařízení, po zhlédnutí pár filmů na vynikajícím displeji se člověk diví, jak se někdy mohl spokojit s nižším rozlišením a velikostí. Snad jen lepší pouzdro by v základním balení mohlo být, ale to je detail, který nám rozhodně nezabránil ocenit tento model jako TOP PRODUKT.


Počítače do kapsy III

HP iPaq h6340

IPaq 6340 je jediným PDA s telefonem v současné nabídce HP a také jediným přístrojem tohoto typu v našem testu. Jde o plnohodnotný kapesní počítač, GSM modul je spíše další z řady zmíněných odlišností, jimiž se HP snaží zaujmout zákazníky. Zvenčí se h6340 v současné modelové řadě asi nejvíc blíží klasickému pojetí iPaqů, tedy samozřejmě až na vystouplou telefonní anténu. Zklamáním je ale nízké rozlišení displeje, hodnota 320 x 240 bodů je na nejdražší model v testu málo. I jinak se zdá, jako by výrobci spoléhali na to, že si integrovaný telefon získá oblibu bez ohledu na základní parametry PDA. Vinou pomalého procesoru jsme v interním testu výkonu naměřili u iPaqu 6340 nejslabší hodnoty ze všech přístrojů s Windows Mobile vůbec, což v praxi vadí při hrách či grafických aplikacích, kdy jednotlivé procesy trvají neúnosně dlouho. K tomu je zapotřebí přičíst pomalou odezvu samotného displeje, mezi stiskem ikony a reakcí přístroje někdy uplyne i dosti dlouhý okamžik. U modelu za pár tisíc se podobné chování snese, ale výrobek za mnohem vyšší cenu si slitování nezaslouží. Vcelku vydařený doplněk tvoří klávesnice, kterou lze k PDA připnout pomocí systémového konektoru. Problematické je ale chování Bluetooth - použitá verze totiž znemožňuje hlasové vytáčení čísel. Zásadní vadou může pro někoho být i absence SIM Toolkit neboli speciálních funkcí SIM karty - výrobci správně předpokládali, že si majitelé PDA s Wi-Fi asi nebudou objednávat informace o jízdních řádech či programech kin přes SMS, ale bez SIM Toolkit nefunguje ani GSM bankovnictví, a to je poměrně závažný nedostatek. V základním balení se nachází "bondovka" neboli sluchátko s mikrofonem, což je dobře, ne každý chce PDA při telefonování držet u ucha. Celkově nejde o špatnou koncepci, h6340 ale nabízí příliš málo za příliš vysokou cenu.

Palm Zire 31

Kdyby se vyhlašovala cena pro ideální laciné PDA pro nenáročné uživatele, nemohl by ji získat jiný přístroj než Zire 31. Zároveň jde ale ze strany Palmu o šikovný obchodní tah - PDA prakticky bez funkcí, které vypadá jako dětská hračka a prodává se jako o život. Na první pohled si kromě modrého předního krytu s minimem ovládacích prvků všimneme pevné plošky pod displejem, která slouží ke vkládání psaných znaků. Tuto oblast, tzv. graffiti plošku, obklopuje několik ikonek, jejichž stiskem se dostaneme k základním aplikacím a funkcím. V dřívějších generacích PDA s PalmOS byl pevnou graffiti ploškou vybaven každý model, dnes zůstala jen těm levnějším, lepší typy používají plošku virtuální. Pevná ploška se nezapočítává do rozlišení displeje, displej u obou modelů Zire je tedy čtvercový. V případě Zire 31 je rozlišení až úsměvné, totiž 160 x 160 bodů. Víc nabízejí i mnohé obyčejné mobilní telefony. Přístroj proto slouží hlavně pro základní PIM aplikace, které se nijak neliší od aplikací v dražších modelech a tudíž jim není co vytknout. Žádné grafické výkony od tohoto modelu nečekejme, nehodí se ani k prohlížení fotografií - na zrnitém a tmavém displeji jednotlivé motivy nejsou prakticky k rozeznání. Ani spojení se světem není silnou stránkou Ziru, chybí i Bluetooth, k dispozici je jen infraport. Naopak překvapivě povedené jsou zvukové vlastnosti, s aplikací RealOne se Zire vyrovná mnoha současným přehrávačům MP3. Nahrávky lze pohodlně uložit na paměťovou kartu SD. K přednostem patří dlouhá výdrž baterií a synchronizace pomocí obyčejného USB kabelu za pár korun. Jako startovní model je Zire 31 ideální, jakmile se ale člověk s PDA sžije a zjistí, co běžné modely umí, pravděpodobně jej opustí a přejde na něco lepšího. Svůj účel plní a na rozdíl od mnoha ambicióznějších modelů nic nepředstírá.

Palm Zire 72

Předchozí model Zire 71 byl prvním stylovým Palmem v historii, současný typ jde zdárně v jeho stopách. Podobně jako u iPaqu 3715 je zaměření Ziru 72 patrné na první pohled, svědčí o něm jak modrostříbrný přední kryt, tak i čočka fotoaparátu na zadní straně. Oproti předchůdci naštěstí chybí výsuvné části, celé PDA je příjemně pevné a kompaktní. Hned po zapnutí zjistíme, čím Palmy oproti jiným značkám tradičně bodují - totiž displejem. Hodnota 320 x 320 bodů je u čtvercového modelu vcelku dostačující, jasu a barevnému podání se na poli Windows Mobile vyrovnají jen špičkové typy s VGA. Zire 72 má ovšem v této oblasti ještě rezervy, rastr displeje je na poměry Palmů trochu hrubý a na fotografiích místy překáží. Multimediální model potřebuje multimediální aplikace. Kromě audiopřehrávače RealOne najdeme v programové výbavě i prohlížeč/videopřehrávač Media, který do PalmOS přináší dříve netušené možnosti - například přímou podporu videoformátu MPG. Přehrávání je plynulé, zvuk do sluchátek vynikající, reproduktor už zní hůře. Nepříjemná vlastnost programu Media spočívá v tom, že na paměťové kartě umí prohledávat jediný adresář s označením DCIM. Fotoaparát/kamera nedosahuje kvalit iPaqu 3715 a expoziční hodnoty na displeji nevidíme, obrazová kvalita je ale přinejmenším srovnatelná. Pravda, skutečný fotoaparát Zire nenahradí. Zásadní výtka ale míří k nedostatečné paměti. Fotografie lze uložit na paměťovou kartu, u hudebních nahrávek je to dokonce nutnost, ale třeba spousta her i dalších aplikací vyžaduje alespoň částečnou instalaci do RAM - a té je tu opravdu málo. Majitelé Zire 72 budou tedy muset pečlivě zvažovat, jaké programy stáhnout, resp. zakoupit.

Palm Tungsten T3T

Tungsten T3 byl při svém uvedení na trh pravděpodobně nejlepším PDA na světě. Od roku 2003 však došlo k mnoha změnám a T3 se dnes svým konkurentům s VGA displeji v mnohých ohledech jen smutně dívá na záda. Je ale k dostání za poloviční cenu a za svou výbavu se rozhodně nemusí stydět. T3 nabízí tři hlavní přednosti - výkon procesoru, rozlišení displeje a paměť. Intel s frekvencí 400 MHz znamená pro PalmOS vyšší výkon než současné nejlepší procesory pro přístroje s Windows Mobile a na práci T3 je to znát - veškeré operace se odehrávají rychlostí blesku, velké soubory (i z paměťové karty!) se načítají okamžitě, grafika například v kreslícím programu TealPaint vykresluje barevné plochy téměř nepostřehnutelně. Rozlišení 480 x 320 bodů bylo ve své době absolutní špičkou (bylo k vidění i u dnes nevyráběného PDA Sony Clié). Co se paměti týče, poprvé se u PalmOS výrazněji uplatnil typ ROM - data do něj ukládat nelze, ale nacházejí se tam hlavní aplikace, které nezabírají místo v RAM. Mezi další přednosti patří například vynikající vždy přístupná spodní lišta okna s ikonami pro přístup k základním funkcím a možností kdykoli otočit displej na šířku, což je mnohdy neocenitelné. Milou drobností je ergonomicky podařený teleskopický stylus. Ne všechno je ale ideální. Hlavní slabinou T3 je vysouvací kryt na virtuální graffiti plošku - časem se ochodí a přístroj se pak hůře drží. Také na softwaru se podepsalo stáří, výtečnou aplikaci Media bychom hledali marně, o videozáznamy se stará mnohem horší konverzní program Kinoma (lepší alternativy lze ale dokoupit na internetu). Ke slabinám patří i celkově trochu zastaralý design a také vyšší spotřeba baterií, do nabíječky musí T3 v průměru každý druhý den. Přes všechny výtky patří "tétrojka" k povedeným strojům s výborným poměrem výkonu a ceny.

Palm Tungsten T5

Pokud Tungsten T3 znamenal ve své době průlom v nabídce volné paměti, je jeho nástupce s označením T5 doslova zemětřesením. (Označení T4 z modelové řady vypadlo prý proto, že je čtyřka v Japonsku nešťastným číslem.) Jde totiž o první Palm s dostupnou flash pamětí, a ne ledajakou - její objem činí celých 157 MB, což v kombinaci s 53 MB RAM znamená první místo i ve srovnání s mnohem náročnějšími PDA s Windows Mobile. Flash paměť se díky speciální aplikaci Drive Mode hlásí v PC jako externí disk, což mimo jiné výrazně usnadňuje správu souborů v této paměti - ve stolních Windows se s nimi manipuluje přece jen komfortněji než v Palmu. Do této paměti lze také ukládat hudební soubory, což dříve umožňovala jen paměťová karta. Práce se soubory ve flash paměti je pochopitelně rychlejší než na kartě. Displej je stejný jako v modelu T3 - tedy vynikající, s rozlišením 480 x 320 a vždy dostupnou spodní lištou. T5 ale nemá vysouvací kryt, proto je sice větší, nicméně v dlouhodobé perspektivě jde o mnohem lepší řešení. Dalším vylepšením prošla aplikace Media - oproti o něco málo staršímu modelu Zire 72 teď umí prohledávat celou flash paměť i kartu, nejen speciální složky. Je škoda, že video ve formátu MPG nelze snad jako jediný typ souborů při promítání otočit na šířku, širokoúhlé filmy by si to zasloužily. T5 ale není dokonalá. Problémy začínají už u designu - ne že by se nepovedl, ale až příliš vychází ze staršího laciného modelu TE a tím tak trochu mate zákazníky. Rozhodně na první pohled nevypadá jako nová vlajková loď značky. Navíc oproti T3 zmizely některé užitečné aplikace, třeba vibrační vyzvánění a hlasový zápisník. Ani majitelé starších přídavných klávesnic a dalšího příslušenství jistě nejásají, T5 má totiž místo klasické kolébky zbrusu nový systémový konektor, nekompatibilní se staršími modely.

Garmin iQue 3600

V době, kdy na sebe všechnu pozornost na platformě PalmOS strhával Palm T3, se na trhu trochu nenápadně usadil zajímavý model Garmin iQue 3600. Kromě rozlišení 480 x 320 bodů nabízí jednu u PalmOS nezvyklou funkci, totiž přijímač GPS. Jako PDA vypadá iQue 3600 i s odstupem půldruhého roku velmi zajímavě. Pravda, design působí podobně jako Asus 716 - současná špička mívá poněkud méně plastovou podobu. Při běžném používání to ale záhy přestane vadit a do popředí vystoupí spíše přednosti zařízení - displej s vysokým rozlišením a velmi slušný zvukový výkon (u jednotky GPS s hlasovou instruktáží se není čemu divit). Barvy v porovnání s Tungstenem T3 nebo T5 trochu blednou a displej nezapře žlutavý nádech, ale kvalitou překonává většinu přístrojů systému Windows Mobile, samozřejmě kromě modelů s VGA. Malou výtku zaslouží vestavěný audiopřehrávač, který neumí rozeznat jiné pořadí skladeb než abecední - playlisty vytvořené v jiných přehrávačích MP3 mu nic neříkají. Ovládání je velmi podobné jako u Palmů, za zmínku stojí výtečné rolovací kolečko v levém horním rohu, tedy v přirozeném dosahu palce. Funguje úplně stejně jako u modelu Fujitsu Siemens Loox 720. Jako GPS jednotka je iQue vynikající, ostatně není divu, Garmin je v této oblasti celosvětovým pojmem. Přístroj umí rychle najít aktuální polohu na mapě i vyhledat ideální trasu k vytčenému cíli, dokonalá je integrace GPS funkcí do základních PIM aplikací. Na mapě tak lze například vyhledat adresu z adresáře. Poměrně vážným problémem byla dříve neochota Garminu spolupracovat s aplikacemi třetích stran. To se časem do značné míry vyřešilo. Jedinou zásadní vadou tak dnes zůstává cena, na půldruhého roku staré PDA hodně vysoká.

§§§§§


Grafika PCI Express I

Tomáš Varoščák

C05P0159

Stejně jako každý rok, i tentokrát se s příchodem jara podíváme na situaci na trhu grafických karet. Čeká nás srovnávací test 19 produktů pro sběrnici PCI Express od těch nejlevnějších až po výkonem překypující modely, jejichž cena je srovnatelná s cenou levnějších PC.

Zcela bez povšimnutí ponecháváme segment AGP. I když stále poměrně velké procento uživatelů vlastní počítače s tímto rozhraním, většina výrobců se primárně zaměřuje na novou sběrnici a AGP modely v jejich nabídce představují pouze upravené verze karet pro PCI Express. Navíc je pouze otázkou času, kdy se starší sběrnice z trhu vytratí úplně.

Při výběru vhodných kandidátů pro tento test jsme vycházeli z aktuální situace na trhu a v potaz jsme vzali i složení minulého testu, který byl zaměřen v podstatě na identický segment. Abychom tedy zbytečně nezaplavovali stránky PC WORLDu opakovanými recenzemi již jednou testovaných karet, rozhodli jsem se, že některé modely, i když se stále prodávají, do testu nezahrneme. Jedná se především o dosluhující generaci karet postavených na upravených čipech nVidie pro AGP, tedy jmenovitě o produkty GeForce PCX5750 a PCX5900 a dále o karty s čipy ATI Radeon X600. Vzhledem k tomu, že v minulém testu jsme se věnovali i low-endovým Radeonům X300, rozhodli jsme se je v tomto testu vynechat. U Radeonů X800, jež v minulém testu také figurovaly, je situace odlišná, neboť jsme nechtěli snižovat atraktivitu souboje v nejvyšší výkonnostní třídě. Proto se v této subkategorii setkáte i s kartami osazenými tímto výkonným čipem.

Účastníky testu jsme vybírali (jako pokaždé) především s ohledem na značky, které se na našem trhu vyskytují, důraz jsme kladli i na to, aby se testu neúčastnilo příliš identických karet od různých výrobců a zároveň abychom co nejlépe pokryli různorodé varianty vyskytující se na trhu. Na rozdíl od některých minulých testů je okruh výrobců užší, neboť ne každý byl ochoten se testu účastnit či nedisponoval vhodnými modely. Tentokrát se tedy nesetkáme se zástupci Gainwardu, Solteku, ST-Labu, Manli, Prolinku a dalších, většina pravidelných účastníků jako MSI, Sapphire, Leadtek, Asus a další však účast neodmítla.

Devatenáct karet, s nimiž se na následujících stránkách seznámíte, představuje průřez současnou nabídkou trhu, tedy kromě karet recenzovaných na podzim loňského roku. Je mezi nimi jen minimum karet, které by se od sebe téměř nelišily. V nejnižším segmentu tvoří startovní pole čtveřice karet s čipy nVidie, jmenovitě jde o tři modely postavené na čipu GeForce 6200 a jeden s výkonnějším GeForce 6600. Ve středním segmentu svádí o zákazníky tvrdý souboj karty postavené na čipech ATI Radeon X700 PRO a nVidia GeForce 6600 GT, mezi ně se díky skvělé ceně propadla i jedna karta s čipem ATI Radeon X800. O prvenství v high-end třídě se ucházejí akcelerátory osazené nejvýkonnějšími čipy obou výrobců, tedy modely odvozenými od nVidia GeForce 6800 a ATI Radeon X800 a X850. Jak je tedy vidět, jde opět o bitvu mezi starými známými rivaly, kanadskou ATI a americkou nVidií, do níž se žádná třetí strana nezapojuje. Zdá se tedy, že i firmě XGI poněkud došla síla. Co se týče technologických inovací, najdeme mezi kartaminěkolik zajímavostí. Tou první a největší je podpora technologie SLI u karet s čipy nVidia GeForce 6600 GT a 6800. Tato technologie umožňuje na speciálních základních deskách spojit dvě identické karty a dosáhnout tak zhruba dvojnásobného výkonu. To může být zajímavé především pro milovníky rekordů, kteří si ale musí připravit také pěknou sumu peněz. Druhou novinkou je podpora HDTV, kdy karty dokáží prostřednictvím S-VIDEO a VIVO konektorů ve spolupráci se speciálními HDTV rozbočovačem zobrazovat signál z karty na HDTV zařízeních. I když jde bezesporu o inovaci, její využitelnost je v našich zeměpisných šířkách spíše teoretická. Co se týče dalších zajímavostí, týkají se hlavně různých konfigurací výstupů na zadních panelech karet, masivních chladících mechanismů a v neposlední řadě také originálního příslušenství. Za zmínku stojí především fakt, že softwarová výbava se začíná objevovat také na DVD nosičích.

Testování jsme prováděli na sestavě postavené na základní desce MSI 915P Neo2 Platinum s čipovou sadou Intel 915P, s procesorem 2,8 GHz a 512 MB DDR2 pamětí PC4300. Pro stanovení výkonu jsme využili osvědčených benchmarků společnosti Futuremark a také herních benchmarků, mezi nimiž se jako novinka představil Half-Life 2. Výsledky testu si můžete přehledně prohlédnout v tabulce, my je jen doplníme několika slovy ke každé kategorii. Mezi nejlevnějšími kartami sice svedly tuhý boj karty s čipem nVidia GeForce 6200, nicméně proti modelu Sparkle GeForce 6600 neměly sebemenší naději na úspěch. Díky o třetinu vyššímu výkonu a skvělé ceně si tato karta po zásluze odnáší v této kategorii ocenění. Ve střední třídě bylo rozhodování poměrně složité, nakonec jsme ale vybrali grafickou kartu Leadtek WinFast PX6600 GT TDH Extreme, neboť je osazena výkonným čipem, má velmi slušnou výbavu a nabízí také zajímavou SLI technologii. V nejvyšší třídě bylo rozhodování také poměrně obtížné, neboť jak některé Radeony X800 a X850, tak i nVidie GeForce 6800 GT si vedly velmi slušně. Nakonec jsme se rozhodli ocenit model Sapphire Radeon X850 XT 256M pro jeho vysoký výkon v kombinaci s relativně nízkou cenou a dobrou výbavou.

Co nás čeká v budoucnu a na jaké karty se můžete těšit v příštím testu grafických karet v PC WORLDu? Na tuto otázku prozatím odpověď nemáme a budeme ji znát zhruba v polovině března. V té době se totiž koná tradiční veletrh CeBIT, na němž výrobci poodhalí roušku tajemství a vytáhnou své trumfy pro další sezónu. Pokud toto tajemství zajímá i vás, pak budete muset do Hannoveru, nebo počkejte do příštího čísla, kde se s reportáží z CeBITu jistě setkáte.

Inno3D GeForce 6200 256MB DVI+TV

Jako v každém průřezovém testu grafických karet, i nyní začneme low-endovou třídou, kterou reprezentují tři karty osazené čipy nVidia GeForce 6200 a díky nízké ceně i jedna karta s čipem GeForce 6600. Model Inno3D GeForce 6200 256MB DVI+TV představuje mezi GeForce 6200 kartami nejvýkonnější variantu, neboť disponuje 256 MB paměti a v testu dosáhl mezi kartami se stejným čipem nejvyšších výsledků. Karta je středně velká, postavena je na tmavé PCB desce se stříbrným ventilátorem. Zadní panel karty nabízí klasickou sestavu konektorů, tedy digitální DVI, analogový patnáctikolíkový D-SUB a S-VIDEO TV-OUT. Příslušenství karty patří mezi slabší, i když u nejnižší třídy nelze očekávat zázraky. Uvnitř balení karty najdeme podrobný anglický manuál, dvojici kompaktních disků s ovladači, utilitami ke kartě a benchmarkovacím programem 3DMark05, který při testech používáme i my. Samozřejmostí jsou kabely, v tomto případě nechybí redukce z DVI na D-SUB pro majitele dvou analogových monitorů a také redukce

z S-VIDEA na kompozit. Po stránce výkonu nabízí tato karta ze srovnatelných modelů nejvíce, nejvyšší je i její cena. O téměř dvě stovky je levnější i Sparkle GeForce 6600, která nabízí o třídu vyšší výkon.

Cena vč. DPH: 3 848 Kč

MSI NX6200-TD128E

Klasickými účastníky a téměř vždy oceňovanými kartami jsou v našich testech modely tchajwanského výrobce Microstar. Jeho zástupce s označením MSI NX6200-TD128E ovšem tentokrát příliš vysoké ambice nemá. Jde totiž o poměrně nenápadnou kartu středně velkých rozměrů s klasickým oranžovým ventilátorem, která nedisponuje ani nikterak ohromujícím výkonem, ani překvapivě bohatou výbavou. Její zadní panel nabízí trojici standardních výstupů signálu, jmenovitě digitální DVI, analogový D-SUB a S-VIDEO výstup televizního signálu, který někteří uživatelé jistě ocení. Výbava karty je, jak již jsme poznamenali, průměrná, ne-li podprůměrná, což je ve světle některých předchozích modelů s až 14 CD plnými her a atraktivních programů trochu zklamání. MSI NX6200-TD128E nabízí jediné CD s ovladači a programy ke kartě, stručný vícejazyčný manuál, nálepku, nemůže chybět redukce z DVI na D-SUB a S-VIDEO kabel. Při pohledu do tabulky je jasné, že MSI NX6200-TD128E oproti konkurenci poměrně výrazně ztrácí. Při relativně nízké, ale rozhodně ne nejnižší ceně má totiž (pravděpodobně díky poloviční paměti) nejnižší výkon z testovaných karet a body nezískává ani díky výbavě.

Cena vč. DPH: 3 154 Kč

Sparkle GeForce 6200

Grafické karty Sparkle se na stránkách PC WORLDu objevují poměrně pravidelně a patří k produktům, které oslovují především uživatele, hledající ideální poměr mezi cenou a výkonem. Nejinak je tomu i tentokrát, kdy se obě karty tohoto výrobce dokázali vtěsnat do low-endového segmentu, což je obzvlášť zajímavé u následujícího modelu. Karta Sparkle GeForce 6200 na první pohled nijak nepřekvapí, neboť jak už to u low-endových karet bývá, nenabízí po vizuální stránce nic zázračného a v podstatě (až na barevnou kombinaci a tvar ventilátoru) se shoduje s ostatními kartami s tímto čipem. Ani zadní panel tohoto modelu nenabízí nic, co bychom nečekali, a tak se setkáváme s digitálním DVI výstupem, analogovým D-SUB konektorem a S-VIDEO TV-OUT. Příslušenství ke kartě je opět slabší, ale nutno říci, že značka Sparkle si v této oblasti nikdy výrazněji lépe nevedla a soustředila se spíše na jiné hodnoty. Uvnitř balení naleznete podrobný anglický manuál, CD s ovladači a utilitami, S-VIDEO kabel a redukci z DVI na D-SUB. Výkonnostně se karta drží uprostřed trojice GeForce 6200 karet a s nejnižší cenou by byla horkým favoritem na zisk ocenění, nicméně to je tentokrát vyhrazeno pro jinou kartu.

Cena vč. DPH: 2 725 Kč

Sparkle GeForce 6600

Velkým překvapením low-endového segmentu je díky příznivé ceně grafická karta Sparkle GeForce 6600. Je osazena čipem GeForce 6600, který patří spíše do středního segmentu, což je na výkonu znát. Rozdíl mezi touto kartou a zbytkem low-endových modelů činí zhruba celou jednu třetinu. Karta samotná není příliš výrazná a je postavená na středně velké tyrkysové PCB desce se stříbrným ventilátorem, umístěným nad grafickým čipem. Zadní panel nabízí stejné konektory jako zbytek karet v této části startovního pole, jde tedy o digitální DVI, analogový D-SUB a S-VIDEO TV-OUT. Příslušenství, které uživatel spolu s retailovým balením karty získá, se nese v duchu tradice této značky, ale jak jsme již řekli, hlavní předností je skvělý poměr mezi výkonem a cenou. Uvnitř balení se nachází podrobný anglický manuál, CD s ovladači a utilitami, S-VIDEO kabel a redukce z DVI na D-SUB. V této kategorii grafických karet je obzvlášť důležitý poměr ceny a výkonu a v tomto ohledu nemá Sparkle GeForce 6600 konkurenci. O třetinu vyšší výkon při ceně srovnatelné s kartami osazenými čipem GeForce 6200 je skvělý výsledek a Sparkle GeForce 6600 si tak zaslouženě odnáší ocenění titul krále low-endového segmentu.

Cena vč. DPH: 3 677 Kč

Asus EAX700PRO/TVD/256M/A

První kartou ze středního segmentu, které se v testu podíváme na zoubek, je model Asusu osazený grafickým čipem ATI Radeon X700 PRO. Karta je na první pohled nenápadná a je postavena na středně velké PCB desce, pro Asus klasicky oranžové barvy. Zajímavostí je posazení ventilátoru, který je umístěn u zadní hrany karty a je tedy spíše nad paměťmi (které taktéž chladí) než nad grafickým čipem. Zadní panel karty nabízí o něco lepší kombinaci výstupů, tedy digitální DVI, analogový D-SUB a VIVO, kombinovaný vstup a výstup videosignálu. Asus EAX700PRO/TVD/256M/A se stejně jako ostatní karty s tímto čipem obejde bez externího napájení. Originální příslušenství karty tvoří redukce z DVI na D-SUB a bytelný VIVO rozbočovač, velmi stručný manuál v mnoha jazycích (bez češtiny) a dvojice CD. Na nich se nachází podrobný manuál ve formátu PDF, ovladače ke kartě a utility SmartDoctor, Video Security Online a GameFace Live. Výkonnostně nabízí Asus EAX700PRO/TVD/256M/A mezi kartami středního segmentu zhruba průměr, avšak vzhledem k nejvyšší ceně lze tuto kartu jen stěží doporučit. Při relativně slabé výbavě bude ideální se porozhlédnout po kartě, která bude za vynaložené prostředky nabízet vyšší výkon.

Cena vč. DPH: 8 531 Kč

Club 3D CGAS-PX78TVD

Také grafické karty značky Club3D jsou v našich testech tradičním účastníkem, nicméně tentokrát je poskytla firma eXtrapoint. Model CGAX-PX78TVD osazený stejně jako předchozí karta čipem ATI Radeon X700 PRO je postaven na středně velké PCB desce a je vybaven chlazením, které vypadá, jako by pokrývalo i paměti, ale není tomu tak. Karta disponuje pouze 128 MB paměti, což se mírně odráží ve výkonu. Zadní panel karty nabízí stejné výstupy jako karty z low-end segmentu, tedy jmenovitě DVI, D-SUB a S-VIDEO TV-OUT. V originálním příslušenství karty najdete redukce z DVI na D-SUB, speciální HDTV redukci, dále redukci z S-VIDEA na kompozit a S-VIDEO a kompozitní kabely. Součástí příslušenství jsou i 3 CD, na nichž jsou ovladače, programy PowerDVD 5 a PowerDirector 3DE a plná verze hry WWF Panda Junior in Africa. Ta nebude tak kvalitní jako tituly konkurenčních karet, ale zase přispívá prostředky na ochranu životního prostředí. Výkonově je karta Club3D CGAX-PX78TVD o něco slabší než podobný model od Asusu, ale rozdíl je i v cenách obou karet, a ne pouze kosmetický. Právě díky nízké ceně je poměr mezi cenou a výkonem velmi příznivý a tato karta patří mezi nejatraktivnější produkty v této třídě.

Cena vč. DPH: 5 078 Kč

Gigabyte GV-NX66T128D-3

Pod záhadně vypadajícím shlukem písmen GV-NX66T128D-3 se ukrývá první z dvojice karet tchajwanského výrobce Gigabyte. Je postavena na středně velké desce s měděným chlazením, pod nímž se ukrývá nejvýkonnější grafický čip střední třídy, nVidia GeForce 6600 GT. Karta se stejně jako všechny předchozí modely obejde bez externího napájení a vystačí si s přívodem energie přes PCI Express rozhraní. Na zadním panelu najde uživatel DVI konektor pro připojení digitálního LCD panelu, analogový D-SUB a chybět nemůže ani S-VIDEO TV-OUT. Spolu s kartou je v retailovém balení dodáván HDTV rozbočovač, redukce z DVI na D-SUB pro uživatele s dvěma analogovými monitory, podrobný manuál v anglickém a čínském jazyce a čtveřice kompaktních disků. Na nich je kromě ovladačů a softwarového DVD přehrávače také plná verze akčního hitu Doom 3. Grafická karta Gigabyte GV-NX66T128D-3 se může pochlubit třetím nejvyšším výkonem ve střední třídě a při relativně nízké ceně tak nabízí v této kategorii nejlepší poměr výkonu a ceny. Pokud tedy patříte mezi uživatele, kteří si vybírají právě podle tohoto hlediska, nelze než kartu doporučit.

Cena vč. DPH: 5 650 Kč

Gigabyte GV-RX80256D

Druhá z dvojice karet společnosti Gigabyte přepadla do tohoto segmentu z kategorie o třídu vyšší. Grafický čip, kterým je karta osazena, tedy ATI Radeon X800, totiž ještě před několika měsíci patřil mezi ty nejvýkonnější a karty jím osazené také mezi nejdražší. Postupem času ale ceny některých modelů klesly, a tak je lze dnes sehnat i za cenu pod 9 000 Kč. Samotná karta je nadmíru zajímavá hned na první pohled, a to především proto, že postrádá ventilátor a je osazena pouze pasivním chlazením. To sice na jednu stranu nevydává žádný zvuk, na druhou se ale značně zahřívá a navíc tento způsob "obalení" karty může u sestav, kde jsou nad grafickou kartou například další USB porty, překážet. Zadní panel tohoto zajímavého modelu, který si vystačí i bez externího napájení, je vybaven DVI a D-SUB konektory a kombinovaným vstupem a výstupem videosignálu prostřednictvím VIVO konektoru. Příslušenství karty tvoří potřebná kabeláž, skládající se z HDTV rozbočovače a redukce z DVI na DSUB, podrobný dvojjazyčný manuál (anglický a čínský) a 3 média. Dvě z nich (CD) obsahují plnou verzi hry Joint Operations: Typhoon Rising, ovladače, drobné aplikace a PowerDVD 5, třetí (DVD) pak plnou verzi hry Thief: Deadly Shadows.

Cena vč. DPH: 8 210 Kč


Grafika PCI Express II

Leadtek WinFast PX 6600 GT TDH Extreme

I grafické karty Leadtek patří mezi časté účastníky testů. Model PX6600 GT TDH Extreme je osazen grafickým čipem nVidia GeForce 6600 GT, tentokrát jde ale o upravenou verzi s mírně navýšenými frekvencemi jádra grafického čipu a pamětí. To je ostatně dobře patrné z tabulky. Samotná karta svým vzhledem nijak nevybočuje ze startovního pole a ani decentní chladící mechanismus nevzbuzuje nadměrnou zvědavost. Zadní panel karty zdobí standardní trojice konektorů, tedy digitální DVI pro majitele kvalitnějších LCD panelů, analogový D-SUB určený pro starší CRT a analogové LCD monitory a konečně i S-VIDEO TV-OUT. Příslušenství karty tvoří redukce z DVI na D-SUB, HDTV rozbočovač s S-VIDEO kabelem, jedno CD a dva DVD disky. Na nich jsou plné verze her Splinter Cell: Pandora Tomorrow a Prince of Persia: Warrior Within, ovladače, aplikace a přehrávač WinFastDVD (WinDVD). Manuály jsou k dispozici dva, jeden je anglický a velmi podrobný, druhý pak vícejazyčný včetně české mutace. Ta sice není úplně dokonalá, ale snaha se cení. Díky vysokému výkonu, skvělému poměru mezi výkonem a cenou a také s ohledem na slušnou softwarovou výbavu si tato karta bez diskusí zaslouží ocenění a vaši pozornost.

Cena vč. DPH: 6 486 Kč

Sapphire Radeon X700 PRO 256M

Poslední kartou prostřední části startovního pole je model Sapphire Radeon X700 PRO 256M, osazený grafickým čipem ATI Radeon X700 PRO. Karta je na první pohled o něco zajímavější než většina dosavadní konkurence, neboť ač stejných rozměrů a decentního chlazení, každý z paměťových čipů na spodní i horní straně je chráněn samostatným pasivním chlazením. Zadní panel karty nabízí standardní trojici konektorů, jmenovitě jde o digitální DVI, analogový patnáctikolíkový D-SUB a S-VIDEO TV-OUT. Uvnitř retailového balení karty jsou k dispozici S-VIDEO a kompozitní kabely, redukce z DVI na D-SUB a z S-VIDEA na kompozit a šest stříbrných kotoučů. Jde o 5 CD a 1 DVD s plnými verzemi her Splinter Cell: Pandorra Tomorrow, Prince of Persia: Sands of Time, ovladači, aplikacemi a softwarovým DVD přehrávačem PowerDVD 5. Manuál je podrobný a vícejazyčný. Výkonem se karta Sapphire Radeon X700 PRO 256M řadí ve středním segmentu trhu k těm méně výkonným, cenou pak kamsi doprostřed. I tato karta sdílí osud modelů osazených čipem Radeon X700 PRO, který je díky nepříznivému poměru ceny a výkonu zatlačen do pozadí konkurencí, především kartami osazenými čipem nVidia GeForce 6600 GT.

Cena vč. DPH: 6 771 Kč

Asus EAX800XTP/2DT/256M/A

Druhou nejvýkonnější kartou, s níž se v tomto testu můžete setkat, zapůjčila do testu brněnská společnost LEVI International. Jedná se o model EAX800XTP/2DHTV/256M/A od tchajwanského Asusu. Karta samotná je o něco větší než modely střední třídy, je postavena na středně velké PCB desce oranžové barvy a o tepelnou regulaci se stará ventilátor a pasivní chlazení, které ale zřejmě nechrání paměti. Karta je při svém výkonu náročná na přísun elektrické energie, a tak je samozřejmostí přítomnost šestikolíkového konektoru externího napájení. Zadní panel karty nabízí dosud nepříliš často viděnou kombinaci dvou digitálních DVI výstupů a kombinovaného vstupu a výstupu videosignálu přes VIVO konektor. Příslušenství karty Asus EAX800XTP/2DHTV/256M/A tvoří instalační leták ve více jazykových verzích bez češtiny, napájecí redukce, dvě redukce z DVI na D-SUB, VIVO rozbočovač a osm kompaktních disků. Ty obsahují nezbytné ovladače, manuál ve formátu PDF, plnou verzi hry Deus Ex: Invisible War, softwarový DVD přehrávač AsusDVD a aplikace Medi@Show 2.0, PowerDirector 3DE, Ulead Cool 3D SE 3.0 a Photo Express SE 4.0. Součástí retailového balení je i USB webkamera.

Cena vč. DPH: 19 480 Kč

Asus EN6800ULTRA/256M/A

Zatímco nejvyšší výkon z testovaných karet s čipy kanadské ATI nabízí Radeony X800 a X850, u nVidie je to jednoznačně čip GeForce 6800 Ultra. Je postavena, stejně jako ostatní karty s čipem GeForce 6800 Ultra, na nejdelší PCB desce a vybavena "dvoupatrovým" chlazením, které se stará o tepelnou regulaci čipu a pamětí na horní straně tyrkysové PCB desky. Díky výšce karty je znemožněno plnohodnotně využívat první PCI slot. Samozřejmostí je i nutnost externího přívodu elektrické energie do karty, což se děje prostřednictvím standardního šestikolíkového konektoru. Zadní panel karty nabízí podobně jako v případě předchozího modelu dvojici digitálních výstupů přes DVI konektor a S-VIDEO TV-OUT. Zajímavostí této karty je přítomnost SLI konektoru, který umožňuje na speciálních základních deskách spojit dvě identické karty a dosáhnout tak mnohem vyššího výkonu. V balení naleznete vícejazyčný instalační leták bez české verze, USB webkameru, dvojici redukcí z DVI na D-SUB, napájecí redukci, kabelovou redukci z S-VIDEA na kompozit a celkem devět CD. Ta obsahují manuály v PDF formátu, ovladače, hry Joint Operations: Typhoon Rising a Doom 3 a programy AsusDVD, PowerDirector 3DE a Media@Show SE 2.0.

Cena vč. DPH: 21 172 Kč

Club 3D CGAX-PX86VDD

Druhá grafická karta značky Club3D je postavena na průměrně velké červené PCB desce a je vybavena chladícím mechanismem, skládajícím se z ventilátoru a pasivního chlazení, zasahujícího z poloviny i nad paměti, které však před přehřátím chráněny nejsou. Karta se bohužel neobejde bez externího napájení prostřednictvím šestikolíkového konektoru. Na zadním panelu najdeme dvojici DVI konektorů pro připojení digitálních LCD panelů a kombinovaný vstup a výstup videosignálu přes VIVO konektor, který je označen pouze jako VIDEO OUT. Příslušenství ke kartě je na poměry nejvyšší třídy slabé a tvoří jej redukce z DVI na D-SUB, VIVO rozbočovač, napájecí redukce a tři CD s přehrávačem PowerDVD 5, programem PowerDirector 3DE, hrou Collin McRae Rally 04 a nezbytnými ovladači. Papírový manuál chybí úplně. Po stránce výkonu na tom není Club3D CGAX-PX86VDD rozhodně příliš dobře. Nabízí nejnižší výkon v této kategorii a i když jeho cena je nejnižší, poměr mezi těmito dvěma kritérii nevyznívá vůbec kladně. V porovnání s produkty střední třídy a jmenovitě např. modelem Gigabyte GV-RX80256D pak tato karta ztrácí poslední šanci na úspěch. Konkurence nabízí téměř stejný výkon za cenu o více než 3 000 Kč nižší.

Cena vč. DPH: 11 808 Kč

His Radeon X850 XT

Nejvýkonnějším grafickým čipem na trhu je v současnosti ATI Radeon X850 a jeho varianta XT PE. Tu se nám získat nepodařilo, a tak nejvyšší výkon nabízí dvojice karet osazených čipem ATI Radeon X850 XT. První z této dvojice pochází od hongkongské společnosti Hightech a nese označení HIS Radeon X850 XT. Karta je podobná ostatním modelům této třídy osazeným čipem od ATI, liší pouze chladicím mechanismem. Ten má dvojnásobnou výšku a zabírá výstupy prvního PCI slotu. Ozdoben je nálepkami s grafickými motivy a logy výrobce. Ani tato karta se neobejde bez externího napájení, které se přivádí přes typický šestikolíkový konektor. Na zadním panelu pak karta ukrývá dvojici digitálních DVI konektorů a VIVO. Příslušenství ke kartě tvoří S-VIDEO kabel, HDTV rozbočovač, kompozitní kabel, dvě redukce z DVI na

D-SUB, VIVO rozbočovač a napájecí redukce. Kompaktních disků naleznete v příslušenství dohromady šest, plus jedno DVD. Jejich obsah tvoří ovladače, plná verze her Dungeon Siege a Counter Strike Condition Zero, demoverze hry Dungeon Siege 2, programy VideoStudio 7 SE, 3D-Album PicturePro a PowerDVD 5. K výkonu karty není co dodávat - kdo se rozhoduje podle tohoto kritéria, pro toho je vítěz jasný.

Cena vč. DPH: 15 650 Kč

Leadtek WinFast PX6800 GT TDH

Druhou kartou osazenou grafickým čipem nVidia GeForce 6800 je model WinFast PX6800 GT TDH od společnosti Leadtek. V tomto případě je na dlouhé zelené PCB umístěna varianta s označením GT, která (jak můžete vidět z tabulky) nedisponuje tak velkým výkonem jako Ultra verze. Celá karta je opět prostřednictvím "dvoupatrového" chlazení doslova obalena teplovodivým kovem a na některých místech také plastem. Stejně jako u několika předešlých produktů, i v tomto případě se karta neobejde bez externího napájení a zasahuje do prvního PCI slotu. Zadní panel karty nabízí v tomto segmentu již tradiční kombinaci výstupů, tedy dvojici DVI a kombinovaný vstup a výstup videosignálu. Příslušenství ke kartě tvoří dvě redukce z DVI na D-SUB, S-VIDEO kabel, redukce z S-VIDEA na kompozit, kompozitní kabel, napájecí redukce a trojice stříbrných nosičů. Ve dvou případech jde o DVD disky a v jednom o běžné CD. Softwarová výbava obsahuje plné verze her Splinter Cell: Pandora Tomorrow a Prince of Persia: Warrior Within a samozřejmě též ovladače a aplikace, včetně přehrávače WinFastDVD (WinDVD). Manuály jsou v krabici dva, a to anglický a velmi podrobný a dále pak podrobný vícejazyčný s českou verzí.

Cena vč. DPH: 13 315 Kč

MSI NX6800GT-T2D256E

Druhá z trojice karet MSI se může pochlubit stejným grafickým čipem jako předcházející model, tedy GT verzí čipu GeForce 6800 od nVidie. I tato karta je, stejně jako model Leadteku, relativně dlouhá, naštěstí má ale nízké chlazení, které nezasahuje do prostoru využívaného prvním PCI slotem. Vyžaduje externí napájení prostřednictvím šestikolíkového konektoru. Zadní panel karty MSI NX6800GT-T2D256E nabízí dvojici digitálních výstupů videosignálu přes DVI a S-VIDEO TV-OUT. Ten není umístěn uprostřed, jak by se dalo čekat, ale zcela na kraji. Neměli bychom zapomenout ani na SLI konektor, umožňující spojení dvou identických karet za účelem dosažení téměř dvojnásobného výkonu. Příslušenství ke kartě tvoří velmi podrobný anglický manuál a instalační leták v různých jazycích bez češtiny, napájecí redukce, S-VIDEO kabel, třináct CD a jeden DVD disk. Na nich uživatel nalezne plné verze her Prince of Persia: Sands of Time, XIII, URU: Ages Beyond Myst, dále programy VirtualDrive Professional a RestoreIT! Professional, WinDVD, MSI Media Center Deluxe II, MSI 3D Desktop, 3D-Album, sadu demoverzí her označovanou jako Games Collection a ovladače a drobné utility ke kartě.

Cena vč. DPH: 13 804 Kč

MSI RX800XL-VT2D256E

Grafický čip ATI Radeon X800 XL představuje vynikající řešení pro ty uživatele, kteří chtějí vysoký výkon, ale chtějí také šetřit. Naleznete jej na kartě RX800XL-VT2D256E od společnosti Microstar. Zajímavostí je, že karta si vystačí s přísunem elektrické energie přes PCI Express sběrnici a nevyžaduje tedy externí napájení. Její zadní panel umožňuje připojení dvou digitálních zařízení a nabízí i kombinovaný vstup a výstup videosignálu prostřednictvím konektoru VIVO. Originální výbavu tohoto modelu tvoří dvanáct CD, na nichž naleznete hry URU: Ages Beyond Myst, XIII, Splinter Cell: Pandorra Tomorrow, dále programy VirtualDrive Professional a RestoreIT! Professional, PowerCinema 3, MakeDVD, Power Producer 2 Gold, Power2Go 4 a samosebou i CD s ovladači a utilitami. V balení nemůže chybět S-VIDEO kabel, HDTV rozbočovač a dvě redukce z DVI na D-SUB. Manuál je anglický a velmi podrobný, doplňuje jej instalační leták v různých jazycích. Jak je vidno z tabulky, nabízí tato karta při druhé nejnižší ceně průměrný výkon, což rozhodně stojí za pozornost.

Cena vč. DPH: 12 007 Kč

Sapphire Radeon X800 XT

Grafická karta Sapphire Radeon X800 XT podle slov českého zastoupení výrobce není oficiálně v prodeji, ale lze ji sehnat a bylo by škoda se na ni nepodívat. Jde o kartu, postavenou na červené PCB desce a "ozdobenou" průměrně velkým chladícím mechanismem. Sapphire Radeon X800 XT se pochopitelně neobejde bez externího napájení, a tak na desce najdeme i typický černý konektor. Zadní panel karty ukrývá trojici konektorů, jmenovitě digitální DVI, analogový D-SUB a VIVO, tedy kombinovaný vstup a výstup videosignálu. V retailovém balení karty najde uživatel S-VIDEO kabel, napájecí redukci, redukci z DVI na D-SUB a speciální HDTV redukci, VIVO rozbočovač a chybět nemůže samozřejmě softwarová výbava. Ta je umístěna na šest CD a jedno DVD a obsahuje hry Splinter Cell: Pandorra Tomorrow a Prince of Persia: The Sands of Time, programy PowerDVD 5 2CH a PowerDirector 2.55 VE PRO a samozřejmě ovladače a aplikace ke kartě. I když výkonnostní a cenový rozdíl mezi touto kartou a o něco výkonnějším modelem s čipem ATI Radeon X850 XT je téměř zanedbatelný, zanedbatelná není velikost posledního účastníka v testu. Máte-li tedy ve skříni problémy s místem, bude pro vás tato karta jistě vhodnější.

Cena vč. DPH: 14 500 Kč

Sapphire Radeon X850 XT 256M

Poslední grafickou kartou, které se v tomto testu podíváme, jak se říká, na zoubek, je model Radeon X850 XT 256M značky Sapphire. Tato karta je opět o něco větší nikoliv na délku, ale díky vyššímu chladícímu mechanismu především na výšku. O tepelnou regulaci výkonného čipu a taktéž pamětí se totiž stará chlazení zasahující i do prostoru vyhrazeného pro první PCI slot. Jak tomu bývá u nejvýkonnějších karet, i Sapphire Radeon X850 XT 256M vyžaduje ke svému chodu externí napájení. Na zadním panelu karty vás ani u poslední karty nečeká žádné překvapení, najdete zde dvojici DVI konektorů a VIVO. Příslušenství karty tvoří kompozitní kabel, HDTV rozbočovač, redukce z S-VIDEA na kompozit a z DVI na D-SUB, napájecí redukce, S-VIDEO kabel, pětice CD a jedno DVD. Softwarovou výbavu tvoří hry Splinter Cell: Pandorra Tomorrow a Prince of Persia: The Sands of Time, přehrávač PowerDVD 5 2CH a ovladače a aplikace ke kartě. Manuál je vícejazyčný a podrobný. V duchu hesla "to nejlepší na konec" se nese i náš test a díky vysokému výkonu za relativně nízkou cenu a slušnou výbavu oceňujeme v nejvyšší třídě po zásluze právě tuto kartu.

Cena vč. DPH: 14 863 Kč

§§§§§


Dopřejte si více místa!

Jon L. Jacobi, Jaroslav Kasal

C05P0208

Není to zvláštní, jak se vám na kdysi obřím pevném disku najednou nedostává místa? Možná za to mohou všechny fotky z dovolené, nebo jste to poslední dobou trochu přeháněli se stahováním MP3 souborů. A pak je tu samozřejmě ta hromada videozáznamů, které se už rok chystáte uložit na DVD.

Naštěstí je právě teď velice vhodná doba pro investici do nového, masivního pevného disku pro váš počítač. Průměrná cena za gigabajt klesla pod historické minimum, pod 20 Kč u běžných Serial ATA disků a zhruba 16 až 17 Kč u námi testovaných modelů, které využívají starší, stále však rozšířené rozhraní Parallel ATA (známé i pod označením IDE). Ať už se rozhodnete vyměnit starý disk za 400GB obra, nebo chcete propojit existující disk s novým pomocí řadiče diskových polí (RAID), máme pro vás ten pravý model.

V redakci jsme se podrobně podívali na pevné disky od pěti největších výrobců: Hitachi, Maxtor, Samsung, Seagate a Western Digital. Celkem sedm SATA disků a šest PATA (IDE) zařízení jsme podrobili řadě testů zaměřených na rychlost zápisu i vyhledávání dat a nezapomněli jsme ani na porovnání ceny a výkonu a nabízené doplňky.

Sázka na SATA

Pevné disky SATA se na scéně objevily zhruba před dvěma lety, ale teprve v současnosti se dočkaly opravdu širokého využití. Zpoždění nebylo tak docela neočekávané: v době, kdy byly SATA disky uvedeny na trh, většina motherboardů podporovala pouze rozhraní Parallel ATA (IDE) a tomu, kdo se rozhodl pro SATA disk, nezbylo než přikoupit přídavnou PCI kartu. V dnešní době však už většina základních desek nabízí kromě staršího PATA (IDE) konektoru i integrované SATA rozhraní. Firma IDC zabývající se průzkumem trhu čeká, že by prodej SATA disků měl překonat prodej disků PATA zhruba v polovině roku.

Nástup SATA disků představuje krok vpřed. Datové kabely PATA disků jsou široké a zabraňují proudění vzduchu. SATA kabely jsou o poznání štíhlejší a snadněji se připojují. I samotné disky je jednodušší připojit a nastavit, aniž by bylo zapotřebí volit pracovní režim (master, slave nebo cable select mód). V neposlední řadě pak SATA nabízí i vyšší přenosovou rychlost, 150 MB/s v porovnání s 133 MB/s, které jsou horní hranicí disků PATA. Toto zrychlení se možná výrazně neprojeví u počítačů vybavených jediným pevným diskem, může však podstatně urychlit systémy s více pevnými disky (ať už jsou zapojené v diskovém poli či nikoli), kde se k datovému řadiči připojuje několik disků najednou.

Co přijde po SATA

Prodejci pevných disků již nyní zvažují, kam se bude vývoj ubírat od původního návrhu SATA specifikace. Nová generace SATA disků by měla zvednout hranici maximální přenosové rychlosti až na 300 MB za sekundu. Nově se také objeví technologie NCQ (native command queuing), která disku umožňuje ukládat a provádět příkazy nezávisle, v tom nejefektivnějším pořadí. Z námi testovaných disků podporují NCQ pouze modely od firem Maxtor a Seagate.

Ať už se chystáte na upgrade pevného disku nebo hledáte ten pravý harddisk pro nový počítač, budete muset učinit několik rozhodnutí. Nejprve si vyberte rozhraní. Pokud máte starší počítač, jehož motherboard podporuje pouze PATA disky, můžete připojit SATA disk přes finančně dostupnou rozšiřující PCI kartu, musíte však na ni mít v počítači volný slot. Při našich testech si SATA disky vedly lépe než jejich protějšky s PATA (IDE) rozhraním. V průměru tato zařízení kopírovala složky a soubory o 17 % rychleji, u samostatného souboru o velikosti 3 GB dokonce o 20 % rychleji. U starších počítačů nebo počítačů s odlišnou konfigurací může být rozdíl menší, ale štíhlejší kabely i tak vylepší proudění vzduchu uvnitř počítače. Budete mít navíc jednodušší práci s přemístěním pevného disku, až se rozhodnete pro koupi nového počítače. Mezi další kritéria při nákupu patří kapacita, cena, rychlost otáček datových ploten a velikost vyrovnávací paměti. Požadavky na kapacitu jsou individuální záležitostí, pokud však potřebujete skladovat grafické soubory, hudbu či video, doporučujeme tu největší kapacitu, jakou si můžete dovolit, protože multimediální soubory ukrajují místo na disku značným tempem. V současné chvíli jsou cenově nejvýhodnější 250GB disky, u nichž se cena pohybuje těsně pod hranicí 20 Kč za GB datového prostoru. Ovšem novější, 400GB disky jsou pouze o tři až pět korun za gigabajt dražší, což z nich činí dobré řešení dlouhodobějších požadavků na kapacitu.

Valná většina běžně prodávaných pevných disků má rychlost otáčení 7 200 otáček za minutu. Pokud vám leží na srdci výkon, měli byste se vyhnout zvolna mizejícím diskům s rychlostí 5 400 otáček za minutu. V současnosti pouze jeden výrobce - Western Digital - nabízí ATA disky s rychlostí 10 000 otáček za minutu. Produkt Raptor WD740GD s kapacitou 74 GB využívá rozhraní SATA a byl navržen pro použití ve výkonných firemních diskových polích. Ale ani při použití v poměrně jednoduchém diskovém poli typu RAID 0 si nevede špatně: když jsme dva Raptory zapojili do pole, získali jsme vynikající výkon - i když při samostatných testech Raptor za některými ostatními SATA disky mírně zaostával. S ohledem na relativně malou kapacitu a vysoký výkon v diskových polích se Raptor často používá ve spojení s RAID řadiči v serverech a systémech, u nichž je výkon na prvním místě. Tento způsob konfigurace je výhodný zvláště pro hraní her a editaci videa. Přestože vyrovnávací paměť patří k základním parametrům pevného disku, je obtížné posoudit její skutečný přínos. Naše testy neprokázaly přímý vliv velikosti vyrovnávací paměti na rychlost: jak v kategorii PATA, tak i v kategorii SATA měly nejrychlejší disky vyrovnávací paměť kapacitou 8 MB, zatímco některé disky na spodním konci žebříčku měly vyrovnávací paměť 16 MB.

Co je v krabici, to se počítá

Z testovaných disků se pouze jeden (SP1604N od Samsungu) neprodával v sadě spolu s příslušenstvím. Pokud si místo holého disku koupíte kompletní krabici, najdete v ní několik drobností navíc, které se mohou hodit. Soupravy většinou obsahují šroubky, kabely a konektory, software pro nastavení a diagnostiku a instalační instrukce.

Otestovali jsme instalační programy dodávané s většinou disků v našem testu, vzhledem k nástrojům pro instalaci a správu pevných disků integrovaných ve Windows XP však tyto aplikace nejsou zapotřebí. Maxtor, Seagate a Western Digital nabízejí i programy pro formátování disku v DOSu. Všechny sady obsahovaly tištěné instrukce pro instalaci. Seagate a Western Digital nabízejí letáky se stručným návodem, Maxtor dodává sady spolu s instalačním manuálem a Seagate dokonce nabízí instruktážní video na CD-ROM. Firma Hitachi poskytuje návod k instalaci na svých webových stránkách, což stačí v případě, že máte před instalací disku přístup na internet.

Mezi disky jsme si povšimli jednoho rozdílu: SATA konektory na discích od Western Digital jsou o poznání větší a robustnější než u ostatních disků. Přestože konektory ještě odpovídají standardu SATA, jsou o něco širší a mají na vnější straně navíc dvě zdířky pro pevnější uchycení. Seagate s pevnými disky dodává také zálohovací software: nepříliš elegantní, ale užitečný BounceBack Express od CMS.

Velké, rychlé disky

V našem testu jsme proti sobě postavili šest PATA (IDE) disků: dvě verze (200GB a 250GB) disku DiamondMax 10 od Maxtoru, 160GB SP1604N od Samsungu, dva modely Seagate Barracuda 7200.8 (250GB a 400GB) a 250GB Caviar SE WD2500JB od Western Digital. SATA disky zastupovaly 250GB Deskstar 7K250 a 400GB Deskstar 7K400 od Hitachi, 250GB a 300GB disky DiamondMax 10 od Maxtoru, 400GB Barracuda 7200.8 firmy Seagate a disky Raptor WD740G (74GB) a Caviar SE WD2500JD (250GB) od Western Digital. S výjimkou WD740G, který má rychlost otáčení 10 000 otáček za minutu, byla rychlost otáčení u všech disků shodná - 7 200 otáček za minutu. Všechny disky jsme testovali samostatně.

Na našem testovacím systému podávaly SATA modely úctyhodné výkony. Při přenosu

3 GB souborů a složek si nejlépe vedla 400GB Barracude 7200.8 firmy Seagate, těsně následovaná (se zpožděním pouhých 20 vteřin, tedy asi 12 %) oběma disky DiamondMax 10 od Maxtoru. O několik vteřin pomalejší byl 250GB Caviar SE WD2500JD od Western Digital, následovaný 250GB diskem Deskstar 7K250 od Hitachi, diskem Raptor WD740GD od Western Digital a 400GB Deskstarem 7K400 od Hitachi.

Mezi PATA (IDE) disky ve stejném testu zvítězil Caviar SE WD2500JB od společnosti Western Digital, s oběma disky Barracuda od Seagate na druhém a třetím místě. S větším odstupem pak následovaly 250GB a 200GB DiamondMax 10 od Maxtoru na čtvrtém a pátém místě. Závodní pole uzavřel SP1604N od Samsungu, který zaostal za vítězným diskem o celých 20 %.

Celkově však rozdíly nebyly příliš dramatické a s žádným z testovaných disků neprohloupíte. My vám však doporučujeme pevný disk s rozhraním SATA - a to i v případě, že si k němu budete muset přikoupit PCI kartu. Vyberte si nákladnější SATA disk s velkou kapacitou (jako je například vítěz našeho testu, 400GB Barracude od Seagate), nebo se rozhodněte pro optimálnější poměr kapacity a ceny, třeba koupí disku DiamondMax 10 6B300S0 od Maxtoru. Požadujete-li vysoký výkon, nejlepší (i když poněkud nákladnou) volbou je pole RAID 0 s několika disky Raptor WD740GD od Western Digital.

Prokládaný režim

Prokládání je fajn. Zebrám pomáhají proložené pruhy bílé a černé zmást dravce a Beach Boys na pruzích založili svoji image. Ale i pevné disky dovedou prokládaní využít. Technologie RAID (Redundant Array of Independent Disks) existuje v několika variantách. U běžných počítačů se nejčastěji setkáme s typem RAID 0 (Striping), který popírá své jméno tím, že vlastně vůbec není redundantní (proto se také označuje číslem 0).

RAID 0 (Striping = proužkování) rozkládá data na více pevných disků, které tvoří jeden logický disk, a dosahuje tak mnohem vyšší rychlosti při čtení a zápisu, i když někdy za cenu trochu pomalejšího přístupu. Mohli bychom to přirovnat k večeři v restauraci, kde vás místo jediného číšníka obsluhuje číšníků několik: organizace trvá o trochu déle, ale přísun jídla a nápojů (nebo v našem případě dat) je mnohonásobně rychlejší.

Další výhodou technologie RAID je relativně nízká cena. Za nejnovější modely pevných disků si pořádně připlatíte, lepší poměr kapacity a ceny tedy často získáte kombinací několika menších disků. Za 400GB disk dnes zaplatíte zhruba 10 000 Kč, zatímco dva 200GB disky zkombinované do jediného 400GB logického disku vás v průměru přijdou tak na 6 500 Kč, plus cca 700 až 1 500 Kč za RAID kartu, pokud ji potřebujete.

Většina běžných RAID karet a motherboardů podporuje také RAID 1 (tzv. Mirroring = zrcadlení), při kterém jsou tatáž data zapisována na dva disky zároveň pro případ, že by jeden z disků selhal. Některé karty dokonce umožňují kombinaci obou typů (RAID 0+1), takže se čtyřmi pevnými disky můžete dvojici disků s rozloženým typem zápisu (Striping) zároveň i zrcadlit (Mirroring). Raptor WD740GD od Western Digital se umístil na prvním, případně druhém místě ve všech testech zaměřených na RAID 0. Největší náskok získal u testů s přenosem velkých souborů a většího množství malých souborů a složek (oproti samostatně zapojenému Raptoru jsme zaznamenali nárůst výkonu o 32 %, respektive 43 %). Tato kombinace také v některých (ale ne ve všech) testech podávala lepší výkon než průměrný, samostatně stojící SATA disk.

Ale pro nárůst výkonu nemusíte sahat po disku s 10 000 otáčkami za minutu. Při použití RAID 0 dosáhl SATA Caviar SE WD2500JD od Western Digital o 26 %, respektive 33 % rychlejšího výkonu. S ohledem na hodnoty, které ohledně zvýšení rychlosti ukázaly naše testy, můžeme řazení RAID doporučit každému, kdo touží po maximálním výkonu. Jenom nezapomeňte data pravidelně zálohovat: velkou nevýhodou RAID 0 je, že pokud vypoví službu jeden z disků, můžete se rozloučit s daty na obou dvou.

Způsob testování: Při testování výkonu kopírujeme složku o velikosti 3,1 GB a velký soubor ZIP o velikosti 3,1 GB na plochu, skenujeme složku o velikosti 6,2 GB programem McAfee VirusScan 8, vyhledáváme textový řetězec v 12,2 GB dat na disku, měříme, za jak dlouho disk zvládne vykonat několik úkonů v programu ACDSee PowerPack 5.01, vytváříme image CD-ROM disků v programu Nero Burning ROM 5.5.7.6 a měříme, za jak dlouho disk zvládne komprimovat soubory v programu

WinZip 8.1.

§§§§§


Maximální potěšení

Tomáš Jirásko

C05P0185

Zajímavý 23" LCD panel uživateli nabízí relativně nízkou svítivost 250 cd/m2 při dosti vysoké celkové odezvě 16 ms (8 + 8 ms podle udání výrobce) a úhlech pohledu 176 ?. Pokud jste si vsadili, že je použit S-IPS panel, pak jste vyhráli. Právě odezva je totiž pro segment, kam Sony monitor směřuje, nejdůležitější. Díky své 58cm úhlopříčce a rozlišení 1920 x 1200 obrazových bodů je totiž tento monitor vhodný k nasazení v CAD/CAM oblasti i zpracování videa. Perfektním místem pro nasazení je i práce s rozsáhlými texty a tabulkovými procesory. Zde je však vyšší cena možná hůře ospravedlnitelná. Samozřejmě se nehodí jako displej pro návrh jednotlivých detailů a částí, ale spíše pro celkovou kompletaci výkresů a v oblasti videa jako přehledový panel dokončené tvorby. Při práci na technických detailech občas ruší lehce matné odlesky horní vrstvy displeje na černém obraze. Při jiné činnosti si jich však nevšimnete. Na druhou stranu funguje tato vrstva jako ochrana displeje proti dotykům a poskytuje velice dobrý barevný filtr. Obraz je bezchybný, pokud použijete ke vstupu signálu DVI-D rozhraní a mírně nižší u analogových vstupů. Proto si tento monitor zaslouží odpovídající zdroj signálu a použít cokoliv s menším výkonem než má Radeon X800 lze považovat za pokus o natankování nafty do vozu Formule 1. Veškeré ovládací prvky jsou seskupeny na přední straně u pravého dolního rohu. Použity jsou nadmíru efektní dotykové plochy, ovšem poněkud drobné, takže většími prsty se nastavení hůře ovládá. Celá sestava je právě v místě, kam pravák při pokusu displej o něco natočit položí dlaň a prsty se dotkne zad displeje. Časem si uživatel vypěstuje návyk na správné zakotvení ruky.

Sony SDM-P234 je kvalitní monitor, který nalezne uplatnění v oborech vyžadujících při své práci stabilní a velký obraz. Ovšem díky nižší ceně je mu více než zdatným protivníkem Philips Brilliance 230W5. Milovníci značky Sony však rádi připlatí několik tisícíkorun, neboť i hraní her a sledování filmů je na tomto monitoru vynikajícím zážitkem.

LCD monitor Sony SDM-234

Cena vč. DPH: 68 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony Czech, http://www.sony.cz

§§§§§


Netradiční řešení

Jaroslav Kasal

C05P0167

Na dnešním IT trhu je možné objevit celou škálu datových projektorů. Berou na sebe mnoho různých podob a disponují rozličnými technologiemi i parametry. Společnost Hewlett-Packard se svým novým digitálním projektorem zašla ve vývoji mnohem dále než ostatní výrobci a nabízí zcela ojedinělé zařízení. Bezesporu jej od ostatních (tradičně řešených projektorů) na první pohled poznáte.

Produkt nese jméno HP ep9012 Instant Cinema. Označení Instant Cinema není k modelovému kódu připojeno nadarmo. Zařízení totiž představuje kompletní řešení domácího kina. Uvnitř robustního produktu se nachází datový projektor, integrovaná DVD-ROM mechanika a dokonce i poměrně výkonná reproduktorová sestava.

Designéři společnosti HP výrazně popustili uzdu fantazii a vytvořili neuvěřitelně masivní, futuristické a bezesporu i velmi zajímavě vyhlížející zařízení. Podle našich informací hodnotí zahraniční uživatelé vzhled převážně kladně. Jak přijmou produkt čeští zákazníci zůstává otázkou, nicméně v naší redakci nepovažujeme design za zcela povedený. Výtky bychom mohli směřovat jak k barevnému provedení, tak k robustní konstrukci a celkovému vzhledu. Rozměry produktu jsou 524 (šířka) x 400 (hloubka) x 320 (výška) mm, hmotnost dosahuje úctyhodných 10 kg! Jinými slovy řečeno - pokud je ve vaší velké rodinné usedlosti dostatek prostoru pro vlastní kinosál 10 x 15 metrů, pak se v něm projektor téměř ztratí. Zatoužíte-li po domácím kině ve standardním třípokojovém sídlištním bytě, pak se projektor stane středobodem takového místa.

Projektor HP ep9012 vybavili tvůrci technologií DLP (Digital Light Processing) s čipem DMD (Digital Micro-mirror Device) o úhlopříčce 0,55". Pro dosažení co nejkvalitnějšího podání barev je před čipem umístěn moderně navržený rotující filtr, který je vybaven šesticí barevných segmentů (RGBRGB). Větší počet segmentů by měl zajistit stabilnější obraz i věrnější barevné podání. Rozložení barev RGBRGB v otočném kotouči prospívá kvalitě barev především s ohledem na projekci filmů. Uvnitř projektoru se nachází projekční lampa s výkonem 210 W a životností 4 000 hodin. Výsledný světelný tok generovaný projektorem je 840 ANSI lm, což se zdá být na dnešní dobu poměrně nízká hodnota. Na obranu však lze uvést, že generovaný obraz disponuje příjemným kontrastním poměrem (1600 : 1) a při testování bychom dokonce odhadovali světelný tok i na více než na udávaných 840 ANSI lm.

Projektor generuje obraz s nativním rozlišením SVGA, tedy v matici 800 x 600 obrazových bodů. Je pravda, že pro standardní televizní režim PAL i pro potřeby DVD Video tento mód dostačuje, nicméně je škoda, že není k dispozici nativní rozlišení XGA (1 024 x 768). Rozlišení XGA i režim HDTV sice lze na vstup produktu přivést, nicméně signál bude degradován do nativního SVGA rozlišení. Připojovat projektor k domácímu počítači proto není právě přínosné. Výjimku tvoří pouze sledování filmů přímo z PC, kdy rozlišení 800 x 600 bodů opět dostačuje.

Při praktickém testování nás zaujal systém, který dokáže přepínat mezi širokoúhlým (16 : 9) a standardním (4 : 3) režimem. Na rozdíl od mnoha jiných digitálních zařízení projektor HP zobrazuje zvolený režim v obou módech čistě, bez jakýchkoliv stop po zakrývání částí nevyužitého prostoru (klasicky dva prosvítající obdélníky, které se nacházejí nad a pod obrazem, popř. po stranách obrazu).

Integrovaná jednotka DVD-ROM se nachází v levé části produktu a dokáže přehrávat tituly DVD Video, VCD, SVCD i nosiče s obrázky JPEG, hudbou MP3 či běžným audio záznamem na CD. Mechanika dokáže přečíst data z několika typů médií. Výčet zahrnuje standardní lisované nosiče i disky DVD+R/RW, DVD-R/RW, CD-R a CD-R/RW.

Pokud bude chtít uživatel připojit k produktu HP externí zdroj obrazu nebo zvuku, má k dispozici několik typů rozhraní. Kompozitní obrazový signál lze připojit pomocí konektoru RCA (Cinch). Kvalitnější způsob propojení nabízí kulatá zásuvka S-Video a nejkvalitnější analogovou cestu představuje komponentní vstup v podobě trojice RCA. Chcete-li využít externí signál v digitální podobě, lze vybrat DVI, projektor ho nabízí ve verzi DVI-I (rozhraní zvládá digitální i analogový signál).

Vzhledem k tomu, že projektor obsahuje i reproduktory, je možné k němu připojit externí audio signál s využitím dvojice zdířek RCA (běžné dva Cinch konektory).

Integrovaný reproduktorový systém typu 2.1 zvládá normy PCM, Dolby Digital a Dolby Pro Logic, standard DTS lze využít pouze na digitálním výstupu z produktu. Vyjma zmíněného formátu DTS může uživatel poslouchat zvuk ve stereofonním ozvučení s doprovodem integrovaného subwooferu. Dvojice reproduktorů se nachází v bočních částech projektoru, basový reproduktor pak v masivním podstavci. Výkon sestavy udává výrobce na 60 W v maximu, nicméně pokud patříte mezi náročnější uživatele, zřejmě se s kvalitou 2.1 ozvučení nespokojíte. Pro připojení plnohodnotné 5.1 sestavy je připraven konektor RCA s digitálním rozhraním. Je škoda, že zadní strana zařízení neobsahuje i 5.1 analogové výstupy. Naleznete zde pouze výstup pro sluchátka a analogový výstup v podobě dvojice RCA zdířek.

Závěrem se krátce zmiňme o ovládání celého systému. Celkově jej můžeme pochválit. Obrazovkové menu (OSD) je propracované a dobře se využívá. Dálkové ovládání sice nabízí rozporuplný design a nepříliš povedená gumová tlačítka, nicméně disponuje též vhodně zvolenými funkcemi. Rovněž tělo produktu obsahuje dobře zvládnuté ovládací prvky, a to jak pro projektor, tak i pro řízení DVD přehrávače. Výtku zaslouží pouze otočná kolečka, která slouží k ovládání zvětšení (max. 1,16x) a ostření obrazu. Jejich používání se nám u testovaného produktu zdálo být nepohodlné.

Je velmi dobře, že se objevují nové produkty, které přinášení nové technologie a snaží se nabízet zcela nové služby. Zvláště v oblasti domácího kina je počin HP chvályhodný, nicméně je otázkou, zda se českým uživatelům nebude zdát pořizovací cena příliš vysoká.

HP ep9012 Instant Cinema

Cena vč. DPH: 75 910 Kč

K recenzi poskytla firma: Hewlett-Packard s.r.o., http://www.hp.cz

§§§§§


Nejmenší z Maců? K nakousnutí!

Martin Lér

C05P0169

Společnost Apple letos v lednu učinila poměrně převratný krok a po dlouhém naléhání zákazníků uvedla počítač, jehož cena o jeden dolar klesla pod magickou hranici 500 USD. Nenabízí převratné parametry, zaujme však minimálními rozměry, pěkným vzhledem, extrémně tichým chodem, ale hlavně schopnostmi Mac OS X a řady dalších, především multimediálních aplikací. Mac mini je určen především (ale nejen) pro miliony uživatelů iPodů na Windows, které tento populární přehrávač zaujal natolik, že chtějí vyzkoušet platformu Mac OS X v praxi.

Zaměření Mac mini samozřejmě vychází více vstříc zákazníkům v USA, kde má tato platforma tradičně vetší oporu a kde především Apple slaví až fenomenální úspěch se svým MP3 přehrávačem iPod. Apple také sklízí úspěch se svými programy pro "digitální domácnost", tedy balíkem iLife. Ten obsahuje aplikace iPhoto pro zpracování digitálních fotografií, iMovie k práci s DV a HD videem či iDVD pro snadnou výrobu efektních DVD disků. V balíku je samozřejmě operační systém Mac OS X (recenze PC World 1/2005), který bývá chválen jak za svou uživatelskou přívětivost, tak za stabilitu a bezpečnost - Macy například netrápí problém virů a červů. Toto poněkud odlišné vnímání celé situace (na rozdíl od "honby za výkonem", která je více typická pro naše podmínky) tak vytváří příznivou situaci pro počítač, který nechce zaujmout výkonem, ale schopnostmi v běžném domácím a kancelářském použití. Počítač tak po vybalení nabídne vše, co běžný uživatel zpravidla potřebuje - počínaje kancelářským programem, přes řadu multimediálních aplikací, programy pro internet, hry a další. Dokáže však Mac mini zaujmout i zákazníky u nás?

Po technické stránce je Mac mini velice roztomilé malé zařízení - půdorys jen o málo přesahuje rozměry krabičky od CD (16,5 x 16,5 cm) a výška je 5 cm - není divu, že váží jen 1,32 kg. Minimální rozměry jsou z části dané i oddělením zdroje do samostatné počítačové skříně. Elegantní minimalistický design, který kombinuje hliník a bílý plast, na přední straně nabídne jen štěrbinu DVD mechaniky a bílou kontrolku, na horní bílé ploše najdeme logo Apple. Konektory jsou ukryty na zadní straně. Pro uživatele PC asi bude překvapivá absence tlačítka pro vysunování disku z mechaniky - to se v případě Mac OS X řeší softwarově.

Apple počítá s tím, že Mac mini bude druhým počítačem v domácnosti a bude připojen ke stávajícímu displeji, klávesnici a myši, a tak se dodává bez tohoto příslušenství. I díky tomu je krabice, v níž je Mac mini prodáván, opravdu maličká - ani nebudete mít pocit, že si domů nesete počítač. Pokud však doma máte starší počítač, který má klávesnici a myš připojené přes PS/2, rovnou si kupte i tyto doplňky, Mac podporuje jen rozhraní USB. Máte-li USB klávesnici a myš již připojenou ke stávajícímu počítači, zvažte investici do přepínače, který umožní snadno přepojovat monitor a USB periferie mezi oběma počítači.

Hardware a design

Daní za miniaturní provedení jsou technologické kompromisy - Apple zvolil například pevný disk 2,5", obvykle používaný v noteboocích, stejně tak se rozhodl pro "notebookovou" nízkou štěrbinovou optickou mechaniku. K dispozici je pouze jeden paměťový slot a pokud pomineme možnost osazení Wi-Fi (Apple označuje svou implementaci jako AirPort, jedná se však o klasické 802.11g) a Bluetooth, není počítač žádným dalším způsobem rozšiřitelný. Procesor či grafický čip jsou totiž přímo na hlavní desce počítače. Za toto řešení ale nelze výrobce hanět - pokud se budete snažit postavit podobně malé a tiché PC, zjistíte, že rovněž nebude tak výkonné jako "velké" PC a stejně tak cena bude podobná.

Srdcem mini počítače je procesor PowerPC G4 na frekvencích 1,25 nebo 1,4 GHz s 512 kB L2 cache a s procesorovou sběrnicí o rychlosti 167 MHz - nejedná se tedy o nejvýkonnější současné procesory PowerPC G5, které Apple nyní používá ve většině svých stolních počítačů (Power Mac, iMac G5). Výkon přesto dostačuje většině aplikací, pro něž je Mac mini určen. Uživatelé PC budou jistě zvědaví, s jakou konfigurací by mohl být mini Mac poměřován. Do hry vstupuje více faktorů, jako je operační systém, kvalita testované aplikace (resp. kvalita podpory dané platformy) a podobně. Proto se podobné soudy jen těžko vynášejí. Můžeme jen zobecnit, že pro většinu kancelářských a multimediálních programů má procesor dostatek výkonu. Používá se i na populárních PowerBoocích a uživatelé jsou s těmito notebooky velice spokojeni.

Procesor je doplněn jedním paměťovým modulem 256 MB PC2700 DDR SDRAM, s volitelnou záměnou za 1 GB paměti. Základní osazení není zcela dostatečné pro jakoukoliv intenzivnější práci - již několik otevřených aplikací způsobí zpomalení systému díky využívání virtuální paměti na disku. Proto je vhodné při nákupu Mac mini uvažovat o upgradu paměti alespoň na 512 MB, ideálně na 1 GB - pak bude provoz opravdu bezproblémový. Do Mac mini se dají použít libovolné paměti pro PC, splňující dané technické parametry. Mimochodem, Mac mini není právě jednoduše rozebíratelný, výměnu paměti je proto vhodné nechat servisu. Odvážnějším majitelům doporučujeme pořídit si malířskou stěrku a nastudovat servisní PDF dokument, který lze pod názvem "mac_mini.pdf" snadno dohledat například přes Google.

Čip ATI Radeon 9200 se 32 MB paměti, určený pro sběrnici AGP 4x dostačuje pro běžné aplikace, i včetně elegantních animací, jimiž některé činnosti doprovází Mac OS X. Zřejmě ale výkonem neoslní počítačové hráče náročnějších her. Počítač je osazen notebookovým pevným diskem 2,5" s kapacitou 40 nebo 80 GB a 4 200 otáčkami za minutu. Toto je bohužel poměrně slabé místo počítače - škoda, že Apple nepoužil alespoň vyšší rychlost otáčení. Standardní optická mechanika je kombo DVD-ROM/CD-RW, na přání je však možné dodat i model, používající SuperDrive, tedy DVD?RW vypalovačku.

Na zadní straně počítače je kromě tlačítka pro zapnutí řada rozhraní: dvojice USB 2.0, 1x FireWire 400, 100 MBit ethernetová karta, modem V.92, DVI konektor pro připojení displeje (včetně redukce D-SUB), zvukový výstup a také konektory pro napájení a pro připojení k zámku (Mac mini je opravdu snadné odnést). K počítači lze připojit jen jeden obrazový výstup, Apple také prodává přechodku z DVI na S-Video pro připojení k televizi. Je rozhodně škoda, že alespoň USB a zvukový výstup není na přední straně počítače, některé uživatele také zamrzí absence zvukového vstupu, který je nutné vyřešit přes USB rozhraní. Jak již bylo řečeno, počítač je možné rozšířit o Wi-Fi (802.11g) a Bluetooth, na tyto komponenty je vhodné dbát již při nákupu, neboť se jedná o nestandardní součástky.

Pro Mac mini lze bez problémů použít běžná USB klávesnice a myš, včetně podpory pravého tlačítka a kolečka. PC klávesnice připojená k Macu se chová stejně jako Mac klávesnice, jen klávesa Cmd ("jablíčko") je nahrazena klávesou Windows. Na Macu jsou základní klávesové zkratky tvořené kombinací klávesy Cmd a písmene, nikoliv přes klávesu CTRL. A ještě jedno upozornění: disk se z optické mechaniky na Macu vysunuje softwarově - buď označením ve Finderu a vysunutím, nebo stiskem klávesy F12 u PC klávesnic (klávesnice od Applu mají speciální tlačítko). Mimochodem řadu periferií připojovaných přes USB lze samozřejmě používat i s Macem - ať se jedná o tiskárny, skenery, digitální fotapáraty a další. V případě digitálních foťáků dokonce není ani potřeba software od výrobce přístroje. Mac OS X obsahuje komfortní nástroje pro přenos fotek do počítače a jejich správu. Mac OS X také dobře spolupracuje s řadou PDA a mobilních telefonů.

Provoz je velice tichý - nebude rozhodně rušit třeba v obývacím pokoji. Větráček se spouští jen po intenzivnějším zatížení. Rovněž rozměry bez problémů zapadne kamkoliv, do objemu běžné PC skříně se Mac mini vejde 12x...

Mac mini

Cena vč. DPH: 17 731 Kč

K testu zapůjčila firma: Quentin, http://www.dtpobchod.cz

Systém a software

Důležitou a nedílnou součástí Macu mini je software. Základem je samozřejmě Mac OS X 10.3 Panther - operační systém, který je považovaný jak za velmi funkční, tak za stabilní a především bezpečný. Pro mnoho uživatelů je argumentem pro přechod na Mac OS X právě bezpečnost, na Macu se nevyskytují de facto žádné viry, červi a podobná havěť, se kterou je nutné pravidelně bojovat ve Windows.

Mac OS X se standardně dodává v mezinárodní verzi, k dispozici je však i lokalizace systému. Bohužel je někdy instalace lokalizace trošku složitější, než by bylo vhodné, ale ve většině případů lze při dodržení přiložených návodů používat lokalizované aplikace bez problémů. V daný okamžik je lokalizovaný kompletní systém Mac OS X, včetně aplikací jako je přehledný kalendář iCal, prohlížeč Safari a poštovní aplikace Mail a dalších. Aktuální verze lokalizací najdete na http://www.apple.cz/software.

Důležitou součástí je iLife již ve verzi \05 - obsahuje nejnovější verze programů iPhoto, iMovie HD, iDVD, iTunes a GarageBand. Díky funkcím programů a především jejich úzkému provázání lze obsah vytvořený či spravovaný v jednotlivých programech velmi snadno a rychle spojit do výsledného dílka, ale jdou pochopitelně používat i zcela samostatně. Není však problém fotky a videozáběry z dovolené kombinovat v iDVD do velmi profesionálně vyhlížejícího DVD, a to doplnit o hudbu ať již z knihovny iTunes, nebo vytvořenou v GarageBandu. Lokalizace balíku iLife \05 se nyní dokončuje.

Pro kancelářskou práci lze použít řadu programů, přímo v Mac OS X je textový editor TextEdit, který je na první pohled poměrně nenápadný, ale na druhý nabízí řadu pokročilých funkcí. Standardně používá formát RTF a je kompatibilní i s formátem DOC (byť bez vložených objektů). Součástí dodávky je také balík AppleWorks, bohužel ten má již svá nejlepší léta za sebou a především nedokáže korektně převádět dokumenty ve formátech Office z a do češtiny. To bez problémů zvládá MS Office pro Maca, demoverzi naleznete rovněž na svém Mac mini, ale pokud se vám nechce investovat do drahého komerčního programu, lze použít také program NeoOffice (http://neooffice.org), postavený na základě populárních OpenOffice. Výhodou NeoOffice je také kompletní lokalizace do češtiny včetně nápovědy.

Pro odreagování jsou součástí dodávky také akční hry, přičemž 3D hra Nanosaurus je docela vhodnou zábavou i pro menší děti.

Pro koho Mac mini?

Je jasné, že v našich podmínkách, které jsou poměrně silně založené na využívání operačního systému Windows, se hledají argumenty pro použití Maců relativně obtížně. Macy byly tradičně doménou především kreativních pracovníků, pro grafiku či zpracování videa, a i když se dá Mac mini použít i v DTP, není to pro tento počítač ideální nasazení. Mac mini však určitě bude zajímavý pro řadu uživatelů, kteří koketují s myšlenkou vyzkoušet jinou platformu než Windows a Linux jim z jakéhokoliv důvodu přijde složitý. Mac mini je z tohoto hlediska ideální "přestupní stanicí", která poskytuje dostatek výkonu pro běžné kancelářské a domácí použití, a k tomu vše vyřešené s elegancí a funkčností. V současné době lze Mac používat v podstatě bez obav z toho, že bude uživatel nějak "odstřižen" od zbytku světa, nabídka programů sice není identická jako u Windows, přesto je velmi bohatá a skoro každý najde nástroj na vyřešení svých potřeb.

Nelze však zapřít, že některé kompromisy jsou u Mac mini možná až zbytečné. Uživatelům by bezpochyby nevadilo, pokud by byl Mac mini o pár centimetrů větší, ale používal by například běžný 3,5" disk či měl dva sloty pro paměti. Právě pomalý disk a velmi málo paměti jsou asi dvě nejvýraznější slabiny tohoto počítače - obě lze odstranit, ovšem za cenu dalších nákladů.

Nic to však nemění na faktu, že Mac mini je kouzelný a velmi užitečný počítač, který se nepochybně pro část zájemců o Macy stane vhodnou "vstupní branou" do tohoto světa.

§§§§§


Mozkové centrum

Petr Matuška, Tomáš Jirásko

C05P0171

Společnost IBM se "zbavila" výroby PC ve své režii prodejem divize osobních počítačů čínskému Lenovu, a tak námi testovaný desktop je jedním z posledních modelů, které lze označit jako "staré, dobré IBM". Lenovo totiž nyní může podle dohody používat po dobu pěti let značku IBM a spojené obchodní známky, takže se v blízké době můžeme setkat s "Lenovo ThinkPad" nebo "IBM PC from Lenovo". Mimochodem tato společnost se dříve jmenovala Legend, ale pro rostoucí počet soudních žalob na západních trzích vztahující se k ochranným známkách a značkám se přejmenovala na Lenovo. Nechceme předjímat, že další produkty s logem IBM ve znaku budou méně kvalitní, nevýkonné nebo nějak méněcenné. Mohou být stejné, časem i lepší, ale pro nás, IT staromilce, to už prostě bude jiné IBM.

Poslední kousky ještě v plné režii IBM jistě stojí za to vidět, čehož důkazem je i produkt s označením ThinkCentre. Tento model v provedení uSFF (ultra Small Form Factor) je s rozměry 27,5 x 26 x 9 cm nejmenším a nejhezčím desktopem v nabídce IBM a jeho černé šasi ideálně "sedne" na váš pracovní stůl. Neboť jak je zřejmé i z konfigurace a nabízených funkcí, je tento model určený především pro kancelářské nasazení. IBM se proto tedy vzdalo jakéhokoliv experimentování, které je pro tento segment skutečným tabu (výrobci se snaží dodržet zaměnitelnosti jednotlivých dílů stejné řady) a jako základ zvolilo "firemní" čipset Intel i915G, podporující Intel Pentium 4 tikající na frekvenci 2,8 GHz. Jelikož jde o PC spíše určené pro nasazení v síti, jak naznačuje použití gigabitového ethernetového rozhraní na základní desce, IBM se zrovna nepředalo s operační pamětí a ThinkCentre dorazilo s pouhými 256 MB RAM a 40GB diskem. Údaje o integrované grafické kartě pak potvrdí původní podezření, že drobný desktop zřejmě neokusí zátěž v podobě moderních 3D počítačových akcí, plných střelby a světelných či zvukových efektů. Staccato kulometů tedy zřejmě nahradí zkušená sekretářka se svými rychlopalnými úhozy do klávesnice. Výkon 115 bodů v aplikačním testu SYSmark 2004 jenom potvrdil, že systém je vyladěn pro potřeby kancelářských aplikací. Word, Excel či PowerPoint jsou názvy programů, které se zřejmě na pracovní ploše počítače objeví nejčastěji. Nelze vyloučit ani pokusy o úpravy obrázků v některém profesionálním či volně šířitelném grafickém editoru. Zde je však třeba mít na paměti, že úpravy fotografií z dovolené nebo firemních prezentací mohou počítače zpomalit a malá kapacita operační paměti rozhodně není pro takovou činnost přínosem. Síla IBM i tohoto modelu spočívá především v širokých možnostech dálkové správy přístroje a nástrojích, které nabízí jak uživatelům, tak správcům sítě. Tyto nástroje z dílny IBM totiž značně zjednodušují jak přeinstalování systému, vzdálený přístup a kontrolu, zálohování apod., tak zajišťují dostatečnou míru bezpečnosti dat (šifrování na úrovni disků). To jsou hodnoty, které vyvažují i relativně vyšší pořizovací cenu. Připočteme-li k výše uvedenému vybavení jeden LPT a jeden COM port spolu s VGA výstupem a čtveřici USB 2.0, je A50 klasický "corporate desktop". Neoslní výkonem, jeho přínos z hlediska nasazení v segmentu domácností či malých kanceláří je diskutabilní, ale pokud hledáte "uživatelskou stanici" pro větší síť, mělo by ThinkCentre zaujmout čelní místo mezi vhodnými kandidáty. Sestavu může doplnit firemní LCD displej o velikosti 17 palců - IBM ThinkVision.

IBM ThinkCentre A50

Cena včetně DPH: 19 028 Kč

K testu zapůjčila firma: IBM Česká republika, http://www.ibm.cz

§§§§§


Do kapsy a domů

Petr Matuška

C05P0174

V poslední době roste objem dat, které je potřeba uchovávat a přenášet, téměř geometrickou řadou. Kapacity nejmodernějších pevných disků dosahují hranice 400 GB, ve světě optických médií se sotva přešlo z 650 MB, respektive 700 MB CD na DVD s kapacitou 4,7 GB, které v současné době nahrazuje formát DVD?R DL s kapacitou přesahující 8,6 GB. Přenos dat na DVD je sice pohodlný, ovšem je těžko zajistitelná zpětná odezva - ne každý v současné době vlastní DVD vypalovačku. Mnoho uživatelů řeší přenos dat pomocí pevného disku zde ovšem existuje nebezpečí v podobě poškození disku nebo konektorů při častém transportu. Další možností je vložení pevného disku - do speciálního boxu, v němž je disk chráněn. A právě jeden z těchto boxů jsme měli možnost otestovat. Jde o kryt pro pevný disk s velikostí 2,5 palce, používaný v noteboocích. Box je 133 mm dlouhý, 78 mm široký a 1,3 mm vysoký, bez pevného disku váží 160 gramů. Je složen z hliníkového obalu, který je dostatečně pevný, aby uchránil pevný disk před nepřízněmi prostředí, pády, náhlými nárazy a podobně. Po stranách jsou umělohmotné krytky, jež chrání disk proti otřesům uvnitř. Aby se mohl dovnitř vložit disk, je potřeba odšroubovat dva miniaturní šroubky - jsou opravdu velmi malé - a odejmout plastovou krytku. Z vnitřní strany se nachází konektor pro připojení pevného disku, což lze realizovat pouze jedním způsobem, nehrozí tak špatné zapojení. Co ovšem tento box činí výjimečným, je možnost připojení k počítači bez nutnosti použít externí napájecí zdroj. O napájení přístroje se stará buď jeden USB kabel, jímž se zároveň přenášejí data do počítače a naopak, nebo druhý kabel, který se na jedné straně zapojí do napájecího konektoru a na druhé buď do druhého USB konektoru, nebo jiným kabelem do PS/2. Výrobce uvádí, že pro bezchybnou funkci boxu na notebooku je potřeba osadit pevný disk s pouze 4 200 otáčkami za sekundu, a to proto, že by při práci na baterii patrně nezvládl napájení a disk by nemusel fungovat bez problémů. My jsme měli možnost testovat box s jedním 80GB diskem s 5 200 otáčkami za minutu značky Western Digital a druhým od společnosti Hitachi - 60 GB a 7 200 otáček. Recenzi posledně jmenovaného disku najdete v tomto čísle na jiném místě v krátkých testech. Oba dva pevné disky fungovaly bez problémů, pouze bylo zapotřebí přepnout logiku boxu na napájení ze dvou zdrojů - zkoušeli jsme variantu jak ze dvou USB konektorů, tak i z jednoho konektoru a jednoho PS/2. Přenos dat má na starosti rychlejší rozhraní USB 2.0 a zejména u 6OGB disku od společnosti Hitachi byl maximální strop propustnosti rozhraní USB 2.0 znát. Rychlost přenosu je tedy limitována ze spodní strany výkonu pevným diskem. Při kopírování velkých souborů a filmů jsme v praktických testech naměřili rychlost až 26,5 MB/s. Při práci s menšími soubory rychlost klesala až na hranici 8 MB/s. Výsledky dosahované přenosové rychlosti ovlivňuje i fakt, přes jaký řadič se box připojuje: nejlepších výsledků jsme dosáhli na čipových sadách Intel i915P a nVidia nForce4. Box se chová ve Windows 2000 a XP jako běžný pevný disk, pouze pro Windows 98 či ME je potřeba instalovat ovladače. Nedalo nám to a vyzkoušeli jsme i instalaci operačního systému a bootování z USB disku - vše proběhlo v naprostém pořádku. Systém se ve většině případů choval podobně svižně, jako když byl disk připojený klasicky přes rozhraní ATA. Za velmi dobré výkony a velmi příznivou cenu udělujeme výrobku ocenění TOP Produkt.

ST Lab Pocket Hard Disk Drive

Cena vč. DPH: 286 Kč

K testu zapůjčila firma: Extrapoint, http://www.extrapoint.cz

§§§§§


Ledově svěží vzduch

Petr Matuška

C05P0173

Především poslední generace procesorů Intel Pentium 4 s vyšší pracovní frekvencí s sebou přináší kromě vysokého výkonu v grafických či herních aplikacích také problémy s přebytečným ztrátovým teplem, které vzniká zejména při plném zatížení procesoru. Standardně dodávaný boxovaný chladič mnoha uživatelům nestačí - ať už kvůli svému výkonu, hlučnosti nebo jiným vlastnostem. Proto se na trhu objevilo mnoho výrobců, kteří se snaží vypořádat se ztrátovým teplem lépe než klasické chladiče společnosti Intel. Jednou z těchto firem je i Arctic Cooling, jejíž výrobek s názvem Freezer 7 jsme měli možnost otestovat. Jedná se o chladič určený pro procesory Intel Pentium 4, podporující nový Socket LGA775. Základ chladiče tvoří masivní měděná základna, ze které stoupají směrem vzhůru čtyři heatpipe (trubice) - po každé straně dvě. Výrobcem udávaná hodnota ztrátového tepla, které je systém heatpipe schopen odvést, dosahuje 200 W. Horní část trubic je skryta v systému čtyřiceti hliníkových žeber, jež se společně s masivním větrákem na přední straně starají o odvod tepla od procesoru. Celý systém je konstruován tak, aby při správném umístění bylo teplo odváděno nejen z chladiče procesoru, ale také od grafické karty. Jednotlivá patra žeber těsně přiléhají k heatpipe trubicím, aby z ní mohly co nejefektivněji odčerpat přebytečné teplo. Princip heatpipe je následující: uvnitř se nachází tekutina s velmi nízkým bodem varu. Při ohřátí podstavy dosedající na procesor začne tekutina sublimovat a stoupat výše. V horní části tekutina jednak předává teplo hliníkovým žebrům, jednak se ochlazuje prouděním vzduchu pocházejícím od ventilátoru umístěného na straně. Po ochlazení tekutina přejde zpět do kapalného stavu a steče zpět do spodní části. Tento princip je založen na tom, že je chladič ve svislé poloze. Jak se nám v testu podařilo prokázat, je-li chladič umístěn vodorovně (klasicky jako chladič procesoru ve stojícím počítači mini/midi/tower), účinnost takovéhoto chlazení se mírně snižuje. Klasický boxovaný chladič dokázal procesor 3,6 GHz udržet v klidu na hodnotě 56 stupňů Celsia při pokojové teplotě a otevřeném krytu, při zatížení vzrostla teplota až na 67 stupňů. Oproti tomu Freezer 7 dokázal chladit procesor za stejných podmínek v klidu na 53 stupňů a při maximálním zatížení na 64 stupňů. Když jsme ovšem celý počítač orientovali tak, aby byl chladič umístěn svisle, teplota se u každého testu dále snížila o necelé dva stupně. Tento chladič je výhodný i proto, že teplotu procesoru dokáže snížit po ukončení zátěže za kratší čas. Cenou za všechny tyto výhody je však vyšší hmotnost 450 gramů a větší rozměry celého chladiče 92 x 72 x 120 mm. Hmotnost Freezeru 7 je o více než 65 gramů vyšší, než je všeobecné doporučení. Systém uchycení je naprosto stejný jako u klasického chladiče pro patici LGA775 - čtyři lehce ovladatelné upínáky. Rychlost otáčení větráku je regulovatelná, začíná na 300 a končí na 2 500 otáčkách za minutu, vydávaný hluk by neměl přesáhnout hranici 45 dB. Jako značná nevýhoda se v tomto případě jeví nechráněná spodní část větráku, kam se mohou bez nejmenší námahy připlést kabely procházející uvnitř počítače. Při koupi dostane uživatel v balení s chladičem i kvalitní teplovodní pastu, která se před použitím nanese na spodní stranu chladiče.

Freezer 7

Cena vč. DPH: 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Marsson,

http://www.marsson.cz

§§§§§


Luxusní DVD HDD rekordér

Tomáš Jirásko

C05P0177

I když Panasonic opět přináší v podobě pětistovky vskutku skvostný přístroj spotřební elektroniky, naděje "skalních" IT uživatelů stále nenaplnil. V okamžiku, kdy se objevily první zmínky o integraci ethernetového rozhraní, řada z nás tajně doufala, že Panasonic překročí svůj stín a pevný disk bude schopen pracovat i v režimu mass storage. Ovšem logicky (ochrana autorských práv a případný způsob řešení kolize režimů záznamu dat) se tak samozřejmě nestalo a přístroj, který umožňuje propojení do počítačové sítě, se hlásí pouze jako samostatné zařízení, nikoliv jako síťový disk. Viděno okem počítačového nadšence jde o degradaci tohoto rozhraní do role jakési "antény". Tak, jak je rozhraní implementováno, umožňuje přístroji fungovat "pouze" jako videoserver, k němuž lze přes PC přistoupit a po instalaci příslušných kodeků z něj na počítači i záznam přehrávat. K zařízení se přistupuje podobně jako např. k routeru: zadáním IP adresy, případně přes ikonu, jež se po připojení objeví ve složce Tento počítač. Rekordér nabídne webové rozhraní umožňující uživateli základní editační možnosti popisu snímku. Co je důležitější, k dispozici je i možnost spustit přehrání záznamu. Uživatelsky méně přívětivou skutečností je nutnost uvést rekordér do stand-by režimu, tedy jej vlastně vypnout. Nelze tak zároveň sledovat v počítači film a nahrávat TV program. Pokud je v síti několik těchto přístrojů, lze přistupovat k záznamům uloženým na těchto zařízeních a přehrávat je.

Zajímavé jsou další vlastnosti DVD rekordéru. Jako záznamové médium primárně slouží 400GB pevný disk a DVD-RAM, DVD-R disky. Při přehrávaní si rovněž poradí s formáty DVD-Video, DVD-Audio (5.1), CD, CD-R/RW a soubory JPEG, MP3, MPEG2 a MPEG4.

Samozřejmě v případě modelu, který je na pomyslném vrcholu nabídky této značky na našem trhu, nechybí mezi vstupy PC Card a čtečka MMC/SD karet. DMR-500 disponuje rovněž bohatou sadou konektorů - kromě dvojice SCARTů na zadní straně nalezneme i komponentní videovýstup, S-Video i RCA videovstup i výstup. Je zde i digitální audiovýstup a analogový audiovýstup v konfiguraci 5.1. Přední vstupy představují klasické konektory obvykle využívané pro připojení videokamery - DV IN(IEEE1394) a S-Video, společně s RCA videovstupem.

Pro záznam jsou k dispozici čtyři režimy lišící se datovým tokem, z nichž lze přinejhorším dosáhnout při plném využití kapacity disku až 709 hodin záznamu. Naopak v režimu XP se tato doba výrazně zkrátí, ovšem lze zaznamenat zvuk i v digitálním nekomprimovaném formátu PCM.

Na přístroji jsou jasně patrné zkušenosti z návrhu předcházejících přístrojů. I když menu není lokalizováno, jeho přehledná a intuitivní struktura by neměla činit při ovládání potíže. DMR-E500 disponuje veškerými funkcemi svých předchůdců, jako je TimeSlip (sledování programů při probíhajícím nahrávání), ale i integrovanými prvky na ochranu autorských práv, takže stále zapomeňte na možnost kopírovat komerčně vyrobené DVD na pevný disk. Rekordér si ponechal základní editační funkce i možnosti úpravy orientace fotografií, zobrazovaných z nosiče.

Diga DMR-E500HEGS je špičkový DVD rekordér s pevným diskem, který (až na cenu) musí nadchnout všechny televizní a filmové maniaky. Z hlediska "zvykového práva" v ČR však neumožňuje zálohování autorských děl v takovém rozsahu, na jaký je řada uživatelů zvyklá z éry VHS.

Panasonic Diga DMR-E500HEGS

Cena vč. DPH: 59 995 Kč

K testu zapůjčila firma: Panasonic ČR, http://www.panasonic.cz

§§§§§


Malý, menší, nejmenší

Lubor Jarkovský

C05P0176

Miniaturizace pokračuje a americká legenda světa MP3 s ní jde v ruku v ruce. Mini-jukeboxu Rio Carbon není větší než dvě krabičky od sirek a tenký je jako pudřenka. Na rozdíl od některých HDD přístrojů už podporuje mass storage, a tak je práce s ním mnohem příjemnější.

V elegantní stříbrné prodávaný kousek disponuje úložným prostorem o velikosti 5 GB a bíle podsvětleným displejem. Jako drobný stylový efekt je přidáno ještě červené podsvícení nápisu Rio nad displejem a kruhu základních ovládacích prvků pod ním. Zadní strana přístroje jistě potěší všechny dámy, protože funguje jako skvělé zrcátko. Sice kapku zkresluje, ale k úpravě make-upu na ulici určitě postačí.

Carbon rozhodně nepatří mezi multiformátové přístroje, protože podporuje pouze MP3 a WMA. Je ale také připraven pro používání služby Audible, která umožňuje za poplatek legálně stahovat hudbu. Další funkcí přístroje je nahrávání hlasu, k němuž nenaleznete kupodivu v menu žádná nastavení. Formát záznamu je WAV. Daleko závažnějším nedostatkem je ale absence FM tuneru, který už je u současných MP3 přehrávačů považován za jakýsi standard.

Kopírování souborů probíhá přímo ve Windows pouhým přetažením a díky USB 2.0 přibývá k jednoduchosti i rychlost. Samozřejmě lze instalovat i dodávaný hudební manager, v němž je možné muziku grabovat z CD, třídit jí či editovat ID3 tagy. Z přehrávání už jsme ale tak nadšeni nebyli, protože Rio opět ignoruje stromový systém zobrazování obsahu disku (případně paměti), který je pro jakýkoliv kompresní formát jednoznačně nejlepší. Nelze tedy zobrazit složky, ale přehrávač hudbu roztřídí podle ID3 tagů. Pokud patříte mezi ty, kteří si poctivě muziku na internetu kupují či enkódují do MP3/WMA z CD, budete s tímto systém naprosto spokojeni, protože budete mít ve skladbách určitého alba stejné informace. V případě, že stahujete hudební soubory přes peer2peer sítě, tedy nelegálně, nastává často problém, protože zdrojů ke stažení písní jsou stovky a tisíce. Jedna skladba může mít v tagu zaznamenán například jiný hudební žánr či jinak napsaný název alba a přehrávač vytvoří pro tuto skladbu další skupinu. Zobrazení jsou ale jinak velmi přehledná a displej rozhodně není slabým článkem Carbonu. Ovládání pomocí scrollovacího kolečka je také povedené - už jsme ho chválili u dříve testovaných přístrojů Rio.

Carbon je napájen interní Lithium-Ion baterií, kterou lze dobíjet jak pomocí dodávaného adaptéru, tak přes USB. Podle výrobce by na ni měl přístroj vydržet hrát kolem 20 hodin, což je čas, který zhruba odpovídá naší zkušenosti. Příslušenství je poměrně bohaté, obsahuje kvalitní ochranné pouzdro, pecky, USB kabel a adaptér. Právě adaptér je asi tím nejzajímavějším prvkem, protože jsou k němu v krabici tři výměnné kolíky pro tři světové typy zásuvek. Kromě toho nemá klasickou napájecí šňůru, neboť na přístroji se nachází jen USB vstup. Pro přívod energie slouží dodávaný USB kabel, který se do adaptéru připojuje. Celkový dojem z Carbonu vyznívá spíše kladně, i když výše zmíněné nedostatky by mělo Rio u dalšího modelu odstranit. Největším krokem kupředu by byl přechod ke stromovému systému zobrazení obsahu přehrávače.

Rio Carbon

Cena vč. DPH: 8 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Euroformosa International s. r. o.,

http://www.rioaudio.cz

§§§§§


AMD do každé kanceláře?

Petr Matuška

C05P0175

Společnost AMD se již delší dobu snaží o nenásilný přechod od staré patice Socket A na novější, modernější a hlavně perspektivnější Socket 754 a 939. Zatímco druhá jmenovaná patice - Socekt 939 - je v současné době určena pouze pro výkonnější varianty procesorů AMD, patice Socket 754 má sloužit pro levnější sestavy, postavené na platformě AMD. Až donedávna pro uživatele představoval výběr počítače postaveného na Socket 754 znatelně dražší investici než ten na starším Socket A. S příchodem nových procesorů AMD Sempron to nyní již však patří minulosti. Nahrály tomu dvě okolnosti najednou: první a důležitější bylo uvedení nových procesorů AMD Sempron na nižších frekvencích a s některými chybějícími funkcemi, které mohl uživatel nalézt u modelu Sempron 3100+ pro Socket 754. Druhou věcí je příchod nových základních desek pro tuto platformu, které jsou velmi levné, zároveň však obsahují integrované grafické jádro a mají vše potřené k budoucímu rozšíření, jako například volný AGP 8x port a podporů procesorů AMD Athlon 64 až do frekvence 3700+. Jedním z prvních, kteří této kombinace využili, je společnost Levi se svou sestavou Lynx, osazenou právě zmiňovaným procesorem AMD Sempron 2600+ a základní deskou MSI MS-6741. Motherboard je osazen čipovou sadou VIA K8M800, která vychází z úspěšné řady čipsetů VIA K8T800, přidává k němu ovšem integrovanou grafickou kartu S3/VIA se sdílenou pamětí. Samotná základní deska je připravena k osazení procesory AMD Sempron 2600+ až 3100+ a více, nebo AMD Athlon 64 až do 3700+. K dispozici jsou dva sloty pro moduly operační paměti DDR s celkovou možnou kapacitou 2 GB, osazen byl jeden slot 256MB modulem. Protože všechny prvky potřebné k chodu počítače jsou integrované, k rozšíření zbývá jeden port AGP 8x a pět klasických PCI slotů. Na zadním panelu motherboardu se nachází VGA výstup, po jednom LPT a COM portu, konektor síťové karty, čtyři USB 2.0 a jeden konektor FireWire IEEE 1394. Nechybí ani výstup na zvukovou kartu a PS/2 konektory. O úschovu dat se stará pevný disk o kapacitě 40 GB s rychlostí otáčení 7 200 otáček za minutu, data je možné do počítače dostat pomocí combo mechaniky DVD ROM+CD R/W od společnosti MSI, která zvládá zápis na DCR média maximální rychlostí 48x (přepis 24x), disketové mechaniky FDD a vestavěné čtečky paměťových karet USB 2.0 s podporou formátů SD/MMC, Compact Flash, MD, Smart Media MS a MS Pro. Na předním panelu se dále nacházejí diody signalizující činnost počítače, tlačítka Reset a Power a v dolní části pod záklopkou dva ukryté porty USB 2.0, jeden IEEE 1394 a vstup pro mikrofon a výstup ze zvukové karty na sluchátka. Všechny komponenty jsou umístěné v černé počítačové skříni o velikosti Midi ATX. K rozšíření zbývá jedna pozice na 5,25" mechaniku a jednu interní 3,5". Čím se může tento počítač pochlubit, je dodaná výbava, možnost dodatečného rozšíření a budoucího upgradu, zajímavá je však i nízká cena celého kompletu - součástí je klávesnice a myš Logitech, operační systém MS Windows XP Home CZ, sada softwaru včetně programu Nero Burning ROM a Power DVD 5, návod k užívání počítače a manuál k základní desce. Nízká cena je v tomto případě vykoupena nižším výkonem, daným použitým procesorem AMD Sempron 2600+ spolu s integrovanou grafickou kartou, a absencí technologie Cool\n\Quiet. Hledáte-li počítač pro nenáročnou práci v kanceláři či doma, může být právě Lynx pro vás správnou volbou.

PC sestava Lynx

Cena vč. DPH: 14 995 Kč

K testu poskytla firma: Levi International, http://www.levi.cz

§§§§§


Převeďte VHS na DVD

Martin Kybal

C05P0188

Všem příznivcům zpracování videa na počítači je firma Pinnacle jistě velmi dobře známa. Její program Pinnacle Studio se přikládá k některým digitálním videokamerám jako nástroj pro střih a úpravu záznamů. Co ale dělat v případě, že vaše oblíbené filmy nebo záběry rodinné dovolené vězí na staré dobré VHS kazetě nebo v analogové kameře?

Řešení se nabízí v podobě Pinnacle MovieBoxu. Jde o nástroj pro převod analogového video a audio signálu do digitální podoby a naopak. V externím zařízení, které se připojuje k počítači přes USB port, se skrývají obvody pro digitalizaci a snímání z nejrůznějších zdrojů. MovieBox je zajímavý nejen svými parametry, ale také designem, který pochází z dílny F. A. Porsche. Ale podívejme se na schopnosti tohoto výrobku blíže.

MovieBox je vybaven konektory RCA a mini-DIN pro vstup a výstup video signálu ve formátu S-Video nebo kompozitním, samozřejmě nechybí stereofonní audiosignál. Jako zdroj signálu může posloužit běžný videorekordér, analogová kamera nebo video výstup z televizoru. Samozřejmě je možné připojit i DVD přehrávač nebo digitální kameru, ale jde o krok velmi nelogický. Digitální signál by byl převáděn na analogový, který by se následně znovu v MovieBoxu digitalizoval. Tím by docházelo ke zbytečné ztrátě kvality.

Analogový videosignál může být ve formátu PAL nebo SECAM, maximální rozlišení obrazu může činit 720 x 576. Dále je možné nastavit formát 480 x 576 nebo 352 x 288 bodů při 25 snímcích za sekundu. Výsledný formát snímaného videa může být MPEG2 nebo MPEG1 s rychlostí datového toku 1 až 12 Mbitů/s pro MPEG2 a 1,15 až 3 Mbit/s pro MPEG1. Rychlost digitalizace závisí i na způsobu připojení MovieBoxu k počítači, kdy při použití USB 1 je maximální tok omezen na 6 Mbitů/s. Součástí MovieBoxu je i program Pinnacle Studio, v němž může uživatel nasnímaný obraz hned sestříhat a uložit v požadovaném formátu. Výstup z Pinnacle Studia je možné prostřednictvím MovieBoxu opět "vypustit" do analogové podoby.

Digitalizaci jsme testovali na počítači odpovídající minimální doporučené konfiguraci. Tedy s procesorem 800 MHz, pamětí 256 MB, s USB 1 a USB 2. Kvalita digitalizace byla velmi dobrá a počítač zvládal příval dat z MovieBoxu bez zjevných potíží. I na rozhraní USB 1 bylo možné snímat video v plném rozlišení, samozřejmě s limitem 6 Mbitů/s.

Pinnacle MovieBox se uplatní při domácí editaci videa z analogových zdrojů, archivaci starších záznamů na DVD nebo naopak při přepisu digitálního materiálu na stále ještě velmi rozšířené VHS kazety. Jako externí zařízení je dobře přenositelný a jeho instalace snadná a rychlá. Pokud chcete skoncovat se skříní plnou filmů na VHS a láká vás přechod na DVD, může se Pinnacle MovieBox stát vítaným pomocníkem.

Pinnacle MovieBox USB

Cena vč. DPH: 6 090 Kč

K testu zapůjčila firma: Exac, http://www.exac.cz

§§§§§


Stříbrný kolibřík

Lubor Jarkovský

C05P0187

S malými digitálními fotoaparáty je to těžké. Nenabízejí mnoho nastavení a celé focení se soustředí jen na mačkání spouště. Pro někoho je to spása, pro jiného holé šílenství. Nic z toho ale nezmění fakt, že kapesní foťáčky jsou velmi populární, a tak se na českém trhu objevuje i zástupce společnosti Casio z řady Exilim. Model EX-S100 se vyznačuje rozměrným 2palcovým LCD displejem (bohužel s hrubším rastrem) a především horkou novinkou světa digitální fotografie keramickými čočkami, jejichž vývoj byl úspěšně dokončen v létě minulého roku. Keramické čočky, známé pod názvem Lumicera, jsou mnohem pevnější, což znamená, že je možné je vyrábět daleko menší. Podle informací Casio se tak objektiv může podstatně zmenšit. To se odráží i v EX-S100, který nabízí 3,2megapixelové CCD (světelnost F4,8-13,5), 2,8x optický zoom a již známý Exilim Engine, který zpracovává obrázky velmi kvalitně a přitom šetří energii baterie. Blyštivý krasavec se tak pyšní titulem nejmenšího digitálního foťáku s optickým zoomem na světě. U své vlajkové lodi se Casio nemohlo dopustit chyby a vyrábět jeho šasi jako plastový výlisek, a tak S100 přichází v kovovém provedení. To se ovšem odráží i ve váze přístroje - bez baterie a dalšího příslušenství váží 113 gramů, což je na tak malý fotoaparát skutečně dost.

Při focení se s S100 pracuje velmi dobře. Prakticky všechna nastavení se nacházejí v podobě seznamu v menu. Pro naprostého amatéra je tento systém rozhodně lepší než rozdělení podle typu funkcí. Za zmínku stojí korekce expozice v rozsahu +-.0EV (v krocích po 1/3EV), vyvážení bílé (manuální, automatické, 6 režimů) či citlivost (ISO 50-400). Především na ISO je třeba dát pozor, protože už při hodnotě ISO 200 je patrný obrazový šum a při vyšším nastavení ISO 400 je fotka skutečně nekvalitní.

Pro snadné focení je připraveno třiadvacet přednastavených módů. Vybírat můžete například z portrétu, scenérie, párty, ale i módu pro focení textu, vizitek či obrazu promítaného projektorem. Fotografie jsou vzhledem k velikosti a kategorii přístroje velmi kvalitní. Pro rychlé focení je S100 ideálním partnerem.

Na jedno nabití vydrží přístroj v chodu zhruba hodinu a půl, což není málo, ale ani hodně. K přístroji je potřeba dokoupit paměťovou kartu SD či MMC, protože interní paměť o velikosti 9,3 MB můžeme chápat jen jako nouzovou volbu pro ukládání snímků. Výraznou vadou na kráse nového Exilim je kromě horšího LCD i absence video výstupu. Celkově ale nové Casio patří mezi miniaturními fotografickými přístroji k nadprůměru a uspokojí tužby většiny běžných uživatelů.

Casio Exilim EX-S100

Cena vč. DPH: 12 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, a. s.,

http://www.fastsro.cz

§§§§§


Bezmála půl Terabytu

Jaroslav Kasal

C05P0181

Vývoj v oblasti informačních technologií postupuje stále vpřed. Bouřlivý rozvoj se týká jak procesorů, základních desek, optických mechanik, tak dalších komponent. Pozadu nezůstávají ani pevné disky, jimiž se nyní budeme zabývat podrobněji. Respektive se podíváme na jeden konkrétní model, jenž v současnosti nabízí vskutku ojedinělé služby.

Pevný disk vyrobila společnost Hitachi, jež před několika lety získala pokročilé výrobní technologie od firmy IBM a stala se tak velmi významnou firmou v oblasti magnetických záznamových médií. Produkt vývojáři pojmenovali Hitachi Deskstar 7k400 a přiřadili mu modelové označení HDS724040KLSA80. Disk běžných rozměrů a hmotnosti 700 g nabízí překvapivou kapacitu 400 GB! Uvnitř zařízení se nachází celkem pět diskových ploten s deseti využitými povrchy a rovněž s deseti čtecími/zapisovacími hlavičkami. Hnací motorek unáší plotny rychlostí 7 200 otáček za minutu.

Pevný disk Deskstar 7k400 je vybaven moderním rozhraním SATA (Serial ATA), jež nabízí propustnost dat 1,5 Gb/s. Disk je k počítači možné připojit pomocí standardního SATA kabelu. Nejlepší je připojit produkt k nové verzi SATA, kterou někteří výrobci základních desek či přídavných řadičů označují jako standard SATA II (SATA 2). Pokud není vaše PC vybaveno verzí SATA II, lze samozřejmě využít i běžnou variantu SATA. Pevný disk podporuje moderní přenosový standard ATA-7, který je obohacen o nové příkazové sady. V nich je zahrnuta např. optimalizace dat pro přenos audio a video informací, vylepšené ošetření chyb při přenosech a podobně.

Z hlediska dalších technologií je vhodné zmínit podporu DTF (Drive Fitness Technologies), což je název pro souhrn dílčích technologií, které mají za úkol udržovat disk v co nejlepším "zdravotním" stavu. Součástí systému DTF je podpora technologie S.M.A.R.T. (Self-Monitoring, Analysis and Reporting Technology) a také PFA (Predictive Failure Analysis). Ze stránek výrobce lze stáhnout i softwarovou výbavu, která dokáže zpřístupnit diagnostické a systémové nástroje i koncovému uživateli. Mezi utilitami najdete služby typu low-level formát, vyčištění bootsektoru, identifikaci problémů s připojovacím kabelem či teplotou apod. Utility můžete stáhnout z http://www.hitachigst.com/hdd//support/download.htm.

V praktických testech vykázal pevný disk Hitachi velmi dobré výsledky. Při kontinuálním zápisu dokázal uložit na povrch datových ploten 28 015 KB/s a přečíst dokonce 46 925 KB/s. Je vidět, že Hitachi dokáže vyrobit disk nejen s vysokou kapacitou, ale současně s vysokým výkonem.

Hitachi Deskstar 7k400

Cena vč. DPH: 10 637 Kč

K testu zapůjčila firma: ASBIS CZ, spol. s r. o., http://www.asbis.cz

§§§§§


Malý a výkonný

Jaroslav Kasal

C05P0182

Společnost Hitachi vyvíjí jak klasické pevné disky pro PC, tak miniaturní 2,5" zařízení určená především k využití v noteboocích. Z řady Travelstar do redakce dorazil na vyzkoušení pevný disk Hitachi Travelstar 7k60 s kapacitou 60 GB a modelovým označením HTS726060M9AT00.

Produkt je vyroben v obvyklých rozměrech 100,2 (délka) x 69,85 (šířka) x 9,5 (výška) mm a s hmotností 115 g. Na přední straně lze nalézt konektor pro připojení datového kabelu a čtyři další samostatné piny. Slouží pro nasazení jumperů (přepínačů), čímž lze měnit přednastavený pracovní režim. Na výběr jsou módy Master, Slave a Cable Select.

Pevný disk Hitachi 7k60 je vybaven dvojicí diskových ploten, které využívají pro záznam dat všechny čtyři povrchy. Z tohoto důvodu obsahuje produkt i čtveřici čtecích/zapisovacích hlaviček. Hnací motorek roztáčí plotny na 2,5" disk neobvykle vysokou rychlostí 7 200 otáček za minutu. Při praktických testech jsme produkt vyzkoušeli ve výměnném (HighSpeed USB 2.0) pouzdře připojeném ke stolnímu PC a zaznamenali jsme skutečně příjemné přenosové hodnoty. Na povrch datových ploten dokázal zapisovat informace výkonem 25,21 MB/s. Číst je zvládl ještě vyšší rychlostí. Naměřili jsme výkon 29,12 MB/s.

K připojení disku Hitachi Travelstar 7k60 k notebooku slouží rozhraní s podporou standardu ATA-6. Maximální teoretická propustnost dat přenosového protokolu (Ultra DMA režim 5) je na úrovni 100 MB/s. Pro zlepšení plynulosti toku informací slouží integrovaná paměť, nacházející se přímo v těle disku. Kapacita cache je 8 MB, z nichž cca 315 KB zabírá firmware.

Produkt Hitachi 7k60 obdařili tvůrci celou řadou zajímavých technologií. Uživatele notebooků, kteří jsou často na cestách a tudíž bez přístupu k síti elektrické energie, jistě potěší propracovaný šetřící systém Enhanced Adaptive Battery Life Extender 3.0 (ABLE-3), který obsahuje několik úsporných režimů (Performance Idle, Active Idle, Low Power Idle). Šetřící módy by měly být v určitých situacích schopny snížit odběr zařízení až o 45-65 %. Záleží na tom, jak aktivně bude uživatel při práci s notebookem pevný disk zaměstnávat. Kromě úsporných režimů obsahuje disk i další technologie, například S.M.A.R.T (Self-Monitoring, Analysis and Reporting Technology) nebo Drive Fitness Test (DFT) technology.

Hitachi Travelstar 7k60

Cena vč. DPH: 5 189 Kč

K testu zapůjčila firma: ASBIS CZ, spol. s r. o., http://www.asbis.cz

§§§§§


Univerzální jistota

Tomáš Jirásko

C05P0237

Již koncem minulého roku nahradila "sedmdesátková devatenáctka" (1970) v nabídce společnosti NEC model série 60 (1960). Od nového výrobku v segmentu monitorů střední třídy NEC očekává mnohé. Model s označením 1970NX byl osazen S-IPS TFT panelem, nabídl nativní rozlišení 1 280 x 1 024 obrazových bodů při rozteči 0,294 mm a zorné úhly 160 ? horizontálně i vertikálně. Udávaný jas 250 cd/m2, kontrast 500 : 1 a doba odezvy 25 ms (13 z bílé do černé; 12 z černé do bílé) nasvědčují tomu, že se stále používá matrice LG Philips, známá z modelu 1960NXi. Zde si dovolíme malé odbočení - hodnoty doby odezvy se u jednotlivých značek mohou totiž lišit. Mnohdy je udávaná hodnota například okolo 16 ms časem, kdy byla odezva měřena z šedé do šedé, tedy ne při plně vysvíceném bodu.

Model 1970NX řadí NEC ve svém portfoliu do korporátního segmentu či spíše do skupiny SMB. Pro klasický SOHO trh je totiž určen jiný model, a to 1970V s TN+film panelem. V kanceláři není na obtíž relativně pomalá odezva displeje, naopak je kladen důraz na čitelnost a ostrost textu. Oproti předcházející řadě doznalo změn nejenom ovládání, ale i softwarové vybavení. V položce Vlastnosti monitoru přibylo v záložce NaviSet nastaveni DV (digital video) módu. Počet ovládacích prvků byl u tohoto monitoru redukován použitím čtyřcestného joysticku, a tak zde z klasických tlačítek nalezneme pouze zapnutí, reset, volbu videokonektoru a menu. Díky použití joysticku je listování nabídkami OSD velice snadnou záležitostí bez neobvyklého kombinování kláves. V základním nastavení naleznete samozřejmě profily teploty barev 9300 K, 8200 K, 7500 K, 5000 K a sRGB (6500 K). Monitor nabízí i další možnosti nastavení obrazu, přesto jej pro operace vyžadující precizní obraz (jako jsou CAD/CAM aplikace) můžeme doporučit pouze jako "nouzové" řešení nebo jako řešení "konstruktérského" displeje pro studenty. Matrice má totiž problémy se zobrazením půltónů v krajních hodnotách RGB, což v daném rozmezí barevné škály není neobvyklé, ovšem může to negativně ovlivnit vykreslování některých drátěných modelů. NEC MultiSync 1970NX je kvalitní univerzální monitor s dobrým podáním barev, vynikající čitelností textu, a ergonomií, což vyvažuje jeho vyšší pořizovací cenu. Škoda jen, že se na evropský trh nedováží i verze s integrovaným USB hubem.

NEC MultiSync 1970NX

Cena vč. DPH: 19 742 Kč

K testu zapůjčila firma: NEC, http://www.nec.cz

§§§§§


Vítaný pomocník

Tomáš Jirásko

C05P0170

Zřejmě nikdo z naší redakce by si jako první místo pro nákup počítače nevybral super-, hyper- či jiný market. Na náš vkus je na tomto trhu stále příliš mnoho "přehmatů" a u cen některých sestav prodejce pravděpodobně "opomenul" posunout desetinnou čárku o jedno místo vlevo. Nakoupený model je na skladě i několik měsíců po jeho stažení z nabídky výrobce. Přesto se na trhu začínají objevovat "speciály", určené pro prodej v nákupních řetězcích. Kromě výrobků lokálních asemblerů lze na pultech nalézt i modely od renomovaných značek. Do této kategorie patří i Amilo z produkce Fujitsu Siemens. Notebookový procesor Mobile AMD Sempron 3000+ s reálnou frekvencí 1,8 GHz (desktopový Sempron 3000+ má 2 GHz) můžeme hodnotit jako rozumný kompromis mezi výkonem, cenou a energetickou náročností. Výrobci dovolil přiblížit cenu kompletu srovnatelnému řešení postavenému na mobilním Celeronu. Na srovnatelné pracovní frekvenci je však Sempron výkonnějším řešením. Ovšem cenou za výkon je menší výdrž baterií - v testu notebook vydžel jen 2 hodiny a 7 minut. Na podobný systém s Celeronem M tak ztrácí okolo 20 minut. Procesor spolupracuje s 512 MB operační paměti, která je ovšem sdílena integrovanou grafikou SiS M760 (podle nastavení v BIOSu si vyhradí 32, 64 nebo 128 MB). Během výkonnostních testů dosáhla tato sestava v systémovém aplikačním testu SYSMark 2004 celkového výsledku 126 bodů, což jej staví na úroveň sestavy s desktopovým Sempronem 2600+ či Celeronem D 340. Širokoúhlý, rovnoměrně podsvícený displej nabízí při relativně vyšší svítivosti panelu jen průměrné podání barev. Skutečnost, že notebook je především určen pro segment SOHO, dokumentuje absence bezdrátového rozhraní. Klasické porty jsou na levém boku zastoupeny 10/100 ethernetovým rozhraním a integrovaným modemem. Na stejné straně nalezneme i pozici optické mechaniky s DVD/CDRW vypalovačkou. Na protilehlé straně je vyveden konektor S-Videa, FireWire (IEEE1394), trojice portů USB 2.0 a PC Card slot. Na čelní straně je zabudována čtečka MMC/SD karet.

Fujitsu Siemens Amilo A1640 patří k levnějším notebookům s širokoúhlým displejem. Svému uživateli dobře poslouží během "denních" prací a zároveň mu ve chvílích volna umožní přehrávání DVD filmů a hraní středně graficky náročných her. Nákupem může zákazník získat dobře navržený a vyvážený notebook, Na trhu lze jistě najít i cenově výhodnější přístroje méně etablovaných značek, ovšem v případě Amila A je mírně vyšší cena vyvážena dostatečným servisním zázemím Fujitsu Siemens.

Notebook Fujitsu Siemens Amilo A1640 Widescreen

Cena vč. DPH: 29 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fujitsu Siemens, http://www.fujitsusiemnes.cz

§§§§§


Netradiční design

Jaroslav Kasal

C05P0183

Období slávy masivních CRT monitorů skončilo a výrobci místo nich nabízejí nejrozmanitější typy LCD panelů. Jedním z nich je AG Neovo M-17 s úhlopříčkou 17" (1 280 x 1 024) a zabudovanými předními reproduktory 2x 2 W. V pravé spodní části vytvořili designéři kruhový výběžek, jenž obsahuje ovládací tlačítka. Podle našeho hodnocení vypadá originální prvek zajímavě a nepostrádá jistý druh elegance. Bohužel návrháři přidali navíc i matně průhledný plast, který podle našeho názoru nebyl zvolen právě šťastně. Pruh se táhne v šíři několika centimetrů podél celého pravého a spodního okraje LCD panelu. Spodní část slouží jako přední část jednoduchého stojánku. Druhý díl podstavce tvoří zadní sklopná opěrka. Jednoduchá konstrukce uživateli nedává při nastavování polohy produktu příliš velkou svobodu. V zadní stěně se nachází standardní komunikační rozhraní. Pro připojení obrazového signálu lze využít jak klasický analogový standard VGA, tak i digitální rozhraní DVI-D. V blízkosti těchto zásuvek je umístěn i analogový vstup pro zvuk (jack) a vstup USB, který po zapojení aktivuje dvojici USB konektorů v přední části monitoru (v blízkosti audiojacku pro sluchátka). Využít lze standard USB 1.1 i vysokorychlostní 2.0. Ovládací prvky displeje obsahují základní pětici tlačítek. Prostřední slouží jako vypínač (je třeba ho držet po dobu cca 3 sekund) nebo pro potvrzení volby v menu. Okolní prstenec rozdělený na čtyři části zajišťuje pohyb v obrazovkovém menu (OSD) a změnu hodnot. Rovněž je lze využít jako rychlý přístup k regulaci hlasitosti a jasu. Systém OSD nabízí (kromě standardních služeb) několik zajímavých funkcí. Patří mezi ně iRelax Eye Reliever a avMODE. První služba pomáhá uživateli plánovat přestávky pro odpočinek očí, druhá umožňuje volit pracovní mód (práce s textem, hraní her, sledování filmů). Každý režim lze navíc zvolit ve variantě pro práci ve dne nebo v noci. Režim avMODE je rychle dostupný díky tlačítku v pravém plastovém rámu vedle obrazovky. V sousedství se nalézá i poslední ovládací prvek, který spouští automatické nastavení parametrů obrazu podle aktuálního obrazového zdroje. Při testu obrazu jsme zaznamenali příznivé výsledky, jež odpovídají technické specifikaci. Čas odezvy 16 ms (4,5 ms/11,5 ms), kontrast 400 : 1, jas 300 cd/m2.

LCD monitor AG Neovo M-17

Cena vč. DPH: 9 228 Kč

K testu zapůjčila firma: LEVI International, http://www.levi.cz

§§§§§


Elegantní drsňák

Lubor Jarkovský

C05P0186

Společnost eStarLabs má zatím ve své nabídce jen tři MP3 přehrávače. Jedním z nich je i MX-7010, prodávaný se 128, 256 a 512MB interní paměti. Dostal se nám do rukou jako vůbec první produkt od eStarLabs a my jsme jej podrobili řádnému redakčnímu testu. Můžete si tedy přečíst o tom, co od této korejské firmy očekávat.

Model MX-7010 se prodává v konzervativních barvách, konkrétně v černé, šedé a stříbrné, které z něj činí velmi elegantní a oku lahodící přístrojem. Tento dojem nemá na svědomí ovšem pouze barva, ale i hliníkové provedení s jemným broušením. V horní části přístroje pod reflexním sklem se nachází OLED displej, zobrazující dvě barvy. Svou velikostí přístroj připomíná spíše harddiskový mini-jukebox, a tak je třeba si dát v obchodě pozor, protože tento velký player má pouze flashovou paměť. Ta samozřejmě nenabízí gigabajty úložného prostoru. Navíc je Monolith vybaven USB rozhraním ve verzi jen 1.1, a tak je nahrávání dat či hudby ukrutně pomalé. Dobrou zprávou naopak je, že se po připojení k počítači hlásí jako mass storage class zařízení.

Z hlediska vyspělosti firmwaru je na tom přístroj opravdu dobře. Sice dokáže přehrávat jen MP3 a WMA, ale zato v něm naleznete desítky různých funkcí od alarmu, uživatelského ekvalizéru a funkce sleep až po nahrávání hlasu, rádia či jiného zdroje (line in). Lze ale vytvářet kupříkladu i playlisty či zobrazovat kompletní informace o dané skladbě, včetně technických specifikací.

Nemůže být ale všechno dokonalé, a tak k pomalému USB a větším rozměrům se ještě přidává horší ovládání a displej. Nejprve k ovládání: pro pohyb ve složkách je potřeba nejprve dlouze stisknout kolečko Volume a poté pro skok o řád výš mačkat menu. Pro potvrzení výběru složky potom slouží opět Volume. V samotných skladbách lze listovat otáčením Volume (ale pouze po jeho dlouhém stisknutí) či pomocí jezdce, který má uprostřed ještě tlačítko Play. Pohyb do stran pro skákání ze skladby na skladbu je bezproblémový, ale mačkání Play je velmi nepohodlné a často se stane, že na něj přístroj nezareaguje. Malý displej potom pokulhává při zobrazení položek menu, které jsou kvůli jeho velikosti špatně čitelné a ikony nejasné.

Při poslechu jsme si žádných výrazných vad nevšimli. Spíše nás přístroj svým kvalitním výstupem překvapil, stejně jako skvělým příjmem rádiového vysílání v pásmu FM. Dodávané pecky samozřejmě nijak úžasný zvuk nenabízejí, a tak je lepší koupit pořádná polštářková sluchátka. Mezi další příslušenství patří ochranné pouzdro, šňůrka na krk, linkový kabel, USB kabel a pro snadné připojení například k notebooku ještě přenosný USB port. Nechybí ale ani CD se softwarem pro vytváření textů písní, které lze zobrazovat na displeji.

Monolith MX-7010

Cena vč. DPH: 6 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, a. s., http://www.fastsro.cz

§§§§§


Výdrž, výkon, výbava

Tomáš Jirásko

C05P0179

Prestigio 1560 není prvním Centrinem na platformě i915/910, s nímž se setkáváme. Je ale konečně první Sonomou, která splňuje naše očekávání, jak by tato platforma měla být implementována s ohledem na výkon a výdrž baterií. Předcházející modely různých výrobců (ve všech případech technologické vzorky) pouze ukázaly, že Sonoma, či vlastně Centrino postavené na čipsetu i915/910 Express, je výkonnější. Ovšem žádný z výrobců nepředvedl na poli power managementu nic, co by ukazovalo na bezproblémové dodržení stávajících časů výdrže. Převládající dojem z těchto testů byl takový, že Sonoma prostě nebude schopna pracovat při vyšším výkonu dostatečně dlouhou dobu (při zachování přibližně stejných parametrů s předcházejícími "osmpětpětkovými" Centriny). Námi testované Prestigio, osazené dvougigaherzovým Pentiem M 7 s 1 GB RAM a 80GB HDD se však předvedlo ve velmi dobrém světle. Zejména pokud si uvědomíme, že výrobce použil k dosažení relativně extrémní doby výdrže standardní vysokokapacitní baterii o kapacitě 5 400 mAh. Ta totiž musí zajistit i napájení jasného (ne však nepříjemného) 15" LCD displeje o rozlišení 1 024 x 768 obrazových bodů. Ani po stránce výkonu nepatří 1560 mezi outsidery. Dosažený celkový výsledek 159 bodů v aplikačním testu SYSMark 2004 je velice dobrý. Zvláště vynikne zřetelný nárůst výkonu integrovaných grafik, používaných na nové platformě. V tomto případě šlo o Intel GMA 900 se sdílenou 128MB pamětí (vynikajících 175/226 bodů v grafických subtestech). Toto řešení reálně vytlačilo z trhu dedikované low-endové karty Mobility Radeon 9200 a GeForce FX Go 5200, jejíchž výkonům se zcela vyrovná.

Sestava kromě integrovaného bezdrátového rozhraní Intel PRO/Wireless 2915ABG nabízí vcelku pestrou nabídku portů. Tlak na cenu samozřejmě i tady přinesl několik drobných "zaváhání". V tomto případě je z pohledu uživatele značně nepohodlné umístění všech tří USB konektorů na zadní straně. Druhou vadou na kráse je použití výrazně svítících modrých stavových diod pod displejem, které neúnosně dráždí oční nerv a sítnici. Jediným řešením (aniž byste zasahovali pod kryt) je jednoduše diody přelepit černou izolační páskou. Nejde sice o krok efektní, ale nadmíru efektivní. Třetí položkou, které se dotkly požadavky účetních na co nejnižší výrobní náklady, je hmotnost, neboť rám notebooku je vyroben z klasické oceli a housing naopak z těžkých plastů. Milým překvapením je "velký" FireWire port IEEE-1394, který mnohdy nenajdeme ani u notebooků vyšší třídy. Sestavu doplňuje klasický VGA konektor, S-Video, audiovstup i výstup, ethernetový konektor a modem. Na levém boku nalezneme čtečky paměťových karet SD/MMC, xD a MS i slot PC Card. Na čelní straně vpravo je ve slotu pro optickou mechaniku usazena DVD-RW vypalovačka. V celkovém hodnocení můžeme Prestigio Nobile 1560 označit jako celkově dobře vybavený notebook klasické koncepce. Je vhodný pro univerzální nasazení a při průměrných možnostech mobility zákazníkovi nabídne zajímavý poměr výkonu a ceny.

Prestigio Nobile 1560

Cena vč. DPH: 39 729 Kč

K testu zapůjčila firma: Prestigio Europe, spol. s r.o., http://www.prestigio.cz

§§§§§


Zjevně celkem levně

Jaroslav Kasal

C05P0180

Plazmové obrazovky představovaly ještě před nedávným časem sen mnoha příznivců kvalitního širokoúhlého kina v domácím prostředí. Časy se však mění a plazma ztrácí na lesku. Nová generace LCD televizí totiž představuje pro finančně náročné plazmy neuvěřitelně silnou konkurenci. Lze předpokládat, že plazmové obrazovky budou zanedlouho LCD technologií z trhu vytlačeny. Pokud nevěříte, podívejte se s námi na novou LCD TV značky Benq, rozhodně budete překvapeni, co vše elegantní zařízení nabízí.

Plochý LCD televizor s modelovým označením DV2680 je vyroben v širokoúhlém provedení s úhlopříčkou obrazu 26". Nativní rozlišení obrazovky je 1 280 x 768 pixelů a výrobce jej označuje jako standard WSXGA. Produkt disponuje rozměry 444 x 850 x 86 mm a až překvapivě nízkou hmotností 15,4 kg. Na rozdíl od dřívějších velkoplošných obrazovek model DV2680 dokáže vyjmout z originálního balení a umístit na pracovní stůl snadno pouze jeden člověk.

Design výrobku hodnotíme jednoznačně kladně. Stříbřitošedá barva je zvolená vkusně a tvar samotného plochého těla televizoru i podstavce působí elegantně. Příjemně působí rovněž dvojice reproduktorů (2x 10 W), nalézajících se po obou stranách aktivní zobrazovací plochy. Přestože se zdají být reproduktory k výrobku oddělitelně připojeny, tvoří kompaktní součást celku. Při testech jsme integrované ozvučení vyzkoušeli a i když není kvalita a síla reprodukce přímo ohromující, pro běžné domácí použití zcela dostačuje. Pro sledování DVD titulů je samozřejmě namístě využít plnohodnotnou prostorovou reproduktorovou sestavu typu 5.1. Externí zdroj zvuku lze do televizoru přivést pěti různými cestami (3x dvojice RCA, 1x jack, 1x SCART). Je trochu škoda, že audiovstupy jsou zcela striktně přiřazeny k obrazovým vstupům a při testování jsme nenašli způsob, jak by bylo možné alespoň dočasně jejich přiřazení změnit. V praxi to však nepředstavuje výrazný problém. Pro běžné domácí uživatele je toto zjednodušení ovládání možná i výhodou.

Pokud chce uživatel sledovat analogové televizní vysílání, stačí připojit anténní vstup a nechat přístroj automaticky naladit jednotlivé stanice. Ovládání obrazovkového menu je poměrně jednoduché a po chvíli jej uživatel bude ovládat bez potíží. Mnozí majitelé jistě přijdou na chuť i ovládacím prvkům, které se nacházejí (nezvykle) v horní úzké straně produktu. Integrovaný televizní tuner si dokáže zapamatovat až 99 TV kanálů a poradí si i s příjmem teletextu. Vyrovnávací paměť pojme až 250 stránek.

V případě, že vás sledování televizních stanic omrzí, můžete připojit LCD TV i k počítači, videorekordéru, DVD přehrávači nebo například ke kameře. Vysoké rozlišení obrazu zaručuje, že i při práci na PC budete spokojeni. Navíc budete mít k dispozici pěkně rozlehlou pracovní plochu ve velkém širokoúhlém podání. Obraz je i při připojení k PC pěkně ostrý a kontrastní. Drobné neduhy jsme zaznamenali pouze při aktivním hraní rychlých 3D her v plném rozlišení 1 280 x 768, příležitostně jsme zaznamenali drobné trhání obrazu, které se například na CRT monitorech nevyskytuje. Dobu odezvy LCD udávaná výrobce na 16 ms (šedá/šedá).

Videosignál lze připojit jak s využitím zástrčky RCA (kompozitní video), S-Video nebo SCART (obsahuje kvalitní přenos RGB). Pro připojení počítačového signálu je možné využít digitální rozhraní DVI i analogový standard VGA.

Pokud chcete zcela skvělý obraz, je vhodné nastavit rozlišení vašeho grafického adaptéru na 1 280 x 768 bodů a na televizoru zvolit režim Fullscreen. Při testech jsme vyzkoušeli i jiné další režimy, např.režim 16 : 9 (vhodný pro rozlišení 1 280 x 720 bodů nebo pro sledování DVD filmů 16 : 9), mód 4 : 3 (ideální pro sledování běžného TV vysílání nebo pro provozování grafického režimu 1 024 x 768). Výrobek je vybaven řadou technologií. Nechybí inteligentní deinterace obrazu, 3D hřebenový filtr, digitální zpracování obrazu (tzv. Senseye) a podobně. Vstupní rozhraní si poradí jak s formátem PAL, tak SECAM, NTSC i HDTV. Pro posouzení kvality obrazu jsme vyzkoušeli několik způsobů připojení a volili jsme mezi různými zobrazovacími režimy. S výsledky, které LCD technologie v produktu DV2680 předvedla, jsme byli nadmíru spokojeni. Proto jsme se rozhodli udělit ocenění TOP PRODUKT.

LCD TV Benq DV2680

Cena vč. DPH: 37 961 Kč

K testu zapůjčila firma: Benq, http://www.benq.cz

§§§§§


Technologie & móda

Jaroslav Kasal

C05P0184

Mnozí výrobci si jasně uvědomují, že konkurenčních LCD panelů je na trhu celá řada. Ve snaze zviditelnit svůj produkt mezi ostatními pak zkoušejí různé věci. Někdy volí metody poměrně standardní, například pokud se techničtí odborníci snaží do výrobku integrovat nové nebo vylepšené technologie. Jiným firmám inovace parametrů zjevně nedostačuje a ukazují světu produkty ve zcela nečekaných souvislostech. Příkladem může být společnost Benq a její LCD panel FT785. Zařízení je na stránkách výrobce uváděno jako módní záležitost a tvrzení je podpořeno fotografiemi modelek, které jsou místo kabelky ozdobeny plochým panelem.

Plochý LCD panel Benq FP785 je vybaven zobrazovací plochou o úhlopříčce 17" a rozlišením SXGA, tedy 1 280 x 1 024 bodů. Rám a podstavec nesou stříbrnou metalickou barvu, jejíž výběr lze jen pochválit. To samé lze říci i o designu zajímavě řešeného stojanu. Skládá se ze dvou polokruhových částí, uchycených na spodním okraji LCD panelu. Protože jsou oba díly připevněny pohyblivě, je možné jednoduchým rozevřením částí získat stabilní podstavec. Sklopením opěrek získá produkt vzhled, který může snadno připomínat zmíněnou kabelku. Stojan přitom tvoří pomyslné ucho kabelky. Nevýhodou podpěrného systému je nízká schopnost přizpůsobit polohu LCD obrazovky potřebám uživatele.

Pod zobrazovací plochou se nalézá pruh látky, který zakrývá dvojici jednowattových reproduktorů s podporou SRS. Pokud jsme zatím hodnotili vzhled spíše kladně, je potřeba uvést, že hnědá látka s nádechem červené nám v redakci připadá jako výrazně nepovedený element. Celý produkt ztrácí na eleganci, látka není z praktického hlediska příliš šťastně zvolený materiál a počítačový obraz v rámu se zdá být opticky vyšší, než ve skutečnosti je.

V boční stěně produktu je umístěno tlačítko pro vypínání a zapínání produktu, další ovládací prvky je možné vidět uprostřed látkového pruhu v těsném okolí nápisu Benq. Šestice tlačítek je kruhově rozmístěna kolem loga, přičemž tvoří uzavřený prstenec. Ovládání produktu nepatří na trhu k nejpohodlnějším, tlačítka se začínajícímu uživateli pletou, neboť jejich grafické označení je nevýrazné. Nicméně po chvíli cviku může uživatel ovládacímu systému přijít i na chuť. Menu je graficky velmi pěkné, dobře barevně ztvárněné, a pokud si zvyknete na neobvyklá tlačítka v kruhu, lze poměrně pohodlně nastavovat všechny standardní parametry. Zrychlené volby navíc dokáží okamžitě vyvolat jednotlivé panely pro regulaci hlasitosti, jasu, kontrastu a rovněž nastavení pracovního režimu (šablony). Na výběr jsou čtyři a zahrnují mód Standard, Movie1, Movie2 a Photo. Poslední rychlou volbou může uživatel aktivovat automatické seřízení obrazu, tzv. iKey. Služba je dostupná pouze při analogovém (VGA) propojení s PC, pro digitální signál není potřebná.

Kvalita obrazu je na dobré úrovni. Při praktických testech jsme nezaznamenali žádné nedostatky. Pozorovací úhel je 170/170 stupňů, kontrast 600 : 1 a jas 250 cd/m2. Mírně delší je doba odezvy 25 ms (15 ms + 10 ms).

LCD monitor Benq FP785

Cena vč. DPH: 15 001 Kč

K testu zapůjčila firma: Benq, http://www.benq.cz

§§§§§


Nové, rychlé, 64bitové

Petr Matuška

C05P0161

Společnost Intel po delší době uvedla na trh nové procesory, určené pro stolní počítače a výkonné pracovní stanice. Tentokrát to ovšem nejsou jen tak ledajaké novinky, tedy zvýšení frekvence, jak bývá obvyklé. Pět nových procesorů patřících do rodiny Pentií 4 je založeno na zcela novém jádru pojmenovaném Prescott 2M. Stejně jako jeho předchůdce  Prescott - jsou i nové procesory vyráběny 90nm technologií, jádra jsou při výrobě umístěna na 300mm wafer. Jak je již patrno z kódového názvu jádra, hlavní změnou oproti starším verzím je zdvojnásobená velikost paměti cache druhé úrovně L2, z jednoho megabajtu na rovné dva. K navýšení velikosti dospěla i datová část cache první úrovně L1, a to z 8 kB na 16 kB. Navýšení paměti cache druhé úrovně má za následek zvýšení výkonu v aplikacích pouze tehdy, pokud se program nespokojí s jedním MB v původním jádru Prescott a data musí často vyžadovat přímo z operační paměti. Tak je ovšem pomalejší než L2 cache, a proto je zde znatelný pokles výkonu. Na druhou stranu aplikace, které nevyužijí více než 1 MB L2 cache, mohou běžet na nových procesorech o něco pomaleji díky zvýšené přístupové době k celé paměti L2 cache. Toto navýšení ovšem není nijak dramatické, ale v jistých situacích se může projevit. Na svědomí ho má zvětšení plochy celého jádra právě o onen 1 MB cache, který je integrován přímo v jádře. To se rozrostlo z původních 122 mm u jádra Prescott na 135 mm u nového Prescott 2M.

Taktéž se rozrostl počet tranzistorů - na hodnotu blížící se 169 milionům, což je zvětšení o zhruba 35 procent. S nárůstem počtu tranzistorů se automaticky zvyšuje i vyprodukované odpadní teplo. Hodnota příkonu, udávaná u nových Pentií, činí v režimu Idle rovných 115 W, což je na jednu stranu méně než u procesorů s staršími jádry, ovšem daleko více než udávaná hodnota u konkurenčního procesoru AMD Athlon 64, vyrobeném 90nm technologií - zde se uvádí hodnota příkonu 85 W. K řešení problému s vysokým odpadním teplem se ovšem Intel postavil tváří v tvář a představil druhou zásadní novinku - systém šetřící energii v době, kdy není procesor maximálně zatížen, známý z mobilních procesorů Pentium M. Technologie má název Intel Enhanced SpeedStep Technology a označuje se zkratkou EIST. Jde o jakousi obdobu technologie Cool\n\Quiet společnosti AMD. Zásadním rozdílem je ovšem minimální frekvence, na níž se procesor zpomalí. U Pentia 4 s jádrem Prescott 2M je to 2 800 MHz, zatímco u procesorů AMD Athlon 64 je to 800 MHz. Z toho pramení fakt, že využít EIST budou moci pouze procesory, které mají násobitel vyšší než 14. Další vlastnosti procesorů již byly použity, neškodí si je ovšem připomenout: podpora Execute Disable Bit zajišťující ochranu před některými nebezpečnými kódy, využívajícími kupříkladu přetečení bufferu. Ani rozšíření o možnost zpracovávat 64bitový kód není novinkou, ale jsou to první procesory, s nimiž bude společnost Intel masově propagovat podporu zpracování nejen standardního 32bitového kódu, ale i rozšíření na 64 bitů. Intel tuto technologii označuje jako EM64T a znamená to Intel Extended Memory 64 Technology. Podle prohlášení Intelu by měla být tato technologie plně kompatibilní s konkurenční AMD64. A to i přes to, že ještě před několika lety se Intel od možnosti spojit 32a 64bitový svět stejně, jako to provedla firma AMD se svými procesory AMD Athlon 64, odklonil. Výhody 64bitových instrukcí se masově projeví až s nástupem operačního systému od společnosti Microsoft, který bude vybaven právě podporou 64bitových instrukcí. Ovšem v současné době mohou uživatelé využít podporu nové instrukční sady v některých distribucích operačního systému Linux. Nechybějí ovšem ani ostatní technologie, s nimiž jsme se již setkat mohli: HyperThreading, Thermal Monitor 2, Enhanced Halt State a jiné. Jaké přesně představil Intel modely? Procesory Intel Pentium 4 s jádrem Prescott 2M, označené řadou 6x0, odstupňované podle dosažených frekvencí od 3 GHz a stupňující se po 200 MHz, byly představeny čtyři. Všechny nové procesory řady 6x0 pracují s Front Side Bus o frekvenci 800 MHz a jejich cena je zhruba o 1 200 Kč vyšší než u procesorů se starým jádrem a stejnou frekvencí. Pátá novinka společnosti Intel - procesor Intel Pentium 4 3,73 GHz XE - míří jako nástupce vlajkové lodi Pentim 4 3,46 GHz XE nejvýše. Procesor je opět postaven na jádře Prescott 2M, rozdíl spočívá v rychlejší použité FSB, která se drží tradice nových XE procesorů a tiká na 1 066 MHz. Díky vyšší FSB a následně nízkému násobiteli ovšem zde není přítomen systém EIST pro úsporu energie a snížení ztrátového tepelného výkonu. Z hlediska výkonu je přínos nových procesorů rozporuplný: prvním hlediskem je přírůstek výkonu díky zvětšení L2 cache, ovšem za cenu zvýšení přístupové doby k ní. Nárůst výkonu může u aplikací, využívajících zvětšenou cache, dosáhnout desítek procent, zvláště v kombinaci s jinými programy spuštěnými na pozadí a využívajícími HyperThreading. Mezi tyto aplikace patří zejména programy pracující s videem, převodem audia a obecně s multimédii. Ovšem jsou tu i aplikace, například komprimace souborů či multimediální prohlížeče, ve kterých je nárůst výkonu oproti procesoru s jádrem Prescott se stejnou frekvencí téměř nulový. V moderních hrách je patrný nárůst výkonu mezi 4 až 8 procenty. Ovšem naprosto jiná dimenze se otvírá v použití procesoru v 64bitovém prostředí - zde však reálné měření výkonu není v současné době možné, proto si na konečný verdikt budeme muset počkat minimálně několik měsíců.

§§§§§


Samsonite po pouličním boji

Tomáš Jirásko, Jan Šplíchal, Kamil Pittner, Marek Dědič

C05P0163;C05P0164;C05P0165;C05P0166

Vzhled zajímavé transportní pomůcky za výlohou je jedna věc, ale její stav po měsících běžného života na cestách věc druhá. Rámcový přehled výdrže i řešení jednotlivých batohů na trhu jsme vám přinesli minulý rok v čísle 7/8.

Přestože doba, po kterou jsme tyto produkty testovali, byla pro odhalení jasných vad dostačující, přece jen je materiálová únava mnohem průkaznější v delším časovém úseku. Rozhodli jsme se proto čtveřici batohů Samsonite potrápit o něco déle a můžeme říci, že se staly po devíti měsících totálního "opotřebovávání" téměř součástí našeho těla.

Největší obavy z hlediska opotřebení jsme pravděpodobně měli u futurističtějšího batohu Samsonite Xylem Avior se zpevněnou konstrukcí a chráněnými rohy. Vnější látka je z velmi pevného nylonu, vnitřek z jemnějšího materiálu, ale stříbřitý vzhled působil velmi zranitelně. Batoh se však nad očekávání osvědčil - i po několika měsících je stále elegantní (drží tvar, dá se výborně čistit), vnější materiály prokázaly vysokou odolnost na otěr i zatržení a nejexponovanější místa spolehlivě kryjí ochranné prvky. Celý obvod batohu lemuje pevný plastový pásek, který zachytí ty nejtvrdší rány, což je zvláště důležité na spodní straně a v rozích. Plastové rohy drží tvar zpevněného víka i zadní části s kapsou na notebook. Osvědčily se také gumou podložené popruhy, které se ani netrhají, ani nekloužou z ramene. V praxi zazářila zádová kapsa, která přímo vybízí k rychlému vyndávání a ukládání mobilu či PDA a přitom je dobře chráněna proti nenechavcům.

Samsonite Sahora ICT Saho Large (vítěz testu 7/8 2004) přežil několikaměsíční testování rovněž relativně dobře, jedinou vážnější újmu utrpěl na letišti, kde se uštíplo ouško zámečku zipu. Dodnes si klademe otázku, jak se to zaměstnancům největšího německého letiště podařilo, když ani se štípačkami to není jednoduchá práce. Uvnitř ani vně batohu nejsou z materiálového hlediska jinak patrné žádné znaky opotřebení. Jedinou vážnější designovou slabinou se stala přední kapsa s poutkem na klíče a pouzdry na mobilní telefon, tužky a doklady či peněženku. Přístup do ní je díky relativně tvrdému skeletu zavazadla obtížnější, což vede k tomu, že prostor není příliš využíván. Starosti jsme měli o pokrytí zad, kde byl použit jiný materiál než na zbytku batohu, ale žádné známky opotřebení se neobjevily - batoh navíc neklouzal, ale pevně seděl na zádech. Pochvalu zaslouží střízlivý a moderní design i barevné provedení. Vnitřní prostor je dobře členěn, vyveden je v kombinaci šedé a černé barvy. Uchycení notebooku je pevné, pokud ovšem máte subnotebook, může vám uvnitř trošku plavat. Potvrdili jsme i výbornou ergonomii - díky tvrdému skeletu batoh nikde netlačí.

Mezi čtveřicí popisovaných modelů je Trackers Download zlatou střední cestou z hlediska ceny i užitných vlastností. Odolnost materiálu a jeho kvalita je podobná jako u zbývajících batohů Samsonite. Po dlouhodobém užívání není ani v oblasti zad či popruhů patrnější otlak, pouze gumová ochrana rohů dna batohu jeví lehký otěr. Po devíti měsících zůstává uživateli v podstatě tentýž batoh, jaký si zakoupil. Vnitřní rozdělení je vhodné především pro mobilní kancelář, jako víceúčelový batoh jej nelze v žádném případě doporučit. Pevná konstrukce znepříjemní nošení batohu pouze na jednom rameni. Notebooky jsou ovšem díky tomu uvnitř batohu pevně fixovány, a to i včetně subnotebooků.

Samsonite Saho Basic nabízí vnitřní prostor rozdělený do tří kapes, přičemž veškeré segmenty jsou přístupné přes jediné zdrhovadlo. Prostřední kapsa je po obou stranách vyztužena, a proto je vhodná pro laptop. Fixační páska u tohoto středního prostoru navíc umožňuje pevné uchycení přístroje. Při častém či delším nošení batohu uvítáte dostatečně široké pásy a vyztužený nosný systém, který působí pevně proti bedrům. Horší je to již s přístupem do menší přední kapsy. Zde i při plném otevření zůstává přístup úzký a problém působí pouhé vsunutí ruky. Kladně lze hodnotit zejména pevnost přední části batohu, která opravdu dobře ochrání veškeré věci uvnitř. Rohy jsou vyrobeny z laminovaného polyesteru. Koupě tohoto výrobku je dobrou volbou pro ty, kteří hledají vhodný batoh pro dokumenty a laptop. Pokud byste však chtěli vyrazit např. do posilovny či na halový fotbal, vyberte si batoh s pružnou přední stěnou, která zvýší prostorovou variabilitu. Tento model utržil menší újmu na zdraví, a to při stejném letu jako Sahora Large. Na rozdíl od něj došlo k natržení vnější krycí látky.

Samsonite během devíti měsíců celkově potvrdil všeobecnou kvalitu svých výrobků i dobrý výběr materiálů, z nichž jsou batohy šity. Batohy výjimečně utržily drobné šrámy, ale zároveň maximálně chránily přenášený obsah tak, že nedošlo k jeho poškození. Svoji úlohu tedy zvládly na výbornou.

§§§§§


BTX místo ATX

Bernhard Haluschak

C05P0207

Delší dobu se hovoří o tom, že formát ATX bude nahrazen novým řešením.

Od začátku letošního roku je zřejmé, že tímto řešením bude formát BTX, který pro stolní počítače znamená změny v základních deskách, nových skříních i napájecích prvcích. Investice do rozšíření aktuálních PC mohou tedy vést do slepé uličky.

Specifikace Balanced Technology Extended (krycí jméno "Big Water") se zakládá na standardech, které mají v budoucnosti umožňovat efektivní rozvoj PC systémů. V nových formátech BTX jsou zohledněna hlavně termická zatížení, spotřeba elektrické energie, hladina hluku, elektromagnetická kompatibilita a umístění komponent. Standard BTX verze 1.0 byl schválen již v září 2003 a v první řadě se věnuje deskám pro stolní počítače a kompaktní systémy - je ale jako předloha vhodný i pro větší řešení. Při definici standardu kladli vývojáři důraz především na technologie jako PCI Express (viz PC WORLD 3/2005) a Serial-ATA.

Nový standard zpravidla znamená i změnu komponent a tím i nákladů. Při přechodu k typu BTX musí být vyměněno více komponent. Vedle základní desky potřebuje uživatel odpovídající skříň, napájecí prvky a vhodný chladicí systém procesoru. V tomto článku podrobně objasníme, jaké změny a inovace pro budoucí počítačové systémy nový typ BTX standard přinese.

Typ ATX

K dnes nejznámějším typům patří ATX standard (Advanced Technology Extended), který byl představen společností Intel v roce 1995. Byl speciálně vyvinut k tomu, aby zajistil dobré rozšíření a co nejkratší kabelové vedení k jednotce i k napájecímu prvku. Navíc ventilace napájecích prvků a jejich uspořádání ve skříni přebírá důležitou chladicí funkci pro základní desky. Další výhodou bylo svedení všech důležitých externích rozhraní do zadní oblasti základní desky a zavedení 20pólového připojení, chráněného proti přepólování.

Specifikace ATX byly v roce 1999 zavedeny jako standard a aktuálně existují v revizi 2.2. Ta stanovuje všechny důležité normované parametry jako rozměry základních desek, uspořádání konektorů, patic, čipsetů a vrtů. Tomuto standardu podléhají také skříně a napájecí zdroje a jsou proto označeny stejným jménem. Vedle standardu či typu Fullsize ATX byly zavedeny i menší formáty. Následující tabulka poskytuje přehled o aktuálních typech ATX:

Typy LPX, NLX a ITX standard

Modifikaci typu ATX standard představují typy LPX a Mini LPX, přičemž název Low Profile Extended prozrazuje právě místo nasazení těchto specifikovaných základních desek. LPX je standard určený hlavně pro počítače s plochým tvarem skříně. Další karty se instalují vodorovně přes rozšiřující kartu v odpovídajícím slotu na desce. Nevýhodou je špatné odvádění tepla a nedostačující a omezená rozšiřitelnost těchto systémů. Díky NLX a Mini NLX má uživatel k dispozici dvě další varianty formátu LPX. Jsou ještě kompaktnější a oproti LPX nabízejí AGP slot. Vedle společnosti Intel představil vlastní specifikace pro základní PC desky i tchajwanský výrobce čipsetů VIA. Již roku 2001 zveřejnila VIA specifikaci ITX (215 x 191 mm) pro vysoké a kompaktní základní desky. Následují Mini ITX (170 x 170 mm) a koncem roku 2004 Nano ITX (120 x 120 mm). U obou posledních variant je procesor z nedostatku místa pro patici pevně přiletován k základní desce.

Podklady pro typ BTX standard

Elektrický příkon PC systémů neustále roste.

Vzhledem k teplu vznikajícímu ve skříni počítače, které způsobují tzv. horké body (součástky, které vytváří teplo) jako je CPU, čipset nebo grafická karta, je tento vývoj problematický. Typ BTX má v první řadě rychle a efektivně odvádět ve skříni vznikající teplo. Oproti typu ATX vyžaduje radikální změny v konstrukci a rozvržení desky.

Na základě následujících příkonů komponent PC systému navrhují vývojáři rozdílné typy BTX. K nejdůležitějším cílům konstrukce BTX patří nízká teplota systému i nepatrné zatížení hlukem při daných velikostech skříní.

Na základě těchto zadání koncipovalo sdružení Form-Factors (http://www.formfactors.org) rozdílné typy BTX jako Standard, Micro a Pico BTX. Aby se vesměs vyhovělo daným požadavkům, vyvinuli vývojáři pro typ BTX nový chladící koncept ve formě chladícího modulu. Inteligentní ventilační správa i vypracované rozdělení komponentů ve skříní se navíc stará o mírnou teplotu a nízkou hladinu hluku.

Chlazení BTX

Centrální prvek nového typu BTX Standard vytváří tzv. chladící modul. Byl koncipován tak, aby byly všechny součástky s kritickou teplotou chlazeny modulem. BTX Standard minimalizuje počet ventilátorů na dva, jeden pro chladící modul a jeden pro napájecí zdroj.

BTX specifikace uspořádá teplotně relevantní komponenty na základní desce tak, že proud vzduchu naráží na malý odpor. Jako aktivní chladicí element nasazuje typ BTX chladící modul. Skládá se z chladiče procesoru uspořádaného do kruhových destiček a axiálního ventilátoru a otvoru, který vede cíleně vzduch skříní. Tato konstrukce umožňuje přímé chlazení vnitřních komponent.

Na rozdíl od specifikace ATX předepisuje standard BTX, že osazená strana grafické karty PCI-Express leží přímo v proudu vzduchu chladícího modulu. Dodatečné aktivní chlazení grafického čipu by tak bylo zbytečné. V chladící oblasti modulu musí být i čipsety.

Výhodou chladícího modulu není pouze efektivní chladicí výkon, ale i nízká hladina hluku. O cirkulaci vzduchu v systému se v ideálním případě starají pouze dva speciální optimální ventilátory. Další ventilátory jako zdroje hluku odpadají.

Termální modul Pico v detailu

Varianty Pico a Micro nemají oproti standardnímu BTX chladícímu modulu žádné kruhové destičky, ale skládají se z 40 obdélníkových, 0,4 mm silných měděných chladících plechů na měděné desce. Hmotnost je omezena na maximálně 900 gramů. Technici sladili základní desku a výšku chladících destiček, aby dosáhli co nejlepšího odvádění tepla. Chladící koncept je sice velice efektivní, díky použitému materiálu se však objevují vysoké náklady a roste hmotnost.

Vedle chladiče je centrálním prvkem Pico BTX chladícího modulu speciálně konstruovaný ventilátor. Spolu s ventilátorem skříně vytváří optimální proud vzduchu pro chlazení komponent, navíc za nepatrných ztrát díky odporu proudění vzduchu. Těsnění čela skříně zabraňuje nežádoucímu nasátí teplého vnitřního vzduchu. Navíc rozdělovač nevede proud vzduchu pouze přes chladič, ale i pod ním k regulátoru napětí a na spodní stranu základní desky.

Rozdělovač vzduchu byl vyvinut speciálně pro menší variantu chladícího modulu typu II a rovněž - ačkoliv ne nezbytně - byl převzat z typu I. Tato konstrukce při redukované přední ploše typu II vede méně vzduchu na regulátor napětí a na spodní stranu základní desky. Z toho plyne lepší výkon chlazení modulu, protože se zvyšuje proud vzduchu přes vrchní chladič.

Rozdělení teploty

Pico BTX bude v budoucnu představovat nejmenší typ pro PC. Je specifikován objemem šest až deset litrů. Intel předvedl právě na formátu PICO na Intel Developer Forum 2004 chladící a akustické vlastnosti tohoto nového systému. Pokud vycházíme z maximálního příkonu referenčního systému celkem 226 W, vypadá rozdělení teploty v systému Pico BTX jako na obrázku číslo 9.

Nejvyšší příkon až do 115 W spotřebuje procesor. S 38 W celkového příkonu se spokojí regulátory napětí. Integrovaná grafika a paměť spotřebují 18, resp. 14 W. Jak ukazuje příjem tepla desky Pico BTX, odráží se vysoké příkony v horkých bodech. Současně příjem objasňuje, že chladící modul disponuje dostatečným chladícím výkonem, aby účinně chránil komponenty před příliš vysokými teplotami při okolní teplotě 35 stupňů Celsia. Obrázek oběhu vzduchu v systému Pico BTX dokládá, že teplotně kritické komponenty jako CPU chladič, MCH nebo instalovaná grafická karta PCI-Express jsou nevyhnutelně obtékány nejvyšší rychlostí proudu vzduchu. V těchto oblastech je tedy chlazení optimální. I úloha filtru napájecího prvku jakožto odsávacího ventilátoru pro proud vzduchu uvnitř systému je zřejmá. Navíc pohyby vzduchu ukazují, že paměť leží v oblasti proudění obou ventilátorů a tím je rovněž ochlazována.

Akustika BTX

Podle platných předpisů o rozvržení pracoviště nesmí při převážně intelektuální činnosti hladina hluku přesáhnout 55 dB (A). U jednodušších nebo převážně mechanických kancelářských prací je to 70 dB (A). Zde by měla všechna kancelářská technika jako počítač a tiskárna pracovat nehlučně. Proto se vývojáři typu BTX zabývali také kritériem akustiky. Podle společnosti Intel dosahuje referenční konstrukce typu BTX v běhu na prázdno maximální hladiny zvuku 34 dB (A). Hlavními zdroji hluku přitom je ventilátor chladícího modulu, zásobování proudem vzduchu a také pevný disk.

Aby mohla být v systému BTX regulována teplota, má ventilátor chladícího modulu dva kontrolní vstupy. První obsahuje data z teplotního senzoru na chladícím modulu. Druhý je připojen na power management kontroléru. Ten reguluje napětí ventilátoru modulu a tím i počet otáček a tedy i výkon chlazení. Důležité informace ke kontroléru přenáší teplotní senzor na systému základní desky a termální dioda v procesoru.

Ventilátor napájení navíc disponuje nezávislým řízením otáček. To je závislé na dodávaném proudu napájecího prvku pro připojené komponenty a na vnitřní teplotě. Počet otáček ventilátoru je řízen tak, že je zaručeno optimální chlazení při minimální hladině hluku.

Formát BTX

BTX nabízí hned tři řešení: standardní typ BTX, Micro BTX a Pico BTX. Důležitým aspektem při vývoji bylo, že konstrukce desky bude vycházet ze stejného základu. Proto je hloubka u všech formátů 266,7 mm, mění se pouze šířka desek. To sníží při skládání různých typů náklady. Výrobce počítače může použít stejné komponenty (třeba disketové jednotky, napájecí zdroje a chladící moduly) v odpovídajících odlišných BTX skříních. Následující obrázky zobrazují tři specifické typy základních desek BTX a jejich příkladný systém rozvržení.

Pro typ Pico BTX existují referenční konstrukce. Představují, jak jsou v takovém systému seřazeny komponenty.

Standard BTX také exaktně stanoví maximálně přípustnou výšku. Aby zůstal co nejvíce flexibilní, stanoví specifikace s označením Typ 1 a Typ 2 dvě rozdílné výšky. Ty se vztahují na použitý chladící modul, který nepřímo určuje maximální výšku skříně. Typ 1 požaduje výšku 86 mm, mohou být tedy použity karty s běžnou konstrukční výškou. U typu 2 s maximální přípustnou výškou

60,6 mm mají v odpovídajících systémech dostatek místa už pouze Low-Profile karty. Ostatně rozšiřující karta umožňuje i v takových počítačích (tedy v těch s o 90 stupňů nakloněnými sloty) instalaci vysokých karet.

BTX napájecí zdroj

Současně s novým typem BTX definovali vývojáři odpovídající napájecí modul. Organizace Form Factor (http://www.formfactors.org/) přijala v listopadu 2003 specifikaci 1.0 pod jménem Compact Form Factor (CFX12V). Ta podorbně popisuje předpoklady pro bezchybné zásobování systému Balanced Technology Extended napětím ve velkých skříních o velikosti 10 až 15 litrů.

Ve srovnání s původním ATX se napájecí zdroj CFX12V liší v konektorovém vybavení. Konektor chráněný proti přepólování má místo současných 20 nyní 24 připojení. Aby mohl být pokryt vysoký příkon karty PCI-Express (až 75 W), má CFX12V po jednom přídavném 12V, 5V, 3,3V a jednom zemnícím vodiči. Kromě toho disponuje napájecí modul sériovým konektorem ATA.

Maximální přípustný příkon činí podle specifikace 275 W. Ale specifikace CFX12V přenechává explicitně vývojářům, aby vyvinuli i napájecí zdroje s vyšším příkonem, určené pro skříně s velkým objemem.

BTX skříně

Typ BTX požaduje od výrobců skříní změnu ve způsobu myšlení. Pokud měli u skříní ATX ještě relativně dostatek volnosti pro originální konstrukci, musí se nyní podrobit předepsaným omezením specifikace BTX. Uspořádání chlazení a systémových komponent je totiž pro optimální výkon chlazení i počítače rozhodující.

Uvedením standardu BTX se skříně ATX stávají zastaralými. Aby bylo zajištěno optimální chlazení komponent v systému, musí skříň splňovat specifikace BTX. Nezměnil se pouze vnitřek skříně BTX, ale i čelo a zadní připojovací lišta, která již neodpovídá tradičnímu standardu ATX.

Závěr

Typ BTX nabízí oproti ATX rozhodující výhody. Díky nově vyvinutému chlazení má k dispozici jednotný chladící systém pro CPU a čipset, který poskytuje dostatečný vývojový potenciál pro budoucí komponenty s vyšším příkonem. BTX specifikace zohledňují: vznik tepla u velmi výkonných grafických karet PCI-Express. BTX se snaží regulovat nejen vznik tepla v počítačovém systému, ale současně se snaží co nejvíce redukovat i hlasitost. Problém řeší chladící modul, který vytváří obrácený proud vzduchu a chladí v počítačovém systému horká místa. Pro regulaci teploty systému je totiž podstatný pouze centrální, hlasitost redukující ventilátor. Další hlučné ventilátory jsou zbytečné. Přizpůsobivá konstrukce standardu BTX přináší další výhody obzvláště výrobcům počítačů. Umožňuje podle situace na trhu reagovat efektivně s ohledem na čas a peníze, například pokud je poptávka po Micro BTX místo Standard BTX. Uvedením standardu BTX jsou potřebné nové komponenty systému - základní deska, napájecí zdroj, skříň a odpovídající chladící modul. Dosavadní ATX prvky již nebudou použitelné. S malým počtem komponent BTX jsou v zaváděcí fázi spojeny vysoké náklady, pozdější masová výroba komponent a počítačů však srazí ceny na obvyklou hladinu. BTX se měl na trhu objevit již v polovině roku 2004, ale první skutečné počítače jsou představovány až nyní.

§§§§§


BTX v praxi

Petr Matuška

C05P0162

Využití formátu BTX nepřináší pouze samé výhody v podobě zlepšeného průchodu vzduchu a následného chlazení celého systému, včetně komponent umístěných uvnitř počítačové skříně. Prvním problémem může být použití nevhodného procesoru Intel Pentium 4. Přímo se nabízí využít nový stepping jádra, celá řada je označovaná dovětkem J. Tyto procesory totiž vyzařují daleko méně ztrátového tepla než jejich předchůdci. K testům jsme využili dva na první pohled identické procesory Intel Pentium 4 540 - první se starším steppingem E0, druhý novější s označením 540J. Oba procesory mají 1 MB cache, postaveny jsou na jádře Prescott a oba pracují na frekvenci 3 200 MHz. Pro uživatele je ovšem zásadní rozdíl v tom, že první z nich má vyšší vyzařování zbytkového tepla a tudíž pro použití v BTX není zcela vhodný. Při plném zatížení se totiž teplota procesoru vyšplhala až k hranici 75 stupňů Celsia. S tímto problémem se sice BTX dokázalo poprat, ovšem za cenu znatelného zvýšení teploty ostatních komponent, umístěných uvnitř počítačové skříně. Zvláště citelně je tento fakt znát na teplotě externí grafické karty, na níž přímo proudí vývod z masivního chladiče procesoru. V klidu pak měla teplota tohoto procesor tendenci pohybovat se na rozhraní 60 stupňů Celsia. Oproti tomu teplota nové verze procesoru se v klidu pohybovala na hranici 49 stupňů Celsia, při maximálním dlouhodobém zatížení procesoru pak stoupla nad 65 stupňů. Toto ovšem nejsou věci, které by uživatele bezprostředně zajímaly, pro něho je důležitá hodnota hluku, který produkuje chladič procesoru. Při použití vhodného procesoru je celý počítačový komplet slyšet jen při dlouhodobém zatížení procesoru, například při hraní 3D hry, a to ještě v rozumných mezích. V běžných podmínkách kancelářské práce je systém poměrně tichý, neboť chladič pracuje velmi dobře a větrák nezvýší rychlost nad 1 500 otáček/min. Před nákupem BTX sestavy proto doporučujeme důsledně zkontrolovat procesor, který hodláte osadit. Opatrnost je na místě do doby, než z trhu zcela vymizí starší verze Pentia 4.

§§§§§

$$$$$


Knihy


Umění programování v UNIXu

Patrik Malina

C05P0192

Ne že by na trhu bylo málo knih o programování. Vyberte si téměř jakýkoliv programovací jazyk, vyvíjejte v Linuxu či pro Windows, buďte pravými drtiči kódu či analytiky objektových návrhů: vždy seženete pro svůj obor řadu knih. Přestože publikací je k dispozici celá řada, představíme vám zde kousek, jemuž se máloco vyrovná.

Na první pohled ortodoxně pojmenované dílko skrývá obsah, jaký byste možná vůbec nečekali. Přestože autor mluví o programování, mnoho zdrojových kódů zde nehledejte. Příznivce klasických učebnic zřejmě překvapí, že poměrně obsáhlý text je určen především ke čtení! Pokud zde totiž Raymond mluví o umění programovat, pojednává celou záležitost poněkud filozoficky. Snaží se čtenáři předat cosi koncepčního, co ovlivnilo celý zhruba třicetiletý vývoj rodiny operačních systémů unixového typu, a navíc se pokouší objasnit, že právě myšlenková konzistence v základních otázkách vedla jak k úspěchu UNIXů, tak třeba obecně "hnutí" open source.

Celé pojednání je rozděleno do čtyř základních částí, jež zhruba sledují i určité vývojové fáze při tvorbě aplikací. První kapitoly jsou zaměřeny na základní rysy unixových platforem, srovnání jejich architektury s jinými systémy z hlediska vývojáře a také na řadu klíčových historických etap, jež ovlivnily podobu dnešního softwaru. Část druhá nazvaná Návrh již pojednává o konkrétnějších požadavcích na vývoj aplikací, takže zde najdeme "vysvětlení" pojmů jako modularita či transparentnost, ale též zmínky o rozhraní aplikací či optimalizaci. Možná nejblíže klasickým knihám o programování je třetí oddíl, pojednávající o implementaci, kde objevíte diskusi o vhodnosti různých jazyků a třeba též další použitelnost kódu. Pravým opakem je pak část čtvrtá, nazvaná Komunita, podávající různá vysvětlení k vývoji standardů a třeba dokumentování kódu.

Raymondova kniha je geniální čtení pro každého, kdo může věnovat čas něčemu jinému než psaní samotného kódu. Může být obrovskou inspirací nejen pro programátory v UNIXu a v každém případě je její přečtení skutečným estetickým zážitkem!

Autor: Eric S. Raymond

Vydavatelství: Computer Press,Brno, 2004

Počet stran: 509 stran

Doporučená cena: 590 Kč

§§§§§


S počítačem do Evropy

Patrik Malina

Ačkoliv v případě výuky běžné počítačové gramotnosti bývá zvykem v titulech knih nalézat lákavé slogany, odvozené od názvů různých softwarových balíků, zde autoři vsadili na jinou kartu. Bezesporu proto, že výuka ve zde předkládané knize striktně sleduje koncepci certifikaci ECDL, tedy i u nás již dobře známého evropského počítačového "řidičáku". Právě proto, že se jedná o výuku základních počítačových znalostí pro široký "dělný lid", jsou některé skutečnosti přinejmenším na pováženou. Ale postupujme po pořádku.

Publikace je v zásadě učebnicí základních postupů při práci s počítačem standardu PC, takže nosným obsahem je podrobný výklad ovládání graficky orientovaného uživatelského rozhraní operačního systému, seznámení s internetovými službami a samozřejmě základy práce s běžnými kancelářskými nástroji. V úvodu narazíte na propagační pojednání o ECDL, kde je též zmíněno testování a další procesní záležitosti.

Samotná výuková část je po stránce rozvržení striktně předurčena směrnicemi ECDL, takže autoři tolik invence projevit nemohli. Základní látka o textovém editoru, tabulkovém kalkulátoru,

e-mailovém programu či práci s operačním systémem a internetem (celkem 7 modulů, věnovaných i databázím atd.) je zde pojednána na zcela začátečnické úrovni, bez předpokladu dřívějších znalostí. Většinou je výklad pro začátečníky přiměřený, občas bude klást nároky vyšší, avšak při důkladném studiu včetně experimentování má zájemce dobrou šanci látku zvládnout. Právě proto, že jde o studijní materiál pro začátečníky, je nanejvýš alarmující jiná skutečnost. Tvůrci jakoby chtěli cíleně a nekompromisně čtenářům naznačit, že svět práce s PC je zároveň světem firmy Microsoft. Textový editor je totéž co Word, operační systém totéž co Windows... Při penetraci Windows by se to dalo ještě jakž takž pochopit, ale neexistují snad jiné kancelářské aplikace? Proč učebnice základů práce s PC nutí takto militantně zájemce pracovat s produkty MS Office? Je to obzvláště smutné, když si uvědomíte, že dříve vydané konkurenční výukové produkty, včetně multimediálních, byly důsledně pluralitní a směrnice ECDL i testovací centra umí prověřit i znalosti na jiných kancelářských aplikacích! Zkrátka, toto je šokující a strašidelné!

Autor: kolektiv

Vydavatelství: Computer Press,Brno, 2004

Počet stran: 152 stran A4

Doporučená cena: 229 Kč

§§§§§


Konfigurace směrovačů Cisco

Patrik Malina

Spolu s pronikáním propracované výukové strategie společnosti Cisco do tuzemského prostředí, jež se mimo jiné projevuje úspěchy projektu CCNA, se v českých překladech na trh rovněž dostaly první oficiální učebnice nakladatelství Cisco Press. Vedle několika obecně síťových pojednání je k dispozici rovněž tato specializovaná učebnice, zaměřená na klíčovou produktovou řadu.

Nejen z názvu, ale i z každého nahlédnutí je zřejmé, že kniha je monografií každým coulem. Byla vytvořena jako obsáhlý referenční materiál, jenž má posloužit jak studentům, tak stávajícím uživatelům při práci s natolik komplikovaným zařízením, jakým router bezesporu je. Se základními znalostmi síťových technologií se zde nikdo nezdržuje, proto má publikace jednoznačně smysl jen v rukou připravených zájemců. Od počátku se autoři vrhají na konkrétní kroky praktické implementace a zprovoznění dostupných funkcí prostřednictvím uživatelského rozhraní.

Veškerá látka je rozdělena do šesti základních oddílů. V první části jsou popsány základy práce s rozhraním, logika ovládání a především základní kámen - konfigurace síťových rozhraní. Přes druhý oddíl, věnovaný možnostem druhé vrstvy OSI modelu, se dostáváme k zásadní problematice, kterou je konfigurace síťových protokolů. Těžištěm jsou pochopitelně IP sítě, ale nejsou opomenuty ani další možnosti jako IPX či AppleTalk. Čtvrtá část pojednává o možnostech zajištění kvality služeb, pátý blok je pak zaměřen na internetovou telefonii a hlasové služby vůbec. Naprosto nezbytnou je pak část poslední, pojednávající o zabezpečení: témata jako ochrana před DoS útoky, VPN či AAA jsou dnes naprostou nezbytností. Samostatná kapitola je též věnována specifickým přístupovým seznamům a jejich tvorbě.

Kniha bude asi mnohým připadat poměrně suchopárná, což v případě monografie tohoto typu snad ani nemůže dopadnout jinak. Autoři se od striktních výčtů a příkladů odchylují k popisum a výkladu jen v místech, kde je to pro udržení souvislostí nezbytně nutné. Celá publikace je součástí rozsáhlé mozaiky, bez dalších dílů se tedy neobejdete.

Autor: David Hucaby,Steve McQuerry

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 632

Doporučená cena: 890 Kč

§§§§§


Výkonnostní testování webových aplikací .NET

Patrik Malina

Protože platforma MS.NET již představuje dostatečně zavedenou technologii, prokazující svou sílu, nalezneme na trhu řadu publikací, včetně těch, jež pojednávají o tvorbě webových aplikací. Předkládaný titul se však problematikou řešení ASP.NET zabývá z poněkud jiného pohledu, než bývá běžně k vidění.

Možná trochu překvapivě je celý svazek zaměřen na jediný aspekt vývoje úspěšných webových aplikací, a to na testování výkonu. Pochází z dílny týmu autorů, kteří se touto problematikou zabývají přímo u zdroje - ve společnosti Microsoft, a proto je zde dobrý předpoklad, že mají k důležitým informacím velmi blízko a dokáží se samotné platformě MS.NET podívat na zoubek.

Výklad samozřejmě není určen začátečníkům, základy zde popisovány nejsou a navíc je třeba říci, že k použití takovéto knihy je třeba vyčkat na ten správný okamžik. Tvůrci pojednali problematiku velice důkladně. Na začátku odkazují na principy fungování běhového prostředí a stanovují kritéria hodnocení, poté představují použité nástroje, jež naleznete jak přímo v operačním systému, tak v balíku Visual Studio.NET. Samotné testování aplikací je rozděleno na části podle spolupracujících "vrstev": základem je dostupnost samotných síťových cest, dále se zaměříte na webové rozhraní, následuje pokročilá analýza běhového prostředí .NET a CLR a nechybí ani problematika přístupu do databáze a ladění SQL dotazů či indexování.

Celá látka je vyložena přehledně a účelně, knížka je ideální pro praktické využití. Samozřejmostí jsou četné ukázky z ladících rozhraní, výpisy řady testovacích skriptů a neocenitelnou pomůckou jsou rovněž referenční tabulky či ukázky výpočtů a kvalifikovaných odhadů. Cenné je, že látka vychází z praktických, realizovaných projektů a naznačené postupy nejsou planými konstrukcemi.

Pokud jste sami programátoři webových aplikací, možná budete příjemně překvapeni, jak může být kniha přínosná: naleznete v ní řadu tipů a návodů, nad nimiž jste při snaze prověřit svou práci již určitě alespoň začali přemýšlet, ale možná jste nevěděli, za který konec to vzít.

Autor: Microsoft ACE Team

Vydavatelství: Grada Publishing,Praha, 2004

Počet stran: 251

Doporučená cena: 299 Kč

§§§§§


phpMyAdmin - Efektivní správa MySQL

Patrik Malina

Možná to vypadá jako cosi nepatřičného, když se v ediční řadě Encyklopedie webdesignera objeví příručka, zaměřená na správu databáze, práci s tabulkami a konzolu jazyka SQL. Zdání klame, doba pokročila a základní ovládání datového "back-endu" je dnes pro návrháře stránek téměř nezbytností. Volba MySQL pak může být logickým vyústěním samostudia a základního experimentování.

Kniha, kterou vám předkládáme, není učebnicí psaní dynamických webových stránek ani obsáhlejším pojednáním o SQL technologiích. Jde skutečně o specializovanou výukovou příručku práce s graficky orientovaným administrátorským rozhraním "pomocné" databáze MySQL a autor logicky sáhl po vhodné aplikaci, jež patří mezi nejpopulárnější a dobře zastane svou práci. Všem tvůrcům webů se tak dostává do ruky vhodné úvodní pojednání o jednom ze způsobů, jak přehledně spravovat data pro vyvíjené dynamické stránky. Svazek představuje v podstatě kompletní přehled možností zvoleného nástroje, od instalace po zasílání chyb vývojářům samotného open source projektu. S mírnou nadsázkou lze říci, že se jedná o grafického průvodce: bohatství obrazové dokumentace a přístup autora umožnil vyniknout výhodám výukové metody "krok za krokem", použité v patřičně pokročilé formě, jak se přece jen na vývojáře patří. Rozhraní phpMyAdmin je vyloženo a popsáno do detailů, včetně příkladů jednotlivých postupů, takže nezbývá než vytvořit databázi či tabulku, přidat nebo upravit data, zkusit vyhledávání a začít nesměle zasílat SQL dotazy. Autor látku rozvrhl do celkem 19 kapitol, zmiňuje také export a import dat z jiných struktur, administraci samotného SQL serveru na globální úrovni či třeba použití znakových sad.

Výklad látky je poměrně přehledný, jasný a přesný. Nakladatel dílko důkladně přizpůsobil, takže nebyl proveden jen překlad, ale též převod obrazové dokumentace pomocí víceméně lokalizované verze samotného phpMyAdmin, což začínajícím uživatelům opravdu může pomoci, neboť česká varianta je běžně k dispozici. Jinou takto úzce zaměřenou monografii asi budete na našem trhu hledat těžko.

Autor: Marc DeLisle

Vydavatelství: Zoner Press, Brno, 2004

Počet stran: 264

Doporučená cena: 230 Kč

§§§§§


Digitální fotografie - Prohlížení, úpravy, tisk

Patrik Malina

Mohutný rozmach digitální fotografie s sebou v oblasti knižní produkce přinesl, jak už to u velmi oblíbených témat bývá, jak knihy nesmírně obsáhlé a fundované, tak "rychlokuchařky" či přehledy "nejdůležitějších postupů" s diskutabilní informační hodnotou a ne zcela jasnou koncepcí. Bohužel, tato představovaná kniha spíše patří k druhému zmiňovanému konci spektra, ačkoliv obsahuje řadu inspirujících ukázek.

Po prostudování příručky se jako nejvhodnější výstižné označení nabízí obligátní "co dům dal". Již poněkud nic neříkající podtitulek dává tušit, že by měl alibisticky zastřešit cokoliv, co se do textu vejde - koneckonců, co jiného než prohlížení, úpravu a tisk byste s digitální fotografií chtěli dělat? Teprve soustavnějším zkoumáním zjistíte, že autor nás asi ze všeho nejvíce chtěl seznámit s šíří dostupného softwaru pro práci s obrazovým materiálem a naznačit, že ten či onen program je pro určité operace vhodnější.

Členění textu do kapitol bohužel vypovídá o chatrnější celkové koncepci. Knize chybí hlavní nit: chvíli prohlížíme a organizujeme fotografie, pak se monograficky věnujeme jednomu nástroji, posléze opět skáčeme od kapitol zaměřených na určité postupy k odstavcům věnovaných jiným programům z bohaté sbírky, kterou mimochodem najdete na přiloženém CD. Kdyby už ničím jiným, zvolená "koncepce" se bezesporu vyznačuje praktickou nemožností cokoliv zpětně dohledat.

Přitom je velká škoda, že si autor vše lépe nerozmyslel (či editor více nepřitlačil "na pilu"). Sto stran kvalitního papíru přináší řadu pěkných fotografických ukázek, konkrétních postupů na přiměřeně zvoleném materiálu či zajímavých srovnání. Důkladným pročtením si ověříte, že tvůrce nevaří z vody, ale celkového pocitu jakési chaotičnosti celku se nemůžete zbavit. Většinou nezbývá, než chápat jednotlivé odstavce jako samostatné tipy a triky pro dosažení určitých výsledků.

Kdyby byl dobrý obrazový materiál důkladně strukturován a pojednán písmem menším, než je to zvolené jako ze slabikáře, třeba na zhruba dvojnásobném počtu stran, jednalo by se o skvělou knihu.

Autor: Tomáš Tůma

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 111

Doporučená cena: 269 Kč

§§§§§


04/2006

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Borland

Společnost oznámila dostupnost řešení řízení a dozorování v IT (IT Management & Governance), které má za úkol pomoci organizacím sladit podnikatelské aktivity, zvýšit dohled a možnosti řízení IT projektů a investic do nich, zlepšit jejich provádění prostřednictvím lepšího využití zdrojů a zajistit shodu se všemi normami. Celé řešení sestává z řady školení, zvyšování kvalifikace a konzultací v oblasti vylepšování procesů a z nové verze nástroje Borland Tempo. Ten představuje integrovanou webovou technologickou sadu s novým řídícím panelem a s mnoha rozšířeními vlastností v oblasti řízení projektů, portofolií a dokumentů. Do budoucna Borland zamýšlí integrovat do Tempa metriky pro ověřování kvality, jejichž zdrojem bude produkt SilkCentral společnosti Segue Software, kterou Borland zamýšlí získat jako předběžně ohlášenou akvizici.-OK

Legální Windows

Microsoft rozhodl po dvoutýdenním testování o rozšíření iniciativy "Výhody legálních Windows Upozornění" na všechny osobní počítače s Windows XP. Součástí ověření platnosti licence je výhodná nabídka legalizace operačního systému formou OEM licence.

§§§§§


Norton Save & Restore

Ousmane Keita

C06P0180

Software pro automatické zálohování pro domácí uživatele Norton Save & Restore uvádí na trh společnost Symantec. Aplikace se vyznačuje jednoduchou instalací i nastavením a umožní uchovávat digitální obsah počítače, jako jsou fotografie, dokumenty, hudba a finanční data. Nabízí vytváření předdefinovaných záloh obvyklých složek a typů souborů, plánovaných záloh, záloh na vyžádání a záloh na základě událostí. Protože využívá technologie zálohovacího softwaru Norton Ghost, může rovněž vytvářet bitové kopie celého disku.

§§§§§


CeBIT 2006 I

Michal Bareš, Lukáš Erben, Tomáš Jirásko, Alexandr Radecký

C06P0186

O tom, že Evropa potřebuje svůj ICT veletrh, není sporu. Jenže ve chvíli, kdy jsou prakticky všechny novinky oznámeny či odhaleny jinde a především dříve, vyvstává otázka, zda Evropa potřebuje CeBIT - přinejmenším v jeho současné podobě a termínu.

Loňský scénář se do značné míry opakoval, ba byl v jistém směru ještě horší. Klíčové novinky ze světa mobilů a telekomunikací byly v předstihu oznámeny na 3GSM, výrobci spotřební elektroniky zas ohlásili ty své v rámci CES v Las Vegas a nebýt toho, že IDF se letos konalo víceméně paralelně s CeBitem, nezbylo by ani mnoho novinek ve světě IT. Paralelní termín IDF ale zase rozdělil pozornost a zaměření mnoha novinářů a odborníků a CeBitu tak vlastně uškodil. Na Cebit tak zbyly spíše drobky v podobě nových grafických karet a čipsetů NVIDIA a několika význačných novinek, které představili Samsung či Panasonic. Spíše než o převratné technologie se ale jednalo o vývoj toho, co již známe - v tomto duchu se ostatně nesl celý CeBit. K vidění toho bylo hodně, jen stěží ale něco, co by nám doslova vyrazilo dech. Když k tomu přidáme tradičně odporné hannoverské počasí (které bylo letos opravdu vypečené), zoufale nedostatečnou ubytovací kapacitu, míchání odborného veletrhu se show pro veřejnost a zbytečně dlouhou dobu konání veletrhu (některé menší stánky byly již od soboty téměř opuštěny), mělo by se pořádající Deutsche Messe nad současnou podobou veletrhu rozhodně zamyslet.

LCD versus plazma

Už v minulém roce jsme poznamenali, že CRT displejům definitivně odzvonilo a jediné místo, kde byste je na výstavišti mohli nalézt, jsou pokladny stánků s rychlým občerstvením. Jestliže v loňském roce definitivně skončila válka mezi CRT a plochými displeji, začíná letos válka mezi LCD a PDP technologiemi - tentokrát se ale pochopitelně neodehrává na pracovních stolech. Konflikt se přesouvá do světa spotřební elektroniky a potažmo do obývacích pokojů a ložnic. Displeje tedy výstavě dominovaly i v letošním roce, nikoliv ovšem jako prototypy nových technologií typu OLED, ale především jako hotové nabízené produkty. V oblasti LCD monitorů je jasný trend diferenciace a v případě některých výrobců i snaha o vzdělávání zákazníka (velké firmy se tak snad do budoucna vyvarují faux-pas, jaká jsme před nedávnem zažili na tiskové konferenci společnosti Samsung v Praze, kde našemu kolegovi doporučili zástupci korejského giganta pro střih a editaci videa LCD s maticí typu TN+F - prý především proto, že je dostatečně rychlé). Výrobci ze světa CE se pochopitelně předháněli v předvádění největších PDP a LCD televizorů (tentokrát svedli boj především Samsung a Panasonic) - pohled na dvouapůlmetrovou plazmu je jistě úchvatný, nás ale zajímaly spíše menší formáty, které si do ložnice či obýváku může pořídit i běžný smrtelník (byť tím i tak zruinuje rodinný rozpočet). Zejména LCD televizory ušly značný kus cesty a nabízejí kvalitu obrazu srovnatelnou přinejmenším v některých směrech s jejich většími plazmovými sourozenci.

Ovšem aby necizopasili na vlastním dvorku, většina výrobců již vzhledem k výrobním nákladům vede u hranice 42 palců předěl mezi LCD a PDP obrazovkami. Co je do tohoto rozměru, považujte za LCD, větší rozměr dostanete v plazmě. Vliv samozřejmě má i míra zainteresovanosti jednotlivých výrobců na dané technologii - a tak rozhodně nečekejte u Panasonicu, že nebude vychvalovat plazmy - už jen proto, že do vývoje této technologie vrazil horentní sumy a nedávno si postavil novou PDP továrnu. LG, Philipsu a Samsungu je to víceméně jedno, i když alespoň z hlediska nabídky na trhu LG tlačí plazmu, kde se mu podařilo za uplynulý rok v ČR mimo jiné po roce předběhnout v prodejích i Panasonic. Philips se technologicky zaměřil na zlepšování vlastností LCD TV a má se skutečně čím pochlubit. Stále však platí jedno - LD poskytne lepší obraz v podmínkách "za světla", plazma zase dominuje, pokud se nacházíte v prostorách, kde není zřejmý světelný zdroj nebo alespoň dostatečné šero, byť od nepřímého osvětlení.

Každý den veletrhu je plný usměvavých lidí a sebevědomých slov. Ani v segmentu domácí elektroniky tomu nebylo jinak. Tak například šéf evropské části společnosti Sharp na tiskové konferenci prohlásil, že si je jist obnovou vedoucího postavení své firmy na trhu LCD televizí, které ztratila koncem minulého roku.

Sharp spadl z prvního na třetí místo, stalo se to poprvé v historii a hlavní příčinou byla agresivní obchodní politika Sony. Problém u Sharpu spočíval a spočívá v nedostatku LCD panelů, velké výrobní investice se však mají projevit již ve druhé polovině roku. Jedná se zejména o ohlášené rozšíření produkce v hlavní výrobní základně společnosti Kameyama, Japonsko. Investice ve výši 127 miliónů USD zvýší výrobu o 20 %, dvě továrny tak budou moci roku 2007 produkovat až 90 000 skleněných tabulí měsíčně. To je ekvivalent 20 miliónů panelů pro 32" televizory ročně.

K vidění však bylo naštěstí i něco hmatatelného, Sharp ukazoval několik nových televizorů pro evropský trh včetně 37" Aquos LC-37GE1E s vysokým rozlišením.

Podle předpovědí společnosti by se měl letos světový trh s LCD TV rozšířit z loňských 20 mil. na 36 mil., v souladu s tím předpokládá růst vlastních prodejů v Evropě z pěti na šest miliónů s důrazem na rychle rostoucí trhy střední a východní Evropy, Španělska a Skandinávie.

Mezi dalšími dominujícími trendy byl nástup nových optických formátů, tedy Blu-ray a HD DVD. První stolní rekordéry se již objevily v prodeji i na evropském trhu a mezi žhavé novinky tak patřily spíše interní jednotky pro PC. V případě HD DVD vystavoval NEC jednak jednotku HR-1100, která nabízí čtení klasických CD a DVD spolu se čtením HD DVD, a také jednotku HR-1100, která nabízí možnost zápisu na HD DVD disky. Překvapení nám přichystala Toshiba, na jejímž stánku byl k vidění nový notebook z řady Quosmio, vybavený tenkou kombo mechanikou, schopnou číst HD DVD disky. Ve světě Blu-ray se pro změnu blýsknul BenQ, v jehož portfoliu je nově mechanika BW1000, která vypaluje jak CD a DVD disky, tak i nová BD média - mechanika bude dostupná v interní i externí verzi.

Malé i menší

Novinkou, kterou hannoverskému veletrhu doslova před nosem ukořistilo IDF, je nová třída ultrapřenosných počítačů, označovaných jako projekt "Origami" či UMPC. Miniaturní počítače jsou jakýmsi pokusem Microsoftu a Intelu o znovuvzkříšení projektu Tablet PC, který se příliš nezdařil (zejména díky vysoké ceně a omezené dostupnosti lokalizovaných verzí Windows XP TPC edition). Zatímco tablety byly zaměřeny na intenzívní pracovní nasazení, UMPC jsou spíše lifestylovou záležitostí, určenou pro mobilní internet a multimédia - lze je chápat nejen jako mini tablety, ale též jako maxi PDA. Je zajímavé že s prakticky identickým formátem přišla společnost Apple již před více než deseti lety - jejich Newton 1000 byl předchůdcem současných PDA a tablety či UMPC připomíná možná až příliš. Nakolik se Origami prosadí, lze těžko soudit, na CeBitu byly k vidění nádherné prototypy značek Samsung, Asus a dalších - pokud budou dostupné za výrazně nižší cenu než současné notebooky či Tablet PC, mohly by mít šanci na úspěch. Zdá se nám ale velmi nepravděpodobné, že by se kupříkladu Samsung pouštěl do něčeho, co je nebo v dohledné době bude "levné". Typická konfigurace UMPC by měla zahrnovat platformu s procesory Celeron M, Pentium M či VIA C7-M, Wi-Fi, Bluetooth, harddisk 30-60 GB (budou používány miniaturní 1,8" modely, osazované běžně do MP3 přehrávačů), mezi volitelné příslušenství bude patrně patřit GPS, kamera či čtečka otisku prstu pro snadné zabezpečení - UMPC totiž nemá klávesnici, ale pouze dotykový displej a pero.

Trendy v miniaturizaci nebyly zastoupeny pouze novými UMPC. Miniaturní základní desky byly k vidění prakticky všude. Albatron vystavoval kupříkladu miniaturní desku určenou pro procesory AMD Geode, které jsou osazovány zejména do tenkých klientů, ale též miniaturní

řešení pro Athlon a Sempron s čipsety nVidia. Miniaturní stolní PC tvarem a rozměry ne nepodobná Mini Macu, jež před rokem ohlásil Intel v rámci IDF, byla k vidění kupříkladu u Aopen či Shuttle, který je v miniaturizaci výkonných a multimediálních PC už tradičně mistrem a tentokrát se předvedl v plné parádě - vedle klasických XPC byly k vidění nejen mini PC, ale i speciální sestavy pro domácí kino, rozměry a tvarem připomínající klasický videorekordér.

Odlehčovány jsou nejen stolní PC, ale i notebooky - Samsung v rámci miniaturizace za-vrhl klasické harddisky a představil notebook, který je osazen jednotkou SSD tedy solid state disk o kapacitě 16 GB. Nevíme sice, nakolik se použití flashového harddisku projeví na ceně, rozměry a zejména hmotnost (1,1 kg) "nejmenšího a nejtenčího 12,1" notebooku jsou ale stěží uvěřitelné. Trend zmenšování se projevil i na USB flash discích - Pretec se rozhodl je minimalizovat na naprosté minimum, tedy na vnitřní část USB konektoru. To vyžaduje použití speciálních materiálů a výrobních postupů, které zabrání poškození konektoru či smazání dat - odměnou jsou flash disky, které je možné schovat do útrob propisky či použít doslova jako elegantní přívěsek či dokonce náušnici. Na stánku Transcendu jsme pro změnu narazili na zajímavé flash harddisky, které lze zasunout přímo do kontetoru ATA/133 na základní desce - běžně jsou dodávány v kapacitách od 1 do 4 GB a naleznou uplatnění spíše v průmyslových instalacích, i tak se ale jedná o zajímavý nápad. Kromě toho Transcend předváděl dvouapůlpalcový flash disk o kapacitě 8 GB, určený pro extrémní podmínky, či nové čtyřgigabajtové SD a osmigigabajtové CF karty spolu s 512 MB micro SD a MMC micro kartami či novými Micro DIMM moduly, určenými pro miniaturní notebooky.

Když už jsme zmínili téma notebooků, podíváme se na ně blíže: novinky byly jednak v nejlehčím a nejtenčím segmentu, kde se překvapivě blýsklo Fujitsu Siemens novým ultratenkým modelem Lifebook či novými thin&light modely s Turionem. ASUS nás mírně šokoval novou řadou lifestylových notebooků s koženými potahy v pastelových barvách a mile překvapil novými korporátními modely, které jsou vybaveny dokovacími konektory (hurá!). MSI pak překvapivě předvedlo jeden z prvních exemplářů Turionu 64 X2 (který byl decentně označen jako "budoucí mobilní procesor AMD").

Ovšem ani zde se zase nic tak překvapivého neodehrálo. Pro segment domácností stále většina výrobců drží trend lesklého širokoúhlého displeje. Jak jejich marketingová oddělení tvrdí, je to cool, dobré pro práci s tabulkami a na sledování DVD. Člověk by jim snad i uvěřil, že to skutečně nedělají pro peníze - je to prostě jenom z hlediska výroby levnější.

Samsung usilovně bojuje o uplatnění flash pamětí oproti mikrodiskům, které se již masivně prosadily v přenosných médiích. Se svým novým notebookem vstupuje Samsung na pole dosud vyhrazené klasickým pevným diskům. Samsung zkonstruoval flash disky o větší kapacitě a výsledkem je SSD, tedy solid-state disk, disk bez pohyblivých součástí.

Jeho kapacita je 32 GB a navenek vypadá jako běžný 1,8" disk. 32 je dvojnásobek toho, co měl loni poslední prototyp Samsung SSD. Miniaturizace se vývojářům evidentně daří. Vzhledem ke stejnému formátu není problém klasický disk nahradit právě tímto, což bylo u stánku Samsungu názorně předvedeno.

Mezi přednosti SSD patří rychlejší přístup k datům, což bylo názorně demonstrováno spuštěním notebooku SSD a standardního, kdy SSD nastartoval do systému za 18 s, druhý pak za sekund 31. Druhou výhodou je vyšší odolnost proti opotřebení a nárazu, právě díky již zmíněné absenci pohyblivých částí. A do třetice nulová hlučnost.

Druhou misku vah tvoří cena. A ta je značná, jeden gigabajt na flash disku vyjde asi na 30 dolarů, takže 32GB disk stojí přibližně 960 dolarů před započtením dodatečných nákladů. Z toho plyne, že Samsung se hodlá prozatím zaměřit zejména na zákazníky se zvláštními požadavky, armádu a průmyslové provozy, kde by si za uvedené výhody připlatili. Ceny za flash paměti ovšem stále klesají, v květnu minulého roku stál GB takové paměti cca 55 dolarů.

Mnohé počítače jsou zabezpečeny dost nedbale a většinou to ani nevadí, nakonec komu by vadilo, že si někdo bude číst jeho poštu, když i jemu samotnému připadá dost nudná. Na druhou stranu je spousta lidí, jež mají v počítači citlivá data, která by se rozhodně neměla dostat k někomu nepovolanému. Těmto lidem možná přijde vhod notebook připravený společnostmi Seagate a Secude, označovaný jako "opevněný".

Jeho hlavní výbavou je zašifrovaný disk a další zabezpečovací software a hardware. Diskem je Seagate Momentus 5400 FDE (full-disk encryption), který plně kóduje všechna data s důrazem na co nejmenší dopad na rychlost provozu. Disk také umožňuje okamžité smazání. Vhodné pro tajné agenty, které právě honí jiní tajní agenti - mohou všechno smazat a nemusí hledat řeku, do které by mohli notebook zahodit.

Společnost Secude dodala komplikovaně nazvaný software TiDoCoMi, určený administrátorům pro správu přídavných bezpečnostních vymožeností jako smart cards a biometrické identifikace. Do TiDoCoMi jsou také ukládána hesla a certifikáty.

Společnost Secude ovšem vyvíjí i vlastní aktivity, na veletrhu prezentovala program Secure Notebook 7.1.1, který šifruje celý disk, popřípadě externí média. Přístup je potom realizován pomocí bezpečnostních certifikátů, produkt je zaměřen na Windows, zdá se, že pro Linux něčeho takového netřeba.

Digitální TV v obýváku i v kapse

Trend miniaturizace postihl též výrobce televizních tunerů. Compro a AverMedia, které jsme během výstavy navštívili, nabízí vedle klasických interních analogových a digitálních též duální PCI tunery pro analogový a digitální signál a nově i karty s několika digitálními tunery a hardwarovým kódováním ve formátu MPEG2 (a tedy i certifikaci pro XP Media Center). Duální tunery jsou dostupné také ve formě PC card zařízení pro notebooky, a k našemu překvapení též ve formě miniaturních USB donglů - i ty jsou již duální a lze je využít pro příjem analogového i DVB-T vysílání. Aver Media vystavoval miniaturní přenosný DVB-T příjmač Porta 3 s LCD displejem. Modelům obývacích pokojů dominovaly zejména sestavy nesoucí intelovské logo Viiv - nám se sice nová platforma jako celek příliš nelíbí, základní desky podporující hluboký spánek a rychlé probouzení jsou ale rozhodně krokem správným směrem.

Desky pro AM2, Core Duo a Conroe

Novinek mezi základními deskami se objevilo mnoho, zejména díky nástupu nových platforem. AMD připravuje k uvedení novou patici AM2, která bude určena pro nové verze Athlonů 64 a 64 X2, jejichž paměťový řadič již bude podporovat DDR2 RAM. Na CeBitu se objevily první vzorky základních desek s prozatím oficiálně neuvedenými čipsety od Nvidie (C51D/MCP55P), ATI (RD580) či SiS (761GX). Zástupce této rodiny bylo možné spatřit kupříkladu u ASUSu, který vystavoval desku M2N32-SLi Deluxe, jež nás vedle drobných pasivních chladičů zaujala především osazeným zvukovým kodekem AD1988, který by měl mimo jiné nabízet hardwarovou podporu pro potlačení šumu na mikrofonním vstupu. Desku plánuje Asus uvést na trh v průběhu léta. Pro zájemce o malá a tichá PC Asus připravil novou desku N4L-WM DH s čipsetem i945GT určenou pro procesory Core Duo, která je osazena ideální kombinací slotů: po jednom PCIe16x a PCIe1x a dvojicí klasických PCI slotů - ta by se měla do prodeje dostat již počátkem jara. Na stánku Foxconnu byly k vidění též nové desky pro patici AM2 a s nimi další zajímavá novinka: digitální regulátory napětí procesoru místo tradičních kapacitorů, které bývají častou příčinou selhání základních desek Foxconn - takto hodlá vybavovat desky pro platformu Intel i AMD a označuje je jako vhodné pro použití v počítačích, které zůstávají často dlouho zapnuty t-edy například pro domácí kino. Mnoho zajímavého bylo k vidění i u stánku malého výrobce základních desek a grafických karet Albatron - jejich nová řada je zaměřena zejména na náročnější uživatele: desky jsou standardně vybaveny pasivním chlazením s řešením typu heatpipe a podle výrobce budou vybaveny funkcemi pro snadné přetaktování (a jak je znát i z fotografií, též velkým počtem konektorů pro připojení diskových jednotek. Mezi vystavovanými deskami byly novinky s čipsety i975 a Q965, které by měly podporovat i budoucí procesory Conroe.

Zatímco výrobci základních desek se předháněli při předvádění nových platforem, Intel a AMD pojali CeBit překvapivě odlišně. Velká expozice modrých se zaměřila na digitální domov, zábavu a mobilitu. Bylo tu opravdu dost k vidění, jenže spíše než o technologie se jednalo o show pro veřejnost. Pokud vás zajímají skutečné technické novinky, bylo něco možné pochytit na tiskové konferenci, ale úplně nejlepší by bylo vykašlat se na celý CeBit a odjet do San Francisca na IDF - což jsme ve spolupráci s Intelem učinili a na jiném místě vám přinášíme reportáž Petra Matušky. AMD se blýsklo důkladně uzavřeným a utěsněným stánkem v černočerné barvě, zvícím doupěte Darth Vadera - uvnitř něco nových technologií bylo, jenže o nové patici M2 se hovoří už dlouho a oficiálně uvedena zatím nebyla. dvoujádrové Turiony jsou jasná věc (výkon bude víceméně stejný jako u dvoujádrových Athlonů 64) a devítikilový notebook s 19" displejem nás nejvíce rozruší, když nám spadne na nohu. Zelení to bohužel nevylepšili ani tiskovou konferencí, která se točila výhradně kolem serverů, Opteronu a poněkud překvapivě též kolem problematiky výroby pneumatik.


CeBIT 2006 II

Kuriozity a zajímavosti

Budiž ticho!

Touha po tichém PC byla znát nejen u tradičních výrobců tichých, pasivních či vodních chladičů jako jsou Thermaltake, Zalman či Arctic Cooling, ale i u mnoha výrobců grafických karet, kteří nabízeli pasivně chlazené varianty karet střední třídy či kapalinové chlazení pro nejnovější modely ATI a NVIDIA (zalíbil se nám zejména chladič Club 3D, který pokrývá vedle GPU též paměti). Nové pasivní chladiče vystavovali dokonce i tradiční OEM dodavatelé jako je Foxconn. Jestliže nás ale něco vskutku fascinovalo, byly to skříně pro pasivní chlazení u stánku Zalmanu - modely TNN 300 a TNN 500 se pyšní řešením, jež zcela eliminuje hluk, jejich šasi je vyrobeno z masivního hliníku, který dokáže odvést a vyzářit obrovské množství tepla.

Opravdoví obři

Zatímco na jedné straně stánku Fujitsu Siemens jsme mohli zahlédnout nové ultratenké notebooky z řady Lifebook vybavené jak Centrinem, tak Turiony, na straně druhé čekaly obrovské racky s novými blade servery, diskovými poli SAS a dalším těžkotonážním železem. U stánku IBM bylo možné zahlédnout nejen superpočítač BlueGene, ale též poněkud afektovanou show s leteckou tematikou. Kolorit tradičně učesané haly 1 narušoval především BenQ, který vyhradil jeden roh stánku zápasům Counterstrike, tedy čemusi, co v "business pavilónu" vyhlíželo doslova jako pěst na oko. Pravdou ovšem je, že v hloučku postávajících diváků se to obleky doslova černalo.

Galerie nevkusu

Výrobci počítačových skříní z Tchaj-wanu a pevninské Číny, kteří dříve vedli v našem pomyslném žebříčku nevkusu, sice bodovali i letos, přesto je ale třeba uznat, že se ve svých stylistických nápadech značně umírnili-ubylo akrylátu, neonů i neuvěřitelných patvarů a zdá se, že dochází doslova k renesanci klasických počítačových tvarů, což kvitujeme s úlevou a povděkem. Přesto jsme narazili na několik fantastických kousků jak z pevninské číny, odkud přicestovaly modely Memorial Case či laková skříň s motivem volavek (jak tradiční!), tak ze srdce Evropy (přesněji z německého Johanngeorgenstadtu), odkud pochází značka Testa Motari, předvádějící notebooky a skříně pro stolní PC, jež lze jen stěží popsat slovy, a proto jsme je raději vyfotili, abychom se s vámi mohli podělit o hluboký estetický zážitek. Zejména zlatá klávesnice zasazená do dřevěného šasi notebooku nás opravdu dostala na kolena.

Návrat do dob Amigy a ST

Kdysi (přesněji v roce 1993) něco podobného prodávala firma IDCS v Mikovcově ulici v Praze. Nevzpomeneme si už sice na značku, která miniaturní PC (byly to tehdy 286ky) stylizované do tvaru domácích počítačů přelomu osmdesátých a devadesátých let vyráběla, ale jednalo se v podstatě o totéž, co bylo k vidění pod označením "i One" na letošním CeBitu. Pokud patříte mezi veterány, které odkojila AMIGA či ATARI ST, zamáčknete jistě slzu - počítač vestavěný pod klasickou klávesnicí (doplněnou o touchpad) využívá kombinaci komponent pro notebooky a stolní PC. Stroje i One jsou postaveny na platformě Intel (Pentium 4) a díky omezené rozšiřitelnosti jsou vhodné spíše jako kancelářská či multimediální PC pro méně náročné úlohy.

Navigace v novém

Na CeBITu jsme rovněž navštívili stánky největších producentů navigačních systémů GPS, koneckonců vždyť právě s jejich pomocí se letos většina novinářů na CeBIT dostala rychleji a pohodlněji. I když je rovněž pravda, že právě kvůli přehnanému spoléhání se na navigaci v automobilu měli někteří z nás problém najít hotel, poté co nechali auto i s navigací na parkovišti u výstaviště.

Byli jsme hlavně zvědaví na novinky dvou nejdůležitějších hráčů na dnešním trhu s doplňkovými autonavigacemi, konkrétně na nově uvedené produkty firem Garmin a TomTom. Zatímco Tomtom uvedl své novinky již krátce před CeBITem a spokojil se s jejich prezentací u stánku, společnost Garmin uspořádala tiskovou konferenci a svými produkty osadila i mikrobusy, které zpříjemňovaly novinářům přesun po výstavišti.

V minulých číslech jsme přinesli recenze nejdůležitějších zástupců portfolia Tomtom a byli jsme proto zvědavi, co nás čeká příští rok. V kostce řečeno, nové modely rozšiřují nabídku o jednu typovou řadu a nabídnou více funkcí než dříve. Spolu s tím se však Tomtom bohužel rozhodl i přestavět mapovou nabídku, která je teď sice u nejlepšího modelu bohatší, ale modely střední a nižší třídy nejsou stavěny tak úplně pro náš region.

Nejvyšším modelem Tomtomu bude v oblasti automobilových navigací model Go 910, který má kromě inovovaného designu větší čtyřpalcový displej (shodný pro všechny nové modely), integrovaný 20GB pevný disk a celou škálu přídavných funkcí. O praktickém významu některých z nich můžeme vést debaty, ale minimálně jako marketingový tah fungují. Jednou z nich je například možnost přehrávat MP3 skladby či nahlas číst textové dokumenty. (Včetně SMS zpráv, opravdu tuto funkci někdo nechá zapnutou?) Je pravda, že 20 GB místa je potřeba něčím zaplnit, bude záležet jen na koncové ceně, zda se integrované zařízení typu all-in-one vyplatí. Kromě digitální hudby budou na pevném disku i mapy evropských států (shodné se stávajícím modelem Go 700), USA a Kanady. A zde je ukryt háček. V nižším modelu Go 710 totiž nenajdete "pouze" mapu celé Evropy bez map severoamerických, ale jen vybrané regionální mapy, které mají být podle prvních informací navíc pro český region jiné než u modelu Go 500. Nemají již totiž obsahovat Německo, Rakousko, Polsko a Česko, ale Česko, Slovensko, Polsko a Maďarsko. Původní nabídka nám připadá praktičtější. Takže pokud hodláte cestovat po Evropě, pořiďte si rychle model Go 700. Pokud se nezmění plány Tomtomu, v nové nabídce již nebude mít mapový ekvivalent.

Jinak všechny nové modely fungují jako bluetoothová handsfree, jsou kompatibilní s iPody a mají nové funkce, jako například vyznačená umístění policejních radarů, které si můžete na základě vlastních zkušeností doplňovat. Nacházíte-li se v jejich blízkosti a jedete-li rychleji, než je dovoleno, navigace vás na to upozorní.

Na tiskové konferenci představila společnost Garmin desítku nových modelů, ale nás zaujala především šestice nových autonavigací, tedy modely StreetPilot c510, c550, 7200, 7500 a nüvi 310 a 360. Modely nüvi mají nový kompaktní design a obsahují kromě navigace rovněž MP3 přehrávač, čtečku audioknih, jazykový překladač, prohlížení obrázků a konvertor měn. Nově je v nich implementovaná funkce bluetoothového handsfree. Tyto produkty jsme neměli možnost v minulé generaci vyzkoušet, ale potěšila nás například prezentovaná funkce volání na POI. Velmi podobné funkce mají i inovované StreetPiloty C510 a C550 (bluetoothové handsfree, MP3, text to speech, RDS-TMC, systém proti krádeži Garmin Lock). Datové podklady pro Garmin dodává Navteq a podle informací z tiskové konference (bohužel jsme neměli možnost Garminy vyzkoušet u nás) pokrývají hlavní obydlená území a trasy středoa východoevropských států (Estonsko, Litva, Lotyšsko, Polsko, Česko, Slovensko, Maďarsko, Slovinsko a Chorvatsko). Samozřejmostí je pokrytí západní a severní Evropy, ale informace o tom, jaké mapy budou v jakých modelech na českém trhu, nemáme.

Mobilní telefony

Společnosti BenQ-Siemens a OHG představily na CEBITu šest nových mobilních telefonů, včetně P51 se systémem Windows Mobile 5.0. Za zmínku stojí, že BenQ před jistou dobou převzal výrobu mobilních telefonů od společnosti Siemens = BenQ-Siemens.

P51 je čtyřpásmový univerzální GSM telefon s GPRS a Wi-Fi i předinstalovaným Skypem, tedy programem pro hlasovou komunikaci po internetu, resp. obecně Wi-Fi sítích. K pohodlí jistě pomůže QWERTY klávesnice, GPS (Global Positioning System) a 128 MB paměti + SD slot. Fotoaparát s rozlišením 1,3 Mpix, displej 2,8" a Windows Mobile poskytuje mj. Powerpoint a e-mailový klient. Celkově působí mobil těžším dojmem, než jaký ve skutečnosti je, zřejmě kvůli jeho délce a velikosti klávesnice. P51 se začne prodávat ve třetím čtvrtletí.

EL71 a CL71 jsou třípásmové telefony, oba lehké a tenké, mají micro-SD slot a přehrávají MP3. CL71 má kameru, jejíž čočka je chráněna krytem, pokud není telefon otevřen. CL71 je určen především pro Evropu a více hudebně orientovaný EL71 pak asijským zákazníkům.

CF61 je spotřebitelský kousek s hudebním přehrávačem, bluetooth a vyměnitelným krytem. Nakonec C81 je multimediální telefon s nadstandardně výkonným reproduktorem pro lepší hudbu a také aby všichni široko daleko slyšeli, že vás manželka peskuje za nevyzvednutí dítěte ze školy. Platí za to nepřítomností bluetooth.

Lidé z BenQ také oznámili nepříliš převratné plány na instalaci Google Search Bar do některých telefonů, podobné dohody v posledních několika měsících uzavřela s Google řada výrobců. Novinkou u BenQ je možnost aktualizovat bezdrátově software jejich přístrojů.

Blogy jsou značně rozšířené, někdo jen informuje o svých milostných eskapádách, jiný kritizuje vládu a někdo nakonec vede investigativní žurnalistiku. Každopádně jsou lidé, kteří k němu potřebují mít přístup stále, a toto jim umožňuje software Nokia Lifeblog předvedený na stánku Nokie. Nyní doznal vylepšení - fotkám, videu a audio klipům umí přiřadit místo, čas a související kalendářní údaje. Lifeblog 2.0 umožňuje uživatelům vkládat hudební soubory do jsvých blogů. Nové tagy mají uživatelům ulehčit vyhledávání obrázků a dalšího materiálu.

Lifeblog 2.0 se skládá ze dvou částí - jedné pro mobil a druhé pro PC. Uživatel může kupříkladu pořídit mobilem fotky, nahrát video, zvuky a toto následně bez/drátově skrze PC nahrát do svého blogu, ovšem jen za předpokladu, že ho má zřízený skrze společnost Six Apart. Lifeblog 2.0 pro PC je již nyní ke stažení, mobilní část byla ohlášena na duben, dokonce ještě před začátkem samotného veletrhu.

První verze blogování od Nokie vyšla roku 2004, mnozí výrobci mobilních telefonů v poslední době ohlašovali obdobné programy. Například týden před CeBITem Sony Ericsson představil telefon integrovaný s Google Blogger Application - dohromady to funguje tak, že k provozování blogu ani nepotřebujete počítač, blog si založíte přes mobil.

Samsung se měl čím pochlubit a bylo to znát na návalu u jeho stánku. Ve druhém čtvrtletí začne prodávat mobilní telefon vybavený fotoaparátem o rozlišení deset megapixelů. Přesněji řečeno se SCH-B600 dočkají nejdříve zákazníci v Jižní Koreji. Samsung tím pokračuje v řadě mobilů s hi-res kamerami: v říjnu 2004 to byl 5 Mpix, červenec 2005 přinesl 7 Mpix a 8 Mix následovalo v listopadu. Zepředu vypadá SCH-B600 jako běžný mobilní telefon, z druhé strany pak jako fotoaparát s automatickým ostřením, trojnásobným optickým zoomem a bleskem. K ukládání dat slouží interní paměť a MMCmicro paměťové karty. Podporován je příjem jihokorejského satelitního televizního vysílání.

Dále pak telefon nabídne záznam MPEG4 videa, přehrávání MP3, AAC a AAC+, výstup na televizi, prohlížeč dokumentů, bluetooth a Pictbridge tištění dokumentů. Připojit se k bezdrátovým sítím lze i protokolem CDMA 1X EvDO.

Aby těch novinek nebylo málo, Samsung předvedl mobil vybavený funkcemi obvyklými pro hudební přehrávače - SGH-i130 přichází s Windows Mobile OS a 8GB diskem. Podporuje formáty MP3, OGGAAC, AAC+, WMA a WAV, má stereoreproduktory. Kamera disponuje rozlišením 2 Mpix, video výstupem atd., tento kousek je určen primárně pro Evropu.

§§§§§


Soneriků jako psů

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

C06P0185

Mohlo by se zdát, že po záplavě nově představených mobilních telefonů v minulém měsíci (při příležitosti kongresu 3GSM) se nyní výrobci na chvíli odmlčí. Opak je ale pravdou, Sony Ericsson totiž na začátku března rozhodně netroškaří a představil hned šest zbrusu nových telefonů.

Největší zájem patrně vzbudí "dvojmodel" K790i/K800i. Jde o prakticky totožné telefony, lišící se jen v tom, pro jakou síť budou určeny - K800i se hodí pro UMTS, s K790i si zase vychutnáte rychlé datové přenosy EDGE. Z číselného označení je patrné, že se jedná o nástupce velmi oblíbeného modelu K750i, který bude záhy po uvedení k dispozici za zajímavou cenu. Jak jsme již zmínili o něco výše, oba telefony mají shodné rozměry (105 x 47 x 22 mm) i hmotnost (115 gramů), identická je i nabídka funkcí (paměťové karty, MP3 přehrávač, Bluetooth, infraport, rádio). Pronikavého zlepšení se dočkal integrovaný fotoaparát (nyní označený jako Cyber-Shot), jehož čočka pořídí fotografie s rozlišením až tři megapixely a navíc disponuje digitálním stabilizátorem. Nově se zde setkáváme s funkcí BestPicture, jež umožňuje jediným stiskem spouště pořídit až devět snímků, přičemž úkolem uživatele je následný výběr toho nejlepšího z nich. Fotografie lze díky funkci PictBridge vytisknout i bez použití počítače, telefon se jednoduše spojí s tiskárnou pomocí USB kabelu. U Sony Ericssonu jsme si již zvykli na kvalitní displeje, zklamáni nebudeme ani tentokrát: čeká na nás aktivních 262 000 barev a rozlišení 240 x 320 bodů. Rádi bychom ještě uvedli, že součást přístroje tvoří i speciální software pro blogování přímo z mobilu, zaujala nás rovněž integrace vyhledávacích služeb Google přímo do internetového prohlížeče. Oba telefony se v prodeji objeví ve druhém čtvrtletí, cenu odhadujeme na 12-13 tisíc Kč.

Nižší střední třída bude u Sony Ericssonu brzy posílena dvěma modely, K510i a K310i. První jmenovaný s rozměry 101 x 44 x 17 milimetrů váží 82 gramů. Mělo by se jednat o pokračování linie, vycházející z modelu K700i. Výrobce do modelu K510i zasadil aktivní TFT displej (128 x 160 pixelů, 262 000 barev), 28 MB interní paměti (bez podpory paměťových karet) a fotoaparát s rozlišením 1,3 megapixelu. Za zmínku snad stojí ještě Bluetooth a GPRS třídy 10. Druhý uvedený mobil, Sony Ericsson K310i, má rovněž displej s rozlišením 128 x 160 obrazových bodů, ale je pouze pasivní a zobrazí jen 65 000 barev. Velikost interní paměti činí 15 MB, pokud doufáte v podporu paměťových karet, budete zřejmě zklamáni. Naproti tomu však K310i nabídne v tomto segmentu trhu nepříliš často vídaný infraport i Bluetooth. Pokud vás některý z těchto modelů zaujal, připravte si v peněžence asi 3 800 Kč za model K310i nebo cca 6 000 Kč za K510i.

Řada walkmanů značky Sony Ericsson se dočká přírůstku v podobě levného W300i, tentokrát ve véčkovém provedení (90 x 47 x 24 mm, 93 gramů). Klávesnice dostala nevšední podobu kulatých překrývajících se tlačítek, hlavním prvkem ovládání je zde čtyřsměrná klávesa s funkcí potvrzování na středu. Paměť o velikosti 20 MB snadno rozšíříte paměťovou kartou Memory Stick Micro, což je nový standard, používaný Sony Ericssonem od počátku roku 2006. Přímo v balení se nachází karta s kapacitou 256 MB, což s přehledem postačí na tři až čtyři hudební alba ve formátu MP3. Když vás po čase hudba z přehrávače omrzí, můžete si pustit FM rádio. Komunikaci s okolím zajistí infraport, Bluetooth, GPRS a EDGE (oboje třídy 10), snadné propojení s PC zabezpečuje FastPort s podporou Mass Storage. O něco horší parametry vykazuje použitý pasivní displej (128 x 160 pixelů, 65 000 barev), který se řadí spíše do současného průměru. Podobná charakteristika platí i pro integrovaný fotoaparát s rozlišením VGA (640 x 480), s nímž kvalitní snímky pořídíte jen stěží. Cena přístroje by ale neměla překročit hranici 7 000 Kč.

Sony Ericsson Z530i se výše uvedenému W300i v mnoha ohledech podobá jako vejce vejci. Stejné rozměry, hmotnost, fotoaparát i displej, rovněž nabídka funkcí se liší jen jedinou významnější položkou - u Z530i totiž chybí datové přenosy EDGE. Absence rádia zřejmě nikoho příliš nezarmoutí. Velikost paměti činí 28 MB, ale není konečná, můžete ji přizpůsobit svým požadavkům prostřednictvím paměťové karty. Cena tohoto modelu by měla podle dostupných informací činit asi 5 000 Kč.

T-Mobile zvyšuje zisk

Rok 2005 se u T-Mobile nesl ve znamení navýšení zisku o 12,9 %, v absolutních číslech šlo o téměř 5 miliard Kč. Tržby přitom činily 27, 915 miliardy Kč, což znamenalo v porovnání s rokem 2004 růst asi o 6 %. Největší rival na poli mobilní komunikace, Eurotel, dosáhl tržeb ve výši asi 30 miliard Kč. Vodafone dosud své finanční výsledky nezveřejnil.

Eurotel: nejlevnější telefony

Eurotel se odhodlal k zajímavé kampani, v jejímž rámci zaručuje, že mobilní telefon, zakoupený u ET nebo některého z oficiálních partnerů, bude nejlevnější na trhu. Pokud by se stalo, že si u ET pořídíte telefon a do 14 dnů zjistíte, že byste ho mohli koupit jinde v maloobchodě levněji a prokážete tuto skutečnost inzerátem nebo účtenkou, operátor se zavazuje tento schodek vyrovnat a navrch přidá 10 % z rozdílu cen ve formě slevy na služby.

Vodafone odchází z Japonska

Japonská pobočka globálního operátora Vodafone se bude zřejmě prodávat. Důvodem jsou její zhoršující se výsledky, jež se přestávají líbit investorům, kteří vyvíjejí tlak na prodej podniku. Zájemců o koupi se objevilo údajně několik, ale nejvážněji zatím vypadají námluvy s obchodní společností SoftBank, jež za japonskou pobočku nabízí v přepočtu asi 14 miliard USD.

Nový Twist Bonus

S účinností od 1. dubna 2006 nabízí T-Mobile svým zákazníkům s předplacenou kartou zapojeným v programu Twist Bonus možnost volat v noci (od 21 do 9 hod.) a o víkendech do vlastní sítě za

1 Kč/min. K tomu, abyste mohli tuto výhodu používat, se musíte do programu nejprve zaregistrovat (nejlépe na čísle 4603), pak se dostáváte do "zkušebního období", v němž musíte svůj kredit dobít určitou částkou (od 600 Kč až do 250 Kč, podle stáří Twist karty). Pokud tuto podmínku splníte, dostáváte v následujících 30 dnech možnost volat za výše uvedených podmínek za 1 Kč/min. Zároveň opět běží zkušební lhůta na další období. Tato akce potrvá až do konce září letošního roku.

Eurotel má videovolání

Eurotel v březnu spustil službu, která souvisí s UMTS videohovory, ale do ostrého provozu se kvůli technickým problémům dostává až teď. Jde o možnost spojit videohovorem mobilní telefon pracující v síti UMTS s počítačem vybaveným internetem. Toto řešení se může hodit v případě, kdy jeden z účastníků videohovoru nevlastní patřičný mobilní telefon nebo se nachází mimo dosah signálu. Cena videohovoru byla stanovena na zaváděcí 1 Kč s DPH za minutu, více informací hledejte na webu http://videovolani.eurotel.cz.

Autíčko od LG

Automobilka LG od února nabízí model LG F3000. Ne, ještě jsme se úplně nezbláznili. To jenom LG útočí na trh s modelem, který se designově přibližuje svými tvary automobilu a pokud se podíváte blíže, odhalíte i reproduktory skryté pod "reflektory". Při otevření mobilu jste uvítáni zvukem startujícího motoru. Uživatelé se rozhodně rozdělí na jeho obdivovatele a odpůrce. Na to je jeho koncepce příliš konfrontační. Je jasné, že určitým segmentem trhu bude tento mobil chápán jako něco originálního, což po designové stránce je - ovšem nám "starým konzervám" připadá tento koncept hodně dětinský. Na některé "vychytávky" tohoto modelu už jsme asi staří - například kýčovité rámečky u fotoaparátu. Kdo asi tak může chtít být vyfocen s nakreslenými kačenkami. Abychom však dali průchod své infantilnosti, musíme přiznat, že F3000 je první mobil, který se nám podařilo vytůrovat - když při otevření mobilu začnete s flipem trhat, aniž jej úplně otevřete, zvuk motoru nabírá obrátek. Technicky vypadá vcelku přijatelně - GPRS třídy 10, GSM 900/1 800/1 900 MHz, fotoaparát s rozlišením 1,3 megapixelu se zabudovaným LED bleskem, 3x digitální zoom a samospoušť, WAP 2.0, JAVA 2.0, záložky, SMS, MMS, EMS, elektronická pošta, 1 000 položek v telefonních kontaktech, Bluetooth, MP3 přehrávač, 40 MB sdílené paměti, duální stereo reprodukto-ry, 40 polyfonních vyzvánění, rozměry: 87,9 mm x

x 45,3 mm x 23,9 mm, hlavní displej 128 x 160 bodů (65 000 barev), externí displej: 96 x 96 bodů.

Flexibil z Británie

T-Mobile ve Velké Británii přišel se dvěma novými tarify "Flext". Za měsíční paušál 25 nebo 35 liber dostáváte kredit 60 nebo 80 liber, který můžete vyčerpat podle libosti. Přínosem tohoto řešení je fakt, že každý uživatel může v průběhu měsíce používat služby tak, jak mu to vyhovuje a nemusí se řídit tím, že má už jen X volných minut a Y volných SMS. Podobné řešení nabídl již před časem alternativní operátor Dot Mobile.

Sloučení Easy linek

Slovenský T-Mobile slučuje dosavadní bezplatné linky 12330 (infolinka), 12350 (kredit), 12351 (Easy služby) a 12353 (Doplňkové služby) do jediné, jejíž číslo je 12350. Cílem je podle vyjádření operátora zpřehlednění situace v této oblasti, neboť si zákazníci nebudou muset pamatovat tolik čísel jako dříve. Nadále funguje i linka 12345, jejíž používání je však na rozdíl od výše uvedené zpoplatněno.

Propojovací poplatky

Telekomunikační úřad SR nedávno zveřejnil informace o výši propojovacích poplatků mezi jednotlivými operátory. Předání SMS mezi sítěmi

T-Mobile a Orange stojí v závislosti na kvantitě od 1,65 do 1,90 Sk, u MMS tento poplatek činí

5 Sk. Za minutu hovoru se mezi operátory platí 4,01 Sk, přičemž je zajímavé, že se účtuje stejně ve špičce i mimo ni. Minuta volání z mobilu do pevné sítě je zpoplatněna 0,815 Sk, hovor z pevné linky na mobil přijde operátory na 4,01 Sk/min. Pokud vás tato problematika zajímá, zamiřte na http:// www.teleoff.gov.sk/sk/index.html.

128 KB na SIM

T-Mobile Slovensko uvádí na trh nový typ VIP SIM karty pro tarifní zákazníky. Za 399 Sk bez DPH vám autorizovaní prodejci na počkání vymění vaši stávající SIM za novou, která se vyznačuje kapacitou 128 KB. Díky tomu na ni můžete uložit až 1 000 čísel, což je oproti běžným 250 docela příjemný skok. Další novou vlastností je možnost uložit na SIM kartu "tajné SMS", do zvláštní složky chráněné heslem. Na podobném principu funguje i služba s názvem Peněženka, jež dokáže zabezpečit různá přihlašovací jména, hesla, PIN kódy apod. Nevýhodou je, že VIP SIM nepodporuje mobilní bankovnictví.

Tady Kateřina Veliká, haló

Opomíjený segment mobilních telefonů pro seniory se dočká zajímavého přírůstku, na první pohled velkého a nevzhledného přístroje s názvem Katarina das Grosse. Zařízení sice vypadá jako dvacet let stará kalkulačka, o to více radosti ale přinese seniorům - nabídne jim totiž přesně to, po čem touží. Velká tlačítka, displej s dobře čitelnými písmenky a výdrž 5 dnů v pohotovostním režimu. Kateřina Veliká se začne prodávat v německy hovořících zemích od července letošního roku, její startovací cena byla stanovena na 289 euro (kolem 8 000 Kč).

Kyslík na obzoru

Český Telecom a Eurotel se s nejvyšší pravděpodobností sloučí v jediného operátora, jehož jméno bude Telefónica O2. Tento na první pohled zdánlivě nelogický krok má kořeny ve vlastnických poměrech, Eurotel je totiž 100% vlastněn Českým Telecomem a Český Telecom zase spadá pod křídla španělského gigantu Telefónica. Posledním důležitým poznatkem pro pochopení nastalé situace je fakt, že Telefónica nyní vlastní i dříve samostatnou skupinu O2. Výsledná fúze, kdy ze dvou operátorů vznikne jediný, by měla přinést užitek ve výši asi 300 milionů euro (8,5 miliardy Kč), o což se zaslouží zejména očekávané zvýšené výnosy a úspory nákladů. Celá záležitost musí být schválena valnou hromadou společnosti, jež byla naplánována na 27. dubna. Důležité bude i požehnání ze strany ČTÚ a antimonopolního úřadu. Pokud vše proběhne hladce, mohli bychom se další významné změny poměrů na telekomunikačním trhu dočkat již v polovině letošního roku.

Dvanáct odvážných potřetí

Třetí řada oblíbeného seriálu o odvážných podnikavcích, kterým jejich nevšední obchodní záměr přinesl úspěch, se dostává na televizní obrazovky právě v těchto dnech - počínaje dnem 5. března poběží každou neděli na TV Prima od 13:50. Do tohoto ročníku bylo nominováno celkem 337 zajímavých českých podnikatelů, z nichž odborná porota vybrala 12 finalistů, z toho 5 žen. O natáčení se postarala osvědčená jména jako Olga Sommerová nebo Roman Vávra, prostor však dostali i talentovaní Jakub Sommer a Linda Jablonská. První dva ročníky Dvanácti odvážných produkčně zaštítil Oskar, nyní tato funkce přechází na Vodafone.

SK: Na internet rychle

K současnému datovému tarifu od T-Mobile s názvem "Rýchly internet 10" přibývají další dva, označené čísly 2 a 20. Rýchly internet 2 nabízí rychlost 1 Mb/s a datový limit 2 GB, cena činí lákavých 599 Sk bez DPH měsíčně. Zlatou střední cenu představuje Rýchly internet 10 s rychlostí 1 Mb/s a limitem 10 GB měsíčně (za paušální poplatek 999 Sk bez DPH). Pokud vaše volba padne na Rýchly internet 20, můžete očekávat rychlost 2 Mb/s a datový limit 20 GB, to vše za poplatek 1 899 Sk bez DPH za měsíc. V případě, že přesáhnete datový limit, naúčtuje vám operátor 299 Sk bez DPH za každý započatý GB. Aktivace služby stojí 299 Sk bez DPH, v případě úvazku na 24 měsíců k ní lze pořídit modem nebo datovou kartu již od 990 Sk bez DPH.

§§§§§


uWízlo W paWučině

Adam Pechánek

C06P0182

http://www.mobtech.cz

Internetových stránek nabízejících software pro mobilní telefony je stále více- nově mezi ně můžeme zařadit i mobtech.cz. Na své si přijdou jak majitelé "běžných" telefonů, tak smartphonů, pozadu nezůstanou ani příznivci kapesních počítačů. V každé skupině výše zmiňovaných přístrojů si můžete vybrat mezi placenými službami a těmi, které jsou zdarma. Mobilní telefonisty potěší rozsáhlá nabídka JAVA her a melodii. Vlastníci PDA nepochybně uvítají množství zdarma dostupných schémat a utilit. Každý měsíc je připravena recenze na "aktuální mobilní hity". Jistě přijde vhod přehledný katalog všech zařízení a slovník.

http://www.folklorweb.cz

Patříte-li mezi početnou skupinu lidí, kteří si rádi poslechnou folklórní muziku, nebo byste se rádi něco málo o lidové kultuře dozvěděli, určitě zavítejte na tento web. Hned v úvodu můžete vybírat z jednoduchého, ale účelného menu, které vás doprovází po celých stránkách. Přesné termíny vystoupení folklorních kapel nebo tradiční moravské plesy najdete v kalendáři akcí. Jestliže rádi posloucháte hudbu v teple svého domova, můžete se také dočíst, na jaké rozhlasové či televizní stanici proběhne program na folklórní téma. Server obsahuje i mnoho článků, na které pak můžete reagovat například ve fóru.

http://www.novapravidla.cz

Jistě jste již zaslechli něco o bodovém systému, který má nabýt platnosti od 1. 7. 2006. Společně s ním přibude i spousta novinek, týkajících se silničního provozu. Pro lepší informovanost řidičů zřídilo ministerstvo dopravy web, který má za úkol seznámit občany s novinkami v zákoně o silničním provozu. Dočtete se zde, proč jsou vůbec nová pravidla zapotřebí a jaké jsou hlavní změny. Dále se podrobně seznámíte s bodovým systémem, který je přehledně zpracován i s počtem bodů, které se vám za různé přestupky strhnou. Pokud se teprve rozmýšlíte, zda se stanete řidičem, veškeré informace ohledně řidičského oprávnění (podmínky, základní pojmy, lékařské potvrzení apod.) získáte pod volbou řidičské průkazy. Jestliže máte nějaký nezodpovězený dotaz, můžete kontaktovat přímo ministerstvo dopravy nebo se podívat do "často kladených otázek".

http://www.jankraus.cz

Cenu Elsa pro rok 2005 za nejlepšího moderátora roku a zároveň za nejlepší pořad roku (talkshow "Uvolněte se, prosím") získal moderátor a herec Jan Kraus. Kvůli jeho stoupající popularitě byly vytvořeny internetové stránky, na nichž se dozvíte plno rodinných i profesních informací. Údaje jsou uspořádány do kategorii podle médií, ve kterých Jana Krause můžeme najít. V "Divadle" se dozvíme, ve kterých hrách účinkoval. "Rádio" je zaměřeno na jeho působení na Frekvenci 1. A v položce "Televize" najdeme plno informací především z pořadu "Uvolněte se, prosím". Zajímá-li vás něco o Krausově rodině či minulosti, nemusíte se bát, i soukromé informace jsou zde odhaleny. Už pro vás nebude záhadou, kdo byl jeho otec, čím jsou jeho sourozenci či jak vypadají Krausovy děti. Pro fanoušky je dostupná galerie fotografií i rozhovory publikované v novinách.

http://www.tipcars.cz

Mírným faceliftem prošla tato poměrně známá internetová adresa, zabývající se prodejem převážně ojetých aut. S jistotou lze říci, že se jedná o největší pravidelně aktualizovanou databázi aut z celé České republiky. Takže pokud sháníte auto nebo jakékoliv jiné motorové vozidlo, server TipCars.cz vám přijde vhod. Po vyplnění výběrového formuláře, pomocí něhož upřesníte své požadavky, se vám z databáze zobrazí právě ty vozidla, které nejlépe vyhovují vašemu zadání. Určit můžete skoro vše, od značky vozidla, druhu karoserie, typu pohonu, přes počet dveří až po maximální cenu auta. Mimo ojetá vozidla jsou k dispozici i auta nová, havarovaná nebo veteráni. Stránky disponují dokonce magazínem, který je každý týden aktualizován a nechybí v něm ani testy vozidel. Chcete-li najít ve vašem okolí servis právě pro vaše vozidlo, můžete využít rozsáhlý adresář.

http://www.pohoda.cz

Na závěr jsme si připravili web pro chvíle oddechu. Na už zažitém serveru pohoda.cz si každý vybere podle svého gusta. Zajímá vás kultura? Dáváte přednost vědě? Chcete se pousmát nad českou politikou? Nebo vás přitahuje pouze sport? Není problém. Vše zde má své místo. Pokud si ale chcete jednoduše odpočinout, je pro vás připravena sekce Zábava. Dokonce jsou zde rubriky zvlášť pro ženy a zvlášť pro muže, takže obě cílové skupiny si přijdou na své. Pro komunikativní jedince je k dispozici chat s uživateli, kteří jsou také aktivními návštěvníky těchto internetových stránek. Nechybí ani klidné zprávy ze světa i z domova. Cestovatelé se zde dočtou i plno zajímavostí ze světa. Pokud se prostě potřebujete na chvíli vymanit z denního stereotypu, můžete si u těchto stránek příjemně odpočinout.

§§§§§


Intel Developer Forum Spring 2006

Petr Matuška

C06P0181

Celé fórum bylo tentokrát zaměřeno na čtyři oblasti - budoucnost IT, nadcházející generace procesorů, mobilita a na závěr digitální domácnost. K těmto základním tématům se během konference připojila i menší, ale neméně zajímavá podtémata, z nichž můžeme namátkou vybrat Wireless USB, technologii Home Plug AV, podporu virtualizace a v neposlední řadě také samotným Intelem navržený budoucí standard bezdrátové komunikace WiMAX.

K vidění toho bylo opravdu hodně, proto nebudeme zdržovat a ponoříme se do světa budoucích high-endových technologií podle Intelu.

Vše ve znamení nové mikroarchitektury

Jak se dlouhou dobu spekulovalo, stalo se: společnost Intel představila oficiálně nástupce v současné době již dosluhující mikroarchitektury NetBurst, na níž jsou postaveny všechny modely stolních procesorů Pentium 4, Pentium D a Pentium Extreme Edition. Nová architektura nese název Intel Core Microarchitecture a jak je patrné ze samotného názvu, bude postavena na více jádrech samotného procesoru. Základ architektury vychází ze součastných mobilních procesorů Pentium M (jádro Yonah), dále pak je použito to nejlepší z Pentia III, z architektury NetBurst a z převzatých technologií jako Intel Extended Memory 64 Technology, Virtual Technology nebo Enhanced Intel SpeedStep Technology. Stěžejními prvky této nové architektury (alespoň v procesorech první generace na ní postavených) budou dvě jádra v jednom fyzickém procesoru, sdílená paměť cache druhé úrovně o velikosti dva nebo čtyři MB, a pět klíčových technologií - Wide Dynamic Execution, Advanced Digital Media Boost, Smart Memory Access, Advanced Smart Cache a nakonec Intelligent Power Capability. Wide Dynamic Execution zvyšuje oproti současné generaci stolních CPU počet zpracovaných instrukcí na čtyři za jeden pracovní cyklus. Funkce Micro-ops má za úkol slučovat mikroinstrukce tak, aby jich bylo možno vykonat více najednou, nově je přítomna také funkce Macro-ops, která má za úkol taktéž, s tím rozdílem, že se snaží nalézt takové klasické instrukce, které by šly vykonat najednou během jednoho cyklu. Více o těchto funkcích si napíšeme v následujícím čísle při podrobném popisu nové architektury. Advanced Digital Media Boos, má za úkol zvýšit výkon procesoru zejména při zpracování multimediálního obsahu, a to díky 128bitovému zpracování SSE instrukcí místo současného 64bitového (v praxi to znamená, že nové procesory by měly zvládnout zpracovat stejné množství instrukcí SSE za polovinu potřebného času). Při prezentacích byl znázorněn dvojnásobný výkon oproti současným procesorům. Další dvě funkce-Smart Memory Access a Advanced Smart Cache -mají co do činění s vyrovnávací pamětí L2 cache. První jmenovaná se bude starat o to, aby se instrukce, čekající ve frontě, dostaly ke zpracování tak, jak jsou potřeba a ne jak tomu bylo u současné architektury, až na ně "dojde řada". S použitím druhé jmenované technologie se můžeme setkat již nyní u procesorů Core Duo - jedná se o fakt, že obě dvě jádra sdílejí jednu paměť L2 cache. Z toho plynou mnohé výhody, jako například rychlejší vyhledávání a použití dat, nulové zatížení sběrnice FSB oproti systému u Pentia D a žádné zbytečné duplikování dat, k jakému mohlo docházet u L2 cache, vyhrazené zásadně pro konkrétní jádro. Velký důraz kladl Intel při prezentaci na fakt, že paměť lze alokovat nerovnoměrně, tudíž pokud bude jedno jádro potřebovat ke své činnosti aktuálně méně paměti L2 cache než druhé, tomu více vytíženému systém automaticky přidělí maximální volnou kapacitu. Tím lze v podstatě dosáhnout stavu, kdy jedno jádro bude využívat řekněme 1 MB L2 cahce, zatímco druhé bude mít k dispozici celé 3 MB. Poslední klíčovou technologií nové architektury by měla být Intelligent Power Capability, která je jakýmsi rozšířením spořící technologie, použité u procesorů Pentium M, potažmo jejich dvoujádrových Core Duo následovníků. Ultra Fine-Grained Power Control bude mít na starosti správu a případné vypnutí jednotlivých částí jádra, které zrovna nebudou mít využití,

Split Busses naproti tomu může pracovat s proměnlivou datovou šířkou pásma s daty a tím může regulovat potřebný příkon. Platform Environment Control Interface (PECI) bude moci podle nastíněných údajů plně spolupracovat s ventilátory v počítači a případně regulovat jejich otáčky na potřebnou míru.

Nová architektura, ze které vzejdou nové procesory všech tří platforem (desktop, mobilní a serverová), se dále vyznačuje výborným poměrem výkonu za jednotku wattu. Zvýšit tento poměr bylo, zdá se, jedním z nejdůležitějších požadavků na novou architekturu, protože u současných stolních procesorů Pentium 4 a Pentium D byl tento poměr opravdu nízký. S tím se pojí i celková plánovaná spotřeba procesorů, která by u běžných stolních CPU neměla přesáhnout hodnotu 65 W Thermal Design Power (TDP). Záměrně píšeme u běžných stolních, protože některé serverové a také "extrémní" procesory Intel tuto hodnotu zcela jistě přesáhnou. Pokud to společnost Intel dodrží, bude to opravdu velmi citelný skok, zejména pak oproti Pentiu 4 Extreme Edition 3,73 GHz a některým Pentium D procesorům, které měly TDP hodně přes 100 W. Posledním v současné době známým faktem je rozsah frekvencí, na kterých budou nové procesory pracovat: Meron, procesor určený pro mobilní použití, by měl pracovat na frekvencích 1,83, 2, 2,16 a 2,33 GHz. Conroe, procesor určený pro desktopy, byl měl pracovat na frekvencích 1,86, 2,13, 2,4 a 2,67 GHz a Woodcrest, serverový zástupce, pak na frekvencích 1,6, 1,86, 2, 2,33, 2,66 a 3 GHz. Systémová sběrnice FSB bude u jednotlivých procesorů následující: Meron - 667 MHz, Conroe - 1 066 MHz a Woodcrest - 1 333 MHz. Jak si povedou tyto procesory výkonnostně, na to si budeme muset počkat až do oficiálního uvedení, ale podle srovnávacího testu, prezentovaného samotnou společností Intel, by se konkurenční AMD měla začít hodně hodně bát.

Ještě jednou k procesorům

Při prezentacích byl nastíněn další plán společnosti Intel v oblasti procesorů - po uvedení nové mikroarchitektury nás bude čekat v roce 2007 přechod na 45nm výrobní technologii při zachování současného rozměru jednoho wafferu, který má průměr 300 mm. Tímto krokem se opět sníží užitná plocha, potřebná k vytvoření jednoho procesoru, tudíž by tento fakt měl mít pozitivní dopad na cenu procesorů. Zástupci společnosti Intel se také nezapomněli pochlubit tím, že mají v současné době jako jediní možnost vyrábět své procesory 65nm výrobní technologií, přičemž nastínili, že plánovaný úplný přechod od 90 nm k 65 nm bude dokončen v průběhu roku 2006 a následný útlum 90nm výrobní technologie o rok později. Z grafů bylo patrné, že časové intervaly mezi jednotlivými přechody se nepatrně snižují. Nicméně bylo také naznačeno, že je potřeba hledat stále nové a nové materiály, protože takto nelze díky fyzikálním parametrům zmenšovat velikost tranzistoru do nekonečna. Jako třešnička na dortu pak působilo předvedení technologického vzorku čtyřjádrového procesoru, který byl složen se dvou dvoujádrových procesorů Conroe (tedy stejná technologie, jakou jsou nyní uspořádány současné procesory Pentium D - dva jednotlivé procesory, umístěné na jedné destičce a spojené sběrnicí Front Side Bus). Na otázku, kdy hodná společnost Intel uvést tento procesor do prodeje, bylo řečeno, že jako reálné datum se jeví první čtvrtletí roku 2007.

Mobilita

Celá konference Intel Developer Forum se však netočila pouze okolo nové mikroarchitektury nebo nových modelů procesorů. Došlo také na mobilní sféru, která však k našemu potěšení neobsahovala zástupce přenosných počítačů v čele s nedávno uvedenými procesory Core Duo (jádro Yonah), ale byla představena i vize společnosti Intel s názvem Ultra Mobile Personal Computer (UMPC). Mobilní platforma Intel Centrino s novým procesorem Core Duo a novou čipovou sadou i945GM přinesla do světa mobilních počítačů možnost využít dvě jádra procesoru a všechny s tím související vlastnosti. Dobrým příkladem může být prezentované využití produktů společnosti Skype, která je výrobcem VoIP softwaru, schopného přenášet hlasová data pomocí internetu. K dispozici jsme měli možnost si na vlastní kůži vyzkoušet VoIP volání na těchto nových modelech notebooků, a to včetně hlasové a video konference. Tvrzení, že pouze s dvoujádrovými procesory Intel budete moci vést konferenční hovor s až deseti účastníky oproti maximálně pěti při použití jakéhokoliv jiného CPU, bohužel vzalo za své díky neoficiální zprávě, že je to pouze marketingový tah (jednoduchá softwarová identifikační procedura). K vidění byly i notebooky určené pro herní využití, kdy na srovnatelné sestavě dosahoval v porovnání Core Duo až o 25 procent vyšší framerate než identický systém s nejvýkonnějším procesorem Pentium M. Nová generace procesorů by měla být k dispozici v průběhu druhého pololetí 2006, přičemž nová platforma s kódovým označením Santa Rosa, obsahující dvoujádrový procesor Meron, čipovou sadu Crestline s jižním můstkem ICH8M a bezdrátovou síťovou kartou Kedron, by měla být k dispozici na začátku roku 2007. Nová čipová sada by měla zvládat až 10 portů USB 2.0, tři SerialATA konektory a integrované grafické jádro čtvrté generace, které bude schopné plynule zpracovat video ve vysokém rozlišení (H.264/MPEG4). Síťová karta by pak měla podporovat Wi-Fi 802.11n s až pětinásobně rychlejším přenosem dat než tomu je u 802.11g. Nový procesor bude založen na nadcházející architektuře Intel Core microakrchitecture a mimo jiné bude podporovat EM64T, vylepšenou technologii SpeedStep a v neposlední řadě virtualizační technologii. V oblasti notebooků se tedy také máme na co těšit.

Velmi zajímavým počinem v oblasti mobilního použití bylo představení tzv. Ultra Mobile PC (UMPC). Jedná se o zařízení, které má být menší než současné nejmenší Tablet PC, a zároveň větší než komunikátory na bázi Mobile Windows 2005. Společnost Intel tak podle vlastních slov definuje UMPC jako novou formu mobility, která umožní komfortněji pracovat s zařízením s funkcemi Tablet PC o téměř poloviční velikosti. Uvnitř by samozřejmě měly být součásti Intel, jako operační systém by měl být použit MS Windows XP. Displej těchto zařízení by měl být dotykový, s možností připojení externí klávesnice. Jedinou nevýhodou kromě ceny okolo 1 000 dolarů za kus (pro našince) se nám zdála překvapivě nízká výdrž na baterie. V době uvedení již několik výrobců představilo modely postavené na této nové platformě.

Digitální domácnost

Před několika měsíci uvedená a zatím jen mlhavě prezentovaná platforma Intel Viiv Technology získala na Intel Developer Foru v San Franciscu konečně zcela reálnou podobu. Základem celého systému musí být dvoujádrový procesor Intel, doplněný vhodnou čipovou sadu (aktuálně pouze model Intel i945P/G). Viiv technologie má zaručit koncovému zákazníkovi zejména bezproblémové zpracování a následné přehrání videa ve vysokém rozlišení (1 080i), kvalitní zvukový výstup HD Audio s minimálně pěti kanály, dále pak naprosto snadnou obsluhu a konfiguraci, bleskový start systému a uživatelskou přívětivost. Jako doplnění multimediální domácnosti bude sloužit kombinace systému bezdrátového spojení pomocí Wi-Fi a HomePlug AV (rozvedení internetu po elektrické síti, kterému mimochodem Intel přikládal velkou důležitost) ve spojení s media serverem a vysokorychlostním přístupem na internet. V nedaleké budoucnosti by to mělo vypadat tak, že všechny požadavky na obsah by měly být směřovány na již zmíněný media server, který by se měl starat i o bezpečné připojení jednotlivých klientů. Při prezentaci byl velmi efektně demonstrován případ, kdy celá konfigurace Viiv trvala tři a půl minuty. Navíc nebylo potřeba žádné zadávání hesla, stačilo pouze na zařízení namířit dálkový ovladač. Vrcholem pak byla prezentace, kdy majitel budoucí digitální domácnosti, který si po cestě domů prohlížel na svém mobilním telefonu trailer filmu, přišel domu, jednoduše se přiložením telefonu ke snímači připojil do sítě, media centrum dostalo pokyn o právě prováděné funkci telefonu a následně navázal s přehráváním traileru na velkoplošné televizní obrazovce, připojené k Viiv zařízení. Samotných provedení, jak by mělo vše vypadat ve skutečnosti, jsme měli možnost vidět několik - od klasicky koncipovaného PC až po rekordér televizního záznamu.

Dál, rychleji... a příště

Na prezentacích a zejména na technologických preview jsme však měli možnost se seznámit i s dalšími technologiemi, na nichž se podílí nebo které prosazuje sama společnosti Intel. První technologií je bezesporu Worldwide Interoperability for Microwave Access (WiMAX) - adept na nástupce bezdrátového přenosu dat současného Wi-Fi 802.11 a/b/g, založený na standardu IEEE 802.16. Na konferenci byl WiMAX reálně prezentován jako řešení zvládající vysoké datové propustnosti, stabilní spojení a dlouhé vzdálenosti. V současné době je tato technologie schopná pracovat v pásmu 2 GHz až 11 GHz, přenášet až 70 Mbitů/s a pracovat s klientskými stanicemi, aniž by měly mezi sebou přímou viditelnost. Toto řešení plánuje společnost Intel využít jak v noteboocích (integrované nyní jako standard IEEE 802.11 b/g), dále pak ve formě přídavných karet PCMCIA a PCI/PCI Express pro stolní počítače, v neposlední řadě pak i v mobilních telefonech prostřednictvím společnosti Nokia. Díky svým předpokladům by mělo najít využití zejména v městských aglomeracích, kde by pro pokrytí velké plochy stačilo pouze minimum vysílačů. Na otázku, kdy se reálně začne používat tato technologie v Česku, nám bylo řečeno, že systém plní své funkce již na 24 místech po celém světě a další přibývají.

Další bezdrátovou technologií, která by nás v brzké době měla oblažit svou přítomností, je Wireless USB. V aktuální verzi 1.0 bylo k vidění několik výrobců a jejich výrobků podporujících tuto novou technologii, nabídnutou společností Intel. Přenosová rychlost by měla být na kratší vzdálenost několika metrů stejná jako její "drátová" sestřička USB 2.0, tedy 480 Mbit/s, se vzrůstající vzdáleností by měla klesat až na hodnotu 100 Mbit/s na vzdálenost deseti metrů. K realizaci bude potřeba pouze adaptér/integrovaný čip, podobně jako například BlueTooth, a pak zařízení, které podporuje Wireless USB. Po snadném spárování probíhá komunikace s počítačem naprosto stejně, jako kdyby bylo zařízení připojené kabelem - mohli jsme si na vlastní kůži vyzkoušet bezdrátový pevný disk, fotoaparát, tiskárnu a set klávesnice s myší. Jsme zvědaví, kdy se této zajímavé novinky chytí výrobci a zda se stane standardem, stejně jako USB 2.0.

Díky omezenému prostoru nemůžeme popsat vše, co bylo na IDF 2006 ke spatření, proto jen v rychlosti na závěr vyjmenujeme několik akcí, které ještě stojí za zmínku. Intel "učil" výrobce počítačů, jak správně chladit svá CPU (Pentium XE 955 tak na prezentaci pracovalo na 5,01 GHz), poukazoval na důležitost a rozsáhlé možnosti virtualizace, a to nejen pro servery a high-endová řešení, ale i pro normální uživatele, v čemž mu vydatně pomáhaly společnosti VMware a Microsoft. Dále bylo ke shlédnutí několik přednášek, pojednávajících o potřebě programovat software pro zpracování více vláken najednou (aby byly plně využity dvě jádra), měli jsme možnost spatřit Extensible Firmware Interface (EFI) - nástupce BIOSu - při práci s ještě neuvedenou verzí Windows Longhorn Server, poslední námi zmíněnou zajímavou novinkou byla Intel Active Management Technology, díky které společně s hardwarovou podporou v čipové sadě a softwarem dokáže dálkově monitorovat a spravovat počítač, aniž by to nějak narušilo práci uživatele u konkrétního počítače.

Novinek a zajímavých věcí byla k vidění spousta a budeme se k nim v příštích číslech ještě vracet. V následujícím vydání si budete moci v sekci Hardware přečíst technologický článek, podrobně popisující novou mikroarchitekturu Intel Core.

§§§§§


DigitalNetworking Seminar 2006

Jaroslav Kasal

C06P0179

Představení nových stěžejních produktů Panasonicu pro rok 2006 se konalo v Lisabonu na akci nazvané "Digital Networking Seminar 2006". Vzhledem k tomu, že zde byly k vidění první vzorky digitálních produktů z audiovizuální oblasti, nemohli jsme si tuto akci nechat ujít a do příjemného portugalského města se vypravili.

Díky tomu vás můžeme seznámit s novými trendy a celkově s novým směrem vývoje tak, jak jej vidí Matsushita Electric Industrial Co. - vlastník značky Panasonic. Zkrátka a dobře, zajímavých produktů, které jsme v Lisabonu viděli, je více než dost. Ostatně, posuďte sami.

Pod značkou Panasonic lze na trhu objevit celou škálu výrobků. Na semináři se však pořadatelé soustředili na stěžejní kategorie. Celkově byl kladen důraz na širokoúhlé ploché televizory Viera s velkou úhlopříčkou obrazu, digitální fotoaparáty Lumix, digitální kamery e.cam a DVD rekordéry Diga. Mezi dalšími produkty jsme však mohli vidět i velmi pěkný obraz generovaný technicky vyspělým HDTV projektorem Panasonic PT-AE900.

V oblasti velkoplošných obrazovek podporuje značka Panasonic základní dva zobrazovací principy. Modely jsou vybaveny buď plazmovou, nebo LCD technologií. Podle prezentace, které jsme byli v Lisabonu svědky, fandí Panasonic spíše plazmovým displejům. Alespoň při praktickém srovnávání dvou modelů jsme byli upozorňováni především na kvalitnější vykreslení obrazu na plazmové obrazovce. Nutno dodat, že Panasonic tyto ploché zobrazovací jednotky vyvíjí již dlouhou řadu let a jejich zkušenosti jsou na kvalitě obrazu rozhodně znát.

Novinkami na trhu se stanou plazmové panely, označené jako série 60 (např. TH-42PA60E) a 600 (např. TH-50PV600E). Přitom modely řady 60 budou nabízet standardní rozlišení obrazu, modely řady 600 pak rozlišení na úrovni HD (High Definition). Nové modely obrazovek budou vybaveny souhrnem vylepšení, nazvaných V-REAL. Jedná se o řadu moderních technologií, jejichž posláním je nabízet kvalitní obraz (až v nativním HDTV rozlišení 1 920 x 1 080), s výborným poměrem kontrastu 10 000 : 1, vysokým počtem barev (3 072 odstínů od každé základní barvy, tedy cca. 29 miliard barev). V-REAL obsahuje i další technologie. Zmínit lze např. dynamickou správu barev pro dosažení co nejlepšího barevného podání, vyhlazování obrazu na úrovni sub-pixelů nebo redukci šumu. Do budoucna se u plochých televizorů sází na digitální komunikační rozhraní standardu HDMI. Vyšší modely budou obsahovat dokonce hned dva HDMI konektory. Standardem se u televizorů Panasonic stávají i sloty pro paměťovou kartu typu SD (Secure Digital). Pokud vlastníte digitální fotoaparát s kartou SD, není nic snadnějšího, než zasunout kartičku do slotu v televizoru a pak jen pohodlně prohlížet obsah. Nejen fotografie, ale dokonce i pohyblivá videa.

Nové modely DVD rekordérů Diga nabízejí inovovaný neotřelý design, moderní konektivitu HDMI, vysoké výkony pro zápis na DVD média, vysokou kapacitu pevných disků a samozřejmě celkově širší služby. Zmínit lze například širokou podporu médií DVD a CD, stejně jako různých formátů. Přehrávat lze veškeré verze videa DivX, včetně nejnovější verze 6. Zavedeným standardem je podpora formátů VCD, SVCD, obrázků JPEG a záznamů MPEG1 a MPEG2. Diga si dokonce poradí i s fotografiemi v nekomprimovaném formátu TIFF. Záznamy lze na nových modelech přehrávat nejen z CD nebo DVD a z pevného disku, ale rovněž i z paměťové karty SD.

Velkým přínosem by se měla stát podpora protokolu HDAVI. Pod tímto označením se skrývá důmyslný komunikační systém, který využívá rozhraní HDMI pro přenos řídících povelů. Velmi jednoduše řečeno, co jste dříve museli řešit pomocí dvou a více dálkových IrDA ovladačů, dnes zvládne jen jeden. Domácí komponenty (televizor, rekordér, atd.) spolu mohou digitálně komunikovat a reagovat na příchozí požadavky z výchozího dálkového ovladače. Výsledkem je velmi pohodlné a snadní ovládání. Například stačí zmáčknout jediné tlačítko pro zapnutí rekordéru a Diga sama chytře pošle televizi povel, aby se rovněž aktivovala a přepnula do režimu AV a tedy zobrazovala signál z rekordéru.

Při přednáškách věnovaných fotoaparátům jsme měli příležitost vyzkoušet elegantní modely pro rok 2006. V rodině Lumix šlo o modely DMC-TZ1, DMC-FZ7, DMC-FX01, DMC-LZ5/LZ3 a DMC-LS2. Vybraná zařízení se vyznačují integrovaným optickým stabilizátorem (Mega I.O.S) a prakticky všechny pak moderními službami. Důraz je u mnoha fotoaparátů kladen i na design a ergonomii. Na našem trhu mnohé jistě potěší i plná lokalizace menu do češtiny. Na jednotlivých modelech fotoaparátů je vidět, že Panasonic se nesnaží modely pouze technologicky vylepšovat, ale přemýšlí nad konkrétními potřebami různých skupin zákazníků. Z tohoto důvodu se naleznou mezi fotoaparáty kompaktní stylové foťáčky do kapsy (např. DMC-FX01, FX8) i poloprofesionální (rozměrově větší) model DMC-FZ07 a tak dále. Jednoduše řečeno, Panasonic se snaží uvést na trh fotoaparáty pro všechny skupiny zákazníků. Vyjma již zmíněného optického stabilizátoru se mohou nové produkty chlubit kvalitní optikou Leica DC, až dvanáctinásobným optickým zoomem nebo třeba vylepšenou technologií pro zpracování obrazu Venus Engine III. Náročné fotografy zřejmě potěší i možnost pořizovat snímky s nastavením citlivosti až ISO 1600, nebo zaznamenávat širokoúhlé fotografie. Každého pak jistě nadchne možnost nahrávat velmi plynulé videosekvence 16 : 9 v rozlišení až 848 x 480.

Posledním velkým tématem semináře se staly digitální videokamery. Rovněž v této oblasti jsme zaznamenali výrazný krok vpřed. Stejně jako u fotoaparátů, i u kamer prosazuje Panasonic optické stabilizátory obrazu, které bezpochyby předčí běžné elektronické stabilizační technologie. Mezi nové modely, jež jsou vybaveny optickým stabilizátorem obrazu, patří NV-GS180, NV-GS280, NV-GS300 a NV-GS500. Tyto modely jsou navíc vybaveny i trojicí prvků CCD (3x CCD). Na rozdíl od jednočipových (1x CCD) kamer nabízejí tyto produkty lepší barevné podání obrazu a zpravidla i kvalitnější obraz, hlavně při pořizování záznamu při zhoršených světelných podmínkách. Samozřejmě, že pro méně náročné uživatele připravil Panasonic i cenově atraktivnější jednočipová zařízení (např. NV-GS17). U nových kamer se pro rok 2006 používají záznamová média několika standardů. Nejvíce modelů (např. NV-GS180/280/300/500) spoléhá na úspěšný formát kazet miniDV. Oproti tomu modely NV-GS27/37 ukládají video na malé kotouče DVD. Kamera SDR-S100 je ještě zajímavější, není vybavena žádným pohyblivým médiem, data komprimuje do formátu MPEG2 na povrch paměťové karty SD.

Podle produktů, představených během této akce, jsme dospěli k názoru, že se zákazníci mají na co těšit. Jakmile budou novinky dostupné, určitě se s řadou z nich setkáte v našich podrobnějších testech.

§§§§§


MediaLounge DSM-520

Tomáš Jirásko

C06P0178

D-Link má přírůstek do rodiny digitálních domácích řešení, kterým je bezdrátový HD přehrávač médií D-Link MediaLounge DSM-520. Kromě přenosu hudby, fotografií a videa ve vysokém rozlišení nabízí DSM-520 také port USB 2.0, umístěný na předním panelu, umožňující přístup k hudbě, fotografiím a videu na výměnných USB flash pamětech nebo pevných discích. Připojuje se k vaší domácí síti buď pomocí bezdrátové technologie 802.11g, anebo přes ethernetový kabel. Přehrávač DSM-520 podporuje předchozí i nové formáty médií, včetně videa s vysokým rozlišením ve formátu Windows Media Video 9 nebo MPEG-4. Pro kompatibilní televizní systémy je DSM-520 vybaven konektorem High-Definition Multimedia Interface (HDMI). DSM 520 bude uveden na trh během dubna 2006, a doporučená cena bude 8 400 Kč bez DPH.

Odkaz: http://www.dlink.cz

§§§§§


Inspiron 6400

Tomáš Jirásko

Dell Inspiron 6400 váží i včetně volitelného Windows Media Centra méně než tři kilogramy a měl by být volbou pro zákazníky, kteří se rádi baví, a chtějí si vychutnat TV, hudbu, filmy a fotografie i během cestování. Notebook Inspiron 6400 je vybaven procesorem Intel Core Duo a 15,4palcovým širokoúhlým displejem s poměrem stran 16 : 10 s volitelnou technologií Dell TrueLife. Použití technologie MediaDirect šetří čas uživatele rychlým přístupem k digitálním mediím na počítači nebo připojených discích stisknutím jednoho tlačítka, bez nutnosti spouštět operační systém Windows. Integrovaná čtečka paměťových karet 5v1 urychluje a usnadňuje přenos mediálních souborů, k dispozici je i rozhraní ExpressCard. Technické parametry notebooku jsou: procesor Intel Core Duo (taktovaný na 667 MHz, s 2 MB cache), paměť 512 MB až 2 GB SDRAM DDR2, integrovaná grafická karta Intel Graphics Media Accelerator 950. Na výběr jsou pevné disky s rozhraním Seriál ATA o velikosti až 100 GB (7 200 otáček za min.), optické mechaniky DVD/CD-RW nebo DVD+RW/+R s podporou duálních vrstev při zapisování na DVD+R. Ve vybavení je samozřejmě i bezdrátovka Intel Pro/Wireless 3945 (802.11a/b/g, 54 Mbps) nebo Dell Wireless a interní Dell 350 Bluetooth.

Odkaz: http://www.dell.cz

§§§§§


Novell Linux desktop

Tomáš Jirásko

Cílem nového linuxového operačního systému je výrazně posílit migraci zákazníků od Windows k Linuxu, samozřejmě nejlépe k tomu jejich od Novellu. Je až pozoruhodné, jak velké množství silných společností podporuje linuxové operační systémy, přitom uživatelé stále ne a ne odejít od Windows, navzdory mnohdy nevybíravě vyjadřované nespokojenosti.

Novell Suse Linux Enterprise Desktop 10 (SLED 10) je připraven nahradit Windows ve firmách, a to jak v malém, tak velkém měřítku. Pro každého uživatele má být práce s ním co nejpříjemnější. Kdo někdy pracoval s uživatelsky uzpůsobeným Linuxem (například Mandriva, Redhat), zřejmě ví, že takové operační systémy jsou k dostání již delší dobu, není to tedy novinka.

Dosavadním problémem bylo napojení linuxových počítačů na Windows sítě, SLED 10 by toto měl zvládnout co nejlépe. Normálně totiž není problém s linuxovým počítačem ve windowsovské síti pracovat, uživatel se z něj dostane všude, ale lidé s Windows se nedostanou na něj.

Předpovědi se různí, optimisté mluví o masovém nástupu Linuxu již tento rok, někdo zase o roku 2007, 2008 - těžko předpovídat. Je možné, že v USA může nástupu Linuxu pomoci snaha zmírnit napadnutelnost sítí státních organizací.

SLED 10 ukazuje na pohled spoustu podobných prvků jako testovací verze Windows Vista, tedy nástupce Windows XP pro koncové uživatele, která by měla být k dostání koncem roku. SLED 10 bude rychlejší, plánuje se říjen. Novell vytvořil nové 3D grafické uživatelské prostředí, umožňující 3D pohyb okny a objekty, samozřejmostí jsou průsvitná okna. Novell také podle svého vyjádření značně zlepšil podporu plug and play technologie. Při prezentaci dále zaznělo, že Novell vyvinul vlastní přehrávač hudby ve spolupráci s RealNetworks, který by měl bez problémů přehrávat MP3, protože s tím údajně byly v open source dříve problémy. Nemáme tušení, kde to vzali, ale něčím je potřeba ohromit, i kdyby to neměla být pravda.

Novell zatím nemá oficiální hardwarové spojence-propagátory, ale to na sebe jistě nenechá dlouho čekat.

§§§§§


Nové Bravia S2000

Tomáš Jirásko

Uvedením nových modelů Bravia řady S2000 na trh vstupuje vývoj LCD televizorů do další fáze, alespoň podle Sony.

Všechny modely řady S2000 jsou vybaveny zabudovaným digitálním tunerem pro příjem volně šířených digitálních televizních stanic. Přední, viditelná část televizorů je tvořena LCD panelem 7. generace. Klíčový děj se však odehrává za scénou - procesor Bravia Engine pro zpracování obrazu s vysokým rozlišením tříbí a vylepšuje vstupní signál, aby výsledný obraz dosahoval vyšší kvality. Panel s technologií S-PVA1 (Super Patterned Vertical Alignment) by měl poskytnout pozorovací úhel 178 ? a zajistit, že barvy zůstávají bohaté a jasné i při pohledu ze strany. Dřívější obrazovky mívaly při pohledu ze strany problém se stupni šedé a s barevnými polotóny.

Zesilovače použité v řadě S2000 jsou plně digitální, zvuk na výstupu dosahuje nízké úrovně šumu. Díky technologii SRS TruSurround XT produkují všechny modely řady S2000 prostřednictvím vestavěných stereo reproduktorů prostorový zvuk. Tato technologie simuluje vícekanálový prostorový zvuk bez nutnosti externích reprosoustav. Kromě technologie SRS TruSurround XT zajišťuje dokonalou čitelnost jak dialogů, tak i prostorových zvukových efektů další použitá technologie BBE Digital.

Televizory Bravia řady S2000 jsou HD-ready a podporují oba typy HD signálu, 1 080i i 720p. Všechny modely také disponují HDMI vstupem (High-Definition Multimedia Interface) pro příjem nekomprimovaného digitálního AV signálu z externích zdrojů, například z HDTV set-top boxu. Plnou připojitelnost k osobním počítačům zajišťuje digitální vstup HD15. Řada televizorů Bravia S2000 je dodávána ve velikostech úhlopříčky 26, 32, 40 a 46 palců.

Odkaz: http://www.sony.cz

§§§§§


Ostružiny v Čechách

Michal Bareš

C06P0177

Společnost Research In Motion se rozhodla rozšířit své působení i do České republiky. Ve spolupráci se společností T-Mobile prodává i na našem trhu BlackBerry 7290 spolu se službami push mailu, hlasové komunikace a přístupu na internet. BlackBerry je hlavně zaměřeno na firemní uživatele, jimž nabízí především snadné spojení s firemním serverem BlackBerry Enterprise Server. Služeb BlackBerry u nás využívá v současné době několik set uživatelů, mezi nimi například společnost DHL. Měsíční paušál za použití BlackBerry činí 530 Kč, které se připočítávají k zvolenému tarifu a k nákladům za serverovou licenci. Cena Blackberry 7290 se v závislosti na tarifu pohybuje od 5 000 do 11 500 Kč. Službu si mohou pořídit i jednotliví uživatelé, ale vzhledem k funkcím a nákladům není BlackBerry příliš ekonomickým řešením. RIM hodlá rovněž uvést na trh novou generaci BlackBerry 8700, které bude vybaveno modernějšími technologiemi než již dost zastaralý model 7290.

Odkaz: http://www.t-mobile.cz

§§§§§

$$$$$


CD/DVD příloha


Kompletní ochrana PC

Jan Šplíchal

C06P0184

Z obsahu CD

Akce a novinky

Program BitDefender představuje kompletní řešení pro vaši bezpečnost a obsahuje antivirus, osobní firewall, antispam, navíc se systémem automatické aktualizace. Informace naleznete v rámečku vztahujícím se k tomuto programu, doporučujeme rovněž pročíst rubriku Rychlokurz, jež se podrobně věnuje práci s touto aplikací. V části Novinky je připraveno aktuální číslo Abíčka, časopisu, jenž potěší zejména příznivce platformy Linux. Najdete zde software, vztahující se ke článkům v čísle. V únoru uvolnila společnost Microsoft záplaty pro systémy Windows a jednu opravu produktu Office 2000. Vše jsme pro vás značně zjednodušili, na CD tak naleznete samorozbalovací ZIP archivy, obsahující opravy vždy k dané edici Windows. Tyto soubory naleznete v rubrice Servis.

Software

V části Komerční software vám nabízí společnost GRISOFT tříměsíční zkušební edici produktu AVG Anti-Virus plus Firewall, umožňujícího všechny pokročilé metody virové detekce. Kromě zabezpečení proti virům nabízí i firewall, který zamezí neoprávněným přístupům do vašeho počítače z internetu. Více informací k tomuto programu naleznete v rámečku.

Nástup nové edice MS Windows se blíží. Mezi známými novinkami očekáváme i změnu vzhledu uživatelského prostředí. Již dnes se můžete vzhledu Visty přiblížit pomocí utilit, které nabízejí změnu podoby ikon, lišt a pracovních oken. Téma CD je věnováno změně vzhledu Windows. O tom, že Vista Inspirat 1.1 si jako předlohu vzal právě nástupce systému Windows XP, nemůže být pochyb. Mění pracovní plochu, nabídku Start a hlavní panel s oznamovací oblastí. Jiná jsou i dialogová okna. Předností programu je ale dokovatelný panel ObjectDock, který vám dovoluje spouštět nové aplikace a přepínat mezi již běžícími programy, otevírat složky s obrázky, hudbou a dalšími dokumenty, vyprazdňovat odpadkový koš nebo získávat informace z elektronické dokumentace. Další utilita TranspApps 1.1 umožňuje nastavení průhledných (transparentních) panelů Windows, které se tak stanou na pohled zajímavějšími.

Talisman Desktop 2.95 není pouhým měničem vzhledu systému Windows XP, protože ve skutečnosti se jedná o zbraň mnohem těžšího kalibru. Zvládá i úkoly jako kompletní navržení celého rozhraní Windows! Aplikace PodXP 1.0 není vizualizátorem grafického uživatelského rozhraní v pravém smyslu slova. Spíše bychom mohli říci, že podXP je generátor, jenž vám dovolí ukládat na pracovní plochu operačního systému různé šikovné nástroje. Nástroje působí jako samostatné miniaplikace, přičemž každá z nich je určena pro realizaci jistého úkonu. Nabídku digitálních pomůcek tvoří např. analogové hodiny, "nalepovací" poznámky a objektové panely, na nichž se mohou objevovat prezentace obrázků, měřiče systémových prostředků či ikony aktuálně běžících aplikací.

V sekci Vyzkoušejte si naleznete nejen již dříve zmiňovaný software ke článkům v čísle, ale také například Avi2DVD, alternativu k drahým aplikacím pro konverzi DivX souborů do některého z formátů, které přehraje jakýkoli DVD přehrávač. Jedná se o freeware, který zpracuje soubory AVI, MKV nebo OGM tak, aby odpovídaly formátu DVD, VCD nebo SVCD. To vše zvládnete jednoduše na pěti záložkách, které jsou postupně seřazeny od volby zdrojového souboru až po konverzi.

MP3Test 1.5.1 dokáže vyhledat ve vaší sbírce MP3 soubory, které jsou poškozeny nebo obsahují chyby, vzniklé např. při převodu. Stačí zadat složku s daty, program je projde a následně zobrazí jejich kvalitu. Dále umožňuje přehrávání MP3 a zobrazení ID3 tagů.

Free Commander 2005.09a je alternativou k Průzkumníku ze systému Windows. Jedná se o pokročilého správce souborů s mnoha zajímavými funkcemi. Využívá tzv. duální panelové technologie, která umožňuje zobrazit obě pracovní okna. FastStone Screen Capture 1.8 je prohlížeč obrázků se základními editačními funkcemi a s možností snadného vytváření screenshotů. Snímat lze aktivní okno, celou obrazovku nebo výběr. Podporuje práci s mnoha formáty. WMA to MP3 Converter je zase jednoduchý nástroj pro konverzi hudebních formátů. Nastavení může být pro každý soubor různé, případně nastavíte vše pro první zvukovou stopu a ostatní tato nastavení automaticky převezmou. Hlavním ukazatelem kvality je datový tok v rozmezí od 8 do 320 kbps, včetně variabilního bitratu s nastavením minima a maxima.

Rubrika Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. 7-Zip 4.32 je pakovací program s vysokým stupněm komprese. Umožňuje také komprimaci do vlastního formátu 7z, pro který dokáže vytvářet i samorozbalovací archivy. Ve freewarové verzi produktu DeepBurner Free 1.7.1.213 můžete vytvářet datové a audio CD a DVD, bootovací disky a ISO obrazy. Velmi příjemné ovládání programu zvládnou určitě všichni uživatelé, obzvláště když nápadně připomíná klasického Průzkumníka. K rychlému vytvoření CD poté jistě přispěje i funkce drag&drop. Vedle vypalování dat lze CD také doplnit o menu nebo k němu vytisknout jednoduchý obal, na který můžete vložit obrázek nebo seznam souborů uložených na médiu. ZoneAlarm 6.1.744.000 je výkonný firewall pro ochranu vašeho počítače před přístupem z internetu a pro kontrolu programů, které přes něj komunikují. Úroveň ochrany systému můžete upravit prostřednictvím řady možností nastavení přesně podle svých potřeb. Jednotlivým aplikacím lze povolit nebo zakázat přístup k internetu.

Komunikace a Hardware

Tato sekce nabízí dva internetové prohlížeče, nástroj pro on-line komunikaci a program pro kompletní správu telefonického připojení. Opera je velmi rychlý a výkonný prohlížeč webových stránek pro internet i intranet, navíc se sympatickým uživatelským prostředím. Integruje v sobě nástroje pro vyhledávání, blokování pop-up oken, Instant Messaging a čtení diskusí, poštovní klient s automatickým tříděním pošty a filtrem nevyžádaných zpráv (podpora POP3, IMAP a ESMTP).

Prohlížeč Nescape 8.1 obsahuje nejen jádro MS Internet Exploreru, ale i Mozilly Firefoxu (Gecko). Jeho výjimečnost spočívá právě v možnosti volby mezi těmito dvěma zobrazovacími jádry, čímž dosáhnete bezproblémového zobrazení všech stránek. Dále obsahuje integrovanou čtečku RSS kanálů, vlastní portál, nabídku nástrojových lišt a nové bezpečnostní prvky. Podporuje také funkci hodnocení důvěryhodnosti pro jednotlivé weby, na jehož základě poté prohlížeč automaticky nastavuje bezpečnostní pravidla.

MSN Messenger CZE 7.5.0322 je populární nástroj pro on-line komunikaci prostřednictvím internetu. Podporuje všechny funkce běžné u aplikací tohoto typu, umožňuje integraci s Outlook Expressem, telefonování z PC na telefon a z PC na PC, personalizaci zpráv, hraní internetových her, videokonference a mnoho dalšího. Český program Connection Meter 6.3.1f slouží ke kompletní správě telefonického připojení k síti internet. Umožňuje podrobné monitorování průběhu připojení a především odpovídajících nákladů, ale dokáže také např. šetřit peníze pomocí funkce odpojení před dalším impulsem apod. Samozřejmostí je aktuální nabídka tarifů pro tuzemské podmínky.

V rubrice Hardware je připravena kompletní sada nejnovějších ovladačů grafických karet ATI a NVIDIA.

Z obsahu DVD

Opět přicházíme s možností zakoupení našeho časopisu s DVD přílohou. Abychom vám usnadnili orientaci v poměrně velkém počtu programů, rozdělili jsme DVD do několika tematických sekcí. Mezi hlavní software, jenž by vám neměl uniknout, patří BitDefender 8 Professional Plus, kompletní řešení pro vaši bezpečnost, obsahující antivirus, osobní firewall, antispam, navíc se systémem automatické aktualizace a kompilace těch nejpoužívanějších balíčků kancelářských aplikací, které využijete i v domácnosti. Více informací o těchto produktech naleznete v rámečcích.

Audio

Ať již počítač potřebujete k práci nebo se u něj pouze bavíte, hudba může vaši práci či rekreaci zpříjemnit. V této části naleznete software pro přehrávání, konverzi a správu audio souborů na PC. Za zmínku stojí multimediální aplikace J. River Media Center 11.1, která umožní kompletní kontrolu nad vašimi digitálními médii. Přímo v této aplikaci můžete ripovat a vypalovat zvuková i obyčejná CD/DVD. Jestliže často posloucháte internetová rádia, určitě se vám bude hodit šikovné Screamer Radio 0.3.8, které dokáže zvuk z těchto rádií nejen přehrávat, ale hlavně zaznamenávat do souborů ve formátech MP3 nebo OGG. Pro milovníky přehrávače Winamp máme připravenu jak poslední edici 5.2, tak oblíbenou starší verzi 2.9.

Domácnost a kancelář

Do této části jsme umístnili programy používané na domácím počítači nebo při práci v kanceláři. Seznam DVD 4.9 slouží k přehledné správě DVD a CD disků, zejména disků s filmy. Obsahuje i filmovou databázi a umožňuje vložení obrázku obalu disku. Výhodou programu je seznam půjčených disků, takže budete mít přehled o tom, kdo má váš film půjčený. Navíc máte k dispozici adresář půjčených disků. Krteček 1.7 je aplikace, která je zaměřena na bezplatné odesílání SMS z internetu. Předností je možnost uložení čísel a sdružení všech bran pro SMS do jedné. Remote Queue Manager Personal 3.14 slouží ke správě tiskových úloh, odeslaných do tiskové fronty. Mezi jeho možnosti patří podrobný seznam úloh, zobrazení vlastností (formát papíru, orientace, vlastnosti tisku), změna parametrů či zobrazení stavu tiskárny.

Komunikace

Sekce Komunikace obsahuje programy, které vám usnadní pohyb v prostředí internetu, umožní kontrolu využití telefonického i pevného připojení, nebo vám pomohou zvýšit bezpečnost počítače. Amy 2.1.3 je zajímavé rozšíření pro oblíbený hlasový komunikátor Skype. V době, kdy nejste přítomni u počítače, může Amy fungovat jako záznamník příchozí komunikace. Stejně tak umí automaticky odesílat namluvené zvukové zprávy dalším uživatelům zmíněného komunikátoru. Program Windows Defender Beta 2, dříve známý také jako Microsoft Antispyware, vyhledává na vašem počítači spyware, odstraňuje ho a brání nainstalování nových bezpečnostně rizikových aplikací. Samozřejmostí je možnost aktualizace databáze známých spywarů po internetu. Netscape v nové edici 8.1 je internetový prohlížeč, obsahující nejen jádro MS Internet Exploreru, ale i Mozilly Firefoxu (Gecko). Výjimečnost nové verze spočívá v možnosti volby mezi dvěma zobrazovacími jádry, čímž dosáhnete bezproblémového zobrazení stránek.

Multimédia

Tato sekce se točí nejen okolo úprav digitálních fotografií. Z programů pro práci s nimi jmenujme například ACDSee 8, rychlý a výkonný prohlížeč grafických souborů se zobrazováním obrázků ve vysoké rozlišovací schopnosti. Slouží také k organizování a hledání grafických souborů v archivech. Adobe Photoshop CS2 je profesionální grafický editor pro tvorbu, úpravu a vylepšení digitálních obrazů, retušování fotografií a obrazovou montáž. Tento program představuje již delší dobu hlavní nástroj pro práci s bitmapovou grafikou. Jeho zkušební edici naleznete na našem DVD. ImgBurn 1.1.0.0 je jednoduchý, ale výkonný freewarový program pro zápis mnoha typů image souborů na CD a DVD. Za zmínku stojí i jednoduchá utilita DVD43 3.7.0, běžící na pozadí v System Tray. Dokáže při vložení DVD do mechaniky rozpoznat a odstranit různé typy ochran. Velmi tak usnadňuje zálohování DVD nosičů.

Systém

Tuto část jsme věnovali zejména změně vzhledu Windows. Je zde sada utilit, sloužících ke změně grafické podoby ikon, lišt a pracovních oken. Některé programy umožňují přechod na grafické prostředí nové edice MS Windows Vista, jejíž uvedení se blíží. Nechybí ani sada posledních dostupných ovladačů grafických karet ATI a NVIDIA, opravné balíčky pro Office 2000 a Windows 2003/XP/2000, vydané Microsoftem za měsíc únor, či 3DMark 2006 1.0.2 pro kompletní testování grafických možností a výkonu vašeho počítače.

Video

Při současném výkonu počítačů není problém použít počítač pro přehrávání filmů či pro jejich editaci. V této sekci naleznete nenápadně vypadající, ale velmi výkonný přehrávač videoformátů BSPlayer 1.36, ale například i CloneDVD Mobile 1.0.5.2 pro konverzi videa do formátu vhodného pro mobilní zařízení. Mobilních zařízení, která v současnosti aplikace podporuje, je poměrně dost. V této době je na výběr Apple iPod Video, Archos AV 700, Creative Labs ZEN Vision, iAudio X5, Motorola V710 a E815, Nokia 6630 a 9300, Sony Ericsson K750i nebo W800i, Sony PSP a Windows Mobile Smartphone. Media Player Classic 6.4.8.7 je další přehrávač multimédií, velmi podobný klasickému Windows Media Playeru verze 6.4. Tento rozšířený přehrávač je ovšem obohacen o celou řadu funkcí, jimiž klasický Windows Media Player 6.4 nedisponuje.

Zábava

Člověk nemůže jen pracovat, ale musí si i odpočinout, proto jsou programy této sekce věnovány relaxaci. Najdete hry, které vám mohou zpříjemnit volný čas strávený u počítače. Mezi nejzajímavější bezesporu patří Trackmania Nations, skvělé arkádové závody spojené s výstavbou vlastních tratí s nejrůznějšími terénními záludnostmi. Pro ostré závody je třeba připojení k internetu a vytvoření vlastního účtu. Je třeba zmínit, že tato hra byla vytvořena pro hráče na mistrovství počítačových her Electronic Sports World Cup a je šířena zdarma. Pro menší uživatele PC jsou připraveny elektronické omalovánky The MagicBook 4.0 či Puzzle - tradiční české pohádky 1.0.1.

Zadarmo: BitDefender 8 Professional Plus (CD/DVD)

Program BitDefender je all-in-one řešení pro vaší bezpečnost: antivirus, osobní firewall, antispam, navíc se systémem automatické aktualizace. Po dokončení instalace se stane najednou několik věcí. Zobrazí se obsah česky psaného souboru Readme.txt, zároveň se spustí skenování kořenového adresáře a adresáře Windows, konečně budete do třetice informováni, že používáte neregistrovanou verzi BitDefenderu. Licenční číslo, platné na jeden rok, obdržíte po registraci na internetové adrese www. bitdefender.com/site/Products/PCWorldCZ/. Pokud licenci už máte, klikněte na tlačítko [Registrovat nyní], zadejte sérii čísel a klikněte na [Registrace]. Následuje nepovinná on-line registrace, kterou lze zrušit zaškrtnutím Již mne znovu nerušit a kliknutím na [Později]. Po instalaci jste si zajisté všimli dvou malých průhledných okének na ploše s označením Lokální a Zóna sítě. Jde o graf aktivity antivirového modulu (v okénku Lokální) a firewallu (Zóna sítě). Pokud vám toto okno překáží, lze jej deaktivovat.

První funkcí programu je Antivirus, nabízející ochranu počítače před internetovými viry. Zde naleznete ovládání rezidentního štítu, který vás neustále chrání před příchodem virů a trojských koňů do systému. Má také za následek zpomalení běhu systému, neboť každý otevíraný soubor, který může obsahovat nějaký virus, nejprve zkontroluje - a to přece jen chvilku trvá. Kontroluje také příchozí e-maily a aktivity v registru. Můžete si například také navolit provedení antivirové kontroly vybraných disků, naplánovat si její automatické spouštění či zvolit typ analýzy.

Další funkcí je sekce Antispam, nabízející ochranu před spamem, tedy nevyžádanou poštou. Automaticky se zakomponuje do Microsoft Outlooku (nebo Outlook Expressu) a do jejich hlavního okna přidá nový panel nástrojů. Z něho pak lze plně ovládat funkce antispamu. Pro uživatele, kteří používají jiného e-mailového klienta, pak zbývá pouze manuální konfigurace pomocí hlavního okna BitDefenderu.

Pokud jste připojeni k internetu, je pro vás asi nejdůležitějším modulem Firewall. Má funkci jakýchsi vchodových dveří, které kontrolují vstupní a výstupní data vašeho PC pro internet-a jen ty s povolením pustí dovnitř. Pokud bude některý z puštěných programů chtít přistoupit k internetu, objeví se informační dialog (viz obrázek). Zde se dozvíte, jaký program se pokouší o komunikaci a kam se snaží připojit. Je na vašem zvážení, zda je tato komunikace opravdu žádoucí.

Správné fungování bezpečnostního programu je ve velké míře závislé na aktualizovaných definičních souborech virů, spywaru apod. Abyste se o pravidelné aktualizace nemuseli starat, je program standardně nastaven na kontrolu aktualizací každé 3 hodiny. Vlastní provedení aktualizace vyžaduje potvrzení. V tomto rámečku nelze podrobně popsat veškeré funkce a možnosti programu, proto doporučujeme pečlivě pročíst rubriku Rychlokurz, která se věnuje právě prací s tímto produktem.

Komerční software a slevy

AVG Anti-Virus plus Firewall

Tento program nabízí všechny pokročilé metody virové detekce a je určen především pro PC a notebooky, připojené k internetu mimo chráněnou firemní počítačovou síť. Kromě zabezpečení proti virům nabízí i firewall, který zamezí neoprávněným přístupům do vašeho počítače z internetu, tedy takzvanému hackingu. Pomocí průvodce konfigurací je nastavení firewallu velice snadné. Program AVG Anti-Virus plus Firewall je pro naše CD/DVD dodán ve zkušební verzi, s omezením doby platnosti na 3 měsíce. Firma GRISOFT existuje od roku 1991 a od samého počátku své existence se zabývá vývojem antivirového software AVG Anti-Virus. Patnáctileté zkušenosti v oboru řadí firmu na absolutní špičku, což dokazuje téměř 30 miliónů uživatelů na celém světě a lokalizace AVG Anti-Viru do12 světových jazyků. Po loňském kapitálovém vstupu společnosti Intel Capital se GRISOFT zařadil mezi největší světové hráče na trhu s bezpečnostním softwarem.

Volně přístupné elektronické publikace (DVD)

Převod delších wordových dokumentů do podoby vhodné pro publikování na webu není jednoduchý. Nejčastěji používaným řešením je převod do formátu PDF, přes svoji rozšířenost jsou ale dokumenty PDF ve webovém prostředí stále cizorodým prvkem. Když se vydavatelství VŠCHT Praha rozhodlo zpřístupnit své tištěné knihy na internetu (http://vydavatelstvi.vscht.cz/), bylo zřejmé, že pouhý převod dokumentů do PDF nepostačuje. Proto byl vyvinut systém, který umožňuje celé knihy převést do formátu kompatibilního s prostředím webového prohlížeče. Čtenářům nabízí s pomocí postupného vyhledávání, náhledů a dalších nástrojů velmi rychlou orientaci v knihách. Vyladění systému umožnilo volně zpřístupnit 35 knih a přistoupit k plné elektronizaci produkce. Možnosti systému naznačuje i vědecko-populární kniha "Záhady, klíče, zajímavosti - očima fyzikální chemie", kterou naleznete na přiloženém DVD.

Zadarmo: Balíky kancelářských aplikací(DVD)

Software602 - PC SUITE 4.1

602PC SUITE je osvědčený kancelářský balík pro domácnosti a firmy, dostupný i ve volně šiřitelné verzi (do tří PC). Skládá se ze čtyř plnohodnotných aplikací: 602Text je jednou z alternativ na poli dostupných textových editorů. Pracuje s dokumenty ve formátu DOC (9x/2000/XP) a s celou řadou dalších typů textových dokumentů. Je orientován prakticky, tedy na běžného uživatele osobního počítače. Je vhodný pro přípravu školních prací, dopisů, životopisů nebo pracovních dokumentů. 602Tab je tabulkový procesor, který nabízí více než 150 funkcí, používá formát XLS (9x/2000/XP) a může otevírat také soubory XLT, CSV a DBF. Pomůže při správě domácích financí, podnikatelských příjmů a výdajů, při kontrole splátkového kalendáře půjčky či úvěru nebo i studentům při školních úlohách. 602Album vytváří a spravuje virtuální fotoalba, ukládá a třídí fotografie. Fotografie lze připravit pro prezentaci (slide show), převádět do HTML prezentace, poslat e-mailem, vypálit na CD, tisknout, odesílat do fotolaboratoře, zhotovit webová fotoalba. 602Photo slouží k úpravám digitálních fotografií. Snižuje nebo zvyšuje počet barev a přidává efekty. 602Photo nabízí mj. automatické ladění obrázku nebo profesionální pomůcku pro odstranění efektu červených očí. Výborně také opravuje a vylepšuje digitální snímky!

EasyOffice 8 a 9

EasyOffice patří mezi volně šiřitelné balíky kancelářských programů, kompatibilních s obdobnými produkty firmy Microsoft. Tento balík je tvořen textovým procesorem EasyWord, tabulkovým kalkulátorem EasySpreadsheet, programem pro tvorbu prezentací s animacemi EasyPresentation, účetním systémem EasyBookheeper, správcem kontaktů a šablon dopisů Easy Contact Manager a anglicky hovořícím hlasovým modulem pro čtení dokumentů pošty. Pro práci s obrázky je připraven modul EasyImage. Zajímavou součástí je rovněž plnohodnotný kompresní program EasyZip či obdoba účetní kalkulačky se záznamem na papírovou pásku EasyCalculator. Pokud si nejste jisti použitím či funkcemi tohoto produktu, neváhejte použít vyčerpávající on-line nápovědu a návody. Produkt podporuje mimo jiné i tvorbu PDF dokumentů či kontrolu gramatiky a pravopisu. Nabízíme vám poslední edici 9 a verzi 8, která je zdarma.

OpenOffice.org 2.0.2 CZ

OpenOffice.org je plnohodnotný kancelářský balík, který lze zdarma provozovat na všech hlavních operačních systémech a platformách. Obsahuje textový editor Writer, tabulkový procesor Calc, kreslicí nástroj Draw a program pro tvorbu prezentací Impress. Podle celé řady novinek, které tato edice obsahuje, to vypadá, že učinila ve svém vývoji pořádný krok dopředu. Tento kancelářský balík bude už v základní instalaci obsahovat výkonný databázový nástroj Open Office Base. Tím se stane naprosto srovnatelný s produkty, vydávanými na komerční bázi. OpenOffice rovněž bude ukládat soubory do nových formátů - starší formáty samozřejmě budou podporovány také.

StarOffice 8

Sada kancelářských aplikací StarOffice nabízí zpracování textů, tabulek, prezentací, kreslení i práci s databázemi. Poslední edice číslo 8 přináší zásadní inovaci v podobě podpory Open Document Format for Office Applications neboli OpenDocument. Jedná se o standard pro formát kancelářských dokumentů, založený na XML (eXtensible Markup Language). Avizovanou vyšší kompatibilitu s konkurenční sadou MS Office reprezentuje mimo jiné konvertor maker a nástroj pro snazší převod některých prvků, jako jsou například tabulky nebo heslem chráněné soubory. Z funkčních inovací byly zařazeny například kontextově citlivé nabídky nástrojů, jež se objeví ve chvíli, kdy uživatel provede určitý specifický úkon. Například při vytváření tabulky mu bude nabídnuto zvláštní tabulkové konstrukční menu. Okno s nástroji bude možné libovolně po obrazovce přemisťovat.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Hackujeme webové kamery

David Čepička, Daniel Behrens

C06P0154

Na internetu existují způsoby, jak se dostat k webovým kamerám a fotografiím, které rozhodně nejsou určeny pro veřejnost. Vynikající služby vám při vyhledávání poskytne internetový vyhledávač Google, musíte však znát ty správné parametry...

Na internetu existují tisíce webových kamer, které jsou takzvaně otevřené neboli jinak řečeno komukoliv přístupné. Pravdou je, že se většinou jedná o webové kamery, které vůbec nebyly určeny k tomu, aby se k nim mohl dostat každý, kdo si jen vzpomene. Například můžete s jejich pomocí nahlédnout do cizích obývacích pokojů, zahrad, dvorků, místností, kde jsou umístěny servery, nebo třeba do firemních prostor, které jsou monitorovány právě webovými kamerami. To samé platí i o fotografiích, které by měly zůstat utajené. I ty najdete na internetu snáze a rychleji, než by se mohlo na první pohled zdát.

Otevřené webové kamery

Webovými kamerami v tomto článku nemyslíme malé webové kamery, které se připojují k počítači přes rozhraní USB, ale naopak kamery vyšších tříd, tzv. IP kamery. Jedná se o profesionální kamery s integrovaným webovým serverem. Ty se připojují přímo do počítačové sítě. Skutečnost, že mnohé z nich jsou veřejně přístupné, je problémem jejich majitelů. Nejsou totiž nijak chráněny před neoprávněným přístupem - ani přístupovým heslem, ani rozsahem IP adres, které k těmto kamerám mohou přistupovat.

A právě tady přichází ke slovu Google. Z dosud ne zcela jasných důvodů jsou v jeho indexu adresy tisíců IP kamer. U mnoha z nich je zcela zjevné, že jejich majitel nemá o jejich výskytu v indexu Googlu ani tušení. Použijete-li při jejich vyhledávání ty správné parametry, pak na řadu z nich bezpochyby narazíte.

Při vyhledávání webových kamer se však obejdete i bez Googlu. Zdatnější programátoři si mohou vytvořit skript, který bude skenovat IP adresy z jistého rozsahu adres. Takový skript by ale měl také vždy prověřit, zda je webový server aktivní a zda je cesta, na které se nachází, typickou cestou pro webové kamery.

Vyhledání otevřených webových kamer pomocí Googlu

Vyhledání otevřených webových kamer je v případě, pokud znáte ty správné parametry, velmi snadnou záležitostí. Tyto parametry se dají nalézt v nejrůznějších diskusních fórech a blozích. Velmi slibným výrazem je například slovo Liveapplet. Tento název mají kupříkladu přístupové stránky jednoho typu webových IP kamer. Při zadání tohoto výrazu do vyhledávače Google se objeví takřka 700 odkazů obsahující kamery. Samozřejmě, že na těchto stránkách jsou také kamery, u nichž sami uživatelé záměrně povolili, aby byly volně přístupné. Řada z nich ráda umožní celému světu, aby se podívali do jejich soukromí nebo do prostředí, v němž žijí. Brzy ale zjistíte, že u některých webových kamer je velmi nepravděpodobné, že by jejich majitelé stáli o to, aby si jejich snímky kdokoliv prohlížel.

Všechny stránky Liveapplet mají stejnou strukturu. Obsahují program v jazyku Java, kde se ve středu okna objevuje video z webové kamery. Pomocí tlačítka Start Control můžete sami kameru ovládat. Políčko nad tlačítkem se zbarví zeleně a počítadlo vám ukazuje, kolik času ještě máte na ovládání kamery. Pokud dané políčko zůstane šedé, pak právě tuto kameru ovládá jiný uživatel a jste zařazeni do fronty. Jakmile na vás přijde řada (objeví se zelená barva), pak můžete pohybovat kamerou pomocí vodorovných a svislých posuvníků. Pomocí svislého posuvníku vpravo pak můžete obraz přibližovat nebo oddalovat. Prostřednictvím malé ikonky s obrázkem obličeje vlevo od tohoto posuvníku pak můžete nastavovat úroveň osvětlení. Pokud si budete chtít nějaký snímek uložit, klepněte na tlačítko se symbolem fotoaparátu vlevo dole. Hned nato se otevře nové okno prohlížeče s obrázkem, který můžete klepnutím pravým tlačítkem myši a výběrem položky Uložit obrázek jako... uložit na pevný disk.

Pokud zůstanou stránky Liveappletu prázdné, pak jednou z příčin může být, že nemáte nainstalovaný jazyk Java, popřípadě používáte starou verzi. V tomto případě je třeba stáhnout prostředí Javy pro Windows 98/ME, 2000 a XP z adresy www.java.com (velikost do 16 MB) a nainstalovat ho.

Další možnosti dotazování pro ještě lepší výsledky

Dotaz ve tvaru live view - axis (včetně uvozovek) vám poskytne přes 20 000 adres s webovými kamerami, bohužel většina z nich se nedá ovládat. Zato zde najdete takřka vše, co se dá kamerami vůbec sledovat: letiště, různá pracoviště, dopravní křižovatky, místnosti se servery apod. Nadpis live view - axis totiž obsahují standardní stránky mnoha IP kamer od firmy Axis.

Další kamery firmy Axis naleznete zadáním dotazu ve tvaru inurl:"axis-cgi/mjpg". Příkaz inurl: slouží k tomu, aby Google hledal pouze ty stránky, ve kterých se v internetové adrese vyskytuje určitý řetězec. V tomto případě musí adresa URL obsahovat řetězec axis-cgi/mjpg. Tento řetězec je typický pro některé IP kamery firmy Axis. Vzhledem k tomu, že řetězec odkazuje přímo na skript CGI, klepnutí na takový odkaz v Internet Exploreru vede k vyvolání dialogového okna pro stažení souboru. Pomocí CGI skriptu ale vytvořený proud videa sledovat nemůžete. Ve Firefoxu a v Opeře sice takový odkaz funguje správně, ale prohlížeče v tomto případě neukáží plynulé video, ale statický obrázek, který se neustále obnovuje a díky tomu neustále poblikává.

Existuje však jeden trik, který funguje jak v Internet Exploreru, tak v jiných prohlížečích. Neklepejte na odkaz levým tlačítkem myši, ale použijte pravé tlačítko a z kontextového menu vyberte příkaz Kopírovat zástupce (Internet Explorer), popřípadě Kopírovat adresu odkazu (Firefox, Opera). Vložte adresu odkazu pomocí klávesové zkratky <Ctrl><V> do adresního řádku prohlížeče a odstraňte z adresy část, která se nachází za třetím lomítkem. Například z adresy http://192.

168.128.231:1698/axis-cgi/mjpg/video.cgi zůstane tvar http://192.168.128.231:1698/. Tím se dostanete přímo na internetovou stránku kamery, která ukazuje video naprosto bez problémů. V Internet Exploreru se možná objeví dotaz, jestli chcete spustit instalaci prvku ActiveX. Jeho instalace je pro korektní zobrazení videa nutná. V tomto případě tedy můžete s instalací tohoto prvku bez problémů souhlasit.

Pozor na falešný poplach upozorňující na spyware: Při vyhledávání prostřednictvím dotazu inurl:"axis-cgi/mjpg" zobrazuje Google z dosud nejasných příčin od jedenácté stránky s výsledky varování v angličtině. To upozorňuje na to, že by nějaký virus nebo spyware mohl firmě Google automaticky odesílat dotazy a že to může vypadat, jako kdyby tyto dotazy pocházely z vašeho počítače. Jako důsledek tohoto varování se vám odmítnou zobrazit další stránky s výsledky vyhledávání zadaného dotazu. Toto varování se však zobrazuje i na počítačích, které jsou skutečně stoprocentně čisté a bez spywaru, takže se bezpochyby jedná o chybu na straně Googlu.

Chtěli byste na internetu nalézt ještě více IP kamer? Žádný problém. Podívejte se do rámečku Skryté webové kamery: dotazování přes Google. Tam ještě jednou uvedeme výrazy, které máte zadávat do Googlu, a přidáme k nim ještě několik dalších.

Pokud zadáte do Googlu dotaz ve tvaru inurl:dyndns.org, získáte přístup převážně k soukromým webovým kamerám, neboť zejména soukromé osoby nezískávají od svých poskytovatelů internetového připojení žádnou pevnou IP adresu, a proto používají jako alternativu právě službu Dyndns.org.

Mapa světa s umístěním webových kamer

Skvělý nápad měl autor webu na adrese www.

butterfat.net/goocam. Pomocí Googlu vyhledal stovky adres webových kamer a na základě jejich IP adres jim přiřadil odpovídající stát a tam, kde to bylo možné, dokonce i města. Tyto informace pak použil na mapě světa, kterou poskytuje služba Google Maps. Tuto mapu pak integroval do svých stránek. Pokud si tuto adresu načtete do prohlížeče, zobrazí se vám právě mapa světa s mnoha malými žlutými značkami. Každá z nich zde odpovídá jedné IP kameře. Pomocí posuvníku umístěného nalevo na mapě si můžete mapu zvětšovat. Když klepnete do mapy, podržíte tlačítko myši a se stisknutým tlačítkem budete pohybovat myší, mění se tím obsah výřezu mapy. Pomocí tří tlačítek vpravo nahoře se přepínáte mezi zobrazením ve formě mapy (tlačítko Map), satelitním snímkem (tlačítko Satellite) a satelitním snímkem s vyznačenými hranicemi států (tlačítko Hybrid).

Jakmile klepnete na žlutou značku, objeví se obraz dané kamery včetně odkazu na její původní adresu. Vzhledem k tomu, že autor stránky použil pro vyhledání kamer pomocí Googlu dotaz ve tvaru inurl:"axis-cgi/mjpg", dochází při zobrazení ke stejným problémům, které jsme již popisovali v předcházejícím tipu. I zde doporučujeme použít postup, který jsme již zmiňovali. Klepněte pravým tlačítkem myši na odkaz, zkopírujte jej a následně vložte do adresního řádku prohlížeče a odstraňte veškerý obsah za třetím lomítkem.

Přehledný seznam otevřených IP kamer

Práci, kterou musíte vynaložit na to, abyste vyhledali webové kamery, za vás dokáže udělat i někdo jiný. Mluvíme konkrétně o webu s adresou www.opentopia.com/hiddencam.php. Provozovatel této stránky pravidelně prohledává internet a sleduje, kde se objeví nějaká nová otevřená internetová kamera. Na svých stránkách uvádí seznam všech internetových kamer, včetně náhledu toho, co sledují, což je bezesporu velmi praktické. Jeho nejnovější objevy jsou v seznamu nejvýše. Máte však možnost webové kamery řadit i podle jiných kritérií, například podle návštěvnosti, podle hodnocení ostatních uživatelů, nebo můžete použít náhodné řazení. Pomocí rozbalovacího seznamu from můžete výběr omezit pouze na kamery nacházející se na území nějakého vybraného státu. Při klepnutí na náhled se otevře nové okno s aktuálním obrazem ve své původní velikosti. Pokud nechcete pouze statický obraz, ale pohyblivé obrázky, vyberte z rozbalovacího seznamu položku Regular Live Feed nebo Axis Active-X-Viewer a klepněte na tlačítko reload, které se nachází hned vedle. Pod obrázkem pak naleznete informace o webové kameře. Najdete zde například umístění kamery, pokud je samozřejmě uvedeno. Dále si můžete přečíst komentáře ostatních uživatelů a sami přidat vlastní. Na konci stránky konečně naleznete několik starších snímků, které server Opentopia uložil. V současné době se dá na tomto webu nalézt okolo 1 300 kamer.

Oficiálně přístupné webové kamery jsou také zajímavé

I na webových kamerách, které jsou záměrně označeny jako volně přístupné, se dá nalézt mnoho zajímavého. Můžete se například podívat, kolik sněhu leží na horách, nebo třeba pozorovat západ slunce na Ibize - nic není nemožné. Mnoho soukromých osob se chce podělit s celým světem o svůj obývací pokoj. Při vyhledávání zajímavých internetových kamer vám pomohou adresy jako například www.webcamgalore.com/EN nebo www.onlinecamera.com. Na adrese www.

youtube.com ukazují uživatelé videa, která sami pomocí kamer natočili.

TIP 1: Přibližné umístění webové kamery, ať již oficiálně přístupné nebo neoficiální, naleznete pomocí služby www.hostip.info. Do políčka IP Address Lookup zadejte IP adresu webové kamery a klepněte na tlačítko Go. Objeví se státní vlajka a název státu. Pokud se před zadáním města objeví výraz (guessed), jedná se pouze o odhad. Klepnutím na odkaz Interactive IP Address Map pod státní vlajkou se dané místo zobrazí na mapě.

Pokud se webová kamera zpřístupňuje pod doménovým názvem, pak ani v tomto případě není problém zjistit její IP adresu a následně její umístění. Přesuňte se v internetovém prohlížeči na adresu www.network-tools.com a do políčka zadejte název domény, vyberte položku Lookup a klepněte na tlačítko Submit.

TIP 2: Snímky zobrazované webovou kamerou můžete nahrát pomocí programů, které umožňují filmovat obsah monitoru. Jednou z takových utilit je například Demostudio 2.1 pro Windows 95/98/ME, NT4, 2000 a XP. Jedná se o zdarma dostupnou utilitu, kterou naleznete na našem CD, případně na adrese sourceforge.net/projects/demostudio jako soubor DEMOSTUDIO.EXE o velikosti 2,1 MB.

Fotografie nejrůznějšího (i soukromého) charakteru

Na internetu však nejsou k vidění jen obrázky z webových kamer. Dá se zde najít spousta fotografií nejrůznějšího charakteru, a to tak snadno, až to není milé. Mohou za to nejrůznější výměnné služby a jejich uživatelé.

Fotografie získané na internetu pomocí výměnných služeb

Celá řada uživatelů poskytuje prostřednictvím výměnných služeb daleko více souborů, než by původně chtěli. A právě na takové fotografie se specializuje web www.fitography.com. Provozovatel tohoto webu každý den právě zde uveřejňuje 100 až 400 fotografií, které se mu podařilo získat právě pomocí výměnných služeb. Galerie obrázků jsou tříděny podle data a tematicky jsou velmi pestré. Ten, kdo na serveru fitography.com najde některou z fotografií, kterou vlastní, a bude ji chtít odstranit, může o odstranění požádat provozovatele webu prostřednictvím e-mailu. Samozřejmě nejlepší prevencí toho, aby se vaše fotografie nedostaly na internet, je důkladně se přesvědčit, které soubory pomocí vašeho programu pro výměnné služby vlastně sdílíte.

Soukromé fotografie zveřejněné pomocí internetové služby Flickr

Na internetových stránkách www.flickr.com je zřízena služba Flickr, pomocí níž lidé dávají své fotografie dobrovolně k dispozici všem, kdo stojí o to, si je prohlédnout. Ačkoliv je zde možnost ochrany před neoprávněným přístupem, přesto celá řada uživatelů zpřístupňuje svoje fotografie všem zájemcům. Tato služba dozajista potěší všechny, kteří se rádi dívají do soukromí ostatních, takříkajíc po česku šmírují. Pokud vás zajímají fotografie s konkrétním tématem, použijte políčko pro vyhledávání přímo na úvodní stránce. Pokud si jen chcete prohlížet fotografie, klepněte na odkaz Explore Flickr. Chcete-li vidět nejnovější fotografie, přesuňte se na adresu www.flickr.com/photos/ a pohybujte se po stránkách pomocí odkazu Earlier.

Další zajímavou možnost, jak prozkoumávat obsah, který služba Flickr poskytuje, nabízí www.flickrmap.com. Tato stránka třídí fotografie podle místa a země, odkud pocházejí, k jednotlivým fotografiím pak vytváří odkazy na mapě světa. Mapu světa můžete dokonce i zvětšovat.

Skryté webové kamery: dotazování přes Google

Liveapplet

"live view axis"

inurl:"axis-cgi/mjpg"

inurl:jview.htm

inurl:"ViewerFrame?Mode="

inurl:"MultiCameraFrame?Mode="

"/control/userimage.html"

"V.Networks[Motion Picture(Java)]"

"Toshiba Network Camera User Login"

"/home/homeJ.html"

intitle:"snc-rz30 home"

+"mobotix m1" +"open menu"

§§§§§


Instalační CD s Windows na zakázku

David Čepička, Christian LÖbering

C06P0156

Vytvořte si instalační CD s Windows XP podle svých představ! (CD)

Pokud na počítač znovu instalujete Windows XP, pak kromě samotné instalace musíte dodatečně provést řadu nastavení a instalovat spoustu komponent. To od této chvíle může patřit minulosti. Nyní si vytvoříte instalační CD Windows, jenž vám ušetří spoustu času, který byste jinak trávili otravným klikáním myší.

Jaké by to bylo, kdybyste najednou museli na svůj počítač znovu instalovat Windows? Za normálních okolností byste zřejmě prošvihli všechny termíny, na kterých jste byli domluveni se svými kolegy nebo se šéfem a museli byste si vyhradit minimálně jeden den, abyste svůj počítač dostali do takové podoby, v jaké byl předtím. Při instalaci nejde jen o to, dostat do počítače samotná Windows XP, ta správná "legrace" začíná až potom. Musíte totiž do systému instalovat všechny Service Packy a záplaty. Často je nutno provést třicet a více takových dílčích instalací, které všechny vyžadují vaši pozornost. Dále se musíte postarat o instalaci ovladačů, které nejsou standardní součástí Windows. A nakonec je ještě nutné nainstalovat všechny utility, které při práci na počítači používáte.

Přesto po několika hodinách práce vypadá váš operační systém stále ještě jako z hračkářství. Změť pestrých barev všude, kam se podíváte, navíc je zde opět program Messenger a jemu podobné, na jejichž existenci jste již dávno úspěšně zapomněli. Takže ještě než ve Windows XP upravíte jejich vzhled a chování, aby vypadala, jak jste zvyklí, uplyne dalších několik hodin.

Pokud si myslíte, že by se takto strávený čas dal využít lépe, pak je tento článek pro vás jako stvořený. Ukážeme vám totiž, jak pomocí freewarové utility Nlite, kterou najdete na našem CD, vytvořit instalační CD nebo DVD, které kromě souborů operačního systému bude obsahovat i všechny potřebné ovladače, záplaty a utility. Toto CD nebo DVD se pak bude v případě potřeby instalovat naprosto automaticky, žádný zásah z vaší strany nebude nutný a přesto instalace systému proběhne přesně tak, jak si budete přát. Veškerá námaha s instalací systému pak víceméně odpadne, a ta trocha času na přípravu CD nebo DVD se proto vyplatí, co myslíte?

1.Začínáme: výchozí požadavky a první kroky

Pokud chcete začít používat utilitu Nlite, potřebujete ze všeho nejdříve mít v systému nainstalované rozhraní Microsoft .NET Framework 2.0. Nabízíme vám jej na našem CD jako soubor DOTNETFX.EXE o velikosti 22,4 MB, popřípadě si je můžete stáhnout na adrese www.microsoft.

com/downloads. Pokud se chcete přesvědčit, zda je máte nainstalované, klepněte v nabídce Start na položku Ovládací panely a tam poklepejte na ikonku Přidat nebo odebrat programy. Pokud se v seznamu nainstalovaných programů nevyskytuje nebo pokud je tam pouze odkaz na starší verzi 1.1, je nutné rozhraní ve verzi 2.0 nainstalovat. Po instalaci můžete do systému nahrát utilitu Nlite. Opět ji naleznete na našem CD, popřípadě si ji můžete stáhnout ze stránky www.

nliteos.com jako soubor nlite1.0rc6i.exe o velikosti 1,37 MB. Nyní poklepejte na instalační soubor a řiďte se pokyny instalačního programu. Po instalaci pak můžete program hned spustit a začít vytvářet instalační CD s Windows, které vám bude doslova šité na míru.

V prvním dialogovém okně, které se objeví po spuštění programu, nastavte požadovaný jazyk (lze nastavit i češtinu) a poté klepněte na tlačítko Další. V následujícím dialogovém okně budete potřebovat instalační CD Windows, které vložte do mechaniky. Program totiž potřebuje instalační soubory Windows. Upozorňujeme, že utilita funguje pouze v systémech Windows 2000, XP nebo 2003. Stiskem tlačítka Procházet označte mechaniku, ve které se instalační CD nachází. Utilita zkopíruje všechny instalační soubory do cílové složky, kterou zadáte nebo kterou máte nyní možnost vytvořit. Zároveň zde vytvoří dva konfigurační soubory - POSLEDNÍ RELACE.INI a POSLEDNÍ RELACE_U.INI. Ty slouží k tomu, abyste nemuseli pro každé nově vytvářené CD nastavovat všechny parametry znovu. Po zkopírování instalačních souborů z CD a správném rozpoznání operačního systému klepněte na tlačítko Další. V dalším dialogovém okně můžete importovat některou z předvoleb pro vytváření instalačního CD. Vzhledem k tomu, že žádnou předvolbu nemáme, budeme pokračovat stiskem tlačítka Další. Následující dialogové okno je o poznání zajímavější. V něm totiž můžeme vybrat celou řadu úloh, které má utilita vykonat. Doporučujeme zatrhnout všechny položky a klepnout na tlačítko Další.

2.Zabezpečení: integrace Service Packů a záplat

Asi tím nejdůležitějším, co je třeba při vytváření vlastního instalačního CD zajistit, je (v okamžiku instalace Windows) systém s co nejméně bezpečnostními trhlinami, abychom měli hned po instalaci systém maximálně bezpečný. Není proto divu, že Nlite nabízí integrování Service Packů a záplat. Přitom vás v dialogovém okně vybízí k zadání instalačního souboru Service Packu. V případě, že soubor Service Packu nemáte, můžete si jej stáhnout klepnutím na příslušný odkaz v tomto dialogovém okně vlevo dole, nebo použijte naši utilitu pcwPatchLoader, kterou naleznete na našem CD jako soubor pcwPatchLoader1.2.zip o velikosti 317 KB. Tato utilita stáhne nejen aktuální Service Pack 2, ale také všechny bezpečnostní záplaty, které se od té doby objevily. A jak tuto utilitu použít?

Utilita pcwPatchLoader je velmi šikovná, protože slouží nejen pro diagnostiku a stažení záplat pro Windows, ale i pro ostatní aplikace Microsoftu, jako je např. Office. Kromě toho umožňuje zadat i server proxy, pokud jej používáte pro přístup k internetu. Po jejím spuštění stiskněte nejprve tlačítko Kontrola, kterým spustíte stahování všech dalších pomocných programů. Bude-li třeba, provede se i jejich instalace. Vzhledem k tomu, že se jedná asi o 13 MB dat, může to nějakou chvíli trvat. Další kroky pak už probíhají rychleji. Výsledkem bude seznam všech záplat, které se objevily od vydání Service Packu 2. Předpokládáme totiž, že v cílové složce pro updaty žádnou záplatu dosud nemáte. V opačném případě se budou stahovat pouze ty záplaty, které se v příslušné složce ještě nevyskytují.

Jakmile se objeví seznam, můžete stiskem tlačítka Stáhnout zahájit přenos souborů z internetu do vašeho počítače.

Vraťme se nyní k utilitě Nlite. Poté, co jste stáhli Service Pack 2, klepněte v programu Nlite na tlačítko Vybrat a zadejte cestu k souboru Service Packu. Utilita nyní automaticky provede integraci tohoto Service Packu do instalačních souborů Windows XP. Po ukončení operace opět stiskněte tlačítko Další.

V dalším dialogovém okně můžete do instalačních souborů instalovat bezpečnostní záplaty. Stačí klepnout na tlačítko Vložit a otevřít cílovou složku skriptu pcwPatchLoader a vybrat všechny záplaty s ikonkou obdélníčku s modrým proužkem nahoře. Tyto záplaty se pak objeví v dialogovém okně programu Nlite.

3.Integrace dalších utilit

Pomocí speciálního triku můžete dialogové okno, které slouží k integraci záplat, použít i pro integraci libovolných jiných programů, jako například Office, Winamp nebo antivirového programu, jejichž instalace by se měla rovněž provést naprosto automaticky. Musíte však instalační soubory aplikací upravit do zvláštního formátu. Pak se všechny instalační soubory aplikace zabalí do archivu typu CAB.

Řada takto připravených balíčků se nachází na stránce www.nliteos.com/addons. Najdete tam balíčky pro většinu nejpoužívanějších programů, jako je Winamp, Firefox, AVG Antivirus, Acrobat Reader a další. Pokud si budete chtít připravit takový balíček sami pro nějakou utilitu, která se v tomto seznamu nenachází, budete potřebovat freewarový program pro kompresi souborů 7-Zip (7Z432.EXE, 820 KB) včetně doplňků (7Z432_EXTRA.TAR.BZ2, 320 KB). To vše lze stáhnout na adrese www.7-zip.org/cs/dwn.html. Dále budete potřebovat utilitu Cabpack (CABPCK14.ZIP, 466 KB), kterou lze stáhnout například z adresy www.larshederer.homepage.t-online.de/english.htm. Všechny utility naleznete i na našem CD. Přesný postup pak naleznete na stránce www.msfn.org/board v sekci Member Contributed Projects pod odkazem nLite. V tomto diskusním fóru pak klepněte hned na první odkaz nahoře s názvem Application Add-ons.

Integrace balíčku do Nlite je pak snadná - stačí pouze klepnout v dialogovém okně pro přidání záplat na tlačítko Vložit a vybrat všechny balíčky, které chcete integrovat. Balíčky se pak objeví v seznamu vedle záplat. Nakonec klepněte na tlačítko Další.

4.Integrace speciálních ovladačů

Možnost integrace ovladačů je velmi užitečná, pokud máte v systému hardware, pro který nemají Windows XP buď žádné ovladače, nebo nabízejí pouze zastaralé verze ovladačů. Sem se hodí doplnit například nejnovější verze ovladačů pro grafickou kartu nebo pro pevné disky typu SATA, aby se při nové instalaci Windows tyto disky správně rozpoznaly. Všechno, co potřebujete, je balíček s ovladači, získaný většinou z internetových stránek výrobce hardwaru. Tento balíček pak stačí rozbalit například pomocí již zmíněného archivačního programu 7-Zip. Poté klepněte v programu Nlite na tlačítko Vložit a vyberte v této složce soubor s příponou INF. Tento postup zopakujte pro všechny ovladače, které chcete instalovat. Seznam ovladačů se pak objeví v okně programu Nlite. Poté klepněte na tlačítko Další.

5.Odstranění nepotřebných součástí

V okně Kompatibilita můžete svá Windows konfigurovat přesně tak, aby obsahovala pouze takové komponenty, které budete potřebovat, přebytečné komponenty na tomto místě odstraníte. Nejprve v okně Kompatibilita vyberte všechny funkce, které budete v každém případě potřebovat. Mnohé systémové komponenty jsou na sobě navzájem závislé a Nlite tímto výběrem zabrání tomu, aby se třeba omylem neodstranily komponenty, které by v budoucnu byly pro jiné komponenty zapotřebí. Po výběru příslušných součástí klepněte na tlačítko OK.

Nyní v dialogovém okně vyberte ty komponenty, které chcete vyloučit. Výběr provedete tak, že vedle komponenty, která se má vyloučit, umístíte zatržítko. Dostupné funkce jsou zařazeny do jednotlivých kategorií. Pokud tedy například chcete vyloučit Windows Messenger, umístěte zatržítko vedle položky Síť/Windows Messenger. Ve stejné kategorii můžete vyloučit i prohlížeč MSN Explorer a Netmeeting - utilitu pro konference. V kategorii Multimédia zase můžete vyloučit třeba Windows Media Player. Pokud si nejste přesně jisti tím, jakou funkci má vámi vylučovaná součást, nejprve ji označte. V pravé části okna se následně objeví její stručný popis. Po označení všech součástí, které chcete vyloučit, klepněte na tlačítko Další.

6.Bezobslužná instalace

Jednou z nejdůležitějších možností u prakticky libovolných instalačních CD by měla být možnost automatické instalace. V opačném případě musíte při instalaci sedět před počítačem a neustále potvrzovat nějaká dialogová okna. A přesně tomu zabraňuje v programu Nlite dialogové okno pro bezobslužnou instalaci. Na záložce Informace si nejprve zvolíte úroveň automatické instalace - při výběru položky FullUnattended bude instalace probíhat zcela automaticky.

Nyní se přesuňte na záložku Obecné. Sem zadejte licenční číslo vaší instalace Windows. Vpravo pak můžete změnit cestu ke složce Program Files (standardně je nastavena cesta C:\Program Files). V poli Další pak umístěte zatržítka k položkám Klasický motiv a Klasické menu Start, čímž zrušíte typický vzhled Windows XP. Všechny ostatní parametry pak můžete nechat v tom stavu, jak jsou.

Nyní se přesuňte na záložku Administrátor. Tady můžete nastavovat účet správce počítače, například je zde možné změnit jméno a heslo pro správce počítače. Pokud vyberete možnost Automaticky přihlásit, nebudete se muset vždy po spuštění počítače přihlašovat.

Upozornění: Heslo správce počítače a licenční číslo se umisťuje do souboru POSLEDNÍ RELACE_U.INI nešifrované. Dbejte tedy na to, aby se k těmto souborům nedostal nikdo nepovolaný.

Na záložce Síť byste měli zadat jméno počítače, pracovní skupinu, popřípadě doménu samozřejmě pouze tehdy, pokud je počítač zapojený do počítačové sítě. Dále na záložce Regionální nastavení vyberte správný jazyk a časové pásmo.

Další záložkou je Spustit jednou. Tady můžete zadat aplikace, které se mají spustit pouze jednou, a to tehdy, když se uživatel poprvé přihlásí do systému. Typickým příkladem může být spuštění skriptu, který v počítači provede další osobní nastavení.

Rozlišení monitoru, barevnou hloubku a frekvenci monitoru nastavíte na záložce Zobrazení. Klepněte na tuto záložku a zadejte odpovídající hodnoty. Například je možné nastavit hodnoty 1 024 x 768 bodů, 32 bitů a 100 Hz. Pozor na to, aby tyto hodnoty skutečně podporovala i vaše grafická karta.

Po stisku tlačítka Další můžete nastavit ještě několik dalších podrobnějších nastavení. Dá se zde kupříkladu nastavit pro instalační rutinu klasické černé pozadí, které šetří systémové prostředky. Velmi praktickou se jeví možnost změnit cestu k hlavní složce s profily uživatelů z nevhodné složky Documents and Settings například na složku Profily. Stiskem tlačítka Další pak ukončíte konfiguraci pro automatickou instalaci.

7.Patche (opravy) pro systém a pracovní plochu

Nejlepší je samozřejmě takový systém, který je nastaven přesně tak, jak chceme. V dialogovém okně Patche proto můžete překonfigurovat několik systémových souborů. Například lze nastavit maximální počet současných připojení prostřednictvím protokolu TCP/IP. Nastavíte-li hodnotu tohoto parametru například na 50, dojde k modifikaci souboru TCPIP.SYS a tím se přenastaví i omezení na maximálně 10 připojení, známé z Windows XP SP 2. Zvýšení tohoto parametru je výhodné třeba tehdy, pokud chcete urychlit sdílení souborů. Stejně tak je praktická možnost pro povolení nepodepsaných motivů. V tomto případě dojde k modifikaci souboru UXTHEME.DLL tak, že systém bude přijímat i motivy, které nepocházejí z dílny Microsoftu, například motivy z adresy www.themexp.org. Funkci ochrany souborů, za kterou odpovídá knihovna SFC_OS.DLL, byste měli modifikovat pouze tehdy, pokud si jste naprosto jisti, že tuto ochranu nebudete potřebovat.

Stiskem tlačítka Další se otevře poměrně rozsáhlé dialogové okno pro konfiguraci. Všechna nastavení jsou rozdělena do jednotlivých kategorií. Zde můžete do velké míry nastavit vzhled a chování Průzkumníka, Hlavního panelu, nabídky Start, kontextových menu a Internet Exploreru. Provedením patřičných nastavení získáte hned po instalaci operační systém v takovém stavu, že jej prakticky nebudete muset vůbec nijak upravovat. Po klepnutí na tlačítko Další bude již mít Nlite pohromadě všechny informace, které potřebuje.

8.Vypálení obrazu bootovacího CD

Nyní již je možné ze zadaných informací vytvořit obraz bootovacího instalačního CD Windows XP. Nicméně Nlite ještě potřebuje v posledním dialogovém okně provést integraci všech záplat a aplikací do instalačních souborů, dále je nutné odstranit přebytečné systémové komponenty, upravit systémové soubory, zpracovat všechna nastavení, integrovat ovladače a znovu zabalit soubor DRIVER.CAB. To je pořádný kus práce, takže se nelze divit, že v závislosti na výkonu počítače může provedení všech operací trvat až čtvrt hodiny. Postup práce vám ukazuje posuvník, v němž se zároveň vypisuje, co systém provádí. Po dokončení znovu stiskněte tlačítko Další.

Dříve, než přikročíte k vypálení obrazu bootovacího instalačního CD Windows, který se nachází v cílové složce utility Nlite, můžete na CD přidat ještě další složky či soubory. Jednoduše je zkopírujte do cílové složky Nlite a poté stiskněte tlačítko Vytvořit ISO. Pokud budete chtít vytvořit soubor ISO později ručně, klepněte na tlačítko Další.

Obraz bootovacího instalačního CD vytvoříte například v programu Nero následujícím způsobem: po spuštění programu klepněte na tlačítko Zrušit v okně Pomocník Nera a z menu Soubor vyberte položku Vypálit obraz CD. Vyhledejte soubor obrazem ISO a klepněte na tlačítko Otevřít. Co se týče rychlosti vypalování, doporučujeme hodnotu 10x, což pomůže do značné míry pomoci k tomu, aby se při spouštění instalace z vypáleného CD nevyskytovaly žádné chyby. Stiskem tlačítka Vypálit proces vypalování zahájíte. Když svůj počítač později spustíte pomocí takto vytvořeného CD/DVD, operační systém se instaluje naprosto automaticky, a to včetně všech aplikací a nastavení - pohodlněji to snad už ani nejde. Snad jen aktivaci systému si už budete muset provést sami...

Co je Nlite?

Pomocí utility Nlite lze instalační CD Windows XP upravit tak, abyste mohli svůj operační systém instalovat do podoby, která vám vyhovuje, a to najednou. Do instalačních souborů můžete integrovat nejnovější Service Pack, všechny bezpečnostní záplaty, ovladače a dokonce celé aplikace. Komponenty, které nepoužíváte, se při instalaci jednoduše vynechají, vzhled a celou řadu důležitých parametrů systému nakonfigurujete přesně podle svého. Pokud budete potřebovat operační systém někdy instalovat, jednoduše jeho instalaci spustíte z instalačního CD, které jste si sami pomocí utility Nlite nakonfigurovali a vytvořili. O zbytek se pak postará instalační rutina sama.

§§§§§


Pomocník v nouzi nejvyšší

David Čepička, Daniel Behrens, Oliver Seif

C06P0155

Windows stávkují. Počítač nelze spustit. Operační systém stále častěji přestává reagovat... Nemusíte hned myslet na nejhorší, zvláště ne tehdy, máte-li po ruce naše záchranné CD. Tento multifunkční nástroj vám poslouží k záchraně dat a k odstranění virů.

Kde je problém tentokrát? Na tuto otázku už vám Windows neodpoví. Jsou totiž v takovém stavu, že nejsou schopná fungovat nebo se chovají tak nespolehlivě, že hledání chyby je naprosto vyloučené. Důvodem může být virus, červ nebo něco podobného. Také může být třeba poškozen paměťový modul.

Ani antivirové programy vám vždy nepřinesou řešení. Možná jsou Windows infikována škodlivým kódem na úrovni operačního systému a ten nelze odstranit, pokud operační systém běží. V této chvíli má záchranné CD cenu zlata - umožní vám totiž nezávisle provést kontrolu operační paměti, zálohovat data nebo prověřit systém na přítomnost virů.

V tomto článku vám prozradíme, jak takové záchranné CD v několika krocích vytvořit a dodáme vám k němu veškerý potřebný software. Možnosti jeho použití vám pak prozradíme v tipu č. 4.

Základ pro záchranný systém tvoří Live CD Linuxu s distribucí Slax 5.0.7b. Tato distribuce se totiž dá velmi snadno upravovat. Jako antivirový program použijeme F-PROT. Ten totiž existuje i ve verzi pro Linux, a ta je pro soukromé použití zdarma.

Záchranné CD při svém spuštění a provozu neukládá na pevný disk žádné konfigurační soubory. Jen bude třeba při každém spuštění záchranného systému nastavit připojení k internetu a aktualizovat definice virů (viz tip č. 7).

Pro bezproblémové fungování záchranného CD musí váš počítač splňovat následující požadavky: procesor Pentium nebo výkonově srovnatelný procesor AMD, 128 MB RAM a 400 MB místa na pevném disku pro ukládání dočasných souborů. Navíc musí váš počítač podporovat bootování z CD.

Vytváříme CD

1.Příprava: shromáždění potřebných souborů

Vytvořte na pevném disku v kořenové složce novou složku s názvem Saving. V této složce vytvořte dvě podsložky, jednu s názvem Temp a druhou s názvem Slax.

V dalším kroku si obstarejte antivirový program F-PROT Antivirus for Linux Workstation. Najdete jej na našem CD, popřípadě na internetu (budete potřebovat variantu s příponou TAR.GZ). Hned nato si ze stejné stránky stáhněte aktuální definice virů (jedná se o dva soubory FP-DEF.ZIP a MACRDEF2.ZIP). Nyní rozbalte soubor fp-linux-ws.tar.gz, například pomocí Winzipu nebo jiného programu pro práci s archivy, do složky Temp ve složce Saving. Při rozbalování se automaticky vytvoří složka f-prot. Na stejné místo rozbalte i soubory FP-DEF.ZIP a MACRDEF2.ZIP a přepište všechny soubory se stejným názvem, které tam již existují. Nyní potřebujete obraz ve formátu ISO pro Live CD distribuce Slax Standard Edition 5.0.7b. Naleznete jej na našem CD, popřípadě si jej můžete stáhnout z internetu. Zkopírujte ho do složky Temp.

Zapisování na diskové oddíly typu NTFS: Z diskových oddílů typu NTFS, které se standardně používají ve Windows NT4, 2000 a XP, dokáže Slax pouze číst. Pokud na svém počítači máte diskový oddíl typu NTFS a chcete z tohoto diskového oddílu například odstraňovat viry, obstarejte si Captive Modul pro Slax a rovněž jej zkopírujte do složky Temp. Tento modul opět naleznete na našem CD, popřípadě si jej můžete stáhnout z internetu.

Zmíněný modul Captive potřebuje ke své činnosti dva ovladače z dílny Microsoftu, které ale z licenčních důvodů nemůžeme na naše CD umístit. Pokud používáte Windows XP s nainstalovaným Service Packem 1 nebo bez něj, pak do složky Saving/Temp zkopírujte soubory NTOSKRNL.

EXE a NTFS.SYS. Tyto soubory naleznete ve složce Windows\System32.

Upozornění: Tyto soubory pouze zkopírujte, v žádném případě je nesmíte přesunout. V opačném případě už Windows nespustíte!

Pokud již máte na svém počítači nainstalovaný Service Pack 2, pak musíte trochu "čarovat". Stáhněte si Service Pack 1 pro Windows XP a z něj tyto soubory extrahujte. Postupujte následovně:

Po stažení Service Packu 1 reprezentovaném souborem XPSP1A_CS_X86.EXE na tento soubor poklepejte. Poznamenejte si v dialogovém okně Extrahování souborů v poli Cílový adresář: písmenko disku a několik prvních znaků poněkud nestandardního názvu složky, kam se soubory extrahují. Za chvíli se objeví další dialogové okno, které buď nabídne instalaci Service Packu 1, nebo oznámí, že v systému je již nainstalovaná novější verze Service Packu. Jakmile se takové hlášení objeví, nepotvrzujte je, ale pouze jej odsuňte někam stranou. Otevřete Průzkumníka a přesuňte se na disk a do složky, jejíž jméno jste si předtím označili. V této složce se nachází dočasné instalační soubory Service Packu 1. Zkopírujte si odtud do složky Saving\Temp soubory NTFS.SYS a NTOSKRNL.EX_. Nyní můžete chybové hlášení potvrdit, čímž dojde k odstranění dočasných souborů Service Packu. Pomocí nabídky Start otevřete příkazový řádek, přesuňte se pomocí příkazu cd \saving\temp do složky temp a zadejte příkaz expand ntoskrnl.ex_ ntoskrnl.

exe. Komprimovaný soubor se rozbalí do stejné složky.

Pro obraz disku ve formátu ISO: Abychom mohli ze změněného CD distribuce Slax znovu vytvořit bootovatelný obraz disku ve formátu ISO, budeme později potřebovat Mkisofs, což je generátor obrazů ISO, a to ve verzi pro Windows. Slax sice tento nástroj obsahuje, ale bohužel nefunguje správně. Funkční verzi najdete ve zdarma dostupné sadě utilit s názvem Cdrtools. Tento balíček najdete na našem CD , popřípadě se dá stáhnout na internetu pod názvem CDRTools 2.01 binaries + cygwin1.dll. Soubory opět rozbalte například pomocí Winzipu do složky Saving\temp.

2.Extrahování obrazu distribuce Slax a její úprava

Na našem CD a na internetu naleznete Slax Standard Edition 5.0.7b jako soubor SLAX-5.0.7B.ISO. Pomocí programu pro vypalování (kupříkladu Nero) můžete z tohoto obrazu okamžitě vytvořit spouštěcí CD.

V této chvíli ovšem potřebujeme něco úplně jiného. Konkrétně budeme chtít do tohoto obrazu integrovat další programy a moduly. Abychom to mohli udělat, musíme soubory a složky obsažené v souboru ISO extrahovat. K tomu nám poslouží utilita Isobuster 1.9, kterou naleznete i na našem CD. Po instalaci utility a jejím spuštění klepněte v prvním dialogovém okně na tlačítko Free funct. only. Tím se dostanete do freewarového režimu, který je samozřejmě oproti plné verzi omezený, nicméně pro naše potřeby postačí. V menu Options/Language klepněte na položku Czech, čímž nastavíte české prostředí programu. Nyní z menu Soubor vyberte položku Otevřít Image soubor a v dialogovém okně, které se objeví, vyberte soubor SLAX-5.0.7B.ISO. Nyní klepněte vlevo na položku >>> SLAX a v pravé části okna na libovolný soubor. Stiskněte klávesovou zkratku <Ctrl><A>, čímž označíte všechny soubory, klepněte pravým tlačítkem myši na výběr a poté na položku Extrahovat objekty. Jako cílovou složku vyberte složku Saving\Slax. Jakmile operace skončí, můžete Isobuster ukončit.

Nyní musíme několik souborů ze složky Temp umístit na správné místo v nové struktuře složek Saving\Slax. Je možné, že se některé soubory již ve složce Slax vyskytují, my je ale vždy přepíšeme verzemi souborů ze složky Temp. Konkrétně soubor CAPTIVE_0_5.MO přijde do složky Modules, složka F-PROT a soubory NTFS.SYS a NTOSKRNL.EXE přijdou do složky Rootcopy. Soubory MKISOFS.EXE a CYGWIN1.DLL patří do složky Tools\WIN.

3.Vytvoření a vypálení upraveného obrazu distribuce Slax

Nyní přes nabídku Start/Spustit otevřete příkazový řádek a pomocí příkazu cd \saving\slax se přesuňte do složky slax. Prostřednictvím příkazu make_iso ..\saving-cd.iso vytvořte nový obraz ve formátu ISO, který nyní vzniká ze struktury souborů a složek, kterou jsme v předchozím tipu upravili. Vytvořený obraz se tedy bude jmenovat saving-cd.ISO a bude se vyskytovat ve složce Saving.

Jakmile vytváření obrazu skončí, přistoupíme k vypálení. Důležité je upozornit na to, že nejde o to, vypálit obraz ISO na CD, ale naopak vytvořit CD ze souboru ISO. Například v programu Nero proto klepněte do menu Soubor/Vypálit obraz CD a vyberte soubor SAVING-CD.ISO, který se nachází ve složce Saving.

Použití CD

4.Spuštění operačního systému z CD a testování operační paměti

Předpokládejme, že jste již zhotovili a vypálili záchranné CD. Nyní nastává správná chvíle na jeho vyzkoušení. Ze všeho nejdříve se ujistěte, že má váš počítač nastaveno bootování z mechaniky CD/DVD, vložte CD do mechaniky a restartujte počítač. Místo loga Windows se nyní objeví logo Slaxu. V této chvíli můžete upřesnit parametry pro spuštění systému, podrobnější informace získáte po stisku klávesy <F1>. Pokud do čtyř sekund nestisknete žádnou klávesu, spustí se Slax se standardním nastavením.

Velmi užitečným parametrem je memtest. Ten zajistí první funkci našeho záchranného CD, kterou je testování operační paměti. Program běží zcela samostatně. Na vás je, abyste pozorně sledovali sloupce Pass a Errors. Sloupec Pass udává počet již absolvovaných testovacích cyklů. Testování paměti je velmi důkladné, čemuž tedy odpovídá i délka jednoho cyklu. Ta se může klidně pohybovat okolo 30 minut a více. Doporučujeme při testování paměti nechat proběhnout alespoň dva cykly. Pokud se ve sloupci Errors objeví jiná číslice než 0, je velmi pravděpodobné, že jeden nebo více vašich paměťových modulů je poškozeno nebo se jedná o moduly, které neodpovídají vašemu typu základní desky.

Celý test běží v nekonečné smyčce, a to tak dlouho, dokud nestisknete klávesu <Esc>. Poté se počítač restartuje a vy znovu uvidíte úvodní obrazovku s logem Slaxu.

5.Úplné spuštění systému ze záchranného CD

Jak již bylo uvedeno, pokud nestisknete do čtyř sekund žádnou klávesu, spustí se Slax ve standardním nastavení. Celý proces spouštění může trvat až několik minut. Po zavedení operačního systému budete vyzváni k zadání uživatelského jména a hesla. V našem případě se přihlašujeme jako správci, takže uživatelské jméno je root a jako heslo zadáme totéž slovo pozpátku, takže toor. Po přihlášení do systému spustíme grafické rozhraní, a to příkazem startx.

Jakmile uvidíte grafické rozhraní, nejprve klepněte pravým tlačítkem myši na ikonku vlaječky v pravém spodním rohu obrazovky a z kontextového menu vyberte příkaz Configure. U položky Keyboard model nastavte Generic 105-key (intl) PC a zkontrolujte, zda se v poli Active Layouts nachází položka Czechia s českou vlajkou. Pokud tomu tak není, pak v poli Available layouts poklepejte na položku s českou vlajkou, čímž ji přidáte do seznamu Active Layouts. Všechna provedená nastavení potvrďte stiskem tlačítka OK. Tím jste aktivovali standardní klávesnici. Nyní znovu klepněte pravým tlačítkem myši na vlaječku v pravém dolním rohu a z kontextového menu vyberte českou vlajku, čímž nastavíte české rozložení klávesnice.

Poznámka: Pokud budete chtít systém vypnout, nejprve klepněte v levém spodním okraji na ikonku s písmenem K, vyberte příkaz Logout a následně stiskněte tlačítko End User Session. Tím ukončíte grafické rozhraní. Na příkazovém řádku pak zadejte příkaz shutdown -h now.

6.Vytvoření zálohy důležitých souborů

Chcete nyní použít záchranné CD například k tomu, abyste například přenesli soubory z poškozené instalace Windows na jiné datové médium? Pak na pracovní ploše Slaxu poklepejte na ikonku System. Otevře se okno, které je podobné Průzkumníku Windows. Přesuňte se do menu Windows/Split View Left/Right, čímž dosáhnete rozdělení okna programu do dvou částí. Poklepejte v obou oknech na ikonu Storage Media. Uvidíte všechny pevné disky, CD mechaniky a USB disky, které se ve vašem počítači v daném okamžiku vyskytují.

Windows jsou zpravidla instalována na prvním diskovém oddílu prvního pevného disku ve Windows tomuto disku odpovídá většinou písmeno C. V případě Slaxu, stejně jako v ostatních systémech založených na Linuxu, se takový disk označuje výrazem hda1. Ostatní diskové oddíly se nazývají hdax, kde se místo znaku x vyskytují čísla. Diskové oddíly na druhém pevném disku mají název hdbx. Poklepejte v levém okně na ikonku disku, z něhož chcete zachránit data. Pokud se vám stane, že omylem zvolíte nesprávný disk, klepněte na ikonku šipky vlevo (Zpět) a vyberte správný diskový oddíl. V pravé části okna vyberte to médium, na které budete chtít zachraňovaná data umisťovat. Disky připojené přes rozhraní USB však musí být k dispozici již při spouštění Slaxu, jinak je tento operační systém nerozpozná. Soubory i složky zkopírujete pomocí technologie drag&drop  -stačí tedy přetažení z levého okna do pravého. Při upuštění přenášených objektů se objeví kontextové menu, ze kterého vyberte příkaz Copy here. Pomocí menu Edit můžete s označenými objekty provádět celou řadu dalších operací, např. je můžete mazat nebo přejmenovávat.

7.Aktualizace definic virů

Pokud jste záchranné CD vytvářeli již před nějakou dobou, pak byste měli rozhodně provést aktualizaci definic virů. V případě, že je váš operační systém Windows v takovém stavu, že umožňuje připojení k internetu, nebo pokud máte přístup k jinému počítači připojenému k internetu, pak se podívejte na odstavec s nadpisem Bez konfigurace. V opačném případě budete muset připojení k internetu nastavit.

Směrovač: Nejjednodušší situace nastává tehdy, pokud je počítač připojený k internetu prostřednictvím (ADSL) směrovače, který se sám postará o připojení a který počítačům přiřazuje odpovídající IP adresy automaticky. V tomto případě si Slax síťové připojení konfiguruje automaticky již při svém spouštění. Připojení ostatně můžete hned otestovat tak, že klepnete vlevo dole na ikonku zeměkoule, jež odpovídá internetovému prohlížeči Konqueror, a zadáte nějakou internetovou adresu.

Pokud váš směrovač nepřiřazuje IP adresu automaticky, pak klepněte na ikonku s písmenem K, která se nachází úplně v levém rohu, a z menu Internet vyberte položku Set IP address. V dialogovém okně pak zadejte správné IP adresy pro váš počítač, internetovou bránu a server DNS.

Modem ADSL: Máte-li modem ADSL připojený síťovým kabelem přímo k počítači, pak otevřete příkazový řádek klepnutím na černý obdélníček vlevo dole, hned vedle ikonky s písmenem K, a napište malými písmeny příkaz adsl-setup. Nyní zadejte svoje přihlašovací jméno, které používáte pro připojení k internetu pomocí modemu ADSL. Další krok potvrďte stiskem klávesy <Enter>. Totéž platí pro následující krok, ale pouze za předpokladu, že máte v počítači pouze jednu síťovou kartu. Pokud jich máte v počítači několik, musíte vybrat tu správnou.

Při dotazu na nastavení serverů DNS zadejte příkaz server. Hned poté budete vyzváni k zadání hesla, které používáte pro připojení k internetu pomocí ADSL. Heslo musíte zadat celkem dvakrát. V dalším kroku "Firewalling" vyberte položku číslo 1 a konfiguraci uložte pomocí písmena y. Připojení k internetu navážete příkazem adsl-start, odpojíte se příkazem adsl-stop. Příkaz adsl-status zobrazí informace o stavu připojení.

Analogový modem: V tomto případě se připojíte k internetu pomocí již zmíněné ikonky s písmenkem K, kdy vyberete z menu Internet položku Internet Dial-Up Tool. Stiskem tlačítka Configure vyvoláte průvodce, který vám pomůže vytvořit a konfigurovat připojení. Budete potřebovat uživatelské jméno a heslo, které zadáváte pro připojení.

Modemy ISDN a ADSL připojené přes USB Slax bohužel nepodporuje.

Pokud jste se připojili k internetu, spusťte klepnutím na ikonku zeměkoule v Hlavním panelu prohlížeč Konqueror a otevřete stránku www.

fprot.org/fr_english.php. Z této stránky stáhněte soubory FP-DEF.ZIP a MACRDEF2.ZIP a uložte je ve standardně nastavené složce root. Poté zavřete okno prohlížeče, ukončete připojení přes ADSL nebo modem a poklepejte na pracovní ploše na ikonu Home. Dále poklepejte na soubor FP-DEF.ZIP, stiskněte klávesovou zkratku <Ctrl><A> (tím označíte všechny soubory) a poté klávesovou zkratku <Ctrl><C>, kterou soubory zkopírujete do schránky.

Do adresního řádku zadejte výraz /f-prot (text, který tam byl předtím, odstraňte) a stiskněte klávesu <Enter>. Dávejte pozor na to, abyste vše, co píšete, psali malými písmeny. V dalším kroku stiskněte klávesovou zkratku <Ctrl>

<V>, čímž soubory ve schránce vložíte a přitom přepíšete soubory, které se již ve složce vyskytovaly. Stejný postup pak zopakujte pro soubor MACRDEF2.ZIP.

Bez konfigurace: Stáhněte oba dříve zmíněné soubory s definicemi virů a umístěte je na USB Flash disk nebo na disketu. Ve Slaxu pak poklepejte na pracovní ploše na ikonu System, poté na Storage Media a nakonec na Removable Device (v případě USB Flash disku) nebo na Floppy (v případě diskety). Zde označte všechny soubory s příponou DEF, stiskněte klávesovou zkratku <Ctrl><C> a zadejte do adresního řádku výraz /f-prot. Nyní stiskněte klávesovou zkratku <Ctrl><V>, čímž všechny soubory vložíte do této složky a zároveň přepíšete starší verze souborů s definicemi virů.

8.Spuštění antivirové kontroly pomocí programu F-PROT

Otevřete příkazový řádek pomocí ikonky černého obdélníčku, která se nachází v levém spodním okraji pracovní plochy vedle ikonky s písmenem K, a zadejte do něj nejprve příkaz cd /f-prot a následně příkaz chmod 755 f-prot*. Kontrolu spustíte příkazem ./f-prot <kontrolovaná složka>. Příkaz ./f-prot/mnt/hda1 způsobí prověření celého prvního diskového oddílu, příkazem ./f-prot/mnt/hda1/windows omezíte kontrolu pouze na složku windows, samozřejmě za předpokladu, že se složka windows nachází na prvním diskovém oddílu prvního pevného disku. V tipu č. 6 si můžete připomenout, jak se v Linuxu pojmenovávají jednotlivé diskové oddíly.

Ve standardním nastavení vás F-PROT informuje pouze o napadených souborech. Pokud se má antivir pokusit napadené soubory opravit, pak je nutné použít navíc parametr -disinf. Úplný příkaz pak bude mít následující tvar: ./f-prot/

mnt/hda1 -disinf. U diskových oddílů typu NTFS tento příkaz funguje pouze tehdy, pokud jste pro diskový oddíl povolili zápis. V následujícím tipu se dozvíte, jak to zařídit.

9.Povolení zápisu na diskový oddíl NTFS pomocí modulu Captive

Windows 2000 a XP standardně používají jako systém souborů NTFS. Slax bohužel pro tento typ diskových oddílů umožňuje pouze přístup pro čtení. Pokud budete potřebovat na diskový oddíl NTFS zapisovat, potřebujete modul (ovladač) Captive. Tento modul však není úplně bez problémů. V krajním případě by se mohlo stát, že si zničíte jednotlivé soubory nebo dokonce celý diskový oddíl. V praxi je sice pravděpodobnost, že by k tomu došlo, nepatrná, nicméně stejně doporučujeme všechny důležité soubory zálohovat na externí média, a to způsobem, který jsme popsali v tipu č. 6. Ve stejném tipu se rovněž dozvíte, jak Linux popisuje jednotlivé diskové oddíly. Tuto informaci budete rovněž potřebovat. Modul Captive aktivujete následujícím způsobem: otevřete příkazový řádek pomocí ikony černého obdélníčku v levém spodním okraji pracovní plochy, hned vedle ikonky s písmenkem K. Nyní zadejte příkaz captive-install-acquire. V okně konzoly se objeví několik varovných hlášení, která ale můžete ignorovat. Důležité je nové okno Captive Microsoft Windows Drivers Aquire. V něm jednou klepněte na tlačítko Forward. Utilita prohledá vaše pevné disky, aby našla chybějící ovladače. Hledání bude úspěšné pouze tehdy, pokud máte na počítači Windows XP bez Service Packu nebo se Service Packem 1. Prohledávání se ukončí automaticky.

Ten, kdo má na počítači Windows XP se Service Packem 2, si musí záchranné CD vytvořit sám (viz tipy 1 až 3) nebo si musí potřebné ovladače pro přístup k systému souborů NTFS samostatně ze Service Packu 1 extrahovat, a to způsobem popsaným v tipu č. 1. Potom je nutné takto získané soubory nakopírovat na USB Flash disk nebo na disketu a přenést je do Slaxu, a to do složky /boot/rootcopy. Teprve pak můžeme v okně Captive Microsoft Windows Drivers Acquire klepnout místo na tlačítko Forward na tlačítko Skip a následně na Browse.

V dalším kroku pak stačí v okně Select File vybrat nejprve složku boot a poté rootcopy, poklepat na ni, potvrdit stiskem tlačítka OK a následně klepnout na tlačítko Forward. Tímto postupem se modul Captive dozví, kde se nacházejí ovladače souborového systému NTFS.

Nyní přejděte zpět do příkazového řádku (konzoly) a zadejte příkaz umount /mnt/<název diskového oddílu> - například umount /mnt/hda1. Tímto příkazem diskový oddíl NTFS, připojený pouze ke čtení, odpojíte. Pokud jej chcete znovu připojit, a to tak, aby na něj bylo možné kromě čtení i zapisovat, pak použijte příkaz ve tvaru:

mount -t captive-ntfs /dev/<název diskového oddílu> /mnt/<název diskového oddílu> -o -rw.

Jak funguje záchranné CD

Vytvořením záchranného CD získáváte médium, pomocí něhož můžete spouštět počítač, analyzovat a zachraňovat data, a to nezávisle na instalovaném operačním systému Windows. Pomocí tohoto CD můžete:

· zjišťovat přítomnost virů a dalších škodlivých kódů na pevných discích a odstraňovat je,

· kopírovat data na jiné diskové oddíly a jiná média, například na diskety, USB flash disky nebo na pevné disky připojené přes rozhraní USB,

· spravovat soubory, to znamená je přejmenovat, odstraňovat nebo upravovat,

· provádět test operační paměti RAM, jimž se dá odhalit poškozený paměťový modul (v případě problémů se dá chyba v paměťovém modulu potvrdit nebo vyloučit právě tímto způsobem).

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows tipy & triky

Jan Povolný

C06P0152

Venku mrzne, ve vašich Windows to možná vře. Microsoft totiž nedávno vydal malou nevinnou aktualizaci, která pravděpodobně vyvolala u mnoha uživatelů nelegálních instalací Windows XP zděšení. Velmi důrazně je totiž při práci v systému informuje o jejich drobné ilegalitě. Microsoft tuto aktualizaci chytře spojil s možností snadné legalizace (prostřednictvím nákupu levné verze OEM). Podle odhadů MS podlehlo (v negativním slova smyslu) této akci asi 40 procent uživatelů. Vzhledem k sedmdesátiprocentním katastrofickým odhadům nepůsobí toto číslo až tak hrozivě, a to je dobře. Aktualizace má naštěstí (alespoň prozatím) pouze informační charakter a nijak neovlivňuje chod samotného systému. I to je svým způsobem kladný posun oproti dřívějším praktikám spřátelených asociací.

Dnešní tipy a triky budou opět kombinací drobností ze světa Windows (převážně XP) a kancelářského balíku MS Office.

Tipy pro Windows

Vaše historie na pracovní ploše

(Win XP) Dnešní úvodní tip bude určen spíše začínajícím uživatelům, nejedná se totiž ani o editaci registrů, ani o složité kopírování systémových souborů. Při prohlížení internetu projdete spousty stránek a přečtete mnoho webového obsahu. Často se pak chcete k těmto stránkám vrátit. K uchování zajímavých odkazů dobře poslouží roletové menu Oblíbené, které najdete přímo v Internet Exploreru. Vyžaduje však od uživatele určitou interakci, která není zaručena. Nevíte předem, zda vás konkrétní stránky budou zajímat ještě v budoucnu, z toho důvodu je do oblíbených ani neuložíte.

Internet Explorer však obsahuje vlastní historii, která ve standardním nastavení uchovává všechny stránky, jež jste navštívili, po dobu 20 dnů. Počet dnů lze změnit, provedete to opět volbou v roletovém menu Internet Exploreru. Tentokrát však vyberte položku Možnosti Internetu z menu Nástroje. Na záložce Obecné poté najdete sekci Historie, ve které lze počet dnů explicitně definovat.

Historie se ukládá do vlastní složky vašeho pevného disku, není to tedy nic abstraktního. S touto složkou můžete nakládat podle libosti. Jestliže chcete mít historii navštívených stránek stále k dispozici, vytvořte si na pracovní ploše odkaz, který bude na inkriminovanou složku směřovat. Poklepejte na ikonu Tento počítač a na místním disku pokračujte do složky Documents and Settings. Zde vyberte své přihlašovací jméno (složku, která patří právě vám) a v ní pokračujte do složky Local Settings. V této složce najdete i Historii (History). Uchopte ji pravým tlačítkem myši a přetáhněte na pracovní plochu. Z kontextového menu zvolte Vytvořit zde zástupce. Nyní máte na ploše ikonu Historie, po jejímž otevření se dostanete až k jednotlivým internetovým stránkám. S historií umí pracovat pouze Průzkumník Windows, pokud ji prohlédnete třeba v oblíbeném Total Commanderu, dostanete pouze seznam nic neříkajících složek.

Rychlejší tisk WWW

(IE 6) Za pár měsíců nás sice pravděpodobně čeká nový Internet Explorer, některé dobré vlastnosti však najdeme i u jeho současného předchůdce. Pryč jsou časy krkolomného ukládání stránek pro pozdější off-line prohlížení. Šestá verze si ví rady nejen s tímto problémem. Umí také docela dobře tisknout a v zatím poslední verzi i s dostatečným množstvím užitečných voleb.

V dialogovém okně Tisk, které vyvoláte z roletového menu Soubor, toho ještě tolik nenastavíte, u položky Vzhled stránky je to jen o málo lepší. Bohužel jednu věc nenajdete ani zde. Jde o tisk pozadí. Dnešní webové stránky jsou však velmi barevné, někdy je pozadí tmavé a při tisku na černobílé nebo nedej bože jehličkové tiskárně nebudete s výstupem rozhodně spokojeni. Proto je výhodnější pozadí a barevné obrázky netisknout.

Jděte do roletového menu Nástroje a zvolte Možnosti Internetu. Zde pokračujte až na poslední záložku Upřesnit a v seznamu voleb se přesuňte do sekce Tisk. Zde najdete jedinou, zato podstatnou volbu Tisknout barvy a obrázky na pozadí. Tuto volbu odškrtněte a ušetříte jak barvu, tak jehličky, popřípadě toner. Navíc budou vaše tisky přehlednější.

Odkládací soubor podruhé

(Win XP) V jendom z předchozích dílů tipů a triků jsme popisovali možnosti nastavení odkládacího souboru (swap file) Windows XP. Nevěnovali jsme se však optimalizaci jeho výkonu. V tomto díle se to pokusíme napravit.

Odkládací soubor je nedílnou součástí Windows XP. Ty jej používají při nedostatku operační paměti RAM, kdy do něj prostě zkopírují její obsah a rychlou RAM uvolní pro aplikace, které ji právě potřebují. Čím méně máte operační paměti, tím je váš počítač pomalejší a tím je i více využíván odkládací soubor. Jděte do menu Start a zvolte Nastavení. V něm vyberte Ovládací panely a v nich poté pokračujte poklepáním na ikonu Systém. V následném dialogu vyberte záložku Upřesnit a v sekci Výkon stiskněte tlačítko Nastavení. V něm opět pokračujte na záložku Upřesnit a tentokrát stiskněte tlačítko Změnit v sekci Virtuální paměť.

V okně, které se vám zobrazí, najdete několik zajímavých informací. První z nich je, že odkládací soubor nemusí ležet přímo na systémovém disku. Máte li místo na jiné jednotce, neváhejte umístit soubor právě tam. Jednotku vyberete v horní části dialogu. Velikost odkládacího souboru se nastavuje automaticky. Mnohem výhodnější je však nastavení pevné velikosti. Windows ji pak nemusí stále upravovat a rychlost práce se zvýši. Zvolte tedy vlastní nastavení velikosti tak, aby byla její hodnota zhruba dvojnásobkem operační paměti RAM. Počáteční i největší velikost poté nastavte shodně. Vše potvrďte. Restartujte.

Automatická velikost obrázku

(IE 5 a vyšší) Co by to bylo za tipy a triky bez editace systémového registru Windows? Internet Explorer přináší s novými verzemi mnohá vylepšení. Některá jsou však spíše pro zlost. Patří mezi ně (alespoň u některých uživatelů) i automatická úprava velikosti obrázku zobrazeného v okně IE. Pokud přesáhne rozměry okna, IE ho zmenší na odpovídající velikost a vy jej vidíte vždy alespoň částečně deformovaný. Teprve po najetí myší na tento obrázek vám IE nabídne zvětšení na původní velikost. Editací systémového registru lze tuto funkci aktivovat nebo deaktivovat, čistě podle vašich potřeb. A není to nic složitého. IE je navíc standardním prohlížečem některých grafických formátů. I proto může být výše popsaná funkce pro uživatele spíše obtížná než nápomocná. Automatickou změnou velikosti obrázku disponuje Internet Explorer od verze 5.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CURRENT_USERSoftware Microsoft Internet Explorer Main. V klíči Main najdete v pravé části mnoho položek, pro vás je důležitá Enable AutoImageResize (ano, i s tou mezerou mezi slovy). Pokud zde tato položka je, stačí poklepáním změnit její hodnotu na yes zapnuto, nebo no vypnuto, podobně jako u ostatních položek. Pokud zde tuto položku nenajdete (což je vysoce pravděpodobné), poklepejte pravým tlačítkem v pravé části regeditu a z kontextového menu zvolte Vytvořit Nová textová hodnota a nazvěte ji, jak je uvedeno výše. Poté na ni poklepejte a vepište její hodnotu (yes nebo no).

Změny se projeví ihned, není potřeba restartovat Windows. Stačí jen znovu spustit IE.

Tipy pro MS Office

Word (ne)má rád tabulky

(Word 2000/2003) Existují zhruba tři způsoby, jak vložit do dokumentu MS Wordu tabulku. Prvním je vložení obrázku s již hotovou tabulkou (pak ji ovšem nemůžete editovat), druhým je vložení tabulky vyhotovené v některém z tabulkových kalkulátorů (to je už lepší), třetím je pak možnost vytvoření tabulky přímo pomocí jednoduchého editoru, který je součástí MS Wordu. V tomto tipu si ale nebudeme popisovat způsob návrhu tabulky v dokumentu Wordu, zaměříme se pouze na dvě užitečné funkce, o které možná někteří z vás ještě nezavadili.

Práce s tabulkami je ve Wordu poměrně kostrbatá. Každá tabulka vložená bez parametrů se vám patrně roztáhne přes celou šíři stránky. To lze samozřejmě upravit prostým tažením jednotlivých čar, ale stále nelze napsat kolem tabulky žádný text. Stejně jako u vložené grafiky je nutné nastavit způsob obtékání. Pokud již máte tabulku hotovu, v menu Tabulka můžete zvolit položku Vlastnosti tabulky. V tomto dialogu hned na první záložce volíte nejen způsob zarovnání, ale také typ obtékání. Po potvrzení se tabulka umístí správně do textu. Pro upravení velikosti okrajů použijte tlačítko Možnosti umístěné na stejné záložce.

Jestliže vaše tabulka přesahuje rozměrem přes několik stran dokumentu, možná uvítáte další užitečnou volbu v dialogu Vlastnosti tabulky. Na záložce Řádek lze zvolit opakování vybraného řádku (typicky názvu jednotlivých sloupců) na počátku každé nové stránky, na kterou zasahuje vaše tabulka. Tím výrazně přispějete k její přehlednosti. Stačí zaškrtnout volbu Opakovat jako řádek záhlaví. Nejlepší je vybrat konkrétní řádek ještě před vstupem do dialogu Vlastnosti tabulky. Pokud jste na to zapomněli, můžete provést alespoň částečně výběr řádku pomocí tlačítek Předchozí řádek, Následující řádek na záložce Řádek.

Opravte si Office

(Office 2000/XP) Dalším tipem kancelářské části tohoto dílu bude zajímavý tip pro uživatele starších, ale díky vysoké ceně novějších verzí balíku stále velmi rozšířených Office 2000 a Office XP. Po instalaci MS Office se při jeho častém používání mohou vyskytnout chyby funkčnosti. Tato pravděpodobnost se zvyšuje v závislosti na instalovaní nového softwaru na váš počítač, zvláště nebezpečná jsou pak různá "cédéčka" s testovacími nebo zkušebními verzemi her. Po těchto nájezdech může být instalace MS Office poškozena a některé funkce možná nepracují tak, jak byste chtěli nebo očekávali.

Office ve svém instalačním programu obsahuje proceduru, která zkontroluje nainstalované součásti a provede jejich opětovné přepsání z instalačního CD. Tím lze vyřešit mnoho problémů. K této funkci se dostanete hned několika způsoby.

Pokud zaregistrujete problém v libovolné aplikaci ze sady Office, stačí jít do menu Nápověda a zvolit položku Rozpoznat a opravit. Objeví se dialog, který vysvětluje následnou proceduru. Stiskněte tlačítko Spustit a nechte program, ať pracuje za vás. Jedinou interakcí s programem bude vsunutí instalačního CD Office, a to jen v některých případech. Po dokončení opravy můžete zkusit, zda se váš problém vyřešil.

Druhým způsobem je spuštění samotného instalátoru. Ten se nenachází jen na instalačním CD, ale také přímo na pevném disku, právě pro výše uvedené potřeby uživatele. Jděte do menu Start a zvolte Nastavení. Zde spusťte Ovládací panely. Vyberte ikonu Přidat nebo ubrat programy a ze seznamu nainstalovaných aplikací vyberte MS Office. Poklepejte na něj dvakrát levým tlačítkem myši a spustíte plnohodnotný instalátor kancelářského balíku.

V dialogu máte na výběr tři tlačítka. Pro opravu Office stiskněte první tlačítko Opravit Office (to je logické). Tím spustíte stejnou proceduru, kterou jsme popsali výše. I když to již tematický nesouvisí s tímto tipem, zajímavé je i tlačítko druhé Přidat či odebrat funkce. Po stisku tohoto tlačítka se dostanete do stejného výběru jako při první instalaci Office. Můžete odebrat nebo přidat pouze jednotlivé funkce balíku, ty se po stisku OK doinstalují. Obvykle nastává problém s dělením slov, které ve standardní instalaci Office nepochopitelně chybí.

Jestliže potřebujete dělení slov, naleznete jej v sekci Nástroje sady Office - Nástroje pro korektury.

Easter Eggs

PowerPoint 2000

Na závěr jedno jednoduché velikonoční vajíčko, o kterém jsme se ještě nezmiňovali. Opět se jedná o docela pěkně a ve 3D provedený seznam autorů této aplikace.

Spusťte PowerPoint ve verzi 2000, zvolte prázdnou prezentaci a vyberte libovolnou šablonu. Poté jděte do menu Nápověda a zvolte O aplikaci Microsoft PowerPoint. Nyní stiskněte společně klávesy levý CTRL, levý ALT a levý SHIFT a dvakrát poklepejte na ikonu PowerPointu v levém horním rohu. Zbytek uvidíte sami.

Tímto malým vajíčkem pro dnešek rozloučíme. Za měsíc opět na shledanou.

Intertipy

Ačkoliv zima nepolevuje a již dlouhou dobu nutí řidiče ke každodennímu oškrabávání namrzlých skel, na internetu to přímo vře. Analytik by pravděpodobně nazval současné dění "konsolidací trhu". GTS Novera úspěšně provedla několik "drobných" akvizic a dostala se tak technologicky až k samotnému uživateli (tedy získala přístup k takzvaným místním smyčkám). To je jistě špatná zpráva pro Český Telecom, který měl tuto oblast víceméně "pod palcem". Věřme, že to přinese další snížení cen za připojení a časem zlikviduje i nutnost placení paušálu za telefonní linku jako takovou.

Dnešní internetové tipy nevybočí z každoměsíčního standardu a přinesou několik zajímavých odkazů pro design a tvorbu internetových stránek.

Website Tips

http://www.websitetips.com

Website patří mezi velmi rozsáhlé weby, které poskytnou uživateli kompletní přehled, od designu stránek přes různé technologie až po jejich vystavení na internetu a způsob propagace. Obsahuje samozřejmě i komerční části. Zpracování stránek je na výborné úrovni, jak se pro tvůrce a rádce webu sluší a patří. V úvodu najdete přehled novinek a událostí, stěžejní je pak menu v levé části, obsahující dvě základní sekce. První jsou tipy a články, druhou pak odkazy na internetu. Následující podsekce začínají barvou, obsahem a typografií, pokračují designem layotu, přes programovací jazyky až po diskusní skupiny. Nechybí informace a tipy pro HTML, XHTML, Javu, PHP, CSS. Jednotlivé tipy jsou zpracovány převážně textově přímo na webu, případně odkazují na jiné weby. Vše samozřejmě v angličtině a s kvalitním vyhledávačem.

Dan´s Web Tips

http://webtips.dan.info

Poněkud hůře zpracovaná, ale jinak naprosto přehledná stránka, věnující se popisu kódu HTML a okrajově i dalším webovým technologiím. Je vhodná zejména pro začínající anglicky mluvící uživatele. Jednotlivé oddíly jsou seřazeny podle složitosti do seznamu odkazů. Zpracování je až na výjimky ryze textové, nicméně autor mnoho věci vysvětluje velmi podrobně a přehledně. V závěru se věnuje i problematice interpretace kódu na serveru a klientovi. Jako doplňkovou službu lze chápat integrovaný validátor WWW stránek, kde si můžete snadno zkontrolovat kvalitu svého vlastního kódu, a WebSniffer, zobrazující pravdu o výstupu z webových serverů. Vše samozřejmě anglicky.

Web Design Tips

http://www.colin.mackenzie.org/webdesign/

Stránka poněkud extravagantního a velmi tmavého vzhledu, podle mého názoru ale povedeného. Autor se zabývá hlavně designem layoutu stránek, tomu také odpovídají položky menu. V první se například zabývá zaběhnutými klišé používanými na webových stránkách. V dalších pak narazí na čistotu HTML, aktuálnost obsahu, grafickou kvalitu, univerzálnost a dodržování standardů. V dolní části pak najdete celou řadu dalších zajímavých odkazů, tentokrát směřujících mimo tento web. Za zmínku jistě stojí tipy pro fotografování (velmi rozsáhlé) nebo třeba tipy pro hraní pokeru. Anglicky, bez vyhledávače.

Net Tips for Writers and Designers

http://www.dsiegel.com/tips

Poněkud méně povedená stránka (z grafického hlediska) převážně textového charakteru, která přinese slušné množství tipů pro tvůrce webového obsahu. Stránka se nezabývá samotným kódem, ale spíše typografickými a designerskými pravidly pro správné vytvoření internetové stránky. Začíná problematikou ergonomie jednotlivých písem, pokračuje přes ergonomií hypertextových odkazů, mnoho se dozvíte také o různých fintách pro rychlejší načítání grafiky, o metodě jednoho pixelu a podobně. Většina rad a doporučení je provedena pouze v textu, výjimečně využil autor ilustračních obrázků. Vše pěkně v angličtině, bez vyhledávače a dalších možná zbytečných služeb.

Great Website

http://www.unplug.com/great/

Opět víceméně nepovedená stránka. Trochu ostuda od autorů, kteří se věnují právě webdesignu. Obsahově je na tom však mnohem lépe, proto neváhejte a pokračujte ve čtení. V úvodu stránky vás na první pohled zaujme extravagantně provedené menu s tipy pro začátečníky, grafickými tipy, tipy pro pokročilé uživatele a tipy pro experty. Tato sada odkazů je doplněna seznamem užitečných prográmků, skriptů a kousků kódu ke stažení. Jednotlivé kategorie obsahují číslované seznamy s tipy, které jsou zpracovány výhradně textovou formou. To je v podstatě vše. Anglicky.

Tips and Tricks

http://www.tips-tricks.com

Velmi dobře provedená zelenobílá stránka s mnoha tipy a triky pro webovou tvorbu. Stránka je obsahově rozdělená do pěti základních částí. První z nich je ve své podstatě věnována jazyku HTML. Nejedná se přímo o příručku, spíše zde najdete souhrn zajímavých řešení rozličných problémů. Druhá část se věnuje neméně důležité oblasti, typografii a designu vašich stránek, opět formou několika textových článků. Třetí část je věnována výhradně webové grafice. Autoři se věnují rozdílům mezi grafickými formáty nebo pravidlům používání barev na vašem webu. Předposlední pasáž patří programování na webu, zejména Javě a CGI. Zbytek je shrnut v kapitole Ostatní. Najdete zde základní informace o zřízení domény a o hostingu, doplněné malým pojednáním o reklamě. Mezi doplňkové funkce patří možnost zadání vlastního příspěvku. Vše anglicky.

Creating a Web Page

http://www.marshall-es.marshall.k12.tn.us/jobe/webpage.html

Dnešní poslední odkaz bude patřit stránkám, jejichž autor se opět podrobně věnuje vytváření webového obsahu. Stránky jsou zpracovány pouze textově, vypadají proto na první pohled lacině. S ergonomií ovládání a hledání je to podstatně lepší, stejně jako s obsahem. Jediné horizontální menu se nachází u horního okraje stránky a v podstatě pouze odkazuje do téhož dokumentu. Najdete v něm základní rady a informace, které využijete zejména před začátkem psaní samotného kódu stránek, pokračujete přes výběr softwaru pro editaci a prohlížení, následují servery poskytující freewebhosting, poté seznam HTML editorů, odkazy na desítky HTML referenčních příruček, tutoriálů, validátorů kódu a jiných pomůcek. Zvláštní kapitolou je pak grafika, nacházející se v samostatném dokumentu tohoto webu. Vše přehledně a v angličtině.

§§§§§


Váš bodyguard s velkým B

Karel Šredl

C06P0153

Opět vás vítám u dalšího z dlouhé řady dílů Rychlokurzu. I tentokrát jsem hrdý na to, že vám mohu představit produkt z kategorie high-top. V dnešní době, kdy se na nás valí hromady virů, trojských koní, červů, spamu a kdy na každý počítač připojený k internetu je každou minutu spáchán pokus o síťový útok, vám mohu nabídnout bodyguarda s velkým B. Program BitDefender je řešení all-in-one pro vaší bezpečnost - antivirus, osobní firewall, antispam.

Instalace

Jako u každého slušného programu, i zde nás průvodce provede několika obrazovkami - pojďme si je ve zkratce popsat.

· Informační stránka [Další >].

· Bude doporučeno odinstalovat ostatní antivirové programy - dva antiviry totiž mohou způsobovat problémy [Další >].

· Je potřeba souhlasit s licencí - Souhlasím s podmínkami, [Další >].

· Volba typu instalace - Typická/Vlastní/Kompletní. Typickou ani Kompletní nic nezkazíte. [Další >].

· Jsme připraveni k instalaci. [Další >].

· Instalační akce, tedy akce provedené bezprostředně po dokončení instalace (ponechte zaškrtnuté). [Instalovat].

· Tlačítko [Ukončit].

Po dokončení instalace se stane najednou několik věcí. Zobrazí se obsah česky psaného souboru Readme.txt, zároveň se spustí skenování kořenového adresáře a adresáře Windows, do třetice pak budete informováni, že používáte neregistrovanou verzi BitDefenderu. Licenční číslo obdržíte po registraci na ww.bitdefender.com/

site/Products/PCWorldCZ/.

Pokud tedy už licenci máte, klikněte na tlačítko [Registrovat nyní], zadejte sérii čísel a klikněte na [Registrace]. Poté ještě následuje nepovinná on-line registrace, kterou lze zrušit zaškrtnutím Již mne znovu nerušit a kliknutím na [Později]. Tlačítko [OK] naopak registrační údaje odešle. Po instalaci jste si zajisté všimli dvou malých průhledných okének na ploše s označením Lokální a Zóna sítě. Jde o graf aktivity antivirového modulu (v okénku Lokální) a firewallu (Zóna sítě). Pokud vám tento monitor překáží, vypnete ho pomocí pravého tlačítka myši a volbou Schovat.

Nastavení - hlavní okno

Protože veškerá činnost programu probíhá na pozadí hluboko v systému, hlavní okno a okno pro nastavení splynulo v jedno - v centrální místo aplikace. Sem se dostanete kliknutím pravým tlačítkem myši na ikonu BitDefenderu v systémové liště, z nabídky vyberte volbu Ukázat.

Vzhledem k tomu, že podrobný popis by vydal na pěknou knížečku, vezmeme vše poněkud zkrátka a vybereme pouze důležité volby.

Hlavní sekce Tato sekce slouží pro nastavení globálních voleb, které ovlivňují celý program.

Status Okno s přehledem funkcí jednotlivých sekcí programu (Antivirus, Antispam, Firewall, Automatická aktualizace). Kliknutím na zaškrtávací pole navíc můžete jednotlivé sekce rychle zapnout nebo vypnout. Je-li některá položka označena červeně, pak je zapotřebí váš zásah nebo signalizuje důležité upozornění.

Registrace - Informace o vaší registraci. Důležitým údajem je zde datum její platnosti.

Nastavení - Globální volby. Zmíním se pouze o těch důležitých, ostatní doporučuji ponechat beze změny.

· Použít ochranu heslem - umožní zaheslovat aktuální konfiguraci BitDefenderu. Jakékoli pokusy o změnu budou vyžadovat heslo.

· Spustit BitDefender - při startu Windows jak název napovídá, BitDefender se spustí ihned při startu počítače. Pokud chcete být opravdu chráněni, pak tato volba musí být aktivní.

· Pokračovat v aktivní ochraně i při ukončení konzoly (BD tray ikony) - i když zavřete okno BitDefenderu nebo ukončíte činnost konzoly (ikonka v systémové liště u hodin), BitDefender bude i nadále chránit váš počítač (doporučeno).

· Přijímat bezpečnostní oznámení - povolíte příjem zpráv ze serveru BitDefender.

· Poslat zprávy o virech - kdykoli bude ve vašem počítači nalezen virus, odešle se zpráva na server BitDefenderu. Podle vyjádření autorů obsahuje tato zpráva pouze jméno viru a je použita jen pro statistické účely.

· Zobrazovat poznámky na obrazovce - pokud tuto volbu povolíte, bude vás BitDefender informovat prostřednictvím informačních pop-up okének v pravém dolním rohu obrazovky.

· Povolit víceuživatelskou podporu - každý uživatel PC si bude moci nastavit vlastní volby.

Uložit všechno nastavení - aktuální nastavení uložit do souboru pro pozdější obnovení (např. pro případ reinstalace).

Načíst všechno nastavení - obnoví nastavení BitDefenderu ze souboru.

Antivirus

Sekce pro nastavení modulu Antivirus.

Štít - ovládání rezidentního štítu, tedy štítu, který vás neustále chrání před vstupem virů a trojských koní do systému. Má také za následek zpomalení běhu systému, neboť každý otevíraný soubor, který může obsahovat nějaký virus, nejprve zkontroluje - a to přece jen chvilku trvá. Kontroluje také příchozí e-maily a aktivity v registru. Možné volby vidíte na obrázku. Více voleb je dostupných přes tlačítko [Více nastavení]. Pokud máte dostatečně výkonný počítač, můžete zde zaškrtnout Testování uvnitř archívů. Testování bude sice pomalejší, ale prověřeny budou i komprimované soubory v archívech.

Test - provedení antivirové kontroly vybraných disků (adresářů, souborů).

[Přidat soubor] [Přidat složku] - přidání adresáře či jednotlivého souboru do seznamu oblastí k testování. Zaškrtnuté oblasti potom budou otestovány na přítomnost virů.

[Smazat záznam] - odstranění záznamu ze seznamu.

[Nastavení] - podrobnější volby hledání virů. Ze všech voleb vyberu jednu zajímavou, a to Možnosti výkonu > Spustit test s nízkou prioritou. Touto volbou zajistíte, aby vyžádaná kontrola virů běžela s nižší prioritou a aby tedy tolik nezatěžovala počítač.

[Test] - spuštění testu. Ten je možné kdykoli přerušit tlačítkem [Pauza] a znovu obnovit tlačítkem [Pokračovat].

Plánovač - abyste nemuseli na pravidelnou hloubkovou kontrolu systému stéle myslet, lze si naplánovat její automatické spouštění. Postup je následující:

· Začněte tlačítkem [Nový].

· Intro - zadejte jméno a popis. Dále doporučuji zaškrtnout Událost bude běžet s nízkou prioritou. [Další >].

· Čas/datum začátku  -zaškrtněte Pravidelně, zvolte periodicitu a zadejte datum a čas prvního spuštění. [Další >].

· Cílové objekty - zaškrtněte objekty k testování (nejlépe vše). [Další >].

· Cesta cíle - zvolte místa, která budou otestována (např. Místní disky). [Další >].

· Maska souboru - specifikujte typy testovaných souborů (Vše). [Další >].

· Typ analýzy - povolte Heuristickou analýzu. Ta, na rozdíl od klasického způsobu hledání virů, nespoléhá pouze na aktualizovaný seznam virů, ale snaží se analyzovat chování kódu a hledat charakteristické akce virů (např. množení). Takto je antivir schopen odhalit i dosud neznámý typ viru, ale na druhou stranu může častěji dojít k falešnému poplachu. [Další >].

· Mód akce - zvolte akce, které se mají provést při nalezení viru. Pokud se neprovede akce označená jako první, pokusí se program o druhou. [Další >].

· Informační zpráva - určuje, kam se má zapisovat zpráva o průběhu testu. [Další >].

· Souhrn - zkontrolujte nastavení, a pokud jste s ním spokojeni, klikněte na tlačítko [Konec]. V seznamu plánovače se objeví nový záznam o naplánované akci, a vy zase máte o starost méně.

Karanténa - toto je místo, kam bude program přesouvat podezřelé či zavirované soubory. Je dobré čas od času karanténu zkontrolovat, jestli tam neskončil nějaký důležitý soubor. Dále je také dobré karenténu občas promazat, aby příliš nenarostla. Pokud chcete nastavit její maximální velikost, pak klikněte na tlačítko [Nastavení] > Limituje velikost složky karantény. Nepřejete-li si automatické odesílání podezřelých souborů do laboratoří BitDefenderu, nezatrhávejte volbu Automatické dávání do karantény.

Zprávy - na tomto místě jsou shromážděny reporty o prováděných akcích, jako třeba o běhu naplánovaného antivirového testu (viz Plánovač)

Antispam

- Velkým problémem současnosti je ohromné množství spamu - tedy nevyžádané pošty. Je nepříjemné, když z 20 stažených e-mailů tvoří 18 z nich spam. Antispamový modul vám pomůže toto množství řádně zredukovat. Automaticky se zakomponuje do Microsoft Outlooku (nebo Outlook Expressu) a do jejich hlavního okna přidá nový panel nástrojů. Z něho pak lze plně ovládat funkce antispamu. Pro nás ostatní, kteří používáme jiné e-mailové klienty, pak zbývá pouze manuální konfigurace pomocí hlavního okna BitDefenderu. Podívejme se však nejprve na funkce panelu nástrojů v různých verzích Outlooku.

[Je Spam] - e-mail je označen jako spam a zároveň se podle jeho obsahu naučí Bayesův filtr nacházet další podobné zásilky. Zpráva se automaticky přesune do složky Spam. Ačkoli se má tato složka podle manuálu nacházet na úrovni složek Doručená pošta či Kalendář, u mého Outlooku 2003 se objevila přímo ve složce Koš.

[Není Spam] - dáváme programu na vědomí, že tento e-mail není spam. Bayesův filtr se opět naučí lépe rozeznávat spam od legitimní pošty.

[Přidat Spamera] - přidá e-mailovou adresu do seznamu spamerů. Veškerá pošta z této adresy bude označena jako spam, bez ohledu na obsah.

[Přidat přítele] - označí e-mailovou adresu jako důvěryhodnou. Pošta z této adresy nebude nikdy označena jako spam. Je rozumné do tohoto seznamu importovat své kontakty.

[Spamerové] zobrazí seznam e-mailových adres, které považujeme za spamovací. Tento seznam-  můžeme dále upravovat, importovat z kontaktů a také jej celý uložit do souboru pro případ pozdější reinstalace ( Uložit Spamery/ Načíst Spamery).

[Přátelé] - totéž jako seznam [Spamerové], jen pošta z těchto adres nebude za žádných okolností považována za spam a bude normálně doručena do složky Doručená pošta.

[Nastavení] - základní nastavení antispamového modulu Outlooku.

[Průvodce] - průvodce vás krok za krokem provede základní konfigurací antispamového modulu: načtením adres přátel a spamerů, základním učením Bayesova filtru pomocí zpráv, které jsou, resp. nejsou spam.

[BitDefender Antispam] - zobrazí okno Antispamu v aplikaci BitDefender.

Brzy zjistíte, že práce s antispamovým modulem je velice jednoduchá. Stačí jen modul důsledně učit a bude stále přesnější.

Pokud nepoužíváte jako klienta aplikaci Outlook (Express), pak bohužel musíte oželet služby panelu nástrojů a veškerá nastavení provádět z hlavního okna BitDefenderu. Přejděme tedy do hlavního okna do sekce ANTISPAM.

Status - přehledové okno antispamu

[Povolit]/[Zakázat] - hlavní vypínač antispamového modulu.

· Úroveň tolerance - posuvník, který nastavuje úroveň pro rozhodování spam/nespam. Čím agresivnější úroveň nastavíte, tím více e-mailů skončí s nálepkou "spam" - odhalíte tím sice více nevyžádané pošty, ale zvýší se pravděpodobnost, že mezi ni sklouzne i nějaký regulerní e-mail.

· Seznam přátel - toto je velmi důležité místo. Sem je třeba zapsat seznam e-mailových adres a domén, které jsou pro nás důvěryhodné. Zprávy z těchto míst nebudou nikdy označeny jako spam. Opět máte možnost seznam uložit pro případ reinstalace.

· Seznam Spamerů - do tohoto seznamu zapište adresy či domény, z nichž dostáváte nevyžádanou poštu. Od této chvíle bude každý dopis z tohoto místa označen jako spam.

Nastavení - další volby ovlivňující práci antispamového modulu.

Firewall

- pokud jste připojeni k internetu, je tento modul pro vás nejdůležitější. Již několikrát jsem svým známým čistil nebo reinstaloval počítač poté, co ho doma radostně připojili k internetu a po dvou dnech najednou přestal reagovat. Nikdo z nás by nespal klidně s otevřenými dveřmi od bytu, přitom jsme ale s klidem schopni připojit nechráněný (otevřený) počítač k internetu. A právě firewall má funkci takových vchodových dveří. Kontroluje nejen kdo vchází, ale také každého, kdo odchází - a jen ty s povolením pustí.

Jak tedy pracovat s firewallem?

Pokud některý z puštěných programů bude chtít přistoupit na internet, vyskočí na vás informační dialog (viz obrázek). Zde se dozvíte, jaký program se pokouší o komunikaci a kam se snaží připojit. Je na vašem zvážení, zda je tato komunikace opravdu žádaná. V našem případě vidíte, že se program Ad-Aware (což je odstraňovač spywaru) pokouší připojit na server serv04.ls-servers.

com na port 80, což znamená WWW. Vzhledem k tomu, že jsem chtěl, aby program z internetu stáhl nové definiční soubory, je tato komunikace v pořádku a povolíme ji. (Úplně nejlepší by bylo ověřit, zda server serv04.ls-servers.com skutečně patří firmě, která program vyrobila - ale to je na delší povídání.) Stejně tak je záhodno povolit e-mailovému klientu komunikaci s e-mailovým serverem (porty 110, 25, 995), dále pak aplikacím, kterým chcete povolit stahování, aktualizací z internetu (obvykle porty 80, 443) apod. Naopak programům, které podle vašeho názoru s internetem nemají proč komunikovat (textové editory, hry, které se nehrají on-line...) prostě komunikaci zakažte.

Jak tedy komunikaci trvale povolit? Stačí pouze zaškrtnout volby Pamatovat si odpověď a pak kliknout na [ano] - nebo na tlačítko [ne], pokud chceme komunikaci zakázat. Do tabulky firewallu se zapíše záznam o tom, že určitý program smí či nesmí komunikovat s internetem a příště už vás s tím nebude obtěžovat. Pokud chcete upřesnit záznam a povolit programu komunikovat např. pouze s jedním konkrétním serverem, přejděte v okně nastavení firewallu na záložku Programy. Tam můžete např. ve sloupci Adresy místo hodnoty Jakýkoli dvojitým kliknutím myši zadat seznam IP adres. Potom klikněte na tlačítko [Aplikovat], od této chvíle bude mít program povoleno komunikovat pouze se servery uvedenými v tomto seznamu. Pokud se program pokusí spojit s jinou IP adresou, budete znovu dotázáni.

Teď již víte to nejzákladnější o práci s firewallem - pojďme se ale ještě podívat na okno nastavení:

Status - přehledové okno firewallu. Nejzajímavější volby si nyní popíšeme.

[Povolit]/[Zakázat] - tlačítko pro spuštění či vypnutí firewallu. Vypínat jen v nejnutnějším případě a pak raději hned zapnout.

[Blokovat]/[Odblokovat] - zastaví veškerý síťový provoz, a to okamžitě!

Nastavení Firewallu:

- Kontrola programů - základní modul, nevypínat! Kontroluje komunikaci spuštěných programů s internetem.

- Kontrola vytáčení - hlídá zneužití počítače tzv. dialery. Týká se pouze těch z vás, kteří stále ještě používají vytáčené připojení.

- Kontrola skriptů - upozorňuje na stahování a spouštění Javascriptu, Javy, ActiveX atd. Vzhledem k tomu, že v současnosti používají skripty téměř všechny webové stránky, připravte se, že pokud tento modul aktivujete, budete opravdu často odpovídat na otázku, zda skript povolit či zakázat.

- Kontrola cookie - střeží ukládání a odesílání dat s cookies. Cookies jsou velmi často využívány aktivními stránkami pro ukládání informací o vašich návštěvách a někdy bývají zneužívány pro získávání soukromých informací. Protože se však používají téměř všude, museli byste neustále povolovat/zakazovat jejich užití. Pokud budete důslední v antispywarové kontrole počítače, můžete tento modul ponechat deaktivovaný.

- Uložit nastavení firewallu - uloží vaše nastavení do souboru pro pozdější obnovení. Výhodně při reinstalaci programu či počítače.

- Nahrát nastavení firewallu - obnoví nastavení ze souboru vytvořeného předchozí volbou.

- Programy - Jak jsme již probrali v obecném úvodu k firewallu, zde jsou uloženy informace o tom, která aplikace smí či nesmí komunikovat s internetem, a jakým způsobem. Pravidla lze upravovat dvojitým kliknutím na buňku tabulky, případně můžete přidávat pravidla nová (tlačítko [Nové pravidlo]) nebo existující pravidla mazat (tlačítko [Smazat pravidlo]). Pravidla jsou vyhodnocována v pořadí shora dolů. Pokud tedy chcete programu povolit komunikaci pouze s jednou IP adresou (serverem), nejprve zadejte pravidlo s povolením IP adresy a pak založte druhé, kde všechny IP adresy zakážete. Pokud byste pořadí těchto pravidel obrátili, vyhodnotilo by se nejprve pravidlo, které zakazuje vše - a na povolovací pravidlo by se už nedostalo. Po každé úpravě nezapomeňte stisknout tlačítko [Aplikovat].

- Vytáčení - zde je stejně jako v předchozím případě tabulka s pravidly, která aplikace smí či nesmí vytočit určité konkrétní telefonní číslo.

- Skripty - opět tabulka s pravidly, tentokrát se seznamem adres serverů, z nichž je povoleno/zakázáno spouštět skripty.

- Cookies - tabulka s pravidly, omezující servery pracovat s cookies.

Aktualizace

- Správné fungování bezpečnostního programu je ve velké míře závislé na aktualizovaných definičních souborech virů, spywaru, apod. Abyste se o pravidelné aktualizace nemuseli starat, je program standardně nastaven na kontrolu aktualizací každé 3 hodiny. Vlastní provedení aktualizace vyžaduje potvrzení. Pokud chcete toto chování změnit, máte možnost zde:

- Aktualizace - v tomto okně je důležité hlavně tlačítko [Zkontrolovat]. Jak již název napovídá, zkontroluje na serveru BitDefenderu, zda jsou dostupné nové aktualizace (pokud máte nastaveno automatické stahování, pak se rovnou stáhnou). Dále je důležité kontrolovat datum poslední aktualizace - pokud je starší, pak nemáte instalované aktuální databáze a váš počítač může být ohrožen. Proveďte aktualizaci (tlačítkem [Zkontrolovat]) a prověřte Nastavení, zda máte zapnutou automatickou kontrolu aktualizací.

- Nastavení - v tomto okně měníme parametry automatických aktualizací. Myslím, že ničemu neublíží ponechat volby v implicitním stavu (tlačítkem [Obnovit výchozí]).

Závěr

Tentokrát jsme si představili produkt, který šířkou svého záběru přesahuje možnosti tohoto článku. Prostě toho umí tolik, že by se nám sem vše nevešlo. Avšak mohu vás uklidnit, ponecháte-li program ve výchozím nastavení, rozhodně chybu neuděláte. Jen si nezapomeňte naplánovat pravidelné antivirové kontroly, čas od času prověřte aktualizace a váš počítač bude poměrně slušně zabezpečený. BitDefender patří opravdu ve své třídě mezi špičku!

A malou poznámku na okraj: abych ve vás nevzbudil dojem, že stačí mít BitDefeder a nic se vám nemůže stát. Omyl! Kromě něj jsou důležité ještě dvě věci - OPATRNOST a ROZUM. Ale to už je jen na vás...

§§§§§

$$$$$


Software


Přemalováváme Windows I

Ján Hanák

C06P0159

Pamatujete si ještě, kdy byl uveden operační systém Windows XP? Říkáte-li, že v roce 2001, máte samozřejmě pravdu. Ve skutečnosti to bude již pět let, co spatřily světlo světa nové vizuální styly, které tenkrát každému uživateli vyrážely dech.

Inovace, které přinesla Windows XP v oblasti grafického uživatelského rozhraní, byly ve své době vskutku přelomové. Změny se dotkly snad všech prvků, s nimiž denně pracujeme, nevyjímaje hlavní panel s tlačítkem Start, pracovní plochu, dialogová okna a ikony.

Jak plynul čas, uživatelé si zvykli na moderní grafický kabátek, který jen hýřil barvami. A přestože ani dnes není vzhled Windows XP zastaralý, stále více uživatelů se poohlíží po nástrojích, které by jim pomohly převzít kontrolu nad grafickou podobou prezentační vrstvy operačního systému. V tomto směru jsou velikým lákadlem ukázky obrazovek systému Windows Vista, který byl pasován do role revolučního nástupce stávajících "oken". A věřte nebo ne, umělecký design Visty je díky začlenění pokročilých vykreslovacích technik (a zejména plnému využití zobrazovací technologie DirectX) daleko působivější než ten, který známe z Windows XP. Faktem však zůstává, že nová Windows Vista se k nám nedostanou dříve než koncem letošního roku. Mohlo by se tedy zdát, že na představení plné ohromujících vizuálních efektů si budeme muset ještě chvíli počkat. Naštěstí je tohle zdání poněkud mylné: již dnes si můžete pořídit speciální programy, které váš ošuntělý operační systém provedou regenerační kosmetickou kúrou. Výsledkem zkrášlovacího procesu bude zcela nový a neokoukaný vzhled celého systému a všech jeho součástí. Je docela možné, že náhlá působivá proměna systému ve vás vyvolá údiv, neboť opravdu vše bude jiné - hlavním panelem počínaje a vestavěnými aplikacemi konče.

V tomto článku jsme si vzali na mušku několik programů, jejichž prostřednictvím můžete ovlivnit způsob, jak k vám bude váš elektronický přítel promlouvat. Již úvodem si dovolíme tvrdit, že testované aplikace jsou velice účinné, protože dokáží provádět dalekosáhlé modifikace vzhledu grafického uživatelského rozhraní vašeho operačního systému. Společně se tak vžijeme do role malířů, kteří s pomocí virtuálních pomocníků přemalují Windows takřka k nepoznání. A když říkáme k nepoznání, opravdu to tak myslíme: po provedení úprav zjistíte, že nezůstal kámen na kameni. Uvidíte novou pracovní plochu, tapety, ikony, ovládací panely a dialogová okna. Jinak bude vypadat také GUI nainstalovaných aplikací. Nabídky, obrázky, posuvníky, tlačítka, textová pole a přepínače, vše bude mít novou podobu.

Jelikož velkým hitem dnešních dnů jsou již zmíněná Windows Vista, zařadili jsme do přehledu také software, který vaše "ikspéčka" mávnutím kouzelného proutku oblékne do "kabátku Vista". Mějte však prosím na paměti, že jde pouze o simulaci prezentační vrstvy Aero systému Windows Vista, která čerpá svou inspiraci ze zkušebních sestav nového operačního systému z dílny Microsoftu.

Vista Inspirat 1.1

Výrobce: Crystalxp

Internet: http://www.crystalxp.net

Pro OS: Windows XP

Typ programu: freeware

Název aplikace, kterou vyrobili ve skupině Crystalxp, mluví za vše. O tom, že Vista Inspirat si jako předlohu vzal nástupce systému Windows XP, nemůže být pochyb. Instalace produktu je bezproblémová a dokonce ji lze absolvovat i v českém jazyce. Po jejím dokončení je zapotřebí restartovat systém, čímž se načtou nová nastavení, která vzápětí nahradí ta stávající. Změny pocítíte již při pohledu na úvodní obrazovku - grafika jakoby z oka vypadla chystanému systému od Microsoftu. Po načtení dat uživatelského profilu spatříte novou pracovní plochu, nabídku Start a hlavní panel s oznamovací oblastí. Jiná jsou i dialogová okna a přestože jejich záhlaví nejsou průhledná, vizuální styly Visty imitují docela zdařile. Když otevřete nabídku Start, okamžitě zaregistrujete modernější barevné rozvržení, které se nám zdálo přehlednější a čistší.

Největší předností programu Vista Inspirat je ale něco jiného: dokovatelný panel ObjectDock, který vám dovoluje bleskovou rychlostí spouštět nové aplikace a přepínat mezi již běžícími programy, otevírat složky s obrázky, hudbou a dalšími dokumenty, vyprazdňovat odpadkový koš nebo získávat informace z elektronické dokumentace. Hlasitě jsme zajásali, když jsme zjistili, že možnosti panelu lze podrobně konfigurovat. Upravit můžete snad vše, na co si vzpomenete: rozměry panelu, velikost ikon na něm umístěných, styl centrování, míru průhlednosti, sofistikované vizuální efekty a podobně. Standardně panel seskupuje přibližně desítku ikon, jež reprezentují aplikace, respektive akce, které je možné vyvolat. Nic vám však nebrání v tom, abyste dosavadní nabídku ikon dále rozšířili. My jsme si oblíbili zejména překrásně vyvedené "nástěnné" hodiny, ukazující přesný čas. Hodiny působí naprosto věrohodně a je radost koukat se, jak "bijí". Když na ikony panelu najedete myší, objeví se efekt zvětšení, jenž způsobí, že ikona, nad kterou spočívá kurzor myši, se zvětší a vysune do popředí. Zvětšování ikon je působivé a abychom byli upřímní, zaujalo nás natolik, že jsme se od něj hodnou chvilku nemohli odtrhnout. Pokud jste někdy viděli operační systém MacOS X, máte celkem dobrou představu, jak dokovatelný panel aplikace Vista Inspirat funguje.

S programem se dodává i "bonusový" obsah, který je tvořen čtveřicí vysoce kvalitních tapet, jež lze přišpendlit na pracovní plochu. I když jich není moc, jsou povedené a jde o milé zpestření.

Dobře je vyřešená rovněž odinstalace produktu, při které vám bude poskytnuta možnost vrátit zpět původní grafické ztvárnění vašeho operačního systému. Poté, co je Vista Inspirat odinstalován, stačí restartovat počítač a dojde k obnovení původních vizuálních stylů.

Vista Transformation Pack

Výrobce: Windows X

Internet: http://www.lucifiar.net

Pro OS: Windows XP

Typ programu: freeware

Grafická podoba operačního systému Windows Vista je mocným tahákem. O této skutečnosti se nás snaží přesvědčit druhý kandidát, jehož název je Vista Transformation Pack. V třetí verzi se jedná o vyspělou technologickou ukázku, která demonstruje užití inovativních možností počítačové grafiky. Pozoruhodné je, že program předkládá konfigurační možnosti již při instalaci. V tomto procesu se vás přehledný a snadno srozumitelný průvodce ptá, jaké vykreslovací techniky si přejete použít. Vybírat můžete z mnoha voleb, které mapují jednotlivá vývojová stádia systému Windows Vista. Jako nejaktuálnější jsou k dispozici grafické styly odpovídající druhé betaverzi Visty, lépe řečeno jejího sestavení (CTP). Na vaši specifikaci bude záviset míra přizpůsobení grafického uživatelského rozhraní Windows XP. Při nastavování přepínačů a plánování podpůrných konfiguračních akcí se jistě spřátelíte se zabudovaným prohlížečem, který vám na základě provedených úkonů umožní podívat se na výslednou podobu grafického rozhraní ještě předtím, než svou volbu definitivně potvrdíte.

Podobně jako předcházející vizualizátor, také Vista Transformation Pack provádí substituci příslušných systémových souborů, které usměrňují vykreslování součástí prezentační vrstvy operačního systému. Na rozdíl od programu Vista Inspirat však máte možnost rozhodnout, jaký typ transformace je vám nejbližší. Vedle úprav na požádání můžete volit mezi automatickou a manuální modifikací. Pokud máte obavy před potenciálním narušením činnosti svého systému, lze se řídit nejbezpečnější variantou, která systémové soubory vůbec nemění.

Jakmile je Vista Transformation Pack nainstalován, můžete se směle vrhnout na prozkoumávání jeho benefitů. Pravděpodobně první věcí, která vám zrychlí tep, bude přítomnost postranního interaktivního panelu, v němž sídlí několik miniaplikací. Podobný panel bude ve Windows Vista novinkou a prozatím se nazývá SideBar. Jeho základní přínos spočívá v poskytování just-in-time informací, tedy informací na požádání. Na panelu našlo své místo více aplikací. Najdeme zde hodiny (v několika variantách) a musíme přiznat, že vypadají opravdu nádherně. Budeme-li pokračovat, objevíme pole pro rychlé zapisování a ukládání textových poznámek. Úplně dole se nachází samostatný region s příkazy, jehož pomocí mohou uživatelé spouštět prezentace obrázků, číst zprávy z kanálů RSS a vyhledávat informace na serveru Google. A přestože s opravdovým SideBarem budeme mít tu čest pracovat až ve Vistě, jeho dvojník zakomponovaný do aplikace Vista Transformation Pack je šťavnatou ochutnávkou. Interaktivní panel je průhledný, což znamená, že je přes něj vidět tapetu pracovní plochy. V tomto případě je efekt průhlednosti na svém místě, protože SideBar takto účinně doplňuje prostředí operačního systému a působí jako část celku a nikoliv jako samostatný přídavek. Rádi bychom se však alespoň na chvíli zastavili u tapet. Výbavu programu tvoří mnoho oku lahodících rastrových obrázků s tematikou přírodních a urbanistických scenérií, které jsou v některých případech dokonce nabízeny i ve variantě pro širokoúhlé displeje.

Obměny se dočkaly i všechny ostatní prvky grafického rozhraní, tedy panely, nabídky, ikony, dialogy, tlačítka atd. Je vidět, že nový vizuální layout byl navržen a naprogramován s citem pro detail. Naše jediná výtka směruje k poněkud přehnané průhlednosti nabídky Start a dialogových oken. Tvůrci programu si průhlednost evidentně zamilovali a začali ji používat na každém kroku. Svou snahu podle našeho názoru poněkud přehnali, protože zejména v nabídce Start jsou názvy posledně spuštěných aplikací jenom stěží čitelné. Totéž platí pro dialogy, v nichž se zobrazují názvy souborů nebo složek.

Pokud patříte ke kutilům, kteří by rádi upravili i tu sebemenší drobnost v GUI operačního systému, budete nadšeni dodatečným zbožím přibaleným k programu Vista Transformation Pack. O tapetách jsme již mluvili, ale vedle nich máte k dispozici i spořiče obrazovky a skiny pro multimediální přehrávač dat Windows Media Player. Obzvláště vydařený je nový vzhled Media Playeru, napodobující svůj protějšek ve Windows Vista. Máte-li chuť se podívat, jak asi bude nový přehrávač zvukových a video souborů vypadat, neváhejte ani na okamžik.

podXP

Výrobce: podXP

Internet: http://ww.podxp.com

Pro OS: Windows XP

Typ programu: freeware

Aplikace podXP pochází od stejnojmenného francouzského producenta softwaru. Oproti dříve charakterizovaným programům však nejde o vizualizátor grafického uživatelského rozhraní v pravém slova smyslu. Spíše bychom mohli říci, že podXP je generátor, jenž vám dovolí ukládat na pracovní plochu operačního systému různé šikovné nástroje. Tyto nástroje působí jako samostatné miniaplikace, přičemž každá z nich je určena pro realizaci jistého úkonu. Nabídku digitálních pomůcek tvoří například analogové hodiny, "nalepovací" poznámky a objektové panely, na nichž se mohou objevovat prezentace obrázků, měřiče systémových prostředků či ikony aktuálně běžících aplikací.

Instalace produktu podXP je jednoduchá, nebudete s ní mít žádné potíže. Stačí pouze zadat název cílové složky a instalátor již ohlídá všechno ostatní. Jakmile budou zkopírovány zdrojové soubory, můžete program spustit přes nabídku Start. Když tak učiníte, podXP se spustí a zaujme své místo v oznamovací oblasti hlavního panelu (vedle ukazatele hodin). Nyní můžete začít s přidáváním nových součástí. Volit lze z téměř dvou desítek položek, jejichž prostřednictvím můžete na plochu přidávat rozmanité komponenty, kalendářem počínaje a čtečkou RSS zpráv konče. Standardně se všechny přidané nástroje nacházejí "nad" položkami pracovní plochy, z čehož plyne, že překrývají nejenom ikony na ploše, ale také okna programů, které používáte. Není-li vám toto rozvržení zcela pochuti, můžete jej upravit. Jednotlivá "udělátka" je možné přesouvat po ploše, zvětšovat nebo zmenšovat a v neposlední řade také měnit jejich design. Autoři obohatili program o podporu tří základních zobrazovacích stylů: zatímco výchozí styl vykresluje okna moderními "průhlednými" grafickými štětci, další dva si berou inspiraci z rozhraní systému Windows Vista. Pokud se vám to zdá málo, nenechte se splést: podXP nabízí každý grafický kabátek v několika barevných alternacích, takže rozhodně není důvod ke smutku. Nám jako velmi nápaditá přišla perleťová čerň, v níž se snoubí elegance a půvab.

Prozatím nejnovější verze podXP (1.1) skrývá hned několik klenotů, jimiž se pokouší porazit své konkurenty. Prvním z nich jsou skiny pro přehrávače Windows Media Player a Winamp, které reprezentují vhodně sladěnou směs uhlazenosti a barevné kompozice. Dalším vynikajícím nápadem jsou "živé dialogy", jež pohotově odrážejí stav minimalizovaných aplikací. Funguje to asi takto: v okamžiku, kdy je okno jisté aplikace minimalizováno, se na pracovní ploše objeví malinký dialog, jehož obsah tvoří vizuální ukázka, ilustrující podobu aplikace těsně před minimalizací. Dejme tomu, že píšete ve Wordu dopis. Okamžitě poté, co klepnete na minimalizační tlačítko textového procesoru, se objeví dialog, který vám bude ukazovat, jak vypadala aplikace před zmenšením. Poklepání na dialog pak program vrátí do původních rozměrů. Testovaný produkt si poradí i se zobrazováním zpráv elektronické pošty a nezastaví se ani tehdy, když mu přikážete sledovat vytížení procesoru či alokaci operační paměti. Pomyslným bonbónkem je pak možnost vložit na plochu dialog pro monitorování počasí.

Talisman Desktop

Výrobce: Lighttek Software

Internet: http://www.lighttek.com

Pro OS: Windows 95/98/ME/NT4/2000/XP

Typ programu: placený produkt

Cena: na CD PC WORLDu č. 10/2005 zdarma

Když jsme poprvé viděli, co Talisman Desktop dokáže, nebyli jsme si jisti, zda to není jenom hezký sen. Naštěstí ale nebyl, a tak vás, milí přátelé, můžeme seznámit s nejpropracovanějším z programů, o nichž tento článek pojednává. Talisman Desktop není pouhým měničem vzhledu systému Windows XP, protože ve skutečnosti se jedná o zbraň mnohem těžšího kalibru. Máte-li po boku Talisman, jste dobře vybaveni i pro takové úkoly jako je kompletní navržení celého rozhraní Windows! Ano, tušíte správně: program vám vedle kompletní modifikace uživatelského rozhraní umožní také jeho vytváření. Přitom neexistuje prakticky nic, co byste nemohli pozměnit, upravit či opětovně navrhnout - ikony, obrázky, fonty, nabídky, dialogy, ovládací prvky a spousta dalších součástí GUI operačního systému čekají pouze na váš povel. Výbavu Talismanu formuje soubor vizuálních témat, která lze jedním klepnutím myší uvést do praktického nasazení. Grafická kvalita vestavěných témat je vysoká, takže je radost na ně pohledět. Hodnota programu ve vašich očí stoupne, když zjistíte, že témata byla navržena se zřetelem pro praktičnost a každodenní použitelnost. Pokud se vám bude patnáctka vestavěných témat jevit jako nedostatečný počet, můžete si dodatečné vizuální návrhy stáhnout z webových stránek společnosti Lighttek, tvůrce Talismanu. Program si za dobu své existence získal srdce početné skupiny uživatelů po celém světě. Ti vytvořili soudržnou komunitu, která si vyměňuje grafické motivy a styly uživatelských rozhraní, jež pomocí Talismanu sestrojí. Tím jsme se dostali k možnosti vytváření vlastních rozhraní. Aplikace tuto činnost usnadňuje díky promyšlené struktuře implementovaných nástrojů, jejichž prostřednictvím lze vytvářet snad vše, na co si vzpomenete. Kdybychom chtěli charakterizovat všechny "featury" Talismanu, mohli bychom rovnou připravit speciální číslo časopisu, zaměřené výhradně na tento vizualizátor. Navržené vizuální styly lze doplnit funkčními elementy, jako kupříkladu grafická a textová tlačítka, tvary, seznamy, formuláře, nabídky, a také regiony s Flash animacemi či kódem HTML.

Talisman Desktop může běžet v celkově čtyřech provozních režimech, které ovlivňují dosah jeho možností. Ve většině případů se program ve vykreslování "střídá" s operačním systémem Windows XP. Jestliže se vám ovšem rozhraní Talismanu zalíbí, můžete nastavit, aby program vystupoval v roli integrální součástí systému, která slouží k jeho ovládání.

Brico Pack Crystal XP

Výrobce: Crystalxp (dlb)

Internet: http://bricomix.net

Pro OS: Windows XP

Typ programu: freeware

Imponuje-li vám figurka tučňáka jako maskota systému Linux, je docela možné, že vás upoutá i balíček vizuálních stylů s názvem Brico Pack Crystal XP. Program upravuje systémové soubory Windows XP a výsledkem je vtipný vzhled, který si v ničem nezadá s linuxovými grafickými technikami. A jaképak proměny můžete očekávat? Brico Pack Crystal XP přemaluje všechny původní ikony uživatelského prostředí, vybrousí dialogová okna, vylepší hlavní panel s tlačítkem Start a stranou nenechá ani vaši pracovní plochu. Zkrášlovací operací projdou rovněž animace, tapety, ikony prohlížeče, obrázky a přihlašovací obrazovka. Grafické motivy známé z distribuce Linuxu se budou společně s neodmyslitelnou postavičkou tučňáka rozprostírat opravdu na každém kroku. Vizualizátor představuje příjemné zpestření: vaše uznání si jistě vyslouží perfektní ikony a celková grafická úprava, která je okořeněna úsměvnými designérskými prvky. Zkrátka a dobře, Brico Pack Crystal XP je program, jehož název byste si měli poznačit do svého notýsku.

Charakteristika modifikačních programů a hodnocení jejich silných stránek

"Měniče vzhledu operačního systému" jsou programy jako každé jiné, a to i přesto, že se svým chováním od běžných aplikací velice liší. Když si nainstalujete třeba tabulkový kalkulátor, můžete jej spustit a začít s návrhem a přípravou datových tabulek. Jiná je však situace u modifikátorů grafického uživatelského rozhraní operačního systému. Ty po své instalaci upraví nastavení systému, aktivují nové vizuální styly a přitom pracují tiše, jakoby v pozadí. Vizualizátory jsou konfigurovatelné, což znamená, že můžete jejich pracovní styl upravit nebo zcela pozměnit. Tyto modifikace se uskutečňují buď prostřednictvím zabudovaných nástrojů operačního systému, nebo pomocí prostředků, které si každý vizualizátor nese s sebou.

Hlavní pozitiva, která plynou z použití programů pro změnu GUI operačního systému, můžeme hledat v následujících oblastech:

1.zvýšení atraktivity virtuální pracovní plochy,

2.maximalizace pracovní produktivity,

3.psychologické působení.

Vizualizátory se snaží zvýšit přitažlivost pracovní plochy, jakožto i všech ostatních částí operačního systému, které při své práci používáte. Přestože se tento cíl aplikacím daří naplňovat poměrně dobře, záleží pouze na vás, jak se vám bude nové uspořádání zamlouvat. Tím chceme poukázat na skutečnost, že parametr "zvýšení atraktivity" je třeba považovat za výsostně subjektivní, neboť co se jednomu uživateli zdá fantastické, se může jeho kolegovi jevit jako nevýrazné nebo zcela nevyhovující. Představované produkty se pokoušejí dodržovat "obecné grafické standardy", přičemž si v mnoha ohledech berou za vzor systém Windows Vista. Ruku v ruce s poutavostí vizuálních témat jde rovněž zvýšení pracovní produktivity a také snaha blahodárně působit na vaše emoce během doby, kdy s počítačem pracujete. Jak totiž již dávno prokázaly různé psychologické průzkumy, pracovní výkon člověka se zvyšuje v prostředí, v němž se dotyčná osoba cítí dobře a spokojeně. A jelikož informace o světě kolem nás vnímáme z přibližně devadesáti procent vizuálně, pomocí zrakových receptorů, jsou to právě vizuální podněty, které naše emoce při práci s počítačem ovlivňují nejvíce.

Ještě než se pustíte do předělávání Windows, věnujte pozornost následujícímu upozornění.

Upozornění: Programy pro změnu vzhledu a grafického rozvržení systému Windows XP provádějí citelné zásahy do jeho architektonické struktury. Řečeno jednodušeji, tyto aplikace modifikují nastavení operačního systému na nízké úrovni a přebírají zpracování mnoha systémových služeb na sebe. Jedná se především o vykreslovací operace, jejichž cílem je nahradit standardní chování systému a nabídnout uživateli novou přidanou hodnotu. Před použitím jakéhokoliv softwaru, který je zmíněn v našem článku, byste měli provést následující úkony:

1.Zálohujte veškerá data, která jsou pro vás důležitá.

2.Proveďte zálohu systémových soborů a registru.

3.Vytvořte bod obnovení, který bude sloužit jako záchytný bod pro případ nuceného navrácení všech uskutečněných změn.

Pravděpodobnost, že použití vizualizátoru způsobí havárii vašeho operačního systému, není nijak veliká, je vždy lepší se pojistit a dodržovat doporučované bezpečnostní standardy.

Dále uděláte dobře, pokud se vyhnete souběžné instalaci a použití většího počtu vizualizátorů. Můžeme-li vám poradit, vždy před instalací dalšího programu pro změnu vzhledu GUI odstraňte ten stávající. Nejlepší bude, když budete pracovat pouze s tím programem, které nejvíce získá vaše sympatie.


Přemalováváme Windows II

Desktop SideBar aneb interaktivní postranní panel v akci

Součástí vizuálních motivů chystaného operačního systému Windows Vista bude interaktivní postranní panel s názvem SideBar. Primárním smyslem existence tohoto panelu je nabídnout uživatelům instantní přístup k často vyhledávaným informacím. SideBar bude obsahovat překrásně namalované analogové hodiny, ukazující přesný čas. Kromě toho bude schopen pojmout i mnoho dalších udělátek neboli miniaplikací, například čtečku RSS, prohlížeč obrázků nebo webovou službu zjišťující kurzy světových měn. Poněvadž bude ještě jistou dobu trvat, než se k nám nový operační systém Microsoftu dostane, můžete vzít zavděk alternativou nesoucí jméno Desktop SideBar. Ta na vaši pracovní plochu umístí konfigurovatelný panel, jehož pomocí lze sledovat systémový čas, prohlížet obrázky, pozorovat vytíženost hardwarových komponent počítače (CPU, RAM, pevný disk a síťové připojení), číst e-mailové zprávy, pouštět si písničky v programu Windows Media Player a dělat hromadu dalších věcí. Výchozí modře-zelené vzezření SideBaru můžete pozměňovat pomocí vestavěných skinů. Program je volně dostupný, přičemž získat jej můžete na adrese www.desktopsidebar.com. Aplikace si rozumí s operačními systémy Windows ve verzích 98, ME, 2000, XP a 2003 Server. Dodává se s jazykovým balíčkem pro češtinu, ale bohužel musíme konstatovat, že český překlad je velice nesourodý: při testování jsme narazili na nemalý počet položek, které nebyly vůbec počeštěny. Tato malá chybička ovšem nic nemění na faktu, že Desktop SideBar je účinným pomocníkem, který dovede učinit vaši práci rychlejší a produktivnější. Pokud bude jeho protějšek ve Vistě stejně dobrý, máme se vskutku na co těšit.

Jak pracují aplikace pro změnu grafického rozhraní Windows

Abychom řekli pravdu, generalizovat pracovní postupy aplikací zaměřujících se na změnu uživatelského rozhraní operačního systému Windows XP není nijak snadné. Je to způsobeno zčásti tím, že každý program může pracovat odlišně, zčásti zase tím, že možné cesty pro dosažení finálního efektu se liší podle toho, co je cílem modifikace (kupříkladu přidání skinů, rozšíření pracovní plochy nebo kompletní úprava vizuálních stylů). Pokud se soustředíme na vizuální styly a grafické motivy, můžeme prohlásit, že Windows XP obsahují speciální aplikační programová rozhraní (API), která lze využít pro kontrolu vzhledu GUI. Vizualizátory mohou volat funkce těchto rozhraní a používat své vlastní prostředky, čímž vdechnou systému nový život. O něco jednodušší je situace u skinů čili grafických designů, která se importují do programů. Tyto skiny mohou uživatelé vytvářet pomocí externích editačních nástrojů a pak je vkládat do příslušných aplikací.

Experimenty ve Windows Media Playeru

Internet: http://www.microsoft.com/windows/windowsmedia/mp10/getmore/skins.aspx

Hledáte-li postup, jak přizpůsobit multimediální přehrávač Windows Media Player 10, pak jste na správném místě. Tento program podporuje použití skinů, ba co více, celý proces stažení a aplikace grafického návrhu je plně automatizován. Uvedený přívětivý přístup přináší uživatelům pozitiva v podobě rychlosti a jednoduchosti - vše vyřídíte několika klepnutími myší. Microsoft na svých stránkách nabízí mnoho skinů k volnému použití. Charakter předkládaných vizuálních kabátků je velice široký, vedle decentních návrhů najdete i poněkud avantgardněji působící náměty. Příznivci počítačových her mohou sáhnout po skinech inspirovaných tituly Age of Mythology, Half-Life 2 či Combat Flight Simulator 3.

Windows Vista - mocná inspirace

Podle oficiálně kolujících informací nás od příchodu nástupce systému Windows XP dělí pouhých několik měsíců. Po pětiletém období tedy konečně dojde k střídání stráží i na poli operačních systémů. Marketingoví odborníci Microsoftu se nás snaží přesvědčit, že inovace zařazené do Visty budou revolučnější než kdykoliv předtím. A ačkoliv je v současné době k dispozici pouze testovací sestavení (CTP) budoucího systému, nemáme důvod oněm zvěstem nevěřit. I když bude Vista pracovat s mnoha pokročilými technologiemi, nás zajímalo zejména prezentační rozhraní, které se nově jmenuje Windows Presentation Foundation (dříve známé pod kódovým jménem Avalon). Uživatelské rozhraní Visty bude používat nejenom moderní a přehlednější vizuální styly, ale bude rovněž obohaceno o plně přizpůsobitelný boční panel (SideBar). Právě do SideBaru vkládají lidé z Microsoftu největší naděje, neboť inteligentní lišta by měla značně ovlivnit způsob, jak budeme v budoucnu s počítači pracovat. Nemine nás ani zcela přepracovaný design dialogových oken, který se nese ve znamení efektu průhlednosti. K vyvolání příznivých pocitů mají přispět fotorealistické ikony, které bude možné zvětšovat nebo naopak zmenšovat podle potřeby, a to bez ztráty kvality. Za samozřejmost považujeme nové grafické motivy, tapety, ovládací prvky a průvodce, kteří budou přímo překypovat barevnými odstíny. Zdokonalení se týkají i čitelnosti textu v tomto směru je nepřehlédnutelný nový systémový font Segoe UI, jenž je optimalizován pro zjemňující technologii ClearType (ta zvyšuje čitelnost textů na LCD displejích). Vizuální styly Visty nabídnou pohledné trojrozměrné efekty (třeba při přepínání mezi aplikacemi), které budou hardwarově akcelerovány. Estetičnost, přehlednost a kompaktnost: to jsou tři slova, jež nejlépe popisují nové grafické uživatelské rozhraní. Na závěr dodejme, že Vista nabídne nepřeberné množství novinek též pro tvůrce softwaru a programátory. Na prvních příčkách pomyslného žebříčku stojí řízené rozhraní WinFX, deklarativní programovací jazyk XAML či webové a komunikační služby sdružené ve Windows Communication Foundation.

Doporučené webové zdroje

Programy měnící vzhled operačního systému jsou oblíbenými nástroji pro seberealizaci milionů uživatelů na naší planetě. My jsme pro vás vybrali několik kousků, o nichž si myslíme, že by se vám mohly líbit. Pokud se nám podařilo vyvolat váš zájem, cíle bylo dosaženo. Budete-li mít chuť získat další informace o úpravě GUI systému Windows XP, jistě vám přijdou vhod následující webové zdroje:

1.WinCustomize (http://www.wincustomize.com)

2.ThemeXP (http://www.themexp.org)

3.WinModify (http://www.winmodify.net)

4.CustomXP (http://www.customxp.net)

5.WinMatrix (http://www.winmatrix.com)

6.XPThemes (http://www.xpthemes.com)

7.Graphic Styles (http://raphicstyles.org)

8.StudioTwentyEight (http://www.studiotwentyeight.com)

Přejeme vám při experimentování mnoho úspěchů!

§§§§§


Sázka na třináctku

Ján Hanák

C06P0163

Začátkem února letošního roku se na vlnách celosvětové sítě objevily zvěsti z kanadské společnosti Corel, které zčistajasna ohlašovaly příchod nové verze populárního grafického balíku CorelDRAW Graphics Suite X3. Pokud vás zmátlo číselné označení, nelekejte se: přestože byl nový produkt pokřtěn jako "iks trojka", ve skutečnosti se jedná o numerickou hříčku, reprezentující třináctou edici této softwarové kolekce nástrojů. Novým maskotem grafického balíku se stal zelený chameleón, jenž má očividně demonstrovat mnohotvarost nebo lépe řečeno univerzálnost začleněných grafických pomůcek.

Náplň grafického balíku

Sada CorelDRAW Graphics Suite X3 je tvořena trojicí nosných produktů: CorelDRAW X3, Corel PHOTO-PAINT X3 a Corel CAPTURE X3. Jasným premiantem je vektorový editor CorelDRAW X3, který dovede uspokojit jak potřeby začínajících uživatelů, tak i designérů a grafických profesionálů. Zatímco s vektory, tedy s modely popsanými matematickými rovnicemi, si CorelDRAW X3 rozumí více než dobře, pro úpravu digitálních snímků, fotografií a jiných rastrů je určen Corel PHOTO-PAINT X3. Obě aplikace mezi sebou úzce kooperují, čímž nabízejí potenciálním zájemcům štědře vybavenou paletu nástrojů pro realizaci grafických snů. Zbývající člen rodiny, Corel CAPTURE X3, je spíše jednoduchou utilitou, s jejíž pomocí lze rychle sejmout obsah obrazovky a uložit jej do souboru, schránky či odeslat k vytištění. Společnost zmíněným programům dělá také Pixmantec RawShooter, jehož prostřednictvím můžete otevírat a upravovat obrázky, které vykouzlíte ve svém digitálním fotoaparátu. Výborným zpestřením je knížka CorelDRAW - Vysvětlení od odborníků, obsahující užitečné informace o použití vektorového editoru při zhotovování praktických ukázkových řešení. Bonbónkem je pak připojení tisíců klipartů, obrázků, písem a kreativních šablon, tištěné příručky či výukového videa. Z hlediska vybavení musíme nový CorelDRAW Graphics Suite X3 pochválit, neboť "pod jednou střechou" nabídne vše, co bude uživatel v naprosté většině případů potřebovat.

CorelDRAW X3: vektory na druhou

Ve sféře vektorové grafiky si CorelDRAW dokázal získat přední pozici a může směle konkurovat i Illustratoru z dílny společnosti Adobe. Dobré jméno série zachovává i verze X3, která přináší do konkurenčního boje mnoho inovací. Snad nejpatrnější je kompletní implementace technologie Corel PowerTRACE, díky které je možné daleko precizněji kontrolovat proces vektorizace rastrových předloh. K dispozici jsou předpřipravené profily pro různé typy rastrových vzorů (kupříkladu pérovka, logo, klipart anebo fotografie), což je velmi přívětivě, neboť stačí pouze vybrat kýžený profil a zahájit proces transformace bitové mapy do podoby vektorové grafiky. Algoritmus řídící konverzi je optimalizován, což znamená vysokou rychlost a pohotovou dobu odezvy. Další novinkou je nástroj Úprava obrázku, reprezentující softwarovou laboratoř, v níž lze provádět běžné úpravy obrázků (teplota barev, tónování, nasycení, kontrast, jas aj.).

Podíváme-li se na soupravu nástrojů, objevíme hned několik dosud nevídaných zástupců, akcelerujících takové činnosti jako řízení tvarů křivek, ořezávání či inteligentní vyplňování objektů. Pokud jste si oblíbili vytváření kontur čili objektových obrysů, budete spokojeni s vylepšeným nástrojem Inteligentní kontura, s nímž dosáhnete působivějších možností zakřivení. Skvělé je, že nové kontury lze generovat společně s optimalizací uzlových bodů, čímž se snižuje výpočetní náročnost vytvářené scény.

Svou sílu CorelDRAW X3 prokazuje také při práci s textem. Kromě bohatších formátovacích možností mohou uživatelé přesně polohovat text, asociovaný ke křivkám. Stanovení pozice textu se odehrává plně vizuálně, což znamená, že není nutné zdlouhavě nastavovat nějaké volby: jednoduše text "uchopíte" a přemístíte tam, kde jej potřebujete. Je to prosté a neuvěřitelně produktivní.

To však stále není vše: CorelDRAW X3 umožňuje snadnější návrh polygonů ve tvaru hvězd, přepracovanější kopírování objektů (při kterém můžete specifikovat vzdálenost mezi originálním objektem a duplikátem) a sofistikovanější práci s bodovými barvami. Hotové malby mohou být exportovány také do formátu PDF, tvůrci mají k dispozici i volby pro ochranu svého díla.

Corel PHOTO-PAINT X3: rastrový doplněk

Při posuzování rastrového editoru Corel PHOTO-PAINT X3 se pravidelně dostáváme do svízelné situace, jak vlastně tento produkt hodnotit. Když se nebudeme dívat na konkurenční aplikace, zejména Adobe Photoshop, můžeme říct, že PHOTO-PAINT X3 je univerzální nástroj, jenž dovoluje upravovat obrázky, ilustrace, snímky a uskutečňovat jakékoliv jiné činnosti, které se s rastrovými daty pojí. Z tohoto úhlu pohledu PHOTO-PAINT X3 obsahuje vše, co průměrný uživatel výpočetní techniky v oblasti grafického zpracování potřebuje. Na druhou stranu pokud vezmeme v úvahu i jiné grafické editory, a to hlavně Photoshop, počáteční nadšení jaksi opadne. Přestože verze X3 přichází s několika pozoruhodnými programovými rysy, nejedná se o nic, co by profesionální tvůrci počítačové grafiky již neznali. Vyřčené tvrzení platí především pro nástroj Úprava obrázku, se kterým jsme se setkali již v programu CorelDRAW X3, a pomůcku Výřez, která slouží pro oddělování objektů od jejich pozadí. Inovací prošlo formátování textových návěstí i práce s kanály a zlepšena byla také kompatibilita s některými typy souborů (EPS, PS, PDF, PSP). Pozitivem zařazení technologického jádra programu RawShooter je možnost otevírat ryzí, tedy digitálním přístrojem neupravené obrázky.

Jak CorelDRAW, tak Corel PHOTO-PAINT X3 vaši práci sledují a v ukotvitelném panelu (s názvem Rady) vám nabízí senzitivní nápovědu. Ta se váže k právě zvolenému nástroji a nabízí uživateli informace, které by neměly být opomenuty. Nadprůměrně hodnotíme celou koncepci systému elektronické dokumentace i kvalitu doprovodných textových materiálů a příruček.

Závěr

Sázka na třináctku se nám tentokrát vyplatila. Balík grafických aplikací CorelDRAW Graphics Suite X3 je důstojným komplexem, nabízejícím nástroje pro vytváření vektorových obrazů, skic, portrétů a pokročilou fotoeditaci. Zatímco CorelDRAW X3 hraje na poli vektorových procesorů roli průkopníka, jeho společník PHOTO-PAINT X3 je víceméně evolučním nástupcem dřívější verze. Je znát, že firma Corel vkládá své naděje zvláště do vektorového programu a rastrový editor bere spíše jako nutný doplněk, který jednoduše musí existovat. To je ovšem docela škoda, neboť kdyby se PHOTO-PAINT rozvíjel tak všestranně jako CorelDRAW, jistě by se mohl stát respektovaným hráčem na poli softwaru pro úpravu rastrových předloh.

CorelDRAW Graphics Suite X3

K recenzi poskytla firma: Corel Corp., http://www.corel.com

Cena: 12 200 Kč (bez DPH) plná verze, 6 300 Kč (bez DPH) upgrade

§§§§§


Konečně česky!

Jan Povolný

C06P0162

McAfee je na poli antivirového softwaru jedním z nejstarších hráčů. A jeho vlajková loď VirusScan patří i v dnešní ostré konkurenci mezi antivirové lídry. Proč tomu tak je, se dočtete v následující recenzi.

Instalace nijak nevybočuje ze zaběhnutých standardů. Podobně jako u konkurence (Symantec) ovládáte program v integrovaném bezpečnostním centru (SecurityCenter), které sdružuje navíc Firewall, Spamkiller a Privacy service. Security Center také přehledně informuje o stavu všech těchto služeb včetně samotného antiviru.

První novinkou je lokalizace do češtiny, která vám nabídne u McAfee skutečně nezvyklý pohled na české texty. Přeložena je i kompletní nápověda. Stěžejní součástí VirusScanu je jistě skener. Základní test spustí začínající uživatel jedním kliknutím myši, stačí jen vybrat příslušné diskové jednotky. Pro pokročilé je k dispozici rozmanitá sada voleb, počínající nastavením rezidentního hlídače (ActiveShield) a končící heuristickou analýzou, která se snaží odhalit neznámé viry. K dispozici je i ochrana elektronické pošty, doplněná modulem WormStopper (odhalí v poště červy) a ScriptStopper (totéž u prohlížení internetových stránek). Zajímavostí je obrana před programy PUP (česky přeloženo jako potenciálně nežádoucí programy), která vás ochrání před většinou spywaru a adwaru. Součástí konfigurace je i poměrně ojedinělá služba Hlášení funkce Mapa virů, která vám umožní předat informace o nalezeném viru do centrální databáze McAfee a urychlit tak proces jeho odhalení a následného odstranění. Náhled mapy je k dispozici a zobrazí velmi přehledně hustotu výskytu jednotlivých virových epidemií. Tato služba se aktivuje pouze s vaším výslovným souhlasem. Ruku v ruce s virovou mapou jde i funkce Testovat program VirusScan. Připojí se na stránky McAfee a po výběru domovské země sama podle mapy zjistí pravděpodobnost výskytu určitého viru. Poté projde aktualizace a nastavení vašeho programu a informuje vás o míře zabezpečení, které vám instalace VirusScanu poskytuje. Standardní součástí každého antiviru je i karanténa pro umístění infikovaných souborů. VirusScan není výjimkou. Program je samozřejmě schopen automatické aktualizace, která probíhá velmi svižně až několikrát denně. I díky tomu se McAfee VirusScan řadí v detekci virů na přední místa. Přidanou hodnotu tvoří podrobná virová databáze, do které lze kdykoliv nahlédnout a informovat se o konkrétním viru a jeho účinku. Program nabízí i vytvoření záchranné diskety, která vám umožní provést skenování na libovolném PC.

McAfee VirusScan je skutečnou stálicí na antivirovém nebi a ani v poslední verzi nezklame. Nabízí propracované ovládání a všechny nezbytné funkce, nově i v naší mateřštině.

McAfee VirusScan 2006 CZ

K recenzi poskytla firma: McAfee

http://www.mcafee.com/cz/

Cena: 1 299 Kč (bez DPH)

§§§§§


Záchrana pro smazaná data

Jan Povolný

C06P0161

Ač je na softwarovém trhu nováčkem, vydobyla si společnost O&O Software za poměrně krátkou dobu výsostné postavení mezi vývojáři utilit pro správu a obnovu operačního systému. S recenzemi jejích nejznámějších produktů jste se mohli setkat i na stránkách našeho časopisu. Program O&O DiskRecovery 4 vám pomůže s obnovou ztracených nebo smazaných dat.

Instalace probíhá standardním způsobem, DiskRecovery je podle dnešních měřítek drobný program (cca 10 MB). S pomocí Instant DiskRecovery navíc dostanete možnost vytvoření diskety s potřebným programovým vybavením, spustitelným na libovolném PC bez nutnosti instalace.

Posláním DiskRecovery je pomoci uživateli tam, kde ostatní programy pro obnovu dat selhávají (včetně firemního sourozence O&O UnErase). DiskRecovery dokáže číst data na pevném disku, disketě a dalších výměnných médiích (flash USB apod.) po jednotlivých sektorech a sestavit tak dohromady i soubory z disků již formátovaných. Podporuje více než 350 běžně známých typů souborů, jejichž fragmenty se snaží nalézt a sestavit. Jeho úspěšnost je tak přímo závislá na fragmentaci disku jako takového a na frekvenci jeho užívání, tedy na pravděpodobnosti, že byla ztracená data přepsána novými.

Práce s programem je velmi podobná práci s jakýmkoliv vám známým průvodcem. Pomocí tlačítka Další plynule přecházíte mezi dialogy, ve kterých volíte potřebné parametry pro finální skenování jednotky, na níž chcete ztracená data vyhledat. Začínáte možností načtení informací z minulého skenování, které mohou výrazně pomoci při následném hledání. Podstatou prvního dialogu je však možnost definice vlastní signatury pro hledané soubory. K dispozici máte i HEX editor, ve kterém definujete hledaný řetězec. Tímto způsobem lze např. definovat vlastní typ souboru, který program nezná a nedokázal by jej jinak vyhledat. Signatury lze ukládat a v případě potřeby opět nahrát. Další dialog slouží výhradně k volbě diskového oddílu, na kterém budeme hledat. Uživatel poté pokračuje výběrem podporovaných technologií, které mají být použity pro samotné skenování. DeepScan je novinkou a zajistí velmi důkladné prohledání disku - sice tak zpomalí celý proces, zvýší však šanci na jinak obtížné vyhledání malých souborů. SmartScan se postará o to, abyste se nepokoušeli obnovit již existující soubory a dostatli se tak do kolize verzí a jiných podobných problémů. RawScan představuje velmi hrubou možnost pro obnovu neznámých souborů z jiných souborových systémů. Nově lze definovat i velikost hledaných souborů. Následuje samotná volba hledaných typů. DiskRecovery bude úspěšnější, pokud uživatel zná příponu hledaného souboru. Výsledky hledání jsou přehledně rozděleny podle typu souborů, zbývá vybrat ty správné a provést jejich obnovu do vámi zvolené složky na vašem pevném disku. Logicky není vhodné obnovovat soubory na stejnou diskovou jednotku.

O&O DiskRecovery je utilita, stojící na pomezí aplikací typu UnErase, jež se starají o klasickou obnovu smazaných souborů, a profesionálního softwaru, používaného ve specializovaných firmách. Velkou výhodou DiskRecovery je jeho intuitivní (wizard like) ovládání a snadné použití, vhodné i pro začínající uživatele. Drobným nedostatkem je pouze chybějící lokalizace.

O&O Disc Recovery 4

K recenzi poskytla firma: O&O Software, http://www.oo-software.com

Cena: 2 280 Kč

§§§§§


Záchrana pro smazaná data

Jan Povolný

C06P0161

Ač je na softwarovém trhu nováčkem, vydobyla si společnost O&O Software za poměrně krátkou dobu výsostné postavení mezi vývojáři utilit pro správu a obnovu operačního systému. S recenzemi jejích nejznámějších produktů jste se mohli setkat i na stránkách našeho časopisu. Program O&O DiskRecovery 4 vám pomůže s obnovou ztracených nebo smazaných dat.

Instalace probíhá standardním způsobem, DiskRecovery je podle dnešních měřítek drobný program (cca 10 MB). S pomocí Instant DiskRecovery navíc dostanete možnost vytvoření diskety s potřebným programovým vybavením, spustitelným na libovolném PC bez nutnosti instalace.

Posláním DiskRecovery je pomoci uživateli tam, kde ostatní programy pro obnovu dat selhávají (včetně firemního sourozence O&O UnErase). DiskRecovery dokáže číst data na pevném disku, disketě a dalších výměnných médiích (flash USB apod.) po jednotlivých sektorech a sestavit tak dohromady i soubory z disků již formátovaných. Podporuje více než 350 běžně známých typů souborů, jejichž fragmenty se snaží nalézt a sestavit. Jeho úspěšnost je tak přímo závislá na fragmentaci disku jako takového a na frekvenci jeho užívání, tedy na pravděpodobnosti, že byla ztracená data přepsána novými.

Práce s programem je velmi podobná práci s jakýmkoliv vám známým průvodcem. Pomocí tlačítka Další plynule přecházíte mezi dialogy, ve kterých volíte potřebné parametry pro finální skenování jednotky, na níž chcete ztracená data vyhledat. Začínáte možností načtení informací z minulého skenování, které mohou výrazně pomoci při následném hledání. Podstatou prvního dialogu je však možnost definice vlastní signatury pro hledané soubory. K dispozici máte i HEX editor, ve kterém definujete hledaný řetězec. Tímto způsobem lze např. definovat vlastní typ souboru, který program nezná a nedokázal by jej jinak vyhledat. Signatury lze ukládat a v případě potřeby opět nahrát. Další dialog slouží výhradně k volbě diskového oddílu, na kterém budeme hledat. Uživatel poté pokračuje výběrem podporovaných technologií, které mají být použity pro samotné skenování. DeepScan je novinkou a zajistí velmi důkladné prohledání disku - sice tak zpomalí celý proces, zvýší však šanci na jinak obtížné vyhledání malých souborů. SmartScan se postará o to, abyste se nepokoušeli obnovit již existující soubory a dostatli se tak do kolize verzí a jiných podobných problémů. RawScan představuje velmi hrubou možnost pro obnovu neznámých souborů z jiných souborových systémů. Nově lze definovat i velikost hledaných souborů. Následuje samotná volba hledaných typů. DiskRecovery bude úspěšnější, pokud uživatel zná příponu hledaného souboru. Výsledky hledání jsou přehledně rozděleny podle typu souborů, zbývá vybrat ty správné a provést jejich obnovu do vámi zvolené složky na vašem pevném disku. Logicky není vhodné obnovovat soubory na stejnou diskovou jednotku.

O&O DiskRecovery je utilita, stojící na pomezí aplikací typu UnErase, jež se starají o klasickou obnovu smazaných souborů, a profesionálního softwaru, používaného ve specializovaných firmách. Velkou výhodou DiskRecovery je jeho intuitivní (wizard like) ovládání a snadné použití, vhodné i pro začínající uživatele. Drobným nedostatkem je pouze chybějící lokalizace.

O&O Disc Recovery 4

K recenzi poskytla firma: O&O Software, http://www.oo-software.com

Cena: 2 280 Kč

§§§§§


Digitální fotolab

Ján Hanák

C06P0164

Stále více a více lidí si oblíbilo digitální fotografii, přičemž s radostí využívají svůj "digiťák" pro pořizování snímků zachycujících různé zážitky a životní události. Jen málokdy se však obrázky nakonec použijí ve stejné podobě, v jaké vzejdou z fotopřístroje. Uživatelé totiž velice rádi své výtvory dále vylepšují, upravují a dodávají k nim nové designérské prvky. Pokud se právě ohlížíte pro nějaké vyspělé softwarové laboratoři, v níž byste si mohli se svými snímky pohrát, máme pro vás jeden tip. Jeho jméno je Corel Paint Shop Pro X a nově se dodává v plné české lokalizaci.

Mistr na fotografie

Paint Shop Pro X je vskutku užitečný pomocník, jenž vám nabízí desítky grafických nástrojů, díky kterým můžete otevírat a upravovat fotografie, provádět retušování a kosmetické úpravy grafických regionů, vytvářet koláže kombinací více snímků, přidávat textové nápisy a grafické elementy či aplikovat jednoduché či pokročilejší vizuální efekty. Program je vybaven přívětivým uživatelským rozhraním, které je sladěno tak, abyste všechny potřebné palety, nástrojové lišty a jiné náčiní měli na dosah ruky. Dokonce můžeme prohlásit, že prostředí digitálního fotolabu je natolik povedené, že svou intuitivností hravě poráží i mnohem robustnější produkty od Corelu jako je třeba známý PHOTO-PAINT. Jestliže jste ještě neměli tu čest setkat se s novou verzí programu Paint Shop Pro, věnujte pozornost následujícímu přehledu hlavních inovací.

První velikou změnou je vytvoření Výukového střediska, které je citlivě integrováno do prostředí aplikace. Toto středisko působí jako informační portál, nabízející široké spektrum voleb pro úpravu vašich snímků. Společně s příkazy se před vámi odkrývají důležité informace sdělující, jak tu či onu činnost provést. Výukové středisko je tedy jakýmsi interaktivním průvodcem, který vám říká, co a jak máte udělat, abyste docílili profesionálně vyhlížejících výsledků. Zejména méně zkušené uživatele potěší zařazení inteligentních nástrojů, jež se soustředí na automatickou analýzu obrázků a následnou realizaci doporučeníhodných úprav. Ovlivnit můžete opravdu mnoho parametrů, mezi nimiž nechybí vyvážení barev, přizpůsobení jasu a kontrastu či úprava odstínů a sytosti. Z fotografií lze pouhým klepnutím myší odstraňovat nepříznivě působící šum. Můžete dát sbohem červeným očím, škrábancům nebo jiným kosmetickým defektům, o které nestojíte. Zcela určitě si oblíbíte přepracovanou paletu Prohlížeč, jejímž prostřednictvím můžete snadno listovat svými fotografickými sbírkami. Autoři programu Corel Paint Shop Pro X vůbec nešetřili na grafických efektech, a to je jen dobře. Náruživí fotografové a kreativci tak mohou vyzkoušet mnoho desítek efektů, jež jsou pro lepší spravovatelnost rozděleny do samostatných kategorií (3D efekty, deformace, osvětlení, fotografické efekty aj.). Nevíte-li, jak se použití určitého efektu odrazí na finální podobě snímku, zavolejte si na pomoc Prohlížeč efektů. Ten vám ve stromové struktuře představí všechny vestavěné efekty společně s jejich praktickým použitím. Snímky můžete opatřovat selektivními barvami (obarveny jsou jenom vybrané části fotografie) a rámečky, které se osvědčí hlavně při tisku fotografií do rodinného alba.

Česká lokalizace

Vzhledem k tomu, že jsme při testování měli k dispozici aplikaci Corel Paint Shop Pro X v české verzi, pečlivě jsme si všímali i úrovně lokalizace. S potěšením vám můžeme oznámit, že se překlad povedl velmi dobře. Počeštěno je kompletní uživatelské rozhraní, nabídky, dialogová okna a palety. Mateřštinou k vám promlouvá také nápověda, která si zachovává funkční vyspělost originální verze. V neposlední řadě si naše uznání odnáší rovněž více než stostránková uživatelská příručka, popisující práci s programem. Příručka je rovněž v češtině a její formální úprava je vskutku ukázková.

Závěr

Nemůžeme udělat nic jiného, než vám Corel Paint Shop Pro X vřele doporučit. Při pohledu na nízkou cenu je až s podivem, kolik důmyslných nástrojů, pomůcek a asistentů zahrnuje. Troufáme si tvrdit, že jako digitální fotolab se Paint Shop Pro X osvědčí znamenitě.

Corel Paint Shop X CZ

K recenzi poskytla firma: Corel Corp., http://www.corel.com

Cena: 2 940 Kč (bez DPH)

§§§§§


Počítačové viry známé a neznámé

Petr Nádeníček

C06P0160

Předposlední díl našeho virového miniseriálu věnujeme škodlivým kódům, které v praxi označujeme jako trojské koně, nebo trojany. Jak vás už určitě napadlo, toto pojmenování má kořeny v notoricky známém příběhu o trojské válce z řecké mytologie. Podle báje řečtí válečníci ukrytí v útrobách gigantického dřevěného koně lstí lehce dobyli město, které jim před tím roky vzdorovalo... V podobném duchu fungují i současní trojští koně ve světě informačních technologií. Nepokořují už nedobytné hradby hrdých měst, ale používají různých lstí k tomu, aby se dostaly za pomyslné hradby našich počítačů.

Co je to trojan?

Zařazení určitého škodlivého kódu jako trojana může být v praxi problém. Nezřídka se setkáváme s tím, že jeden zdroj hovoří o trojanu, ale jiný zdroj označuje stejný škodlivý kód jako backdoor (zadní vrátka). Zařazení do té "správné škatulky" je často o to obtížnější, že mnoho virových kódů kombinuje více funkcionalit, které spadají do navzájem zcela odlišných skupin.

Trojana nejčastěji definujeme jako program, který navenek deklaruje určitou legitimní činnost prospěšnou pro uživatele, ale ve skutečnosti obsahuje jednu nebo více skrytých rutin, které mu škodí. Typickým příkladem trojana tak mohou být různé freewarové aplikace dostupné ke stažení na internetu, které obsahují spyware či adware, v nejhorším případě backdoor. Uživatel si stáhne třeba program, který mu vypracuje kondiciogram, ale vedle toho posbírá v systému veškerá hesla a odešle je e-mailem svému autorovi. Většina trojanů také není vybavena rutinami, které by umožňovaly jejich samovolné šíření, jak to známe např. u e-mailových červů nebo souborových virů.

Jak se může projevovat?

Škodlivé kódy označované v praxi jako trojští koně se mohou chovat jako:

· Dropper (tzv. spouštěč) Škodlivý kód, jehož hlavním (a často jediným) úkolem je z internetu stáhnout a nainstalovat na infikovaný počítač jeden nebo více dalších škodlivých aplikací. Droppery se dnes používají zcela běžně. Jsou menší, takže se snadněji přenášejí a díky svému maskování vzbuzují menší podezření. A dnešní počítače jsou už beztak většinou připojeny k internetu, takže není problém si cokoliv dalšího stáhnout...

· Backdoor/Bot Velmi častý způsob projevu trojanů, které v tomto případě slouží jako maskování pro instalaci škodlivých kódů zadních vrátek. Infikovaný počítač se tak dostává zcela pod kontrolu vzdáleného útočníka, který si s ním může dělat vše, co uzná za vhodné (viz minulé pokračování tohoto seriálu). Tyto trojští koně mohou být postaveny na bázi osvědčených backdoorů, jako je SubSeven, NetBus apod.

· Spyware Trojan v tomto případě propašuje na cílovou stanici aplikaci, která jednorázově posbírá uživatelská hesla (nebo jiné zajímavé informace) a odešle je útočníkovi. Cílem se mohou stát jakákoliv hesla, která se v systému běžně vyskytují, nebo může být útok zaměřen na hesla do konkrétního systému (např. on-line banking apod.). Stejně tak bývá různý také způsob, jakým se k útočníkovi dopravují nalezená data e-mail, FTP přenos atp.

· Keylogger Pracuje podobně jako špionážní aplikace zmíněné v předešlém bodě. Rozdíl je v tom, že jeho činnost je spojitá a probíhá neustále v širším časovém horizontu. Dnešní typické keyloggery se do operačního systému instalují formou DLL komponenty, která na pozadí monitoruje stisknuté klávesy. Monitoring může být plošný nebo omezený pouze na konkrétní spouštěcí akce (např. spuštění určitého programu). V poslední době jsou keyloggery stále častěji do operačního systému ukrývány pomocí rootkitů na úrovni kernelu.

· Žertovné prográmky Většinou (ale nemusí tomu tak být) jde o neškodné aplikace, sloužící pro pobavení (nebo pozlobení) např. kolegů v zaměstnání - obracení obrazu monitoru vzhůru nohama, zaplnění pracovní plochy neslušnými obrázky apod. Záminka, pod kterou je takový trojan podstrkován, závisí na fantazii a tvůrčím potenciálu člověka, který jej šíří.

Některé používané triky

Fantazie pisatelů škodlivých kódů je opravdu bezbřehá. Přesvědčujeme se o tom dnes a denně. Triky, které používají k tomu, aby uživatele přesvědčili ke spuštění trojského koně, jsou nadmíru rozmanité.

· Trojané v P2P sítích Široce používaný způsob "maskování" škodlivého obsahu se uplatňuje zejména v P2P sítích. Např. e-mailoví červi často na disku infikovaného počítače cíleně vyhledávají adresáře, u kterých lze předpokládat, že jsou sdíleny (ať už do P2P síti nebo v rámci lokální sítě). Většinou jdou po názvech, ve kterých se objevují fráze jako "shar" (od anglického sdílet), "upload" apod. Pokud červ adresář s takovým názvem najde, umístí do něj množství svých kopií s různými atraktivními názvy vytvořenými podle zásad sociálního inženýrství (např. XXX hardcore images.exe, WinXP_allver_crack.exe, Serials.txt.exe, Porno pics archive.zip apod.). Předpokládá se, že tyto soubory zlákají některého ze vzdálených uživatelů natolik, že si nějaký stáhnou a spustí. Z praxe víme, že tato metoda funguje poměrně dobře. Pokud tedy používáte P2P sítě, nezapomeňte svoje úlovky vždy zkontrolovat antivirovým programem.

· Odkazy ve spamu Zajímavý způsob, jak někoho nachytat, se už několikrát v minulosti vyskytnul ve spamu. Místo odkazu, který se v nevyžádaných reklamních sděleních používá k odhlášení uživatele z databáze pro zasílání (remove me... apod.) se zde totiž může vyskytovat odkaz na infikovanou webovou stránku. A pokud nemáte řádně záplatovaný internetový prohlížeč či zabezpečený počítač, můžete se dočkat nejednoho nemilého překvapení.

· Antivirové trojany Snad nejzákeřnější způsob, jak uživateli vnutit trojského koně, je jeho maskování za antivirovou aplikaci. S touto metodou se nejčastěji setkáváme u e-mailových červů. V textu infikované zprávy je uživateli zpravidla velice sugestivně popsáno, před čím ho přiložená antivirová utilita bude chránit a jaká hrůza ho může potkat, pokud si ji nenainstaluje. Vzbuzení strachu je nadmíru účinná metoda...

· WMF trojané Na přelomu roku 2005 a 2006 se objevila bezpečnostní chyba operačních systémů Windows, která může být zneužita mimo jiné i trojany k šíření prostřednictvím obrázků. Konkrétně se jedná o chybu ve zpracování obrázků (Vulnerability in Graphics Rendering Engine) ve formátu WMF (Windows Metafile), které mohou obsahovat vložený škodlivý kód. Samotné spuštění tohoto kódu je možné díky přetečení zásobníku (buffer overflow). Chyba je řešena záplatou vydanou v letošním prvním Microsoft Security Bulletinu MS06-001. Jejím zneužitím může být na počítač s nezáplatovaným operačním systémem propašován škodlivý kód jednoduše prostřednictvím webové stránky s "infikovaným" WMF obrázkem nebo pomocí červa (ať už e-mailového nebo IM) s takovým obrázkem v příloze. V nebezpečí nejsou jen uživatelé Internet Exploreru (jak je v praxi obvyklé), ale také Firefoxu, Opery a dalších alternativních internetových prohlížečů. Uživatelé si musí dávat pozor, jaké WMF obrázky otevírají (v některých prohlížečích je při otevírání WMF obrázku zobrazeno dialogové okno, které je třeba potvrdit, čímž dojde k infikovaní počítače).

V rámci prevence se zvláště ve firemních sítích doporučuje blokovat obsah s WMF soubory přímo na úrovni HTTP a SMTP vstupních bran, které to umožňují. Situace je o to komplikovanější, že pouhá filtrace souborů s WMF příponou není zcela spolehlivým řešením. Nesmíme zapomenout, že příponu souboru lze změnit a tedy i obrázky vypadající jako BMP, GIF, PNG, JPG, JPEG, JPE, JFIF, DIB, RLE, EMF, TIF, TIFF a ICO, které jsou ve Windows zpracovávány podobným způsobem, mohou být ve skutečnosti ve formátu WMF a být nositeli škodlivého kódu. Na nezáplatovaných systémech je nebezpečné nejen jejich otevírání v programu MSPAINT (Paintbrush, Kreslení), ale i pouhé indexování programem Google Desktop Search. "Infikované" WMF obrázky se dosud objevily na desítkách webových stránek. I když tyto stránky byly takřka vždy poskytovatelem záhy odstraněny, není vyloučeno, že se mohou vyskytnout nové na jiných místech. Zaznamenány byly také případy výskytu v elektronické poště a systémech IM (ICQ apod.).

· DRM trojané Další v poslední době čím dál běžnější metodou šíření trojanů je zneužívání technologie DRM (Digital Rights Management), která jinak slouží k ochraně autorských práv. Fungovat to může tak, že si stáhnete z internetu např. soubor WMV (Windows Media Video). Pokud si ho následně spustíte ve Windows Media Playeru, vyžaduje stažení DRM licence. Vtip je v tom, že není stažena licence, ale nežádoucí škodlivý kód (spyware, dialer, backdoor apod.), který infikuje váš počítač. Podobné poněkud rozporuplné zákeřné praktiky používají v praxi některé zájmové skupiny prosazující autorská práva na internetu. Do P2P sítí např. podstrkují WMA soubory s falešným požadavkem na stažení DRM licence. Jak jste jistě uhodli, ve skutečnosti se stahuje něco jiného, co uživatele P2P sítě jistě nepotěší. Bezpečnostní odborníci tak právem již nějaký čas poukazují na to, že technologie DRM se stává další bezpečnostní dírou do systému, což uživatele od jejího používání spíše odrazuje. Příkladem podobné kauzy z poslední doby je také tzv. Sony DRM rootkit. Vydavatelství Sony BMG jednoduše ukrylo do některých hudebních CD nahrávek ze své produkce trojského koně, který měl za úkol se starat o to, aby si uživatelé tato CD nepřepalovali. K ukrytí tohoto "ochranného" softwaru byl ale využit rootkit, který byl stejným způsobem záhy zneužit také backdoorem Breplibot. Zmíněný rootkit skrývá před uživatelem všechny soubory, které jsou uvozeny textovým řetězcem "$sys". Tato kauza vzbudila mezi širokou veřejností poměrně široký negativní ohlas a společnost Sony BMG byla přinucena "infikovaná" CD nejenom vyměnit, ale také přistoupila na jisté formy odškodnění postižených zákazníků. Doufejme, že tento případ bude pro hudební vydavatele dostatečným mementem a budou příště k těmto svým aktivitám přistupovat s větším rozmyslem a s ohledem na možné bezpečnostní souvislosti. Prosazování autorských práv je jistě chvályhodná činnost, ale určitě by se tak nemělo činit na úkor někoho jiného. Podle některých odborníků by totiž teoreticky mohla nastat i situace, kdy kombinace dvou různých rootkitů může na jednom počítači způsobit zcela nepředvídatelnou reakci, přinejhorším kolizi, při které bude zasažený počítač zcela nepoužitelný.

Jak se zbavit trojana?

Trojští koně se do operačního systému instalují podobným způsobem jako ostatní druhy škodlivých kódů. Tzn. nakopírují se na pevný disk a zajišťují si svoje spouštění při startu systému modifikací registru, případně se navazují na vybrané aplikace. S většinou běžně se vyskytujících trojanů si dokáže poradit antivirový program, na některé stačí i nástroje pro eliminaci spywaru.

Jak to půjde dál?

Vzhledem k tomu, že techniky používané trojany jsou staré jako lidstvo samo a stále fungují, dá se očekávat, že ani trojané z virové scény jen tak nevymizí. Mějte se tedy i nadále na pozoru a důvěřujte pouze tomu, co si vaši důvěru zaslouží - podle hesla "důvěřuj, ale prověřuj".

Tento seriál vzniká ve spolupráci s firmou AEC - Data Security Company.

HTTP (Hyper Text Transfer Protocol) komunikační protokol používaný pro přenos např. obsahu webových stránek.

SMTP (Simple Mail Transfer Protocol) komunikační protokol sloužící k přenosu zpráv elektronické pošty.

DLL (Dynamic Link Library) jedna z modulárních komponent Windows sloužící k realizaci různých služeb systému.

P2P síť (Peer-to-peer síť) síť sloužící ke vzájemné výměně dat mezi připojenými uživateli.

IM (Instant-messaging) řešení pro komunikaci mezi uživateli prostřednictvím krátkých textových zpráv, zasílaných po internetu. Typickým příkladem je program ICQ.

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Pavel Tůma, Ivan Štromer

C06P0157;C06P0158

Avi2DVD 0.4.3 beta

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.trustfm.net

Avi2DVD je povedenou alternativou k drahým aplikacím pro konverzi DivX souborů do některého z formátů, které přehraje jakýkoli DVD přehrávač. Jedná se o freeware, který zpracuje soubory AVI, MKV nebo OGM tak, aby odpovídaly formátu DVD, VCD nebo SVCD. To vše poměrně jednoduše na pěti záložkách, které jsou postupně seřazeny od zvolení zdrojového souboru až po konverzi. Slovíčko "poměrně" jsem do předchozí věty napsal zcela záměrně, protože než se naučíte nastavit všechny náležitosti, uvidíte spoustu varovných hlášení.

Ale pěkně po pořádku. Na začátku projektu stojí samostatný soubor s filmem v některém podporovaném formátu. Na druhé záložce si vyberete výstupní formát, poměr stran, audio bitrate nebo dělení do kapitol. Další záložka skrývá nastavení kodeků, jímž se nemusíte vůbec zabývat, pokud nejste v tomto směru dostatečně pokročilí. V dalším kroku určíte titulky. Vložit můžete ne jedny, ale rovnou tři soubory ve formátu TXT a SRT v různých jazykových mutacích. Na poslední záložce je možné spustit nástroj pro tvorbu DVD menu s tlačítky pro výběr kapitol, jazykových mutací a titulků. Na konci kliknete na tlačítko spouštějící konverzi. Pokud jste splnili všechny náležitosti, dočkáte se za nějaký čas finálního výrobku, tedy videa ve zvoleném formátu, připraveného k vypálení.

Na poprvé se vám možná všechna nastavení nepovedou a uvidíte spoustu roztodivných chybových hlášení, naštěstí je však Avi2DVD standardně k dispozici v mnoha lokalizacích, mezi nimiž nechybí ani čeština.

FTP Editor 3.3.442

Licence: shareware, 29 USD

Domovská stránka: http://www.ftpeditor.com

Jen velmi málo FTP klientů v sobě má zabudovaný editor HTML stránek. Mezi takto vybavené patří i FTP Editor, který nabízí "dva programy v jednom", řečeno podle současné reklamní terminologie. Základní určení programu, který doporučuji k vyzkoušení, je správa souborů přímo na vzdáleném serveru. Pomocí FTP Editoru určitý soubor na serveru načtete, v interním editoru zobrazíte, upravíte a hotový opět z prostředí programu uložíte zpět.

Obsahuje všechny konfigurační náležitosti nutné pro přenos souborů, např. nastavení typu (ASCII nebo binární), použití proxy serveru, apod. Pokud jde o vestavěný textový editor, nejde o nějakého chudáčka. K dispozici jsou pokročilé funkce a vlastnosti, odpovídající požadavkům dnešní doby. Samozřejmostí je zvýraznění syntaxe HTML a PHP s uživatelským nastavením barev, podpora metody drag&drop, funkce Hledání a nahrazení atd. Program podporuje firewall a proxy, rekurzívní přenosy, dokáže měnit přístupová práva k vzdáleným souborům (CHMOD), je schopen udržet připojení i při delší době nečinnosti, obsahuje zabudovaného správce pro soubory lokálního disku a Site Manager - správce účtů, do něhož ukládáte náležitosti týkající se spojení se vzdálenými servery. Za příplatek 20 dolarů získáte verzi FTP Editor Pro, která je obohacena o šablony, nabízí zabezpečené FTP (SFTP), příkazový řádek DOS, umožňuje zobrazit obrázky na vzdáleném serveru s možností měnit velikost jejich zobrazení, nabízí týmovou práci s ochranou proti nežádoucím změnám provedených v témže souboru, editaci souborů lokálního disku a další funkce.

Archivarius 3000

Licence: shareware, 29,95 USD

Domovská stránka: http://www.likasoft.com

V únorovém čísle loňského ročníku PC WORLDu jsem doporučoval vyzkoušet výborný vyhledávací program Copernic Desktop Search od kanadské firmy Copernic Technologies. Kyperská firma Likasoft vytvořila konkurenční program Archivarius 3000, který je sice specializovaný na vyhledávání souborů pouze textové povahy (Copernic Desktop Search vyhledává i soubory grafické, zvukové a video), ale kanadský vyhledávač v několika parametrech předčí. Především v rychlosti zpracování úlohy: jakmile po zadání vyhledávacích parametrů kliknete na tlačítko Najít, obdržíte výsledky skutečně okamžitě! Této mimořádné vlastnosti dosahuje tím, že využívá vlastní databázi, kterou předtím získal indexací souborů uložených na disku. Při indexaci dokumentů i e-mailů extrahuje a ukládá veškeré v nich obsažené informace. Indexuje dokumenty a e-mailové zprávy uložené v počítači, v lokální síti (LAN) a na vyměnitelných médiích (CD, DVD). Podporuje snad všechny existující formáty textových souborů - výrobci programu uvádějí 55 formátů pro text, od dokumentů MS Office přes PDF až po TXT, 18 e-mailových formátů včetně MS Outlooku, MS Outlook Expressu, MS Exchange, Netscapu, PocoMailu a aplikace The Bat!, a to dokonce včetně příloh. Kromě toho podporuje 29 archivačních formátů (ZIP, ACE, RAR a další). Aby toho nebylo málo, je schopen hledat dokumenty i na internetu a vzdálených serverech.

Dokumenty mohou být vyhledány nejen pomocí klíčových slov, ale i dotazovacím jazykem .- způsobem, kterým vyhledáváme internetové stránky na webu. Do vyhledávacího políčka lze dokonce zapsat i více vyhledávaných slov či slovních spojení najednou, oddělené operátorem +. Během hledání program automaticky generuje různé tvary slov. To znamená, že slovo zapíšete v určitém tvaru a Archivarius nalezne všechny výskyty tohoto slova v různých tvarech, pádech, číslech apod. Poskytuje opravdu fulltextové vyhledávání, a to dokonce v 16 jazycích. Během vyhledávání nalezne soubor podle klíčových slov a určí, na kterém disku se nachází (i v případě, že dokument není právě fyzicky přítomen). Nalezené dokumenty mohou být zobrazeny dvojím způsobem: tabulkovým zobrazením, což je standardní seznam souborů, doplněný podrobnými údaji, uspořádanými do sloupců. Druhým způsobem zobrazení výsledků je náhled souborů. V tomto případě nenabídne podrobné informace, ukáže ale hledaná slova, zobrazená společně s větou, v níž se nacházejí. Nalezená slova (slovní spojení) jsou barevně zvýrazněna.

Archivarius 3000 byl vytvořen tak, aby si bez problémů poradil i s velkými soubory (40 MB a více) i s velkými objemy dat. Denně může indexovat tisíce dokumentů a e-mailů, a to bez poklesu rychlosti vyhledávání. Webové stránky firmy s vámi komunikují česky, stejně jako pracovní prostředí samotného programu.

Free Commander 2005.09a

Licence: freeware

Domovská stránka: http://freecommander.com

Jak uvádí autor, Free Commander je alternativou k Průzkumníku Windows. Program se instaluje pouze do jediného adresáře, nic nekopíruje do systémových adresářů, ani do registru. To umožňuje použití např. na CD nebo flashdisku, odkud jej lze spouštět na kterémkoli počítači. Ač freeware, Free Commander je skutečně pokročilý správce souborů, neboť díky slušné sadě nastavení a uživatelskému přizpůsobení je schopen konkurovat mnohým placeným bratříčkům. Využívá tzv. duální panelové technologie, která dovoluje zobrazit obě pracovní okna ve vodorovném nebo svislém uspořádání na obrazovce, přičemž obě okna umožňují zvolit zobrazení stromového uspořádání adresářů (složek). Vestavěný prohlížeč umí zobrazovat soubory v textovém, binárním, hexadecimálním a grafickém formátu, prohlížet i editovat obsah archivů ZIP a CAB (RAR lze jen prohlížet). Umožňuje přímý přístup k systémovým složkám, řídicímu panelu, na pracovní plochu a do menu tlačítka Start, dokáže rozdělit velké soubory na menší (split), zobrazit velikost adresářů, porovnat a synchronizovat je, modifikovat data a atributy souborů či vytvořit složku Oblíbené (Favorites). Zobrazit a použít můžete příkazovou řádku DOSu, dále pak metodou drag&drop pro souborové operace můžete vybírat jednotky pohodlně z lišty disků, zobrazení souborů lze filtrovat, soubory pak řadit podle názvů, typu, velikosti, času a atributů, grafická data mohou být zobrazena jako náhledy (thumbnails). Soubory můžete vyhledat podle názvu i podle obsahu (textu), včetně archivů, podporována je funkce úplného nevratného smazání, komprimace a extrakce. Většina příkazů může být spuštěna pomocí klávesových zkratek, podporována je i práce v síti, umožněno je uživatelské nastavení zobrazovacího písma a barev pracovního prostředí, přičemž definovaná uspořádání prostředí (layouty) mohou být uložena pro pozdější použití. A konečně jazyková podpora - 30 jazyků včetně češtiny.

SortPics 2.8

Licence: shareware, 26,95 USD

Domovská stránka: http://www.sb-software.com

SortPics je program určený k prohlížení a třídění velkých kolekcí obrazů do kategorií. Využijí ho uživatelé, kteří mají ve svém počítači mnoho obrázků a potřebují v nich už konečně udělat pořádek. Pracuje se všemi běžnými formáty JPG, GIF, BMP, TGA, FTS, WMF, EMF -, zvláště vhodný je pro kategorizaci obrázků, které stahujete z internetu.

Pracovní plocha je rozdělena do čtyř oken. Zcela vlevo zobrazuje navigační okno ve stromové struktuře celý disk se složkami a soubory, uprostřed okno pro prohlížení, vpravo okno pro třídění souborů do kategorií a konečně čtvrté okno, nacházející se zcela dole, indikuje duplikáty souborů. SortPics pracuje podle jednoduchého scénáře. Např. sbíráte obrázky aut a zároveň obrázky zvířat. Každý obrázek, který jste stáhli z internetu, si chcete prohlédnout a zařadit do příslušné kategorie. V SortPics si založíte banku Auta a banku Zvířata. V každé z obou bank pak vytvoříte potřebný počet kategorií, do nichž budete své obrázky ukládat. Např. banka Auta může obsahovat kategorie Sportovní, Závodní, Nákladní, Osobní apod., banka Zvířata zase kategorie Psi, Kočky, Koně... Kategorií a bank může být neomezené množství. Šikovná je z hlediska ovládání programu funkce Progressive-key categorization - vyhledání cílové kategorie pro vložení aktuálního souboru metodou postupného zápisu názvu kategorie. Nemusíte tak pracně kategorii vyhledávat, prostě začnete psát její název a po prvních znacích se kategorie zobrazí zvýrazněná v seznamu v pravém okně aplikace. Stačí pak už jen stisknout klávesu Enter a soubor je do příslušné kategorie vložen. Užitečnou funkcí programu SortPics je však Duplicate Checker - kontrola duplikátů. Při dlouhodobém hledání obrázků z různých zdrojů na internetu stáhnete stejné obrázky pod různými názvy a naopak stáhnete různé obrázky se stejným názvem, díky čemuž vznikne spousta duplikátů. Funkce Kontrola duplikátů pomůže tyto soubory rychle odstranit. Jakmile SortPics během prohlížení nějaký najde, hned vás na něj upozorní.

Icon Tweaker 1.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://joost.endoria.net

Systémové ikony jsou sice v "XPéčkách" poměrně pěkné, ale standardní žluté složky a hranatý "Tento počítač" mohou nejednomu uživateli připadat nudné a nezajímavé. Právě proto existuje na softwarovém poli spousta aplikací, které dokáží kompletně změnit vzhled vašich oken, samozřejmě včetně ikon. Pokud se vám však standardní vzhled Windows XP líbí, ale rádi byste čas od času jednoduše (a hlavně levně) změnili ikony, pak je pro vás možná právě Icon Tweaker tou správnou volbou. Jedná se o freeware, takže ho můžete minimálně bez rizika vyzkoušet.

Hlavním stavebním prvkem jsou tematické balíčky, které kompletně změní vzhled všech podporovaných ikon. Jsou to systémové ikony na ploše, adresáře, diskové, síťové i přenosné jednotky a některé typy souborů. Pokud si chcete s nastaveními více vyhrát, není problém změnit pouze ty ikony, které chcete. Je možné také kombinovat několik témat, vytvořit svoje osobní, a to následně uložit. Ikony můžete získávat ze souborů EXE nebo DLL. Návrat k předchozímu nastavení je více než jednoduchý. Aplikace si je pamatuje, tudíž můžete vrátit všechny změny jediným kliknutím na správný příkaz. Pro rozšíření pole působnosti Icon Tweakeru je zde podpora zásuvných modulů, které lze bezplatně získat na stránkách výrobce. Pomocí těchto plug-inů změníte ikony dokumentů MS Office, souborů s archivy, webových dokumentů nebo obrazových souborů Photoshopu.

Uživatelské prostředí není vůbec složité a po chvíli zkoumání zjistíte, co a jak. Tlačítka v nástrojové liště nejsou úplně obvyklá, takže je dobré seznámit se s jejich funkcemi. Co jim chybí v názornosti, dohánějí barevností. V případě pochybností je připravena anglická nápověda, která by měla všechny problémy vyřešit.

CloneDVD Mobile 1.0.5.2

Licence: shareware, 39 dolarů

Domovská stránka: http://www.slysoft.com/en/clonedvd-mobile.html

CloneDVD od společnost SlySoft (existuje i stejnojmenný program od Elaborate Bytes) už známe poměrně dlouho. Sice neumí překonávat ochranu DVD, ale ve spolupráci s AnyDVD od stejnojmenné firmy si poradí i tam, kde oblíbený DVD Shrink hlásí chyby. S rozmachem všelijakých mobilních zařízení schopných přehrávat některý z video formátů přišel Slysoft nedávno s novou verzí CloneDVD s přívlastkem Mobile. V okamžiku psaní této recenze byla aktuální verze 1.0.5.2, ale jelikož se jedná o nový software, verze se mění téměř každý týden. Doporučuji tedy sledovat internetové stránky výrobce.

Mobilních zařízení, která v současnosti aplikace podporuje, je poměrně dost, další budou jistě přibývat. Nyní je na výběr Apple iPod Video, Archos AV 700, Creative Labs ZEN Vision, iAudio X5, Motorola V710 a E815, Nokia 6630 a 9300, Sony Ericsson K750i nebo W800i, Sony PSP a Windows Mobile Smartphone. Pokud váš telefon podporuje některý z mobilních formátů videa 3GP, MP4 nebo 3G2, můžete zkusit štěstí a zvolit typově co nejbližší výrobek. Nevím však, jestli byste chtěli sledovat DVD třeba na Nokii 6230 v rozlišení 128 x 128. Dále je možný převod do klasických komprimovaných formátů jako DivX, XviD, AVI nebo MP4. Po zvolení zařízení je práce s programem už stejná jako s klasickým CloneDVD. Vyberete si zdroj, tedy složku s videem přímo na DVD, nebo již na pevném disku. Po otevření DVD titulu si zvolíte požadovanou stopu, z ní ještě můžete odstřihnout libovolný kus ze začátku nebo konce filmu (s přesností na kapitoly)-  např. závěrečné titulky. Na další obrazovce je výběr ze zvukových stop, nakonec je nutné nastavit kvalitu výstupu. Budete-li posouvat ukazatele kvality, dozvíte se, jakou velikost můžete od finálního produktu očekávat. Velikost je samozřejmě ovlivněna také přístrojem, pro který bude probíhat konverze. Osobně jsem zkoušel převod Hvězdných válek (epizody 3) na svůj SE K750i. Při nastavení nejvyšší kvality vychází 1 MB na jednu minutu filmu. Kvalita je na tak malý displej dostačující, v některých scénách je však patrné "rozčtverečkování" obrazu. Na sledování při cestě do práce to však stačí. Kvalita zvuku je rovněž uspokojující.

Osobně mě CloneDVD Mobile velice mile překvapil, a to i přesto, že se bohužel jedná o shareware. Zkušební verze je plně funkční a vydrží 21 dní. Pak budete muset do jeho používání investovat 39 dolarů.

Krteček 1.6

Licence: freeware

Domovská stránka: http://alahomora.chytrak.cz

Ne, opravdu to není hra na motivy Krtečka a jeho nových kalhotek. Krteček je jedna z aplikací, které jsou zaměřeny na bezplatné odesílání SMS z internetu. Pokud jste (jako já) přikovaní osm hodin pracovní doby k počítači s neomezeným připojením k internetu, jistě na příchozí SMS odpovídáte alespoň prostřednictvím portálů jednotlivých mobilních operátorů. Když však píšete SMS často a navíc do různých sítí na různá čísla, hodil by se nějaký program, který si zapamatuje čísla vašich kamarádů a sdruží všechny SMS brány pěkně do jedné. A právě tím se Krteček může pochlubit.

Pod šedým kabátkem se skrývá velký potenciál, který navíc nepřitahuje nežádoucí pozornost šéfa procházejícího za vašimi zády. Do Krtečka můžete vložit všechna mobilní telefonní čísla ze svého seznamu a navíc je rozdělit do libovolného počtu skupin. SMS pak můžete posílat nejen jednotlivcům, ale právě i celým skupinám. A teď pár informací k vlastnímu odesílání. Jak již bylo řečeno, SMS můžete poslat uživateli kterékoli mobilní sítě v ČR, a to s většími nebo menšími omezeními. Do sítě Eurotel odešlete zprávu bez výrazných problémů. Text se automaticky rozdělí na požadovaný počet znaků a pomocí OCR modulu bude zjištěn pětipísmenný kód. U Vodafone je to o něco složitější, před odesláním budete muset vyplnit kód ručně, protože zde bohužel automatické rozpoznávání textu nefunguje. Největší omezení existuje, jak známo, u sítě T-Mobile. Zde je možné odesílat SMS pomocí přihlašovacích údajů do T-Zones (uživatelé T-Mobile tu mají 20 SMS na měsíc zdarma) nebo serveru smska.cz (zakoupené kredity). Pokud jste připojení pevně, můžete odesílat zprávy on-line, v případě vytáčeného připojení lze odesílat nejprve do fronty a z ní po připojení odeslat vše najednou.

Cycling Diary 2006 Start

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.cyclingdiary.org

Všichni sportovci, kteří to s tím sportem myslí vážně, si rádi zaznamenávají své úspěchy i neúspěchy. Především sváteční cyklisté se v pondělí v práci rádi vytahují, kolik v neděli najeli kilometrů, kolik zdolali kopců a jak je teď všechno bolí a nemohou se tak věnovat práci. Více či méně profesionální cyklista si zase chce vést přesnou statistiku o tom, jaký byl jeho průměrný tep při zdolávání převýšení 800 metrů a jak dlouho mu to tentokrát trvalo. Ať jste profík nebo naprostý amatér, v každém případě by se vám cyklistický deník ve verzi 2006 mohl hodit.

Aplikace je víceuživatelská, takže nemusíte sdílet výsledky s dalšími uživateli svého počítače, nebo pokud máte více kol, můžete si vytvořit profil pro silniční nebo horský bicykl. Práce s databází je pak už více než jednoduchá. Přidáte záznam, zapíšete všechny náležitosti jako datum, čas zatížení, ujetou vzdálenost v kilometrech, průměrný a maximální tep, převýšení a maximální výšku. Můžete vybírat i z několika typů zátěže (trénink, závod, trenažér, turistika) a zadat vlivy okolí, obtížnost nebo teplotu, podle situace, v níž jste se byli projet. Ze všech těchto údajů se pak vytvoří měsíční grafy, které se sčítají i do celoročních přehledů. Některé funkce, jako například tisk grafů, jsou přístupné až od verze Standard (Profi), do níž byste už ale museli investovat peníze.

Uživatelské rozhraní je přehledné a navíc české. Komu by se nelíbily barvy, může si vybrat některý z připravených skinů.

Free WMA to MP3 Converter

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.wma-mp3.org

Každému nevyhovuje formát WMA a někdo možná tento formát umí vypalovat nebo vlastní software, který to umí (existuje nějaký takový?). Někomu se možná WMA nelíbí, protože jej vymyslel Microsoft. Převod směrem WMA/MP3 by také mohl být potřeba v případě, že váš přenosný přehrávač tento formát neovládá. Ať to vezmete z kterékoli strany, určité nástroje se mohou sem tam hodit.

Free WMA to MP3 Converter je opravdu jednoduchý nástroj, který zvládá jenom to, k čemu se ve svém názvu přiznává. Nic více, nic méně. Se svěřeným úkolem si poradí s vervou, nenechá vás ani příliš dlouho čekat. Převod probíhá v několika krocích. Při přidávání souborů WMA pro převod na vás čeká nastavení potřebných náležitostí pro konverzi. Nastavení může být pro každý soubor různé, případně nastavíte vše pouze pro první zvukovou stopu a ostatní tato nastavení automaticky převezmou. Hlavním ukazatelem kvality je datový tok v rozmezí od 8 do 320 kbps, včetně variabilního bitratu s nastavením minima a maxima. V případě, že chcete mít výstupní soubory v jiné složce než originál, nastavte pro ně novou cestu. Následuje menší nepovinná úprava ID3 tagu, a to je vlastně vše. Konverze může začít tlačítkem Start. Lehké, rychlé, kvalitní.

FastStone Screen Capture 1.6

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.faststone.org/FSCaptureDetail.htm

S některými aplikacemi vyvíjenými pod křídly společnosti FastStone jsme se již setkali v minulém čísle. Dnes je následuje zatím poslední přírůstek jménem Screen Capture. Jak už název napovídá, mělo by se jednat o program, který dokáže sejmout to, co vidíte na monitoru, a výstup uložit do nějakého obrazového formátu. Ono to tak kupodivu dokonce je, navíc vývojáři přihodili i pár nadstandardních funkcí, které však na první pohled neodhalíte. Jsou totiž poměrně skryté v hlubinách menu, ale o tom až za chvíli.

Po instalaci a spuštění se Screen Capture tváří, jako by na vašem počítači vůbec nebyl. Jeho přítomnost dokazují jen dvě malá zvídavá očka na systémové liště a občas na vás mrkne okrové okénko kdesi v rohu plochy. A to je všechno. Žádné prohlížecí okno, žádné složité rozhraní. Všechny funkce se ovládají prostřednictvím menu skrytého pod pravým tlačítkem myši, které musíte použít - hádejte kde? Ano, přesně tak, na oněch očích nebo na malém aplikačním okénku. Tam najdete všechny dostupné funkce, kterým vévodí snímání obrazovky. Kromě standardního zachycení celé obrazovky (na které znalejšímu uživateli stačí magická klávesa PrintScreen) umí zkopírovat také právě aktivní okno, zvolený obdélník nebo vlastní oblast bez omezení (výběr tažením myši nebo mnohoúhelník). Při výběru vlastní snímané plochy je použito přiblížení (zvětšení) nejbližšího okolí kurzoru, takže s přesností na několik pixelů vidíte, co právě snímáte. Výstup se ukládá přímo do souboru, do schránky, nebo se otevře v interním prohlížeči. Tento prohlížeč je právě tou skrytou funkcí skrytou v menu. Prohlížet můžete jakýkoli z podporovaných formátů BMP, GIF, PNG, JPEG, JPEG 2000, PCX, TIFF, WMF, ICO a TGA, přítomny jsou i základní editační nástroje (namátkou třeba změna velikosti obrazu, barevné hloubky, kontrastu, rotace, histogram a další). Na tak malý program poměrně velký výkon.

Screen Capture je malý a téměř neviditelný, zastane však hodně práce a především jeho snímací funkce mohou hodně pomáhat.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Bezpečný internet

David Čepička, Arne Arnold

C06P0167

Bezpečnostní balíčky, které mají v názvu slovo internet, by měly váš počítač ochránit před útoky z internetu. Ve skutečnosti tomu tak vždy být nemusí: u některých se při testování objevily více či méně závažné nedostatky. V našem testu vám prozradíme, co testované programy skutečně dokáží a pro koho jsou vhodné.

Bezpečnostní balíčky pro pohyb na internetu-často se s nimi setkáme i pod anglickým názvem Internet Security Suites. Jejich úkolem je chránit počítač před všemi nebezpečími, které na nás na internetu číhají, ať se jedná o útoky hackerů, viry, spyware, spam či další škodlivé kódy. Otestovali jsme šest bezpečnostních balíčků a ukážeme vám jejich největší slabiny a nedostatky.

Přednosti a nevýhody bezpečnostních balíčků

Balíčky se sadami nástrojů pro ochranu před rozličnými nebezpečími z internetu mají celou řadu výhod. Mohou se pochlubit poměrně širokým záběrem, a to díky tomu, že současně obsahují antivirový program, firewall, nástroj pro odstraňování spywaru, moduly proti spamu, phishingu a ještě dětský zámek. Je to prakticky všechno, co může uživatel pro ochranu svého počítače před útoky z internetu potřebovat. Jednotlivé moduly jsou navíc navzájem sladěny a většinou pracují společně. Rovněž se konfigurují prostřednictvím jednotné struktury menu, což je výhodné zvláště pro méně zkušené uživatele. Aktualizace jednotlivých částí balíčku pak probíhá prostřednictvím jednoho modulu a v případě problémů se stačí obrátit na jednu společnost - tu, která produkt vyrábí. Jenže i tyto bezpečnostní balíčky mají svoje nevýhody. Některé nástroje spotřebovávají značnou část systémových prostředků a citelně zpomalují celý počítač. V našem testu se to projevilo i u celkového vítěze, bezpečnostního balíčku Antivirus-Kit Internet Security 2006, který sice počítač velmi slušně ochránil, ale spotřeboval významné množství jeho výpočetního výkonu. Pokud byste chtěli tento nástroj používat, musíte mít minimálně počítač s procesorem taktovaným na 1 GHz nebo lépe na 2 GHz.

Další nevýhodou jsou náklady na koupi podobných produktů. U bezpečnostních balíčků totiž kupní cena, která se pohybuje obvykle v rozmezí od 60 do 80 euro, zdaleka není konečná. Platí pouze pro používání balíčku utilit a pro přístup k aktualizačním souborům na 12 měsíců. A co si budeme povídat, právě možnost aktualizací je zejména u antivirového programu zásadní. Po uplynutí oněch 12 měsíců si musíte koupit aktualizace na další rok. Pokud srovnáme tyto další náklady, pak nejvýhodněji vychází právě vítěz našeho testu, pro který cena za roční přístup k aktualizacím činí v současné době pouze 25 euro. U konkurenčních produktů musíte počítat s cenou v rozmezí od 30 do 45 euro.

Kvůli vysokým nákladům se řada uživatelů brání koupi těchto bezpečnostních balíčků. Ale i pro ně existuje řešení, a to zdarma dostupné utility. Za zmínku rozhodně stojí antivirový program Antivir PE Classic 7 (najdete jej na adrese www.free-av.com jako soubor antivir_workstation_win7u_en_h.exe o velikosti 10,7 MB), firewall Zone Alarm 6.1 Free (najdete jej na www.zonelabs.com jako soubor zlsSetup_61_737_000_en.exe o velikosti 10 MB) a program pro odstraňování spywaru Ad-Aware SE Personal 1.06 (na www.lavasoft.com jako soubor aawsepersonal.exe o velikosti 2,7 MB). Všechny programy naleznete na našem CD a můžete je použít ve Windows 98/ME, 2000 a XP. Ve srovnání s bezpečnostním balíčkem vám sice bude chybět modul bojující proti spamu a budete muset zapomenout na jednotné rozhraní, jímž disponují bezpečnostní balíčky, na druhou stranu ale ušetříte.

Výsledky testů: vítězové a poražení

Náš test odhalil u tří ze šesti utilit jeden závažný nedostatek: Bitdefender 9 Internet Security, F-Secure Internet Security 2006 a McAfee Internet Security 2006 nedisponují ochranou sebe sama. Znamená to, že škodlivý kód může program jednoduše vypnout, smazat z pevného disku a nakonec na počítači řádit podle libosti. Výrobci programů se spoléhají na to, že antivirový modul jejich balíčku škodlivý kód odchytí a zablokuje dříve, než by tento kód mohl nějak poškodit samotný program. Je to poněkud krátkozraké, neboť mezi okamžikem, kdy se škodlivý kód objeví, a okamžikem, kdy se objeví ochrana proti němu, vždy nějaký čas uplyne.

Uživatelé, kteří se přesto rozhodnou některý z těchto produktů používat, musí chybějící ochranu programu zajistit jinak, a to ochrannými mechanismy samotného operačního systému. Konkrétně se musí do systému přihlašovat pouze jako uživatelé s omezenými přístupovými právy. To se dá ve Windows XP nastavit v Ovládacích panelech, pokud poklepete na ikonku Uživatelské účty. Tím zabrání uživatelé tomu, aby libovolný škodlivý kód manipuloval s programy obsaženými v bezpečnostním balíčku. Windows 98 a ME tuto možnost bohužel nemají, a proto žádnou ze zmíněných tří utilit na těchto systémech nedoporučujeme používat.

Zbylé tři programy - bezpečnostní balíčky Antivirus-Kit Internet Security 2006, Norton Internet Security 2006 a Zone Alarm Internet Security 2006 - pak měly v našem testu daleko větší šance na vítězství. Této šance se ale rozhodně nepodařilo využít Zone Alarmu, který i přes vestavěný antivirový modul přehlédl tolik škodlivých kódů, že se utilita umístila až na posledním místě. O první místo pak soupeřily dva produkty - Antivirus-Kit a Norton. Nakonec zvítězil balíček Antivirus-Kit, a to díky lepším výsledkům z hlediska zabezpečení a podpory. Na předchozích stránkách naleznete jednotlivé produkty v pořadí podle jejich umístění v testu

1. místo Bezpečnostní balíček pro pohyb na internetu

Antivirus-Kit Internet Security 2006

Výsledná známka: 1,7

Cena: 69,95 euro/62,95 euro (on-line)

Výrobce: G-Data (http://www.gdata.de)

Technické údaje:

Operační systém: Windows 98/ME, 2000, XP

Místo na disku: 92 MB

Shrnutí: Antivirus-Kit Internet Security 2006 nás přesvědčil z hlediska zabezpečení systému, množstvím dostupných funkcí a jednoduchostí ovládání. Můžeme jej doporučit jak začínajícím, tak pokročilým uživatelům. Antivirus-Kit se po právu stal vítězem našeho testu, protože prakticky ve všech sledovaných oblastech prokázal vynikající výsledky. Na druhou stranu bohužel spotřebuje příliš systémových prostředků, takže není vhodný pro každý počítač. Ten by měl mít procesor taktovaný minimálně na 1 GHz, raději však na 2 GHz nebo ještě více. Kromě toho je průměrný počet 1 000 aktualizací virových definic na měsíc poměrně dost. I přes tento nedostatek získal program v této oblasti hodně bodů, protože při vyhledávání škodlivých kódů dosáhl skvělých výsledků, ostatně jak je jeho dobrým zvykem. Při tomto testu výsledek pokazilo hlavně osm planých poplachů. Jako další ochranu před možnými škodlivými kódy nabízí verze 2006 tzv. Outbreak Shield, což je štít, který zablokuje všechny zavirované e-maily, a to ihned, jakmile se rozšíří po internetu. Tím výrobce ještě zkrátil už i tak krátkou reakční dobu na nové viry. V posledních šesti měsících tato doba činila průměrně dvě hodiny. Stejně dobře funguje i firewall. Ochrana sama sebe funguje u této utility dokonale, počítač je zvenčí takřka nenapadnutelný. Ovládání má jasnou strukturu a je dobře popsáno, čímž uspokojí jak začátečníka, tak pokročilého uživatele. I rozsah funkcí je dobrý. Líbil se nám například velmi praktický doplněk pro blokování reklam a skriptů v Internet Exploreru, stejně jako funkce umožňující vypálit aktuální záchranné CD.

2. místo Bezpečnostní balíček pro pohyb na internetu

Norton Internet Security 2006

Výsledná známka: 1,9

Cena: 89,95 euro

Výrobce: Symantec (http://www.symantec.cz)

Technické údaje:

Operační systém: Windows 2000, XP

Místo na disku: 180 MB

Shrnutí: Tento program je díky sadě předem konfigurovaných pravidel pro firewall a povedenému uživatelskému rozhraní vhodný i pro méně zkušené uživatele. Ukázal se jako poměrně slabý při testech zaměřených na vyhledávání spywaru. Můžeme ho doporučit zejména méně zkušeným uživatelům. Nabízí totiž velmi přehledné uživatelské rozhraní, řadu užitečných průvodců a varovná hlášení, což umožní program správně nakonfigurovat i těm uživatelům, kteří jinak se správou počítačů příliš zkušeností nemají. Kromě toho má pro celou řadu on-line aplikací řadu nakonfigurovaných pravidel, takže uživatel nemusí při jejich používání přijímat prakticky žádná rozhodnutí. V oblasti zabezpečení systému dopadl tento program velmi slušně, odhalili jsme ale i několik nedostatků. Slabinou je například rozpoznávání spywaru, reakční doba na nové viry v délce 10 až 11 hodin také není nijak omračující. Velkým kladem je fakt, že jsme při testech nezaznamenali ani jeden falešný poplach a program pracoval skutečně svižně. Ani ve firewallu jsme neodhalili žádná slabá místa. Všechny moduly disponují dobrou ochranou sama sebe. Z dostupných funkcí se nám velmi zalíbil modul pro ochranu dat, který dokáže ukládat a chránit citlivé údaje (například čísla kreditních karet). Jakmile se nějaký program pokusil o odeslání těchto dat, byl tento pokus okamžitě zablokován. Problematické je však zastaralé záchranné CD pro diskové oddíly FAT32. Často kritizovaná byla i telefonická podpora, protože každý hovor byl zpoplatňován vysokou částkou 29 euro. Nyní je možné volat na alternativní číslo, kde jsou první dvě minuty zpoplatněny 40 centy za minutu, každá další minuta pak částkou 1,29 euro. Nápověda je dostatečně podrobná a srozumitelná, nicméně nepokrývá všechny oblasti programu.

3. místo Bezpečnostní balíček pro pohyb na internetu

F-Secure Internet Security 2006

Výsledná známka: 2,2

Cena: 65 euro

Výrobce: F-Secure (http://www.f-secure.com)

Technické údaje:

Operační systém: Windows 98/ME, 2000, XP

Místo na disku: 228 MB

Shrnutí: F-Secure je zajímavá aplikace pro pokročilé uživatele a profesionály. Jeho obsluha je poměrně složitá a je třeba si na ni zvyknout. Při testování úrovně zabezpečení se největším nedostatkem ukázala chybějící ochrana vlastního programu. Na ovládání F-Secure si budete muset nějakou dobu zvykat. Pokud například budete chtít nastavovat parametry jednotlivých modulů, musíte je nastavit v režimu pro konfiguraci uživatelem. Kromě toho budou méně pokročilí uživatelé prakticky okamžitě v nesnázích, pokud nastane situace, že budou nuceni firewall konfigurovat ručně. Pro takové uživatele se program vůbec nehodí. Líbil se nám modul pro ochranu před dialery, který poskytuje skutečnou kontrolu nad vytáčenými čísly a nespokojuje se pouze s vyhledáváním programů, které fungují jako dialery, jak je tomu u jiných aplikací zabývajících se zabezpečením počítače. Ochrana před viry si nás získala svojí velmi dobrou úrovní, stejně jako rychlost skenování systému. Potěšila nás rovněž velmi rychlá reakce na nové viry, která se pohybovala okolo 2 až 3 hodin, a také množství aktualizací, kdy uživatel musel stáhnout pouze 67 aktualizací za měsíc. Pro porovnání: u programu Antivirus-Kit jich bylo přes 1 000. Dobrý dojem pokazilo deset planých poplachů. Nepotěšila nás ani skutečnost, že po spuštění F-Secure se ve Správci úloh objeví spousta nových procesů. Je to dáno tím, že modul pro antivirovou ochranu pracuje se čtyřmi skenovacími enginy. F-Secure si nás ale získal možností vyhledávání rootkitů. Jako jediný program v našem testu dokázal odhalit tyto škodlivé kódy i v případě, že se již na počítači vyskytovaly. Naopak jako slabý se ukázal modul pro ochranu proti spywaru, výrazným nedostatkem byla i chybějící ochrana vlastního programu.

4. místo Bezpečnostní balíček pro pohyb na internetu

McAfee Internet Security Suite 2006

Výsledná známka: 2,4

Cena: 79,95 euro

Výrobce: McAfee (http://cz.mcafee.com)

Technické údaje:

Operační systém: Windows 98/ME, 2000, XP

Místo na disku: 52 MB

Shrnutí: Díky promyšlené struktuře menu můžeme tento bezpečnostní balíček jednoznačně doporučit jak méně zkušeným, tak pokročilým uživatelům. Nevyhovuje chybějící ochrana vlastního programu a pomalá reakce na nové viry. Uživatelské rozhraní balíčku McAfee Internet Security Suite 2006 je velmi dobře strukturované a díky podrobným popisům umožní rychle najít tu správnou funkci. Profesionálové možná budou některou z funkcí postrádat, chybí například možnost uvolnění blokování portů v modulu firewallu. Velmi zdařilé je protokolování událostí a sledování dat, které přehledně zobrazí, kolik dat který program přijal a odeslal. Při našich testech se objevily u antivirového modulu nedostatky při odhalování virové zoo (viry, se kterými se v praxi běžně nelze prakticky setkat). Těchto virů našel pouze 90 %, což ale není žádné neštěstí. Daleko větším problémem je neexistující ochrana vlastního programu. Škodlivý kód může program jednoduše vypnout a poté smazat z pevného disku. Na druhou stranu bylo potěšitelné malé množství planých poplachů. Během testování se vyskytly pouze dva takové případy. Velmi dobrým výsledkem je i malý počet aktualizací (pouze 23 za měsíc), nicméně reakce na nové viry je docela dlouhá (pohybuje se od 9 do 10 hodin). Nepotěší ani skutečnost, že uživatelské rozhraní programu funguje pouze tehdy, pokud je na počítači instalovaný a spuštěný prvek ActiveX, což představuje bezpečnostní riziko. K programu existuje podrobný manuál ve formátu PDF, ale nápověda se dá spustit pouze pro každý modul zvlášť. V porovnání oproti předchozí verzi se toho změnilo jen velmi málo.

5. místo Bezpečnostní balíček pro pohyb na internetu

Bitdefender 9 Internet Security 2006

Výsledná známka: 2,4

Cena: 59 euro

Výrobce: Softwin (http://www.bitdefender.cz)

Technické údaje:

Operační systém: Windows 2000, XP

Místo na disku: 56 MB

Shrnutí: Program je velmi výkonný při vyhledávání virů a spywaru. Chybí mu však ochrana vlastního programu a při testování se nechoval stabilně. Pro méně zkušené uživatele je jeho ovládání poměrně komplikované. Nejsilnější stránkou balíčku Bitdefender 9 Internet Security je jeho antivirový modul. V našem testu se ukázal jako velmi výkonný a jeho předností je i krátká reakční doba na nové viry a jiné škodlivé kódy, která se pohybovala od 2 do 3 hodin. Zato však musí uživatel stáhnout průměrně 548 aktualizací za měsíc. Černým puntíkem v oblasti zabezpečení je chybějící ochrana samotného programu. Škodlivý kód může program ukončit a následně odstranit z pevného disku. Kromě toho není program stabilní a při mnoha akcích přestával reagovat. Čas od času se nepodařilo aktivovat firewall, nicméně alespoň byl uživatel o této skutečnosti informován. Ovládání programu a text varovných hlášení je pro méně zkušeného uživatele často málo srozumitelný. U většiny případů může pomoci podrobný manuál ve formátu PDF, ovšem některé informace jsou skutečně velmi odborného charakteru. Pokročilé uživatele a profesionály potěší bootovací CD s tímto programem. Je založeno na linuxové distribuci Knoppix (www.knoppix.com) a jeho součástí je antivirový program. Pokud chcete stále získávat aktualizace k programu i po uplynutí doby, po níž jste je měli právo dostávat, zaplatíte 44 euro (70 procent kupní ceny). Získáte přístup k aktualizacím definic virů a popřípadě k aktualizacím celého programu, a to na dobu dalších 12 měsíců.

6. místo Bezpečnostní balíček pro pohyb na internetu

Zone Alarm Internet Security 2006

Výsledná známka: 3,2

Cena: 69,95 euro

Výrobce: Zonelabs (http://www.zonelabs.com)

Technické údaje:

Operační systém: Windows 98/ME, 2000, XP

Místo na disku: 41 MB

Shrnutí: U Zone Alarmu se objevilo během testování několik závažných nedostatků v antivirovém modulu. Další slabiny má tento program v uživatelském rozhraní, nové rozhraní pro blokování přístupu aplikací je vhodné pouze pro zkušené uživatele. Tento bezpečnostní balíček, obsahující takřka světově proslulý firewall Zone Alarm, nás při testování příliš nepřesvědčil. Jako největší nedostatek jsme pociťovali velmi slabý antivirový modul, který zachytil pouze 39 procent virové zoo. Taktéž přehlédl řadu škodlivých kódů typu backdoor a trojských koní, které může uživatel při práci na internetu běžně potkat. Kromě toho nenašel ani jeden škodlivý kód, který se skrýval v souborech komprimovaných v reálném čase. Tvůrci virů ale právě tuto metodu pro ukrývání škodlivého kódu používají docela rádi. Na druhou stranu nás z hlediska zabezpečení počítače potěšil, jak se ostatně dalo očekávat, firewall. Zkušení uživatelé možná ocení možnost, kdy firewall hlásí i programy, které se chovají podezřele například takové, které přistupují ke komponentám operačního systému. Modul pro blokování aplikací bohužel vykazoval poměrně dost planých poplachů. Například programu EM_EXEC.EXE vyčítal sledování stisknutých kláves, což by méně zkušeného uživatele mohlo zbytečně polekat. Pokud byste se rozhodli používat program v jiné jazykové mutaci než anglické, setkáte se často s chybami při překladu, které vás opět v některých případech spolehlivě zmatou. Kromě toho svádí uživatelské rozhraní programu na mnoha místech k chybám v konfiguraci. Velmi se nám líbila podrobná příručka, jejíž obsah je shodný s nápovědou programu. Pro program není k dispozici žádná telefonické podpora.

Jak jsme testovali

Při testování bezpečnostních balíčků pro pohyb na internetu jsme sledovali pět hledisek, kterým jsme přiřadili následující váhu:

Zabezpečení 55 %

Funkčnost 15 %

Podpora a služby 15 %

Ovládání 10 %

Nároky na systém 5 %

Zabezpečení

Při sledování úrovně zabezpečení musel antivirový modul každého bezpečnostního balíčku najít škodlivé kódy. Přitom se zároveň měřila i rychlost skenování systému. Firewall musel odrazit pokusy o útoky na počítač z internetu a také útoky vedené škodlivými kódy. Testoval se i modul odstraňující spyware a filtr proti spamu.

Funkčnost

Každý balíček pro bezpečný pohyb na internetu by měl minimálně obsahovat antivirový modul, firewall a ochranu proti spywaru a adwaru. Čím více dalších funkcí programy poskytovaly, tím více bodů získaly.

Podpora a služby

Hodnotila se úroveň informací na internetových stránkách výrobce a rychlost vydávání aktualizací.

Ovládání

Každý program by se měl ovládat co nejjednodušeji.

Nároky na systém

Zde jsme testovali, kolik výpočetního výkonu počítače program spotřebuje.

§§§§§


101 nejlepších doplňků pro Firefox

David Čepička, Christian Remse

C06P0166

Firefox se v současné době vyskytuje ve verzi 1.5. Pro tento prohlížeč vytvořila řada programátorů velké množství rozličných doplňků. Vybrali jsme pro vás ty nejlepší a umístili jsme je na naše CD.

irefox v současnosti patří mezi nejoblíbenější prohlížeče. I přes nesporné klady a všechno, co dovede, se dá ještě vylepšit. Na internetu existuje komunita silně angažovaných programátorů, která se neustále zabývá vývojem nových rozšíření. Ta mají sloužit pro ještě pohodlnější práci s prohlížečem, pro integraci očekávaných speciálních funkcí a chtějí navodit pokud možno takový stav, který by při surfování po internetu přinesl co nejméně rozčilování, ale co nejvíce bezpečnosti.

Tvůrci Firefoxu pečlivě dbají na to, aby se odhalené nedostatky v zabezpečení prohlížeče odstraňovaly co nejrychleji. Nicméně dodatečná rozšíření pocházející z komunity okolo Firefoxu pomohou ještě více k tomu, aby byl uživatel ještě lépe chráněn před nejrůznějšími hrozbami, přicházejícími z internetu.

Pro žádný z prohlížečů neexistuje takové množství různorodých doplňků jako právě pro Firefox. Pokusili jsme se v této oblasti trochu porozhlédnout a z obrovské nabídky jsme vybrali 101 rozšíření. Snažili jsme se vybírat tak, aby zde skutečně každý našel to svoje. Celý balík pak najdete na našem CD.

Upozornění: Několik nejznámějších doplňků se doposud vyskytuje pouze pro Firefox ve verzi 1.0.x. Nicméně vycházíme z toho, že se během krátké doby objeví doplňky i pro verzi 1.5. Rozšíření zmiňovaná v tomto článku budou bez výjimky určena pro verzi 1.5.

Bezpečnost a ochrana soukromí

· Netcraft Toolbar 1.1.1.1: Toto rozšíření vás varuje před stránkami, které by mohly vypadat jako phishing, ztěžují tedy život všem "rybářům", pokoušejícím se ulovit a následně zneužít naše citlivé údaje.

· Noscript 1.1.3.4: Používání Javascriptu může představovat značné bezpečnostní riziko. Proto byste jeho používání měli povolit pouze na stránkách, kterým bezvýhradně důvěřujete. Pomocí Noscriptu můžete nastavit, které internetové stránky mohou spouštět skripty psané v jazyku Javascript.

· Stealther 0.1.1: Stačí klepnout do menu Nástroje/Stealther a budete surfovat po internetu tak, že po vašich aktivitách nezůstane ve Firefoxu ani stopa.

Optimalizace vyhledávání na internetu

· Search Keys 0.7.2: Toto rozšíření doplňuje každé vyhledávání pomocí Googlu o číslice. Pak už není třeba, abyste klepali na nalezené odkazy, ale můžete místo toho použít klávesnici, kde zadáte číslo daného odkazu.

· Flickrfox 0.9.8: Fórum, na kterém si můžete prohlížet fotografie ostatních uživatelů a zároveň na něj přidávat svoje vlastní, získalo v poslední době velkou oblibu u všech, kdo surfují na internetu. Flickrfox umožňuje registrovaným uživatelům tohoto fóra pohodlnou správu fotografií prostřednictvím internetového prohlížeče. Je k tomu potřeba speciální panel nástrojů, který ale můžete klávesovou zkratkou <Ctrl><7> otevřít a zase zavřít.

· Google Preview 1.2: Toto rozšíření doplňuje výsledky vyhledávání v Googlu o náhledy nalezených internetových stránek. Prostřednictvím tlačítka GP ve stavovém řádku prohlížeče můžete tuto volbu pohodlně zapínat a vypínat.

· Customize Google 0.39: Funkce umožňuje vyladit vyhledávání přidáváním dalších informací podle vašich zájmů. K tomu účelu naleznete v menu Nástroje/Správce rozšíření/ Možnosti pro každou kategorii řadu možností. Jejich paleta sahá od odstranění obtěžující reklamy až po filtrování určitých internetových stránek.

· Groowe Search Toolbar 1.2.4: Firefox standardně nabízí pro vyhledávání celou řadu internetových vyhledávačů, tento výběr se dá pomocí doplňku Groowe Search Toolbar dále rozšířit. Kromě toho získáte možnost zadávat klíčová slova pro vyhledávání do několika vyhledávačů současně. Zároveň máte na výběr mezi prvními třemi, pěti nebo sedmi nejoblíbenějšími vyhledávači. Pro každý vyhledávač pak Firefox zobrazí výsledky ve zvláštní záložce.

· Resize Search Box 0.0.7: Řádek pro zadávání klíčových slov pro vyhledávání je často pro zadávání složitějších výrazů příliš krátký. Při několika současně zadaných výrazech pak člověk často ztratí přehled. Resize Search Box vám umožňuje řádek pro zadávání klíčových slov libovolně prodloužit nebo zkrátit.

· Google Advanced Operations Toolbar 1.5: Hledáte pomocí Googlu často obrázky nebo diskusní příspěvky? Pak vám dozajista pomůže následující doplněk, s jehož pomocí můžete tyto parametry pro vyhledávání nastavit přímo pomocí panelu nástrojů.

Používání záložek

· Open Source in Tab 1.5: Zajímá vás zdrojový kód? Pokud ano, tak právě pro vás by mohlo být toto rozšíření zvlášť užitečné. Po klepnutí na odkaz pravým tlačítkem myši vyberte z kontextového menu příkaz Open Source in Tab. Firefox pak v nové záložce otevře zdrojový kód internetové stránky.

· Tabbrowser Preferences 1.2.8.7: Tento doplněk poskytuje další funkce pro surfování na internetu pomocí záložek. Po klepnutí pravým tlačítkem myši na záložku se v kontextovém menu objeví další možnosti konfigurace, například duplikování záložky nebo vytvoření odkazu pro tuto záložku.

· New Tab Button on Tab Bar 1.0: Další možnost, jak otevřít novou záložku. Po instalaci rozšíření se objeví v levém horním rohu panelu záložek malé tlačítko, kterým budete moci novou záložku otevřít.

Nástroje pro stahování z internetu

· Download Manager Tweak 0.7.1: Správce stahování, který ve Firefoxu standardně slouží ke stahování souborů, má pouze omezený rozsah funkcí. Pomocí tohoto rozšíření si můžete od okamžiku jeho instalace nastavovat stahování přesně podle svých požadavků. Můžete například určit způsob otevírání okna nebo integrovat do panelu nástrojů užitečná tlačítka. Kromě toho také můžete omezit počet dosud nezapočatých stahování.

· Download Statusbar 0.9.4: Rozšíření Download Statusbar vám pomůže k tomu, abyste měli proces stahování vždy na očích. Poskytne vám informace například o délce a rychlosti stahování a rovněž máte možnost omezit stahování pouze na určité typy souborů. Kromě toho je možné nechat stažené soubory prověřit některým z externích antivirových programů.

· Flashgot 0.5.9.98: Chtěli byste místo Správce stahování používat spíše svůj oblíbený program? Žádný problém pomocí rozšíření Flashgot můžete do Firefoxu integrovat prakticky libovolný program pro stahování souborů. Jeho aktivování je snadné klepněte pravým tlačítkem do okna prohlížeče a z menu vyberte položku FlashGot Options.

Doplňky, které šetří vaše nervy

· Flashblock 1.5: Pomocí tohoto rozšíření můžete potlačit zobrazování obtěžujících animací ve formátu Flash. Pokud toto rozšíření použijete, ušetříte spoustu času tehdy, pokud máte pomalejší připojení k internetu. A to nemluvíme o vaší nervové soustavě, neboť nebudete muset dlouho čekat na to, až se vámi požadovaná stránka zobrazí.

· Disable Targets For Downloads 1.0: Pokaždé, když spustíte stahování souborů, otevře se nové okno prohlížeče. Nicméně otevírání nového okna je zbytečné, zatěžuje systém a zaplňuje Hlavní panel. Rozšíření Target For Downloads právě tomuto zabrání.

· Popup Sound 0.1.4: Zařídí, že se ozve zvukový signál, pokud Firefox zablokuje automaticky otevírané okno. Pokud si to budete přát, můžete si ozvučit i jiné události, jako například klepnutí na odkaz nebo ukončení stahování. Jako zvukový signál poslouží libovolný zvukový soubor ve formátu WAV s vhodnou délkou.

Hry a zábava

· Footiefox 0.6.0.1: Fandíte fotbalu a chcete zároveň být neustále v obraze? Pokud máte možnost být neustále on-line, můžete přímo na monitor dostávat informace o aktuálním skóre nejvýznamnějších mezinárodních fotbalových zápasů. Toto rozšíření se integruje do stavového řádku Firefoxu. Jakmile padne gól, okamžitě se o tom dozvíte, protože vás o tom doplněk informuje prostřednictvím malého upozornění.

· Commendare Toolbar: Commendare je internetová databáze her zdarma. Pomocí panelu nástrojů můžete hledat různé typy her, nebo si klepnutím na položku Gallery můžete zobrazit celou nabídku. Výběr je zde bohatý - od náročných her vyžadujících šikovnost až po akční střílečky.

Užitečné doplňky univerzálního charakteru

· Greasemonkey 0.6.4: Toto rozšíření vám umožní dodat do internetových stránek další funkce nebo je libovolným způsobem upravit. Můžete kupříkladu přeskupit jednotlivé prvky stránky nebo přidat tlačítka. Všechny tyto činnosti se provádějí prostřednictvím uživatelských skriptů, které sami vytvoříte nebo které si již hotové stáhnete.

Upozornění: Počet skriptů, které jsou kompatibilní s prohlížečem Firefox 1.5, je ještě omezený. To se ale určitě brzy změní.

· Forecast Fox 0.8.2.5: Chtěli byste vědět, jaké je počasí? Forecast Fox vám to prozradí, a to pro několik vámi vybraných měst. Předpověď počasí se objeví ve stavovém řádku prohlížeče ve formě malé ikony.

· Gmail Notifier 0.5.3: Vadí vím, že se vždy musíte přihlašovat do své poštovní schránky na Gmailu, abyste zjistili, zda vám přišla nějaká zpráva? Gmail Notifier vás bude o příchozích zprávách automaticky informovat. Stačí se přihlásit jen jednou prostřednictvím dialogového okna doplňku. Jakmile přijde do schránky nová zpráva, objeví se ve stavovém řádku Firefoxu upozornění.

· Browse Images 0.3.2: Pokud je na nějaké stránce hodně obrázků, pak si je můžete pohodlně prohlížet pomocí rozšíření Browse Images, aniž byste se museli neustále pohybovat po stránce sem a tam.

· Nuke Anything Enhanced 0.53: Pořád nevíte, co vás na internetových stránkách ruší? Pak použijte rozšíření Nuke Anything. Nosí svoje jméno právem, protože odstraní z okna Firefoxu prakticky jakýkoliv objekt. Vše, co v okně prohlížeče provedete, se nijak netýká nastavení samotného prohlížeče, ale funguje pouze do té doby, dokud okno prohlížeče nezavřete nebo dokud doplněk prostřednictvím kontextového menu nevypnete.

· All-in-one Gestures 0.17.4: Pracujete raději s myší než s klávesnicí? Toto rozšíření vám umožní provádět většinu příkazů prohlížeče pomocí gest myší. Například novou záložku můžete otevřít v prohlížeči tím, že uděláte určitý pohyb myší. Konfiguraci doplňku provedete v menu Nástroje/Správce rozšíření/Možnosti.

· Bookmark all 1.2.1: Pomocí tohoto rozšíření můžete všechny otevřené záložky uložit jako odkazy do jedné společné složky. Stačí pouze vybrat složku pro ukládání odkazů.

· Linkchecker 0.4.3: Občas se stane, že odkazy, které jsme kdysi vytvořili, najednou neplatí. Zjistíte to však až tehdy, když na ně klepnete. Pomocí Linkcheckeru můžete tento krok vynechat. Tento doplněk totiž otestuje všechny stránky a prozradí vám, které odkazy platí a které ne.

· Foxclock 1.2.60: Sedíte právě u počítače a ptáte se, kolik je hodin u vašich přátel v New Yorku? Rozšíření Foxclock ukazuje světový čas.

· Restart Firefox 0.3: Pokud jste instalovali nový plug-in, Firefox vás vyzve k provedení restartu, aby se mohl instalovaný doplněk spustit. Celou operaci zkrátí právě tento doplněk. Jedním klepnutím Firefox ukončíte a znovu spustíte.

· Viamatic Foxpose 0.2: Jakmile spustíte tento doplněk klepnutím na tlačítko ve stavovém řádku prohlížeče, dojde k uspořádání všech záložek vedle sebe a pod sebe. Tím se zvýší přehlednost.

· Back to Top 2.0: Umožní pohodlný přesun na začátek a konec internetové stránky. Klepněte pravým tlačítkem na libovolné místo v okně Firefoxu a z kontextového menu vyberte buď příkaz Back to top, nebo Go to bottom.

§§§§§


WiMAX

Axel Sikora, Michal Bareš

C06P0176

Standard 802.16 má zvládnout širokopásmové bezdrátové připojení až 75 Mb/s a měl by fungovat ještě ve vzdálenosti 50 kilometrů.

Širokopásmové bezdrátové připojení (Broadband Wireless Access - BWA) samo o sobě není žádnou novinkou. Už dlouhá léta existuje připojení pomocí mikrovlnných a laserových spojení, a to hlavně v podobě Point-to-Point (P2P), respektive Point-to-Multipoint. Zatímco dosud se používaly prakticky výlučně proprietární protokoly, technologie 802.16 usiluje o vznik nového standardu v rámci řady IEEE802 a snaží se tak prosadit na trhu a více se rozšířit.

Pokud jde o marketing a testování kompatibility, tento standard podporují účastníci Fora WiMAX (www.wimaxforum.org), které sdružuje více než 200 společností. WiMAX je zkratkou slov Worldwide Interoperability for Microwave Access. Technologie s šířkou pásma do 75 Mb/s by měly fungovat až do vzdálenosti 50 kilometrů.

Nejprve popíšeme oblasti použití, základní varianty a různé typy architektury technologie WiMAX.

Oblasti použití technologie WiMAX

WiMAX nepředstavuje jen konkurenci pro Wi-Fi v oblasti překonání "poslední míle" směrem ke koncovému zákazníkovi, ale je zároveň vhodnou alternativou pro pokrytí větších ploch, ideálně bezdrátových metropolitních sítí, tedy velkoplošného pokrytí určité oblasti. Jednoduše řečeno, zatímco technologie Wi-Fi byla určena hlavně pro síťové spojení v rámci podniku či domácnosti, WiMAX je určen především operátorům, kteří jeho pomocí budou moci pokrýt celá města či jejich části, aniž by museli budovat v každém bytě přípojku.

WiMAX představuje rovněž alternativu k sítím DSL v místech, kde se propojení kabelem z finančních důvodů nejeví jako výhodné. Tato oblast je jen dalším dokladem marketingového hesla společnosti Intel "Connecting the Next Billion People", protože WiMAX umožňuje, aby vznikaly širokopásmové přístupové sítě, aniž by bylo nutné budovat nákladnou infrastrukturu pro vedení.

V oblasti koncových zařízení může WiMAX konečně sehrát roli konkurenta k UMTS. Aby byla konkurence ještě pestřejší a komplexnější, objeví se v budoucnu rovněž Mobile Broadband Wireless Access pracovní skupiny IEEE 802.20. Zda na tomto poli bude dostatek prostoru pro všechny různé standardy, se teprve ukáže.

WiMAX zatím zaujal především jako Wireless Metropolitan Area Network (WMAN), tedy jako úroveň síťové hierarchie, která v oblasti drátových technologií představuje nejen Ethernet, ale i kabely vedoucí z domácností k operátorovi a dále na páteřní síť. Níže uvedená tabulka ukazuje úrovně bezdrátových a kabelových technologií. Je přitom jasné, že jednotlivé úrovně se do jisté míry překrývají.

Technologie IEEE802.16 a její součásti

Třebaže technologie IEEE802.16 (http://grouper.ieee.org/groups/802/16) je stará teprve čtyři roky, v jejím rámci již dnes existuje řada součástí a možností. To se dá snadno vysvětlit těmito okolnostmi: u každé nové technologie vždy existuje přirozená potřeba vyvíjet její různé podoby, ale v tomto konkrétním případě hrál navíc ještě roli i fakt, že dosavadní proprietární technologie bylo nutné opravdu důkladně zdokonalit.

Stručná historie

V roce 2001 byl navržen první standard směrového přenosu pro Wireless Metropolitan Area Network (WMAN). Standard schválený v březnu 2002, který stanovuje kmitočtové pásmo od 10 do 66 GHz, umožňuje pouze přenos dat technologií LOS (Line of Sight), tedy v podstatě mezi body s přímou viditelností. V tomto frekvenčním rozsahu se navíc nacházejí většinou tzv. licenční pásma, tedy frekvence, k jejichž využití je potřeba získat licenci národního regulátora.

Začátkem roku 2003 založilo vedení Intelu WiMAX Forum, které si předsevzalo, že tento standard bude používat i pro přenosná koncová zařízení. Ještě téhož roku byly přijaty dílčí standardy IEEE802.16a a IEEE802.16REVd, které se v červenci 2004 sloučily do standardu 802.16-2004. Ten počítal s frekvenčním rozsahem 2 až 11 GHz, v němž se nacházejí jak licenční, tak bezlicenční pásma. Nižší frekvence od dvou do jedenácti GHz mají přinést jednak příznivější cenu (volné frekvence jsou zdarma, tedy nemusí se za ně platit národním regulátorům), jednak umožnit nepřímá spojení typu Non Line of Sight. Běžný dosah je 5 až 8 kilometrů, ale v případě přímé viditelnosti a optimálních podmínkách může činit až 50 km. Maximální propustnost byla stanovena na 75 Mb/s.

Přehled variant 802.16

V dalším vývojovém stupni IEEE802.16e, který byl schválen 7. prosince 2005, se budou podporovat i koncová zařízení (Non Line of Sight - NLOS). V praxi to znamená, že se mohou spojovat nejen stacionární body, ale i mobilní stanice, odtud také pochází přezdívka "mobilní WiMAX". Teoreticky lze spojit i předmět pohybující se rychlostí 150 km/h. Pro tento standard budou využívány frekvence do 6 GHz, konkrétně 2,4, 3,5 a 5,8 GHz, přičemž přenosový výkon klesne na 15 Mb/s. Dosah se omezí až na 5 kilometrů, ale zůstává možnost propojit body bez přímé viditelnosti.

Architektura a aplikace

Základní architektura IEEE 802.16 předpokládá, že základní stanice (BS) bude komunikovat s jednou či několika vzdálenými Subscriber Stations (SS, předplatitelská stanice tedy koncové zařízení). Podíváme-li se na tyto názvy, je jasné, že tato oblast se značně podobá sféře mobilní komunikace. Základní stanice - přitom odpovídá známému Access Pointu (AP). Subscriber Station zase odpovídá klientské stanici pro technologii 802.11. Z této základní topologie vyplývají následující rámcové podmínky:

·Je třeba se snažit o to, aby se maximum funkcí umístilo na základní stanici tak, aby předplatitelské koncové stanice, které se vyrábějí ve velkých množstvích, byly co nejlevnější.

· Je možné zřídit centrální správu přístupu pro kvalitativně orientovaný přenos ve smyslu Quality of Service (QoS).

· Je nutné, aby se koordinace několika mobilních koncových stanic uskutečňovala prostřednictvím základní stanice.

Z hlediska použití si lze představit tyto scénáře:

· První krok: schůdnou cestu představují nejprve aplikace, u nichž se přístupové body (Access Points) WLAN připojují přes páteřní síť.

· Druhý krok: zde může být WiMAX natažen i do sítě WLAN, a to ke každému jednotlivému AP.

· Třetí krok: nakonec je možné pokrýt i jednotlivé klientské počítače.

K tomu, aby se tyto scénáře vůbec mohly realizovat, je nezbytně nutné, aby byly jednotlivé komponenty cenově dostupné, což představuje velkou výzvu, porovnáme-li je s dnes již poměrně levnými systémy WLAN. Aby takového úspěchu WiMAX dosáhl, musí mít podstatné přednosti, zejména pokud jde o funkčnost, kvalitu a dosah. Za tím účelem je třeba přijmout řadu opatření, která popisujeme v následujícím textu.

Vytvoření standardu

Spojovou vrstvou a fyzickou vrstvou pokrývají standardy řady IEEE 802 obě spodní vrstvy referenčního modelu OSI. Spojová vrstva se přitom dále dělí na vrstvu Logical-Link-Control (LLC) a vrstvu Medium-Access-Control (MAC). Ustavení standardu pro 802.16 se řídí tímto modelem a bere v úvahu fyzickou vrstvu a vrstvu MAC.

Přitom je třeba dát pozor na dvě specifické vlastnosti:

Za prvé: ke klasickému horizontálnímu členění přistupuje ještě členění vertikální, u něhož je oddělen datový provoz od řídícího provozu. Toto členění známe již u jiných protokolů, zejména v oblasti telekomunikace a ATM, ale také u protokolů bezdrátových.

Za druhé: vrstva MAC se ještě dále člení.

MAC Layer neboli vrstva MAC

Základní prvek tvoří MAC Common Part Sublayer (MCPS, společná podvrstva MAC), která přebírá klasické úkoly vrstvy MAC, například správu kanálového přístupu a adresování.

Nahoře je přidán Service Specific Convergence Sublayer (SSCS), jak ho známe z jiných standardů 802. Zde probíhá především adaptace na provozní charakteristiku. Například profil MAC definuje buňkově orientovaný přenos ve standardu ATM, další pak paketově orientovaný přenos podle internetového protokolu.

Vespod je velmi důležitá bezpečnostní podvrstva, neboli Privacy Sublayer, která se zaměřuje na úkoly jako šifrování (kódování, enkrypci). Probíhá tu symetrické kódování, jako např. Triple-DES a AES.

Čím je zařízení mobilnější, tím potřebnější a naléhavější je zapojení do administrace systému. Přitom se rozlišuje tzv. mikromobilita (předávání v různých buňkách WiMAX) a makromobilita (předávání mezi různými sítěmi).

Kromě toho, že je nutné si poradit s různými mechanismy přenosu a integrovat je do jediného zařízení, je zapotřebí také vyjasnit otázky autentizace, autorizace a účtování (AAA - ze slov: Authentication, Autorization, Accounting), aby vše probíhalo spolehlivě a uživatelsky přívětivým způsobem. Z hlediska řízení není tato komponenta součástí standardu IEEE802.16. Toto rozhodnutí musíme chápat v souvislosti s tím, že systémy WiMAX se zřejmě budou používat v značně rozdílných infrastrukturách a prostředích správy.

Kmitočtová pásma PHY

Frekvence jsou vzácné zboží. Odhlédneme-li od pásma ISM na 2,4 GHz, které se používá kupříkladu pro IEEE 802.11, Bluetooth nebo ZigBee, prakticky neexistují žádná kmitočtová pásma, které by jednotně přidělovaly příslušné dozorčí úřady na celém světě. Proto WiMAX spoléhá na nelicencovaná i licencovaná kmitočtová pásma; nejvýznamnější příklady těchto pásem najdete v následující tabulce. Předností licencovaných frekvencí je za prvé lepší kvalita, která je dána přísnějšími pravidly koexistence, dále pak vyšší kvalita příjmu (i u spojení NLOS, a to díky používání nižších frekvencí), konečně pak lepší ochrana investic díky větším bariérám bránícím vstupu na trh. Na druhé straně využívání nelicencovaných frekvencí je atraktivní díky nízkým nákladům, díky snazšímu vstupu na trh a konečně díky bohaté celosvětové nabídce nelicencovaných kmitočtových pásem.

Kmitočty ve světě

Ve Spojených státech ustavila Federální komunikační komise (Federal Communications Commission - FCC) pověřený dozorčí orgán Broadband Radio Service (BRS), dříve známý jako Multi-Channel Multipoint Distribution System (MMDS). Tato reorganizace umožnila vyčlenit pásmo od 2,495 GHz do 2,690 GHz pro licencované technologie včetně WiMAXu.

V Evropě přidělil Institut pro evropské telekomunikační standardy (European Telecommunications Standards Institute - ETSI) licencovaným řešením WiMAX právě pásmo 3,5 GHz, které bylo původně vyčleněno pro aplikace ve Wireless Public Local Loop (WPLL).

Nelicencovaná kmitočtová pásma odpovídají frekvencím, s nimiž se počítá pro systémy, jež jsou v souladu s 802.11a a h. Z toho zřejmě v budoucnu vyplynou i jisté problémy s koexistencí v pásmu 5 GHz, zatím ještě téměř nevyužívaném.

Vysoké frekvence

U původního standardu IEEE802.16 s frekvencemi od 10 do 66 GHz můžeme celou tuto problematiku rozdělit na dva aspekty, které spadají do kompetence orgánů pověřených dozorem: jednak ohlašovací povinnost, jednak povolovací vyhlášky a nařízení. Navíc se elektromagnetické vlny na těchto vysokých frekvencích šíří pouze částečně lineárně. Přenos je tudíž možný jen přes přímé viditelné spojení (Line of Sight - LOS).

Lze to sice z funkčního hlediska vnímat jako jisté omezení, ale zároveň přináší i dvě výhody. Jelikož se používá jen jeden směr šíření, je zde možnost modulace na nosném kmitočtu (Wireless MAN - Single Carrier [SC]). Z toho vyplývá, že výstavba přijímače-vysílače se zjednoduší, což se ovšem vzhledem k vysokým frekvencím téměř vůbec neodrazí v poklesu ceny jednotlivých komponent. Dalším důsledkem charakteristiky šíření bude patrně i jisté uvolnění, k němuž dojde v oblasti koexistence.

U dalších dílčích standardů je třeba počítat s celou řadou zvláštností:

· Rovněž u standardu 802.16a bude možné využívat jen nosný kmitočet. V této souvislosti se používá označení Wireless MAN Single Carrier Access (SCa) Air Interface.

· Co se týče cen za přidělení frekvence, šířky kanálového pásma od 1,75 do 28 GHz se budou volit tak, aby poskytovatelé síťových služeb volnou šířku pásma nezneužívali.

Použití OFDM

Postup ortogonálního frekvenčního multiplexu (Orthogonal Frequency Division Multiplex) uplatňují nejen standardy IEEE 802.16-2004. Spočívá v tom, že přenos dat se rozdělí tak, aby probíhal na několika frekvencích. Od dosavadního postupu FDM se liší především tím, že se překrývají jen částečně. Proto se OFDM vyznačuje mimořádně vysokou spektrální efektivností. Systémy WiMAX dosahují hodnot až do 3 b/s/Hz. OFDM je vhodné obzvláště pro takové kanály, u nichž se dílčí frekvence vypínají, jako je tomu např. u spojení NLOS. OFDM se používá v mnoha komunikačních řešeních, jako třeba v IEEE 802.11 nebo DSL. V několika bodech se však výrazně odlišuje od 802.11:

· Vysílaný signál se u 802.16-2004 může rozdělit až na 256 dílčích frekvencí (subcarrier), zatímco u 802.11 nanejvýš na 64 dílčích frekvencí. Přitom platí prostá zákonitost, že s rostoucím počtem subcarriers se jednotlivá kmitočtová pásma zužují a odezva se prodlužuje. Delší doba přenosu pak umožňuje jeho lepší zpracování při vícecestném šíření signálu.

· Navíc se musí brát v potaz takzvaný Guard Time (hlídací čas) nebo Cyclic Prefix (CP). Tím se myslí doba povolená pro přechod mezi dvěma po sobě následujícími symboly. U 802.16 ji lze postupně nastavit na 1/32, 1/16, 1/8 nebo 1/4, čímž se dosáhne optimální adaptace na vlastnosti kanálu.

· Pomocí těchto i dalších opatření IEEE 802.16 je možné měnit zpoždění až na 10 ms. Jen pro srovnání: příslušná hodnota u IEEE 802.11 činí 90 ns.

OFDMA a SOFDMA

Další zvláštnost spočívá v tom, že u 802.16e počítá vrstva PHY s flexibilním využitím OFDM v rámci takzvaného OFD Multiple Access PHY (OFDMA). Následkem toho je možné kanál dále rozčlenit vzestupně (uplink) i sestupně (downlink), různé dílčí kanály pak mohou používat různé druhy kódování.

Konečně se může celý postup díky tzv. Scalable OFDMA (SOFDMA) ještě jemněji přizpůsobit daným okolnostem, a to tak, že dílčí kanály se modulují podle toho, jakou mají kvalitu: pomocí QPSK, 16QAM anebo 64QAM.

Další informace

· WiMAX Forum (http://www.wimaxforum.org), fórum společností podílejících se na rozvoji WiMAX.

· Dokumenty "Part 16: Air Interface for Fixed Broadband Wireless Access Systems" (Část 16: Vzdušné rozhraní pro pevné širokopásmové bezdrátové systémy přístupu), IEEETM P802.16-REVd/D5-2004, a "Part 16: Air Interface for Fixed and Mobile Broadband Wireless Access Systems" (Část 16: Vzdušné rozhraní pro pevné a mobilní širokopásmové bezdrátové systémy přístupu), IEEETM P802.16e/D3-2004, jsou dostupné na serveru IEE802 (http://www.ieee802.org/16).

· WiMaxxed.com (http://wimaxxed.com/) - internetový časopis věnovaný technologii WiMAX.

· WiMAX World Conference & Exposition (http://www.wimaxworld.com) trh technologie WiMAX.

· Intel je sám velice aktivním členem fóra WiMAX a poskytl následující dva dokumenty: "WiMAX Technology Overview" (www.intel.com/netcomms/technologies/wimax a www.intel.com/netcomms/technologies/wimax/304471.pdf).

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí

Jiří Peterka

C06P0174

Jedním z významných rozdílů mezi referenčním modelem ISO/OSI a TCP/IP je i počet "nejvyšších" vrstev. Zatímco referenční model ISO/OSI má samostatnou prezentační a relační vrstvu, v TCP/IP je nenajdeme. Pokud jsou jejich funkce zapotřební, jsou implementovány až v samotné aplikační vrstvě. Tu samozřejmě najdeme jak u RM ISO/OSI, tak i u TCP/IP. Ovšem představa, že do aplikační vrstvy spadají celé aplikace, používané koncovými uživateli, není zcela správná.

V našem putování vrstvami referenčního modelu ISO/OSI směrem "zdola nahoru" jsme se dostali až k nejvyšším vrstvám, označovaným jako "aplikačně orientované". Jsou to vrstvy, nacházející se nad vrstvou transportní, kterou jsme se zabývali minule. Jak vidíme na dnešním prvním obrázku, počet těchto vrstev se v ISO/OSI a TCP/IP výrazně liší - a to si určitě zaslouží vysvětlení. Takže proč tomu tak je? Odpověď je taková, že autoři obou architektur přemýšleli o tom, zda a jak často budou aplikace potřebovat určité funkce (prezentační a relační funkce, viz dále). Autoři RM ISO/OSI dospěli k závěru, že spíše častěji - a tak považovali za správné poskytnout tyto funkce všem aplikacím, právě formou samostatné prezentační a relační vrstvy. Naopak autoři TCP/IP dospěli při svých výchozích úvahách k závěru, že využití těchto funkcí nebude až tak časté, a tak se nevyplatí vnucovat je každému (ve formě samostatných vrstev). Pokud je některá aplikace potřebovat bude, ať si je raději zajistí (implementuje) sama, podle svých vlastních představ, ale hlavně ve vlastní režii.

Právě režie je totiž faktorem, který v uvedených úvahách sehrál významnou roli. Každá vrstva už svou samotnou existencí představuje určitou režii, vynakládanou na to, aby data přes takovouto vrstvu prošla. Pokud by ve většině případů taková vrstva vlastně s daty nic nedělala, pak by byla režie na průchod vrstvou úplně zbytečná. Proto autoři TCP/IP raději příslušné vrstvy nezařadili do svého vrstevnatého modelu (když usoudili, že funkce těchto vrstev nebudou příliš často využívány). Naopak autorům RM ISO/OSI vyšlo, že když bude příslušné funkce využívat většina aplikací, režie na existenci samostatných vrstev bude vynaložená účelně.

Abychom různá rozhodnutí autorů RM ISO/OSI a TCP/IP mohli plně docenit, pojďme si nyní naznačit trochu podrobněji, v čem vlastně spočívají prezentační a relační služby.

Relační vrstva a relační služby

Relační vrstva je v ISO/OSI asi nejvíce kritizovanou vrstvou, protože toho má relativně nejméně na práci. Původní představa autorů byla zřejmě taková, že v této vrstvě budou soustředěny takové funkce, které usnadňují a podporují vzájemnou interakci komunikujících stran (tzv. relace, anglicky sessions). Například ve smyslu zajištění bezpečnosti podobné interakce. Nebo ve smyslu podpory transakčního zpracování, kde je důležité, aby se žádná transakce neprovedla "jen tak napůl", ale vždy jen úplně celá (nebo se naopak neprovedlo vůbec nic). Příkladem může být nějaká finanční transakce, spočívající v odepsání určité částky z jednoho účtu a připsání téže částky na jiný účet. Tady by skutečně nebylo korektní, aby proběhla jen jedna část transakce (odepsání částky z jednoho účtu), ale už se neprovedly ostatní části transakce (připsání na jiný účet).

Již na tomto prvním příkladu je dobře patrné hlavní dilema: mají být věci, jako je podpora transakcí, řešeny samostatně na úrovni relační vrstvy, tudíž pro všechny aplikace stejně? Nebo je vhodnější, aby si je aplikace řešily samy, podle svých vlastních představ? Tady je vhodné si uvědomit, že třeba bankovní aplikace budou mít zřejmě podstatně přísnější požadavky na "kvalitu" zajištění transakcí než nějaké jednodušší databázové aplikace, kde nehrozí takové následky při nekorektním provedení transakce. I v tomto ohledu zřejmě autoři TCP/IP usoudili, že je lepší, když podporu transakcí provede každá aplikace sama podle svého (hlavně podle svých nároků a požadavků), zatímco autoři RM ISO/OSI byli opačného názoru. Současná praxe dává celkem jednoznačně za pravdu autorům TCP/IP.

Původně uvažované úkoly relační vrstvy samozřejmě nekončily u již zmiňované bezpečnosti a transakčního zpracování. Zahrnovaly například podporu vzájemné synchronizace komunikujících stran (ovšem v jiném smyslu, než jak jsme mluvili o synchronizaci na úrovni fyzické vrstvy). Zde jde kupř. o to, že když při nějakém přenosu většího objemu dat mezi dvěma stranami dojde k výpadku spojení, musí se začít úplně znovu: navázat nové spojení a přenášet data od začátku. Relační vrstva však může nabízet výhodnější možnost: vrátit se k určitému "kontrolnímu bodu" a pokračovat od něj, nikoli od začátku. Takových kontrolních bodů může existovat více a v přerušené relaci pak lze pokračovat od kteréhokoli z nich. Vlastně ne nutně od kteréhokoli, protože to by bylo příliš drahé. Jednotlivé kontrolní body jsou totiž jakýmisi body zotavení, v jejichž rámci je uschován celý stav právě probíhající relace (včetně dosud přenesených dat). A to představuje poměrně velkou režii, kvůli níž se starší kontrolní body již mohou "uvolňovat" a není možné se k nim vracet. Situaci naznačuje obrázek s vedlejšími kontrolními body a hlavním kontrolním bodem (hlavní je ten kontrolní bod, přes který se již nelze vrátit hlouběji do historie relace, ke starším vedlejším bodům). Do relační vrstvy by nejspíše patřily i takové služby, jaké dnes v rámci TCP/IP zajišťuje protokol SIP. Ten má podporu relací dokonce ve svém názvu, protože jeho název je zkratkou od Session Initiation Protocol (doslova: podpora navazování relací). Pochází z oblasti internetové telefonie a službám na bázi VOIP slouží k navazování telefonických hovorů. Řeší zejména takové věci, jako je vyhledání volaného (podle telefonního čísla), aby k němu mohlo být navázáno transportní spojení a následně veden hlasový hovor. Příznačné ovšem je, že v rámci TCP/IP jde o aplikační protokol protože, jak již víme, TCP/IP nemá samostatnou relační vrstvu. A docela dobře se bez ní obejde.

Prezentační služby: hlavně konverze

Zatímco u relační vrstvy není úplně snadné vysvětlit, co by vlastně měla mít na starosti, v případě prezentační vrstvy je to naštěstí snazší. Stačí vyjít z následující úvahy: všechny nižší vrstvy (pod prezentační vrstvou) se snaží přenášet data jak "stojí a leží", aniž by se jakkoli změnila. Můžeme si to představit také tak, že přenáší skupiny bitů a snaží se, aby se při přenosu nezměnil ani jeden bit. Jenže to nemusí být vždy správné! Proč?

Třeba proto, že ona data mají určitý význam. Může to být například text, mohou to být čísla nebo nějaké obecnější datové struktury, od jednoduchých vícerozměrných polí až po struktury provázané pointry. Ovšem na různých platformách mohou být stejné texty, stejná čísla či stejné datové struktury reprezentovány úplně jinak. Třeba jen u textů může být rozdíl v tom, zda jsou jednotlivé znaky kódovány v kódu ASCII, v kódu EBCDIC nebo v nějakém úplně jiném kódu (Unicode atd., nehledě již na různé národní znakové sady (CP xy atd.). Asi není těžké nahlédnout, že v takovém případě musí být přenášené texty vhodně překódovány (konvertovány, pomocí vhodné konverze). A právě to má na starosti vrstva prezentační: stará se o to, aby přenášená data měla stejný význam pro obě komunikující strany.

Pro dokreslení celé problematiky konverzí se zmiňme ještě o jednom "ještě více základním" rozdílu, než je kódování jednotlivých znaků v textech. Jde o pořadí bytů (tzv. byte order), přesněji o způsob umisťování vícebytových položek do paměti. Pro jednoduchost si to představme na dvoubytovém slově (tedy na dvou bytech, tvořících jednu položku). Máme-li nějakou dvoubytovou hodnotu, například 1234H (hexadecimálně), můžeme ji uložit do dvou paměťových míst (každé o velikosti jednoho bytu) dvěma různými způsoby:

· vyšší polovinu bitů (12H) do paměťového místa na vyšší adrese (např. na adrese 1), nižší polovinu bitů (34H) do paměťového místa na nižší adrese (např. 0), nebo

· vyšší polovinu bitů (12H) vložíme do paměťového místa na nižší adrese (0), nižší polovinu bitů (34H) do paměťového místa na vyšší adrese (1).

Obě možnosti jsou stejně smysluplné, žádná z nich není výhodnější než ta druhá. Pro jejich označení se používají termíny, převzaté z angličtiny: Little Endian, resp. Big Endian. Proč, stojí za malou vsuvku, kterou si můžete přečíst níže. V běžné praxi jsou obě varianty rozloženy víceméně rovnoměrně: například procesory Intel používají konvenci Little Endian, zatímco procesory Motorola konvenci Big Endian. Variantu Big Endian používají také protokoly TCP/IP.

Tlustokoncoví proti tenkokoncovým, aneb proč říše Lilliput bojuje proti říši Blefuscu

O komplikovanějších věcech se lidé obvykle dohodnou relativně snadno. Ale běda, jak přijde na přetřes něco jednoduchého, až přímo banálního. Něco, čemu rozumí každý. Pak se snad vždy najdou lidé, kteří se potřebují vypovídat - a hlavně vehementně prosazovat to či ono stanovisko (lhostejno které). Někdy jakoby platila nepřímá úměra: čím banálnější je celá kauza, tím větší vášně provází volbu jedné z možných variant. V době internetu z toho bývají nekonečné flamewars ("psané" slovní přestřelky), které si v ničem nezadají s jinými formami lidských hádek. Lidská tendence ke sporu i o největších banalitách je nejspíše tak stará, jak lidstvo samo.

Celý tento nešvar již v 18. století hezky zparodoval Jonathan Switft ve svých známých Gulliverovách cestách. Popisoval, jak se jeho hlavní hrdina dostal do říše Blefuscu, která byla právě ve válce s říší Liliput ohledně toho, zda se mají vajíčka rozbíjet na užším konci, nebo naopak na silnějším konci. V anglickém originále to je "at the little end" (na užším konci), resp. "at the big end" (na silnějším konci). Proto také Switft ve svém díle označil znesvářené strany jako "Little Endians" a "Big Endians" (v českém překladu třeba jako "tenkokoncoví" a "tlustokoncoví"). Původní inspirací Jonathana Swifta přitom byly náboženské spory mezi Anglií a Francií, přesněji mezi anglikánskou církví a katolickou církví ve Francii, a ve svých Gulliverových cestách chtěl upozornit na malichernost jejich podstaty.

Na způsob, jakým Swift svou kritiku malicherných sporů zasadil do svého literárního díla, si v roce 1980 vzpomněl pan Danny Cohen, když psal odborný text pojednávající o problému kolem pořadí bytů. I on chtěl nějak vyřešit vlekoucí se učené disputace ohledně toho, které pořadí bytů je správné (tedy která varianta ukládání vícebitových položek do paměti je vhodnější). Aby zdůraznil malichernost těchto sporů, které jakoby nebraly konce, vypůjčil si Swiftovu terminologii a poprvé pojmenoval obě varianty jako "Little Endian" a "Big Endian". Celý svůj text pak nazval velmi příznačně: "On Holy Wars and a Plea for Peace" (O svatých válkách a volání po míru). Napsal to tak hezky a od srdce, že se jím navržená terminologie ujala a používá se dodnes.

Tlustokoncoví však nabyli na dvoře císaře blefuskuánského tolik vážnosti a zde doma jim jejich strana tajně poskytuje tolik soukromé podpory a tak je podněcuje, že obě říše vedou posledních šestatřicet měsíců se střídavým štěstím krvavou válku. Za tu dobu jsme přišli o čtyřicet znamenitých lodí a mnohem více menších plavidel s třiceti tisíci nejlepších námořníků a vojáků. Počítá se, že nepřítel utrpěl o něco větší škodu než my.

Jonathan Switft, Gulliverovy cesty: O stranách podpatkářů a válkách kvůli vejcím

Linearizace a ASN.1 místo XML

Pořadí bytů, tedy volba mezi Little Endian a Big Endian, je samozřejmě jen jednou drobnou kostičkou celkové mozaiky toho, co zajišťuje prezentační vrstva. Abychom správně docenili její význam a princip fungování, řekněme si ještě o jedné důležité věci: když má prezentační vrstva přenést nějaká konkrétní data "na druhou stranu", musí je nejprve "zlinearizovat". Tedy převést do takového tvaru, aby mohla být přenesena po lineární (jednorozměrné) přenosové cestě. Například u dvourozměrných polí si to lze představit docela snadno: vezmou se postupně jednotlivé sloupce (nebo naopak řádky), které už lineární jsou, a ty se posílají (viz obrázek).

V případě vícerozměrných polí je řešení prakticky stejně snadné, byť jen trochu náročnější na představivost. Složitější to ale může být u obecnějších datových struktur. Zdaleka nejsložitější je to pak u datových struktur, provázaných ukazateli (tzv. pointry). Ukazatele totiž nelze přenést vůbec, protože mají pouze "místní význam" u odesilatele. Místo toho je nutné příslušnou datovou strukturu nahradit nějakým ekvivalentem, který již ukazatele (pointry) neobsahuje. To je obvykle možné, ale podtrhuje to význam dalšího úkolu, který musí prezentační vrstva řešit. Tímto úkolem je popsat data, přenášená skrze přenosový kanál, takovým způsobem, aby je příjemce dokázal zase "vrátit do původní podoby". Tedy rekonstruovat je tak, aby pro něj měly stejný význam jako pro odesilatele.

S určitým zjednodušením si můžeme představit, že prezentační vrstva se tohoto úkolu dokáže zhostit tak, že k přenášeným datům přibalí jakousi "průvodku". Tedy popis toho, co se vlastně přenáší, aby to příjemce dokázal správně "vybalit" a následně "poskládat". Samozřejmě tak musí činit způsobem, který bude předem dohodnutý a známý oběma stranám (jinak by příjemce nerozuměl ani samotné průvodce).

Ve světě ISO/OSI, kde existuje samostatná prezentační vrstva, se za tímto účelem dokonce navrhl samostatný (a tedy vlastně umělý) jazyk, pojmenovaný ASN.1 (Abstrakt Syntax Notation, verze 1). Lze si jej představit jako programovací jazyk, ovšem bez výkonných příkazů, pouze s deklaracemi. Stalo se tak v době, kdy svět ještě neznal jazyk XML, který by se k tomu velmi dobře hodil. Ale je otázkou, zda by jej ve světě spojů použili, i pokud by již existoval. Filozofie autorů referenčního modelu ISO/OSI totiž byla taková, že všechno museli vymyslet sami. V lepším případě, když už něco šikovného vymyslel někdo jiný, to alespoň potřebovali "posoudit" a vydat jako svůj vlastní standard. Tušili jste, že třeba takový ethernet, standardizovaný společností IEEE jako standard (řady) IEEE 802.3, existuje i jako standard ISO/OSI, konkrétně ISO 8803?

"Pseudovrstvy" v TCP/IP

Jak jsme si již uvedli výše, samostatná relační a prezentační vrstva je pouze v referenčním modelu ISO/OSI, ale v TCP/IP nikoli. Zde se předpokládá, že aplikace, která relační či prezentační služby potřebuje, si je zajistí sama, ve vlastní režii. O důvodech jsme se již zmiňovali (jde hlavně o úsporu režie na samostatné vrstvy). Přesto ale i v TCP/IP existuje jakési alternativní řešení, které připomíná rčení o "zlaté střední cestě" mezi dvěma extrémy (existencí samostatných vrstev a jejich úplnou absencí).

Jde o řešení, vzniklé v souvislosti s protokolem NFS (Network File System), který v rámci TCP/IP slouží ke sdílení souborů. Pochází od firmy Sun Microsystems a bylo to vlastně úplně první řešení, které vzniklo u komerční firmy (tedy jako její vlastní, "proprietární"), ale pak bylo otevřeno a mohlo se stát otevřeným internetovým standardem. Hlavně ale i tato aplikace potřebovala zajistit určité relační a prezentační funkce - a tak si je, v duchu koncepce TCP/IP, musela zajistit sama. Ale když už tak učinila, bylo to způsobem, který je využitelný i jinými aplikacemi, aby ty již nemusely znovu "vynalézat kolo" a vyvíjet znovu vlastní prezentační a relační funkce.

Autoři NFS totiž navrhli vše tak, že samotný protokol NFS je "čistě aplikační" a má " k ruce" dva další samostatné protokoly, které pro něj zajišťují prezentační a relační funkce. Konkrétně jde o protokoly XDR (eXternal Data Representation) a RPC (Remote Procedure Call). Tyto protokoly jsou koncipovány tak, aby mohly být řešeny jako knihovní moduly, které si ostatní aplikace přilinkují, pokud je chtějí využívat - ale pokud je využívat nechtějí, nenesou režii spojenou s jejich existencí (v podobě samostatné vrstvy).

Celý efekt naznačuje další obrázek: vůči těm protokolům, které XDR a RPC využívají, se tyto chovají obdobně jako samostatné vrstvy. Ovšem ostatní aplikace jimi neprochází, a proto ani nenesou režii, která by s tím byla spojena.

Aplikace: v aplikační vrstvě?

Původní představa autorů referenčního modelu ISO/OSI možná byla taková, že aplikační vrstva bude sloužit k tomu, aby v ní byly provozovány jednotlivé aplikace. Na první pohled to vypadá velmi logicky, ale přináší to jeden zásadní problém: pokud by tomu tak bylo, pak by i všechny aplikace musely být standardizovány a tudíž podřízeny stejným pravidlům, které by definovaly nejen jejich činnost, ale i vše, co s tím souvisí. Ale to by nebylo dobře. Proč?

I aplikace určitě musí respektovat určité konvence a musí se jim důsledně přizpůsobovat. Třeba aplikace, které se účastní práce s elektronickou poštou, musí dodržovat formátování jednotlivých zpráv, musí používat stejně koncipované adresy, stejné mechanismy přenosu zpráv atd. Ale proč by současně měly nabízet jednotné (rozuměj: úplně stejné) uživatelské rozhraní? Proč by měly svým uživatelům vnucovat vždy přesně stejný (standardizovaný) repertoár funkcí? V čem by se pak lišily? Nebo z opačného pohledu: má smysl standardizovat podobu uživatelského rozhraní a předepisovat autorům poštovních klientů, jak mají jejich produkty vypadat? Jaká mají používat okénka, jaké barvy, písma, repertoáry funkcí atd.? Určitě ne.

Původní představa o tom, že v aplikační vrstvě budou "umístěny" celé aplikace, vzala brzy za své. Místo toho došlo k jakémusi "roztržení" aplikací na dvě části:

· na část, které musí být standardizována, aby si rozuměla s dalšími aplikacemi, resp. instancemi stejné aplikace (například s poštovními servery atd.),

· na část, kterou nemá smysl standardizovat (typicky jde o uživatelské rozhraní aplikace).

Jak také naznačuje poslední obrázek, v aplikační vrstvě nakonec zůstala jen první z obou výše uvedených částí, zatímco ta druhá již byla "vytlačena" nad aplikační vrstvu a tím i z dosahu standardizace a jakéhokoli "sešňěrovávání". Díky tomu si dnes může každý vybrat například takového poštovního klienta, jaký vyhovuje jeho potřebám - s maximálním komfortem nebo naopak jednoduchého, s grafickým uživatelským rozhraním nebo v řádkovém režimu atd.

§§§§§


Rychleji bez drátů

Petr Matuška

C06P0173

Fakt, že bezdrátová komunikace je na vzestupu, nemá cenu opakovat. Čekání na nové technologie (jako WiMAX nebo oficiální nástupce v současnosti nejrozšířenější bezdrátové technologie IEEE 802.11g) si mnoho výrobců krátí vymýšlením nových produktů, které by zaujaly stávající zákazníky. Jednou z společností, která zásobuje trh stále novými výrobky, je Asus se svým aktuálně nejnovějším modelem WL-550gE, který jsme měli možnost otestovat.

Svým vzhledem a velkou částí podporovaných funkcí navazuje na předchozí produkty WL-500b/g. Hlavní pracovní náplní tohoto přístroje je zprostředkování internetu z jednoho zdroje pro více počítačů - tzv. funkce router. Ten nabízí jeden port RJ45 pro připojení do venkovní sítě WAN a čtyři 10/100Mb konektory pro připojení do vnitřní sítě LAN s automatickou detekcí překřížených kabelů. Další základní vlastností je funkce Access Pointu, který dokáže zprostředkovat přístup na internet prostřednictvím bezdrátového přenosu dat protokolem Wi-Fi. A zde se skrývá naprostá většina rozšíření a vylepšení, které starší modely neměly.

Za prvé to je technologie Afterburner, která oproti klasické specifikaci IEEE 802.11g, zrychluje přenos dat přes Wi-Fi až o 35 procent za druhé pak díky technologii BroadRange slibuje výrobce až o 300 procent vyšší dosah a vyšší citlivost příjmu signálu. Teoreticky velmi příjemné hodnoty, ale v praxi jsme naměřili ve srovnání s modelem WL-500g o 19-23 procent vyšší přenosovou rychlost dat, dosah v panelovém domě delší o 4 metry, na volném prostranství o 14 m, což zvláště u druhých čísel ani zdaleka nedosahuje slibovaných hodnot. Třetí funkcí, kterou se tento přístroj honosí jako novinkou, je WMM - Wireless Transfers Of Audio/Video Content. Ten má zabezpečovat rychlejší přenos multimediálních dat směrem k uživateli. K těmto zajímavým funkcím se připojují již tradiční funkce, jako manuální úprava vysílacího výkonu, pokročilé bezpečnostní funkce Firewall, filtrování, šifrování WPA2, TKIP, AES, WPA-PSK, 64/128bitové šifrování WEP, DHCP server, vzdálená správa, uložení/obnovení nastavení a v neposlední řadě také update firmwaru, díky kterému lze v budoucnu rozšířit přístroj o nové funkce.

V praxi jsme byli s tímto routerem nadmíru spokojeni. O rychlosti jsme se již zmínili, vzájemná kompatibilita mezi tímto modelem a klientskými kartami Wi-Fi jiných výrobců je výborná. K plnohodnotnému využití jsme však museli použít firemní PCMCIA kartu Asus WL-100gE, která je schopná naplno využít všech možností nabízených tímto routerem. Velmi praktické řešení představuje systém EZSetup, díky němuž nastaví snadno a rychle i méně zkušený uživatel zabezpečené Wi-Fi připojení. Abychom však jen nechválili - oproti minulým verzím již zcela vymizely funkce Print serveru a možnosti vytvoření FTP pomocí připojení pevného disku přes rozhraní USB. Rovněž je zde sice odnímatelný, ale pouze jediný výstup pro anténu. Pokud se však s danými nedostatky smíříte, dostanete velmi spolehlivého pomocníka pro domácnost i kancelář.

Asus WL-550gE

Cena vč. DPH: 3 530 Kč

K testu zapůjčila firma: Joyce, http://www.joyce.cz

§§§§§


Jeden kousek od TomTomu

Lukáš Erben

C06P0172

Satelitní navigace už dávno není pouze výsadou luxusních vozidel - pomalu, ale jistě se přesouvá na palubní desky i těch nejlevnějších vozů.

One se od dříve uvedené řady Go liší především rozměry a tvarem - vypouklé, jakoby "televizní" tvary Go nahradilo více ploché a skladné provedení, které umožňuje snazší nošení v kapse. Dotykový displej s rozlišením 320 x 240 bodů nabízí (podobně jako u Go) výtečný kontrast a čitelnost i za jasného denního světla a pochvalu zaslouží i hbité reakce, za něž zařízení vděčí 380MHz CPU a 32MB RAM. Jako úložiště slouží karty SD (přibalena je karta o kapacitě 256 MB s předinstalovanou mapou). Kromě USB může zařízení komunikovat s okolím též prostřednictvím Bluetooth, který lze ale využít pouze pro připojení k internetu (prostřednictvím mobilního telefonu a GPRS), odkud můžete následně získávat dodatečné údaje do mapy, předpověď počasí či dopravní informace (ty však zatím nejsou pro ČR k dispozici). Jakožto bluetoothové handsfree tedy tato navigace nepracuje. One je nejlevnějším řešením typu vše v jednom, které TomTom nabízí. V balení tak naleznete pouze základní vybavení, obsahující držák na přední sklo, nabíječku do auta, USB kabel pro připojení k PC, stručný instalační manuál, SD kartu s navigačním softwarem a regionálními mapami (Česko, Slovensko, Polsko, Maďarsko), kartu se sériovým číslem pro registraci a stahování aktualizací a konečně CD s programem pro zálohování map a podrobným elektronickým manuálem. Veškeré další příslušenství (například praktické ochranné pouzdro pro přenášení či klasickou nabíječku) nebo další mapy je nutné dokoupit zvlášť.

Vlastní rozhraní navigačního softwaru i ovládání přístroje je stejné jako u předchozích modelů navigace samotná má tedy pouze jediné tlačítko pro vypínání a veškeré další ovládání se provádí přes dotykový displej. Během testování TomTom One jsme záhy zjistili, že mapy zaznamenaly od uvedení řady Go značný posun vpřed - nejmarkantněji se to přitom projevuje na mapě Česka, která je nejen podrobnější a přesnější (pokryto je 99 % silniční a uliční sítě), ale obsahuje též kompletně zpracované body zájmu (hotely, kempy, bankomaty, muzea, školy, knihovny, ale též významné firmy a mnohé další kategorie). Mapa se tak kvalitou plně vyrovnala nejlépe zpracovaným mapám západní Evropy. Mapa Maďarska by měla být se srovnatelnou přesností, pokrytí Polska a Slovenska je prozatím podstatně horší - je ale pravděpodobné, že aktualizované mapy budou dostupné ještě během letošního roku (registrovaní uživatelé mohou zakoupené mapy aktualizovat z internetu zdarma). My jsme z ostatních zemí vyzkoušeli pouze Slovensko, jehož pokrytí je momentálně nad hranicí dvaceti procent - v praxi to znamená, že jsou podrobně zpracována větší města spolu s některými obcemi, dálnicemi a silnicemi prvních a druhých tříd. Nová verze navigačního softwaru navíc dokáže plánovat trasy pro pěší či cyklotrasy (mapy ale neobsahují cyklostezky jako takové) a například v případě, že cestujete do oblasti v pěší zóně, vás navigace dovede autem na její okraj a poté ji můžete vzít sebou a nechat se dovést do cíle pěšky. Hlasové povely jsou k dispozici vedle češtiny též ve slovenštině, angličtině, maďarštině, polštině a mnoha dalších jazycích, totéž platí o samotném navigačním softwaru (poněkud překvapivě však v menu chybí slovenština).

TomTom One je určen všem, kteří hledají cenově dostupnou satelitní navigace. Za 13 500 Kč získáte kompaktní navigaci s výtečným rozhraním, mapami čtyř zemí, mezi nimiž exceluje zejména mapa Česka, spolu s výtečným rozhraním a snadným ovládáním. Naše jediná výtka směřuje k nižší výdrži baterie (v reálném provozu cca 5-6 hodin) a kombinaci map (pro většinu uživatelů by asi byl praktičtější mix Česka, Slovenska, Německa a Rakouska).

TomTom One

Cena vč. DPH: 13 490 Kč

K testu zapůjčila firma: TomTom International B.V. http://www.tomtom.com

§§§§§


Telefonujte po síti bez drátu

Jaroslav Kasal

C06P0171

Pokud patříte mezi příznivce alternativního telefonování přes internet, tedy využíváte službu VoIP, možná vás zaujme nový produkt značky Zyxel. Mnoho dnešních uživatelů není spokojeno s tím, že často musí kvůli telefonování mít zapnutý počítač. Pokud chcete být dostupní, musí rovněž být vaše PC v aktivním stavu, aby bylo schopné reagovat na příchozí hovor. Situaci řeší hardwarová zařízení (nejčastěji přímo IP telefony), podporující komunikační standard SIP. Tyto produkty je možné připojit přímo k internetové síti (např. k routeru) a hovory realizovat nezávisle na počítači. Mezi tato chytrá zařízení patří i telefon ZyXEL P-2000W.

Bezdrátový telefon P-2000W se dodává v krabici obsahující přenosný telefon, dvojici CD, tištěný manuál a externí napájecí adaptér. Elegantně navržený telefon obsahuje monochromatický třířádkový displej s modrým podsvícením, klasickou klávesnici (s možností zadávat jak číslice, tak písmena a další speciální znaky), navigační vícepolohové tlačítko pro ovládání menu a nepříliš nápadnou anténu. Vzhledem k tomu, že je přístroj vybaven dobíjecí baterií Li-Ion (s kapacitou 1 350 mAh) a podporuje bezdrátový komunikační standard Wi-Fi IEEE 802.11b, lze telefon využívat i bezdrátově. Dosah je dán nejen samotným telefonem, ale i přípojným bodem, který pro připojení zařízení k internetu využijete. My jsme testovali VoIP telefon ve spojení s Wi-Fi routerem Asus WL-550gE a bez ztráty spojení jsme se mohli od routeru vzdálit přibližně 15 až 20 metrů. Síla signálu je samozřejmě podmíněná i zástavbou v místě používání.

Složitost instalace zařízení se odvíjí od informací, o místní síti, internetovém připojení, přípojném bezdrátovém bodě (např. Wi-Fi router) a o vašem zřízeném účtu provozovatele SIP. V ideálním případě budete moci postupovat v souladu s českým manuálem a první hovor budete moci realizovat třeba i během pěti minut. Jestliže se budete muset potýkat s různými bezpečnostními omezeními u poskytovalů internetu, v lokálních sítích (obvykle firewally se zakázanými porty pro SIP) a podobně, nemusí být uvedení VoIP do provozu zcela snadné. V těchto případech jsou pokročilé znalosti sítí bezpochyby žádoucí. V každém případě je milé, že bezdrátový telefon nabízí více pracovních režimů (např. LAN, Ad Hoc, statická a dynamická adresa atd.) a lze v něm nastavit mnoho parametrů pro připojení k síti i k SIP. Na druhé straně je škoda, že neumí využívat více SIP účtů současně, jak to zvládají některá jiná řešení (např. FritzBox Fon). Uživatele dále jistě potěší, že telefon podporuje kromě klasického i vibrační vyzvánění, nabízí i seznam kontaktů a webové rozhraní. Stačí zadat IP adresu do webového prohlížeče (v našem testovacím případě to bylo např. http://192.168.1.2) a po zadání jména a hesla (přednastaveno jméno zyxeladmin a heslo 1234) se objeví docela šikovné rozhraní. Zde je možné pohodlně měnit prakticky veškeré nastavení přístroje. Dokonce lze mnohem příjemněji editovat i seznam kontaktů v telefonu a definovat rychlá volání (uložené pod klávesami 0 až 9).

ZyXEL VoIP Wi-Fi Phone P-2000W

Cena vč. DPH: 4 750 Kč

K testu zapůjčila firma: ZyXEL, http://cz.zyxel.com

§§§§§

$$$$$


Hardware


Plnohodnotné procesory I

Petr Matuška

C06P0138

Před několika měsíci jste se mohli na našich stránkách setkat s testem tzv. low-endových procesorů obou významných výrobců - společnosti AMD a Intel.

Ne každému však stačí nízký výkon, a proto jsme se rozhodli otestovat a porovnat všechny dostupné high-endové modely obou výrobců.

Jak celé klání dopadlo?

Je lepší si pořídit Intel nebo AMD? Je vhodnější nákup jedno- či dvoujádrového procesoru? Na všechny tyto otázky se pokusíme odpovědět v následujícím článku. Za poslední rok se v oblasti stolních mikroprocesorů (zkráceně procesorů) stalo několik zajímavých událostí - hlavní z nich je příchod dvoujádrových procesorů. Tento fakt pomohl výrobcům těchto komponent k dalšímu, často razantnímu skoku ve výkonnosti CPU. Pryč jsou doby, kdy ke zvýšení výkonu procesoru stačila pouze vyšší frekvence - společnost Intel se zastavila již před dlouhými měsíci na maximální hodnotě 3,8 GHz, společnost AMD jen velmi pozvolna stoupá k pomyslné magické hranici 3 GHz. Přizpůsobení trhu pak dokonala změna značení procesorů Pentium 4 a Pentium D, kde se již v názvu nevyskytuje frekvence, nýbrž jakési modelové číslo. To označuje, jak si procesor stojí v celé produktové řadě. Vlády se tak místo frekvence ujala příslušná architektura a jádro procesoru, jeho vyrovnávací paměť L2 cache, rychlost systémové sběrnice a další. Na trhu jsou procesory vyrobené 130nm, 90nm a nově také 65nm technologií, s drobnými změnami v samotné architektuře procesoru. AMD sází na architekturu K8, která nepotřebuje k dosažení srovnatelného výkonu tak závratné frekvence jako konkurenční procesory, naopak Intel staví produkty na architektuře NetBurst, a té (což si i Intel si to uvědomuje)- dochází ve srovnání s konkurencí dech. Poslední záchvěv před již dlouho plánovanou a toužebně očekávanou změnou architektury u procesorů Intel je přechod na nový výrobní proces, realizovaný 65nm výrobní technologií. Tyto procesory mají vesměs stejný výkon jako jejich 90nm ekvivalenty, mají mít pouze snížené tepelné vyzařování a nové funkce. Protože v době testu nebyli zástupci těchto procesorů k dispozici, museli jsme se spokojit se sice staršími, nicméně stejně výkonnými kolegy. Jediným zástupcem nové řady je Extreme Edition verze 955 dvoujádrového CPU.

Budoucnost?

Druhá polovina letošního roku se ponese ve znamení nové architektury celé škály procesorů Intel - jak stolní, tak i serverové, stejně jako mobilní platformy. Nicméně konkurence v podobě Athlonů 64 od společnosti AMD nezahálí a připravuje nové verze svých procesorů s inovovaným řadičem paměti, který je ukryt přímo v procesoru, s podporou pamětí DDR2 až do frekvence 800 MHz.

Technologie a funkce

V rychlosti probereme dávno známé funkce jednotlivých CPU: všechny AMD procesory podporují bez výjimky instrukční sady MMX(+), 3D Now!(+), SSE, SSE2, SSE3 a samozřejmě AMD64 pro podporu 64bitových aplikací, dále pak obsahují funkci Enhanced Virus Protection, která má ve spolupráci s operačním systémem chránit počítač proti některým virům. Velmi užitečnou funkcí je Cool\n\Quiet, která se stará o snižování frekvence a napětí CPU při menším vytížení, v neposlední řadě je zde také integrovaný řadič paměti. Řadič umí pracovat s operačními paměťmi DDR až do frekvencí 400 MHz a zároveň umožňuje dvoukanálový přístup. Naproti tomu u procesorů Intel můžete očekávat technologii Hyper-Threading (dva virtuální procesory tvořené jedním fyzickým jádrem), Execute Disable Bit jako ochranu proti virům (podobně jako EVP), Enhanced Intel SpeedStep Technology jako zástupce spořící technologie a také EM64T jako rozšíření o podporu 64bitových aplikací.

Jaké CPU si tedy vybrat?

V případě častého hraní her investujte do jednojádrového rychlého procesoru s velkou L2 cache. Využití druhého jádra se totiž bude rozšiřovat až s nastupujícími novými hrami. Hledáte-li počítač na práci (včetně renderování, úpravy zvuku, videa a mnohých jiných úloh), sáhněte již bez rozmýšlení po procesorech se dvěma jádry. V aplikacích, které využijí dvě a více vláken, dostanete i s nejpomalejšími modely dvoujádrových CPU daleko vyšší výkon než při vysoko taktovaných jednojádrových modelech.

Z našeho testu si můžete vybrat konkrétní kus přesně podle své potřeby a peněženky, vybere si opravu každý. Přesto jsou však k dispozici dva modely, které bychom chtěli vyzdvihnout. Za prvé je to levný dvoujádrový procesor Intel Pentium D 820, který lze pořídit za cenu okolo 8 000 Kč včetně DPH, za druhé je to nejlevnější dvoujádrový procesor AMD Athlon 64 X2 3800+. Oba tyto procesory si odnášejí ocenění TOP PRODUKT.

Jak jsme testovali?

K testům procesorů jsme použili následující komponenty, z nichž jsou složené dvě redakční referenční sestavy. Sestava pro procesory AMD obsahuje základní desku DFI LanParty UT nF4 SLI-DR Expert (BIOS verze NF4EDC07, datum vydání 7. 12. 2005) s čipovou sadou NVIDIA nForce 4 SLI, operační paměti jsou zastoupené dvěma moduly Corsair XMS DDR 400 MHz (časování CL 2-3-3-5) a celkovou kapacitou 1 024 MB, chlazení měl na starosti chladič AKASA AK-862. Procesory Intel se testovaly na základní desce Gigabyte GA-8I955X Royal (BIOS verze F10 ze dne 11. 1. 2006) s čipovou sadou Intel i955X (procesor Intel Pentium Extreme Edition byl testován na "firemní" desce Intel i975X), jako operační paměti byly použity dva moduly Corsair XMSII 800 MHz (časování CL4) s celkovou kapacitou 1 024 MB, o chlazení procesorů se staral Arctic Cooling Freezer. Operační systém MS Windows XP Professional SP2 a MS Windows XP Professional x64 Edition včetně nainstalovaných všech dostupných aplikací byl uložen na pevných discích Western Digital Raptor 74 GB (10 000 ot./min, Serial ATA, 8 MB cache), o napájení se staraly napájecí zdroje RealPower RS-550-ALCY s 550 W, a nakonec grafické karty: ATI Radeon X850XT PE, na které byly provedeny všechny testy kromě SYSmark 2004 SE, a grafická karta Gigabyte GV-NX 78X256V-B s čipem NVIDIA GeForce 7800GTX, na které běžely testy SYSmark 2004 SE.

Co se týká softwarového vybavení, jak již bylo zmíněno, testy se prováděly na operačních systémech Windows XP Professional - všechny testy kromě SYSmark 2004 SE na anglické 32bitové verzi, samotný SYSmark 2004 SE byl spuštěn na 64bitové verzi operačního systému MS Windows XP. Ovladače byly použity následující: pro grafickou kartu ATI Catalyst 6.2 Windows XP a Windows XP 64bit Edition, pro grafickou kartu Gigabyte pak ovladače ForceWare 81.98. Na základní desce využívající čipovou sadu NVIDIA nForce 4 SLI byly nainstalovány ovladače nForce4 AMD Edition 6.70, pro základní desku Gigabyte s Intel čipovou sadou pak Intelr Chipset Software Installation Utility verze 7.2.2.1006.

Největší váhu jsme při hodnocení přikládali jako již tradičně aplikaci SYSmark 2004 SE, nyní nově jak s celkovým skóre, tak s jednotlivými mezivýsledky z Internet Content Creation a Office Productivity. Dále můžete v tabulce porovnat výsledky z reálných her - Half-Life2 jakožto zástupce technologie DirectX, Quake4 jakožto zástupce OpenGL, a nakonec starší hry Return To Castle Wolfenstein, ve které jsou výrazně vidět jednotlivé rozdíly mezi procesory. Provedli jsme i naší klasickou práci s multimédii- rekompilace DVD v programu DVDShrink (tento program využíváme, protože je volně dostupný a podporuje zpracování více vláken najednou), kódování audio souboru v programu Lame MP3 a taktéž obě dvě úlohy spuštěné najednou, testy doplňují výsledky z trojice programů Futuremark - 3DMark05, 3DMark 06 a PCMark 05, program SuperPI testující hrubý výkon CPU a přenosovou rychlost paměťového systému v programu Everest. Měření teploty CPU jsme prováděli pomocí programu SpeedFan verze 4.28.

AMD Athlon 64 3000+

Prvním popisovaným procesorem v našem přehledovém testu je nejnižší model společnosti AMD s označením Athlon 64 3000+. Tento procesor, postavený na architektuře AMD K8, pracuje na frekvenci 1 800 MHz s násobitelem devět a reálnou frekvencí sběrnice 200 MHz. Celkovou výbavu procesoru doplňuje i 512 kB paměti cache druhé úrovně. Zejména díky své nízké frekvenci je tento procesor vhodný spíše pro uživatele s nižšími nároky na výkon počítače, u aplikací i herních testů je viditelný výkonnostní propad. Naopak výhodou je jeho cena.

Cena vč. DPH: 4 976 Kč

AMD Athlon 64 3200+

Druhým procesorem v tabulce řazené podle abecedy je model společnosti AMD Athlon 64 3200+. Tento procesor se od předchozího liší pouze vyšší frekvencí, a to rovnými 2 000 MHz. Násobitel se tak zvýšil na 10, při zachování efektivní frekvence sběrnice 200 MHz. Ani tento procesor nijak zvlášť nevyniká svým výkonem, tato frekvence je přece jen ještě nízká pro uspokojení náročnějších uživatelů. Co činí tento model zajímavým je hodnota násobitele, která dovoluje snadnější kalkulaci při zvyšování frekvence (overclocking - přetaktování).

Cena vč. DPH: 5 633 Kč

AMD Athlon 64 3500+

Pro náročnější uživatele je prvním zajímavějším procesorem model AMD Athlon 64 3500+, pracující na frekvenci 2 200 MHz a obsahující 512 kB rychlé vyrovnávací paměti cache druhé úrovně. Rozdíl mezi tímto modelem a modelem 3000+ činí 400 MHz, což je již velmi výrazně znát na výkonu procesoru. Toto CPU je již schopné zajistit dostatečně rychlý přísun dat pro náročnější aplikace a hry, nicméně pro nejvýkonnější modely grafických karet je tento model stále pomalý a zbytečně by celou sestavu brzdil. Vyšší frekvence se projevila i na ceně modelu.

Cena vč. DPH: 7 027 Kč

AMD Athlon 64 3700+

Téměř totožné parametry jako předchozí model 3500+ má i Athlon 64 3700+ - frekvence 2 200 MHz, násobitel 11x a efektivní frekvence sběrnice 200 MHz. Jediným rozdílem tak je zdvojnásobení vyrovnávací paměti L2 cache, a to z 512 kB na celý jeden MB (1 024 kB). Jak je vidět v tabulce, přínos dvojnásobné cache je patrný pouze u některých aplikací (jako komprese videa nebo hry), nárůst výkonu v kancelářských aplikacích je minimální. Tento model je mezi uživateli žádaný, a to díky své vhodnosti ke zvyšování frekvence právě pro vyšší L2 cache.

Cena vč. DPH: 7 517 Kč

AMD Athlon 64 3800+

Posledním procesorem v řadě AMD Athlon 64 s 512 kB cache je model Athlon 64 3800+. Jeho frekvence je 2 400 Mhz (12x násobitel a 200MHz efektivní sběrnice), díky tomu je schopen zaujmout mnoho uživatelů, toužících po výkonném procesoru za relativně málo peněz. Vzhledem ke své reálné vyšší ceně si však tento model bude moci dovolit méně uživatelů, než tomu bylo u předchozích dvou. Navíc za cenu o několik stokorun vyšší je možné sehnat i nejlevnější dvoujádrový procesor, takže tento model je vhodný především pro hráče.

Cena vč. DPH: 9 608 Kč

AMD Athlon 64 4000+

O tomto procesoru lze v podstatě zopakovat vše, co bylo řečeno u 3800+ - frekvence 2 400 Mhz, vhodný zejména pro náruživější hráče. Jediným rozdílem oproti předchozímu modelu je dvojnásobně veliká cache druhé úrovně (1 024 kB), která tak přibližuje tento procesor k výkonnostní špičce celého portfolia společnosti AMD. Vždyť model FX 55 je jen o 200 MHz rychlejší a nejrychlejší jednojádrový procesor FX 57 má náskok "jen" 400 MHz. Pokud však hodláte převážně pracovat, zvolte spíš dvoujádrový X2 3800+, který dostanete za podobnou cenu.

Cena vč. DPH: 11 058 Kč

AMD Athlon 64 X2 3800+

Jak jste si jistě všimli, řada Athlon 64 obsahuje pouze jedno jádro. Prvním dvoujádrovým procesorem společnosti AMD je tak model Athlon 64 X2 3800+. Právě přívlastek X2 má označovat přidanou hodnotu procesoru ve formě dvou jader. Pracovní frekvence tohoto CPU je 2 000 Mhz a ke každému jádru je k dispozici 512 kB L2 cache. Jednojádrovým ekvivalentem je model 3200+. Model X2 3800+ bychom nedoporučili pro náruživé hráče, uplatnění nalezne zejména při zpracování aplikací využívajících dvou a více vláken, nebo při dvou spuštěných úlohách najednou.

Cena vč. DPH: 10 403 Kč

AMD Athlon 64 X2 4200+

Další v pořadí je dvoujádrový procesor AMD Athlon 64 X2 4200+, pracující na frekvenci 2 200 MHz a využívající 512 kB L2 cache pro každé jádro. Díky zvýšené frekvenci je tento procesor již schopen obsloužit i náročnější aplikace a hry, jeho výsledky jsou v porovnání s jednojádrovým ekvivalentem 3500+ více než dobré. Využití tohoto modelu tak opět bude zejména ve zpracování aplikací využívajících dvě softwarová vlákna a/nebo při použití více aplikací puštěných souběžně. Stinnou stránkou je pořizovací cena, která přesáhne 11 000 Kč.

Cena vč. DPH: 12 512 Kč

AMD Athlon 64 X2 4400+

Jak jste si jistě mohli všimnout (pokud čtete testy postupně), zatím jste se nesetkali s dvoujádrovým procesorem AMD, který by měl ke každému jádru přiřazen jeden MB L2 cache. Tím prvním je právě popisovaný model AMD Athlon 64 X2 4400+. Kromě zmíněné větší velikosti cache má stejné parametry jako X2 4200+, tzn. frekvenci 2 200 MHz (11x násobitel a 200 MHz efektivní frekvence sběrnice). Přínos zvětšené cache paměti není tak razantní jako u jednojádrových procesorů, nicméně výkonnostní nárůst lze zaznamenat. Nevýhodou je pořizovací cena.

Cena vč. DPH: 16 140 Kč

AMD Athlon 64 X2 4600+

Tímto modelem se dostáváme na samotný výkonnostní vrchol společnosti AMD. Model AMD Athlon 64 X2 4600+ je dvoujádrový procesor pracující na frekvenci 2 400 MHz (12x násobitel a 200 MHz ef. frekvence sběrnice), každému jádru je přiřazeno 512 kB L2 cache. Výkonnostně lze zařadit tento model do nejvyšších příček, na absolutní špičku mu mnoho nechybí. S tímto procesorem se již nemusíte obávat nedostatku výpočetního výkonu, s naprostým přehledem zvládne obsloužit kancelářské aplikace, práci a komprimaci videa a zvuku, v neposlední řadě také hry.

Cena vč. DPH: 19 216 Kč

AMD Athlon 64 X2 4800+

Jak si jistě mohli mnozí z vás všimnout, nyní bude následovat popis totožného procesoru jako X2 4600+, pouze s jednou změnou, kterou je dvojnásobně vysoká vyrovnávací paměť cache druhé úrovně. Procesor tedy má následující parametry: frekvence 2 400 MHz, 2x 1 024 kB L2 cache a dvě jádra. Z hlediska výkonu se jedná o model, který strčí hravě do kapsy všechny předešlé modely Athlon 64, výkonnější tak jsou pouze procesory z řady FX, o kterých se zmíníme později. Vysoký výkon je však poznamenán velmi vysokou pořizovací cenou, která přesahuje 20 000 Kč.

Cena vč. DPH: 22 222 Kč

AMD Athlon 64 FX 55

Prvním modelem procesoru AMD Athlon 64 z řady FX je starý model FX 55. Jeho pracovní frekvence činí 2 600 MHz (13x 200 MHz), paměť L2 cache dosahuje hodnoty 1 024 kB, k dispozici má jedno jádro. Tento procesor býval do uvedení FX 57 nejvýkonnějším jednojádrovým modelem AMD, vhodným zejména pro aplikace vyžadující vysokou pracovní frekvenci CPU. Jeho předností je vysoký výkon v počítačových hrách. Jako malý bonus pak nabízí jako odlišení od ostatních modelů Athlon 64 otevřeného násobitele, umožňující měnit frekvenci pouhou změnou dané hodnoty násobitele.

Cena vč. DPH: 21 596 Kč

AMD Athlon 64 FX 57

AMD Athlon 64 FX 57 je jednoznačně nejvýkonnější jednojádrový procesor současnosti. Uživateli, který je ochoten obětovat skoro 27 000 Kč, poskytne ten nejvyšší výkon, kterého je schopný jednojádrový procesor. Využití nalezne především ve hrách, protože ve skoro všech ostatních aplikacích je výhodnější sáhnout sice po níže taktovaných, ale dvoujádrových procesorech, které podají mnohdy v "neherních" aplikacích daleko vyšší výkon. Procesor je taktován na 2 800 MHz, obsahuje 1 024 kB L2 cache a má otevřený násobitel.

Cena vč. DPH: 29 878 Kč

AMD Athlon 64 FX 60

Posledním procesorem řady FX je model AMD Athlon 64 FX 60. Pokud byste čekali dosažení vysněné hranice 3 GHz u AMD, jak by tomu mohlo na první pohled být, není tomu tak. FX 60 je první dvoujádrový procesor AMD z řady FX, pracuje na frekvenci 2 600 MHz (13x 200 MHz), ke každému jádru je přiřazeno 1 024 kB L2 cache, stejně jako jeho jednojádroví předchůdci má otevřený násobitel. O výkonu se nemá cenu ani zmiňovat, tento procesor je prostě to nejlepší, co si můžete dnes pořídit (samozřejmě z hlediska uživatele PC s omezeným rozpočtem).

Cena vč. DPH: 37 437 Kč

AMD Opteron 144

Posledním procesorem AMD v testu je model určený primárně do serverové oblasti. AMD Opteron 144 je totiž čistokrevný serverový procesor, postavený na jemně odlišné architektuře K8, na níž jsou postaveny procesory Athlon 64. Jeho pracovní frekvence je 2 000 MHz, obsahuje 1 024 kB L2 cache a jedná se o jednojádrové CPU. Proč se o něm zmiňujeme v testu procesorů určených pro stolní PC? Jednoduše proto, že model lze použít s menšími omezeními v každém motherboardu pro patici 939. Díky svým parametrům a ceně je vhodný pro následné zvýšení frekvence/výkonu.

Cena vč. DPH: 6 380 Kč

Intel Pentium 4 506

První mikroprocesorem společnosti Intel v našem testu se stal procesor Intel Pentium 506, nejméně výkonná varianta "plnohodnotného" procesoru Pentium 4 na našem trhu. Procesor pracuje na frekvenci 2 670 MHz, systémová sběrnice FSB pak na 533 MHz efektivně a obsahuje 1 024 kB paměti L2 cache. Z pokročilých technologií mu schází Hyper-Threading a Intel SpeedStep, nabízí tak pouze ochranu před přetečením bufferu. Svým výkonem je tento procesor vhodný zejména do kanceláří a pro nenáročné použití, pro práci s videem a na hry bychom ho nedoporučili.

Cena vč. DPH: 3 170 Kč

Intel Pentium 4 511

Druhým procesorem společnosti Intel v testu byl model Pentium 4 511. Od svého předchůdce se liší pouze vyšší frekvencí a o něco vyšší cenou. Pracovní frekvence je 2 800 MHz při systémové sběrnici FSB, pracující na 533 MHz. Vyrovnávací paměť činí opět 1 024 kB. Ani u tohoto procesoru nenalezneme pokročilé funkce jako Hyper-Threading nebo spořící technologii Intel SpeedStep, nicméně podporuje rozšíření EM64T, což mu dovoluje pracovat i s operačními systémy postavenými na 64bitovém jádře. Použití tohoto procesoru opět spatřujeme v kancelářských sestavách.

Cena vč. DPH: 3 478 Kč

Intel Pentium 4 521

Tento procesor, založený na jádře Prescott (stejně jako všechny současné procesory Pentium 4), je svými parametry podobný procesoru Pentium 4 511. Frekvenci (2 800 MHz) a L2 cache (1 024 kB) mají společnou, rozdíl představuje rychlejší systémová sběrnice FSB - 800 MHz a podpora technologie Hyper-Threading, tedy jeden fyzický a dva virtuální CPU. U tohoto procesoru však byla posledně jmenovaná funkce rozporuplná, protože procesor podával v některých testech nižší výkon než model 511. Celkový výkon je velmi slabý, nicméně pro multimediální domácnost dostačující.

Cena vč. DPH: 5 194 Kč

Intel Pentium 4 630

Prvním plnohodnotným procesorem Intel Pentium 4 je model 630, postavený na jádře Prescott, pracující na frekvenci 3 000 MHz se systémovou sběrnicí FSB 800 MHz a vybavený 2 048 kB L2 cache. Obsahuje také všechny důležité funkce, jako je SpeedStep a technologie Hyper-Threading. Podle výše popsaných parametrů se tento procesor jeví zejména díky ceně jako horký kandidát na osazení do multimediálního PC. Pro hry bychom doporučili buď výkonnější model, nebo procesor od konkurence. Naopak pro práci s videem s nízkými pořizovacími náklady na sestavu ho můžeme jen doporučit.

Cena vč. DPH: 5 612 Kč

Intel Pentium 4 640

Druhým modelem "plnohodnotné" řady Pentium 4, postavené na jádru Prescott a vybavené 2 048 kB rychlé vyrovnávací paměti L2 cache, je procesor Intel Pentium 4 640. Jeho pracovní frekvence je 3 200 MHz, FSB 800 MHz a má stejné vybavení jako předchozí 630. Díky vyšší pracovní frekvenci je tento model již vhodný pro méně náročné hráče, ostatní aplikace v čele s komprimací videa stále zůstávají díky ceně ve srovnání s konkurencí doménou celé této řady CPU. Jasnou nevýhodou procesorů Intel je jejich vysoká teplota při zátěži.

Cena vč. DPH: 6 833 Kč

Intel Pentium 4 650

Model Intel Pentium 4 650 je přesně na rozhraní mezi velmi výkonnými procesory Intel a jejich "chudými" příbuznými, které podávají nižší výkony způsobené jejich nižší frekvencí. S modelem Pentium 4 650 si budete moci dovolit pracovat v náročnějších aplikacích (včetně zpracování zvuku a videa), v neposlední si také budete moci vychutnat hry ve vyšším rozlišení. Frekvence procesoru je 3 400 Mhz, FSB 800 MHz a doplňují ho 2 048 kB cache druhé úrovně. Teplota procesoru se drží na úrovni nižších kolegů, při zatížení se nevyšplhala nad 57 stupňů Celsia.

Cena vč. DPH: 8 578 Kč

Intel Pentium 4 660

Jedním z high-endových modelů společnosti Intel je i procesor Intel Pentium 4 660, pracující na frekvenci 3 600 Mhz. Tento procesor je postavený na jádře Prescott (systémová sběrnice FSB 800 MHz, 2 MB L2 cache) a obsahuje všechny potřebné funkce jako Hyper-Threading, Intel SpeedStep, ochranu proti přetečení zásobníku Execute Disable Bit a samozřejmě také podporu 64bitových instrukcí díky EM64T. Model 660 je posledním relativně dostupným jednojádrovým procesorem, protože jeho cena přesahuje 12 000 Kč, čemuž ovšem odpovídá i výkon.

Cena vč. DPH: 12 458 Kč


Plnohodnotné procesory II

Intel Pentium 4 670

Nejvýše taktovaným procesorem Pentium 4 se svými 3 800 Mhz je model 670. Má stejnou výbavu jako jeho předchůdce 660, liší se pouze vyšší frekvencí a bohužel také vyšší teplotou, která dosahuje místy až k 75 ? C. Z hlediska výkonu se jedná o velmi dobrý jednojádrový procesor, schopný zpracovat velmi rychle jakoukoliv úlohu včetně nejnáročnějších aplikací a her. Bohužel se zde projevuje limit v podobě příliš úzkého hrdla FSB, pouze 800 MHz. Za cenu, za kterou se tento procesor prodává, se vyplatí přemýšlet o nákupu dvoujádrového modelu, popřípadě verze Extreme Edition.

Cena vč. DPH: 18 640 Kč

Intel Pentium D 820

I společnost Intel má v testu zástupce dvoujádrových procesorů. Prvním z nich je model Pentium D 820, postavený na jádru Smithfield. To mu dává do vínku 1 024 kB cache druhé úrovně pro každé jádro, 800MHz systémovou sběrnici FSB a podporu funkce Execute Disable Bit, pracovní frekvence procesoru je 2 800 MHz. Nevýhodou modelu je relativně nízká frekvence, tudíž jeho hlavní výhoda spočívá ve zpracování programů využívajících více vláken najednou, není vhodný na hry. Další nevýhodu spatřujeme v absenci technologie SpeedStep, vše ale vynahrazuje svou pořizovací cenou.

Cena vč. DPH: 7 743 Kč

Intel Pentium D 830

Druhým zástupcem dvoujádrových procesorů Intel je model Pentium D 830, pracující na frekvenci 3 000 MHz. Technické parametry tohoto procesoru jsou až na jednu malou výjimku identické - jedinou změnou je kromě vyšší pracovní frekvence podpora funkce Intel SpeedStep Technology, která má za úkol snižovat v době malého vytížení procesoru frekvenci a napětí, což se pozitivně odrazí v jeho pracovní teplotě. Výkonnostně je možné zařadit procesor na zlatý střed - s tím, že v náročnějších hrách by mohl být občas dýchavičný, přesto dokáže zaujmout zejména svou cenou.

Cena vč. DPH: 10 001 Kč

Intel Pentium D 840

Nejvýkonnějším procesorem Pentium D v testu byl model 840, dvoujádrový procesor Intel pracující na frekvenci 3 200 MHz. Ostatní parametry jsou stejné jako u předchozího procesoru Pentium D 830. Za zmínku jistě stojí i fakt, který je společný pro všechny klasické Pentium D procesory: není u nich aktivovaná funkce Hyper-Threading. Touto funkcí se mohou chlubit pouze dvoujádrové verze Extreme Edition. Výkon tohoto modelu je díky slušné frekvenci srovnatelný s konkurencí, ovšem do popředí vystupuje otázka nadměrného zahřívání, které je nutné řešit výkonnějším chlazením

Cena vč. DPH: 13 246 Kč

Intel Pentium 4 Ext. Ed. 3,46 GHz

Jako u konkurenční společnosti AMD, i Intel má své TOP modely, prodávané za nekřesťanské peníze. Celá tato řada nese označení Extreme Edition a všechny takto označené procesory mají vždy oproti klasickým pentiím něco navíc. Prvním modelem je XE 3,46 GHz, který je postaven na starém jádře Gallatin. Jeho pracovní frekvence je 3 460 MHz, obsahuje 512 kB L2 a 2 048 kB L3 cache, jeho systémová sběrnice FSB dokáže pracovat na 1 066 MHz. Výkonem se tento model řadí nad Pentium 4 650, a to zejména díky vyšší FSB. Nevýhodou je pak cena a produkované teplo.

Cena vč. DPH: 25 698 Kč

Intel Pentium 4 Ext. Ed. 3,73 GHz

Druhým zástupcem řady Extreme Edition (označované ve zkratce jako XE) je procesor s označením XE 3,73 MHz. Jedná se o jednojádrový procesor postavený na jádře Prescott, ovšem využívající systémovou sběrnici na frekvenci 1 066 MHz oproti klasickým 800 MHz. Jelikož se jedná o verzi Extreme Edition, chybí ve výčtu podporovaných funkcí technologie SpeedStep, zajišťující v době menšího zatížení CPU snížení frekvence, napětí a tudíž i vyzařovaného tepla. Tento model je nejvýkonnějším jednojádrovým procesorem společnosti Intel, za což je potřeba si také řádně připlatit.

Cena vč. DPH: 30 291 Kč

Intel Pentium Extreme Edition 840

Extreme Edition se v průběhu času, stejně jako u řady FX konkurenční společnosti AMD, také dostalo povýšení z jednoho jádra na dvě. Jako první model byl u Intelu uveden XE 840, dvoujádrový procesor pracující na frekvenci 3 200 MHz. Jedinou změnou oproti "klasickému" modelu 840 je podpora Hyper-Threading, což v konečném důsledku znamená, že systém detekuje celkem čtyři procesory. Procesor je určen zejména do pracovní sféry, ve které bude moci ukázat své přednosti právě při zpracování až čtyř vláken najednou (v ideálním případě).

Cena vč. DPH: 28 597 Kč

Intel Pentium Extreme Edition 955

Posledním procesorem v testu je opravdová třešnička na dortu. Je jím momentálně nejvýkonnější model společnosti Intel - Pentium Extreme Edition 955. Je to zástupce nejnovější řady procesorů vyrobených 65nm výrobní technologií. Pracuje na frekvenci 3 460 MHz a využívá systémovou sběrnici na 1 066 Mhz. Ke každému jádru náleží 2 048 kB cache vyrovnávací paměti druhé úrovně, samozřejmostí je aktivovaná technologie Hyper-Threading. Pokud používáte aplikaci, která využije čtyři vlákna, je tento procesor pro vás jako stvořený.

Cena vč. DPH: 31 534 Kč

§§§§§


PDA na křižovatce I

Rani Tolimat

C06P0139

Loni na jaře jsme otiskli velký srovnávací test kapesních počítačů, ve kterém se objevily téměř všechny důležité modely tehdejšího trhu. Uplynul rok a my jsme se podívali, jak vypadá situace v oblasti PDA dnes.

Výsledky jsou trochu překvapivé a pro milovníky těchto přístrojů ne zrovna příznivé. Kapesní počítače dnes v podstatě stagnují. Loni se žádné podstatné novinky neobjevily a v mnoha případech dokonce výrobci od špičkové výbavy ustupují. Zní to až neuvěřitelně, ale žádné z letošních PDA nedosahuje svými parametry na vítězný model loňského testu, HP iPaq 4700.

Ve skutečnosti to ale zase tak divné není. Za problémy klasických PDA mohou především chytré telefony. S nástupem operačních systémů do telefonů padlo letité tvrzení, že funkce telefonu nelze rozšířit tak pohodlně jako u PDA - na internetu je dnes pro "telefonní" systém Symbian bezmála stejné množství programů jako pro Windows Mobile nebo Palm, nehledě na to, že i samotná Windows Mobile se v telefonech začínají objevovat stále častěji. Na počátku éry chytrých telefonů věřili výrobci PDA, že mnozí lidé odmítnou kompromisní řešení v podobě velkého a těžkého smartphonu s omezenou výbavou a dají přednost technicky vyspělejšímu PDA, které bude s telefonem možné bez problémů spojit přes Bluetooth. Jak to vypadá, v mnoha případech se přepočítali.

Z druhé strany na kapesní počítače útočí notebooky. Za poslední dva roky cena běžných modelů klesla minimálně na polovinu, slušný model s Wi-Fi, DVD vypalovačkou a výkonnou baterií je dnes běžně k dostání za cenu, která se od cen nejlepších PDA liší jen o málo. A třetí oblastí, která kapesním počítačům ubírá na zákaznících, jsou různá zařízení s jiným účelem, především GPS přijímače, kapesní videopřehrávače nebo herní konzole. Na nejmodernějších z nich si dnes běžně můžeme pouštět hudbu nebo filmy, ale také brouzdat internetem. Až některého z výrobců napadne přidat ke konzole diář s adresářem či několik kancelářských programů, bude to pro PDA další rána.

Co by mělo umět správné PDA

Nebuďme ale přehnaně pesimističtí a raději se podívejme, co by správné PDA mělo umět a v čem je skutečná síla kapesních počítačů. Původně se jednalo o náhradu papírových diářů, dnes tyto přístroje slouží rovným dílem k práci i zábavě.

Základní funkcí kapesních počítačů jsou PIM aplikace, neboli zmíněný adresář, diář a další aplikace pro osobní organizaci (zkratka PIM znamená Personal Information Management, neboli správa osobních informací). Dnes se považuje za samozřejmost, že všechny informace lze sdílet a synchronizovat se stolním počítačem a informace lze zadávat jak v PC, tak v PDA. Oba hlavní operační systémy pro PDA, PalmOS i Windows Mobile, nabízejí snadnou a bezproblémovou synchronizaci s oblíbeným programem MS Outlook. U PalmOS lze informace synchronizovat i s některými konkurenčními aplikacemi. Chytré telefony dnes rovněž nabízejí PIM programy, zpravidla ale nejsou tak propracované jako na PDA. V této oblasti jsou na tom asi nejlépe uživatelé platformy PalmOS, která vlastně kvůli aplikacím tohoto typu vznikla a je pro ni k dispozici mnoho opravdu sofistikovaných programů s nejrůznějšími funkcemi, které v mnohém překonávají i samotný Outlook.

Do "pracovní sféry" patří i celá řada kancelářských programů, databází a dalších aplikací, bez kterých se žádné správné PDA neobejde. Tady, stejně jako v mnoha jiných případech, je značnou předností kapesních počítačů velký displej, na který se vejde spousta informací (třeba textu nebo polí v tabulce) a lze jej ovládat dotykovým perem. Sebechytřejší telefony jsou v tomto ohledu vzhledem k menším rozměrům nutně v nevýhodě. Mírnou výhodu mají uživatelé PDA s Windows Mobile, kancelářské programy této platformy jsou totiž věrnou obdobou aplikací MS Word a Excel, které všichni znají z PC. V systému PalmOS je zapotřebí spoléhat na programy třetích stran.

Kromě práce si se současnými kapesními počítači lze užít i spoustu zábavy. V podstatě všechny přístroje slouží dnes jako plnohodnotné přehrávače MP3, případně i dalších hudebních formátů. Příslušné programy jsou na obou platformách součástí základní softwarové výbavy, Windows Mobile využívají tradiční Media Player, v přístrojích s PalmOS se v poslední době objevuje neméně oblíbená aplikace Pocket Tunes. Kapacita interní paměti ovšem většinou mnoho hudby nepojme, proto je skladby zapotřebí ukládat na paměťové karty (až na naprosté výjimky jsou PDA vybaveny sloty SD, lepší typy s Windows Mobile mají navíc druhý slot na karty CF). Majitelé iPodů a jiných přehrávačů s desítkami gigabytů paměti se nad tím asi pousmějí, pro běžné použití ale PDA vcelku stačí.

Čím dál tím častěji se PDA využívají i jako kapesní videopřehrávače, resp. prohlížeče fotografií. Základem je opět dobrý displej - u PalmOS je až na nejlevnější výjimky již nějakou dobu standardem rozlišení 480 x 320 bodů, což při 65 tisících barev na fotografie i filmy bohatě stačí. U Windows Mobile je situace složitější - základním rozlišením je 320 x 240 bodů a to může být pro filmy, fotografie nebo hry trochu málo. Poslední verze operačního systému už ale plně podporuje rozlišení VGA (640 x 480, tedy čtyřnásobek základní hodnoty a dvojnásobek oproti Palmu) a několik modelů s tímto rozlišením je na trhu k dispozici. Jenže zatímco před rokem to vypadalo, že se VGA stane u Windows Mobile do pár měsíců standardem, nyní se zdá, že výrobci váhají - v loňském testu jsme měli více VGA modelů než letos, některé firmy (Asus) od tohoto rozlišení upustily docela. Nároky na výkon procesoru i baterie u VGA přístrojů jsou pro ně očividně příliš vysoké a výrobci volí raději levnější, byť technicky méně sofistikovanou cestu.

Velkou roli hrají speciální funkce a výbava. Před rokem se zdálo, že se podobně jako u telefonů prosadí vestavěné fotoaparáty, většina tehdejších značek měla v nabídce aspoň jeden model tohoto druhu. Mezi dnešními novinkami už fotoaparát nepotkáme ani v jednom případě. Upřímně řečeno se tomu nelze divit, kvalita optiky v PDA se od fototelefonů z principu nemůže příliš lišit a v době, kdy má téměř každý člověk fotoaparát v telefonu, by bylo podobné zařízení u PDA asi trochu zbytečné. Místo fotoaparátů dnes výrobci očividně sázejí na přijímače GPS, což nám přišlo natolik zajímavé, že jsme tomuto tématu věnovali samostatný rámeček.

Na co si dát pozor

Jaké parametry by měl tedy člověk při nákupu PDA vzít v úvahu? Záleží na tom, co od přístroje chceme. K nejsledovanějším parametrům (kromě operačního systému, pochopitelně) patří procesor, paměť, displej a konektivita.

Výkon procesoru je důležitý především pro multimediální aplikace, tedy hlavně filmy a hry. PIM programy a kancelářské aplikace nejsou v porovnání s multimediálním softwarem žádnou zvláštní zátěží. Standardní výkon činí okolo 400 MHz, systém Windows Mobile je obecně výrazně náročnější na hardware než PalmOS.

Nároky na výkon procesoru stoupají s vyšším rozlišením displeje - to bude pravděpodobně důvodem, proč se výrobci zdráhají ve větším měřítku přejít na VGA. Vysoké rozlišení je přitom opravdu velkou výhodou nejen při sledování fotografií a filmů, ale třeba i v kancelářských aplikacích - kdo například často pracuje s Excelem, jistě ocení, když se mu vejde na displej více buněk tabulky. Zároveň platí, že rozdíl mezi 320 x 240 (nižší standard Windows Mobile) a 480 x 320 (Palm) je na pohled výraznější než rozdíl mezi 480 x 320 a VGA.

Vysoké rozlišení má kromě výkonu procesoru značný vliv i na spotřebu. Opět platí, že přístroje s Windows Mobile jsou náročnější než Palmy, obecně ale většina současných přístrojů vyžaduje napájení poměrně často - na delší dobu než na víkend se bez nabíječky příliš nedoporučuje odjíždět. Nové přístroje mají oproti těm starším jednu velkou výhodu: při úplném vybití baterie se z paměti nesmažou data. To bylo ještě před dvěma lety poměrně velkým rizikem, dnes už je před ním většina modelů chráněna. Přesto se na to doporučujeme před případným nákupem informovat.

O paměti platí totéž, co o procesoru a baterii - Windows Mobile je náročnější než PalmOS. Ve starších verzích Windows Mobile mohl uživatel sám určit, jakou část paměti věnuje datům a jakou programům, v nové verzi je prostor pro data i programy přidělen napevno. Pokud pak přístroj nabídne coby úložiště dat jen 20 MB jako u Aceru 310, je jasné, že se bez paměťové karty neobejdeme ani pár dní. Opačným extrémem je Palm LifeDrive se čtyřgigovým pevným diskem, na nějž se vejde nesmírné množství dat a paměťová karta prakticky není zapotřebí. I toto řešení má ale své nevýhody - výrazně zpomaluje chod systému.

Co se konektivity týče, ještě před rokem se zdálo, že se standardně prosadí "plná" kombinace infraport, Bluetooth a Wi-Fi. Jenže i tady začínají výrobci šetřit a na některých modelech už IrDA nebo Bluetooth chybí. Zejména v druhém případě je to poměrně značná nevýhoda, hlavně v našich krajích - výrobci očividně počítají s tím, že Wi-Fi Bluetooth plně nahradí, jenže u nás je přípojných bodů pořád pomálu.

Na závěr jsme si nechali operační systémy. Po dlouhých letech, kdy spolu PalmOS i Windows Mobile bojovaly o každého zákazníka, to vypadá, že prvně jmenovaná (a historicky starší) platforma začíná ztrácet dech. Bezproblémová kompatibilita Windows Mobile se stolními "okny" a jednoduché ovládání základních aplikací jsou opravdu velkou výhodou, PalmOS v poslední době navíc poměrně výrazně stagnuje. Jeho největší nevýhodou je, že nepodporuje multitasking, proto nelze například nechat na pozadí jiné aplikace spuštěného e-mailového klienta nebo program pro ICQ (jedinou výjimkou je přehrávání hudby na pozadí, které PalmOS umožňuje). Jenže vítězství Windows Mobile zdaleka nemusí být definitivní - pokud výrobci budou nadále váhat s podporou VGA, mají Palmy pořád velkou výhodu v lepším rozlišení s nižšími hardwarovými nároky. A navíc je na spadnutí očekávaný přechod na PalmOS na Linux, což může celý souboj mezi Palmy a Windows Mobile přesunout do úplně jiné roviny a pro PDA to může mít poměrně významné důsledky. Kapesní počítače proto zatím rozhodně neodepisujme - uvidíme, jak dopadne jejich testování zase za rok.

PDA a satelitní navigace

Oblíbenou výbavou PDA se podle všeho stává GPS. Ještě před rokem bylo PDA s touto technologií na trhu jako šafránu, dnes má alespoň jeden model s GPS v nabídce téměř každý větší výrobce.

Upřímně řečeno se jedná o mnohem pochopitelnější trend než v případě loňské vlny kapesních počítačů s fotoaparáty, které se kvalitou nijak nelišily od všudypřítomných fototelefonů. Plnohodnotný GPS přijímač s třírozměrnou mapou a hlasovou instruktáží stojí minimálně tolik co nejlepší PDA a nenabízí prakticky nic navíc, sofistikované modely značek TomTom nebo Garmin jsou zase příliš drahé. A v konkurenční oblasti telefonů nemá satelitní navigace takové využití, což souvisí s menšími rozměry displejů.

Nejlevněji, pod 10 000 Kč, se dá satelitní navigace pořídit díky modelu Fujitsu Siemens Loox 520. Na první pohled bychom si přítomnosti GPS antény ani nevšimli, je velmi šikovně integrovaná v těle přístroje. Výhodou je stylový design a miniaturní rozměry, nevýhodou poměrně malá citlivost na signál (připojení nám trvalo několik minut). Podstatně lepší dojem jsme měli z Asusu 636, který je sice mnohem větší a vyklápěcí anténa rozhodně nepotěší oko tolik jako elegantní Loox, zato nás ale nenechal nikdy na holičkách. Výrobci naštěstí chápou, že GPS přijímač používá člověk hlavně v autě a do základní výbavy tak v obou případech přidali držák a nabíječku do zapalovače. Mapový software ale musíme každopádně koupit zvlášť, bez něj umí PDA tak maximálně určit aktuální souřadnice.

Odlišné řešení nabízí HP. Levný model iPaq 1950 se prodává v sadě Navigator za cenu srovnatelnou s Asusem, kromě vynikající kolébky ale v této sadě získáme i mapový software ViaMichelin. Nevýhodou je v tomto případě samotný iPaq, který patří k tomu nejslabšímu, co je na platformě Windows Mobile momentálně k dispozici.

U Palmů se GPS zatím objevilo jen jako přídavný modul ke staršímu modelu Zire 72, o GPS kolébce k novému Palmu TX se zatím uvažuje.

Způsob testování

Všechny kapesní počítače jsme testovali v podmínkách blízkých běžnému použití. Na rozdíl od loňského testu jsme proto neměřili výkon v laboratorních podmínkách, spíše jsme se snažili spustit maximální množství aplikací a provádět v nich obvyklé operace.

Po úvodním hard-resetu, při kterém se smazala veškerá data a přístroj se vrátil do továrního nastavení, jsme do interní paměti nainstalovali testovací balíček souborů. Ten obsahoval tři textové dokumenty ve formátu DOC vytvořené v programu MS Word ve velikosti od 15 do 501 KB, dvě tabulky MS Excel s výpočty, vzorci a barevnými poli o velikosti 67 a 148 KB, 45 barevných fotografií ve formátu JPEG různé velikosti od 47 KB po 2,5 MB, několik hudebních nahrávek ve formátu MP3 se vzorkovací frekvencí 128 kb/s a dvě videonahrávky ve formátu WMV a JPG, obě s rozlišením 352 x 288 bodů. Na přístrojích s operačním systémem Windows Mobile jsme kromě toho zkoušeli hrát hry Age of Empires a Worms, na modelech se systémem PalmOS je nahradily hry Dragon Bane II a Bejeweled. Do PIM aplikací jsme zkopírovali data ze speciálně vytvořeného adresáře a diáře MS Outlook, v němž se nacházelo 349 adres a 88 kalendářových záznamů. Všechny kancelářské i PIM soubory jsme na PDA prohlíželi a také editovali.

Spojení přes infračervený port jsme zkoušeli navzájem mezi jednotlivými modely. Přes Bluetooth jsme přístroje připojili k mobilním telefonům Siemens S55 a S65, notebooku Gericom Hummer s USB Bluetooth zařízením iTec a opět k jiným modelům v testu. Pokud bylo PDA vybaveno anténou pro příjem Wi-Fi signálu, zkoušeli jsme připojení k internetu v síti CZfree.net.

Acer n50 Premium

Acer n50 svým designem navazuje na low-endový model n35, na němž byla zajímavá snad jen anténa GPS, jinak šlo o jednoduchý a levný přístroj pro začátečníky a nenáročné uživatele. Nový typ ovšem klame tělem - patří do úplně jiné kategorie, zejména v dražší verzi Premium. K dispozici jsou dva sloty na paměťové karty, Bluetooth, Wi-Fi, 150 MB volné paměti a procesor s frekvencí 520 MHz - za tyto parametry se většinou platí mnohem více než zhruba 10 000 Kč, za které n50 běžně pořídíme. Tím ovšem zajímavé prvky funkční výbavy nekončí - k dalším přednostem patří kolébka v základním balení, kterou bývají v poslední době vybaveny spíše dražší modely. Kolébka nabízí slot na druhou baterii (tu je nutno přikoupit) a USB port - Acer lze tedy použít jako USB host a kopírovat do něj třeba snímky přímo z digitálního fotoaparátu. Zapuštěná tlačítka pod displejem se letos stala velkou módu a n50 se k ní přidal, což přispělo k jeho povedenému vzhledu. Směrové tlačítko, resp. joystick uprostřed se ale trochu viklá, což vzbuzuje obavy, jak bude reagovat na delší používání. Zajímavým prvkem je dvojice reproduktorů. Naopak nepotěší konektor na sluchátka - má totiž rozměr 2,5 mm, běžná sluchátka s 3,5mm jackem lze proto použít jen s redukcí. Vzhledem k velmi dobré funkční výbavě je škoda, že výrobci zůstali u tradičního rozlišení displeje 320 x 240 bodů a netroufli si na VGA. Na druhou stranu ale slabší displej nemá takové nároky na výkon procesoru a n50 tak šlape jako hodinky - filmy, hudba, fotografie, kancelářské práce, nic z toho Aceru nečiní nejmenší problémy. Velkou radost budou mít zejména náruživí hráči, i náročnější hry (klasika Age of Empires) zvládá n50 bez jediného škobrtnutí. Jen škoda, že joystick umí pouze čtyři směry. Pokud tedy nevadí nízké rozlišení displeje a nestandardní audiokonektor, je Acer n50 výbornou volbou.

Acer n310

Malé, tenké a lehké PDA s VGA displejem za cenu nižší než 10 000 Kč s DPH? Ještě před rokem by to byla bláznivě optimistická představa, dnes se jedná o holou skutečnost. Pokud jsme chválili design modelu n50, pak n310 zaslouží pochvalu dvojnásob - troufám si tvrdit, že se jedná o nejstylovější model v historii PDA s Windows Mobile. Přístroj má přitom největší displej ze všech testovaných PDA své platformy. Zabírá skoro celou přední stranu, na tlačítka moc místa nezbylo, přesto nejsou přehnaně titěrná - jen by se nemusela tolik viklat. Totéž platí pro joystick uprostřed. Skvělý první dojem se vytrácí po výčtu technických parametrů a funkcí. K připojení slouží Wi-Fi a Bluetooth, kupodivu ale chybí infraport. Pouhých 80 MB dostupné paměti je dnes málo i pro méně náročný systém Palm, natož pro Windows Mobile. Z této paměti slouží navíc jen cca 20 MB k ukládání dat, zbytek je určen pro instalaci programů, bez paměťové karty se tak neobejdeme. Na rozdíl od dražších modelů má n310 jen jeden slot na paměťovou kartu SD, majitelé CF karet mají tedy smůlu. Podobně poddimenzovaný je i procesor. Levnější verze je vybavena typem Samsung s frekvencí 300 MHz, a to je na přístroj s VGA displejem slabé. Poznáme to už u nepříliš náročného videa ve formátu MPG, ještě výraznější je zadrhávání plynulého pohybu u her. Je to škoda, displej je jinak vynikající a třeba k prohlížení fotografií se Acer hodí skvěle. Pochvalu zaslouží i snadno dostupná ikonka pro přepínání displeje do zobrazení na šířku. Do základní programové výbavy patří skvělý videopřehrávač PocketTV, který na jiných přístrojích odvádí skvělou práci, tady ale proti pomalému procesoru nezmůže nic. Náročnějším uživatelům lze tedy doporučit spíše o cca 1 000 Kč dražší verzi s procesorem 400 MHz, který by podle informací v různých internetových recenzích měl většinu problémů řešit.

Asus MyPal 636

Asus se snaží od běžného průměru odlišit nějakou nezvyklou vlastností či funkcí. Loni výrobci představili model MyPal 730W s VGA displejem, ten ale nedopadl vinou pomalého procesoru nejlépe a firma se vrátila ke klasickému rozlišení 320 x 240 bodů. Nový model MyPal 636 místo VGA nabízí dnes módní vestavěné příslušenství - přijímač GPS. Anténa GPS se podobně jako u Aceru n35 vyklápí ze zadní stěny a přístroj díky ní hodně nabral na tloušťce - je dokonce o kousíček větší než mamutí Palm LifeDrive s pevným diskem, což může příznivce malých stylových modelů odradit. Zato design je mimořádně povedený - u Asusu se patrně inspirovali kultovním audiopřehrávačem Apple iPod, aspoň podle kruhového uspořádání tlačítek pod displejem to tak vypadá. Za pochvalu stojí i slušivé kovové provedení, jedinou výtku zaslouží plastový stylus, který je příliš lehký a působí mnohem laciněji než vlastní přístroj. Procesor s frekvencí

416 MHz nepatří k nejvýkonnějším, vzhledem k nižšímu rozlišení displeje to ale v běžné praxi nijak nevadí - v běžných kancelářských aplikacích nebo při přehrávání videa jsme žádný zádrhel nezaznamenali, během hraní her jsme si občas všimli obrazových artefaktů, na nich se ale podepsalo spíše rozlišení displeje než pomalejší procesor. Displej je velmi jasný, výhodou je až překvapivě realistické barevné podání. Vestavěný reproduktor trochu chrčí, ve sluchátkách je zvuk dobrý. GPS funguje spolehlivě, překvapilo nás relativně rychlé vyhledávání satelitů - opakovaně okolo 15 vteřin po zapnutí. V základní výbavě je mimo jiné velmi šikovný držák s nabíječkou do auta, což je dobře, GPS totiž výrazně zvyšuje spotřebu. V autě je to jedno, pokud ale používáme Asus jako prostředek proti bloudění v přírodě, musíme ho využívat jen střídmě.


PDA na křižovatce II

Fujitsu Siemens Loox 520

Fujitsu Siemens má v současné době na trhu tři typy PDA. Co se týče výkonu a parametrů, nachází se Loox 520 uprostřed mezi levným a drahým modelem, navíc je ale vybaven stejně jako Asus 636 integrovaným přijímačem GPS. Popravdě řečeno bychom si toho na první pohled ani nevšimli - anténa GPS se totiž nevyklápí jako u Asusu 636 nebo staršího Aceru n35, místo toho je zcela integrovaná v těle přístroje. To potěší především milovníky stylového designu, malý a štíhlý Loox patří mezi elegantnější současné modely, což o jiných PDA s GPS říci zpravidla nelze. K dobrému dojmu přispívají i modře podsvícená zapuštěná tlačítka. Při pohledu na seznam parametrů nás na první pohled, podobně jako u iPaqu 1950, zarazila absence Bluetooth. Pro připojení k internetu a k dalším zařízením tak slouží jen Wi-Fi, případně infraport. Procesor nepatří k nejsilnějším a v určitých náročných situacích, třeba při hraní, to bylo znát, na druhou stranu je Loox vybaven displejem s nízkým rozlišením 320 x 240 bodů, a tak grafika není příliš náročná. Ještě horší je, že se displej nezbavil silného žlutavého nádechu známého z předchozích Looxů. Také nás zarazilo, že přístroj i v běžných aplikacích (Excel) několikrát zatuhl. Nejvíce zvědaví jsme ale byli na práci GPS - a zažili jsme více zklamání než radosti. Už samo spojení se satelity trvá příliš dlouho (několik minut na zdaleka viditelném místě pod širým nebem) a navíc se podařilo jen asi v polovině případů. Během určování polohy systém několikrát zatuhl a navíc mu rychle došla energie-kapacita baterie 1 200 mAh je prostě na zařízení s GPS málo. Mapový software v základní výbavě chybí, což je u tak levného zařízení pochopitelné, v některých obchodech se ale Loox prodává v cenově zvýhodněné sadě s aplikací TomTom.

HP iPaq rx1950 Navigator

HP iPaq 1950 je novým zástupcem nejnižší třídy slavné modelové řady. Tomu bohužel odpovídá vyšší cena - iPaqy jsou tradičně až o čtvrtinu dražší než kapesní počítače jiných značek ve stejných kategoriích. Na první pohled nás překvapilo, že se designéři vrátili k podobě vycházející z cca 2,5 roku starého a ve své době velmi oblíbeného modelu h4150. Tomu odpovídá tvar přístroje a rozložení ovládacích prvků, bohužel už méně technické specifikace. iPaq 1950 pohání stejný procesor jako Acer n310, tedy Samsung s frekvencí 300 MHz. Ač je iPaq díky nižšímu rozlišení displeje (320 x 240) méně náročný na výkon než Acer, je slabší procesor při překreslování složitější grafiky (tedy zejména při hrách) znát. Displej navíc nedosahuje kvalit dražších iPaqů, je ve srovnání s nimi zašedlý a navíc se hodně leskne, takže se na něj nedá dívat z různých úhlů. Aspoň že se výrobci zbavili žlutavého nádechu, který k levnějším přístrojům této třídy dříve patříval. Úvodní obrazovka po zapnutí prozrazuje, že je přístroj určen především mladým uživatelům - místo klasické aplikace Today (Dnes) se na ní zobrazí rozcestník umožňující přímý vstup k multimediálním funkcím, podobně jako u výstředního modelu rx3715. Sám o sobě iPaq 1950 oslní málokoho, v některých obchodech se ale prodává v zajímavé sadě Navigator, která kromě samotného PDA obsahuje velice povedenou GPS kolébku do auta, společně s mapovým softwarem ViaMichelin. Samotná kolébka je robustní a přitom vcelku elegantní, velikou pochvalu zaslouží GPS anténa - signál jsme zachytili pár vteřin po zapnutí a už jsme ho neztratili. Samozřejmostí je nabíječka, takže v autě při práci s GPS vůbec nevadí jinak velmi slabá baterie přístroje. Jediným problémem je vysoká cena celé sady - za podobné peníze lze pořídit GPS jednotku TomTom či Garmin, která satelitní navigaci přece jen zvládá ještě o něco lépe.

HP iPaq hx2790

HP iPaq 2790 je mírnou inovací přes rok starého modelu střední třídy hx2750, který si mezi majiteli získal přezdívku "klidná síla" - žádné výstřelky, žádná překvapení, zato spolehlivý chod a vysoký výkon. Nová verze přináší jedinou změnu - operační systém Windows Mobile 5 (starší verze měla systém Windows Mobile 2003). Od špičkového typu iPaq 4700 se model hx2790 liší v podstatě jen v jedné důležité věci - rozlišení displeje činí pouhých 320 x 240 bodů, zmíněná vlajková loď má pochopitelně VGA. Jinak má stejně výkonný procesor a spoustu paměti, ačkoli je nový operační systém na prostor v ROM náročnější než jeho předchůdce, a tak několik megabytů ubylo. Velkou pochvalu zaslouží naprosto plynulé překreslování i té nejsložitější grafiky - kromě her jsme zkoušeli i vektorový kreslící program Vectorsoft Draw, iPaq ho zvládl bez jediného zaváhání, čímž si mezi testovanými modely získal jednoznačný primát. K dobrému dojmu přispívá i skvělý zvuk s výraznými basy, což u dnešních PDA nebývá tak úplně zvykem. S výjimkou VGA modelu Acer n310 má iPaq také jednoznačně nejlepší displej, jasem a kontrastem dokonce předčí i zmíněný Acer. Samozřejmostí je bezproblémové spojení pomocí Bluetooth i Wi-Fi, velkou pochvalu zaslouží podobně jako u Aceru n50 dva sloty na paměťové karty SD i CF. V případě potřeby tedy lze na jednu kartu ukládat data, druhý slot lze použít třeba pro GPS anténu. Třešničkou na dortu je biometrické zabezpečení přístroje pomocí otisků prstů (dnes již dobře fungující). Pokud má někdo v PDA uložena opravdu důležitá data, lze tuto ochranu jen doporučit. Pokud tedy pomineme horší displej, jedná se o jeden z nejlepších testovaných modelů. Jediným problémem je poměrně vysoká cena.

Palm Z22

Když společnost Palm ohlásila výrobu levných zařízení se slabým výkonem, malým displejem s nízkým rozlišením bez Bluetooth či slotu na paměťovou kartu, klepali si příznivci drahých kapesních počítačů se sofistikovanou výrobou na čelo. Pak nová řada Zire vzala trh útokem, její zástupci se stali nejprodávanějšími PDA ze všech a posměváčkům ztuhly obličeje. Není divu, že tato řada pokračuje novým modelem Z22 (název Zire už patří minulosti). A situace se opakuje - displej s rozlišením 160 x 160 bodů, paměť 20 MB bez možnosti rozšíření a téměř nulová konektivita - to vše v dnešní době vypadá jako nepříliš povedený vtip. Lidé však Z22 kupují jak diví. A ono se není čemu divit - vývojáři se přesně trefili do vkusu těm, kteří chtějí místo papírového diáře a adresáře levné a přitom spolehlivé elektronické zařízení. Je pravda, že každý chytrý telefon dnes nabízí vyšší výkon, jenže chytré telefony jsou většinou velké a těžké a Z22 je určen zejména těm ženám, které dávají, když jde o telefon, přednost stylovým "véčkům". Pokud si k němu vyberou tento Palm, dostanou za cca 3 600 Kč spolehlivý diář s adresářem, e-mailem, kancelářskými funkcemi a 20 MB paměti, kterou sice nelze rozšířit, ale na jednoduché programy nebo hry docela stačí (hra Crazy Daisy v základní výbavě momentálně vede mou soukromou hitparádu pětiminutových oddechovek). Aplikací je na internetu celá řada, a tak se ani začínající uživatel nedostatku bát nemusí. Když k tomu připočteme vcelku povedené bílé provedení (po Asusu 636 tu máme už druhé PDA, na kterém se projevuje vliv iPodů), je jasné, že se jedná o výhodný nákup, ačkoli nad ním skalní technofilové zákonitě ohrnou nos.

Palm TX

Střední třídu mezi Palmy tvoří v současné době model TX, nástupce oblíbené modelové řady Tungsten, která podobně jako řada Zire přišla v nové verzi o jméno. Na pohled ho téměř nelze rozeznat od předchozího modelu T5 - skoro celou přední stranu malého, tenkého a elegantního modelu zabírá displej, pod ním najdeme tradiční čtveřici tlačítek a směrovou kolébku. Podobně jako jiné Palmy nabízí jen slot na paměťovou kartu SD, majitelé CF karet mají smůlu. Ve srovnání s T5 má TX několik předností, ale bohužel i nevýhod. K přednostem patří zejména Wi-Fi, které se tak konečně dostalo i mezi běžné Palmy. S navázáním spojení jsme nezaznamenali žádné problémy. Naopak nevýhodou je absence dosti podstatné části funkční výbavy - vestavěného mikrofonu. Na rozdíl od předchozích verzí tak TX nelze používat jako hlasový záznamník, což je u dnešního PDA dosti velký nedostatek. Oproti T5 ubyla i aplikace Drive Mode, díky níž se Palm hlásil ve Windows jako externí disk. Nejde o neřešitelný problém, aplikace tohoto typu jsou běžně k dispozici na internetu, člověk si za ně ale musí připlatit. Jinak je ale softwarová výbava velkou předností TX, jak ostatně bývá u Palmů zvykem. Patří do ní například kancelářská aplikace Documents To Go, která v posledních verzích (s konečně vyřešenou českou diakritikou) patří k tomu nejlepšímu, co se na PDA v této oblasti kdy objevilo. Totéž platí pro multimediální program Media. Fotografie i videozáznamy vypadají na displeji s rozlišením 480 x 320 bodů výborně, oproti nižšímu rozlišení Windows Mobile 320 x 240 bodů je to opravdu velký rozdíl. K tradičním přednostem patří rychlost a spolehlivost, rovněž PIM aplikace (adresář, diář, úkolovník) jsou u PalmOS vyřešeny lépe než u Windows Mobile.

Palm LifeDrive

První informace o PDA se čtyřgigovou pamětí zněly jako zpráva z jiného světa, jenže v roce 2005 se sen stal skutečností. Kromě pevného disku (dostupná paměť činí 3,85 GB) nabídl model LifeDrive v základní nabídce i Bluetooth, Wi-Fi a vynikající multimediální přehrávač MM Player. Design robustního přístroje odpovídá módnímu trendu se zapuštěnými tlačítky, pochvalu zaslouží samostatná tlačítka pro hlasový záznamník a také pro změnu orientace displeje na šířku. Displej je stejně povedený jako u modelu TX, filmy a fotografie vypadají výborně a na čtyřgigový disk se jich vejde nesmírné množství. Tímto Palmem lze nahradit kapesní videopřehrávač nebo přehrávač MP3 a ještě máme navíc k dispozici všechny běžné funkce PDA. Pravda, řeklo by se, že totéž nabízejí špičkové přístroje s Windows Mobile, disponující dvěma sloty na paměťové karty - stačí přikoupit CF kartu s kapacitou 4 GB a výsledek se zdá být stejný. Jenže práce s interním diskem je přece jen spolehlivější než se samostatnou kartou. LifeDrive ale neslouží jen pro zábavu - výborné jsou i speciální softwarové aplikace umožňující jednoduchou synchronizaci libovolných souborů mezi PC a PDA. Palm lze tedy používat jako záložní médium pro důležitá domácí nebo firemní data, což může mít při manažerském využití velký význam. Bohužel obrovské klady jsou u LifeDrive vyváženy téměř stejně velkými problémy. Veškerá data se nacházejí na pevném disku a s tím přístroj pracuje přece jen pomaleji než s pamětí RAM nebo ROM, proto modelu LifeDrive chybí základní výhoda Palmů - rychlé reakce. Připomíná spíše pomalejší modely s Windows Mobile, což při delším používání může opravdu vadit. A navíc není nejspolehlivější - tak často snad ještě žádný Palm při běžných činnostech nezatuhával.

§§§§§


Trojice devatenáctek

Tomáš Jirásko

C06P0148

LG L1980Q

Tento designerský počin LG se jasně usadil na pozici nejoblíbenějšího modelu této značky. Ovšem na našem trhu si vytrpěl své. Minulý rok ho doprovázela zasloužená pověst fantoma distribuce. Všichni jej nabízeli v katalozích, ale model prostě nejen nebyl k dispozici za 2-3 týdny, ale stal se dlouhodobě zcela nedostupným. Byla to škoda, protože tehdy si distribuce Samsungu nevedla příliš skvěle a L1980Q stál přímo proti stejně koncipovanému modelu 193P, jehož použití IPS panelu vystřelilo na hranici nemožnosti ho zakoupit. L1980Q je ovšem osazen TN maticí, což snižuje jeho cenu, a jelikož LG využívá vlastní výrobek, poměrně dobře si poradilo i s "ladící" elektronikou, tedy čipem zpracovávajícím obraz. U L1980Q je vidět, že pokud se této stěžejní části věnuje pozornost, lze i s panely typu TN dosáhnout slušných výsledků. Především barevné přechody zvládl na tuto třídu bravurně, podáním světlých barev se zařadil lehce nad průměr, u černé se mu podařilo držet krajních hodnot, potíže vznikly až s vykreslením krajních odstínů. Dvanáctimilisekundový panel jinak odvádí velice dobrou práci ve zbylém barevném spektru částí, která mu "zlomila vaz", se v našem testu ukázalo až nelineární zobrazení šedé škály a akční scény. U zobrazení šedé došlo u šachovnice k lehkému chvění, při přehrávání videa s akčními scénami (Black Hawk Down) došlo u obrazu ke vzniku artefaktů. L1980Q je vhodný pro domácí použití jako univerzální řešení, rovněž se hodí pro kanceláře pracující s množstvím textu. Jeho výhodou je vcelku dobrá cena a široké možnosti polohování, včetně pivotu.

Neovo X-19AV R8

Neovo tímto modelem oslovuje především uživatele, kteří chtějí mít na stole něco "jiného" než zbytek světa. Bohužel za vše se musí platit a nejsme si jisti, zda je dobré v tomto případě účet podepsat. Na stole se sice objeví zajímavě vypadající devatenáctipalcový displej, na první pohled prestižního vzhledu, což má podpořit i přítomnost S-video vstupu, umístění ovládacích prvků na pravém boku i antireflexní vrstva + 3H (hard coating), hovorově označované jako sklo. Ta má ovšem ještě jeden úkol, o kterém výrobci neradi hovoří: zlepšit barevné podání TN+F matice, především vyznění tmavých tónů, se kterými má tato technologie problémy. Samotné podsvícení dopleje je na slušné úrovni, nicméně i zde se objeví ztmavnutí barev u rámečku. Není to ovšem nic, co by při běžné "kancelařině" bylo na závadu. Díky "sklu" toho moc nenaděláte ani s úhly pohledu. Druhá osoba hledící na monitor z toho věru mnoho mít nebude. Buď uvidí váš odlesk na displeji, nebo barvy, které nebudou odpovídat realitě.

Barevné podání v případě odstínů bílé a černé (především lineární přechod mezi tóny) vykázalo přechodové hrany, tedy vznik patrných proužků. Jde však o záležitost připadající na vrub zvolené technologii panelu a tento jev jsme očekávali, ovšem nutno říci, že v daleko vyšší míře. "Duhové" spektrum nese v celkovém podání jednotlivých odstínů jasné znaky dominance červené, a i když je pro řadu uživatelů toto přesycení barev vítané, pro jakoukoliv práci s obrazem (domácí foto apod.) není ideální. Při sledování video-sekvencí a DVD je ovšem tento posun nepatrný. Vzniká efekt "japonské" televize, kdy právě přesycenost barev zaujala diváky barevných televizorů. I když Neovo designérsky rozhodně upoutá a obraz je na použitou technologii dobrý, pro nasazení v korporátní sféře není vzhledem k ceně a schopnostem konkurenčních modelů příliš vhodný. Tedy pokud nechcete v pracovní době hrát hry.

Philips 190X6

Philips s tímto modelem předvedl vcelku zdařilou variaci na zadání "domácí displej s dobrým obrazem, krásně vypadající, pokud možno s co nejmenšími výrobními náklady". A lze říci, že se mu to i podařilo. Ne že bychom jásali nad jeho obrazovými kvalitami, ale alespoň se tento TN displej pokusil zpočátku vzdorovat našemu hledání notoricky známých nešvarů této technologie. Na poměry trhu si vcelku dobře poradil s černobílým přechodem, i když ani tento model se neubránil tvorbě proužků, oddělujících jednotlivé odstíny, i když to nebylo tak patrné jako u Neova. S tímto displejem přece jen míří Philips do domácností a sféry stylových řešení, tomu odpovídá i barevné podání. Barvy jsou především jasné a nasycené, u testovacího modelu nedošlo ani k zřetelnějšímu posunu barevného spektra v některé RGB složce - i vykreslení černé je vzhledem k TN technologii velice slušné, i když samozřejmě přetrvávají problémy s krajními tóny černé i bílé. Běžný uživatel může tento problém v klidu pominout a užívat si jak integrovaných reproduktorů, tak integrovaného USB 2.0 portu. V každém ohledu poskytuje na svoji třídu X6 hodnoty nad průměrem, ovšem v každém segmentu naleznete nějaké "ale", plynoucí z kompromisů, nutných u takto koncipovaného modelu. Tedy slušný tahoun, ale nic, s čím se vypravíte na závody.

Monitor je ušit na míru domácnostem, do firemního prostředí i vzhledem k malým možnostem polohování není právě ideální. Snad pouze na stůl recepční.

LG L1980Q

Cena včetně DPH: 14 547 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International,

http://www.levi.cz

Neovo X-19AV R8

Cena včetně DPH: 17 290 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, http://www.levi.cz

Philips 190X6

Cena včetně DPH: 11 710 Kč

K testu zapůjčila firma: Czech Computer, http://www.czechcomputers.cz

§§§§§


DVD/DivX Home Theater SHC-XD610

Jaroslav Kasal

C06P0146

Systémy domácích kin jsou mezi českými příznivci audia a videa stále oblíbenější. Jejich pořizovací ceny v posledních letech příjemně klesly a samotné produkty nabízejí stále více nadstandardních služeb. Příkladem může být technologicky vyspělý produkt značky Sencor, který je na trh uváděn pod dlouhým názvem DVD/DivX Home Theater System With Card Reader. Kratší modelové označení je pak SHC-XD610. Pokud si produkt pořídíte, naleznete v rozměrné krabici samotný DVD/DivX přehrávač, čtyři satelitní reproduktory, jeden centrální reproduktor a rovněž jeden basový subwoofer. Komplet doplňuje dálkový ovladač IrDA, dvě tužkové baterie typu AAA, jednoduchá anténa pro příjem AM, drát umožňující příjem FM (jednoduchá FM anténa) a propojovací kabel, zakončený z obou stran trojicí RCA konektorů (žlutý, červený a bílý pro připojení kompozitního videa a stereofonního zvuku). V krabici nechybí ani tištěný manuál v několika jazycích. Mnoho uživatelů jistě potěší, že naleznou i českou verzi návodu k použití. Poslední část příslušenství tvoří šest propojovacích kabelů (od DVD/

/DivX přehrávače k jednotlivým reproduktorům).

Přední stěna stříbřitého přehrávače obsahuje vypínač, výsuvný vozík pro standardní CD nebo DVD médium, textový LCD displej s modrým podsvícením zobrazovaných údajů a výrazný otočný ovladač hlasitosti. V jeho blízkosti je možné nalézt i dvě nepříliš vzhledově povedené gumové krytky. Pokud je uživatel odkryje, spatří slot pro paměťovou kartu a vstup typu USB. Do slotu je možné zasunout kartu typu SD, xD, MMC, MS nebo SMC (Secure Digital, xD-Picture Card, Multi Media Card, Memory Stick a Smart Media Card). K USB vstupu je možné připojit zařízení typu USB Mass Storage, například USB flash disky nebo běžné externí USB disky. Při testování jsme vyzkoušeli USB flash disk, externí disk (Maxtor OneTouch II s kapacitou 200 GB) i paměťovou kartu (Memory Stick 128 MB). Pro připojení je potřeba, aby bylo zařízení formátováno na systém FAT32. Zadní strana přehrávače obsahuje konektory pro připojení videa a audia. Pro připojení obrazového signálu naleznete SCART, S-video, RCA (kompozitní výstup), 2x RCA vstup (kompozitní vstup). Pro připojení audia je možné využít 4x RCA (2x stereo vstup), 2x RCA (stereo výstup), RCA (digitální výstup). Z praktického hlediska je určitě škoda, že je na zadní stěně přítomen pouze jeden SCART.

Model SHC-XD610 dokáže pracovat s formáty DVD Video, Video CD, Audio CD, MPEG, DivX, MP3 a JPG. Podle technické specifikace se může zdát, že je velmi dobrý. Přehrávač je však důkazem, že pouze výčet teoretických funkcí nemusí vždy vypovídat o celkové kvalitě produktu. Přestože jsme ověřili, že zařízení se všemi jmenovanými formáty skutečně spolupracuje, není to vždy spolupráce nejpříjemnější. Při praktickém testování nás zklamala spolehlivost detekce připojeného USB zařízení. Několikrát jsme zaznamenali výraznější problém s načtením obsahu externího USB disku, který se objevil až po opětovném vypnutí a zapnutí přehrávače. Při praktickém provozu nás nepotěšil ani malý dosah IrDA dálkového ovladače. Pro ovládání produktu jsme byli nuceni mířit vždy přímým směrem k přehrávači, jinak zařízení na povely nereagovalo. Na dálkovém ovládání bohužel chybí přímá volba vstupu USB nebo paměťové karty. Na druhé straně je nutné pochválit kompletní menu v češtině, možnost volit pracovní režim (audio, foto, video), zobrazování textových titulků (např. SRT, SUB, TXT) u filmů DivX a MPEG včetně českých znaků, možnost volit sekundární audiostopu u DivX nebo dokonce přepínat mezi textovými soubory s titulky. Díky poslední službě je možné velmi snadno z adresáře, kde je umístěn soubor AVI, přepínat mezi všemi dostupnými titulkovými soubory (tedy lze např. volit české, anglické či jiné titulky). Zobrazené titulky dokonce reagují na některé formátovací značky (např. barevné odlišení písma). Jen je škoda, že jsou zobrazované titulky poměrně malé a nepříliš graficky přitažlivé. Poslední nespornou výhodou je pak velmi příjemná pořizovací cena.

Home Theater SHC-XD610

Cena včetně DPH: 4 164 Kč

K testu zapůjčila firma: Alzasoft, a. s.,

http://www.alzasoft.cz

§§§§§


Kdo neslyšel, neuvěří...

Čestmír Žák

C06P0149

Ke krátkému testu se nám podařilo získat levný MP3 přehrávač od Transcendu. Obstojí v obrovské konkurenci, která na tomto trhu panuje? Tělo přístroje (74 x 30 x 18,5 mm) výrobce oděl do designérsky umírněného plastového kabátku ve tvaru kvádříku s kulatými hranami, ručička vah ukazuje hmotnost 28 gramů bez baterie. V prodeji se objevily dvě verze, lišící se barvou a kapacitou paměti. 512MB varianta je červená, námi testovanou 1GB poznáte podle tmavě šedého zbarvení. Displej typu OLED s modrým písmem sice nepatří k největším, ale zato je díky použité technologii velmi dobře čitelný. Pokud máte k dispozici texty k vašim oblíbeným písničkám, můžete si je na displeji v průběhu přehrávání číst. Co se ovládání týče, je řešeno čtyřmi klávesami, třísměrným ovládacím prvkem (pohyb v menu doleva a doprava plus potvrzování stiskem) a navrch se na přístroji nachází tlačítko, sloužící k uzamčení ostatních prvků ovládání. To se hodí v případě, že nosíte přehrávač v kapse nebo batohu a nechcete být rušeni důsledky náhodných stisků kláves.

Jako zdroj elektrické energie slouží AAA baterie, jež by měla být podle výrobce schopna udržet přístroj v provozu až 15 hodin. Při našem zátěžovém testu jsme se dostali lehce nad dvanáct hodin přehrávání, to ale nemusí být zdaleka hodnota konečná. Pokud aktivujete režim úspory energie (vypínání displeje po určité době nečinnosti apod.), můžete udávaných 15 hodin docílit. Přístroj podporuje přehrávání formátů MP3, WMA a WAV, na své si přijdou i příznivci integrovaného FM rádia, to si totiž zvládne zapamatovat až 20 stanic. Pokud z nějakého důvodu zatoužíte po zrychlení nebo zpomalení záznamu, T.sonic 520 vám rád vyhoví - k dispozici jsou čtyři různé rychlosti přehrávání.

Hudební výstup jsme posoudili jako kvalitní, ale dodávaná sluchátka patří spíše do kategorie průměru, zejména v oblasti basů nijak neexcelovala. Náročnější posluchač zřejmě část ušetřených peněz investuje do lepších "pecek". Věřte, že se to vyplatí, výsledná kvalita poslechu za to rozhodně stojí. S produkovaným přednesem souvisí i ekvalizéry, kde T.sonic 520 nabízí výběr z šesti předdefinovaných profilů a jednoho uživatelského.

Zajímavostí je přítomnost line-in vstupu (3,5mm jack), díky němuž můžete nahrávat zvuk i z jiných zařízení než z integrovaného mikrofonu či rádia. Získaný materiál se ukládá ve formátu WAV, na výběr máte vzorkovací frekvence 8 nebo 16 kHz.

Spojení s počítačem probíhá prostřednictvím USB ve verzi 2.0, zaručena je ale i zpětná kompatibilita s USB 1.1. K nahrávání písniček do přehrávače ve Windows XP není zapotřebí žádný další software, neboť zařízení odpovídá standardu Mass Storage. Pokud používáte Windows 98 SE, bude se vám hodit utilita z přiloženého CD.

Celkově hodnotíme novinku od Transcendu veskrze kladně, neboť přináší poslech na úrovni, zajímavé funkce a solidní výdrž, to vše za příjemnou a konkurenceschopnou cenu.

Transcend T.sonic 520

Cena včetně DPH:

2 560 Kč s DPH za 1GB variantu

1 960 Kč s DPH za 512MB variantu

K testu zapůjčila firma:

T.S. Bohemia, http://www.tsbohemia.cz

§§§§§


Dvě mistrovská dílka od iAudio

Lubor Jarkovský

C06P0143

Multimediální a hudební přehrávače iAudio společnosti COWON SYSTEMS mají na trhu jasnou pozici. Řadí se stejně jako ty od iRiveru či MPIO do nejvyšší třídy, a to znamená dvě základní věci. Za prvé jsou velmi kvalitní, za druhé drahé. Pokud vám nezáleží příliš na penězích a toužíte po perfektně provedeném přehrávači prošpikovaném funkcemi, je katalog iAudio jedním z těch, které byste při výběru neměli minout. Nedávno se na českém trhu objevily dvě očekávané novinky. Jednou je multimediální přehrávač U3, druhou čistě hudební, ale designově více než zajímavý model s příznačným jménem F1.

iAudio U3 Opravdový klenot?

Označení přístroje napovídá, že se jedná o nástupce modelu U2, ale v tomto případě dedukce příliš nefunguje. Zatímco U2 byl jen klasickým audio přehrávačem, U3 jde dál a nabízí přehrávání videa či prohlížení fotek. Než se však pustíme do funkcí, je potřeba se ještě podívat na player jako takový.

U3 se drží klasické koncepce podlouhlé empétrojky, přičemž se v duchu stylu iAudio dočkal zaoblených hran. Nabízen je ve dvou barevných provedeních, a to v bílém a černém. Na český trh je bohužel dodáván jen v tom druhém, což určitě řadu zákazníků nepotěší. Ale pokračujme dále. Za mnohem větší zápor považujeme tělo přístroje jako takové, které je vyrobeno z plastu. Sice pěkně matného, ale od přístroje této kategorie bychom očekávali nějaký ušlechtilý kov.

Přední straně vévodí barevný displej, který je jedním z nejlepších zobrazovacích panelů u flashových MP3 přehrávačů na trhu. Dokáže ukázat až 260 tisíc barev a vyznačuje se skvělým jasem a jemným rozlišením. Jeho jedinou vadou je úhlopříčka o velikosti pouhého 1,5 palce. Větší displej už by se do přehrávače o rozměrech 31,5 x 72 x 18 milimetru zřejmě nevešel, jenže to nic nemění na skutečnosti, že jsou kvůli němu degradovány funkce přehrávání videa a prohlížení fotek.

A to už se vlastně dostáváme k funkcím. Co se týče hudebních formátů, je U3 v té nejlepší formě, protože přehrává MP3, WMA, WAV, OGG i FLAC. Více už snad ani nemůžeme chtít. Video je podporováno ve formátu MPEG4, konkrétně enkódované v XviDu se zvukovou stopou v MP3. Samozřejmě, že nelze nahrát film či epizodu seriálu do paměti jen tak. Video musí být trans-kódováno v dodávaném softwaru, který je velmi přehledný a díky jednoduchému nastavení ho může ovládat i naprostý laik. Trochu nemilé jsou však jeho výsledky, ne po stránce kvalitativní, nýbrž objemové. Upravený videosoubor má totiž nějakých 300 MB při zvolení nejnižší kvality (zdrojový měl 700 MB), a to se frame rate většinou drží pod 15 obrázků za vteřinu (nelze manuálně upravit, software sám vybere fps). Sledování videa je díky kvalitnímu displeji bezproblémové, ale kvůli velikosti to na nějaké filmové orgie nevidíme. Fotky je možné kopírovat v plném rozlišení, ale musíte počítat s jejich delším načítáním, protože paměť přehrávače nepatří k těm nejrychlejším.

FM rádio nabízí 24 pozic pro uložení nejoblíbenějších stanic, což je množství nadstandardní. Přístroj disponuje i funkcí automatického ladění, kdy se skenuje celé FM pásmo a automaticky se uloží všechny nalezené stanice. V Praze, kde jsme přehrávač testovali, se nám zaplnilo všech 24 pozic. Škoda, že U3 nemá RDS, které se obecně MP3 přehrávačům neustále vyhýbá.

Nahrávání probíhá do formátu WMA při maximálním datovém toku 128 kbps. Kvalita nahrávky je tedy vysoká, záleží samozřejmě ještě na zdroji. Pořizovat ji můžete klasicky z rádia, line-in vstupu a z integrovaného mikrofonu.

Menu a ovládání má přístroj řešené výtečně. K zobrazení nabídky stačí stisknout samostatné tlačítko a objeví se přehledný seznam položek s funkcemi. Po zvolení Settings se objeví další seznam, v němž se můžete pustit do upravování obrovského množství nastavení od data přes tapety pozadí až po zvuk nebo editovatelná tlačítka. iAudio vybavilo svou prozatím "vlajkovou loď" flashových přehrávačů i takovými lahůdkami jako je MP Enhance, což je funkce vylepšující zvuk souborů s nižším datovým tokem. V praxi není samozřejmě rozdíl v kvalitě nijak výrazný, ale za nulový ho označit také nejde. Poslech je jinak velmi příjemný a U3 se pyšní především výraznými a přesnými basy (zaleží i na kvalitě sluchátek). Ekvalizér a další zvuková nastavení jsou také velmi bohatá.

Přehrávač se na trh dodává v kapacitě 512 MB, 1 GB a dokonce 2 GB. Pro nahrávání hudby není potřeba instalovat žádný další software, i když je na CD k dispozici. Nutný je pouze pro transkódování videa. Na jedno nabití vydrží hrát U3 hudbu kolem 20 hodin, ale při sledování videa se tato doba zkracuje až na čtvrtinu uváděného maxima. Na celé čáře však U3 zklamal v oblasti příslušenství. Základní kabeláž a sluchátka jsou pro přístroj nejvyšší kategorie málo. Kde je obal? Šňůrka na krk? Síťový adaptér? Za ty peníze by měla být krabice pořádně napěchovaná.

iAudio F1

Nenašlápnuté vozítko

Mnohem menší prostor nyní věnujeme modelu F1, který je vlastně zajímavý jen díky svému neotřelému designu, připomínajícímu závodní vůz, a ve stejném duchu upravenému menu. Jelikož se jedná o jasnou stylovku, hned po vybalení nás překvapilo tělo přístroje - a to v záporném slova smyslu. Lesklý černý plast na vrchní části není tou nejlepší devizou přehrávače, který má oslňovat kolemjdoucí a přitahovat pohledy krásných žen. Nejlépe nepůsobí ani v druhém barevném provedení, kde černou nahradila bílá. Nepříjemné pocity převládají i při pohledu na ovládací čtverec, v němž se kromě Hold (umístěno v pozici jednoho zadního "kola") nachází všechna tlačítka. Vzhledem k tomu, že se jich na čtverci nachází osm, je práce s přehrávačem tak trochu boj. Nepomáhá ani joystick, naopak. Za prvé příliš vystupuje do prostoru, což znesnadňuje mačkání prostředku horní části čtverce, a za druhé se nepříjemně viklá - to je problém, kterého jsme si posléze všimli i u U3, ale v jeho případě není tak markantní.

Dvoubarevný OLED displej (modrá a oranžová) s rozlišením 128 x 64 bodů ničím nepřekvapí. Zobrazuje pěkně, ale na ostrém slunci toho na něm moc neuvidíte. Originální je pojetí základní obrazovky pro přehrávání, na které se zobrazují tři budíky, připomínající přístrojovou desku automobilu. Trošku nešťastně je řešen výpis složek na displeji zobrazí jen tři položky najednou. Je to způsobeno použitím velkého fontu - to určitě někteří ocení, ale podle našeho názoru jsou písmenka až přehnaně velká.

Ukládat do interní paměti o velikosti 512, respektive 1 024 MB můžete cokoliv, protože se přístroje přihlásí jako externí disk. Přehrávat lze potom zvukové formáty WMA, OGG, ASF a WAV. Nahrávat můžete opět ze tří základních zdrojů (rádio, line-in a mikrofon), výsledný soubor je v MP3 (nejvyšší datový tok 128 kbps).

Příslušenství je stejně jako v případě U3 chudé a obsahuje pouze sluchátka a základní kabely. Svou výdrží by mělo F1 bratříčka U3 překonat o 3 hodiny, ale v praxi nám přístroj vydržel hrát zhruba stejnou dobu.

Resumé

Přestože nevyznívají obě recenze nijak kladně, v zásadě jsme byli s produkty spokojeni. Spíše tedy s U3, ale ani F1 není špatný přehrávač. Záporné vlastnosti jsme tentokrát v případě obou přehrávačů spíše zdůraznili, neboť oba modely patří do nejvyšší cenové třídy MP3 přehrávačů a navíc pocházejí od renomovaného výrobce. Od takových přístrojů požadujeme maximum. Až za pár měsíců jejich cena klesne o pět set či tisíc korun, bude jejich koupě opravdu výhodná.6 0143/VAC o

iAudio U3

Cena včetně DPH: 5 090 Kč (512 MB), 6 490 Kč (1 GB), 7 490 Kč (2 GB)

K testu zapůjčila firma: Bell Technology, spol. s r. o.

Htp://www.bell-technology.cz

iAudio F1

Cena včetně DPH: 4 690 Kč (512 MB), 5 790 Kč (1 GB)

K testu zapůjčila firma: Bell Technology, spol. s r. o.

http://www.bell-technology.cz

§§§§§


Naprosté ticho při hraní...

Petr Matuška

C06P0144

Nová generace grafických karet ATI řady X1x00 je mezi námi již několik měsíců a během této doby bylo vydáno mnoho modelů od různých výrobců. Je zajímavé sledovat, jak se v průběhu času hlučnost jednotlivých karet snižuje na absolutní minimum při testu referenční karty jsme si mysleli, že vedle nás přistává vrtulník, v minulém čísle recenzovaný model od Sapphire měl již chlazení vyřešené daleko lépe, nyní se dostáváme k první pasivně chlazené grafické kartě postavené na nejvýkonnějším čipu ATI Radeon X1600 s přídomkem XT. Jde o model Asus EAX1600XT Silent. Již zmíněný grafický čip s kódovým označením RV530 pracující na frekvenci 590 MHz je doplněný 256 MB rychlých pamětí typu DDR3, schopných pracovat až na frekvenci 690 MHz (1,38 GHz DDR). Karta sama o sobě nabízí jeden analogový VGA a jeden digitální DVI výstup, zároveň však umožňuje díky použitému čipu ATI Rage Theather zpracovávat videosignál vedený S-Video konektorem. Karta je určena pro rozhraní PCI Express x16, ovšem tím nejzajímavějším na ní je řešení chlazení grafického čipu. Je totiž pasivní - bez ventilátorů a jiných aktivních prvků - a chlazení je svěřeno systému Heat Pipe, respektive systému využívajícímu k odvodu tepla od GPU dvou měděných Heat Pipe trubic, které odvádějí teplo do žebrování na zadní straně grafické karty. To se skládá ze šestatřiceti žeber, které pomáhají přebytečné teplo emitovat do okolí a tak ochlazovat GPU. Velmi šikovně je tak vymyšlen systém, kdy se teplo nedrží na spodní straně karty, ale je mu dána možnost stoupat vzhůru přes ventilátor procesoru k napájecímu zdroji, jenž by měl přebytečné teplo odsávat z vnitřku počítačové skříně. Jde o podobný princip jako technologie ReverseCool, díky níž je GPU umístěné přímo na opačné straně grafické karty. Celý systém však spoléhá na dobře rozvržené chlazení celé počítačové skříně, které ne vždy může být optimální. Stejně tak není vyřešené u tohoto modelu chlazení pamětí, které zůstávají zcela odhalené a bez jakékoliv ochrany. O funkcích čipu Radeon X1600 XT jsme se zmínili v minulém čísle, zopakujeme tedy pouze základní fakta: plná podpora DirectX 9.0c a Shader Model 3.0 + HDR, využití technologie ATI Avivo, zlepšující obraz a urychlující komprimaci videa. Výbavu této karty tvoří balík CD s několika plnými verzemi her (Savage, BillyBlade a Mashed), CD s ovladači a manuály, tištěný manuál, redukce VGA signálu z DVI na VGA a nakonec také sada kabelů pro bezproblémové připojení televizního signálu do konektoru S-video. Svým výkonem tato karta nepřekvapila, protože výrobce se držel zcela přesně specifikací ATI. Karta se hodí pro středně náročné uživatele, kteří chtějí k slušnému výkonu využít i služby pro zaznamenání TV signálu. Jako bonus pak dostanou kartu, která je naprosto nehlučná, kvůli velmi dobře provedenému odvodu tepla od GPU díky dvěma Heat Pipe trubicím. Zejména za poslední funkci, ale i za dobré zpracování a výbornou podporu, jsme se rozhodli udělit kartě ocenění TOP Produkt.

Asus EAX1600XT Silent

Cena včetně DPH: 5 878 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi http://www.levi.cz

§§§§§


Další LCD TV Sony

Václav Maletínský

C06P0150

Přibližně před rokem jsme na stránkách našeho časopisu popisovali sedmnáctipalcový širokoúhlý displej Sony MFM-HT75W se zabudovaným televizním tunerem. Dnes vám představíme designově podobný přístroj, jehož poměr stran je však 5 : 4 a úhlopříčka je o další dva palce větší. "Devatenáctka" s označením MFM-HT95 se od dříve testovaného modelu neliší jen úhlopříčkou. Její rozlišení poskočilo z 1 280 x 768 na 1 280 x 1 024 zobrazovaných bodů, kontrast se zvýšil z 800 : 1 na 1 000 : 1 a zvolený panel nabídne i rychlejší odezvu 12 ms (proti původním 16 ms u MFM-75W).

LCD panel Sony můžete po připojení k počítači použít pro kancelářskou práci, zábavu (přehrávání filmů, fotografií) i pro hraní her. K tomu využijete konektory DVI nebo D-Sub (VGA). Další možnosti připojení nabízejí konektory S-video a Cinch (kompozitní video). Díky designovému zpracování s prohnutým dolním okrajem však může LCD Sony sloužit samostatně jako plochá televize, která díky svému "střízlivému" vzhledu dobře zapadne do pracovny či do obývacího pokoje.

V případě televize uživatele potěší nejen barevně věrný displej s pozorovacími úhly 170 stupňů horizontálně a vertikálně, ale také dálkové ovládání, s nímž lze přepínat kanály, provádět jemné doladění, vybírat přednastavené barevné režimy, případně volit vstup signálu (TV, video, počítač). Zařízení podporuje funkce Picture in Picture (obraz v obraze), kombinující i jednotlivé videovstupy. Televizní tuner pracoval stejně přesně jako u předchozího modelu, doba vyhledávání jednotlivých kanálů na kabelové televizi byla dokonce o několik desítek sekund kratší, přesto přesáhla pět minut čistého času. Nalezené kanály byly nastaveny přesně i s jemným doladěním, na uživatele zbývá jen nastavení jejich pořadí. Kromě dálkového ovládání jsou k dispozici i tlačítka na televizi, umístěná na jejím pravém okraji. Překvapivě čistý zvuk obstarává dvojice reproduktorů s uváděným výkonem 3 W a subwoofer 5 W.

OSD na testovacím zařízení nebyl lokalizován, ale k výrobku byl přidán přehledný obrazový český návod k použití. Menu přístroje je přehledné a z malé vzdálenosti dobře čitelné. Horší je to při pohledu ze dvou a více metrů. Nápisy jsou pak díky malému fontu písma těžko rozeznatelné a nastavení teploty barev nebo změny vysílaných kanálů se provádějí hůře.

LCD panel Sony MFM-HT95 svými vlastnostmi a vzhledem nepochybně uspokojí i velmi náročného zákazníka. Snad jedinou stinnou stránkou produktu může být jeho pořizovací cena, která se v době testu pohybovala kolem 19 200 Kč včetně DPH.

Sony MFMHT75W

Cena včetně DPH: 19 200 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony, http://www.sony.cz

§§§§§


Plazmová televize od Hitachi

Jaroslav Kasal

C06P0145

Zájem domácích uživatelů o velkorozměrné obrazovky stále roste. Může za to nejen rozšíření nabídky televizorů o ploché displeje, ale i fakt, že ceny těchto produktů již výrazně poklesly. Za mnohem příznivější ceny než v minulosti lze dnes zakoupit i plazmové obrazovky, za které bylo dříve nutné zaplatit řádově statisíce korun. Samozřejmě, že plazmu ani dnes nekoupíte "za hubičku", ale přece jen je cena řádově nižší. Mezi moderní plazmy patří i produkt společnosti Hitachi s označením 42PD7200.

Plazmový televizor Hitachi 42PD7200 představuje zařízení vyšší třídy. Svědčí o tom nejen velmi elegantní design, ale i technologická výbava a skutečně nadstandardní širokoúhlá obrazovka s úhlopříčkou 42" a nativním rozlišením 1 024 x 1 024 bodů. Pokud byste měřili rozměr úhlopříčky v nám bližší měrné soustavě, dospěli byste k úctyhodnému výsledku 106 cm.

Vzhled produktu hodnotíme jednoznačně kladně. Televizor působí elegantně až majestátně, to je ostatně vzhledem k rozměrům obrazu docela logické. Tělo produktu i podstavec jsou stříbrné, stejnou barvu má i dvojice odnímatelných reproduktorů (2 x 12 W), které se nacházejí na bocích zařízení. Pouze několik centimetrů široký rám kolem aktivní zobrazovací plochy je černý.

Pro zajištění co nejlepšího obrazu obsahuje produkt soubor technologií s názvem"Picture Master". Televize proto nabídne obraz s celkovým počtem až 68 miliard barev, ten je v reálném čase upravován tak, aby byl jas a kontrast scény co nejlepší.

Při testech jsme vyzkoušeli signál jak z přehrávače DVD, tak i digitální televizní signál PAL z přijímače DVB-T. Celkově je obraz příjemný. Pro plné využití zobrazovacích schopností plazmy je však mnohem lepší připojit obrazový signál ve vyšším rozlišení, než nabízí zastaralá norma PAL (720 x 576 bodů). Ideální je proto připojit k produktu signál ve formátu HDTV nebo signál z počítače. Pokud se však budete chtít dívat na filmy, nemáte zatím jinou volbu, než sáhnout po nosičích DVD, které obsahují snímky v nízkém rozlišení PAL, popř. NTSC. Až se rozšíří filmy v HDTV (například na nosičích Blu-Ray), bude situace příznivější.

Kromě podpory formátu HDTV se může Hitachi pochlubit i vysokým počtem vstupních konektorů. Na zadní straně lze nalézt HDMI, DVI, VGA, 3x SCART, S-video, kompozitní vstup a výstup (RCA). Zvuk je možné připojit s využitím mnoha konektorů RCA.

Náročné uživatele jistě potěší i motorově řízený otočný podstavec, díky němu je možné s využitím dálkového ovladače plazmu jemně natáčet v horizontálním směru. Navíc plazma nabízí i příjemné obrazovkové menu, televizní tuner a nadstandardní služby, jako např. rozdělení či zmrazení obrazu, nastavení dynamiky obrazu a zvuku a obdobně.

Hitachi 42PD7200

Cena včetně DPH: 85 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Hitachi, http://www.hitachidigitalmedia.com

§§§§§


Multimédia v dlani

Lubor Jarkovský

C06P0147

V předminulém čísle jsme vám přinesli celostránkovou recenzi prvního zástupce značky M-CODY na českém trhu, modelu MX400, který nás doslova nadchl a my plni napětí očekávali uvedení dalších přehrávačů. Nyní pro vás máme levnější alternativu MX400, která sice nenabízí přehrávání videa, ale má integrovaný reproduktor.

Na trh je nový model MX300 dodáván (podobně jako jeho starší kolega) ve dvou barevných provedeních, v elegantním a nenápadném černém a extravagantnějším oranžovém, vkusně doplněném stříbrnou. Jelikož přístroj vychází ze stejné koncepce jako MX400, je jeho celkové provedení podobné. Přední část je věnována displeji a ovládání, horní pak sluchátkovému výstupu a linkovému vstupu. U MX300 už nenalezneme slot pro paměťové karty - jeho místo zaujalo tlačítko Hold. Perfektní plochý vysouvací USB konektor je umístěn v zadní části, kde se nachází i již zmiňovaný reproduktor. Efektní drobnůstkou jsou dvě diody těsně pod displejem, které mění barvy po připojení přehrávače k počítači.

Displej je oproti tomu, jímž se vychloubala čtyřstovka, menší a méně kvalitní. Jeho rozlišení je 96 x 96 bodů a dokáže zobrazit "jen" 65 tisíc barev, zatímco MX400 ukazoval 128 x 160 bodů a 260 tisíc barev. Stále však patří toto TFT LCD mezi ty velmi kvalitní a prohlížení fotek na něm nečiní žádné problémy.

V nabídce prodejců můžete vybírat nejen mezi barevnými provedeními, ale samozřejmě i velikostmi paměti. MX300 je nabízen s 512 MB či 1 GB. Cenový rozdíl není velký, tisíc korun, takže doporučujeme určitě zakoupit větší kapacitu. Do systému se přehrávač přihlásí jako externí disk, což je nejlepší možná varianta ze všech. Majitel může bez omezení kopírovat jakákoliv data z a do přehrávače, což se určitě nelíbí nahrávacím společnostem, ale pro nás je přece jenom důležitější pohodlná práce se zařízením. Podporovanými formáty jsou MP3, WMA, OGG, ASF, WAV, JPG a TXT. Z výpisu je tedy zřejmé, že je player schopen zobrazovat obrázky a texty.

Ve funkční výbavě nemůže chybět ani nahrávání do MP3 (maximálně 160 kbps), a to z rádia, linkového vstupu a z mikrofonu. K dispozici jsou například i hodiny, ekvalizér, dálkový ovladač (jako u MX400) či dvě hry.

Poslech je s MX300 přes sluchátka kvalitní, ale reproduktor asi příliš často nepoužijete. Opravdu hodně přetahuje výšky a i když nemáte hlasitost ani na polovině (v tichém prostředí), dere se vám do uší hlas zpěváka či zpěvačky až nepříjemně.

MX300 ničím nepřekvapil, ale také nezklamal. Je o sedm set korun levnější než MX400, takže záleží jen na vás, zda dáte přednost videu a lepšímu displeji, nebo nižší ceně a integrovanému reproduktoru.

M-Cody MX300

Cena včetně DPH: 4 090 Kč (512 MB), 5 190 Kč (1 GB)

K testu zapůjčila firma: HBC Europe, s. r. o., http://www.mcody.cz

§§§§§


Ovládání na dotek

Lubor Jarkovský

C06P0151

Společnost Sony je známý inovátor, a to zejména v oblasti fotoaparátů. V minulém čísle PC WORLDu jsme vám přinesli recenzi prvního kolibřího foťáčku s optickým stabilizátorem obrazu a unikátního foto-video přístroje DSC-M2. Nyní se do našich rukou dostal aparát DSC-N1, vyznačující se ohromným dotykovým displejem a rozlišením 8 megapixelů.

Aparát ve svém nitru skrývá Super HAD CCD o velikosti 1/1,8 palce a optiku od Carla Zeisse s trojnásobným optickým zoomem (rozsah je 38-114 mm a světelnost F2,8-5,4). V krabici nenaleznete žádnou paměťovou kartu, protože N1 nabízí integrovanou flashku o velikosti 26 MB. Ta je určena především jako databanka fotek uložit lze až 500 obrázků v rozlišení 640 x 480, které je pro prohlížení na displeji dostatečné. Pro samotné focení v plném rozlišení slouží MS DUO, přičemž doporučujeme koupi minimálně půlgigové verze v provedení PRO HIGH SPEED. Tento typ Memory Sticku totiž podporuje vysokorychlostní datové přenosy, a to znamená i svižné ukládání fotek v osmimegapixelovém rozlišení.

Zmiňované obří LCD má konkrétně úhlopříčku celé 3 palce a po prvním spuštění vám jeho kvalita určitě vyrazí dech, stejně jako nám. Displej s rozlišením 230 tisíc bodů označený jako Hybrid Clear Photo LCD Plus je ze strany Sony jasnou trefou do černého. Každý, kdo uvidí N1 v provozu, se musí nad kvalitou jeho zobrazovací jednotky pozastavit. Šmrnc foťáčku dodává ještě dotykové ovládání - můžete používat dodávaný stylus nebo jednoduše vlastní prsty. Věčná škoda, že stylus nelze zasunout do těla přístroje.

Při focení překvapí rychlost ostření a možnost použít clonu od F2,8 až po neobvyklých F16. Jelikož se jedná o miniaturní kompakt, s manuálním nastavením to slavné není. Přístroj je však určen náročnějším fotoamatérům, kteří jsou ochotni si připlatit za vzhled a stylovost, a ti něco jako manuální úpravu expozice určitě řešit nebudou. Spíše je potěší stamina dodávaného akumulátoru, který na jedno nabití pořídí až 300 fotografií.

Sony DSC-N1 je nádherným kouskem s cenou proklatě vysoko. Přece jen je to kovové, originální a Sony. Koho však tento fotočaroděj jednou okouzlí, ten ho bude muset mít, a věřte nebo ne, nám se ho z ruky vůbec dát nechtělo.

Sony DSC-N1

Cena včetně DPH: 14 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia Pro

http://www.sonystore.cz

§§§§§


Sledování televize na PC I

Margit Kutherová, Jaroslav Kasal

C06P0140

Satelit, analogové nebo digitální vysílání? Pro PC žádný problém.(CD)

Televizní programy můžete přijímat přes osobní počítač. S televizní kartou proměníte svoje PC v komfortní videopřehrávač. Televizní karta udělá z vašeho počítače televizor špičkové třídy. Počítač vám totiž umožní dělat takové věci, které přístroj ve vašem obýváku nedokáže - například sledovat televizi v posunutém čase nebo si pohodlně naprogramovat nahrávání TV pořadů kliknutím myši.

Než to ale všechno budete moci spustit, je třeba, abyste vlastnili příslušný hardware a stáhli si potřebný software.

1 Vybavení potřebné pro televizní PC

Pokud si přejete na počítači pouze přijímat televizní signál a pak jej sledovat na monitoru nebo na obrazovce připojeného televizoru, bude vám stačit počítač s procesorem Pentium III 1 GHz. Požadavky na systém ovšem vzrostou, pokud by vám počítač měl sloužit i jako multimediální televizní centrum.

Procesor: Měl by váš počítač fungovat i jako videopřehrávač, který nahrává televizní vysílání? V tom případě by měl mít procesor (CPU) přinejmenším 1,5 GHz. Stejný výkon lze doporučit, chcete-li sledovat filmy v posunutém čase (viz bod číslo 4). Abyste mohli záznam komprimovat do formátu Divx nebo XviD, budete potřebovat procesor s výkonem nejméně 2 GHz. V případě, že byste se chtěli dívat na film a zároveň nahrávat nějaký jiný pořad, doporučujeme procesor s frekvencí 2,5 GHz a výše.

Pevný disk: Pokud si chcete vytvořit svoji malou filmotéku, měli byste mít k dispozici alespoň 80 GB volného místa na disku. Hodinový pořad ve formátu MPEG 2 totiž zabere 2 GB.

RAM: Váš systém by měl být vybaven alespoň 256 MB pamětí RAM. Při menší operační paměti se budou Windows XP trvale potýkat s nedostatkem paměti, běh systému bude pomalý a na provoz televizní karty nezbude dost systémových prostředků. Ceny pamětí jsou dnes velmi nízké, při instalaci televizní karty proto nešetřete a pracujte s počítačem, který má alespoň 512 MB RAM. Při nižší kapacitě se bude obraz zpožďovat a zadrhávat.

Grafická karta: Aby byla kvalita obrazu vyhovující, postačí model s pamětí 64 MB. Dnešní televizní karty zpravidla vyžadují multimediální grafické rozhraní DirectX 9.0c od Microsoftu. Jakou variantu DirectX máte nainstalovanou, poznáte (ve Windows XP) takto: klikněte na tlačítko Start, dále na položku Spustit, do dialogového okénka napište dxdiag. Objeví se nástroj pro diagnostiku rozhraní DirectX. V první záložce Systém je ve spodní části uvedena verze rozhraní DirectX. Pokud je nižší než verze 9.0c, můžete provést bezplatnou aktualizaci (pro Windows 2000 a XP naleznete sekci download na stránkách výrobce operačního systému Windows, přibližná velikost je 32 MB). Chcete-li svůj počítač propojit s televizí, budete nezbytně potřebovat i možnost připojit DVI nebo mít konektor S-video.

Zvuková karta: Obraz beze zvuku - to je nemyslitelné. Standardní zvuková karta by pro reprodukci zvuků měla stačit. Abyste ji však připojili k reproduktorové soustavě 5.1 či 7.1, musí mít příslušné výstupy.

Vypalovačka DVD: Určitě si nahrajete filmy, které byste rádi archivovali delší dobu. Aby nezabíraly místo na pevném disku, měli byste mít možnost uložit si je na DVD.

2 Příjem televize přes satelit, kabel nebo anténu

Teprve televizní karta změní váš počítač v televizor. TV karta přijímá přes vstupní konektor přijímá vysokofrekvenční signál ze satelitu, antény či kabelové sítě a v integrovaném televizním tuneru jej zpracuje tak, aby se mohl zobrazit na monitoru. Někdy může být televizní tuner již zabudovaný ve vašem počítači. Může být integrován v grafické kartě nebo může tvořit samostatnou komponentu.

Podle druhu televizního příjmu potřebujete buď analogovou, nebo digitální televizní kartu, která musí navíc vyhovovat vašemu televiznímu příjmu (satelit, kabel, nebo anténa). Kdo má satelitní talíř, potřebuje kartu DVB-S (Digital Video Broadcasting pro satelit), jako například AVER TV-DVB-S (www.levi.cz, cena přibližně 2 340 Kč vč. DPH).

Karty DVB-S vyžadují digitální LNB (Low Noise Block Converter). Ten je umístěn ve středu satelitního talíře a tvoří vlastní přijímací anténu. Pokud máte ještě starý analogový konvertor LNB, budete jej muset nahradit digitální variantou (základní verze lze pořídit přibližně za 600-1 000 Kč včetně DPH, například na www.elektrosat.cz).

Máte kabelovou televizi? Poskytovatelé kabelového připojení dodávají jak analogový, tak digitální signál. Informujte se u svého poskytovatele, která varianta převažuje. Jestliže ta analogová, kupte si pro kabelový příjem analogovou TV kartu třeba TV ATI Sapphire Theatrix 550 (www.alzasoft.cz, orientační cena 2 300 Kč vč. DPH). Pokud máte zájem o příjem digitálního vysílání, sáhněte po kartě typu DVB-C, jakou je například TechniSat DVB-C CableStar 2 PCI (www.hifishop.cz, orientační cena 2 650 Kč vč. DPH).

Ti, kteří chytají analogový signál, budou potřebovat analogovou televizní kartu. Možná ale žijete v té oblasti ČR, která již přijímá digitální televizní vysílání. V takovém případě je nejvhodnější karta DVB-T (terestriální). Jako vhodný DVB-T box pro USB může posloužit kupříkladu Pinnacle PCTV 60e (www.czechcomputer.cz; orientační cena 2 060 Kč vč. DPH). České regiony, pokryté digitální terestriální televizí, najdete na adrese www.digitalnitelevize.cz.

Chytáte ještě analogový signál přes anténu, který má být ovšem v nejbližší době nahrazen digitálním DVB-T? Pak byste si mohli koupit hybridní kartu, třeba WindTV-HVR-1100 od firmy Hauppauge (www.nakupni-dum.cz; orientační cena 2 660 Kč. Vč. DPH ).

Zajímají vás ceny DVB-S a DVB-T karet, satelitní techniky a příslušenství? Chcete-li nakupovat z pohodlného křesla svého domova, podívejte se na internetové stránky www. isat.cz.

3 Televizní karta: PCI nebo USB

Existují různé varianty televizních karet: zásuvná karta PCI, PC-Card nebo USB. Řešení na bázi pevně zabudovaného PCI zpravidla bývají o něco výhodnější než externí varianty. Větší flexibilitu vám poskytne externí televizní karta s komunikačním rozhraním USB, neboť ji můžete připojit k různým osobním počítačům. Dbejte ovšem na to, aby podporovala vysokorychlostní rozhraní USB 2.0. Majitelé notebooku mohou získat televizní kartu na bázi technologie PC-Card, třeba Avermedia Aver TV Hybrid+FM (www.levi.cz; orientační cena 2 760 Kč vč. DPH).

4 Dvojitý TV tuner pro dva souběžné filmy

Dva zajímavé pořady běží současně - a vy nechcete, aby vám jeden z nich utekl. Tento problém vyřeší dva oddělené tunery v počítači: na jednom běží třeba sportovní zpravodajství, zatímco přes druhý se nahrává na pevný disk třeba váš oblíbený thriller. Ideální je použít televizní kartu se dvěma integrovanými tunery - tím předejdete případným kolizím ovladače a softwaru, k nimž někdy mezi dvojicí různých televizních tunerů v jednom PC může dojít. Teoreticky sice lze instalovat dvě různé televizní karty do jednoho počítače, nicméně než karty zakoupíte, měli byste se u příslušného výrobce zeptat, zda ovladače přístrojů takový režim umožňují.

Pozor! Pro příjem dvou televizních signálů současně nevolte hybridní kartu (viz bod číslo 2). Ty neumožňují přijímat dva signály současně, uživatel může pouze zvolit, zda bude příjem probíhat v analogovém nebo digitálním režimu.

5 Propojení televizního přijímače s osobním počítačem

Vybalili jste televizní kartu. Abyste dostali televizní program do vašeho počítače a na monitor, musíte propojit vstupní konektory televizní karty s příslušným anténním rozhraním (viz schéma). Mnohé televizní antény nabízejí rovněž podporu pro příjem rozhlasového signálu. Výrobci zpravidla spolu s kartou dodávají potřebné kabely, včetně odpovídajících konektorů.

Pro satelitní talíř budete potřebovat satelitní kabel. Poznáte ho podle konektoru se šroubovým závitem. Tím propojíte satelitní vstupní zdířku televizní karty se satelitním výstupem anténní zásuvky. Přijímáte televizní signál přes anténu nebo kabel? Pak zastrčte koaxiální konektor do vstupní zdířky televizní karty - je to zdířka označená TV. Opačný konec přijde do televizní zdířky anténní zásuvky. Pokud by vaše televizní karta měla rovněž vstup pro rádio, zastrčte do něho konektor, který nemá uprostřed otvor, druhý konec zapojte do anténní zdířky označené Radio. Některé televizní karty mohou být dodány s radiovou anténou, která se připojuje pomocí konektoru jack. Anténa je v takovém případě součástí dodávky. Abyste si mohli užívat televizní programy, musíte ještě nainstalovat ovladače a software televizní karty, který se dodává s ní.

6 Televize na velké obrazovce

Jediná nepříjemná okolnost televize na PC: obraz monitoru se samozřejmě nedá srovnat s televizorem, který má plochou obrazovku s úhlopříčkou 100 cm. Reproduktory připojené k počítači rovněž často nenabízejí zvuk srovnatelný s Hi-Fi prostorovou sestavou 5.1. Jak tedy dostanete televizní vysílání, případně video nebo fotografie z vaší dovolené na velkou obrazovku takového televizoru? Proměňte svůj počítač v multimediální centrum a propojte jej se svým domácím kinem. Televizní karta vám tu však příliš nepomůže, vždyť je určena pouze pro příjem televizního signálu. Nicméně většina současných grafických karet nabízí výstup pro video (viz manuál). Abyste docílili optimálního obrazu videa, musíte při zapojování kabelů postupovat uvážlivě. Způsob, jak nejlépe připojit váš počítač k televizoru, bude zcela záviset na tom, jakými výstupy pro video je vaše grafická karta vybavena a jaké vstupy pro video obsahuje vaše televize. Přenos videosignálu lze totiž zprostředkovat různými postupy, které ovšem poskytují odlišnou kvalitu.

7 Analogové výstupy pro video: FBAS, Y/C a RGB

FBAS neboli kompozitní video je nejběžnější metoda přenosu signálu, poskytuje však nejnižší kvalitu obrazu. U FBAS se jasový signál Y (jas) a barvonosný signál C (chrominance) přenáší spolu se synchronizačním signálem společně jediným vodičem, což zhoršuje kvalitu obrazu. Televizní signál vychází buď ze žlutého souosého linkového konektoru Cinch, nebo z konektoru Scart.

Výstup RGB -jde o zkratku vytvořenou ze tří počátečních písmen názvů barev: Red, Green, Blue (červená, zelená a modrá - viz vyobrazení) - je nejlepší analogovou metodou, jak dostat videozáznamy z počítače na televizní obrazovku. Signály tří základních barev obrazovky - červené, zelené a modré - jsou přitom vedeny trojicí oddělených vodičů. V nejvyšším standardu se přenáší informace dokonce pěticí kabelů. Tři slouží pro přenos složek R, G, B a další dva vodiče nesou informace o horizontální a vertikální synchronizaci. V takovém zapojení se již nevyužívají standardní zdířky RCA (cinche), ale profesionální konektory BNC.

Ale pozor - přípojka YUV pro některé typy DVD přehrávačů se rovněž skládá z pěti souosých linkových konektorů RCA nebo zdířek BNC, takže hrozí, že je snadno zaměníte. Dávejte proto dobrý pozor na popis zdířek! V případě RGB jsou to pouze písmena "R", "G" a "B".

8 Přípojka Scart: standard pro analogovou televizi

U televizoru je nejběžnějším způsobem připojení zdířka Euro-AV nebo Scart. Nejde přitom o přenos, nýbrž o způsob připojení. Scart totiž přenáší více analogových audiosignálů i videosignálů a rovněž další spínací signály (přepínání, řídící signály a podobně). Přes připojení Scart lze přenášet signály FBAS (kompozitní video), S-video nebo signál RGB. Přitom je nutné zdůraznit právě slůvko "nebo", protože můžeme použít vždy jen jeden z uvedených druhů signálu. Pokud je to možné, je vždy nejvýhodnější využívat přenos typu RGB.

Existují plně nebo částečně zapojené kabely Scart, které se navenek nijak neliší. Částečně zapojené kabely nepřenášejí signály S-videa ani RGB. Když s jejich pomocí propojíte osobní počítač s televizorem, spatříte na obrazovce např. černobílý obraz, protože barevný signál nebude připojený, popřípadě kvalita obrazu nebude tak vysoká jako v případě, že byste využili kabel s podporou standardu RGB.

Zatím je jen několik málo televizorů vybaveno automatickým rozpoznáváním signálu. Proto svůj televizor musíte pomocí ovládacího menu nastavit na videosignál, přicházející z osobního počítače. Přístroj bývá standardně přednastaven na signál kompozitního videa - tedy ten nejhorší možný.

Chcete-li tedy přenášet S-video, musíte na vašem televizoru (s pomocí menu) přednastavit přijímaný vstup z kompozitního videa na standard S-video - to proto, že televizor snímá videosignály z jiných pinů konektoru Scart. Naproti tomu u RGB existuje spínací napětí, které by televizor měl detekovat a případně by se měl sám automaticky přepnout na zjištěný signál RGB.

9 Analogové kabelové propojení PC s televizorem

Nejjednodušší je, když je váš osobní počítač vybaven Scartem - pak televizor a PC propojíte jediným (pokud možno plně zapojeným) kabelem Scart (viz bod číslo 8), neboť přes Scart se přenáší jak obraz, tak zvuk.

V naší republice však na počítači konektor Scart naleznete velmi zřídka. V takovém případě propojíte žlutý koaxiální linkový konektor (RCA) grafické karty se vstupem pro kompozitní video umístěným na televizoru. Prakticky na všech grafických kartách se dnes již vyskytuje kulatý konektor. Abyste získali rozhraní RCA, musíte použít redukci (je příslušenstvím grafické karty). Ještě lepším řešením je však propojení výstupu z grafické karty v podobě standardu S-Video s kompatibilním vstupem na televizoru. O kvalitu zvuku se budete zajímat až později (viz body číslo 11 a 12).

Moderní televizory kromě toho nabízejí další vstupy pro video. Například přípojku pro VGA (známou ve světě počítačů), která je v podstatě přípojkou RGB s větší šířkou pásma videa. Díky tomu lze některé televizory používat i jako VGA monitory k počítači.

Rada: Pokud by váš televizní přístroj obsahoval pouze přípojku typu Scart, nebyl by vybaven žádným konektorem pro kompozitní video nebo pro S-video a neměl by ani vstup pro samostatné zvukové signály, budete potřebovat redukci ze standardu RCA (kompozitní video) nebo z S-video na konektor typu Scart. Taková redukce spojuje konektory pro Cinch video, audio a případně S-video se zástrčkou Scart. Je k dostání v každém obchodě s televizory a stojí cca 150 až 250 Kč.

10 Digitální kabelové propojení PC s televizorem

Zábavní elektronika je stále častěji digitální a platí to i pro současné obrazovky. Ty mají již běžně digitální - vstupy jako DVI nebo HDMI. Pokud má vaše grafická karta příslušné výstupy, budete moci sledovat svůj oblíbený pořad v ještě lepší kvalitě.

DVI: Digital Visual Interface bylo první digitální rozhraní. Filmový průmysl ale prosadil, že na videodata se dá prostřednictvím DVI dívat jen tehdy, jestliže přístroje s nimi spojené mají implementovanou ochranu proti kopírování HDCP (High Bandwidth Digital Content Protection). Standardní DVI, které se nachází např. u grafických karet, nedokáže přenášet zvukové kanály.

HDMI: High Definition Multimedia Interface je následníkem technologie DVI. Jde přitom o vůbec první plně digitální rozhraní pro multimediální aplikace. Na rozdíl od DVI se u HDMI počítá i s přenosem prostorového zvuku. Kanálem HDMI s šířkou pásma do 5 GBit/s se dají transportovat všechny dnes známé formáty videa a audia - digitálně a navíc ve špičkové kvalitě. HDMI je zpětně kompatibilní s DVI a má zabudovanou ochranu kopírování HDCP.

11 Silnější zvuk zajistí jen správné propojení

Jestliže svůj osobní počítač a televizor propojujete pomocí kompozitního videa, S-videa, RGB nebo DVI, musíte dát pozor na to, aby se do televizoru, stereo aparatury či do reproduktorů pro prostorové ozvučení dostal i zvuk. Jmenovaná videorozhraní totiž nepřenášejí zvukový signál. Pokud by se měl přenést pouze stereofonní zvukový signál, budete potřebovat kabel zakončený dvojicí konektorů RCA (Cinch) a jednou zástrčkou typu jack 3,5 mm (sluchátkový konektor), kterou zasunete do příslušných výstupů zvukové karty. Dvě zástrčky cinch na opačném konci přijdou do vstupních zdířek audia na televizoru nebo recieveru.

Je možné, že vaše zvuková karta nabízí výstupy pro prostorové ozvučení 5.1 a vy byste k ní rádi připojili 5.1 reproduktorovou sestavu. V takovém případě propojte digitální výstup (nejčastěji RCA nebo optický výstup) pro audio na vaší zvukové kartě vhodným kabelem s příslušným vstupem na vašem zařízení pro prostorové ozvučení, nebo rovnou připojte vhodné reproduktory se zesilovačem a vstupem pro prostorový zvuk. Prostorový zvuk je možné připojovat i analogově, a to standardem Pro Logic. Samotný přenos se realizuje pomocí dvojice vodičů zakončených většinou standardem RCA.

12 S/P-DIF - dokonalý televizní zvuk

Lepší zvuk než u analogového přenosu získáte, pokud vaše Surround zařízení i vaše zvuková karta obsahuje koaxiální (viz obrázek vlevo nahoře, zelený rámeček) nebo optickou digitální přípojku S/P-DIF (viz červený rámeček). Máte-li možnost výběru, sáhněte raději po optické digitální přípojce, zvuk pak zní lépe. K tomu je třeba, abyste propojili výstup S/P-DIF na zvukové kartě s příslušným vstupem zařízení Surround.

13 Televize se neobejde bez správného softwaru

Pokud je televizní karta zasunuta do počítače poprvé, měl by operační systém sám nalézt nový hardware a nainstalovat potřebné ovladače z vloženého instalačního CD. Přitom se někdy nahraje i televizní software. V některých případech je však lepší automatickou instalaci karty ručně zastavit a spustit instalaci přímo z CD. Pak je jisté, že se nahrají nejen ovladače TV tuneru, ale i doprovodný software, případně další příslušenství. Televizní karta toho totiž sama o sobě mnoho nedokáže. Správu dat, jako například frekvence a kanály, realizuje televizní software. Výrobci dodávají své televizní karty rovnou s příslušnou aplikací. Většinou ji modifikují tak, aby fungovala pouze ve spojení s touto konkrétní kartou.

Pokud máte multimediální PC a jako systém používáte speciální Windows XP Media Center Edition, můžete do něj integrovat až dva televizní tunery (ovladače, řídicí programy) a můžete je pak ovládat přes Media Center místo toho, abyste je ovládali vaším televizním softwarem. Podle naší zkušenosti ale nabízí televizní software výrobce zpravidla více možností nastavení.

14 Zvolte správný televizní standard: PAL

Úspěšně jste dokončili instalaci hardwaru. Nyní vidíte svou televizní kartu ve správci zařízení (dostanete se tam přes položky Ovládací panely, Systém, Hardware) v části Řadiče zvuku, videa a herní zařízení. Můžete spustit televizní software a připravit se na příjem televizního signálu. Televizní vysílače ve světě pracují pod různými standardy. V naší republice se pro analogový přenos používá systému PAL (Phase Alternating Line). Většinou se váš televizní software ptá na příslušný standard videa. Zde zadejte PAL. Občas stačí, když z nabídky zemí vyberete Česká republika. Novější karty se správným nastavením problémy nemají a ladění TV programů probíhá bez problémů, ovladače starších výrobků ovšem někdy nepracují správně. V inicializačním souboru jsou totiž asijskými výrobci k parametru Česká republika chybně přiřazeny předvolby pro jiné vysílací normy. Setkáte-li se s takovým problémem (televizní kanály nelze naladit, rozchází se zvuk s obrazem atd.), zkuste software přeinstalovat a při výběru z nabídky zemí zadejte jinou oblast. V mnoha případech pomáhá volba Anglie, Švýcarsko nebo Polsko.

15 Automatické ladění televizních programů

Pokud spouštíte svůj televizní software poprvé, měl by automaticky vyhledat dostupné kanály. Pokud tomu tak není, aktivujte místo automatiky manuální ladění. Příslušnou volbu najdete u většiny televizních softwarů v menu Nastavení.

Před použitím nového hardwaru byste se měli seznámit s návodem k použití, dodávaným jak v papírové podobě, tak v elektronickém souboru (TXT, DOC, PDF, HTML nebo HLP). Vše by mělo fungovat na první pokus - samozřejmě za předpokladu, že jste správně nastavili zdroj televizního vysílání - kabel, anténa, satelit).

Po položce, která je v menu nazvaná Nastavit seznamy programů, konečně přijde dotaz Vyhledat další služby, spustit vyhledávání. Když ho potvrdíte, začne Media Center Edition vyhledávat vysílače. Po určité době se dostaví výsledek v podobě seznamu nalezených vysílačů, které můžete uložit do paměti aplikace

16 Třídění kanálů a jejich přesuny

Televizní software uvádí vysílače za sebou podle jejich frekvencí. Televizní stanice tak mohou být logicky "přeházené". Kdo chce, může pořadí změnit. Většinou najdete seznam kanálů v menu nazvaném Nastavení nebo Možnosti. Ve Windows Media Center Edition aktivujte TV, TV program, Změnit pořadí kanálů. Na tom, jak máte nakonfigurovaný systém MCE, závisí pak i to, zda se seznam vysílačů objeví také pod položkou menu Zpracovat kanály.

Přesouvání a prohazování kanálů se liší téměř u každého výrobku, proto je náš článek nemůže v plné míře uvést. I tentokrát platí, že podrobný postup změn pořadí kanálů, vymazání některého z nich nebo doplnění kanálu pomocí manuální volby je popsán v příručce uživatele.


Sledování televize na PC II

Televize na PC: nejlepší sestavy

Chcete si koupit počítač a používat jej především jako televizor a multimediální centrálu? Abychom vám usnadnili výběr, představíme vám řadu zajímavých kandidátů.

Mobilní

Chcete mít televizi všude s sebou? Pak pro vás přichází v úvahu pouze notebook. Několik modelů je již uzpůsobeno a vybaveno tak, aby mohly přijímat (většinou analogový nebo DVB-T) televizní signál. K takovým produktům se řadí například Asus W2V s analogovým tunerem DVB-T (notebook prodává např. společnost Levi International, www.levi.cz, orientační cena 79 800 Kč vč. DPH). U svého notebooku si musíte všímat nejen toho, jakým výkonem disponuje jeho procesor (s frekvencí 1,6 GHz by mobilní procesor už měl pracovat bez problémů), ale i toho, jak dlouhý provoz zajistí jeho baterie.

Tichý

Těžko hovořit o multimediálním zážitku, když pevný disk hlučí a větráky bzučí. Provozní hluk by měl dosahovat nanejvýš 30 dB(A). Kdo chce mít absolutní ticho, může se podívat po speciálních počítačích, které jsou navrženy bez jakýchkoliv aktivních chladicích ventilátorů. Mezi ně patří například E2 Media Center Edition od firmy Hush (www.hushtechnologies.net). Provozní hluk činí podle Hushe pouze cca 20 dB(A).

Elegantní

Osobní počítač v obýváku musí mít pěkný vzhled, ideální je, aby nezabíral mnoho místa. Vhodným řešením může být tzv. Barebone. Snadno ovladatelná krychle v elegantní stříbřitě metalické barvě nebo v břidlicově zabarveném pouzdře dobře ladí se vzhledem televizoru či stereo věže. Nabídka Barebonů stále roste, takže si každý vybere podle svého vkusu a finančních možností. O počítačích typu Barebone se můžete pravidelně dočíst i na stránkách našeho časopisu.

Extravagantní

Skuteční televizní nadšenci mohou sáhnout po osobním počítači s integrovaným monitorem. Při programování televize šetříte velkou obrazovku. Kupříkladu Moviestation Pro má v pouzdru zabudovaný sedmipalcový dotykový displej (s úhlopříčkou 18 cm a rozlišením XGA). Systém je nastaven na nejvyšší kvalitu obrazu a zvuku, přitom zvládá všechny počítačové úkony. Dodává se s Windows Media Center Edition 2005. Na výstupech pro video nabízí kromě jiného DVI-D, HDMI přes adaptér, VGA, RGBHV, YUV a S-video. Je opatřen různými vstupy pro video (S-video a RCA - kompozitní video).

Kodér MPEG:

V digitální televizi se obraz před vysíláním komprimuje a dostane se k vám již jako datový tok v MPEG 2. Kdo přijímá digitální televizní signál, nepotřebuje na sledování filmů tedy kartu s kodérem MPEG. Naproti tomu chytáte-li analogový televizní signál, musí ho váš systém nejprve převést do digitálního formátu (nejčastěji MPEG nebo MPEG2), aby s ním mohl dále pracovat.

Existují dva druhy kódování do MPEG: hardwarové nebo softwarové. Má-li váš počítač taktovací rychlost nižší než 1 GHz, použijte hardwarový kodér. Je to čip umístěný na televizní kartě a převádí analogová filmová data. K procesoru jdou již zcela připravená data v MPEG.

Pokud ovšem sáhnete po softwarovém kodéru, musí procesor vašeho počítače převádět analogová data v reálném čase do formátu MPEG - a to představuje velké zatížení pro procesor.

Zdarma: televizní software pro vaši kartu

Získali jste použitou televizní kartu bez příslušného TV softwaru? Pak pro vás máme radu: nainstalujte si Freeware Media Portal (http://mediaportal.sourceforge.net, 12 MB). Ten podporuje mnoho televizních karet, jejichž přesný seznam najdete na webové stránce programu. Media Portal běží pod Windows 2000 a XP a předpokládá, že máte aktuální balíky služeb (Service Packs) od Microsoftu (www.microsoft.cz). Rovněž budete potřebovat .NET Framework 1.1, Direct X 9.0c a stejně tak Media Player 9 nebo 10. Media Portal není jen televizní software, nýbrž představuje celé mediální centrum se službami pro nahrávání pořadů, se softwarem pro přehrávání DVD a prohlížením fotografií. Kdo chce, může díky tomuto multifunkčnímu systému sledovat i zpravodajství z internetu.

§§§§§


Správné propojení kabelem

Tim Kaufmann, Jaroslav Kasal

C06P0141

Na to, aby byl váš počítač kvalitně propojen s televizorem, věží, projektorem a dalšími zařízeními, budete nutně potřebovat správné kabely. Poradíme vám, jak docílíte bezproblémového připojení.

Osobní počítač je přátelský společník, který vám všestranně pomáhá vždy, když chcete být v kontaktu s okolním světem. Například tím, že přenáší filmy na televizní obrazovku nebo je prostřednictvím projektoru promítá na zeď a přitom ozvučí vaši stereofonní soustavu v nejvyšší kvalitě prostorového zvuku. Soubory s hudbou si bere z externího pevného disku, z rádia zaznamenává soubory MP3, díky digitální videokameře importuje nejčerstvější obrázky z dovolené, pokud je to nutné, dokonce zachraňuje staré nahrávky VHS z videorekordéru - to vše ovšem pouze za předpokladu, že si umíte vybrat ten pravý kabel. Přenos dat zajišťují nejrůznější typy konektorů a kabelů. Uživatel si uvědomí, kolik rozmanitých možností připojení existuje - většinou až v okamžiku, kdy zjistí, že mu určitý typ kabelu schází a je to zrovna ten, který by v danou chvíli nejvíc potřeboval. V následujících řádcích vám vysvětlíme, jak všechno propojíte tak, abyste si uchovali nejvyšší možnou kvalitu zvuku a obrazu.

1 Hledá se nejlepší připojení: analogové či digitální?

Při propojování multimediálních přístrojů a zařízení máte často na výběr ze dvou či více možností toho, jak je propojit kabelem: i když budou všechny možnosti sloužit jednomu a témuž účelu, pokaždé se využívají jiné druhy kabelů a přípojek. Obrazový signál počítače se například dá transportovat do televizoru digitálně přes přípojku DVI; ale rovněž analogově přes rozhraní VGA, přes přípojku pro S-video nebo přes kabel pro kompozitní video (konektory RCA). V zásadě platí, že digitální propojení je zpravidla kvalitnější než jeho analogoví předchůdci. Neváhejte proto utratit pár korun navíc a kupte si raději digitální kabel, neboť rozdíl v kvalitě obrazu anebo zvuku, kterou díky tomu získáte, bude zpravidla výrazný.

2 Jak propojit počítač s televizorem LCD a podobnými zařízeními

Pro připojení monitoru, projektoru a televizoru (ať už plazmového či LCD) můžete použít grafickou kartu pro analogové připojení VGA typu HD 15, nebo připojení DVI. Konektory DVI - varianta DVI-I - většinou pracují digitálně a v případě nutnosti mohou přenášet i analogový signál. Vzácnější jsou čistě digitální konektory DVI-D a pouze analogové konektory DVI-A.

Běžné grafické karty pro PC nabízejí některou z těchto variant připojení:

· jedno připojení VGA,

· dvě připojení VGA (duální VGA),

· jedno připojení DVI-I,

· dvě připojení DVI-I (duální DVI),

· po jednom připojení VGA a DVI-I.

Osobní počítač s duální grafickou kartou pro DVI-I je, pokud jde o kvalitu obrazu a flexibilitu připojování, patrně tou nejlepší volbou. Můžete ho totiž propojit současně třeba s monitorem a svým televizorem či projektorem.

Při výběru kabelu dávejte pozor, jaké přípojky má druhý přístroj. Ideální je, když mají oba přístroje zdířku DVI-I a dají se propojit kabelem DVI single link 18+1 nebo 18+5 pin. Jestliže má jeden přístroj pouze zdířku DVI a druhý pouze VGA, nepředstavuje to velký problém, jelikož k zajištění správného přenosu signálu vám spolehlivě postačí jeden malý adaptér. Správného propojení v takovém případě dosáhnete pomocí redukce z DVI-I-na-HD-15 na běžný standard VGA. Mnozí výrobci dokonce dodávají tento adaptér spolu s grafickou kartou pro PC. Bohužel se ovšem tento druh spojení negativně podepíše na kvalitě obrazu, protože ten je založen - stejně jako spojení mezi dvěma přístroji VGA - na analogovém principu přenosu signálu.

3 Televizor LCD a projektor: zvláštní případ HDMI

Stále více plazmových a LCD televizorů i projektorů je vybaveno novou přípojkou HDMI (High Definition Multimedia Interface). Tato digitální přípojka přenáší obraz, zvuk a také signál pro dálkové ovládání jediným kabelem a zároveň poskytuje novou ochranu autorských práv (copyright) HDCP (High Bandwidth Digital Content Protection). Teprve s Windows Vista by na trh měly přijít grafické karty, které mají výstup HDMI.

Do té doby můžete svůj osobní počítač propojovat s přístroji opatřenými rozhraním HDMI pouze pomocí adaptéru (redukce) DVI-HDMI a přídavného kabelu DVI. Rozhodně tím ovšem nedosáhnete vyšší kvality, než jakou se vyznačuje propojení DVI-DVI.

4 Jak propojit počítač s CRT televizorem

Ve většině obývacích pokojů zajišťují obraz tradiční CRT televizory. Tyto přístroje zpracovávají analogové signály jako S-video a kompozitní video, kterému se někdy také říká FBAS. Při délce kabelu nepřesahující 10 metrů poskytuje S-video (které se často mylně zaměňuje s videorekordérem S-VHS) lepší kvalitu než kompozitní video. Ale zdaleka nedosahuje kvality standardu VGA, kterou může nabídnout jen málokterý běžný televizor.

Mnoho výrobců grafických a televizních karet přidává ke svým přístrojům výstup pro S-video a kompozitní video. Dříve se jednotlivé karty lišily v tom, kde měly umístěný příslušný výstupní konektor (nebo konektory, pokud jich bylo více). Dnes se vyskytuje prakticky všude kulatý konektor kompatibilní s výstupem S-Video a s redukcí i se standardem kompozitního videa (konektor RCA). U S-videa se vyplatí investovat do dobře stíněného kabelu, protože tento druh je náchylnější k poruchám. Při zavádění kabelu postupujte opatrně, protože malé piny v zástrčce se snadno ohnou.

5 Počítač, televizor a videorekordér:propojení přes Scart

To, že televizor může poskytovat signál pro S-video nebo pro kompozitní video, ještě nutně neznamená, že tyto signály dokáže přijímat přes piny v mini-DIN nebo RCA. Pak si tedy budete muset vystačit s rozhraním Scart, kterou má téměř každý televizní přijímač.

Scart je zkratka, která vychází ze slov: "Svaz výrobců rozhlasových a televizních přijímačů" (Syndicat des Constructeurs d\Appareils Radiorécepteur et Televiseurs); někdy se také používá označení Euro-AV. Scart umí přenášet obrazový signál (ve formátu S-video, kompozitní video a RGB video) i zvuk a je běžným způsobem kabelového propojení televizoru s videorekordérem, respektive s DVD přehrávačem.

Odhlédneme-li od výjimek, jako jsou některé osobní počítače Aldi, výstup pro Scart na počítači prakticky nikdy nenajdeme. Proto budete potřebovat redukci.

6 Použití adaptéru Scart v počítači

Adaptér Scart obdržíte ve specializovaných prodejnách; jednotlivé produkty se mohou lišit rozsahem nabízených funkcí. Protože z cenového hlediska jsou mezi nimi jen nepatrné rozdíly, měli byste sáhnout po modelu s největší nabídkou funkcí. Adaptér by měl být vybaven jednak zástrčkou Scart, jednak zdířkami cinch (RCA) pro audiosignál (červený a bílý), jakož i pro kompozitní video (žlutý). Kromě toho by měl mít také zdířku Mini-DIN pro S-video. Dobré adaptéry mají navíc přepínač s označením "In/Out". Pokud chcete obraz a zvuk vést z televizoru na počítač, tento přepínač je v poloze "In".

Můžete použít i adaptér Scart obráceně tak, že videorekordér zapojíte do vstupu pro video (umístěného na grafické VIVO nebo střihací kartě) a do přípojky pro zvukový vstup na vaší zvukové kartě. To je zapotřebí například tehdy, chcete-li se na počítačovém monitoru dívat na staré videokazety nebo si uložit nahrávky na pevný disk za účelem jejich pozdějšího editování. Přepínač na adaptéru Scart je v takovém případě v poloze "Out." Ne každý televizor podporuje kromě kompozitního videa i signál S-video. Pokud má přístroj více vstupů pro Scart, S-video funguje zpravidla pouze na jediném z nich.

7 Nastavení počítače, televizoru a projektoru

U grafických karet se druhá přípojka monitoru nebo televizní výstup musí často aktivovat manuálně. Příslušná nastavení najdete ve správě systému Windows pod Upozornění, Nastavení, Rozšířit. Zde také můžete určit, zda má grafická karta poskytovat kompozitní nebo S-video signál. U televizních karet se nastavení provede pomocí televizního softwaru.

Na televizoru a projektoru musíte správný vstupní zdroj zvolit v menu. Televizor musí navíc umět rozpoznat, zda se v případě obrazu přicházejícího přes Scart jedná o signál pro kompozitní video nebo pro S-video. Návod k použití vám pak u každého přístroje pomůže s dalšími kroky.

8 Jak propojit počítač s věží (stereofonní soustavou)

Nejjednodušší je použít analogové spojení. Současné zvukové karty na to mají výstup nazvaný Line Out, přes nějž můžete poslat zvuk do věže. Speaker Out, původně určený pro reproduktor, se pro věž téměř nikdy nedá využít, protože signál tohoto výstupu je příliš silný. Pokud chcete transportovat zvuk z věže na počítač, třeba proto, abyste si ho nahráli přes zvukovou kartu a vytvořili si z něho soubory MP3, použijte vstup na vašem počítači pojmenovaný Line In.

Většina výrobců se drží jednotného způsobu značení, takže výstup bývá zelený a vstup červený, čímž se předchází tomu, aby došlo k záměně. Výrobci zvukových karet používají pro konektory na zvukové kartě stereofonní kolíkové zástrčky jack (konektory) s průměrem 3,5 mm, zatímco u stereofonních a prostorových aparatur a zesilovačů se prosadily zástrčky RCA (cinch).

Kabely adaptéru potřebné pro spojení, které mají na jednom konci stereofonní kolíkovou zástrčku jack 3,5 mm a na druhém vždy po jedné zástrčce RCA (cinch), se ve specializovaných prodejnách dají sehnat docela levně. Do zesilovače zastrčte kabel s RCA pokud možno přes vstup onačený Aux(iliary) nebo Line In, popřípadě přes vstup, který je určen pro CD přehrávač nebo pro rádio (Tuner). Dbejte na to, abyste červenou zástrčku, která vede pravý kanál audia, zasunuli do červené zdířky.

9 Jak přenést zvuk z počítače na televizor

Pokud si nepřejete, aby se zvukový signál osobního počítač vysílal přeš vaše stereofonní zařízení, ale raději byste ho vedli přes televizor, pak jednou z možných cest je použít adaptér Scart, který jsme popsali v bodě číslo 6. Propojte analogový výstup své zvukové karty s červenou a bílou zdířkou adaptéru Scart (redukce z RCA na Scart). K tomu použijete stejný kabel adaptéru se stereofonní kolíkovou zástrčkou jack 3,5 mm se dvěma cinch, který se dá použít i pro připojení k věži.

Rovněž televizory, které jsou opatřeny vstupem pro S-video nebo kompozitní video, často nabídnou obvyklou kombinaci červené a bílé zdířky RCA pro vstup videa. Do těchto přípojek můžete přímo zapojit kabel s redukcí typu "jack 3,5 mm na 2 x RCA", aniž byste museli jít oklikou přes redukci na Scart.

10 Pozor, rušení síťovým kmitočtem kazí zvuk

Pokud se z vaší stereofonní soupravy nebo vašeho televizoru ozývá ihned poté, co jste osobní počítač připojili analogově kabelem, nějaký brum, je to znak toho, že dochází k rušení zvuku síťovým kmitočtem. Často lze rušivý hluk odstranit tím, že zástrčky různých vzájemně pospojovaných zařízení otočíte v zásuvce o 180 stupňů. Jsou-li přístroje propojeny kabelem cinch, někdy pomůže třeba to, že použijete silnější kabel. Dalším možným řešením je použít speciální filtr, který umístíte mezi anténní kabel vaší stereofonní soupravy nebo televizoru a vlastní anténní přípojku. Jestliže i pak dochází k rušení síťovým kmitočtem, měli byste požádat o radu elektrikáře, který odborně posoudí použité přístroje i domácí elektroniku. V českých panelácích často dochází k faktu, že zem není v každé síťové zásuvce napěťově "shodná". Mnohdy pak stačí, pokud přepojíte datově propojované elektrické produkty na jeden zásuvkový okruh (např. s pomocí rozbočky zvané "pětipes") a brumy a ruchy zázrakem zmizí.

11 Jak propojit počítač s věží digitálně

Stejně jako pro přenos obrazu platí i pro zvuk, že digitální propojení je lepší než analogové. V domácnostech se jako celosvětový standard prosadil Digitalsound S/P-DIF (Sony/Philips Digital Interface). Propojení se zde vytváří buď kabelem RCA, nebo - v případě optického vedení - kabelem Toslink (Toshiba Link). Technicky funguje Toslink jako skleněné vlákno, je však vyroben z lacinějšího plastu. Příslušná propojení většinou používají zástrčku Toslink F05, vzácněji mini-zástrčky ("miniplug").

Co se týče zvuku, není mezi kabelem RCA a Toslinkem žádný podstatnější rozdíl. Volba jednoho nebo druhého bude tedy záviset na tom, jaké přípojky máte na počítači a na zesilovači.

Většina výrobců zvukových karet se omezuje na variantu RCA. Občas se u osobních počítačů setkáte pouze s přípojkami v podobě kolíkové zástrčky jack o průměru 3,5 mm. Kabely adaptéru pro mono zástrčku na 1 x RCA se ovšem shánějí obtížně. Jestliže k vaší zvukové kartě nebyl připojen žádný kabel, můžete zkusit, zda by se nedal použít kabel adaptéru stereo-zástrčky na 2x RCA, kterým propojíte pouze jednu zástrčku RCA se zesilovačem. Nebo si prostě vystačíte s tím, že spojíte mono zástrčku na 1x RCA s kabelem, který má na obou koncích zástrčku RCA.

12 Nastavení zvukové karty a zesilovače

Na zesilovači jsou digitální vstupy označeny Digital In, Optical In nebo podobně. Některé modely jsou schopné samy rozpoznat, zda do nich přichází signál pro Aux(iliary) (popřípadě CD přehrávač) analogově anebo digitálně. Jiné je třeba nastavit manuálně. Navíc spousta zvukových karet vyžaduje, aby byly nastaveny pro digitální zvuk ještě předtím, než začnou na příslušných výstupech vydávat zvuk. Příslušné možnosti najdete ve Správě systému ve Windows pod položkou Zvuky a audio-přístroje.

Spojení mezi optickou přípojkou a přípojkou RCA není možné realizovat, aniž byste vlastnili poměrně drahou transformační elektroniku; navíc to většinou není ani vůbec nutné. Zvukové karty, které mají přípojku RCA, mají i přípojku optickou.

Běžné kabely: s čím je třeba počítat

Kabel, zástrčku a adaptér koupíte on-line například v GM Electronic (www.gme.cz) nebo v téměř každém obchodě s audio a video technikou, např. v sítích Datart, Elektroworld. Obecně u kabelů často existují značné cenové rozdíly, dokonce i v rámci jednoho obchodu, pouze v jiné lokalitě. Nákup prostřednictvím internetu je levnější, ovšem k ceně je nutné připočítat poštovné a balné, které se pohybuje mezi 60-200 Kč. V této tabulce uvádíme běžné ceny kabelů, o nichž je v našem článku řeč:

Teflon, stříbro, kyslík: vyplatí se high-endové kabely?

Ti, kdo vyrábějí a dodávají high-endové kabely, je hodně chválí a také podle toho vypadají ceny, které pak za ně požadují. Nadstandardní cena, kterou za takový kabel vydáte, se nevyplatí, protože kvalita obrazu ani zvuku se "bezkyslíkovou mědí", "postříbřeným kabelem" ani "teflonovou izolací" nijak zázračně nezlepší.

Bezkyslíková měď: "Vyroben z bezkyslíkové mědi" vyvolává dojem, že kabel tak snadno neoxiduje a tudíž si déle zachová svou kvalitu. Obsah kyslíku v mědi je ovšem vždy tak nízký, že na vodivé vlastnosti materiálu to nemá žádný vliv.

Postříbřený nebo stříbrný kabel: Elektrický odpor stříbra je nepatrně menší než u mědi, asi o pět procent. Tato mírně lepší vodivost se ovšem na oněch několika málo metrech kabelu, jaký používáme v domácnosti, projeví jen pramálo. Kromě toho je stříbro nejen drahé, ale i křehké, takže kabely z čistého stříbra se snadno lámou. Proto se většinou vezme kabel měděný a jen se postříbří; tím se však onen už tak mizivý efekt, jímž se vyznačuje stříbro, prakticky zlikviduje.

Logickým důsledkem toho všeho je, že se high-endové kabely nepoužívají ani v profesionálních zvukových studiích. Nasazení kabelu izolovaného teflonem, který obvykle používají profesionálové, samo o sobě nepřináší žádný rozdíl v kvalitě: teflon je značně odolný vůči ohni, a tak kabely obalené teflonem lépe odpovídají určitým požárním požadavkům než ty, které jsou obaleny obyčejnou umělou hmotou.

§§§§§


Průvodce kodeky

Christoph Metzger, Jaroslav Kasal

C06P0142

Pokud si z televize nahráváte filmy nebo vystavujete své videonahrávky na internetu, případně si třeba svoje vlastní klipy ukládáte na počítač, je zapotřebí, abyste se vyznali v nejdůležitějších typech kodeků.

Bylo by nepochybně ideální, kdyby vám dejme tomu v Průzkumníku ve Windows stačilo dvakrát kliknout na jakýkoli soubor obsahující video či audio a už by příslušná aplikace spustila film nebo přehrávala hudbu podle vašeho přání. Ale vzhledem k tomu, že existuje řada různých formátů pro video a audio, není až tak překvapivé, že monitor každou chvíli zůstává černý a reproduktory zarytě mlčí. Nebo se objeví chybová hláška ve Windows Media Playeru, jejíž sdělení není příliš jasné. Většinou za to nemohou přímo Windows, ale je to problém kodeku. Ale co si počít, když přehrávač stávkuje? To se dozvíte v tomto článku.

1 Co dokážou audio- a video- kodeky

V rámci standardu PAL, který se u nás běžně používá, se každá filmová sekunda skládá z 25 plných obrazů (snímků, frames) nebo 25 prokládaných obrazů (tedy 50 půlsnímků)- to záleží na tom, jakou techniku k nahrávání použijete. Každý snímek je pořízen v rozlišení 720 obrazových bodů (pixelů) na šířku a 576 bodů na výšku, u každého z těchto zhruba 414 000 bodů je třeba zaznamenat jak barvu, tak jas. Na jednu filmovou sekundu tedy připadá 29,6 MB datového nekomprimovaného materiálu (ve standardním režimu RGB). A to zatím nepočítáme doprovodnou zvukovou nahrávku, kterou je samozřejmě také nutné někam uložit. Aby se 90 minut kinofilmu vešlo na DVD veliké pouze 4,4 GB nebo na dokonce ještě kapacitně menší médium (SVCD, VCD), musí se video soubory komprimovat. A právě na to se používají kodeky (codec - výraz vznikl z počátečních písmen slov COding a DECoding), tedy malé prográmky, moduly nebo knihovny, které instalujete na počítač. Kodek používá přesně definovaný algoritmus, aby převedl materiál v souboru do určitého formátu. Videokodeky - jako třeba oblíbený DivX - ukládají obrazové informace do co nejmenších souborů. Když se film spustí, postarají se pro změnu o převod komprimovaných dat zpět do původní podoby (tedy do co nejvíce původní podoby, DivX je totiž ztrátový algoritmus a komprimovaný již neobsahuje úplně všechny původní obrazové informace). Audiokodeky, například MP3, dělají totéž se zvukem.

Kodek jako program nefunguje samostatně. Váže se na jiné programy, tedy na standardní přehrávače videozáznamů - například Windows Media Player - nebo na veškeré aplikace, které kodek vyžadují. (Z tohoto důvodu obsahují např. soubory AVI uvnitř hlavičky identifikační čtveřici bajtů, která prozrazuje, v jakém kodeku jsou data uložena.) Když instalujete Windows Media Player 10, automaticky se vám do počítače nainstalují i nejnovější verze kodeků využívané Microsoftem.

2 Jaké kodeky máte instalované na svém počítači?

Přehled o tom, jakými kodeky je aktuálně vybaven váš operační systém Windows na osobním počítači, získáte snadno, když nahlédnete do Správce systému. Ve Windows XP ho najdete pod Systém, Hardware ve Správci zařízení a kliknutím na znaménko plus otevřete položku Řadiče zvuku, videa a herních zařízení. Když dvakrát kliknete na položku Videokodeky, otevřou Windows informační okno, které na kartě Vlastnosti zobrazí odkazy na kodeky.

Ve Windows XP si můžete nechat kodeky zobrazit i nástrojem pro systémové informace Msinfo32.exe (Start, Programy, Příslušenství, Systémové programy, Informace o systému). Ve stromově uspořádané struktuře zde najdete položku Součásti, Multimedia, která poskytuje přehled o všech videoa audiokodecích. U každého kodeku nástroj ukazuje velikost souboru a cestu k němu, jakož i datum instalace. Pokud v seznamu chybí kodek potřebný ke spuštění určitého video- nebo audio- souboru, musíte si jej pořídit, například jej stáhnout z webu.

Důležité upozornění: Windows ovšem ve Správci zařízení ani v Msinfo32 nezobrazí opravdu všechny dostupné kodeky. Moduly určené pro specifické programy, například kodeky Nero Digital od Nero Burning ROM 7, chybí.

3 Jak kodeky odstraňovat

Aktualizujete-li kodek, nebo pokud určitý modul kodeku vůbec nepotřebujete, měli byste jej správně z Windows odstranit. Odinstalujete ho tak, že ve Správci zařízení dvakrát kliknete na položku Video kodek a vyberete kartu Vlastnosti. Označte kodek, který chcete odstranit, a klikněte na Odstranit. Než daný soubor úplně vymažete, musíte odkliknout bezpečnostní otázku Windows.

Zkušenější uživatelé mohou kodek vymazat z registru manuálně. Tento postup je nezbytný, jestliže jste kodek deinstalovali tak, jak jsme to popsali, ale on se po restartu přesto objeví znovu. Buďte opatrní: vymažete-li nechtěně nesprávný kodek, mohou nastat při přehrávání potíže.

Spusťte editor registru (Start, Spustit, napište regedit a potvrďte pomocí OK). Záznamy kodeků najdete v klíčích pod Hkey_Local_Machine\Software\MicrosoftWindowsNT\CurrentVersion\Drivers.desc, stejně jako pod Hkey_Local_Machine\Software\MicrosoftWindows NT\CurrentVersion\Drivers32. Přes kontextové menu a položku Vymazat můžete kodek odstranit. Příslušný soubor musíte ještě odstranit v průzkumníku Windows nebo pomocí jiného správce souborů (například Total Commander).

4 Důležité standardy pro video

Nejrůznější výrobci jako Microsoft, Apple nebo Real Networks, menší programátorské týmy a opensourcová komunita pracují na tom, aby byly datové soubory i při maximální kvalitě přehrávání co nejmenší, přitom se neustále pouštějí do novátorských řešení; díky tomu je dnes oblast kodeků nepřehledná. Jistou oblibu si získaly videokodeky MPEG 1 Part 2 a MPEG 2 Part 2 (Motion Pictures Experts Group), Cinepak, DivX , Quicktime, Real Video, Sorenson a Windows Media Video. V oblasti audia se nejvíce rozšířily Dolby AC3, MPEG 1 Layer 3 (MP3), Ogg Vorbis, AAC (Advanced Audio Coding), Real Audio a Windows Media Audio.

5 MPEG: od verze 1 do verze 4

Motion Pictures Experts Group vyvinula stejnojmenný postup, sloužící ke komprimaci videosouborů s vysokou kvalitou obrazu. Komprimace je založena na tom, že dva bezprostředně po sobě následující obrazy filmu si jsou hodně podobné. Vysokého stupně komprimace dociluje MPEG tím, že při kódování ukládá pouze rozdíly, jimiž se od sebe liší obraz předchozí a následující. Tímto způsobem se dá dosáhnout větší komprimace, než když se komprimuje jednotlivý obraz zvlášť. MPEG je komprimační procedura, při níž dochází ke ztrátám, avšak při pečlivém nastavení parametrů kódování nejsou rozdíly ve ztrátě kvality znatelné.

MPEG 1: Videozáznamy ve standardu MPEG1 svou kvalitou odpovídají VHS s rozlišením 352 x 240 pixelů. Používá se především tehdy, nekladou-li se vysoké nároky na kvalitu. Videosoubory MPEG 1 se dají snadno spustit i na většině starších počítačů. Příslušný kodek je již od Windows 98 součástí základního vybavení. Formát se používá také pro video CD (VCD).

MPEG 2: Někdy bývá označovaný také jako formát Super Video CD (SVCD) a používá se zejména pro DVD video. Navíc je standardem pro digitální televizi (DVB-T, DVB-S a DVB-C). Standardní rozlišení je 720 x 576 pixelů při přenosové rychlosti maximálně 15 Mbit/s. Ovšem MPEG 2 pro HDTV pracuje s 1 920 x 1 080 pixely a s přenosovou rychlostí 80 Mbit/s. Abyste si mohli přehrát video v MPEG 2, potřebujete speciální přehrávač, například Power DVD (www.cyberlink. com) nebo Win DVD (www.intervideo.com).

MPEG 3 a 4: MPEG 3 se nedokázal prosadit, protože v porovnání se svými předchůdci přinesl jen nepatrná zlepšení. Nejmladší formát MPEG 4 usiluje o ještě vyšší komprimaci, přičemž se zlepšila i kvalita obrazu. Kromě toho umožňuje zavést do souboru trojrozměrné znaky, například pro interaktivní aplikace a videokonference.

6 ASF: varianty MPEG 4 od Microsoftu

Advanced Streaming Format (ASF) společnosti Microsoft je založen na standardu MPEG 4 a používá se především na internetu. Odpovídající kodek je standardní součástí Media Playeru od verze 8. Do předchozích verzí Media Playeru můžete tento kodek integrovat. Za tím účelem Microsoft na stránce www.microsoft.com/windowsmedia nabízí balík Windows Media 9 kodek o velikosti 2,51 MB. Microsoft tímto kodekem zajišťuje vysokou kvalitu obrazu při poměrně nízkých nárocích na paměťovou kapacitu. A právě to je základním předpokladem, aby se produkt dal používat na internetu. Windows Media Player 10 obsahuje nejaktuálnější kodeky Microsoftu.

Kodek a formát souboru

Kodek pracuje podobně jako archivační program, který data ukládá v komprimovaném formátu a při otevření je znovu dekomprimuje. Komprimované soubory ZIP můžete vytvářet různými zabalovacími nástroji, jako třeba Power Archiver, Winrar nebo Winzip, potom je znovu rozbalíte. Stejně tak pro řadu formátů souborů s videem - například MPEG 4 - existuje nikoli jen jeden, nýbrž rovnou celá řada kodeků. Při pouštění filmů pomocí jiného kodeku, než v jakém daný film původně vznikl, může docházet k různým problémům, jež se mohou projevit kupříkladu jako poruchy obrazu či zvuku. V takovém případě je nutno vyzkoušet jiný kodek.

7 AVI: kontejner na všechno možné

Relativně rozšířený formát AVI (Audio Video Interleaved) je standard pro video, původně vyvinutý Microsoftem. Tento formát zprvu pracoval bez komprimace a mohl obsahovat dokonce animované obrazové sekvence i videodata. Novinkou tehdy byla možnost dodatečně připojit určitou zvukovou sekvenci k filmu. AVI ukládá audio a videodata do dvou paralelních proudů (streams) v jednom souboru (odtud slovo "interleaved" v názvu formátu).

Z AVI se však postupně vyvinulo univerzální pouzdro pro všemožně zakódované video a audio. V případě AVI tedy nejde o jednotný a závazný kódovací standard, nýbrž o rozšířitelnou normu pro soubor, obsahující video a případně i audiostopu, nebo dokonce více zvukových stop. Soubor AVI může obsahovat nekomprimovaný videomateriál, ale také filmy kódované pomocí DivX, Intel Indeo, Cinepack, MPEG 4 a podobně. Obsah takového souboru zpřístupníte pouze pomocí kodeku, jímž byl původně zakódován. Tato okolnost často uživateli komplikuje život, chce-li spustit konkrétní soubor.

Aby se Media Player a další programy dověděly, jaký kodek mají použít pro určitý videosoubor, vyvinul Microsoft ve spolupráci s několika výrobci kodeků identifikační kód - takzvaný Four CC Code. Ten se při kódování souboru s videem zapíše do zdrojového textu. Je uveden na začátku souboru všech AVI a skládá se ze čtyř znaků, jež poskytují informaci o tom, ve kterém formátu je kódovaná následující datová sekvence.

8 Matroska: standard pro video, který má budoucnost

Mladý projekt komunity Open Source s názvem Matroska (www.matroska.org) vznikl proto, aby nahradil AVI jako standard pro videosoubory. Má-li soubor příponu MKV, jedná se o film ve formátu Matroska. MKV je podobně jako AVI zásobníkový formát souboru, ale oproti AVI má řadu předností. Matroska například nativně podporuje variabilní rychlost přenosu (VBR), umožňuje rozdělování kapitol a používání podtitulků jako DVD, je odolnější proti poškození a na internetu je možné formát snadno přenášet jako stream. V souboru Matroska můžete kódovat video data do formátu MPEG 1, MPEG 2, MPEG 4, Real Video a WMV, dále zvuk ve formátu AAC, WAV, MP3 a Ogg Vorbis.

Ke spuštění Matrosky je vhodný například Media Player Classic na našem CD. Kromě toho jsme na CD přidali bezplatný Matroska Pack Lite 1.1.1, který je ovšem v angličtině. Obsahuje veškeré knihovny, potřebné k přehrávání souborů typu Matroska na jiných přehrávačích.

9 AVI kodek lze identifikovat pomocí Four CC Code

Každý výrobce může kodek, použitý pro zásobník AVI, registrovat pomocí čtyřmístného kódu u Microsoftu (Four CC = Four Character Code). Tento kód se při komprimaci videa zapíše do souboru. Přehled kódu Four CC najdete na internetové adrese www.fourcc.org.

Každý standardní přehrávač videozáznamů nejprve přečte kód a na základě této informace se pokusí aktivovat příslušný kodek. Pokud tento kodek na osobním počítači nenajde nebo nenajde kompatibilní náhradu originálního kodeku, ohlásí uživateli, že není možné video zobrazit. Pokročilejší přehrávače (jako například Media Player) ještě před výpisem chybového hlášení zkouší vyhledat potřebný kodek přímo na internetu u Microsoftu - často ovšem neúspěšně. Následné chybové hlášení pak většinou zní: "Video není k dispozici" nebo "Vids:<xxxx>: dekomprimační program nenalezen". "Vids" je zkratka za Video Decompression Stream, <xxxx> označuje kodek pro video s příslušným čtyřmístným kódem Four CC. Uživatelům však takové hlášení málokdy pomůže. Potom nastupuje detektivní práce, třeba s programem Gspot.

10 Jak najít správný kodek pro přehrávání

Při hledání vhodného kodeku pro přehrávání určitého souboru s videem vám může být nápomocen freeware Gspot (verze 2.52 pro Windows 95/98/ME, NT 4, 2000 a XP,na našem CD a na www.headbands.com/gspot, 1,6 MB). Tento nástroj analyzuje soubory, hledá v nich obrazové a zvukové stopy a získává údaje o tom, jaké kodeky byly v daném případě použity. Aplikace provádí datovou diagnózu nezávisle na příponách, takže tímto způsobem můžete odhalit nesprávně pojmenované soubory a popřípadě pak manuálně změnit jejich příponu, takže je budete moci třeba i regulérně přehrát.

Jak na to: Po spuštění programu vložíte videosoubor do programu Gspot. Po krátké analýze vám software ukáže výsledky. Pro vás jsou zajímavé především údaje uvedené pod položkou Video (vpravo nahoře) a Audio (vlevo dole). Pokud se v případě zkoumaného souboru jedná o video AVI nebo MPEG, pak zde Gspot ukáže kodeky použité v daném videu či audiu a zároveň vás informuje o tom, zda nalezl pro tyto formáty ve vašem systému podporu. Jestliže Gspot v jedné nebo dokonce v obou kategoriích zobrazí hlášení: codec(s) are NOT installed, měli byste na www.fourcc.org v položce "4CC" vyhledat zkratku v seznamu kodeků pro video. Alternativně si lze vypomoci tím, že jméno kodeku zadáte do Googlu nebo do jiného vyhledávače, a to spolu s klíčovými slovy "download", "stáhnout program" nebo "spustit". Tímto způsobem se rychle dostanete ke všemu, co potřebujete.

Nedokáže-li Gspot nějaký soubor analyzovat úplně, zkouší alespoň zjistit, o jaký typ souboru se jedná (Quicktime, Real Media, Windows Media a tak dále) a tím vám naznačí, jaký kodek nebo multimediální přehrávač by bylo vhodné použít. Příslušné informace naleznete pod položkou "Container".

Další šikovný prográmek pro analýzu dat videa je freewarový AVI kodek 1.2 (pro Win 95/98/ME, NT 4, 2000 a XP; lze ho stáhnout z http://avicodec.duby.info, 1,29 MB).

11 S balíkem kodeků přehrajete jakákoli data

Nechce se vám zdlouhavě hledat jednotlivé kodeky, ale raději byste si pořídili všechny důležité najednou? V tom případě si můžete stáhnout balík (pack) kodeků z webu, s nímž si zároveň nainstalujete řadu různých kodeků, aniž byste se museli zabývat dalšími podrobnostmi. Je celkem jedno, jaký formát zrovna nejvíce sháníte dobré balíky kodeků totiž obsahují skoro všechny. Můžete si je stáhnout zdarma, třeba z www.free-codecs.com, www.xpcodecpack.com, www.codecpack.com. Posledně zmíněné stránky jsou dokonce v českém jazyce.

Balík kodeků je velkou sbírkou nejrůznějších a v praxi nejpoužívanějších kodeků nebo alespoň dekódovacích částí kodeků (video lze dekódovat a přehrávat, ale ne vytvářet). S takovým balíkem si pořídíte spoustu programů nutných pro přehrávání videa; přitom jediné, co musíte udělat, je párkrát kliknout myší. K nejznámějším balíkům patří Codec Pack All in 1, K-lite, The kodeks, Tsunami a XP kodek Pack. Někdy je od určitého balíku k dostání více variant, které se poněkud liší tím, které kodeky obsahují.

S rozšířenými balíky se dají mimo jiné spouštět soubory v Divx, Xvid, AC3 nebo Ogg Vorbis. K tomu se dají pořídit kodeky pro formát Quicktime a Real Player, které na serverech s balíky kodeků seženete jednotlivě, a to pod označením Quicktime Alternative a Real Alternative. Tak se dají přehrát příslušné soubory s videem a audiem, aniž byste museli instalovat oba přehrávače (players).

12 Přednosti a nedostatky balíku kodeků

Sen každého výrobce balíků s kodeky je takový, že pokud si dobře zvolíte kodeky a filtry, vaše problémy s přehráváním jednou provždy skončí. Bohužel realita je jiná: obsah balíku kodeků bývá přinejmenším do jisté míry zastaralý a Windows jsou často vybaveny neužitečnými kodeky, které nejsou k ničemu. Kromě toho některé balíky přepisují kodeky, které již máte na pevném disku - aniž vás na to předem upozorní. Nevýhodou instalace balíku je i to, že případné nadbytečné kodeky potom nemůžete cíleně deinstalovat. Odinstalováním odstraníte prakticky všechny kodeky, takže už žádné video nespustíte. Záleží však i na konkrétním balíku, jak moudře jej autoři navrhli. Některé jsou sice praktické, ale mohou být nelegální. Existují výrobci balíků, kteří nedodržují autorská práva a do svého archivu zařazují i licencované kodeky.

Ke kodekům, které se dají získat za peníze, patří například knihovny od Win DVD (Intervideo) a Power DVD (Cyber-link) nebo placené verze DivX Pro a Quicktime Pro.

13 Všechno vám ukáže jediný přehrávač

Aby se mohlo spustit určité video, musí váš přehrávací software znát formát, použitý pro příslušný soubor s videem, a současně zvládat kodeky obsažené v tomto souboru. Někteří uživatelé na to jdou tak, že si pro jistotu nainstalují všechny softwarové balíky, které Apple, DivX, Microsoft a Real Networks poskytují zdarma. Ty obsahují nejen přehrávač (player), nýbrž zabudují do vašeho systému veškeré formáty potřebné k přehrávání: Quicktime, DivX, Real Media a Windows Media. Kromě toho se spojí s příponami souborů příslušných zásobníkových formátů (Container-Format). Pak už jen stačí dvakrát kliknout na stažený soubor s videem, jeden z nainstalovaných přehrávačů se hned spustí a film běží.

Nicméně je lepší spolehnout se na jediný, ovšem dobrý přehrávač, například na freewarový Media Player Classic (pro Win 95/98/ME, NT 4, 2000 a XP, http://sf.net/projects/guliverkli, od 2,11 MB). Je to jen jediný soubor, a přece spouští bezmála vše, pokud máte nainstalované správné kodeky. Poté, co instalujete Media Player Classic, spustíte během několika minut i ty záznamy, které dosud zlobily.

14 Video LAN Client jako univerzální přehrávač

Freeware Video Lan Client, zkráceně VLC (pro Win 95/98/ME, NT 4, 2000 a XP,na našem CD a na www.videolan.org, 6,21 MB), přehrává prakticky všechny formáty audia a videa včetně DVD a VCD, aniž byste museli předtím ručně instalovat kodeky. To je šikovné zejména tehdy, když nechcete nebo nemůžete zavádět žádné kodeky - například na cizím počítači, když jste na cestách, a nepotřebujete ani pomocné programy pro vytvoření vlastního videa.

Obsluha VLC není ovšem tak příjemná jako u Media Player Classic, někdy se trochu sníží kvalita obrazu nebo zvuku. Přesto by VLC určitě mělo mít ve vaší sbírce nástrojů své stálé místo, neboť dosahuje při práci s různými defektními soubory, které ostatní přehrávače nechtějí spustit, skvělých výsledků.

Jak používat Windows Media Encoder

Bezplatný Windows Media Encoder 9 pro Windows 98 SE/ME, 2000 a XP konvertuje soubory s videem a hudbou do formátu Windows Media (lze ho bezplatně získat na www.microsoft.cz, cca 10 MB). Tímto kodérem můžete například kopírovat filmy ze své kamery na osobní počítač. Nástroj komprimuje soubory na malou velikost a přitom uchovává smysluplnou kvalitu obrazu i zvuku. Kromě toho lze s jeho pomocí zaznamenávat pohyb na obrazovce - třeba pro výukové účely. Na rozdíl od předchozí verze se uživatelská nápověda pomocí asistenta hodně vylepšila.

Navíc tento softwarový balík obsahuje nástroje pro konvertování souborů ve Windows Media (ASF, WMA a WMV). Díky editoru, který je v něm zabudován, můžete zavádět příkazy pro skripty v mediálních souborech, konvertovat soubory do různých formátů nebo připravovat streamované video v síti.

Lexikon kodeků

AVI: Mnoho kodeků používá AVI jako formát pro video a audio. Pod souborem AVI se může skrývat film v Divx, XviD, DV apod. Přehrát si jej můžete pomocí příslušného kodeku.

CBR: Je-li filmový soubor komprimován konstantní rychlostí přenosu (Constant Bitrate - CBR), znamená to, že rychlost přenosu během celého filmu zůstává stejná. Proto lze přesně stanovit velikost komprimovaného souboru.

MPEG: Standard Motion Pictures Experts Group slouží ke komprimaci zvukových a obrazových dat. MPEG je to samé jako MPEG1. Záznam se využíval např. pro tvorbu disků VCD.

MPEG 2: Tento standard se používá například při tvorbě nosičů DVD-Video, v profesionální televizní technice pro přenos dat a třeba i při digitálním vysílání (např. DVB-T).

MPEG 4: Velmi oblíbený formát vycházející z MPEG 2 s vylepšeným kompresním algoritmem. Formát MPEG4 dnes podporuje mnoho firem: například společnost Microsoft, QuickTime i DivX. U počítačových příznivců nejvíce boduje varianta produkovaná společností DivX.

VBR: U kódování s proměnlivou rychlostí přenosu rozhoduje kodek o tom, jaké nastavení použije ke komprimování různých scén.

Xvid: Je alternativou k DivX. Tento software na bázi Open Source se dá používat pro přehrávání a kódování téměř ve všech přehrávačích a programech pro stříhání filmu. Poskytuje vysokou kvalitu obrazu. Na webu www.xvid.org najdete zdrojové soubory; instalační soubory EXE jsou na http://www. xvidmovies.com/codec/.

§§§§§

$$$$$


Knihy


JavaScript - kapesní přehled

Michal Bareš

C06P0169

Tato kniha kapesního formátu představuje příručního pomocníka pro tvůrce skriptů a webových aplikací za pomoci jazyka JavaScript. Jde o příručku, která se na omezeném množství stránek snaží seznámit pokročilejší programátory s nejzákladnějšími, nejdůležitějšími a nejpoužívanějšími funkcemi oblíbeného skriptovacího jazyka.

O užitečnosti JavaScriptu nemůže být v současnosti již žádných pochyb, i když se stále najdou vývojáři webových stránek, kteří k němu přistupují s respektem, s obavami či jej z nějakých jiných důvodů používají jen sporadicky. V době zvyšující se propustnosti i českého internetového připojení jsou však nejčastější výhrady k jeho využívání stále méně oprávněné.

Autor je zkušený programátor s dlouholetou zkušeností vývoje aplikací pod JavaScriptem. V úvodu přiznává, že formát a rozsah knihy mu neumožňuje, aby se zmínil o všech metodách, objektech a vlastnostech JavaScriptu, ale zařazuje ty nejdůležitější a na konci publikace uvádí odkazy na zdroje obsahující více podrobností. Hlavním záměrem je pak na co nejmenším prostoru objasnit programátorům nejdůležitější fakta, týkající se popisovaných příkazů, metod, vlastností či objektů, a to s ohledem na různé specifikace vývojových směrů JavaScriptu, jako jsou JavaScript, JScript, DOM1 a DOM2. Příručka je výrazně graficky strukturovaná a setkáme se v ní převážně s tabulkami, zkratkami, s příklady kódu, popisem parametrů a jen krátkými vysvětlivkami autora. S ohledem na to, že kniha je určena programátorům, to však nevadí. Naopak tím autor vkládá do krátkého prostoru co nejvíce informací. Příručka osloví především ty čtenáře, kteří již zvládají základní principy JavaScriptu, ale nepamatují si z hlavy přesnou syntaxi příkazů či nemají větší zkušenosti s tím, jak se jednotlivé příkazy chovají v různých prohlížečích. Měla by tedy být referenčním pomocníkem, kde si programátoři rychle najdou, co potřebují, a najdou to rychleji v malé tištěné knížce než v nápovědě programu či na internetu.

Autor: Rastislav Škultéty

Vydavatelství:Computer Press

Počet stran: 120

Doporučená cena:99 Kč

§§§§§


Microsoft Publisher 2003 jednoduše

Michal Bareš

Učebnice programů určených pro počítačové zpracování tiskových materiálů (známých hlavně jako DTP) nebývají zrovna často vydávány v edicích "jednoduše". Je to hlavně proto, že uživatelé, kteří to myslí s prací pomocí DTP programů vážně, se je raději naučí ovládat pořádně, a začátečníci se buď nechají předem odradit proklamovanou složitostí, nebo se rovnou obrátí na jednodušší textový editor, který jim pro naprostou většinu úkolů stačí. V případě Microsoft Publisheru je tomu jinak snad právě proto, že jej profesionálové tolik nepoužívají, případně proto, že program je nabízen v balíčku s Office 2003 a aspiruje tak na masovou DTP aplikaci, jakýsi podrobnější Word.

Ať již jsou pohnutky pro rychlé seznámení s MS Publisherem jakékoliv, čtenář musí počítat s tím, že jej tato příručka naučí orientovat se a ovládat jednotlivá menu programu, využívat předdefinované styly, pracovat s grafickými objekty i navrhovat stránky, ale nemůže jej naučit tomu, aby výsledek jeho práce vypadal dobře. Jinými slovy, naučí jej technickému ovládání základních funkcí, ale mistra z něj v žádném případě neudělá. Budiž však řečeno, že na tento cíl ani neaspiruje a zaměřuje se hlavně na tvorbu letáků, graficky složitějších firemních dokumentů, vizitek a například také na vytváření jednoduchých webových stránek.

Grafické zpracování knihy se nese v duchu edice "jednoduše", text je proložen množstvím obrázků, barevně zvýrazněnými názvy položek menu, postupy jednotlivých činností mají podobu bodových návodů. Na konci pak najdeme několik stránek s užitečnými tipy a triky, seznam klávesových zkratek a test nabytých znalostí i s odpověďmi. Na třetí straně obálky je pak ještě jednou umístěn seznam nejčastěji používaných klávesových zkratek.

Tato kniha si určitě najde své čtenáře, především z řad zvídavějších uživatelů, kteří by chtěli rozšířit své znalosti zpracování textových materiálů nad úroveň Wordu a dále se vzdělávat v pokročilejších funkcích Publisheru. Příklady představené v příručce lze vytvořit i ve Wordu, ale zároveň představují nejjednodušší krok ke zvládnutí tohoto profesionálnějšího programu.

Autor: Petr Matějů

Vydavatelství: Computer Press

Počet stran: 120

Doporučená cena: 139 Kč

§§§§§


Osobní počítač

Michal Bareš

Kniha Osobní počítač - Názorný průvodce hardwarem, systémem a sítěmi je na první pohled nabitá spoustou informací. Podle autora je to hlavně učebnice, která má čtenáře přivést k dovednostem profesionálních počítačových techniků. Má tedy informovat nejen o hardwaru samotného PC, ale i o instalaci operačního systému a o základech a zásadách práce s počítačovými sítěmi. Kromě toho, že přináší 23 kapitol věnovaných základním komponentám PC, architektuře osobních počítačů, základní desce a diskovým mechanikám, najdeme zde hlavně části věnované instalaci, aktualizaci a údržbě systémů Microsoft Windows. O jiných operačních systémech zde bohužel řeč není. Předposlední část knihy je věnovaná perifériím, tedy jmenovitě zobrazovacím systémům (mezi ně autor zařadil i grafické karty), zvukovým zařízením, rozhraní SCSI a tiskárnám. Poslední dvě kapitoly pak pojednávají o počítačových sítích a o internetu.

Zpracovat a napsat knihu takových rozměrů znamená určitě spoustu práce, ale mnohem složitější je držet krok s inovacemi a novinkami, jež se v IT odvětví objevují rychle a často. Asi nikdy nelze dosáhnout toho, aby byla kniha ve všem aktuální. I kdyby vycházela aktualizace dvakrát ročně, nestačilo by to a navíc by to nebylo finančně realizovatelné. Toto dilema autoři většinou řeší popisem technologických základů, hlavně principů, podle nichž komponenty a periferie počítačů fungují. V některých případech se však autor nevyhnul popisu komponent, které jsou již zastaralé platí to například o procesorech (málo prostoru je věnováno 64bitové architektuře, žádný pak dvoujádrovým procesorům), čipových sadách, ale například i o kapitole věnované zobrazovacím zařízením, kde popis končí u klasické TFT technologie, která je přece jen již dosti zastaralá. Ale to asi nemůžeme dost dobře tomuto typu publikace vyčítat, jelikož i tak je plná zajímavých a hodnotných informací, které je pro správné pochopení činnosti počítačů třeba znát. A o aktuální informace o nových technologiích se starají odborné časopisy.

Autor: Mike Meyer

Vydavatelství: Computer Press

Počet stran: 816

Doporučená cena:690 Kč

§§§§§


Jak se bránit virům,spamu a spyware

David Zavadil

C06P0168

Nebýt na internetu je dnes jako nebýt u počítače. Jenže podobně jako při jízdě autem po silnicích podstupujete riziko nehody, vystavujete se na internetu nepříjemnostem a nebezpečí ztrát ve chvíli, jakmile se k němu připojíte. A stejně jako můžete rizika při jízdě autem omezit opatrnou jízdou a bezpečnostní výbavou, existují i pro práci s internetem účinné nástroje a pravidla bezpečného chování. Internetoví podvodníci z vás rafinovaně lákají přístupová hesla a čísla karet, umí přesměrovat vaše připojení na stokrát dražšího poskytovatele, jiní vás zahlcují záplavou nabídek pochybného zboží v podobě e-mailů nebo samovolně vyskakujících oken. Mnohé stránky skrytě instalují prográmky pro sledování vaší aktivity, aby vám mohly nabízet cílenou reklamu. Hackerům může váš nechráněný počítač (spolu s tisíci dalších) posloužit jako základna pro rozsáhlý útok na důležitější cíle. Jejich neblahé aktivity se mohou projevit přinejmenším zpomalením počítače či internetového připojení, zvýšenými účty či přímou ztrátou peněz nebo zcizením i zničením vašich dat.

Přitom se lze bránit! Kniha vám ukáže, jak chránit počítač správným výběrem a použitím antiviru, aktualizacemi OS, jak zamezit neoprávněnému přístupu pomocí firewallu, jak se vyhnout problémům ve Windows XP pomocí Service Packu 2, desetitisícovým účtům za internet kvůli dialerům, záplavě nevyžádané pošty, jak odstranit spyware a adware, jak používat bezpečně hesla a jak je mohou crackeři odhalit, jak rozeznat nedůvěryhodné stránky a zprávy.

Je napsaná tak, aby jí plně porozuměl každý uživatel. Místo technických principů a odborného slovníku přibližuje hrozící situace fiktivní uživatel a jejich řešení doprovází popis jednotlivých kroků s vyobrazením podstatných obrazovek a nastavení. Jakub Lohniský se zabývá moderními technologiemi, reklamou a komunikacemi. Publikoval množství článků a je autorem řady knih. Rostislav Kocman pracoval jako odborný redaktor počítačových časopisů, je autorem knih 444 tipů triků pro mobil, Duhové stránky Internetu a více než 1 300 odborných článků.

Autoři: Rostislav Kocman, Jakub Lohniský

Vydavatelství: Computer Press

Počet stran: 148

Doporučená cena:139 Kč

§§§§§


Mistrovství v jazyce Assembler

David Zavadil

Assembler už není synonymem pro programování v systému MS-DOS. S nástupem Windows se programování v jazyce blízkém počítačovému stroji stalo základní alternativou i pro tyto systémy. Kniha ruského autora v amerických službách vám ukáže, že navzdory častým obavám není programování v jazyce Assembler o nic složitější než psaní programů v C a C++, přičemž kód v Assembleru je kompaktnější a běží rychleji. Dává vyniknout algoritmické obratnosti programátora a schopnostem, které se v jazycích vyšší úrovně ztrácejí.

Autorovi se podařilo revidovat a zdokonalit dostupné materiály o programování v jazyce Assembler pro Windows. Problematiku vysvětluje krok za krokem, od základních principů a nástrojů až po sofistikované techniky a metody, které lze označit jako reverzní inženýrství. Zájemce z řad profesionálních programátorů, studentů i nadšenců po novém rozměru programování tedy uvede skutečně do hloubky problematiky Assembleru a připraví je na řešení i složitých úloh nejrůznějšího typu, včetně tvorby dynamických knihoven, služeb, ovladačů zařízení, systémového a síťového programování či zpracování souborů.

S knihou mimo jiné poznáte základy 32bitového programování ve Windows, předávání parametrů zásobníkem a kódování textu, použití kompilátorů MASM32 a TASM32, tvorbu konzolových programů a práci s grafikou, programy využívající zdroje, práci s FAT32 a NTFS, struktury, volání funkcí, makrodefinice, direktivy a konstrukty, podrobný popis funkce CreateFile pro správu souborů, využití multitaskingu, připojování k síťovým zařízením a správu socketů, použití Assembleru v rámci C či C++ a volání funkcí API, kompletní přehled debuggerů a disassemblerů a práce s nimi, analýzu a optimalizaci kódu, opravu spustitelných souborů, ovladače VxD a ovladače pracujících v režimu jádra.

Výklad zohledňuje i nové vlastnosti a funkce Windows 2000, XP nebo Server 2003. Zdrojový kód ukázkek byl testován na Windows NT na počítačích s procesory Pentium. Použity byly kompilátory Microsoft Assembler a Turbo Assembler.

Autor: Vlad Pirogov

Vydavatelství: Computer Press

Počet stran: 632

Doporučená cena: 890 Kč

§§§§§


Dokonalý kód

Jaroslav Dammer

C06P0170

Napsat program dnes dokáže dítě školou povinné. Napsat kód efektivně a rychle už ale představuje oříšek. Důvodem mohou být nejen špatné programátorské návyky při psaní kódu, ale také například chyby při definici problému v samém počátku analýzy funkčního požadavku.

Výše zmíněnou problematikou se zabývá kniha Steveho McConnella "Dokonalý kód - umění programování a techniky tvorby softwaru". Druhé české vydání je obohaceno o nejmodernější novinky a zkušenosti z oblasti softwarového inženýrství. Velké množství postřehů a konkrétních rad v ní najdou zkušení programátoři, stejně jako i samoukové a studenti - zkrátka všichni, pro které je programování více než pouhým rozmarem. Větší důraz při popisu vzorových příkladů (v jazycích C++, C#, Visual Basic a Java) klade autor na techniku, nikoliv na konkrétní jazyk, a uvádí správná i odstrašující řešení. Nezabývá se však jen strohým výčtem programovacích technik. Věnuje se popisu programování jako procesu, od přípravy projektu až po konečné odladění. Jednotlivé části knihy se věnují přípravě projektu, volbě základních stavebních postupů, správnému používání softwarových metafor, přípravě na definici problému, přípravě na definici požadavků, volbě programovacího jazyka, programovacím konvencím, vytváření návrhu, pracovním třídám a tvorbě rutin, sekvenčnímu uspořádání kódu, práci s podmínkovými příkazy, řídícím cyklům, tvorbě vlastních programovacích nástrojů, vlivu velikosti programu na jeho stavbu, ladění a ošetřování chyb, teorii správy projektu.

Steve McConnell je jedním z předních autorů a osobností programátorské komunity. Je vedoucím softwarovým inženýrem společnosti Construx Software, věnuje se též psaní článků a knih či výuce. Získal několik ocenění od časopisu Software Development. Jeho čtenáři ho zařadili mezi tři nejvlivnější osobnosti softwarového průmyslu, po bok Billa Gatese a Linuse Torvaldse. Na závěr si dovolím citovat Alana Coopera, otce Visual Basicu: "Steve McConnell ví o vývoji softwaru více než kdokoliv jiný. Můžeme být rádi, že dokázal všechny své hluboké znalosti a praktické zkušenosti vtěsnat do této důležité a originální knihy."

Autor: Steve McConnell

Vydavatelství: Computer Press

Počet stran: 896

Cena: 990 Kč

§§§§§


4/2007

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Tomáš Jirásko, David Zajíc, Ousmane Keita

07P0139, 07P0138, 07P0137, 07P0136, 07P0135

Webový vyhledávač na způsob Wikipedie

Zakladatel největší internetové encyklopedie Wikipedia Jimmy Wales se chystá vydat koncem roku open source vyhledávač, který by mohl konkurovat dominantní dvojici Google a Yahoo. Projekt má na starosti jeho společnost Wikia, která by měla poskytnout nástroje a technologii, o další rozvoj vyhledávače by se pak starali nadšení programátoři z celého světa podobně jako u Wikipedie. Projekt vychází z myšlenky, že vyhledávání na internetu je dnes základní částí jeho infrastruktury, něco nezbytného, bez čeho už lze internet používat jen velmi těžko. Tvoří takto součást internetové kultury, a proto by se uživatelé internetu měli zajímat, jak to vlastně pracuje, co je v oné "černé skříňce" obsaženo. Snahy o vytvoření open-source vyhledávače nejsou nové, ale vždy narážely na problémy spojené s nutností testovat ve velkém složitý vyhledávací algoritmus. Ten je základem celého vyhledávání a jeho kvalita ovlivňuje, jak přesné jsou výsledky hledání, jestli zobrazí to, co uživatel skutečně hledá, či něco naprosto nesouvisejícího. Vytvoření rozsáhlého vyhledávacího robota, který bude procházet webové stránky a sumarizovat z nich informace, to chce kromě programátorského umu i značné investice do hardwaru a společnost Jimmiho Walese je připravena to financovat. Vše se dosud nachází ve fázi plánování a první verze bude podrobena intenzivnímu testování tak, aby programátoři z celého světa mohli najít chyby či navrhnout zlepšení pro co nejlepší fungování vyhledávače. Co se objeví před koncem roku bude tedy jen a pouze experimentální testovací verzí, od níž povede ještě dlouhá cesta ke konečnému veřejnému spuštění. Projekt si již získal slušnou pozornost, a to jak od potenciálních vývojářů, tak od společností či jedinců provozujících vlastní vyhledávače. Mnoho z těch ve druhé vyhledávací lize hledá něco, co by jim pomohlo bojovat s propracovanými a etablovanými Google a Yahoo. Wales upozorňuje, že Google těží ze své silné značky a zmiňuje studii, ve které byly lidem ukázány výsledky hledání Yahoo a Google, ovšem byly přehozeny, tedy co našel Yahoo, bylo podáno jako výsledek Google a naopak. Testovaný vzorek lidí potom označil za lepší výsledky pod značkou Google, což odráží zvučnost jeho značky. Wikia, její data i zdrojový kód budou volně k dispozici stejně jako je tomu u Wikipedie. Kód bude veřejný, ale společné úsilí programátorů by mělo vytvořit blacklist těch, kteří vyhledávač zneužívají.

Češi budou mít svůj první počítačově animovaný celovečerák!

Jak se zdá, Češi budou mít zanedlouho svůj první počítačově animovaný celovečerní film! A nebude to jen tak něco, těšit se můžeme na zábavný děj z historie Prahy. Středověký příběh plný strašidel i legend bude vyroben tak, aby se u něj mohla pobavit celá rodina. Ústředními postavami přibližně osmdesátiminutového snímku se stanou Kuba chasník z vesnice a jeho žárlivá kamarádka koza. Tato podivuhodná dvojice nás bude provázet středověkou Prahou a společně zažijí zajímavé příběhy, které vycházejí z pražských legend a pověstí. Kubovi propůjčí hlas Matěj Hádek a koze Jiří Lábus. V dalších rolích uslyšíme např. Mahulenu Bočanovou, Jana Přeučila, Petra Nárožného a mnoho dalších vynikajících herců. Snímek s oficiálním názvem "Kozí příběh Pověsti staré Prahy" produkuje Art And Animation studio, na režisérské stoličce sedí Jan Tománek, který projektu věnoval už nemálo času a energie. Nyní je výroba po několikaleté přípravě v plném proudu a dílo se podle všeho daří. Tak alespoň usuzujeme podle shlédnutých materiálů, mezi kterými nechyběl již zmíněný kino teaser, hrubé animace, záběry z dabovacího studia a podobně. Animace jsou vytvářené v 3D systému Maya a na výrobě modelů, textur a animací se podílí celkem devět výtvarníků. Film bude finálně renderován na počítačové farmě v rozlišení 2K (2 048 x 1 536 bodů) a poté jej čeká převod na klasický filmový pás (35 mm). Premiéra filmu je plánovaná na podzim roku 2008. Do té doby musí tým vytvořit hudbu, zvukové efekty, finální rendering a vše spojit do výsledného snímku. O vývoji prvního počítačově generovaného celovečerního snímku vás určitě budeme i v budoucnu informovat a také se pokusíme přinést další zajímavé materiály z výroby.

Spotřeba v rukou uživatele

HP jako první uvede na trh počítače s uživatelským nastavením spotřeby. HP oznámila zahájení prodeje (podle tiskového sdělení) prvních počítačů, odpovídajících přísným normám Energy Star 4.0 americké Agentury ochrany životního prostředí EPA (U.S. Environmental Protection Agency). PC mají mít nižší spotřebu energie a tedy šetřit jak životní prostředí, tak i účty zákazníků za elektřinu. Výrobce dále informuje, že zkoušky v laboratořích HP potvrdily úsporu více než 52 % spotřeby oproti v současnosti vyráběným strojům. Každoročně tak můžete dosáhnout úspory od 6 do 58 dolarů na jeden počítač.

Výkonnější Cell od IBM

IBM začala s produkcí vylepšené verze procesoru Cell, na jehož vývoji spolupracuje se společnostmi Sony a Toshiba. Výroba nového Broadband Engine probíhá v továrně IBM v New Yorku, a to pokročilou 65nanometrovou technologií, dosud se čip vyráběl 90nm technikou. Jemnější výroba znamená menší čip i menší spotřebu energie. čip Cell je známý především díky použití v konzole Sony PlayStation 3 (PS3), ale najdeme ho i v počítačích IBM. První takový je IBM BladeCenter QS20 a IBM ho od září nabízí zejména společnostem, které se zabývají lékařským snímkováním, leteckému a obrannému průmyslu, animátorským studiím, komunikacím a energetickým firmám. Mezi prvními zákazníky byly Frauenhofer Institute a University of Manchester. Velkým úspěchem pro IBM je zakázka pro ministerstvo energetiky USA na dodání superpočítače, jehož základem jsou právě procesory Cell. Plánovaný výkon počítače Roadrunner je 1 000 bilionů výpočtů za sekundu, tedy jeden petaflop. Nový 65nm čip Cell využije v nových PS3 i Sony, zejména s ohledem na nižší náklady.

Rychlejší vyhledávání pro Windows Vista

Jeden z vývojářů Microsoftu vydal neoficiální update pro vyhledávací systém Windows Vista, který umožňuje přiřadit klávesové zkratky pro rychlejší vyhledávání či přímo spouštění programů. Brandon Paddock je programátor pracující na vyhledávacích funkcích Visty a jeho Start++ je ekvivalentem Deskbar Shortcuts v aplikaci Desktop Search pro Windows XP. Deskbar Shortcuts pro XP umožňují napsáním konkrétního výrazu do vyhledávacího pole přejít přímo na určitou webovou stránku, rychle vyhledávat, spustit program či otevřít dokument. Paddock se rozhodl doplnit Vistu o tuto chybějící vlastnost. Start++ není pro každého, pro plné využití jeho vlastností je nutné přizpůsobit XML konfigurační soubor, potom lze například do vyhledávání ve Windows Vista zadat "go PC World" a webový prohlížeč vyhledá na Google stránky obsahující tato slova. Aplikace je zdarma, ovšem bez záruky, stále je vše ve vývoji chyby nejsou vyloučeny (ony by nakonec nebyly vyloučeny, i kdyby se jednalo o produkt finální a placený...). Adresa ke stažení: http://brandonlive.com/startplusplus/download/

McAfee Data Loss Prevention

McAfee představilo software McAfee Data Loss Prevention (DLP) Host, jenž má za úkol zajistit komplexní ochranu před ztrátou důvěrných dat. Nabízí kontrolu a přehled o datech, která opouštějí koncové počítače jednotlivých zaměstnanců firmy přes e-mail, instant messaging, jako vytištěné dokumenty, na médiích USB nebo CD-R apod.

Řešení McAfee DLP Host obsahuje funkce, k nimž patří ochrana definovaná podle obsahu i kontextu. Ta brání přenosu citlivých dat dokonce i v případě, že jsou dále zpracována, zkopírována, vložena do jiných dokumentů, zkomprimována nebo zašifrována. McAfee DLP Host také poskytuje ochranu před ztrátou dat prostřednictvím vzdálených uživatelů.

Řešení McAfee DLP Host se skládá z agentského softwaru a protokolovacího a správcovského serveru. Pomocí tohoto serveru mohou správci zabezpečení uplatňovat pro koncové body firemní sítě centrálně řízenou politiku, v reálném čase monitorovat probíhající události a vytvářet hlášení o těchto aktivitách.

Delphi 2007

CodeGear, dceřinná firma společnosti Borland, oznámila uvedení produktu Delphi 2007 for Win32. S jeho pomocí mohou vývojáři vytvářet klientské aplikace rozšířené tak, aby plně využívaly uživatelské rozhraní Windows Vista Aero. Nová verze Delphi též umožní tvorbu dynamických webových aplikací využívajících technologií AJAX (Asynchronous JavaScript and XML). Delphi pro platformu Win32 dále obsahuje novou databázovou architekturu DBX 4, která podporuje poslední verze dnes nejpopulárnějších relačních databázových systémů včetně Microsoft SQL Server, InterBase od společnosti CodeGear, MySQL a Oracle. Další novinkou z dílny CodeGearu je Delphi for PHP. Poskytuje výhody produktivity prostředí typu RAD vývojářům webových aplikací v jazyce PHP.

Trend Micro ScanMail for MS Exchange 8.0

Společnost Trend Micro Inc. ohlásila nejnovější verzi svého bezpečnostního řešení Trend Micro ScanMail for MS Exchange 8.0. Toto vydání nadále poskytuje ochranu před hrozbami přicházejícími e-mailem a nově podporuje Exchange Server 2007. Nyní zahrnuje navíc ochranu před spywarem a umožňuje obranu před bezprostředními (zero-day) útoky, obrázkovým spamem a webovými hrozbami. Produkt rovněž prošel optimalizací výkonnosti a dále se rozšířila jeho integrace do infrastruktury Microsoft. Nativně podporuje 64bitová Windows, plně spolupracuje s filtrem Microsoft IMF (Intelligent Message Filter) a využívá clustery určené pro zotavení po selhání. Propojuje se s řídicím softwarem MoM (Microsoft Operations Manager) a podporuje tichou instalaci Microsoft Systems Management Serveru pro snazší nasazení a správu. Nové antivirové otisky v Exchange Serveru 2007 umožňují Trend Micro poskytovat přírůstkové skenování, zlepšující výkonnost systému.

§§§§§


HP: za nižší emise

Lukáš Erben

07P0134

Musíme přiznat, že ačkoliv se nám představa mírných "středomořských" zim, námořních přístavů v Ústí či Děčíně a slaného příboje omílajícího západní úpatí Krušných hor zdá vcelku lákavá, nebereme problematiku globálního oteplování na lehkou váhu. Teplá zima může snadno znamenat sucho, povodeň či hurikán tedy především nevypočitatelný ráz klimatu a všechny související negativní dopady na ekosystémy, jejichž rozbor ponecháme jiným časopisům. Otázku spotřeby do světa IT před několika lety uvedla marketingová mašinérie AMD s příchodem Opteronu. Ještě usilovněji se energetické agendy chytil Intel při uvedení architektury Core do světa stolních PC a serverů. Konečně nejsilnější hurikánová sezóna roku 2006 v USA a právě končící nejteplejší zima na evropském kontinentu dává problematice spotřeby PC a serverů nový rozměr. Hovořit o energetických úsporách ve světě IT je nejen rozumné (kupříkladu v oblasti mobilních technologií tomu tak vždy bylo), moderní (příchod nových procesorů založených na multithreadingu si to vyžaduje), ale také cool (rok 2007 se patrně stane přelomovým, neboť lidstvo bude do budoucna vše vyjadřovat v gramech, kilogramech a tunách oxidu uhličitého). Hloubat nad plýtváním energií se v případě počítačů může zprvu zdát jako nepodstatné koneckonců jejich spotřeba se pohybuje v desítkách, maximálně stovkách wattů a jak jsme předvedli v našem nedávném tématu, úspory, jichž lze dosáhnout, nejsou sice zanedbatelné, zároveň se ale nejedná o závratné sumy. Když se ale v rovnici objeví vedle wattů také zlomyslné, ve skleníkový příkrov se houfující molekuly CO2, je vše najendou o poznání složitější. Ve firemní sféře s desítkami či stovkami stolních PC a desítkami výkonných serverů či diskových polí jsou navíc měrnou jednotkou desítky či dokonce stovky kilowattů.

Výzkum a vývoj firemních IT řešení se tak stále častěji věnuje sekundárně či dokonce primárně právě otázce spotřeby a souvisejícím oblastem jako je chlazení, napájení, optimalizace využití IT, automatická odstávka a vypínání nevyužitých systémů apod. Nejinak tomu je i v případě společnosti HP a jejího výzkumného střediska HP Labs v kalifornském Cupertinu, které jsme měli možnost nedávno navštívit.

HP DDC: dynamické chlazení datacenter

V případě datacenter, clusterů a dalších míst s vysokou koncentrací výpočetního výkonu se otázka spotřeby energie vztahuje nejen k teplu vyzářenému servery či diskovými poli, ale též k problematice chlazení. Veškerá vyzářená energie musí být odvedena coby odpadní teplo pomocí klimatizačních jednotek. Zatímco u malých a středních instalací odpovídají energetické nároky chlazení zhruba deseti až třiceti procentům vyzářeného tepla, u rozsáhlých datacenter se mohou blížit až hranici sta procent každý emitovaný watt má takříkajíc svůj protějšek ve ventilačním a klimatizačním systému. Drtivá většina datacenter ale postrádá jakýkoliv sofistikovaný systém pro řízení chlazení celého prostředí. Teplotní čidla jsou obvykle osazena jen na místech výstupu vzduchu z místnosti vytížení počítačů či diskových polí se ale průběžně mění a v datacentrech tak snadno vznikají "horká" místa či přechlazené oblasti. Systém "Dynamického chytrého chlazení", který HP vyvíjí, se zaměřuje na ideální umístění jednotlivých výpočetních prvků (umístění a osazení racků) a využívá systém monitorující teplotu přímo v místě výstupu horkého vzduchu z racků. Tato data jsou odesílána do jednotky, která řídí jednotlivé klimatizace. Podobné řešení umožňuje eliminovat horká i přechlazená místa, chladit pouze ty části datacentra, které jsou aktuálně zatíženy, případně efektivně nahradit výpadek některé z klimatizačních jednotek. Díky optimálnímu chlazení se navíc prodlužuje životnost hardwaru a především lze ušetřit přes 30 % nákladů na chlazení. HP odhaduje, že zhruba tři tisícovky datacenter instalovaných po celém světě mají spotřebu zhruba 6 GW (vyjádřeno ve formě fosilních paliv spotřebují datacentra ročně 25 milionů tun uhlí).

HP UX11i: virtualizace a adaptivní infrastruktura

Zatímco problematika chlazení datacenter je pro drtivou většinu smrtelníků vcelku nezajímavá a vzdálená, s virtuálními tenkými klienty bychom se mohli za několik let setkávat v reálném "kancelářském" provozu. Klíčovým problémem dnešních PC je zoufale nízké využivání jejich zdrojů. Zatímco v šedesátých a sedmdesátých letech bylo nutné na "strojový čas" mainframe počítačů čekat a nezřídka se zapsat do pořadníku, dnešní počítače drtivou většinu času čekají na uživatele. Typické stolní PC je vytíženo méně než z 5 % (zároveň ale není možné použít výrazně pomalejší HW, neboť uživatelé potřebují vysoký výkon nárazově). Počítače, které tak převážně zahálejí, pochopitelně potřebují ke svému provozu disproporcionálně vyšší množství energie, nemluvě o energetických nákladech na jejich výrobu a dalších nákladech na údržbu. Již před pár lety se začalo ve firemní sféře uvažovat o alespoň částečném návratu k filozofii mainframe systémů tzv. tenký klient, tedy kompaktní stolní PC ořezané doslova na kost, má zajišťovat pouze uživatelské rozhraní, zatímco klíčové operace probíhají na serveru. Dalším evolučním krokem v této oblasti by mohla být kompletní virtualizace stolních PC. Tak, jak se dnes na výkonných serverových řešeních virtualizují servery (na jediném fyzickém hardwaru běží několik virtuálních serverů, čímž se optimalizuje využití hardwaru, zvyšuje se bezpečnost, zjednodušuje správa atp.), mohly by v budoucnu být virtualizovány klasická pracovní PC. Představa společnosti HP vypadá asi takto: namísto běžného "tenkého klienta" (osekaného PC) bude na vašem stole v práci "supertenký klient" v podstatě jen zobrazovací adaptér, monitor a rozhraní pro klávesnici a myš. Po příchodu do práce se vaše PC virtuálně vytvoří na firemním serveru HP Integrity s unixovým operačním systémem HP UX z aktuálního obrazu pracovního systému a vašich uživatelských dat, uložených na firemním diskovém poli. Půvab takového řešení (z pohledu zaměstnavatele) není jen v jednoduché správě, údržbě a aktualizacích či maximálním zabezpečení, ale také v tom, že ve skutečnosti pro svou práci můžete dostat tolik výkonu, kolik potřebujete. Kupříkladu finanční analytik v bance vystačí většinu času se základním výkonem nezbytným pro běžnou kancelářskou práci, v okamžiku, kdy se ale pustí do zpracování velkého objemu dat, potřebuje velmi výkonné PC. V případě virtuálního stroje mu server může prostě přidělit více prostředků (paměť, CPU čas), případně zapnout další server či aktivovat více procesorů, aby byl potřebný výkon dostupný.

Server provozující desítky virtuálních PC je pochopitelně využit a vytížen mnohem efektivněji na druhou stranu tu může naopak dojít k situaci, kdy dostupný výkon nestačí. Pořízení výrazně výkonnějších serverů (víceprocesorových) je ale často nákladné. Mnozí výrobci nabízejí zajímavou alternativu. Namísto toho, aby firma zaplatila server s více procesory, zaplatí pouze za levnější konfiguraci (která je ovšem "plně" osazena). Nastane-li v budoucnu potřeba vyššího výkonu, dodavatel jednoduše další CPU aktivuje a zákazník zaplatí za jeho používání. Doposud bylo možné podobné změny realizovat zhruba v měsíčních intervalech, nový obchodní model serverů HP Integrity ale umožňuje u některých modelů zaplatit vyšší výkon podobně, jako si mnozí z nás kupují kredit do mobilního telefonu. Další procesory je tak možné v serveru aktivovat pouze na několik minut nezbytných k provedení náročných výpočtů (či v pracovní špičce, která typicky nastává v dopoledních hodinách). Virtualizace dostává zcela nové rozměry. Se supertenkými klienty a virtuálními stolními PC se patrně setkáme v dohledné době jen ve velmi specifických situacích a firmách jako jsou banky, brokerské domy či jiné finanční instituce, rozhodně se ale jedná o zajímavý způsob, jak učinit firemní PC nejen bezpečnější a spolehlivější, ale také ekologičtější.

FSC X10Sure: k čemu je dobrý server navíc

Při vstupu do "serverovny" v malé firmě vás obvykle čeká stejná scéna: směsice stolních či rackových systémů, často postavených "na koleně", tu či onde zálohovací pásková jednotka, individuální disková pole RAID v jednotlivých strojích a více či méně zorganizovaná změť měděné kabeláže.

Zásadním problémem takovéhoto "řešení" je nejen nákladná správa a údržba, ale především nízká spolehlivost. Výpadek serveru o víkendu je často vyřešen až během pondělka a nedej bože, když k nějakému významnějšímu selhání dojde v průběhu týdne. Ztráty způsobené nefunkčním účetním systémem, mailserverem či dokonce webovými servery mohou být i v relativně malé firmě v řádu desítek či stovek tisíc. Mailové či webové služby lze sice outsourcovat k externímu dodavateli jsou ale případy, kdy je i pro malou firmu takové řešení nevýhodné. Na trhu pochopitelně existují řešení v podobě záložních serverů (clusterové systémy Microsoftu) či high-availability (postavené například na virtualizačních technologiích), ty ale buď vyžadují duplicitu veškerého HW, nebo nepřiměřené investice do drahých serverových technologií a softwaru.

Novinkou, která by měla oslovit zejména malé a střední firmy hledající spolehlivé řešení pro své serverové zázemí, je systém X10sure. Jedná se o na první pohled jednoduchý a elegantní, leč velmi efektivní způsob, jak zajistit téměř nepřetržitý provoz firemních serverů za relativně přijatelnou cenu. Systém X10Sure je tvořen z konsolidovaných blade či rackových serverů FSC, záložního serveru (tzv. "spare"), řídícího X10Sure serveru a síťového datového úložiště SAN s obrazy operačních systémů a daty pro jednotlivé servery (případně doplněného o zálohovací páskový systém). Na rozdíl od řešení typu Microsoft Cluster, kde jsou záložní servery v poměru 1 : 1, X10Sure používá systém n : 1 pro víceméně libovolný počet serverů stačí jeden záložní stroj (základní sada X10Sure SW s licencí pro pět serverů přijde na necelých 10 000 euro). Podle výrobce je provozní "dostupnost" tohoto řešení 99,95 % (MS Cluster udává 99,99 %), přičemž doba potřebná k aktivaci záložního serveru po selhání původního stroje jsou cca 2-3 minuty. Systém X10Sure má pochopitelně i jisté nevýhody: vyžaduje kompletně nové serverové vybavení železem FSC, spolu se SAN řešením FibreCAT SX80. Přičemž všechny stroje v systému by měly být víceméně identické. Obrovskou výhodou je velmi intuitivní grafické rozhraní pro konfiguraci X10Sure i FibreCAT SX80 úložiště měli jsme možnost si sami vyzkoušet nastavení záložního serveru a následné nucené selhání jednoho z provozních strojů. Správu musí podle našeho názoru zvládnout i orangutan po lobotomii a naší jedinou výtkou tak vlastně je, že jako IT správci bychom se s X10Sure a FibreCAT SX80 v práci asi dost nudili.

§§§§§


Ohlédnutí 3GSM Congress

Čestmír Žák

07P0133

Po roce opět nastal čas jedné z nejvýznamnějších akcí ve světě mobilních komunikací, barcelonského veletrhu 3GSM. Od jejího konání již uběhla řada dní, a tak jsme se rozhodli vybrat, představit i připomenout ta řešení, která nás na kongresu zaujala.

Finští profíci

Tři přírůstky jsme zaznamenali i v řadě E, jíž Nokia přisuzuje status profesionálních produktů.

Na komunikátor s označením 9500 navazuje nový model E90 (132 x 57 x 20 mm, 210 gramů), jehož design oproti předchůdci přináší více hran a také výrazně větší vnější displej (TFT, 240 x 320 pixelů). Širokoúhlý vnitřní displej je také typu TFT, jeho rozlišení činí 800 x 352 bodů a žádný problém pro něj nepředstavuje ani 16 milionů barev. Uživatelské prostředí již nestaví na platformě Symbian S80, výrobce se odhodlal k přechodu na S60, jehož výhodou je mnohem širší základna dostupných aplikací. Pokud vás zajímá, jakým způsobem se bude E90 dorozumívat s okolím, pak vězte, že vám dá k dispozici pravděpodobně vše, po čem toužíte, počínaje datovými přenosy GPRS, EDGE a HSDPA, přes Bluetooth a infraport až po Wi-Fi. Zároveň nechybí ani integrovaný GPS modul, hudební přehrávač, 3,2megapixelový fotoaparát s autofokusem a bleskem. Za mnoho muziky ovšem zaplatíte nemálo peněz, podle našich odhadů kolem 24 tisíc Kč.

Pokud dáváte přednost vysouvacím telefonům, zaměřte svou pozornost na stylový E65 (105 x 49 x 15,5 mm, 115 gramů). Jde o telefon postavený na Symbianu S60, nabitý funkcemi (2megapixelový fotoaparát, hudební přehrávač, Bluetooth, infraport, Wi-Fi apod.), z jehož parametrů musíme zmínit ještě podporu microSD karet. V prodeji předpokládáme cenu kolem 11 tisíc Kč; v době, kdy čtete tento článek, okupuje E65 s vysokou pravděpodobností již pulty prodejen.

Na populární model E61 brzy naváže jeho vylepšená verze s označením E61i (117 x 70 x 11,5 mm, 150 gramů). Provedené změny spočívají především v decentních úpravách designu a v nově přidaném 2megapixelovém fotoaparátu. Zbylé parametry, které si uživatelé oblíbili, zůstávají nezměněny. Novinka stále běží v prostředí Series 60, nabízí qwerty klávesnici a je zaměřena především na funkce spojené s aktivním využíváním e-mailu. Podobně jako dva výše uvedené modely podporuje i E61i přenosy EDGE, Bluetooth i Wi-Fi.

Neonode N2 z rodu podivínů

Možná si ještě vzpomenete na zařízení s názvem N1, představené před několika lety malou švédskou společností Neonode. Ve své době přineslo mnoho zajímavých a nekonvenčních nápadů, pak ovšem došlo k několikanásobnému oddálení uvedení na trh a když se konečně dostalo na lámání chleba, neznamenal již N1 pro zavedené výrobce žádnou velkou konkurenci. Nyní přichází Neonode s druhým pokusem, jehož označení snad ani nemohlo být jiné než N2. Půjde o poměrně minimalistický přístroj (77 x 47 x 14,7 mm, 70 gramů), vybavený barevným, prsty ovládaným dotykovým displejem s rozlišením 176 x 220 pixelů (65 000 barev). Uživatelský komfort má zajistit prostředí Neno, jež vychází z Windows CE. Synchronizace s PC probíhá prostřednictvím ActiveSync, k dispozici je i Bluetooth. Multimediální funkce zastupuje hudební přehrávač (MP3, WAV a WMA), zmínit bychom měli také 2megapixelový fotoaparát se schopností pořizování videozáznamu. Vnitřní paměť není konečná, lze ji rozšířit paměťovou kartou miniSD. Z datových funkcí přístroj podporuje pravděpodobně pouze GPRS. Více informací o novince zatím bohužel nemáme.

Čtyři komunikátoři

Na barcelonské prezentaci společnosti HTC nás uvítala čtveřice nových přístrojů s operačním systémem Windows Mobile. Jedná se o tři komunikátory a jeden smartphone.

Na úvod jsme si prohlédli zařízení určené pro GSM a sítě třetí generace, jehož současnému označení HTC Advantage (X7500) dříve předcházel pseudonym Athena. Tento komunikátor (133,5 x 98 x 16 mm, 359 gramů) vybavený VGA displejem s dotykovou technologií vás zaujme vestavěnou GPS technologií (Tom Tom Navigator 6) 3megapixelovým fotoaparátem s autofokusem, podporou Wi-Fi a Bluetooth 2.0, rozhodně však neurazí ani vestavěným pevným diskem s kapacitou 8 GB. Výrobce pro toto zařízení použil platformu Windows Mobile 5.0 Pocket PC Phone Edition, jež běží na hardwarovém základu procesoru Intel PXA 270 s frekvencí 624 MHz. Paměť ROM dosahuje kapacity 256 MB, operační paměti RAM nadělil přístroji výrobce do vínku 128 MB, k dispozici je i možnost práce s miniSD kartami. Hudební fanoušky potěší klasický 3,5mm jack pro připojení oblíbených sluchátek, pro vyznavače dat je připraveno EDGE i HSDPA. Prodejní cena HTC Advantage by měla lehce přesáhnout hranici 30 tisíc Kč.

Výbava druhého z komunikátorů, HTC P3400, je o poznání chudší, což se ovšem kladně projeví na (pro mnoho uživatelů vůbec nejdůležitějším) parametru jménem cena. Tato novinka běží taktéž na Windows Mobile 5.0 Pocket PC Phone Edition a má dotykový displej s rozlišením QVGA. Dostupnou paměť s kapacitou 64 MB RAM a 128 MB ROM lze chápat jako odpovídající standardu. Za zajímavost považujeme podporu SD/MMC karet, od níž se dnes všeobecně již spíše upouští. Ve výbavě opět nechybí ani integrovaný fotoaparát (ten je ale v tomto případě pouze 2megapixelový) Bluetooth 2.0 a EDGE.

Jako třetí pán na holení přichází HTC P3350, jenž vychází z modelu P3300 (známe ho také jako Artemis), v porovnání s ním však novinka postrádá funkce spojené s navigací GPS. HTC P3350 podporuje 4 GSM pásma, má QVGA displej, Wi-Fi, dva megapixely pod čočkou fotoaparátu, dlouhé chvíle slibuje zpříjemnit FM rádio. Paměťové parametry jsou shodné jako u předchozího zástupce, a sice 64 MB RAM a 128 MB ROM, uživatelskou paměť lze navýšit o kapacitu microSD karty. Předpokládáme cenu okolo 15 tisíc Kč.

V úvodu jsme si slíbili letmý pohled i na nový smartphone S710 (rozměry 101 x 50 x 17,7 mm, hmotnost 120 gramů) z dílny HTC, který byl dříve označen jako Vox. Jde o první smartphone s OS Windows Mobile 6.0 Standard, vybavený boční výsuvnou QWERTY klávesnicí. Dotykový displej opět odpovídá standardu QVGA, použitý procesor od Texas Instruments běží na kmitočtu 201 MHz. Pokud bychom měli zmínit parametry, budeme se asi v mnohém opakovat: 64 MB RAM a 128 MB ROM totiž měly i oba předchozí modely, podobně je tomu i s 2megapixelovým fotoaparátem a datovými přenosy EDGE. HTC k nim zde přidává ještě Wi-Fi a paměťové karty microSD. Produkt S710 si jeho výrobce THC cení asi na 11 tisíc Kč (kolem 400 euro).

Véčko s televizí

Prezentace Sagemu na veletrhu 3GSM zahrnovala hned několik telefonů, z nichž nás nejvíce zaujala novinka s názvem myMobileTV. Tento název byl použit již před rokem a označoval nekomerční koncept myX-8, do nějž byla přidána podpora mobilní televize. Dnes přichází Sagem s čerstvou variací na toto téma, přičemž jako myMobileTV označuje model my750C (97 x 48 x 22 mm, 125 gramů) s mobilně-televizní technologií DVB-H. Kvalitní podívanou má zaručit otočný QVGA displej s 262 tisíci barev a technologií IPS, jež zaručuje široký zorný úhel. Výbava telefonu obsahuje 2megapixelový fotoaparát a hudební přehrávač, který je možné poslouchat i přes Bluetooth sluchátka. Vestavěná paměť má hodnotu 25 MB, k jejímu rozšíření budete potřebovat microSD kartu. Co se týče výdrže baterie, výrobce uvádí až tři hodiny sledování mobilní televize nebo pět hodin hovoru na jedno nabití. Zařízení by se mohlo do volného prodeje dostat ve druhém čtvrtletí roku 2007, nezbývá nám tedy než doufat, že se současné snahy o zprovoznění DVB-H v ČR podaří uskutečnit co nejdříve.

Spousty modelů u Samsungu

Jako jeden z nejaktivnějších výrobců při představování nových modelů mobilních telefonů se na 3GSM v Barceloně předvedl Samsung. Jeho prezentace zahrnovala různé telefony napříč celým spektrem nabídky, od low-endů až po komunikátory. Z přehršle novinek jsme pro vás vybrali pět nejzajímavějších, které mají podle našeho názoru výjimečné vlastnosti nebo skrývají jiný potenciál, jímž by na dnešním přesyceném trhu dokázaly přitáhnout potenciální zájemce.

Nejvíce zájemců na prezentaci jihokorejského výrobce okukovalo Samsung Ultra Smart F700, což má být jeden z přímých konkurentů iPhonu. Bude možné ho ovládat buď přes rozměrný dotykový displej, nebo prostřednictvím výsuvné qwerty klávesnice. Do kolonky "výbava" vložil výrobce 5megapixelový fotoaparát s autofokusem, rozšířené možnosti práce s multimediálními soubory a v neposlední řadě také rychlá data (až 7,2 Mb/s) prostřednictvím HSDPA.

Druhý představený přístroj z edice Ultra Smart nese označení F520 (104,8 x 53,7 x 17,4 mm) a jeho výjimečnost spočívá v tom, že kombinuje ovládání dotykovým displejem (480 x 272 pixelů, 262 tisíc barev) se dvěma výsuvnými klávesnicemi: boční stranu lze odsunout, načež se odkryjí qwerty tlačítka, naproti tomu spodní výsuvná klávesnice skrývá numerické znaky. K dispozici je například 3megapixelový fotoaparát s automatickým ostřením, dále prohlížeče internetových stránek a kancelářských dokumentů, Bluetooth, EDGE i HSDPA.

Ten druhý z Koreje

Ani druhý z jihokorejských výrobců, LG, na výstavě 3GSM nezahálel a prezentoval zde svůj nový počin s označením KU250. Ten bychom charakterizovali jako telefon klasické konstrukce (rozměry 110,9 x 46,7 x 15,6 mm) s podporou sítí 3G, jehož výbava je spíše průměrná, ale pro běžného uživatele naprosto dostačující. Zahrnuje barevný displej (262 000 barev, 176 x 220 pixelů), hlavnímu 1,3megapixelovému fotoaparátu zde sekunduje ještě VGA bratříček pro videohovory, pro fanoušky přehrávání hudby v mobilu je připraven hudební přehrávač a možnost použití paměťových karet formátu microSD. Ke komunikaci s okolím poslouží USB kabel, Bluetooth, z datových přenosů pak GPRS a EDGE.

S LG se pojí jeden malý incident, k němuž došlo na letošním 3GSM. LG totiž obvinilo Apple z kopírování designu, konkrétně model LG Prada byl prý inspirací k vytvoření konceptu Apple iPhone. Nic na tom prý nemění ani fakt, že iPhone byl představen o devět dnů dříve než LG Prada, k aktu zneužití cizího nápadu prý došlo již mnohem dříve, konkrétně v září 2006, kdy byl model LG Prada k vidění při příležitosti udělování cen iF Design.

Amerika v Barceloně

Fanoušky Windows Mobile je připravena potěšit Motorola MOTO Q gsm, smartphone s qwerty klávesnicí a OS Windows Mobile ve verzi 6.0 Standard Edition. Podoba s původní MOTO Q pro sítě CDMA je poměrně zřejmá, výrobce provedl decentní úpravy designu a změnil vnitřnosti telefonu tak, aby byl schopný pracovat v GSM sítích. Zmínit bychom chtěli 1,3megapixelový fotoaparát, 64 MB RAM, 128 MB interní Flash paměti je vhodné rozšířit microSD kartou. K pracovním účelům poslouží e-mailový klient s podporou RIM BlackBerry, data přes GPRS i EDGE, Bluetooth či možnost synchronizace s PC přes USB rozhraní. Motoroly MOTO Q gsm se dočkáme ve druhé polovině letošního roku.

§§§§§


PMA 07

Alexandr Radecký

07P0132

PMA (Photo Marketing Association) je významný jarní veletrh se vším, co se týká fotografování, zejména s digitálními fotoaparáty, ale i s videokamerami a mobilními telefony s fotoaparátem. Podobně jako každý rok, i letos se akce uskutečnila na přelomu zimy a jara, konkrétně 8.-11. března v Los Angeles.

PMA 07 nepřinesl pro běžné uživatele zásadní technické novinky, avšak k vidění byla řada zajímavých přístrojů, na které stojí se za to podívat zblízka.

8 Mpix i pro začátečníky

PMA 07 jasně ukázala, že nové fotoaparáty musí mít buď nějaké speciální vlastnosti a pokud ne, tak minimálně rozlišení 8 megapixelů. Společnost Fujifilm si je toho dobře vědoma a na show předvedla FinePix A820, což je v zásadě obyčejný přístroj, ovšem s 8Mpix CCD senzorem a příznivou cenou 180 dolarů, ideální tedy pro občasné fotografy fotící za běžných podmínek běžné věci. Pokud by to přece jen nestačilo, za příplatek několika dolarů lze pořídit 9Mpix FinePix A900.

Oba modely mají čtyřnásobný optický zoom, světelnou citlivost ISO 800 a stabilizátor obrazu, což znamená optimalizovaný krátký čas expozice kompenzovaný zvýšením světelné citlivosti.

Mnoho zákazníků jistě uvítá, že v nastavení přístroje se zobrazuje nápověda pro jednotlivá nastavení i funkce.

Fotoaparát do tmy

Doba, kdy k digitálnímu fotografování byla potřeba spousta světla, je již pryč. Výrobci se dnes předhánějí v tom, kdo svůj výrobek vybaví větší světelnou citlivostí ISO. Avšak všechny nyní překonal nový Kodak EasyShare Z885, jehož maximální citlivost činí nevídaných ISO 8 000.

Dalo by se očekávat, že přístroj s takovouto citlivostí bude patřit mezi ty nejdražší, avšak cena Z885 s rozlišením 8,1 Mpix bude 200 dolarů, což je vzhledem k parametrům více než přijatelné. Mnoho přístrojů má problém fotografovat při nastavení ISO 800 a vyšším, ve výsledném obrazu je patrné množství digitálního šumu, proto by bylo zajímavé Z885 vyzkoušet v dostatečně tmavém prostředí, k tomu však naneštěstí přímo na veletrhu nebylo vhodné místo.

Mezi vlastnosti nového Kodaku patří stabilizace obrazu kombinující nastavení světelné citlivosti, dobu expozice a zaostřovací algoritmy pro co nejméně rozmazané fotografie. Samozřejmostí jsou různá automatická nastavení podle toho, co právě fotíte.

Z885 má 2,5" LCD displej a maximální pětinásobný optický zoom.

Pro domácí mazlíčky krásnější

Redukce červených očí při fotografování s bleskem je již běžnou výbavou fotoaparátů, proto je nutné vymyslet něco dalšího. A společnost HP něco dalšího vymyslela.

U snímků domácích mazlíčků, míněno domácích zvířat, efekt červených očí nevzniká, nicméně od jejich očí se blesk odráží, takže v lepším případě mají na fotografii svítící oči, v horším vypadají zmateně a v nejhorším pak jako by trpěli šedým zákalem. Proto je nový 7,2megapixelový HP Photosmart R837 vybaven technologií Pet-Eye Fix, která by měla uchovat obrázek vašich chlupatých přátel co nejvěrnější.

Další novinka je poněkud morálně pochybná a nezapře původ přístroje v anglosaském prostředí. Vlastně to není velká novota, je však realizována přímo ve fotoaparátu, nikoli ve fotostudiu či grafickém editoru R837 má režim, ve kterém se snaží udělat lidi na snímku opticky mladší, a to rozmazáním vrásek či kožních vad. K tomu přidává i "zeštíhlovací" režim použitý již v HP R927, který opticky zužuje postavu, resp. to, co je uprostřed zorného pole. Výsledek nebývá vždy příliš realistický, ale pokud se snažíte fotografovat někoho, kdo těžce snáší svou kulatější postavu, tohle může pomoci.

Co bude následovat? Že by optické odstranění pleši? Nebo nějaký režim, který nahradí obličej fotografovaného obličejem filmové hvězdy? Dnešní přístroje mají zkrátka řadu možností, ale jednu z nich určitě oceníte i na R837 velký 3" displej.

Na to vše si připravte 230 dolarů.

Fotoaparáty pro potapěče

Ne s každým fotoaparátem je nutné zacházet velmi citlivě Olympus m[mju:] 770SW je stavěn tak, aby odolal vodě, pádům, úderům i dalšímu pro jiné přístroje smrtelnému zacházení. Pevné kovově tělo ho ochrání i před pádem na zem z výšky 1,5 m a ponořit se s ním lze až do hloubky deseti metrů. Má zabudovaný manometr, který na displeji zobrazuje hloubku. Pokud byste chtěli fotografovat v ještě větší hloubce, musíte si přikoupit další ochranný box za přibližně 250 dolarů. U 770SW najdete i další drobné přednosti, například objektiv je pokryt speciální hydrofobní vrstvou, takže po vynoření čočka rychle oschne. V přední části fotoaparátu je zabudováno LED světlo pro focení v makro režimu, tedy pokud chcete vyfotit zblízka drobný objekt. Rozlišení senzoru je 7,1 Mpix, maximální je trojnásobný optický zoom.

Naproti tomu Pentax Optio A30 je vhodný pro méně náročné potapěče, spíše plavce, jež dávají přednost pobytu blízko hladiny, doporučená maximální hloubka pro přístroj činí tři metry. Jinak jsou parametry podobné 770SW 7 Mpix rozlišení, 3x zoom a propracované makro.

§§§§§


Něco je ve vzduchu

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

07P0140

Nové tarify pro Twist

Strnulé vody předplacených služeb v Česku rozčeří od 14. března trojice nových tarifů pro Twist jejich názvy jsou Start, ProSMS a Týden. První jmenovaný, Twist Start, přichází s nabídkou volání do všech sítí za 5,90 Kč za minutu, za odeslání SMS si operátor účtuje 2,90 Kč. Twist ProSMS má hovory za 6,90 Kč, ale nabízí výhodnější sazbu za SMS 1,90 Kč. A konečně Twist Týden se vyznačuje poplatkem ve výši 19 Kč týdně, za nějž však dostanete zajímavější sazby na volání do sítě T-Mobile a na pevnou linku (3,50 Kč/min), do ostatních mobilních sítí přijde minuta hovoru na

5,90 Kč, textovka vychází na 1,90 Kč. Všechny tři nově uvedené tarify přicházejí se sníženou cenou za odeslání MMS, jež zde činí 6,90 Kč, což je proti dřívějším 10 Kč příjemná změna. Naopak jako nevýhodu výše uvedených tarifů chápeme účtování hovorů podle schématu 60 + 30 (celá první minuta a poté po započatých půlminutách), které může být v konečném důsledku méně výhodné než starší systém 60 + 1 (celá první minuta a poté po vteřinách). Zákazníci Twistu mohou také využít doplňkových služeb Twist Nej Nonstop (za 29 Kč týdně volání na vybrané číslo ve vlastní síti zcela zdarma) nebo Twist SMS víkend 300 (za 29 Kč získáte na víkend 300 volných SMS do sítě T-Mobile).

Blízké setkání čtvrtého druhu

Již letos v létě by se na našem trhu měl objevit čtvrtý mobilní operátor pod názvem U:fon toto výrazné pojmenování má údajně vyjádřit fakt, že nový operátor bude zcela odlišný od těch ostatních. Jeho služby budou orientovány na zákazníky, kteří mají zájem o cenově dostupný mobilní internet a hlasové služby. Nová síť bude pracovat na bázi technologie CDMA2000 EV-DO Rev. A (na frekvencích 410-430 MHz), což je jedna z moderních forem 3G sítí. Zdá se, že U:fon tedy bude v Česku prvním ryze 3G směrem orientovaným operátorem. Co se pokrytí signálem týče, operátor slibuje v průběhu léta pokrytí více než 50 % populace s tím, že se situace v tomto ohledu bude v průběhu času stále zlepšovat. Výhodou použité CDMA technologie je fakt, že k pokrytí rozsáhlého území postačí mnohem nižší počet základnových stanic než u technologie GSM.

100% bonus u O2

Třetí slovenský operátor O2 začal svou činnost teprve nedávno, ale již slaví značné úspěchy (přes 110 000 aktivních zákazníků během 12 dnů). K tomu, aby si nově získané "ovečky" udržel, by měla přispět akce, v rámci níž nabízí k prvnímu dobití kreditu (ve výši 250 až 950 Sk) každé předplacené karty bonus ve výši 100 %. Platnost prémiového kreditu vyprší za 3 až 6 měsíců od dobití.

Esemesky pro Bav se

K nové (přes internet provedené) aktivaci studentského tarifu Bav se od T-Mobile získáte až do konce dubna bonusových 100 SMS měsíčně do všech sítí po dobu 6 měsíců. Tato nabídka se vztahuje jak ke smlouvě uzavřené na jeden rok, tak i k dvouletému úvazku, k němuž získáte rovněž telefon za zvýhodněnou cenu.

Dobijte si baterii u Vodafone

S nevšední službou přichází v těchto dnech Vodafone, když nabízí dobíjení baterie vašeho mobilního telefonu (bez ohledu na to, jakou síť používáte) přímo ve svých pobočkách. Služba funguje tak, že zde svůj telefon na nějaký čas "odevzdáte do úschovy" (jako potvrzení dostanete malý lístek) a například po dobu vašeho nákupu v obchodním centru se o něj pracovníci Vodafone postarají a hlavně dobijí jeho baterii. Aby nemohlo docházet k jakémukoliv zneužívání, nosíte svou SIM kartu po dobu odloučení od telefonu s sebou ve malé obálce. Vodafone je nyní připraven nabíjet zejména přístroje od Nokie a Sony Ericssonu, jež tvoří podle jeho odhadů asi 80 % mobilů používaných v Česku, ale časem snad přibudou i další značky.

Vodafone live! pro všechny

Dosud bylo možné plnohodnotně pracovat s portálem Vodafone live! pouze prostřednictvím mobilního telefonu se speciálně upraveným softwarem, nyní ale operátor přistoupil ke změnám, díky nimž by měli mít všichni zákazníci při práci s Vodafone live! stejné možnosti. Vodafone při této příležitosti také zveřejnil aktuálně nejoblíbenější položky ze svého portálu, mezi než patří například melodie All Good Things od Nelly Furtado nebo The Saints Are Coming od U2 ve spolupráci s Green Day. Nejpopulárnějšími hrami pro mobily jsou zde Need For Speed Carbon, Medal of Honor či Brother in Arms.

Mobilní TV i pro GSM

Společnost O2 uvedla do provozu možnost sledovat mobilní televizi i pro majitele přístrojů bez podpory 3G, přičemž přenos streamovaných dat se realizuje pomocí EDGE nebo GPRS. Nabídka kanálů zahrnuje programy ČT1, ČT2, ČT24, TV Prima, hudební stanici TV Óčko, Eurosport a Meteo TV. Pokud vás tato nabídka láká, můžete ji vyzkoušet na portálu O2 Active (wap.o2active.cz), kde naleznete příslušný odkaz. Cena (včetně DPH) za využívání mobilní televize byla stanovena na 20 Kč denně, 75 Kč týdně nebo 150 Kč měsíčně a jsou v ní pochopitelně započteny i příslušné datové přenosy.

O2 Trio vše pro domácnost

Pokud využíváte zároveň pevnou linku, internet i televizi od O2, mohla by vás zajímat nová nabídka s názvem O2 Trio. Jedná se o balíček všech tří výše uvedených služeb (zahrnující časově neomezené volání na pevné linky v Česku) za zvýhodněnou cenu. V nabídce jsou tři různé varianty lišící se od sebe rychlostí přístupu k internetu. V případě podpisu smlouvy na 12 měsíců nabízí operátor aktivaci za symbolickou 1 Kč, pokud se nechcete vázat, bude vaše peněženka po zřízení služby lehčí o 784 Kč.

Dnes to bude za 150

Nabídka tarifů řady Kredit u T-Mobile se nedávno rozšířila o Kredit 150 (178,50 Kč včetně DPH měsíčně, minutová sazba za volání 6,55 Kč, odeslání SMS 1,79 Kč), který doplní stávající tarify 250, 450, 700, 1200 a 2000. K nové aktivaci libovolného paušálu s označením Kredit navíc až do konce května získáte bonusový kredit ve výši 25 %, a to po dobu 6 měsíců. Za férové považujeme jednání T-Mobile v souvislosti se zákazníky, kteří si tarify Kredit aktivovali již během února, ti totiž získají bonus zpětně také. Stále platí i nabídka možnosti využít doplněk HIT, jenž vyžaduje podepsání smlouvy na dobu určitou, na oplátku však nabídne 20 % kreditu zdarma.

Čtvrtá generace na obzoru

Experimentální podoba příští generace mobilních sítí ukazuje, že na nás v budoucnosti čekají mnohem rychlejší data. Japonský operátor NTT DoCoMo je jedním z předních členů projektu zaměřeného na vývoj sítí čtvrté generace a právě v jeho laboratořích se před časem podařilo realizovat mobilní datový přenos vpravdě neuvěřitelnou rychlostí 5 Gb/s. V komerční podobě by použitá technologie působící v pásmu 100 MHz měla být schopna zajistit 30-100 Mb/s, což je opravdu slušná hodnota zejména v porovnání s dnes dostupnými 3G sítěmi, kde se rychlostní strop pohybuje v řádech jednotek Mb/s.

Kredit zdarma za data

Orange přichází se zvýhodněnou nabídkou pro zákazníky, kteří si u něj nově aktivují služby Orange Internet Expres nebo Homebox. Nabízí totiž bonus v podobě kreditu ve výši měsíčního paušálu za tyto služby, jež lze nad rámec volných minut vyčerpat na volání v rámci hlasového tarifu (platí pro Paušál 60 nebo Paušál 50 + SMS a vyšší). Toto zvýhodnění bude platit po celou dobu nově uzavřeného smluvního vztahu.

Hovořte s Easy za kačku

Reakce na zvýšení konkurenčního tlaku, k němuž došlo v důsledku vstupu O2 na slovenský trh, na sebe u T-Mobile nenechala dlouho čekat. Zákazníci předplacených karet Easy mají možnost aktivace věrnostního programu Plus, jenž umožňuje ve vlastní síti telefonovat v nočních hodinách a o víkendech za 1 Sk za minutu. Podmínkou pro využití těchto benefitů je pravidelné měsíční dobíjení kreditu ve výši 300 až 500 Sk v závislosti na tom, jak dlouho daný zákazník síť T-Mobile používá.

Vraťte lahve na Vodafone live!

S tematikou nového českého filmu Zdeňka Svěráka Vratné lahve se na mobilním portálu Vodafone live! objevila speciální sekce, v níž mohou zájemci najít tematicky laděnou fotogalerii, portréty herců, rozhovory s hlavními aktéry filmu a další perličky. V sekci "Zábava" lze také využít program kin, z něhož se dozvíte, kdy a ve kterém kině film Vratné lahve promítají.

Hudba na T-Music Play!

T-Mobile na portálu T-Music spouští obchod Play! s digitální hudbou, v nabídce se objevilo celkem přes 400 000 skladeb, což z tohoto projektu rázem činí největšího hráče na českém trhu. Ceny písniček začínají od 21,90 Kč, celé album lze pořídit od 249 Kč majitelům předplacených karet se tato částka okamžitě strhne z kreditu, paušálním zákazníkům bude vyúčtována na měsíční faktuře. K tomu, abyste na Play! mohli začít nakupovat, musíte vlastnit telefonní číslo od T-Mobile, na jehož základě probíhá registrace. Pokud jste se ale již dříve stačili přihlásit do t-zones, stačí se zalogovat pod patřičnými údaji. Veškerá hudba je chráněna proti porušování autorských práv systémem DRM (Digital Rights Management) a lze ji stahovat buď ve formátu WMA (pro použití v PC), nebo DCF (pro mobilní telefony). Při stahování skladby do mobilu odesílá operátor na dané telefonní číslo zvláštní SMS, obsahující informace opravňující k jejímu přehrávání, po případném překopírování skladby na jiný telefon již její poslech nebude možný.

§§§§§


CD/DVD příloha

Jan Šplíchal, Libor Vacata

07P0141, 07P0142

Audio-video

Songbird 0.2.5

Multimediální přehrávač, obdoba iTunes či Windows Media Player. Podporuje velké množství formátů. Program obsahuje české rozhraní.

DVDFab Decrypter 3.0.8.6

Zjednodušená verze programu DVDFab Express. Umožňuje uložit DVD film na pevný disk. Při kopírování dokáže odstranit různé typy ochrany (CSS, RC, RCE, APS, UOPs a Sony ARccOS).

REAPER 1.815

Hledáte-li komplexní nástroj pro nahrávání a úpravu audio souborů, vyzkoušejte program Reaper. Editační funkce zahrnují možnost úpravy hlasitosti, střihu audio souborů, aplikace různých efektů apod.

Domácnost a kancelář

NGM 1.00

Souborový manažer disponuje dvěma na sobě nezávislými panely pro zobrazení souborů. Je určen uživatelům, kteří chtějí jednoduše a rychle provádět úkony jako mazání, přesouvání, kopírování nebo instalování programů.

WikidPad 1.9 Beta 2

Poznámkový blok pro zapisování a správu důležitých poznámek, nápadů, kontaktů a dalších důležitých textů. Tato data jsou řazena do přehledné stromové struktury a v textu lze odkazovat na jakoukoliv již vytvořenou poznámku.

ANVSOFT Flash Slide Show Maker 2.40

Aplikace Flash Slide Show Maker usnadní tvorbu prezentací či slideshow z oblíbených obrázků a fotografií. Slideshow lze uložit ve flashovém formátu SWF a prezentovat ji například na webových stránkách.

Komunikace

FileZilla 2.2.31

Výkonný open source FTP/SFTP klient. Součástí je site manažer pro správu FTP účtů a nástroj pro udržení připojení Download Queue. Podporuje firewally a připojení přes proxy, SSL a Kerberos GSS zabezpečení.

Anyplace Control 3.4

Program umožňující vzdáleně (pomocí sítě nebo internetu) zobrazit obrazovku jiného počítače a ovládat jeho klávesnici a myš. Můžete tak pracovat se vzdáleným počítačem, jako kdybyste seděli u něj.

MERAK Mail Server 8.9.1

Poštovní server s integrovaným antivirovým programem, jednoduchým nastavením, s podporou více domén a procesorů. Podporuje protokoly

SM TP, POP3, IMAP4 i HTTP. Administraci provádíme přes web, příkazový řádek či běžnou okenní aplikací.

Multimédia

1Click DVD Copy 5.1.1.4

Nástroj pro snadnou tvorbu kopií DVD filmů. Podporuje dvouvrstvá média, umožňuje volbu mezi kopírováním celého obsahu nebo jen hlavního filmu, umožňuje kopírování DVD filmu na pevný disk.

Xilisoft MPEG to DVD Converter 2.0.13

Umožňuje vypalovat DVD z multimediálních video souborů ve formátu MPEG. Vypalovat lze na DVD-R, DVD+R, DVD-RW a DVD +RW. Podporovány jsou systémy NT SC i PAL a poměry stran 4 : 3, 16 : 9.

DivXLand Media Subtitler 2.0.5

S editací a tvorbou titulků k filmům či jinému videu ve formátech AVI, MPEG, WMV a dalších vám pomůže aplikace DivXLand Media Subtitler. Program má velmi jednoduché a přehledné ovládání, umožňuje zobrazení náhledů, podporuje více než 30 formátů.

Zadarmo: Paragon Drive Backup 8 SE (CD/DVD)

Paragon Software Group patří již mnoho let mezi nejúspěšnější firmy v oblasti správy pevného disku. Paragon Drive Backup je rychlý nástroj pro zálohování dat. Pro jeho plné využívání je nutná registrace. Spusťte instalační EXE soubor, stiskněte tlačítko Next. V dalším kroku potvrďte licenční ujednání, následně se objeví registrační dialog. Kliknutím na odkaz http://registration.paragonsoftware.com/db8se (nebo kliknutím na Registration) otevřete internetovou stránku, kde se zaregistrujte. Povinná pole jsou Email, First name, Last name, Country, Language avšak nejdůležitější částí je e-mailová adresa, neboť na tu vám přijde požadovaný licenční klíč. Po jeho přijetí zadejte UserName a Serial Number podle údajů z e-mailu. Poté lze produkt neomezeně používat. Na závěr je nutný restart celého systému kvůli zavedení potřebných knihoven. Podstatou zálohování v Drive Backupu je vytváření přesných obrazů celých diskových jednotek nebo diskových oddílů. Ovládání programu je integrováno do centra, které funguje zároveň jako integrovaný webový prohlížeč on-line nápovědy. Backup obsahuje integrované nástroje pro samotné zálohování dat. Průvodci dokáží zálohovat jak celý disk, tak i jednotlivé oddíly, data se přirozeně komprimují podle požadavků uživatele. Výsledné zálohy lze chránit heslem a uložit na přenosná média nebo vypálit na CD/DVD. Samostatnou kapitolou jsou úlohy pro kopírování disku. K dispozici máte průvodce kopírováním jednotlivých oddílů nebo celých diskových jednotek. Ovládání je velmi přehledné a intuitivní, uživatel může (nebo nemusí) využít možnosti podrobnějšího nastavení jednotlivých kroků. Povedená je i všudypřítomná nápověda, pokročilé uživatele pak potěší existence přidaných utilit.

Zadarmo: Langmaster: Škola hrou Zeměpis 2 (DVD)

Tento měsíc jsme pro vás ve spolupráci s firmou Langmaster připravil plnou verzi zábavně-výukového programu Zeměpis 2 z kolekce Škola hrou. Produkt je určen především školákům ve věku 12-16 let. Tento titul se podrobněji zaměřuje na jednotlivé světadíly: Afriku, Ameriku, Austrálii a Antarktidu. U každého světadílu postupuje výklad od fyzického zeměpisu (poloha, povrch, podnebí, vodstvo) přes poznatky o obyvatelstvu, průmyslu, zemědělství a dopravě až k podrobnějším informacím o vybraných státech nebo oblastech. Základní i rozšiřující informace jsou prezentovány atraktivní formou prostřednictvím videoukázek, animací, interaktivních map, zvukových nahrávek a fotografií, které umožní získat o probíraném učivu skutečně dobrý přehled.

Nové vědomosti si upevníte v řadě úloh, které následují za každou lekcí a za každou kapitolou. Tyto úlohy nejen zjistí, jestli probrané látce skutečně rozumíte, ale také umožní rychle se připravit na písemné práce a zkoušení. Probíraná témata jsou následující: životní prostředí Afriky, oblasti Afriky, fyzický zeměpis Severní a Jižní Ameriky, obyvatelstvo Ameriky a seznámení s Austrálií, Oceánií a Antarktidou. Produkt svým obsahem odpovídá osnovám 6. a 7. ročníku základní školy. Obsah byl redigován odbornými pracovníky z Výzkumného ústavu pedagogického v Praze.

Systém

O&O Defrag Professional Edition 8.6

Umožňuje dosažení a udržení nejvyššího stupně výkonu systému. Optimalizuje pevné disky. Spojí a seřadí defragmentované soubory, čímž optimalizuje proces přístupu k souborům pro čtení/zápis dat a výrazně tak zvýší rychlost systému.

The Dude 3.0 Beta 3

Síťový monitor, který dokáže rapidně vylepšit správu sítě. Automaticky skenuje veškerá zařízení v určených podsítích a zobrazuje layout v podobě mapy. Dále dokáže monitorovat služby jednotlivých zařízení a oznámit případné vyskytlé potíže.

XPize 4.6 RC

XPize vylepšuje grafické rozhraní Windows XP. Nahrazuje většinu prvků, které byly pro systém XP převzaty ze starších edicí. Ikony, bootovací obrazovky a další grafické prvky pak vypadají lépe a jemněji.

Téma DVD - zálohování dat

Acronis True Image 10 Home

Acronis True Image nabízí kompletní zálohu disku, včetně systému a všech nainstalovaných aplikací, dat a nastavení. Program dokáže vytvořit záchranné médium, díky kterému lze celou zálohu instalovat na formátovaný disk.

DriverMax 2.3

Pokud potřebujete přeinstalovat operační systém Windows, snadno můžete zálohovat všechny přítomné ovladače a znovu je pak obnovit, aniž byste je museli hledat či stahovat.

Norton Ghost 10.0

Norton Ghost je profesionální aplikace určená pro zálohování dat. Zálohování lze provádět zcela automaticky v předem stanovený čas na CD nebo DVD, různá USB zařízení a další paměťová zařízení.

K obsahu PC WORLDu

Search and Recover 4

Search and Recover pro obnovu dat nepracuje pouze s diskem počítače, dokáže obnovit data i z jiných digitálních zařízení. Přitom používá vyspělé technologie, které kombinuje s velice přívětivým uživatelským rozhraním.

Faststone Image Viewer 3.0

Prohlížeč obrázků, který zobrazuje snímky ve formě náhledů. Dále obsahuje ještě další funkce jako možnost převodu obrázků do nejrůznějších formátů či nástroje pro retušování fotografií.

GoFTP 2.1.87

FTP klient obsahující všechny funkce a vlastnosti, které jsou potřeba ke spolehlivému přenosu, je navíc doplněný řadou pokročilých rysů, jež GoFTP zařazují mezi nejlepší FTP klienty na trhu.

Zabezpečení

WinCleaner AntiSpyware 5.58

Ochrana před nevyžádanými pop-up okny, spywarem, adwarem a dalším malwarem v reálném čase. Dále nabízí automatické monitorování (Active Shield), které blokuje případné útoky, kompletní skenování systému, odstranění pochybných klíčů.

KeePass Password Safe 1.06

Bezpečné uchování hesel a různých loginů, které potřebujete např. pro přihlášení do poštovního klienta, ICQ a podobně. Tyto záznamy dokáže přehledně třídit do kategorií, vytvářet automatické sekvence pro přihlašování, hesla je schopen i generovat.

Jetico Personal Firewall 2.0.0.26 Beta

Program, chránící počítač před útoky z internetu. Monitoruje všechny odchozí a příchozí pakety. Odhalíte tak útoky hackera nebo činnost spywarových nebo adwarových programů, které se nacházejí ve vašem PC. Nabízí tři stupně ochrany.

Komerční software a slevy

Studujte Cisco Networking Academy a vyhrajte multimediální ukázky

Textová část časopisu PC WORLD je v každém díle doplněna multimediální prezentací učebních textů. Úroveň svých znalostí z dané kapitoly si vždy máte možnost ověřit v testu, který jsme pro vás na CD připravili. Pak již velmi snadno odpovíte na soutěžní otázku, která je připravena na www.pcworld.cz. Ze správných odpovědí tři vylosujeme a výherce obdrží předplatné časopisu PC WORLD a Wireless-G notebook adaptér od společnosti Linksys.

The Bat! 3.98

E-mailový klient The Bat! 3.98 je kompletně lokalizován do češtiny a slovenštiny, navíc se dodává s českou nápovědou. Hlavní důraz klade výrobce na bezpečnost uživatele, na ochranu před viry a před nevyžádanou poštou. Mezi nejvíce oceňované funkce patří podpora neomezeného počtu účtů, propracovaný filtrovací systém, rozsáhlý systém šablon a maker, podpora velkého množství protokolů a v neposlední řadě i příjemné uživatelské prostředí, které lze dále přizpůsobovat. Program umožňuje prohlížení zpráv na serveru před jejich stažením. Pro bezpečnou komunikaci podporuje program The Bat! šifrovací programy PGP a GnuPG, podporuje i digitální certifikáty S/MIME pro elektronické podepisování zpráv. Program dovolí snadný přechod z konkurenčních programů jako Outlook Express nebo MS Outlook. Více informací o funkcích programu The Bat! najdete na serveru www.thebat.cz, kde také můžete provést registraci s uplatněním kupónu na slevu ve výši 10 %. Sleva platí při objednání nové jednouživatelské licence.

Hry

GameStar Command & Conquer 3: Tiberium Wars a další dema

Command & Conquer 3: Tiberium Wars

Oblíbená série realtimových strategií Command & Conquer se brzy dočká dalšího pokračování. Tentokrát ponese název Command & Conquer 3: Tiberium Wars a o její vývoj se stará losangeleské studio Electronic Arts. Na DVD si můžete vyzkoušet hratelnou demoverzi, v níž si za frakci GDI vyzkoušíte jednu tutoriálovou misi, dvě singleplayerové mise z kampaně a jednu skirmish mapu, hratelnou ve čtyřech stupních obtížnosti (od "easy" po "brutal"). V jedné misi zavítáte do Severní Karolíny, v druhé vás čeká návštěva Alexandrie v Egyptě.

Runaway 2: The Dream of the Turtle

Pokračování dobrodružné adventury Runaway od španělského týmu Pendulo Studios dostalo název Runaway 2: The Dream of the Turtle a tentokrát vám umožní prožít dobrodružný příběh na Havaji. Hratelná demoverze obsahuje jednu úroveň, v níž musí hlavní hrdina Brian najít lék proti otravě své družky Joshuy.

Fish Fillets 2

V pokračování oblíbené české logické hry Fish Fillets od ALTAR Games se opět máte možnost setkat s dvěma podmořskými rybími kamarády. S nimi musíte postupně zvládnout až sto dvanáct místností, obsahujících nejrůznější překážky a nástrahy, které překonáte striktně logickým postupem. Hratelné demo představuje vlastně trial verzi, v níž shlédnete úvodní česky dabované filmečky a vyzkoušíte si prvních osmnáct místností po neomezenou herní dobu.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Devatenáct je minimum. Test devatenácti LCD od 19 palců výše (CD/DVD)

Tomáš Jirásko, Lukáš Erben

07P0110

Nemá smysl plkat o tom, jak LCD vytlačují klasické monitory do propadliště dějin. Ve skutečnosti už totiž LCD vytlačují do propadliště dějin LCD. O kdysi atraktivní 15" LCD monitory dnes nikdo nejeví zájem a jejich 17" sourozenci patří stále častěji mezi výprodejový artikl. Náš přehled 24" modelů v minulém čísle byl jakousi ochutnávkou testu o třech chodech, který vám přinášíme tento měsíc.

Podrobným rozborům LCD technologií a panelů jsme se věnovali již v minulosti a technologický úvod jsme se tentokrát rozhodli pojmout jako rychlou příručku na téma "Jak blufovat o LCD". Jeho přečetní by vám mělo pomoci nenechat si valit šrouby do hlavy od prodavačů, kteří problematice až moc rozumějí a vyhlédli si hejla, nebo naopak uzemnit osazenstvo hypermarketu, které ve snaze zbavit se otravného zákazníka o zboží, jemuž často nerozumí, řekne cokoliv. Úpadek řemesla bohužel postihl i technické a technologické oblasti (shodou okolností zrovna v době psaní tohoto článku jsme se na tiskové konferenci na dotaz, kdy bude nejmenovaný výrobce používat určitý typ panelů, dozvěděli, že je to příliš technické a že nám vyjádření zástupce sdělí až po konzultaci). Vzhledem k tomu, že tentokrát nejdeme výrazně do hloubky, doporučujeme jako doplňující studijní materiál článek z PC WORLDu 7-8/2005, který můžete nalézt v archivu na www.pcworld.cz či v PDF archivu starších ročníků na našem DVD.

Začínáme

Pokud hovoříme obecně o koupi LCD monitoru nebo TFT monitoru, jde o stejnou záležitost. Ploché displeje z tekutých displejů, se kterými se setkáváme, totiž plně vystihuje pouze spojení obojího LCD (Liquid Crystal Display) a TFT (Thin Film Transistor). Jde tedy o displej z tekutých krystalů s tranzistory na tenkém filmu/fólii, které jsou nutné k fungování celého procesu. TFT LCD funguje totiž tak, že u určitého typu tekutých krystalů dochází při průchodu světla z podsvětlovací trubice přes jejich vrstvu umístěnou mezi elektrodami ke změně jeho polarizace v závislosti na orientaci molekul v prostoru. Tuto orientaci lze měnit regulací napětí v elektrickém poli. Molekuly jsou totiž elektricky neutrální, nicméně velikost náboje v částech molekuly se může lišit. Molekula se tak stává dipólem a v elektrickém poli má snahu orientovat se v jeho směru. Ke změně elektrického pole nedochází náhodně, v konstrukci panelu jsou v další vrstvě po celé ploše tranzistory. Tomu se říká aktivní matice. To je pro všechny displeje stejné. SMS: Pustí se do toho proud, tím se molekuly začnou otáčet a propouštějí více nebo méně světla. Displeje se liší ovšem tím, jak jsou molekuly zpočátku orientovány a jak se na nich projevuje změna napětí. Pro naše účely zatím stačí rozdělení na tři základní technologie označované jako TN, VA a IPS. K těm časem přibylo jejich vylepšení a k základním zkratkám se přidala další písmenka. První masivně používanou technologií byla TN, z hlediska pohledu na kvalitu obrazu následuje technologie VA a pokud si chcete dopřát v dnešní nabídce skutečně špičkový displej, zvolte ten s IPS technologií. Přehled a popis všech technologií a variant naleznete na následující dvoustraně.

Velké a ještě větší

Odhlédněme nyní na chvíli od myriád technologií a panelů a podívejme se na LCD čistě z hlediska formátu a velikosti. 17" LCD monitory již patří do nejlevnějšího segmentu a směřují na běžné kancelářské stoly či do dětských pokojů. To je i případ mnoha 19" modelů, zejména v klasickém provedení SXGA 1 280 x 1 024. Jestliže hledáte cenově dostupné LCD pro běžné používání, jsou právě devatenáctky tou nejlepší volbou větší rozměry obrazových bodů umožňují pohodlný pohled z větší vzdálenosti a snadné čtení textů, relativně malé rozlišení a hrubý rastr ale nejsou ideální kupříkladu pro úpravu fotografií. Z hlediska filmů a videa je nepraktický poměr stran 5 : 4, leč i HD filmy v rozlišení 720p (tedy 1 280 x 720) lze na klasických LCD přehrát v plném rozlišení, byť s obrovskými černými pruhy. Existují i širokoúhlé devatenáctky, ty bychom ale vzhledem k malé vertikální ploše doporučili skutečně výhradně pro multimédia a filmy pro práci (a vlastně ani pro většinu her) nejsou příliš vhodné. Velmi zajímavé jsou naopak 19" LCD s rozlišením SXGA+, tedy 1 400 x 1 050 bodů. Nabízejí klasický poměr stran 4 : 3, vetší pracovní plochu a optimální velikost pixelu. Bohužel jich je na trhu poměrně málo.

Dvacet či jednadvacet palců je oblast, v níž naleznete jak monitory s klasickým poměrem stran 4 : 3 (obvykle s rozlišením UXGA 1 600 x 1 200 bodů), tak širokoúhlé modely 16 : 10. Ty první jsou vhodné (v případě osazení kvalitním panelem) zejména pro úpravu fotografií či pro náročnější hráče, širokoúhlé modely s rozlišením 1 680 x 1 050 bodů pak oslovují především příznivce multimédií. Přesto i v tomto rozměru jsou širokoúhlé monitory podle našeho názoru nepraktické.

S hodnotou 22" se dostáváme do světa výhradně širokoúhlých displejů. Je to také podle našeho názoru první případ, kdy má skutečně smysl zvolit právě širokoúhlý displej kombinace vertikálního rozlišení 1 050 bodů a dostatečné velikosti pixelu pro pohodlné čtení dělá z dvaadvacítek ideální pracovní nástroje (zobrazení dvou textových stran vedle sebe či dostatek prostoru pro různá menu u grafických či CAD programů). Rozměr je vhodný i pro filmy a novější hry, které podporují širokoúhlé zobrazení. Drtivá většina monitorů v této kategorii má rozlišení 1 680 x 1 050 bodů, naleznete tu ale i některé exempláře zvládající 1 920 x 1 200 (rastr je v tomto případě možná až příliš jemný).

Čtyřiadvacet palců je takříkajíc spodní hranicí luxusu. Za standard je tu považováno rozlišení 1 920 x 1 200 bodů, jež v kombinací s optimální velikostí pixelu a úhlopříčkou 61 cm představuje maximální velikost displeje, kterou lze pohodlně přehlédnout bez "rozhlížení". V závislosti na použitém panelu se čtyřiadvacítky hodí jak pro sledování HD filmů (zobrazit v plném rozlišení lze všechny formáty až po 1 080p), tak pro CAD, CAM, DTP, střih videa či práci s fotografiemi. Ceny přitom začínají na vcelku realistické hranici dvaceti tisíc. Pro hráče je 24" asi maximální pohodlnou úhlopříčkou, 30" displeje jsou pro hraní na pracovním stole přeci jen příliš velké a navíc mají extrémní nároky na výkon grafické karty, či spíše grafických karet.

30" "královská" třída vyžaduje odlišný přístup k práci. Monitor v tomto případě funguje jako skutečná pracovní plocha, na níž můžete rozmístit více otevřených aplikací a přecházet mezi nimi (podobně jako na několika monitorech, navíc ale máte možnost využít plného rozlišení 2 560 x 1 600 bodů například pro zobrazení tabulky či fotografie). Přehlédnout celou plochu je totiž prakticky nemožné. Třicítky jsou podle našeho názoru spíše pracovními monitory pro náročné uživatele, tomu odpovídají i ceny pohybující se od 35 000 Kč s DPH výše.

Technologie TN + Film (Twisted Nematic + Film)

Tato technologie dostala název podle toho, že molekuly v nematických krystalech tvoří spirálu. Díky tomuto tvaru vedou světlo. V okamžiku, kdy se ocitnou pod napětím, se tato spirála rozpadne a světlo přestane procházet. Molekuly tedy otáčí rovinu polarizovaného světla až o 90?. Přerušení nelze však dosáhnout stoprocentně, takže tyto displeje mají obecně problémy s podáním barev, zvlášť černé, a nelze u nich dosáhnout vysokého kontrastu. Při pohledech z větších úhlů dochází u těchto displejů k žloutnutí bílé a obecně k šednutí barev. Jejich předností je schopnost dosáhnout rychlé doby odezvy. Ovšem tato výhoda je vykoupena tím, že TN matrice zobrazují pouze 6bitové barvy (3 x 6 bitů = 216 tisíc barev) doplněné ditheringem. Výraznějších modifikací se tato technologie nedočkala, za zmínku stojí snad jen varianta B-TN, což je TN panel se čtvercovými pixely místo klasických obdélníkových, což mělo zlepšit úhly pohledu.

Výrobci této technologii pomáhají přidáním glare vrsty lidově můžeme říci, že nad displejem je leštěné sklo. To pomáhá jako optický filtr a výslednému obrazu dokáže subjektivně dodat vyšší kontrast a vylepšit podání tmavých odstínů.

SMS: Jasně nejhorší technologie. Špatné barvy, rychlá odezva podle typu patří do kanceláře nebo na hraní. Vadný pixel je bílý.

Technologie VA, MVA, PVA

Řešení VA je postaveno na myšlence orientovat molekuly vertikálně, proto se označuje jako VA (Vertical Alignment). Cílem řešení bylo dosažení vysokého kontrastu a krátké odezvy díky tomu, že se molekuly otáčely pouze o 45?. Technologie VA se dočkala vylepšení v podobě MVA (Multi-Domain Vertical Alignment). Molekuly jsou nyní rozděleny do domén, ve kterých jsou orientovány prostorově tak, aby došlo k optické kompenzaci. Pokud část molekuly není ve své doméně viditelná, je opticky kompenzována molekulou z druhé domény, neboť ta je orientována opačně a je z ní vidět ze stejného úhlu pohledu právě ona "neviditelná" část "původní" molekuly. Počet domén není omezen pouze na dvě.

Technologii VA používá k výrobě panelů rovněž společnost Samsung pod označením PVA (Patterned Vertical Alignment), nicméně blízkost technologií MVA/PVA vede k tomu, že se řadí na stejnou úroveň. Pro zjednodušené přirovnání můžeme říci, že jde minimálně o stejnou podvozkovou skupinu. Existuje několik dalších variant těchto technologií.

Prem. MVA/ S-MVA

Jde o vylepšení základní MVA technologie, kdy se kontrast posunul k hodnotě okolo 1 000 : 1, nicméně obrazová kvalita displejů se blíží technologicky starším TN. Značení se liší podle výrobce panelu.

S-PVA

Vylepšený kontrast běžné jsou hodnoty nad 1 000 : 1, rychlejší odezva, počet domén zvýšen na osm (technologie MVA, PVA mají pouze čtyři).

A-MVA

Redesignovaná Prem. MVA je zvýšen počet domén, těch je nyní osm. Poskytuje lepší pozorovací úhly. Z obrazového hlediska je srovnatelná s S-PVA.

SMS: Dobrá odezva, vysoký kontrast, u S-PVA/A-MVA slušné barvy. Technologie mezi TN a IPS. Vadný pixel je černý (vypnutý).

IPS (In-Plane Switching)

Elektrody se u tohoto řešení nacházejí ve stejné rovině na spodní desce, molekuly tekutých krystalů jsou v základním (klidovém) stavu orientovány s těmito polarizátory souběžně. U IPS panelů molekuly v klidovém stavu (bez napětí) světlo nevedou. Teprve když je zvýšeno napětí, molekuly se natočí až o 90 % a propouštějí tak světlo různé intenzity. Díky přesnější orientaci molekul je možné dosáhnout lepšího podání barev a lepších úhlů pohledu. I tak se tato technologie dočkala několika variant.

DD-IPS (Dual Domain IPS) běžně se nepoužívá, technologie, kde jsou dva transistory, je vyhrazena medicínským displejům.

ACE (Advanced Coplanar Electrode) nevyrábí se.

S-IPS (Super IPS) dnes nejrozšířenější panel u špičkových displejů, 98 % IPS na tuzemském trhu má právě tuto verzi.

Enhanced S-IPS (Enhanced Super IPS) nabídne stejné úhly pohledu, 178?, a měl by přinést výrazné zlepšení obrazu při pohledu z úhlů 45? mimo XYZ osy. Dynamický kontrast by měl dosáhnout hodnot 1 600 : 1.

AS-IPS (Advanced Super IPS) stejné parametry jako Enhanced S-IPS, jde o zákaznický displej pro NEC s přidaným bílým filtrem pro rozšíření barevného gamutu. Jde o řešení pro profesionální uživatele/fotografy. Toto řešení se rovněž označuje jako A-TW-IPS, protože AS-IPS je původní označení pro vylepšený S-IPS panel od Hitachi.

SMS: Pokud chcete kvalitní displej, zvolte technologii S-IPS. V současné době jde o nejlepší běžně dostupnou technologii. Dobré barvy, kontrast, pomalejší odezva.

V praxi

Při nákupu se nejvíce setkáte se zkratkami TN (označuje TN+Film, i když to není úplně to samé, ale původní TN na trhu již nenajdete), kde nemáte v podstatě co řešit. Jednoduché je to i s IPS/S-IPS. Prodejci většinou pod označením IPS míní, že jde o S-IPS panel, ale vždy si to raději ověřte, na trhu totiž je skutečně i několik modelů IPS. Největší guláš pro kupujícího panuje mezi VA panely. Jděte po nich v pořadí

S-PVA, A-MVA, ostatní musíte vidět živě, jenom všemohoucí a výstupní kontrola tuší, co jsou zač.

Nastupuje OLED

Organic Light Emitting Diode je novým prvkem který v tomto roce poprvé výrazně zasáhne do dění okolo plochých panelů. Princip zobrazování zůstává stejný pixel je opět složen z červeného, zeleného a modrého subpixelu. Na rozdíl od klasických diod (LED) jsou ovšem tyto diody vyrobeny z organického materiálu emitujícího světlo dané barvy, pokud je pod stejnosměrným napětím. Pokud není, nesvítí, což je výraznou změnou pro dosažení přesného zobrazení černé. U klasického LCD panelu totiž i při plném natočení molekul pozorujeme lehké zbytkové světlo. Díky snadnosti výroby není problém vyrobit tyto panely průhledné nebo zrcadlové. Prvními přístroji využívajícími OLED panely s velkými úhlopříčkami se staly v praxi staly televizory, které se na našem trhu objevily koncem minulého roku. V běžném životě se s OLED displeji setkáváme již několik let v mobilech nebo panelech MP3 přehrávačů.

Dell 3007WFP

Dell samozřejmě používá jako základ panel S-IPS, který nalezneme i u dalšího displeje v testu u HP. Z toho vyplývají především vynikající pozorovací úhly a velmi dobré podání barev (s výjimkou krajních černých/tmavých odstínů, které patří k drobným slabinám IPS technologie to ale nemění nic na skutečnosti, že ve srovnání s TN panely jsou nedostatky IPS doslova zanedbatelné). Obrovská třicetipalcová plocha ale přináší jiné technické problémy zejména dosažení rovnoměrného podsvícení je tvrdším oříškem, což je vidět i na tomto modelu: hlavně v levé části displeje je nižší úroveň podsvícení patrná i při běžném pohledu. Ono precizně rozvést světlo, když za zády inženýrům sedí cifršpioni a počítají každý milimetr světelné trubice, chce nejen dobré propočty, ale hodně zkušeností a odhad. Je to stejné jako s vyladěním auta, přístroje sice ukazují vše v normě, ale stále víte, že to není ono. Panel i díky zvláštní práci s kontrastem a jasem vychází z hlediska podávaného obrazu oproti zbývající dvojici jako lehce tmavší. Proto nás mrzí absence OSD pro manuální úpravu parametrů obrazu. Vše je nutné řešit pouze přes nastavení samotné grafické karty. Přesto lze tento panel použít pro poloprofesionální úpravu fotografie a samozřejmě na CAD/CAM/CAE práci. Rovněž při práci s videem je tento displej vzhledem k velikosti ideální i přes svoji pomalejší odezvu. Ta se ovšem výrazně projevuje až ve hrách při sledování DVD i HD obsahu se panel choval korektně. Pro sledování obrazu na třicítce samozřejmě již musíte mít dual link DVI kabel a rozhodně grafiku, která má dual link výstup. Dell se rozhodl vyhovět diktátu Hollywoodu a podporuje HDCP, což je jistě dobrá zpráva, ovšem pozor kupříkladu nové grafické karty GeForce 8xxx v dual link režimu HDCP nepodporují. Ve výbavě potěší vedle USB hubu též čtečka, nepochopitelný je pro změnu pouze jeden DVI-D vstup. Horší je i možnost polohování u Dellu jsme si zvykli na lepší řešení.

Kvalita obrazu:4

Cena/výkon:2

Hodnocení ve své třídě:velmi dobrý

HP L3065

Jak je již u takto velkých panelů tradicí, k dispozici není plnohodnotné OSD, ale regulovat lze pouze jas (hlavním důvodem je absence analogových vstupů). Na další úpravy obrazu musíme jít přes grafickou kartu. Výrobci se prostě dali touto cestou a je z jejich pohledu vcelku rozumné si nepřidělávat starosti tím, že by se uživatelé šťourali v jinak digitálně definovaném obraze. Na toto téma se samozřejmě vedou živé diskuze, ale nic více z toho asi nebude. Manuální úpravu teploty totiž ve výsledku použije malé procento uživatelů, a tak hlasy zaznívají spíše ze strany zákazníků, kteří by měli používat zcela jinou kategorii displejů profesionální grafické řady GC a SpectraView. Musíme si uvědomit, že tyto velké displeje nejsou totiž primárně určeny pro úpravu obrazu z hlediska primárního zásahu do barevnosti, ale slouží k produkčním pracím.

Ani HP z hlediska rovnoměrnosti poosvětlení nezíská kytičku, opět se výrazně projevil úbytek jasu v levé horní části displeje obecně jde o výrazný pokles na všech stranách, který uživatel ovšem nemusí subjektivně zaznamenat. Pro domácí uživatele to ale není žádná tragédie pokud na displeji sledujete film, je pokles jasu na této úrovni zanedbatelný. To platí i pro samotnou editaci videa nebo práci na CAD/CAM projektech. I při hraní je tento detail nepodstatný, zachycuje pouze technologickou nepřesnost. Při práci s 30" displejem totiž obvykle nevnímáte celou plochu jak otáčíte hlavu, lehké výkyvy úrovně jasu nejsou tolik patrné. Barevná přesnost je vynikající, opět díky použití S-IPS panelu, a nelze ji nic vytknout. Pro poloprofesionální editaci fotografií je více než dostačující. Displej má vcelku slušnou odezvu a pro počítačové hráče je o něco vhodnější než řešení Dellu, přesto se ale nemůžeme zbavit pocitu, že příjemné maximum pro klasické hraní je 24". V možnostech polohování již samozřejmě nenaleznete vzhledem k velikosti a váze displeje pivot.

Kvalita obrazu:4

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě:velmi dobrý

Samsung SyncMaster 305T

Samsung má u nás tak trochu smůlu, že důvěra v jeho monitory není taková, jako obliba jeho mobilů. Kdykoliv to půjde, připomeneme jeho pravé 8bitové barvy, které ovšem u několika modelů byly ve skutečnosti 6 + 2, tedy v skutečnosti 6bitové a 2 bity byly řešeny ditheringem. A i když většina velkých panelů je právě od Samsungu, jeho penetrace na IT trh není až tak velká, jak by se dalo u takové značky očekávat. Model 305T je totiž v podstatě takové dvojče HP L3065, ovšem s panelem S-PVA.

Samsungu se podařilo odvést velice dobrou práci a po obrazové stránce jsou oba displeje srovnatelné Samsung taktéž nemá rovnoměrné podsvícení, leč celkový výsledek je o něco málo lepší v krajích než v případě HP. Opět jde o pokles jasu nevnímaný běžným uživatelem, při běžném pohledu patrně nezaznamenáte ani o několik stupňů horší úhly pohledu. Při testech barevné škály a zobrazení černé a bílé jsou na tom Samsung i HP stejně, Samsungu se podařilo ovšem vytvořit při vykreslení drátěného modelu několik artefaktů. Ani tento displej samozřejmě není vhodný pro editaci fotografií na profesionální úrovni, protože zobrazení krajních černých odstínů pro Samsung stejně jako pro předcházející modely nedopadlo úspěšně. Černá je sice černá na pohled, ale sonda říká o 2 vedle, což je rána pro náročné grafiky, ostatní uživatelé ovšem mohou s klidem spát. Při projekci DVD a HD sekvencí si displeje vedly zhruba stejně, Samsung však podává barvy o něco jasněji než HP, což přisuzujeme tomu, že se zaměřil spíše na uživatele zvyklé na spotřební elektroniku, kde je korejská značka přeci jen lépe etablována než u IT příznivců. Celkově je tak displej orientován spíše na multimediální obsah než na obecné vyvážení potřeb. Pro dlouhodobější práci je vhodnější alternativou Dell či HP, pro zábavu Samsung. Ten také podával nejlepší výkony v herních rutinách, včetně odezvy a eliminace ghostingu, vedl si lépe i při interpolaci. I u tohoto panelu není OSD menu, které z hlediska digitálního řízení obrazu pozbývá smysl, upravit lze pouze jas.

Kvalita obrazu:4

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě:velmi dobrý

Zmatená digitální rozhraní

Zatímco pro analogový přenos se již od konce osmdesátých let (s příchodem standardu VGA) používá rozhraní D-Sub s patnáctipinovým konektorem a na kvalitu a rozlišení obrazu mají vliv pouze možnosti grafické karty, monitoru a kvalita kabelu, v případě digitálního propojení není situace tak jednoduchá. Rozšířený standard DVI existuje v několika variantách, které se liší podporovanými standardy (digitál a analog) či maximálním rozlišením. Všemu dává korunu novější rozhraní HDMI, které umožňuje přenášet nejen digitální obraz, ale též zvuk. Zatímco v případě grafických karet jsou obvykle osazována DVI či HDMI rozhraní podporující maximální množství funkcí (digitál, analog a u novějších GK též Dual-Link), v případě monitorů a kabelů se můžete setkat prakticky se vším s výjímkou DVI-A, které je vskutku vzácné.

DVI I (Dual Link/Single Link): Maximální osazení DVI konektoru všemi piny umožňuje přenos jak analogového, tak digitálního signálu. Písmeno I značí podporu digitálního i analogového signálu, Dual-link pak znamená, že jsou obsazeny všechny piny digitální části rozhraní a v digitálním režimu je podporováno maximální rozlišení 2 560 x 1 600 bodů (WQXGA). V případě Single Link verze je maximální podporované rozlišení 1 920 x 1 200 bodů (WUXGA).

DVI D (Dual Link/Single Link): Podobně jako v předchozím případě je podporován digitální režim v maximálním rozlišení 2 560 x 1 600 bodů (WQXGA) u varianty Dual Link, v případě Single Link verze je maximum opět 1 920 x 1 200 bodů. Písmeno D ale značí, že rozhraní (kabel, grafická karta či monitor) může pracovat pouze v digitálním režimu.

DVI A: Velmi neobvyklý typ DVI rozhraní, které podporuje pouze analogový režim. Najdete jej prakticky pouze u redukcí (např. z DVI-I konektoru na D-Sub).

M1: Toto rozhraní nepatří do standardu DVI, je mu však velmi podobné jak vzhledově (pouze pinů je více), tak i funkčně. Bylo vyvinuto speciálně pro projektory a kromě DVI-I (někdy pouze DVI-A) funkčnosti nabízí také přenos USB dat. Existují redukce na klasické DVI-D či D-Sub.

HDMI Type A: Devatenáctipinový typ A je v současné době jediným běžně používaným typem HDMI konektoru (existují již ale specifikace Type B a Type C, které budou používány v budoucnu). Typ A má ale několik revizí, které se liší podporovaným rozlišením a dalšími funkcemi. Je dobré vědět, že HDMI typ A je zpětně kompatibilní s digitální částí Single Link DVI rozhraní pomocí redukce tedy můžete k DVI výstupu připojit TV či monitor s HDMI rozhraním (u některých LCD či PDP televizorů se ale údajně vyskytují problémy s kompatibilitou). Velkou výhodou HDMI je možnost vyrábět kabely v délkách 5 m (z běžných materiálů), 12-15 m (vyžaduje kvalitnější zpracování) či až 100 m (CAT-5 či optické materiály).

HDMI Type A existuje v následujících verzích:

HDMI 1.0: Maximální podporované rozlišení 1 080p či WUXGA + osmikanálový 24bit zvuk.

HDMI 1.1: Navíc podpora DVD Audio.

HDMI 1.2/1.2a: Navíc podpora SACD 8ch.

HDMI Typ A rozhraní pro PC (podpora RGB či YCbCr).

Ovládání zařízení spotřební elektroniky (1.2a).

HDMI 1.3: Podpora vyšších rozlišení až 3 200 x 2 048.

Podpora 30, 36 a 48 bit barev.

Dolby TrueHD, DTS-HD.

Minikonektor pro videokamery.

Acer AL2216W/Wsd

AL2216W je typickým představitelem produkce Aceru. Osloví vás přijatelnou cenou, za níž se schová několik drobných chybiček na kráse. Za své peníze si tak nekupujete Ferrari (i když Acer modely s tímto označením rovněž nabízí), ale vcelku nenápadný, spolehlivý, nicméně stále dobrý služební vůz či rodinné auto. Průměrný kontrast, průměrné hodnoty u 5ms odezvy, průměrné chování co do podání barev. S ním si ale Acer poradil vcelku dobře, míra "zásahů" na barevných přechodech nebyla na technické řešení displeje nijak vysoká a i z hlediska barevného podání jsme se pohybovali někde na průměru toho, na co jsme u těchto displejů zvyklí. Barevné podání možná není ideální displej interpretuje barvy světlejším odstínem, ale pro většinu uživatelů je výsledek vyhovující a vzhledem k ceně akceptovatelný. Podsvětlení není z nejrovnoměrnějších, směrem k okrajům intenzita prudce klesá. Čemu jsme si už ale pomalu odvykli, jsou analogové (D-Sub) vstupy doporučujeme tedy, abyste se vyvarovali modelu AL2216W a zvolili raději jen o několik stovek dražší AL2216WsD, který disponuje též DVI rozhraním. WsD model se totiž dá označit jako univerzální, vhodný pro domácnosti a malé kanceláře.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: dobrý

Asus MW221U

U černobílé škály je přechod velmi plynulý, i když se TN matice opět nevyhne slabému prožkouvání a dithering je u testu viditelný. Podobně si vede i u barev, nicméně s přesností je to už horší a barvy jsou výrazně nasycené, přepálené. Opět jde o efekt "barevné televize", sice to není věrné, ale líbí se to tělová je prostě spíše růžová, ale kdo by to řešil. Při použití TN technologie ovšem nejde o překvapení, tak nějak se s tím počítá. Monitor bohužel táhne barevné spektrum do červena a je to i zřetelné u velice světlých scén filmů. Pro hry řádná tragédie, a když má displej lehce podprůměrnou odezvu, stále je pro tyto účely použitelný i díky vysoké ostrosti a slušnému kontrastu obrazu. Kupodivu se nám nezdál příliš vhodný pro celodenní práci s textem po několika pracovních hodinách je obraz bodavý, navzdory pokusům o příjemnější seřízení v menu. Výrobce přistoupil na DRM a implementoval HDCP, takže s obdobně vybavenou grafickou kartou a notnou dávkou štěstí přehrajete chráněný HD obsah. Na druhou stranu DRM ochrana HD filmů již byla prolomena a je otázkou, nakolik bude HDCP do budoucna nezbytné. Displej má nulovou možnost výškového nastavení, což vzhledem k jeho nižší výšce nad deskou stolu není ideální.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: dobrý

Benq FP222WH

Není mnoho displejů, které je možné ihned jednoznačně zařadit. U modelu FP222WH společnosti Benq je ale situace jasná: monitor je zcela jasně zaměřen nikoliv na multimediální nasazení (oblíbená fráze marketing speaku, jejímž úkolem je oblbnout rodiče), ale výhradně na hráče jak na PC, tak příznivce konzol. Díky tomu je vcelku pochopitelná DRM nákaza HDMI rozhraní (PS3 si s DRM a HDCP pochopitelně rozumí), kterou ale nekritizujeme. Jestliže nad osudem DRM a HDCP na PC visí stále malý otazník, v případě nových konzol nemá smysl pochybovat: bez HDCP se při přehrávání BluRay filmů neobejdete, zejména pokud chcete využít rozlišení monitoru a sledovat je ve formátu 720p. Mezi hlavní přednosti tohoto monitoru ale patří rychlá odezva a zajímavé podání barev. To není samozřejmě přesné, ale nasycení a celkové vyvážení barevné škály dává jásavé, hravé vykreslení. Samozřejmě nic pro grafiky, ale pro sledování filmů a především hraní her je to akceptovatelný posun reality. Jsou tu i drobné nedostatky vykreslení škál si vyžádalo několika zřetelných proužků a rovněž poosvětlení je u stran displeje zřetelně slabší. Vzhledem k nastavení barevné plochy a práci řídících obvodů jde o specialistu pro chvíle zábavy, pár hodin nad seminárkou s ním ovšem také vydržíte.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:5

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Fujitsu Siemens ScaleoView H22-1W

Další z TN panelů, u kterého ovšem výrobce zapracoval na potlačení neduhů této technologie. Odměnou je stabilní obraz a na danou technologii i slušné barevné podání. Celkově je obraz velice vyvážený, rovnoměrnost podsvícení není sice bezchybná, ale při běžné práci či zábavě si toho patrně ani nevšimnete. Displej je celkově spíše koncipován pro nasazení v kancelářích než domácnostech. Hodnoty jasu nejsou nijak vysoké, ale i to paradoxně přispívá v kombinaci s průměrným kontrastem k tomu, že především fonty jsou ostře a přesně vykreslené a monitor váš zrak příliš neunaví ani po delší práci. Pro sledování filmů není displej úplně ideální, přesněji není ideální pro sledování sportovních utkání. Během fotbalového zápasu se displeji podařilo vyrobit několik artefaktů (kontrolní TV i LCD tyto chyby neukázaly, takže nešlo o zkreslení přenosu signálu). U DivX filmů si poměrně dobře poradil jak s tmavými, tak s přesvětlenými scénami, u DVD měl displej problémy v některých scénách s červenou složkou dobře nedopadly přechody mezi krví a bílou podlahou. H22-1W je univerzální displej nelze jej označit za multimediální skvost, ale není důvod jej odsoudit ke kancelářské robotě.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: dobrý

Lenovo D221

Lenovo si s sebou nese dědictví IBM jako dodavatele kancelářských řešení a ač jsme se snažili zpočátku k tomuto modelu přistoupit nezatížení očekáváním něčeho kancelářského, po několika dnech používání se slovo kancelář při všech hodnotících sezeních v redakci stejně objevilo. Nikoliv však hanlivě, ale jako výraz pro produkt, který má své místo jasné. D221 je naprosto ideálním displejem do práce monitor má totiž velice příjemný obraz, nebodavý, měkký, ale nikoliv za cenu zastření barev. Odstíny jsou s ohledem na danou technologii dobře nasycené, výrazné, písmo je ostré a dobře čitelné. Když tedy došlo na konečné hodnocení, spíš než vlastní čísla a údaje (nejsou špatné, ale nepatří ani k žádné špičce) hrála roli naše praktická zkušenost. Přesnost barev ani odezva nepatří mezi silné stránky tohoto kousku, pokud ale chcete monitor, který vaše oči neunaví ani na konci pracovní doby, jedná se o výtečnou investici. Displej byl vyhovující i pro sledování DVD filmů a i při sledování televizních přenosů jsme nezaznamenali významné množství artefaktů, které by negativně ovlivnili náš celkově dobrý dojem z tohoto modelu.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: dobrý

LG L226WT

I tento displej přichází do testu s papírovým dynamickým kontrastním poměrem 3 000 : 1 a podobně jako Samsung si přinesl i posunutí do červeného odstínu. V mysli vyvstává otázka, zda se jedná o náhodu, shodnou technologii či prostě nevyhnutelný následek snahy zvýšit za každou cenu úroveň kontrastu. Sázeli bychom na třetí možnost, mimo jiné i s ohledem na reprodukci statického obrazu, u nějž měly bílé plochy barevný nádech či zobrazení nelineární šedé, kde se projevily nedokonalosti ditheringu. Na druhou stranu při reprodukci komprimovaného DVD či HD obsahu se výrobci podařilo možné odchylky kompenzovat. DVD obraz byl v tomto případě velmi čistý, situace u DivX byla o něco horší, to ale patří k častému problému velkých LCD monitorů. Co se barevné přesnosti obecně týče, důraz byl kladen spíše na líbivost než na realistické podání, některé odstíny tak mohou působit přesyceně. Naopak milé překvapení nás čekalo při nasazení ve hrách, které monitor zvládá (vyjma rychlých on-line akcí) velmi dobře. L226 je univerzální displej, vhodný domů i do kanceláře, byť pro příliš dlouhé pracovní nasazení není úplně vhodný.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Samsung 226BW

Samsung u tohoto displeje sází především na dynamický kontrast 3 000 : 1 a čas odezvy 2 ms. Díky velice výrazné světlosti tohoto panelu je hodně důležité věnovat se vlastnímu nastavení a úpravě obrazu podle svých představ rozhodně nepovažujeme za ideální ponechat vše na auto režimu. Již zmíněné světlejší podání obrazu na tomto monitoru nepředstavuje problém vzhledem k jejich vybuzení třeba při práci s fotografiemi, ale je na závadu při sledování filmů. Zejména při práci s komprimovaným materiálem (jako je Xvid a Divx) měl monitor problémy se škálováním ve světlejších scénách. Posun ke světlejším odstínům pak nebyl zcela příjemný ani u DVD, plně spokojeni jsme nakonec byli jen se zobrazením HD filmů. Na druhou stranu při statických testech barevné a černobílé škály si monitor vedl dobře. Rovněž čitelnost fontů a jejich ostrost je dobrá a s displejem lze pracovat nad kancelářskými aplikacemi i několik hodin. Pro hráče je odezva displeje ideální i pro akční hry rovněž nasycení a vykreslení je v tomto segmentu pro Samsung bodem k dobru.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Viewsonic VX2245wm

Viewsonic se rozhodl získat něco málo z koláče peněz, které plynou od nadšených uživatelů iPodu a vyslal na trh jednu ze svých dvaadvacítek ve speciální úpravě. Ta má ve svém stojanu integrovanou kolíbku pro připojení iPodu a je dodávána s řadou redukcí na různé rozměry modelů tohoto přehrávače tak, aby pohodlně stály v kolébce (nemalá částka tak přistane i na kontu společnosti Apple, která za výrobky "made for iPod" inkasuje tučné licenční poplatky). Integrovány jsou samozřejmě stereoreproduktory. Značně omezená je ovšem možnost polohování. Použitý TN panel vykazoval klasické neduhy této technologie, na černobílé škále byly patrné přechody (proužkování) a elektronika si trošku zahrávala s ditheringem, podobně se vedlo i barevné paletě. Nicméně nejde o nic, co nelze připočíst na vrub samotné technologii, nehledě na to, že v dané třídě je podání barev naprosto přijatelné, včetně černé a červené. O něco slabší je bohužel podsvícení (to je celkově slabší a při okrajích navíc dochází ke zřetelnému tmavnutí) spolu s odezvou pro akční hry tedy nelze doporučit, pro filmy ano.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: dobrý

Acer AL1951Ds

Tento displej patří mezi monitory, které jsou preferovány především pro svoji rychlou odezvu a relativně nízkou cenu. Jejich primárními uživateli jsou tedy především hráči. Udávaná odezva 2 ms je ideální pro hraní akčních záležitostí, kde "ghost" není rozhodně vítaný host. Rychlost není samozřejmě výhodná proto, že by jakýkoliv hráč byl schopen vnímat 2ms události, ale že ve výsledku sled těchto zobrazení dokáže odstranit právě ghosting, vznikající pomalou odezvou displeje. Zlepšení je možné pozorovat i u filmů, v zahraničí je to zřetelnější díky HD filmům a pořadům, nicméně sledování DivXů je díky horšímu podání barev, respektive nepřesnosti a neschopnosti TN panelů škálovat obvykle sázkou do loterie. Chce to prostě dobrý rip. Barevné podání i přechody jsou nekontinuální, vznikají zřetelné proužky. Pleťová barva neodpovídá, nicméně obraz je i přesto přijatelný, mnohdy působí subjektivně lepším dojmem než reálné vykreslení což je podobný jev jako u barevných televizorů. Pokud si především chcete zastřelit svého nepřítele, je AL1951Ds dobrou volbou, a jako vetšina displejů v tomto segmentu vyhovuje i pro kancelářské aplikace a brouzdání internetem

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: dobrý

Benq FP93GX

FP93GX patří mezi nejoblíbenější herní monitory na trhu, a to zcela právem. I když si u tohoto monitoru výrobce výrazně pohrál s řídící elektronikou, posun u přesnosti barevné škály je v testu patrný. Opět se jako ostatní displeje s TN panely nehodí pro grafické aplikace. Díky odezvě je vhodnější spíše pro přehrávání filmů, zvláště u akčních a rychlých scén relativně nízká degradace obrazu způsobená ditheringem ho ve srovnání s většinou displejů používajících TN panel řadí k lepšímu průměru. Displej samozřejmě trpí klasickými neduhy TN panelů týkajících se šedé škály, poměrně dobře si vedl u barev. I když má panel horší podsvícení (při práci v noci je jasná nižší hodnota v okrajích displeje u rámečku), jde o cenu za vysokou rychlost odezvy (2 ms), kterou hráči preferují daleko více. Pro tyto účely, včetně zpracování běžné denní agendy nebo školních úkolů, je barevné podání/nasycení barev vyhovující. A díky eliminaci ghostingu s využitím rychlé odezvy můžeme monitor hráčům jenom doporučit. Pokud potřebujete stabilnější (měkčí) obraz třeba pro dlouhodobou práci s textem, zvolte raději některý z pomalejších modelů jakým je například FP93G

Kvalita obrazu:2

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Eizo S1931

Byť se může S1931 jevit (na trhu je již nějaký ten měsíc) jako nástupce původního S1910 (u toho Eizo provedlo posléze "omlazení" panelu), není tomu tak. S1910 i přes dřívější datum svého narození poskytuje lepší barevnou přesnost než S1931. S1931 je jinak klasickou ukázkou designu typického pro Eizo, využívajícího tenký rámeček a pivot. Barevná škála nenesla stopy degradace, přechody mezi odstíny nejevily výrazné stopy. Totéž lze říci i o zobrazení šedé, displej poskytl velice dobrou stálost obrazu i přes D-Sub konektor. Pouze v jedné části testu se u rychlých scén dařilo displeji u některých sekvencí při rychlém sledu tmavých a světlých ploch vytvořit několik artefaktů. V celkovém kontextu však šlo o jedinou větší chybu a u další sekvencí bylo vše v pořádku. Jako průměrným hráčům nám chování displeje vyhovovalo i pro hraní akčních her. Eizo S1931 nezklamalo naše očekávání, poskytlo dobrou kvalitu obrazu, rychlou odezvu a dobré možnosti nastavení a polohování. Je ideální jako profesionální kancelářské řešení, pro poloprofesionální grafiku a pokud si chcete udělat radost, i jako displej pro domácnost. Jeho koupí rozhodně nebudete zklamáni.

Kvalita obrazu:4

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: vynikající

Fujitsu Siemens H19-1

Především pokud potřebujete displej pro každodenní práci, je tento model FSC vhodnou volbou. Je sice osazen panelem využívající technologii TN, ale výrobci se podařilo odvést při návrhu velice slušnou práci a dostatečně zmírnit následky technologických omezeni plynoucích obecně z TN řešení. Samozřejmě to znamená, že barevná přesnost tohoto displeje není obecně vhodná pro serióznější práci. Displej nabízí maximální jas 300 cd/m3, při běžném provozu se dostáváme ovšem na hranici 260-270 cd/m3, což v kombinaci s rovnoměrným poosvětlením a kontrastem 700 : 1 znamená pro uživatele velice příjemný a klidný obraz. I při práci delší než osm hodin nepůsobí díky nižšímu "vyzáření" bodavě. Rovněž vykreslení malých fontů je velice jasné a zřetelné. Pokud pracujete i v přítmí či v noci bez dalšího světelného zdroje (například lampičky vedle monitoru), má displej na spodní stěně integrovány diody emitující modré světlo směrem kolmo na podstavec, respektive na stůl. Fujitsu Siemens H19-1 je ideálním řešením pro domácího uživatele, který nehraje hry často a využívá ho především pro kancelářské aplikace a internet.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:3

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Hewlett-Packard L1965

Nástupce velice oblíbeného modelu L1955 je na tom z hlediska celkového výkonu velice podobně. Můžeme i říci, že jde syna svého otce. Lehce se zhoršila rovnoměrnost podsvětlení, což ovšem při běžné práci není plně zřetelné. Tuto změnu ale více než vyvažuje lepší podání černé a bezchybné podání přechodů jak v černobílé, tak v barevné škále. Obraz poskytovaný přes digitální vstup je stabilní, vykreslení a barevné podání velice dobré. Postupná degradace obrazu s rostoucím úhlem pohledu je přibližně na stejné úrovní jako u jeho předchůdce. Monitor si dobře poradí i s videosekvencemi. I tato matice však lehce zaváhala při testovací rutině s rychlým vykreslováním drátěného modelu, což lze přičíst zpomalení odezvy displeje přece jen šlo o P-MVA panel, nikoliv (jak dlouho HP deklarovalo) o S-PVA. Hráči tedy nebudou příliš nadšeni jak jsme se shodli s kolegy z Gamestaru, displej není subjektivně lepší při hraní akčních her než L1955. Oba modely v této kategorii prostě splývají. Lepší výkon předvedl monitor při přehrávání videosekvencí a filmů. L1965 je dobrý nástupce, ale nic než mírný pokrok v mezích zákona nečekejte.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:4

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

Iiyama E1900S-S2

Model se jako řada podobných opírá především o svoji rychlou odezvu, podle údajů výrobce 2 ms. Model E1900S-S2 je vylepšenou verzí E1900S (5 ms) a je postaven jako univerzální model, jehož nasazení je možné jak v domácnosti, tak kanceláři. Při celodenní práci je jeho matice podobně jako u bratříčka velice příjemná pro oči, zobrazení písma je ostré a bílá barva při všech teplotách nepůsobí výrazně zamlženým či naopak bodavým dojmem. I zde nalezneme základní neduhy technologie, které při běžné práci dokázal výrobce relativně úspěšně eliminovat. Displej určitě není řešením pro hardcore hráče a je pozicován spíše jako multimediální řešení pro domácnosti ostatně při sledování filmů monitor poskytl dobrý obraz. V testech přechodů se displeji podařilo vyrobit pouze jedno výraznější rozhraní u černobílé škály, při barevném měl lehké problémy se škálováním červené, což je u této třídy akceptovatelné a i při testu nelineární šedé nevybočil z mantinelů, které jsme pro tuto kategorii nastavili. Barvy jsou nasycené, příjemně podané a obraz tak působí jasným dojmem. Pro vážnější práci s grafikou tento displej samozřejmě vhodný není.

Kvalita obrazu:4

Cena/výkon:2

Hodnocení ve své třídě: velmi dobrý

NEC MultiSync 1990SXi

Profesionální displej osazený S-IPS panelem, to je základ na cestě k dobrému obrazovému výkonu. Gradient šedé je u tohoto displeje vykreslen skvěle, rovněž barevná přesnost odpovídá požadavkům náročných uživatelů. Důležitější je však podrobné vykreslení. Jak písmo, tak především linky jsou vykresleny ostře, bez degradace. Model využívá 12bitovou interní korekci, zpřesňující tradiční 8bitovou definici barev vzhledem k nastavené barevné teplotě. S-IPS displej má odezvu 18 milisekund, reálně se průměrně pohybuje okolo hodnoty 20-22 ms, ovšem při odezvě černá-černá, pro nestandardizované (leč mnohem běžnější) měření šedá-šedá jsou samozřejmě tyto hodnoty výrazně nižší. Možnosti polohování nemůžeme označit jinak než slovem vynikající, rovněž OSD menu a možnosti nastavení barev jsou na úrovni včetně softwaru Neviset a programu GammaComp. Monitor má samozřejmě senzor okolního osvětlení, který je schopen v automatickém režimu korigovat intenzitu podsvětlení vzhledem k okolí. Oblasti nasazení jsou vcelku jasné: základní displej pro CAD/CAM aplikace a domácí (i poloprofesionální) práce s grafikou. A samozřejmě také pokud si chcete koupí udělat radost.

Kvalita obrazu:4

Cena/výkon:2

Hodnocení ve své třídě: vynikající

Sony SDM-E96D

Typickým zástupcem displejů pro domácnosti je tento model Sony designová záležitost, ovšem bez možnosti polohování. Setkáme se s ním v řadě kanceláří, kde chceme mít stylovější vybavení než klasický panel s nohou. U tohoto modelu však bude stojan sloužit především pro nalepování lístků s poznámkami. Použitý TN panel není samozřejmě žádný přeborník v šířce zobrazeného barevného prostoru, byť zaručuje vcelku svižnou odezvu okolo 8 ms a umožňuje tak na displeji pohodlně sledovat i skrolující text zpravodajství. Sony se podařilo u tohoto panelu velice dobře vyřešit nešvary TN panelů a jeho výkon patří z hlediska toho, co tato technologie umožňuje, k nadprůměrným. Nedochází zde k výraznému proužkování a přechody mezi odstíny zvládá v rámci technologického omezení velmi dobře. Navíc je jeho poosvětlení rovnoměrné a stabilita obrazu dobrá. Po připojení tuneru je pak možné jej využívat i jako menší televizi avšak Sony nabízí již i modely s integrovaným tunerem. Díky analogovým AV vstupům je tento monitor vhodný i jako záložní displej pro herní konzolu ve chvílích, kdy je velká televize obsazena.

Kvalita obrazu:3

Cena/výkon:2

Hodnocení ve své třídě: dobrý

§§§§§


Výkon doprava! Intel + nVidia: kombinace pro nejnáročnější

Petr Matuška

07P0114

Je zajímavé sledovat, jak se sympatie a spolupráce hlavních společností, zabývajících se výrobou procesorů a grafických čipů, na trhu přelévají. Ještě nedávno jsme mohli sledovat grafické karty nVidia uložené v PC s čipovými sadami nVidia a procesory AMD, neboť v té době byl jasným králem procesor AMD Athlon 64 FX, na druhé straně při prezentacích společnosti Intel byly téměř vždy a všude vidět výrobky ATI Radeon. A nyní? Procesory Intel nevidíte jinak než v těsném objetí s grafickými kartami nVidia, po uvedení čipsetu nForce 680i pak dokonce i na nVidia čipsetech, o procesorech AMD není poslední dobou příliš slyšet. Samozřejmě mluvíme o prezentacích a technologických preview, ale i tak je to úsměvné. A tak s netrpělivostí čekáme na uvedení mikroarchitektury AMD K8L a na následné změny v těchto vztazích. A co teprve pokud Intel skutečně naplno zahájí vývoj grafických karet a nVidia se pro změnu vrhne na procesory!

Do redakce se nám dostaly shodou okolností dvě referenční sestavy společností Intel a nVidia. Nemá cenu dělit popis těchto sestav na dva samostatné odstavce obě jsou uloženy v působivých, avšak pro jednoho recenzenta příliš těžkých počítačových skříních, obě byly vybaveny nejrychlejším dostupným procesorem Intel, jen s tím rozdílem, že Intel osadil svoji sestavu nejvýkonnějším čtyřjádrovým modelem Core 2 Extreme QX6700, nVidia vsadila naopak na dvoujádrovou variantu procesoru pracující na vyšší pracovní frekvenci Core 2 Extreme X6800. Oba počítače měly jako základ motherboard s nVidia nForce 680i SLi čipsetem a obě dvě byly vybaveny grafickou kartou GeForce 8800 GTX. Z tohoto hlediska byl lépe vybaven model od nVidie, protože měl ve svých útrobách hned dva exempláře zapojené v SLi režimu. Toho jsme využili k porovnání s referenční redakční sestavou a porovnali jsme výkon z hlediska aktivovaného/deaktivovaného režimu SLi u grafických adaptérů GeForce 8800 GTX. Jak sestava Intel, tak i sestava nVidia disponovaly dvěma pevnými disky WD Raptor 150 GB, zapojenými v diskovém poli RAID 0, spolu se 2 GB operační paměti DDR2 800 MHz. Stroj od společnosti nVidia byl vybaven výrazně kvalitnějšími paměťmi a zejména díky agresivnějšímu nastavení časování dosáhl vyšších hodnot v testu propustnosti dat paměťovým subsystémem. Provedení obou počítačů bylo takřka perfektní, o sestavu Intel se postaral Stoobi (v nedávném testu PC skříní jsme jeho výtvor použili jako úvodní obrázek), na sestavě nVidia se už tradičně vyřádila brněnská firma Fox Computers. Pro obě sestavy bylo společné i velmi hlučné chlazení rozhodně bychom si je neumístili do obývacího pokoje, neboť by dokázaly přehlušit promítaný film. Zajímavým prvkem, bohužel spíše efektním než efektivním, bylo vodní chlazení procesoru u sestavy Intelu. Smyslem hi-end demo sestav není nízká hlučnost, ale předvedení maximálního výkonu a to dopadlo u obou počítačů na výbornou. Vzhledem k výkonným grafickým kartám lze dobře změřit dopad každého MHz, který CPU nabídne navíc, a proto jsme testovali nejen na standardních frekvencích, ale i na hranici možností daných CPU, přesněji 3 458 MHz u X6800 a 3 330 MHz u QX6700. Je jasné, že v každém z měřených herních testů musel vyhrát počítač se dvěmi grafikami, u početně náročných aplikací zase zvítězila sestava se čtyřjádrovým procesorem. Všechny výsledky můžete porovnat v tabulce. Doplnili jsme do ní i výsledek sestavy nVidia s jednou grafickou kartou pro porovnání nárůstu výkonu v SLi režimu. Vyšší rozdíly při zapnutém SLi jsme zaznamenali v rozlišeních neobsažených v našich standardních nastaveních a to při 1 900 x 1 200 a hlavně při 560 x 1 600, jichž jsme dosáhli při použití 30" LCD displeje společnosti HP s modelovým označením LP3065. V nejnáročnější hře současnosti, The Elder Scrolls IV: Oblivion, dosáhl systém se SLi s plnými detaily a maximálním rozlišením o velmi slušných 35 procent vyšších výsledků než systém s jednou GeForce 8800 GTX. Test obou PC sestav jen potvrdil náš názor, že pokud si přejete výkonnější procesor nebo grafickou kartu, musíte tomu přizpůsobit i výběr okolních komponent. K nejvýkonnější grafice je potřeba výkonné CPU, k výkonnému dvoua čtyřjádrovému CPU je třeba minimálně 2 GB paměti a diskové pole RAID urychlující přenos dat z HDD. Hlučnost sestav by patrně bylo možné do značné míry omezit, čemu se ale nevyhnete, jsou vyšší účty za elektřinu instalované zdroje měly zátěžový limit až 700 W. Doufejme, že již brzy budeme moci provést podobný test na nové sestavě s platformou AMD K8L a grafickými kartami řady Radeon X2000.

HP LP3065 a GeForce 8800 GTX SLi: výkon pro 30"

Se sestavou nVidia dorazil též obří třicetipalcový LCD monitor HP LP3065 (naleznete jej mimochodem i v testu LCD monitorů v tomto čísle PC WORLDu). Byl to poměrně logický krok, jak předvést sílu dvou GeForce 8800 GTX v praxi. Rozhýbat plynule současné hry v rozlišení 2 560 x 1 600 totiž není nic snadného jedná se o jeden z mála případů, kdy má SLi nejen smysl, ale je dokonce nezbytné. Hrát v tomto rozlišení a s touto velikostí obrazovky je fantastický zážitek, přesto ale musíme přiznat, že existují hry zejména rychlejší akční tituly pro něž je třicet palců jednoduše příliš mnoho. Pokud tedy hledáte ultimátní řešení pro práci i hraní (zejména strategických či RPG her a vesmírných obchodovacích simulátorů) a nejste omezeni rozpočtem, kombinace GeForce 8800 GTX SLi a HP LP3065 vás jistě uspokojí.

§§§§§


Sdílejte data po síti či FTP. Externí box pro pevné disky ICYBOX IB-NAS2000-B jednoduché úložiště dat snadno a rychle

Petr Matuška

07P0115

Společnost Raidsonic je v našich končinách známá již delší čas externími boxy řady Icybox pro pevné disky, které se dají k počítači připojit pomocí rozhraní USB, Serial ATA nebo Firewire. Toto řešení však přestává stačit pro jednu větší skupinu uživatelů, konkrétně pro malé firmy či domácnosti, kde je více počítačů, neboť je vázáno vždy na jeden počítač.

Ideálním řešením pro takové situace je NAS, tedy Network Attached Storage, či prostě po česku samostatný síťový disk. IB-NAS2000-B je externí box pro pevné disky s klasickým rozhraním USB 2.0 a především s LAN rozhraním 10/

/100 Mbit/s. Externí box díky integraci sítě narostl na rozměry 220 x 128 x 50 mm a jeho hmotnost bez pevného disku činí 490 gramů, přitom si však zachoval elegantní vzhled, podpořený použitým materiálem hliníkem. Na přední straně boxu jsou čtyři symboly značící zapnutí přístroje, práci pevného disku a dvě diody pro signalizaci komunikace přes rozhraní USB nebo síť spolu s tlačítkem Power. Na zadní straně je konektor napájení (to je řešeno externím zdrojem) spolu s USB a LAN rozhraním. Na spodní části je ještě malý přepínač integrovaného ventilátoru se třemi polohami vypnuto, nízké a vysoké otáčky. Ventilátor je umístěn na pravé straně přístroje a jeho chod je slyšitelný pouze na nejvyšší stupeň otáček. Externí box je vybaven rozhraním ATA 100, pojme tedy jakýkoliv 3,5" ATA pevný disk s neomezenou kapacitou. Instalace disku je otázkou několika minut, následná konfigurace síťového rozhraní probíhá pomocí programu dodaného na CD, kdy stačí přístroj zapojit do sítě a pokud mu byla přidělena IP adresa (např. DHCP serverem ve vaší domácí LAN bráně), program jej sám vyhledá. Pokud ne, je zde možnost nastavit si IP adresu a všechny ostatní důležité parametry ručně. Základem pro síťovou komunikaci je procesor ARM9, 64 MB SDRAM a 8 MB flash paměti, na něj je pak navázaný operační systém Linux, přes jehož rozhraní se provádí kompletní správa disku. Externí box tak díky této výbavě umí nejen sdílet data v lokální síti Microsoft Windows, ale může pracovat i jako samostatný FTP server nebo Samba server. V přehledné, leč anglicky komunikující administraci je možné zakládat jak samostatné uživatelské účty, tak i skupiny, kam lze rozřazovat jednotlivé uživatele a podle toho jim přiřazovat nebo naopak odpírat přístup k jednotlivým složkám. Správa sdílených složek probíhá velmi snadno, stačí ji pojmenovat a rozhodnout se, zda půjde o privátní nebo veřejnou složku (zde se právě uplatní uživatelská práva pro přístup). Potěšila nás i možnost správy samotného pevného disku, kdy si můžete pevný disk zformátovat přímo v externím boxu, a to na jeden ze tří souborových oddílů FAT32 (MS Windows) a ext2 a ext3 pro Linux. Samozřejmostí je kontrola zaplnění pevného disku, upgrade firmwaru, uložení a zpětné nahrání představených konfiguračních dat a také Factory Reset. Rychlost přenosu dat je závislá na použitém rozhraní, nám se podařilo dosáhnout u USB 2.0 rychlosti 28 MB/s při čtení a 26 MB/s při zápisu, u síťového rozhraní 100 Mbit/s to bylo vždy necelých 10 MB/s (zde záleží rychlost na propustnosti dané sítě). Icybox IB-NAS2000 B se osvědčil při dlouhodobé práci v síti a protože nabízí mnoho možností použití při zachování rozumné ceny, rozhodli jsme se mu udělit ocenění TOP produkt.

ICYBOX IB-NAS2000-B

+ sdílený pevný disk po síti 10/100 Mbit/s

+ umožňuje FTP

+ Samba server i USB připojení

- prozatím pouze pro ATA disky

Cena vč. DPH: 4 176 Kč

K testu zapůjčila firma: Bostar, http://www.bostar.cz

§§§§§


nForce 680i pro fajnšmekry. Gigabyte GA-N680SLI-DQ6 "zrcadlo, pověz kdo je na světě nejvybavenější"

Petr Matuška

07P0116

Notný čas po vydání čipové sady nVidia nForce 680i se na náš trh dostává (mnohými) netrpělivě očekávaný model společnosti Gigabyte, založený právě na zmíněném čipsetu.

Že se jedná o motherboard určený pro počítačové nadšence, bylo jasné již při jeho uvedení, otázkou ale bylo, zda předčí výbavou a vlastnostmi stávajícího krále základní desku Asus Strike Extreme. U takto zaměřené desky s cenou okolo 8 000 Kč jdou stranou specifikace a obecně známá fakta, snažíme se zaměřit na přednosti a funkce, jimiž se deska odlišuje od konkurentů. Přesto standardní údaje alespoň telegraficky: základem motherboardu je čipová sada nVidia nForce 680i (patice LGA775). Podpory se dočkalo kompletní portfolio jak předchozích a současných modelů, tak i některých budoucích CPU Intel osadit si tedy budete moci i nové modely C2D a C2Q se systémovou sběrnicí FSB 1 333 MHz. Co se týká pamětí, GA-N680SLI-DQ6 podporuje až 8 GB pamětí typu DDR2 s frekvencemi 400/533/667/

/800 MHz, dále pak je možné nastavit i neoficiální hodnoty 1 066 a 1 200 MHz. Výbavu základní desky tvoří tři sloty PCI Express x16, z toho dva lze použít pro režim SLi v konfiguraci 2 x 16 PCI Express linek, třetí je zapojen na poloviční počet PCIe linek a využít se dá nejen pro třetí grafiku, ale i na pro menší PCI Express karty či pro chystané GPGPU karty. Pro připojení mechanik je k dispozici deset Serial ATA 3Gb/s konektorů, přičemž šest z nich je vyvedeno z čipové sady a zbývající čtveřice je napojena na dva externí řadiče. Dominantním prvkem GA-N680SLI-DQ6 je systém chlazení obou částí čipové sady, jež je realizované pomocí pasivních chladičů propojených trubicemi HeatPipe. Jedna HeatPipe trubička vychází ze spodní části motherboardu, kde je připevněn v místech uložení procesoru měděný blok, odvádějící teplo ze spodní části. Výměník, umístěný mezi komunikačními porty a paticí procesoru, spoléhá na to, že jej bude ochlazovat ventilátor procesoru. Chlazení je sice účinné, ale také nepraktické pro ty chladiče procesoru, které se upevňují pomocí svorek na zadní straně desky. Jak jsme si mohli vyzkoušet u čtyř modelů, výrobci chladičů nedodávají dostatečně dlouhé upevňovací šrouby držáku chladiče CPU. Díky tomuto se vylučuje použití vodního chlazení a některých obřích chladičů bez zásahu uživatele, což je zrovna u takto cílené základní desky škoda chlazení CPU je základní podmínkou pro dosažení maximální frekvence. Pokud si však pořídíte chlazení připevněné klasickým klipem, jaký používají chladiče Intel tedy pomocí čtyř kolíků shora, budete si moci naplno vychutnat možnosti přetaktování nabízené touto deskou. FSB se nám podařilo nastavit s referenčním Intel C2D E6300 až na 442 MHz, tedy na úroveň označovanou obvykle jako strop tohoto CPU. S pomocí testovacího modelu C2E X6800 se sníženým násobitelem (6x) se nám podařilo dostat na maximální stabilní frekvenci 486 MHz. Poté jsme se zaměřili na frekvenci operačních pamětí a z našich Kingston 800 MHz se nám podařilo vytáhnout stabilně 1 066 MHz (vyšší frekvenci již tato RAM nedovolila). Aby bylo možné si takto pohrávat s frekvencemi, deska nabízí špičkové možnosti nastavení rozsahu napětí CPU, pamětí, čipové sady, systémové sběrnice a jiné, uživatel má taktéž téměř neomezené možnosti měnit frekvenci FSB, pamětí, PCI a PCI Express sběrnice. K těmto všem vlastnostem se přidávají i standardní funkce a technologie typické pro nejvyšší modely Gigabyte, jako je Quad BIOS (možnost obnovení BIOSu po jeho poškození), dvanáctifázové napájení procesoru, Quad-SLi či pevné kondenzátory prodlužující životnost desky. Neobvyklé je též osazení čtyř gigabitových síťových karet. Naopak k nedostatkům patří umístění napájení CPU vedle rozšiřujících slotů PCIe, protože kabel vedoucí ke slotu vždy vadí průtoku vzduchu, a občasná nestabilita jdoucí na vrub nedotaženým ovladačům čipsetu (problém se týká všech motherboardů s 680i čipsetem). Testovaný exemplář byl podivuhodně prohnutý, což komplikovalo jeho instalaci. Pokud si přejete přetaktovat své CPU a/nebo využít dvojici grafických karet nVidia v režimu SLi, nemáte v dnešní době jinou možnost, než použít čipset nForce 680i nebo levnější 650i. Základní deska Gigabyte GA-N680SLI-DQ6 patří k tomu nejlepšímu, co si můžete v tomto segmentu trhu pořídit, konkurovat jí může snad jen Asus Strike Extreme. Občasná nestabilita je ale neduh, kvůli němuž jsme nemohli udělit ocenění TOP produkt. Nezbývá, než doufat, že nVidia zapracuje na plném odladění ovladačů.

Gigabyte GA-N680SLI-DQ6

+ možnosti přetaktování CPU a MEM

+ provedení, výbava, výkon

- občasná nestabilita

- netradiční chlazení čipsetu

Cena vč. DPH: 7 715 Kč

K testu zapůjčila firma: T.S.Bohemia, http://www.barebone.cz

§§§§§


Dvoujádrový návrat DFI. Základní deska DFI Lan Party UT ICFX3200 konkurence pod křížovou palbou

Petr Matuška

07P0117

Několik měsíců jsme o výrobci základních desek DFI téměř neslyšeli, nadějí pro mnoho uživatelů měl být model ICFX3200 T2R/G, který měl podle všech vyřčených pozitiv předčit i tak vynikající model, jako je Asus Strike Extreme.

Základní deska DFI LanParty UT ICFX3200 T2R/G je založená na čipové sadě ATI CrossFire Xpress 3200 Intel (RD600) doplněné o jižní můstek SB600. Jedná se o předposlední čipset společnosti AMD pro procesory Intel (tím posledním je ATI Radeon Xpress 1250 for Intel, který byl vydán minulý měsíc). Procesory je možné osadit do patice LGA775 a motherboard umí pracovat s modely Celeron D, Pentium 4, Pentium D, Core 2 Duo/Extreme/Quad verzemi, tedy se všemi dnes dostupnými modely procesorů Intel. V budoucnu bude možné osadit i procesory pracující se systémovou sběrnicí FSB 1 333 MHz, bude k tomu potřeba pouze upgrade BIOSu. Osadit lze až 8 GB operační paměti DDR2 400, 533, 800 a 1 066 MHz ve čtyřech slotech, jak bývá u DFI zvykem, a to nejraději do paměťových slotů 2 a 4 díky zlepšené kompatibilitě. Další výbavu ICFX3200 T2R/G tvoří tři sloty PCI Express x16, přičemž první dva mohou být osazeny dvěma kartami ATI pracujícími v režimu CrossFire a třetí je určen pro kartu urychlující fyzikální výpočty. Jedná se o vcelku pikantní kombinaci, zjevně nachystanou pro nové grafické karty AMD ATI Radeon X2xxx a fyzikální karty AMD založené též na čipu R600. Dalo by se říci: počítač postavený výhradně na technologii AMD, ovšem s procesorem Intel C2D. První dva sloty mají k dispozici celkem 16 PCI Express linek (lze je tedy provozovat v režimech x16, x1 nebo x8, x8), což je velké zklamání, neboť dřívější verze čipových sad ATI pro Intel procesory umožňovaly chod 2x 16 PCIe linek. K dispozici je dále jeden konektor pro zařízení ATA 100/133, čtyři Serial ATA 300 Gb/s vyvedené z čipové sady a další čtyři konektory díky přídavnému řadiči Promise FastTrack TX4310 obojí s možností vytvoření RAID 0, 1, 5 a 10, nechybí ani Firewire řadič IEEE 1392a VIA 6307 a přídavný modul zvukové karty Karajan s čipem Realtek ALC885 (chudák Herbert, kdyby jen tušil, že skončí na základních deskách...). Layout je navržen podobně jako u předchozích modelů DFI opakují se tedy nepříjemnosti s přílišnou těsností delší grafické karty a paměťových modulů, osmipinový konektor napájení CPU je velmi natěsno s přídavným Karajan modulem a SATA konektory přídavného řadiče jsou umístěné neprakticky okolo třetího PCI Express x16 slotu. Naopak výhodu tohoto layoutu spatřujeme v dostatečné mezeře mezi PCIe x16 sloty, v umístění SATA konektorů samotného čipsetu s vyvedením směrem do strany a dále pak v použití pasivního chlazení obou částí čipové sady. Co se týká provedení, výrobce použil pouze klasické kondenzátory místo pevných, déle sloužících, což se může projevit kratší životností desky, zejména u hůře chlazených či přetaktovaných PC. Z hlediska výkonu nás deska nepřekvapila výkon se pohyboval vždy pod hranicí úrovní nForce 680i, 650i či Intel i975X a 965P/G. Příjemnou zprávu máme ale pro příznivce oveclockingu, neboť s tímto modelem lze dosáhnout stabilní frekvence FSB až 400 MHz. Jak jsme se ale mohli přesvědčit, konkrétní výsledky se mohou lišit jak procesor od procesoru, tak i desku od desky. Uživatelský komfort nastavení BIOSu je ohromující stejně jako u starších modelů značky DFI, nováček se v záplavě možností může lehce ztratit a pak pomůže jen reset všech hodnot. Pro příjemnější hrátky s maximální frekvencí procesoru a operačních pamětí jsou na desce integrována tlačítka pro spuštění/reset systému a navíc i LED displej s indikací stavu systému, který jsme několikrát využili v případech, kdy PC nechtělo naběhnout. Jasnou cílovou skupinou pro tuto desku jsou příznivci grafiky ATI, kteří chtějí postavit výkonné herní PC s Crossfire konfigurací, procesorem Intel Core2 Duo a případně osadit i GPGPU kartu pro fyzikální výpočty (v prodeji by se měly objevit snad ještě v průběhu jara). Pravdou ale je, že s výjimkou třetího velkého PCIe slotu nabízí prakticky totéž čipset Intel 975X. Pokud ale netoužíte právě po výše uvedené kombinaci, doporučujeme vám raději volit desku s čipsetem nF680i či i965, které netrpí neduhy typu pomalejší přenos na USB rozhraní či nižší výkon disků v RAID poli. To jsou totiž některé z nedostatků daných použitým čipsetem AMD/ATI, které ani úporná snaha vývojářů v DFI nedokáže eliminovat.

DFI Lan Party UT ICFX3200

+ výborné taktování, oddělené nastavení

+ oddělené nastavení frekvence CPU a MEM

- průměrný výkon

- CrossFire pouze 2 x 8 PCIe linek

- vzhledem k ceně minimální příslušenství

Cena vč. DPH: 6 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Fox Computers, http://www.foxpc.cz

§§§§§


nVidia útočí středem. Nový čipset nForce 650i SLi/Ultra

Petr Matuška

07P0118

Společnost nVidia se rozhodla potěšit ty, kdo nehodlají za základní desku platit nesmyslné sumy, přesto chtějí postavit výkonné PC s dobrou možností rozšíření.

Na místě je možná otázka, proč vlastně nVidia vydala tyto čipsety a proč se pustila do takového sousta, jako je soupeření s čipsety Intel. Odpověď je velmi jednoduchá: za vším jsou grafické karty. Zejména verze 650i SLi totiž nabízí cenově dostupnou alternativu pro stavbu PC se dvěma kartami GeForce (čipsety Intelu totiž podporují pouze konkurenční řešení Crossfire AMD/ATI). Je velmi pravděpodobné, že slabší verze Norce 650i Ultra se vedle intelovských čipsetů příliš neprosadí v našem prvním testu nové platformy se proto zaměříme především na SLi verzi nového čipsetu. nF650i SLi je, jak se na správný čipset sluší a patří, složen ze dvou IC, tedy severního můstku, který je v tomto případě identický s obvodem použitým u staršího a dražšího nF680i, a jižního můstku, který také není převratnou novinkou jedná se o Norce 430, známý z AMD čipsetů s integrovanými GPU GeForce 6100/6150. nVidia předvedla prvotřídní ukázku rozpočtového inženýrství: vzala dvě existující komponenty a vytvořila z nich "nový" produkt. Není tedy důvod k ovacím, na druhou stranu pokud to znamená výrazně nižší cenu, nevidíme v tom žádný problém či nekalý trik. Specifikace "nového čipsetu" tak lze celkem snadno získat rozstříháním a následným slepením letáků nF680i a GF6150: výsledkem je čipset s výkonným paměťovým řadičem, podporou SLi a homeopatickým množstvím SATA II konektorů (jsou dva). Čipová sada, potažmo základní desky na ní postavené, podporuje všechny procesory Intel, počínaje Celeronem D a konče čtyřjádrovou verzí Core 2, díky updatu BIOSu by měly být provozuschopné i nové verze CPU s 1 333 MHz FSB. Zásadní výhodou tohoto čipsetu oproti konkurenci ze stáje Intel je již zmíněná podpora SLi režimu v konfiguraci 2 x 8 PCI Express linek. Dvě, nejlépe zcela stejné grafické karty tak lze spojit dohromady a využít jejich spojeného výkonu pro pohon nových velkoplošných LCD. Mezi další přednosti patří tzv. Dual Net Technology, tedy možnost využít dvou LAN rozhraní pro spojení s příslušným routerem nebo jiným síťovým zařízením a dosáhnout tak dvojnásobně vyšší propustnosti dat oproti klasickému připojení 1 Gbit/s nevíme sice, k čemu to bude dobré u domácího PC střední třídy, pro něž je deska zjevně určena, ale zní to hezky: LAN 2 Gb/s, hmmmmmm. O něco praktičtější je technologie nVidia First Packet, která přednostně "odbavuje" herní pakety on-line či LAN her, zatímco FTP či ICQ si musí počkat. Za zmínku jistě stojí i podpora až 8 GB RAM ve čtyřech slotech s maximální frekvencí 800/1 600 MHz.

Praxe: MSI P6N SLI Platinum

Dost nudné teorie o rozpočtovém inženýrství a marketingových kolonkách nových funkcí, pojďme si představit skutečný produkt: základní desku MSI P6N Platinum, založenou na nVidia nForce 650i SLi čipsetu. Nenapravitelné tuzéry jistě potěší, že je motherboard vyveden v černé barvě, z níž vystupuje pasivní chlazení čipové sady, tažené pomocí trubic HeatPipe od spodní strany boardu až k pravé horní, kde je tepelný výměník pro ostatní uživatele z toho vyplývá, že se jedná o tiché a spolehlivé pasivní chlazení. Deska nabízí kromě výše jmenovaných technologií i osmikanálovou zvukovou kartu Realtek ALC888 a rozhraní Firewire IEEE 1394a (řadič VIA VT6308P). Praktické zkušenosti s tímto modelem začaly poněkud nešťastně, protože deska aktivovala automatické přetaktování a pro náš referenční C2E X6800 zvolila nepřijatelné hodnoty, díky kterým nebyl schopen systém nabootovat. To se vyřešilo použitím jiného CPU a deaktivací této funkce. Po vyřešení této nepříjemnosti byla práce se základní deskou bezproblémová. Naše pozornost se pochopitelně zaměřila na dvě nejpodstatnější oblasti: výkon a stabilitu. V porovnání zaostává nF650i jen o několik procent za nF680i a naopak o pár procent předčí ATI CrossFire Xpress 3200 Intel (který je ale beztak jen artefaktem zašlé slávy ATI). Vítězství nF680i je ale těsné a rozhodně neospravedlňuje výrazně vyšší cenu čipsetu. Deska se během testů chovala naprosto stabilně a i přes o něco vyšší teplotu na severním můstku splnila náš test stability na jedničku. Svůj podíl na tom může mít i použití kvalitnějších komponent a součástek, než jsme byli v poslední době u MSI zvyklí (nejen) celokovové kondenzátory jsou toho dobrým příkladem. Testy přetaktování pro nás byly mírným zklamáním FSB se podařilo při zachování stability systému zvednout pouze na 333 MHz, což sice pro běžné přetaktování postačí, příznivci extrémního overclockingu by ale raději měli sáhnout po nF680i nebo intelovském čipsetu. Desky s čipsetem nVvidia nForce 650i jsou jednoznačně určeny těm, kdo touží po cenově dostupném SLi řešení na platformě Intel. Tomu odpovídá i první testovaná deska: jedinou výhodou oproti deskám s čipsety Intel je podpora SLi. Nepatříme mezi nadšené příznivce dvou grafických karet, pozitivně ale oceňujeme snahu nabídnout cenově výhodnější alternativu i to, že deska MSI si vedla v testech navzdory své ranné revizi výtečně.

nForce 650i SLi/Ultra

+ levné řešení pro kombinaci Intel + SLi

- stabilita, provedení

- malá možnost přetaktování

Cena vč. DPH: 4 200 Kč

K testu zapůjčila firma: BGS Levi, http://www.bgslevi.cz

§§§§§


SD karta na cesty. Unibos SD Card bez USB ani ránu

Petr Matuška

07P0122

Hlavní nevýhodou paměťových karet jsou čtečky. Nebo už nejsou? Před časem jsme vás v novinkách upozornili na velmi zajímavý výrobek společnosti Unibos SD kartu plnohodnotného formátu s rozměry 11 x 15 x 2 mm, která má před svými konkurenty jednu výraznou výhodu: integrovaný USB konektor, ukrytý pod plastovým pouzdrem vyplňujícím zbývající prostor tak, aby měla karta klasický formát SD. Kartu lze pořídit ve dvou kapacitách, a to 1 GB nebo 2 GB. Při pohledu na přední stranu je vidět zámek karty zabraňující nechtěnému přepsání dat a také rychlost přenosu dat 133x. V testech jsme dosáhli rychlosti čtení 19,9 MB/s a zápisu 7,9 MB/s, což v praxi znamenalo přenesení 734MB souboru (můžete hádat, na jakém obsahu jsme testovali a k čemu se tato SD karta tak výtečně hodí...) na kartu za 96 sekund a jeho načtení z karty do počítače za 55 sekund. Přenos dat ve skutečnosti je pomalejší než teoretické hodnoty, ale i tak zápis průměrnou rychlostí 7 645 kB/s a čtení 13 345 kB/s nejsou špatné. SD kartu jsme samozřejmě vyzkoušeli i v zařízeních jako ukládací datový prostor a nenašli jsme na tomto produktu žádnou vadu na kráse. Snad by si jen zasloužil opatrnější zacházení, protože konektor USB je náchylný na poškození, proto není od věci nosit tuto SD kartu buď v těle nějakého přístroje, nebo v ochranném obalu. Vzhledem k nízké ceně, nápadu i 100% funkčnosti jsme se rozhodli udělit Unibos SD+USB Combo ocenění TOP produkt.

Unibos SD Card

+ SD karta s USB rozhraním

+ snadný a rychlý přenos dat

- USB konektor náchylný na zlomení

Cena vč. DPH: 441 Kč za 1 GB, 750 Kč za 2 GB

K testu zapůjčila firma: Bostar s. r. o.,

http://www.bostar.cz

§§§§§


První HD vlaštovka. HD DVD přehrávač Toshiba HD-E1

Lubor Jarkovský

07P0125

O formátech nové generace, Blu-ray a HD DVD, toho bylo napsáno na několik románů. Dlouhé roky nám výrobci slibují video ve vysokém rozlišení, posledních několik let se na každém veletrhu CES kasali, že ten rok určitě přehrávače a filmy přijdou na trh, ale nikdy se nic nestalo.

Ale teď už se sliby konečně začínají plnit a po prvních Blu-ray vypalovačkách, následovaných stolními přehrávači od Samsungu a Panasonicu, přichází na český trh také HD DVD. Nicméně realitou stále zůstává, že jsou vám stolní přehrávače pro oba formáty de facto na nic, neboť čeští distributoři s uvedením filmů nijak nespěchají. Prvního originálního disku bychom se měli dočkat až v průběhu května. Jen tak mimochodem, mělo by se jednat o Casino Royale na disku BD, ale kdo ví, jak to ve skutečnosti zase dopadne. Než přejdeme k samotnému testu HD DVD přehrávače od Toshiby, je potřeba zdůraznit, že jsou u nás k dostání zatím jen jedny z prvních modelů přehrávačů, které nemusejí ve všech ohledech splňovat vaše nároky. Současně si je třeba uvědomit, že zatím u nás nelze sehnat přístroj, který by dokázal přečíst oba konkurenční formáty, což samozřejmě staví jak HD DVD, tak Blu-ray do velmi choulostivé pozice. Zatím je jisté jen jedno: v českých prodejnách se třesou nablýskané mašinky a snaží se vás přesvědčit, abyste si je koupili a byli připraveni na budoucnost. Jen blázen by na to naletěl nebo se vám snad chce kupovat dva přehrávače, jejichž ceny se pohybují od dvaceti tisíc výše?

HD-E1 je dodáván v lesklém černém šasi a na první pohled vypadá jako obyčejný DVD přehrávač. V balení se kromě standardní kabeláže nachází i HDMI kabel, jenž Toshiba přibaluje jako bonus. Zapojení v redakci bylo díky tomu bleskurychlé a my jsme se mohli ihned vrhnout na HD DVD disk Rychle a zběsile 3, jenž jsme k přehrávači dostali. Po prvním nadšení z úžasného obrazu přišla první zklamání pomalé načítání dat, další pak přineslo podrobnější prozkoumání technických specifikací přehrávače. Ačkoliv všechny originální HD DVD disky obsahují video v rozlišení 1 080p (p jako progresivní), disponuje HD-E1 jen HDMI výstupem ve verzi 1.2, takže dokáže odesílat obraz pouze v rozlišení 1 080i (i jako interlaced prokládaný). Nemilý je také pohled na zadní stranu přístroje výrobce nepřidal koaxiální digitální výstup, ani analogový 5.1, takže se musíte spokojit s optikou. Do televize lze pak vést audio přes klasický dvoukanálový výstup. V oblasti videa jsou k dispozici klasický cinch a S-video, jež se však pro HD video vůbec nehodí. Nemáte-li tedy televizi či AV receiver s HDMI, které je schopno vést zvuk i obraz ve vysoké kvalitě digitálně, doporučujeme použít komponentní výstupy.

Samotné HD DVD stejně jako Blu-ray nabízí různé vychytávky jako lepší propojení filmu s bonusy či přímé zobrazení pop-up menu během sledování filmu. Co se týče bonusů, u Rychle a zběsile 3 máte například možnost zapnout obraz v obraze, přičemž v malém okénku se vám objeví záběry z natáčení scény, která právě běží. Jasnou výhodou nových přehrávačů je i to, že podporují upscaling DVD (zvětšení rozlišení obrazu), takže na HD Ready televizi vypadá i SD (Standard Definition) video lépe než při přehrávání ze standardního DVD přehrávače.

Toshiba HD-E1 na jednu stranu nadchl, protože byl vůbec prvním HD DVD přehrávačem, jenž se nám dostal do ruky. Nicméně ho nelze doporučit nikomu jinému než úplnému nadšenci do HD videa, který kupuje originální placky v zahraničí. Přístroj nepřehraje Blu-ray disky, má HDMI 1.2 a pomaleji reaguje na povely. My osobně budeme čekat na kombo přehrávač, schopný pracovat s oběma typy nových optických médií (LG už jeden nabízí v USA). Pokud už mermomocí HD DVD chcete, možná byste si měli počkat na HD-EX1, které je dražší a lepší verzí námi testovaného modelu. Na druhou stranu musíme uznat, že Toshiba překvapila téměř poloviční cenou HD-E1 oproti Blu-ray playeru Samsungu BD-P1000.

Toshiba HD-E1

+ upscaling DVD, cena

- HDMI 1.2, pomalejší reakce

Cena vč. DPH: 19 990 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, a. s.

http://www.fastsro.cz

§§§§§


Přetaktování doporučeno. Biostar SigmaGate 7600GS za málo peněz i s výkonovým bonusem

Petr Matuška

07P0120

Grafických karet s čipem GeForce 7600GS je k sehnání na našem trhu mnoho, není tedy divu, že se výrobci snaží jakýmkoliv způsobem zaujmout a nalákat uživatele pro koupi právě toho svého modelu. Měli jsme tu již několik karet s GPU 7600GS, pro dnešní test jsme si vybrali model umožňující podle slov výrobce dosáhnout vyšších frekvencí než dražší model 7600GT. Novinka společnosti Biostar nese označení SigmaGate V7603GS-21, přičemž hlavní odlišností je použití "nadstandardní" paměti Samsung GDDR3 (oproti klasickým DDR2). Nebudeme se zabývat podrobnými parametry čipu, jistě stačí připomenutí, že základní frekvence GPU stanovená pro 7600 GS je 400 MHz a paměťová sběrnice má šířku 128 bitů. Hlavní výhodou této karty má být, jak jsme již zmínili, možnost zvýšení frekvence paměti a GPU a dosažení tak hodnot blížících se modelu GT. To se nám podařilo, nikoliv však pomocí dodávané utility V-Range, se kterou jsme dosáhli jen mizivých zvýšení frekvencí, ale pomocí programu Riva Tuner: místo základních hodnot 400/1 400 MHz (GPU/

RAM) jsme dosáhli stabilních kmitočtů 580/1 540 MHz, tedy více než základní frekvence modelu GT. Provoz karty na takovýchto frekvencích byl naprosto stabilní, jedinou nepříjemností byl hlučnější ventilátor, který na sebe upozorňoval zejména při vyšších rozlišeních, kdy GPU pracovalo na sto procent (to lze ale napravit instalací alternativního tiššího chlazení za cca 250-500 Kč, karta pak ale zabere dva sloty). Pokud bychom měli porovnávat pouze modely 7600 GS a GT, pak Biostar SigmaGate V7603GS-21 bodoval cenou srovnatelnou s modely GS, ale i výkonem po přetaktování vyšším než u verze GT. Jestliže se tedy nebojíte experimentovat s programem Riva Tuner, pak představuje karta Biostaru možnost, jak za zajímavý peníz upgradovat slabší či středně výkonné PC s PCI Express sběrnicí. Za tento počin si rozhodně výrobce zaslouží pochvalu.

Biostar GeForce 7600GS

+ z výroby testována na vyšší frekvence

- hlučnější chladič

Cena vč. DPH: 3 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Abacus, http://www.abacus.cz

§§§§§


Dvě nové grafiky Radeon od AMD. Starého psa novým kouskům nenaučíš ani po plastické operaci

Petr Matuška

07P0121

V tichosti a bez velkého zájmu byly v průběhu ledna uvedeny dva nové grafické čipy společnosti AMD. Tedy ono se vlastně ani nejedná o nové čipy, jen se v marketingovém oddělení AMD rozhodli nějak pohnout se zásobami starých a dosud nevyžitých GPU.

Po inventuře hlásili skladníci nadbytek RV370, což je kódové jméno GPU použitého v grafických kartách Radeon 9600 Pro, X300 a později X550. Druhý model nese označení Radeon X1550 a není to opět nic nového pod sluncem, jedná se přeznačený čip RV515, dříve prodávaný pod názvem Radeon X1300. V následující recenzi si podrobně prohlédneme prodejní verze "nových" GPU usazených v grafických kartách Sapphire.

Sapphire Atlantis Radeon X1050

Jak již bylo řečeno, základem této grafické karty je staronový čip RV370 taktovaný na frekvenci 400 MHz a doplněný 256 MB paměti typu DDR2, připojené na 128bitovou paměťové sběrnici. Rychlost GPU se oproti X550 nezměnila, výraznější posun jsme registrovali ve frekvenci pamětí DDR2, které pracují o celých 166 MHz rychleji než u Radeonu X550 jejich reálná frekvence je tak 666 MHz. Jádro nabízí čtyři Pixel Shader, čtyři ROP a jednu texturovací jednotku, podporu DirectX 9.0b, OpenGL 2.0 a Shader Model verze 2.0. Z podporovaných technologií můžeme vyjmenovat SmartShader 2.0, SmoothVision 2.1, FullStream, VideoShader nebo Hyper Z III.

Na papíře to možná vypadá dobře, ale ať udělá společnost AMD s označením prehistorického GPU co chce, nic to nezmění na faktu, že současné hry rozhýbe tempem vskutku geriatrickým. Karta nepodporuje Shader Model 3 a vlastně žádné z technologií použitých ve všech Radonech řady X1x00. Takže žádné hry, žádné urychlené HD video či AVIVO a rovněž žádná Vista Premium. Provedení samotné karty je jednoduché, osazený chladič je hlučnější než by bylo zdrávo a teplota GPU je na standardní úrovni. Nějaký výkon jsme od této karty ani nečekali, naše praktické testy nám tuto domněnku pouze potvrdily X1050 je jen o něco málo rychlejší než stařičká X550, asi jako se od sebe liší jednotlivé varianty škodováckých motorů HTP. Proč si tedy tuto kartu pořídit? Napadají nás pouze dvě možnosti pokud vlastníte integrovanou grafiku a žádáte digitální DVI výstup, v tom případě vám tento model poslouží, neboť má jeden analogový a jeden digitální výstup. Druhá možnost je, že jste slepí a vystačili byste na PC s braillovým modulem, ale BIOS bez nainstalované grafické karty zoufale pípá. I v takovém případě ale uděláte lépe, pokud zvolíte skutečný Radeon X1300 či GeForce 7300, které jsou o něco levnější. Radeon X1050 je prostě podvod. Není to nová karta, není to nové GPU a rozhodně by neměl nést označení X1xxx. Ruce pryč.

Sapphire Atlantis Radeon X1550

Tento model je již plnohodnotným členem rodiny Radeon X1x00, původní použití téhož GPU RV515 bylo v modelu Radeon X1300 Pro. Jeho pracovní frekvence je 550 MHz, tedy o 50 MHz méně než u původního modelu (hurá!) to je naštěstí vyváženo o pár stokorun nižší cenou. K dispozici jsme měli verzi s 256 MB paměti DDR2 taktované na 800 MHz, pokud by vám to bylo málo, máte možnost si pořídit stejně pomalý model s dvojnásobným množstvím paměti (jako bonus pak od nás dostanete masážní sadu na jizvu po lobotomii).

Karta je vybavena všemi aktuálními funkcemi, se kterými se můžete setkat u celé řady Radeon X1x00. Jsou to zejména AVIVO, Shader Model 3.0, podpora DirectX 9.0c a OpenGL 2.0, HDR a mnohé jiné. Zpracování je o poznání kvalitnější než u předchozího modelu, znát to je třeba na systému chlazení, který zasahuje nejen na samotný grafický čip, ale také na paměti DDR2. Samotný ventilátor je v 3D nenáročných aplikacích téměř nehlučný, při přechodu do náročných scén 3D her a jiných programů se z grafického adaptéru ozývají tlumené, nepříjemné zvuky. Karta však pracovala bez problému a z hlediska výkonu si vedla téměř stejně jako model Radeon X1300 Pro. Od HTP jsme se tedy v motoristické terminologii přesunuli k ekvivalentu osmiventilové čtrnáctistovky.

Škoda ne úplně povedeného chladiče GPU, protože jinak by se mohlo jednat o ideální záležitost pro multimediální počítače, které nevyžadují drtivý 3D výkon, ale spíše kartu, která dokáže spustit méně náročné hry a zároveň je vybavena možností dekódovat obrazový High Definition obsah. To ale nic nemění na tom, že uvést kartu s nižším výkonem a vyšším označením by si, stejně jako předchozí přeznačení letitého GPU na nový model, zasloužilo zavést nějakou novou anticenu. AMD i jeho partneři by se měli stydět!

P.S. Abychom nezapomněli na výbavu karet, k oběma je přidána jedna plná verze hry podle výběru, propojovací S-Video kabely a redukce VGA-DVI, přídavné napájení tyto karty nepotřebují.

Sapphire Radeon X1050

- zastaralá technologie

- cena, podvod

Cena vč. DPH: 1 618 Kč

Sapphire Radeon X1550

+ AVIVO, cena

- matení zákazníků

Cena vč. DPH: 1 774 Kč

K testu zapůjčila firma: Sapphire a 100Mega Distribution, http://www.100mega.cz, http://www.sapphiretech.com/ce

§§§§§


Malá holá kost. ASUS T3-P5G965 Instantní počítač pro vaše multimédia

Petr Matuška

07P0119

Systémy barebone nebývají tématem našich testů příliš často. Výjimkou jsou pochopitelně miniaturní barebone systémy, jejichž průkopníkem je firma Shuttle, dnes je ale již dodává bezpočet výrobců. Nechybí pochopitelně ani v nabídce tchajwanského giganta, společnosti Asus.

Asus T3-P5G965 je klasický barebone: systém skládající se z počítačové skříně, napájecího zdroje, základní desky a chladiče procesoru odtud anglický termín barebone, tedy holá kost. Stačí přihodit procesor, RAM, DVD vypalovačku a pevný disk, protřepat a máte hotové PC.

Srdcem, či spíše páteří je počítačová skříň miniBTX formátu s rozměry 175 x 290 x 360 mm, doplněná základní deskou Asus P5B-BN, vybavenou nejnovější čipovou sadou společnosti Intel G965. Motherboard umožňuje použití procesorů Intel Celeron D, Pentium 4, Pentium D a Core 2 Duo, všechny ve verzi pro BTX formát. My jsme samozřejmě vyzkoušeli i použití běžnějšího ATX procesoru (v tomto případě jsme zvolili model C2D E6300, neboť nepředpokládáme, že by uživatel použil C2E X6800, který využíváme jako referenční model) a systém s ním pracoval zcela bezchybně. Jedinou nevýhodou použití ATX procesoru je o několik stupňů vyšší teplota CPU oproti verzi BTX. Operační paměť typu DDR2 lze použít až ve čtyřech slotech a dosáhnout tak lze na celkovou kapacitu až 8 GB. Podporovaná rychlost DDR2 pamětí je 533/667/800 MHz. Vnitřní uspořádání základní desky a počítačové skříně dovoluje osadit pouze jeden rozšiřovací slot PCI a použít jednu externí grafickou kartu PCI Express x16 to ve velmi pravděpodobném případě, že nebude vyhovovat integrovaný adaptér GMA3000X. O chlazení se stará rozměrný BTX chladič procesoru a napájecí zdroj se spodním nasáváním vzduchu, osazený 12cm ventilátorem. Hlučnost takového řešení je relativně nízká, bohužel obdobně je na tom i účinnost chlazení: uvnitř skříně se po delší práci zvedla teplota na hodnotu 55 stupňů, teplota procesoru se ustálila na hranici 59 stupňů Celsia a pevný disk měl maximální teplotu 43 stupňů. Vyzkoušeli jsme tento barebone také jako multimediální centrum domácnosti, vybavené operačním systémem MS Windows XP Media Center a doplněné o TV tuner. Musíme konstatovat, že jsme byli s jeho fungováním zcela spokojeni. Úroveň hluku byla přijatelná, systém disponuje osmikanálovým zvukovým výstupem, po přidání externí grafické karty získáte i potřebný výkon či TV výstup to vše při kompaktních rozměrech a stylovém vzhledu. Instalace komponent byla snadná, podle dodaného českého návodu jí zvládne i mírně pokročilý uživatel.

Již dlouho se nám nedostal do rukou tak povedený barebone, v jehož útrobách je integrované vše podstatné nechybí ani Firewire nebo čtečka paměťových karet. Díky nízké ceně je předurčen pro uživatele toužící po dostupném, avšak elegantním řešení počítačové skříně se snadnou instalací. Pro dokonalý požitek si zručný uživatel ještě bude muset pohrát s chlazením a celkovou hlučností, to nám ale nebrání udělit barebone Asus T3-P5G965 ocenění TOP produkt.

Asus T3-P5G965

+ vše v jednom, vzhled, cena

- méně účinné chlazení, chybí přídavný ventilátor

Cena vč. DPH: 6 100 Kč

K testu zapůjčila firma: Asus, http://cz.asus.com

§§§§§


Fotografování pro nenáročné - Olympus FE-210, 230 a 240 kompakty "namiř a stiskni" pro běžnou rodinu

Viktor Huňáč

07P0123

Při zběžném pohledu na současný trh kompaktních fotoaparátů by se mohlo zdát, že jsou přístroje jednotlivých značek stále sofistikovanější a nabízejí uživatelům čím dál tím bohatší funkční výbavu. To je sice pravda, stále ale existuje poměrně velká skupina lidí, jež rozhodně neláká prohrabovat se dlouhými seznamy funkcí a parametrů a nezajímají je technické specifikace.

Prostě chtějí vytáhnout fotoaparát z kapsy v jakékoli situaci, s ničím se nezdržovat a pořídit momentku, která je zaujme. Snadné ovládání je pro ně mnohem důležitější než fotografická kvalita. Mnozí z nich dosud k fotografování používají hlavně mobilní telefony a teď chtějí podobně jednoduchý fotoaparát, který by ale přece jen produkoval o něco lepší snímky. Přesně této skupině uživatelů je určena nová trojice přístrojů značky Olympus z modelové řady FE.

Modely FE-210, FE-230 i FE-240 mají leccos společného. Všechny tři jsou vybaveny snímačem s rozlišením 7,1 megapixelů, což je vzhledem k fyzickým rozměrům snímače (1/2,5") zhruba na hranici, na níž vysoké rozlišení přestává být skutečnou výhodou a stává se hlavně marketingovým nástrojem, který může kvalitě fotografií paradoxně spíše uškodit. Více megapixelů totiž znamená více šumu. Snímačům této velikosti nejlépe odpovídá 5-6 MPix, Olympus ovšem ještě zaslouží pochvalu za zdrženlivost mnozí výrobci kompaktů se snímači 1/2,5" se totiž dnes nezastaví ani před desetimegovým rozlišením, což je skutečně příliš. Další společnou vlastností všech tří fotoaparátů je funkční výbava, omezená na naprosté minimum. Uživatelé si mohou vybrat mezi plnou automatikou a několika motivovými programy, což je u levných kompaktů běžné, drtivá většina konkurenčních modelů ale umožňuje i v automatickém režimu nastavit třeba citlivost nebo vyvážení bílé. Zde tato možnost chybí, v nabídce je jen korekce expozice, samospoušť a pár režimů blesku. Náročnější fotografové nad takto omezenými možnostmi ohrnou nos, uživatelům popsaným v prvním odstavci to ale může vyhovovat. Jednoduchý systém má jednu výhodu tlačítko Menu je v podstatě zbytečné, kromě kvality fotografií v nabídce není prakticky nic, co by stálo za při běžném použití za pozornost. Začátečníky naopak jistě osloví praktické a názorné vysvětlivky k jednotlivým funkcím i motivovým programům (včetně fotografií) a také režim Guide neboli Průvodce, v němž najdou několik jednoduchých, ale cenných rad pro praktické fotografování v nejrůznějších situacích.

Při pohledu na zadní stranu jsou jednotlivé modely prakticky k nerozeznání. Kromě několika tlačítek, jimiž se ovládá zmíněná hrstka funkcí, všem vévodí hlavně displej s úhlopříčkou 6,4 cm, což je dnešní standard i mezi levnými kompakty.

Olympus FE-210

Nejlevnější plastový model FE-210 vypadá z celé trojice nejméně stylově, na čemž se podepsal hlavně vystouplý úchop pro pravou ruku, sloužící zároveň jako prostor pro dvě tužkové baterie. Paradoxně ale díky tomu padne lépe do ruky než druhé dva stylovější modely. Na voliči režimů najdeme podobně jako u ostatních fotoaparátů samostatné polohy pro nejčastěji používané motivové programy či pro režim Guide, a také symbol roztřesené ruky, který běžně označuje optický stabilizátor. U Olympů řady FE se ovšem vesměs jedná o stabilizaci softwarovou, spočívající v pouhém zvýšení citlivosti. Efekt není valný a skutečnou stabilizaci rozhodně nenahradí.

Jinak se fotoaparát nijak neliší od běžného kompaktního průměru není pomalý, ale ani zvlášť rychlý, v šeru má trochu problémy se zaostřením (asistenční přisvícení se nekoná). Stejně jako u dalších dvou modelů mě zarazilo poměrně malé množství motivových programů jen 12, jednoduché kompakty obyčejně nabízejí více. Snímky zaujmou především povedeným barevným podáním, v rozích ale nepotěší poměrně citelný úbytek ostrosti.

Olympus FE-230

Oproti modelu FE-210 vypadá kovový model FE-230 mnohem stylověji a lze ho zařadit do kategorie "digitálních šperků", což je u fotoaparátu za cca 5 500 Kč docela dobrá vizitka. Stylové provedení je navíc i odolnější, majitel se s ním nemusí bát ani ve špatném počasí například při fotografování ve sněhové vánici odvedl přístroj velmi dobrou práci. Také nabízí o pár motivových programů více než ostatní dva modely a režimy pro fotografování pod vodou naznačují, že ho lze použít v kombinaci s podvodním pouzdrem. Jinak se funkcemi ani výkonem od svých stájových kolegů nijak neliší, ani v obrazové kvalitě jsme nezaznamenali žádné výraznější rozdíly.

Olympus FE-240

Na modelech FE-230 a FE-240 by se dobře hrála hra "najdi 5 rozdílů" popravdě řečeno jich navenek snad ani tolik není a vesměs jde o nepříliš podstatné věci, jako např. umístění mikrofonu (na rozdíl od nejlevnějšího FE-210 totiž oba modely umožňují nahrávat zvuk k videozáznamům i fotografiím). FE-240 je ovšem o chloupek silnější, což souvisí s jeho hlavní výhodou: nabízí totiž pětinásobný zoom místo trojnásobného (rozsah odpovídá 38-190 mm u klasického fotoaparátu). Potěšující je, že zoomování trvá zhruba stejně dlouho jako u ostatních modelů a je tedy rychlejší. Jiné změny oproti FE-230 nenajdeme.

Olympus FE-210

+ dobře padne do ruky

+ dobré barevné podání

- horší ostření v šeru

- průměrná kvalita fotografií, málo funkcí

Cena s DPH: 4 290 Kč

K testu zapůjčila firma: Olympus, http://www.olympus.cz

Olympus FE-230

+ stylové a odolné provedení

+ programy pro fotografování pod vodou

- horší ergonomie, jinak viz FE-210

Cena s DPH: 5 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Olympus, http://www.olympus.cz

Olympus FE-240

+ pětinásobný zoom, jinak viz FE-230

Cena s DPH: 6 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Olympus, http://www.olympus.cz

§§§§§


Výkonný drobeček. Projektor Acer XD1170D základ domácího kina

Jaroslav Kasal

07P0124

Patříte mezi počítačové nadšence a stále ještě nemáte doma projektor? Chyba. Ceny datových projektorů i domácích videoprojektorů jsou mnohonásobně nižší než tomu bylo před několika lety, koupit si některý z nich tedy už není nesplnitelný sen. Mezi cenově atraktivní produkty patří kupříkladu projektor Acer XD1170D. S tímto kouskem vás dnes seznámíte podrobněji.

Projektor XD1170D je vyroben v podobě kompaktního "boxu" s rozměry 230 x 238 x 123 mm se zaoblenými rohy. Jeho hmotnost činí 2,17 kg. Design projektoru považujeme jednoznačně za vydařený. Do domácího prostředí se stříbřitošedá barva hodí a "krabicovitý" tvar rovněž. Ostudu vám navíc zařízení neudělá ani ve firmě. Jednoduše řečeno: vzhledově se nám projektor zalíbil. Protože však víme, že není vše zlato, co se třpytí, bude lepší, když se zaměříme na to, co se skrývá v útrobách produktu.

Uvnitř "iksdéčka" se nachází projekční lampa s výkonem 200 W. Díky ní se může projektor pochlubit solidní svítivostí 2 300 ANSI lm. Životnost lampy je 2 000 hodin provozu. Pokud budete využívat XD1170D v ekonomickém režimu (se svítivostí 1 840 ANSI lm), prodloužíte životnost lampy až na 3 000 hodin. Úsporný režim má (kromě prodloužení životnosti) i další výhodu zajistí nižší provozní šum. Při testování nám však nepřišel projektor nijak hlučný ani ve standardním režimu se svítivostí 2 300 ANSI lm. Kontrastní poměr udává výrobce jako 2 200 : 1.

O generování obrazu se stará systém DLP (Digital Light Processing). Je vybavený zobrazovacím čipem (DMD) s rozlišením SVGA, tedy s maticí 800 x 600 bodů. Popravdě řečeno, viděli bychom v dnešní době raději standard XGA fyzické rozlišení 1 024 x 768. Na druhé straně je pravda, že pro sledování standardních DVD titulů i televizního vysílání v rozlišení PAL (720 x 576 bodů, potažmo 768 x 576 bodů s pixel ratio 1 : 1) režim SVGA dostačuje. Trochu hůře na tom budou zájemci, kteří rádi hrají počítačové hry (ty zpravidla vypadají nejlépe ve vyšších grafických režimech, jako např. XGA a více) i příznivci HD filmů.

Při praktickém testování se nám (v rámci možností rozlišení SVGA) obraz líbil. Barvy jsou pěkné a obraz sytý. Napomáhá tomu zřejmě i pětisegmentové kolečko, které se nachází uvnitř zařízení. Obsah projekce lze poměrně pohodlně sledovat i při horším zatemnění. Pochválit můžeme rovněž ovládací menu (OSD). Pohyb v něm je svižný a intuitivní. Navíc nabízí XD1170D uživatelům řadu užitečných služeb. Zmínit lze například řízení bílého segmentu, pokročilé nastavení barev, eTimer (služba pro odpočet času při prezentaci), možnost zamknout projektor pomocí PIN a podobně.

Projektor lze k signálu obrazu připojit pomocí VGA, S-Video, RCA (kompozitní video), RGB (s redukcí), nechybí ani digitální DVI (ve verzi DVI-I s podporou HDCP). Audio můžete připojit pomocí konektoru jack 3,5 mm.

Acer XD1170D

+ OSD

+ světelný výkon

+ DVI-I

- rozlišení obrazu SVGA

Cena vč. DPH: 17 838 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


It\s good to be king. Targus Wireless Presenter ovládněte přednáškový sál

Lukáš Erben

07P0126

Prezentace či přednáška je pro většinu z nás více či méně stresující částí pracovního či studijního nasazení. Pokud máme ale k dispozici profesionální hardware a nějakou tu pohodlnou bezdrátovou hračku na její spolehlivé ovládání, je přinejmenším zčásti vyhráno máme o poznání lepší šanci stát se králem přednáškového sálu.

De facto standardem se v této oblasti stal Logitech Cordless Presenter kdysi nehorázně předražený, dnes již vcelku běžný doplněk, jemuž konkuruje myriáda nejrůznějších zařízení. Během posledních několika let jsem tak prezentace ovládal pomocí mobilního telefonu SE 610 (přes Bluetooth a freewarovou utilitu), bezdrátové myšky, bezdrátového gamepadu a mnoha různých jednoči víceúčelových zařízení. Targus Wireless presenter není ani jedno a není ani tak docela víceúčelový. Jedná se o malý bezdrátový RF ovladač, který stačí připojit k USB portu PC či notebooku. Pro instalaci nepotřebujete ovladače (což je skvělé), zařízení se přihlásí jako USB HID klávesnice a myš. Ovládání prezentace pak lze provádět v režimu myši, kdy malým joystickem ovládáte kurzor a dvě z tlačítek ovladače slouží jako pravé a levé tlačítko myši. Ještě pohodlnějším řešením je přepnutí do režimu dálkového ovládání, kdy máte k dispozici tlačítka pro spuštění snímků, posun snímků, zapnutí černé obrazovky a laserové ukazovátko. Ovladač je malý, v elegantním černém provedení se semišovou taštičkou (v balení je i kratičký USB kablík). Jediným nedostatkem je absence prostoru pro uložení RF USB přijímače přímo v těle ovladače. Dosah zařízení závisí na stavu baterie s novou byste neměli mít problém ovládat vše ze zhruba osmi až deseti metrů v otevřeném prostoru (velké místnosti bez překážek). Jestliže často prezentujete v PowerPointu a nemáte zatím žádné podobně praktické udělátko, je Targus Cordless Presenter výborným doplňkem.

Targus Cordless Presenter

+ funkce ovladače i myši

+ nepotřebuje ovladače

- není kam uložit RF přijímač

Cena vč. DPH: 2 699 Kč

K testu zapůjčila firma: Targus,

http://www.targus.com

§§§§§


Stránkové tiskárny. Černobílé laserové a LED tiskárny domů a do kanceláře (CD/DVD)

Václav Maletínský

07P0111

Černobílým stránkovým tiskárnám jsme v nedávné minulosti věnovali na našich stránkách méně prostoru než jejich barevným kolegyním. Ne každý však chce nebo může mít barevnou tiskárnu a monochromatický tisk je i nadále oblíben, zejména pro své nízké provozní náklady.

Právě proto jsme se rozhodli zpracovat téma, v němž porovnáme zařízení pracující jen s černým tonerem. První skupinu zařízení tvoří tiskárny bez možnosti připojení k počítačové síti, druhou naopak produkty s ethernetovou zásuvkou. Mezi levnějšími produkty bez sítě se začínají prosazovat rychlejší stroje, které již nenabízejí jen GDI, ale rozmazlují zákazníka i emulacemi PCL, případně PostScriptu. Ve skupině síťových tiskáren jsme na GDI vůbec nenarazili. Ne proto, že by žádný produkt neexistoval, ale žádný nebyl k testování nabídnut. Některé tiskárny zařazené v testu možná poznáte z minulých vydání, na trhu jsou již delší dobu, dochází však k jejich postupnému zlevňování a pro zákazníky jsou stále atraktivní. Nechybí ani několik novinek poslední sezóny. V tabulkách najdete výkonnostní porovnání i technické parametry, nechybí cena spotřebního materiálu, vypočítaná z nejvýhodnějšího balení tonerových originálních zásobníků. Ceny produktů jsme hledali na webových stránkách prodejců a on-line prodejen. Ceny tiskáren i spotřebního materiálu jsou uvedeny včetně DPH.

K testování jsme použili naše standardní sady, zahrnující tisk ASCII textu v nejnižším rozlišení, dokument MS Word ve standardním nastavení a vektorovou nebo rastrovou grafiku v nejvyšším dostupném nastavení/rozlišení. K tomu jsme přidali tisk 27stránkového souboru PDF s textem a grafickými prvky, který prověřuje schopnost zařízení zpracovat rychle i jiný než prostý textový dokument na více stránkách.

V tabulkách uvádíme emulace i operační systémy, s nimiž zařízení mohou pracovat. Samostatnou kapitolou je podpora Windows Vista. Při instalaci tiskáren buď můžete využít ovladače přímo ve zmíněném systému, nebo hledat podporu u výrobce. Na svých stránkách o ovladačích pro Windows Vista hovoří Canon, Epson, Konica Minolta a HP. OKI novou sadu ovladačů teprve připravuje, žádnou zmínku jsme nenašli u Kyocery. Nebudeme tvrdit, že se situace každým dnem nezmění, ale popisujeme situaci v době uzávěrky článku na začátku března 2007.

Při nákupu tiskárny věnujte pozornost nejen ceně výrobku, ale také spotřebnímu materiálu, snažte se sehnat zásobník s vyšším objemem, který je levnější. Nové tiskárny mohou být dodány se startovacími tonery, které mají nižší kapacitu. Nespoléhejte na to, že vám toner vystačí přesně 1 500 výtisků, pokud to výrobce uvádí. Pokrytí tonerem je obtížně měřitelná záležitost a 5 %, z nichž jsou vypočítány náklady, odpovídá obchodnímu dopisu s drobným logem. Pokud si vytisknete celostránkové grafiky, bude pokrytí vyšší.

Před rozhodnutím, kterou tiskárnu koupit, věnujte pozornost i informacím o maximálním měsíčním zatížení, předpokládaném zatížení a životnosti celé tiskárny. Některé společnosti ani jeden údaj neuvádějí, jiné tyto informace zveřejní, ale rozdíly mezi maximální zátěží a průměrnou uvažovanou zátěží mohou být značné. Kyocera například uvádí průměrnou zátěž pětkrát až sedmkrát menší než maximální. Znamená to, že jednorázově tiskárna technicky zvládne požadovaný počet výtisků, ale podstatně se tím zkrátí celková životnost celého stroje nebo životnost obrazového válce, která právě u Kyocery má odpovídat životnosti tiskárny. OKI na stránkách uvádí jak maximální zátěž za měsíc, tak předpokládanou dobu životnosti tiskárny. Po této době sice tiskárnu nevyhodíte, ale počítejte s možným servisním zásahem, při kterém se musí vyměnit i jiné části než tonerový zásobník a obrazový válec. Celkem pravděpodobné a zbytečně nenadsazené údaje poskytuje Hewlett-Packard. Zveřejněná měsíční zátěž je u tiskáren uvedena spíše na nižší hranici a je ekvivalentem průměrného zatížení uváděného jinými výrobci.

Z celkového počtu 20 testovaných strojů jsme několik tiskáren ocenili. První TOP produkt získala Kyocera FS-720 za výborný poměr pořizovací ceny a provozních nákladů. Za příznivé náklady na provoz a rychlý tisk jsme ocenili také Canon LBP-3300. V kategorii síťových produktů jsme za výbornou kvalitu tisku a dobrý poměr výkonu a ceny ocenili tiskárnu HP LaserJet 2015dn. Čtvrtým výrobkem, který získal TOP produkt, je Kyocera FS-2000DN, překvapující zákazníky i konkurenci výbornými provozními náklady pod hranicí 0,30 Kč včetně DPH. Mezi další doporučené, avšak neoceněné produkty můžeme zařadit Canon LBP-3460 a Lexmark E-450dn.

Brother HL-2030

První tiskárna v našem testu patří spíše mezi pamětníky, na trhu se stabilně drží déle než dva roky. Mezi podobnými produkty Brotheru s velmi nízkým tělem (další modely jsou označeny HL-2040 a HL-2070N) ji můžeme chápat jako vstupní bránu k laserovému černobílému zpracování dokumentů. Pořizovací cena potěší zákazníky, kteří hledají pro svůj domov nebo malou kancelář něco levnějšího, radost ale pokazí vyšší hladina provozních nákladů. GDI tiskárna je závislá na rychlosti procesoru hostujícího počítače, ale také na vestavěném procesoru s pracovní frekvencí 96 MHz. Interní paměť s kapacitou 8 MB nelze dále rozšiřovat. Výbava se neliší od levnějších produktů v testu, zařízení je vybaveno automatickým podavačem s celkovou kapacitou 250 listů A4, doplněným čelní štěrbinou pro tisk na jednotlivé listy, zpravidla vyšší gramáže. Horní výstupní plocha postačuje na uložení 100 výtisků. Vyhlazování při tisku zvyšuje kvalitu zpracování dokumentů na třídu 2 400 x 600 dpi, v ovladači naleznete volby od 300 x 300 dpi do 1 200 x 600 dpi. Slabší stránkou je rychlost opakování 16 stran A4 za minutu, rychlost prvního výtisku je poměrně dobrá u prostého textu v běžné tiskové kvalitě, ale výrazně se prodlužuje u grafických celostránkových úloh.

Rychlost tisku:3

Provozní náklady:2

Cena vč. DPH: 3 142 Kč

Canon LBP 3000

Další malá tiskárna bude směřovat spíše do domácností. V době uvedení na trh před dvěma lety se jednalo o poměrně rychlou tiskárnu (důkazem místo slibů může být pojmenování tohoto monochromatického zařízení na webu Canonu), rychlost opakování 14 stran sice nebyla neobvyklá, ale mezi 8-16stránkovými modely vypadala dobře. Dnes je situace poněkud odlišná a uvedený počet stran vytištěných za 60 sekund sice při práci nezdržuje, ale k titulu rychlíka měsíce také nevede. Zcela odlišný však bude pohled na rychlost prvního výtisku. Zařízení, které pracuje v hardwarovém rozlišení 600 x 600 dpi a pro vylepšení tisku používá vyhlazovací funkce, dá bez problémů "na frak" mnoha podstatně mladším zástupcům v testu. Nezadýchá se ani při vektorové nebo rastrové grafice a celostránkové úlohy zvládne za méně než 12 sekund. GDI ovladač je zkrátka dobrý sluha. Přihlédneme-li k faktu, že tiskárna používá pouhopouhé 2 MB nerozšiřitelné operační paměti, je to na smeknutí klobouku. Konstrukce s výklopným spodním automatickým podavačem a obdobně řešenou odkládací vrchní deskou šetří pracovní prostor. Náklady na provoz jsou výhodné a pořizovací cena zákazníka také nesrazí do kolen.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:4

Cena vč. DPH: 3 771 Kč

Canon LBP 3300

Další Canon v testu je rozhodně modernějším výrobkem. Zákazníci mohou ocenit nejen vzhled, ale také vyšší rychlost opakování (21 stran A4 za minutu), vestavěný duplexní modul pro automatické oboustranné zpracování dokumentů či spodní podavač na 250 listů, doplněný otvorem pro zakládání jednotlivých tiskových médií. Kapacitě vstupního zásobníku a rychlosti tisku příliš neodpovídá horní výstup, který pojme jen 65 výtisků. I tato GDI tiskárna je závislá na hostitelském počítači, rychlé práci ale napomáhá i vlastní procesor R4000-333 MHz a osazená paměť 64 MB s volitelným rozšířením na 320 MB. Modely Canon 3000 a 3300 jsou standardně vybaveny jen USB rozhraním, modernější stroj LBP-3300 nabízí za příplatek rozšíření o ethernetovou zásuvku. Při testu nás potěšila kvalita tisku a rychlost prvního výtisku, překvapil nás i výsledek měření počtu vytištěných stran, který místo deklarovaných 21 výtisků skončil na 22,4 výtiscích. Canon LBP-3000 pracuje levně, na stranu A4 s pokrytím 5 % mu stačí jen 0,51 Kč, ale při nákupu si musíte připravit více než 7 000 Kč. Brother ani Canon neuvádí doporučené nebo maximální měsíční zatížení svých tiskáren, a tak o tento údaj budete ochuzeni.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:5

Cena vč. DPH: 7 116 Kč

Epson 6200L

Epson se delší dobu zaměřuje spíše na barevný laserový tisk, a proto se v testu znovu objevuje již dříve několikrát testovaná tiskárna s označením 6200L. I ona pochází z trojice sourozenců, alternativou při nákupu mohou být tiskárny 6200 nebo 6200N. Na rozdíl od nich nemá "elkový model" podporu PCL ani síťové připojení. Light verze je GDI zařízením, které lze připojit k počítačům s operačními systémy Windows nebo Mac OS, kromě USB nabízí ještě paralelní rozhraní. Za minutu tento stroj vytiskne 20 stran formátu A4, k dispozici je jediné pracovní rozlišení 600 x 600 dpi s vyhlazováním. V tiskárně je zabudován procesor s frekvencí 48 MHz a 2 MB nerozšiřitelné paměti. Podobně jako u Canonu LBP-3000 nám spadla čelist při zjištění, že tato konfigurace bez problémů zvládne i velké grafické úlohy. Sklopné zásuvky vstupního podavače a výstupu opět ušetří místo u stolu v době, kdy netisknete. Automatický vstup je určen pro 150 listů, na výstupu můžete počítat se 100 výtisky. V celkovém hodnocení můžeme výrobek pochválit za nízkou pořizovací cenu i provozní náklady, líbit se bude i celková rychlost tisku, byť v samotném porovnání prvního výtisku na některé další konkurenty ztrácí.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:4

Cena vč. DPH: 3 438 Kč

HP LaserJet 1022

Test prvního modelu od společnosti HP byl také drobným ohlédnutím do minulosti. Několik podobných výrobků se na našem stole už objevilo, ale v různých konfiguracích. Jednou se síťovým připojením, podruhé i s podporou bezdrátového připojení. Další pátrání vedlo i k nalezení absolutní shody, model 1022 bez písmen n nebo nw v názvu už u nás byl před rokem. Nakolik se zakousl zub času tentokrát? I po více než 12 měsících od prvního testu tiskárna patří z hlediska kvality tisku k nejlepším, její volby tisku od 600 x 600 do 1 200 x 1 200 dpi FastRes nebo ProRes kupodivu nijak významně neovlivňují dobu prvního výtisku. Kapacita vstupu a výstupu 260 a 150 listů se pochopitelně nezměnila. Rychlost opakování 18 stran za 60 sekund je poměrně slušná, kombinace PCL5 a GDI ovladače potěší "woknaře" i "mekisty". Cena tiskárny za rok klesla o 2 000 Kč a je i díky kvalitě tisku dobře "stravitelná". Sousto ale bude škrábat v krku při porovnání provozních nákladů. A to je škoda. Nepatří sice k těm úplně nejhorším, ale být o 15 nebo 30 haléřů na jeden výtisk s pokrytím 5 % na stránku dražší než konkurence můžeme chápat jako nezdravý projev hazardování s přízní zákazníka.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:3

Cena vč. DPH: 4 408 Kč

Konica Minolta 1350E

I další model v přehledu bude pravidelným čtenářům našeho časopisu povědomý. Barevnou kombinací svého vrchního pláště a vzhledem se podobá předchozím tiskárnám Konica Minolta 1300W nebo 1350, které jsme v testech přivítali v minulosti. Novější model 1350 disponuje rychlejší tiskovou mechaniku, za minutu dokáže zpracovat 20 stránek A4 v rozlišení 600 x 600 nebo 1 200 x 600. Nejvyšší volba 1 200 x 1 200 ale zpomalí rychlost opakování na polovinu. Zároveň podstatně prodlouží dobu prvního výtisku dokumentů, jak se můžete přesvědčit v tabulce. Univerzální krytý vstupní podavač má kapacitu 250 listů papíru, horní výstup jich pojme 100. Instalovanou paměť 16 MB RAM lze volitelně rozšířit na 144 MB. V minulosti jsme Minoltám vytýkali příliš tmavé podání dokumentů při použití nejvyšší kvality tisku, situace se od té doby příliš nezměnila. I tentokrát si testovaná tiskárna poradila s přechody barev až poté, kdy jsme ručně v ovladači nastavili korekce jasu a kontrastu. Sytý černý tisk rozhodně není na škodu u písma, přesycená grafika ale určitě nevyhovuje každému. Poměrně diskutabilní jsou provozní náklady, podle našeho názoru nejsou pro zákazníka právě výhodné.

Rychlost tisku:2

Provozní náklady:3

Cena vč. DPH: 4 610 Kč

Kyocera FS-720

Značka Kyocera má v tomto testu nejpočetnější zastoupení, po přibližně dvouleté absenci na našich stránkách se můžete seznámit hned se čtyřmi výrobky. Nejlevnějším z nich je model FS-720, jeden z mála GDI produktů Kyocery. Na rozdíl od ostatních produktů stejné značky pracuje jen v rozlišení 600 x 600 bez vyhlazování KIR, poradí si s běžným písmem, ale na větší grafice jsou viditelné drobné rastrové artefakty. Spodní podavač tiskárny je připraven pro uložení 250 listů formátu A4, v zásuvce je zabudována i přihrádka pro jednotlivé listy vyšší gramáže. Výstup je podobně jako u většiny zařízení směrován na horní plochu tiskárny a můžete u něj počítat s kapacitou 100 výtisků. Tiskárna disponuje vlastním procesorem, jeho taktovací frekvenci ale materiály neuvádějí. Interní paměť 8 MB nelze dále rozšiřovat. Jediným komunikačním rozhraním je port USB 2.0, ovladače jsou připraveny pro operační systémy Windows. Rychlost opakování 16 stran za minutu patří k nižším v testu, tento fakt ale svému tiskovému pomocníku rádi odpustíte po zjištění, že pracuje "téměř zadarmo". Provozní náklady se pohybují na hranici 0,46 Kč včetně DPH, u strojů Kyocera není započítána cena za obrazový válec, který má vydržet po dobu životnosti tiskárny.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:5

Cena vč. DPH: 3 189 Kč

Kyocera FS-920

Další tiskárna Kyocery, tentokrát s označením FS-920, se předchozímu modelu podobá jako vejce vejci. Využívá stejné konstrukční prvky i shodnou barevnou kombinaci. Ukrývá však rychlejší tiskovou mechanikou (může zpracovat o dva výtisky za minutu více), která navíc poskytuje vyšší kvalitu zpracování v rozsahu od 600 x 600 do 1 800 x 600 dpi (pomocí vyhlazování KIR Kyocera Image Refinement). Interní procesor Power PC 405 pracuje rychlostí 266 MHz, na desce jej doplňuje standardní paměť 32 MB s volitelným rozšířením na 288 MB. Rozdíly najdeme i na zadní straně produktu, kde je rozhraní USB 2.0 doplněno také paralelním obousměrným rozhraním IEEE-1284B. Model FS-920 již není GDI produktem, ale svému uživateli nabízí emulace PCL6, KPDL3 (firemní emulace PostScriptu level 3) a dokáže pracovat i v dalších režimech, např. LinePrinter, IBM Proprinter, Epson-LQ-850. Své místo najde v prostředí, kde počítače pracují na operačních systémech Windows, Mac OS nebo Linux. Výtisky jsou kvalitnější než u modelu FS-720, oba stroje však používají stejný spotřební materiál, takže náklady na provoz jsou shodné, tedy velmi nízké. Jiné je to u pořizovací ceny, která je proti "sedmsetdvacítce" více než dvojnásobná.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:5

Cena vč. DPH: 7 318 Kč

Lexmark E250d

Další testovaná tiskárna by mohla nést přídomky typu elegantní, výkonná, ale také nevyrovnaná. Lexmark E250d pracuje rychlostí opakování 28 stran A4 za minutu a snadno by se umístil v čele všech produktů skupiny bez síťového rozhraní. Jenomže to by platilo pouze v případě, že u něj budete využívat pouze základní pracovní rozlišení 600 x 600 dpi nebo tisknout jen textové dokumenty. Vyšší volby sice zvýší kvalitu tisku, ale podstatně prodlouží dobu prvního výtisku. Vektorová nebo rastrová grafika, která se na stránce objeví ve větším pokrytí než 25 %, dokáže interní procesor na frekvenci 366 MHz a paměť 32 MB (volitelně 96 MB) řádně potrápit nejen ve vyšším, ale také základním rozlišení. Ve výsledku tak tiskárna u každé datově objemnější stránky zpracovává data déle a rychlost opakování přichází vniveč. Zařízení je vybaveno vstupem a výstupem pro 250 a 150 výtisků, interní duplexní jednotka zpřístupní automatický oboustranný tisk (poloviční rychlostí opakování). Výborně vybavený stroj je nabízen za velmi nízkou cenu. Bohužel však pracuje poněkud dráže než další produkty, počítejte s provozními náklady 0,72 Kč na stránku A4 s pokrytím 5 %.

Rychlost tisku:3

Provozní náklady:3

Cena vč. DPH: 4 629 Kč

OKI B4100

Přehled monochromatických tiskáren zakončíme opětovným představením "dvojčat" společnosti OKI. Proč opětovným? I tato dvojice se na našich stránkách již objevila, na trhu se stabilně drží přibližně tři roky. Můžeme se ptát, proč se "tak staré tiskárny" těší zájmu zákazníků, odpověď najdete třeba na následujících řádcích. OKI se drží LED technologie tisku, jejíž výhodou je menší počet součástek, které se mohou porouchat (chybí rozmetací zrcadlo laserové technologie je nahrazeno hustým LED polem, působícím na světlocitlivý válec). V minulosti mělo uvedené LED pole menší hustotu diod a na vytištěných stránkách se objevovaly světlejší pruhy. Právě řada OKI B4xxx ale přinesla změnu hustoty diod, nový ovladač a podstatné zlepšení tisku. Model B4100 za minutu vytiskne 18 stran A4 a pracuje v rozlišení 300 x 300, 600 x 600 nebo s vyhlazováním 1 200 x 600 dpi. Jedná se o GDI zařízení s 200MHz procesorem a 8MB nerozšiřitelnou pamětí, komunikující s počítačem prostřednictvím paralelního obousměrného rozhraní nebo USB 2.0. Ke kladům patří zmíněná kvalita tisku a rychlost prvního výtisku, průměrné jsou provozní náklady a pořizovací cena.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:4

Cena vč. DPH: 4 820 Kč

OKI B4350

Druhá tiskárna OKI je proti své levnější kolegyni vybavena rychlejší tiskovou mechanikou, schopnou za minutu potisknout 22 stran A4. Beze změn zůstal spodní podavač a výstup s uváděnými kapacitami 250 a 200 výtisků (výstup je možné po otevření zadní části rozdělit na 150 listů potiskem dolů a 50 listů potiskem nahoru). Model B4350 disponuje procesorem s taktem 266 MHz a standardní pamětí 16 MB, za příplatek můžete požadovat maximum až 272 MB. Nejedná se již o GDI zařízení, tiskárna emuluje PCL 6 nebo PCL 5e, volitelně i PostScript Level 3 (podobně jako Kyocera FS-920 nabízí i LinePrinter, IBM Proprinter či tisku v režimu Epson). Rozdíly najdeme i při pohledu na ovládací panel, jednoduché signální diody modelu B4100 byly nahrazeny přehlednějším alfanumerickým displejem, který oceníte v případě, že se rozhodnete dokoupit k paralelnímu a USB 2.0 rozhraní také ethernetovou zásuvku. K tiskárně lze dodat další spodní zásobník. Za slušnou výbavu a velmi rychlý tisk (jak při prvním výtisku, tak u zpracování vícestránkových úloh) však budete muset zaplatit z první testované kategorie nejvíce. Útěchou vám mohou být velmi nízké náklady na provoz.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:5

Cena vč. DPH: 8 449 Kč

Canon LBP 3460

Canon LBP-3460 patří ve skupině síťových tiskáren k novějším produktům. Od ostatních zařízení se liší svojí robustnostní, která naznačuje vlohy pro vysoké měsíční zatížení. Jenže skutečně jen naznačuje, výrobce je na informace tohoto typu spíše skoupý, a tak si můžeme pouze lámat hlavu, zda je to 10, 50 nebo 100 tisíc měsíčně. Rychlost opakování 33 stran A4 za minutu při jednostranném a 17 stran A4 za minutu při duplexním tisku zní poměrně zajímavě, maximálního uváděného rozlišení 2 400 x 600 dpi tiskárna dosahuje pomocí Automatic Image Refinementu (automatického zdokonalení obrazu) základu 600 x 600 dpi. Ovladače PCL a URF vyhoví zákazníkům, kteří chtějí zařízení pomocí síťového nebo USB 2.0 rozhraní připojit k počítačům s OS Windows, Mac nebo Linux. Zařízení je vybaveno spodním podavačem pro 250 listů A4, výklopnou víceúčelovou zásuvkou pro dalších 100 listů stejného formátu a volitelně podporuje přiřazení dalšího podavače na 500 listů. Výtisky mohou být směrovány na horní plochu tiskárny nebo za tiskárnu, kapacita výstupů je 250 výtisků lícem dolů a 50 lícem nahoru. Canon LBP-3460 patří k zařízením, jejichž pořizovací cenu i provozní náklady považujeme za výhodné.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:4

Cena vč. DPH: 10 752 Kč

HP LaserJet 2015dn

Mezi produkty s ethernetovým připojením má nezastupitelné místo také společnost Hewlett-Packard. První z dvojice jejích "síťovek" je LaserJet 2015dn s rychlostí 26 stran A4 jednostranně nebo 13 stran A4 při duplexním provozu. Tiskárna nabízí čtyři volby kvality tisku, zahrnující 600 x 600 dpi (normal), vyhlazované nastavení 1 200 x 600 dpi (FastRes) a dvojici hardwarových rozlišení 1 200 x 1 200 dpi (ProRes). Emulace PCL doplňuje firemní PostScript Level 3, ovladače jsou připraveny pro Windows a Mac OS. Podpora Linuxu nebyla na firemních stránkách zmíněna. Předností Laserjetu 2015dn je vysoká kvalita tisku a rychlost prvního výtisku jednotlivých typů dokumentů. Při kontinuálním tisku 27stránkového PDF souboru textu a grafiky ale tento stroj poměrně překvapivě na konkurenci ztrácel. Nebudeme tvrdit, že za to může rychlý procesor s frekvencí 400 MHz, spíše se jedná o problém standardní paměti s kapacitou 32 MB. Stroj by se možná choval jinak s dokoupeným maximem 288 MB. Za příplatek je možné rozšířit vstupní zásobník pro 250 listů a víceúčelovou přihrádku pro 250 listů o další podavače na celkovou kapacitu 550 archů A4. Výstup pro 125 výtisků rozšířit nelze. Cena tiskárny není vysoká, provozní náklady bohužel ano.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:3

Cena vč. DPH: 9 473 Kč

HP LaserJet 3005dn

Další rozměrnější produkt v testu nese označení LaserJet 3005dn a není těžké uhodnout, že uživateli rovněž nabízí automatický oboustranný tisk dokumentů pomocí zabudovaného duplexního modulu. Pracovní rozlišení se neliší od LaserJetu 2015dn, rychlost tisku se ale vyšplhala na 33 stran A4 za minutu jednostranně nebo 17 stran oboustranně. Co se bohužel nezměnilo, jsou provozní náklady. Můžeme souhlasit s tím, že toner je ultrajemný, precizní a speciální, společnost HP by ale na oplátku mohla připustit, že je také zbytečně drahý. Tiskárna je vybavena spodním podavačem s kapacitou 500 listů a výklopnou přihrádkou pro dalších 100 papírů formátu A4. Volitelně můžete dokoupit další spodní zásuvku, která kapacitu vstupu na celkových 1 100 archů A4. Výstup 250 výtisků na horní plochu tiskárny rozšiřitelný není. HP LaserJet 3005dn je modulární produkt, který snadno přizpůsobíte svým potřebám. Společně s dříve popsaným LaserJetem 2015dn můžete vybírat z pěti základních konfigurací, lišících se instalací síťové zásuvky, duplexem atd. Mezi konkurencí tento stroj vyniká jak kvalitou tisku, tak vysokým měsíčním zatížením bez dalšího omezení (viz úvod článku). Za tyto vlastnosti si ale budete muset řádně připlatit.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:3

Cena vč. DPH: 25 377 Kč

Konica Minolta 1350EN

Druhá Konica Minolta v našem testu se od prvního sourozence, popsaného ve skupině bez síťového připojení, liší právě způsobem, jak komunikuje s počítači uživatelů. Stejné tělo, stejný design, totožný spotřební materiál, shodná tisková mechanika a z toho vyplývající rychlost opakování 20 stran za minutu. Velmi podobné byly bohužel i problémy s velmi tmavým tiskem vektorové a rastrové celostránkové grafiky a ke slovu tak znovu přišly metody pokus/omyl pro správné vyladění jasu a kontrastu, které by dokázaly místo černého snímku zhotovit výtisk s viditelnými, či spíše rozeznatelnými přechody barev z originálu. Rychlost prvního výtisku se liší jen nepatrně, USB 2.0 je při provozu někdy rychlejší a někdy pomalejší než ethernetové připojení, nejedná se však o desítky sekund, spíše o desetiny. I Konica Minolta patří ke společnostem, které maximální měsíční zatížení zákazníkům trochu tají. Z konstrukce můžeme jen odhadovat, že zvládne kolem 10 000 výtisků. Na jedné straně je Konica Minolta 1350N mezi testovanými souputníky nejpomalejším produktem, na straně druhé je jednou z mála, která již na stránkách výrobce nabízí ovladače pro nová Windows Vista přímo u produktového listup.

Rychlost tisku:2

Provozní náklady:2

Cena vč. DPH: 9 680 Kč

Kyocera FS-1030DN

Model FS-1030DN je u Kyocery pokračovatelem celkem úspěšné řady 1020, zákazníkovi je tento stroj nabízen v několika variantách, zahrnujících jak verze se síťovou zásuvkou, tak bez ní. Duplexní jednotka je vždy zabudovaná, základní podavač na 250 archů A4 a víceúčelový zásobník na dalších 50 listů stejného formátu rovněž. Za příplatek si můžete vybrat i druhý spodní podavač pro uložení dalších 250 listů. Horní výstupní plocha nabízí prostor pro 250 výtisků. V tiskárně je zabudován procesor PowerPC 405 s taktovací frekvencí 266 MHz a 32 MB standardní (za příplatek až 288 MB maximální) paměti. Technologie vyhlazování KIR zvyšuje základní rozlišení na třídu 1 800 x 600 dpi. Rychlost opakování se pohybuje na hranicích 22 jednostranných nebo 11 oboustranných stran formátu A4 (5,5 listu A4 v případě duplexu). Mezi spotřební materiál zahrnuje Kyocera jen tonerový zásobník a náklady na provoz se proto v tomto případě pohybují na velmi lákavé hodnotě 0,37 Kč včetně DPH. Maximální měsíční zátěž by neměla překročit 20 000 výtisků, výrobce však počítá s průměrem 2 800 výtisků. Ovladače jsou připraveny pro Windows, Mac OS, Linux, zařízení může emulovat Lineprinter, Proprinter a Epson.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:4

Cena vč. DPH: 13 156 Kč

Kyocera FS-2000DN

Čtvrtá a poslední tiskárna společnosti Kyocera je z celého kvarteta služebně nejmladší, na trhu se objevila před devíti měsíci. Zároveň je také nejrychlejší, neboť za minutu vytiskne 30 stran jednostranně nebo 15 stran A4 při volbě oboustranného zpracování dokumentů. Na rozdíl od ostatních zařízení stejnojmenné značky má ještě několik primátů. Prvním je nízká hladina provozních nákladů do výměny válce, který není mezi spotřební materiál zahrnován, se vejdete do 0,23 Kč včetně DPH na stránku. Druhým je maximální měsíční zátěž 150 000 výtisků, třetím maximální hardwarové rozlišení 1 200 x 1 200 dpi. U druhého bodu je však třeba dodat, že přestože můžete s tiskárnou vytisknout 150 000 výtisků měsíčně, počítá výrobce s tím, že průměrné zatížení nepřekročí 20 000 výtisků. Podle webových stránek je životnost obrazového válce 300 000 výtisků, při maximálním dvouměsíčním zatížení jej tedy budete muset vyměnit. Jak takový krok zatíží vaši kapsu a nakolik změní pohled na výhodné provozní náklady? Můžete zůstat klidní, výměna válce prodraží tisk jen o 4 haléře na stránku A4. Tiskárna tedy i nadále zůstane vzorem úsporného provozu, za který mimo jiné v tomto testu získala naše ocenění TOP produkt.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:5

Cena vč. DPH: 19 706 Kč

Lexmark E352dn

Nebojte, nespletli jste se. Podobný obrázek jste před chvílí na našich stránkách viděli. Tiskárna E352dn je totiž velmi podobná dříve popsanému modelu Lexmark E250d, o kterém jsme psali mezi produkty bez síťového připojení. Rozdíly nespočívají jen v doplnění ethernetové zásuvky, ale také v použití rychlejší mechaniky, která místo 28 stran za minutu vytiskne již 33 výtisků jednostranně nebo 17 stran při oboustranném tisku. Dalším markantem může být alfanumerický displej, který je zabudován do čelní stěny produktu. Slouží k základní konfiguraci stroje, nastavení síťového připojení, vytištění servisních stránek a samozřejmě informuje i o stavu tiskárny, tisku, případně o závadách. Lexmark E352dn navíc uživateli kromě PCL emulací nabízí i PostScript. Nemůžeme uvést, zda právě kvůli tomuto faktu začala mít tiskárna při použití PCL problémy se zpracováním vektorové grafiky. Při střední a nejvyšší kvalitě tisku totiž došlo k výraznému zesvětlení přechodů a na výtisku jsme postrádali tenké čáry kontrolní růžice. Tisk jsme opakovali s použitím postscriptového ovladače a vše v něm bylo v pořádku. Návrat k PCL driveru (který dobře fungoval u Lexmarku E250d) ale přinesl stejnou závadu.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:2

Cena vč. DPH: 9 865 Kč

Lexmark E450dn

Od modelu 352dn je u Lexmarku jen drobný krok k lepšímu produktu s označením E450dn. Interní tisková mechanika je stejně rychlá, objevily se bohužel i stejné problémy s tiskem vektorů při použití PCL. Vyřešení problému je zdánlivě jednoduché ovladače PCL používejte jen na rastrové tisky, pro vektory volte PostScript. Zkušenější uživatelé tento přístup snadno pochopí, ostatní (mezi něž můžeme zařadit i "vzdorné" typy) si budou delší dobu brblat pod vousy, že jiné tiskárny (například GDI) dokáží s jediným ovladačem vytisknout všechno. Podle vyjádření zástupců Lexmarku se problémem již zabývají a nové ovladače, které budou pracovat bezchybně, se nepochybně objeví na stránkách produktu s možností stažení. Lexmark E450dn se od předchozího typu liší používaným zásobníkem toneru a provozní náklady jsou u něj podstatně výhodnější. I přední stěna tiskárny doznala určitých změn, neboť alfanumerický displej byl vyměněn za grafický, který je lépe čitelný. A vnitřní uspořádání? Došlo k navýšení paměti z 64 na 320 MB, což výrazně přispělo k rychlejšímu zpracování vícestránkových grafických úloh. Z dvojice E352dn a E450dn bychom proto doporučili výkonnější model s lepším displejem, pamětí a nižšími náklady.

Rychlost tisku:5

Provozní náklady:4

Cena vč. DPH: 13 673 Kč

Oki B6200n

Podle abecedy je na posledním místě přehledu tiskárna OKI B6200n a svým způsobem se jedná o určitou výjimku z pravidla. U tiskáren OKI B4100 a 4350 jsme psali o tom, jak se OKI drží technologie LED. Neznamená to však, že občas nezkouší vstoupit do "cizích vod" a nevyzkouší něco jiného. Model B6200m je právě jedním z těchto průzkumných kroků. Tiskárna je postavena na laserové mechanice, za minutu dokáže zhotovit 24 stran A4, její zásobníky mají standardně kapacitu 500 listů na vstupu a mohou být rozšířeny na 1 500 listů. Výstup pojme celkem 500 výtisků. Maximální měsíční zatížení je 75 000 výtisků, tiskárnu pohání procesor s frekvencí 266 MHz, spolupracující mimo jiné se standardní pamětí 128 MB nebo s maximální rozšířenou pamětí 640 MB. Za téměř tříleté období, kdy je tiskárna v prodeji, došlo k několika úpravám pořizovací ceny, jen mírně se však měnila poměrně výhodná cena spotřebního materiálu. Zařízení je schopno zákazníkovi nabídnout základní režim tisku 600 x 600 dpi i vysoké hardwarové rozlišení 1 200 x 1 200 dpi. Ovladače PCL a Adobe PS3 spolupracují s operačními systémy Windows, Mac OS a Linux.

Rychlost tisku:4

Provozní náklady:4

Cena vč. DPH: 17 481 Kč

§§§§§


AMD se vrací k čipsetům. Čipová sada AMD 690G/690V

Petr Matuška

07P0113

Když AMD v polovině minulého roku koupilo kanadskou společnost ATI, bylo jasné, že jednou z oblastí, které mají pro zeleného výrobce procesorů obzvlášť velký význam, je výroba čipsetů.

Prvního března letošního roku uvedla společnost Advanced Micro Devices svoji první čipovou sadu určenou pro procesory AMD K8 s paticí AM2. Je to po dlouhé době první čipset představený pod značkou AMD. Vlastně moment... není. AMD ještě před tím stihlo přeznačit čipset Radeon Xpress 3200 na AMD 580X a učinilo tak další ukázkový zápis do svého seznamu papírových představení produktů. Firma dokonce zametla stopy tak dokonale (Radeon Xpress 3200 zmizel ze stránek ATI), že po několik měsíců bylo téměř nemožné sehnat k těmto čipsetům původní ovladače o těch nových či aktualizovaných ani nemluvě. AMD 690 je každopádně prvním skutečně novým počinem v oblasti čipsetů od akvizice ATI. To poměrně významně mění situaci na trhu základních desek s paticí AM2 zatímco dříve hrály první housle čipové sady třetích stran, zejména nVidia, nyní má AMD k dispozici vlastní řešení.

AMD se totiž (čistě z ekonomických důvodů) před několika lety rozhodlo ukončit vývoj čipových sad pro stolní a mobilní počítače a procesory AMD Athlon XP. Ostatně není divu na trhu byly jiné a musíme přiznat, že povedenější čipsety společností nVidia a VIA. Tím se AMD připravilo o možnost dodávat svým zákazníkům kompletní platformu složenou z procesoru a čipové sady, nejlépe doplněnou o integrovaný grafický adaptér. Přitom právě největší zákazníci taková řešení často hledají jako záruku spolehlivosti a stability. Netřeba zdůrazňovat, že jediným, kdo mohl až do počátku března něco podobného nabízet, byl Intel. Prodejci systémů AMD mohli argumentovat pouze systémy založenými na procesorech AMD a čipových sadách jiných společností, o jejichž kvalitě se často dalo pochybovat a především ony měly na svědomí občasnou nestabilitu systémů, na kterou jsme mnohdy upozorňovali. AMD má nyní šanci tuto situaci změnit a vylepšit svou reputaci na pomyslných sto procent.

AMD 690 kde se vzal?

AMD 690 není pochopitelně zbrusu nový čipset (máme pocit, že u AMD v poslední době zbrusu nové produkty nepředstavují, ale pouze odkládají). Vychází z čipových sad ATI Radeon Xpress (ostatně čipsety byly jistě jedním z hlavních důvodů, proč AMD kanadskou ATI pohltilo). ATI ale čipsety pro podnikové platformy nevyrábělo a AMD tak nemohlo pouze vyměnit nálepku na stávajícím produktu (jako u 580X) bylo nutné provést úpravy, které se pozitivně projevily nejen na mírném nárůstu výkonu, ale patrně i na lepší stabilitě. Čipset však sdílí s předchozími modely ATI southbridge SB600.

Co se skrývá uvnitř

Čipová sada AMD 690 je určena pro procesory AMD uložené v patici AM2, spolupracuje tedy s AMD Sempron, AMD Athlon 64, Athlon 64 X2 a Athlon 64 FX. Je složena ze dvou částí, a to ze severního a jižního můstku, navzájem spojeného s mikroprocesorem sběrnicí HyperTransport. Severní můstek s označením RS690 zprostředkovává připojení přídavných karet pomocí sběrnice PCI Express (jak jedné grafické karty PCIe x16, tak i maximálně čtyř PCIe x1), audio výstupu přes HDMI a operační paměti. Čipset neobsahuje řadič paměti, neboť ten je umístěn v každém procesoru AMD zvlášť. Posledním důležitým prvkem severního můstku je integrovaný grafický čip ATI Radeon. Čipset bude k dispozici ve dvou provedeních AMD 690G a 690V, verze s označením "G" obsahuje všechny náležité funkce a technologie (říkejme jí tedy plnohodnotná), její oficiální označení je ATI Radeon X1250. "Véčková" verze čipové sady se od té plnohodnotné liší pouze absencí digitálních výstupů co to znamená, si popíšeme níže a samozřejmě také označením Radeon X1200.

Integrovaný grafický čip je postaven na starším jádře Radeon X700, s jediným rozdílem, že obsahuje pouze po čtyřech pipeline, texturovacích a taktéž ROP jednotek. Tato grafika nemá jednotky Vertex Shader, a proto jsou všechny požadavky na ně počítány procesorem. Pracovní frekvence GPU činí 400 MHz, nicméně je to hodnota doporučená a výrobci motherboardů ji mohou libovolně upravit podle svého uvážení. Protože na desce není vlastní paměť vyhrazená pouze pro grafický adaptér, může si VGA alokovat pro sebe z hlavní operační paměti až 1 GB paměti, maximální rozlišení je 2 048 x 1 536. Asi největším přínosem v oblasti zobrazení je u AMD 690 podpora různých výstupních formátů obrazu. Kromě klasického analogového VGA je grafický adaptér schopen pracovat i s digitálním DVI a HDMI výstupem a taktéž s S-Video nebo Cinch analogovým výstupem pro běžné televize. Samozřejmostí (i když ne v oblasti integrovaných adaptérů, tam je AMD průkopníkem) je podpora HDCP, tedy možnost přehrát chráněný obsah ve vysokém rozlišení. Ještě jednou připomínáme, že tyto vlastnosti má pouze čip AMD 690G, model V se musí obejít bez digitálních výstupů.

Společným prvkem je podpora AVIVO, tedy technologie zlepšující a urychlující dekomprimaci a přehrání videa, rozhraní DirectX 9.0b, Shader Model 2.0 a OpenGL 2.0. Zajímavostí jistě je i fakt, že ani typ, ani počet výstupů není nijak regulován a je tak na každém výrobci, jaké výstupy osadí. Můžete se setkat s kombinací VGA + DVI, VGA + HDMI, DVI + HDMI nebo se samostatným konektorem, navíc může být k dispozici i již zmíněný S-Video výstup. Pro upřesnění dodejme, že DVI výstup podporuje tzv. dual-link a HDMI je navrženo podle specifikace verze 1.3. Poslední zajímavou vlastností grafické karty je technologie Surround View: v případě, že vám nebudou stačit integrované video výstupy, je možné osadit do rozšiřovacího slotu externí grafický adaptér a získáte tak až čtyři výstupy, neboť instalací přídavné VGA karty se integrovaná Radeon X1250 nedeaktivuje (pouze však v případě, že osadíte přídavnou kartu s GPU ATI).

Funkce jižního můstku SB600 jsou již delší dobu známé, neboť se objevil u mnoha novějších základních desek osazených čipsety ATI Xpress. Nabízí mimo jiné jeden kanál ATA100/133, čtyři Serial ATA 3Gb/s, až deset konektorů USB 2.0 a rověž možnost připojení až šesti přídavných karet PCI.

Praktické zkušenosti

Novou čipovou sadu jsme si mohli osahat prostřednictvím desky MSI K9AGM2-FIH, osazené čipsetem AMD 690G. Deska formátu MicroATX byla připravena pro použití do multimediálního PC malých rozměrů, tedy Media Center. Na první pohled nás zaujala velikost a provedení chlazení obou částí čipových sad, protože se jednalo o pasivní chladiče velmi malých rozměrů a při představě dřívějších problémů čipových sad ATI jsme měli jisté pochybnosti. Ty ale rozptýlil několikadenní bezproblémový provoz, při němž se čipset nikdy nezahřál na nepřijatelnou úroveň. Je to ale vlastně vcelku logické, neboť čipset je vyráběn 80nm výrobní technologií a jeho maximální spotřeba činí 8 W (TDP). Základní deska byla vybavena jedním analogovým výstupem VGA a jedním digitálním výstupem HDMI, pro rozšíření nabízela deska po jednom slotu PCI Express x16 a x1 včetně dvou PCI. Více o možnostech této konkrétní základní desky se dozvíte v následujícím čísle, v přehledu několika vybraných modelů motherboardů osazených novým čipsetem AMD 690.

To nejdůležitější výkon a stabilita

Ještě jednou zopakujeme, že AMD 690 je zaměřen na střední a nižší segment trhu, čemuž odpovídá i samotný výkon čipové sady (nyní nehodnotíme výkon integrovaného grafického adaptéru): datová propustnost je o deset až patnáct procent nižší než u nejvýkonnějšího čipsetu pro AMD nVidia nForce 590, ztrácí však i na jeho starší generaci nForce 4. Při porovnání s čipsety ATI Xpress je výkon o několik procent vyšší. Obdobně dopadly testy s externím grafickým adaptérem. Na dobré úrovni se nám jevila propustnost rozhraní USB 2.0 a taktéž propustnost dat HDD, kdy na nejvýkonnější soupeře ztrácel AMD 690 několik stovek kB/s.

Když bychom ale měli zhodnotit výkon integrované grafické karty, situace se razantně obrací: najednou je zde platforma s nejvýkonnější integrovanou grafikou, a to jak z pohledu hrubého výkonu ve hrách (samozřejmě s řádově nižšími výsledky než u výkonných externích řešení), tak i v možnostech využití podpora technologie AVIVO pro plynulejší a kvalitnější přehrávání videa, podpora DirectX 9 a Shader Model 2.0 pro bezproblémový běh MS Windows Vista s grafickým rozhraním Aero Glass, v neposlední řadě také podpora digitálního výstupu DVI a HDMI s podporou HDCP. AMD 690 je zaměřen na segment multimediálních PC, které budou mít nízkou spotřebu a plnohodnotnou výbavu pro přehrávání videa. Verze V je pak jednoznačně zaměřena na trh firemních kancelářských PC. V tomto směru se první krok AMD povedl perfektně, neboť konkurence v podobě Intel G965 ani nForce 6150 v současné době nedisponují zmíněnými funkcemi ani srovnatelným výkonem integrovaného GPU. Blíží se však uvedení nVidia MCP68 a nového čipsetu Intel P35, které mohou kartami opět notně zamíchat.

Co se týká stability a provozu AMD 690, neměli jsme dostatek času na kompletní testy a nemůžeme proto vynést finální verdikt, proto se k tomuto tématu vrátíme v následujícím čísle. Předběžně však můžeme naznačit, že během testování jsme se nesetkali s žádnými problémy a provoz systému byl naprosto stabilní. Testování jsme přitom neprováděli na "firemní" referenční desce, ale na modelu třetí strany, při jehož návrhu šlo především o zajímavou cenu. Doufáme, že i přes zaměření na střední a nižší segment trhu se objeví motherboardy osazené kvalitními komponentami (jako například vybrané modely Gigabyte, MSI, Foxconn a jiné).

Čipová sada AMD 690 se představila v tom nejlepším světle a má předpoklady zamíchat kartami na trhu platforem a integrovaných řešení, kde do současné doby téměř jednoznačně kraloval Intel se svou platformou G945 a 965. Díky nižší ceně čipsetu AMD 690 se totiž nyní dá postavit srovnatelně výkonné řešení AMD (s procesorem Athlon 64 X2 5200+), konkurující G965 + C2D E6300. Toto srovnání vám přineseme spolu s recenzí několika vybraných základních desek s AMD 690 v příštím čísle PC WORLDu.

AMD 690G/690V

+ grafický výkon, podpora DVI a HDMI s HDCP

+ nižší cena čipsetu

- obava z nedostatečné kvality motherboardů

Cena zákl. desky vč. DPH: 2 105 Kč

Cena MB + AMD Athlon 64: 5 200 Kč

+ vč. DPH: 8 410 Kč

K testu zapůjčila firma: AMD, http://www.amd-czech.cz

§§§§§


3D Grafika na desátou. DirectX 10 přináší revoluční změny do her a programů

Michael Schmeltze, Lukáš Erben

07P0112

Takové množství zásadních inovací a změn svět počítačové grafiky zažil naposledy před deseti lety s příchodem DirectX 3.0. S nástupem Direct X 10, Shader Modelu 4 a unifikované architektury shaderů přichází nová éra 3D grafiky na PC. Na následujících stránkách se vám pokusíme slovem i obrazem vysvětlit, v čem tato revoluce spočívá.

První grafické čipy s podporou DirectX 10 (či krátce DX10) jsou již na světě v podobě GeForce osmé generace. V prodeji je též první operační systém, který bude Direct X 10 podoporovat. K naší velké lítosti to nejsou osvědčená Windows XP, ale snad až příliš nová a hladová Vista. DX10 je zcela odlišné a není zpětně kompatibilní (v systému naštěstí může koexistovat spolu s podporou starších verzí DX9) tento radikální řez byl ale do značné míry nutný, aby se rozhraní zbavilo zbytečného balastu posledních deseti let.

Aby hardware a software spolupracovaly bezchybně, je třeba stanovit jasná pravidla. Ta jsou napevno dána v programovacím rozhraní (API Application Programing Interface). Ve Windows byl tradičně možný výběr dvou grafických API: Open GL (Open Graphics Library), jež bylo původně vyvinuto pro profesionální aplikace jako je CAD či vizualizace a je nezávislé na operačním systému (najdete jej tedy i v jiných OS než Windows), a Direct 3D, grafického subsetu DirectX, které bylo původně vyvinuto pro hry a multimediální aplikace. V době masového nástupu prvních grafických karet před deseti lety se vše ale poněkud promíchalo, neboť tehdejší verze DirectX 3.0 zaostávala za možnostmi nového grafického hardwaru a vývojáři sáhli nejprve po zjednodušených a následně i plnohodnotných variantách OpenGL do této skupiny patřilo jednak rozhraní Glide společnosti 3Dfx a pochopitelně také legendární hra Quake. Microsoft se k OpenGL ve Windows Vista zachoval zcela v souladu se svou rezervovaností (řečeno se značnou dávkou politické korektnosti) k otevřeným standardům: pohřbil jej. Od původní myšlenky vůbec Open GL nepodporovat bylo nakonec upuštěno, k dispozici je ale pouze emulace do verze 1.4 (nejnovější aktuální verze je 2.1 podle specifikace ze srpna 2006). Jakákoliv širší či kvalitnější podpora OpenGL tedy leží na bedrech výrobců grafických čipů, přesněji závisí na tom, zda budou investovat čas a energii do vývoje vlastních ovladačů a potřebných knihoven. Faktem ale je, že většina vývojářů, zejména herních studií, preferuje v současné době Direct 3D, jako centrální část DirectX. Microsoftu tato situace pochopitelně vyhovuje: jejich API existuje pouze pro Windows a konzolz Xbox, což znamená nezanedbatelnou konkurenční výhodu. V tomto duchu se nese i rozhodnutí nabídnout DX10 pouze uživatelům systému Vista. Od Microsoftu je to vychytralý tah, jak nový OS "zatraktivnit" v očích hráčů, kteří jinak "výdobytky" Visty (nižší výkon ve hrách pracujících s DX9, problémy s OpenGL či podporou 3D zvuku) nejsou příliš nadšeni. Ano, DX10 je výrazně odlišné a některé jeho funkce a vlastnosti úzce souvisí s odlišným způsobem fungovaní systému Vista (zejména komunikace ovladačů s grafickým hardwarem apod.) to ale neznamená, že ho není možné, byť s jistými náklady, implementovat do rozšířených Windows XP.

Multitasking, stabilita a zatížení CPU

Vzhledem k tomu, že pod Windows Vista mohou aplikace komunikovat přímo s grafickým hardwarem, musel Microsoft poměrně zásadně změnit desátou verzi Direct3D. Nová verze WDDM 2.0 (Windows Display Driver Model 2.0) například umožňuje 3D-multitasking. Pomocí řadičů vláken (thread schedulers) může být každé aplikaci dynamicky přiřazena virtuální grafická paměť. K tomu je nezbytný správce videopaměti, který uvolňuje potřebnou kapacitu na grafické kartě a přesouvá virtuální videopaměť neaktivních aplikací do systémové paměti či do stránkovacího souboru. Současná generace DX10 kompatibilních grafických karet ale tuto funkci bohužel prozatím jen emuluje v ovladačích její hardwarová podpora se patrně objeví až s příchodem WDDM 2.1 a DX10.1 v roce 2008. Teprve pak budou tyto operace přeneseny do grafického čipu v současné době spočívají na bedrech procesoru, přičemž v situaci, kdy je třeba spravovat více aplikací s 3D zobrazením současně, může pouze správa videopaměti zatížit CPU až na 50 %. Nový WDDM nabízí výrazně lepší stabilitu grafického subsystému, neboť v případě selhání či záseku GPU ho dokáže restartovat, aniž by to ohrozilo běh aplikace či OS. To mimo jiné znamená, že lze instalovat a zprovoznit nový ovladač grafické karty bez restartu Windows. Za zmínku stojí, že ve Vistě přebírá úlohu grafického rozhraní (GDI) Direct3D aplikace Desktop Windows Manager. DWM spravuje všechny 2D a 3D prvky grafického uživatelského rozhraní a umožňuje běžícím programům přímou komunikaci s grafickým hardwarem. Další změna se týká vyšší efektivity práce s grafickým hardwarem: zatímco ve Windows XP pracují programy využívající D3D v uživatelském módu, ovladače běží výhradně v kernel módu. Ve Vistě pracují i ovladače v uživatelském módu, čímž se usnadňuje volání 3D funkcí, omezuje se volání mezi uživatelským a kernel módem a celkově se efektivita práce s grafickým hardwarem zvyšuje.

Shader Model 4.0

Grafické rozhraní Shader Model 4.0 je mnohem flexibilnější než předchozí verze. Umožňuje například spojovat grafické příkazy se všemi potřebnými formáty adres a grafických dat. Mezi základní požadavky Shader Modelu 4.0 patří t5eba možnost současné aplikace HDR vykreslování a vyhlazování hran (antialiasing).

U dosavadních GPU probíhalo vykreslení 3D scény v oddělených fázích. Nejprve obdržel grafický procesor data pro výpočet geometrie 3D scény v jednotkách vertex shader nejprve vrcholy všech trojúhelníků. Ty jsou následně spojeny čarami a je tak vytvořen trojrozměrný "drátěný" model scény. Ve třetím kroku vypočtou jednotky pixel shader barvu jednotlivých bodů a aplikují na povrchy textury. Na závěr je scéna zpracována rasterizačními jednotkami, v nichž jsou aplikovány nejrůznější efekty jako vyhlazování hran, průhlednost či viditelnost (vzájemné zakrytí) jednotlivých objektů a obrazová data jsou uložena do paměti grafické karty. Tento postup vyžaduje opakovanou výměnu dat o 3D scéně mezi CPU a grafickým čipem, což zbytečně zdržuje výpočet a zatěžuje systém. Nyní se GPU konečně osamostatní: Shader Model 4 totiž přenáší veškeré operace s geometrií 3D scény na grafickou kartu, je tak tedy eliminována opakovaná výměna dat mezi GPU a CPU. Nejen, že výpočet 3D scény může probíhat uvnitř GPU plynuleji, ale omezí se i zatížení a zdržení, k němuž dochází při používání (z hlediska CPU a GPU) pomalých rozhraní jako je PCI Express. Dílčí výpočty lze navíc využívat jako vstup pro další grafické operace přímo v GPU, čímž se výrazně zvyšuje efektivita grafického čipu a tedy i jeho výkon. Zásadní novinkou DX10 je nový typ shader jednotek. Dosavadní GPU pracovaly se dvěma typy: vertex shader jednotky sloužily ke zpracování verticí, tedy vrcholových bodů pro trojúhelníky ve 3D modelu, a pixel shader jednotky pracovaly s vlastními zobrazovanými body. Nové geometry shader jednotky jsou, podobně jako vertex shader, určeny pro práci s geometrií, manipulují ale s celými 3D objekty umožňují tak mnohem efektivnější práci se složitými 3D scénami. Jednou z technik, které je možné díky tomu snadno použít v nových hrách, je displacement mapping, u nějž je z ploché textury vytvořen 3D model podrobného povrchu, takže detaily struktury povrchu je možné vnímat i z malé vzdálenosti či ostrých úhlů. Nové shader jednotky a celková vyšší efektivita práce s 3D scénou též umožňují zcela běžně používat efekty jako je motion blur, či podrobné modely vlasů, srsti nebo vegetace, které dříve znamenaly výraznou zátěž, či jednoduchou aplikaci efektů jako je morphing. Světlo a stíny jsou další oblastí, kde se dočkáme výrazného posunu vpřed. Zejména dynamické stíny promítané ve 3D prostředí byly doposud penalizovány značným poklesem výkonu, neboť velká část výpočtu musela proběhnout na CPU. I tyto operace lze nyní z velké části přenést na geometry shader a z dynamických detailních stínů s jemnými přechody tak udělat standardní prvek v DX10 hrách. Zcela novou oblastí, kde mohou být GPU nasazeny, je herní fyzika zejména ta spojená s vykreslováním dynamických prvků jako je kouř. Díky univerzálnosti a vysokému výkonu shader jednotek je možné některé fyzikální výpočty provádět na GPU (pravdou je, že v omezeném měřítku to bylo možné již u předchozí generace GPU AMD/ATI). GPU se navíc stávají velmi atraktivní výbavou nejen pro hráče, ale i pro výzkumná pracoviště nVidia pro toto využití připravila speciální rozhraní Compute Unified DEVICE Architecture (CUDA), díky kterému lze s grafickým procesorem pracovat jako se speciálním koprocesorem (GPGPU, General Purpose GPU vice na http://developer.nvidia.com). AMD plánuje speciální verze nových Radeonů s čipem R600, určené především pro fyzikální výpočty.

DX10 klade pochopitelně mnohem vyšší nároky na výpočetní možnosti a přesnost všech shader jednotek specifikace jsou dokonce tak blízké, že pro výrobce GPU je jednodušší vybavit grafický čip velkým počtem univerzálních shader obvodů, které mohou podle potřeby fungovat jako vertex, pixel či geometry shader. To, že nová GPU nVidia a ATI mají, respektive budou mít "sjednocené" shadery, je tedy spíše praktické rozhodnutí než nutnost. Výhodou takového řešení je ale i flexibilita počet jednotek, které se chovají jako pixel, vertex či geometry shader, lze měnit podle požadavků hry či aplikace a využít tak maximálně potenciální výkon GPU. Vyžaduje to ale pochopitelně sofistikovanou řídící logiku, která alokaci shader jednotek optimalizuje.

Příklad architektury DX10 GPU

Prvním grafickým procesorem podporujícím nové Direct X 10 se stala již v minulém roce GeForce 8800. Opakovaná zdržení konkurenčního Radeonu X2xxx znamenají, že nyní, v době reálného uvedení DX10, nabízí odpovídající hardware pouze nVidia.

Uvnitř G80 je realizována myšlenka sjednocených shaderů v plné kráse: pixel, vertex a geometry shadery, stejně jako další funkce využívají stejné obvody. To znamená, že vlastní shader jednotky jsou navrženy jako univerzální obvody (vzdáleně připomínající vektorové procesory v architektuře cell). Moderní GPU se tak v mnoha směrech podobá klasickému procesoru, je ale nesrovnatelně větší. G80 obsahuje 681 milionů tranzistorů, tedy více než nedávno uvedený čtyřjádrový Core 2 Quad procesor s jádrem Kentsfield (předchozí GPU G71 mělo přitom jen 278 milionů tranzistorů). Ostatně není divu v jádru G80 je 128 jednoduchých "stream" procesorů a jádro shaderů běží na frekvenci 1,35 GHz (samotný čip pracuje pomaleji podobné řešení naleznete i u běžných CPU).

Tyto stream procesory jsou řazeny do osmi bloků po šestnácti procesorech, přičemž každému bloku jsou přiřazeny čtyři texturovací adresovací jednotky, osm jednotek texturových filtrů a samostaná L1 cache. Obrovské množství stream procesorů, texturovacích jednotek a samostatných cache pamětí, spolu s jejich univerzálností a vzájemnou nezávislostí bloků, znamená nejen obrovský výkon v grafických operacích, ale též možnost využít G80 pro speciální výpočty. V určitých oblastech může být GPU výrazně rychlejší než CPU kupříkladu ve srovnání s 2,66 GH Core 2 Duo CPU může být G80 až 10x rychlejší při výpočtech herní fyziky, 47x výkonnější při výpočtech biologických sekvencí a bezmála 200x výkonnější u některých specializovaných finančních výpočtů. Nové GeForce tak budou v budoucnu zpracovávat nejspíše i herní fyziku, nebo se objeví v počítačích finančních analytiků.

DX10 hry: přicházejí?

Drtivá většina her, které se dostanou do prodeje v letošním roce, bude určena pro DX9. Vydavatelé dobře vědí, že bez dostatečného počtu uživatelů vybavených odpovídajícím hardwarem nemá smysl u mnoha her investovat do vývoje verze pro DX10. Pro některé hry se možná objeví dodatečné patche a plánováno je i několik prvních titulů s podporou DX10 zejména Crysis, Haze, Halo 2 (PC verze), Age of Conan a Shadowrun (podrobnější seznam naleznete v tabulce). U ostatních her ale nové karty jako je GeForce 8800 nabízejí nejvyšší možný výkon, takže stavíte-li nové herní PC, je rozhodně na místě investici do grafické karty podporující DX10 zvážit. V příštím roce již lze očekávat záplavu her podporujících DX10 (většina z nich bude patrně podporovat I DX9, mohou se ale objevit I první případy, kdy bude DX10 hardware prostě nezbytný).

Pokud chcete začít přehrávat HD filmy na svém domácím počítači, budete potřebovat jediné: výkon. Zatímco při sledování klasického DVD je třeba za vteřinu zobrazit cca 10 milonů pixelů, u HD formátů je to 50-60 milionů. Dvoujádrový procesor s pracovní frekvencí alespoň 2 GHz je tedy téměř nutností. Pokud chcete spoléhat na klasické procesory s jedním jádrem, doporučujeme volit model s pracovní frekvencí 3,4 GHz (respektive značení 3400+ u Athlon 64) a více. Dvoujádrové řešení je ale přece jen lepší, neboť PC pak dokáže i během přehrávání HD filmu relativně svižně reagovat na případné požadavky uživatele a neskolí ho kdejaká úloha běžící na pozadí. Pro plynulé přehrávání je potřeba mít i dostatek operační paměti ideálně 1 024 MB. Protože jsou originální HDTV filmy na discích HD DVD a BD chráněny nakaženy technologií HDCP, budete potřebovat i kvalitní grafickou kartou s podporou HDCP na digitálním výstupu DVI či HDCP (prvně jmenovaný je vhodný pro monitory, druhý pak pro LCD a PDP televizory optimální je mít kartu s oběma výstupy podporujícími HDCP), minimálně 256 MB videopaměti a technologií urychlující dekódování HD videa (momentálně v této oblasti vede nVidia se svým PureVideo HD, ATI nabízí alternativu v podobě Avivo). Konečně pokud si hodláte kupovat originální HD filmy, musíte se vybavit příslušnou mechanikou HD DVD či Blu-ray a LCD monitorem s podporou HDCP. Ideální je pochopitelně 24" displej s nativním rozlišením 1 920 x 1 200, na němž bez problému přehrajete formát 1 080p. Pro přehrávání filmů v HD rozlišení je nutné sehnat nejen hardware, ale i softwarový přehrávač. Tedy aplikaci, která se bude o přehrávání videa starat. Mezi ověřené přehrávače patří například produkt Cyberlink PowerDVD 6.5. Existuje jak ve verzi, která podporuje Blu-ray disky, tak i v modifikaci pro přehrávání HD DVD. Samozřejmě, že obě verze přehrávače dokáží přehrávat i klasické DVD tituly. Dalšími alternativami jsou Nero ShowTime a speciální verze WinDVD.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Windows Vista pro & proti. Přejdete také na nový operační systém Windows Vista?

David Čepička, Hermann ApfelbÖck

07P0094

Začátek roku je ve znamení Windows Vista. Všude plno reklamy, při koupi nového počítače dostáváte poukázky na cenově výhodný upgrade. Co dělat? Přejít na tento operační systém, počkat, nebo dělat, jako když se nic neděje? Na následujících řádcích se vám v deseti tipech pokusíme poradit, zda se vám přechod na nový systém vyplatí.

Všichni jsme na ně netrpělivě očekávali podobně jako jsme kdysi čekali na Windows 95 či na Windows XP. Nyní si mohou zákazníci systém Windows Vista lokalizovaný do češtiny zakoupit i u nás v České republice. Nicméně u běžných uživatelů spíše stále převládá jakási zdrženlivost a opatrnost. Největším nebezpečím pro úspěch Visty je totiž paradoxně sám Microsoft a jeho Windows XP. Řada uživatelů je s Windows XP spokojená a nemají žádnou potřebu přecházet na něco jiného. Ti dobře informovaní již zachytili, že se Microsoftu zase až tak skvělý kousek nepodařil. Zřejmě si říkají: s čím nás Microsoft asi překvapí tentokrát? Bude tam ještě to staré dobré Hledání min? Ne, ne: Vista toho ve skutečnosti nabízí daleko více než Windows XP. Nicméně pokud chcete zjistit, zda se právě vám vyplatí na Vistu přejít, pak čtete ty správné řádky. V následujících deseti tipech se totiž pokusíme odpovědět právě na tuto otázku. Tak nějak mimochodem se zároveň dozvíte, jaké jsou rozdíly mezi jednotlivými verzemi Visty (Home Basic, Home Premium, Business, Enterprise, Ultimate). Pokud v textu nebudeme odkazovat na přesnou verzi Visty, pak je popisovaná funkce dostupná ve všech verzích systému (podrobnější informace naleznete v tabulce Přehled verzí Windows Vista aneb Vista pětkrát jinak).

1. Počítač bude díky novým funkcím jako je Superfetch, Readyboost

apod. daleko výkonnější

Readyboost nebo Superfetch názvy některých nových funkcí mají uživatelům sugerovat, že se jedná o nástroje, které převratně zvýší výkon jejich počítače. Readyboost: Tato nová funkce se týká operační paměti RAM, přesněji řečeno práce s virtuální pamětí. Jde o to, že dokáže používat jako virtuální paměť nejen pevný disk počítače, ale i vyměnitelný disk USB. Tím získá počítač daleko větší množství virtuální paměti a může tedy pracovat rychleji. Pokud k počítači připojíte vyměnitelný disk USB (o kapacitě větší než 1 GB), pak vám Windows Vista nabídnou novou možnost Zrychlení systému. Povolením této funkce převezme vyměnitelný disk funkci odkládacího souboru. Jedná se skutečně o hezkou myšlenku, nicméně šance, že uživatel zažije opravdové zrychlení systému, je velmi málo pravděpodobná. Pokud máte v počítači rychlé pevné disky, pak využití vyměnitelného disku pro odkládací soubor žádné výrazné zvýšení rychlosti nepřinese. Superfetch: Tato funkce není úplně nová, jedná se spíše o vylepšení funkce Prefetch, která byla již součástí Windows XP. Pokud budeme tvrdit, že funkce Prefetch se orientovala ryze na urychlení spuštění operačního systému, pak můžeme zároveň říci, že funkce Superfetch se orientuje na urychlení spuštění všech programů, což se skutečně projeví u těch nejpoužívanějších aplikací. Nárůst výkonu činí asi 20 procent oproti systému, kde je funkce Superfetch zakázána. Readydrive: Funkce Readydrive využívá k uložení spouštěcího prostředí, popřípadě souboru vytvořeného při přechodu do režimu spánku, paměť Flash, která je součástí hybridních pevných disků. Výsledkem je rychlejší spuštění operačního systému. Naběhnutí počítače bude daleko rychlejší i v případě, kdy místo vypnutí počítače (Vypnout) stisknete tlačítko pro uvedení počítače do režimu spánku. Předpokladem pro použití tohoto režimu je dostupnost zdroje nepřerušitelného napájení elektrickým proudem, na druhou stranu je spuštění operačního systému do takového stavu pracovní plochy, jaké bylo před uvedením počítače do tohoto režimu, otázkou několika sekund. Klasické spuštění Windows Vista trvá dokonce déle než u Windows XP.

Pokud nebudeme brát v úvahu nový režim spánku, pak je zvýšení výkonu počítače sice zaznamenatelné, nicméně se nedá říci, že by se při něm využívalo nějakých skrytých výkonových rezerv počítače. Výsledky testů rychlosti obou operačních systémů uveřejněné na internetu (například na webové adrese http://reviews.cnet.com/4531-10921_7-6543881.html?tag=blog) i testy prováděné u nás v redakci ukazují, že výkon Windows Vista je srovnatelný, popřípadě nepatrně vyšší než výkon Windows XP. Nové funkce pro zvýšení výkonu počítače tedy, dá se říci, kompenzují zvýšené nároky na systémové prostředky počítače.

Upozornění: Nová instalace Windows Vista zabere přibližně 45 minut, ale upgrade z Windows XP může trvat v závislosti na programovém vybavení počítače dvě až tři hodiny.

Co se týče výkonu, nepřináší Windows Vista žádné vylepšení.

Na noteboocích díky funkcím pro urychlení spuštění počítače a funkci Readyboost můžeme ve Windows Vista zaznamenat mírné zvýšení výkonu.


2. Hardwarové požadavky na konfiguraci počítače s Windows Vista

Před samotným přechodem na Windows Vista byste měli nejprve zkontrolovat, zda váš počítač vůbec splňuje hardwarové požadavky kladené novým systémem. Je váš počítač dostatečně výkonný na to, aby na něm Vista běžela bez problémů a aby dobře vypadalo i pracovní prostředí? Pořízení nového operačního systému totiž s sebou zdaleka nemusí přinést jen samé výhody: starší počítače mohou po instalaci Visty přestat zvládat nároky tohoto systému a vy jej následně budete muset upgradovat. Na pozoru byste se tedy měli mít zvláště tehdy, pokud budete kupovat počítač nový. Grafická karta: Pokud se chcete těšit z nového rozhraní Aero, potřebujete minimálně grafickou kartu s podporou DirectX 9 vybavenou paměti 64-512 MB. Přesná hodnota závisí na tom, při jakém rozlišení budete pracovat. Vzhledem k tomu, že nové rozhraní Aero předpokládá použití nejvyšší kvality barev, dá se v případě grafické karty se 64 MB paměti pracovat maximálně v rozlišení 1 024 x 768, u grafické karty s pamětí 128 MB to pak je rozlišení 1 600 x 1 200 pixelů. Při používání dvou monitorů se pak nároky na rozlišení sčítají. Zde je potřeba mít grafickou kartu minimálně s pamětí 256 MB, s pamětí 512 MB si vystačíte i v budoucnosti.

Operační paměť RAM a procesor: Dobrá grafická karta v počítači však není to jediné, co pro práci v operačním systému Windows Vista potřebujete dalším požadavkem je minimálně 1 GB operační paměti. Na procesor se kupodivu až tak vysoké nároky nekladou. Vista si totiž vystačí i s procesorem taktovaným na 1 GHz. Pokud tedy nechcete používat rozhraní Aero, pak se spokojíte i s 512 MB paměti RAM a s procesorem taktovaným na 1 GHz. Nicméně na základě našich zkušeností vám doporučujeme počítač taktovaný minimálně na 2 GHz. Samotný operační systém pak obsadí okolo 350 MB RAM. Pevný disk: Počítejte s tím, že Vista zabere na pevném disku minimálně 20 GB. Doporučujeme používat co nejtišší a nejrychlejší pevné disky, neboť kvůli novým funkcím pro filtrování a indexování Vista přistupuje k disku daleko intenzivněji než Windows XP. Co se týče systému souborů, pak lze Vistu instalovat pouze na systém souborů NTFS. Upgrade z Windows XP nainstalovaných na systému souborů FAT32 je tedy předem vyloučen.

Majitelé starších počítačů mohou při upgradu svých strojů očekávat okamžiky frustrace a bezvýchodnosti. A nepřispívá k nim jenom nová benchmarková utilita WEI (Windows Experience Index Index uživatelských zkušeností se systémem Windows), která je součástí Windows Vista. Ta hodnotí pět nejdůležitějších kompo-nent systému body v intervalu 1,0 (nejhorší) až 6,0 (nejlepší). Celkovou známku do značné míry ovlivňuje nejslabší komponenta systému. Ve výsledku je pak doporučeno zakoupit nový hardware i těm uživatelům, kteří jsou s výkonem svého počítače spokojeni i ve Windows Vista.

Ten, kdo plánuje zakoupit nový počítač, neudělá chybu, pokud se bude při vlastním nákupu orientovat podle barevného loga "Premium". Počítače a komponenty se šedým logem "Basic" prozrazují jen to, že na nich Vista bude fungovat. Majitelé počítačů se 64bitovými procesory si mohou vybrat ze všech verzí Windows Vista, které jsou v daném okamžiku k dispozici. Každá z verzí, včetně Vista Basic, totiž existuje ve 64bitové verzi. Dvoujádrové procesory Vista podporuje sama o sobě, nicméně obě verze Home skutečný víceprocesorový provoz nepodporují. Testování vhodnosti počítače pro Windows Vista: Pro otestování vhodnosti vašeho počítače pro instalaci Windows Vista použijte Windows Vista Upgrade Advisor (ke stažení na internetu na adrese http://www.microsoft.com/

downloads/details.aspx?familyid=42B5AC83C24F-4863-A389-3FFC194924F8&displaylang=

en, popřípadě program ATI Vista Readiness Advisor (ke stažení na adrese http://ati.amd.

com/technology/windowsvista/areyouvistaready.asp) .

Další náklady při instalaci na starší počítač.

Výhodné při použití na nových počítačích (podpora hybridních pevných disků, tabletů, 64bitové architektury).

3. Funkce pro správu účtů a zabezpečení systému

Microsoft do Windows Vista zabudoval celou řadu nástrojů pro zvýšení zabezpečení systému a celou řadu již existujících součástí zcela přepracoval. Firewall ve Windows například ve Vistě sleduje i odchozí provoz. Windows Defender představuje nástroj pro sledování a odstraňování spywaru. Internet Explorer 7 nabízí nyní nejen funkci filtru pro phishing a funkci blokování vyskakovacích oken, ale v kombinaci s Windows Vista i speciální chráněný režim. Nové jsou i ochrany dětí před nevhodným obsahem, šifrování pevných disků (Bitlocker) a zabezpečení služeb Windows (Service Hardening). Skutečné výhody těchto funkcí oceníte zejména až po delší době používání více uživateli. Bitlocker: Tato utilita je jakousi odpovědí na systémy Live (viz tip 4) a programy pro prolamování hesel, které dokáží obejít šifrování na úrovni oprávnění systému souborů NTFS a šifrování EFS. Bitlocker šifruje celý diskový oddíl. Data uložená na zvláštním malém diskovém oddílu systém načítá pouze tehdy, když zadáte správný přístupový klíč. Utilita pro zabezpečení systému je pouze součástí verzí Ultimate a Enterprise. Ve verzích Home Basic a Premium šifrování EFS chybí. V těchto variantách tedy spočívá vylepšení zabezpečení proti neoprávněnému přístupu oproti Windows Home pouze v důsledně nastavených oprávněních NTFS. Uživatelské účty: Před důsledky chyb uživatelů a především před možnými útoky z webu má uživatele chránit nová funkce řízení uživatelských účtů (UAC User Account Control). Předpokladem pro její použití je chráněný režim Internet Exploreru. Princip funkce UAC zjednodušeně řečeno spočívá v tom, že dokonce i účet správce systému dostane přidělena co nejmenší oprávnění týkající se provádění změn v systémových složkách a v registru. Pokud uživatel s oprávněním správce bude chtít některé takové systémové nastavení změnit, objeví se na monitoru varovné hlášení. Za touto funkcí se však skrývá daleko více než obyčejné statické sledování systémových součástí Windows Visty. Funkce UAC rozlišuje mezi neškodnými a potenciálně nebezpečnými typy souborů a navíc směruje požadavky o přístup k souborům a registru do virtuálního prostoru, v němž nemohou napáchat žádnou škodu (tzv. Virtual Store). Ani uživatel pracující na PC, ani aplikace samotné používání tohoto virtuálního prostoru nepoznají, z jejich pohledu to vypadá, jako by pracovaly ve standardní oblasti. Tento do hloubky systému zasahující prostředek má ovšem velké nároky na správu. To, jak velké tyto nároky ve skutečnosti budou, se zjistí až po několika měsících provozu a po instalaci několika programů.

Uživatel pracující pod účtem správce systému je však neustále bombardován systémovými hlášeními, které bude moci buď odklepávat, nebo pokud jej budou příliš obtěžovat, úplně deaktivovat změnou typu účtu na standardní (poklepáním na ikonku Uživatelské účty). Použití funkce UAC je užitečné ze dvou důvodů: jednak se vývojáři programů vůbec nemusí zabývat tím, jak programovat aplikace, aby bez problémů běžely i v kontextu běžných uživatelů s omezenými oprávněními. Dalším důvodem je skutečnost, že pro většinu uživatelů je velmi pohodlné, když budou používat účet s omezenými oprávněními a přitom se budou moci v případě potřeby přihlásit jako uživatelé s vyššími oprávněními pomocí utility Runas. Navíc by funkce UAC podobně jako Rodičovská kontrola a chráněný režim Internet Exploreru neměla žádný smysl, pokud byste zároveň nepoužívali oprávnění systému souborů NTFS a další utility pro zvýšení zabezpečení systému.

Jednoznačné vylepšení zabezpečení systému pro domácí uživatele.

Výhody, ale i nevýhody pro uživatele s vyšší úrovní oprávnění.

4.Vylepšené možnosti obnovení systému

O tom, že to Microsoft se zabezpečením systému myslí skutečně vážně, se můžeme přesvědčit i u programů pro zálohování nebo obnovení systému. V Ovládacích panelech naleznete velmi snadno obsluhovatelnou funkci Zálohování a obnovení, která slouží k vytvoření přírůstkové zálohy důležitých typů souborů, popřípadě je možné pomocí funkce Obnovení systému provést úplnou zálohu systému. Obě funkce naleznete i v nejlevnější verzi Windows Vista Home Basic. Vestavěný plánovač úloh pak automaticky vyvolá provedení zálohování ve vámi nastaveném časovém intervalu.

V rámci vytvořeného bodu obnovení se automaticky vytvářejí i stínové kopie souborů uživatelů (například ve formátu DOC, RTF, XLS nebo TXT), které lze obnovit klepnutím pravým tlačítkem na soubor či složku. Všechny verze Home bohužel tyto velmi příjemné funkce postrádají. Zbývá tak pouze použití velmi šikovné utility Robocopy, kterou naleznete ve všech verzích Windows Vista. Utilita pro obnovení pro všechny: Ve většině testů Windows Vista se neprávem zatajuje jedna velmi důležitá schopnost systému, která je alespoň z našeho pohledu svým způsobem pro Windows Vista rozhodující výhodou. Na každém instalačním CD Windows Vista se nachází Windows PE. Jedná se o univerzální nástroj pro obnovení systému, který nahrazuje prakticky nepoužitelnou Konzolu pro zotavení, jež byla součástí Windows XP. Tento nástroj oceníte až tehdy, když selžou všechny ostatní možnosti, jak poškozený systém opravit.

Pomocí příkazového řádku pak můžete spustit libovolný program, například Editor registru (Regedit). Funkce Obnovení systému opraví poškozenou spouštěcí oblast. Obě funkce, Obnovení systému i Oprava spouštění systému pak přistupují ke stejnojmenným funkcím systému. Tím se odstranila jedna vážná chyba známá z návrhu Windows XP. Ve Windows XP jste totiž nemohli použít ani body obnovení systému, ani zálohy vytvořené programem Ntbackup, pokud jste nedokázali spustit Windows XP alespoň v nouzovém režimu. Pokud pravidelně vytváříte zálohy systému, pak vám možnosti Windows PE pro obnovení systému dají záruku na skutečně dlouhou existenci tohoto operačního systému. Samozřejmě můžete použít i velmi rozšířený systém Bart PE, ale tuto možnost doporučujeme pouze odborníkům.

Z hlediska možností zabezpečení přinášejí Windows Vista nesporné výhody (Windows PE, zálohování, stínové kopie).

5. Služba indexování a funkce vyhledávání v Průzkumníku Windows

Uvedení nového systému souborů ve Windows s názvem FS přesunul Microsoft na pozdější dobu. Místo toho do Visty integroval kombinaci funkce Desktop Search, rozšířených vlastností souborů, služby indexování, virtuálních složek s výsledky vyhledávání a především provedl velmi těsnou integraci všech funkcí vyhledávání do okna Průzkumníka Windows, aby co nejvíce vylepšil vyhledávání souborů a prohledávání obsahu. Ovšem to, co se zprvu zdálo jako velmi jednoduché a uživatelsky přívětivé, se velmi rychle zkomplikovalo. Pokud vás při vyhledávání napadne otázka, zde je skutečně tato funkce tak neschopná, anebo jestli jste tak neschopní vy sami, pak si buďte jisti, že problémy při vyhledávání na počítači jsou způsobeny neschopností aplikace.

Zmatek nad zmatek: Kombinace indexování, možností vyhledávání a rozšířených vlastností souborů se snad ani na první pokus pochopit nedá. Stačí jedno špatné nastavení a uživatel už na počítači nikdy nic nenajde.

Služba indexování, která je součástí Windows už od verze 2000, je ve Windows Vista standardně povolena. Navíc se nyní dá zdánlivě pohodlně spravovat pomocí příslušné položky v Ovládacích panelech. Ve skutečnosti právě tato služba představuje překážku na cestě ke spolehlivému vyhledávání. Dochází k chybnému nastavení atributů souborů, typy souborů se špatně indexují, nastavení prohledávání v možnostech složky se také ovládá špatně. A je na uživateli, aby si indexování optimálně nastavil. I poté ještě zůstává řada nezodpovězených otázek například jak v okně Průzkumníka Windows nastavit v políčku pro vyhledávání prohledávání obsahu počítače podle rozšířených kritérií například podle komentářů.

Naštěstí existuje celá řada hodnotných alternativ například Wilbur nebo vyhledávání pomocí Google Desktop. V této oblasti totiž skutečně neexistuje vůbec žádný důvod k tomu, proč byste měli na nový operační systém přecházet.

V oblasti indexování a vyhledávání obecně neexistuje k přechodu na nový operační systém žádný důvod.

6. Průzkumník Windows a uživatelské rozhraní

Ve Windows Vista naleznete řadu funkcí úplně jinde, staré známé součásti programu dostaly nové názvy to vše se projevilo ve značně vyšším množství položek v Ovládacích panelech. Ale přesto si uživatel při přechodu z Windows XP na rozhraní Visty snadno zvykne, neboť vše důležité vypadá přesně tak, jak očekává. Nabídka Start, pracovní plocha, okno Průzkumníka Windows, položky v Ovládacích panelech, vše vypadá tak, jak si většina uživatelů představuje. Nabídka Start se obohatila o políčko pro spuštění rychlého vyhledávání programů. Na nový řádek pro pohyb mezi složkami na počítači je nutné si zvykat, ale poté je velmi užitečný.

Bezvýhradně kladně musíme v Průzkumníku Windows ohodnotit možnosti jako plynulé zvětšování obrázků a funkci, která při nastavení zobrazení s podrobnostmi dokáže změnit rozšířené atributy například u hudebního souboru, popřípadě další možnost, která umožňuje seskupování a filtrování souborů na základě určitých kritérií.

V oblasti uživatelského rozhraní přináší přechod na Windows Vista drobná, ale užitečná vylepšení.

7. Rozhraní Aero Glass a Sidebar

Kde je chyba, když se mi ve Windows Vista odmítá zobrazit rozhraní Aero Glass? Takové nebo podobné dotazy se dají čas od času najít v diskusních skupinách. Může to pak vypadat, že se systém Windows Vista více či méně redukuje pouze na toto grafické rozhraní. Ve skutečnosti je poměrně náročně trojrozměrné zobrazení při přepínání mezi spuštěnými aplikacemi asi tak "důležité" jako transparentně se zvětšující okno Průzkumníka Windows. Asi nejužitečnější funkcí je okno náhledu, které se zobrazí, pokud uživatel přejede ukazatelem myši přes minimalizované okno aplikace na Hlavním panelu. Vlastníte-li systém, který obsahuje rozhraní Aero Glass (viz tip 2), pak vám mohou trojrozměrné animace bez zasekávání mimo jiné sugerovat, že je systém daleko výkonnější než ve skutečnosti. Ve verzi Home Basic však rozhraní Aero Glass obecně nespustíte.

Ani postranní panely (tzv. Sidebar) žádný valný smysl nemají, ale alespoň jsou hezké. Obsahují totiž pestře vyzdobené miniaplikace, které sice nedělají takřka nic, přesto ale spotřebovávají část systémových prostředků. To všechno je ve své podstatě spíše záležitostí vkusu a do jisté míry i módy, tedy záleží na každém uživateli, do jaké míry tyto novinky využije.

V oblasti vzhledu se jedná o atraktivní doplňky, které ovšem při nepatrném praktickém významu vyžadují velké nároky na hardware počítače.

Problémy s kompatibilitou hardwaru a softwaru

Betatesteři při testování systému Windows Vista popsali celou řadu problémů s kompatibilitou systému, od nepatrných záležitostí až po absolutní nekompatibilitu s některými aplikacemi (podrobnější informace jsou k dispozici např. na adrese www.iexbeta.com/wiki). To by mohlo řadu uživatelů spíše vyděsit. Není to tak hrozné: Microsoft do uvedení finální verze Windows Vista v systému opravil celou řadu chyb. Často se jednalo skutečně pouze o drobnosti, které by zakrátko opravili i výrobci programů či hardwarových komponent. Například problém s aplikací Java 5, kde se efekty rozhraní Aero vypnou v okamžiku, kdy se spustí nějaká aplikace Java. Tato chyba je však ve verzi 6 již odstraněna. Odmítání instalace určitých verzí programu Nero nebo aplikace Daemon Tools rozchodíte instalováním jiných verzí těchto programů, popřípadě spuštěním programů pod účtem správce systému.

Nutnost provádění aktualizací: Skutečně závažné problémy způsobují firewally a programy pro zabezpečení systému. V těchto případech pomůže pouze pořízení aktualizací, které zajistí správnou funkčnost i v systému Windows Vista. Ochrana proti zlodějům formátů souborů: Možná se jedná o poněkud neobvyklé chování, ale nejedná se o chybu. O co jde? Při instalaci konkurenčních aplikací nelze bez omezení automaticky měnit typ programu, v němž se budou soubory otevírat (jedná se o ochranu "standardních" aplikací). Například i po instalaci programu Winamp zůstanou všechny soubory s hudbou a videem standardně nastaveny pro otevírání ve Windows Media Playeru. To až do chvíle, pokud sami v Ovládacích panelech přiřazení typů souborů aplikacím nezměníte.

Počítačové komponenty, které po přechodu na Windows Vista odmítají pracovat, zpravidla přivedete k rozumu, když nejprve zakážete a poté znovu nainstalujete ovladač pro Windows XP. Na našich testovacích počítačích se nám nepodařilo odhalit žádnou komponentu, která by se ke spolupráci s Windows Vista nedala vůbec přesvědčit. Pokud byste na nějakou takovou narazili, nezbývá nic jiného než počkat na to, až se objeví pro danou komponentu aktualizovaný ovladač.

Windows Vista jsou zpětně kompatibilní. Problémy, které se v této oblasti objeví, jsou buď záhy odstraněny, nebo se dají tolerovat.

9. Přehled součástí Windows: nové systémové komponenty

Kromě již zmíněných funkcí přichází Windows Vista s celou řadou dalších novinek. Pro mnohé jistě bude zajímavé herní rozhraní DirectX 10, které v dané podobě zůstane pouze součástí Windows Vista a má tak do jisté míry hráče počítačových her přesvědčit k přechodu na tento systém. První hra podporující DirectX 10 se zřejmě objeví v průběhu druhého čtvrtletí roku 2007. Vzhledem k tomu, že DirectX 10 budou používat nové ovladače grafických karet (Windows Display Driver Model), bude nutné si tyto ovladače stáhnout z internetových stránek výrobce vaší grafické karty. Vzhledem k široké hráčské základně využívající Windows XP se dá očekávat, že se nové hry nejprve objeví ve variantě kompatibilní s DirectX 9.

Zcela přepracovaný byl i protokol TCP/IP, který dostal ve Vistě název Next Generation TCP/IP Stack. Ten slibuje zvýšenou úroveň zabezpečení, vyšší vlastní inteligenci při automatické konfiguraci sítě a snížené nároky na počet restartů počítače. Zásady skupiny (Gpedit.msc), které jsou rovněž velmi používané, umožňují ve Vistě mimo jiné zamknout i obsah vyměnitelných disků USB, popřípadě umožnit přístup jen pro čtení.

Vlastní konzolu MSC přes Ovládací panely má i Windows Firewall, který umožní profesionálům velmi přesnou konfiguraci pravidel. Vista nabízí zcela přepracováné prostředí pro spuštění počítače. Pokud na počítač s Vistou instalujete nějaký další operační systém (například Windows 2000, XP nebo Linux), pak již Vistu nespustíte. Je proto naprosto nutné dodržet správné pořadí instalace jednotlivých operačních systémů a Vistu instalovat až jako poslední.

Skutečný skvost mezi novými funkcemi Visty se nachází v položce Správa disků, která disponuje skutečně širokými možnostmi týkajícími se práce s diskovými oddíly. Nyní můžete zmenšovat či zvětšovat velikost existujících diskových oddílů a za provozu vytvářet nové.

Kromě výše uvedených novinek naleznete v systému celou řadu nových funkcí, které vám chceme nyní alespoň ve stručnosti představit. Sdílení souborů nebo zobrazení pracovní plochy jiného počítače usnadní nástroje Ad-Hoc Network a Centrum spolupráce (dříve Netmeeting). Performance Rating and Tools vám prostřednictvím grafu poskytne informace při problémech s aplikacemi, které jste ve Windows XP museli složitě hledat v souboru se záznamy v programu Prohlížeč událostí. V Centru synchronizace naleznete seznam všech souborů off-line a bezdrátových připojení k mobilním zařízením. Centrum nastavení mobilních zařízení zase umožňuje rychlé nastavení notebooků za různých podmínek. Windows Easy Transfer je zase nástupce Průvodce přenesením souborů a nastavení. Plánovač úloh se proměnil na daleko rozsáhlejší program, který najdete v apletech pro správu (Systémové nástroje) v konzole Správa počítače. V nabídce Centrum usnadnění přístupu, které jste znali ve Windows XP jako Možnosti usnadnění, zase naleznete programy Narrator a Speech Recognition. Všechny verze Windows Vista kromě Home Basic podporují i počítače Tablet PC a pro ukládání rukou psaných poznámek používají mimo jiné program Deník. Ve verzích Enterprise a Ultimate Edition naleznete možnost přepnout Vistu do jiného jazykového rozhraní (Multi Language Support).

Windows Vista obsahují několik nových aplikací zásadního významu a řadu takřka nepostřehnutelných vylepšení systému.

Přehled součástí Windows: programy

Pokud nebudeme brát v úvahu nejmenší verzi Visty s názvem Home Basic, pak s operačním systémem zcela nepochybně dostáváte dosud nejbohatší balíček, alespoň z hlediska programů v něm obsažených. Pokud však odečteme všechny nástroje, které Microsoft poskytuje zdarma (Internet Explorer 7, Windows Media Player 11, Windows Defender, Windows Mail, Fax), pak se seznam programů povážlivě ztenčí. Drobné utility jako Windows Kalendář, Výstřižky pro snímání obsahu obrazovky, programy pro záznam zvuku či pro zadávání ručně psaných poznámek do počítače, dále hry jako například Chess Titans skutečně nejsou dostatečně závažným důvodem, proč na Vistu přecházet. Mírně vylepšený program Windows DVD Maker rovněž bude zajímat pouze ty uživatele, kteří nic jiného nemají, nebo ty, jimž tento jednoduchý nástroj postačí. Skutečně použitelná je až Windows Fotogalerie, která se však dá velmi snadno nahradit alternativami, jež jsou zdarma, nebo můžete například použít Microsoft Office Picture Manager.

Nároční uživatelé zase mohou použít Windows Media Center (je součástí Windows Vista Premium a Ultimate), který podporuje HDTV a HD-DVD, komunikuje s Xboxem, může pracovat jako Streaming Server a navíc moc dobře vypadá. Ten, kdo však bude mít na počítači Media Center, Media Player, fotogalerii a DVD Maker, pak nikdy nebude vědět, který z těchto programů má použít. Tyto komponenty se totiž v mnoha oblastech spíše funkčně překrývají, než aby se doplňovaly.

Prakticky všechny programy, které jsou součástí Windows Vista, jsou zároveň dostupné i pro Windows XP.

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows tipy & triky. Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Jan Povolný

07P0096

A je to tu. Dlouho jsme o tom hovořili, dlouho jsme na ně čekali. Pravděpodobně se to vyplatilo. Windows Vista jsou totiž v českém odborném tisku veskrze hodnocena velmi kladně jako lehce revoluční, stabilní a hlavně hezčí operační systém. Jak řekl jeden z kolegu, není nad to, znovu objevovat všechny ty konfigurační dialogy a možnosti nastavení, kterými jsme ve Windows XP byli tak znuděni. Navíc si je uživatel může nainstalovat i bez standardní znalosti klíče a po 30 dnů zkoušet a využívat. Poté je však nutné přistoupit k aktivaci, která je se zadáním klíče samozřejmě spojená.

Dnešní tipy a triky však zůstanou prozatím v tradičním pojetí, které bude občas protkáno právě tipem pro nový operační systém. Čím dál tím méně to však zřejmě bude občasné. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Zobrazte si skutečnost

(IE 6, IE 7) Úvodní tip dnešního dílu bude patřit Internet Exploreru a jedné z jeho uživatelsky příjemných funkcí. Internet Explorer je stále nejrozšířenější prohlížeč, ačkoliv mu již šlapou na paty produkty konkurentů. Přesto je však jakýmsi etalonem pro pohyb na internetových stránkách. Nese s sebou i všudypřítomnou snahu Microsoftu o zpřístupnění osobního počítače i tomu nejméně obratnému uživateli, z tohoto důvodu program často úmyslně zastírá chyby v kódu HTML (proto jej tvůrci webu tak nenávidí), případně i chyby samotných serverů, které nahrazuje vlastní stránkou obsahující pouze obecné sdělení o nedostupnosti. Tuto stránku (obligátní sdělení "Stránka nelze zobrazit") zcela jistě viděl každý z nás a pokud nevládl dostatečnými znalostmi, těžko s její pomocí problém vyřešil. Samotné webové servery přitom zasílají do vašeho prohlížeče často mnohem sofistikovanější a podrobnější vysvětlení než to, které obdržíte od IE. Je tedy vhodnější se této zjednodušující chybové stránky nadobro zbavit a nastavit váš prohlížeč "standardně".

Celý úkon je poměrně snadný a lze jej provést pomocí konfiguračního dialogu samotného Internet Exploreru. Spusťte IE a jděte do roletového menu Nástroje (Tools v IE7), zde vyberte položku Možnosti Internetu (Internet Options) a pokračujte na záložku Upřesnit (Advanced). V seznamu nastavení potom vyberte a odškrtněte Zobrazovat podrobné chybové hlášení... (Show friendly error messages). Volby potvrďte stiskem tlačítka OK a restartujte prohlížeč. Při každém neúspěchu, který nebude záviset na funkci vašeho internetového připojení, obdržíte skutečnou chybovou zprávu cílového http serveru.

Prověřte proměnné systému

(Windows XP) Proměnné systému. Věc obvyklá a známá ze stařičkého DOSu, z Windows 3.11 a částečně i z Windows 9x. Dnešní uživatelé však už zřejmě budou přemýšlet, k čemu jsou vlastně systémové proměnné dobré. Ačkoliv dnes již není nutné je speciálně definovat, neznamená to, že je Windows XP aktivně nepoužívají. V setu proměnných jsou například nastaveny cesty k systémovým souborům, což v praxi znamená, že uživatel nemusí tyto cesty zadávat. Snadno pak na příkazovém řádku napíšete například příkaz calc a pomocí klávesy Enter spustíte kalkulačku, neboť operační systém (díky proměnné PATH) ví, kde ji nalezne (zpravidla ve složce c:\windows). V systémových proměnných najdete rovněž vaše uživatelské jméno, cestu k vašim dokumentům, typ použitého procesoru, název domény, pokud jste k ní přihlášení, a mnoho dalších informací. Všechny jsou pak systémem aktivně využívány pro jeho běh, a proto jejich modifikací můžete ovlivnit i podstatná systémová nastavení. Nakládejte tak s nimi vždy s maximální obezřetností.

Systémové proměnné se dříve definovaly v souboru autoexec.bat na systémové diskové jednotce. Poté je bylo možné vepsat do souboru system.ini, který je přítomný naopak ve složce Windows (a je tam dodnes). Jestliže chcete dnes vnutit operačnímu systému nějakou proměnnou (např. cestu k vlastnímu programu), lze to udělat v přehledném konfiguračním dialogu.

Jděte do menu Start Nastavení a zvolte Ovládací panely. V nich poklepejte na ikonu Systém a v následném konfiguračním dialogu přejděte až na záložku Upřesnit. V dolní části této záložky se nachází tlačítko Proměnné prostředí, kde najdete vše podstatné. Proměnné prostředí se dělí na systémové a na uživatelské. Systémové jsou platné pro všechny uživatele bez rozdílu, uživatelské pak jen pro právě přihlášeného konkrétního uživatele. Je to podobné jako s ikonami na ploše, které jsou zčásti centrální a zčásti pouze a jen na vaší ploše. Tlačítkem Nová potom přidáte vlastní proměnnou (důležité je však vědět, jak ji nazvat), tlačítkem Upravit analogicky změníte proměnnou již použitou. Změny jsou platné okamžitě po potvrzení.

Kontrolu proměnných a jejich nastavení snadno provedete i v příkazovém řádku Windows XP. Jděte do menu Start Spustit a zadejte příkaz cmd, kterým nastartujete právě Příkazový řádek (analogicky jej lze spustit i z menu Start Programy Příslušenství). V něm napište příkaz:

set |more

set je příkaz pro zobrazení systémových proměnných a more zase přepínač, který umožní seznam rozdělit na jednotlivé stránky mezerníkem a "neujede" vám tak do horoucích pekel. Výše uvedeným způsobem zobrazíte seznam všech proměnných a můžete tak provést vizuální kontrolu vašich změn v nastavení. Příkaz set má více možností a lze s ním i nastavení měnit, případně přidat další proměnnou systému. Syntaxe:

set PATH=c:\mujprogram

třeba přidá další cestu proměnné path, budete moci spouštět aplikace ze zadané složky pouze vepsáním jejich názvu. Windows pak prohledají položky v proměnné path a najdou vše potřebné samy. Podobně provedete i změnu existující proměnné prostě tak, že ji nastavíte příkazem set novou hodnotu. Změny jsou platné okamžitě.

Neprohlížejte komprimované soubory

I přes velmi rychlý hardware, který máme v současnosti pro běh Windows XP k dispozici, určitě nepohrdnete trikem, jenž se pokouší účinně zvýšit rychlost procesů operačního systému. Konkrétně pak integrovaného vyhledávače. Vyhledávač najdete v menu Start pod položkou Hledat. Možnosti jeho nastavení jsou poměrně rozsáhlé. Vyhledávač v případě zadaného textu prohledává i komprimované soubory. Jestliže máte na svém pevném disku těchto komprimovaných souborů mnoho nebo je jejich velikost v řádu desítek megabajtů, pak se vyhledávání kriticky zpomalí i v případě, že tyto soubory vůbec není třeba prohledávat.

Pomocí příkazu definujícího parametry jistých knihoven můžete vyhledávači říci, aby komprimované soubory prostě vynechal. Vyhledávání se tím velmi urychlí. Jděte do menu Start Spustit a zadejte tento příkaz:

regsvr32 c:\windows\\system32\zipfldr.dll /u

Tímto způsobem prohledávání archivu deaktivujete za předpokladu, že vaše Windows XP okupují složku windows na disku C. Pozor, dvojité lomítko není překlep. Příkazem:

regsvr32 c:\windows\\system32\zipfldr.dll

zase vše vrátíte do původního stavu.

Zde se přímo nabízí možnost vepsat tento příkaz i s parametry do souboru s příponou .bat a poté jej výše popsaným postupem spouštět při startu Windows XP. Můžete tak prohledávání archivu vyřadit natrvalo, samozřejmě v případě, kdy jste si jisti, že jej nepotřebujete.

Startujme svižněji

(Windows XP) Tipů a triků pro zrychlení startu Windows XP bylo již publikováno nepřeberné množství. Přesto lze nalézt na internetu další a další uživatelské objevy, které se více či méně úspěšně zrychlením běhu operačního systému zabývají. Jedním z nich je i následující trik, jehož podstatou je modifikace funkce Prefetch, která má ve Windows na starosti urychlení startu aplikací.

Windows XP provádějí při ukončování, startu a v průběhu vaší práce mnoho optimalizačních procesů, sloužících k jejich rychlejšímu běhu. Bohužel není možné tyto procesy nastavit přímo na váš hardware nebo přizpůsobit přesně typu vaší práce. Musí totiž pracovat obecně, což může být někdy spíše na škodu než k užitku. Proč se o tom zmiňuji? Níže popsané změny totiž některé z těchto optimalizačních procesů pozměňují a není zrovna jisté, zda právě u vás dojde k výraznému zlepšení.

Jednou z mnoha procedur, které Windows XP provádějí, je ukládání často spouštěných binárních souborů do složky windows\prefetch. Zde jsou uloženy soubory s příponou pf, které se při startu načítají do mezipaměti a následně urychlují spouštění nainstalovaných aplikací. Pro urychlení startu Windows XP by stačilo tuto složku trochu "promazat" a ponechat zde pouze aplikace, které používáte. To ale vyžaduje jisté znalosti o tom, co která aplikace ke svému spuštění potřebuje. Po přehnaném mazání by pak došlo ke zrychlení startu Windows, ale následně ke zpomalení práce. Proto se soustředíme pouze na soubor, který ovlivňuje start Windows. Je jím vše ve složce prefetch, vyhovující následující masce: NTOSBOOT-*.pf. Pomocí níže popsaného postupu zajistíme smazaní souborů s touto maskou při každém ukončení Windows XP.

Jděte do menu Start Všechny programy Příslušenství Poznámkový blok. Do něj vepište tento skript:

del c:\windows\prefetch\ntosboot-*.* /q

Uložte jej například pod jménem ntosboot.bat na disk C:\. Zbývá říci Windows, kdy mají tento skript aktivovat a smazat příslušné soubory. Jděte do menu Start Spustit a do příkazového řádku vepište gpedit.msc. Zobrazí se konfigurační utilita pro nastavení zásad skupin uživatelů (systémové politiky). V ní poklepejte v levé části v sekci Konfigurace počítače na složku Nastavení systému Windows. Pokračujte do složky Skripty (spouštěcí nebo ukončovací).

Na tomto místě uvidíte po pravé straně položky Po spuštění a Ukončení. Zde můžete velmi snadno přidávat a odebírat vaše vlastní skripty nebo programy, které se mají provést při startu nebo pádu Windows. Tato možnost vybízí k mnoha aplikacím, od zajištění bezpečnosti při odchodu od počítače až po spuštění vlastního programu pro pobavení kolegy. My pro náš případ poklepeme na položku Ukončení.

V konfiguračním dialogu stiskneme tlačítko Přidat a vyhledáme na disku C: soubor ntosboot.bat. Poté vše potvrdíme a zavřeme konfigurační nástroj. Zvýšení rychlosti závisí na použitých aplikacích, pokud se zlepšení nedostaví, zkuste obdobně mazat více souborů ze složky prefetch, zejména u aplikací, které běžně nepoužíváte.

Tipy pro MS Office

Vkládejte podle svého

(Word 2007) Dnešní tip v sekci MS Office bude patřit novému Wordu 2007, analogicky jej však lze použít i ve starších verzích, odlišnosti jsou jen ve způsobu použití, neboť Office 2007 s sebou přinesl revoluční změnu v ovládání celého balíku, a nutno dodat, že změnu k lepšímu.

Při vytváření dokumentu, který nechce být pouze prostým textem, se nevyhnete vkládání různých objektů, počínaje obrázky a konče hypertextovými odkazy. Vkládat lze data ze souboru, z klipartu, ale také z internetu. Např. z webových stránek, na kterých jste našli zajímavé informace a chcete je se zachováním autorských práv zobrazit i ve svém wordovém dokumentu. Data je v takovém případě vhodné vkládat přes systémovou schránku. Tedy označit pole na konkrétní webové stránce a kombinací Ctrl+C a následně Ctrl+V ho vložit přímo do dokumentu. Tento způsob je sice funkční, ale znamená současně nemožnost ovlivnit vlastní přenos. Data z webu se tak přenesou do dokumentu ve formátu, v jakém byla zobrazena na internetu. A ten zpravidla vůbec neodpovídá okamžitému stavu vašeho dokumentu.

Proto je mnohdy vhodnější přenést data jako prostý neupravený text a teprve v dokumentu jim určit všechny formátovací parametry. Provedete to prostou volbou Vložit jinak z roletového menu Úpravy v případě staré verze MS Wordu a volbou roletky vyvolané stiskem tlačítka Vložit ve Wordu 2007. Zobrazíte dialog s nabídkou formátu vkládaných dat, zde vyberete neformátovaný text a provedete vlastní vložení. Poté již zpracujete vložený text obvyklým způsobem.

Tímto tipem, dnes jediným pro MS Office, zakončíme třiadevadesátý díl našeho seriálu. Vzhledem k rozsahu nezbylo místo na obvyklá velikonoční vajíčka, neboli Easter Eggs. Příště se tento nedostatek pokusím napravit.

Intertipy

Windows Vista jsou mezi námi. Všechny verze je možné získat i v naší mateřštině, nové počítače se instalují s novým operačním systémem Microsoftu. Odborné časopisy jsou plné článků o Vistě a televizní reklama na sebe jistě nenechá dlouho čekat. Proto ani dnešní internetové odkazy nemohou být o ničem jiném. S nástupem nového OS se objevilo spousta nových stránek, včetně té hlavní u jeho výrobce. Podívejme se tedy na ně.

Using Windows Vista

http://www.microsoft.com/windows/using/windowsvista/

default.mspx

Nelze začít jinak, než u výrobce Visty. Nabízí v podstatě dva náhledy na celou problematiku. Výše uvedený odkaz směřuje na ten první, určený pro standardního uživatele. Najdete zde v novém Vista vzhledu přehled vlastností systému, ale hlavně praktické návody a rady, jak jej používat. Nechybí ani rubrika tipů a triků, která zatím není příliš zaplněna, ale časem se tato situace jistě zlepší. Tipy a triky jsou zatím ke stažení ve formě archivu. Stejně podstatná je však návštěva blogů, které se staly postupem času nedílnou součástí každého webu od Microsoftu. Blogy jsou tematicky členěny a najdete v nich opravdu vše potřebné, od popisu funkcí, přes fotogalerie z desktopu až po rady pro instalaci. Potěší i přítomnost newsletteru, kde vám Microsoft bude posílat nejnovější tipy a triky a také novinky z ostatních sekcí a o Windows Vista obecně. A kde jinde by měli vědět více. Poslední položkou menu je elektronická nápověda doplněná diskusními skupinami. Nápověda je provedena opravdu výborně ve stylu jakýchsi ovládacích panelů, kde každá ikona reprezentuje určitou oblast vašeho zájmu (Hardware, Programs, Printing atd.). Stránky o používání Windows Vista zatím sice nejsou lokalizované, ale nabízí hutné informace ze všech oblastí.

Windows Vista TechCenter

http://technet.microsoft.com/en-us/windowsvista/

default.aspx

Druhý pohled na problematiku nabízí portál Vista TechCenter. Jedná se o modernizovanou část Microsoft Technetu věnovanou právě novému OS. Určena je pro odborníky a správce systémů, a je to znát na první pohled. Např. tím, že je zpracována v klasickém (chápejte předvistovském) designu. Mezi hlavní odkazy lze zařadit informace o produktu, které jsou však mnohem obsáhlejší než v předchozím případě. Řešení kompatibility aplikací, která je při přechodu na nový systém naprosto klíčová, je obsahem další části portálu. Totéž platí i o kompatibilitě hardwarové. Na rozdíl od uživatelů kladou správci systému velký důraz na bezpečnost (to je prostě jejich byznys), a proto ocení i poslední důležitý odkaz věnovaný právě bezpečnosti a ochraně dat. Tyto hlavní sekce se dále dělí na mnoho dalších témat, která jsou zpracována klasickým "library" systémem, na nějž jsou již uživatelé Technetu zvyklí. Nechybí mnoho odkazů na utility, jež se s Vistou standardně nedodávají, ale jejichž přítomnost a použití je mnohdy nutností. Vše je zastřešeno kvalitním vyhledávačem. Anglicky.

Hidden Vista tips

http://articles.techrepublic.com.com/5100-10877_11-6157166.html

Skryté tipy pro Windows Vista jsou součástí magazínu TechRepublic, výborně zpracovaných stránek pro IT odborníky ze všech možných oblastí. Výše uvedený odkaz pak směřuje pouze na jeden zveřejněný příspěvek, který je však plný zajímavých tipů právě pro Windows Vista. Ty jsou doplněny ilustračními obrázky a najdete v nich i hypertextové odkazy na zajímavé utility z dalších stránek, rozvíjející danou problematiku. Na stránkách dále objevíte diskusní fóra, sekci donwload se spoustou aplikací a utilit pro Windows, uživatelské blogy, softwarové recenze a novinky z oblasti a nezbytný vyhledávač, který vám snadno dopomůže k dalšímu pokračování výše uvedeného příspěvku, jež není na tomto portálu zdaleka poslední. Vše samozřejmě v anglickém jazyce.

Vista Info, Tweaking, Tips and Tricks

http://www.petri.co.il/vista_tips.htm

Petri IT Knowledgebase se neobjevuje v našem seriálu poprvé. Dříve jsme ji však zmiňovali v souvislosti s jinými tématy, dnes poprvé jako portál obsahující informace o nových Windows Vista. Výše uvedený odkaz směřuje na součást znalostní databáze věnované výhradně tomuto OS. Fakticky se jedná o souhrn tipů a triků ve formě neřazených hypertextových linků. Pod každým najdete velmi podrobné návody, doplněné mnoha obrázky. Mezi další využitelné služby portálu patří již tradičně diskusní skupiny, včetně těch o Windows Vista, a další tematické části věnované síťování, Active Directory, bezpečnosti atd. Vyhledávač je samozřejmostí. Anglicky.

Customizing Windows Vista

http://www.neowin.net/forum/index.php?showforum=162

Při hledání informací, tipů a triků pro Windows Vista se nelze spoléhat jen na klasiku ve formě portálu nebo soukromých stránek. Dobrou studnicí informací bývají diskusní skupiny. Některé jsou tematicky velmi obsáhlé a na jednu takovou směřuje i výše uvedený odkaz. Jedná se o klasický systém témat, plný příspěvků od registrovaných uživatelů, všechny jsou však zároveň pro čtení dostupné ostatním. Témata mají své moderátory, kteří ručí za jejich přehlednost a brání rozvláčnosti. Fórum je zaměřeno na přizpůsobení vzhledu a funkčnosti OS k obrazu vašemu, proto se témata věnují například zdrojům s wallpapery nebo modifikaci vizuálních stylů. Velkou silou je pak přítomnost knihovny "gadgets", které se ve formě malých aplikací vkládají do Vista Sidebaru, nového panelu po pravé straně (standardně je deaktivovaný). Nechybí ani klasicky upravené tipy a triky. Fórum lze navíc poměrně sofistikovaně prohledávat. Znalost jazyka je nutností.

Top 5 Cool tips

http://redmondmag.com/features/article.asp?

editorialsid=691

Redmond Magazine je opět velmi rozsáhlý a výborně zpracovaný portál, jehož součástí je i příspěvek, na který směřujeme výše uvedený odkaz. Obsahuje pět velmi podrobně zpracovaných tipů, doplněných mnoha obrázky. Stejně jako v případě serveru TechRepublic se rozhodně vyplatí využít služby místního vyhledávače a získat tak mnoho pokračování tohoto seriálu. Server nabídne mnoho dalších služeb, včetně diskusních skupin, download centra, nabídky novinek ve formě newsletteru, RSS feedu, množství knižních a softwarových recenzí a mnoha dalšího. Vše v angličtině.

§§§§§


Shutter. Víc než jen obyčejný vypínač počítače... (CD/DVD)

Karel Šredl

07P0095

Vítejte u dalšího dílu Rychlokurzu. Protože ovládání programu Paragon Drive Backup Copy 8, který najdete zdarma na našem CD/DVD, je velmi podobné aplikaci Paragon Drive Copy 8, jež jsme vám přinesli v lednovém PC WORLDu, popíšeme si dnes pro změnu software, který je velikostí (spíše "maličkostí") nepatrný, ale svou užitečností velký. Pojďme si představit utilitu, která dokáže mnohem více než jen vypnout počítač...

Instalace

- Spusťte instalační EXE soubor a stiskněte Next.

- Vyberte instalační adresář (třeba ponechte ten přednastavený), Next.

- Zadejte název složky v nabídce , Next.

- Zaškrtnutá volba Create shotcut on your desktop znamená, že bude vytvořen zástupce programu nejen do , ale i na plochu. Klikněte na Next.

- Vše je připraveno stačí stisknout Install.]

- Instalace je velmi krátká, na závěr jen stačí vše dokončit tlačítkem Finish.

Spuštění

Práce s programem je velice jednoduchá. Spusťte program ( \ Programy \ Shutter \ Shutter). Objeví se před vámi hlavní okno programu a v systémové liště u hodin přibude malá ikonka Shutteru. Šedá () znamená neaktivní nespuštěné sledování, zatímco červená vás upozorní, že nějaké sledování běží. Trik: pokud potřebujete sledovat zároveň více událostí, můžete si Shutter spustit kolikrát chcete pro každou událost jeden. Další velkou výhodou (pro mne) je, že Shutter vyžaduje opravdu minimální množství systémových prostředků a neukládá svá nastavení do registrů, ale do souboru INI a je tedy vhodný například k nošení na flash klíčence.

Na obrázcích vidíte vlastně vše podstatné. Horní volbou Event určíte, kdy se má něco stát, spodní volbou Action pak co se má stát. Tlačítkem spustíme sledování (tlačítkem ho naopak zastavíme). Stisknutí tlačítka způsobí okamžité provedení nastavené akce. Tlačítko otevírá nastavení programu a na to se podíváme nejdříve.

Nastavení

Než si popíšeme volby hlavního okna, je vhodné projít nastavovací volby programu. Hvězdičkou jsem označil ty, které považuji za důležité, aby byly nastaveny. Veškeré změny je třeba potvrdit tlačítkem , aby se aktivovaly.

General obecné volby.

- Allways on top Shutter bude vždy zobrazován nad ostatními programy.

- Autorun at Windows startup/logon Spustit Shutter při startu Windows.

- Start event when program starts Když je Shutter spuštěn, bude zároveň nastartována poslední nastavená akce. Toto je vhodné například pro plně automatický režim, kdy nastavíte spouštění při startu Windows a touto volbou zároveň ihned zapnete sledování.

- Minimize on start event Při nastartování sledování (např. stisknutím tlačítka ) se hlavní okno skryje a zůstane aktivní pouze ikona v systémové liště.

- Minimize when program starts Při spuštění Shutteru se neotevře hlavní okno, ale program nastartuje pouze jako ikonka v systémové liště. Hlavní okno otevřete dvojklikem na ikonu.

- Minimize when click on close button Při kliknutí na uzavírací křížek v hlavním okně se Shutter neukončí, ale pouze skryje do systémové lišty.

- Restart events after they\ve been triggered Vhodné pro opakované události. Po spuštění akce bude znovu zahájeno sledování (takto dokážete nastavit, aby se akce spouštěla například každou hodinu).

- Stop event when computer is going to be hibernate/sleep Když PC přechází do stavu spánku/hibernace, sledování se ukončí.

- Start event when computer wakes up from hibernate/sleep Naopak když je PC následně probuzeno, je sledování události spuštěno.

- Close program after event has been trigged Po provedení akce bude Shutter ukončen.

- Never show Tray Icon (for advanced users only) Tato volba skryje ikonu v systémové liště. Nedoporučuji!

A ještě jedna speciální, zato velmi šikovná akce. V pravém horním rohu objevíte klikací modrý nápis Create Links to All Shutdown Actions. Po kliknutí program vytvoří do vámi vybraného adresáře odkazy na všechny akce. Pak budete tedy moci například restartovat počítač pouhým dvojklikem na tento odkaz.

On Action aneb co se má stát, když je spuštěna událost.

- Force Applications to Close Násilím uzavře všechny aplikace při akcích Shutdown, Reboot a LogOff (tedy obecně při odhlašování a vypínání). Pokud tuto volbu nezaškrtnete, pak počítač nemusí být při spuštění akce vypnut. Obvykle se to stává, když nějaký program vyžaduje potvrzení uživatele, že může být ukončen. Zobrazí se toto upozornění a pak už se jen čeká a čeká a nevypíná...

- Hang up all modem connection Zavěsit všechna modemová spojení

- Show Message Před spuštěním akce se zobrazí upozornění o tom, že se program chystá něco provést. Velmi šikovné pokud jste zrovna u počítače, máte možnost zasáhnout. Parametr Seconds: udává počet sekund před provedením akce, kdy se objeví zpráva. Tuto volbu důrazně doporučuji aktivovat.

On Action Extra další volby ovlivňující spouštění akcí.

- Run Program? Zde můžete definovat program, který bude spuštěn před provedením akce. Já například zde mám odpojení šifrovaných disků...

- Play Sound? Před provedením akce může také zaznít nějaký zvuk například alarm.

- Close windows that match titles Před provedením akce může také Shutter pozavírat okna, jejichž názvy odpovídají definovanému seznamu co řádek, to nový název. přidá názvy aktuálně otevřených oken do seznamu. Trik: I zde můžete využít zástupné znaky "*" a "?" v názvu (například: Stahování * odpovídá názvům Stahování 5%, Stahování 99% i Stahování dokončeno)

Web Interface

Shutter může být ovládán vzdáleně pomocí webového prohlížeče. Pokud něco takového potřebujete (je to vhodné spíše pro servery než pro domácí počítače), zaškrtněte Enable, vyplňte IP adresu a port, na kterém bude ovládání poslouchat a nezapomeňte vyplnit přihlašovací jméno a heslo (jinak by vaše PC mohl ovládat kdekdo). Nyní otevřete webový prohlížeč, zapište http://<IP adresa>:<port>/ a po zadání správného jména a hesla můžete se Shutterem pracovat. Ještě jednou však apeluji na to, abyste byli při použití této funkce opatrní přece jen poskytnout možnost ovládat váš počítač na dálku je velmi riskantní.

Popsali jsme si tedy všechna nastavení, která umožní přizpůsobit chování programu pro různá nasazení a různé situace. Nyní se podívejme, co vlastně Shutter dokáže.

Volby, určující "KDY"

Tyto volby stanovují podmínky, při jejichž splnění dojde k provedení akce. Countdown neboli odpočet. Nastavíte čas na časovači Timer (čas ve formátu hodiny:minuty:sekundy), stisknete a ve chvíli, kdy doběhne čas k nule, se provede zadaná akce. Tuto volbu využijete, když chcete za hodinu vypnout počítač, nebo třeba v případě, aby vás Shutter za 5 minut upozornil, že máte vyndat pytlík čaje z konvice. Volba velmi podobná té předchozí, jen neříkáte, že se něco má stát za 30 minut, ale určujete přímo čas tedy že vás má Shutter upozornit v 17:00, protože vám končí šichta. Možnost pro vášnivé Winampisty neboli pro ty z vás, kteří k přehrávání muziky na PC používají program WinAmp a hlavně pro ty, kteří při přehrávání muziky rádi usínají. Pokud máte na spaní připraven seznam písniček a potřebujete, aby někdo za vás vypnul počítač, když dohraje poslední píseň, svěřte to našemu programu a konkrétně této volbě. Tuto volbu naopak využijí ti, kteří pracují s videem nebo obecně pouští na počítači úlohy, jež trvají velmi dlouho a běží například přes noc. Tato volba totiž sleduje zatížení procesoru a když je nějakou dobu váš procesor nevytížen, provede se nastavená akce. Takto můžete pustit překódování videa přes noc až bude video hotovo, Shutter PC vypne. Na obrázku vidíte nastavení, kdy bude počítač vypnut, pokud bude procesor vytížen na méně než 5 % (parametr Below:) po dobu 10 sekund. Stejně jako se spouští spořič obrazovky, když uživatel jistou dobu nepracuje s počítačem, můžete podobným způsobem (díky této volbě) nastavit provedení jiných akcí po určité době neaktivity uživatele. Uživatelé notebooků ocení volbu, kdy při vyčerpání baterie po určenou mez bude provedena nějaká akce. Tato volba umožní provést akci, pokud bude uzavřeno určité okno. Do parametru buď zapište název sledovaného okna (můžete i použít zástupné znaky "*" znamená libovolný text, "?" libovolný jeden znak), nebo z rozbalovacího seznamu aktuálně otevřených oken vyberte název toho, které vás zajímá. Lze využít například pro reakci na dokončení stahování v Internet Exploreru nebo při kopírování velkých souborů v průzkumníku. Používáte-li program či utilitu, která po dokončení činnosti sama sebe (nebo nějaký svůj podproces) ukončí, pak se vám bude hodit tato volba. Nesleduje otevřená okna, ale přímo konkrétní proces v systému a reaguje na jeho ukončení. Jako sledování dostupnosti vašeho serveru slouží tato volba. Po stisknutí tlačítka začne odesílat ping pakety na vámi definovaný server a pokud se server přestane hlásit po dobu delší, než jaká je nastavena v parametru For:, provede akci. Pokud potřebujete sledovat velikost určitého souboru a upozornit, pokud překročí jistou velikost, pak nastavte tuto volbu. Do prvního pole zapište cestu k souboru, do druhého parametru limitní velikost v bajtech (to znamená 1 KB = 1 024 B, 1 MB = = 1 048 576 B). Vhodné například pro sledování velikostí logů, aby nepřekročili maximální velikost.

Volby akcí

A jaké akce se vlastně mohou udát?

- Shutdown Vypnutí počítače. Asi jedna z nejpoužívanějších akcí.

- Reboot Restartování počítače.

- Log off Odhlášení aktuálně přihlášeného uživatele.

- Lock Workstation Uzamknutí počítače. Jen aktuálně přihlášený uživatel a administrátor bude schopen PC odblokovat.

- Sleep Přepnout PC do spánkového režimu

- Hibernate Aktivovat režim hibernace. Při tomto režimu se uloží celý obsah operační paměti na pevný disk a počítač se vypne. Po nastartování PC přejde do úplně stejného stavu, v jakém byl před hibernací.

- Hang up Zavěsit telefon, užitečné pro modemisty.

- Monitor Turn Off Vypnout monitor.

- Mute Master Volume Vypnout zvuk.

- Unmute Master Volume Zapnout ztišený zvuk.

- Alarm Zobrazí vizuální upozornění: okno s obrázkem budíku.

- No Action Žádná akce.

Závěr

Shutter používám poměrně dlouhou dobu a zatím mne nikdy nezklamal. Je malý, nenáročný, ale velmi šikovný, univerzální a přenosný. A je zdarma. Inu, jasná volba.

URL: http://www.den4b.com/downloads.php?project=Shutter

Čeština ve WebSite X1

Protože jste se na nás obraceli s dotazy ohledně použití programu WebSite X1 s českými znaky (zdarma v PC WORLDu č. 2/07), zde je malý návod, jak postupovat:

Protože je software v anglické jazykové verzi, má automaticky nastavenou anglickou kódovou stránku. Proto jím vytvořené stránky zobrazují české znaky nekorektně. Řešení tohoto problému je následující: otevřete HTML stránky vaší prezentace ve Windows Notepadu (Poznámkový blok). Na pátém řádku, jenž vypadá následovně:

<meta http-equiv="content-type" content="text/html; charset=iso-8859-1">

nahraďte část charset=iso-8859-1 za charset=windows-1250.

Výsledek by měl tedy měl vypadat takto:

<meta http-equiv="content-type" content="text/html; charset=windows-1250">

Toto je nutno provést u všech HTML souborů vaší prezentace.

David Čepička, Yardena Arar, Michael S. Lasky, Matthew MacDonald, Harry McCracken, Dennis O\Reilly

Pokud jste sledovali poměrně nevýrazný vývoj kancelářského balíku Microsoft Office během minulých let, možná jste si řekli, že ani nová verze 2007 příliš nového nepřinese. A nyní je to tady: Microsoft Office 2007 je nejzásadnějším upgradem za poslední roky. Dokonce takovým, že při studiu ovládání budete muset vynaložit mnohem větší úsilí než u kterékoli předcházející verze.

§§§§§

$$$$$


Software


Microsoft Office 2007: Upgrade, který opravdu stojí za to

David Čepička

07P0093

Nová verze kancelářského balíku Microsoft Office 2007 je na světě! (CD/DVD)

V tomto článku hodnotíme zásadní aplikace tohoto kancelářského balíku Word, Excel, PowerPoint, Outlook a Access. Předpokládáme, že uživatelé nebudou kupovat jednotlivé programy, ale že si rovnou pořídí celou sadu. Nicméně i přesto v článku najdete kromě cen jednotlivých balíků i ceny jednotlivých aplikací.

Microsoft Office se bude distribuovat v osmi různých provedeních (viz rámeček Přehled sad kancelářského balíku Office 2007). Uživatelé, kteří pracují na počítačích připojených do sítě, budou mít k dispozici více doplňkových utilit než kdykoliv předtím, včetně nové aplikace pro týmovou spolupráci Office Groove a podpory pro knihovny wiki a blogy. Tyto funkce však budou užitečnější pro ty, kdo pracují ve firmách, které investují do serverových produktů Office jako SharePoint Server či Groove Server. Pokud se chcete dozvědět o serverových aplikacích Office více, pak navštivte internetovou stránku Microsoft Office Online na adrese http://office.microsoft.com/cs-cz/products/FX100487641029.

aspx.

Úplně nový vzhled

Zásadní změny ve vzhledu Office 2007 mohou na první pohled působit poněkud rušivě. Namísto spousty položek menu a útlých panelů nástrojů používá pro vyvolání nejběžnějších operací pás karet nazývaný "ribbon". Obsah, který se v tomto pásu zobrazuje, se mění podle toho, který z panelů použijete. Na vás pak bude, abyste si zvykli na to, že se vám důvěrně známé položky z minulých verzí Office nejednou vyskytují úplně jinde (Microsoft k tomu účelu vytvořil velmi rozsáhlou on-line nápovědu), na druhou stranu se vám v pásu mohou objevit i takové funkce, o nichž jste doposud možná neměli ani ponětí. Další převratnou novinkou je v nové verzi Wordu další funkce, která se jmenuje live preview když si vyberete nějakou část dokumentu a budete se poté posouvat kolečkem myši po nějaké volbě, která mění formátování textu (například po různých typech písma), pak uvidíte, jak se zároveň mění i vzhled dokumentu. Tato funkce umožňuje velmi snadné a zábavné pohrávání se vzhledem textu a dozajista pomůže k tomu, aby vaše dokumenty vypadaly co nejlépe. Pokud vám vadí, že nemáte ty nejpoužívanější příkazy neustále po ruce, pak vám panel nástrojů Quick Launch umožní přidat příkaz z libovolného pásu aplikace právě do tohoto panelu. Nicméně tato funkce není bez chyb. Například jsme nebyli schopni jedním klepnutím tlačítka myši na tlačítko z panelu nástrojů AutoText, které jsme v panelu Quick Launch vytvořili, vložit standardní text. Ale jinak panel Quick Launch obsahuje samé velmi užitečné příkazy včetně tlačítek Undo a Save.

Nový formát souborů založený na XML

Aplikace Word, Excel a PowerPoint, které jsme testovali, používají pro ukládání vytvořených dokumentů standardně nový formát založený na XML. Konkrétně se jedná o formáty založené na Open XML, které se liší v závislosti na aplikaci příslušnými příponami (docx, xlsx a pptx). Názvy přípon jsou odvozeny od přípon z předcházejících verzí (doc, xls a ppt).

Jednotlivé formáty Open XML se skládají z několika částí obsahu, formátování, komentářů apod. Každá tato součást je uložena do zvláštního souboru, které pak program zabalí do jednoho souboru ve formátu Open XML. Díky komprimaci jsou vytvořené soubory daleko menší, oddělení obsahu od formátování vám umožní měnit atributy formátování, aniž byste měnili vlastní obsah. Například uživatelé ve firmách tak budou moci jednoduše měnit vzhled dokumentů jednoduchou výměnou souboru odpovídajícího za formátování.

Díky těmto novým formátům by měly být schopny s těmito soubory pracovat i konkurenční kancelářské aplikace, které podporují práci s otevřenými formáty.

Otevřené formáty Open XML budou zcela určitě vadit všem, kdo na svém počítači Office 2007 nainstalovaný nemají a potřebují otevírat soubory, které jim v tomto otevřeném formátu pošlou ostatní. Microsoft se pokusil rozčarování uživatelů starších verzí zmírnit tím, že vydal aktualizace pro uživatele verzí Office XP a 2003, které jim umožní držet krok i s nově vydanou verzí Office 2007. Tyto aktualizace jsou dostupné například přes službu Windows Update. Konkrétně se jedná o aktualizace, které jsou součástí balíčku 2007 Office Compatibility Pack (http://www.microsoft.com/downloads/details.aspx?FamilyId=941B3470-3AE9-4AEE-8F43-C6BB74CD1466

&displaylang=en). Jedná se o balíček o velikosti 27 MB, který si uživatelé aplikací Office XP a 2003 nainstalují a poté budou moci otevírat, upravovat a ukládat soubory ve formátech Open XML.

Uživatelům starších verzí MS Office a jiných podobných programů zmíněný Office Compatibility Pack rovněž umožní převod souborů ve formátech Open XML do formátů souborů Office 97 a 2003. Podrobnější informace naleznete v odstavci Práce s dokumenty ve formátu Open XML.

V této chvíli je jen na vás, abyste se rozhodli, zda vám stávající verze Office dává to, co potřebujete. Pokud však budete chtít získat z aplikací Office naprosto vše, co nabízejí, pak by vám tato nová verze Office 2007 měla k dosažení tohoto cíle vyjít maximálně vstříc.

Word 2007

Microsoft Word patří mezi nejpoužívanější aplikace celého kancelářského balíku, takže právě změny v něm se dotknou největšího počtu budoucích uživatelů. To, zda vůbec a jak snadno se s těmito změnami smíříte, závisí na tom, jak rychle jste ochotni si na změny zvyknout a naučit se odlišný způsob práce v novém prostředí. Word 2007 má velmi dobře strukturovanou nápovědu, a to společně se spoustou možností formátování, spolupráce a integrovaných on-line nástrojů. To vše činí z nové verze Wordu produkt, na který se skutečně vyplatí přejít.

Ve Wordu 2007 vám panel nástrojů v podobě pásu výrazně usnadní práci, jakmile si uvědomíte, že se umístění prvků, na které jste byli zvyklí v minulých verzích, přesunulo jinam. Například možnost vložení Iniciály (Drop Cap), která se ve Wordu 2003 vyskytovala v menu Format, nyní najdete v panelu Insert. Microsoft se vám snažil vyjít vstříc i v tom, že nabízí na internetu na adrese http://office.microsoft.com/en-us/word/

HA100744321033.aspx Interactive Word 2003 to Word 2007 Command Reference Guide, v němž najdete informace o tom, kde se v nové verzi nachází příkazy, na něž jste byli zvyklí ve Wordu 2003. Podobní průvodci jsou k dispozici i pro Excel a PowerPoint. Dovolujeme si tvrdit, že hledání funkce Iniciály (Drop Cap) by bez tohoto průvodce mohlo připomínat hledání jehly v kupce sena. Interaktivní nápověda dostupná on-line (podobně je na tom i poněkud omezená off-line nápověda v programu) je bohatě zásobena snímky obrazovek a videem, takže pro práci s ní budete potřebovat vysokorychlostní připojení k internetu.

Co se týče pásu Mailings, práce s elektronickou poštou se oproti minulé verzi vylepšila od poněkud záhadného procesu přikládání dokumentu do e-mailu v tom smyslu, že nyní vás program postupně provází od prvních kroků spočívajících ve výběru projektu, přes výběr příjemců (jejichž adresy můžete importovat z Outlooku), napsání a vložení dokumentu do příslušných políček.

I další novinky ve vzhledu aplikace Office 2007 jsou pro tento program velkým přínosem. Tzv. témata (themes), v nichž můžete nastavovat barvy, typy písem (včetně upřesňujících možností pro nadpisy a standardní text) a efekty (jako například čáry nebo výplně) plně využívají nové funkce okamžitého náhledu (live preview) ke svému prospěchu. Pokud chcete některou část dokumentu zvýraznit, pak se objeví nový panel nástrojů, který obsahuje možnosti formátování. Bohužel pokud vyberete možnost formátování právě zde, neuvidíte dokument v již zmíněném okamžitém náhledu.

V balíku Office 2007 je vidět neúprosně vedená snaha o propojení s internetem, takže můžete plně využívat řadu funkcí dostupných on-line. Při výběru položky New Blank Document po stisku tlačítka Office se objeví panel s celou řadou šablon (faktury, vizitky atd.), nicméně převážná většina z nich je umístěna on-line na internetu. Po výběru slova v dokumentu stiskem klávesy Alt vyhledá Word všechny odkazy, definice slova atd. Pokud používáte některou ze šesti největších služeb nabízejících blogy (jako například Blogger), pak můžete vytvořit, publikovat či aktualizovat záznamy v blogu v prostředí Wordu. Stačí pouze zadat jméno a heslo pro přístup k němu. Pokud se připojujete k jiným blogům, stačí zadat jen o něco více informací (například formát vlákna blogu a adresu URL). Po výběru položky Publish z menu vyvolaného stiskem tlačítka Office se váš dokument odešle do blogu, na webovou stránku nebo na server s dokumenty.

Microsoft do Wordu 2007 integroval celou řadu starších i nových nástrojů, příkazů a funkcí a díky novému rozhraní je pravděpodobné, že je skutečně najdete a využijete. Pokročilé funkce pro formátování s rozložením stránky, úzká vazba na internet to vše jsou jednoznačné důvody, proč na Office 2007 přejít. Samozřejmě je možné, že řadu potenciálních uživatelů možná odradí cena (6 440 Kč a 2 900 Kč za upgrade) za samostatnou verzi, i když se předpokládá, že většina uživatelů si jej koupí v rámci sady Office 2007. Přesto je nabíledni, že vylepšení dostupná ve Wordu jsou tak zásadního charakteru a tak zajímavá, že se přechod na novou verzi rozhodně vyplatí.

Excel 2007

Největší změny v Excelu 2007 jsou dobře ukryty takříkajíc pod kapotou tohoto programu. Během posledních deseti let byla řada uživatelů omezena maximálním počtem a rozsahem buněk. Excel obsahoval 65 536 řádků a 256 sloupců. V Excelu 2007 se toto množství navýšilo na úctyhodných 1 048 576 řádků a 16 384 sloupců, což je skutečně dost na to, aby uživatelé mohli načítat data i z rozsáhlých relačních databází SQL Serveru.

Nový rozsah počtu buněk však není jediným vylepšením. Do buněk Excelu se mohou nyní zapisovat delší řetězce textu, podporovány jsou vzorce s větším počtem úrovní vnoření, o provádění výpočtů se mohou dělit u více jádrových procesorů jednotlivá jádra (samozřejmě pokud jsou k dispozici). Tím se provádění výpočtů jednoznačně urychlí. Všechna tato vylepšení sice určitě uspokojí množství náročných uživatelů, na druhou stranu typický domácí uživatel sílu těchto vymožeností zřejmě využije málokdy.

Formátování grafů také učinilo poměrně dramatický skok směrem do budoucnosti. Pokud jako uživatel zrovna nemáte příliš velký cit pro grafiku, pak si můžete vybrat z celé řady šablon, které nabízejí harmonicky sladěné barevné kombinace a efekty jako kupříkladu stíny, zešikmené rohy a trojrozměrné tvary. V Excelu 2007 se neobjevily žádné nové typy grafů, i když uživatelé Excelu již léta volají po tom, aby Microsoft do Excelu zabudoval další typy grafů, ale jak je vidno, stále marně.

Asi nejvíce se v nové verzi zdokonalilo podmíněné formátování, které vám nyní umožňuje přidat k hodnotám, jež splňují určité kritérium, určité formátování. Pokud například vytváříte nové pravidlo pro podmíněné formátování (např. "zobraz všechny ceny vyšší než 3 000 Kč na červeném pozadí"), pak toto pravidlo Excel automaticky použije na všechny buňky, které zadáte. Ostatně právě podmíněné formátování bylo v Excelu po řadu let provázeno spoustou nejasností.

V Excelu 2007 je použití této funkce skutečně velmi snadné v mnoha případech stačí vybrat některý z přednastavených parametrů v pásu karet. Funkce podmíněného formátování je daleko propracovanější, umožňuje kombinovat a používat pravidla formátování přesně podle vašich představ (v minulých verzích tomu rozhodně tak nebylo). Skutečný rozruch přinášejí do podmíněného formátování následující dvě novinky: sloupce dat a sady ikon. Sloupce dat umožní na pozadí každé buňky, kterou vyberete, přidat sloupec čím větší číslo, tím vyšší sloupec. Sady ikon nejsou nic jiného než různé ikonky (drobné obrázky), které se zobrazují vedle čísel v buňkách. Pokud například vytváříte tabulku s výsledky testů, pak můžete v Excelu u všech buněk, které obsahují jako výsledek testu menší počet bodů než je požadováno, přiřadit ikonku červeného křížku a všem buňkám, které obsahují jako hodnotu větší počet bodů než bylo požadováno, přiřadit ikonku zeleného zatržítka. Co se týče výběru ikonek, pak jste omezeni sadami v Excelu, ale s největší pravděpodobností s nimi budete spokojeni.

V nové verzi Excelu 2007 se také objevuje velké množství drobných vylepšení, včetně automatického doplňování vzorců, které pracuje s funkcemi (nástroje pro zpracování čísel v Excelu, kdy program prozkoumá zadaná čísla, provede výpočet a vrátí výsledek). Vzorec vás při použití funkce automatického doplňování v každém kroku informuje o datech, která musíte pro použití dané funkce zadat, ale nyní může tato funkce jít ještě dále a navrhovat možné názvy funkcí, jež se dají použít, a oblasti, které se dají s danou funkcí spojit, takže vám stačí zadat z klávesnice skutečně pouze několik znaků. Tento přístup všem, kdo používají Excel každý den, každopádně ušetří spoustu času.

Excel 2007 se určitě stává králem v oblasti práce s tabulkami, i když na druhou stranu zrovna levný tedy není. Pokud budete Excel kupovat jako samostatnou aplikaci, pak vás přijde na 6 440 Kč a 2 900 Kč za upgrade. Nicméně pokud tento program používáte pravidelně, pak Excel 2007 představuje inovovanou verzi, o jejímž pořízení je záhodno uvažovat.

PowerPoint 2007

PowerPoint ve své nové verzi 2007 jednoznačně těží z nového "pásového" vzhledu použitého v celém Office 2007 a z nových nástrojů, které jsou v něm k dispozici. Samozřejmě je zde stále ještě co zlepšovat, nicméně nové prvky v této verzi patří k nejvýraznějším novinkám v tomto programu za několik minulých let. Nové šablony v PowerPointu nahradily poněkud kýčovité šablony, jež byly v PowerPointu 2003. Umožňují vybírat z barevných variant, které vám víceméně ani nedovolí vytvořit fádní prezentaci. Kromě toho můžete v každé šabloně měnit barvy a rozvržení šablony a tato nastavení uložit do souboru pro další použití. Vzhledem k tomu, že šablony a možnosti výběru barev jsou k dispozici i ve Wordu a Excelu, můžete snadno docílit konzistentního vzhledu napříč všemi dokumenty sady MS Office 2007.

Novou funkcí (kterou lze použít ve Wordu i Excelu) je SmartArt, což je utilita pro kreslení obrázků, které mají naznačovat různé vztahy patří sem například organizační diagramy, pyramidy atd. Nové prvky typu SmartArt přidáte několikerým klepnutím tlačítka myši a museli byste se skutečně velmi snažit, abyste vyrobili schéma, které by nevypadalo hezky.

V PowerPointu 2007 můžete použít i pokročilé efekty jako různé typy stínování, perspektivu a zešikmení. Tyto efekty můžete aplikovat na text i obrázky (včetně grafů a SmartArtu), a to přímou volbou z pásu. Prakticky v každém případě si rovněž můžete prohlédnout, jak se vámi zamýšlená změna projeví v prezentaci.

Součástí PowerPointu 2007 jsou samozřejmě i změny a vylepšení, která se přímo netýkají návrhu prezentací a jejich vzhledu. S tabulkami, s nimiž byla v PowerPointu vždy potíž, se nyní pracuje velmi snadno a konečně je také vyřešeno přesunutí dat z Excelu do PowerPointu včetně formátování.

Vylepšena je i podpora zobrazení na dvou zobrazovacích zařízeních, kde nyní není problém něco v prezentaci na svém notebooku upravit, aniž by se tato vaše činnost musela zároveň promítat na plátno posluchačům.

Nový vzhled PowerPointu nastavuje výšku panelů tak, aby se slabé šipky pro zobrazení dalších možností objevily v rozhraní směrem vpravo. Jeden z těchto panelů obsahuje nové rozhraní pro tvorbu tabulek, pomocí něhož lze dosáhnout daleko efektnějších výsledků než v předchozích verzích, nicméně používá nástroj pro výběr tabulky, který vaše snímky skryje a vy tak neuvidíte okamžitý náhled toho, jak se vybraný typ tabulky projeví na vlastním snímku.

Uživatelé, kteří do prezentací vkládají videa, zvuky, animace či přechody, možná budou trochu zklamáni, protože v nové verzi zůstalo téměř vše při starém. Také prezentace vytvořená pro publikování na webu může vypadat v jiných prohlížečích (Firefox, Safari) trochu jinak než v Internet Exploreru. Navíc uživatelé, kteří tuto prezentaci otevřou v jiném prohlížeči než v Internet Exploreru, obdrží varování, že se obsah nemusí zobrazit správně. Co se týče prezentací vytvořených v PowerPointu 2003 a umístěných na web, ani ty nikdy nefungovaly tak, jak měly.

Ale i přes tyto drobné nedostatky je PowerPoint 2007 špičkou mezi programy pro tvorbu prezentací. Pokud tedy používáte starší verzi tohoto programu a záleží vám na tom, jak budou vaše prezentace vypadat, pak si určitě pořiďte novou verzi PowerPointu.

Outlook 2007

Outlook se ve své nové verzi spíše než razantní přestavby vzhledu dočkal pouze drobných vylepšení, a to i přesto, že se zdůrazňují právě změny vzhledu. Při našem testování jsme zaznamenali několik drobných nedostatků, pokud jsme zkusili integrovat Outlook s jinými programy a protokoly, které pocházely od jiných výrobců.

Rozhraní programu představované opět položkami v úzkých pásech umožňuje vytvoření nové zprávy stejně snadno jako například v textovém editoru, možnost okamžitého prohlédnutí vybraného formátování působí skutečně velmi působivě. Nový panel s názvem To-Do Bar je vlastně zmenšeninou kalendáře, kde se zobrazují události pro tento den a také seznam úkolů, které se mají v nejbližší době splnit. Jednotlivé položky otevřete poklepáním.

Import e-mailů, kontaktů, obsahu kalendáře a úkolů z Outlooku 2003 proběhl při našich testech bez problémů, ale ty nastaly v okamžiku, kdy se nás program zeptal, zda chceme instalovat součást Instant Search, která do prostředí Outlooku integruje engine Windows Desktop Search. Nejprve se zobrazil dotaz na ověření produktu (pomocí součásti Windows Genuine Advantage). Poté se nám aplikaci nepodařilo nainstalovat, protože nebyla spuštěna služba Terminal Services. Nám osobně se stejně pro službu Instant Search nepodařilo najít nějaké rozumné využití, protože jsme byli zvyklí položky Outlooku prohledávat pomocí políčka Windows Desktop Search na Hlavním panelu.

V Outlooku 2007 si můžete před otevřením obrázku, textu či jiných souborů zobrazit jejich náhled. Nepodařilo se nám však zobrazit náhled souboru ve formátu PDF. Microsoft totiž neposkytuje pro Outlook žádný modul, který by dokázal zobrazit náhled tohoto typu souborů, ale není vyloučeno, že se v blízké době nějaký takový modul od jiných výrobců objeví.

Na závěr odstavce o Outlooku si neodpustíme popsat ještě jednu drobnou chybičku: když jsme poprvé zkoušeli v Outlooku 2007 importovat e-mail z účtu Gmail, nepodařilo se nám to a museli jsme otevřít nastavení účtu (Account Settings) a stisknout tlačítko Repair. Poté už bylo všechno v pořádku.

Outlook 2007 sice tedy obsahuje řadu vylepšení, nicméně jinak zůstává v podobném stavu jako starší verze. Vzhledem k tomu, jak rychle se rozšiřují různé formy komunikace, bude většina z nás potřebovat spíše programy, které nás dokáží připojit k různým typům sítí. Outlook 2007 bohužel v tomto ohledu zůstává mezi ostatními produkty balíku Office na jedné z posledních pozic.

Access 2007

V minulých letech se uživatelé Accessu začali poměrně živě zajímat o osud svého oblíbeného programu pro práci s databázemi. Ponechá jej Microsoft v kancelářském balíku a doplní o další funkce? Nebo nahradí Access nějakou verzí SQL Serveru, která má o něco efektnější nástroje pro návrh databází?

Nyní je všem spekulacím konec: Access v nové verzi 2007 prodělal zcela zásadní proměnu ze stárnoucí databázové aplikace ve zcela novou s velmi atraktivním vzhledem a novými funkcemi. Pro uživatele, kteří pracují s daty právě prostřednictvím Accessu, se jedná o verzi, na kterou se rovněž vyplatí přejít.

Access snižuje počet svých oken

Předchozí verze Accessu nutily uživatele pracovat s obrovským počtem otevřených oken. To však patří v Accessu 2007 minulosti, protože tento program okna seskupuje do elegantních záložek. V levém panelu pro navigaci si mohou uživatelé vybrat objekt typu databáze, s nímž chtějí pracovat. Tento panel je sice neustále viditelný, ale dá se sbalit do úzkého panelu, čímž získáte na pracovní ploše více místa. Rozdíl v množství místa je ohromný. Práce ve volnějším a zcela novém rozhraní je daleko snazší a zábavnější.

Microsoft naštěstí nezapomněl ani na uživatele starších verzí Accessu. Zobrazení ve stylu překrývajících se oken se dá nastavit v menu aplikace, protože toto uspořádání je vhodné třeba v případě, kdy chcete pracovat s několika databázemi současně. V Accessu 2007 rovněž bez problémů otevřete všechny databáze vytvořené v minulých verzích tohoto programu, i když vzhledem k novému rozhraní a nastavení zabezpečení si budou muset uživatelé práci s těmito databázemi poněkud přizpůsobit.

Vkládání souborů do databáze

Jednou z nejvydařenějších nových funkcí v Accessu je použití datového typu Attachment, který umožní vložit do databáze celé soubory. Je to tedy skvělá možnost, jak společně se záznamem vložit obrázky, dokumenty a další soubory. Nicméně omezení velikosti databáze na 2 GB na druhou stranu znamená, že s klidem můžete zapomenout na vkládání filmů, hudby a dalších objemných souborů.

Je zajímavé, že jako přílohu můžete vložit libovolné množství souborů, což z Accessu dělá univerzálně použitelný zásobník pro skutečně velké množství informací. Například můžete bez problémů vytvořit databázi zaměstnanců, kterou můžete rozšířit o jejich fotografie, různé osobní informace podrobného charakteru či v podstatě o cokoliv, co budete potřebovat.

Jednodušší model zabezpečení

Velké databáze často obsahují nějaký zdrojový kód a přítomnost libovolného kódu vyžaduje maximální obezřetnost, protože může být jak ku prospěchu, tak ke škodě. Starší verze Accessu zpracovávaly chybný kód pomocí řady varovných hlášení, které musel uživatel pokaždé, když databázi otevřel, nějakým způsobem potvrdit.

Access 2007 užívá daleko jednodušší přístup. Když otevřete databázi, program v tichosti zakáže všechny potenciálně nebezpečné akce, které by mohla makra vykonat, a také zablokuje vykonání zdrojového kódu. V horní části okna se poté zobrazí varování, které vám oznámí, že databáze pracuje v omezeném režimu. Pomocí několika klepnutí můžete kód v databázi spustit, popřípadě můžete databázi umístit do složky, kterou jste nastavili jako důvěryhodnou. Jakmile poté provedete jednu z výše uvedených akcí, už nikdy se vám při otevření této databáze žádné varovné hlášení nezobrazí.

Návrh formulářů a sestav

Návrh formulářů a sestav nepatří v Accessu zrovna mezi třeskutě zábavnou činnost. Pokud si přejete, aby se vám zadané informace zobrazovaly v té podobě, v jaké chcete, pak musíte každou informaci umístit na správné místo. Access 2007 tuto situaci do značné míry vylepšuje pomocí funkce rozložení, která uchovává informace pohromadě v elegantních sloupcích nebo tabulkách.

Access obsahuje pro tvorbu formulářů a sestav zcela nový nástroj typu WYSIWYG, což je další funkce, která práci s aplikací usnadňuje. Pomocí těchto nástrojů můžete provést formátování a okamžitě vidíte výsledky, což je funkce, která v minulých verzích programu skutečně citelně chyběla.

Za novou samostatnou verzi Accessu zaplatíte 6 440 Kč a 2 900 Kč za upgrade, což je rozumná investice pro všechny, kdo s Accessem pracují takřka denně a pro ty, kdo potřebují zpracovávat na počítači velká množství dat.

Práce se soubory uloženými ve starších verzích MS Office

Také se vám nové formáty souborů založené na Open XML příliš nepozdávají? Pak na následujících řádcích naleznete návod, jak soubory v těchto formátech převést zpět do formátů, na něž jste byli dosud zvyklí, a co s nimi udělat, pokud od někoho dostanete dokument uložený právě v některém z těchto formátů.

Nové formáty souborů založené na Open XML jsou standardními formáty, do nichž se ukládají dokumenty vytvořené v programech Word, Excel a PowerPoint kancelářského balíku Office 2007. Tyto formáty v sobě skrývají velký potenciál. Nicméně pro uživatele programů kancelářského balíku MS Office 2007, kteří se pohybují ve světě Office 2003, XP či starších verzí, může být tento formát zdrojem problémů, protože pokud dokument v tomto formátu odešlete někomu, kdo Office 2007 nepoužívá, pak jej nedokáže otevřít. Dalším zdrojem potíží je i skutečnost, že uživatelé různých verzí budou mít zároveň různé možnosti týkající se otevírání či úprav obsahu souborů.

Naštěstí není nijak obtížné nastavit ukládání dokumentů ze standardně nastaveného formátu založeném na Open XML na (téměř) univerzálně kompatibilní formát Office 97-2003. Stačí klepnout na tlačítko Office v levém horním rohu okna aplikace a poté pod oknem se seznamem naposledy otevřených dokumentů stisknout tlačítko Options a v levém panelu okna použít příkaz Save. Poté stačí z rozbalovacího seznamu Save files in this format vybrat položku 97-2003 format.

Je zřejmé, že ne všechny funkce Office 2007 se při uložení do staršího formátu zachovají. Pokud například otevřete dokument vytvořený ve Wordu 2007 a obsahující SmartArt ve formátu Word 97-2003, pak se objeví hlášení, že obrázek typu SmartArt nebude možné ve starších verzích upravovat. Nicméně je potěšitelné, že se vám takový obrázek z dokumentu neztratí. Pokud poté dokument ve formátu Word 97-2003 uložíte ve formátu docx Wordu 2007, funkce SmartArt se znovu povolí.

Práce s dokumenty ve formátu Open XML

Pokud od někoho dostanete dokument uložený v některém z formátů založených na Open XML a zároveň nemáte k dispozici příslušnou aplikaci Office 2007, máte několik možností, jak dokument otevřít. Předpokládejme, že jste legální uživatel Office 2003 nebo Office XP a že svůj produkt pravidelně aktualizujete, například pomocí služby Windows Update. Pak se v rámci aktualizací do systému ve vší tichosti integruje funkce, která dokáže dokumenty vytvořené v Office 2007 rozpoznat. To je ten nejlepší případ, k němuž není co dodat.

Potom se totiž při pokusu o otevření dokumentu v některém z formátů Open XML v aktualizované verzi Wordu, Excelu či PowerPointu 2003 nebo XP objeví dialogové okno s informací o tom, že pro otevření souboru potřebujete balíček s názvem Microsoft Office Compatibility Pack for Word, Excel and PowerPoint 2007 File Formats o velikosti 27 MB, který je ke stažení zdarma (nebo jej najdete ). Po jeho instalaci pak budete schopni otevřít, upravit i uložit soubory ve formátech Office 2007 XML i v programech Office 2003 či XP.

Starší verze Office vám příliš nepomohou

Zcela jiná situace nastane, pokud se pokusíte otevřít soubor v některém z formátů Open XML ve Wordu, Excelu či PowerPointu 2000 či starších verzích. V tomto případě se totiž neobjeví žádná nápověda, ale pouze hlášení, že aplikace s tímto souborem nedokáže pracovat.

V tomto případě bude nejlepší, pokud se vůbec takový dokument v žádném programu balíku Office nepokusíte otevírat. Pokud poklepete na soubor v Průzkumníku Windows, systém zobrazí dialogové okno informující vás o tom, že Windows nedokázala rozpoznat typ souboru, nicméně pokud zkusíte použít funkci pro vyhledání příslušné aplikace na internetu, budete přesměrování přímo na Compatibility Pack.

Poslední (omezenou) pomoc nabízí Office 2000

Balíček Compatibility Pack sice podporuje otevření souborů v některém z formátů Open XML v Office 2000, ale pouze do určité míry. S instalovaným balíčkem Compatibility Pack mohou uživatelé Wordu 2000 přímo otevírat, upravovat a ukládat soubory ve formátu docx. Naopak uživatelé Excelu a PowerPointu 2000 nemohou soubory v příslušném formátu Open XML upravovat, ale pouze otevřít, prohlížet či uložit do staršího formátu a poté s nimi pracovat. Po dokončení úprav mohou soubor opět uložit v příslušném formátu Open XML.

Uložení do starších formátů pomocí Windows

Pokud používáte ještě starší verzi MS Office, popřípadě kancelářský balík od jiné firmy než Microsoftu, pak se vám soubory v některém z formátů Open XML nepodaří otevřít vůbec. Po instalaci Compatibility Packu můžete převést soubory v některém z formátů Open XML do formátu Office 97 přímo pomocí Windows Vista či XP. Klepněte na soubor s příponou docx, xlsx či pptx pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Save as. Objeví se dialogové okno, v němž můžete do příslušného políčka zadat název souboru a poté z rozbalovacího seznamu pro typ souboru vybrat položku Office 97 format.

Po úpravě a uložení souboru znovu klepněte na soubor pravým tlačítkem myši a opět z kontextového menu vyberte položku Save as. Poté z rozbalovacího seznamu pro nastavení typu souboru vyberte položku s příslušným formátem typu Open XML.

Staré příkazy, nová umístění

Pokud budete potřebovat pomoc při hledání nového umístění utilit a příkazů známých z Office 2003, pak byste měli vědět, že Microsoft pro vás přesně pro tento účel připravil animované průvodce pro Word, Excel a PowerPoint. Po otevření průvodce se objeví internetová stránka se vzhledem známým z Office 2003, na níž se po klepnutí do menu objeví informace o tom, kde naleznete stejný příkaz v nové verzi Office 2007. Tyto průvodce najdete na internetových adresách:

Word: http://office.microsoft.com/en-us/word/

HA100744321033.aspx, Excel: http://office.microsoft.com/en-us/excel/

HA101491511033.aspx, PowerPoint: http://office.microsoft.com/enus/

powerpoint/HA101490761033.aspx.

Přehled sad kancelářského balíku Office 2007

Firma Microsoft nabízí celkem osm verzí kancelářského balíku Office 2007, z nichž pět je v přímém prodeji. Nejlevnější jsou sady Home a Student 2007 Edition (3 470 Kč krabicová verze, upgrade starší verze není možný). Tyto sady obsahují Word, Excel, PowerPoint a program pro zapisování a správu poznámek s názvem OneNote. O něco vybavenější je sada Office Standard Edition (11 440 Kč krabicová verze a 6 870 Kč upgrade), která místo aplikace OneNote obsahuje program Outlook. Sada Small Business 2007 (12 870 Kč a 7 980 Kč upgrade) místo aplikace OneNote obsahuje Publisher aplikaci pro publikování obchodních a marketingových materiálů a navíc ještě Outlook s aplikací Business Contact Manager. Sada Professional 2007 (14 300 Kč a 9 300 Kč upgrade) přidává k programům obsaženým v sadě Small Business aplikaci Access pro práci s databázemi, konečně sada Office Ultimate 2007 (19 060 Kč, upgrade z nižší verze není možný) obsahuje navíc programy orientované na práci v podnikatelském prostředí, jako je kupříkladu Groove 2007.

Microsoft kromě již zmíněných sad uvolnil ještě další tři, které však nejsou určeny pro přímý prodej Basic 2007 (obsahuje Word, Excel a Outlook) tato sada bude určena k prodeji pouze s novými počítači, Professional Plus 2007 a Enterprise 2007 to jsou sady určené pouze pro nasazení ve firmách.

Pro uživatele, kteří již používají nějakou starší verzi Office, pak Microsoft nabízí při nákupu nové verze zajímavé ceny. Další informace týkající se cen produktů a možností upgradu pak naleznete na stránkách http://office.microsoft.com/en-us/suites/FX101754511033.aspx#1.

§§§§§


Vše, co namalujete, je skutečné. Corel Painter X "Vše, co si dokážete představit, je skutečné"

Pavel Korec

07P0094

Tento program pro kreativní kresbu není třeba dlouho představovat. S jeho pomocí může grafik vybavený dotykově senzitivním tabletem malovat a kreslit podobně jako tužkou, perem, štětcem či špachtlí. Může také zvolit jednu z mnoha běžných technik nebo vytvořit i nástroje, které ve skutečnosti neexistují, a dosáhnout tak nevídaného efektu. Jak však řekl Picasso: vše, co si dokážete představit, je skutečné.

U každé výtvarné techniky jde o souhru řemeslné zručnosti a bytostné schopnosti vyjádřit smysl (ztvárnění myšlenky a představy a mnohdy jinak nesdělitelné skutečnosti). Okamžik, kdy se "smysl" mění v představu nebo představa ve sdělitelný obraz, je takřka nezachytitelný a není jasné, zda tvoří umělcova hlava, ruka, srdce či duše. Tohoto okamžiku se dotýká technologie tvorby tak, že ho může podpořit nebo nepříznivě deformovat. Ačkoli digitální výtvarná díla existují více než deset let a mnohá rozhodně nepostrádají originalitu, teprve v poslední době se objevují díla podivuhodná svým vnitřním obsahem. Do té doby šlo spíše o alternativu k reálným technikám a nástrojům, jakoby hlavní zaujetí digitálního světa spočívalo v napodobování. Nepochybně k tomuto posunu přispěl program Painter spolu s významným zdokonalením grafických tabletů, přenášejících na obrazovku monitoru nejen tlak pera, ale též jeho sklon. Kreslit pomocí Corel Painteru není pochopitelně totéž jako tužkou na papíře. Ačkoli tvar stopy je již dokonale emulován, schází pocit kontaktu s konkrétním materiálem, hrotu tužky s vlákny papíru. Corel Painter se stále zdokonaluje a za nejdůležitější počin nové verze bychom mohli pokládat podporu nejnovějších grafických tabletů Wacom 6D Art Pen a Intuos 3.

Chcete-li si s Painterem hrát nebo jen upravovat fotografie, postačí vám malý tablet za pár tisíc. Pro vážnější tvorbu však musíte sáhnout po jednom z těch větších a dokonalejších. Na druhou stranu si nemyslím, že omezení, která tento způsob tvorby má oproti klasickým technikám, jsou nutně na závadu. Omezení patří k procesu tvorby a jde především o to, uchopit je s respektem. Corel Painter má naopak pro ty, kteří se příliš nepotýkali s přírodními nástroji, nevýhodu v příliš velkém množství možností. To se totiž musíte zatvrdit a nedovolit si namalovanou linku vzít zpět, omezit se na jeden či dva nástroje a tvářit se, jako že Painter nic jiného než čmárat tužkou neumí. Painter oplývající množstvím nástrojových a materiálových paletek dokázal již v předchozích verzích vybrat na pracovní plochu jen to, co opravdu potřebujete, abyste nebyli sváděni vyzkoušet všechno. Nyní si však můžete vytvořit více verzí pracovní plochy jednu pro kresbu uhlem, další pro úpravy fotografií nebo akvarely a podle potřeby je vyvolat. Je to, jako byste měli k dispozici celou řadu jednoúčelových Painterů.

Desátá verze oplývá několika technickými zlepšeními. Zejména jde o zvýšení rychlosti práce některých nástrojů a otevírání souborů. Najdou se zde však na rozdíl od starších verzí i takové, které budou na průměrném počítači neskutečně pomalé (ty raději nepoužívejte a ze své paletky je odstraňte). Dále byl zdokonalen export vrstev do formátu Adobe Photoshopu (PSD).

Celkově není v nové verzi mnoho změn, zůstávají stejná menu pro úpravy i patřičné filtry. V některých aspektech však vývoj za běžným standardem zaostal. Například náhledy efektů mají náhled pouze v malém okénku a bez možnosti zmenšení.

Zajímavá inovace tady ale přece jenom je: paletka Underpaiting umožňuje nastavit nejen předvolené barevné schéma, ale též schéma podle jiného obrazu (fotografie). Díky tomu můžete rychle sladit fotografie v jedné sadě. Paletka Auto-Painting slouží k automatickému překreslení obrazu podle některého z vybraných stylů. Podobné funkce má řada bitmapových editorů, ale výsledky jsou pro svou humpoláckost zpravidla nepoužitelné. Uvedený nástroj nabízí výsledky velmi kvalitní můžete měnit řadu nastavení, definovat tvar stopy či pomocí Smart Stroke Painting přemalovat obrázek od nejhrubších až k jemným detailům. Z dalších vylepšení stojí za zmínku nástroje pro zesvětlení, resp. ztmavení a mřížky pro proporcionální rozvržení kresby.

Významnou události je přiložení DVD s opravdu pěkně provedeným a rozsáhlým tutoriálem. Díky němu se snadno seznámíte nejen s pravidly práce s Corel Painterem, ale naučíte se vytvářet i konkrétní díla. Naučíte se, jak svou představu přenést na obrazovku. Tutoriál výrazně zvyšuje užitnou hodnotu programu a mohl by být příkladem pro řadu výrobců náročného softwaru.

Jak jsem již podotkl, od verze 9.5 se příliš inovací neobjevilo. Snad je to tím, že od skvělého programu, jakým Painter je, čekám větší překvapení. Cena za softwarový balík je snad přiměřená. Asi poloviční cena upgradu (5 000 Kč bez DPH) je vzhledem k inovacím dosti vysoká a zdá se mi, že poněkud penalizuje věrnost tomuto (prakticky bezkonkurenčnímu) programu.

Corel Painter X

+ automatické překreslení

+ správa verzí pracovních ploch

+ DVD tutorial

- historické relikty beze změn

K recenzi poskytla firma: Corel, http://www.corel.com

Cena: 9 750 Kč (bez DPH)

§§§§§


Rychlé zálohování v reálném čase. Paragon Drive Backup 8.5 Personal Edition Povedený nástroj pro zálohování dmácího PC

Jan Povolný

07P0098

Paragon Software Group dnes zaujímá přední pozice mezi firmami zabývající se tvorbou utilit pro správu a údržbu PC. Jedním z důvodů je i neustálá vůle zlepšovat vlastní produkty, o čemž svědčí i nedávná recenze předchozí verze Drive Backupu, která se ve firemním portfoliu stará o zálohování dat. Následující řádky budou patřit rekapitulaci možností tohoto záložního softwaru a přehledu novinek, které nám nová verze přináší.

Podstatou zálohování v Drive Backupu není vytváření kopií jednotlivých souborů (jak je to běžné u ostatního záložního softwaru), ale generování diskových obrazů celých jednotek nebo jen jejich oddílů (partitions). Všechny funkce jsou snadno dostupné z centrálního řídícího střediska (svým vzhledem připraveného pro Windows Vista) jak ve formě průvodců, tak pomocí standardních dialogů s bohatými možnosti konfigurace.

Hlavní náplní programu jsou samozřejmě funkce zálohování a obnovení záloh z archivních souborů. Tyto zálohy lze provádět buď na standardně dostupné diskové oddíly, nebo do speciálně připraveného chráněného prostoru vašeho pevného disku (Backup Capsule). Zálohování se neomezuje na souborový systém NTFS (program zvládne zálohovat takřka cokoliv), nicméně v případě NTFS je možné zálohovat v reálném čase, což je samozřejmě nutná podmínka pro uložení dat běžícího operačního systému. Real-time backup používá technologii dostupnou pod NTFS s názvem Shadow copies (podobně jako Windows Backup), nebo vlastní Paragon Hot Processing. V obou případech se tak vyrovná s vytvořením kopie i u souborů, které jsou v danou chvíli zavedené v paměti a systémem používané. Program nabídne uživateli vytvoření jak klasického obrazu oddílu nebo disku, tak i rozdílovou zálohu, která eviduje pouze změny oproti dříve vytvořené úplné záloze. Samozřejmostí a nutností je možnost plánování jedné i více úloh, a to i opakovaně. Snadno tak v přehledném kalendáři naplánujete systém zálohování více obrazů v různých časových intervalech. Vytváření diskového obrazu probíhá za asistence jednoduchého průvodce, lze však zvolit i možnost podrobného nastavení, která zpřístupní dialogy definující úroveň komprese výsledného archivu, možnost rozdělení souboru na několik menších s definovanou velikostí (např. pro případ, že zálohujete v systému FAT32, kde neuložíte soubor větší než 4 GB), ochranu heslem, nebo možnost vyloučení systémových souborů (jako je pagefile.sys) z vlastní zálohy. Obnovení dat lze opět provést několika způsoby. Jestliže máte k dispozici funkční operační systém, můžete použít a přímo obnovit celé záložní soubory, nebo je můžete připojit jako další diskové jednotky a vybrat jen potřebná data. V případě nefunkčního OS máte k dispozici obraz pro vytvoření záchranného CD.

Novinkou ve verzi 8.5 je schopnost startu Drive Backupu i bez záchranného CD přímo z chráněného prostoru Backup Capsule. Při provádění zálohy přibyla možnost vypnout po jejím ukončení počítač. Nově lze k archivu připojit libovolně dlouhý textový komentář, což je užitečné hlavně při větším počtu obrazů na jednom místě. Rychlý update také zachoval funkčnost celého balíku pod Windows Vista.

Stejně jako ostatní produkty Paragon Sofware Group obsahuje i Drive Backup v podobě jakési přidané hodnoty i další utility. Jedná se zejména o schopnost duplikace diskových jednotek stiskem tlačítka, možnost testování vyrobených archivů na CD nebo DVD (ano, zálohovat lze i na zapisovatelná optická média), integrovaný diskový editor či schopnost práce s diskovými oddíly (změna MBR, definice aktivního oddílu, změna ID apod.).

Souhrn výše uvedeného činí z programu Drive Backup 8.5 Personal Edition velmi povedený a komplexní nástroj pro zálohování domácího PC, dětský snadný pro začínajícího uživatele a zároveň s dostatkem konfiguračních voleb pro ty zkušenější z vás. Nová verze však přináší pouze kosmetické změny již dříve plně funkčního softwaru. Nevýhodou je neexistující lokalizace.

Paragon Drive Backup 8.5 PE

+ snadnost použití

+ přidané utility

+ recovery CD

- lokalizace

K recenzi poskytla firma:

Paragon Software Group

http://www.paragon-software.com

Cena: 99,95 USD

§§§§§


(Ne)obyčejný defragmentátor. Diskeeper Pro Premier 2007 Svižný a snadno ovladatelný

Jan Povolný

07P0097

V dobách Windows 98 byly defragmentační utility důležitou součástí každé sady aplikací, sloužící ke zvýšení výkonu vašeho počítače. Po nástupu souborového systému NTFS se však situace změnila a programy tohoto typu jako by ustoupily do pozadí zájmu uživatelů. Snahu o změnu tohoto stavu dobře demonstruje právě Diskeeper, jenž dotahuje možnosti uspořádání dat (tedy defragmentace) na vašem disku téměř k dokonalosti.

Program Diskeeper je uživatelům distribuován ve třech základních verzích: Home, Professional a Pro Premier. Tyto verze se liší jednak maximální velikostí defragmentovatelné diskové jednotky (768 GB pro verze Home a Professional, 2 TB pro verzi Pro Premier), ale také dostupností speciálně vyvinutých technologií pro zvýšení výkonu vašeho PC. Instalace programu nezabere mnoho prostoru a probíhá naprosto standardním způsobem. Poté je nutné Diskeeper aktivovat.

Ovládání aplikace je integrované do dnes obvyklého řídícího centra, jež je rozděleno na tři základní části. Vlevo najdete menu s rychlými odkazy na jednotlivé funkce, nahoře ikony se stejným posláním. Prává část patří hlavnímu oknu zobrazujícímu v základu seznam diskových jednotek a jejich zadaných parametrů. Prvotním posláním Diskeeperu je analýza a defragmentace diskových jednotek. Tyto operace však dokáže (na rozdíl od konkurentů) provádět automaticky na pozadí, díky instalaci vlastního enginu jako samostatně běžící služby ve Windows XP. Uživatel tak v podstatě ani netuší, že program pracuje a postupně rovná jeho data podle nastavení. Možnosti konfigurace automatické defragmentace jsou opravdu bohaté. Na přehledné časové ose lze určit, v jakých hodinách nesmí Diskeeper defragmentovat, podporována jsou i mobilní zařízení ve formě možného zákazu všech aktivit v případě chodu počítače na baterie. Jestliže není možné manipulovat s některými soubory za běhu Windows, máte k dispozici takzvanou BootTime defragmentaci, která proběhne při plánovaném (v přehledném kalendáři) restartu vašeho PC. V případě potřeby je samozřejmě možné vyvolat proces srovnání dat i "ručně", včetně kompletní analýzy pevného disku. Veškeré výstupy programu jsou logovány a poté dostupné v grafické podobě ve vestavěném prohlížeči.

Výrobce se nespokojil s klasickou formou srovnávání dat a vyvinul vlastní technologie, které by měly přispět k dalšímu zvýšení výkonu. Jednou z nich je I-FAAST, jež monitoruje frekvenci využití jednotlivých souborů a ty pak v reálném čase přemisťuje na oddíly disku s rychlejším přístupem. InvisiTasking zase sleduje použité prostředky vašeho PC a ty volné poté využívá v době, kdy jste mu povolili vaše data defragmentovat. Minimalizuje tak zátěž počítače a vy můžete pohodlněji pracovat. FragShield je zase jakýmsi štítem, hlídajícím nejdůležitější systémové soubory a zamezujícím jejich nežádoucímu přemístění a následnému poškození operačního systému.

Mezi další vlastnosti Diskeeperu patří schopnost vyčlenění libovolných souborů z vlastního procesu defragmentace. Program rovněž obsahuje jednoduchou konfiguraci přístupových práv, umí se sám aktualizovat ze stránek výrobce, případně umožní uživateli zapnout automatickou defragmentaci samočinně na každou nově připojenou jednotku. Naleznete v něm i analytické nástroje, které umí na požádání spustit a získané informace uložit do přehledného logu (jehož velikost a rozsah lze opět definovat). Správce systému získává přehled o kondici pevných disků, aniž by musel analýzu sám provádět.

Diskeeper Pro Premier 2007 je příjemně svižný a snadno ovladatelný automatický defragmentační nástroj, který dobře poslouží začínajícímu uživateli a rozmanitostí nastavení uspokojí i pokročilého odborníka. Použité technologie nejsou sice převratně inovátorské, nicméně i při jejich plné aktivaci a spuštění samotného procesu rovnání dat v podstatě o programu ani nevíte. Neexistující lokalizaci je možné u takto speciálně zaměřené utility minimálně tolerovat.

Diskeeper Pro Premier 2007

+ automatická defragmentace

+ použité technologie

+ bezproblémový a rychlý běh

- I-FAAST dostupný pouze pro NTFS

- neexistující lokalizace

K recenzi poskytla firma: Diskeeper Corp.

http://www.diskeeper.com

Cena: 2 700 Kč (bez DPH)

§§§§§


Xtrém v kostce. Xara Xtreme Pro 3 Rozšířená podpora PDF a práce s textem

Petr Vostrý

07P0100

Vektor nebo bitmapa? Možná i vy jste už byli postaveni před otázku výběru vhodného grafického editoru. I když v poslední době obě skupiny postupně splývají, stále mezi nestory grafických studií programy CorelDRAW a Adobe Photoshop řadu rozdílů najdeme. Pokud jste stejně jako já hledali vhodný kompromis, vězte, že jedním z horkých kandidátů může být program Xara Xtreme Pro. Podívejme se společně na to, co umí.

Editor Xtreme Pro z produkce anglické společnosti Xara je ve světě grafického softwaru zajímavým fenoménem. Ač se jak si za chvíli ukážeme jedná o velice kvalitní vektorový grafický editor, řada grafiků jej vůbec nezná a o společnosti Xara v životě neslyšeli. A je to škoda, neboť toho tento editor může nabídnout opravdu hodně. V první řádě je to i v dnešní době stále bezkonkurenční renderovací jádro. I když by se ve světle současných procesorů mohlo zdát, že výkonu je dostatek, realita je jiná. Odezva a především kvalita grafického výstupu Xary je špičková, editor nabízí antialiasing pro všechny objekty a díky je tomu je výstup i při několikasetnásobném zvětšení (Xtreme Pro zvládá až 25 000x) stále kvalitní. V úvodu zmiňované prolínání vektorových a bitmapových editorů dovedli vývojáři Xary k dokonalosti s bitmapovými objekty se v prostředí editoru pracuje úplně stejně jako s vektorovými, na které lze pak pro změnu během sekundy aplikovat bitmapové efekty (výplň, průhlednost). Vše s bleskovou odezvou a samozřejmě s kvalitním vyhlazováním.

DTP vládne světu

I když je Xtreme Pro především grafický editor, postupem času na základě pozitivní odezvy uživatelů na nástroje pro práci s textem se stala její součástí i řada funkcí, typická spíše pro programy z oblasti DTP. V editoru lze vizuálním způsobem nastavit prolínání textu mezi sloupci stačí metodou drag and drop vytvořit potřebné propojení mezi textovými rámci a propojené sloupce jsou na světě. Poslední verze programu nově disponuje pravítkem s možností vložení odrážek. Vývojáři už také konečně vyslyšeli přání uživatelů plynoucí z omezení jednostránkového dokumentu, a tak nejsme při práci v Xtreme omezeni na jednu stánku, ale můžeme jich vložit libovolný počet.

Rozšíření se dočkala podpora formátu PDF Xtreme Pro nyní exportuje skoro do všech verzí tohoto formátu (od verze 1.3 až k verzi 1.6, včetně modifikací PDF/X), problémy mu nečiní ani vektorová průhlednost či bitmapové efekty. Pro usnadnění orientace pak program obsahuje předpřipravené nastavení pro nejpoužívanější exporty do formátu PDF.

Grafika pro internet

Stejně jako je formát PDF oblíbený ve světe DTP, jeho protějškem na poli webových prezentací je Flash. Interaktivní vektorové animace najdeme snad skoro na všech komerčních stránkách, bohužel často v té nejméně příjemné podobě jako reklamní bannery. Patříte-li mezi potenciální tvůrce reklamních proužků, tak vězte, že pro jejich vytvoření není nutné kupovat celé vývojové prostředí pro Flash z produkce společnosti Adobe, ale stačí využít Xtreme Pro. S jeho pomocí lze zdůrazňuji, že jednoduché flashové animace vytvořit také. Nečekejte však podporu skriptování či integrace dalších multimedií. Tvorba animace je stejná jako tvorba animovaného obrázku ve formátu GIF, liší se pouze výstup.

Drobnosti, které potěší

Vedle výše popsaných funkcí obsahuje nový Xtreme i řadu dalších drobných novinek. Uživatelé editoru Adobe Photoshop ocení možnost importu a exportu formátu PSD se zachováním vrstev a alfa kanálů. Xtreme už zvládá i barevné CMYK separace s možností přímého náhledu na obrazovce, součástí exportu jsou i ořezové značky. Editor také podporuje standard barev Pantone, což jistě uvítají uživatelé z DTP studií. Všichni pak jistě přivítají možnost uložení, resp. uživatelské modifikace přednastavených klávesových zkratek. Z řady drobných vylepšení bych ještě vyzdvihl uživatelsky přítulný dialog pro tisk a podporu balíku MS Office při kopírování objektů, které jsou tak vloženy ve formátu JPG.

Závěrem

Program Xtreme Pro mě jakožto dlouholetého uživatele editorů z produkce Xary opět nezklamal. I když nepřináší žádné radikální novinky, i v dnešní době stále představuje kvalitní editor, který může být pro řadu uživatelů alternativou k produkci společností Corel či Adobe. Z novinek poslední verze bych vyzdvihl rozšířenou podporu formátu PDF a vylepšené nástroje pro práci s textem. V každém případě doporučuji program k vyzkoušení všem, kdo koketují s pořízením grafického editoru.

Xara Xtreme Pro 3

+ renderovací jádro

+ rychlost

+ uživatelské prostředí

+ cena

- podpora skriptování

- zastaralé uživatelské rozhraní

K recenzi poskytla firma: Xara Ltd.

http://www.xara.com

Cena: 5 480 Kč (bez DPH)

§§§§§


PC WORLD CD Centrum. Výběr programů, které tento měsíc najdete na našem CD/DVD

Ivan Štromer

07P0091

fxFoto 4.0.063 Standard Edition

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.fxfoto.com/fxhome.htm

Firma Triscape se svým programem fxFoto může opravdu chlubit, neboť se jí do něj podařilo začlenit mnoho pokročilých nástrojů pro práci s obrázky. Čte a zapisuje formáty JPEG, TIFF, PNG, BMP a VIB, animované GIF a metasoubory WMF a kliparty, zvukové MP3, MIDI a WAV. Podporuje čtení textu zprava doleva pro středoa východoasijské jazyky, podporuje e-mailové klienty pracující v protokolu MAPI. Poslední verze (4.0) byla obohacena o nové funkce, přidány byly další efekty, nová je podpora anotace Unicode, navigace mezi složkami je snazší.

fxFoto na první pohled zaujme velkorysým řešením nástrojové lišty. V běžných aplikacích tvoří nástrojovou lištu obvykle jedna, někdy dvě, maximálně tři řady příkazových tlačítek. Zde nejsou příkazová tlačítka řazena do lišt, nýbrž jsou rozmístěna do osmi karet, kde každá karta představuje jeden okruh práce s obrázky. Tři z těchto osmi karet obsahují ještě vlastní sadu karet, což svědčí o rozsáhlé výbavě pracovními nástroji. Na kartách mezi tlačítky najdete i posuvníky a rozbalovací políčka, která se používají k nastavení parametrů. Toto neobvyklé uspořádání nabídky pracovních nástrojů je vysoce intuitivní a pro práci určitě přehlednější.

fxFoto je schopen importovat snímky prakticky ze všech digitálních fotoaparátů, z disků CD, paměťových karet i jiných zařízení, přičemž načítá DCF, WIA, TWAIN a EXIF standardy pro digitální fotoaparáty. Fotografie ukládá do vybrané složky, kde je pak můžete řadit buď abecedně podle názvů souborů, nebo chronologicky podle data pořízení snímků. Automaticky může načíst všechny fotografie, které se nacházejí na vašem počítači, a rozdělí je podle složek, abyste si je mohli snadno prohlížet a organizovat je. Navigační okno vlevo zobrazí miniatury všech obrázků, navigace při prohlížení fotek je snadná, vítaná je i možnost zvětšení prohlíženého obrázku.

Korekční a retušovací nástroje. Základními operacemi úpravy snímků je korekce chyb v obraze. Nástrojů ke zlepšení obrazu nabízí fxFoto opravdu mnoho. Jen namátkou uvedeme opravu červených očí, odstranění skvrn v obraze, automatické a ruční vyvážení barev, automatickou opravu tmavých nebo naopak přeexponovaných fotek, ruční úpravu kontrastu, jasu, světel a stínů, gamma korekci, ostření, korekci "kácejících se linií", otáčení obrazu (rotaci).

Efekty. Při umělecké úpravě fotografií můžete vybírat ze 75 efektů, jimiž můžete změnit podobu každého snímku, mnohdy až k nepoznání. Nelze samozřejmě vyjmenovat všechny efekty, zmíníme tedy jen některé: imitace olejomalby či akvarelu, efekt pohybu obrazu, efekt oparu, efekt čočky, efekt víření, sklon, rozostření, pozvolný přechod okrajů, barevné okraje, převod do černobílé stupnice nebo do sépiově hnědého odstínu, sférická distorze, pixelizace, posterizace, solarizace, 3D efekty, různé texturové efekty, ořez, výřez. Výřezy obrázků mohou být obdélníkového, kruhového i oválného tvaru, fxFoto zvládne i výřezy nepravidelného tvaru (mnohoúhelníkové). K tomu disponuje více než stovkou vestavěných speciálních ořezávačů. Ve výbavě nechybí "umělecké" pero a klonovací štětec. Obrázek lze také opatřit rámečkem. Navíc si můžete vybírat z velké palety hotových rámečků, které se dají doplnit efekty 3D, stíny apod.

Do obrázku lze vložit libovolný text, přičemž můžete vybrat font, barvu a množství efektů, např. stín, obrys písma (outline), překrývání textu, sklon a otáčení textu v jakémkoli úhlu, 3D provedení, zakřivení textu v obloucích, ve vlnách, se zaoblenými hranami apod. Pro vložení textu do fotografie lze importovat formátovaný text vytvořený v jiné aplikaci. Přímo z prostředí programu lze vybrané snímky posílat e-mailem jako přílohu, samozřejmý je tisk fotografií. Pro bezpečné uchování nebo ušetření místa na pevném disku archivuje fxFoto fotky na disk CD. K soustředění vašich důležitých nebo oblíbených fotografií do jednoho místa slouží složka Oblíbené, programem vás provází průvodci s přehlednými a srozumitelnými dialogy. Neocenitelnou funkcí fxFoto je neomezený zpětný krok (Undo) a vrácení (Redo).

Firma Triscape nabízí i vyšší verzi programu, tzv. Deluxe Edition, která navíc umožňuje vytváření slideshow, vytváření alb s použitím pokročilých uměleckých efektů, obsahuje tzv. Cool filtr a řadu dalších funkcí. Standard Edition je zdarma, za verzi Deluxe po vás budou autoři chtít 40 dolarů.

GoFTP 2.1.87

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.goftp.com

GoFTP je tzv. FTP klient. Tak se říká programům, které zajišťují přenos souborů mezi lokálním počítačem a vzdáleným serverem na bázi protokolu FTP (File Transfer Protocol). Má všechny funkce a vlastnosti, které jsou potřeba ke spolehlivému přenosu, je navíc doplněný řadou pokročilých rysů, jež GoFTP řadí mezi nejlepší FTP klienty na trhu. Jednou z nejsilnějších stránek programu je jeho cena: je zadarmo! Pouze organizace s více než padesáti zaměstnanci musejí za program zaplatit. Přestože je GoFTP úplně zdarma, neotravuje žádnými hláškami nebo reklamou.

GoFTP se uspořádáním pracovního prostoru neodlišuje od běžných FTP klientů: dvě okna vedle sebe, jedno okno zobrazuje obsah vybrané složky lokálního počítače, druhé po připojení obsah složky na vzdáleném serveru. Při manipulaci se soubory v obou oknech je samozřejmostí technika Drag and Drop.

V GoFTP můžete používat funkci fronta, která slouží pro oba směry přenosu, tedy upload i download. Pro ty, kteří se s tímto pojmem dosud nesetkali, vysvětlíme, že se jedná o přípravu souborů vybraných pro přenos. Vybrané sobory neodešlete na server, ale řadíte je do virtuální fronty (jejich názvy se shromažďují ve zvláštním okně), do které můžete další soubory přidávat nebo naopak odebírat a můžete i určovat jejich pořadí ve frontě. Nakonec příkazem pro přenos souborů provedete jejich upload či download do určeného umístění a okno fronty se vyprázdní.

Z pokročilých vlastností programu stojí za zmínku schopnost navázat a pokračovat v přerušeném stahování či nahrávání na server, systém (Keep Alive) schopný udržovat spojení mezi lokálním počítačem a vzdáleným serverem, zabezpečené připojení SSL, podpora SFTP, podpora SOCKS4/5 a HTTP1.1 Proxy i podpora firewallu, možnost vytváření uživatelských příkazů. K zahození není ani schopnost průběžné komprimace souborů.

GoFTP umožňuje začlenění do vašeho HTML editoru, což může být vítaná informace pro uživatele, kteří používají HTML editor nevybavený FTP klientem. Autoři tvrdí, že jejich program pracuje ve srovnání s podobnými FTP klienty o 314 % rychleji. Tuto schopnost přisuzují technologii Buffer Overstuffing. Prostě si budete muset GoFTP nainstalovat, abyste mohli toto tvrzení ověřit!

Search and Recover 4

Licence: shareware, 19,95 USD

Domovská stránka: http://www.iolo.com

Už se vám jistě a možná nejednou stalo, že jste smazali nějaké soubory, ať už vědomě nebo omylem, a později jste tyto soubory opět potřebovali. Pro tyto situace byla vytvořena již řada programů, které si se smazanými soubory dokáží více či méně poradit. Některé obnovují soubory úspěšně a bezproblémově, jiné se s daným úkolem potýkají a jejich výsledky nebývají uspokojivé. Vybrat kvalitní program pro obnovu smazaných souborů je důležité: špatnou volbou můžete způsobit škody a snížit své šance na úspěch. Jednou z firem, která pro obnovu smazaných souborů vyvinula opravdu kvalitní program, je americká iolo Technologies. Jejich Search and Recover však nepracuje pouze s diskem počítače, dokáže obnovit data i z jiných zařízení. Přitom používá vyspělé technologie, které kombinuje s velice přívětivým uživatelským rozhraním.

Technologie TotalRecovery lokalizuje všechna smazaná data v určeném zařízení a zobrazí je v okně výsledků. Doporučuji obsah jednotlivých souborů před jejich obnovením prohlédnout, abyste se ujistili, že jsou to právě ty soubory, které jste ztratili a které potřebujete obnovit. Poté Search and Recover vybrané soubory obnoví.

Inovační technologie SmartScan sama nachází přesně to, co jste ztratili, aniž by vás obtěžovala obvyklými vyhledávacími procedurami. Technologie StrongScan používá vlastní, velmi vyspělou metodu obnovy, která umožňuje obnovu dat i několik měsíců či let po vymazání.

Aplikaci je lepší spouštět z CD, čímž se předejde ztrátám dalších dat na pevném disku. Tento postup je zárukou lepších výsledků. Obnovená data dokáže Search and Recover vypálit přímo na disky CD a DVD. Tím je zaručeno, že nedojde k nové ztrátě stejných dat, např. jejich opětovným vymazáním nebo havárií pevného disku. Aby bylo případné obnovení dat bezproblémové, vytváří Search and Recover zrcadlové kopie celých disků před i po eventuální pohromě. Data uchovává bezpečně tím, že vytvoří virtuální disky, které pracují úplně jako běžný pevný disk, CD nebo DVD. Je-li třeba, trvale vymaže citlivá data z vašeho počítače nebo digitálního zařízení, aby je nemohl nalézt a obnovit třeba neoprávněný uživatel. Search and Recover spolupracuje s Outlookem firmy Microsoft, z něhož dokáže obnovit smazané úkoly, poznámky, žurnály, kontakty a ostatní data.

Při práci používá průvodce, který vede uživatele krok za krokem k cíli, pokud je na této cestě třeba učinit několik nezbytných voleb a nastavení. S použitím průvodce je obnovení souboru bezproblémové a bezpečné. Program pracuje pod Windows 98, Me, 2000, XP i Vista.

Rockrose Jingle 3.0

Licence: shareware, 29,95 USB

Domovská stránka: http://www.rockrosesoft.com

Rockrose Jingle je program pro záznam a připomínání důležitých událostí a úkolů, které je třeba v určitém termínu splnit. Přestože svým rozhraním působí dost jednoduše, jsou jeho možnosti výjimečné, a to především rozsahem a způsobem použití: běžné připomínače vám zapsanou událost nebo povinnost připomenou pouze zobrazením okénka na monitoru počítače (maximálně připojí nějaký zvukový doprovod) a to je vše. I Rockrose Jingle to umí, ale nabídne i něco navíc: některé z vašich termínovaných povinností převezme na svá bedra a prostě je za vás vykoná sám nebo vás na ně upozorní bez ohledu, kde se právě nacházíte. Ani nemusíte sedět u počítače, dokonce nemusíte být ani doma, resp. v zaměstnání. Chcete-li, upozorní vás SMSkou, kterou odešle na váš mobilní telefon, jakmile nadejde správný čas. A co více může upozornit nejen vás, ale kohokoli jiného. Stačí jen definovat text zprávy, časové údaje a číslo mobilu od té chvíle bude Rockrose Jingle vašemu kamarádovi každé úterý v 15 hod. a pátek v 16 hod. připomínat, že má s vámi jít hrát golf. (Pro posílání SMS má zajištěnou podporu u 177 operátorů celého světa.) Jedinou podmínkou je zapnutý počítač a spuštěný Rockrose Jingle. Program může poslat zprávy i na e-mailovou adresu. Vyberete-li si typ záznamu Narozeniny (Birthday), zapíšete datum narození určité osoby a zvolíte interval opakování jeden rok, Rockrose Jingle vás bude každoročně na tyto narozeniny upozorňovat. V přehledu záznamů ve sloupci Age bude zobrazovat aktuální věk osoby. Prostě úžasné!

Úžasné je také nastavení opakování připomenutí, které má nevyčerpatelné možnosti kombinací: standardně můžete opakovacímu záznamu definovat buď dvojici údajů datum + čas, nebo interval. Jenže v Rockrose Jingle můžete těchto dvojic a intervalů definovat libovolný počet, a to k jedinému záznamu! Tak vám počítač může určitou akci připomínat např. každé úterý v 9:30 a ve čtvrtek v 15:00 hod., k tomu ještě i každou druhou středu v měsíci a také 11., 17. a 21. června vždy ve 20:15 a 1. července v 10:00. Který jiný připomínač tohle dokáže?

Všem záznamům lze nastavit předstih upozornění a také zopakování upozornění vyskakovacího okénka po určitém intervalu. Všechny záznamy událostí a úkolů můžete prohlížet a upravovat, případně přidávat další ve dvou typech zobrazení, buď jako klasický řádkový seznam, nebo jako týdenní kalendář. Kalendář můžete také se všemi naplánovanými událostmi tisknout. Ve zvláštním okně si také můžete zobrazit jen záznamy, které se mají splnit dnes. Rockrose Jingle může v definovaný čas spouštět programy, vykonávat dosové příkazy, otevírat dokumenty, webové stránky, spustit přehrávání hudebních souborů, vypnout počítač atd. Aby nemohl vaše záznamy úkolů a událostí číst, pozměňovat a mazat každý, je vybaven zabezpečovacím systémem: pokud kliknete na tlačítko s ikonou zámku v titulní liště programu (vpravo), aplikace se skryje do ikony v systémové liště. Odtud jej opět zobrazíte pouze zadáním správného hesla do políčka v přihlašovacím okénku. Samozřejmou vlastností je víceuživatelská podpora. Aplikaci tak lze sdílet na jednom počítači se členy vaší rodiny nebo přáteli.

Úžasná je Quick Tour interaktivní nápověda, což je videodemonstrace základních postupů ovládání. Ta je opravdu názorná a naprosto srozumitelná. Program Rockrose Jingle za 30 dolarů opravdu stojí. Rozhodně stojí za to jej alespoň vyzkoušet.

§§§§§


Neplaťte za lepší fotky. Sada zdarma dostupných utilit pro práci s digitálními fotografiemi (CD/DVD)

David Čepička, Margit Kuther

07P0092

Možná ani nebudete věřit, co všechno se dá provádět s digitálními fotografiemi, aniž by vás to muselo stát jedinou korunu. V tomto článku jsme pro vás připravili ty nejlepší programy pro úpravu a správu fotografií. Uvidíte, že po jejich vyzkoušení dostanou vaše fotografie úplně jinou tvář a rozměr.

Když se podíváte na fotografie, které jste sami při nejrůznějších příležitostech pořídili, možná si řeknete, že nejsou vůbec špatné, ale přesto by nějaké drobné vylepšení určitě snesly. Jenže pro úpravu digitálních fotografií potřebujete speciální programy. Pokud se při této myšlence vyděsíte, kolik vás to zase bude stát, pak nemějte obavy v tomto článku jsme pro vás připravili 15 zdarma dostupných utilit, které zastanou svoji práce přinejlepším stejně dobře jako programy kupované. Je pravda, že mnohé námi představované utility zvládnou s fotografií provést pouze jednu operaci, ale zato ji dokáží provést naprosto perfektně a bleskově.

Programy pro rychlou úpravu obrázků

Pokud například potřebujete najednou zmenšit několik fotografií, protože je chcete poslat svým známým elektronickou poštou, pak použijte program Visualizer Photo Resize. Tento nástroj dokáže zmenšit velikost všech fotografií ve složce a zmenšené fotografie následně umístí do jiné složky.

Pro zvláště netrpělivé uživatele máme program, jenž provádí optimalizaci fotografií po stisknutí tlačítka myši. Jedná se o program Free Digital Camera Enhancer a jak již bylo řečeno, stačí jedno klepnutí myší a už máte optimálně nastavenu barvu, kontrast i ostrost zároveň. Výsledek poznáte na první pohled: barvy jsou daleko živější a vůbec fotografie vypadají daleko svěžeji.

Program JPEG Lossless Rotator se integruje do kontextového menu Průzkumníka Windows. Fotografie pořízené na výšku se tímto nástrojem dají rychle otočit. Navíc dokáže program otáčet všechny fotografie na základě dat EXIF (Exchangeable Image File Format). Tato data digitální fotoaparáty ukládají společně s fotografií.

Speciální sada programů pro práci s obrázky

Amatérští fotografové, kteří potřebují pro své blízké nějaký dárek, určitě nepohrdnou utilitou Tkexe Kalender. Pomocí ní totiž vytvoří kalendář, který bude obsahovat fotografie. Přesně podle úsloví: nejkrásnější dárek je ten, který vyrobíte sami. Nabídneme vám i kompletní balíček utilit pro práci s digitálními fotografiemi. Jmenuje se Paint.NET a troufneme si říci, že obsahuje prakticky vše, co placené programy stejného ražení dokonce umožní i práci s vrstvami a úpravy histogramu fotografie.

Prezentace vašich fotografií na internetu zdarma pomocí služby Flickr apod.

Pomocí utilit uvedených v tomto článku si upravíte své snímky tak, aby byly pokud možno co nejhezčí. Pokud je poté budete chtít ukázat ostatním, pak je bezesporu vynikající volbou internet. Kupodivu nebudete potřebovat ani vlastní internetovou stránku, ani znalost jazyka HTML. Na internetu je totiž k dispozici služba, jejíž použití je velmi snadné a vůbec nic vás nestojí. Jedná se o celosvětově používanou internetovou stránku pro umístění fotografií http://www.flickr.com. Tato stránka si nepotrpí na zbytečnou okázalost, na druhou stranu o co je její vzhled střízlivější, o to více nástrojů a možností pro zobrazení fotografií nabízí. Jak Flickr používat: Po registraci získáte svoji vlastní internetovou stránku. Na ni pomocí speciální funkce pro přenos souborů umístíte svoje fotografie. Tyto obrázky se pak objeví ve vašem tzv. photostreamu. Fotografie se po nahrání na internetovou stránku roztřídí, čemuž nemůžete nijak zabránit. V nahraných fotografiích si pak sami můžete udělat pořádek pomocí tzv. Sets, kterými sloučíte pod jeden pojem několik fotografií. Obrázky se pak dají vyhledat pomocí tzv. Tags. Logiku třídění fotografií zřejmě hned napoprvé nepochopíte, ale bude nutné nad snímky strávit několik minut. Chcete-li tuto službu využívat zdarma, pak jste mimo jiné omezeni množstvím dat, která můžete na internetovou stránku nahrát. Konkrétně je to 20 MB za měsíc. Dále se vám ve "photostreamu" zobrazí pouze posledních 200 snímků. Placená verze Pro stojí 25 dolarů ročně.

Předávání fotografií přátelům: Těžištěm služby Flicker je prezentace snímků. Jejich stahování je poměrně složité. Pokud tedy chcete mít možnost ukazovat velké množství svých fotografií přátelům, přičemž jim chcete umožnit i jejich stahování, pak vám doporučujeme využít jiné služby. Jedná se zejména o stránky, na nichž si můžete založit vlastní fotoalbum. Vyzkoušejte třeba možnosti založení fotoalba na stránce www.album.cz, popřípadě http://www.olympus.cz.

Autostitch 2.187

vytváří panoramatické fotografie

Autostitch vytváří z libovolné série na sebe navazujících obrázků panoramatické obrázky. Tato utilita pracuje zcela automaticky a i s přednastavenými parametry dává velmi slušné výsledky. Její zvláštností je to, že vytváří panoramatické fotografie i ze sérií obrázků, kde jednotlivé motivy leží jak vedle sebe, tak pod sebou, což většina jiných utilit nedokáže. Nároky na výpočetní výkon počítače jsou při těchto operacích značné, proto se nedivte, že u starších strojů bude vytvoření panoramatického obrázku nějakou chvíli trvat.

Download: http://www.autostitch.net a na našem CD(AUTOSTITCH.ZIP, 1, 02 MB)

OS: Windows 2000, XP

Digifoto 2.4

optimalizuje snímky

Dfoto nabízí daleko více, než se může na první pohled zdát. Její vzhled do značné míry připomíná dnes již historický systém Windows 3.1. Nicméně k dispozici je celá paleta přehledně uspořádaných nástrojů, mezi nimiž najdeme možnosti automatické korekce barev a kontrastu, funkce klonování, kolorování, redukce červených očí a třeba i efekty trojrozměrného písma. Velkou předností je to, že utilitu není nutné instalovat. Můžete ji spustit třeba i z vyměnitelného disku USB. Program je sice německý, nicméně pomocí menu Datei/Einstellungen/Sprache/Englisch lze nastavit anglické rozhraní. Ne všechny položky jsou však lokalizovány do angličtiny.

Download: http://www.klausdoege.de a na našem CD(DIGIFOTO24.ZIP, 1,81 MB)

OS: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Faststone Image Viewer 3.0

umožňuje pohodlnou správu snímků

Tento freewarový program zobrazuje snímky ve formě náhledů (thumbnail), což by sice nebylo nic až tak zvláštního, nicméně tyto náhledy zobrazuje velmi rychle. Dokonce i při prvním otevření složky se snímky se náhledy snímků zobrazí v programu celkem svižně. A co teprve když budete snímky načítat ze složky podruhé. Náhledy obrázků jsou uloženy ve vyrovnávací paměti cache, odkud se bleskově načítají. Kromě zobrazování náhledů jsou v programu i další funkce, jako možnost převodu obrázků do nejrůznějších formátů či nástroje pro retušování fotografií. Mezi jednotlivými složkami se přesouváte podobně jako v Průzkumníku Windows.

Download: http://www.faststone.org a na našem CD(FSVIEWERSETUP30.EXE, 3,24 MB)

OS: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Foto-Mosaik 4.1.0

upravuje snímky do stylu mozaiky

Freewarový program Foto-Mosaik vytváří z vašich snímků hotová umělecká díla totiž mozaiky. Funkci jednotlivých dílků, z nichž se mozaika skládá, totiž plní obrázky, které k tomuto účelu vyberete. Silnou stránkou utility je, že stačí pouze zadat, které obrázky mají sloužit jako jednotlivé kamínky mozaiky. Program tyto obrázky uloží do databáze a může je velmi rychle použít. Čím větší množství obrázků použijete, tím bude výsledek podrobnější. Použijete-li pro vytvoření mozaiky velké množství obrázků, pak bude výsledek velmi podrobný a působivý, při použití malého množství obrázků ten původní takřka nepoznáte.

Download: http://www.sixdots.de a na našem CD(SETUP-FOTO-MOSAIK.EXE, 817 KB)

OS: Windows 2000, XP

Free Digital Camera Enhancer 1.3

vylepší snímky na jedno klepnutí myší

Program Free Digital Camera Enhancer opravuje na fotografiích šum, nevýrazné barvy, problémy s kontrastem a nerovnováhu světla. Stačí jedno klepnutí myší a vše je hotovo. Práce s programem je velmi jednoduchá: z nabídky si pouze vyberete, o jaký motiv se jedná krajina (Landscape), záběr zblízka (Close-up) nebo o záběr ze střední vzdálenosti (Mid-Details). Zbytek už zařídí program sám, s velmi dobrými výsledky. V okně náhledu se pak zobrazí vylepšený snímek.

Download: http://www.mediachance.com/

digicam/enhancer.htm a na našem CD(DCENHANC.ZIP, 524 KB)

OS: Windows 98/ME, 2000, XP

G-Photoshow Free 1.6.1

umožňuje nastavit jako spořič obrazovky slideshow z vašich fotografií

Pomocí utility G-Photoshow nastavíte spořič obrazovky tak, aby se na něm zobrazovaly v podobě diashow vámi pořízené fotografie. Po instalaci programu poklepejte v Ovládacích panelech na ikonku Zobrazení a přesuňte se na záložku Spořič obrazovky. Uvidíte, že po instalaci se sem jako spořič obrazovky automaticky nastavil spořič gPhotoShow. Po stisku tlačítka Nastavení můžete tento spořič nastavit. Konkrétně zadáváte složku, v níž se nacházejí fotografie, jež má spořič zobrazovat. Tento program může být skvělým dárkem pro prarodiče. Nevěříte? Když jim nainstalujete tento program s fotografiemi vnoučat na jejich počítač, uvidíte, jakou jim uděláte radost.

Download: http://www.gphotoshow.com a na našem CD(GPHOTOSHOW.EXE, 1,77 MB)

OS: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

JPEG Lossless Rotator 5.0

dokáže otáčet snímky jako žádný jiný program

Pokud pro otáčení obrázku použijete obyčejný program, ztrácí se po provedení této operace kvalita obrázku. Formát JPEG totiž patří ke komprimovaným formátům, kde se provádí ztrátová komprese. Utilita JPEG Lossless Rotator 5.0 však dokáže otáčet obrázky bezztrátově. Při instalaci se všechny potřebné příkazy k provedení této operace integrují do kontextového menu Průzkumníka Windows. Program ukazuje obrázky ve formě náhledů (thumbnail). Funkce Automatic pak otáčí všechny fotografie na základě dat EXIF, jež jsou součástí každé digitální fotografie. Po stisku tlačítka Options můžete program lokalizovat do slovenštiny (čeština zatím k dispozici není).

Download: http://www.anryhome.com a na našem CD(JPEGR_SETUP.EXE, 1,80 MB)

OS: Windows 98/ME, NT4, 2000, XP

Opanda Photofilter 1.0

koloruje fotografie pomocí barevných filtrů Utilita Opanda Photofilter aplikuje na vaše snímky barevné filtry. Jedná se o reklamou financovaný program, který napodobuje okolo 100 filtrů firem Kodak, Cokin a Hoya. Program potěší zejména všechny, kdo byli zvyklí si na objektiv svých klasických fotoaparátů takové filtry nasazovat. S trochou cviku si každý uživatel mezi filtry najde ten svůj. Náhled snímku zobrazíte klepnutím na tlačítko šipky.

Download: http://www.opanda.com a na našem CD(PHOTOFILTER1.0EN_PANTHER.EXE, 2,38 MB)

OS: Windows 98/ME, 2000, XP

Paint.NET 3.0

výkonný program pro úpravu fotografií

Program Paint.NET je plnohodnotný program pro úpravu obrázků, který disponuje celou řadou užitečných funkcí. Naleznete zde kupříkladu možnost úpravy histogramu fotografie, nástroj magická hůlka pro označování obrázků, či štětec. Tento freewarový program dokonce podporuje i práci s hladinami. Obsluha programu je jednoduchá, po poměrně krátké době si na vše bez obav zvyknete. Na závěr se sluší připomenout, že tato utilita nemá vůbec nic společného s programem Malování, který je standardní součástí Windows.

Download: http://www.getpaint.net a na našem CD(PAINTDOTNET_3_0_BETANEWS.EXE, 5,21 MB)

OS: Windows XP

Reveal 1.2

zobrazuje data EXIF

Digitální fotoaparáty ukládají všechna nastavení, pomocí nichž byl snímek pořízen, ve formě dat do formátu EXIF. Chcete-li si tato data zobrazit, použijte program Reveal 1.2. Ten zobrazuje velmi přehledně všechna data týkající se snímku a umožňuje je i změnit. Program je vhodný pro všechny, kdo se potřebují na obsah dat EXIF příležitostně podívat. Použití programu je velmi snadné. Stačí obrázek přetáhnout do okna programu. Při prvním spuštění se vás program zeptá, zda chcete stáhnout jazykové moduly. Pokud mu to povolíte, stáhne se automaticky do programu jeho česká lokalizace.

Download: http://albumshaper.sf.net a na našem CD(REVEAL_1.2_WIN.EXE, 4,09 MB)

OS: Windows 2000, XP

Tkexe Kalender 1.0.7.7

vytváří kalendář s fotografiemi

Program Tkexe Kalender vytváří z vašich nejkrásnějších fotografií kalendář. Možná i proto je tato utilita naším tipem na dárek nejen pod stromeček. Jeho ovládání je velmi jednoduché. Program totiž obsahuje několik šablon. Stačí si z nich jednu vybrat a jednotlivé stránky vhodně upravit. Program byl optimalizován pro vytváření kalendářů ve formátu DIN A4. Nabízí se zde sice i možnost objednat si kalendář ve fotolabu, v tomto případě jsou ale náklady docela vysoké.

Download: http://www.tkexe.de a na našem CD(SETUP_CA_CZ.EXE, 6,01 MB)

OS: Windows NT4, 2000, XP

Visualizer Photo Resize 5.4

zmenšuje obrázky ve formátu JPEG

Pro odesílání fotografií e-mailem nebo při jejich umisťování na internetové stránky potřebujete fotografie menší, aby zabraly co nejméně místa. K tomu účelu je vhodná třeba utilita Visualizer Photo Resize, která dokáže zmenšit obrázky ve formátu JPEG. Zmenšování provádí u všech souborů obrázků, které se vyskytují v zadané složce. Pokud si to budete přát, dokáže změnit u fotografií i poměr stran, například do formátu 3 : 2 nebo do širokoúhlého formátu 16 : 9. Nakonec ještě musíme zmínit možnost vložení textu do obrázku.

Download: http://www.freeimagebrowser.com a na našem CD(VISUALIZER_PHOTO_RESIZE.

EXE, 4,28 MB)

OS: Windows 98/ME, 2000, XP

Web Picture Creator 1.8

vytváří fotoalba pro umístění na internet

Program Web Picture Creator dokáže vytvořit z fotografií galerii vhodnou pro umístění na internetové stránky. Jeho výhodou je intuitivní ovládání pro začátečníky, na druhou stranu svým rozsahem uspokojí i náročnější uživatele. Po spuštění programu tlačítkem Add images načtete do programu fotografie a pomocí příkazu Create Web Album z menu Action vytvoříte album. Pokročilejší uživatelé mohou využít možností nastavení, které naleznou na čtyřech záložkách. Program v sobě nemá zabudované žádné šablony, na jejichž základě by bylo možné fotoalbum vytvořit.

Download: http://www.webpicturecreator.com a na našem CD(WPC_INSTALL_1.8.EXE, 589 KB)

OS: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Win Morph 3.01

vytváří z fotografií film

Tento freewarový program vytváří ze dvou snímků film. V tomto filmu plynule přechází jeden snímek do druhého. Pokud mají oba obrázky různé rozměry, dokáže je Win Morph automaticky upravit. Okamžik prolínání obou obrázků je nutné v obou snímcích ručně nastavit, což je asi nejnáročnější okamžik celé operace, která vám zvláště tehdy, pokud program používáte poprvé, zabere nejvíce času. Hotový film lze uložit například do formátu AVI.

Download: http://www.debugmode.com a na našem CD(WINMORPH.ZIP, 4,26 MB)

OS: Windows 98/ME, XP

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Auditujeme počítač

Vojtěch Bednář

07P0129

Potřebujete získat přesnou představu o svém hardwaru a softwaru? Rádi byste se dozvěděli, zda nemáte instalováno více kopií programu, než na kolik máte licence? Nebo naopak neplýtváte licencemi zbytečně? Na všechny tyto i na další otázky vám odpoví audit počítače.

Každá organizace (dokonce i domácnost) potřebuje čas od času provést inventuru svého vybavení. Smyslem je zjistit, co všechno máme, co se ztratilo a co nového jsme nakoupili. To jsou ale jen základní informace, které může taková inventura poskytnout. Množství potenciálních poznatků, jež je možné získat prostým zjištěním, co všechno vlastníme, je mnohem větší. Mezi ty nejdůležitější patří zodpovězení otázky, zda se někde náhodou neplýtvá nebo zda nechybí něco, co je jinak nutně potřebné.

Stejně jako se provádějí inventury běžného fyzického majetku, je občas potřeba provádět inventuru počítačového vybavení a hlavně softwaru. Tento druh inventury je ale díky povaze počítačového softwaru podstatně obtížnější než prosté sečtení věcí. Prakticky na každém PC v domácnosti i v organizaci totiž najdeme velké množství různých aplikací a nástrojů, které jsou součástí nutného vybavení, ale i takových, jež si instalují uživatelé svévolně.

Účelem softwarového auditu je v první řadě zjistit, jaké produkty jsou instalovány na daném PC, aby je pak bylo možné porovnat se seznamem licencí, které má organizace k dispozici. Vzhledem k tomu, že se velmi často nakupují licence softwaru pro více než jeden počítač, musí být audit také schopen shromáždit a do jednoho místa soustředit informace o větším počtu počítačů. Neméně zajímavým údajem jako počet instalovaných produktů a množství požadovaných licencí je i to, jak jsou jednotlivé programy, respektive licence využívány. Některé nástroje pro auditování počítačů jsou schopny zjistit i to s tím, že z výsledků lze vyvodit závěry (například vhodnost odinstalovat minimálně využívaný program, který ale zabírá místo).

Informační infrastrukturu tvoří v organizaci nejen software. Aby mohl fungovat, musí zde být počítače skládající se z různých komponent. Udržování informací o těchto komponentách je stejně důležité jako znalost instalovaného softwaru. Proto se audit samotných počítačů prakticky provádí současně s auditem softwaru. Má to mnoho předností a současně se podstatným způsobem šetří čas i prostředky.

Nástroje pro softwarový audit

V předchozím odstavci jsme si řekli, co je to softwarový audit. Nyní se podíváme, jak vypadají nástroje, s jejichž pomocí se tato operace provádí. V zásadě se dá říci, že existují dvě možnosti, jak audit provést.

První z nich je možnost čistě manuální. Systémový administrátor nebo majitel domácího PC s poznámkovým blokem nebo jiným podobným nástrojem stroje (stroj) "oběhne" a zjistí, co je na nich nainstalováno. Přitom si zapíše seznam zařízení, z nichž se jednotlivá PC skládají. Jakmile je sběr terénních dat hotov, přepíše je do tabulky a z ní zjistí, jaký je pravý stav IT v jeho organizaci.

Nemá smysl dodávat, že tento postup není optimální. Je náročný na práci fyzického člověka, citlivý na jeho chybu, zabírá enormní množství času jak při samotném sběru informací o jednotlivých počítačích, tak samozřejmě (hlavně) při jejich následné analýze. Z tohoto důvodu se nedoporučuje prakticky nikde.

Platí, že čím více počítačů spravujeme, tím větší je nutnost používání specializovaných nástrojů pro systémový audit. Tyto nástroje v první řadě odbourávají onu ruční práci při sběru a vyhodnocování informací. Pracují nesrovnatelně rychleji a zčásti automatizovaně. Nicméně nejpodstatnějším efektem jejich činnosti je to, že administrátorům nebo manažerům neposkytují hrubá data o stavu a využití IT, ale již analyzované informace, které následně slouží jako zdroj pro kvalitní rozhodování v oblasti licenční politiky softwaru, investic do nákupu a údržby hardwaru, optimalizací jeho rozmístění a pro mnoho dalšího.

Existují různé nástroje pro auditování IT, v následující části tohoto textu se budeme věnovat některým z nich. Nabídka začíná velmi jednoduchými utilitami, které se použijí v malých sítích a u jednotlivých pracovních (nebo domácích) stanic, končí pak neobyčejně komplexními balíky s obrovskou nabídkou různých funkcí a vlastností. Při výběru konkrétního nástroje hrají roli různé potřeby organizací a také cena, kterou jsou za auditovací nástroje ochotny dát. I v této oblasti pochopitelně existují aplikace, jež jsou volně dostupné a neplatí se za ně, nicméně špičková řešení jsou klasickým komerčním softwarem. Skutečně profesionální nástroje však mají v některých případech, jak uvidíme, velmi pozitivní licenční politiku, která umožňuje nejen je legálně vyzkoušet pro potřeby pozdějšího rozhodování o koupi, ale také (hlavně v menších organizacích) využívat k běžnému provozu.

Jak funguje auditovací aplikace

Typický auditovací nástroj se skládá ze dvou hlavních částí. První z nich je komponenta, která slouží ke sběru dat, druhou pak uživatelská aplikace, z jejíhož rozhraní se získané informace analyzují. Obě tyto části mohou být v jediném "balení", daleko častěji jsou ale dostupné odděleně. V tomto případě záleží na konkrétní podobě systému a na jeho možnostech.

Základním předpokladem kvalitního auditu počítače je kvalitní "agent", který z něj sbírá informace. Běžně se používají dva typy těchto agentů. První slouží k zjišťování dat on-line. Informace, které získá z cílového počítače, odesílá své "mateřské" aplikaci pomocí sítě. Je to nejrychlejší a nejefektivnější řešení, které má dvě podmínky:

lVšechny auditované počítače musí být součásti stejně sítě.

lNa všech musí být příslušný agent nainstalován.

V některých případech není možné tyto podmínky splnit, a tak následuje druhá metoda sběru dat off-line. Provádí se tak, že auditovací aplikace vytvoří speciální médium. Dříve to byla disketa, dnes spíše USB klíčenka. Médium se postupně zasouvá do auditovaných počítačů a v nich spouští program, který se na něm nachází. Program získá všechny potřebné informace a pak je zpátky uloží na klíčenku. Jakmile jsou data sebrána ze všech počítačů, vkládají se do toho "mateřského", kde jsou hlavní aplikací auditu zpětně dekódována a následně se analyzují.

Samotný agent sběru dat, ať už se jedná o on--line či off-line verzi, má jen minimum možností komunikace s uživatelem. Buď pracuje pouze se zobrazeným oznámením o své činnosti, nebo zcela za zády uživatele jako služba operačního systému. Druhá možnost platí především pro on-line verze, které potřebují sbírat data i v době, kdy s počítačem pracuje jeho regulérní uživatel a kdy není důvod jej informacemi o probíhajícím auditu rušit.

Druhou částí auditovacího systému je program, který slouží k analýze získaných dat.

Vzhledem k tomu, že auditovací nástroje pracují s velkým množstvím informací, které jsou získány až po jejich instalování v počítačích uživatele, musí obsahovat v první řadě mechanizmus práce s těmito daty a jejich správu kvalitní databázi. V této oblasti, která je pro funkci a spolehlivost auditovacího nástroje klíčová, existují dva přístupy:

lDatabázový systém je integrován do auditovacího nástroje.

lAuditovací nástroj se spoléhá na standardní databázi.

V současnosti již většina běžně dostupných auditovacích nástrojů používá standardní databáze. Tyto aplikace se spoléhají na MS SQL Server nebo na MSDE, což jsou nejpoužívanější databáze na počítačích s operačním systémem Windows. Nicméně existují také nástroje, které vyžadují jiné typy databází (Access a další), případně obsahují integrované databázové systémy. Pro většinu produktů a především pro ty kvalitní ale platí, že MS SQL Server na počítači, na němž bude prováděna analýza dat, je víceméně nutností, v některých případech jej nahradí o něco méně dokonalé MSDE.

Analytická aplikace auditovacího systému má dvě základní úlohy. První z nich je dekódování dat získaných z jednotlivých počítačů agenty, druhou úlohou je pak jejich analýza a porovnání s daty získanými od uživatele. Sem patří například seznam vlastněných licencí jednotlivých produktů, požadavek na využívání konkrétních aplikací, nebo do datové podoby převedená firemní strategie oblasti IT. Výsledkem takového porovnání je podklad pro manažerská rozhodnutí, zhodnocení možností, rizik a podobně. Kdybychom měli funkci analytických nástrojů shrnout do několika bodů, budou to:

1. Zobrazení seznamu a statistik softwaru instalovaného v organizaci.

2. Informování uživatele o jednotlivých počítačích, jejich součástech a systémech.

3. Informace o stavu licencí k softwaru. Nepoužívá se více kopií programů, než kolik je povoleno? Nevlastní organizace zbytečně licence, které nevyužije?

4. Informování o stavu počítačového hardwaru. Nenacházejí se v organizaci příliš zastaralé součásti, které by mohly výhledově selhat a ohrozit tak činnost svých uživatelů?

5. Vypracování shrnutí pořízených dat včetně manažerských výstupů. Ty by měly obsahovat shrnutí a celkové informace v podobě jednoduchých tabulek, grafů a dalších typů zobrazení, které přesně a jednoduše vystihují zjištěný stav.

6. Vypracování výsledků auditu pro hospodaření s počítači a softwarem. Sem patří přesné zprávy o obsahu jednotlivých PC, určené především pro udržení přehledu o jejich činnosti, případně pro zainteresování uživatele do zodpovědnosti za instalovaný software (v současnosti v mnoha organizacích běžná procedura).

Kromě těchto funkcí by software pro audit měl ještě být schopen archivovat a dokumentovat výsledky všech předchozích auditů. To je nutné pro získání přehledu o změnách, ke kterým v softwaru a vůbec v informační infrastruktuře organizace dochází. Informace by měly být uchovávány bezpečným způsobem s možnosti zálohování a šifrování. To však již částečně spadá do kompetencí užitého databázového systému, o kterém jsme hovořili výše.

Široká tuzemská nabídka

Tuzemský uživatel si může vybrat ze dvou typů auditovacího softwaru. Prvním z nich jsou výrobky, které pocházejí od českých firem, případně jsou pro českého zákazníka optimalizovány. Nejde přitom jen o to, aby program na svého uživatele hovořil česky. Musí obsahovat kompatibilní databázi známých aplikací a komponent odpovídající realitě Česka. A v případě, kdy je to vyžadováno, musí odpovídat české legislativě.

Druhou možností je zahraniční produkt. Jeho nevýhodou je často absence výše popsaného přizpůsobení našim podmínkám, nicméně některé organizace jej upřednostňují. Má to více důvodů, mezi ty hlavní patří snaha globálních firem používat jednotné aplikace pro správu svého majetku a svých prostředků. V případě českého uživatele je ale vhodnější se obrátit na některý z výrobků pocházejících z tuzemska, případně z blízkého okolí.

Co je to audit?

Audit je proces, při kterém se zjišťuje, zda evidence vedená organizací odpovídá skutečnému stavu dané věci. Nejčastěji se provádí u finanční evidence (tedy účetní audit), nicméně je potřebné auditovat také majetek. V případě softwaru se k samotnému zjišťování množství majetku přidává další jeho porovnávání se softwarovými licencemi. Proto představuje softwarový audit specifický typ.

Belarc Advisor

URL: http://www.belarc.com

Licence: pro domácí použití zdarma

Belarc Advisor je ideální nástroj pro jednoduchý softwarový audit v domácnosti právě tam je totiž určen. Na rozdíl od běžných auditovacích nástrojů má jedinou část, která se instaluje na každý auditovaný počítač. Komunikaci s uživatelem plně zajišťuje standardní webový prohlížeč.

Belarc Advisor má jedinou funkci. Po nainstalování, spuštění a potvrzení licenčních podmínek provede samotný audit lokálního počítače a výsledky zobrazí v okně výchozího webového prohlížeče. Žádné jiné možnosti nebo nastavení nemá, nicméně to není na škodu.

V organizaci je Belarc nepoužitelný, což ostatně neumožňuje ani jeho licence. Koncepce programu, který umí zjistit informace o PC, instalovaném operačním systému, stavu jeho aktualizace a dalších softwarových komponentách plně vyhovuje domácímu použití. Předností tohoto programu je mimo jiné to, že v jeho případě nemusíte instalovat žádný databázový stroj nebo další podpůrný software. Proto je Belarc pro domácího uživatele softwarem první volby a lze jej rozhodně doporučit před všemi ostatními zde uvedenými systémy.

PC Info Magic Eye

URL: http://www.pcinfo.biz

Licence: zdarma demoverze pro 10 PC a 30 dnů

Program PC Info (Magic Eye) patří v oblasti auditovacího softwaru na českém trhu ke stálicím (jeho distributorem je společnost FairNet). Ačkoliv je produkt propagován jako komplexní evidenční systém majetku v organizaci, jeho hlavní síla spočívá v softwarovém auditu. PC Info umí přesně sbírat informace ze vzdálených počítačů a následně je vyhodnocovat, což se přesně hodí pro softwarový audit. Získané informace jsou uživatelům přehledně zobrazeny s možností volby kategorií. K dispozici jsou také informace o hardwaru počítače a některých dalších parametrech.

Další zajímavou vlastností PC Info je možnost vzdáleného ovládání počítačů, která se provádí formou převzetí pracovní plochy libovolného PC, na něž je instalován agent. Vzdálená administrace se používá například k instalaci nebo správě nainstalovaných programů. Nicméně jde stále jen o doplněk základní auditovací funkce aplikace. PC Info je vhodné pro malé i střední organizace, relativně jednoduše se používá a nabízí přehledné uživatelské rozhraní obdobné ostatním auditovacím nástrojům. S jeho pomocí lze snadno plánovat rozvoj informační infrastruktury a její řízení.

AuditPro

URL: http://www.auditpro.cz

Licence: do 5 PC zdarma k vyzkoušení

AuditPro je další z klasických a hojně využívaných balíků softwarového auditu. Je určen především do větších organizací. Tomu napovídá i možnost vyzkoušet si produkt na pěti PC zadarmo. AuditPro je modulární systém, který se skládá z několika částí, jež nemusí být vždy přítomny všechny. Jeho základní funkcí je velmi kvalitní shromažďování dat o instalovaných aplikacích i o hardwaru počítačů. Velký důraz přitom vývojáři kladli na samotný základní princip softwarového auditu tedy na analýzu využití vlastněných licencí produktů a na optimalizaci jejich pořizování. Funkce správy a řízení softwaru na počítačích je doplněna o možnosti udržování přehledu o samotných PC a jednotlivých hardwarových komponentách.

Kromě těchto možností má AuditPro další vlastnosti, které jej rozšiřují mimo oblast tradičního softwarového auditu. Do systému lze například přidat modul, který slouží ke správě ostatního majetku ve firmě a dalšího využití počítačů. Zajímavý je především druhý z uvedených modulů, protože díky němu je možné vést přehled o skutečném zatížení jednotlivých PC a hlavně jednotlivých programů. Díky tomu lze ušetřit za licence nevyužívaných aplikací, případně postihovat nedostatečně pracující zaměstnance.

AuditPro je komplikovaný systém určený profesionálům, jehož uživatelská část vyžaduje určité znalosti celé problematiky. Těžko si jej lze představit v malé firmě, nicméně kromě větších organizací se také dobře hodí pro veřejnou správu.

Centennial Discovery

URL: http://www.centennial-software.com

Licence: komerční, dostupná demoverze

Aplikace Centennial Discovery je zahraničním zástupcem v našem výběru auditovacího softwaru. Jedná se o klasický systém pro softwarový audit, který kombinuje minimum dalších prvků. To znamená, že si autoři nekladou ani tak za cíl vypracovat komplexní řešení, které by se dalo použít ke správě veškerého majetku společnosti, ale koncentrují se na funkci auditora.

Discovery poskytuje komplexní informace o instalovaném softwaru v počítačových sítích. K tomu mu dopomáhá systém agentů schopných pracovat v on-line i off-line režimu. Poté, co jsou uživatelem nakonfigurovány parametry agenta, je tento buď instalován na cílový počítač, nebo uložen na výměnné médium (případně připraven pro odeslání e-mailem). Díky podpoře operačních systémů Linux mohou Discovery používat i organizace, které upřednostňují hybridní informační infrastrukturu založenou na dvou platformách.

Aplikace je dostupná v angličtině a nedisponuje službami s přidanou hodnotou, jež se pokoušejí do svých produktů zabudovat ostatní tvůrci. To ale vůbec neznamená, že je nepoužitelná.

Evidence počítačů

URL: http://www.alc.cz

Licence: do 5 PC demoverze

Evidence počítačů je komplexní informační systém, určený jak tvrdí výrobce pro ICT oddělení firem. I tak je však základní funkcí tohoto systému klasická sada nástrojů pro softwarový a hardwarový audit. Systém umí zjišťovat informace z počítačů v různých umístěních, ale také pracovat s dalšími údaji o zařízeních na síti, případně s dalšími položkami seznamu majetku z oblasti informatiky. Pozitivní vlastností je způsob, jak aplikace zobrazuje jednotlivé položky na základě jejich vztahu k organizačním jednotkám společnosti, k lidem nebo k nadřazeným prvkům. Výsledkem je jednotné a velmi snadno použitelné rozhraní.

Evidence počítačů obsahuje nástroje pro vzdálenou správu počítačů a podporu jejich uživatelů. Možnosti těchto nástrojů jsou víceméně standardní. Ačkoliv auditovací část také umožňuje udržování přehledu o licencích a jejich využití, hlavní těžiště programu spočívá v tom, co výrobce akcentuje nejvíce. Tedy ve směřování systému jako komplexního informačního prostředí pro správu informatiky.

Z tohoto titulu se EP hodí především do středních a větších organizací, které mají svá IT oddělení. Přes toto zařazení se ale velmi snadno používá a je srozumitelná i relativnímu laikovi.

Jak si vybrat?

Popsali jsme zde některé nástroje určené k softwarovému auditu. Existují samozřejmě další. Svůj nástroj na auditování počítačů nabízí například také Microsoft (http://www.microsoft.com/ cze/piratstvi/swaudit/seznam_sw.asp) a další významné společnosti zabývající se firemním IT. V praxi je výběr nejvhodnějšího nástroje poněkud komplikovaným oříškem, záleží na množství parametrů, které vyžadujete. Naštěstí všichni důležití výrobci auditovacího softwaru nabízejí také možnost vyzkoušet si jejich produkt a ještě před nákupem se rozhodnout, zda je nebo není vhodný.

Pro koho?

Poslední otázkou, na kterou bychom zde rádi odpověděli, je paradoxně ta, která stojí na samotném počátku. Pro koho je auditovací software určen? Vzhledem k rozsahu, v jakém existuje, takřka pro každého, kdo má počítač. Zatímco domácí uživatel se z výsledku auditu dozví hlavně to, zda je jeho PC aktuální a zda náhodou neobsahuje program, který chtěl již dávno vymazat, případně může mít pod kontrolou počítač svých ratolestí, pro organizaci je softwarový audit nástrojem mimořádného významu. Může s jeho pomocí ušetřit peníze za softwarové licence, ale stejně tak se může vyhnout postihům za programy, které jsou v informační infrastruktuře přítomny nelegálně bez patřičné licence.

Softwarový audit je pro každého, ale to neplatí pro nástroje, kterými se provádí. Ty jsou naopak specializovány na konkrétní typ uživatele. Ačkoliv například nástroj AuditPro lze za určitých okolností používat zadarmo, instalovat jej do velmi malé organizace nebo domů prakticky nemá smysl. Stejně tak rychlý a inteligentní Belarc Advisor nemá nejmenší význam používat ani ve velmi malé firmě, protože postrádá základní firemní funkce.

Audit je tedy otázkou výběru. Podstatné je, aby výsledek tohoto výběru odpovídal velikosti toho, kdo vybírá, jeho finančním možnostem a reálným technickým požadavkům. Správný a kvalitní výběr hraje zásadní roli, chyba by totiž znamenala promarněnou investici.

§§§§§


Wi-Fi se správnou visačkou. Bezpečnostní standardy v oblasti Wi-Fi

Patrik Malina

07P0104

Používáte nějaké Wi-Fi? Dnes možná již docela zbytečná otázka, uživatelů jsou zástupy. Pak tedy otázka další: rozumíte jeho zabezpečení? Víte, jak je nastavit? A máte tušení, co všechny ty zkratky jako WPA či PSK znamenají? Následující text vám poskytne vše, co potřebujete vědět!

Se zabezpečením bezdrátových sítí Wi-Fi je to u nás trochu podobné jako s fotbalem: v každé české hospodě sedí navečer u zapnutého televizoru přinejmenším jeden špičkový trenér národního mančaftu, tedy alespoň soudě podle síly komentářů. A obdobně přinejmenším každý druhý uživatel Wi-Fi přece dobře ví, že WEP je k ničemu, protože jej prolomí každé malé dítě. Nicméně přiznejme si otevřeně, v bezpečnostních standardech pro sítě Wi-Fi panuje trochu zmatek, není to oblast jednoduchá, a proto nebude žádná hanba, když si v celé věci uděláme pořádek. Není důvod ke ztrátě sebevědomí: ani povědomí mezi "profíky", řekněme profesionály z řad správců či návrhářů sítí, není podle zkušeností autora často valné, o prodejcích "železa" ani nemluvě. Pojďme se tedy podívat, co je k dispozici v praxi a co to pro uživatele či správce sítí znamená. Postupovat budeme v podstatě chronologicky, což poskytne našemu přehledu přijatelnou logiku. V průběhu času byly podle očekávání technologie postupně vylepšovány, nové standardy znamenaly posun vpřed a vylepšení ochrany síťového přenosu.

V našem povídání budeme používat určité pojmy, jež nyní vysvětlíme. Za malou či domácí síť považujeme takové prostředí, v němž se nachází několik málo klientských počítačů a žádný z nich neplní roli centralizované správy (serveru). Jako průmyslový standard je pak označována taková technologická specifikace, jež vzešla z činnosti "veřejně prospěšné neziskové organizace" Wi-Fi Alliance, sdružující především výrobce příslušných zařízení. Příslušný hardware je pak vlastně vyráběn ve shodě a díky tomu je nositelem příslušné průmyslové známky, neboť byl akreditován v laboratořích tohoto sdružení. Na druhou stranu jako normu označujeme dokument pocházející z dílny tradičního úřadu pro "elektrické a síťové" technologie IEEE, jenž se mimo jiné bezdrátovým sítím věnuje. Na rozdíl od standardů Wi-Fi shodu s těmito normami nikdo netestuje a neexistují ani známky či loga.

1. Technologie WEP

Vznik: konec 90. let

Normováno: IEEE 802.11

Průmyslový standard: Wi-Fi (cca od 2000)

Označení ve Windows: WEP

Bezpečnost: velmi malá

Perspektiva: nulová, jen zpětná kompatibilita

Vhodné nasazení: nikde, "na dožití", doporučujeme nahradit novějšími standardy

Pod touto zkratkou se ukrývá původní forma zabezpečení, jež byla navržena a realizována již v samotné normě, která definovala prvotní standard pro lokální bezdrátové sítě Wi-Fi. Technologie Wi-Fi řešila zároveň dva problémy, jež jsou dnes od sebe odděleny z důvodu zvýšení bezpečnosti. Pomocí WEPu docházelo jak k ověření příslušnosti k dané bezdrátové síti (autorizace), tak k samotnému šifrování přenášených dat mezi přístupovým bodem a/nebo koncovými počítači.

Již samotný návrh a posléze i realizace tohoto standardu trpěly závažnými problémy. Jedním z nich je použití stejného hesla pro autorizaci i šifrování dat a hlavně fakt, že tato hesla jsou výhradně nastavována jako sdílený klíč (PSK) na všech stanicích i přístupových bodech ručně. Délka klíče může navíc nabývat jen dvou pevně daných hodnot.

Popsané vlastnosti vedly k tomu, že již v roce 1999 byl popsán způsob, jak je možné WEP prolomit a sítě zneužít. V zásadě lze tuto technologii označit za téměř nepoužitelnou: ve firemní síti je nemyslitelné, aby bylo obsluhováno mnoho desítek či stovek stanic pravidelným ručním nastavováním nového klíče, tím spíše, že bezpečného použití lze docílit v podstatě jen teoreticky tak, že budeme klíč měnit kupříkladu jednou za 12 hodin. V domácím prostředí lze při pravidelné změně klíče (kupříkladu několikrát do týdne) dosáhnout minimální úrovně bezpečnosti.

Doporučení ohledně WEP zní jasně: zařízení, jež neumí nic novějšího, si zásadně nepořizujte, jsou to vyhozené peníze. Nenechte se ukonejšit pohádkami o tom, že "na doma" je to dostačující. Pro firemní účely se jedná spíše o zločin typu obecného ohrožení.

2. Kombinace WEPu + 802.1x

Vznik: cca 2001

Normováno: IEEE 802.11 + 802.1x

Průmyslový standard: neexistuje

Označení ve Windows: WEP+802.1x

Bezpečnost: střední

Perspektiva: špatná, velmi málo rozšířeno

Vhodné nasazení: velké firemní sítě

Zoufalá nedostatečnost standardu WEP především v podmínkách firemního nasazení vedla k provizornímu propojení této technologie s protokolem, jehož velké chvíle v oblasti Wi-Fi měly ještě přijít. Bez existence speciálního, všeobecně akceptovaného standardu začali někteří výrobci improvizovaně spojovat šifrování obsahu pomocí WEP s oddělenou autentizací a autorizací uživatelů pomocí protokolu 802.1x, čímž došlo k překlenutí některých zásadních problémů: klíč pro WEP byl již používán pouze na šifrování dat (přihlášení do sítě proběhlo pomocí jiných údajů) a především samotný šifrovací klíč je během přihlašovací procedury mezi klientskými počítači a přístupovým bodem do sítě dynamicky vyměňován. Odpadá tedy opakovaná ruční konfigurace koncových stanic i možnost zneužití šifrovacího klíče k přihlášení.

Pro popsanou funkcionalitu, stojící na bázi protokolu 802.1x, je nezbytná pokročilá centralizovaná služba RADIUS pro ověřování uživatelů. Proto je tato technologie vhodná pouze pro větší firemní sítě, v nichž je tato služba provozována a spravována, a na druhou stranu tak představuje vhodný způsob začlenění do rozsáhlého síťového prostředí.

Přestože se jedná o výrazně bezpečnější variantu, než je tradiční základní WEP, doporučit ji nelze. Jde totiž jen o jakousi vývojovou fázi, jež víceméně splnila svou historickou úlohu a tak jako tak není výrobci zařízení příliš podporována. Na bázi protokolu 802.1x totiž vznikly dále popsané, mnohem serióznější varianty a není tedy důvodu udržovat při životě WEP, byť podporovaný silnou a dobře řezanou berlou.

3. WPA-PSK

Vznik: cca 2003

Normováno: IEEE 802.11i v tehdejším návrhu

Průmyslový standard: WPA Personal

Označení ve Windows: WPA-PSK+TKIP

Bezpečnost: střední při dostatečné obezřetnosti

Perspektiva: dobrá, běžně rozšířeno

Vhodné nasazení: domácí a malé sítě

Tato varianta zabezpečení sítí Wi-Fi představuje první zásadní posun vpřed od časů technologie WEP, a to především pro malé či domácí sítě, kde nebylo možné nasadit berličku v podobě posílené kombinace WEP+802.1x. Zásadní výhodou bylo zavedení tohoto standardu organizací Wi-Fi Alliance, což s sebou přineslo v podstatě masové rozšíření mezi výrobci hardwaru, jež trvá dodnes. Bez zajímavosti jistě není skutečnost, že se průmysl shodl na tomto standardu poté, co byly s předstihem víceméně převzaty očekávané technologie v úmorně projednávané normě 802.11i. Poprvé se zde prakticky zavádí myšlenka oddělení klíčů pro autorizaci přístupu do sítě a pro šifrování přenášených dat. Protože domácí uživatelé nemají podle očekávání k dispozici ověřovací službu RADIUS, je pro ověření přístupu použit klíč sdílený (proto PSK), jenž je zadáván ručně může však být mnohem delší (až 63 znaků) a jeho přesná délka není nijak určena, což znamená zásadní posílení ochrany.

Výrazných změn doznalo též šifrování přenášeného obsahu. Za pravidelnou výměnu šifrovacích klíčů a další operace je zodpovědná technologie TKIP (Temporary Key Integrity Protocol), jež zajišťuje proměnlivost klíčů opravdu svižně a tím zásadně zvyšuje míru zabezpečení. Samotný šifrovací klíč tedy není potřeba nikde konfigurovat, neboť je po vstupu do sítě sjednán automaticky. Kromě jiného zavádí tento standard také jiný algoritmus pro samotné šifrování dat tak, aby byly známé slabiny WEP překonány.

Standard WPA je ve variantě PSK velmi rozšířen a nabízí ho (přesněji: mělo by) prakticky každé zařízení pro domácí uživatele či malé sítě. Přesto je potřeba myslet na některé slabiny: především by sdílený klíč pro autorizaci při vstupu do sítě měl být velmi dlouhý (alespoň 20 znaků) a měl by zahrnovat složitou kombinaci znakových sad. Krátké klíče totiž mohou být reálně prolomeny, u delších však obtížnost útoku roste mimo praktické možnosti.

Budete-li kupovat bezdrátové zařízení pro svou domácnost nebo malou síť, přinejmenším tento standard je minimální nutností. Starší a méně schopné "železo" považujte klidně za nebezpečný šrot a vřele doporučujícím prodejcům je s díky vracejte jako nepoužitelné.

4. WPA Vznik: cca 2003

Normováno: IEEE 802.11i v tehdejším návrhu

Průmyslový standard: WPA Enterprise

Označení ve Windows: WPA+TKIP+802.1x

Bezpečnost: vysoká

Perspektiva: dobrá, běžně rozšířeno

Vhodné nasazení: velké firemní sítě

Tento průmyslový standard vznikl spolu s předchozí normou WPA-PSK a představuje paralelně zavedenou variantu pro rozsáhlé centrálně spravované sítě. Předpokládá zázemí v podobě služby RADIUS, jež ověřuje přihlašované uživatele, a podle použití dalších "podvariant" i případné další služby, jako kupříkladu PKI (Public Key Infrastructure), tedy jinými slovy služby certifikačních autorit.

Co se šifrovacích operací týče, je použita stejná technologie jako u výše popsaného sourozence, tedy TKIP. Klíče pro šifrování obsahu jsou dynamicky generovány a vyměňovány mezi klientskou stanicí a přístupovým bodem. Pochopitelně je tím opět vyloučena ve velkých sítích nemyslitelná ruční správa a i při velkém objemu protékajících dat je zajištěna vysoká míra odolnosti proti snaze o prolomení.

Zásadní změnou a odlišností jsou však metody ověřování přistupujících uživatelů. Protokol 802.1x pro dynamické ověřování pomocí služby RADIUS zde sice není použit úplně poprvé (viz jeho kombinaci s WEP), avšak dostává se mu význačné role. Je důležité upozornit, že samotný protokol 802.1x je v zásadě rámcovým mechanizmem ověřování přistupujících klientů a řízení přístupu na přístupové body vyplývá z toho nutnost použít ještě další mechanizmus, pomocí něhož lze bezpečně přenášet přihlašovací údaje od klienta na službu RADIUS, a to dlouho předtím, než vznikne šifrovaný přenos (jenž je vybudován až po přihlášení).

Tento zádrhel je vyřešen použitím další otevřené internetové normy, poměrně univerzálního protokolu TLS, jenž funguje na podobném principu jako SSL, chránící relace v internetovém prohlížeči. K dispozici je tedy několik variant přihlašování uživatelů, všechny však vyžadují službu RADIUS, pakliže zapojujeme do akce dnes samozřejmý přenos pomocí TLS, je nutný i počítačový digitální certifikát přinejmenším na straně serveru RADIUS. Jedná se tedy již o poměrně komplikovaný scénář.

V případě nasazení Wi-Fi do firemních sítí by měl být standard WPA minimální úrovní přijatelného zabezpečení. Stejně tak je dnes považováno za samozřejmé, že k ochraně úvodní ověřovací relace bude použit protokol TLS. Při jeho zavádění lze využít několik existujících variant. Ve světě Windows se nativně nabízí velmi bezpečné "čisté" TLS (někdy též EAP-TLS; certifikát je nutný i na straně klienta) nebo PEAP (uživateli stačí jméno a heslo), řada výrobců pak podporuje další rozšíření pod označením TTLS. Podpora v různých operačních systémech a u přístupových bodů a síťových karet je velmi široká a jedná se o svého druhu běžný standard.

5. WPA 2 PSK

Vznik: cca 2005

Normováno: IEEE 802.11i v definitivní podobě

Průmyslový standard: WPA 2 Personal

Označení ve Windows: WPA-PSK+AES

Bezpečnost: vysoká

Perspektiva: velká, na postupu

Vhodné nasazení: domácí a malé sítě

Zavedení dvojice standardů pod jménem WPA 2 bylo dlouho očekávaným okamžikem, kdy se opět sešly cesty nedočkavého průmyslu (Wi-Fi Alliance) a úředníků-normovačů. Jestliže starší norma WPA byla založena na očekávané a předběžně připravené normě, pak WPA 2 představuje průmyslovou standardizaci definitivně schválené kvalitní normy o zabezpečení Wi-Fi pod označením 802.11i. Obě jména lze tedy z praktického pohledu označit za ekvivalentní.

Přestože se jedná o standard nejnovější, byla i zde zachována dvojakost, takže domácí uživatelé bez pokročilé infrastruktury nepřijdou zkrátka. Varianta PSK totiž opět dovoluje použít ověřování přístupu pomocí sdíleného ručně zadávaného klíče, přičemž šifrovací operace v případě dat jsou striktně odděleny.

Zásadní změnou je právě způsob ochrany přenášených dat, kdy vstupuje na scénu nový šifrovací standard označovaný jako AES. Spolu se samotným algoritmem pro šifru a s ním související větší délkou klíče vstupují do hry další vylepšení, související kupříkladu s ochranou proti podvrhům (určité formy kontrolních součtů). I v případě domácího nasazení se tedy jedná o další posílení ochrany.

Přestože již dříve zmíněná varianta WPA-PSK představuje pro domácí nasazení či malé sítě vyhovující úroveň bezpečnosti, vyplatí se zakoupit vybavení ve shodě s touto nejnovější normou. A to často i jen z toho důvodu, že cenový rozdíl prakticky nehraje roli.

6. WPA 2

Vznik: cca 2005

Normováno: IEEE 802.11i v definitivní podobě

Průmyslový standard: WPA 2 Enterprise

Označení ve Windows: WPA+AES+802.1x

Bezpečnost: vysoká

Perspektiva: velká, na postupu

Vhodné nasazení: velké firemní sítě

Pod tímto označením se ukrývá dnes v podstatě nejsilnější standard zabezpečení pro rozsáhlé sítě Wi-Fi v pokročilém firemním prostředí. Stejně jako u varianty PSK ani zde nedochází k význačným změnám v metodě ověřování (zde varianty spojené s 802.1x a TLS), krok vpřed představuje posílení ochrany přenášených dat díky šifře AES a souvisejícím ochranným technikám.

V případě pořizování nových zařízení Wi-Fi pro firemní infrastrukturu je dnes rozumným požadavkem právě tento standard, obzvláště s výhledem do budoucna. Protože "železo" je ve shodě s touto normou vyráběno již poměrně dlouho (určitě více než rok), kompatibilita je velmi dobrá a funkcionalita obvykle bezproblémová. Podpora v operačních systémech je dnes rovněž samozřejmostí, takže nic nebrání plnému nasazení a využití stávajících možností.

Závěrem

Zabezpečení sítí Wi-Fi není v současné době již otázkou chybějících standardů, ale čistě záležitostí dobré rozvahy při koupi zařízení a schopností potřebné funkce nastavit a zavést. Běžně dostupná zařízení, a to i ta nejlevnější, nabízejí kvalitní a kompatibilní implementace výše popsaných průmyslových standardů a kompatibilita mezi nimi není problémem. Z hlediska výše investice většinou nemá vůbec smysl dělat kompromisy, neboť zařízení ve shodě s nejnovějšími standardy jsou často stejně drahá nebo jen nepatrně dražší než jejich předchůdci. Ve firemním prostředí pak prakticky nemá smysl uvažovat o jiném řešení, než WPA 2 na bází protokolu 802.1x s přenosem ověřovacích údajů pomocí TLS na server služby RADIUS.

Slovníček frekventovaných zkratek

PSK Společně sdílený klíč (pre-shared key). Heslo, nastavované obvykle ručně na straně klientských počítačů i přístupových bodů Wi-Fi. Pokud slouží jen k ověřování (autorizaci), je vhodné jej nastavit jako co možná nejdelší řetězec s použitím méně běžných znaků.

TKIP Technologie první generace pro dynamickou výměnu šifrovacích klíčů pro ochranu dat na Wi-Fi. Nevyžaduje ručně zadávané sdílené heslo, používané následně jako samotný šifrovací klíč.

AES Modernější a silnější varianta technologie pro dynamickou výměnu šifrovacích klíčů pro ochranu přenášených dat na Wi-Fi. Zavádí šifrovací algoritmus AES, delší klíče a další ochranné prvky.

RADIUS Univerzální služba pro centralizované ověřování uživatelů přistupujících do síťového prostředí. Je nezbytným požadavkem pro použití protokolu 802.1x a tím pádem nutností při seriózním návrhu ochrany Wi-Fi v rozsáhlejších sítích. Služba může být realizována jak v různých operačních systémech (serverové edice Windows, Linux i UNIXy), tak přímo ve specializovaných zařízeních různých výrobců. Služba samotná vyžaduje existenci databáze uživatelů, podle níž bude přístup kontrolován. Jedná se o veřejný internetový standard.

TLS Univerzální síťový protokol pro zabezpečení přenášených dat po veřejných sítích. Pracuje na shodném principu jako známější SSL (chránící komunikaci prohlížečů služby WWW) a slouží k sestavení bezpečného "tunelu", jímž je při ověřování zasílána identifikace přistupujícího uživatele. Je využíván v několika různých variantách podle typu dat, jež uživatel pro účely ověření zasílá. Vyžaduje přinejmenším jeden certifikát na straně serveru služby RADIUS. Jedná se o veřejný internetový standard.

Přístupový bod (AP) Hardwarový prvek sítě Wi--Fi, jenž zaručuje centrální připojení klientů bezdrátové sítě a tím vynucuje jejich ověřování při vstupu do síťového prostředí. Obzvláště ve spojení s protokolem 802.1x dokáže účinně blokovat (přesněji ignorovat) bezdrátové klienty, kteří se neověřili platným způsobem. Mimo to zajišťuje ochranu přenášených dat sestavením šifrovaného spoje s klientským bezdrátovým síťovým adaptérem, a to pomocí protokolů WEP, TKIP či AES.

802.1x Již poměrně letitá norma popisující rámcový protokol pro ověřování uživatelů (a jejich síťových stanic) při přístupu do fyzické sítě. Není zdaleka vázána jen na Wi-Fi, neboť řada zařízení ji podporuje i v sítích ethernetových, tedy "na kabelu". Největšího rozmachu se jí dostalo právě díky Wi-Fi, jemuž přesně "cosi takového" citelně chybělo.

PEAP (Protected EAP) Ověřovací varianta při použití protokolu TLS na bázi mechanismu 802.1x, dostupná ve standardech WPA a WPA 2 Enterprise. Umožňuje ověření jménem a heslem na straně klienta, což výrazně snižuje nároky na infrastrukturu PKI, jež většinou představuje tvrdý oříšek. Byla zavedena a silně propagována především firmami Microsoft a Cisco a je tedy dostupná hlavně na platformě Windows.

EAP-TLS Nejsilnější varianta ověřování přístupu do bezdrátové sítě, založená na protokolu TLS a rámcovém protokolu 802.1x. Na straně uživatele vyžaduje pro ověření certifikát, což při jeho uložení kupříkladu na čipové kartě (smartcard) nebo jiném přenosném médiu (např. token USB) představuje velmi silné zabezpečení na špičkové současné úrovni. Na druhou stranu vyžaduje existující strukturu s veřejnými klíči (PKI), jejíž správa představuje významnou zátěž pro administraci.

§§§§§


Když pakety létají vzduchem. Výrobci slibují přenosy bez drátu rychlostí až 300 Mb/s

Aleš Procházka, David Zajíc

07P0105

O moderních Wi-Fi routerech a technologii MIMO jsme v PC WORLDu psali již koncem loňského roku, otestovali jsme v něm pro vás osm zařízení (10/2006). V aktuálním článku přinášíme pět novinek, které jsou

pro nasazení v domácím prostředí vybaveny podporou například pro hraní on-line her či streamování audio nebo video souborů.

Testovanou pětici produktů reprezentují zástupci společností Asustek, Belkin, D-Link, Netgear a Siemens. Všechna zařízení jsou shodně vybavena jedním portem WAN a čtyřmi ethernetovými LAN porty. Bezdrátové části splňovaly specifikace 802.11b a 802.11g, přičemž každá z nich disponovala nějakou technikou pro zvětšení rychlosti přenosu dat. Ať už jde o různou formu zvyšování citlivosti na přijímaný signál, shlukování paketů (packet bursting), zvětšení jejich velikosti nebo kompresi odesílaných dat. Všechny routery se dále mohou pochlubit "nálepkou" Draft N, jsou tedy přizpůsobeny budoucímu standardu 802.11n. V pěti produktech jsou integrovány tři verze ultramoderních Wi-Fi čipsetů. Překvapivě mezi nimi chybí AirGo, setkáte se však s Atheros XSPAN (Belkin, D-Link), Broadcom IntensiFi (Asus, Siemens) a Marvell Top Dog (Netgear).

WPA2-PSK je standardem

V oblasti zabezpečení se toho od minulého testu příliš nezměnilo, dalo by se říci, že dokonce vůbec nic. Přesto je nutné na začátek zmínit, že byste se k této problematice neměli stavět lehkovážně. Zabezpečení Wi-Fi prvků se podrobněji věnujeme také v článku na straně 106, kde naleznete vyčerpávající výčet pojmů a vysvětlení, co která zkratka příslušného bezpečnostního standardu vlastně znamená. Pokud se vrátíme k testovaným produktům, všechny, respektive jejich firmware, disponují moderním standardem WPA2 (Wi-Fi Protected Access), jenž k ověřování přístupu využívá ručně zadávaný sdílený klíč (PSK) při přenosu šifrovaný prostřednictvím AES. Doplníte-li WPA standardní funkcí filtrování MAC adres, na níž bylo též pamatováno, získáte opravdu dobře chráněnou bezdrátovou síť. Pokud potřebujete moderní Wi-Fi router k firemnímu, respektive kancelářskému využití, může firemní politika vyžadovat pokročilé funkce autentizace jako například 802.1x nebo ověřování vůči serveru RADIUS. Takové produkty v našem testu rovněž naleznete tuto funkcionalitu konkrétně zmiňujeme v jednotlivých recenzích. K bezpečnosti také samozřejmě patří funkce firewallu, které je ve všech případech věnována celá sekce konfiguračního menu. Jde zejména o SPI (Stateful Packet Inspection), VPN Pass-through a o překlad adres NAT. Některé z produktů pak nabízejí techniky prevence proti útokům nebo možnost filtrování URL.

Gigabitový switch

Také v oblasti funkcí a výbavy se toho neděje "příliš". I když postupný přechod k implementaci gigabitové rychlosti drátového připojení u D-Linku RangeBooster N 650 (DIR-655) nebo Netgearu RangMax WNR854T je nutné brát jako změnu zásadnějšího charakteru. Takových produktů bude ale jistě v krátké době postupně přibývat. Asus nebo D-Link nabízejí na zadní straně USB port (u D-Linku slouží k propojení s PC s Windows). Asus WL-500W nabízí, podobně jako v minulém testu prověřovaný model WL-500gPE, dva. K prvnímu lze připojit externí pevný USB 2.0 disk a vytvořit tak FTP server se širokými možnostmi řízení pravidel přístupu, k druhému pak můžete připojit webovou kamerku. Disk lze ještě využít pro stahování souborů z BitTorrentů, přičemž přes konzolu Asusu (software součástí instalačního CD) jednoduše zadáte adresu a požadovaný obsah zaparkuje na harddisku bez nutnosti zapnutého PC. Přibývá také zařízení, která umí upřednostnit určitý druh provozu, třeba rozpoznají pakety on-line hry nebo spuštěné video. V tomto ohledu vynikají Netgear nebo D-Link. D-Link dokonce umožňuje přímo zadat až 25 položek s adresou a portem.

Výkon ve vzduchu

Všechny bezdrátové routery jsme podobně jako v minulém testu podrobili náročnému prověřování rychlosti přenosu dat. Pro tento účel jsme si od firem ke všem produktům taktéž vyžádali bezdrátové protějšky PC Card vybavené odpovídajícími technologiemi, které jsme postupně instalovali do notebooku Lenovo ThinkPad T43 a s ním se pohybovali v redakčních prostorách. Výsledky uváděné v tabulce v Mb/s jsme získávali prostřednictvím aplikace Ixia Chariot, která zásobovala spojení mezi Wi-Fi routerem a koncovým bodem v notebooku potřebným množstvím paketů. Měření jsme, jak je již zmínno výše, prováděli v členitých prostorách našich redakčních kanceláří. Nejprve jsme routery prověřovali na vzdálenost s přímou viditelností, posléze stály signálu v cestě překážky, tedy zdi. Pro srovnání jsme do tabulky testu přidali i výsledky produktů testovaných v minulém přehledu uveřejněného v loňském čísle 10.

Tentokrát bylo výsledkové pole dosti vyrovnané. Testy prošly nejlépe produkty Netgear a Siemens, ale nelze jednoznačně konstatovat, že by některý z výrobků vyloženě selhal.

Asus WL-500W

Prvním testovaným produktem v abecedním pořadí je Asus WL-500W, bezdrátový router, který vás podobně jako předchůdce WL-500gP na první pohled zaujme stylovým designem a třemi odnímatelnými anténami. Rovněž Asus se tímto produktem posouvá do početné rodiny, která se může pyšnit označením Draft N. Kromě tohoto označení je v mnohém s WL-500gP totožný. Až na technologii chytrých antén MIMO disponuje rychlým bezdrátovým čipsetem s technologií Afterburner a BroadRange pro větší pokrytí plochy signálem. Opět nás potěšila sofistikovaná instalace přes tzv. EZSetupu. Na zadní straně má router tlačítko, které po vyzvání instalační rutiny stisknete a průvodce pak automaticky vše potřebné učiní za vás. Mezi zajímavé vlastnosti routeru dále patří dva vzadu umístěné USB 2.0 porty. K nim kromě tiskárny nebo pevného disku (může sloužit jako FTP server) můžete připojit webovou kameru. Pod položkou Bandwidth Management dále naleznete možnost upřednostnit určitý provoz před jiným. Zvýhodnit tak můžete například VoIP telefonování/video streaming, herní aplikace nebo download/upload z disku, připojeného k USB jako FTP serveru. Z dalších pokročilých funkcí jmenujme režim "bridžování" WDS, který umožňuje propojit dvě a více jednotek mezi sebou (s volbou režimu WDS-hybrid se k zařízení připojíte i bezdrátovými klienty). Silný je produkt z hlediska bezpečnostních funkcí, nenašli jsme nic, co by nám chybělo. Na závěr se zmíníme už jen o ceně, Asus WL-500W je nejdražším Wi-Fi routerem tohoto přehledu. Necelých 6 tisíc korun je dle našeho názoru i přes množství možností a předvedený slušný výkon cena velmi vysoká.

Výkon:3

Výbava:4

Cena vč. DPH: 5 832 Kč

Belkin N1 Wireless Router (F5D8231-4)

Společnost Belkin nám tentokrát do testu poskytla jednu ze svých vlajkových lodí, model N1 Wireless Router (F5D8231-4). Rovněž jako minule prověřovaný F5D9230-4 je i N1 dalším z řady Wi-Fi routerů vybavených MIMO technologií chytrých antén. Tento však disponuje novou čipovou sadou společnosti Atheros XSPAN. Router vás na první pohled zaujme futuristickým vzhledem, vyvedeným v efektní kombinaci černého a šedého plastu, který umocňují modře podsvícené grafické indikační ikony (viz předchozí strana). Ze základny routeru trčí tři (oproti konkurenci) neodnímatelné antény. Pokud tedy budete chtít v budoucnu využít služeb externí antény, máte v případě tohoto produktu smůlu. Instalace zařízení probíhá pomocí průvodce. Bohužel se v jejím rámci pokouší průvodce detekovat stávající nastavení širokopásmového modemu. Ten jsme při testování nepoužívali, a tak jsme museli Belkin instalovat ručně. Router je podobně jako ostatní produkty "pohrávající si" s písmenem N skvěle vybaven funkcí zabezpečení, k dispozici máte pokročilé WPA2-PSK s šifrováním AES. Nechybí zde rovněž podpora zajišťující lepší fungování on-line her, audia a videa. V testech dosáhlo zařízení špičkového výsledku na krátkou vzdálenost. K našemu úžasu však s narůstající vzdáleností námi naměřená přenosová rychlost výrazněji klesala. Moment překvapení si pro nás tento pohledný router schoval až do chvíle, kdy jsme se blíže začali zajímat o jeho cenu. Belkin N1 Wireless Router se v českých webshopech dá pořídit za více než sympatickou cenu 3 900 Kč včetně DPH, což je v porovnání s ostatními produkty v testu opravdu nízká částka. V případě, že potřebujete pokrýt menší byt, je v tomto minipřehledu produktem první volby.

Výkon:2

Výbava:3

Cena vč. DPH: 3 900 Kč

D-Link RangeBooster N 650 Gigabit Router

Společnost D-Link do testu poskytla router s označením RangeBooster N650 (DIR-655), který spolu s v minulém testu prověřovaným modelem DIR-635 vévodí firemní nabídce moderních Wi-Fi routerů. Rovněž DIR-655, jemuž výrobce vtiskl přívlastek Range Booster N, je produktem typu "Draft N": jeho bezdrátová část je realizována na bázi návrhu standardu 802.11n. Ač je router dále vybaven třemi odnímatelnými anténami, nedisponuje technologií MIMO, jako je tomu v případě DIR-635. Zásadní inovací je zde však nabídka rychlejšího "drátového" připojení. Čtyři porty switche jsou totiž gigabitové. Instalace zařízení prostřednictvím průvodce neproběhne, pokud nemáte k dispozici internetové připojení (router obsahuje WAN port). Průvodce je lokalizován, firmware přístroje však nikoliv. D-Link vyniká možnostmi pro zabezpečení, nabízí například WPA Enterprise (standard WPA s autorizací 802.1x) nebo možnost autentizace proti RADIUS serveru. Uživatelé dále jistě ocení implementovaný QoS engine předurčující D-Link k bezproblémovému provozování on-line her, VoIP telefonování po internetu apod. Nově je zde zajímavá funkce WISH (Wireless Intelligent Stream Handling). Pokud je zapnutá, bude automaticky upřednostňovat HTTP provoz s audio a video streamy a totožný provoz generovaný PC s OS Windows Media Center. Priority můžete určit i "natvrdo" zadáním IP adresy a portu. V testech propustnosti patřil nový router D-Linku na krátké vzdálenosti k nejlepším, právě pro takové použití ho i doporučujeme. Cenu produktu na rozdíl od předchozího modelu přesáhla částku 5 000 včetně DPH, což už je přece jenom již hodně.

Výkon:4

Výbava:3

Cena vč. DPH: 5 190 Kč

NetGear RangeMax Next WNR854T

Pokud bychom v tomto testu udělovali cenu za design, patrně by ji získal RangeMax Next WNR854T od Netgerau. Elegantní skříňka situovaná na výšku na první pohled bezdrátové zařízení nijak nepřipomíná, netrčí z ní vůbec žádné antény. RangeMax totiž vsadil na koncepci sedmi integrovaných MIMO antén. Také WNR854T je přizpůsoben návrhu 802.11n ("Draft N") a jako jediný (včetně minulého přehledu) využívá čipovou sadu společnosti Marvell pojmenovanou Top Dog. RangeMax se může pochlubit ještě jednou zajímavostí, podobně jako D-Link disponuje gigabitovým přepínačem. V oblasti bezpečnostních funkcí nabízí RangeMax poměrně slušnou nabídku. K dispozici je firewall s filtrováním URL adres nebo jednoduchý IDS systém pro sledování provozu. Pro domácí použití dále plně vyhovuje bezpečnostní mechanismus WPA2-PSK, v rámci kancelářského nasazení by pak u přísnějších firemních politik mohla být vyžadována například autentizace proti RADIUS serveru. Nicméně RangeMax míří především do domácností, čemuž napovídá i deklarovaná podpora kvality služeb pro streamované audio a video soubory nebo VoIP telefonování. V testech si tento bezdrátový router vedl velmi slušně: na krátkou vzdálenost dosahoval rekordních výsledků, skvěle si vedl i v ostatních měřených položkách. Jako jediný měl občas signál i za dvěma zdmi. Co nás ale v případě tohoto routeru moc nepotěšilo, je jeho koncová cena včetně DPH: 5 834 Kč (za tuto částku ho prodává ofiální distributor, společnost Abacus Computer, www.abacus.cz) je v kontextu ostatních zde testovaných produktů hodně. Případní zájemci z řad vyznavačů náročného a stylového designu tak budou muset sáhnout do svých kapes hluboko.

Výkon:4

Výbava:3

Cena vč. DPH: 5 830 Kč

Siemens Gigaset 336

Produkt společnost Siemens Gigaset 336 k nám dorazil opravdu na poslední chvíli, přesto byl pro nás milým překvapením, ale o tom až později. Gigaset 336 se může pochlubit atraktivním stříbrným designem krabičky, ze které trčí dvě neodnímatelné antény. I přesto je přístroj vybaven uvnitř MIMO technologií. Podobně jako u D-Linku nebo Asusu mu navíc výrobce vtiskl přívlastek "Draft N", jeho bezdrátová část je tedy realizována na bázi návrhu standardu 802.11n. Při instalaci nenastaly potíže, škoda jen, že češtinu výrobce v materiálech "omezil" na adresu servisní tuzemské linky (nicméně toto uvádí jako jediný). Z pohledu funkcí je Gigaset 336 poměrně vybaveným zařízením, alespoň z hlediska těch bezpečnostních. Ve firmwaru je k dispozici WPA2-PSK, firewall apod. Na rozdíl od některých testovaných zařízení nabízí řízení kvality služeb QoS. Pokud budete z nějakého důvodu chtít omezit výstupní výkon zařízení, lze ho pohodlně snížit v krocích až na 25 % původního maxima. To se vám bude hodit třeba v paneláku, kde nebudete případně rušit sousedovu bezdrátovou síť. Jediné, co bychom uvítali, je svižnější práce s menu routeru, které je při přístupu z webového prohlížeče o něco línější než u většiny konkurence. V testech propustnosti nás Gigaset trochu zaskočil. Neměli jsme totiž k němu originální PC Card, a tak jsme byli nuceni jich nejdříve několik vyzkoušet. Nakonec se nám osvědčila PC Card D-Linku, se kterou Siemens zaznamenal téměř ve všech měřeních skvělé výsledky. Na tuzemském trhu je tento router k mání za velmi sympatických 4 145 Kč vč. DPH.

Výkon:4

Výbava:3

Cena vč. DPH: 4 590 Kč

§§§§§


Tipy a triky pro Internet Explorer 7. Odhalujeme nejskrytější zákoutí Internet Exploreru 7 (CD/DVD)

Daniel Behrens

07P0107

Nová verze Internet Exploreru 7 nepřináší pouze optické, ale i funkční změny. V aktuálním článku jsme pro vás připravili tipy a triky, s jejichž pomocí IE 7 využijete optimálně.

Než Microsoft uvedl na trh novou verzi IE7, uplynuly asi čtyři roky. Nejprve to vypadalo, že sedmá verze bude "chodit" jen pod Windows Vista. Poté se ale Microsoft rozhodl upravit IE7 i pro Windows XP, a to z důvodu narůstající obliby prohlížečů typu Firefox a Opera.

IE nyní s tabbed browsingem, RSS atd.

MS IE7 přináší nejen moderní design, ale i několik nových funkcí. Podporuje tabbed browsing (laicky řečeno záložky) uživatel tak může otevřít více webových stránek v jediném okně. Prohlížeč rovněž pohotově přichází s novinkovými kanály RSS. Ve vyhledávací liště lze také bez okolků zadat dotazy do vyhledávací služby. Bezpečnost dále zvyšuje ochrana proti phishingu. A konečně IE7 běhá i pod Windows XP (se SP2) a ve Windows Vista ho najdete automaticky.

Riziko volby: IE7, Firefox, Opera

Nabízí se otázka: co je lepší? IE7, Firefox nebo Opera? Na to se dá těžko odpovědět. Faktem je, že nová verze vyhledávače od Microsoftu je z hlediska funkčnosti na stejné úrovni jako Firefox. Jen Opera nabízí ještě funkčnější variantu, kterou ale ne každý uživatel využije. Mezi hlavní výhody Firefoxu patří možnost cíleně rozšiřovat jeho funkcionalitu. IE7 to sice umožňuje také, ale programové rozšíření je zde náročnější. Mimo to IE nepodporuje oproti Firefoxu tak "angažovaná komunita". Pokud se tedy podíváme na možnosti rozšiřování jednotlivých aplikací, lze odvodit následující pro open-source vyhledávače je toho k dispozici mnohem více než pro IE.

Bezpečnost: V tomto bodě se musí IE 7 ještě osvědčit. Otázkou je, zda se objeví citelně menší bezpečnostní nedostatky než v předchozích verzích. Kdo byl spokojen s Firefoxem nebo Operou, toho sotva Microsoft přiměje k návratu k IE. Ten má však také velký okruh věrných příznivců, kteří toužebně očekávali tuto novou verzi. Pokud patříte k této skupině nebo stále ještě váháte, Microsoft vám dává šanci na výběr. A my nabízíme v následujících řádcích několik tipů, jak IE7 nejlépe používat.

Tabbed browsing

Pomocí tabbed browsing, jak jsme se zmínili již v úvodu, lze otevřít více webových stránek v jednom okně. Mezi stránkami přepínáte prostřednictvím záložek s názvy otevřených webových stránek (něco jako ve Firefoxu), jako kdybyste listovali v kartotéce. Miniatury všech otevřených záložek se zobrazují v jediném náhledu, což zvyšuje celkovou přehlednost.

K nové záložce vede mnoho cest

V IE7 otevřete novou záložku kliknutím na prázdnou "minizáložku" umístěnou přímo vedle ucha záložky aktuální stránky, alternativou je pak stisknutí kláves Ctrl a T. K otevření odkazu v nové záložce ale vede v novém IE více cest. Buď při kliknutí na odkaz podržíte klávesu Ctrl, nebo tuto klávesu zkombinujete se stiskem prostředního tlačítka myši, případně kolečka (nebo použijete pravé tlačítko myši a vyberte v kontextovém menu příkaz Otevřít v nové záložce). Zadaná cílová adresa se otevře v nové záložce, pokud stiskněte Alt + Enter. Záložky můžete přeskupovat podle libosti pomocí myši. Pokud neradi používáte myš, lze mezi okny přecházet pomocí kombinace kláves Ctrl + Tab.

Přehled prostřednictvím miniaturních náhledů

Jednotlivé záložky se od sebe odlišují nadpisy stránek nebo případně specifickými ikonami webových stránek. Máte-li jich otevřeno více, je někdy skutečně obtížné najít mezi podobnými nadpisy tu správnou stránku. Proto IE7 nabízí grafickou navigaci funkci Přehled záložek. V záložce se zobrazí náhledy miniatur s obsahem všech aktivních záložek. Tuto funkci alternativně spustíte kombinací kláves Ctrl + Q. Následně se pak kliknutím na požadovaný obrázek dostanete k vybrané stránce. Pokud preferujete výběr otevřených záložek z textového seznamu, klikněte na šipku umístěnou vpravo vedle symbolu pro Přehled záložek.

IE má "pamatováka"

Pokud máte otevřeno více záložek a kliknete na ikonu pro uzavření prohlížeče (červený křížek v pravém horním rohu), objeví se okno s dotazem, zda opravdu chcete program ukončit. IE se tak snaží předejít situaci, kdy si neuvědomíte, že jste si pracně vyhledané stránky neuložili. Aby k tomu nedošlo, je zde právě zmíněný bezpečnostní dotaz, který nabízí ještě další možnosti. Pokud kliknete na Zobrazit možnosti, můžete zajistit, že IE7 opět otevře při příštím spuštění všechna aktuální okna a záložky. Aby se tak stalo, zaškrtněte volbu Otevřít záložky při příštím spuštění aplikace IE.

Existují ale další možnosti, jak uložit více záložek a později je při dalším spuštění IE otevřít. Všechny otevřené záložky v rámci jediného okna uložíte kliknutím na symbol Přidat k oblíbeným položkám (hvězdička s plusem) a vyberete Přidat skupinu záložek k oblíbeným položkám (alternativně prostřednictvím kombinace kláves Alt + A). Dále můžete více otevřených záložek při příštím startu zajistit takto: klikněte na Nástroje/Možnosti Internetu a zapište do kolonky Domovské stránky odděleně všechny vámi požadované webové adresy.

Nastavení prohlížení záložek

Tabbed browsing můžete podle potřeby v mnoha ohledech přizpůsobovat. Jeho konfiguraci najdete pod Nástroje/Obecné, na této kartě dole naleznete sekci Záložky s tlačítkem Nastavení. Zde je možné například vypnout výše zmíněnou bezpečnostní výstrahu, zobrazující se před ukončením IE. Také můžete nastavit, aby se nová záložka objevovala vpředu místo v pozadí. Z dalších možností dále zmíníme volbu pro nastavení pop-up oken tak, aby se všechna otvírala samostatně v nových oknech. Pokud nemáte rádi procházení po záložkách (jak pojmenoval Microsoft tabbed browsing), můžete ho zde zcela vypnout, změna se projeví po restartu prohlížeče.

RSS informační kanály

Pokud spouštíte webovou stránku, která nabízí jeden nebo více informačních kanálů, zbarví se ikona RSS v prohlížeči oranžově. Kliknutí na ní vede ke zobrazení obsahu novinek. Rozumné je především kliknout na malou šipku vedle RSS symbolu, kde jsou vám nabídnuty další kanály, samozřejmě pokud je stránka nabízí.

Předplaťte si RSS

Na většině stránek s novinkami a s podporou RSS najdete odkaz na možnost si zprávy "předplatit". Když si tuto možnost vyberete, nabídne IE okno pro odebírání informačních kanálů. To obsahuje název kanálu a cíl jeho umístění, pak jen stisknete tlačítko Přihlásit se k odběru. Vybraný kanál se následně objeví v Centru oblíbených položek, které reprezentuje žlutá hvězda vlevo nahoře v liště symbolů. Po kliknutí na hvězdu získáte boční lištu obsahující seznam všech kanálů. V nich se pak nacházejí nové zprávy a objevují se zde jejich příslušné "záložkové" nadpisy, tj. zpráva se po kliknutí na nadpis zobrazí ve své vlastní záložce. Pokud najedete kurzorem myši vlevo do lišty s kanály na příslušný nadpis, objeví se bublinka s informací o času aktualizace a počtu nových zpráv.

Podpora podcastingu: Výhodou IE 7 z hlediska kanálů je podpora podcastingu. Nejde totiž o nic jiného, než že jsou RSS kanály rozšířeny o odkazy na video a audio soubory. IE7 pozná obsažené odkazy a upraví je tak, aby bylo možné se soubory pracovat na kliknutí.

Jemný tuning RSS

Hlavní nastavení kanálu se nachází pod položkou Nástroje/Možnosti internetu na záložce Obsah, položka Informační kanály s tlačítkem Nastavení. Zde určíte, jak často se budou informační kanály stahovat. Mimo to můžete nastavit i zvukové upozornění, pokud stránka, kterou vyvoláváte, nabízí informační kanál.

Podle přání: Každý kanál se dá individuálně nastavit. To uděláte pomocí pravého tlačítka myší na příslušném kanálu (vlevo v liště), dole ze seznamu vyberete Vlastnost. Dostanete se tak do okna Vlastnosti informačního kanálu. Zde určujete, zda se mají stahovat připojené podcast soubory. Můžete stanovit pro každý kanál individuální aktualizační interval. Pod další položkou Archivovat definujete maximální počet aktualizací, které se mají pro tento informační kanál ukládat.

Vyhledávací lišta

IE7 má v pravém horním rohu umístěnu vyhledávací lištu, přes níž spustíte vyhledávání na jedné nebo více vyhledávacích službách. S touto lištou budete konfrontováni již při prvním startu IE7. Na uvítací stránce musíte určit, zda chcete využít výchozí vyhledávací služby Microsoftu. Zvolíte-li, že ne, dostanete se na stránku, kde jsou uvedeny další vyhledávací nástroje a vyhledávače, které jedním kliknutím integrujete do vyhledávací lišty (například Google, Yahoo nebo Wikipedia). Tuto stránku můžete zobrazit i později, jednoduše kliknete na šipku vpravo vedle vyhledávajícího pole a zvolíte Vyhledat dalšího poskytovatele.

Můžete sloučit různé vyhledávací služby

Některé weby již nabízejí vyhledávací plug-iny kompatibilní s novou verzí IE7. Rozeznáte to jednoduše tak, že se šipka vedle vyhledávacího pole zbarví světle oranžově. Když na ni kliknete, budou se vybrané typy služeb barevně lišit: nová služba jiná barva. Tuto službu pak přes možnost Přidat poskytovatele vyhledávání (klikněte na šipku vedle vyhledávacího pole) přidáte k výchozí vyhledávací službě IE.

Konfigurace seznamu vyhledávačů

Chcete-li služby odstranit, klikněte na šipku vedle vyhledávacího pole a vyberte položku Změnit výchozí nastavení vyhledávání. V dialogovém okně pak ponechte nastavenu pouze standardní vyhledávací službu.

Rychlé vyhledávání: Chcete-li použít standardní vyhledávací nástroj, ale ve vyhledávacím poli máte již vybránu jinou službu, ušetříte si jedno kliknutí tím, že cílovou adresu označíte přednastaveným symbolem otázky, např. ?pizza recepty. Pokud jste zadali hledaný výraz s parametrem ? a kliknete na symbol šipky či stisknete Enter, začíná vyhledávání ihned. Výsledky by se měly objevit v nové záložce, otevřete ji nejprve ručně přes Ctrl + T nebo přes prázdnou malou záložku. Přes další otevřené záložky pak můžete výsledky různých služeb pohodlně porovnávat. Pro rychlý přechod do vyhledávacího okna dále použijte kombinaci kláves Ctrl + E nebo pro výběr dané služby využijte myš.

Bezpečnost

Bezpečnost představuje podle Microsoftu ústřední téma IE7. Nový prohlížeč však nenabízí o mnoho více bezpečnostních funkcí než stávající verze konkurenčních produktů jako Firefox nebo Opera.

Moje PC patří pouze mně - mazání stop po surfování

Chcete-li zamezit tomu, aby ostatní uživatelé PC sledovali vaše výlety po internetu, nechte soubory vznikající při surfování vymazat. Zaznamenané soubory se ukládají do cache prohlížeče (dočasné internetové soubory) a cookies. V předchozí verzi IE6 jste museli pro zahlazení stop v položce Nástroje/Možnosti Internetu kliknout na více míst. IE7 nyní toto umožňuje v rámci jedné záložky v nabídce Nástroje/Vymazat historii. Jak název napovídá, použitím tohoto nástroje smažete nejen historii, ale také cookies, seznam uložených hesel a obsah formulářů vyplňovaných na internetu. Co je potěšující, můžete mazat jednotlivé položky nebo všechny najednou pomocí jednoho tlačítka.

Konfigurace phishingového filtru

Phishingový podvodníci vás zkoušejí nalákat na špatné stránky prostřednictvím e-mailových adres nebo odkazů, které třeba vypadají jako stránky velkých bank nebo jako akční nabídky obchodních domů apod. Na nich se máte přihlásit prostřednictvím přístupových hesel, zpravidla za účelem prověření bezpečnosti. Pomocí těchto údajů pak vyloupí vaše konta nebo nakoupí pod vašim jménem různé zboží.

Kontrola stránky: IE7 obsahuje phishingový filtr (v české verzi se jmenuje Filtr útoků phishing), který by vás před takovýmto napálením měl ochránit. Pokud je filtr aktivní (aktivujete jej z menu Nástroje/Filtr útoků typu Phishing), prohlížeč prověřuje/zkouší každou načítanou stránku v několika krocích. Nejdříve zjišťuje, zda není zařazena na seznam tzv. neseriózních stránek. Pokud zjistí, že ne, analyzuje její obsah z hlediska typických vlastností phishingu. Při pochybnostech pošle adresu stránky na server Microsoftu, na němž je umístěn seznam aktuálních nebezpečných stránek. Pokud ji v tomto seznamu nenajde, zbarví se panel s adresou žlutě, což signalizuje, že se může jednat o potenciálně nebezpečnou stránku. Zařadí-li webovou stránku do databanky jako nebezpečnou, adresa se zbarví červeně a přístup k jejímu obsahu se uzavře. Prohlédnout si ji pak můžete pouze na základě vašeho přímého pokynu.

IE7 podává hlášení: Ne každému uživateli se libí, že načítané stránky jsou posílány do Microsoftu na testování. Komu to nevyhovuje, musí se popisovaného filtru zříci a kontrolovat vše sám, například pomocí alternativního prohlížeče. Firefox nebo Opera obsahují podobnou funkci a oba pracují pod Windows XP, 98/Me, 2000.

Pojistka IE7 pod XP

IE obsahuje tzv. "chráněný režim", který, je-li aktivní, může spustit prohlížeč jen pro práci s "dočasnými internetovými soubory". Škodlivé programy, které se pokouší během surfovaní nepozorovaně instalovat do vašeho počítače, by pak neměly mít šanci uspět.

Pokud IE7 běží v operačním systému Windows Vista, je potřeba ochranný režim aktivovat v menu Nástroje/Bezpečnost, tím se použije stejná funkce obrany jako pod Windows XP.

Úprava ochranné zóny: Uživatelé operačního systému XP si rovněž mohou zřídit ochranou zónu pomocí anglicky mluvícího freewaru Sandboxie (www.sandboxie.com). Přes tento prográmek spustíte webový prohlížeč v bezpečném prostředí. Všechna data, která vznikají při surfování, možná i viry a trojské koně, přistanou v bezpečné virtuální zóně a ne na vašem pevném disku. Samozřejmě nejlepším způsobem, jak předejít podobným napadením, je to, že se budete pohybovat po prověřených stránkách a nebudete klikat na podezřelé odkazy.

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí. Část XXIV: Wi-Fi pod drobnohledem

Jiří Peterka

07P0106

Když se dnes řekne Wi-Fi, snad každý si pod tím představí nějaké zařízení pro bezdrátový přenos dat mezi počítači a dalšími zařízeními. Jenže technologií a standardů, ze kterých takováto zařízení mohou vycházet, je více. Vyznáte se v tom, čím se liší IEEE 802.11b od IEEE 802.11a či IEEE 802.11g, a proč jen některé konkrétní produkty mají právo honosit se označením Wi-Fi, zatímco jiné nikoli?

V předchozím dílu tohoto seriálu jsme si popisovali, jak se Ethernet v určitém stádiu svého vývoje zbavil drátů a začal fungovat jako bezdrátový. Tato jeho bezdrátová odnož začala žít natolik samostatným životem, že se na její ethernetový původ záhy zcela zapomnělo. Dnes se proto již nehovoří o bezdrátovém Ethernetu. Místo toho se dnes můžeme setkat s označením WLAN (od "Wireless LAN"), které je ale generickým označením pro všechny bezdrátové varianty lokálních sítí, bez ohledu na jejich koncepci a standardy, z nichž vychází. Navíc jde o označení, pocházející spíše ze zámoří, zatímco v Evropě se můžeme setkat také s označením RLAN ("Radio LAN"). I to je ale generické označení, pod nímž se mohou skrývat opravdu nejrůznější řešení, včetně těch, které vychází z evropských standardů jako je HIPERLAN1 (HIgh PErformance Radio Local Area Network) či HIPERLAN2.

Nás ale bude dnes zajímat jedna konkrétní "vývojová větev", jejíž kořeny představuje právě bezdrátový Ethernet. Z předchozího dílu tohoto seriálu již určitě víte, že jde o větev vycházející ze standardů, které připravila a dodnes dále rozvíjí pracovní skupina 802.11 organizace IEEE (Institute of Electrical and Electronics Engineers). Jiná pracovní skupina stejného orgánu, konkrétně 802.3, vydala i specifikace a standardy původního "drátového" Ethernetu, poprvé v roce 1982. Teprve o řadu let později, konkrétně v roce 1997, vydává IEEE 802.11 první specifikace "bezdrátového Ethernetu", fungujícího ještě s maximální rychlostí jen 2 Mb/s.

IEEE 802.11b a IEEE 802.11a

Ovšem už v době vydání prvního standardu bezdrátového Ethernetu bylo jeho řešení vnímáno jako překonané a intenzivně se pracovalo na řešení novém a ještě rychlejším. To se podařilo najít a standardizovat poměrně rychle, již v roce 1999. Jak jsme si již také uvedli v předchozím dílu tohoto seriálu, jednalo se o standardy IEEE 802.11a a IEEE 802.11b, které skutečně dosáhly poměrně výrazného zrychlení, ovšem za cenu poměrně velké změny rádiové části celého řešení. Ukazuje to i obrázek, který jsme si ukazovali i minule, a podle něhož varianta IEEE 802.11b využívá ze tří původních technik bezdrátového rádiového přenosu již jen jednu (techniku DSSS, Direct Sequence Spread Spektrum), zatímco varianta IEEE 802.11a dokonce přišla s další technikou, s tzv. ortogonálním frekvenčním multiplexem (OFDM).

Podstatné také je, že varianta IEEE 802.11b (dodnes je asi stále nejrozšířenější a nejpoužívanější po celém světě) nadále funguje v bezlicenčním pásmu 2,4 GHz, kde dosahuje nominální přenosové rychlosti až 11 Mb/s. Naproti tomu varianta IEEE 802.11a se již posunula do pásma 5 GHz, kde dokáže pracovat rychlostí až 54 Mb/s (opět ale jen nominálně).

Nominální vs. efektivní přenosová rychlost

Jen pro připomenutí: nominální rychlost vypovídá spíše o tom, jak dlouho trvá přenos jednoho bitu, bez ohledu na to, zda jde o bit užitečný či režijní. Tzv. efektivní přenosová rychlost, která bere v úvahu již jen užitečná data, bývá v praxi menší, a to až o desítky procent, protože už zahrnuje nejrůznější režii a také všelijaké nutné prodlevy, opakované přenosy apod. Může být a bývá závislá i na konstrukci rádiových zařízení, což naznačují nejrůznější praktické testy a srovnání, které sledují chování různých produktů ve stejných podmínkách. Obvykle se jimi dosahované rychlosti liší i dosti podstatně.

Nečekejme tedy od technologie, která deklaruje (nominální) přenosovou rychlost 11 Mb za sekundu, že třeba za minutu přenese 60 x 11 megabitů. Bude to podstatně méně, rozdíl jde právě na úkor rozdílu mezi nominální (tedy spíše teoretickou) rychlostí a rychlostí efektivní (skutečně dosahovanou).

Následující tabulka uvádí příklad dosahovaných efektivních rychlostí pro technologie na bázi IEEE 802.11b, 802.11a a 802.11g (viz dále). Samozřejmě nejde o žádné závazné a oficiální hodnoty, ale spíše o orientační a průměrné výsledky různých praktických testů.

Není rychlost jako rychlost

Úvaha o rozdílu mezi nominální a efektivní rychlostí přitom platí obecně, pro všechny technologie, drátové i bezdrátové. Ovšem bezdrátové technologie se navíc musí potýkat i s tím, že se podmínky pro přenos mohou měnit doslova "pod rukama" a velmi dynamicky. Například v důsledku jejich pohybu, aktivit jiných stanic či jen v důsledku nejrůznějšího rušení, často předem neodhadnutelného a nepředvídatelného.

Řada bezdrátových technologií proto dokáže pracovat i nižšími (nominálními) rychlostmi, což je činí přece jen odolnějšími vůči různým nepříznivým vlivům. Navíc se nominální rychlosti mohou měnit poměrně dynamicky, na základě vlastního uvážení bezdrátových stanic, které průběžně monitorují podmínky pro přenos. Pokud zjistí jejich významnější zhoršení (či zlepšení), mohou samy ihned přejít na nižší (či vyšší) nominální přenosovou rychlost.

První technologie bezdrátového Ethernetu, ještě podle standardu IEEE 802.11 (z roku 1997 a bez rozlišujícího písmene), dokázala pracovat jen dvěma různými nominálními rychlostmi, a to 1 a 2 Mb/s. Standard IEEE 802.11b z roku 1999 již počítal s širším výběrem možných nominálních rychlostí: 1, 2, 5,5 a 11 Mb/s. Stejně starý standard IEEE 802.11a, který předpokládá fungování v pásmu 5 GHz, počítá s ještě větší škálou možných (nominálních) přenosových rychlostí: 6, 9, 12, 18, 24, 36, 48 a 54 Mb/s.

Frekvenční kanály v bezlicenčních pásmech

Dosahování co nejvyšších (nominálních i efektivních) přenosových rychlostí je u technologií IEEE 802.11 komplikováno také tím, že rozsahy frekvencí v příslušných bezlicenčních pásmech jsou omezené, a to poměrně výrazně. Například když se hovoří o tom, že IEEE 802.11b pracuje "v pásmu 2,4 GHz", ve skutečnosti to znamená jen možnost fungování v rozsahu 2,400 až 2,4835 GHz, neboli v pásmu širokém pouze 83,5 MHz. A toto pásmo je navíc v různých částech světa různé.

Podobně "v pásmu 5 GHz" znamená (např. v Česku) ve třech různých pásmech:

- l5,150 až 5,250 GHz (šířka 100 MHz),

- l5,250 až 5,350 GHz (šířka 100 MHz),

- l5,47 až 5,725 GHz (šířka 255 MHz).

Přitom technologie IEEE 802.11b potřebují ke své práci frekvenční kanály o šířce 22 MHz. Na otázku, kolik se jich "vejde" do pásma 2,400 až 2,4835 GHz, alias 83,5 MHz, je jednoduchá odpověď: pokud se nemají překrývat, pak jen tři! To znamená, že v celém tomto bezlicenčním pásmu vyhrazeném pro bezdrátové přenosy jsou jen tři nepřekrývající se frekvenční kanály, a tudíž prostor jen pro tři vzájemně se neovlivňující (nerušící) přenosy!

Praxe ale počítá s přece jen větším počtem kanálů, které ovšem "nahušťuje" do stejně širokého rozsahu takže se přitom nutně z části překrývají. Konkrétně tak, že odstup mezi těmito kanály, širokými 22 MHz, činí pouze 5 MHz. Příslušné přenosy na takto "sousedních" frekvenčních kanálech pak jsou stále možné, ale vzhledem k částečnému překrytí nedosahují takových výsledků jako při využití nepřekrývajících se kanálů.

Počet takovýchto vzájemně se překrývajících kanálů, jež jsou k dispozici, je závislý na šířce celého bezlicenčního "pásma 2,4 GHz", vyhrazeného pro tyto účely. A jak jsme si už řekli, v různých částech světa je situace různá. Rozdíly ukazuje tabulka:

V České republice podle posledního rozhodnutí (všeobecného oprávnění VO-R/12/08.2005-6) našeho správce frekvenčního spektra (Českého telekomunikačního úřadu) máme k dispozici celkem 13 takovýchto frekvenčních kanálů. Z nich pak můžeme vybrat tři vzájemně se nepřekrývající kanály, a to 1, 7 a 13, které navíc mají mezi sebou i poněkud větší odstupy. Obdobně je tomu i ve většině zemí Evropy.

Naopak v USA mají k dispozici poněkud užší celkový rozsah frekvencí, do kterého se jim "vejde" pouze 11 vzájemně se překrývajících kanálů o šířce 22 MHz. Stále z nich lze vybrat tři nepřekrývající se, ale jsou jiné než v Evropě: jsou to kanály 1, 6 a 11. Jejich odstupy mezi sebou jsou menší než u "evropské trojice", a tak je zde přece jen větší nebezpečí vzájemného ovlivňování jednotlivých přenosů.

Situace "pásma 5 GHz" je přece jen příznivější. Jak jsme již uvedli výše, jsou zde k dispozici fakticky tři rozsahy frekvencí, o 100 + 100 + 255 MHz. Navíc technologie IEEE 802.11, které v těchto pásmech pracují, používají poněkud užší frekvenční kanály, a to o šířce 20 MHz. Takže i kanálů, které se nepřekrývají, mají k dispozici přece jen více.

Bezlicenční neznamená bez pravidel

Připomeňme si nyní ještě jednu zásadní skutečnost, se kterou jsme se seznámili již v předchozích dílech tohoto seriálu. Jde o samotný bezlicenční princip využití určitých frekvencí.

Tento princip říká, že ten, kdo chce tyto frekvence využít, nepotřebuje žádné individuální oprávnění (dříve individuální licenci). Místo toho stačí, když správce kmitočtového spektra vydá jedno "společné" rozhodnutí, u nás ve formě tzv. všeobecného oprávnění (generální licence) a v něm stanoví podmínky, za nichž může kdokoli předmětné frekvence využít. Rozhodně to tedy neznamená, že by si na frekvencích, určených pro takovéto bezlicenční využití, mohl kdokoli dělat cokoli uzná za vhodné. To opravdu nemůže.

Podmínky, které stanovuje všeobecné oprávnění (generální licence), mohou být i dosti přísné, jejich nedodržení může být sankcionováno vysokými pokutami. Takže pozor na to, vždy se nejprve seznamte s jejich zněním. U zde popisovaných pásem a technologií je relevantní rozhodnutí regulátora (ČTÚ) v podobě již zmiňovaného všeobecného oprávnění VO-R/12/08.2005-6, které lze nalézt (například) na webu ČTÚ.

Nejvýznamnější podmínkou tohoto všeobecného oprávnění (i dalších obdobných) je omezení toho, s jakou "silou" (tzv. vyzářeným výkonem) mohou vysílače vysílat v příslušném frekvenčním pásmu. Například v "pásmu 2,4 GHz", přesněji v rozsahu 2,400 až 2,4835 GHz, nesmí být překročeno 100 mW EIRP (Effective Isotropical Radiated Power, tedy "efektivní izotropický vyzářený výkon").

V případě "pásma 5 GHz" je to ještě složitější, protože zdejší tři dílčí pásma se liší právě tím, jak silné je u nich omezení vysílacího výkonu:

- pásmo 5,150 až 5,250 GHz: možnost využití pouze uvnitř budov, max. 200 mW EIRP,

- pásmo 5,250 až 5,350 GHz: možnost využití pouze uvnitř budov, max. 200 mW EIRP s regulací výkonu, jinak o 3 dB méně,

- pásmo 5,47 až 5,725 GHz: možnost využití i vně budov, max. 1 W EIRP s regulací výkonu a výběrem frekvencí (DFS a TPC), jinak o 3 dB méně.

Omezení výkonu

Podrobnější vysvětlení toho, co vlastně je EIRP (efektivní izotropický vyzářený výkon) by asi vydalo na samostatný díl tohoto seriálu, proto jen velmi stručně a s velkým zjednodušením: jde o výkon, vyzářený do prostoru ideální bodovou anténou (která vyzařuje do všech směrů a stejně). Takováto ideální bodová anténa ale v praxi neexistuje, protože reálné antény vždy vyzařují v některých směrech více a v jiných méně. Tam, kde reálné antény vyzařují v určitém směru více než ideální bodová anténa, se hovoří o jejich zisku. Čím větší má anténa zisk, tím intenzivněji vyzařuje v příslušném směru ale toto její vyzařování nesmí překročit mezní hodnotu, stanovenou ve všeobecném oprávnění pro bezlicenční pásmo.

Konkrétní "sílu" vyzařování v praxi vypočítáme tak, že sečteme výstupní výkon vysílače (neboli "sílu" toho, co vystupuje z vysílače), odečteme ztráty vzniklé na kabelovém vedení k anténě a naopak přičteme zisk použité antény. Výsledkem bude číslo (v dBm), které se přepočítá na mW a porovná s maximální povolenou hodnotou.

V praxi je třeba dávat pozor hlavně na situace, kdy se chystáte použít externí anténu s velkým ziskem (obvykle více směrovou anténu), protože zde nejspíše bude třeba snížit výstupní výkon vysílače. Zde je proto velmi vhodné požádat o pomoc odborníka, který vše propočítá. Naopak pokud si kupujete nějaké "krabicové" zařízení s integrovanou anténou, pak nejspíše nemusíte mít z překročení stanovených limitů žádný strach.

IEEE 802.11g a IEEE 802.11h

Po malé exkurzi do oblasti vysílacích výkonů si již můžeme říci o dvou dalších standardech bezdrátových lokálních sítí, které připravilo IEEE jako standardy 802.11g a 802.11h (oba z roku 2003).

První z nich, IEEE 802.11g, si můžeme představit jako vylepšenou verzi 802.11b: stále funguje v pásmu 2,4 GHz na stejných frekvenčních kanálech jako 802.11b, ale díky dokonalejšímu a vyspělejšímu technologickému řešení (mimo jiné i zásluhou techniky OFDM) zde dokáže dosahovat maximální (a samozřejmě jen nominální) rychlosti 54 Mb/s. V případě horších podmínek pro přenos pak může fungovat i s nižšími nominálními rychlostmi. Konkrétně 1, 2, 5,5, 6, 9, 11, 12, 18, 22, 24, 33, 36 a 48 Mb/s.

Ještě zajímavější je pak standard IEEE 802.11h. Ten navazuje na předchozí standard IEEE 802.11a, a pracuje obdobně v pásmu 5 GHz a s maximální (nominální) rychlostí 54 Mb/s. Od svého předchůdce se liší v tom, že povinně podporuje dva mechanizmy, napomáhající k "ekologičtějšímu" chování v éteru. Jde konkrétně o schopnost dynamické volby frekvencí (DFS, Dynamic Frequency Selection), která vybírá takové frekvenční kanály, jež jsou volné, resp. kde neprobíhá jiný provoz. Dále jde o schopnost regulovat vysílací výkon (TPC, Transmit Power Control), aby přesně odpovídal potřebám požadované komunikace a nebyl zbytečně vyšší (což by zvyšovalo možnost rušení jiných přenosů).

Pokud se znovu podíváte o pár odstavců výše, kde se hovořilo o maximálním vyzařovacím výkonu, pak zmínky o nutnosti použít regulaci výkonu a výběr frekvencí se týkaly právě volby mezi standardy IEEE 802.11a a IEEE 802.11h. V případě standardu 802.11h, který má obě funkce, lze vysílat plným (výše uvedeným) výkonem, tedy 200 mW, resp. 1 W. Pokud ovšem zařízení těmito mechanizmy vybaveno není (jako například zařízení podle standardu 802.11a), mohou vysílat jen s výkonem o 3 dB nižším, neboli polovičním (protože -3 dB znamená poměr 1 : 2).

IEEE 802.11n, aneb: budoucnost je MIMO

Vývoj standardů v rámci pracovní skupiny IEEE 802.11 samozřejmě neskončil verzemi "h" a "g", ale pokračuje dál. Je z jedné strany motivován neutuchající poptávkou po ještě rychlejších bezdrátových přenosech, a z druhé strany dostupností nových technik, které rychlejší přenosy umožňují.

Jednou takovou technikou, na kterou sází jak připravované verze standardů IEEE 802.11 (pro WLAN), tak třeba i technologie WiMAX (pro nasazení spíše v rozlehlejších sítích včetně sítí metropolitní), a také budoucí mobilní technologie 4G, je technika označovaná jako MIMO. Její kuriózní název je zkratkou od "Multiple Input and Multiple Output" a zaslouží si malé zastavení a vysvětlení.

U klasických rádiových přenosů jsou různé odrazy (odražené vlny, například od zdí apod.) nežádoucí a zhoršují celkovou kvalitu příjmu. Například u televizního vysílání se projevují známými "duchy". Nicméně dostatečně inteligentní a propracovaný přijímač dokáže takovéto odražené vlny naopak využít ke zlepšení příjmu, díky tomu, že je dokáže zbavit jejich "chybovosti" a jakoby je započítat k užitečnému signálu. Teorie kolem toho je velká a složitá, ale v praxi to funguje.

Co ale tato technika ke svému fungování nutně potřebuje, je více antén. Proč, to by opět bylo na delší a podstatně odbornější povídání, ale určitou paralelu můžeme najít třeba i u počtu očí u člověka a dalších živých tvorů. I s jedním okem vidíme, ale se dvěma vidíme lépe a máme šanci vnímat více detailů. A podobně je to i s počtem antén.

Samotný princip MIMO tedy počítá s více anténami (například se dvěma či třemi) na straně vysílače i přijímače. Proto také ono "Multiple Out", čímž se míní více antén na straně vysílače (a tedy "out" znamená směrem ven do éteru), a "Multiple In", čímž se míní naopak více antén na straně přijímače. Systémy MIMO tak v praxi poznáme poměrně snadno, podle většího počtu antén, či spíše malých antének. Mobily vzdálenější budoucnosti, které budou využívat techniku MIMO k dosažení rychlejších mobilních datových přenosů, je už nejspíše budou mít integrované ve svém těle a nebudou z něj nijak vyčuhovat.

Ovšem dnes jsme s aplikací techniky MIMO stále ještě na začátku, a to i v oblasti sítí WLAN, vycházejících ze standardů od pracovní skupiny IEEE 802.11. Ta na novějším a ještě rychlejším standardu pracuje již od roku 2004, a už pro něj má i jméno: bude to IEEE 802.11n. Zatím počátkem března 2007 je ale tento standard teprve v návrhu, a nic nenasvědčuje tomu, že by jeho definitivní schválení bylo otázkou dnů. Spíše dalších měsíců.

Přesto už na trhu existují konkrétní produkty od konkrétních výrobců, kteří deklarují, že jejich zařízení již vychází ze standardu IEEE 802.11n a fungují s rychlostí 100 Mb/s, či dokonce ještě rychleji. Realita je taková, že vzhledem k absenci definitivního standardu jde jen o jakési "pre N" verze, či "Draft-N", které sice mohou různě předjímat, jak bude výsledný standard vypadat, ale případné změny vyloučit nemohou. A už z principu takovéto výrobky nemohou získat nálepku "Wi-Fi Certified", viz dále, protože není podle čeho je certifikovat. Na druhé straně to ale vůbec nemusí znamenat, že by tato zařízení byla nepoužitelná. Stejná řešení, od stejného výrobce, budou "proti sobě" nejspíše řádně fungovat a dosahovat o něco rychlejších přenosů. Ale při kombinování "pre N" zařízení od různých výrobců už je na místě obezřetnost, hlavně kvůli absenci možnosti ověřit a certifikovat jejich kompatibilitu se standardy a interoperabilitu s produkty jiných výrobců.

Co je a co není Wi-Fi?

Připravit specifikace určitého řešení a vydat je ve formě standardu je jen jedním z kroků, které jsou nutné pro prosazení určitého řešení do života a každodenní praxe. Sebelepší standard nebude nic platný tam, kde konkrétní implementace nebudou tento standard dostatečně přesně dodržovat. Nebo ho sice dodržovat budou, ale přesto si různé produkty od různých výrobců nebudou navzájem rozumět. A právě u bezdrátových řešení, kde se spolu velmi často setkávají a chtějí vzájemně komunikovat produkty od různých výrobců, je jejich vzájemná kompatibilita (slučitelnost) a interoperabilita (schopnost vzájemné spolupráce) velmi důležitá.

A tak zde, podobně jako i v dalších oblastech, vznikají zvláštní opatření a řešení pro testování kompatibility a shody se standardy, a současně testy vzájemné interoperability konkrétních produktů, vycházejících ze stejných standardů. V případě bezdrátového Ethernetu, resp. řešení na bázi standardu IEEE 802.11, se příslušným testováním zpočátku zabývala organizace WECA (Wireless Ethernet Compatibility Aliance), založená v srpnu 1999 firmami 3Com, Aironet, Harris Semiconductor, Lucent Technologies, Nokia a Symbol Technologies.

Právě tato organizace pak udělovala nálepku Wi-Fi (odvozeno od Wireless Fidelity) konkrétním produktům od konkrétních výrobců založeným na standardech IEEE 802.11, které úspěšně prošly jejími testy kompatibility a vzájemné interoperability. Získání takovéto nálepky pak znamená, že příslušný produkt získal certifikaci Wi-Fi, resp. že je "certifikován pro Wi-Fi" (Wi-Fi Certified).

To znamená, že právo honosit se označením Wi-Fi (resp. Wi-Fi Certified) nemají automaticky všechny produkty, jež vychází ze standardů IEEE 802.11. Jsou to jen ty, které jejich výrobci přihlásí do příslušného testování, jímž úspěšně projdou. Spolu se získáním příslušného loga pak jsou takovéto produkty zařazeny do oficiální databáze Wi-Fi produktů, kde si je může kdokoli vyhledat (i na internetu, na adrese http://www.wi-fi.org/) a přesvědčit se, zda se případně nějaký produkt nehonosí označením Wi-Fi, aniž by na to měl právo.

Minulý čas, použitý v souvislosti s organizací WECA (Wireless Ethernet Compatibility Aliance) a s udělováním Wi-Fi certifikací, je skutečně na místě. V únoru roku 2002, kdy měla tato organizace už na 149 členů z řad různých firem, se přejmenovala na Wi-Fi Alianci (Wi-Fi Alliance). Stalo se tak i proto, že původní vazba jejího jména na bezdrátový Ethernet už byla pociťována jako neaktuální. Bezdrátové sítě na bázi IEEE 802.11 se už natolik osamostatnily, že jejich vazbu na původní Ethernet už nebylo vhodné zdůrazňovat.

Není Wi-Fi jako Wi-Fi

Zdůrazněme ještě jednou to nejpodstatnější: "Wi-Fi" nejsou všechny produkty, vycházející ze standardů IEEE 802.11, ale jen některé z nich. V databázi "Wi-Fi certifikovaných" produktů bylo v době psaní tohoto článku asi 3 355 konkrétních produktů, zatímco těch, které vychází ze standardů IEEE 802.11, je určitě více.

Pravdou ale je, že v praxi se o všech takovýchto produktech hovoří jako o Wi-Fi, bez ohledu na to, zda mají či nemají příslušnou certifikaci. Když si kupujete nový notebook, zajímáte se, jestli má zabudované Wi-Fi. Přitom byste se měli zajímat hlavně o to, zda má zabudované rozhraní podle některého ze standardů IEEE 802.11 (a kterého) a zda má takovéto rozhraní příslušnou certifikaci Wi-Fi. Teprve pak totiž máte dostatečnou záruku, že si bude dobře rozumět se zařízeními od jiných výrobců.

Podobně když si jdete do obchodu koupit třeba Wi-Fi adaptér nebo Wi-Fi přístupový bod apod., měli byste se zajímat i o to, zda nabízené zařízení úspěšně prošlo příslušnými testy. A právě tady se nabízí zásadní otázka: jak něco takového poznáte?

Nejspolehlivější je podívat se na internetu do databáze Wi-Fi zařízení, na adrese http://www.wi-fi.org. Ale co když přístup k internetu právě nemáte k dispozici? I pak se dá stále orientovat podle loga Wi-Fi, které mají právo používat pouze ta zařízení, jež úspěšně prošla testy a získala příslušnou certifikaci. Příklady vidíte na obrázcích.

§§§§§


Stylový telefon pro dámy. Nokia 7373 dokonalý design pro krásnější polovičku lidstva

Libor Vacata

07P0102

Mobilní telefony již hezkou dobu neslouží pouze pracovním potřebám různých manažerů. Vysoké účty za nekonečné hovory našich drahých poloviček v pozdních večerních hodinách hovoří za své. Není proto divu, že se výrobci telefonů nezaměřují pouze na dokonalou funkčnost a technické vybavení, ale věnují velkou pozornost konstrukčnímu řešení a především stylovému designu. Když už máte strkat peníze do kapes mobilních operátorů, tak ať u toho alespoň vypadáte dobře a přístroj u ucha vám třeba sedne k šatům. A přesně tuto myšlenku dovedla společnost Nokia téměř k dokonalosti ve své řadě telefonů nazvané příhodně L\Amour Collection. Její součástí je i designově dokonalý model 7373, který nabízí ženám možnost považovat telefon téměř za módní doplněk.

Hned u výběru jedné ze tří verzí přístroje se budete muset rozhodnout pro zářivou růžovou nebo poněkud decentnější bronzovou a černou (chromovou) variantou. Ať už dáváte přednost té či oné barvě, do rukou se vám dostane malý telefon s rozměry 88 x 43 x 23 mm, který snadno skryjete v dlani a se svými sto čtyřmi gramy vaši ručku nijak nezatíží. Při bližším prozkoumání zaujmou vkusné ornamenty, jakoby vyšité zlatou (resp. růžovou) nití kolem obřího displeje. Po straně přístroje na vás kouká decentní značková etiketa z vyšívané látky, spodek telefonu pokrývá dobře vypadající kůže. Když se podíváte do krabice, jistě zaplesáte nad množstvím skvěle vypadajících doplňků. Kromě v barvě telefonu zhotovených manuálů vás zaujme pohledné semišové pouzdro (pochopitelně taktéž ve stejné barevné kombinaci), stříbrný řetízek, který lze připevnit na roh přístroje, a rovněž opět designově sladěná drátová handsfree sluchátka. Techničtější typům bude chybět pouze datový USB kabel.

Konstrukčně je přístroj řešen tak, že vrchní stranu s displejem otáčíte na jednu či druhou stranu. Mechanizmus funguje spolehlivě a lehce, takže telefon otevřete snadno jedním prstem. Po otočení se na vás rozsvítí kvalitní aktivní TFT displej o velikosti 31 x 41 mm s parametry 240 x 320 bodů při 256 tis. barvách. Kontrast displeje i čitelnost jsou na velmi vysoké úrovni a potěší i náročnější uživatele, přestože na přímém sluníčku se zmíněné vlastnosti podstatně zhoršují. Zajímavostí je určitě automatické převracení obrazu na displeji tak, aby nebyl po otočení pohyblivé části vzhůru nohama. Pod displejem v druhé části telefonu se nachází klávesnice s klasickým rozložením Nokie, na níž vás nemá v podstatě co překvapit. Určitě ale mile překvapí velikost a rozestup tlačítek, který umožňuje velmi pohodlné psaní i rozsáhlejších SMS zpráv. Designéři telefonu byli při své práci opravdu důslední, a proto se po zavření přístroje na displeji zobrazí "šetřič", dokonale ladící s ornamenty na plastovém krytu. Šetřílky určitě uklidní, že se displej po chvíli přepne do úsporného režimu a zobrazuje pouze aktuální čas.

Přístroj je samozřejmě vybaven několika moderními multimediálními funkcemi. V první řadě se jedná o 2Mpx fotoaparát s až osminásobným digitálním zoomem, možností nastavení vyvážení bíle a dalšími základními funkcemi. Díky tlačítku na boku lze fotografovat i v zavřeném stavu, což je velmi praktické. V telefonu naleznete také vcelku kvalitní hudební přehrávač, podporující formáty MP3, AAC, M4A, eAAC+ a AAC+ a zobrazující informace o skladbách z ID3 tagů. Hudbu si můžete do telefonu stahovat buď přímo z internetu, nebo z počítače pomocí rozhraní Bluetooth. V balení naleznete 128MB microSD paměťovou kartu, lze ji vyměnit až za 2GB. Pro poslech nechybí ani jednoduché rádio, které funguje pouze po připojení sluchátek. V tomto směru putují na stranu Nokie dvě výtky hudbu nelze zesílit tak, aby přehlušila třeba i běžný rachot v metru, a špunty do uší nejsou zrovna malé a občas v uchu tlačí.

Po stránce komunikace telefon nabízí přenos dat pomocí technologií GPRS, EDGE či HSCSD ve vestavěném internetovém prohlížeči. Editace SMS zpráv umožňuje použití pokročilého slovníku T9, nechybí podpora MMS a e--mailů, které lze posílat/načítat pomocí protokolů SMTP, POP3, IMAP4 a APOP. Telefon je dále vybaven všemi běžnými funkcemi, podporujícími snadné ovládání, takže v něm naleznete výběr profilů, vícepoložkový telefonní seznam, kalendář, vyzváněcí tóny apod. Pokud si telefon vybíráte podle elegance a stylu a můžete si trochu připlatit, určitě vás Nokia 7373 svým pojetím zaujme.

Nokia 7373

+ styl a design

+ kvalitní barevný displej

+ fotografování v zavřené poloze

- v balení chybí USB kabel

- nedostatečné zesílení ve sluchátkách

- velikost špuntů sluchátek

Cena včetně DPH: 7 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Nokia,

http://www.nokia.cz

§§§§§


Dvojice véček od Sony Ericssonu - Z710i a W710i střídmá elegance a její rozvernější walkmanový bratříček

Libor Vacata

07P0101

Společnost Sony Ericsson v poslední době významně rozšířila nabídku véčkových typů mobilních telefonů určených pro evropský trh. Své modely této specifické konstrukce nabízí jak konzervativnějším uživatelům, tak i výstřednějším tvorům, kteří si potrpí na lifestylový design a funkce. A právě pro jednu, resp. druhou skupinu zákazníků je určena vpravdě bratrská dvojice modelů Z710i a W710i.

Konstrukce obou modelů je totožná a vzhled se liší pouze různými barevnými kombinacemi a několika dalšími detaily. Jako základní model budeme brát střídmější Z710i, který se prodává ve dvou barevných kombinacích černé a metalické pískové. Na první pohled se jedná o malý (rozměry 88 x 48 mm), ovšem poněkud baculatější přístroj s tloušťkou 25 mm. V ruce se však drží velmi dobře a s hmotností 101 g vás nijak zvlášť nezatíží. Na přední straně se na vás v horní části dívá oko fotoaparátu a pod ním příjemně velký

(26 x 26 mm) monochromatický displej, zobrazující základní informace, jako je datum a čas, aktuální profil nebo také přijaté zprávy a zmeškaná volání. Po stranách displeje se nacházejí tlačítka pro rychlý přístup k přehrávání a vyhledávání skladeb MP3 přehrávače. Na bocích telefonu naleznete ještě tlačítka pro regulaci hlasitosti, fotoaparát a uzamykání kláves. Stejně tak se zde nachází krytka paměťové karty typu micro SD, pro jejíž výměnu však musíte otevřít celý zadní kryt telefonu. Na zadní straně vystupuje z přístroje masivní anténa, chytře řešená jako poutko, které perfektně ladí s celkovým designem. Walkmanová řada se liší pouze v použité šedo-stříbrné kombinaci a pogumováním okraje vyklápěcí části, včetně tlačítek po stranách displeje.

Vyklápění telefonu bohužel není vyřešeno příliš vhodně pro ovládání pouze palcem, tudíž budete muset k tomuto úkonu zapojit obě ruce. Navíc musíte horní část dotlačit až do konce, chybí zde pružinka, která by s tím pomohla. Náladu vám ale zlepší velký aktivní TFT displej s rozměry 30 x 38 mm a rozlišením 176 x 220 bodů, který umí zobrazit 262 tisíc barev ve slušném kontrastu s vynikající čitelností (pochopitelně se jako u všech displejů s touto technologií čitelnost na přímém slunci vytrácí). Ve spodní části přístroje se na dotek vašich prstíků přímo těší standardní klávesnice s příjemně zaoblenými tlačítky. Díky velikosti se SMS zprávy píší skoro samy a ani jedinci se silnějšími prsty nebudou mít s jejím používáním žádné problémy. Mezi klávesami naleznete rychlý přístup k internetu, zobrazení šikovného menu činností a spuštění e-mailového klienta, přičemž toto tlačítko je u modelu W710i nahrazeno tlačítkem pro spuštění hudebního přehrávače.

Oba modely telefonů se pyšní kvalitními multimediálními funkcemi. V první řadě se jedná o 2Mpx fotoaparát, s nímž můžete pořizovat snímky s maximálním rozlišením 1 600 x 1 200 bodů. Foťáčkům sice chybí autofokus, zato zde naleznete manuální kompenzaci expozice či nastavení vyvážení bílé. Oběma telefonům nechybí standardní FM rádio, fungující pouze s připojenými handsfree sluchátky, a pochopitelně kvalitní MP3 přehrávač, který je svou funkčností na vysoké úrovni. V tomto směru nabízí walkman poněkud širší možnosti nastavení, například ve volbě či manuálním nastavení ekvalizéru, a kvalitnější sluchátka. Samozřejmostí je čtení ID3 tagů a řazení skladeb podle názvu, alb, interpretů apod. Model W710i obsahuje navíc zajímavou aplikaci Fitness, která průběžně měří počet kroků a ušlou vzdálenost, nebo ji využijete jako stopky při běhu či v tělocvičně. Pro využívání multimediálních souborů je k modelu Z710i přibalena 64MB a k modelu W710i podobně jako u dalších přístrojů z této řady 512MB paměťová karta.

Ovládání telefonu patří mezi klasiku z dílny Sony Ericssonu a v podstatě vás ničím nepřekvapí. Za zmínku stojí např. nastavitelné funkce směrového kolečka, menu činností, kde naleznete všechny události a kam lze přidávat vlastní položky, nebo také rychlá volba posledně použitých kontaktů při odesílání zpráv. Přístroje obsahují nový typ editoru textových a multimediálních zpráv známý např. z modelu K800i, e-mailového klienta schopného obsloužit až pět účtů, a internetový prohlížeč. Z datových služeb lze využívat GPRS nebo EDGE, podpora 3G však u obou přístrojů chybí. Telefonní seznam může obsahovat až tisíc jmen, přičemž ke každému lze přiřadit až 25 položek. Nevýhodou je řazení jmen s diakritikou až na konec seznamu. Oba telefony lze dobře využít nejen pro zábavu, ale také ke komunikaci, ať už klasické nebo datové. Dražší varianta W710i nabízí navíc v podstatě pouze výstřednější design, větší paměťovou kartu a lepší sluchátka.

Sony Ericsson Z710i a W710i

+ práce s tlačítky

+ plnohodnotný MP3 přehrávač

+ přední displej

- nešikovné vyklápění

- absence 3G

Cena vč. DPH: 6 200 Kč (Z710i), 7 700 (W710i)

K recenzi poskytla firma: Sony Ericsson,

http://www.sonyericsson.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy


Recenze knih

Patrik Malina

07P0103

Portrét - Naučte se fotografovat kreativně

Petersonovy knihy jsou i v tuzemsku poměrně dobře známy a jeho způsob tvůrčího vidění se rychle stal blízký řadě začínajících i mírně pokročilých fotografů se zdravými ambicemi. Příchod další knihy v ediční nabídce brněnského nakladatelství lze jistě jen přivítat přináší totiž ve formě prozatím nejryzejší ten pravý obraz Petersonova vidění výsledné fotografie. V pravém smyslu slovy se nám autor pěkně "vybarvil", a to na řadě fotografií opravdu doslova.

Dosud vydané publikace tohoto autora měly přeci jen širší tematický záběr, a hlavně jejich náplní nebyl žádný tak vyhraněný žánr, jako je portrét. Díky tomu se zde v plné síle ozývají hlasy, jež bylo možno u povšechnějších pojednání a u pestřejší sbírky výběrových snímků šikovně zamaskovat či přetavit. Peterson je totiž bezpochyby umělec přeborník líbivé, populární, řeklo by se špičkové spotřební fotografie. A to bez urážky, neboť i tato kniha přináší řadu velmi cenných informací vedoucích k technicky kvalitním, kompozičně nápaditým a téměř zaručeně "pěkným" fotografiím. Na druhou stranu je zde definitivně potvrzen a přiznán fakt, že autor není, nebo se přinejmenším neprezentuje, jako "fotograf-umělec" v tom smyslu slova, jak jej obyčejně chápeme. A jeho vidění portrétu v tomto svazku to nádherně ilustruje.

Jak je u Petersona zvykem, v knize najdete krásnou kolekci technicky perfektních a většinou velmi inspirujících fotografií. Ne nadarmo jsou prakticky všechny v barvách, často plných a zářivých, a autor nikdy nepředstíral, že pro něj kritériem pro dobrou fotografii je i její prodejnost. Velmi dobře jsou demonstrovány kupříkladu portréty osob charakterizujících jejich životní filosofii, pracovní prostředí či etnickou příslušnost, a výborně je také ukázán způsob začlenění osob do různých situací "všedního dne". Přiučíte se také nadprůměrné cestovatelské fotografii či pořizování špičkových rodinných snímků. Pokud bychom použili přirovnání z oblasti hudby, Peterson je v této knize něco jako Karel Svoboda populární fotografie. Nepředstírá ambice z oblasti vážné hudby, ale také je vysoko nad kategorií Michala Davida. Mistr dobré spotřební fotografie.

Autor: Bryan Peterson

Nakladatelství:Zoner Press, Brno, 2007

Počet stran: 160

Cena: 329 Kč

Microsoft Excel - Vzorce, funkce, výpočty

Objevení knihy, zpracovávající téma z oblasti kancelářských aplikací, jež nezačíná tématem vytvoření prvního dokumentu pomocí nabídky Start, je vždy příjemnou změnou. Obzvláště v případě, že se týká tabulkového kalkulátoru, jenž nabízí opravdu dobré možnosti pro tvůrčí práci a lze v něm řešit skutečně pokročilé úlohy. Tato kniha nezačíná banálním otevřením nového sešitu, a proto by ambicióznější uživatelé MS Excelu měli zbystřit.

Publikace pojednává důkladně o tom, co doopravdy dělá Excel Excelem: o vložených vzorcích a výpočetních funkcích. Vypadá to banálně a proto dodejme, že autoři, nezatěžujíce vymezený rozsah svazku začátečnickými tématy, využívají prostor k důkladnému výkladu pokročilé látky a široké škále praktických příkladů. Kniha skutečně není pro začátečníky, takže pokud jste Excel spustili jen párkrát a potřebujete se přes víkend naučit, co a k čemu je buňka, protože vás jinak šéf vyhodí, sáhněte po jiném materiálu (i jeden z autorů má na svědomí něco podobného). Chcete-li však v Excelu zařadit vyšší rychlostní stupně a opravdu počítat, ne jen zapisovat přehledné tabulky, nahlédněte s námi.

V průběhu výkladu se velmi organicky a citlivě prolínají vlastně dvě roviny. Jedním proudem je představování a popis pokročilých výpočetních možností programu, takže čtenář může odhalit tajemství chování vzorců, jejich ladění a hledání chyb, dále třeba pojetí různých datových typů (časové údaje, textové řetězce, číselné soustavy atd.) či kontingenční tabulky a grafy. Druhou linií je pak předvedení řady praktických a z reálného světa vycházejících úloh, pro něž je Excel v podstatě ušit na míru. Průběžným proplétáním zmíněných dvou proudů výuky došlo ke vzniku skutečně cenného, didakticky kvalitního a velmi praktického materiálu, jenž čtenáři přináší vysokou užitnou hodnotu.

Autoři určitě záměrně zabrousili do řady méně známých oblastí, jako jsou třeba statistické zpracování dat, modelování vývoje prodejů či též výpočty úročení. I díky přiloženému CD s příklady se tak jedná o vynikající zdrojový materiál, jež v rukou trpělivého čtenáře promění MS Excel v užitečný nástroj.

Autoři: Milan Brož, Václav Bezvoda

Nakladatelství: Computer Press, Brno, 2006

Počet stran: 567

Cena: 499 Kč

Naučte se fotografovat dobře zvířata v přírodě

Téma fotografování zvířat se neobjevuje v ediční řadě "Naučte se" tohoto nakladatele poprvé. Na rozdíl od mistra lovů beze zbraní Vladislava Jirouška, jenž fotografuje především v zoologických zahradách, je zde představovaný titul zaměřen na disciplínu obdobnou, ovšem ve volném přírodním prostředí. I v tomto případě je čtenáři předkládána informace z rukou povolaných.

Nosnou náplní Stachovy publikace je, jak bývá v této edici dobrým zvykem, kolekce reprezentativních snímků ve vynikající kvalitě, a tato sbírka může bezpochyby oslovit hned několik kategorií čtenářů, potažmo fotografů. Začněme od milovníků přírody, kterým jistě postačí samotný intimní pohled do života mnohých "ulovených" druhů, především si na své mohou přijít ornitologové-amatéři. Do jiné skupiny bychom mohli zařadit začínající adepty fotografie, kteří se chtějí přesvědčit o možnostech této "disciplíny" či hledají inspiraci a sami prozatím nemají vyhraněn svůj fotografický zájem. No a další skupinu pak mohou reprezentovat poučenější a zkušenější fotografové, které zcela adresně zajímá, jak zrovna "tohle ten Stach vyfotil"!

Srovnáme-li pojetí různých autorů této edice, pak je Rostislav Stach prezentován spíše jako technokratičtější "křídlo". Možné je to dáno předmětem jeho zájmu, že každá fotografie je doprovázena vyčerpávající technickou specifikací použitého vybavení. Milovníci technologických diskusí se tedy mohou přesvědčit, jaké "dělo", rozuměj objektiv, bylo zrovna nasazeno, zájemci o podobnou tvorbu se pak mohou jednoznačně ujistit, že bez odpovídající techniky jsou prostě některé věci nemožné.

V žádném případě však nelze knihu označit za katalog snímků s technickými vizitkami! Autor velmi poutavě a přímo dobrodružnou formou vysvětluje, jak určité typy záběrů vznikají a jak komplikovanou přípravu často nenápadně a samozřejmě vyhlížející fotografie vyžadují. Bez uzardění lze říci, že jde o vynikající loveckou příručku pro všechny, kdo namísto flinty rádi utrácejí za kilogramy skla. Význačným rysem je pak preciznost: v technických popisech, vědeckém pojmenování zvířat a především kvalitě fotografií.

Autor: Rostislav Stach

Nakladatelství: Zoner Press, Brno, 2007

Počet stran: 176

Cena: 360 Kč

§§§§§

$$$$$


Gamestar

Hry na duben

Jiří Sládek

07P0127

Final Fantasy XII

Úžasné rozloučení s PlayStation 2

V sekci GameStar se sice obvykle věnujeme jen hrám pro PC a Xbox 360, ale tentokrát musíme zkrátka učinit výjimku. Ne snad proto, že by nás distributor potěšil naditou obálkou či příslibem pravidelného přísunu nových obyvatel našeho redakčního baru, ale prostě z toho důvodu, že některé tituly nelze jen tak opomenout. Řeč je o dvanáctém dílu slavné RPG ságy Final Fantasy, jedné z vlajkových lodí platformy PlayStation 2. Poslední do tuctu je zároveň rozloučením s touto platformou, a nutno dodat, že rozloučením více než důstojným. Hodnocení tohoto titulu se na domácích i zahraničních herních serverech pohybuje mezi 90 a 95 procenty, a to už něco znamená. Final Fantasy XII nabízí skutečně fantastickou zábavu, a i když lze hlavní příběh dohrát za několik desítek hodin (což je samozřejmě samo o sobě velmi solidní herní doba), u hry se můžete díky rozlehlému světu a mnoha questů i různým nepovinným činnostem bavit týdny i měsíce. Autoři ze společnosti Square Enix vymáčkli z pomalu dosluhující platformy opravdu maximum a Final Fantasy se tak nejen skvěle hraje, ale také úžasně vypadá. Titul lze koupit i v našich obchodech (běžná cena je 1 999 Kč) a my ho všem příznivcům epických RPG vřele doporučujeme.

FlatOut: Ultimate Carnage

Pokračování šílených závodů v režii Microsoftu

Možná si pamatujete, jak jsme v jednom z podzimních čísel chválili arkádové závody FlatOut 2. Tato brutální jízda nyní potěší i majitele next-gen konzoly Xbox 360, a to dokonce exkluzivně. Hovoříme o titulu FlatOut: Ultimate Carnage, který bude určen jen a pouze pro tuto herní platformu. Microsoft totiž odkoupil práva na tuto sérii a z původně nenápadné budgetové série se stává nadějná řada se silným zázemím.

Třetí díl bude pochopitelně disponovat špičkovým zpracováním a měl by využívat všech vymožeností, které hardware Xboxu 360 nabízí. Rozdíl zaznamenáme i ve větším počtu závodníků v jednom závodě: na trati se nově bude moci utkat až tucet jezdců. Autoři slibují i nové herní režimy a pochopitelně multiplayerové dovádění pomocí služby Xbox Live! Majitelé konzoly od Microsoftu by podle všeho měli mít možnost nažhavit motory už v létě tohoto roku.

The Divine

Velká vesmírná válka

Bez většího humbuku vzniká další z mnoha sci-fi akcí, jejíž děj je zasazen od oblíbeného prostředí nekonečného vesmíru. Hlavní hrdina titulu The Divine, poručík Zeke Auris, se ocitá uprostřed galaktické války mezi Konfederací a Flotilou. Nejprve se jen snaží vyváznout z této rubanice se zdravou kůží, nicméně po čase začne objevovat velké tajemství, jehož odhalení může vést k nastolení míru... nebo k úplnému zničení lidstva. Autoři se snaží navázat na odkaz klasických vesmírných stříleček a pochopitelně slibují skvělou grafiku a vybalancovanou hratelnost. Jak jinak. Hru vyvíjí americké studio Packom Interactive a na trhu by se titul měl objevit koncem letošního roku.

Pavoučí muž nepřilétne jen do kin - Spider-Man 3

Populární komiksový hrdina se v posledních letech cítí v šoubyznysu jako doma a i letos se nám pořádně připomene. Kromě pláten kinosálů se pořádně prosviští i na monitorech a displejích: Spider-Man 3 se totiž kromě filmové verze představí i jako počítačová, respektive konzolová/handheldová hra. Pavoučí muž potěší majitele PC, konzol PlayStation 2, PlayStation 3, Xbox 360 a Wii, dále pak handheldů DS, GBA a PSP tedy více méně všech známých platforem. Hra by měla nabízet velmi slušnou porci volnosti, která se projeví například v tom, že mnoho misí a příběhových odboček nemusíte vůbec absolvovat. Plnění nepovinných úkolů s sebou však samozřejmě ponese nejen dobrý pocit, ale také setkání s různými speciálními postavami či přístup k rozmanitým bonusům.

Hlavní náplní hry se pochopitelně stane ochrana pořádku a boj proti různým zlosynům, které bude možné pacifikovat jak různými bojovými technikami, tak pomocí speciálních schopností, jimiž Spider-Man vládne třeba vystřelování pavoučích vláken či šplhání po strmých stěnách. Verze pro PS3 a Wii by měly obsahovat speciální ovládání pomocí příslušných pohybových senzorů, next-gen by mělo být i grafické zpracování. Titul by se měl na trhu objevit během května.

Více informací ze světa počítačových her naleznete na www.gamestar.czEmpire

Earth III

Historie lidstva potřetí

Oblíbená série strategických titulů pokračuje a opět hráče provede historií, od prvních známek civilizace až po smyšlenou budoucnost. Třetí díl se bude od těch minulých lišit zejména rozdělením hry na taktické bitvy a globální strategický mód, tedy přechod na podobný princip, jaký dobře funguje třeba v sérii Total War. Na výběr budou tři různé strany konfliktu, které se samozřejmě budou lišit nejen jednotkami, ale i různými bonusy, hrdiny a dalšími aspekty. Autoři počítají i s rozsáhlým technologickým stromem různých objevů a vynálezů, zpestřením misí v podobě vedlejších úkolů a dalšími lákadly. O vydání hry se postará společnost Vivendi.

Universe at War: Earth Assault

Už se perou, už se perou!

Realtime strategií zasazených do blízké či vzdálené budoucnosti je poměrně hodně, ale tak nějak v poslední době začínají ztrácet dech, co se originality týče. Jisté naděje vkládáme do připravovaného titulu Universe at War: Earth Assault, a to už proto, že jde o kousek vyvíjený autory povedené strategie Star Wars: Empire at War z univerza Hvězdných válek.

Děj Universe at War je zasazen do nedaleké budoucnosti, kdy Zemi napadnou dobyvační vetřelci, příslušníci rasy Hiearchy. Jejich bojová technika je mnohem silnější než prostředky pozemských armád, nicméně na odpor se jim postaví třetí strana. Zatím o ní není mnoho známo, ale vcelku logicky usuzujeme, že se bude jednat o další mimozemskou civilizaci, která se rozhodne učinit pustošení Hiearchů přítrž. Autoři hry slibují zajímavé taktické možnosti související například s 3D modelovaným terénem, deformovatelným v reálném čase, nebo se změnou specializace již vyprodukovaných jednotek, a to třeba přímo na bitevním poli. Přáno bude příznivcům singleplayeru i řežby více hráčů, podle všeho se můžeme těšit na bitvy epických rozměrů už proto, že stroje Hiearchů disponují značnou palebnou silou a nepůjde proto zdaleka jen o trapné šarvátky několika vojáků někde v lese. Podle dostupných obrázků by atmosféra mohla připomínat řežbu z románu, resp. filmu Válka světů. Termín vydání je prozatím plánován na letošní podzim.

Arena Wars Reloaded

Futuristické zápasy s taktickým nádechem

Akčně strategický titul Arena Wars od vývojářského týmu ExDream Entertainemnt se dočká pokračování. Druhý díl nese podtitul Reloaded a opět se bude jednat o sci-fi řežbu, ve které uplatníte své taktické schopnosti. Zatímco první díl vydala společnost Ascaron, pokračování vzniká pod záštitou rovněž německé firmy dtp, na trhu by se mělo objevit již během letošního jara či začátku léta. Opět se vžijete do role velitele "týmu" zápasícího ve speciálních arénách. Novodobí gladiátoři se samozřejmě budou bít nejen ve střetech muže proti muži, ale zhusta i za využití různých mechů, bugin, tanků a dalších moderních bojových prostředků. Velice výrazně by měla být vylepšena grafická stránka hry, autoři ale slibují i novinky v herním systému.

Manhunt 2

Krvák pokračuje

Brutální Manhunt je titulem, který vyvolává ještě větší protesty, zákazy a další opatření než třeba provařená série Grand Theft Auto nebo pro někoho až nevkusný Postal. To však vůbec nebrání jeho autorům v tom, aby pilně makali na jeho pokračování. Opět by se mělo jednat o akci se stealth prvky, ve které bude moci hlavní hrdina likvidovat své protivníky různými, vesměs dost otřesnými metodami. Vzpomínáme na první díl, ve kterém nebyl problém nic netušícího protivníka udusit igelitovým pytlíkem či uškrtit drátem... zkrátka nic pro slabší povahy. Druhý díl by se tedy měl opět vyznačovat mnoha provizorními zbraněmi (pila, kladivo) a vysokou mírou brutality. Svým dětem tedy tuto hru určitě nekupujte. Zatím je sice v plánu jen verze pro platformy PlayStation 2, PSP a Wii, ale předpokládáme, že se hra stejně jako první díl s určitým odstupem objeví i na PC. Již potvrzené verze by se měly na trhu objevit v létě tohoto roku.

The Wheelman

Vin Diesel se vrací do herního průmyslu

Charismatický Vin Diesel akční hrdina s nenáročným účesem nás hráče potěšil již v povedené a inteligentně pojaté temné sci-fi akci Chronicles of Riddick a zdá se, že se mu na monitorech počítačů zalíbilo. A nejen na nich: nový kousek s tímto chlapíkem v hlavní roli totiž míří i na obrazovky next-gen konzol. Titul The Wheelman bude opět inspirován filmem, stejnojmenným snímkem, který by se měl v kinech objevit během letošního roku. Hlavní hrdina se skutečně nudit nebude, tím pádem by se měli bavit i hráči odvážný gangster totiž prchá před mafií, provádí vychytané loupeže a bojuje proti různým zločineckým gangům. V akci by mělo být jak hodně palných zbraní, tak rychlá auta hrající hlavní úlohu v četných honičkách v ulicích měst zasekaných běžným provozem. Podle dosavadních indicií vše nasvědčuje tomu, že The Wheelman by mohl patřit mezi rozrůstající se rodinku klonů slavné série Grand Theft Auto. Kromě akce, přestřelek a automobilových honiček k těmto spekulacím přispívají i informace o budování prestiže či o interaktivním prostředí a (údajně) propracované inteligenci civilistů v ulicích. Titul by měl obsahovat i kooperativní multiplayer pro společné akce více hráčů. Datum vydání je předběžně naplánováno na konec letošního roku.

Age of Conan: Hyborian Adventures

Arnold Schwarzenegger je sice v současné době zejména guvernérem a třeba to dotáhne i na prezidenta (v této souvislosti nelze nevzpomenout veselou scénku ze snímku Demolition Man se zmínkou o knihovně prezidenta Schwarzeneggera), ale začínal úplně jinak. Svět ho poznal hlavně jako svalovce a představitele nabušených hrdinů v mnoha akčních filmech. Jednou z nejpovedenějších prvotin byla přitom určitě jeho fantasy role barbara Conana, nelítostného, lehce primitivního válečníka. Sice nevíme, jestli si Arnie ve svém nabitém programu vrcholného politika najde čas na to, aby si vyzkoušel chystaný titul věnovaný právě tomuto rekovi, ale jsme přesvědčeni, že fandům fantasy RPG by uniknout neměl.

Tedy vlastně nejen fandům klasických RPG, ale hlavně příznivcům masivně multiplayerových on-line RPG. Titul Age of Conan: Hyborian Adventures totiž nabídne vlastně dvě hry v jedné. I fanoušci svalovce z pera spisovatele Roberta E. Howarda, kteří nemají internet nebo neradi hrají on-linovky, si přijdou na své. Hra se totiž zprvu tváří jako klasické singleplayerové RPG měla by tedy nabídnout propracovaný příběh, spousty questů, interakci s NPC a další klasické prvky tohoto žánru. Kromě toho autoři mluví o určitých stealth prvcích a zajímavém fyzikálním enginu: výsledkem kombinace těchto dvou přístupů by měly být možnosti jako třeba odlákání stráží hozením kamene či jiného předmětu podobně jako v legendární sérii Thief nebo v chystaném kousku Assasin\s Creed. Při plížení se bude brát v úvahu také viditelnost, styl vašeho pohybu a samozřejmě světelné podmínky panující v daném prostředí. Nestává se často, aby RPG titul disponoval propracovanými stealth prvky (i když třeba populární Oblivion je částečně obsahuje), ale nechvalme dne před večerem zatím jde jen o sliby vývojářů.

Hráči si samozřejmě budou moci zvolit vzhled svého hrdiny či hrdinky a také vybrat jednu ze tří ras. Už z možnosti hry za postavu ženského pohlaví je jasné, že nebudete ovládat přímo kroky slavného Conana, i když se tato legenda ve hře objeví jako král Hyborie. Po dokončení singleplayerové části se budete moci vrhnout do virtuálního světa, který by měl nabízet klasické vyžití známé z ostatních MMO titulů. Dojde na plnění úkolů, vylepšování postavy, získávání vzácných předmětů a další PvE (Player versus Environment, tedy hráč versus prostředí) aktivity, stejně jako na řežby mezi hráči. Tyto boje Player versus Player budou probíhat v různých režimech, za zmínku stojí třeba souboj opilců, kdy se do sebe pustí zápasníci posílení alkoholem, což má samozřejmě vliv na jejich schopnosti.

Grafika zatím vypadá velice lákavě, ovšem pěkný vzhled asi nebude zadarmo mluví se o potřebě grafických karet podporujících DirectX 10. Starosti s případným upgradem hardwaru samozřejmě odpadnou majitelům konzoly Xbox 360, pro kterou je titul rovněž vyvíjen. Těšíme se i na jízdu na koních, bitvy mezi gildami, boje o pohraniční pevnosti a další zajímavé vychytávky. Dočkat bychom se měli na podzim tohoto roku.

Po dokončení singleplayerové části se budete moci vrhnout do virtuálního světa, který by měl nabízet klasické vyžití známé z ostatních MMO titulů.

Infernal

Boj dobra se zlem je v podstatě náplní každé druhé počítačové hry. Nicméně obvykle jde o boj přenesený do jiného kontextu, třeba o střet policistů se zločinci, lidského království s krvelačnými orky, nebo třeba pozemšťanů s dobyvačnými vetřelci z vesmíru. Ale v chystané akce Infernal je to opravdu dobro proti zlu, respektive Dobro proti Zlu.

Země je odjakživa zmítána bojem mezi těmito dvěma stranami, nicméně díky božskému dohledu je poměr sil více méně vyrovnaný. Ovšem když Bůh není schopen věnovat se udržování křehké rovnováhy, vypukne tvrdý boj. Síly světla nazvané Ether Light se snaží zničit pekelné přisluhovače organizované v temné skupině Abyss. Příběh asi nebude největším tahákem téhle hry, nicméně jako kulisa pro krvavá jatka, říznutá několika zajímavými prvky, by měl postačit. Hlavním hrdinou je kontroverzní bojovník Ryan Lennox. Kontroverzní proto, že v jeho kůži budete bojovat na straně temných sil. Je to sice trochu nečekané, ale aktuální konflikt mezi Dobrem a Zlem totiž rozpoutali rádoby svatoušci na světlé straně, kteří chtěli dočasnou nepozornost všemocného Boha využít k totální likvidaci temných sil. A jak známo, porušení rovnováhy není nikdy dobré, ať už se pomyslné váhy nakloní na tu či onu stranu...

Ryan původně bojoval na straně Ether Light, nicméně jelikož se s ničím příliš nemazal a po jeho akcích zůstávaly jen trosky a hromady mrtvol (taková andělská obdoba Demolition Mana), dobráčci ho ze svých řad vyhnali a milý svatý bojovník se nakonec ocitl na druhé straně barikády. Kromě všech možných i nemožných zbraní vládne Ryan i zajímavými magickými schopnostmi, které využije nejen pro likvidaci nepřátel, ale také třeba k usnadnění pohybu pomocí teleportu. Užitečný je i speciální mód vidění, v němž se Ryanovi zobrazují jednak skryté zásoby zdraví a energie, ale také informace potřebné třeba k odemčení zakódovaných dveří. A nechybí ani telekinetické schopnosti. Kombinace klasické akce se supernaturálními dovednostmi tak trochu připomínají zajímavou záležitost Psi-Ops, což ale není nijak na škodu.

Kouzla samozřejmě stojí určitou energii, kterou lze vysávat z padlých nepřátel, ale také pobytem v určitých částech herních lokací. Jednotlivé úrovně ve hře jsou totiž rozděleny na temné části (právě tam se Ryanovi magická energie sama doplňuje), na běžné neutrální zóny a na světlé lokace, kde energie naopak hrdinovi samovolně ubývá. Často ale budete muset využít i pozemštější pomůcky, vesměs se bude jednat o zbraně. Sem patří například vrhací hvězdice, pistole, samopaly nebo efektní plamenomet. Neobjedete se ale ani bez různých přístupových karet nutných pro postup do dalších lokací.

Hra je zpracována jako third-person střílečka, a nutno dodat, že střílečka výborně graficky provedená. Vývojáři ze studia Metropolis Software (mají na svědomí třeba akci Gorky Zero) odvedli skutečnou slušnou práci a grafický engine se tak může pochlubit mnoha vychytávkami a efekty, které ve spojení s intenzivní akcí a zajímavými paranormálními schopnostmi hlavního hrdiny slibují solidní zábavu. Kromě toho ve hře docela slušně funguje i fyzika objektů (i když samozřejmě nečekejte tak interaktivní herní svět, jako nabízí třeba Half-Life 2). Sice asi nepůjde o převrat v akčním žánru, nicméně kvalitní střílečka se zajímavými prvky je na našich monitorech vždy vítána.

Kromě všech možných i nemožných zbraní vládne Ryan i zajímavými magickými schopnostmi.

Jak to dopadne, když si Bůh vezme na nějaký čas dovolenou? Dost špatně. Třeba jako v chystané střílečce Infernal.

Lost Planet: Extreme Condition

Po sci-fi řežbě Gears of War a válečné záležitosti Call of Duty 3, které jsme naťukli v minulých číslech, přichází řady akčních her rozšířit zajímavý titul Lost Planet. Z okolních obrázků je vám už asi jasné, že půjde o futuristický kousek. Ano, je to tak. Hlavní hrdina Wayne přilétá na planetu, kterou lidé chtějí kolonizovat, nicméně nic většinou nejde tak snadno, jak se na první pohled může zdát. Ač je planeta téměř celá pokrytá sněhem a ledem, není tak docela bez života. Ba naopak. Na kolonisty čekají zubatí, pařáty opatření hnusáci nazývaní Akridé a boj s nimi skutečně není žádnou selankou. Pokud jste viděli snímek Hvězdná pěchota, máte hrubou představu o tom, jak takový konflikt probíhá. Příběh navíc není zase tak jednoduchý, jak tomu u podobných stříleček bývá. Mimo jiné i proto, že Wayne se probouzí po boji s lehčí ztrátou paměti a po celou dobu vlastně odhaluje různé informace, intriky a tajemství. Vašimi nepřáteli tak nebudou jen monstra z řad Akridů, ale i různě vyzbrojení lidští protivníci.

Lost Planet je japonská hra. Proč to zdůrazňujeme? Zejména proto, že od japonské hry se tak nějak čeká zamotaný příběh. A Lost Planet v tomto směru nezklame. Tedy vlastně ano vývojáři to tak trochu zamotali až moc, takže se chvílemi budete v ději možná ztrácet. Částečně jim ale odpustíte ve chvíli, kdy budete sledovat jedno z mnoha krásných příběhových videí, při kterých až zapomenete na to, že bojujete o přežití.

A to nejen všemožnými zbraněmi proti živým nepřátelům. Minimálně stejně nebezpečný je totiž všudypřítomný tuhý mráz. Proti tomu vás sice chrání speciální hi-tech oblek, ale jen do chvíle, dokud máte potřebnou energii. Jak ji dobýt? Nejlépe speciální látkou, kterou lze získávat ze zabitých Akridů. Konec konců, původ a využití této látky je jedním z tajemství, které budete při hraní odhalovat. Oblek můžete dobýt i u speciálních stanic, jakýchsi majáků, které jsou rozmístěny po lokacích.

Příběh je rozdělen do jedenácti kapitol, které jsou vlastně jedním velkým bojem. Akce je v Lost Planet opravdu intenzivní a nepřejí se vám z několika důvodů. Tím prvním je vlastně poměrně negativní zpráva, že singleplayerový příběh je dost krátký. Druhým důvodem je různorodost nepřátel, ať hmyzáckých Akridů či lidských protivníků, třetím pak rozmanitost prostředí. Ano, i ledovou planetu lze prostě zpracovat zajímavě a autorům se to rozhodně povedlo. Nemluvě o tom, že kromě označení "zajímavé" můžeme zpracování interiérů označit i slovy "bezchybné", "líbivé" či "kvalitní". Po stránce grafiky zkrátka hře není mnoho co vytknout.

A vlastně je tu i důvod čtvrtý, neméně zásadní. Tím jsou zbraně, respektive vybavení jako takové. Mezi konvenčními palnými kousky najdeme klasiku typu samopal, puška, raketomet, brokovnice. Nechybí ani granáty a miny. Zpestřením jsou pak osobní "mechy", zvané Vital Suit. Pokud jste viděli druhého Vetřelce, vzpomeňte si na nákladní stroj, do kterého se Ripleyová "oblékla" při souboji s hnusákem na lodi. Tak něco takového je Vital Suit, až na to, že místo nákladních ramen má ramena zbraňová, což je veselejší. Tyto mechy využijete zejména při soubojích s tuhými bossy, kteří na vás čekají na konci každé úrovně.

Lost Planet je fajn střílečka, která zaujme hlavně skvělým zpracováním. Nadprůměrné hodnocení si zaslouží i za strhující akci a některé zajímavé prvky, nic na tom nezmění ani nedostatky, jako je zbytečně zamotaný příběh či nevýrazný multiplayer.

Na kolonisty čekají zubatí, pařáty opatření hnusáci nazývaní Akridé a boj s nimi skutečně není žádnou selankou.

Dead or Alive Xtreme 2

Série Dead or Alive je sice klasickou bojovou záležitostí, nicméně její odnož Xtreme je úplně o něčem jiném. Dvojka nás zavede na malebný tropický ostrov někde uprostřed oceánu. Ostrov je nádherný nejen krásnou přírodou a skvělými turistickými i jinými atrakcemi, ale zejména svými obyvateli. Či spíše obyvatelkami. Vše se tu totiž točí kolem krásných dívek, které se spokojí s opravdu titěrnými plavečkami, jež toho vskutku příliš neskrývají.

V podstatě hlavní činností, které se budete coby jedna z těchto slečen věnovat, je navazování přátelství s ostatními dívkami a hraní volejbalu. O ten jde totiž především, stejně jako o zlákání některé z lepých děv do svého týmu. Hra je také plná různých miniher, jejichž účelem je výdělek kreditů. Zajímavé jsou závody vodních skútrů, méně už ostatní blbinky, jako je třeba skákání po jakýchsi plovácích, jízda na tobogánu či přetahování lanem.

Peníze lze vydělat i v kasinu, a to u rulety, jednorukého bandity, pokerem či v Black Jacku. Zábava u těchto disciplín však není zrovna třeskutá a pokud nejste blázni do hazardu, budete vydělávat zejména již zmíněnými závody na skútrech. Ty také představují jednu z mála zásadnějších novinek oproti předchozímu dílu, z něhož si Xtreme 2 bere většinu nápadů, ale i hudebních motivů či lokalit. A k čemu vlastně vydělané peníze slouží? Samozřejmě k nakupování všeho možného i nemožného. Dárky jsou totiž hlavní cestou k navázání přátelství.

Pochvalu rozhodně zaslouží technické zpracování. Grafika je hodně povedená, a to samozřejmě potěší zejména při sledování téměř nahých dívek při nejrůznějších akcích, ať už jde o tanec u tyče, rozmařilé výsknutí spojené s vypnutím hrudníku při jízdě na skútru či blbnutí na tobogánu. Škoda ale, že herní principy už tak dobré nejsou: ba co více, nebojíme se říci, že mnohé disciplíny jsou vysloveně nudné. Většina miniher je navíc dost obtížná, což u hry, která už svým námětem jasně směřuje do šuplíku s nálepkou "oddychovky", opravdu zamrzí.

Grafika je hodně povedená, a to potěší zejména při sledování téměř nahých dívek při nejrůznějších akcích.

World of Warcraft: The Burning Crusade

Pokud nepatříte ke znalcům počítačové zábavy a nevíte, jak přesně to v takové masivně multiplayerové hře zkráceně MMO chodí, vězte, že vydavatelé kromě příjmu z prodeje "krabic" těží hlavně z pravidelných měsíčních poplatků, které hráči musí odvádět, aby měli do virtuální fantasy říše žijící svým vlastním životem vůbec přístup. Existují sice výjimky (například skvělý titul Guild Wars, který je kromě úvodní investice do zakoupení hry přístupný zcela zdarma), ale World of Warcraft mezi ně nepatří. Poplatky vás tedy samozřejmě neminou ani v případě, že si pořídíte pokračování této pecky, datadisk s podtitulem The Burning Crusade. A ještě jedno upozornění: k jeho spuštění musíte mít navíc nainstalovanou i původní World of Warcraft.

Deset levelů navíc

Tolik technické informace, teď už ke hře samotné. Fanoušci titulu, kteří si své virtuální hrdiny již "vymazlili" na šedesátou, tedy doposud maximální úroveň, mohou po nainstalování datadisku své miláčky dále trénovat. Limit levelu zkušeností se totiž posouvá na sedmdesát a rozhodně nejde o proces, který byste při běžném stylu hraní zvládli za stejnou dobu jako jiných deset levelů, třeba z padesátky na šedesátku (i když je pravda, že rekord "vylevelování" z úrovně šedesát na sedmdesátku je něco pod třicet hodin, ale v takovém případě se dá jen těžko mluvit o běžném hraní a nějakém zážitku, navíc rekordmanovi pomáhalo několik desítek hráčů). S novými levely pochopitelně souvisí i přidání deseti talentových bodů, kterými lze specializovat vybrané povolání. I samotné talentové stromy se dočkaly zajímavých novinek a přeskupení.

Nová říše z ptačí perspektivy

Své nové či staré hrdiny pochopitelně můžete prohánět po zcela nových územích, rozmanitých lokalitách nového kontinentu Outlands. Můžete se těšit na vyprahlé pustiny, bažinatý kraj, houbový les či mystický hvozd. Pochopitelně zavítáte i do mnoha záchytných bodů, tedy vesniček, pevností a měst, mezi kterými se budete moci pohybovat nejen pěšky, ale i "leteckými linkami" pomocí gryfů či jiných létavců. S dopravními prostředky (neboli "mounty") ovšem souvisí další velká novinka The Burning Crusade. Kromě koňů, obřích koček a dalších společníků dobře známých z původní hry se totiž v nové říši můžete těšit i na svá vlastní létající zvířata. S jejich pomocí se můžete prohánět nad krajinou, jak se vám zachce, a nejste odkázáni jen na předem dané letecké trasy. Do některých míst v Outlands se dokonce ani pěšmo nedostanete, získání vlastního gryfa, wyverna či dokonce draka tak není jen prestižní, ale i ryze praktickou záležitostí.

Noví obyvatelé

Dlouho diskutované byly již před vydáním hry dvě zbrusu nové rasy. Řady Hordy posílili krvaví elfové, kteří jsou zaměřeni zejména na magii. Dokáží coby rasovou schopnost využít třeba vysávání many z nepřátel a vůbec jsou nepříjemnými soupeři. Aliance byla posílena mýtickými Draenei, míšenci lidí a draků. Tyto nové rasy v sobě nesou i jakési vyrovnání sil mezi Hordou a Aliancí: dříve totiž mohla mít ve svém středu šamany pouze Horda, paladinové byli zase výhradní výsadou Aliance. Nové rasy ale toto pravidlo porušují. Předpokládáme tedy, že se na herních serverech zakrátko vyrojí zástupy krvavých elfů paladinů a šamanů z řad Draenei. Až čas ukáže, zda bylo toto rozhodnutí správné a zda skutečně směřuje k vybalancování sil v soubojích hráčů.

Silné předměty, rozmanité úkoly

Na novém kontinentě samozřejmě můžete hrát za nové postavy od prvního levelu, nebo své namakané bijce z předchozí hry protáhnout portálem v Blasted Lands a vydat se vstříc nejmocnějším soupeřům a honbě za sedmdesátým levelem. Ať už zvolíte jakoukoliv možnost, budete asi překvapeni, jak kvalitní předměty budete získávat za splněné úkoly i zabité nepřátele. Vývojáři tak velice okatě dávají najevo všem hráčům, o jaké výhody se připravují tím, že si nepořídí nový přídavek. A nešidí se jen o nové předměty (kdy z běžného nepřítele leckdy vypadnou mnohem lepší kousky než z tuhých soupeřů v drsných instancích na starém kontinentě), ale samozřejmě i o mnoho nových úkolů. Celá hra je nyní o dost příběhovější, úkoly jsou propracovanější a nechybí jim ani vtip. Pro běžné hráče je příjemný i posun ke kratším a snad i o něco lehčím dungeonům, přičemž instance jsou dostupné většinou i pro malé skupinky, tedy jsou hratelné i gildami o několika málo členech.

Magické drahokamy

Když už jsme v minulém odstavci nakousli předměty, pojďme si o nich říci více. Autoři totiž kromě nových kousků jako takových přidali i možnosti jejich vylepšování. Některé předměty tak mají sloty na speciální drahokamy. Pokud se vám při této informaci vybavuje akční RPG Diablo II (shodou okolností rovněž od Blizzardu), nejste daleko od pravdy. Princip je opravdu podobný, takže třeba přidáním určitého drahokamu do brnění můžete zvýšit sílu postavy a podobně. S drahokamy souvisí i nové řemeslo klenotnictví. Postavy s touto specializací se věnují hlavně různým kejklům s výše zmíněnými drahými kameny pro vylepšení předmětů, ale kromě toho mohou také vyrábět různé magické šperky a další legrácky.

Řežba mezi hráči

Autoři pochopitelně mysleli i na příznivce PvP, tedy bitev mezi hráči. Dočkali jsme se tak nových lokací, v nichž Horda a Aliance poměřuje své síly. Zajímavým příkladem je třeba pevnost Hellfire Citadel, jejíž držení přidává vítězné straně bonus k poškození v rámci celé lokality. Změnil se i systém získávání PvP bodů, který je nyní méně frustrující a úspěchy není potřeba udržovat každodenním hraním.

Přátelštější hra

Odklon od hardcore pařanů k běžným či dokonce svátečním hráčům je konec konců znát ve více oblastech. Již výše jsme zmínili, že autoři nyní přejí i menším gildám, a dodejme, že přejí i sólování: tedy samozřejmě ne v instancích, ale při plnění běžných úkolů. Odměny za zabité bossy v instanci jsou pak spravedlivější nejsilnější artefakty totiž získáváte pomocí speciálních tokenů, který prostě dostane za zabitého nepřítele každý. Odpadá tak pro mnohé hráče frustrující procházení stále stejných lokací a čekání na vrtkavou náhodu, zda z bosse kýžený artefakt vypadne či nikoliv.

Stále skvěle

Graficky hra samozřejmě vychází z předchozího titulu, kvalita textur, animací i dalších prvků je tedy podobná a zachovává si svůj typický komiksově pohádkový ráz. Nicméně autoři přidali něco světelných efektů a také se jim podle našeho názoru podařilo udržet vysoko nastavenou laťku designu herního světa. Možná ji dokonce i o kousek posunuli, zejména pestrostí a rozmanitostí jednotlivých lokalit. Hudba je úžasná, opět možná o něco lepší než v původním WoW. Blizzard rozhodně odvedl dobrou práci. Vzhledem k tomu, kolik novinek a výhod datadisk přináší, je pro všechny fanoušky World of Warcraft vcelku jasnou koupí. Takže: vzhůru do Outlands!

Řady Hordy posílili krvaví elfové, kteří jsou zaměřeni zejména na magii.

Test Drive Unlimited

Značka Test Drive je s virtuálními závody spjata stejně jako naše politická scéna se skandály. Podtitul Unlimited, jímž se honosí nejnovější díl téhle série, zase dává tušit něco speciálního.

Test Drive Unlimited jsou v podstatě masivně multiplayerové on-line závody, ve kterých můžete měřit své síly s mnoha dalšími virtuálními i živými jezdci. Nejde ovšem jen o klasické závodění proti ostatním, ale o komplexní život pouličního závodníka. V úvodu si vyberete jednoho z několika herních avatarů a rozkoukáváte se na havajském ostrově Oahu. Máte samozřejmě nějaké peníze, takže si koupíte nějaký bejvák samozřejmě žádné honosné sídlo, ale hlavně, že si v něm můžete odpočinout a zaparkovat svoji první káru. Auto, které si v úvodu budete moci vybrat z několika nabízených modelů, samozřejmě také nepatří ke špičce, ale úplná kraksna to také není.

Jakmile se zařídíte, můžete vyjet na obhlídku ostrova. Vývojáři se chlubí tím, že layout silnic odpovídá skutečnému dopravnímu systému na Oahu, což jim klidně budeme věřit, i když jsme na Havaji nikdy nebyli a ze zeměpisu ve svých studentských letech obvykle obdržela většina redakce známku nejkulatější. To ale vlastně není zas tak důležité, zajímavější je, že silnice jsou vcelku logicky propojeny a dost těžko se může stát, že byste třeba zabloudili. Po celém ostrově už v úvodu najdete mnoho zajímavých míst k prozkoumání, přičemž poprvé k nim musíte dojet vždy po svých (pneumatikách), poté je již můžete navštěvovat pomocí rychlého přesunu po mapě. Mluvíme samozřejmě hlavně o autosalonech různých světových výrobců aut a motorek, a také o závodech.

Tratě nabízejí různé disciplíny, od tradičních okruhů či sprintů až po úchylnější kousky, jako je třeba co nejrychlejší průjezd místem s policejním radarem (ve stylu Need for Speed: Most Wanted). Závodit budete proti ostatním hráčům, ale autoři připravili mnoho tratí i pro singleplayerové vyžití, tedy pro souboje s jezdci ovládanými počítačem. Závody lze libovolně opakovat, takže i méně zkušení závodníci, kteří by od ostatních hráčů dostali na... řekněme na frak, si mohou postupně pilovat své jezdecké umění pěkně v klidu a navíc střádat peníze.

Okolo těch se samozřejmě točí vše. Kromě toho, že si budete postupem času pořizovat lepší a lepší vozy i motocykly, si také třeba časem koupíte pořádný dům. A pořádný dům rovná se větší garáž pro vaše plechové miláčky. Mimochodem, těch je ve hře opravdu požehnaně a zastoupeny jsou snad všechny známé značky. Při výběru auta budete kromě svých preferencí posuzovat i jejich jízdní vlastnosti klasicky rychlost, akceleraci, brzdy a ovládání. Ovšem vylepšováním vozového parku vaše snažení zdaleka nekončí. Ti, kdo dbají na svůj vzhled, se mohou i pořádně oháknout, i když k získání příslušného oblečení je obvykle nutné vyhrát nějaký speciální závod.

Graficky je Test Drive Unlimited opravdu pěkně zpracován, to samé lze vlastně říci o všech aspektech tohoto titulu. Hratelnost je fajn, potěší i to, že se vývojáři snažili vytvořit opravdu user-friendly kousek, který pobaví jak ostříleného hráče, tak příležitostného virtuálního závodníka. A nejen že se pokusili, ono se jim to i zdařilo. Potěší jednoduché ovládání, velký výběr vozů i všeho dalšího, ale třeba i dobře vybalancovaná "adrenalinovost". Všem příznivcům rychlých kol, kteří vlastní solidní připojení k internetu, tento titul vřele doporučujeme. A pro úplnost dodáváme, že kromě pécéčkářů se na Oahu mohou vydat i majitelé platforem Xbox 360, PlayStation 2 a PSP.

Závodit samozřejmě budete proti ostatním hráčům, ale autoři připravili i mnoho tratí pro singleplayerové vyžití.

The Sims: Životní příběhy

Řada The Sims je na poli počítačové zábavy jedním z komerčně nejúspěšnějších produktů. My to víme, vy to víte, vědí to i vydavatelé z EA.

Aproto nikoho z nás nepřekvapí, když se vždy po pár měsících objeví na trhu další kousek z této série, který rozšíří možnosti našich virtuálních hrdinů. I když... tentokrát jde o titul přece jen trochu zvláštní. Obvykle jsme si s každým nášupem mohli užívat více aktivit, potěšit naše simíky rozmanitějším vybavením domácnosti či obohatit interakci s ostatními obyvateli virtuálního městečka. Tentokrát takovýchto možností spíše ubylo, ale přesto si zařizování svého sídla, shánění práce či udržování vztahů se sousedy užijete dosyta. Do popředí však vystupuje děj, což je konec konců patrné již z názvu titulu.

Životní příběhy jsou stand-alone titulem, který není možné propojit s originální hrou ani ostatními datadisky, a přináší dva příběhy rozdělené do dvanácti kapitol. V prvním pomůžete ve složité citové motanici mladé slečně Riley, ve druhé budete řešit citové záležitosti Vince, úspěšného, ale pracovně vytíženého mladíka. Po dokončení těchto dvou zápletek samozřejmě můžete pokračovat dále v hraní v klasickém otevřeném stylu, i když jak už bylo naznačeno výše oproti originální hře s poněkud omezenými možnostmi. I tak je ale virtuální život v Životních příbězích docela zábavný a kvalitně zpracovaný.

Důležitou informací pro mnohé zájemce je i fakt, že engine hry je optimalizován i pro méně výkonné laptopy, takže titul představuje docela příjemnou variantu simáků pro hraní třeba v letadle nebo kdekoliv na cestách, bez přístupu k vašemu nabušenému hernímu desktopu. Fanouškům klasických The Sims hra nabízí jakousi cestovní light verzi, pro ostatní pak představuje zajímavou příležitost, jak k tomuto oblíbenému fenoménu přičichnout třeba během služební cesty.

Sherlock Holmes: The Awakened

Dobrodružství slavného detektiva z pera sira Arthura Conana Doyla patří k nejslavnějším dílům svého žánru. Mnoho knižních předloh bylo i zfilmováno a slavná postava detektiva s dýmkou a houslemi se už několikrát objevila i na monitorech počítačů. Sherlock Holmes přichází do světa počítačové zábavy znovu a tentokráte s sebou kromě zamotaného případu a brilantního úsudku přináší i notnou porci hororové atmosféry a tajemného příběhu.

Nový titul je více méně klasickou adventurou, jiný žánr bychom asi od hry s touto slavnou postavou ani nečekali. Budete tedy pátrat, dávat dohromady různé předměty, vyslýchat různé postavy... prostě se pustíte do klasického detektivního pátrání. V některých pasážích hry se ujmete i role Holmesova věrného přítele, doktora Watsona. Ten je sice milým společníkem, nicméně ve většině případů vždy působí spíše jako nechápavý nohsled a ani v titulu The Awakened samozřejmě nehraje hlavní roli.

Vše se zprvu točí kolem záhadných zmizení lidí, ale postupně se situace komplikuje různými temnými obřady, rituálními vraždami a vůbec všemožnými nepříjemnostmi s nálepkou "okultní". Hra tak svojí atmosférou chvílemi připomíná spíše hororový titul, kde se snažíte odhalit zlé síly, než klasický detektivní hon za zločinci. Přesto však autoři celý příběh drží v únosných mezích a vše lze nakonec vysvětlit logickou úvahou. Konec konců, Sherlock Holmes je mazaný pátrač, nikoliv lovec čarodějnic a démonů.

Hraní určitě zpříjemňuje automatické zapisování poznámek a že tuto funkci využijete dost často! Informací totiž získáte velké množství, o tom konec konců práce detektiva je. Některé údaje najdete v dokumentech, něco vám prozradí vyslýchaní a další vyvodíte logickým poskládáním důkazů. Kromě zápisníku (a doktora Watsona, samozřejmě) je vaším dalším věrným pomocníkem také brašna, do níž ukládáte nalezené předměty, které pak ve vhodnou chvíli použijete. Ke cti autorům slouží, že všechny vaše úkony jsou logické a při dostatečně hlubokém přemýšlení odhalitelné. Zkrátka se tu nehraje na náhodu.

Autoři z týmu Frogwares, kteří již mají na kontě dva kousky se Sherlockem Holmesem v hlavní roli tituly Mystery of the Mummy a Případ stříbrné náušnice -, se poprvé rozhodli zpracovat svojí point and click adventuru v kompletně trojrozměrném enginu. Výsledek není špatný, i když zvláště prostředí v některých lokalitách by stálo za optimalizování. Každopádně se díky novému zpracování můžete těšit na solidní volnost pohybu, která je ještě umocněna poměrně značnou rozlehlostí jednotlivých lokací. Trojrozměrné prostředí společně s fyzikálním enginem navíc přinášejí do hry různé možnosti, třeba začlenění rozmanitých 3D hlavolamů nebo hádanek, při kterých je nějakým předmětem možné zatížit určité místo a podobně. Celkově lze říci, že 3D zpracování určitě není špatné, ale přesto má grafika hry stále dosti velké rezervy.

Sherlock Holmes: The Awakened je příjemnou gameskou, i když se rozhodně neobejde bez chyb. Nejde určitě o titul určený jen hardcore adventuristům, na druhou stranu ji určitě neproběhnete za dvě hodiny tak lehká zase není a není ani příliš krátká. Pro příznivce kvalitních detektivek a zajímavých adventur určitě příjemná záležitost.

Hra svojí atmosférou chvílemi připomíná spíše hororový titul, kde se snažíte odhalit zlé síly, než klasický detektivní hon za zločinci.

Star Trek Legacy

Star Trek se sice v našich luzích a hájích netěší takové popularitě jako třeba Hvězdné války či Pán prstenů, nicméně i tak skoro každý ví, oč jde. Řeč je nepochybně o fenoménu zpracovaném televizními seriály, knihami i celovečerními filmy.

Knižní romány lze koupit v českých obchodech, filmy i seriály pak byly vysílány Českou televizí, takže tuzemský fanoušek může být vcelku spokojen. Co víc, k dispozici je i několik zajímavých her zasazených do tohoto univerza. Star Trek si na počítačích a herních konzolách dal nějakou dobu pauzu, a tak se na Legacy těšilo opravdu hodně příznivců.

Nutno ovšem říci, že tento titul nemíří svojí hloubkou na kované fanoušky lehce dřevěných vesmírných hrdinů v legračních oblečcích, kteří se k cíli přepravují zásadně teleportací, ale svým žánrovým zařazením se snaží oslovit i širší masy. Star Trek Legacy je mixem akční a strategické hry, přičemž hráč si postupně vyzkouší roli několika kapitánů třeba úplně prvního Archera, nebo populárního Picarda se sestřihem vyžadujícím nikoliv hřeben, ale leštěnku a prožije slušnou řádku vesmírných bitev. Svět i ovládané lodě se postupně mění s tím, jak se budete prokousávat prostředím jednotlivých řad seriálu: tedy kromě "klasického" Star Treku i Next Generation, Deep Space Nine či Voyager. K atmosféře filmů a seriálů přispívá mimo jiné autentické namluvení představiteli jednotlivých rolí.

Vesmírné mise mají obvykle dost jednotvárnou náplň a v drtivé většině případů budete mít za úkol prostě zlikvidovat nepřítele. Není to vždy jednoduché, různorodost alespoň trochu zachraňuje fakt, že se proti vám vystřídají různí protivníci. V roli kapitána budete ovládat jednotlivé lodě své letky, zadávat palbu z fázerů či torpédometů, starat se o opravování lodě a podobně. Ovládání je bohužel krkolomné, perfektní není ani kamera. Což tak nějak platí o technickém zpracování obecně: engine není dostatečně optimalizovaný a obsahuje zbytečné bugy. Celkově lze říci, že jde o průměrnou hru, která potěší hlavně zaryté fanoušky Star Treku.

Alpine Ski Racing 2007

Hermann Maier a Bode Miller to jsou dva lyžaři světové třídy, kteří propůjčili svá jména tvůrcům nové arkádové simulace sjezdového lyžování.

Virtuální lyžování sice nenabízí takový zážitek jako skutečná jízda po zasněženém svahu, nicméně má i své nesporné výhody: nezlomíte si při něm nohu, neutratíte spoustu peněz za svařák na zahřátí, nemusíte stát dlouhé fronty na vlek a hlavně máte pěkně pohromadě různá lyžařská střediska a svahy plné světoznámých hvězd.

Alpine Ski Racing si nehraje na žádnou hardcore ultra-realistickou simulaci. A to je asi dobře. K ovládání vám postačí pět kláves a jízda je hodně svižná. Závodit můžete v různých disciplínách, jako je třeba super-G nebo slalom, a to jak formou jednotlivých samostatných podniků, tak v rámci celé sezóny. Jde o jakousi sportovní kampaň, ve které si postupně vyzkoušíte různé závody, získáváte body a hlavně peníze, které jsou klíčem k najmutí trenérů. Dril samozřejmě není samoúčelný, ale projevuje se na jízdních schopnostech vašeho závodníka.

Grafické zpracování je velmi slušným nadprůměrem, ještě přísnější měřítko snese povedený "televizní" komentář zapálených reportérů. Příjemná je i možnost pustit si po každém absolvovaném závodu replay nebo třeba absolvovat jízdu s "duchem" tedy avatarem nejlepšího jezdce, který může při tréninku sloužit jako vodič, vymetající nejlepší stopu. I když Alpine Ski Racing 2007 skutečnou lyžovačku nenahradí, umožní vám docela příjemně okusit zimní sporty, aniž byste museli vystrčit nos z tepla svého obývacího pokoje.

Blitzkrieg II: Fall of the Reich

Postup na východní frontě byl zprvu rychlý a snadný. Polsko ani příhraniční oblasti Sovětského svazu nepředstavovaly pro německou armádu problém. Jenže na sklonku války se karta obrátila a wehrmacht zoufale ustupuje...

Východní fronta, 1944. Málokdo by chtěl být na tomto místě a v tuto dobu, zvláště pak v kůži německy hovořícího vojáka. Hitlerova vojska se stahují a Rudá armáda své nepřátele nelítostně žene k Berlínu.

Fall of the Reich je stand-alone pokračováním kvalitní válečné strategie Blitzkrieg II. To mimo jiné znamená, že ke spuštění tohoto titulu nepotřebujete původní hru, což jistě potěší. Méně už zaujme vysoko nastavená laťka obtížnosti; i na nejnižší ze čtyř stupňů náročnosti se budou méně zkušení hráči s některými misemi skutečně potýkat, jelikož nepřítel má obvykle převahu a výhodnější pozice zejména pokud si zvolíte kampaň za německou armádu. Ale ani druhá varianta, tažení za Sověty, není z nejlehčích.

Princip hry je velice podobný jako v původní hře. Na strategické mapě si volíte z několika misí, které vedou vždy k závěrečné bitvě, jejíž úspěšné absolvování vás přenese do další kapitoly konfliktu. Postupem času získáváte pod své velení účinnější stroje a jednotlivým složkám armády můžete přiřazovat velitele, kteří daným jednotkám přidávají různé bonusy. Jádrem hry jsou samozřejmě samotné bojové mise, probíhající v reálném čase, ovšem s možností zpomalení či úplného zastavení času. Herní systém je opravdu propracovaný, jednotky zvládají různé manévry, mohou se třeba zakopat, vojáci dokáží obsadit různé budovy a získat tak úkryt, důležitou roli hrají ženisté, zásobovací vozy i opraváři válečných strojů. Herní engine působí věrohodně, i díky zničitelnosti mnoha objektů ale už je přece jen trochu zastaralý. Fanoušky série tento titul určitě potěší, ale začínající stratégové si s ním příliš zábavy neužijí.

Pacific Storm

Konflikt v Tichomoří je nesmírně zajímavou kapitolou válečné historie a velkým lákadlem pro počítačové hráče oddané vojenským hrám. Pacific Storm všem fandům vychází vstříc.

Střet USA a Japonska samozřejmě neprobíhal jen na vodě, ve vzduchu a v džunglích tichomořských ostrovů. Nedílnou součástí války byla i ekonomika a výzkum, a tak je tomu i v případě této hry. Hráč má vše pod kontrolou, i když většina činností je rozumně zjednodušena či převedena na takovou úroveň, kdy se hráč nemusí věnovat každému detailu. Podobně je tomu s výstavbou a udržováním základen, které lze přenechat podle uvážení i umělé inteligenci. Pokud ale chcete, můžete sami rozhodovat o tom, zda na určité základně raději postavíte letiště, sklady či kostel pro zvýšení morálky mužstva. Hlídat musíte i stav zásob munice a další faktory.

Na strategické mapě pochopitelně plánujete přesuny svých flotil a perutí. Ve chvíli, kdy dojde ke střetu s nepřítelem, pak můžete úkolovat jednotky povely jako je přesun, útok a podobně. V boji rovněž přichází ke slovu akčně-simulační prvek: možnost (ovšem nikoliv nutnost) převzetí některého stroje a vyřádění se na vlastní kůži. Popravdě řečeno, jde spíše o zajímavé zpestření než o funkční záležitost, zvláště když uvážíme, že drtivá většina hráčů, kteří si opatří válečnou strategii, asi příliš akčním hrám neholduje.

Pacific Storm je titul určený spíše náročnějším příznivcům vojenské problematiky, i když se nejedná o vyloženě hardcore záležitost. Grafické zpracování není nikterak převratné, na druhou stranu pro potřeby strategie bohatě postačuje. Body k dobru je nutné připočíst i za velice příznivou cenu. Fanoušky jistě potěší, že by se na trhu již relativně brzy měl objevit datadisk s podtitulem Allies.

§§§§§


5/2004

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Zdroje od Asusu

Asus se na CEBITu blýskl kromě svých tradičních výrobků, jako jsou základní desky a grafické karty, také úplně novou komoditou počítačovými ATX zdroji vyšší třídy. Tyto zdroje nabízejí výkon v rozsahu 400-500 W, jsou obloženy niklem a pro lepší chlazení je výrobce navíc vybavil dvojicí větráků (jeden 120 mm a druhý 80 mm) s termočidly. Hlučnost ventilačního systému lze upravovat i manuálně.-CZ

Transcend expanduje

Na webu společnosti Transcend se objevila zpráva o novém produktu, kterým je 1,8" externí pevný disk. Jako rozhraní sloužící k propojení s PC poslouží USB 2.0, disk bude nabízen v kapacitách 20 a 40 GB. Do prodeje se novinka dostane již v tomto měsíci, bližší informace o prodejní ceně zatím bohužel chybí.-CZ

Gates o Longhornu

Bill Gates oznámil, že práce na novém operačním systému Longhorn nadále pokračují, přičemž první veřejná beta-verze je nyní plánována na konec roku 2004. S finálním uvedením do prodeje se počítá až v roce 2006 nebo 2007. Momentální prioritou Microsoftu je prý vypuštění Service Packu 2 pro Windows XP.

-Tji

Soltek pro Socket T

Prvním výrobcem základních desek, jehož řešení pro Socket T (platforma Intel, patice LGA775) proniklo do volného prodeje, se stala společnost Soltek s deskou SL-865Pro-775.-CZ

ABIT bude modifikovat

Poté, co společnost ABIT nedávno získala smlouvu na výrobu grafických karet s GPU od ATI, se jí nyní podařilo dokonce získat zvláštní povolení k tomu, aby si mohla tyto produkty v podstatě libovolně modifikovat. Ostatní výrobci přitom mají smluvně dánu povinnost dodržovat referenční design, jenž pro ATI vytváří společnost Sapphire. Co přinese tato skutečnost uživatelům? Především se očekává, že díky tomu bude ABIT schopen nabídnout karty s výjimečným vzhledem a různými doplňkovými vlastnostmi.-CZ

Změna jména

Společnost CP Technology, jejíž produkty se prodávají pod značkou Power Color, mění své obchodní jméno. Od nynějška bude vystupovat pod názvem Tul Corporation, značka Power Color pro grafické karty a základní desky zůstane beze změny.-CZ

Třicet vteřin a dost

Společnost NEC oznámila, že se jí podařilo vyvinout baterie s příznivou kapacitou, jež jsou schopné se nabít na maximální objem během 30 vteřin. Těchto vlastností lze využít například ve spotřební elektronice (záložní zdroje energie pro počítače, baterie fotoaparátů apod.) či v automobilovém průmyslu (hybridní motory jezdící na benzín i elektrickou energii zároveň). Pozitivní na této zprávě je i fakt, že výroba takovýchto baterií nepotřebuje žádné zvláštní technologie, a tudíž ani jejich cena by nemusela být příliš vysoká.-CZ

Gmail

Novou bezplatnou e-mailovou službu Gmail pro své uživatele připravila společnost Google, konkurent takových gigantů jako Yahoo nebo Microsoft. Uživatelům tak bude k dispozici e-mailová schránka s kapacitou 1 GB. Jak poskytovatelé uvádějí, už nebudete muset mazat žádné zprávy. Služba by měla být webová, tedy neposkytovat podporu protokolů POP3 a IMAP. Dále nabídne

třídění podle témat. Zatím je však vše ve fázi testování. Podrobnější informace jsou stránkách http://www.gmail.com-LK

On-line kursy

Vzdělávání přes internet se v dnešní době stává rozšířenějším a nalézá řady příznivců, na což reagují i mnohé počítačové firmy nabízející služby v oblasti IT. E-learnigové vzdělání poskytuje taktéž společnost Computer Help, která se může pochlubit již několikaletými zkušenostmi v tomto oboru. V její nabídce nalezneme standardní kursy, jež vytvoří lektoři zájemci přesně na míru nebo CoHe on-line kursy. Jedná se o interaktivní kursy, ve kterých má zájemce možnost si látku nejen prostudovat, ale také zároveň si vyzkoušet, jak zvládl daný okruh. Je tak poskytnuta zpětná vazba a následující motivace do dalšího studia. Výhodou této výuky je především individuálnost, kdy účastník může postupovat dle svého tempa studia, a v případě nejasností se vracet k daným problémům. Kursy CoHe mohou využívat celé firmy. Jsou sledovatelné, takže víme, kolik času jsme strávili nad danou látkou a můžeme je taktéž kdykoliv přerušit. Obsahují také libovolné množství testovacích otázek. Pro zájemce jsou na domovských stránkách http://www.computerhelp.cz k dispozici ukázky kursů. -LK

SuperG v pásmu 108 Mb/s

Společnost D-Link právě uvádí na trh výrobky řady SuperG pro bezdrátové sítě. Standard 802.11g byl dále rozpracován a výsledné produkty mají šířku pásma až 108 Mb/s. Citlivost příjmu výrobků byla posílena o 20 decibelů, což znamená zdvojnásobení rozsahu a snížení počtu přístupových bodů potřebných pro plné pokrytí.

Řada AirPlus XtremeG obsahuje čtyři výrobky: přístupový bod DWL-2100AP s podporou SNMP, router DI-624 a síťové karty DWL-G650 a DWL-G520. Všechny tyto výrobky jsou zpětně kompatibilní se sítěmi 802.11g a 802.11b. Díky tomu, že produktsy AirPlus XtremeG podporují šifrování WPA pomocí dynamických klíčů a 802.1x RADIUS, bezpečnost je více než dostatečná. Nová metoda WPA je bezpečnější než dřívější šifrování WEP, které používalo statické klíče.-FEL

Přenositelnost čísla po roce

Na počátku roku 2003 padl další významný mezník v postupné liberalizaci hlasových služeb. Po jednáních s dominantním operátorem za účasti Českého telekomunikačního úřadu byly podepsány smlouvy, které umožnily přenositelnost telefonního čísla mezi operátory v pevné síti. Zákazník tím dostal možnost ponechat si svá stávající telefonní čísla i v případě, že se rozhodl změnit poskytovatele telefonních služeb.

Aliatel začal tuto možnost nabízet svým zákazníkům hned v březnu minulého roku. Od března 2003 do března 2004 se mu podařilo zrealizovat více než 700 objednávek na přenesení čísla do vlastní sítě. Dohromady bylo za rok přeneseno do sítě Aliatelu více než 360 000 čísel, což znamená 55 % z celkového počtu přenesených čísel v ČR.-FEL

Eurotel a CDMA

Eurotel Praha hodlá uvést do provozu moderní digitální síť CDMA (Code Division Multiple Access). Jak již dříve oznámil, hodlá použít digitální technologii CDMA k postupné modernizaci své veřejné mobilní telekomunikační sítě v pásmu 450 MHz. Eurotel si vybral společnost Nortel Networks jako jediného dodavatele první CDMA2000 sítě svého druhu provozované v pásmu 450 MHz. Síť, jejíž instalace v ČR již probíhá, pomůže Eurotelu při zavádění širokopásmového přístupu na internet i dalších progresivních bezdrátových služeb. Předpokládá se, že k dokončení instalace sítě dojde ke konci prvního pololetí roku 2004 s tím, že v květnu 2004 bude do komerčního provozu podle plánu uveden přístup k internetu, elektronické poště i multimediálním službám.-FEL

Wi-Fi roaming v ČR

Roaming je základním předpokladem většího rozšíření technologie rychlého bezdrátového připojení k internetu prostřednictvím Wi-Fi. Na rozdíl od provozovatelů mobilních telefonů vznikají roamingové dohody o vzájemném hostování uživatelů i mezi poskytovateli Wi-Fi sítí v rámci jednoho státu.

Do Wi-Fi sítě "W" společnosti WideNet se nyní mohou připojovat také zákazníci firmy WeRoam. Její klienti již dnes mohou využívat služby na více než 8 000 místech na celém světě prostřednictvím 28 partnerů. WideNet nyní pokračuje v jednání s dalšími třemi globálními poskytovateli Wi-Fi roamingu o zpřístupnění vlastní sítě pro jejich klienty.-FEL

TISCALI ADSL

Uživatelé internetu, kteří by si chtěli zcela zdarma doma nebo v kanceláři vyzkoušet použití vysokorychlostního připojení k internetu přes ADSL před jeho zakoupením, tak mohou učinit díky nabídce 30denního zkušebního provozu ADSL od společnosti TISCALI. Uživatelé internetu si mohou vyzkoušet po dobu jednoho měsíce zdarma službu TISCALI ADSL 512/128 PREMIUM, jež poskytuje připojení k internetu o rychlosti 512/128 Kb/s a neomezený přenos dat (se zaručením kvality, kterou zajišťuje Fair Use Policy od TISCALI).-FEL

Cisco Expo 2004

Páté pokračování již tradiční konference Cisco Expo 2004 proběhlo na přelomu března a dubna v pražském Kongresovém centru. Program konference se věnoval kromě tradičních odpovědí na otázky bezpečnosti systémům pro detekci útoků, kvalitě služeb, bezdrátovým sítím, řešením pro SAN, propojování sítí apod. Zajímavé byly například prezentace společnosti ANECT o budoucích kontaktních centrech nebo případová studie společnosti Core Computer o IP telefonii. Letošní konference Cisco Expo 2004 se zúčastnil rekordní počet 1 300 lidí. Účastníci v průběhu dvou dnů navštívili odborné přednášky a měli především možnost si vyměnit vlastní zkušenosti.-FEL

§§§§§


Easy CD-DA Extractor 7

Lenka Karlíková

C04P0275

Program CD-DA Extractor, jenž se skládá ze tří částí a je určen pro úpravu audiosouborů, je po necelém roce k dispozici v nové verzi. Audio CD Ripper ripuje audio z CD, podporuje čtení CD textu a načítá text z on-line databáze CDDB, umožňuje ID3 tagování, odstraňuje pauzy na začátku a konci skladeb, edituje CDPLAEYR.INI databázi a jiné funkce. S Audio CD Creator můžete vypalovat audio CD s podporou textu. Třetí část, Audio File Format Converter převádí mezi sebou různé formáty audia, jako WAV, MP3, M4A, OGG, AAC, WMA aj. Mezi novinky v poslední verzi patří kompletně přepracované grafické rozhraní aplikace, schopnost vytvářet CD-DA z MP4, Windows Media Audio, FLAC, Ogg Vorbis, AAC a Monkey\s Audio. Dále Easy CD-DA Extractor 7 poskytuje podporu pro externí enkodéry pro ovládání z příkazové řádky a mnohé další. K dispozici je ke stažení na domovských stránkách 30denní trial-verze. Cena poslední verze je 29,95 USD.

Odkaz: http://www.poikosoft.com

§§§§§


CeBIT 2004 I.

Lukáš Erben, Tomáš Bučina

C04P0272; C04P0283

Přestože je CeBIT i nadále největším veletrhem informačních a telekomunikačních technologií, zdá se že jeho význam coby kolbiště skutečných technologických novinek upadá, nebo se začíná přesouvat od klasických IT oblastí, jako je PC hardware, k novinkám ve spotřební elektronice a telekomunikacích.

Jednou z hlavních příčin, které stojí za odlivem novinek z hannoverského veletrhu, bude bezesporu snaha významných výrobců PC technologií a hardwaru uvádět zásadní novinky "sólově" na menších akcích typu Intel Developer Forum, GDC (Game Developer Conferrence) či nezávisle. Mnoho novinek v oblasti procesorů a čipových sad tak bylo kupříkladu oficiálně představeno společností Intel několik týdnů před zahájením CeBITu, novinky na trhu grafických technologií budou naopak uvedeny až v průběhu dubna (NVIDIA) a května (ATI).

Byť stále obrovský, CeBIT se rok od roku zmenšuje a nejinak tomu bylo i letos. Počet vystavovatelů klesl ze 6 600 na 6 000 a celková výstavní plocha klesla z 348 000 na cca 300 000 čtverečních metrů. Mírně poklesl i počet návštěvníků (celkem 510 000), návštěvnost v jednotlivých dnech byla ale díky zkrácení výstavy o něco vyšší.

Byly to právě PC technologie a hardware, kde bylo malé množství skutečných a zásadních novinek nezřetelnější. AMD sice představilo nový procesor Athlon 64 FX-53, který aspiruje na post nejrychlejšího CPU pro stolní počítače, jedná se ovšem pouze stávající variantu A64 FX taktovanou na vyšší pracovní frekvenci, 2,4 GHz. Přinejmenším stejný důraz tak byl kladen na funkce jako je NX (non executable), jež umožňují využít nových typů antivirové ochrany Data Execution Prevention, kterou bude brzy možné doinstalovat do Windows XP spolu s druhým servisním balíčkem.

Intel představil většinu důležitých novinek (Pentium 4 Prescott či novou platformu LGA 775) již před začátkem CeBITu, pozornost tak byla zaměřena na poněkud široké téma digitální domácnosti, které se stále točí kolem Windows XP Media Center Edition, nejrůznějších hybridních PC pro obývací pokoj a nově také kolem nových čipsetů Intel Grantsdale, které by měly zvládat jak kvalitní osmikanálový zvuk, tak relativně použitelnou 3D akceleraci a bezdrátovou síť. Představeny ale byly i některé zajímavé koncepty, například BMW řady 7 vybavené kompletní PC mobilní kanceláří.

Jedinou novinkou, kterou bylo možno zhlédnout na stáncích výrobců grafických čipů a grafických karet, byly první exempláře grafik s rozhraním PCI Express. Zatímco první generace těchto karet s GPU NVIDIA fungují interně coby "AGP" a pro komunikaci se sběrnicí PCI-E používají speciální čip řadič, konkurenční modely od ATI pracují s novou sběrnicí nativně, bez nutnosti samostatného řadiče. NVIDIA sice předváděla první vzorky NV40 (po výstavišti putovaly údajně tři nebo čtyři karty), dělo se tak pouze za zavřenými dveřmi a pod ochranou NDA ujednání. Přesto prosákly nejrůznější neoficiální informace o údajně fantastickém výkonu nového grafického čipu, kterým dominují spekulace o skóre ve 3D Marku 2003 v rozmezí 11 a 12 tisíc bodů (to je bezmála dvojnásobek výkonu poskytovaného nejrychlejšími kartami předchozí generace). Nejvýkonnější varianta čipu NV40 bude pravděpodobně taktována na frekvenci blížící se 500 MHz, 256 MB paměti GDDR3 na nových grafických karetách bude mít efektivní pracovní frekvencí okolo 1,2 až 1,3 GHz.

Vedle novinek pro sběrnici PCI Express (ta se objeví na základních deskách s čipsety Alderwood a Grantsdale v první polovině roku) se ATI soustředilo na předvádění svého portfolia grafických čipů pro přenosné počítače a kapesní přístroje. V expozici tak bylo možné zhlédnout XDA přístroje MDAII/Dataphone2 vybavené grafickým čipem Imageon či mobilní telefony s grafickými čipy ATI.

Mezi zajímavé doplňky a periferie patří zejména X-Eye firmy Leadtek nové "VR" brýle využívající moderní technologii displejů OLED s rozlišením 800 x 600 bodů, svítivostí 150 cd/m2 a kontrastem 100 : 1, které jsou určeny fandům PC her a filmů. Vzhledem k použité technologii (OLED displeje jsou ve velkém vyráběny pro mobilní telefony, digitální fotoaparáty či videokamery) by mohla být cena X-Eye poměrně zajímavá. OLED brýle nejsou ale jedinou možností, jak vylepšit své herní či filmové zážitky mezi jednoznačné trendy patřil výrazný pokles ceny DLP projektorů, cena nejlevnějších modelů se již dnes běžně pohybuje na či pod hranící 1 000 eur a digitální projekce se tak stává stále výraznější konkurencí pro klasické, projekční, LCD i plazmové televizory. Mezi oznámenými novinkami byl například inovovaný model ACER PD112 (starší PD 110 jsme nedávno testovali v PCW) s vyšším světelným výkonem 1 300 lm a vylepšeným kontrastem 2 000 : 1.

Stejně jako v minulých letech, i tentokrát bylo možno zhlédnout ukázky konvergence IT a spotřební elektroniky směřující k "centru domácí zábavy". Vize domácích multimediálních serverů z minulých let se ale zatím zcela nenaplnily někteří výrobci sice domácí servery i klientská zařízení, schopná přehrávat audio- či videoobsah z pevné či bezdrátové sítě předváděli, mnohem větší důraz byl ale kladen na klasické stolní přístroje (DVD, HDD a kombinované rekordéry, případně PC s těmito schopnostmi). Mnoho novinek bylo ovšem k vidění mezi přenosnými přístroji novým standardem pro AV "walkmany" se stala kapesní verze Windows Media center odvozená od systému Pocket PC přenosné AV přístroje s tímto systémem (případně alternativy postavené na Linuxu a jiných systémech) byly k vidění u Creative, Samsungu, Sony, I-River i mnoha dalších výrobců. Mezi možnosti těchto přístrojů patří často vedle přehrávání populárních audio- a videoformátů také schopnost komunikovat s digitálními fotoaparáty přes rozhraní USB fotografie tak můžete uložit na pevný disk uvnitř přenosného AV přehrávače, případně si je prohlédnout na jeho displeji. Sony představilo nové miniaturní MP3 přehrávače a pokusilo se též oživit formát MiniDisk, jak novým formátem médií s kapacitou 1 GB, tak možností používat nové přenosné přístroje jako externí mechaniky pro PC pro ukládání hudby i dat (přes rozhraní USB).

Společnost Logitech, významný výrobce myší, klávesnic a dalších periferií, nabídl na CeBITu nový model polohovacího zařízení určeného především pro hráče a další tzv. "power users". Inovovaná myš Logitech MX-510 ze špičkové série MX se vyznačuje nejen nepřehlédnutelným designem, který odpovídá ergonomickým parametrům lidské ruky, ale také vyspělou technologií snímání povrchu MX. Ta je schopna poskytnout datový tok až 5,8 megapixelu za sekundu a zvládá tak zrychlení myši na úrovni 15G, stejně jako si dovede poradit s různými typy povrchu. Významnou změnou je též implementace 12bitové datové cesty, a příznivce unikátních kusů hardwaru určitě potěší i fakt, že díky speciálnímu modrému holografickému laku, který je použit na jejím povrchu, je každý kus této myši originálně zabarven. Cena tohoto kousku by měla být na našem trhu 1 590 Kč včetně DPH, což je odpovídající poskytnuté kvalitě a designu.

Další myší v nabídce je dvojice bezdrátových hlodavců Cordless Click! a Cordless Click! Plus, určená zhruba pro středně náročné uživatele. Rozdíly mezi oběma modely jsou především v designu a provedení zatímco Cordless Click! Plus je určen striktně pro praváky a disponuje navíc dvěma dalšími tlačítky pro rychlý pohyb Vpřed a Zpět například na internetových stránkách, Cordless Click! mohou používat také leváci a počet tlačítek jsou pouze tři. Oba dva produkty však nabízejí inovované kolečko s funkcí posunu v dokumentech nejen dolů a vzhůru, jak bývá obvyklé, ale také doprava a vlevo. Další možností je stlačení kolečka, takže celkově je možné dosáhnout plně trojrozměrného pohybu jediným navigačním prvkem. Významnou změnou je zmenšení velikosti přijímače, který je u těchto modelů doslova kapesních rozměrů a zapojuje se přímo do USB portu počítače. Cordless Click! by měl stát zhruba 1 250 Kč s daní a lépe vybavený Cordless Click! Plus pak přibližně 1 600 korun.

Novinkou, která potěší mnohé příznivce bezdrátových klávesnic a myší, je nový, a toho času nejdostupnější desktop od Logitechu. Za 1 290 Kč včetně DPH uživatel dostane bezdrátovou klávesnici vybavenou dodatečnými tlačítky pro přístup k e-mailu, kalkulátoru a dalším aplikacím, a myš Cordless Pilot Optical Mouse. Ta je svým designem určena do rukou praváků i leváků, a doplňuje svou modro-bílou barevnou kombinací vzhledově odpovídající klávesnici.

V našich končinách nejsou kvůli opravdu "rozsáhlé" dostupnosti levného širokopásmového připojení k internetu videokonference příliš častou záležitostí, ale když už se do něčeho takového pustit, tak rozhodně s novým softwarem od Logitechu. VideoCall for broadband je aplikací primárně určenou pro snadné volání a pořádání videokonferencí se zvukem a obrazem ve vysoké kvalitě (15-20 snímků za sekundu), která ovšem kromě vysoké technické úrovně přenosu nabízí také graficky skvělé a velmi přehledné provedení. V některých momentech jsou její možnosti srovnatelné dokonce s obrazovými efekty, které můžeme spatřit při živém televizním vysílání. VideoCall for broadband, který byl na CeBITu prezentován již v poměrně funkční verzi, je zatím stále dostupný jako veřejná beta-verze, přičemž ostrou aplikaci si budou moci zákazníci pořídit během

3 měsíců. Cena zatím stanovena nebyla, jisté však je to, že by aplikace měla pracovat s jakýmkoliv USB webcamem nejen značky Logitech.

Samsung potvrdil svou pozici multioborové korporace s neuvěřitelnou šíří záběru od mobilních telefonů, přes LCD až po pevné disky. Na CeBITu předvedl například největší LCD TV s úhlopříčkou 57 " (144 cm), které je schopno poskytnout obraz s rozlišením 1 920 x 1 080 bodů, jehož doba odezvy nepřekračuje 8 ms. Obraz na LCD disponuje maximálním jasem 600 cd/m2, kontrastním poměrem 1 000 : 1 a zmíněné rozlišení pak odpovídá formátu 1080i standardu HDTV.

Další světovou novinkou je 80palcová plazmová obrazovka s rozlišením 1 920 x 1 080 bodů. Na neuvěřitelné úhlopříčce více než 203 cm, která mimochodem může směle soutěžit s rozměry zobrazení na datových projektorech, dokáže zobrazit při jasu 1 000 cd/m2 s kontrastním poměrem až 2 000 : 1. Produkt je směřován jako centrum domácího kina, kde ovšem bude překážkou rozšíření jeho vysoká cena, a pak také do firemních konferenčních místností pro videokonferencing či prezentace. Vysokou kvalitu zobrazení kromě jiných pokročilých technologií zajišťuje také vylepšení obrazu metodou Digital Natural Image Engine.

V oblasti klasických LCD monitorů zatím nemůžeme čekat nějaké propastné změny, a tak oceňme alespoň první 17palcový monitor bez ovládacích prvků. Je jím Samsung SyncMaster 173P, jehož veškeré ovládání je realizováno prostřednictvím MagicTune softwaru, spuštěného na připojeném počítači. Technologie MagicBright pak nastavuje kombinaci jasu a kontrastu podle denní doby a typu spuštěné aplikace, ovšem není zcela zřejmé, zda to bude realizováno automaticky, či změnu pracovního režimu bude muset provádět uživatel ručně. Parametry použitého panelu určitě stojí za zmínku, jas 270 cd/m2 je velmi příjemnou hodnotou (pochopitelně ve spojení s jeho inteligentní možností regulace prostřednictvím MagicBright technologie), kontrastní poměr 700 : 1 řadí SyncMaster 173P ke špičce na trhu. Technologickou vyspělost dokumentuje také bezprecedentní úhly pohledu, které činí 178 ? (!) v obou směrech. Výrobce udává dobu odezvy 25 ms, ovšem zde, stejně jako u jiných producentů velmi záleží na použité metodice výpočtu této hodnoty.Notebooky Samsung v našich končinách nejsou příliš známé a ani u nově uváděných modelů není jasné, zda budou uvedeny na český trh. Každopádně se model PC-X30 může pyšnit titulem "nejlehčí přenosný počítač s 15,4" wide obrazovkou", neboť jeho hmotnost výrobce snížil na v této kategorii těžko představitelných 2,4 kilogramu. Když si uvědomíme, že to je nezřídka váha strojů kategorie thin&light, tak teprve můžeme ocenit výkon designérů. Druhou novinkou je M35 notebook PC opět s širokoúhlým displejem o úhlopříčce 15,4 ", ovšem tentokrát jasně směřovaný jako domácí multimediální centrum s integrovanými reproduktory sestavy 2.1. Mobilní Pentia 4 s frekvencí od 2,8 do 3,2 GHz budou spolu s grafikou ATI Mobility Radeon 9600 (nebo chcete-li ATI M10) jistě zárukou extra vysokého výkonu, ovšem pochopitelně hmotnost či výdrž při práci z akumulátorů nebudou parametry hodné chlouby. Naštěstí v této kategorii notebooků to není nijak významný problém. Větší potíží pro případné zájemce však bude dostupnost toho produktu, neboť je zatím určen pouze pro trhy Jižní Koreje a Číny.

Novinkou, která by mohla zaujmout příznivce digitálního videa a fotografie, je kombinované zařízení DuoCam VP-D6050i slučující v sobě funkce digitální kamery a digitálního fotoaparátu bez jakýchkoliv kompromisů. Část zastupující kameru je zastoupena jednoúčelovou optikou s 10násobným optickým zoomem a CCD snímačem s 800 tisíci bodů, digitální fotoaparát má také vlastní optickou soustavu s 3násobným zoomem a CCD čipem, který nabízí velmi solidních 5,25 megapixelu. K nahrávání videa se využívají kazety MiniDV, digitální fotografie se pak ukládají na karty typu MemoryStick, MemoryStick Pro, MMC či SD podle požadavků uživatele. Celý přístroj váží přijatelných 540 gramů a k jeho snadnému používání určitě přispěje také 2,5" LCD monitor s 200 tisíci body.

O tom, že Samsung znamená také vyspělou spotřební elektroniku, přesvědčilo zákazníky domácí kino HT-DS1000 s celkovým výkonem

650 W, které v sobě zahrnuje DVD přehrávač a reproduktorovou sestavu 5.1 s nezaměnitelným stylovým designem. Oznámená dostupnost produktu je až od června tohoto roku, takže se máme v obchodech na co těšit.

Osobní audio- a videopřehrávače byly jedněmi z produktů, které jsme mohli vidět u řady producentů, Samsung samozřejmě nevyjímaje. Yepp YP-60 je pokračování úspěšné ságy MP3 přehrávačů Yepp a nabízí kapacitu od 128 do

512 MB. S lithium-polymerovou baterií dokáže hrát až 15 hodin a mimo zábavy nabízí aktivním sportovcům také možnost změřit si srdeční tep, vyběhané kalorie a stopnout si čas tréninkového kolečka. Pokud by nebylo nahrávek ve formátu MP3, WMA, WAV či Ogg dost, přijde vhod i vestavěné FM rádio.

Druhým produktem této kategorie je YH-999 postavený na platformě Microsoft Portable Multimedia Center. Mimo přehrávání audia je možné podívat se na 3,5" obrazovce také na video ve formátu WMV. 1,8palcový pevný disk zabudovaný uvnitř přehrávače by měl být dostatečným úložným prostorem pro případné videonahrávky či filmy, a pokud uživatel preferuje zhlédnout obraz na něčem větším, je možné připojit televizi prostřednictvím kompozitního výstupu.


CeBIT 2004 II.

Pokud se ještě vrátíme ke klasickým IT produktům, tak mezi novinkami Samsungu nalezneme také nový pevný disk pro notebooky SpinPoint M40 s rychlostí otáčení ploten 5 400 rpm a 8MB vyrovnávací pamětí. Jeho nízká hlučnost by měla být zaručena použitím fluidních dynamických ložisek, což vyústí v úroveň hluku pouhých 24 dB.

DVD+RW Alliance předvedla hned dvě novinky, které poměrně významným způsobem mohou ovlivnit další používání zapisovatelných DVD disků v budoucnosti. První z nich je uvedení 16násobné rychlosti zápisu na média DVD+R, které přináší další snížení doby vypalování disku. Otázky vyvstávají nad dostupností 16rychlostních médií (při jejichž zápisu disky rotují více jak 10 000 otáčkami za minutu), a samotnou kompatibilitou již zapsaných disků. Úspora ve formě několika minut ušetřených během procesu zápisu je v tomto případě poměrně hubeným výsledkem půlročního snažení výzkumníků.

Druhou a nepoměrně zajímavější informací je fakt, že DVD+R média mohou využívat zápis do dvou vrstev z jedné strany disku, což znamená, že pro uživatele je k dispozici kapacita 8,5 GB. V praxi lze tedy zálohovat klasický dvouvrstvý DVD disk typu DVD-Video na zapisovací DVD+R médium, aniž by bylo nutné jeho obsah jakkoliv upravovat. Doposud bylo třeba při tomto typu operace snížit bitrate MPEG2, a případně i vypustit některé jazykové verze zvuku. Nových mechanik podporujících tyto dvě technologie je zatím jako šafránu, namátkou lze jmenovat třeba Samsung SH-W16A. Sanyo ukázalo několik nových LCD TV, mezi kterými dominují typy SD29LT1 a SD40LT1. Jak už název napovídá, jde v případě prvního z nich o 29palcový zobrazovač s aktivní maticí TFT-LCD o rozlišení 1 280 x 768 bodů (WXGA). Druhý pak nabízí shodné rozlišení na úhlopříčce celých 40 " (102 cm) s poměrem stran také 16 : 9. Shodné hodnoty mají úhly pohledu 170 ?, odpovídající o jas (450 cd/m2) a kontrastní poměr obou produktů

600 : 1. Doba odezvy se pohybuje pod 22 ms, a audiovizuálnímu zážitku nebude na překážku ani dvojice reproduktorů o výkonu 2 x 10 W. V porovnání s plazmovými obrazovkami potěší určitě též spotřeba obou LCD TV, která nepřekročí 135 W.

Korejský iRiver přestavil hned několik ze svých úspěšných a inovativních kapesních přehráčů multimédií. Nechybí mezi nimi novinky určené k přehrávání audiosouborů, ani zástupci bouřlivě se rozvíjející kategorie videopřehrávačů. Za zmínku stojí například iHP-300 s pevným diskem, který je možné díky funkci USB On-The-Go použít jako dodatečný úložný prostor například pro snímky z digitálního fotoaparátu. Produktem, který v sobě spojuje vlastnosti přehrávače CD disků, ale přitom si poradí i s videosoubory ve formátu DivX, je iMP-1100 s vestavěným v podstatě náhledovým displejem. Tento přehrávač je samozřejmě možné připojit také k televizoru a vychutnat si oblíbený film i tímto způsobem.

V kontrastu ke svému zvyku uvádět velké množství nejrůznějších typů a variant mobilních telefonů představila Nokia na letošním CeBITu pouze jedinou novinku: Nokii 7610. Nový multimediální telefon kombinuje drtivou většinu moderních technologií jedná se o první "megapixelový" model Nokie (rozlišení 1 152 x 864 je ovšem na "spodní" hranici megapixelových mobilů konkurence obvykle nabízí 1,2 či 1,3 megapixelu). Podporováno je i natáčení filmů (174 x 1 44 či 128 x 96 bodů) včetně jejich editace přímo v mobilu, či přehrávání hudebních souborů ve formátech MP3 a AAC. Těmto možnostem pochopitelně odpovídá i aktivní barevný displej s rozlišením 208 x 176 bodů, schopný zobrazit až 65 000 barev. Ve výbavě nechybí ani Bluetooth a samozřejmostí je i podpora GPRS (překvapivě je ale podporována pouze stará Class 8, tedy 3+2 timesloty). Interní paměť telefonu který využívá OS Symbian 7.0, činí 8 MB, jako výměnné médium jsou použity miniaturní karty MMC (nejspíše TransFlash). S ohledem na bohatou výbavu a schopnosti je ale nutné tolerovat vyšší hmotnost 118 g, uživatelé navíc budou muset navyknout poněkud kontroverznímu designu klávesnice, jejíž tlačítka se směrem k pravému hornímu rohu zmenšují. Tou nejdůležitější zprávou ovšem je, že nový multimediální telefon bude dostupný již v tomto čtvrtletí ve dvou tribandových variantách, z nichž jedna je určena primárně pro americký (850/1800/1900) a druhá pro evropský (900/1800/1900) trh.

LG sice nepatří mezi nejrozšířenější značky mobilních telefonů na našem trhu, na CeBitu ale vyvolalo vcelku pozitivní ohlas nové "megapixelové" véčko T5100. Spíše než o skutečný multimediální telefon se ale bude jednat o "MMS" mobil s kvalitnější kamerkou a displejem. Rozlišení snímacího prvku je 1 280 x 960 bodů, oba displeje véčka jsou barevné (176 x 220 a 96 x 96 bodů) a seznam funkcí je na solidní úrovni (GPRS 10, natáčení videosekvencí, Java). Displej je možné otáčet o 270 stupňů, a telefon tak přinejmenším vizuálně proměnit v digitální fotoaparát. LG plánuje uvedení T5100 na přelom května a června bude se tedy jednat o jeden z prvních "megapixelů" v Evropě. Mezi dalšími představenými modely bylo véčko G7200 s VGA fotoaparátem umístěným v "boku" otočného kloubu (uvedení během dubna 2004) a véčko určené pro 3G sítě, které patřilo mezi nejmenší vystavované 3G telefony.

Hlavní novinkou na stánku Panasonic byl poněkud zvláštní "stylový" multimediální telefon X300, jehož hlavní "předností" je výklopný displej, který umožňuje (a vyžaduje) používat jej při fotografování (VGA) či natáčení videosekvencí (320 x x 240) podobným způsobem jako miniaturní videokamery. X300 je velmi malý a lehký snad i díky tomu na nás vyklápěcí displej působil poněkud "levným" dojmem. Kompletní technická specifikace bohužel zatím není k dispozici není tedy jasné, jak velká bude interní paměť či zda bude telefon využívat paměťové karty, jistá je pouze podpora GPRS cl. 8, polyfonní vyzvánění a displej schopný zobrazit 65 000 barev. Vedle poněkud extravagantního X300 si ale pozornost zaslouží jistě i předváděné mini-mobily z řady 100 A100, A101 a A102. Základní model je nabízen ve třech barevných provedeních a nabízí triband, polyfonní vyzvánění a interní telefonní seznam s 250 kontakty. A101 je odolnější "sportovní" model s obdobnou výbavou, a konečně A102 je stylová varianta řady 100. Hi-end byl u Panasonicu zastoupen modelem X700 pravděpodobně první telefonem, který využívá paměťové karty miniSD. X700 patří do rodiny telefonů s operačním systémem Symbian (jedná se o Series 60 přístroj) nabízí mimo jiné i software pro zobrazení a editaci souborů z MS Office (Excel, Word, PowerPoint). Otázkou ovšem zůstává, nakolik smysluplné jsou podobné funkce u mobilního telefonu, který nedisponuje QWERTY klávesnicí ani stylusem. Uvedení X700 je plánováno na podzim 2004.

Expozici Siemensu pochopitelně dominovala celá nová řada 65 v čele s nejvyšším modelem S65, se kterým může Siemens konečně nabídnout konkurenceschopný model mezi multimediálními telefony. S65 je další z "megapixelových" novinek telefon nabízí fotoaparát s rozlišením 1,3 megapixelu, jemný displej schopný zobrazit 65 tisíc barev, 32 MB interní paměti, polyfonní vyzvánění, s podporou Java aplikací (včetně poměrně náročných 3D her), přehrávání MP3 hudby, FM rádio, bluetooth a pochopitelně též GPRS. Interní paměť lze rozšířit pomocí karet TransFlash (max. kapacita 128 MB). Siemens S65 je bezesporu jednou z nejzajímavějších hi-end novinek v prodeji by se měl objevit začátkem druhého pololetí. Pozornost si ale zaslouží i ostatní modely z řady 65 low-end model C65 či odolný M65, pro nějž budou nabízeny některé zajímavé doplňky (například Bike-o-Meter, tedy přídavný modul, který lze použít ve spojení s M65 coby digitální cyklometr). Ostatně technologické novinky a doplňky pro telefony sítí GSM i 3G tvořily poměrně významnou část prezentace Siemens Mobile předváděny byly mimo jiné technologie jako je A-GPS, tedy GPS navigace, která kombinuje data ze satelitů a mobilních sítí třetí generace, či PenPhone, tribandový GSM telefon ve tvaru pera, který rozpoznává psané písmo.

Vedle "velkých značek" předváděly nové mobilní telefony i mnozí asijští výrobci. V expozici firmy ASUS tak byl k vidění MyPal A8100 příkladná ukázka kopírování designu Sony-Ericsson P900 (uvnitř XDA MyPal se ovšem skrývá systém Microsoft). Mezi zajímavosti lze zařadit též GSM véčko s integrovaným snímačem otisku prstu. Vzhledem k plánovanému spuštění 3G sítí v západní Evropě bylo k vidění i poměrně značné množství 3G telefonů, které obvykle sdílely velké rozměry a hmotnost (existovaly ovšem i výjimky). Modely některých výrobců (Motorola a Siemens) si však byly až podezřele podobné většina výrobců ostatně předváděla 3G telefony spíše jako součást svého portfolia, nikoliv jako klíčové novinky.

§§§§§


Lexmark C510

Václav Maletínský

C04P0278

Na začátku dubna uvedla společnost Lexmark na náš trh novou řadu barevných laserových tiskáren s označením Lexmark C510. Základní model tiskárny bude nabízen za zajímavou pořizovací cenu 22 570 Kč a síťová varianta Lexmark C510n pro skupinu uživatelů vyjde na 31 707 Kč. Lexmark myslí i na náročné uživatele, pro které bude v prodeji výrobek Lexmark C510dtn s doplňkovým podavačem papíru, síťovým připojením a duplexním modulem. Jeho cena se ovšem vyšplhá k hranici 70 000 Kč (všechny ceny jsou uvedeny včetně DPH). V nových tiskárnách společnosti Lexmark bude zabudován procesor s pracovní frekvencí 500 MHz a paměť 64 nebo 128 MB s volitelným rozšířením kapacity na celkových 320 MB. Tiskárna by mezi ostatními měla vynikat rychlostí prvního výtisku, a bez zajímavosti nejsou ani údaje o rychlosti opakování 30 černobílých nebo

8 barevných stran formátu A4 za minutu. Přestože jsou nové tiskárny určeny pro kancelářský provoz, jejich rozlišení 2 400 Image quality zřejmě potěší i některá grafická pracoviště. Ovladače tiskárny by měly být připraveny pro počítače PC i Macintosh a nabídnou PCL 6 emulaci i postscriptový tisk. Lexmark C510 bude dodáván s technologií Lexmark Color Care, se kterou může administrátor nastavit uživatelům rozdílná práva pro tisk. Barevné výtisky tak potěší jen vybrané jedince, ostatní pracovníci se budou muset spokojit s monochromatickým výstupem. Toto řešení může přispět k výrazným úsporám provozních nákladů. I bez využití výše popsaných pravidel může zákazník počítat s úsporami, ze zveřejněných materiálů vyplývá, že černobílý tisk stránky A4 s pokrytím 5 % vyjde na 0,39 Kč a barevný tisk s celkovým 20% pokrytím na 2,88 Kč. Tiskárny Lexmark C510 jsou připraveny na poměrně náročný provoz, za měsíc totiž mohou vytisknout až 35 000 listů. Tonerové zásobníky černé barvy mohou vydržet 10 000 výtisků, barevné zásobníky mají kapacitu 6 600 výtisků. Při prodeji však budou tiskárny vybaveny jen základními náplněmi s možností potisku 1 500 listů.

Odkaz: http://www.lexmark.cz

§§§§§


Rychlý skener Canon

Václav Maletínský

Pokud patříte mezi uživatele, kteří hledají rychlý skener pro automatické snímání dokumentů a jejich následnou archivaci, potěší vás nová nabídka společnosti Canon. Její dokumentový skener DR-7080C, uvedený na trh v dubnu 2004, je totiž připraven na snímání rychlostí 70 stran A4 za minutu.

Pracovní rozlišení výrobku může dosáhnout až 600 ppi, maximální rychlosti zřejmě dosáhne jen v rozlišeních 200 nebo 300 ppi. Uživatel si při zachycení předlohy bude vybírat mezi plnobarevným a černobílým režimem nebo šedou škálou. Automatický podavač dokumentů podporuje uložení 100 listů standardního papíru formátu A4 či A3, případně delších dokumentů o délce až 540 mm. Produktivitu práce by měla zvýšit technologie Canon multi-stream, která dovolí zhotovit současně dva snímky při jednom skenování. Skener DR-7080C bude dodáván s ovladačem ISIS/TWAIN a novým softwarem Capture Perfect 2.0. Hardwarová výbava by měla obsahovat nové prvky pro lepší kontrolu a rychlejší práci, například indikátory uložení dokumentu, které informují uživatele, zda jsou dokumenty řádně umístěny v podavači nebo orientovány na skenovací desce. Cena výrobku nebyla do doby uzávěrky stanovena.

Odkaz: http://www.canon.cz

§§§§§


uWízlo W paWučině

Jakub Larva

C04P0277

http://www.chcipraci.net

Hledáme-li práci, rozhodně bychom neměli tyto stránky přehlédnout. Na starost je má projekt Infasoft sídlící v Kolíně. Vzhled i funkce jsou velmi jednoduché, ale to v tomto případě jistě není na škodu. Na stránkách nejsou žádné reklamy ani zbytečné odkazy. Máme k dispozici seznam inzerátů a životopisů včetně možnosti vložit vlastní. Inzeráty můžeme filtrovat pouze podle hledané profese. Další třídění probíhá automaticky podle data vložení a jména firmy. Inzerát obsahuje popis, název zaměstnavatele a kontakt na něj.

http://www.ztv.cz

Společnost Czech On Line, a.s., zahájila provoz internetové televize s názvem ZTV. Jejím cílem je přinášet informace ze zpravodajství, sportu, ale i bulváru. K dispozici jsou v podobě kratších streamovaných souborů ve velmi dobré kvalitě, které jsou denně aktualizovány. Zprávy jsou divákům podávány ve velmi nevšední a humorné formě. O jejich zpracování se starají moderátoři Tomuš a Danuš (Tomáš Hauptvogel a Daniela Písařovicová). V současné době společnost nabízí 4 kanály s různou tematikou. Stránky obsahují i archiv.

http://www.ahmobile.cz

Tento zajímavý internetový obchod hned na úvodní stránce upoutá nabídkou, která umožňuje nákup za nejnižší ceny. Pokud naleznete jiný obchod, kde nabízejí daný výrobek levněji, prodejci vám zajistí cenu minimálně stejnou, ne-li nižší. Mezi nabízený sortiment patří počítače, notebooky, komponenty, PDA a software. Na samotných stránkách nechybí on-line obchod a rozšířené vyhledávání. Zboží lze koupit i na splátky přes Home Credit, Ekomu nebo kartu YES. Přímo u názvu výrobku jsou uvedeny stručné informace včetně obrázku, takže není nutné otevírat další okna. Platíte bezhotovostním převodem, v hotovosti nebo formou dobírky, zboží je vám dopraveno kurýrní službou. Současně se zahájením provozu společnost pořádá soutěž o hodnotné ceny. První cenou je iPAQ H1915 s příslušenstvím.

http://www.games-i.cz

I tentokrát vám přinášíme herní server, věnující se čistě zábavě. Jeho součástí je klan hrající například hry Vietcong, NHL nebo FIFA. Stránky nejen monitorují turnajové dění, ale nabízejí zároveň reportáže z odehraných zápasů nebo informují o změnách provedených v řadách hráčů. Zaregistrovaným uživatelům server nabízí možnost zapojit se do turnajového hraní, možnost vstoupit na on-line chat, a nejlepším hráčům dokonce i finanční nebo věcné odměny. Po zaregistrování vás čeká ještě nutnost stáhnout komunikační program mIRC, který naleznete v sekci download a přes který je dojednávána většina zápasů. Administrátoři serveru nevylučují ani možnost zapojení zájemců do tvorby samotného webu nebo pravidel. V současné době je zaregistrováno kolem tisícovky hráčů.

http://www.eurotel-live.cz

Eurotel přichází jako obvykle se zcela novou službou. Je jí tentokráte portál Eurotel Live!, který se prezentuje hlavně nabídkou log, melodií, mms a javy za skutečně minimální sazbu 1 Kč. Tyto stránky jsou jednou z možností, jak si je objednat. Lze je také získat odesláním příslušné sms nebo navštívením wap stránek. Mimo to zde nalezneme všechny potřebné informace o funkci portálu a způsobu objednání. Nabídku tvoří zprávy, předpověď počasí, MMS, melodie, hry a další. K dispozici máme žebříčky těch nejoblíbenějších z nich a možnost vytvořit si vlastní složku. Vybrané položky je možné odeslat do telefonu nebo stáhnout přímo na stránkách. Ty jsou co se týče grafiky skutečně velmi povedené. Pro rychlejší nalezení, například melodie, lze využít vyhledávač a můžeme navštívit i chat.

http://www.kfilmu.net

Konečně není nutné hledat titulky či obaly na různých serverech. Chcete-li získat jakékoliv informace o filmu nebo vylepšit vzhled svého počítače po jeho vzoru, stačí navštívit stránky www.kfilmu.net a listovat v obsáhlé nabídce. Její součástí jsou například recenze, katalogy, obaly, titulky a to zdaleka není vše. K filmu tu najdete mimo jiné například scénáře a trailery. Pro filmové fanoušky jsou určeny ikony, wallpapery s tematikou filmu, dokonce i skiny pro Winamp. Mezi zajímavé sekce patří ještě soundtracky, jednotlivé písničky sice nejdou uložit na disk a fungují jako streamové soubory, ale i jako náhledy si jistě najdou své využití. Stránky jsou opravdu kvalitně zpracovány a stav počitadla stažených souborů svědčí o jejich popularitě. Tento projekt nasadil svým obsahem pro konkurenty laťku vysoko.

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Optimalizujte s elegancí

Jan Šplíchal, Hynek Vácha

C04P0280;C04P0281

Využijte služeb propracovaného nástroje určeného k defragmentaci disků, volně šiřitelného balíku kancelářských aplikací, či programů pro práci s audiem z rubriky Téma CD.

Akce a novinky

Defragmentaci svých hard disků by neměl opomenout provést každý uživatel, u něhož dochází k časté tvorbě souborů, stahování dat z internetu, instalaci programů, nebo naopak k mazání dokumentů, obrázků, či odinstalovávání programů. Přinášíme vám produkt O&O Defrag 4, jenž by vám měl v této problematice napomoci. Dalším produktem, který vám tento měsíc poskytujeme zdarma, je balík kompletních kancelářských programů, jenž je schopen plně nahradit ekvivalenty v podobě komerčně dostupných řešení. Jedná se o známý produkt OpenOffice, který doznal určitých změn, a proto byla uvolněna edice 1.1.1, již vám přinášíme v lokalizované podobě. Více informací se dočtete již tradičně buď v rámečku, nebo Rychlokurzu. V rubrice Novinky naleznete nejnovější číslo časopisu Abíčko, jež pojednává o platformě Linux. Rovněž internetové periodikum Interval na vás čeká s porcí nových a zajímavých článků pro tento měsíc. Naleznete zde i aktuální seznamy programů a utilit v excelovských souborech, jež jsme v minulosti na našich CD vydali. Nechybí ani kompletní elektronická podoba časopisu s veškerými materiály od roku 2000. Články uvnitř čísla mnohokráte vyžadují softwarovou podporu, proto zde k nim pravidelně umisťujeme doprovodné programy. Nejinak tomu bude i nyní. Tentokrát jsme se od Microsoftu velkého množství záplat nedočkali. Jedinou aktualizací dostupnou tento měsíc pro operační systémy v českém jazyce je ta pro Windows Media Player, která jej upraví tak, že z jiných zón nelze pomocí tohoto programu otevírat adresy URL v zóně místního počítače.

Software

Sekci Komerční software obsadila známá tuzemská společnost Software602, jež přichází se zcela novým a vylepšeným Albem602, sloužícím k úpravě digitálních fotografií. S tímto produktem lze fotografie upravovat, vystavovat na webu, či vypalovat. Dalším přispěvovatelem je společnost MCST, jež nabízí datový klient/server akcelerátor přenosu údajů pracující na protokolu TCP/IP. Použitím tohoto programu se objem přenášených dat sníží, což vede ke zvýšení propustnosti sítě a poklesu nákladů. Pokud hledáte komplexní řešení ochrany PC, vyzkoušejte balík programů společnosti Symantec. Jedná se o Norton Internet Security 2004 CZ, který má zajistit bezpečí dat a programů bez ohledu na způsob ohrožení. Více informací o těchto produktech naleznete v rámečku s označením Komerční software & slevy. Část Topware je, jak už jistě víte, věnována programům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Pozornosti by neměl uniknout produkt Blindwrite 5.1.6 pro snadnou tvorbu a duplikaci cédéček pro vaši soukromou potřebu. Dokáže kopírovat i chráněné CD disky, umožňuje tvorbu audio CD z MP3 souborů, podporuje řadu CD zapisovaček a podporuje mimo jiné i češtinu. Za zmínku stojí i K-Lite Mega Codec Pack 1.00 RC24 FULL, balík všech možných kodeků pro správné přehrávání videa na počítačích. Obsahuje mimo jiné i známý přehrávač BS Player. Dále Adobe Acrobat Reader, v současnosti prakticky nepostradatelný nástroj k prohlížení souborů ve formátu PDF. Dnes představuje tento typ dat de facto jeden ze standardů pro šíření elektronických dokumentů na internetu. Byl vyvinut a dosud je licencován firmou Adobe, jež také (ne však sama) poskytuje nástroje pro jejich tvorbu. Mezi výhody patří věrnost zobrazení ve srovnání s originálem. V současnosti přibyla řada vymožeností, jako je např. elektronické podepisování či propracované formuláře. Na našem CD ho naleznete v edici 6.0. Pokud často stahujete soubory z internetu, pomoci by vám měl GetRight 5.1, mezi jeho funkce patří obnovení přerušeného spojení, vyhledávání nejsnáze dostupného místa pro stažení dat, záznam provozu do souboru či integrace s prohlížečem. Po delší době přinášíme také přehrávač z dílny Microsftu: Windows Media Player 9, umožňující upravovat a uchovávat seznamy přehrávaných skladeb. Dále je schopen měnit vzhled i vizuální efekty, a asi nejzajímavější změnou je možnost přehrávání filmů i s titulky. Schopnost přehrávání audiosouborů je jedním z velkých plusů počítačů. Díky rozvoji MP3 formátu dnes již snad každý nějakou tu písničku na hard disku má. Abychom vám pomohli s konverzí hudby, s jejím přehráváním, či tvorbou audio CD, věnovali jsme Téma CD právě této problematice. Audiograbber 1.83 kóduje MP3 formát rovnou z CD nebo z WAV (ten dokáže grabovat z CD). Lze v něm využívat i externí enkodéry jako je L3enc Fraunhofer atd. Program spolupracuje s databází FreeDB, dokáže data downloadovat i uploadovat. S jeho pomocí můžete nahrát WAV i z kazety nebo LP a pak z nich vytvořit MP3 formát. Všechny činnosti, které vás mohou napadnout při správě hudebních souborů ripování, mixování, přehrávání i vypalování zvládne Musicmatch Jukebox 8.2. Pokud jste milovníky poslechu internetových rádií, BOOMBox Internet Radio Player 1.0 jich vám zpřístupní stovky s nejrůznějšími hudebními žánry. Získáte dokonce i možnost vyhledat konkrétní stanici, a případně i zjistit, jakou skladbu zrovna přehrává. Co do funkcí kompletní Easy CD-DA Extractor umožňuje ukládání stop audio CD do souborů, konverzi mezi řadou audioformátů a tvorbu nových audio CD. Dokáže přečíst a zapsat informace o CD disku z CDDB, odstranit pauzy na začátku a na konci skladeb, zapsat a přečíst ID3/ID3V2/ID3W údaje, editovat CDPLAYER.INI databázi. Vestavěný Easy Audio File Converter dokáže mezi sebou konvertovat soubory všech populárních formátů. On-the-fly vypálení MP3 & WAV souborů na audio CD umožní zabudovaný Easy Audio CD Creator s podporou technologie BURN-Proof. Nezapomněli jsme ani na nejoblíbenější přehrávače, na našem CD tak naleznete WinAmp 5.0.3, Ashampoo Media Player+ 1.85 a další. Sekce Vyzkoušejte si je věnována jednak programům, jež nás zaujaly, produktům, kterým je věnován článek CD Centrum, ale také programům sloužícím jako přílohy k článkům uvnitř časopisu. Zaujaly nás zde skinovatelné analogové hodiny s možností nastavení průhlednosti, obsahující i budík a jednoduchý kalendář (ClocX 1.4), či FantaMorph 2.35 umožňující tvorbu plynulých přechodů z jednoho snímku na druhý (morphing), v reálném čase. Vytvořenou animaci je možné exportovat jako sekvenci snímků, AVI, animovaný GIF, flash, či spořič obrazovky. S tímto produktem lze provádět i základní úpravy snímku a tvorbu zvláštních efektů. Pokud rádi vytváříte 3D modely a animace, zkuste 3D Canvas 6.5.0.2, kde pomocí myši na bázi drag&drop je možné snadno vytvářet modely ze základních geometrických prvků (čtverec, trojúhelník, koule aj.). Ze základních nástrojů můžeme jmenovat deformaci, modelování, vybarvování 3D objektů a inverzní kinematiku. BPS Spyware/Adware Remover 8.2.0.7 je nástroj pro vyhledání a odstranění spywaru, adwaru a jiných nežádoucí softwarů z vašeho počítače, který si chtěně, či nechtěně nainstalujete jako součást jiného softwaru, či stáhnete. Program také umožňuje zablokování pop-up oken a nastavit lze i automatickou aktualizaci z internetu.

Komunikace a Hardware

Komunikaci jsme se v tomto čísle snažili věnovat co nejvíce rozdílným tématům. Proto zde najdete program 3wGet Download Manager 1.5, urychlující a organizující stahování souborů. Pořadí stahovaní lze nastavit dopředu v jednoduchém deníku. Při přerušení spojení se stahování samozřejmě obnoví. Program rovněž obsahuje jednoduchého FTP klienta a nástroj, s jehož pomocí lze také stahovat kompletní webové stránky. Internetový prohlížeč zde nesmí chybět, proto vám přinášíme Avant Browser 8.02.212, postavený na Internet Exploreru, umožňující současné prohlížení více stránek v jednom okně aplikace (tabbed), blokování pop-up oken, rychlou navigaci, integrován je nástroj pro odstranění stop po navštívených stránkách a vyhledávač (Google). Využití MDI (Multiple-Document-Interface) technologie zajišťuje menší náročnost aplikace na prostředky sytému, rychlé otevíraní WWW stránek a snadnou orientaci. Opravdovou klasikou je ICQ 2003b, jeden z nejpopulárnějších programů pro internetovou komunikaci. Poskytuje rozhraní pro využívání řady služeb, od chatování (on-line rozhovorů) přes odesílání a přijímání e-mailů, distribuci souborů či zasílání SMS zpráv až po internetovou telefonii. Asi nejrozšířenější zdarma šířený webový server Apache, který vám umožní jak vytvoření serveru pro vlastní účely, tak provoz serveru "ostrého", jsme zde umístili v edici 2.048. V této verzi se vývojáři zaměřili převážně na zvýšení bezpečnosti a odstranění různých drobných chyb, jako kolize serveru při přílišném zatížení velkým počtem přesměrování a následnými dalšími dotazy. Část Hardware je z podstatné části věnována grafickým kartám. Najdete zde výsledky testů grafických karet a laserových multifunkčních zařízení, a zejména poslední ovladače grafických karet společností NVIDIA a ATI. Doufáme, že se vám obsah CD bude líbit a zachováte nám přízeň.

Zadarmo: OpenOffice 1.1.1 CZ

Pokud neradi utrácíte za softwarové vybavení počítače, ale přece jen potřebujete nějaké ty kancelářské programy a nechcete se stát softwarovým pirátem, můžete sáhnout například po nejnovější distribuci volně šiřitelného balíku kancelářských programů, vyvíjeného pod názvem OpenOffice. Jedná se o plnohodnotný ekvivalent komerčně dostupných řešení. Velkou výhodou tohoto produktu je jeho kompatibilita se všemi hlavními operačními systémy a hardwarovými platformami. Programy v této distribuci jsou plně lokalizovány do českého jazyka (včetně instalačního programu, uživatelského rozhraní a nápovědy). Součástí balíku je textový editor "Write", tabulkový procesor "Calc", program určený k tvorbě prezentací "Impress" a kreslicí nástroj "Draw". Zkrátka instalací tohoto produktu získáte zdarma sadu programů, jež užijete jak v kanceláři, tak i doma.

Zadarmo: O&O Defrag 4

Bez pevného disku si v dnešní době již asi nikdo nedokáže počítač ani představit. Zapomenuty tak jsou doby, kdy standardní výbavou počítače byla jedna disketová mechanika. A diskety vůbec míří do propadliště dějin, takže je asi brzy najdeme pouze v muzeích. Stejně tak vývoj kapacity a rychlosti harddisků velmi pokročil. Disky s kapacitou menší než 1 GB se již často používají pouze jako přenosné, kdežto běžná kapacita těchto záznamových médií se pohybuje v řádech desítek GB. Ty nejnovější pak pojmou i stovky gigabajtů informací. Podobné je to i s zmiňovanou rychlostí. Nejnovějším standardem pro pracovní stanice je rozhraní Seriál ATA, s jehož pomocí můžeme po správném datovém kabelu transportovat data rychlostí až 150 Mb/s. Jenomže i na tyto nejmodernější disky se data ukládají stále stejným způsobem. Stejně tak většina uživatelů neustále nějaké soubory vytváří, stahuje z internetu, přidává při instalaci programů nebo naopak maže při rušení dokumentů, obrázků, či odinstalovávání programů. Takovémuto jevu se říká fragmentace (jednotlivé části souboru fragmenty jsou uloženy na různých místech). Díky tomu musí hlavičky, které data načítají, "nalétat" mnohem více, než by bylo optimální. Tím se nám samozřejmě výsledný přenos značně zpomaluje. Abychom tento neblahý jev odstranili provádíme operaci zvanou defragmentace, při níž dáváme části souborů dohromady a umisťujeme je na jedno místo. Samozřejmě že je nemyslitelné, aby takovouto akci dělal člověk, proto existuje docela velké množství programů, které tuto činnost zautomatizují. Nejrozšířenějším je patrně ten, který je součástí operačního systému Windows. Jím poskytované možnosti nastavení však rozhodně nepatří mezi nějak propracované. Proto jistě není na škodu pořídit si nějaký jiný software, poskytující větší množství funkcí. Právě mezi takové lze zařadit O&O Defrag, jenž je vám tento měsíc zdarma k dispozici na našem CD ve verzi 4. Chcete-li se s ním lépe seznámit, doporučujeme nahlédnout do rubriky Rychlokurz, která je věnována právě popisu funkcí a ovládání tohoto produktu. Verze, jíž najdete na CD, je trialware, ale po jejím bezplatném zaregistrování na stránkách výrobce (http://www.oo-software.com/en/register/special/pcworld/) získáte licenční číslo, po jehož vyplnění obdržíte plnou verzi. Pro vstup na registrační formulář je ještě třeba kliknout na odkaz: Free License Registration Form. Zde je pak nutné vyplnit údaje označené hvězdičkou. V několika hodinách vám pak na zadaný e-mail přijde licenční číslo. Doufáme, že vám O&O Defrag jakožto mocný nástroj pro optimalizaci využití pevného disku přijde vhod.

Komerční software & slevy

Software602 602PHOTO SUITE

Hledáte způsob, jak archivovat své digitální fotografie? Potřebujete snímky vylepšit či odstranit vady a nedokonalosti? Chcete své snímky jedním kliknutím vystavit na webu? Potřebujete fotky vypálit na CD a předvést přátelům? 602Album je program navržený především pro získání, archivaci a třídění fotografií ve virtuálních digitálních fotoalbech, v nichž se snímky dají snadno prohlížet, přesouvat a vyhledávat. Obsahuje širokou paletu nástrojů, kterých je při práci s fotografiemi nejčastěji potřeba. 602Photo je program s jednoduchým ovládáním a snadným přístupem k pokročilým efektům.

Symantec Norton Internet Security Antivirus+

Odborníci na problematiku sítí a bezpečnosti vědí, že pod názvem Norton Internet Security 2004 CZ se skrývá balík programů, který má zajistit bezpečí dat a programů bez ohledu na způsob ohrožení. Doposud bylo nutné instalovat větší množství víceméně jednoúčelových aplikací. Především viry posledního roku dokázaly využít všechny možné i téměř nemožné způsoby napadení, a tak své chování musí změnit také uživatel. Na to reaguje Symantec svým produktem NIS 2004CZ.

SWYFTinternet

Datový klient/server akcelerátor přenosu údajů, pracující na protokolu TCP/IP. Technologie SWYFT je založena na on-line kompresi dat, která využívá nejnovější komprimační a šifrovací algoritmy. To znamená, že akceleruje přenos dat prostřednictvím WWW stránek internetu, ale též elektronické pošty s protokolem POP3, IMAP, SMTP, anebo NNTP. Využití najde v pomalejších připojeních pomocí vytáčecích zařízení (dial up připojení, ISDN-64kb/s, 128kb/s), či při přenosu přes GSM mobil (GPRS, HSCD). Použitím tohoto programu se objem přenášených dat sníží, čímž nastane zvýšení propustnosti sítě a pokles nákladů při linkách placených i od objemu přenášených dat. Technologie SWYFT byla oficiálně představena na mezinárodní výstavě CeBIT v Hannoveru.

Nepřehlédněte na CD

Ashampoo Media Player+ 1.85

Přehrávač většiny multimediálních souborů, jejž můžete snadno rozšířit pomocí nejrůznějších plug-inů.

Ashampoo Media Player+ 1.85

Přehrávač většiny multimediálních souborů, jejž můžete snadno rozšířit pomocí nejrůznějších plug-inů.

WinAmp 5.0.3

Tento přehrávač jistě není třeba nijak zvlášť představovat. V poslední dostupné verzi je opět o něco propracovanější.

FileAnalyser 1.311

Vyhledávání souborů na discích s rozsáhlou adresářovou strukturou není příjemné ulehčete si to tímto programem.

Kerio Personal Firewall 4.0.14

Zabezpečení počítače, připojeného na internet, je velmi důležité. Personální Firewall vám jej pomůže zvýšit.

Avant Browser 8.02.212

Prohlížeč na platformě Internet Exploreru nabízející množství funkcí, které produkt Microsoftu neposkytuje.

T

otal Uninstall 2.34

Program vám pomůže odstranit nepoužívaný software z počítače bez ponechávání různých záznamů v registrech.

Audiograber 1.83

Potřebujete-li zazálohovat vaše hudební CD, můžete využít například tento velice propracovaný program.

§§§§§

$$$$$


Trendy


Připravte se na digitální TV

František Čihák

C04P0264

Pozemní digitální televizní vysílání se blíží i do ČR a se vstupem naší země do EU se jeho příchod stává ještě zřetelnějším.

Ať totiž chceme nebo ne, jednoho dne i nás dostihnou celoevropské dohody o zavedení pozemního digitálního vysílání, a Česká republika tak již snad nebude v tomto směru zaostávat za technologickým vývojem Evropy když například v oblasti mobilní telefonie uštědřuje i vyspělým zemím nejednu lekci. V tomto článku na pokračování se vám pokusíme přiblížit problematiku digitálního vysílání jako celku, tedy nejen vysílání pozemního, ale i satelitního, které je na rozdíl od prvně zmiňovaného dostupné u nás již dlouhou dobu. Pozemní digitální vysílání, oficiálně označované jako DVB-T (Digital Video Broadcasting-Terrestrial) a slangově nazývané jako digitální televize, představuje zásadní inovaci současného způsobu televizního vysílání, která přinese nové původní české televizní programy, interaktivitu, doplňkový informační datový tok související s televizními programy, mobilní příjem na cestách a v neposlední řadě vyšší kvalitu obrazu. Jak se to podaří? Modernějšími technologiemi nabízejícími lepší využití šířky kmitočtového pásma určeného mezinárodními normami pro přenos televizního signálu. Dnes se totiž stále vysílá v technologickém pojetí 40. let 20. století, které je postaveno na již zastaralém analogovém přenosu obrazu a zvuku. Dlužno podotknout, že je tomu tak nejen u nás, ale i prakticky všude ve světě, avšak s tím rozdílem, že ve vyspělých zemích již DVB-T paralelně se stávajícím vysíláním funguje. Televizních standardů je po celém světě několik a společně se na ně podíváme až v pokračování tohoto článku v příštím PC WORLDu. Začněme ale popořádku digitálním televizním vysíláním, které je u nás dostupné již sedm let tím ze satelitu.

První digitální televize přišla ze satelitu

První digitální televizní vysílání se v Evropě objevilo v roce 1994 a přicházelo ze satelitu. V té době bylo především záležitostí placených (a tedy kódovaných) televizních programů, ale dnes je již běžným způsobem vysílání jakýchkoli satelitních stanic a naopak analogové satelitní vysílání se stalo téměř raritou. Tento způsob šíření digitálního televizního vysílání je označován jako DVB-S (Digital Video Broadcasting-Satellite).

Již v polovině devadesátých let televize Prima potřebovala vyřešit distribuci signálu z centrály na jednotlivé vysílače v regionech, kde měla k dispozici vysílací frekvence, a zvolila nikoli pozemní připojení, ale satelitní spojetí digitální cestou, což bylo rozhodnutí na svou dobu v Evropě zcela ojedinělé. Vznikla tak společnost CzechLink, společný podnik firmy Czech Digital Group vlastněné FTV Premiéra a dnešního UPC. Do projektu se zapojila roku 1997 i Česká televize, se stejným požadavkem na dodávání signálu na vysílače satelitní cestou, ale pouze za účelem zálohování pozemních tras. CzechLink se pak stal i názvem takto sestaveného paketu televizních programů, který na oblohu putuje z rozměrných satelitních parabol umístěných v areálu ČT na Kavčích horách a ze satelitu zpět na prakticky celé území Evropy. Celkem je v něm ukryto pět televizních kanálů ČT1, ČT2, Prima TV (všechny kódovaně a příjem je možný bezplatně po aktivaci přijímací karty CzechLink), Óčko (nekódovaně, bezplatně) a Galaxie Sport (kódovaně, za měsíční poplatek); jistým bonusem je příjem rádiového vysílání Českého rozhlasu.

DVB-S pro domácí použití

I když bylo toto řešení navrženo pro přenos signálu na vysílače a pro dodávání signálu kabelovým televizím, mohou jej díky povaze geograficky rozsáhlého satelitního vysílání využívat při splnění několika podmínek i jednotlivé domácnosti. Za prvé je třeba vlastnit digitální satelitní přijímač se zabudovaným dekódovacím modulem CryptoWorks (nebo slotem Common Interface, do něhož tento dekodér umístíte, cena dekodéru je cca 2 990 Kč jednorázově). Za druhé potřebujete kartu pro paket CzechLink (cena 3 290 Kč jednorázově, plus měsíčně televizní poplatek za možnost příjmu České televize, pokud jej již neplatíte, o tom více příště). Poslední podmínkou je parabola průměru většího než 80 cm, jež musí být nastavena na satelit Eurobird (25,8 st. vých.), ze kterého je tento paket vysílán (ze stejného satelitu se vysílá i paket SlovakLink, obsahující TV Markízu, STV1 a STV2). Novu však v tomto ani jiném satelitním kompletu nenajdete. Dekódovací kartu CzechLink je třeba aktivovat do 28 dnů po jejím prvním použití přihláškou zaslanou do ČT. Chci ještě jen podotknout, že tyto výše zmíněné ceny a všechny dále uváděné jsou včetně DPH.

Druhým provozovatelem DVB-S v Čechách, disponujícím samostatným paketem, je společnost UPC. Pro přístup k její nabídce potřebujete opět digitální satelitní přijímač se slotem CryptoWorks (shodou okolností jde o stejný dekodér jako v případě CzechLinku), kartu UPC a parabolu směřující na skupinu satelitů Astra (1E-1H, 19,2 st. vých.). UPC vám za nízkou cenu zajistí zapůjčení satelitního přijímače i s parabolou (v současné marketingové akci je aktivace od 1 Kč) a od 683 Kč měsíčně můžete sledovat programy v tomto balíku (před více než půl rokem doplněné i o Primu).

Chcete-li sledovat jak CzechLink, tak UPC, můžete díky stejnému dekodéru pouze vyměňovat dekódovací karty. Pokud toto řešení není pro vás dostatečně pohodlné, je třeba se poohlédnout po satelitním přijímači se dvěma dekodéry, do nichž umístíte jak kartu CzechLink, tak i UPC. S velkou parabolou, dvěma konvertory (pro příjem Eurobirdu a Astry), vlastním přijímačem s dekodéry a kartou CzechLink, odbornou instalací a hlavně s patřičnou DPH, se cena vyšplhá na úroveň kolem 25 tisíc korun.

DVB-S na počítači

Stejným způsobem si můžete pro příjem satelitní digitální televize vybavit i své PC budete potřebovat zařízení pro příjem digitálního satelitního signálu se slotem CI pro dekodér, dekodér CryptoWorks a dekódovací kartu (dekodér i karta jsou identické jako pro satelitní přijímač). Zajímavým kompromisem může být externí počítačové zařízení s CI slotem, které disponuje jak scartovým výstupem pro přímé připojení k televizi, tak i rozhraním USB pro sledování a nahrávání programů v PC (např. Hauppauge! DEC 3000 v ceně kolem 7 500 Kč).

DVB-S poskytuje vysokoobjemový datový tok přinášející zpravidla vyšší kvalitu obrazu než běžné analogové vysílání, což je jasně patrné i pouhým okem na standardním televizoru. Pokud budete televizní pořady zpracovávat na PC, potěší vás skutečnost, že digitální datový tok je přijímán ve formátu MPEG-2 o rychlosti od 4 do 8 Mb/s, tedy bez analogově/digitálních konverzí vedoucích ke ztrátě kvality (což je samozřejmě v případě nekomprimovaného záznamu náročné na velikost pevného disku jedna hodinová nahrávka tak může zabrat 1,8 až 3,6 GB).

Proč vysílají ČT a Prima na satelitu kódovaně?

Je možné přijímat v režimu DVB-S nekódovaně a zdarma nějakou českou televizní stanici? Ano, ale je bohužel jen jedna hudební stanice Óčko. Nikoho asi nepřekvapí, že je kódován paket UPC vlastněný soukromým poskytovatelem nabízejícím komerční televizní kanály za měsíční úplatu, ale u paketu CzechLink s dvěma kanály televize veřejné služby je toto překvapení poměrně časté.

Satelitní vysílání totiž svou podstatou zasahuje mnohem větší území, než je naše republika (s dostatečně velkou anténou jej lze sledovat prakticky po celé Evropě), a proto kódování paketu CzechLink omezuje jeho volnou dostupnost mimo její hranice (podpisem licenčního ujednání pro použití dekódovací karty se uživatel výslovně zavazuje k jejímu provozování v rámci ČR). Důvodem jsou především autorská práva k pořadům, která televize nakupují od filmových společností regionálně a za cenu odvozenou podle počtu diváků, kteří jsou v regionu schopni film zhlédnout. Pokud by signál nebyl kódován, mohli by jej ze satelitního vysílání České televize sledovat například diváci v Německu, Rakousku, Maďarsku, Polsku či v dalších zemích a to je opravdu již o zcela jiných počtech diváků než u nás. V případě vlastní tvorby ČT lze však nastavit taková právní ujednání, která toto umožní, a tak lze vybrané pořady (v současnosti jde o zpravodajské bloky ráno, v poledne a večer) zachytit na území Evropy nekódovaně, tedy bez nutnosti použití dekodéru či karty.

Obdobná situace je i v případě služby paketu slovenských televizí SlovakLink. Použití dekódovací karty (určené opět pro dekodér CryptoWorks) je analogicky omezeno na Slovenskou republiku, i když ji lze zakoupit také v ČR.

Pozemní vysílání - padesát let s televizí, zatím stále analogovou

Prvního řádného pozemního televizního vysílání se diváci v Čechách dočkali 1. května 1953, druhý kanál se přidal v roce 1970 a první barevné obrázky mohli diváci na svých obrazovkách spatřit o tři roky později (právě na druhém kanále). K příjmu druhého kanálu byla však potřeba jistá technologická vymoženost tzv. externí konvertor, který zajistil možnost naladit příjem na další pásmo, jež v původních televizích určených pro první program vůbec nebylo. O dalších 20 let později byl pak spuštěn 3. kanál s názvem OK3. V devadesátých letech nastoupily komerční televize, čímž se počet kanálů rozrostl na stávající čtyři: TV Nova obsadila od února 1994 frekvence původního prvního kanálu, s nejlepším pokrytím území a nejsilnějším signálem, ČT si ponechala původní ČTV jako ČT1 a nový OK3 jako ČT2, a tehdejší Premiéra se postupně rozšířila ze středočeské stanice na stanici celostátní s názvem Prima TV prostřednictvím postupně získávaných lokálních frekvencí. Naše republikové neviditelné elektromagnetické spektrum často označované také jako další forma přírodního bohatství státu se těmito čtyřmi kanály prakticky vyčerpalo a od té doby toto fyzikální omezení nedovoluje jednoduše nabídnout divákům žádný další program, který by byl k dispozici pro celou republiku.

Multiplexy jsou nejen kina

Pozemní digitální televizní vysílání dokáže prolomit bariéru čtyř celoplošných analogových programů dostupných u nás poměrně snadno je totiž kmitočtově úspornější, takže zjednodušeně řešeno, do prostoru, který je vyhrazen jedné analogové stanici, lze umístit zpravidla čtyři digitální programové kanály plus jeden datový (obsahující např. hyperteletext s obrázky, elektronického programového průvodce a další informace spojené s vysíláním). Z tohoto pohledu by tedy bylo teoreticky možné nabídnout vysílací prostor až 16 televizním kanálům stálo by nás to jen drobnost vypnutí stávajícího analogového vysílání, a tedy odstavení všech diváků od televize. Televize zvláště pak televize veřejné služby je však chápána v dnešní informační společnosti jako součást evropské univerzální služby, její role pro rozvoj kultury a demokracie je nesporná, a proto může být odstavení zastarávající technologie provedeno teprve tehdy, až ji bude využívat pouze zanedbatelný počet diváků. Realitou tedy je, že analogové vysílání skončí až několik let po zahájení celoplošného digitálního vysílání, nejdříve však po roce 2010.

Zmiňované čtyři televizní kanály a datový kanál společně tvoří dohromady jeden tzv. digitální multiplex. O provedení a počtech multiplexů se během posledních měsíců vedou u nás četná jednání, neboť je třeba složitou, doslova "hodinářskou" prací vybrat dostupné frekvence a shromáždit je tak, aby z jednotlivých vysílačů pokryly celou republiku. V současné době se jedná o dvou multiplexech a spekuluje o třetím, přičemž první z nich zatím obslouží 77 % a druhý jen 32 % obyvatelstva.

Problematika rozvoje pozemního digitálního vysílání spadá do kompetencí Ministerstva informatiky ČR, které v odborných otázkách úzce spolupracuje se správcem českého éteru Českým telekomunikačním úřadem. O udělování licencí pro jednotlivé vysilatele a o dohled nad korektností vysílání se pak stará Rada pro rozhlasové a televizní vysílání (RRTV), volená Poslaneckou sněmovou Parlamentu. Koordinace frekvencí tak, aby vytvořily multiplex, není triviální záležitostí. V první řadě je nutno se pohybovat jen v takovém frekvenčním pásmu, které je pro televizní vysílání určeno mezinárodními normami (jiná část spektra je vyhrazena např. mobilním telefonům, občanským radiostanicím, vojenské komunikaci, bezdrátovému internetu, rozhlasu, řízení letového provozu, satelitnímu příjmu). Hlavní pravidlo je, že frekvence sousedních vysílačů musí být různé, aby se analogové nebo analogové a digitální signály navzájem nerušily (v čistě digitálním prostředí pak budou naopak stejné frekvence představovat posílení signálu). Navíc příhraniční oblasti u nás i našich sousedů musí vzájemně respektovat příhraniční vysílací frekvence druhého státu, aby nebylo rušeno vysílání domácích kanálů cizím vysíláním.

Co pro příjem DVB-T potřebujete?

Na to, o jakou jde významnou technologickou změnu, není překvapivě na straně diváka třeba příliš investic. Postačí jak stávající televizní anténa, tak i stávající televize (barevná samozřejmě výhodou). Novinkou je tzv. set-top box, neboli dekodér umístěný mezi svod z televizní antény a televizní přijímač, který nahradí přijímací obvody televizoru a degraduje jej do pozice výhradně zobrazovacího zařízení. (Pamatujete na konvertory pro druhý program? Historie se v jiné formě opakuje.). Těchto zařízení jsou na trhu již desítky typů a lze je pořídit zhruba od 3 500 Kč plus DPH (ministerstvo informatiky navrhuje z důvodu podpory DVB-T jejich přesunutí do kategorie s DPH 5 %). Z pohledu uživatele počítače je možné se rozhodnout i pro televizní PCI kartu pro příjem DVB-T či set-top box s USB portem, přes který jej lze připojit do PC. Do počítače pak putuje přijímaný digitální signál stejně jako v případě DVB-S dle normy MPEG-2, což je k nezaplacení při nahrávání na pevný disk, neboť nedochází ke konverzím vedoucím ke ztrátě kvality.

Co do funkčnosti je samostatný set-top box připojený k současné televizi prakticky stejný jako nový digitální televizní přijímač, a proto nemusíte mít strach, že bude po zahájení vysílání DVB-T nutno si ihned zakoupit novou televizi. Vyšší kvalitu obrazu si ale jistě přece jenom více vychutnáte na novém digitálním přijímači s poměrem stran 16 : 9.

Přípravy na straně vysilatelů

Pro samotné vysilatele by neměl být přechod na pozemní digitální vysílání velkým problémem. Postupem času a rozvojem technologií totiž byla analogová výrobní zařízení nahrazena digitálními (kamery, střižny, odbavovací pracoviště), a tak dnes paradoxně dochází k degradaci vysílací kvality až na konci výrobního řetězce zjednodušeně řečeno v okamžiku, kdy je televizní signál předáván na jednotlivé vysílače. Nicméně jisté investice si dovybavení televizních pracovišť rozhodně vyžádá a pak nebude stát v doručení digitální informace divákovi již nic v cestě: od natočení na digitální betacam, sestříhání a odbavení, přes přenos na vysílače a odvysílání, po příjem a zobrazení, a dokonce až po nahrání a přehrávání na straně uživatele vše se děje v případě příjmu přes PC digitální cestou, tedy s jednou zásadní diváckou výhodou beze ztráty kvality. Vysílaný datový tok by měl v případě DVB-T být významně vyšší než u DVB-S

a dosahovat až 22 Mb/s.

Šíření pozemního digitálního vysílání

V současné době se o distribuci digitálních televizních kanálů zajímají tři společnosti České radiokomunikace, které jsou u televizního vysílání u nás v jisté formě samozřejmě od jeho začátku, Czech Digital Group, a. s., vlastněná vysilatelem stanice Prima TV, a Český Telecom, a. s., který disponuje telefonními kabely, jimiž je schopen přinést televizní data divákovi "zemní" cestou (to je posledním typem šíření digitální televize:

DVB-C, jakožto Cable, kam také ještě patří šíření digitálního televizního signálu kabelovými televizemi) a má ambice se též zapojit do běžného vysílání bezdrátovou cestou. Všechny tři společnosti zkouší své technologie v praxi, první dvě jmenované již několik let jako držitelé licence na experimentální vysílání v Praze a jejím okolí, Český Telecom teprve krátce v okolí Brna. Pokud máte zájem, můžete si set-top box pořídit již nyní a chytat plně digitálně kompletní čtyřkanálovou nabídku českého éteru, a jako bonus navíc hudební stanici Óčko. Příjem v Praze je bezproblémový, stálý a bez časových výpadků, z důvodů experimentálního vysílání však datový tok zatím nedosahuje uváděných výšek, ale pohybuje se kolem 3 Mb/s.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


10 tipů proti spywaru I.

David Čepička, Daniel Behrens

C04P0230

Můžete být sledováni, a to takovým způsobem, že si toho vůbec nevšimnete. V mnoha programech jsou zabudovány funkce, které mají za úkol posílat přes internet data týkající se vašich osobních údajů či aktivit. Naše tipy a zdarma dostupné utility se vám v tomto článku pokusí pomoci.

Žádný z nás se nemůže před programy pro špionáž cítit dostatečně jistě. Řada výrobců softwaru si nechává do svých produktů zabudovat funkce monitorující, kolikrát jste danou aplikaci spustili a které její funkce nejčastěji používáte. Tyto informace se pak automaticky posílají přes internet. Stejně tak i při surfování po internetu se mohou na pevný disk vašeho počítače dostat programy, které se zabudují do operačního systému a pak vás v internetovém prohlížeči obtěžují spolu s dalšími reklamními pop-up okny.

Programy pro sledování (špionáž): O co vlastně jde

Používání tzv. adwaru či spywaru je jedním ze způsobů, kterým se může financovat jinak zdarma poskytovaný freeware, nebo jde o možnost, jak z programu šířeného jako shareware získat nějakou tu korunu navíc. V případě adwaru se jedná o takové komponenty programu, jež slouží k tomu, aby se v uživatelském rozhraní aplikace zobrazila reklama (anglické slovíčko Ad znamená česky reklama). Za předpokladu, že tyto komponenty nenavazují připojení k internetu, je tato metoda z hlediska špionáže prakticky bezproblémová. Ovšem pokud se jedná o adware, který se připojuje k nějakému internetovému serveru kupříkladu proto, aby z něj stahoval nějaké reklamní banery (proužky), je třeba mít se na pozoru. Je totiž docela dobře možné, že se při tomto přenosu zároveň do internetového serveru přenášejí informace o vaší osobě a vašich zvyklostech, dále o hardwarovém či softwarovém vybavení vašeho počítače. Pak se totiž adware stává tzv. spywarem (z anglického "to spy" tajně pozorovat, sledovat). Takové funkce však má pouze jistá část reklamních modulů. Vedle kombinovaného ad/spywaru však existuje i čistokrevný spyware. V tomto případě se jedná o drobné komponenty, jež se instalují společně s daným programem, ovšem jejich instalace se provádí bez vědomí uživatele. Spyware potom trpělivě vyčkává na pozadí a zaznamenává všechny akce, které uživatel na svém počítači provádí, v horším případě pak s operačním systémem manipuluje podle svého gusta. Třetí skupinou programů patřících do kategorie spywaru jsou utility, které jsou přímo pro sledování daného uživatele určeny. Příkladů takových programů je velké množství. Ať už se jedná o programy, kterými nadřízený tajně kontroluje pracovitost svých zaměstnanců, nebo ať jde o aplikace typu Keyloggeru, jejž může do počítače propašovat útočník, aby kupříkladu zjistil vaše přístupová hesla k nejrůznějším službám.

Ochrana před špionážními programy

V tomto článku bychom vám chtěli poradit, jak se podívat špionážním programům na zoubek a jak je případně zlikvidovat. Dozvíte se tedy nejenom to, jak se už před instalací nějakého programu ujistit, zda neobsahuje nějaký adware či spyware, nýbrž také, jak si váš operační systém prostřednictvím dvou zdarma dostupných programů opravdu od základů prověřit, zda nějaký škodlivý software neobsahuje. Určitě bude pro vás rovněž důležité, aby se adware či spyware nedostal na váš počítač ani při práci s internetovým prohlížečem. Výrobci programů totiž rádi využívají tzv. technologii Active-X zabudovanou v Internet Exploreru. Tato technologie je naopak primárně určena pro to, aby mohl být internetový prohlížeč rozšířen o další užitečné funkce. Zneužití této technologie pak představuje závažný problém, jehož řešení se vám pokusíme nabídnout.

Prvky Active-X jako parazity - kupříkladu Gator

Asi nejlepším příkladem pro zneužívání technologie Active-X jsou tři komponenty vyprodukované firmou Gator, která se před časem přejmenovala na firmu Claria, pravděpodobně proto, že dřívější název již byl u mnoha uživatelů dostatečně nechvalně známý. Zmiňované komponenty se jmenují Date Manager, Precision Time a Gator eWallet a mají společné dvě stránky. První a bezesporu užitečnou stránkou je například u komponenty Gator eWallet možnost automaticky vyplňovat webové formuláře, komponenta Precision Time zase například seřizuje čas na počítači podle času na časovém serveru na internetu. Druhou stránkou, již ne tak pozitivní, je skutečnost, že všechny prvky jsou vybaveny komponentou pro zobrazování reklamy, která slouží k tomu, aby se při brouzdání na internetu zobrazovala reklamní okna. Dále vedou též statistiku o využívání vašeho počítače. Jak firma Claria udává ve svém prohlášení o ochraně dat na http://www.gator.com/help/app_ps_v51.htm, je sledováno a zaznamenáváno softwarové vybavení vašeho počítače, adresy "některých" (!?) internetových stránek, které navštěvujete a také čas, který na nich strávíte. Kromě všech těchto aktivit rovněž sleduje, jak často spouštíte určité aplikace. Co se myslí "určitými aplikacemi", to však již z prohlášení nevyplývá. Dále je tam psáno, že vaše kompletní identita odhalena nebude, neboť software sbírá pouze vaše křestní jméno, město, v němž bydlíte, poštovní směrovací číslo a stát, jehož jste obyvatelem. Odkud komponenty zmiňované informace získávají, není příliš jasné. I když, koho by nenapadla souvislost mezi osobními údaji a komponentou Gator eWallet program pro automatické vyplňování formulářů přece musí být plný vašich osobních dat, protože jinak jeho použití ztrácí smysl.

Vystopováni mohou být všichni, co hodně surfují

I při surfování na internetu musíte počítat s tím, že vaše chování může být sledováno a zaznamenáváno. To sice probíhá anonymně a ve většině případů určitě ne v tak rozsáhlé formě jako u komponent firmy Claria, přesto to není pro uživatele nic, z čeho by mohl mít radost nebo užitek, o bezpečnosti ani nemluvě. I v tomto případě vám poradíme, kde na vás může číhat nějaká past. Pro řešení problémů vám v tomto článku nabízíme celou řadu freewarových a sharewarových utilit. Prakticky všechny tyto užitečné aplikace naleznete i na našem CD.

1)Identifikace adwaru a spywaru prostřednictvím databáze

Problém: Chtěli byste před instalací nějakého programu vědět, zda neobsahuje nějaký špionážní software.

Řešení: Použijte on-line databázi dostupnou na internetové adrese http://www.pestpatrol.com/Search/SearchPestInfo.asp. Tato služba je stále aktualizována a tak postihuje prakticky všechny utility, o nichž je známo, že mají za úkol sledovat činnost uživatele pracujícího na počítači.

Tipy: Zadejte do vyhledávacího políčka název programu, jenž se vám zdá podezřelý. Pokud se zmiňovaná aplikace v databázi nenalézá, získáte jako výsledek prohledávání větu "No documents matched the query". Pak je takový program pro vás s nejvyšší pravděpodobností bez nebezpečí. Jinak získáte seznam nalezených odkazů, v nichž se vyskytuje název programu. Pokud některý z nich prozkoumáte a zjistíte, že se v textu s popisem programu v poli Category objeví odkazy Adware či Spyware, měli byste okamžitě od stahování takového programu upustit. Spyware či adware se vyskytuje především u freewarových či sharewarových programů, jež byly vyrobeny v USA. Aplikace naprogramované u nás či třeba v Německu obsahují komponenty pro sledování uživatelů jen velmi zřídka. Existuje ovšem i adware bez funkcí pro sledování. Kupříkladu internetový prohlížeč Opera ve své zdarma dostupné variantě zobrazuje reklamní baner. Výrobce programu však na své internetové stránce http://www.opera.com/support/

search/supsearch.dml?index=453 slibuje, že činnost uživatele na počítači není sledována. Protipólem výše popsaného programu je aplikace Kazaa pro výměnu hudby, neboť na své internetové stránce http.//www.kazaa.com/us/help/

faq/howis_kazaa_free.htm otevřeně přiznává, že její zdarma dostupná varianta jisté aktivity uživatele počítače zaznamenává. Ovšem za 29,95 USD autor programu nabízí verzi prostou jakéhokoliv adwaru či spywaru.

2)Odstranění softwaru pro špionáž z vašeho počítače

Problém: Máte pocit, že jste si do počítače v poslední době pravděpodobně nainstalovali nějaký spyware či adware, a nyní stojíte před otázkou, jak se jej zbavit.

Řešení: Pro vyčištění vašeho počítače vám doporučujeme použít dvě zdarma dostupné utility Ad-Aware 6.181 SE a Spybot Search&Destroy 1.2. Obě naleznete na našem CD. Nejlépe uděláte, pokud použijete postupně obě utility, neboť ne každá aplikace vždy všechno najde. Program Ad-Aware je pro soukromé použití zdarma. Na našem C. rovněž naleznete instalační program Language Pack, který mimo jiné obsahuje i český jazykový modul. Po instalaci Ad-Aware spusťte instalaci Language Packu. Potom otevřete Ad-Aware, klepněte na ikonku Settings a v poli Language file nastavte volbu Czech. Nastavení potvrďte stiskem tlačítka Provést. Tipy: Určitě byste měli vědět, že mnohé programy vybavené moduly pro zobrazování reklamy či pro sledování aktivit prováděných na vašem počítači přestávají v řadě případů fungovat, pokud zmíněné moduly odstraníte. Ad-Aware: Tato utilita vyhledává adware či spyware přítomný v operační paměti a na pevném disku vašeho počítače. Chová se podobně jako antivirový program, neboť má také jakýsi definiční soubor, v němž jsou obsaženy již známé škodlivé programy výše uvedeného typu. V Ad-Awaru je rovněž zabudována funkce aktualizace, díky níž bude definiční soubor vždy v aktuálním stavu. Zmíněnou aktualizaci byste měli provádět vždy předtím, než se rozhodnete prověřit svůj počítač, neboť je jasné, že pouze program s nejaktuálnějším seznamem potenciálně škodlivých programů vám tyto pomůže odhalit. Update provedete tak, že se připojíte k internetu, spustíte Ad-Aware, v něm klepnete na tlačítko Stav a zde na položku Aktualizovat nyní. Vlastní update pak spustíte klepnutím na tlačítko Připojit. Poté, co Ad-Aware prověří váš systém, zobrazí vám seznam všech nalezených objektů. Z nich si můžete vybrat, které budete chtít odstranit do karantény. Samotné odstranění provedete postupným klepáním na tlačítko Další. Pod tlačítkem Ukázat protokol se vám zobrazí podrobné informace o všech provedených operacích. Jestliže byste se někdy později rozhodli smazané soubory znovu obnovit, stiskněte tlačítko Karanténa. Tam si vyberte odpovídající zazálohované objekty a stiskněte tlačítko Obnovit. Utilita Ad-Aware standardně prohledává registr a disk s operačním systémem, což se v praxi může jevit jako nedostatečné. Stiskněte proto tlačítko Skenovat a v poli Režim skenování klepněte na odkaz Přizpůsobit. Nyní klepněte na tlačítko Skenování a v poli Soubory & Adresáře si nastavte všechny disky a adresáře, které chcete skenovat. V poli Paměť & Registry pak doporučujeme aktivovat volby Skenovat záložky IE na blokované stránky a Scan my Hosts file. Pokud si za program připlatíte, můžete získat tzv. Ad-Aware Plus, který vám nabídne automatickou kontrolu prováděnou na pozadí, funkčností podobnou té, co nabízejí antivirové programy. Spybot Search&Destroy: Při našich testech Spybot našel na našem počítači více špionážních programů než Ad-Aware. Na druhou stranu Ad-Aware našel jeden spyware, který Spybot přehlédl. Pro spuštění prohledávání stačí pouze stisknout tlačítko Scan. Spybot má tu vlastnost, že před smazáním nalezených objektů automaticky vytváří jejich zálohy. Pokud se později rozhodnete některou z komponent nahrát zpět, postačí vám stisk tlačítka Obnovit. Velmi praktickou se jeví funkce Immunize. Ta doslova naočkuje Internet Explorer tak, aby při surfování na internetu nestahoval žádné ActiveX prvky, o nichž je známo, že patří k některému z adwarových či spywarových programů. Proto by se vám už na monitoru nemělo nikdy ukázat dialogové okno, které vás vyzve k potvrzení pro nainstalování takového ActiveX prvku. Tím pádem rovněž pomine nebezpečí, že instalaci takového prvku spustíte tím, že omylem ve zmíněném dialogovém okně klepnete na tlačítko Ano. Funkci Immunize byste měli spouštět po každém updatu definičních souborů Spybotu, tak aby byl Internet Explorer proti těmto prvkům patřičně vyzbrojen. Spybot se dá přes tlačítko Start otevřít ve dvou zobrazeních. Tzv. Easy mode omezuje výběr funkcí jen na ty nejdůležitější, a je tedy velmi vhodný pro začátečníky. Profesionálové by v každém případě měli vyzkoušet režim Advanced mode. V něm se dá provést řada pokročilých nastavení, kupříkladu vypnout jednotlivé rutiny pro prověřování programů, či zautomatizování funkce Immunize, tak aby tato byla prováděna vždy po provedení aktualizace definičního souboru Spybotu.

3)Zabraňte skryté instalaci spywaru či adwaru

Problém: Obáváte se toho, aby se vám při surfování na internetu bez vašeho vědomí nenainstaloval nějaký špionážní software.

Řešení: Zakažte v Internet Exploreru možnost stahování ActiveX prvků anebo použijte funkci Immunize, kterou disponuje program Spybot Search&Destroy (viz tip č. 2).

Tipy: Technologie prvků ActiveX integrovaná v Internet Exploreru zajišťuje možnost rozšíření internetového prohlížeče o další funkce. Asi nejznámějším programem využívajícím technologii ActiveX je přehrávač Flash firmy Macromedia, který umožňuje přehrávání animací zabudovaných v internetových stránkách. Právě zmiňovaná technologie může být ve vašem počítači zneužita k proniknutí takových nechtěných a nebezpečných programů, jako jsou trojské koně, dialery nebo dokonce aplikace pro sledování vašich aktivit na počítači. Dostanete-li se při surfování na internetu na stránku, která využívá nějaký prvek ActiveX, obdržíte v případě standardního nastavení Internet Exploreru upozornění zabezpečení systému, které vám dává možnost instalaci takového prvku povolit či odmítnout. Pokud máte jenom trochu pochybností, měli byste instalaci takových prvků zcela určitě zamítnout. Jakmile se totiž nějaký program využívající technologie ActiveX jednou dostane do počítače, získá tím k vašemu systému úplná přístupová práva, takže může odesílat a přijímat prakticky libovolná data. Souhlasit s instalací takových prvků byste měli opravdu pouze v případě, kdy provozovateli takových internetových stránek bezvýhradně důvěřujete. Pokud sázíte na jistotu, můžete také jako alternativu použít možnost úplného zákazu používání technologie ActiveX. K tomu účelu klepněte v menu Nástroje na položku Možnosti Internetu a přesuňte se na záložku Zabezpečení. Ujistěte se, že jako zónu obsahu máte nastavenu položku Internet, a stiskněte tlačítko Vlastní úroveň. V dialogovém okně Nastavení zabezpečení si pak vyhledejte položku Stahovat podepsané ovládací prvky ActiveX, nastavte ji na volbu Zakázat a klepněte na OK. Ocitnete se zpět na kartě Zabezpečení. Nyní vyberte ikonu Důvěryhodné servery. V případě, že chcete pro některé internetové stránky udělat výjimku a dovolit, aby se z nich prvky ActiveX mohly stahovat, stiskněte tlačítko Servery a do okna, které se objeví, zadejte internetové adresy pro servery, jež považujete za důvěryhodné. Úroveň zabezpečení zóny Důvěryhodné servery pak nastavte na střední. V případě, že bude na internetových stránkách serverů, kterým důvěřujete, nějaký prvek ActiveX, jejž bude nutno do vašeho počítače nainstalovat, budete vždy před jeho instalací požádáni o svolení. Jednodušší, i když méně bezpečnou variantou je použití funkce Immunize, což je funkce utility Spybot Search&Destroy (viz tip č. 2). Zmíněná funkce dokáže zabránit instalaci již známých škodlivých prvků ActiveX. Ovšem nebude vám k ničemu u špionážního softwaru, který ještě není v databázi programu zaznamenán.


10 tipů proti spywaru II.

4)Jak zabránit nechtěnému potvrzení o přijetí e-mailů

Problém: Prostřednictvím do e-mailu vnořených a skrytých obrázků si může odesílatel e-mailu snadno zjistit, zda jste jeho zprávu obdrželi a zda jste si ji i přečetli. Tomuto byste však chtěli zabránit.

Řešení: Na výběr máte několik možností. První možností je používat program pro práci s elektronickou poštou tak, aby sice vytvářel e-maily ve formátu HTML, ale aby obrázky vložené do e-mailu zobrazoval pouze tehdy, když jsou v něm vloženy jako příloha ne tedy tak, že se musejí při pokusu o jejich otevření teprve stahovat z internetu. Takto vhodně se dá nakonfigurovat kupříkladu zdarma dostupný program pro práci s elektronickou poštou Pegasus Mail, který naleznete na našem CD. Jestliže pro práci s e-maily využíváte Outlook Express, nakonfigurujte jej tak, aby zobrazoval e-maily pouze v textovém formátu. Další možností je použití firewallu, který filtruje nejen na úrovni portů, ale také na úrovni aplikací. Takovým je kupříkladu zdarma dostupný Outpost Firewall, který rovněž naleznete na našem CD. V něm si vytvořte nové pravidlo, jež vašemu programu pracujícímu s elektronickou poštou dovolí odesílání a přijímání e-mailů na standardních portech 110 a 25, ovšem zakáže nahrávání objektů přes protokol http na portu 80.

Tipy: Zvláště ti, co se živí rozesíláním reklamy, a také rozesilatelé spamu mají eminentní zájem se nějakým způsobem dozvědět, zda jejich reklamní e-maily příjemci čtou. Někteří proto do odesílaných e-mailů vkládají odkazy na obrázky ležící na jejich serveru. Často se však jedná o transparentní obrázky, které příjemce stejně neuvidí. Název souboru s obrázkem je prostřednictvím speciální utility pro každého příjemce vždy znovu vygenerován a pak přiřazen do seznamu e-mailových adres. Program pro práci s elektronickou poštou pak tyto vložené obrázky automaticky nahrává v případě, že podporuje HTML formát e-mailů a že je k dispozici připojení k internetu. Na základě souborů se záznamy o přístupu k WWW serveru pak může rozesilatel reklamních e-mailů rozpoznat, které obrázky byly otevřeny. Speciální software pak tyto soubory porovná s dříve sestaveným seznamem, v němž jsou přiřazeny soubory obrázků k e-mailovým adresám a tím se získá seznam těch, kteří si e-mail s reklamou přečetli. Obrázky používané ke zmiňovaným praktikám sledování uživatelů se nazývají Moles (v českém překladu Krtci). Změna programu pro práci s elektronickou poštou: Tento způsob předpokládá, že si chcete zvykat na novou aplikaci. Bohužel například Pegasus Mail spoustu zpráv v HTML formátu zobrazuje s chybami. Outlook Express: Uživatelé Outlook Expressu 6.0 SP1 mohou zakázat zobrazování e-mailů ve formátu HTML. Stačí k tomu klepnout do menu Nástroje/Možnosti a přesunout se na kartu Čtení. Zde zatrhněte položku Číst všechny zprávy jako prostý text. V mnoha případech pak ale Outlook Express zobrazí prázdné okno se zprávou, a to zvláště tehdy, když program pro práci s elektronickou poštou odesílatele nevytváří, jak je zvykem, textovou verzi bez HTML formátování a tuto nezasílá společně v e-mailu se zprávou v HTML formátu. Firewall: Toto řešení vyžaduje poněkud náročnější konfiguraci systému. Celý postup budeme vysvětlovat na příkladu programu Outpost Firewall Free, který je zdarma dostupný na internetu a samozřejmě jej najdete i na našem CD. Stejně tak vám přinášíme i novější verzi Outpost Firewall Pro 2.1, která je však distribuována pouze jako 30denní trial verze. V dalším textu budeme popisovat verzi Outpost Firewall Free. Vycházíme z předpokladu, že pro váš program pro práci s elektronickou poštou nejsou definována doposud žádná pravidla a že máte Outpost spuštěný. Spusťte si nyní program pro práci s elektronickou poštou a spusťte v něm přijímání a odesílání zpráv. V tomto okamžiku se objeví dialogové okno Outpostu, které se vás bude ptát, zda může poštovnímu programu dovolit připojit se k internetu. Nyní označte možnost Create rules using preset a potvrďte stiskem OK. Jestliže se vám ukázalo dialogové okno Rules, aktivujte v něm položku Allow all activities. V dalším kroku zakážete svému programu pro práci s elektronickou poštou stahovat obrázky a další objekty, které budou vloženy přímo v e-mailech ve formátu HTML. Obrázky, jež budou posílány zvlášť jako příloha, budou samozřejmě zobrazovány dále. Otevřete si hlavní okno Outpostu a v něm si vyberte volbu Options/Application. Zde by se nyní měla objevit položka pro váš program pro práci s elektronickou poštou, a to v poli Partially allowed applications. Poklepejte na ni a ověřte si, zda se v následujícím dialogovém poli objevila položka končící výrazem http connection. Pokud tomu tak je, pak ji odstraňte. Nyní stiskněte tlačítko New a aktivujte volbu Where the specified protocol is. Nyní klepněte na políčku Rule Description na položku Undefined a z ní vyberte výraz TCP. Potom označte body Where the specified remote port is a Deny it. V poli Rule Description opět klepněte na Undefined a do následujícího políčka vložte hodnotu 80. To je číslo portu, přes nějž komunikují internetový prohlížeč a programy pro práci s elektronickou poštou, aby mohly stahovat objekty jako jsou například již zmíněné obrázky. Zklamáni budou zřejmě ti uživatelé Outlook Expressu, kteří mají své poštovní stránky u Hotmailu, jenž ve všech případech používá port 80. Vzhledem k tomu, že jsme v předcházejícím kroku Outlook Expressu zakázali přistupovat na port 80, nebude již nadále možné stahovat poštu z Hotmailu a tak jediná cesta, která bude k dispozici, povede vždy přes webové rozhraní internetového prohlížeče.

5)Alternativa k instalaci doplňků Windows Update

Problém: Pracujete ve Windows 98, 2000, ME, nebo XP a chtěli byste zabránit tomu, aby Microsoft prostřednictvím funkce Windows Update shromažďoval informace o vybavení vašeho počítače.

Řešení: Nejprve zapomeňte na spuštění funkce Windows Update. V případě, že pracujete ve Windows XP, deaktivujte rovněž i provádění automatických aktualizací. Všechny důležité záplaty a updaty získáte prostřednictvím stránek Microsoft Download Center.

Tipy: V časopise Tecchannel byla v článku v originále nazvaném Windows-Update unter der Lupe (k dispozici je též na internetové adrese http://www.tecchannel.de/betriebsysteme/

1125/12.html) provedena analýza služby Windows Update. Byla zaměřena zejména na zjištění, která data jsou prostřednictvím zmiňované služby Microsoftu zasílána. Výsledkem bylo konstatování, že prostřednictvím Windows Update Microsoft získává nejen tzv. Product-ID, aby si ověřil, zda se jedná o legálně získanou verzi operačního systému. Přes internet se zasílá i seznam všech hardwarových komponent na počítači nainstalovaných. Pravda, že oficiálně pouze k tomu, aby se mohly vyhledat aktualizace ovladačů pro tyto komponenty a mohla se následně doporučit jejich instalace. A oficiálně Microsoft tato data ani nikde neukládá. Stejně se ale jen trochu nedůvěřivější uživatel bude funkci Windows Update vyhýbat. Někteří už snad i kvůli tomu, že se do ní údajně má zabudovat funkce, která bude načítat i softwarové vybavení počítače. Zatím zmiňovaná funkce ještě není aktivována. Jak ale vypadá slibovaná alternativa? Důležité bezpečnostní záplaty uveřejňuje Microsoft i jednotlivě. Dají se nalézt na tzv. Download Centru na internetové adrese http://www.microsoft.com/downloads/search.aspx?displaylang=cs. Z rozevíracího políčka Produkt či technologie si vyberte vámi používanou verzi Windows, klepněte na tlačítko Hledat a na další stránce pak zvolte z rozevíracího menu Seřadit výsledky podle Datum a stiskněte tlačítko Přejít. Nyní uvidíte ty nejnovější updaty pro váš systém. Uživatelé operačního systému Windows XP mohou automatický update Windows deaktivovat buď pomocí utility XP Antispy (viz dále), nebo ručně. Klepněte si na Ovládací panely a poklepejte na ikonu Systém. Na záložce Automatické aktualizace zrušte možnost Udržovat počítač aktualizovaný (Windows XP SP1). Pokud si přejete být o nových updatech pravidelně informováni, nechte si zasílat tzv. Microsoft Newsletter. Registrovat se můžete na adrese http://register.microsoft.com/subscription/subscribeme. asp?ID=135.

6)Zabraňte tomu,aby internetové stránky měnily nastavení Internet Exploreru

Problém: Po jednom surfování na internetu zjišťujete, že se vám najednou v Internet Exploreru změnila domovská stránka a stránka pro vyhledávání, navíc zjišťujete, že se vám do oblíbených položek uložily odkazy na stránky, které jste tam původně vůbec neměli.

Řešení: Konfiguraci Internet Exploreru si můžete provádět pouze manuálně. Takto provedená nastavení si však můžete chránit, a to instalací zdarma dostupné utility Browser Hijack Blaster, kterou naleznete na našem CD.

Tipy: Méně seriózní provozovatelé internetových stránek využívají bezpečnostních trhlin v Internet Exploreru k tomu, aby vám podstrčili svoje odkazy nebo aby vám změnili nastavení domovské stránky, stránky pro vyhledávání či jinak pozměnili konfiguraci Internet Exploreru. V některých případech se tyto akce dají provádět prostřednictvím prvků ActiveX, jejichž instalaci jste zřejmě nějakým nedopatřením povolili. Motivem pro toto jednání provozovatelů webu může být fakt, že si takto chtějí zvýšit návštěvnost svých internetových stránek, což vede ke zvýšení podílu reklamy a potažmo i zisku. Návrat nastavení prohlížeče do původního stavu: Pro návrat takto nechtěně provedených nastavení zkuste ze všeho nejdřív změnit domovskou stránku a stránku pro vyhledávání na standardní (výchozí) hodnoty. Klepněte proto v menu Nástroje na příkaz Možnosti Internetu a na záložce Programy stiskněte tlačítko Obnovit webové nastavení. Nechtěné odkazy v oblíbených položkách odstraníte přes menu Oblíbené a příkaz Uspořádat oblíbené položky. Nyní zavřete Internet Explorer a spusťte jej znovu. Pokud bude vše v pořádku, pak jste měli skutečně štěstí v neštěstí. Jestliže se manuální přenastavení konfigurace neosvědčilo a po spuštění Internet Exploreru je vše nastaveno jako předtím, pak je ve vašem systému přítomen nějaký prvek ActiveX, jenž provádí konfiguraci Internet Exploreru vždy podle svého gusta. Je proto třeba tohoto záškodníka najít a odstranit. Doporučujeme použít některý z programů Ad-Aware či Spybot Search&Destroy (anebo klidně oba, jak to bylo popsáno v tipu č. 2). Browser Hijack Blaster: Prostřednictvím této utility můžete svůj systém sledovat, a tak jej uchránit před nechtěnými změnami v konfiguraci Internet Exploreru. Zmiňovaný program sice provedení změn zabránit nedokáže, ale upozorňuje vás na ně a nabízí vám jejich nastavení do původního stavu. Aby tato utilita běžela neustále na pozadí, musíte klepnout na nabídku Settings/Startup minimized to system tray. Pak zkopírujte zástupce Browser Hijack Blaster (no splash) z programové skupiny Browser Hijack Blaster, nacházející se v nabídce Start, do programové skupiny Po spuštění.

7)Windows XP:Zavřete jim všechny komunikační kanály

Problém: Obáváte se, že Windows XP sledují vaši činnost a posílají takové záznamy do internetu.

Řešení: Pro uzavření všech komunikačních kanálů, jimiž může operační systém Windows XP zasílat do internetu data, můžete použít zdarma dostupnou utilitu XP Antispy, kterou naleznete na našem CD.

Tipy: S utilitou XP Antispy ucpete Windows XP všechny otvory, kudy by mohla utíkat nějaká data. Obsluha programu je vskutku velmi jednoduchá. Po spuštění program zobrazí všechna aktuální nastavení Windows a červeným vykřičníkem ukáže ta, která se mu zdají podezřelá, a která by tudíž měla být deaktivována. Klepnutím na tlačítko Použít nastavení vypnete programem navržené a červeným vykřičníkem označené podezřelé funkce. Pokud chcete některou z nich přesto nechat aktivní, klepněte na ni myší tak, aby se vykřičník změnil na prázdný černý čtvereček. Jaká podezření ze špionáže vlastně na Windows XP padají? Podezřelá data se údajně mohou posílat při odesílání zpráv o chybách při zatuhnutí programu, při odesílání informací o používání Windows Media Playeru, synchronizaci času přes internet a při automatickém vyhledávání updatů Windows (více viz tip č. 5). Konkrétně má jít o zasílání informací o hardwarovém vybavení vašeho počítače.

8)Zabraňte tomu,aby internetové stránky monitorovaly vaši činnost na počítači

Problém: Chtěli byste zabránit tomu, aby nějaký provozovatel internetových stránek shromažďoval informace o vás či vašich aktivitách.

Řešení: Webwasher Classic 3.3 je aplikací, která se stane spojovacím článkem mezi internetovým prohlížečem a připojením k internetu a na základě vašich požadavků bude odfiltrovávat všechny prvky, jež mají nějaký sklon k monitorování vašich aktivit. Zmiňovaná utilita je k dispozici zdarma a naleznete ji i na našem CD.

Tipy: Provozovatelé internetových stránek zaměřených na velkou nabídku služeb a zboží používají ty nejrozličnější způsoby, jak se co možná nejvíce dozvědět o návštěvnících svých WWW stránek. Tak kupříkladu každému návštěvníku přiřadí identifikační číslo, které si pak internetový prohlížeč uloží do souboru cookie. Při příští návštěvě vás pak webový server provozovatele na základě již existujícího cookie souboru znovu identifikuje. Během nějaké doby tak provozovatel internetových stránek získá jakýsi váš profil, v němž bude uvedeno, jak dlouho a kterou část on-line služeb jste využívali či na které reklamní banery jste klepli. Pokud jste na zmíněnou internetovou stránku nezadávali žádné osobní údaje, jste pořád pro provozovatele jenom číslo. Pokud jste se však zúčastnili nějaké hry či jste si něco objednali nebo jste se přihlásili k pravidelnému zasílání nějakých novinek či příspěvků, může provozovatel internetových stránek vaši osobu jednoznačně danému profilu přiřadit. Webwasher v základní konfiguraci omezuje životnost všech souborů cookie na 24 hodin. Po uplynutí této doby je webový server už nebude moci načíst, čímž bude učiněna přítrž pokusům o vyhodnocování vašich aktivit po delší časové období. Pokud spustíte Webwasher poprvé, objeví se vám dialogové okno týkající se konfigurace prohlížeče. Zde zvolte režim bez konfigurace. Ten totiž funguje velmi spolehlivě se všemi internetovými prohlížeči. Poklepáním na ikonu Webwasheru v pravé části Hlavního panelu se dostanete do možností konfigurace utility. Umístěte zde zatržítko před položku Cookie Filter. V pravé části okna pak můžete provádět podrobnější nastavení. Tady můžete kupříkladu zakázat přístup cookie z vámi zadaných internetových stránek. Jakmile klepnete na odkaz, jenž vás přenese na internetovou stránku nabízející různé služby, předá internetový prohlížeč webovému serveru informaci o tom, ze které stránky jste se na tu jeho dostali. Pokud budete chtít zakázat posílání takových informací, umístěte zatržítko před volbu Referrer Filter. Webwasher dokáže ale fungovat i jako filtr reklamních banerů. Pokud byste si tuto funkci naopak nepřáli mít aktivovanou, deaktivujte položky Dimension Filter a URL Filter.

9)Sledujte, který program posílá data do internetu

Problém: Chtěli byste získat informaci o tom, který program zkouší do internetu posílat nějaká data. Zároveň byste chtěli znát i možnost, jak takovým aktivitám zabránit.

Řešení: Nainstalujte si nějaký osobní firewall, který dokáže pracovat na úrovni aplikací, kupř. Outpost Firewall Free, jenž je k dispozici zdarma, či Zone Alarm, který je zdarma pouze pro soukromé použití. Oba najdete na našem CD.

Tipy: Oba firewally chrání váš počítač nejen před útoky zvenku, nýbrž zabraňují také tomu, aby aplikace nainstalované na vašem počítači posílaly bez vašeho vědomí data do internetu. Pokaždé, když se nějaká aplikace pokusí o vámi neautorizovaný přístup do internetu, budete o této aktivitě informováni varovným hlášením. Na vás pak je rozhodnout, zda takovou komunikaci povolíte či zakážete, a to buď pouze pro tento případ, nebo nastálo. Outpost: Velmi flexibilním programem se jeví být Outpost Firewall, v němž můžete pro každou aplikaci přiřadit několik pravidel. Tak můžete například pro nějakou aplikaci povolit přístup na internet, nikoliv však na internetovou stránku výrobce programu. Jakmile se vám objeví dialogové okno, v němž máte rozhodnout o povolení či zákazu přístupu na internet, nejprve vždy zkontrolujte, co se skrývá za tzv. Remote Host. Pokud je v ní uvedeno jméno výrobce programu, vyberte z kontextového menu příkaz Create Rule using preset... a tam položku Other... V následujícím dialogovém okně vytvořte pravidlo pro přístup k této doméně. Ty nejdůležitější údaje, jako je IP adresa serveru a ostatní kritéria, pak Outpost Firewall doplní automaticky. Vám pak zbývá pouze doplnit do pravidla příkaz, který se má vykonat v tomto případě Deny it, a stisknout tlačítko OK. Jakmile vaše aplikace bude chtít získat přístup k jiné internetové adrese, znovu se objeví dotaz od Outpostu, zda jí tento přístup dovolíte. Pokud budete chtít zmiňované aplikaci povolit přístup ke všem internetovým stránkám, až na výše popisovanou výjimku, postupujte analogicky jako v předchozím případě. V dialogovém okně Rules zrušte položky Where the specified protocol is a Where the specified remote host is a Where the specified remote port is. Umístěte zatržítko před volbu Allow it a klepněte na OK.

10)Znemožnění automatického spouštění adwaru a spywaru

Problém: Chtěli byste vědět, které programy se spouští při startu Windows. Pokud by se mezi nimi objevil nějaký, který patří mezi adware či spyware, chtěli byste jej odstranit.

Řešení: Prostřednictvím freewarového programu Startup Control Panel uvidíte nejen to, které programy se spouští při startu Windows. Můžete také jednotlivé položky upravit či rovnou smazat. Utilitu samozřejmě najdete na našem CD.

Tipy: Windows programátorům či uživatelům nabízejí několik míst, do nichž mohou umístit programy, jež se mají spouštět při startu systému. Takovým asi nejobvyklejším místem je složka Po spuštění v nabídce Start, kterou může každý rychle prověřit a případně pozměnit. Méně zkušeným uživatelům však zůstávají zcela skryty záznamy pro spuštění programů v registru. Ty lze najít v klíčích Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run a Hkey_Current_User\Software\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run.

Ve Windows 95/98/ME se k těmto klíčům ještě přidává klíč Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\RunServices.

Startup Control Panel: Ten, kdo nechce manipulovat s Editorem registru, získá prostřednictvím této utility pohodlný přístup k seznamu všech položek, jež se spouští při startu Windows. Klepnutím pravým tlačítkem myši na položku a vybráním příkazu Delete takovou položku odstraníte. Všechny odstraněné záznamy pak utilita umisťuje do vlastního Koše, jehož obsah si můžete zobrazit přes záložku Deleted. Pokud nějakou položku smažete nedopatřením, můžete vše napravit právě zde. Při úpravě či mazání jednotlivých záznamů byste ale měli být maximálně obezřetní, a to i přesto, že utilita disponuje Košem, jehož použití jsme již popsali. Zejména při deaktivování některých položek, protože některé z nich patří k důležitým systémovým komponentám samotných Windows kupříkladu programy DSENTRY.EXE či CTFMON.EXE. V případě pochybností můžete nahlédnout na internetovou stránku http://www.reger24.de/prozesse.html, kde se můžete přesvědčit o tom, zda se nejedná zrovna o nějakou důležitou část vašeho operačního systému. Za zmínku stojí i skutečnost, že můžete u jednotlivých položek upravovat jejich názvy či parametry. Klepněte v tomto případě na záznam pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolte příkaz Edit.


10 tipů proti spywaru III.

On-line minitipy

Nastavení standardního programu pro prohlížení internetu

V případě prohlížeče Mozilla si jej můžete jako výchozí program pro surfování na internetu nastavit přes menu Úpravy/Předvolby pod položkou Prohlížeč, když stisknete tlačítko Set Default Browser. Tím se vám nastaví k otevření v tomto programu i všechny odkazy ve složce Oblíbené položky v nabídce Start. Pokud budete chtít jako výchozí internetový prohlížeč nastavit znovu Internet Explorer, poklepejte v Ovládacích panelech na ikonu Možnosti Internetu. Na záložce Programy pak umístěte zatržítko před položku Aplikace Internet Explorer by měla zkontrolovat, zda je nastavena jako výchozí prohlížeč, a potom spusťte

Internet Explorer.

Rychlé vytvoření zástupce

Pro rychlé vytvoření zástupce právě otevřené WWW stránky přetáhněte ikonu z levého horního okraje lišty okna prohlížeče na místo, kde chcete zástupce vytvořit. Tento postup funguje jak u programu MS Internet Explorer, tak i u Mozilly.

Chyba při ukládání

Pokud ukládáte stránku v Internet Exploreru přes Soubor/Uložit jako... a v poli Uložit jako typ máte Webový archiv, jediný soubor a při tomto typu ukládání vám nejde žádná stránka uložit a neustále se objevuje chybové hlášení, pak je většinou na vině špatně zaregistrovaná některá z knihoven programu. Pokud pracujete ve Windows 95/98 a NT4, zkontrolujte nejprve, zda máte nainstalovaný Outlook Express ten je totiž nezbytnou podmínkou pro fungování webových archivů. Potom zadejte na příkazový řádek následující příkaz:

regsvr32 inetcomm.dll

Tím by se měl problém s ukládáním stránek vyřešit.

Automatické odpojení

Automatické odpojení navázaného telefonického připojení sítě při zavření posledního okna internetového prohlížeče funguje pouze tehdy, pokud nemáte otevřený ani Windows Messenger, ani žádný soubor nápovědy ve formátu HTML.

Špionáž? Dialer!

Pokud některá internetová stránka vám s velkou slávou zobrazí obsah vašeho pevného disku, aby vás tak upozornila na to, že váš systém obsahuje povážlivou bezpečnostní trhlinu, nenechte se nijak znepokojit. Cílem této taktiky je u vás způsobit strach a využít vašeho úleku k urychlenému nainstalování nějaké pochybné utility. Ostatně zakrátko se vám objeví nabídka na její stažení. Obsah vašeho pevného disku se ale dá jako obrázek ukázat na monitoru pomocí funkce zabudované v Internet Exploreru. Takže vlastně nepochází z internetové stránky a nemůže ani být na ni ani nijak přenesen.

Zahlazení stop po surfování na internetu

Nejrychleji po sobě zametete stopy vzniklé při vašem posledním surfování na internetu tak, že si nejprve otevřete Ovládací panely a tam si poklepete na ikonu Možnosti internetu. Na záložce Obecné pak už stačí stisknout tlačítka Vymazat soubory cookie, Odstranit soubory a Vymazat historii.

Oblíbené položky

Oblíbené položky v menu (nikoliv v panelu nástrojů!) Oblíbené Internet Exploreru se automaticky otevírají, pokud do nich přetáhnete soubor URL nebo odkaz na nějakou stránku. Tato vlastnost se hodí zvláště tehdy, pokud potřebujete nějaký odkaz umístit do některé z podsložek Oblíbených položek. K tomu účelu přetáhněte například ikonu v levém horním okraji okna prohlížeče se stisknutým levým tlačítkem myši do menu Oblíbené, po jeho rozbalení se přesuňte na požadovanou podsložku a pusťte tlačítko myši.

Zabezpečené připojení

Pokud chcete vědět, zda je připojení k nějaké internetové stránce zabezpečeno přes protokol SSL, podívejte se na stavový řádek internetového prohlížeče. Mozilla a Nescape vám tuto skutečnost ukazují pomocí žlutého zámku, u Internet Exploreru je rovněž žlutý zámek, který je ovšem viditelný pouze při zabezpečení SSL.

Uložení Oblíbených položek

Svoje Oblíbené položky si můžete zazálohovat buď kompletně všechny, anebo pouze ty, jež se nacházejí v nějaké podsložce Oblíbených položek. Použijete k tomu funkce importu a exportu Internet Exploreru, jež vytvoří HTML soubor, v němž tyto odkazy budou uvedeny. Klepněte do menu Soubor/Import a export a ve stručném průvodci si v jednotlivých krocích nastavte složku či podsložku, kterou budete chtít exportovat.

Funkce Automatické dokončování

Každá položka, kterou zadáváte při vyplňování formulářů na internetových stránkách, se umístí do seznamu vytvořeného funkcí automatického dokončování a objeví se znovu při zadání počátečních písmen uloženého výrazu opět do nějakého jiného internetového formuláře. Objevují se zde však i položky, obsahující pravopisné chyby. Takové slovo pak při zadávání jednoduše vyberte a stiskněte klávesu <Delete>, čímž ji ze seznamu automatického dokončování odstraníte.

Bezcenný filtr pro kontrolu obsahu stránek

Poradce hodnocením obsahu, jenž se nachází v Internet Exploreru v menu Nástroje/Možnosti Internetu na záložce Obsah, slibuje filtr pro kontrolu obsahu internetových stránek, s jehož pomocí by měly být například děti chráněny před zobrazením nevhodných stránek. Podle našeho názoru je zbytečnou ztrátou času se tímto nástrojem vůbec zabývat, neboť asi těžko nějaká internetová stránka obsahující sex či obsah vhodný pouze pro dospělé bude takový filtr používat. Pokud tedy takovou funkci zapnete, výsledkem bude to, že si zablokujete přístup k celému webu, neboť Internet Explorer zakáže zobrazení každé stránky bez tohoto filtru. Jak vidíte na obrázku, je z výše uvedeného důvodu i obsah internetové stránky http://www.pcworld.cz pro děti nevhodný.

Nastavení zabezpečení

K nastavení úrovně zabezpečení internetu se dostanete z libovolného okna Internet Exploreru. Na stavovém řádku vpravo dole najdete ikonu internetu. Když na ni poklepete, dostanete se přímo do dialogového okna pro nastavení zabezpečení.

Prohlížení obsahu WWW stránky

Internetová stránka se vám už nahrává celou věčnost, a přesto ještě není nic vidět. Nevzdávejte se však, nýbrž proces načítání zkraťte. Mnohdy je většina obsahu stránky již načtena, chybí pouze nějaký větší obrázek nebo snad už vůbec přebytečný nějaký reklamní baner. Přenos dat pro internetovou stránku přerušíte stiskem klávesy <Esc>. V mnoha případech nyní uvidíte alespoň část stránky, když už ne celou. Budou ale chybět obrázky, jež budou nahrazeny pouze odkazy na ně.

Rychlé vyplňování internetových formulářů

Na internetové stránce potřebujete vyplnit formulář obsahující velký počet políček. Není v tomto případě pro přesun mezi jednotlivými políčky nutné používat myš. Klávesou <Tab> se posunte o políčko vpřed a naopak klávesovou zkratkou <Shift><Tab> o políčko formuláře zpět.

Panel Adresa

Skutečnost, jak mnoho mají společného Windows a Internet Explorer, ukazuje tento tip. Pokud máte ve Windows otevřeno okno s obsahem nějaké složky a v něm pak do panelu Adresa zadáte internetovou adresu, ukáže se vám zakrátko internetová stránka. Jestliže naopak v Internet Exploreru zadáte do panelu Adresa cestu k nějaké složce, zobrazí se vám za okamžik její obsah.

Rychlejší práce s e-maily

Pro rychlé zaslání e-mailu stiskněte klávesovou zkratku <Win klávesa><R>. Do dialogového okna Spustit pak zadejte příkaz mailto: a za dvojtečku napište e-mailovou adresu příjemce. Stiskněte tlačítko OK. Spustí se vámi nastavený program, který používáte pro práci s elektronickou poštou, a vytvoří vám prázdné okno s již předvyplněnou adresou příjemce. Do něj stačí pouze dopsat předmět a vlastní text e-mailu.

E-mail místo prohlížeče

Jako internetový prohlížeč používáte Mozillu a jako program pro práci s elektronickou poštou program, který je součástí Mozilly. Chtěli byste pohodlným způsobem přímo spouštět pouze program pro práci s elektronickou poštou? Vytvořte si zástupce k souboru MOZILLA.EXE a umístěte jej kupříkladu na pracovní plochu nebo do nabídky Start. V kontextovém menu zástupce si klepněte na příkaz Vlastnosti. Na záložce Zástupce pak umístěte do políčka Cíl: za tam uvedený příkaz mezeru a následně parametr -mail. Takto upravený zástupce pak bude přímo spouštět pouze program pro práci s elektronickou poštou.

Sem s obrázky!

Někdy zkouší autor internetových stránek znemožnit uložení obrázků přes pravé tlačítko myši. V tomto případě klepněte do menu Zobrazit/

Zdrojový kód a podívejte se, zda se zde nacházejí nějaké adresy odkazující na obrázky. Adresy, jež začínají řetězcem http, pak můžete pomocí příkazů Kopírovat a Vložit umístit do panelu Adresa Internet Exploreru, čímž si daný obrázek nahrajete přímo. Relativní adresy typu graphics/

obr1.png pak vložte do panelu Adresa Internet Exploreru za poslední lomítko adresy, která je v tom okamžiku v panelu Adresa uvedena.

Ušetřete poplatky za připojení

Jestliže si budete chtít nějakou internetovou stránku v klidu přečíst, určitě se vyplatí, pokud si v menu Soubor aktivujete položku Pracovat offline. Tím dojde k přerušení internetového připojení, čímž nějakou korunu ušetříte. Jakmile si klepnete na nějaký další odkaz, automaticky se objeví dialogové okno pro připojení k internetu.

Klávesové zkratky pro ukončení aplikací

Jestliže končíte surfování na internetu přes Mozillu či Netscape a potřebujete rychle zavřít prohlížeč, nemusíte zavírat jednotlivá okna. Klávesová zkratka <Ctrl><Q> ukončí všechny instance včetně Historie a případných otevřených náhledů zdrojových kódů internetových stránek.

Zpožděné doručení e-mailu

Technické problémy mohou e-mailový server ochromit na několik hodin, či dokonce dní například pokud je server přetížen množstvím na něj došlých zpráv. Pokud jste poslali e-mail nějakému uživateli tohoto serveru, většinou obdržíte varovné hlášení (v angličtině), že jeho doručení bude zpožděno ("delayed"). V tomto případě vy nemůžete dělat nic. Pokud později nedostanete informaci o tom, že se e-mail nepodařilo doručit, můžete vycházet z toho, že zpráva přece jen k adresátovi dorazila.

Rušivé barvy

Ne všichni tvůrci internetových stránek mají při výběru barev pro svá díla šťastnou ruku. Někdy jsou barvy písma a pozadí tak nešťastně nastaveny, že rozluštění textu je téměř nemožné. Můžete si sice v Internet Exploreru přes nabídku Nástroje/Možnosti Internetu na záložce Obecné stiskem tlačítka Usnadnění nastavit, aby prohlížeč barvy ignoroval a používal standardní nastavení Windows. Vzhledem k tomu, že většinou vám vadí nastavení barev jen na několika stránkách a výše popisované řešení se uplatní pro všechny stránky, není to zrovna to pravé. Existuje však jedna velmi jednoduchá pomoc: Stačí si celou stránku označit pomocí klávesové zkratky <Ctrl><A>, a text se vám zobrazí v kontrastních barvách.

Delivery Failure

Pokud se v předmětu zprávy objeví výraz Delivery Failure, nemusí se vždy jednat o pokus o odeslání e-mailu na neexistující nebo chybně napsanou adresu. Často se jedná o trik spammerů. Reklama se v tomto případě objevuje ve zdánlivě vráceném e-mailu.

Rychlejší spuštění Mozilly

Podobně jako u Internet Exploreru můžete i Mozillu nahrát do paměti při spuštění Windows. Pak se dá spouštět stejně rychle jako Internet Explorer. Popisovanou funkci si zpřístupníte v menu Úpravy/Předvolby klepnutím na položku Rozšířené nastavení . Tam zatrhněte volbu Ponechat Mozillu v paměti pro zrychlení při spuštění.

Klepnutí na tlačítko Zpět

U některých internetových stránek tlačítko Zpět internetového prohlížeče jednoduše nefunguje. Buď je šedé, tzn. neaktivní, anebo jeho stisk vyvolá stejnou stránku, kterou máte právě zobrazenou. To je k zlosti zejména v případech, pokud se chcete vrátit na stránku s výsledky vyhledávání nějakého výrazu, kde máte ještě další odkazy, jež si chcete prohlížet. Přesto existuje způsob, jak se na dříve prohlížené stránky přemístit. Klepněte na malou šipku nacházející se vedle tlačítka Zpět. Ukáže se vám chronologicky uspořádaný seznam všech naposledy navštívených stránek. Klepnutí na libovolnou položku vás pak přenese na požadovanou stránku.

Otestování připojení

Systémová utilitka Ping vám pomůže při rozboru problémů s internetovým připojením. Můžete na příklad na příkazový řádek zadat příkaz:

ping www.pcworld.cz

Ping pak zasílá dotazy na zadanou adresu a ukazuje dobu pro vyřízení odpovědi. Pokud se vyskytnou při připojení problémy, vydá patřičné chybové hlášení.

Minimalizace a maximalizace

Pokud zmíněný program pro práci s poštou zminimalizujete, pak kompletně zmizí i z Hlavního panelu, a místo toho se vytvoří malá ikonka v pravé části Hlavního panelu. Klepnutí na ni způsobí opět otevření okna programu. Pokud ale pracovní plochu překrývají okna jiných aplikací, otevře se Pegasus Mail neviditelně na pozadí. V tomto případě je třeba použít klávesovou zkratku <Alt><Tab>, kterou si vyberete ikonku Pegasus Mailu, a aplikaci přenesete do popředí.

Přesunutí panelu nástrojů

Standardně není změna umístění panelů nástrojů v Internet Exploreru možná. Jde to pouze v případě, kdy si v menu Zobrazit/Panely nástrojů deaktivujete položku Uzamknout panely nástrojů. Provedené nastavení se projeví při dalším spuštění Internet Exploreru.

Sledování paketů

Chcete vědět, jakou cestou putují data od vás k nějakému určitému internetovému serveru? Zadejte na příkazový řádek příkaz:

tracert <jméno serveru>

Získáte seznam všech míst, přes která pakety prošly.

Rychlý přístup do poštovní schránky Outlook Expressu

Outlook Express se spustí daleko rychleji a zároveň ušetříte jedno klepnutí myší, pokud zakážete zobrazování uvítací zprávy. V menu Nástroje/Možnosti na kartě Obecné proto povolte položku Po spuštění přepnout do složky Doručená pošta.

Informace o připojení

Aktuální informace o vašem síťovém připojení získáte ve Windows 2000/XP tak, že na příkazový řádek zadáte příkaz ipconfig. Podrobnější informace, jako například IP adresu DHCP serveru nebo serveru DNS, pak získáte zadáním příkazu ipconfig/all.

§§§§§


O&O Defrag 4

Karel Šredl

C04P0239

Měsíc uplynul jako voda, nestačil jsem se pořádně ani rozkoukat, a už tu máme měsíc další a s ním k vám přichází nový Rychlokurz. Tentokrát se podíváme na oblast, kterou jsme ještě v Rychlokurzu neobsloužili na defragmentaci disku. Byla to vpravdě geniální hlava, která kdysi dávno v minulosti vymyslela princip uložení dat na discích do sektorů, avšak tento způsob s sebou kromě spousty výhod přinesl i jednu nevýhodu fragmentaci. Soubor na disku přestane být časem "pohromadě" a jeho rozsekané na kousíčky o velikosti sektoru jsou rozházené po celé ploše disku. Načtení takového souboru pak trvá podstatně déle a hlavička hard disku "nalítá" dlouhé kilometry. To celé se projeví dosti výrazně na výkonu celého systému. Potom už pomůže jediné defragmentace.

Když jsem se dozvěděl, co si tentokrát redakce pro vás připravila, srdce mi radostí zaplesalo. Již dlouho jsem na internetu sháněl nějakou aplikaci, jež by se alespoň trošku přiblížila k laťce, kterou kdysi dávno nasadily Norton Utilities. To bylo ještě za časů DOSu a Windows 95. Od té doby ticho po pěšině, Norton Utilities utekly kamsi daleko do komerční sféry a žádný jiný nástupce v dohledu. Pak jsem se doslechl o O&O Defragu. Měl vše, co jsem tak dlouho hledal až na jedinou věc nebyl zadarmo. Tenkrát jsem si povzdechl, trial verzi smazal, a jal se hledat dál (marně). Dnes je ale vše jinak, protože PC WORLD přináší tuto komerční aplikaci jako dárek zdarma!

Instalace

Jako každá slušná instalace i tato je velice snadná. Postupujte tak jako vždy snad jen ve chvíli, kdy budete dotazováni na instalované komponenty, zvolte vše. Nainstalujete tím O&O Defrag jako:

Snap-In in Microsoft Management Console tedy jako modul do Microsoft Management Console (Ovládací panely \ Nástroje pro správu \ Správa počítače),

Standalone program tedy jako klasický spustitelný program (Start \ Programy \ O&O Software),

With a command-line interface tedy s možností ovládat program z příkazové řádky.

Volbu "Default defrag program" můžete nastavit Yes nebo No podle toho, zda chcete, aby O&O Defrag byl hlavním defragmentovacím nástrojem systému.

První start

Po instalaci se vám vytvoří (tak jak jsme zvyklí) v nabídce Start adresář O&O Software se zástupci k instalovanému programu. Zároveň však (a to už tak obvyklé není) se O&O Defrag vřadí jako další sekce do takzvané MMC "Microsoft Management Console" (Ovládací panely \ Nástroje pro správu \ Správa počítače). V této konzoli máte pohromadě přistup k těm nejhlavnějším nástrojům umožňujícím nastavení a správu počítače. Jak zjistíte, O&O Defrag tam patří právem.

Tedy vzhůru do toho a spusťme program nechám na vás, kterou metodu spuštění zvolíte (nabídka Start či MMC). Pamatujte však, že k provozování programu budete potřebovat patřičná práva nejlépe administrátorská.

Po spuštění se před vámi objeví hlavní okno aplikace. Tradicionalisty (mne) potěší klasický pohled na rozdělené okno, kde nahoře je seznam dostupných disků s informacemi o nich a dole pole barevných čtverečků, které ukazuje rozložení dat na disku. Pozor! Po spuštění vám program ukáže pouze hrubé uspořádání dat (tedy obsazeno/volno). Abyste se o nich dozvěděli něco víc, je potřeba spustit analýzu. Na vybraný disk klikněte pravým tlačítkem myši a zvolte Analyze Volumes (klávesa [F6]). Ve sloupci "State" se objeví nápis "Analyzing volume" (Analyzuji disk). Nějakou dobu budete muset počkat doba závisí na velikosti vašeho disku. Po dokončení analýzy uvidíte čtverečky barevné a každá barva něco znamená. Legenda úplně dole anglicky znalé poučí (pro ty ostatní přeložím), že:

Právě přesouvaný cluster v oblasti

V oblasti jsou data patřící do fragmentovaného souboru.

Zamčená data systémem

Data stránkovacího souboru (PAGEFILE.SYS)

Prostě nějaká data nespadající pod jiné kategorie

Alespoň jeden cluster obsahuje systémem komprimovaná data

Systémové soubory

Rezervováno pro MTF (pouze pro NTFS)

Prázdná oblast. Neobsahuje žádná data, i když přesnější by bylo říci, že je označena jako prázdná a k použití

Obsahuje adresáře

Protože jeden čtvereček obsahuje více clusterů, vyhodnocuje se výsledná barva v pořadí, v jakém jsem ho právě uvedl. Pokud chcete o rozložení dat v oblasti vědět více, pak prostě a jednoduše na daný čtverec klikněte myší.

Metody defragmentace

Podívejme se tedy, jaké "balíčky na míru" si pro nás O&O Defrag připravil.

STEALTH - Pokud máte velký disk a na něm opravdu hodně souborů (mluvíme o počtech větších než například 100 000), potom zvolte tuto metodu defragmentace. Vyžaduje poměrně málo systémových prostředků, stačí jí málo volného místa na disku, nenačítá podrobné informace o souborech. Hodí se tedy na defragmentaci na pozadí.

SPACE - Pokud na vašem disku nemáte příliš mnoho souborů (méně než 100 000), pak je SPACE metoda stejně nenáročná na prostředky jako STEALTH. Snaží se umístit soubory do prázdných míst, kam přesně padnou svou velikostí, a tím zvětšit množství souvislého prázdného prostoru. Tato metoda je vhodná pro prvotní defragmentaci (není tak náročná jako COMPLETE metody) i pro defragmentaci na pozadí, dokud na disku nenaroste počet souborů nad mezní hranici 100 000 nebo dokud budete mít dostatek volného místa pro běh.

COMPLETE Tyto metody jsou velmi náročné časově i náročné na zdroje systému, proto jsou vhodné spíše pro prvotní celkovou defragmentaci. Podle následující specifikace si vyberte jednu z nich a tu aplikujte na disk. Protože během defragmentace dojde k celkovému přeorganizování souborů, doporučuji tyto metody navzájem pro jeden disk nekombinovat prostě si pro každý váš disk jednu metodu vyberte a tu proveďte. Pro udržování stavu potom použijte STEALTH či SPACE.

COMPLETE/Name Metoda kompletně přeuspořádá soubory podle jejich názvů a umístění. Konkrétně COMPLETE/Name je vhodná pro systémové disky, protože umístí soubory z adresářů k sobě a během práce systému to disk nemá "daleko" od jednoho systémového souboru ke druhému.

COMPLETE/Date Tato metoda je doporučována pro databázové a file servery. Soubory jsou uspořádány podle datumu poslední modifikace, takže se nakonec často modifikované soubory (ať už leží v adresářové struktuře kdekoli) ocitnou na disku blízko u sebe.

COMPLETE/Access Poslední COMPLETE metoda je vhodná jak pro servery, tak i pro pracovní stanice srovná soubory podle datumu posledního přístupu. Tím se na začátek dostanou používané soubory a naopak ty, na které systém přistoupí jednou za čas, se ocitnou na konci disku.

Mojí osobní oblíbenou kombinací se stala COMPLETE/Name napoprvé a STEALTH průběžně.

Plánování defragmentace

Defragmentaci můžeme spustit několika způsoby. Základní způsob je prostě spuštění O&O Defragu a spuštění zvolené defragmentační metody. Jiný způsob popsaný v další části textu spočívá v tom, že můžeme nastavit, aby program sledoval průběžně úroveň fragmentace na disku, a pokud přesáhne určitou (nastavenou) úroveň, defragmentace se spustí bez zásahu uživatele. Třetí možnost, kterou si popíšeme nyní, znamená vlastně vytvoření plánu. Připravíme si dopředu, že například jedenkráte do měsíce v noci spustíme kompletní defragmentaci a potom každý pracovní den v noci STEALTH. Jak na to?

Kliknutím na ikonu se přepněte do pohledu na naplánované úlohy. Klikněte pravým tlačítkem do spodního okna a zvolte Add \ Job. Otevře se vám dialogové okno s nastavením plánované úlohy. Chceme nastavit měsíční defragmentaci v noci od 23:00 do 5:00 ráno pak tedy do políčka "Start" zapište 23:00 a do "Stop" 5:00. Dále nastavíme, jak často. Chceme třeba každý 1. den v měsíci, tím pádem musíme zaškrtnout volbu Every (Každý...), poklepáním na tlačítko [Week/Month] se přepneme z týdenního pohledu na měsíční a ze seznamu dní zvolíme jedničku. Pak už jen zbývá označit disk k defragmentování a vybrat metodu. V podstatě už máme vše nastaveno a stačí kliknout na [OK] a přidat plánovanou úlohu do seznamu. Pro zvědavce si ale lehce popíšeme pokročilejší volby, dostupné pod záložkou Advanced.

Defrag (physical) volumes parallel - Máme-li vybráno více fyzických disků (tedy ne více oddílů na jednom fyzickém disku), můžeme urychlit defragmentaci tím, že povolíme touto volbou programu, aby ony disky defragmentoval současně.

Automatic shutdown - Šikovná záležitost. Pokud zaškrtneme tuto volbu, program sám po dokončení defragmetace vypne počítač. Ideální na noční defragmentaci.

Higher priority - Povýšíte prioritu. Defragmentace bude o něco rychlejší, avšak těžko budete moci na počítači při běhu defragmentace pracovat.

Check volumes for errors before starting defragmentation - Zkontrolovat disk na chyby před započetím defragmentace. Jasné a rozhodně doporučované ponechat zaškrtnuté.

Ext. job ID - Jméno úlohy

Append job - Touto volbou můžete zřetězit úlohy. Prostě můžete nastavit, aby po jejím dokončení program spustil některou jinou.

Ještě se zmiňme o rozdílu mezi pojmy Job a Task. Jde v podstatě o totéž, jen Job obsahuje časové údaje pro spuštění. Job si tedy naplánujete a on se vám spustí, zatímco Taskem si v podstatě připravíte úlohu, ale spustit si ji musíte ručně (klik pravým tlačítkem na úlohu a zvolit "Execute Task"). Takto si např. připravíte defragmentaci s nastaveným vypnutím po dokončení, uložíte si ji jako Task a pak jen jedním kliknutím spustíte a jdete spát.

Nastavení

Voleb není mnoho ani málo, avšak jsou poměrně dost důležité, proto se na ně pojďme podívat. Vstupme do nastavení z menu Akce \ Settings (nebo kliknutím na ikonu ).

General

Check volumes before running defragmentation (Zkontroluj oddíly před spuštěním defragmentace) - Jak už název napověděl, před vlastní defragmentací provede O&O kontrolu disků na konzistenci souborového systému. Vzhledem k tomu, že defragmentace je časově velmi náročná, je zdržení kontrolou zanedbatelné.

Allow removable drives to be defragged (Povolit defragmentaci výměnných disků) Tuto volbu jsem velmi uvítal a hned jsem defragmentoval svůj USB disk. Doporučuji zaškrtnout.

O&O ActivityGuard Pro

V této sekci nastavujete "agresivitu" programu při defragmentování vzhledem k systémovým prostředkům. Doporučuji ponechat na volbě O&O Autosence a nechat to na programu samotném. Pokud totiž např. zvolíte Disabled, program si při defragmentaci vezme z počítače maximum, což sice znamená, že skončí dříve, ale během práce bude PC nepoužitelné.

Advance

Zde nastavujeme pouze vzhled aplikace, proto se nebudu nějak podrobněji rozepisovat. Výjimku tvoří sekce "File Exclusion/Inclusion", kde můžete vytvořit seznam souborů, které chcete vyjmout z defragmentace.

Boot-time defragmentation

Pokud chceme zdefragmentovat i soubory, které jsou za normálních okolností zamčené, protože je operační systém právě používá, musíme provést degragmentaci někdy jindy. K tomu se právě hodí čas při startu počítače. Zaškrtnutím volby [x] Enable Boot-time Defragmentation nastavíte, aby O&O Defrag provedl při startu systému defragmentaci souborů v té době ještě nejsou systémové soubory zamknuty, protože systém ještě není zaveden a spuštěn. V sekci "Settings" pak můžete nastavit, které soubory v průběhu bootování defragmentovat. "Paging file", "Registry files" i "MFT" jsou systémová úložiště, která skutečně při běhu programu neodemknete pro jakékoli jiné zásahy. Pokud však máte nějaké další soubory, jež jsou zamčené a chcete je "zcelit", klikněte na tlačítko [Select additional files], ze seznamu vyberte požadované soubory a kliknutím na [Add] je přidáte k souborům defragmentovaným při startu. Avšak buďte opatrní a nepřehánějte defragmentace je akce časově dosti náročná a mohli byste si tím start systému poměrně radikálně prodloužit.

Auto-Defrag (Threshold)

Nastavením této volby řeknete programu, aby průběžně (frekvenci testování nastavíte posuvníkem dole) hlídal stav fragmentace na vybraných discích a v případě, že překročí nastavenou úroveň (tu nastavujete posuvníkem vpravo v procentech od 0 do 100 %), spustí se O&O Defrag a provede nastavenou defragmentaci. Typ defragmentace vyberte po kliknutí pravým tlačítkem myši na disk. Tímto zajistíte, že váš systém bude udržován v patřičné kondici ovšem za tu cenu, že se vám na pozadí bude čas od času spouštět defragmentace.

Závěr

Z mého povídání na začátku bylo asi patrné, že program O&O Defrag považuji za velmi kvalitní, a zde na konci článku to snad mohu jen zopakovat. Blahopřeji vám tímto k získání velice šikovného pomocníka.

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows

Jan Povolný

C04P0233

Jak jsem to už naťukl v úvodníku ke vloženému článku s internetovými odkazy, jaro je za dveřmi a toto je nefalšovaný velikonoční díl. Proto se budeme trošku více zabývat známými a oblíbenými velikonočními vajíčky. A nebude se to týkat jejich zdobení.

Na poli operačních systémů se opět stala poměrně významná událost, a to udělení astronomické pokuty společnosti Microsoft v Evropě za "monopolní praktiky" a také za Windows Media Player. V obci IT glosátorů tato pokuta znamenala pozdvižení, část s ní souhlasí bezezbytku, ale řekl bych, že většina dává v tomto případě překvapivě za pravdu Microsoftu. Jinak řečeno, pokud společnost vyvine vlastní a dobrý přehrávač médií, a WMP jím bezpochyby je, proč by jej nemohla přidat do svého operačního systému?

Podle mého skromného názoru je ale podstata udělení pokuty nikoliv v existenci "nějakého" přehrávače, jako spíše v ochraně budoucí svobody mediálních počítačových formátů. EU se zkrátka nechce dostat do situace, v jaké se dnes všichni nacházíme v souvislosti s formáty DOC a XLS. Je všeobecně známo, že existují konkurenční programy k balíku MS Office, které jsou pro obyčejného uživatele naprosto postačující, a překážkou jejich používání jsou právě uzavřené formáty Microsoftu.

Uvidíme, jak celá causa dopadne, pokuta je skutečně hodně vysoká.

Tipy pro Windows

Šetřte monitor přesněji

(Win 95/98) Dlouho jsem přemýšlel nad českým názvem tohoto tipu, ale vycházelo mi něco hrozně dlouhého a neforemného. A proto jsem jej také hrozně dlouze a neforemně nazval. Užitečnost tohoto tipu jistě není veliká, ale rozhodně vám dodá pocit jisté nadvlády na vašimi Windows.

Použití tohoto tipu pokulhává zejména proto, že jen málokdo dnes použije šetřič obrazovky namísto klasického uspání monitoru do "polohy" standby (což dnes umí už skoro každý monitor). Pokud přece jen šetřič používáte, víte o možnosti nastavení časové prodlevy, po jejímž uplynutí se šetřič aktivuje.

Tuto prodlevu lze nastavit v rozsahu od jedné minuty do jedné hodiny a to jen po jednotlivých minutách. Snadnou editací systémového registru ale můžete tuto dobu definovat přesně na vteřinu, a to i přes výše uvedené limity. Lze tedy nastavit hodnotu prodlevy i na dvě nebo tři hodiny, i když pochybuji o tom, že byste této možnosti využili. Nabízí se spíše opačná varianta, tedy nastavení prodlevy na méně než jednu minutu.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. Pokračujte do podklíče Hkey_Current_User Control Panel Desktop, kde v pravé části regeditu uvidíte položku ScreenSaveTimeOut. Poklepejte dvakrát na tuto položku a změňte její hodnotu na libovolné číslo vyjadřující v sekundách požadovanou prodlevu. Ukončete regedit. Pozor, hodnota v dialogu nastavení šetřiče se nezmění!

Upravte fonty na internetu

(IE 5.x a vyšší) Dlouho předlouho jsme se nesetkali v našem seriálu s Internet Explorerem, pokusíme se to napravit tímto užitečným a jednodušším tipem.

V poslední době se dere do popředí prvotřídních webových prohlížečů dříve neznámá Mozilla a její odlehčená verze FireFox. Jedním z důvodů jsou mimo jiné bohaté možnosti nastavení tohoto prohlížeče, kdy je možné modifikovat takřka vše, a při pochopení struktury konfiguračních souborů není velkým problémem ani modifikace samotného vzhledu programu. Internet Explorer je sice také funkční, možností nastavení je zde ale podstatně méně, a když nějaké jsou, málokterý uživatel je využívá.

Při načítání webových stránek si tyto nesou s sebou kromě vlastního obsahu také informace o písmu, ve kterém bude text na stránkách zobrazen, o příslušném jazykovém kódování, případně o barvě "posouvátek" atd. Těchto doplňkových informací je mnoho. Problémy nastanou v případě, že nevlastníte konkrétní dané písmo, případně vaše Windows neumí zobrazit dané kódovaní apod. Tento stav lze přičíst na vrub neschopnosti autora, který by v zájmu čitelnosti svých stránek měl používat pokud možno standardní písma, ale ne vždy tak tomu je. Naštěstí i IE je schopen pomocí správného nastavení výše uvedené problémy alespoň eliminovat.

Spusťte IE a jděte do roletového menu Nástroje, zde pokračujte volbou Možnosti Internetu. Zde zůstaňte na záložce Obecné a v dolní části dialogu stiskněte tlačítko Usnadnění. Pokud chcete, aby IE použil vámi nastavené písmo a barvy, musíte v tomto dialogu zaškrtat příslušné volby. Postupně můžete zajistit použití vašeho barevného schématu, vašeho písma a vámi nastavené velikosti písma. Jestliže ovládáte definice stylů, můžete importovat pro zobrazení vlastní soubory se styly.

Vraťte se nyní na záložku Obecné a stiskněte v dolní části dialogu tlačítko Barvy. Zde můžete nadefinovat barvy písma a podkladu, které se použijí v případě, že to umožníte volbou v předchozím dialogu (viz minulý odstavec). Lze zde také nastavit barvy hypertextových odkazů na WWW stránkách. Pokud se opět vrátíme o krok zpět, stejným způsobem (stiskem tlačítka Písma) nastavíme font pro zobrazení textu. Pokud chceme určit i jeho velikost, musíme se vrátit až do samotného IE a v roletovém menu Zobrazení zvolit velikost z nabídky Velikost textu.

Výše uvedeným způsobem můžeme některé nepřizpůsobivé stránky mírně zkrotit pod naší kontrolu. Alespoň co se týká vzhledu.

Tipy pro MS Office

Office opravář

(MS Office 2000/XP) Tento první dnešní "kancelářský tip" není příliš uživatelsky náročný a pomůže odstranit mnoho chyb.

Po instalaci MS Office se při jeho častém používání mohou vyskytnout chyby funkčnosti. Tato pravděpodobnost se zvyšuje v závislosti na instalovaném novém softwaru na váš počítač, zvláště nebezpečná jsou pak různá "cédéčka" s testovacími nebo zkušebními verzemi her (nebojte se, CD PC WORLDu je naprosto bezpečné). Po těchto nájezdech může být instalace nejen MS Office poškozena, některé funkce možná nepracují tak, jak byste chtěli nebo očekávali.

Office ve svém instalačním programu obsahuje program, který zkontroluje nainstalované komponenty a provede jejich opětovné přepsání z instalačního CD. Tím lze vyřešit mnoho problémů. K této funkci opravení se dostanete hned několika způsoby.

Pokud zaregistrujete problém v kterékoliv aplikaci ze sady Office, stačí jít do roletového menu Nápověda a zvolit položku Rozpoznat a opravit. Objeví se vám dialog, který vysvětluje následnou proceduru. Stiskněte tlačítko Spustit a nechte program, ať pracuje za vás. Jedinou interakcí s programem bude vsunutí instalačního CD Office, a to jen v některých případech. Po dokončení opravy můžete zkusit, zda se vyřešil váš problém.

Druhým způsobem je spuštění samotného instalátoru. Ten se nenachází jen na instalačním CD, ale je také přímo na pevném disku právě pro výše uvedené potřeby uživatele. Jděte do menu Start a zvolte Nastavení. Zde spusťte Ovládací panely. Vyberte ikonu Přidat nebo odebrat programy a ze seznamu nainstalovaných aplikací vyberte MS Office. Poklepejte na ni dvakrát levým tlačítkem myši a spustíte plnohodnotný instalátor kancelářského balíku.

V dialogu máte na výběr tři tlačítka. Pro opravu Office stiskněte první tlačítko Opravit Office (to je logické). Tím spustíte stejnou proceduru, kterou jsme popsali výše. I když to již tematicky nesouvisí s tímto tipem, zajímavé je i tlačítko druhé Přidat či odebrat funkce. Po stisku tohoto tlačítka se dostanete do stejného výběru, jako při první instalaci Office. Můžete odebrat nebo přidat pouze jednotlivé funkce balíku a tyto se po stisku OK doinstalují. Typicky nastává problém s dělením slov, které ve standardní instalaci Office nepochopitelně chybí.

Jestliže potřebujete dělení slov, naleznete jej v sekci Nástroje sady Office Nástroje pro korektury.

Easter Eggs

Thanks a lot

(IE 5.5/IE 6) Toto dnes první vajíčko je velmi jednoduché, dokonce nemusíte mačkat žádné krkolomné kombinace kláves a podobně. Pokud vlastníte některou z těchto dvou verzí MS Internet Exploreru, spusťte si jej a jděte do menu Nápověda. Zde zvolte položku O aplikaci Internet Explorer a poklepejte na hypertextový odkaz Poděkování.

Pokud máte nainstalovánu Javu, podporujete ActiveX a Shockwave Flash, tak se vám dostane celkem pěkně provedeného poděkování. Měli byste také být připojeni na internet. Jestliže se vám trik z jakéhokoliv důvodu odmítne aktivovat, lze si ho prohlédnout přímo na stránkách Microsoftu na těchto odkazech: http://www.microsoft.com/windows/ie/about/about60/ pro IE6 a http://www.microsoft.com/windows/ie/about/ pro IE 5.5.

Instalujte vesele

(Win 98) Někdy jsem opravdu překvapený, kde všude je možné nalézt velikonoční vajíčka. Fantazie tvůrců softwaru nezná v tomto směru mezí. Dokonce i instalační soubory Windows 98 nezůstaly bez poskvrny a obsahují autorské legrácky. Na instalačním CD Windows 98 najdete soubor dossetup.bin, který obsahuje text, jenž zřejmě nijak nesouvisí se samotnou instalací.

Otevřete výše uvedený soubor v některém z vašich oblíbených textových editorů. Obsah bude zdánlivě nečitelný, ale nezoufejte, soubor obsahuje i čitelné textové pasáže. Ke konci samotného souboru najdete zajímavý text. Jednodušší je nechat jej vyhledat pomocí funkce Najít, která je dostupná například v Poznámkovém bloku. Hledejte jméno Wassily Kandinsky. Počtete si.

Hrátky s nápovědou

(Win 95 EN) Pokud patříte mezi malou skupinu lidí, kteří ještě mají po ruce anglickou verzi Windows 95, rozhodně nepřehlédněte toto poněkud pracnější vajíčko. S anglickou verzí ale skutečně funguje, a podle mne stojí za zhlédnutí.

Nastartujte svá archaická Windows a jděte do menu Start Help (budu používat pro lepší orientaci anglické názvy). V dialogu jděte na záložku Find. V tomto momentu, pokud používáte tento dialog poprvé, se vám otevře průvodce, který vás provede instalací a základním nastavením. Zvolte vše tak, jak je doporučeno. Po otevření samotného vyhledávacího dialogu zvolte tlačítko Options. Následující dialog je rozdělen na tři sekce: v první sekci zaškrtněte první volbu All the words you type in order..., v druhé sekci zvolte z roletky Begin with characters you type. Potvrďte nastavení stiskem OK.

Nyní nechte vyhledat tento text: Who knows who built this tool? . Stiskněte kombinaci kláves CTRL+SHIFT a poklepejte na tlačítko Clear. První část máte za sebou.

Nyní opět jděte do nastavení stiskem tlačítka Options a nastavte v první sekci At lest one of the words you typed... a v druhé potom Contain the characters you type. Opět vše potvrďte a vraťte se do dialogu vyhledávání. Nyní dejte vyhledat text The shadow knows!. Stiskněte kombinaci kláves CTRL+SHIFT a poklepejte na tlačítko Clear. A je to.

Tímto vajíčkem se dnes definitivně rozloučíme. Snad vás některé z rad a tipů uspokojily a pomohly vám k lepší práci s Windows, nebo vás alespoň trošku pobavily. Příště se těšíme opět na shledanou.

Zaregistrujte se, uvidíte

(Win 98) Ne, nebojte se, nebudu vás nyní nutit k registraci vašich Windows 98, ale ukážeme si jedno skryté vajíčko, které se může zobrazit právě v průběhu registrace. Tu potom samozřejmě není nutné dokončit, pokud si to výslovně nepřejete.

Jděte do menu Start Spustit a vepište do kolonky příkaz welcome.exe. Spustí se vám stará známá úvodní aplikace Welcome, která vás opět uvítá ve vašich Windows. Až doběhne animace a zobrazí se vám menu, zvolte položku Zaregistrujte se nyní. V následujícím dialogu už stačí stisknout kombinaci kláves CTRL+SHIFT a poklepat pravým tlačítkem na obrázek v levé části dialogu. Zobrazí se vám přehled tvůrců programu, ke kterému se jinak nedostanete.

Intertipy

Zima už definitivně ustoupila nastupujícímu jaru, ve dne už nemusíme při jízdě autem svítit, a mimo jiné máme před sebou další díl zajímavých internetových odkazů s pořadovým číslem 61.

A protože se v úvodu tohoto článku krátce zamýšlíme nad pokroky, které udělala Česká republika směrem k informační společnosti, nemůžeme minout nedávnou a zpočátku velmi přitažlivou "besedu" zástupců ČTc, GTS, ČTU a studentstva o budoucnosti širokopásmového připojení na internet.

Beseda nakonec nepřinesla vůbec nic nového, snad jen kromě ujištění ze strany GTS a Telecomu o tom, že rychlý internet nikdo z nás prakticky nepotřebuje, snad jen ke stahovaní ilegálních dat. Úsměvné. Snad i oba zúčastnění pánové používají doma "extra digitální a rychlé" ISDN.

Dnešní směska odkazů se věnuje čistě oblíbeným velikonočním vajíčkům, však jsou Velikonoce za dveřmi. Přeji příjemné surfování.

Easter Eggs - velikonoční vajíčka

http://www.volny.cz/emur/eggs/eggs.htm

První stránka dnešního dílu pochází z českých luhů a hájů, bude tedy srozumitelná pro všechny. Nejde o žádný grafický zázrak, informace najdete převážně v čisté textové podobě, to ale stránce neubírá na zajímavosti obsahové, najdete zde totiž "překvapivě" slušné množství vtípků a skrytých čítů ve známých programech a utilitách. V jednoduchém textovém menu v horní části stránky pak najdete další úsměvné odkazy.

MIX page

http://www.fw.cz/vsechno/easter/index.php

A máme tady dalšího českého zástupce webových stránek s autorskými tipy a vtípky, schovanými v nejrůznějších vám dobře známých programech. Opět najdete stránku nepříliš graficky zdařilou, zato plnou odkazů na velikonoční vajíčka, převážně z produkce Microsoftu. Vajíčka jsou zpracována čistě textově, což je na jednu stranu strohé, na druhou kdekoliv čitelné, i v textovém prohlížeči. Stránka obsahuje dokonce menu, ve kterém najdete další zajímavé odkazy, třeba na pana Vajíčko.

Molíkovy stránky

http://molik.go.cz/easter.htm

A do třetice strohá textová černá a česká stránka s velikonočními vajíčky pro vás. Tentokrát je seznam tipů delší než u předchozích dvou odkazů, najdete zde tedy mnoho příležitostí ke hrátkám s vaším softwarem. Kromě několika kategorií, do kterých jsou rozděleny autorské legrácky, zde najdete ještě seriózní tipy a triky pro Windows hned z několika oblastí. Zvláštní oddíl je věnován tvorbě WWW stránek, kde každý budoucí tvůrce najde základní rady z oblasti HTML kódu. Nechybí ani sekce Download se zajímavými utilitami a stránka s odkazy na stránky s podobným zaměřením.

POOH.cz

http://www.pooh.cz/1001/r.asp?r=160&db=1001

Ani známý server obsahující tipy a triky pro Windows neopomněl přidat též něco z velikonočních vajíček. Nebudeme zde hodnotit vzhled a strukturu stránek, která je na vysoké úrovni, nicméně legrácek najdete na výše uvedeném odkazu požehnaně a v češtině.

TTU Easter Eggs

http://ttu.wz.cz/east.htm

Tentokrát velmi zdařilá stránka jak obsahově, tak vzhledově. Design je příjemně laděn do modra, stejně jako menu po levé straně. V něm najdete jednak odkaz na velmi přehledný seznam velikonočních vajíček, druhak celou sekci s tipy a triky pro Windows rozdělenými do těchto základních kategorií: rychlejší běh a start, stabilita a bezpečnost, kosmetické úpravy a různé. Je prostě z čeho vybírat. Nechybí ani kniha návštěv, kde můžete vyjádřit svůj názor, nebo možnost zasílání novinek na stránkách elektronickou poštou. Hezky česky.

The Easter Eggs Archive

http://www.eeggs.com/tree/153.html

Přejděme plynule z českého internetu do zbytku světa a podívejme se společně na nejznámější archiv velikonočních vajec. Výše uvedený odkaz vás navede na stránky s vajíčky týkající se počítačů, na domovské stránce ale najdete i vajíčka týkající se dalších oborů našeho života, i těch, kde byste legrácky vůbec nehledali.

Počítače jsou dále rozděleny na skupiny týkající se aplikací, operačních systémů, her, hardwaru a ostatních. V každé skupině pak najdete stovky dalších odkazů mířících na jednotlivá vajíčka. Ta jsou zpracována prostě, ale přehledně. Tentokrát vše v angličtině.

Egg Heaven

http://www.eggheaven2000.com

Stránka, která rozhodně nevyniká svým grafickým provedením, nicméně na ní najdete odkazy na stovky velikonočních vajíček. Vajíčka jsou rozdělena do několika základních kategorií, za všechny jmenujme jen Applications, Browsers, ale i DVD films nebo například Programming. V každé kategorii naleznete další desítky legrácek zpracovaných převážně textovou formou.

Na stránce tentokrát nechybí nezbytný vyhledávač, v dolní části úvodní stránky pak vidíte přehled nejnovějších vajíček, což zajisté urychlí vaši orientaci v případě, že navštívíte tyto stránky opakovaně. V pravé části najdete malé menu, které vám umožní vložit svoje vlastní vajíčko, sledovat přehledně vámi vložená vajíčka, případně využít rozsáhlejší možnosti vyhledávače. Vše v anglickém jazyce.

HTSoft Easter Eggs

http://www.htsoft.com/easter

Tato poměrně povedená anglicky mluvící stránka nabízí opět velmi slušné množství velikonočních vajíček. Je jich tu takové množství, že jsou rozdělena do jednotlivých kategorií: Windows OS, Windows Apps, Macintosh OS/Apps, Netscape Navigator, Lotus Apps, Games a ostatní. V každé kategorii najdete samotné tipy jednoduše uspořádané na jediné HTML stránce. Na jednu stranu to není příliš přehledné, na tu druhou je to snadno stažitelné a použitelné pro prohlížení off-line. Kromě vajíček nenajdete na těchto stránkách celkem nic dalšího, co by stálo byť jen za zmínku.

Software Tips and tricks

http://www.softwaretipsandtricks.com/tipsandtricks

Tato velmi povedená a rozsáhlá stránka obsahuje kromě bezpočtu velikonočních vajec též mnoho zajímavých tipů a triků. Vajíčka jsou opět rozdělena do kategorií, z nichž lze zmínit DTP aplikace, Internet software, nebo operační systémy (jsou zde však i další). V jednotlivých kategoriích najdete ještě jakési skupiny pojmenované podle názvu aplikace, ve které vajíčko najdete.

Podobným způsobem jsou děleny i "obyčejné tipy a triky". Kromě výše uvedeného najdete na této stránce sekci věnující se stažení užitečného softwaru pro Windows, různé články o Windows, nabídku diskusních skupin stejně tematicky zaměřených, nebo stránku s užitečnými odkazy. Je toho mnoho přemnoho, vše anglicky.

Tímto odkazem se dnes rozloučíme, a příště se opět těším na shledanou.

§§§§§


faq: Nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeňěk Pokorný

C04P0247

Mám Windows XP a z internetu se mi uložila do Exploreru nějaká domovská WWW stránka a nemohu se jí nijak zbavit. Pokud nechám prohledávat registr, tak tu adresu najdu asi na pěti místech, ale i když to smažu, tak se to po restartu vše nastaví tak, jak to bylo předtím. Také si to vytváří nějakou knihovnu v adresáři Windows, ale ta se také po smazání znova vytvoří po restartu počítače. A ještě v položce Oblíbené se objevují nějaké položky, které když smažu, tak jsou znova po restartu zpět. Existuje nějaká možnost, jak se tohoto nešvaru zbavit, jiná než Format C:?

Jedná se o "virus", který je systému jinak neškodný, ale uživateli dokáže otrávit život. Do počítače se dostal po kliknutí na nějaký odkaz a nainstaloval se do nějaké podsložky Windows, aby nebyl nijak na očích. Aby se vždy po zapnutí počítače spustil, napsal si do registru odkaz, který to zařídí. Tento zápis vám pomůže při jeho odstraňování. Konkrétně se spouští určitá knihovna (dll) nebo program (exe) s parametrem souboru, který obsahuje změny v registru. Tyto změny zajišťují právě "udržování" homepage a dalších položek. Téměř vše, co se spouští při startu, je kromě složky "Po spuštění" v registru HKLM\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\Run*. V jednotlivých záznamech pak jsou cesty k programům, které se spouštějí. Stačí odpovídající záznam vymazat, a je po problému. Někdy se záznam zkopíruje i pod stejný klíč v HKCU, takže je třeba mazat i tam. Po tomto zásahu je vhodné smazat i soubory "viru". Programy, které se spouštějí při startu počítače, zjistíte komfortněji také programem msconfig (Start/Spustit/msconfig.exe), přítomným ve Windows 98/ME/XP. V případě Windows 2000 lze použít msconfig z Windows XP funguje bez problémů.

(Tento dotaz už byl před časem řešen, ale jelikož se vyskytuje poměrně často, uvádíme jej znovu.)

Dobrý den, prosím vás o radu. Chtěla jsem v Průzkumníku otevřít soubor *.txt, ale po kliknutí pravým tlačítkem myši v nabídce programů není. Nabízí se jen možnost otevřít v programu Word a WordPad. Podívala jsem se do Start Programy Příslušenství, a tam vůbec Poznámkový blok není. Tak jsem šla do Start-spustit a dala jsem "notepad". Ten se nenašel, pak "notepad.exe" a ten se našel v C:\Windows. Jak to udělat, aby se mi zobrazila možnost OTEVŘÍT V PROGRAMU, když na textový dokument kliknu pravým tlačítkem myši?

Vypadá to, jako by někdo smazal zástupce "Poznámkový blok" z nabídky programů. Snadno jej obnovíte přetažením souboru Notepad.exe na tlačítko Start, a poté do příslušného menu a zvolíte "Vytvořit zde zástupce". Aby se Poznámkový blok dostal do nabídky programů, kterými lze soubory .txt otevírat, musíte udělat následující: Kliknete pravým tlačítkem myši na soubor *.txt a zvolíte Otevřít v programu Zvolit program. Pak si v tabulce vyberete Poznámkový blok, a zvolíte aby se .txt soubory takto otevíraly napořád. Pokud nebude "Poznámkový blok" k dispozici, musíte zvolit Procházet a vyhledat notepad.exe. Touto operací se systém dozví, že má další program na otevírání souborů .txt a bude jej nabízet.

Chtěl bych se zeptat, jestli byste mi poradili ohledně vlastní tvorby hry. Hlavně který program je k tomu nejvhodnější.

Pokud někdo vytváří nějaký program (hra je rovněž programem), jedná se o programování. Existuje celá řada programovacích jazyků, a každý má nějakou silnou a slabou stránku vzhledem k účelu svého použití. Jelikož nejsem programátor (kde jsou ty časy, kdy jsem programoval v Basicu a TurboPascalu...), neporadím vám ani konkrétní jazyk. Při jeho výběru musíte klást důraz hlavně na možnosti (relativně snadného) programování v oblasti obrazu a zvuku, neboť hra je především o těchto dvou záležitostech.

Ohlasy čtenářů

PC WORLD 1/2004 rubrika FAQ dotaz 2 problémy se "šuplíkem":

Pevný disk lze naformátovat bez primárního oddílu, (Fdiskem je nutno odebrat primární oddíl a přidat pouze oddíl rozšířený.) Dále je výhodné mít nastaveno v Systému u CD mechaniky "Rezervované počáteční písmeno" tak, aby ji šuplík neovlivňoval. Příklad: HDD1 rozdělený na tři části = písmeno C, D, E. Rezervované počáteční písmeno CD mechaniky G.

HDD2 v šuplíku bude mít volné F.

PC WORLD 1/2004 rubrika FAQ dotaz 4 nechtěné WWW výchozí stránky:

Některé viry mění soubor HOSTS (ve Windows 98 je v adresáři C:\Windows). To může způsobovat přesměrování požadované adresy jinam.

Jan Coufal, Pardubice

V rubrice FAQ v lednovém čísle jste řešili otázku řazení výměnných disků za/před mechanikou CD-ROM. Mně se tento problém podařilo pod Windows 98 obejít pomocí utlitky Fdisk. Prostě jsem ten "šuplík" naformátoval a v Fdisku jsem mu odebral ÚPLNĚ VŠECHNO, co šlo (takže není ani primární oddíl, ani rozšířený...), prostě v Fdisku u něj není napsáno nic (kromě fyzických údajů). Mám takto naformátované 2 disky a chodí to vzorně na všech systémech, a co je hlavní, řadí se až na konec, tj. i za mechaniky.

Vojtěch Čižinský

V časopise PC WORLD 3/2004 jsem se v sekci "FAQ: Nejčastěji kladené dotazy..." dočetl, že dopisovatel má problémy s instalaci Windows 2000. Na PC s Windows 98 naskočí černá obrazovka a PC buď nic nedělá, nebo bootuje znova. Domnívám se, že se jedná o stejný problém, co jsem měl já. Windows 2000 nastaví obnovovací frekvenci monitoru za hranici frekvenčního rozsahu monitoru (u mně to bylo 176 Hz), což monitor nezvládne, a buď se vypne nebo zčerná (zatím se mi to stalo asi u 3 PC s grafickými kartami nVidia). Doporučuji jinou grafickou kartu (třeba PCI) pouze na instalaci Windows, a poté je možné nainstalovat nazpět původní grafickou kartu.Petr Šafář

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Bez internetu ani ránu I.

Hynek Vácha, Tomáš Jirásko

C04P0265;C04P0271

Dávno jsou pryč doby telefonů pro síť NMT a její předchůdce, kdy mobilní telefon připomínal velikostí své kolegy určené pro pevné telefonní linky a hmotností je s přehledem předčil. Zprávy SMS tak již nejsou těžištěm "datových" přenosů a uživatelé využívající připojení k internetu z mobilního telefonu již nejsou považováni za šílence, kteří nevědí co s penězi. Velkým skokem vpřed byl nástup technologie GPRS, která přinesla změnu tarifikace z počítání provolaného času na zpoplatnění přenesené kapacity. Navíc je to již něco přes rok, co je k dispozici paušální datové připojení s využitím GPRS od Eurotelu, ke kterému se později se svojí nabídkou připojil i T-Mobile. Za tento čas se oba "paušální" operátoři posunuli i na žebříčku ISP providerů, a patří k jedněm z největších u nás Eurotelu patří 8. místo, T-Mobile se usadil na pozici 14. Přejme jim to, nicméně i tato situace vypovídá o žalostném stavu konektivity k internetu v ČR, kdy toto mobilní připojení, které je ve většině zemí s rozvinutým komunikačním trhem využíváno coby doplněk na cesty, tvoří pro řadu uživatelů páteřní, a mnohdy bohužel jediné dostupné připojení. Český Telecom tak svou politikou poskytování širokopásmových připojení velmi nahrává právě mobilním operátorům, kteří mu již dávno snižují tržby velkým přesunem zákazníků k využívání mobilních hovorů. Zcela jistě tak nadešel čas podívat se na mobilní telefony z pohledu jejich použitelnosti ve funkci modemů připojených k počítači. A jelikož nejlépe by měli znát svoje výrobky samotní výrobci, oslovili jsme zástupce většiny značek působících na českém trhu s jednoduchým požadavkem k testu dodejte mobilní telefony s GPRS třídy 8 nebo 10, přičemž počet modelů do testu od jedné značky, cenu a ani jejich stáří jsme nijak neomezovali. Ihned tedy získáte minimálně přehled, za jakým modelem si výrobci skutečně "stojí", a který ani raději do testu neposlali neboť jak znovu připomínáme, značky nebyly (krom GPRS) ničím omezeny. Bohužel test má jednu malou vadu na kráse, kterou je neúčast Nokie proč tomu tak je, se dočtete na jiném místě.

Kromě klasických mobilních telefonů jsme do testu obdrželi i PCMCIA karty s podporou GPRS. Ty mohou být vhodné pro opravdu mobilní uživatele, kteří potřebují pracovat na cestách a vlastní mobilní telefon, s nímž jsou spokojeni a nehodlají jej měnit. Nemusí pak řešit připojení mezi telefonem a počítačem, a mobil pak neustále hlídat. V této skupině pak najdete jediného zástupce Nokie v tomto testu, který se k nám však nedostal od jejího zastoupení, ale dorazil ze zásob T-Mobilu. Jedině u tohoto přístroje jsme akceptovali absenci GPRS class minimálně 8, neboť nabízí zajímavé řešení, jejž představuje kombinace GPRS, HSCSD a Wi-Fi. Telefony jsme testovali po dobu jednoho měsíce v kombinaci s notebooky čtveřice nejprodávanějších značek. Mezi testovacími modely byly Acer TravelMate 540, Dell Latitude 505, Hewlett-Packard nx6000 a IBM T40p. Všechny notebooky byly vybaveny integrovanou technologií Bluetooth, a nutno říci, že si všechny značky s její implementací poradily velice zdařile, a u všech je zapínání/vypínání tohoto připojení vyřešeno dostatečně uživatelsky příjemně. S telefony a notebooky jsme při testu projeli značnou část území republiky, a otestovali jsme tak jak jejich schopnost "držet" signál, tak i do značné míry pokrytí území jednotlivými operátory. Handover (přechod mezi buňkami) jsme odzkoušeli jak na dálničním úseku, tak i v městské aglomeraci, za daty jsme se podívali i na hory a nevynechali ani zalesněná území víkendových chat.

Prioritním ukazatelem pro nás byla kvalita (síla a stabilita) signálu a schopnost přístroje (antény) pracovat se zhoršujícím se dostupností. Dalším rozhodujícím prvkem byly možnosti dodávaného softwarového vybavení s ohledem na potřeby datových přenosů, a třetím parametrem, který samozřejmě hrál roli pro výběr toho "pravého" telefonu byla jeho využitelnost i mimo oblast datových služeb, tedy jak se nám telefon jevil při každodenním telefonování, SMSkování a dalších běžných úkonech tedy jak se s ním žilo.

Veškeré telefony splnily naše očekávání a nároky co do technické stránky datových přenosů, kdy se u žádného z nich nevyskytly výraznější problémy při konfiguraci ani provozu datových přenosů. Při takto rozsáhlém testu nebylo jednoduché rozhodnout o udělení ocenění Top Produkt PC WORLDu. Přístrojem, jenž od nás toto ocenění nakonec obdržel, je Sony Ericsson T630, který uživateli poskytne veškeré možnosti, jež sítě v ČR nabízejí. Telefon je pro propojení s počítačem vybaven Bluetoothem, IrDA portem, a nabízí i možnost propojení přes datový kabel. Jde o tribandový telefon podporující kromě GPRS třídy 10 i přenosy HSCSD. Uživatel s ním navíc obdrží i kvalitní software, jenž mu umožní nejen přístup na internet, ale i snadný přístup k agendě, kterou můžete potřebovat při propojení telefonu s počítačem.

LG G5400

Cena vč. DPH: 8 990 Kč

Telefony značky LG nepatří na našem trhu mezi ty nejrozšířenější, ale výrobce se snaží své pozice neustále posilovat. Již model G5400 se může směle rovnat ostatní konkurenci. Pro jeho připojení k počítači pak máme na výběr ze dvou rozhraní IrDA a kabelu. Výhodou telefonů LG je zahrnutí kabelu do standardního balení telefonu. To je přínosné pro uživatele, vyžadující kromě telefonování nebo posílání zpráv i možnost přístupu na internet. Nemusí tak shánět další vybavení a utrácet peníze. Trochu nepříjemný je fakt, že kabel je určen pro připojení přes sériový port, který již není součástí všech notebooků. Vlastníte-li takový, musíte se smířit s využitím infračerveného propojení. Zde si však musíme dávat velký pozor na vzájemnou polohu telefonu a notebooku, neboť stačí neopatrný pohyb a spojení se rozpadne. Ať si však vyberete jedno či druhé propojení, je jejich realizace otázkou několika málo okamžiků. Pak již stačí z dodaného CD nainstalovat program, umožňující využívání GPRS přenosů. Po nainstalování všeho potřebného je nutné počítač restartovat. K vlastnímu připojení na internet vám pak poslouží utilita nazvaná LG Internet Kit, v jejímž nastavení zadáte parametry odpovídající připojení od operátora, jehož SIM kartu používáte. Máte-li k dispozici karty od více operátorů, můžete si uložit nastavení do několika profilů a při připojení pak využít služeb toho operátora, který v daném místě poskytne vyšší přenosovou rychlost.

LG G7100

Cena vč. DPH: 13 990 Kč

Druhý zástupce společnosti LG v našem testu model G7100 je opět véčkové koncepce. Jedná se o plně multimediální telefon i s integrovaným fotoaparátem. Jako u modelu G5400 k němu dostanete bohatou výbavu, do které patří dvě baterie, handsfree sada i datový kabel, jenž není u ostatních výrobců běžnou součástí balení. Ten je bohužel i u tohoto modelu určen pro sériové rozhraní. Díky integraci fotoaparátu získáte po připojení telefonu k počítači možnosti stáhnout snímky na pevný disk. Dodaný software také umožní správu telefonních kontaktů a nahrání dalších vyzvánění, pozadí či Java aplikací do telefonu. To by samo o sobě pro zařazení do testu nestačilo, což znamená, že telefon podporuje i datové přenosy. Podporovány jsou datové přenosy podle specifikace GPRS class 10, a pro připojení k telefonu můžete kromě již zmiňovaného kabelu použít infračervený port. Stále však chybí připojení pomocí technologie Bluetooth, která je pro spolupráci mobilního telefonu s počítačem nejvýhodnější. Instalace doprovodných programů probíhá (až na výběr telefonu) stejně jako u modelu G5400. Shodné je i nastavení parametrů pro přístup na internet. Pro zprovoznění připojení je tedy nutné znát všechny potřebné údaje. Těmi jsou v současné době již jen APN a číslo, přes které se připojujete. Rychlost připojení je stejná jako u ostatních telefonů této třídy, což je maximálně 85,6 Kb/s k uživateli.

Sony Ericsson P900

Cena vč. DPH: 23 995 Kč

Posledním zástupcem Sony Ericssonu je manažerský model P900. Ten je zaměřen na jinou skupinu lidí, než většina zbylých přístrojů v testu. U těch se totiž jedná o klasický mobilní telefon, jenž je navíc vybaven funkcemi pro datové přenosy. P900 je však konstruován rovnou se zaměřením na uživatele, kteří potřebují kromě klasického telefonování i přistupovat na internet, spravovat kontakty, zkrátka být opravdu mobilní. Jedná se tedy o jakéhosi křížence mezi mobilem a PDA, který však má na rozdíl od MDA, či podobných zařízení blíže k mobilnímu telefonu. To se projevuje hlavně na jeho rozměrech. Přestože máme k dispozici relativně velký displej, nemáme při hovoru pocit, jako bychom drželi u ucha cihlu. Díky této orientaci je celkem pochopitelná velká výbava dodávaná v balení telefonu. Ve standardní výbavě tak kromě CD s ovladači najdete i kolébku s kabelem na USB port, do které můžete zapojit i nabíječku. To je dobré řešení, protože ve chvíli, kdy začnete využívat datové přenosy, vám vzroste spotřeba telefonu a bez připojení k napájení byste byli za chvíli bez energie. Samozřejmě ani u P900 nebudete ošizeni o možnost propojení s využitím IrDA či Bluetoothu. Kromě standardního programu PC Suite, který patří k výbavě všech dražších telefonů Sony Ericsson, dostanete ještě další CD s docela užitečným softwarem. K němu patří i Opera pro mobilní zařízení, se kterou získáte větší komfort při přístupu na internet přímo z P900.

Sony Ericsson T610

Cena vč. DPH: 9 995 Kč

Nejstarším mobilním telefonem z produkce Sony Ericssonu v našem testu je právě model T610. Tímto telefonem se tato značka hlouběji zaryla do povědomí lidí, a dostala tak výrobky z produkce tohoto konsorcia mezi velký počet uživatelů lidí. Výrobce zde upustil od klasického "ericssoního" ovládání pomocí tlačítek Yes a No, ale vsadil na využití kontextových kláves. Právě pod jednou z nich (tou pravou) jsou umístěny volby rychlého zapnutí komunikačních portů Bluetooth a IrDA. Vzhledem k celkem velkému zvýšení spotřeby mobilu při zapnutí těchto rozhraní je docela vhodné je vypínat ve chvíli, kdy nejsou potřeba, a proto je možnost snadného přístupu k těmto funkcím velmi příjemná. Kromě těchto dvou jmenovaných propojení je možné využít i kabel k dispozici je jak sériový, tak USB zde jsme však omezeni jeho délkou a musíme také rozumně umístnit telefon, abychom ho při nějakém pohybu s počítačem "nesmetli" na zem. Ať se však rozhodnete pro použití libovolného způsobu připojení T610 k počítači, je toto otázkou několika málo okamžiků. Pak již stačí z dodaného CD nainstalovat program, umožňující vlastní komunikaci. Po nezbytném restartu pak stačí nastavit připojení podle vámi vybraného operátora. Vhledem k tomu, že se jedná o starší model, musíme se spokojit pouze s jedním timeslotem pro odesílání dat do internetu, ale pokud nehodláme odesílat velké přílohy e-mailů, lze se s tímto omezením snadno smířit.

Sony Ericsson T630

Cena vč. DPH: 10 995 Kč

Nejnovějším telefonem od Sony Ericssonu je pak T630. Ten je klasickým nástupcem dosti oblíbené T610. Vychází tedy z jejích dobrých vlastností a parametry, které nebyly úplně ideální, se snaží vylepšit. Zachován byl tudíž joystick i ovládání pomocí kontextových kláves. Klávesnice se však dočkala změny a nenabízí již oddělená tlačítka, jak tomu bylo dříve. Klávesy zde na sebe těsně navazují jestli je to výhodou či ne, záleží individuálních požadavcích uživatele. Stejně jako u modelu Z600 pak máte k dispozici aktivní displej. Na našem trhu je T630 k dostání buďto samostatně, nebo jako telefon ze sítě T-Mobilu. Rozdíl je tu nejenom v barevném provedení, ale i ve využití kláves a dalších mírných úpravách softwaru. Díky velké podpoře T-Zones od firmy máte k dispozici hned tři klávesy rychlé volby pro vstup do tohoto portálu. Jednu nebo dvě cesty by bylo možné považovat za rozumné, ovšem nahrazení pravé kontextové klávesy, pod níž se jinak skrývala možnost rychlého přístupu k zapnutí či vypnutí Bluetoothu a infračerveného portu, se zdá být přece jen zbytečné. Takto je pak uživatelům darmo zkomplikován život zbytečným procházením menu, kde je nutné tyto položky hledat. Změnou prošla také elektronika, která nyní podporuje přenosy s využitím GPRS class 10. K dispozici tak máme opět o něco větší datovou rychlost (rozdíl je hlavně ve směru do internetu). Postup instalace naštěstí výrobce ponechal stejný, takže by vám případný upgrade telefonu neměl způsobit potíže.

Sony Ericsson Z600

Cena vč. DPH: 10 590 Kč

Dalším telefonem ve stáji Sony Ericssonu je model Z600. Tím se výrobce rozhodl vyhovět i evropským uživatelům, toužícím po telefonu véčkové koncepce. Po stránce elektroniky uvnitř se však jedná stále vlastně o model T610, který byl vylepšen o aktivní displej, což zlepšilo jeho čitelnost na přímém slunci. Ovládaní telefonu zůstalo v podstatě stejné jako u T610. Jediný rozdíl je v náhradě joysticku čtyřsměrovou klávesou s potvrzovacím tlačítkem uprostřed. Konektivitu s počítačem opět zajišťují hned tři rozhraní kabel (sériový či USB), IrDA a Bluetooth. Integrací všech těchto technologií se telefony značky Sony Ericsson řadí mezi nejlépe připravené pro komunikaci s počítačem. Díky tomu se můžete, máte-li počítač s Bluetoothem, okamžitě pustit do datových přenosů. Ovládací program pro tento model je shodný s předchůdcem. Stejný je tak i postup instalace a nastavení celého připojení. Chcete-li kromě připojování na internet použít i synchronizaci kontaktů, máte na výběr mezi MS Outlookem a Lotus Organiserem či Notes. Jeho podpora je totiž do ovládacího rozhraní zahrnuta. Pokud jste si do svého telefonu zanesli různé profily pro připojení k internetu, program je umí načíst, takže nejste nuceni konfigurovat připojení ručně, čímž si můžete usnadnit celý proces nastavování. I tentokrát se ukázalo, že Sony Ericsson to myslí s datovými přenosy opravdu vážně a jeho GPRS je v reálných podmínkách snadno použitelné.

Alcatel OT 735

Cena vč. DPH: 5 990 Kč

Mobilní telefon Alcatel One Touch 735 nabídne standardní "combo" v podobě infračerveného portu a datového kabelu. Konektor pro tento kabel je nezvykle schován pod krytem u baterie, a tak pro OT735 existují dva rozdílné kryty co do jejich výřezů pro uživatele kabelu je kryt opatřen výřezem navíc. U tohoto telefonu není datový kabel součástí dodávky, a tak jeho cenu musíte započítat do nákladů při zvažování, zda tento telefon zakoupit. I když OT735 nemá externí anténu, její citlivost je vyhovující a drží signál i v oblastech se špatným pokrytím. Pro uživatele datových přenosů je zde sada Alcatel Data Suite 2, jež pomůže samozřejmě nakonfigurovat připojení, a umožní další operace pro správu celého přístroje. Součástí ovládacího softwaru zasluhující uznání je Intellisync, jenž umožňuje synchronizovat nejenom s Outlookem, ale i s Lotus Notesem a Organizerem. Interní Diář je řešen na současné grafické možnosti strohým, nicméně velice přehledným zobrazením.

Alcatel One Touch 735 je vyváženě řešený mobilní telefon, se kterým se v džungli dat rozhodně neztratíte představuje něco jako sázku na jistotu, kdy o nic nepřijdete, ale ani nemůžete očekávat jackpot. Pro jeho pořízení hovoří především zajímavá cena vzhledem k dalším poskytovaným službám, jako je například tvorba multimediálních zpráv využívající vestavěný fotoaparát, i dostatečná sdílená paměť o velikosti 1,8 MB, využitelná pro kontakty.

Motorola mpx200

Cena vč. DPH: 16 990 Kč

Mpx200 je jedním z přístrojů, které v našem testu zastupují smartphony. Motorola je postavena na starším operační systému Windows 2002, ale i tak nabízí veškeré výhody plynoucí z mobilních oken, jako je integrovaný Outlook, Internet Explorer, Windows Media Player či MSN Messenger. Pro práci s daty se nabízí možnost využít IrDA port, nebo vhodnější datový kabel. Výhodou v tomto případě je skutečnost, že tento kabel používá rozhraní USB, a pro vstup do mobilu je použit mini-A USB konektor. Datový kabel je u tohoto telefonu součástí balení. Pro synchronizaci s počítačem slouží klasický Microsoft ActiveSync, umožňující provádět na smartphonu tytéž operace jako na PDA. Konfigurace datového profilu není složitá, vhod vám přijde především pro e-maily zasílané přes protokol POP3/IMAP4. K internetu lze přistoupit samozřejmě přímo z mobilu, nicméně mpx200 je zdatným přístrojem i co do suplování modemu. Ke konfiguraci je k dispozici i interní utilita Modem Link, a již v základní výbavě naleznete File Manager. Vzhledem ke své ceně a možnostem, které smartphonům dávají ve stále větší míře integrované sloty paměťových karet (zde SD/MMC), mpx200 bude spíše volbou uživatelů, kteří dávají přednost tomu mít při sobě zařízení podobné PDA, než nošení notebooku. Mpx200 je samozřejmě ideálním pro datové přenosy, nicméně jeho cena je vyšší, a do role klasického "modemového" mobilu jej nepasují ani jeho možnosti, jichž lze využít daleko účelněji.


Bez internetu ani ránu II.

Motorola V300

Cena vč. DPH: 9 499 Kč

Jelikož Motorola již nenabízí infračervený port u žádného novějšího modelu, nenalezneme jej ani u V300, a s Bluetoothem, jenž by byl příjemný zpestřením, se setkáme až u vyšších modelů V500/V600. Počítač jsme tak nuceni připojit pouze přes USB kabel, kdy se nám ručně podaří nakonfigurovat parametry vytáčení, nicméně další pokročilé možnosti jako synchronizace kontaktů a další jinde běžné záležitosti jsou problematické. S telefonem není totiž dodáván žádný komunikační či konfigurační software, přičemž Motorola V300 si pro tyto operace vyžaduje program PhoneTools, který je ovšem placený, a s telefonem se nedodává naleznete jej až v balení s datovým kabelem, jenž si samozřejmě musíte dokoupit. S tímto programem se V300 stává mobilem, s nímž je radost pracovat, nicméně je již zvykem, že takovéto utility jsou s telefonem běžně dodávány, nebo jsou alespoň zdarma ke stažení na stránkách výrobce. Motorola V300 je u nás určena exkluzivně pro prodej v síti T-Mobilu, nicméně jde o neblokovaný telefon. Svým majitelům nabídne velice kvalitní aktivní TFT displej, dostatek paměti na kontakty, jejíchž 5 MB kapacity je sdílených, fotoaparát. Bohužel ač je tento mobil po estetické stránce vyveden v krásné modré barvě, je absence IrDA portu při současné nutnosti koupě kabelu značně omezujícím faktorem pro to, aby tento mobil byl první volbou coby přístroj, s nímž budeme v dosahu internetu téměř kdekoliv.

Philips 630

Cena vč. DPH: 6 790 Kč

Při návrhu tohoto stylového véčka v nabídce Philipsu se nejenomže nepočítalo s technologií Bluetooth, ale chybí dokonce i IrDA. Jediná možnost, jak tedy tento telefon použít pro datovou komunikaci v kombinaci s počítačem, je datový kabel. Nicméně ten není součástí dodávky, a tak si jej budete muset případně zakoupit. K nám dorazil kabel od Philipsu v provedení pro sériový port, a jeho sehnání v sítí prodejců jak jsme se dotazovali nevypadalo zrovna jako procházka růžovým sadem. V balení kabelu je CD s ovládacím softwarem, v tomto případě s mobile PhoneTools se všemi potřebnými ovladači. Program kromě standardní práce s SMS, faxem, synchronizace apod. obsahuje i jednoduchý editor obrázků a melodií. Nicméně i když je nastavení poměrně komfortní, s Philipsem 630 si přece jenom užijete o něco více i toho ručního. Ani jeden z operátorů totiž nepodporuje jeho konfiguraci přes SMS, ani neposkytuje návod k nastavení. SMS zprávy jsou ve starší verzi firmwaru omezeny na 70 znaků při použití češtiny, 120 znaků je k dispozici až v okamžiku, kdy mobil přepnete do angličtiny. Navíc tlačítka klávesnice jsou utopena v krytu. Mobil na druhou stranu nabídne FM rádio. Telefonní seznam nabízí 300 záznamů s několika položkami. Philips 630 lze coby datového společníka použít v omezené míře je zde pouze jedna možnost propojení, doprovázená problematickou dostupností datového kabelu. Z našeho pohledu se hodí coby druhý telefon sloužící jako GPRS modem.

Sagem my X-7

Cena vč. DPH: 10 000 Kč

S mobilními telefony nesoucími značku Sagem se nesetkáváte na našich stránkách moc často, ale přesto tento výrobce nabízí některé modely, u kterých stojí za to nad jejich koupí alespoň chvilku popřemýšlet. Přístroj, označovaný jako my X-7, je v postatě vylepšený předcházející model my X-6, a nabídne uživateli jako řada jiných telefonů osvědčenou kombinaci infraportu, doplněného o možnost propojit telefon s počítačem přes datový kabel ten samozřejmě není v zakoupeném balení přiložen. Uživateli telefon poskytne rychlá data přes GPRS, sdílenou paměť o velikosti 4,5 MB na kontakty či SMS zprávy, fotoaparát, ale i například programovatelné kontextové klávesy. Pro správu synchronizace a datového propojení je přiložen program WellPhone, ovšem v případě chcete-li pracovat/stahovat video, obrázky či vyzvánění, je nutné stáhnout utilitu My Sounds and Pictures přímo ze stánek http://planetsagem.com, kam jste vpuštěni až po zaregistrování. My X-7 dorazil do testu na poslední chvíli, a tak již neabsolvoval celou cestu po republice jako ostatní mobily jeho vlastnosti jsme odzkoušeli pouze v husté pražské aglomeraci a v Brdech. X7 se ukázal být vybaven velmi kvalitní a citlivou anténou, jež udržela signál i v problematických místech jako jsou podzemní pivnice, kde X7 ztrácel kontakt pravidelně až mezi posledními. Ze světštějších záležitostí zaujme možnost pořizovat a přehrávat ozvučené obrazové sekvence. Uživatel si rovněž bude nějaký čas zvykat na pohyb v relativně neznámém menu.

Samsung E100

Cena vč. DPH: 8 500 Kč

Než se podíváme na trojici Samsungů v dnešním testu, malé odbočení týkající se značení řad tohoto výrobce řady E, S, V představují to nejlepší, co výrobce prezentuje, řady A, T a X kladou důraz především na cenu. Model E-100 tak představuje v tomto okamžiku vrchol toho, co dokáže Samsung pro data nabídnout. Navíc tento přístroj k nám našel cestu společně s Dellem, neboť tato společnost E100 bundluje právě k Dellu 505. Od modelu E-700 jej odlišuje pouze absence fotoaparátu, ostatní základní parametry jsou shodné. Ovšem ani tento Samsung nenabízí propojení pomocí technologie Bluetooth, a tak k tomu účelu musí postačit infračervený port nebo řešení přes datový kabel. Pro synchronizaci a nastavení telefonu je k dispozici softwarový balík EasyStudio, jenž je určen kromě E100 i pro modely E700, S500 a X100 ostatní Samsungy používají jiný software (EasyGPRS, EasyGSM). Instalace tohoto balíku vyžaduje minimální znalost anglického jazyka, a jste-li schopni v případě nutnosti zadat AT příkazy do konfigurace připojení, nenarazíte na žádný větší problém. Při cestách si E100 nevedla nijak špatně, kdy jsme zaznamenali pouze nepatrné problémy při několikanásobném rychlém ,přeskočení" do pásma pokrytí jinou BTS. Součástí telefonu je samozřejmě již dobře zpracovaný kalendář, potěšující je kvalitní displej, mezi zápory lze zařadit to, že telefon je pouze duální. Disponuje však velkou pamětí na kontakty a podporuje Java aplikace.

Samsung S500

Cena vč. DPH: 7 490 Kč

Stříbrné véčko je pro propojení vybaveno infračerveným portem a totéž lze uskutečnit i pomocí datového kabelu, který ovšem jako u většiny mobilů není součástí balení. S500 používá podobně jako model X100 pro konfiguraci, nastavení a synchronizaci software EasyStudio. Při konfiguraci na noteboocích se program choval naprosto korektně, kupodivu v okamžiku, kdy jsme výjimečně s ním pracovali propojeni mobilem k desktopu (Intel), docházelo k občasným selháním synchronizace, a to i poté, co jsme mobil připojili k jinému stolnímu počítači (jiný čipset/CPU AMD), neboť jsme kromě kolize driverů, podezřívali i některá "střeva" počítače, že se hádají o přidělené prostředky. U ostatních Samsungů využívajících tento software k problémům za stejných podmínek nedošlo. Anomálie zmizela v okamžiku, kdy jsme mobil znovu připojili k původnímu stroji, a provedli dvojnásobný restart. Při provozu Samsung SGH-S500 plnil úlohu toho lepšího, co Samsung vyrábí. Anténa u tohoto véčka není integrovaná, a pravděpodobně i díky tomu poskytuje velice zajímavé zisky i při horší kvalitě signálu, což bylo patrné zvláště na hůře pokrytých místech jaká představují zalesněné celky. S S500 se neztratíte ani při běžném provozu, kdy nabídne kvalitní displej, kalendář a organizér, a velkou paměť. Avšak jedná se pouze o dualband, telefon nepodporuje Javu ani MMS. Přístroj tak ukazuje své svaly pro práci spíše než pro zábavu.

Samsung X100

Cena vč. DPH: 4 990 Kč

Tento přístroj představuje low-endové řešení v nabídce Samsungu, jež pro účely datových přenosů disponuje pouze připojením přes kabel. Infračervený port byste v tomto modelu hledali marně, nalezneme jej až u vyššího typu X600. Nutný kabel není samozřejmě součástí balení, lze jej zakoupit coby příslušenství. I když zde výrobce opustil svoji klasickou véčkovou koncepci, z pohledu uživatele pořizujícího si mobil již s výhledem na provozování GPRS přenosů nejde ani o nějaký krok zpět. Citlivost antény a další parametry důležité pro spojení nejsou nijak dotčeny, subjektivně lépe se s tímto mobilem hledalo okolo notebooků i místo s "nejlepším" signálem v dosahu kabelu. Pro synchronizaci i nastavení telefonu je určen balík EasyStudio. V podstatě obsahuje od sebe navzájem oddělené aplikace pro editaci a nahrávání obrázků (Image Editor), synchronizaci a psaní kontaktů, kalendáře, či SMS/MMS (PIMS & FileManager). Pro standardní práci s kontakty i celým telefonem je k dispozici 9 MB paměti, přičemž pro MMS a Java aplikace je omezena.

Samsung X100 je ideální pro uživatele, přistupující přes mobilní telefon k internetu z domova či jiného "pevného" stanoviště. V hustě zabydlených oblastech se při přístupu do zahuštěného provozu ve špičce rozdíl mezi GPRS 8 a 10 v podstatě smaže. Pokud ovšem jste na cestách častěji, vyplatí se vám ovšem připlatit za některý z lépe vybavených modelů, disponujících např. větší pamětí.

Sharp GX23

Cena vč. DPH: 14 995 Kč

Tento Sharp je dalším mobilem, který nese logo operátora. Takovéto mobily bývají v naprosté většině upraveny pro použití některé ze služeb operátora, v tomto případě je na GX23 dedikováno jedno z tlačítek přímému přístupu na portál Eurotel !Live. Pro jeho využití coby datového telefonu se nabízí infračervený port, nebo lze rovněž dokoupit datový kabel. Námi testovaný model byl operátorem dodán očesaný, takže chybělo i CD s případným softwarem, což by tolik nevadilo, neb u většiny výrobců tento software naleznete na stránkách. Kupodivu v době testování nebyl software na webu Eurotelu k dispozici, dohledat se jej podařilo až na stránkách Sharpu, nicméně pro uživatele, který si není až tolik jist, zde může nastat problém GX23 u Sharp neexistuje. Ve skutečnosti jde o model GX20, jenž byl po modifikacích takto označen pro prodej v síti Eurotelu. Po nainstalování programu i driverů nenastaly žádné komplikace, a datové připojení se nám podařilo nakonfigurovat bez problémů. Během testování jsme u modelu zaznamenali v několika případech ztrátu signálu v okamžiku, kdy jsme připojili na data další telefon, po jehož odpojení od bétéesky se vše vrátilo do normálu. GX23 krom jiného nabídne i velký displej či fotoaparát se zábleskovými diodami. Zároveň však omezuje běžnou agendu například v kalendáři, kdy k jednomu dni nepřidáte více jak tři poznámky. GX23 je však jasně vybrán, aby pomohl tlačit káru portálu Eurotel Live! než pro cokoliv jiného.

Siemens SX1

Cena vč. DPH: 16 990 Kč

Siemens SX1 nabídne pro datové připojení vše, co si můžete přát Bluetooth, USB kabel i infračervený port. Navíc v balení je datový USB kabel přiložen. K pohodlné obsluze je na přiloženém CD dodávána utilita Data Suite. Ta pohltí na disku téměř 150 MB prostoru při plné instalaci, ovšem nabídne vám možnost psaní zpráv i úpravu obrázků. Synchronizace s Outlookem je vynikající, k dispozici je na internetu i několik aplikací zlepšujících práci s Lotus Notes. Propojení přes Bluetooth je dobré, stabilní signál se dle podmínek pohyboval mezi 8-12 metry. Při používání patřil SX1 mezi ty lepší přístroje co do citlivosti antény.

SX1 je dobře vybaveným mobilem, hodícím se pro "kancelářské" nasazení. Kromě dat nabízí pro práci velice dobře zpracovaný kalendář či hlasové poznámky. Z hlediska všeobecného použití je relativně problematickou klávesnice, jejíž rozložení může uživatele s menší rukou donutit používat ruce obě. Displej je dostatečně čitelný. Vhod přijde jistě FM tuner, fotoaparát, i několik programů na CD pro OS Symbian (MP3 player, videorekordér), na kterém je mobil postaven. Integrován je wapový prohlížeč, e-mailový klient a doinstalovat lze i Operu. Možnosti rozšíření jsou doplněny na levé straně slotem pro MMC karty. SX1 má problémy s firmwarem, především verze 06 se vyznačovala častým zatuhnutím, jež si vyžádalo tvrdý restart mobilu, a tak je pro uživatele nutností firmware verze 07, kde jsou problémy již vyřešeny, objevit by se brzy měla i verze 08.

i-Tec GPRS CardPhone

Cena vč. DPH: 6 237 Kč

Od mobilních telefonů jsme se nyní dostali ke komunikačním zařízením, která jsou určena převážně pro použití s notebooky. Prvním ze zástupců této kategorie je produkt firmy i-Tec. Jedná se o typického zástupce PCMCIA karet, čemuž odpovídají i jeho rozměry, jelikož se musí vejít do otvoru přesně definované velikosti. Z půdorysu notebooku vyčnívá pouze část, do které je integrována anténa, a pozice pro SIM kartu. To je trochu nepříjemné hlavně při práci v terénu, kde můžete pracovat ve stísněných podmínkách a takto vyčnívající prvek tak může snáze přijít k úhoně. Díky připojení pomocí PCMCIA slotu zvládne instalaci opravdu úplně každý. Ani její včlenění do operačního systému nebude alespoň trochu znalým uživatelům působit obtíže. Instalaci ovladačů spustíte z přiloženého CD pomocí přehledného Průvodce. V několika málo okamžicích se pak nainstaluje vše potřebné pro správnou funkci karty. Po dokončení kopírování souborů pak stačí zasunout kartu se SIM kartou do počítače, jehož operační systém ji automaticky rozpozná, čímž je instalace kompletní. Pak již stačí spustit dodaný program, který se na obrazovce zobrazí jako mobilní telefon, z čehož jasně vyplývá, že se sluchátkem, které je součástí dodávky a připojuje se do konektoru na kartě, lze snadno uskutečnit i telefonní hovor. Samozřejmou součástí je i ikona globusu, po jejímž stisknutí se připojíte k internetu. Rychlostní limity karty jsou dány jejími parametry (GPRS class 10 a CS 1 4) a samozřejmě i kvalitou mobilní sítě.

Nokia D211

Cena vč. DPH: 8 989 Kč

Další kartou pro PCMCIA slot je tato Nokia, která v sobě (kromě mobilního telefonu) obsahuje i Wi-Fi modul, takže si můžete vybrat mezi připojením přes GSM nebo bezdrátovou síť v pásmu 2,4 GHz. Karta se však do testu nedostala zásluhou zastoupení Nokie, ale díky T-Mobilu, z jehož zásob testovaná karta pocházela. Díky kombinaci dvou komunikačních rozhraní je celkem logická velikost části, do které jsou integrovány antény, a je tak vhodné aby vyčnívala ven z počítače, aby nedocházelo k rušení signálu od komponent v počítači. Všechny kroky instalace jsou opět velice jednoduché. Začít instalovat software je dobré stejně jako u ostatních karet ještě předtím, než zasunete kartu do volného PCMCIA slotu. Ve chvíli, kdy budou nainstalovány všechny potřebné soubory, budete vyzváni ke vložení Nokie do počítače. Poté co tak učiníte, projdete klasickým windowsovským procesem, kdy budete zahrnuti množstvím oken s informacemi o instalovaných ovladačích, která budete muset potvrdit. Díky integraci více komunikačních standardů musíte předtím, než se připojíte k internetu vybrat síť, s jejíž pomocí se budete připojovat. Ovládací program k Nokii využívá pro vytočení GPRS připojení standardní rozhraní z Windows, takže jej lze případně velice jednoduše nastavit. Maximální dosažitelná rychlost samozřejmě závisí na tom, zda se připojíte přes Wi-Fi nebo GPRS, a pak také na místě, ve kterém se připojujeme, respektive na kvalitě dostupného signálu.

Option Globe Trotter

Cena vč. DPH: 5 999 Kč

Dalším zástupcem GPRS karet určených do slotu PCMCIA je Option Globe Trotter, jenž je v současné době součástí speciální nabídky u T-Mobilu. Za velmi výhodných podmínek tak získáte možnost připojení k internetu z libovolného místa s velice příjemnou rychlostí. Option totiž podporuje přenos dat pomocí GPRS class 10, což je v současnosti standard u nových komunikačních zařízení. Velikost karty odpovídá podmínkám umístění do PCMCIA slotu. Výhodné je, že část, která vyčnívá mimo plochu notebooku, je velice malá. Nejvíce samozřejmě vyčnívá anténa, kterou ovšem můžete v místech s dobrým signálem ponechat zasunutou, čímž ušetříte další prostor a zmenšíte pravděpodobnost jejího poškození. Díky těmto malým rozměrům vnější části je SIM karta umístěna do prostoru, jenž se při zasunutí GPRS karty do notebooku nachází uvnitř, takže je nemožné ji vytratit. Vlastní instalace je pak velice jednouchá. Na CD, které je součástí balení karty, najdete všechny potřebné ovladače pro její bezproblémové zprovoznění. Stačí tak postupovat krok za krokem podle jednotlivých úkonů, jimiž nás provází lokalizovaný Průvodce. Pak již pouze zasunete kartu a můžete se připojit k internetu. Pro tyto účely vám poslouží ikona, která je po instalaci automaticky umístěna v panelu rychlého spuštění. Maximální dosažitelná rychlost pak odpovídá schopnostem karty GPRS class 10 a kódovacímu schématu CS 4. To znamená, že v příhodných podmínkách můžete přesáhnout i rychlost 80 Kb/s. I s touto kartou jsou dodávána sluchátka, takže s ní lze samozřejmě i telefonovat.


Bez internetu ani ránu III.

Siemens MC45

Cena vč. DPH: 7 995 Kč

Modul MC45 z produkce Siemensu posouvá jeho tradičně dobré datové produkty zase o kus dál. Jako vůbec první komunikační zařízení této značky (kromě telefonu S40, který Siemens získal po koupi mobilní divize firmy Bosch) je totiž osazen komunikační jednotkou pracující ve třech frekvenčních pásmech (900/1 800/1 900 MHz). Takovéto vybavení je samozřejmostí pro velké množství telefonů vyšší kategorie, avšak u PCMCIA karet to zvykem nebývá. Zde však vyvstává otázka, do jaké míry je zahrnutí frekvence 1 900 MHz pro zákazníky výhodou. Většina z nich totiž datové přenosy stejně využívá v rámci jednoho státu, což v Evropě znamená využití frekvencí 900/1 800 MHz. Mnohem zajímavější již je podpora GPRS class 10. Pro většinu aplikací to znamená výrazný přínos ke komunikaci například při odesílání e-mailů. Podle dostupných informací by MC45 měla být plně kompatibilní se starší modelem MC35, rozdílné jsou pouze vnější rozměry. SIM karta je i v tomto přístroji umístěna v části, která se zasouvá do těla notebooku, čímž je opravdu dobře ochráněna proti ztrátě. Trochu rozporuplné dojmy máme z její instalace do operačního systému. Zatímco jednou její instalace proběhla naprosto bez problémů a byla otázkou několika málo minut, po chvíli se nám ji na jiném počítači ani nepodařilo dokončit. Problém je údajně v registrech operačního systému. Celkově se však jedná o kartu, která dobře splní vaše požadavky jak pro surfování na internetu, tak pro přístup do firemní sítě.

Co nabízejí mobilní operátoři a jaká je technologie blízké budoucnosti?

obilní sítě patří v naší republice mezi nejrychleji se rozvíjející komunikační trh. K tomuto trendu bezpochyby přispívají i rychlé datové přenosy s využitím technologie GPRS. V současné době již tyto služby poskytují všichni tři naši mobilní operátoři. U Eurotelu a T-Mobilu pak v současné době najdete toto připojení za měsíční paušál, což znamená, že za konstantní měsíční částku můžete být k internetu připojeni libovolně dlouhou dobu a nejste limitováni ani množstvím dat, která lze za měsíc přenést. Pouze náš nejmladší operátor zůstává stále u platebního modelu založeného na konstantní měsíční částce, doplněné o platbu za přenesená data.

Rychlé mobilní datové přenosy založené na technologii GPRS využívají stávající sítě GSM. Z toho vyplývají i vlastnosti takového připojení. Díky tomu, že pro všechny uživatele (ať již chtějí telefonovat nebo přenášet data) je v konkrétní oblasti dostupný konstantní počet timeslotů, záleží maximální dosažitelná rychlost nejen na vlastnostech hardwaru sítě, ale i na konkrétním počtu připojených uživatelů. To je asi nejzásadnější nevýhoda mobilních připojení. Ve chvíli, kdy je síť hodně zatížena, klesá přenosová rychlost. To se může projevit i úplným výpadkem v přenosu, trvajícím i minuty. Než se tedy rozhodnete zainvestovat do karty některého z mobilních operátorů, je vhodné si zjistit jaká je v místě, kde se budete připojovat nejčastěji, kapacita konkrétní sítě. Tím si zajistíte využitelnost vaší investice. Nebudete se pak zbytečně rozčilovat nad "pomalým" připojením. Abychom si udělali alespoň matnou představu o tom, jak celá komunikace s využitím GPRS funguje, je nutné se trochu ponořit do struktury GSM sítě. Ta je tvořena jednotlivými vysílači (základnovými stanicemi), které šíří signál k mobilním telefonům. Každá základnová stanice má vyhrazeny přesně definované frekvence, na kterých vysílá tak, aby nerušila své sousedy. Počet frekvencí je závislý na umístění stanice pokud bude v místě, kde se předpokládá silný provoz, bude mít frekvencí hodně (třeba i 12), a pokud se bude jednat o vysílač někde v polích, kde se moc přenosů neočekává, může být použita pouze jedna. Na každé takovéto frekvenci může zároveň komunikovat až osm uživatelů. Jejich přenosy se odlišují využitím odlišných časových pozic pro komunikaci. Tyto časové pozice se častěji nazývají anglickým termínem timeslot. Zatímco pro běžný hovor použijeme vždy pouze jeden timeslot, jehož kapacita nám stačí pro přenos dostatečného množství informací, abychom se domluvili, pro datové přenosy je tato rychlost směšná. Protože v dobách, kdy se pouze telefonovalo, bylo mnoho timeslotů využitých jen zřídka, začalo se uvažovat o službách, jež by je nenechaly ležet ladem. To přineslo právě GPRS, které dokáže v případě, že není stanice plně zatížena telefonními hovory využít více timeslotů dohromady, čímž se nám zvýší dostupná přenosová rychlost. A protože nám i toto bylo málo, je možné přenosy ještě zrychlit použitím jiného kódovacího schématu. Kódovací schéma zjednodušeně udává poměr mezi kapacitou timeslotu využitelnou pro naše data a částí určenou pro zabezpečení. Čím kvalitnější signál máme dostupný, tím menší část můžeme vyhradit pro zabezpečení. Právě tento poměr je popsán ve zkratce CS 1 CS 4. U kódování CS 4 je největší část určena pro naše data, což nám umožní dosáhnout nejvyšších přenosových rychlostí.

Dále se tak trochu podíváme na zoubek jednotlivým operátorům. Eurotel byl prvním operátorem, který se rozhodl jít cestou poskytnutí paušálního tarifu pro GPRS. Tímto krokem získal značný počet uživatelů z lokalit, kde není k dispozici kabelová televize nebo jiné pevné připojení. Díky tomu, že po celou dobu existence Eurotelu je jeho většinovým (a od konce minulého roku dokonce jediným) vlastníkem Český Telecom, vyvstává zákonitě otázka, zda si tak náš největší pevný operátor nezvedá uměle počty lidí se "širokopásmovým" připojením k internetu. Eurotelu však rozhodně nelze upřít pokrytí velké rozlohy České republiky, či nadimenzování jeho sítě. Také jako jediný v naší republice podporuje rychlé datové přenosy pomocí HSCSD. Tato technologie, stejně jako GPRS, dokáže využít více timeslotů pro jednoho uživatele. Rozdíl je pak hlavně ve způsobu účtování. U HSCSD totiž platíte za čas, po který jste připojeni. To bylo výhodné hlavně v době, kdy byl u GPRS limit na přenesená data. T-Mobile, který se zpočátku zdráhal nabídnout připojení bez dalších poplatků za přenesená data, byl nakonec přiveden do situace, kdy Eurotelu začal hodně narůstat počet uživatelů využívajících datové přenosy, a to i o zákazníky T-Mobilu, kteří se vybavili druhou SIM kartou čistě pro datové přenosy. Nakonec tak vyslyšel přání velkého počtu svých klientů, a paušální připojení bylo na světě. Čím se však T-Mobil od Eurotelu liší, je maximální dosažitelná rychlost u těchto připojení. Na velkém počtu základnových stanic má totiž nasazeno kódování CS 1-4, oproti konkurenčnímu CS 1 nebo 2 u Eurotelu. Z toho nám vyplývá, že T-Mobil poskytuje svým zákazníkům vyšší přenosové rychlosti, než jaké může poskytnout konkurence. Ty se tak mohou pohybovat nad 80 Kb/s ve směru k uživateli a nad 40 Kb/s ve směru opačném. Rychlost lze navíc ještě zvýšit využitím programů volně dostupných na stránkách T-Mobilu které zoptimalizují data pro přenos. Zajímavá je také utilita, jež vám umožní automaticky nastavit telefon a parametry připojení v této síti. To jistě uvítají hlavně méně zkušení uživatelé, ale i těm zkušenějším může ušetřit čas potřebný ke zprovoznění připojení. Oskar se zatím nerozhodl následovat své konkurenty, a GPRS nabízí pouze s platbou za přenesená data. To znamená, že jeho služby využijí pouze uživatelé, kteří potřebují být mobilní, což má výhodu v menším zatížení sítě. Uvidíme, s jakou nabídkou nás překvapí operátoři ve chvíli, kdy spustí do komerčního provozu sítě další generace, které by nám měly poskytnout další možnosti pro mobilní přístup k internetu.

Krize středního věku

Současná datová připojení přes sítě mobilních operátorů začínají pracovat na hranici celkové dostupné propustnosti sítě, či vlastně na hranici mantinelů a prioritních pravidel a nastavení BTS, která jednotliví operátoři aplikovali ve svých sítích. Především ve větších městech začíná být ve špičkách rychlost datových přenosů neúnosněpomalá, a tak se samozřejmě hledají řešení, jež posunou datovou mobilní komunikaci o další krok vpřed vždyť jenom Eurotel dosáhl již 50 000 uživatelů služby Data Nonstop, a to předpoklad, který zazněl při tiskové konferenci uvádějící tuto službu, byl deset tisíc. Na spuštění sítí třetí generace si ještě nějaký čas počkáme, nicméně i nyní se nabízejí některá řešení. Podívejme se tedy, co nás může potkat v nejbližší době.

CDMA450 vzkříšení NMT

Asi nejočekávanějším, ale rovněž pravděpodobně ne zcela bezproblémovým bude řešení postavené na využití staré NMT sítě. Tento záměr oznámil Eurotel, jenž hodlá vybudovat vysokorychlostní datovou síť v pásmu 450 MHz jako

derivát 3G standardu CDMA2000 (1X EV-DO je totiž, zjednodušeně řečeno, datová část CDMA2000). Zajímavé bude sledovat, jak a zda Eurotel vyřeší mobilitu tedy přesun a přihlášení/odhlášení z buňky do buňky, nebo dojde k uvěznění v dosahu jedné buňky, která bude pro vás podobně jako v případě Wi-Fi představovat Access Point dle posledních informací se rozhodl pro handover.

I když licence na pásmo byla přidělena pouze Eurotelu, T-Mobile možnost poskytovat tyto služby požaduje také, a začal jednat s ČTÚ o možnosti přidělení licence. Pokud však Eurotel od poskytování datových služeb v tomto pásmu upustil, nebude tak činit ani T-Mobile. CDMA jedoucí na frekvenci NMT by bylo totiž pro Eurotel značnou konkurenční výhodou, a T-Mobile si chce buďto smočit zobáček, nebo ať užitek nemá nikdo. Eurotel tvrdí, že podmínky udělení licence mu poskytování služeb, tak jak je plánuje, umožňují, a T-Mobile tak velice pravděpodobně na ČTÚ bude tlačit, aby službu zakázal, licenci odebral nebo mu umožnil podobné podnikání. Ovšem T-Mobile se může dočkat pomoci z nečekané strany, a to samotného vlastníka Eurotelu, Českého Telecomu. Tento moloch, procházející konečně "jakous takous" restrukturalizací, nemusí nalézt v krocích dravého Eurotelu zalíbení. ADSL ČTc tak jak je poskytováno a nabízeno se musí (bohužel) obávat i konkurence v podobě CDMA450 teoreticky totiž lze dosáhnout na CDMA rychlosti okolo 2 Mb/s, v praxi se budou rychlosti pohybovat zřejmě někde okolo 200 kb/s, ale i to je dostačující tam, kde jsou uživatelé nuceni používat ISDN, aby odhlásili tuto "skvělou" službu a přešli na CDMA. To se samozřejmě ČTc moc nepozdává, a dává to důrazně najevo. A brzdit se začalo naplno projekt byl ČTc pozastaven až do doby, než bude schválen podnikatelský plán Eurotelu pro rok 2004. V březnu pak Gabriel Berdár (předseda představenstva Telecomu) stáhl návrh na jmenování Terrence Valeskiho (ředitel Eurotelu) do představenstva z jednání dozorčí rady. I když vše bylo doprovázeno mlhou v podobě výroků o hledání a nastavení spolupráce mezi oběmi společnostmi, Valeski svým CDMA a zřejmě i názory pravděpodobně některé "staré kádry" z Telecomu hodně vyděsil, na druhou stranu se objevuje i prozaičtější důvod státu se moc nelíbí přímá podřízenost Veleskiho Berdárovi, a snaží se alespoň do privatizace udržet zdání nezávislosti vedení Eurotelu. ČTc tak může zasahovat do dění v dceřiné společnosti pouze přes valnou hromadu, ale nemůže ji řídit, alespoň do červnové valné hromady ČTc, která by měla schválit "propojovací" smlouvu.

Nu, bude to zajímavé, zastavení projektu by nebylo zrovna levné. Eurotel totiž již vybral dodavatele Nortel Networks, což jistě nepotěšilo Nokii, neboť to v podstatě znamená ne pro její EDGE. Eurotel byl totiž nejnadějnějším kandidátem na její zavedení, neboť jeho síť je již postavena právě na Nokii. A mnoho nadějí pro Nokii s jejím EDGE neskýtá ani T-Mobile, neboť ten je nyní celosvětově svázán s GPRS od Nortel Networks výměnou za nadmíru výhodné ceny při zavedení UMTS. A třetí operátor Oskar? Ve svém portfoliu nemá tolik uživatelů, pro které je otázka rychlých dat klíčová, a navíc vždy čeká, až za průkopnické chybí zaplatí konkurence, a implementuje zavedená řešení v okamžiku, kdy mu to přinese především reálný zisk a ne prestiž, že byl první. K odvážnějším krokům se odhodlá až v okamžiku, kdy penetrace a dostupnost služeb na této technologii budou hrozit odlivem zákazníků.

EDGE - Nokia druhá vzadu?

Alespoň takto to pro Nokii v České republice vypadá. EDGE (Enhanced Data rates for GSM Evolution), byť je IMT-2000 definována jako 3G standard pod označením UWC-136, je v reálu 2,5 generaci, jež měla umožnit pohodlný a postupný přechod z GSM k WCDMA, což ovšem je dnes již možné, a v prostředí evropských sítí i pravděpodobně levnější udělat přímo. EDGE je totiž jako taková postavena na stávající síti GSM/GPRS, přičemž změny se týkají především vzdušného rozhraní. Přenosová rychlost této technologie je až 473 Kb/s na jednu stanici, přičemž průměrná rychlost se pohybuje okolo 150-200 Kb/s. Z hlediska rychlosti vše vypadá tak, že jak CDMA450, tak EDGE nabízejí v podstatě totéž. Nicméně základ, na kterém je postavena EDGE, umožňuje operátorům provozovat při obměně stávající sítě některé ze služeb třetí generace, včetně hlasových s těmi u CDMA450 počítáno není. Nicméně vše nasvědčuje tomu, že Eurotel přečká do roku 2005/2006 na CDMA a poté přejde rovnou na UMTS. V případě Oskara to tak ovšem být nemusí, neboť licenci na provozování UMTS nezakoupil, a pokud jde o výrobce mobilních telefonů, pro ty není z technologického hlediska nijak složité vyrobit telefon pracující v několika "formátech". Jenže Oskar má síť poskládánu ze zařízení od Siemense a Ericssona, a to někdy z komponent, jež byly již v době implementace na ústupu. A tak i zde by si to vyžádalo značené investice na "překopání" celé sítě. Ovšem pro datové přenosy se začínají nabízet technologie Wi-Fi, a hlasovou propustnost sítě lze navýšit pod EDGE či CDMA daleko levněji, než na co přijde UMTS. Technologický rozvoj jde nezadržitelně vpřed, a tak v letech, kdy budou Eurotel i T-Mobile nuceni na základě licence investovat do UMTS infrastruktury, může Oskar dosahovat téměř totožného výkonu u dat při daleko menších nákladech.

A aby situace okolo datových přenosů nezůstala nijak přehledná, mezi zájemce o pásmo se přihlásil i alternativní operátor Czech On Line.

Proč v našem testu chybí telefony Nokia?

V našem testu chybí telefony značky Nokia, a jelikož jsme již mnohokrát museli odpovídat na e-maily, upozorňující nás, že tuto značku opomíjíme, zde je naše vysvětlení.

Testované telefony jsou do českých časopisů z 99 % poskytovány samotným zastoupením/distributorem značky, neboť případná návratnost investic do koupě přístrojů by byla pro časopisy ekonomicky nevratná. Praxe je tedy taková, že zastoupení má k dispozici vzorky pro testy, a ty poskytuje jednotlivým časopisům. Obvykle je to úlohou PR/marketingových pracovníků či oddělení, a takové má i česká Nokia, která v tomto testu není zastoupena z jednoduchého důvodu telefony prostě nezaslala.

Z našeho pohledu nejde o žádné překvapení, ale o smutný příběh trvající minimálně již dva roky, kdy se setkáváme se zajímavým přístupem v podobě neodpovídání na e-maily, nezvedání telefonů, náhlé nepřítomnosti v době, kdy jsme se domluvili že zavoláme, stálý nedostatek času "zavolám později". Rovněž máme neuvěřitelnou smůlu na termíny téměř pravidelně se nám daří strefit do doby služebních cest dotyčného, a sehnat jej nelze ani přes PR agenturu. A o jaké osobě to mluvíme? Člověk, jenž sám sebe označuje jako osobu mající na starost zápůjčky, a s kterým jsme počátkem tohoto roku poseděli u pracovního oběda, kde jsme si měli vše vyříkat z očí do očí, se jmenuje Petr Hošek z Nokie (Marketing Manager & PR Officer). Ovšem jak tento případ ukázal, šlo pouze o ztrátu času. Veškeré sliby a řeči o nápravě, poskytování produktů a o nastavení nějakých standardních vztahů tak vzaly při první zkoušce v podobě tohoto testu za své, a nyní s "křížkem po funuse" zpětně sledujeme, jak se my hlupáci nechali doběhnout mistrem šalby a klamu. Nicméně z jeho činů je jedno jasné = Nokia nemá jakýkoliv zájem seznámit vás s jejími mobily i přesto, že jsme několikrát projevili na vaši žádost snahu tak učinit a přístroje zapůjčit. To, že tedy v PC WORLDu chybí, je dlouhodobý záměr samotné značky, nikoliv náš.

§§§§§


Komfortní přenos souborů

Martin Žemlička

C04P0193

Zkratka FTP znamená File Transfer Protocol; jde o službu, která umožňuje přenášet soubory mezi místním a vzdáleným počítačem. Přestože je FTP vytlačováno webovým rozhraním, které dovoluje stahování (download) a nahrávání souborů (upload), jde o technologii, jež má své opodstatnění. Výhodou je, že se soubory na vzdáleném počítači pracujete jako při procházení lokálního disku pomocí adresářové struktury. Se soubory na vzdáleném serveru nemůžete manipulovat (smazat je nebo přejmenovat), k tomu potřebujete příslušná administrátorská práva. Co je ovšem důležité, můžete si je zkopírovat na svůj počítač. V některých případech můžete provést i upload, pokud to nastavení FTP serveru umožňuje.

Které FTP klienty jsou nejlepší?

Stahovat nebo nahrávat soubory na FTP server je v omezené míře možné i z obyčejného internetového prohlížeče. Pokud však práci s FTP myslíte "vážně", doporučujeme specializovanou utilitu. Programů, které se specializují na FTP přenosy, samozřejmě existuje mnoho, vybrali jsme pětici podle našeho názoru toho nejlepšího, co lze v této oblasti sehnat. První dva zmíněné programy jsou šířeny jako tzv. shareware a obsahují velké množství funkcí. To ovšem nabízejí i freewarové LeechFTP a SmartFTP, a navíc jsou zcela zdarma. Nutno ovšem dodat, že vývoj programu LeechFTP byl ukončen, takže nových verzí se z největší pravděpodobností nedočkáme. Posledně jmenovaný Total Commander není typický FTP klient jde o špičkového správce souborů, který mj. obsahuje i jednoduchého (ale kvalitního!) FTP klienta.

Praktický návod jak pracovat s FTP

Uvedeme postup v prostředí Total Commandera (dále jen TC), populárního správce souborů. Postup u ostatních FTP klientů se v určitých detailech liší, můžeme ale říci, že základní nastavení a funkce jsou stejné nebo hodně podobné. (Zájemce o zevrubné informace o programu Total Commander upozorňuji, že v květnu vyjde o zmíněném programu v nakladatelství Computer Press podrobná uživatelská příručka.) TC obsahuje interně zabudovaného FTP klienta. Jak bylo řečeno, obsahuje "pouze" základní funkce, takže není určen náročným uživatelům, ale pro všechny ostatní bude jistě užitečný. FTP klient podporuje většinu serverů UNIX, Windows NT, VMS a PC/TCP; částečně také OS9 a AS-400.

Nyní se naučíme připojit k FTP serveru. Najednou můžete být připojeni až k 10 různým serverům. Z nabídky Síť zvolte příkaz FTP nové připojení (klávesová zkratka CTRL + N). Zadejte název FTP serveru nebo jej vyberte ze seznamu již navštívených stránek. Adresa se zadává ve tvaru ftp.adresa.cz nebo ftp://ftp.adresa.cz. Zadejte třeba adresu ftp.stahuj.cz (server s volně šiřitelnými programy). Pro tzv. veřejné servery používejte anonymní připojení (login je v tomto případě standardně anononymos); pokud po vás server chce heslo, zadejte svoji e-mailovou adresu. Používáte-li firewall či proxy-server, je nutné jej ještě řádně nakonfigurovat (viz ilustrační obrázek).

Klepněte na tlačítko OK, a TC se ihned začne připojovat na vzdálený server. O jeho průběhu jste informováni v okně. Po připojení na server máte možnost procházet jeho adresářovou strukturu, podobně jako na lokálním disku. Soubory se dají jednoduše kopírovat stačí se přepnout do zdrojového okna a stisknout klávesu F5. Stejný postup je i při uploadu, pouze s tím rozdílem, že zdrojový adresář je na "vašem počítači" a cílový adresář je na vzdáleném serveru. Pro ukončení vyberte z nabídky Síť příkaz FTP odpojit se, nebo stiskněte kombinaci kláves CTRL + SHIFT + F.

§§§§§


Největší rizika na internetu I.

Vojtěch Bednář

C04P0261

Že internet je džungle, v níž každému, kdo se tam ocitne hrozí spousta různých nástrah a nebezpečí, ví dnes každé malé dítě. Jaká rizika to ale jsou? Jak konkrétně nás (a nejen naše počítače) ohrožují? A jak se jim můžeme bránit? To vše se dozvíte právě zde.

Bylo nebylo, na počátcích současného on-line věku existovalo několik, vzájemně nepropojených počítačových sítí. Patřily velkým korporacím, ale některé byly také zcela otevřené a amatérské. Zejména ve Spojených státech byla na počátku devadesátých let přítomna síť America Online, v menší míře, po roce 1995 také The Microsoft Network, čili MSN. Všechno, co dnes známe jako služby, byly vlastně samostatné, více či méně mezi sebou komunikující a především placené sítě. Tyto sítě byly tvořeny po softwarové stránce zcela homogenním prostředím. Mnohé z toho, co je drželo pohromadě dodnes existuje, avšak již v pozměněné podobě, v podobě k nepoznání. Jako například software AOL, portál MSN a další.

Tyto homogenní sítě vynikaly jedním podstatným kouzlem. Relativní bezpečností. Protože jejich software byl jednoduchý, obsahoval jen málo míst, která by se dala využít k zlovolným účelům. Samozřejmě existovala možnost šíření virových nákaz prostřednictvím elektronické pošty, avšak ta nebyla zdaleka tak hojně využívána jako dnes, a především také škodlivé kódy, které by se jí mohly šířit, byly značně primitivního rázu.

S integrací všech těchto sítí do jediného monolitu internetu, se otevřela brána, přesněji řečeno mnoho různých bran těm nejroztodivnějším způsobům, ohrožujícím samotné části nově vzniklé sítě. Tedy počítače, síťové prvky, software a dokonce, zprostředkovaně, uživatele. Gigantický organismus internetu se skládá z mnoha propojených částí, přičemž je můžeme velmi snadno rozdělit na vnitřní a vnější. Vnitřní části jsou páteřní spoje, rozvody, přepínače, směrovače a servery všeho druhu. Vnější část internetu pak představují uživatelské prvky osobní počítače, ale čím dál tím častěji i jiná, například přenosná zařízení.

Vnitřní část internetu, podle předchozí definice, je poměrně heterogenní. Různé prvky mají různou elektronickou stavbu, někdy podle svého určení, jindy podle výrobce. Využívají různé operační systémy, dokonce různě složité systémy, od jednoduchých implementací uložených často v jediném ROM čipu až po komplikované UNIXy. Komunikují spolu v různě složitých protokolech a díky univerzálnosti těchto protokolů, tedy ne jednotlivých zařízení, jsou schopny si navzájem porozumět.

Naproti tomu vnější svět, tedy planeta uživatelských stanic, je poměrně jednobarevný. I když teoreticky existují taktéž různá zařízení od různých výrobců obsahující různé systémy a komunikace probíhá převážně na bázi protokolů, skutečnost je poněkud odlišná. Desktopový svět je fakticky jednobarevný. Je postaven na operačních systémech typu Microsoft Windows a jejich vlastní implementaci protokolů a dalších standardů. I konkurenční systémy, opěvovaný Linux a jeho varianty a další, prakticky jen kopírují mnoho principů, které mají svůj původ v majoritním systému. V důsledku toho s sebou nesou mnoho jeho nedostatků, čímž přispívají ke skutečnosti, že vnější sféra internetu je homogenní možná až příliš.

Teorém zlého člověka

Za každým technickým rizikem stojí zlý člověk. Kdyby nebylo lidí se zlými úmysly, nebylo by třeba žádného zabezpečení ničeho před ničím. Jestliže elektronická komunikace je v současné době oborem lidské činnosti, kde se zabezpečení rozvíjí nejvíce, můžeme čekat, že právě zde je nejvíce zlých lidí? To samozřejmě ne, ale elektronická komunikace, zvláště internet má velmi mnoho zvláštností, které tyto lidi přitahují, a navíc nekalé úmysly probouzejí i v těch, u nichž bychom je nikdy nehledali. Činnost jedince, která by v reálném prostředí byla destruktivní jen v minimální míře anebo spíše vůbec, může mít na internetu velice snadno nedozírné následky, je-li úspěšná. Všechny technické prostředky, vynaložené na zabezpečení virtuálního prostředí, jsou na tuto činnost vynakládány právě proto, aby se zabránilo konání těchto "zlých lidí", i když i sám tento pojem je zavádějící.

Rizika kam se podíváš

Jestliže je internet technickým, velmi složitým organismem tvořeným propojenými elektronickými zařízeními s různým softwarem, v některých místech homogenním, jinde nikoliv, a jestliže jsou jeho podstatou informace, které tento hardware a software přenášejí, pak jsme vlastně definovali podstatu rizik, jež souvisejí s používáním takovéhoto systému. Největším rizikem zde je jednak nebezpečí, že informace, které jsou určeny pro přenos z bodu A do bodu B, ke svému cíli nedorazí, nebo budou nějak poškozeny či uměle zkresleny. Druhým rizikem je, že stejná informace bude během své cesty, nebo třeba při skladování na záznamovém nosiči odposlechnuta někým (C), kdo není oprávněn ji přijmout a kdo může nějakým způsobem poškodit jejího právoplatného majitele tím, že se ji dozví. Díky nehmotné povaze informací, kdy pojem krádež neznamená totéž jako odcizení protože tam, kde lze beze ztráty jakoukoliv informaci okopírovat, o ničem takovém nelze hovořit se navíc otázka jejich bezpečnosti ještě více komplikuje.

Dalším, specifickým problémem je riziko poškození technického zařízení, které slouží k ukládání informací, jejich zpracování a transportu, a to buďto fyzické (kopnu do toho), nebo konsekventní, způsobené špatnou funkcí instalovaného softwaru (vymažu si pevný disk). V tom případě není primárně narušována uložená (důležitá) informace, ale jednak její nosič, jednak informace, které jsou uloženy spolu s ní. Jakýkoliv počítačový program nebo protokol totiž sám o sobě rovněž není ničím jiným než informací.

Informace na síti jsou sice nehmotné, avšak mají svou, naprosto hmotnou, cenu. Lze je vyjádřit váhou jak hmotných prostředků, tak i peněz. Víme, kolik stojí operační systém, program, na kolik vyjde film na DVD, počítačová hra. To jsou pochopitelně pouze nejtriviálnější příklady, po síti se pohybují také informace nedozírné hodnoty, nejen pouze zábava jako jsou filmy nebo počítačové hry. Právě kontrast mezi jejich nehmotnou povahou, ale hmotnou cenou společně se všemi faktory, o kterých jste si mohli přečíst už dříve, tj.

s obtížně definovatelnou homogenitou/heterogenitou internetu

s univerzálními komunikačními protokoly

s otevřeností a relativní anonymitou

s přítomností "zlých lidí"

dává dohromady kaši, z níž se rodí bezpečností rizika a bezpečností útoky, o nichž bude řeč v následující části tohoto článku. Rizika, která jsou v každém případě velice reálná a na která je třeba ukázat, spíše než před nimi strkat hlavu do písku po pštrosím způsobu.

Dalo by se říci, že rizik ohrožujících jak data, která se dají finančně vyjádřit, tak i přímo uživatele, je na současné síti více než dost. Jsou zaměřena proti nejrůznějším druhům informací od naprosto specifických, jako jsou peněžní toky (to nás jako uživatele ale nemusí zajímat) po o něco obecnější, jako osobní data lidí pracujících se sítí kvůli distribuci reklamy. Poškozování informací je pak v největší míře zaměřeno jednak proti prvkům tvořícím funkční, především softwarovou infrastrukturu sítě, jednak proti vyšším (vnitřním) ovládacím prvkům této sítě, jež jí umožňují hladký běh. Lapidárně vyjádřeno, buď někomu odcizím či vymažu obsah počítače, nebo ho zasypu tolika požadavky na komunikaci, až komunikovat docela přestane. Když nemůžu ani jedno, prostě jen o něm zjistím co nejvíce informací, a poté se je pokusím nějak využít ve svůj prospěch (zkompromituji uživatele, nebo mu budu na základě zjištěných dat servírovat reklamu, ať se poměje). Všemi výše uvedenými způsoby jej nějak ohrožuji, nějak zasahuji do jeho normálního fungování, představuji pro něj jako "zlý člověk" riziko. Kterému, jak je logické, se bude nějak bránit.

Protože žádný útočník, není-li jeho zájem omezen na jednoho konkrétního uživatele nebo jeden konkrétní síťový prvek, nemůže být všude najednou, vytvářejí si tito útočníci své vlastní pomocníky. Takzvané škodlivé kódy nejsou nic jiného než produkt "zlých lidí", jejich prodloužené ruce, které jsou schopny v mnoha kopiích zároveň dělat to, co by jeden útočník mohl dělat jen ve velmi omezené míře nebo vůbec ne. Navíc, takhle své činnosti nemusí být vůbec přítomen, je ještě o něco lépe maskován, anonymizován za ohromnou horou samoreplikujících se kódů, kterou vytvořil.

Právě díky těmto faktorům a díky něčemu, co bychom s trochou zjednodušení mohli nazvat odosobněním internetu, je dnes síť místem považovaným všeobecně, a nutno dodat že právem, za nebezpečné. Kromě lidského hlediska samozřejmě existuje i další technické. Současné systémy, především softwarové, jsou velmi složité a koncipované jako univerzální. Díky této univerzálnosti a pokračující provázanosti protokolů je není možné jednoduše interpretovat, a protože je nelze jednoduše interpretovat, stávají se nebezpečnými. V žádném okamžiku totiž nelze spolehlivě říct, jak se která část tohoto kódu, tohoto komplikovaného systému bude chovat. To otevírá lidem se zlými úmysly, přesněji řečeno jimi vytvořeným škodlivým kódům, prakticky neomezené pole působnosti.

V minulosti bylo vytvořeno několik pojmů, jež se dnes staly velmi oblíbenými. Patří mezi ně například bezpečnostní mezera (o nich si povíme dále). Přestože jde o věc, která je svou podstatou naprosto chimérická, reálně neexistuje a představuje prakticky jen jakousi možnost, možný postup v miliardách dalších možných variant, je jí věnována zvláštní pozornost. Zvláštní přitom je, že některé projevy chování informačních systémů, které jinak naplňují všechny znaky společné bezpečnostním mezerám, za tyto mezery považovány nejsou. Velmi podobné to je s některými škodlivými kódy, ale také specifickým chováním uživatelů, fyzických lidí pracujících se sítí. To je ovšem otázka poněkud jiné logiky.

Základní rizika současného internetu

Posadíme se, jako uživatel, ke svému počítači připojenému do sítě. Jak jsme si na začátku řekli, a v teoretickém úvodu poněkud upřesnili, v tom okamžiku nám neustále hrozí mnoho rizik pocházejících z vnějšku sítě. Tato rizika ohrožují:

náš počítač, jeho operační systém, aplikace

naše data, dokumenty, účetnictví, dopisy, tabulky, všechno co jsme vytvořili a v počítači máme

naše soukromí, osobní informace, které jsou v počítači uloženy

naše peníze (pokud k nim z počítače přistupujeme)

naše dobré jméno (nikomu se nelíbí, aby se jeho jménem rozesílala pornografie)

náš čas (pokud musím dělat něco, co nesouvisí s tím, co jsem chtěl, abych se k tomu, co jsem chtěl, vůbec mohl dostat, je to jistý druh sabotáže)

To byl samozřejmě pouze značně nekompletní výpis těch nejzjevnějších rizik. Existuje mnoho dalších, jež se schovají za některá z těchto, výše uvedených, nebo která vznikají z jejich různé kombinace, jejich různé přítomnosti a různého využití. Každé z rizik se může projevit v mnoha různých, navzájem často nespojitých formách, různými projevy, ale všechna jsou nám relativně nebezpečná. Přesněji, našim datům, našim penězům, našemu času.

Červy kam se podíváš

S nástupem moderního internetu se ukázalo, že největší riziko konce osmdesátých a první poloviny devadesátých let dvacátého století počítačové viry, na něm nemá tolik místa, kolik by se dalo čekat. Jejich místo na výsluní škodlivých kódů velmi rychle převzala jiná varianta červy. Červ je program využívající operačního systému, přesněji řečeno jeho vyšších funkcí, stejně tak jako vyšších funkcí aplikací, především schopnosti obsahovat svůj vlastní programovací jazyk makro, společně s nedostatkem plynoucím ze vzájemného provázání takových komponent. Základní filozofií červa je získat určitý stupeň kontroly nad strojem, do kterého se červ dostane, dále se prostřednictvím sítě rozmnožovat a vykonávat nějakou činnost. Zatímco v případě virů byla zničující poškozující činnost směrována primárně proti napadenému počítači, u červů je tomu jinak. Mohou sice úspěšně vykrádat data ze stroje, na nějž se dostaly, nicméně to není jediné. Stejně tak dokáží i zneužít napadený stroj k útoku proti jinému, prakticky si jej zotročit. Příkladem toho může být slavný červ LoveSan/MSBlast, jenž byl primárně určen k vyvolání útoku na operační systém serverů jedné konkrétní společnosti.

Nedostatky systémů, které červy zneužívají, jsou jen málokdy tak zjevné, aby je bylo možné použít bez přímé interakce s uživatelem. Prakticky to znamená, že ten kdo sedí u počítače musí často červa především nějak "pustit dovnitř". To se děje nejčastěji otevřením přílohy nakaženého e-mailu, a tím spuštěním kódu, který se v této příloze nachází. Jinými slovy, tak je červ usazen do operačního systému, velmi často s využitím nějakého jeho nedostatku. Červy často využívají dokola stále stejných nedostatků, a uživatelé naprosto mechanicky stále dokola opakují téže chyby pouštějí je dovnitř.

Jinou formu představují červy, jež nevyžadují přímou interakci s uživatelem, nejsou přílohou e-mailu, ale ke svému šíření využívají objevený, zjevný nedostatek systému. Příkladem tohoto může být opět náš známý MSBlast, který se šířil napadáním jedné části Windows NT. Díky homogennímu prostředí vnější části internetu, o němž už byla řeč, může takový červ s poměrně velkou jistotou sázet na to, že ve svém okolí najde dostatečný počet počítačů, které může ke své činnosti využít.

Obrana proti červům působícím v rámci e-mailu je jednoduchá neotevírat podezřelé přílohy. Která příloha je podezřelá a která nikoliv, nelze přesně vyjádřit, ale lze to velmi snadno intuitivně odvodit a nebezpečný e-mail rozpoznat. Ve druhém případě je problém složitější. Homogenita operačního prostředí přináší kromě rizika existence živného prostoru škodlivým kódům (jako v každé monokultuře) také výhodu. Objevené mezery, nedostatky, které mohou červy využít pro své šíření, lze také poměrně rychle řešit. Programátoři operačních systémů v současnosti také pracují na hledání a odstraňování takovýchto bezpečnostních mezer pomalu více, než na vývoji vlastních systémů. To je ovšem daň za jejich složitost.

Je zodpovědností každého uživatele, aby se proti červům bránil na dvou frontách zároveň. Především kvalitním antivirovým/antičervovým prostředkem. Antivirový systém by měl být součástí každého počítače, zejména pokud je trvale, nebo i jen dočasně připojený k internetu. Současné antivirové systémy poskytují poměrně rychlou a solidní ochranu před aktuálními hrozbami, stejně tak jako jejich likvidaci v případě, že se takovýmto červovým hrozbám již podaří systém napadnout. Mezi nejznámější antiviry, které lze použít v domácím prostředí, patří:

Avast Antivirus (http://www.avast.cz)

AVG (http://www.avg.cz)

Nod32 (http://www.nod32.cz)

Norton Antivirus (http://www.symantec.cz)

Kaspersky Antivirus (http://www.kaspersky.cz)

Vždy je třeba mít na paměti, že i když nějaký antivirus v počítači mít musíme, může to být pouze jeden z nich. Kvalita antivirů je různá, stejně tak jako jejich cena (http://www.viry.cz), vždy platí že ten, který používáme, by měl být pravidelně aktualizován.

Antivirové aplikace řeší červy, ale ne bezpečnostní mezery. Každý operační systém připojený k internetu by měl být stejně jako antivirus udržován v aktuálním stavu, tj. s maximem možných bezpečnostních záplat řešení slabých míst. U systémů Microsoftu je univerzálním výchozím bodem pro získání a automatickou instalaci těchto záplat systém Windows Update (http://www.windowsupdate.com). Tento systém dokáže snadno detekovat slabá místa počítače a následně je řešit tedy instalovat opravy, pokud existují. Moderní operační systémy jsou také vybaveny možností automatické aktualizace, kterou je navýsost dobré nechávat v zapnutém stavu stůj co stůj.

Pokud chceme mít alespoň základní přehled o stavu svého systému, tedy o tom nakolik je bezpečný, je čas od času dobré využít některý z bezpečnostních analyzátorů. Základním z nich je MBSA (Microsoft Baseline Security Analyser), který je zadarmo ke stažení z internetu (bližší informace o něm najdete např. na http://www.zive.cz/h/Viryabezpecnost/Ar.asp?ARI=115048&CAI. Jinou variantou je on-line analyzátor společnosti Symantec, dostupný na jejím webu (http://www.symantec.cz).


Největší rizika na internetu II.

Útok!

Nedostatku operačního systému nemusí využívat pouze červ, ale také jedinec, zlý člověk, který nám chce nějakým způsobem ovlivnit počítač, tedy všeobecně známý hacker. I ten k tomu používá speciální software, ale jeho útok se od útoku červa odlišuje. Zatímco červu je jedno, do jakého systému se dostal, hacker se koncentruje obvykle na jediný, konkrétní. K tomu musí přesně znát jeho nedostatky a možnosti. Obecnou obranou proti hackerů, ale také dalším rizikům, je použití firewallu. Existuje několik typů firewallu podle jejich funkce a umístění. Patří mezi ně hardwarové firewally, fungující jako brány do internetu pro skupiny počítačů, softwarové, integrované do operačních systémů a softwarové dodatečné, takzvané osobní. Existují přibližně tři firewally, se kterými se můžeme setkávat nejčastěji na uživatelské straně. Patří mezi ně:

Zone Alarm od společnosti ZoneLabs (http://www.zonealarm.com)

Kerio Personal Firewall Kerio (http://www.kerio.cz)

Firewall, který je součástí Norton Internet Security (http://www.symantec.cz)

Stejně jako v případě antivirové aplikace, můžeme mít na jednom počítači pouze jeden firewall. To, co ale vůbec nevadí, je kombinace osobního firewallu na počítači s firewallem v podobě internetové brány u našeho poskytovatele připojení relativní bezpečnost se tak jen zvýší. Firewally představují elementární ochranu proti hackerům, i když tato ochrana není stoprocentní. Jsou schopny maskovat a blokovat určité porty protokolu TCP/IP, monitorovat připojující se aplikace, reagovat na jejich změnu a také na jejich nekorektní chování, pokusy stát se serverem a podobně. Umí rovněž zachytit pokusy o vzdálené převzetí kontroly nad počítačem, záměrné zavlečení škodlivého kódu a další činnosti, které mohou být projevem probíhajícího bezpečnostního útoku. Vždy je nejen dobré, ale přímo nutné kombinovat je s fungujícím a aktuálním antivirovým programem a aktuálním operačním systémem.

Útěk informací

Spyware, tedy takové programy, které aniž by se rozmnožovaly jsou schopny z různých důvodů sledovat činnost počítače a uživatele, již dávno nejsou něčím novým, přesto je jejich působení často podceňováno. Pokud by šlo pouze o aplikace, jež sledují naše navštívené stránky, aby nám mohly nabízet relevantní reklamu, nebyl by problém tak veliký. Potíž ale spočívá v tom, že tyto softwarové prvky jsou schopny z napadeného systému také aktivně vykrádat data, třeba použitá přihlašovací jména nebo hesla, údaje o používání různých aplikací a podobně. Vzhledem k tomu, že na ně standardní antivirové prostředky obvykle nereagují, jsou poměrně nebezpečné a jejich rizika nejsou doceňována. Přesto je zbavení se jich nejen prospěšné, ale navíc může podstatným způsobem odlehčit počítači zabírají často jeho systémové prostředky, parazitují na výkonu procesoru, paměti a také na propustnosti internetového připojení. Pro odstraňování spywaru se používá několik aplikací, avšak v našem prostředí se nejvíce ujaly dvě:

Lavasoft Ad-Aware (http://www.lavasoft.de)

Spybot Search & Destroy (http://security.kolla.de)

Obě aplikace vycházejí, co se kvality týče, zhruba nastejno. Spybot je určen spíše zkušenějším uživatelům a je schopen detekovat větší rozsah hrozeb. Ad-Aware je naproti tomu komerčním produktem, byť existuje verze, která je pro domácí použití k dispozici zadarmo. Dá se říct, že první z programů je schopen hledat škodlivý software rychleji, druhý sofistikovaněji. Jejich kombinace se stejně jako v předchozím případě nedoporučuje, i když nezpůsobuje problémy takového rozsahu, jako kombinace antivirů. Podrobnější informace o tom, jak se spywarem bojovat, se dočtete v článku autorů Davida Čepičky a Daniela Behrense "10 tipů proti spywaru".

Hygiena především

Internet není bezpečným místem, je na uživatelích, aby se před většinou rizik obrnili a přitom neztratili schopnost jej kvalitně a bez obav používat. Zásady informační hygieny, tedy používání dříve vyjmenovaných prostředků a především takové schování, které nám ani našim informacím, stejně tak jako jiným uživatelům, neublíží, je krokem k úspěchu a to je třeba mít na paměti.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák, TestCentrum IDG

C04P0269

Květnová nabídka je zajímavá nejen tím, že první písmeno názvů výrobců telefonů

je shodné, ale také tím, že ve všech případech jde o telefony véčkové konstrukce zaměřené především na základní funkce a zábavu. Dva z nich jsou určeny spíše méně movitým uživatelům, třetí pak v mnoha ohledech představuje současnou špičku.

Samsung SGH-E100

Společnost Kiboon Mobile dováží na náš trh mobilní telefony značky Siemens téměř dva roky a za tuto dobu se dokázaly její produkty mezi uživateli slušně etablovat. Nabízejí totiž především příjemný vzhled a nejčastěji užívané funkce, tedy to, co většina zákazníků vyžaduje. Stejná je situace i u nejnovějšího modelu s označením SGH-E100. Ten totiž nepřichází s ničím převratným, ale kompaktní design a zajímavé funkce nabízí za opět o něco nižší cenu.

Telefon samotný je velmi podobný některým předchozím modelům Samsungu. Jde o stříbrné véčko s anténou a dvěma displeji. Ten vnější je monochromatický a bezpečně v jakýchkoli podmínkách zobrazí nejdůležitější informace o příchozích hovorech a zprávách, síle signálu a stavu baterie, a samozřejmě i o aktuálním datu a času. Vnitřní je barevný a při standardním rozlišení 128 x 160 bodů zobrazí až 65 000 barev. Ovládání je v podstatě identické s modelem S500, typického stylu této značky se drží i menu a jeho struktura.

Vnitřní výbava Samsungu SGH-E100 potěší především rozsáhlou kapacitou adresáře a paměti na SMS zprávy, podporou EMS a multimediálních MMS zpráv, přítomností kalendáře, úkolovníku, převodníku a kalkulačky s netradičním názvem "výsledek". Výhodou je i podpora Javy a úctyhodných 9 MB sdílené paměti. Naopak slabinou je fixní diakritika při používání české T9 a nemožnost přeprogramovat rychlé volby při pohybu kurzoru.

Sharp GX-23

Jako jeden z prvních telefonů s podporou MMS zpráv se na našem trhu objevil Sharp GX-13, který byl k mání výhradně u Eurotelu. Nyní stejný operátor přichází s jeho nástupcem, jenž nese označení GX-23. Oba modely se od sebe konstrukčně příliš neliší, jde totiž o větší véčka s impozantním kloubem. Nový model má ale menší anténu, větší a navíc barevný vnější displej a jinde umístěný objektiv fotoaparátu. Vedle toho se navíc nachází dioda, která funguje jako blesk nebo barevný signál. Co se týče kvality snímků z integrovaného fotoaparátu, jde o jednu z nejvyšších na trhu a rozlišení může dosáhnout až 640 x 480 obr. bodů. Navíc je možné pořizovat i videosekvence se zvukem. Ovládání telefonu je shodné s předchozím modelem a nedá se mu nic vytknout, stejně jako rychlosti odezvy.

Uvnitř telefonu se nachází bezkonkurenčně nejlepší displej současnosti. Při rozlišení 240 x 320 pixelů a 65 536 barvách žádný model na trhu nemá šanci s Sharpem GX-23 soupeřit. Kvalita se projevuje při focení, prohlížení obrázků, ale i v menu. Co se týče ostatních vlastností, nabízí telefon klasické i multimediální zprávy včetně české T9 bez diakritiky, polyfonní vyzvánění a Javu s 2 MB paměti. Na druhou stranu chybí e-mailový klient a tradičně slabší je to s manažerskými funkcemi. E-mailový klient či Bluetooth chybí, organizér by mohl být kvalitnější. Ale Sharp GX-23 je určen především pro běžné telefonování a zábavu, což mu jde na 100 %.

Sony Ericsson Z200

Mobilní telefony ve střední třídě a navíc v ceně pod 7 000 Kč jen málokdy upoutají uživatele svým designem, což je ale jistě škoda, neboť mnozí uživatelé by si odpustili nějaké ty funkce výměnou za atraktivnější vzhled. A právě na tyto uživatele se firma Sony Ericsson zaměřila se svou novinkou s označením Z200. Jde totiž o oblé véčko, které se u obou pohlaví setkává s kladným přijetím. Na vrchní straně je umístěn monochromatický displej zobrazující aktuální čas formou ručičkových hodin a ukazatel stavu baterie a síly signálu. Uvnitř je displej o poznání větší, který při rozlišení 128 x 128 zobrazí až 4 096 barev. Co se týče ovládání, vychází model Z200 z tradičního konceptu této cenové kategorie. Ke klávesnici nelze mít větší výhrady, co je ale poněkud horší, je rychlost telefonu při některých operacích.

Funkční výbava je na poměry této značky velmi skromná, což ale rozhodně nemusí všem uživatelům vadit. Telefon má vnitřní paměť na 200 jmen, bez možnosti ukládat k jednomu číslu kromě jména více položek. Chybí také multimediální zprávy či klient elektronické pošty, na druhou stranu potěší možnost využívat český slovník T9 bez diakritiky či paměť na 100 textových zpráv. Samozřejmostí je podpora paketového přenosu dat GPRS, bohužel pouze v třídě 4, a další relativní slabinou je chybějící Java. Jak již ale bylo na začátku řečeno, někteří uživatelé mohou dát před výbavou přednost atraktivnímu vzhledu telefonu.

Alcatel OT332

Nejnovější čistokrevný low-end Alcatelu nabízí malé rozměry, nízkou hmotnost a příjemnou cenu. Na druhou stranu ale postrádá paketový přenos dat GPRS, podporu MMS zpráv a jiné u konkurence běžné funkce.

LG G5300i

Pokud hledáte klasický telefon s kvalitním barevným displejem a všemi pro průměrného uživatele nezbytnými funkcemi, pak právě vám by mohl padnout do oka tento model od korejského LG.

LG G7100

Otočný horní kryt telefonu, integrovaný fotoaparát, dvojice displejů a sériový kabel v základní výbavě patří k největším tahákům tohoto telefonu. Slabinou je přítomnost antény a slabší manažerské funkce.

Nokia 6600

Nástupce modelu 7650 nabízí opět oblíbenou platformu Symbian, kvalitní funkce, slot pro paměťové karty a fotoaparát umožňující snímání videosekvencí. Rozměry jsou sice větší, to se ale vzhledem k vlastnostem dá pochopit.

Samsung SGH-C100

Jeden z mála tvarově standardních telefonů firmy Samsung je určen zejména nenáročným uživatelům, kteří ocení kvalitní, ale přeci jen poněkud malý displej, běžné funkce a velmi příjemnou cenu.

Siemens C62

Nejnovější low-end německého Siemensu zaujme především displejem. Zatímco funkční výbava je totiž v této kategorii průměrná, displej je výrazně kvalitnější nežli u předchozích modelů včetně vyšší třídy.

Siemens SX1

První chytrý telefon Siemensu postavený na platformě Symbian nabízí skvělé možnosti a funkce, jeho obrovskou slabinou je ale netradiční rozložení kláves, s nimiž se naučí bez problému pracovat jen málokdo.

Sony Ericsson P900

Nástupce populárního modelu P800 nabízí především mnohem konzervativnější design, kvalitnější stylus i displej a více uživatelské paměti. Z pohledu ostatních vlastností se ale příliš nezměnilo.

Sony Ericsson T630

V duchu vývoje posledních let by tomuto telefonu slušelo spíše označení T610i. Kvalitnější displej a drobná změna designu totiž nejsou to, co bychom čekali od plnohodnotného nástupce populárního modelu.

Sony Ericsson Z600

První véčko firmy

Sony Ericsson je poněkud rozměrnější než modely od konkurence, nabízí však atraktivní funkční výbavu. S klidem lze říci, že jde o model T610 v poněkud jinak konstruovaném kabátku.

§§§§§


Katalogy webových stránek

Josef Kulhavý

C04P0266

V minulém čísle jste se mohli setkat s článkem popisujícím postup, jak zaregistrovat svou vlastní doménu. Nyní na článek volně navážeme a pokusíme se poradit jak postupovat, chceme-li naše nové stránky zaregistrovat do katalogů internetových stránek, tak aby je navštěvovalo co možná nejvíce návštěvníků.

Kolik lidí zhlédne naše stránky, ovlivňuje několik faktorů: oproti volbě stránek na freewebhostingu několik desítek návštěvníků v měsíci přivede vlastní atraktivní doménové jméno. Budou to především ti, kteří je slyšeli od svého známého nebo viděli na reklamě v "reálném světě" a zapamatovali si je, a dále ti, kteří zkoušejí zadávat náhodné adresy do políčka s adresou svého internetového prohlížeče. Podstatně důležitější je samostatná propagace nového webu na internetu.

Odkud přichází nejvíce návštěvníků? Z katalogů a vyhledávačů. Katalog webových stránek je místo, kam může kdokoliv vložit odkaz s popisem své stránky. Mezi nejznámější na českém internetu patří ty, kterým se budeme později věnovat v článku. Naproti tomu vyhledávači většinou sami nemůžeme říci o existenci našeho serveru ten jej najde sám, podle odkazů na nejrůznějších stránkách (třeba právě v katalozích). Nejznámějším světovým vyhledávačem je Google.com.

Zvolit výstižný název, vhodný popis, popřípadě klíčová slova při registraci stránky do katalogu je často obtížné, avšak nanejvýš důležité. Záznam v katalogu určuje, jak úspěšné budou nové stránky a kolik návštěvníků jim dá přednost před konkurenčními weby. Nejedná se pouze o to, aby popis u odkazu k našemu webu byl co možná nejvýstižnější, ale dále i o to, aby jej katalogový vyhledávač při zadání klíčového slova zařadil do výsledků vyhledávání, nejlépe, aby mezi těmito výsledky stál co možná nejvýše. To může být problémem, protože některé katalogy provozovatelé webových stránek omezují různými nařízeními, takže vklínit do záznamu výraz, který je pro internetové stránky zásadní, se nemusí vůbec povést.

U nás se laici i odborníci shodují na třech nejvýznamnějších českých katalozích: http://www.atlas.cz, http://www.centrum.cz, http://www.seznam.cz.

ATLAS.CZ (http://www.atlas.cz)

Z trojice největších českých katalogů má nejnižší návštěvnost a tím i nízké procento těch, kteří z vyhledávače na portálu Atlas.cz odejdou na naše stránky. Je natolik významným hráčem na trhu, že nezařadit odkaz do katalogu by nebylo rozumné.

Registrace nového webu do katalogu probíhá v pěti krocích. Příslušný odkaz na stránku, kde lze registraci započít, je k nalezení v každé kategorii buď v horní části stránky nad výpisem podkategorií, nebo v patičce každé stránky (i homepagi) úplně dole. V prvním kroku zadejte úplnou URL adresu stránek. Systém ověří, zda již záznam není v databázi zařazen. V kladném případě máte možnost jej upravit nebo smazat. Vkládáte-li záznam nový (s novou WWW adresou), objeví se před vámi formulář pro zadání základních i rozšiřujících informací. Titulek a popis (ale i jméno a e-mail zadavatele) je třeba vyplnit, ostatní pole mohou zůstat prázdná. Ve třetím kroku můžete uvést regionální působnost. Ta je důležitá u firemních prezentací, aby mohl návštěvník lépe volit podle své aktuální polohy. Po stisknutí tlačítka "Pokračovat" máte možnost vložené údaje zkontrolovat a v posledním kroku uložit. Kategorii (max. 2) nevybírá zadavatel záznamu, ale administrátor katalogu po otestování vkládaného odkazu. Do 10 dnů je pak uložen a zobrazuje se všem návštěvníkům katalogu i přidruženého vyhledávače. O tom, zda byla registrace úspěšná, jste informováni zprávou, která dorazí na zadanou e-mailovou adresu.

Server Atlas.cz nedovoluje k záznamu zadávat klíčová slova, a proto je nutné volit popis tak, aby všechna taková slova byla obsažena v něm. Pokud chcete, aby byl při vyhledávání váš odkaz umístěn co nejvýše, a nechcete za tuto výhodu platit, zdaleka vaše snažení nekončí. Záznamy v katalogu i ve výsledcích vyhledávání se totiž řadí podle tzv. "ukazatele kvality stránek". Ten se vypočítává mimo jiné podle toho, jaké množství dalších stránek na daný web ukazuje. K posunutí vlastního odkazu směrem výše v seznamu je tedy zapotřebí umístit svůj odkaz na cizí stránky. V praxi to znamená, že byste se měli pokusit domluvit s provozovateli jiných stránek na tom, že si nejlépe na homepagi vzájemně umístíte odkazy. Čím více serverů k umístění hyperlinku získáte, tím vyšší bude po čase vaše hodnocení na serveru Atlas.cz a tím výše bude váš záznam zobrazen.

Rozhodnete-li se pro placenou možnost zvýraznění vašeho odkazu, bude vás garance jeho umístění na první stránce na období 6 měsíců stát 4 800 Kč za jedno klíčové slovo. Chcete-li odkaz na své stránky umístit na první až šestou pozici ve žlutém rámečku označeným nápisem "Doporučujeme", zaplatíte provozovatelům od 1 500 Kč (4. až 6. pozice) do 4 000 Kč (1. pozice) za měsíc.

CENTRUM.CZ (http://www.centrum.cz)

Server www.centrum.cz využívá svou vlastní technologii na fulltextové prohledávání stránek i katalogu, nazvanou nejdříve Webfast, později přejmenovanou na Morfeo (morfeo.centrum.cz). Morfeo sice umí prohledávat pouze české stránky (v doméně CZ), ale proti jiným vyhledávačům odhalí překlepy, a umí slova skloňovat a hledat synonyma. Jako základ pro vyhledávání vychází z odkazů stránek umístěných v katalogu Centrum.cz.

I zde nalezneme odkaz pro vložení nového odkazu do katalogu v horní (pod políčky pro hledání) i dolní (v patičce) části stránky. Na první stránce zvolte, zda se jedná o komerční (firemní) nebo nekomerční stránku. Po kliknutí na tlačítko "Pokračovat" lze zadat všechny potřebné údaje: Sekci, do kterých bude obsah zařazen (u komerčních maximálně 2, u nekomerčních 5), WWW adresu, titulek a popis stránky, dále klíčová slova a region, ke kterému se vaše stránky vztahují. Doporučuje se zadat i kontaktní e-mail, aby byl zadavatel informován o tom, zda je záznam do katalogu zařazen. Důležité je i heslo, potřebné pro případnou pozdější změnu záznamu. U komerční prezentace je navíc požadováno i IČ firmy, a dále dobrovolné kolonky: telefon, fax, adresa a specifikace činnosti. Dále je možné zaregistrovat firemní web do databáze podnikatelských subjektů. Přítomností kolonky "klíčová slova" odpadá nutnost složitě vymýšlet popis tak, aby obsahoval všechny potřebné indicie pro vyhledávač katalogu. Vše nahradí právě ono uvedené políčko.

Následně po uskutečněné registraci do katalogu dorazí na váš e-mail potvrzení. V něm bude uveden hyperlink pro přístup k editaci odkazu. Tady po zadání WWW adresy stránky nebo e-mailové adresy uvedené při registraci odkazu získáte možnost váš záznam změnit. Pokud zadáte e-mailovou adresu, získáte přehled o všech stránkách, které jste kdy do serveru Centrum.cz s tímto e-mailem zadávali. Dále vám je zde nabízena možnost zaregistrovat se do výše zmiňované databáze podnikatelských subjektů tedy Centra firem. Administrátoři serveru Centrum.cz na stánkách potvrzují, že váš nový odkaz bude do katalogu zařazen a tedy k dispozici návštěvníkům nejdéle do 10 dnů od jeho registrace.

Bohužel, žádný spolehlivý a zároveň bezplatný způsob jak prosadit odkaz na své stránky co možná nejvýše v katalogu nebo na stránce s výsledky vyhledávání, jsme nenalezli. Snad by měl pomoci stejný způsob, jako na serveru Atlas.cz umístit vlastní hyperlink na cizí webové stránky. Nebo zakomponovat klíčové slovo přímo do URL adresy stránek. Jediným spolehlivým řešením zůstává platba za lepší pozici provozovatelům serveru Centrum.cz. Za klíčové slovo, které je uživateli zadáváno méně než 1 500x za měsíc, je jeho cena 2 000 Kč. Pokud jej uživatelé zadávají do katalogového vyhledávače vícekrát, bude měsíční poplatek vysokých 9 000 Kč. Za tuto částku zájemci získají jak garanci prvního nebo druhého místa, tak reklamní plochu o velikosti 468 x 60 bodů, respektive 120 x 60 bodů.

SEZNAM.CZ (http://www.seznam.cz)

Bezpochyby nejznámějším a nejnavštěvovanějším portálem v ČR je již po několik dlouhých let portál Seznam.cz. Tento server zprostředkovává a na nekomerční i komerční stránky odesílá v České republice kolem 50 % veškerých návštěvníků! Svého postavení na českém internetu proto Seznam.cz bezezbytku využívá. Vložit odkaz do katalogu je nutné přímo z kategorie, do které chcete, aby byl zařazen. Přejděte tedy do vybrané kategorie a pokračujte kliknutím na odkaz "Přidej odkaz do této sekce" v horní části stránky. Zadejte URL adresu stránky, jeho titulek a popis. Vložte svůj e-mail, kam vám po registraci dorazí zpráva o začlenění odkazu do katalogu. Můžete rovněž zvolit oblast regionální působnosti stránek. Na stejné stránce naleznete hyperlink pro změnu existujícího záznamu v dané sekci. Na další stránce je vám kompletní záznam včetně titulku a odkazu předveden, a vy jej musíte potvrdit kliknutím na příslušné tlačítko.

U komerční stránky je postup odlišný. Opět musíte nalistovat vhodnou sekci katalogu a kliknout na příslušný odkaz. Pak zadejte IČ své firmy (přesně podle oprávnění k podnikání) a na další stránce vše o ní: Její oficiální název (ne název webových stránek administrátor by titulek změnil), přesnou adresu, telefon, e-mail a URL adresu WWW stránek firmy. Na následující stránce můžete, ale nemusíte, zadat kontaktní osoby firmy. Dalšímu kroku věnujte zvýšenou pozornost: v popisu činnosti se musí objevit všechna klíčová slova, která jsou pro vás významná. Ani Seznam.cz totiž nedisponuje políčkem "klíčová slova". Dále můžete zadat otevírací dobu, roční obrat či počet zaměstnanců (tyto údaje jsou nepovinné). Posléze zadejte údaje o sobě, jako o zadavateli odkazu, a následně zkontrolujte zadané údaje. Registrace vaší komerční prezentace však dosud není dokončena. Musíte zvolit, zda chcete bezplatný nebo základní (za 1 900 Kč za rok) zápis, nebo zápis s logem firmy (za 4 900 Kč za rok). Pak vyberte a zadejte své heslo, abyste mohli kdykoliv záznam měnit, a v případě záznamu s logem nahrajte na server obrázky. Všechny vložené položky se budou zobrazovat na stránce detailu firmy vytvořené serverem Seznam.cz, kam odkáže návštěvníky stránka s výsledky vyhledávání nebo katalog. Na vaše skutečné internetové stránky uživatelé přejdou až kliknutím ne na název vyhledané firmy, ale na internetovou adresu uvedenou pod popisem odkazu. Chcete-li zákazníky směřovat přímo na své internetové stránky, musíte si připlatit za každé klíčové slovo a to vždy podle návštěvnosti daného slova od 3 500 Kč (při denní návštěvnosti sekce do 100 uživatelů) až po 28 500 Kč (při více než 35 000 návštěvnících v kategorii) za měsíc. Získáte nejen skutečný odkaz přímo na své stránky, ale i výhodnou pozici v okně návštěvníkova prohlížeče. Garance 1. strany ve výpisu vyhledávání nebo v katalogu bude stát minimálně 5 000 Kč na rok. Zaplatit musíte i tehdy, chcete-li místo názvu firmy použít jiný nápis. Pokud nechcete investovat do návštěvnosti svých stránek, příliš možností, jak zlepšit pozici odkazu svých stránek, vám Seznam.cz nenabízí. Vypozorovali jsme pouze zvýhodnění u stránek, které mají klíčové slovo již ve své URL adrese, avšak ani to nemusí platit vždy.

Katalogů v prostředí českého internetu je pochopitelně daleko víc. Nicméně jejich návštěvnost ani zdaleka nedosahuje úrovně těchto tří, jež zde byly popsány. Uveďme si však pro pořádek internetové adresy některých dalších významných: http://www.caramba.cz, http://www.klikni.cz, http://www.najdi.to, http://www.quick.cz, http://www.tiscali.cz, http://www.zacatek.cz, http://www.yo.cz, http://www.zdroj.cz.

Zvolili jsme vhodná klíčová slova? Opravdu přibylo po optimalizaci popisu odkazu v katalozích více návštěvníků? O tom, zda bylo vaše počínání úspěšné, se můžete přesvědčit za pomoci některé ze služeb zjišťujících návštěvnost stránek. Takovou aplikaci nabízí buď poskytovatel vašeho webhostingu, nebo některý z provozovatelů serverů měřících návštěvnost na internetu (např. Navrcholu.cz, TopList.cz, eMerite.cz, atd.).

Jaký zvolit popis k záznamu v katalogu

Pokud katalog při registraci nového webu disponuje políčkem "klíčová slova", odpadá mnoho problémů do pole "popis" pak stačí zadat údaje o tom, čím se stránky zabývají, v takovém mluvnickém pádu, který logicky patří do textu. Tam, kde klíčová slova zadat nelze, je musíme "propašovat" přímo do textu jeho popisu.

Zde přinášíme několik pravidel, jaký popis v takovém případě zvolit:

 Pokud nemohl být uveden název stránek v titulku záznamu (především u komerčních stránek na serveru Seznam.cz), začněte jím: Například: "Restaurace Amerika" nebo "ABCDE prodej mobilů".

 Popis by měl začínat důležitým sdělením ve tvaru výstižného hesla, které udává podstatu internetových stránek. Například: "Prodej gramofonové desky" nebo "Parodie filmu Pán Prstenů".

 Následovat by měly podrobnosti o firmě nebo účelu stránek. Například: "Internetový časopis zabývající se výhradně mikroprocesory firem Intel a AMD" nebo "Tisíce vtipů o počítačích". Tyto podrobnosti mohou být libovolně dlouhé, pozor však na omezení v počtu znaků na jednotlivých serverech.

 Na konci popisu by měla být uvedena klíčová slova tedy slova, která bude návštěvník zadávat do vyhledávačů, aby stránky nalezl. To však pouze v případě, že dosud nejsou v textu uvedena v 1. pádu jednotného nebo množného čísla. Například: "vybavení koupelny, akrylátové vany, sprchy" nebo "interpreti písní: Láska nebeská, Rovný jako trám" tím dosáhneme toho, že vyhledávač katalogu zobrazí odkaz na stránku, pokud návštěvník dané slovo do vyhledávacího pole napíše.

 Diakritických znamének se nebojte, katalogy a vyhledávače si s nimi lehce poradí, a proto nemá smysl zadávat text bez čárek a háčků.

 Nevhodné je použití obratu "Internetové stránky firmy." všichni vědí, že se jedná o internetové stránky, nemusíme to připomínat v popisu!

 Nepoužívejte ani balast typu "nejlevnější", "největší" taková slova nahrazujte spíše obraty "s cenami od 100 Kč", "stovky položek", atd.

 Nevhodné je použití výzev k návštěvě: "Navštivte naše stránky", nebo dokonce "Navštivte prodejnu v Myší ulici".

§§§§§


Bezpečný e-mail I.

Vojtěch Bednář

C04P0263

Freemaily servery poskytující bezplatné e-mailové služby používají desítky tisíc uživatelů. Jsou tyto servery bezpečné? Neohrožují jejich data a soukromí? Nemohou z nich dělat oběti virových nákaz a spamu? Umožňují zajištění zpráv proti vykradení? V ČR je situace celkem dobrá, nikoliv však ideální.

České freemaily začaly vznikat v důsledku masového rozšiřování internetu. Prakticky každý ISP, tedy poskytovatel připojení k internetu, nabízí v rámci doplňkových služeb e-mailovou adresu. Pokud jste zákazníkem libovolné ISP společnosti a využíváte její dial-up služby nebo jiné, získáváte e-mailovou adresu, přičemž doména této adresy je velmi často shodná s doménou poskytovatele. Jiný způsob jak získat přístup k e-mailu je v zaměstnání, na škole nebo členstvím v organizaci mající svou doménu a svůj poštovní server.

Bohužel všechny tyto cesty mají vždy nějakou podmínku. Musíte být zákazníkem, zaměstnancem, studentem, členem. Na přelomu století, ale ještě dříve, začaly tyto e-mailové adresy vykazovat mnoho nedostatků. Hlavním z nich byla nízká flexibilita. E-mail se vyřizoval primárně s využitím standardních protokolů POP3/SMTP. To znamenalo, že k vybrání schránky nebo k odeslání zprávy jste nutně potřebovali e-mailový klient, který musel být pro vaši schránku nakonfigurován. Dalším problémem bylo, že někteří ISP omezovali odesílání či příjem schránky výhradně na svou síť. V důsledku toho jste svou domácí adresu například mohli bez potíží vybrat doma, ale nikde jinde, kde se nepoužíval stejný poskytovatel.

Poslední zásadní vadou konvenčního e-mailu byla jeho účelovost. E-mailovou adresu zaměstnavatele by bylo doopravdy nepraktické používat k soukromým účelům jednak proto, že bychom ho tím mohli poškozovat, jednak proto, že by nám ji mohl monitorovat a případně nás také vyhodit.

S rozrůstajícími se službami internetu a také s přibývajícím počtem uživatelů se stalo praktickým mít více e-mailových adres s poměrně jednoznačným určením. Jedna je pracovní, jedna pro konference, jedna soukromá a tak dále. Freemaily, tedy servery poskytující bezplatné e-mailové služby, vznikly z jednoduché úvahy. Dát uživateli to, oč žádá, tedy univerzální a zároveň všude přístupnou e-mailovou schránku bez prostorového nebo účelového omezení a zároveň na tom vydělat. Zdrojem výdělku se měla stát reklama. Jednak ta, která je automaticky přidávána na konec každé zprávy, jež freemailovým serverem projde, a jednak ta, která je uživateli zobrazována při práci s ním ve webmailovém rozhraní (vysvětlení pojmu je v barevném rámečku v tomto článku).

Čas však ukázal, že samotná reklama zaplatí provoz freemailů jen stěží. Důvody jsou pro to dva. Především, reklama má poměrně malou účinnost. Na konci zprávy si ji málokdo přečte nebo dokonce klikne na odkaz v ní. Použití odkazů v těle e-mailu přitahuje pozornost antispamových filtrů na klientské straně. Propagační materiály v rámci webmailu jsou skvělá věc, ale uživatel pracuje především se svou poštou, a proto se na reklamu nesoustředí. To vše i přes masivní množství zobrazených proužků (impresí) znehodnocuje tento způsob propagace. A tak je třeba peníze získávat někde jinde, nejlépe od uživatelů.

Freemaily v současné době požadují peníze za rozšíření prostoru poštovní schránky, za umožnění práce s klientem a nejen přes webmail, dokonce za bezpečnost. Zejména to poslední je problematické, ale děje se to.

Svět e-mailu je nebezpečný

Těžko říct proč, ale právě e-mail se stal v poslední době největším zdrojem rizik. Prvním z nich jsou virové, respektive červové nákazy, šířící se jako přílohy e-mailových zpráv. Otevření takové přílohy znamená s největší pravděpodobností nakažení počítače, na kterém si dotyčnou zprávu prohlížíte. Moderní antivirové systémy dokáží nakaženou zprávu poznat a zablokovat, nejsou a ani nemohou být však zcela stoprocentní ve svém výkonu. Problematika SPAMu je otázkou sama pro sebe. Někomu chodí nevyžádané pošty jen málo, někomu stovky zpráv denně. Ten druhý případ, pokud by se s ním nic nedělalo, prakticky znemožňuje normální bezproblémové využívání poštovní schránky. SPAM je třeba filtrovat a likvidovat.

Nezanedbatelná jsou dále rizika spojená s možností vykradení účtu. Získat nezajištěné heslo, které zadáváte do přihlašovacího formuláře nebo které odesílá váš e-mailový klient, opravdu není žádný velký problém. Zfalšovat zprávu tak, aby vypadala jako od určitého odesilatele, je rovněž velice jednoduché (a nelze tomu zabránit).

Před většinou z uvedených, ale i dalších rizik je možné se úspěšně chránit. Úroveň této ochrany závisí jednak na tom, jak se svou schránkou pracujete, a jednak na tom, jak jste technicky vybaveni. Antivirus a antispam jsou v současné době spolu s firewallem základními prostředky bezpečnosti, ale mají nedostatek. Jsou vázány na konkrétní počítač. V případě antiviru pak fungují, až když dojde k pokusu o nakažení, v případě antispamu integrovaného v e-mailovém klientu pak naši linku obvykle neušetří stahování mnoha kilobajtů nevyžádaných zpráv ani skutečnosti, že tyto zprávy zabírají drahocenné místo v naší e-mailové schránce na serveru.

Z výše uvedeného vyplývá, že mnohem praktičtější než řešit problémy až při vybírání e-mailu či stahování pošty, by bylo řešit je již při jejím příchodu do elektronické poštovní schránky. Jinými slovy, integrací antivirového systému a spamového filtru přímo do systému, který poštu na serveru přijímá a ukládá do poštovních schránek. To, co je teoreticky ideální, má však své nedostatky.

Už samotný provoz poštovního serveru vybaveného standardním POP3/SMTP a webmailovým rozhraním, který používá několik desítek tisíc lidí, není levná záležitost. Nákup serverové verze antiviru pak něco stojí, o spamovém filtru platí totéž. Obě tato řešení představují rezidentní procesy, a tedy spotřebovávají serverový prostor i strojový čas a paměť. V případě jednoho počítače se o nic nejedná, ale pokud si svou poštu vybírá několik set až tisíc uživatelů zároveň? Takové systémy se rovněž musí vyrovnat s virovými epidemiemi, kdy do jediné schránky může dorazit ohromné množství nakažených e-mailů najednou, a když je postižených schránek hodně... Jinými slovy, ochrana zpráv na serveru je možná, ale vyžaduje investice, investice, investice.

O něco lepší je situace se zabezpečeným přístupem. Jak práce s POP3 schránkou, tak i s webmailem je zašifrovatelná prostřednictvím standardních řešení obvyklých u jiných aplikací, ne všude se však používá.

Čechy využívané freemaily

Na světě existuje mnoho freemailových serverů. Dá se však říct, že v Čechách je nejvyužívanějších jen několik z nich, převážně těch, které zde mají svou tradici, jež pocházejí z ČR, anebo je sem naopak úspěšně zavál celosvětový věhlas. Jak jsou na tom tyto freemaily po stránce bezpečnosti, se podíváme v následující části.

Především je to schopnost vyčistit z pošty virovou/červovou nákazu. Následuje odstranění SPAMu a hned poté schopnost zabezpečit soukromí při samotné práci s poštou tedy webmailu. Zajímavé také je, zda jsou tyto služby nabízeny již v základním, bezplatném provedení, nebo formou bonusu za příplatek, a také kolik takový příplatek činí.

Přehled bezpečnosti na českých freemailových serverech

Seznam E-mail

http://www.seznam.cz

Dobrá ochrana zadarmo, více místa za příplatek

Seznam E-mail je pomocná služba portálu rozcestníku Seznam.cz, v našich končinách nejrozšířenějšího. V minulosti, ale i v současnosti jsme se na něm mohli setkat s některými problémy s funkčností, především webmailové části, které by se mohly projevit i sníženou bezpečností (za určitých okolností dochází k chybám jeho interních komponent).

Základem zabezpečení Seznamu je implementace antivirového systému Nod32 společnosti ESET. Tento antivirus je ve své desktopové verzi velice kvalitní, a totéž platí i pro serverovou. Nedostatkem, se kterým se potýká, je ovšem včasnost aktualizace a také fakt, že ochranou čas od času nějaký nakažený e-mail projde. Řešením je v tomto případě zvýšená pozornost a samozřejmě lokální antivirový systém.

Ochrana před nevyžádanou poštou je u Seznamu provedena rovněž poměrně kvalitně. Nachází se, stejně jako antivirus, v základní nabídce (zpoplatněno je jen zvětšování velikosti schránky). Poskytuje základní odstraňování nevyžádané pošty, avšak není stoprocentní a poměrně nemalé procento spamu tímto filtrem bez potíží projde.

Zachycené zprávy jsou na serveru přesouvány po odstranění škodlivého kódu do speciální složky, přičemž je možné nastavit jejich automatické mazání. Je to velmi praktické a doporučujeme uživatelům si v nastaveních tuto volbu zapnout. POP3/SMTP přístup chráněn není, do SMTP serveru je třeba se přihlašovat, což má bránit zneužívání Seznamu pro rozesílání nevyžádané pošty. Drobným, avšak dobrým detailem je, že vám Seznam po přihlášení zobrazí umístění počítače, ze kterého jste se přihlásili naposledy, a také čas. Tím můžeme snadno odhalit možné zkompromitování hesla a změnit si je. Omezené je také použití kontrolní otázky pro obnovení hesla.

MujMail

http://mail.atlas.cz, http://www.atlas.cz

Dobrá ochrana zadarmo, nejasné řešení nevyžádané pošty

Stejně jako je Seznam E-mail doplňkem portálu Seznam, je MujMail součástí konkurenčního Atlasu. Po funkční stránce nabízí prakticky totéž co Seznam, tedy webmail a implicitní možnost vybírat si poštu pomocí libovolného klienta. O ochranu pošty před infekcí se stará totožný systém jako v předchozím případě, tedy Nod32, v podání Atlasu však nabízí o něco lepší možnosti konfigurace, a to tři. První z nich je zavirované zprávy doručit po vymazání přílohy standardně do složky Doručené. Druhou možností je stejně jako v případě Seznamu přesouvat začervené zprávy po odčervení do speciální složky, která se zde jmenuje Karanténa, a třetí je tyto zprávy zlikvidovat úplně. Opět můžeme doporučit pouze třetí možnost.

Při přihlašování do webmailu Atlasu je využívána zabezpečená stránka, což je veliké plus tohoto systému. Snižuje se totiž riziko vykradení vašich přihlašovacích údajů, avšak zcela se neeliminuje. Systém přihlašování měl také v minulosti problémy s alternativními prohlížeči, jak se ale zdá, jsou již nyní zažehnány.

Co se ochrany před nevyžádanou poštou týče, Atlas žádný takový systém, na rozdíl od Seznamu, neuvádí. Faktem ovšem je, že adresy na něm nejsou právě pravidelně bombardovány nevyžádanou poštou, což je pozitivní. Celkově musíme říci, že také Atlas je zajištěn poměrně kvalitně.

Post.cz

http://www.post.cz

Dobrá ochrana, ale je třeba si připlatit. V základní nabídce pouze před útokem a vykrádáním

Post, momentálně pod hlavičkou Volného, poskytovatele připojení k internetu, patří nejen k nejstarším, ale také nejznámějším freemailů u nás a dodnes má množství přívrženců. Kromě zabezpečeného přihlašování nabízí možnost kontrolování IP adresy, což zvyšuje zabezpečení a snižuje možnost uživateli "ukrást" sezení, tedy stav, kdy je přihlášen a s e-mailem aktivně pracuje.

Po tomto, velice bezpečném začátku, však bude následovat studená sprcha. Jak antivirus, tak antispam systém obsahuje, bohužel za příplatek. Objednat si je možné obě služby odděleně (tedy zvlášť ochranu před červy i ochranu před nevyžádanou poštou), tak i balíček obsahující obě dvě. Pokud se rozhodnete pro kombinovanou ochranu a zároveň rozšíření e-mailové schránky na 25 MB, zaplatíte 60 Kč měsíčně včetně daně z přidané hodnoty. To je v porovnání s předchozími možnostmi pravda mnoho.

Dalším problémem Postu je konfigurační soubor. Program, který nastavuje stahování pošty, je v spustitelném souboru postcz.exe, a i když autoři prohlašují, že je bezpečný, je toto řešení v situaci, kdy se až příliš mnoho červů šíří podobným způsobem, přinejmenším pochybné.

E-mail Centra

http://www.centrum.cz

Dobrý nápad s agentem, zobrazení IP adresy, spamový filtr, horší antivirové řešení

Dalším velkým portálem, často s agresivní propagací, je Centrum.cz. E-mail v rámci tohoto portálu se řadí rovněž k bezpečnějším. Nabízí http autentizaci, tedy možnost přihlašovat se pomocí přenosu jmen a hesel, který je založen na operačním systému a ne na webové stránce. To je určitým kladem.

Zajímavým řešením Centra.cz je takzvaný bezpečnostní agent. Tento chlapík v levém dolním rohu vašeho webmailu je ve výchozím nastavení deaktivován, ale po svém spuštění dohlíží na vaši bezpečnost. Pravidelně upozorňuje na potřebu změnit si heslo a na jeho složitost, přesněji na obtížnost odhadnutelnosti zadaného hesla.

Na dobré úrovni je antispamový filtr, který přesouvá nevyžádanou poštu do spamového koše. Umožňuje však nastavit výjimky tedy adresy, ze kterých je povoleno přijímat i zprávy, jež by jinak byly vyhodnoceny jako nevyžádaná pošta.

Na dobré úrovni je také zobrazení poslední IP adresy a času přihlášení. To je užitečné v případě, kdy máte podezření, že vaše heslo někdo využívá a na e-mailové schránce parazituje.

Dobrou funkcí je v případě Centra možnost archivovat e-mailovou schránku do počítače. Bohaté nastavení umožňuje povolit nebo zakázat POP3 přijímání pošty a také spouštění nebezpečných příloh. Ty jsou však identifikovány na základě přípon, což zase tak dobré řešení není. Rovněž antispam je dobře konfigurovatelný a bezpečnostní agent je plusem.

Email.cz

http://www.email.cz

Zajímavé možnosti nastavení, nejasná antivirová ochrana, antispam zřejmě v testovací fázi, placený POP3. Freemail, který má svůj účel přímo v názvu. Základní funkcí je zobrazení typu prohlížeče na titulní straně serveru a možnost bezpečného přihlášení s využitím certifikátu, který si můžete nainstalovat. Server testuje IP adresu stejně a umožňuje tak zvýšit bezpečnost při práci s nim (jedná se o ochranu proti útoku).

Dobrým nápadem je využívat kromě přihlašovacího jména ještě uživatelský identifikátor (ID), který potřebujeme při obnovení ztraceného hesla.

Antispamové řešení je u e-mailu zatím v testovacím provozu. Je možné nastavit si příjem zpráv pouze od důvěryhodných e-mailových adres, které máte ve svém adresáři s tím, že lze definovat seznam výjimek. Dále zde funguje systém Spam Assasin, jenž likviduje nevyžádanou poštu na základě počítání jejího skóre. Otázku červů e-mail nijak extenzivně neřeší, avšak za poplatek si můžete aktivovat používání protokolu POP3, který je v jiných službách k dispozici zadarmo.

Hotmail

http://www.hotmail.com

Hotmail je dobrá služba, ale pokud si za ni zaplatíte. Provázaná s .Net Passportem, což není ideální, avšak zabezpečená kvalitním antivirem.

Hotmail je tradiční službou Microsoftu postavenou na moderních technologiích. Přihlašování se děje pomocí služby .Net Passport. Je při tom používáno zabezpečené připojení na bázi SSL, tedy s použitím standardní technologie. Bezpečnostní řešení pochází od společnosti McAfee Security. Červy jsou chytány s poměrně dobrou precizností.

Otázka nevyžádané pošty je řešena několika způsoby. Předně, existuje zde možnost hlásit provozovateli serveru podezřelé e-mailové adresy, které jsou následně blokovány. Další možností je nastavení filtru automatického mazání zpráv ze závadných adres, ale komplexní antispamové řešení v podání Microsoftu bohužel neexistuje.

Problémem je také využití .NET Passportu. I když je tato služba bezpečná, je velmi provázaná s počítačem a dalšími službami. To znamená, že prolomení jednoho účtu představuje riziko pro několik dalších služeb. Bezplatná verze také rychle expiruje, podmínky jejího používání jsou podezřelé (provozovatel může promazávat uživatelovu poštovní schránku) a odstranění těchto omezení vás bude stát 32 eur ročně.

Závěrem

Ze serverů, které jsme zde uvedli, bychom korunu krále dali s největší pravděpodobností Seznamu, následovanému Atlasem. Ze služeb, za které je třeba si připlatit, stojí za zmínku Post a Email, placený Hotmail najde v našem prostředí zřejmě menší využití.


Bezpečný e-mail II.

Co je dobré vědět

Technologie e-mailu

POP3 - Post Office Protocol slouží k vybírání pošty, tedy k jejímu přesunu mezi serverem, kde je uložena a klientským zařízením. Tím nemusí být pouze počítač, ale také například chytrý telefon, PDA, SetTop Box a další zařízení.

SMTP Simple Mail Transfer Protocol slouží k odesílání pošty a jejímu dopravení od odesílajícího serveru do poštovní schránky příjemce. Uživatel s ním přijde do kontaktu prakticky pouze tehdy, když nastavuje svůj poštovní program.

Poštovní klient Program, který využíváme pro příjem a odesílání pošty. Samotný e-mailový klient je velmi jednoduchá záležitost, veškerý vývoj těchto programů se proto soustředí na pomocné funkce, které ulehčují jeho používání adresář, formátování, kódování zpráv, jejich filtrování a podobně. Mezi nejrozšířenější poštovní klienty na platformě Windows patří aplikace Outlook Express, Microsoft Outlook v různých verzích, Mozilla Mail (Thunderbird) a několik dalších.

WebMail - Rozhraní, které umožňuje propojit e-mailový systém s uživatelským rozhraním nezávislým na klientovi. Jinými slovy, můžeme si poštu vybírat kdekoliv prostřednictvím webového prohlížeče, a stejně tak ji můžeme také odesílat. Webmail má oproti vybírání klientem několik výhod, ale také nedostatků. Mezi hlavní nedostatky patří problematická archivace zpráv, přidávání příloh, potíže s formátováním a další. Předností je univerzálnost. Funguje na všech kompatibilních prohlížečích, nepotřebujeme žádný program ani konkrétní typ operačního systému.

Problematika e-mailu

Začervení obsahu - Většina současných červů, tedy škodlivých kódů používá pro své šíření e-mailové zprávy, které si automaticky odesílá z napadeného počítače na ukradené nebo i náhodné adresy. I když hlavním rozšiřovatelem červů je sám uživatel otevře nakaženou přílohu je nutné tyto červy z e-mailů nějakým způsobem čistit.

SPAM - Problém pomalu stejně podstatný jako začervení. SPAM, neboli nevyžádaná pošta, jsou e-mailové zprávy rozesílané hromadně jako propagace, reklama, nebo dokonce jako pokusy o podvod (slavným se stal například nigerijský dopis, lákající z nešťastných obětí peníze).

Napadení - POP3 komunikace není standardně žádným způsobem zabezpečena. To znamená, že prakticky kdokoliv může odposlouchat vaše heslo a pak vám zcizit obsah vaší e-mailové schránky, přečíst doručenou a nesmazanou nebo i odeslanou poštu. Pokud používáte webmail, je situace ještě nebezpečnější s ohledem na možnost "vykrást" heslo z prohlížeče pomocí speciálních programů nebo spywaru.

Vymazání - Standardní procedurou při práci s POP3 schránkou je její vymazání po dokončení stahování pošty. Když ale používáme webmail, chceme došlé zprávy také nějakou dobu uchovávat. Havárie serveru nebo jeho napadení mohou vyústit ve vymazání naší veškeré pošty, ztrátu dat a tedy i informací, které mohou být cenné.

Nic není zadarmo

I když se freemaily tváří že nabízejí zcela bezplatné služby, je tomu tak již málokde. Prakticky se ukázalo, že reklama vkládaná do zpráv není tak účinná, jak se mnozí domnívali, a tak nezbývá než chtít po uživatelích peníze. Jen málokdy se tak děje přímým nátlakem, poskytovatelé však nabízejí za drobný poplatek "prémiové" služby. Větší místo, POP3, žádné reklamy, a někdy dokonce i bezpečnost. I v případě, že jejich nabídky nevyužijeme, platíme za provoz také. Reklamy, které jsou rozesílány uživatelům freemailů, jsou v českých podmínkách naštěstí dobře zvládnuté a přijatelné. Také komerční sdělení připojená na konec zpráv se dají přežít. To, co však komplikuje používání, jsou propagační plochy ve webmailovém rozhraní. V některých případech jsou příliš veliké a komplikují ovládání schránky při malém rozlišení, jindy zase využívají příliš rozměrné aktivní objekty (flash) a způsobují tak problémy u pomalejšího nebo datově počítaného připojení.

Připlatit, či nepřiplatit?

Zamyslete se. Vadilo by vám, kdybyste od zítřka nemohli svou freemailovou adresu používat? Pokud ne, jelikož byste si založili jinou, nebo jich máte beztak dost, připlácet nemusíte. Pokud však ano, byl by to veliký problém, raději si připlaťte. Dostanete nejen služby, které poskytovatel freemailu nabízí, ale hlavně mnohem lepší (i právní) záruku délky a kvality jeho služeb. Že nic takového není nutné si budete myslet jen do okamžiku, kdy nastane první podstatný problém.

§§§§§


Jak na audio a video... I.

Vojtěch Bednář, Kamil Pittner

C04P0262;C04P0268

Potemnělou místnost ozařuje tmavě šedá obrazovka monitoru. Náhle se z reproduktorů podél stěn ozývá ryčná hudba, a na obrazovce se pohybuje typické logo Twentieth Century Fox. Po tomto úvodu už začíná to, na co jsme se těšili nejvíce. Film. Aby však počítač vůbec hrál, potřebujeme kromě CD, na němž je film uložen, a přehrávače, mnoho menších pomocníků, které sice nevidíme, ale bez nichž by to nešlo. K nejdůležitějším patří kodeky, starající se o obraz a zvuk.

Videokodeky - situace stále nepřehledná

Existuje poměrně slušné množství kodeků videa. Některé jsou lepší, jiné horší. Ne všechny se hodí na vše, a některé umí také pěkně potrápit. Nyní se na některé z nich podíváme. Jaký kodek si vybrat? Jaké jsou možnosti a výkon různých kodeků? Pokud vás zajímají odpovědi na tyto otázky, čtěte dál.

Jak a proč kódovat video

Multimediální data, tedy především obraz a zvuk, mají mezi ostatními typy počítačových dat několik zajímavých zvláštností. Tou první z nich je, že potřebují poměrně velké množství prostoru pro uložení. Dále je třeba při jejich pořizování i reprodukci zajistit určitý minimální tok informace k tomu, aby výsledný dojem, tedy obraz a zvuk, byl přirozený. To jsou požadavky vskutku nemalé.

Vedle toho se ale multimediální data odlišují například od textových dokumentů a aplikací ještě v něčem jiném. Jestliže je třeba je komprimovat, nemusí být jejich dekomprese naprosto přesná. Zatímco změna libovolné hodnoty uvnitř aplikace by způsobila její nefunkčnost, nebo přinejmenším nestabilitu a velkou poruchovost, v případě videa změna způsobená komprimací a následnou dekomprimací nevadí. Nepracuje se totiž s naprosto precizními daty znamenajícími instrukce, ale s obrazem, který je ve výsledku analogový a jeho příjemcem není počítač, ale snadno oklamatelné lidské smysly, v případě videa zrak.

Kombinací obou předchozích tezí vzniklo ztrátové kódování videa. Využití oklamání smyslů umožňuje zmenšit obrovskou masu obrazových videodat na smysluplné minimum, které se vejde na současné datové nosiče, tedy především na CD disky a na DVD, a je ho možné distribuovat s využitím internetu.

Cenou za drastické snížení objemu dat je kromě dopadu na kvalitu reprodukovaného také náročnost této dekomprese. Především se jedná o náročnost na početní výkon zařízení, které dekompresi provádí, a pak také na rychlost jeho paměti a schopnosti číst a vyměňovat si informace v rámci jednotlivých částí. Posledním podstatným kritériem zde je míra snížení kvality, tedy nakolik se dekódovaný obraz odlišuje od původního a zda je možné toto snížení zaregistrovat. Zde je však třeba vzít v úvahu relativní faktor, kterým je subjektivní rozdílnost. Díky tomu, že video se přehrává na různých zařízeních a různých výstupních systémech (CRT obrazovka, LCD displej, plátno a dataprojektor) a díky tomu, že různí jedinci vnímají obraz různým způsobem, představuje i jeho změna pro ně různé hodnoty. To je faktor, který se velice obtížně kvantifikuje, a právě proto jej označujeme za subjektivní. Faktem však je, že tento subjektivní faktor představuje podstatnou část zhodnocení obrazu, přesněji řečeno multimediálních dat jako takových.

Kodek?

Pod pojmem kodek videa označujeme algoritmus, který se stará o kompresi a dekompresi obrazu. V podstatě tedy o jeho převedení z nekomprimovaného formátu do minimalistické velikosti a následnou rekonstrukci a zobrazení. Tento algoritmus může být integrován do různých hardwarových zařízení, nebo se může nacházet jako standardní či doplňková část operačního systému, případně jako samostatný produkt. Jestliže v minulosti byly obrazové kodeky integrovány do přehrávačů multimédií, v současné době tomu tak není. Například populární Windows Media Player je prakticky vzato pouze jakýmsi frontendem, tedy rozhraním, jež zobrazuje multimédia a komunikuje s uživatelem. Skutečnou práci, tedy dekompresi, obstarávají kodeky, které jsou integrovány do operačního systému a s přehrávačem nemusejí nijak souviset. To eliminuje výběr multimediálních přehrávačů využívajících tuto koncepci prakticky pouze podle toho, který se lépe ovládá a lépe vypadá, který má více doplňkových funkcí. Jejich jádro, tedy sada kodeků, je ve všech případech totožné.

Kodek si nevybereš

Typický uživatel počítače přichází do kontaktu s hotovými videosoubory. Má je na kompaktních discích, stahuje tyto soubory z internetu. Když pomineme problematické stránky jejich využívání, například to, že v naprosté většině se jedná soubory s právními vadami (nelegální kopie), budeme potřebovat k přehrání souborů, s nimiž se můžeme potkat, pestrou škálu různých kodeků. Aby je tedy bylo možné přehrávat, je nezbytné mít tyto kodeky připraveny v počítači a v aktivním stavu, tedy v takovém, ve kterém je přehrávač médií, ať už WMP nebo jiný, schopen je zavolat a využít.

K přehrávaní například stažených filmů potřebujeme typicky kodeky dva. Jeden z nich je určen pro video, druhý pro zvukovou stopu. Ačkoliv jsou obě části filmu uloženy v jediném souboru, prakticky představují dva různé druhy dat, které jsou synchronizovány. Obrazový kodek se stará pouze o dekódování videa, zvukový pak s nim spolupracuje a zajišťuje doprovod. Poslední komponentou přehrávání filmů pak bývá technologie určená k tomu, aby s výsledným audiovizuálním dojmem propojila třetí textovou informaci. Jinými slovy systém zobrazující titulky.

Souhra těchto komponent vede k výslednému dojmu tedy k přehrávání filmu. Jakmile již soubor s filmem máme, obrazové a zvukové informace v něm obsažené jsou zakódované a synchronizované. Bylo čistě na libovůli autora tohoto souboru, tedy člověka který jej kódoval, který konkrétní algoritmus, přesněji řečeno kterou kombinaci algoritmů pro svou práci využil, a jediné, co může typický uživatel dělat, je se tomuto stavu přizpůsobit. Převod hotového souboru z jednoho formátu do jiného za použití konverzního systému založeného na dvou kodecích vstupním a výstupním, je sice možné, ale problematické řešení, i když v některých případech použitelné, například když je potřeba přehrávat na slabším hardwaru film zpracovaný náročným kodekem. Tak se dá říct, že pokud již film máme, jeho kodek si příliš nevybereme. Pokud chceme sami audiovizuální soubor vytvořit, je situace samozřejmě odlišná.

Nejčastěji používané kodeky

V současnosti používané kodeky jsou obvykle založeny na obecném algoritmu MPEG-4. Tento algoritmus je velmi výkonný a vyskytuje se v různých variantách. Jeho prvotním využitím byly dlouho připravované a testované kodeky WMV (Windows Media Video) společnosti Microsoft. Poté, co ale došlo k roztržce mezi touto společností a částí komunity, která se na kodeku podílela, vznikl jeho hack, dnes známý jako DivX ;-). Postupem času a po mnoha změnách vznikla společnost, která tento kodek prodává. V důsledku komercionalizace bývalého hacku bylo vytvořeno několik dalších kodeků, z nichž nejznámější a nejpoužívanější je XviD.

Dalším populárním kodekem je Apple Quicktime. Tento kodek vznikl původně pouze pro počítače Macintosh, nicméně je běžně instalován i na PC s operačním systémem rodiny Windows. Jedná se o komerční produkt, který je velice populární zejména v USA. Quicktime je nejpoužívanějším kodekem pro kompresi například filmových trailerů, ale i obecně neproudového videa, které stahujeme z webových serverů.

Posledním ze zajímavých kodeků je Real Video společnosti Real Networks. Ačkoliv je tento kodek univerzální, nejčastěji se s nim setkáme u streamovaného videa z webových serverů, kde soupeří především s konkurencí od Microsoftu.

Parametry kodeku

Pokud se na kodek podíváme z typické, tedy uživatelské strany, funguje v podstatě takto. V první fázi je obsah souboru se záznamem rozebrán a rozdělen na obrazovou a zvukovou část. Tyto části jsou pak předávány jednotlivým kodekům. Obrazový kodek obvykle funguje na principu jednotlivých obrázků. Ty jsou komprimovány triviálním algoritmem a rychle se střídají, což vytváří iluzi pohyblivého obrazu. Aby se snížilo množství dat, které je při tom potřeba přenést, nejsou v souboru s videem uloženy všechny obrázky. V některých případech totiž stačí, aby byl ve scéně "kompletní" pouze obrázek jeden. Ostatní pak již jen obsahují rozdíl mezi tímto původním obrázkem a sebou. Tedy to, co se pohnulo, nebo změnilo barvu. Tak je možné dosáhnout vysokého stupně komprese.

Z předchozího vyplývají dva podstatné parametry komprimovaného videa. Prvním z nich je velikost komprimovaného souboru, druhým pak datový tok, který je nutný pro korektní čtení a prezentaci souboru. Ideálem je, aby obě tyto hodnoty byly pokud možno co nejmenší, a to při co nejmenší ztrátě kvality způsobené kompresí.

Všechny tyto parametry jsou jak absolutní, tak relativní. V případě současných, velmi výkonných osobních počítačů jsou hodnoty požadované videokodeky relativně malé, avšak jinak tomu je u speciálních zařízení, jako jsou kapesní přehrávače, hardwarové dekodéry a další podobná zařízení.

Uživatelsky podstatným parametrem videa je rozlišení, ve kterém se nachází. Pro delší záznamy, tedy obvykle pro celovečerní filmy a podobné útvary, se obvykle využívá rozlišení DVD Pal. To činí 720 x 576 obrazových bodů. Pro potřeby některých zařízení, především velkých počítačových monitorů, je toto rozlišení přehrávači softwarově interpolováno na větší míru při zachování poměru stran. To ovšem vytváří dodatečné hardwarové nároky, zvětšuje se totiž finální, tedy již dekódovaný obraz a při plné frekvenci, nikoliv skládané částečné obrázky.

Problémem, který je typický pro "ne původní" kodeky a který způsobuje jejich obtížnou implementaci především pro "ne-PC" zařízení, je změť verzí. Obrazové a také zvukové kodeky (MP3, OGG, AC3 a další) existují v různých verzích, jež jsou ne vždy vzájemně kompatibilní. V důsledku toho musí zařízení pro přehrávání obsahovat podporu co možná největšího množství jednotlivých verzí, aby bylo možno zajistit jejich fungování. V případě klasického počítače se pak setkáváme se stejným problémem, je totiž nutné mít různé verze různých kodeků. Proto existují balíčky, které obsahují v jediném instalátoru množství různých verzí různých kodeků, a dávají tak možnost dobrého fungování prakticky jakéhokoliv videa. Je však třeba poznamenat, že tyto balíčky mívají v některých případech problémy s autorskými právy nebo s fungováním na některých systémech, ale to zde není hlavním předmětem.

Vyrábíme video

K vytvoření videosouboru potřebujeme jednu ze dvou věcí. Buďto zdrojový soubor, který převedeme na požadovaný kodek a počítač, nebo přístroj, který to umí udělat za nás. Mezi tyto přístroje patří digitální videokamery a několik dalších. V případě zdrojových souborů se obvykle jedná o formát hrubých dat (RAW), jednoduchou bezeztrátovou kompresi (Indeo), nebo o zálohování jiného druhu média (DVD,VHS), DVD je v současné době nejčastější. Video se kóduje prostřednictvím samotného kodeku a patřičné aplikace. Ty existují ke každému kodeku, v případě DivXu jsou součástí standardního balení, například u Quicktime si je musíme zakoupit (a tedy zaplatit). V současné době je kódování poměrně rychlé, v době pomalejších počítačů trvalo velice dlouho, anebo stejně jako přehrávání ztrátového videa vyžadovalo nejmodernější výbavu, nebo dokonce specializovaný hardware. Popis jednotlivých aspektů této činnosti by vyžadoval mnohem větší rozsah a je předmětem specializovaných časopisů a publikací, to, co nás zajímá, je především přehrávání videa.

Jak si vybrat?

V podstatě všechny kodeky, o kterých zde dnes hovoříme, splňují základní požadavky na práci s krátkým i s dlouhým videem. U mnohých existují varianty pro rychlé a pomalé video, pro různá rozlišení a bitraty. Pokud chceme pouze přijímat (sledovat) soubor, který existuje v několika verzích, je dobré si vybírat především podle hardwarových a softwarových možností, jež máme k dispozici. V tom případě se na prvním místě nachází DivX, následován XviD a WMV. Další kodeky se pak řadí za ně, ačkoliv žádný již dnes neobsahuje hrubé chyby, které byly typické pro rané verze např. Intel Indea, původních kodeků Microsoftu nebo Cinepaku. Při vytváření videa naopak vycházíme z požadavků předpokládaných příjemců, tedy diváků. Pro kvalitní práci se hodí Quicktime pro streamování Realvideo či ASF, profesionální je Windows Media Video. Většinou je, zejména při distribuci finálního souboru prostřednictvím internetu, vhodné použít standardní DivX nebo XviD. V každém případě, jak již bylo uvedeno výše, je vhodné počítat také s uživateli, jež jsou méně hardwarově vybaveni, a použití, například XviDu při vysokém rozlišení a s nadstandardním frameratem, by jim mohlo dělat potíže.

Slovníček videa

Komprimovaná velikost - Množství dat, které potřebujeme pro uložení komprimovaného videa. Moderní kodeky jsou stavěny tak, aby bylo možné na jedno klasické CD uložit hodinu až devadesát minut standardního videa.

Framerate - Počet snímků za sekundu. Pro plynulé video je třeba dosáhnout alespoň 25, vyšší hodnota znamená plynulejší video, ale potenciální problémy s přehráváním.

Kodek - Aplikovaný kódovací/dekódovací algoritmus

MPEG - Moving Picture Experts Group, označení standardu, ale také jeho původních vývojářů. Vznikl z M-JPEGu, "pohyblivé" verze nejrozšířenějšího formátu ztrátové komprese stacionárního obrazu (fotografií).

Zajímavé odkazy

http://www.extremetech.com/print_article/0,1583,a=121163,00.asp - srovnání různých kodeků

http://www.vqeg.org - skupina zabývající se kvalitou videa

http://www.tvfreak.cz/index.php?sekce=video&clanek=m4test&strana=1 - jiné srovnání kodeků

http://www.kodeky.cz - rozcestník na různé verze kodeků

http://www.divx.com - kodek DivX

http://www.xvid.org - kodek XviD

http://www.windowsmadia.com - kodeky systému Windows Media

http://www.quicktime.com - kodek Apple Quicktime

http://www.codecpack.com - odtud si můžete stáhnout kodeky v balíčku "All in 1"

Nejrozšířenější videokodeky

 WMV Windows Media Video (FMV, ASF -) kodeky společnosti Microsoft. Kvalitní a rychlé, obsahují digitální ochranu autorských práv (DRM). V aktuální verzi 9 se hodí především pro profesionální využití, například na internetu se s nimi setkáme jen poměrně málo.

 DivX - Kodek, který původně vzniknul jako hack WMV a využíval jeho ovladače v kombinaci s MP3 pro kódování zvuku. V současné době je ale DivX komerční produkt a představuje jakýsi základ alternativních kodeků. Jeho rozšířenost je značná, avšak rozšířenost konkurence také stoupá a původnímu DivX tak konkurenti výrazně dýchají na záda.

 XviD - Tento kodek vychází z původních snah DivX ;-) o otevření videa ve standardu MPEG-4. Je vyvíjen (důsledně pouze obrazová část) jako projekt s otevřeným zdrojovým kódem. Lze sehnat kompilace pro různé systémy. Nabízí srovnatelnou kvalitu, je však náročnější na hardware. Jeho otevřenost a současná i budoucí absence jakéhokoliv DRM jej řadí do popředí zájmu.

 Apple Quicktime - Jeden z prvních kodeků videa, jež začaly být komerčně využívány, dnes existuje v aktuální verzi 6.5. V našem prostředí není příliš využíván a nesetkáme se s ním příliš často ani ve výměnných systémech. Původně pochází z počítačů Macintosh, existuje i pro Windows. Nejčastější využití je pro video umístěné na webových serverech, především amerických. Kodek i přehrávač Quicktime jsou náročné na hardwarové prostředky, kvalita je poměrně dobrá. Používá buďto MPEG-4, nebo kodek společnosti Sorenson.

 Real Video - Tento kodek je produktem společnosti RealNetworks. Používá se nejčastěji pro přenos proudového videa (streamování) a tvoří tak starší konkurenci formátu ASF (Aktive Streaming File) od Microsoftu. Může být samozřejmě použit pro off-line video, tedy pro záznamy v souborech, není však v tomto ohledu zejména v případě rozsáhlejších záznamů v našem prostředí v domácnostech příliš využíván.


Jak na audio a video... II.

Kodeky, které se vymkly z rukou

Současní "tahouni" v oblasti kodeků DivX a XviD vznikly (původně DivX ;-) ) v důsledku snahy Microsoftu dosáhnout velmi silné konkurenční pozice v oblasti kódování videa, která se prolnula se snahou vzniklý formát maximálně zabezpečit. Následovalo prolomení jeho ochrany, došlo k veřejnému uvolnění a následnému vytváření konkurenčních kodeků, které v důsledku velice kvalitní formát využitelný pro komerční distribuci videa degradovalo jako proprietární, uzavřený a nepřehledný. Kodeky, zejména po vzniku XviDu, jenž je nejen otevřený, ale také velmi dobře respektuje standard MPEG-4, se zcela vymkly kontrole a umožnily stav, jehož jsme dnes svědky. Tedy že internetem se nešíří jen záplava digitální hudby, ale také nejnovějších filmů převážně hollywoodské provenience, především ale výměnnými systémy. Tento paradoxní stav, jenž vedl k velkému rozhořčení filmového průmyslu, nejen že přetrvává, ale vůbec nijak se i přes snahu s ním něco dělat nemění. S trochou nadsázky by se dalo říct, že hamižnost vedla k otevření toho, co mělo být uzavřeno. Dnešní kodeky jsou od vykradeného původního algoritmu již velmi vzdáleny a vyvíjejí se vlastním životem. Ke spokojenosti tvůrců souborů i uživatelů diváků.

Srovnání nejznámějších videokodeků

WMV (Windows Media Video)

http://www.windowsmedia.com

Windows Media poskytuje kvalitní video při relativně malém datovém toku, ale kódovat s ním celovečerní film není nejlepším nápadem. Je ideálním formátem pro kratší záznamy nebo pro takové, které se budou streamovat (ASF). Obvykle nemá žádné problémy s přehráváním na systémech Windows, jinde je situace o něco problematičtější. Obsažené DRM umožňuje řídit možnost používání souboru a nejjednodušší cestou k jeho vytvoření je Windows Movie Maker, jinak standardní součást Windows XP.

DivX

http.//www.divx.com

Aktuální verze kodeku DivX přináší solidní kvalitu videa 5.1.1 a představuje určitý standard kvality. DivX zachovává velmi dobrý obraz jak u pomalého videa, tak i u scén, kde dochází k velkému pohybu mnoha objektů (což je asi nejproblematičtější situace). Předchozím verzím bylo občas vyčítáno, že ne vždy jsou schopny udržet požadovaný bitrate, přičemž mohlo docházet k zadrhávání obrazu. Tento problém je však již minimalizován. Nedostatkem DivXu je skutečnost, že základní bezplatná verze "pro" modelu kodeku obsahuje reklamu, vyšší verze jsou drahé a verze bez reklam toho moc neumí. Pro přehrávání videa je však DivX ideální mimo jiné proto, že není příliš náročný a je kvalitativně srovnatelný s WMV. Filmy v něm jsou masivně rozšířeny na internetu, čemuž nevadí ani skutečnost, že v některých případech na některých typech hardwaru dochází k potížím při synchronizaci obrazu a zvuku.

XviD

http://www.xvid.org

Otevřený kodek, často používaný v kombinaci s MP3 a AC3 zvukovým kódováním. Svou kvalitou je na pomezí mezi WMV a DivX. Existuje několik rozšířených kompilací, což může být problematické. Hlavním technickým problémem je hardwarová náročnost. Obraz je sice kvalitní, leč při použití některých z těchto kompilací dochází zejména na OS Windows k občasnému rozpadávání obrazu i u v každém případě nepoškozených souborů. Dalším problémem mohou být stacionární scény. Celkově se počet filmů v tomto kodeku, na které můžeme narazit na internetu, pozvolna zvětšuje a s XviD je třeba do budoucna, zejména pro jeho otevřenost počítat. Při kódování videa vychází XviD jako mírný vítěz v případě, že si nechcete zaplatit za DivX ani použít Windows Media. Hodí se pro kódování celovečerních filmů i kratších záznamů, ačkoliv pro to první je vhodnější.

Quicktime

http://www.quicktime.com

Aktuální Quicktime, využívající MPEG-4 za třicet dolarů, míří zřejmě ze všeho nejvíce na monitory zámořských profesionálních uživatelů. Nabízí vynikající kvalitu při vysokých hardwarových nárocích a vyšší ceně. Na celovečerní film v tomto formátu narazíte jen zřídka. Verze pro Windows má problémy se stabilitou a na XP v některých případech přestává reagovat. Stejně problematické je QT na starších verzích tohoto operačního systému, zejména pokud běží na pomalejším hardwaru. Výhodou QT je kouzlo nechtěného. Tento formát je podporován některými digitálními fotoaparáty a kamerami, které jsou k nim dováženy. Díky tomu může dojít k jeho vyššímu rozšíření, avšak úrovně DivX nebo třeba i WMV u nás asi jen tak nedosáhne. Je to systém který zejména z tvůrčího hlediska našince příliš nenadchne.

Real Video

http://www.real.com

Real Video je ideální pro streamovaní, nebo pro lokální obrazové soubory spíše o nižší stopáži. Je také kvalitní a relativně nenáročné na hardware, široce podporované. Stejně jako QT můžeme i tento formát najít v některých hardwarových zařízeních, ta jsou však v našich podmínkách o něco vzácnější. Problémem u delších záznamů je, i s aktuální verzí, víceméně náhodné zasekávání, které je tím častější, čím vyšší rozlišení používáme. Kompresní poměr je dobrý, avšak pro uložení celovečerního filmu v DVD rozlišení se nehodí. Velkou výhodou je integrace zvukového kodeku a bezchybná synchronizace obrazu a zvuku, stejně tak jako podpora napříč různými platformami (i mobilními) a operačními systémy. Na tomto místě je třeba podotknout, že právě na mobilních platformách je Real Video černým koněm.

Vojtěch Bednář

Audiokodeky - hudební revoluce nekončí

V jakých formátech je možné ukládat hudební soubory, a jaké mají audiokodeky výhody a nevýhody?

Obrovský boom hudby na internetu, který odstartoval před nějakými deseti lety příchod formátu MP3, ještě zdaleka není u konce. A ti, co se domnívali, že formát MP3 je nedostižný a nemůže být překonán, se pěkně přepočítali. Postupem času se na světě objevila řada nových formátů pro ukládání audiozáznamu a část jich zase během krátké doby zmizela. Tak situace vykrystalizovala do dnešní podoby, kdy je k dispozici několik velmi kvalitních a rozšířených formátů, a to jak pro ztrátovou, tak pro bezeztrátovou kompresi. Pojďme se tedy nyní v krátkosti podívat na to, v jakých formátech je možné ukládat hudební soubory, a jaké mají rozličné kodeky výhody a nevýhody.

Komprimované audioformáty lze v zásadě rozdělit na dvě velké skupiny bezeztrátové a ztrátové.

U prvně jmenovaných jsou zachovány v komprimovaném souboru veškeré informace obsažené v originální nahrávce a po zpětném procesu jsou oba soubory naprosto identické, sem patří například soubory s koncovkou APE (formát Monkey\s Audio). Výhodou je právě 100% shoda s originálem (po zvukové stránce) a rychlost komprimace a dekomprimace, nevýhodou relativně velká velikost v porovnání s původním souborem ve formátu WAV (přibližně polovina).

U ztrátových se používají speciální algoritmy, které z původního souboru odstraní všechny zvuky, o kterých si myslí, že je posluchač nemůže slyšet. Nevýhodou je, že takto upravené soubory nemají zvuk 100% shodný s originálem a relativně pomalý proces převádění do komprimovaného formátu, jasnou výhodou pak je malá velikost takových souborů v poměru k originálnímu WAVu.

Jedno z nebezpečí ukrytých ve ztrátových formátech spočívá ve ztrátě určité části originálních hudebních dat. Je to podobné typickému problému audiokazet. Pokud si uložíte CD například do formátu MP3 a pak si ty samé soubory vypálíte jako audio CD, jež si do MP3 uloží váš kamarád, a podobný proces proběhne ještě několikrát, budete mít na konci skladby s podstatně horší kvalitou než původní zdroj. Při každé kompresi do ztrátového formátu totiž kodek odstraní další část hudebních dat. Podobně je tomu právě u audiokazet, kdy několikátá kopie se již originálu podobá pouze vzdáleně.

Další nepříjemnost nastane, pokud si originální skladbu uložíte v příliš nízkém bitratu (datovém toku). Máte sice malý soubor, která je relativně poslouchatelný v přenosném MP3 přehrávači či běžných počítačových reproduktorech, ale s kvalitní aparaturou či sluchátky vás kvalita poslechu doslova otráví.

Toho všeho i dalších nástrah vás zbaví právě bezeztrátová komprese. Její nevýhodou je ovšem zcela jednoznačně velikost komprimovaných souborů běžně se pohybuje mezi 50-60 % velikosti původního WAVu. To je v porovnání například s formátem MP3 několikanásobně více (přesný poměr závisí od použitého datového toku).

Na straně bezeztrátových formátů je tedy naprostá zvuková shoda s originálem, ztrátové formáty pro změnu bodují kompresním poměrem a tím velikostí souborů. Záleží tedy na každém, čemu dá přednost zda preferuje nekompromisní kvalitu i za cenu sotva poloviční úspory prostoru (v porovnání s WAVy), či naopak možnost uložit do stejného prostoru několikanásobně více skladeb i za cenu o málo nižší poslechové kvality.

Srovnání nejznámějších audiokodeků

Bezeztrátová komprese

APE (Monkey\s Audio)

http://www.monkeysaudio.com

Monkeys audio je pravděpodobně nejpopulárnější formát využívající bezeztrátovou kompresi. Kompresní poměr se v závislosti na typu hudby a nastavené kvalitě kódování pohybuje mezi 50 % a 60 % velikosti originálního WAV souboru. Tedy ve stejném rozmezí jako ostatní rozšířené bezeztrátové algoritmy, ale ve většině případů vychází soubory s koncovkou APE nejlépe jak z hlediska rychlosti převodu, tak velikosti výsledného souboru. Výhodou Monkey\s Audio je, že disponuje vlastním front-endem, tedy grafickým rozhraním, kde je možné pracovat se soubory či volit možnosti komprese. Největší slabinou je pak to, že prozatím jediným podporovaným operačním systémem jsou Windows. Pro někoho může být také nevýhodou, že APE soubory není možné streamovat přes internet.

FLAC (Free Lossless Audio Codec)

http://flac.sourceforge.net

FLAC je podle odborného serveru Hydrogenaudio.com spolu se soubory APE nejpopulárnějším bezeztrátovým formátem. Protože je od počátku vyvíjen jako otevřený, je k dispozici nejen pro Windows, ale např. i pro Mac OS X, Linux a další. FLAC na rozdíl od jiných bezeztrátových formátů podporuje streamování po internetu. Maximální dosahovaná komprese se blíží 4 : 1, běžně se ovšem pohybuje kolem 2 : 1 tříminutová skladba tak bude zabírat kolem 30 MB. FLAC je velmi podobný formátu Monkey\s Audio, z hlediska kompresního poměru a rychlosti za ním lehce zaostává.

Wavpack

http://www.wavpack.com

Zajímavostí formátu Wavpack je unikátní hybridní mód, který stojí na půl cesty mezi bezeztrátovou a ztrátovou kompresí. Mód ukládá originální skladbu do dvou souborů relativně malého ztrátově komprimovaného a korekčního, který v kombinaci s prvním souborem dodává plnohodnotnou bezeztrátově komprimovanou skladbu.

Ztrátová komprese

AAC (MP4)

http://www.apple.com/mpeg4/aac

Advanced Audio Compression (AAC) vytvořila před lety společnost Dolby s cílem jít v kvalitě a kompresi za možnosti formátu MP3. AAC je jedním (pravděpodobně nejznámějším) ze subformátů vzniklých z MP4 a za svůj jej (s koncovkou m4a) přijala například firma Apple, která jej používá ve svém hudebním on-line obchodě iTunes a MP3 přehrávačích iPod. Novinkou je pak vylepšení verze HE-AAC, která používá podobné triky jako technologie MP3pro ke zvýšení kvality při nízkých datových tocích pod 100 Kb/s, k tomu je ovšem třeba speciální HE dekodér. Další použití nalezl formát AAC pro záznam zvukové stopy u MPEG-2 videosouborů, tam Dolby směřovala i vylepšené verze s označením AC2 a AC3.

MP3 (Lame)

http://lame.sourceforge.net

Soubory s koncovkou MP3 (MPEG 1 Layer III) jsou bezesporu nejpopulárnějším formátem pro ztrátovou kompresi hudebních skladeb. Kompresní poměr dosahuje při klasickém datovém toku (128 Kb/s) přibližně 10 : 1. Pro tento formát se doporučuje bitrate 128-192 Kb/s, při jiných datových tocích vykazují lepší výsledky jiné formáty. Kvalita výsledného souboru je kromě zvoleného datového toku ovlivněna volbou enkodéru, tedy programu, který za pomoci kompresních algoritmů provádí vlastní převod. Za nejlepší je obecně považován Lame, který je k dispozici zdarma, a na jehož vývoji pracuje řada dobrovolníků.

MP3pro

http://www.mp3prozone.com

Jedná se o rozšíření existujícího formátu MP3. Zvenku není na první pohled patrný žádný rozdíl, oba mají koncovku MP3 a oba lze přehrávat v existujících přehrávačích. MP3pro má mezi "normálními" MP3 daty navíc údaje o vysokých frekvencích, které MP3pro přehrávače využijí pro vylepšení výsledného zvuku a MP3 přehrávače je ingorují. Tvůrce toho formátu Fraunhofer Institute uvádí, že MP3pro je 2x kvalitnější než MP3 při stejném datovém toku, a že tedy 128Kb/s MP3 soubor je stejně kvalitní jako 64Kb/s MP3pro.

MP4

http://www.audiocoding.com

Nástupce MP3 s označením MP4 je v podstatě kontejner obsahující řadu subformátů, z nichž nejznámějším je AAC. Soubory s koncovkou m4a obsahují pouze audioobsah, MP4 soubory obsahují obojí jak audio, tak videoobsah.

MPC

http://www.musepack-source.de

Formát Musepack (MPC, MPEGplus) vychází z MP2 a je nekorunovaným králem ztrátové komprese. Musepack vyplňuje mezeru mezi ztrátovými formáty s nízkým datovým tokem (MP3 či OGG) a bezeztrátovými formáty. Při datovém toku nad 192 Kb/s se MPC nikdo nevyrovná. Web je momentálně pozastaven.

OGG

http://www.xiph.org

Ogg Vorbis je všestranný ztrátový formát, a při datových tocích mezi 96-128 Kb/s by jen těžko hledal konkurenci z hlediska kvality i velikosti souborů. Je to otevřený formát bez jakýchkoliv poplatků či patentů, na jehož vývoji pracuje řada dobrovolníků. Podpora hardwarových přehrávačů je zatím minimální, softwarové přehrávače s formátem pracují buď nativně (podpora přímo v programu), nebo prostřednictvím externího plug-inu.

WMA

http://www.microsoft.com/windowsmedia

S formátem WMA přišel Microsoft jako s variantou k MP3 se shodnou kvalitou při nižším datovém toku. Kvalitou i kompresním poměrem se WMA pohybuje na úrovni MP3pro. Výhodou je, že s WMA umí pracovat většina hardwarových MP3 přehrávačů, nevýhodou je pak velký důraz na ochranu autorských práv, což v řadě případů vede k problémům při běžném (legálním) používání chráněných skladeb. Poslední verzí, kterou Microsoft představil, je MWA v9, jež při komprimování skladby přidala dvouprůchodové VBR a tři nové subformáty WMA Lossless, WMA Pro a WMA Voice. WMA Lossless je bezeztrátová komprese, kdy komprimovaný soubor představuje polovinu až třetinu velikosti původního WAVu. WMA Pro podporuje 5.1 a 7.1 kanálový zvuk a umožňuje ukládat audio v profesionálním rozlišení 24 bit/96 KHz. A konečně WMA Voice je speciálně určen pro hlas i hudbu s datovým tokem pod 20 Kb/s tedy pro desítky minut dlouhé záznamy s malou velikostí výsledného souboru.


Jak na audio a video... III.

Slovníček audia

Bit Rate - datový tok, určující kolik bitů bylo použito pro záznam, udává se v Kb za vteřinu, čím vyšší je počet bitů, tím větší a tím kvalitnější je výsledný soubor. Audiokvalitu nikdy nelze získat zpětně konverze souboru s 128 Kb/s na soubor s datovým tokem 320 Kb/s povede k získaní souboru s kvalitou 128 Kb/s a velikostí 320 Kb/s. Navíc při každém takovém převodu dojde k malé ztrátě kvality způsobené kompresními algoritmy. Pokud tedy není k dispozici originální zdroj (audio CD), je lepší ponechat soubory tak, jak jsou.

Constant Bit Rate (CBR)- stejný bitrate (datový tok) je použit pro celý soubor.

Variable Bit Rate (VBR)- MP3 soubory se skládají ze stovek malých částí framů, při použití VBR rozhoduje enkodér pro každý frame, jaký datový tok použije pro zachování maximální kvality. Bit Rate tak u jednoduchých pasáží klesá a u složitých částí skladby naopak roste. Nevýhodou je, že díky proměnlivému datovému toku není řada přehrávačů schopna určit skutečnou délku skladby a ukazuje číslo až o několik minut či desítek minut rozdílné (na přehrávání to ovšem nemá vliv). Stadardem pro enkodéry je ukládat do prvního framu skutečnou délku skladby, ale ne každý to dělá. Zmatek řeší až ID3v2 tagy.

Average Bit Rate (ABR) - velmi podobné VBR, ovšem na rozdíl od VBR je při velikost výsledného souboru odvozena od průměrného datového toku. Dochází tedy pouze k variaci datového toku při zachování stejné velikosti souboru jako při použití CBR.

Stereo - není třeba nic dodávat, dvoukanálový zvuk je široce používán a odpovídá standardu pro audio CD

Mono - nahrávka se zvukem pouze v jednom kanálu.

Joint Stereo - Pokud vezmete zvuk z levého kanálu a porovnáte jej se zvukem z pravého kanálu, zjistíte, že je zde řada podobností. Joint Stereo tak pro oba kanály shodné části ukládá pouze jednou, a redukuje tak množství dat nutných pro záznam.

Frekvence - určuje, jak často je snímám zvukový záznam. Audio CD formát pracuje s hodnotou 44 100 Hz čili 44,1 KHz a s touto frekvencí jsou pak ukládány i komprimované soubory. Není žádný důvod pro ripování CD na frekvenci vyšší než zmíněných 44,1 KHz.

Psychoakustický model - Tento princip používaný u ztrátových formátů se snaží pomocí řady technik a postupů oklamat lidské ucho tak, aby se domnívalo, že slyší originální skladbu, i když je pravdou, že z ní je mnoho detailů a frekvencí, pro lidský sluch nepostřehnutelných, vypuštěno.

FreeDB, CDDB - Jak FreeDB.org, tak i CDDB.com reprezentují obrovský on-line katalog prakticky všech vydaných audio CD. Díky tomu stačí, pokud do mechaniky počítače vložíte hudební CD a přehrávač dokáže prostřednictvím identifikátoru unikátního pro každé vydané CD automaticky zjistit umělce, název CD a názvy jednotlivých skladeb. A to platí i pro zkopírovaná audio CD, pokud je spolu s hudebními stopami zkopírován i zmíněný identifikátor. Jestliže vaše CD není identifikováno a máte po ruce originální booklet, můžete disk do databáze zadat sami. Zpočátku existovala pouze databáze CDDB jako bezplatný projekt, kam informace o discích ukládali dobrovolníci, ovšem poté, co ji koupila soukromá společnost, byly bezplatné služby převedeny na komerční, a proto vznikla alternativa v podobě FreeDB. Postupně tedy naprostá většina programů přechází z používání CDDB na FreeDB.

Zajímavé odkazy

http://www.hydrogenaudio.org zřejmě nejpopulárnější diskusní server, zabývající se digitálními hudebními formáty

http://mp3.cz oblíbený server, věnující se digitálním formátům v češtině

http://mp3.box.sk anglicky psaný slovenský server, kde najdete vše o digitální hudbě

Který audioformát je nejlepší?

Monkeys Audio - pokud chcete mít vaše skladby v té nejlepší kvalitě

MP3 - pro maximální kompatibilitu s nejrůznějšími hardwarovými i softwarovými přehrávači a pro přenos mezi různými operačními systémy (128-192 Kb/s)

WMA - pokud má váš přenosný MP3 přehrávač omezenou velikost paměti a přitom nepodporuje jiné formáty (64-96 Kb/s)

AAC - vlastníte-li flashový či harddiskový MP3 přehrávač s větší kapacitou a podporou tohoto formátu (např. iPod) (96-160 Kb/s)

MPC - jestliže chcete maximální kvalitu zvuku, avšak zároveň požadujete ztrátovou kompresi (160-320 Kb/s)

OGG - univerzální použití a vynikající poměr velikosti a kvality (80-160 Kb/s)

Kamil Pittner

§§§§§


Ráj ovladačů

Josef Kulhavý

C04P0267

Snad se již každý z nás setkal se situací, kdy instaloval nový hardware a neměl na CD nebo disketě k dispozici žádné ovladače k tomuto zařízení. Nastala pak více či méně úspěšná honba za vhodným souborem na internetu. Pokud se ovladač podařilo najít přímo na stránkách výrobce, nebyl žádný problém. Horší situace nastala, pokud výrobce ovladač na svém webovém serveru neposkytoval ke stažení, nebo alespoň nebyl k nalezení. Naštěstí se objevili počítačoví "šílenci", kteří se rozhodli vyjít vstříc všem marně hledajícím nešťastníkům a vytvořili internetový server, na němž najdete desetitisíce (údajně přes 100 000) nejrůznějších ovladačů k mnoha a mnoha zařízením. Jeho internetová adresa zní: http://www.driverguide.com.

Při první návštěvě tohoto webu je nutná registrace. Ta spočívá v několika krocích. Klikněte na odkaz "Join for FREE". Nejprve budete požádáni o zadání těchto základních údajů: jména, příjmení, vašeho vztahu k počítačům (laik, mírně pokročilý, IT profesionál, atd.) a vaší e-mailové adresy. Nezapomeňte zaškrtnout políčko "I verify that the address.", kde potvrzujete, že adresa je skutečně vaše a je vepsána správně. Na tuto adresu obdržíte přihlašovací údaje a nebude využita k jinému účelu (to můžeme potvrdit z vlastní zkušenosti). Na další stránce po vás provozovatelé webu požadují některé další údaje: PSČ vaší obce (políčko "ZIP or Postal Code"), zemi a řeč, kterou se běžně dorozumíváte. I když je v nabídkách uvedena Česká republika (Czech Republic) i čeština (Czech), systém s těmito údaji neumí nijak pracovat, a tak e-mail s heslem i veškeré texty na webových stránkách budou psány anglicky. Dále zvolte, zda chcete přijímat informace o změnách na stránkách a potom, zda chcete být zařazeni do databáze a účastnit se on-line průzkumů trhu, za které lze získat odměnu. Všechna dosavadní políčka bylo nutné vyplnit. Zadávat další údaje již systém nepožaduje. Avšak kliknout na tlačítko Proceed (pokračovat) nestačí. Tvůrci webu vám rovněž nabízejí bezplatné zaslání několika CD disků s výukovými programy, dále download programu GoToMyPC a členství v komunitě IT specialistů. Všechny tyto tři nabídky musíte označit buď "Yes", nebo "No". Na další stránce se před vámi objeví obsáhlý seznam kategorií, ze kterých po zaregistrování můžete dostávat obchodní nabídky nejrůznějších výrobců a distributorů. Pokud si některou z nich vyberete, pokračujte kliknutím na tlačítko "Sign Up For Lists!". Nechcete-li dostávat žádné e-maily, klikněte na modrý odkaz pod uvedeným tlačítkem.

Nyní je vaše registrace dokončená. Ve své e-mailové schránce si vyzvedněte přihlašovací údaje (jméno a heslo) a opět přejděte na hlavní stránku http://www.driverguide.com. K ovladačům budete mít přístup až po přihlášení uživatelským jménem a heslem. Prozradíme, že je mají všichni uživatelé stejné. Klikněte tedy na odkaz "Member Login" a zadejte je. Objeví se před vámi stránka, kde můžete začít pátrat po hledaném driveru. Nabízí se hned několik možností, jak potřebný ovladač najít:

Přímo na úvodní stránce začíná Průvodce, který vám může s vyhledáním ovladače pomoci: Zhruba v polovině stránky se nachází tabulka nadepsaná "Driver Search Wizard". V ní vyberte typ zařízení, který hledáte. Další stránka Průvodce je zaměřena na výrobce vašeho zařízení. Najdete jej kliknutím na počáteční písmeno v příslušném okně v prohlížeči a dále vyhledáním jeho úplného názvu ze zobrazeného seznamu. Pokračujte kliknutím na tlačítko "SELECT COMPANY". Dále je nutné do příslušného políčka zadat konkrétní označení hledaného zařízení. Na stránkách, kde vyhledáváte výrobce nebo samotný výrobek, najdete 25 nejčastěji hledaných položek. Můžete tedy samozřejmě použít i tyto předpřipravené odkazy.

Před samotným zobrazením výsledku hledání se na několik sekund objeví stránka, oznamující, že stroj právě prohledává databázi. Odtud budete po chvilce automaticky přesměrováni na stránku s vyhledanými ovladači.

Druhou možností pro mnohého rychlejší je fulltextové prohledávání databáze. Klikněte proto na odkaz Simple (popřípadě Basic nebo Advanced), umístěný v levém sloupci v sekci označené jako "Drivers". Zde zadejte celý název zařízení, jehož ovladač hledáte. Navíc zde máte možnost upřesnit výsledek tím, že zvolíte typ zařízení a dále operační systém, pod kterým má zařízení fungovat. Pod odkazem Basic se skrývá podobný formulář pro zadání dat, navíc je možno upřesnit výrobce vybráním prvního písmene jeho názvu z rozevírací nabídky a dále datum jeho vydání výrobcem nebo vložení do systému DriverGuide.com. Poslední možností, se kterou volba "Basic" pracuje, je přesnost hledání (od nepřesného "inexact", až po velmi přesné exact"), nicméně při našich pokusech nemělo toto nastavení žádný účinek. Odkaz "Advanced" nabízí oproti předchozím dvěma vyhledávacím formulářům opět něco navíc. Přibyla zde políčka pro název souboru (file name), poznámku (comments), zadavatele položky do systému (submitter), a políčko "fccid", které prohledává databázi podle FCC identifikátorů zařízení těch je zde však pouze mizivé množství.

Poslední možností, jak v databázi serveru DriverGuide.com hledat, je použít odkaz Browse driver. Na zobrazené stránce se objeví obsáhlý seznam výrobců elektronických zařízení, mezi nimiž lze prohledávat. Po kliknutí na odkaz příslušného výrobce je před vámi zobrazen další seznam tentokrát všech výrobků, ke kterým jsou v databázi zařazeny ovladače.

Seznam s vyhledanými drivery je rozdělen po dvaceti na každé stránce. U každého je uveden model, výrobce, typ zařízení, operační systém, datum vložení ovladače do systému, hodnocení od uživatelů a počet downloadů. Seznam lze všemi těmito kritérii třídit vzestupně i sestupně. Z kolonky "Detail device info" lze kromě názvu souboru navíc vyčíst, kdo ovladač (nebo informace o něm) na server vložil, dále jeho stručnou charakteristiku, velikost, verzi ovladače a číslo FCC.

Nyní se pokuste ovladač stáhnou do svého počítače. Klikněte na odkaz "external site" nebo "download" v posledním sloupci s výsledky vyhledávání. Zde mohou nastat dvě možnosti. Buď se soubor nachází přímo na serveru DriverGuide.com, nebo je v databázi uveden pouze odkaz na konkrétní stránku výrobce, kde lze ovladač nalézt.

Je-li soubor umístěn na externím webu (external site), klikněte na název souboru (file name) nebo na modré tlačítko "download this file". Na další stránce vám bude doporučeno stáhnout si trial verzi programu DriverGuide Toolkit. Ten vám umožní zazálohovat nastavení ovladačů a jejich případné navrácení do stavu před instalací nového driveru. Chcete-li stáhnout tuto utilitu, pokračujte kliknutím na odkaz "I want to list/backup my drivers with DriverGuide Toolkit FREE TRIAL!". Jestliže se vám DriverGuide Toolkit jeví zbytečným, shlédněte o kousek níže a pokračujte kliknutím na odkaz "I don\t want to backup my drivers, start driver download!" Na další stránce dostanete poslední upozornění, že provozovatelé serveru se zříkají jakékoli odpovědnosti za ovladače a že vše provádíte na vlastní riziko. Klikněte tedy na odkaz "To visit the external site, click here.", který vás již přesměruje na externí webovou stránku, na níž by měl být uveden skutečný odkaz k hledanému souboru s ovladačem.

K souborům, které jsou k dispozici přímo na serveru driverguide.com, se dostanete podobně: Opět je třeba kliknout buď na název souboru nebo tlačítko "download this file" a znovu musíte vybrat modře vyvedený odkaz "I don\t want to backup my drivers, start driver download!". Zde už však vaše cesta končí, neboť se před vámi objeví dobře známé okno, oznamující, že stahujete nový soubor. Uložte jej proto na svůj disk a pak se pokuste o instalaci. Ovladače jsou zabaleny některým ze známých kompresních programů (nejčastěji ZIPem), takže s jeho rozbalením nebudete mít problémy.

Ke všem ovladačům může kdokoliv z návštěvníků serveru přidat svoje hodnocení: Buď za pomoci předpřipravených nabídek, kdy můžete všem dalším zájemcům o ovladač osvětlit, jak probíhala instalace, jak byl driver spolehlivý a jak dobře pracoval s vašim systémem a zařízením. Druhou možností je vložit své jméno a e-mailovou adresu, a vše vyjádřit vlastními slovy. Toto hodnocení pak bude k dispozici všem návštěvníkům serveru.

DriverGuide.com obsahuje rovněž rozsáhlé fórum (záložka Forum), kde se můžete svěřit se svými problémy s hardwarem a pak doufat, že na ně někdo jiný zná řešení a odpoví vám. Mnoho záludností s nejrůznějšími zařízeními je již v systému popsáno, a protože jsou stránky vybaveny fulltextovým prohledáváním, můžete odpověď najít během chvilky sami. Pod záložkou "Resources" naleznete další zajímavé zdroje informací z oblasti počítačů.

Pokud jste našli kdekoliv na internetu ovladač, který dosud v databázi DriverGuide.com chybí, můžete o něm provozovatelům serveru poslat informaci. K tomu slouží poslední záložka, nazvaná "Contribute". Systém od vás bude požadovat nejprve adresu http nebo ftp přístupu k souboru, nebo alespoň ke stránce, ze které vede k souboru odkaz. Na další stránce vyplníte všechny další důležité informace: Své jméno a e-mail, typ přístroje, k němuž ovladač patří, výrobce, operační systém, popřípadě ještě verzi ovladače, číslo FCC a svůj komentář -nejlépe v angličtině.

Pokud se se serverem DriverGuide.com naučíte pracovat, může se vám stát nepostradatelným pomocníkem při řešení problémů s ovladači. Škoda jen, že provozovatelé dosud nespustili jinou lokalizaci než anglickou, což může být pro mnohé, cizích jazyků neznalé uživatele, alespoň z počátku problémem.

§§§§§


Na plovárnu bez obav

Čestmír Žák

C04P0270

Bolí vás z neustálého vysedávání v kanceláři záda? Máte na břiše místo pevných "dlažebních kostek" nevzhledné polštáře tuku? Trpíte nedostatkem dechu, když se pokazí výtah a vy musíte do třetího patra po schodech pěšky?

Pokud jste alespoň na jednu z otázek odpověděli kladně, pak je tento článek určen právě vám.

Na několika následujících stranách vám představíme nejlepší internetové stránky zabývající se problematikou zdraví prospěšné fyzické aktivity a správné výživy. Samozřejmě, že přebytečná kila neshodíte pouhým surfováním po síti, ale s vysokou pravděpodobností po návštěvě webů s náležitě motivujícími informacemi zjistíte, že ještě zdaleka není nic ztraceno a vyhlásíte všem tukům a podobným nešvarům válku na život a na smrt. Nezapomeňte se náležitě motivovat tím, že se v létě na plovárně již nebudete muset za svou nedokonalou postavu stydět a maskovat ji, ale naopak se můžete v plné kráse odhalit a při troše štěstí získat na svou stranu i obdivné pohledy opačného pohlaví. Jestli v tomto boji nakonec uspějete, záleží pouze na vás a vaší vytrvalosti.

V případě, že máte nějaké dlouhodobé závažnější zdravotní potíže, konzultujte svůj stav nejprve s lékařem, který vám na základě odborného posudku doporučí adekvátní fyzickou aktivitu. Nevhodně zvolená činnost vám může způsobit jen další, a dost možná i mnohem závažnější problémy. Internet skýtá konkrétně v oblasti různých "zaručených postupů k..." neskutečné množství materiálů, ne vždy se ale jedná o kvalitní informace, proto si je i při sebemenších pochybách ověřte raději z dalších zdrojů.

Posilovat s rozmyslem

Cestu za zušlechtěním svého těla můžete začít například v posilovně, k čemuž vám dopomůže web http://www.ronnie.cz. K tomu, abyste při zvedání činek jen zbytečně nemrhali svým drahocenným časem, potřebujete znát alespoň základy správné techniky provádění cviků, stravování a o dalších velmi důležitých návycích. Web Ronnie.cz přináší kromě kvanta článků pro zkušené kulturisty i dostatek srozumitelně podaného materiálu určeného naprostým začátečníkům, pro něž není prioritou obvod bicepsu, ale pevné zdravé tělo. Odpovědi na vaše všetečné dotazy jistě rád zodpoví některý ze zkušenějších uživatelů zdejšího fóra. Pokud byste však chtěli odpověď okamžitě a k tomu na vyloženě profesionální úrovni, můžete položit tzv. garantovaný dotaz, za nějž už ovšem zaplatíte určitou částku. Součást webu Ronnie.cz tvoří také internetový obchod s podpůrnou výživou (suplementy), seznamka, fotogalerie uživatelů a další příjemné drobnosti.

Podobné stránky s podtitulem "Kulturistika a fitness" hledejte za odkazem http://www.kulturistika.com. Tento server vám nabídne další příděl poutavě podaných statí týkajících se posilovacího tréninku, výživy a diet. Za samozřejmost považujte i fórum a internetový obchod. A kdyby vás posilování opravdu zaujalo, nezapomeňte si v internetovém prohlížeči otevřít stránku http://www.biomag.sk. Je to výborný zdroj informací zejména pro pokročilejší "svalovce", připravte se ale na to, že při listování články či diskusemi narazíte téměř na každém kroku na odborné termíny.

Posilování bychom měli úspěšně za sebou, nyní se vrhneme na nějakou aerobní aktivitu.

Běh a jízda na kole

Přirozený pohyb ve volnějším tempu, navíc v prostředí krásné přírody, tak tohle vám zajistí asi jenom pěší turistika. Jako první si uvedeme projekt http.//www.turistika.cz, web se spoustou prověřených tras, obrázků přírody, osvědčených tipů na výlety, a v neposlední řadě též hrstkou cenných turistických zkušeností. Zaujmout by vás tu mohl například virtuální mapový systém, databáze ubytovacích zařízení nebo vyhledávání turisticky přitažlivých objektů podle měst. V našem výčtu by neměl scházet ani http://www.lezec.cz, zacílený na milovníky horských vrcholů a lezení po stěnách všeobecně. K dispozici zde máte například popisy tréninkových metod, reportáže, statistické žebříčky nebo diskusi. Relativně příbuzné zaměření má i http://www.treknet.cz, na němž hledejte obsah související s cestováním takříkajíc na vlastní pěst (rady v oblastech jako ubytování, práce, nemoci), dále též s turistikou a cykloturistikou. Návdavkem od něj očekávejte slušný příděl recenzí, rozhovorů i reportáží.

O něco rychleji se budete pohybovat s webem http://www.e-mental.com/foot/. Zde se nachází komplexní zdroj informací pro ty z vás, kteří uvažujete nad další osvědčenou sportovní disciplínou kondičním během. Dostane se vám tu náležitého ponaučení o tom, proč byste měli právě vy běhat, v čem se běhá nejlépe a samozřejmě se dozvíte také jak a kolik běhat, abyste se cítili v optimální kondici.

Poněkud z jiného soudku pochází internetové sídlo http://www.orientacnibeh.cz, zaměřené na skalní příznivce orientačního běhu. Čeká tu na vás stručné představení tohoto sportu, výkonnostní žebříčky jednotlivých soutěží, informace o závodech. Kdyby se vám idea orientačního běhu zalíbila, nasměrujte své kroky na http://www.obmapy.tiscali.cz, kde si můžete stáhnout mapy míst, na nichž se "orienťák" obvykle běhává. Minout byste neměli rovněž http://www.orienteering.cz, jakési rozcestí, odkud lze začít svou cestu za jednotlivými disciplínami sdruženými pod křídly orientačního běhu.

Pokud uznáváte pohyb na čerstvém vzduchu, ale i běhání vám připadá příliš pomalé, pak navštivte http://www.cykloserver.cz. Zjistíte, že jízda na kole má své nesporné výhody, prohlédnete si vyznačené cyklotrasy, případně si přímo naplánujete výlet do některé adekvátně vzdálené přitažlivé lokality. Chybí-li vám dostatek peněz na pořádné kolo, můžete se případně zastavit v místním internetovém bazaru. Ve spodní části úvodní stránky navíc hledejte minibannery s odkazy směřujícími na stránky obdobné orientace.

Plavání

Jestliže si běžně připadáte jako ryba na suchu, pak nelze než vám doporučit vyloženě mokrý server http://www.totalniplavani.cz, na němž se jeho tvůrci věnují nácviku vysoce efektivního plaveckého stylu, nazývaného jako "totální plavání". O plavání, duatlonu, triatlonu a ironman závodech píše server http://www.swim3run.cz, jenž si do svého podtitulu zvolil heslo "multisportovní magazín".

S koupáním úzce souvisí i projekt http://www.naturista.cz, jenž však přichází v úvahu jen pro ty z vás, kterým se tento životní světonázor nepříčí. K tomu, aby vás přesvědčili o zjevných kladech naturismu, připravili pro vás autoři 205 veskrze kladných argumentů. Ve chvíli, kdy hledáte nudistická koupaliště nebo sháníte kontakt na další "naháče", abyste měli s kým sdílet svoji zálibu, neváhejte s návštěvou naturisty.cz ani minutu.

Volejbal a golf

Další oblíbenou aktivitou, již lze provozovat jak v tělocvičně, tak i na vzduchu, je volejbal. Milovníky kulatého nesmysl odbíjeného přes síť odkážu na http://www.volejbal.cz, což je výborný zdroj poznatků o všem, co se tohoto sportu jen trochu týká. Jako druhou stránku bych rád uvedl ještě oficiální web české volejbalové federace (http://www.volejbalcz.cz), který si klade za přímý cíl popularizaci volejbalu v ČR.

Jako námět na vynikající relaxaci (nutící vás zároveň i k pohybu po rozsáhlém golfovém hřišti) poslouží http://www.golfnet.cz. Kromě úvodních informací potřebných pro každého nového hráče tu můžete očekávat přehled klubů a hřišť, zpravodajství. Možná vám přijde vhod i zde přítomný bazar vybavení nebo přehledně uspořádaný seznam stránek podobného charakteru.

Bojová umění, aerobic a tanec

Máte v úmyslu spojit do jednoho vyváženého celku tělovýchovnou činnost s aktivní sebeobranou? Pak vám nezbude, než se začít věnovat některému z bojových sportů. K tomu vám pomůže kupříkladu http://www.bojovaumeni.cz.

Velké množství osob zejména ženského pohlaví si pro udržování kondice oblíbilo aerobik. Pro více informací brouzdejte směrem na http://www.aerobic.cz (internetový informační server o aerobiku a fitness), kde je vám k dispozici rozsáhlý archiv článků anebo kalendář plánovaných akcí. Minout byste neměli ani nadšenecký projekt http://www.aerobik.org (průvodce českým webem pro příznivce aerobiku) či oficiální stránky Českého svazu aerobiku sídlící na adrese http://www.fisaf.cz.

Jistou nepřímou souvislost s výše uvedeným aerobikem má rovněž tancování, za něž jsme pro vás vybrali stránky Českého Svazu Tanečního Sportu http.//www.dancesport.cz. Jejich návštěvou opět získáte vyčerpávající informace o tanečních soutěžích či soustředěních, chybět nemohou ani fotografie z tanečních klání.

Méně tradiční sporty

Za netradiční sporty, které u nás v posledních letech zažívají pravý boom, by bylo vhodné jmenovat alespoň několik zástupců. Začneme na http.//www.casa.cz (česká asociace airsoftu ano, to je ta novodobá hra na vojáky), přejdeme na http://www.floorballnews.cz. (floorball = v tělocvičně provozovaný hokej s umělohmotnými hokejkami) a svou pouť zakončíme na stránce http.//www.lacrosse.cz, připravené stoupenci nevšedního sportu jménem lakros (hra pocházející od severoamerických indiánů).

Pro ty z vás, kterým závažné zdravotní potíže pohyb nedovolí, ale přesto kdesi v sobě cítí sportovního ducha, jsme vysh patří mezi ty vůbec nejklasičtější, není ji asi třeba dlouze představovat. Na stránce Šachového svazu České republiky vás čeká vyčerpávající popis probíhajících turnajů, prostudovat si rovněž můžete několik partií, které odborníky v poslední době zaujaly.

Sportovní zpravodajství

A aby nebylo toho všeho sportu náhodou málo, podíváme se ještě na několik serverů, zabývajících se klasickým sportovním zpravodajstvím. Sem patří například http://www.deniksport.cz, jenž mimochodem spadá pod stejné vydavatelství jako deník Blesk. Přináší rozhovory se sportovci, reportáže, či aktuální výsledky. Dále lze navštívit http.//www.sport.cz, společný projekt Seznamu a deníku Právo. I tady získáte poměrně komplexní přehled o novinkách z mnoha sportovních odvětví. Také na portálu iDnes existuje rozsáhlá sekce věnovaná sportu, nachází se za odkazem http.//sport.idnes.cz. Slovenští čtenáři jistě budou znát server http://www.sport.sk. Sem zabrouzdejte v případě, zajímáte-li se o sportovní dění na Slovensku nebo chcete-li si přečíst i jiný než ryze český pohled na věc.

Zdraví a diety

Aby se vám cesta za vysněnou postavou otevírala co možná nejrychleji, měli byste zkusit upravit svůj jídelníček směrem k rovnovážnému příjmu a výdeji živin. Ještě předtím je ale nutné se zbavit přebytečné energie uložené v tucích, a právě k tomu vám poslouží některá z ověřených diet. Jelikož se jedná o citlivý zásah do organismu, je třeba postupovat opatrně, hledejte vždy takovou dietu, která je pro vás vhodná i výhodná zároveň. Vyzkoušet byste mohli http://www.izhubnu.cz (hitparáda diet, recepty, poradna), http.//www.bezlepkovadieta.cz (pozitiva bezlepkové diety, kuchařka, poradna) nebo http://www.cambridge-diet.cz (Body Mass Index, dieta centra pro snižování nadváhy).

O zdraví, největším a přitom mnohdy nejpodceňovanějším pokladě, jaký v životě máme, pojednávají http://www.doktorka.cz či http://www.eccevita.cz. Za zkoušku téměř určitě stojí i jedna z odnoží zpravodajského serveru iDnes, kterou naleznete na http://zdravi.idnes.cz.

Tímto bychom naši skromnou cestu za poznáním tělovýchovné tváře internetu zakončili. Děkuji za pozornost a doufám, že se mi podařilo naladit vás alespoň trochu na tu správnou sportovní vlnu.

Vaše kritické připomínky či případně náměty na další články s radostí uvítám na e-mailové adrese cestmir_zak@idg.cz.

§§§§§

$$$$$


Software


Paličovy utility I.

David Čepička, Daniel Behrens

C04P0231

Nebudeme daleko od pravdy, když prohlásíme, že vypalovačku a vypalovací software dnes vlastní prakticky každý. Pokud od svého vybavení očekáváte víc než jen vytváření a kopírování disků, narazíte s programy typu Nero a spol. na jejich pomyslný strop. V tomto článku a na našem CD vám nabízíme sadu utilit, s nimiž zvládnete i úlohy vymykající se běžnému standardu.

Ten, kdo často vypaluje, ví z vlastní zkušenosti, že ne všechno je tak snadné, jak se na první pohled zdá. V našem článku vám představíme několik utilit, s nimiž budete moci vyřešit problémy, které většinou obyčejný program pro vypalování nezvládne. Navíc je naprostá většina zmiňovaných programů zdarma. Na následujících stránkách vám popíšeme, k čemu jednotlivé utility slouží, jakými funkcemi disponují a jak s nimi zacházet. Většina utilit je anglických, ale řada z nich nabízí české jazykové moduly. U takových utilit si popíšeme, jak je počeštit.

Bez speciálních utilit to často vůbec nejde

Běžné programy pro vypalování, jako jsou Nero, Win on CD či Pinnacle Instant CD/DVD, podporují celou řadu režimů pro vypalování a mají zabudováno mnoho rozličných funkcí. Jakmile ale narazíte na potřebu nějaké speciality, pak to výše zmíněnými nástroji jednoduše nejde, anebo jen s velkými obtížemi. Alespoň dva příklady za všechny: Tak třeba ripování hudebních CD. Co se týče funkčnosti či ovládání, pak program Cdex zmiňované aplikace předčí na celé čáře. Dokáže totiž ripovat jak celá hudební CD, tak i jednotlivé stopy nebo dokonce jen jejich části. A to ve formátech WAV, MP3 či Ogg Vorbis při všech dostupných bitratech, ať již konstantních nebo variabilních. Názvy skladeb či interperetů se stahují automaticky z databáze CDDB umístěné buď na pevném disku vašeho počítače, nebo na internetu. Takto si můžete svoji sbírku hudebních CD zálohovat v úsporném formátu na pevný disk, či ji upravit pro poslech na svém MP3 přehrávači.

Jako druhý příklad můžeme uvést práci s DVD. Při vypalování DVD disků se často setkáte s jevem, kdy si ne všechny vypalovačky rozumějí se všemi vyráběnými médii. Je tedy potřeba se zaměřit na ta správná. V tom vám pomůže utilita DVD Identifier, jež dokáže určit rychlost vypalování, typ disku, ID výrobce a přesnou kapacitu. Nikdy si totiž nemůžete být naprosto jisti, že médium, které má na obalu značku svého výrobce, skutečně od tohoto výrobce pochází. DVD Identifier vám tedy určitě prokáže mnoho platných služeb, a nepochybně i ušetří spoustu peněz za nepoužitelná média.

AV-Cutty 2.2

Cena: za dárek

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Internet: http://www.avcutty.de (avcutty22_setup.exe, 548 KB) a na našem CD

Co dokáže: Pokud jste si pomocí kamery natočili nějaký delší film, musí předtím, než jej vypálíte na CD, projít střižnou. Jednoduchý a přitom rychlý způsob pro střih videa nabízí právě utilita AV-Cutty. Program automaticky rozděluje velké AVI soubory na jednotlivé scény, a takto vzniklé fragmenty pak ukládá do souborů videa. Při tvorbě fragmentů vychází z optického rozeznávání scén, dokáže tedy na základě filmových střihů a změn v obrazech rozpoznat, kde má nová scéna začínat. Pro stříhání se nemusí výchozí materiál znovu kódovat, takže při rozdělení filmu na jednotlivé části nedochází ke zhoršení jeho kvality. AV-Cutty můžete testovat libovolně dlouhou dobu, a to ve verzi bez jakýchkoliv omezení. Pokud se rozhodnete AV-Cutty používat trvale, očekává od vás autor aplikace zaslání nějakého dárku.

Jak funguje: AV-Cutty je funkční i bez instalace. Po jeho spuštění zadejte jméno AVI souborů, které se mají stříhat, a stiskem odpovídajícího tlačítka na spodním okraji okna aplikace spusťte rozpoznávání scén. Scény, které program rozezná, si pak můžete popřípadě prostřednictvím tlačítka v pravém dolním rohu přenést do seznamu scén. Tyto se pak dají následně buď ještě manuálně rozdělit, anebo naopak, když zjistíte, že k sobě tematicky patří, sloučit. Seznam scén se dá rovněž ukládat a zase otevírat. Tak lze pracovat paralelně na několika projektech. Nakonec můžete vámi vybrané scény znovu uložit do AVI souboru (příp. souborů), a to bezztrátově.

Jako velmi praktickou se jeví možnost rozšíření názvu souboru o parametry jako je číslo scény, popřípadě číslo prvního či posledního obrázku. Tím si i po delší době vybavíte, jaké soubory k sobě vlastně patří. Alternativou k dělení na základě scén je možnost rozdělení filmu na stejně dlouhé části.

Burn to the Brim 2.8.1

Cena: zdarma

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Internet: http://bttb.sourceforge.net (BTTB281.EXE, 1,26 MB) a na našem CD

Co dokáže: Chtěli byste si zazálohovat některé důležité soubory ze svého pevného disku na cédéčka. Ale jak zmíněné soubory zorganizovat tak, aby se všechny vešly na co nejmenší počet CD? V této situaci vám pomůže právě Burn to the Brim. Jedná se o utilitu, která spočítá, jak byste měli co nejoptimálněji rozmístit své soubory na datové médium o libovolné velikosti a zároveň vám vytvoří standardní ISO image. Jejím nedostatkem je bohužel to, že pokud program nějaký nosič nedokáže zaplnit zcela, je potřeba zbylé soubory a složky přidat do seznamu pro vypálení ručně.

Jak funguje: Spusťte aplikaci a v ní klepněte na tlačítko Start. Objeví se vám adresářový strom, z nějž si vyberte složky, popřípadě diskové oddíly, které chcete na CD disky rozdělit. V poli Splitting Depth zadejte číslem míru, do které má utilita zkoumat úroveň co se týče počtu podsložek. Po dosažení této úrovně bude složka brána programem jako celek, tzn. že ji bude považovat za dále nedělitelnou. Například u stromu složek C:\Složka\Podsložka1\Podsložka2 a D:\Složka\Podsložka1 při volbě Splitting Depth 0 bude považovat za nedělitelné celé disky C: a D: a bude se je snažit umístit na záložní médium jako celek. Při volbě Splitting Depth 1 bude za nedělitelné považovat celé složky C:\Složka a D:\Složka. Jakou hodnotu zadat, aby zůstalo neumístěných co nejméně souborů? To záleží zejména na jejich velikosti. Obecně ale platí, že čím je parametr Splitting Depth vyšší a více souborů se má na záložní médium rozdělit, tím déle výpočet rozmístění trvá a tím více variant utilita uvažuje. Pokud výpočet omezíte časovým intervalem, nemusí vám program vždy nalézt tu nejvýhodnější variantu, ale zato vám za přijatelnou dobu učiní přijatelný návrh. Kromě pevně zadaných velikostí cédéček se dají zadat i velikosti jiné. Musíte však znát velikost jednoho clusteru a přesnou kapacitu nosiče. V pravém horním okně aplikace se pak zobrazují všechny prázdné soubory či složky. Ve spodním okně vidíte, jak se data rozdělují. Po skončení výpočtu konečně program vytvoří ISO image, z níž si následně můžete CD vypálit.

Upozornění: Ke spuštění programu budete potřebovat soubor WNASPI32.DLL. Pokud se na vašem počítači nenalézá, najdete jej na našem CD, případně si jej můžete též stáhnout na internetové adrese http://www.geocities.com/aspi_driver (ASPI!.EXE, 156 KB).

CD Burner XP Pro 2.2.4

Cena: zdarma

Operační systém: Windows 98 SE/ME, 2000, XP

Internet: http://www.cdburnerxp.se (SETUP.EXE, 11,5 MB) a na našem CD

Co dokáže: Ten, kdo si chce pouze rychle vypálit nějaké CD nebo DVD, nepotřebuje žádnou robustní aplikaci typu Nera či Win on CD. CD Burner XP Pro sice v žádném případě co do funkčnosti nemůže soutěžit s uvedenými aplikacemi, ale pozornost si určitě zaslouží. Už kvůli svému jednoduchému ovládání a také proto, že je zdarma. Dokáže vám vypálit datové a hudební CD, ale zvládne i DVD. Kromě toho umí vypalovat ISO image a provádět ripování hudebních cédéček. Bohužel nejsou k dispozici žádní průvodci pro vypalování, ani zde není integrována možnost vypálit bootovatelný CD disk. Při našich testech ale aplikace pracovala spolehlivě a velmi plynule.

Jak funguje: Při jejím spuštění budete dotázáni, co budete vypalovat. Poté se objeví hlavní okno aplikace, jež mimochodem velmi připomíná Nero. Soubory, které se mají vypálit, se pak vkládají do spodní části okna pomocí drag&drop. Pokud do vypalovací mechaniky vložíte disk, CD Burner XP Pro jej zanalyzuje a ukáže vám, zda a kolik je na něm volného místa. Pokud máte v počítači vypalovacích mechanik několik, můžete si klávesovou zkratkou <Ctrl><R> vybrat, kterou z nich použijete. Informace o vloženém médiu pak získáte prostřednictvím klávesové zkratky <Ctrl><I>. Konečně samotné vypalování spustíte stiskem tlačítka Write. Velmi pohodlná je i práce při použití funkce ripování. Ta umožňuje načíst obsah hudebního CD a uložit jej na pevný disk v MP3, WAV, Ogg Vorbis či WMA. V poli Rip Options si lze stanovit, zda má program danou stopu načíst co možná nejrychleji, anebo co možná nejpřesněji, a jak se má zachovat při výskytu chyby. Prostřednictvím databáze CDDB (není součástí softwaru) se dají získat informace o dané skladbě či interpretovi a tyto údaje se zohlední při pojmenovávání výsledných souborů. Při vypalování hudebních CD však chybějí některé šikovné vlastnosti, jako např. vyrovnání hlasitosti jednotlivých stop.

CD-ROM Tool 11/26/02

Cena: zdarma

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Internet: http://cdromtool.sourceforge.net (cdromtool.zip, 273 KB) a na našem CD

Co dokáže: Člověk nemusí být nijak zvlášť citlivý na hluk, aby ho začal rušit rámus, který vydávají dnešní CD-ROM mechaniky. Zvláště když máte počítač umístěný v obývacím pokoji, abyste mohli sledovat filmy či poslouchat hudební CD, vám současné vysoké rychlosti mechanik rozhodně ke klidu nepřispějí. Navíc vysoká rychlost nemá vždy smysl, např. pokud přenášíte malá množství dat. A právě v tomto okamžiku vám pomůže utilita CD-ROM Tool. S její pomocí můžete v takových případech rychlost čtení snížit. Na druhou stranu utilita dokáže rychlost mechaniky pohodlně vrátit zpátky, což se hodí kupříkladu při hraní her. Zde je rychlý přístup k datům výhodou.

Upozornění: Nešetrným regulováním rychlosti mechaniky může někdy dojít k jejímu poškození. Rovněž riskujete, že v takovém případě vám nebude uznána záruka.

Jak funguje: Při spuštění programu uvidíte všechny mechaniky CD-ROM, dostupné na vašem počítači. Vyberte si ze seznamu tu, jejíž nastavení budete chtít změnit, vložte do ní CD a na záložce Main stiskněte tlačítko Detect Speeds. Tak se dozvíte, které rychlosti u vás vůbec připadají v úvahu. V případě, že při přehrávání hudby či videa některou z nalezených rychlostí zpozorujete trhání obrazu či vynechávání zvuku, je nastavená rychlost příliš malá. Rovněž byste měli zapomenout na přílišné snižování rychlosti při vypalování On the fly. Jinak se vystavujete riziku, že se přeruší tok dat a vypalované médium se zničí. Kromě upravení rychlosti mechaniky si můžete nastavit i tzv. hodnotu Spindown. Jedná se o dobu, která uplyne mezi posledním čtením dat a vypnutím motorku pohánějícího mechaniku. Pokud budete potřebovat mezi jednotlivými rychlostmi často přepínat, vyplatí se na pracovní plochu umístit Quickset icon (viz záložka Shortcuts). Program vyžaduje nainstalované ASPI. Nemáte-li je nainstalováno, podrobnější informace dostanete na internetových stránkách výrobce vaší mechaniky.

DVD Genie 4.10

Cena: zdarma

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Internet: http://www.inmatrix.com (dvdgn410.exe, 323 KB) a na našem CD

Co dokáže: Kódy regionů slouží zejména k tomu, aby se filmová DVD dostala do různých zemí v různou dobu. DVD disk s kódem regionu 1 (USA a Kanada) tak nepoběží v zařízeních, jež jsou nastavena na evropský kód regionu 2. Software pro přehrávání DVD má sice zpravidla možnost kód regionu změnit, počet změn je však omezen, a to zpravidla na pět. A na tomto vnitřním čítači právě troskotá většina utilit. V případě programu DVD Genie však tomu tak není. Otevírá totiž cestu, která umožňuje filmovým fanouškům zmiňované omezení mnohokrát obejít. Trik spočívá v tom, že DVD Genie přenastaví vnitřní čítač při každé změně kódu regionu do původního stavu, kdy opět umožňuje pět nových změn kódu regionu.

Jak funguje: Nastavení, která je nutno provést, silně závisí na tom, který program pro přehrávání dévédéček používáte. Spusťte si DVD Genie a přesuňte se na záložku odpovídající vašemu přehrávači. Vlastní záložky jsou k dispozici pro přehrávače PowerDVD od firmy Cyberlink, WinDVD od firmy Intervideo, DVD přehrávače od firem ATI a Matrox, jakož i pro utilitu Cinemaster od firmy Ravisent. Kromě toho DVD Genie pracuje s každým přehrávačem DVD, který je s některým z výše uvedených kompatibilní. Kromě funkcí pro změny kódů regionu je pro každý přehrávač k dispozici ještě celá řada dalších speciálních funkcí.

Jestliže si často pouštíte DVD s různými kódy regionů, pak byste si měli na záložce Auto Region povolit možnost Automatické nastavení regionu po spuštění. Dále se dá nastavit, aby se DVD Genie spouštěl automaticky vždy, jakmile vložíte disk do mechaniky.

Tip: Pro instalaci českého jazykového modulu si rozbalte soubory CZECH.LNG a CZECH.MSG obsažené v souboru GENIE_CZECH.ZIP (9,91 KB) do složky, v níž máte DVD Genie nainstalovaný. Jazykový modul naleznete na našem CD nebo si jej můžete stáhnout z internetové stránky uvedené v záhlaví tipu. Tento neúplný překlad sice patří k verzi 4.05, ovšem funguje i ve verzi 4.10.

CD Check 3.0.1.43

Cena: pro soukromé použití zdarma

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Internet: http://www.elpros.si/CDCheckdownload.php (cdchecksetup.exe, 827 KB) a na našem CD

Co dokáže: I když jste si teď právě vypálili CD či DVD disk, nemůžete si být nikdy jisti, že jeho obsah odpovídá přesně tomu, co jste na něm původně chtěli mít. Dokonce ani drahé programy pro vypalování často přesně nesrovnávají obsah vypáleného média s původními daty. Utilita CD Check vám na cédéčku najde poškozené soubory či složky, a nejen to; umožní poškozené soubory znovu obnovit. Prozradí vám totiž, o jakou chybu se jedná, čímž se spíše dopátráte možné příčiny a vzniku té či oné chyby. Sice trochu oklikou, ale lze i zjistit, zda je nějaké CD či DVD chráněno proti kopírování. Ne vždy se totiž ochranné mechanismy projeví při prvním spuštění či při instalaci programu. CD Check vytvoří kontrolní CRC součty původních a zkopírovaných dat. Až teprve potom se projeví rozdíly, přestože jsou názvy a velikosti souborů stejné.

Není pochyb o tom, že teprve po vytvoření zálohy důležitých dokumentů či aplikací získáte jakousi jistotu o bezpečnosti dat.

Jak funguje: Ovládání CD Checku je skutečně velmi intuitivní. Stiskem tlačítka CRC si vytvoříte kontrolní součty, prostřednictvím tlačítka Ověřit zkontrolujete, zda jsou všechna data čitelná a jestli se kontrolní součty shodují. Vyberte si složku, v níž se vyskytují data, která jste vypálili, a do odpovídající diskové mechaniky vložte médium, na němž máte kopii těchto dat. Nyní stiskněte tlačítko Porovnat. Do políčka Zdrojové složky zadejte původní složku, do políčka referenční složky zadejte cestu k záloze složky. Po stisku tlačítka Pokračovat CD Check provede analýzu dat v obou složkách a vypíše případné rozdíly. Jestliže vám CD Check zahlásil chybu, stiskněte tlačítko Obnovit. Utilita pak zkusí chybu opravit. Pro zvýšení šance na opravu můžete zvýšit časový limit pro opravu sektoru či počet pokusů pro čtení sektoru.

Tip: Pro popisovanou utilitu existuje i český jazykový modul. Klepněte v menu Options na záložku Language a zde vyberte položku Czech.


Paličovy utility II.

DVD Identifier 3.2

DVD Identifier 3.2

Cena: zdarma

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Internet: http://dvd.identifier.cdfreaks.com (DVD Identifier 3.2 Build#2 Setup.exe, 1,21MB) a na našem CD

Co dokáže: Za mnoho problémů při vypalování DVD jsou odpovědné potíže s kompatibilitou mezi vypalovačkou a samotnými médii. Ne každé DVD médium si rozumí s každou vypalovačkou, a to i když souhlasí technické údaje uvedené na obalu. Utilita DVD Identifier vám pomůže v rozhodnutí, která média jsou pro vaši vypalovačku optimální. Zmíněný program vložené médium analyzuje a zobrazí informace o jeho typu, ID výrobce a dostupnou kapacitu. U disků DVD+R(W) lze získat navíc ještě dva další parametry Media Type ID a Product Revision. Takto je například na každém médiu uvedeno, z jaké dodávky vlastně pochází. Mnoho firem totiž dévédéčka nevyrábí samo, nýbrž svou značkou označují média jiných výrobců. Pokud tedy začnete mít s disky konkrétního výrobce najednou problémy, výše zmíněným způsobem se dozvíte, zda firma kupříkladu nezměnila dodavatele nebo zda chyba není ještě někde jinde. Na rozdíl od řady podobných utilit neukazuje DVD Identifier pouze informaci, pro jaké rychlosti je médium určeno, ale informuje vás i o tom, jakou rychlostí může speciálně vaše vypalovačka na takové médium zapisovat.

Jak funguje: Vložte médium, které chcete testovat, do vypalovačky a spusťte program. Pak stačí stisknout tlačítko Identify, a během několika sekund proběhne analýza. Prostřednictvím funkce Clipboard si můžete výsledky testu umístit do schránky, a odtud přenést třeba do nějakého textového editoru. Přes menu On-line/Check for DVD Identifier Update now si ověříte, zda nejsou na internetu k dispozici nové verze programu. Jejich stahování lze provádět automaticky. Pro testování svých médií používejte jen ty nejnovější verze, protože jen tak máte šanci, že utilita správně rozpozná většinu vložených disků.

CD Startup Standard 2.0

Cena: pro soukromé použití zdarma

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Internet: http://www.vbarchiv.netdownload/download_176.html (cdstartup.exe, 1,28 MB) a na našem CD

Co dokáže: Pokud dnes někdo vytvoří disk, na němž je několik spustitelných souborů, je takřka samozřejmostí, že se vám po jeho vložení do mechaniky zobrazí úvodní menu. To vám nabídne obsah programů na CD, jejich popis a možnost okamžité instalace. Mnohé profesionální vypalovací programy mají takový editor pro tvorbu spouštěcího menu integrovaný. Pokud váš program pro vypalování takovou funkci nemá, nezoufejte. Seznámíme vás s řešením, jež vás nebude stát ani korunu.

S pomocí utility CD Startup Standard si můžete vytvořit pro každý ze svých soukromých disků úvodní startup menu, a ani nemusíte umět programovat. Software je zdarma, ale pouze pro soukromé použití. Pokud byste se rozhodli jej využívat ke komerčním účelům, musíte si za 19 eur koupit Professional Edition.

Jak funguje: V menu Startoptionen klepněte na tlačítko Neues Projekt, do políčka Titel des Startmenüs zadejte název spouštěcího menu a do políčka Ordner für Grafiken cestu ke složce, v níž je uložen titulní obrázek. Také je možné na pozadí přehrávat nějaký WAV či MP3 soubor jeho název se napíše do políčka Hintergrundsound (Wave/MP3). Nyní stiskněte tlačítko Einträge. Sem zadáte jména položek, které budou uvedeny ve spouštěcím menu, a také si zde určíte, v jakém pořadí půjdou za sebou. K dispozici jsou políčka pro krátký (Kurze) a dlouhý (Lange Beschreibung) popis. Dlouhý popis může obsahovat až 500 znaků. Kromě toho se dá ke každé položce umístit náhledový obrázek daného programu, který případně ještě může být oříznutý. Dále můžete vybrat, pro které verze je daná utilita vhodná, ostatně přesně tak, jak to znáte z CD našeho časopisu. Nakonec ještě můžete zadat velikost a název souboru, jenž se má spustit klepnutím na položku spouštěcího menu. Tlačítko Skins vám dovolí vybrat jedno z deseti uživatelských rozhraní. Ta dají vašemu menu vskutku neotřelý vzhled. Bohužel se sem nedají umístit rozhraní vlastní. Nakonec stiskněte tlačítko Erstellen a za několik sekund získáte všechna potřebná data pro vypálení na CD.

Free Rip 3.2

Cena: zdarma, financovaný reklamou

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Internet: http://www.mgshareware.com

frmmain.shtml (freeripmp3.exe, 1,02 MB) a na našem CD

Co dokáže: Free Rip je freewarová utilita, která ripuje, tj. ukládá hudbu z cédéček na pevný disk. Vybrat si můžete mezi formáty MP3, WAV a OGG. V případě, že se jedná o CD zakoupené někde v obchodě, mohou být automaticky získány informace o disku a interpretovi z lokální či internetové databáze CDDB.

Jak funguje: Během instalace utility byste si měli v šestém okně zrušit zatržítko před položkou Install My Search Bar. V opačném případě program nainstaluje na váš počítač doplněk pro Internet Explorer, kterým je tato utilita částečně financována. Vedle verze s reklamou, existuje ještě verze bez reklamy a bez zobrazování úvodní obrazovky, ale stojí 10 USD. Při prvním spuštění vás Free Rip vyzve k zadání několika údajů týkajících se konfigurace. Tady např. uvedete formát pro ripované soubory a strukturu složek, kterou má utilita na pevném disku vytvářet při zápisu. Dále si lze nastavit, zda upřednostňujete konstantní či variabilní bitrate. Pro vlastní ripování vložte CD do mechaniky, kterou jste si nastavili v menu CD/Options na záložce Device. Free Rip automaticky načte jeho obsah a navrhne vám relevantní položky z databáze CDDB. Není-li vaše album v databázi obsaženo, musíte si odpovídající údaje doplnit sami, popřípadě je i sami vložit do CDDB. Nakonec si vyberte stopy, jež chcete ripovat, a vlastní akci spusťte některým z příkazů v menu Rip. Pokud budou mít ripované hudební soubory příliš nízkou či naopak příliš vysokou hlasitost, pak byste měli v menu CD/Options na záložce General přenastavit posuvníkem parametr Ripping Volume.

ISO Buster 1.5

Cena: zdarma

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Internet: http://www.smart-projects.net (IsoBuster 1.5 (All languages) Setup.exe, 3,79 MB) a na našem CD

Co dokáže: U přepisovatelných CD nebo DVD disků se po nějaké době často začínají objevovat chyby čtení. To člověka dokáže rozladit zvláště tehdy, pokud se jedná o jeho vlastní dokumenty, obrázky či zazálohované soubory. Přesto není zdaleka vše ztraceno. Proto, abyste z poškozeného disku zachránili alespoň něco, použijte freewarovou utilitu ISO Buster. Ta zkouší prověřit všechny dostupné CD či DVD, a prostřednictvím technik pro korekci chyb se pokouší načíst data a uložit je na pevný disk. Dále dokáže vyhledávat ztracené UDF soubory.

Jak funguje: Během instalace budete vyzváni, abyste určili, které formáty obrazů (image) mají být ISO Busterem otevírány. Na výběr máte okolo 20 z nich, např. ISO, BIN a CUE. Po instalaci budete vyzváni k zadání registračního čísla. Nechte políčko volné a namísto toho stiskněte tlačítko Free funct. only. Pro zajímavost: Vedle zdarma dostupné verze existuje i verze sharewarová za 20 USD, která disponuje více funkcemi. Český jazykový modul do aplikace nastavíte v menu Options/Language na záložce Language. ISO Buster automaticky po spuštění načte obsah média a ve většině případů rovněž zobrazí soubory. I tehdy, je-li médium považováno za poškozené a nejde jeho obsah obvyklými prostředky načíst. Velmi praktická je schopnost rozdělit si jednotlivé image na menší části, tak aby se vešly třeba na diskety nebo další CD. Rozdělení provedete přes menu Možnosti/Soubory Image.

Tmpgenc 2.521

Cena: zdarma

Operační systém: Windows 98/ME, NT4, 2000, XP

Internet: http://www.tmpgenc.net (TMPG.ZIP, 1,63 MB) a na našem CD

Co dokáže: Tmpgenc umí zkonvertovat soubory AVI do formátu MPEG-1 či MPEG-2. Kromě toho dokáže vytvářet disky VCD, SVCD, jakož i DVD. Dále podporuje v Evropě rozšířenou televizní normu PAL a rovněž americkou normu NTSC. Ani formáty zobrazení 4 : 3 či 16 : 9 pro něj nejsou překážkou. Tmpgenc má řadu schopností, kterými se do velké míry dá určovat kvalita výstupu. Třeba měnit bitrate či formát zvuku. Dále je k dispozici několik utilit, jimiž můžete soubory MPEG stříhat a opět dávat dohromady. Také lze spojovat filmy se stejnou zvukovou stopou. Za nedostatek můžeme považovat to, že program podporuje pouze stereo, a nikoli prostorový zvuku.

Jak funguje: Při prvním spuštění se při standardním nastavení objeví průvodce. Umístěním zatržítka před volbu Enable this Wizard at start up si nastavíte, že se průvodce bude zobrazovat při každém spuštění. Jinak se dá vyvolat stiskem klávesové zkratky <Ctrl><W>. Ovšem pamatujte, že přes průvodce se nelze dostat ke všem speciálním funkcím. Nejprve v průvodci zadejte, jaký typ média budete chtít vytvořit a vyberte si zdroj, kde jsou vaše data umístěna. V dalším okně Filter setting se dají zmírnit rušivé elementy snižující kvalitu obrazu. Jedná-li se o nějakou delší filmovou sekvenci, můžete zde umístěním zatržítka u položky Source range vybrat, kterou část filmu budete chtít na CD či DVD umístit. Pokud jste omezeni kapacitou média, zkuste stisknutím tlačítka Setting na záložce Video experimentovat s různými položkami v poli Rate control mode.

Cdex 1.51

Cena: zdarma

Operační systém: Windows 95/98/ME, NT4, 2000, XP

Internet: http://www.cdex.n3.net (cdex_151.exe, 1,9 MB) a na našem CD

Co dokáže: Jestliže si chcete ukládat hudbu na cédéčka v nějaké úsporné formě, prokáže vám právě MP3 formát velmi dobré služby. Na jeden disk se totiž vejde okolo 10 hodin hudby v kvalitě blížící se kvalitě hudebních CD. Na našem CD vám nabízíme zdarma dostupnou utilitu Cdex, která umí hudbu z CD dostat a uložit ji na pevný disk. Vedle integrovaného encoderu Lame dovoluje použití i enkoderů jiných, ovšem pokud je máte na počítači nainstalovány. Jednotlivé stopy z hudebního CD tak můžete ukládat ve formátu WAV či MP3. Navíc Cdex podporuje i doposud ne tak rozšířený formát Ogg Vorbis, u něhož je komprese ještě vyšší.

Jak funguje: Vložte CD, které chcete ripovat, do mechaniky. Cdex načte jeho obsah a zobrazí název a délku disku i jednotlivých stop. Při ripování se nastavuje umístění výsledného souboru pomocí proměnných v menu Options/Settings na záložce Filenames. V případě, že se jedná o nějaké běžnější CD, které se nachází v databázi CDDB, může Cdex ripované soubory automaticky opatřit názvem a jménem interpreta. V tomto případě v menu CDDB vyberte buď příkaz Read from Local CDDB, nebo Read Remote CDDB to podle toho, zda máte CDDB databázi na svém pevném disku, či zda chcete patřičné informace hledat v databázi na internetu. V menu Options/Settings si rovněž můžete stanovit, který kodek má být k ripování použit a v jaké kvalitě má Cdex soubory ukládat. Jako slušný kompromis se jeví hodnota 192 Kb/s, při níž získáte vysokou kvalitu zvuku při nejlepší kompresi.

Pomocí Cdex však můžete ripovat i části jednotlivých stop. Chcete-li MP3 soubory převést zpět na Audio CD, i to je možné, a to přes volbu Convert Compressed Audio File(s) to WAV file(s) z menu Convert. V tomto případě je samozřejmé, že výsledkem nebude nahrávka v úplné CD kvalitě, neboť originál již byl jednou zkomprimován a došlo tedy ke ztrátě kvality. Zpětnou dekompresí kvalitu nahrávky zvýšit nelze.

§§§§§


Vážení si již vybrali z naší nabídky?

Vladimír Vondráček

C04P0237

Xara Menu Maker je jednoduchá aplikace, která slouží ke generování dynamických menu pro webové stránky. Pomocí několika málo prostých kroků umožní vytvoření profesionálně vypadajících nabídek i tvůrcům, jejichž umělecké, grafické nebo i programovací schopnosti nejsou na potřebné výši.

Na rozdíl od komplexnosti některých moderních aplikací je práce s Menu Makerem velmi přímočará. Prvním krokem je výběr z několika stovek předdefinovaných vzorů, nebo chcete-li šablon. Jejich počet je dostatečnou zárukou, že si vybere i ten, kdo se nespokojí s průměrností. V následujícím kroku je pak upraven text na jednotlivých položkách menu, lze zvolit jak font, tak rozměry nápisů. Kromě rozměrů je vhodné upravit i barevnou skladbu budoucí nabídky, k čemuž slouží krok následující. Zvlášť lze upravovat barevná témata pro stav, kdy je položka neaktivní a kdy je nad příslušnou oblastí umístěn kurzor myši. Kromě kolorování menu lze zvolit i pozadí pro celou stránku, opět z poměrně široké nabídky. Dosud jsme se ve výrobě věnovali toliko vnějšímu pozlátku, nyní je třeba přidat trochu duchaplnosti, ke každé položce menu přiřadit příslušnou akci. Ve valné většině případů půjde o zobrazení odpovídající stránky ve správném rámci. V tomto kroku je možné nejen učinit menu aktivním, ale přidat i několik úrovní submenu, kterážto možnost sice otevírá netušené obzory, leč o výhodách výběru z několika vnořených nabídek lze poměrně úspěšně pochybovat. V posledním kroku stvoření pak zbývá již jen vybrat správnou velikost budoucího menu a vše uložit na příslušné místo. Po celou dobu tvorby je k dispozici interaktivní náhled, po každé změně lze tedy snadno ověřit, co jste provedli. Tolik stručný popis fungování aplikace, nic víc toho prostě a jasně neumí.

Technická stránka nebude pro zasvěcené záhadou, jedná se o univerzální část, prográmky v JavaScriptu, které mají na starosti funkčnost menu, rozbalovaní nabídek apod. Tyto soubory budou podobné pro všechna menu, která vytvoříte. Skripty jsou uloženy v separátních souborech, na něž je odkaz v generovaném HTML kódu. Poslední částí jsou obrázkové soubory ve zvoleném formátu, které tvoří grafickou podobu voleb menu. Kromě Internet Exploreru se můžete nově kochat svými výtvory i v prostředí alternativních prohlížečů.

Někteří čtenáři již možná rozčileně pomrkávají a říkají si, tohle už jsem někde četl. V tom případě nezbývá, než vyjít s pravdou na světlo. Menu Maker je podmnožinou aplikace Xara Webstyle, a to v pravém, matematickém smyslu slova. Výrobce prostě vyňal příslušnou část aplikace Webstyle, pojmenoval ji Menu Maker a hurá na trh. Není mi zde příslušno hodnotit tento marketingový počin. Menu Maker míří mezi ty tvůrce webového obsahu, pro něž jsou možnosti Webstylu nad jejich požadavky, ale kteří požadují, aby jejich menu vypadala k světu. A v neposlední řadě je třeba zmínit nižší cenu.

XARA MenuMaker 1.1

K recenzi poskytla firma: Xara Group Ltd., http://www.xara.com

Cena: 24,99 USD

§§§§§


To není jen antivirus...

Jan Povolný

C04P0235

Společnost Trend Micro je již delší dobu proslulá svým antivirem a údržbářem Windows zvaným PC-cillin. Dnes se podíváme podrobněji pod pokličku nejnovější verze, která už zdaleka není "jen" antivirem. Umí toho totiž mnohem více.

Dnešní svět je bezpochyby světem komunikace, převážná většina počítačů je připojena na internet stále, či alespoň občasně. Připojení do sítě sítí s sebou nese spoustu rizik, kterým je třeba se umět bránit. S obranou vám může pomoci právě nový PC-cillin Internet Security (dále jen PCC).

Instalace probíhá přesně podle současných standardů a pravděpodobně vás ničím nepřekvapí. Jelikož je součástí balíku utilit rezidentní agent, který neustále dohlíží na vaši síťovou komunikaci, je nutno po ukončení instalace počítač restartovat a uvést tak agenta do spuštěného stavu. Zde je potřeba zmínit maličkost, že pro spuštění hlavního prostředí aplikace není nutný spuštěný agent, na druhou stranu většina nastavení a funkcí programu spolu přímo souvisí a je závislá na běžícím agentovi, takže bez něj je PCC jen téměř nefunkční skořápka.

Po spuštění agenta můžete přikročit ke konfiguraci samotného programu. K tomu slouží integrované prostředí PCC, které se skládá z několika modulů.

Prvním z nich je Status. Modul Status slouží k souhrnnému zobrazení současného nastavení PCC. Najdete zde přehled o spuštěných modulech, jakousi statistiku dat prošlých přes internetové rozhraní, stav aktualizace PCC a mnoho dalšího.

Druhým modulem je System. System je v podstatě přejmenované antivirové jádro PCC. Umožní vám kontrolovat soubory na vašich diskových jednotkách, umožní vám přesně nastavit parametry antivirového testu a spouštění jednotlivých testů pečlivě naplánovat. Dovolí vám také nastavit antivirové funkce rezidentního agenta.

Třetí modul má příznačný název Email. Ano, zde nastavíte parametry kontroly příchozí a odchozí pošty. Lze nastavit i úrovně, do kterých má antivir vstoupit v případě několikrát archivovaného přiloženého souboru. Další možností je nastavení kontroly webmailu, tedy schránek, jež prohlížíte pomocí internetového prohlížeče. Toto je poměrně ojedinělá funkce, za kterou zaslouží PCC pochvalu. Samozřejmě jsou kontrolovány jen soubory, které stáhnete spolu s poštou z příslušného webového rozhraní. Poslední vlastností tohoto modulu je antispam, jenž poskytuje jednoduchou obranu proti nevyžádané poště formou nastavení seznamu nežádoucích a žádoucích adres.

Modul Internet dovolí nastavit filtr URL adres, v němž lze definovat, které WWW stránky budou pro váš počítač nepřístupné, a tudíž vás nebudou obtěžovat. Můžete zde také nastavit, které informace zadávané do internetových formulářů jsou důvěrné, a PCC pak bude kontrolovat, zdali tyto informace nejsou zasílány do internetu bez vašeho vědomí. Tento modul lze ochránit heslem tak, aby nikdo (děti) nemohl výše uvedená nastavení změnit.

Posledním a významným modulem je Firewall. Není to nic jiného, než filtr datových paketů, které přicházejí z internetu na váš počítač. PCC obsahuje předdefinované profily vhodné například na pracovní počítač, nebo na počítač připojovaný přes modem. Jestliže se vyznáte v síťové TCP/IP vrstvě, máte možnost nastavit celý firewall po svém. Pomocí editoru můžete jednoduše přidávat a odebírat jednotlivá pravidla. Součástí toho modulu je i informační virová databáze.

Celý PCC se dá samozřejmě updatovat jak automaticky ve zvoleném časovém intervalu, tak manuálně. Ve srovnání s jinými antiviry se aktualizuje poměrně často (někdy i několikrát denně), ale zato po malých datových kusech.

PCC působí velmi uceleným dojmem, rezidentní agent se chová korektně, a na rozdíl od jiných produktů výrazně nezpomaluje práci počítače. Z funkcí velmi oceňuji existenci firewallu, který jde navíc manuálně nastavit takzvaně "od A do Z". Také funkce kontroly souborů z "webmailů" je příjemným doplňkem celého softwarového balíku. Překážkou pro některé uživatele může být neexistující lokalizace, nicméně u tohoto typu produktu to nepovažuji za významný nedostatek.

Trend Micro PC-cillin Internet Security

K recenzi poskytla firma: DNS, a. s., http://www.dns.cz

§§§§§


Jde to i bez kliknutí

Ousmane Keita

C04P0236

Elektronický slovník v dnešní době nepředstavuje žádnou velkou zvláštnost. Ovšem není slovník jako slovník. Existují takové, které nejenže plní svoji základní funkci, ale navíc k ní přidávají ještě nějakou šikovnou finesu. A dá rozum, že bych se o tom nezmiňoval, kdyby právě tohle nebyl případ slovníku EasyLex od firmy Lingea.

Jeho zásadní vlastností, která jej odlišuje od konkurence, je, že dokáže automaticky překládat výrazy, na něž najedete kurzorem myši. Ano, až tak je to jednoduché. Představte si, že brouzdáte internetem, na CNN si čtete o tom, že Bill Gates byl "abducted by aliens", ale zaboha si nemůžete vzpomenout, zda "abducted" znamená "přistižen", nebo "vyznamenán". Máte-li spuštěný EasyLex, stačí popojet myší na správné místo, a v okénku aplikace hned vidíte jak daleko, popřípadě jak blízko byl váš odhad. Bez kopírování slovíčka do schránky, bez jediného kliknutí. Další příjemnou vlastností programu je, že umožňuje přehrát si správnou výslovnost překládaného výrazu, prezentovanou rodilým mluvčím. Logicky umí EasyLex správně fungovat jen v "poctivých", systémově se chovajících aplikacích např. Internet Explorer, Word, Outlook, Acrobat Reader, apod. A už vůbec vám nic nepřečte třeba z obrázku. V takovém případě do něj musíte všechno vyťukat "postaru". I tento způsob práce naštěstí nabízí.

Recenzovaný software je příjemný kousek, který těží především z dobrého nápadu. Jeho anglická slovní zásoba není astronomická (přes 30 000 hesel), nicméně k tomu, abyste se dozvěděli, jak to vlastně bylo s tím Billem Gatesem, v zásadě stačí. Mimochodem, hračičkům třeba přijde vhod zabudovaná schopnost měnit vzhled grafického rozhraní programu.

EasyLex

K recenzi poskytla firma:

Lingea, s. r. o., Palackého 35, Brno

Cena: 444 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Totální připojení

Jan Povolný

C04P0234

Představovat společnost Software602 asi nemá smysl. Každý z nás určitě alespoň jednou zavadil o jeden z jejích produktů, Text602, dnes již kultovní textový editor pro DOS. Software602 je v dnešní době známější spíše díky kancelářskému balíku, který poskytuje zcela zdarma, a také díky produktům pro síťové servery, mezi něž patří mimo jiné právě 602LAN Suite.

602LAN Suite (dále jen LS) je kompletní síťový server běžící na platformě Windows. Je to produkt, díky němuž připojíte vaši domácí, nebo malou firemní síť pomocí jednoho jediného počítače, který má k dispozici připojení na internet.

Instalace probíhá obvyklým způsobem, po ní je nutné počítač restartovat. LS dokáže běžet buď jako standardní rezident, nebo přímo jako služba v systémech MS Windows, které to podporují. Po spuštění aplikace je nejprve nutné nadefinovat způsob připojení na internet. LS rozlišuje mezi komutovaným (vytáčeným) a pevným připojením. Obojí vám pomůže nastavit povedený průvodce.

Základní prostředí působí poměrně spartánským dojmem, nenechte se ale pomýlit, vše je funkční a ergonomické. První roletové menu Server vám umožní interaktivně spustit jinak automatický prováděné procesy, jako je připojení na internet, nebo stažení pošty ze serverů POP3. V roletovém menu Statistika narazíte na první novinku ActiveReports. Jsou to velmi propracované statistky, které dokáží sledovat např. objem a strukturu dat pro každou stanici komunikující přes LS.

Další menu s názvem Konfigurace obsahuje modul pro správu a nastavení. Najdete zde jednak výše zmíněného průvodce, který provede méně zkušené uživatele připojením na internet, nastavením překladu adres (NAT) a firewallu. Pro zdatnější uživatele je k dispozici rozsáhlý dialog s mnoha záložkami. Záložka Uživatelé vám dovolí přehlednou správu uživatelů s nastavením oprávnění pro různé části LS a samozřejmě s přidělením e-mailové schránky. Následují záložky Připojení, NAT a Firewall, které vás provedou nastavením a zabezpečením připojení počítače na internet. Firewall má přednastavené profily dle bezpečnostních stupňů, lze jej ale nastavit i manuálně, pravidlo po pravidlu.

Záložka SMTP vám umožní definici a nastartování vlastního mailserveru zajišťujícího transport e-mailu z vnitřní sítě do internetu. Máte možnost volby takzvaného smarthosta, což je vlastně nadřazený SMTP server, kterému veškerou poštu předáte a on ji bude distribuovat na příslušná místa. Záložka POP3 slouží k nastavení stahování pošty z POP3 serverů. Těch lze nadefinovat více a je nutné je přiřadit k existujícím uživatelům. Další tři záložky (Antivirus, Antispam a Filtrace příloh) jsou rovněž novinkou LS a umožní vám kontrolu příchozí i odchozí pošty vestavěným antivirem BitDefender s automatickou aktualizací virové databáze. Kontrolovat lze i archivované přílohy. Protispamovou ochranu zajišťuje bayesiánský filtr, který se učí z přijímaných e-mailů, definovat můžete i seznam nežádoucích adres. Fax server už je jen doplňkem, který poštovní funkce uzavírá, podmínkou jeho použití je samozřejmě existence modemu.

Samostatný odstavec si zaslouží nastavení proxy. Máte k dispozici proxy bez i s cache pamětí, lze definovat, co se bude a co nebude ukládat do cache. Součástí nastavení je i možnost přemapování potenciálně nebezpečných portů (FTP, Telnet) na porty jiné. Máte k dispozici i DNS cache pro urychlení překladu IP adres na jména. Součástí proxy je i možnost filtrace jak DNS, tak URL při prohlížení WWW stránek.

WWW server rovněž patří mezi významné součásti LS. Obsahuje podporu pro CGI skripty a SSL. Nastavení je plně postačující, a díky podpoře skriptů není problém provozovat i elektronický obchod. DHCP server už jen dotváří mozaiku kompletního síťového serveru, jakým chce LS pro uživatele být. Jestliže využíváte služeb webserveru, máte možnost spravovat LS dálkově. Pro bezpečnější přístup lze použít SSL, lze také nastavit různé úrovně přístupu pro různé uživatele. Potom už stačí nastartovat prohlížeč a máte konfiguraci LS jako na dlani. Nebyl by to správný síťový server, kdyby poctivě vše nezapisoval (nelogoval) do přehledných textových souborů. Logování lze zapínat a vypínat pro jednotlivé síťové služby, nastavit lze i takzvanou rotaci logů, kdy se tyto samy promažou. LS je schopen sám sebe aktualizovat, umožňuje to ale pouze placená verze.

602LAN Suite je opravdu komplexní balík síťových serverů, který umožní plnohodnotné propojení vaší lokální sítě do internetu. Jeho velkou výhodou je i fakt, že v základní verzi (tj. bez antiviru a ActiveReports) je až pro tři uživatele zcela zdarma, což může být pro rodinné připojení postačující. Pro LS hovoří i možnost dálkové správy přes internet, naopak některé funkce by zasloužily více parametrů (DHCP např. neumí obsloužit více síťových rozhraní).

602LAN Suite 2004

K recenzi poskytla firma:

Software602, a. s., Hornokrčská 15, Praha 4

http://www.602.cz, http://www.lansuite.cz

Cena vč. DPH: do 3 uživatelů v základní verzi zdarma, Antivirus Edition 2 438 Kč, ActiveReports 4 878 Kč

§§§§§


Hrady a zámky v Čechách a na Moravě

C04P0238

Pro milovníky historie zemí českých připravila společnost Herolt CD-ROM plný snad všech stavebních památek na území dnešní České republiky. Práce na tomto zajímavém produktu zabrala jistě spoustu času. Vždyť po spuštění aplikace budete moci listovat mezi pěti sty objekty a daleko větším počtem fotografií. Navíc není potřeba instalace, takže váš hard disk zůstane pěkně netknutý. To však způsobuje pomalé, spíše hodně pomalé spuštění jednotlivých modulů. Ty jsou totiž dva jeden pouze pro Čechy a druhý pro Moravu a Slezsko. Když ale chvilku počkáte, práce s programem samotným je pěkně svižná, a čekání se jistě vyplatí. V jednoduchém menu máte na výběr z několika možností, na které se teď blíže podíváme.

V první řadě je zde abecední rejstřík všech hradů, zámků a zřícenin, kde stoprocentně najdete to, co hledáte. U každého objektu najdete jeho stručnou historii, včetně výčtu známých osobností českých dějin, které tam žily. Pro snadnou orientaci nesmí chybět vyznačení polohy na mapce ČR, a když dolistujete až na poslední stránku, najdete na ní vždy několik současných fotografií a u některých staveb také jejich historické vyobrazení. Pokud se chystáte na dovolenou do některého z mnoha českých (nebo moravských) krajů nebo přímo do některého z měst, můžete využít stejnojmenných rejstříků, kde jsou objekty seřazeny podle těchto kritérií. V popiskách často narazíte na slova, která vám budou cizí. Pokud zatoužíte po jejich vysvětlení, pak navštivte sekci Slovníček pojmů, kde najdete odpovědi na záludnosti jako je třeba atika, karyatida, prevét (což je mimochodem středověký záchod) nebo zhlaví. Pro opravdové fajnšmekry je v menu položka Panovníci, pod kterou se skrývají, seřazeni podle data jejich vlády, všichni vládci českých zemí od Sámovy říše, přes Karla IV. až po Václava Havla. U takovéhoto produktu je snad samozřejmostí přehled stavebních slohů včetně jejich popisu a výčtu nejznámějších budov v těchto slozích postavených. Na úplný závěr jsou připraveny dva historické testy a několik videoukázek vybraných staveb.

Až na několik malých chybiček, jako je třeba nepřesné ovládání a již zmiňovaný pomalý start, se jedná o velmi dobrý počin, navíc na českém trhu s multimédii ojedinělý. Neměl by tak chybět ve sbírce těch, kdo si občas rádi za nějakou takovou památkou vyrazí. Tak nazujte boty, vždyť sezóna památek již dávno začala!

Hrady, zámky a tvrze v Čechách na Moravě a ve Slezku

Producent: Herolt a Omega software

Žánr: encyklopedie

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/NT/XP

Cena: 339 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: BEN Věšínova 5, 100 00 Praha 10, http://www.ben.cz

§§§§§


Duhová rybička podruhé

Duhovou rybičku už byste měli všichni znát. A jestli ne, tak jste si (jistě náhodou) zapomněli koupit minulý PC WORLD. Pro jistotu si to zopakujeme. Na jednom korálovém útesu žije rybička, které se přezdívá Duhová. V jejím minulém dobrodružství jsme jí pomohli najít její blyštivé šupiny a od té doby si spokojeně hraje se svými kamarády. Ale než si řekneme jaké nové dobrodružství čeká na rybičku tentokrát, slušelo by se předeslat, že celou trilogii na český trh přináší společnost Media Trade, a že tento díl má název Duhová rybička a velryba.

Spolu s Duhovou rybičkou a jejími kamarády, žije na mořském dně také jedna moc hodná velryba. Jednoho dne však milá velryba dostala, jak už to tak občas bývá, škytavku a než se všichni nadáli, skončili v jejím břiše, kde už leží nějaká ta loď a jiné harampádí, které se velrybě zdálo chutným soustem. Tedy, naše hlavní hrdinka tam ještě není, ale po pokusu o záchrannou akci tam stejně skončí. Místo toho, aby se shledala s přáteli však zjistí, že zachraňování není konec a bude muset všechny kamarády nejdříve posbírat po všech možných velrybích vnitřnostech. Teprve pak budou moci najít příčinu škytavky, zbavit se jí a pokusit se dostat ven. Tolik tedy k ději, teď se mrkneme na příběh z druhé strany. Hra je určena pro děti od tří do sedmi let (osobně bych řekl tak do pěti) a tomu je podřízeno úplně všechno, od grafické stránky až po ovládání (jen myš). Prostředí je opět nádherně barevné a rybiččini přátelé jakbysmet. Grafici museli být hodně velcí hračičkové, což pochopíte už při pohledu na Kladivounka, který má na nose opravdu miniaturní kladívko. Vizuální stránku doplňují dost věrné zvuky. Úsměv na tváři vyvolává všudypřítomné škytání. Hra je, stejně jako předešlý díl, založena na řešení úkolů, které před hráčem vyvstávají pěkně postupně, a rybička svým milým (po čase pěkně otravným) hlasem všechno do puntíku vysvětlí. Když tedy budou děti dostatečně pozorně poslouchat, nebudou mít s řešením problémů žádné větší potíže a zaručeně nikde nezabloudí.

Rád bych odhadl, jak dlouhý čas hra zabere malým dětem. Já se při testování skoro lekl, když jsem zhruba po dvaceti minutách vyplaval z velryby ven. Avšak danou věkovou hranici jsem překročil více než třikrát, takže snad budete mít od svých ratolestí klid alespoň na hodinu, případně na mnohem déle.

Jinak se snad Rybičce nedá nic vytknout. Pěkné kresby, vtipné dialogy a příběh, který má spád. Dětem by se to mohlo líbit.

Duhová rybička a velryba

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: výuka a zábava

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší, MacOS 7.5 a vyšší

Cena: 1 150 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o. Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4; http://www.mediatrade.com, http://www.cd-rom.cz

§§§§§


Utíkejte, vládu převzali roboti

Opravdu, na téhle planetě, tedy ve světě Mykropolis, snad neexistuje nic jiného než roboti. A když náhodou není žádný funkční robot nablízku, tak zaručeně najdete aspoň nějakou jeho část. Tedy, abych nezapomněl, najde se i nějaký ten živáček. Pár takových vám bude na cestě pomáhat, ale žádný z nich ani zdaleka nepřipomíná lidi. Tenhle nápaditý a na pohled přitažlivý svět vám v plné lokalizaci přináší Media Trade, a my se teď společně podíváme, jak vypadá tento produkt pod drobnohledem. Pohodlně se posaďte, vyrážíme na průzkum.

Po úvodní animaci se ocitnete se v kůži vyvoleného, který má podle legendy zachránit celou planetu. Ne, není to Matrix! A nepřerušujte mě! Takže... Jako vyvolení se na veškeré dění budete dívat pěkně shora, abyste měli dobrý přehled. Sestry Mirza, Gaia a Plonk vám vysvětlí, že na cestě k cíli budete procházet roztodivnými svatyněmi, v nichž budete muset získávat energii, která pohání roboty, díky nimž budete moci splnit v každé svatyni nějaký ten úkol. A když ten úkol nakonec splníte, dostanete onu energii. Že se vám to zdá poněkud složité a zamotané? Nezdá! Ono to ze začátku tak trochu zamotané je, ale po chvilce přemýšlení zjistíte jak to všechno funguje. Tedy pokud se vám zatím nezavaří mozek. Hned v první svatyni najdete několik součástek a v robokonstruktéru sestavíte svého prvního robota. Ten se bude vždy skládat z nějaké hlavy, rukou a nohou nebo kol. Jak se budete prokousávat tímhle podivným světem dál a dál, budete nacházet nové součástky. Ty je pak možné kombinovat podle libosti. Občas se však stane, že si spolu některé stavební prvky nebudou rozumět. K útočným rukám musíte mít útočnou hlavu a odpovídající kola nebo nohy, které to všechno ponesou. Ke konci tak budete moci sestavit až tisíc různých kombinací robotů. Jak si to máte všechno pamatovat? Zkuste si dělat poznámky. Anebo procvičujte paměť, stejně jako kombinační schopnosti, geometrii a třeba matematiku.

Grafika je nádherná a svým způsobem roztomilá. To když vidíte, jak se na obrazovce prohání roboti všech tvarů a velikostí a snaží se plnit vaše rozkazy. Radost ze hry trochu kazí její ovládání. Roboti totiž neustále sledují váš kurzor a pokud jich zrovna potřebujete ovládat několik, tak se občas stane, že do sebe narazí, což jednoho vždy zničí. Ale i na to se dá zvyknout. Hra je určena dětem od devíti let, takže jestli jste tuhle hranici už překročili, tak se pořádně uvelebte, protože cesta vyvoleného teprve začala a hned tak neskončí.

Mykropolis - Město robotů

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: výuka a zábava

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší, MacOS 7.5 a vyšší

Cena: 1 150 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o. Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4; http://www.mediatrade.com, http://www.cd-rom.cz

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Lenka Karlíková

C04P0229

conVERTER 1.40

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.converter.cz/index.htm

Převody fyzikálních jednotek a veličin byly, jsou a pravděpodobně i budou noční můrou některých žáků a studentů. Možná nejen jejich. Šikovným pomocníkem jim proto může být program conVerter. Umožňuje konverzi více než 700 fyzikálních jednotek, jež jsou součástí datových textových souborů. Jednotky jsou rozděleny do 26 tematických bloků dle veličin. Tyto soubory je možné upravovat ve vestavěném editoru, čímž se počet jednotek může výrazně zvýšit. Nalezneme v něm také starší nebo jinde používané jednotky a fyzikální veličiny. Ke všem veličinám jsou taktéž poskytovány základní informace. Převody je možné provádět v různých číselných soustavách (binární, oktální aj.), v různých přesnostech, zlomcích nebo převodem na římské číslice. S ovládáním by neměly být žádné problémy, neboť uživatelské prostředí umožňuje intuitivní práci a navíc je nástroj conVERTER v češtině. Program taktéž podporuje schránky Windows (vkládání, kopírování). Všechny výstupy lze v závěru práce ukládat do souboru nebo tisknout.

FileAnalyser 1.311

Licence: freeware

Domovská stránka: http://home.tiscali.de/kurtzimmermann/mainpage_e.htm

Pokud se ztrácíte v nepřeberném množství souborů nebo nevíte, kde hledat právě uloženou poslední práci, možná vás zachrání šikovný pomocník FileAnalyser z dílny německého programátora Zimmermanna. Program vyhledává na disku nebo jiném datovém médiu (CD-ROM, disketa apod.) všechny soubory, a poté je roztřídí podle podobného datového typu. Po zvolení datové jednotky nalezené soubory rozdělí do implicitně zadaných skupin, jako textové, grafické, zvukové a multimediální skupiny, spořiče obrazovky, kurzory, fonty aj. Toto skenování disku, jež je časově náročnější, není nutné při každém spouštění programu. Je možné pracovat s již vytvořenou databází. Soubory rozdělené do tematických podskupin lze poté v prostředí podobnému klasickému souborovému manažeru prohlížet, přejmenovávat, mazat duplicity, řadit, přemisťovat nebo tisknout jednotlivé listy. Uživatel samozřejmě může dle svých potřeb v aplikaci tvořit vlastní filtry, což zpříjemní i tak velmi jednoduchou práci. Nevýhodou předchozích verzí byla pouze německá mutace programu, která je však nyní doplněna i o anglickou.

PixScan Professional 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http.//www.pixscan2000.com

Pokud pracujete s velkým množstvím obrázků, může se stát, že některé se na vašem disku nacházejí vícekrát. Specializovaný program PixScan Professional umožňuje automatické vyhledávání duplicitních souborů formátu JPG, BMP, GIF a PNG a jejich mazání bez uvažování velikosti souboru. Ovládání programu je velmi jednoduché. Zvolíte místo, které má být zkontrolováno, zda se v něm nacházejí právě tyto soubory. Před spuštěním je však nutné zkontrolovat si nastavení programu. Zde si lze vybrat mezi automatickým smazáním duplicitních obrázků, nebo mezi jejich zobrazením v prostředí aplikace jako miniatury. Z tohoto výčtu pak můžete ručně smazat opravdu nepotřebné soubory. Seznam nalezených souborů je možné také uložit jako textový soubor. Součástí aplikace je integrovaný prohlížeč, v němž lze procházet všechny obrázky.

FS ZIP Extractor 1.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.funduc.com/fszipx.htm

Tuto šikovnou utilitu k tvorbě samorozbalovacích souborů určitě všichni uživatelé ocení, neboť k jejich extrakci nemusí mít nainstalovaný žádný pakovací program. Nejrozšířenější archivní formát Zip má řady příznivců a ti většinou předpokládají, že příjemce souboru bude mít program pro jeho rozbalení. Avšak ne vždy to platí. Nejvhodnější by tedy bylo, kdyby soubory byly samorozbalovací. Ukázkou je již samotný program FS ZIP Extractor, jenž je ukázkou takového archivu. Po kliknutí na stažený soubor se nám zobrazí všechny soubory, jež jsou součástí archivu. Poté lze zvolit místo, kam se mají dané soubory rozbalit, nebo zda mají být stávající soubory přepsány. Samozřejmostí je možnost výběru souborů, které chceme rozbalovat. Vytvoření samorozbalovacího souboru je o něco složitější, avšak po několika pokusech se tato činnost jistě stane automatickou. Nejprve je totiž nutné vytvořit si klasický zip soubor, pokud uživatel nemá nainstalovaný program Directory Toolkit. Pokud jej má, již sám nástroj nabízí FS ZIP Extractor. Bohužel se však v případě Toolkitu jedná o shareware. Podrobný postup, jak má uživatel postupovat při tvorbě samorozbalovacího archivu, je popsán v nápovědě. Součástí FS Zip Extractoru je také podpora zašifrovaných souborů.

Kutilem ve Windows

Lenka Karlíková

Tento měsíc jsme si pro vás do rubriky Kutilem ve Windows připravili dva programy, které svými funkcemi plně dokazují, že ulehčují práci právě v tomto operačním systému. Aplikace Qeditorial je určena pro údržbu webových stránek. Tento redakční systém je vhodný především pro začínající programátory webů, neboť v něm mohou vytvářet své stránky bez hlubších znalostí, bez nichž by v jiných redakčních systémech jen stěží uspěli. Následující aplikace Total Uninstall monitoruje změny v operačním systému Windows, jež jsou způsobeny instalací nebo odinstalováním různých produktů. Ušetří vám tak čas při zkoumání, který že program působí v registrech takovou neplechu.

QEditorial 1.3.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.quadarax.cz

Mnohé redakční systémy pro údržbu webových stránek vyžadují od uživatele hlubší znalosti této problematiky nebo alespoň dlouhé hodiny objevování, jak právě ten či onen systém funguje. QEdiotrial patří k těm jednodušším redakčním systémům, kdy se uživatel obejde například bez znalostí ASP skriptů. V programu si navrhnete kostru statické stránky a poté jednoduše definujete jednotlivé prvky, které můžete vkládat i do šablon stránek (soubor QDT). V závěru práce vaši stránku aplikace zkompiluje a můžete ji uploadovat na FTP server. Poté na serveru již jednoduše aktualizujete obsah webových stránek. V QEditorialu lze hromadně přidávat obrázky, definovat obrázky do HTML kódu, generovat FTP skripty, specifikovat styly pro jednotlivé stránky, přidávat atributové masky, generovat stránky do adresáře a měnit jejich vlastnosti nebo uploadovat kompletně celou síť. Všechno jde rychle a jednoduše. Pokud byste si však při práci s něčím nevěděli rady, na domovských stránkách aplikace naleznete dokumentaci, kterou mohu pro všechny uživatele k seznámení s QEditorialem vřele doporučit.

Total Uninstall 2.34

Licence: freeware

Domovská stránka: http.//www.geocities.com/ggmartau/

Znáte-li někoho, kdo si na počítač neinstaluje žádné programy, pak se možná jedná o vzácnou výjimku. Většina uživatelů chce čas od času nějaký program vyzkoušet nebo srovnat více produktů, čímž se instalaci nevyhne. A poté, když se rozhodnou produkt odstranit, ani odinstalování. Ti zkušenější vědí, že software většinou po sobě v počítači zanechá stopy a po několika desítkách instalací je pak více či méně zaplněn nepotřebnými daty. Proto existuje řada nástrojů, které slouží k monitorování změn v počítači. Total Uninstall zaznamenává změny, jež s sebou nese instalace nového softwaru, a dokáže jej poté bez odinstalačního programu dodaného s aplikací odinstalovat. Díky němu by měl být systém ve stále stejném stavu, ať již proběhla nějaká instalace či odinstalovávání. Avšak i odborníci z Microsoftu připouštějí, že zcela totožného stavu nikdy nedocílíme, neboť vždy dojde v registrech ke změnám, třebaže jen minimálním. Pokud by chtěl uživatel těmto změnám předcházet, musel by si dělat zálohy registrů, což v případě běžného uživatele není zcela jistě obvyklé. Proč tedy používat Total Uninstall? Zamezí vzniku větších změn v systému, sleduje, zda řádně proběhla instalace programu, je zdarma a k dispozici je pro něj i čeština. Pokud se jej tedy rozhodnete používat, musíte setup programu, který chcete instalovat, spustit právě přes Total Uninstall. Zadáte název instalace a oblasti, jež budou monitorovány. Samozřejmostí je před i po instalaci udělat snapshot disku, aby bylo možné zjistit vzniklé rozdíly. Během instalace není také doporučeno vykonávat jiné činnosti, neboť i tyto změny budou zaznamenávány a později vraceny. Instalace pomocí tohoto programu se tak protahuje, což může být pro některé uživatele nepříjemný fakt. Aplikace není také doporučena těm, kteří mají problém se standardním způsoby instalování a odinstalovávání.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Test grafických karet I.

Tomáš Varoščák

C04P0249

Od posledního testu grafických karet mapujícího globální situaci na našem trhu uběhlo téměř tři čtvrtě roku, a my vám opět přinášíme článek obsahující informace o poměrně velkém množství modelů prodávaných na našem trhu. Stejně jako v září loňského roku, i tentokráte jsme se snažili získat do soutěže nejen co nejvíce různých modelů grafických karet, které se krom odlišných čipů různí i velikostí paměti a šířkou paměťové sběrnice, ale i co největší počet značek dostupných na našem trhu. Jak to ale v praxi často dopadá, nebyli jsme stoprocentně úspěšní. Ať již bylo důvodem ukončení výroby, nedostatek kusů na skladě či jiné problémy zapříčiňující nemožnost účasti v testu, nepodařilo se nám získat zástupce značek ABIT, Leadtek, Triplex, Prolink, a dokonce ani Hercules, o němž se proslýchá, že na poli grafických karet skončil. Ale není třeba zoufat, neboť ti, kdož odcházejí, bývají nahrazováni novými. A tak se tentokráte můžete seznámit se značkami XFX, Galaxy či Aska. Posledně jmenovaná karta se bohužel prodává pouze v OEM verzi a vzhledem k tomu, že by její zařazení mělo negativní vliv na hodnocení ostatních karet (OEM verze se prodávají bez jakékoliv výbavy a jsou tak levnější), můžete se o ní dočíst v samostatném rámečku.

Pokud jsme se kdy zmiňovali o nepřehlednosti na trhu grafických karet, pak to pro tuto chvíli platí dvojnásob. Vzhledem k tomu, že už téměř rok nepřišli dva největší výrobci grafických čipů s žádným převratným modelem, objevují se na scéně jen upravené verze původních GeForce a Radeonů. Co se týče ostatních výrobců, nestojí to vůbec za řeč. Matrox si drží primát v kvalitě 2D zobrazení, ale jinak jeho karty nemají šanci na 3D trhu uspět, o Kyru už není, stejně jako o SiSu slyšet, a XGI se svým Volari prozatím nejen nesklízí příliš velký úspěch, ale ani se k nám nedováží. A tak je souboj o rozdělení trhu opět bitvou mezi starými známými rivaly, společnostmi ATI a nVidia. Každá z nich má na trhu, vyjma starších modelů jako je GeForce 4 MX, několik čipových řad. V low-end segmentu je to Radeon 9200 a GeForce FX5200, ve středním segmentu pak Radeon 9600 a GeForce FX5500, 5600 a 5700, a mezi nejvýkonnějšími kartami se snaží prosadit Radeony 9800 a GeForce FX5900. Každá z těchto řad pak obsahuje poměrně mnoho různých variací. Ať již jde o úpravu čipů následně označovaných mírně odlišným číslováním a přidanými zkratkami XT, SE, LE, PRO a ULTRA, či o rozdíly v množství paměti a frekvence jádra a paměti, to vše přispívá ke značné dezorientaci uživatelů. Navíc dochází také k prolínání jednotlivých modelů do nižších a vyšších kategorií. A tak zatímco v minulosti jsme byli zvyklí na striktní oddělení jednotlivých segmentů podle čísel, nyní už se setkáme s Radeonem 9600 SE mezi low-endovými kartami a GeForce FX5900 XT dělá společnost středně výkonným kartám. Nelze jednoznačně tvrdit, že tyto změny uživatelům pouze škodí, neboť přinášejí větší výběr a v některých případech i mnohem zajímavější poměry mezi cenou a výkonem. Orientovat se v této džungli však vyžaduje dávku trpělivosti. Navíc je třeba si uvědomit, že se na trhu pomalu ale rychle začínají objevovat další hry využívající možnosti rozhraní DirectX 9, a karty s podporou DirectX 8.1 se tak rychle stávají zastaralými. To se týká především všech variant modelu Radeon 9200.

Veškeré testování jsme prováděli na počítači osazeném základní deskou Intel D875PBZ s čipsetem Intel 875P, procesorem Pentium 4 3,2 GHz HT a 512 MB DDR SDRAM paměti. Co se týče testovacích aplikací, dospěli jsme k závěru, že éra DirectX 8.1 pomalu končí a můžeme tedy s klidným srdcem opustit některý z herních benchmarků, které jsme v minulosti používali, a nahradit je aplikacemi testujícími výkon pod DirectX 9. A tak nás opustil Return to Castle Wolfenstein a Serious Sam 2, a nahradily je Aquamark 3 a Final Fantasy XI. Ty tedy spolu s 3DMarkem03 ukazují schopnosti karet v nejnovějším grafickém rozhraní, a abychom zůstali v obraze i pro starší hry, ponechali jsme osvědčený 3DMark2001 SE a Unreal Tournament 2003. Ovladače jsme se snažili používat co nejvíce oficiální, a tak jsme stáhli Detonatory 53.03 a Catalysty 4.3. Jediný problém představovala grafická karta Inno3D Tornado GeForce FX5500, která pod uvedenými ovladači nefungovala, a tak musely být v jejím případě použity Detonatory 56.55. Nalézt mezi testovanými kartami ty nejlepší, nebyl nakonec snadný úkol. Ukázalo se, že velké množství produktů nabízí skvělý poměr mezi výkonem a cenou. V nejslabším segmentu byla volba snadná, neboť XpertVision Radeon 9600 SE dosáhl při čtvrtém nejvyšším výkonu zdaleka nejlepšího poměru mezi cenou a výkonem. A o to přeci jen mezi low-endovými kartami jde. Ve střední třídě se o prvenství rozhodovalo mezi modely Sparkle GeForce FX5900 XT, který boduje skvělým poměrem mezi cenou a výkonem, a MSI FX5900 XT VTD128, který je v tomto ohledu sice o trošku pozadu, ale při shodném výkonu nabízí navíc VIVO a bezkonkurenčně nejbohatší výbavu. Nakonec jsme se přiklonili k modelu od MSI, neboť hodnota výbavy, kterou poskytuje, nám přišla vyšší než cenový rozdíl. Podobnou situaci jsme řešili i v nejvyšším segmentu, kde jsme ze stejného důvodu jako v předchozím případě dali přednost lépe vybavenému modelu Asus V9950 před o něco výkonnější kartou FIC Radeon 9800 Series A98P.

Club3D GeForce FX5600 XT

Ti z vás, kteří pravidelně čtou naše testy, vědí, že Club3D patří mezi výrobce produkující karty s čipy ATI Radeon, nVidia GeForce a XGI Volari. Dnes se ale setkáme pouze s modelem GeForce FX5600 XT osazeným ořezanou verzí čipu nVidia GeForce FX5600. Ta se od běžných "pět tisíc šestistovek" liší pouze o 30 procent nižší frekvencí jádra a nejde tedy o tak výrazný rozdíl, jako u modelů Palit a STLab, které jsou navíc vybaveny pouze 128 MB paměti, jež je navíc o 200 MHz pomalejší. Co se týče vzhledu, je Club3D GeForce FX5600 XT na první pohled průměrná karta, postavená na modré PCB desce s ventilátorem a pasivním chlazením pamětí. Na zadním panelu karty čeká klasická trojice konektorů výstupu obrazového signálu, tedy analogový D-Sub pro klasické CRT monitory, DVI pro digitální LCD panely a projektory a S-Video TV-Out. Uvnitř krabice nechybí originální příslušenství, jmenovitě S-Video a kompozitní kabely, redukce z S-Videa na kompozit a z DVI na D-Sub, samolepka s logem firmy, podrobný vícejazyčný manuál a dvojice kompaktních disků. Na těch uživatelé naleznou ovladače a aplikaci WinDVD Creator pro tvorbu vlastních kompilací na DVD discích, jejíž součástí je i DVD přehrávač WinDVD.

Cena vč. DPH: 4 022 Kč

Excalibur Radeon 9200 SE

Grafická karta Excalibur Radeon 9200 SE je prototypem moderní low-endové karty. Při poloviční šířce a malé délce působí oproti ostatním v testu doslova titěrně a její grafický čip bez problémů zvládá chránit před přehřátím nenápadné modré pasivní chlazení. Karta je určena jednoznačně pro nenáročné uživatele, kterým buď nepostačuje integrovaná grafika na základní desce, nebo ji tam nemají. Ti náročnější by se totiž kvůli nízkému výkonu a absenci podpory DirectX 9 poohlédli jinde. Na druhou stranu je pravda, že Excalibur Radeon 9200 SE je jednoznačně nejlevnější kartou v našem testu a pravděpodobně také jednou z nejlevnějších karet na českém trhu vůbec. Za cenu mírně převyšující půldruhou tisícovku korun získá uživatel odpovídající výkon, jeden z nejlepších poměrů mezi cenou a výkonem a kartu schopnou díky standardní trojici konektorů na zadním panelu (D-Sub, DVI, S-Video) zobrazit signál na analogovém CRT monitoru, digitálním LCD panelu a televizi. Karta podporuje technologii HydraVision, umožňující zobrazit signál z PC na dvou zařízeních. Co se týče příslušenství, rozhodně neočekávejte bohatou nadílku. V balení totiž najdete pouze S-Video kabel, trojjazyčný manuál a jediné CD s ovladači.

Cena vč. DPH: 1 610 Kč

Excalibur Radeon 9600 SE

Jak mnozí z vás vědí, firma ATI používá zkratku SE pro ty variace svých čipů, které byly ochuzeny o některé důležité funkce, a poskytují tak nižší výkon za nižší cenu. Rozdíly jsou v případě modelů s "ořezanými" verzemi čipů 9800 a 9600 tak výrazné, že se obě karty, které v testu máme, propadly do výkonnostně nižšího segmentu. To je na jednu stranu diskredituje v očích milovníků "silných strojů", na druhou stranu se ale stávají atraktivnějšími pro nemajetné uživatele. Těm by navíc mohlo vadit, že low-endové Radeony 9200 nepodporují nejnovější grafické rozhraní DirectX 9. Karta se i svým vzhledem jen stěží odlišuje od nejlevnějších modelů. Je relativně krátká a má poloviční šířku. Stejně decentním dojmem jako celý Excalibur Radeon 9600 SE působí i ventilátor na grafickém čipu. Zklamání nečeká na ty, kteří by rádi ke své kartě připojili více než jen obyčejné CRT. Na zadním panelu najdou jak analogový výstup signálu, tak i digitální a S-Video TV-Out. Bohužel horší je to u kabelů, neboť v příslušenství naleznete jen S-Video kabel a redukci z DVI na D-Sub. Slabá je i softwarová výbava, obsahující jen ovladače pro většinu OS, a renomé si výrobce nevylepší ani anglickým manuálem.

Cena vč. DPH: 2 769 Kč

Gigabyte nVidia GeForce FX5200

Grafické karty osazené čipem nVidia GeForce FX5200 nabízejí méně movitým uživatelům minimální výkon pro hraní nejmodernějších 3D akčních her za poměrně lákavou cenu. Navíc tyto karty mají oproti konkurenčním Radeonům 9200 velkou výhodu, neboť jde o karty podporující nejnovější grafické rozhraní DirectX 9. Model Gigabyte nVidia GeForce FX5200 se od jinak téměř identického produktu firmy JetWay odlišuje 64bitovou paměťovou sběrnicí. To osvětluje z tabulky patrný celkově zhruba třicetiprocentní výkonnostní rozdíl. Samotná karta je na poměry této kategorie poměrně velká a má pouze pasivní chlazení grafického čipu bez tepelné ochrany pamětí. Co se týče konektorů, pak Gigabyte nVidia GeForce FX5200 přináší uživateli obvyklou klasiku, tedy standardní patnáctikolíkový D-Sub pro připojení analogového CRT monitoru, DVI pro digitální LCD panely a projektory a výstup videosignálu přes S-Video. Samozřejmostí je podpora duálního zobrazení pomocí technologie nView. Uvnitř retailového balení nečeká na uživatele nijak bohatá výbava. V krabici totiž nalezne pouze podrobný anglický manuál, redukci

z S-Videa na kompozit a tři kompaktní disky obsahující plnou hru Arx Fatalis, softwarový DVD přehrávač PowerDVD v nejnovější verzi a ovladače včetně utility pro přetaktování.

Cena vč. DPH: 2 203 Kč

Inno3D Tornado GeForce FX5500

Grafický čip GeForce FX5500 je určen především pro uživatele, kteří nechtějí za novou kartu utrácet horentní sumy, přesto ale vyžadují vyšší výkon, než jaký nabízejí základní low-endové modely. Bohužel je vidět z tabulky, že tento záměr se tvůrcům čipu nezdařil a GeForce FX5500 od firmy Innovision nabízí za o 500 Kč vyšší cenu výkon srovnatelný s kartou JetWay FX5200. Proto je otázkou, jak prodejně úspěšné nové čipy budou. Co se týče vzhledu, je Inno3D spíše menší karta s rozměrným pasivním chlazením čipu zasahujícím až nad paměti, kterých se ale nedotýká. Při provozu se chlazení poměrně významně zahřívá. Na zadním panelu je k dispozici trojice nejběžnějších konektorů výstupu signálu, tedy analogový D-Sub, digitální DVI a S-Video konektor pro připojení k televizi. Originální příslušenství není nijak bohaté a obsahuje pouze redukce z DVI na D-Sub a z S-Videa na kompozit, podrobný anglický manuál a trojici CD. Na nich naleznete ovladače pro všechny verze operačního systému Windows, testovací utilitu 3DMark03, kterou pro měření výkonu používáme i my, a dvojici aplikací WinDVD 4 a WinDVD Creator. Kartu jsme vzhledem k chybějící podpoře u ovladačů verze 53.03 testovali nejnovější verzí 56.55.

Cena vč. DPH: 3 135 Kč

JetWay FX5200

S grafickými kartami méně známého tchajwanského výrobce se nesetkáváme poprvé a již v minulých testech jsme se mohli přesvědčit, že Jetway se orientuje spíše na poměr ceny a výkonu, než na příslušenství či jinou přidanou hodnotu. Právě proto většina produktů této firmy směřuje do low-end segmentu, kde i sebemenší navýšení ceny může být pro uživatele rozhodující. Karta je postavena na klasické zelené PCB desce a zdobí ji poměrně velké černé pasivní chlazení, zasahující i nad některé z paměťových čipů. Vzhledem k tomu, že je ale mezi nimi a chlazením zhruba dvoumilimetrová mezera, jen stěží lze uvěřit tomu, že by paměti byly proti přehřátí nějakým způsobem chráněny. Co se týče možností připojení, lze díky standardní kombinaci výstupů připojit jak analogové CRT monitory, tak digitální LCD panely či projektor a televizi. Stejně jako karty postavené na čipech ATI, i modely osazené GPU nVidie podporují duální zobrazování, v tomto případě ale vlastní technologií nView. Příslušenství je velmi slabé a tvoří jej pouze jediné CD obsahující nezbytné ovladače pro všechny verze operačního systému Windows, stručný anglický manuál a S-Video kabel. V krabici byste tedy marně hledali jakoukoli redukci.

Cena vč. DPH: 2 538 Kč

Manli Radeon 9600

Hongkongská společnost Manli se prostřednictvím českého distributora eXtrapoint účastní našich testů již poněkolikáté. Je to firma, která se nespecializuje pouze na čipy ATI či nVidie, ale dodává na trh karty osazené GPU obou rivalů. Její Radeon 9600 se výkonově pohybuje pod prahem průměru středního segmentu, zato však může oslovit potenciální zájemce atraktivní cenou. Karta je poměrně krátká a téměř celou polovinu horní části zabírá chlazení, skládající se z ventilátoru a pasivních chladičů paměťových čipů. To ale na paměti nedoléhá, a tak je možné o jejich užitečnosti polemizovat. Karta nabízí standardní možnosti konektivity a na zadním panelu tak najdete analogový konektor pro připojení CRT monitoru či levnějších LCD a DVI pro digitální zobrazovače, a nechybí ani výstup signálu přes S-Video konektor. Pro jeho lepší využití nabízí výbava modelu Manli Radeon 9600 redukci na kompozit, nicméně kompozitní i S-Video kabely, stejně jako redukce z DVI na D-Sub chybí. Velmi slabá je situace i po stránce ostatního příslušenství, neboť karta nabízí místo manuálu spíše informační leták a na dvou kompaktních discích je k mání pouze softwarový přehrávač PowerDVD XP 4.0 a ovladače.

Cena vč. DPH: 3 699 Kč

MSI FX5200 Ultra

V low-end segmentu se většinou setkáváme s malými kartami vybavenými obvykle jen decentním větrákem či pasivním chlazením grafického čipu. V případě modelu MSI FX5200 Ultra je však jasné, že tentokrát o žádného trpaslíka nejde. Karta je postavena na poměrně velké červené PCB desce s mnoha nevyužitými místy. Grafický čip nVidia GeForce FX5200 Ultra je zakryt malým ventilátorem typickým pro karty MSI, paměti se musí obejít bez chlazení. Poměrně zajímavá je nutnost externího napájení. To žádná z ostatních low-endových karet nevyžaduje, a dost často se bez něj obejdou i akcelerátory střední třídy. Zvýšené energetické nároky může omluvit vyšší výkon oproti ostatním low-endovým kartám, ale při srovnání se středním segmentem neobstojí MSI FX5200 Ultra výkonnostně, rozměry a ani cenově. Zadní panel nabízí standardní trojici konektorů, tedy D-Sub, DVI a S-Video TV-Out. Součástí originální výbavy je i potřebná kabeláž (redukce z DVI na D-Sub a z S-Videa na kompozit a napájecí kabel), velmi podrobný anglický manuál a 10 CD. Na nich naleznete tři kvalitní plné hry TES III: Morrowind, Ghost Recon a Duke Nukem: Manhattan Project, demoverze sedmi herních titulů, DVD přehrávač, zajímavé programy VirtualDrive, RestoreIT!, WinDVD 5.1 a Media Center Deluxe II.

Cena vč. DPH: 4 392 K

Palit GeForce FX5600 XT

Karty osazené slabší variantou středně výkonného GPU nVidia GeForce FX 5600 patří v tomto testu k nejfrekventovanějším. Zatímco ale model holandské firmy Club3D se může pochlubit 500MHz frekvencí paměťových čipů, karta od Palitu, stejně jako identický produkt od STLab, mají frekvenci pamětí o 100 MHz nižší. Přesto je výkonnostní rozdíl mezi trojicí těchto karet pouze kosmetický a při výběru bude muset rozhodovat jiné kritérium nežli výkon. Co se týče vzhledu a proporcí, jde o průměrně velkou kartu s obyčejným, leč zajímavě vypadajícím ventilátorem a bez chlazení paměti. Zadní panel Palitu GeForce FX5600 XT nabízí analogový D-Sub konektor, DVI pro digitální připojení LCD a S-Video výstup videosignálu pro ty, kteří by chtěli sledovat své PC na televizi či pořizovat nahrávky na videorekordéru. Samozřejmostí je podpora duálního zobrazování prostřednictvím technologie nView. To mohou využít především ti, kdo vlastní např. dva monitory. Příslušenství, které při koupi karty získáte, patří mezi nejslabší mezi testovanými modely. Uvnitř krabice totiž najdete pouze jediné CD obsahující ovladače a S-Video kabel. Marně byste hledali redukce anebo manuál či jinou dokumentaci.

Cena vč. DPH: 3 526 Kč

Soltek GeForce FX5600

Druhou kartu osazenou klasickou verzí čipu nVidia GeForce FX5600 poskytla prostřednictvím českého eXtrapointu firma Soltek. Nejde o produkt zcela identický s modelem společnosti Galaxy. Soltek GeForce FX5600 má jen čtvrtinovou paměť, což je však vyváženo její o 100 MHz vyšší frekvencí. Celkový vliv změn na výkon je téměř zanedbatelný a s klidem lze označit oba modely za shodně výkonné. Karta je středně velká a je postavena na červené PCB desce. O chlazení se stará pouze ventilátor regulující zahřátí grafického čipu. Paměti zůstaly, jako u většiny karet, nechráněné. Co se týče konfigurace výstupů, nabízí zadní panel standardní analogový D-Sub konektor pro připojení CRT monitorů a některých LCD panelů či projektorů, DVI pro digitální zobrazovače a S-Video TV-Out pro vyvedení obrazového signálu do televize či videorekordéru. Originální výbava retailové verze patří spíše k podprůměru. Mezi kabely najdete redukci z S-Videa na kompozit a kompozitní kabel, naopak chybí častěji využívaný S-Video kabel a redukce z DVI na D-Sub. Součástí výbavy je anglický manuál a jeden kompaktní disk, na němž uživatel najde ovladače pro většinu používaných operačních systémů.

Cena vč. DPH: 3 799 Kč

STLab GeForce FX5600 XT

I když STLab patří k firmám, které se nespecializují pouze na čipy jediného výrobce a dodávají produkty s řešeními ATI i nVidie, v našem testu se setkáte pouze s modelem GeForce FX5600 XT. Tato karta je, jak již jsme se přesvědčili u obdobného produktu od firem Club3D a Palit, osazena méně výkonnou variantou GeForce FX 5600. Omezení se dotklo především frekvence jádra, která je oproti původní verzi nižší zhruba o 30 procent. To se odrazilo na výkonu, jenž dosahuje zhruba tří čtvrtin, a o jednu čtvrtinu klesla i cena. Samotná karta je postavena na tmavé PCB desce, a krom malého stříbrného chlazení s plastovým ventilátorem na ní není nic zajímavého. Co se týče možností konektivity, nabízí STLab GeForce FX5600 XT klasickou kombinaci výstupů obrazového signálu, tedy analogový D-Sub konektor, digitální DVI a S-Video TV-Out. Mimo samotné karty nalezne uživatel v retailovém balení podrobnou anglickou dokumentaci, S-Video kabel a jediné CD s ovladači pro většinu dnes používaných OS a nejnovější verzí DirectX. Výbava tedy nepatří mezi ty bohaté, a i když plné verze či dema her nemusí každému chybět, kabely či redukce se mohou čas od času hodit. Pravidlem bývá, že čím bohatší výbava, tím vyšší cena.

Cena vč. DPH: 3 699 Kč


Test grafických karet II.

XpertVision Radeon 9600 SE

Druhý zástupce výkonnostně nejslabší varianty Radeonu 9600 pochází od společnosti XpertVision. Jde o dalšího z výrobců, kteří se nespecializují pouze na grafické čipy jedné ze dvou největších značek, ale v jejich nabídce naleznete jak zástupce ATI, tak nVidie. Karta je na první pohled nenápadná a je znát, že nejde o nijak výkonný model. Vystačí si totiž pouze s decentním pasivním chlazením grafického čipu, které je vyvedeno ve stříbrné barvě. Je díky tomu o poznání lehčí, nežli některé konkurenční produkty. Co se týče konektorů, pak XpertVision Radeon 9600 SE přináší uživateli obvyklou klasiku, tedy standardní patnáctikolíkový D-Sub pro připojení analogového CRT monitoru, DVI pro digitální LCD panely a televizní výstup přes S-Video. Samozřejmostí je podpora duálního zobrazení pomocí Hydravision. Uvnitř krabice samozřejmě nechybí originální výbava, která je ale poměrně slabá. Tvoří ji totiž pouze S-Video kabel a jediné CD, obsahující nezbytné ovladače a Adobe Acrobat Reader. Chybí jakýkoli náznak manuálu či jen letáku objasňujícího instalační postup. Strohá výbava se odráží v nižší ceně, která směle atakuje tradiční karty low-endové série, tedy modely s čipy GeForce FX5200 a Radeon 9200. Nutno ovšem podotknout, že krom ceny má tato karta k low-endu blízko i svým výkonem.

Cena vč. DPH: 2 720 Kč

Albatron FX5900XTV

Nejzajímavějšími novinkami, se kterými se v testu setkáme, jsou karty osazené výkonově slabší variantou čipu nVidia GeForce FX5900, označovanou příponou XT. To je ve světle strategie ATI, jež XT používá naopak pro své nejvýkonnější čipy, poměrně zajímavé, nicméně hlavní devizou XTček od nVidie je vynikající poměr mezi cenou a výkonem. Zatímco výkon totiž od klasických FX5900 karet při snížení frekvencí jádra a pamětí o 10, resp. 150 MHz klesá zhruba o 3 procenta, cena se snižuje o celou třetinu. Albatron FX5900XTV je na první pohled velký. O tepelnou regulaci čipu se stará ventilátor a částečně měděné pasivní chlazení, pokrývající i paměti na vrchní straně desky. Karta se samozřejmě neobejde bez externího napájení a zadní panel nabízí krom analogového D-Sub a digitálního DVI konektoru i kombinovaný vstup a výstup videosignálu prostřednictvím VIVO konektoru. Co se týče výbavy a příslušenství, nabízí ve srovnání s konkurencí lepší průměr. Uvnitř balení totiž najdete VIVO rozbočovač, S-Video a kompozitní kabely, redukci z DVI na D-Sub a pět CD. Na nich jsou ovladače, PowerDVD XP 4.0, PowerDirector 2.5 ME Pro, plná hra Duke Nukem: Manhattan Project Total Mutant Mayhem a pět demoverzí.

Cena vč. DPH: 7 660 Kč

Excalibur Radeon 9600 PRO

Zhruba v prostředku pelotonu středního segmentu se drží kdysi nejvýkonnější varianta čipu Radeon 9600 PRO. Ta je v tuto chvíli překonána modelem XT, který ale vyžaduje po uživateli i hlubší sáhnutí do kapsy. Nepříjemnou konkurenci pro karty osazené Radeonem 9600 PRO znamenají i Radeony 9800 SE, jež nabízejí vyšší výkon a některé modely se prodávají i za nižší cenu. Akcelerátor se vzhledově vůbec neliší od mnoha dalších karet postavených na platformě ATI. Má červenou PCB desku, stříbrné chlazení s ventilátorem nad grafickým čipem, a na rozdíl od výkonnějších modelů se obejde bez externího napájení. Na exteriéru není znát, že jde o model s 256 MB paměti. Zadní panel nabízí standardní trojici výstupů, tedy analogový D-Sub, digitální DVI a S-Video. Součástí výbavy jsou S-Video kabel a redukce z DVI na D-Sub a z S-Videa na kompozit, podrobný anglický manuál a pět CD. Ta obsahují ovladače, plnou hru Zanzarah: The Hidden Portal, demoverze her Vietcong, Railroad Pioneer, Neighbours From Hell, Tropico 2 a Aquanox 2, softwarový DVD přehrávač PowerDVD a aplikaci 3D-Album od společnosti Micro Research, pomocí které si můžete z vlastních fotek vytvářet trojrozměrná alba.

Cena vč. DPH: 5 899 Kč

Galaxy Zeus 5600

Po vyčerpávajícím testu z loňského podzimu, v němž jsme vám představili na dvě desítky výrobců, se zdá téměř nemožné, že by mohly existovat firmy, které jsme neuvedli. A přesto se se dvěma takovými dnes seznámíte. První z nich je Galaxy Technology, jejíž model Zeus 5600 do testu zapůjčila ProCA. Tato karta je osazena čistokrevnou verzí GPU nVidia GeForce FX 5600 a 256 MB paměti. Dalo by se tedy očekávat, že výsledek testu bude lepší nežli u konkurenčního modelu, osazeného pouze 64 MB paměti. Jak si však můžete všimnout, opak je pravdou a i se čtyřnásobnou pamětí je Galaxy Zeus 5600 ve výsledku pomalejší. Co se týče karty samotné, je relativně malá, a až na pasivní chlazení pamětí také vcelku nenápadná. Zadní panel nabízí běžné konektory výstupu signálu, tedy D-Sub, DVI a S-Video. Karta stejně jako všechny dnešní akcelerátory podporuje duální zobrazování. Součástí retailového balení karty Galaxy Zeus 5600 je jediný kompaktní disk s nezbytnými ovladači a různými spořiči obrazovky, podrobný anglický manuál a jediný S-Video kabel. Pokud tedy hodláte využít i DVI výstup pro svůj CRT monitor, musíte si redukci koupit sami.

Cena vč. DPH: 4 742 Kč

Aska Radeon 9200 SE

Při čtení obsahu tohoto rámečku vás asi napadne, proč jsme kartu Aska Radeon 9200 SE separovali od ostatních karet v testu. Důvod je jednoduchý: karta se neprodává v retailovém balení a za vynaložené prostředky tak uživatel získá pouze samotnou kartu, redukci z S-Videa na kompozit a CD s ovladači. I když lze namítat, že výbava některých modelů v testu není bohatší, absence krabice a příslušenství se u OEM verzí hardwaru může výrazněji odrazit na ceně. A vzhledem k tomu, že jedním z důležitých faktorů, podle nichž karty hodnotíme, je poměr ceny a výkonu, tak by akcelerátor Aska Radeon 9200 SE získal oproti konkurenci neopodstatněnou výhodu. Co se týče samotné karty, jde stejně jako v případě konkurenčního Radeonu 9200 SE od Excaliburu o rozměrově malou kartu s podporou DirectX 8.1. Jak vidno z tabulky, není ani v tomto případě dvojnásobná paměť klíčem k vyššímu výkonu, ba spíše naopak. A tak zůstává otázkou, zda si oproti modelu od Excaliburu dražší a méně výkonná Aska Radeon 9200 SE najde své příznivce. Pokud ne, není problém se v nabídce firmy ABI, která kartu do testu zapůjčila, poohlédnout po jiném a v rámci testu úspěšnějším modelu.

Cena vč. DPH: 1 769 Kč

Inno3D Tornado GeForce FX5700 Ultra

Nejvýkonnějšími kartami střední třídy jsou produkty osazené čipy nVidia GeForce FX5700 Ultra, zastoupené v testu modelem od Innovision. Bohužel jeho pozice je ohrožena ořezanými verzemi nejvýkonnějších čipů ATI i nVidie. Zatímco Radeony 9800 SE mají při nižší ceně i o něco nižší výkon, GeForce 5900 XT jsou levnější, a dokonce mají o zhruba 15 procent vyšší výkon. Své příznivce si tak tahle karta bude hledat opravdu těžko. Co se týče vzhledu, je Inno3D Tornado GeForce FX5700 Ultra relativně velká karta s černým pasivním chlazením pamětí na vrchní i spodní straně a modrým ventilátorem ochraňujícím před přehřátím grafický čip. Vzhledem k vyššímu výkonu je pochopitelné, že karta vyžaduje externí napájení. Výstupy se nijak neliší a najdete zde analogový a digitální výstup

a S-Video TV-Out. Příslušenství je poměrně bohaté a dá se zařadit k nadprůměru. Obsahuje totiž krom podrobného anglického manuálu a redukcí z DVI na D-Sub a z S-Videa na kompozit také sedm kompaktních disků. Na nich čekají ovladače, demoverze čtyř her, benchmarkovací utilita 3DMark03, plná verze hry Commandos 3 a dvojice programů WinDVD 4 a WinDVD Creator.

Cena vč. DPH: 7 039 Kč

Manli GeForce FX 5700

Jedním z nejnovějších čipů nVidia je GeForce FX5700, který se v tomto testu objeví hned dvakrát. První verze, od společnosti Manli, se od té druhé liší o 50 MHz vyšší frekvencí pamětí. O tom, na kolik se zmíněná odlišnost odráží na celkovém výkonu, si můžete udělat přehled v tabulce. Po stránce designu nepředstavuje Manli GeForce FX5700 žádné překvapení. Jde o středně velkou kartu na modré PCB desce, ozdobenou aktivním chlazením grafického čipu, ne však pamětí. Zadní panel nabízí trojici běžných konektorů pro výstup obrazového signálu z počítače. Analogový D-Sub pro připojení klasických CRT monitorů, DVI určené digitálním zobrazovacím zařízením a S-Video TV-Out, který ocení především ti, kdo by rádi sledovali videa z PC na obrazovce televizoru. Ještě než se pustíme do výbavy, je nutné zmínit se o zajímavě umístěném konektoru pro externí napájení, bez něhož karta nepodává plný výkon. Ten totiž nenaleznete na konci karty, jako u jiných produktů, ale na druhé straně. Originální příslušenství se skládá z napájecího kabelu, redukce z S-Videa na kompozit, anglicky psaného instalačního letáku a dvojice CD. Na nich naleznete ovladače a softwarový DVD přehrávač PowerDVD XP 4.0.

Cena vč. DPH: 4 699 Kč

MSI FX5900 XT VTD 128

Druhou kartou, osazenou oslabenou verzí výkonného grafického čipu nVidia GeForce FX 5900, je model společnosti MSI. Tato karta se parametry (včetně frekvencí jádra a paměti) shoduje s modelem od Albatronu, a tak musíme rozdíly hledat v designu a výbavě. Na první pohled je podobná ostatním výkonným modelům MSI, které jsme zde v minulosti testovali. Je postavena na červené PCB desce a o chlazení se stará mechanismus oranžové barvy. Ten je v tomto případě minimalizován pouze na ventilátor, a karta tak v žádném případě není tak robustní jako následující model. I přes nižší výkon jde o energeticky náročné řešení, které si vyžaduje externí napájení. Zadní panel ukrývá standardní kombinaci výstupů a VIVO konektor, který ocení především ti, kteří by rádi nějakým způsobem pracovali s videem. Co se týče příslušenství, jedná se o nejbohatší výbavu v testu. Krom kabelů (VIVO rozbočovač, S-Video a napájecí kabel a redukce z DVI na D-Sub) a podrobného anglického manuálu obsahuje i 11 CD s hrami The Elder Scrolls III: Morrowind, Ghost Recon a Duke Nukem: Manhattan Project, demoverzemi 7 her, DVD přehrávačem a programy VirtualDrive, RestoreIT!, WinDVD Creator Plus a Media Center Deluxe II.

Cena vč. DPH: 7 930 Kč

PowerColor Radeon 9800 SE

Je až s podivem, jak rozdílné výkonnostní výsledky mohou podávat dvě téměř shodně nazvané karty. Zatímco Radeon 9800 XT patří v současnosti k nejvyšší špičce, jeho osekaná verze, Radeon 9800 SE, má sotva dvoutřetinový výkon. Zařazuje se tak do střední třídy po bok kartám osazeným čipy Radeon 9600 a GeForce FX5600 a 5700. Ovšem nižší výkon je dostatečně kompenzován lákavou cenou a PowerColor Radeon 9800 SE se může stát podstatně atraktivnějším pro ty, kdo hledají ideální poměr mezi cenou a výkonem. Navíc ve hrách podporujících pouze DirectX 8.1, a těch je valná většina, není výkonnostní propast mezi touto kartou a high-end modely tak výrazná. Samotný akcelerátor nevybočuje z průměru startovního pole, a to jak systémem chlazení, tak konfigurací výstupů obrazového signálu. Karta je energeticky náročná a neobjede se bez externího napájení. Součástí originální výbavy je šestice CD, vícejazyčná dokumentace, S-Video, kompozitní a napájecí kabely a redukce z DVI na D-Sub a z S-Videa na kompozit. CD obsahují plné verze her Tomb Raider: The Angel of Darkness a Big Mutha Truckers, demoverze šesti dalších herních titulů, mezi nimiž potěší především Splinter Cell či Warcraft III, DVD přehrávač WinDVD 4 a ovladače pro většinu používaných operačních systémů.

Cena vč. DPH: 5 722 Kč

Saphire Ultimate Radeon 9600 XT Edition

Ve středním poli se setkáváme obvykle s kartami vybavenými aktivním chlazením jádra GPU, z nichž nemálo vyžaduje i externí napájení. Zajímavěji působí produkt firmy Sapphire s označením Ultimate Radeon 9600 XT Edition. Jde totiž o mimořádně výkonnou kartu s pasivním chlazením Heat Pipe, fungujícím na principu cirkulace kapaliny mezi přední stranou, kde přebírá teplotu jádra, a zadní, kde naopak vychladá. Tento model je díky zvolenému způsobu chlazení absolutně nehlučný a hodí se tak např. do tichých počítačů, jejichž majitelé vyžadují vyšší grafický výkon. Karta je nízká, a nezasahuje tak do prvního PCI slotu. Konfigurace výstupů je průměrná, stejně jako kabeláž obsahující S-Video a kompozitní kabely a redukce z S-Videa na kompozit a z DVI na D-Sub. Softwarová výbava je poměrně slušná a naleznete ji na pěti kompaktních discích a jednom kupónu. Ten je totiž klíčem k plné verzi hry Half-Life 2, která dodnes nevyšla. Na stříbrných discích uživatelé naleznou akční hru Tomb Raider: The Angel of Darkness, DVD přehrávač PowerDVd XP 4.0, utilitu Sapphire Redline, určenou pro přetaktování jádra a pamětí grafické karty, a samozřejmě i nezbytné ovladače.

Cena vč. DPH: 8 113 Kč

Sparkle GeForce FX5900 XT

I když jsme se při nominování karet do testu snažili, aby se nám nesetkaly dva zcela identické modely, nebyli jsme v tomto úsilí stoprocentně úspěšní a Sparkle GeForce FX5900 XT je tak vnitřně k nerozeznání od produktů firem Albatron a MSI. Každá z karet se sice liší svým zevnějškem, což ale díky umístění uvnitř skříně jen málokoho zajímá. Sparkle GeForce FX5900 XT je postavena na červené PCB desce, na niž jsme si zvykli spíše u modelů osazených čipy konkurenční ATI. Karta je kvůli rozměrům a masivnímu chlazení, pokrývajícímu grafický čip a paměti na horní straně, poměrně těžká a zaujala nás také kovovou lištou jedné z podélných stran. Zadní panel nabízí snad již posté opakovanou kombinaci D-Sub, DVI, S-Video. Co se týče originální výbavy, jež je k dispozici uvnitř krabice, jde spíše o podprůměr. Obsahuje totiž pouze anglický podrobný manuál, S-Video kabel, redukci na kompozit a jediné CD s ovladači. Vzhledem k tomu, že karta vyžaduje k plnohodnotnému chodu externí napájení, najdete mezi výbavou i užitečný napájecí kabel. Jak již bylo řečeno u předchozích modelů s tímto čipem, jde o jeden z nejzajímavějších produktů po stránce poměru ceny a výkonu.

Cena vč. DPH: 6 842 Kč

XFX GeForce FX5600 Ultra

Druhým výrobcem, s jehož grafickými kartami jsme se ještě neměli čest se setkat, je společnost XFX. Nejde však o nováčka na poli grafických akcelerátorů, ale o divizi firmy Pine Group, která se výrobou grafických karet již nějaký ten pátek zabývá. V netradiční krabici ve tvaru písmene X je ukryt jediný model v našem testu osazený nejvýkonnější variantou čipu GeForce FX5600 s označením Ultra. Ten se oproti běžné verzi liší vyšší frekvencí jádra a pamětí o 25, resp. 200 MHz, což představuje reálné navýšení výkonu o zhruba 10-25 procent v závislosti na aplikaci. Vyšší je samozřejmě i cena, přičemž rozdíl činí zhruba 35 procent. Samotná karta je na poměry střední třídy poměrně velká a těžká, což zapříčiňuje především komplexní chlazení, sestávající z pasivní ochrany pamětí na obou stranách a ventilátoru regulujícího zahřátí čipu. Karta nabízí krom standardních konektorů (DVI a D-Sub) také VIVO. Abyste jej mohli plně využít, je uvnitř krabice speciální VIVO rozbočovač a dva S-Video kabely. Nechybí ani redukce z DVI na D-Sub, vícejazyčný podrobný manuál a CD s ovladači a programem PowerDirector V2.1 Pro VE pro využítí vstupu videosignálu a upravování obrazových materiálů.

Cena vč. DPH: 6 700 Kč

XpertVision GeForce FX5700

Stejně jako v případě hongkongské společnosti Manli, i u tchajwanského XpertVisionu si můžete vybrat, zda byste raději kartu osazenou čipem od ATI nebo od nVidie. Zajímavostí ale je, že na webových stránkách se XpertVision prezentuje pouze jako výrobce karet s čipy ATI. Karta je postavena na středně velké fialové PCB desce a zaujme reflexním povrchem chladicího mechanizmu regulujícího pouze teplotu čipu a nikoli pamětí na obou stranách desky. Stejně jako v několika dalších případech, ani tentokrát se nepotvrdilo, že by větší paměť znamenala zákonitě vyšší výkon. Důkazem, i když vzhledem k vyšší frekvenci paměti ne stoprocentním, je výsledek karty Manli GeForce FX5700. Zadní panel modelu XpertVision GeForce FX5700 skýtá pohled na trojici nejběžnějších konektorů výstupu obrazového signálu. Najdete zde analogový D-Sub, digitální DVI a S-Video. K posledně jmenovanému konektoru by se zcela jistě hodil i S-Video kabel z příslušenství karty, jiné kabely či redukce byste ale hledali uvnitř krabice marně. Softwarová výbava je taktéž velmi skromná a na dvou CD jsou k mání ovladače a DVD přehrávač. Zajímavostí na závěr je informace z krabice, která (i v češtině) říká, že jde o kartu pro použití v AGP nebo PCI slotu. Nám se ale do PCI slotu tenhle kousek nějak nevešel.

Cena vč. DPH: 5 342 Kč

Asus Radeon 9800 XT

Zatímco druhý ze dvou zástupců karet s nejvýkonnějším GPU současnosti je spíše strohou kartou s malou výbavou, Asus Radeon 9800 XT je králem nejvyšší třídy. Počínaje obrovskou krabicí, přes vzhled až po příslušenství tenhle produkt je prostě něco extra. To ale nemusí každému vyhovovat, a někteří uživatelé mohou dát přednost strohosti s výhodnější cenou. Co se týče designu, je Asus jedním z mála výrobců s vlastní identitou. Tento model je postaven na oranžové PCB desce, která je téměř celá zakrytá chladicím mechanizmem obklopujícím obě strany karty. Ten tepelně chrání jak grafický čip, tak

i 256 MB DDR paměti. Samozřejmě se neobejde bez externího napájení. Za přednost považujeme přítomnost kombinovaného vstupu a výstupu signálu (VIVO). Příslušenství tvoří krom VIVO rozbočovače, který je jediným kabelem ve výbavě, a anglické dokumentace také sedm CD. Na nich naleznete plné hry Battle Engine Aquila a Gunmetal: War Transformed, šest demoverzí, DVD přehrávač a aplikaci Power Director ME Pro, Medi@Show 2 SE a Ulead Cool 3D a Photo Express. Do kompletního výčtu samozřejmě nemůžeme opomenout příslib pokračování herního hitu Half-Life v podobě papírového kupónu.

Cena vč. DPH: 18 170 Kč


Test grafických karet III.

Asus V9950

Asus se na sklonku loňského roku zařadil mezi firmy, které vyrábí karty osazené grafickými čipy obou velkých producentů, tedy ATI i nVidie. Jeho model s označením V9950 osazený čipem GeForce FX5900 nepatří v našich testech mezi nováčky a ti z vás, kteří četli zářijové číslo, si na něj určitě vzpomenou. V tomto čísle totiž v segmentu nejvýkonnějších karet zvítězil a odnesl si ocenění TOP PRODUKT. Pokud kartu ještě neznáte, pak vězte, že jde o velký akcelerátor s masivním chladičem čipu a pamětí, a především VIVO konektorem umožňujícím přivézt do karty videosignál z kompatibilního zařízení. Daní za vysoký výkon je externí napájení, bez něhož karta pracuje na třetinový výkon. Výbava je značně nevyvážená, a zatímco CD obsahují plné hry Gunmetal, Battle Engine Aquila a Delta Force: Black Hawk Down a několik demoverzí, kabelů v krabici příliš mnoho nenajdete. Jmenovitě jsou k dispozici pouze redukce z S-Videa na kompozit a z DVI na D-Sub. Citelná je absence VIVO rozbočovače, bez něhož jen stěží naplno využijete výhod přítomnosti kombinovaného vstupu a výstupu videosignálu. Manuál poskytující důležité informace je zpracován ve čtrnácti jazycích, bohužel bez češtiny.

Cena vč. DPH: 9 961 Kč

Creative Radeon 9800 XT

S grafickými kartami společnosti Creative se nesetkáváme poprvé. V minulosti jsme testovali např. modely GeForce 4 MX420, MX440 a Ti4400. Od té doby se leccos změnilo a Creative se na evropských trzích zaměřil výhradně na čipy od ATI. Nejvýkonnější současný model najdeme spolu s 256MB DDR II pamětí i na této kartě. Ta je poměrně decentní a při malé výšce (nezasahuje do prvního PCI slotu) je výrazný především ventilátor a měděné pasivní chlazení pamětí, obepínající i spodní stranu desky. Použitý design nenese známky výrobce, a karta je tak navlas podobná referenčním modelům od ATI. Vzhledem k vysokému výkonu a přítomnosti aktivního chlazení je pochopitelná nutnost externího napájení. Výstupy na zadním panelu nijak nevybočují z průměru. K jejich využití poslouží kabely z výbavy, jmenovitě S-Video a kompozitní kabely a redukce z DVI na D-Sub a z S-Videa na kompozit. Nechybí ani napájecí kabel. Výbava je oproti výkonu, jenž je nejvyšší z testovaných karet, velmi slabá a obsahuje pouze jediné CD s ovladači a grafickými demy a vícejazyčný podrobný manuál s českou sekcí. Netřeba ovšem zapomínat, že s touto kartou získáváte prozatím neexistující herní pecku Half-Life 2.

Cena vč. DPH: 18 300 Kč

FIC Radeon 9800 Series A98P

Grafické karty společnosti First International Computer jste již na stránkách PC WORLDu potkali, a právě tento model s označením A98P se zúčastnil i předminulého testu grafických karet. I když tedy nejde o žádnou novinku, stále se tato prodává a není důvod, proč ji v testu opět nepodrobit zkoušce konkurenceschopnosti. Karta je na první pohled decentní a na pro ATI tradičně červené PCB desce si zřejmě všimnete jen stříbrného pasivního chlazení a černého ventilátoru. Standardně taktované jádro grafického čipu je ve výkonu podpořeno pouze 128 MB paměti, ale jak si můžete v tabulce všimnout, není důvod pro vyšší výkon kupovat verzi s 256 MB. Rozdíly mezi nimi jsou totiž zcela zanedbatelné. FIC Radeon 9800 Series A98P se stejně jako ostatní high-end karty neobejde bez externího napájení a nabízí tři konektory pro výstup signálu. Analogový, digitální a S-Video TV-Out pro ty, kteří by chtěli své PC připojit třeba k televizi či videorekordéru. Výbava ukrývající se uvnitř černé krabice je poměrně slabá, a zatímco kabely nabízejí obvyklý průměr (napájecí, S-Video, kompozitní a obě redukce), se softwarem je to o poznání horší. Na jediném stříbrném kotouči čekají na uživatele pouze ovladače. Zapomenout bychom neměli ani na podrobnou vícejazyčnou dokumentaci.

Cena vč. DPH: 9 900 Kč

Gainward FX Powerpack! Ultra/1600XP GS

Grafické karty Golden Sample společnosti Gainward se vyznačují bohatou výbavou. Samotný model Ultra/1600 XP je postaven na velké, leč pro tento segment typické PCB desce a na první pohled zaujme masivním chladicím systémem, skládajícím se z dvojice ventilátorů a pasivního chlazení, který zakrývá téměř polovinu horní strany karty a část strany spodní. Krom běžných D-Sub a DVI konektorů nabízí tento model i VIVO konektor. Zajímavější než samotná karta, která nabízí výhodný poměr mezi výkonem a cenou, je její příslušenství. To totiž obsahuje krom běžných věcí také hardware. Jmenovitě jde o IEEE1394 (FireWire) kartu a šestikanálovou zvukovou kartu s čipem C-Media včetně optického výstupu. Ani v jednom případě nejde o žádné zázraky, ale o PCI karty v hodnotě několika set korun. Podobně jsou na tom i přibalená sluchátka. Krom toho je součástí výbavy i kolekce tří CD s ovladači na grafickou i zvukovou kartu, utilitou EXPERTool a balíkem aplikací InterVideo WinCinema. Ten obsahuje softwarový DVD přehrávač WinDVD 4 a programy WinRip 2, WinProducer 3. V příslušenství nechybí ani podrobné anglické manuály ke grafické a zvukové kartě a nezbytné kabely.

Cena vč. DPH: 10 968 Kč

Gigabyte Radeon 9800 PRO

I Radeon 9800 PRO od tchajwanského Gigabytu pamatuje lepší časy, než jsou ty dnešní. V předminulém testu grafických karet totiž představoval výkonnostní vrchol a vzhledem k tomu, že šlo o jedinou kartu s 256 MB paměti, neměl Gigabyte Radeon 9800 PRO loni na podzim na našem trhu konkurenci. Jak vysoký byl výkon, tak vysoká ale byla i cena a málokdo si mohl dovolit utratit za ni okolo dvaceti tří tisíc korun. Dnes je cena zhruba o deset tisíc nižší a při výkonnostní ztrátě zhruba 15 procent na Radeony 9800 XT tak může tato karta zaujmout ty, kteří nechtějí za grafickou kartu platit více než 15 000 Kč a přesto by ocenili co nejvyšší výkon. Po stránce designu je jedinou odlišností od konkurence s čipy ATI reflexní potažení pasivního chlazení. I tento model vyžaduje externí napájení a stejně jako u jiných karet, i zde nalezne uživatel na zadní straně tři výstupy obrazového signálu. Originální výbava a obsahuje tři plné hry (Tomb Raider: The Angel of Darkness, Rainbow Six 3: Raven Shield, Will Rock), DVD přehrávač PowerDVD 5 a ovladače. Nechybí ani podrobná dokumentace a S-Video, kompozitní a napájecí kabely a obě nejběžnější redukce, tedy z digitálního DVI na analogový D-Sub a z S-Videa na kompozit.

Cena vč. DPH: 12 443 Kč

MSI FX5950 Ultra VTD256

S nejvýkonnější kartou MSI jsme se v minulosti setkali již několikrát, a tak ji není třeba příliš představovat. Na první pohled si všimnete velmi robustní konstrukce, která zahrnuje masivní systém chlazení, skládající se z dvou ventilátorů na každé straně karty a z pasivního chlazení pamětí. Jak už je to u nejvýkonnějších karet zvykem, ani tento model se neobejde bez externího napájení. Zadní panel karty nabízí nejvyšší možnou konfiguraci, tedy analogový a digitální výstup obrazu a kombinovaný vstup a výstup videosignálu prostřednictvím VIVO konektoru. Ten lze plnohodnotně využít jen s použitím speciálního kabelu (tzv. VIVO rozbočovač), který je spolu s redukcemi z DVI na D-Sub a z S-Videa na kompozit a s napájecím a S-Video kabelem součástí příslušenství karty. Dále v krabici najdete samolepku s logem MSI, poznámkový blok a samozřejmě i 11 CD, obsahujících plné hry The Elder Scrolls III: Morrowind, Ghost Recon a Duke Nukem: Manhattan Project, demoverze dalších sedmi her, DVD přehrávač, programy VirtualDrive, RestoreIT!, WinDVD Creator Plus a Media Center Deluxe II. I když se může zdát cena karty vysoká, ospravedlňuje ji vysoký výkon a nejlepší výbava v testu.

Cena vč. DPH: 17 934 Kč

Co můžeme v nejbližší budoucnosti čekat?

Tradiční březnová výstava CeBIT, na které každým rokem představují výrobci čipů své novinky, jež vpustí na trh v dubnu, tentokrát do otázky v nadpisu příliš světla nevnesla. Oba největší výrobci totiž drží své plány nadále pod pokličkou a chystají se je naplno představit až v půlce dubna (tedy po uzávěrce tohoto PC WORLDu), což oddálí nástup karet na trh zhruba o další měsíc. Z nynějších informací je jisté, že nVidia představí čipovou řadu NV40 a ATI bude následovat s modely postavenými na čipech R4xx. Pro nejvyšší modely vycházející z obou zmíněných produktů by měly být použity GDDR3 paměťové moduly s frekvencí přesahující 1 GHz a 256bitová šířka paměťové sběrnice. V souvislosti s NV40 se mluví o vyšší energetické spotřebě a dvou konektorech externího napájení. Jestli je to ovšem pravda, zjistíme až po uvedení karet na trh. Co se týče ostatních výrobců čipů, nevypadá situace nijak růžově. CGI a jejich Volari ukázaly již na sklonku loňského roku, že prozatím nepředstavují pro ATI a nVidii větší nebezpečí, a S3 sice dokáže s předprodukčním vzorkem svého čipu DeltaChrome S8 Nitro konkurovat současným kartám střední třídy, ale jaká bude situace při vypuštění této novinky na trh, nemůže nikdo v současnosti odhadovat. A nakonec je třeba se zmínit o fenoménu PCI Express. Karty pro novou a výrazně rychlejší sběrnici se začínají objevovat na trhu již nyní a v budoucnu se jejich počet jistě zvýší. Opakuje se ale situace, která zde byla již před rokem při příchodu AGP 8x karet. Současný hardware (základní desky) a software totiž není schopen naplno využít schopnosti sběrnice PCI Express, a tak je investice do dražší technologie pro nejbližších několik měsíců a možná i let spíše zbytečná.

§§§§§


Víceúčelové stroje

Václav Maletínský

C04P0250

Po testu inkoustových multifunkčních zařízení na začátku letošního roku jsme od čtenářů dostali několik požadavků na zpracování přehledu laserových víceúčelových strojů. V tomto čísle se proto můžete seznámit s devíti výrobky společností Brother, Hewlett-Packard, Kyocera Mita, Lexmark, Minolta, Panasonic, Ricoh a Xerox, přečíst si základní technické specifikace a prohlédnout si jejich výkon, uvedený v našich tabulkách. Jednotlivá zařízení jsou určena pro práci v malé kanceláři, levnější modely možná své uplatnění najdou i v domácnosti. Pořizovací cena strojů s laserovou technologií tisku bude pro většinu zákazníků spíše nemilým překvapením, až na jedinou výjimku se totiž pohybuje nad hranicí 20 000 Kč a občas překročí částku 40 000 Kč včetně DPH. Ve srovnání s inkoustovými all-in-one produkty je tedy cena výrazně vyšší, laserový tisk a kopírování je však rychlejší při prvním výtisku dokumentů a kontinuálním tisku a testovaná zařízení poskytují větší měsíční zatížení. Monochromatický tisk dokumentů s průměrnou rychlostí 14-18 stran za minutu vyhoví zákazníkům, kteří takovou rychlost práce skutečně potřebují a zároveň jsou ochotni za ni zaplatit. Multifunkční laserové zařízení sice šetří místo na pracovním stole, dokáže uspořit finance levnějším provozem, ale současně je dobré připomenout, že nákup samostatného skeneru, stejně výkonné tiskárny a faxu je v mnoha případech nejméně o polovinu levnější.

Při testu jsme sledovali výkon zařízení připojených k počítači Pentium 4 3,06 GHz s 512 MB operační paměti a nainstalovaným operačním systémem Windows XP Professional. Vyzkoušeli jsme tisk dokumentů s ASCII textem, dále různými fonty písma s drobnou grafikou a celostránkovými vektorovými a rastrovými obrázky. Po tisku jsme kopírovali předlohy v nastavení pro text a fotografii a kromě předloh položených na sklo skeneru jsme pracovali také s automatickým podavačem dokumentů, který při kopírování, skenování či faxování dokáže postupně zpracovat 20-50 stránek najednou. U výrobků s podporou skenování do připojeného počítače jsme měřili také dobu potřebnou pro převedení předloh do digitální podoby. Naměřené údaje a zjištěné technické specifikace jsme seřadili do tabulky, abychom vám poskytli dostatek informací při výběru nového kancelářského pomocníka.

U multifunkčního zařízení zákazník právem předpokládá, že všechny jeho části budou na takové technické a výkonnostní úrovni, aby mu nahradily tiskárnu, fax i skener. Vestavěný skener ale bývá nejslabším článkem celého stroje. Mohlo by se zdát, že zpracování barev přikládáme zbytečně vysoký význam, ale zákazník má právo požadovat stejnou kvalitu, jakou by získal nákupem jednotlivých částí. A tu bohužel nedostane. Výsledky skenování můžete hodnotit společně s námi. Barevné políčko bez viditelného označení bylo skenerem zachyceno přesně, políčko se žlutým trojúhelníkem má odchylku v rozmezí 1-2 delta E, oranžový trojúhelník označuje odchylky mezi 2-5 delta E a červený symbol upozorňuje na odchylky vyšší než 5 delta E. Netrénované lidské oko spolehlivě pozná barevnou odchylku nad 5 delta E a zjistí, že barva originálu a kopie nemá stejný odstín. Grafici a fotografové často rozpoznají i odchylky nad 2 delta E. Pro práci s obrázky vám doporučujeme jen Brother 8820 nebo Minolta Dialta Di 1610. U ostatních modelů jsou výsledky špatné a uživatel bude muset barvy korigovat v externím grafickém editoru.

Brother MFC 8820D

Toto zařízení bylo na trh uvedeno loni na podzim a podporuje tisk, skenování, kopírování i faxový provoz. Při tisku může uživatel pracovat s maximálním rozlišením 2 400 x 600 dpi a vybírat mezi jednostranným nebo oboustranným zpracováním dokumentů. Brother je totiž standardně dodáván s duplexní jednotkou. Rychlost tisku 16 stran za minutu klesá při duplexním provozu na na 4,5 listu, tedy 9 stran za minutu. Brother MFC 8820D s počítačem komunikuje paralelním nebo USB 2.0 rozhraním, využívá 32-160 MB operační paměti a může se pochlubit ovládacím panelem s výborně čitelným pětiřádkovým displejem. Spodní podavač je určen pro 250 listů A4 a 150 výtisků se vejde do výstupního zásobníku mezi tělem tělem tiskového stroje a nástavcem se skenerem. Skener pracuje v hardwarovém rozlišení 2 400 x 600 ppi a může snímat jednotlivé předlohy nebo 50 listů umístěných v automatickém podavači na vrchní straně víka. Zajímavou funkcí je sloučení 4 stran předlohy do jednoho výtisku formátu A4 nebo zvětšení originálu na 3 x 3 strany A4. Brother MFC 8820D svižně kopíruje a jeho skener nemá problémy s rychlostí v nižších pracovních režimech. Nastavení 600 nebo 1 200 ppi jej ale dokáže zdržet více než konkurenční zařízení. Pomalejší časy u tisku celostránkové grafiky jsou zapříčiněny vysokým hardwarovým rozlišením, které však příznivě ovlivní kvalitu. V nastavení 600 dpi se časy pohybovaly mezi 17-19 sekundami. Výrobek pracuje v PCL6 a BRScript 3 emulacích, ale firemní Postscript BRScript 3 výrazně zpomaluje tisk. Například 27 stránkový PDF dokument jsme v Postscriptu tiskli 8 minut a 20 sekund, zatímco v nastavení PCL6 byl tisk hotov již za 1 minutu a 49 sekund. Cena zařízení byla stanovena na 30 378 Kč, provozní náklady při 5% pokrytí stránky A4 činí 0,70 Kč.

Cena vč. DPH: 30 378 Kč

HP LaserJet 3030

Dvě horké novinky nám pro test zapůjčila společnost Hewlett-Packard. První nese označení HP LaserJet 3030 a nabízí tisk a kopírování rychlostí 14 stran A4 za minutu. Hardwarové rozlišení 600 x 600 dpi je technologií HP Ret vylepšováno na vyšší třídu a v ovladači PCL 6 se kromě volby 600 dpi objevuje také nastavení FastRes 1200 s kvalitnějším a jen mírně pomalejším zpracováním tiskových úloh. Vestavěný deskový skener pracuje v optickém rozlišení 600 x 600 ppi nebo maximálním interpolovaném nastavení 9 600 x 9 600 ppi. Na víku skeneru je připevněn automatický podavač dokumentů s kapacitou 50 listů. Spodní zásobník papíru pojme 150 listů, na víku podavače jsou umístěny dvě vodící lišty pro založení dalších 10 listů. Výstupní zásobník pro 125 výtisků je umístěn pod skenerem. HP LaserJet 3030 je vybaven faxovým modulem, software umožňuje ovládat funkce přístroje z pracovní plochy počítače. Uživatel může pro ovládání využít i přehledný panel s dvouřádkovým alfanumerickým displejem a tlačítky uspořádanými do logických skupin (pohromadě jsou tlačítka pro fax, kopírování i snímání dokumentů). HP LaserJet 3030 je dodáván s ovladači PCL 5e, PCL 6 a Postcriptem Level 2. Pracovní režimy 600 dpi jsou vhodné pro práci s textem, volba FastRes 1200 pro tisk grafiky. Vyšší nastavení výrobek příliš nezatěžuje, časy tisku jsou jen o pár sekund horší. Volba Postscriptu je zejména u kontinuálního tisku méně výhodná, prodlužuje totiž zpracování na dvojnásobnou dobu. HP LaserJet 3030 je rychlý při kopírování a tisku prostého textu, poměrně dlouhou dobu ale potřebuje na skenování, zejména na zpracování náhledů. Cena je velmi příjemných 17 699 Kč, náklady na provoz ve výši 1,20 Kč na stránku A4 s pokrytím 5% jsou naopak velmi vysoké. Pracovní zatížení nemá překročit 7 000 výtisků měsíčně.

Cena vč. DPH: 17 699 Kč

HP LaserJet 3380

Druhý stroj se značkou HP je označen jako LaserJet 3380 a velmi se podobá svému předchůdci s modelovým číslem 3320. Nabízí ale novější verze ovladačů a podstatně rychlejší tiskovou mechaniku, se kterou může dosáhnout rychlosti až 19 stran A4 za minutu. Postscriptový ovladač i emulace PCL 6 nabízejí vyšší hardwarové rozlišení 1 200 x 1 200 dpi, k dispozici je i PCL 5e pro rychlejší, avšak méně kvalitní tisk v nastavení 600 x 600 dpi. Vestavěný skener pracuje v optickém maximu 600 x 600 ppi a s interpolací může dosáhnout až 9 600 x 9 600 ppi. HP LaserJet 3380 je vybaven podavačem pro 250 listů A4 a dalších 50 listů může být uloženo ve víceúčelovém podavači. Kapacita výstupu stačí pro 125 výtisků. Komunikační paralelní rozhraní doplňuje USB 2.0 konektor a volitelně lze připojit externí printserver pro zapojení do počítačové sítě. Vyšší měsíční zatížení 10 000 výtisků a svižnější tisk či kopírování vícestránkových dokumentů by mělo vyhovovat i skupině pracovníků. Model HP LaserJet 3380 je vybaven procesorem Motorola ColdFire s pracovní frekvencí 240 MHz a vestavěnou paměť 32 MB je možné rozšířit až na 96 MB. Oba stroje HP pracovaly při kopírování jednotlivých listů stejnou rychlostí, model 3380 byl rychlejší až v případě vícestránkových kopií. Rychlejší mechanika se projevila při tisku 27 stran PDF dokumentu a při práci v režimu 600 dpi nebo FastRes 1200. Hardwarové rozlišení 1 200 dpi je vhodné pro práci s celostránkovou grafikou, výrobek v tomto režimu poskytne zákazníkovi bezchybný výstup, ale zhotovení výtisku trvá delší dobu. HP LaserJet 3380 byl na trh uveden za 25 797 Kč, jeho provozní náklady 1,20 Kč na stránku A4 se standardním pokrytím 5 % patří k nejvyšším v testované kategorii.

Cena vč. DPH: 25 797 Kč

Kyocera Mita 1810P

Další testované zařízení pochází z dílen společnosti Kyocera Mita a od předchozích výrobků se výrazně odlišuje. Model KM 1810P byl na trh uveden jako digitální kopírka a na přání zákazníka může být doplněn o tiskový modul s obousměrným paralelním rozhraním. Vestavěný deskový skener může pracovat v maximálním optickém rozlišení 2400 x 600 ppi, ale přístroj není vybaven žádným softwarovým programem, který by dokázal sejmutý obraz převést do počítače. Vysoké rozlišení tak zákazník využije pouze v případě kopírování, zejména při změnách měřítka v rozsahu 50-200 %. V hardwarové výbavě chybí také faxový modul, takže možnosti využití celého stroje jsou nižší než u konkurenčních výrobků. Tisková mechanika Kyocery Mity KM 1810 P pracuje v maximálním nastavení 600 x 600 dpi, za minutu dokáže potisknout až 18 listů a podporuje emulace PCL 5e, PCL 6, KPDL2 (PS2), IBM ProPrinter, Epson LQ a Lineprinter. Výrobek velmi rychle zvládne úlohy, pro které byl navržen dokáže svižně zhotovit kopii textového dokumentu nebo obrazové předlohy. Doplňkové tiskové funkce již nejsou tak rychlé, neboť pomalejší paralelní rozhraní výrazně ovlivňuje rychlost prvního výtisku dokumentů, zejména v případě vektorové nebo rastrové celostránkové grafiky. Zákazník, který bude využívat stroj i pro tiskové úlohy, se naštěstí nemusí spoléhat jen na paralelní port, ale za příplatek si může objednat doplnění ethernetové zásuvky, která problémy s rychlostí prvního výtisku vyřeší. Vstupní zásobníky mají kapacitu 300 listů, výstup postačuje pro uložení 250 potištěných médií. Mezi volitelné doplňky patří i další spodní zásobníky papíru. Provozní náklady Kyocery Mity 1810P můžeme označit jako velmi výhodné, pořizovací cena 51 850 Kč naopak může zákazníky od nákupu odradit.

Cena vč. DPH: 51 850 Kč

Lexmark X215

Lexmark X215 patří do skupiny levnějších výrobků, přesto nabízí více možností využití než předchozí model Kyocera Mita 1810P. Uživatel s ním totiž může dokumenty tisknout, skenovat, kopírovat i odesílat je faxem. Tisková mechanika Lexmarku X215 za minutu potiskne až 16 stran formátu A4 a při práci nabízí rozlišení 600 x 600 dpi. S počítačem komunikuje Lexmark X215 pomocí USB rozhraní 2.0 nebo paralelním obousměrným portem. Vstupní podavač má kapacitu 250 archů, výstupní zásobník pojme 150 výtisků a automatický podavač dokumentů u deskového skeneru může naráz zpracovat

30 listů originálu. Skener nabízí nezvykle vysoké optické rozlišení 4 800 x 4 800 ppi při 48bitové barevné hloubce, při kopírování je možné vybírat zmenšení nebo zvětšení předlohy v poměru 25-400 %. Vysoké hardwarové rozlišení skeneru příznivě ovlivňuje zachycení detailů, výrobek dokáže celkem rychle pracovat v černobílém režimu, ale zpracování barevných dokumentů trvá delší dobu něž u ostatních. Časová ztráta narůstá i při práci v režimech od 600 x 600 ppi. Přesný obraz dokumentu bohužel Lexmark X215 nedokáže plně využít při kopírování, neboť často vypouští odstíny barev s nižším krytím do 15 % a reprodukuje je jako bílou barvu. Ani tmavé plochy od 60% sytosti nedokáže tento stroj přesně rozpoznávat a často je přemění na černou barvu. Lexmark X215 je GDI zařízením, je tedy závislý na výkonu procesoru počítače, ke kterému je připojen. Dobře si poradí s tiskem textových souborů nebo drobné grafiky, ale nižší paměť 16 MB není ideální pro graficky náročnější vícestránkové dokumenty. U nich jsou stránky načítány a tištěny pomaleji než u konkurence. Provozní náklady 0,72 Kč na stránku A4 můžeme hodnotit jako průměrné, celkem zajímavá je i aktuální pořizovací cena 25 620 Kč.

Cena vč. DPH: 25 620 Kč

Minolta Dialta Di 1610

Novinka se značkou Minolta se na našem trhu objevila v lednu 2004. Její pořizovací cena 31 952 Kč rozhodně nepatří k nejnižším v našem testu, zákazníky ale dokáže okouzlit velmi nízkými provozními náklady 0,40 Kč na stránku A4 s pokrytím 5 %. Tisková mechanika může za minutu zpracovat maximálně

16 stran A4 a uživateli nabízí maximální rozlišení 600 x 600 dpi. Stejnou hodnotu rozlišení můžeme najít i u vestavěného deskového skeneru. Při kopírování jsou podporovány změny měřítka předlohy v rozsahu 50-200 % a dvě stránky originálu mohou být složeny na jeden výtisk formátu A4. Minolta Dialta Di 1610 je vybavena paralelním obousměrným portem Centronics IEEE-1284B a USB rozhraním specifikace 2.0. Pro podávání papíru je připraven automatický spodní zásobník s kapacitou 250 listů, na jeho víku je prostor k umístění dalších 10 archů formátu A4 s vyšší gramáží. Potištěné listy jsou směrovány do prostoru mezi tiskárnu a tělo skeneru, kapacita odkládacího zásobníku postačí pro uskladnění 250 listů. Za příplatek je možné k multifunkčnímu zařízení přikoupit druhý spodní zásobník papíru, mechanické počítadlo výtisků, nebo rozšířit základní 16 MB paměti na celkových 48 MB. Stejně jako dříve popsaný Lexmark X215 je i Minolta Dialta Di 1610 GDI zařízením a je proto závislá na výkonu procesoru hostitelského počítače. Při měření rychlosti kopírování Minolta Dialta Di 1610 za většinou strojů mírně zaostávala, lepší hodnocení si naopak zaslouží za tisk, zejména za zpracování celostránkové grafiky. Nižší maximální rozlišení zde příznivě ovlivní dobu prvního výtisku. I skenování patří k silným stránkám tohoto stroje, výborné výsledky Minolta prokázala zejména v černobílém režimu a snímání ve stupních šedé.

Cena vč. DPH: 31 952 Kč

Panasonic KX-FLB758

Společnost Panasonic do našeho testu zaslala nový model víceúčelového zařízení KX-FLB758. Tento stroj nahrazuje celkem úspěšný model KX-FLB752, proti němu je však v mnoha úlohách rychlejší. Internetová prezentace zařízení Panasonic KX-FLB758 označuje jako stroj s velmi vysokou rychlostí tisku 10 stran za minutu. S údajem o rychlosti opakování se můžeme plně ztotožnit, protože výkon jsme ověřili v našem testu. Jen těžko ale budeme souhlasit s tím, že se jedná o velmi vysokou rychlost, zejména pokud přihlédneme k faktu, že většina produktů v našem testu pracuje o polovinu rychleji. Pracovní rozlišení tiskárny 600 x 600 dpi je srovnatelné s konkurencí, ovšem hardwarové maximum skeneru 200 x 200 ppi je vhodné pro faxový provoz, ale rozhodně nestačí pro přesný převod dokumentů do digitální podoby. Skener sice pracuje i v interpolovaném rozlišení 1 200 x 1 200 ppi, ale při zachycení detailů dochází k podstatným ztrátám přesnosti. Výrobek má i další nemilou slabinu dokáže snímat dokumenty jen v černobílém režimu nebo v šedé škále. Zmíněné handicapy Panasonic nahrazuje dobře řešeným programovým vybavením pro ovládání z počítače a přehledným programem pro konfiguraci faxu. Ke kladům můžeme zařadit i zajímavé zpracování, neboť výrobek se vyznačuje nízkou výškou a hmotností. Jako jediný v testu byl Panasonic vybaven sluchátkem, které zákazníkovi zprostředkuje telefonní hovory. Při testu tisku tento stroj předvedl vyrovnaný výkon, neboť první výtisky všech jednostránkových úloh (text i grafiku) zvládl zpracovat za 15,3-17,6 sekundy. Nevysoká rychlost opakování nepříznivě ovlivnila výsledky testu vícestránkového kopírování a zhotovení 27 stran PDF souboru. Pořizovací cena činila v době uzávěrky 26 784 Kč, provozní náklady 0,88 Kč na stránku A4 s pokrytím 5 % nelze označit jako výhodné.

Cena vč. DPH: 26 784 Kč

Ricoh Aficio 1013F

Představením stroje Ricoh Aficio 1013F znovu zabloudíme mezi dražší zařízení. Testovaný výrobek je vybaven tiskovou mechanikou s pracovním rozlišením 600 x 600 dpi a rychlostí opakování 13 stran A4 za minutu. Ve stejném nastavení pracuje i zabudovaný deskový skener. Zákazník může při tisku volit mezi ovladači PCL 5e nebo PCL 6 a za příplatek lze dokoupit i postscriptový modul. Ricoh Aficio 1013F kromě tisku zvládne také kopírování dokumentů a faxový provoz, nepodporuje však skenování a dříve uvedené údaje o hardwarovém rozlišení skeneru mají informační hodnotu jen v souvislosti s kopírováním. Zařízení je vybaveno procesorem s pracovní frekvencí 75 MHz a při jednotlivých úlohách využívá oddělené paměťové banky s osazením 8-32 MB pro kopírování a 16-128 MB pro samostatný tisk. V porovnání s jinými multifunkčními produkty je Ricoh 1013F poměrně robustní, protože je vybaven zásobníky papíru s kapacitou 600 listů. Za příplatek je možné dokoupit i další spodní podavače, které celkový počet tiskových médií dále zvýší. Ricoh Aficio 1013F se osvědčil během jednostránkového i vícestránkového kopírování, jen průměrné hodnocení si zaslouží za tisk dokumentů. Jejich zpracování je sice kvalitní, ale naměřené časy nepatřily k nejrychlejším. Nižší rychlost opakování i tentokrát posunula výrobek spíše do spodní části výkonnostní tabulky. V celkovém hodnocení nás tento stroj zaujal vyšší kapacitou zásobníků papíru, ale negativně na nás zapůsobila informace o pořizovací ceně 45 018 Kč. Zákazníka, který si zařízení zakoupí, může potěšit poměrně úsporný provoz, neboť stránku A4 s pokrytím 5 % dokáže Ricoh Aficio 1013F potisknout již za 0,31 Kč. Pokud bychom v testu hodnotili jen provozní náklady, vysloužil by si Ricoh první příčku.

Cena vč. DPH: 45 018 Kč

Xerox M15i

Kancelářský pomocník Xerox M15i je určen pro kopírování, skenování, oboustranný tisk dokumentů a zvládne také faxový provoz. Základem je tisková mechanika s rozlišením 1 200 x 1 200 dpi, schopná za minutu potisknout 15 stránek A4. Nad ní je umístěn skener s optickým rozlišením 600 x 600 ppi a interpolovaným maximálním nastavením 4 800 x 4 800 ppi. Skener je vybaven podavačem pro umístění 30 listů. Při kopírovaní je možné měnit měřítko v rozsahu 25-400 % a zadávat zhotovení až 999 kopií z jednoho originálu. Spodní automatický podavač poskytuje prostor pro uložení 550 listů standardní gramáže, boční výklopný zásobník slouží pro média s maximální gramáží 190 g/m2. Výstup má kapacitu 250 výtisků a je umístěn mezi tělem tiskárny a konzolí skeneru. Při testu byl Xerox M15i k počítači připojen pomocí USB, kromě něj je k dispozici i paralelní port a za příplatek lze dokoupit také externí síťový printserver. Sdílená paměť má kapacitu 16 MB, další 4MB paměť byla instalována ve faxovém modulu. Dobré hodnocení si Xerox M15i zaslouží za rychlé kopírování textových předloh, horší výsledky dosahoval při nastavení režimu foto. Přesnost skenování odpovídá uváděnému hardwarovému rozlišení. Skener je uzpůsoben pro rychlé černobílé snímání, ale doby snímání se prodlužují při práci v šedé nebo barevné škále. Při tisku dokumentů neměl problémy s textovými předlohami, maximální hardwarové rozlišení u celostránkové grafiky dobu tisku podstatně prodlužuje. Neovlivňuje však rychlost opakování. Kvalita tisku je srovnatelná s ostatními produkty v testu. Xerox M15i nabízí vyšší zatížení 15 000 výtisků měsíčně, je prodáván za 33 428 Kč a náklady na tisk A4 nepřesáhnou 0,70 Kč při pokrytí 5 %.

Cena vč. DPH: 33 428 Kč

§§§§§


Drobný MP3 přehrávač z Asie

Lubor Jarkovský

C04P0201

Asijských MP3 přehrávačů je opravdu nepřeberné množství a po úspěšném tahu korejského iRiveru na světový trh se začaly utvářet další společnosti, které chtějí také urvat svůj díl. Společnost CMTech není v našich končinách ještě tak dobře známá, ale dává o sobě vědět hned trojicí nových MP3 přehrávačů, jež mají s iRiverem několik společných znaků.

Mluvíme sice o trojici přehrávačů, ale v podstatě se jedná o jeden model, lišící se pouze velikostí paměti o kapacitě 128, 256 a 512 MB (ta poslední u nás zatím není v prodeji). Přístroj má tvar tubusu a jeho tělo (bohužel pouze z plastu) je ve vyvedeno stříbrné barvě. Ovládací prvky jsou rozmístěny po stranách přehrávače, sluchátkový výstup a analogový vstup potom na levé straně. Zde se ještě nachází USB konektor, který se vysouvá ven a připojuje k dodávanému kabelu. Displej je obdélníkovitý a zaujme hned po spuštění CMTechu, lze totiž měnit barvy jeho podsvícení: na výběr jich je sedm zelená, červená, modrá, růžová, žlutá, světle modrá a bílá. Displeji lze přidělit buď pouze jednu z nich, nebo nastavit, aby se neustále měnily přehrávač pak pěkně bliká. Displej však nelze jen chválit, zobrazované znaky jsou titěrné a špatně čitelné. Kromě toho je zapuštěn hluboko v přístroji a hrany na něj vrhají stíny, což značně zhoršuje čitelnost. Pravý konec tvoří kryt baterie, do přístroje se vkládá pouze jedna, a to AAA (vydrží asi 10 hodin). Článek není bohužel možné dobíjet, a uživatel je tak odkázán na vlastní nabíječku. Základní ovládání probíhá pomocí dvou koleček, ta jsou chytře umístěna proti sobě, tudíž perfektně sednou na palec a ukazovák levé ruky.

Přístroj přehrává MP3 i WMA soubory, ale neumí číst všechny informace z ID3 tagu načte pouze název skladby. Pohyb v jednotlivých adresářích je poněkud nešikovný, protože je k jeho aktivaci potřeba použít funkci v menu. Nelze tedy skákat z alba do alba pomocí obyčejného tlačítka. Příjemným překvapením je funkce přímého kódování do MP3, a to v datových tocích od 32 do 128 Kb/s. Vyšší hodnoty bohužel nelze zvolit. Vzhledem k tomu, že je možné upgradovat firmware, možná se vylepšení v této oblasti ještě dočkáme. Výrobce nezapomněl ani na posluchače rádia a integroval FM tuner, samozřejmě bez podpory RDS. Dobrou zprávou je, že lze z tuneru nahrávat, navíc ve velmi slušné kvalitě. Hlasový záznam můžete pořídit také, zvuk je trochu zastřený, ale žádné výrazné chrastění se nekoná.

Kvalita reprodukce je poměrně dobrá, i když nám přišla hudba málo živá a až moc "obyčejná". Dodávaná sluchátka nejsou nejlepší a doporučujeme použít jiná. S pořádnými sluchátky se přehrávač hned rozezvučel jinak. Upravit poslech je možno i pomocí ekvalizéru, který nabízí pět nastavení Normal, Pop, Rock, Classic a Jazz. Uživatelské rozhraní nám chybělo, protože předdefinované možnosti nemusí vyhovovat každému.

Kopírování hudby je opravdu snadné, podobně jako většina asijských "neznačkových" firem, ani CMTech si nedělá starosti s autorskými právy. Hudbu tedy můžete kopírovat libovolně přímo ve Windows (přístroj se přihlásí jako výměnný disk) nebo pomocí dodávaného softwaru, který vás ale také neomezuje. Rozhraní USB je ve verzi 1.1, což je u flashových přehrávačů běžné. Velice zajímavou funkcí je TTS (Text To Speech) ve verzi 2.0 plug-in pro dodávaný software. Program pak umožňuje převádět texty do hlasových nahrávek a ty pak uložit do MP3. Tato funkce je vhodná pro naučení se přednášky či studijních materiálů. Podporován je pouze anglický jazyk.

CMTech nás překvapil solidním provedením i funkcemi. Cesta k dokonalosti je ještě dlouhá, ale vývojáři této společnosti rozhodně vykročili tím správným směrem.

CMTech CA-H70MT

Cena vč. DPH: 4 890 Kč (128 MB), 5 990 Kč (256 MB)

K testu zapůjčila firma: Euroformosa International, http://www.cm-tech.cz

§§§§§


Miniaturní jukebox

Lubor Jarkovský

C04P0202

Nizozemský Philips uvedl stejně jako  desítky jiných výrobců spotřební elektroniky začátkem nového  roku na trh nové produkty. Nám se do ruky dostal MP3 přehrávač  v podobě jakéhosi mikrojukeboxu nazvaného HDD060. Ten se vyznačuje  hlavně miniaturní velikostí a poměrně velkou kapacitou 1,5 GB.  Jedná se tedy v podstatě o konkurenci podobného výrobku značky  iRiver, jehož recenzi si můžete v tomto čísle rovněž přečíst.

Přístroj  má kryt ze slitiny magnézia, pokryté bílou barvou, což má za  následek dojem jednoduchého, ale elegantního designu. Jukebox  je silný pouze 1,8 cm a váží 95 gramů. Na přední straně mu dominuje  displej o rozlišení 128 x 96 bodů, který je podsvícen stylovým  bílým světlem. Díky šesti řádkům je i poměrně přehledný. Na levé  straně se nacházejí tři zdířky: jednou je sluchátkový výstup,  druhou vstup pro síťový zdroj a třetí USB port. Právě USB port  je první menší slabinou, protože nemá žádný kryt a velice snadno  se tak může zanést. Uvnitř se nachází miniaturní jednopalcový  disk o kapacitě 1,5 GB, jehož skutečná velikost je však po zformátování  pouze 1 200 MB. Celkový dojem z provedení a vzhledu přístroje  je ale více než dobrý a dovolujeme si prohlásit, že HDD060 je  jedním z nejkrásnějších MP3 jukeboxů na trhu.

Menu je prakticky  stejné, jaké bylo u většího bratříčka HDD100. Po spuštění, které  trvá zhruba 4 vteřiny, má uživatel opět na výběr spuštění přehrávání  podle kategorií (playlist, interpret, album, hudební žánr a všechny  skladby). Ve složce pro nastavení pak lze volit, jak chceme skladby  přehrávat (náhodně, opakovat apod.). O úpravu zvuku se stará  ekvalizér (5 nastavení vč. jednoho vlastního) a DBB (Digital  Bass Boost), který doporučujeme nepoužívat, protože zvuk kazí.  Firmware samotný má jednu značnou vadu, je dost pomalý a reakce  tlačítek jsou opožděné. Dalším ztrátovým bodem je to, že při  přehrávání skladby neputuje po displeji celý její název, ale  zobrazí se pouze ta část, jež se vejde na displej. A konečně,  jukebox nemá funkci "resume", po vypnutí se tedy nespustí zpětně  přehrávání v okamžiku, ve kterém bylo přerušeno, a uživatel je  tak nucen vše volit znovu.

A s jakými formáty si HD060 poradí?  Philips se k podpoře MP3 (i VBR) rozhodl přidat poměrně populární  WMA, které při zachování téměř stejné kvality nabízí poloviční  velikost souboru na disk tedy můžete uložit dvojnásobek skladeb  než v MP3. Velice příjemnou zprávou pro nás bylo, že lze u tohoto  modelu upgradovat firmware. Nepříjemným faktem je však rozhraní  USB ve verzi 1.1, jehož volba je naprosto tristní. U kapacity  přístroje nad 1 GB je USB 2.0 prakticky standardem, zvláště pak  u diskových přehrávačů, které neomezuje pomalý zápis jako flashové  karty. Druhou ranou pod pás je nutnost kopírovat hudbu přes dodávaný  software DMM (Digital Media Manager). Ten je ukrutně pomalý,  špatně se ovládá, na počítači zabírá neskutečných 130 MB a zabraňuje  zpětnému kopírování hudby (to lze v Total Commanderu lehce obejít).  Přístroj se samozřejmě přihlásí jako externí disk, ale hudba  nakopírovaná přes Windows je přehrávačem ignorována.

Zvukově  se přístroj projevuje nadprůměrně, dokonce lépe než iRiver iGP-100.  Dodávaná bílá sluchátka hrají opravdu dobře a pro účely přístroje  stačí. Náročnější posluchač jistě připojí polštářkový typ sluchátek,  a ani s tím nemá HDD060 problémy. Co nás nepotěšilo, byla výdrž  baterie, protože ta se vybila po pouhých 6 hodinách. Na delší  cesty tedy tento jukebox není. V příslušenství jsme pak nalezli  šňůrku na krk, zmiňovaná sluchátka, adaptér, USB kabel a CD se  softwarem.

HDD060 si nás získal vzhledem i reprodukcí. Rozhraní  USB 1.1, pomalý firmware a kopírovací software jsou však citelnými  slabinami, které kazí jinak výborný dojem. A nakonec, i cena  je v porovnání s konkurencí hodně vysoká.

Philips HDD060

Cena vč. DPH: 8 990 Kč; K testu zapůjčila firma: Philips  http.//www.philips.cz

§§§§§


Rubínový přívěsek

Tomáš Varoščák

C04P0199

Na začátku roku uvedl UMAX na trh MP3 přehrávač Hoop Tiny 320. Nejde o žádnou převratnou novinku, ale o elegantní flashový MP3 přehrávač, který disponuje některými zajímavými funkcemi. Celý přístroj je o něco větší, než např. konkurenční MuVo od Creativu, ale stále můžeme mluvit o kapesním zařízení. Lesklý lak v barvě červené metalízy sice evokuje dojem kovové konstrukce, nicméně skelet je plastový.

Základní funkcí Hoopu Tiny 320 je přehrávání hudby. Tu lze poslouchat v podobě MP3, WMA a ASF souborů nahraných ve vnitřní paměti o kapacitě 128 MB. Zařízení umí pracovat s MP3 soubory všech běžných datových toků včetně VBR a dokáže správně zobrazit i české znaky v názvu písně, bohužel za většinou z nich dělá mezeru. Potěšující je podpora adresářů, vadou na kráse je neschopnost spolupráce s ID3 tagy a formátem Ogg Vorbis. Pokud by se někomu zdálo 128 MB vnitřní paměti málo, obsahuje Hoop Tiny 320 slot pro paměťové karty Secure Digital a MMC, přičemž zvládá i karty s kapacitou 512 MB. Karta je při připojení k počítači viditelná jako další disk, a tak lze přehrávač teoreticky použít i jako čtečku. Při větších objemech dat by zde ale jistý problém mohla představovat nízká přenosová rychlost (pouze USB 1.1). Kartu nelze do přehrávače zastrčit úplně, a tak zhruba 5 mm vyčnívá nad tělo přístroje, což není jistě ideální. Navíc cestovní pouzdro pro přehrávač s SD kartou vůbec nepočítá a nemá pro ni otvor.

Součástí přehrávače je i přijímač rádiových vln na frekvenci VKV (FM) s možností uložit do paměti až 15 předvolených stanic. Jednotlivé stanice pak lze buď pouze poslouchat, nebo z nich přímo nahrávat vysílaný program do souborů MP3, což není vůbec špatné.

Druhou poměrně oblíbenou funkcí flashových přehrávačů je přenášení dat. UMAX Hoop Tiny 320 se, stejně jako většina konkurenčních modelů, připojuje přímo k USB. Pokud by ale umístění portů bránilo přímému propojení, je součástí balení USB kabel. Přehrávač nevyžaduje při práci s operačními systémy Windows 2000 a XP ovladače, u starších systémů se bez nich ale neobejdete. Co se týče přenosu dat, je kvůli starší verzi USB (1.1) rychlost pouze zhruba 1 MB/s. To při používání interní paměti bohatě stačí, ale pokud byste chtěli k přehrávači připojit vysokokapacitní SD kartu, trvalo by kopírování většího množství souborů dost dlouhou dobu.

Funkcí, kterou některé přehrávače postrádají, avšak mnoho uživatelů by ji mohlo ocenit, je možnost nahrávání. UMAX Hoop Tiny 320 umožňuje nahrávat prostřednictvím integrovaného mikrofonu, přes line-in vstup a z rádia. Vyjma nahrávání z rádia je možné zvolit požadovaný formát (MP3, TVF, TCW), datový tok a frekvenci.

Co se týče práce s přehrávačem, ovládacích prvků a jiných vlastností, nelze než výrobce pochválit. Použitý displej zobrazuje příjemným fontem řadu informací, a nechybí mu ani elegantní světle modré podsvícení. Ovládání je jednoduché, a i když některá tlačítka mají více funkcí než by se původně zdálo, není těžké si je zapamatovat. Součástí balení je krom přehrávače též zmiňovaný USB kabel, cestovní pouzdro, pás k přichycení na paži, line-in kabel pro přímé nahrávání z jiného zařízení, šňůra na krk a sluchátka. Ta ale příliš nevyužijete neboť UMAX dodává v ceně Hoopu kvalitnější pecky Koss KSC 22 v hodnotě zhruba 1 000 Kč. Stejně jako u většiny konkurenčních produktů, i Hoop Tiny 320 nabízí možnost upgradovat firmware.

Situace na trhu flashových MP3 přehrávačů je dnes mnohem lepší než před několika měsíci a uživatel si může vybrat z nabídky několika více či méně renomovaných značek. Novinka od Hoopu se se slušivým designem, nabízenými funkcemi a slušnou kvalitou reprodukce jistě mezi ostatními modely neztratí.

UMAX Hoop Tiny 320

Cena vč. DPH: 5 490 Kč

K testu zapůjčila firma: UMAX; http://www.umax.cz

§§§§§


Černá osmička

Hynek Vácha

C04P0257

Pro běžné uživatele se digitální fotografie stává docela rychle standardem, a vytlačuje tak klasické kinofilmové fotoaparáty. Nabídka "digitálů" již pokrývá všechny kategorie od těch nejjednodušších kompaktů, až po SLR zrcadlovky. To znamená, že si každý kdo má o digitální fotografování zájem, může vybrat svého favorita. Mezi nejdůležitější parametry pro výběr přístroje stále patří rozlišení optického snímače a použitý objektiv. Tyto údaje také rozhodují o tom, do jaké kategorie daný fotoaparát patří. Máme-li zařadit testovaný Nikon 8700, nelze mu, díky 8násobnému zoomu a snímači s rozlišením 8 milionů pixelů, vybrat jiné umístění, než nejvyšší kategorie digitálních kompaktů. Tomu odpovídá i zpracování a použité materiály. Pouzdro těla je tvořeno z magnézia, což by mělo přístroj uchránit před výraznějším poškozením i při méně šetrném zacházení, a to rozhodně není na škodu. Asi nejdominantnější je na celém Nikonu část skrývající objektiv, který se navíc po zapnutí vysune a jeho délka je pak závislá na použitém zoomu. Díky dobře vyřešenému gripu však není problém s držením ani při maximálním přiblížení.

Pro změnu většiny důležitých nastavení, jež je potřeba během focení častěji měnit, jsou vyhrazena funkční tlačítka. Při pořizování snímků budou asi nejvytíženější tlačítka na pevné části objektivu a na pravé horní části těla. Těmi prvními vybíráme scénický režim, souborový formát fotografie (k dispozici máme JPEG, TIFF i RAW) a citlivost snímače. Při jejich delším přidržení s nimi pak, v součinnosti s otočným prvkem patřícím do druhé skupiny, ovládáme další funkce. Poblíž zmíněného kolečka našla místo další funkční tlačítka, a samozřejmě také spoušť. Zadní stěna je osazena výklopným LCD displejem, který lze přetočit skoro do libovolné pozice, což nám leckdy může usnadnit focení, a tlačítky pro práci s menu, prohlížení fotografií a kolébkou pro nastavení zoomu. Menu 8700 je přehledně členěno a pohyb v něm vám po chvíli nebude činit žádné obtíže. Díky tomu, že kurzorová klávesa sloužící k procházení menu není moc velká, je dobré, že Nikon nezvolil pro potvrzování její stisk uprostřed, ale volbu "do prava".

Mezi největší přednosti 8700 patří dostupný rozsah zoomu, který lze navíc upravit pomocí různých předsádek, maximální rozlišení, velice přijatelná výsledná míra šumu i při snímání za ne zrovna ideálních podmínek, režim Makro, který se Nikonu vskutku povedl a ve kterém lze snímat předměty vzdálené od objektivu pouze 3 cm. Použitý objektiv s ED členy je opravdu kladem tohoto fotoaparátu. Dokáže pokrýt nejpoužívanější rozsah ohniskových vzdáleností bez nutnosti dalších investic, a to při minimálním optickém zkreslení. Rozsah času a clony s přehledem pokryje snad všechny situace, ve kterých můžete fotit. Je však nutné se smířit s několika omezeními, která jsou ovšem pro tuto třídu běžná. Asi největším handicapem jsou limity LCD displejů v hledáčku i na výklopném panelu. Vzhledem k dostupnému rozlišení (i když i zde je patrný pokrok) je někdy značně obtížné správně zaostřit, nechcete-li se spolehnout na automatiku.

Coolpix 8700 je důstojným nástupcem předchozího modelu. Nikon tímto modelem jistě osloví tu skupinu fotografů, která chce přiměřeně velký a těžký přístroj, k němuž nebude muset dokupovat objektivy a smíří se s limity kompaktních fotoaparátů.

Nikon Coolpix 8700

Cena vč. DPH: 44 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Nikon, http://www.nikon.cz

§§§§§


Stříbrný krasavec

Lubor Jarkovský

C04P0254

Výrobky společnosti MPIO jsou na našem trhu poměrně nové, ale ve světě se už nějaký čas prodávají. Portfolio produktů tohoto asijského výrobce osobních audiopřehrávačů je opravdu bohaté a my jsme si z něho k otestování vybrali jeden z modelů flashových MP3 přehrávačů, který nás zaujal elegantním vzezřením, ale i funkcemi a možností rozšíření nevelké 128MB paměti pomocí SD nebo MMC karty (max. 256 MB).

Přístroj je už po letmém prozkoumání skutečně k nakousnutí, bez baterie váží pouhých 41 gramů, na přední straně, která je v reflexní stříbrné barvě, se nachází modře podsvícený displej se třemi řádky, po jeho levé straně je tlačítko Play trojúhelníkovitého tvaru a na druhé straně drobné tlačítko Rec, jehož funkci indikuje zaběhnutý červený puntík. Levý bok obsahuje zbytek ovládacích prvků, přičemž většina z nich plní dvě funkce, na pravém je maskovaný slot pro kartu. Sluchátkový výstup a poutko na šňůrku se nacházejí na horní hraně, úložiště jedné AAA baterie a USB port potom na hraně dolní.

Asi nejsilnější stránkou FL100 je jeho displej; nezobrazuje sice tolik informací jako konkurenční iRiver, ale je přehledný a hlavně dobře čitelný i za ostrého slunce. Bez přehledného menu by byl ale skvělý displej k ničemu, i to se MPIO poměrně povedlo, i když je ještě co vylepšovat. Položky menu nastavení tvoří ikony, které zbytečně zabírají moc místa, a menu se tak na displej nevejde celé najednou. To je trochu škoda. Systém, jejž MPIO zvolilo, by byl přehlednější na displeji s více řádky.

Výrobce prodává FL100 jako multiformátový přehrávač, a to plným právem, přístroj totiž přečte nejen formát MP3, ale i WMA, WAV i ASF. ID3 tagy jsou podporovány ve verzích 1 a 2. Za velký klad považujeme i možnost využít M3U playlisty. Přítomnost FM tuneru už asi také nikoho nepřekvapí, a možnost nahrávání hlasu nebo záznamu z rádia rovněž ne. Přesto jsou to důležité funkce, které umožňují všestrannější využití výrobku.

Hudba je reprodukována kvalitně a čistě, i dodávaná sluchátka jsou použitelná, pro ně se hodí 8 nastavení ekvalizéru (flat, pop, rock, jazz, classic, vocal, dynamic bass a uživatelské nastavení).

Potěšující zprávou je, že lze u výrobků MPIO upgradovat firmware. Jednou z větších vad přístroje, kterou právě připravovaný upgrade firmwaru vyřeší, je, že se stávajícím firmwarem se přístroj nepřihlásí jako externí disk. Uživatel je tedy nucen kopírovat hudbu přes dodávaný software. Podpora UMS je tudíž jen otázkou času.

Jediným a skutečným záporem je právě software pro kopírování hudebních souborů, který díky připravovanému UMS nebudete muset používat příliš dlouho. Je sice přehledný, nezpomaluje systém ani nesžírá desítky mega paměti, ale má výrazné nedostatky v oblasti kopírování. Prvním a asi nejpodstatnějším je to, že nelze přesouvat do paměti přístroje celé adresáře, uživatel nejprve musí přesunout skladby, a adresář vytvořit až poté v paměti přístroje. Druhým nedostatkem je přihlášení přehrávače do systému; pokud ho připojíte do USB a teprve potom pustíte, zahlásí Windows (testovali jsme na počítači s XP) chybu. Nejprve je tedy nutné přehrávač zapnout a teprve pak připojit, to už je vše v naprostém pořádku. Ještě nesmíme zapomenout zmínit, že hudbu lze uploadovat zpět na pevný disk.

V příslušenství jsme po rozbalení krabice nalezli kromě FL100 jednu AAA baterii (11 hodin provozu), skvělé pouzdro se sponou, které lze připevnit na jakékoliv kalhoty a není potřeba pásek (konečně!), sluchátka, jež dobře sednou do uší, šňůrku na krk, USB kabel a instalační CD.

MPIO FL100 je slušným přehrávačem s několika mouchami, po uvedení UMS firmwaru jich ale má velká část ubýt. Sečteno a podtrženo: zdařilý design, množství funkcí, rozšiřitelná paměť a výtečný zvuk nám nedovolují nic jiného, než tento výrobek doporučit všem, kteří si ještě žádný přístroj nekoupili a nechtějí investovat do dražších (i když lépe vybavených) zařízení značek iRiver či Creative.

MPIO FL 100

Cena vč. DPH: 5 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Euroformosa International, http://www.euroformosa.cz

§§§§§


Třetí Sony MP3/CD

Michal Bareš

C04P0255

V nabídce CD/MP3 autorádií společnosti Sony došlo k zajímavé změně, která se týká nejen označení, ale i vzhledu přehrávačů. Po modelech MP-30 a MP-40 přichází na trh přístroj Sony CDX-R3300.

Inovací viditelných na první pohled je hned několik. Původně černý ovládací panel je dnes z větší částí stříbrný a černý plast se nachází pouze v bezprostředním okolí displeje, který se nyní sice zdá o něco menší, ale rozhodně je přehlednější. Na černém podkladu svítí bílé znaky, jež lze snadno přečíst i za slunečného počasí a v noci přitom řidiče zbytečně neobtěžuje, zvláště pak pokud jeho jas ztlumíte pomocí funkce "Dim Display". Barevnou kombinaci stříbrné, černé a bílé doplňuje u této značky tradiční červené podsvícení tlačítek, které je však decentně omezeno na minimum a nepůsobí pouťovým dojmem.

Kromě bočních dvojtlačítek pro ovládání hlasitosti a posun mezi skladbami (zdá se, že kolečkovým ovladačům je u Sony už bohužel úplně odzvoněno, ale to jsme vyčítali již MP-40) je hlavní blok ovladačů umístěn na spodní části panelu. Zde najdeme 12 tlačítek, která slouží pro volbu zdroje přehrávání (tedy hlavně pro přepínání mezi rádiem a CD), pro zapínání doplňkových funkcí rádia (PTY, AF, TA) a pro přímou volbu přednastavených rádiových stanic (6 voleb pro každou frekvenci rádia FM1, FM2, FM3, MW, LW).

Vedle displeje jsou umístěna pouze dvě tlačítka, a to volič režimu displeje DSPL (střídá se zobrazení hlavičky písně, čas a název alba) a tlačítko EQ3, tedy ekvalizér, který slouží pro volbu jednoho ze 6 přednastavených režimů či pro volbu uživatelského nastavení.

Poslední tři ovladače jsou umístěny v rozích panelu. Nalevo dole je tlačítko pro uvolnění panelu, nalevo nahoře tlačítko ATT (pro okamžité ztišení hudby) a napravo nahoře je nenápadný vypínač přehrávače. Čtvrtý roh je volný a je v něm snímač pro dálkový ovladač, který ale není součástí dodávky a je třeba si jej na rozdíl od předchozího modelu MP-40 dokoupit zvlášť.

Asi nejvýraznějším prvkem přehrávače je zajímavě a prakticky řešený posuvný kryt štěrbiny pro vkládání CD. Díky tomuto řešení není třeba odklápět celý panel a zároveň je štěrbina chráněna před prachem. Posuvný kryt slouží i pro vysouvání disků. Zajímavý kompromis mezi starším štěrbinovým vkládáním a pomalejším, avšak k mechanice šetrnějším odklopným panelem.

Výkon činí 4 x 50 wattů. Subjektivně hodnocená kvalita přehrávané reprodukce je na velmi dobré úrovni. Doslova nadšeni jsme byli ze stability přehrávače, který (ač to zní neuvěřitelně) během testu nepřeskočil ani jednou, a to jsme s ním jezdili tři týdny po pražských hrbolech, po výmolech na jarních silnicích i po cestách, pro jejichž využívání je třeba vlastnit dálniční známku.

Abychom jen nechválili, musíme si kromě absence dálkového ovladače postěžovat i na fakt, že Sony CDX-R3300 nedisponuje konektorem pro připojení changeru, který byl u obou předchozích modelů přítomen. U Sony si asi myslí, že kdo přehrává MP3, nepotřebuje měnit disky. Možná mají pravdu, ale tu možnost bychom stejně uvítali.

Sony CDX-R3300 rozhodně nesníží vysokou laťku, nastavenou předchozími modely. Přehrává hezky a stabilně, ovládá se "OK", ale mohlo by se i lépe (konkrétně posun mezi alby v MP3 formátu, který není nijak hmatově odlišen, a než řidič najde tlačítko 1 a 2, může se ocitnout mimo silnici). Zvláště oceňujeme systém sklapovacího krytu štěrbiny pro vkládání disků.

Sony CDX-R3300

Cena vč. DPH: 6 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony, http://www.sony.cz

§§§§§


Malý jukebox

Lubor Jarkovský

C04P0252

Korejský výrobce přenosných digitálních přístrojů chystá pro tento rok celou řadu novinek včetně osobních videopřehrávačů a jiných lahůdek. Nedávno na český trh vypustil první produkt z nové řady MP3 přehrávačů, jedná se o malý harddiskový přehrávač s kapacitou 1,5 GB a my jsme se mu podívali na zoubek.

Jak je u iRiveru zvykem, technologická vyspělost je na prvním místě a tak se nelze divit tomu, že podporuje hned čtyři kompresní formáty: MP3, WMA, ASF a nově i Ogg Vorbis. Čtvrtý jmenovaný disponuje nejlepším poměrem kvalita/objem dat, proto se ho v Koreji rozhodli podpořit.

Přehrávač je dodáván v kombinaci modré a stříbrné barvy, přičemž většinu jeho přední části zabírá rozměrný modře podsvětlený displej. Tlačítka a zdířky jsou rozmístěny po obvodu přístroje, což je pochopitelné řešení vzhledem k velikosti displeje ale rozhodně nijak pohodlné. iGP-100 se prakticky nedá ovládat jednou rukou, protože to jeho tvar a právě umístění tlačítek nedovolují. Displej se snaží tento nedostatek kompenzovat tím, že je skvěle čitelný, znaky jsou velké a zobrazuje najednou velké množství informací. Firmware je v podstatě stejný jako u velkých jukeboxů iRiveru iHP-100 a 120, z nichž prvně jmenovaný jsme recenzovali v čísle 10/2003.

Dobrou zprávou je, že ani u tohoto výrobku není nutné používat pro kopírování hudby žádný software, všechny úkony lze provádět přímo v rozhraní systému. Zpětné nahrávání hudby do počítače tedy není žádným problémem. Veškerý přenos dat probíhá přes rychlé rozhraní USB 2.0. Na disk se samozřejmě nevejde přesně 1,5 GB, každý výrobce udává kapacitu disku před zformátováním, což je logický reklamní trik. Skutečná velikost je zhruba 1 390 MB, to je ale pořád dostatek prostoru pro dvě desítky alb.

Samozřejmostí je integrace FM tuneru, který bohužel není digitální. Co nás ale zklamalo, je absence audiovstupu pro přímé kódování a absence mikrofonu. V řadě flashových přehrávačů iFP-500 i velkých jukeboxů iHP jsou toto standardní funkce, proto je docela podivné, že se do tohoto modelu už nevešly.

Kvalita reprodukce je vynikající a iRiver v této oblasti stanovil laťku hodně vysoko již dříve. Uživatel má možnost upravit si zvuk pomocí ekvalizéru, který nabízí řadu možností. Lze použít přednastavené možnosti rozdělené dle hudebních žánrů a jedno vlastní nastavení. Dále je možno upravit basy i výšky či zvolit prostorový zvuk vyvinutý přímo v laboratořích SRS (SRS, TruBass, WOW). Pro dodávané, mimo jiné dosti kvalitní, pecky jsou tato zvuková vylepšení jako dělaná. Po připojení kvalitních polštářkových sluchátek se stávají tak trochu zbytečná, protože zvuk zkreslují.

A jak dlouho vydrží přístroj hrát? Inu, výrobce udává 12 hodin, my jsme při našem testu, kdy jsme přehrávač používali v běžném denním provozu (chůze, tramvaj, metro, lehký běh apod.), naměřili asi 10 hodin. I tak je to pěkná hodnota. Škoda, že není k přístroji dodáván externí bateriový pack jako k discmanům SlimX. Jinak je ale příslušenství poměrně slušné, obsahuje pěkný ochranný obal černé barvy, zmiňované pecky, síťový adaptér, USB kabel a CD-ROM s ovladači. Marně jsme také hledali šňůrku na krk, která bývá k flashovým přehrávačům běžně dodávána.

I když je tento miniaturní jukebox solidně provedený, krásně hraje a jeho kapacita je dostatečná, nemůžeme se zbavit dojmu, že je trošku ošizen. A to jak v oblasti funkcí, tak v oblasti příslušenství. Přesto se ale jedná o jeden z nejlepších malých jukeboxů, které lze v současné době koupit. Konkurence v podobě Creative MuVo2 s více než dvojnásobnou kapacitou (4GB) mu ale značně šlape na paty, zvláště svou cenou, která je prakticky stejná.

iRiver iGP-100

Cena vč. DPH: 8 900 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST, http://www.iriver.cz

§§§§§


8 poloprofesionálních megapixelů

Tomáš Bučina

C04P0251

Nový přístroj kategorie nepravá "zrcadlovka" s EVF, který je určen pro velmi zkušené amatéry nebo naopak začínající profesionály, představila s modelem Dimage A2 relativně nedávno vzniklá společnost Konica Minolta. Historie fotoaparátů této třídy se u Minolty a později i Konicy Minolty píše u poměrně dlouho, a mnozí čtenáři si určitě vzpomenou na výborně vybavené modely Dimage 7 či Dimage 7Hi. V tomto směru Konica Minolta velmi dobře ví, co její zákazníci potřebují a vyžadují, a podle toho konstruuje své přístroje.

Základem fotoaparátu je 8megapixelový snímač o úhlopříčce 2/3", jemuž obrazová data poskytuje optická soustava objektivu, skládající se z 16 prvků ve 13 skupinách. Ta zaručuje rozsah ohniskové vzdálenosti odpovídající 28-200 mm na kinofilmu. Výsledkem je tedy 7násobný zoom objektivem typu Minolta APO GT. Přístroj je schopen účinně zaostřit na objekty vzdálené pouhých 13 centimetrů. Zajímavou a velmi funkční vlastností je vestavěný systém Anti-Shake, který pomocí drobných pohybů CCD snímačem pomáhá velmi účinně zabránit rozostření obrazu. Prakticky se jeho vliv projevuje významným prodloužením zvládnutelných expozičních časů.

K zobrazení prostoru před objektivem může sloužit buď výklopný displej na zadní stěně vybavený 118 tisíci body, anebo lze využít služeb nově navrženého elektronického hledáčku s LCD obrazovkou (EVF). Ta poskytuje úctyhodné rozlišení díky celkem 922 tisícům obrazových bodů a je schopna zobrazovat ve dvou oddělených režimech prokládaném "rychlém" (60 snímků za sekundu) a neprokládaném "jemném" (30 snímků/s). Mezi oběma zobrazovači je možné přepínat pomocí posuvného ovladače na zadní straně přístroje buď manuálně, nebo ve střední poloze pracuje detekce přiložení oka k hledáčku, který je tak automaticky zapnut.

Ovládání takto vyspělého přístroje s velkou nabídkou funkcí pochopitelně není nejsnazší a do značné míry určuje cílovou skupinu, pro kterou je produkt určen. Je nutno připomenout, že naprostý, či jen mírně zkušený amatér se musí ve změti tlačítek na povrchu fotoaparátu a obdobně bohatém menu ztrácet. Uživatelům předchozích verzí nejvyšších modelů Dimage nebude však nabídka ovládacích prvků činit nejmenší potíže, ale je fakt, že přechod z jiných přístrojů na Dimage A2 nemusí být pro řadu zákazníků zcela bez problémů.

Standardně jsou k dispozici automatické režimy, programová automatika, preference času a clony, manuální režim i scénické programy. Navíc je možné upravovat další postup zpracování v přístroji, a to jak doostřování, tak i třeba barevné efekty.

Při hodnocení Konica Minolta Dimage A2 se nelze vyhnout srovnání s entry-level digitálními zrcadlovkami, které jsou určené pro obdobné uživatele a na trhu jsou dostupné za nepříliš rozdílné ceny (například Canon EOS 300D či Nikon D70). Pro Dimage A2 v tomto směru jednoznačně hovoří obrovský rozsah zoomu, startujícího na velmi malém ohnisku, a také vestavěný AntiShake systém. Jeho funkce je doslova excelentní, reálně je možné s trochou zkušenosti fotit s časy až 1/6 (!) sekundy. Pořízené fotografie jsou výborně prokreslené a mají neuvěřitelně jemné podání. Na druhou stranu drobné zklamání jsme si odnesli z úrovně šumu, který při hodnotách citlivosti nad ISO 200 už začíná být na snímcích dobře patrný i v případě, že je aktivována jeho redukce. Naštěstí funkce Anti-Shake dovoluje využívat nižší citlivost, a zvládnout tak generované delší expoziční časy.

Věčným jablkem sváru mezi příznivci a odpůrci tohoto řešení je elektronický hledáček EVF. Konica Minolta sice bezpochyby posunula jeho použitelnost ještě o krok dále a se svým téměř milionem obrazových bodů patří k těm vůbec nejjemnějším, ale stále zde zůstává občas se projevující problém, kdy obraz v EVF není dostatečně rychle překreslován a dochází k jeho zastavování a "cukání". Paradoxně nám v některých momentech připadala čistota zobrazení na displeji, i přes jeho o hodně nižší rozlišení, jemnější než na EVF.

Nejednu otázku vyvolá určitě i cena, neboť bez deseti korun 40 000 určitě není suma, kterou většina z nás vydává každý den. A je třeba přiznat, že na jakkoliv vyspělý, ale stále pořád ve své podstatě "kompaktní fotoaparát" s nevýměnným objektivem to rozhodně není málo.

Na každý pád ale zůstává faktem, že pokud chcete EVF "zrcadlovku" v této cenové hladině, je Dimage A2 určitě přístrojem, o kterém se vyplatí přemýšlet. Musíte však přijmout charakteristické vlastnosti EVF hledáčku, vyšší šum a poměrně odvážnou cenu.

Konica Minolta Dimage A2

Cena vč. DPH: 39 990 Kč

K testu poskytla firma: Konica Minolta, http://www.konica.cz

§§§§§


Obraz z vesmíru do PC

Richard Klatovský

C04P0253

Digitální vysílání ze satelitu nabízí vysokou kvalitu obrazu, kterou je možné díky nahrávání pořadů na pevný disk, a případné vypálení na CD nebo DVD uchovat i pro pozdější přehrávání. Zakomponované rozhraní Common Interface (CI) umožňuje připojit dekodér pro kódované televizní stanice, přičemž do dekodéru musíte ještě vsunout odpovídající zaplacenou kartu pro konkrétní kanál nebo paket. Jestliže však nechcete sledovat kódované nebo placené programy, postačí vám PCI karta bez slotu CI.

Nepříliš známou možností využití slotu CI v digitálních satelitních přijímačích je možnost sledovat české programy. Ty se vysílají ve dvou paketech. Prvním je CzechLink ze satelitu Eurobird (28,5? vých.), přičemž slot CI musí být osazen dekodérem CryptoWorks (2 990 Kč) a kartou CzechLink (jednorázově 3 290 Kč, bez měsíčních poplatků, nepočítán televizní poplatek za ČT). Získáte tak ČT1 a ČT2 a Primu TV, nekódovaně Óčko a navíc kódovaně a za zvláštní příplatek Galaxii Sport. Druhým je komplet UPC (vysílaný z Astry 1E-1H/2C, 19,2? vých.), před několika měsíci doplněný i o Primu, a v ceně obsahující již Galaxii Sport), přičemž pro jeho sledování musíte opět slot CI doplnit o dekodér Cryptoworks (2 990 Kč) a kartu UPC (jednorázově 1 Kč, měsíčně od 683 Kč). Případně můžete karty díky identickému dekodéru pouze vyměňovat.

Vlastní zprovoznění karty v PC je jednoduché, Windows XP ji rozpoznají jako nový hardware a nainstalují z přiloženého CD patřičné ovladače, následně se nainstaluje aplikace pro sledování a nahrávání programů. Trochu matoucí je instalace dvou virtuálních síťových karet, které program potřebuje ke svému fungování. Po nainstalování je vhodné spustit testovacího asistenta, jenž zkontroluje funkčnost, což hodnotím velmi pozitivně. Ladění stanic je v případě složitějšího provedení paraboly komplikované a nedoporučuji jej provádět vlastními silami, ale požádat o asistenci vašeho technika, který vám bude instalovat parabolu s LNB. Ze stahovací nabídky zvolíte satelity, vyberete provedení vaší paraboly (počet LNB a způsob přepínání mezi nimi), a program sám naskenuje jednotlivé satelitní programy, což je podle jejich počtu záležitostí až desítek minut. Při skenování nezatrhávejte volbu No duplicate channels ani No scrambled channels. Zatržení volby No duplicate channels vede k výsledku, že některý kanál může být na jednom satelitu kódován a na druhém nikoli, a do seznamu se vám může uložit právě jen ten kódovaný. Obdobně přeskakování zakódovaných kanálů vám udělá medvědí službu v případě, že si později dokoupíte nějaký dekodér (budete muset všechny programy skenovat znovu).

Pozor na vkládání dekodéru do PCI karty držte se obrázku na krabici, např. v toweru se vkládá "čelem dolů". Pokud chcete později upravit seznam satelitů, např. nějaký doplníte a chcete přiskenovat nové programy jen z něj, musíte nechat skenovat všechny požadované satelity, neboť seznam není možné doplňovat.

Program je v angličtině, česká verze není k dispozici. Vlastní program lze sledovat v okně (oproti standardním oknům doplněném o televizní tlačítka "vždy v popředí" a "bez rámečku"), v jeho spodní části se nachází ve stahovací nabídce volba kanálu a hlasitosti. Z dolní části toho okna lze rozbalit ovládání "videorekordéru", zajišťujícího standardní nahrávání, zpožděné přehrávání a nahrávání podle předprogramovaného času. Zpožděné přehrávání vám umožňuje sledovat pořad se zpožděním (např. během filmu si uděláte vlastní přestávku); naprogramované, jednoduše zadatelné požadavky na nahrávání lze kontrolovat a upravovat v přehledném samostatném okně (Scheduler). Bohužel není možné zadat pokyn k uložení do plánu nahrávání pouhým kliknutím myší z programového průvodce. Vytvořené nahrávky pak lze prohlížet ve velmi přehledné a příjemné galerii nahrávek videa, audia nebo "fotografií obrazovky" (v provedení náhled nebo detailní informace název, délka, datum nahrání, kanál).

Hlavní stahovací hlavní menu "P" je umístěno vlevo nahoře, a obsahuje přístup do základního nastavení (Channels, Audio, Satelite, Capture, Timeshift, Special), nebo možnost Přiblížení (Zoom), nastavení velikosti a formátu okna, zobrazení EPG (elektronického programového průvodce s informacemi o právě vysílaném a následujícím pořadu) a další funkce. Samostatnou aplikací je řešen příjem teletextu, pokud jej stanice vysílají.

Pro postprodukci Pinnacle nabízí program Expression, který je ke kartě dodáván v plné verzi. Umožňuje jednoduše nahrávky stříhat, kompletovat a vytvářet do podoby interaktivních CD a DVD.

Během provozu karty nebyly zaznamenány žádné problémy s kvalitou, rychlostí ani s výpadky signálu. Díky skvěle vytvořeným seznamům pořadů k nahrávání a galerii nahrávek je práce s nahráváním velmi snadná a příjemná. S pomocí funkce on-top lze televizní program sledovat i při běžné práci, neboť televizní okno se drží vždy nad všemi ostatními otevřenými okny, a lze je zmenšit např. do malého okna v rohu obrazovky, kde neruší při práci.

Pinnacle PCTV Sat CI

Cena vč. DPH: 5 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Exac,

http://www.exac.cz

§§§§§


Telemost z pokoje do pokoje

Tomáš Jirásko

C04P0256

Máte-li projektor, či příliš vzdálené rekordéry či přehrávače od televize, a nechcete si zaneřádit byt kabely, nabízí Trust elegantní řešení v podobě dvojice bezdrátově propojených modulů. Ty dokáží mezi sebou přenášet obrazový signál dle výrobce až na vzdálenost okolo 100 metrů, při testech jsme ovšem vystačili s reálnějšími podmínkami mezi 10-15 metry. Instalace celého zařízení je velice jednoduchá. Přiloženými kabely propojíte řídící modul s výstupním zařízením (video/DVD) a druhý modul připojíte k zobrazovací jednotce (TV/projektor). Zvolíte jeden ze tří kanálů, na kterém zařízení spolu budou komunikovat, zapnete, a budiž obraz... Vše se dá stihnou během pěti minut. Řídící modul je doplněn výstupem pro infračervené ovládání a anténa má volitelné frekvenční pásmo.

Zařízení samozřejmě není bez chybičky, a při přenosu je zřetelné nejenom časové zpoždění okolo jedné vteřiny, což nevadí, ale při silnějším elektromagnetickém smogu je patrné zmrznutí obrazu při přenosu, způsobené ztrátou části přenášené informace. I tento nešvar jsme vcelku očekávali, s ohledem na cenu tohoto zařízení. V podobě tohoto zařízení si totiž nekupujete špičkový přístroj se směrovými anténami, a systémem pro kontrolu kvality a síly signálu, ale bezdrátovou "prodlužovačku" k vašemu videu, čemuž ovšem odpovídá i cena, jdoucí ruku v ruce s vybaveností a možnostmi zařízení.

120V Wireless DVD & Video Viewer

Cena vč. DPH: 2 230 Kč

K testu zapůjčila firma: AT Computers, http://www.atcomp.cz

§§§§§


Foto duel

Spencer Dalziel, Michal Bareš

C04P0258

Tradiční kinofilmové fotoaparáty se zuby nehty snaží soupeřit o naši pozornost se svými digitálními protějšky. Ale tak jako se vedou neustálé spory o přednostech gramofonových desek a CD disků, ani zde nenajdeme jasného vítěze. Podívali jsme se blíže na výhody, které s sebou obě technologie přinášejí.

Digitální revoluce přinesla celou řadu vynálezů. Ale jen málo z nich můžeme srovnat s převratem, jejž nastolila v nic netušícím světě fotografie. Rychlost, se kterou přicházela nová a nová zlepšení kvality i všestrannosti, spolu s ohromným snížením cen způsobila, že se mnoho uživatelů najednou přestalo na trhu orientovat.

Tento bleskový rozvoj také vedl mnoho odborníků k závěru, že klasickou kinofilmovou fotografii čeká brzký zánik. A není pochyb o tom, že digitální fotografie se rozšiřuje po celém světě.

Digitální technologie dává uživateli naprostou kontrolu nad celým procesem, od pořízení snímku až po vytištění fotografie na domácí tiskárně. Této univerzálnosti se kinofilmová fotografie může jen těžko rovnat. Kvalitu snímku lze přizpůsobovat podle různých okolností, můžete snímky prohlížet a mazat, jak se vám zachce, snadno je editovat a díky vysokokapacitním paměťovým kartám pořídit doslova stovky fotografií.

Naproti tomu kinofilmová fotografie nabízí vyšší kvalitu za mnohem nižší cenu a dokáže se vyrovnat se širší paletou fotografických podmínek. Která technologie je tedy lepší? Každá z nich má své zastánce, my se proto podíváme na argumenty obou stran.

Digitální fotoaparáty pod lupou

Na první pohled se digitální fotoaparáty od svých kinofilmových protějšků zas až tak moc neliší. Ať už jde o miniaturní kompaktní automaty, nebo o velké obludy s několikanásobným zoomem, často se vzhledem opičí po designu klasických kinofilmových aparátů. Při pohledu zblízka však zjistíme, že se oba typy fotoaparátů navzájem liší procesem snímání, ukládání i editace snímků.

Přibližme si, jak funguje digitální fotoaparát. Když stisknete spoušť, dopadne světlo na digitální senzor, který ho převede na elektrický náboj. Můžete si tento senzor představit jako síť tisícovek miniaturních solárních panelů, jež přeměňují obraz na elektrický proud. Tyto senzory jsou uloženy na elektronickém panelu citlivém na světlo, který se běžně nazývá CCD (Charge-Coupled Device) panel.

CCD je složen z množství pixelů, jež registrují informace o snímaném obraze. Pixely jsou uspořádány do mřížky a z počtu pixelů seřazených do řad a sloupců lze vypočítat kolik megapixelů CCD prvek obsahuje. Například fotoaparát, jehož pixely jsou na CCD prvku seřazeny do mřížky s 2 048 vodorovnými a 1 536 svislými řadami, produkuje 3,2megapixelové snímky. K tomuto číslu se dostaneme jednoduchým vynásobením počtu vodorovných a svislých pixelů (tedy 2 048 x 1 536 = 3 145 728).

I když jsou senzory na CCD prvku citlivé na světlo, nedokáží rozpoznat barvu obrazu. K tomuto účelu používají digitální fotoaparáty zelenočervené a zelenomodré barevné filtry, které rotují nad senzorem a vytváří správné barevné spektrum. Jakmile jsou zjištěny intenzita světla a barevná hodnota, je třeba data přenést do podoby digitálního signálu, s nímž je schopen pracovat osobní počítač. K tomu se používá analogově digitální převodník.

Filmová hvězda

I když ve filmových fotoaparátech nenajdeme takové množství elektroniky, jako v jejich digitálních příbuzných, je k pořízení finálního obrázku potřeba také pěkné množství komponent. O proces vytváření snímku se starají tři součásti: čočka, skrze kterou prochází světlo, film, na nějž se obraz ukládá a samotné tělo fotoaparátu.

Fotoaparát je v podstatě krabička pro ukládání světla, která má v přední části otvor s čočkou a v části zadní světlocitlivý materiál (film). Když uživatel stiskne spoušť, soustředí čočka světlo na filmové políčko, zatímco závěrka umístěná za čočkou ovládá množství světla, které se dostane k filmu. Běžné filmy slouží pro pořízení 24 nebo 36 expozic.

Většina levnějších fotoaparátů svoji činnost automatizuje a vše, o co se uživatel stará, je oddělený optický hledáček, v němž si zvolí kompozici snímku. Obraz pozorovaný hledáčkem však není ten samý, jaký dopadá na film je to jeho pouze přibližná podoba.

Profesionální fotografové a zájemci o vážnější focení dávají přednost kvalitním zrcadlovkám, neboli SLR (Single Lens Reflex) aparátům. V jejich hledáčcích je vidět odraz identického obrazu, který bude směřován na film. Fotograf tak vidí přesně to, co bude zaznamenáno na film, a to včetně nastaveného zaostření. Obraz je do hledáčku směřován pomocí zrcadla natočeného o 45 stupňů, které se po uvolnění závěrky překlopí a uvolní cestu světlu směřujícímu na film.

Čočka je důležitá

Koupíte-li filmový fotoaparát rozumné cenové úrovně, budete očekávat, že pomocí něj pořídíte slušné snímky. Kvalita snímků však záleží hlavně na optickém systému, a pokud nebude tato klíčová část aparátu dostatečně kvalitní, nemůžete logicky očekávat dobré výsledky. Stejný princip platí i u fotoaparátů digitálních. Můžete si pořídit 4megapixelový aparát a očekávat, že bude produkovat skvělé snímky, ale pokud není jeho čočka na dobré úrovni, budete nakonec zklamáni.

Kvalita optiky je dokonce tak důležitá, že lepší snímky pořídíte s pouze 2megapixelovým fotoaparátem s kvalitním objektivem, než se zařízením obsahujícím sice 4MP CCD prvek, ale levnou a nekvalitní čočku. Výrobci se dnes snaží ohromit zákazníky množstvím megapixelů, ale už nevěnují takovou pozornost jiným, marketingově nenápadným, ale přesto zásadně důležitým prvkům fotoaparátů.

Kolik co stojí?

Zatímco kvalitní filmovou zrcadlovku můžete sehnat již za necelých 15 000 Kč, za její digitální protějšek zaplatíte 40 až 400 tisíc korun. Náklady na vytvoření snímku jsou ale za pomoci digitální technologie nesrovnatelně nižší než u filmu. K digitálním fotoaparátům bývá přiložena paměťová karta (i když u těch levnějších pouze o malé kapacitě), takže nemusíte platit za filmy. Na paměťové karty s vyšší kapacitou se navíc vejde mnohem více než 36 snímků, a pokud budete s obrázky pracovat jen na počítači, neutratíte ani za vyvolávání a tisk.

Na druhou stranu je ale pravda, že tištěným fotografiím v ruce se prohlížení snímků na monitoru nemůže rovnat. Budete-li si chtít pořízené fotografie vytisknout doma na tiskárně, musíte k nákladům připočítat i fotopapír a inkousty.

I přes náklady na vyvolání filmu, které se pohybují okolo 60 korun za 24snímkový film, je stále analogová fotografie levnější.

V případě, že byste chtěli zpracovat a vytisknout 24 digitálních snímků ve vysokém rozlišení, musíte nejprve započítat cenu paměťové karty. Používá-li váš fotoaparát karty typu CompactFlash, bude třeba 128MB karta, která stojí přibližně 1 000 Kč. V profesionálním fotolabu pak zaplatíte za zpracování a tisk jedné digitální fotografie o velikosti 10 x 15 cm přibližně 7 až 12 Kč, tedy zhruba o třetinu více než kolik stojí "filmová" fotografie stejného rozměru.

Poslední filmy?

Hrozí filmové fotografii vyhynutí? Celosvětové výsledky prodeje fotoaparátů ukazují, že jen za minulý rok poklesl objem prodeje filmových zařízení o 10 procent a ty digitální se prodávají stále více.

Analytici tvrdí, že se prodej filmových fotopřístrojů v západní Evropě v roce 2004 sníží až o čtvrtinu, což pro filmové aparáty nezní moc nadějně. Vypadá to, že amatérští uživatelé (kterých je naprostá většina) prostě dávají přednost tomu hned vidět pořízený snímek a nečekat na to, až po dovolené zjistí, že film nevyšel.

Ano, ale...

Existují ale i jiná data, než nám předkládají analytici. Například firma Fujifilm disponuje statistikou, v níž uvádí, že zatímco 50 procent příjmů společnosti pochází z digitálního odvětví, stále ještě mají 45procentní podíl zájemců o klasiku. Navíc například ve Velké Británii vlastní digitální fotoaparát pouze 20 procent domácností, a téměř každá má alespoň kompaktní filmový přístroj.

Nikdo nepopírá, že trh s digitály prožívá veliký vzestup. Střízlivě vzato ale těžko úplně vytlačí filmové fotoaparáty, a to nejen ty nejkvalitnější, ale i ty nejlevnější. Digitální evoluce neprobíhá vždy naprosto lineárně a je to spíše paralelní záležitost, která probíhá spolu s vývojem.

Filmové řešení má na své straně několik faktů. Po focení vám zbude negativ, který může při správném zacházení vydržet déle než data vypálená na kompaktním disku. Jeho výhodou je i lepší využitelnost pro snímání rychlých scén, a to díky tomu, že klasické aparáty netrpí zpožděním závěrky. Navíc je stále o dost levnější a nabízí lepší kvalitu větších snímků.

Digitální fotoaparáty zase nabízejí větší víceúčelovost a funkčnost. Vývoj se navíc žene kupředu, takže za pár let bude možno mnohem levněji koupit zařízení, které dnes stojí ještě statisíce korun.

Co je tedy lepší?

Celý problém není jen otázkou toho, který proces je lepší vždy závisí na tom, co od fotografování požadujete. Filmový a digitální způsob snímání a zpracování fotografií jdou prostě ruku v ruce. Vždyť i po vynálezu motocyklu jsou i šlapací kola stále v oblibě.

Kdo s koho?

Neexistuje žádná přesná rovnice, která by vypočítala kolika megapixelům se vyrovná kvalita filmu, ale přibližně lze říci, že ekvivalent filmu se pohybuje mezi 10 a 14 megapixely. To znamená, že pro stejnou kvalitu, jakou poskytují filmové přístroje, byste museli koupit digitální fotoaparát za cenu přesahující 300 000 Kč (pouze tělo).

Standardem střední třídy digitálů jsou CCD prvky s rozlišením 4 MP. Pro vytištěné fotografie o velikosti 10 x 15 cm to bohatě stačí, ale problém by mohl nastat již u tisku na formát A4. Filmovému materiálu takovéto omezení nehrozí. Optickým zoomem a nastavením expozice počínaje a vyvážením bílé a nastavením rychlostí uzávěrky konče vám digitální aparát dobré kvality nabídne stejné možnosti konfigurace jako tradiční fotoaparát. K sehnání jsou i digitální SLR zrcadlovky, umožňující fotografům nazírat přesně ten samý obraz, který bude sejmut na CCD prvek.

Na druhou stranu však i ty nejlepší digitální zrcadlovky trpí větší prodlevou závěrky, tedy zpožděním, které uplyne mezi stisknutím spouště a vyfocením snímku. To negativně ovlivňuje práci v případě, že se fotografovaný objekt pohybuje. Filmová fotografie tedy má s ohledem na provoz za všech podmínek navrch. Toto je opravdový důvod, proč zákazníci kupují digitální přístroje. Filmové fotoaparáty nedisponují LCD displejem, na němž si můžete okamžitě prohlédnout jak snímek, tak všechna nastavení přístroje.

Naštěstí není zrovna tato funkce omezena jen na ty nejdražší digitály. Již u přístroje za 4-5 000 Kč najdete LCD displej, pomocí nějž můžete nejen měnit nastavení, ale hlavně prohlížet, editovat a mazat pořízené snímky. Ke všem obrázkům lze také přiřadit textové informace, volit jejich kvalitu, ukládat specifická nastavení pro různé typy fotografických prostředí a seznam dalších výhod digitálních fotoaparátů je co se týče funkčnosti ještě hodně dlouhý. Možnost ukládání snímků na paměťovou kartu je další ze zásadních funkcí digitálních fotoaparátů, ale nemusí to být pouze výhoda. Zatímco do filmového přístroje se vejde 24 nebo 36 snímků, množství snímků, jež lze uložit na kartu, závisí pouze na její kapacitě a na rozlišení obrázku.

Nevýhod digitálního řešení je celkem dost. Karta, kterou přikládá výrobce k digitálním fotoaparátům, má prakticky vždy jen malou kapacitu, takže pro seriózní práci je třeba dokoupit větší (na 32MB médium se vejde jen asi 7 snímků v 4MP kvalitě). Existuje také celá řada typů karet, takže při zakoupení jiného aparátu je někdy nutné pořídit i jiné médium. Cestujete-li s digitálem na delší dovolenou, můžete se (i přes možnost mazat nepovedené snímky) ocitnout v situaci, že kapacita karty dojde. V tom případě se doporučuje vozit s sebou notebook se čtečkou karet, což však není moc praktické. Klasický fotoaparát sice pojme jen 36 snímků, ale filmy lze snadno vyměnit a k sehnání jsou prakticky všude. I když i některé filmové fotopřístroje používají kvůli elektronice baterie, žádný z nich je "nežere" s takovou kuráží jako fotoaparát digitální. Běžné filmové kompakty požívají baterie hlavně pro blesk, pro posun filmu a pro stavový numerický LCD displej (pokud jej vůbec mají). Pro digitální fotoaparáty je dostatek elektrické energie otázkou života a smrti.

Normální alkalické baterie se v digitálu vybijí po pár snímcích. Nabíjecí niklmetalhydridové AA články jsou na tom o dost lépe, ale pro delší focení jsou ideální lithiumiontové akumulátory. Ty jsou však většinou u každého přístroje jiné, takže nemůžete jen skočit k nabíječce pro další sadu musíte prostě počkat, než se proprietární akumulátor nabije v samotním fotoaparátu.

§§§§§

$$$$$


Knihy


Programování v MS.NET - Webové aplikace

Patrik Malina

C04P0259

Pokud nesaháte po první knize o programování na platformě Windows, či případně sledujete zahraniční časopiseckou produkci v oblasti programování, bude pro vás autor tohoto svazku starým známým. Již samotné jméno autora představuje v branži bernou minci, a proto je překlad ze strany nakladatele jistě sázkou na jistotu. Nezapomeňme dodat, že k dobru čtenářů!

Pokud jste v oblasti .NET programování začátečníky, pak je pro vás tato publikace jednou z dobrých možností, jak s tím důkladně začít. S člověkem, jenž dokázal knižně zpracovat a vyložit céčkovou knihovnu MFC, si rozhodně nemůžete ublížit, pokud nebudete ignorovat základní vstupní podmínky: předchozí znalost programování je nezbytná, ba co více, zkušenost s některým z objektově orientovaných jazyků je také žádoucí nová platforma .NET je velké sousto a autor se rozhodl neplýtvat místem na obecná témata.

Koncepčně je kniha jednoznačně zaměřena na seznamování s hlavními rysy architektury .NET, takže úvodní kapitola zahrnují základní seznámení s podstatnými rysy a myšlenkami, na což autor nekompromisně navazuje popisem datových typů, zpracováním výjimek, a dále seznámením se základními třídami dodávaných knihoven. První část uzavírá stať uvozující práci s "tlustými" aplikacemi pomocí Windows Forms.

Druhá část knihy je speciálně zaměřena na tvorbu webových aplikací a související tematiku, na něž odkazuje podtitul knihy. Poměrně podrobně jsou zde zpracovány webové formuláře, předdefinované ovládací prvky a tvorba jejich uživatelských, přizpůsobených variant, následuje kapitola o webové aplikaci jako celku spolu s představením konfiguračních direktiv, a samozřejmě nechybí téma bezpečnosti, neb v této oblasti se děly zajímavé změny. Po nezbytných webových službách najdete v závěrečné části pokročilá témata, jako datovou infrastrukturu ADO.NET, magický XML či vícevláknové řešení aplikací.

Stručně řečeno, jedná se o dobrou knihu zavedeného a prověřeného autora, jehož výklad je podrobný, trpělivý a názorný. Máte-li rádi pozvolný start, pak do MS.NET tudy vede cesta.

Autor: Jeff Prosise

Vydavatelství:

Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 712

Doporučená cena: 795 Kč

§§§§§


Linux RedHat v kanceláři a doma

Patrik Malina

Popularita operačního systému Linux roste i v oblasti nasazení na pracovních stanicích, resp. domácích počítačích, ruku v ruce s rostoucí kvalitou jednotlivých distribucí a zlepšující se podporou všemožného hardwaru. Spolu s tímto trendem chvályhodně přibývá kvalitní literatury i pro začátečníky, což ovšem bohužel nelze s klidným svědomím říci o brožuře, jíž představíme.

Do rozsahu zhruba 150 stran se autor pokusil ambiciózně vměstnat řadu klíčových témat z oblasti využití open source softwaru, především Linuxu a aplikací pro kancelářskou práci. Ačkoliv už to je samo o sobě velmi obtížné, naleznete ve svazku šokující počiny: z důvodů zcela nepochopitelných se na drahocenných stránkách objevuje třeba překlad General Public Licence, jejíž praktická využitelnost je v podstatě nulová, a opravdu tragickým počinem je 38stránkový jednosloupcový seznam podporovaného hardwaru bez jakýchkoliv doprovodných informací. Ačkoliv se autor pokusil do svazku zařadit důležitá témata, v některých případech vyznívá ve srovnání s výše uvedenými příspěvky jeho koncepce až směšně: základy sítí na 5 stránkách, aplikačnímu balíku OpenOffice se dostalo čtyř stran, internetové aplikace si musí vystačit se zhruba jednou stránkou a lahůdkou je např. kratičký odstavec o možnosti sehnat Linux, jenž je v knize pravděpodobně kvůli přehlédnutí zařazen dvakrát.

Neuvěřitelné plýtvání místem není jediným problémem. Kniha působí dosti chaotickým dojmem, neboť některé kapitoly jsou řazeny dle logiky postupných začátečnických krůčků, a jiná část je zase členěna dle uspořádání grafického uživatelského rozhraní. Naprosto nepřehledně se tak vedle sebe ocitají nastavení internetové konektivity, definování grafického rozhraní a přehled systémových nástrojů, a to jen proto, že jejich menu jsou poblíž.

Domnívám se, že toto si ani Linux, ani pověst nakladatele nezasloužily. Zůstává mi záhadou, kdo autorovi dovolil takto trestuhodné znehodnocení potištěného papíru a je mi líto zájemců, kteří omylem obdrží tento paskvil s pocitem, že takto vypadá literatura o operačním systému Linux.

Autor: Miroslav Milda

Vydavatelství: Kopp,

České Budějovice, 2003

Počet stran: 159

Doporučená cena: 149 Kč

§§§§§


1 001 tipů a triků pro Delphi - 2. aktualizované vydání

Patrik Malina

Publikace, zabývající se využitím jednoho z nejpopulárnějších vývojářských prostředí pro tvorbu graficky orientovaných aplikací na platformě Windows, vám svou obálkou může něco připomínat: nepletete se, jedná se již o druhé vydání, neb obliba Delphi neklesá a vývoj firmy Borland se pochopitelně nezastavil. A čtveřice autorů, z nichž minimálně jedno jméno je "delphínům" notoricky známo, rozhodně budí důvěru.

Přestože by se mohlo z názvu zdát, že publikace bude pouze sbírkou ukázek dle hesla "co dům dal", náplň svazku podléhá velmi přísné organizaci. Záplava ukázek, postupů a kusů kódu v prostředí Delphi je uspořádána dle neúprosné logiky práce s tímto vývojářským nástrojem a mírně zběhlý tvůrce nebude mít při orientaci potíže. Z hlediska náročnosti studia je kniha téměř pro každého, tedy především pro škálu zájemců od začátečníků po pokročilé, neboť předkládaná témata jsou často zpracována prostřednictvím krátkých, nekomplikovaných a výstižných ukázek. Autoři se nevyhnuli popisu integrovaného vývojového rozhraní a pojednali též základní rysy objektové varianty jazyka Pascal, na němž Delphi staví.

V souladu s koncepcí nástroje je podstatná část věnována práci s formuláři, dialogy a nabídkami, jež tvoří podstatnou část graficky orientovaných aplikací. Následují odstavce o zpracování vstupu pomocí myši či klávesnice, ovládání pracovní plochy, nakládání s grafikou a písmy či ovládání multimediálních funkcí. Pomyslnou, autory výslovně nevyřčenou hranici mezi základními tématy a pokročilou látkou zhruba tvoří kapitola o přístupu na souborový systém dále totiž následuje databázová tematika, a to v poměrně různorodém provedení s ohledem na složité historické souvislosti. Z témat poslední části neopomeňme zmínit implementaci XML, komunikaci pomocí SOAP, těsnější propojení s operačním systémem Windows či poměrně obsáhlou ukázku různých zajímavých komponent.

Kniha bezesporu patří mezi to nejlepší, co o Delphi z dílny tuzemských autorů seženete. Pokud vás nebaví číst často pofidérní seriály na internetu, sáhněte po této knížce.

Autor: L. Svoboda, P. Voneš, T. Konšal a M. Mareš

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 546

Doporučená cena: 490 Kč

§§§§§


Přetaktování  - Jak zvýšit výkon počítače

Hynek Vácha

C04P0260

Asi nikdy nebude výkon počítačů, v porovnání s nároky programů, tak vysoký, aby uživatelé nechtěli stále více. Toto bylo nejznatelnější hlavně v době nástupu osobních počítačů. Právě tehdy se k počítačům dostala opravdu velká skupina lidí a začalo se hodně rozšiřovat jejich přetaktovávání. Pod tímto názvem se skrývá zvyšování výkonu počítače bez nutnosti nákupu nových komponent. A právě tímto tématem se zabývá zmiňovaná kniha. Ihned na jejím začátku autor upozorňuje na všechny aspekty této činnosti, s důrazem na možné poškození komponent PC při nerozumném přístupu. Dalším krokem v honbě za zvýšením výkonu je seznámení se se součástmi, které mohou nejvíce ovlivnit výsledný výkon. Postupně se tedy dovíte, k čemu slouží čipová sada, jak spolu různé obvody komunikují, co znamenají používané zkratky a mnoho dalších věcí, potřebných pro správné porozumění činností spojených s taktováním. Následuje velká část knížky zaměřená na konkrétní typy komponent od různých výrobců. Prostor je zde věnován hlavně procesorům, grafickým kartám a pamětem. Ať už se totiž rozhodnete přetaktovat počítač, který vám již nějakou dobu slouží, nebo jeho koupi teprve plánujete, je dobré vědět, s jakým "materiálem" budete pracovat a jaké jsou jeho možnosti a hranice. Takto poučeni se můžeme pustit do taktování, i když nejprve po teoretické stránce. Autor zde vysvětlí, čím to vlastně je, že se při přetaktování zvýší výkon, upozorní na nebezpečí vysokých teplot při práci s počítačem, i na to, že pokud chceme hodně zvyšovat frekvenci, je potřeba zkontrolovat i jiné části počítače než ty, jež chceme taktovat. Vzhledem k tomu, že teplo je asi největším nepřítelem uživatelů, ženoucích se za maximálním výkonem, nemohla být vynechána část věnovaná chlazení, která počíná použitím vhodných chladičů a končí správným uspořádáním kabelů v počítači. Následující dvě kapitoly již pojednávají o praktických krocích při přetaktovávání procesorů, pamětí, grafických karet a ladění parametrů v BIOSu. Závěr je pak věnován možnostem zjištění výsledného výkonu, který jste svým snažením získali.

Autor: Petr Broža

Vydavatelství:

Computer Press, Praha 2003

Počet stran: 197

Doporučená cena: 189 Kč

§§§§§


Digitální video - Jak je to snadné

Hynek Vácha

I tato kniha zabývající se digitálním videem si klade za cíl provést vás postupně všemi kroky, které budete potřebovat projít, než získáte videozáznam, jejž budete moci s hrdostí někomu předvést. Po nezbytném úvodu vás autor ihned začne zahrnovat množstvím informací. Jelikož by digitální video nemohlo dosáhnout takové popularity bez možnosti jeho zpracování na počítači, začneme u výběru operačního systému, při němž vám jsou jednoznačně doporučena Windows XP, seznámíme se s podstatou komprimace videa a důvody, které nás vedou k jejímu využití, a těm méně zběhlým v počítačové terminologii jsou vysvětleny pojmy jako USB, FireWire, či kodek a alespoň lehce zabrousíme i do různých souborových formátů, určených pro uchování videa. Celkem velká pozornost je pak věnována výběru ideální videokamery a jejího příslušenství, jako je stativ, kabely nebo filtry. Aby byl výčet dostupných záznamových zařízení úplný, je zde zahrnut i popis fotoaparátů umožňujících záznam videa, a celý soubor pak završují kamery určené pro trvalé připojení k počítači. Ve druhé části knihy se naučíme správně zacházet s naší kamerou, abychom se vyhnuli zbytečným chybám při natáčení. Dalším důležitým tématem této části publikace je konfigurace počítače, který budeme chtít s kamerou propojit, abychom do něj mohli naše záběry přenést. Kromě nastavení softwaru se dostane i na doporučené hardwarové součásti, jako jsou pevné disky, procesory nebo paměti. Ve chvíli, kdy máme celý počítač připraven, čeká na nás popis postupu při vlastním kopírování záznamů z kamery do počítače. Následuje část věnovaná úpravě videa v počítači, začínající logicky od toho jednoduchého, tedy automatických úprav, a teprve v dalším kroku se vrhneme na pokročilejší střih. Pro tyto účely je k dispozici mnoho střihových programů a ty nejpoužívanější jsou právě zde popsány. V poslední části knihy se dozvíme, jak můžeme naše výtvory dostat k většímu počtu diváků prostřednictvím internetu či optických médií. Dodatek pak autor vyhradil pro seznam zdrojů dalších informací v časopisech i na internetu.

Autor: Jason R. Dunn

Vydavatelství: Computer Press, Praha 2003

Počet stran: 264

Doporučená cena: 279 Kč

§§§§§


Digitální video - Pro úplné začátečníky

Hynek Vácha

Kniha je, jak již napovídá její název, určena začínajícím kameramanům, takže od ní rozhodně nečekejte popis profesionálních střihových systémů. Autor zde vsadil na výklad těch částí, které jsou pro zpracování videa důležité, a nezabíhá do méně důležitých částí. Než se však vůbec pustíme do jakéhokoli zpracovávání nahrávek, projdeme fází výběru videokamery a střihového programu a seznámením s doporučenou konfigurací počítače, což může být velice výhodné hlavně pro ty uživatele, kteří se v dnešních nových standardech neorientují a mohli by tak mít potíže s výběrem toho správného vybavení. Máte-li již videokameru vybránu a koupenu, nemusíte zoufat. Další část je totiž věnována seznámení s různými funkcemi videokamer, a pokud již nějakou kameru máte, potěší vás jistě příklady, na kterých si její ovládání můžete vyzkoušet. V dalším kroku se pustíme do popisu pásky a jejích parametrů. V okamžiku, kdy již máme přehled o naší kameře a médiu, na něž budeme zaznamenávat, můžeme natočit první snímky, na kterých si vyzkoušíme práci s časovým kódem. Abychom však mohli získat kvalitní video po sestříhání, musíme nejprve kvalitní materiál natočit. Proto je třetí kapitola věnována základním pravidlům natáčení, kde se mimo jiné dozvíte, jak správně pohybovat kamerou, co vše je potřeba udělat pro kvalitní nasvícení scény, či jak zaznamenávat doprovodný zvuk. Začnete-li se natáčení opravdu hodně věnovat, začne se vám vaše sbírka kazet brzy značně rozrůstat a nechcete-li po několika měsících zjistit, že jste si přepsali vaši nejlepší nahrávku, je nutné se naučit kazety správně štítkovat, uspořádat a vést si o nich potřebné záznamy. Jak se s těmito úkony co nejlépe vypořádat, se dočtete ve čtvrté kapitole. Nyní, ve chvíli, kdy již máme pořízeny záběry, se můžeme vrhnout do jejich zpracování. Nejprve se dozvíme, jak počítač, na němž budeme chtít video editovat, správně nastavit a co musíme udělat, abychom požadovanou část dostali do počítače. Závěrečná stať pak popisuje pravidla a metody střihu, různé triky a efekty, a samozřejmě také titulkování.

Autor: Michael Rubin

Vydavatelství: Computer Press, Praha 2003

Počet stran: 155

Doporučená cena: 189 Kč

§§§§§


5/2005

&&&&&


Novinky


CeBIT 2005

Lukáš Erben

Je vůbec možné, aby největší evropský veletrh informačních a telekomunikačních technologií měl hůře zvolený termín? Nejde tu ani tak o pověstně ošklivé, studené a vlezlé počasí, které dostal CeBIT do vínku v osmdesátých letech, když se oddělil od dubnových průmyslových veletrhů. Hlavním problémem CeBITu je, že už poněkolikáté přichází v době, kdy mnohé z nejdůležitějších technologií a novinek byly odhaleny na CES v Las Vegas, 3GSM v Cannes či v rámci jarního IDF.

Veletrh CeBIT zkrátka a dobře trpí syndromem čtvrté akce prvního kvartálu. Na druhou stranu to má i mnohé výhody všechny již ohlášené výrobky můžete snadno najít v jediném výstavním komplexu, nehledě na to, že většina výrobců si přece jen pro CeBIT schová dost novinek na to, aby zdůraznili na veletrhu svou přítomnost. Časový odstup několika týdnů či měsíců od jejich ohlášení navíc znamená, že na CeBITu si mnohé z nich můžete nejen prohlédnout, ale i osahat či dokonce vyzkoušet. Zkrátka a dobře, všechno zlé je k něčemu dobré, a pokud vám někdo tvrdí, že na CeBITu není nic zajímavého ke koukání či ohmatání, vězte, že bohapustě lže.

Letošní CeBIT byl opět kombinací všeho, co svět počítačů a telekomunikací dokáže nabídnout počínaje halou 1, která je tradičně domovem etablovaných výrobců PC a spotřební elektroniky, přes obří "dvojku", jež hostí marnotratné stánky gigantů IT (letos zde dominoval zejména komplex IBM či stánky Fujitsu Siemens Computer). V těchto a dalších halách Hannover Messe pak bylo možné nalézt vše, co souvisí s IT a komunikacemi: výrobce PC a komponent, dodavatele kompletních řešení, softwarové firmy, výrobce telekomunikačního hardwaru, operátory, renomované značky ze světa mobilních komunikací, headhuntery, stánky vydavatelů a nakladatelů periodik s IT tematikou, ale i zastoupení různých organizací a agentur například CzechInvest. Ostatně stánky českých firem se mezi ostatními rozhodně neztratily: nám se podařilo mezi jinými nalézt SGS a. s., Kerio Technologies, s. r. o., Level, HOPE Group, s. r. o., LAMA Plus, s. r. o., GRISOFT, s. r. o., Eurocase a další některé přitom v Hannoveru vystavovaly již třetím či čtvrtým rokem.

Poněkud netradiční akcí bylo mistrovství WCG (World Cyber Games), pořádané v hale 26, kterou virtuální sportovci sdíleli s expozicí ATI, jež byla věnována 20. výročí grafických karet této značky. Zatímco v rámci WCG bylo možné projít expozici soutěžních exponátů "umělecky" ztvárněných PC skříní, ATI nabídlo výstavu historicky mapující uplynulé čtvrtstoletí počítačových a konzolových her. Nejpodstatnější částí CeBITu ale pochopitelně byly ostatně jako každý rok nové produkty a technologie. Jestliže letošní CeBIT něco skutečně definovalo, pak to byla mizející hranice mezi PC a spotřební elektronikou. Zdá se, že po desetiletí proklamovaná "konvergence" tedy sbližování mezi těmito dvěma světy konečně přichází. Projevuje se na produktech spotřební elektroniky, které jsou ve stále hojnějším počtu schopné s PC buď přímo komunikovat, nebo alespoň sdílejí stejné datové formáty či nosná média. Obdobný vývoj probíhá na počítačích samotných, které svým stylovým vzhledem, možnostmi a jednoduchostí ovládání speciálních aplikací pro "obývací pokoj" již překonaly videorekordéry. Zda počítače skutečně převezmou drtivou většinu funkcí spotřební elektroniky v domácnosti, zatím říci nelze nejde tu ani tak o potenciál (ten má PC pro podobný úkol dostatečný), ale spíše o to, jakou strategii zvolí významní výrobci spotřební elektroniky ale to už posuďte s námi podle novinek, které byly v Hannoveru k vidění.

CeBIT byl pochopitelně rájem procesorů, základních desek a grafických karet. Na poli procesorů si uživatelé příliš neužili, protože Intel všechny své novinky představil už na Intel Developer Foru a společnost AMD ukázala dvoujádrový procesor pouze vybraným novinářům a zájemcům počítač s tímto procesorem totiž nebyl veřejně přístupný. Byl to dvoujádrový Athlon 64 na frekvenci 2,4 GHz. Více nám bohužel nebylo povoleno zjistit. Zato jsme byli ujištěni, že pro nové procesory nebudou potřeba nové základní desky, ale pouze upgrade BIOSu, což je pro mnohé uživatele potěšující zpráva. U vlastního stánku společnosti AMD jsme měli možnost vidět základní desky od prakticky všech výrobců. Společnost Intel zato předváděla pouze své vlastní výrobky. Na tiskové konferenci byly představeny koncepty miniaturních PC, postavených na platformě Centrino. První prototyp byl v provedení pro osobní auta měl tedy rozměry klasického DIN autorádia se slotem pro CD/DVD média a předním USB portem (displej s DVI rozhraním je nutné umístit ve voze samostatně). Druhý prototyp s procesorem Pentium M rozměry a tvarem připomínal nový iMac mini, ovšem v poněkud konzervativnějším "korporátním" designu. Ostatní předváděné novinky a technologie zdůrazňovaly přítomnost procesorů a čipsetů Intel v nejrůznějších přenosných platformách od mobilních telefonů přes PDA a přenosné počítače po mobilní pracovní stanice. Samotnému stánku Intelu v hale 2 dominovalo Mini, osazené až po (plátěnou) střechu nejrůznějšími vestavnými moduly pro navigaci a multimédia spolu s předváděcími expozicemi digitálního domova. Komponenty byly zastoupeny jak starými známými deskami s čipsety od i845 přes i915 až i925X(E), tak i novějšími modely s ještě neuvedenými čipovými sadami Intel i945 a i955, které jsou určeny pro dvoujádrové procesory Intel s označením 8x0. Jistě zajímavým exemplářem byl i motherboard určený pro patici LGA775 a obsahující dva PCI Express x16 sloty, což znamená podporu SLi. Ano, tušíte správně, byla to základní deska osazená čipovou sadou nVidia nForce 4 SLI Intel Edition, kterou během CeBITu představila společnost nVidia. Je to první čipová sada určená pro procesory Intel a přináší tak možnost osazení dvou grafických karet do desky pracující s procesorem Intel Pentium 4. Prozatím tuto možnost mohli uživatelé využívat pouze s procesory AMD Athlon 64 v Socket 939. Společnost Intel se dlouhou dobu bránila nasazení čipové sady nVidia na své procesory, protože se (zřejmě oprávněně) obávala poklesu tržního podílu na trhu čipových sad (jistě i díky tomu, že nVidia má dostatečné know-how pro výrobu čipsetů s kvalitní a výkonnou integrovanou grafikou pro korporátní zákazníky). Aby nezůstala společnost ATI pozadu, o den později uvedla čipovou sadu ATI Radeon Express 200, určenou pro procesory Intel. Nová čipová sada je založená na jádře R(X)480, využívá sběrnici PCI Express x16 a x1 a je určena do levnějších domácích, ale i kancelářských počítačových sestav. Tento čipset se může pochlubit integrovanou grafickou kartou, plně podporující rozhraní DirectX 9.0b a založenou na grafickém čipu ATI Radeon X300. Výrobce udává, že díky použití technologie Hyper Memory byl výkon této integrované karty třikrát vyšší než jakékoliv jiné integrované grafické karty konkurenčních výrobců. Pro procesory AMD nebyly představeny žádné novinky, k vidění ovšem byly všechny již představené čipové sady nVidia nForce3 250Gb, nForce3 Ultra, nForce4, nForce4 Ultra a SLI, VIA K8T800, VIA K8T800 Pro a VIA K8T890 a samozřejmě i ATI Radeon Express 200. Velké překvapení ale čekalo pozorného návštěvníka u stánku FIC, kde byla vystavena deska KTMC51G pro procesory AMD Sempron/Athlon 64 (S754), využívající doposud neohlášený čipset nVidia C51G/MCP51 tedy novou variantu nForce s integrovaným grafickým jádrem. Nový čipset podporuje i procesory pro S939 a umožňuje dodatečný upgrade grafické karty pomocí PCI Express x16 slotu. V oblasti grafických karet nebyl představen žádný nový čip, novinky ovšem k vidění byly. Jednalo se o čipy ATI Radeon X800 a X850, podporující rozhraní AGP 8x. Nikoli nativně, nýbrž přes překladač, který je přítomný na kartě a převádí signál z PCI Express x16 na starší rozhraní AGP 8x. Oba dva výrobci se připravovali na příchod čipů podporujících 512MB paměti GDDR3, žádné reálné vzorky však dostupné nebyly.

Nyní si přiblížíme nejzajímavější výrobky, které nás na CeBITu zaujaly. Společnost Asus měla doslova obří stánek v hale číslo 2 a bylo se opravdu na co dívat. Nové modely základních desek (s čipovými sadami nForce4 Ultra, VIA K8T890 pro AMD, ATI Radeon Express 200 a Intel i945/i955 pro procesory Intel), grafické karty s čipy ATI i nVidia (za zmínku rozhodně stojí model ASUS EN6800Ultra Dual, osazený dvěma čipy nVidia GeForce 6800Ultra zapojených v SLi režimu, pro méně majetné uživatele pak první grafické karty s čipem GeForce 6600, podporující režim SLi). Zajímavostí byla rozhodně i redukce pro mobilní procesory Intel Pentium M do klasických základních desek Asus se Socketem 478, případně základní deska určená pro procesory Intel s čipovou sadou ATI Radeon 400 a podporou Multi Visual Processing (MVP), což je technologie podobná SLi od společnosti nVidia. K vidění byly dále kromě již dříve prezentovaných notebooků s technologií Centrino i věci jako modding case či chladiče Asus, v neposlední řadě i vlastní barbone systémy.

Zastavili jsme se i u společnosti Abit. Ta podřídila vše své technologii , která se na všech základních deskách objevovala v různých provedeních. Nabízela základní desky s čipsetem Intel i945, i955, některé z nich v provedení BTX. Dále pak motheboardy s podporou SLi pro obě platformy AMD i Intel. Z grafických karet jsme měli možnost shlédnout celou řadu výrobků postavených na čipech ATI, včetně nejvýkonnějších variant ATI Radeon X850XT PE, AGP verze X800XT a Pro verze. U společnosti Albatron jsme viděli zbrusu nové základní desky založené na čipových sadách Intel i945 a i955, určené pro dvoujádrové procesory Intel. Dále zde byly sestavy s AMD a čipsetem nForce4 SLI, pracující s dvěma grafikami GeForce 6800GT a GeForce 6600GT. Z grafických karet byly zastoupeny všechny aktuální modely, založené na čipech společnosti nVidia, GeForce 6200, 6600, 6600GT a všechny varianty 6800. Jako bonus byl představen první Barbone s názvem ABox 865G a nechyběly ani vlastní LCD TV a Plasma displeje.

U společnosti ASRock šlo převážně o základní desky, umožňující použít rozdílné procesory do jednoho motherboardu. Konkrétně se jednalo o P4Combo, podporující jak patici Socket 478, tak LGA775, K8 Combo-Z umožňující totéž ovšem s procesory AMD (Socket 754 a 939). Zaujaly nás i desky s oběma grafickými sloty AGP (AGR) a PCI Express x16. Všechny základní desky byly založené na čipových sadách společností VIA, SiS a Ali. U Epoxu nás také upoutaly základní desky s kombo řešením grafického slotu PCI Express a AGP na jedné desce. Modely 5VEAI a 5ELA3I jsou určené pro procesory Intel, pro procesory AMD byla k dispozici jedna deska s oběma sloty 8HEAI. Osazená byla čipovou sadou VIA K8T890, takže AGP port nebyl plnohodnotným řešením, byl označovaný jako AGR port. Ani zde nechyběly barbone systémy, postavené na platformě Intel. U stánku FoxConn jsme měli možnost shlédnout motherboardy s čipsetem Intel i945/i955 a podporou nově zavedeného formátu BTX, stejně jako v sousedním stánku Biostar, kde navíc u desky i945P byly k dispozici dva PCI Express x16 sloty. Druhý ovšem byl připojen pouze na dvě linky PCI Express. Velmi mile nás překvapila expozice společnosti DFI, kde jsme měli možnost vidět prakticky všechny základní desky, které jsou v současné době v provozu: od těch nejnovějších i945/i955, přes i915/i925X(E) a řadu i865 až po dnes již prehistorické základní desky vybavené nesmrtelným čipsetem BX, určené pro procesory Pentium III. Pro mobilní procesory byly přichystány nové desky podporující Intel Pentium M s 533MHz sběrnicí, AMD se mohlo usadit v SLI řešeních založených na nForce4 SLI, ale i na čipových sadách nForce4 Ultra. Přepínání již bylo vyřešeno velmi elegantně pomocí softwaru v BIOSu základní desky. Hitem u stánku Gigabyte byly karty se dvěma grafickými procesory. Po již známé GV-3D1 nabízejí i odlehčenou verzi GV-3D1-XL, osazenou dvěma procesory GeForce 6600 a určenou pro méně výkonné sestavy. Zajímavostí byla i grafická karta X800XL, osazená pouze pasivním chladičem podobnou zajímavost, přesněji pasivně chlazenou kartu GeForce 6600, jsme si mohli prohlédnout při naší schůzce se zástupci nVidie. Mezi základní desky, které stojí za zmínku, patřila jistě ta osazená čipsetem i915P, která umožňovala použití dvou grafických karet PCI Express x16, dále již tradiční desky se SLi pro obě platformy a nakonec motherboardy s ještě neuvedenými čipsety Intel i945/i955. Naší pozornosti neušel ani stánek ECS a v něm asi největší tahák pro zvědavé uživatele (a nejen pro ně): model PF88, zvládající práci s procesorem Intel Pentium 4 v patici LFA775, který si ovšem poradí díky přídavnému modulu i s procesorem AMD Athlon 64 v Socket 939. Řešení je postaveno na čipových sadách společnosti SiS. Aktivní může být vždy pouze jeden procesor se svým přiděleným PCI Express x16 slotem, které jsou na desce dva. Nemohou se tak využívat oba dva najednou. Deska je podle výrobce připravena i na dvoujádrové procesory obou společností. Procesor AMD se vkládá do přídavného modulu, který je umístěn uprostřed mezi dvěma PCI Express x16 sloty, na němž je umístěno vše potřebné: patice pro procesor, sloty pro operační paměť a příslušná čipová sada. Z výrobců grafických karet stojí za zmínku ještě stánek Sapphire, kde jsme měli možnost poprvé spatřit grafickou kartu ATI Radeon X800 XL s integrovaným převaděčem na port APG 8x. Bez zajímavosti není na této kartě ani použití pasivního chlazení. Obecně bylo pozoruhodné sledovat, jak spolu společnosti ATI a nVidia na poli grafických čipů na dálku soupeřily. Obě dvě doslova zahltily veletrh svými propagačními taškami, které rozdávaly na svých stáncích po tisícovkách. V tomto směru byla prozíravější společnost ATI, která vyrobila své tašky o několik cm větší než její konkurent, čehož následně mnoho uživatelů využilo k tomu, aby schovalo tašku nVidia do té od ATI. K vidění ovšem nebyly jen čipy těchto dvou firem o místo na slunci se hlásila dosti razantním způsobem i společnost XGI. Představen byl zbrusu nový čip XG47, který má 4 pixel pipeline a vyroben je 130nm technologií. Konkurovat má levným řešením ATI (X300) a nVidia (6200). Naopak na absolutní hi-end se s další novinkou zaměřila nVidia nová verze karty 6800 Ultra má být vybavena půlgigabajtem RAM.

Podobně jako v předchozích letech, i tentokrát bylo možné spatřit obrovské množství PC skříní a doplňků pro jejich tuning, či spíše tuzing (pro vysvětlení druhého termínu doporučujeme stránky www.tuting.com). Mnohé z nich mohly směle soupeřit v soutěži designérského nevkusu, kterou sami pro sebe každoročně vyhlašujeme. Překvapilo nás, že tentokrát ale slavily úspěchy nejen tradiční OEM výrobci z dálného východu (tady je novým favoritem skříň v designu "iPod" od neznámého čínského výrobce), ale i renomované firmy jako je Thermaltake (zaujal nás zejména model "Kandalf", který umně spojuje odpudivý vzhled s pokusem cizopasit na jménu známé fantasy postavy). Naopak opravdové umění originálního designu PC skříní a PC tuningu bylo možné obdivovat v "herní" hale WCG, kde probíhala soutěž tvůrců originálních úprav a designů. Mezi naše favority patřilo PC v akváriu (tentokrát opravdu funkční), počítač vestavěný do laminátové hlavy vetřelce či sestava ve zrezavělé skříni ve stylu hry "Half-Life 2".

Konkurence pro Centrino

Žhavou, nebo přinejmenším vlažně kouřící novinkou ve světě notebooků byl mobilní procesor AMD Turion, jakýsi mobilní odštěpek platformy Athlon 64. Turiony pochopitelně podporují 64bitové operační systémy a jsou určeny pro DTR (modely ML-3x s termálním designem 35W) i snadno přenosné (thin&light) notebooky (modely MT-3x s termálním designem 25W). Tyto čipy pracují na frekvencích 1,6-1,8 GHz (MT) respektive 1,6-2,0 GHz (ML) a z výkonnostního hlediska by měly představovat vážnou konkurenci pro Pentium M. Mezi notebooky vystavenými v jednotlivých stáncích bohužel nebylo příliš mnoho exemplářů vybavených Turionem, ty existující byly často pouze starší modely určené pro A64 či Pentium 4, osazené vnitřnostmi s Turionem (a tedy s hmotností nad 2,5 či 3 kg). To byl i případ jinak vcelku pohledného ASUS A6000K se širokoúhlou obrazovkou, Acer Aspire 5020 či Fujitsu Siemens Amilo A7640. Jediným zástupcem thin&light notebooků se srdcem AMD tak byl trochu překvapivě MSI MegaBook S270 s 12" obrazovkou WXGA a váhou pod 1,5 kg.

Mobilní telefony

Naprostá většina společností, zabývajícími se prodejem mobilních telefonů, sídlila v hale 26. Návštěvníci veletrhu to velmi dobře věděli, protože v tomto pavilonu bylo neustále mnoho zvědavých a po novinkách lačných uživatelů. Nacházely se tam mimo jiné i němečtí mobilní operátoři, kterým dominoval německý T-Mobile se svou přímo mamutí výstavní plochou. Nechyběli ani zástupci u nás prakticky neznámých společností, zabývajících se výrobou mobilních telefonů. Nebudeme ale zdržovat, vrhněme se tedy přímo do světa mobilní komunikace. A o čem byly nové telefony obecně? O UMTS, Push To Talk, 3D hrách a zábavě.

První stánek, který jsme si měli možnost prohlédnout, byla expozice společnosti Siemens, divize Mobilní komunikace. Jako první telefon se nám dostala do ruky nová vlajková loď SXG75. Telefon je určen jak pro GSM, tak pro UMTS. Mezi jeho výbavu patří aktivní displej s rozlišením 240 x 320 obrazových bodů, vnitřní paměť 128 MB je rozdělená do dvou částí k volnému použití a pro systém, obsahuje integrovanou kameru s rozlišením 2 MPix, připojení k počítači se realizuje pomocí USB, IrDA a Bluetooth. Nebude chybět ani slot pro paměťovou kartu miniMMC a dokonce ani GPS přijímač. Dalším mobilním telefonem, který byl na CeBITu představen, je M75, nástupce odolného modelu M65. Přibylo několik nových funkcí, které staví tento telefon nad úroveň řady x65. Jedná se zejména o podporu Bluetooth, displeje se stejným rozlišením 132 x 176, ovšem s podporou 262 tisíc barev, slot pro paměťovou kartu miniMMC a 1,3 MPix fotoaparát. Vnitřní paměť se rozšířila o necelé 2 MB na

14 MB. Stejné funkce, pouze s nižší odolností telefonu, nabízí i model CX75. Všechny modely také používají novou technologii Push To Talk. Poslední novinkou je véčko CL75, určené pro nižší střední třídu. V příjemně malém těle se nachází integrovaný fotoaparát, barevný displej s rozlišením 128 x 160 obrazových bodů a podporou 65 tisíc barev, vnější displej má rozlišení 96 x 64 bodů a je černobílý. Vnitřní paměť telefonu je 11 MB a připojení k počítači se bude realizovat pomocí USB nebo IrDA rozhraní.

Hned vedle se nacházel stánek společnosti Sony Ericsson. Prvním modelem, který nás zaujal, byl SE K750i. Telefon nabízí integrovaný 2MPix fotoaparát, rovných 38 MB vnitřní paměti a displej 176 x 220 obrazových bodů s podporou až 262 144 barev. Je ovšem doslova prošpikován nejmodernějšími technologiemi GPRS, EDGE, Java 2.0, MP3 Player, 40hlasé polyfonní vyzvánění, kalendář, e-mail, WAP 2.0 a jiné. Dalším velmi zajímavým modelem byl W800i. Stejně jako K750i má barevný TFT displej s rozlišením 167 x 220 bodů, 38 MB paměti, 2MPix kameru, FM rádio, umí přehrávat video a disponuje všemi potřebnými parametry. Za velkou výhodu se dá považovat přítomnost slotu pro paměťové karty Memory Stick Duo, pomocí kterých lze rozšířit paměť o další stovky MB. Neméně zajímavý je i model Z800i, který má véčkovou konstrukci, obsahuje 1,3MPix digitální kameru a podporuje UMTS. Velikostí ani hmotností (128 g) rozhodně nikoho neurazí, podpora všech důležitých funkcí či paměťového slotu pak již nikoho nepřekvapí. Kdyby takhle vypadaly všechny telefony pro třetí generaci mobilních sítí. Ovšem ani na zákazníky s nižšími nároky se nezapomnělo: model K600i je určen pro GSM i UMTS a zaujme zejména svým poměrem cena/výkon. Ještě níže míří model J300i 12 MB paměti, 1,3MPix fotoaparát, displej 128 x 128 bodů, polyfonní vyzvánění, 3D hry, WAP 2.0 a jiné.

Dalším v řadě byl donedávna francouzský Alcatel. Tato společnost, která se pomalu z našeho trhu vytrácí, představila několik nových mobilních telefonů, pomocí nichž se chce probojovat opět na výslunní. Za aktuálně nejvyšší model výrobce byl považován telefon z řady S Alcatel OT-S 853. Příjemně malý, lehký a překvapivě dobře vybavený telefon je první z Alcatelů, který má zabudován MP3 přehrávač. Mimo to disponuje TFT displejem s rozlišením 176 x 220 obrazových bodů, podporujícím 262 000 barev, nabízí stereo 2.1 hudební výstup, integrovanou 1,3MPix kameru, slot pro miniSD kartu, 40hlasé vyzváněcí melodie a mnoho jiných funkcí včetně pokročilých manažerských a EDGE. Řadu E zastupovaly vesměs pokračovatelé předchozích modelů OT-355, OT-E157 a OT-E158, které shodně obsahovaly barevný displej s rozlišením 101 x 80 a podporou 65 tisíc barev, se středně pokročilými funkcemi 50 SMS, 16hlasá vyzvánění a adresář na 100 záznamů.

§§§§§


uWízlo W paWučině

pavel kreuziger

http://www.skvelyden.cz

Začněte každé ráno na této adrese a za chvíli budete permanentně myslet pozitivně. Tato příjemná stránka s podtitulem "jak mít skvělý den (každý den)", plná citátů a rad do života se na českém webu objevila teprve nedávno. Každý, kdo se zaregistruje, může přispět troškou své osobní moudrosti. Kromě toho mohou zájemci dostávat každodenní motivační citát na e-mail. Stránky se dělí tematicky na tzv. "skvělé" oddíly mezi ně patří "skvělá" motivace, "skvělé" moudro, "skvělé" vtípky, cesty k úspěchu, weby, a protože se jedná o partnerský server centrum.cz, je tu i všudypřítomný "skvělý Bóbik".

http://www.sekora.cz

Hledáte-li vhodnou kravatu ke svému reprezentativnímu obleku, či jen chcete vkusně doplnit šatník, jste na správné adrese. Ať si z katalogu zvolíte jakoukoliv z luxusních značkových kravat, rozhodně to bude správná volba. Vždyť už sestavení zde prodávaných značek mluví za všechno Armani, Dolce&Gabbana, Gucci, Kenzo a Versace jsou zde zastoupeny velmi originálními i decentními kusy, stačí si jen vybrat vhodné barevné sladění se sakem a košilí. Vyhledávání kravat je možné podle barvy, stylu či vzhledu. Kromě internetového obchodu s kravatami se zde dočtete o historii kravat, naučíte se je správně vázat apod. www.series60.cz

Symbian Series60 je v současné době nejrozšířenější operační systém pro tzv. "smartphony". A jemu je věnován tento web. Cílem autorů stránek je, "poskytnout maximálně přehledné informace o tom, proč přejít z obyčejného mobilu na smartphone (s tímto softwarem) a jak jej můžete po nákupu maximálně využít." V této souvislosti se stránky dělí na tři složky pro firmu (aneb jaký mobil pro vysoké pracovní nasazení), zábava (mobily pro hraní her a muziky a brouzdání po internetu) a do hloubky (pro fajnšmekry a jejich využití telefonu "na doraz"). V sekci Telefony se například dozvíte, že mezi smartphony s uvedeným systémem patří zatím "jen" telefony značky Nokia. V dalších sekcích si majitelé těchto telefonů můžou stáhnout zajímavé utility a hry. Za všechny bych zmínil zajímavý překladový a výkladový slovník nebo navigátor. A konečně v "poradně" se objevují dotazy čtenářů.

http://www.sternberk.org

Neřekli byste, že malé město, jako je Šternberk (ten moravský) se svými 15 000 obyvateli, má z hlediska množství informací tak rozsáhlou stránku, a ještě k tomu neoficiální. Kromě klasických rubrik, které mají jakékoliv města, je zde zastoupena i komunální satira a pár dalších věcí o oficiálních představitelích města. Své zastupitele si mohou občané dokonce i oznámkovat jako ve škole. Server má velice solidní návštěvnost. Vždyť za poslední 3 týdny po něm surfovalo neuvěřitelných téměř 6 000 lidí (stav z 22. 2. 2005). V rubrice "links" najdete zajímavé odkazy na lokální stránky Olomoucka a blízkých Jeseníků, na své si přijdou milovníci kultury, přírody i sportu. Taky zde je několik článků z historie a současnosti města, v sekci Zajímavosti jsou potom popisovány problémy, se kterými se určitě mnohokrát potýkají občané nejen šternberští.

http://www.cimrman.at

V poslední době se o Járovi Cimrmanovi začalo znovu debatovat v souvislosti se show České televize "Největší Čech". Cimrman jako jediný z kandidátů nesplňoval podmínky pro nominaci na tento post podle oficiálních zdrojů je postavou zcela fiktivní. Stránka tohoto nestora moderního českého divadla a dalších ústavů se nachází zcela netradičně na rakouské doméně. Originální design je vyveden v retro stylu a představuje parafrázi na zažloutlé noviny Spojených států 19. století. Web není zaměřen pouze na osobu Járy, ale i na lidi kolem něj. V hlavním menu (pokud se tak tomu vůbec dá říkat) naleznete i odkaz na všeobecnou encyklopedii Ottův slovník naučný, v němž jsou vysvětleny pojmy z tohoto webu velmi osobitým způsobem. V sekci "Pro bystré hlavy" si můžete vyzkoušet svou vlastní znalost "cimrmanologie". Nakonec jsou zde fotografie z historie Divadla JC.

http://www.czilla.cz

Webový prohlížeč Internet Explorer má vážného konkurenta. Je jím právě Mozilla Firefox, jejíž oficiální stránky lokalizované do češtiny najdete právě na výše uvedené adrese. Projekt CZilla je dílem nadšenců a dobrovolníků, kteří se zabývají v podstatě hlavně tímto prohlížečem a jeho českým prostředím. Kromě uvedeného programu se stránka zabývá také jeho "sesterským" programem, který se nazývá Mozilla Thunderbird a slouží jako poštovní klient. Programy od firmy Mozilla si ovšem můžete stáhnout i jako komplet Mozilla Suite, který obsahuje i další součásti jako Chatzilla, editor webových stránek atd. Tento software lze rozšířit příslušenstvím, které je v podstatě shodné jako u Exploreru a mezi něž se počítá třeba Java, Flash Player apod. Samozřejmostí jsou různé další možnosti rozšíření, které jsou ke stažení v sekci "Doplňky".

http://www.autoklub.cz

Oficiální web občanského sdružení zájemců o motorismus Autoklub ČR se nalézá na této adrese. Na začátku najdete několik aktualit, umístěných nezvykle až v dolní části úvodní stránky. Kromě zmínky o samotném klubu zde objevíte hlavně odkazy na různé servery věnované automobilismu, takže server funguje hlavně jako takový tematický rozcestník. Tyto odkazy jsou dále členěny podle zaměření, objevují se zde mimo jiné různé automobilové soutěže, karavan kluby, veterán kluby, něco o automobilových závodech, dopravní předpisy a nepřeberné množství dalších informací. Pokud máte v úmyslu založit (nebo už provozujete) nějaký automobilový klub, můžete jej na těchto stránkách prezentovat. nebo se podívat, jzda nějaký klub již vaše značka či typ nemá.

http://www.pohon.cz

Tento web bychom mohli jednoduše označit jako netradiční a zajímavou prezentaci jedné neziskové organizace s ještě netradičnějším zaměřením. Lidé z Pohonu, neboli "Pohon Crew", jak sami sebe označují, se snaží hlavně o zviditelňování a podporu kulturních projektů, které by bez jejich pomoci mnoho šancí na prosazení neměly. Tyto projekty patří hlavně do hudební sféry, jako například různé hudební produkce deejayů a ne právě středněproudých skupin, najdeme mezi nimi ale i něco třeba z oblasti grafiky. Většina zainteresovaných je nebo alespoň pochází z Brna a okolí, tudíž je web, alespoň co se místopisu týče, zaměřen poněkud jednostranně. Tento fakt se ale v žádné případě netýká recenzí hudby a interpretů, mezi nimiž se vyskytují osobnosti snad z celého světa.

http://www.dobrovolnik.cz

Již z názvu domény je patrné, jaké je zaměření tohoto serveru. Tento servisní a informační portál pro dobrovolnou práci je v činnosti již od března 2001. Autoři těchto stránek se zaměřují jak na dobrovolníky, tak i na média, sponzory, nevládní neziskové organizace a v neposlední řadě také na širokou veřejnost. Dobrovolníci se dozví, do jaké akce se mohou zapojit, organizace zase mají možnost informovat o svých aktivitách potencionální zájemce o práci nebo se dočíst o možnostech grantů a financování. Pro obě výše uvedené skupiny je potom k dispozici burza práce v dané oblasti a dobrovolnické know-how. Projekt je určen i pro média, která se snaží zapojit do diskuse o otázce dobrovolné práce v ČR a tímto způsobem zajistit vyšší informovanost občanů.

§§§§§

&&&&&


Jak na to


Chytré on-line triky I

David Čepička, Daniel Behrens

05C0241

Objevte nové možnosti využívání internetových služeb(CD)

Anonymní surfování a výměna souborů, sledování elektronické pošty, ukládání audio streamů apod. pro profesionály, kteří znají všechny potřebné triky, nepředstavuje žádná z výše zmíněných aktivit problém. V našem článku vám prozradíme několik méně známých tipů.

Určitě je nás hodně, kdo toužíme anonymně používat sítě pro výměnu souborů. Z technického hlediska však byla tato možnost donedávna prakticky neuskutečnitelná. Při připojení do sítě typu peer to peer (P2P) se partner, s nímž si soubory vyměňujete, dozví jednoznačný identifikační kód vaši IP adresu. V krajním případě může být váš poskytovatel připojení k internetu dokonce donucen k tomu, aby vyzradil kromě IP adresy rovněž i identitu uživatele, což znamená prozradit jméno a adresu svého zákazníka. O nějaké anonymitě už pak vůbec nemůže být řeč. Služba, kterou můžete nalézt na internetové adrese www.freenetproject.org, byla před několika lety v oblasti anonymní výměny souborů průkopníkem. Bohužel se jí dosud nepodařilo se prosadit. Hlavním důvodem tohoto neúspěchu bylo její ne zrovna jednoduché ovládání. V současnosti však existuje i jiná možnost, jak výměnu souborů realizovat zcela anonymně. Probudili jsme vaši zvědavost? Pak si přečtěte první tip v našem článku.

Anonymní surfování

Ten, kdo chce pouze anonymně surfovat, zvolí zřejmě jinou cestu. K utajení surfování vám poslouží speciální proxy servery. Výměna souborů však zpravidla bohužel takto možná není. Navíc se rychlost surfování viditelně snižuje. Pro anonymní posílání e-mailů rovněž existuje speciální služba, nazývaná remailer. Ta váš e-mail převezme a pošle jej příjemci pod svým vlastním jménem. Pokud chcete, můžete na cestě od odesílatele k příjemci poslat svůj e-mail přes několik za sebou jdoucích remailerů.

Hudba z internetu legálně a zdarma

Nechcete-li používat výměnné sítě, existuje na internetu alternativní možnost, jak se dostat k hudbě a to zcela legálně. Na internetu se najde docela dost těch, kteří na síti poskytují zdarma videoklipy současných písní ve formě streamů. Zpravidla však u nich chybí možnost tuto hudbu nahrát. To ale neznamená, že nahrání takové skladby jinými prostředky není legální. V našem článku vám představíme dvě zdarma dostupné utility, jež vám umožní nahrát si buď pouze zvukovou stopu, nebo kompletní videoklip.

Sledování e-mailů a datového provozu

Sledování aktivit jiných osob tak něco takového se určitě nedělá. Přesto se může stát, že vám takřka životně záleží na tom, zda e-mail, který jste právě odeslali, došel v pořádku a že si jej příjemce skutečně přečetl. V mnoha případech se tedy jedná o naprosto legitimní zájem. V našem článku se dočtete o speciálních službách, které vám umožní sledovat status vámi odeslaného e-mailu. Nestačí vám to? Jste totiž zvědaví a chcete se o příjemci vašeho e-mailu dozvědět co nejvíce podrobností například který poskytovatel mu zajišťuje připojení k internetu a který program pro práci s elektronickou poštou používá? Vše, co ke zjištění takových údajů potřebujete, je e-mail, který vám poslal, trocha detektivního citu a podrobný návod, který naleznete v našem článku. Jak je možné, že vaše síťové či telefonické připojení sítě vykazuje přenos dat, ačkoliv právě máte přestávku a popíjíte kávu? Neposílá snad právě nějaký špionážní program informace o vašem počítači někam do internetu? Podívejte se takovému podezření pořádně na zoubek, a to prostřednictvím Etherealu. Popisovaný nástroj ostatně mohou použít i rodiče, aby zjistili, které služby a stránky prohlížely na jejich počítači jejich děti. Základním předpokladem je skutečnost, že oba počítače jsou připojeny do stejné sítě a jsou propojeny pomocí hubu. Upozornění: Nikdy Ethereal nepoužívejte ke sledování svých kolegů v zaměstnání! Tato činnost je jednoznačně ilegální.

1.Anonymní využívání výměnných sítí

Problém: Chtěli byste používat služby výměnných sítí, aniž by vás partner, s nímž chcete soubory vyměňovat, nebo snad někdo jiný mohl identifikovat. Řešení: Speciálně pro anonymní využívání výměnných sítí byla na internetové adrese http://www.findnot.com spuštěna nová služba. Pro její využívání se stačí jako obvykle připojit přes svého poskytovatele k internetu. Dále se prostřednictvím ve Windows integrované služby připojíte zašifrovaným spojením k VPN serveru domény Findnot.com (VPN virtuální privátní síť). Od této chvíle budou všechna příchozí či odchozí data putovat touto cestou. Vaše pravá IP adresa je tak od tohoto okamžiku z vnějšku nepřístupná, identifikovat se dá pouze IP adresa, která vám byla přidělena přes doménu Findnot.com. Tímto způsobem můžete využívat všechny internetové služby, tedy i služby výměnných sítí. Poskytovatel domény Findnot.com se zavazuje, že nebude vést žádné záznamy o tom, kdo, kdy a s jakou IP adresou službu Findnot.com použil. Používání této služby stálo v době psaní tohoto článku 9,95 USD měsíčně, pokud jste se zavázali službu používat 6 měsíců, pak byly tři měsíce používání zdarma. Platby je možné provádět prostřednictvím kreditní karty. Podobná služba existuje i na internetové adrese http://www.safersurf.com, kterou provozuje německý poskytovatel Nutzwerk. Tzv. balíček SaferSurf pro anonymní surfování stojí 5,90 euro měsíčně. K této částce je třeba připočítat zřizovací poplatek 12,50 euro. Při uzavření služby na 12 měsíců ušetří každý uživatel 25 procent ze zřizovacího poplatku a měsíčního poplatku. Komunikace mezi programem pro výměnu softwaru v peer to peer sítích a internetovým připojením probíhá prostřednictvím speciálního proxy serveru ovšem nešifrovaně. Proto je nutné program pro sdílení souborů překonfigurovat. Pro většinu programů tento úkol přebírá utilita zdarma poskytovaná firmou Safersurf.

2.Ukládání hudebních a video streamů

Problém: Posloucháte rádio přes internet nebo sledujete na internetu video streamy. Bohužel program, který k přehrávání používáte, kupříkladu Windows Media Player, nenabízí žádnou možnost, jak přenesená data uložit na pevný disk.

Řešení: Hudba se dá nahrát nezávisle na formátu streamu a přehrávacím softwaru pomocí německé utility Waverecorder 2.42 Beta (připravuje se i verze anglická). Program zvládne nahrát všechny zvukové signály, které do zvukové karty přicházejí. Lze jej tedy použít i tehdy, chcete-li zaznamenat pouze zvukovou stopu videa, například pokud na počítači přehráváte videoklip. Základní funkce utility, které zde budou popisovány, jsou k dispozici ve verzi dostupné pro soukromé použití zdarma. Po zaplacení částky 20 euro lze pak aktivovat řadu dalších funkcí. Před prvním použitím programu je nutné jej nakonfigurovat. Spusťte WaveRecorder a klepněte do menu Optionen/Regler für Aussteuerung a zde klepněte v podmenu Ovládání záznamu/

Quellen na položku, u níž je v závorce uvedeno Quelle Analog popř. Quelle Audioausgang. Těchto položek zde bývá více, všimněte si proto popisu, který je uveden těsně před již zmíněnou závorkou. Její popis závisí na druhu zvukové karty a např. může mít podobu Wave Out Mix, Stereo Mix či podobně. Položku s tímto popisem označuje totiž jakýsi virtuální audio vstup vyberte a potvrďte stiskem tlačítka OK. Nyní poklepejte na ikonku reproduktoru v pravé části Hlavního panelu. Otevře se dialogové okno Ovládání hlasitosti. Zde klepněte do menu Možnosti/Vlastnosti a v následujícím dialogovém okně vyberte položku Záznam. Dále umístěte zatržítka před všechny položky, které byly uvedeny v okně Waverecorderu, a stiskněte tlačítko OK. Objeví se mixážní pult pro záznam zvuku, v němž umístěte zatržítko ke zdroji se stejným názvem jako ve Waverecorderu a křížkem aplikaci Ovládání záznamu ukončete. Nyní se vrátíme k Waverecorderu, v němž musíme nastavit formát a kvalitu pro záznam zvuku. Standardním formátem je zde z hlediska kapacity nenasytný WAV. Pokud do složky programu umístíte MP3-encoder, představovaný knihovnou LAME_ENC.DLL, pak můžete zvuk snímat přímo do formátu MP3. Popisovanou knihovnu lze najít na internetu, ovšem zda ji smíte používat, zatím bohužel není z právního hlediska jasné. V menu Optionen/Wave-Format nyní vyberte vzorkovací frekvenci při standardním nastavení je použita hodnota 44,1 kHz, což je ve většině případů postačující. Je-li k dispozici výše zmiňovaná knihovna LAME_ENC.DLL, můžete vybrat položku MP3 a nastavit bitrate. Ten totiž velmi významně ovlivňuje výslednou kvalitu zvuku a rovněž velikost souboru. Pro záznam streamů z internetu je dobrou volbou hodnota 128 kbps. Tím je konfigurace ukončena a můžete se pustit do nahrávání. Stisknutím tlačítka se symbolem červeného kolečka a nápisem Start se začne stream z internetu nahrávat. Prostřednictvím posuvníku v levém spodním rohu pak lze regulovat úroveň hlasitosti. Stiskem tlačítka Stop se nahrávání ukončí. Pokud jste nahráli několik písní najednou, je možné, že budete chtít výsledný záznam rozdělit na několik částí ve formátu MP3. Proto otevřete soubor s nahrávkou ve vašem oblíbeném programu pro přehrávání hudby, například ve Windows Media Playeru. U každé písně v nahrávce si poznamenejte čas jejího začátku a konce. Potom přejděte zpět do Waverecorderu a zde klepněte do menu Datei/MP3 schneiden. V dialogovém okně pak vyberte soubor, který budete chtít rozdělit, zadejte počáteční a koncový čas a konečně klepněte na tlačítko Schneiden. Ve složce, v níž je původní soubor, se nyní vytvoří nový soubor se jménem <název původního souboru>CUT.MP3. Takto vytvořený soubor přejmenujte podle libosti, např. na <interpret>-<název skladby>.MP3. Popisovaný postup pak zopakujte pro každou píseň původní nahrávky. Upozornění: Během nahrávání ve Waverecorderu se do nahrávky dostanou i všechny ostatní zvuky, například systémové zvuky Windows. Proto případně nezapomeňte provést před vlastním nahráváním potřebné úpravy systémových nastavení. Pro nahrávání streamů do formátu Windows Media existuje podle našeho názoru ještě lepší alternativa. Je to WM Recorder 10.1, jenž dokáže kromě hudby snímat i video. Utilita se umístí mezi Windows Media Player a vaše internetové připojení. Tím je umožněno, že program může "odchytávat" streamy a ukládat je na pevný disk. Ovládání utility je bohužel poněkud neohrabané. Po jejím spuštění klepněte na tlačítko Browse a v následujícím políčku na 3. Jakmile se objeví hlášení setup succesfully done, stiskněte tlačítko Cancel. Nyní uvidíte hlavní okno WM Recorderu. Tlačítkem Record spustíte nahrávání. Nakonec spusťte ve Windows Media Playeru stream, jenž chcete nahrávat. Po skončení nahrávání naleznete výsledek v ASF souboru ve složce C:\Mrecord. Tento soubor pak můžete přehrávat ve Windows Media Playeru. Pokud byste po ukončení WM Recorderu měli s přehráváním streamů z internetu problémy, smažte ve Windows Media Playeru všechna nastavení proxy, a to v menu Nástroje/Možnosti na záložce Síť a v políčku Nastavení serverů proxy pro přenos datových proudů. Instalační balíček obsahuje demoverzi popisovaného programu, u níž je délka záznamu omezena na dvě minuty, a dále demoverze programů RM Recorder, který umožňuje nahrávat streamy ve formátu Real Audio a Video, a konečně WM VCR, jenž umožňuje načasovat nahrávání podobně jako například u videa.

3.Ukrývání dat na internetu

Problém: Chtěli byste mít prakticky odkudkoliv, kde se můžete připojit k internetu, přístup ke svým datům například k zálohám důležitých dokumentů či třeba k fotografiím z dovolené nebo naskenované sbírce vašich pohlednic apod.

Řešení: Pokud chcete na web umístit svoje soubory tak, abyste k nim mohli pouze vy a nikdo jiný, máte několik možností. Nejjednodušší variantou se jeví zřízení e-mailové schránky u libovolného poskytovatele této služby. Svoje soubory si pak na web nahrajete jednoduše tak, že se přihlásíte do e-mailové schránky, vytvoříte nový e-mail, v němž neuvedete jméno příjemce, a k němu připojíte vámi požadované soubory. Takto vytvořený e-mail pak uložíte do složky Koncepty (někdy nazvané Rozepsané) tuto funkci nabízí prakticky každý poskytovatel e-mailových schránek zdarma. Prostřednictvím složky Koncepty pak máte k tomuto e-mailu se všemi potřebnými soubory přístup prakticky odkudkoliv. Jako alternativu pak můžete použít stejný e-mail, který pošlete sami sobě. V tomto případě pak budete mít důležité soubory k dispozici hned dvakrát jednou ve složce Doručená pošta a jednou ve složce Odeslaná pošta. Z jednoho místa je pak můžete smazat a uvolnit si tak prostor v e-mailové schránce. Výběr poskytovatele e-mailových schránek byste měli v tomto případě vybírat zvláště s ohledem na to, jak velkou e-mailovou schránku nabízí, a podle toho, jak velké mohou být soubory, které se do ní mohou vložit. Ovšem pozor na skutečnost, že u některých poskytovatelů se e-maily po určité době automaticky odstraňují. Například u Seznamu (http://www.seznam.cz) si můžete založit schránku o velikosti až 1 000 MB, bohužel v jednom e-mailu je možné poslat přílohu pouze o velikosti 2 MB. Na druhou stranu firma Atlas (http://www.atlas.cz) nabízí schránku o velikosti až 300 MB, ovšem velikost jednoho e-mailu může i s přílohami činit až 10 MB. Standardně dnes většina firem nabízí ochranu proti virům a spamu.

Dříve než svá osobní data umístíte někam do webového prostoru, určitě je doporučujeme zašifrovat. Pro tento účel je jako stvořená zdarma dostupná utilita Safeguard Private Crypto 2.11.0.5. Po její instalaci označte jeden nebo několik souborů, které budete chtít zašifrovat, a klepněte na ně pravým tlačítkem myši. Z kontextového menu pak vyberte položku SafeGuard PrivateCrypto/Encrypt. V následujícím dialogovém okně zadejte heslo, které by mělo být minimálně osm znaků dlouhé a nemělo by obsahovat znaky s diakritikou. Nezapomeňte použít volbu Create self-extracting executive, abyste zašifrovaný soubor mohli otevřít i na počítačích, na nichž není tento program nainstalován.

4.Sledujte, jaká data vám procházejí kabely

Problém: Chtěli byste vědět, která data putují z vašeho počítače, popřípadě z vaší sítě ven do internetu. Zajímalo by vás totiž, jaké servery některé vaše programy kontaktují a jaké informace na ně zasílají.

Řešení: K výše zmíněnému účelu se přímo ideálně hodí zdarma dostupná aplikace Ethereal 0.10.7 v kombinaci se speciálním ovladačem Winpcap 3.1 Beta 4. Winpcap se umístí před ovladač síťové karty a protokoluje všechna data, která se odesílají a přijímají. Ethereal tato data od Winpcapu přejímá a převádí je do svého uživatelského prostředí. Ethereal pochází ze světa Linuxu, proto je nutné si na jeho ovládání chvíli zvykat. Po spuštění klepněte do menu Capture/Start. V následujícím dialogovém okně vyberte v poli Interface síťovou kartu, na níž chcete provoz sledovat. Pokud má být sledováno telefonické připojení sítě, pak vyberte položku Generic NdisWan adapter (Windows 2000 a XP), popřípadě položku PPP Adapter (Windows 98/ME). Budete-li chtít zobrazovat tok dat už během jejich sledování, pak povolte položku Update list of packets in real time. Pokud má být v protokolu Etherealu místo jeho IP adresy zobrazováno jméno serveru, povolte možnost Enable Network name resolution. Profesionálové pak mohou prostřednictvím tlačítka Capture Filter: omezit sledování pouze na určité protokoly nebo servery. Pod tlačítkem Help se pak skrývají příkazy, jimiž můžete vytvořit pravidla pro filtrování. Po stisku tlačítka OK začne sledování provozu. V hlavním okně Etherealu nyní vidíte tok dat. Ve stavovém okně programu pak máte možnost sledovat, kolik paketů již utilita zaznamenala. Stiskem tlačítka Stop tento proces ukončíte. Zaznamenaná data pak můžete přesně analyzovat. Každá položka v seznamu odpovídá jednomu paketu. Ve sloupci Source je uvedeno, kdo jej odeslal, ve sloupci Destination je pak uvedeno, komu byl paket odeslán. Pokud program používáte pouze na jednom počítači, je vždy jedna z adres ta vaše, například podle následujícího schématu: váš počítač odešle požadavek na server X. Server X pak zašle do vašeho počítače jím vyžádaná data. Váš počítač přijetí dat potvrdí a odešle další požadavek. Jestliže na některou položku v tabulce klepnete, uvidíte ve spodní části okna obsah paketu. Může se jednat o binární data, například pokud se jedná o obrázek. Nebo může obsahovat čitelný text, kupříkladu části HTML stránky nebo text e-mailu, který je posílán nezašifrovaný. Tip: Po označení paketu klepněte do menu Analyze/Follow TCP Stream, pak uvidíte obsah všech souvisejících paketů přehledně v jednom okně. Jakmile toto okno zavřete, nezapomeňte v hlavním okně Etherealu klepnout na tlačítko Clear. V opačném případě zůstane zobrazen pouze obsah souvisejících paketů a nikoliv všechny zaznamenané pakety. Upozornění: Pakliže utilitu použijete v lokální síti, uvidíte i pakety, které odcházejí a přicházejí k ostatním počítačům v síti. Díky této skutečnosti lze Ethereal zneužít i ke špionáži, konkrétně lze jeho pomocí získat hesla či obsah e-mailů ostatních uživatelů. Naštěstí zmiňovaná vlastnost funguje pouze v sítích, které jsou připojeny přes huby. Při použití switchů takové zneužití nehrozí.


Chytré on-line triky II

5.Používejte svůj počítač jako internetový server

Problém: Většina poskytovatelů připojení k internetu přiděluje dynamickou IP adresu. Znamená to, že po vytočení telefonního čísla dostane váš počítač pokaždé jinou IP adresu, pod níž je pak v internetu přístupný. Dokonce i když je váš počítač připojen dlouhou dobu, zpravidla jej poskytovatel připojení stejně například po 24 hodinách odpojí. Nové připojení je sice možné, ovšem nevýhodou je, že se při něm změní IP adresa. Vy byste se chtěli ke svému počítači připojit odkudkoliv. K tomu účelu však potřebujete pevnou IP adresu.

Řešení: Nevýhodnějším řešením je v tomto případě používání takové služby, která nabízí dynamické záznamy DNS. Domain Name System (DNS) slouží k tomu, abyste si nemuseli pamatovat IP adresy, nýbrž aby stačilo pro připojení k danému serveru napsat do okna internetového prohlížeče jeho doménové jméno. Prohlížeč se DNS serveru dotazuje na IP adresu, která patří k dané doméně, neboť pouze prostřednictvím IP adresy může požadovat zaslání dat. Služba dynamické DNS vám pak poskytne jméno domény, která není přidělena žádné pevné IP adrese. Když se tedy připojíte k internetu, přihlásí se drobná utilita, kterou na svém počítači nainstalujete, ke službě DNS a prozradí jí vaši aktuální IP adresu. Pokud se IP adresa změní, například při novém připojení počítače k internetu, utilita si této skutečnosti všimne a opět tuto změnu nahlásí službě DNS. Tak je váš počítač dostupný pod stálým doménovým názvem i tehdy, pokud se jeho IP adresa mění. Návštěvník, který se bude k vašemu počítači připojovat z internetu, tedy obdrží chybové hlášení pouze v případě, pokud počítač vypnete nebo pokud počítač od internetu sami odpojíte. Služeb na bázi dynamických DNS existuje řada. Kupříkladu na internetové adrese http://www.dyndns.org/services/dyndns zdarma získáte subdoménu ve tvaru <libovolné jméno>.dyndns.org. K provozování této služby však ještě potřebujete program, který vaši aktuální IP adresu přenese k provozovateli DNS serveru. K tomu se hodí například utilita Win-Connect Beta 6. Tato zdarma dostupná utilita sleduje i telefonická připojení, která dokáže znovu navázat, pokud bude počítač odpojen. Podobné nástroje naleznete v přehledu na stránce http://www.dyndns.org/services/dyndns/clients.html. Ovšem pozor, některé z nich jsou placené. Pak už je zcela na vás, jak permanentně dostupný počítač využít. Za předpokladu, že použijete vhodný software, dá se provozovat například jako webový server, na němž vystavíte svoje internetové stránky. Nebo jej můžete provozovat jako FTP server opět s pomocí patřičného softwaru. Můžete na něm zpřístupnit soubory ke stažení každému, nebo soubory chráněné před neoprávněným stažením heslem určené pouze pro vás nebo pro skupinu uživatelů, kterou si sami nastavíte. V každém případě nezapomeňte pozorně prostudovat obchodní podmínky, za jakých je vám připojení k internetu poskytováno je totiž docela možné, že takové použití vašeho připojení je zakázáno.

6.Zpětné sledování e-mailů

Problém: Chtěli byste se dozvědět, kde sídlí odesílatel e-mailu, který jste obdrželi a přes kterého poskytovatele připojení do internetu se připojuje? Jste zvědaví, jaký program pro práci s elektronickou poštou používá? Zjištění těchto údajů není vůbec složité.

Řešení: V hlavičce každého e-mailu, také nazývané header, se skrývají informace, o nichž za normálních okolností uživatel nemá vůbec ponětí. Teprve až zobrazíte zdrojový kód e-mailu, odkryje se vám řada zajímavých informací. V Outlook Expressu zdrojový kód e-mailu zobrazíte pomocí menu Soubor/Vlastnosti, pokud klepnete na záložku Podrobnosti a tam stisknete tlačítko Zdroj zprávy. V řádku X-Mailer pak naleznete informaci o tom, který program pro práci s elektronickou poštou odesílatel použil. Pokud takový údaj chybí, pak odesílatel s největší pravděpodobností použil pro práci s elektronickou poštou webové rozhraní. Jestliže chcete zjistit, kde a přes kterého poskytovatele se odesílatel připojil k internetu, potřebujete IP adresu, která byla jeho počítači v čas odesílání zprávy přidělena. Tuto informaci naleznete na nejspodnějším řádku, kde najdete údaj Received:. Zde je za slovem from uvedena IP adresa odesílatele e-mailu. Podrobnosti o IP adrese se dají zjistit prostřednictvím služeb jako je http://www.webhits.de/english/index.shtml?visualroute.html. Tady stačí do políčka Enter Host/URL vložit IP adresu a klepnout na tlačítko Start Trace. Zároveň povolte možnost Show Details. Služba sleduje cestu, kterou musí projít pakety od výchozího serveru k serveru s námi zadanou IP adresou. Ve sloupci Network, popřípadě Node name pak vidíte název poskytovatele, jehož odesílatel pro odesílání e-mailu využívá. Ve sloupci Location je zase uvedena informace o umístění tohoto poskytovatele. Navíc jsou jednotlivé body trasy paketu zobrazeny na mapě světa, kterou lze klepnutím levým tlačítkem myši na libovolné místo zvětšit.

7.Jak získat potvrzení o přečtení e-mailu

Problém: Chtěli byste zjistit, zda vámi odeslaný e-mail příjemci došel a že si jej skutečně přečetl. Je pravdou, že za normálních okolností sice obdržíte upozornění o tom, pokud e-mail z důvodu nějaké chyby nedorazí na místo. Ovšem pokud toto upozornění zachytí kupříkladu filtr proti spamu, nemusíte se o tom, že zpráva nebyla doručena, vůbec dozvědět.

Řešení: Outlook Express a mnoho dalších programů pro práci s elektronickou poštou nabízejí možnost vyžádat si u příjemce e-mailu potvrzení o přečtení zprávy (v menu Nástroje/Možnosti/ záložka Potvrzení). Tato funkce však zpravidla funguje pouze tehdy, pokud příjemce používá stejný program pro práci s elektronickou poštou a pokud odeslání potvrzení o přečtení povolí. Daleko efektivnější je použit k tomuto účelu zřízenou speciální službu. Ta do vašeho e-mailu vloží odkaz na neviditelný obrázek. Jakmile příjemce takový e-mail otevře, stáhne jeho program pro práci s elektronickou poštou nepozorovatelně tento obrázek ze serveru poskytovatele služby. Ta stažení obrázku zaregistruje. Vzhledem k tomu, že název obrázku je tvořen jednoznačným číslem, může služba přiřadit tento přístup k obrázku k e-mailu, jímž byl opatřen. V posledním kroku provozovatel služby odešle odesílateli potvrzení o přečtení. Popisovaná služba je k dispozici například na internetové adrese http://www.didtheyreadit.com. Použijete ji tak, že za adresu příjemce doplníte řetězec didtheyreadit.com. Konkrétně u adresy martin@firma.cz doplníte adresu na martin@firma.cz.didtheyreadit.com. Díky této formě adresy bude e-mail nejprve zaslán k provozovateli služby. Ten do e-mailu vloží identifikační obrázek a pošle jej příjemci. Adresa odesílatele přitom zůstane zachována. Při testování této služby se bohužel vyskytly problémy s diakritikou, neboť některé znaky byly nahrazeny symbolem otazníku. Odesílatel skutečně obdržel od služby Didtheyreadit.com potvrzení o přečtení zprávy. Na druhou stranu příjemce zprávy odeslání takového potvrzení vůbec nezaregistroval, což lze posuzovat jako zásah do soukromí. Služba je placená a cena se řídí podle počtu poslaných e-mailů. Nejmenší balíček v ceně 24,99 USD zahrnuje možnost zaslání 500 e-mailů, které můžete poslat během tří měsíců. Službu však můžete měsíc testovat zdarma a bez jakýchkoliv závazků, smíte však poslat maximálně 10 zpráv. Ani tato metoda zpětného potvrzování e-mailů není vždy spolehlivá. Pokud není příjemce během čtení zprávy připojen k internetu, nelze obrázek ze serveru načíst a není tedy možné zaslat potvrzení o přečtení. To samé se stane, pokud příjemce vypne zobrazení zpráv ve formátu HTML, protože identifikační obrázek je vkládán do zprávy právě přes tento formát. Vzhledem k tomu, že tuto techniku používají spammeři, aby zjistili, které e-mailové schránky jsou ještě aktivní, můžeme vám v tuto chvíli vlastně jenom poradit, abyste zobrazení zpráv ve formátu HTML nepoužívali. Zobrazování e-mailů v HTML formátu v Outlook Expressu vypnete tak, že v menu Nástroje/Možnosti na záložce Čtení zatrhnete možnost Číst všechny zprávy jako prostý text. Tato volba je k dispozici od verze 6 Service Pack 1 (Outlook Express obsažený jako součást Internet Exploreru 6 SP 1). Řada programů pro práci s elektronickou poštou do e-mailů integruje kromě HTML verze i verzi textovou, takže se dají bez problémů přečíst. Pouze nelze zobrazit vložené obrázky a rovněž formátování textu je ztraceno. Pokud e-mail pocházející z důvěryhodného zdroje nemůžete bez podpory HTML přečíst, nezbývá, než zobrazení e-mailů ve formátu HTML dočasně povolit. Potvrzení o přečtení rovněž neobdržíte tehdy, pokud má příjemce zprávy na počítači nainstalovaný Service Pack 2 pro Windows XP. Tady je v Outlook Expressu k dispozici nová funkce Blokovat obrázky a další externí obsah v e-mailech ve formátu HTML. Ta je standardně povolena a najdete ji v menu Nástroje/Možnosti na záložce Zabezpečení.

8.Anonymní zasílání e-mailů

Problém: Tu a tam byste chtěli poslat nějaký e-mail anonymně například proto, abyste se nedostali do databáze spammerů. Pro tento účel se sice nabízí možnost zřízení speciální schránky u nějakého poskytovatele e-mailových schránek, bohužel anonymita není úplná, neboť v hlavičce každého e-mailu je stejně uvedena vaše IP adresa.

Řešení: K tomuto účelu můžete použít zdarma dostupnou službu tzv. remailerů. Remailer převezme váš e-mail a opatří jej svou e-mailovou adresou a svou IP adresou. Pokud si chcete být svou anonymitou absolutně jisti, můžete použít několik remailerů za sebou. Poslední remailer v řadě tak nebude mít žádnou možnost, jak se dostat k vaší pravé e-mailové adrese. Jednu z remailových služeb můžete nalézt například na internetové adrese http://mixmaster.autistici.org/cgi-bin/mixemail-user.cgi. Na této stránce zadáte e-mailovou adresu příjemce, předmět zprávy a text e-mailu. Dále zadáte počet remailerů, přes které má e-mail projít. Přednastavená hodnota 3 představuje rozumný kompromis mezi bezpečností a rychlostí doručení. Váš e-mail pak bude mezi jednotlivými remailery předáván šifrovaně. Do políčka From: byste teoreticky mohli zadat i jakoukoliv smyšlenou adresu. Většina remailerů to však neumožňuje, proto tam raději nepište vůbec nic. Z rozbalovacího seznamu pak vyberte konkrétní remailer, přes který se má e-mail zasílat. Počet vybraných remailerů musí souhlasit s počtem, který je uveden v poli # of Remailers. Při výběru více remailerů budou ty nadbytečné ignorovány. U každého remaileru je uveden jeho název a jako třetí údaj doba, po kterou remailer pozdrží odeslání (což má ještě více zvýšit zabezpečení a anonymitu odesílatele) a předání e-mailu dalšímu remaileru. Nejspolehlivější remailery (spolehlivost je uvedena v procentech nejspolehlivější mají 100 %) bývají zpravidla uvedeny v seznamu remailerů nejvýše. Po napsání textu zprávy e-mail odešlete stiskem tlačítka Send Anonymous Mail a po několika sekundách nebo i minutách (buďte trpěliví!) se vám objeví potvrzení o odeslání e-mailu. Nakonec musíme připomenout, že absolutní jistota, že e-mail skutečně dojde na místo určení, samozřejmě neexistuje.

9.Anonymní surfování na webu

Problém: Chtěli byste některé internetové stránky prohlížet anonymně. Jinými slovy nechcete, aby se webový server dozvěděl vaši IP adresu a rovněž nechcete, aby si ji případně poznamenal. Z IP adresy se totiž dá zpětně zjistit, z jakého státu nebo dokonce z jakého města jste se k internetu připojovali.

Řešení: Na internetu existuje celá řada skutečně anonymních proxyserverů. Ty převezmou URL adresu z vašeho prohlížeče, vyšlou požadavek opatřený svojí IP adresou na požadovaný WWW server a požadovaná data z webového serveru zase předají zpět na váš počítač. Vy sami se o prodloužení cesty vašich paketů přes nějaký proxyserver ani nedozvíte. Na druhou stranu je pravda, že řada proxyserverů je skutečně velmi pomalá, což se při surfování samozřejmě projeví. Dalším problémem je skutečnost, že při vyhledávání proxyserverů na internetu můžete narazit na takové, které jsou přístupné komukoliv pouze proto, že jsou špatně nakonfigurovány. U takového proxyserveru existuje nebezpečí, že vede záznamy o tom, kdo a kdy na něj přistupoval. Tím se hledaná anonymita surfování samozřejmě narušuje.

Proto byste měli používat pouze proxyservery, které jsou pro anonymní surfování skutečně určeny a u nichž si můžeme být jisti, že si nevedou žádné záznamy o přístupu. Takovým příkladem může být služba JAP. Pro její použití je třeba nainstalovat software JAP 00.02.004. Průvodce programem nakonfiguruje vámi používaný prohlížeč tak, že se můžete pomocí JAPu připojit na internet. Pokud JAP nerozpozná, jaký prohlížeč používáte (je to kupříkladu případ Firefoxu), pak je nutné zadat konfiguraci proxyserveru ručně jméno serveru je 127.0.0.1 a port 4001.

Velmi nepohodlné je, že po ukončení JAPu musíte údaje pro nastavení proxy ručně odstranit, popřípadě spustit utilitu Automatically Configure the Browser a zde klepnout na tlačítko Restore Configuration. V opačném případě prohlížeč zkouší získávat data přes JAP, což končí chybovým hlášením.

§§§§§


TrueCrypt. Aby byla vaše data v bezpečí(CD)

Karel Šredl

05C0245

Opět vás po pravidelné měsíční pauze vítám u dalšího Rychlokurzu. Dnes si nastavíme laťku poněkud výše než obvykle. Představovaný program bude na první pohled vypadat možná složitě, ale uvidíte, že práce s ním je vlastně jednoduchá a časem se bez něj neobejdete. Dovolte mi představit program TrueCrypt.

První důležitá informace: TrueCrypt je zcela zdarma. Co vlastně umí? Umožňuje vytvořit šifrovaný soubor, který pak připojíte do systému jako virtuální disk a pracujete s ním jako s jakýmkoli normálním diskem. Můžete dokonce zašifrovat celý diskový oddíl nebo třeba celou USB klíčenku. Pokud při připojování disku zadáte správné heslo, máte ho plně k dispozici a ani nepoznáte, že se od jiných disků na vašem počítači nějak liší. Dokonce na něm můžete spouštět třeba defragmentaci nebo v něm vytvářet další šifrované disky. Pokud však své šifrované úložiště odpojíte, rázem se k vašim datům nikdo nepovolaný nedostane. Proto je důležité zapamatovat si heslo! Jestliže jej zapomenete, vaše data budou nedostupná i pro vás!

Jak na to

Předvedeme si jedno vzorové použití. Koupili jsme si USB klíčenku a chceme na ní umístit nejen své dokumenty, ale i některé aplikace (e-mailový klient, ICQ klient, apod.). Pokud bychom snad klíčenku ztratili, rozhodně nechceme, aby se k datům dostal někdo nepovolaný. Nyní si představíme řešení, které sám dlouhou dobu používám.

Na klíčenku nahrajeme TrueCrypt a celý zbytek prostoru na klíčence vyhradíme pro zašifrovaný disk. Ke svým datům se pak dostaneme tak, že klíčenku připojíme k USB portu a v Průzkumníku TrueCrypt spustíme. S jeho pomocí připojíme zašifrovaný soubor k systému jako virtuální disk a pak už můžeme pracovat se svými daty a aplikacemi. Na konci práce pak šifrované úložiště a následně i USB klíčenku ze systému odpojíme. Naše data budou opět v bezpečí.

Jak tedy na to? Nejprve na klíčenku zkopírujeme TrueCrypt. najdete archiv ZIP. Ten obsahuje instalační soubor TrueCrypt setup.exe a dále pak adresář nazvaný Setup Files, v němž jsou soubory potřebné k běhu programu. Pokud tedy chcete provozovat TrueCrypt nezávisle na systému (v tzv. Traveller modu), stačí pouze překopírovat soubory ze zmíněného adresáře na cílové místo, v našem případě na USB klíčenku. Instalace pak není zapotřebí.

V klíčence spusťte program dvojitým kliknutím na TrueCrypt.exe. Objeví se hlavní okno, jež obsahuje seznam neobsazených písmen pro diskové jednotky a několik "akčních" tlačítek. Nás teď bude nejvíc zajímat tlačítko [Create Volume] (Vytvořit jednotku).

Vytvoření šifrovaného disku

Po kliknutí na tlačítko [Create Volume] se spustí průvodce, který vás krok za krokem provede procesem vytvoření šifrovaného úložiště. V prvním okně se průvodce ptá, zda chcete vytvořit standardní TrueCrypt disk (Create a standard TrueCrypt disk), nebo tak zvaný Hidden disk. Co je Hidden disk a jaké jsou jeho výhody si povíme na konci článku. My si zvolíme první volbu standardní disk a stiskneme tlačítko [Next>].

V druhém kroku se nás průvodce zeptá, kam chceme disk umístit. I zde máme dvě možnosti: [Select Device] umožňuje zašifrovat celý diskový oddíl (nebo např. celou USB klíčenku). Pro nás se však tato volba nehodí, protože na klíčence potřebujeme mít i nešifrovaná data vlastní program TrueCrypt. Proto zvolíme druhou možnost, a to vytvoření šifrovaného úložiště ve formě souboru. Stiskněte tedy tlačítko [Select File] a v dialogovém okně určete, kde chcete soubor vytvořit, a zadejte jeho jméno. Pak klikněte na tlačítko [Otevřít]. V průvodci se objeví námi zvolená cesta a jméno souboru. Kliknutím na [Next>] přejdeme k dalšímu kroku.

Nyní určíme způsob, jak budou naše data šifrována. K dispozici je celá řada šifrovacích algoritmů. Já osobně preferuji AES či TwoFish (jsou to poměrně nové a moderní šifry) nebo BlowFish (poněkud starší šifra z roku 1993, avšak nejrychlejší z nabízených). Při rozhodování vám může pomoci tlačítko [Benchmark]. Klikněte na něj a v dialogovém okně stiskněte znovu [Benchmark]. Po chvilce se před vámi objeví seznam šifer s rychlostmi, jakými probíhá šifrování právě na vašem systému. Okno benchmarku zavřete pomocí [Close]. Benchmark můžete spustit i samostatně, a to přes menu Tools >> Benchmark.

Dejme tomu, že použujeme šifru AES. Kliknutím na [Next>] se přesuneme do dalšího okna. Sem zapište velikost vašeho úložiště. V našem případě chceme využít co největší zbylý prostor na USB klíčence, a proto do vstupního pole opište hodnotu z řádku Free \space on drive F: is (například) 508 MB, tedy že na úložišti (disku F) je 508 MB volného místa. Potom klikněte na [Next>]. (Malé upozornění souborový systém FAT32 umí vytvořit soubor o maximální velikosti 4 GB, a proto ani vaše úložiště na takovém disku nemůže být větší. V takovém případě musíte přejít na NTFS.)

V dalším kroku zadáme do obou polí heslo. Pokud má mít šifrování nějaký smysl, musí být heslo alespoň 10 znaků dlouhé (autoři říkají 20) a mělo by obsahovat velká i malá písmena, číslice a speciální znaky. Návodům, jak vytvořit zapamatovatelné silné heslo, jsme se v Rychlokurzu věnovali již několikrát. Takové vzorové heslo je např. Kock@L*z*D1r@u, naopak snad nejhorší heslo je "heslo". Na to, že heslo je "slabé", vás program upozorní. Pokud se tak stane, stiskněte [Ano] a program vám dovolí pokračovat dál.

V dalším kroku volíte souborový systém, který chcete používat na svém šifrovaném disku. Vyberte kterýkoli já bych doporučil NTFS. Obsah šifrovaného disku můžete později formátovat na jakýkoli jiný souborový systém. Klikněte tedy na tlačítko [Format]. Proběhne vytváření disku (což může nějakou dobu trvat) a na konci vám TrueCrypt oznámí výsledek. Stiskněte [Next>] a pokud nechcete vytvářet nějaké další úložiště, stiskněte [Cancel].

Nyní je šifrované úložiště vytvořené, zbývá ho připojit jako disk a začít používat.

Připojení disku a použití

Jak tedy připojit soubor šifrovaného úložiště jako disk? V hlavním okně TrueCryptu označte písmenko, pod kterým chcete šifrovaný disk připojit (třeba W:). Kliknutím na [Select File] pokud máte šifrovaný disk jako soubor, nebo [Select Device] pokud je zašifrovaný celý disk, vyberte šifrovaný soubor či diskový oddíl. V našem případě to bude soubor na USB klíčence. Potom klikněte na [MOUNT] (Připojit). Budete dotázáni na heslo. Zadejte jej a klikněte na [OK]. Pakliže vše proběhlo v pořádku, objeví se v systému nový virtuální disk W:. Od této chvíle ho můžete používat jako jakýkoli jiný disk. Uložte na něj své dokumenty či oblíbené aplikace (takové, které nepotřebují instalaci a neukládají svá data do registru). Seznam vhodných aplikací najdete na konci článku.

Po připojení disku můžete hlavní okno TrueCryptu zavřít. Vaše šifrované disky zůstanou stále připojeny. Program spustíte, až když budete chtít disky zase odpojit.

Odpojení disku

Až budete chtít práci s diskem ukončit a svá data opět znepřístupnit, stačí spustit TrueCrypt, kliknout na písmeno disku a pak na [DISMOUNT] (Odpojit). Více disků najednou odpojíte kliknutím na [DISMOUNT ALL] (Odpojit vše). Pokud se při této činnosti objeví hlášení Volume contains files being used by application or system, znamená to, že nějaká aplikace data z disku stále používá. Prověřte tedy, zda na disku nemáte spuštěnou nějakou aplikaci či nemáte otevřený dokument. Pokud ne, pak na otázku Force dismount odpovězte [Ano].

Důležité!

Vzhledem k tomu, že data jsou na zašifrovaném disku vzájemně provázána, jakákoli chyba na disku způsobí nejen nečitelnost postiženého sektoru, ale i nečitelnost všech sektorů na něm závislých. V nejhorším případě (při poškození sektoru v hlavičce) bude nečitelný celý disk. Proto si zapamatujte dvě zásady, které jsou více než důležité:

1.Vždy odpojujte šifrovaný disk korektně (přes aplikaci TrueCrypt). Máte-li třeba zašifrovaný USB disk, nikdy jej za běhu nevytahujte. Nejprve softwarově odpojte zašifrovaný disk a následně odpojte USB disk přes volbu systému Windows Bezpečně odebrat zařízení.

2.Zálohujte! Zálohujte vždy a co nejčastěji. Není to jen fráze z vlastní zkušenosti mohu potvrdit, že ztráta několika gigabytů důležitých dat opravdu bolí.

Tipy a triky

Chcete pracovat s TrueCryptem efektivněji? Pak vám nabídnu několik triků:

1.Rychlé připojení disku pomocí parametrů předaných TrueCryptu prostřednictvím příkazové řádky.

Vytvořte zástupce souboru TrueCrypt.exe (klikněte na něj pravým tlačítkem a zvolte Vytvořit zástupce). Na zástupce opět klikněte pravým tlačítkem a zvolte Vlastnosti. V políčku Cíl, kde vidíte cestu k programu, vepište např. následující parametry:

F:\TrueCrypt.exe /v <<cesta_k_šifr_ulozisti>> /letter <<pismeno_jednotky>> /beep /cache n /mountoption rm /a /q

kde <<cesta_k_šifr_ulozisti>> bude kompletní cesta k souboru se šifrovaným úložištěm (např. F:\uloziste) a <<pismeno_jednotky>> bude pismeno, pod kterým chcete disk připojit (např. Q). Výsledek tedy může vypadat takto:

F:\TrueCrypt.exe /v F:\uloziste /letter Q /beep /cache n /mountoption rm /a /q

Stiskněte [OK] a nakonec tohoto zástupce přejmenujte např. na Připojit Q.lnk. Pokud takovéhoto zástupce spustíte, budete pouze vyzváni k zadání hesla a soubor se automaticky připojí jako disk Q.

2.Rychlé odpojení disku. Stejným způsobem lze vytvořit zkratku pro rychlé odpojení šifrovaného disku Q. Postupujte jako v předchozím případě, ale do kolonky Cíl vepište F:\TrueCrypt.exe /d Q /q. Po spuštění tohoto zástupce bude disk Q automaticky odpojen.

Další informace

lJak již jsme se zmínili, TrueCrypt umí pracovat ve dvou modech. V prvním (námi popisovaný případ) jsou šifrovaná data umístěna na disku jako obyčejný soubor a vztahují se na ně veškerá omezení použitého souborového systému (např. u FAT32 je to omezení velikosti souboru na 4 GB). Ve druhém modu TrueCrypt dokáže zašifrovat celý diskový oddíl či disk (ale také disketu, USB klíčenku, ZIP disk, apod.). V tomto modu nás omezují pouze vlastnosti systému Windows XP.

lPokud stále ještě používáte Windows 98/ME, pak vězte, že poslední verze TrueCryptu, schopná pod těmito systémy pracovat, je TrueCrypt 1.0. Osobně jsem jej pod Windows 98/ME nikdy neprovozoval a tudíž se nemohu podělit o jakékoli zkušenosti.

lProgram pamatuje i na situaci, kdy vás někdo může násilím donutit k prozrazení hesla. Pro takový případ vám TrueCrypt nabízí možnost vytvořit tzv. Hidden disk (něco jako tajná zásuvka v tajné zásuvce). Ve vašem šifrovaném úložišti použije část volného prostoru k vytvoření "skrytého" disku s vlastním přístupovým heslem. Podle toho, jaké při připojení zadáte heslo, se buď objeví data ze standardního úložiště nebo ze skrytého. Do standardního úložiště lze tedy umístit nějaká bezvýznamná data, do skrytého pak data přísně tajná. Způsob, jak zjistit, zda se v šifrovaném úložišti nachází další skrytý disk, neexistuje.

Koncept skrytého disku má však jednu zásadní "vadu": protože skrytý disk používá pro svá data volné místo z disku standardního, může se stát, že pokud standardní šifrovaný disk zcela zaplníte, data z disku skrytého zničíte! Vyplývá to z principu fungování skrytého disku. Pamatujte na to a ponechte si vždy dostatek volného místa. A kromě toho zálohujte, zálohujte, zálohujte.

Skrytý disk vytvoříte obdobným způsobem jako obyčejný, jen na první otázku průvodce odpovíte, že chcete Create hidden True Crypt Volume. V dalším okně pak uvidíte dvě volby: Create a TrueCrypt volume and then a hidden volume within it (Vytvořit TrueCrypt disk a následně v něm vytvořit skrytý disk) a Create a hidden volume within a existing TrueCrypt volume (Vytvořit skrytý disk v již existujícím TrueCrypt disku). Překlad myslím dostatečně vystihuje, kdy kterou volbu použít. Pozor! Hidden disk lze (myslím prozatím) vytvořit pouze v standardním TrueCrypt disku se souborovým systémem FAT.

Aplikace vhodné pro přenosný disk

Nakonec ještě slíbený krátký seznam aplikací, které můžete používat na vašem kryptovaném USB disku. Nevyžadují instalaci a pokud možno nepoužívají pro ukládání dat registr. Některé potřebují, aby byl šifrovaný disk připojen pod určitým písmenem což lze většinou snadno zaručit (já používám písmeno P:, protože je málokdy obsazené).

lSouborový manager: Total Commander (shareware).

lE-mailový klient: FoxMail, Portable Mozilla Thunderbird, PopCorn (vše free).

lBrowser: Portable Mozilla FireFox (free), Opera (adware, obsahuje i e-mailového klienta a spoustu dalších specialit).

lInstant messaging klient: Miranda (free, protokoly ICQ, MSN, Jabber a mnoho dalšího)

lTextový editor: SciTe, PSPad (free).

lFTP server: EFTP (free).

Závěr

Tentokrát jsem vám odhalil jedno ze svých soukromých es (domnívám se, že to z článku bylo dostatečně cítit). Ačkoli TrueCrypt vypadá na první pohled složitě, nic složitého na něm není. Věřím, že si ho oblíbíte stejně jako já.

URL: ruecrypt.sourceforge.

§§§§§


faq: Nejčastěji kladené dotazy...

Zdeněk Pokorný

05C0243

Odpovědi odborníků na dotazy čtenářů PC WORLDu a čtenářské ohlasy

Mám základní desku L7VTA (ECS Elitegroup) VIA Technologies, Inc. KT400-8235, chipset VIA Technologies Inc. VT8377 Apollo KT400/A/600 CPU to PCI Bridge a grafickou kartu ATI Radeon 9200 series, procesor AMD Athlon 1.7. Používám operační systém Windows XP SP2. Grafická karta mi neustále hlásí chybu VPU grafický akcelerátor provedl restart. Když v nastavení grafického adaptéru snížím AGP hodnotu 4x, tak chybu nehlásí, ale při plném výkonu 8x stále padá. Je to velmi nepravidelné. Hru (FIFA 2004, NHL 2004) nikdy nedohraji, vlastně ani téměř nezačnu.

Existuje několik možných příčin vašeho problému. První z nich je, že nemáte nainstalovány správné ovladače pro vaši grafickou kartu a uvedený OS. Zkuste stáhnout nové, třeba na webové stránce www.station-drivers.com/page/atidriv.htm. Další z variant je ta, že jde o nějakou inkompatibilitu mezi současnými komponentami, ve vašem případě mezi základní deskou a grafickou kartou. Nesetkal jsem se s případem, kdy se jednalo o tyto konkrétní komponenty, ale všeobecně se už několik podobných problémů s grafickými kartami ATI na platformě AMD objevilo. Nelze vyloučit ani možnost závady. Co z toho tedy vyplývá? Nejprve se pokuste o instalaci nových driverů. Jestliže se tím problém nevyřeší, budete muset přistoupit k výměně komponent. Doporučuji zkusit jinou grafickou kartu. Zkuste i jiný typ od jiného výrobce. Předpokládám, že váš hardware bude ještě možné v rámci dvouleté záruky vyměnit.

Můžete prosím poradit, jaký software mám použít, když chci provést úplné vymazání pevného disku? Chci prodat starý počítač, ale na pevném disku se používal program s osobními údaji. Proto bych chtěl tento disk smazat tak, aby z něj nikdo nemohl v budoucnu tato data získat.

Úplnou jistotu budete mít, jestliže zrušíte stávající partition na disku a vytvoříte novou. To lze provést velice jednoduše pomocí programu FDISK, jež je součástí DOSu. Po novém naformátování disku již nebude možné původní data nalézt. Nevýhodou je to, že se bude muset počítač znovu instalovat.

V březnovém PC WORLDu v rubrice FAQ v odpovědi na jeden z dotazů píšete, že ukládání dat na DVD média je riskantní záležitost, protože oproti CD médiím je "trvanlivost" DVD médií velice krátká a může se stát, že se data z DVD po několika měsících "prostě" vypaří, za což může organická látka, kterou DVD obsahují. Napadá mě několik otázek. Má vůbec význam vypalovat DVD, když data na nich uložená mohu po několika měsících nenávratně ztratit? Které typy vypalovacích DVD jsou z hlediska trvanlivosti dat kvalitnější (DVD-R, DVD+R, DVD-RW, DVD+RW nebo DVD-ROM) a co dvouvrstvá DVD? Mohli byste to nějak blíže upřesnit a vysvětlit?

V posledních několika měsících jsem na tuto otázku odpovídal již několikrát a dotazy "vyděšených" čtenářů chodí i nadále. Tentokráte se pokusím odpovědět z poněkud obecnějšího hlediska. Co se zálohování dat týče, v současné době v podstatě neexistuje žádný zálohovací systém, na který by se dalo stoprocentně spolehnout. Když se zamyslím, tak všude existuje nějaké riziko. O organických sloučeninách obsažených v CD a DVD médiích jsem se již zmínil, v případě různých páskových kazet, cartridgí a disků se jedná o magnetický záznam, který samozřejmě zase má svá slabá místa. Nedávno jsem se doslechl o možnosti laserového zápisu na platinovou destičku, u které se uvádí až devadesátiprocentní jistota. Při ceně několika tisíc USD za 1 MB je však tato možnost poněkud nedostupná. Jediné, co lze v tento okamžik doporučit: zálohujte pravidelně a na různá média. Pravidelné zálohy ale nejsou jediný způsob, jak můžete svá data pojistit. Poměrně spolehlivý a dnes již cenově dostupný je způsob zrcadlení dat na jiný disk. Lze to řešit jak softwarově, tak i na hardwarové úrovni pomocí RAIDového řadiče. Optimální je kombinace několika různých způsobů zálohování a pro ještě větší jistotu umístění zálohovaných médií na různá místa.

Podle návodu v PC WORLDu 3/2005 jsem se pokoušel vytvořit boot CD s integrovaným SP2, posléze pouze s SP1. Pokaždé se instalace z takto vytvořeného CD zastavila na 14% kopírování u souboru cyclad-z.inf. Existuje nějaké řešení?

Jestliže nemáte na svém počítači nějaký hardwarový problém, může být chyba ve zdroji instalace. Postup uvedený pro vytvoření instalačního CD s integrovaným service packem je vyzkoušená věc a funguje bez chyb. Ve vašem případě se pravděpodobně jedná o nějakou chybu buď na instalačním CD s Windows XP, nebo na CD se zmiňovaným service packem. Doporučuji použít pro instalaci jiné instalační médium a za předpokladu, že je váš počítač hardwarově v pořádku, nebudete mít s vytvořením CD a následnou instalací problémy.

Nahradil jsem operační systém Windows ME systémem XP Profesional. Jelikož mé PC používají i ostatní členové domácnosti, uvítal jsem možnost vytvořit pro každého účet. Chtěl jsem např. některé své složky (především pracovního rázu a e-mailové zprávy v Outlooku) označit jako soukromou složku, aby do ní nikdo kromě mě nemohl nahlížet. Volbu "soukromá složka" však nemám aktivní, nemohu ji zaškrtnout. Nevíte, v čem by mohl být problém?

Nastavování souborů a složek jako soukromých je možné pouze v síťovém prostředí. Váš počítač pravděpodobně v síti nepracuje, proto není tato funkce aktivní. Máte však možnost nastavit práva ke zmiňovaným datům v rámci řízení přístupů Windows XP. Tato nastavení jsou přístupná, kliknete-li pravým tlačítkem na objekt, u něhož chcete práva nastavit, a zvolíte Vlastnosti a následně záložku Zabezpečení. Zde můžete nastavit libovolné oprávnění až na úroveň jednotlivých souborů.

Na svém PC mám nainstalované současně dva OS na jednom disku. Na oddílu C: Windows 98 SE a na oddílu E: Windows XP Professional SP2. Chtěl bych do PC přidat operační paměť, neboť nyní mám pouze 512 MB RAM. Tedy maximum, které jsou schopné Windows 98 SE pojmout. Mám vytvořené image obou oddílů pomocí Symantec Norton Ghost. Chtěl bych vědět, jak mohu přenést Ghost z oddílu E: na C:. Chci tedy odstranit Windows 98 SE a místo nich nechat Windows XP, ale pokud možno abych nemusel reinstalovat celé PC. Které soubory na oddílu C: bych měl zálohovat a přidat je pak zpět po nahrání Ghostu Windows XP, aby tato fungovala samostatně bez přítomnosti původních Windows 98 SE?

Obávám se, že vámi navržený postup nebude možné realizovat. Image s Windows XP na druhou partition bez problémů přenesete, ale operační systém má ve svých registrech a inicializačních souborech spoustu parametrů a různých informací, které by na jiné partition nebyly pravdivé a systém by s nimi nemohl pracovat. Pravděpodobně vám nezbude nic jiného než operační systém znovu nainstalovat.

Na svém počítači mám Windows XP a v současné době na něm pracují i další členové rodiny. Potřebuji, aby byl počítač stále zapnutý, ale přes několik upozornění se občas stane, že PC někdo vypne. Dá se nastavit, aby kromě mě nikdo počítač vypnout nemohl?

Když se přihlásíte jako uživatel, pro něhož chcete tuto možnost nastavit, stačí spustit editor registru a nalézt klíč HKEY_CURRENT_USER\

Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion\

Policies\Explorer. V něm vytvořte novou hodnotu DWORD, pojmenujte ji NoClose a přiřaďte hodnotu 1.

Hledám software k mobilnímu telefonu LG C 1200, přes který by telefon komunikoval s PC a mohl nahrávat melodie či obrázky.

Software, který hledáte, můžete stáhnout na adrese: www.lgezbuy.com/general/gsm_ringtone_download.jsp. Program komunikuje přes kabel připojený na sériový port.

Mám takový problém rád bych vybavil svůj počítač lepším procesorem (teď používám Celeron 400/500 MHz), ale nevím, jaký nejlepší procesor do něj můžu dát. Zde jsou nějaké informace o základní desce a BIOSu: BIOS Agent Version 3.42, Award Modular BIOS v4.60PGA, 03/12/1999-691-586B-8661-3A6LFZ1AC, BX98-CT Ver 1.06 (990315), VIA 82C691 rev 1, ITE 8661/SiS 6801 rev 6 found at port 279h, OS: Win98, Memory Installed: 159 MB. Je mi jasné, že by bylo lepší pořídit si celou novou sestavu, ale na to prostě nemám. Rád bych alespoň koupil novější procesor (mj. i proto, že kvůli němu se mi celé PC zpomaluje mám Geforce 4 MX 64MB, 160 MB RAM).

Podle informace výrobce je možné vaši desku osadit procesorem Pentium III 850 MHz. Bohužel se jedná o procesor, který se již běžně neprodává, takže jediná šance by byla podívat se po bazarech. Daleko lepšího efektu však docílíte přidáním operační paměti. Paměťové moduly PC100 DIMM jsou stále v prodeji a váš motherboard umí pracovat až s 512 MB. Znamenalo by to určitě výrazný nárůst výkonu, kterého zjevně chcete dosáhnout.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou pro správné rozpoznání problému zásadní. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware. Dotazy můžete zasílat elektronicky na e-mailové adresy faq@idg.cz nebo pcworld@idg.cz.

Ohlasy čtenářů

V čísle 3/2005 na str. 35 hledáte odpověď na dotaz p. Jelínka, kterému nefunguje encyklopedie "Druhá světová válka" pod Windows XP. Asi před dvěma lety jsem řešil stejný problém, kdy jsem rovněž přešel na Windows XP Home a obrátil jsem se na výrobce CD v ČR a dozvěděl jsem se technické zdůvodnění shodné s tím, které uvádíte. Dále jsem se dozvěděl, že český distributor nemá zdrojové kódy, aby mohl problém odstranit. Zahraniční firma, která poskytla autorská práva, na jakýkoliv pokus o kontakt nereaguje a že patrně zanikla. Tím jsem skončil a CD mám někde hluboko v zásuvce. Jak jsem koupil, tak prodávám i když vím, že jsem asi nikoho nepotěšil. Jan Klein

Som už roky vaším verným čitateíom vlastním kompletné ročníky hádam od roku 1992 a teraz som sa rozhodol prispieť svojou troškou do mlyna.

Keďže sám vlastním a poznám niekoíko ďalších íudí vo svojom okolí, ktorí vlastnia tlačiareň HP LaserJet 1100A so zabudovaným skenerom a ktorí sa po prechode na Windows XP stretli s veíkým problémom a síce, že tlačiareň tlačí, ale skener nefunguje (OS ho vÖbec nevidí) a tým pádom nemožno ani využívať Asistenta a Ovládací panel kopírky. Dlho som híadal na webe príslušné ovládače, ktoré by vyriešili daný problém, ale zistil som akurát to, že ovládače na stiahnutie neexistujú ale zato existujú tisíce íudí, ktorí sa potýkajú s rovnakým problémom. Ovládače pre Windows XP si nemÖžete zadarmo stiahnúť z netu, ale si mÖžete kúpiť CD s ovládačmi, ktoré by mali daný problém vyriešiť! Podía ohlasov mnohích, ktorí tak učinili, som zistil, že aj tieto ovládače nie vždy fungujú. Po dlhom pátrání som prišiel na riešenie, ako zfunkčniť celé zariadenie (teda nie len printer) vo Windows XP. Návod, ako na to, som uverejnil na adrese: www.sen.host.sk

/navod.html.

Bol by som rád, keby ste tento návod alebo link naň zverejnili vo svojom časopise. Som si istý, že mnoho íudí vám bude za to neskonale vďačných.Ivan Senko, Revúca, Slovensko

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows

Jan Povolný

05C0254

Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Microsoft uvolnil zdrojový kód Windows XP a Windows Server System 2003, které bude nadále distribuovat jako open source. Toto oznámení z úst lídra společnosti Stevea Ballmera je opravdu šokující. Ano, i takové zprávy se prvního dubna objevily na českých informačních serverech. Je to zajisté nezvratný důkaz našeho smyslu pro humor. Microsoft o uvolnění zdrojových kódů Windows zatím skutečně neuvažuje a i z tohoto důvodu je na internetu stále k dispozici mnoho rad a tipů, jak svou práci a svá Windows zefektivnit a vylepšit. Některé z nich najdete na následujících řádcích.

Tipy pro Windows

Protivný Průzkumník

(Windows XP) Co by to bylo za tipy a triky bez editace systémového registru? V následující podobě to nebude nic hrozného, přesto si dejte pozor, chybná editace registru může vyřadit z provozu celý operační systém.

Průzkumník Windows. Kapitola sama pro sebe. Jako integrovaná součást všech moderních Windows je první, kdo se uživateli nabízí pro správu souborů na pevném disku. Většina z nich ale začne časem používat některého z konkurentů (Total Commander, Salamander a další). Průzkumník je totiž geniálně jednoduchý a pochopitelný pro občasnou práci s uloženými daty, je však zároveň naprosto nepoužitelný v případě, že chcete kopírovat/přesouvat/přejmenovávat či jinak upravovat více souborů najednou. Bohužel je Průzkumník často používán i jinými externími aplikacemi pro zobrazení dat nebo obsahu nějakého externího disku. Okna Průzkumníka jsou tak na vašem desktopu všudypřítomná. O to více zamrzí fakt, že si je Windows pamatují i po restartu. Všechny ostatní aplikace se s ukončením Windows zavřou, ne však okna Průzkumníka, ta uvidíte po opětovném spuštění znovu. Náprava je jednoduchá. Chcete-li, aby se Průzkumník s ukončením Windows ukončil také a po restartu se znovu neobjevil, upravte systémový registr.

Spusťte si program regedit z menu Start Spustit a jděte do klíče HKEY_CURRENT_USER Software Microsoft Windows CurrentVersion Policie Explorer. Zde musíte vytvořit novou binární položku. Poklepejte pravým tlačítkem do pravé části regeditu a z kontextového menu zvolte Nový Binární hodnota. Nazvěte ji NoSaveSettings. Poté na ni poklepejte levým tlačítkem a jako její hodnotu vepište 01 00 00 00. Zavřete regedit, otevřete nějaká okna Průzkumníka a restartujte. Už tam nebudou...

Jak na dočasné soubory

(IE 6.x) Stále více domácích a téměř všechna pracovní PC jsou připojena k internetu nebo přinejmenším do lokálního firemního intranetu. Nejpoužívanější spouštěnou aplikací se pak kromě různých forem Office stává právě internetový prohlížeč. Je to dáno i stále častějším převodem tradičně spouštěných aplikací na aplikace internetové, schopné běžet ze serveru a být přístupné odkudkoliv právě prostřednictvím univerzálního prohlížeče. Jelikož se v našem seriálu věnujeme MS Windows, i v tomto tipu bude řeč právě o Internet Exploreru, který je ve Windows standardně integrovaný.

Internetových stránek jsou na světě miliony, nicméně uživatelé zpravidla opakovaně navštěvují jen určité portfolio těchto stránek, které se neustále opakují. Proto všechny dostupné prohlížeče ukládají prvky (obrázky, dokumenty, texty) jednotlivých stránek do vyrovnávací paměti (cache) tak, aby mohly být při příští návštěvě ihned dostupné, a nebylo třeba je opět stahovat z internetu. Ušetří se tím čas i peníze. Tyto dočasné prvky (soubory) jsou uloženy na vašem pevném disku ve složce Windows Temporary Internet Files. Zjednodušeně řečeno je ale v této složce velký zmatek a těžko v něm jednotlivé soubory stažené z WWW stránek zobrazíte v rozumné formě. Proto je lepší použít pro tyto účely jiný dialog ve Windows.

Spusťte IE a jděte do roletového menu Nástroje. Zde zvolte položku Možnosti Internetu. Přejděte na záložku Obecné a v sekci Dočasné soubory Internetu stiskněte tlačítko Nastavení. Otevřete tak jednoduché okno s několika informacemi. Můžete zde definovat, jakým způsobem se budou soubory do cache ukládat, můžete také určit její velikost. Možná budete překvapeni, že Windows si standardně uzurpují poměrně velké místo právě pro dočasné soubory internetu. Pomocí tlačítka Přesunout složku lze přemístit celou cache paměť na jiný disk nebo na jiné úložiště, kde máte k dispozici více prostoru. A konečně tlačítkem Zobrazit soubory získáte seznam již snadno zobrazitelných obrázků, textů a jiných prvků vámi navštívených WWW stránek.

Písmenková kultura

(Windows 2000, XP) Skalní uživatelé Windows mi teď asi neuvěří, ale diskové jednotky se v minulosti nikdy neoznačovaly písmeny abecedy. To je čistě vynález Microsoftu, který s příchodem DOSu zavedl písmenkovou konvenci. Svým způsobem tak přiblížil a zprůhlednil diskové jednotky pro klasického uživatele, který neví o správě systému nic. Na druhou stranu nastavil kvůli použití písmen mnohá omezení, která jiné operační systémy neznají.

Například dnes tolik vychvalovaný Linux, který vychází z Unixu, vůbec písmeny diskové jednotky (ani žádné jiné) neoznačuje. Do souborového systému je připojuje prostě jako další složky (např. /datadisk/). To má samozřejmě mnoho výhod, celý systém je pak konzistentní, neboť se tváři vlastně pořád jako jeden celek. Nevznikají tak problémy jako ve Windows, kdy přidáním disku posunete písmenka a většina aplikací závislých na pevně definovaných cestách přestane fungovat. Naštěstí v NT řadě Windows lze s písmeny přiřazenými diskovým jednotkám poměrně snadno manipulovat. Kromě jediné, a to jednotky systémové, z níž jsou Windows spouštěna. Její písmenko nezměníte.

Jděte do menu Start a zvolte Ovládací panely. Zde pokračujte poklepáním na ikonu Nástroje pro správu. V následném okně poklepejte na ikonu Správa počítače, čímž otevřete základní správcovskou konzolu. Samozřejmě musíte mít ve Windows práva administrátora. Jinak se výše uvedené úkony nepodaří. Ve správcovské konzole zvolte položku z levého menu s názvem Správa disků. V pravé části se objeví přehledné grafické znázornění diskových jednotek a také jejich jednotlivých diskových oddílů. Každému oddílu, jehož obsah umí Windows zobrazit, je přiřazeno písmeno abecedy, které lze změnit. Stačí na daný oddíl poklepat pravým tlačítkem a z kontextového menu zvolit možnost Změnit písmeno jednotky a cestu. V následujícím dialogu pak stiskněte tlačítko Změnit a vyberte volné písmeno abecedy, které chcete danému oddílu přiřadit. Vše potvrďte. Změna se projeví okamžitě.

Mapování diskových jednotek

(Windows XP Home) Jak je všeobecně známo, Windows XP existují ve dvou variantách Professional a Home. Zásadní rozdíl mezi těmito variantami spočívá v nemožnosti přihlásit Windows XP Home do síťové domény Windows Serveru. Existuje však mnoho dalších drobných rozdílů, které objevíte až časem. O jednom z nich si řekneme nyní.

Windows XP Home jsou primárně určeny pro domácí použití, nepočítá se u nich ale s faktem, že mohou běžet v malé lokální síti s jinými domácími počítači. Není neobvyklé, že i doma vlastní uživatelé malé servery, sloužící k realizaci společného připojení k internetu nebo jen ke sdílení společných dat. Tyto servery mohou být zároveň i pracovními stanicemi jednoho ze členů rodiny. Problém, o němž se chceme zmínit, nastane v momentě, kdy se ve Windows potřebujete podívat na obsah jiného počítače, který ale sdílí potřebná data pod určitým jménem a heslem. Pokud v tomto případě otevřete inkriminovanou složku, nabídnou vám XP Home pouze kolonku s heslem, jméno je již předem vyplněné jako uživatel guest. Vy se pak samozřejmě nemáte šanci ke složce přihlásit.

Řešení existuje, avšak není příliš pohodlné. Najděte složku, do níž chcete vstoupit, ale místo levým na ni poklepejte pravým tlačítkem. V kontextovém menu poté zvolte Připojit síťovou jednotku. V následujícím dialogu si povšimněte možnosti Připojit se pomocí jiného uživatelského jména. Poklepejte na ni a zadejte požadované jméno a heslo (zde to je možné). Pokud máte zájem, zaškrtněte možnost automatického přihlášení do složky podle zadaných parametrů i po dalším restartu Windows.

Tipy pro MS Office

Nemáte myš s kolečkem?

(Word 2000) K dnešnímu počítačovému standardu neodmyslitelně patří myš s kolečkem nebo alespoň s kolébkou, pomocí níž můžete pohodlně posouvat dokumenty, ať už ve Wordu nebo v jiné aplikaci. Jestliže patříte mezi uživatele, kteří myš s touto "technickou vymožeností" nevlastní, čtěte následující tip, mohl by být pro vás užitečný.

Uživatelé myší s kolečky a kolébkami totiž mohou velmi pohodlně posouvat dokumenty, aniž by sundali ruce z klávesnice, případně přestali pracovat s tlačítky myši. Vy, kdo jste o tuto výhodu ochuzeni, máte možnost zapnout v Office 2000 funkci Automatické posunování, která se chová obdobně. Jak na to?

Otevřete Word a jděte do roletového menu Nástroje. Zde zvolte položku Vlastní a přejděte na záložku Příkazy. V levém sloupci potom vyberte skupinu příkazů Nástroje a v pravém vyhledejte příkaz Automatické posunování.

Tento příkaz potom můžete levým tlačítkem myši přetáhnout na libovolnou lištu s nástroji v horní části Wordu pod roletovými menu. Zobrazí se vám jako tlačítko. Pokud toto tlačítko stisknete, můžete pohybem myši posunovat dokumentem nahoru a dolů, pokud ho stisknete znovu, funkce se vypne. Je šikovné mít k této funkci přiřazenou klávesovou zkratku, abyste ji mohli pohodlně ovládat z klávesnice a nemuseli myší najíždět na zmíněné tlačítko.

Měňte okraje před tiskem

(Excel 2003) Následující řádky budou patřit malému, ale podle mého názoru velmi užitečnému tipu, který umožňují nové verze MS Excel. Již v předchozích dílech jsme mluvili o skutečném poslání Excelu, jímž není vykreslení a obarvení samotných tabulek, ale spousta práce ve formě výpočtů, skrytých v jednotlivých buňkách. Dnes toto povídání trochu popřeme a budeme se věnovat právě finální úpravě samotné tabulky před tiskem.

Excel není textovým editorem a ani to, co zobrazuje na jednotlivých listech, neodpovídá zpravidla rozvržení skutečné tištěné stránky. Až v okamžiku, kdy se rozhodnete tisknout a zvolíte v roletovém menu Soubor položku Náhled před tiskem, uvidíte hranice přednastaveného formátu stránky i na samotném listu. Poté můžete začít upravovat rozměry tabulky tak, aby se na tento list vešla. Jsou ale i jiné možnosti. Pracujte s tabulkou dál v rozměrech, které vám vyhovují, o její nastavení na normostránku se starejte až před samotným tiskem.

Jak na to? V Excelu jděte do roletového menu Soubor a zvolte položku Náhled. V okně náhledu poklepejte na horní liště na tlačítko Okraje. Po jeho volbě zobrazíte v náhledu samotné okraje stránky, jak jste je už dříve definovali. Mimo jiné ale zobrazíte i okraje samotných buňek, jimiž můžete pomocí "černých čtverců" reprezentujících hranice pohybovat a upravit tak tabulku pro tisk podle vašeho přání. Snadné a účinné. Navíc velmi přehledné podle skutečných parametrů již zvolené tiskárny.

Easter Eggs

Dnešní díl by nebyl úplný bez velikonočních vajíček, byť jen dvou velmi krátkých a jednoduchých. Doufám, že se vám budou líbit.

Skřeky v Adobe Acrobatu 4

Pokud máte možnost spustit někde plnou verzi staršího Adobe Acrobat 4, rozhodně vyzkoušejte toto velikonoční vajíčko. Stojí za to.

Spusťte Adobe Acrobat a jděte do roletového menu Nápověda. Zde zvolte položku O zásuvných modulech (about plug-ins) a vyberte Adobe annotations. Stiskněte klávesu CTRL a držte ji. Zároveň poklepejte levým tlačítkem myši na Info (credits). Pro tento trik je dobré mít funkční zvukovou kartu a hlasitost na vyšší úrovni, efekt je pak dokonalejší. Zkuste výše uvedené i s jinými instalovanými pluginy v Adobe Acrobatu. Někdy to funguje i s kombinací kláves CTRL+SHIFT.

Autoři v ACDSee 4

Tento velmi jednoduchý trik je součástí čtvrté verze populárního prohlížeče ACDSee, nainstalované společně s programem FotoCanvas.

Spusťte ACDSee a potom FotoCanvas. Jděte do roletového menu Nápověda a zvolte O programu... Klikněte na logo ACDSee levým tlačítkem myši a sledujte okénko, které vyskočí. Nic více, ale je to hezké.

Dnešní díl tipů a triků končí, příště se těším opět na shledanou.

Intertipy

V době psaní dvaasedmdesátého dílu internetových tipů a triků konečně začalo jaro. Jasný je i nový majitel Českého Telecomu, kterým se stane španělská megafirma Telefonica. Podle zkušeností z ostatních zemí, kam tato firma vstoupila, můžeme očekávat další snižování cen a konkurenční boj o zákazníky. Zejména u broadbandu a mobilních operátorů by mohlo být rušno už na počátku příštího roku, kdy na trh fakticky vstoupí i britský Vodafone.

Na přelomu března a dubna firmy zpravidla zveřejňují své hospodářské výsledky. Na českém internetu vyniká Seznam, jehož zisk se podle předpokladů vyrovná celkovému obratu jeho konkurentů. Alarmující (pro ně) je fakt, že se nůžky v tomto směru rozevírají stále více. Je vidět, že i na malém českém webu lze vydělat velké peníze.

Dnešní tipy a triky věnujeme opět programování, zaměříme se pak speciálně na internetové technologie, zejména Javu.

JAD Central

http://www.jadcentral.com/codecentral/

JAD Central je opravdovým webovým centrem věnovaným všemu kolem programovacího jazyka Java. Výše uvedený odkaz směřuje však přímo na jednu ze součástí serveru, a to CodeCentral, týkající se vlastního programování. Zde jsou základní oddíly týkající se jednotlivých témat. Začínáme s Java Applets, následují Utilities, Multimedia, Servlets a mnoho dalšího. V každém z těchto oddílů najdete další obrovské množství odkazů k danému tématu. Vše je zpracováno velmi profesionálně jak po stránce grafické, tak obsahové. Nechybí vlastní vyhledávací nástroj či možnost přihlášení do programátorských diskusních skupin. Stránky obsahují ještě mnoho dalších zdrojů, jejich popis by byl ale zbytečný. Vše v angličtině.

Java Programming Resources

http://www.geocities.com/marcoschmidt.geo/java.html

Autoři vývojářských webových stránek zpravidla nehledí na jejich vzhled, nýbrž na obsah a funkčnost. Nejinak je tomu i u našeho prvního odkazu, kde na čistě textové, ale perfektně přehledné stránce najdete množství odkazů rozdělených do několika základních oddílů. Prvním z nich jsou Java Development Tools, druhým pak Java Code Examples, třetím Java Images a tak podobně. Nechybí ani odkazy na projekty samotného autora. Výše uvedená stránka je vhodná i pro začínající programátory, kteří ještě netuší, co přesně by měli na internetu hledat. Výborný rozcestník v angličtině.

Java Programming Hints and Tips

http://www.sap-img.com/java/

Opět se jedná o čistě textovou stránku, doplněnou pouze o aktivní prvek vyhledávače Google. Web se skládá z jednoduchých odkazů směřujících na samotné tipy. Ty jsou provedeny taktéž v čistém textu. Odkazy jsou řazeny do tematicky odlišených oddílů, za všechny mohu jmenovat "The Basic of Java", "Java Example Program Codes" nebo "Object Oriented Programming". Oddílů je ještě mnohem více. Na stránce najdete i možnost registrace do diskusního fóra o programování v Jave. Nic více, ale ani méně. Anglicky.

One Smart Click

http://www.onesmartclick.com/programming/java.html

Tato stránka není zaměřena jen na jazyk Java, ale obecně se jedná o portál všech známých a používaných programovacích jazyků. Kromě Javy zde naleznete i informace o C, C++, lehčí formě Javascriptu, Perlu a skupině skriptovacích jazyků v čele s PHP/HTML. Samotné Javě je věnovaná poměrně rozsáhlá část stránek, rozdělená do několika základních oddílů. První z nich je určen pro začátečníky, nebo se jmenuje příznačně "Start Here". Jedná se o soubor základních tutoriálů. Nasleduje sekce "Java Lecture Notes", obsahující převážně PDF dokumenty. Na konci potom najdeme i kýžené "Java Tips and Tricks". Sekcí je podstatně více, ale opět by bylo zbytečně je zde všechny uvádět. Jednotlivé odkazy poté míří buď přímo na dokumenty, nebo na jiné weby s příslušnými informacemi. Vše anglicky.

Java od SUNu

http://java.sun.com

Každé malé dítě ví, že vynálezcem Javy je firma Sun Microsystems. My jen doplníme, že stránky věnované Javě přímo u svého tvůrce patří mezi ty nejlepší vůbec. Nemusím dodávat, že zpracování stránek je téměř dokonale přehledné a jednoduché. Levé straně vévodí dlouhé menu s tematicky rozdělenými odkazy. Úvodní stránka je věnována nabídce softwaru ke stažení. V menu pak najdete odkazy na zdroje a články o Javě, nabídku informačních databází a diskusních skupin, sekci věnovanou výuce tohoto jazyka od tutoriálů přes různé nápovědné soubory až po FAQ. Informací a softwaru je zde opravdu velmi mnoho. Převážně anglicky, některé texty však existují i v dalších jazykových mutacích.

Free Java Programming Books

http://www.techbooksforfree.com/java.shtml

Jak již název tohoto odkazu dosti přesně napovídá, najdete na tomto webu souhrn elektronických publikací nejen o programovacím jazyku Java. Výhodou je, že jsou všechny k dispozici zdarma a okamžitě ke stažení na příslušných odkazech. Stránka je poměrně jednoduše provedena, základem jsou zmíněné odkazy, doplněné krátkou anotací. Mezi dalšími programovacími jazyky najdete C/C++, Perl nebo Python. Další oddíly jsou věnovány Linuxu, networkingu nebo databázím. Publikace jsou k dispozici převážně v PDF, někdy také ve formátu DOC. Vše anglicky.

Java World

http://www.javaworld.com

Na závěr dnešního dílu se podíváme opět na velmi rozsáhlou a profesionálně provedenou stránkou, věnovanou výhradně programovacímu jazyku Java a jeho skriptovacímu mladšímu bratru Javascriptu. Úvodní stránka nabízí aktuality z oboru, zajímavější je však menu po levé straně, kde najdete odkazy z několika základních oblastí. Hlavní nabídkový index je rozdělen podle typu Javy, kterou chcete používat. Po této volbě se dostanete do podstatně delší nabídky popisu API, do nabídky hotových appletů, případně servletů a dalších různých pomůcek. Níže v menu nechybí ani obligátní tipy a triky, kterých je něco málo přes stovku. Nabídka končí seznamem dostupné literatury. Stránka obsahuje vlastní vyhledávač a přihlášku do diskusních skupin. V základní nabídce je také souhrn tutoriálů pro začátečníky. Informací zde najdete opravdu velmi mnoho, včetně odkazů na další weby s podobným zaměřením. Samozřejmě v angličtině.

§§§§§

&&&&&


Komunikace


Plíživá televizní revoluce I

Patrik Malina

05C0249

Digitální televize naplno ještě letos?

Málokdo zřejmě pochybuje, že po době kamenné, bronzové, železné a průmyslově revoluční dnes panuje období křemíkové, jinak též nazývané digitální. Všichni již používáme digitální telefony, ať pod zemí či vzduchem vedoucí, digitálně fotografujeme, digitálně filmujeme, mnozí digitálně platíme a korespondujeme, a přesto nám cosi chybí. Je s podivem, že plné digitalizaci prozatím v tuzemsku unikal pro mnohé přítel nejbližší, televizní vysílání. Ale tempo doby je neúprosné, a proto se pojďme podívat, jak to s digitálním televizním vysíláním vlastně bude.

Televizní vysílání se v tuzemsku, stejně jako na zbytku Zeměkoule, od svého počátku do přelomu tisíciletí v principu příliš nezměnilo. Od pionýrských dob 20.-40. let 20. století, kdy televizní technika dostávala svůj tvar a první pokusné přístroje byly postupně nahrazovány lepšími a použitelnějšími, se v zásadě nezměnil nejen způsob vytváření obrazu na televizních obrazovkách, ale také princip přenosů samotných obrazových dat. Jedinou zásadní proměnu přineslo pochopitelně barevné vysílání, neboť pro jeho realizaci bylo nezbytné někam do vysílaného signálu "nacpat" i ony barevné složky (jak si ještě přiblížíme), ale vzhledem k samotné podstatě věci to znamenalo jen určitou modifikaci. Po celou tu dobu se totiž vysílalo analogově, tedy prostřednictvím klasické modulace rádiových signálů. A právě tomuto způsobu přenosu nyní silně zvoní hrana, a to dokonce i u nás. Aby nám závažnost přechodu na digitální vysílání byla naprosto zřejmá se všemi důsledky, pochopitelně si jeho principy přiblížíme podrobněji.

Jak asi tušíte či dobře víte, televizní obraz je snímán a následně vytvářen pomocí rastrování výsledná obrazová informace je našemu snadno oklamatelnému zraku předkládána jako mozaika sestavená z 625 nebo 525 řádků (podle používané normy) a několika stovek sloupců (typicky mezi 300 a 500), která je průběžně vykreslována bod za bodem, a to po vodorovných řadách. Každý takový obrazový element musí v případě barevného televizního zobrazení obsahovat namíchanou informaci o výsledném poměru složek RGB, tedy červené, zelené a modré. Tvůrci všech dnes používaných norem se s problémem vyrovnali v zásadě podobně tím, že oddělili složku jasovou (tedy jak moc bude daný bod zářit) a barvotvornou (definuje chytrým způsobem kombinaci barvotvorných složek RGB). Navíc je zde samozřejmě ještě přiřazen zvukový kanál, jehož náročnost je však ve srovnání s obrazovým přenosem poměrně malá. Tento postup byl zvolen proto, že bylo třeba po přechodné období udržet kompatibilitu se staršími černobílými přístroji, jež využívaly jasovou složku. Klíčovou vlastností je způsob přenosu těchto obrazových bodů, přesněji jejich složek: informace o každém elementu jsou na přenosový kanál řazeny sériově. Aby byla obrazová iluze stravitelná okem, musí tedy dlouhá fronta obrazových dat odsýpat velmi rychle. Přesněji tak rychle, aby bylo možné za 1 s sestavit 50 nebo 60 tzv. půlsnímků, tedy zhruba 25 celých snímků v jediné vteřině. Po celých téměř 70 let, co klasická televize vysílá, se pro přenos těchto dat využívá klasické analogové bezdrátové šíření signálu. Podstatou je tedy "klasický" vysokofrekvenční rádiový signál s určitou nosnou frekvencí, která je tzv. modulována (upravována) prostřednictvím dalších složek, jež právě vypovídají o jasu, barvě a zvuku. Protože bylo nutné přenášet na tehdejší podmínky enormní datové toky, odpovídaly tomu i zvolené parametry. Dodnes jsou využívána jako televizní pásma takové oblasti rádiového spektra, jejichž nosné frekvence dosahují desítek až stovek MHz, což byly svého času opravdu velmi krátké vlny s označením VHF a UHF. Podobný způsob přenosu si žádá silné vysílače s poměrně hustým pokrytím celého území, což je i jeden z důvodů, proč nemáme tolik celoplošných televizních stanic. Jen pro hrubou orientaci dodejme, že používané frekvence pásma VHF (very high frequency, velmi vysoká frekvence) leží zhruba mezi 30 a 300 MHz a nachází se v něm kromě televizních kanálů též běžné rádiové přenosy "FM" mezi 88 a 108 MHz. Pásmo UHF s ním pak sousedí, s frekvencemi mezi 300 MHz a 3 GHz, a najdete v něm ony televizní kanály označené typicky čísly mezi 21-69. Všímavější z vás jistě rozpoznali, že na svém "nejrychlejším" konci zahrnuje toto pásmo také "proslulou" frekvenci 2,4 GHz s technologiemi jako Bluetooth či Wi-Fi, ale své kanály zde mají rovněž mobilní operátoři (900, 1 800 a 1 900 MHz) či datová síť CDMA (450 MHz). Zde jsme mimo jiné již na samé hranici tzv. mikrovlnného pásma.

Použití analogové přenosové cesty s sebou přineslo pochopitelně řadu zádrhelů. Jedním z nich je výhradní využití každého televizního frekvenčního kanálu, jenž byl přidělen, pro daný televizní přenos: do jediné "cesty", která je typicky široká 8 MHz, lze "zuby nehty" umístit obrazovou a zvukovou část pro jedinou přenášenou stanici, i tak však dochází kvůli dost "těsné" modulaci jasové a barevné složky k jisté degradaci barevné informace. Přestože to vypadá, že obecný potenciál počtu kanálů je vysoký, situaci komplikuje další nepříjemnost v podobě interferencí. Stručně řečeno, aby diváci na svých přístrojích nezaznamenávali třeba nežádoucí efekty v podobě duchů, neměly by vysílače v dosahu přijímací antény distribuovat signál pro stejný televizní program v totožném frekvenčním kanále, neboť pro degradaci příjmu stačí už samotný fakt, že vysílání jednoho vysílače se samo různě odráží a k příjemci dorazí díky tomu jako značně roztříštěná ozvěna z různých směrů. Tato podmínka si vynutila sestavení mozaiky, kdy na jednotlivých vysílačích jsou pro dané stanice vybírány střídavě různé frekvence (kanály) a vy třeba musíte "Novu" ladit doma a u babičky pokaždé někde jinde. Vzdálenost mezi vysílači, jež pro jednu stanici použijí totožný kanál, bývá často hodně přes 100 km. Z výše uvedených skutečností je zřejmé, že množina vysílacích kanálů se nám dosti redukuje a pro skutečně plošné pokrytí toho v rukou nemáme až tolik, čehož důsledkem je právě dosti obezřetný způsob přidělování licencí pro takto vzácná pásma. Ve světle těchto nepříjemností posléze oceníte některé ze zásadních výhod digitálních přenosů.

Digitální TV: co se tedy mění?

Protože již máme představu, jak pracuje klasické vysílání od sejmutí obrazu až po jeho opětovné vykreslení na obrazovce, a to včetně trampot na přenosové trase, nastal čas vysvětlit, jak se od tohoto způsobu liší ona nová digitální varianta. V první řadě je potřeba pochopit, že digitalizace probíhá na dvou "frontách", a to u přenášených dat jako takových a posléze na samotné přenosové trase. Oba problémy si vysvětlíme odděleně.

Než se pustíme do obšírnějšího popisu, věnujme také trochu prostoru standardizaci těchto nových řešení. Pro případ, že se budete těmito technologiemi dále zabývat, uveďme, že tuzemské digitální TV vysílání je a bude realizováno v souladu s úspěšnou kolekcí norem DVB (digital video broadcasting). Tato soustava dokumentů a standardů, jež vznikly jako otevřený projekt, byla mimo jiné publikována a zakotvena evropským standardizačním institutem ETSI a třeba vedle technologie GSM představuje jednu z nejúspěšnějších přijatých a publikovaných norem této organizace.

Samotná kolekce norem zahrnuje řadu souvisejících řešení: šíření digitálního televizního vysílání pomocí satelitů popisuje DVB-S, kabelové sítě zahrnuje DVB-C a tzv. terestrické (pozemní či spíše přízemní) šíření TV signálu definuje DVB-T. Poslední zmíněný standard je předmětem našeho dalšího zájmu a dále uváděné popisy se vztahují právě na tuto normovanou technologii: právě ona popisuje využití vybudované sítě vysílačů a přidělených tradičních televizních vysílacích kanálů pro digitální přenosy.

Pro úplnost dodejme, že pochopitelně nejde o jediný světový standard. V USA, kde jsou tradičně mírně napřed, byl již dříve zprovozněn digitální televizní přenos pomocí standardů podle ATSC, a třeba Japonci zase mají normy ISDB. Zajímavé je, že s postupem doby se evropský DVB prosazuje stále více i na úkor ATSC, a to přesto, že přišel s významným zpožděním.

Digitální obsah

Stejně jako u digitálních fotoaparátů či kamer vás asi napadlo, že jedním z prvků digitalizace televizních záznamů je samotné převedení původních rastrovaných obrazových dat na modernější digitální formát. Již několik let tomu tak skutečně je, a tak vlastně došlo k paradoxní situaci: na počátku řetězce jsou digitální kamery, zpracování v televizní režii je digitální a teprve před vysíláním do éteru k divákům se již plně digitalizovaná podoba převádí na analogovou formu pro klasický přenos a zobrazení na přijímačích, třeba podle normy PAL.

Digitální televizní kamery pracují podle očekávání se snímači jsou opravdu 3, pro každou barevnou složku jeden, a výsledkem záznamu je tedy kolekce snímků, složených z "tradičních" pixelů o potřebné barevné hloubce (typicky 16 bitů). Digitální kamery dovolují snímat jak obraz klasických rozměrů (SDTV) s poměrem 4 : 3, tak modernější formáty s vyšším rozlišením a poměrem stran 16 : 9 (tzv. HDTV). Po následném uložení obrazu v podobě digitální informace a přimíchání digitalizované zvukové stopy následuje řada úprav datového toku na výsledný standard studiového formátu SDI, jehož šířka pásma je (!) 270 Mb/s, což jistě sítí neprotlačíme! Takže na řadu přichází komprese, a to v osvědčené podobě: MPEG2. Účinné postupy tohoto standardu dokáží původní strašidelně působící záplavu dat redukovat v poměru až cca 40 : 1 na snesitelný datový tok, avšak nezapomeňme, že se jedná o kompresi v principu ztrátovou a její zvolená míra obraz více či méně degraduje. Zde hodně záleží na zvolených vstupních parametrech. Takto upravený digitální signál je již připraven pro tzv. multiplexování.

Proč je multiplexování důležité?

Zcela klíčovým přínosem je skutečnost, že díky progresivním metodám modulace a dříve popsané kompresi informací je možné do jediného tradičního televizního kanálu "nacpat" mnohem více dat, jež typicky mohou zahrnovat 4-6 vysílacích stanic a navíc ještě řadu datových služeb. Jak se dále zmíníme, použití tajemného modulování OFDM s sebou přináší jakýsi zisk v podobě vyšší kapacity přenosového kanálu. Nejde však o výhodu ledajakou, neboť kapacita vzroste velmi významně podle nároků na výslednou kvalitu obrazu se totiž do takto přepravovaného vysílání namísto jediného přenosu směstnají zároveň třeba až 4 stanice, při troše skromnosti však i 6 stanic najednou! A to je výborná zpráva, neboť ve spojení s použitím dále vysvětlené jednofrekvenční sítě se kapacita velmi výrazně otevírá dalšímu využití. V praxi to znamená možnost poskytnout licence mnoha novým subjektům a tím televizní trh zásadně rozšířit.

Ale zpět k technologii: abychom do jediného kanálu všechna data "nacpali", musíme provést onu operaci, označovanou jako multiplexování. Ta probíhá vlastně dvakrát. V prvním kole se vezmou komprimovaná data obrazu a zvuku jedné stanice a smíchají se dohromady, spolu s dodatečnými datovými službami (teletext a řada dalších), do jednoho toku. Následuje multiplexování na druhé úrovni, kdy se datové proudy několika předem dohodnutých stanic podobně prolnou ve výsledné řečiště, jež bude přenášeno po samotném přiděleném televizním kanále.

Tento způsob uspořádání dat má pochopitelně přímé důsledky na diváka a jeho možnosti. Podle dostupných vysílačů ve vašem okolí si totiž budete moci naladit ty stanice, jejichž multiplexovaná směs k vám po naladěném kanále doputuje. Ona předem definovaná kombinace stanic, jež zahrnuje nerozlučně spjaté programy, se proto často označuje jako "multiplex". V budoucnu tedy už nebudeme ladit "jedničku na 46. kanále", ale třeba "multiplex C", čímž bude řečeno jak číslo kanálu (bude jednou v budoucnu, doufejme, na celém území stejné), tak škála stanic, jež budeme moci sledovat.

O tom, jak tuhý boj v tuzemsku právě probíhá o zařazení do plánovaných multiplexů, si můžete přečíst v dalších odstavcích.

Digitální trasa

Velmi významnou proměnou rovněž prochází v případě přechodu na digitální vysílání celá přenosová trasa, což vede k některým revolučním novinkám. Vysílače a přijímače digitální TV totiž pracují s přidělenými televizními kanály zcela odlišným způsobem a dokáží přenést mnohem větší množství užitečné informace. Jak je to možné?

Na rozdíl od přenosu klasickým způsobem, kdy dochází k analogové modulaci nosné rádiové vlny jinými signály do výsledného tvaru (nebo spíše patvaru), je prováděna modulace v případě vysílání podle standardu DVB-T digitálně, a to navíc pomocí technologie OFDM. Fungování těchto strašidelně znějících řešení si v hrubých rysech naznačíme. Samotná modulace OFDM je založena na postupu, kdy původní širší nosné pásmo (jediný frekvenční kanál o určité šířce) je rozdělen na bohatou škálu subkanálů s mnohem užším vymezením. Nejde však o žádné "troškaření" v případě varianty, jež funguje u nás, se jedná o zhruba šest tisíc úzkých pásem, jež pracují současně na společném úkolu. Tato soustava jednotlivých subkanálů (představujte si je klidně třeba jako tlustý svazek hadiček) zajistí, že původní obrovský balík dat, přiváděný sériově (už jsme digitální, takže bit za bitem), je rozprostřen do paralelně se sunoucí laviny. Protože pásma jsou úzká, je pochopitelně potřeba pracovat na každém z nich opatrně a pozvolna, takže proud v jednotlivých "hadičkách" se zpomalí. Díky jejich celkovému úhrnu však vlastně dojde po sečtení celkové kapacity oproti předchozí analogové variantě, vázané na klasické postupy, k výslednému navýšení.

Jednou z vynikajících vlastností modulace OFDM je snášenlivost vysílaného signálu, jenž přichází z více vysílačů na stejném kanále. To, co je při tradičním analogovém šíření problém, zde naopak vyhovuje: pokud je stejný program šířen na určitém kanále z více směrů, přijímač je schopen si signály poskládat dohromady a získat vlastně výsledné zesílení. Tato schopnost dovoluje realizovat dosud nemyslitelný scénář, a to celoplošné vysílaní určité stanice tak, že její signál bude naladěn na všech vysílačích na stejný kanál s tím, že příjemci v daném místě získají dostatečný signál ze všech vysílačů v "doslechu". Této vymoženosti se říká též jednofrekvenční sítě a představuje po očekávané likvidaci analogových přenosů z hlediska využití televizních kanálů zářnou budoucnost. Další velkou výhodou přenosu pomocí OFDM je určitá mobilita: i při použití jednoduchých antén lze takto šířený signál spolehlivě odchytávat třeba ve vlaku či automobilu, což jistě časem nabude na významu.

Otázku praktického příjmu signálu na straně diváka si popíšeme v dalších částech článku.


Plíživá televizní revoluce II

Úplně nová televize? HDTV

Pokud jste pozorně sledovali předchozí řádky, asi vám neuniklo, že přes veškerou oslavu digitalizace na různých frontách jsme prozatím nepřekonali jednu zásadní překážku. Ano, na výstupu po různých multiplexovacích postupech a digitalizaci signálu je na našem televizoru opět a zase jen televizní obraz, odpovídající původní a vlastně již dosti staré normě PAL nebo SECAM, případně NTSC. A možná si kladete otázku, jestli, když už se s tím tak páráme, by nestálo za to vymyslet nový standard pro snímání a zobrazování samotné. Obzvláště když nové způsoby modulace nám poskytují více místa pro přenášená data.

Logická úvaha samozřejmě již před časem dala vzniknout řadě projektů, z nichž několik je rozhodně dotaženo do použitelného konce. Nový formát kvalitního televizního přenosu HDTV (high-definition television) jde očekávanou cestou, tedy především zvýšením rozsahu obrazové informace. Pokud uvážíme klasickou normu PAL a její rastr třeba jako 768 x 576 bodů, pak HDTV nabízí formáty 1 280 x 720 či ještě větší 1 920 x x 1 080, což je opravdu významný posun. Jak jsme výše zmínili, současné digitální kamery tento formát umí snímat přímo, a je tedy věcí dohody, zda se vysílání ve formě HDTV dostane do vysílací sítě. Průkopníky v této oblasti byli Japonci, kteří dokázali "nacpat" HDTV do analogového vysílání již v roce 1990, v USA pak začali v roce 1998, ovšem s digitálním přenosem. V tuzemsku to nevypadá nijak nadějně, neboť digitální multiplexy budou z pragmatických důvodů raději využity pro více stanic najednou v původním, nižším rozlišení.

Stav v ČR: kam jsme zatím dospěli?

Protože zavádění digitálního televizního vysílání není žádnou letošní převratnou novinkou, ale dlouhodobým procesem, jenž v řadě zemí již dospěl poměrně daleko, podíváme se v protikladu k technologickým záležitostem na faktickou situaci v České republice. Abychom měli vývoj v tuzemsku zasazen do příslušných souvislostí, pozastavme se na úvod u klíčových událostí na cestě k digitalizovanému vysílání.

Již před více než deseti lety, v roce 1994, byla ratifikována první část evropských norem DVB pro digitalizované televizní vysílání, ovšem pouze ve variantách DVB-S a DVB-C, tedy pro satelitní a kabelové vysílání. Samotná norma DVB-T

pro terestrické šíření signálu, o nějž nám tentokrát především jde, byla schválena v roce 1997. První opravdové komerční vysílání bylo zahájeno ve Velké Británii 15. listopadu 1998 a ta se tak stala v evropském regionu průkopníkem. Následovalo v dubnu 1999 Švédsko, pak Německo, v roce 2001 Finsko a dále třeba Nizozemí, Švýcarsko či Itálie. Dokonce došlo již i na "definitivní řešení", neboť na území německého Berlína bylo v roce 2003 zcela odpojeno analogové vysílání. Do budoucna bude technologie DVB-T nasazena především v evropských zemích, Austrálii (již běží), jižní Africe, Indii či Singapuru (také již běží), v případě kabelové varianty DVB-C pak došlo k rozšíření třeba i v Asii, Africe a řadě jihoamerických zemí. Celkově se úplný útlum analogového vysílání v evropském prostředí předpokládá kolem roku 2010, po dlouhé době tedy také zaniknou normy PAL/SECAM. Pro úplnost dodejme, že severoamerický kontinent se vydal svou cestou již v roce 1993, kdy byl schválen odlišní standard ATSC (nástupce NTSC), jenž dal ještě před koncem tisíciletí vzniknout více než stovce takto vysílajících stanic.

A nyní pojďme zpět do domácích podmínek. Digitální terestrické vysílání na našem území bude mimo veškerou pochybnost realizováno ve shodě s normou DVB-T, jako jinde v Evropě. Nezůstalo však jen u teorie, neboť zkušební provoz v souladu s touto normou již běží řadu let. V roce 1999 to byly jako první České radiokomunikace, jež na vlastní náklady po přidělení licence Radou pro rozhlasové a televizní vysílání zahájily zkušební provoz vysílání DVB-T, a to na 25. kanálu v podobě jednofrekvenční sítě. Ještě ve stejném roce obdržela licenci a začala vysílat v obdobném režimu společnost Czech Digital Group, jejíž zkušební multiplex naladíte na 46. kanálu. Třetím hráčem v této testovací skupině je pak Český Telecom, vysílající třeba v Praze na 64. kanálu. Právě on byl prvním, kdo experiment rozšířil i na území města Brna.

Když testy tak úspěšně a dlouho běží, co vlastně brání plnohodnotnému nasazení? Inu, jak už je v těchto zeměpisných šířkách zvykem, trochu úřednický šiml, trochu politikaření. V zásadě jde o to, že o dalším vývoji rozhoduje Rada pro rozhlasové a televizní vysílání (RRTV), jejíž přístup byl více než opatrný. Na jedné straně bylo potřeba projednat řadu aspektů na zahraniční úrovni, neboť šíření signálu se nesmí dostat do konfliktu se stejnými technologiemi v okolních státech a ve frekvenčních pásmech pro terestrické televizní vysílání je patřičně těsno. Na stranu druhou do hry jistě vstoupily zájmy tuzemských zainteresovaných subjektů, neboť spuštění vysílání prostřednictvím DVB-T s sebou přinese více televizních programů, tedy roztříštění divácké obce a na to navazující možný úbytek sledovanosti dosud nemnoha komerčních stanic.

Právě ve dnech, kdy čtete tyto řádky, v pravém smyslu slova dochází na "lámání chleba". Již dříve RRTV oznámila, že v tuzemsku budou k dispozici pro první fázi plnohodnotného provozu celkem tři kanály multiplexy, obsahující vysílání vždy několika televizních a rozhlasových stanic. Tyto jsou označovány písmeny A, B a C. Multiplex A, již dnes připravovaný k přenosu Českými radiokomunikacemi, byl po řadě tahanic prozatím vyčleněn pro veřejnoprávní službu, což momentálně vyvolává silnou reakci ze strany komerčních velkoplošných stanic. Na obsazení multiplexů B a C vypsala RRTV před koncem loňského roku licenční řízení, na něž reagovaly desítky subjektů, a celé martyrium bude pokračovat tzv. veřejným slyšením zájemců o licence, jež bylo naplánováno na přelom května a června letošního roku. Pak se tedy uvidí, jaké programy a stanice vlastně začnou vysílat.

Techničtí "řešitelé" vysílání jsou již také víceméně vybráni. Multiplex A, jehož pokrytí by od počátku mělo zasáhnout zhruba 70 % území s výhledem až na 97 %, budou provozovat České radiokomunikace. Druhý multiplex B pak spadá pod provozovatele Czech Digital Group a na jeho signál se mohou těšit diváci v Praze, středních a východních Čechách a části jižní Moravy. Třetím provozovatelem multiplexu C by pak mohl být Český Telecom. U každého multiplexu se počítá se čtyřmi pozicemi pro televizní stanice, zbylý datový tok zaberou rádiová vysílání a část kapacity zůstane blokována pro budoucí použití. Zajímavé je, že především z důvodu nutnosti prozatímní koexistence s analogovými kanály nebudou tyto sítě koncipovány na celém území jako jednofrekvenční, ale vysílače v různých regionech budou pracovat na několika odlišných frekvencích. Klíčová je bezesporu informace, že multiplexy B a C rozhodně nejsou a v nejbližší době nebudou celoplošné, takže berte v potaz plánované mapky pokrytí signálem.

Zdá se, že pokud úřednický šiml příliš nezařehtá, mohli bychom se v České republice nejpozději začátkem roku 2006 reálně dočkat plnohodnotného digitálního televizního vysílání. Přejme Radě dobrou ruku při rozhodování.

Závěrem

Jak je z výše uvedeného patrné, terestrické šíření signálu televizního vysílání v digitální podobě je i u nás "na spadnutí". Máte-li zájem, můžete experimentovat i dnes, a nejste-li až tak nedočkaví, nic vám v nejbližším roce neuteče. A jen na upřesnění: téma jsme tím samozřejmě nevyčerpali, takže k některým zajímavým technologiím se třeba v budoucnu vrátíme.

Co budete opravdu potřebovat?

Možná jste k předchozím odstavcům přistoupili s určitou rezervovaností, třeba jste je prošli jen zběžně, neboť jste hledali právě tuto část. Co se pro mne jako tradičního televizního diváka vlastně změní? Jsou na místě nějaké obavy? Mám se připravit na investice?

Rádi bychom do řad našich čtenářů vrátili klid, a proto zde uvádíme základní situace, v nichž se jako "spotřebitel" televizního vysílání můžete ocitnout. Pokud si přečtete alespoň tyto odstavce, zjistíte, že ani v jednom případě nejsou prozatím obavy na místě nechcete-li, nic nehrozí, a chcete-li, můžete vzít peníze či kreditku a vyrazit za nákupy.

Případ 1: Nic takového nechci

Začněme scénářem nejpesimističtějším: z určitých důvodů si digitální přenosy televizního signálu prozatím nezískaly vaše sympatie, a proto vás zavedení podobné technologie do praxe nezajímá. V takovém případě se o své tradiční vysílání nemusíte obávat, neboť jak televizní stanice veřejné služby (tedy ČT), tak komerční subjekty ještě po několik let rozhodně klasické analogové vysílání nezruší. Důvody jsou v prvním případě v podstatě "státoprávní" ČT musí obsluhovat prakticky všechny občany, a to bude v případě digitálního šíření signálů ještě chvilku trvat. V ostatních případech jsou důvody ryze pragmatické komerční stanice se ze dne na den přece nezbaví části diváků, kteří digitalizaci nepodlehli nebo jsou mimo signál, neboť by se připravily o sledovanost a potažmo o klíčové zisky z reklamních časů. Čekání na dostatečné pokrytí území digitálním vysíláním a také penetrace potřebné technologie v domácnostech se jistě protáhne na několik let. Podle současných odhadů by i při nejrychlejším průběhu mohlo začít postupné vypínání analogových kanálů v letech 2006-2007 a definitivní ukončení se pak plánuje zhruba mezi léta 2009-2012. Pak už bude nezbytně nutný přechod alespoň na následující variantu.

Tedy nemáte-li dnes zájem, nic vám nehrozí, netřeba nic kupovat a netřeba se čehokoliv obývat, a to v horizontu několika nejbližších let.

Případ 2: Nechci vyhodit televizi

Pokud jste popsaným výhodám digitalizovaných přenosů alespoň teoreticky podlehli a uvažujete o příjmu tohoto signálu, neboť vás třeba zaujal potenciál připravovaných stanic, možná si říkáte, že přece nevyhodíte svou stávající telebedýnku. Vždyť je třeba zánovní, navíc má velkou obrazovku a stála dost peněz! A přitom by vás digitální kanály zajímaly!

Buďte zcela bez obav. Nová, plně "digitální" televize není pro příjem digitalizovaného vysílání v žádném případě nutnou podmínkou. Již dnes, kdy je v tuzemsku nový způsob vysílání v pokusné fázi, je k dispozici i na běžném spotřebním trhu řada koncových převodních zařízení, díky nimž lze digitálně doručený signál konvertovat na klasický, tedy třeba ve shodě s normou PAL. Jinými slovy a zjednodušeně, na jedné straně je dosavadní anténní vstup, použitelný i pro digitalizovaný příjem, na straně druhé výstup s analogovým signálem a připojený klasický televizor. Takovéto zařízení, jemuž se běžně říká set-top-box, je již dnes možné bez obtíží zakoupit i v tuzemsku a v cenové relaci kolem 3 000 Kč si budete moci i vybrat. Rostoucí cena u dalších modelů je pak zhruba odrazem rostoucích technických možností, takže nechybí třeba modely s pevnými disky pro průběžný záznam částí přenosů atd.

Tedy chcete-li jít do toho, prozkoumejte mapy pokrytí současným (experimentálním) či budoucím signálem a těch pár tisícovek si připravte. Stávající televizor ještě určitě užijete v plné parádě!

Případ 3: Jdu do toho naplno

Pokud nejste "troškaři" a nové technologie rádi využíváte bezezbytku se vším všudy, pak právě pro vás je určena varianta s plnohodnotným digitálním televizorem. Na trhu jsou již i u nás k dispozici "klasické" televizory (myšleno spíše provedením), jež obsahují technologii pro zpracování digitálního signálu DVB-T. Tím pochopitelně odpadá potřeba kupovat set-top-box či jiné krabičky se shodnou funkcionalitou. Ani v tomto případě se však nemusíte obávat nějak razantního kroku, jehož důsledkem bude ztráta zpětné kompatibility: digitální televizor běžně podporuje oba typy vstupu, tedy jak digitalizovaný, tak analogový signál, a rozhodně si poradí s oběma variantami. Na druhou stranu si při koupi podobného dárečku budete moci následně užít některých "lahůdek", jako je velmi kvalitní zvukový "doprovod" či přidružené datové služby. Ani tento krok tedy není doprovázen žádnými zásadními komplikacemi.

Případ 4: Mám PC a televizi nechci

Jste-li nepřátelé televizních přijímačů v tradičním provedení a dáváte přednost sledování či záznamu televizního vysílání prostřednictvím "nejčistší" digitalizace, tedy na počítači, i pro vás máme uspokojivé zprávy. Pakliže jste již majiteli televizní karty pro PC, bude tu jediný zádrhel je potřeba ji nahradit novějším typem, jenž podporuje zpracování signálu DVB-T. Odpovídající hardware je dnes již dostupný v široké škále variant, ceny začínají zhruba od 2 500 Kč a jistě si vyberete i podle způsobu použití. Interní karty jsou připojovány přes PCMCIA či PCI rozhraní, externí, často velmi esteticky působící "krabičky" pak běžně připojíte přes rozhraní USB 2.0. K dispozici jsou i víceúčelová multimediální "centra" s pevnými disky a operačním systémem, obvykle na bázi Linuxu. I zde bezesporu další vývoj připraví zajímavá překvapení.

Zajímavé adresy

Digitální sekce Rady pro rozhlasové a televizní vysílání

http://www.rrtv.cz/digitalizace/index.html

Digitalizace podle Českých radiokomunikací, řešitele multiplexu A

http://www.cra.cz/main.php?pageid=221&lang=3

Czech Digital Group bude provozovat multiplex B

http://www.digitv.cz/Czech/ppframe.htm

Digitální televize podle Českého telecomu, řešitele multiplexu C

http://www.telecom.cz/firmy/digitalni_televi-ze/index.php

Obchod s technikou pro DVB-T v češtině.

dvbtshop.net

Stránky digitalizace ČT

http://www.czech-tv.cz/ct/digital/index.php

Oficiální stránky skupiny DVB

http://www.dvb.org

§§§§§


Akcelerátory internetu - užitečné nástroje pro lepší internet, nebo balast a reklamní triky?

Vojtěch Bednář

05C0256

Co to jsou akcelerátory internetu, kdy je vhodné je používat a jaká jsou omezení těchto programů? Na tyto otázky se vám pokusíme odpovědět v následujícím článku.

Akcelerátory mohou používat i další poskytovatelé připojení, a to ať už svoje vlastní nebo řešení založená na stávajících platformách. Faktem ovšem je, že dosažené výsledky se často liší i v rámci jedné platformy aplikace akcelerátoru a jsou ovlivněny faktory a možnostmi jak na straně uživatele, tak i na straně ISP.

O pomalém internetu a možných zrychleních

Během posledních let se i v našich krajích výrazně zlepšily možnosti přístupu veřejnosti k širokopásmovému nebo alespoň relativně rychlému internetu. Rozšíření nabídky o mnoho různých metod přístupu i jejich cenových programů nicméně tolik nezměnilo jednu zásadní skutečnosti. Totiž pro mnoho lidí, pro domácnosti a dokonce v některých případech i pro firmy je stále jediným pojítkem s "globálním" světem informací komutované připojení využívající pevnou telefonní linku. Tedy to, pro co se vžil pojem dial-up.

Telefonní připojení nabízí rychlost cca 56 Kb/s ve směru k uživateli a 33,6 od něj. To jsou ovšem optimální a spíše teoretické rychlosti. Ve skutečnosti je jeho výkon nižší, což je ovlivněno jednak místními podmínkami (odkud se připojujeme), jednak technickými (čím se připojujeme) a dále pak množstvím dalších faktorů. Pravdou je, že i přes kompletní digitalizaci pevné telefonní sítě je modem velmi často nejen jedinou, navíc sotva optimální cestou na internet. K jeho nízké rychlosti se totiž jako záporný faktor přičítá cena, respektive systém jejího výpočtu. V situaci, kdy stále neexistuje fungující paušální připojení s fixní platbou a bez tarifikace žádné další proměnné (přenesená data, čas strávený on-line což obvykle platí právě v případě komutovaného připojení), je dial-up nejen pomalým, ale navíc i relativně drahým a nikoli optimálním řešením.

Alternativy

Problematiku rychlosti vytáčeného připojení a potažmo jeho ceny vyjádřené vůči této rychlosti se pokouší řešit několik různých technologií a nástrojů. Mezi ty nejznámější patří takzvané "akcelerátory internetu". Mnoho českých poskytovatelů přístupu k síti prostřednictvím vytáčené linky nabízí "své" urychlovače a slibuje, že s jejich použitím bude internet rychlejší. Přesněji: budeme moci pracovat s webem rychleji, budou se nám rychleji načítat stránky a tím pádem budeme moci být připojeni kratší dobu ušetříme. Jsou ale tyto programy skutečným řešením? A jak je to s jejich účinností? Má nějaký smysl je používat?

Práce s internetem po modemu je pomalá z několika důvodů. Prvním z nich je samotná povaha použité technologie. Nominální komunikační rychlost, která je u všech současných modemů uváděna jako 56 Kb (33,6 Upload), se jen málokdy využije při prostém používání webu zcela beze zbytku. Proto není omezující ani tak při surfování na webu, ale spíše při stahování souborů a dat pomocí jiných protokolů (FTP, výměnné sítě atp.), případně jednotlivých a větších komponent webových stránek. Vzhledem k tomu, že subjektivní rychlost například načítání stránek je do značné míry daná nejen tím, jakým tempem jsou stahovány, ale i způsobem a pořadím, v němž je váš prohlížeč zpracovává, může velmi snadno dojít k omylu, že "pomalu" pracuje i takový internet, který ve skutečnosti není vůbec naplno využit. Například webová stránka, která obsahuje velké množství malých informací a jeden velký obrázek nebo podobnou komponentu, může být při načítání vnímána jako pomalá.

Metod, jak tento proces urychlit, existuje několik a lze je navíc i poměrně účinně kombinovat. Tou základní disponuje každý počítač, respektive webový prohlížeč. Ano, jedná se o ukládání již stažených informací do lokální paměti cache, odkud jsou potom vyvolávány v případě nového pokusu o jejich načtení (v případě, že mezi tím nedošlo na vzdáleném serveru k jejich změně). Existují nicméně i další cesty, nehledě na skutečnost, že stávající webové prohlížeče své možnosti pracovat s mezipaměti příliš nevyužívají, přesněji nevyužívají ji ve výchozím nastavení způsobem, který by komunikaci nějak opravdu optimalizoval.

Akcelerátory internetu, s nimiž se setkáme u ISP, jsou ve skutečnosti prakticky pouze urychlovači webu. Pracují se stránkami a s jejich komponenty. Prostřednictvím jedné nebo kombinací několika technik se snaží fyzická omezení linky (a nedokonalosti použitých protokolů v jejím případě) obcházet tak, aby se rychlost zvýšila. Zvyšuje se ale přitom vždy jen a pouze subjektivní rychlost načítání webu, tedy zobrazování jednotlivých stránek. V některých případech k tomu dochází navíc ještě na úkor kvality (například zobrazených komponent) nebo funkčnosti některých částí stránek. Technicky vzato pracuje akcelerátor na principu komprese těch komponent, u nichž to je možné, a zahazování těch, které nejsou zcela nezbytné. I v případě, že jej používáme, nám není schopen pomoci například při stahování souborů. Tam totiž není co komprimovat a nelze nic zahazovat. Z principu tedy vyplývá, že akcelerátory mohou ušetřit přenesená data. Mohou ale doopravdy "urychlit internet"? Objektivně ne, protože rychlost modemového připojení je dána a místní podmínky jsou většinou stálé. Subjektivně však v některých případech můžeme zvýšení rychlosti pozorovat, a to velmi markantním způsobem. Právě proto jsou ostatně vyvíjeny a proto na ně ISP poukazují ve svých reklamních materiálech, respektive před nedávnem velmi silně poukazovali.

Výpůjčka z mobilního světa

Mobilní internet, ve smyslu použití mobilního telefonu pro přenos dat a přístup k internetu, trpí mnohem výraznějšími rychlostními problémy než pevná komutovaná linka. Klasický "vytáčený" přístup (CSD) nabízí rychlost porovnatelnou s prvními u nás masově používanými modemy (14,4 Kb/s), rychlejší GPRS "umí" sice několikanásobek této rychlosti, o stálosti a plynulosti připojení ale nemůže být řeč. Technologie EDGE zatím není příliš rozšířená. Až bude, příliš to však nepomůže. CDMA zase není klasickou telefonní sítí (GSM). Právě v prostředí CSD/GPRS se proto zrodila idea komprese a vynechávání komponent, které jsou přenášeny přes komunikační systém v rámci "surfování" po síti. Vzhledem k tomu, že obrovské množství webových serverů je optimalizováno na broadband, stává se jejich praktické použití s těmito mobilními technologiemi obtížné. Právě zde se proto jako první ujaly akcelerátory.

Jejich prvním úkolem bylo transformovat webovou stránku z podoby, jež byla určena uživatelům rychlého internetu, do takové, kterou lze za přijatelnou dobu přenést po dostupné lince, tedy například po GPRS. Ačkoliv by stejnou stránku bylo možné přenést i ve stavu původním, ve skutečnosti by to zabralo příliš mnoho času a především u technologie placené za přenášená data (což GPRS je) by se to stalo finančně špatně únosným.

Požadovaná stránka se tedy "zmenší". Tohoto zmenšení se dosahuje dvěma způsoby. Prvním z nich je komprimování přenášeného HTML kódu a případně ostatních skriptových částí. To, co vnímáme jako jádro, konstrukci webu, jeho zdrojový kód, je totiž ve skutečnosti pouze text a ten se komprimuje velice dobře. Další fází je vynechání nepotřebných obrázků (což je krajní možnost) nebo alespoň také jejich zmenšení. Vzhledem k tomu, že obrázky používané na webu jsou již komprimovány velmi efektivními algoritmy a jejich další redukce při zachování původních parametrů by nebyla možná, provádí se u nich komprese prostřednictvím snížení kvality nebo rozměrů (ale spíše kvality). Díky tomu je možné i velmi komplikovaný web bez ztráty funkčnosti zmenšit tak, že jeho přenesení relativně úzkým hrdlem mobilního telefonu nepředstavuje tak velké potíže.

Zde uvedená koncepce byla ve skutečnosti jen hrubým popisem funkce akcelerátorů v mobilním prostředí. Na existenci uživatelů s velmi pomalým připojením pamatují i mnozí autoři serverů a vytvářejí pro ně speciální minimalizované verze. Tito uživatelé také často nepohrdnou verzemi uzpůsobenými původně pro prohlížení na PDA nebo na zařízeních s omezenými grafickými možnostmi. Faktem ovšem je, že "urychlovače internetu", které byly původně vyvinuty právě jako částečná kompenzace potíží s připojením pomocí pomalých mobilních datových zařízení, našly své uplatnění v poněkud pozměněné podobě i v případě "pevného" komutovaného internetu. Jak ale takový akcelerátor vypadá a co se skrývá pod rouškou jeho uživatelského rozhraní? A je složité jej vytvořit?

Zmenšujeme a přenášíme

Úkolem akcelerátorů internetu je "urychlit" práci s webem, jinými slovy optimalizovat a minimalizovat přenášená data tak, aby se to, čemu říkáme surfování po webových stránkách, jevilo subjektivně jako rychlejší.

Na tom ale musí v rámci akcelerátoru spolupracovat dvě části: klientská a serverová.

Zatímco klientskou částí je program, s nímž uživatel fyzicky komunikuje a který mu mimo jiné hezky ukazuje, kolik dat již ušetřil, serverová část se stará o to nejdůležitější, tedy o kompresi. Typicky to funguje tak, že požadavky uživatele jsou akcelerátorem směrovány na speciální proxyserver. Ten pak, jakmile začne webový server uživateli vysílat svá data, například titulní stránky nějakého serveru, tato data zachytí, zkomprimuje a odešle do klientského programu. V něm proběhne dekomprese a následné převedení do webového prohlížeče uživatele. Akcelerátor, respektive jeho obě části fungují vlastně jako mezičlen, což je jednak nutné pro jejich provoz, ale na druhé straně má tendenci způsobovat i určité problémy. Kromě komprimování dat odesílaných serverem může také docházet k jejich částečnému zahazování tehdy, jestliže jsou zahozeny například takové části HTML stránek nebo skriptů, které je "inteligentní" klient schopen bez větších obtíží zpětně rekonstruovat nebo které nejsou pro jejich korektní fungování úplně nezbytné. Účinnou cestou, jak zvýšit rychlost transportu, je také použití takzvané pevné komprese, zpevnění dat, kdy je více fyzických souborů (tvořících web) spojeno do jednoho, přeneseno jako jeden a až následně na straně klienta rozděleno do původní podoby. Přestože tato technika poněkud zvyšuje nároky na ochranu před výskytem chyb v průběhu spojení, skutečně může práci, respektive přenos do značné míry optimalizovat. Úpravy se také mohou nacházet na samotné transportní úrovni komunikačního protokolu, tak hluboko se ale zatím, pokud víme, žádný akcelerátor neodvážil proniknout.

Nešlo by to bez programu?

Vynechání klientské části "akcelerátoru" je pochopitelně možné, avšak znemožňuje použití některých metod (například dekomprese obrázků nebo komponent webových stránek). I bez něj však lze (jen s použitím proxyserveru) dosáhnout určité optimalizace přenášeného kódu ještě dříve, než dojde k jeho odvysílání do klienta a tedy nutnosti strávit čas, platit za data atp. V tomto případě ale dojde pouze ke "zkompaktnění" HTML kódu (jeho komprese v klasickém slova smyslu nepřipadá v úvahu), případně ke snížení kvality obrázků a grafických komponent stránek, která na straně klienta nevyžaduje zásah aplikace dekompresi. Je tedy pravdou, že internet může být akcelerován, aniž by byl uživatel nucen na svůj počítač něco instalovat a pak strpět činnost programu, který zpracovává jeho komunikaci. Pravdou ovšem je i to, že takto se akcelerátory připravují o poměrně velkou část svých možností.

Opačná možnost je pochopitelně také reálná. Urychlující aplikace může využívat kompresní funkce standardních webových serverů a může rozhodovat o stahování/nestahování určitých komponent. Pokud ale server kompresi neumí nebo pokud jsou možnosti limitování přenosů jen omezené, nikdy nedosáhne účinnosti jako plný akcelerátor. To také vysvětluje, proč v naprosté většině případů potřebujeme, aby akcelerace internetu, respektive webu byla podporována "naším" poskytovatelem připojení.

Kde je vzít?

Akcelerátory dial-upu jsou aplikace, které jak jsme si řekli vycházejí z technologií pro urychlení mobilního internetu a byly implementovány do prostředí komutovaných linek. Existují univerzální aplikace pro optimalizaci webu, ale vzhledem k tomu, že se jedná většinou o dvoustranný systém, potřebujeme takovou, která bude schopna spolupracovat s našim ISP s firmou, jejímž prostřednictvím jsme připojení k internetu. Čeští ISP nabízejí několik typů akcelerátorů (prakticky vzato se jedná o zhruba tři výrobky), které jsou upraveny pro jejich značky a fungují pouze s jejich připojením, což je dáno použitými servery. Akcelerátory mají formu standardních aplikací pro Windows, které si můžeme stáhnout z webu jednotlivých poskytovatelů přístupu a následně instalovat do operačních systémů Windows. Podporovány jsou přitom tradičně všechny běžně se vyskytující verze těchto systémů (W98, W2K, XP). Po instalaci a spuštění se akcelerátor chová jako standardní aplikace, přes níž ale prochází veškerý webový provoz. Většina z nich umožňuje nastavit několik položek, z nichž nejdůležitější bývá poměr kvality zobrazení (především obrázků) a úspory přenesených dat. Akcelerátory je také možné vypnout, přesněji ukončit beze ztráty samotného připojení k internetu a možnosti používat web, protože ne vždy může být jejich činnost bezproblémová a v některých krajních případech mohou vést k omezení funkčnosti používaných stránek, respektive webových aplikací. K tomu dochází, přestože by se mělo jednat jen o zanedbatelné minimum případů.

Ušetříme?

Je potřeba si uvědomit, že akcelerátory byly původně navrženy jako aplikace pro úsporu dat, nikoliv času. I přesto ale mohou čas potřebný pro načítání stránek ušetřit mohou tento proces (byť za cenu některých nedostatků a potenciálních problémů, o kterých jsme zde již hovořili) zkrátit. Těžko ovšem můžeme hovořit o úspoře peněz. Je to proto, že mnoho uživatelů se od internetu neodpojuje okamžitě, jak se načte požadovaná stránka, ale prohlížejí si ji v době, kdy se načítá nějaká jiná nebo kdy jejich modem běží naprázdno. V důsledku toho akcelerátor sice ušetří určitý čas a činí, jak jsme již také připomněli, internet "opticky" rychlejším, avšak praktický dopad jeho fungování na uživatele je spíše minimální.

Nezávislé testy, které již byly u akcelerátorů nasazovaných na českém internetu prováděny, prokázaly jejich účinnost v rozsahu od několika do několika desítek procent a s tím související zkrácení času pro nahrávání jednotlivých stránek. Pokud jde ovšem o účinnost akcelerátorů, je potřeba říci, že sestavit nějaký zcela korektní test by vzhledem k množství podmínek a okolností, které se účastní přenosu dat a jejich zpracování při surfování po webu, bylo technicky vzato nemožné. Proto je ostatně nejpravděpodobnější, že nejlepší obrázek o fungování akcelerátorů si udělá každý uživatel sám tím, že některý z nich vyzkouší. Je ale přitom potřeba dbát základních pravidel používání těchto aplikací a současně pokud možno nezpůsobit jejich konflikt. Používat můžeme vždy jen akcelerátor schválený poskytovatelem přístupu na internet v rámci komutovaného připojení. Tedy aplikace jiného poskytovatele nám pravděpodobně nebude při spojení s někým, kdo ji nenabízí, fungovat korektně (pokud bude vůbec fungovat). Dále se příliš nedoporučuje instalovat akcelerátorů více. Ačkoliv mnohé z nich obsahují možnosti konfigurace a především asociaci s jednotlivými profily telefonického připojení k síti, ve skutečnosti může docházet (a v praxi dochází) k jejich konfliktům. Samotní dodavatelé toto pochopitelně za problém nepovažují, protože často identické aplikace jsou nabízeny jejich konkurenty pouze pod jinou hlavičkou a s odlišnou nálepkou.

Instalovat akcelerátor?

Pokud bychom se podívali do internetových diskuzí na téma akcelerátorů, zjistili bychom, že ochota je používat není mezi uživateli i těch služeb dial-up, které je aktivně nabízejí, příliš vysoká a že zkušenosti s nimi nejsou nijak světoborné. Akcelerátory skutečně nabízejí určité zrychlení načítání webových stránek, ale jinak je jejich dopad spíše menší než větší. Jestliže používáte vytáčené připojení a váš ISP akcelerátor nabízí, pak nemáte důvod jej nevyzkoušet. Je ovšem důležité, abyste přitom neočekávali zázraky typu výrazně sníženého účtu za internet. Pokud váš poskytovatel připojení žádným akcelerátorem nedisponuje, pak můžete snadno vyzkoušet takového, který jej nabízí, urychlovače jsou totiž službou "bezplatných" poskytovatelů a společně s nimi velmi často můžeme bez problému využívat i anonymní internet. Samotné aplikace jsou většinou velmi stabilní a nekonfliktní. K problémům může docházet prakticky jen tehdy, pokud se nám povede způsobit konflikt mezi několika různými aplikacemi stejného typu, nebo při například nekorektním nastavení firewallu.

V každém případě za vyzkoušení akcelerátoru nic nedáte a pravděpodobně ani o nic nepřijdete, a proto vám je můžeme doporučit. Je ovšem pravděpodobné, že nebudete nadšeni, ale také byste neměli být (pokud nemáte přemrštěná očekávání) příliš zklamáni tím, co dostanete.

ISP s akcelerátory

Tiscali

http://www.tiscali.cz

RazDva (Contactel)

http://www.razdva.cz

Volný

http://www.volny.cz

Atlas

http://www.atlas.cz

Seznam

http://www.seznam.cz

Články na webu

Test akcelerátorů č. 1

http://www.lupa.cz/clanek.php3?show=3798

Test akcelerátorů č. 2

http://www.lupa.cz/clanek.php3?show=3971

Vysvětlení principů a problematiky

http://www.lupa.cz/clanek.php3?show=3960

O akcelerátorech

Co je to akcelerátor?

Akcelerátor dial-upu je aplikace nebo kombinace aplikace/serveru, která má urychlit práci s webem prostřednictvím pevného vytáčeného telefonického připojení sítě.

Jak akcelerátor funguje?

- Akcelerátor internetu se snaží zejména o zmenšení komponent webových stránek.

- Provádí kompresi HTML, pokud není možná na úrovní HTTP na webovém serveru.

- Zmenšuje obrázky, především pomocí ztrátové komprese (má to vliv na jejich kvalitu).

- Zahazuje ty části, které nejsou potřeba nebo které lze obnovit a není nutné je tedy přenášet po úzké lince.

- Optimalizuje využití stávající přenosové kapacity.

Je akcelerátor účinný?

- Účinnost akcelerátorů se liší podle mnoha podmínek.

- Jejich primárním cílem je šetřit data, nikoliv čas přenosu.

- Přesto mohou zkrátit čas načítání stránek, je ovšem sporné, zda nám tím ušetří i peníze.

- Provedené testy různých akcelerátorů ukazují na časovou, respektive datovou úsporu v řádu jednotek až desítek procent, krajní hranice jsou ovšem velmi relativní.

- Pro konkrétní podmínky je nejvhodnější akcelerátor osobně vyzkoušet.

Kdo nabízí akcelerátory?

- Firmy provozující veřejný přístup k internetu prostřednictvím vytáčeného připojení. V ČR se můžeme setkat s několika různými akcelerátory, které jsou dodávány pod značkou jednotlivých ISP. Každý akcelerátor je určen pro práci s tím ISP, od něhož jste jej získali. Nemusí (nebude) fungovat, pokud se připojíte prostřednictvím někoho jiného. Akcelerátory jsou nabízeny zdarma jako volitelná položka služby přístupu k internetu. Jedená se o aplikace pro Windows.

Možné záludnosti akcelerátorů

- Možnost kolize s jinými akcelerátory (nepoužívat více najednou).

- Možnost kolize s bezpečnostním softwarem (především s firewally).

- Netýká se akcelerátorů od českých ISP, pouze hypoteticky: možná infekce spywarem.

- Potenciální snížení reakčního času webů.

- Možné problémy s kompatibilitou s některými weby.

§§§§§


Bezpečná domácí síť. Tři zajímavá řešení od společnosti zyXel

Lukáš Erben, Martin Kybal

05C0250, 05C0251

ZyXEL P-334WT

Domácí brány a routery už dávno nejsou módním výstřelkem či výbavou nejnáročnějších uživatelů. Potřeba sdílet jedno internetové připojení mezi více počítači či jinými zařízeními (např. konzola XBOX, internetová rádia atp.) je častým jevem už i v našich domácnostech či malých firmách a kancelářích. Jedním z nejlepších způsobů, jak zajistit sdílení jediného širokopásmového připojení, jsou bezesporu řešení založená na bránách či routerech, které kombinují funkci překladače síťových adres, firewallu ethernetového přepínače a v mnoha případech též bezdrátového přístupového bodu. Kouzlo této kombinace spočívá pochopitelně v možnosti snadno připojit dvě, tři (a pomocí dalších přepínačů i více než deset) zařízení s minimálními pořizovacími náklady a v případě bezdrátového přístupového bodu též bez nutnosti budování ethernetového rozvodu. Vlastní řadu podobných zařízení již dnes nabízí desítky výrobců a k úspěchu už dávno nestačí jen atraktivní cena. Stále větší roli hrají nejrůznější doplňkové funkce, jako je tiskový server s paralelním či USB portem, podpora hostovaní externích harddisků (USB mass storage) či velmi specifické funkce jako je schopnost ovládat modemy Eurotel Data Express pomocí upraveného firmwaru (to je specialita dříve testované brány ASUS).

Společnost Zyxel se při návrhu brány/routeru soustředila zejména na výbavu související s rychlostí bezdrátové komunikace a na vysokou úroveň zabezpečení bezdrátové sítě a ochranu přístupu k internetu. P-334WT tak podporuje vedle tradičních 802.11b/g taktéž rozšířenou specifikaci g+, která nabízí přenosovou rychlost až 125 Mb/s (pro využití "rozšířených" standardů je ale obvykle nutné mít bezdrátová zařízení na obou koncích od stejného výrobce Zyxel pochopitelně nabízí WiFi karty podporující g+ ve verzích PCI a PCMCIA). Bezdrátovou komunikaci lze zabezpečit pomocí šifrování WEP (šířka klíče až 256 bitů s možností rotování) či WPA. Patrně nejzajímavější jsou ale technologie, které ZyXEL integroval pro ochranu internetového rozhraní jednak se jedná o filtrování paketů metodou SPI (Stateful Packet Inspection), která na rozdíl od klasického statického routování analyzuje obsah paketů. Druhou technologií je TMSS Trend Micro Security Services balík bezpečnostních služeb integrovaných přímo ve firewallu, který dokáže spravovat bezpečnost počítače v domácí či kancelářské síti (ochrana před viry, spamem, spywarem a neoprávněným přístupem, skenování PC připojených do sítě apod.) a umožňuje nastavení rodičovských zámků či snadné omezení přístupu k některým druhům obsahu. TMSS lze bohužel používat bezplatně pouze po dobou 60 dní, poté je nutné u společnosti Trend Micro zaplatit roční licenci.

Vlastní hardwarová výbava P-334WT patří mezi domácími bránami ke standardu (design a zpracování jsou ale rozhodně nadstandardní) na zadní straně se nachází celkem pět ethernetových portů, z nichž jeden je určen pro připojení k WAN (tedy například kabelovému modemu, DSL modemu nebo Wi-Fi adaptéru s ethernetnovým rozhraním či domovnímu ethernetovému rozvodu). Podporovány jsou klasické služby DSL a kabelových providerů a dynamická či statická IP adresa WAN rozhraní. Dobrou zprávou je, že WAN port podporuje rychlosti 10 i 100 mbps. Zbývající čtyři porty vnitřní LAN spravuje integrovaný 10/100 mbps switch. Konečně bezdrátové rozhraní obhospodařuje poměrně masivní anténa v levé zadní části. Přístroj lze pochopitelně pověsit na zeď diody monitorující stav všech portů i routeru samotného jsou dobře viditelné prakticky ve všech polohách.

Instalace P-334WT je pro zkušenější uživatele znalé nastavování parametrů ethernetových sítí a internetového připojení díky webovému rozhraní velmi snadnou záležitostí. I ti méně zkušení by ale vše měli zvládnout pomocí "průvodce", který ale bohužel (stejně jako celé webové rozhraní routeru) není k dispozici v češtině (k dispozici je ale česká instalační příručka a český manuál v elektronické podobě). Pro konfiguraci je ale nejlepší se k routeru připojit přes ethernetový port a nikoliv přes WLAN.

ZyXEL P-334WT patří z hlediska zabezpečení a možností nastavení mezi nejlépe vybavené firewally/brány, které jsme měli možnost testovat. Ideálně se hodí zejména pro sdílení připojení v domácnosti, lze jej ale použít i v malé kanceláři. Jedinou muškou je časově omezená licence na bezpečnostní služby TMSS.

Zyxel P-334WT

+ podpora g+ 125 Mb/s, 256bit WEP

+ zabezpečení TMSS a SPI

- TMSS licence pouze na 60 dní

Cena včetně DPH: 2 800 Kč

K testu zapůjčila firma:

Zyxel Communications CZECH, http://www.zyxel.cz

ZyXEL G-162

Žijeme už dva roky v éře technologie Centrino a tedy integrovaných mini PCI bezdrátových karet. Bezdrátové PCMCIA síťové adaptéry jako je G-162 tak mají smysl prakticky výhradně ve spojení s dalšími zařízeními, která nabízejí stejné rozšířené standardy, tedy vyšší přenosové rychlosti či vyšší úroveň ochrany.

G-162 jsme proto testovali spíše jako doplněk

P-334WT, neboť podobně jako router/brána nabízí standard g+ s podporou až 125 Mb/s, 256bitové šifty WEP a ověřování WPA.

Ve spojení s routerem/bránou P-334WT fungovaly výše zmíněné technologie bez problémů, pří komunikaci s jinými AP či Wi-Fi adaptéry je ale nutné spokojit se s běžnými standardy 802.11b/g. Pokud tedy již v notebooku bezdrátový adaptér máte, vyplatí se koupě G-162 pouze v případě, že vyšší rychlost či lepší ochranu jednoznačně využijete doma či v kanceláři.

Zyxel G-162

+ podpora g+ 125 Mb/s, 256bit WEp

- omezené možnosti využití

Cena včetně DPH: 1 050 Kč

K recenzi poskytla firma: Zyxel Communications CZECH, http://www.zyxel.cz

ZyXEL Zywall 5

Společnost ZyXEL přichází na trh s novým síťovým prvkem Zywall, který je určen pro připojení menších sítí a soho pracovišť k internetu. Jeho specialitou je možnost instalovat Wi-Fi adaptér a využít jej k připojení do sítě prostřednictvím bezdrátového přenosu.

Provedení firewallu dovoluje montáž na stěnu nebo do stojanu a zařízení je vybaveno následujícími rozhraními. Pro síťovou komunikaci jsou připraveny ethernetové konektory RJ-45 pro připojení sítě WAN a dále 4 porty pro vnitřní síť nebo demilitarizovanou zónu. Užitečné je, že jednotlivé porty nejsou přiřazeny napevno, ale jejich funkce se dá určit v nastavení firewallu. Kromě ethernetových portů je Zywall vybaven na zadní straně konektorem PCMCIA pro osazení kartou Wi-Fi. Na zadní straně je též umístěn konektor RS-232 pro komunikaci po sériovém rozhraní a port dial-backup pro záložní spojení.

Pro správu firewallu je k dispozici webové rozhraní nebo příkazová řádka v prostředí SSH či Telnetu. Přístup přez webový prohlížeč je samozřejmě chráněn protokolem HTTPS. Po přihlášení do ovládacího prostředí firewallu je k dispozici přehledné menu v levé části plochy, které je rozděleno do jednotlivých sekcí. V nich se nastavuje režim firewallu, jenž může být buď transparentní, nebo v režimu NAT. Základní funkcí Zywallu je filtrace procházejících paketů a blokování komunikace na portech, jež nejsou povolené. Kromě toho dokáže zařízení samo detekovat útoky DoS a DdoS a chránit před nimi vnitřní síť. Navíc jsou z provozu odstraňovány pakety, které mají porušenou konzistenci nebo neodpovídají definici komunikačního protokolu. Jako nadstavba je k dispozici služba sledování obsahu, kdy lze zakázat přístup na weby s vybraným, např. pornografickým obsahem. Kromě toho je možné zakázat ActiveX komponenty, Javu nebo Cookies či přímo zadané URL adresy.

Pro připojení jednotlivých uživatelů je firewall vybaven serverem DHCP, který dokáže na základě zadané MAC adresy přiřadit počítači adresu IP. Přístup externích uživatelů je vyřešen pomocí VPN, jež dokáže vytvořit až 10 současných tunelů chráněných 3DES/AES šifrováním. Celková průchodnost je s šifrováním 25 Mb/s, bez šifrování propustí firewall až 80 Mb/s. Celkový počet VPN klientů není omezen, limitem je 10 současně přihlášených. Množství spojení, které firewall dokáže současně zpracovat, je omezen na 6 000.

Funkcí, užitečnou zejména na pomalejších linkách, je řízení provozu. Zywall dokáže omezit jednotlivé druhy komunikace a vyhradit jim maximální rychlost, kterou mohou z celkové šířky pásma "ukousnout". Firewall je dále vybaven nástroji na zálohování konfigurace a její obnovení v případě havárie, nechybí ani možnost inovace firmwaru. Samozřejmostí je hlášení o bezpečnostních konfliktech administrátorovi sítě a možnost centrálního logování provozu z několika zařízení.

Závěrem lze říci, že Zywall 5 patří do kategorie multifunkčních bezpečnostních zařízení, které najdou uplatnění v mnoha oblastech. Hodí se pro připojení malé firemní pobočky pomocí VPN tunelu do centrály, pro spojení cestujících obchodníků do firemní sítě a bezpečný přenos dat, pro připojení několika počítačů malé kanceláře do internetu. Uživatelé ocení přehledné ovládání, VPN i možnost řízení provozu. Nad rámec běžných funkcí je potom Wi-Fi rozhraní, umožňující přistupovat do sítě bezdrátově.

5 0251/FEL o Zyxel Zywall 5

Zyxel Zywall 5

+ Wi-Fi rozhraní

+ snadná konfigurace

Cena vč. DPH: 10 350 Kč

K recenzi poskytla firma: Zyxel Communications CZECH, http://www.zyxel.cz

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí. Část třetí síťové architektury I

Jiří Peterka

05C0244

Ve světě počítačových sítí existuje hned několik ucelených "světonázorů", neboli celkových pohledů na to, jak by vlastně celá síť měla být koncipována, jak by měla fungovat a jaké služby by měla poskytovat. Jde vlastně o celé síťové architektury, které se mohou v mnohém lišit. Jinak se na svět dívá tzv. referenční model ISO/OSI, jinak zase rodina protokolů TCP/IP, která je dnes asi nejrozšířenější síťovou architekturou.

Navrhnout a realizovat dobře fungující síť není žádná maličkost. Právě naopak, je to pořádně velký oříšek. K jeho rozlousknutí je proto vhodné použít stejný postup, jaký se používá ve stejné situaci i v jiných oblastech lidské činnosti: "Když je něco příliš velké, než aby se to dalo zvládnout jako celek, tak to rozdělme na menší části a ty řešme samostatně".

Odborně se tomu říká dekompozice, jejím výsledkem by měl být rozklad jednoho velkého a obtížně řešitelného problému na několik menších problémů, z nichž každý je sám o sobě snáze řešitelný.

Při vlastní dekompozici (dělení velkého problému na menší) je samozřejmě třeba dát dobrý pozor na to, aby výsledné dílčí celky byly řešitelné samostatně, resp. aby řešení jedné dílčí části nebylo vázáno na to, jaké řešení se zvolí v části jiné. Jde tedy o to, kudy a jak vést pomyslný řez velkého problému.

V případě počítačových sítí je "řez" tradičně veden horizontálně, díky čemuž vznikají hierarchicky uspořádané vrstvy. Kolik takových vrstev má být, co a jak mají dělat, jak mají fungovat atd. právě v tom se jednotlivé síťové architektury liší.

Až se záhy dostaneme k tzv. referenčnímu modelu ISO/OSI, zjistíme, že předpokládá 7 vrstev. Naopak rodina protokolů TCP/IP, na níž dodnes funguje celý internet, předpokládá pouze 4 vrstvy. A také jí to stačí.

Výhody vrstevnatých modelů

Vedle schůdnějšího řešení menších problémů místo obtížného řešení jednoho velkého přináší rozdělení do hierarchicky uspořádaných vrstev (tzv. vrstevnatý model) i některé další výhody. Právě u počítačových sítí je velmi důležité, že při vhodném návrhu může být každá vrstva implementována nezávisle na ostatních vrstvách, a to dokonce různými způsoby. To znamená, že nižší vrstvy, zabývající se přenosem dat, mohou existovat ve více variantách a mohou být používány podle toho, jaký konkrétní mechanismus přenosu dat a jaké přenosové médium je právě k dispozici. Vyšším vrstvám to ale může být jedno, mohou tak existovat v jednotném provedení a fungovat vždy stejně bez ohledu na to, jaká nižší vrstva je pod nimi právě "podstrčena".

Praktickým důsledkem je například to, že internet funguje v principu všude stejně, bez ohledu na to, zda jste právě připojeni přes telefon, ADSL, kabelovou přípojku, nějakou formu bezdrátového připojení apod. Rychlost odezvy se nejspíše bude lišit, ale to by měl být jediný rozdíl jinak by vše ostatní mělo fungovat stejně.

Pokud se v budoucnu objeví nějaká nová technologie, schopná přenášet data a zajistit připojení k internetu, bude třeba vyvinout novou variantu implementace té vrstvy, která tuto novou technologii využívá a přenáší po ni data. Tato nová varianta nižší vrstvy se pak "podstrčí" pod vrstvy vyšší, které mohou zůstat beze změny. Přesto by vše mělo fungovat tak, jak má. Internet bude rázem dostupný i po této nové přenosové technologii.

Vrstvy, služby, protokoly

Předchozí příklad dává tušit, že jednotlivé vrstvy mají své konkrétní úkoly, které plní. Jedna vrstva může zajišťovat přenos dat k přímým sousedům, zatímco jiná hledá cestu po celé soustavě sítí, aby se přenášená data dostala až ke svému cíli. Další vrstva pak rozumí přenášeným datům a zajišťuje fungování služeb jako elektronická pošta či WWW.

Obecně tedy každá vrstva plní své úkoly tak, že poskytuje určité služby. Nejvyšší vrstva je poskytuje přímo uživatelům (jako již zmiňovanou elektronickou poštu, WWW stránky, přenos souborů atd.), ale ostatní vrstvy si je poskytují navzájem: konkrétní vrstva nabízí své služby vrstvě bezprostředně vyšší (v rámci daného uzlu). Sama přitom ke svému fungování využívá služeb, které jí poskytuje vrstva bezprostředně nižší. Vše naznačuje i následující obrázek.

V prostředí sítě je přirozené, že vrstvy jednotlivých uzlů spolupracují při plnění svých úkolů s vrstvami jiných uzlů. Tato spolupráce se ale vždy odehrává na stejné úrovni, resp. na úrovni stejnolehlých vrstev. Nikdy by naopak neměly spolupracovat vrstvy na nestejných úrovních.

Důležitý je i konkrétní způsob vzájemné komunikace stejnolehlých vrstev. Pravidla této komunikace a vzájemné interakce obou stran definuje tzv. protokol. Ten například říká, jaký formát a význam mají data, která si obě strany vzájemně předávají, jak má jedna strana reagovat na to, co jí posílá protistrana atd. Protokoly přitom přísluší jednotlivým vrstvám různé vrstvy stejných uzlů tedy používají ke vzájemné komunikaci různé uzly. Nebo obráceně: každý protokol vždy "patří" do určité vrstvy.

Bylo by ale chybou myslet si, že mezi protokoly a vrstvami platí poměr 1 : 1, neboli co protokol, to vrstva a naopak. Jedna vrstva může ke svému fungování využívat více protokolů, a to i souběžně. Například na jedné vrstvě (transportní, viz dále) se mohou používat dva různé protokoly, jeden pro spolehlivý přenos (zabezpečený proti ztrátám a poškození dat), druhý nespolehlivý (který takto zabezpečen není). Na nejvyšší úrovni (aplikační, viz dále) může být používán jeden protokol pro přenos WWW stránek, jiný protokol pro přenos zpráv elektronické pošty a ještě jiný pro přenos souborů atd.

Zpět ale k protokolům jako takovým: ty musí být oběma stranám známy předem, aniž by se na jejich podobě musely nějak domlouvat. Proč tomu tak musí být vyplývá ze skutečnosti, že spolu mohou chtít komunikovat dva uzly, které až dosud neměly nic společného. Vůbec se neznají, stojí na různých systémových platformách, mají jiné operační systémy, používají jiné aplikace a přesto si musí hned napoprvé dobře porozumět. Musí tedy příslušný protokol znát "odjinud", a to v jeho definitivní a "závazné" podobě. Takovouto "předem známou" podobu protokolů nabízí standardizace, resp. vydávání standardů popisujících dané protokoly.

Horizontální komunikace mezi vrstvami

Pravidla vzájemné komunikace mezi stejnolehlými vrstvami různých uzlů (horizontální komunikace), definovaná konkrétním protokolem, obvykle předpokládají, že jedna strana pošle druhé straně určitý "balíček", obsahující jak data, tak instrukce týkající se toho, co se s daty má stát (jak mají být dále zpracovány atd.). Lze si to představit také tak, že jde o obálku: uvnitř této obálky jsou data, na obálce je napsán vzkaz protistraně (instrukce).

Ovšem představa, že by tuto obálku skutečně jedna strana předala přímo své partnerské straně (stejnolehlé vrstvě), není většinou správná. Kromě nejnižších vrstev totiž spolu žádné jiné vrstvy fakticky přímo nekomunikují. Pokud si potřebují něco předat, udělají to tak, že příslušnou "obálku" předají k doručení bezprostředně nižší vrstvě. Ta se zachová stejně: obálku od vyšší vrstvy vloží do jiné (poněkud větší) obálky, na tu napíše vzkaz pro svou partnerskou (stejnolehlou) vrstvu a předá ji protistraně. Opět ale nikoli přímo, ale tak, že tuto obálku předá své bezprostřední vrstvě...

Takto vše pokračuje, dokud se obálka nedostane až k nejnižší vrstvě. Teprve ta totiž něco fakticky přenáší vezme tedy obálku od druhé nejnižší vrstvy (fakticky určitý blok dat) a celou ji předá, bit po bitu, druhé straně.

Síťové architektury

Pokud už tušíme, co je protokol a co jsou vrstvy, můžeme si vysvětlit i pojem "síťová architektura". Představuje ucelenou představou o tom, kolik by mělo existovat vrstev a co by mělo být jejich úkolem. Kromě toho je součástí síťové architektury i konkrétní představa o tom, jak by jednotlivé vrstvy měly své úkoly plnit tedy představa o konkrétních protokolech, patřících do jednotlivých vrstev.

Již avizovaným příkladem síťové architektury je rodina protokolů TCP/IP, vytvořená pro potřeby internetu, dnes jednoznačně nejrozšířenější a nejpoužívanější. Rozhodně ale není síťovou architekturou jedinou.

Síťové architektury se objevily již v době vzniku prvních počítačových sítí, ale zpočátku jako tzv. proprietární (tj. jako vlastní řešení jedné konkrétní firmy). Takto vznikly například architektury SNA (Systems Network Architecture firmy IBM) či DECNET od společnosti Digital Equipment Corporation). Záhy se ale objevila potřeba vytvořit něco nikoliv proprietárního, čemu by "nevelela" jen jedna firma, ale co by bylo naopak dostatečně otevřené.

Geneze referenčního modelu ISO/OSI

Úkolu vypracovat otevřenou síťovou architekturu se nakonec chopila organizace ISO (International Organization for Standardization). Ta pochází spíše ze světa spojů, je mezinárodní organizací pro normalizaci s formálním mandátem od jednotlivých členských zemí, jejími členy jsou národní normalizační instituce. Za ČR je členem ČSNI (Český normalizační institut).

Organizace ISO však původně chtěla vytvořit mnohem více než jen síťovou architekturu ve výše uvedeném smyslu. Předsevzala si, že formuluje obecnou a ucelenou představu toho, jak mají vypadat tzv. otevřené systémy. Přesněji: architekturu otevřených systémů (Open Systems Architecture), zahrnující kromě sítí i samotné uzly a jejich fungování "uvnitř".

To se ale záhy ukázalo jako příliš velké sousto, a tak ISO svůj záměr zredukovala odebrala "vnitřní fungování" jednotlivých uzlů a rozhodla se soustředit jen na jejich vnější projevy při vzájemném propojení. Výsledkem byla i změna názvu toho, co mělo vzniknout. Nyní už šlo o "pouhé" Open Systems Interconnection Architecture (aneb architektura propojování otevřených systémů).

Bohužel i to se nakonec ukázalo jako příliš velké sousto, a tak ISO musela slevit ještě jednou. Připravila sice představu o počtu vrstev a jejich úkolech, ale již nestihla včas vymyslet jednotlivé protokoly, které by jednotlivé vrstvy používaly. Proto nakonec zredukovala zadání na vytvoření pouhého "referenčního modelu" (jakéhosi všeobecného rámce) a z předchozího názvu (Open Systems Interconnection Architecture, OSIA) muselo zmizet slovo "Architecture". Tak vznikl konečný název Open Systems Interconnection, OSI.

Výsledkem práce organizace ISO tedy byl referenční model ISO/OSI. Ten měl být "oficiálním" řešením, které by jednotlivé členské státy následně zavedly do praxe. Některé se o to skutečně i snažily ale neuspěly. Narazily totiž na to, že na trhu nebyly prakticky žádné produkty, které by z referenčního modelu ISO/OSI vycházely.

Důvod byl dosti příznačný. Celá koncepce RM ISO/OSI vznikala u zeleného stolu, bez kontaktu s realitou a bez respektování toho, co a jak se dá prakticky implementovat a co se také implementovat vyplatí a je pro praxi potřebné.

Zjednodušeně by se dalo říci, že referenční model ISO/OSI vznikal následujícím postupem: jeho autoři postupně "přihazovali" další a další vlastnosti a funkce, které by celé řešení podle jejich názoru mělo obsahovat. Když už je nic dalšího nenapadalo, vše sečetli a udělali z toho závazný standard. Teprve následně (a často to byli jiní lidé) se začali zamýšlet nad tím, zda a jak by šlo vše realizovat. A tu se obvykle zjistilo, že standardem požadované řešení je příliš bohaté, příliš "velké" a prakticky nerealizovatelné. Musely se hledat prakticky implementovatelné podmnožiny... než se ale našly a prosadily do praxe, ujala se vlády nad počítačovými sítěmi jiná architektura: rodina protokolů TCP/IP. Na tu se podrobněji podíváme v příštím dílu tohoto seriálu.

Současnost ISO/OSI

Ačkoli referenční model ISO/OSI v souboji s protokoly TCP/IP prohrál (i v souvislosti s úspěchem TCP/IP v rámci internetu), přesto není správné se na něj dívat jako na něco zcela odepsaného, o čem ani nemá smysl se zmiňovat. To určitě ne. Některé z protokolů, které byly vyvinuty pro ISO/OSI a (dodatečně) dosazeny do jeho referenčního modelu, se skutečně používaly nebo se staly alespoň základem pro jiné úspěšné protokoly. Za všechny lze zmínit například protokol X.400, který sloužil potřebám elektronické pošty a byly na něm založeny i některé reálně fungující poštovní systémy. Protokol X.500 zase prošel odtučňovací kůrou a stal se základem pro protokol LDAP (Lightweight Directory Access Protocol) z rodiny protokolů TCP/IP.

Kromě toho referenční model ISO/OSI a to hlavně jeho vrstvový model je dodnes základem pro většinu učebních textů, jež seznamují zájemce se základními principy světa počítačových sítí. Proto s ním začneme i my.

Sedm vrstev ISO/OSI

Referenční model ISO/OSI předpokládá existenci sedmi vrstev, jak ostatně naznačuje i obrázek. Tři nejnižší vrstvy se primárně zabývají přenosem dat a přenášená data nijak nezpracovávají ani neinterpretují. Naopak tři nejvyšší vrstvy již přenášená data nějakým způsobem zpracovávají či alespoň interpretují, snaží se tedy vycházet vstříc potřebám jednotlivých aplikací. Mezi těmito dvěma trojicemi pak existuje ještě jedna vrstva, která má fungovat jako jakési přizpůsobení, resp. přizpůsobovací vrstva.

Jen pro srovnání rodina protokolů TCP/IP má pouze čtyři vrstvy a také si s nimi bohatě vystačí.

Fyzická vrstva

Úkolem fyzické vrstvy, jak už její název napovídá, je "fyzický" přenos jednotlivých bitů. Jak jsme si již uvedli výše, jde vlastně o jedinou vrstvu, která skutečně přenáší nějaká data. Přenáší je po bitech a bezprostředně vyšší vrstvě (vrstvě linkové) tedy nabízí dvě služby: odeslání bitu a příjem bitu. Aby tak mohla činit, musí se fyzická vrstva zabývat tím, jak jsou jednotlivé bity na přenášeném médiu znázorněny zda a jak jsou kódovány či modulovány, jak je vyřešeno časování a synchronizace, případně jaké jsou používány konektory a jednotlivá rozhraní, jaké jsou jejich řídící signály atd. Podle toho se pak rozlišuje např. synchronní a asynchronní přenos, přenos modulovaný a nemodulovaný (resp. v základním pásmu), případně přenos sériový a paralelní atd. Bere se v úvahu také přenosová rychlost (v bitech za sekundu, resp. v násobcích), modulační rychlost (v Baudech), volí se různé způsoby modulace atd.

Fyzická vrstva naopak nijak neinterpretuje bity, které přenáší, s každým nakládá stejně jako s ostatními. Nepozná ani to, že některé bity "patří k sobě" a představují nějaký ucelenější blok dat například linkový rámec.

Linková vrstva

Sestavovat jednotlivé bity do větších celků tzv. linkových rámců (anglicky frames) má za úkol až vrstva linková. Ta tedy sama využívá služeb fyzické vrstvy (typu "přijmi bit, odešli bit") a sama musí zajistit korektní rozpoznání začátku i konce každého jednotlivého rámce.

Důležité také je, že linková vrstva přenáší linkové rámce jen ke svým přímým sousedům. Tedy k uzlům, s nimiž má přímé spojení (a nikoli takové, které vede zprostředkovaně přes jiný uzel). Lze si to představit i tak, že na úrovni linkové vrstvy každý uzel "vidí" jen své přímé sousedy, zatímco existenci dalších uzlů si nemusí uvědomovat.

Na linkovou vrstvu však mohou být kladeny ještě kromě samotného přenosu linkových rámců další požadavky. Například tzv. řízení toku, které má zabraňovat tomu, aby odesilatel zahlcoval příjemce tedy aby mu posílal data rychleji, než je příjemce schopen je zpracovávat.

Po linkové vrstvě může být také požadováno, aby zajišťovala spolehlivý přenos tedy aby kontrolovala, zda při přenosu nedošlo k nějaké chybě. Pokud snad ano, pak je povinna se postarat o nápravu (typicky tak, že si nechá poslat poškozená či ztracená data znovu). V opačném případě, pokud tedy není spolehlivost požadována, se takový přenos označuje jako nespolehlivý.

Podvrstvy linkové vrstvy

Linková vrstva referenčního modelu ISO/OSI původně počítala spíše s rozlehlými sítěmi (sítěmi WAN), které propojují své uzly pomocí vyhrazených dvoubodových spojů jako na obrázku. Velmi brzy se ale na scéně objevily také lokální sítě (LAN), které mají sdílenou topologii, protože používají sdílené přenosové médium. Tedy takové, k němuž je připojeno více uzlů najednou a všechny tyto uzly mohou také současně přijímat. Ovšem vysílat by měl vždy nejvýše jeden uzel, protože jinak dochází k tzv. kolizi a "promíchání" signálů od více vysílajících uzlů.

V takových lokálních sítích proto musí být použita nějaká metoda řízení přístupu jednotlivých uzlů ke sdílenému médiu. Ta ale musí být implementována nad fyzickou vrstvou, protože sama ke svému fungování využívá vysílání a příjem jednotlivých bitů. Stejně tak ale musí být přístupová metoda implementována ještě pod linkovou vrstvou, protože když tato vrstva přenáší celé rámce, měla by již mít zajištěn výlučný přístup ke sdílenému médiu pro potřeby vysílání.

Autoři ISO/OSI tento protichůdný požadavek vyřešili šalamounsky. V zásadě mezi původní fyzickou a linkovou vrstvu vsunuli jednu další vrstvu. Aby tím ale nezvyšovali již tak vysoký počet vrstev, označili to jako rozdělení vrstvy linkové na dvě podvrstvy:

l(vyšší) podvrstvu řízení linkového spoje (podvrstvu LLC, z anglického Logical Link Control), která dělá v zásadě vše, co původní linková vrstva,

l(nižší) podvrstvu řízení přístupu ke sdílenému médiu (podvrstvu MAC, z anglického Media Access Control), jež implementuje přístupovou metodu.


Báječný svět počítačových sítí. Část třetí síťové architektury II

Síťová vrstva

Zatímco linková vrstva přenáší linkové rámce pouze ke svým sousedům, v praxi bývá nutné přenést nějaká data ještě dále přes mezilehlé uzly, do dalších sítí. To už ale má za úkol vrstva síťová. Blokům dat, které přenáší, se říká pakety (anglicky packets). Síťová vrstva je přenáší přes různé mezilehlé uzly tak dlouho, dokud je nedoručí jejich konečnému příjemci. Aby se tak stalo, musí být síťová vrstva schopna provádět tzv. směrování, neboli hledat cesty skrze sítě, vedoucí až ke kýženému cílovému uzlu.

Metod, jak hledat nejvhodnější cestu k cílovému uzlu, existuje celá řada a jejich podrobnější popis vydá na jeden z příštích dílů tohoto seriálu. Zde si jen naznačme, že existují různě inteligentní (promyšlené) algoritmy směrování. Mezi ty "méně promyšlené" patří například metoda tzv. záplavového směrování, kdy každý mezilehlý uzel předá každý paket dál ve všech směrech, jež vedou z daného uzlu (kromě příchozího směru). Tím sice vznikají duplicitní pakety, které je třeba následně eliminovat, ale je zaručené, že se "záplava" dříve či později dostane ke svému cíli.

Promyšlenější algoritmy směrování hledají cestu k cílovému uzlu jinak, na základě znalosti celé soustavy vzájemně propojených sítí. Na úrovni síťové vrstvy by si proto jednotlivé (mezilehlé) uzly měly plně uvědomovat celou topologii soustavy sítí a nikoli jen bezprostřední sousedy.

Transportní vrstva

O transportní vrstvě již víme, že je jakousi přizpůsobovací vrstvou mezi trojicí nejspodnějších vrstev, orientovaných na přenos dat, a trojicí nejvyšších vrstev, orientovaných na podporu aplikací. Je také první vrstvou, která je přítomna až v koncových uzlech a naopak není přítomna v uzlech mezilehlých, propojujících jednotlivé sítě (v tzv. směrovačích). Na rozdíl od nižších vrstev tedy nezajišťuje komunikaci mezi přímými sousedy, ale až komunikaci mezi dvěma koncovými uzly (tzv. end-to-end komunikaci).

Funguje-li transportní vrstva jako přizpůsobovací vrstva, pak přizpůsobuje možnosti a způsob fungování trojice nižších vrstev tomu, co požadují tři nejvyšší vrstvy. Rozdíl mezi možnostmi a požadavky může být například v tom, že nejnižší tři vrstvy fungují nespolehlivě (nepovažují za svou povinnost postarat se o nápravu případných chyb při přenosu), zatímco vyšší vrstvy požadují spolehlivý přenos. Nižší vrstvy také fungují tzv. nespojovaně (nenavazují spojení na začátku přenosu), zatímco vyšší vrstvy naopak chtějí fungovat spojovaně.

V prostředí sítí na bázi protokolů TCP/IP je tomu přesně tak: síťová vrstva (a na ní protokol IP) funguje nespolehlivě a nespojovaně. Na úrovni transportní vrstvy pak existují dva vzájemně alternativní protokoly, TCP a UDP. UDP nemění způsob fungování protokolu IP (také funguje nespojovaně a nespolehlivě), ale protokol TCP funguje spojovaně a spolehlivě. Vyšší vrstvy si pak mohou vybrat, kterou vrstvu budou používat.

Transportní vrstva má však ještě jeden důležitý úkol, rozlišování různých příjemců a odesilatelů v rámci každého uzlu. Ještě síťová vrstva se totiž dívala na každý uzel jako na dále nedělitelný celek a nerozlišovala například mezi tím, že v rámci jednoho uzlu mohou přijímaná data "patřit" například WWW serveru, poštovnímu serveru nebo naopak WWW browseru, poštovnímu klientovi či nějaké jiné aplikaci.

Takové rozlišení různých odesilatelů a příjemců v rámci uzlu zajišťuje až transportní vrstva. Využívá k tomu přechodové body mezi sebou a bezprostředně vyšší vrstvou, které se v terminologii referenčního modelu ISO/OSI označují jako "body SAP" (Service Access Point) a v terminologii TCP/IP jako tzv. porty.

Jednotlivé pakety pak specifikují své odesilatele a příjemce tím, že obsahují číselné identifikátory příslušných přechodových bodů. Přes ně je pak příslušný příjemce převezme, resp. odevzdá.

Relační vrstva

O relační vrstvě referenčního modelu ISO/OSI se říká, že vlastně nemá nic na práci a je tedy ve své podstatě zbytečná. Původně tomu ale tak nemělo být, relační vrstva měla zajišťovat řadu činností, spojených s "vedením relace" mezi dvěma komunikujícími stranami. Například měla zajišťovat podporu transakcí nebo zabezpečení přenášených dat (jejich šifrování), případně i řízení toku a poloduplexnosti (aby například klient nezahltil server příliš mnoha požadavky).

Nakonec se ale ukázalo, že takové funkce buď nejsou vůbec zapotřební, nebo sice zapotřebí jsou, ale stejně si je vyšší vrstvy (hlavně vrstva aplikační) zajistí podle svého.

Prezentační vrstva

Prezentační vrstva má již větší opodstatnění. Řeší totiž problém s tím, že stejný řetězec bitů může mít jiný význam pro odesilatele a jiný pro příjemce. Důvodem může být jiné kódování znaků pokud si dvě strany posílají nějaký text, ale každá používá jiné kódování znaků, pak příjemce nebude přijatému textu vůbec rozumět. Podobně pro znázornění celých čísel, čísel s plovoucí desetinnou čárkou (a obecně pro všechny datové struktury), případně pro pouhé uložení vícebitových dat v paměti. I zde existují dvě různé konvence (označované jako Little Endian a Big Endian), mezi nimiž je třeba řádně rozlišovat.

Pokud se bezprostředně nižší vrstvy snaží stůj co stůj přenést všechny bity tak, jak jsou, aniž by se na nich cokoli změnilo, pak to může být špatně a příjemce může přijatým datům rozumět jinak než jim rozuměl odesilatel. Proto jsou zapotřebí vhodné konverze přenášených dat a právě tyto konverze má na starosti prezentační vrstva.

Aplikační vrstva

Poslání aplikační vrstvy by na první pohled mohlo být jasné a přímočaré: v této vrstvě jsou provozovány jednotlivé aplikace. Není to ale pravda, a to z dosti kuriózního důvodu: pokud by se v aplikační vrstvě nacházely skutečně celé aplikace se vším všudy, pak by to znamenalo, že by jejich fungování muselo být standardizováno a tudíž i sjednoceno. V praxi by všechna okénka musela být stejná (standardizovaná), stejné (standardizované) by musely být i způsoby ovládání aplikací atd. To samozřejmě nemá smysl, protože by to bránilo autorům aplikací v rozvoji a v unikátnosti jejich produktů.

V aplikační vrstvě proto nejsou celé aplikace, ale jen jejich části takové, které má smysl standardizovat a tím podřídit společným konvencím, aby si rozuměly s jinými implementacemi téže aplikace. Jsou to obvykle "základy" aplikací, jako například mechanismy přenosu zpráv elektronické pošty. Naopak uživatelské rozhraní, sloužící k psaní zpráv, k jejich čtení, třídění, tisku, odpovídání atd. zajišťuje část aplikace, která již je "nad" aplikační vrstvou a tudíž již nemusí být standardizována.

§§§§§


exeem - nová generace výměnné sítě nebo humbuk?(CD)

Vojtěch Bednář

05C0255

Slyšeli jste již o výměnném systému s názvem eXeem? Pokud ano, pak asi čtete technologické zpravodajství. Pokud ne, vězte, že se jedná o jednu z možných budoucích cest pro systém BitTorrent. Nebo možná také nikoliv. Nová aplikace má již ve své první betaverzi mnoho příznivců i odpůrců. Přibližně toto jsme o dnes již velmi známém a populárním systému pro výměnu souborů mohli slyšet ještě před nepříliš vzdálenou dobou. BitTorrent je možná budoucnost, ale především něco, co se velmi zásadně odlišuje od koncepce výměnných sítí, jak byla načrtnuta v dobách svých průkopníků, i od toho, jak fungují tyto sítě dodnes. Cílem výměnných systémů je takřka výhradně vytvoření sítě propojených klientů. Tito klienti vzájemně sdílejí svá data v souborech, ale sdílejí také informace o dalších známých klientech (v případě plně distribuované sítě). Jinak by jejich činnost byla závislá na serverech udržujících jednak seznam připojených klientů, jednak seznam jejich souborů, a zprostředkujících vyhledávání požadovaného obsahu klienty a uživateli. Ukázkou prvního z uvedených systémů je například síť Gnutella, příkladem druhého pak třeba eDonkey2000. U BitTorrentu je vlastně pro každý soubor vytvářena vlastní P2P síť, která existuje jen po tak dlouhou dobu, dokud je tento soubor v kompletním stavu sdílen alespoň jedním klientem a dokud existuje jeho tracker. Každý datový objekt, který má svůj torrent soubor, má vlastně svůj vlastní výměnný systém. Čím více uživatelů se rozhodne si jej stáhnout, tím více jej sdílí, proto je účinnější. Obrovskou výhodou tohoto systému je, že vyřadit jej kompletně z provozu je prakticky nemožné. Vždy totiž existují další trackery na dalších serverech a BitTorrent jako celek je na rozdíl od mnoha jiných systémů odolnou záležitostí.

Soumrak budoucnosti

Ironií osudu je, že systém, který měl překonat potíže výměnných sítí vytvořením zcela nového konceptu, se stává obětí stejného problému, proti kterému měl bojovat. V nedávné době se objevilo množství serverů, jež obsahovaly trackery na velké množství obsahu. Kultovní záležitostí se v tomto ohledu stala adresa suprnova.org. Odtud jste si mohli stahovat trackery především na filmy a poté ze sítě sdílejících a stahujících uživatelů i samotný obsah. Na rozdíl od mnoha výměnných systémů zcela bez obav, bez spywaru, bez aplikací, jež dělají i věci, které nechcete, navíc pod naprostou kontrolou. Pro stahování byly (a jsou) používány nejen specializované klientské programy, ale jeho funkcionalita byla v minulosti díky otevřené licenci integrována i do některých klasických klientů (Shareza). Proto není divu, že ochránci autorských práv se na tyto weby zaměřili a suprnovu.org se jim podařilo vyřadit z provozu. BitTorrent je na trackerech závislý a jednotlivé minisítě nemohou bez svých popisovačů vzniknout není tedy k dispozici ani obsah. Po ukončení provozu suprnovy se objevilo několik jiných podobných webů, nicméně žádný z nich zatím nedosahuje rozměrů originálu. Je však možné, že po této zkušenosti dozná vylepšení samotný BitTorrent. Jeho nástupce se (možná) jmenuje eXeem.

Přichází náhražka?

Program eXeem by měl vyřešit problém BitTorrentu. Ačkoliv jeho autoři nemají s původním serverem suprnova.org příliš společného a ačkoliv tato aplikace vzbuzuje nemalou kontroverzi, je zajímavé se ji zabývat, protože představuje zajímavý směr vývoje.

eXeem je založen na systému BitTorrent. Na rozdíl od svého originálního předchůdce ale nepotřebuje trackery, protože každý klient se při stahování souboru stává kromě přispěvatele do výměnné mikrosítě současně trackerem. Ten je tak rozložen mezi jednotlivé účastníky sdílení, místo toho, aby se nacházel (stejně jako tomu je v případě původního systému) zcela mimo proces sdílení a transferu samotných dat. Vzniká tak vlastně nová, plně distribuovaná síť, která je v podstatě založena na základech BitTorrentu, ale přináší také výhody řekněme konvenčních systémů pro výměnu souborů. Přenosové mechanismy vycházející z BT jsou v některých ohledech výhodnější než ty, které používá např. Gnutella, a mohou tak být využívány i v rámci "zkrocené" sítě. Díky rozmístění jednotlivých trackerů totiž dochází zároveň k určitému "svázání" sítě. Ta se stává mnohem podobnější (až na absenci samoregulačních mechanismů) právě Gnutelle. Současně se ale objevuje i další významná výhoda. V prostředí BitTorrentu je totiž poměrně jednoduché stahovat soubory, pokud máte potřebný popisovač torrent. také je snadné sdílet to, co již stahujete nebo jste stáhli (děje se tak automaticky). Horší případ ale je, pokud chcete přes BitTorrent legálně poskytovat vlastní soubory. Musíte totiž zprovoznit vlastní tracker a nabídnout popisovače. To není (přinejmenším pro málo fundovaného uživatele) zrovna jednoduchá záležitost, nehledě na skutečnost, že ne každý musí mít přístup k webovému serveru, který je pro zdárné fungování BitTorrentu nezbytný.

eXeem odstraňuje i tento problém. Do systému, v němž se sdílí jeho data, totiž může prostřednictvím klienta přispívat kdokoliv, a to cestou, která je snadno stravitelná i pro relativně nepoučeného uživatele. Můžete tak sdílet nejen soubory, které již stahujete, ale také ty, které chcete do sítě nově umístit to u klasického BitTorrentu zdaleka tak jednoduché není. V porovnání s původním klientem pro tuto síť nabízí také (dalo by se říci) lepší uživatelské rozhraní, mnohem podobnější zažitým aplikacím. A tedy pro mnoho lidí snáze použitelné.

Krátce řečeno, "nová" síť založená na původním BitTorrentu (eXeem lze použít i pro práci s torrent soubory, jinak ale pracuje s vlastními) zachovává většinu jeho výhod, stejně jako některé jeho nedostatky, ale ty největší s poměrně velkou úspěšností odstraňuje. Existuje proto reálná šance, že by mohla nahradit stávající BitTorrent s jeho trackery a zabránit tomu, že v případě, kdy dojde k vyřazení nejpopulárnějšího serveru s odkazy, dojde také k snížení reálné dostupnosti dat? Možná ano, možná ne.

Funguje, ale...

eXeem je komerční aplikace určená pro operační systémy Windows. Když odhlédneme od jejích užitných vlastností a principů, které jsme popsali výše, nabízí i leccos dalšího. Především je zde skutečnost, že na rozdíl od původního BitTorrentu, který je vyvíjen a distribuován s otevřenou licencí a veřejně dostupným zdrojovým kódem, jde v případě eXeemu o proprietární aplikaci. Tato aplikace převzala z jiných populárních systémů pro sdílení dat nejenom vzhled a některé funkce, ale také bohužel další vlastnosti. Především jde o přítomnost spywarové komponenty, populární a dobře známé například z některých verzí klienta KaZaA. Další věcí, na kterou upozorňuje odborná veřejnost, je celkově málo průhledné fungování programu a riziko, že jeho autoři některé aspekty fungování výměnné sítě nezvládli implementovat. To znamená, že principy, které fungují spolehlivě v rámci sítě BitTorrent, nemusí fungovat stejně korektně v případě, že dojde ke "stohování" jednotlivých .torrent dowlnoadů do jasně daných počítačů uživatelů včetně částí jejich trackerů. Možná to zní komplikovaně, takže se podívejme na konkrétní důsledky. Na některých počítačích s Windows XP/SP2 byly u eXeem v první veřejné verzi zaznamenány problémy s prací na síti, kdy aplikace blokuje ostatní provoz. Také její stabilita je prozatím spornou záležitostí, ale to u produktu, který se nachází v betaverzi a navíc je založen na přepracování něčeho jiného, jaksi musíme čekat. Navíc je zde ještě činnost lidí, kteří se rozhodli, že eXeem rozhodně není takový, jaký si představovali.

eXeem Lite jako kdysi KaZaA

Zřejmě Kazaa Lite, pirátská předělávka populárního klienta sítě FastTrack, zbavena spywaru a několika omezení, inspirovala tvůrce vytvořit něco podobného na základě systému eXeem. Program se jmenuje eXeem Lite a jedná se o verzi eXeem zbavenou spywaru. Kromě toho obsahuje několik dalších úprav tohoto systému. Úprava se podobá KaZaA Lite možná více, než by původní autoři chtěli. Lite verze je totiž ještě o něco méně stabilní, v některých případech má problém se "připojit", tedy navázat spojení s okolními klienty. Přesto nabízí přístup k veškerému obsahu, který se v síti eXeem nachází.

Jak je to s obsahem?

eXeem přes skutečnost, že se jedná o "mladý" systém, nabízí přístup k poměrně velkému množství obsahu, odpovídajícímu protokolu založenému na BitTorrentu. To znamená, že i když sdílet a stahovat je možné cokoliv, primárně je síť specializovaná na filmy a na objekty, které se nacházejí v souborech větších rozměrů. Tedy například obrazy CD disků, obsahující vlastně cokoliv. Druhou otázkou, jak jsme zjistili, je ovšem dostupnost těchto souborů. eXeem má problémy navazovat spojení s jinými klienty a stahování dat se velmi často přerušuje ačkoliv je celý systém založen na knihovnách BitTorrent, k přerušování dochází subjektivně vzato častěji než v případě této sítě. Systém sdílení funguje stejně jako u původního protokolu a není nic dalšího, co k němu říci. V době psaní tohoto článku existuje eXeem v první betaverzi a je otázkou, jakým směrem se bude dále ubírat jeho vývoj. V současné době je totiž z této aplikace a jejího systému možné udělat další globální výměnnou síť, stejně jako velmi slibnou myšlenku zcela zlikvidovat nevhodným směrem vývoje nebo špatně volenou licenční politikou. To by bylo vzhledem k faktu, že se jedná o docela slibnou technologii, postavenou na prověřeném, ale v určitém smyslu nešťastném protokolu, veliká škoda.

Náhražka, nebo novota?

eXeem a eXeem Lite jsou aplikace, které odbourávají mnoho problémů souvisejících s použitím systému BitTorrent. Jejich autoři si dali za cíl původní systém BitTorrent nahradit systémem vlastním a přiblížit ho i těm uživatelům, kteří by jej nevyužili ať už proto, že o něm neví, že s ním neumí zacházet nebo proto, že suprnova.org a několik dalších významných serverů s trackery v poslední době bohužel přestalo existovat. Je-li eXeem "vypnutelný", je otázka, protože autoři nezveřejnili jeho přesnou topologii a mechanismus fungování. Je ale pravděpodobně odpojitelný, i když asi obtížně. Vznikla tak nová výměnná síť podobná ve skutečnosti již existující Gnutelle nebo FastTracku. Podpora stávajícího BitTorrentu je pro ni jistě výhodou, nicméně její úspěšnost se bude v konečném důsledku měřit především počtem aktivních uživatelů a množstvím sdílených dat. Jestliže eXeem měl být náhražkou BitTorrentu, pak můžeme spíše říci, že vznikla zcela nová síť zcela nový systém. Je obrovskou škodou, že jeho autoři do systému integrovali také výměnu reklamy, založenou navíc na všeobecně známé aplikaci CyDoor, která je považována za velmi riskantní a kterou všechny aplikace pro vyhledávání a eliminaci závadného softwaru naprosto standardně odstraňují.

Ať již ale eXeem dozná velkého rozšíření a slávy nebo nikoliv, nedá se říci, že by znamenal konec stávajícího BitTorrentu. Ten se i nadále používá k distribuci velkého množství různého obsahu. Je takřka standardem pro šíření instalací sharewarových programů a aplikací, jejichž autoři nemají například peníze na provoz vlastních serverů, ze kterých by bylo možné jejich dílka stahovat. Je také velmi významnou metodou pro stahování větších objemů dat, která nejsou "nelegální", ale přístup k nim by byl použitím jiné technologie komplikovaný. BitTorrent je prostě k dispozici tak, jak existoval ještě před uzavřením serveru suprnova.org a několika podobných. Jistě zde také ještě dlouho bude. eXeem je jeho derivátem, který se od původního BitTorrent oddělil, stal se s ním do značné míry nekompatibilním a navíc je velmi sporný. Pokud jej chcete vyzkoušet, pak neváhejte použít veřejně dostupnou verzi, ovšem s tím, že obsahuje nepopulární spyware, nebo sáhněte po Lite distribuci, která je ovšem pirátská a může obsahovat více chyb a nedostatků než verze originální. V životě sítí pro výměnu souborů však nic není zcela bez rizika, jak praví zažité a naprosto pravdivé rčení, vymyšlené kdysi jejich tvůrci.

O aplikaci eXeem

Co je to eXeem?

- program pro výměnu souborů

- je založen na volně dostupných knihovnách BitTorrent

- jedná se o komerční aplikaci

- obsahuje podporovanou reklamu a spyware (v současnosti CyDoor)

- existuje oficiální a "Lite" verze

Porovnání s BitTorrentem

+ uživatelské rozhraní

+ vyhledávání

+ každý uživatel je i trackerem

+ možnost uploadovat

- proprietární kód

- menší rozšířenost

- betaverze (stabilita atd.)

- spyware (kromě verze Lite)

Obsah na eXeemu

- existuje překvapivě velké množství dostupných dat

- problémy bývají s jejich zdroji

- zdá se, že vyhledávání obsahu funguje korektně

Zajímavé adresy

http://www.exeem.com domovská stránka programu eXeem.

http://www.exeemlite.com Lite verze programu eXeem.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák, Tomáš Jirásko, Adam Pecháček

05C0260. 05C0262

Samsung SGH-D500

Jak již jsme vás v jednom z minulých čísel informovali, nejlépe funkčně vybaveným mobilním telefonem na trhu je v současné době model SGH-D500 od Samsungu. Jde o tzv. vysouvací telefon, tedy koncept, který Samsung hodlá podle svých slov výrazněji propagovat. Design je i přes oblé hrany relativně konzervativní a v černé barvě se telefon většině uživatelů bude určitě líbit. Kompaktnost "narušují" pouze stříbrná tlačítka na boku přístroje a ovládací kolébka. Po vysunutí horní části přístroje s displejem s rozlišením 176 x 220 pixelů a 262 tisíci barvami se objeví klávesnice, s níž se pracuje bez problému a nelze jí nic vážnějšího vytknout. Zadní strana telefonu pak ukrývá čočku fotoaparátu s rozlišením 1,3 Megapixelů, zrcátko pro autoportréty a diodu, sloužící jako blesk. Kvalita snímků je v porovnání s nabídkou trhu velmi dobrá, což se při zvýšení rozlišení dalo očekávat, ale nebylo to samozřejmostí. Ovládání je, jak již jsme naznačili, zajištěno pomocí kolébky, dvou kontextových kláves, korekčního tlačítka, standardních kláves s ikonami sluchátek a středové klávesy. Ta opět funguje nejen pro přístup k wapu, ale také jako potvrzení vybrané volby. Samsung se tak ve svém nejvyšším modelu vrací po intermezzu představovaném E630 k uživatelsky optimálnímu řešení. Hlavní nabídka menu je složena z ikon, podnabídky jsou již čistě textové, jako u mnoha předchozích modelů. Rychlost odezvy je vysoká a v tomto ohledu nelze telefonu nic vytknout. Identická je situace i s tlačítky klávesnice, která jsou pohodlná a ideálně citlivá.

Funkční výbava telefonu je velmi bohatá a jak již bylo řečeno, mezi ostatními kolegy stejné značky model D500 výrazně vyčnívá. Tento náskok není dán výrazným vylepšením klasických funkcí, kde již není příliš co vylepšovat, ale především implementací funkcí nových. Z běžné nabídky je třeba zmínit vícepoložkový adresář s kapacitou 1 000 jmen, přičemž ke každému jménu lze uložit více než deset údajů. Zprávy umí Samsung SGH-D500 tradičně jak ve formátu SMS, tak MMS. Nechybí ani e-mailový klient s podporou protokolů HTTP, POP3 a SMTP, ale také s nepříjemným omezením velikosti příloh. Kalendář Samsungu D500 se dočkal "lokalizace" a označení dnů a měsíců jsou tak srozumitelná pro každého uživatele. Z další nabídky lze jmenovat především Javu, polyfonní vyzvánění nebo záznam zvuku. Najdeme zde ovšem i funkce, na které nejsme u mobilních telefonů příliš zvyklí: MP3 přehrávač, bluetooth, synchronizace s PC (Outlookem) a především kolosální vnitřní paměť s kapacitou 96 MB.

Siemens SL65

Stejně jako první dnes představený telefon i druhá novinka patří do kategorie tzv. vysouvacích telefonů. Ani Siemens ale s podobným telefonem nepřichází poprvé, stačí vzpomenout na model SL55. Siemens SL65 je hned na první pohled o něco méně atraktivní nežli Samsung SGH-D500, i když je pravda, že některým uživatelům může šedočerná barevná kombinace a ostřejší rohy vyhovovat více než oblé tvary. Co ale nelze přehlížet, je fakt, že při uchopení do ruky není Siemens SL65 konstrukčně příliš pevný a některé části (kryt baterie a vůbec celá zadní stěna telefonu) vydávají vrzavé zvuky. Tyto vlastnosti lze zčásti přičítat jednotlivému kusu, který při testech prochází rukou mnoha lidí, ale i tak je třeba si při koupi telefonu jeho skutečné vlastnosti ověřit. Přední strana telefonu nabízí displej o rozměrech 30 x 30 mm a rozlišení 130 x 130 obr. bodů, který je schopný zobrazit až 65 000 barev. Displej je relativně dobrý a možná i jeden z nejlepších mezi Siemensy, v porovnání s displejem Samsungu SGH-D500 ale zcela evidentně neobstojí. Menu je zpracováno tak, že hlavní nabídku tvoří maticově uspořádané ikony, další podnabídky jsou pouze textové. Jde o ideální variantu, kterou kazí jen poněkud hrubé ohraničení jednotlivých ikon, vlastní většině nových Siemensů. Pod displejem se nachází ovládací prvky tvořené joystickem, dvěma kontextovými klávesami, tlačítky pro přijetí a odmítnutí hovoru a klávesou pro přímý vstup na WAP. Ovládání i práce s klávesnici ukrytou pod horní částí telefonu je celkem v pořádku, drobnější výhrady ale lze vznést k rychlosti telefonu a k tomu, že se rád při delší nečinnosti vrací na úvodní "obrazovku". Součástí telefonu je i integrovaný fotoaparát, jehož čočka je spolu se zrcátkem umístěna na zadní straně přístroje. Fotoaparát má maximální rozlišení 640 x 480 obr. bodů a kvalita snímků se pohybuje někde v průměru.

Funkce telefonu jsou identické jako u ostatních Siemensů řady 65. Nechybí adresář s kapacitou 1 000 záznamů a podporou více položek k jednomu jménu, podpora textových, multimediálních i e-mailových zpráv (přičemž do paměti telefonu se vejde značné množství zpráv a není je třeba průběžně promazávat), kalendář, záznam hlasu, Java, hry, budík, kalkulačka a nechybí ani synchronizace s PC prostřednictvím aplikací na CD.

Siemens SL65 je alternativou pro ty příznivce německé značky, kterým "obyčejný" vzhled ostatních modelů řady 65 neimponuje. Nutno ale podotknout, že pro uživatele, jimž na značce nezáleží, bude více vyhovovat Samsung SGH-D500 s výrazně bohatší a kvalitnější nabídkou služeb. V neposlední řadě je i kapacita vnitřní paměti. která čítá 11 MB oproti 96 MB u modelu Samsung, daleko nižší.

Motorola C115

V plejádě telefonů s barevnými displeji a integrovanými fotoaparáty se Motorola C115 zaručeně neztratí. Jde totiž o telefon s monochromatickým displejem a minimem funkcí, zato ale za bezkonkurenčně nízkou cenu.

Motorola E398

Motorola E398 nabízí za velmi slušnou sumu řadu tradičních i netradičních funkcí. Stačí zmínit Bluetooth, MP3 přehrávač, podporu paměťových karet, stereofonní reproduktory a e-mailového klienta. Co víc si přát?

Panasonic X700

Trochu větší véčko s perfektním vnitřním displejem, operačním systémem Symbian, podporou paměťových karet a další hromadou všemožných funkcí potěší především náročnější uživatele.

Siemens CFX65

Druhý véčkový telefon, který Siemens na náš trhu uvedl, je stejně jako jeho předchůdce značně odlišný od jiných telefonů této konstrukce a bohužel nemá proti konkurenci příliš bohatou funkční výbavu.

Samsung SGH-E300

O Samsungu SGH-E300 by se dalo říci, že je to další z mnoha telefonů véčkové koncepce, který jako by z oka vypadl svým předchůdcům. Ale pod podobným kabátkem se skrývá řada změn, které uživatele mile překvapí.

Samsung SGH-E630

Kvalitní displej, výsuvná konstrukce, velká kapacita vnitřní paměti, absence Bluetooth či e-mailového klienta a staré ovládání Samsungu, které už bylo modelem SGH-E300 překonáno novinka s označením SGH-E630.

Motorola V547

Sympatické véčko od Motoroly je povedené jak po stránce designu, tak i funkční výbavou. Hlavním tahákem pro uživatele může být podpora technologie EDGE, kterou příliš mnoho telefonů na trhu nedisponuje.

Sony ericsson K700i

Firma Sony Ericsson nezapře svou roli inovátora a v modelu S700i skloubila neotřelý design s výbornými funkcemi. Mobil sice není malý, ale komu se líbí, ten zřejmě bude s jeho schopnostmi velmi spokojen.

Sony Ericsson K500i

Tato novinka ve střední třídě příjemně překvapí kvalitním provedením a funkční výbavou. Jediným problémem může být konkurence starších a lépe vybavených high-endů, které se dnes prodávají za téměř stejnou cenu.

Sony Ericsson P910i

Inovovaný high-endový model nabízí uživatelům především QWERTY klávesnici, neomezenou kapacitu paměťových karet, kvalitnější displej a samozřejmě inovace v programové výbavě.

Camera FX 2.0.3.

Tato utilita přidá vašemu mobilnímu digitálu nové funkce, které ve vestavěném programu pro fotografování mnohdy citelně chybí. Dokáže například během fotografování měnit kontrast, světlost, a rovněž si poradí s desetinásobným zoomem, polarizací barev nebo rozšířením viditelného pole. Dále můžete přidávat do fotografií různé rámečky (srdíčko, hvězdičku, kolečko atd.) a nebo můžete snímanou scénu obohatit některým z efektů nabízí se mozaika, krystal, kaleidoskop a dalších 5 variant. Na výběr jsou tři druhy kvality obrázku nízká (jedna fotka zabere kolem 15 kB), střední (fotografie zabere 25 kB) a vysoká (50 kB na jednu fotku). Navíc si můžete sami zvolit, zda-li se budou vaše fotografie ukládat na paměťovou kartu nebo přímo do telefonu. Instalační soubor zabírá 275 kB volného místa, takže po nainstalování si z volné paměti odečtěte kolem 400 kB. Námi testovaný program byl plně lokalizován do češtiny a můžeme jej tedy doporučit i těm méně zdatným angličtinářům.

Odkaz: http://www.my-symbian.com

Smart FileMan

Smart FileMan je obdobou windowsovského Total Commanderu či Servant Salamandru. Po nainstalování (cca 100 kB volné paměti) vám zobrazí v kořenovém adresáři 4 disky (Paměť telefonu C:, Odkládací paměť D:, Paměťovou kartu E: a ROM paměť Z:) včetně složky, do které se ukládají vaše SMS, MMS a e-maily. Tato aplikace je plnohodnotným souborovým manažerem, který kromě procházení mezi disky vašeho mobilního telefonu umí i kopírování/přesouvání/mazání souborů, vypíše informace o daném souboru/složce či z pokročilejších funkcí zvládne třeba odesílání adresářů (i obsah celého disku) přes IrDA nebo Bluetooth. A aby toho nebylo málo, tak do něj tvůrci přidali i hledání souborů podle data, koncovky, jména atd. Při ovládání jsem nenarazil na jedinou chybičku, je totiž poměrně jednoduché ve složkách se pohybujete pomocí joysticku nebo směrového tlačítka, takže nemusíte zbytečně procházet celé menu jen proto, abyste se dostali o složku zpět či vpřed. Bohužel výrobce "nenaučil" program komunikovat česky, takže se musíte spokojit s anglickým menu.

Odkaz: http://www.my-symbian.com

Smart Launcher

Určitě se vám již stalo, že po delším používání mobilního telefonu jeho vzhled zevšedněl. V některých případech je možnost koupě výměnných krytů, ale ty také zanedlouho omrzí a navíc pořizování krytů podle nálady se dosti prodraží. Co takhle ale témata měnit přímo v telefonu? Jeden den bude mít telefon vzhled podobný Windows XP, jindy jako Linux nebo třeba Anna Kurnikovová :-). Nabídka skinů je na internetu veliká (jen je při nahrání do mobilu nezapomeňte ukládat do složky system/data/ NSkins). Jakmile si nainstalujete Smart Launcher (cca 150 kB) a zvolíte nějaké téma, změní se všechny ikony, popisky ikon, pozadí (i v každé složce), styl písmen atd. Navíc si pomocí Skin Editoru můžete vytvořit téma vlastní. Aplikace se hlavně pyšní vynikajícím manažerem úloh, díky němuž získáte přehled o běžících aplikacích, velikosti volné RAM, ale rovněž můžete "neposlušné" aplikace stornovat. Jedinou výtku, kterou máme, je velké obsazení RAM paměti telefonu, což je hlavně pro starší Symbianové telefony velkým problémem.

Odkaz: http://www.my-symbian.com

Rally Pro Contest

Při hraní Rally Pro Contest budeme mít dojem, že nedržíte v ruce jen obyčejný telefon, ale přímo nějakou herní konzolu. Pro počítačové hráče je tato hra klonem podařeného simulátoru Colin McRae či Rally2000. Instalace vám zabere kolem 400 kB paměti, ale určitě to stojí za to. Na výběr máte ze čtyř aut (Mitsubishi, Ford, Toyota a Renault), které ale nejdříve musíte vyjezdit v šampionátu. Podobně je to i s výběrem tratí, těch je po úspěšném absolvování všech jízd dohromady dvanáct. To hlavní ale teprve přijde. Jakmile se ocitnete na závodní trati, zjistíte, že vše je v 3D grafice, která je opravdu výtečná a navíc po prvním rozjezdu na vás ze sluchátka zazní reálný zvuk motoru. Ve hře jsou čtyři druhy závodu, a to Time Trial, Championchip a Multiplayer, kdy v případě multiplayeru hrajete s kolegou pomocí Bluetoothu. Jen bychom ocenili možnost definovat klávesy podle vlastního uvážení, protože například majitelům telefonů s nestandardním uspořádáním kláves se bude hrát opravdu těžko.

Odkaz: http://www.my-symbian.com

Tipic ME

TipicME je klasický messenger, podobně jako ICQ nebo Miranda. Kromě nejpoužívanějšího ICQ serveru dokáže TipicME zpracovat také MSN, AIM a Yahoo servery. Jakmile program nainstalujete (zabere 100 kB volné paměti), požádá vás o zadání uživatelského jména a hesla, které obdržíte po bezplatné registraci na webové stránce. Poté, co vše vyplníte a připojíte se, objeví se na displeji všechny kontakty z počítačové verze vašeho messengeru. Hned v hlavní nabídce si můžete zvolit, zda se budou zobrazovat jen on-line či všechny osoby, nebo také obrázek vašeho kontaktu či váš aktuální stav (dostupný, nedostupný, dlouhodobě nedostupný a nerušit). Jistě stojí za zmínku i to, že aplikace dokáže zobrazit, kolik dohromady odeslala a obdržela kB dat. To se hodí hlavně těm, kteří nemají nebo si nemohou dovolit neomezené připojení k internetu. Celý messenger je v angličtině a bohužel si nedokáže poradit s diakritikou (místo háčků a čárek zobrazuje otazníky), ale jde o velmi užitečnou aplikaci

Odkaz: http://www.tipic.com

FIFA 2004

Tato hra je fotbalovým simulátorem z dílny EA Sports, díky němuž se vžijete do rolí fotbalových hráčů či klubových trenérů. Můžete totiž libovolně měnit pozici, formaci i strategii hráčů. Na hrací plochu se navíc nedíváte přímo shora, nýbrž pod úhlem cca 80?, takže jde vidět i to, co má fotbalista na sobě. Kromě aktuálního skóre se na displeji telefonu zobrazuje odehraný čas, jméno hráče, ale i názvy fotbalových týmů či žluté a červené karty. Zvukové efekty jsou více než autentické. Uslyšíte všechno od písknutí rozhodčího až po potlesk diváků. Tomu ovšem také odpovídá velikost instalačního balíku 112 kB. Na výběr máte mezi přátelským utkáním, šampionátem, trestnými kopy a tréninkem. Dále si můžete zvolit, zda délka jednoho zápasu bude tři, pět nebo devět minut. Hráče ovládáte směrovým tlačítkem, kde navíc při stisku potvrzovací klávesy nahráváte a hvězdičkou střílíte. Prostředí, jak už bývá zvykem, je anglické. Hra je opravdu realistická a užijete si s ní chvíle plné napětí

Odkaz: http://www.redboss.cz5.

§§§§§

&&&&&


Software


Rafinovaní zástupci I

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Christian LÖbering a David Wolski

05C0242

Odhalte nezvyklé možnosti zástupců programů ve Windows(CD)

Zvládáte většinu akcí ve Windows na jedno klepnutí? Pokud ano, pak určitě používáte zástupce programů. Vždyť právě oni jsou zásadním a přitom poměrně jednoduchým pomocníkem při práci ve Windows. LNK soubory sice provázejí běžného uživatele prakticky stále, přesto však řada jejich schopností zůstává opomíjena. V tomto článku prozradíme něco ze zákulisí zástupců a několik rafinovaných triků pro jejich použití.

Zástupci programů představují poměrně prostou záležitost: jedná se o malé soubory, které jsou jakýmisi ukazateli na objekt, jenž se nachází na jiném místě. Umožňují poklepáním spouštět z libovolného místa prostředky ukryté jak někde v hloubi systému, tak na síti či na internetu.

Asi každý uživatel používá zástupce ve formě odkazů, které jsou k dispozici v Průzkumníku Windows či v Internet Exploreru. Mnozí z nás mají nabídku Start a pracovní plochu přímo přecpanou všemožnými zástupci. Ovšem tak praktické, jak by se to mohlo na první pohled zdát, to zase není a to nejen z toho důvodu, že pro spuštění programu přes zástupce na pracovní ploše musíte nejprve okno spuštěné aplikace někam uklidit, abyste pracovní plochu zpřístupnili. Windows však nabízejí celou řadu možností, jak zástupce přehledně uspořádat a také jak je pohodlně zpřístupnit.

V první části tohoto článku vás budeme informovat o základních technikách vytváření zástupců, v druhé části vám prozradíme rafinované triky, které ani řada profesionálů nezná. Pokud poznáte všechny možnosti, které se vám na tomto poli otevírají, ušetříte si spoustu klepání myší a přitom si uchováte potřebný přehled.

Upozornění: Naše tipy jsou určeny pro všechny verze Windows, na výjimky vás samozřejmě zvlášť upozorníme.

Zástupci standardního typu

V první části článku se zaměříme na vkládání zástupců na místa, která jsou pro ně samotnými Windows víceméně předurčena. Operační systém však nabízí i zajímavé možnosti pro jemné dolaďování jejich funkcí. Přitom budeme rozlišovat mezi soubory URL určenými pro zástupce k internetovým odkazům a soubory LNK určenými pro zástupce k souborům na místním počítači nebo v síti. Ukážeme vám, jak zřejmou výhodu existence zástupců v operačním systému náležitě využít.

1.Nejjednodušší cesta k novému zástupci

Nejpohodlnější cestou, jak vytvořit nového zástupce, je využití technologie drag&drop: zástupce k objektu typu soubor (složce, souboru, složce v síti, tiskárně atd.) vytvoříte tak, že v Průzkumníku klepnete na objekt pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberete příkaz Vytvořit zástupce. Zástupce k objektu typu internetového odkazu pak nejsnáze vytvoříte tak, že jej "vytáhnete" z panelu Adresa internetového prohlížeče se stisknutým levým tlačítkem myši. Jestliže chcete zástupce vložit do nabídky Start, stačí jej pouze přetáhnout na tlačítko Start a počkat, až se nabídka rozbalí.

Alternativa: Použijte na místě, kde chcete zástupce vytvořit, pravé tlačítko myši, jímž vyvoláte kontextové menu. Z něho vyberte příkaz Nový/Zástupce a do dialogového okna zadejte přímo adresu souboru nebo pro jeho vyhledání použijte tlačítko Procházet. Zvláštním případem jsou zástupci v menu Oblíbené položky, které obvykle představují odkazy k internetovým stránkám. Ty přidáte do internetového prohlížeče prostřednictvím menu Oblíbené/Přidat k oblíbeným položkám nebo pomocí menu Záložky/Přidat stránku k záložkám. U většiny internetových prohlížečů funguje i přetažení ikony v panelu Adresa do odpovídajícího menu (jedná se opět o použití technologie drag&drop). Internet Explorer má v tomto případě značný náskok, neboť jeho Oblíbené položky jsou identické s oblíbenými položkami celých Windows. Svoji sbírku oblíbených položek tedy můžete spravovat jak v Internet Exploreru, tak v Průzkumníku Windows. Navíc oba zmíněné programy dokáží pracovat jak se zástupci URL, tak se soubory LNK, takže použijete-li pro daný program nevhodný typ zástupce, přepne se okno programu automaticky tak, aby bylo možné daný prostředek zobrazit. Například když v Internet Exploreru klepnete na LNK soubor, přepne se okno prohlížeče do okna programu Průzkumník a v něm se zobrazí odpovídající obsah. Funguje to samozřejmě i opačně, pokud v Průzkumníku zavoláte zástupce internetové adresy.

2.Správná pozice: vlastnosti zástupce jsou určeny jeho umístěním

Zástupce můžete vytvořit prakticky všude, kde chcete počínaje prakticky libovolným umístěním v systému souborů až po vložení zástupce do dokumentů podporujících technologii OLE. Nejpoužívanějšími místy pro vytváření zástupců však bezesporu jsou čtyři nejdůležitější pracovní plocha, nabídka Start, složka Sendto (Odeslat) a konečně složka Oblíbené položky. K těmto čtyřem složkám se dostanete přímo přes nabídku Start, pokud v ní klepnete na položku Spustit a do políčka Otevřít napíšete jejich název. Další sbírka zástupců se nachází v panelu Snadné spuštění (Quick Launch), který však nenabízí o nic více možností než jakýkoliv jiný uživatelem definovaný panel.

Zástupci na pracovní ploše, v nabídce Start a v Oblíbených položkách mají tu výhodu, že jim lze přiřadit klávesovou zkratku. U ostatních zástupců na jiných místech sice lze při klepnutí pravým tlačítkem na ikonu zástupce a výběrem příkazu Vlastnosti z kontextového menu na záložce Zástupce rovněž přiřadit klávesovou zkratku, ta ale bohužel nefunguje. Dále zástupci na pracovní ploše a v panelech nástrojů na rozdíl od zástupců v nabídce Start podporují technologii drag&drop.

Další velmi pohodlnou možností, jak uživatelské soubory poslat pomocí myši do určité aplikace, je často podceňovaná složka Sendto. Tady si rozhodně zaslouží umístění zástupci často používaných složek, prohlížečů obrázků, textových procesorů, Media Playeru a popřípadě sady rozšíření složky Sendto z Powertoys z Windows 95.

Přístup ke složce Sendto se vám pokusíme zpříjemnit pomocí skriptu !pcwSendHere, který naleznete na našem CD. Stačí tento skript jednoduše zkopírovat do složky Sendto a následně můžete nové zástupce do této složky vkládat klepnutím na položku Odeslat/!pcwSendHere.

Pokud máte velkou obrazovku, popřípadě máte k počítači připojené obrazovky dvě, pak se určitě vyplatí vytvořit si svůj vlastní panel nástrojů. K tomu účelu nejprve vytvořte novou složku, do níž umístíte všechny potřebné zástupce. Potom klepněte na Hlavní panel pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte položku Panely nástrojů/Nový panel nástrojů. V následujícím okně pak vyberte pro panel nástrojů zmíněnou složku se všemi zástupci.

Při vytváření zálohy a opravy panelů nástrojů vám určitě pomůže náš dávkový soubor Bar-Keeper. Nezapomeňte, že ke korektnímu provozu Bar-Keeperu je třeba zkopírovat soubor KILL.EXE (najdete jej na našem CD) do některé složky určené pro vyhledávání.

3.Ikony, režimy oken, klávesové zkratky a argumenty

Pokud klepnete pravým tlačítkem na ikonu zástupce a z kontextového menu vyberete příkaz Vlastnosti, můžete pomocí parametrů nastavit velikost okna a individuální chování programu po jeho spuštění. Zatímco u excelovské tabulky nebo u nějaké utility pracující na příkazovém řádku neexistuje možnost, jak například změnit jejich ikonu, pak u zástupce k danému souboru to nepředstavuje žádný velký problém. Klepněte pravým tlačítkem na ikonu zástupce a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Na záložce Zástupce pak stiskněte tlačítko Změnit ikonu. Zde máte možnost přiřadit zástupci libovolný výstižný symbol naprosto nezávisle na typu souboru. V poli Spustit lze nastavit velikost okna. Možnost V minimalizovaném okně je zvláště užitečná u utilit běžících na příkazovém řádku nebo u dávkových souborů, které mají pracovat na pozadí.

Mnohé aplikace a některé systémové příkazy, které při svém spuštění používají různé argumenty nebo tyto argumenty dokonce vyžadují, lze (smysluplně) použít pouze ve spojení s vytvořeným zástupcem. Dva příklady za všechny:

<cesta>\i_view32.exe "D:\fotky" /thumbs

Výše napsaný příkaz s cestou jako argumentem a parametrem thumbs spustí Irfan View přímo v námi požadované složce a se zobrazením ve formě okna s thumbnaily. V poli Cíl na kartě Zástupce může být příkaz až 260 znaků dlouhý, poskytuje tedy dostatečně velký prostor pro zápis argumentů všeho druhu.

Pouze ve Windows 98/ME pak můžete zavolat funkce typu:

rundll32.exe user;CascadeChildWindows

rundll32.exe user;TileChildWindows

Tyto funkce umožňují uspořádat otevřená okna ve Windows to jsou ideální kandidáti pro vytvoření zástupců do nabídky Start a dále tyto zástupce opatřit klávesovou zkratkou. Ostatně ve všech verzích operačního systému Windows je možné uspořádat otevřená okna podle libosti právě prostřednictvím klávesových zkratek, pokud použijete náš skript PcwWinScreen.VBS, který naleznete na našem CD. Tento skript stačí spustit pouze jednou. Poté máte k dispozici čtyři klávesové zkratky <Ctrl><Alt> a čtyři kurzorové klávesy. Všechny potřebné zástupce k jednotlivým akcím pro uspořádání oken uloží skript automaticky do nabídky Start do složky Winscreen.

Upozornění: Pokud definujete nějakou kombinaci kláves jako klávesovou zkratku, pak byste si vždy měli zjistit, zda tuto zkratku nepoužívá nějaká jiná aplikace. Klávesové zkratky pro zástupce v nabídce Start, na pracovní ploše a v oblíbených položkách dominují nad všemi klávesovými zkratkami definovanými v jednotlivých programech. Platí to i pro čtyři definované klávesové zkratky z našeho skriptu.

4.Oblíbené internetové odkazy v aplikacích MS Office

Ten, kdo chce mít k dispozici internetové odkazy i ve Wordu a Excelu, aniž by musel otevírat složku Oblíbené položky nebo své oblíbené odkazy hledat na jiných místech, může tuto možnost integrovat do panelu nástrojů popisovaných aplikací, aniž by do nich musel zabudovat speciální panel nástrojů Web.

Přesuňte se do menu Nástroje/Vlastní a na záložce Panely nástrojů umístěte zatržítko před položku Web. V aplikaci se objeví nový panel nástrojů Web, z něhož lze prvek Oblíbené položky jednoduše přesunout na libovolné místo například ve standardním panelu nástrojů. Odstraněním zatržítka před položkou Web (viz postup výše) pak můžete panel zase odstranit. Pokud používáte jako výchozí internetový prohlížeč Internet Explorer, pak se dozajista vyplatí kromě tlačítka Oblíbené položky umístit do Wordu, popřípadě Excelu i tlačítka Zpět nebo Vpřed.

Oblíbené položky v programech MS Office mají bohužel dvě vady na kráse: první je fakt, že všechny položky internetových odkazů jsou zobrazovány pouze s výchozí ikonou a za druhé, pokud máte v oblíbených položkách kromě zástupců internetových odkazů s příponou URL i zástupce lokální s příponou LNK, pak při spuštění posledně zmíněného typu zástupce obdržíte upozornění zabezpečení, které je třeba nejprve potvrdit.

Zástupci v provedení deluxe

V druhé části článku vám představíme několik pomocných programů, jež by vám měly pomoci při dokonalejší správě souborů zástupců. Některé možnosti můžeme na tomto místě pouze načrtnout. Nikde například není psáno, že každý zástupce musí odkazovat na nějaký cílový soubor, ale přesně naopak zástupce může stejně dobře nejprve spouštět nějaký skript, jenž až následně spustí daný program v nějaké skriptem předdefinované konfiguraci. Dále například můžete zástupce vložit i na taková místa, která k tomu podle Windows určitě nebyla určena, nebo na taková místa, která si Windows rezervovala výlučně pro sebe.

5.Zástupci spouštějící kromě aplikací i skripty

Pohodlí při spouštění aplikací se enormně zvýší, pokud zástupci po poklepání přímo nespustí program, nýbrž se před jeho spuštěním vykoná nějaký skript. V tomto případě příkazový řádek s parametry vůbec nepřichází v úvahu, naopak se jedná o složitý aparát, který má před samotným spuštěním programu připravit pro něj všechny potřebné informace a nastavení.

Ideálními kandidáty na tento způsob použití zástupců jsou aplikace, které svá nastavení ukládají do INI souborů, popřípadě do registru. Potřebná nastavení se na těchto místech totiž dají velmi snadno přepisovat.

Další možnosti pro komfortní spouštění aplikací předvedeme na dvou níže popisovaných příkladech. Skripty pcwExcel.VBS a pcwWord.

VBS spustí Excel, případně Word, nebo okno aplikace přenesou do popředí to podle toho, zda již aplikace běží nebo ne. Pokud umístíte například zástupce pcwExcel do nabídky Start a tam mu přiřadíte třeba klávesovou zkratku <Ctrl><Shift><E>, pak vám skript buď Excel spustí, nebo pokud je již spuštěn, zobrazí ho v popředí. Tak se můžete snadno vyhnout spuštění několika instancí stejného programu a ušetříte čas při hledání tlačítka v Hlavním panelu. Princip obou skriptů se dá s mírnými obměnami použít i pro jiné aplikace. Nezbytným předpokladem pro spouštění těchto skriptů je, abyste do systému zaregistrovali komponentu pcwHide.DLL, a to prostřednictvím příkazu:

regsvr32 <cesta>\pcwhide.dll

Oba skripty včetně DLL knihovny naleznete na našem CD v archivu PCWOFF.ZIP.

Druhý příklad umožní pohodlnější používání Editoru registru. Ten si již od časů Windows 2000 pamatuje naposledy navštívený klíč. Skript pcwRegedit.VBS, který naleznete na našem CD, této skutečnosti využívá, aby mohl před samotným spuštěním Editoru registru zobrazit dialogové okno pro zadání místa, na které byste se chtěli po spuštění programu přesunout. Pro často navštěvované klíče jsou zde vytvořeny zkratky, ostatní se dají snadno vkládat prostřednictvím funkce Copy&Paste.

6.Odkazy k ikonám Tento počítač a Místa v síti v registru

Položky, které se nabízejí v kontextovém menu ikon Tento počítač a Místa v síti, jsou jasně určeny. Pokud však víte, že jim v registru v klíči Hkey_Classes_Root\CLSID odpovídají určité Class-ID, pak lze kontextové menu zmiňovaných ikon libovolně rozšířit. Například ikoně Tento počítač odpovídá ID {20D04FE0-3AEA-1069-A2D8-08002B30309D}. Pokud v něm vytvoříte hierarchii klíčů v pořadí Shell/<položka menu>/Command přesně podle obrázku a v každém klíči Command vytvoříte řetězcovou hodnotu, v níž jako údaj hodnoty zadáte příkaz, který se má vykonat, pak bude kontextové menu ikony Tento počítač okamžitě o jednu položku bohatší. Pokud chcete upravovat další Class-ID, je lepší použít náš skript pcwRegedit, který byl uveden v tipu č. 5, kde stačí zadat klíčové slovo Class a poté vybrat požadované číslo.


Rafinovaní zástupci II

7.Multifunkční zástupci vlastními silami

Kromě systémových ikon uvedených v tipu č. 6 však můžete vytvářet i vlastní soubory typu zástupce, které ve svém kontextovém menu nabízejí možnost spuštění celé řady programů nebo otevření mnoha složek. Celý trik spočívá v tom, že vytvoříme nový typ souboru s novou příponou, a to tak, že do registru zkopírujeme pod nějakým jiným jménem typ souboru nejlépe takový, který podporuje technologii drag&drop a jemu přiřadíme novou příponu. Celý tento úkol za vás provede pomocný skript pcwMultilink.VBS, který naleznete na našem CD. První typ souborů bude mít příponu V00, další bude mít příponu V01 atd. Před spuštěním je nutné vytvořit na pracovní ploše složku Links.TMP a naplnit ji zástupci programů, složek apod., které budeme chtít v kontextovém menu nového typu souborů. Samotný skript pak pracuje tak, že kopíruje klíč VBSFile a přebírá všechny odkazy, které se nacházejí na pracovní ploše ve složce Links.TMP. Tyto odkazy skript zkopíruje do klíče Shell. Tak se dostanou do kontextového menu nového typu souborů. Složku Links.TMP po skončení práce se skriptem můžete smazat anebo ponechat pro vytváření nového typu souborů.

Celá zmiňovaná operace se však málokdy obejde bez našeho zásahu. Zástupci mají totiž vlastní inteligenci, která jim v tomto případě překáží, takže si nedovedou správně vyložit příkazy typu C:\Windows nebo C:\Data\Tabulka.XLS.

Aby vám tedy příkazy načtené pomocí skriptu pcwMultilink fungovaly, je třeba do registru doplnit několik informací. Odpovídající aplikace musí být uvedeny hned na začátku údaje řetězcové hodnoty. Proto v Editoru registru vyhledejte nový typ souboru v našem případě nejprve typ V00File a doplňte do podklíčů klíče Shell potřebné příkazy.

Upozornění: Nově vytvořená ikona vytvořená na pracovní ploše, která navíc podporuje technologii drag&drop, může v kontextovém menu obsahovat prakticky libovolně velké množství položek. Může se také hodit pro zápis poznámek nebo úkolů. V našem případě se ostatně jedná pouze o primitivní skript, který je možné plnit libovolným obsahem a dokonce jej můžete ukládat v libovolném formátu. Jedinou podmínkou je skutečnost, aby byly zachovány přípony V00, V01 atd.

8.Vytváření multifunkčních zástupců pomocí freewarového programu

Prostřednictvím freewarového programu Menuapp 1.03, který najdete na našem CD, dosáhnete podobného výsledku jako u již popisovaných multifunkčních ikon. Jeho ovládání je jednoduché, ovšem vytvořené ikony nepodporují technologii drag&drop a utilita funguje pouze ve Windows 2000/XP. Instalace je jednoduchá stačí rozbalit archiv do libovolné složky a poklepáním program spustit. Vícefunkční ikony získáte následovně:

1. Vytvořte na libovolném místě složku, do níž umístíte zástupce normálních aplikací, které patří do jedné tematické skupiny například všechny zástupce programů Office.

2. Na pracovní ploše vytvořte zástupce k souboru MENUAPP.EXE.

3. Klepněte pravým tlačítkem myši na vytvořeného zástupce, z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti a do políčka Spustit zadejte název složky, která obsahuje LNK soubory vytvořené v kroku 1.

A to je vlastně všechno. Při poklepání na zástupce programu Menuapp zobrazí utilita všechny zástupce, kteří jsou v pracovní složce, další klepnutí spustí hledaný program nebo otevře danou složku. Ikonu Menuapp a její popis můžete podle libosti upravit prostřednictvím příkazu Vlastnosti vyvolaného z kontextového menu zástupce Menuapp.

Pokud potřebujete do svých ikonek s odkazy začlenit zástupce nějaké systémové složky, je nutné sáhnout do konfigurace popisované utility hlouběji. Vytvořte v libovolné složce (viz krok 1) nový textový soubor a přiřaďte mu kupříkladu jméno:

!MA0000_-s_Start

pokud budete chtít vytvořit zástupce k nabídce Start. Výraz !MA je pevnou součástí jména souboru, který musí povinně obsahovat každý odkaz v této složce. Další část názvu souboru obsahuje číslo, to musí být naopak pro každý odkaz jedinečné proto je asi nejlepší, když jednotlivé odkazy očíslujete po řadě za sebou. Parametr -s udává, která systémová složka má být při poklepání na zástupce otevírána. Seznam všech podporovaných systémových složek naleznete v souboru nápovědy MENUAPPHELP.TXT. Tento soubor je součástí archivu, v němž je utilita zabalena. Poslední část jména souboru je libovolná a objeví se v menu jako název složky.

9.Důležité složky neustále na dosah myši

Pokud při práci neustále využíváte nějakou složku, pak byste si k této složce určitě měli vytvořit zástupce, a to na takovém místě, kde je nejvíce po ruce. Elegantním řešením jsou dynamičtí zástupci v kontextovém menu souborů a složek. Pomocí našeho skriptu pcwJpfld.VBS, který naleznete na našem CD, zabudujete všechny důležité složky do kontextového každé složky či souboru. Tak je budete mít k dispozici prakticky neustále.

Skript nainstalujete tím, že na něj poklepete. Po klepnutí pravým tlačítkem myši na libovolný objekt se v kontextovém menu objeví nová položka Vybrat složku. Po klepnutí na tento příkaz se kontextové menu rozšíří o položky Přidat odkaz na složku a Zavřít seznam. Nyní vyberte příkaz Přidat odkaz na složku. Objeví se dialogové okno, v němž máte za úkol vybrat všechny složky, na něž často přistupujete. Při klepnutí na nově připojenou složku se tato otevře v Průzkumníku. Klepnutím na položku Zavřít seznam nebo po otevření složky se menu opět zmenší a bude se v něm opět vyskytovat pouze položka Vybrat složku.

Dříve vybrané složky samozřejmě lze ze seznamu snadno odstranit, a to pomocí položky Odstranit odkaz na složku z rozbaleného kontextového menu.

Pro odinstalování skriptu na něj stačí opět poklepat (ve složce Windows) nebo odstranit všechny odkazy na složky, protože pak budete v posledním kroku dotázáni, zda chcete skript odinstalovat.

10.Dvěma klepnutími myší k cílové složce zástupců

Pokud se potřebujete dostat k některému ze souborů v cílové nebo pracovní složce nějakého zástupce, můžete tak učinit, pokud klepnete pravým tlačítkem na ikonu zástupce a z kontextového menu vyberete příkaz Vlastnosti a na záložce Zástupce stisknete tlačítko Najít cíl. Pokud použijete náš skript pcwLnkjp.VBS, který naleznete na našem CD, bude vaše cesta ještě o jedno klepnutí kratší. Kromě toho je možné přesunout se do pracovní složky daného zástupce. Skript pcwLnkjp vytváří v kontextovém menu LNK souborů dvě položky Otevřít cílovou složku a Otevřít pracovní složku.

Instalace skriptu se provede jeho zkopírováním do libovolné složky a poklepáním na něj. Dojde ke zkopírování skriptu do složky Windows a vytvoří se dvě položky v registru. Pokud po instalaci klepnete pravým tlačítkem na ikonu zástupce a vyberete jednu ze dvou popisovaných položek, otevře se odpovídající složka v programu Průzkumník. Pro odinstalování skriptu na něj stačí poklepat.

11.LNK a URL: zobrazení všech přiřazených klávesových zkratek

Každému zástupci v nabídce Start a na pracovní ploše můžete přes jeho kontextové menu a příkaz Vlastnosti přiřadit klávesovou zkratku. Totéž platí i o zástupcích typu URL, které se nacházejí v Oblíbených položkách. V tomto případě se volba nachází v menu Vlastnosti na záložce Webový dokument. Naneštěstí je nutné, abyste si o přiřazených klávesových zkratkách vedli patřičnou evidenci, neboť Windows nemají prostředky k tomu, aby dokázaly seznam přiřazených klávesových zkratek zobrazit. Abyste omylem nepřiřadili jednu klávesovou zkratku dvakrát, využijte náš skript pcwHotkeys.HTA, který naleznete na našem CD. Tento skript dokáže zobrazit seznam všech přiřazených klávesových zkratek. Utilitu spustíte poklepáním. Dojde k prohledání všech složek, které mohou obsahovat zástupce LNK a URL s přiřazenými klávesovými zkratkami a výsledek zobrazí ve formě přehledné tabulky. Nalevo v tabulce uvidíte jméno zástupce a úplnou cestu k němu, vpravo je definovaná klávesová zkratka. U každého zástupce jsou pak k dispozici dvě tlačítka Explorer a Odstranit klávesovou zkratku. První tlačítko způsobí otevření okna Průzkumníka přímo ve složce, kde se zástupce nachází, navíc tento soubor označí. To je praktické zvláště tehdy, chceme-li klávesovou zkratku změnit. Druhé tlačítko pak slouží k odebrání klávesové zkratky.

Za zmínku stojí ještě tlačítko Export po 0jeho stisku se otevře okno Internet Exploreru a v něm se objeví abecedně uspořádaný seznam přiřazených klávesových zkratek. Tento seznam si můžete vytisknout, uložit, popřípadě dále upravovat.

Krátké tipy

Pořádek na pracovní ploše

Kdo chce mít za každou cenu na pracovní ploše vše, co ke své práci potřebuje, může snadno pracovní plochu uklidit pomocí následujícího triku. Pomůže mu tapeta, jejíž vzhled je takový, že pracovní plochu geometricky rozdělí na několik například barevně odlišných oblastí. Do těchto oblastí pak lze umístit jednotlivé ikony zástupců podle nějakého námi definovaného pravidla například tematicky.

Pořádek v nabídce Start

Také máte v nabídce Start nepořádek? Pro vzájemné oddělení složek a jednotlivých zástupců programů a jejich následné abecední uspořádání stačí klepnout na libovolnou položku nabídky Start/Programy pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vybrat příkaz Seřadit podle názvu.

Zabraňte zablokování počítače způsobenému dočasnou neplatností zástupce

Pokud nějaký zástupce odkazuje na prostředek, který není momentálně k dispozici (například síťový disk nebo přenosný pevný disk), zpomalí se kvůli chybovému hlášení spouštění systému. Po spuštění systému pak chybějící prostředek může způsobit až dočasné zatuhnutí systému. Pomocí příkazu explorer.exe /n,Z:\ však dosáhnete stejného výsledku, jako kdybyste měli zástupce přímo odkazujícího na disk Z:, vyhnete se však potížím s dočasnou nestabilitou systému způsobenou neplatností odkazu zástupce.

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Ivan Štromer

05C0240

Zajímavé utility

Programy, které možná neznáte

Z velké nabídky sharewarových utilit vám dnes doporučím čtyři. První je zálohovací program VersionBackup, jehož předností je schopnost vytvářet samostatné verze uložených souborů. Kteroukoli z nich pak lze použít k obnově. Druhá utilita se zaměřuje na duplicitní soubory, jež se časem vytvoří na každém počítači a zbytečně zabírají místo, nehledě na možné chyby, jež mohou způsobit. Nainstalujte si Dupe Trasher a problému se zbavíte. Uživatelům, kteří hledají kvalitní adresář a diář, doporučuji opravdu zdařilou aplikaci Personal eCentral. O jejích kvalitách svědčí řada ocenění. Poslední představenou utilitou bude Wapicode Photo Manager, s nímž můžete organizovat své fotografie a vytvářet na webových stránkách fotoalba. Silnou stránkou programu je příjemné uživatelské prostředí.

VersionBackup 3.0.5.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.sb-aw.com

Už podle názvu tušíte, že vám představuji zálohovací aplikaci, která má za úkol zabezpečit důležité soubory před jejich ztrátou či poškozením. Version

Backup nabízí rozšířené funkce především v oblasti řízení zálohovacích procedur. Nejvýznamnější z nich (která tvoří první část názvu programu) je ukládání verzí záložních souborů na rozdíl od jiných zálohovacích utilit, které ukládají pouze jedinou, poslední verzi souboru. K obnově souboru ve VersionBackup tak můžete použít kteroukoli z uložených verzí. Nastavení zálohovacího procesu se provádí pomocí průvodce. Ten vás celou procedurou nastavení povede krok za krokem a v sekvenci dialogových oken postupně nabídne všechny volby nutné pro řízení zálohování. Přitom v každém okně prostřednictvím tlačítka Help máte k dispozici nápovědu k jednotlivým volbám v aktuálním okně. Speciální výbavou VersionBackupu je prohlížeč vytvořených záloh. Díky němu získáte kompletní přehled o všech zálohách, které jste vytvořili. Ukazuje strukturu adresářů a souborů a podrobně zobrazuje, které verze kterých souborů jsou dostupné. Prohlížeč dokonce zobrazuje i zálohy, které jste již smazali, a umožňuje jejich zpětnou obnovu (tlačítkem Recover). K obnově lze vybrat soubor nejen podle jeho názvu a cesty, ale také podle data uložené verze.

Z dalších zajímavých vlastností VersionBackupu lze jmenovat nastavitelnou dobu "uskladnění" záloh, jejich automatické mazání, konfiguraci přírůstkového a kompletního zálohování v nastavitelných intervalech nebo obnovitelnost kompletních adresářů. Autoři VersionBackupu nabízejí za 56 USD také placenou verzi programu, jež navíc umožňuje práci v síti, ukládání záložních souborů na vypalovací média CD a DVD, komprimaci dat a automatické provedení nebo dokončení zálohovacího procesu, jestliže z nějakého důvodu nemohl být proveden v určený čas. A samozřejmě zajišťuje bezplatnou tříletou technickou podporu.

Dupe Trasher 1.0

Licence: shareware 9,95 USD

Domovská stránka: http://www.asmdev.net/products/dupetrasher/index.html

Utilita Dupe Trasher má za úkol zbavit pevný disk počítače nadbytečných duplicitních souborů, které jsou umístěny v různých složkách, zabírají volné místo, snižují účinek defragmentačních nástrojů a naopak vedou ke zmnožení chyb uživatele. Program umožňuje podrobně nastavit podmínky vyhledání duplicitních souborů, např. umožní vybrat umístění, které má být prohledáváno (celé disky nebo jen určité složky), dovolí určit soubory, které mají být do hledání zahrnuty a naopak určit soubory, které mají být ignorovány (systémové a skryté). Stanovit můžete určité datum, čas a atributy souboru. Duplicitu lze určit nejen podle názvu, data a času poslední úpravy, ale především podle obsahu souboru, přičemž porovnání se provádí metodou byte po bytu. Nalezené duplicitní soubory lze přesunout do určené složky nebo je odstranit obnovitelně do koše či trvale.

Personal eCentral 2005

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.eshasoft.com

Personal eCentral je uživatelsky přívětivý, zábavný a všestranný nástroj pro organizování vašeho času, pro evidenci kontaktů a brouzdání internetem. Je rozdělen do tří oblastí. Osobní informační manažer v sobě spojuje kalendář a diář. Ten je určený pro záznamy událostí a úkolů, které můžete dělit podle kategorií (osobní, pracovní, apod.). Lze vytvořit opakující se události jako jsou svátky, narozeniny a výročí s možností připomenutí, najdete v něm také deník a notýsek na poznámky. Manažer kontaktů je záznamníkem adres vašich přátel, obchodních partnerů a institucí, k nimž můžete připsat telefony, e-mailové adresy, odkazy na jejich webové stránky a poznámky. Vestavěný prohlížeč internetu, kompatibilní s vaším výchozím prohlížečem, je vybaven vlastní ochranou proti vyskakování nežádoucích (pop-up) oken. Personal eCentral rovněž umožňuje ze svého prostředí spustit váš poštovní program a kalkulačku, podporuje i víceuživatelské profily. Placená verze za 19,95 USD obsahuje navíc funkci pro tvorbu ročního obrazového kalendáře a dovoluje ukládání a přehrávání audio(MP3) a videosouborů.

Personal eCentral má velmi moderní vzhled s opravdu hezkým kalendářem i adresářem. Vyzkoušejte ho, třeba se právě on stane vaším favoritem.

Wapicode Photo Manager 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.wapicode.com

Photo Manager vám pomůže zorganizovat obrázky, které máte rozesety v grafických souborech na svém počítači nebo které jste získali v přílohách e-mailových zpráv. Můžete si vytvořit databázi obrázků s popiskami, charakterizujícími kdo nebo co je na nich zobrazeno. Obrázky můžete přejmenovat a přeskupovat do kategorií. Program je vybaven funkcí promítání diapozitivů v režimu 3D. Nabízí mnoho vyhledávacích kritérií a umožňuje zálohování fotografií na internetu. Vaše fotky dokáže poslat na mobilní telefony i na webové stránky jako fotografická alba. Photo Manager je velmi rychlý produkt, snadno si poradí i s tisícovkou obrázků. Verze 2.0 je vybavena zcela novým databázovým motorem, program může dokonce běžet z paměťové karty USB.

§§§§§


Na stříbrných kotoučích

Pavel Tůma

05C0238

Rostliny a rostlinky

Pokud jste listovali minulým číslem poctivě od začátku do konce, možná jste si všimli recenze na Komplet výukových programů pro 1. stupeň ZŠ od Terasoftu. Jedním ze čtyř programů, které se v tomto kompletu skrývaly, je disk Přírodověda 1 (rostliny a houby). Jelikož mě tento titul opravdu hodně zaujal, řekl jsem si, že bych vás s ním mohl seznámit v samostatné recenzi. Pustil jsem se proto do pátrání v hlubinách internetu a kontaktoval výrobce, tedy přímo Terasoft, abych zjistil, zda se dá Přírodověda 1 koupit také samostatně. Na konci této recenze se dozvíte, k jakému jsem dospěl závěru. Nejdřív se však podíváme rostlinám na zoubek nebo spíš na listy.

Titul Přírodověda 1 se trochu vymyká všem předchozím produktům Terasoftu. Je totiž prvním dílkem z nové řady, do které patří i nová Vlastivěda. A je to jistě krok správným směrem. Nové prostředí je přehledné a hezky graficky zpracované, všudypřítomné hry také dostaly jiný kabátek a největším překvapením pro mě byl tiskový modul. Ten je zpracován nově v HTML a listy samotné (ať již prázdné nebo vyplněné) jsou vytvořeny ve formátu PDF. Vlastní výuková látka je rozdělena do kapitol, které pokrývají snad celý okruh přírodovědy, zabývající se rostlinami a houbami. První kapitoly jsou více či méně obecné a seznámí děti s rozmanitostmi přírodnin a s přírodními společenstvy. Dále už se ale jednotlivé sekce specializují např. na stavbu těla rostlin, jejich výživu a dýchání, délku života. A ještě než se dostane na houby, zjistíme, že existují rostliny kulturní, plané, vodní, zahradní, léčivé, jedovaté, jarní nebo luční. Zastoupeny jsou samozřejmě i stromy. Látka je proložena průběžnými testy, které zajistí snazší zapamatování stěžejních informací. Výuka může probíhat buď postupně podle stanoveného pořadí, nebo si můžete zvolit pouze některé z kapitol. Navíc lze z jednotlivých částí odebrat nechtěné stránky. Možnosti parametrizace jsou opravdu rozsáhlé. Stejné možnosti pak máte v testech, které se automaticky vyhodnocují. Další změnou oproti starším podobným produktům Terasoftu je přítomnost encyklopedie, která skrývá v přehledné formě velká kvanta informací. Ty se mohou hodit i v přítomných hrách založených na stylu Člověče, nezlob se. Na každém políčku tam čeká záludná otázka z říše rostlin a hub.

Tento disk mě zaujal již při minulém testování a tentokrát jsem se pouze utvrdil v tom, že se jedná o povedený program, který si jistě mnohé děti oblíbí. A pro ty mám dobrou zprávu: CD-ROM Přírodověda 1 se totiž od dubna začne prodávat samostatně, ovšem pouze v elektronickém obchodě Terasoftu. Na pulty běžných obchodů se časem dostane také, ale to až na začátku či v průběhu léta. Toto čekání však bude vynahrazeno faktem, že Přírodovědě 1 přibude do krabičky mladší sestřička a budou prodávány ve dvojbalení.

TS Přírodověda 1

+ rozsah výuky

+ různorodé úlohy v testech

+ encyklopedie

+ tiskový modul

Producent: Terasoft

Žánr: výuka

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP, Linux, Mac OS 9 a X

Cena: 499 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice, http://www.terasoft.cz

Čechy krásné, Čechy mé

Obvykle jsem zvyklý se v úvodu rozepisovat, ale tentokrát to bude bez dlouhých okolků, protože rozhodně je o čem psát. Na úvod by snad bylo dobré zmínit, že řeč bude o novince z dílny Terasoftu s názvem Vlastivěda 1 Starší české dějiny. Pokud snad někdo neví, čím se taková vlastivěda zabývá, tak to snad pochopí z podtitulu tohoto produktu. Ano, správně, je to celé o dějinách naší vlasti.

Obsah je již jako tradičně rozdělen do dvou částí. Je to samozřejmě nezbytná výuková sekce a nechybí ani obvyklý tiskový modul. Ten je notně přepracovaný, vlastně je úplně nový a nese honosné označení Pracovní listy a projektové vyučování. Zpracování mě mile překvapilo a řekneme si o něm více o pár řádků dále. Teď k samotné výuce. Pokud máte dost času a netrpíte poruchami pozornosti, můžete se pustit do vstřebávání znalostí pěkně po pořádku od začátku. Jestli vás ale některá období nezajímají, můžete je v klidu přeskočit a vybrat si jen některé kapitoly. Výčet témat je poměrně dlouhý. Začíná nejstarším osídlením naší vlasti a končí vládou Habsburků. Mezi tato dvě časová období se vešel příchod Slovanů, Velká Morava, Přemyslovci, Lucemburkové, vláda Karla IV., husité a Jan Hus, Jiří z Poděbrad a Jagellonci. Opomenuty nezůstaly ani staré české pověsti a vlastní kapitola je věnována Krokovi, Libuši a Přemyslovi. Výuková část se skládá z 329 obrazovek, na kterých najdete text, fotografie, obrázky nebo ilustrace českých panovníků. Všechny texty jsou samozřejmě namluveny, takže si děti nebudou muset namáhat oči. A protože samotné huštění informací do hlavy by mohlo být nudné a neefektivní, jsou mezi stránky s látkou vloženy i průběžné testovací otázky. Podobné úkoly pak najdete v části testovací, která je rozdělena na stejné již zmíněné kapitoly. Otázky jsou poměrně různorodé. Kromě běžných textových úloh se setkáte se slepými mapami nebo s portréty panovníků a jejich manželek. Než se podíváme na slibovaný nový tiskový modul, musím se ještě zmínit o obsáhlé encyklopedii, která obsahuje snad veškerý obrazový materiál použitý při výuce a samozřejmě všechna důležitá fakta z textu. Málem bych zapomněl na přítomné hry. Ty jsou postavené na podobném principu jako Člověče, nezlob se a jsou určené pro jednoho či dva hráče. Hráč hází virtuální kostkou a po každém hodu přichází otázka z historie. Úkolem je samozřejmě co nejrychleji projít trať, na jejímž konci čeká diplom.

A konečně se dostáváme k velkému překvapení (alespoň pro mě). Z tiskového modulu se staly pracovní listy a projektové vyučování. Z poměrně nepřehledné součásti programu se vyklubaly stránky HTML a dokumenty PDF. Najednou je všechno přehledné a díky formátu PDF vypadají pracovní listy, určené pro testování školáků a plné obrázků, doplňovaček či křížovek, hezky profesionálně. Kromě těchto testů, které můžete vytisknout i vyplněné, jsou zde obrázkové karty s významnými postavami českých dějin. Ty se dále dělí na tři podskupiny. Nástěnkové karty jsou obrázky s texty popisujícími jednotlivé panovníky, určené pro přiřazování na časovou osu. Skládankové karty jsou vlastně stejné, jen popisy panovníků jsou anonymní a slouží k přiřazování správných popisků k panovníkovi. Poslední možností jsou textové kartičky bez obrázků.

Stejně jako úvod, i závěr bude stručný. Titul Vlastivěda 1 z nové řady Terasoftu, do které patří i Přírodověda 1, je výborně zpracovaný a osobně bych mu dal jedničku s hvězdičkou. Sice příliš nepobaví, ale po stránce výukové se mu nedá nic vytknout.

TS Vlastivěda 1

+ zpracování podle osnov MŠMT

+ rozsah výuky

+ různorodé úlohy v testech

+ encyklopedie

+ tiskový modul

Producent: Terasoft

Žánr: výuka

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP, Linux, Mac OS 9 a X

Cena: 499 Kč

K recenzi poskytla firma: Terasoft, a. s., Vísecké nám. 1280, 268 01 Hořovice,

http://www.terasoft.cz

§§§§§


Prezentace ze záznamu - infoStrider WinPresenter 1.5 dobrý nápad v horším provedení

Marcel Flídr

05C0252

Přibližně před půl rokem jsme v PC WORLDu 10/2004 přinesli recenzi na aplikaci WinCam, sloužící k záznamu dění na obrazovce počítače. Nyní jsme měli možnost podrobit krátkému testu další aplikaci z produkce infoStrider Inc., program WinPresenter ve verzi 1.5.

Jak již napovídá název, jedná se o prezentační nástroj s možnostmi a funkcemi rozšiřujícími schopnosti klasických programů typu MS PowerPoint. Základní myšlenka spočívá v tom, že autor zaznamená samotné předvádění prezentace (audio/video soubor, zvýrazňování a práce s jednotlivými snímky) do jednoho datového souboru, a ten předá svým "posluchačům". Ti si jej mohou kdykoliv ve volně dostupném prohlížeči WinPresenter Player přehrát.

Pracovní prostředí programu WinPresenter je jednoduché a přehledné. Okno aplikace je rozděleno na tři hlavní části. Vlevo nahoře se zobrazuje nahrávaný (příp. importovaný) videozáznam, pod ním seznam všech snímků prezentace. Pravá část je vyhrazena náhledu aktuálního snímku.

Jednotlivé snímky lze buď importovat z existující prezentace ve formátu PPT (PowerPoint), nebo získat funkcí "Capture". Ta umožňuje sejmutí části obrazovky, uloženého dokumentu nebo obrázku. Nastavení možností aplikace je pouze minimální a omezuje se jen na určení kvality nahrávaného zvuku resp. obrazu a určení zdroje videosignálu (webkamera nebo soubor WMV či ASF).

Po zahájení nahrávání začne WinPresenter snímat audio, případně i video. Uživatel může využít funkce z panelu nástrojů pro zvýrazňování a kreslení do jednotlivých snímků. Pro zjednodušení samotného prezentování nabízí WinPresenter nástroj "Prompter" (nápověda), do něhož je možné zapsat ke každému snímku poznámky, např. osnovu komentáře. Hotový záznam prezentace je uložen do souboru typu NPP, jež lze přehrát již zmiňovaným WinPresenter Playerem.

Až doposud by se mohlo zdát, že WinPresenter je vynikající nástroj, který ocení každý prezentující manažer nebo učitel. Bohužel není všechno tak skvělé, jak na první pohled vypadá. Uživatel po krátkém používání zjistí, že ne vše funguje tak, jak by si představoval.

První rozčarování může mnohým uživatelům přinést pohled na minimální požadavky pro instalaci. Mimo jiné obsahují MS Office s aplikací PowerPoint, Windows Media Player 7.1 a Internet Explorer 6.x. Důvodem je, že WinPresenter nedisponuje vlastním rozhraním pro práci s audiem, videem a prezentacemi, ale využívá pouze externí vazbu na další aplikace. Druhým poměrně závažným zádrhelem je fakt, že autoři zřejmě nepředpokládali provozování své aplikace na neanglické mutaci Windows a Office. To se v praxi projeví tak, že importované prezentace ve formátu PPT není možné zpracovat. Aplikace totiž uloží dočasné pracovní soubory do složky "np_ppt_soubory" ale pak je tvrdošíjně hledá ve složce "np_ppt_files". Uživatel, pokud to dokáže, nemá jinou možnost než uvedenou složku přejmenovat a v příslušných souborech upravit i odkaz na ni. Laik však zřejmě musí buď použít anglické verze Windows i MS Office (zde se problém nevyskytuje), nebo import existující prezentace oželet.

V druhém případě by se možná rád spokojil s nástrojem pro snímání pracovní plochy, dokumentů a obrázků. I zde však narazí. WinPresenter totiž snímá vždy pouze konstantní výřez, bez možnosti měnit jeho velikost. Pokud tedy uživatel pracuje např. s rozlišením monitoru 1 280 x

x 1 024 a pokusí se využít nabízené funkce sejmutí dokumentu DOC, uloží se mu do snímku prezentace pouze malá část, představující levý horní roh dokumentu a jeho nejbližší okolí.

Ve výčtu podobných "záludností" bychom bohužel mohli pokračovat. Nicméně to není primární náplní této recenze. Nezbývá než konstatovat, že WinPresenter je typickou ukázkou dobrého nápadu ve špatném provedení. Zjištěné nedostatky téměř znemožňují plnohodnotnou práci s programem, jehož základní myšlenka je jistě zajímavá. Nezbývá než si přát, aby byly při dalším vývoji programu nedostatky odstraněny a WinPresenter mohl kvalitně plnit svou funkci.

infoStrider WinPresenter 1.5

+ zajímavý nápad

- problém s importem prezentací

- nedotaženost funkce pro snímání

- chybí čeština

K recenzi poskytla firma: infoStrider, Inc.

http://www.infostrider.com

Cena: 239 USD

§§§§§


Linux pro sekretářku - MandrakeLinux 10.1 CZ dobře provedená distribuce

Jan Povolný

05C0253

Před časem jsme se v našem časopisu věnovali MandrakeLinuxu 10.0. Nyní máme před sebou jeho lokalizovanou updatovanou verzi 10.1, která je dalším evolučním krokem v přiblížení dnes tolik diskutovaného a propagovaného Linuxu na kancelářský desktop. Tvrzení v názvu této recenze rozhodně nepatří do skupiny těch přehnaných, MandrakeLinux 10.1 je bezpochyby jednou z nejpřívětivějších linuxových distribucí současnosti.

Po ekonomických problémech, které provázely francouzský MandrakeSoft v minulém roce, došlo ve způsobu vydávání nových verzí této distribuce k radikálním změnám. Nejinak je tomu i v případě MandrakeLinuxu 10.1. Community Edition byla k dispozici na internetu o něco dříve než závěrečná a odladěná Official Edition. MandrakeSoft se v nedávné době spojil s firmou Connectiva. Výsledkem tohoto spojení bude nová distribuce s přídomkem "2006", jíž předchází jakýsi meziprodukt nazvaný příznačně "Limited Edition 2005". Příznivci MandrakeLinuxu se tak mají na co těšit.

V tradičně modrožlutém balení MandrakeLinuxu se skrývá mnoho zajímavého. Najdete zde samotný operační systém na čtyřech CD nebo dvou DVD. Tento set je doplněn takzvaným update CD, které obsahuje poslední aktualizace jednotlivých balíčků. Nechybí ani výborně provedený (a také prověřený) český manuál. Pro instalaci jsme použili "praktičtější" DVD média. První obsahuje kompletní distribuci MandrakeLinux 10.1, na druhém pak najdete zrcadlo FTP adresáře "Contrib", který obsahuje podporované balíčky, jež se nevešly do oficiální distribuce. Spolu s update CD tak máte k dispozici téměř vše, co lze na internetu vůbec nalézt.

Samotná instalace se od desáté verze výrazně nezměnila. Celý proces probíhá kompletně v češtině a zvládne jej i Linuxem nepolíbený uživatel. Instalátor dokáže rozpoznat diskové oddíly s Windows. Před samotnou instalací však doporučuji připravit pro Linux na pevném disku samostatný volný prostor. Základem postinstalačního procesu je více či méně úspěšná detekce hardwaru vašeho PC. Konfigurace jednotlivých komponent probíhá automaticky a lze ji "ručně" doupravit. Instalačnímu procesu nelze vytknout nic zásadního, přesto se mi tento proces zdá u konkurenčního SuSE Linuxu přívětivější a propracovanější.

MandrakeLinux je distribucí desktopovou (pro sekretářky), nicméně jako každý jiný Linux dokáže zastat práci síťového serveru nebo firewallu. Z principu obsahuje obrovské množství softwaru (celkem kolem 8 GB) ze všech oblastí práce na PC, jehož vyjmenování by zabralo více než jednu krátkou recenzi. Základem jsou jádra obou současných stabilních řad 2.4 (2.4.27) a 2.6 (2.6.8.1). GUI je standardně reprezentováno komplexním desktopem KDE (ve verzi 3.2.3), jehož součástí je i mnoho dalších integrovaných aplikací. Konkurencí k němu je prostředí GNOME (2.6.2) a další "pouhé" okenní manažery IceWM, XFCE, WindowMaker a jiné. Po webu vás provede Mozilla (s Firefoxem), Konqueror, Galon nebo Opera. Groupware je zastoupen balíčkem Novell Evolution nebo novým Kontaktem z rodiny KDE aplikací. Kancelářskou práci potom zastane OpenOffice.org 1.1.3 CZ společně s KOffice z KDE. V MandrakeLinuxu najdete i kompletní výbavu pro vektorovou a bitmapovou grafiku (Gimp 2.0.4), vypalování a ripování CD a DVD, práci s digitálními fotoaparáty, skenery nebo tiskárnami. To vše doplněné několika přehrávači multimédií, včetně komerčního Real Playeru 8. Z "non-GPL" nechybí Adobe Acrobat Reader nebo originální ovladače karet NVIDIA a ATI, předkompilované pro dodávaná distribuční jádra.

Samotnou kapitolou je pak správa celého operačního systému. MandrakeLinux nad ostatními vyčnívá svým "ovládacím centrem", které sdružuje množství jednoúčelových grafických "kouzelníků", sloužících k jeho kompletnímu a jednoduchému ovládání. Součástí drobných vylepšení je návrat levého postranního menu nebo konfigurace hned dvou dostupných firewallu (shorewall a guarddog). Na rozdíl od SuSE Linuxu (jehož YaST je taktéž vynikající) však Mandrake zachovává tradiční strukturu a umístění konfiguračních souborů. Pokročilí uživatelé tak mohou směle konfigurovat systém pomocí "vim". V distribuci najdete i aplikaci Webmin, která umožňuje ovládání Linuxu přes zabezpečené webové rozhraní.

MandrakeLinux 10.1 je dobře provedenou linuxovou distribucí vhodnou jak pro začínající, tak pro pokročilé uživatele. O její všeobecné oblíbenosti v ČR svědčí i nedávná anketa v jednom z nejmenovaných internetových linuxových magazínů. Jeho hlavní výhodou je kromě snadného ovládání a množství softwaru výborná podpora ve formě obsáhlého českého manuálu a také existence českého webového serveru na podporu této distribuce. MandrakeLinux 10.1 je dalším krokem k prosazení Linuxu v kanceláři.

Mandrake Linux 10.1 CZ

+ kompletní počeštění, český manuál

+ množství dodávaných aplikací

+ Mandrake Ovládací Centrum

- nic významného

K recenzi poskytla firma: QCM, s. r. o., Milady Horákové 1, Brno

http://www.mandrake.cz

Cena: 839 Kč

§§§§§


Továrna na PDF - Adobe Acrobat 7 Professional CZ vítězství na digitální frontě

Patrik Malina

05C0246

Pokud neznáte žádný jiný nástroj společnosti Adobe, ba co víc, pokud neznáte ani tuto společnost, s jedním jejím dílem jste se jako běžný uživatel PC přece jen setkali. Kdyby ničím jiným, pak se Adobe zapsala do Síně slávy digitálního věku formátem PDF. Její klíčový software, editor Acrobat, se právě dočkal sedmé verze. Tvůrci programu pokročili o řádný kus vpřed a doplnili tento již dříve dosti pokročilý nástroj o celou řadu nových funkcí, které je možné rozdělit do mnoha skupin podle užšího zaměření. Měli jsme příležitost vyzkoušet variantu Professional v plné české lokalizaci.

Začněme od novinek nejzjevnějších, z oblasti práce se soubory. Již při prvním kontaktu oceníte výbornou pomůcku jménem Organizátor pro snazší orientaci při hledání materiálů, neboť nabízí perfektní kombinaci náhledů a seznamů položek, a to nejen podle umístění v adresářovém stromu pomoci může historie zpracování. Při práci s otevřeným dokumentem se nabízí široká paleta navigačních záložek, jež umožní listovat prakticky podle jakékoliv struktury v souboru, poměrně důkladně pracuje i prohledávací stroj.

Dalším velkým tématem Acrobatu jsou možnosti pro vzájemnou spolupráci více tvůrců. Vývojem prošla sada nástrojů pro vkládání všemožných poznámek, takže do stránky lze umístit vše od zvýraznění textu až po hlasový komentář. Skvělá jsou graficky orientovaná razítka (neplést s nástrojem pro retušování), při jejichž vlastní přípravě můžete vyjít z řady grafických souborů. Opravdu klíčová je ovšem možnost zasílání na recenzi, jež může posléze probíhat na straně komentujícího spolupracovníka i v prostředí bezplatného Acrobat Readeru. Následně lze procházet jednotlivé verze v přehledném rozhraní. V této souvislosti nelze než zmínit i možnosti ochrany dokumentů na výběr je uzamčení obsahu pomocí hesla, mnohem účinnější šifrování s vazbou na digitální certifikáty a v případě velkých síťových instalací robustní řešení Policy Server.

Již dříve byly silnou stránkou Acrobatu formuláře, jejichž četná vylepšení i nadále dokazují oprávněnost této koncepce elektronické administrativy. Zde však již nejde jen o elektronickou verzi tiskopisů, ale o digitální systém s vlastní datovou logikou na pozadí a s širokými možnostmi při hromadném zpracování získaných dat. O prozatímní nenahraditelnosti papíru svědčí schopnost generovat čárové kódy pro "ruční" sběr v terénu. Škoda jen, že skvělý návrhář formulářů Adobe Designer není lokalizován a nabízí velkou kolekci formulářů jen s anglickými texty.

Pro náročnější uživatele, kteří pracují s dokumenty PDF v tiskové přípravě, samozřejmě tvůrci přicházejí s celou řadou dalších novinek. Evolucí prochází Distiller, který již běžně zvládá třeba dokumenty ve formátu PDF/X a také funkce předtiskové kontroly (tzv. preflight) jsou samozřejmě na vysoké úrovni. Uživatelům kancelářských aplikací zase jistě vyhoví vylepšený integrovaný PDFMaker pro přímý převod dokumentů do PDF. Mimo jiné nechybí ani kontrola barevných prostorů a případných přiřazených tzv. přímých barev, což opět ocení především ti, kteří připravují podklady pro profesionální tisk.

Ve výčtu novinek a zlepšení bychom mohli pokračovat ještě dlouho, ale již teď je jasné, že zásadně vylepšený Acrobat je dalším krokem k totálnímu vítězství PDF na digitální frontě. S takovými zbraněmi je radost bojovat!

Adobe Acrobat 7 Pro CZ

+ formuláře

+ Organizátor

+ revize a verzování

- Adobe Designer a šablony bez češtiny

K recenzi poskytla firma: Adobe

http://www.adobe.cz

Cena: 19 200 Kč (bez DPH)

§§§§§


Sám jsi ztratil, sám si hledej! - O&O UnErase 2.0 záchrana nechtěně smazaných souborů

Patrik Malina

05C0246

Opravdu praktické "drobnosti" z dílny zvláštně pojmenované německé společnosti O&O Software jsme na našich stránkách představili již několikrát. Tentokrát přišla řada na program, o jehož užitečnosti nebude pochybovat asi nikdo: obnova souborů, jež jste si podivným hnutím mysli omylem smazali, se může hodit opravdu každému!

Již při prvním ohledání zjistíte, že i zde zůstal zachován svrchovaný princip vývojářů O&O, jímž je co nejlepší ovladatelnost a jednoduchost nástroje, s ohledem na jeho určení. Základem je jednoduché grafické rozhraní, vycházející se zažitých schémat ve Windows tak, aby žádný z uživatelů neměl s orientací potíže. Protože pracujeme se souborovým systémem, vše se točí jak jinak kolem adresářových stromů. Uživatel okamžitě zjistí první skvělou skutečnost: pokus o obnovu souborů se odehrává tak názorně, jak je jen možné: hledáme na místech, kde jsme o data přišli, tedy třeba ve složce, jejíž obsah byl omylem smazán. Výborné je též okamžité zpřístupnění na první pohled odstraněných podsložek, kde lze případně též zahájit prohledávání smazaných souborů a tím se do zdánlivě chybějících a ztracených struktur ponořit hlouběji.

Proces hledání souborů je pochopitelně možné ovlivnit. Prostřednictvím funkce Pokročilé hledání (Advanced Search) lze blíže specifikovat velikost či přibližnou dobu vytvoření, nechybí maska pro varianty jména, ale i přímé zkoumání výskytu textů v samotných souborech. A k tomu si můžete vybrat, které z tradičních souborových atributů vás zajímají, včetně novějších rozšířených příznaků jako Komprimovaný nebo Šifrovaný.

Samotná obnova souborů je opět velmi jednoduchá a intuitivní. Stačí podobně jako v souborovém správci označit jednu či více položek a třeba pomocí kontextové nabídky po zadání cílového úložiště spustit obnovu.

Přestože to vypadá, že toho program mnoho neumí, skutečnost je jiná: umí vše, co slibuje ve svém názvu, a pro svůj speciální úkol je dobře vybaven. Poradí si s pevnými i přenosnými disky, včetně paměťových karet do fotoaparátů. Žádný souborový systém z prostředí Windows mu není cizí. Prohledávací mechanismus, ukrytý pod povrchem, je poměrně kvalitní a dává velké šance na záchranu dat. Velkou výhodou je také "dvojakost" programu samotného: vedle pevné instalace v operačním systému lze pomocí průvodce vytvořit i přenosnou "instantní" variantu, jíž je možné bez zavádění spustit na cílovém počítači. Asi netřeba dodávat, že se mobilní provedení vejde i na disketu, o skromných USB paměťových nosičích ani nemluvě... A ptáte se, k čemu to může být dobré? Inu, když zachraňujete data z nějakého disku, není obvykle dobrý nápad z něj něco spouštět nebo na něj cokoliv nově kopírovat. Takže proč ne třeba start z USB klíčenky?

Pokud máte přesto dojem, že program toho "až tak moc" nedokáže, nezbývá než potvrdit, že dělá jen to, k čemu je přesně určen: filozofie tvůrců je blízká jedné z tradičních unixových zásad, že cesta k úspěchu vede přes malé aplikace s jasným určením a bezproblémovou funkcionalitou. A to platí i zde, u programu, v němž se snaha splynout s Windows rozhodně nezapře.

O&O UnErase 2.0

+ jasné funkční předurčení

+ přehledné rozhraní

+ instantní varianta

- podivné záznamy o činnosti

K recenzi poskytla firma: O&O software, http://www.oo-software.com

Cena: 43 EUR

§§§§§


Instantní jistota - AEC TrustPort Phoenix Rebel Workstation

Patrik Malina

05C0247

Možná jste už někdy z různorodých pohnutek nad svým PC či notebookem přemýšleli, zda je vaše paranoia již dost silná. Pokud jste dospěli k závěru, že je nejvyšší čas alespoň vyzkoušet některou ze sady programů, jíž se v angličtině často říká security suite, předkládáme vám jedno možné výborné řešení. Navíc z dílny moravské firmy a v češtině!

Aplikační balík s poněkud zapeklitým názvem je komplexním řešením pro zabezpečení osobních počítačů, a to hned na několika frontách. Brněnská společnost AEC do něj včlenila jak roky vlastního usilovného vývoje, tak úspěšnou spolupráci se severským výrobcem Norman Data Defense. Právě z dílen Normanu pochází jedna z komponent, kvalitní antivirový program TrustPort Antivirus, další části jsou již původní "tvorbou". Celá kolekce tedy zahrnuje personální firewall, mírně neobvyklou "skartovačku" souborů, šifrování diskového prostoru a výborný TrustPort eSign pro ukládání a správu certifikátů a klíčů.

Samotný antivirus, jako nezbytné jádro zabezpečení, představuje především léty prověřený, spolehlivý stroj. Samozřejmostí jsou rezidentní ochrana a skenování na požádání, na druhou stranu nám trochu chyběla možnost naplánovat pravidelnou kompletní kontrolu celého počítače, třeba na sobotu večer jednou týdně. Ovládání je poměrně jednoduché, voleb je spíše méně, avšak vše podstatné je na místě.

Co se konfiguračních možností týče, pravým opakem je TrustPort Personal Firewall, který by jistě AEC na trhu dobře obhájila i jako samostatný produkt. Přestože stejně jako u konkurenčních řešení je možné jednoduše zvolit některou z přednastavených úrovní ochrany, praví milovníci síťových nastavení mají možnost vzít řízení pevně do rukou. K dispozici je stanovení podrobných pravidel a filtrů s možností zabrousit do překvapivých podrobností. Logika firewallu je překvapivě dobrá a přehledná. Ani řada robustnějších produktů by se za takové možnosti nestyděla.

Pro změnu jednoduchou aplikací je TrustPort DataSchredder, tedy bezpečný "likvidátor" souborů či místa na discích, po jehož zapojení se nemusíte obávat o prozrazení citlivých dat. Volit lze ze tří úrovní důkladnosti mazání a k dispozici je přednastavená sada složek k pročištění, jež jistě oceníte: dočasné soubory z internetu, odpadkový koš či třeba cookies. Samozřejmě lze díky kontextovému menu zvolit libovolný soubor či složku.

Velmi potřebnou součástí je TrustPort Disk Protection. Ochranu souborů řeší vytvořením a napojením virtuálních disků, jež jsou posléze uloženy jako chráněné obrazy na discích skutečných. Z uživatelského pohledu se tedy jedná o dostatečně transparentní mechanismus. Tvůrci nabízejí moderní algoritmus AES a možnost definování různých identit s odděleným přihlašováním, takže jednotlivá úložiště lze přiměřeně chránit. Obraz může ležet na síťovém disku, lze jej sdílet a také automaticky po určité době nečinnosti odpojit.

Vrcholem celé kolekce je jistě TrustPort eSign, a to i přesto, že jej asi při práci často používat nebudete. Jde totiž o sofistikovaný nástroj pro správu digitálních certifikátů a klíčů, určený především k digitálnímu podepisování. Pro znalce dodejme, že nechybí podpora hardwarových úložišť (smart karty, tokeny USB...) a progresivní funkce časových razítek. Celkově řečeno: lahůdka.

Závěrem nelze než prohlásit, že se jedná o mimořádný software s výbornými možnostmi, který může běžný uživatel dokonce získat k domácímu použití na rok zdarma! Jediná možná rada: vyzkoušejte jej!

AEC TrustPort Phoenix Rebel

+ modul pro elektronické podpisy

+ možnosti a koncepce firewallu

+ české rozhraní

- chybí naplánovaný antivirový kompletní sken

- virtuální disk neumí NTFS

K recenzi poskytla firma: AEC, s. r. o.

http://www.aec.cz

Cena: 1 309 Kč (vč. DPH)

§§§§§

$$$$$


Hardware


Na stěnu i na plátno  I - Test dvaadvaceti projektorů pro domácnost a firmu(CD)

Jaroslav kasal

05C0219

Od doby, kdy jsme se na stránkách PC WORLDu věnovali prezentační technice, už uplynul nějaký ten pátek. V oblasti datových projektorů se mezitím událo mnoho zajímavého, a proto jsme se rozhodli připravit přehledový test produktů, s nimiž se může uživatel na českém trhu setkat.

Již při prvním průzkumu trhu se ukázalo, že nebude (tak jako v minulosti) dostačovat pouze jedna obecná kategorie. Ceny projektorů totiž markantně klesají a výrobci začali nabízet specializovanější produkty. Aby bylo možné se v přehledu dvaadvaceti zařízení lépe orientovat, rozdělili jsme je do dvou skupin. První tvoří projektory určené pro domácí použití, druhou pak přístroje pro manažery, obchodníky nebo všechny uživatele, kteří je budou chtít používat především ve firemním prostředí při práci.

Domácí projektory

První kategorii v našem testu představují produkty pro domácí využití. Výrobci se u takových produktů nesnaží nabídnout co nejvyšší světelný výkon. V bytě, kde zřejmě budete sledovat filmy při zatemnění, je důležitější kontrast. Jas se proto u těchto projektorů pohybuje v rozsahu cca 750 až 2 000 ANSI lm (lumenů). Kontrast dosahuje hodnoty až 2000 : 1. Výhodou filmových projektorů je, že při nižším jasu mohou zpravidla nabízet příjemnější kontrast obrazu a vykreslení barev. Jsou levnější a navíc není nutné do projektorů integrovat výkonné ventilátory, které jsou zbytečně hlučné a nepříjemně ruší projekci. Ostatně hluk způsobený větráčkem není dobré brát u domácích zařízení na lehkou váhu. Zvlášť pokud budete chtít v pohodlí sledovat filmy a projektor budete muset (např. z prostorových důvodů) umístit poblíž sebe. Výbava projektorů záleží na uživateli a na tom, co v domácím prostředí vyžaduje. Aktuálně se vyskytují produkty, které nabízejí nativní širokoúhlé zobrazení, umožňují pohodlně naklápět objektiv (nedochází pak k degradaci obrazu vlivem digitálního keystonu) nebo připojit signál v podobě moderního standardu HDMI. Pro náročné filmové diváky jsou pak určeny projektory s nativním širokoúhlým rozlišením, které nabízejí matici 1 024 x 576 (WPAL) nebo dokonce 1 280 x 720 (nižší norma HDTV) bodů.

Firemní a kancelářské projektory

Druhou významnou skupinu v našem přehledovém testu představují zařízení, jejichž posláním je sloužit jako pracovní nástroje ve firmách a kancelářích. Zde by bylo možné vytvářet i další dílčí kategorie, např. mobilní produkty určené na služební cesty, velké stacionární projektory atd. Rovněž by bylo možné dělit projektory podle světelného výkonu. Nakonec jsme nechtěli situaci komplikovat a nechali jsme všechny pohromadě. V textu u jednotlivých produktů však často zmiňujeme, k jakému použití se konkrétní model hodí nejlépe. Nakonec bude samozřejmě na uživateli, aby si při výběru zvolil svoje vlastní kritéria. Domníváme se, že nezřídka bude pro zájemce o prezentační techniku nejpřijatelnějším produktem zařízení nabízející kompromis mezi jednotlivými žánry. Například mezi vysokou přenositelností, pořizovacími náklady, provozním hlukem a současně i technologickou výbavou. Samozřejmě, že při výběru firemního projektoru hraje nemalou roli i světelný výkon, jaký produkty nabízejí. Pro malé konferenční místnosti s kvalitním zatemněním dostačuje světelný tok 1 000 ANSI lm. Pro větší prostory pak lze doporučit výkon alespoň 2 000 ANSI lm, velké prostory si zaslouží 3 000 ANSI lm a více.

Z technologického hlediska jsou zajímavé novinky v oblasti bezdrátové prezentace. Některé produkty nabízejí sloty na Wi-Fi karty. Prezentovat lze dokonce i z paměťových karet. Chytrý firmware projektorů dokáže samostatně číst prezentaci v JPG obrázcích a podobně. Nároční uživatelé zřejmě ocení i služby pro automatické seřízení obrazu. Existují už i zařízení, která dokáží seřídit obraz podle integrovaných optických snímačů. Uživatel pouze spustí funkci a o zbytek se postará projektor. Podpora USB rozhraní pro ovládání prezentace na PC je v současné době již dobře zavedeným pravidlem.

Zobrazovací technologie

V současných datových projektorech se využívá dvou zobrazovacích technologií. Dříve obvyklý systém CRT patří (alespoň u běžných projektorů) minulosti a ve hře zůstávají aktuálně technologie LCD (Liquid Crystal Display) a DLP (Digital Light Processing). Jak je vidět z připojené tabulky, výrobci hojně využívají obou technologií. Není snad ani nutné dodávat, že každá z technologií má svá pozitiva i negativa.

Systém LCD využívá trojici miniaturních LCD panelů, z nichž každý zobrazuje jednu ze tří základních barevných složek R, G a B. U každého z panelů se nalézá barevný filtr, který obarvuje zdrojové světlo prostupující skrz něj. Optickou soustavou se trojice dílčích R, G, B složek spojí a jako plně barevný obraz vychází objektivem ven z projektoru. Na projekční ploše lze pak sledovat plně barevný obraz. Obecně mají LCD displeje nižší životnost než jakou nabízí systém DLP. Často levnější LCD projektory generují obraz s viditelnou roztečí pixelů (obraz je rastrovaný).

Technologie DLP funguje zcela jinak. Základem je prvek DMD (Digital Micro-mirror Device), čip obsahující mikrozrcátka. Každé zrcátko představuje jeden pixel a lze jej velmi rychle vychylovat z klidového stavu. Na každé zrcátko dopadá světlo, které se buď odrazí a pokračuje dál do objektivu (jasný bod), nebo je vychýleno zcela mimo (tmavý bod). Vzhledem k tomu, že zrcátko dokáže kmitat až v řádech tisíců za sekundu, lze podle doby strávené v klidovém či vychýleném stavu volit jas každého pixelu v rozmezí intenzity 0 až 255. Takto se ovšem generuje černobílý obraz. Barvy se přidávají pomocí kruhového filtru, který obsahuje barevné segmenty R, G, B (existují i vícesegmentové kotouče). Filtr se velmi rychle otáčí a střídavě obarvuje procházející obraz jednotlivými složkami. Čip DMD v návaznosti na aktuální barvu generuje pro každou barevnou složku příslušný obraz. Plně barevný obraz (Truecolor) se ve skutečnosti skládá až díky setrvačnosti lidského oka na sítnici, protože projektor de facto promítá obraz po sobě v jednotlivých barevných složkách.

Slovníček pojmů

- LCD (Liquid Crystal Display): označení pro zobrazovací jednotku, využívající pro vytvoření obrazu tekuté krystaly. Klasické použití nalézá např. v plochých LCD monitorech, mobilních telefonech, kalkulačkách, digitálních hodinkách a ve speciální variantě i v projektorech.

- DLP (Digital Light Processing): označení pro digitální způsob zpracování světla. Technologii vyvinula společnost Texas Instruments speciálně pro použití v projektorech. Je založena na principu mikrozrcátek.

- DMD (Digital Micromirror Device): jiné označení pro technologii DLP nebo také přímé označení zobrazovacího prvku (čipu DLP), osazeného mikrozrcátky.

- D-Sub (VGA): klasický analogový 15pinový standard pro přenos obrazu, většinou z počítače. Proto je také často označován jako VGA (podle standardu videokarty).

- DVI moderní rozhraní pro přenos digitálního obrazu, využívá se u LCD panelů, grafických karet i projektorů. Existuje DVI specifikace ve variantách: DVI-D (DVI-I, DVI-D a DVI-V).

- HDMI (High Definition Multimedia Interface): moderní rozhraní, které umožňuje přenášet jedním kabelem jak obraz, tak audio. Signál obrazu zvládne i vysoká rozlišení a zvuk až osm kanálů. Data se přenášejí plně digitálně. Hlavním přínosem HDMI je jednoduchost propojení, kdy místo stávajícího velkého počtu kabelů (audio/video) stačí pouze jediný kabel.

- HDTV (High Definition Television): nejnovější norma přenosu obrazu, vyvinuta v Japonsku. Dnes existují normy dvě. Nižší disponuje rozlišením obrazu 1 280 x 720 bodů, vyšší dokonce 1 920 x 1 080. HDTV je nativně širokoúhlá norma.

- Kompozitní video: nejběžnější, ale také méně kvalitní přenosový standard videosignálu než např. S-Video. Výhodou je jeho široká rozšířenost, dokáže jej zpracovat téměř každý videosystém. Pro přenos obrazových informací je využit pouze jeden datový vodič.

- NTSC (National Television Society Comittee): nejstarší norma ustanovená americkými vědci v padesátých letech. I přestože je oproti PAL zastaralá, je stále značně využívaná, např. v Americe a Austrálii.

- PAL (Phase Alternating Line): norma pro kódování obrazu, např. pro televizní vysílání. Vyvinula ji německá firma Telefunken a v současnosti se používá ve více než šedesáti zemích světa. ČR je od roku 1990 jednou z nich. Systém vychází z dřívějšího NTSC a odstraňuje jeho nedostatky. Obraz je rozložen do 25 snímků za vteřinu, které jsou vysílány po půlsnímcích s frekvencí 50 Hz.

- RGB: složkový formát pro přenos obrazu využívající tří datových vodičů. Každý nese informaci o základní barvě R, G a B. U některých zařízení je z důvodů synchronizace (např. u některých monitorů připojených přes konektory BNC) použito více kabelů (až pět), kdy zbývající dva udávají informace o vertikální a horizontální obnovovací frekvenci.

- SECAM (Séquentiel Couleur á Mémoire): přenosová norma obrazu francouzské výroby, dříve používaná i v České republice. Dnes je nahrazována modernějšími formáty.

- S-Video (Y/C): složkový standard pro přenos signálu, kvalitnější než kompozitní video. Využívá dvou vodičů, z nichž jeden nese informaci o jasu a druhý o barevných složkách. S-Video je lepším analogovým standardem pro použití s S-VHS, Hi8 a DV zařízeními.

- Svítivost: světelný výkon projektoru, udává se v ANSI lm. Vyjadřuje výslednou světelnou sílu. Tento údaj je přesnější než zavádějící výkon projekční lampy ve wattech. Různé technologie totiž mají každá jinou spotřebu světelného výkonu, tedy jiné ztráty při vytváření obrazu na plátně.

- VGA, SVGA, XGA, SXGA, UXGA: zkratky označující jednotlivá ustálená rozlišení. Označení se používá nejčastěji ve spojitosti PC a projektorů nebo LCD plochých panelů, někdy i u digitálních fotoaparátů. Nově se objevují i označení pro širokoúhlé režimy WPAL, HDTV, WXGA, WNTSC.

Projektory pro domácí využití

Benq PB6110

Datový projektor Benq PB6110 zastupuje jednu z nižších řad projektorů, které výrobce Benq na trhu představuje. Mohlo by se proto zdát, že zařízení PB6110 nebude nijak zajímavé. Opak je však pravdou. Výrobce Benq dokazuje, že dokáže vyrobit produkt nejen cenově dostupný, ale i vybavený příjemnými parametry. Projektor Benq PB6110 je vyroben v podobě malé elegantní plastové krabičky. Příjemný tmavý vzhled doplňuje modrý pruh, který se nachází v oblasti objektivu a táhne se téměř přes celou horní stěnu zařízení. Stříbrné ovládací prvky jsou navrženy logicky a lze s nimi snadno ovládat graficky zdařilé obrazovkové menu (OSD). Dálkové ovládání na rozdíl od projektoru pochválit nemůžeme, vypadá jakoby k projektoru ani nepatřilo. Je až zbytečně malé a tlačítka se nemačkají příliš pohodlně. Obraz je generován v nativním rozlišení SVGA (800 x 600 bodů), což s rezervou pokryje potřeby videa standardu PAL v poměru stran 4 : 3. Projektor dokáže i z krátké vzdálenosti generovat poměrně rozměrný obraz. Zařízení lze připojit jak ke standardnímu videosignálu, tak i k PC. Zajímavostí je, že i když produkt neobsahuje vstupy komponentního videa (3x RCA), lze složkový signál připojit pomocí speciální redukce do VGA.

Cena vč. DPH: 30 069 Kč

Benq PE7800

Přestože se mnoho výrobců snaží na trh dodávat co možná nejvíce mobilní a skladné produkty, existují i v kategorii domácích projektorů extrémní výjimky. Jednu z nich představuje datový projektor Benq PE7800. Velikostí se bezesporu neřadí mezi trpasličí projektory. Ostatně nemusí náhradou za větší rozměry nabízí skutečně ojedinělé služby. Výrobci obdařili produkt nejen nadstandardními rozměry (400 x136 x 292 mm), ale i úctyhodnou hmotností 6,7 kg. Design hodnotíme jako průměrný. Projektor je vybaven širokoúhlým DMD čipem s poměrem stran 16 : 9 a zcela nativním rozlišením pro širokoúhlý PAL 1 024 x 576 bodů. Výrobce normu označuje zkratkou WPAL a je nutné podotknout, že tyto rozměry jsou pro projekci širokoúhlých filmů (např. z DVD) ve standardu PAL nejvýhodnější. Je pravdou, že jas projekce na úrovni 800 ANSI lm se nám nezdál při testech právě silný, nicméně při kvalitním zatemnění překvapí uživatele příjemné barevné podání a celkové vyznění širokoúhlé projekce. Kvalitě obrazu napomáhá jak nativní WPAL rozlišení, tak i šestisegmentový barevný filtr. Zadní stěna obsahuje komponentní vstup 3x RCA, S-Video, VGA a DVI-I rozhraní, i ryze profesionální vstup v podobě pětice BNC zdířek.

Cena vč. DPH: 58 448 Kč

Epson EMP-TW200H

Fakt, že se na dnešním trhu vyskytují rozmanité produkty, potvrzuje domácí projektor Epson EMP-TW200H. Jedná se o zařízení s většími rozměry a originálním vzhledem. Design může být některými uživateli kritizován, nicméně podle našeho soudu jej majitelé po bližším průzkumu přijmou kladně. My vzhled hodnotíme také spíše pozitivně. Z hlediska technologií, které zařízení Epson nabízí, můžeme hovořit (oproti designu) zcela jednoznačně. Obraz je generován systémem tří LCD displejů s nativním rozlišením 1 280 x 720 bodů (nižší standard HDTV). Přestože v současnosti naleznete filmy v režimu HDTV jen stěží, je velmi příjemné, že Epson tento režim nativně podporuje. Výhodou je jak příjemná prezentace širokoúhlých filmů v režimu PAL, tak možnost připojit projektor k domácímu PC a počítačové hry si vychutnat skutečně širokoúhle. Obraz je pěkně barevně vykreslený a pixelová mřížka, představující častý neduh LCD technologie, projekci narušuje pouze minimálně. Výrazným kladem produktu je i schopnost naklápět objektiv. S pomocí dvojice otočných koleček lze snadno obraz po projekční ploše posouvat, aniž by bylo potřeba produkt naklápět a využívat přitom digitální keystone, který vždy kvalitu obrazu degraduje.

Cena vč. DPH: 70 210 Kč

Hitachi PJ-TX100

Futuristicky vyhlížející zařízení Hitachi PJ-TX100 obdařili vývojáři velmi přitažlivým vzhledem, alespoň takto hodnotíme design my v redakci. Tvar díky zaobleným křivkám a masivnímu objektivu lehce připomíná tank z vědeckofantastického filmu. Stříbrošedá metalická barva pak dojem dále umocňuje. Hmotnost produktu sice neodpovídá skutečnému tanku, nicméně není zanedbatelná. Na projekční plochu dokáže zařízení vrhat obraz světelným tokem o síle 1 200 ANSI lm, což pro domácnost dostačuje. Kontrast udává výrobce 1 200 :1. Rozlišení tří LCD panelů dosahuje hodnot 1 280 x 720 bodů. Nativní režim projekce výrobce označuje zkratkou WXGA, nicméně my jej spíše označíme jako nižší standard HDTV. Kvalitu obrazu hodnotíme jednoznačně kladně. Obraz je generován s příjemnou širokoúhlou geometrií, přičemž masivní objektiv zvládne až 1,6x optické zvětšení obrazu. Další výhodu konstrukce objektivu představuje pohyblivé uchycení. S využitím otočných prvků je snadné tělo objektivu naklápět a tím posunovat promítaný obraz po projekční ploše. Výhodou je, že není degradována kvalita obrazu, jako je tomu při využívání klasického digitálního keystone. V závěru zmiňme i poslední vlastnost tichý chod.

Cena vč. DPH: 53 550 Kč

HP ep7122

Společnost Hewlett-Packard zřejmě není nutné příliš dlouze představovat, mezi výrobci tiskáren patří mezi elitu. V oblasti projekční techniky však není její postavení zdaleka tak jednoznačné. Ostatně rozporuplné je i nejmasivnější (386 x 205 x 365 mm) projekční zařízení s označením HP ep7122 a hmotností 5,7 kg. Rozměrné zařízení obdařili tvůrci vzhledem, který většina kolegů z naší redakce jednoznačně odmítla. Přesto je možné, že se naleznou příznivci HP, jimž bude neobvyklý projektor vyhovovat. Samotné zařízení je umístěno v oblé horní části, přičemž spodní díl tvoří šedý plastový podstavec, který projektor nese. Jistou výhodou je pohyblivé uchycení, uživatel může snadno naklápět projektor a tedy i vertikálně pohybovat generovaným obrazem po projekční ploše. K doladění geometrie je však nutné využít systém digitálního keystonu. Obraz je promítán světelným tokem 1 020 ANSI lm s nativním rozlišením XGA (1 024 x 768 bodů). Ve výrobní stáji HP vsadili na stále se rozšiřující technologii DLP. Do zařízení integrovali čip DMD s úhlopříčkou 0,7 " a rotační filtr se šesti barevnými segmenty (RGBRGB). Geometrie obrazu je při sledování filmů s poměrem stran 16 : 9 poměrně příjemná.

Cena vč. DPH: 65 807 Kč

InFocus ScreenPlay 4805

Zařízení InFocus ScreenPlay 4805 představuje jeden z mála produktů, který je vyroben s delší hloubkou než šířkou. V dnešní době se taková konstrukce vidí pouze zřídka. Přesto se však jedná o moderní produkt, který nabízí širokoúhlé zobrazení. Vzhled a tvary výrobku považujeme za mírně nadprůměrné. Rozměry jsou v rozumných mezích a hmotnost 3,1 kg lze považovat za zcela adekvátní. Uvnitř zařízení se skrývá DLP technologie založená na DMD čipu DarkChip2T, pocházející (jak jinak) z laboratoří společnosti Texas Instruments. Samotný čip je vyrobený kvalitně, nicméně kamenem úrazu je skutečnost, že byl navržen pro zobrazování širokoúhlého standardu videa NTSC (označujme jej jako WNTSC). Nativní rozlišení dosahuje hodnot 854 x 480 bodů, což je i pro zobrazení obyčejného standardu PAL nedostatečné. Pokud bychom měli mluvit o WPAL (širokoúhlém PAL), museli bychom při využívání standardních čtvercových pixelů disponovat maticí 1 024 x 576, jak to zcela správně předvádí Benq PE7800. Svítivost projektoru je 750 ANSI lm, což není příliš mnoho. Obraz z DVD je však za příznivých světelných podmínek ucházející. Tedy rozhodně lepší, než jsme očekávali při zkoumání technické specifikace.

Cena vč. DPH: 53 550 Kč

Nec VT47

Společnost Nec dokáže v oblasti projekční techniky překvapit. Zatímco v oblasti profesionálních projektorů pro firemní využití nás technologickou vyspělostí produktu Nec MT1075 ohromil, u domácího Nec VT47 jsme zůstali poněkud v rozpacích. Projektor disponuje LCD technologií s trojicí 0,7" p-Si panelů. Objektiv dokáže ve spolupráci s projekční lampou generovat obraz se světelným výkonem 1 500 ANSI lm. Jas se při praktických testech projevil, pozorovali jsme příjemně jasný obraz. Nativní rozlišení LCD panelů je SVGA 800 x 600 bodů. Při testu obrazu nás lehce rozladily viditelné rozestupy pixelů, mezi kterými se na plátně rýsuje tmavá mřížka. Neduh se projevuje především pokud sledujete statické testovací obrazce a zaměříte se zvláště na světlé nebo přímo bílé plochy. Pokud budete sledovat film DVD, není viditelná mřížka tak rušivá. Výraznou slabinou zařízení je absence optického zvětšení obrazu. Na horní stěně produktu sice naleznete kolébkový přepínač pro řízení funkce zoom, nicméně se jedná o malou lest. Kolébkový přepínač totiž řídí pouze digitální zvětšení obrazu, které při aktivaci výrazně degraduje kvalitu zobrazení. Pochvalu zaslouží automaticky řízený keystone.

Cena vč. DPH: 27 251 Kč

Nec VT470

Design VT470 příliš pochválit nemůžeme, neboť mezi jinými produkty z řady domácích projektorů atraktivitou příliš nevyniká. Nicméně vše je otázkou vkusu a je docela dobře možné, že se některým uživatelům zalíbí. Výrazné vylepšení oproti příbuznému produktu VT47 představuje optický zoom (optické zvětšení obrazu). Objektiv umožňuje nastavit zoom až 1,2x. K jeho řízení slouží otočné kolečko, zapuštěné v horní straně projektoru. Ostrost promítaného obrazu se poměrně tradičně nastavuje otočným kroužkem umístěným na objektivu. V útrobách zařízení se nachází technologie LCD s trojicí 0,7" zobrazovacích panelů. Každý z nich je vybaven rozlišením SVGA (800 x 600 bodů). Podobně jako u produktu Nec VT47 jsme zaznamenali i u modelu VT470 viditelnou rozteč pixelů, která může být pro některé uživatele nepříjemná. O poznání zdařilejší je světelný výkon 2 000 ANSI lm, při sledování filmů i počítačové grafiky byl obraz dobře viditelný i bez zatemnění. Zajímavostí u VT740 je USB IrDA modul, s nímž je možné dálkově řídit PC. Za zmínku stojí i možnost manuálně přizpůsobit obraz projekčnímu pozadí (např. zelená, modrá zeď a podobně). Uživatele potěší i automaticky řízený keystone a OSD v českém jazyce.

Cena vč. DPH: 40 329 Kč


Na stěnu i na plátno  II - Test dvaadvaceti projektorů pro domácnost a firmu(CD)

Panasonic PT-AE700E

Datový projektor Panasonic PT-AE700E disponuje příjemným vzhledem a většími rozměry. Stříbřitošedá barva produktu sluší a design působí celkově přívětivě. V čelní stěně se nalézá masivní objektiv vybavený naklápěcím mechanismem. S pomocí joysticku umístěného v těsném sousedství lze ovládat naklápění objektivu ve velkém rozsahu. Je jen trochu škoda, že mechanický systém občas zadrhává, a proto není volba pozice zcela jemná. Příjemná je však služba pro aretaci pozice objektivu. Stačí jednoduše pootočit joystickovou páčkou a vše je vyřešené. Do útrob zařízení vložili tvůrci tři p-Si LCD panely s širokoúhlým rozlišením 1 280 x 720 bodů. Projekční lampa disponuje výkonem 130 W. Při testování bychom sice uvítali o něco vyšší světelný výkon než 1 000 ANSI lm, nicméně je pravda, že při kvalitním zatemnění jsme dostali pěkný širokoúhlý obraz. Dokonce jsme ani nezaznamenali rušivou tmavou síť mezi jednotlivými pixely, která se u LCD projektorů běžně vyskytuje. Kvalitě obrazu zřejmě napomáhá Smooth Screen technology, systém určený právě pro redukci mezer mezi pixely. Na zadní straně produktu naleznete dokonce i HDMI a Scart. Malou výtku máme k OSD, na dnešní dobu je graficky strohý.

Cena vč. DPH: 69 995 Kč

Sanyo PLV-Z3

PLV-Z3 je černý a pokud jej uvidíte se zavřeným čelním krytem, budete schovaný objektiv hledat jen obtížně. Přední kryt se otevírá směrem k zemi a v zavřeném stavu zakrývá celou čelní stranu produktu. Chrání jak samotný polohově nastavitelný objektiv, tak i otočné ovládací prvky. Dvojice otočných koleček řídí naklápění objektivu ve vertikálním a horizontálním směru. Při testování jsme byli s naklápěcí konstrukcí i s výklopným krytem spokojeni. Obraz je generován pomocí trojice p-Si LCD panelů s úhlopříčkou 0,7 ". Rozlišení každého z panelů je 1 280 x 720 bodů. V praxi to znamená, že projektor generuje nativní širokoúhlý obraz s poměrem stran 16 : 9. Projekční lampa v útrobách zařízení disponuje výkonem 135 W a umožňuje generovat obraz s výsledným světelným tokem 800 ANSI lm. Při testech jsme zaznamenali příjemný širokoúhlý obraz, který si však uživatel vychutná pouze při kvalitním zatemnění. Dálkové ovládání navrhli vývojáři vkusně a obdařili jej poměrně velkým množstvím tlačítek. Ovládací prvky jsou přehledně seskupeny, nehrozí tedy, že by jejich počet uživateli znesnadňoval život. U testovaného zařízení nás potěšil i tichý chod. Projektor Z3 považujeme za jeden z nejméně hlučných produktů.

Cena vč. DPH: 70 091 Kč

Sony VPL-ES2

Společnost Sony často ve vývoji moderních produktů prosazuje svůj vlastní styl. Výjimkou není ani oblast projekční techniky a existence Sony VPL-ES2 je toho jasným důkazem. Projektor VPL-ES2 je vyroben v podobě plochého boxu, který spíše než klasický projektor připomíná komponentu z oblasti domácí audio/video techniky. Celkový design hodnotíme nadprůměrně. Za pochvalu jistě stojí chromové ovládací prvky, nacházející se na horní straně projektoru. Ovládání zahrnuje jak pěkně tvarovaná tlačítka, tak miniaturní a elegantní joystick. Jinak je produkt možná až zbytečně strohý. Zapuštění otočných koleček zoomu a ostření do pravého boku projektoru představuje netradiční konstrukční řešení. V praxi však systém nepřináší žádný znatelný přínos. V blízkosti otočných kroužků se nacházejí i konektory. Projekční výkon dosahuje příjemné úrovně 1 500 ANSI lm. Obraz generuje trojice LCD displejů s rozlišením SVGA (800 x 600). Zajímavý je motorem řízený systém pro naklápění projektoru. Představuje jej vysouvací nožička ve spodní části produktu. Jejím nastavením se realizuje náklon. Automatický keystone přitom samostatně vyrovnává obraz tak, aby redukoval lichoběžníkové zkreslení.

Cena vč. DPH: 32 011 Kč

Umax compact LE107+

Produkt Umax compact LE107+ představuje středně velký projektor, který je určen především pro domácí použití. Již na první pohled se až nápadně podobá výrobku InFocus ScreenPlay 4805. Pokud se podíváte na produkty blíže, zjistíte, že podobnost není čistě náhodná. Ve stručnosti shrňme design: projektor je navržen s rozměrem hloubky delším než je šířka základny. Černá barva zařízení sluší, oblé tvary rovněž. Uvnitř projektoru se nalézá lampa s výkonem 200 W. O generování obrazu se stará zobrazovací technologie DLP. Na rozdíl od ScreenPlay 4805 zde však nalezneme DMD čip s rozlišením SVGA (800 x 600 bodů) a s poměrem stran 4 : 3. Celkový světelný výkon, jímž je promítán obraz na plátno, dosahuje hodnoty 1 600 ANSI lm. Při testech jsme zkoušeli sledovat obraz i při běžném denním osvětlení. Byl poměrně kontrastní. Pochválit můžeme funkčnost dálkového ovladače i celý navigační a ovládací OSD systém: je přehledný a uživatel se v něm rychle orientuje. Na zadní stěně produktu lze nalézt připojovací konektory. Je trochu škoda, že k připojení počítačového signálu VGA je využito nestandardního konektoru, který slouží současně i pro připojení USB. Standardizovaný konektor VGA by byl jistě praktičtější.

Cena vč. DPH: 29 738 Kč

Projektory pro firemní použití

Acer PD725

Datový projektor Acer PD725 je vyroben v rozměrech 330 x 100 x 269 mm a jeho hmotnost činí 3,4 kg. Tělo produktu je vyrobeno v kombinaci stříbrné a černé barvy. Design hodnotíme lehce nadprůměrně. Přestože je projektor až překvapivě lehký (alespoň vzhledem ke svým rozměrům), nabízí nadstandardní služby. Díky zobrazovací technologii, optickému systému a projekční lampě s výkonem 300 W dokáže zařízení generovat extrémně jasný obraz se světelným tokem 3 200 ANSI lm. Při praktických testech jsme zaznamenali skutečně ojediněle vysvícený obraz, který je možné bez jakýchkoliv problémů promítat na velkou vzdálenost a generovat tak rozměrný výsledek. Přitom není nutné v sále ani zatmívat. V praxi jsme zkoušeli sledovat obraz v plně osvětlené konferenční místnosti a ani tak jsme nezaznamenali, že by byl výrazně horší. Při zatemnění jsme projektor přepnuli na ekonomický režim, ve kterém i tak plně vyhovoval. Objektiv je vybaven optikou vhodnou především pro projekci na delší vzdálenost. Obraz je generován v nativním rozlišení XGA technologií DLP. Kromě výkonu nás potěšil graficky povedený systém OSD a propracovaný dálkový ovladač. Nabízí pokročilé funkce a navíc i otočné kolečko, známé z myší.

Cena vč. DPH: 65 790 Kč

Benq PB7230

Produkt společnosti Benq s označením PB7230 představuje rozměrově malý (258 x 80 x 211 mm) kompaktní projektor pro firemní použití. Benq PB7230 vybavili tvůrci zdařilým vzhledem, který se vyznačuje moderním tvarem a stříbrnou barvou. Pouze v oblasti objektivu se vyskytuje černý pruh. Táhne se přes vrchní stěnu projektoru a dodává plastové krabičce jistý druh elegance. Obraz je generován technologií DLP. Zobrazovací prvek DMD je vyroben s poměrem stran 4 : 3 a s úhlopříčkou 0,7 ". Matice čipu pracuje v rozlišení XGA (1 024 x 768 bodů). Uvnitř produktu se nachází projekční lampa o výkonu 250 W. Celkový světelný výkon je 2 500 ANSI lm, což je hodnota, která uživatele jistě potěší. V praxi projektor generuje příjemně jasný obraz s dobrým kontrastním poměrem. Při testování prezentace z PC jsme zaznamenali standardně kvalitní obraz. Naopak pochválit můžeme schopnost projektoru generovat obraz s velkou úhlopříčkou i z malé projekční vzdálenosti. Uživatele jistě potěší i dvojice vstupů VGA. Nacházejí se na zadní straně produktu, tak jako další užitečné konektory. Ocenili jsme rovněž dálkové ovládání: je propracované, padne do ruky a nabízí i reprezentativní vzhled.

Cena vč. DPH: 54 056 Kč

Casio XJ-450

Zařízení je vyrobeno v miniaturních rozměrech 278 x 64 x 197 mm a s reprezentativním designem. Hmotnost přístroje 2,4 kg je vzhledem k velikosti vyšší, než by se dalo na první pohled odhadovat. Tělo zařízení je chráněno stříbrným, mechanicky odolným krytem. Zdařilý design potvrzuje i zajímavě řešený přední kryt objektivu. Odsuvný kryt z kovu se rozkládá na téměř celé přední části projektoru. Při testování se nám zdál praktický a šikovně navržený. Na horní stěně produktu se nachází chromové ovládací prvky. Jejich posláním je řídit motorově poháněný optický (až dvounásobný zoom) tedy zvětšení obrazu, automatické seřízení obrazu a volbu vstupního signálu. Další tlačítko slouží pro vypnutí a zapnutí přístroje. Ovládací prvky pro další funkce jsou umístěny na výklopném panelu v zadní části zařízení. Z praktického hlediska by sice mohla být veškerá tlačítka na jednom místě, nicméně i takto lze řídit projektor poměrně bezproblémově. Velmi zajímavá je technologie pro automatické seřízení obrazu. Projektor dokáže promítnout na plátno černobílé pruhy, jejichž geometrii zpětně snímá pomocí optických čidel. Následně se provede korekce obrazu tak, aby nabízel správnou geometrii obrazu (vertikální i horizontální keystone) i ostrost.

Cena vč. DPH: 105 910 Kč

Epson EMP-745

Výrobce Epson se specializuje na datové projektory vybavené technologií LCD. Nejinak je tomu i v případě miniaturního produktu Epson EMP-745. Zařízení je vyrobeno v lehce přenosném provedení s rozměry 276 x 81 x 193 mm a hmotností 1,8 kg. Parametry jej předurčují do rukou uživatelů, kteří jej budou často přenášet. Design není třeba kritizovat. Vzhled sice neřadíme mezi absolutní špičku, nicméně celkově neurazí a dost možná, že jej mnoho uživatelů bude považovat za atraktivní. Daleko důležitější než samotný vzhled jsou však parametry přístroje. Uvnitř zařízení se nachází projekční lampa s výkonem 170 W. Tři zobrazovací 0,7" LCD panely disponují rozlišením XGA. Celkový světelný výkon dosahuje úrovně 2 500 ANSI lm. V testech jsme zaznamenali jasný obraz, který odpovídá uvedené hodnotě. Na druhou stranu je však intenzita vykoupena nižším kontrastním poměrem než DLP projektory standardně nabízejí. Při provozu se nám malý projektor zdál poměrně hlučný. Manažeři bezesporu ocení slot na PCMCIA kartu. Využít lze adaptér na paměťovou kartu nebo dokonce i modul IEEE 802.11g. Technologie Easy MP zvládne bezdrátovou projekci přes Wi-Fi (včetně videa) nebo prezentaci z paměťové karty.

Cena vč. DPH: 105 910 Kč

Hitachi CP-X345

Produkt společnosti Hitachi je vyroben v sympaticky malých rozměrech 297 x 64 x 234 mm. Hmotnost projektoru je průměrná: 2,5 kg. Zařízení nese označení Hitachi CP-X345 a již na první pohled je patrné, pro jakou cílovou skupinu uživatelů jej výrobce navrhl. Datový projektor nejvíce ocení manažeři na cestách a obecně uživatelé, kteří budou chtít produkt často přenášet. Barva CP-X345 je metalicky stříbrná a na těle produktu se vyskytuje ve dvou odstínech. Celkový design hodnotíme kladně i přesto, že neobsahuje žádné výrazné inovativní motivy. Snad jediný nezvyklý prvek představuje průsvitný plastikový kryt na objektiv. Kryt je odnímatelný, přičemž je možné ho i odsunout. Z praktického hlediska se nám však nezdá příliš prakticky navržený. Na objektivu nedrží příliš pevně a tudíž svůj účel neplní beze zbytku. Projektor generuje jasný obraz se světelným výkonem 2 000 ANSI lm. S kvalitou obrazu jsme byli spokojeni. V testu nás potěšilo zvláště barevné podání. Zobrazovací technologie disponuje trojicí LCD displejů s rozlišením XGA. Užitečná je přítomnost dvojice VGA vstupů a kontrolního výstupu pro kontrolní monitor. Hlučnost projektoru není nejnižší, ale vzhledem k výkonu a rozměrům projektoru je logická.

Cena vč. DPH: 53 550 Kč

Nec MT1075

Zařízení společnosti Nec disponuje enormními rozměry i hmotností. O vzhledu lze říci, že je i přes velké rozměry zařízení dobře zvládnutý. V útrobách datového projektoru se nachází 300W projekční lampa. S využitím LCD projekční technologie dokáže generovat obraz s neuvěřitelným výkonem 4 200 ANSI lm. Rozlišení trojice p-Si LCD panelů s neobvyklou úhlopříčkou 1" představuje standard XGA. Při testu jsme zaznamenali skutečně jasný obraz, bez jakýchkoliv vad. Firmware produktu je vybaven profesionálními funkcemi. Pro ilustraci lze uvést například technologii 3D Reform, což je v podstatě rozšířená digitální funkce keystone. Na rozdíl od klasické však nabízí úpravu geometrie obrazu daleko svobodnějším způsobem. Zajímavý je i hardwarový kurzor, funkce overscan, přepínání poměru stran a mnohé další. Motorově řízené optické zvětšení obrazu a ostření již ani tolik nepřekvapí. Zadní stěna obsahuje dva sloty na PCMCIA karty. Firmware zvládá jak síťovou prezentaci, tak paměťové karty. Aby vymožeností nebylo málo, je třeba zmínit i čidlo pro automatické seřízení obrazu. Mezi konektory lze nalézt snad všechny standardy. Co říci více? Snad jen že společnost Nec dokázala vyrobit skutečně profesionální zařízení.

Cena vč. DPH: 29 738 Kč

Panasonic PT-LB10NTE

Miniaturní Panasonic PT-LB10NTE disponuje příjemnými rozměry a hmotností 2,2 kg. Projektor vytvořili návrháři v elegantním designu. Stříbrošedá barva je jako obvykle slušivá a objektiv zapuštěný do těla zařízení nevypadá špatně. Snad jediným neestetickým elementem se stává poloprůhledný plastový kryt. Jeho posláním je chránit bezdrátovou síťovou kartu podporující standard IEEE 802.11b. Projektor spoléhá na zobrazovací technologií LCD. Trojice panelů s úhlopříčkou 0,7 " disponuje standardním rozlišením XGA. Materiál je jako obvykle p-Si. Pro redukci tmavých míst mezi pixely (standardní neduh LCD projektorů) je do zařízení integrován optický systém s mikroskopickými čočkami. Výsledný světelný tok má hodnotu 2 000 ANSI lm. Z technologického hlediska uživatele potěší možnost bezdrátově prezentovat přímo z notebooku či stolního počítače. Bezpochyby mnoho uživatelů přivítá automaticky řízený vertikální keystone, který lze aktivovat tlačítkem pro automatické nastavení. Unikátní je bezesporu přítomnost integrovaného akumulátoru. Díky němu je možné projektor doslova vytrhnout z napájení bez možného poškození produktu přehřátím. Větráček bude aktivní až do chvíle, kdy bude teplota bezpečná.

Cena vč. DPH: 78 534Kč

Sanyo PLC-XU51

Zařízení Sanyo PLC-XU51 se rozměrově řadí mezi přenosné projektory. Design navrhli vývojáři poměrně zdařile, pouze tlačítko pro vypnutí/zapnutí je možná trochu nevkusné. Na druhou stranu je potřeba poznamenat, že jeho výrazné označení je při praktickém provozu přínosem. V útrobách produktu se nalézá dosti silná projekční lampa o výkonu 200 W. Základ zobrazovací technologie tvoří trojice p-Si LCD panelů s úhlopříčkou 0,8". Nativní rozlišení zobrazovacích panelů tvoří matice XGA. V přední části zařízení se nachází velmi pěkně vyhlížející objektiv s 1,5x optickým zoomem. Zobrazovací technologie, projekční lampa a objektiv dokáží na plátně vykreslit obraz se světelným tokem 2 000 ANSI lm. Při praktických testech jsme kromě příjemného obrazu zaznamenali i obraz rozměrný, který dokáže zařízení generovat i z poměrně malé projekční vzdálenosti. Systém s miniaturními čočkami, který doplňuje zobrazovací technologii LCD, má na starosti odstranění tmavých mezer mezi jednotlivými pixely. Mezi konektory nechybí rozhraní DVI-I a dokonce ani VGA výstup na kontrolní monitor (současně představuje i druhý VGA vstup). Na projektoru potěší i automaticky řízený vertikální keystone.

Cena vč. DPH: 85 085 Kč

Sony VPL-CX85

Bezesporu zajímavým datovým projektorem je Sony VPL-CX85. Jedná se o zařízení s kompaktním vzhledem, rozměry 328 x 92,6 x 283,8 mm a o něco vyšší hmotností 3,8 kg. Design produktu není špatný, pouze je možná příliš strohý. V přední části projektoru se nalézá zapuštěný objektiv s výklopným krytem objektivu. Kryt je řízen automaticky, což hodnotíme jako elegantní a praktické řešení. Projekční systém založený na trojici LCD panelů disponuje rozlišením XGA. Projekční lampa o výkonu 190 W dokáže generovat silný obraz se světelným tokem 3 000 ANSI lm. Korekční systém složený z mikroskopických čoček kvalitu obrazu vylepšuje. Z technologického hlediska je projektor zajímavý i tím, že je vybaven slotem pro bezdrátovou síťovou kartu (IEEE 802.11b) a paměťovou kartu typu Memory Stick. S pomocí služby Tilt se řídí motorové naklápění celého produktu ve vertikálním směru. Automaticky řízená funkce keystone promítaný obraz stále dorovnává. Pohodlné uživatele jistě potěší i motorově řízená funkce pro optické zvětšení obrazu i ostření. Pokud vás produkt zaujal, ale stačila by vám nižší svítivost a vyhovovala vám nižší pořizovací cena, můžete se podívat i na Sony VPL-CX75.

Cena vč. DPH: 109 900 Kč

Umax compact LX007+

Umax compact LX007+ představuje v našem přehledovém testu rozměrově nejmenší zařízení. Miniaturní projektor disponuje délkami stran 199 x 63 x 149 mm a velmi příjemnou hmotností 1,1 kg. Již podle těchto parametrů lze zařízení doporučit náročnějším manažerům, kteří ocení především vysokou mobilitu. Výrobce obdařil produkt pěkným designem. Ocenili jsme jak tmavou metalickou barvu, tak i tvary produktu. Ovládací prvky integrované v horní stěně zařízení jsou rozmístěny uvážlivě a produkt se ovládá bez problémů. Dálkové ovládání není vyrobeno v příliš atraktivním kabátě a je možná zbytečně robustní (při porovnání s projektorem). Uvnitř zařízení se nachází technologie DLP. Zobrazovací prvek DMD o úhlopříčce 0,7 " nabízí rozlišení XGA (1 024 x 768 bodů). Kontrastní poměr výrobce uvádí 1 100 :1. Technologie ve spolupráci s projekční lampou o výkonu 120 W generuje světelný tok 1 400 ANSI lm, což je hodnota pro miniaturní projektor až nezvyklá. Výkon je však podmíněn přítomností silného větráčku, tudíž je ve konečném důsledku zařízení o něco hlučnější než jiné, rozměrově větší produkty s obdobným jasem.

Manažery na cestách produkt jistě potěší.

Cena vč. DPH: 71 388 Kč

§§§§§


Tuning grafických karet - Jak (skoro) bezplatně zvýšit výkon vaší grafické karty?(CD)

Petr Matuška, Lukáš Jonák

05C0223

Aktuálním číslem časopisu PC WORLD zahajujeme nový seriál, zaměřený na ne zcela standardní postupy při práci s jednotlivými komponentami počítače. Říká se tomu různě: ladění výkonu, přetaktování, tunning... Všechny tyto výrazy vyjadřují jednu a tutéž věc úpravy základních nastavení a hodnot komponent tak, aby vykonávaly danou práci rychleji. A je jedno, zda se jedná o procesor, základní desku či grafickou kartu.

V dnešním článku si vysvětlíme, prakticky předvedeme a ukážeme, jak zvýšit výkon grafických karet pomocí navýšení frekvence grafického procesoru a pamětí. Před začátkem je dobré se nejprve zmínit o úskalích tohoto počinu. Jedná se o zásah do výrobcem stanovených hodnot, tudíž by to mohlo být chápáno jako úkon vedoucí ke ztrátě záruky na dané zařízení! Dalším obecným problémem u přetaktování je nadměrné zvýšení odpadního tepla, produkovaného tou či onou komponentou. Na tomto místě důrazně doporučujeme být maximálně opatrní a sledovat teplotu zařízení, popřípadě vybavit počítač dalšími přídavnými chladiči, které odvádějí přebytečné teplo z počítače pryč. Dost už ale varování a vrhněme se rovnou na věc!

Jedním z prostředků, jak zvýšit výkon grafické karty, je zvýšení pracovní frekvence grafického procesoru a pamětí. Protože na našem trhu existují dva výrobci grafických čipů, ukážeme si postup pro zástupce obou: ATI a nVidia.

Grafické adaptéry ATI

U grafických karet ATI představuje velmi dobrou pomůcku k taktování program ATITool, jehož aktuální verzi naleznete na stránkách http://www.techpowerup.com/atitool nebo . Po úspěšné instalaci a spuštění se ocitnete v přehledném programu, který vás rychle a bezpečně provede nastavením frekvencí na grafické kartě ATI.

Testovací nastavení jsme prováděli s kartou ATI Radeon X850 XT. První, čeho byste si měli po spuštění programu všimnout a pečlivě si poznamenat, je kolonka Profile, v níž by měla být uvedena aktuální a defaultní hodnota frekvencí grafického procesoru a pamětí. V našem případě je to GPU 520 MHz a Mem 540 MHz. Druhý krok by měl směřovat k tlačítku Show 3D View po jeho stisku se v levé části ukáže rotující krychle, na níž se testuje stabilita grafického systému. Důležitým ovládacím prvkem je také Scan for Artefacts, který má za úkol vyhledat chyby v obraze a podat o tom uživateli zprávu. Ten tak pozná, že grafická karta je již za prahem svých možností. Další tlačítka začínající na Find mají za úkol hledat maximální vhodnou frekvenci GPU nebo pamětí. A nakonec tlačítko nejdůležitější Default. Tím se všechny hodnoty vrátí zpět na původní. Nyní můžeme přistoupit k samotnému taktování. Nejprve zkuste tlačítko Find Max Core pro zjištění maximální frekvence grafického procesoru. Pečlivě sledujte, kam až se dostane hodnota frekvence. To pro případ, že by byl počítač nestabilní a resetoval se. Nám se podařilo takto zvýšit frekvenci až na 556 MHz. To samé jsme provedli i s nastavením pamětí (Find Max Mem). Tam jsme se pomocí automatické detekce vyšplhali až na hodnotu 574 MHz. Nastavené hodnoty uložíte tlačítkem Set Clock. Komu ovšem nestačí automatická detekce, může si hodnoty nastavit ručně, a to pomocí ukazatelů na pravé straně programu. Obecně doporučujeme postupovat z původní frekvence po 3-5 MHz a po každé změně otestovat stabilitu systému pomocí tlačítka Scan for Artefacts. Nám se takto podařilo dosáhnout hodnot z původních 520/520 MHz až na 560/580 MHz. V konečné fázi vás čeká testování stability v reálných aplikacích tedy ve hrách nebo oblíbených testovacích programech společnosti FutureMark 3DMark03 a 3DMark05. Pokud se v obraze objeví artefakty nebo se počítač stane nestabilním, snižte frekvenci GPU a (nebo) Mem. Ještě jednou doporučujeme rozšířit chlazení počítače o minimálně jeden větrák, nasměrovaný tak, aby odváděl teplo od grafické karty.

Grafické adaptéry nVidia

Druhý popisovaný program RivaTuner, který naleznete na stránkách http://www.guru3d.com/rivatuner/ nebo , se hodí nejen pro zvyšování frekvence u GPU nVidia, nýbrž i pro grafické karty ATI. My si však popíšeme postup na grafické kartě, založené na grafickém procesoru nVidia. Po spuštění aplikace se aktualizuje databáze grafických karet a poté se již objeví ovládací okno celého programu.

Nás v tuto chvíli zajímá kolonka Driver Settings, přesněji tlačítko u slova Customize. Po kliknutí na něj se objeví rozbalovací menu, kde vyberte první kolonku s názvem System Settings. Poté se objeví okno s položkou Overclocking. Zatrhněte kolonku Enable Driver-level Hardware Overclocking a poté klikněte na Reboot. Můžete sice pokračovat bez restartu pomocí Detect Now, ale nedoporučujeme to.

Po restartu opět přejděte do příslušného menu v programu a zvolte v kolonce napravo Performance 3D, čímž určíte, že chcete pracovat s frekvencí při nejvyšším zatížení grafické karty.

Poté již nic nebrání tomu, abyste nastavili frekvenci podle chuti opět doporučujeme začít zvyšovat frekvence GPU a Mem po 3-5 MHz, stejně jako u předchozího programu. Testování stability zde provedete tlačítkem Test, umístěným v dolní části okna. Pokud počítač nebude jakkoliv protestovat (nezobrazí jakoukoliv varovnou hlášku), stačí již pouze kliknout na OK a tím dočasně nastavené hodnoty uložit. Nastavené frekvence se tak nezmění až do restartu počítače, po kterém se vrátí zpět na původní hodnoty. Pokud ale nechcete nastavovat zvolené frekvence po každém restartu, použijte zaškrtávací políčko Apply Overclocking at Windows Startup. Nakonec proveďte testy stability, popsané u programu ATITool.

Jak jsme testovali?

K testu jsme vybrali dvě grafické karty, které jsme si vyhlédli na stránkách výrobců a které podle svých parametrů měli splňovat předpoklady k úspěšnému zvýšení frekvence. Jednalo se o tyto karty: Asus Extereme N6600GT a Albatron Trinity GeForce 6600U. Třetí kartu, zástupce společnosti ATI, jsme vybrali náhodně kartou ATI Radeon X850 XT byla osazena sestava společnosti AutoCont, testovaná v minulém čísle PC WORLDu. Nastavování frekvencí probíhalo přesně podle návodu po 3 MHz, při zvýšení o 12 MHz jsme provedli ve všech testovaných programech kompletní testy, abychom zjistili, zda je karta na daných frekvencích stabilní. Poté jsme pokračovali stejným způsobem až do dosažení maximální frekvence, kde se ještě neprojevily chybné artefakty nebo nestabilita systému. Testovali jsme v programu 3DMark03, 3DMark05 a v aktuálních hrách Doom3 a Half-Life2. U posledně dvou jmenovaných programů testy probíhaly ještě v jiném než základním rozlišení 1 024 x 768 obrazových bodů, a to v rozlišení 1 600 x 1 200 a při zapnutém celoobrazovkovém vyhlazování a rozlišení 1 024 x 768.

Výsledky

U zvolených grafických karet dopadlo testování takto: karta Asus šla přetaktovat ze standardních hodnot 500/1 000 MHz na 580/

/1 080 MHz, Albatron 350/700 MHz na 435/721 MHz a ATI Radeon X850 XT z 520/1 040 MHz na 560/1 160 MHz. Výkonnostní nárůsty jsou zaznamenané v tabulce.

Závěr

I když se nám povedlo dosáhnout uvedených výsledků, neznamená to, že karta z té samé série půjde taktovat stejně. Vše záleží na použitých pamětech, grafickém čipu a zpracování konkrétní karty. Jedná se o individuální záležitost, která ovšem ukazuje alespoň rámcově, jak si která výrobní řada grafických karet při přetaktování stojí. Rozhodně to neznamená, že pokud lze dobře taktovat grafická karta Asus Extreme N6600GT s čipem nVidia GeForce 6600GT, půjdou stejně taktovat i karty od jiných výrobců osazených stejným grafickým procesorem.

§§§§§


Jak levně přijít k digitální televizi

Hynek Vácha

05C0222

Najít dnes v Čechách člověka, který nikdy neviděl televizi, by byla velmi komplikovaná (ne-li nemožná) věc. A velmi podobně by na tom byl člověk, který by se snažil nalézt domácnost bez televizního přijímače. Za několik desítek let, kdy je televizní vysílání dostupné, se mnoho nezměnilo. Pravdou je, že původní černobílé vysílání bylo nahrazeno barevným, systém SECAM byl vytlačen modernějším PALem, ale to byly asi jediné podstatnější zvraty. Změny, které byly pro uživatele patrné, se týkaly hlavně vlastních televizních přijímačů. Tam jsme se od původních výrobků se značně zaoblenou obrazovkou o malé úhlopříčce dostali až ke dnešním plochým a tenkým LCD nebo plazmatickým přístrojům. V současné době již televize umějí asi všechno, co by umět měly a možnosti jejich dalšího rozvoje by za stávajícího způsobu vysílání byly minimální. Současný (analogový) způsob distribuce signálu totiž vývoj dalších služeb neumožňuje. Lepší to není ani s možností zprovoznění dalších televizních stanic. Toto jsou však pouze omezení dalšího rozvoje. Velkým problémem (zvláště v některých lokalitách) je i kvalita dostupného signálu, který je značně ovlivněn různými odrazy a dalším rušením. Zlepšení kvality obrazu při příjmu analogového signálu je velmi složitá věc. Bylo by nutné vystavět množství vysílačů, které by celou síť zahustily tak, aby měl pokud možno každý přímou viditelnost na nějaký vysílač. Toto je však v praxi neproveditelné. Vzhledem k rostoucím požadavkům na jedné straně a technickým možnostem na straně druhé nastal nejvyšší čas pro přechod na nový způsob distribuce televizních pořadů.

Jakou tedy vlastně hledáme technologii? Potřebujeme pokrýt relativně velké území s co nejnižšími náklady a co nejjednodušším technickým řešením. Díky těmto požadavkům je jasné, že v úvahu nepřichází kabelová satelitní televize. Musíme zůstat u systému, který požadované území pokrývá pomocí sítě pozemních vysílačů. To, co se u nového systému mění, je typ přenášeného signálu. Na rozdíl od stávajícího signálu analogového, jenž se šíří éterem od dob prvního spuštění televizního vysílání, se jedná o signál digitální. Systém, který byl pro tyto účely vyvinut, se nazývá DVB-T (Digital Video Broadcasting Terrestrial). Podívejme se tedy na to, co nový systém přináší.

Abychom získali celkový přehled, vezmeme to pěkně od zdroje televizního signálu. V televizním studiu vznikají vstupní televizní a zvukové signály, které je třeba převést do digitální formy. Toho se docílí kódováním a multiplexováním (složením) všech vstupních dat (audio i video) podle standardu MPEG2. Do jednoho multiplexu je pak možné vložit více audio a video stop. To je jedna z velkých výhod digitální distribuce vysílání, protože nabízí příležitost pro rozšíření počtu televizních programů na takto pokrytém území. Jeden multiplex totiž zabere ve frekvenčním spektru stejnou šíři, jakou zabírá signál analogový, který je ovšem schopen přenést pouze jeden televizní kanál. To, že můžeme frekvence lépe využít, je dáno hlavně kompresí, jež je součástí MPEG2. Formát MPEG2 (jak většina uživatelů DVD přehrávačů ví) je základem filmů uložených na DVD médiích. Tento standard byl sestaven tak, že je možné vybraný film zmenšit na kapacitu rozumnou pro uložení na současná média (DVD) a zároveň je zachována dostatečná kvalita obrazu např. pro sledování záznamu na televizích s velkou úhlopříčkou nebo na plátně při promítání přes projektor.

Digitální signál je ze studia dopraven (pomocí speciálních vysokorychlostních sítí) k vysílačům, odkud je již vzduchem distribuován k uživatelům. Vzhledem k tomu, že v současné době je digitální vysílání teprve v takzvaném "pilotním projektu", není pokryto celé území České republiky. Oba hlavní distributoři digitálního signálu, České Radiokomunikace a Czech Digital Group, se zaměřili na pokrytí území v okolí hlavního města. Přibližný přehled o dostupnosti signálu v konkrétních lokalitách si můžete udělat z map na další dvoustraně. Vzhledem k tomu, že signály jsou šířeny pouze z pěti vysílačů (soustředěných v relativně malém prostoru), je pokrytí docela zajímavé. Například v Praze je na značné části území možné signál přijímat na malou prutovou anténu přímo v bytě. V místech s horším signálem je pak možné použít externí prutovou anténu nebo i klasickou (směrovou) televizní anténu, s jakou je přijímán signál analogový. Možnost příjmu na prutovou anténu je dána tím, že u digitálního vysílání nedochází při příjmu signálů z různých směrů k tvorbě takzvaných duchů, ale naopak k posílení celkového přijímaného signálu, což zlepšuje možnosti příjmu hlavně ve členitých lokalitách. Další zásadní změnou při přechodu na digitální příjem je skutečnost, že zatímco u analogového signálu se při zhoršující se kvalitě přijímaného signálu postupně zhoršuje kvalita obrazu, u "digitálu" zůstává kvalita obrazu neustále stejná. To samozřejmě platí do okamžiku, kdy dojde k výraznému zhoršení příjmu. Pak již obraz začne "kostičkovat", což znamená, že dochází k výpadkům. V takovém případě již nelze hovořit o použitelném příjmu. Znamená to, že i v obrazu se projevuje digitální přenos signál je nebo není (1 nebo 0).

To, že každý počítač nutně potřebuje monitor, tedy nejdražší část televize, již dlouhou dobu láká výrobce hardwaru k výrobě karet, které by umožnily na počítači sledovat i televizi. Zvláště v poslední době (v souvislosti s rozmachem LCD monitorů s velkými úhlopříčkami) se takové využití přímo očekává. Příchod digitální televize je pak pouze dalším impulsem pro vývoj nových televizních karet. Pět takových produktů se nám v redakci sešlo k otestování. Máme zde jak zástupce interních (PCI) karet, tak externích (připojitelných pomocí USB portu) a dokonce i model určený pro PCMCIA slot v noteboocích.

Televizní katry jsou pro uživatele velmi zajímavým artiklem, který ještě o kus rozšiřuje možnosti počítačů. Jejich největší neduh je však provází již od prvních dnů: jsou to ovládací programy. Vlastní hardware je na velice dobré úrovni, ale software (ani po několika letech vývoje) stále není ideální. Doufejme, že výrobci zapracují i na této oblasti, protože zejména u digitálních televizních karet existuje perspektiva pro jejich velké budoucí rozšíření.5 0222/VAC o

TechniSat ModiTel 1

Německá firma TechniSat, jeden z hlavních výrobců karet pro příjem digitální televize uvedla, vloni na podzim zajímavou novinku kartu ModiTel 1. Jedná se kartu formátu PCMCIA s vestavěným přijímačem DVB-T. Karta má standardní rozměry zařízení, jež potřebuje připojení externí antény. Znamená to, že asi o 2 cm přesahuje rozměr notebooku. Do této (externí) části výrobce umístnil konektor pro připojení prutové antény, která je samozřejmě součástí dodávky, a kontrolky, signalizující stav karty. Vzhledem k použitému způsobu připojení je hardwarová instalace naprostou hračkou i pro technicky méně zdatné uživatele. Kartu stačí zasunout do volného slotu a připojit k ní anténu. Jakmile notebook s kartou zapnete, je automaticky zobrazena jako nový hardware a začne vyhledávání odpovídajících ovladačů. Ty jsou k dispozici na přiloženém CD. Po jeho vložení jsou ovladače bez problémů ihned nainstalovány a první část instalace je za námi. Na stejném CD jako ovladače je i ovládací program. Ani jeho instalace není komplikovaná a je otázkou několika málo okamžiků. Výběr jazyků, kterými s vámi může program komunikovat, je sice hodně malý vybrat si můžete mezi angličtinou a němčinou ale to rozhodně není překážkou, jelikož ovládání je velmi intuitivní. První krok, který je třeba po spuštění aplikace učinit, je naladit dostupné multiplexy. To lze provést dvěma způsoby. Buďto zadáme přímo číslo kanálu, ve kterém je multiplex šířen, nebo můžeme nechat prohledat celé spektrum. Jakmile máme naladěno, nic nám již nebrání sledovat televizi. Ani u této kompaktní verze nebudete ošizeni o možnost nahrávání pořadů. Musíte se však smířit s absencí výběru kodeku, s jehož pomocí je možné záznam ukládat.

+ mobilní příjem televizního vysílání

+ malé nároky na HW

- pouze jeden formát pro záznam videa

Cena vč. DPH: 3 390 Kč

Záruka: 2 roky

K testu zapůjčila firma: iSAT.CZ, http://www.isat.cz

Premium-T

Tato karta svými parametry tak trochu vyčnívá. Je totiž vybavena hardwarovým dekodérem formátu MPEG2. To ji činí skoro nezávislou na výkonu procesoru, resp. při sledování televize není nutné zatěžovat procesor, který se tak může věnovat jiným úkolům. Karta je určena do pozice PCI a je nutné podotknout, že se jedná o kartu plné velikosti, takže ji ve vybavenějších počítačích není jednoduché umístnit. Jako jediná vyžadovala (při příjmu digitální televize) přímé propojení s kartou zvukovou. To sice trochu komplikuje instalaci, ale zase dále snižuje zatížení sběrnic počítače. Přesto není instalace nijak obtížná. Po zapojení karty a spuštění počítače se objeví klasický průvodce, takže ovladače jsou po chvíli nainstalované bez sebemenších problémů. Stejně jednoduchá a bezproblémová je instalace vlastního programu. Po nutném ladění se zobrazí seznam stanic, které jsou v dané lokalitě dostupné. Vzhledem k tomu, že v Praze je na většině míst možné přijímat signál CDG i Čra, je vhodné provést selekci programů, jinak se v jejich seznamu hůře orientuje. Velké plus karta získala tím, že jako jediná v testu umožňuje jednoduché přepnutí mezi levým a pravým audio kanálem. Jedná se o kartu vyšší kategorie to je patrné i z možnosti připojení dalších komponent. Kromě vyvedení stereo audio a video signálu mimo počítač je možné z karty získat i prostorový AC3 zvuk (pokud je vysílán). Navíc je možné připojit modul pro dekódování placeného vysílání. Díky použitým obvodům Philips je karta dostatečně citlivá na vstupní signál a poskytuje tak kvalitní obraz i s mírně zhoršeným signálem. Při vlastním provozu jsme ověřili, že zatížení procesoru je opravdu minimální, záleží tedy pouze na tom, je-li uživatel ochoten zaplatit vyšší sumu.

+ HW MPEG-2 dekódování nezatěžuje procesor

+ rozsáhlé možnosti rozšiřování

+ podporuje přepínání audiokanálů

- vyšší cena

Cena vč. DPH: 7 890 Kč

Záruka: 2 roky

K testu zapůjčila firma: iSAT.CZ, http://www.isat.cz

Pinnacle Mediacenter 300i

Pinnacle je tradičním výrobcem karet pro zpracování videa a příjem televize. Tento model je výbornou variantou pro postupný přechod od analogového vysílání k digitálnímu. Jedná se totiž o kartu kombinující analogový a digitální přijímač. Již na začátku však musím upozornit, že není možné přijímat digitální i analogové programy současně. Pinnacle je druhou kartou v testu, kterou lze propojit s kartou zvukovou. To je však potřebné pouze při příjmu analogového signálu, digitální zvuk je přenášen přes sběrnici počítače. Celá instalace je tedy i zde velice jednoduchá. Trochu nás zaskočil fakt, že při instalaci ovládacího programu se instaluje i MS SQL. Jak jsme zjistili, slouží k ukládání nalezených programů. Podle našeho názoru je však výhodnější přístup konkurence, která řeší uložení vlastním způsobem a nikoli použitím takto masivního produktu. Velice robustní je ostatně celý program. Instalace totiž na pevném disku zabere přibližně 600 MB, což rozhodně není málo. Velké množství systémových prostředků pak zabere i vlastní běh aplikace. Takováto robustnost sice zajistí značnou stabilitu, ale na druhou stranu klade značné nároky na hardware. Při využití v počítači s procesorem na frekvenci okolo 1 GHz se nedá mluvit o použitelné konfiguraci. Vlastní ovládací rozhraní je graficky pěkně vyvedené, ale v některých případech jsme narazili na zbytečně komplikované ovládání. Chceme-li například změnit některá základní nastavení a sledujeme-li při tom televizi, musíme ji nejprve vypnout, provést změnu a teprve pak se znovu můžete pustit do sledování poředů. Ani Pinnacle sice neumožňoval přepínání audio kanálů, ale od výrobce je již slíbena podpora do chystané nové verze programu.

+ analogový i digitální přijímač

+ s novým softwarem podpora přepínání audiokanálů

- značné nároky na HW

- složitý přístup k nastavením

Cena vč. DPH: 3 750 Kč

Záruka: 2 roky

K testu zapůjčila firma: EXAC, http://www.exac.cz

TechniSat AirStar 2

Tato karta je určena pro nejširší veřejnost, která se zajímá se o příjem digitální televize na počítači. Vzhledem k tomu, že se jedná o interní (PCI) verzi, je její instalace spojena s nutností "vniknutí" do počítače. Proto je vhodná hlavně pro ty uživatele, kteří ji jednou namontují a již s ní nebudou dále hýbat. Montáž rozšiřující karty není nic složitého a trochu zkušený uživatel ji bez nejmenších problémů zvládne. Ke kartě je navíc přiložen i manuál v češtině (sice velice stručný, ale pro instalaci postačující). Po zasunutí karty do volné PCI pozice a zapnutí počítače je karta automaticky detekována. Zajímavé je, že se hlásí jako síťový adaptér (to je konečně zobrazeno i v manuálu, takže je to zřejmě standardní postup). To samo o sobě není žádnou závadou, horší je však fakt, že v okamžiku, když jsme nechali ovladač vybírat automaticky, nebyl ani po pěti minutách patrný žádný výsledek. Systém neustále hlásil hledání ovladače. Proto jsme celou akci zrušili a vybrali ovladač ručně, což zafungovalo a následná instalace byla otázkou několika okamžiků. Dále nás čeká instalace ovládacího programu. Ta nepřinesla žádné kritické okamžiky. Navíc je zde velmi příjemné, že je program možné nastavit i do českého režimu ten se týká výhradně položek v menu. Program automaticky nabídl seznam stanic z Německa. Ty je vhodné odstranit je jich docela dost. Pak se již můžeme pustit do vlastního ladění. Zde si můžeme vybrat, kolik kanálů chceme skenovat. Pokud necháte "prověřit" všechny přednastavené kanály, počítejte s tím, že akce bude trvat asi tak pět minut. Citlivost vstupních obvodů je uspokojující. V Praze (na dvou testovacích místech) bylo možné signál přijímat i na interní prutovou anténu.

+ karta vyhoví požadavkům většiny uživatelů

+ malé nároky na HW

- standardně bez dálkového ovladače

Cena vč. DPH: 2 590 Kč

Záruka: 2 roky

K testu zapůjčila firma: iSAT.CZ, http://www.isat.cz

TechniSat AirStar USB

V tomto případě se jedná o externí přijímač, který se k počítači připojuje pomocí USB kabelu. Na rozdíl od AirStaru 2 jej tedy lze snadno přesunout k jinému počítači. Díky externímu provedení navíc máme značně usnadněnu instalaci stačí připojit napájení (zařízení není napájeno z počítače), USB kabel a anténu. Po připojení USB kabelu je přijímač automaticky detekován a začne vyhledávání ovladačů. Zde se neobjevil žádný problém, zmiňovaný u AirStaru 2. Vzhledem k tomu, že obvody, které zajišťují zpracování signálu, jsou s AirStarem 2 shodné, je logické, že pro ovládání je použit stejný program. Instalace je tak stejně bezproblémová jako u interního modelu. I všechny vlastnosti ovládání jsou shodné. U obou karet je nutné vybrat u nastavení skenování kanálů lokalitu EUR jen tak se prohledává kanál široký 8 MHz. Pokud zvolíte například položku AUS, karta žádný vysílač nenajde. Na to, že se jedná o kartu pro širokou veřejnost, je k dispozici velké množství údajů (týkajících se přijímaného signálu) pro nastavení. Pro běžného uživatele jsou tyto "vymoženosti" zbytečné. Lze zde například volit PID zvukové stopy, pomocí čehož by mělo být možné vybrat levý nebo pravý zvukový kanál. V praxi se nám to ovšem nedařilo. Vzhledem k tomu nebylo sledování pořadů s duálním zvukem nikterak příjemné. Program samozřejmě podporuje možnost nahrávání pořadů. Jeho spuštění je možné ovládat manuálně nebo pomocí funkce využívající EPG, tedy pomocí zjištění pořadu, který bude na daném programu vysílán. To umožňuje využít kartu jako plnohodnotnou náhradu videorekordéru (nutným předpokladem je dostatečně velký volný prostor na pevném disku). Video lze ukládat do tří různých souborových formátů splitted MPEG-2, PS a PES.

+ jednoduché připojení k libovolnému počítači s USB portem

+ malé nároky na HW

Cena vč. DPH: 3 490 Kč

Záruka: 2 roky

K testu zapůjčila firma: iSAT.CZ, http://www.isat.cz

§§§§§


Spěchejte pomalu - Digitální fotoaparát Umax Premier 3381

Rani Tolimat

05C0228

Umax 3381 je na první pohled nenáročný přístroj, určený těm, jimž příliš nezáleží na rozlišení, na funkcích ani kvalitě snímků. Fotoaparát používají jako obrazový zápisník a snímky si prohlížejí jen na monitoru počítače, případně je zmenšené vystavují na webových stránkách. Tomu odpovídá nízké rozlišení 3 megapixely, skromná funkční výbava fotoaparátu a také nízká cena, která v době testování činila necelých 3 500 Kč.

Přístroj je malý a lehký, pohodlně se vejde do kapsy a jeho kompaktní podobu neruší žádné výstupky kromě očka pro řemínek. Jen je při nošení v kapse třeba dávat pozor na nechtěný stisk poměrně citlivého vypínače. Pokud se totiž fotoaparát zapne, automaticky se vysune a otevře objektiv. Může pak dojít k poškrábání čočky, proto fotoaparát doporučujeme nosit v pouzdře.

První pohled odhalí absenci jakýchkoli složitějších ovládacích prvků na těle přístroje. Hlavní volič režimů, umístěný tradičně na horní straně, nabízí pouze polohy pro fotografování, prohlížení snímků, videozáznam a nastavení základních parametrů. Je škoda, že chybí oblíbené motivové programy. Na zadní straně najdeme kromě displeje jen ovládání zoomu, směrovou navigační kolébku a dvě tlačítka pro zapínání/vypínání displeje a vstup do menu.

Funkční výbava fotoaparátu je opravdu spartánská. Směrovými tlačítky lze aktivovat makro, samospoušť a základní režimy blesku, vše ostatní (velikost a kvalita fotografií, korekce expozice, vyvážení bílé, citlivost ISO a motivové programy) se ovládá přes menu. Více funkcí fotoaparát nenabízí. Sekvenční snímání, různé způsoby měření expozice či ostření nebo dokonce prioritu času či clony bychom hledali marně. Totéž platí pro ruční vyvážení bílé, citlivost lze kromě automatického nastavení volit pouze z hodnot ISO 100 a 200. Ani korekce expozice není po polovinách EV zrovna jemná.

Náběh trvá dlouhých sedm vteřin, s tím se dnes většinou nesetkáme ani v nejlevnější kategorii. Také pohyb zoomu je velice pomalý na to, že nabízí jen trojnásobné přiblížení (ekvivalent 37-111 mm). Zoomování trvá přes dvě vteřiny a do plynulosti má dosti daleko. Pomalé reakce jsou vůbec pro tento fotoaparát charakteristické. Platí to zejména pro ostření, bez ohledu na světelné podmínky trvá bezmála vteřinu. K tomu je nutno přičíst zhruba půlvteřinovou prodlevu spouště (dokonce i po namáčknutí). Pro fotografování sportu nebo akčních záběrů se tedy Umax 3381 vůbec nehodí. Navíc trpí i pomalou odezvou displeje. Pokud fotografujeme objekty v rychlejším pohybu, displej je zpravidla nedokáže vůbec zachytit. Proto je třeba spoléhat na průhledový hledáček, Ten je ale velmi malý a navíc oko oslňuje zelená kontrolka zaostření, umístěná nešikovně v jeho bezprostřední blízkosti.

Uvedené nedostatky mohou znervóznit uživatele natolik, že se k dobrým snímkům dopracuje později než u jiných fotoaparátů. Po stažení snímků do počítače jej ale v každém případě čeká několik méně příjemných překvapení. Snímky jsou dosti neostré a plné šumu již při ISO 100, na fotografiích v exteriéru se objevuje chromatická aberace téměř na každém přechodu mezi jasy a stíny. Na druhou stranu se od přístroje za necelých 3 500 Kč asi více očekávat nedá. Nabízí sice mnohem více než třeba mobilní telefony nebo PDA s fotoaparátem, přinejmenším vyšší rozlišení a trojnásobný optický zoom. Pokud ho člověk hodlá používat například pro pořízení fotografií na webové stránky, může být s poměrem ceny a výkonu vcelku spokojen.

Umax Premier 3381

+ cena, funkční výbava

- kvalita snímků, pomalé reakce

Cena vč. DPH: 3 390 Kč

K testu zapůjčila firma: Umax Czech, http://www.umax.cz

§§§§§


Základna pro AMD - PC Chips M860 úspěšný návrat na náš trh?

Petr Matuška

05C0227

Základní desky společnosti PCChips mají v našich končinách dlouholetou tradici, ověnčenou ne vždy lichotivým hodnocením. V posledních několika letech byl cítit znatelný ústup motherboardů této značky z našeho trhu. Nyní ovšem je k dispozici nový model s označením M860 a snaží se s novou vervou prodrat zpět na trh a přesvědčit zákazníky, ze značka PCChips ještě není mrtvá. Tato základní deska je určená pro procesor společnosti AMD podporující Socket 754, mezi které se řadí jak AMD Athlon 64 s označením 2800+ až 3700+, ale také i pro procesory AMD Sempron, podporující tento socket. Komunikaci integrovaných či externích komponent obstarává čipová sada VIA K8T800, doplněná jižním můstkem VT8237. Čipová sada je umístěna klasicky uprostřed desky a proti přehřátí je chráněna pasivním chladičem. Ani v rozložení ostatních komponent nenajdeme jakoukoliv anomálii či výstřelky designérů. Patice pro procesor je obehnána umělohmotným uchycením pro chladič, díky němu je instalace chlazení snadná a lehce proveditelná. Na pravém okraji motherboardu mají své místo dva sloty pro operační paměti typu DDR, které mohou pojmout maximálně dva GB. Doporučení výrobce zní osadit typ DDR3200 (400 MHz), ale uplatnění zde najdou i starší 333MHz paměti. Pro zapojení externích karet je k dispozici jeden slot AGP 8x a pět klasických PCI. Pro připojení pevných disků a mechanik jsou na desce integrovány dva ATA-133 a dva Serial ATA 150 konektory, doplňuje je jeden pro připojení FDD mechaniky. Zaměření základní desky na levnější segment se projevilo zejména v počtu integrovaných komponent: k dispozici jsou klasické PS/2 konektory, jedno paralelní a jedno sériové rozhraní, čtyři USB konektory s 10/100 MBit/s síťovou kartou nikoho nepřekvapí. Z vývodů integrovaných součástí pak ještě musíme zmínit výstup z šestikanálové zvukové karty C-Media CMI9761A. Na bohaté příslušenství se u této desky těšit nemůžete: přibaleny jsou kabely k propojení mechanik 1x SATA, 1x ATA-100 a 1x FDD, redukce napájení pro SATA mechaniky, podrobný manuál a instalační CD. Anglický manuál je naštěstí doplněn přehlednými obrázky a instalaci by měl zvládnout i méně zkušený uživatel. Pomůže mu i dodávané CD, pomocí něhož nainstaluje ovladače stiskem jednoho tlačítka. V BIOSu se uživatel mnoha nastavení nedočká, přesto se tu kromě obvyklých položek nachází i systém pro přetaktování procesoru změnou FSB hodnoty je možné nastavit od 200 do 233 MHz. U RAM je k dispozici pouze změna frekvence a napěti. Výkonově si vedl motherboard v rámci kategorie Socket 754 velmi dobře. I přes použití starší čipové sady VIA K8T880 se dokázal dostat v prakticky všech kategoriích na úroveň základních desek s čipovými sadami nVidia nForce3 250Gb a nForce3 Ultra. V propustnosti paměti ovšem tato deska oproti kolegyním se Socketem 939 zaostává pouze díky absenci podpory paměťového režimu Dual DDR. Během testů jsme nezaznamenali žádný náznak nestability či nekompatibility, což nás u této základní desky potěšilo. Svou cenou se přímo nabízí k bezproblémovému použití u nejlevnějších systému s procesorem AMD Sempron s tím, že je kdykoliv připravena na osazení výkonnějším procesorem podporujícím 64bitové instrukce a všechny nejnovější technologie AMD Athlon 64.

PCChips M860

+poměr výkon/cena

- absence FireWire IEEE1394

Cena vč. DPH: 2 000 Kč

K testu zapůjčila firma: eXtraPoint, http://www.extrapoint.cz

§§§§§


Novinka z Nikonu. CoolPix 4600 nabízí začátečníkům jednoduché motivy

Rani Tolimat

05C0229

Mezi nedávnými novinkami z dílny Nikonu se objevily i dva kapesní kompakty, které se od sebe liší prakticky jen rozlišením. Jsou určeny začátečníkům a příležitostným fotografům, čemuž odpovídají malé rozměry, jednoduché ovládání a velmi skromná funkční výbava. Pětimegový model nese název CoolPix 5600, levnější typ s označením 4600 nabízí čtyři megapixely a prodává se za cenu okolo 6 500 Kč.

Na první pohled zaujme kompaktní provedení, design fotoaparátu ale působí trochu fádně nic pro milovníky stylových módních doplňků, kteří dají pravděpodobně přednost značkám jako Casio, Panasonic či řadě Ixus od Canonu. Oproti těmto modelům vypadá CoolPix 4600 spíše konzervativně. Podobný design se u Nikonu drží už léta, jen rozměry se zmenšují. V základním balení chybí paměťová karta. Místo ní přístroj nabízí 14 MB interní paměti, ta ale v plném rozlišení a nejvyšší kvalitě pojme jen sedm snímků a investice do karty je tedy nutností i pro úplné začátečníky. Na horní hraně najdeme jen spoušť a vypínač, zbylých pár ovládacích prvků se pohodlně vejde na zadní stranu. Na kruhovém voliči režimů lze nastavit kromě plné automatiky a videa také základní čtyři motivové programy, tedy portrét, krajinu, sport a noční portrét. Dalších deset programů se skrývá v režimu Scene. Začátečníci jistě ocení kontextovou nápovědu, prozrazující funkci jednotlivých programů stačí v menu najet na příslušnou ikonku a stisknout pravé tlačítko zoomu.

Kromě voliče režimů a zoomovací kolébky se ovládací prvky omezují jen na tradiční navigační tlačítko, umožňující přímý přístup k režimům blesku a k samospoušti, tlačítko pro vstup do menu a tlačítka pro prohlížení a mazání souborů. Více ale vzhledem k téměř nulovým fotografickým možnostem není zapotřebí kromě volby motivového programu totiž uživatel prakticky nemá možnost expoziční hodnoty ovlivnit. V menu lze nastavit vyvážení bílé (automatika, ruční nastavení a pět variant), korekci expozice, velikost snímků a sekvenční snímání. Tím tvůrčí možnosti končí, fotograf nemůže ovlivnit ani tak základní parametr jako je citlivost ISO. Náběh fotoaparátu trvá přibližně tři vteřiny, což je dnes trochu příliš i na kompakty. Podobně líný je i zoom, překonat ekvivalent ohniskové vzdálenosti 34-102 mm trvá také téměř tři sekundy. Naopak prodleva spouště po namáčknutí je velmi krátká a automatické ostření také netrvá dlouho, pokud se tedy nesnažíme ostřit do šera přisvícení bychom u fotoaparátu této cenové třídy hledali marně. Práce s fotoaparátem žádné velké uspokojení nepřináší, o to větší překvapení se dostaví při prohlížení fotografií. Snímky jsou ostré, vyznačují se velmi slušnou kresbou detailů a věrným barevným podáním a navíc nijak netrpí šumem (možná i proto, že k dispozici je jen ISO 50-100). V interiéru se vzhledem k nízké citlivosti i světelnosti objektivu (f2,9-4,9) neobejdeme bez blesku, měření expozice ale funguje docela dobře, jen automatické vyvážení bílé občas "táhne" do modra či oranžova podle charakteru scény. Marně jsme pátrali i po další časté metle levných objektivů, totiž po chromatické aberaci. Díky kvalitě fotografií Nikon vyšel z testu relativně dobře minimální nabídka funkcí sice zdatnější uživatele odradí, začátečníci si ji ale mohou spíše pochvalovat a navíc se pochlubit slušnými snímky.

Nikon CoolPix 4600

+ kvalita snímků, cena

- pomalé reakce, minimum funkcí

Cena vč. DPH: 6 600 Kč

K testu zapůjčila firma: Nikon,

http://www.nikon.cz

§§§§§


Mobilní procesor v desktopu? Test základní desky DFI 855GME podporující Pentium M

Petr Matuška

05C0225

Také byste si rádi užili tichého a výkonného počítače, zvláště ve večerních hodinách, kdy vaše PC hlučí ostošest? Můžeme vám nabídnout dvě řešení: buď investovat do nákladného tichého chlazení, nebo si sestavit počítač z komponent určených pro mobilní počítače. Druhý jmenovaný způsob nabízí společnost DFI se svou základní deskou DFI 855GME-MGF, určenou pro procesory Intel Pentium M a Celeron M. Motherboard je postaven na mobilním čipsetu Intel i855GME, čímž jsou všechny možnosti počítače předurčeny jednokanálová operační paměť typu DDR s maximální rychlostí 333 MHz, integrovaná grafická karta, southbridge 6300ESB (pro připojení síťové karty), dvojice ATA 100 kanálů, zvukové karty, sběrnice PCI, PCI-X, dvojice Serial ATA kanálů a 2x USB 2.0 port. Z hlediska podporovaných procesorů je na tom základní deska podobně jako její mobilní kolegyně Intel Pentium M až do frekvence 2,1 GHz (označení 705, 715, 725, 735, 745 755, 765) a Celeron M s označením 310, 320, 330, 340, 350 a 360. Jediné omezení je v tom, že musí jít o procesory s podporou 400MHz systémové sběrnice. Nové mobilní procesory s frekvencí 533 MHz v této desce fungovat nebudou. Samotná deska má rozměry 244 x 230 mm, což je běžný formát miniATX, ale i přesto zde naleznete vše, co byste u základní desky měli nalézt: patici procesoru Socket 479, dva sloty pro operační paměť, pasivně chlazené obě dvě části čipsetu, dva kanály ATA 100 a jeden pro disketovou mechaniku. Pro připojení externích karet jsou zde dva klasické PCI sloty, jeden PCI-X a jeden port AGP 8x. Dále zde pozorný uživatel nalezne dva porty Serial ATA, jeden pro připojení FireWire IEEE 1394, 1000 Mbit/s síťovou kartu, čtyři konektory USB 2.0, po jednom LPT a COM portu, výstup z integrované grafické a zvukové karty a PS/2 konektory. Díky použití nestandardního southbridge výrobce vybavil desku již zmiňovaným slotem PCI-X, ale musel přidat přídavný řadič pro dva konektory USB 2.0 a gigabitovou sítovou kartu. Systém uložení procesoru je mírně odlišný po vložení procesoru je potřeba otočit šroubkem, který je umístěn na patici a nahrazuje tak známější aretační páčku. Chlazení obstarává speciální chladič, který je dodáván s deskou. Je tvořen mohutným pasivem s poměrně malým chladičem, který ovšem plně postačuje k chlazení procesoru a zároveň je téměř nehlučný. Díky podpoře operačního systému a dodaným ovladačům je bez problémů přístupný režim šetřící energii Enhanced Intel SpeedStep Technology, což je jedna z největších předností tohoto řešení. Ani v možnostech předaktování základní deska DFI nezklame pomocí interního programu budou moci regulovat jak frekvenci, tak napájení procesoru a tudíž si tak velmi významně pomoci. Výbava BIOSu není špatná, chybějí ovšem některé pokročilejší funkce, jako nastavení napětí na pamětech a jiné. Velmi zajímavá funkce je integrována přímo v BIOSu jedná se o interní test stability CPU a test pamětí pomocí Test-Mem. Nikoliv nezajímavým faktem je i konkrétní výkon základní desky ve spojení s procesorem Pentium M (jádro Dothan, velikost L2 cache paměti 2 048 kB a frekvence čipu 1,5 GHz) a pro porovnání i s Celeronem M (jádro Banias, velikost paměti cache L2 512 kB a frekvencí taktéž 1,5 GHz). Začněme propustností paměti: ta je až na hodnotu zápisu v Aida32 vždy vyšší než například u čipové sady VIA KT880 určené pro AMD Athlon 64 s použitím Socket 754. Další výsledky testů zaměřených na samotný výkon procesoru dokazují, že tento systém je výkonově srovnatelný se systémem Socket 754 s procesorem AMD Athlon 64 2800+. V případě, kdy procesoru trochu pomůžete přidáním několika stovek MHz, se hrubý výkon může přiblížit až k hranici AMD Athlon 64 3200+. Výkon grafické části je závislý na osazené grafické kartě. Integrovaná karta přítomná na desce postačuje na kancelářskou práci a na občasné sledování filmů a hraní nenáročných her. Ovšem s výkonnou kartou AGP 8x v našem případě Asus V9999 Gamer Edition, osazené grafickým čipem nVidia GeForce 6800GT dostanete opravdu silný stroj, vhodný i na nejnovější herní trháky. Tím se ovšem zbavujete možnosti mít tichý počítač (za předpokladu, že nepoužijete vodní chlazení). Nakonec ještě zmíníme dodané příslušenství: jeden kabel ATA-66, FDD a SATA, redukce napájení z Molex na disky SATA, chladič procesoru, CD a disketu s ovladači a všemi potřebnými programy a vícejazyčný manuál. V něm je podrobně popsána instalace, ovšem chybí upozornění na pozměněné řešení aretace procesoru. To je také asi jediná podstatná výtka k celé základní desce. Mnoho uživatelů se s tímto typem upevnění nesetkalo a zprovoznění motherboardu by se proto mohlo stát tvrdým oříškem. Méně podstatnou výtkou je malý rozměr chladiče pro běžné použití je dostatečný, ovšem pro náročnější využití by se lépe hodila větší odvodová plocha tepla.

DFI 855GME

+ tiché, relativně výkonné řešení

+ nízká spotřeba a ztrátový tepelný výkon

- pouze pro procesory s 400MHz FSB

Cena vč. DPH: 6 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Losan, s. r. o., http://www.losan.cz

§§§§§


3D jednička Gigabyte. Dva procesory nVidia GeForce 6600GT na jedné kartě

Petr Matuška

05C0228

S příchodem čipové sady nVidia nForce4 SLi se strhl mezi výrobci základních desek boj o to, kdo přijde s lepším řešením využívající tento čipset k maximálnímu grafickému výkonu celé sestavy. Mnoho výrobců se dalo cestou podpory dvou karet, našel se ovšem i takový, který obsadil pouze jeden slot PCI Express x16, při tom nabídl výkon dosahující hodnot konkurence při zapojení dvou karet. Toto řešení nabízí společnost Gigabyte pod souhrnným názvem Gigabyte 3D1 2005 Limited Edition. Pod označením se skrývá nejen samotná grafická karta GV-3D1, ale i základní deska GA-K8NXP-SLI, vše ve dvou úhledně zabalených krabicích. Popis začněme u grafické karty: ta je osazena dvěma grafickými procesory společnosti nVidia GeForce 6600GT pracujícími na frekvenci 500 MHz, obsahující každý 8 pixel pipeline a 3 vertex pipeline a podporující DirectX 9.0c včetně Shader model verze 3.0. K dispozici je oběma procesorům celkem 256 MB paměti typu GDDR3, pracující na 1120 MHz efektivně a spojená 256bitovou sběrnicí. Běžně se užívá u GPU 6600GT 128bitová šířka, zde je zdvojnásobena kvůli větší zátěži a potřebě vyšší paměťové propustnosti. Celá karta je chlazena speciálními chladičem se dvěma větráky nad GPU. Tento fakt se ovšem neprojevil na celkové hlučnosti počítače, což je první výhoda tohoto řešení. O napájení se stará jednak samotná sběrnice PCI Express x16 se svými až 75 W a navíc jeden externí napájecí konektor umístěný na straně karty. O převod signálu se stará 400MHz RAMDAC převodník, který převádí signál do analogové podoby. Kromě analogového výstupu se pak na kartě nachází i jeden DVI a jeden S-Video výstup. Navenek se vše tváří jako obyčejná karta osazená GeForce 6600GT až do té doby, než si operační systém MS Windows XP vyžádá po instalaci patřičných ovladačů aktivaci SLi módu. Výrobce propojil karty vnitřně tak, že pro spuštění SLi módu je potřeba pouze softwarová aktivace, stejně jako u klasického SLi. Druhá výhoda se tak skrývá ve faktu, že je potřeba fyzicky pouze jedna karta a nemusejí být v počítači zasunuty dvě. Dalším plusem je i možnost použití standardních ovladačů společnosti nVidia. Není ovšem vše tak růžové, jak se zdá: tato grafická karta lze použít pouze v dodávané základní desce Gigabyte GA-K8NXP-SLI, Na jiných deskách tato karta nemusí pracovat spolehlivě a není zaručena funkčnost výrobcem. Tím se dostáváme k druhé a neméně podstatné části setu motherboardu. Že je postaven na nForce4 SLi jsme se již zmínili, proto se budeme věnovat desce dále. Je určena pro AMD Athlon 64/FX využívající Socket 939. Patice pro procesor je umístěna v pravé části boardu, protože zcela vpravo je speciální slot pro tzv. Dual Power System K8, který má za úkol stabilizovat napětí udržující procesor v chodu. Pro operační paměti DDR jsou připraveny čtyři sloty, připraveny jsou na režim dvoukanálového přístupu do paměti. Z konektorů pro připojení mechanik nechybí nic dvojice ATA-133, jeden FDD, čtyři SATA II a další čtyři SATA II s možností RAID 0,1 a 0+1. Sloty pro rozšiřující karty jsou zde dva PCI, dva PCI Express x1 a dva PCI Express x16. Mezi sloty PCIe x16 je tradiční zásuvný modul, který nastavuje režim SLi. Mezi konektory, které se nacházejí na zadní straně desky, jsou PS/2, LPT a COM, SPDIF, čtyři USB 2.0, dva síťové, z toho každý je Gbitový, a sada audio vstupů a výstupů. K tomu se připojují i tři záslepky se šesticí USB 2.0 konektorů, FireWire IEEE 1394 ve velkém i malém provedení. K dispozici je i PCI karta s podporou protokolu 802.11b/g Wi-Fi. Ta je dodávána i s anténou. Mezi příslušenstvím se dále nachází osm kabelů SATA, po jednom ATA-66 a FDD, tři redukce k napájení SATA disků a podrobné manuály, popisující do detailu každý krok instalace základní desky, potažmo grafické karty. BIOS základní desky je přímo ukázkový, nalezte zde podrobná nastavení všech myslitelných parametrů, včetně systému automatického přetaktování procesoru nazývaného EasyTune 5. Zajímavou, dosti často opomíjenou funkcí je tzv. DualBIOS, který má za úkol chránit uživatele před následky špatně provedeného upgradu BIOSu nebo před poškozením BIOSu díky viru či jiným nebezpečným kódům. Tuto možnost jsme otestovali připraveným výpadkem proudu při updatu BIOSu. Počítač po dalším spuštění pouze nahlásil, že obnovil původní BIOS a byl připraven k použití. A jak si vedla tato sestava grafické karty spolu se základní deskou v testech? Doplnili jsme ji tím nejlepším procesorem AMD Athlon 64 FX 55 a dvěma 512MB moduly operační paměti Mushkin s časováním CL2 stejně tak jako při předchozích testech SLi řešení. Celkový výkon v grafické části byl o několik procent vyšší než u podobných sestav dodaných společnostmi Asus či MSI. Výsledky byly ovšem také velice podobné sestavě recenzované v minulém čísle, osazené Intel Pentiem 4 660 s čipovou sadou i925XE a grafickou kartou ATI Radeon X850 XT. V tomto ohledu se již částka, která je o několik tisíc nižší než u řešení jiných výrobců, nezdá být až tak závratně přehnaná. Je velká škoda, že k pořízení karty se dvěma grafickými procesory je zapotřebí zakoupit i jeden konkrétní model základní desky.

Gigabyte 3D1

+ výkon

+ jednoslotové řešení

- funkční pouze jako komplet

Cena vč. DPH: 14 896 Kč

K testu zapůjčila firma: Elap, http://www.elap.cz

§§§§§


Drobnost pro potěšení. Nejmenší barevná laserová tiskárna na trhu

Václav Maletínský

05C0231

Konica Minolta 2400W na stole nezabírá více místa než inkoustová tiskárna, přesto jsou rozměry 430 x 395 x 341 mm i hmotnost 20 kg zárukou, že ji snadno najdete i mezi stohy potištěných listů. Zařízení dokáže za minutu zpracovat 20 černobílých výtisků nebo 5 barevných stránek a nabídne rozlišení 600 x 600, 1 200 x x 600 nebo 2 400 x 600 dpi. Věrnosti barev je dosaženo pomocí podpory ICC profilů a díky automatickému řízení sytosti obrazu. Tiskárna sice disponuje vestavěným procesorem Naltec N-4 s pracovní frekvencí 48 MHz a 32 MB nerozšiřitelné interní paměti, v řízení tisku ale spoléhá na silnější procesor hostitelského počítače. Jedná se o GDI výrobek, který pro svůj běh potřebuje PC s OS Windows 98 nebo novější verzi. Minimální konfigurace byla stanovena na Celeron 500 MHz, 128 MB RAM, na HDD PC by mělo zůstat 500 MB volného prostoru pro zpracování úloh. Konica Minolta 2400W s počítačem komunikuje prostřednictvím rozhraní USB 2.0 a nepodporuje zapojení do počítačové sítě (sdílení ani připojení externího printserveru). Měsíční zatížení může dosáhnout 35 000 výtisků, počítá se však s průměrem pouze kolem 1 000 výtisků. Zařízení je pořizovací cenou, provozními náklady, způsobem připojení i kvalitou tisku postaveno do role přímého konkurenta inkoustových barevných tiskáren. Proti nim nabízí prokazatelnou vyšší rychlost opakování u monochromatického tisku, srovnatelnou rychlost kontinuálního barevného tisku ve vysokém rozlišení a v některých případech i rychlejší tisk první stránky dokumentu. Při testech jsme naměřili časy prvního výtisku od 12 sekund černobíle (textový dokument) do 25 sekund barevně (rastrový celostránkový obraz ve vysokém rozlišení). Dokument PDF s 27 stranami textu a grafiky dokázala tiskárna barevně vytisknout za 5 minut a 36 sekund. 16 testovacích fotografií formátu A4 v maximálním rozlišení 2 400 x 600 dpi trvalo 3 minuty a 38 sekund. Nízká cena 9 508 Kč včetně DPH a tříletá záruka uživatele příjemně překvapí. Zklamán nebude ani z provozních nákladů 0,80 Kč při černobílém tisku (5% pokrytí) a 3,43-3,65 Kč pro barevné dokumenty s pokrytím 20 procent. Výrazně dražší je tisk s nízkokapacitními tonery pro 1 500 výtisků. Barevný výtisk se standardním 20% pokrytím totiž vyjde na 6,25 Kč. Ceny jsou uvedeny včetně DPH. Mezi negativa můžeme zařadit jen vyšší hladinu hluku. Větrák tiskárny totiž po dokončení tisku běží podstatně déle, než je tomu u konkurenčních produktů.

Konica Minolta 2400W

+ nízká pořizovací cena

+ příznivé provozní náklady

+ rychlost prvního výtisku

- nelze zapojit do sítě

- hluk ventilátoru

Cena vč. DPH: 9 508 Kč

K testu zapůjčila firma: Konica Minolta http://www.minolta.cz

§§§§§


Dáme si do kanceláře! Elegantní LCD panel Samsung SyncMaster 910T

Tomáš Jirásko

05C0233

LCD panel SyncMaster 910T existuje ve dvou provedeních. Starší se sice již nevyrábí, ale přesto na něj lze narazit. Tato varianta je snadno rozpoznatelná díky pyramidovému řešení stojanu. Novější verze využívá podstavec s nohou pivot pro otočení displeje na výšku, ale nabízí také lepší výkon. Pracuje sice ve shodném rozlišení 1280 x 1024 obrazových bodů a svítivost činí 250 cd/m2, ovšem PVA matrice použitá v tomto displeji dosahuje při shodné rozteči pixelů 0,294 mm vyššího kontrastního poměru 1000 : 1. Monitor disponuje jak analogovým VGA vstupem (D-Sub), tak i digitálním rozhraním DVI-D.

U digitálního vstupu je tak dosaženo velice kvalitního podání černé barvy, zároveň ale dochází na testovací škále u velmi tmavých odstínu šedé směrem k černé ke zhoršenému vykreslení přechodů. Pokud máte horší zrak, vede tato skutečnost k subjektivnímu vizuálnímu slití plochy. Při běžném provozu jde prakticky v 99 % případů o uživatelem nepozorovanou záležitost. V ostatních částech barevného spektra pak k podobným jevům již nedochází a podání barev je jasné, kontrastní, bez výraznějšího barevného posunu. Hůře si monitor vedl při testování pomocí her a videa. Panel s udávanou responsí 25 ms si sice poradil s vykreslením scén u strategických her i s herními enginy her starších, nicméně novější hry jako Half-Life2 či FarCry již byly nad jeho síly. Na monitoru bylo jasně patrné zpoždění odezvy. U analogového vstupu se u tohoto monitoru objevily téměř "standardní" problémy s podáním světle šedých odstínů. Pro přímé nastavení monitoru slouží šestitlačítkové menu s jednoduchou a přehlednou strukturou OSD. Dodávaný software MagicColor a MagicTune pro kalibraci a dodatečné nastavení barev je však pouze ve verzi pro PC, takže uživatelé ostatních OS jsou ošizeni o možnost přímé tvorby profilů monitoru.

Z hlediska dlouhodobější práce na počítači jsou nezanedbatelným kladem i velmi dobré možnosti polohování displeje, včetně pivotu.

SyncMaster 910T je monitor vhodný pro domácnosti a malé kanceláře. Jeho parametry jej předurčují k nasazení v oblasti "office" aplikací. Vhodný je i jako monitor pro běžné použití (surfování po internetu). Uživatele potěší tříletá záruka. Pokud však hledáte monitor s adekvátními parametry pro hraní současných her, nelze tento model doporučit.

Samsung SyncMaster 910T

+ obecně dobrý obraz

+ pivot, úhly pohledu

- doba odezvy

Cena vč. DPH: 16 208 Kč

K testu zapůjčila firma: AAC

http://www.aac-cz.cz

§§§§§


Kvalitní obraz i zvuk. Širokoúhlá LCD televize se značkou Sony

Václav Maletínský

05C0232

Pro krátký test jsme si tentokrát vybrali LCD TV od společnosti Sony, jmenovitě model MFM-HT75W. Jak se na něj bude dívat zákazník, který se rozhodl nahradit robustní CRT televizi moderním plochým LCD TV panelem?

Sony je na první pohled "širší než delší", pracuje totiž v rozlišení 1280 x 768 dpi (WXGA). Svítivost činí 450 cd/m2, kontrast 600 : 1, mezi další technické údaje patří zobrazení 16,7 milionu barev a odezva 16 ms. LCD panel Sony je mimořádně povedený, spodní široký lem obrazovky je prohnutý směrem vpřed a ukrývá dvojici stereofonních reproduktorů 2 x 3 W. Společně se zadní výklopnou podpěrou supluje funkci podstavce. Na pravém boku panelu jsou vyvedeny ovládací prvky pro přístup do menu, kde najdete funkce pro nastavení obrazu včetně teploty barev 6 500 a 9 300 Kelvinů a Gamakorekci. Dříve zmíněné reproduktory doplňuje na zadní straně vestavěný subwoofer 5 W a přestože se hodnoty zdají být nízké, televize dokáže velmi dobře a čistě ozvučit i větší prostor. Na LCD panelu nemusíte sledovat jen televizní vysílání zachycené tunerem nebo obraz z počítače, neboť kromě klasických počítačových vstupů DVI-D a D-Sub (VGA) jsou k dispozici i konektory S-video a Cinch (kompozitní video). Pomocí dálkového ovládání lze jednotlivé vstupy snadno přepínat nebo vybrat funkce PIP (obraz v obraze). Tuner dokáže stanice vyhledávat pomaleji než například interní TV karty (čas 7 a půl minuty na všechna dostupná pásma), ale je stále na průměrných hodnotách běžné audiovizuální techniky. Prvotní vyhledání kanálů (připojení na UPC) bylo přesné a jediný krok, který zřejmě uživatel provede, bude seřazení pořadí kanálů podle vlastních potřeb. OSD na testovacím zařízení nebyl lokalizován, ale k výrobku byl přidán přehledný obrazový český návod k použití. Dálkové ovládání dobře padne do ruky, nenabídne sice bezpočet tlačítek, ale přehledně uspořádané voliče základních funkcí. TV panel lze díky rychlé odezvě 16 ms, dobrému barevnému podání a vykreslení obrazu použít nejen pro běžnou práci s PC a kancelářskými aplikacemi, ale také pro hraní počítačových her. Jedinou nectností tohoto výrobku může být vyšší pořizovací cena 21 420 Kč. Zkušenější uživatelé PC možná raději koupí samostatné LCD a samostatnou televizní kartu do počítače. Komplexní řešení společnosti Sony zcela jistě uvítají zákazníci, kteří ocení hezký a osobitý design a vysokou funkčnost produktu.

Sony LCD TV MFM-HT75W

+ kvalitní obraz

+ dobrý zvuk

+ snadné nastavení

- vyšší pořizovací cena

Cena vč. DPH: 21 420 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony

http://www.sony.cz

§§§§§


Creative HQ-1700. Kvalitní skládací sluchátka s atraktivní cenou

Lukáš ERBEN

05C0236

Pojem studiová či "monitor" sluchátka má asi většina z nás spojený s renomovanými značkami světa spotřební elektroniky. Tentokrát však na sluchové smysly nejnáročnějších uživatelů útočí společnost Creative.

Uvedení modelu HQ-1700 pro nás bylo přinejmenším překvapením. O plánech zahrnout do svého portfolia kvalitní produkty s vyšší cenou jsme se sice dozvěděli s předstihem, ale příliš jsme jim nevěřili. O to větší bylo naše překvapení, když k nám nová sluchátka skutečně dorazila. Na druhou stranu jde o krok vcelku pochopitelný Creative patří mezi renomované výrobce harddiskových MP3 přehrávačů (modely Nomad/Jukebox patřily již před čtyřmi lety mezi vůbec první přístroje tohoto druhu), které tradičně vynikají zejména kvalitní reprodukcí (o něco hůře na tom jsou z hlediska uživatelské přívětivosti ovládání). Sluchátka, která jsou k přehrávačům přibalena, ale obvykle nepatří k nejkvalitnějším (to ostatně platí prakticky pro všechny výrobce).

Prosadit se mezi renomovanými značkami a oslovit příznivce kvalitní reprodukce není vůbec jednoduché často se jedná o uživatele s poměrně vyhraněnými konzervativními názory, kteří jsou mnohdy věrni své oblíbené značce. Po několikatýdenním testování HQ-1700 ale můžeme konstatovat že "monitory" se Creativu velmi povedly. Kvalita reprodukce sice není srovnatelná s modely Sennheiser, KOSS či Beyerdynamic v nejvyšší třídě, rozhodně ale snesou srovnání se sluchátky vyšší střední třídy a navíc mají znatelnou cenovou výhodu. Pochválit lze zejména velmi dobrou dynamiku, kvalitní reprodukci prostoru, pevné basy a zřetelné středy. O něco méně spokojeni jsme byli s reprodukcí vyšších frekvencí, které jsou mírně zvýrazněny nejedná se ale o nic, co by znepříjemnilo poslech. Díky poměrně nápadité konstrukci je sluchátka možné složit, případně otočit náušníky a použít HQ-1700 pro DJing či příposlech. Chytře řešený je i přívodní kabel, který se skládá ze dvou částí spojených 3,5mm jack konektorem pokud sluchátka používáte s MP3, CD či MD přehrávačem, který má dálkové ovládání na kabelu sluchátek se vstupem 3,5 mm, stačí použít základní krátký kablík, v opačném případě napojíte prodlužovací kabel (ten by ale mohl být o něco delší).

Creative HQ-1700 jsou kvalitní sluchátka s polozavřenou konstrukcí, vhodná pro poslech doma a vzhledem k možnostem složení i na cestách (byť za kompaktní bychom je asi neoznačili). Jestliže chcete vskutku kvalitní reprodukci za velmi zajímavou cenu, pak vám je můžeme vřele doporučit.

Creative HQ-1700

+špičková kvalita zvuku, konstrukce

- při vysoké hlasitosti sklony k přebuzení

Cena vč. DPH: 1 400 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative, http://www.creative.com

§§§§§


Druhá Rhomba v pořadí. Zajímavý MP3 přehrávač se zabudovaným FM rádiem a podporou českých znaků

Tomáš Varoščák

05C0234

Téměř před rokem jsme vás seznámili s prvním modelem přehrávače Creative Rhomba, který nabízel zajímavé funkce včetně integrovaného FM přijímače, ale nemohl se pochlubit příliš kvalitním zvukem. Šlo totiž o OEM produkt neznámého asijského výrobce, který se pod hlavičkou Creative pouze prodával.

Nyní se nám dostává do ruky Rhomba NX, nástupce předchozího modelu. Na první pohled nabízí drobné designové úpravy (jako je především oválný tvar a více lesklého povrchu na úkor menšího displeje). Displej se zdá být kvalitnější a jemnější, má tyrkysové podsvícení. Zobrazuje informace o přehrávaných skladbách, aktuálním adresáři, typu souboru, datovém toku, odehraném čase, způsobu přehrávání a samozřejmě i zbývající výdrži baterie. V ostatních módech pak displej zobrazuje např. naladěnou frekvenci či nastavenou předvolbu. V rámci informací o skladbě Rhomba NX nepodporuje ID3 Tagy a zobrazuje pouze název souboru. Umí si však poradit s českými znaky a i když je zobrazuje mírně posunuté směrem dolů, přece jen je to o dost lepší než klasické nesmyslné znaky ostatních MP3 přehrávačů.

Zajímavostí, které si možná na první pohled nevšimnete, je přítomnost trojice diod nad displejem. Ty mohou být buď vypnuté, nebo mohou blikat v rytmu či dokola. Zcela jistě jde o zajímavé zpestření, ale vzhledem ke způsobu napájení je spíše zbytečné (nemluvě o tom, nakolik bude v souladu s individuálním vkusem uživatele).

Funkční výbava Rhomby NX se od jejího předchůdce příliš neliší. Došlo jen k několika málo vylepšením, týkajícím se například formátu nahrávání. Rhomba NX je především přenosný MP3 přehrávač. Je lehká, malá a k počítači se připojuje přes rozhraní USB 2.0 (a nepotřebuje pod operačními systémy Windows ovladače). Přehrává MP3 a WMA soubory, jež si najde i v adresářích, podpora jiných formátů bohužel chybí. Kapacita 256 MB, kterou lze využít i pro přenášení libovolných dat, je pro kapesní přehrávač dostačující. Ovládání je průměrné a pokud se s dvojicí skrolovacích tlačítek a dalšími tlačítky naučíte pracovat, bude vám vyhovovat. Od nás si jedinou výtku zaslouží nízká citlivost skrollerů, která způsobuje při ovládání drobné nepřesnosti. Kvalita přehrávání nám připadala dobrá, bohužel jsme neměli možnost srovnání se starším modelem.

Dalšími funkcemi, které Rhomba NX nabízí, jsou FM přijímač a nahrávání do formátu MP3. Při poslechu rádiových frekvencí je k dispozici 10 pozic pro uložení oblíbené frekvence a poměrně užitečná funkce automatického vyhledání a uložení stanic (autoscan). Přímé nahrávání do MP3 je možné ze tří zdrojů. Z rádia, kde je výsledný soubor pouze mono, z integrovaného mikrofonu a prostřednictvím line-in vstupu.

Další novinkou, kterou ale nelze z našeho pohledu jednoznačně pochválit, je absence akumulátoru a jeho náhrada napájením z dvojice AAA článků. To může na jednu stranu potěšit ty, kteří nemají možnost Rhombu často nabíjet, na druhou stranu znamená nepříjemné náklady v případě, že si baterie hodláte kupovat. Při pravidelném poslechu totiž zhruba desetihodinová výdrž baterií není rozhodně dostatečná.

Creative Rhomba NX představuje další z mnoha MP3 přehrávačů na našem trhu a musíme říci, že patří spíše k průměru. Nevyznačuje se zajímavým designem ani skvělými funkcemi, ale umí přesně to, co bychom od podobného produktu čekali. Pochválit je třeba podporu českých znaků, neboť tu nabízí jen mizivé procentu přehrávačů, pokárat naopak chybějící ID3 Tagy, které zvládá skoro každý.

Creative Rhomba

+ malý, lehký přehrávač

+ podpora českých znaků, zajímavá cena

- chybí ID3 Tagy, citlivost ovládání

Cena vč. DPH: 3 300 Kč

K recenzi poskytla firma:

Creative, http://www.creative.com

§§§§§


Robustní rychlík. Barevná laserová tiskárna Ricoh CL 4000 HDN

Václav Maletínský

05C0230

Nová barevná laserová jednoprůchodová tiskárna Ricoh CL 4000 HDN je vším možným, jen ne drobným kancelářským pomocníkem. Mohutná konstrukce zařízení s rozměry 446 x 589 x x 487 mm a hmotností 50 kg by měla být zárukou, že bez zaváhání zvládne náročný provoz až 150 000 stran A4 měsíčně. Tiskárna s hardwarovým rozlišením až 1 200 x 1 200 dpi pracuje rychlostí 25 stran A4 nejen při černobílém, ale také při barevném tisku dokumentů. Rychlost tisku ovlivňuje vestavěný procesor RM7065C 533 MHz a samozřejmě i 256 MB operační paměti s volitelným rozšířením až na 512 MB. Písmena HDN v názvu naznačují, že se testovaný výrobek chlubí nejen přídavným pevným diskem pro ukládání tiskových úloh, fontů písma nebo maker, ale disponuje též vestavěným automatickým duplexním modulem pro oboustranné zpracování dokumentů (s nezmenšenou rychlostí tisku) a síťovým připojením, díky němuž lze zařízení připojit do počítačové sítě. Administrátory potěší plná podpora protokolů TCP/IP, IPX/SPX, SMB (NetBEUI, NetBIOS přes TCP/IP) a AppleTalk, na tiskárnu lze posílat úlohy ze systémů Windows, Novell NetWare, UNIX Sun Solaris, HP-UX, SCO OpenServer, Red Hat Linux, IBM AIX a Macintosh. Kromě síťového připojení je standardně k dispozici i USB 2.0 rozhraní, za příplatek je možné doplnit rovněž paralelní port, FireWire nebo Bluetooth připojení. K založení papírů slouží spodní podavač pro 550 listů a přední výklopný 100listový zásobník. Pokud tato kapacita nestačí, je možné ji pomocí dalších zásobníků za příplatek zvýšit až na 1 750 listů A4. Horní výstup je určen pro 500 výtisků a s jeho rozšířením se zatím nepočítá. Při testech nám Ricoh CL 4000 HDN předvedl vysokou rychlost opakování, s níž dokázal 27stránkový PDF dokument vytisknout za velmi krátkou dobu (1 minuta a 28 sekund). První výtisk černobílých dokumentů dokáže tiskárna zhotovit za 12-22 sekund, barevné výtisky výrobek zaměstnaly po dobu 18-48 sekund. Tisknete-li z klidového režimu, pak k časům připočítejte dalších 60 sekund. K dispozici jsou čtyři stupně rychlosti a kvality tisku, pro většinu písemností stačí volba 600 x 600 dpi. Tiskárna si lépe rozumí s tiskem křivek, dokáže je zhotovit rychleji než rastrový obrázek. Ke specialitám tohoto výrobku patří zabezpečený tisk dokumentů, které může uživatel poslat na tiskárnu a vytisknout až po zadání kódu na přehledném ovládacím panelu. Pořizovací cena cca 70 000 Kč je zřejmě jediným nemilým překvapením tohoto výrobku. Provozní náklady na černobílý tisk s pokrytím 5 % se pohybují od 0,55 do 0,80 Kč, barevné 20% pokrytí vychází na 3,04-4,24 Kč. Nižších hodnot je dosaženo pomocí tonerových zásobníků s vyšší kapacitou 15 000 výtisků.

Ricoh CL 4000 HDN

+ kvalita tisku, rychlost opakování

+ provozní náklady

- pořizovací cena

- pomalejší "probuzení"

Cena vč. DPH: 70 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Impromat

http://www.impromat.cz

§§§§§


Vše, nač si vzpomenete. Acer TravelMate inovace pod kapotou

Tomáš Jirásko

05C0235

Acer již nějaký ten měsíc odívá své nové notebooky řady TravelMate do uniformního designu, který se liší pouze velikostí (podle modelu), a tak inovace musíme hledat spíše "pod kapotou". Na áemdéčkový Turion se v tomto čísle ještě nedostalo (není zatím k dispozici), a tak je Acer TM8104WLMi ukázkovou novinkovou variací na téma Sonoma. Základním stavebním kamenem je tedy čipset Intel 915G a procesor Intel Pentium M 760 (2 GHz) s 1 GB operační paměti. To vše samozřejmě doplněné o bezdrátové rozhraní Intel PRO/Wireless 2915ABG. TravelMate 8104 se drží současných módních trendů a je vybaven širokoúhlým displejem v tomto případě 15,4" WSXGA TFT LCD s nativním rozlišením 1680 x 1050 obrazových bodů. Acer u tohoto modelu rovněž podporuje svoje řešení Acer GridVista pro současné zobrazení více oken. Jde o rozumné využití pracovní plochy širokoúhlého displeje, která je jinak plně využívána snad pouze při přehrávání DVD. GridVista umožňuje například ukotvit jedno okno jako hlavní (Word, Excel apod.) při klasickém poměru 4 : 3 a do zbývajícího prostoru umístit další dvě pomocné aplikace (kalkulačka, MSN atd.). Použitá matrice rozhodně nepatří mezi nejšpičkovější, nicméně podání barev, podsvětlení i kontrast řadí displej k tomu lepšímu, co je na trhu k vidění. Pro většinu uživatelů bude tento displej naprosto vyhovující.

Základem grafického systému je akcelerátor ATI Mobility Radeon X700 se 128 MB dedikované paměti. X700 je mainstreamová karta nahrazující Mobility Radeon 9700, a tak bude osazována do podobné kategorie notebooku jako její ágépéčkový předchůdce. Právě tomuto akcelerátoru vděčí počítač za kvalitní zobrazení. Zvoleným řešením roste nejen výkon (8 pixel pipeline oproti 4), jak jsme se během testu přesvědčili, ale očekává se i pozitivní dopad na spotřebu, neboť X700 je vyráběna 110nm technologií. Z výsledků aplikačních testů jde přibližně o 10-15% nárůst grafického výkonu, v rovině syntetických ukazatelů je tento nárůst ještě strmější. Kromě dalších technologií oceníte (například při hraní, neboť i k tomu je notebook svým výkonem určen) funkci VPU Recover II, která při zamrznutí hry dokáže restartovat ovladač grafiky a zabrání tím zatuhnutí celého systému.

Celkovým výkonem 177 bodů v testu SYSMark 2004 (který aplikačně rovnoměrně zatěžuje celý systém) se TM8104 zařadil mezi nejvýkonnější notebooky. Pokud jej srovnáme s desktopovým řešením, odpovídá této hodnotě stolní sestava 865PERL Pentium 4 3,0 GHz, 512 MB RAM, ATI Radeon 9600 128 MB nebo řešení MSI 6702, AMD Athlon 64 3000+, 1 GB RAM, nVidia GeForce FX 5950 Ultra 256 MB. Předcházející špičkové modely Aceru řady TM8000 v podobné konfiguraci zaostávají z hlediska výkonu zhruba o 10%.

Kromě hrubého výkonu se notebook může pochlubit všemi základními rozhraními, které běžný uživatel může potřebovat. K výstupu videosignálu lze kromě klasického VGA D-Sub konektoru využít i S-video a DVI-D rozhraní. Pro připojení periférií je počítač vybaven čtveřicí USB 2.0 konektorů (tři na pravém boku, jeden vlevo), konektorem IEEE 1394 (FireWire) a 124pinovým propojením pro replikátor portů. Pro připojení jsou kromě Wi-Fi k dispozici konektor gigabitového ethernetu, modem a integrovaný Bluetooth. Pro zálohování dat je notebook vybaven multiformátovou vypalovací mechanikou, která podporuje i zápis ve specifikaci DVD+R Dual Layer. V sestavě je i čtečka 5v1 (SD/MMC/MS/MS Pro/

/xD Picture Card).

TravelMate 8104WLMi představuje v současné době nejvybavenější a zároveň vysoce výkonné řešení v nabídce Aceru, čemuž odpovídá samozřejmě i cena. Zároveň se však ukazuje, že nová platforma s celkově vyšším výkonem si i přes veškerou snahu žádá svoji "šťávu", což se podepisuje na výdrži baterií. Dosažený čas 3 hodiny a 28 minut je stále dobrým výsledkem, nicméně naše očekávání po zkušenostech se "starým" Centrinem bylo o 20 minut optimističtější.

TM8104WLMi je prostě slušně navržen, solidně sestaven, výborně vybaven, s dobrou rezervou výkonu to vše v stále ještě rozměrově přijatelném balení na cesty, které poskytuje svou tuhostí dostatečnou ochranu.

Acer TM8104WLMi

+ vysoký výkon

+ Bluetooth

- pořizovací cena

Cena vč. DPH: 77 338 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


Méně známý hrdina. Základní deska WinFast NF4UK8AA

Petr Matuška

05C0257

Kdo by hledal pod názvem WinFast výrobek společnosti Leadtek, spletl by se. Jedná se totiž o základní desku vyrobenou společností Foxconn, v našich zeměpisných šířkách téměř neznámé. Námi testovaný model NF4UK8AA je určen pro procesory AMD Athlon 64/FX pracující v patici Socket 939 a je osazen čipovou sadou nVidia nForce4 Ultra. Na první pohled je to deska obyčejná, jakých je na trhu několik jeden slot PCI Express x16, dva PCI Express x1 a čtveřice PCI nepřináší tedy nic nového. K dispozici jsou čtyři banky pro paměti typu DDR333 a 400 MHz, čtyři Serial ATA II s přenosovou rychlostí 3 Gb/s a dva standardní ATA 133 konektory. Integrovány jsou i čtyři USB 2.0, jeden FireWire IEEE 1394, sériový a paralelní port, dvojice PS/2, gigabitová síťová karta nVidia a konektory osmikanálové zvukové karty Realtek. Fyzické umístění součástek je dobře rozvržené a přehledné, čipová sada je osazena aktivním chlazením, zvyšujícím stabilitu systému. Menším problémem se může stát až příliš těsné sousedství jistící páčky na grafickém slotu u chladiče čipové sady, protože v případě mohutnějších grafik je k ní špatný přístup. Výrobce této základní desky již při návrhu myslel především na stabilitu, proto v je BIOSu obsaženo o něco méně položek, než na kolik jsme zvyklí u motherboardů jiných výrobců. Ovšem všechna důležitá nastavení, jako je časování pamětí, změna frekvence procesoru a v neposlední řadě i obsluha napájení CPU, pamětí a grafické karty, zde naleznete. Chyběl nám pouze ucelený systém pro přetaktování procesoru. Ani o tuto část však uživatelé nepřijdou, protože během necelého měsíce, po který jsme měli základní desku zapůjčenou k testování, vydal Foxconn novou verzi BIOSu, která zpřístupňuje i některé tyto funkce. Chvályhodná je i častá aktualizace ovladačů na domovském webu základní desky. V balení se nachází kromě motherboardu i čtveřice Serial ATA kabelů, dva ATA 100 a jeden pro disketovou 3,5" disketovou mechaniku, pro rozšíření portů je přítomna i jedna záslepka se dvěma USB 2.0 porty. Další plus si zasloužila deska za přítomnost diskety s nahranými ovladači k SATA II zařízení, bez kterých nelze nainstalovat operační systém MS Windows XP, ostatní ovladače včetně programů pro správu systému jsou umístěné na dodaném CD. Poslední věcí v balení je podrobný manuál, v němž je kompletně popsána instalace motherboardu včetně softwaru. Čím nás tato základní deska velmi příjemně potěšila? Zejména svojí stabilitou a nadprůměrným výkonem, podávaným jak v aplikacích, tak i ve hrách. Po celý měsíc, co jsme s motherboardem pracovali, nedošlo k jedinému problému se stabilitou. Na desce mimo jiné probíhaly i testy technologie Cool\n\Quiet, popsané v jiné části našeho časopisu. V porovnání s ostatními deskami se shodnou čipovou sadou podávala nadstandardní výkon. Jediné, co by si zasloužilo výtku, byla absence portu PCI Express x4.

WinFast NF4UK8AA

+ stabilita

+ bezproblémová instalace

- nešikovně umístěný chladič čipsetu

Cena vč. DPH: 3 477 Kč

K testu zapůjčila firma: ASBIS CZ, s. r. o.

http://www.asbis.cz

§§§§§


Střihněte si na míru. Blaster Audigy2 ZS Video Editor pracuje se zvukem i obrazem

Jaroslav Kasal

05C0258

Společnost Creative Technology je notoricky známá především díky zvukovým kartám řady Sound Blaster. Ještě dnes si lze vzpomenout na časy, kdy mnoho uživatelů neuznávalo žádné jiné zvukové karty než právě produkty nesoucí značku Creative. V současnosti je však situace poměrně odlišná a na trhu existuje mnoho kvalitních výrobků, které nabízejí služby na obdobné úrovni. Mnoho z nich je dokonce i finančně dostupnějších. A upřímně řečeno (pro běžného smrtelníka) dostačující zvukovou kartu naleznete integrovanou prakticky na každé základní desce. Z těchto důvodů se nelze společnosti Creative Technology divit, že se snaží na světlo světa přivést opět nové produkty, se kterými by mohla na trhu výrazněji bodovat. Jedním potenciálním kandidátem by mohlo být i moderně vyhlížející zařízení Blaster Audigy2 ZS Video Editor.

Produkt je zabalen v úhledně vypadající krabici, na které výrobce uvádí až zbytečně mnoho certifikací, log a jiných grafických značek majících prostý úkol: nalákat potenciálního kupce. Uvnitř lze nalézt elegantní krabičku tvořící základ celého video editoru, USB, FireWire i další propojovací kabely a celou řadu CD nosičů obsahujících ovladače, střihací software (Ulead VideoStudio 8 SE), aplikaci pro tvorbu DVD Video disků (Ulead DVD Movie Factory SE) a další více či méně užitečné bonusy společnosti Creative (podle našeho názoru nepříliš povedený Creative Software Suite).

Samotný produkt je koncipován jako externí zařízení, k němuž náleží samostatný napájecí adaptér. K počítači připojíte Blaster Audigy2 ZS Video Editor pomocí rozhraní USB. Výrobce uvádí, že je možné (s jistým omezením) používat zařízení i ve spojitosti s pomalejším standardem USB 1.1, nicméně pokud chcete produkt reálně využívat, je nezbytné vlastnit PC vybavené podporou USB 2.0. Počítač doporučujeme minimálně s výkonem 1 GHz, 256 MB operační paměti a rychlým pevným diskem.

Přední strana produktu obsahuje konektory pro vstup videa a zvuku. Pro připojení zdroje obrazu jsou zde zdířky typu mini FireWire (4pin vstup/výstup), S-Video a Cinch (RCA). Zvuk lze připojit pomocí optiky (vstup i výstup), konektoru jack 3,5 mm nebo dvojice Cinch (RCA) zásuvek. V blízkosti optického rozhraní se nalézá i dvojice USB 2.0 konektorů, které jsou rovněž k volnému použití.

Na zadní stěně uživatel nalezne další rozhraní, ta slouží především pro výstup signálů ze zařízení. Pro přenos obrazu slouží konektory S-Video a Cinch. Prostorový zvuk lze vyvést pomocí mnoha RCA konektorů, trojice stereo jack 3,5 mm, nebo i koaxiálního digitálního výstupu (RCA). Pro úplnost nechybí další dva USB 2.0 porty a DIN jack.

Malé zařízení podporuje prostorový standard zvuku až 7.1 a tvůrci získali i certifikaci THX. Video Editor jsme v praxi vyzkoušeli s dodávaným střihacím softwarem Ulead VideoStudio 8 SE, který je určen především pro začátečníky a lehce pokročilé. Bohužel střižna není v českém jazyce, což bude mnoha začátečníkům zřejmě znepříjemňovat život. Osobně jsme se obávali, že přenos videa v kvalitě DV bude dělat USB 2.0 produktu potíže, nicméně ani při digitalizaci analogového videa ze starého VHS videorekordéru jsme nezaznamenali vynechané snímky nebo podobné problémy. Na druhou stranu nás nepotěšilo, že se střižna (alespoň ve standardní instalaci) nepřátelí s pokročilejšími aplikacemi. Chcete-li pracovat například v Adobe Premiéře 6.5, musíte nejprve video převést na disk a teprve pak jej do střižny importovat.

Přestože se produkt vyzbrojil spoustou certifikací, nelze jej doporučit vážnějším zájemcům o střih videa. Ocení jej spíše začínající nadšenci, kteří získají vzhledově pěkný výrobek s širokou nabídkou audio/video rozhraní a současně i externí zvukovou kartu s dálkovým ovladačem. Navíc lze podotknout, že střihací software VideoStudio 8 nabízí poměrně intuitivní ovládání a logicky dělené nabídky pro digitalizaci, zpracování, titulkování, efekty, pěkné přechody (prolínačky) i export zpracovaného materiálu.

Blaster Audigy2

+ ZS Video Editor

+ povedený design

- široká nabídka audio/video rozhraní software určený především začátečníkům není v českém jazyce

- nekompatibilita produktu s jinými střihacími softwary

Cena vč. DPH: 7 320 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative

http://www.creative.com

§§§§§


Cool\n\Quiet vs. SpeedStep. Přehled konkurenčních technologií šetřící energii u stolních procesorů AMD a Intel(CD)

Petr Matuška

05C0221

Čím jsou současné moderní procesory výkonnější a obsahují více tranzistorů, tím více vyzařují ztrátové teplo. Vyžadují stále kvalitnější a účinnější chlazení, které je buď hlučné, nebo poměrně drahé. Dnešní procesory dosahují frekvencí až 3,8 GHz, počet tranzistorů v jednom jádře se vyšplhal u nové revize procesorů Intel Pentium 4 s jádrem Prescott 2M k hranici 146 milionů.

AMD a jejich Cool\n\Quiet

I když tomu dlouhá léta tak nebylo, od uvedení procesorů AMD Athlon 64 se stal tentokrát tím, kdo má velké problémy s odpadním teplem, konkurenční Intel. Společnost AMD již od začátků výroby 64bitových procesorů integrovala technologii Cool\n\Quiet, která má pomoci snížit odpadní teplo produkované procesorem. Cool\n\Quiet je nástupcem úspěšné technologie PowerNow!, kterou bylo možné spatřit v mobilních procesorech AMD K6, posléze i AMD K6 2 3D. Princip spočívá v tom, že procesor neustále monitoruje stav zatížení a ve chvílích, kdy je méně vytížen, se sníží pracovní frekvence na předem stanovenou úroveň. Aby bylo dosaženo patřičného účinku, sníží se spolu s tím i napájecí napětí. Razantně tak klesne hodnota odpadního tepla produkovaného procesorem a toho lze využít zejména k snížení otáček větráku na procesoru a následné minimalizaci hluku vydávaného počítačem. Frekvence se může měnit v řádu stovek Hz za sekundu, i tak se však může projevit mírné snížení výkonu v řádu jednoho až tří procent. Hodnota frekvencí a napětí, na které klesají při minimálním zatížení, se liší zejména podle výrobní technologie. U procesorů vyrobených 90nm technologií je dolní hranice 1 000 MHz, stejně tak jako u procesorů vyráběných 130nm technologií. Ostatní mají dolní hranici 800 MHz. Přesné hodnoty včetně napětí a ztrátového tepelného výkonu naleznete ve vložené tabulce. Systém

Cool\n\Quiet umožňuje ovšem i jiné frekvence než minimální a maximální, pro které je daný model určen. Obvykle je rozdíl těchto hodnot rozdělen na několik částí a procesor pracuje vždy jen tak, aby byl při dané frekvenci plně vytížen. V praxi to funguje tak, že maximální frekvence dosáhne uživatel pouze při spuštění náročných aplikací nebo her. V ostatních případech, a to i při přehrávání videa, MP3 skladeb či při práci v kancelářských aplikacích procesor běží v šetřícím režimu a umožňuje tak tišší chod větráků v počítačové skříni. Větráky ale musí být schopné termální kontroly, aby mohly reagovat na změny teploty procesoru.

Co je k tomu potřeba?

V první řadě potřebujete procesor disponující touto technologií. Obecně se dá říci, že to jsou všechny procesory pro Socket 754 a Socket 939, kromě nejpomalejších Sempronů 2600+ a 2800+. Další důležitou součástí je plná podpora technologie

Cool\n\Quiet základní deskou, respektive BIOSem. Pro bezchybnou funkčnost musí být tato technologie povolena Enable (nebo podobné označení). Dále je nezbytná podpora spořícího režimu ACPI a operačního systému. Podporovány jsou MS Windows ME, 2000 a XP. Předposledním krokem ke správné funkčnosti je instalace ovladače, který v operačním systému uvedenou funkci zpřístupní. Nejnovější verzi naleznete na stránkách společnosti AMD, konkrétně pak na této adrese: http://www.amd.com/us-en/Processors/TechnicalResources/0,,30_182_ 871_9706,00.html . Posledním krokem je výběr schématu napájení příkazem Start/Nastavení/Zobrazení/Spořič obrazovky/Napájení/Schémata nastavení napájení. Zde zvolte kolonku Minimální spotřeba. Po restartu by již měl běžet procesor AMD Athlon 64 a některé verze AMD Sempron pro Socket 754 v úsporném režimu. Ověřit si to snadno můžete např. pomocí programu CPU-Z, popřípadě přímo v Start/Nastavení/Systém v dolní části, kde je uvedena frekvence, na níž procesor aktuálně běží.

Enhanced Intel SpeedStep Technology

Již dlouhou dobu uživatele procesorů Intel trápí jejich poměrně vysoká teplota. S novou řadou procesorů 6 x 0 přináší společnost Intel úspornou technologii i mezi stolní procesory. Její název je Enhanced Intel SpeedStep a jedná se o obdobu systému použitého u mobilních procesorů Pentium M. Princip je v podstatě shodný s technologií

Cool\n\Quiet společnosti AMD. Při menším vytížení procesoru systém sníží rychlost a napětí procesoru, tím klesne spotřeba i ztrátový tepelný výkon. Minimální frekvence, na kterou se frekvence sníží, je 2 800 MHz. Minimální napětí klesne na hranici 1.250 V. Hodnota 2 800 MHz je nastavena poměrně vysoko oproti hodnotám procesorů AMD, u nichž činí 800, 1 000, respektive u procesoru AMD Athlon 64 FX-55 1 200 MHz. K tomu se váže ještě jedna zajímavá skutečnost: společnost Intel vypustila přednedávnem do světa pětici nových procesorů, založených na jádře Prescott 2M. Čtyři z nich jsou s 800MHz FSB a jeden eXtreme Edition s 1 066MHz FSB. Kromě odlišné frekvence FSB je zde i další rozdíl Intel Pentium 4 XE 3,72 GHz nepodporuje snižování rychlosti procesoru. Existuje dvojí vysvětlení: první je takové, že uživatelé procesoru Pentium 4 XE 3,72 GHz prostě požadují maximální výkon, tudíž pro ně tato technologie není žádoucí. Existuje ale i druhá možnost: procesory řady 6 x 0 mají frekvenci FSB 800 MHz a dosahují frekvencí od 3 do 3,6 GHz, násobitele pak mají od 15 do 18 (počítáno s frekvencí 200 MHz, násobenou 2x, tedy u procesoru Intel Pentium 4 660, pracujícím na frekvenci 3,6 GHz, vychází výpočet takto: 18 x 200 = 3 600 MHz), zatímco Pentium 4 XE 3,72 GHz má násobitele pouze 14 (14 x 266 = 3 724 MHz). Z tohoto vyplývá jediné technologie Enhanced Intel SpeedStep je fixována u stolních počítačů na násobitel 14, takže kdyby byl vydán procesor Intel Pentium 4 620 (frekvence 2 800 MHz a násobitel 14), také by nepodporoval snižování frekvence a napětí. Proč společnosti Intel zvolila jako nejnižší násobitel 14, se můžeme jen dohadovat.

Jak na Enhanced Intel SpeedStep Technology

U procesorů Intel je podpora o mnoho snazší, avšak značně omezena volbou operačního systému. Podporován je pouze OS MS Windows XP, ovšem musí být instalován opravný balík Service Pack 2, který doinstaluje právě podporu Enhanced Intel SpeedStep. Samozřejmostí je podpora a zapnutí funkce v BIOSu základní desky. Žádné jiné nastavení není potřeba, funkce by měla být přístupná okamžitě.

Otázka zahřívání a TDP

Všechny tyto funkce mají za úkol jediné minimalizovat ztrátové teplo, vyzařované procesorem. Samotná zkratka TDP (Thermal Design Power) vyjadřuje maximální udávanou hodnotu příkonu, jehož může procesor dosáhnout. U procesorů AMD vyrobených 90nm technologií dosahuje hodnota TDP při maximálním zatížení hodnoty 67 W, při nejnižší spotřebě pak klesá na 21 W. Hodnoty napětí procesorů jsou v rozsahu 1,1 V až 1,4 V. U modelů vyrobených 130nm technologií jsou hodnoty při maximálním zatížení TDP 89 W a napětí

1,5 V až po 22 W TDP a 1,1 V v klidovém stavu. Naproti tomu procesory Intel Pentium 4 660 a XE 3,72 GHz dosahují maximálního TDP 115 W při napětí 1,4 V, u procesorů 650, 640 a 630 dosahuje hodnota TDP 84 W při stejném napětí 1,4 V. Při snížení výkonu klesne u všech procesorů napětí na hodnotu 1,1 V, hodnota TDP není udána. Všechny dostupné modely s přesným popisem naleznete v tabulce. Pod tabulkou je popsaná i metoda, jak se určovala hodnota TDP u jednotlivých společností. Není totiž TDP jako TDP.

Jak jsme testovali?

Použili jsme procesor Intel Pentium 4 660, vsazený do základní desky Asus P5AD2-E Premium a chlazený originálním boxovaným chladičem Intel. Sestava AMD se skládala z procesoru AMD Athlon 64 3800+, základní desky WinFast NF4UK8AA a originálního boxovaného chladiče AMD. Nebylo použito žádné jiné chlazení, testy probíhaly v pracovní místnosti při 23 stupních Celsia. Z testů vyplynulo, že procesor AMD je schopen dosáhnout nižší teploty, procesory Intel naopak dosáhly rychlejšího snížení teploty.

Závěrem lze konstatovat, že obě technologie přispívají ke snížení odpadního tepla procesoru velmi dobře, každá ovšem svým způsobem. Procesor AMD Athlon 64 3800+ v klidovém stavu pracoval při zapnutém Cool\n\Quiet na 36 stupních Celsia, bez této funkce na 46 stupních Celsia. Při zatížení se shodně teplota ustálila na 52,5 stupních Celsia. U procesoru Intel Pentium 4 660 byla situace následující: v klidu s aktivní funkcí Enhanced Intel SpeedStep Technology se pohybovala teplota procesoru na hranici 43-46 stupňů, při plném zatížení stoupla až na 58 stupňů Celsia. Bez zapnuté technologie Enhanced Intel SpeedStep Technology byly teploty následující: bez zatížení se pohybovaly kolem 54? C stupňů, při plném zatížení vystoupaly až k hranici 67.5? C.

§§§§§


Čipsety pro AMD. ATI Express 200 versus nForce4 a K8T890

Bernhard Haluschak

05C0220

Čipsetem Radeon Express 200 podporuje společnost ATI především procesory AMD. Zvolená technologie PCI Express a volitelná grafická karta s podporou DirectX 9 patří ke špičce. Nový čipset ale musí svou výkonnost prokázat v přímé konfrontaci s konkurenčním řešením.

Vedle známých výrobců čipsetů pro procesor Athlon, jako nVidia, SiS nebo VIA, se objevil jeden nováček: společnost ATI. Dosud se kanadský výrobce spokojil s tím, že vyvíjel čipsety pro platformy Intel Pentium, nyní ale dochází ke změně a ATI bude podporovat i procesory AMD. Po uvedení technologie PCI Express vidí ATI šanci ukrojit pomocí čipsetu Radeon Express 200 v tomto segmentu velký kus pomyslného koláče.

Nový Radeon Express 200 nabízí ATI ve dvou verzích. Čipset 200G s krycím jménem RS480 obsahuje integrovanou grafickou kartu kompatibilní s DirectX 9, postavenou na grafickém čipu X300. Zároveň je připravena i varianta bez integrované grafiky. Výrobce ji pojmenoval 200P a byla vyvíjena s krycím označením RX480. Konkurence zatím nenabízí srovnatelné řešení, alespoň co se integrované grafiky týče.

Radeon Express 200 ale nemůže nabídnout podporu SATA II nebo gigabitové síťové karty. Proto nVidia nForce4 nebo VIA K8T890 mají proti novince ATI určité výhody. Náš test se třemi referenčními předprodukčními základními deskami by měl odpovědět na otázku, který výrobce nabízí nejvýkonnější řešení. Do testu jsme zařadili čipsety ATI Radeon Express 200P bez integrované grafické karty, nForce4 Ultra od společnosti nVidia a K8T890 značky VIA. Vedle hodnot výkonnosti najdete na následujících stránkách také další podrobnosti o jednotlivých čipsetech.

ATI Radeon Express 200

Radeon Express 200 (krycí název RS/RX480) je prvním čipsetem od ATI pro procesory AMD s paticí Socket 939 a 754. V minulosti vyvíjela společnost ATI výhradně čipsety pro procesory Intel, což se změnilo po uvedení Athlonu 64 a Sempronu. Radeon Express existuje ve verzi "G" (RS480) s integrovanou grafickou kartou PCI Express DirectX 9 a ve verzi "P" (RX480) bez grafické karty. Obě verze čipsetů jsou kompatibilní, takže jim vyhovuje jediná konstrukce základní desky.

Do Radeon Express 200G integruje ATI grafickou kartu PCI Express, postavenou na grafickém čipu Radeon X300. Ten může využít nejen část hlavní paměti (Shared Memory) jako grafickou paměť, ale může sáhnout i po vlastní, maximálně 128 MB paměti na sběrnici se šířkou 64 bitů. ATI zároveň optimalizuje výměnu dat pomocí vlastní technologie HyperMemory. U špičky integrovaných grafických karet DirectX 9 s Vertex a Pixel-Shaderem 2.0 se počítá s podporou více monitorů a s volitelným Surround View až pro tři displeje. Dodatečně nabízí integrovaná grafická karta tzv. VPU Recover technologii, která se vypořádává s problémy zatuhnutí grafického systému a hlásí poruchy. Jako ovladač je využit certifikovaný WHQL Catalyst Software od ATI.

Čipset od ATI standardně disponuje grafickým rozhraním PCI Express x16 a čtyřmi volnými konfigurovatelnými linkami PCI Express x1 pro rozšíření desek. Napojení Northbridge Radeon Express 200 na Southbridge probíhá přes sběrnici PCI Express.

Další detaily o ATI Radeon Express 200

Southbridge čipsetu Radeon Express 200 mnoho novinek nenabízí. ATI čip I/O IXP400 nabízí dva kanály PATA/133 (IDE) a čtyři výstupy SATA s možností vytvoření polí RAID 0 a 1 (chybí podpora RAID 0+1). Čip IXP400 spravuje až sedm PCI 2.3 výstupu a řídí celkem osm rozhraní USB 2.0.

Kromě toho se audio řadič stará o vícekanálový zvuk 7.1/5.1 podle standardu AC97 a řadič MC 97 dává k dispozici funkci modemu. Čipset Radeon Express 200 ve verzi 1.1 a 1.2 podporuje bezpečnostní technologii "Trusted Platform Module" (TPM). Za disketovou mechaniku, paralelní a sériová rozhraní či za řízení klávesnice a myši je odpovědné rozhraní LPC s přídavným čipem Super I/O.

nVidia nForce4

Nový čipset desky nForce4 s krycím jménem CrushK8-04 je řešením pro procesory Athlon 64 s HyperTransport sběrnicí až do frekvence 1 GHz. Mezi významné funkce nVidia řadí zejména podporu SLI, která na jedné desce umožňuje nasadit dvě identické grafické karty PCI Express (testovali jsme například v PC WORLDu 3/2005 a 4/2005).

Celkem 20 linek PCI Express nForce4 může být nakonfigurováno tak, že pro každou grafickou kartu je k dispozici osm linek PCI Express. Zbývající čtyři jsou k dispozici pro rozšíření desek (pro přídavné karty). S touto technologií nVidia slibuje nárůst grafického výkonu o více než 50 %. Takové řešení proto může být vhodné pro grafické pracovní stanice.

Další novinkou čipsetu nVidia nForce4 je technologie ActiveArmor. Nabízí do čipsetu integrovaný Secure Networking Engine pro kontrolu proudu dat přes rozhraní gigabitové síťové karty. Ve spojení s integrovaným firewallem a s odpovídající softwarovou podporou aplikací by mělo toto hardwarové řešení oproti samostatnému firewallu značně snižovat zatížení CPU.

Další detaily o nVidia nForce4

nVidia nForce4 spravuje vedle čtyř jednotek PATA (IDE) další čtyři zařízení SATA, která jsou řízena dvěma nezávislými řadiči SATA. Varianta Ultra a SLI čipsetu pracuje podle specifikací SATA II s teoretickou rychlostí přenosu až 300 MB/s a s plnou podporou Native Command Queuing (NCQ). Oproti tomu se musí standardní čip nForce4 spokojit se 150 MB/s podle standardů SATA I. Řadiče PATA (IDE) i SATA podporují vedle RAID 0, RAID 1 a také RAID 0+1.

nVidia připojuje k čipsetu nFoce4 rozsáhlý softwarový balíček. Například se dají pomocí nVidia nTune uskutečnit rozsáhlá nastavení sloužící k optimalizaci výkonu. NvRAID Tool konfiguruje, řídí a kontroluje připojené disky.

Společnost nVidia nForce4 je k dispozici ve třech variantách: SLI, Ultra a Standard. Cena za jednotlivé základní desky se pohybuje podle čipové sady od 2 500 do 6 300 Kč.

VIA K8T890

Následovník čipsetu K8T800 Pro nabízí vedle čtyř flexibilně použitelných napojení PCI Express x1 také grafické rozhraní PCI Express x16. Grafické rozhraní dosahuje teoretické rychlosti přenosu dat 3,37 gigabajtů za sekundu každým směrem. Naproti tomu stojí rozhraní AGP 8x disponující rychlostí 1,99 GB/s. Rozhraní PCI Express x1 přenáší data dvakrát rychleji než standardní rozhraní PCI (127 MB/s). Připojení na procesor se uskutečňuje přes sběrnici HyperTransport se šířkou 16 bitů o maximální taktovací frekvenci 1 GHz.

Čipset K8T890 podporuje vedle Socketu 939 také varianty pro patice Socket 754 a 940. VIA označuje tyto funkce jako technologii Hyper8. Datový přenos na Southbridge se uskutečňuje přes spojení Ultra V Link o rychlosti přenosu 0,99 GB/s.

Další detaily o VIA K8T890

Jako čip I/O používá VIA K8T890 nový VT8251 Southbridge. Díky technologii V Map je ale možné na Northbridge připojit i jiné varianty Southbridgů. Proti předchůdci VT8237 jsou nyní k dispozici dvě přídavná rozhraní PCI Express x1. Ke špičce patří čtyři konektory SerialATA 150 a dvě IDE rozhraní. Podporováno je RAID připojení v podobě RAID 0, RAID 1 a RAID 0+1. Pro externí karty nabízí VT8251 Southbridge šest sběrnicových výstupů PCI. Zpracování audia má na starost kodek AC\97 nebo vyšší standard High-Audio. Mimo to disponuje Southbridge osmi rozhraními USB 2.0 a jedním síťovým řadičem 10/100 Mbit/s. Rozhraní LPC může směřovat k externímu čipu Super I/O, který řídí datové proudy sériového, infračerveného a paralelního rozhraní a zároveň obsluhuje disketovou mechaniku. Klávesnice a myš jsou v přímém kontaktu s čipem Southbridge.

Praktické testy

Společnost ATI pro test vybrala referenční desku firmy MSI s BIOSem ve verzi ATI11 ze dne 24. 10. 2004 (020) a s čipsetem Radeon Express 200P. Všechny testovací programy jsme spouštěli s procesorem Athlon 64 FX 53 na pracovní frekvenci 2,4 GHz a FSB 1 000 MHz. Jako soupeře jsme si vybrali řešení s čipsety nVidia nForce4 Ultra a VIA K8T890. Všechny testy různých čipsetů jsme provedli s pracovní pamětí 2 x 512 MB, jako grafickou kartu jsme zvolili GeForce 6800GT ve verzi PCI Express x16 od firmy nVidia.

Aby mohl být posouzen výkon čipsetů, porovnali jsme nejdůležitější funkce benchmarkovými testy. Výsledky mají sloužit pouze jako podklady pro výkonnost čipsetů, poněvadž jak testované desky, tak jejich BIOS nebyly v době testu ve finálním stavu.

Hodnoty tecMem

S pamětí DDR400 je možné docílit maximální rychlost přenosu 3,2 GB/s. Při výpočtu testem Basis 1024 činí hodnota 2,98 GB/s. Jelikož je řadič paměti integrován v procesoru, mohly se rozdíly pokud vůbec ukázat jako nevýznamné.

Taková je teorie. Skutečný výkon paměti přezkoušíme pomocí našeho testu tecMem. Umožňuje oddělené analýzy operací Load, Store a Move. Zde se ukazuje, kolik zbude z teoretického růstu výkonnosti. Detailní popis k tecMem a odkaz ke stažení k našemu tecCHANNEL Benchmark Suite naleznete na http://www.tecchannel.de/hardware/797/index.html.

Vyšší hodnoty jsou lepší. Testy byly provedeny s procesorem Athlon64 FX 53 na taktovací frekvenci 2,4 GHz a pomocí našeho programu Benchmark tecMem ve Windows XP.

Ačkoliv všechny čipsety disponují stejnou šířkou paměti a připojením, liší se výsledky až o 1,3 %. Zde se zdá, že parametry BIOSu pro přístup paměti ještě nejsou dostatečně "vyladěny". Jak působí tyto výsledky paměti na výkon čipsetu, ukazují naše praktické benchmarky.

Křivky přenosu

Křivky přenosu našeho benchmarkového testu tecMem (http://www.tecchannel.de/hardware /797/index.html) při 128bitovém testu ukazují, zda čipsety optimálně podporují procesor Athlon 64 a paměť. Zde program zkouší s příkazy Load, Store a Move, jak rychle může čipset přesouvat data mezi procesorem a hlavní pamětí.

Tři paměťové křivky přenosu ukazují čipsety Radeon Express 200P, nForce4 Ultra a K8T890 s procesorem Athlon 64 FX-53 v akci při taktové frekvenci 1 000 MHz FSB. Až do velikosti 8 kB zobrazuje průběh křivek výkonnost L1 Cache, do 512 kB je v akci L2 Cache. Teprve od hranice 512 KB začíná svoji práci hlavní paměť.

Výkonnost systému

Při každodenním nasazení je nejdůležitější výkon při standardním použití počítače. Nepatří sem jen programy jako Word a Excel, ale také enkodér MPEG, 3D aplikace a software pro zpracování zvuku a videa. Výkonnost čipsetu jsme ověřili pomocí testovací sady SYSmark2002 (http://www.bapco.com), která je mixem jmenovaných programů.

SYSmark2002 má také současně simulovat paralelní práci s více programy. V popředí například pracuje aplikace Office, zatímco v pozadí se spustí antivirový program. Při testu ale není zřejmé, která aplikace a jakým způsobem zatěžuje procesor, paměť a čipset. K dispozici jsou jen výsledky Office Productivity a Internet Content Creation.

Office Productivity udává rychlost s aplikacemi Microsoft Word 2002, Microsoft Excel 2002, Microsoft PowerPoint 2002, Microsoft Access 2002, Microsoft Outlook 2002, Netscape Communicator 6.0, Dragon NaturallySpeaking Preferred v.5, WinZip 8.0 a McAfee VirusScan 5.13.

Internet Content Creation má reprezentovat výkonnost s aplikacemi Adobe Photoshop 6.0.1, Adobe Premiere 6.0.1, Microsoft Windows Media enkodér 7.1, Macromedia Dreamweaver 4 a Macromedia Flash 5.

Viewperf 7.1

Výkonnost aplikací OpenGL ověřujeme pomocí SPECviewperf 7.1 SPECopc (http://www.specbench.org). Balíček CAD obsahuje šest různých testů. Obzvláště test dx-08 ověřuje výkonnost systému a paměti jednotlivých testovaných komponent. Všechny důležité jednotlivé výsledky SPEC viewperf 7.1 naleznete v tabulce.

Všechny údaje jsou v bodech. Vyšší hodnoty jsou lepší. Testy byly provedeny s procesorem Athlon 64 FX-53 při taktovací frekvenci 2,40 GHz ve Windows XP.

SPECapc pro 3D Studio Max 5

3D Studio Max 5 Discreet/Autodesk (http:// www.discreet.de) je profesionálním softwarem pro 3D, animaci a rendering. Nástroj orientovaný na 3D objekty využívá značné množství propočtů, světelných efektů a předrenderování. Přitom je výkon grafiky a CPU hodnocen a sestaven odděleně. Dodatečně zprostředkuje SPECapc celkový index výkonu (hodnota Overall).

Aby mohla být výkonnost standardně testována 3D Studiem MAX na různých platformách hardwaru, existuje balíček Benchmark SPECapc for 3D Studio Max 4.2.6 od sdružení Benchmark SPEC (http://www.spec.org). Rozsáhlé testy SPECapc odráží typické propočty při výrobě animací.

SPECapc 4.2.6 s 3D Studiem Max 5. Všechny údaje jsou v bodech. Vyšší hodnoty jsou lepší. Testy byly provedeny s procesorem Athlon 64 FX-53 při taktovací frekvenci 2,40 GHz ve Windows XP.

Výsledky Benchmarks SPECapc ukazují, že z hlediska výkonu je ATI Radeon Express 200P pod úrovní ostatních čipsetů. Ovšem rozdíl je nižší než 1,5 procenta. Rozdíly výkonnosti jdou na vrub rozhraní grafické karty PCI Express, popřípadě její implementace.

3DMark03

Se zátěžovým testem 3DMark03 představuje společnost Futuremark (přejmenovaná z MadOnion.com) následovníka populárního 3DMark 2001. Testy 3DMark03 se skládají ze tří scén: "Wings of Fury" sází na DirectX 7 a reprezentuje grafické možnosti low-endových karet. Další dva testy "Alpha Squadron" a "Troll\s Lair" využívají vlastnosti DirectX 8 a jsou střižené na tělo středně výkonným grafikám. Test "Nature II" upřednostňuje DirectX 9 a má předvést zejména vysoký výkon high-endových karet. AGP a sběrnicová paměť jsou při testu silně zatěžovány velkým množstvím struktur.

Závěr

Čipset značky ATI Radeon Express 200P pro procesory AMD je z hlediska celkového výkonu druhý, zaostal za nVidia nForce4 Ultra a překonal K8T890. Rozdíly ve výkonnosti jsou podle očekávání velice nízké. Řadič paměti je integrován v CPU, výkon je významně ovlivněn rozhraním PCI Express. Je zajímavé, že čipset K8T890 se zejména v SYSmark 2002 předvedl jako horší řešení. Referenční deska přitom fungovala bezvadně. V testu se však musí brát zřetel na skutečnost, že vybrané desky nezastupují sériově vyráběné produkty, ale jedná se o předprodukční vzorky. Přes dobrý výkon v zátěžových testech bude Radeon Express 200P proti soupeřům v těžké pozici, chybí mu totiž podpora RAID 0+1 nebo SATA II a na desce se neobjevil integrovaný řadič gigabitové síťové karty. Jeho protějšek Radeon Express 200G vstupuje do boje s integrovanou grafickou kartou s podporou DirectX 9. Jak na tom bude výkonnostně, mohou ukázat jen další testy. Čipset 200G s integrovanou grafikou a podporou procesorů Athlon by měl mít šanci se prosadit v oblasti firemních či levných domácích počítačů a mohl by tak narušit nadvládu Intelu v tomto segmentu. ATI Express 200G je pro procesory Athlon stejnou alternativou jako čipset Intel 915G pro procesory Pentium.

Kdo nakonec vyhraje závod o přízeň zákazníků? To se stále neví. ATI Radeon Express 200, ale také nForce4 a K8T890 mohou zákazníka oslovit různým stupněm výbavy, respektive množstvím podporovaných funkcí. Základní desky s těmito čipsety se budou prodávat podle stupně vybavenosti za částky od 1 800 do 6 300 Kč.

§§§§§

&&&&&


Knihy


Recenze knih

Patrik Malina

05C0267

KaZaA, DirectConnect, eDonkey, BitTorrent a další

Výměnné sítě jsou bezesporu vůdčím fenoménem dnešní internetové reality. Ne nadarmo se říká, že pro někoho jde o docela slušný adrenalinový sport, a o skutečně praktické, užitné hodnotě těchto systémů jistě není pochyb. Faktem však je, že se o nich dosud příliš nevydávaly knížky...

Zavedený nakladatel se rozhodl ke kroku, jenž vypadá nenápadně, a přesto má v sobě zajímavý náboj. O činnosti výměnných sítí se přecejen psalo především v prostředí nespoutaného internetu a nebo docházelo k šíření znalostí "lidovou slovesností". Tato kniha však bez okolků přistupuje přímo k věci. Ačkoli vypadá její vydání jako gesto, naznačující samozřejmost popisovaného fenoménu a jeho každodenní využívání, přesto došlo k mírnému úhybnému manévru: tvůrci jsou schování za "kolektiv autorů", ačkoliv zodpovědnost nakladatele je nasnadě.

Náplň publikace je jednoznačně orientována na začínající či mírně poučené uživatele. Ačkoliv v ní najdete hned ve druhé kapitole pojednání o právních aspektech problematiky P2P komunikace, je jasné, že jde o pár stránek spíše "pro formu". hlavní látkou je pojednání o historii, současnosti a především praktické použitelnosti existujících výměnných sítí. Čtenáři mohou načerpat základní povědomí o principech několika z běžně využívaných systémů, což poslouží jako nezbytný teoretický základ pro jejich úspěšné praktické využití. Významný podíl na obsahu mají samozřejmě odstavce o získání, instalaci a konfiguraci klientských programů, protože by bylo naivní si myslet, že čtenáře zajímá především síťová architektura. Postupy naznačené metodou "krok za krokem" nejsou žádnou výjimkou. Pokud vás fenomén P2P sítí dosud míjel, jedná se o výborný vstupní materiál pro každého průměrně zběhlého uživatele.

Přestože samotná technologie výměnných sítí a jejich užívání nejsou ničím ze zákona špatným, někdy je upřímnost tvůrců možná až přílišná: ukázky obrazovek s názvy hudebních či filmových titulů evokují cosi nepatřičného. I název knihy napovídá, koho chtěl nakladatel populisticky oslovit, autorským právům navzdory.

Autor: kolektiv

Vydavatelství:

Computer Press,

Brno, 2004

Počet stran: 190

Doporučená cena: 169 Kč

Photoshop Retušování a korekce digitální fotografie

Možná jste měli pocit, že mezi knihami o digitální fotografii je již tak těsno, že dalším titulům nebude dopřáno sluchu. Přesto vycházejí stále a objevují se mezi nimi i novinky, jež si najdou cestu na špici i mezi početnou konkurencí. Mezi specializovanými tituly v oblasti zpracování digitálních snímků je právě tato kniha příkladem, že příjemná překvapení nekončí.

Jak při četbě brzy pocítíte, autorka se problematice věnuje na vysoké úrovni, a proto si též pro demonstraci možností retušování zvolila královský nástroj Adobe Photoshop. Veškeré techniky, na něž můžete narazit, jsou tedy předváděny v tomto programu, čímž je čtenářská obec jednoznačně určena. Látka je rozvržena do kapitol, které jednoznačně sledují logiku práce a autorský záměr, nikoliv rozložení ovládacích prvků či podobně zavádějící schéma. Ačkoliv je v úvodu zařazena úvodní kapitola se základními postupy při práci s programem, je po této krátké "školičce" již řeč pouze o samotných fotografiích.

Mezi popsanými postupy najdete nejdůležitější korekční techniky, jako jsou úprava tonality a kontrastu pořízených snímků, náprava expozičních chyb či základní úpravy barevného podání. Poměrně dost prostoru věnuje autorka nápravě mechanicky poškozeného materiálu, tedy odstranění prachu, škrábanců, skvrn, ale také retušování zlomů či trhlin. V této části, jež patří k nejlepším, je dobře znát, že fotografka intenzivně pracuje také s klasickým materiálem a skeny, což v řadě jiných publikací znatelně chybí. Další velkou částí je práce s portrétními fotografiemi, ale k vidění jsou i zajímavé postupy jako kolorování či tónování celých snímků.

Obrovskou předností celobarevné, slušně vytištěné knihy je rozsáhlé množství perfektního ukázkového materiálu. Právě v tomto směru autorka drtivě poráží řadu konkurentů, včetně tuzemské produkce, neboť vypovídací hodnota jejích snímků mluví často za vše. Zkrátka, nepřečtete odstavec, aniž byste viděli, jak to má vypadat. Jde bezpochyby o nadprůměrnou knihu o umění retušovat fotografie, která je vhodná pro širokou obec uživatelů Photoshopu.

Autor: Katrin Eismannová

Vydavatelství: Zoner Press, Brno, 2005

Počet stran: 368

Doporučená cena: 378 Kč

Digitální fotografie ve Photoshopu CS

Pozorný čtenář či alespoň průzkumník na tuzemském knižním trhu bezesporu ví, že toto zdaleka není první titul od Scotta Kelbyho. Ba co více, není to ani jediný titul, věnovaný problematice produktů Adobe a jejich využití při retuši fotografií. A máte-li neodbytný pocit, že jste něco dost podobného už přece viděli, jste nebezpečně blízko pravdě. V první řadě odložíme širší souvislosti a budeme se věnovat knize samotné. Jde rozhodně o nadprůměrné dílko s ukázkami široké škály technik při úpravě digitálních snímků, a to na poměrně vysoké úrovni. Hlavním magnetem rozhodně jsou kvalita a množství obrazového materiálu, na němž jsou postupy naznačeny. autor namíchal směs textu a ukázek zhruba v poměru "půl na půl", což rozhodně výborně demonstruje popisované kroky. Zvolený učební postup je z valné většiny ve formě "krok za krokem", což však autor prokládá cennými podrobnějšími komentáři tak, aby čtenář operace jen bezmyšlenkovitě neprováděl. Ze zahrnutých témat zmiňme třeba základní organizaci a prohlížení materiálu, ořezy a změny velikosti či tradiční nápravu expozice a šumu. Dále autor volně střídá kapitoly o technice maskování ve Photoshopu třeba s účelně orientovaným výkladem retušování portrétů či konverzí na černobílou škálu. Nechybí řada specialit, jako "dokonalé" doostřování či náročnější práce s barvami, dále mnoho zajímavých efektů a též třeba tvorba panoramat.

Pokud se vrátíme k oněm širším souvislostem, je namístě upozornit, že Scott Kelby napsal a tuzemský nakladatel nedávno rovněž uvedl jen o něco starší variantu prakticky téže knihy. její výukový materiál však byl vystavěn na o něco starší verzi programu Photoshop. Pokud publikaci máte, je upgrade na tuto verzi prakticky zbytečný. Nejenže kapitoly jsou téměř shodné, ony se i prakticky stejně jmenují, a skrovné množství novinek jen stěží může ospravedlnit investici. Zkrátka, jde o verzi výborné publikace pro ty, kdo tu bezprostředně předchozí ještě nemají. Výpravné provedení na kvalitním papíře zajišťuje dobré podání barevného materiálu, takže názornost je zaručena.

Autor: Scott Kelby

Vydavatelství:

Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 372

Doporučená cena: 489 Kč

Použitelnost domovských stránek

Říkáte, že o webu už bylo napsáno všechno? Že existují spousty knih, jak stvořit technicky správnou, barevně ladící a pro uživatele neodolatelnou stránku? Že je popsáno vše, co může webové rozhraní vůbec zahrnovat? No vidíte, a inspirovali jste se někdy skutečnou použitelností svých či cizích webů?

V ediční řadě Encyklopedie webdesignera přináší Zoner publikaci, jejíž náplň vás možná velmi překvapí, ba co víc, i zaskočí. Ano, prolistujte si ji ještě jednou, a zjistíte, že jde skutečně o jakousi kritickou revizi desítek domovských stránek, jež možná také dobře znáte. Co je na tom zajímavého? Přestože jste třeba portál CNN viděli mnohokrát, netušili jste přesně, proč vám jeho ovládání úplně dobře "nesedlo": odpověď hledejte zde!

Kniha je v podstatě triumfem výukové metody, postavené na rozpoznaných chybách ostatních. Krok za krokem vás autoři provázejí místy důvěrně známým světem webových sídel a na jemných detailech, náznacích a nuancích vám přesvědčivě ukazují, kde a co by se dalo vylepšit. Jde o jakousi podrobnou analýzu rozsáhlého materiálu, jež poskytne vnímavému čtenáři mnoho inspirace pro tvorbu vlastních návrhů. Rozbory jsou překvapivě důkladné a nekompromisní, ovšem nijak urážlivé cílem není hanět, ale poučit se od těch, kteří už něco zkusili jinak. Samozřejmě že sebraný materiál a jeho popisy nejsou voleny náhodně. Tvůrci knihy přesně věděli, na které aspekty chtěj upozornit, a výborně setřídili zdrojový soubor ukázek do potřebného sledu. Řeč přijde prakticky na všechny prvky stránek: volbu barevnosti, ovládací mechanismy, formáty textů a obrazových prvků či celkový layout. V řadě případů se budete hodně divit, co vše hraje svou roli a jak významné detaily jste dosud přehlíželi

Jde o velice inspirativní dílko, jehož pojetí se výrazně vymyká z okruhu u nás dosud publikované literatury o webu. Ačkoliv koncepce vypadá na první pohled dosti jednostranně, zkuste si knihu alespoň půjčit a nechte se vtáhnout "do děje". překvapí vás nečekaně vysoká užitná hodnota, skutečné množství dobrých tipů k zamyšlení. Tedy, nic pro pouhé "drtiče kódu".

Autor: Jakob Nielsen, Marie Tahir

Vydavatelství: Zoner Press, Brno, 2004

Počet stran: 323

Doporuč. cena: 441 Kč

Jak zabezpečit bezdrátovou síť Wi-Fi

Přestože to tvrzení na první pohled vypadá podivně, dnes, v době vrcholícího zájmu o bezdrátové sítě, je na českém trhu zoufale málo použitelných učebnic s touto tematikou. Do kolekce, jejíž prvky byste hravě spočítali na prstech jedné ruky, nedávno přibyla tato velmi aktuálně zaměřená publikace. A její předností zdaleka není jen ono zvolené téma, tedy bezpečnost. Přestože problém zabezpečení, či spíše koncipování bezpečných bezdrátových sítí je mediálně slušně "ohlodanou kostí", pořádný studijní materiál se nám dostává do ruky v knižní podobě až teď. Starší publikace v češtině byly v jisté nevýhodě vývoj v posledních dvou letech šel prudce vpřed a nyní nastala ideální chvíle shrnout situaci. Autor nás v poměrně důkladném přehledu seznamuje s běžně dostupnými technologiemi ochrany Wi-Fi sítí, a to jak po stránce principiální, tak z pohledu každodenní správy a konfigurace. V jednotlivých kapitolách před námi defilují postupné vývojové fáze: Wi-Fi a jejich samotný vznik, základní principy jejich běhu a dále první zabezpečení v podobě problematického mechanismu WEP. Následuje pojednání o principech War Drivingu, a po mírné dávce strachu a paranoii se vracíme k zabezpečení výkladem nejmodernějších trendů v podobě WPA, nasazení protokolu 802.1x a nejčerstvější normované variantě 802.11i.

V dalších částech autor nabízí též zabezpečení pomocí implementace virtuálních privátních sítí, a následně ve třech kapitolách probírá typické scénáře nasazení, od domácí instalace přes firemní síť po veřejný přístupový bod.

Přehled, jehož se nám zde dostává, je poměrně důkladný a vyčerpávající. Když připočteme i dodatky, získáme dobrý přehled o bezdrátových přenosech, jejich ohrožení a použitelných cestách k ochraně. Možná mohl text zahrnovat ještě trochu více obrazového materiálu, obzvláště názorných ilustrací, ale jinak jej užijí příznivci všech běžných operačních systémů.

Kniha je sice nenápadnou, leč svým monografickým přístupem vlastně jedinou souhrnnou látkou svého druhu na trhu. Začínáte-li v této oblasti své pátrání po vědomostech, investujte do ní!

Autor: Lee Barken

Vydavatelství:

Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 174

Doporučená cena: 197 Kč

Administrace a diagnostika sítí pomocí OpenSource utilit

Přestože při zaznění magického slovního spojení "open source" si drtivá většina uživatelů představí Linux, OpenOffice či GIMP, administrátoři vědí, že zde se skrývá silný potenciál i pro pokročilou správu či dohledování síťového provozu. Knížka, jíž vám zde představujeme, není zdaleka pro každého, kdo chce software zdarma: musíte vědět, co po něm opravdu chcete.

Publikace je základním přehledem některých zajímavých programů pro administraci síťového prostředí, jež se ve světě volného softwaru objevily. Jistě by se dalo po letmém prozkoumání kapitol lehce podiskutovat o autorově výběru, ale nabídka je nesmírně široká a tvůrce sestavil kolekci, která naštěstí zachovává jistou logiku a vnitřní konzistenci.

V desítce kapitol jsou zde představena různorodá řešení, jejichž pojítkem je správa rozsáhlejšího prostředí s odpovídajícími nároky na automatizaci či přizpůsobení. Autor samozřejmě pojednává o protokolu SNMP a odpovídající kolekci nástrojů, dále zmiňuje výborné řešení MRTG pro grafické znázorňování síťového provozu a také nástroj Neo pro dohled nad přepínanými sítěmi. Nasazené vysoké tempo co do hutnosti výkladu poté již neustává: následují utility jako NetFlow pro důkladný audit provozu, monitor logovacích záznamů Oak a další kapitola je věnována postupům při dohledu nad běžícími službami. Možná trochu paradoxně až v závěru přicházejí stati o základním kamenu programu tcpdump pro sniffování sítě a také kolekci běžných pomůcek, jako jsou Ping, Telnet či Netstat, a v samotném finiši se autor neudržel a naznačil, jak si pomocí Perlu či jiných prostředků vyrobit software vlastní. Poslední kapitolku o skvělém programu Ethereal zpracoval Libor Dostálek.

Kniha není žádným počtením pro zaryté uživatele Windows, neboť drtivá většina ukázek probíhá na unixové platformě a autor knihy je navíc sám spolutvůrcem některých nástrojů, o nichž píše, takže čtenáře nešetří. Jde tedy o látku pro odhodlanější nátury, ovšem materiál je to o to cennější a kvalitnější, s dostatkem prostoru pro improvizaci.

Autor: James M. Kretchmar, Libor Dostálek

Vydavatelství:

Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 216

Doporučená cena: 247 Kč

§§§§§


5-2006

$$$$$


Novinky


Krátké zprávy I

Tomáš Jirásko

Dell si osvojil emzáckou technologii

22. března Dell potvrdil akvizici společnosti Alienware, která bude nadále fungovat v podstatě jako dceřiná společnost, s vlastním vývojem, prodejem i servisní podporou počítačů s logem Alienware. Na první pohled vcelku nic neobvyklého jeden výrobce PC koupil druhého. Dell tak získal etablovanou značku na poli vysoce výkonných sestav pro hráče, což mu může jenom pomoci, protože i když disponuje podobně koncipovanou řadou pod označením XPS, image výrobce krabic do kanceláře mu zůstala. Na druhou stranu Alienware si od roku 1996, kdy byl založen, sice vybudoval pověst výrobce vysoce kvalitních, stylových a výkonných systémů pro hráče a podařilo se mu v tomto segmentu získat natolik silnou pozici, že jeho stroje jsou při hodnocení podobných sestav považovány za měřítko, nicméně jeho následná snaha vyniknout jako výrobce workstation slavila pouze částečný úspěch. Vzhledem k tomu, že by měl mít nyní přístup do logistické a prodejní sítě Dellu, lze očekávat daleko větší růst. Druhý pohled na celou operaci je zajímavější, i když spekulativní. Oficiální vyjádření sice zní, že Dell touto akvizicí doplní svoji řadu vysoce výkonných PC řady XPS, ale jedním dechem dodává, že Alienware je samostatnou jednotkou a je čistě na ní, jak a z čeho bude stavět svoje počítače. To je jaksi na jejich vlastním rozhodnutí, zní neurčitě z Dellu. Přitom se očekávalo, že těsné dlouhodobé vztahy, které má Dell s Intelem Dell byl vždy pouze Intel Inside, za což se mu dostávalo mimořádného přístupu ze strany Intelu povedou k vyřazení modelů s AMD. Nestalo se tak a Dell se navíc snaží tvářit, že s tím v podstatě nemá nic společného my nic, my muzikanti, víte, my to jenom vlastníme, ale to nic neznamená. Dell si tak totiž otevřel byť to jistě nebylo primárním cílem akvizice zadní vrátka k implementaci AMD (rozuměj k novým ziskům), což si nemohl zřejmě kvůli dohodám s Intelem dříve dovolit. Navíc podíl AMD na výrobcích "Dell Group" zůstane na hranici, která rozhodně nestojí Intelu za riziko roztržky kvůli několika jednotkám jenom proto, aby ohrozil svoji pozici "jediného dodavatele procesorů x86 pro Dell". Tomu se říká čistá práce koza zůstala celá a vlk se nažral. Ovšem ani Intel si nemůže dovolit v klidu spát. I u zákazníků Dellu totiž roste poptávka po levných opteronových serverech, ba co více, tento segment malých serverů prožívá růst v řádu desítek procent. Dočkáme se tedy rozšíření portfolia Alienwaru i o serverové modely? Bylo by s podivem, pokud by již neexistovaly ve vývojovém centru Dellu vlastní koncepční kousky s AMD, byť určené pouze k testovacím účelům. Poskytovat ucelenou nabídku Small Business serverů a pracovních stanic postavených na procesorech Advanced Micro Device (AMD) společně se servisním modelem Dellu by nemuselo být od věci.

Kromě řady XPS se podobná situace opakuje také v případě mobilních pracovních stanic Dell Precision, protože vysoce výkonné laptopy a desktop replacementy, byť směřované na zákazníky z řad hráčů, přebíraný Alienware rovněž nabízí.

V naši kotlině se však s výrobky se značkou Alienware zřejmě nijak brzy nesetkáme. Společnosti Dell zde dlouhodobě chybí distribuční kanál zaměřený na koncové uživatele a pro velké podnikové zakázky si stále drží řadu XPS. Navíc neexistuje ekonomický zájem této společnosti oslovovat menší odběratele, mezi něž patří i jednotlivci a domácnosti. Pokud po Alienwaru toužíte, zbývá vám nákup v sousedních zemích, například v Německu.Tomáš

Dobrodružné GTS

Společnost GTS International a server www.dobrodruh.cz zahájily celoroční projekt s názvem "Hledáme dobrodruhy", jenž je určen dobrodruhům, cestovatelům a studentům, kteří jsou zároveň držiteli ISIC karet.

Projekt si klade za cíl informovat a vytvářet příležitosti, jak cestovat do vzdálených a často ne zrovna tradičních destinací, které by za běžných podmínek mladí cestovatelé a studenti nenavštívili. Zároveň chce nabídnout místo, kde se lidé budou dělit o svoje zkušenosti a kde cestovatel nalezne aktuální informace z míst, kam plánuje vyrazit. Aby byl projekt úspěšný, hledají se reportéři. Proto v rámci tohoto projektu společnost GTS umožňuje všem držitelům ISIC karet získat letenky do více než 50 světových destinací za nejvýhodnějších podmínek na trhu a další zajímavé výhody, které každý cestovatel jistě přivítá např. speciální cestovní pojištění, slevu na průvodce do cílové destinace atd. Kromě toho mohou všichni cestovatelé ve svých cílových zemích využít výhod, které jim karty ISIC nabízejí. Zaregistrovaní cestovatelé, kteří po návratu ze své cesty uveřejnění na webových stránkách www.dobrodruh.cz svou reportáž z navštívené destinace s minimálně 10 prokazatelnými fotografiemi, přičemž alespoň na 3 musí být dotyčný zaregistrovaný cestovatel dobrodruh, mají šanci získat skutečně zajímavé odměny pro své další cesty. Uzávěrka prvního ročníku této soutěže proběhne 29. října 2006. Na základě uveřejněných reportáží budou vybráni tři soutěžící, kteří mohou vyhrát některou z lákavých cen. Více informací na http://www.dobrodruh.cz a http://www.gtsint.cz.

První notebook pro ČR

Prvním notebookem Lenovo, který můžeme na našem trhu spatřit bez označení IBM či Thinkpad, je Lenovo 3000 C100. Do řady kromě notebooku patří i desktop označený J100. Oba modely jsou zaměřeny na segment malých společností a kanceláří. Notebook Lenovo 3000 C100 je proveden ve stříbrné barvě v kombinaci se šedou. Jeho váha se pohybuje okolo 2,2 kg a kromě jiného nabízí integrované rozhraní bezdrátové sítě 802.11 a/b/g, Bluetooth (u vybraných modelů), ethernet a modem, CD-RW/DVD mechaniku nebo vypalovačku DVD. Notebook s tloušťkou 3,3 cm obsahuje čtečku paměťových karet typu 3v1. Notebooky Lenovo 3000 C100 jsou osazeny čipovou sadou Intel 915 GM zákazníci mají na výběr z procesorů Pentium M nebo Celeron M. Vybrané modely jsou kompletně Intel Centrino. Ceny notebooků Lenovo 3000 C100 začínají od 17 990 Kč bez DPH.

Odkaz: http://www.lenovo.cz

Finis Terrae

V rámci konference v superpočítačovém centru CESGA (Centro de Supercomputación de Galicia), které se zúčastnili zástupci španělské a místní správy, představily společnosti CESGA, HP a Intel ve spolupráci s organizacemi Xunta de Galicia a CSIC instalaci největšího superpočítače se sdílenou pamětí v Evropě. Nový superpočítač Finis Terrae bude umístěn v superpočítačovém centru v Santiagu de Compostela. Finis Terrae bude světovým referenčním centrem pro aplikace vědeckých a technických výpočtů.

Zajímavá uDĚLLátka

Na 5. dubna Dell připravil české představení svých notebooků postavených na procesorech Intel Core Duo. I když se společnost může pochlubit meziročním nárůstem prodeje, zazněla zmínka také o určité orientaci na segment malých a domácích kanceláří. Dell chce jít ovšem cestou větších bundlů, jako je například nabídka přes mobilní operátory k jejich datovým službám. Dell tak stále nemá zájem o celé portfolio zákazníků, jako je tomu na jiných trzích, ale vybírá si. Můžeme to interpretovat i jako lehký náznak toho, že přece jen pociťuje nasycenost korporátního trhu, a tak se chtě nechtě musí poohlížet po méně snadných zdrojích zisku. Jeho neochota vstoupit na trh koncových uživatelů je nicméně jasná servisní a logistická zátěž. Takže Dell logicky například raději přijme naše peníze formou vítězství v tendru ve státní správě (jenom se k němu přesunou naše daně), než aby soutěžil o zákazníka z řad obyvatelstva a střádal do kasičky po kapkách. Na spotřební elektroniku s jejich logem tak snad raději vůbec nemyslete, nebo si ji v rámci evropského trhu objednejte v sousedních zemích. Z představených notebooků D620, D820, M60 a M95 je nejzajímavější jistě Latitude D620, neboť jde o model z nejprodávanější řady D6xx. Ten má hmotnost od 2,00 kg a ve standardní výbavě je procesor Intel Core Duo, širokoúhlý displej WXGA o úhlopříčce 14,1 palce, 512 MB sdílené paměti DDR2, pevný disk 40 GB SATA a síťová karta Wi-Fi pro připojení do bezdrátových sítí standardu 802.11 b/g. Základní výbava notebooku Dell Latitude D820 váží 2,8 kg a zahrnuje procesor Intel Core Duo a širokoúhlý displej WXGA o úhlopříčce 15,4 palců. Kromě toho je notebook Latitude D820 vybaven sdílenou pamětí DDR2 o velikosti 512 MB, pevným diskem 40 GB SATA a síťovou kartou pro bezdrátové Wi-Fi sítě 802.11 b/g.

Ani Dell si u svých 14palcových širokoúhlých displejů neodpustil zmínku o tom, že samozřejmě zvyšují pracovní produktivitu. Vzhledem k tomu, že u této velikosti si k Wordu pustíte tak akorát ICQ, považujeme to za dobrý vtip. O reálném přínosu pro uživatele lze totiž hovořit až u patnáctipalcových displejů ostatní prohlášení můžeme směle označit za marketingové blábolení. Tím nechceme Dellu ubrat na kvalitě jejich produktů, nicméně nabízet korporátní řady D6xx, v tomto případě nový dualcorový D620, pouze v širokoúhlém provedení nám nepřipadá úplně nejšťastnější.

Co Dellu dělá dobré jméno, je servisní politika, ta ovšem až na drobnosti nedoznala výrazné změny. Z pohledu koncového uživatele se tedy u Dellu v ČR moc nezměnilo sice má nové produkty, stále vám je i prodá, ale nezbavíte se dojmu, že jej to vlastně obtěžuje, neboť čas ztracený s vámi mohl věnovat velkým dealům.

Odkaz: http://www.dell.cz

Vista pod stromečkem nebude

Rozhodnutí společnosti Microsoft o odložení vydání nového operačního systému Windows Vista do roku 2007 oznámil v březnu Jim Allchin, viceprezident divize pro platformy. Počítače se zbrusu novým operačním systémem tak pod stromečkem nenajdete.

Hlavním uvedeným důvodem pro toto rozhodnutí bylo další zkvalitňování Visty. "Kvalita produktu a skvělé \out-of-box experience\ (= termín Microsoftu pro první dojem uživatele okamžitě po instalaci softwaru) jsou naše hlavní požadavky pro Windows Vista, a my jsme na dobré cestě ke splnění obojího," řekl Allchin. Allchin také prozradil, že vývoj produktu se pozdržel o několik týdnů, protože byl kladen značný důraz hlavně na bezpečnost a její zdokonalování. Jak se zmiňuje autor článku na theinguirer.net, zdokonalování Visty je opravdu na místě. Vypadá to, že Microsoft je ve stavu paniky a objednává přepsání 60 procent svého nového operačního systému pro spotřebitelské edice Visty a sází na jeho představení na CES 2007 v Las Vegas. Pravděpodobným centrem všech problémů je kód Media Centra, které nebude volitelné. Nemohou ho rozchodit, a tak budou muset vývojáři udělat ještě hodně změn, aby vše fungovalo tak, jak má.

Microsoft stále má v úmyslu začít vyrábět společně všech šest hlavních variant Visty už v listopadu, ale počítače s předinstalovanými spotřebitelskými edicemi nebudou v prodeji do ledna. Spotřebitelské edice Visty, které se podle Allchina nezměnily, jsou Windows Vista Starter, Windows Vista Home Basic, Windows Vista Home Premium a Windows Vista Ultimate.

Běžný uživatel si tak bude muset počkat a podle analytiků by i partnerské firmy Microsoftu, jako jsou Dell nebo Hewlett-Packard, měly přehodnotit očekávané příjmy z vánočního prodeje. Může se totiž stát, že lidé vyrazí za nákupem nového Macu (odhady jsou samozřejmě celosvětové) a na Vistu jedoduše čekat nebudou. Allchin ovšem uvedl, že svého rivala, společnosti Apple, se neobává, protože věří, že nabízené bohaté možnosti Visty zákazníky přesvědčí, aby počkali.

Své obavy z dopadu rozhodnutí Microsoftu na celý počítačový trh vyjádřil Sam Bhavnani, hlavní analytik společnosti Current Analysis. "Propásnou lukrativní vánoční sezónu, a to jednoznačně zpomalí růst počítačového trhu," uvedl. Rob Enderle, zkušený technický kozultant, s ním souhlasí a dodává: "Je to chyba, když nikdo nebere konkurenci Applu v této věci vážně. Microsoft svým rozhodnutím poskytl Applu tu největší konkurenční výhodu." IDC analytik Bob O'Donnell také souhlasí, že z Vánoc bez Visty bude Apple těžit, ale uvádí, že pokud by Apple této výhody plně využil a podařilo se mu zabrat takto vyklizený trh, stejně by ho to v celkovém rozdělení trhu posunulo pouze o jedno procento (z 3,5 % na 4,5 %).

Vista pro neexistující zákazníky

Zatímco běžný uživatel bude čekat, pro bussiness zákazníky bude mít Microsoft připravné Windows Vista Business a Windows Vista Enterprise už v listopadu, dostupné přes "Volume Licensing Program". Jak Enderle, tak i O'Donnell uvedli, že je to ironie, když Microsoft uvolňuje Vistu pro business (množstevní) zákazníky již v roce 2006, protože to jsou většinou velké korporace a pravděpodobně budou na Vistu přecházet až v roce 2007 nebo 2008. IT oddělení velkých korporací totiž nebudou mít pro rok 2006 na tuto migraci vyčleněné finance, uvedl Enderle.

Beta 2 verze na testování

Microsoft plánuje vydání dalšího CTP (Community Technolgy Preview) Visty koncem června, tentokrát už pravděpodobně jako Beta 2 verzi, která bude obsahovat všechny funkce finální verze a veškeré další změny budou jen kvalitativního charakteru. Microsoft také uvedl, že zpoždění Visty nebude mít vliv na uvedení nového Internet Expoleru 7 (IE 7) pro Windows XP v druhé polovině roku. IE 7 bude dodáván jako součást Visty a Microsoft dříve uváděl, že IE 7 pro XP se objeví ve stejnou dobu jako nový operační systém.ŠÁRKA JURIČ

Canónky do ručky

Jaroslav Kasal

Dne 14. března byly na tiskové konferenci v Praze představeny nové modely výrobků značky Canon. Jak jsme se na této akci přesvědčili, na českém trhu se v brzké době objeví celá řada nových videokamer, fotoaparátů, tiskáren i datových projektorů. Hlavní důraz byl však kladen na první zmiňovanou kategorii a tak se těmto novým produktům budeme věnovat podrobněji.

Po roce se příznivci videotechniky dočkají nové řady, tentokrát nesou kamery označení MV 9xx nahrazují stávající produktovou řadu MV-8xx. Zastoupeny budou výrobky MV 900 až MV 960, přičemž produkty s označením 960 mají představovat technologicky nejvybavenější verzi. Naopak MV 900 nabídne pouze základní funkce.

Všechny produkty řady MV 9xx prosazují trendový širokoúhlý záznam obrazu s poměrem stan 16 : 9. Pro tento účel jsou kamery osazeny i širokoúhlým výklopným panelem LCD s úhlopříčkou obrazu 2,7". Pokud bude chtít uživatel pořizovat standardní videozáznam s poměrem stran 4 : 3, přepne se zobrazení LCD do tohoto formátu. V praxi tedy bude vidět obraz korektně, bez nežádoucích deformací v geometrii obrazu. Podporu pro širokoúhlý i standardní režim zobrazení nabídne jak LCD panel, tak i barevný elektronický hledáček s úhlopříčkou 0,3".

Všechny čtyři videokamery řady MV900 jsou vybaveny 25x optickým zoomem a systémem pro elektronickou stabilizaci obrazu (EIS). Modely MV960 a MV950 zvládají navíc i 1 000x digitální přiblížení (tento údaj však považujeme pouze za vydařený marketingový žert, podobné digitální zvětšení obrazu je z hlediska kvality záznamu zcela nepoužitelné). Za obdobně vtipný údaj považujeme i hodnotu digitálního zvětšení 800x u modelů MV930 a MV900. Naopak skutečně zajímavou novinkou je skutečnost, že veškeré nové modely kamer (využívající pro záznam miniDV kazety) jsou nyní osazeny procesorem pro zpracování obrazu DIGIC DV. Díky němu jsou nyní v kamerách postupy pro zpracování videa a fotografie (ukládané na paměťovou kartu) oddělené. Pokud vás řada MV 9xx nezaujala, možná vaší pozornost upoutají nové produkty MVX460 nebo MVX450. Obě kamery nabízejí CCD snímač s rozlišením 1,3 MPx a stylový vzhled. Samozřejmě u nich najdete i mnoho dalších výhod, o kterých jsme se zmínili již u řady MV 9xx (například širokoúhlé zobrazení, obrazový procesor DIGIC DV a podobně).

Příznivci DVD disků se také nemusejí obávat. Canon letos myslel i na ně. Na trhu se objeví dvě malé kamerky využívající pro záznam malé osmicentimetrové DVD. Podpora se týká disků standardu DVD-R i přepisovatelných DVD-RW. Produkty nesou označení DC40 a DC100. I tyto kamery spoléhají na obrazový procesor DIGIC DV. Model DC40 nabízí 10x, DC100 pak hned 25x optický zoom.

Odkaz: www.canon.cz

Sun Microsystems

Společnost Sun Microsystems otevřela 15. března své nové vývojové centrum a sídlo české pobočky na pražském Chodově. Slavnostního zahájení se zúčastnili místopředseda vlády pro ekonomiku Jiří Havel a ministryně informatiky Dana Bérová. Investice představuje zhruba 260 milionů korun do nových pracovních míst pro softwarové odborníky a 253 milionů korun do technologického vybavení. V novém vývojovém centru bude pracovat přes 200 vývojářů, přičemž do roku 2008 by se jejich měl počet zdvojnásobit.

Kerio WinRoute Firewall 6.2

Společnost Kerio Technologies uvedla na trh novou verzi svého síťového firewallu s VPN pro malé a střední podniky. WinRoute Firewall 6.2 obohatil sadu svých funkcí o Bandwidth Limiter a o možnost dvojité antivirové ochrany. Bandwidth Limiter funguje jako jednoduché zařízení QoS (Quality of Service), jenž zpomalí internetové spojení uživatelů, kteří přespříliš zatěžují síť, rovněž dovoluje stanovit denní nebo měsíční kvóty využití pásma. Uživatelé se dočkali i možnosti použití dvou antivirových programů integrovaného McAfee a prostřednictvím plug-inů i jednoho dalšího antiviru, vybraného ze sedmi podporovaných řešení třetích stran.

Walkman E-series

Alexandr Radecký

Jestliže konstantně zapomínáte dobíjet svůj MP3 přehrávač nebo jste prostě netrpěliví, nebaví vás časté dobíjení a hudbu chcete poslouchat stále, pak jste přesně těmi, na které u Sony myslí se svým Walkmanem E-series.

Na tři minuty dobíjení přehrává až tři hodiny, takže ho nebudete muset vypnout ani při cestě do práce či z ní. Plné nabití je také velmi štědré až 27 hodin MP3 hudby či 28 hodin hudby v Sony formátu ATRAC3. Z nabídky šesti kovově laděných barev si vybere snad každý, na vrchu přehrávačů je malý displej s informacemi. Přehrávač samotný vypadá jako USB disk. Chceme-li další přirovnání, stačí si představit kulatější, kratší a barevnější verzi podobného iPod Shuffle. Lze si vybrat kapacitu 512 MB až 2 GB s FM rádiem či bez něj. Již nyní jsou k dostání za orientační cenu 180 dolarů.

Odkaz: http://www.sony.com


Krátké zprávy II

Gigabeat S-series

Alexandr Radecký

Nestačí-li vám Sony Walkman E-series, protože jste ještě náročnější, chcete přehrávat i video a zároveň jste ochotni zaplatit více, uvítá vás náruč Toshiby, pro kterou je toto období skutečně velmi produktivní a jeden výrobek stíhá druhý. Multimediální přehrávače Gigabeat přicházejí se systémem Windows Mobile, varianta Portable Media Center, podporují tedy všechny MS formáty a samozřejmě nejen je: Windows Media Video a Audio (WMV, WMA) a WMA 9 Lossless (téměř neztrátová audio komprese). Nejvíce využívaný bude však pravděpodobně MP3, prohlížet lze i obrázky. Podle množství materiálu, který si toužíte uložit, lze vybírat mezi verzemi 30 GB a 60 GB, obě mají 2,4" LCD displej. Doprovodné materiály slibují až 12 hodin hudby nebo 2,5 hodiny videa na jedno nabití. Vzhledově odpovídají svým starším sourozencům Gigabeat HDD. Cena je 310, resp. 400 dolarů.

Odkaz: http://www.gigabeat.com

Hodně kontrastní LG

Alexandr Radecký

LG Electronics uvedl na trh nové modely Flatron LCD monitorů vybavených technologií DFC, která radikálně zlepšuje kontrastní poměr monitoru na 1 600 : 1 (v některých modelech 1 400 : 1), což je v současné době mezi LCD monitory nejvyšší dostupný kontrastní poměr na světě. Prvním z těchto modelů na českém trhu je Flatron LX70. Technologie DFC zvyšuje kontrast na 1 600 : 1 a poskytuje tak čistší, sytější a jasnější obraz. DFC pracuje v takzvaném "Movie" módu, který je optimalizován pro maximální jas při sledování filmů a je vhodný pro pohyblivé obrazy s různými úrovněmi jasu. Touto technologií budou vybaveny monitory řad Flatron LX70, LX52, LX19, LX60 a LX82. V současné době přichází na trh právě modely LX70, které kromě dalších vyspělých funkcí a doby odezvy 8 ms disponují právě technologií DFC a kontrastním poměrem 1 600 : 1.

Odkaz: http://www.lgecz.cz

FDD se zvětšuje

Alexandr Radecký

Vlastně se nezvětšuje a 1,44MB floppy je stále mrtvá technologie, jejíž odkaz je patrný jen v podobě mechanik v počítačích staršího data výroby či těch, jejichž majitelé si je přenášejí z starých do nových počítačů jako vzpomínku na časy, kdy se programy vešly na jednu či dvě diskety.

Pokusy jak toto místo zaplnit jsou letité. Málo úspěšná byla například snaha o zdvojnásobení kapacity na 2,88 MB, v nastavení BIOSu je tato stopa stále vidět. Ani ZIP či CD toto místo nezastoupily a paměťových karet je příliš mnoho, než aby se vynořil jeden univerzální nástupce. Do jisté míry se to nyní daří USB flash diskům, jenže s nimi je problém, že je nelze použít na tak základní úrovni jako CD či FDD, tj. nezávisle na systému.

O něco podobného se nyní pokoušejí společnosti Memorex a Msystems, které ohlásily FlashDisc, nové zařízení plnící stejné funkce jako 3,5" diskety, tedy zejména lehké přenosné médium natolik levné, že ho budete moci někomu dát či někde bez výčitek svědomí zapomenout (abstrahujeme-li od významu na něm nahraných dat). FlashDisc by tedy měl být FDD v podobě USB.

Disk pojme jen 16 MB, balení tří stojí 20 dolarů, což by měla být cena podněcující nákup. Zde je ovšem problém, protože za stejnou cenu lze koupit flash disk s mnohem větší kapacitou. Pokračuje však i vývoj 32MB verze a pokud se tyto začnou prodávat, ceny jistě klesnou. FlashDisc se připojuje přes USB a na novějších PC (a Apple) nepotřebuje ovladač. Odolnost je větší než u floppy disků, což ovšem není zase takový problém. Velikost je zde výhodou, protože tento disk jen tak neztratíte. Rozhodně nejde o médium k uložení kolekce MP3, spíše je vhodné k rozesílání marketingových materiálů.

FlashDisc s průměrem 2,3" nepřipomíná klasické titěrné flashové zařízení. S připevněným krytem vypadá jako dětské chrastítko, k čemuž přispívá i levně vypadající plast. Dokonce i USB konektor je vyroben z plastu. Nakonec je to logické, dražší materiály by znamenaly vyšší cenu, čímž by byl popřen výchozí nápad.

Otázkou ovšem je, nakolik se tuto ideu podaří naplnit. Pro hromadnou distribuci je stále mnohem levnější využít mail či CD. Takže se nechme překvapit, kam se FlashDisc dostane, zda se skutečně razantně zlevní, nebo naopak cena a kapacita poroste, či zapadne v dějinách hardwarového zapomnění.

UCam rozliší i vaše oči

Alexandr Radecký

Nejběžnější rozlišení webových kamer doposud činilo 320 x 240 pixelů či méně, zejména s ohledem na možnosti internetových linek nebylo vyšší potřeba. Jenže průchodnost se zvyšuje, je možné přenášet více a rychleji a webové kamery mohou nabídnout i jiné využití než jen přenášení své dynamické podoby někomu na druhém konci vedení. Lze jejich pomocí vytvářet záznam pro další práci, statické obrázky apod.

Po zvážení všech uvedených skutečností a při snaze nějak vyniknout na přeplněném trhu uvedla společnost Elecom několik nových "high-definition" webových kamer a tuto moderní nálepku poměrně humorně nalepila na UCAM CCD kamery s rozlišením 300 000 pixelů, tedy 640 x 480 pro přenos videa. Možná to nebude znamenat rozpoznávání písma na vzdáleném plakátu, ale rozmazané obrázky alespoň budou méně zrnité.

Jeden z modelů je ve stylu "retro" toto slovo a výrobky jsou dnes velmi módní a populární, co je "retro", je i "in" a "moderní", čímž dochází k zajímavému sémantickému paradoxu. Jen si to představte, že na notebooku máte připevněnou kameru ve tvaru foťáku, jaký mají vaši rodiče uložený ve skříni. Cena kamer se pohybuje od 100 do 110 dolarů.

Phlink 3

Alexandr Radecký

Společnost Ovolab zahájila prodej Phlink 3, což je telefonický balíček pro počítače Mac OS X. Je univerzálně dostupný (universal binary) pro všechna jablíčka s procesory Intel uvnitř a promění počítač v univerzální telefonické centrum s identifikací volajícího, záznamníkem, záznamem všech hovorů a s možností komunikace s dalšími aplikacemi pomocí AppleScript. Součástí balíčku v ceně 150 dolarů je i USB telefonní adaptér. Upgrade z předchozí verze stojí 40 dolarů.

Novinkou ve třetí verzi je sledování všech hovorů, tedy možnost nahrát všechno, co se na lince řekne. Dále můžete vytvořit neomezené množství hlasových schránek, každou s jinou uvítací větou a e-mailovou adresou, kam se záznam přepošle.

Poměrně exotickou vymožeností je spolupráce s programem Elgato EyeTV PVR, což je obslužný program televizní karty. Když ho zapomenete nastavit, můžete mu čas začátku a konce pořadu i televizní kanál sdělit přes telefon a Phlink 3, vše je zabezpečeno pomocí bezpečnostního kódu.

Odkaz: http://www.ovolab.com

"Ruský" eBay zavřen

Alexandr Radecký

S významnou pomocí společnosti eBay se podařilo zlikvidovat ruskou internetovou stránku, nabízející za mírný poplatek pěti amerických dolarů informace o některém z databáze eBay účtů, přesněji těch, k nimž se podařilo údaje zcizit. Jako doplnění "nabídky" bylo možné získat i údaje o účtech PayPal. Podvodník vybavený přihlašovacím jménem a heslem mohl například pod cizím jménem zavítat na elektronickou aukci, nabídnout neexistující zboží, shrábnout peníze a zmizet. U účtů PayPal jsou možnosti škodlivé činnosti ještě zřejmější.

Jedno březnové úterý objevili lidé ze společnosti Sunbelt Software, která se zabývá dodávkami zabezpečovacích programů, stránku www.ebayseller.cc. Promptně kontaktovali eBay, ta zase místního ISP (Internet Service Provider), stránka byla odpojena a v pátek ráno již nebyla k dispozici. Není známo, kolik účtů na ní bylo nabídnuto, prodáno a zneužito, to se teprve ukáže.

Data pro tuto databázi však byla pravděpodobně shromažďována pomocí phishingu, tedy metody, kdy je uživatel falešným e-mailem vyzván k vložení svých soukromých údajů do podvodné webové stránky, tvářící se jako web jeho banky, eBay nebo podobně. Druhou možnou metodou byl trojský kůň, tedy škodlivý software infikující počítač v tomto případě by odesílal data vložená do přihlašovacích formulářů.

Podobné metody nelegálního získávání dat jsou poměrně běžné a k jejich eliminaci lze doporučit aktualizovaný antivirový program, alternativní webový prohlížeč (Firefox, Opera) a dostatek rozumu při čtení podezřelých e-mailů a nejasných webových stránek.

Provozovatelé ilegální stránky dávali přednost zřídka užívaným účtům, tedy takovým, kde k odhalení podezřelých aktivit dochází za delší čas, a požadovali prémiový příplatek za účty s dobrým hodnocením, výsledná cena dosáhla 5 až 25 dolarů.

Zúčastněné společnosti a bezpečnostní složky se nyní snaží vypátrat viníky, databáze WHOIS ukazuje doménu registrovanou na fiktivní společnost z Kalifornie. Národnost autorů tedy není známá, což může značně ztížit vyšetřování, neboť není jasné, do pravomoci jakého státu spadají.

Zaurus SL-C3200

Alexandr Radecký

Rok poté, co Sony definitivně ukončila vývoj a prodej svých PDA (Personal Digital Assistants) značky Clié, vyrazila společnost Sharp na trh s linuxovým kapesním počítačem SL-C3200, což je rozhodně zajímavý počin v době, kdy většina zákazníků sáhne spíše po PDA, vybaveném systémem Windows Mobile (Pocket PC), aniž by obvykle zevrubně porovnávala parametry s jinak vybavenými PDA, kde je nejsilnějším konkurentem stále Palm.

SL-C3200 je rozhodně silný hráč a není ochuzen o výbornou výbavu, včetně 6GB disku, QWERTY klávesnice a relativně vysokého rozlišení displeje 640 x 480 pixelů (VGA). Tím se dosti podobá svým předchůdcům, mezi nové vlastnosti patří například software na čtení anglických textů, který je poměrně dobře dostupný i pro stolní počítače, ovšem málo využívaný. Výchozí cena činí 635 dolarů.

Odkaz: http://www.sharp.co.jp

Nové "retro" Skype

Alexandr Radecký

Ano, další výrobek, který sahá pro inspiraci do minulosti. Každopádně telefony sloužící k hovoru přes internetovou služby Skype se zejména v Japonsku šíří rychleji než kryty pro iPod, a to je skutečně něco. Ovšem společnost Net Cowboy představila něco na úrovni, tedy pro náročnější zákazníky DC-NCTEK1. Milovníky detailů může poněkud zklamat, že tento USB telefon váží 740 g, má tedy daleko k bytelným bakelitovo-ocelovým přístrojům z kanceláří let třicátých. Jeho rozměry jsou 260 x 130 x 145 mm a tvar je velmi věrný, pravděpodobně byl inspirován modelem Stromberg Carlson 1197. Cena je stanovena na 50 dolarů.

Gigabitové čipy pro mobily

Do mobilního telefonu by se již v příštím roce mohlo vejít až dvojnásobné množství fotografií než dosud, pokud ovšem bude disponovat NOR flash pamětí nové generace.

Společnost Intel vyvinula tenký paměťový čip, založený na 65nm výrobní technologii, která umožňuje vývojářům uložit až jeden gigabit dat v jedné vrstvě. Stávající 90nm flash verze dokáže uložit stejnou kapacitu dat, avšak na vrstvy dvě.

OEM dodavatelé by nové čipy s kódovým názvem Capulet měli obdržet letos ve čtvrtém čtvrtletí. Intel tvrdí, že to bude zhruba o půl roku dříve, než své modely dodají na trh jeho rivalové Spansion LLC a Samsung.

Konkurenční společnost Samsung oznámila, že začala s masovou výrobou podobných NAND flash pamětí v 70nm měřítku, které poskytnou kapacitu rovněž o velikosti jeden gigabit.

Z karet na hadr

Čestmír Žák

Trápí vás noční můry, v nichž stojíte před nejkrásnější scenérií vašeho života a v klíčovém okamžiku váš fotoaparát hlásí "memory full"? Se zařízením Teac Digi Drive 9-in-1 by se vám mělo spát o něco lépe, neboť budete moci své fotografie přímo v terénu ukládat na přenosný pevný disk bez nutnosti mít po ruce počítač vybavený čtečkou paměťových karet. Stačí jednoduše vložit paměťovou kartu do jednoho ze tří připravených slotů a stisknutím tlačítka Copy okamžitě zahájíte kopírování. Zařízení za tímto účelem vždy vytvoří novou složku, do níž obrázky umístí, aby se zabránilo nechtěnému přepisování dat. Digi Drive (rozměry 78 x 125 x 26 mm) se bude prodávat v několika kapacitách od 40 do 160 GB, podporovány jsou paměťové karty následujících formátů: CF I & II, MD, SM, MS, MS-PRO, SD, Mini-SD a MMC. Zařízení je možné používat i jako klasický přenosný disk (přes USB 2.0), přičemž pod Windows 2000/XP ho lze provozovat dokonce bez ovladačů, pro Windows 98SE bude nutné instalovat software z přiloženého CD. Přístroj vydrží na jedno nabití pracovat asi 2 hodiny, dobíjení baterie trvá zhruba stejnou dobu. Cena byla stanovena na 119 euro za 40GB variantu, což odpovídá částce kolem 3 400 Kč.

Odkaz: http://www.seznam.cz

Nové tarify pro Eurotel Go

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

urotel se odhodlal k masivnějším změnám ve struktuře tarifů určených pro předplacené karty Go, celou akci pojmenoval příznačně jako GoRekonstrukce. Od třetího dubna mají zákazníci možnost zvolit si jeden ze tří nových Go tarifů, jmenovitě jde o TXT, MIX a Fajn. První jmenovaný tarif, Go TXT, je zaměřen na uživatele, kteří preferují odesílání zpráv (2 Kč/SMS

a 6,90 Kč/MMS) před voláním (5,90 Kč/min do sítě Eurotelu, 7,40 Kč/min do ostatních sítí). Za výhodnou považujeme možnost aktivace speciálního doplňkového programu (do konce dubna zdarma, poté 35 Kč/týden), díky němuž lze na jedno vybrané telefonní číslo v síti Eurotel odesílat neomezené množství SMS zpráv zdarma. Tato možnost by se mohla hodit zejména zamilovaným párům, rodičům a dětem nebo dalším specifickým skupinám obyvatelstva. Pokračujeme tarifem číslo dvě, jímž je Go Fajn. Ten přináší minutu volání do všech sítí v Česku ve kteroukoliv denní dobu za 5,50 Kč, odeslání SMS přijde na 3,20 Kč, za odchozí "ememesku" zaplatíte 9,50 Kč. Eurotel zákazníkům k tomuto tarifu doporučuje doplněk Víkendová volání zdarma. Jde o balíček víkendového volání v hodnotě 50 Kč, díky kterému lze volat v síti Eurotelu po celý víkend zadarmo. V pořadí již třetím nově představeným tarifem pro předplacené karty Eurotelu je Go MIX. U něj byly ceny rozděleny do dvou kategorií, lišících se podle toho, zda zákazník dobíjí kredit alespoň ve výši 400 Kč měsíčně nebo nikoliv. Pokud kredit navyšujete nepravidelně a pouze o malé částky, nabídne vám operátor minutu volání za 6,30 Kč do vlastní sítě nebo za 7,30 Kč mimo ni, přičemž odeslání SMS vyjde na 2,80. Patříte-li však mezi ty, kdo na svůj předplacený Go účet odesílají pravidelně alespoň 400 Kč každý měsíc, můžete se těšit na zvýhodněné sazby: volání do vlastní sítě za 3,60 Kč/min, do ostatních sítí za 6,80 Kč/min. Odchozí SMS bude účtována položkou 1,40 Kč. Během celého dubna mají uživatelé možnost si všechny nové tarify libovolně vyzkoušet, aniž by museli za přechod mezi nimi platit. S platností od 1. května proběhne první přechod z jednoho tarifu na druhý zdarma, za každou další změnu bude účtován poplatek 95 Kč. Byl obnoven také věrnostní program Go Bod, v rámci něhož mohou zákazníci získat až 40% bonus na dobití. Po bezplatném přihlášení do programu pomocí SMS zprávy ve tvaru "GOBOD P", odeslané na číslo 999220, získávají zákazníci za každé dobití kreditu body (1 Kč = 1 bod). Další body lze získat za svou věrnost Eurotelu. Čím déle používáte svou SIM kartu od Eurotelu a čím více dobíjíte svůj kredit, tím více získáváte věrnostních bodů, jež můžete následující měsíc využít ke zvýhodněnému dobití kreditu.


Krátké zprávy III

UMTS na postupu

Slovenský operátor Orange zahájil v polovině března komerční provoz mobilní sítě třetí generace UMTS. V době spuštění bylo signálem této sítě pokryto přibližně 15,5 % slovenské populace, cílem operátora je v průběhu následujících dvanáct měsíců zvýšit toto číslo na hodnotu kolem 43 %. Přístup k novým službám zajišťuje zákazníkům nový typ SIM karty s pamětí 128 KB, kapacitou 250 položek telefonního seznamu a pamětí na 50 SMS. Stěžejní službou sítí třetí generace by měly být videohovory, jež se Orange rozhodl nabízet až do konce roku 2006 za stejnou cenu jako běžné volání. Navíc není třeba provádět žádnou aktivaci, stačí mít k dispozici telefon s podporou UMTS a 3G SIM kartu Orange. Další novinkou, jež by neměla uniknout vaší pozornosti, je možnost sledování televize v mobilním telefonu, kdy si lze vybrat z 10 nabízených programů. Zajímat by vás mohla i technologie video-on-demand (video dle poptávky), což je v podstatě archiv nejrůznějších seriálů, zábavných či zpravodajských relací, z nějž si můžete vybrat to, co vás momentálně zajímá, a prostřednictvím rychlých datových služeb 3G si daný materiál stáhnout do mobilního telefonu. K dispozici je i velmi podobná služba audio-on-demand, jež však místo záznamu obrazového přináší rozličné hudební nahrávky. Změnu by měli zaznamenat i uživatelé tarifů Orange World a Orange Internet, kteří používají 3G telefon a mají 3G SIM kartu. V místech pokrytí signálem UMTS se přenosové rychlosti automaticky zvýší. Maximální teoretická hranice rychlosti UMTS je 384 kb/s, reálně bývá dosahováno asi 250 kb/s. V souvislosti s navýšením rychlosti se mění i politika FUP, jež by měla být nyní pro uživatele příznivější.

Levné kousky z Finska

Nokia představuje trojici jednoduchých a levných telefonů klasické konstrukce, jež zamíří primárně na rozvojové trhy (Asie a Afrika), ale podle českého zastoupení Nokie se mají ve třetím kvartále 2006 objevit i u nás. Pouze nejzákladnějšími funkcemi a černobílým displejem s rozlišením 96 x 68 pixelů je vybavena Nokia 1112 (104 x 44 x x 17 mm, 80 g). Jako přínos u tohoto modelu chápeme alespoň přítomnost paměti na 60 SMS a 200 telefonních čísel, příznivě vypadají i údaje o výdrži na jedno nabití, telefon by měl totiž teoreticky vydržet na příjmu až po dobu 15 dnů. O něco málo lepší parametry se skrývají v přístroji Nokia 2310 (105,4 x 43,9 x 19,05 mm,

85 gramů), jenž disponuje pasivním barevným displejem (96 x 68 obrazových bodů), integrovaným FM rádiem a v neposlední řadě také pamětí na telefonní čísla a SMS se stejnou kapacitou jako výše uvedený model. Zde slibuje výrobce výdrž až 16 dnů standby, za což přístroj vděčí baterii s kapacitou 970 mAh. Jako nejlepší z celé trojice se jeví model 2610 (104 x 43 x 18 mm,

91 g), vybavený displejem s rozlišením 128 x x 128 pixelů, 65 000 barev. Pohled do menu odkryje prostředí Series 40, paměť na 300 kontaktů, podporu zpráv MMS, nechybí dokonce ani poštovní klient. Ceny jednotlivých telefonů se podle našich odhadů budou pohybovat v rozmezí od 1 700 do 2 700 Kč.

Hudební Alcatel

Současná vlna hudebních mobilů hýbe světem a ani Alcatel nechce tento segment zcela opomenout. Proto představil nový model OT-C850, telefon klasické konstrukce, jehož design si lehce pohrává s futuristickými prvky. Použitý displej není v porovnání s dnešní konkurencí úplně špičkový, vyznačuje se schopností odlišit 65 tisíc barev na ploše 176 x 220 pixelů. Na zadní straně zařízení se nachází čočka fotoaparátu s megapixelovým rozlišením. Vnitřní paměť má hodnotu 256 MB, ale výrobce zahrnul i podporu paměťových karet ve formátu microSD. Příjemně nás překvapilo, že telefon bude podporovat i datové přenosy EDGE. Obvyklá příznivá cenová politika Alcatelu nám navíc dává naději, že se přístroj bude pohybovat v dostupných cenových hladinách. Nejsme si však zcela jisti, zda se tento model vůbec objeví v Česku, a to i přes fakt, že Alcatel nedávno ohlásil na český trh návrat.

Důvěryhodný T-Mobile

Z průzkumu provedeného časopisem Reader\s Digest Výběr na vzorku asi 1 300 domácností vyplynulo, že T-Mobile je v povědomí jeho čtenářů zafixován jako nejdůvěryhodnější mobilní operátor. Za vysoce spolehlivého výrobce mobilních telefonů považují čtenáři tohoto časopisu finskou Nokii.

Hodně ostrá Žiletka

Průzkum agentury Telephia odhalil, že nejprodávanějším mobilním telefonem v Evropě je model Razr od Motoroly. Pro tento telefon se v průběhu prvního kvartálu tohoto roku rozhodlo více než 5,3 milionů zákazníků, což odpovídá asi 6,2 % celého trhu. Největší obliby telefon dosahuje v Itálii, Španělsku a Velké Británii. Druhé místo náleží Nokii 6230(i), jejíž podíl na trhu představuje asi 3,4 %, třetí příčku obsadila opět Nokia, tentokrát však s modelem 6101 (2,6 % trhu). Čtvrté místo připadlo na Samsung D600 (2,2 %) a konečně pátou pozici si srdnatě vybojoval Sony Ericsson K750i (2% podíl na trhu).

10 000 000 x 3G

Skupina mobilních operátorů Vodafone oznámila, že na konci března letošního roku úspěšně překročila hranici 10 milionů uživatelů portálu Live!, který je zaměřen na poskytování mobilních služeb specifických pro sítě třetí generace. Vodafone má po celém světě více než 180 milionů zákazníků, což znamená, že 3Géčka prozatím oslovila přibližně 6 % z nich. Podle dostupných informací se spuštění portálu Vodafone Live! připravuje i u nás, mělo by k němu dojít ve druhém kvartálu letošního roku. Zpočátku bude projekt realizován prostřednictvím datových přenosů GPRS a EDGE. Později, až Vodafone spustí komerční UMTS, se plánuje přechod na klasické 3G technologie.

Eurotel naviguje

Eurotel představuje službu Navigace, jež přináší výhodnou kombinaci mobilního telefonu s kapesním GPS naváděním a navrch přidává i mnoho dalších zajímavých možností. Navigace funguje tak, že mobilní telefon získává údaje o aktuální poloze z kapesního GPS modulu pomocí bezdrátové technologie Bluetooth a na základě této informace dostává od serveru prostřednictvím GSM sítě navigační informace. Veškeré mapové podklady jsou neustále aktualizovány na centrálním navigačním serveru, díky čemuž odpadá nutnost dokupování nových verzí map. Vedle grafické a hlasové navigace mohou být zákazníci neustále informováni o délce zvolené trasy a pravděpodobné době dosažení cíle. K dispozici mají též itinerář cesty s řadou doplňkových informací (jako je např. telefon, internetová adresa, otvírací doba atd.) k jednotlivým bodům zájmu (hotely, letiště, čerpací stanice apod.). Pro větší pohodlí mohou zákazníci při plánování cest využít internetový portál http://navigace.eurotel.cz a veškeré detaily tak přenášet mezi mobilním telefonem a osobním počítačem. Po synchronizaci se tento cíl objeví i v menu mobilního telefonu a usnadní tak navigaci k tomuto bodu. Pokud vás tato služba zaujala, vězte, že kapesní GPS modul je v nabídce Eurotelu k dostání za 2 295 Kč, přičemž cena zahrnuje i bezplatný aplikační software. Pro ty, kteří uvažují o nákupu mobilního telefonu společně s modulem, jsou připraveny tři atraktivní balíčky, jež výhodně kombinují GPS modul s mobilním telefonem (při uzavření dvouleté smlouvy). GPS modul lze v kombinaci s telefonem Sony Ericsson K600i pořídit již za 1 995 Kč, s Nokií 6230i od 2 995 Kč a s telefonem Nokia N70 od 6 995 Kč. Služba Eurotel Navigace je nabízena ve dvou základních tarifech. Měsíční tarif je určen pro paušální zákazníky a stojí 145 Kč pro Česko a 195 Kč pro celou Evropu. Jednodenní tarif mohou využívat zákazníci paušálních i předplacených služeb, jeho cena pro Českou republiku činí 30 Kč, 40 Kč pak pro celou Evropu. Do konce dubna si lze tuto službu vyzkoušet zdarma. Veškeré datové přenosy související se službou, uskutečněné v rámci České republiky, jsou zahrnuty v ceně služby, při využívání služby v zahraničí však zákazníci zaplatí i GPRS roaming. Další informace hledejte na webu http://www.eurotel.cz/navigace.

Tři balíčky z Eurotelu

V nabídce Eurotelu se na počátku dubna objevila trojice nových balíčků (On a Ona, Rodiče a děti, Práce a rodina) zvýhodněného volání pro nové zákazníky. Jde o jakousi variaci na službu Tandem, rozdílné jsou pouze slevy na hovorném v rámci skupiny, jež tentokrát dosahují až 75 %. Zvýhodnění bude platit po dobu jednoho roku, je možné ho aktivovat do konce května. Pro konkrétní hodnoty slev k jednotlivým tarifům doporučujeme navštívit kompletní ceník služeb na stránkách operátora (http://www.eurotel.cz).

Web'n'walk s T-Mobile

O popularizaci prohlížení internetového obsahu v mobilním telefonu by se měla postarat nová akce T-Mobile s názvem Web'n'walk. Jde v podstatě o služby, které technicky zdatnější uživatelé používají již dlouho, ale s novým přístupovým rozhraním T-Mobilu by se měly stát dostupnými i pro ty z nás, kteří tolik technického nadání nemají. Plnohodnotný Web'n'walk si pořídí pouze majitelé komunikátorů či smartphonů s vestavěným internetovým prohlížečem, kteří budou mít možnost zobrazení internetových stránek v originální podobě, zapovězena jim nebude ani práce s protokoly POP3 nebo IMAP4. Pro většinu uživatelů ale bude zřejmě zajímavější služba Web'n'walk Light, jež si poradí s většinou dnes běžně dostupných mobilních telefonů s podporou prostředí Java. Za tímto účelem operátor umístil na WAP zdarma ke stažení jednoduchý internetový prohlížeč, v němž budou stránky zobrazeny v optimalizované podobě pro daný typ mobilu. Podobně jako v předchozím případě lze stahovat i e-maily (POP3, IMAP4). Jak jsme uvedli v úvodu, Web'n walk nepřináší nic nového, zdá se být spíše jakousi marketingovou strategií, jejímž úkolem bude naučit uživatele používat výše uvedené služby v hojnější míře.

Vodafone buduje 3G

Síť třetí generace vybudují pro operátora Vodafone společnosti Siemens a Ericsson. Zatímco Siemens dodá kompletní řešení výstavby sítě (např. základnové stanice, kontrolní jednotky, napájení a antény), úkolem Ericssonu bude zabezpečení provozu mikrovlnného radiového systému Mini-Link Traffic Node. Páteřní síť by měla být dokončena v červnu, s plným provozem UMTS se u Vodafonu předběžně počítá do konce letošního roku.

Po třetí minutě pokračujeme

Další zpráva pocházející od Eurotelu hovoří o tom, že se operátor rozhodl prodloužit úspěšnou akci, v rámci níž je volání do vlastní sítě po třetí minutě zdarma, o další dva měsíce. Původně měla tato nabídka platit pouze do konce prosince minulého roku, následně ale došlo k prodloužení do konce letošního března a nynější informace hovoří dokonce o tom, že její platnost vyprší nejdříve na konci května.

Volejte si ve firmě zdarma

Nová služba "VPN firma neomezeně" od Vodafone nabízí firemním zákazníkům volání v rámci firmy zcela zdarma. Až do konce srpna 2006 navíc bez jakéhokoliv měsíčního paušálu, po tomto datu bude účtováno 200 Kč bez DPH za každou SIM kartu. O oblibě VPN volání svědčí fakt, že danou službu využívá více než 70 % firemních zákazníků tohoto operátora. Pozitivní (zejména pro malé a střední firmy) je fakt, že výhod "VPN firma neomezeně" lze využívat i v případě, že používáte ve firmě pouze 2 SIM karty s tarify Naplno od Vodafone (pozor, neplatí pro Rozjezd Naplno).

Rekordní Čína

Největší mobilní operátor v Číně, společnost China Mobile, zaznamenal v únoru letošního roku rekordní zájem o své služby. V průběhu jediného měsíce k operátorovi přišlo těžko uvěřitelných 4,2 milionu nových zákazníků. Z toho byly aktivovány přibližně 4 miliony karet s předplacených programem, ale jen 189 tisíc zákazníků se rozhodlo s operátorem podepsat smlouvu o poskytování tarifu. Celkově pod křídla China Mobile náleží více než 254,92 milionů zákazníků. Zdá se, že neustále rostoucí ekonomický potenciál "probuzeného obra" začíná mít dopad i na poli mobilní komunikace.

§§§§§


CD příloha. Reinkarnace dat - O&O UnErase a mnoho dalších zajímavých programů(CD)

Jan Šplíchal

Obnovte smazaná data pomocí programu, který vám nabízíme zdarma, připravte audit softwaru a vyzkoušejte poslední edice známých webových prohlížečů. To vše nabízí naše CD příloha.

Akce a Novinky

Omylem smazaná data. Tento problém postihl snad již každého uživatele počítače. Pro tuto situaci však existuje jednoduché řešení. Pomocí softwaru UnErase společnosti O&O Software získáte jednoduchým způsobem svá data zpět. Více informací o tomto produktu najdete v rámečku a také v rubrice Rychlokurz, která nabízí podrobný popis práce s tímto programem.

V sekci Novinky naleznete aktuální číslo oblíbeného časopisu Abíčko, pojednávajícího o platformě Linux. Objevíte zde i excelovské tabulky s aktualizovaným seznamem veškerého softwaru vydaného na našich CD, nechybí ani kompletní elektronická podoba časopisu se všemi materiály od roku 2000. Tři zástupce zde má také software vztahující se k ostatním článkům uvnitř časopisu. V rubrice Servis se věnujeme bezpečnostním záplatám, vydaným společností Microsoft za měsíc duben. Pro každou edici MS Windows jsou připraveny samorozbalovací balíčky obsahující záplaty k dané verzi operačního systému. Nezapomněli jsme ani na opravy produktů řady MS Office.

Software

Rubrika Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Za zmínku stojí Spyware Terminator 1.3, účinný nástroj pro odstranění spywaru, sloužící i pro ochranu systému v reálném čase. Program odstraňuje nejen spyware, ale také malware, adware, viry typu hijack a další škodlivé programy. Umožňuje automatické aktualizace virových databází přes internet a nastavení automatické kontroly systému ve stanovený čas. Jestliže často využíváte počítač k přehrávání filmů, neměl by vám uniknout BSPlayer 1.37. Jedná se o nenápadně vypadající, ale velmi výkonný přehrávač videoformátů. Mimo jiné podporuje DivX, nabízí různě velké polohovatelné okno, titulky a jejich libovolnou pozici, zobrazení vždy navrchu či změnu barvy.

Pro prohlížení dokumentů ve formátu PDF zde naleznete aplikaci Foxit PDF Reader 1.3.1522, která ovšem není pouhou jednodušší variantou známého nástroje Adobe Reader. Díky své velikosti se vejde i na disketu, takže jej lze nainstalovat všude, kde si nejsme jisti, že se bude podobný nástroj nacházet. Foxit, stejně jako Adobe Reader, umožňuje prohlížet dokumenty PDF nebo číst knihy ve formátu eBook. Jeho kladem je rychlá práce a kratší čas potřebný pro otevření dokumentu, přičemž tato činnost je opravdu blesková.

Oxygen Phone Manager 2.9 umožňuje komunikaci mezi počítačem a mobilním telefonem Nokia. Můžete číst, editovat, ukládat, načíst a přepsat telefonní seznam ve svém telefonu. Dokáže také importovat a exportovat data z Microsoft Outlooku nebo Lotus Notes a pracovat s kalendářem, tóny vyzvánění či logy.

Pro vyšší bezpečnost je připraven Sygate Personal Firewall, obousměrný ochranný systém pro váš počítač. Nepřetržitě zajišťuje ochranu před vetřelci, kontroluje přístup neautorizovaných programů k síti, detekuje výskyt trojských koní. Způsobí, že váš počítač nebude "zvenčí" viditelný. Pracuje na systémech připojených k lokální síti nebo na internetu.

Program Fresh UI 7.56 nabízí možnost nastavení skrytých voleb ve Windows a optimalizace systému. Nastavit můžete skryté vlastnosti například u MS Internet Exploreru, Media Playeru a u dalších softwarových i hardwarových součástí systému. JAlbum 6.4 je nástroj pro snadnou tvorbu webových fotogalerií. Stačí přesunout složky s fotografiemi do JAlba a program automaticky vytvoří HTML stránky s miniaturními náhledy fotografií nebo prezentací vašich snímků formou slide show s možností aplikace řady efektů. Podporuje řadu formátů a je v něm integrován i FTP klient.

Část Vyzkoušejte si patří programům souvisejícím s ostatními články uvnitř čísla, dále pak programům z rubriky CD centrum, ale také softwaru, jenž nás zaujal.

Zajímavou pomůckou pro hráče PC her je ABCgames Cheater 2006/04. Obsahuje mnoho návodů, cheatů, tipů pro PC i herní konzoly. DShutdown 1.67 je zajímavý malý nástroj umožňující nejen provádět všechny standardní operace s počítačem jako jeho vypnutí, odhlášení, restart, přechod do režimu spánku, ale například také vypnutí počítače v lokální síti, zakázání síťového adaptéru nebo odpojení modemu. Příjemnou a užitečnou funkcí je také vypnutí systému po ukončení činnosti nějaké aplikace. Počítač se může rovněž sám vypnout, pokud se sníží datový tok přitékající prostřednictvím internetu, tedy v případě, že něco stahujete a nechcete na dokončení této operace čekat. Jestliže vlastníte několik počítačů připojených k serveru, je možné nastavit, aby se všechna PC vypnula v okamžiku vypnutí serveru.

WebHTTrack 3.4 je off-line prohlížeč pro stahování celých webů. Na pevném disku, kam zkopíruje obrázky, HTML soubory a všechny další soubory obsažené na serveru, vytvoří stejnou strukturu jako na webu. Možné je také nastavení automatického stahování stránek pomocí plánovače úloh.

JDiskReport 1.2.4 slouží k sledování obsazeného a volného místa na pevných discích vašeho počítače. Informuje vás rovněž, kolik místa zabírají různé adresáře a soubory. Program analyzuje diskové jednotky a vytvoří řadu statistik, které si můžete prohlédnout buď jako grafy, nebo jako tabulky. JDiskReport poskytuje čtyři různé pohledy na vaše diskové jednotky. V každém pohledu můžete analyzovat zobrazení hodnot formou koláčového grafu, sloupcového grafu nebo v tabulce s podrobnými textovými informacemi.

Prohlížeč fotografií Wega 2 nabízí kromě jednoduchého prohlížení velkého množství formátů a možnosti promítání slideshow s přechody i jednoduché nástroje jako otočení obrázků nebo převod do odstínů šedi či negativu. Zajímavostí je integrovaný analytický nástroj. Ten dokáže porovnat všechny fotografie v jednom adresáři včetně možných podadresářů, v přehledných sloupcových grafech pak zobrazí důležité informace z EXIFu. Dozvíte se tak, na jaké ISO nejčastěji fotíte, jaká je vaše nejoblíbenější rychlost závěrky a clona, nebo jak měníte ohniskovou vzdálenost (tedy zoom). Komprimační software GSplit 2.0 dokáže rozdělit jakýkoli soubor včetně dokumentů, multimediálních souborů, komprimovaných archivů či dokonce EXE souborů. Jeho hodnotu zvyšuje jednoduché rozhraní, které stačí jednou nastavit a pak už pracujete ve třech krocích. Zadáte vstupní soubor, zvolíte cílovou cestu a spustíte operaci. Vygenerované soubory najdete ve zvoleném adresáři společně s programem, který soubory s příponou GSD zase spojí do jednoho originálního. Pokud chcete, tento program generovat nemusíte. Součástí aplikace je utilita GUnite, která umí soubory spojit také. A jestli nechcete program spouštět vůbec, můžete s ním pracovat prostřednictvím kontextového menu v průzkumníkovi nebo jiném souborovém manažeru.

Ať již používáte počítač v zaměstnání nebo v domácnosti, existuje řada programů, které naleznou uplatnění všude. Zasílání SMS zpráv prostřednictvím internetu, za které tak nezaplatíte ani korunu, aktuální televizní program, předpověď počasí a mnoho dalších užitečných pomůcek nabízí Téma CD.

S pomocí programu 365 dní 5.0.71 můžete na monitoru svého počítače zobrazit přehled televizních programů. V nabídce je 62 stanic, našich i zahraničních, z nichž můžete vybrat ty, které chcete, aby se ve vašem přehledu zobrazovaly. V nové verzi je přehled rozšířen o rozhlasové stanice. V nabídce je přehled programů až na 14 dnů dopředu. 24hodinový rozsah zobrazení je členěn do pěti časových úseků. Rozsah pořadů lze filtrovat: můžete zobrazit přehled až od určité hodiny, nebo pouze určité typy programu. Nejužitečnější vlastností je upozorňování na vámi vybrané pořady. Už se tedy nestane, že přijdete o film či pořad, který jste chtěli sledovat.

Program Seznam DVD 5.0 slouží k přehledné správě DVD a CD disků, zejména pak disků s filmy. Obsahuje i filmovou databázi. Umožňuje vložení obrázku obalu disku a výhodou programu je seznam půjčených disků, takže vždy budete mít přehled o tom, kdo má váš film zrovna půjčený. Navíc máte k dispozici adresář půjčujících.

Teploměr 2 nabízí po instalaci na hlavním panelu Windows v sekci pro systémové ikony zobrazení zaokrouhlené aktuální teploty, po kliknutí pak získáte podrobnější informace o rychlosti a směru větru a času poslední aktualizace. Program disponuje přehledy počasí a propojením na některé webkamery. Lze nastavit i automatickou aktualizaci údajů.

Na první pohled jednoduchý anglicko-český slovník Verdict FREE 1.1 usnadní práci všem, kteří potřebují rychlý překlad. Od jiných slovníků se liší tím, že jej můžete pevně umístit podél pravého okraje obrazovky, aby nepřekážel při práci. Získáte přehledné uspořádání, kdy nemusíte při překladu neustále přepínat mezi okny. Slovní zásoba je bohatá. Zahrnuje více než 480 tisíc slov a frází. Vedle všeobecných výrazů zde naleznete i odbornou terminologii z techniky, ekonomiky nebo lékařství. Aplikací, kterou využijete zejména v kanceláři, je Cobian Backup 7.4.5.348. Slouží k zálohování souborů a adresářů z jejich původních umístění na jiné, jak na stejném, tak i na vzdáleném počítači v síti. Podporuje i zálohování na FTP či do archivu ZIP, kryptování či zálohování na více míst současně.

Komunikace a Hardware

Část Komunikace nabízí dvě zkušební edice a dvě finální verze prohlížečů webových stránek. Opera 8.54 je velmi rychlý a výkonný prohlížeč webových stránek pro internet i intranet se sympatickým uživatelským prostředím. Podporuje vícenásobná okna, Unicode a LiveConnect. Integrovány jsou nástroje pro vyhledávání, blokování pop-up oken, Instant Messaging a čtení diskusních skupin, poštovní klient s automatickým tříděním pošty a filtrem nevyžádaných zpráv, stejně jako další užitečná vylepšení klasického prohlížeče. Devátá verze norského prohlížeče nese kódové označení Merlin. Technology Preview 2, které vám nabízíme rovněž k vyzkoušení, vyrukovalo s celou řadou nových funkcí. Opera widgets jsou malé nástroje pro desktop. Ukazují třeba počasí, přesný čas nebo titulky zpravodajství. Zobrazují seznam vyhledaných položek, kalendář či umožňují prohlížení obrázků na desktopu. Integrován byl i nástroj pro stahování pomocí Bit Torrent. Zlepšilo se i blokování pop-up nabídek. Mělo by fungovat ještě precizněji a odstraňovat i reklamní okna, kterých se jinak dá obtížně zbavit. Připomínáme, že se jedná o zkušební verzi, není tedy zaručena stabilita a bezchybná funkčnost.

Další zástupce, betaverze Internet Exploreru 7, při svém prvním spuštění nabídne uživateli stránku s možnostmi nastavení. Zde například můžete aktivovat integrovaný filtr proti phishingu a nastavit jazyk a zemi. Beta běží pouze na Windows XP SP 2. Je sice jen anglicky, lze ji však instalovat i na českých XP. IE v této verzi přináší novou a předělanou uživatelskou podporu. Panelu s příkazy (Soubor Náhled) se Microsoft zbavil. Zobrazí se jen na vyžádání. Místo toho existují pro nejdůležitější funkce symboly s rozbalovací nabídkou. Ve verzi 7 Microsoft konečně opatřil Internet Explorer praktickou věcí zařadil tzv. tabbed browsing, tedy možnost otevírání stránek v samostatných panelech. Kromě blokování rozbalovacích pop-up nabídek je Internet Explorer 7 vybaven ještě funkcí, která zabraňuje phishingu. V sekci Vyzkoušejte si naleznete pro prohlížeč zajímavý přídavek.

Posledním zástupcem je Firefox 1.5.0.1 CZ, malý a rychlý moderní prohlížeč s jednoduchým ovládáním a bohatou nabídkou funkcí. Mezi ty nejzajímavější lze řadit tabbed browsing neboli rychlé prohlížení více stránek v jediném okně, blokování pop-up oken a přizpůsobitelné lišty nástrojů.

V rubrice Hardware je připravena kompletní sada nejnovějších ovladačů grafických karet ATI a NVIDIA.

Zadarmo: O&O UnErase

Omylem smazaný soubor tento problém již postihl snad každého uživatele počítače. Existuje však software, který vás z této šlamastiky bez problémů dostane. Nabízíme vám produkt UnErase společnosti O&O Software, který slouží právě k obnově ztracených dat. Tento produkt je ovšem třeba bezplatně zaregistrovat. V internetovém prohlížeči přejděte na stránku www.oo-software. com/en/ special/unerase/. Kliknutím na odkaz To Registration Form zobrazíte registrační formulář, který je potřeba vyplnit. Důležité je správné vyplnění pole E-mail, protože právě tam obdržíte požadované kódy. Pak klikněte na Submit Form. Nyní je potřeba jen počkat, až dorazí požadované údaje. Pak nainstalujte program. Při jeho prvním spuštění budete upozorněni, že používáte neregistrovanou verzi. Zde máte také možnost vložit registrační čísla. Zvolte Enter registration code a klikněte na Další. Zapište kódy, které vám přišly e-mailem (Name/Company/Serial#) bez uvozovek. Na další stránce uvidíte souhrnné informace o licenci, opětovným kliknutím na Další registraci dokončíte. Zbývá jen kliknutím na Finish přejít k vlastní aplikaci.

Práce s programem je velmi jednoduchá. V horní části okna uvidíte seznam vašich disků, na jednom z nich se nacházejí smazané soubory, které chcete obnovit. Vyberte tedy disk, program jej celý prohledá a najde všechny soubory, které byly smazány a zbyly po nich nějaké stopy seznam se objeví ve spodní části okna. Kolik z každého souboru půjde zachránit, ukazuje údaj ve sloupci Cluster informations. V seznamu najděte požadované soubory k obnovení pomoci vám může údaj Original location, který vám ukáže adresář, v němž původní soubor byl pokud ještě existuje. Hledané soubory kliknutím na zaškrtávací políčko v prvním sloupci označte. Potom vyberte adresář, kam chcete soubory obnovit a po chvilce je vše hotovo. Protože obnovitelných dat je velké množství, při hledání toho pravého souboru vám pomůže možnost omezení seznamu jen na soubory, které mají vysokou pravděpodobnost úspěšného obnovení, či pokročilejší vyhledávání, jenž nabízí hledání souborů s určitým názvem, určitou příponou, souborů vytvořených či smazaných v určitých dnech či souborů dané velikosti. Výsledný seznam můžeme také omezit podle možnosti obnovení. Pokud potřebujete využít služeb O&O Unerase i na jiném počítači, můžete také zkusit přenositelnou instalaci. Přenosnou verzi můžete používat přesně tak, jak jste zvyklí z verze instalované. Pro více informací o práci s tímto produktem doporučujeme rubriku Rychlokurz, jež se zabývá právě programem O&O Unerase.

Komerční software & slevy

ALC Instant Software Auditor

Program Instant Software Auditor (ISA) automaticky sestaví přehledný seznam softwaru, který máte nainstalovaný na počítači. S jeho pomocí můžete sami připravit audit softwaru na samostatném počítači nebo v malé síti. Nainstalovaný software se rozeznává pomocí Knihovny softwarových produktů, která je průběžně aktualizována, s ní je aktualizován také program ISA. K dosažení přesných výsledků je proto důležité použít vždy co nejaktuálnější verzi tohoto programu.

§§§§§


Veletrh LinuxWorld 2006

Alexandr Radecký

LinuxWorld je prominentní světová akce, kde jsou prezentovány a diskutovány novinky z oblasti open-source, a to nejen toho linuxového. Součástí jsou jak přímé prezentace a prodej, tak i konference či výukové kluby pro laiky i odborníky.

Vzhledem k velikosti a prestiži akce je mnoho úsilí věnováno ovlivňování podnikových zákazníků, tzv. "decision makers", tedy osob, které ve společnostech rozhodují o nákupu a správě informačních technologií. Veletrh se konal ve dnech 3.-6. dubna v Bostonu, další příležitost bude ve dnech 14.-17. srpna 2006 v San Franciscu.

Portland spojuje Gnome a KDE

K vidění byl například open-source projekt známý jako Portland, jehož cílem je provázání dvou nejužívanějších linuxových uživatelských prostředí, KDE a Gnome. Portland by měl přispět k rozvoji a šíření Linuxu, a to zejména mezi běžnými uživateli. Eliminuje totiž pro vývojáře nutnost volby mezi dvěma různými prostředími a nástroji pro tvorbu aplikací. První předběžná sestava společných rozhraní byla k dispozici návštěvníkům veletrhu. Prezentace proběhla ve spolupráci se společnostmi Open Source Development Labs (OSDL) a freedesktop.org.

OSDL je světové konsorcium zaměřené na zrychlení přijímání Linuxu, freedesktop.org je zase open-source projekt, specializující se na interoperabilitu a sdílení technologií mezi systémy X Window. Portland vznikl z iniciativy vývojářů z OSDL, a to na konferenci v oregonském Portlandu v prosinci minulého roku, kde se právě probíraly možnosti úzké kompatibility mezi jednotlivými desktop systémy. Pozoruhodné rozhodně je, jak rychle byla vytvořena předběžná verze.

Portland obsahuje dvě sady vstupů nástroje pro příkazovou řádku a knihovnu aplikačních programovacích rozhraní. Protokoly jsou distribuovány právě mezi prodejce softwaru (ISV Independent Software Vendors), kteří je testují. První beta verze bude k dostání v nejbližších týdnech. Konečnou verzi Portland 1.0 lze očekávat v červnu. Adresa projektu Portland je http://portland. freedesktop.org/.

Superbezpečný Linux i pro podniky

Chcete-li mít nějaký superbezpečný systém, těžko ho postavíte na Windows. Proto americká Národní bezpečností agentura (NSA) vyvinula speciální zabezpečovací nástroje pro Linux. Skupiny open-source programátorů se snaží učinit tyto nástroje přístupnější i pro běžné administrátory a vývojáře. Postupně tedy vzniká sestava Security Enhanced Linux (SE Linux), která byla na konferenci rovněž hojně diskutována, zejména z hlediska, jaké výhody či překážky může po svém uvedení k podnikovým zákazníkům nabídnout. SE Linux není kompletní linuxová distribuce, jako například SuSE nebo Red Hat, jde o soubor modifikací k linuxovému jádru, který omezuje přístup aplikací k paměti, procesoru, konfiguračním souborům a dalším kritickým komponentám serveru či operačního systému. Přístup ke zdrojům je přidělován jen na základě minimálních nutných požadavků, s výchozí myšlenkou znemožnit či znesnadnit hackerům zneužít špatný kód v programu k proražení ochranných opatření.

SE Linux byl roku 2000 v NSA uveden s tím, že pokrýval jen malou část celého komplexu Linuxu. Od té doby se ovšem dosah SEL rozšířil, kupříkladu ještě před rokem poskytoval poměrně špatnou podporu a SE Linux byl tvořen jako uzavřený celek. Nyní podporuje moduly, umožňuje tedy třetím stranám integrovat vlastní bezpečností politiky a kombinovat SE Linux s vlastními aplikacemi.

Proces zjednodušování práce s SE Linuxem spočívá mj. v tvorbě vodítek a společných politik, nástrojů pro jednodušší vývoj a práci s SEL. Další lidé pracují na možnostech, jak aplikovat vymoženosti SEL do koncových desktopových distribucí a využít ho také v běhu několika virtuálních linuxových systémů na jednom hardwaru.

Britská vláda testuje SE Linux se svou infrastrukturou linuxových IBM WebShere serverů, se zřejmým cílem posílit bezpečnost při jeho využívání ve statní a veřejné správě i ve vztahu ke koncovým uživatelům občanům. Jde například o to, aby se informace ze serverů dostaly právě jen k místům, které k nim mají mít přístup. Každé procento bezpečnosti navíc se počítá.

SE Linux byl již použit v distribuci Red Hat Enterprise Linux 4 a Red Hat Fedora Core 4 a 5, ovšem jeho možnosti jsou standardně vypnuty, protože bezpečnostní politiky mohou narušit chod některých běžně užívaných aplikací. Spuštění SEL je tedy "na vlastní nebezpečí" a doporučuje se jen u instalací se specializovaným využitím. Red Hat již ovšem vyvíjí nástroje pro širší testování a rychlou odezvu od administrátorů.

Microsoft spouští web pro Linux

Jednou ze zábavných novinek LinuxWorldu bylo spuštění internetových stránek Microsoftu, zaměřených na poskytování informací o jejich linuxových a open-source aktivitách adresa je http:// port25.technet.com/. "Port 25" má být znakem otevřenosti tohoto projektu, vzájemné komunikace, otevřené výměny názorů. Na portu 25 totiž server pracuje s odesílanou a přijímanou poštou, tedy zprostředkovává vzájemnou komunikaci. Cílem nového webu je testování a zajištění bezproblémového chodu jejich programů ve spolupráci s open-source softwarem, zejména s Linuxem. V tomto ohledu je výhodnější spolupracovat s často velmi schopnými a přístupnými open-source vývojáři, než se spoléhat jen na vlastní síly. Je to doslova výstup open-source laboratoří Microsoftu.

§§§§§


uWízlo W paWučině

Martina Zbořilová

Víte o nové stránce na internetu? Zašlete nám odkaz na adresu: pawucina@idg.cz

http://www.sweb.cz/hondrasek/

Nick Twipson je to hrdina ze stránek knihy Mládí v hajzlu. Komu je tento mladík neznámý, nechť si tuto pentalogii od C. D. Payna přečte. Na stránkách naleznete díly Mládí v hajzlu volně ke stažení a také se seznámíte s postavou čtrnáctiletého hrdiny, který se rozhodl co nejdříve přijít o panictví. Seznámíte se s novinkami o autorovi, s odkazy na diskuse aj. Nechybí ani Nickova exkluzivní kuchařka, kde jsou jeho oblíbené recepty. Máme možnost podívat se na obálky knih z různých zemí. Dovolujeme si konstatovat, že ta česká patří k těm lepším. Drobností je volitelnost vzhledu stránek (barevnost), navíc potěší i anglická verze.

http://www.fitnesska.cz

Pro milovnice nejen fitness, ale i veškerého pohybu a zdravého životního stylu jsme objevili tuto stránku. Z estetického hlediska nás nenadchla, ale dohání vše obsahem. Autor se zaměřil na ženy, které začínají s fitness nebo jsou zkušenější a hledají novinky nejen pro vylepšení svého vzhledu. Celkově se jako portál o sportu věnuje také cvičení, ale nezapomíná ani na relaxaci, vaření, sex apod. V rubrikách mnohdy najdeme i takzvané "seriály" na určité téma. Stránky doplňují jako inspirace čtenářek fotografie žen z oblasti fitness. Díky odkazům na servery se sportovním oblečením si zde vyznavačky sportu přijdou na své.

http://www.nivea.cz

Již na první pohled velice příjemné stránky a opravdu pro každého. Ženy (ale i muži) každého věku tu najdou své prostě to, co je zajímá. Dozvíte se, které výrobky pro ně firmy vyrábí a najdete zde také rady, jak o sebe pečovat. Novinkou je spolupráce s bývalým trojnásobným mistrem světa ve sportovním aerobiku V. Valouchem, který vám "sestaví" cvičební a ozdravný program. Nebudeme si ale nic nalhávat jde jen o reklamní tah. Nicméně velice kvalitně provedený! Jak jsme se již zmínili, na své si přijdou i muži, a to ve fotbalovém šampionátu Nivea. Můžete si zde vytvořit svůj tým a po registraci i vyzvat někoho k utkání. Tato soutěž nabízí výhru nového BMW řady 3! Pokud vás třeba jen zajímá, jak se vede značce Nivea jinde ve světě, stačí kliknout na "zvolte zemi" a rázem se ocitnete např. na egyptských stránkách, což ale samozřejmě poukazuje na kvalitu nejen samotné firmy, ale i serveru.

http://www.caj.cz

Jistě si vzpomínáte na recenzi o kávě, kterou jsme uveřejnili v jednom z minulých čísel. Dnes vám představujeme stránku, která se zabývá čajem jako takovým. Věděli jste, že čaje se obecně dělí na zelené, bílé, žluté, polozelené, černé a tmavé? Nebo že o čaji bylo napsáno už 23 českých knih? Kromě těchto zajímavostí se na výše uvedených stránkách dozvíte, jak pěstovat, sklízet a zpracovávat listy. Pokud raději přenecháte pěstování rozeným čajovým mistrům, můžete se alespoň podívat, kde se tato plodina nejvíce vyskytuje kromě rozsáhlého textu o každé zemi nechybí ani malý obrázek. Autoři stránek dokonce chtějí spustit čajové noviny, kde (jak sami říkají) budou informovat veřejnost rozsáhlou sérií článků o čajových obřadech, o hodnocení a ochutnávání čaje a dalších tématech. Na závěr si můžete před návštěvou opravdové čajovny vyzkoušet nanečisto jednu virtuální.

http://www.boiohaemum.cz

Zajímá vás historie? Pak určitě zavítejte na stránky Boiohaemum. Jedná se o časopis, věnovaný historii od pravěku až po středověk. Přímo v hlavním menu se dostanete do seznamu rubrik, odkud lze vybrat právě tu část historie, které vás zajímá. Dočtete se zde například o Keltech, o tehdejším cestování, o jejich oppidech nebo o tom, jak naši předci vypadali (převážně na základě vykopávek). Pokud jste archeologem nebo vás toto odvětví jenom trochu zajímá, můžete v menu "archeologie a experimenty" zjistit, co se za předchozí rok podařilo na území české republiky najít nebo vysvětlit. Vrtá-li vám nějaký termín z tohoto období hlavou, je více než pravděpodobné, že odpověď najdete po kliknutí na "Lexikon", který obsahuje plno pozoruhodných slov. Jestliže je na váš dotaz lexikon krátký, můžete využít diskusního fóra.

http://www.alik.cz

Roztomilý dětský server, který nás pohladil po duši. Na první pohled působí celkový design velmi mile. Jako velké plus zde vidíme sice nenápadný, leč pro děti velmi užitečný odkaz pro "první krok", který ukazuje, kde co je a jak to funguje. Nápaditý je odkaz Internet, tam najdeme sekce, které nás, resp. naše děti zajímají. Ať už je to škola a poznání, cestování, příroda, věda a technika, ale také sport, zábava a umění. Vše odkazuje na internetové adresy. Užitečné jsou i např. tipy (jedná se o doporučené časopisy, knihy, filmy, ale i hračky). Na serveru je také nabídka letních táborů, sportovních událostí či nápadů na výlet. Když bude vaše dítko brouzdat serverem déle, objeví i roztomilé omalovánky, úžasné množství her a krásné pohádky. Autoři pamatovali i na vzdělání dětí mohou se zde naučit například poznávat hodiny či názvy měsíců a dnů.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Kompakty střední třídy I

Rani Tolimat

06P00188

Osmnáct digitálních fotoaparátů v ceně od 10 do 15 tisíc Kč(CD)

Ještě před pár lety se v této cenové kategorii nacházely jen ty nejjednodušší modely, dnes do ní patří bezmála špička mezi současnými kompaktními fotoaparáty. Podívali jsme se na ni zblízka a můžeme vás seznámit s téměř dvěma desítkami produktů.

Obecně v této cenové třídě rozlišujeme tři hlavní skupiny fotoaparátů. Do první z nich patří ultrakompaktní stylové modely, které mohou být stejně dobře technickým nástrojem jako módním doplňkem. Na designu u nich často záleží podstatně více než na funkcích nebo na ergonomii, výrobci nepočítají s tím, že by tyto přístroje sloužily k vážnějšímu fotografování, hlavně musí být co nejmenší a nejlehčí. To ale neznamená, že by jejich technické parametry nehrály žádnou roli nebo že by se jednalo o špatné fotoaparáty. Díky důrazu na kvalitní materiály a design nabízejí ultrakompakty většinou velmi dobrou a odolnou konstrukci, schopnou provozu v náročných podmínkách nebo třeba pod vodou. Často jsou také vybaveny relativně dobrou optikou a téměř vždy dovedou točit videozáznam ve velmi slušné kvalitě. Ze známých výrobců se miniaturním modelům v této cenové kategorii věnuje například Sony, Pentax, Panasonic nebo Olympus, k nejoblíbenějším donedávna patřily ultrakompakty značky Konica Minolta, která bohužel s jejich výrobou skončila. Ultrakompaktní modely najdeme nejčastěji v kabelkách a kapsách na nejrůznějších večírcích a slavnostech, ale také v brašnách profesionálních fotografů, kteří je používají jako záložní tělo například pro skici v ateliéru či v krajině.

Druhou velmi oblíbenou kategorií jsou takzvané ultrazoomy. Jde o fotoaparáty určené zcela jiné kategorii zákazníků lidem, kteří mají fotografii jako vážného koníčka, přitom ale nemohou nebo nechtějí investovat do drahé zrcadlovky s několika výměnnými objektivy. Ultrazoomy se jim říká proto, že jsou vybaveny skly s velkým rozsahem ohniskové vzdálenosti (minimálně osminásobným), s nimiž lze fotografovat v místnosti stejně jako na velkou dálku. Oproti miniaturním modelům jsou robustní a těžké, zpravidla nabízejí bohatou výbavu s kreativními expozičními režimy a celou řadou nejrůznějších funkcí, nezbytnou podmínkou je dobrá optika. Nezkušené uživatele může odradit spousta tlačítek a jiných ovládacích prvků, na objektiv lze často nasadit filtry a předsádky používané v profesionální fotografii. Ultrazoomy jsou velmi oblíbeným kompromisem mezi cenou a výkonem pokud slevíme z technické a obrazové kvality, nabízejí podobné funkce a parametry jako zrcadlovky, ovšem za zlomek ceny a s mnohem menšími rozměry a hmotností. Mezi tradiční výrobce ultrazoomů patří ze současných firem zejména Canon a Olympus, v poslední době jim ale velmi zdatně konkuruje Sony a především Panasonic.

Konečně třetí skupinou jsou kompakty "klasického" neboli rodinného střihu. Nemají ambice uspokojit vysoké nároky nadšených fotoamatérů jako ultrazoomy, ani se nemohou stát ozdobou jako ultrakompaktní modely, zato nabízejí slušnou kvalitu a spolehlivý provoz, zpravidla za nižší cenu než zbylé dvě skupiny. Ještě přednedávnem se klasické kompakty vyznačovaly spíše minimální výbavou a důrazem na jednoduché ovládání, to se ale v poslední době mění a standardem je už spíše plná škála expozičních režimů, pokročilé funkce a třeba i výklopný displej. Nutností je ale jednoduché ovládání, aby s fotoaparátem mohla pracovat skutečně celá rodina. K oblíbeným výrobcům těchto kompaktů patří například Canon, Nikon nebo Fujifilm.

Podle čeho vybírat?

Máte vybráno, zda miniaturní stylový model, ultrazoom či kompakt rodinného typu? Pak je čas zaměřit se na technické parametry a fotografické funkce. Každému vyhovuje něco jiného.

Základní hodnotou, od níž se tradičně odvíjí charakteristika digitálních fotoaparátů, je rozlišení čili fyzická velikost fotografie. Ve skutečnosti už ovšem tento údaj z praktického hlediska výrazně ztratil na významu. Pro tisk do běžných formátu (A4 a menší), resp. pro zobrazení na monitoru je vcelku jedno, jestli má snímek rozlišení pět, šest nebo osm megapixelů, což jsou dnes nejpoužívanější hodnoty. Rozlišení tak dnes funguje spíše jako marketingový nástroj a na samotnou kvalitu fotografií má paradoxně často spíše záporný vliv, pokud růst megapixelů není provázen fyzickým zvětšením snímače. K tomu se dostaneme v odstavci o obrazové kvalitě snímků.

Větší význam má pro kvalitu snímků optika, tedy objektiv fotoaparátu. Tady musí výrobci kompaktů přistoupit na největší kompromisy. Kvalitní optika vyžaduje především velké fyzické rozměry a hmotnost kdo někdy viděl davy fotoreportérů za postranní čarou při důležitých fotbalových zápasech s jejich půlmetrovými teleobjektivy, ví, o čem je řeč. Cena těchto objektivů jde do statisíců, jejich ohnisková vzdálenost přitom často nepřesahuje nejdelší ohnisko současných ultrazoomových kompaktů a zdaleka nenabízejí takový rozsah. Podobné je to v opačném případě, tedy u širokoúhlých skel (s ekvivalentem ohniska pod 32 mm). Čím větší rozsah ohniskové vzdálenosti, tím náročnější je jeho výroba to je důvod, proč běžné kompakty s trojnásobným či čtyřnásobným zoomem produkují často lepší snímky než ultrazoomy.

Co se funkční výbavy týče, různí uživatelé vyžadují různé možnosti. Pokud patříte mezi začátečníky a máte zájem o jednoduchý malý kompakt, pravděpodobně vás nechávají chladnými manuální expoziční režimy, ruční ostření či nejrůznější způsoby měření expozice, které naopak zajímají náročné amatéry bažící po nejmodernějších ultrazoomech nebo širokoúhlých modelech. Začátečníci ocení spíše propracovaný systém motivových programů, tedy automatických režimů využívaných v určitých fotografických situacích. Mezi nejtypičtější programy patří například krajina, portrét či sport, fantazii výrobců se ale meze nekladou a v moderních fotoaparátech jsou tak k dispozici speciální programy pro fotografování ohňostrojů, jídla, dětí, zvířat, pláží a mnoha dalších motivů. Velmi příjemné jsou vysvětlivky s ukázkami snímků, které některé modely u jednotlivých programů zobrazují na displeji i naprostý začátečník tak pochopí, v čem motivové programy spočívají.

Začátečníci většinou ponechají základní expoziční hodnoty, tedy clonu a čas, na automatice, zkušenější uživatelé ale raději využívají kreativní expoziční režimy, tedy prioritu clony a času nebo plný manuál. V těchto režimech nastavuje uživatel buď obě zmíněné hodnoty zcela sám, nebo nastaví jen jednu z nich a druhou automaticky dopočítá fotoaparát. Fotograf tím získá mnohem lepší kontrolu nad výsledným snímkem. Popis možností, které kreativní práce s expozičními hodnotami přináší, ovšem daleko přesahuje rozsah tohoto článku. Nicméně platí, že kdo to s fotografií myslí opravdu vážně, měl by zvolit fotoaparát s plnou škálou expozičních režimů.

Také hodně záleží na tom, jakým způsobem chcete při fotografování sledovat scénu. Všechny kompakty umožňují použít k tvorbě kompozice LCD displej čím větší, tím lepší. Jenže scéna na displeji nebývá dobře viditelná třeba v přímém slunci a navíc fotografické příručky říkají, že je pro kvalitu snímku mnohem lepší držet fotoaparát u oka, tedy používat hledáček. Výrobci ovšem stále častěji od hledáčku upouštějí a třeba u ultrakompaktů dnes často chybí úplně. Klasické kompakty jsou většinou vybaveny optickým průhledovým hledáčkem, ultrazoomy pak hledáčkem elektronickým (EVF). EVF je v podstatě malý LCD displej. Jeho výhodou je skutečnost, že člověk vidí scénu přesně ze stejného úhlu jako objektiv a zobrazí se v něm nejrůznější fotografické informace, podobně jako na velkém displeji. Nevýhodou je zrnitý obraz a pomalé překreslení, které činí z ultrazoomů nepříliš vhodný nástroj například pro akční fotografii.

Dalších funkcí a vlastností nabízených jednotlivými modely je spousta, každý by si měl předem rozmyslet, co hodlá fotografovat a jaké parametry pro něj tedy hrají roli. Fotografujete často v horším světle, třeba v šeru nebo ve spoře osvětleném interiéru? Pak oceníte asistenční přisvícení, usnadňující ostření ve tmě. Dáváte přednost akční nebo sportovní fotografii? V tom případě se zaměřte na rychlost sekvenčního snímání, kdy fotograf jen drží spoušť a fotoaparát ukládá jeden snímek za druhým až do naplnění vyrovnávací paměti. Fotografujete statické objekty na místech, kde nelze používat blesk ani stativ, třeba v muzeích nebo v knihovnách, případně vás zajímá krajinářská fotografie? K tomu se hodí stabilizátor obrazu. Zajímají vás noční portréty? Pomůže vám k nim pomalá synchronizace blesku. Krajináři jistě ocení i možnost našroubovat na objektiv fotografické filtry. Nebo chcete fotoaparát používat i jako videokameru? Pak by vás mělo zajímat rozlišení a frekvence videozáznamu. Máte širokoúhlý monitor a klasický "kompaktní" formát 4 : 3 vám nevyhovuje? Na trhu jsou fotoaparáty se snímači s poměrem stran 3 : 2 (ten mají mj. skoro všechny zrcadlovky) nebo i 16 : 9. Rádi se potápíte a chcete vyzkoušet fotografování pod vodou? Hledejte vodotěsné fotoaparáty nebo modely, k nimž výrobci prodávají podvodní kryty. Chcete mít nad snímky plnou kontrolu, umíte pracovat s grafickými programy a raději fotografie doděláváte v počítači, než abyste jejich definitivní podobu svěřili méně výkonnému obrazovému procesoru fotoaparátu? Pak potřebujete formát RAW. A tak bychom mohli pokračovat ještě dlouho.

Všechny vlastnosti i funkce ale blednou před nejdůležitějším kritériem, tedy obrazovou kvalitou. Na ni mají vliv nejrůznější parametry fotoaparátu, především optika. Už bylo řečeno, že ultrazoomy a širokoúhlá skla jsou obecně náročnější než běžné objektivy, obsahují totiž více optických členů a jsou konstrukčně mnohem složitější. Zejména majitelé přístrojů s těmito skly by se tedy měli zaměřit především na kresbu objektivu uprostřed záběru většinou nenajdeme vážnější problémy, pokud ale kresba výrazně ztrácí ostrost v rozích, není to dobré. Dalším častým problémem objektivů je i chromatická aberace, tedy fialové kontury na přechodech mezi jasy a stíny. Automatické měření expozice má zase vliv na dynamiku snímku, respektive náchylnost k přepalům místům, kde se vinou výrazných jasů ztratila kresba.

Na obrazové kvalitě se navíc neblaze podepisuje i již zmíněná snaha výrobců o co nejvyšší rozlišení. Pokud počet pixelů naroste natolik, že se na malý snímač stěží vejdou, přelévá se mezi nimi všudypřítomný elektrostatický náboj a vzniká jev zvaný šum, který se projevuje barevnými tečkami ve fotografii. Sebelepší snímek tak vinou šumu přichází o kresbu detailů. V poslední době se šum stává hlavním problémem kvality obrazu a pokud neskončí závody výrobců o co nejvyšší rozlišení, asi se situace hned tak nezlepší.

Canon Ixus 750

Digitální řada Ixus je určena především milovníkům jednodušších, ale stylových přístrojů, u nichž záleží na designu minimálně stejně jako na fotografické kvalitě. Díky kovovému provedení vydrží Ixus bez úhony i náročnější provozní podmínky. Méně zkušení uživatelé ocení jednoduché ovládání bez spousty tlačítek a voličů, těm náročnějším je určena třeba mřížka na displeji usnadňující tvorbu kompozice, případně směrová šipka sloužící mj. k rychlému nastavení citlivosti. Skvělá je kombinace spolehlivého asistenčního přisvícení a speciální funkce, díky níž je na displeji alespoň částečně vidět scéna i v téměř úplné tmě. V takových podmínkách Ixus ostří sice déle, ale docela spolehlivě. Zato optický hledáček nevyužijeme snad ani za jasného dne je tak malý, že v něm stěží vidíme i jen část scény. Podobně jako u jiných Canonů nechybí české menu, překlad je však silně nepovedený a nebere v úvahu mnohé zavedené fotografické termíny. Snímky jsou příjemně ostré zejména uprostřed, směrem ke krajům ostrosti ubývá. Na širším ohnisku se občas objeví chromatická aberace, ale celkově odvádí objektiv docela dobrou práci. Horší je to se šumem do ISO 200 to docela ujde, ISO 400 ale příliš použitelné není.

Vlastnosti: 3

Fotografie: 4

Celkem: 4

Canon PowerShot A700

Fotoaparáty klasické kompaktní řady A v poslední době nabízejí čím dál tím lepší fotografické funkce. Hlavní výhodou modelu A700 je objektiv s velkým šestinásobným rozsahem ohniskové vzdálenosti, fotoaparát se tedy pohybuje na hranici mezi běžnými kompakty a ultrazoomy. Kromě začátečníků ho jistě ocení i náročnější uživatelé. Hlavně těm jsou určeny kreativní expoziční režimy, manuální ostření, pomalá synchronizace blesku a další funkce známé spíše z vyšších tříd. Ve špatném světle při fotografování bez blesku oceníme citlivost ISO 800 a také, podobně jako u Ixusu nebo S80, výtečné asistenční přisvícení pro automatické ostření. Jen je škoda, že citlivost nelze nastavit samostatným tlačítkem směrové šipky jsou vyhrazeny pro práci s clonou a časem. Trochu nás zklamalo velmi pomalé zoomování, milovníci akčních snímků si proto A700 asi neoblíbí. Pochvalu zato zaslouží kvalita fotografií jsou ještě lepší než snímky z Ixusu, téměř netrpí aberací a kresba je ostrá i při okrajích. Také šumu je o něco méně, dokonce i u kompaktů proklínanou hodnotu ISO 800 lze v určitých případech použít, ovšem za cenu jisté ztráty detailů. Na večírku zřejmě s A700 dojem neuděláte, ale zato toho umí docela hodně.

Vlastnosti:3

Fotografie:3

Celkem:3

Canon PowerShot S80

Řada S má kromě množství funkcí také mezi kompakty nepříliš vídanou vlastnost širokoúhlé ohnisko odpovídající 28 mm. Nový model S80 ale přináší i několik novinek. Tou nejvýraznější je asi ovládací kolečko, které Canon používá u většiny zrcadlovek. Ocení ho hlavně náročnější zkušení uživatelé, s trochou cviku fotoaparát nabízí velmi snadný přístup k mnoha funkcím bez nutnosti procházet menu. Pro mnoho důležitých funkcí (citlivost, korekce EV, blesk apod.) jsou vyhrazena samostatná tlačítka, oproti předchozím verzím ale bohužel chybí podpora RAW. Všechny důležité parametry včetně živého histogramu lze při fotografování zobrazit na displeji. Překvapil nás velmi citlivý blesk při fotografování v interiéru je neustále nutné regulovat jeho intenzitu, jinak mohou být fotografie přepálené nebo naopak utopené ve tmě. Z hlediska kvality fotografií je to výborné, ale méně zkušení uživatelé si budou muset zvykat. Snímky jsou celkově velmi dobré, tak ostrá kresba se u ohniska 28 mm hned nevidí, ke chromatické aberaci dochází jen výjimečně. Při citlivosti ISO 200-400 je na fotografiích o trochu více šumu než u A700, ale také více detailů. Rozhodně jde o jeden z nejlepších testovaných fotoaparátů.

Vlastnosti:5

Fotografie:5

Celkem:5

Canon PowerShot S2 IS

Ultrazoom S2 IS vypadá na první pohled jako zmenšená zrcadlovka, podobně jako Kodak P880 nebo Panasonic FZ7. Nehodí se pro milovníky miniaturních modelů do kapsy od košile, zato nabízí více fotografických kvalit. Mezi nimi vyniká především objektiv s dvanáctinásobným zoomem a optickým stabilizátorem, za zmínku ale stojí i spousta funkcí, od kreativních režimů přes manuální ostření až třeba po pomalou synchronizaci blesku. Velkou pochvalu zaslouží konstrukce objektivu zoomování je rychlejší než u mnoha kompaktů se čtvrtinovým rozsahem, navíc je i dokonale plynulé. Výborně funguje stabilizátor udržet při ohniskové vzdálenosti odpovídající 420 mm čas 1/60 s z ruky, to je sen mnoha majitelů drahých zrcadlovek. Jen ovládání by vzhledem k množství funkcí mohlo být řešeno lépe, třeba vertikální šipky v základním režimu nedělají nic, a to je škoda. Při dlouhé ohniskové vzdálenosti mívá problémy automatické ostření. Trochu nás zklamalo rozlišení displeje, jemné detaily na něm nejsou příliš vidět. Ani kvalita fotografií neodpovídá skvělé funkční výbavě fotoaparát má sklon k přepalům, při citlivosti nad ISO 200 navíc snímky ruší spousta šumu. Snímky také trpí výraznou chromatickou aberací. Škoda.

Vlastnosti:5

Fotografie:3

Celkem:4

Casio Exilim EX P505

Na první pohled vypadá fotoaparát hodně nezvykle, ve skutečnosti jde ale o velmi zajímavé řešení přístroj s tvary zrcadlovky se skvěle drží v jedné ruce a může se tak hodně zalíbit milovníkům kompaktních rozměrů, kteří ale dávají přednost originálnějšímu provedení. Originální je i funkční výbava. Kromě výklopného displeje je k dispozici třeba softwarová varianta přechodového filtru s překvapivě dobrým účinkem, nebo histogram s jednotlivými barevnými kanály, případně zajímavá nápověda vysvětlující například vztah mezi clonou a hloubkou ostrosti. Také video ve formátu MPEG4 s vlastními motivovými programy se u fotoaparátů často nevidí. Jako kouzlo působí program Past Movie, automaticky ukládající posledních pět vteřin před zmáčknutím spouště. Kdo někdy promeškal ten správný okamžik, ví, jak je to důležité. Bohužel máme i výtky. Ve slabém světle má fotoaparát bez asistenčního přisvícení velké problémy se zaostřením, střídání snímků je pomalé. Na fotografiích je relativně málo detailů pravděpodobně důsledek odšumění, šum je ale viditelný už při ISO 100. ISO 400 se řadí mezi nepoužitelné hodnoty, ani chromatické aberace není při okrajích zrovna málo. Kresba v rozích trpí značným rozostřením.

Vlastnosti:4

Fotografie:2

Celkem:3

Casio Exilim EX S600

Pokud by se udílely ceny za stylový design, mohly by to ostatní fotoaparáty rovnou vzdát Casio S600 patří k tomu nejhezčímu, co se kdy na fotografickém trhu objevilo. Nádherně tenký model (17 mm) vypadá skvěle hlavně v červeném provedení. Na rozdíl od některých jiných "šperků" ale S600 nabízí i některé zajímavé funkce. Pokročilým uživatelům se jistě bude líbit manuální ostření, histogram s jednotlivými RGB kanály či asistenční přisvícení. Začátečníci zase ocení fakt, že se při změně vyvážení bílé na displeji ukáže efekt požadované předvolby. Velkým problémem je ale ovládání fotoaparátu. Prakticky všechny funkce se aktivují přes menu, což možná vyhovuje některým začátečníkům, zkušenější uživatel ale okamžitě ztratí zájem. I prodleva spouště je delší, než bývá zvykem. Z menu nebo z režimu prohlížení se nelze vrátit namáčknutím spouště. Mezi funkcemi najdeme i softwarový stabilizátor, ten ale spočívá jen ve zvýšení citlivosti. Fotografie se hodně podobají výstupům z P505, což není zrovna pochvala. Velkým problémem je chromatická aberace, ale také neostrá kresba a spousta šumu, dokonce i při nízkých citlivostech.

Fotografie:2

Vlastnosti:2

Celkem:2

Casio Exilim Pro EX P700

Designem a provedením se P700 natolik liší od stylového typu S600, že by většina lidí neodhalila stejného výrobce. Na první pohled může P700 působit jako plastová hračka, ve skutečnosti jde o docela seriózní fotoaparát. Ovládání je vyřešeno lépe než u modelu S600, do zkráceného menu vyvolaného tlačítkem EX se dostal třeba expoziční bracketing, aretace expozice nebo samospoušť. Začátečníci ocení, podobně jako u P505, praktickou ukázku základních fotografických funkcí a spoustu motivových programů. Zkušenější uživatelé ale budou stále postrádat více samostatných tlačítek nutnost otvírat menu i kvůli tak časté úpravě, jakou je korekce expozice, je opravdu nepříjemná. Fotoaparát nemá asistenční přisvícení a automatické ostření v šeru mu proto dělá poměrně zásadní potíže, při delším ohnisku je ostření zdlouhavé i v normálním denním světle. Také pohyb zoomu je hodně pomalý. Na fotografiích zaslouží pochvalu dobré barevné podání a prakticky nulová chromatická aberace, úroveň detailů je ale na sedmimegové rozlišení slabá očividně jde o důsledek odšumění již při nízké citlivosti. Fotoaparát přitom nabízí nezvykle vysokou hodnotu ISO 640, ta je ale v praxi vinou spousty šumu téměř nepoužitelná.

Fotografie:3

Vlastnosti:3

Celkem:3


Kompakty střední třídy II

Fujifilm FinePix E900

Uměřený design, elegantní tmavošedé tělo a snad i výbava zákazníka potěší. Zkušenější uživatelé ocení přítomnost důležitých fotografických údajů na displeji, začátečníkům vyhoví výrazné upozornění na příliš dlouhý čas a z toho plynoucí riziko roztřesení přístroje při fotografování z ruky bez blesku. Naopak je zřejmě zklame pouhá trojice motivových programů. Ovládání je vcelku příjemné, z menu i z režimu prohlížení se lze vrátit k fotografování pouhým namáčknutím spouště. Nejčastěji používané funkce lze vyvolat tlačítkem s označením F. Kromě displeje přístroj nabízí i průhledový hledáček, ten má ale spíše estetickou funkci scéna v něm vypadá jako při pohledu do obráceného dalekohledu a navíc třetinu záběru blokuje vysunutý objektiv. Vzhledem k serióznějšímu pojetí přístroje jsme se těšili na kvalitní fotografie a přišlo velké zklamání. Teplé ladění barev lze odpustit, horší je to se všudypřítomnou chromatickou aberací, ale hlavně s kresbou. již při ISO 80 se detaily v razantním odšumění zcela ztrácejí. Nejhůře dopadly snímky krajiny, cokoliv vzdálenější než sto metrů je na fotografii zbaveno jakýchkoli detailů. Vlastního šumu je na fotografiích relativně málo, cena za odšumění je ale skutečně vysoká.

Vlastnosti:3

Fotografie:2

Celkem:2

Fujifilm FinePix F11

Jednoduché kovové provedení vypadá skvěle žádná výstřednost, ale spolehlivé odolné tělo s nadčasovým designem. V zájmu jednoduchosti ovšem výrobci značně omezili ovládací prvky. Tlačítek je na těle minimum, chybí například klasický volič režimů, jednotlivé motivové programy i kreativní režimy je třeba měnit pomocí menu, totéž platí pro nejrůznější fotografické parametry. Začátečníkům to asi vadit nebude, zkušenějším uživatelům ano. Fotoaparát nabízí některé zajímavé funkce, například kontinuální ostření (zato možnost ručního zaostření chybí). Běžné automatické ostření funguje velmi dobře i v šeru díky asistenčnímu světlu, to by ale nemuselo být tak výrazné svítí skoro jako slabší blesk. Zkušenějším fotografům přijde vhod priorita clony a času, jejich ovládání ale poměrně zdlouhavé. Podle výrobců je velkou předností přístroje práce ve slabém světle citlivost lze zvýšit až na ISO 1600. Jenže v praxi to bohužel funguje úplně stejně jako u E900. Šumu sice na fotografiích moc není, ale už od ISO 80 je to vykoupeno výrazným zhoršením kresby. Pokud chce někdo odstranit šum za cenu velké ztráty detailů, má k dispozici desítky grafických programů s lepším výsledkem.

Vlastnosti:2

Fotografie:2

Celkem:2

Kodak EasyShare P880

Podobně jako Canon S2 IS nebo Panasonic FZ7 je i Kodak určen zkušenějším a náročnějším uživatelům, čemuž odpovídá i jeho "zrcadlovkový" zevnějšek. Přitom nabízí funkci, kterou se nemůže pyšnit žádný jiný z testovaných modelů mechanické ovládání zoomu prstencem na objektivu, což je proti běžným tlačítkům obrovská výhoda. A aby toho nebylo málo, jako jediný má P880 ultraširoké ohnisko (ekvivalent 24 mm). Mohutné funkční výbavě (včetně podpory formátu RAW) odpovídá spousta tlačítek a přepínačů na těle. Ovládání je díky tomu příjemné, jen k nastavení času a clony jsou nutné dva kroky místo jednoho. Pochvalu zaslouží i rychlé ostření (díky asistenčnímu přisvícení i do úplné tmy) a minimální prodleva spouště. Zato ukládání snímků je na fotoaparát těchto kvalit trochu pomalé, 3 s v běžném formátu JPG je moc. Příliš nepotěší ani pomalejší elektronický hledáček. Milovníci nočních fotografií budou žehrat na nejdelší čas 1/2 s, což zdaleka nestačí. Zato snímky jsou výborné. Ostrá kresba při ohnisku odpovídajícímu 24 mm, to opravdu není zvykem, totéž platí pro minimální zkreslení. Šum příliš neruší ani na ISO 400, velkou pochvalu zaslouží živé barvy a spolehlivé měření expozice, zabraňující přepalům.

Vlastnosti:4

Fotografie:5

Celkem:5

Olympus Mju 720 SW

Olympus mju 720 se od ostatních fotoaparátů v testu liší na první pohled. Jedná se o vodotěsný model odolný proti otřesům, se kterým se lze ponořit až do třímetrové hloubky. Odolnému provedení odpovídá i konstrukce objektivu, který se při zapnutí ani při zoomování nevysouvá. Podobné řešení má zpravidla blahodárný vliv na rychlost reakcí fotoaparátu, to zde ale bohužel neplatí. Objektiv je navíc umístěn trochu nešikovně tam, kde při fotografování většinou spočívají prsty levé ruky. Do výbavy patří mj. speciální funkce Bright Capture, díky níž je na displeji vidět obraz i v téměř naprosté tmě. Bohužel ale chybí asistenční přisvícení a ostřící automatika v horším světle příliš nefunguje. To může být při fotografování pod vodou, kde je světla obecně málo, problém, stejně jako skutečnost, že displej nezobrazí expoziční hodnoty ani při fotografování, ani při prohlížení snímků. Nemáme tak možnost odhadnout, zda bude fotografie ostrá. Na fotografiích potěší realistické barevné podání, naopak zamrzí silná chromatická aberace, velká ztráta ostrosti v rozích a především vlivem odšumění slitá kresba. Od citlivosti ISO 400 je i tak šumu příliš. Celkově jde o výborný nápad, který by si ale zasloužil více fotografické kvality.

Vlastnosti:4

Fotografie:2

Celkem:3

Olympus Mju 810 Digital

Nástupce oblíbeného modelu mju 800 má podobně povedený design, díky kovovému provedení fotoaparát určitě nějaký ten šrám vydrží. Se svými kompaktními rozměry a jednoduchým ovládáním je určen především začátečníkům a méně zkušeným uživatelům, kterým nabízí například velmi zajímavý režim Guide neboli průvodce. Instruktáž na displeji radí, jak postupovat v různých fotografických situacích, podle toho se okamžitě mění nastavení parametrů. Jako výuka fotografování to rozhodně zaslouží pochvalu. Zkušenější uživatele potěší živý histogram na displeji, dobrá je i schopnost zobrazit na displeji scénu ve tmě (Bright Capture). Bohužel opět chybí asistenční přisvícení, a tak ostření v šeru často chybuje. Fotoaparát přitom často hlásí správné zaostření a na chybu přijdeme až v počítači. Podobně jako u mju 720 nevidíme na displeji expoziční hodnoty, výtku zaslouží i pomalé ukládání snímků na kartu. Fotografie se vyznačují příjemně živými barvami a dobrou prací expoziční automatiky, kresba v rozích je ale silně neostrá a detaily zanikají i při nízké citlivosti ISO 64. Fotoaparát nabízí až ISO 1 600, ale již při poloviční hodnotě je šum výraznější než zbývající kresba.

Vlastnosti:3

Fotografie:2

Celkem:3

Olympus SP-700

Elegantní modré tělo, kovové prvky a především doslova obří displej dominující zadní stěně designérům Olympusu se při práci na SP700 dařilo. I tento ultrakompakt je určen spíše pro méně zkušené zájemce, kteří kromě displeje jistě ocení i 26 motivových programů s vysvětlivkami. A pokud se jim fotografie nepovede podle jejich představ, mohou ji přímo ve fotoaparátu jednoduše upravit k dispozici jsou změny jasu, kontrastu, barevného podání apod. Jinak opět dostalo jednoduché provedení přednost před funkční výbavou, zkušenějším fotografům toho tak přístroj mnoho nenabízí. Nejvíce to může vadit u vyvážení bílé, kde není k dispozici ruční kalibrace, ale ani třeba předvolba pro blesk. Podobně jako jiné testované Olympusy není ani tento model vybaven asistenčním přisvícením a v šeru proto často nezaostří, v dobrém světle ale ostří rychleji než zbylé dva typy. V dobrém světle je na displeji vidět scéna výborně, v šeru bohužel detaily skrývá šum. Fotografie jsou asi ze všech tří testovaných Olympusů nejkvalitnější, na ISO 64 je kresba slušná, jen té ostrosti v rozích kdyby tolik neubývalo. Také chromatické aberace je méně než u jiných modelů. Při vyšší citlivosti ale šum opět naroste nad únosnou míru.

Vlastnosti:4

Fotografie:3

Celkem:3

Panasonic Lumix DMC-LX1

Panasonic LX1 zaujme na první pohled nezvykle "klasickým" designem, připomínajícím fotoaparáty z poloviny 20. století, to hlavní ale není vidět totiž snímač s poměrem stran 16 : 9. K širokoúhlému snímači patří i široké sklo, fotoaparát je tedy osazen objektivem značky Leica s nejširším ohniskem 28 mm. Stabilizátor obrazu se u Panasonicu už nějakou dobu přidává i ke kompaktům bez ultrazoomu, jeho přítomnost proto nepřekvapí. Přístroj nabízí snad nejrozsáhlejší funkční výbavu ze všech testovaných modelů, nechybí podpora RAW a TIFF, kontinuální ostření, aretace expozice, světelná váha apod. Začátečníci ocení 14 motivových programů s vysvětlivkami. Design kopíruje podobu starých modelů Leica opravdu věrně, včetně stylových přepínačů režimů ostření na objektivu. Fotografování v šeru usnadňuje nenápadné, ale skvěle fungující asistenční přisvícení. Kdyby byly snímky stejně kvalitní jako konstrukce a výbava, není o vítězi pochyb. Bohužel tomu tak není. Pravda, objektiv odvádí skvělou práci, snímky jsou ostré od rohu k rohu, výborně dopadly barvy i měření expozice. Ale šumu je příliš je vidět i na ISO 80, na ISO 200 snímky připomínají minimálně dvojnásobek u jiných fotoaparátů a ISO 400 nelze použít prakticky vůbec.

Vlastnosti:5

Fotografie:3

Celkem:4

Panasonic Lumix DMC-FZ7

Další ultrazoom navazuje na oblíbený model FZ5. Nabízí o jeden megapixel více, pár dalších funkcí a hlavně výrazně vylepšené ovládání. Dřívější nastavení clony či času tlačítky nahradil velmi šikovný joystick, známý z modelu LX1. Fotoaparát připomínající malou zrcadlovku se tradičně dodává s nástavcem na filtry, což je skvělé. Ve funkční výbavě najdeme vše, co bychom v této třídě čekali, schází jen podpora RAW. Spoustě funkcí ale neodpovídá relativně málo tlačítek a ovládacích prvků, často musíme do menu. Všechny potřebné expoziční údaje se při fotografování zobrazí na displeji a menu je kompletně počeštěno a jde o skutečnou fotografickou češtinu, ne o nepovedený pokus jako u Canonu. Displej má slušné rozlišení a díky povedené elektronické lupě umožňuje téměř bezchybné manuální ostření, což je u kompaktů rarita. O automatické ostření do tmy se stará asistenční přisvícení. U fotografií potěší dobré měření expozice a ostrá kresba, stabilizátor funguje skvěle, chromatická aberace se objevuje výjimečně mimo hloubku ostrosti. Přesto nemůžeme jen chválit jako u tolika jiných fotoaparátů s vysokým rozlišením obraz trpí šumem, již při ISO 80 je vidět slitá kresba a při ISO 400 ničí šum víceméně vše.

Vlastnosti:5

Fotografie:4

Celkem:4

Pentax Optio S6

Nejmenší a nejlehčí fotoaparát v testu můžeme nosit i v kapsičce u košile, přesto se rozhodně nejedná o funkčně podvyživený model. To se pozná už pohledem na displej, na němž se zobrazí všechny možné fotografické údaje od expozičních hodnot přes ISO a vyvážení bílé až po histogram. Milovníci kreativních režimů si příliš neužijí, k dispozici je jen základní automatika. Na miniaturní tělo s velkým displejem se mnoho ovládacích prvků nevejde, do menu tedy musíme i kvůli korekci expozice, což není příjemné. Na druhou stranu se lze ze všech menu i z prohlížení fotografií vrátit zpět k fotografování pouhým namáčknutím, kromě samospouště nabízí fotoaparát i infračervené dálkové ovládání. O ostření ve tmě se spolehlivě stará asistenční přisvícení. Jen je potřeba fotoaparát při fotografování pevně držet u tak malého těla hrozí v okamžiku expozice snadné roztřesení. Výhrady k tělu jsou ale nepodstatné ve srovnání s kvalitou fotografií. Ze všech testovaných fotoaparátů má Pentax snad nejlepší barvy živé a přitom realistické. Výborná kresba nás překvapila hlavně ve stínech. Bohužel ani Pentax není bez šumu při ISO 200 už jsou detaily hodně rozpité a ISO 400, podobně jako u Panasoniků, ani nedoporučujeme.

Vlastnosti:3

Fotografie:4

Celkem:4

Sony CyberShot DSC-T9

Ultrakompaktní přístroj na první pohled trochu připomíná Olympus mju 720 objektiv se z pevného odolného těla při zoomování nevysouvá a je místo uprostřed umístěn v rohu fotoaparátu. Tím ale podobnost končí T9 není vodotěsný model, zato nabízí více fotografických možností. Jako u většiny fotoaparátů značky Sony displej chvályhodně zobrazí všechny potřebné údaje a hodnoty. Funkcí není k dispozici mnoho, jsou ale velmi zajímavé, což platí především pro stabilizátor obrazu. Hrstka tlačítek nereaguje na stisk úplně nejspolehlivěji, největší výhrady jsme ale měli k rychlosti reakcí. Náběh, zoomování, ostření i střídání snímků při prohlížení, to vše je pomalejší, než dnes bývá zvykem. Ani asistenční přisvícení nefunguje úplně bezchybně, když ale přístroj hlásí zaostření, nemýlí se. Vzhledem k průměrným vlastnostem fotoaparátu jsme od fotografií příliš nečekali, o to příjemnější však bylo naše překvapení. Snímky s nízkou citlivostí jsou zcela čisté, velkou pochvalu zaslouží měření expozice a hlavně práce s kontrastem. Kresba je výborná od rohu k rohu, z barevného podání stojí za zmínku odstíny pleti. I při vyšších citlivostech si fotoaparát vedl překvapivě dobře, dokonce i ISO 640 je použitelná hodnota.

Vlastnosti:3

Fotografie:5

Celkem:4

Sony CyberShot DSC-N1

N1 vypadá zprvu (a zepředu) vcelku nenápadně, jakmile se na fotoaparát ale podíváme zezadu, nelze si nevšimnout obřího displeje, který je navíc navíc dotykový a slouží jako hlavní ovládací rozhraní přístroje. Na první pohled to vypadá jako skvělý nápad, skutečnost ale bohužel tak růžová není. Výrobci se ideou dotykového ovládání nechali unést natolik, že z fotoaparátu až na naprosté výjimky odstranili všechna tlačítka a další hardwarové prvky a ovládání je tak výrazně zdlouhavější než u běžných modelů. Příklad: ke změně citlivosti, ke které jinde stačí jediné tlačítko nebo položka menu, je tu nutné aktivovat displej a pak ho stisknout pětkrát na různých místech. To platí prakticky pro všechny parametry. Jinak se fotoaparát vcelku podařil, nabízí mimo jiné manuální expoziční režim, spolehlivé asistenční přisvícení či vcelku slušně přeložené české menu, naopak chybí třeba ruční vyvážení bílé. Hlavně se ale (podobně jako u T9) povedly fotografie, jen jsme si všimli o něco měkčí kresby v rozích možná objektiv nezvládá tak dobře vyšší rozlišení. Jinak mají snímky podobně povedené barvy i dynamiku, u kompaktů téměř nevídanou. Šum řeší poměrně citlivé softwarové odstranění, takže i ISO 800 má svůj smysl.

Vlastnosti:2

Fotografie:4

Celkem:3

§§§§§


Datové projektory. Test 18 nových datových projektorů(CD) I

Jaroslav Kasal

06P0189

Na českém trhu naleznete mnoho digitálních projektorů. Nabízejí rozmanité služby, rozdílné světelné výkony, hmotnost i rozměry. Abyste se v problematice projekční techniky dokázali lépe zorientovat, připravili jsme pro vás přehled osmnácti nových produktů.

V testu jsme se soustředili především na moderní datové projektory, které se u nás objevily ne později než v loňském roce. Většina modelů však pochází z přelomu roku 2005 nebo již z roku 2006. Příkladem může být zbrusu nový model miniaturního zařízení Panasonic PT-P1SDE. Jak si jistě všimnete, v přehledu naleznete tentokrát pouze univerzální a kancelářské produkty. Mnohé modely však lze s úspěchem využívat i v domácím prostředí.

V testu naleznete

V dnešním přehledu jsme pro vás připravili celkem osmnáct datových projektorů. Od nejmenších a nejlehčích (např. lehounký Acer PD322 s hmotností 1 kg) až po bezmála čtyřkilogramový výkonný projektor Hitachi CP-X445. Je celkem snadno pochopitelné, že rozměry produktu více či méně korespondují s hmotností. Toto pravidlo není sice dogmatem, ale v obecné rovně platí často. Proto nepřekvapí, že zmíněný Acer 322 představuje současně i rozměrově nejmenší projektor. Velmi skladná zařízení jsou například také BenQ CP120, Panasonic PT-P1SDE nebo Casio XJ-360. Rozměrově největší modely jsou zároveň několikanásobně těžší a nejsou příliš vhodné pro častější transporty. Nicméně svému majiteli se odvděčí vysokým světelným výkonem, širokými možnostmi konektivity a obecně množstvím služeb. Do této skupiny spadají projektory typu Acer PD725P, Dell PD5100, Hitachi CP-X445 nebo Nec LT380G.

Světelný výkon

Vysoký světelný výkon je potřeba v případě, že budete prezentovat na velké plátno nebo v místech, kde není dostatečné zatemnění a vyskytuje se zde mnoho "parazitního" světla. Nejvýkonnější datový projektor v testu představuje produkt Acer PD725P, který disponuje světelným jasem 3 600 ANSI lm. Projektor můžete bez problémů použít na rozměrné plátno i při běžném denním světle, lze jej úspěšně využívat především v náročném firemním prostředí. Naopak mezi jasově slabší modely patří Benq CP120 nebo Panasonic PT-P1SDE. Oba generují obraz se světelným tokem o intenzitě 1 500 ANSI lm.

Zobrazovací technologie

Datové projektory v našem přehledu spoléhají vždy na jeden ze dvou stěžejních zobrazovacích systémů. První technologie se vyznačuje trojící LCD panelů (Liquid Crystal Display). Bílé světlo z projekční lampy je pomocí optických hranolů a zrcátek rozděleno do tří svazků a vedeno přes barevné filtry ve složkách R, G, B (červená, zelená, modrá) a LCD panely generující příslušné složkové obrazy. Ještě v projektoru se trojice dílčích složkových obrazů spojí do plnohodnotného obrazu, opět s pomocí optických hranolů a zrcátek. Na plátno objektiv promítá již plně barevný obraz. Na princip LCD spoléhá v našem přehledu osm produktů.

Druhou zobrazovací technologii představuje systém DLP (Digital Light Processing), vybavený jedním čipem DMD (Digital Micro-mirror Device). Světelný tok generovaný projekční lampou je přiveden na speciální čip pokrytý obrovským počtem miniaturních zrcátek. Jejich počet je shodný jako rozlišení, kterým projektor disponuje (v případě XGA je to tedy 1 024 x 768 prvků). Zrcátka se mohou velmi rychle vychylovat z klidové pozice. V klidovém stavu je světlo z každého zrcátka odráženo k dalšímu zpracování (zrcátko generuje světlý bod). Pokud je mikrozrcátko ve stavu vychýlení, světlo je odráženo mimo objektiv. Pro dosažení 256 stupňů jasu se využívá rychlého kmitání zrcátka. Čím déle setrvá zrcátko v klidové poloze, tím je generovaný pixel světlejší a obráceně. Barevného obrazu se docílí rotačním filtrem, který se rychle otáčí před DMD čipem. Kolečko filtru obsahuje základní barevné složky R, G , B. V současné době se využívají i pokročilejší filtry, obsahující navíc i bílý segment. Některé projektory (zvlášť pro domácí použití) obsahují dokonce více barevných částí, třeba až osm. Vzhledem k tomu, že vše probíhá velmi rychle, divák vlivem setrvačnosti lidského oka pozoruje stabilní, plně barevný obraz. A to i přes skutečnost, že jsou odstíny i barvy tvořeny sekvenčně a plnohodnotný obraz vzniká až v očích pozorovatele.

LCD versus DLP

Zastánci dvou stěžejních zobrazovacích technologií se nemají ani trochu v lásce. Tábor prosazující technologii LCD pomlouvá kvalitu obrazu u projektorů využívajících zobrazení DLP a obráceně. Příznivci LCD technologie se snaží tvrdit, že DLP projektory nenabídnou stabilní obraz, citlivější uživatelé si mohou u některých zařízení všimnout tzv. Rainbow efektu. Ten se může projevit například při prudším pohybu hlavou během sledování projekce. Během onoho prudkého pohybu hlavou mohou dopadnout různé barevné složky RGB obrazu na jiné místo v očích pozorovatele. Přitom divák na okamžik zaznamená rozpad obrazu do trojice barevných složek. Pravdou je, že u moderních projektorů většina uživatelů tento efekt nikdy nezpozoruje. U starších modelů DLP projektorů byl tento efekt skutečně patrný. U dnešních testovaných projektorů jsme efekt duhy za běžného používání nezaznamenali.

Zastánci DLP naopak prohlašují, že životnost LCD systému je mnohonásobně kratší než projektorů vybavených DMD čipem. Podle uveřejněných studií panely LCD používáním tzv. slepnou ztrácejí správné barevné podání. Také byl donedávna u LCD projektorů známý problém s černým rastrem mezi zobrazovacími pixely. Výrobci dlouho nedokázali vyrobit LCD panely tak, aby byla rozteč obrazových bodů dostatečně malá a jednotlivé pixely vytvořily zcela celistvý obraz. Dnes se u LCD projektorů využívají zlepšené LCD panely a často i optická korekce, která obraz upraví tak, že mezi jednotlivými obrazovými body nejsou tmavé mezery rušivé. Opět i zde lze poznamenat, že jsme u testovaných LCD projektorů byli s roztečí pixelů spokojeni.

Technická výbava

Standardní technická výbava už mnohdy není dostatečná. Výrobci se snaží zákazníky zaujmout, a proto se v moderních zařízeních nalézají nová rozhraní a nové služby. Ukázkou mohou být projektory vybavené vstupem LAN pro dálkové ovládání přes síť. Další projektory jdou ještě dále a disponují sloty pro PCMCIA karty a podporují i bezdrátové Wi-Fi karty (802.11b a 802.11g). U takových produktů je zpravidla možné nejen projektor ovládat, ale rovněž do něj bezdrátově posílat obrazový signál tedy prezentovat bezdrátově, například z notebooku vybaveného Wi-Fi a doprovodným programem, který přesměruje obsah pracovní plochy. Některé projektory (například Benq MP720 nebo Benq CP120) jsou dokonce vybaveny Wi-Fi podporou již nativně. Velmi zajímavou výbavu představuje i USB vstup pro výměnné flash disky. V tomto případě mohou projektory prezentovat dokonce i bez jakkoliv dalšího zdroje signálu. Pokročilým produktem je v této oblasti Epson EMP-755 nebo Nec LT380G.

Pikantností je u některých projektorů programové rozhraní. Například pro projektor Nec LT380G se nám v rámci testů podařilo získat kompletní sadu příkazů pro datovou komunikaci přes TCP/IP (ale i sériovou linku). Následně jsme vzali programovací nástroj Borland Delphi a vytvořili jsme si vlastní aplikaci pro dálkové řízení projektoru. Produkt stačilo připojit kamkoliv do vnitřní sítě a z libovolného PC spustit vlastní řídící pult. Díky němu jsme dostali projektor zcela do své moci. Takto je možné ovládat neomezený počet projektorů v síti. Synchronizovat jejich nastavení, přepínat aktivní vstupy, zapínat je, vypínat, zjišťovat informace o stavu zařízení a mnoho dalšího. Díky počítačovému řízení lze naprogramovat i časové spouštění a všechny další funkce.

Rozlišení

Všichni výrobci si uvědomují, že doba standardu SVGA skončila. Z tohoto důvodu jsou na trh uváděny především nové modely s nativním formátem XGA, který je pro moderní prezentace velmi přínosný. Pouze levnější projektory nabízejí SVGA. Nejvyspělejší produkty se snaží přicházet ještě s kvalitnějším vyjádřením obrazu, než jakým disponuje standardní XGA. Příkladem může být velmi vyspělý produkt Dell 5100MP. Zařízení dokáže vykreslit obraz s úžasnou rozlišovací schopností SXGA+ (1 440 x 1 050 pixelů).

Slovníček pojmů

- LCD (Liquid Crystal Display) Označení pro zobrazovací jednotku, využívající k vytvoření obrazu tekutých krystalů. Klasické použití je např. v plochých LCD monitorech, mobilních telefonech, kalkulačkách, digitálních hodinkách a ve speciální úpravě i v projektorech.

- DLP (Digital Light Processing) Označení pro digitální způsob zpracování světla. Technologii vyvinula společnost Texas Instruments přímo pro použití v projektorech. Je založena na principu mikrozrcátek.

- DMD (Digital Micromirror Device) Jiné označení pro technologii DLP, přímé označení zobrazovacího prvku (čipu, který využívá DLP technologie), osazeného mikrozrcátky.

- D-Sub (VGA) Klasický analogový 15pinový standard pro přenos obrazu, většinou z počítače. Proto je také označován často jako VGA, podle standardu videokarty.

- DVI (Digital Visual Interface) Moderní rozhraní pro přenos digitálního obrazu, využívá se u LCD panelů, grafických karet i projektorů. Existuje specifikace DVI ve variantách: DVI-D (DVI-I, DVI-D a DVI-V). DVI-D nabízí pouze digitální přenos obrazu. DVI-I obsahuje jak analogové rozhraní, tak digitální, verze DVI-V nemá ve své podstatě význam, protože by to mělo být rozhraní obsahující pouze analogovou složku (tedy VGA), v praxi se tedy s DVI-V výstřelkem zřejmě nikdy nepotkáte. Nejvíce je rozšířená verze DVI-I, pak DVI-D.

- HDMI (High Definition Multimedia Interface) Moderní rozhraní, které umožňuje přenášet jedním kabelem jak obraz, tak i audio. Signál obrazu zvládne i vysoká rozlišení a zvuk až osm kanálů. Data se přenášejí plně digitálně. Hlavním přínosem HDMI je jednoduchost propojení, kdy místo stávajícího velkého počtu kabelů (audio/video) stačí pouze jediný kabel.

- HDTV (High Definition Television) Nejnovější norma přenosu obrazu, vyvinuta v Japonsku. Dnes existují normy dvě. Nižší disponuje rozlišením obrazu 1 280 x 720 bodů, vyšší dokonce 1 920 x 1 080. HDTV je nativně širokoúhlá norma.

- Komponentní video Obecné vyjádření přenosu analogového videa, které se realizuje pomocí oddělených složek. Nejčastější podobu komponentního videa představuje RGB.

- Kompozitní video Nejběžnější, ale méně kvalitní přenosový standard videosignálu, než je např. S-Video. Výhodou je jeho rozšíření, dokáže jej zpracovat téměř každý videosystém. Pro přenos obrazových informací je využit jen jeden datový vodič.

- Kontrastní poměr Kontrastní poměr udává poměr mezi nejjasnějším a nejtmavším bodem, které dokáže konkrétní zařízení v rámci zobrazení obrazu generovat. Je obvyklé, že projektory typu LCD disponují menším kontrastním poměrem než jejich DLP protějšky. U DLP zařízení se poměr pohybuje v řádu tisíců, u technologií LCD v řádu stovek ku jedné. V poslední době se však začínají LCD produkty i v oblasti kontrastu zlepšovat.

- PAL (Phase Alternating Line) Norma pro kódování obrazu, např. pro televizní vysílání. Vyvinula ji německá firma Telefunken a v současnosti ji používá více než 60 zemí světa. Česká republika je od roku 1990 jednou z nich. Systém vychází z dřívějšího NTSC a odstraňuje jeho nedostatky. Obraz je rozložen do 25 snímků za vteřinu, které jsou vysílány po půlsnímcích s frekvencí 50 Hz.

- NTSC (National Television Society Committee) Nejstarší norma, ustanovená americkými vědci v padesátých letech. I přestože je oproti PAL zastaralejší, je stále dosti využívaná, např. v Americe a Austrálii.

- RGB Složkový formát pro přenos obrazu využívá tří datových vodičů. Každý nese informaci o základní barvě R, G a B. U některých zařízení je z důvodů synchronizace (např. u některých monitorů připojených přes konektory BNC) použito více kabelů, až pět, kdy zbývající dva udávají informace o vertikální a horizontální obnovovací frekvenci.

- SECAM (Séquentiel Couleur á Mémoire) Přenosová norma obrazu francouzské výroby, dříve používaná i v České republice. Dnes je nahrazována modernějšími formáty.

- S-Video (Y/C) Složkový standard pro přenos signálu, je kvalitnější než kompozitní video. Využívá dvou vodičů, z nichž jeden nese informaci o jasu a druhý o barevných složkách. lSvítivost Světelný výkon projektoru, udává se v ANSI lm. Vyjadřuje výslednou světelnou sílu. Tento údaj je přesnější než zavádějící výkon projekční lampy ve wattech. Různé technologie totiž mají každá jinou spotřebu světelného výkonu, neboli jiné ztráty při vytváření obrazu na plátně.

- VGA, SVGA, XGA, SXGA, UXGA Zkratky označující jednotlivá ustálená rozlišení, používaná u počítačů. Označení se však používá nejčastěji ve spojitosti PC a projektorů nebo LCD plochých panelů, někdy i u digitálních fotoaparátů. Nově se objevují i označení pro širokoúhlé režimy WPAL, HDTV, WXGA, WNTSC.

Acer PD125D

Datový projektor je vyroben v černé barvě. Design hodnotíme jako jednoduchý, nicméně slušivý a především účelný. Ostření se provádí masivním kroužkem na objektivu. V blízkosti je i páčka pro nastavení optického zvětšení obrazu. Uvnitř projektoru se nachází projekční lampa o výkonu 200 W. Obraz generuje systém DLP. Zobrazovací prvek DMD disponuje rozlišením XGA. V testu se nám generovaný obraz líbil. Rovněž obrazovkové menu považujeme obecně u projektorů Acer za přehledné a uživatelsky přívětivé. Model PD125 není výjimkou. Pouze je u tohoto projektoru zajímavé, že standardní nastavení v menu nabízí snížený světelný výkon lampy. Pro přepnutí projektoru do režimu se svítivostí 2 000 ANSI lm je potřeba v OSD změnit režim ze "Standard" na "Enhanced". Při standardním provozu je životnost lampy 2 000 hodin, při vysoké svítivosti 1 500 hodin. Projektor nabízí rozhraní DVI ve verzi DVI-I (dokáže přijímat analogový VGA i digitální signál), vstup v podobě klasického VGA, S-Video a konektoru RCA pro kompozitní video. Nechybí ani USB a výstup VGA pro připojení náhledového monitoru. Dálkový ovladač je navržen vcelku sympaticky a nabízí i laserové ukazovátko. V balení potěší brašna, mnoho videokabelů a užitečných redukcí.

Světelný výkon:3

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:3

Acer PD322

Zařízení s označením Acer PD322 představuje jedno z nejmenších projekčních zařízení na trhu. Kromě rozměrů je velmi nízká i hmotnost zařízení (pouhý 1 kg). Tyto parametry bezesporu ocení manažeři při pracovních cestách. Výrobce ulehčuje uživatelům transport projektoru i tím, že do základní výbavy přidává malou stylovou brašnu. Acer PD322 je vyroben v stříbrošedé metalické barvě. Na horní stěně se nachází dobře rozvržené ovládací prvky. Sympaticky vypadá i dálkový ovladač. Obsahuje jak laserové ukazovátko, tak další tlačítka pro pohodlné ovládání projektoru. Obrazovková nabídka OSD je graficky povedená a nabízí pokročilé služby (např. přímé nastavení složek obrazu, procentuální využití bílého segmentu a podobně). Z hlediska konektivity nabízí projektor pouze základní obrazová rozhraní (VGA, S-Video, kompozitní video). Zvukem se zařízení nezabývá. Přestože je produkt velmi malý, potěší světelným tokem 1 600 ANSI lm a nativním rozlišením XGA. Zobrazení se provádí pomocí DLP čipu. Obraz je pěkný, pouze bychom uvítali vyšší možnosti optického zvětšení (nižší maximální zoom je však z hlediska rozměrů pochopitelný). V neposlední řadě zaujme i výbava v podobě mnoha videokabelů, včetně redukce z VGA na 3x RCA (RGB) pro připojení složkového signálu.

Světelný výkon:2

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:2

Acer PD725P

Pokud hledáte výkonný datový projektor pro firemní prostředí, pak se vám může zalíbit produkt Acer PD725P. Zařízení nabízí opravdu vysoký světelný jas 3 600 ANSI lm. Datový projektor je vyroben v kombinaci stříbrné a černé barvy. V přední stěně se nachází velký objektiv. Vzhledem k vysokému výkonu i ke skutečnosti, že obraz generovaný z blízké projekční vzdálenosti není tak rozměrný, jako je tomu u jiných produktů, hodí se zařízení spíše do rozlehlejších prostor, například do velkých konferenčních místností. Projektor se dobře uplatní i při stropní montáži. Pro generování kvalitního obrazu není nutné ani zatemnění. Uvnitř projektoru se nachází silná projekční lampa o výkonu 300 W a zobrazovací DMD prvek s rozlišením XGA. Z hlediska konektivity potěší projektor přítomností rozhraní DVI ve verzi DVI-I. Dále na něm uživatel nalezne vstup v podobě klasického VGA, S-Video a konektoru RCA pro kompozitní video. Pro příznivce videa je připravena trojice vstupů RCA k připojení komponentního RGB signálu. Nechybí ani USB a výstup VGA. Zvuk lze připojit pomocí 3,5mm konektoru jack. Stejný konektor slouží i pro audio výstup. Při testu nás potěšily i pokročilé funkce, jako např. obraz v obraze (PinP) a další.

Světelný výkon:5

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:4


Datové projektory. Test 18 nových datových projektorů(CD) II

Benq CP120

Datový projektor Benq CP120 se může pochlubit slušivým vzhledem, kompaktními rozměry (218 x 172 x 61 mm) i nízkou hmotností 1,3 kg. Řízení optického zvětšení obrazu i ostření se provádí manuálně pomocí otočných prvků. Ovládací tlačítka jsou vyrobena v chromové barvě a jsou umístěna na vrchní stěně projektoru. Ovládání produktu je snadné jak s využitím zmíněných ovládacích prvků na těle zařízení, tak pomocí malého dálkového ovladače. Mezi tlačítky nalezneme popisky "Wireless", "Channel" apod. Z uvedených pojmů vyplývá, že produkt dokáže komunikovat standardem Wi-Fi. Zařízení podporuje bezdrátové spojení dokonce nativně, tudíž na produktu není k nalezení ani slot pro vsunutí PCMCIA Wi-Fi adaptéru. Projektor podporuje bezdrátové sítě standardu 802.11 a/b/g. Kromě Wi-Fi lze pro připojení k projektoru použít i klasické vstupy. Na výběr je VGA, S-Video a RCA pro kompozitní video. Obraz je generovaný světelným tokem 1 500 ANSI lm. Zobrazovací systém je založen na jednom čipu DLP. V testu se nám obraz a celkově projektor líbil, přivítali bychom však vyšší hodnotu maximálního optického zoomu. Ocenili jsme pěknou přenosnou brašnu a stylové pouzdro na propojovací kabely i praktický zásuvný kryt objektivu.

Světelný výkon:2

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:3

Benq MP610

Projektor Benq MP610 je vyroben ve středních rozměrech (238 x 94 x 283 mm) a s hmotností 2,7 kg. Design zařízení je mírně nadprůměrný. Černá barva produktu docela sluší. Za nepříliš zdařilý považujeme malý dálkový ovladač. Uvnitř produktu se nachází zobrazovací systém DLP. Čip DMD nabízí na dnešní dobu skromné rozlišení SVGA, tedy 800 x 600 bodů. Projekční lampa disponuje výkonem 200 W. Projektor generuje výsledný obraz světelným tokem o síle 2 000 ANSI lm. Při praktickém testování se zdálo být barevné podání obrazu ucházející, výhrady máme pouze k nízké rozlišovací schopnosti zobrazovacího systému SVGA. Pokud bude uživatel promítat prezentace, je pravděpodobné, že nebude s nižším rozlišením obrazu spokojen. Samozřejmě, že je možné prezentaci (např. v MS Power Pointu) nižšímu grafickému režimu přizpůsobit. Pokud si chcete projektor pořídit především pro zobrazení videa a filmů, pak se nemusíte ničeho obávat. Pro přehrávání DVD titulů i běžného televizního vysílání ve formátu PAL je rozlišení projektoru plně dostačující. Na zadní straně lze nalézt vstup VGA, S-Video, RCA. Potěší přítomnost náhledového VGA výstupu, zamrzí nepříliš vysoká maximální hodnota optického zvětšení obrazu.

Světelný výkon:3

Rozlišení obrazu:1

Celková výbava:2

Benq MP720

Zařízení je vyrobeno ve střední velikosti (291 x 94 x 234 mm) a má hmotnost 2,7 kg. Černá barva i celkový design nevypadá zle, naopak je pravděpodobné, že se zařízení mnoha uživatelům vzhledově zalíbí. Ostření a zoom se řídí manuálně s využitím otočných koleček, která jsou zapuštěná v těle produktu. Přístupná jsou z horní stěny. Na téže straně zařízení se nachází i ovládací tlačítka vyrobená v kovové barvě. Uvnitř projektoru je zobrazovací systém DLP, s nativním rozlišením XGA (1 024 x 768 bodů). Projekční lampa o výkonu 200 W dokáže generovat obraz s výsledným světelným tokem 2 200 ANSI lm. Při testech jsme zaznamenali průměrný obraz. U zobrazení jemných šedých rastrů jse vyskytly drobné problémy s udržením správné geometrie. Nicméně při běžné práci se s těmito neduhy uživatel nepotká. Nelze vyloučit, že se týkal pouze konkrétního testovaného kusu. Uživatele potěší integrovaná podpora standardu 802.11 a/b/g. S projektorem je tedy možné prezentovat i bezdrátově. Na zadní straně nalezneme standardní konektory (VGA, S-Video, RCA), i digitální rozhraní DVI ve verzi DVI-I. Uživatele jistě potěší, že rozhraní podporuje jak digitální, tak i analogový VGA přenosový režim.

Světelný výkon:3

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:4

Casio XJ-360

Produkt značky Casio nabízí sympatický vzhled a malé kompaktní rozměry. Design zařízení můžeme ohodnotit jako nadprůměrný. Uživatele na cestách potěší nejen již zmíněné malé rozměry (230 x 55 x 171 mm), ale i nízká hmotnost 1,8 kg. Pochválit lze i pěkně navržená chromová tlačítka. V útrobách zařízení se nachází projekční lampa s výkonem 200 W. Díky ní projektor pracuje se světelným tokem 2 200 ANSI lm. Zobrazovací systém využívá DLP čip s rozlišením XGA. Zadní strana zařízení obsahuje obvyklá rozhraní. Konkrétně zde uživatel nalezne vstup VGA, S-Video a RCA pro kompozitní video. Zvuk je možné připojit s pomocí konektoru jack 3,5 mm. Nadstandardní výbavu představuje VGA výstup. Dálkové ovládání si nás svým vzhledem příliš nezískalo. Přesto nabízí veškeré základní služby pro ovládání projektoru a navíc i tlačítko pro vyvolání hardwarového ukazovátka. Při praktickém testování se nám zdálo být ovládací OSD menu graficky a koncepčně nezvládnuté, možná i lehce zastaralé. Za nedostatek považujeme také nemožnost ovládat OSD menu bez dálkového ovladače a nepříliš tichý větráček. Pochválit musíme automatický systém pro seřízení lichoběžníkového zkreslení obrazu (Auto-Keystone) a odklápěcí kryt objektivu.

Světelný výkon:3

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:4

Dell PD5100

Projektor 5100MP disponuje elegantními tvary a kombinací stříbrošedé a černé barvy. Na horní straně projektoru je neobvyklý informační LCD panel. Na něm je možné číst praktická hlášení typu: "Warming Up", "No signal", "Cooling", "Search" atd. Projektor je založen na technologii DLP se skutečně nadstandardním rozlišením 1 400 x 1 050 (SXGA+) obrazových bodů! Nadstandardní je i světelný výkon 3 300 ANSI lm. Zařízení jej nabízí díky 300W projekční lampě s životností 1 700 hodin provozu. Kontrast obrazu dosahuje vysoké úrovně 2 500 : 1. Zadní strana projektoru je doslova poseta konektory. Pro připojení obrazového signálu nalezne uživatel pětici přípojek BNC, moderní HDMI, VGA vstup, M1 (konektor pro kabel s redukcí na VGA a USB), žlutý vstup RCA (Cinch) pro kompozitní video, kulatý konektor S-Video a pro úplnost ještě trojici RCA zdířek (složky RGB). Kontrolní (náhledový) monitor lze připojit k VGA výstupu. Pro vstup zvukového doprovodu je připraven jack 3,5 mm. Zvukový výstup nabízí stejný typ konektoru. Doplňující prvek představuje síťové rozhraní (RJ45). Lze s ním připojit projektor k místní síti a následně z počítače pohodlně ovládat veškerá vnitřní nastavení 5100MP.

Světelný výkon:4

Rozlišení obrazu:5

Celková výbava:5

Epson EMP-755

Zařízení Epson EMP-755 je vyrobeno v lehce přenosném provedení s hmotností 1,7 kg. Vzhled zařízení považujeme za průměrný. Rozložení ovládacích prvků na těle je logické a účelné. Podobně se můžeme vyjádřit i o dálkovém ovladači. Obraz je generován systémem tří LCD panelů s využitím projekční lampy o výkonu 170 W. Displeje nabízejí nativní rozlišení XGA, tedy 1 024 x 768 bodů. Celkový světelný výkon projektoru dosahuje příjemné úrovně 2 000 ANSI lm. Zadní strana nabízí standardní obrazová rozhraní a rovněž vstup zvuku. Z technologického hlediska je projektor skutečně zajímavý. Na přední straně zařízení se nachází slot pro PCMCIA kartu, na zadní pro změnu USB vstup. Díky této výbavě dokáže projektor spolupracovat například se síťovou LAN kartou, bezdrátovou síťovou kartou standardu Wi-Fi nebo pomocí redukce i s paměťovou kartou. Vstup USB dokáže spolupracovat s přenosnými USB paměťovými médii. Ve výsledku je možné prezentovat s projektorem bezdrátově nebo zcela bez připojeného PC, pro tento účel stačí konvertovat prezentaci do kompatibilního formátu užitečného prezentačního systému EasyMP. Potěší i podpora pro automatické seřízení lichoběžníkové geometrie.

Světelný výkon:3

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:4

Epson EMP-X3

Projektor Epson EMP-X3 nabízí průměrný design i rozměry. Rovněž hmotnost 2,6 kg se pohybuje v běžném rozmezí. Příznivce elegantních produktů zřejmě nenadchne "molitanové těsnění", které pomáhá fixovat objektiv. Na druhou stranu je potřeba říci, že pokud nebudete projektor zkoumat podrobně jako my, ani si této výplně nevšimnete. Zařízení je vyrobeno v šedé barvě a s mírně zaoblenými tvary. Obraz je generován systémem tří LCD panelů, přičemž každý z nich nabízí rozlišení XGA (1 024 x 768 bodů). Uvnitř projektoru se nachází 170W projekční lampa. Výsledný světelný výkon dosahuje průměrné úrovně 2 000 ANSI lm. Vzhledem k LCD systému zřejmě nepřekvapí, že je kontrastní poměr obrazu ve srovnání s DLP produkty nižší. Výrobce udává hodnotu 400 : 1. V praktickém testu jsme ohodnotili kvalitu obrazu jako průměrnou. Na zadní stěně zařízení jsme nalezli klasická rozhraní. Obrazový signál lze připojit s využitím VGA, S-Video a RCA (kompozitní video). Výhodou je přítomnost konektoru VGA-out pro připojení náhledového monitoru. Zvuk je možné připojit pomocí dvojice RCA (stereofonní signál). Celkově lze zařízení doporučit hlavně méně náročným uživatelům, například do kanceláře nebo domácnosti. Výhodou projektoru je rozměrný obraz, který dokáže projektor generovat i z blízké projekční vzdálenosti.

Světelný výkon:3

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:2

Hitachi CP-X445

Jediného zástupce značky Hitachi představuje v našem přehledu produkt Hitachi CP-X445. Jedná se o rozměrově větší projektor, profilovaný pro náročné firemní zákazníky. Zařízení je vyrobeno v rozměrech 336 x 95 x 265 mm a s nemalou hmotností 3,9 kg. Vzhledově se nám líbilo. Design je moderní a stříbrošedá barva se k produktu hodí. V útrobách projektoru se nachází výkonná 230W lampa. Zobrazovací systém využívá trojice LCD panelů s rozlišením XGA. Výsledný obraz je promítán skutečně silným světelným tokem 3 200 ANSI lm. Z tohoto důvodu je možné projektor používat i pro velké konferenční prostory a podobně. Zadní stěna zařízení obsahuje mnoho užitečných rozhraní. Uživatel nalezne digitální standard DVI-D a dvojici analogového rozhraní VGA. Nechybí ani vstupy pro video v podobě konektoru S-Video, RCA a dokonce ani trojice RCA pro připojení RGB signálu. Nejnáročnější uživatelé ocení vstup LAN. S ním je možné projektor řídit na dálku přes WWW rozhraní. Stačí připojit projektor do vnitřní sítě, na počítači otevřít webový prohlížeč a zadat jeho síťovou adresu. V neposlední řadě potěší i výbava v podobě propojovacích kabelů, brašny a CD s dokumentací.

Světelný výkon:4

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:4

Nec LT25G

Datový projektor společnosti Nec LT25 je vyroben v bílé barvě. Jeho design nepovažujeme za elegantní. Navíc může zařízení nabídnout skladné rozměry a příjemnou hmotnost rovné dva kilogramy. Produkt spoléhá na zobrazovací systém DLP. Čip DMD je vybaven nativním rozlišením XGA, tedy maticí 1 024 x 768 bodů. Projekční lampa o výkonu 200 W umožňuje generovat obraz světelným tokem 2 200 ANSI lm. Z technologického hlediska je zajímavé, že projektor není vybaven otočným kolečkem pro manuální ostření. Zato je možné pod objektivem spatřit nápadnou plochu speciálního optického senzoru. S jeho pomocí dokáže projektor obraz ostřit automaticky. Při jakékoliv změně projekční vzdálenosti nebo při manipulaci s optickým zvětšením obrazu (zoom) projektor samočinně detekuje změny a obraz na základě informací z čidla automaticky zaostří. Nutno dodat, že v praxi funguje systém velmi dobře. Kromě této technologie se může Nec LT25 pochlubit i výbavou v podobě automatické korekce lichoběžníkového zkreslení a dalšími zajímavými službami (například korekce barev podle zabarvení projekční plochy). OSD menu sice není graficky nápadité, ale je potěšující, že komunikuje v českém jazyce.

Světelný výkon:3

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:3


Datové projektory. Test 18 nových datových projektorů(CD) III

Nec LT380G

Přestože LCD projektor Nec LT380 nepůsobí nejelegantnějším dojmem a jeho bílou barvu nelze označit jako výrazně atraktivní, nabízí vysoký jas 3 300 ANSI lm a mnoho profesionálních služeb. Zvlášť zadní stěna posetá konektory nenechá uživatele na pochybách, že Nec LT380G představuje vyspělý produkt. Uživatel nalezne na zadní stěně digitální rozhraní DVD-D, dvojici vstupů VGA a trojici zdířek RCA (RGB). Nechybí ani klasický S-Video konektor a žlutý vstup RCA pro kompozitní video. Pro profesionály výrobce připravil dokonce pětici konektorů BNC. S nimi je možné připojit RGB signál s oddělenou horizontální a vertikální synchronizací. Z dalších nadstandardních rozhraní nesmíme opomenout slot na PCMCIA kartu a zásuvku LAN (RJ45). V balení projektoru je navíc i speciální bezdrátová karta pro projektory Nec. Datový projektor je tedy možné řídit a prezentovat na něm nejen přímo z klasických rozhraní, ale i bezdrátově nebo přes LAN. Pro tyto účely lze v příslušenství nalézt i doprovodné aplikace. Software nese označení "User Supportware 3". Uživatel dostane programy Image Express Utility 2.0, Desktop Control Utility 1.0, Ulead Photo Explorer 8.0, Viewer PPT Converter 3.0 a PC Control Utitity 3.0.

Světelný výkon:4

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:5

Nec VT48G

Další produkt značky Nec se ukrývá pod označením VT48G. Jedná se o bílé, vzhledově nepříliš atraktivní zařízení. Rozměry jsou 309 x 112 x 258 mm a hmotnost 2,8 kg. Podle těchto parametrů je jasné, že se produkt uplatní v běžném kancelářském nebo domácím prostředí. Generování obrazu obstarává trojice LCD panelů s nepříliš vysokým rozlišením SVGA (800 x 600 bodů) ve spolupráci s projekční lampou o výkonu 150 W. Ve výsledku nabízí projektor světelný tok 1 600 ANSI lm. V přední části zařízení je možné nalézt otočné kolečko pro ovládání ostření. Druhý obvyklý otočný kroužek určený k řízení optického zvětšení chybí. Místo něj se na horní stěně projektoru nachází kolébkový přepínač. Projektor Nec VT48G optické zvětšení obrazu nezvládá. Proto nabízí alespoň pomůcku v podobě digitálního zoomu. Je logické, že digitální úprava velikosti promítaného obrazu se neobejde bez přímé ztráty kvality obrazu. Výjimku tvoří pouze nastavení projekce se zvětšením 1 : 1, tedy při vypnutém elektronickém zoomu (nastaveno na maximum). Zadní stěna zařízení obsahuje standardní rozhraní. Uživatel na ní uvidí vstup VGA, S-Video a RCA. Zvuk je možné připojit pomocí dvojice RCA konektorů (stereofonní signál). Přestože není OSD menu graficky nijak výrazné, nabízí zajímavé služby (seřízení barev podle pozadí atd.).

Světelný výkon:2

Rozlišení obrazu:2

Celková výbava:1

Panasonic PT-P1SDE

Zástupcem značky Panasonic se v našem přehledu stal datový projektor Panasonic PT-P1SDE. Produkt je vyroben v miniaturních rozměrech a s nízkou hmotností 1,3 kg. Panasonic připravil PT-P1SDE jako kompaktní a elegantní zařízení. Dojem celistvosti podtrhuje i neodnímatelný průhledný kryt objektivu. Produkt je vybaven projekční lampou o výkonu 130 W. Ve spojitosti s LCD systémem dokáže generovat obraz v nepříliš vysokém rozlišení (SVGA) se světelným tokem 1 500 ANSI lm. Obrazovkové OSD menu není ztvárněno příliš atraktivně. Uživatele však potěší kompletní lokalizace textů do českého jazyka. Za to musíme Panasonic pochválit. Pochvalně se lze vyjádřit i na adresu automatické služby Auto-Keystone. Zadní strana zařízení nabízí pouze základní konektory. V levém boku je však možné nalézt integrovaný slot na SD karty slouží pro prezentaci fotografií. V praxi se nechoval systém tak přívětivě, jak bychom si představovali. Snímky není možné jednoduše vložit na kartu a začít prezentovat. Fotografie nebo obrázky musejí být striktně pojmenovány (max. 8 znaků) a uloženy v adresářové struktuře, jak je ukládají fotoaparáty. Tedy v podadresáři složky DCIM.

Světelný výkon:2

Rozlišení obrazu:2

Celková výbava:3

Sony VPL-CX20

Projektor značky Sony představuje elegantní a stylovou záležitost. Design produktu je ojedinělý a lze říci i atraktivní. Zajímavý je neodnímatelný kryt objektivu. Projekce se provádí přímo skrz něj. Někoho zaujmou i miniaturní ovládací prvky, které se nacházejí v pravém boku přístroje. My bychom však uvítali, kdyby byly větší a umístěné na lépe přístupném místě. Zařízení vytváří obraz s využitím trojice LCD panelů (rozlišení XGA). Projekční lampa (165 W) umožňuje generovat obraz s výsledným jasem 2 000 ANSI lm. Při praktických testech byl obraz pěkný. Projektor disponuje motorově řízeným optickým zvětšením obrazu i ostřením. Nabízí i spolehlivě fungující automatický režim ostření. Stačí stisknout tlačítko a projektor obraz zaostří. Náročné uživatele nadchne funkce "Tilt" (naklopení). S ní dokáže projektor ovládat přední opěrnou nožičku tak, že se celý produkt naklopí, výsledkem je posun obrazu ve vertikálním směru. Systém při tom digitálně dorovnává geometrii tak, aby eliminoval možné lichoběžníkové zkreslení obrazu (Auto-Keystone). Za nešťastné řešení považujeme nestandardní AV rozhraní, které není kompatibilní se zavedenými standardy. Pro připojení S-Video nebo kompozitního videa je nutné použít redukci.

Světelný výkon:3

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:4

Umax Compact 238

Datový projektor Compact 238 jsme do testu obdrželi od společnosti Umax. Na produktu je možné nalézt i označení Geha Compact 238. Je vyroben v kombinaci stříbrošedé a černé barvy. Celkový design zařízení hodnotíme jako průměrný. Prakticky myslící uživatele potěší zásuvný kryt objektivu, který nelze (na rozdíl od klasických nasazovacích variant) ztratit. V produktu je možné nalézt 180W projekční lampu a trojici LCD displejů s rozlišením XGA (1 024 x 768 bodů). Obraz průměrných kvalit je na projekční ploše generován světelným tokem o síle 2 200 ANSI lm. Na levé stěně datového projektoru pak najdeme komunikační rozhraní. K dispozici je dvojice vstupů VGA, jeden konektor S-Video a rovněž RCA zdířka pro připojení kompozitního videosignálu. K připojení náhledového monitoru slouží konektor VGA. Zvuk lze zapojit pomocí konektoru jack 3,5mm. Shodný konektor slouží i pro audio výstup. Dálkový ovladač nabízí vícepolohové tlačítko, umožňující citlivě ovládat kurzor myši. Další příslušenství projektoru tvoří VGA kabel, RCA kabel, instalační leták, CD s manuálem v elektronické podobě, USB kabel, zvukový kabel 2x RCA s redukcí na jack 3,5 mm, kabel jack/jack 3,5 mm a S-Video kabel.

Světelný výkon:3

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:2

ViewSonic PJ458D

Datový projektor značky ViewSonic se nám do redakce dostal zřejmě poprvé. Byli jsme proto zvědaví, jak si povede. Ihned po rozbalení nás překvapil velmi pěkně navržený design výrobku. Kombinace stříbrné, chromové a černé barvy spolu ladí a tvary zařízení jsou bezesporu neotřelé a navíc i elegantní. Zajímavý prvek tvoří kryt objektivu, který je tvarován tak, aby při nasazení působil jako kompaktní součást produktu. Méně pozorní jedinci si tak na první pohled ani nevšimnou, kde se schovaný objektiv nachází. Za pochvalu stojí i pěkná chromová tlačítka na těle zařízení. Dálkový ovladač je vyroben v průměrném designu a je vybaven laserovým ukazovátkem. Obrazovkové menu (OSD) není příliš graficky povedené, nicméně nabízí veškeré standardní funkce, které může běžný uživatel vyžadovat. Projektor disponuje projekční lampou o výkonu 200 W, příjemným světelným výkonem 2 000 ANSI lm a zobrazovacím prvkem DLP s rozlišením XGA. Na zadní stěně lze nalézt pouze obvyklá rozhraní: VGA, S-Video, kompozitní video, USB a vstup pro zvuk (jack 3,5 mm). Balení produktu obsahuje brašnu, tištěný instalační manuál, CD s dokumentací v elektronické podobě a doprovodným softwarem, který představují především ovladače neboli barevné profily pro operační systém (INF/ICM).

Světelný výkon:3

Rozlišení obrazu:3

Celková výbava:2

§§§§§


Intel Core microarchitecture. Co nás čeká v nové generaci procesorů Intel?

Petr matuška

06P0190

Na letošním jarním Intel Developer Foru, pořádaném v San Franciscu, byla představena nová mikroarchitektura, na níž budou v nejbližší době postaveny všechny nově vydané procesory společnosti Intel. Pojďme společně nahlédnout pod "technologickou pokličku", abychom zjistili, copak nám to vývojáři připravili za nanolahůdky.

Prakticky na každé přednášce IDF jsme mohli narazit na zmínku o nové mikroarchitektuře Intel, jejíž využití se plánuje v procesorech uvedených v průběhu třetího čtvrtletí 2006 a později.

Nová mikroarchitektura

Není se čemu divit, vždyť současná mikroarchitektura s názvem NetBurst je již dlouhou dobu na hranici svých možností jistou vzpruhou byl koncem roku 2005 přechod na novou 65nm výrobní technologii, díky čemuž se snížila velikost jednotlivých tranzistorů v procesoru a tím pádem se zmenšilo i vyzařované teplo. Oproti konkurenci totiž procesory Pentium 4, Pentium D a Pentium Extreme Edition začínají již pomalu ztrácet dech, protože architektura NetBurst je velmi závislá na frekvenci procesoru a díky problémům s přebytečným teplem se nepodařilo dosáhnout plánovaných frekvencí, a tak je příchod nového řešení velmi očekávaný. Nese název Intel Core microarchitecture a je plánován pro použití ve všech třech hlavních odvětvích společnosti Intel v mobilní, desktop a serverové platformě. Tímto sjednocením by se měla ulehčit práce vývojářům, kteří se budou moci soustředit pouze na řešení softwarových problémů a ne na fakt, pro jaký procesor je ten či onen kód třeba naprogramovat a poupravit.

Základ nové mikroarchitektury vychází ze součastných mobilních procesorů Pentium M a dále je použito to nejlepší z předchozích architektur Pentium III a NetBurst. Při navrhování nové generace procesorů byl kladen důraz především na velmi výrazné snížení potřebné energie na vykonání jedné instrukce a s tím související celkovou nižší spotřebu procesorů. Vývojoví pracovníci společnosti Intel se rozhodli zastavit nepříznivý růst spotřebované energie za provedenou instrukci, jenž začal před lety procesorem Pentium II a jehož vyvrcholením se staly procesory Pentium 4. Nové CPU postavené na mikroarchitektuře Intel Core na tom z tohoto hlediska budou ještě lépe než procesory Pentium M a Core Duo, které již samy o sobě měly výrazně menší spotřebu energie na jednu vykonanou instrukci než Pentium 4. Tvůrci architektury se tak evidentně snažili přizpůsobit nastávajícímu trendu, kdy se nebude hodnotit kvalitní procesor podle absolutního výkonu, nýbrž podle poměru výkon za jednotku energie. Výhodu z těchto optimalizací získají všechny tři platformy stolní procesory budou moci být použity v počítačových sestavách s menšími rozměry než nyní (dobrým příkladem může být platforma Viiv, multimediální sestavy a multifunkční PC umístěné v skříni s rozměry dnešních DVD přehrávačů) a bude moci být použito tišší chlazení celé sestavy. Slibovaná hodnota Thermal Desktop Power u procesorů určených pro stolní počítače by měla být rovných 65 W, což je v porovnání se současnými high-endovými modely Pentium 4, Pentium D, ale i konkurenčními procesory AMD Athlon 64 dosahujícími shodně TDP přes 100 W pro koncového uživatele opravdovým přínosem. Výjimkou by měly být verze procesorů Extreme Edition, pracující s vyšší frekvencí a rychleji taktovanou sběrnicí Front Side Bus, u nichž by hodnota TDP měla dosáhnout až k hranici 90 W. Nižší spotřeba je žádoucí také u procesorů určených pro mobilní platformu. Blíží se totiž rok 2008, a jak bylo na konferenci několikrát zdůrazněno a připomenuto, plány společnosti Intel stále počítají v onom roce s výdrží přenosného počítače celých osm hodin, což je jeden pracovní den. Dostát tomuto předsevzetí však bude velmi těžké, protože na celkovou výdrž notebooku má procesor stále menší a menší vliv i když ještě ne zanedbatelný.

Zásadní roli by pak nová mikroarchitektura měla sehrát v oblasti serverů, ve které se již nyní začíná projevovat snaha o co nejnižší provozní náklady, spojené s co nejmenší spotřebou procesorů. Po celém světě, a to i u nás v ČR, totiž začíná být otázka energie při výběru konkrétní platformy a umístění serveru v serverové farmě prioritní. Energetické nároky dnešních procesorů jsou totiž na hranici přijatelnosti a pokud by se trend nezměnil, bylo by potřeba v budoucnu k zabezpečení přívodu dostatečné energie vynaložit nemalé prostředky, které by měly zákonitě za následek zvýšení ceny poskytovaných služeb. V současné době má z tohoto hlediska mírnou výhodu konkurenční společnost AMD se svými procesory AMD Opteron, čemuže se ještě před příchodem serverových procesorů založených na platformě Intel Core snaží společnost Intel čelit vydáním Ultra Low Voltage verzí procesorů.

Dalším základním požadavkem na novou mikroarchitekturu byla snadná škálovatelnost výkonu ve formě zvyšování počtu jader jednoho fyzického procesoru a zvyšováním frekvence samotných CPU. Co se týká zaměření na více jader v jednom fyzickém procesoru, bude to u nových modelů takto: v první fázi (třetí čtvrtletí roku 2006) budou k dispozici dvoujádrové modely procesorů Intel, jejichž kódová označení jsou Meron pro mobilní procesor, Conroe pro stolní procesory a Woodcrest pro zastoupení serverové platformy. Na počátku roku 2007 by pak měl být představen první čtyřjádrový procesor společnosti Intel s kódovým označením Kentsfield pro desktopy a Clovertown jako zástupce serverových CPU. Struktura budoucích procesorů bude následující dvoujádrové CPU budou mít obě dvě jádra spojená v jedno podobný princip jako u současných procesorů Intel Core Duo nebo u dvoujádrových procesorů AMD Athlon 64 X2. Čtyřjádrové CPU pak budou sestaveny ze dvou dvoujádrových CPU usazených na jedné destičce a spojených pomocí sběrnice Front Side Bus tedy stejně, jak tomu je u procesorů Intel Pentium D, vyrobených 65nm technologií a s jádrem s kódovým označením Presler. Intel tak bude mít konečně plnohodnotný dvoujádrový procesor a ne "složeninu" ze dvou jednojádrových čipů. Další informací, která je v současné době k dispozici, jsou parametry a frekvence jednotlivých modelů nových procesorů: Meron procesor určený pro mobilní použití, by měl pracovat na frekvencích 1 660, 1 830, 2 000, 2 160 a 2 330 MHz, Conroe procesor určený pro desktopy, byl měl být taktován na 1 860, 2 130, 2 400 a 2 670 MHz a Woodcrest serverový zástupce pak využije frekvence 1 600, 1 860, 2 000, 2 330, 2 660 a 3 000 MHz. Systémová sběrnice FSB bude u procesoru Meron 667 MHz, u Conroe 1 066 MHz a u Woodcrest 1 333 MHz. Více informací o procesorech, včetně jejich modelových čísel, můžete nalézt v přiložené tabulce. Nakonec je potřeba ještě zmínit i plánovaný výkon procesorů, který by měl být minimálně o 20 procent vyšší u procesorů Meron v porovnání s současným high-endovým modelem Core Duo, o 40 procent vyšší u Conroe ve srovnání s Pentiem D 950, až o 85 % vyšší výkon by měl mít serverový Woodcrest oproti současnému Intel Xeon 2,8 GHz (Paxville DP). Jak již bylo řečeno, při naznačeném výkonu by měly procesory Conroe být až o 40 % a Woodcrest až od 35 % méně energeticky náročné než jejich předchůdci.

První generace procesorů založených na mikroarchitektuře Intel Core bude obsahovat dvě jádra se sdílenou pamětí L2 cache o velikosti 2 MB nebo 4 MB (2 MB budou mít pochopitelně levnější a méně taktované modely) a vyrobeny budou 65nm výrobní technologií. Procesory budou vyžadovat novou čipovou sadu stolní verze mají pracovat pouze s ještě nevydaným čipsetem Intel i965P/G a dále se současným high-endovým Intel i975X, který je již nějaký ten pátek k dispozici. Nejasná je ovšem otázka zpětné kompatibility základních desek, pořízených ještě před nástupem nové generace procesorů nové stolní procesory sice budou využívat patici LGA775, nicméně se nám nepodařilo ze zástupců společnosti Intel, ani přímo od výrobců základních desek získat uspokojivé vyjádření, zda si bude moci uživatel pořídit nový procesor do stávající základní desky nebo ne. Nejednou jsme v minulosti byli svědky, že i přes naprosto totožnou patici nebylo možné nové procesory ve starších verzích základních desek využívat. Je totiž velice pravděpodobné, že díky sníženým nárokům na napájení nebudou současné základní desky připraveny na konkrétní napětí nových CPU. Paměťový řadič bude stále integrován v čipové sadě, jako tomu je u nynějších systémů Intel, a bude podporovat operační paměti typu DDR2 o frekvencích až 800 MHz, samozřejmostí je i podpora dvoukanálového přístupu do paměti.

Na poli mobilních procesorů to bude vypadat po vypuštění nových procesorů v druhé polovině roku tak, že současná platforma Napa založená na čipové sadě Intel i945M a bezdrátové síťové kartě Intel PRO/Wireless 3945ABG bude doplněna právě o nové procesory Meron. Zde by měla být kompatibilita zaručena. Kompletně nová platforma s kódovým označením Santa Rosa přijde na trh v první polovině roku 2007. Santa Rosa bude složena z čipové sady Crestline a doplněná o jižní můstek ICH8M, mobilní procesor Intel Meron a síťovou kartu s přezdívkou Kedron, která by měla obsahovat nejen podporu technologie Wi-Fi ve specifikaci IEEE 802.11n, ale bude mít v sobě integrovánu bezdrátovou technologii nové generace WiMAX. Čipová sada Crestline bude postavena na obdobě stolní verze i965, bude pouze optimalizovaná pro mobilní provoz, podobně jako tomu bylo u předchozích verzí. Uživateli nabídne až šest portů USB 2.0, dva konektory pro připojení Serial ATA disků, volitelně integrované grafické jádro Intel Graphics Media Accelerator 950 s plnou podporou rozhraní Direct X 9.0c a Shader Model 3.0, a v neposlední řadě také možnost připojení externí grafické karty PCI Express, určené pro mobilní přístroje.

Intel Core microarchitecture

Nová mikroarchitektura obsahuje pět nových klíčových vlastností, které ji mají pomoci zvýšit výkon při zachování minimálních energetických nároků. Jsou to Wide Dynamic Execution, Advanced Digital Media Boost, Smart Memory Access, Advanced Smart Cache a nakonec Intelligent Power Capability. Nyní podrobně rozebereme jednotlivé funkce a popíšeme si, jak budou sloužit uživateli.

První funkcí, o níž si řekneme více, je Wide Dynamic Execution. Díky této technologii je možné zpracovat čtyři nebo více instrukcí během jednoho pracovního cyklu, což je oproti třem zpracovaným instrukcím v procesorech postavených na architektuře NetBurst nárůst minimálně o 33 procent. Wide Dynamic Execution se uplatňuje na začátku procesu zpracování instrukcí, tedy v jednotkách Instruction Fetch a PreDecode, Instruction Queue, Decode, Rename/Alocc, Retirement Unit a Schedulers. Aby byl výsledek co nejefektivnější, rozhodli se inženýři společnosti Intel integrovat a vylepšit technologii Micro-Fusion, známou z procesorů Pentium M. Jedná se o funkci shromažďující mikroinstrukce takovým způsobem, aby jich díky hardwarové podpoře mohlo být vykonáno za jeden pracovní cyklus více, než pokud by tato funkce přítomna nebyla. Protože se využití Micro-Fusion v praxi osvědčilo, byla přidána do nové generace procesorů i zcela nová funkce Macro-Fusion, pracující na podobném principu jako její předchůdkyně. Macro-Fusion má za úkol zvyšovat efektivnost zpracování díky slučování často používaných instrukcí CMP Compare (porovnání) a TEST (procedura testující zadané parametry) ve spojení s podmíněným větvení. V praxi by to mělo fungovat tak, že pokud v instrukční řadě čeká například pět instrukcí, mezi nimiž se vyskytuje alespoň jedna CMP nebo TEST a alespoň jedna podmíněného větvení, interní logika spojí tyto dvě instrukce do jedné a umožní tak v podstatě prováděcí jednotce vykonat všech pět instrukcí v jednom pracovním cyklu, který zvládne zpracovat čtyři instrukce najednou. V případě, že by nebyla Macro-Fusion k dispozici, prováděcí jednotka by musela zpracovat oněch pět instrukcí ne v jednom, ale ve dvou cyklech, což je pochopitelně zdržení.

Druhou klíčovou technologií je u nových procesorů, postavených na mikroarchitektuře Intel Core, Advanced Digital Media Boost. Tato technologie má za úkol zvýšit až dvojnásobně výkon při zpracování multimediálního obsahu, jímž může být hudba, video, počítačové hry nebo obecně všechny aplikace, využívající pro svůj běh instrukčních sad SSE, SSE2 a SSE3. Až dvojnásobného výkonu je dosaženo rozšířením datové šířky zpracovávaných instrukcí ze současných 64 na 128 bitů, a to na všech zpracovávacích jednotkách ALU (aritmeticko-logický jednotkách) a jednotkách Load a Store. Díky rozšíření tak budou nové procesory schopné zpracovat za předpokladu plné optimalizace softwaru až dvakrát více dat než současné procesory. Na obrázku velmi názorně vidíte, jaké množství dat je možné takovýmto způsobem zpracovat, navíc v porovnání se současnými procesory.

Třetí klíčovou technologií je Smart Memory Access. Základem této technologie je těsná spolupráce jednotlivých jader procesoru s vyhrazenou L1 cache, sdílenou L2 cache a operační pamětí. Tato technologie využívá dvě zcela nové funkce Memory Disambiguation a Prefetchers. První z nich, Memory Disambiguation, má na starosti operace s instrukční řadou. U současných procesorů jsou instrukce zařazené v instrukční řadě zpracovány postupně, bez ohledu na jejich vzájemnou vazbu. Často se tak může stát, že instrukce nesoucí potřebná data pro další zpracování je zařazena až na konci instrukční řady. Než se tedy na ní dostane řada, je často zbytečně vykonáno několik instrukcí, které zabírají výpočetní výkon a de facto tak pouze zdržují další zpracování. Typický příklad instrukční řady u stávajících procesorů, kdy je důležitá instrukce až na posledním místě ve frontě, naleznete na obrázku 6. Technologie Smart Memory Access dokáže zorganizovat pracovní procesy v instrukční řadě tak, aby se důležitá instrukce vykonala jako první, i když je v instrukční řadě na posledním místě. Stejným způsobem bude procesor postupovat i při třídění následujících instrukcí. Jak se nakonec změní pořadí vykonání jednotlivých instrukcí, je znázorněno na obrázku číslo 7. Druhou funkcí, obsaženou v Smart Memory Access, je funkce Prefetchers, která má snížit prodlevy procesoru při komunikaci s pamětí díky využití a zapojení obou dvou vyrovnávacích pamětí L1 a L2 cache.

Čtvrtá technologie pomáhající novým procesorům ve výkonu je Advanced Smart Cache a týká se optimalizace práce s rychlou vyrovnávací pamětí L2 cache. Ta bude mít velikost 2 MB nebo 4 MB a bude sdílená pro obě dvě jádra procesoru. Tak velikou cache již obsahují současné dvoujádrové procesory Pentium D řady 9x0, ale neumožňují ji použít jako sdílenou z toho důvodu, že Pentium D se skládá ze dvou jednotlivých procesorů, spojených pouze systémovou sběrnicí Front Side Bus. Naproti tomu nové procesory budou vyrobeny z jednoho kusu křemíku a jako celek bude poté procesor spojen sběrnicí FSB se severním můstkem a operační pamětí. Nastíněné uspořádání je podobné řešení konkurenční společnosti AMD u dvoujádrových CPU Athlon 64 X2 a umožní novým procesorům Intel sdílet L2 cache a vyhnout se tak několika problémům, mezi které patří duplikování dat, zatěžování sběrnice FSB při přesouvání dat z jedné L2 cache do druhé, omezená kapacita L2 cache a v neposlední řadě také delší přístup do paměti cache. Další velmi zajímavou funkcí je dynamické přiřazování velikosti cache podle potřeby jednotlivých jader. V praxi by to mělo fungovat následovně: pokud bude vytížení obou jader procesoru nerovnoměrné, tzn. jedno bude zatížené více než druhé, bude moci vnitřní logika přiřadit více vytíženému jádru také úměrně více vyrovnávací paměti L2 cache. Může například nastat situace, kdy si budete přehrávat hudební skladby ve formátu MP3 a zároveň budete pracovat s aplikací určenou pouze pro jedno vlákno první jádro minimálně vytížené přehráváním skladeb si zabere pouze minimum vyrovnávací paměti, řekněme 256 kB, díky čemuž na druhé jádro zbude celých 3 840 kB L2 cache. Změny v přiřazení velikosti vyrovnávací paměti se mohou odehrávat v řádu milisekund a nijak zásadně tak nemohou uškodit výkonu celého procesoru.

Sdílená cache u procesorů nové generace, jak jsme se zmínili v úvodu, přináší několik výhod, mezi které patří zejména efektivní sdílení dat mezi jednotlivými jádry procesoru. Do současné doby měly stolní procesory Intel vyhrazeny ke každému jádru svou vlastní vyrovnávací paměť L2 cache, kdy komunikace mezi jednotlivými jádry navzájem a hlavní operační pamětí probíhala po systémové sběrnici Front Side Bus (ilustrativní znázornění na obrázku 8 vpravo). Při tomto rozdělení L2 cache docházelo jednak k mnohdy zbytečnému duplikování dat, protože stejné hodnoty a data mohly být uložené v obou vyrovnávacích pamětech, jednak byla při následném přesunu dat zbytečně zatěžovaná systémová sběrnice. U nových procesorů bude tento problém elegantně vyřešen tak, že sdílená L2 cache bude spojena pouze jednou cestou k systémové sběrnici. Protože přístup do této vyrovnávací paměti budou mít obě jádra zároveň, pro přenos dat z L2 cache k jednotlivým jádrům již nebude potřeba využívat a zatěžovat systémovou sběrnici FSB.

Poslední klíčovou technologií je Intelligent Power Capability. Jako jediná nemá za úkol zvýšení výkonu nových procesorů, nýbrž má pomáhat k jejich nízkému příkonu a minimalizaci odpadního tepla. Základ této funkce tvoří již známé technologie použité při výrobě mobilních procesorů Pentium M a později i dvoujádrových modelů Intel Core Duo. Navíc se objevují tři zcela nové funkce, Ultra Fine-grained Power Control, Splitt Busses a tzv. Platformization of Power Management Architecture. Ultra Fine-grained Power Control je funkce, jež průběžně vyhodnocuje zatížení jednotlivých částí procesoru a v případě jejich dlouhodobého nevyužití umí jednotlivé části vypnout a tím snížit spotřebu procesoru. Druhou funkcí je Splitt Busses, která snižuje u FPU datovou šířku z 128 bitů na polovinu, čímž opět uspoří trochu příkonu. Třetí funkce je určena především pro mobilní a serverové procesory a skládá se ze tří součástí. Power Status Indicator je určen pro mobilní procesory a má obsahovat regulátor napětí a detektor vytížení procesoru obojí má na starosti správnou detekci a úpravy napájení. DTS Digital Thermal Sensor naopak kontroluje teploty obou dvou jader CPU a následně navrhuje logice úpravu frekvence a napětí. Poslední funkcí je PECI Platformization of Power Management Architecture jedná se o systém spolupracující s několika snímači, řídícím čipem umístěným na základní desce a ventilátory instalovanými v počítačové skříni. Teplotní čidla tedy spolupracují jak s procesorem, tak s jinými komponentami, díky nižším energetickým nárokům pak počítače postavené na nových procesorech budou schopné tiššího chodu než současné procesory.

Mimo tyto nové technologie bude nová generace procesorů obsahovat také již zaběhnuté a nám důvěrně známé funkce, které jsme mohli spatřit již u procesorů Pentium 4, Pentium D a Pentium M. Enhanced Intel SpeedStepr Technology bude mít na starosti správu napájení, kombinovanou se snižováním napětí procesoru. V praxi to bude znamenat, že při nečinnosti nebo menším zatížení procesoru se jeho pracovní frekvence sníží na určitou hodnotu, sníží se zároveň i napájecí napětí a tím pádem bude menší i spotřeba procesoru. Nebude chybět ani Execute Disable Bit ochrana před některými typy počítačových virů k plnému využití však bude stále potřeba i podpora ze strany operačního systému (v současné době MS Windows XP a v budoucnu zajisté i MS Windows Vista). Procesory budou podporovat instrukční sady x86, SSE, SSE2, SSE3 a samozřejmě také rozšíření Enhanced Memory 64 Technology, zaručující chod i systémů programovaných pouze pro 64 bitů. Využití tak nalezne v nadcházející generaci operačního systému společnosti Microsoft Vista.

Co na to konkurence?

Jak na to plánuje reagovat konkurence? V první řadě to bude u společnosti AMD inovace jádra, konkrétně jeho paměťového řadiče. Ten bude nově podporovat operační paměti typu DDR2 až do frekvence 800 MHz připomeňme, že současné čipové sady pro procesory Intel podporují oficiálně pouze 667 MHz. S tím souvisí i změna patice AMD přejde po několika letech z patice Socket 939 na Socket AM2, do které budou pasovat všechny nové procesory AMD Sempron 64, Athlon 64, Athlon 64 FX a Athlon 64 X2. Je otázkou, jaké navýšení výkonu přinese změna pamětí DDR na DDR2, nicméně pokud AMD nepřejde na 65nm výrobní proces, bude mít problémy s dosahováním vyšších frekvencí a tím pádem i vyšších výkonů, než jakých dosahují v současnosti. Mikroarchitektura bude víceméně stejná, podstatné změny přinese až zcela nová architektura K9, o jejímž uvedení ještě není definitivně rozhodnuto.

Pokud jste dočetli až sem, jistě vás napadá, že u nové generace procesorů společnosti Intel se dočkáme oproti současnému stavu některých velmi zajímavých změn CPU budou výkonnější, měly by spotřebovat méně energie a vyzařovat méně přebytečného tepla. Tedy naprosto ideální procesory. Ovšem jestli tomu tak bude, to se dozvíme na začátku druhého pololetí 2006, kdy společnost Intel uvede celou řadu těchto procesorů postavených na Intel Core microarchitecture.

To nejdůležitější jsme si ale nechali na konec. Tím je otázka ceny a zda si počkat na počítače postavené na nových procesorech. Ceny nových procesorů by se měly pohybovat na úrovni dnešních dvoujádrových CPU, žádné drastické snížení pořizovací ceny celého počítače se tedy konat nebude. V podstatě dostanete za stejné nebo podobné peníze o několik procent až desítek procent rychlejší procesor, než jaký byste si mohli pořídit v současné době. Jediné, co si s největší pravděpodobností budete muset obstarat, budete-li chtít upgradovat na nový procesor po jeho vydání, bude základní deska s čipsetem Intel i965, Intel i975X nebo nějaká od výrobce třetí strany. Vše ostatní, jako grafická karta PCI Express x16, operační paměti DDR2 533, 667 nebo 800 MHz, pevné disky PATA/Serial ATA nebo jiné příslušenství to vše budete moci použít, protože v tomto směru zůstane vše zachováno. Pokud tedy stojíte před rozhodnutím pořídit si v nejbližší době počítač a nechcete do něho příliš investovat, zřejmě se na nástup nové generace procesorů Intel čekat nevyplatí. Pokud si však plánujete pořídit počítač zejména na hry a zaplatit za něj o něco (no dobře o mnoho) více, než je běžné, vyplatí se počkat na nejvýkonnější modely nové generace. Stále ovšem bude platit, že pokud budete chtít využít výkon dvoujádrových CPU na maximum, budete potřebovat také optimalizované aplikace, které nabízeného výpočetního výkonu dokáží využít.

Samozřejmě že toto všechno vypadá velmi slibně, ovšem jen praxe a čas ukáže, zda se použitím nové mikroarchitektury Intel Core podaří společnosti Intel opět předstihnout svého největšího konkurenta AMD z hlediska maximálního výkonu, ale také v otázce spotřeby, zahřívání, a v neposlední řadě spolehlivosti.

§§§§§


Dvojice drobných fotoaparátů. Casio nebo Canon vyberete si šest nebo sedm megapixelů?

Rani Tolimat

06P0191

Casio Exilim Z600

Miniaturní šestimegový model Z600 toho má hodně společného se stylovou perlou S600, kterou hodnotíme ve velkém testu v tomto čísle. Z600 ale vypadá o něco uměřeněji a liší se i v několika vlastnostech a funkcích.

U ultrakompaktů se leccos podřizuje designu a na ergonomii často tolik nezáleží. Z600 v tomto ohledu není žádnou výjimkou. Na těle se proto nachází jen minimum ovládacích prvků, samostatnými tlačítky lze nastavit pouze motivové programy a režimy blesku, pro všechny ostatní funkce a parametry musíme do menu. Výrobci ale chvályhodně mysleli i na zkušenější uživatele a umožnili přiřadit vodorovným tlačítkům jednu z nejčastěji používaných funkcí na výběr je způsob ostření, korekce expozice, vyvážení bílé, citlivost či samospoušť. Zadní straně dominuje rozměrný displej s úhlopříčkou 6,9 cm, na němž je obraz velmi dobře vidět i v přímém slunci. Na optický hledáček už místo nezbylo.

Na miniaturní stylový model nabízí Z600 až překvapivé množství zajímavých fotografických funkcí. Patří mezi ně například manuální ostření, histogram s rozlišením jednotlivých barevných kanálů, mřížka na displeji pro snadnější tvorbu kompozice, asistenční přisvícení nebo možnost vkládání až půlminutových hlasových poznámek k jednotlivým fotografiím. Uživatel si navíc může vybrat, které z parametrů se mají v aktuální poloze ukládat vždy po vypnutí do paměti a které se mají vracet do továrních hodnot. Pokud často fotografujeme v různých světelných podmínkách, může to být docela užitečné. Smíříme-li se s minimem tlačítek, je na ovládání Z600 nepříjemná vlastně jen jedna věc z prohlížení ani z procházení menu se nelze vrátit zpět k fotografování pouhým namáčknutím spouště, musíme stisknout tlačítko se symbolem fotoaparátu.

Jak už to u ultrakompaktů bývá, milovníci manuálních expozičních režimů mají smůlu. Místo toho nabízí přístroj hned tři desítky motivových programů do nejrůznějších fotografických situací. U každého programu se zobrazí ilustrační fotografie a také krátká vysvětlivka, v čem program spočívá. Pro začátečníky je to výborné.

Potěšující jsou rychlé reakce fotoaparátu. Objektiv s trojnásobným zoomem (rozsah odpovídá 38-114 mm) se při zapnutí vysune z těla za necelou vteřinu, rovněž zoomování je velmi rychlé. Ani automatické ostření se nijak neloudá, ve slabém světle mu pomáhá spolehlivé asistenční přisvícení. Na rozdíl od některých jiných současných kompaktů není Z600 vybaven technologií pro náhled scény ve tmě, v takovém případě tedy vytváříme kompozici poslepu, zaostření je ale spolehlivé. Zkušenější fotografy potěší, že se po namáčknutí spouště zobrazí na displeji expoziční hodnoty, tedy čas a clona člověk ví, zda se mu podaří udržet snímek ostrý.

Dojem z fotografování je tedy docela dobrý, o kvalitě samotných snímků to ale bohužel příliš neplatí. Největším problémem fotografií je velmi slabá kresba detailů, už při ISO 50 jsou třeba stromy v lese vzdáleném pár stovek metrů slité do jedné barevné šmouhy, totéž platí pro drobné detaily na portrétech (vlasy, řasy apod.). S rostoucí citlivostí se kresba pochopitelně ještě zhoršuje, při ISO 400 téměř zaniká v šumu. Také chromatická aberace se zejména na širokém ohnisku vyskytuje poměrně často. Pochválit lze naopak vcelku spolehlivé měření expozice bez přepalů.

Canon PowerShot A620

Sedmimegový Canon A620 patří do skupiny klasických kompaktů. Do této kategorie řadíme fotoaparáty, které se nesnaží zaujmout ultramoderním designem a miniaturními rozměry, nebo naopak mamutím zoomem a profesionální funkční výbavou, zato se vyznačují spolehlivým chodem a rozumným poměrem ceny a výkonu.

Příjemným překvapením jsou některé velmi zajímavé funkce a vlastnosti, například výklopný a otočný displej, který výrazně usnadňuje fotografování třeba od pasu nebo nad hlavou. Tento typ displejů se ještě nedávno objevoval jen ve vyšších cenových kategoriích. Na druhou stranu má ale toto řešení také své nevýhody výklopný displej je nutně menší než běžné vestavěné typy, jeho úhlopříčka měří 5,1 cm.

Na horní straně najdeme kromě vypínače a spouště s prstencem pro zoomování pouze tradiční otočný volič expozičních režimů, ostatním ovládacím prvkům je vyhrazena zadní strana fotoaparátu. Přepínačem v horní části lze volit mezi fotografováním a prohlížením snímků, vpravo od displeje se nachází směrová navigační kolébka obklopená čtyřmi tlačítky pro přístup k nejčastěji používaným funkcím. Vzhledem k poměrně bohaté funkční výbavě je ovládacích prvků pomálu, výrobci zjevně dali přednost jednoduchému ovládání, které vyhovuje především začátečníkům a méně zkušeným uživatelům. Nicméně je škoda, že ani těch několika tlačítek nelze využít naplno tlačítko pro přímý tisk nedělá v režimu fotografování vůbec nic, přitom by se jím dala ovládat například citlivost nebo vyvážení bílé.

Pochvalu zaslouží rychlý náběh, horší je ale ovládání čtyřnásobného zoomu. Na dnešní poměry je pomalý až běda a navíc mu chybí plynulost rozsah odpovídající 35-140 mm u klasického fotoaparátu překonává v pouhých sedmi krocích, a to je pro jemné doladění kompozice opravdu málo. Jinak přístroj při fotografování reaguje výborně, za zmínku stojí především nenápadné, ale stoprocentně účinné asistenční přisvícení pro automatické ostření ve tmě. Oranžové světélko neoslňuje zdaleka tolik jako u některých jiných modelů, fotoaparát díky němu přitom zaostří i do naprosté tmy velmi rychle. Díky speciální zobrazovací technologii navíc i ve tmě vidíme na displeji alespoň náznak scény.

Překvapilo nás chování blesku. Jeho intenzitu lze nastavit ve třech krocích a při fotografování je ji potřeba měnit poměrně často, jinak se nevyhneme častým přepalům nebo naopak příliš tmavým snímkům. Pro kvalitu fotografií je tento systém docela výhodný, jen na to člověk musí prakticky neustále myslet a správné nastavení často vyžaduje zkušební snímek.

Samotné fotografie ovšem dopadly výborně. Tak ostrá kresba i v rozích snímků se u kompaktů jen tak nevidí, velkou pochvalu zaslouží věrné barvy, nepotěší jen občasný sklon expoziční automatiky k přepalům. Chromatické aberace je na snímcích minimum a omezuje se na jejich okraje. Co se šumu týče, v hodnotách do ISO 200 je vcelku snesitelný, ISO 400 by měl člověk používat jen v nouzi to je ale vlastnost drtivé většiny kompaktů.

A jedna poznámka na závěr. Canon A620 je vybaven kompletní českou lokalizací, což je chvályhodné, firma ale mohla překlad svěřit někomu, kdo se aspoň trochu vyzná ve fotografických termínech. Že se drive překládá jako snímání, ne řízení, a fine quality znamená vysokou a nikoli jemnou kvalitu, ví i průměrný fotoamatér. Opravdovou perlou je ovšem převod motivového programu Portrait (portrét) jako "Na výšku" slovo portrait se, pravda, používá jako označení orientace papíru na výšku například v ovladačích tiskáren, v tomto případě byl ale překladatel úplně vedle.

Casio Exilim Z600

+ povedený design

+ slušná funkční výbava

+ rychlost

- slabá kresba detailů

- šum

- časté chromatické aberace

Cena vč. DPH: 9 590 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast, http://www.fastsro.cz

Canon PowerShot A620

+ vysoká kvalita fotografií

+ spolehlivé automatické ostření

+ velmi slušná funkční výbava

+ výklopný a otočný displej

- nedokonalý systém ovládání

- pomalý zoom

- příšerný překlad menu

Cena vč. DPH: 9 390 Kč

K testu zapůjčila firma: Canon, http://www.canon.cz

§§§§§


Western Digital Passport 120GB. Přenosný disk s větší datovou kapacitou se schovává ve stříbřitém pouzdře

Jaroslav Kasal

06P0192

Pokud potřebujete často přenášet objemná data, jistě nám dáte za pravdu, že neustále používat DVD vypalovačku není právě nejpohodlnější řešení. Ostatně kdysi obří kapacita 4,7 GB dnes již mnohdy nedostačuje. V takovýchto případech je ideální sáhnout po některém z přenosných velkokapacitních USB disků. Jedním z nejpodařenějších produktů na trhu je bezesporu výrobek společnosti Western Digital. Výrobce jej pojmenoval WD Passport.

Přenosný disk WD Passport jsme k testování obdrželi ve verzi označené jako WDXML1200UE. Z modelového označení lze vydedukovat, že produkt nabízí příjemných 120 GB datového prostoru. Skutečně tomu tak je.

Přenosný disk je vyroben v jednoduchém, nicméně elegantním designu. Navíc je velká část krytu z materiálu, který mnoha vlastnostmi připomíná pevnou, ale současně i pružnou gumu. Interní 2,5" pevný disk je tak velmi dobře chráněn před nárazy a nešetrným zacházením během transportu.

Uvnitř pouzdra se nachází rozměrově malý disk, který se běžně využívá i v noteboocích. Pokud pracuje, otáčejí se jeho plotny rychlostí 5 400 otáček za minutu. Pro co možná nejplynulejší průchod dat je osazen vyrovnávací pamětí s kapacitou 2 MB.

Z praktického hlediska je zcela zásadní, že je celý produkt energeticky nenáročný. Spokojí se pouze s napájením z USB portu, do kterého se disk připojuje (podpora se samozřejmě týká i USB 2.0). Uživateli na cestách stačí pouze malé pouzdro (přenosný disk) a krátký USB kablík, zakončený standardem mini USB. Žádný těžký adaptér do elektrické sítě není zapotřebí!

V dnešní době zřejmě nepřekvapí, že se produkt k počítači pouze připojí a následná komunikace s PC nebo notebookem probíhá bez instalace jakýchkoliv ovladačů. Jak je tomu u výměnných paměťových zařízení zvykem, i WD Passport tento pracovní režim podporuje (tzv. "USB mass storage device"). Z tohoto důvodu je používání výměnného disku ve všech moderních operačních systémech zcela bezproblémové.

Při praktickém testování produktu jsme změřili výkon pomocí osvědčeného testovacího softwaru HD Tach RW. Měření jsme realizovali na neformátovaném povrchu disku. Průměrný výkon při kontinuálním čtení dosahuje hodnoty 27,9 MB/s a při zápisu dokonce 30 MB/s. Průměrná přístupová doba je 18,6 ms. Maximální propustnost sběrnice naměřil testovací program HD Tach RW na úrovni 31 MB/s. Veškeré naměřené hodnoty lze v rámci přenosných disků USB považovat za velmi příznivé.

Závěrem lze snad pouze konstatovat, že pevný disk WD Passport 120GB jsme si během testů oblíbili, pracoval spolehlivě a je možné jej uživatelům pouze doporučit.

WD Digital Passport 120GB

+ kapacita

+ rozměry a provedení

- pořizovací cena

Cena vč. DPH: 5 350 Kč

K testu zapůjčila firma: Western Digital,

http://www.wdc.com

§§§§§


GeForce 7900GT(X) a 7600GT. Test nových zástupců high-end a střední výkonnostní třídy společnosti nVidia

Petr Matuška

06P0193

Na poli grafických karet jsme toho za uplynulý půlrok zažili mnoho nejprve velice zpožděná nová generace ATI Radeon X1x00, skládající se z karet všech tří základních skupin (nejvyšší, střední a nejnižší výkonnostní třída), na začátku nového roku k tomu přibyla i nová řada nejvýkonnějších grafických karet ATI Radeon X1900 XT(X), čímž společnost ATI opět převzala vládu nad grafickým trhem. Konkurenční nVidia do té doby vydala pouze high-endový model GeForce 7800 GTX, následovaný speciální téměř nedostupnou edicí GeForce 7800 GTX 512. Všechny ostatní grafické karty určené pro střední a nižší třídu byly postavené na řadě GeForce 6x00. Situace pro společnost nVidia začala být dosti vážná, protože jak v oblasti high-end, tak i v oblasti středně výkonných grafických karet našla přemožitele v podobě konkurenčních čipů ATI. A tak jistě nikoho nepřekvapilo, že během největšího evropského veletrhu CeBIT (reportáž z něj jste si mohli přečíst v minulém čísle) představila společnost nVidia prakticky všechny zbývající grafické čipy doplňující řadu GeForce 7x00. Byly to např. nejvýkonnější modely 7900 GT(X), jako zástupce middle-end trhu pak modely 7600 GT(GS) a nakonec i nejlevnější varianty GeForce 7300. A právě o prvních dvou si v tomto článku řekneme více.

MSI NX7600GT-T2D256E

První karta v našem testu byla osazena grafickým čipem nVidia GeForce 7600GT a pochází z produkce společnosti MSI. Svou výbavou, funkcemi a také cenou se stává nástupcem velmi oblíbených čipů GeForce 6600GT. Grafický čip je plně kompatibilní s nejvýkonnějšími modely 7900 GT(X), má pouze, stejně jako 6600GT, několik omezení. Tím zásadním je snížení Vertex a Pixel shaderů z původních osmi u 7900 na pět u Vertex shaderů, a z 24 na rovnou polovinu, tedy na 12 u Pixel shaderů. Ani paměťová sběrnice nebyla ušetřena a byla použita pouze 128bitová, oproti plnohodnotné 256bitové u dražších modelů. Grafický čip je vyroben novou 90nm výrobní technologií, díky níž ve spolupráci s pouhými 177 milióny tranzistory dokáže zůstat i při maximálním zatížení relativně málo zahřátý. GPU u této karty pracuje na 650 MHz, paměti typu GDDR3 na frekvenci 700 MHz (1 400 MHz DDR), což poskytuje pro střední třídu dostatečný výkon. Naneštěstí společnost MSI osadila relativně hlučný chladič, který byl při dlouhodobé práci slyšet a dokonce slabě pískal. Chlazen je pouze grafický čip, paměti GDDR3 dodané společností Samsung byly ponechány bez jakéhokoliv chlazení. Karta díky malé spotřebě nepotřebuje externí napájení, na těle tedy nenaleznete přídavný konektor, potěšila nás i doporučená hodnota napájecího zdroje, který má být pro použití karty "pouze" 400 W a vyšší. Na kartě je vyhrazeno místo pro přídavný čip zpracovávající vstupní obraz, proto zde najdete dva DVI výstupy a jeden TV-Out s plnou podporou HDTV rozlišení. Nechybí však ani podpora a konektor pro SLi zapojení, díky kterému je možné provozovat dvě karty se stejným GPU v párovém zapojení. Stejně jako karty generace 7x00, i tato grafika má plnou podporu Vertex Shader a Pixel Shader verze 3.0, rozhraní DirectX 9.0c a OpenGL 2.0, kvalitu grafického výstupu zlepšují technologie celoobrazovkového vyhlazování AntiAliasing 2-4x RGMS a 2x OGSS, kombinace SS+MS a Transparent AA a podpora implementace 64bitových textur, zprostředkované funkcí High Dynamic-Range (HDR). Z dalších klíčových funkcí podporuje karta dekódování a celoobrazovkové přehrávání videa ve formátech H.264, MPEG2 a WMV, u všech samozřejmě ve vysokém rozlišení, kompatibilním s HDTV. nVidia CineFX verze 4.0 se stará o kvalitu vizuálních efektů plnou podporu Vertex a Shader model 3.0. O kvalitu zpracování videa se stará technologie nVidia PureVideo, jež má být odpovědí na konkurenční technologii společnosti ATI AVIVO. Ještě jsme se nezmínili o rozhraní nové karty, je to PCI Express x16.

A praktické poznatky z používání této karty? Z hlediska předvedeného výkonu nás nový grafický čip velmi mile překvapil, podával velmi příznivé výkony, přesně zapadající mezi současný low-end a high-end. Tradičně mají karty mírně navrch v aplikacích využívajících pro svou práci rozhraní OpenGL, jsou dostatečně výkonné pro všechny současné počítačové hry, ovšem pouze ve střední kvalitě obrazu a při rozlišení maximálně do 1 280 x 1 024 obrazových bodů. Příjemně překvapeni jsme byli dodanou výbavou grafické karty, kdy se mezi příslušenstvím nachází S-Video kabel s redukcí na RGB cinch s podporou HDTV, jeden dvoumetrový klasický S-Video kabel, DVI-VGA redukce, manuál, jedna originální hra GT Legends, DVD s obsahem od společnosti CyberLink (PowerCinema a Power2Go) a nakonec CD s ovladači MSI Multimedia. K záporným stránkám můžeme zařadit dříve zmíněný problém s chlazením. Ventilátor je sice "efektně" zelený, ale vydává nepříjemný pískavý zvuk. Pravděpodobně se ale jedná jen o vadu testovaného kusu.

Leadtek WinFast PX 7900GTX

Druhá testovaná grafická karta byla osazena zcela novým high-endovým čipem nVidia GeForce 7900GT. Nejedná se sice o naprostý TOP model (7900 GTX), ovšem o to více při téměř shodných parametrech zaujme svou pořizovací cenou. Kódové označení čipu je G71 a na rozdíl od verze GTX (650 MHz) pracuje na frekvenci 450 MHz. Osazené paměti typu GDDR3 produkované společností Samsung pracují na 660 MHZ (1 320 MHz DDR), paměťová sběrnice tentokrát nabízí plný 256bitový výkon. Z hlediska provedení i podporovaných funkcí je na tom tato grafická karta velmi podobně jako model od MSI je postavena na referenčním designu nVidia, nemůžeme se proto divit, že zde nenalezneme nic překvapivého. K dispozici jsou dva DVI výstupy a jeden konektor S-Video s podporou vysokého rozlišení HDTV. Samozřejmostí je podpora režimu SLi, díky vyšší energetické náročnosti čipu najdeme na zadní straně napájecí konektor. Odvádění tepla od grafického čipu je opět svěřeno referenčnímu chladiči, který je stejně jako u MSI poměrně hlučný, na druhou stranu nevydává nepříjemný pískavý zvuk. Součástí balení je S-Video kabel s redukcí na RGB cinch kabely, redukce DVI-VGA a sada softwaru, čítající originální hry Serious Sam II, TrackMania Nations a program PowerDVD 6.

To nejdůležitější jsme si nechali na konec. Výkon této grafické karty je jen o málo nižší než u GeForce 7800GTX, cenový rozdíl mezi nimi však činí několik tisíc korun. Leadtek WinFast PX 7900GTX je určen pro náročné uživatele, ochotné investovat do grafické karty více než 10 000 Kč, dostanou však za to výkon, naprosto postačující pro jakékoliv současné aplikace a hry. Pokud jste tedy měli zálusk na 7800GTX, nechte si zajít chuť a pořiďte si rovnou nový model 7900GT.

MSI NX7600GT-T2D256E

+ důstojný nástupce GeForce 6600GT

+ dobrý poměr výkon/cena

- hlučnost chladiče

Cena vč. DPH: 6 842 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, http://www.levi.cz

Leadtek WinFast PX 7900GTX

+ vysoký výkon, 90nm výrobní technologie

- vyšší cena

Cena vč. DPH: 10 338 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, http://www.levi.cz

§§§§§


Třetí pokračování úspěšné řady. LCD s TV tunerem Sony MFM-HT205 podívejte se na to zeširoka

Václav Maletínský

06P0194

Televizory Sony mají na trhu velmi silnou pozici a nemusí se jednat jen o novinky Bravia. Možná trochu v jejich stínu se v nabídce výrobce objevují vzhledově i výkonově zdařilé panely, které mohou pracovat jako televize (mají zabudovaný TV tuner), i jako běžný LCD monitor. Třetí zástupce značky Sony, spadající do kategorie LCD s TV tunerem, se v obchodech objevil na začátku letošního jara. Doplnil tak 17palcový širokoúhlý model MFM-HT75W a 19palcový panel MFM-HT95 (recenze vyšla v minulém vydání PC WORLDu). Krátký pohled do technické specifikace a dlouhé sledování obrazovky s testovacími snímky, televizním vysíláním a přehráváním DVD naznačilo, že novinka své předchůdce v mnoha ohledech převyšuje. Zobrazované rozlišení vzrostlo na WSXGA+, tedy 1 680 x 1 050 bodů, kontrast je označen hodnotou 1 600 : 1, svítivost 470 cd/m2. Došlo i k výraznému zrychlení odezvy na 6 ms. Shodné jsou pozorovací úhly 170 stupňů. Z uvedeného popisu je zřejmé, že se u tohoto modelu primárně počítá se sledováním televize, případně DVD. Tomu je přizpůsoben jak zmíněný kontrastní poměr, tak automatické nastavení barev, upravující barevné a jasové složky s ohledem na střední tóny. Krátká odezva při rychlých scénách výrazně zlepšuje kvalitu obrazu. LCD panel může samozřejmě pracovat také jako běžný LCD displej ve spojení s PC, je vybaven vstupy D-Sub, DVI-D, SCART, S-video/kompozitní video a komponentní video.

Televizní tuner, jeho ovládání, ani vzhled dálkového ovladače se proti dřívějším modelům výrazně nezměnil, mohli jsme se proto spolehnout na přesné nastavení všech kanálů, dostupných na připojení ke kabelové televizi. I bez dálkového ovladače je možné televizi ovládat pomocí tlačítek na pravé straně. Zvuk i nadále zajišťuje dvojice tříwattových reproduktorů, doprovázená zadním 5W subwoferem.

Ke změnám bohužel nedošlo na OSD, na lokalizaci tedy za celý rok (od uvedení 17" modelu) nezbyl čas. To je však jedna z mála výtek, kterou k víceúčelovému panelu můžeme vznést. Druhou je pohled na cenu produktu. 29 990 Kč včetně DPH odpovídá nabízené kvalitě a značce, ale cena bude důvodem, proč se těchto LCD s televizním tunerem nebudou prodávat tisíce.

Sony MFM-HT205

rychlá odezva

+ výborný obraz

- pořizovací cena

Cena vč. DPH: 29 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony, http://www.sony.cz

§§§§§


Asus CrossFire ready. Test motherboardu s novou čipovou sadou ATI CrossFire Xpress 3200

Petr Matuška

06P0195

Po uvedení nových grafických karet ATI Radeon X1900XT(X) se začalo spekulovat o možném zbytečném snížení výkonu při použití dvou grafických karet v režimu CrossFire. Inovovaná čipová sada ATI CrossFire Xpress 200 a následně na ní postavené základní desky totiž mohou přiřadit pouze 2 x 8 PCI Express linek každé grafické kartě, což mohlo být při velmi vysokém výkonu těchto karet limitující. Během testů CrossFire X1900 se nám dostala do rukou i základní deska Asus osazená novým čipsetem ATI CrossFire Xpress 3200, umožňující práci dvou plnohodnotných PCI Express x16 slotů.

Základní deska Asus A8R32-MVP Deluxe je založena na již zmiňovaném čipsetu ATI CrossFire Xpress 3200 (dříve pod kódovým označením RD580), k němuž je připojen jižní můstek ULi 1575. Základní deska je schopna pracovat s procesory AMD Athlon 64, Athlon 64 FX, Athlon 64 X2 a AMD Opteron, tedy se všemi současnými procesory určenými pro patici Socket 939. Pro operační paměť typu DDR jsou k dispozici celkem čtyři sloty, do nichž lze osadit paměťové moduly s celkovou kapacitou až 4 GB, jsou podporovány paměti na frekvencích 266, 333 a 400 MHz, včetně ochranného kódování ECC. Pro rozšiřující karty jsou připraveny dva sloty PCI Express x16, jeden PCI Express x1 a tři PCI, pro pevné disky a optické mechaniky jsou k dispozici dva konektory ATA133, čtyři Serial ATA 3 Gb/s s možností vytvoření diskového pole RAID 0,1,5,10 a JBOD, navíc pak jeden interní a jeden externí konektor SATA 3 Gb/s, vyvedený z přídavného řadiče Silicon Image 3132 SATA, taktéž s možností RADI 0 a 1. Zbývající integrované součásti tvoří osmikanálová zvuková karta Realtek ALC882, dvě GBitové síťové karty Marvell 88E8001 a Marvell 88E8053 (tato síťová karta je připojena přes sběrnici PCI Express), dva konektory řadiče FireWire IEEE1392a v provedení řadiče Texas Instrument a nakonec také až osm konektorů USB 2.0. Mezi příslušenstvím jsme nalezli po jednom datovém kabelu pro FDD a ATA disk, tři sady Serial ATA a redukce napájení k SATA diskům, jeden bracket s oběma konektory FireWire IEEE1392a a druhý s dvojicí USB a jedním MIDI konektorem. Výbava BIOSu je dostačující, jsou zde všechna potřebná nastavení časování pamětí, procesoru, sběrnice HT a rozhraní PCI Express, a to včetně podrobného nastavení napětí u jednotlivých komponent. Vyzkoušeli jsme i možnost zvýšit pracovní frekvenci procesoru a v porovnání se základními deskami s konkurenční čipovou sadou nVidia nForce SLI dopadla tato deska o něco hůře. Při přetaktování mohou pomoci méně zkušeným uživatelům firemní technologie AI NOS, AI Overclocking a ASUS PEG Link, díky kterým lze s minimálními zásahy do systému dosáhnout velmi dobrých výsledků. Co se týká provedení desky, jsou na čipové sadě a jižním můstku osazeny pasivní chladiče. Při práci se však zejména severní můstek výrazně zahříval, na chod a stabilitu to ovšem nemělo žádný vliv zde bychom preferovali buď velmi dobře chlazenou počítačovou skříň, nebo možnost osadit dodatečně přídavný ventilátor. Celková stabilita základní desky Asus A8R32-MVP Deluxe byla na dobré úrovni, nesetkali jsme se s žádnými výpadky či náhodnými restarty. Desku jsme podrobili samozřejmě i dlouhodobému testu stability, jímž prošla bez problémů. Výtku máme jen k původnímu BIOSu, který se na desce nacházel operační paměti nepracovaly v zapojení Dual Channel ani na rychlosti 400 MHz, nebyly podporovány nejnovější procesory a celková rychlost byla špatná. Museli jsme updatovat na verzi 0311, s níž podávala deska velmi dobré výkony jak z hlediska paměťové propustnosti, tak i grafického výkonu (a to včetně zapojení CrossFire). V neposlední řadě byl díky použitému jižnímu můstku ULi i výkon pevného disku velmi dobrý. Asus A8R32-MVP Deluxe díky nové čipové sadě pracoval dobře, od modelu "Deluxe" jsme však očekávali mnohem více. Zejména na BIOSu je potřeba ještě nějaký čas pracovat. Snad příště.

Asus A8R32-MVP Deluxe

+ dva plnohodnotné sloty PCI Express x16

- potřeba updatovat BIOS na nejnovější verzi

Cena vč. DPH: 5 460 Kč

K testu zapůjčila firma: Asus CZ, http://www.asus.cz

Výsledky testů

Everest čtení/zápis paměť (MB/s)5 402/1 930

Super PI 1M/4M (v sec)35/181

PCMark05 CPU (body)4 904

DVD Shrink (min:sec)9:36

HD Tach3 (MB/s)58,3

PCMark 2005 HDD (body)5 972

3DMark 2005/2006 (body)6 357/1 112

Half-Life2/Quake4 (fps)111,74/98,7

RTCW (fps)209,7

PCMark 2005 Systém (body)5 572

SysMark 2004 SE (body)261/321/213

§§§§§


To nejlepší na konec? Nový dvoujádrový CPU Intel Pentium Extreme Edition 965

Petr Matuška

06P0196

Že je mikroarchitektura NetBusrt na konci své cesty, jsme se snažili naznačit v minulém čísle při přehledovém testu procesorů. Nepředpokládali jsme, že Intel vydá ještě výkonnější řešení, než jakým je Extreme Edition 955. A přece! Stalo se, koncem března 2006 jsme měli možnost otestovat nový TOP model společnosti Intel s označením Pentium Extreme Edition 965. O tom, že procesor bude dvoujádrový, nepochyboval v redakci nikdo, velice nás však zarazila pracovní frekvence, která činila 3 730 MHz. Je to totiž hodnota rovnající se frekvenci nejrychlejšího jednojádrového procesoru (když opomeneme model Pentium 4 670, který má však FSB pouze 800 MHz) a dává tak uživateli jednoznačnou odpověď na otázku, zda si pořídit jednojádrový CPU s vysokou frekvencí nebo pomalejší, avšak dvoujádrový model. V tomto případě je totiž volba naprosto jednoznačná. Intel Pentium XE 965 ostatně nezaostává ani v dalších parametrech, jakými jsou např. frekvence systémové sběrnice FSB 1 066 MHz, 2 MB L2 cache přidělené každému jádru, aktivní technologie Hyper-Threading, Execute Disable Bit, Intel Extended Memory 64 Technology a Virtualization Technology. Hyper-Threading je technologie umožňující vytvořit z jednoho fyzického jádra dvě virtuální, a tak konkrétně u tohoto modelu máte možnost sledovat vytíženost čtyř jader. Výhodu to přináší v tom, že druhé virtuální CPU může zpracovávat jiné vlákno tehdy, kdy je první CPU plně vytíženo díky vyšší latency. Execute Disable Bit je technologie zabraňující průniku některých virů do počítače, jediným omezením je podpora operačního systému vyžaduje MS Windows XP s instalovaným SP 2. Intel Extended Memory 64 Technology je rozšíření současné instrukční sady x86 doplněné instrukcemi SSE, SSE2 a SSE3 o podporu 64bitových instrukcí, díky kterému bude moci pracovat procesor s novými operačními systémy MS Windows XP Professional 64bit Edition, Windows Vista a 64bitovými verzemi Linuxu. Virtualization Technology je funkce zajišťující rychlejší a bezproblémovější nasazení, instalaci a provoz virtuálních počítačů. Díky této technologii máte možnost přistupovat přes virtuální PC přímo k fyzickým portům počítače a umožnit tak téměř plnohodnotnou práci s virtuálním počítačem. Všechny tyto technologie měly i předchůdce model XE 955. Co však modelu 955 oproti aktuálnímu 965 chybí, je Enhanced Intel SpeedStep Technology funkce snižující až 1000x za sekundu frekvenci a napětí procesoru podle jeho aktuálního vytížení. Za následek to má snížení pracovní teploty procesoru, což je i přes nový 65nm výrobní proces stále potřeba. Pracovní teplota plně zatíženého procesoru byla 71 stupňů Celsia, při aktivaci EIST klesla teplota na 48 stupňů Celsia a frekvence na 3 200 MHz. Pro použití tohoto procesoru je potřeba vlastnit základní desku s čipovou sadou Intel i975X, samotný procesor je pak v "beznožičkovém" provedení LGA775. Co se týká výkonu tohoto CPU, musíme konstatovat, že v testu SYSmark 2004 SE dosáhl druhého nejvyššího výsledku, jaký jsme měli možnost v našich testech změřit. Navíc v aplikacích využívajících více vláken tento procesor s přehledem kraluje jako příklad můžeme uvést kódování videa v programu DVD Shrink a/nebo při současném spuštění další komprimační aplikace. Pokud by však někomu stávající výkon nestačil, procesor má odemčený násobitel a umožňuje tak zvýšit pracovní frekvenci až do závratných výšin. Nám se povedlo bez zvýšení základního napětí 1,3 V zvýšit frekvenci na 4 522 MHz (17 x 266 MHz = 4 522 MHz) a výsledky dosažené na této frekvenci daleko přesáhly i nejvýkonnější současný model konkurenční společnosti AMD Athlon 64 FX 60. Pentium XE 965 není zejména kvůli ceně pro každého, ovšem kdo po něm sáhne, nebude litovat dostane totiž velmi vysoký nominální výkon, nejnovější technologie a výborný potenciál k případnému následnému zvýšení výkonu.

Intel Pentium Extreme Edition 965

+ opravdu vysoký výkon, technologie

+ odemčený multiplikátor

- cena, teplota

Cena vč. DPH: 28 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Intel, http://www.intel.com

Výsledky testů

Everest čtení/zápis paměť (MB/s)6 815/1 990

Super PI 1M/4M (v sec)34/175

PCMark05 CPU (body)6 460

DVD Shrink (min:sec)7:37

DVDShrink + Lame (min:sec)10:42

Lame 3.97 (v sec)7:32

WinAce komp. (min:sec)3:52

3DMark 2005/2006 (body)6 348/1 117

Half-Life2/Quake4 (fps)129,5/86,3

RTCW (fps)195,3

PCMark 2005 Systém (body)5 493

SYSmark 2004 SE (body)269/324/223

§§§§§


Designový skvost z dílny MPIO. Portable Media Player MPIO HD400 skutečně krásný, ale s chybami

Lubor Jarkovský

06P0197

Společnost MPIO patří mezi ty proslulejší výrobce přehrávačů a dlouhou dobu stála na stejné úrovni jako iRiver či iAudio. Jenže časy se mění a posledních několik měsíců se zdá, jakoby technici v MPIO nedokázali připravit skutečně dech vyrážející přehrávač. Nejsou ovšem sami, iRiver je na tom podobně a v jeho případě to skoro vypadá, že pomalu, ale jistě ustupuje z pozice výrobce nejlepších a nejdražších přehrávačů mezi široké masy producentů ničím nezajímavých playerů. Ale zpět k MPIO, které se nyní snaží vrátit mezi vyvolené se svým nejnovějším harddiskovým jukeboxem, označeným jako HD400.

Při rozbalování krabice se na nás smálo logo iF Design Awards a bylo jasné, že před sebou nemáme úplně obyčejný přehrávač. Když jsme si konečně mohli HD400 prohlédnout na vlastní oči, ihned jsme pochopili, proč tento přístroj získal za svůj vzhled prestižní ocenění. Dokonalá lesklá černá v kombinaci s matnou stříbrnou v oblasti ovládacích prvků a zaoblené tvary tohoto stogramového všeuměla dělají svoje. A to jsme ještě ani nezmínili, že celá zadní strana je v pěkném lesklém kovu.

Svým vzhledem si nás HD400 určitě získal a dařilo se mu i v další oblasti hodnocení, kterou je displej. Zobrazovací jednotka o velikosti 1,8" (220 x 176 bodů), schopná ukázat až 262 tisíc barev má jemný rastr a nelze jí de facto nic vytknout.

Oslavná óda ovšem nemůže pokračovat donekonečna a nyní přichází ona očekávaná ledová sprcha. Tentokrát v podobě ovládání. Když z přístroje sundáte ochrannou fólii, která kryje většinu jeho těla, a dotknete se některého z tlačítek po stranách (ať už napravo, nebo nalevo), čeká vás menší šok. Jejich hrany nepříjemně škrábou a odírají z prstů vrstvičky staré kůže. Výsledkem je nepříjemné ovládání a nečistota, usazující se po obvodu tlačítek. Druhou slabinou je středový kruh. Kromě toho, že se nepříjemně viklá, bychom čekali, že jeho obvodové kolečko bude plnit scrollovací funkci. Realita je bohužel jiná.

Reputaci si přehrávač značně vylepšil svými funkcemi, protože dostál označení PMP naprosto stoprocentně. Z hudebních formátů podporuje MP3, WMA (DRM) a OGG. Videosoubory dokáže přehrát samozřejmě také, ale je nutné je klasicky transkódovat v jednoduchém (dodávaném) softwaru PMP Transcoder, který používá řada výrobců. Obrázky lze potom prohlížet ve formátu JPEG i BMP. MPIO nakonec nezapomnělo ani na FM tuner, nahrávání, textové soubory a dokonce přidalo nějaké hry.

Na papíře vše vypadá pěkně, ale jak se přístroj osvědčil v praxi? Díky přehlednému velkému displeji je práce s hudbou velmi pohodlná a ve výpisu skladeb se vejde na obrazovku hned osm položek. Při přehrávání jsou zobrazovány všechny důležité informace v pěkně graficky zpracovaném prostředí. Nechybí ani hodiny či neustále zobrazovaná informace o aktuální hlasitosti. Trošku horší je to s videem, které přístroj v některých případech nepřehrával zcela plynule. Kvalita obrazu je nicméně velmi vysoká. To platí i pro fotografie. Prohlížení textových souborů bylo u MP3 přehrávačů většinou kvůli malému displeji či nepřehlednému zobrazení nepoužitelné. MPIO přidalo mezi jednotlivé linky textu řádky a pročítání uložených materiálů tak nepředstavuje vůbec žádný problém. Výtku si ovšem zaslouží dlouhé načítání systému po zapnutí přehrávače a pomalé přepínání mezi některými funkcemi. Velmi často se nám také stalo, že přehrávač zamrzl a bylo nutné ho násilně pomocí kancelářské sponky resetovat.

Nahrávat je možné z FM tuneru, přes linkový vstup a přes integrovaný mikrofon. Záznam je kvalitní a probíhá do MP3 (až 256 kbps). Jedinou vadou je nutnost proklikat se přes několik vrstev menu při nastavování zdroje. To se týká jen line-in vstupu a hlasu, neboť z rádia lze nahrávat při poslechu pouhým stiskem tlačítka.

Za nešťastné považujeme příslušenství, ve kterém se nachází jen speciální kabel (USB a linkový kabel dohromady), sluchátka, ochranný pytlík a CD. U přehrávače za osm tisíc bychom čekali ještě třeba síťový adaptér, pořádné pouzdro na opasek a dálkový ovladač. Adaptér by mělo být časem možné u nás dokoupit, ale ovladač nikoliv, což je škoda, protože výstup by pro něj na HD400 byl.

Se svou výdrží 12 hodin (hudba, u videa méně než polovina) je na tom MPIO podobně jako konkurence. Škoda, že v Koreji nedokázali dotáhnout dobře našlápnutý vývoj přehrávače do konce bez škobrtnutí. Design a skvostný displej nejsou bohužel všechno.

MPIO HD400

+ oku lahodící design

- zasekává se

- konstrukční chyby

- dlouhé spouštění

Cena vč. DPH: 8 390 Kč

K testu zapůjčila firma: HBC Europe, s. r. o., http://www.mpio.cz

§§§§§


Do třetice všeho dobrého. M-CODY MX700 povedený multimediální přehrávač s bohatou funkční výbavou

Lubor Jarkovský

06P0196

Nástup značky M-CODY na český trh nebyl zpočátku nijak razantní, neboť ji před Vánoci zastupoval jenom jeden jediný model. Byl to MX400, jehož test naleznete v únorovém čísle PC WORLDu. Následoval levnější MX300, jemuž jsme se podívali na zoubek v dubnovém čísle. Nyní se nám dostal do rukou další přehrávač z dílny společnosti Median, je jím M-CODY MX700.

Přehrávač, který se prodává buď ve stříbrné (512 MB) nebo černé (1 GB) barvě, má zaoblené tvary a je jakousi směskou mezi předchozími dvěma modely. Přední straně dominuje TFT displej s úhlopříčkou 1,1" (128 x 128 bodů), schopný zobrazit 65 tisíc barev. V této oblasti si sedmistovka oproti čtyřstovce pohoršila, protože starší model měl displej s 262 tisíci barev. LCD panel sám o sobě je ale u MX700 zjevně kvalitnější a ještě o něco jemnější, takže ve finále na něm není omezenější barevná škála znát.

Ovládání je tentokrát řešeno pomocí tradičního kruhu s pěti tlačítky (další tři ovládací prvky jsou umístěny na pravé straně přehrávače) a zdá se, že tato oblast je pro M-CODY asi zakletá. Tlačítka sice nejsou malá jako u MX400, ale kruh je umístěn příliš blízko dolní hrany a palec je nutné při práci s tímto drobkem hodně ohnout, což není nijak příjemné.

Jelikož se přehrávač přihlásí jako externí disk, nepředstavuje kopírování hudby problém. Díky integraci praktického plochého USB konektoru je možné MX700 používat i jako flash disk pro jakákoliv data. Přenos souborů probíhá rychlostí kolem 4 MB/s.

Nyní k formátům, které přehrávač podporuje. V oblasti hudby, respektive zvuku jsou to MP3, WMA, OGG, ASF a WAV. Jelikož se jedná o multimediální player, zvládá i video (je ho nutné transkódovat), obrázky v JPEG či textové soubory. Samozřejmostí je FM tuner a nahrávání (hlas, rádio, line-in). Již tradiční specialitkou M-CODY je funkce dálkového ovladače, nechybí ani nějaká ta hra. Za mnohem důležitější vychytávku ovšem považujeme možnost využít linkový vstup jako druhý sluchátkový výstup. Maličkost, kterou na cestách ve dvou rozhodně oceníte, neboť v tomto případě není kvalita zvuku degradována jako při použití rozdvojky na jednom výstupu. Hochy z Medianu musíme pochválit i za firmware. Takto přehledné menu jsme dlouho neviděli zorientovali jsme se v něm doslova během několika vteřin. Základní nabídka je řešena tradičně pomocí ikonek vyjíždějících z levé strany obrazovky, ale pochvalu zaslouží hlavně nastavení. V něm je na displeji zobrazována vždy sada ikon, logicky a přehledně seřazených ve dvou řadách.

Na jedno nabití (přes USB) by měl při přehrávání hudby přístroj vydržet nějakých 24 hodin. Naše zkušenosti hovoří spíše o dvaceti hodinách, ale záleží na používání displeje. Pokud si budete pouštět video či prohlížet desítky fotek, výdrž baterie je samozřejmě mnohem menší.

Koupit či nekoupit? Klasická otázka, na kterou dnes máme zcela jednoznačnou odpověď koupit. MX700 posouvá M-CODY zase o krůček dál a je zatím nejpovedenějším přehrávačem této značky. Nám se zalíbil především díky bohaté funkční výbavě a přehlednému menu.

M-CODY MX700

+ pěkný design

+ propracované funkce

+ dva sluchátkové výstupy

+ velmi přehledné menu

Cena vč.DPH: 4 290 Kč (512 MB), 5 390 Kč (1 GB)

K testu zapůjčila firma: HBC Europe, s. r. o., http://www.mcody.cz

§§§§§


Jednoduchost a originalita. MP3 přehrávač MPIO FY700 1 GB s podporou práce s adresáři

Lubor Jarkovský

06P0199

Dalším novým počinem MPIO je flashový player, který svým barevným provedením a tvarem připomíná flashové iPody. Mně osobně nepřipadá bílá barva MP3 přehrávače nijak úžasná a jednoduché, funkcí zbavené iPody také nemám příliš v lásce. Proto jsem k FY700 přistupoval poměrně opatrně a nezměnila to ani cena za inovaci, udělená na veletrhu CES.

Model FY700 má tvar trochu zploštělé podlouhlé čokoládové tyčinky a přestože se mi nelíbí jeho barva, design je jistě neotřelý. V horní části se nachází drobný monochromatický displej, zobrazující čtyři řádky (ve výpisu skladeb ovšem ukáže jen tři položky). O pořádný kousek pod ním je umístěno ovládání, tvořené gumovou částí se čtyřmi tlačítky a několika dalšími klasicky zpracovanými prvky. Nemohli jsme si v redakci pomoci, ale ovládání se nám zdálo po podlouhlém přístroji zbytečně roztažené. FY700 mohlo být klidně kratší a tlačítka lépe rozmístěna, aby nemusel palec putovat několik centimetrů sem a tam. Kritiku si zaslouží i gumová část, která se v místech, kde jsou jednotlivé funkce, špatně mačká.

Všichni jsme očekávali, že FY700 bude spadat mezi ty nejjednodušší přístroje, schopné pouze přehrávat skladby v MP3 a WMA. Ano, v MP3, WMA a dokonce ASF samozřejmě hudbu poslouchat můžete, ale toto MPIO podporuje i adresářovou strukturu, dokáže pořizovat záznam z rádia i nahrávat hlas. Nechybí mu ani ekvalizér, ale to už se dostáváme k poslechu. V této oblasti byl FY700 asi největším překvapením, protože hrál velmi nadprůměrně. Minimálně o stupeň lépe než HD400. Výšky i basy byly plné, bez výrazného zkreslení. Především však byl zvuk naprosto čistý, bez sebemenšího šumu.

Specialitkou tohoto přehrávače je možnost připnout na jeho dolní část různé druhy úchytů konkrétně karabinu, šňůrku na krk a úchyt na ruku. Vypadá to slibně, že? Bohužel jenom vypadá, protože u výrobce s největší pravděpodobností převládá nad zdravým úsudkem hamižnost. V krabici u přehrávače totiž naleznete pouze karabinu, další dvě násady si musíte dokoupit! Vzhledem k tomu, že celá image přehrávače stojí a padá právě s tímto příslušenstvím, je tento krok výrobce nepochopitelný. Obzvlášť, když si člověk uvědomí, že výrobní cena těchto drobností je úplně mizivá.

MPIO FY700 je podařený přehrávač, u něhož zamrzí pouze horší ovládání a absence šňůrky a úchytu na ruku. Pro středně náročného uživatele je jinak tento gigový přehrávač ideálním řešením, snoubícím jednoduchost a originalitu.

MPIO FY700

+ výtečný bohatý zvuk

+ originální design

- nepohodlné ovládání

- chudé příslušenství

Cena vč.DPH: 3 990 Kč

K testu zapůjčila firma: HBC Europe, s. r. o., http://www.mpio.cz

§§§§§


Scenicview P24-1W. Dlouhý, tlustý, krátkozraký? Vlastně ne, jenom širokoúhlý

Tomáš Jirásko

06P0201

Fujitsu Siemens Computers (FSC) doplnil svoji nabídku profesionálních displejů o širokoúhlý 24palcový model Scenicview P24-1W a nijak se netají tím, že by na našem trhu měl představovat především konkurenci pro Eizo S2410W. Displej tomu odpovídá i po technické stránce. Při volbě panelu padlo oko konstruktérů na S-PVA matici od Samsungu, kterou tak mají oba displeje společnou. Fyzické rozlišení displeje je 1 900 x x 1 200 obrazových bodů, maximální jas pak činí 500 cd/m2, kontrastní poměr 1 000 : 1. Udávaný čas odezvy je 6 ms ve středních tónech, odezva černá-černá 13 ms, takže zůstaneme-li na zemi, budeme počítat spíše s 15 ms, což odpovídá výsledkům našeho testu. Pro zlepšení odezvy ve středních třech si FSC vypomáhá technologií ADCC (Advanced Dynamic Capacitance Compensation), což je v podstatě totéž jako overdrive u Eiza. Obě technologie používají k urychlení otočení tekutého krystalu přívod vyššího napětí po kratší dobu a predikci posunu plochy. Jelikož otáčení molekul LC se dociluje změnou elektrického pole, spočívá zjednodušeně řečeno základní "trik" pro urychlení v úvaze, že když pro dosažení otočení LC krystalu potřebujeme například po 20 ms napětí 1 V, proč nezkusit 2 V po dobu 10 ms? Eizo používá u svého modelu navíc vnitřní 14bitovou gamma korekci, pro přesnější zobrazení přechodových barev a zamezení bandingu (slévání nebo pruhování sousedících odstínů).

Model P24-1W si při testech nicméně vedl výborně, a pokud se zaměříme na jeho nasazení v prostředí CAD/CAM, můžeme konstatovat, že nás plně uspokojil. Především vykreslení drátěných modelů a geometrie byly na vynikající úrovni, uznání si zaslouží i rovnoměrné podsvícení a velmi dobré zobrazení tónů černé. Podobně dobře si displej vedl i u zobrazení odstínů šedé i celé barevné škály. Nedocházelo k přesyceni barev, obraz byl ostrý a u přechodů mezi tóny nedošlo ke slití. Ani u geometrie se nevyskytly zřetelné problémy. Udávané úhly pohledu 176? jsou ve skutečnosti někde okolo 170?, obraz ovšem ze stran neztrácí na barevnosti, a to ani u obvykle problematické tělové barvy.

K dispozici je klasická nabídka nastavení barev sRGB, 6 500 K, 7 500 K, 9 300 K i vlastní.

Při přehrávání DVD filmů se displej držel velmi statečně, i když ani jemu se nepodařilo udržet si čistý štít a vytvořil artefakty neodolal sekvenci laserových výstřelů na temném pozadí vesmíru. Nešlo o nic dramatického a pokud jsme na tento detail výslovně neupozornili, běžný uživatel (kolega z Gamestaru) si toho nevšiml. Hůře se mu dařilo u her, Doom III a Half-Life 2 dopadly uspokojivě, u UT 2004 obraz při hraní několikrát zrovna "nesedl", překvapivě se mu totéž "nepodařilo" ani u Americas Army, běžící na stejném, byť upraveném enginu. Pro běžného hráče však monitor zůstává dobrou volbou, i když... ukažte nám hráče s "vajdovou čtyřiadvacítkou".

Z hlediska portů je P24 vybaven královsky kromě DVI-I a D-Sub nalezneme na monitoru S-video, kompozitní, komponentní a S-video konektory, doplněné čtyřmi konektory USB 2.0 a tudíž i USB uploaderem pro připojení k počítači. Naopak si FSC mohl odpustit dvojici integrovaných reproduktorů řekněme, že hrají, dále to raději nebudeme komentovat.

Displej není vybaven pivotem, ostatní možnosti horizontálního polohování i možnost natáčení jsou na dobré úrovni displej si ponechal typickou nohu z P-19/P20.

Scenicview P24-1W je výborný univerzální displej, který to ovšem nebude mít až tak jednoduché. FSC si v době testu cenilo P24 na 47 576 Kč včetně DPH, konkurenční Eizo S2410W přišlo na 50 000 Kč v doporučených cenách. V internetových obchodech se ceny pohybovaly okolo 40, respektive 47 tisíc. Částky tak vysoké, že rozdíl pouhých 7 tisíc (u cen bez DPH dokonce jenom 5 tisíc) je marginální hlavní roli při výběru tak bude hrát především obliba značky či lepší multimediální vybavenost FSC (porty, repro). Ani jeden z displejů navíc není určen pro pracoviště požadující vysokou barevnou věrnost (DTP) jejich oblastí nasazení bude zpracování videa a fotografie, přípravné tiskové práce (editace/návrh) a CAD, což pro 99 % uživatelů v tomto případě navíc stírá lehké rozdíly v poskytovaném obraze v určitých oblastech.

Scenicview P24-1W

+ obrazový výkon, množství portů

- absence pivotu

Cena vč. DPH: 47 576 Kč

K testu zapůjčila firma: Fujitsu Siemens Computers, http.//www.fujitsusiemens.cz

Vysvětlení používaných značek a pojmů

1080i jeden z formátů HDTV, pracuje s 1 080 řádky obrazu prokládaně (i interlacing, interlaced), tedy využívá podobně jako PAL k zobrazení půlsnímky. Odpovídající rozlišení v pixelech je 1 920 x 1 080 při 50/60 Hz.

720p jeden z formátů HDTV, pracuje se 720 řádky obrazu, nicméně snímek je zobrazen v jednom okamžiku celý. Odpovídající rozlišení v pixelech je 1 280 x 720 při 50/60 Hz.

DVB (Digital Video Broadcasting) Obecně jde o souhrn mezinárodně uznávaných otevřených standardů pro digitální televizi.

DVB-S, S2 (satellite) satelitní,

DVB-C (cable) kabel,

DVB-T (terrestrial) pozemní vysílání,

DVB-H (handhelds) pozemní vysílání pro mobilní přístroje.

Jde o vysílání několika programů v digitálním formátu po analogovém kanále. Samotné vysílání DVB neznamená, že obraz má vysoké rozlišení. I když je totiž takto např. přenášen obraz ČT1, jde stále o obraz ve formátu PAL, pouze místo kabelem nebo klasickým kanálem je šířen digitálně. Samozřejmě lze v rámci DVB přenášet i HDTV. Nejdřive se toho ovšem dočkáme u DVB-S, kde je již k dispozici stanice HD1 (dříve Euro1080) a přibude vysílání během MS ve fotbale.

HD Ready označení přístroje, který je schopen zobrazit příchozí HD signál z externího zdroje v této minimální konfiguraci: samotný displej musí mít fyzicky nejméně 720 řádek. Displej musí přijímat signál prostřednictvím analogového YPbPr1 vstupu a DVI nebo HDMI konektoru. Ty musí podporovat ochranu obsahu (HDCP). Displej musí zobrazit signál o rozlišení 1280 x 720 @50/60Hz neprokládaně (720p) a 1920 x 1080 @50/60Hz prokládaně (1080i). To znamená, že pro 1080i nemusí mít displej 1 080 řádků, ale postačuje je přepočítat na 720 fyzických apod.

HDTV (High Definiton Television) televize s vysokým rozlišením, jde o jeden ze standardů digitálního vysílání (DVB). HDTV existuje v několika formátech, dnes se prakticky setkáme u většiny přístrojů se standardy 720p a 1080i, ale existuje i 1080p či 576p Číslo označuje počet řádků používaných pro vysílání.

HDTV (označení přístroje) označuje přístroj pro zobrazení HD signálu, jehož integrovanou součástí je HD set-top-box nebo HD receiver/dekodér. Tím se odlišuje od HD Ready přístrojů, což jsou v podstatě pouze obrazovky. Ostatní nutné náležitosti jsou shodné s HD Ready.

PAL (Phase Alternatig Line) televizní norma používaná dnes pro přenos televizního signálu. Tato norma pracuje s 625 řádky a 50 půlsnímky (25 snímky) za sekundu. Zobrazují se totiž pouze lichá a sudá pole, nikoliv celý snímek najednou. Z celkového počtu je pouze 576 řádků viditelných, zbylé se používají pro synchronizaci nebo titulky. Odpovídající rozlišení v pixelech je 768 x 576.

HDMI (High Definition Multimedia Interface) konektor pro připojení digitálního AV signálu, od DVI se odlišuje pouze formátem, pinové zapojení je shodné (existují konverze), u HDMI však musí být HDCP, u DVI jde o volbu výrobce.

YPbPr1 prokládené komponentní video, (ekvivalent ke vstupu YCbCr).

YPbPr2 neprokládené komponentní video, (ekvivalent ke vstupu YCbCr).

§§§§§


LCD televize Benq DV3750. Kvalitní obraz v úhlopříčce 90 centimetrů, doplněný i poměrně dobrým zvukem

Tomáš Jirásko

06P0201

Kdekterý šejdíř cítí s blížícím se MS ve fotbale vůni peněz, která ještě vzroste s letními olympijskými hrami, neboť díky přenosům ve vysokém rozlišení se očekává evropský boom prodeje PDP a LCD televizorů. Bohužel to rovněž znamená, že na trhu je již nyní takové množství šmejdů, a to nejenom pod neznámými značkami, že pokud by člověk pracoval jako hygienik, do mnoha obchodů by jinak než ve skafandru nevstoupil a prodávajícího označil za bacilonosiče. Za této situace rozhodně potěší, když narazíte na model, jemuž stojí za to se chvilku věnovat a při pohledu na jeho obraz se hned nebouří žaludeční kyseliny a neotvírají slzné kanálky. Ani testovaný Benq DV3750 není bez chybičky, ale rozhodně patří mezi modely, u kterých lze uvažovat o koupi.

Tento stříbrný 37" (90 cm) LCD televizor nabízí fyzické rozlišení 1 920 x 1 080 obrazových bodů, což z něj dělá jeden z mála modelů, připravených na konzole Xbox 360, Playstation 3 či filmy HD-DVD. Bohužel v Česku a prakticky v celé Evropě je možnost přístupu k HD signálu tragická k HD signálu má přístup jen velmi malé procento populace, a to i když bereme v úvahu filmy na HD-DVD. Stěžejní otázkou tak stále zůstává, jak si přístroj povede se zpracováním (přepočtem) klasického signálu v normě PAL. Benqu se to daří, a to i vzhledem k jeho vysokému rozlišení, velice dobře. Na výsledku je hodně patrný vliv technologie pro zlepšení obrazu (kterou Benq označuje jako Senseye), 3D Y/C filtr a 10bitové zpracování barev. Při testování s použitím HD záznamu i klasického DVD jsme u geometrie i přesnosti barevného podání vztaženého k této kategorii obdrželi výsledky řadící tento model k nadprůměru. Především při práci s odstíny bílé a černé zvláště při tmavých scénách nás televizor překvapil velice pěkně vykresleným zobrazením.

Upscale PALu dopadl nad očekávání dobře, nicméně z nízkého prokreslení detailů je jasné, že samotný vstupní signál má nízké rozlišení. Chyba samozřejmě není v samotném panelu, ale Benq zde paradoxně doplácí na svoje vysoké fyzické rozlišení. Musíme si uvědomit, že PAL B/G pracuje v režimu 525 řádek a 50 půlsnímků za sekundu. DV3750 má 1 080 řádek, což je výzva, s kterou se potýkají i všechny ostatní modely (včetně levnějších, ty disponují fyzicky 720 řádky). Podíl na slušném výsledku má čip Faroudja DCDi (Directional Correlation Deinterlacing), jehož algoritmus se stará o složení snímku a eliminaci artefaktů na hranách pohybujících se objektů. Při obecně nízkých nárocích na kvalitu obrazu ze strany většiny kupujících, neboť stále srovnáváme jako zdroj PAL, představuje degradace obrazu při upscalu marginální záležitost. DV3750 je vybaven uspokojivou sestavou vstupů. Ta zahrnuje 2x SCART, dva páry kompozitních A/V vstupů + S-Video, dvě sady konektorů komponentního videosignálu, D-Sub a DVI. Pěkně je vyřešeno i vyvedení konektorů na straně televizoru, což usnadňuje jeho uchycení na zeď a následný přístup ke kabeláži.

Audiosystém s 15W tunerem a pětipásmovým ekvalizérem společně s dodávanými reproduktory podává vcelku slušný, této kategorii odpovídající výkon, s čistým průběhem ve středních basech.

I když je Benq DV3750 svým obrazem a cenou velice zajímavým kouskem a uživatele rozhodně nezklame, zůstává otázkou, zda modely s takto vysokým rozlišením v současnosti má vůbec cenu kupovat. Pokud vlastníte konzolu či máte přístup k pořadům v HD kvalitě, zkuste jej. Obecně je však HD signál k dispozici pouze ze satelitu (omezeně) nebo čistě teoreticky z HD-DVD nosiče. Záleží tedy hodně na tom, nakolik jste "citliví" na podání klasického televizního signálu. Benq DV3750 to umí ve srovnání s konkurencí stále dobře, ale nesmíte čekat, že výsledný obraz bude podobný tomu, který vidíte v prodejnách. To, co vidíte při nákupu, je totiž HD záznam vytvořený obvykle samotným výrobcem. Solidní prodejce je však schopen předvést i naladěný český kanál.

Benq DV3750

+ kvalita obrazu, DCDi

+ vysoké rozlišení

- celkový design

Cena vč. DPH: 47 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Benq, http://www.benq.cz

§§§§§


Zen proti Jablku. Porovnání HDD přehrávačů Creative Zen Vision M 30 GB a Apple IPod Video 30 GB

Lukáš Erben

06P0202

Je to dlouhá a únavná válka, probíhající již několik let. Doposud v ní nad špičkovými parametry a kompletní výbavou vítězil design a marketing. Její prozatím poslední bitva se této tradice drží pravdou ovšem je, že síly dosud nebyly nikdy tak vyrovnané.

Historie je ke Creative Labs tak trochu nespravedlivá jejich D.A.P jukebox stál totiž v roce 1999 u zrodu harddiskových MP3 přehrávačů s na svou dobu neskutečnou kapacitou 6 GB a z dnešního pohledu neméně neuvěřitelnou výdrží baterií okolo dvou hodin. A pak se objevila banda metrosexuálů z Apple Computer, všechno (včetně propracovaného systému správy a ovládání) okopírovala, zabalila do kompaktnějšího a atraktivnějšího pouzdra a začala s velkým úspěchem prodávat pod označením iPod. Co naplat, že první generace měly ve srovnání s D.A.P. mizernou kvalitu zvuku. Pohledný design, kompaktní rozměry a nízká hmotnost spolu s chytrým marketingem udělaly své: iPod se stal celosvětovým fenoménem a rozhýbal nejen obchod s harddiskovými MP3 přehrávači, ale i on-line obchod s hudbou.

V počítačovém světě, odkud ostatně MP3 přehrávače pochází, jsou podobné příběhy vcelku běžné. V Creative se ale nevzdali a v následujících letech uváděli produkty, jež dokázaly tu více, tu méně úspěšně konkurovat novým generacím iPodu, které Apple představuje doslova šíleným tempem. Koneckonců obrovský boom trhu s MP3 přehrávači, který se iPodu podařilo vyvolat, vytvořil lepší prodejní příležitosti i pro přehrávače řad MuVo a Zen, jež nahradily ve výrobním programu Creative původní D.A.P. Definitivní zadostiučinění pak přišlo v polovině minulého roku, kdy byl společnosti Creative přiznán takzvaný "Zen patent" tedy patent na způsob třídění hudby a ovládání MP3 přehrávače formou výběru alb či interpretů. To pochopitelně znamená potenciální zisk několika dolarů z každého prodaného iPodu i mnoha dalších MP3 přehrávačů, které obdobný systém ovládání využívají.

Pátá generace

Video iPod byl tak trochu bleskem z čistého nebe. Zatímco koncem léta loňského roku představitelé Applu hovořili o tom, že trh prozatím není připraven na MP3 přehrávač s podporou videa, o necelé dva měsíce později s pompou uvedli iPod Video. Úspěch byl okamžitý. Ostatně není divu když nový iPod spatříte v provozu, nezbývá než předvést několik obdivných vzdechů, jedná se totiž o téměř neskutečné spojení ladného designu a nejmodernější technologie. Nejnovější model je lehčí, tenčí, nabízí vyšší kapacitu (30 či 60 GB) a přitom zvládá vedle hudby i přehrávání videa ve formátu MPEG4. Obraz lze sledovat buď na jemném displeji, nebo pomocí AV kabelu na televizoru. Rozlišení videa je bohužel podporováno jen do rozlišení displeje QVGA, tedy 320 x 240 bodů a to i v případě, že video pustíte přes AV kabel na televizoru. To ale nic nemění na úžasu, jaký nový iPod vyvolá téměř v každém, kdo si jej vyzkouší.

Vize M

Zeny, tedy harddiskové přehrávače Creative, sice v minulosti patřily mezi ty hezčí a pohlednější, jen výjimečně ale vyvolávaly obdiv či nadšení. Vision M je v tomto smyslu závanem svěžího větříku: ladný design, který sice připomíná, ale na rozdíl od jiných přehrávačů nekopíruje iPod, zářivá obrazovka a rozměry, které nejsou kompaktní pouze při přímém srovnání s novým iPodem, jenž je přece jen bezmála o polovinu tenčí. Zen Vision M přitom nabízí vedle identické kapacity a podobného formátu též řadu funkcí a vlastností, které iPodu více či méně citelně schází. Rozhodli jsme se proto porovnat jednotlivé aspekty obou přehrávačů v ostrém duelu.

Bitva začíná: potěcha pro oko

Design obou přístrojů je na jedničku, Apple ale přeci jen o pomyslnou hvězdičku vede. Zadní kryt iPodu je kovový a i když je přístroj díky tomu o něco těžší, přidává to přinejmenším subjektivně na kvalitě a robustnosti. Čelní strana iPodu existuje nově ve dvou provedeních: černém a bílém (u minulé generace existoval černý iPod pouze jako limitovaná série s podpisy kapely U2). Neoddiskutovatelný je též rozdíl v rozměrech iPod je oproti už tak drobnému Zenu M téměř poloviční (přesněji řečeno je téměř o polovinu tenčí). Zen Vision M proti tomu může nabídnout kombinaci zadní části z tuhého bílého plastu a čela v některém z pěti barevných provedení (černá, bílá, modrá, zelená a červená). Po několika týdnech používání musíme dodat, že čelní akrylátový plast iPodu je velmi náchylný k poškrábání a zadní kovová část se snadno znečistí otisky a mastnotou. Zen je v tomto směru přeci jen odolnější a praktičtější to ale nemění nic na průběžném skóre, které je po prvním kole 1 : 0 ve prospěch přehrávače Apple.

Kolo druhé: obraz a zvuk

Přestože video může na miniaturním displeji vypadat na první pohled fantasticky, teprve při přímém srovnání zjistíte, že iPod disponuje displejem, který je schopen zobrazit jen 64 tisíc barev, zatímco Vision M zvládne zhruba čtyřnásobek a věřte, že při přímém srovnání je to rozdíl výrazný. Při připojení k televizoru pomocí AV kabelu jsou na tom jednoznačně lépe majitelé Zenu ten totiž má vyšší rozlišení, tedy 640 x 480 bodů na TV výstupu, než iPod (maximum je 480 x x 480 pro MPEG4 a 320 x 240 pro H.264 formát). Na závěr jsme si nechali hodnocení kvality zvuku: ta je u obou přístrojů výtečná, přehrávač Creative bychom ale subjektivně přece jen zhodnotili jako lepší (poslouchali jsme na sluchátkách KOSS Porta Pro, Sony MDR-EX70 a Sennheiser HD 380). Bod si tentokrát tedy odnáší Zen a průběžné skóre se mění na 1 : 1.

Třetí kolo: souboj formátů

Jednoznačně lépe je na tom s podporou formátů opět Zen. Zatímco iPod si rozumí s generickým MPEG4 a H.264 a filmy v DivX či XVid je tak obvykle nutné konvertovat (což zabere obvykle několik desítek minut), Zen si poradí s DivX 4 a 5, XviD5, MPEG-1, MPEG-2, MPEG4-SP, WMV9 a MJPEG. iPod si zas lépe rozumí s obrázky. Oproti Zenu zvládá navíc PNG a PSD většina z nás ale má fotky a obrázky stejně ve formátu JPEG. V oblasti zvukových formátů je na tom o něco lépe iPod, který zvládá MP3, stále populárnější AAC (chráněný i nechráněný), Audible a WAV, zatímco Zen si rozumí s MP3, WMA a WAV. V případě zvukových formátů má sice iPod mírný náskok, v oblasti videa jej ale Zen jednoznačně dohání a předhání. I tentokráte tedy přidělujeme bod značce Creative, která po třetím kole vede 2 : 1.

Čtvrtý střet: výbava

Už pohled na krabice napovídá, že iPod je vybaven jen tím vskutku nejnutnějším. V balení byste marně hledali i tak běžné zařízení, jako je síťová nabíječka (iPod se nabíjí pomocí synchronizačního kabelu z počítače, samostatnou nabíječku je nutné dokoupit zvlášť). Na druhou stranu je to o argument více, proč si iPod klidně přivézt za výrazně nižší cenu ze zámoří. Creative nabíječku do výbavy pochopitelně zahrnul (Zen lze ale též nabíjet přímo z USB) a výrazně lépe vybavil i samotný přehrávač, který na rozdíl od iPodu umí nahrávat (je osazen interním mikrofonem) a nechybí mu dokonce ani zabudované FM rádio. iPod sice kontruje několika vestavěnými hrami (například variací na legendární Breakout), to ale přece jen nestačí. Vítěz tohoto kola je zcela jasný: Zen zvyšuje na 3 : 1.

Setkání páté: doplňky a příslušenství

Nebudeme chodit okolo horké kaše pro Zen Vision M sice existuje několik zajímavých doplňků a časem se jistě objeví i další, v oblasti doplňků a příslušenství je ale iPod jasným vítězem. Důvodem je standardní dokovací konektor, který mají iPody již po několik generací společný a díky kterému lze použít i mnohé z příslušenství pro jejich předchozí generace nejrůznějšími reprosoustavami a dokovacími základnami počínaje a fantastickými možnostmi integrace v autě konče. Do příslušenství patří pochopitelně i věci jako je baterie a v tomto směru nás oba přístroje zklamaly. Ani jeden totiž nemá vyměnitelnou baterii a v případě, že akumulátor velkým počtem nabíjecích cyklů odpravíte (což se při sledování videa může stát poměrně rychle), čeká vás složitá a drahá výměna v servisním středisku. Výdrž baterií je v případě přehrávání hudby u obou přístrojů přibližně stejná podle formátu a způsobu používání se pohybuje mezi 10-15 hodinami, v případě videa je na tom o něco lépe Zen, který v praxi vydrží 3-4 hodiny, zatímco nový iPod obvykle zvládne o hodinu méně. Celkově v tomto střetu iPod snižuje na 3 : 2.

Kolo šesté: ovládání a správa

Říci, který z přehrávačů má lepší ovládání, je téměř nemožné. V obou případech jsou menu řazena velmi intuitivně a uživatel se v nich rychle zorientuje, ovládání iPodu se nám přesto zdá z mechanického hlediska o něco jednodušší. Menu Zenu je zas mírně propracovanější a nabízí též tlačítko kontextového menu a uživatelsky nastavitelné rychlé volby. Správa iPodu se pochopitelně provádí prostřednictvím programu iTunes, který je je poměrně propracovaný, ne vždy ale zcela praktický. Nejsilnějším aspektem iTunes je on-line obchod, kde si můžete za relativně rozumnou cenu legálně zakoupit a stáhnout hudební alba či videoklipy. Tedy mohli byste, kdyby jej u nás společnost Apple konečně spustila obchod iTunes prozatím v Česku chybí a přínos aplikace je tak vlastně minimální. Creative proti tomu nabízí jednak propracovaný software pro správu Media Source, ale také jednoduchý a svižný Media Explorer, který umožňuje rychlé kopírování a případnou konverzi videa "během kopírování". Poslední bod si tedy odnáší Zen Vision M a stanovuje tak konečné skóre na 4 : 2.

V našem srovnání obou přehrávačů jsme se snažili pohlížet na oba přístroje co nepraktičtěji vítězem je v takovém případě Zen Vision M. Záleží ale na úhlu pohledu: pokud je pro vás důležitější stylový design a vzhled, oceníte spíše iPod. Obdobné rozhodnutí (tedy iPod) učiníte i v případě, že si chcete pořídit MP3 přehrávač, který propojíte s autorádiem ve svém voze. Významnou roli může a nejspíše bude hrát i cena. Zatímco v zámoří je Zen Vision M o necelou tisícovku dražší, u nás je tomu naopak o zhruba 1 000 Kč více zaplatíte za iPod. Za těchto okolností se vyplatí (dokonce i s ohledem na případnou ztrátu záruky) dovézt iPod ze zámoří, kde jej pořídíte o 3-4 tisíce levněji, zatímco Zen Vision M můžete klidně koupit v českém obchodě.

Creative Zen Vision M 30 GB

+ podpora mnoha videoformátů

+ špičkový displej

- neumí formáty AAC

Cena vč. DPH: 9 900 Kč

Apple iPod Video 30 GB

+ kompaktní rozměry a design

- nabíječku nutno dokoupit

- v Evropě předražený

Cena vč. DPH: 10 800 Kč

Příslušenství

Pro MP3 přehrávače existuje pochopitelně široká škála "generického" příslušenství, jako jsou kazetové adaptéry či FM modulátory (v EU jsou povoleny pouze modulátory, které signál smísí přímo v anténním kabelu). Specializované příslušenství pro jednotlivé modely nabízejí obvykle pouze jejich výrobci. Existuje jediná výjimka, a tou je právě iPod, pro který existují specializované doplňky: pouzdry a držáky počínaje a nejrůznějšími dokovacími stanicemi a rozhraními, která využívají dokovací konektor přehrávače, konče.

Mezi významné dodavatele příslušenství pro iPod patří například značky Logitech a Belkin, ale též renomovaní výrobci ze světa Hi-Fi, jako je Harman/Kardon. Rozhraní iPodu umožňuje totiž nejen přehrávač snadno připojit a nabíjet, ale též ovládat, což otevírá další fantastické možnosti, jako je integrace iPodu v autě.

Integrace v autě

S příchodem třetí a čtvrté generace přehrávačů se objevila první rozhraní, jimiž lze iPod připojit ke konektoru pro CD měnič u mnoha značek autorádií či navigačních jednotek. Informace z iPodu se pak mohou zobrazovat přímo na displeji autorádia či navigace a ovládání je možné provádět (byť s jistými omezeními) přímo z autorádia či od volantu.

Asi nejvýznamnějším výrobcem rozhraní pro integraci v autě je firma Dension, kterou na našem trhu zastupuje dovozce iPodu, společnost CDS. Rozhraní Ice>Link Plus lze použít pro některá originální autorádia či navigace značek BMW, WV, Škoda, Seat, Audi, Porsche, Alfa Romeo, Ferrari, Masserati, Subaru, Toyota, Volvo, Aston Martin, Rover, Renault, Mazda, Mercedes, Mitsubishi, Lexus, Lamborghini, Ford, Honda, Saab či Fiat. Pokud používáte "aftermarket" autorádio, pak vězte, že Ice>Link Plus spolupracuje s rádii (vybavenými rozhraním pro CD changer) Alpine, Becker, Blaupunkt, Grundig, Kenwood, Panasonic, Sanyo, Sony a VDO. Cena samotného rozhraní spolu s dokovací kolébkou by se měla pohybovat okolo čtyř tisíc korun (přesnou cenu včetně instalace se nám bohužel od českého dovozce zjistit nepodařilo).

Vlastní rozhraní pro autorádia s technologií CeNET (rozhraní pro CD changery a tunery) nabízí též firma Clarion. Jeho cena se pohybuje taktéž kolem čtyř tisíc korun a na autorádiu dokáže zpřístupnit prakticky celé menu iPodu.

§§§§§


S Turionem v podpaží. Test přenosného počítače HP Compaq nx6125

Lukáš Erben

06P0203

Po vcelku úspěšném obsazení významné části trhu se stolními počítači a servery zbývá AMD dobýt trh mobilních PC, kterému zatím jednoznačně vládne Intel. Jak se na cestách pracuje s hlavní zbraní "zelených", tedy s mobilním Turionem 64, jsme si vyzkoušeli na notebooku HP Compaq nx6125.

HP se v případě modelu Compaq nx6125 "business notebook" podařil vcelku mistrovský kousek: oslovit ty, kdo mají zájem o mobilní počítač určený především pro opravdovou práci, ale nechtějí utrácet horentní sumy za "seriózní" modely Lenovo, Fujitsu-Siemens či Dell, a zároveň nemají v lásce často cenově dostupnější modely od společností Acer, ASUS, MSI a mnoha dalších menších výrobců, které se svými lesklými displeji a inovativním designem vypadají spíše jako módní doplňky pro metrosexuály či multimediální hračky než seriózní pracovní nástroje.

HP si pro svůj cenově dostupný "business" model vybralo platformu AMD přesněji kombinaci čipové sady ATI Radeon Express 200M a mobilních procesorů Sempron či Turion 64. To jsou relativně kvalitní a přitom cenově dostupné komponenty, nejlevnější varianta modelu nx6125 s XGA displejem, 512 MB RAM, DVD vypalovačkou a 60GB diskem je díky tomu na našem trhu k dostání za necelých 23 tisíc bez DPH. Nejlépe vybavený model EK195 EA (s Turionem 64 ML-40 2,2 GHz, 80GB HDD a SXGA+ displejem) pak stojí necelých 34 tisíc bez DPH a naráz jej tak mohou odepsat jak plátci, tak i neplátci DPH. Námi testovaný model byl až na použitý procesor prakticky identický s nejvyšším modelem EK159EA určeným pro český trh konfigurace obsahovala AMD Turion 64 ML-34 (1,8 GHz, 1 MB cache), 512 MB RAM, SXGA+, DVD?RW DL, 80GB HDD, Wi-Fi, Bluetooth a Windows XP Professional.

Podíváte-li se na Compaq nx6125 z větší dálky, můžete si jej snadno splést s modely konkurenční řady ThinkPad. Tvarová a designová podobnost nejspíš není náhodná HP se při návrhu nechalo inspirovat tvary oblíbenými mezi uživateli "seriózních" notebooků. Při pohledu do katalogu výrobce pak narazíte na doplňky a příslušenství, které opět možná až příliš připomínají jiného slavného konkurenta Dell. Prakticky celá sada dokovacího příslušenství (replikátor portů, dokovací stanice, speciální stojan) kopíruje to, co představil Dell před třemi lety pro svou řadu Latitude D. Od HP je to možná nečestné a nesportovní, ale rozhodně dobře promyšlené použili to nejlepší, co ve světě business notebooků existuje, a nabízejí to za velmi atraktivní cenu (byť s horšími záručními a servisními podmínkami než kupříkladu Dell).

Notebook samotný je, mimo jiné i díky velkému 15" displeji, poměrně velký, hmotností se ale drží rozumné horní hranice 2,8 kg. Větší rozměry jsou dány mimo jiné i poměrně silným a tuhým víkem displeje, které výtečně chrání použitý panel SXGA+. Rám notebooku a víko displeje jsou vyrobeny z odolné slitiny, která jim dává vysokou torzní tuhost. Pochvalu zaslouží také pohodlná klávesnice s velkými tlačítky a vcelku příjemným rozložením a odolností proti polití tekutinami. Touchpad se skrolovací plochou je umístěn mírně vlevo, což ocení spíše praváci, a výrobce jej zapustil o několik milimetrů do těla notebooku, což snižuje riziko nechtěných dotyků a posunů kurzoru během psaní. Kromě samotné klávesnice je notebook vybaven tlačítky pro lasitost, vypínání zvuku a bezdrátových rozhraní (Wi-Fi a Bluetooth), spuštění režimu pro prezentace a tlačítkem pro konfiguraci zkratek. Diody indikující stav jsou částečně zdvojeny a umístěny jak nad klávesnicí, tak na hraně notebooku. Užitečným bezpečnostním doplňkem je čtečka otisku prstu, která ve spojení s aplikací Credential Manager může spravovat veškerá hesla stačí se přihlásit otiskem a aplikace již zajistí vstup do zaheslovaných Windows a dalších aplikací.

Snaha nabídnout levný profesionální notebook se nevyhnutelně musela promítnout alespoň v některých oblastech v případě Compaq nx6125 je to zejména grafický subsystém a výdrž baterie. Integrované grafické jádro obsažené v čipsetu ATI sice zvládá funkce pixel shaderů a vertex shaderů a podporuje DirectX 9, pomalá sdílená paměť spolu s malým počtem grafických obvodů a nižší pracovní frekvencí ale ve výsledku znamená malý výkon ve 3D notebook zvládne jen starší 3D hry a méně náročné vizualizace ve 3D. Fantastický není bohužel ani použitý displej přesněji řečeno fantastické je rozlišení matice SXGA+ a vcelku dobré je též barevné podání, o poznání menší nadšení v nás ale vzbudilo nerovnoměrné podsvícení (rohy jsou viditelně tmavší), poměrně malé pohledové úhly a celkově nižší úroveň jasu. Výrobce naštěstí nepoužil lesklou matici, v displeji se tak neodráží široširé okolí a ani při dlouhé práci si nejspíše neunavíte zrak. Výdrž baterie se pohybuje podle způsobu použití v rozmezí 2 až 3,5 hodin rozhodně se nejedná o žádný zázrak, HP ale nabízí za velmi rozumný peníz přídavnou cestovní baterii, s níž sice značně narostou rozměry i hmotnost notebooku, výdrž se ale také výrazně prodlouží na více než 5 hodin (při méně náročné práci a úsporném nastavení dokonce až na 8 hodin).

Výkon závisí pochopitelně především na použitém procesoru Turion 64 osazený v testovaném modelu sice nepodává tak vysoké výkony v kancelářských aplikacích jako obdobně taktovaná Pentia M, na druhou stranu ale lépe zvládá výpočetně náročné úlohy jako je rendering, kompilace či kódování videa, kde se rozdíl ve výkonu projeví výrazněji. Pro rozumnou práci s více aplikacemi je ale rozhodně dobré rozšířit instalovanou paměť na 1 GB i s ohledem na fakt, že integrované grafické jádro může obsadit až 128 MB.

HP zaslouží pochvalu za celou řadu Compaq nx6xxx, v případě modelu nx6125 pak především za vytvoření seriózního, profesionálního, ale přitom cenově dostupného notebooku, který lze rozšířit příslušenstvím jako je replikátor portů či dokovací stanice. Daný model má sice i některé nedostatky zejména grafický adaptér a displeje, ty ale vyvažuje výborná kvalita zpracování a velmi přijatelná cena.

64 bitů v pohybu

Zásadní výhodou je pro AMD podpora 64bitových operačních systémů to je cosi, co Intel prozatím není schopen nabídnout, neboť všechny jeho doposud uvedené mobilní procesory zvládají pouze 32bitové adresování. Většina výrobců přenosných počítačů toho ale paradoxně příliš nevyužívá stroje jsou obvykle dodávány s klasickými 32bitovými Windows XP a uvedení nové verze Windows Vista je stále víceméně v nedohlednu (přesněji je rozhodně dále než uvedení nové generace mobilních procesorů Intel, které již budou 64bitové). To ale nic nemění na skutečnosti, že kupujete-li si nový notebook nyní, je vám AMD, na rozdíl od Intelu, schopno poskytnout 64bitové adresování. Nezbývá než doufat, že se záhy objeví též notebooky s dvoujádrovými mobilními procesory AMD, vhodné pro intenzívní práci s více aplikacemi.

HP Compaq nx6125

+ profesionální zpracování a vzhled

+ cena

- grafický adaptér a displej

Cena vč. DPH: 40 436 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, http://www.hp.cz

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Data i tisk pro domácí síť. OvisLink WMU-6000FS univerzální pomocník pro vaši bezdrátovou domácí síť

Jaroslav Kasal

06P0204

Síťové produkty se začínají stále více prosazovat i v domácnostech, kde se rovněž uplatňují moderní síťové prvky, usnadňující uživatelům život. Mezi užitečné pomocníky patří i nový výrobek společnosti OvisLink.

Produkt nese označení OvisLink WMU-6000FS a na jeho vrchní straně lze číst rovněž upřesnění v podobě nápisu: "AirLive 802.11G Wireless Hard Drive". Vypadá jako malá modrá krabička s rozměry 162 (délka) x 92 (šířka) x 25 (výška) mm. Zadní strana obsahuje vstup pro napájení z externího síťového adaptéru, dvojici USB vstupů, zdířku pro LAN (RJ45) a standardizovaný konektor pro připojení Wi-Fi antény (anténa tvoří součást příslušenství). Na vrchní stěně zařízení je možné vidět celkem osm LED kontrolek. U nich jsou umístěny popisky v podobě názorných grafických symbolů. Diody dokáží informovat o aktuálním stavu připojeného napájení, USB portů, interního disku, Wi-Fi, LAN atd.

Pokud bychom chtěli jednou větou popsat vše, co produkt nabízí, nebylo by to snadné. Zařízení, přestože je rozměrově malé, zvládne mnoho služeb současně. Zřejmě stěžejní je funkce síťového souborového serveru. Do útrob WMU-6000FS lze vložit pevný 2,5" disk (není součástí balení) a tím vytvořit datovou základnu. Pokud ovšem patříte mezi pokrokové uživatele, nemusíte zůstat jen u interního disku. Rovněž je možné do systému připojit i USB externí disky nebo USB klíčenky (flash disky). Protože zařízení nabízí dva USB vstupy, lze k němu připojit dvě externí zařízení. Vstupy ovšem nemusí nutně sloužit pouze pro připojení výměnných disků. WMU-6000FS si poradí i s tiskárnou, jelikož obsahuje tiskový server. Sdílení tiskárny je realizováno s využitím standardu LPR prostřednictvím TCP/IP (instalaci jsme zvládli podle přiloženého manuálu během chvíle). Aby nebylo vychytralých služeb málo, je možné pro připojení do sítě využít nejen rozhraní LAN (klasickou síť), ale i standard Wi-Fi (802.11b i rychlý 802.11g). Bezdrátové Wi-Fi může pracovat hned v několika režimech (AP, klient, WDS, hybridní režim), kombinací je tedy na výběr celá řada. Síťové rozhraní podporuje jak DHCP, tak práci se statickou adresou. Rovněž je možné nastavit automatický režim.

V praxi jsme zařízení vyzkoušeli skutečně důkladně. Pro tento účel jsme postavili síť složenou z dvojice počítačů a jednoho routeru, který "domácí" síť připojil k internetu. WMU-6000FS jsme rovněž připojili k routeru. Ve webovém konfiguračním prostředí jsme nastavili klientský režim a statickou adresu, abychom měli jistotu stálé dostupnosti. Dále jsme pomocí USB připojili tiskárnu HP DeskJet 5150 a externí USB přenosný disk Western Digital. Abychom maximálně využili služby WMU-6000FS, nakonfigurovali jsme i přístup do sítě přes Wi-Fi rozhraní s šifrováním třídy WEP. Veškeré služby jsme poměrně hladce zprovoznili. V praxi jsme díky malé krabičce získali rychlý zabezpečený bezdrátový přístup (54 Mb/s) do sítě, sdílenou tiskárnu, kterou může využívat jakýkoliv počítač v síti (bez nutnosti zapínat jakýkoliv jiný počítač s přímo připojenou tiskárnou). Rovněž jsme získali souborový sdílený datový sklad, který lze využívat například pro zálohování.

Domácí i firemní uživatelé mohou v OvisLinku WMU-6000FS získat velmi užitečného spojence. V domácnostech si možná někdo posteskne, že do něj nelze vložit řádově levnější klasický 3,5" pevný disk. Nicméně v tom případě by produkt už jen těžko nabídl tak malé rozměry a elegantní vzhled.

Ovislink WMU-6000FS

+ 802.11g, souborový a tiskový server

+ 2 USB vstupy

+ webové rozhraní

- pouzdro pouze pro 2,5" disk

Cena vč. DPH: 2 988 Kč

K testu zapůjčila firma: 100Mega Distribution, http://www.100megadistribution.cz

§§§§§


Vysouvací elegán od LG. Mobilní telefon LG S5200 nejluxusnější mobil LG na českém trhu

Tomáš Jirásko

06P0205

Značka LG není v našich testech mobilů zastoupena příliš často na rozdíl od asijského trhu, kde jsou k vidění velice zajímavé přístroje, pro Evropu a především pro Česko jsou v nabídce především levnější modely, které převratnými technologiemi nabity nejsou. LG se navíc dlouhou dobu nedařilo dostat do nabídky mobilních operátorů, a tak její dřívější podíl na našem trhu byl těsně nad bodem mrazu. Při boji o místo na slunci tak přišla na řadu osvědčená zbraň asijských výrobců levné, stylově zvládnuté mobily, které však náročnějšího uživatele výbavou nemohou uspokojit, a segment totálních levňásků je hodně nasycený. Přišel tedy čas na změnu tu by měl reprezentovat právě testovaný model S5200.

Hmotnost 95 g považujeme při rozměrech 93 x 47 x 21 mm za akceptovatelnou, kýlu vám nezpůsobí a na podvazkový pásek se stejně nehodí. Díky pogumované zadní straně (baterie 800 mAh 200 h/120 min) navíc dobře sedí a neprokluzuje. Přední strana, které dominuje barevný displej, je vyvedena v lesklé černé barvě. Ta společně s kombinací lehkého zaoblení a vysouvacího konceptu působí velmi pěkným dojmem. Bohužel tyto hladké displeje jsou úžasně vhodné na chytání mastnoty.

Konstruktéři použili TFT displej (262 tisíc barev) s rozlišením 128 x 160 bodů při rozměrech 28 x 35 mm, který sice již nepatří k tomu nejnovějšímu, nabízí ale dobrou kombinaci rozměrů se slušným podsvětlením a kontrastem. Mechanická část vysouvání nevzbuzuje dojem, že se mobil po pár dnech rozpadne, což jsme si potvrdili i poté, co jsme se jej pokusili "rozebrat" lehčím tlakem na otevřenou část a ukroutit či ji odtrhnout. Pád ze stolu v otevřeném stavu na parketovou podlahu přežil, podobě jako cestu MHD ve špičce (i když tam vám mobil spíš ukradnou).

Ovládání je střízlivé a relativně klasické. Kruhový čtyřsměrový volič s tlačítkem uprostřed je doplněn pěticí funkčních kláves, které slouží rovněž pro rychlý přístup. Když jsme již narazili na seznam, ten se u LG příliš nemění, takže tentokrát 1 000 kontaktů v mobilu, ke každému 7 položek + možnost využít SIM kartu.

Naprosto neakceptovatelná je absence alespoň základního e-mailového klienta, práce s SMS ovšem nijak problematická není. Mobil nabízí šestici řádků, při psaní vidíte v levém horním poli zbývající počet znaků. Do jednoho textu lze napsat až 1 600 znaků. K dispozici je český slovník T9. Práce s češtinou a výběr slov je na dobré úrovni.

Po odsunutí horní části pohlédneme na zapuštěnou pogumovanou klávesnici. Ta je příjemně tužší, stisknutí je doprovozeno cvaknutím. Nám toto řešení vyhovovalo a při psaní nás nezdržovalo.

Na pravém boku je umístěno tlačítko pro přístup k multimédiím k MP3 přehrávači, fotoaparátu a videozáznamu. Kvalita zvuku z dodávaných streosluchátek (využitelné i jako handsfree, vstup najdete na levém boku společně s hlasitostí) je výborná. Celkově S5200 zvučí na tuto kategorie velice pěkně, ovšem jukebox si z něho neuděláte 64 MB není mnoho, navíc když nelze telefon rozšířit paměťovou kartou.

Zatímco za MP3 player lze S5200 pochválit, označit ono cosi s rozlišením 1,23 Mpix za fotoaparát je spíše žert (ostatně takto žertuje řada výrobců).

Na spodní straně nalezneme datový konektor sloužící i k napájení. Mobil lze tak přes USB kabel připojit k počítači, kde se přihlásí jako mass storage, takže práce se soubory je naprosto bez problémů. Dodávaný software dokáže synchronizovat s Outlookem a dovoluje i úpravu kontaktů.

Vzhledem k ceně a neúprosné konkurenci Nokie 6111, která je v nabídce dotovaných přístrojů operátorů, to bude to mít LG těžké. Nicméně při této ceně jde o vcelku povedené zařízení.

LG S5200

+ bluetooth

+ sluchátka

+ podpora USB mass storage

- absence edge a e-mailového klienta

Cena vč. DPH: 6 990 Kč

K testu zapůjčila firma: LG Electronics, http://www.lgecz.cz

§§§§§


Pošlete hudbu po domě. Logitech Wireless Music System bezdrátový systém pro přenos zvuku z PC na Hi-Fi věž

Michal Bareš

06P0206

Společnost Logitech nedávno představila zařízení pro bezdrátový přenos hudby z PC na jakékoliv reproduktory, umístěné až ve vzdálenosti 100 metrů od počítače. Tato myšlenka nás samozřejmě zaujala a rozhodli jsme se vyzkoušet, jak funguje v praxi.

Základem tohoto "řešení" je USB vysílač na straně počítače a malá černá krabička, umístěná u Hi-Fi věže nebo u jakýchkoliv reproduktorů, z nichž chceme poslouchat hudbu z počítače. Teoretický dosah zařízení činí 100 metrů, což by mělo vyhovovat i pro využití v rodinném domě či na zahradě, my jsme jej ale zkoušeli pouze v panelovém bytě, kde vzdálenost mezi PC a reproduktory nebyla tak velká, nicméně mezi oběma body byly postaveny dvě železobetonové stěny. S těmito obtížemi si systém hravě poradil, hudba byla čistá a plynulá.

Logitech Wireless Music System využívá pro přenos proprietární technologii. Již od výrobce je přijímač a vysílač nastaven na určitou frekvenci, což je podobně jako u bezdrátových myší proto, aby signál našel správnou cestu v případě, že používáte na jednom místě více stejných krabiček. Frekvence se navíc adaptivně přizpůsobuje možným interferencím, takže by nemělo hrozit rušení ostatními zařízeními, využívajícími stejnou frekvenci. My jsme systém používali v kombinaci s Wi-Fi sítí a k žádnému rušení nedocházelo.

Instalace není složitá, stačí použít dodávaný software Music Anywhere, zapojit kolébku vysílače do USB portu počítače a vložit do ní samotný vysílač, připojit černou krabičku k reproduktorům nebo k zesilovači a v programu Logitech nastavit jako výchozí reproduktor. Máte-li k počítači připojeny i jiné reproduktory, lze mezi nimi v dodaném programu snadno přepínat. Jediný problém jsme zaznamenali u některých her, které se systémem kolidovaly bylo pak třeba přepnout na reproduktory u PC a Music Anywhere vypnout. Co se týče přehrávání hudby, systém spolupracuje s jakýmkoliv softwarovým přehrávačem, ale hudbu lze pouštět pouze buď do reproduktorů u PC, nebo ji bezdrátově posílat jinam, poslouchat zároveň hudbu u PC a pouštět ji do jiného pokoje nešlo.

K přijímači lze reproduktory připojit buď prostřednictvím 3,5palcového jacku, nebo pomocí klasických RCA konektorů (cinch). Podporovány jsou dva reproduktory, takže pro připojení k systému 5.1 není toto zařízení vhodné. Výhodou naopak je možnost ovládání přehrávání hudby z přijímače u reproduktorů, takže pokud jsme vzdáleni od PC, nemusíme jen poslouchat to, co jsme předem připravili, ale můžeme mezi skladbami i přeskakovat. Součástí balení je i dálkové ovládání, opět s možností přesunu mezi skladbami a volbou hlasitosti.

Logitech Wireless Music System nás velmi mile překvapil kvalitou reprodukce i snadností instalace a používání. Hodláte-li si do domácnosti pořídit podobný zvukový systém, například pro propojení multimediálního serveru s ozvučením obývacího pokoje, rozhodně se jedná o zajímavou možnost.

Logitech Wireless Music System

+ praktické řešení

+ snadná instalace

+ kvalita přehrávání

- podpora pouze 2 reproduktorů

- nelze přehrávat hudbu zároveň na PC i v jiné místnosti

Cena vč. DPH: 3 190 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.cz

§§§§§


Pořádek ante portas. Přehled nejdůležitějších čísel a funkcí portů (CD) I

Mike Hartmann, Konstantin Pflieg, Michal Bareš

06P0207

Bez portů by nebyla možná komunikace pomocí protokolů Transmission Control Protocol (TCP) a User Datagram Protocol (UDP), jež jsou na internetu běžné. Porty umožňují, aby si více aplikačních procesů současně vyměňovalo pomocí internetového spojení data.

Znalosti číselných označení portů a aplikací, které tyto porty využívají, patří již k vyššímu počítačovému vzdělání. Většinou se jím pyšní programátoři a administrátoři větších sítí, ale alespoň základní povědomí o těchto věcech se může hodit i správcům malých kancelářských sítí či domácím uživatelům, a to především při ruční konfiguraci firewallu či routeru. Filtr paketů rozhoduje u každého datového paketu podle stanovených pravidel, zda bude předán dále nebo ne. Přitom čte mimo jiné informace z hlavičky, například jaký je odesílající a cílový port. Na základě těchto pravidel může firewall provádět správné filtrování služeb. Procesy služeb vždy používají určité porty. Například pro zablokování služby FTP vybírá firewall všechny pakety, které mají v hlavičce uveden port 21. Důležité také je, z kterého počítače bylo spojení vytvořeno zda to byl klient v LAN nebo externí počítač.

V tomto článku se podíváme, jak porty fungují a jaké skupiny portů existují. Sestavili jsme rovněž přehled nejdůležitějších pravidel firewallu pro firemní síť, který pravidelně doplňujeme. V tabulce uvedené na stránkách http://www.tecchannel. de/tecdaten/show.php3?article=901 navíc naleznete informace o těch "hodných" i "zlých" programech a o tom, které porty používají.

Co jsou čísla portů?

Čísla portů patří k základním prvkům použití protokolů TCP a UDP. Když se data dostanou k cílovému počítači, je nutné je ještě předat správnému aplikačnímu procesu. Při přepravě informací vrstvami sítě je zapotřebí mechanismus, který teprve zajistí předání správnému protokolu.

Skládání dat z více zdrojů do jednoho datového toku se nazývá multiplexování. Přicházející data ze sítě tedy musí demultiplexovat Internet Protocol (IP). Proto IP označuje protokoly pro přenos dat čísly protokolu. Protokoly pro přenos dat zase používají čísla portů k identifikaci aplikací.

Číslo protokolu IP se nachází v jednom bytu ve třetím slově hlavičky datagramu. Tato hodnota určuje předávání danému protokolu v transportní vrstvě, například "6" znamená TCP nebo "17" UDP. Protokol pro přenos dat musí po přijetí předat data správnému aplikačnímu procesu. Aplikační procesy jsou identifikovány pomocí čísla portu, jež je 16 bitů dlouhé a určuje port, jemuž jsou data po přijetí na cílovém počítači předána. V prvním slově každé hlavičky TCP a UDP je proto obsaženo číslo zdrojového portu i číslo cílového portu.

Pokud má být tedy některá aplikace nalezena pod určitým číslem portu, sdělí to TCP/IP protocol stack.

Sockety

Kombinace IP adresy a čísla portu se označuje jako socket. Umožňuje jednoznačně identifikovat jednotlivý síťový proces v rámci celého internetu. Notace vypadá takto: IP adresa:port, např. 62.96.227.70:80. Dva sockety definují spojení, jeden pro výchozí a druhý pro cílový počítač.

TCP a UDP mohou přidělit stejná čísla portu. Teprve kombinace protokolu a čísla portu je jednoznačná. Proto není číslo portu 53 TCP totožné s číslem portu 53 UDP.

Skupiny portů

Celkem je k dispozici 65 535 různých portů TCP a UDP. Aby bylo možné udržet si přehled a přiřadit určitým aplikacím pevná čísla, byly rozděleny do tří skupin:

Dobře známé porty: u tohoto typu jde o rezervovaná a standardizovaná čísla portů od 1 do 1 023.

To zjednodušuje vytváření spojení, protože odesilatel i příjemce již vědí, že je nutné data pro určitý proces poslat na určitý port. Například všechny telnetové servery používají port 23. Standardní porty umožňují klientům připojení k serverům, aniž by byla nutná jakákoli konfigurace. Správu těchto portů převzala Internet Assigned Numbers Authority (IANA, http://www. iana.org). Seznam aktuálních zadaných čísel portů naleznete zde na adrese http://www.iana.org/ assignments/port-numbers.

Do roku 1992 se standardní porty nacházely v oblasti mezi 1 a 255. Porty mezi 256 a 1 023 se používaly pro specifické služby Unixu.

Registrované porty: tyto porty v oblasti mezi 1 024 a 49 151 jsou rezervovány pro služby, které obvykle probíhají na určitých portech, například jako port 3 128, který proxy servery alternativně používají pro hypertext transport protocol (HTTP).

Dynamicky přidělované porty: porty označované jako efemerální jsou vždy přidělovány dynamicky. Nacházejí se v oblasti mezi 49 152 a 65 535. Každý klient může tyto porty používat, pokud je kombinace protokolu pro přenos dat, IP adresy a čísla portu jednoznačná. Pokud některý proces potřebuje port, vyžádá si jej od hosta.

Který port bude použit?

Jak jsme již zmínili, pro instalaci firewallu jsou nutné znalosti o portech. Je nutné stanovit, které porty mohou u spojení sloužit jako vstupní a výstupní. Ovšem často není známo, které porty aplikace používá. Nebo bychom chtěli zjistit, který port byl programu na klientovi náhodně dynamicky přidělen.

Abychom to zjistili, můžeme např. použít prostředek Windows Netstat. Tento nástroj má však jen malý rozsah funkcí. Kupříkladu neukazuje, jaké spojení používá která aplikace. My doporučujeme použít sharewarový program Essential NetTools (http://www.tamos.com/products/nettools/) od společnosti Tamos Software, který ukazuje nejen otevřené porty a spojení na systému, ale navíc poskytne i textový popis adres a portů a příslušnou aplikaci včetně kompletní cesty.

Příklad připojení

Ukážeme si příklad, při němž stáhneme pomocí webového prohlížeče internetovou stránku http://www.pcworld.cz. Prohlížeč přitom vytvoří spojení s IP adresou 80.95.116.45. Na serveru bude použit port 80 TCP, což je standardní port webového serveru. Na klientovi probíhá spojení dynamicky přiděleným portem 1 243.

Klient, jenž vyvolá internetovou stránku, se nachází v lokální síti, kterou lze poznat podle IP adresy 192.168.2.101. Data proudí přes router a přes Network Address Translation (NAT) se ke slovu dostává masquerading.

Router: masquerading

Pokud dochází k přístupu na internet přes router s internetem, není přímá komunikace port-port pod TCP/IP možná.

Většinou se v lokálních sítích používají soukromé adresy IPv4, protože přidělování většího množství oficiálních adres IPv4 nyní začalo být obtížné. Celý internetový provoz probíhá přes router. S takovou adresou odesilatele se ovšem klienti nemohu přímo dostat do kontaktu s internetem. Pakety s odpovědí nenaleznou cestu zpět. Odkud zná server v internetu příslušné číslo portu klienta v LAN?

Zde se používá takzvaný masquerading. Jde o zvláštní druh překládání adresy, které se také říká Source Network Address Translation (SNAT). U paketů z interní oblasti, jež se mají dostat do oblasti externí, je zdrojová adresa nahrazena adresou routeru a původní zdrojový port nahrazen novým portem. Tato data jsou uložena v tabulce, aby pakety s odpovědí mohly být příslušným způsobem opět předány. Tak si internetová služba "nezapamatuje", že komunikuje s portem routeru a ne s klientem.

Router: směrování portů

Pomocí funkčního principu překladu síťové adresy Network Address Translation (NAT), jak se používá v řadě firemních sítí, nelze vytvořit zvnějšku přímá spojení s počítačem za routerem. Pojem přesměrování (port forwarding nebo port mapping) označuje techniku, při které čeká počítač na určitém portu na navázání spojení a datové pakety předává jinému počítači v LAN. To umožňuje provoz internetové služby na klientovi za routerem.

V tomto případě tedy nejde o přístup přímo na počítač v lokální síti, nýbrž na určitý port routeru. Ten předává přístup příslušnému portu cílového počítače. Pakety, které počítač posílá zpět, je nutné rovněž zpracovat. IP adresa a číslo portu počítače je nahrazeno IP adresou a portem na routeru. Port forwarding je tedy opakem masqueradingu. Stejně jako u něj jsou klienti pro internet neviditelní.

Pro lepší pochopení uvedeme příklad, jak by mohl probíhat port forwarding pro webserver: klient s adresou 192.168.80.99 v lokální síti je pomocí routeru s veřejnou adresou 194.246.96.76 spojen s internetem. Aby mohl mít přístup k webserveru na klientovi, konfiguruje se router tak, aby veškeré datové pakety pro port 4711 předával dále na port 80 na počítači 192.168.80.99. Pakety s odpovědí od 192.168.80.99:80 přepisuje router na 194.246.96.76:4711.

Porty otevřená brána

Porty TCP a UDP ovšem mohou představovat i bezpečnostní riziko. Mnoho červů a trojských koní přes ně přistupuje k lokálním systémům nebo vytváří spojení do internetu. Právě u systémů Windows je proto třeba doporučit použití firewallu.

V určitých kruzích se z náhodného zkoumání zadních vrátek IP adresy stal oblíbený sport je to způsob, jak si nepozorovaně zajistit přístup do počítače. Skenerem portů mohou útočníci velmi rychle zjistit, které porty na počítači jsou otevřené. Takovýto skener nedělá nic jiného, než že oťukává jednotlivě všechny porty a kontroluje, zda přijde odpověď. Pokud přijde, je tento port aktivní a možná jej lze zneužít. Z tohoto důvodu je použití firewallu nezbytné. V následující části vysvětlíme pravidla konfigurace firewallu. Pokud je uplatníte na svém počítači, budete chráněni před většinou internetových hrozeb.

Zřízení firewallu

V dalším textu prostřednictvím metajazyka vysvětlíme důležitá filtrační pravidla bezpečného firewallu, která je možné uplatnit na všechny běžné firewally. Zásadně je dobré všechny porty nejprve zablokovat a otevírat jen ty, které jsou skutečně zapotřebí. Filtrační pravidla vyplývají z většího počtu voleb, jež jsou uvedeny v tabulce dole:

? FORWARD/ACCEPT/REJECT/DROP -dir IN/OUT

-prot TCP/UDP -src HOST:PORT -dest

HOST:PORT ?

Pomocí IP adresy zdrojového počítače můžete zablokovat služby pro určité počítače ve své lokální síti. Navíc je třeba při konfiguraci počítat s tím, že některé služby neodpovídají pomocí již otevřeného datového spojení, ale vytvářejí spojení nové. Z tohoto důvodu by měl firewall umožňovat i spojení pro jednotlivé případy:

?IF FORWARD/ACCEPT/REJECT/DROP -dir IN/OUT

-prot TCP/UDP -src HOST:PORT -dest

HOST:PORT THEN FORWARD/ACCEPT/REJECT/DROP -dir IN/OUT -prot TCP/UDP -src HOST:

PORT -dest HOST:PORT?

Větší počet jednotlivých pravidel se označuje také jako bezpečnostní pravidla. Při každém dotazu z lokální sítě nebo z internetu jsou bezpečnostní pravidla zpracována shora až dolů. Zpracovávají a filtrují každý datový paket. V našem příkladu konfigurace je ve firmě napojeno na internet přes firewall více klientů. Proxyserver není použit.

Standardní služby I

Jako první krok doporučujeme konfigurovat standardní služby, které jsou u většiny internetových spojení zpravidla zapotřebí. K nim patří mimo jiné přístup k webovým stránkám a FTP server.

Domain Name Service: toto pravidlo umožňuje lokálnímu počítači vytvořit spojení s nameserverem poskytovatele. Obě pravidla jsou v každém případě zapotřebí:

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:53FORWARD-dir OUT

-prot UDP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:53 ?

File Transfer Protokol: FTP nabízí dva různé druhy spojení, které předpokládají různé filtrové vlastnosti portů. Především je třeba dávat přednost pasivnímu FTP, protože zde jsou všechna spojení navazována z klienta a není nutné povolovat spojení navazovaná zvnějšku. V aktivním režimu navazuje klient spojení s portem 21 daného serveru. Server potvrdí spojení a naváže spojení ze svého portu 20 s klientem. Pro úplnost vysvětlíme obě varianty. U aktivního FTP je třeba konfigurovat firewall tak, aby mohl spojení navázat jen server, navíc musí předtím tento klient navázat spojení na port 20.

Pasivní FTP:

? FORWARD -dir OUT -prot TCP -scr LOCAL_CLIENT:ANY ANY:21 ?

Aktivní FTP:

?IF FORWARD -dir OUT -prot TCP -scr LOCAL_CLIENT:ANY FTP_SERVER:21 THEN FORWARD

-dir IN -prot TCP -src FTP_SERVER:20 LOCAL_CLIENT:ANY?

Standardní služby II

SSH Remote Login Protocol: SSH umožňuje bezpečnou komunikaci a autentifikaci. Navíc je celá procedura login včetně zjištění hesla šifrována. Toto pravidlo vytváříme jen v případě potřeby.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:22?

Hypertext Transfer Protocol: HTTP je standardní protokol webového prohlížeče a umožňuje přístup k internetovým stránkám.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:80?

Pokud používáme ve firemní síti proxyserver, je potřeba pravidlo příslušným způsobem přizpůsobit.

Hypertext Transfer Protocol přes TLS/ /SSL: slouží k bezpečnému přenosu webových stránek mezi webovým serverem a prohlížečem. Komunikace je přitom kódována SSL. Protokol HTTPS využívá mnoho webových stránek, jako například on-line banking. Proto je třeba příslušné porty schválit.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:443?

Služby pro e-mail a zprávy

Aby byl kvůli odesílání a příjímání e-mailů možný přístup k externímu mailserveru, je nutné uvolnit příslušné porty.

Simple Mail Transfer Protocol: SMTP se zpravidla používá k odesílání zpráv. Pokud má být odesílání e-mailů možné jen přes určitý server, lze to stanovit zde. Například je možné odesílat zprávy jen pomocí firemního mailserveru.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY-dest ANY:25?

Post Office Protocol Version 3: toto pravidlo umožňuje stažení e-mailů z POP3 mailserverů. I zde existuje možnost omezit přístup opět na určité servery.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:110?

Network News Transfer Protocol: NNTP slouží k přenosu zpráv systému Usenet. Toto pravidlo zadáváme jen v případě potřeby.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:119?

Internet Message Access Protocol Version 4: jestliže má přístup k e-mailům probíhat pomocí IMAP4, je třeba rovněž vytvořit pravidlo.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:143?

Internet Message Access Protocol Version 4 over TLS/SSL: tento protokol slouží pro přenos dat mezi poštovním klientem a serverem IMAP4, šifrovaný SSL. Toto pravidlo zadáváme jen tehdy, pokud protokol používáme.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:993?

Post Office Protocol Version 3 over TLS/SSL: pokud používaný POP3 server podporuje bezpečný přenos dat pomocí SSL, je třeba vytvořit toto bezpečnostní pravidlo pro filtrování paketů.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:995?

Audio a video I

Zde ukážeme, která filtrovací pravidla pro pakety jsou nutná pro provoz firewallu s programy pro audio a video, jako jsou QuickTime Player nebo RealPlayer. Tato pravidla zadáváme jen pokud je to nezbytně nutné. Pokud tomu tak je, doporučujeme je uvolnit pouze pro určité klienty v LAN.

Real Player: program navazuje spojení s příslušným streamingovým serverem přes porty TCP 554, 7 070 a 7 071. Server vysílá stream z některého z portů UDP mezi 6 970 a 7 170. Protože však není dobré tyto porty uvolnit, doporučujeme uvolnit pro Real Player jen jeden UDP port a zapsat jej do softwaru. Alternativně je možno přijímat stream také pomocí TCP. Podle vyjádření společnosti Real Player je však kvalita horší.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY-dest ANY:554FORWARD-dir OUT

-prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:7070FORWARD-dir OUT-prot TCP -src

LOCAL_CLIENT:ANY-dest ANY:7071?

Port UDP by se měl nacházet mezi 6 970

a 6 997, protože to v současné době ještě nejsou registrovanými porty, např.:

?IF FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY REAL_SERVER:554 THEN

FORWARD -dir IN -prot UDP -src REAL_SERVER:6971 -dest LOCAL_CLIENT:ANY?

Firewall je třeba konfigurovat tak, aby mohl spojení navázat jen jeden server, přičemž předtím příslušný klient vytvořil spojení.

Audio a video II

Microsoft Media Player: Media server používá pro audio a video streamy (*.asf) proprietární serverový protokol, vyvinutý Microsoftem. Podporuje jej MS Media Server od verze 4.0 a MS Media Player. Aby vytvořil spojení, kontaktuje Media Player server na TCP portu 1 755. Server potom odesílá stream klientovi UDP portem 1755.

? FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY-dest ANY:1755IF FORWARD -dir

OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY MEDIA_SERVER:1755 THEN FORWARD -dir IN -prot

UDP -src MEDIA_SERVER:1755 -dest LOCAL_CLIENT:ANY ?

Apple QuickTime: tento přehrávač používá k vytvoření spojení se serverem stejně jako Real Player TCP port 554. QuickTime odesílá streamingová data UDP porty 6 970 až 6 999. Ani zde nemůžeme doporučit uvolnění všech portů. QuickTime Stream je vhodné přijímat pomocí HTTP.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:554?


Pořádek ante portas. Přehled nejdůležitějších čísel a funkcí portů (CD) II

Komunikace a chat

Instant messengery zpravidla nemají ve firemní síti co dělat. Kdyby se v ní přesto používaly, vyžadují vlastní bezpečnostní pravidla.

ICQ: pro komunikaci klient-server s počítačem login.icq.com se používá TCP port 5 190. Jako další možnost lze pro tento server používat i TCP port 443 se šifrováním SSL. Ke komunikaci mezi klienty se používají libovolné TCP porty mezi 1 024 a 65 535. Zde je třeba uvolnit jen jeden port a nastavit jej ve volbách ICQ.

? FORWARD -dir OUT-prot TCP-src LOCAL_CLIENT:ANY -dest login.icq.com:5190?

Yahoo! Messenger: u tohoto messengeru probíhá celá komunikace pomocí TCP portu 5 050. Proto se používají tři servery: cs1.yahoo. com, cs2.yahoo.com a cs3.yahoo.com, je tedy nutné uvolnit porty pro tyto tři servery. Pokud nelze vytvořit spojení se serverem Yahoo! přes port 5 050, použije se port 80.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY cs1.yahoo.com:5050FORWARD

-dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY cs2.yahoo.com:5050FORWARD -dir OUT

-prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY cs3.yahoo.com:5050 ?

AOL Instant Messenger: chatovací programm AOL používá stejně jako ICQ TCP port 5 190.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:5190?

MSN Messenger: Instant Messenger od Microsoftu využívá ke komunikaci TCP port 1 863. Pro používání AOL Instant Messenger Integration je nutné navíc uvolnit TCP port 5 190:

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:1863?

AIM Integration:

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:5190?

Novinka: VoIP

U provozu VoIP je nutné rozlišovat mezi různými scénáři. Prvním scénářem je jediný telefon VoIP (softwarový či hardwarový) za NAT firewallem, který se přihlásí přes poskytovatele VoIP. Zde působí jako prostředník proxy. Přes protokol SIP se provádí přihlášení k poskytovateli VoIP i navázání hovoru. Proto je nutné navenek uvolnit příslušný port 5 060. SIP používá UDP i TCP.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src VOIP_PHONE:ANY -dest ANY:5060FORWARD -dir OUT -prot UDP -src VOIP_PHONE:ANY -dest ANY:5060?

Příchozí žádosti o hovor přijímá rovněž port 5 060. Je tedy nutné předat je rovněž dále IP telefonu.

?FORWARD -dir IN -prot TCP -src ANY:ANY -dest VOIP_PHONE:5060FORWARD -dir IN

-prot UDP -src ANY:ANY -dest VOIP_PHONE:5060?

Tato uvolnění se ovšem týkají jen signalizace hovoru. Vlastní hlasová data přenáší RTP pomocí UDP. Všeobecně je možné u VoIP telefonu nastavit, přes které UDP porty má přicházet proud RTP. Tento port a další vyšší předáváte dále telefonu. Další port slouží k předávání zpráv RTPS, jimiž druhý účastník předává informace o kvalitě a hlásí případné chyby.

?FORWARD -dir IN -prot UDP -src ANY:ANY -dest VOIP_PHONE:RTP_PORTFORWARD -dir

IN -prot UDP -src ANY:ANY -dest VOIP_PHONE:RTP_PORT+1?

Internet Control Message Protocol (ICMP) slouží k výměně chybových a stavových hlášení, pokud se při přenosu IP vyskytnou chyby. Pokud není například dosažitelný host, vyšle router odesilateli chybové hlášení "Destination Unreachable". Vedle přenosu chybových hlášení slouží ICMP také pro kontrolu: takto používá ping pakety ICMP, aby zjistil dobu přenosu datagramů mezi dvěma hosty.

Útoky pomocí ICMP

Internet Control Message Protocol balancuje na hraně mezi bezpečností a výkonem. Kdo akceptuje malé snížení výkonu, může protokol zcela zablokovat. Internetové spojení by mělo ve většině případů přesto fungovat bez problému.

Nebezpečí spočívá ve zneužití ICMP k útokům, při nichž jsou vysílána falešná chybová hlášení. Toto umožňuje například útok jako je Denial of Service (DoS).

Takový útok může vést k výpadku několika služeb, v nejhorším případě ke zhroucení systému počítače. Pomocí služeb ICMP echo a echo reply může útočník získat i užitečné informace o struktuře sítě. Mezi ně patří počet počítačů a existující IP adresy. Tyto informace potom mohou hackeři používat k dalším cíleným útokům.

Hlášení ICMP I

Jak jsme již řekli, je dobré nejprve uzavřít všechny porty a otevřít jen ty, které jsou skutečně zapotřebí. U ICMP existuje mnoho hlášení, v praxi jich je ovšem zapotřebí jen několik. Tato hlášení se člení na typy ICMP. Další informace o jednotlivých typech naleznete na webových stránkách IANA (http://www.iana.org/assignments/icmp-parameters). Pravidla potřebná pro filtrování paketů jsou vysvětlena v dalším textu.

Chybová hlášení:

Typ 3 Destination Unreachable: toto hlášení je vysláno, pokud gateway nemůže nalézt danou síť a cílový počítač, nebo pokud cílový počítač nenajde protokol či port. Příchozí datové pakety tohoto typu je třeba povolit. Ušetří to čas, jinak musí klient čekat na time out.

?FORWARD -dir IN -prot ICMP_Typ_3 -src ANY:ANY -dest LOCAL_CLIENT:ANY?

Typ 11 Time Exceeded: odesilateli datového paketu sděluje, že datový paket nebyl přenesen, protože byl překročen čas. Důvodem může být "dopravní zácpa paketů" na daném routeru, nebo není IP protokol na cílovém počítači schopen složit fragmenty do úplného datového proudu. Taková příchozí hlášení je třeba povolit.

?FORWARD -dir IN -prot ICMP_Typ_11 -src ANY:ANY -dest LOCAL_CLIENT:ANY?

Hlášení ICMP II

Typ 12 Parameter Problem: hlášení sděluje odesilateli datagramu, proč nebyl datový paket přenesen.

?FORWARD -dir IN -prot ICMP_Typ_12 -src ANY:ANY -dest LOCAL_CLIENT:ANY?

Typ 4 Source Quench: hlášení o problému vyrovnávací paměti sděluje odesilateli datového paketu, proč nebyl datový paket přenesen.

?FORWARD -dir IN -prot ICMP_Typ_4 -src ANY:ANY -dest LOCAL_CLIENT:ANY?

Informační hlášení

Typ 8 Echo/Typ 0 Echo Reply: odesilateli echo requestu jsou od příjemce zaslána zpět všechna data, obsažená v datovém paketu. Tak lze zjistit, zda je určitá IP adresa dosažitelná nebo ne. Mnoho samozvaných hackerů skenuje internet pomocí echa a hledá počítače, které odpovědí echo reply. Na těchto počítačích potom hledají trojské koně. Proto je třeba povolit echo jen výchozím a echo reply jen příchozím.

?FORWARD -dir OUT -prot ICMP_Typ_8 -src ANY

-dest ANYFORWARD -dir IN -prot

ICMP_Typ_0 -src ANY -dest ANY?

Nástroje pro sdílení souborů I

Služby pro sdílení souborů, jako je Gnutella a eDonkey, se těší stále větší oblibě, ať už při výměně hudebních souborů nebo jiného materiálu. Leckterý šéf by tak chtěl tyto služby svým pracovníkům ve firemní síti poskytnout, přestože nemají příliš společného s vlastní prací. Bezpečnostní pravidla jsou proto následující.

Gnutella: peer to peer Gnutella je jedna z nejznámějších služeb pro výměnu souborů. Pro přístup ke službám sdílení souborů je nutné uvolnit pro výstup TCP porty 6 346 a 6 347.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:6346FORWARD -dir

OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:6347?

Další podrobnosti k použití Gnutelly za firewally naleznete na stránkách http://www.gnutellanews.com/information/firewalls.shtml.

Nástroje pro sdílení souborů II

eDonkey: standardně používá porty 4 661, 4 662 a 4 665. Ovšem k používání klienta je nutné otevřít jen pro výstup TCP port 4 662. TCP port 4 661 je zapotřebí pro provoz serveru, a tak není pro klienta relevantní. Funkce zpráv eDonkey používá UDP port 4 665.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:4662?

Výše uvedený příklad je tedy dostatečný. Jestliže chceme nechat běžet server a k tomu si ještě vyměňovat zprávy s jinými uživateli, je třeba vytvořit tato bezpečnostní pravidla:

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:4661FORWARD -dir IN

-prot UDP -src ANY:ANY -dest LOCAL_CLIENT:4662FORWARD-dir OUT -prot UDP-src

LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:4665?

KaZaA a Morpheus: oba peer to peer nástroje používají pro výměnu dat s ostatními uživateli TCP port 1 214.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:1214?

On-line hry I

Hrát po internetu hry je stále oblíbenější formou zábavy. Nyní se budeme věnovat souhrnu nutných bezpečnostních pravidel firewallu pro nejpopulárnější on-line hry. Ovšem uvolnit je smíme jen tehdy, pokud šéf příležitostné hraní na pracovišti povoluje!

Battle.net: asi nejznámější portál umožňuje společné hraní StarCraft, WarCraft II, Diablo a Diablo II. K tomu je třeba uvolnit vstup i výstup portu 6 112 u TCP i UDP.

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:6112IF FORWARD -dir

OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY GAME_SERVER:6112 THEN FORWARD -dir IN -prot

TCP -src GAME_SERVER:6112 -dest LOCAL_CLIENT:ANYFORWARD -dir OUT -prot UDP -src

LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:6112IF FORWARD -dir OUT -prot UDP -src

LOCAL_CLIENT:ANY GAME_SERVER:6112 THEN FORWARD -dir IN -prot UDP -src

GAME_SERVER:6112 -dest LOCAL_CLIENT:ANY?

On-line hry II

Microsoft Zone.com: MSN umožňuje na stránkách Zone.com (http://www.zone.com) hraní strategií jako jsou Ages of Empires. Aby jej bylo možné používat, je nutné uvolnit příslušné porty pro Zone.com a pro herní rozhraní nastavit DirectX.

Zone.com:

?FORWARD -dir OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:6667FORWARD -dir

OUT -prot TCP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:28800-29100?

DirectX 8:

?FORWARD -dir OUT -prot UDP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:6073FORWARD -dir

OUT -prot UDP -src LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:2302-2400IF FORWARD -dir OUT -prot

UDP -src LOCAL_CLIENT:ANY GAME_SERVER:2302-2400 THEN FORWARD -dir IN -prot UDP

-src GAME_SERVER:2302-2400 -dest LOCAL_CLIENT:ANY?

Síť Microsoft

Windows používají k plnění svých síťových funkcí řadu portů. Ve staré implementaci, která se používala po Windows Me/NT, to byly porty 137, 138 a 139. Od Windows 2000 se serverové zprávy odesílají portem 445. Přirozeně jsou verze Windows od 2000 také zpětně kompatibilní, takže vedle sebe mohou probíhat oba postupy.

Portem 137 probíhá takzvaná služba NetBIOS Name Service. Pomocí ní Windows podobně jako DNS vzájemně přiřazují jména počítačů a IP adresy. To může za určitých okolností vést k následujícímu efektu: jestliže uživatel surfuje na windowsovém webovém serveru, přijde z něj dotaz na počítač uživatele na port 137, protože Windows server používá funkci Winsock gethostbyaddr() pro volání jména vzdáleného počítače. Pod Windows je ovšem tato funkce zavedena tak, že se pokusí o rozpoznání jména NetBIOS a teprve v případě nezdaru dojde k rozpoznání DNS.

Takovému provozu je třeba všeobecně zabránit, a to vstupnímu i výstupnímu. Pokud by si dvě sítě Windows vyměňovaly data přes internet, je možné doporučit VPN.

?DROP -dir OUT -prot UDP -src LOCAL_CLIENT:ANY

-dest ANY:137DROP -dir IN -prot

UDP -src ANY:ANY -dest LOCAL_CLIENT:137DROP

-dir OUT -prot TCP -src

LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:137DROP -dir IN

-prot TCP -src ANY:ANY -dest

LOCAL_CLIENT:137?

Siť Microsoft port 138

Pod portem 138 se skrývá NetBIOS Datagram Service. Touto službou odesílají Windows především informace o síti Windows, většinou broadcastem. Například služba Windows Computerbrowser používá zprávy NetBIOSu, aby vytvořila seznam aktuálních počítačů v síti Windows a zobrazila je v prostředí sítě.

Největším nebezpečím u služeb Datagram Services je, že hacker může přesvědčit Windows pomocí zfalšovaných paketů o tom, že patří k lokální síti, a může tedy obejít bezpečnostní rozlišování mez lokálními počítači a počítači v síti internet. I zde platí, že je třeba uzavřít tento port v obou směrech.

?DROP -dir OUT -prot UDP -src LOCAL_CLIENT:ANY

-dest ANY:138DROP -dir IN -prot

UDP -src ANY:ANY -dest LOCAL_CLIENT:138DROP

-dir OUT -prot TCP -src

LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:138DROP -dir IN

-prot TCP -src ANY:ANY -dest

LOCAL_CLIENT:138?

Siť Microsoft port 139

Vlastní výměna dat u sítí Windows probíhá portem 139, pomocí NetBIOS Session Service. Pokud je tento port otevřený, může se hacker napojit na počítač a pokusit se hackovat uvolnění souborů a tiskáren. Většinou to probíhá jako brutální útok, při němž vyzkouší řadu běžných hesel.

Otevřený port 139 navíc způsobuje další problémy. Například zde číhá služba Messenger systému Windows na zprávy odeslané pomocí net send. Stále častěji se to zneužívá ke spamování. Přitom k uživateli nedorazí e-mail, ale otevře se okno Windows se spamem.

Proto je třeba rozhodně tento port v obou směrech uzavřít.

?DROP -dir OUT -prot UDP -src LOCAL_CLIENT:ANY

-dest ANY:139DROP -dir IN -prot

UDP -src ANY:ANY -dest LOCAL_CLIENT:139DROP

-dir OUT -prot TCP -src

LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:139DROP -dir IN

-prot TCP -src ANY:ANY -dest

LOCAL_CLIENT:139?

Siť Microsoft port 135

I když uzavřete port 139, může se k vám spam přes messengera dostat. Příkaz net send používá nedokumentovanou vlastnost služby Microsoft RPC, jež za portem 135 číhá na příchozí dotazy RPC. Ten totiž mimo jiné nabízí spojení se službou messenger, takže se net send pokouší o tuto cestu jako o alternativu, když se nepodaří normální přístup pomocí portu 139. Dnes však již existují spamovací nástroje, které rovněž používají tuto metodu, aby rozeslaly spam.

Další služby, o které se rovněž stará epmap, jsou například servery DHCP, DNS a WINS Server systému Windows. Navíc se port 135 používá pro vzdálenou správu téměř všech služeb Windows. Proto i pro tento port platí jednoznačný příkaz: zablokujte ho!

?DROP -dir OUT -prot UDP -src LOCAL_CLIENT:ANY

-dest ANY:135DROP -dir IN -prot

UDP -src ANY:ANY -dest LOCAL_CLIENT:135DROP

-dir OUT -prot TCP -src

LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:135DROP -dir IN

-prot TCP -src ANY:ANY -dest

LOCAL_CLIENT:135?

Siť Microsoft port 445

Ve Windows 2000 rozšířil Microsoft SMB protokol tak, že jej lze kompletně používat pomocí TCP/IP bez okliky "NetBIOS přes TCP/IP". K tomu se používá výhradně port 445 (microsoft-ds).

V prostředí jen s Windows 2000, XP a .NET serverem 2003 je možné tyto porty vypnout, když deaktivujete ve volbách síťové karty "NetBIOS přes TCP/IP". V důsledku toho je však možné vymazat jméno v LAN jen pomocí DNS a ne pomocí WINS nebo broadcasty NetBIOS. Potom tedy budete potřebovat DNS server v LAN, který spravuje také lokální počítače (třeba Windows 2000 jako DHCP a DNS server), nebo musíte na každém počítači vytvořit seznam hostů.

I pro port 445 platí: provoz SMB má být výhradně jen uvnitř LAN:

?DROP -dir OUT -prot UDP -src LOCAL_CLIENT:ANY

-dest ANY:445DROP -dir IN -prot

UDP -src ANY:ANY -dest LOCAL_CLIENT:445DROP

-dir OUT -prot TCP -src

LOCAL_CLIENT:ANY -dest ANY:445DROP -dir IN

-prot TCP -src ANY:ANY -dest

LOCAL_CLIENT:445?

Novinka: Microsoft Exchange

Exchange server Microsoftu pracuje s celou řadou portů. Vedle již popsaných portů pro e-mailové služby POP3, POP3S, SMTP, IMAP4 a IMAPS jsou zde ještě X.400 MTA, LDAP, Secure LDAP a epmap. Epmap slouží ke vzdálené správě Exchange serveru, a jak již bylo uvedeno, měl by být pro přístup zvnějšku zablokován.

Vzhledem k tomu, že mají být komunikační porty přístupné i zvnějšku, je nutné je na firewallu uvolnit pro Exchange server, alespoň pro SMTP, aby mohly MTA dodat své e-maily:

?FORWARD -dir IN -prot TCP -src ANY:ANY -dest EXCHANGE_SRV:25?

Pokud mají mít majitelé poštovních schránek přístup ke svým e-mailům i zvnějšku, je nutné porty POP a IMAP otevřít rovněž pro Exchange server:

?FORWARD -dir IN -prot TCP -src ANY:ANY -dest EXCHANGE_SRV:110FORWARD -dir IN

-prot TCP -src ANY:ANY -dest EXCHANGE_SRV:995FORWARD -dir IN -prot TCP -src

ANY:ANY -dest EXCHANGE_SRV:143FORWARD -dir IN -prot TCP -src ANY:ANY -dest

EXCHANGE_SRV:993?

Exchange server umožňuje pomocí LDAP a Secure LDAP hledání jmen, telefonních čísel a e-mailových adres. To by vlastně mělo být možné výhradně pro uživatele v LAN:

?DROP -dir IN -prot TCP -src ANY:ANY -dest ANY:389DROP -dir IN -prot TCP -src

ANY:ANY -dest ANY:636?

Na portu 102 čeká Exchange na dotazy mail transfer agentů, které jsou schopné pracovat s X.400. Podle potřeby jej můžete uvolnit.

Novinka: Microsoft SQL Server

Vzhledem k mnoha známým bezpečnostním mezerám v MS SQL serveru byste měli umožnit přístup jen systémům v LAN. Používají se porty 1 433 a 1 434, přičemž port 1 433 slouží pro vlastní komunikaci a port 1 434 pro monitoring.

?DROP -dir IN -prot TCP -src ANY:ANY -dest ANY:1433DROP -dir IN -prot UDP -src

ANY:ANY -dest ANY:1434?

Novinka: SUSE Meta PPP Daemon

Mnoho sítí nemá pevné spojení s internetem, ale přihlásí se v případě potřeby. Kontrolu nad tímto spojením má přitom podle druhu připojení (ISDN nebo DSL) ipppd nebo pppd. V podstatě stačí tyto programy správně spustit, abychom byli on-line.

K automatickému vytvoření spojení nebo k řízení daemonu z jiného počítače se v případě potřeby hodí SUSE Meta PPP Daemon (smpppd). Poskytuje pomocným programům jednotné rozhraní, jež funguje oběma směry.

Za prvé programuje nezbytné pppd nebo ipppd a řídí jeho chování při přihlášení. Za druhé poskytuje uživatelským programům různé providery a předává informace o aktuálním stavu spojení. Vzhledem k tomu, že smpppd je možné řídit i po síti (port 3 185), hodí se dobře pro řízení internetového připojení nebo pracovní stanice v soukromé subsíti.

Ovšem přístup k daemonu by měl zůstat omezen na lokální síť:

?DROP -dir IN -prot TCP -src ANY:ANY -dest ANY:3185?

Novinka: KDE System Guard

Zde jde o KDE Task Manager a Performance Monitor, který může sbírat data i ze vzdálených stanic. Komunikace probíhá portem 3 112. Vzhledem k tomu, že obecně není žádoucí, aby se na tato data mohl dotázat libovolný počítač z internetu, měl by být tento port na firewallu blokován.

?DROP -dir IN -prot TCP -src ANY:ANY -dest ANY:3112?

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí. Část XIV: Služby a aplikace (nejen) v internetu

Jiří Peterka

06P0209

Většina aplikací v rámci TCP/IP a internetu vychází z výpočetního modelu klient/server. Na počátku sloužily tyto aplikace třem základním službám elektronické poště, přenosu souborů a vzdálenému přihlašování ale s postupem času se jejich repertoár rozšiřoval. Vznikaly nové a specializované služby, s vlastními aplikacemi a aplikačními protokoly (např. NFS, Archie, WAIS, Gopher apod.). Později se ale trend obrátil a počet služeb, resp. aplikací se začal naopak snižovat. Některé úplně zanikly, zatímco jiné se udržely. Z "nových" uspěl hlavně World Wide Web.

Minulý díl tohoto seriálu jsme zakončili konstatováním, že aplikační vrstva není tím místem, kde jsou provozovány celé aplikace. Ve skutečnosti je tomu tak, že v aplikační vrstvě "běhá" jen část aplikací, zatímco zbývající části aplikací byly "vysunuty nad" aplikační vrstvu. Důvod je velmi prozaický: pokud by v aplikační vrstvě byly provozovány celé aplikace, musely by se také celé podřídit jednotným standardům. Tudíž by mohly nabízet jen standardizované (rozuměj: stejné) uživatelské rozhraní, standardizované (stejné) repertoáry funkcí a schopností, standardizované (stejné) ovládání atd. Pak by ale nemělo smysl vytvářet různé verze aplikací (například různí e-mailoví klienti) od různých výrobců a producentů, protože všechny by vypadaly stejně, chovaly by se stejně, stejně by se ovládaly atd. Vlastně by byly úplně stejné.

Rozumným řešením je rozdělit aplikace tak, aby v aplikační vrstvě zůstalo právě a pouze to, co musí být standardizováno a sjednoceno. Tedy například ta část poštovního programu, která zajišťuje vlastní přenos zpráv a dbá na to, aby jí ostatní části poštovního systému rozuměly, aby používala jednotný formát e-mailových zpráv atd. Naopak uživatelské rozhraní a nejrůznější uživatelsky orientované funkce (například pro čtení a psaní samotných zpráv) se již mohou pro různé aplikace lišit.

Aplikace a aplikační protokoly

Rozdělení aplikací na dvě části a standardizace těch částí, které zůstaly v aplikační vrstvě, ještě nestačí k tomu, aby aplikace fungovaly skutečně tak, jak mají. Například půjde-li o již zmiňovanou elektronickou poštu, musí být nějak vyřešeno předávání zpráv mezi jednotlivými uzly, které se na fungování celého "elektronického poštovního systému" podílejí. Takové předávání zpráv bude řízeno vhodným protokolem, který bude na přenos zpráv specializován.

Obecně se takové protokoly označují přívlastkem "aplikační", protože fungují v rámci aplikační vrstvy a slouží potřebám aplikací. Konkrétně se pak hovoří například o aplikačním protokolu pro přenos elektronické pošty (kterým je v TCP/IP protokol SMTP, Simple Mail Transfer Protocol), o aplikačním protokolu pro přenos WWW stránek (tím je v TCP/IP protokol HTTP) atd.

Architektura aplikací a výpočetní model

S aplikačními protokoly úzce souvisí také architektura samotných aplikací. To je opět na delší povídání, které nás čeká v příštím dílu tohoto seriálu, kdy se budeme bavit o tzv. výpočetním modelu. Zde si pouze naznačme, že v prostředí počítačových sítí (a také celosvětového internetu) je dnes nejčastějším výpočetním modelem klient/server. Jeho podstatou není nic jiného, než že úkoly, které mají být splněny v rámci nějaké služby, například v rámci elektronické pošty či World Wide Webu, se rozdělí mezi dvě aplikace jednu, která plní roli serveru, a druhou, která plní roli klienta. Proto také označení celého tohoto řešení (tzv. výpočetního modelu) termínem "klient/server".

Úkolem klienta přitom je zajišťovat styk s uživatelem. Tedy zejména zobrazovat požadované výstupy a přijímat od něj jeho požadavky (vstupy, obvykle zadávané z klávesnice, myši atd.). Úkolem serveru pak je zajišťovat vlastní zpracování, které je v rámci služby zapotřebí, a to až na výzvy klienta (resp. jeho uživatele). Asi nejnázorněji je to vidět na příkladu služby WWW: server je tím, kdo u sebe uchovává jednotlivé WWW stránky. Sám je ale nikomu nevnucuje. Pouze pasivně čeká, až si některý WWW klient (označovaný také jako browser či prohlížeč) o nějakou WWW stránku řekne. Pak mu ji server poskytne a je už na klientovi, aby tuto stránku korektně zobrazil svému uživateli. Když si ten pak vyžádá nějakou jinou WWW stránku (ať již explicitním zadáním její adresy či kliknutím na hypertextový odkaz v právě zobrazované stránce), WWW klient pošle WWW serveru nový požadavek a vše se opakuje.

Ovšem aby si server a klient správně rozuměli a dokázali spolu spolupracovat tak, jak je třeba, musí mezi nimi existovat dvě konvence:

Konvence o tom, jak budou vzájemně komunikovat. Tuto konvenci naplňuje aplikační protokol, v konkrétním případě služby WWW jde o protokol HTTP (Hypertext Transfer Protocol).

Konvence o tom, jak budou formátována a jaký význam budou mít data, která si klient a server vzájemně předávají. V případě WWW jde hlavně o formát WWW stránek, které server zasílá klientovi ty jsou kódovány v jazyku HTML (HyperText Markup Language). Klient mu musí rozumět natolik, aby podle něj dokázal vytvořit grafickou podobu příslušné WWW stránky (provést tzv. rendering, neboli jakousi "vizualizaci" WWW stránky).

Elektronická pošta jako aplikace

Ukažme si vše ještě na jednom příkladu, a to pro elektronickou poštu (v internetu). Ta je službou, na jejíž realizaci se podílejí poštovní servery (mail servery) zajišťující přenos jednotlivých zpráv, a dále poštovní klienti, kteří uživatelům zprostředkovávají čtení i psaní zpráv. Pro svou vzájemnou komunikaci mají přitom poštovní servery a poštovní klienti k dispozici více aplikačních protokolů. Nejčastější je dnes asi stále řešení, kdy se pro odesílání zpráv (od poštovního klienta k poštovnímu serveru) a pro přenos zpráv (mezi poštovními servery) používá protokol SMTP (Simple Mail Transfer Protocol), pro stahování zpráv (z poštovních schránek, umístěných na poštovním serveru, do poštovního klienta) se pak používá protokol POP3. Proč tomu tak je a proč zde nestačí jen jediný protokol (SMTP), či kde a jak se používají další "poštovní" aplikační protokoly jako je IMAP, si povíme později, v dalších pokračováních tohoto seriálu, až se dostaneme konkrétněji k fungování elektronické pošty jako takové.

Sumarizující obrázek naznačuje představu serverů a klientů v rámci celého systému elektronické pošty. Jedno malé upřesnění: World Wide Web i elektronická pošta jsou služby, a jako takové jsou realizovány (implementovány) konkrétními aplikacemi, s využitím konkrétních aplikačních protokolů atd. V případě WWW existuje jen jeden způsob implementace této služby (ten, který jistě dobře znáte z internetu: s protokolem HTTP, jazykem HTML atd.).

Ovšem u elektronické pošty je to jinak. Ta je službou, která může být (a je) implementována více různými způsoby, s využitím různých aplikačních protokolů a dalších standardů, na různých platformách atd. Vlastně je možné hovořit o celých ucelených "systémech elektronické pošty", které se shodují v základním účelu (možnosti elektronické poštovní korespondence), ale už se mohou i významně lišit v tom, jak konkrétně to dělají. Ten systém elektronické pošty, který jsme si až dosud popisovali a který se používá v internetu, dnes sice dominuje, ale není zdaleka jediný. Pokud je třeba jej odlišit od ostatních systémů elektronické pošty, označuje se neformálně jako "SMTP pošta" (kvůli aplikačnímu protokolu SMTP pro přenos zpráv).

Alternativou k SMTP poště, pocházející ze světa ISO/OSI, měl být systém X.400. Příliš se ale neujal, i když byl doveden až do stádia veřejně nabízené služby, fungující na komerčním základě. Připomeňme si, že v roce 1995 začal takovou službu na bázi X.400 nabízet i v Česku Český Telecom pod názvem CZ.MAIL. Inzeroval ji například pomocí celostránkových inzerátů v celostátních denících, ale i přesto s ní vůbec neuspěl. Nejspíše i proto, že v jeho podání šlo o službu zpoplatněnou: například první 2 KB zprávy, přenášené po Evropě, měly stát 8,40 Kč, každé další dva kilobyty již "jen" 4,80 Kč.

Prvotní aplikace pro internet

Od alternativ k SMTP poště jsme se dostali k tomu, že "není aplikace jako aplikace" a že jedna a ta samá služba (jako například právě elektronická pošta) může být v různém prostředí implementována různě, pomocí různých aplikací, s různými aplikačními protokoly atd. Vraťme se ale k internetu, který nás ze všech podobných prostředí zajímá určitě nejvíce, a řekněme si, jak to bylo s "jeho" aplikacemi, resp. službami.

Když se dnešní internet teprve rodil (přesněji když vznikaly protokoly TCP/IP), počítali jeho autoři se třemi "základními" službami:

elektronickou poštou,

přenosem souborů,

vzdáleným přihlašováním.

Pro zajištění těchto služeb vymysleli tři odpovídající aplikační protokoly a do protokolů TCP/IP zabudovali vše potřebné, co s tím souvisí. Například pro elektronickou poštu vytvořili celý koncept "SMTP pošty", jehož součástí není jen aplikační protokol SMTP pro přenos zpráv, zmiňovaný výše, ale také další součásti zejména standard RFC 822, definující formát poštovních zpráv, formát a význam poštovních adres a další věci.

Přenos souborů

Pro přenos souborů vznikl ve stejné době protokol FTP (což je zkratka od File Transfer Protocol), umožňující přenášet mezi jednotlivými uzly v rámci sítě celé soubory. Opět ale jde o službu, zajišťovanou pomocí aplikací fungujících v modelu klient/server. Aplikace v roli FTP serveru je "tím, kdo má soubory", zatímco klient je "tím, kdo chce soubory". FTP server běží na nějakém uzlu (z pohledu uživatele celé služby jde o vzdálený uzel) a nabízí ke stažení všechny nebo některé soubory, nacházející se na tomto (vzdáleném) počítači. Stejně tak může nabízet nahrání (uchování, uložení) dalších souborů na uzel, na němž běží. FTP klient pak běží na uzlu, na kterém pracuje uživatel, a přes tohoto klienta si stahuje soubory ze (vzdáleného) FTP serveru nebo naopak nahrává (tzv. uploaduje) své soubory na (vzdálený) FTP server. Lze si to představit také tak, že FTP server vytváří jakési "okno", přes které jsou "vidět" soubory, umístěné na vzdáleném počítači, a ty jsou dostupné pro čtení a zápis. Naznačuje to i další obrázek.

Vzdálené přihlašování

Pokud jde o vzdálené přihlašování, je to služba motivovaná zejména potřebou využívat na dálku výpočetní kapacitu a další zdroje vzdálených uzlů. Třeba k tomu, aby správce sítě mohl provést na vzdáleném počítači na dálku nějaké úkony (například nějaké změny nastavení), a to přímo ze svého počítače, aniž by se musel fyzicky přemisťovat ke vzdálenému počítači. Také běžný uživatel si může přes vzdálené přihlašování spustit aplikace na vzdáleném počítači a používat je "na dálku". Je to možné díky tomu, že mezi jeho počítačem a vzdáleným počítačem vzniká tzv. vzdálená terminálová relace (jako alternativa k "lokální" terminálové relaci). Její podstatou je přesměrování výstupů (a také vstupů) příslušné aplikace, běžící na vzdáleném uzlu. Místo toho, aby tato aplikace zobrazovala své výstupy na "místním" monitoru (resp. terminálu) jako u lokální terminálové relace, posílá je po síti na jiný uzel (kde se nachází uživatel). Teprve zde se tyto výstupy zobrazují. Obdobně se vstupy, které generuje uživatel mačkáním kláves na své klávesnici tam, kde se nachází, jsou po síti zasílány až ke vzdálenému uzlu, kde běží příslušná aplikace, a jsou jí předávány.

Způsob, jak je služba vzdáleného přihlašování realizována v prostředí TCP/IP, ukazuje následující obrázek. Opět jde o řešení na bázi modelu klient/server, s tím, že komunikaci mezi klientem a serverem zajišťuje protokol Telnet. Podle něj se také hovoří o Telnet serveru a Telnet klientovi.

Telnet server "sedí" na vzdáleném uzlu a má za úkol přesměrovat výstupy zdejších aplikací na jiné uzly (kde běží Telnet klient). Úkolem Telnet klienta je naopak takové výstupy zobrazovat uživateli na jeho displeji. Ten dříve patřil skutečnému terminálu, a proto se také hovořilo o "terminálových relacích". Dnes již uživatelé pracují téměř výlučně s běžnými univerzálními počítači, které funkce a chování jednoúčelového terminálu pouze předstírají (tzv. emulují) pomocí softwarových prostředků. Tuto roli, resp. úkol (tedy softwarovou emulaci terminálu) plní i Telnet klient. Kromě toho samozřejmě musí "sbírat" vstupy od svého uživatele (z klávesnice, případně i od myši) a ty zase zasílat opačným směrem, k Telnet serveru. Úkolem Telnet serveru je pak "podstrčit" tyto vstupy místní aplikaci, aby si myslela, že pochází od nějakého místního uživatele, vzala je na vědomí a vykonala to, co požadují.

Další vývoj v TCP/IP

Další vývoj aplikací a služeb v rámci TCP/IP (a internetu), po vzniku "prvotní trojice", se ubíral dvěma hlavními směry:

obohacováním již existujících aplikací o další možnosti a schopnosti,

vznikem nových aplikací, realizujících nové služby.

Pro první variantu (obohacování již existujících aplikací) je podstatné, že se tak dělo inkrementálním způsobem, nikoli formou "zahoď stávající a přejdi na nové". Jinými slovy: nové možnosti a schopnosti se postupně přidávaly jako přírůstky k již existujícímu řešení, resp. jako vylepšení toho, co již existuje a používá se, nikoli cestou vývoje zcela nového řešení, které by nahradilo to dosavadní.

Asi nejlepší bude si vše přiblížit na konkrétním příkladu. Zde se přímo nabízí již zmiňovaná elektronická pošta (SMTP pošta), která původně vznikla jako jednoduchá služba pro přenos krátkých textových zpráv (nezaměňovat s SMS). Nebyla stavěna na přenos rozsáhlých textů, ani na texty v národních abecedách neanglických mluvících uživatelů (u nás tedy na přenos textů s háčky a čárkami). Počítala pouze s přenosem čistých ASCII znaků a nedovolovala ani žádné "přikrášlování" textu zpráv pomocí různých druhů písma, barviček či jiného formátování. Stejně tak neumožňovala ani přikládání příloh (ve formě souborů) ke zprávám.

I tak si ale lidé elektronickou poštu velmi oblíbili, používali ji ve stále větším měřítku a požadovali její další obohacení, zejména o již zmiňované možnosti formátování textů a přílohy. A tak odborníci zasedli a vymysleli způsob, jak původní SMTP poštu obohatit, aby požadované věci zvládala. Navíc tak, aby to skutečně byl "přírůstek", resp. rozšíření ve smyslu, že nebude třeba měnit základní způsob fungování celé SMTP pošty, jen se "něco přidá". Důležitý byl také způsob takového rozšíření, založený na principu: "když něčemu nerozumíš, tak se tím nezatěžuj a pokračuj dál". Když se například rozšířily možnosti formátování zprávy o různé druhy písma, barvy atd., ale "obohacená" zpráva přišla uživateli s poštovním klientem, který takové funkce dosud nepodporuje, neměl by "starý" klient apriorně odmítat s takovou "novou" zprávou pracovat. Místo toho by měl udělat vše proto, aby ji alespoň nějak svému uživateli zpřístupnil. V daném případě by ji tedy měl zobrazit bez barviček a nestandardních druhů písma ale stále v čitelné podobě.

Konkrétní rozšíření systému SMTP pošty, které v tomto duchu vzniklo, se jmenuje MIME (což je zkratka od Multimedia Internet Mail Extensions).

Nové aplikace

Druhý směr dalšího vývoje, tedy vznik zcela nových služeb a aplikací, pochopitelně již nemůže být inkrementální. I zde ale existuje několik zajímavých momentů, na které je vhodné poukázat. Jde vlastně o určité trendy, které se postupně prosadily.

První z těchto trendů se týká způsobu, jak aplikace vznikají. Původně je vymýšleli lidé z akademické sféry, v rámci orgánu IETF (Internet Engineering Task Force), který také připravuje (po věcné stránce) příslušné standardy. Poměrně brzy se to ale změnilo a nové protokoly (nejen ty aplikační) začala vymýšlet spíše komerční sféra. Tedy jednotlivé firmy, které investovaly do jejich vývoje a vytvářely příslušná řešení nejdříve jako svá vlastní (firemní, tzv. proprietární). S rozvojem internetu a s růstem jeho popularity ale tyto firmy seznaly, že se jim vyplatí spíše něco jiného nikoliv držet si tato řešení jako svá vlastní (proprietární) a tím i uzavřená, ale naopak je otevřít a prosadit jako veřejný standard. A tak svá řešení začaly firmy předkládat standardizačním orgánům internetu (hlavně IETF) a různě lobovat za jejich prosazení.

Prvním aplikačním protokolem, který se takto prosadil, byl protokol NFS (Network File System) pro transparentní sdílení souborů, vyvinutý společností Sun Microsystems (také k němu se v dalších dílech tohoto seriálu dostaneme podrobněji). Dnes takto, tedy v komerční sféře, vznikají prakticky všechny nové věci v rámci TCP/IP a internetu.

Nejprve diverzifikace, pak unifikace

Dalším zajímavým trendem, který se týká vývoje aplikací a služeb, je trend k diverzifikaci, neboli ke vzniku většího počtu různých a samostatných služeb, resp. aplikací, které je implementují. S postupem času se to ale ukázalo jako nepříliš šikovné a tento trend se obrátil směrem k unifikaci, přesněji ke snižování počtu samostatných aplikací. Ale nepředbíhejme a vezměme to popořadě.

Zpočátku, v "době diverzifikace", lidé vymýšleli nové služby pro kdejaký, často i dosti specifický účel, například pro vyhledávání souborů v FTP archivech, nebo samostatnou službu pro vyhledávání osob v adresářích, nebo pro nabídku toho, co je kde dostupné (jaké soubory, textové, s obrázky apod.). Ke všem těmto nově koncipovaným službám pak lidé vymýšleli příslušné aplikace, standardizovali příslušné aplikační protokoly, definovali formáty dat a další náležitosti. Takto vznikly například služby jako Archie (pro hledání souborů v FTP archivech), WAIS (pro plnotextové vyhledávání v textových dokumentech), Whois (pro hledání osob v adresářích), Gopher (pro sestavování nabídek toho, co se kde nachází), a také World Wide Web.

Některé z těchto služeb uspěly, známe je a běžně používáme ještě dnes. Příkladem může být stále populárnější služba WWW. Jenže kdo si dnes vzpomene, že třeba takový Gopher vznikl zhruba ve stejné době jako WWW, možná o něco dříve, měl v zásadě stejný cíl ale neujal se, prohrál v souboji s WWW na celé čáře a dnes již patří spíše do učebnic internetové historie? Důvod, proč se tak stalo, je docela zajímavý: nebyl zdaleka tak "sexy" jako World Wide Web. Nenabízel tolik uživatelsky atraktivních možností. Byl strohý, málo barevný a málo grafický, byť na druhé straně byl podstatně efektivnější a méně náročný na nejrůznější zdroje. Ale lidé zkrátka dali přednost hezčímu obalu.

To důvod, proč zmizely ze scény ostatní služby a aplikace jako například Archie, WAIS a další byl úplně jiný. Tyto "hodně specializované" služby byly relativně náročné na znalosti a schopnosti svých uživatelů, kteří museli pro tyto služby instalovat na své počítače specializované klienty (klientské aplikace), museli se je učit ovládat, starat se o ně atd. Časem ale stejnou funkčnost, navíc v podstatně jednodušším a "jednotném" provedení, dokázaly nabídnout jiné služby, zejména World Wide Web.

Dnes již se třeba hledání čehokoli neřeší přes samostatné a specializované služby s vlastními aplikacemi, klienty a hlavně postupy, ale přes jednotné vyhledávací služby, jaké nabízí například Google (ale i mnohé další), které fungují jako nadstavba nad službou WWW. Chcete-li je používat, nepotřebujete žádného speciálního klienta a nemusíte se učit žádné specifické ovládání. Jen ve svém browseru zadáte příslušnou URL adresu, do jednoduchého formuláře napíšete co chcete a pak už je to jen o vaší vlastní šikovnosti a schopnosti zadat vyhledávací dotaz tak, abyste se dobrali kýženého výsledku.

§§§§§


Nečekané možnosti Wi-Fi. Výběr několika přístrojů pro vylepšení domácí Wi-Fi sítě

Michal Bareš, Becky Waring

06P0210

Bezdrátové sítě Wi-Fi nemusíte používat jen pro připojení notebooku. Ukážeme vám několik zajímavých hraček, díky nimž budete moci využívat bezdrátovou síť i pro telefonování, přehrávání videoi audiosouborů, sdílení souborů a k dalším činnostem. Průkopnickým dobám, kdy se sítě Wi-Fi zabydlovaly v našich domácnostech a sloužily především pro připojení notebooku k internetu, daly sbohem nové možnosti zařízení obohacených o připojení Wi-Fi.

Na trhu se jich objevuje stále více a některé z nich jsou již dokonce k dostání i u nás. Fakt, že ne všechna zařízení jsou dostupná na našem trhu, je dán především nižší kupní silou obyvatelstva a tím, že kvůli pár prodaným kusům se prodejcům nevyplatí lokalizovat manuály či žádat o certifikaci ČTÚ. Případným zájemcům o oživení domácí Wi-Fi sítě tedy nezbývá, než si buď vybrat z produktů dostupných na našem trhu, nebo se uchýlit k individuálnímu dovozu (ale zde si musí dát dobrý pozor na kompatibilitu zařízení a záruční podmínky).

Navzdory všem nesnázím jsme se podívali na několik zajímavých mašinek, které mohou zlepšit využití domácí W-Fi sítě a rozšířit její funkci z převážně pracovního nástroje na univerzální komunikační prostředek počítačových i multimediálních periferií.

Hudba ze vzduchu

Hudební přehrávače obohacené o Wi-Fi připojení umožní poslouchat hudbu uloženou na vašem PC (či spíše na domácím multimediálním serveru) z jakéhokoliv místa, kam bezdrátová síť zasahuje, ať jsou to pokoje vašeho bytu či všechny místnosti domu, nebo dokonce jeho zahrada. Mašinky, které jsme měli možnost vyzkoušet, představují uživatelsky nejpříjemnější a nejpropracovanější kategorii multimediálních Wi-Fi periférií. Lze je standardními kabely připojit k samostatně napájeným reproduktorům či k zesilovači. Kromě přehrávání skladeb z vašeho PC umějí přistoupit přímo na internet a přehrávat internetová rádia. Pokud si takových přístrojů pořídíte více (například do každé místnosti jednu), umějí zároveň přehrávat jinou píseň ze stejného PC.

Vybrali jsme tři prověřené a ve světě populární přehrávače: DSM-120 MediaLounge Wireless Music PLayer společnosti D-Link, SoundBridge M1000 od firmy Roku a Squeezebox od Slim Devices. SoundBridge a Squeezebox nabízejí skvělá ovládací rozhraní, výbornou zvukovou kvalitu a dobré dílenské zpracování. Díky výjimečným funkcím se nám nejvíce líbí Squeezebox.

D-Link DSM-120

Stylový přehrávač streamované hudby obsahuje kromě standardního analogového výstupu i digitální optický výstup, díky němž jej lze připojit ke kvalitním reproduktorům. Podporuje většinu nechráněných hudebních formátů, ale nedovede si poradit s iTunes soubory AAC. Podporuje však přehrávání Windows DRM-10 i chráněné formáty Napster a Rhapsody (prostřednictvím Windows Media Connect).

USB port umístěný na horní straně zařízení umožňuje přehrávání hudby z USB flash disků a lze do něj instalovat 2,5palcový pevný disk. Může rovněž fungovat jako budík přehrávající skladby z interního HDD disku (ale už ne z USB flash disku).

Pár věcí nás ovšem zklamalo. Například dodávaný software pro organizování adresářů není zrovna uživatelsky přívětivý. Přiloženým dálkovým ovladačem vkládáte názvy souborů či další textové informace jen velmi těžko. Jedinou možnost pro internetové rádio představuje pouze Live365.

Roku Soundbridge M1000

Elegantní přehrávač s velkým podsvíceným displejem nabízí digitální a koaxiální výstup a podporuje Windows DRM, iTunes a nechráněné hudební formáty AAC.

Zajímavé je, že k tomuto zařízení nedostanete žádný instalační software. Místo něj můžete použít Windows Media Connect či některý z řady oblíbených softwarových přehrávačů iTunes, Musicmatch, Napster a Rhapsody. Můžete rovněž sáhnout po konkurenčním opensourcovém programu společnosti Slim Device s názvem SlimServer, který podporuje FLAC a Ogg Vorbis.

Obdivovali jsme skvělý displej, výborné rozhraní internetového rádia s velkou škálou podporovaných stanic včetně Rhapsody. Ale stejně jako v předchozím případě bychom na dálkovém ovladači ocenili tlačítka pro vkládání textu.

V současné době uvádí Roku na trh i verzi R1000 s budíkem a přednastavenými 18 stanicemi internetového rádia.

Slim Devices Squeezebox

Tento přehrávač se nám líbil nejvíce. Elegantní zařízení používá Wi-Fi standard 802.11g (SoundBridge má pomalejší 802.11b) a jako jediný z této trojice podporuje šifrování WPA, tedy bezpečnějšího nástupce šifrování WEP, používaného ostatními přístroji. Funkce budíku a konektor jack pro sluchátka dělá z tohoto přehrávače ideálního společníka na noční stolek.

Zprovoznění přehrávače (vybaveného dálkovým ovladačem s tlačítky pro vkládání alfanumerického textu) trvalo pouze pár minut. Na straně PC se instaluje snadno ovladatelný software SlimServer.

SlimServer umí přehrávat prakticky jakýkoliv nechráněný formát digitální hudby včetně AAC, ale neumí skladby kódované DRM. Z internetových streamů podporuje Live365, Radilko a Shoutcast, podle vyjádření společnosti se podpora Rhapsody již chystá.

Přístroj navíc nabízí ještě jednu třešinku: na displeji můžete číst RSS zprávy, aniž byste přistupovali k PC.

Osvoboďte filmy a fotografie

Pokud vám nestačí jen hudba, existují i přehrávače, které dokáží streamovat video a zobrazovat fotografie. Krabičky o velikosti videa dokáží posílat filmy či obrázky uložené na pevném disku počítače na jakýkoliv televizní přijímač, samozřejmě bez nutnosti rozvádět kabely. Zařízení, která zde představíme, obsahují rovněž plnohodnotný DVD přehrávač s progresivním skenováním, takže je můžete použít i jako základ pro vaše domácí DVD kino.

Bufalo LinkTheater PC-P3LWG/DVD a D-Link DSM-320RD MediaLounge Wireless Media Player jsou levnější variantou plně vybaveného PC s Windows Media Center a bezdrátovou výbavou, ale rozhraní těchto ambiciózních počítačů jsou poměrně limitovaná. LinkThetaer nabízí výstup o vysokém rozlišení (jak 720p, tak 1 080i), dálkové ovládání a špičková rozhraní, což z něj činí ideální přístroj pro bezdrátové přehrávání videa.

Oba boxy jsou osazeny běžnými AV výstupy, včetně kompozitního, komponentního a S-Videa, navíc mají i optický audiovýstup. V rámci naší testovací sítě 802.11g bylo přehrávání relativně plynulé. Oba podporují Windows Media Connect a UPnP (Universal Plug and Play) AV standardy, jež umožňují streamování multimediálních souborů ze síťově připojených úložných disků.

D-Link DSM-320RD

V České republice lze tento přístroj koupit v několika internetových obchodech a jeho cena se pohybuje okolo 8 000 Kč vč. DPH. DSM-320RD představuje oproti předchozímu modelu DSM-120, který zvládal pouze audio, výrazný posun. Nabízí nejen výbornou kvalitu zvuku, ale podporuje širokou škálu hudebních formátů, včetně Live365 a Radio@AOL. Je rovněž vybaven integrovanou čtečkou pěti typů paměťových karet. Kvalita zobrazování fotografií a přehrávání videa je však poměrně omezená, a to především kvůli logickým omezením televizní obrazovky v porovnání s počítačovým monitorem. Pokud tedy nevlastníte HDTV televizor, bude rozlišení obrazu sníženo na 720 x 480 a může dojít k ořezu okrajů.

Navigace k adresáři obsahujícímu fotografie a výběr jednotlivých obrázků byla prostřednictvím přehrávače snadná, navíc lze k sekvenci promítaných snímků zvolit odpovídající hudební doprovod.

Souborů s videoobsahem se problém, který postihuje zobrazování obrázků, netýká. Většina standardních formátů, v nichž se videa ukládají na počítači, je již ve správném poměru stran a rozlišení odpovídajícím TV přijímačům. U systému D-Link jsme se setkali se stejnou kvalitou TV obrazu jako na monitoru. Hlavní výhradou je absence HDTV výstupu (D-Link nabízí dražší modely DSM-520 s podporou HD a konektorem HDMI, ty ale nemají vestavěný DVD přehrávač a čtečku paměťových karet). Stejně jako u modelu DSM-120 jsme nebyli spokojeni s dálkovým ovladačem, jenž má malá a přespříliš citlivá tlačítka.

Buffalo LinkTheater

Tento přehrávač se nám z řady důvodů líbil více. Kvalita hudební reprodukce byla vynikající a oceňujeme rovněž možnost zobrazení obalu alba u MP3 souborů. Co se týče přehrávání filmů, LinkTheater podporuje formát DivX a vlastníte-li HDTV, dokáže zobrazit fotografie i videa ve vyšší kvalitě než DSM-320RD.

Slingbox a TiVoToGo

Výše popisované krabičky vám dovolí bezdrátově přehrávat mediální obsah PC na televizním přijímači, pokud ale chcete sledovat TV program na počítači, který je umístěn v jiné místnosti než TV přijímač, můžete zvolit buď Slingbox společnosti Sling Media, či TiVoToGo od firmy TiVo. Ani jeden z nich bohužel stále není na českém na trhu k sehnání.

V případě TiVo lze zakoupit USB adapter 802.11g a v kombinaci se sharewarem TiVo Desktop lze vypalovat TV vysílání z jakéhokoliv připojeného přijímače přímo na DVD vypalovačce v PC nebo jej uložit na pevný disk.

Slingbox jde ještě dále a umožňuje posílat do PC vzduchem jakékoliv video téměř z jakéhokoliv zdroje včetně kabelové televize, satelitu, DVD, videorekordéru či jakéhokoliv digitálního rekordéru. Váš počítač navíc může být nejen v jiné místnosti, ale kdekoliv, kde jste připojeni k internetu. Slingbox prostě pošle vaši televizi za vámi. K tomu je ale nutné dokoupit ethernetový bridge 802.11g a smířit se s o něco horší kvalitou obrazu než při běžném TV vysílání.

VoIP bez drátů

Výhody volání přes internet nemusíme dlouze popisovat. I když to tak nevypadalo, VoIP telefonování se konečně usadilo i v domácnostech a stává se nejlevnější variantou hlasové komunikace především v rámci mezinárodních hovorů. Pokud ale někdo používá tento způsob telefonování častěji a jen lituje, že je opět jako v době klasických telefonů přivázán šňůrou, může si dnes vybrat z několika bezdrátových Wi-Fi telefonů, které navíc disponují dalšími výhodami známými ze světa klasických mobilů, hlavně informacemi o tom, kdo volá, a telefonním seznamem. Navíc můžete takový telefon brát i s sebou do kaváren či ještě lépe na zahraniční cesty a levně volat z jakéhokoliv místa s Wi-Fi pokrytím. Pořídíte-li si navíc cestovní Wi-Fi router, budete moci volat i z míst, která nejsou pokryta Wi-Fi siganálem, ale jsou vybavena ethernetovou zdířkou s přístupem na internet. Samozřejmě existuje i několik mobilních telefonů (jako třeba Nokia Communicator 9300i) vybavených Wi-Fi technologií, ale ty jsou vesměs velmi drahé a jejich cena překročí součet cen normálního mobilu a bezdrátového Wi-Fi telefonu.

V minulém čísle jsme vám představili VoIP bezdrátový telefon Zyxel Prestige P2000W V2, takže zde zmíníme pouze základní údaje. Jde o vcelku elegantní telefon s modře podsvíceným třířádkovým displejem. Telefon jsme instalovali v našem testcentru i doma, a to s odlišnými zkušenostmi. Zatímco v testcentru proběhla instalace hladce a první hovor jsme byli schopni uskutečnit během několika minut, v prostředí domácí sítě jsme přístroj uváděli do chodu podstatně déle a potřebovali jsme nejen český manuál, ale zkušenosti a znalosti, které v něm popsány nebyly. Telefon bohužel neumí využívat více SIP účtů současně a chybí mu podpora WPA. Jeho cena je poměrně vysoká zaplatíte za něj téměř 5 000 Kč.

Stahujte snímky

Digitální fotoaparáty dostaly Wi-Fi rozhraní vcelku nedávno. Nápad vybavit foťák bezdrátovým rozhraním je vcelku logický, už jen kvůli tomu, aby s sebou uživatel nemusel na dovolenou tahat čtečku či USB kabel. Nemusíte s sebou pak nosit vlastně ani notebook, stačí zajít do internetové kavárny a odeslat fotografie na svůj e-mail.

Bohužel to ale ještě v současnosti není tak snadné. Ani čtyřmegapixelový Kodak EasyShare-one, ani pětimegapixelový Nikon Coolpix P2 neumí všechny věci, které bychom si představovali. Zatím tedy doporučujeme vybírat digitální fotoaparát spíše podle toho, jaké snímky pořizuje, než podle toho, jestli má Wi-Fi ale v tomto článku se bavíme hlavně o bezdrátové komunikaci, tak se na oba modely podíváme podrobněji.

Kodak EasyShare-one

Za přibližně 10 000 Kč získáte v současnosti jediný fotoaparát, který se umí připojit přímo na internet. Uploadovat snímky lze pomocí galerie Kodak Easyshare (www.kodakgallery.com), a to maximální rychlostí odpovídající standardu 802.11b. Odkaz na uložené fotografie pak můžete poslat svým známým.

EasyShare-on se neovládá zrovna nejsnadněji a celkem nás zklamala i další omezení. Podporuje sice šifrování WEP i WPA, ale aparát se neumí připojit do Wi-Fi sítí s logovací stránkou, což je bohužel případ většiny veřejných hotspotů. Další nevýhodou je fakt, že ke stažení snímků na notebook musíte mít nainstalovaný program EasyShare Gallery a že nelze posílat snímky o plném rozlišení přímo na vybraný e-mail. Místo toho pošlete náhled a odkaz na galerii.

Nikon Coolpix P2

Většina funkcí tohoto aparátu je ještě omezenější než u předchozího Kodaku. Integrované Wi-Fi můžete použít k přenosu snímků do počítače či notebooku a na tiskárnu, a to vyšší rychlosti 802.11g včetně šifrování WEP i WPA. Bohužel však tento přenos není snadný a vyžaduje nejen software na straně PC, ale i složitější nastavení fotoaparátu. Připojit USB kabel je opravdu o dost jednodušší a rychlejší. Ani Coolpix P2 nenabízí podporu pro využití v hotspotech, pro posílání snímků e-mailem či pro přímý upload na internet.

Příjemnou funkcí "pé dvojky" je možnost obejít ukládání na paměťovou kartu a odesílání snímků přímo na počítač umístěný v dosahu domácí či kancelářské Wi-Fi sítě. Tuto funkci ocení hlavně fotografická studia či laboratoře. V Česku jej pořídíte za necelých 9 000 Kč. Stejné Wi-Fi funkce nabízí i 8megapixelové modely Nikon Coolpix P1 a P3, které lze pořídit přibližně za 12 000 Kč.

Skrýté oči bez šťopek

V oblasti kamer je technologie Wi-Fi opravdu praktická a využívá ji stále více produktů. Slouží jako webcamy, bezpečnostní kamery i jako kamery pro dohled nad dětmi. Jejich použití je přitom tak jednoduché Wi-Fi kameru jen vybalíte, připnete na držák kdekoliv v bytě nebo venku a sledujete její obraz na internetu. Ceny takových modelů se pohybují od několika tisíc korun až po desetitisíce.

Podívali jsme se na zařízení z produkce firem D-Link, Linksys a Panasonic. Všechny modely byly vybaveny standardem 802.11g, detektorem pohybu umožňujícím snímání scény i možností upozornění na e-mailovou adresu, nebo snímáním statických či pohyblivých obrázků podle předem naplánovaného rozvrhu. I když umí přenášet bezdrátově video, úplně bez kabelů se neobejdeme, jelikož nemůže pracovat na baterie a je tedy potřeba napájení.

Všechny tři kamery podporují dynamické DNS překládání internetových adres, ale pro využití této funkce je třeba doladit nastavení sítě a doporučujeme dobře nastavit zaheslování, aby se vám do kamery nikdo nenaboural.

Linksys WVC54GC

Poměrně miniaturní kameru lze koupit za cca

3 700 Kč. Snímá obraz s rozlišením 320 x 240 pixelů, a to pouze bez zvuku. Podporuje šifrování WPA a dodává se s příjemným softwarem, který umožňuje spravovat více kamer v jednom okně. Nastavení kamery je provedeno prostřednictvím webového rozhraní, podobného, jaké známe například z routerů.

D-Link DCS-6620G

Tato kamera představuje jednu z nejluxusnějších a nejvybavenějších alternativ pro bezdrátové sledování hlídaného prostoru. Její cena se pohybuje okolo 900 dolarů a v Čechách lze koupit jen její levnější a hůře vybavenou příbuznou DCS-2100G nebo základní model DCS-950G, a to přibližně 5 000, respektive 7 500 Kč. Model DCS-6620G však nabízí 10násobbný optický zoom a pomocí dálkového ovládání jej lze otáčet i sklápět. Obraz této kamery byl také díky rozlišení 704 x 480 pixelů z této trojice nejlepší. Samozřejmostí je podpora WPA. Součástí dodávky je software s velkou škálou funkcí, který ale není zdaleka tak uživatelsky příjemný jako u Linksysu a potěší spíše techničtěji založené uživatele.

Panasonic BB-HCM371A

Panasonic nabízí luxusní a drahou bezdrátovou kameru, která v době uzávěrky nebyla dostupná na českém trhu. Její cena je činí asi 780 dolarů, nabízí dvousměrný zvuk, možnost venkovní instalace, dálkové ovládání natáčení pohledu, ale chybí ji WPA a zoom. Dodává se se sofistikovaným softwarem, určeným pro profesionální uživatele. Levnější a parametricky horší variantou (dostupnou na českém trhu) je BL-C30, jež je k mání za přibližně 9 500 Kč.

Plynulejší streamování

Zvláště při sledování videa, ale i při poslechu hudby či telefonování jsou výpadky způsobené přehlcením sítě velmi rušivé. O to, aby nedocházelo k zatuhnutí obrazu či k výpadkům zvuku, se může postarat tzv. Quality of Service, tedy QoS. Jedná se v podstatě o nastavení přenosové priority určitého typu dat, v tomto případě multimédií. IEEE vytváří standard pro QoS, jenž se nazývá 802.11e. Zatím propaguje Wi-Fi Aliance dočasný standard (částečně shodný s 802.11e), nazvaný WMM (Wi-Fi Multimedia). Možnost nastavení QoS mají i některé routery. Kupujete-li nový router nebo jiné Wi-Fi zařízení, přesvědčte se, zda podporuje WMM či 802.11e, nebo zda výrobce alespoň plánuje tuto podporu začlenit později formou upgradu firmwaru. Nezapomeňte však, že router a Wi-Fi karta musí pracovat se stejnou QoS technologií.

Zvětšete si úložný prostor

Síťový pevný disk představuje jednu z nejlepších investic pro domácí síť, ať již se jedná o síť drátovou či bezdrátovou. Využíváte--li v ní multimédia (a to byste měli), stejně potřebujete hodně místa. Síťově připojitelné pevné disky, neboli NAS (Network Attached Storage), mohou nabídnout řadu dalších výhod, jako třeba automatické zálohování více počítačů (k tomu je potřeba speciální software) a heslem chráněné adresáře pro každého člena domácnosti. Pokud disk podporuje standard Universal Plug and Play (UPnP), je navíc možné z něj přehrávat multimediální obsah, aniž by procházel počítačem. Přidání NAS disku do sítě je jednoduché. Většina jednotek NAS je vybavena ethernetovým konektorem, který se připojí do volného portu na routeru (většina Wi-Fi routerů obsahuje ethernetový port). I když existují jednotky NAS přímo vybavené bezdrátovou technologií, doporučujeme spíše ty s kabelem, a to jak z hlediska ceny, tak hlavně kvůli problémům s propustností.

Výhody síťového úložiště však můžete získat i bez pořizování speciálního NAS disku. Vlastníte-li již externí USB disk, můžete jej připojit do sítě prostřednictvím Wi-Fi routeru s USB portem nebo pomocí speciálního adaptéru, který z USB disku vytvoří ethernetovou přípojku.

Připojte jiná zařízení

Chcete-li k domácí Wi-Fi síti připojit i další zařízení, jako například tiskárny či herní konzoly, můžete tak učinit pomocí tzv. Wireless Bridge. Dobrou volbou je například Belkin F5D7330 Wireless G Ethernet Bridge & Game Adapter za cca 2 000 Kč. Instalace je jednoduchá: stačí jej připojit k ethernetovému portu zařízení, které chcete připojit, k jeho uvedení do chodu nejsou potřeba žádné ovladače či speciální programy. Možná budete muset předtím připojit bridge k počítači, pomocí kterého nastavíte správné hodnoty šifrování WPA či WEP, ale to je vše.

§§§§§


Život bez drátů: zpráva o stavu Wi-Fi v Česku Výběr několika přístrojů pro vylepšení domácí Wi-Fi sítě

Lukáš Erben

06P0211

Pro uživatele osobních počítačů, zejména pak pro ty mobilní, je Wi-Fi běžnou součástí života doma, v práci i na cestách. Wi-Fi přitom způsobilo menší revoluci hned v několika oblastech: umožnilo pracovat na různých místech, změnilo vše od provozu kanceláří přes telekomunikace a poskytování internetu až po způsob, jakým využíváme osobní počítače k trávení volného času.

Když jsem se před dvěma lety během podzimního IDF procházel po ulicích centra San Francisca, byl jsem doslova u vytržení: téměř na každém rohu bylo možné zachytit nějaký Wi-Fi signál ať už se jednalo o kancelářskou či domácí síť nebo přístupový bod komerčního poskytovatele internetu. Po několika pokusech jsem objevil otevřenou síť s internetovým připojením a pomocí Googlu si poté rychle vytipoval nedalekou cukrárnu s bezplatným Wi-Fi a spojil tak příjemné s užitečným. Co se před dvěma či třemi lety mohlo zdát jako zaoceánská (či přinejmenším západní) utopie, je dnes realitou Prahy, Brna, Ostravy, Jindřichova Hradce i mnoha dalších českých měst a vesnic: Wi-Fi v komerční i bezplatné podobě zaplavuje Česko.

Pohled do historie

Dějiny Wi-Fi se začaly psát již počátkem devadesátých let v roce 1991 byly základy technologie vyvinuty společností NCR/AT&T (dnes je známa spíše jako Lucent & Agere Systems) v Holandsku. První generace bezdrátové WaveLAN byly ale vzájemně nekompatibilní, což trh zpočátku značně roztříštilo teprve v roce 1999 se spojily 3Com, Aironet (nyní Cisco), Harris (nyní Intersil), Lucent (nyní Agere), Nokia a Symbol Technologies a vytvořili sdružení WECA, které se o čtyři roky později přejmenovalo na Wi-Fi Alliance. Sdružení definovalo ve spolupráci s IEEE první standard 802.11b a postupně se rozrostlo až na současných 260 členů.

Centrino boom

Přestože se již letech 2001 a 2002 začalo Wi-Fi objevovat v noteboocích a kancelářích, jeho skutečný boom nastal až s příchodem mobilní platformy Centrino, kterou uvedla na trh společnost Intel počátkem roku 2003. Centrino zavedlo Wi--Fi 802.11b (a později též 802.11g) jako součást "povinné" výbavy přenosných počítačů a vytvořilo tak obrovský trh mobilních uživatelů, kteří mohli začít Wi-Fi používat a vyhledávat. Právě díky Wi-Fi (spolu s delší výdrží baterií) změnilo Centrino způsob, jak dnes většina z nás pracuje s notebookem a tak vlastně změnilo i původní smysl a účel samotné Wi-Fi technologie.

Bezdrát dneška

Wi-Fi je vlastně jen zřídka využíváno způsobem, pro nějž bylo navrženo. Původní myšlenka nahradit klasickou pevnou kancelářskou síť se prosadila spíše v rámci firemních areálů než v samotných kancelářích, nehledě na to, že v některých firmách se na Wi-Fi hledí jako na potenciální bezpečnostní riziko a bezdrátová síť je tak důsledně oddělena od té vnitropodnikové. Místo kanceláří se Wi-Fi prosadilo spíše v kavárnách, restauracích, hotelích či sportovních centrech, kde nabízí možnost přístupu k informacím či práci mimo kancelář a dokonce se stalo technologií využívanou pro stavbu malých lokálních sítí či roztroušených přístupových bodů (access point, hot spot) pro komerční poskytování internetového připojení, přestože pro podobné nasazení nebylo původně vyvinuto. samotná technologie (spolu s veřejnou licencí) je při něm tlačena až na samotné hranice původních specifikací (a nezřídka i za ně). Dlužno přitom podotknout, že Wi-Fi využívají jak velcí celostátní operátoři Eurotelem či T-Mobile počínaje a Českými radiokomunikacemi konče, tak ti nejmenší poskytovatelé, pokrývající často jen jedinou vesnici nebo několik domů.

Internet zadarmo

Tím nejfantastičtějším fenoménem, který Wi-Fi přineslo, jsou bezesporu možnosti přístupu k internetu bezplatné hot spoty zřizují nejen kavárny či restaurace, ale často též jednotlivci, kteří mají k dispozici bezlimitní širokopásmové připojení a jsou ochotni část pásma veřejně "rozdat". Častým případem jsou též skupiny uživatelů, kteří se dohodnou a vytvoří miniaturní komunitu, jež pomocí Wi-Fi sdílí jedno placené připojení. Za centrum takových komunit, ale též drobných nezávislých "poskytovatelů", lze označit server www.czfree.net ten je, spolu s rozsáhlou databází Hot Spotů na serveru www.lupa.cz, jedním z nejobsáhlejších zdrojů informací o přístupových bodech na českém internetu.

Wi-Fi v Česku

Je paradoxem, že za překotným rozvojem Wi-Fi stojí jak rychle se rozvíjející dostupnost širokopásmového internetového připojení tedy především ADSL a kabelového internetu, tak jeho přetrvávající nedostupnost v některých lokalitách (zejména na venkově). Zatímco levný broadband dává možnost vytvořit si vlastní přístupový bod a část přenosové kapacity dát ostatním "k dispozici", absence broadbandu na jiných místech (zejména na vesnicích a v menších městech) spolu s jednoduchostí implementace Wi-Fi umožňuje vznik malých lokálních poskytovatelů.

WiFi.lupa.cz

Jak jsme na tom tedy s Wi-Fi hot-spoty (HS) v Česku? Asi nejobsáhlejší databáze přístupových bodů, tedy WiFi.lupa.cz, nabízí jak souhrnné statistiky, tak podrobné informace o umístění a provozovatelích jednotlivých hot spotů. Do databáze na Lupě bylo v době uzávěrky našeho článku zapsáno bezmála dva tisíce přístupových bodů (1951) v 505 obcích Česka a Slovenska, které zřídilo 265 různých provozovatelů. Zajímavé je i rozdělení bezplatných hot spotů, kde vede s přehledem Praha (41), následována Středočeským (20), Moravskoslezským (13) a Jihomoravským (11) krajem. Naopak nejhůře dopadly Karlovarský, Olomoucký a Pardubický kraj, které mají v databázi po jednom bezplatném hot spotu z celkového počtu 127 zaregistrovaných. V celkovém počtu instalovaných HS (tedy placených i bezplatných) vede opět Praha (461), následována Brnem (91), Frýdkem Místkem (78), Ostravou (59), Plzní (34) a Českými Budějovicemi (30) zajímavé přitom je, že Průhonice či Říčany mají stejný počet registrovaných HS jako Opava či Karlovy Vary. Velmi zajímavé je též srovnání komerčních poskytovatelů Wi-Fi připojení první místo patří společnosti 802.cz s neuvěřitelnými 245 HS, následuje Eurotel (135) a T-Mobile (96). Mezi významné poskytovatele, kteří předběhli například Český Telecom (59), se ale dostal i "lokální" Újezd.net (82). Pokud vás zajímají podrobnější údaje, pak doporučujeme navštívit příslušné stránky na adrese http://WiFi.lupa.cz.

CZFree.net komunita i byznys

Projekt CZFree.net se zrodil v době, kdy byl širokopásmový internet v Česku spíše zbožným přáním než realitou. Idea byla jednoduchá: vytvořit komunitu, která bude konektivitu kupovat od větších firem či poskytovatelů, distribuuje ji mezi své členy a následně si náklady rozdělí. Jednou ze služeb, kterou mnohé HS zapsané v mapě CZFree nabízejí, je bezplatné poskytování internetového připojení veřejnosti (obvykle pouze v "úzkém pásmu" 32 až 128 kb/s). V současné době je CZFree tvořeno jak ze vzájemně propojených komunit, tak z miniaturních "komerčních" poskytovatelů, kteří mapu nodů (přípojných bodů) využívají jako jednoduchý způsob propagace a nabízení svých služeb. Tato skutečnost ale nesnižuje užitečnost a praktičnost celého projektu mapa nodů totiž využívá fotografické podklady a je na ní tak snadno možné ověřit "vizuálně" přítomnost aktivních přístupových bodů v okolí vašeho bydliště a okamžitě též získat kontakt na jejich provozovatele. Pro některé oblasti je dokonce k dispozici 3D mapa, která umožňuje zjistit potenciální přímou viditelnost mezi přístupovým bodem a zájemcem o připojení vše můžete po bezplatné registraci vyzkoušet na http://www. czfree.net.

David a Goliáš

Je to paradoxní, ale malí, lokální či regionální poskytovatelé internetu, kteří své sítě (obvykle rozsahu WAN či MAN) budují pomocí technologie Wi-Fi, často mohou cenou či kvalitou služeb konkurovat i velkým telekomunikačním operátorům a nezřídka tak své sítě budují nejen v oblastech, kde není ADSL ani kabelový internet, ale též na sídlištích s vysokou koncentrací potenciálních zákazníků. Mezi typické výhody drobných poskytovatelů patří nabídka synchronních rychlostí (SDSL), vhodných pro internetovou telefonii či videotelefonování a sdílení souborů protokoly jako je Bittorrent, absence omezení FUP (nesmyslná omezení objemu přenesených dat), dobré poměry agregace (obvykle 1 : 5 či lepší) a nezřídka i nižší ceny ve srovnání s klasickými službami, jako je ADSL či kabelový internet. Mezi typické nevýhody patří vyšší zřizovací či instalační poplatky a v případě některých sítí nižší spolehlivost či občasné (byť obvykle krátké) výpadky.

Snesou srovnání?

Pro srovnání malých lokálních poskytovatelů internetu, kteří využívají Wi-Fi, případně kombinace infrastruktury Wi-Fi a rozvodů LAN v činžovních domech, jsme vybrali sítě, se kterými máme zkušenosti a víme, že kvalita služeb je víceméně srovnatelná či lepší než to, co nabízejí velcí poskytovatelé. Kvalitou myslíme zejména spolehlivost, dodržení uvedených parametrů, rychlou odezvu pro hraní her a rychlé reakce na případné stížnosti či reklamace. V našem zaměřovači se tak ocitly sítě Pe3ny.net, Újezd.net a Simnet, působící v Praze a jejím okolí. Srovnání jsme pro přehlednost shrnuli do tabulky. Přestože ceny vlastního připojení jsou vyšší než v případě ADSL či kabelového Chella, nabízí většina drobných poskytovatelů bezlimitní připojení (tedy žádné FUP či limity přeneseného objemu dat), nízkou agregaci (a tedy lepší poměr maximální a garantované rychlosti) a často také duplexní rychlosti tedy stejné přenosové rychlosti v obou směrech. Pokud využíváte přenosové protokoly typu Bittorrent, pak asi víte, že datový limit 10 GB/měsíc lze s linkou 512 Kb protočit za méně než týden. Ve finále tak může být sice pomalejší, ale bezlimitní připojení od malého poskytovatele zajímavější, než sice rychlý, ale nesmyslně agregovaný a limitovaný internet přes ADSL či kabel.

Wi-Fi v kapse

S postupující miniaturizací se Wi-Fi stalo nejen součástí standardní výbavy notebooků a kapesních počítačů PDA, ale postupně proniká i do segmentu chytrých telefonů. Zpočátku šlo o to, nabídnout uživatelům PDA a chytrých telefonů možnost rychlejšího surfování a stahování dat. Existuje ale ještě mnohem zajímavější způsob, jak Wi-Fi v mobilu využít i v kanceláři či doma: místo drahého telefonování přes mobilního operátora je přece možné využít internet a bezplatné či velmi levné volání pomocí služeb typu Skype či VoIP operátorů potenciální úspora v případě mezinárodních hovorů či roamingu je pochopitelně obrovská. Právě tímto směrem se ubírá kupříkladu nová řada telefonů Nokia "E". Jakkoliv zajímavé mohou být speciální VoIP telefony, většina z nás je především pohodlná a zvyklá používat mobil mobilní telefon schopný volání přes internet prostřednictvím Wi-Fi je tedy ideálním řešením.

Poskytovatelé s více než 10 HS

802.cz245

Eurotel WiFi Jet135

T-Mobile HotSpot96

Internet za babku83

Újezd.net82

Bluetone Sky72

Český Telecom59

WideNet52

MikroNet49

IPEX46

iHOTSPOT ZONE39

Pe3ny.net38

Bluetone WiFi38

KLFree.net36

CZFree.Net (komerční nody)31

Blatna.net30

Marconia28

Easic.Net18

Internet Bohemia17

Qcity16

BeskydNet16

AmigoNet16

Skvělý.net15

Ro Finance15

Dobruska.net14

Red.Říčany.net12

Polabský.net12

TransNet11

TomNet11

iWebs11

Gc-Net11

eHAMnet internet11

Celkový počet AP

(města s více než deseti HS)

Praha461

Brno91

Frýdek Místek78

Ostrava59

Plzeň34

České Budějovice30

Ústí nad Labem29

Kladno27

Karvinná19

Zlí16

Hranice (okr. Přerov)15

Hradec Králové15

Frenštát pod Radhoštěm15

Český Krumlov14

Semily13

Havířov12

Frýdlant nad Ostravicí11

Říčany10

Průhonice10

Opava10

Karlovy Vary10

Bezdrátový svět zábavy

Další oblastí, kde se Wi-Fi stále významněji prosazuje, je trh elektronické zábavy jako první přišlo s integrací Wi-Fi Nintendo u nové kapesní konzoly DS, další v pořadí byla společnost Sony, která Wi-Fi integrovala do své kapesní konzoly PSP a prozatím posledním nasazením bezdrátové sítě v herním zařízení je XBOX 360, který Wi-Fi využívá nejen k internetovému připojení či pro možnost hry několika hráčů, ale též pro komunikaci s periferiemi bezdrátový Wi-Fi gamepad nabízí dosah přes deset metrů. Herní konzoly jsou ale jen jednou z oblastí, kde se Wi-Fi prosazuje na trhu spotřební elektroniky se objevují též hudební přehrávače vybavené bezdrátovým rozhraním, přes nějž mohou přehrávat hudbou uloženou na domácím serveru či síťovém disku.

WiMax: budoucnost Wi-Fi

Přestože se Wi-Fi dostalo mnohem dále, než si jeho tvůrci na počátku devadesátých let vůbec dokázali představit, faktem zůstává, že pro mnohá nasazení (poskytováním internetového připojení či budováním MAN sítí počínaje a VoIP telefonií či budováním bezpečné podnikové sítě konče) je z technologického a konstrukčního hlediska doslova nevhodné. To by částečně měl překonat nový standard WiMAX, o jehož rychlé nasazení nejprve u poskytovatelů internetu a postupem času též v domácnostech a kancelářích usilují zejména společnosti Intel, Nokia a Motorola. Na rozdíl od Wi-Fi, které přesně specifikovalo "fyzickou vrstvu" standardu, je WiMAX jakýmsi širším rámcem pro vývoj budoucích sítí a koncových zařízení. Klíčovou výhodou WiMAX ve srovnání s Wi-Fi je systém přidělování timeslotů (podobně jako u mobilních sítí). Zatímco u klasické Wi-Fi se všechna zařízení při komunikaci s přístupovým bodem navzájem "překřikují" a může tak docházet ke kolizím (Wi-Fi se z tohoto hlediska podobá levnému síťovému hubu), v případě WiMAX se zařízení k přístupovému bodu nejprve přihlásí a pak je mu vyhrazen komunikační slot. Zejména služby jako je VoIP či IPTV, tedy ty, které vyžadují udržení určité přenosové kapacity, tak lze na WiMAX provozovat mnohem lépe. Mezi další výhody patří pochopitelně kvalitnější šifrování, výrazně větší dosah (v řádu stovek metrů až kilometrů) a vyšší přenosové rychlosti. WiMAX je ale v současné době technologií určenou spíše pro výstavbu komerčních bezdrátových sítí než pro budování domácí či komunitní lokální sítě prozatím jej tedy lze jako nástupce Wi-Fi chápat pouze částečně.

Standardy Wi-Fi

Termín Wi-Fi byl vytvořen na zakázku společností Interbrand a až později byla zkratka využita aliancí Wi-Fi k marketingové kampani "Standard For Wireless Fidelity". V současnosti samotná aliance nedoporučuje spojovat označení Wi-Fi s termínem Wireless Fidelity ("bezdrátová věrnost"). Nyní zahrnuje několik standardů: 802.11a, 802.11b, 802.11g, které často výrobci doplňují o různá proprietární rozšíření, jako je kupříkladu Mimo.

802.11a

Rozšíření původního standardu 802.11 bylo schváleno v roce 1999 a posunulo Wi-Fi z původních 2,4 GHz do pásma 5 GHz. Maximální přenosová rychlost činí 54 Mbit/s a je tak vyšší než u standardu 802,11b, problém ale spočívá ve vysílacím pásmu 5 GHz, které v mnoha zemích nebylo či není uvolněno pro veřejné použití. Standard 802.11a se díky tomu příliš neprosadil.

802.11b

Jedná se vlastně o původní 802.11, doplněné o kódování CCK (ekvivalent CDMA). Maximální rychlost činí 11 Mbit/s při dosahu okolo 30 metrů v budovách a 50-100 metrů na volném prostranství. Se výkonnými sektorovými či směrovými anténami lze ale data přenášet až na vzdálenost několika kilometrů.

802.11g

Prozatím poslední dokončená revize standardu Wi-Fi z června 2003 využívá opět pásma 2,4 GHz, díky odlišné modulaci metodou OFDM je ale možné dosáhnout přenosové rychlosti až 54 Mbit/s. Dosah je podobný jako v případě 802.11b, mimo jiné i proto, že při horší kvalitě signálu jsou použity metody kódování CCK.

Super G

Neoficiální standard super G využívá současné obsazení dvou kanálů pro zvýšení celkové přenosové rychlosti na 108 Mbit/s (čipsety Atheros). Existují i jiné techniky, které zvyšují počet přenesených paketů v případě čipsetů Broadcom je to 125 High Speed Mode, Linksys označuje zrychlený režim SpeedBooster. Ve všech případech spočívá zásadní potíž v tom, že pro vyšší rychlost je nutná AP i Wi-Fi karta od jednoho výrobce, podporující dané rozšíření standardu 802.11g.

802.11n/Mimo

Multiple imput-output, tedy MIMO, je systémem, který využívá k přenosu několik antén současně. Systémy MIMO vycházejí z patentu Bell Laboratories z roku 1985 a v případě Wi-Fi zařízení (zejména přístupových bodů) umožňují lepší pokrytí prostoru, udržení vyšších přenosových rychlostí a také větší dosah bezdrátové sítě. MIMO by mělo být finalizováno jako standard 802.11n, zařízení nabízená v současné době jsou tedy založena na návrhu tohoto standardu či na zcela proprietárních řešeních často nabízí plnou funkčnost pouze při kombinaci přístupového bodu a Wi-Fi karet jednoho výrobce.

§§§§§


Nové prohlížeče. Podívali jsme se na nové verze oblíbených prohlížečů intnernetu(CD)

Daniel Behrens, Panagiotis Kolokythas, Michal Bareš

06P0226

Internet Explorer, Firefox či Opera už jste si svůj oblíbený prohlížeč dávno vybrali? Přesto vás možná tento článek zaujme. Všechny tři prohlížeče budou totiž brzy k dispozici v nových verzích a s větším počtem funkcí.

Konkurenční boj mezi prohlížeči neustává. Povzbuzen mimořádným úspěchem Firefoxu se Microsoft rozhodl dále vyvíjet Internet Explorer a to přesto, že jeho nové funkce bude možné používat až na systému Vista, tedy na nástupci Windows XP.

Výrobce Opery zas reagoval na popularitu Firefoxu tím, že svůj prohlížeč, který byl dříve placen reklamou, začal teď nabízet bez reklamy a tvrdě pracuje na vývoji nových funkcí. A to vše zase popohnalo vývojáře Firefoxu: připravují verzi 2.0. Porovnali jsme tři verze, které jsou momentálně k dispozici. Abyste si mohli vytvořit svůj vlastní názor, všechny tři jsme umístili na naše CD. Jelikož u Internet Exploreru 7 a Opery 9 jde pouze o předběžné verze, měli byste je instalovat jen na testovacím systému doporučení týkající se virtuálního systému najdete uvnitř článku.

Lepší něco dobře ukrást než si to špatně udělat sám?

Vývojáři pracující na webovém prohlížeči nepřijdou na spoustu funkcí jen tak sami od sebe. A tak se to, co dobře funguje u konkurenta, prostě okopíruje, a zabuduje do vlastního systému. Ukázkovým příkladem je využití panelů, kdy si v jednom okně prohlížeče můžete otevřít několik webových stránek a prostřednictvím záložek mezi nimi přecházet. S touto technikou již před mnoha lety přišla Opera. Firefox se přidal o něco později. Internet Explorer 7, který je nyní k dispozici v betaverzi, už tuto funkci nabízí také.

Jednotná struktura usnadňuje přechod na jiný prohlížeč

Byla by pěkná nuda, kdyby všechny prohlížeče měly stejné funkce. V něčem však tato podobnost přináší zřetelné výhody. Pro uživatele je snazší přejít na jiný prohlížeč a pracovat s ním. A konkurenti se opravdu chovají tak, že z toho nejvíc profituje uživatel. Občas se spolu dokonce domlouvají. Tak se například v listopadu 2005 sešli vývojáři Internet Exploreru, Opery a Firefoxu. Dohodli se na tom, že v jejich prohlížečích bude změna barvy adresové řádky upozorňovat uživatele na to, že používá zabezpečené spojení se serverem. Sjednotili, jakou barvu budou používat, a zároveň se dohodli na tom, že adresová řádka změní barvu nejen tehdy, jedná-li se o bezpečné stránky, ale i v okamžiku, kdy vznikne podezření na phishing v tom případě se ovšem zbarví odlišně.

Podobné je to se symbolem pro RSS. Firefox ve verzi 1.0 zavedl oranžovou ikonu s bílou značkou. Prohlížeč ji ukáže v adresové řádce ve chvíli, kdy právě otevřená stránka nabídne RSS. Microsoft se rozhodl, že tuto ikonu bude používat i v Internet Exploreru 7. Při rozhovoru, který spolu vedli vývojáři obou prohlížečů, dospěli k závěru, že sjednocení bude jak v zájmu obou stran, tak v zájmu uživatelů. Kliknutím na ikonu se snadno dají objednat vlákna RSS. I v tomto bodě prohlížeč od Microsoftu přizpůsobil své funkce Firefoxu.

V budoucnu by oba prohlížeče měly ukazovat vyskakovací okna včetně adresové řádky. Díky tomu pak uživatel ihned pozná, že jde o okno prohlížeče a ne třeba operačního systému. Nesolidní poskytovatelé používají pop-up menu vypadající jako okna Windows, aby nalákali uživatele na svou webovou stránku a tam jim pak podstrčili nějaký škodlivý kód.

Internet Explorer 7 Beta 2 Preview

Při svém prvním spuštění Beta 2 Preview IE nabídne uživateli stránku s možnostmi nastavení. Zde si například můžete aktivovat integrovaný filtr proti phishingu a nastavit jazyk a zemi. Beta běží pouze na Windows XP SP 2. Je sice jen anglicky, lze ji však instalovat rovněž na českých XP (na našem CD, 11,6 MB). Při nastavení zjišťuje, zda máte platnou licenci Windows.

Rada: Pokud tuto verzi nechcete plnohodnotně instalovat, ale chcete ji používat souběžně s vaší stávající verzí IE, postupujte následovně: přejmenujte standardní program pro setup z EXE na RAR a rozbalte ho pomocí Winrar 3.51 v adresáři, který si sami zvolíte. Nyní potřebujete skript, který se postará o to, aby se IE spustil i v případě, že nebyl nainstalován. Kód tohoto skriptu získáte buď na našem CD, nebo na stránce http://www.pcwelt.de/a8a. Chcete-li ho vytvořit z této stránky, otevřete Wordpad a nakopírujte jej do něho. Při ukládání vyberte adresář, v němž jsou uloženy soubory IE 7, a nastavte Typ souboru na Unicode textový dokument. Soubor pojmenujte "IE7.VBS" včetně uvozovek. Nyní budete betaverzi spouštět dvojitým kliknutím na tento právě vytvořený soubor. Tato alternativa k plné instalaci ovšem nezaručuje, že všechny funkce budou fungovat bezchybně.

Nová uživatelská podpora: méně je více

Betaverze IE přináší novou předělanou uživatelskou podporu. Panelu s příkazy (Soubor Náhled) se Microsoft zbavil. Zobrazí se jen na vyžádání. Místo toho existují pro nejdůležitější funkce symboly s rozbalovací nabídkou. Adresová řádka je nyní umístěna pod záhlavím okna. Nalevo od ní jsou ikony pro Vpřed a Zpět, napravo je symbol pro aktualizaci a tlačítko Stop.

Podobně jako u Firefoxu se napravo od adresové řádky nachází vyhledávací pole. Přednastavené je vyhledávání přes MSN. Bez problémů se však přes příkaz Get Search Providers dají z webu stáhnout nové vyhledávací plug-iny. Za tímto účelem Microsoft zřídil vlastní webovou stránku. Pomocí příkazu Change Search Defaults se dají vyhledávací plug-iny snadno z nabídky odstranit. To zatím ve Firefoxu nejde. Vývojáři chtěli pojmout Internet Explorer jako vzor, proto rovněž nabídli tuto funkci.

Pod vyhledávací řádkou je symbol domečku pro domovskou stránku a také tlačítko pro vlákna RSS, pro tisk, zobrazení stránky, nástroje a nápovědu. Pod tlačítky Vpřed a Zpět umístil Microsoft symbol, přes který se dostanete na oblíbené stránky, dále na vámi objednané RSS a konečně na historii vyhledávání. Pomocí ikony +, která je napravo, přidáváte právě otevřené stránky mezi oblíbené.

Rychle si zvyknete. Ačkoli se vám možná nejprve bude zdát, že změn v uživatelské podpoře je hodně my jsme si na ně rychle zvykli a nový vzhled se nám zdá vskutku přehlednější. A to přesto, že jsme v něj zpočátku neměli velkou důvěru: lišta s menu je totiž opravdu nadbytečná.

Možná vás překvapí mírně pozměněný typ písma v oknu prohlížeče: v Internet Exploreru 7 je standardně aktivováno písmo bez patek Clear Type, které se používá i v Outlook Expressu. Vypnout se dá přes Tools, Internet Options, Advanced (Nástroje, Možnosti internetu, Pokročilé) ovšem jen u IE. Microsoft pracuje na tom, aby se tato možnost rozšířila i do Outlook Expressu.

Dočkali jsme se: panely pro pohodlné surfování

Ve verzi 7 Microsoft konečně opatřil Internet Explorer praktickou věcí takzvaným tabbed browsing, tedy možností otevírání stránek v samostatných panelech. Pryč jsou tedy časy, kdy uživatel musel zdlouhavě přepínat mezi jednotlivými okny IE. V případě tabbed browsing nevynalezl Microsoft nic nového, nýbrž přišel jen s tím, co už se v jiných prohlížečích stalo prakticky standardem. Když třeba kliknete na nějaký odkaz prostředním tlačítkem myši (kolečkem), příslušná stránka se otevře v novém "panelu". Alternativně kliknete pravým tlačítkem myši na odkaz a v kontextovém menu zvolíte Open in new Tab.

Nový, prázdný panel otevřete stejně jako ve Firefoxu klávesovou kombinací <Ctrl><T>. Tím podobnosti ještě nekončí: <Ctrl><V> slouží v obou prohlížečích k tomu, aby se aktuální panel uzavřel.

Co je praktické: máte-li otevřenu více než jednu stránku, IE ukazuje v každém panelu symbol "x", kterým ho můžete uzavřít. Mimochodem tuto funkci chtějí převzít i autoři Firefoxu. Skutečnou inovaci přináší Microsoft ve funkci Quick Tab, na kterou se dostanete kliknutím na tlačítko nalevo od prvního panelu nebo pomocí kláves <Ctrl><Q>. Ukazuje na jedné stránce miniaturní náhledy všech otevřených panelů. Kliknutím skočíte na ten, který zrovna potřebujete.

Prezentace RSS v betaverzi IE stále není optimální

U webových stránek, které nabízejí vlákna RSS, se symbol RSS pod adresovou řádkou zbarví oranžově. Jak jsme již řekli, jedná se o stejný symbol jako u Firefoxu. Kliknutím na malou šipku, umístěnou hned vedle něho, otevřete rozbalovací lištu se všemi tickery, které daný webový server nabízí. Kliknutím na položku se z vlákna RSS, které je v XML, vygeneruje webová stránka s titulkem a úvodní částí. Když kliknete na +Subscribe to this feed, příslušné vlákno se přidá k osobnímu seznamu RSS, který najdete pod hvězdičkou pod ikonami Vpřed a Zpět. Zde však nejsou titulky prezentovány tak přehledně a úsporně, jak jste možná zvyklí z jiných prohlížečů. Místo toho se při každém kliknutí na předplacené vlákno RSS otevře vygenerovaná webová stránka. Vynikající je, že Internet Explorer 7 podporuje také vlákna RSS s navěšenými soubory, tedy podcasty.

Nová bezpečnostní funkce: anti-phishing

Kromě blokování rozbalovacích pop-up nabídek je Internet Explorer 7 vybaven ještě funkcí, která zabraňuje phishingu. Jakmile zavítáte na nějaký webový server, který Internet Explorer 7 považuje za podezřelý, adresová řádka zčervená. Napravo od ní se objeví zřetelné varování.

Jak to funguje: filtr napřed ověřuje adresu podle seznamu stránek, které nepředstavují žádné nebezpečí tento seznam je integrální součástí IE. Není-li adresa uvedena v seznamu, pošle ji prohlížeč na server Microsoftu, který aktuálně eviduje webové servery spjaté s phishingem. Neví se ovšem, zda si přitom Microsoft zaznamenává informace o uživateli, které od něho a o něm touto cestou získá.

Tisk, odstraňování, zvětšování: další přídavné funkce

Funkce Shrink-to-fit zmenšuje obrázky a text tak, aby se vešly na papír. Pro Firefox a Operu je to již stará věc. Totéž platí o funkci Delete browsing history, kterou najdete pod Tools: jediným kliknutím myši vymažete dočasné soubory (Temp), cookies, historii vyhledávání, uložené údaje z formulářů a hesla.

Symbol zámku, jenž signalizuje bezpečné připojení přes HTTPS, se posunul ze stavového řádku vedle adresové řádky. Odpovídá to tomu, jak je umístěný ve Firefoxu a Opeře.

Pomocí nové zoomovací funkce se dají webové stránky dvojitým kliknutím zvětšit, aniž by tím nějak podstatně utrpěla grafická úprava. K tomu se používala Opera Pate. Tento alternativní prohlížeč totiž umí zvětšovat stránky již od verze 5.

Mozilla Firefox 1.5.0.1

V době redakční uzávěrky nebyla ještě k dispozici předběžná verze Firefoxu 2.0, ačkoli byla avizována již na polovinu února 2006. Mohli jsme tedy provést srovnávací test pouze s verzí 1.5.0.1 pro Windows 98/ME, NT4, 2000 a XP (najdete jej na našem CD). Jaké novinky chystají vývojáři Mozilly ve verzi 2.0 se dočtete v rámečku na této straně.

Mnoho funkcí bude vytvořeno sériově...

Firefox má téměř všechny funkce, které by měl nabízet moderní prohlížeč: počínaje tabbed browsing, přes správce stahování až po administraci (správu) hesel a údajů pro formuláře. Vyhledávací pole vedle adresové lišty je sériově přednastaveno na Google a dá se snadno rozšířit o další vyhledávací služby. Přes položku Přidat vyhledávací stroje se dostanete na webovou stránku, kde je řada definic vyhledávacích strojů, které si můžete stáhnout. Podpora RSS je vyřešena docela mazaně: s objednaným vláknem RSS se zachází jako s pořadačem čtecích znaků. Jakmile ho otevřete, objeví se dynamicky vytvořené titulní nápisy jakožto čtecí znaky, přes které kliknutím vyvoláte úplná hlášení. Přes položky Nástroje, Vymazat důvěrná data lehce zametete stopy, které jste po sobě zanechali při surfování.

...a snadno jej rozšíříte o další pomocí extentsions

Nejlepší je na Firefoxu právě to, že ho můžete téměř neomezeně rozšiřovat o další funkce. Z internetové stránky http://addons.mozilla.org se dá stáhnout více než tisíc bezplatných rozšíření.

Opera 9 Technology Preview 2

Devátá verze norského prohlížeče nese kódové označení Merlin. V době redakční uzávěrky se čerstvě objevilo Technology Preview 2 pro Windows 98/ME, NT 4, 2000 a XP, které vyrukovalo s celou řadou nových funkcí (na našem CD a na http://labs.opera.com, 4,1 MB).

Opera widgets: drobní pomocníci pro desktop

Opera widgets jsou malé nástroje pro desktop, které se dají využít v řadě oblastí, podobně jako Yahoo-widgets (http://widgets.yahoo.com). Ukazují třeba počasí, přesný čas nebo zpravodajské titulky. Zobrazují seznam vyhledaných položek, kalendář či umožňují prohlížení obrázků na desktopu. Poněvadž používají dílčí součásti programu Opery, mají nízké nároky na zdroje a jsou snadno programovatelné. Widgety zůstávají standardně stále v popředí, i když Operu minimalizujete. Zmizí, jen když prohlížeč vypnete. Alternativně můžete widgety zakázat přes Tools, Show widgets nebo klávesou <F6>. To se ovšem netýká widgetů, které jste předtím ukotvili příkazem Pin.

Třebaže je verze prohlížeče teprve ve stadiu beta, je mnoho dobrovolníků, kteří widgety Opery programují a nabízejí je k bezplatnému stahování na http://my.opera.com/community/customize/widgets/.

Podpora bit torrent už je na světě

Bit torrent je technika, jejíž pomocí se dají soubory rychle šířit na výměnných burzách. Vychází se přitom ze základního předpokladu, že každý účastník rovnou během stahování předává dalším lidem již získané pakety souborů.

Bit torrenty se dají stáhnout z webových serverů jako www.legaltorrents.com, kde se nabízejí jako soubory TORRENT (*.torrent). Takový soubor obsahuje všechny informace potřebné ke stažení. Většinou je k tomu zapotřebí samostatný nástroj pro bit torrenty, který vyhodnotí informace ze souboru a zároveň se postará o přenos dat. S Operou 9 se takový nástroj stává nadbytečným, neboť potřebná technika je do tohoto prohlížeče již integrovaná. Stačí jen kliknout na soubor TORRENT, případně na příslušný odkaz, a stahování se spustí. Obvykle se zařadí do Správce stahování na registrační kartu Transfers. Tam můžete sledovat status průběhu stahování. Pokud nechcete stažený soubor dát k dispozici dalším lidem, odstraňte příslušný zápis ve Správci stahování.

Další novinky a zlepšení

Hledej: vstupní datové pole napravo od adresové řádky se v Opeře 9 dá jednoduše rozšířit o další vyhledávací služby, aniž by k tomu uživatel potřeboval zvláštní programátorské znalosti. Tato funkce je skvělá. Uživatel vyvolá webový server pomocí vyhledávacího formuláře, pravým tlačítkem myši klikne na vyhledávací pole a v kontextovém menu zvolí příkaz Create search. Objeví se dialogové pole, do něhož zadáte krátké výstižné jméno a zkratku, která se může skládat z jednoho nebo více písmen. Díky tomu můžete vyhledávat nejen přes vyhledávací lištu, nýbrž také přes adresovou řádku a to tak, že zadáte zástupce a za ním pak hledaný pojem.

Blokování reklamy: zlepšilo se blokování pop-up nabídek. Mělo by fungovat ještě precizněji a odstraňovat i reklamní okna, kterých se jinak dá obtížně zbavit. Site Preferences je nová funkce, díky níž se uživatel může u každé stránky rozhodnout, zda bude například akceptovat cookies, blokovat pop-up okna a aktivovat Javascript. K tomu je třeba, abyste danou stránku otevřeli, poté pravým tlačítkem myši kliknete na okno prohlížeče a zvolíte Site Preferences.

Tabbed browsing: i zde na nás čeká pár novinek: podržíte-li ukazatel myši na panelu prohlížeče, objeví se malý náhled webové stránky. Náhled se otevře za jednu sekundu, což nám připadá jako doba příliš dlouhá.

Nové funkce společně s mnoha již osvědčenými funkcemi, jako je správa hesel, odstraňovač stop, správa cookies, postranní lišta, správce stahování, program pro min-mail a podpora RSS, činí z Opery 9 zdařilý prohlížeč, který nezabere na pevném disku ani 6 MB.

Shrnutí

Z prohlížečů, které se nám dostaly v době redakční uzávěrky do rukou, nás nejvíce přesvědčila Opera 9. Je to prohlížeč s největším počtem funkcí, přitom není náročný na zdroje. Bylo by sice možné diskutovat, zda má podpora widgetů u internetového prohlížeče nějaký smysl. Ale i bez této funkce je Opera nejlepší.

Firefox obsadil solidní druhé místo. Základní vybavení působí výborným dojmem a přes rozšiřovací rozhraní se dá připojit hodně dalších funkcí. V našem srovnávacím testu jsme ovšem zkoumali výkon holého prohlížeče bez přídavných nástrojů. Kdybychom ovšem měli k dispozici první alfaverzi Firefoxu 2.0 (viz rámeček na předchozí straně), rozdíl mezi prvním a druhým místem v celkovém pořadí by byl zřejmě ještě menší. Každopádně uživatelé, kteří si uvědomují význam faktu, že jde o "open source", zvolí Firefox.

Internet Explorer 7 v podstatě jen kopíruje to, co v alternativních prohlížečích dobře fungovalo už dávno. Z toho mohou mít užitek ti, kdo si z nějakých důvodů nemohou nainstalovat žádný jiný prohlížeč, ať už proto, že to neumějí, nebo ho nechtějí, nebo ho nesmějí mít například na pracovišti. Ovšem ty uživatele, kteří se od IE už odvrátili, Microsoft znovu získá jen stěží. Především proto, že je velká otázka, zda se Internet Explorer po uvedení sedmé verze bude vyvíjet i nadále, anebo zda spíše jak jsme to viděli u verze 6 SP1 znovu upadne jako Šípková Růženka do několikaletého spánku.

Pohled do budoucna: Firefox 2.0

Firefox 2.0, přezdívaný Bon Echo, se má objevit koncem roku 2006. Fáze alfa bude brzy zahájena. Vývojáři mají již docela přesnou představu o tom, které nové funkce hodlají do prohlížeče integrovat.

Například Historie má být těsněji propojena s uživatelskou podporou. Hlavním důvodem pro to byl fakt, že mnozí uživatelé se chtějí dostat na stránky, které krátce předtím již navštívili. To se ovšem často nepovede, protože si uživatel už nepamatuje webovou adresu. Funkci "kroniky", která protokoluje všechna postranní volání posledních devíti dnů, ovšem zná jen málokdo. Ve Firefoxu 2.0 má tedy být umístěna na viditelném místě a měla by se dát cíleně prohledávat pomocí parametrů.

Vyhledávací lišta vedle adresové řádky rovněž zaznamená jisté zlepšení. Jednak by měl seznam vyhledávacích strojů jít snadněji zpracovat, aby se například daly odstraňovat již existující záznamy (zápisy). Dále bude ve Firefoxu obdobně jako v Opeře 9.0 zřejmě možné integrovat do vyhledávací lišty jakýkoli vyhledávací stroj z webu aniž by k tomu uživatel musel umět programovat. Prohlížeč má přitom být ještě pokročilejší než Opera a při častějších vyhledávacích dotazech na témže webovém serveru má uživateli sám od sebe navrhnout, aby si udělal na vyhledávací liště nový záznam.

Panely prohlížeče: pokud jste nějaký zdánlivě zavřeli, měl by se dát snadno znovu otevřít. Pokud spadne připojení, uživatel by měl mít možnost znovu zobrazit na své obrazovce všechny doposud otevřené stránky. O dalších chystaných novinkách se můžete dočíst na http://wiki.mozilla.org/Firefox2/Features.

§§§§§

$$$$$


Software


Za firewally lidštější. McAfee Personal Firewall Plus 2006 CZ

Patrik Malina

06P0215

Osobní brána firewall na vašem osobním počítači je více než vaše osobní volba je to móda, je to trend a hlavně, nechcete-li dát svou osobní práci a osobní obsah pevného disku všanc úplně všem neosobním internetovým kutilům, je to nezbytnost. Nabídka je široká a jedním z tradičních hráčů je známá "purpurová" značka McAfee s produkty, jež se víceméně vždy vyznačovaly opravdu lidským rozhraním. Nejinak je tomu i nyní, u verze 7.1. Pojďme se na program podívat z různého pohledu těch, jimž má sloužit.

Začněme velmi mírně poučeným, běžným uživatelem, jemuž postačí to, co program zařídí sám. Co takový uživatel dostane? V první řadě rychlou, bezproblémovou instalaci, má-li Internet Explorer 5.5 či novější verzi. Ihned po prvním spuštění na vás čeká na první pohled velmi dobře provedená lokalizace do češtiny a opravdu přehledné, dobře použitelné rozhraní. Výchozí úroveň zabezpečení je tradičně nastavena "doprostřed" součástí výchozí konfigurace jsou pravidla povolující odchozí provoz pro internetový prohlížeč a updatování samotného programu, ostatní požadavky by pak měly být rozpoznávány a nabízeny formou dialogu ke schválení.

Jenže to vyzkoušíte a ejhle, někde je zádrhel. Vyvoláte-li odchozí provoz pomocí nové aplikace, při výchozím nastavení se firewall neptá a hned pravidlo vytvoří. Prozkoumáte-li je blíže, zjistíte, že firewall obsahuje databázi "dobře známých programů", u nichž se neptá a rovnou je do internetu pustí. Ano, toto chování lze vypnout, ale není to snadné a pro začátečníka už vůbec ne. Navíc je zde další koncepční problém: v části Internetové aplikace jsou zobrazeny programy, jež mají povolení komunikovat a ve výchozím nastavení jsou označeny jako "povolit úplný přístup". Navíc se dozvíte, že úplný přístup znamená provoz odkudkoliv kamkoliv. Je opravdu firewall tak koncepčně nešťastný, že nebrání příchozímu provozu, nebo jde jen o zmatený popis? I při druhé variantě mrazí.

Přejděme k pohledu zběhlejšího uživatele, jenž si chce firewall přizpůsobit. Výchozí nastavení je možné změnit, omezit inteligenci programu a upravit podobu hlášení, takže potud žádný problém. Koncepce filtrování provozu na bázi volání aplikací je sama o sobě užitečná, nechybí možnost přidat vysloveně důvěryhodné či naopak nepřátelské sítě, ale opravdu citelně chybí paketový filtr s podrobnějším nastavením. Jedinou možností, jak vzít provoz pevně do ruky, je volba Systémové služby ta dovoluje otevřít specifické porty pro vstup z vnější sítě. Jde o běžnou a dobře použitelnou pomůcku, ovšem právě zde lokalizační tým zklamal popis na hlavní obrazovce s tímto nastavením je tak matoucí, že i znalec si jej raději přečte dvakrát. Na druhou stranu se všem skupinám uživatelů budou hodit dobře zpracované záznamy událostí, statistiky a převážně kvalitně připravené důležité dialogy. I hlavní průvodce nastavením celé aplikace, jenž má začátečníkům na startovní čáře pomoci, je proveden pěkně jenže mezi 2. a 3. krokem narazíme opět na nejistotu, co že to program vlastně nastavil, protože logika rozhodovacích dialogů není jednoznačná.

Vzhledem k cílové skupině uživatelů je výsledný pocit smíšený. V jádru dobrá technologie, špičkové rozhraní a dobré reportovací funkce kontrastují s místy zmatenou logikou a nejistotu vyvolávajícími popisy. Zvláště to poslední jmenované nepředstavuje u firewallu pro začátečníky příliš dobrý vklad.

McAfee Personal Firewall Plus 2006 CZ

+ záznamy a statistiky

+ volba úrovní zabezpečení

+ varovné dialogy

- výchozí inteligence programu

- místy matoucí popisy a logika

K recenzi poskytla firma: McAfee

http://www.mcafee.com/cz

Cena: 1 300 Kč (bez DPH)

§§§§§


Tajemná ochrana PC. CA eTrust Internet Security Suite r2

Patrik Malina

06P0216

Společnost Computer Associates není v oblasti počítačové bezpečnosti žádným překvapením její produkty jsou již dlouho a dobře známy a přestože kupříkladu antivirové řešení pro stanice a servery prošlo řadou přejmenování, jedná se o léty prověřenou technologii. Přesto je balík pro ochranu domácích počítačů koncepčně spíše novějšího data jako ucelené řešení je nabízeno od započetí aktivity eTrust a jde přesně o to, co je dnes považováno za "bezpečnost v jednom balení" antivirus je doprovázen osobním firewallem a nástroji pro boj se spamem a špionážním softwarem. Pojďme se na celé řešení podívat blíže.

V první řadě je třeba zmínit instalaci, jež přinesla značné nepříjemnosti. Balík je tvořen čtyřmi částmi, z nichž se při prvním instalačním procesu korektně zavedl jen jeden. Po hrubém restartu počítače uspěly další dva, ovšem antivirus si nedal říci ani jednou a končil opakovaně nic neříkající chybou, jejíž hledání pomocí Googlu nikam nevedlo. Pro úplnost, instalovali jsme na Windows XP SP2 v anglické verzi.

Podívejme se na jednotlivé části a začněme osobním firewallem, jenž přinesl některá příjemná překvapení. Ve výchozím stavu je počítač chráněn pomocí vysoké úrovně zabezpečení, což je koncepčně určitě v pořádku. Uživatel je při pokusu o komunikaci různými aplikacemi dotazován, což není považováno za obtěžování, ale nezbytnost. Dalším příjemným zjištěním je přítomnost podrobného filtru a možnost tvorby vlastních exaktně sestavených pravidel. Rozhraní jasně označuje, že jde o problematiku kategorie "expert", ale tato možnost pro pokročilejší uživatele zde je. A třetím příjemným překvapením je způsob ovládání aplikačního filtru, jenž vychází z dobrého, logického návrhu. Dodejme ještě, že součástí firewallu jsou důležité pomůcky jako blokování příloh poštovních zpráv, mazání dočasných souborů prohlížeče či ochrana před zveřejněním citlivých informací.

Další dvě součásti balíku PestPatrol Anti-Spyware a Anti-Spam bohužel nenabízejí možnosti konfigurace, jež by se daly srovnávat s osobním firewallem. U obou komponent v zásadě obdržíme zprávu, že běží a kontrolují počítač, ale jejich vnitřní logika vlastně není uživateli nijak dostupná a ovlivnit lze především stahování občerstvovacích informací. V případě antispywaru lze určit složky, jež budou cíleně ignorovány, což je dosti užitečná drobnost, případně lze prohlížet nalezené soubory, jež skončily v karanténě. A samozřejmostí je pak skenování na požádání. Jen těžko je však pochopitelné, proč tvůrci v hlavním ovládacím okně této služby ponechali v popisu chybu, takže spuštěná služba se tváří jako zastavená a dialog nabízí její zastavení. Mechanismus Anti-Spamu zůstává zcela utajen, takže se nám nepodařilo nalézt ani nastavení úrovně jeho "přísnosti". S touto impotencí kontrastuje možnost osobního firewallu poměrně přesně nastavit pravidla pro poštovní komunikaci tak, aby uživatel nebyl zaplaven opakujícími se zprávami či sám nerozesílal nežádoucí spamy. Jednoduché a chytré.

Shrnuto, náš pocit je velmi rozpačitý. Antivirus se nepodařilo probudit k životu a výborně vybavený osobní firewall nabízí mnohem lepší možnosti ovládání než další sourozenci v balíku. Balík působí dojmem mírně nesourodého slepence, ačkoliv se v něm nachází řada kvalitních možností.

CA eTrust Internet Security Suite r2

+ podrobné nastavení firewallu

+ chytrý filtr pro poštu

+ dobře koncipované rozhraní

- fatálně nefunkční antivirus

- nemožnost konfigurovat Anti-Spam

K recenzi poskytla firma: Computer Associares CZ, http://www.ca.com/cz

Cena: 69,95 USD

§§§§§


Trpělivý učitel. EuroWord originální výuka cizích jazyků

Jiří Sládek

06P0217

Pokud nejste v práci s výukovými programy úplnými začátečníky, jistě víte, že většina z nich má podobně jako třeba tištěné učebnice jednu zásadní nevýhodu: uživatel může obvykle pracovat jen s materiálem, který pro něj autoři připravili. V mnoha ohledech originální produkt od ostravské společnosti Eddica (z jejíhož studia pocházejí například série audiokurzů Do ucha a další výukové produkty) tento handicap odstraňuje. Jádro programu je totiž snadno doplnitelné o jednotlivé lekce, které Eddica distribuuje samostatně. V existující nabídce najdete široké spektrum témat: pozdravy, nakupování, zeměpis, sport a hry, rodina, filmy, divadlo, politika, média a mnohá další. K dispozici jsou i jednotlivé okruhy věnující se gramatickým jevům v anglických kurzech, které jsou v současné době již v prodeji, je to kupříkladu časování sloves, slovesa to be a to have, infinitní vazba, nepravidelná slovesa, způsobová slovesa, trpný rod a jiné.

Eddica navíc nabízí zcela unikátní službu namluvení a dodání takových výrazů, které si uživatel individuálně objedná. Zákazníci si již nechali "na míru" připravit například lekce s tematikou dopravy či jachtingu. Kromě lekcí angličtiny, které jsou již v prodeji, připravují autoři i další jazykové mutace, konkrétně němčinu, francouzštinu, španělštinu, italštinu a ruštinu.

Ovládací menu je zpracováno přehledně a ovládání všech funkcí je snadné a intuitivní. Software uživatelům nabízí značnou volnost při volbě tempa a směru výuky. Jádrem programu je zkoušení slovíček a frází, přičemž výběr výrazů je možný podle témat nebo náhodným způsobem. Produkt umožňuje vytvářet vlastní soubory slovíček, případně procvičovat problematické výrazy (tedy takové, které studentovi dělaly v předešlých cvičení potíže), rovněž nabízí široké možnosti v oblasti editace slovíček a výrazů v rámci lekcí, včetně zálohování vytvořených uživatelských souborů. Program umožňuje i nahrávání vlastní výslovnosti a její porovnání s originální verzí.

Nejpohodlnější výuka je samozřejmě možná na počítači s použitím grafického rozhraní, s nastavením rychlosti zkoušení a podobných atributů. Program ovšem nabízí i další možnosti např. umožňuje pomocí jednoduchých filtrů a kritérií vybrat lekce a slovíčka pro tisk na tiskárně a pro výuku v "papírové" formě. K dispozici je tisk klasických stránek A4 i malých oboustranných kartiček. Mnohem atraktivnější formu pak představuje export vybraných výrazů do samostatných zvukových souborů, které lze pak použít jako klasické audiokurzy. Z licenčních důvodů bohužel není k dispozici export do formátu MP3, ale jen do souborů WAV (které ovšem průměrný uživatel zvládne do MP3 převést sám). Kromě již existující angličtiny jsou v přípravě i další jazykové mutace, konkrétně německá, francouzská, španělská, ruská a italská.

EuroWord

+ možnost přidávat další lekce

+ pohodlné a pochopitelné ovládání

+ export do zvukového souboru (formát WAV)

- nemá přímý export do formátu MP3

K recenzi poskytla firma: Eddica

http://www.eddica.cz

Cena: 990 Kč (vč. DPH)

§§§§§


602Office 2.0. Levnější alternativa kancelářského balíku programů

Jan Povolný

06P0218

Software602 je na českém trhu nepřehlédnutelnou firmou, která v minulosti naprosto nekompromisně ovládala trh s kancelářským softwarem. Před několika lety však zastavila vývoj vlastního konkurenčního kancelářského balíku a nasměrovala své aktivity směrem ke známému OpenOffice.org. 602Office 2.0 je tak již druhou komerční modifikací tohoto balíku, vyvíjeného a šířeného firmou Sun Microsystems.

602Office dostanete zabalený v pohledné krabici, která obsahuje instalační DVD nebo CD, útlou příručku, silnější uživatelskou příručku a nehmotnou roční technickou podporu. Obsahem médií je samostatně instalovatelný OpenOffice 2.0 v české verzi, databáze 602SQL 9.5, e-mailový klient Thunderbird a doplňky ve formě obrázkové galerie, české šablony pro textový editor a tabulkový kalkulátor. Vše navíc i ve verzi pro OS Linux. 602Office obsahuje vlastní instalátor, který postupně spouští dílčí samostatné instalace výše uvedených produktů. Ve finále tak můžete instalovat jen některé jeho části.

OpenOffice.org doznal ve verzi 2.0 významných změn, které se podepsaly jak na jeho vzhledu, tak na stabilitě a schopnosti zpracovat formáty konkurenčního balíku od Microsoftu. Jeho součástí zůstává textový editor Writer, tabulkový kalkulátor Calc, nástroj pro tvorbu prezentací Impress a vektorový grafický editor Draw. Pro tvorbu matematických rovnic poté velmi dobře poslouží Math. Významnou novinkou je podpora ODF (Open Document Format), tedy otevřených formátů dokumentu., které by v budoucnu měly usnadnit výměnu dat mezi aplikacemi (ODF dokumenty lze navíc např. digitálně podepsat). Výrazně zlepšena byla i podpora formátů DOC, XLS a PPT/PPS. OO je umí přímo otevírat i ukládat, dokonce jej lze přinutit, aby tak činil automaticky. Vylepšení neminulo ani export do formátu PDF (mimo jiné standardně dostupný jako součást OO již od první verze). Nyní lze při ukládání souboru modifikovat více parametrů a vytvářet v dokumentu záložky. Zcela přepracovány byly panely nástrojů a roletová menu, která se bohužel/bohudík zase o krůček přiblížila MS Office. Kromě dalších kosmetických úprav (zasílání hromadné korespondence apod.) je velkým přínosem přídavek ve formě galerie 6 000 obrázků a hlavně sada skoro 60 šablon různých smluv a formulářů, vytvořena speciálně pro české právní prostředí.

Software602 již tradičně přidává do balíku vlastní relační databázi 602SQL 9.5. OpenOffice k tomu v nové verzi nabízí vlastní databázový modul Base (ne nepodobný MS Accessu), který umí komunikovat i se serverem 602SQL. Volitelně lze použít i klienta 602SQL, který je samozřejmou součástí celého balíku.

Aby byla rodina kancelářských aplikací úplná, najdete v krabici i zmíněného e-mailového klienta Mozilla Thunderbird. Jedná se vlastně o méně slavného bratra populárního prohlížeče Firefox, který pochází také z rodiny Mozilla. Thunderbird je v klientském pojetí téměř plnohodnotnou náhradou MS Outlooku. V podobném kabátě vám nabídne kvalitního e-mailového klienta s výborným antispamovým filtrem schopným učení, možnost správy více účtu a identit a integrovanou čtečku RSS. Propracováno je také třídění poštovních zpráv. Software602 vám navíc přidá doplňující kalendář pro plánování vašeho času a propojí kontakty Thunderbirdu se zbytkem aplikací kancelářského balíku.

602Office 2.0 je povedenou alternativou k dominantnímu kancelářskému balíku Microsoftu. Za zlomek jeho ceny vám nabídne totéž, navíc okořeněné relační databází, o které si můžete u MS nechat jenom zdát. Velkou výhodou je taktéž podpora operačního systému Linux. Získáte tak na obou platformách shodný nástroj pro tvorbu dokumentů a správu dat. Hlavní překážkou pak zůstává stále ne úplně stoprocentní podpora MS formátů a všeobecná nedůvěra v alternativní softwarové produkty.

602Office 2.0

+ kompletně počeštěno

+ export do PDF

+ 602SQL

+ šablony smluv a galerie obrázků

- import/export formátů Microsoftu

K recenzi poskytla firma: Software602, a. s., http://www.602.cz

Cena: 1 297 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Počítačové viry známé a neznámé. 6. díl Spyware: moderní čmuchal inormačního věku

Petr Nádeníček

06P0220

V závěrečném dílu našeho miniseriálu o počítačových virech a další havěti ze světa informačních technologií se budeme věnovat škodlivým kódům, označovaným jako spyware.

Kdo je kdo?

Už v minulých dílech jsme nejednou narazili na problematické zařazení určitých škodlivých kódů do konkrétní skupiny. Nejinak je tomu i u spywaru. Řada kódů, které jsou mezi spyware řazeny, je v praxi označována jako trojský kůň, případně backdoor. Tento stav je důsledkem neustálého vývoje virové scény a prolínání jednotlivých druhů škodlivých kódů. Zjednodušeně řečeno, rozdíly mezi dnešní kybernetickou havětí se postupně stírají a často nelze jednoznačně říci, kdo je kdo a kam patří...

Co je to vlastně spyware?

Původ spywaru je historicky spojen především s sharewarovými a freewarovými programy, do nichž výrobci přidávají určité komponenty, které mohou uživatele obtěžovat, případně se nabourat do jeho soukromí tím, že shromažďují v počítači určitá data. Tato činnost bývá často zdůvodňována potřebou znát zájmy uživatele a neméně často bývají získaná data využita v cílené reklamě. Existence těchto komponent se chápe jako určitá forma náhrady za to, že výrobce daný software poskytuje zdarma.

Údajně poprvé byl termín "spyware" použit na usenetu někdy v roce 1994, v souvislosti s obchodním modelem Microsoftu. Současný význam získal tento pojem až na přelomu tisíciletí.

Je-li uživatel na existenci spywarových funkcí upozorněn již při instalaci programu (zpravidla drobounkým textem v licenčním ujednání, které stejně většina lidí nečte), je vše z hlediska práva víceméně v pořádku. Často jsme se ale v minulosti setkali s tím, že uživatel o existenci spywaru vůbec informován nebyl. A možná byste se divili, nezřídka šlo o produkty firem, které tento způsob získávání informací určitě nemají zapotřebí.

Spyware a antiviry

Problematika legálnosti spywarových aplikací je vůbec velice zajímavá. Dalo by se říci, že co odborník, to jiný názor. A stejné je to i u antivirových firem. V praxi je běžné, že konkrétní antivirový program zpravidla detekuje jen některý spyware. Existují dva základní důvody, proč tomu tak je. Tím hlavním je často sporné právní postavení spywarových aplikací. Snad každý výrobce antivirových programů se již setkal s tím, že do svých detekčních vzorků přidal nějaký spyware a vzápětí byl výrobcem dané aplikace urgován, aby ho odstranil. Často se to dělo dosti nevybíravým způsobem, včetně vyhrožování právníky a soudními postihy. Nelze se tedy divit, že antivirové firmy nechávaly v minulosti spyware raději na pokoji.

S tím, jak se spyware postupem času dostával spíše na stranu "těch špatných" a jeho existence začala být veřejností i odborníky odsuzována, zbavily se zábran i antivirové firmy a začaly ho v širší míře detekovat. Mezitím ale počet těchto škodlivých aplikací výrazně narostl. Proto se situace vyvinula tak, že se antivirové firmy uchylují spíše k integraci existujících antispywarových motorů jiných zavedených výrobců do svých produktů, než aby přidávaly do svých databází dlouhou řadu detekčních vzorků a upravovaly svoje antivirové motory. Například finský F-Secure a norský Norman do svých antivirových produktů integrovali známý Ad-Aware, dokonce i Microsoft si koupil firmičku GIANT Software, která měla ve svém portfoliu mimo jiné i poměrně kvalitní antispyware.

Někteří odborníci se také přiklánějí k názoru, že spyware vykazuje jisté technologické odlišnosti od "standardních" virů a červů, což vyžaduje poněkud odlišný přístup k jeho detekci.

Spyware a jeho příbuzní

Abychom to zase neměli tak jednoduché, běžně řadíme do stejné skupiny jako spyware také další druhy kódů, označované jako adware, dialer, hijacker apod. Tyto skupiny se od sebe liší jak svým určením, tak mírou své škodlivosti.

Spyware. Jako spyware můžeme označit aplikaci, která ať už s vědomím nebo zcela bez vědomí uživatele sbírá v počítači různá data a odesílá je prostřednictvím internetu svému "pánovi" (zpravidla výrobci programu, k němuž je přidána). Spyware se může chovat jako typický trojský kůň, tedy jeho existence může vést k instalaci dalších škodlivých kódů do napadeného počítače a k jejich zneužití třetí stranou. I spyware, jehož instalace je považována za legální, může v praxi představovat velké bezpečnostní riziko.

Adware. V porovnání se spywarem je adware spíše nepříjemný než nebezpečný. Obvykle se jedná o komponentu, která uživateli znepříjemňuje práci s počítačem zobrazováním různé reklamy. Typickým příznakem jeho přítomnosti jsou tzv. "vyskakovací" okna, objevující se během surfování po internetových stránkách, změna výchozí stránky internetového prohlížeče apod.

Dialer. Škody způsobené tímto druhem škodlivého kódu patří mezi nejtěžší. Jednoduše řečeno je dialer aplikace, která mění telefonní číslo pro vytáčené připojení k internetu na volání na linku s vysoce zpoplatněným tarifem. V případě skryté instalace se existence dialeru projeví při příštím vyúčtování za telefonní služby. Situace je o to nepřehlednější, že dialery se používají i jako zcela legitimní aplikace pro zpoplatnění určité služby, např. v případě přístupu na internetové stránky s obsahem pouze pro dospělé. I přístup našeho monopolního poskytovatele telekomunikačních služeb k této problematice může být označen přinejmenším za rozporuplný.

Kde všude je třeba se mít na pozoru?

Zatím jsme si řekli, že spyware se vyskytuje jako součást sharewarových a freewarových aplikací. Zde je třeba, aby se uživatelé měli na pozoru zejména při čtení tzv. EULA (End User Licence Agreement) a vůbec odpovědně přistupovali k instalaci jakýchkoliv programů stažených z internetu. Jejich kontrola antivirovým programem představuje nutné minimum.

To však v dnešní době zdaleka nestačí. Řada škodlivých aplikací řazených mezi spyware se do našich počítačů snaží dostat přímo z internetových stránek, zpravidla pomocí četných bezpečnostních děr internetových prohlížečů nebo pomocí aktivních webových komponent. Jedná se především o tři základní skupiny kódů:

Kódy založené na knihovně BHO (Browser Helper Object) slouží k přizpůsobení Internet Exploreru v rámci různých řešení. Tyto kódy bývají zpravidla zneužívány pro sběr informací o navštěvovaných stránkách a souvisejících údajů. Do počítače se dostávají většinou v rámci instalace nějakého programu.

Kódy založené na exploitu, tzn. na využití známé bezpečnostní díry. Tímto způsobem bývají do počítače propašovány škodlivé kódy z internetových stránek. Bezkonkurenčně nejděravějším internetovým prohlížečem je MS Internet Explorer. To není ani tak způsobeno tím, že je nejhorší, ale proto, že je nejpoužívanější a tudíž pro útočníky nejvíce atraktivní.

Kódy fungující na bázi tzv. "tracking cookies". Jejich použití nemusí být vždy považováno za nekalou aktivitu, ale může být motivováno snahou o vyšší komfort návštěvníků určitého webu.

Kódy manipulující s nastavením Internet Exploreru, tzv. hijackery. Většinou se jedná o přidávání určitých webů do Oblíbených položek nebo o změnu výchozí stránky.

Prevence spywaru

V první řadě je třeba používat zdravý selský rozum a neinstalovat na svůj počítač nic, o čem máte nějaké pochybnosti. Pokud si nejste jisti původem určitého programu a jeho instalace pro vás není "životně důležitá", je lepší se bez něho obejít. Stejně tak pokud se vám nějaká internetová stránka snaží vnutit stažení a/nebo spuštění nějaké aplikace, dobře se rozmyslete, než dialogové okno potvrdíte.

Jistou prevencí může být i výměna Internet Exploreru za některý z alternativních prohlížečů (Mozilla, Opera apod.). Pokud přece jen chcete nebo musíte u Internet Exploreru setrvat, je třeba dbát na to, aby byla ve vašem počítači instalována některá z jeho posledních verzí (alespoň IE 6.0 SP1). Velkou pozornost je třeba věnovat aplikaci nových bezpečnostních záplat (nejsnáze prostřednictvím windowsupdate.microsoft.com) a správnému nastavení úrovně bezpečnosti (nejlepší je nastavit úroveň zabezpečení Vysoká či alespoň Střední).

Dalším preventivním krokem je instalace různých doplňků a antispywarových programů, jako je například již zmiňovaný Ad-Aware, Spybot atd. Řada těchto programů již disponuje rezidentním štítem, který dokáže chránit uživatele před spywarem v reálném čase a je pro domácí použití dostupná zdarma. Užitečné jsou i nástroje, které znemožňují změnu nastavení vytáčeného internetového připojení.

Přehledně zpracované informace nejen o prevenci a dostupných programech najdete na internetových stránkách www.spyware.cz, jejichž autorem je známý antivirový popularizátor Igor Hák.

Budoucnost spywaru

Budoucí vývoj v oblasti spywaru bude pravděpodobně podobný jako v oblasti dalších škodlivých kódů. I zde lze sledovat určitou profesionalizaci tvůrců a stále častější využívání za účelem generování zisku. Stejně jako v jiných oblastech informační bezpečnosti se i zde začínají objevovat první legislativní normy, které se snaží využívání spywaru v reklamě a dalších činnostech regulovat, aby jím uživatelé nebyli obtěžováni.

Doufejme, že situace v oblasti spywaru bude v budoucnosti zvládnuta do té míry, že budeme moci klidně surfovat po internetových stránkách, aniž bychom byli obtěžováni tunami vyskakujících oken s nevyžádanou reklamou.

Tento seriál vzniká ve spolupráci s firmou AEC Data Security Company.

§§§§§


Microsoft představuje nové webové aplikace. Microsoft versus Google a Yahoo

David Čepička, Laurianne McLaughlin

06P0222

Firmám a jednotlivcům přinášejí nejambicióznější iniciativy Microsoftu na webu volný i placený přístup k řadě služeb nové generace.

Jste připraveni používat internetový prohlížeč jako pracovní plochu? Microsoft doufá, že se mu tuto myšlenku podaří uskutečnit prostřednictvím programů a služeb orientovaných na web. Tyto služby a programy nesou nálepku Live a jsou určeny k tomu, aby konkurovaly podobným nabídkám od Googlu a Yahoo. Zda bude úsilí Microsoftu korunováno úspěchem či nikoli, se zatím neodvažujeme odhadnout, nicméně již teď se dá říci, že uživatelům přinese tento boj řadu výhod.

Microsoft již letos označil značkou Live několik produktů obsahujících webové komponenty první produkty Windows Live a Office (oba v různých stádiích testování) zvládají všechny operace od lokalizovaného vyhledávání a zobrazování výsledků vyhledávání v mapkách až po elektronickou poštu a Instant Messaging. Zmíněné aplikace sice nejsou první, které Microsoft uveřejnil, nicméně patří mezi ty nejslibnější.

Konkrétně Windows Live zahrnují nové programy pro práci s poštou a pro Instant Messaging, včetně konfigurovatelné domovské stránky Live.com, která může spolupracovat s vašimi oblíbenými blogy, zpravodajskými kanály RSS a tzv. miniaplikacemi (mini-apps), které vyžadují Internet Explorer a označují se slovem gadget.

Office Live zase poskytuje speciální nástroje, usnadňující práci v menších firmách, a to v rozsahu od vytváření internetových stránek na základní úrovni, které je dostupné zdarma, ale financované reklamou, až po placené balíčky programů. Microsoft také předpokládá, že pro Windows Live a Office Live budou vytvářet vhodné applety i vývojáři jiných firem.

Výhody Live.com

Na Live.com můžete některý z programů používat i tehdy, když Live.com jako svoji výchozí stránku nechcete. Pro začátečníky je připravený Windows Live Mail, který má nahradit a vylepšit službu Hotmail a je dostupný zdarma. Tato služba funguje v porovnání s Hotmailem rychleji, protože je založena na technologii Ajax (Asynchronous Javascript and XML). Tato technologie patří v současnosti mezi nejnovější a dovoluje programům založeným na webových technologiích chovat se stále více jako jejich souputníci v desktopových aplikacích.

Další výhodou je prostor. Live Mail nabízí v porovnání se 250 MB u Hotmailu standardně 2 GB volného prostoru. Live Messenger, nový program pro Instant Messaging od Microsoftu, zase bude mít zabudovanou možnost sdílení dokumentů, jejichž obsah se bude automaticky aktualizovat prostřednictvím technologie peer-to-peer. Tato funkce vám umožní sdílet dokumenty s přáteli nebo spolupracovníky, kteří rovněž budou používat Live Messenger.

Nové miniaplikace nazývané Windows Live Gadgets (viz microsoftgadgets.com/gallery) vypadají jako widgety Dashboard od firmy Apple nebo Konfabulator od firmy Yahoo. První gadgety od jiných firem zahrnují například hru Pacman nebo sledování stahování z hudebního portálu iTunes.

Gadgety budou moci běžet ve Windows Vista (ve formě plovoucích objektů nebo bočního panelu, tzv. Sideboardu) podobně jako v Internet Exploreru. Microsoft bude určitě nějakým způsobem podporovat i vývoj tohoto typu aplikací ze strany dalších nezávislých vývojářů.

Další novinkou je i Windows Live Local Search and Mapping Service (dříve nazývaná MSN Virtual Earth). Jedná se o službu, která z ptačí perspektivy pod úhlem 45 stupňů zobrazuje obrázky založené na satelitních snímcích, a to včetně informací o poloze a orientaci, a také informace ze Zlatých stránek. Snímky v Googlu a Yahoo nabízejí u podobných služeb přímý pohled shora dolů, díky čemuž jsou většinou vidět pouze střechy budov.

V červnu Microsoft zamýšlí zprovoznit službu Windows OneCare Live. Jedná se o placenou službu v ceně 50 USD ročně, kterou bude možné používat až na třech počítačích. Jejím úkolem bude zajištění bezpečnosti počítače a jeho ochrana před viry. Seznam všech projektů se značkou Live se dá najít na internetové adrese ideas.live.com.

Řešení pro malé firmy

Office Live, který by se měl objevit na podzim, je navržen speciálně s ohledem na firmy s maximálně deseti zaměstnanci. Jsou to firmy, které většinou nemají žádné zaměstnance pro správu firemních počítačů a dalších činností spojených s informačními technologiemi.

Velmi významnou funkcí, kterou Office Live disponuje, je možnost vytvoření internetové stránky s pěti e-mailovými adresami (v doméně, kterou si zvolíte), a to zdarma. To vše za podmínky, že Microsoft bude moci na těchto stránkách spouštět reklamu (tím se rozumí reklama s nabídkami například kancelářského charakteru, nikoliv třeba nabídky datových služeb).

Možnost vytvoření internetové stránky zdarma však není pouze jedinečnou myšlenkou Microsoftu. Například firma Yahoo nabízí pro malé podniky internetové stránky zdarma již od jara 2005 (viz adresu listings.local.yahoo.com).

Podobně jako Microsoft poskytuje nástroje pro návrh a možnost zřízení firemních e-mailových adres i Yahoo (nicméně podle našeho názoru stránky Microsoftu vypadají v Office Live Beta daleko nápaditěji). Stejně tak Yahoo poskytuje služby hostingu a tzv. e-commerce. Samozřejmě je ještě příliš brzy na to, abychom mohli posoudit které služby jsou lepší, alespoň podle názoru Raymonda Boggse, viceprezidenta analytické společnosti IDC, která se zabývá vývojem a trendy v oblasti informačních technologií.

Jde to i bez reklamy?

Chcete-li se vyhnout reklamě uveřejňované na vašich stránkách Microsoftem, máte možnost sáhnout po placené verzi Office Live Collaboration, která obsahuje 20 webových aplikací, mezi nimiž najdete například program pro sledování prodejních aktivit, plánovač projektů a také přístup k doprovodným službám jako je třeba heslem chráněná internetová stránka. Office Line Essentials, což je balíček služeb na nejvyšší úrovni, ještě navíc obsahuje na web orientovanou verzi programu FrontPage, určenou pro návrh stránek, a možnost zřízení až 50 e-mailových schránek.

Výše plateb za jednotlivé služby se ještě bude muset určit, ale v žádném případě neočekávejte výkonnost na úrovni, jakou poskytuje třeba program Quickbooks pro účtování od firmy Intuit nebo plánovač kontaktů ACT. Při testování Office Live Beta jsme zjistili, že některé aplikace jsou spíše šablonami pro organizování dat v rozsahu vhodném pro spíše menší firmy. Například komponenta Competition Tracker ukládá informace o konkurenci vaší firmy (o počtu zaměstnanců, datu založení apod.). Pokud ale již nějakou dobu podnikáte a s úspěchem nějaký program pro správu kontaktů nebo projektů používáte, pak zde asi nic převratného nenajdete.

Aplikace orientované na web samozřejmě nabízejí i celou řadu výhod. Například můžete spouštět aplikace kdekoliv, kde máte přístup k internetu, jednotliví prodejci se mohou postarat o aktualizace dat apod. Na druhou stranu svěřujete svá poměrně důvěrná data serveru Microsoftu a můžete je exportovat pouze do Excelu nebo Outlooku.

Je ještě příliš brzy na to, abychom mohli podle toho, co dnes Microsoft v oblasti webových aplikací nabízí, kvalifikovaně rozhodnout, zda myšlenka Microsoft Live nějak významně ovlivní oblast využití výpočetní techniky v té podobě, jak ji známe dnes. V této chvíli se dá říci, že nové aplikace svým způsobem plní příslib ohledně webu v tom smyslu, že by se právě web měl stát místem, kde si prožije premiéru software nové generace. A zda to bude právě software od Microsoftu, to se uvidí v nedaleké budoucnosti.

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Pavel Tůma, Ivan Štromer

06P0224, 06P0225

DShutdown 1.67

Licence: freeware Domovská stránka: http://dimio.altervista.org/ENG/

DShutdown je zajímavý malý nástroj, který nejen dokáže automaticky vypnout počítač, zachází ještě o pár kroků dál. Samozřejmě že umožňuje provádět všechny standardní operace jako vypnutí, odhlášení, restart, přechod do režimu spánku to ale umí spousta programů. Méně častými funkcemi u podobného softwaru (freewaru) je například vypnutí počítače v lokální síti, zakázání síťového adaptéru nebo odpojení modemu. Příjemná a užitečná funkce je také vypnutí systému po skončení činnosti nějaké aplikace. Příkladem může být třeba komprimace mnoha souborů, na jejíž dokončení byste museli jinak čekat třeba hodinu. Počítač se může také sám vypnout, pokud se sníží datový tok přitékající k vám prostřednictvím internetu, tedy v případě, že něco stahujete a nechcete na dokončení této operace čekat. Jestliže vlastníte několik počítačů připojených k serveru, je možné nastavit, aby se všechna PC vypnula v okamžiku vypnutí serveru. Všechny uvedené operace lze provádět ve stanovený čas a pod heslem, aby vámi naplánovanou akci nebylo možné neoprávněně zrušit.

Pokud vás zajímá, jak se s programem pracuje, musím konstatovat, že poměrně jednoduše. Má to však jeden háček. Vzhledem k tomu, že uživatelské prostředí je v angličtině a sem tam najdete i pár pozůstatků italštiny, je nutné znát odbornou počítačovou angličtinu nebo používat slovník. Když však pochopíte, co které zaškrtávací pole umí a podaří se vám si tuto funkci zapamatovat, dosáhnete s programem DShutdown zajímavých výsledků.

SpeeDefrag 3.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.vcsoftwares.com/SpeeDefrag.html

Pokud používáte Windows delší dobu a začínáte pociťovat postupné zpomalování celého systému, možná je čas na defragmentaci pevných disků. Kdo již tuhle činnost někdy prováděl, ví že takové přerovnání souborů na seberychlejším disku může zabrat i několik hodin. Potřebný čas se ale neodvíjí pouze od zmíněné rychlosti disku, velikosti operační paměti a taktovací frekvence procesoru. Svoji úlohu zde může sehrát i aplikace, která defragmentaci iniciuje a následně obstarává.

Jedním z možných programů je také freewarový nástroj SpeeDefrag ve verzi 3.0. Ten se snaží před spuštěním defragmentace uvolnit co nejvíce systémových prostředků a dosahuje toho restartem. Při následném startu Windows se spustí pouze vlastní defragmentační proces bez zbytečných služeb a aplikací, které se jinak běžně načítají. Tím je dosaženo maximálního uvolnění operační paměti a soubory se přesouvají rychleji. Práce s programem je maximálně jednoduchá. Stačí jenom zaškrtnout logické disky, které chcete přerovnat, a celý proces odstartovat. Po dokončení práce je možné počítač automaticky vypnout, takže celá operace může proběhnout v noci, zatímco vy si užíváte ničím nerušený spánek.

Wega 2

Licence: freeware Domovská stránka: http://www.wega2.vandel.nl

Wega se na první pohled tváří jako kompletní software pro správu a úpravu fotografií. Na pohled druhý, tedy když se podíváte na ovládací prvky a položky v menu, zjistíte, že tu leccos chybí. Nejsou tu pokročilé filtry, posuvníky pro úpravu kontrastu, barev či vyvážení bílé, hromadné operace nebo další vychytávky, známé např. ze Zoner Photo Studia nebo XnView. Wega je totiž, ač se to nezdá, pouhý prohlížeč fotografií, ale i tak je hodný pozornosti.

Kromě jednoduchého prohlížení velkého množství formátů (BMP, JPG, GIF, ICO, PIC, PNG, WMF, TIFF, PSD aj.) a možnosti promítání slideshow s přechody, tedy prezentací, jsou přítomny jednoduché nástroje jako otočení nebo převod do odstínů šedi či negativu. To, proč vám tento software vůbec představuji, je ale zajímavý integrovaný analytický nástroj. Ten dokáže porovnat všechny snímky v jednom adresáři, včetně možných podadresářů, a v přehledných sloupcových grafech na vás "vyplivne" některé důležité informace z EXIFu. Rychle se tak dozvíte, na jaké ISO nejčastěji fotíte, jaká je vaše nejoblíbenější rychlost závěrky a clona, nebo jak měníte ohniskovou vzdálenost (tedy zoom). Další údaje o určitém snímku se pak můžete dozvědět z EXIFu jednotlivých obrázků. Ti, kteří rozumí informacím podávaným prostřednictvím histogramu, určitě uvítají možnost jeho zobrazení. Pro šťouraly, kteří nafotí objekt několikrát a pak zkoumají, který obrázek je nejlepší, je zde možnost zobrazit dvě až čtyři fotografie na monitoru pěkně vedle sebe a porovnávat je ve stejných velikostech.

Uživatelské prostředí je příjemné, i když se trochu odlišuje od jiných podobně zaměřených programů, které jsem měl možnost vyzkoušet. Asi si chvilku budete zvykat, že snímky nelze procházet pomocí kolečka myši, ale to se dá přežít. Veškeré dostupné příkazy najdete v menu, ty nejpotřebnější pak v kontextové nabídce po kliknutí pravým tlačítkem myši. Pohodlné používání programu je podmíněno částečnou znalostí anglického jazyka nebo holandštiny, mateřského jazyka vývojářů.

MediaCoder 0.3.7

Licence: freeware Domovská stránka: http://mediacoder.sourceforge.net

MediaCoder je program určený pro převádění nejrůznějších multimediálních formátů do formátů jiných. Jedná se o open source projekt a nebudu daleko od pravdy, když řeknu, že nabízí podporu téměř všech dosud známých formátů pro audio a video. Jen pro informaci, umí převod z MPG, VOB, AVI, RMVB, MOV, MP4 do AVI, MKV, MP4 (Xvid, DivX, H.264), MP3, OGG, AAC. Dále je zde možnost konverze VCD a DVD do formátu MPEG, běžná audio CD umí grabovat do APE, FLAC, WAV, MP3, OGG, AAC, WMA, MPC. Samozřejmostí je nastavení bitrate, včetně variabilního, a spousty dalších parametrů, které každý formát může mít.

Všechny průměrné uživatele, kteří si se změnou formátů už někdy hráli, MediaCoder nejspíš zaujme. Tady je však současně základní kámen úrazu. Chce to opravdu leccos vědět a znát, než se pustíte třeba do konverze z "avíčka" do MP4, které byste si pak mohli přehrát na mobilním telefonu. Kromě znalosti technického pozadí se budete také muset vyznat v ovládání, které je rozděleno do několika funkčních celků, ty jsou pak dále členěny na záložky. Po chvíli práce zjistíte, že některé audio/video formáty nezkombinujete, ani když se budete snažit sebevíc, ale to je prostě součást tohoto oboru. Když však najdete optimální nastavení, můžete si jej uložit, příště při stejné operaci už nebudete mít problémy. Budete tak moci bez zbytečných průtahů zvyšovat kompresi a tím snižovat velikost souboru, extrahovat audio stopu z videa, snižovat bitrate u skladeb, které by se vám jinak nevešly na nějaké přenosné zařízení, a jak již bylo řečeno, ripovat audio CD do některého z oblíbených formátů.

Kromě toho, že MediaCoder kóduje, umí i leccos přehrát. Nesmíte ale čekat žádné skvělé uživatelské rozhraní. Jeho síla spočívá úplně jinde.

GSplit 2.0

Licence: freeware Domovská stránka: http://www.gdgsoft.com/gsplit/

Ceny elektronických zařízení, která umožňují přenášet data, neustále klesají a je celkem jedno, jestli se jedná o flash disk, paměťovou kartu nebo o přenosný pevný disk. Mezi lidmi se však najdou šetřílci, kteří si při nákupu řeknou, že 256MB flash disk je cenově přijatelný a musí přece stačit na cokoli. V běžném životě pak ale zjistí, že potřebují z práce odnést mnohem větší soubor. A co s tím nenadálým problémem? Jednou z možností je použít nějaký komprimační software a modlit se, aby byl dostatečně účinný. Druhým řešením je zajít potupně do obchodu a znovu investovat. Elegantním řešením by však mohlo být rozdělení souboru na několik částí a přenesení po částech. Teď by někdo mohl namítnout, že to přece umí třeba i WinRAR. Ano, umí, ale to není freeware, a v některých případech může být toto řešení poněkud neefektivní. Proto vám nabízím po čertech dobrou alternativu. Jmenuje se GSplit a umí rozdělit jakkoli velký soubor na libovolně velké části.

Rozdělit můžete opravdu jakýkoli soubor včetně dokumentů, multimediálních souborů, komprimovaných archivů či dokonce EXE souborů. Stručně a jednoduše, co máte na disku, to můžete rozdělit. Užitkovou hodnotu zvyšuje jednoduché rozhraní, které stačí jednou nastavit a pak už pracujete ve třech krocích. Zadat vstupní soubor, zvolit cílovou cestu a spustit operaci. Celý proces proběhne až nečekaně rychle a na jeho konci obdržíte zprávu se záznamem akce. Vygenerované soubory najdete tam, kam jste je poslali, a to spolu s programem, který soubory s příponou GSD zase spojí do jednoho originálního. Pokud chcete, tento program generovat nemusíte. Součástí aplikace je GUnite, který umí soubory spojit také. A jestli nechcete program spouštět vůbec, můžete s ním pracovat prostřednictvím kontextového menu v průzkumníkovi nebo jiném souborovém manageru. Jména jednotlivých částí mohou být složena z libovolného textu, k dispozici je také několik proměnných. Výsledný soubor se tak může jmenovat např. stejně jako jeho předloha, plus se k němu přidá pořadové číslo a nutná přípona GSplitu.

GSplit je dobrý pomocník pro přenášení dat, na které nemáte dostatečnou kapacitu. Pokud se u vás takový problém vyskytne, vyzkoušejte ho. Myslím, že vás nezklame.

Graphic Converter Pro 6.36.60322

Licence: shareware, 29,95 USD

Domovská stránka: http://www.iconcool.com/main.html

Graphics Converter Pro je jednoduchý prohlížeč a editor obrázků. Pro tuto činnost je vybaven 60 obrazovými filtry (korekcí barev a obrysové ostrosti, distorzí, stylizací, pasterizací, solarizací, B&W...), použít můžete 13 obrazových efektů včetně horizontálního a vertikálního překlápění, přidání šumu, otáčení a zrcadlení. U všech filtrů i efektů lze nastavit hloubku efektu. Graphics Converter je uzpůsoben i k "promítání" obrázků (slide show) a v jeho výbavě nechybí elegantní nástroj pro snímání obrazovky (screen capture). Stěžejní funkcí programu je však převod grafických souborů z jednoho formátu do jiného. Dokáže načíst více než 500 grafických formátů, včetně BMP, WBMP, ICO, JPG, TIF, PNG, PCX, EMF, GIF, DIB, ICB, PBM, PCD, PGM, PPM, PSD, PSP, RLE, SGI, TGA, VDA, VST, WMF, VST, CEL, PIC a PDD a umí je převést zhruba do stovky formátů včetně BMP, GIF, PNG, TGA, WMF, EMF, WBMP, RGB, BM, RPPM, RPGM, PCC, DCX, RPBM, PIX, BPX, VDA, ICB, VST, WBM, WAP, JIF, RL4 a TIM. Podporuje asociaci souborů a automatickou aktualizaci programu. Pracuje v operačním systému Windows 95, 98, Me, NT, 2000 a XP. Vyzdvihnout je třeba vynikající grafickou úroveň pracovního prostředí.

FontSuit 1.2

Licence: shareware, 24,95 USD

Domovská stránka: http://www.iseatech.com

Máte na svém počítači velké množství fontů a přestáváte mít o nich přehled? A rádi byste si v nich udělali pořádek, rozdělili je do skupin, kategorií, ty duplicitní vymazali, určité fonty přechodně deaktivovali apod? K tomu vám velmi dobře poslouží FontSuit správce fontů. Ten v sobě spojuje několik funkcí. Především je prohlížečem. Po spuštění projde FontSuit celý pevný disk a zobrazí statististický přehled všech nalezených fontů. Dokáže nalézt a zobrazit i fonty nenainstalované, které se nacházejí volně na pevném disku. Podporuje všechny fonty rastrové, vektorové, TrueType, TrueType Collection, OpenType, včetně PostScript Type 1. Pracovní prostředí programu je tvořeno dvěma okny, vlevo je seznam složek a souborů, vpravo pak okno prohlížecí, složené ze tří záložek. Otevřete-li si v levém okně složku s fonty, můžete na záložce Font Viewer v pravo jednotlivá písma prohlížet "in natura", tedy v podobě, jak se budou zobrazovat v dokumentech. Fonty můžeme prohlížet čtyřmi různými způsoby: Waterfall, při kterém se vzorový text zobrazuje v různých velikostech, Effects, kdy se zobrazuje v různých směrech, Sizeable, při kterém lze měnit plynule velikost, a Paragraph, kdy se vzorový text zobrazuje jako běžný textový odstavec. Karta Font Information přinese všechny potřebné a podrobné informace o vybraném fontu (stav, název fontu, název souboru s cestou, copyright, a další). Zajímavá záložka prohlížecího okna je Charakter Chart. Zobrazí přehled všech 256 znaků tabulky vybraného fontu, vyjádřené v dekadické soustavě. Všechny položky fontů v okně složek a souborů jsou opatřeny speciálními ikonami, indikujícími jejich aktuální stav (aktivní, neaktivní, instalovaný, neinstalovaný a jejich kombinace). Program FontSuit umožní snadno a rychle (pouhým dvojklikem) fonty aktivovat nebo deaktivovat. Má k dispozici jednoduchý nástroj pro snadnou instalaci a odinstalaci písem. Můžete v něm vytvářet kategorie a jednotlivá písma do nich zařazovat přetahováním myší. Fonty lze třídit podle typu nebo podle jejich použití či podle jakéhokoli jiného způsobu, vycházejícího z vaší potřeby. Možný je též tisk jednotlivých fontů.

Mediabee 2.08

Licence: freeware

Domovská stránka: http://mediabee.com

Mediabee je nové, promyšlené řešení pro usnadnění komunikace mezi členy rodiny, kteří sdílejí jeden počítač nebo pracují v tzv. malé domácí počítačové síti. Tak nějak zní slogan autora programu, stejnojmenné americké firmy Mediabee. A opravdu pomocí jejich rodinného plánovače mohou všichni členové rodiny plánovat různé akce, povinnosti, domácí úkoly, práce a to nejen sobě, ale i ostatním. Mediabee je však nejen diář a plánovač, ale obsahuje také adresář, zápisník, prohlížeč fotografií i prohlížeč webových stránek. Aby sloužil opravdu všem členům rodiny, má skutečně snadné ovládání, dokonce i pro děti od šesti let (jak zdůrazňují autoři programu). Uživatelské rozhraní je na to, že se jedná o freeware, mimořádně zdařilé a kvalitní, bez nadsázky odpovídá úrovni placených produktů. Hlavní modul Plánovač slouží k vytváření záznamů událostí a úkolů. Nikdy tak nezapomenete na nějakou povinnost nebo na narozeniny. Záznam lze pořídit jednoduše a během několika sekund: do příslušného okénka zapíšete pouze co, kdy a kdo (např. Fotbal, 3-4p, Petr). Záznam se automaticky zařadí na správné místo v přehledu událostí a úkolů. Žádná dialogová okna, žádné přepínače nebo rozbalovací menu! Všechny záznamy jsou indikovány dvoubarevnou "progress" lištou, graficky znázorňující poměr mezi uplynulým a zbývajícím časem splnění úkolu. Jednotlivé záznamy můžete spravovat, tedy je aktivovat a deaktivovat, kopírovat, přesouvat, mazat, označit za splněné apod. Modul Plánovač lze zobrazit ve čtyřech podobách: denní, týdenní, měsíční a roční, a to aktivity a narozeniny. Využití modulu Adresář je zřejmé již z jeho názvu slouží k záznamu adres příbuzných, přátel, známých, kolegů ze zaměstnání i adres různých firem a institucí. Významnou vlastností modulu je rychlé nalezení adresy (záznamu): začněte psát jméno osoby (název instituce) a hledaný záznam se ihned zobrazí. Pomocí modulu Zápisník můžete vytvářet nejen běžné textové poznámky, ale lze ho využít i pro plánování výletů, vytváření nákupních seznamů atd. Program Mediabee dokáže komunikovat s mobilními telefony, takže zmíněný nákupní seznam můžete poslat na mobil kterémukoli členu rodiny. Stejné možnosti nabízí Mediabee i co se týká e-mailové komunikace. Program je rovněž vybaven Prohlížečem fotografií a Webovým prohlížečem. Prohlížeč webu můžete využít pro sledování dopravních zpráv, zpravodajství, pro získání informací o zpoždění letů, k prohlížení zajímavých zpráv a novinek pomocí RSS apod. Vše lze zobrazovat v určený čas i automaticky. Můžete být také nepřetržitě informováni o počasí. Ve výbavě najdete dokonce i vlastní šetřič obrazovky. Mediabee lze spouštět pod Windows 2000, XP a 2003 Server.

JDiskReport 1.2.4

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.jgoodies.com

Pokud byste měli rádi přehled o obsazeném a volném místu na pevných discích vašeho počítače a chtěli vědět, kolik zabírají různé adresáře a soubory, pak je tu pro vás JDiskReport. Program analyzuje diskové jednotky a vytváří řadu statistik, které si můžete prohlédnout buď jako grafy, nebo jako tabulky.

Základním a zřejmě nejpoužívanějším pohledem bude Size Perspective (Absolutní a relativní velikost), kde se dozvíte, kolik prostoru zabírají jednotlivé adresáře a soubory. Při zobrazení hodnot v podobě koláčového grafu tak okamžitě odhalíte největší adresáře a soubory na počítači. Zvolíte-li pohled Size Distribution (Třídění podle velikosti souborů), zjistíte velikosti jednotlivých souborů na disku. Pohled Modified Distribution (Třídění podle data úpravy) poskytne přehled o tom, kdy a kolik souborů bylo upraveno (modifikováno) a kolik místa na disku potřebují. Užitečný je pohled Type Distribution (Třídění podle typu souboru), jenž vám odhalí, které typy souborů zabírají kolik místa. Přepnete-li na zobrazení tabulkových informací, dozvíte se nejvíce údajů o vybraném souboru. Zajímavý a neméně užitečný je pohled Top 100 Lists (Přehledy 100 nej), ve kterém se zobrazí tabulky se seznamem stovky největších, nejméně pozměněných souborů a naopak souborů upravovaných nejčastěji. Tyto informace jsou užitečné pro odhalení zastaralých, nepoužívaných souborů a složek. Program JDiskReport se může pochlubit pěkným grafickým rozhraním a nápaditým provedením koláčových i sloupcových grafů. Pracuje pod systémy Windows 2000 a XP, Linux, Mac OS X a Solaris. K provozu vyžaduje instalaci Javy verze 1.4 nebo 1.5.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Užitečné tipy a triky pro Windows tipy & triky. Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Jan Povolný

06P0219

První "jarní" vydání tipů a triků provází živá diskuse, týkající se připravovaných Windows Vista. Microsoft je totiž překvapivě odkládá až na začátek roku 2007. Zákulisní informace hovoří o selhání samotného vedení v čele se Steve Balmerem, který prý řady této společnosti možná opustí. Mr. Balmer je proslulý svými tvrdými prohlášeními směrem ke konkurenci, kterou tvoří zejména open source komunita v čele s OS Linux (ve všech jeho formách) a OpenOffice.org od Sunu. Microsoft by tak přišel o svého velmi "zapáleného" šéfa. Tato informace však může být pouze povedeným aprílovým žertem. Nechme se překvapit.

Faktem zůstává, že se Visty jen tak nedočkáme. Směle proto přejděme k další dávce tipů a triků pro Windows ve verzích, které doma již několik let běžně používáme.

Tipy pro Windows

Jak na aktualizace

(Windows XP) Vzhledem k nedávnému výskytu nepopulární záplaty WGA (Windows Genuine Advantage), sloužící k detekci nelegální instalace Windows XP, věnujeme první tip právě správě aktualizací pod tímto operačním systémem. Povíme si v něm, jak získat nad instalací jednotlivých záplat kontrolu a přitom si zachovat přirozenou míru bezpečnosti operačního systému.

Význam automatických aktualizací vzrostl po vydání druhého Service Packu pro Windows XP. Ten s sebou kromě firewallu a některých dalších bezpečnostních vylepšení přináší také nastavení automatické aktualizace tak, že nevyžaduje téměř žádný zásah uživatele. To je na jednu stranu velmi výhodné po začátečníky, kteří si se záplatami nechtějí dělat starosti, na stranu druhou instaluje bez vašeho vědomí cokoliv, co mu je službou Windows Update "podstrčeno".

Základní nastavení automatických aktualizací (ve Windows XP SP2) naleznete v Ovládacích panelech (Start Nastavení Ovládací panely) pod ikonou Automatické aktualizace. V jednoduchém dialogu máte k dispozici několik voleb. Jestliže chcete nechat instalaci na Windows, zvolte položku Automaticky, pokud chcete být k instalaci vyzvání, zvolte položku umístěnou pod ní, jestliže nevlastníte rychlé připojení a chcete mít aktualizace plně pod kontrolou, zvolte položku třetí, tedy Oznamovat, ale aktualizace nestahovat ani neinstalovat. Volbu potvrďte. Nemusíte mít obavy, že vám důležité záplaty uniknou, Windows vás vždy informují o existenci záplat ikonou žlutého štítu s vykřičníkem v pravé dolní části vaší pracovní plochy (vedle ukazatele času). Výše uvedenou volbou vybíráte pouze způsob provedení následujících akcí.

Jestliže jste vybrali formu pouhého oznámení, budete vždy vyzvání jak ke stažení, tak i k následující instalaci. Při té dostanete na výběr opět dvě možnosti. Pokud zvolíte instalaci Automatickou, budou bez možnosti vaší interakce instalovány všechny dostupné a stažené aktualizace. Jestliže vyberete instalaci Vlastní, získáte možnost si aktualizace k instalaci vybrat a ty ostatní ignorovat. Příště už vám nemusí být vůbec nabídnuty. Tímto způsobem snadno některé nevhodné aktualizace zcela přeskočíte.

Instalaci některých záplat přeskakujte pouze v případě, kdy je to nutné a kdy přesně víte, že vám následná záplata působí v systému problémy. Jestliže už takovou záplatu instalujete, je možné ji následně kdykoliv odebrat. Provedete to opět v Ovládacích panelech, tentokrát však zvolte ikonu Přidat nebo ubrat programy. Instalované aktualizace se standardně v seznamu aplikací nezobrazují, musíte tak zaškrtnout položku Zobrazit aktualizace v horní části dialogu. Poté stačí vybrat tu správnou ze seznamu a běžným způsobem odebrat.

Spouštějte podle svého přání

(Windows XP) Většina standardních uživatelů využívá možností grafického uživatelského rozhraní ve Windows a spouští programy buď z menu Start, nebo poklepáním na ikonu na pracovní ploše. Jestliže však potřebujete spouštět aplikace s parametry, jeví se výhodněji použití příkazového řádku nebo dialogu Spustit, který najdete přímo v menu Start. Dialog Spustit je vlastně okleštěným příkazovým řádkem, který obsahuje i vlastní historii spouštěných příkazů. Podle této historie vám již v průběhu psaní nabízí jisté možnosti a poskytuje tak pracovní komfort. Historie dialogu se plní pouze příkazy, které v něm zadáte, jednoduchou editací registru však lze tento seznam libovolně modifikovat a dokonce v něm i měnit pořadí příkazů.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CURRENT_USER Software Microsoft Windows CurrentVersion Explorer RunMRU. V pravé části regeditu uvidíte seznam historie příkazů, které jste zatím v okně Spustit použili. Všimněte si, že každý řádek je pojmenován písmenem abecedy a jeho textovou hodnotou je potom samotný příkaz s parametry. Pravým tlačítkem a volbou z kontextového menu (Nový Řetězcová hodnota) lze přidat příkaz další. Modifikovat můžete samozřejmě i ty stávající, a to pouhým poklepáním levým tlačítkem. Pořadí příkazů zpřeházíte změnou písmene u jejich jména. Modifikujte seznam podle vašich potřeb a poté regedit ukončete. Změny vstoupí v platnost okamžitě.

DHCP postaru

(Windows 98) Nebojte se, tento tip se tu neobjevil žádnou časovou smyčkou, nicméně je zajímavý a Windows 98 nejsou i přes své stáří až zase takovou raritou. Je všeobecně známo, že Windows po své instalaci standardně hledají na lokální sítí server DHCP, který jim poté poskytne informace nutné pro konfiguraci připojení (adresa IP, maska atd.). Jestliže tento server na své síti nemáte, stane se start operačního systému velmi zdlouhavou záležitostí. Řešením je DHCP vypnout a nastavit PC fiktivní parametry. Start se tím rapidně zrychlí a máte po starostech.

Představte si však situaci, kdy v práci DHCP používáte, doma však potřebujete právě rychlý start. Řešením je editace registru, která zaručí funkčnost DHCP, pokud jej však nenajde, nebude vytvářet nastavení vlastní a ponechá vlastnosti systému tak, jako by žádné DHCP neexistovalo.

Spusťte regedit a jděte do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE System CurrentControlSet Services VxD DHCP. Do tohoto klíče přidejte položku typu DWORD (poklepejte do pravé části regeditu pravým tlačítkem a zadejte Vytvořit Nová hodnota DWORD) a pojmenujte ji IPAutoconfigurationEnabled. Potom změňte její hodnotu na 0 a ukončete regedit.

Po restartu počítače Windows nebudou automaticky přidělovat IP adresu, ale možnost použití DHCP zůstane i nadále plně funkční. V praxi to v našem ukázkovém případě bude vypadat tak, že v práci pohodlně obdržíte adresu od DHCP serveru a doma si svoje síťové nastavení "nerozhodíte".

Dvě a více tiskáren

(Windows XP) Tento tip by mohl být směle součástí rubriky k MS Office, ale nakonec jsme jej přece jen zařadili do Windows. Využít jej totiž můžete i v jiných aplikacích.

Představme si situaci, kdy pracujeme s několika dokumenty, které by se daly rozdělit podle tiskového výstupu do dvou skupin. V takovém případě jsme nuceni neustále měnit nastavení tiskárny, kvalitu tisku, rozlišení a podobně pro každou takovou skupinu zvlášť. Tuto nepříjemnost lze obejít instalací více naprosto shodných tiskáren, které se ale budou lišit jménem. K počítači budete mít připojenu tiskárnu pouze jednu, ale Windows si budou myslet, že jich máte několik s různým nastavením filtrů. Vy si potom jen vyberete variantu pro konkrétní dokument, bez nutnosti neustálých změn parametrů tisku.

Předpokládejme, že máte ve Windows tiskárnu již instalovanou. Potřebujete k ní nyní přidat další, se stejnými ovladači. Jděte tedy do menu Start Nastavení Tiskárny a faxy a v levém menu zvolte položku Přidat tiskárnu. Nechte se vést průvodcem, který za vás tiskárnu nainstaluje s tím, že zvolíte naprosto stejná nastavení, jaká jste použili při instalaci první tiskárny. Nakonec zadejte pouze jiné jméno a vyberte, která tiskárna bude "defaultní", tedy bude ve výběru nabízená jako první.

Po dokončení instalace klepněte na ikonu s novou tiskárnou pravým tlačítkem a zvolte položku Vlastnosti. Zde v přehledném dialogovém okně nastavte příslušné parametry. Totéž udělejte pro jinou skupinu dokumentů s druhou tiskárnou. Tiskárny můžete nazvat podle toho, kterou skupinu dokumentů budou tisknout.

Nakonec spusťte například MS Word a pracujte na požadovaných dokumentech. Podle jejich typu potom v menu Soubor Tisk vyberte správnou tiskárnu a můžete vesele tisknout.

Nedokumentované funkce pro úpravu disku

(Windows 98) Programy FDISK a FORMAT sloužily a stále slouží pro definici diskových oddílů (a jejich formátování) pro Windows řady 9x. Teprve ve Windows 2000 a Windows XP se objevily pokročilejší grafické nástroje, které dovolují provádět totéž, ale mnohem lépe a intuitivněji. Jestliže patříte i v roce 2006 k uživatelům Windows 98 SE nebo podobných, neváhejte číst následující řádky. Parametry obou programů, které uvedeme níže, jsou totiž běžně nedokumentované.

Dokumentace pro tyto dva DOSové příkazy není zrovna valná (však si zkuste napsat na příkazovém řádku fdisk /? a uvidíte sami) a fdisk sice obsahuje přehledné textové menu, ale je možné jej ovládat i pomocí přepínačů z příkazového řádku, což přijde vhod například při používání automatických instalačních dávkových souborů. Proto zde ve dvou tabulkách některé užitečné přepínače pro oba příkazy uvádíme.

Parametry Pri a Log vytvoří oddíly FAT32 pouze na disku větším než 512 MB. Naopak parametry Prio a Logo vytvoří oddíl FAT16 i na disku větším než 512 MB. Parametr velikost udává velikost v MB a parametr disk se zadává jako číslo disku, kde C je nula, D je jedna atd.

Příkaz format má už dokumentaci dokonalejší, ale i zde najdeme některé zajímavé parametry.

Nastavení velikosti clusterů je možné jen u disků formátovaných jako FAT32 se zapnutou podporou velkých disků (viz parametry příkazu fdisk). Obecně platí, že čím menší je cluster (standardně 4 kB u FAT32), tím úsporněji se nakládá s místem na pevném disku, ale tím je systém také pomalejší. Proto není vhodné používat na pomalých systémech malé hodnoty.

Tipy pro MS Office

Jeden dokument ve více oknech

(Word 2000) Již v jednom z dřívějších dílů jsme popisovali způsob, jak si ulehčit práci s více dokumenty v jednom okně programu MS Word pomocí uspořádání těchto dokumentů na pracovní ploše. Dnes se podíváme na něco obdobného, ale bude se jednat pouze o práci s jedním dokumentem.

Jako vhodný příklad, v němž využijete níže popsaný postup, se jeví práce na velmi dlouhém dokumentu. Polovinu vašeho času může zabrat neustálé přejíždění z jednoho konce na druhý, buď pomocí postraní lišty, nebo rychleji pomocí kláves PageUp/Down, Home a End. V tomto případě je výhodnější otevřít dokument jakoby vícekrát, pomocí roletového menu Okno a volby Nové okno.

Ale po pořádku. Spusťte Word a otevřete libovolný dokument. Poté jděte do roletového menu Okno a zvolte položku Nové okno. Tentýž dokument se otevře znovu a překryje ten původně otevřený. Jděte opět do menu Okno a zvolte možnost Rozdělit. Kurzor myši se promění v čáru, kterou vyznačíte předěl mezi dvěma budoucími okny. Po potvrzení uvidíte obě otevřená okna se stejným dokumentem na jedné obrazovce, rozdělená tak, jak jste určili. Nyní můžete v každém okně editovat jinou část dokumentu s tím, že fakticky upravujete pouze jeden dokument. Změna provedená v dolním okně se ihned projeví i v tom horním.

Na závěr zbývá upozornit na poslední možnost roletového menu Okno, a to na položku Uspořádat. Její smysl je zjevný z jejího jména. Získáte lepší rozložení dvou a více oken Wordu na pracovní ploše Windows (nikoliv v rámci Wordu).

Parametry FDISKu

fdisk /mbr	Přepíše boot sektor pevného disku.

fdisk /fprmt	Zapne správu velkých disků (i když jsou menší než 512 MB).

fdisk /status	Vypíše současný přehled diskových oddílů.

fdisk /Pri:velikost Disk vytvoří primární oddíl dané velikosti na zadaném disku.

fdisk /Prio:velikost Disk vytvoří primární oddíl FAT16 atd.

fdisk /Ext:velikost Disk vytvoří rozšířený oddíl dané velikosti na zadaném disku.

fdisk /Log:velikost Disk vytvoří logický oddíl dané velikosti na daném disku.

fdisk /Logo:velikost Totéž jako předchozí příkaz, ale vytvoří oddíl FAT16.

Parametry FDISKu

format /qs	Maže pouze FAT tabulku, nikoliv obsah disku (takzvaný rychlý formát).

format /s	Naformátuje disk a překopíruje na něj systémové soubory, potřebné pro spuštění systému.

format /u	Smaže nevratně všechna data na vašem pevném disku, bez další možnosti obnovení.

format /z:X	Nastaví velikost clusteru, paramter X může nabývat hodnot 2, 4, 8, 16, 32, 64 (což znamená velikosti 1, 2, 4, 8, 16, 32 kB).

Intertipy

Dnešní internetové tipy a triky není možné začít jinak než krátkým zamyšlením nad WGA. Tato tajemná zkratka neoznačuje grafickou kartu (VGA), ale takzvaný Windows Genuine Advantage, což je název pro celosvětovou kampaň Microsoftu, směřující k legalizaci neoprávněně instalovaných Windows XP. Po stažení příslušné aktualizace rozpozná tato záplata nelegální instalaci a poskytne uživateli poměrně nenásilnou formou informaci o tom, jak získat originální verzi Windows XP za příjemnou OEM cenu. Souběžně s vydáním záplaty se vyrojilo hned několik řešení pro její odstranění, u mnoha postižených však vyvolala minimálně zamyšlení nad možností zakoupení originální verze a spousta z nich tak zajisté i učinila. Z tohoto hlediska se tedy jedná o vydařenou akci.

Dnešní internetové odkazy tedy budeme směřovat právě na informace o WGA a také na připravovaná a odložená Windows Vista. Směle do toho.

WGA od MS

http://www.microsoft.com/genuine/downloads/WhyValidate.aspx?displaylang= cs

První odkaz míří přímo na stránky MS, kde se i uživatel začátečník dozví mnoho užitečných informací o záplatě WGA a dalších věcech s ní souvisejících. Zpracovaní je tradičně na velmi vysoké úrovni, těžko by tomu mohlo být jinak, pocházejí-li stránky přímo z pera výrobce operačního systému. Základní přehled je doplněn aplikací, která ve třech krocích prověří validitu klíče vašich Windows. Nechybí ani často kladené dotazy nebo odkaz na stažení dalších produktů firmy Microsoft.

Jak se WGA zbavit?

http://www.sezob.cz/navody/w_navody/windows/overeni/overeni_pravosti_win dows.htm

Výše uvedený odkaz směřuje na jednu z mnoha desítek či stovek internetových stránek, které informují o způsobu odstranění záplaty WGA. Mnoho z vás tak nepochybně již učinilo, nicméně v tomto postupu je transparentně předveden způsob práce, platný pro kteroukoliv jinou aktualizaci, aby měl uživatel její instalaci plně pod kontrolou. I proto stojí výše uvedená stránka za prozkoumání. Autor je v této oblasti velmi aktivní, a proto vás nepochybně zaujme i zbytek jeho webu, plný návodů, tipů a triků, informací a aplikací ze světa Windows. Nechybí ani různé kodeky pro přehrávání hudby a videa či chytrý minislovníček pojmů. Vše v poměrně povedeném kabátě a hlavně česky.

Windows Vista Homepage

http://www.microsoft.com/Windowsvista/

Ano, i takto by se dala nazvat základní "studnice informací" o připravovaných Windows Vista, jak jinak než v téměř graficky dokonalém podání od Microsoftu. Na stylově upravených stránkách najdete veškeré informace rozdělené na dvě základní části: vývojářskou a uživatelskou. Ta první vás odkáže na množství textů a nabídne účast na betatestování celého operačního systému, druhá vás pak provede připravovanými Windows ve formě obrázkových prezentací, screenshotů a laicky vysvětlených nových technologií. Prezentace jsou zpracovány ve stylu plnění úkolů. Např. se dozvíte, jak vypálit kopii svého oblíbeného hudebního CD nebo jak se podíváte na digitální televizi. Přestože je stránka dostupná i v češtině, doporučuji navštívit výše uvedený a komplexní anglický web.

Vista in Wikipedia

http://en.wikipedia.org/wiki/Windows_Vista

Windows Vista sice ještě neexistují ve finální verzi, jsou však ve světe IT nesmazatelným a očekávaným pojmem, který se logicky stal i součástí nejznámější elektronické encyklopedie Wikipedia. Na výše uvedeném odkazu najdete právě položku Vista, která rozhodně obsahuje více než velké množství informací o tomto připravovaném operačním systému. Najdete zde nejenom vysvětlení samotného pojmu, ale také připravované edice Visty, aplikace, které budou její součástí a dokonce i přehled nových technologií nebo odkazů pro developery. Nechybí ani množství screenshotů z beta verzí a ukázky toho nejzajímavějšího, co nás v operačním systému Vista čeká. Výhodou je automatické hypertextové provázání se zbytkem encyklopedie. Snadno si tak ujasníte význam pojmů použitých v textu. Vše v angličtině.

WinSuperSite Vista

http://www.winsupersite.com/vista/

Tento web navštěvujeme v našem seriálu poměrně často. Dnes se k němu vrátíme z důvodu přepracované a doplněné sekce o Windows Vista. Veškeré informace nyní dostanete v novém "Vista" kabátu, který sice nepatří k nejpřehlednějším, je však rozhodně pohlednější než ten předchozí, textový. V úvodu vás čeká krátký autorský text, po pravé straně pak naleznete aktivní přehled toho, co je na stránkách nového. Nechybí obrovský seznam pojednání a článků o Vistě, samozřejmostí je stále doplňovaná galerie obrázků, dnes již velmi rozsáhlá. Na stránkách najdete i množství videospotů, zobrazujících práci v novém OS, ale také veškeré reportáže např. z televize apod. Samostatnou položkou jsou Windows Vista FAQ. Stránky čerpají jak z vlastních zdrojů, tak z ostatních serverů s podobnou tematikou. Vše v angličtině.

Windows Vista Beta1 Tips

http://chris123nt.com/guides/Beta1_5112/

Tato stránka obsahuje výhradně soupis tipů a triků pro Windows Vista Beta1. Zpracování je vcelku povedené, veškeré tipy najdete v čistě textové podobě hned na úvodní stránce. Vzhledem k jejich množství máte k dispozici po levé straně menu s odkazy na jednotlivé pasáže. Tipy jsou určeny spíše začínajícím uživatelům. Najdete zde však i několik zásahů do systémového registru. Na své si tak přijde každý. Kromě samotných tipů neobsahuje stránka nic dalšího. Vše v angličtině.

XP Maximized

http://www.xpmaximized.com

Posledním odkazem dnešního dílu bude rozsáhlý web, věnovaný hlavně Windows XP, ale také všem novinkách ohledně připravovaných Windows Vista. Stránky neposkytují jen informace z vlastních zdrojů, ale často slouží jako rozcestník na jiné weby s podobným zaměřením. V úvodu získáte přehled o tipech a tricích pro Windows XP, rozdělený do několika kategorií. Jednotlivé tipy jsou poté zpracovány velmi přehledně, vždy s krátkou anotací, k dispozici je navíc vyhledávač ze všech nejpovolanější Google. Další stránky nabídnou přehled původních článků a novinek ze světa Windows XP, grafická témata pro XP nebo sekci věnující se způsobům "boje" proti spamu, spywaru a malwaru. Vše ve velmi povedené a propracované podobě, anglicky.

§§§§§


Dokonalý firewall. Alternativy pro zabezpečení domácího počítače pomocí firewallu(CD) I

David Čepička, Arne Arnold, Christian Helmiss, Thomas Rau a David Wolski

06P0221

Představte si, že bydlíte v luxusní vile, jejíž stěny zdobí obrazy starých mistrů, jejichž cena je prakticky nevyčíslitelná. Všude samé zlato a drahé zařízení. Jak byste asi takový dům zabezpečili před zloději? Asi byste do dveří nedali obyčejný zámek, ale určitě byste začali uvažovat o důmyslných a dokonalých zabezpečovacích zařízeních. Teď si představte, že takovým luxusním domem je váš počítač. Ten rovněž zasluhuje vaši pozornost. Vždyť v něm také máte spoustu pro vás drahých věcí - ve formě počítačových souborů, které pro vás mají určitě také velkou cenu. V tomto případě sedí i přirovnání ke zloději. V případě počítače to většinou budou útoky z internetu, jejichž terčem se váš počítač stane nejčastěji. Největší nebezpečí znamenají viry, spyware a adware, které do nezabezpečeného počítače pronikají daleko snáze, než by si mohl běžný uživatel myslet.

Pro každý počítač je tedy naprosto povinnou součástí vybavení dobrý firewall. Ten snad nemusíte mít pouze tehdy, pokud není váš počítač připojený k žádné síti a ani k internetu.

Ovšem jaký firewall se přesně hodí pro vaše účely? V první řadě záleží na tom, kolik námahy a peněz chcete do ochrany počítače investovat, a také na tom, nakolik cenná data se ve vašem počítači nacházejí.

Třikrát o ochraně počítače firewallem: řešení pro všechny případy

V tomto článku vám představíme tři typické případy nasazení různých firewallů a ukážeme vám, pro koho a v jaké situaci je určité řešení vhodné. Konkrétně se bude jednat nejprve o tzv. desktopový firewall, dále o kombinaci firewallu a hardwarového směrovače a nakonec o profesionální řešení, kdy se použije program Monowall, který má na starosti směrování v počítačové síti a funkci firewallu. Tento program se pak použije ve spojení se starším počítačem nebo speciálním hardwarovým zařízením.

Většina běžných uživatelů počítačů používá tzv. desktopové firewally, jejichž typickým zástupcem je například Zone Alarm. Jedná se o softwarové řešení a mimochodem tento typ firewallu nabízí i samotný operační systém Windows ve verzi s nainstalovaným Service Packem 2. Výhodou tohoto řešení je, že je k dispozici zdarma a jeho instalace je rychlá a pohodlná. Na druhou stranu toto řešení poskytuje pouze základní ochranu počítače. Bez dalších prostředků pro zabezpečení počítače toho moc nezmůže.

Uvědomme si, že samotný desktopový firewall je součástí stejného operačního systému, který má chránit. Pokud se podaří útočníkovi najít v tomto firewallu slabé místo, pak je počítač ve stejné situaci, jako kdyby na něm žádný firewall nebyl. Naprosto jiná je situace u hardwarového směrovače. Ten nabízí ochranu počítače nebo počítačové sítě před útoky z internetu ve formě externího řešení a chrání počítač tak, že útočník nemá šanci zjistit ani IP adresu počítače.

Většina směrovačů ale nabízí i další možnosti filtrování a ochrany před neoprávněným přístupem do počítače nebo počítačové sítě. Bohužel zařízení, která těmito vysoce ceněnými funkcemi disponují, jsou poměrně drahá a směrovače, které dostáváte buď za symbolickou cenu nebo se slevou od poskytovatele internetového připojení v případě, kdy se rozhodnete připojit k internetu prostřednictvím technologie DSL, těmito funkcemi povětšinou nedisponují.

Samotný směrovač kromě toho, že něco stojí, potřebuje místo a napájení, musí se konfigurovat a obvykle je nutné poměrně často provádět aktualizace firmwaru.

Třetí řešení se dá nasadit prakticky zdarma a přesto poskytuje řadu velmi užitečných funkcí. Freewarový program Monowall je však určen pro pokročilé uživatele - jeho instalace a konfigurace nepatří právě k nejjednodušším a rozhodně vám nebude stačit několik klepnutí myší.

Samotný firewall vás neochrání

Desktopový firewall se v každém případě vyplatí, a to jako základní prostředek ochrany jednotlivého počítače, ať už izolovaného nebo připojeného do počítačové sítě. Nicméně i on počítá s jistou pozorností uživatelů. Předpokládá totiž, že uživatel instaluje na počítač další prostředky pro jeho ochranu a také že uživatel bude například pravidelně provádět aktualizace Windows a kontrolovat systém na přítomnost virů a že bude současně používat na počítači programy proti spywaru či adwaru. Pro surfování po internetu by pak měl být přihlášený jako uživatel s omezenými přístupovými právy. Pokud se totiž uživatel pohybuje na internetu pod účtem správce, získává tato práva i každý škodlivý kód, který do počítače pronikne.

Výše uvedené zásady byste proto měli dodržovat vždy, a to i tehdy, pokud používáte hardwarový firewall.

Pro malou počítačovou síť je velmi vhodný hardwarový směrovač. Pro většinu soukromých osob naprosto postačují zařízení, nabízená samotnými poskytovateli připojení k internetu. Je ale zapotřebí směrovač správně konfigurovat a popřípadě provést čas od času aktualizaci firmwaru.

Výkonnější směrovače disponující dalšími ochrannými mechanismy jsou poměrně nákladnou záležitostí - každý, kdo chce kupříkladu zabezpečit firemní počítačovou síť, bude muset tak jako tak investovat nemálo času i peněz.

Pro zkušené uživatele, kteří jsou navíc zdatnějšími kutily, nabízíme program Monowall. Možnosti konfigurace tohoto programu jsou skutečně rozsáhlé, proto se v tomto případě smiřte s tím, že vám jeho nastavení nějaký čas zabere.

Desktopové firewally

Desktopový firewall vás spolehlivě ochrání před útoky z internetu pouze v případě, pokud jej pečlivě nakonfigurujete. V následujícím textu uvedeme jejich přednosti a nevýhody a přidáme několik tipů pro jejich použití. Názory na jejich výkonnost jsou ale často značně odlišné, a to i mezi členy redakce časopisu. Dozvíte se tedy hlavně jejich jednoznačné výhody a nevýhody.

Výhody a nevýhody desktopových firewallů

Desktopové firewally váš počítač určitě ochrání a pokud použijete nástroj distribuovaný zdarma, pak vás to ani nic nestojí a instalace je poměrně snadná. Konfigurace takového firewallu není pro zkušenějšího uživatele nic složitého. Ale i zde se mohou vyskytnout situace, které mohou dát pořádně zabrat i profesionálovi. Pokud například nebudete najednou moci hrát přes internet svoji oblíbenou hru, pak je většinou vinen nesprávně nakonfigurovaný firewall. Potom nezbývá nic jiného než investovat trochu času a úsilí, a to tak dlouho, dokud nebude vše fungovat.

Utility tohoto typu mají ještě další slabinu, a to na úrovni systému jako takového. Správný firewall by měl dokázat od sebe oddělit dvě sítě, konkrétně internet a počítačovou síť, popřípadě jeden počítač. Desktopový firewall je však na jednom systému, který by měl oddělovat, již instalovaný, což tuto jeho schopnost jednoznačně oslabuje.

Chcete-li svůj počítač efektivně chránit, potřebujete řešení poněkud koncepčnější se samotným desktopovým firewallem si prostě nevystačíte. Musíte mít ze všeho nejdříve správně nakonfigurovaná Windows, dále potřebujete nainstalovat dodatečné utility a také musíte mít plán pro provádění aktualizací systému.

Do sítě pouze jako obyčejný uživatel

Každý, kdo surfuje po internetu pod účtem správce systému, vystavuje svůj systém velkému riziku. Ostatně to prokázal i test bezpečnostních balíčků, jehož výsledky jsme zveřejnili v našem časopise v čísle 4/2006. Pouze tři z testovaných balíčků, jejichž součástí byl i firewall, se dokázaly ochránit před svým ukončením, o které se pokoušel škodlivý kód. Ostatní nástroje pak dokázal škodlivý kód snadno vyřadit z provozu, takže z internetu mohly do počítače bez problémů proudit další viry a červi. Příkladem za všechny může být kupříkladu červ Win32/Mytob.CV@mm (informace o něm naleznete například na internetové adrese www.sophos.com/virusinfo/analyses/w32mytobcv.html). Pokud instalujete Windows 2000 nebo XP na diskový oddíl typu NTFS, můžete daleko bezpečněji používat i firewally, které se jinak proti škodlivým kódům samy bránit nedokáží. Předpokládá se však, že jste při surfování na internetu přihlášeni jako uživatel s omezeným oprávněním. Pravdou je, že pokud nejste přihlášeni jako správci systému, pak některé programy, jako například aplikace pro vypalování, neběží korektně. Nicméně i v této oblasti se v minulém roce mnohé zlepšilo -¦nejnovější verze většiny programů již většinou v účtu uživatele s omezeným oprávněním funguje bez problémů. Nový účet pro bezpečnější surfování na internetu si například ve Windows XP zřídíte tak, že v Ovládacích panelech poklepete na ikonu Uživatelské účty.

Další programy pro ochranu vašeho počítače

Kromě desktopového firewallu byste měli určitě mít na svém počítači nainstalovaný antivirový program. Obě aplikace se totiž navzájem výborně doplňují. Firewall mimo jiné blokuje škodlivý kód, který může pronikat do systému díky trhlinám v zabezpečení Windows. Antivirový program zase zastaví všechny škodlivé soubory, které se snaží proniknout do počítače například prostřednictvím příloh e-mailů nebo programů typu Instant Messenger.

Stále častěji se kromě modulů s výrazně reklamním nebo špionážním charakterem (adware, popřípadě spyware) začínají objevovat takové, které se instalují společně s freewarovými programy, popřípadě ty, které se snaží skrytě proniknout do systému z internetu. Hranice mezi viry a trojskými koni se začíná prakticky stírat.

Ovšem ne všechny antivirové programy dokáží vyhledávat a blokovat činnost adwaru nebo spywaru. Je to mimo jiné i z důvodů právních. Někteří výrobci spywaru a adwaru vyvíjejí poměrně silný tlak na výrobce antivirových a antispywarových programů, aby na jimi vyrobený spyware jejich programy nereagovaly. Proto se na každý pád doporučuje používat několik antispywarových nástrojů a vzhledem k tomu, že v současnosti neexistuje program, který by dokázal odhalit veškerý existující adware a spyware, pak byste měli skutečně používat minimálně dva různé programy pro jejich odhalování. Tipy a doporučení týkající se antivirových a antispywarových utilit přineseme v tomto článku na následujících stránkách.

Udržujte systém v aktuálním stavu

Řada útoků na váš systém se útočníkovi podaří pouze v případě, pokud se v něm nacházejí nějaké bezpečnostní trhliny. Hlavním cílem útoků jsou Windows -samozřejmě proto, že se jedná v současnosti o nejrozšířenější operační systém.

Ale i u programů pro ochranu počítače, jako jsou firewally nebo antivirové programy, se objevují stále nové a nové bezpečnostní trhliny. V nedávné době byla populární bezpečnostní trhlina v jednom známém programu. Nicméně vzhledem k tomu, že firewally používá stále více uživatelů, zaměřují se hackeři právě na firewally. Z tohoto důvodu byste se měli starat i o jejich aktualizace. V případě, že program funkci aktualizace neumožňuje, si alespoň objednejte zasílání novinek o jeho vývoji. Budete alespoň informováni o chybách a aktualizacích programu.

Správná konfigurace desktopového firewallu

Chyba při konfiguraci firewallu ho může zcela vyřadit z činnosti. Platí základní pravidlo: v systému používejte pouze jeden firewall, protože jinak by mohly v systému působit proti sobě. V případě, že se nespokojíte s firewallem integrovaným ve Windows XP, pak jej deaktivujte (v Ovládacích panelech poklepejte na ikonu Brána firewall systému Windows).

Obecně není konfigurace firewallu nijak složitá. Pokud se chce nějaký program připojit k internetu, pak tuto skutečnost firewall ohlásí a zeptá se, zda mu chcete připojení povolit. Často máte pouze tři možnosti - vždy povolit, vždy se zeptat nebo vždy zakázat. Svými rozhodnutími u každého programu pak sami vytváříte pravidla provozu, takzvaný filtr aplikací. U některých firewallů bývají pravidla pro některé aplikace již předem nakonfigurována.

I rozhodování, zda přístup k internetu nějaké aplikaci povolit či zakázat, je většinou snadné. Pokud kupříkladu poprvé spustíte program pro práci s elektronickou poštou, pak se objeví dialogové okno firewallu s odpovídajícím dotazem. Obtížnější je rozhodování v případě, kdy spojitost se spuštěnou aplikací není až tak zřejmá. Pak musíte sami rozhodnout pouze na základě zobrazeného jména souboru, zda programu dovolíte přístup k internetu. Někdy stačí i informace o tom, ve které složce se daný soubor nachází. Pokud vám ani umístění souboru při vašem rozhodování nepomůže, zbývá ještě vyhledávání a získávání informací o souboru na internetu.

V tomto okamžiku vám práci usnadní skript pcwProcview, který naleznete na našem CD. Tento skript totiž ukazuje, které aplikace běží ve vašem systému na pozadí. Utilita poskytne informaci o umístění souborů a pomocí odpovídajícího tlačítka pak umožní vyhledání informací o procesu či programu na internetu pomocí Googlu. Tímto způsobem nejrychleji naleznete informaci o tom, co se za jednotlivou aplikací skrývá, takže se pak můžete kvalifikovaně rozhodnout. Další informace o konfiguraci firewallu si můžete přečíst v článku Lsti, fígle a triky pro domácí firewally v PC WORLDu v čísle 6/2005.

Pozor na nastavení pravidel na úrovni protokolů

Mnohé firewally nabízejí nastavení pravidel i pro internetové a síťové protokoly. Tomuto nastavení je nutné věnovat maximální pozornost, neboť tato pravidla mají přednost před pravidly nastavenými pro jednotlivé aplikace. Jestliže například povolíte protokolu TCP úplný přístup do internetu, pak se všechny zákazy, nastavené pro aplikace využívající tento protokol, minou účinkem. A potom vás řada firewallů ani nebude upozorňovat na to, že se nějaká aplikace využívající protokol TCP pokouší o přístup k internetu. Pravidla pro konfiguraci protokolů patří do rukou pouze zkušených uživatelů. Při konfiguraci protokolů můžete kupříkladu omezit komunikaci na určitých portech - musíte ovšem vědět, jaké porty které on-line aplikace využívají.

Firewall ve Windows XP: jeho silné stránky a slabiny

Ve Windows XP s integrovaným Service Packem 2 se nachází jednoduchý firewall, kterému bychom měli věnovat pozornost minimálně ze dvou důvodů. Poskytuje alespoň minimální řešení bezpečnosti počítače pro uživatele, kteří se doposud nerozhodli pro žádný jiný produkt. Může se jednat ale i o dobré řešení pro profesionály, kteří přesně vědí, co se v operačním systému na jejich počítači děje. Výhodou tohoto firewallu je rozhodně jeho štíhlost, běží neustále na pozadí systému, ale prakticky neobtěžuje žádnými hlášeními.

My jsme firewall integrovaný ve Windows XP otestovali. Při našich testech odrazil všechny útoky vedené z internetu. Zabránil nechtěnému skenování portů a ochránil počítač před útoky typu DoS, stejně jako před neoprávněným přístupem ke sdíleným složkám. Ochrana před skenováním portů je přitom velmi důležitá, protože útočníci pomocí speciálních utilit testují, zda jsou na počítači otevřené porty, a hledají služby, které jsou za takovými porty dostupné.

Co se týče vnitřní ochrany počítače, pak jsme v tomto ohledu získali poněkud smíšené pocity. Na jednu stranu jsme ocenili, že firewall ohlásil přítomnost všech programů typu backdoor. Stejně tak dokázal zabránit tomu, aby škodlivý kód sebral jiným aplikacím přístupová práva, pomocí nichž by následně získal přístup do internetu. Zároveň se ale firewall nechal sám vypnout. V současnosti existuje již celá řada virů, které tuto činnost po proniknutí do počítače udělají jako první. Tento nedostatek odstraníte tím, že budete surfovat po internetu pouze jako uživatel s omezenými přístupovými právy.

Firewall ve Windows XP bohužel neposkytuje žádný preciznější filtr aplikací. Hlásí pouze ty aplikace, které se pokouší otevřít port, aby mohly z internetu stáhnout data. Proto celou řadu spywaru a adwaru tento firewall prostě nezablokuje. Rozhodnete-li se jej přesto používat, budete bezpodmínečně potřebovat antivirový program a utilitu proti spywaru.

Utilita doplňující firewall ve Windows XP a poskytující informace o síti

Zaznamenávání činnosti firewallu integrovaného ve Windows XP se Service Packem 2 vám příliš informací neposkytne. Záznamy se ukládají ve formě prostého seznamu do souboru PFIREWALL.

LOG, který se nachází ve složce Windows. Informace o aktuálních síťových připojeních však nedostanete. Pravdou je, že něco málo vám prozradí utilita NETSTAT.EXE, která běží na příkazovém řádku, ta se však hodí spíše pro profesionály.

Na tomto místě vám nabízíme utilitu jinou, konkrétně se jedná o TCP View od firmy Sysinternals. Tato zdarma dostupná utilita zobrazí všechna aktuální připojení pomocí protokolů UDP a TCP (jedná se o zkratky slov User Datagram Protocol a Transmission Control Protocol). Po klepnutí pravým tlačítkem na libovolnou položku se zobrazí cesta k aktivní aplikaci. Tato funkce bohužel u některých systémových souborů Windows nefunguje, proto zájemce o tyto informace musí použít nástroj NETSTAT.EXE s parametrem -b.


Dokonalý firewall. Alternativy pro zabezpečení domácího počítače pomocí firewallu(CD) II

Směrovač s firewallem

Směrovač je zařízení, které je jakýmsi zprostředkovatelem dat mezi dvěma sítěmi. Přijímá a zároveň odesílá data na straně rozlehlé sítě WAN (Wide Area Network), např. internetu, a směruje je do místní sítě LAN (Local Area Network). O zabezpečení se v tomto případě rovněž stará firewall. Co se týče vybavení a kvality směrovačů, mezi jednotlivými produkty existují velké rozdíly. Cenové rozpětí pro výrobky určené pro domácí uživatele a menší firmy se pohybuje řádově od 1 000 až do 10 000 Kč.

Výhody a nevýhody směrovače kombinovaného s firewallem

Směrovač s integrovaným firewallem sjednocuje několik zařízení do jednoho -¦modem pro připojení pomocí technologie ADSL, firewall, přepínač pro připojení několika počítačů a často také přístupový bod pro bezdrátové sítě WLAN. Tato kombinovaná zařízení se dají používat nezávisle na operačním systému, vestavěné funkce pro zabezpečení chrání všechna připojená zařízení.

Směrovače však musejí běžet celý den, čímž výrazně roste spotřeba elektřiny, zařízení s funkcí bezdrátové sítě navíc zamořují prostředí elektromagnetickými vlnami. Řada z cenově výhodných směrovačů nabízí bídnou kvalitu a často využívá obslužný software, který se nechová vždy korektně. V některých případech se dá taková chyba řešit pouze aktualizací firmwaru zařízení.

Směrovač s modemem ADSL a bez něho

Pokud jste již od svého poskytovatele připojení k internetu dostali modem, možná jej budete moci využít i jinak (podívejte se do manuálu). V tomto případě vám pak bude stačit směrovač bez modemu, jehož cena se pohybuje okolo 1 000 Kč. Modem připojíte ke směrovači do zdířky označené zkratkou WAN -¦většinou se jedná o zdířku standardního typu Ethernet (typ RJ-45). V opačném případě si budete muset pořídit odpovídající adaptér. Další možností je koupě nového směrovače s integrovaným modemem ADSL, jímž nahradíte modem od svého poskytovatele internetového připojení - samozřejmě tehdy, pokud to váš poskytovatel umožňuje (podívejte se do své smlouvy o připojení k internetu). Směrovač s integrovaným modemem ADSL je pro soukromé osoby a menší firmy tím nejvýhodnějším řešením, protože vše, co potřebujete, máte takříkajíc v jedné krabici -¦stačí tedy pouze zařízení zapojit do zásuvky, připojit několik síťových kabelů a nakonfigurovat jej. Ceny těchto zařízení se pohybují mezi 1 500 Kč až 4 000 Kč.

Co by měl mít váš směrovač k dispozici a co by měl umět

Většina běžných směrovačů obsahuje vestavěný přepínač se čtyřmi a více zdířkami typu Ethernet, které umožňují propojení počítačů do sítě s rychlostí 10/100 Mbit/s, popřípadě umožňují do sítě připojit síťová zařízení, jako např. síťové tiskárny.

Většina těchto směrovačů se konfiguruje prostřednictvím webového rozhraní. Znamená to, že se všechna nastavení provádějí v internetovém prohlížeči, takže není nutné instalovat žádný speciální software. To je velmi praktické třeba proto, že můžete směrovač konfigurovat pomocí libovolného počítače v síti. Směrovač můžete konfigurovat také z rozlehlé sítě WAN, tedy z internetu, ale pouze tehdy, pokud to umožňuje a pokud je tato možnost povolena.

Napájení získává směrovač z elektrické sítě. Dále je součástí balení síťový kabel, kterým jej připojíte k počítači. Z tohoto počítače jej pak můžete nakonfigurovat. Dále v balení najdete vhodný kabel WAN, jímž připojíte směrovač k síti poskytovatele svého internetového připojení (například k telefonní lince).

Řada směrovačů kromě modemu ADSL a přepínače nabízí další funkci, která vám umožní zmenšit změť kabelů na vašem pracovním stole. Tzv. směrovače WLAN vytvářejí přístupový bod pro bezdrátovou síť, a to v souladu se specifikací IEEE 802.11b (11Mbit/s) a 802.11g (54 Mbit/s). Jejich cena začíná přibližně na 2 000 Kč a pokud mají integrovaný modem ADSL, pak se pohybuje okolo 3 000 Kč.

ŇSměrovače Bluetooth přenášejí data bezdrátově, a to v souladu se standardem IEEE 802.15.1 (2,2 Mbit/s). Tento poněkud speciální směrovač s integrovaným modemem ADSL stojí okolo 4 500 Kč.

ŇVoice over IP: Chcete-li výhodně telefonovat přes internet, můžete si místo dalšího hardwaru pořídit rovnou směrovač s funkcí Voice over IP. Prostřednictvím vestavěných zásuvek typu RJ 11 můžete připojit analogové telefony nebo dokonce celé telefonní ústředny. Cenově tato zařízení vycházejí okolo 5 000 Kč.

ŇPřipojení zařízení USB: Ke směrovačům, které mají volné zásuvky USB, můžete připojit kupříkladu tiskárny, USB disky, webové kamery, externí pevné disky apod. V síti tato zařízení zpřístupníte přes webové rozhraní směrovače.

ŇGigabitový Ethernet poskytuje namísto 100 Mbit/s rychlost 1 000 Mbit/s. Při surfování na internetu vám toto připojení žádnou výhodu nepřinese. Rychlejší přenos dat zaznamenáte pouze při přesouvání či kopírování dat v rámci počítačové sítě.

Filtrování paketů, NAT a překládání portů

Prakticky všechny novější směrovače mají vestavěný firewall, který vytváří mezi sítěmi WAN a LAN "zeď" - ve většině případů se jedná o oddělení počítačů v místní počítačové síti od internetu. Vysokou úroveň bezpečnosti pak zajistí ta zařízení, která mají zabudovanou funkci filtrování paketů a NAT.

Funkce filtrování paketů propouští pouze ty datové pakety, které pocházejí z důvěryhodných IP adres. Alternativou jsou pakety, které jsou adresovány na některou z IP adres, jež existují ve vaší počítačové síti.

NAT (Network Adddress Translation) je další funkce přispívající k zabezpečení vašeho počítače nebo počítačové sítě. V tomto případě se místní IP adresa počítače překládá na IP adresu směrovače. Ten následně převádí odpovědi na dotazy z internetu zpět na příslušné počítače v místní síti. Na internetu nejste nikdy absolutně anonymní, přesto se díky funkci NAT nikdo přesnou IP adresu vašeho počítače nedozví. Pokud se někdo pokusí tuto adresu přece jen vypátrat, dostane se maximálně k IP adrese vašeho směrovače, ale k síťové kartě vašeho počítače se nedostane nikdy.

Překládání portů umožňuje přesměrovat příchozí a odchozí datové pakety i tehdy, pokud nebyly vyžádány. Tuto funkci budete potřebovat například při využívání Voice over IP nebo u on-line her, které s funkcí NAT nefungují. Tak může počítač nacházející se uvnitř lokální sítě LAN fungovat jako internetový server. Díky funkci překládání portů jsou vámi nastavené porty přístupné i zvnějšku.

Konfigurace směrovače: začněte s nastavením připojení ADSL

Poté, co jste vzájemně propojili směrovač s počítačem a s přípojkou ADSL, je nutné ještě tento směrovač, popřípadě bezdrátovou síť WLAN nakonfigurovat takovým způsobem, aby firewall skutečně plnil svoji ochrannou funkci. U většiny zařízení se základní konfigurace firewallu provede automaticky a vy můžete začít pracovat prakticky ihned. Automatická konfigurace však ponechává všechna okna a dveře do vaší sítě dokořán. Jak typický směrovač správně nakonfigurovat, se dozvíte právě zde. Na obrázcích vidíte webové rozhraní WLAN směrovače s modemem ADSL 3Com Firewall Router. U většiny ostatních zařízení tohoto typu probíhá jejich konfigurace podobně.

Nejprve spusťte internetový prohlížeč a do panelu Adresa zadejte IP adresu směrovače. Objeví se jeho webové rozhraní. Pro konfiguraci musíte zadat uživatelské jméno a heslo - ty najdete v příručce k zařízení.

Klepnutím na odkaz Setup Wizard se objeví průvodce, který vás vyzve k zadání jednotlivých údajů, jež jste získali od svého poskytovatele internetového připojení. Stiskem tlačítka Apply zadané údaje uložíte.

Pro zajištění bezproblémového připojení ostatních počítačů připojených k síti je vhodné povolit funkci DHCP serveru - potom každý počítač v síti obdrží při svém spuštění svoji IP adresu automaticky.

Nejdůležitější nastavení pro zabezpečení počítače nebo lokální počítačové sítě

Ze všeho nejdříve je nutné nové uživatelské jméno a heslo pro přístup do webového rozhraní směrovače. V opačném případě by mohl každý, kdo zná standardní přístupová data, měnit vaše nastavení nebo dokonce nahráním špatného firmwaru směrovač zničit. Výchozí uživatelské jméno a heslo se totiž uvádí v příručce a dá se rovněž najít na internetových stránkách výrobce zařízení.

Dále pokud možno deaktivujte možnost dálkové správy směrovače - pak se bude možné dostat do webového rozhraní v prohlížeči pouze z lokální počítačové sítě.

Také rozvažte, zda skutečně potřebujete mít povolenou funkci bezdrátové sítě WLAN. Ve výchozím nastavení je bezdrátová síť zapnuta a bez jakéhokoliv zabezpečení. Přístupový bod bezdrátové sítě pak ukryjete tím, že buď bezdrátovou síť úplně vypnete, popřípadě zadáte heslo pro přístup do bezdrátové sítě, v dalším kroku povolíte šifrování WEP a povolíte přístup pouze počítačům s určitou MAC adresou.

Pro zapnutí firewallu stačí u většiny zařízení jedno klepnutí myší. Odpovídající položku naleznete v menu pro konfiguraci. Dále nezapomeňte aktivovat funkci NAT. Tím zablokujete nevyžádané dotazy ze strany sítě WAN. V našem případě se odpovídající položka nachází v menu Firewall/Advanced/NAT. Další pokročilé funkce doporučujeme testovat postupně a vždy zároveň vyzkoušet, zda se nějakým způsobem negativně neprojeví v běžném provozu.

U našeho zařízení jsou všechny možnosti ihned vysvětleny, což je velmi praktické. Jedinou vadou na kráse je to, že vysvětlivky, jakož i celé menu je v angličtině, ale tak je tomu prakticky u všech zařízení - takže nám nezbývá nic jiného, než se s tím smířit.

Udělejte si vlastní firewall

Hardwarový směrovač s firewallem si můžete zkonstruovat sami a zadarmo! naleznete utilitu Monowall ve formě obrazu ISO, takže si jej budete okamžitě moci vypálit na CD. Jedná se skutečně o solidní a osvědčený nástroj, šířený pod hlavičkou open source. S jeho pomocí si můžete na zastaralém a z dnešního pohledu naprosto nevýkonném počítači vytvořit směrovač, který bude možné z hlediska úrovně zabezpečení systému bez obav srovnat s jeho daleko dražšími a novějšími kolegy.

Výhody a nevýhody utility Monowall

Hotová řešení pro zabezpečení vašeho počítače nebo počítačové sítě naleznete většinou v pestré krabici, včetně více či méně srozumitelného manuálu. Řešení, které vám nyní představíme, spočívá naopak v tom, že si prakticky všechno uděláte sami. Jeho výhodou je, že úroveň zabezpečení, kterou bude schopno zajistit, je stejná jako u placených produktů, ale vás nebude stát ani korunu -samozřejmě pokud již vlastníte starší počítač - jedná se totiž o open source software.

Díky svému přehlednému menu nabízí Monowall dokonalé možnosti konfigurace pro osvědčený paketový filtr síťového operačního systému FreeBSD. Vzhledem k tomu, že v otevřeném zdrojovém kódu nikdy nezůstávají nedostatky dlouho utajeny, pak pokud se objeví nějaká chyba, jsou potřebné aktualizace rychle a hlavně zdarma k dispozici.

Chcete-li Monowall používat jako směrovač, budete především potřebovat vhodný hardware. Kromě toho jsou vyžadovány slušné znalosti sítí a síťových protokolů, na rozdíl od hotových řešení, kde se často používají nastavené standardní konfigurace.

Ale i přes vyšší námahu, kterou musíte při jeho konfiguraci vynaložit, nezajistí Monowall absolutní bezpečnost systému. V každém programu se nacházejí chyby, což platí i pro programy typu open source. Proto je nutné sledovat stránky tohoto programu a pravidelně provádět aktualizace.

Monowall: instalace a otázky okolo zabezpečení

Program Monowall se uhnízdí mezi dvě nebo více oddělených sítí, kde řídí datový provoz mezi sítěmi. Podobně jako komerční směrovače nabízí přitom velmi praktické síťové funkce, kupříkladu společné používání jednoho internetového připojení pro všechny počítače v lokální počítačové síti. Tyto počítače jsou pak dále chráněny proti útokům z internetu, protože všechny na internetu vystupují pod jednou IP adresou (využívá se funkce NAT) a firewall také kontroluje a povoluje jen takový provoz, který jste vy sami označili jako povolený. Ve FreeBSD je k tomuto účelu zabudována funkce filtrování paketů už v jádře systému.

Tvůrce Monowallu - Markus Kasper - neměl chuť zmíněný paketový filtr dále konfigurovat pomocí skriptů. Proto pro jeho konfiguraci naprogramoval speciální webové rozhraní založené na PHP. Konfigurace se pak ukládá transparentně v souboru XML. Spustíte-li Monowall z CD, budete potřebovat pro uložení konfigurace disketovou jednotku s disketou.

Další užitečné funkce: používané protokoly

Kromě filtrování paketů a webového rozhraní nabízí Monowall užitečné doplňky -například DHCP (Dynamic Host Configuration Protocol) pro místní síť. Pro připojení k poskytovateli internetového připojení jsou k dispozici protokoly PPPoE (Point to Point Protocol over Ethernet) nebo méně rozšířený PPTP (Point to Point Tunneling Protocol). Systém používá svůj vlastní server DNS (Domain Name Service) a také klienta pro službu na adrese www.dyndns.org - tento klient slouží k tomu, aby byl síťový počítač dostupný pod svým doménovým jménem i tehdy, pokud se jeho IP adresa změní.


Dokonalý firewall. Alternativy pro zabezpečení domácího počítače pomocí firewallu(CD) III

Výchozí předpoklady a podmínky pro nasazení Monowallu

Monowall můžete provozovat na obyčejném počítači, ale můžete také použít speciální vestavné desky, které představují celý počítač na malé základní desce. Z tohoto důvodu naleznete na internetové adrese http://m0n0.ch pod odkazem Downloads různé obrazy připravené pro vypálení. V závislosti na tom, jaký hardware používáte, pak vypálíte odpovídající sestavu Monowallu na CD. Alternativně můžete celý operační systém včetně programu umístit na kartu CF (Compact Flash). Není to nic nepředstavitelného, vždyť Monowall potřebuje pouze 6 MB prostoru.

I jinak jsou požadavky Monowallu na hardware velmi skromné. Operační systém se obejde bez pevného disku, stačí mu 64 MB operační paměti RAM a spustíte jej i na stařičkém Pentiu. Počítač ale musí mít dvě síťové karty - jednu pro připojení lokální počítačové sítě, kterou má chránit, a druhou pro připojení internetu zvnějšku. Systém FreeBSD také musí tyto síťové karty podporovat - odpovídající hardware určitě najdete snadno, rozhlédnete-li se po internetu. Oficiální seznam všech podporovaných karet naleznete na adrese http://www.freebsd.org/releases/4.11R/hardware-i386.html#ETHERNET.

Vystačíte si sice s již vyřazeným hardwarem, ale stejně je celý počítač stále předimenzovaný. Daleko lépe se hodí právě vestavné desky (Embedded Boards). Se svým příkonem okolo 10 wattů jsou velmi úsporné a dají se pořídit i za cenu pod 6 000 Kč. Na těchto deskách jsou výstupy pro připojení sítí integrovány a můžete k ní přikoupit i speciální počítačovou skříň.

Monowall pracuje s těmito deskami naprosto bez problémů. Například desky značky WRAP od švýcarské firmy PC Engines mají 64 MB RAM a procesor o frekvenci 266 MHz (viz stránky www.pcengines.ch, v Česku je můžete zakoupit například u firmy SATCA na adrese satca.inshop.cz v ceně od cca 3 500 Kč).

Americká firma Soekris (www.soekris.com) přichází s deskami vybavenými slotem PCI. Konkrétně se jedná o modely Net4501 a Net4801. Tyto desky koupíte přes evropského distributora těchto zařízení. Kontakt naleznete na adrese http://www.kd85.com.

Monowall se u vestavných desek umisťuje na kartu Compact Flash - odpovídající slot pro tuto kartu se nachází přímo na desce. Směrovač postavený na Monowallu pak nepotřebuje ani větráček, ani mechaniku CD ROM, ani disketovou mechaniku.

Instalace a konfigurace Monowallu

Při prvním spuštění Monowallu musíte ze všeho nejdříve instalovat síťová připojení. Pokud běží Monowall na standardním počítači, musíte připojit klávesnici a monitor. U vestavných systémů je stačí připojit pomocí kabelu k jinému počítači a nakonfigurovat síťové porty pomocí nějakého terminálového programu, jakým je například Hyperterminál ve Windows 2000/XP. Tento program spustíte pomocí nabídky Start/Spustit příkazem hypertrm. Pokud je funkční místní síť, pak se dostanete do programu Monowall pomocí počítače připojeného do této sítě. Další konfigurace pak probíhá prostřednictvím webového rozhraní. Podrobnější návod naleznete na internetu na adrese m0n0.ch/wall.

Ochrana proti virům

Jako doplněk k firewallu určitě používejte některý z antivirových programů. Zdarma dostupným antivirovým programem je Antivir Personal Edition Classic, který naleznete i na našem CD.

Antispyware

Tzv. antispywarových programů, které jsou zdarma, existuje několik. Můžeme vám doporučit například Ad-Aware, který je pro soukromé použití zdarma a který naleznete i , nebo také Windows Defender Beta 2. Naposledy zmíněná utilita pochází z dílny Microsoftu a při našich testech dosáhla velmi slušných výsledků.

Skenování portů

Každý útočník, který se snaží proniknout do vašeho počítače, ze všeho nejdříve vyhledává otevřené porty, což jsou jakási virtuální vrátka do vašeho počítače. U otevřených portů pak zkoumá, jaké služby poskytují. Skenování portů probíhá zcela náhodně, tzn. že útočník zcela nahodile prozkoumává počítače, které jsou v daném okamžiku připojeny k internetu. Úkolem firewallu je nejprve zabránit neoprávněným přístupům na libovolné porty, za druhé pak utajit existenci počítače.

Protokoly

Při přenosu dat v počítačové síti slouží protokoly k tomu, aby datové pakety pokud možno bez chyb proudily od odesílatele k příjemci. Ve většině případů se na výměně dat podílí několik protokolů. Pokud si například vyžádáte pomocí internetového prohlížeče webovou stránku, pak je záležitostí protokolu IP, aby se data dostala z webového serveru přímo k vám. Protokol TCP se zase stará o to, aby přenos proběhl bez chyb. A nakonec se protokol HTTP postará o to, aby se data dostala do internetového prohlížeče.

Rozluštění hlášení firewallu

Váš firewall hlásí, že se nějaký program s podivným názvem chce připojit k internetu. Co se však za názvem tohoto programu skrývá? To vám prozradí stránka http://www.reger24.de/processes.php. Zde naleznete celou řadu informací o spoustě programů. Pomocí odkazu Processlinks se dostanete na internetové stránky s dalšími seznamy procesů.

Vyhledávání otevřených portů

Chcete-li se přesvědčit, zda jsou na vašem počítači skutečně všechny porty uzavřené, musíte provést test počítače. Provedení testu nabízí několik internetových stránek. Například na stránce www.grc.com najdete odkaz ShieldsUP!, pomocí něhož se dostanete na stránku s testem. Tato služba také disponuje podrobným vysvětlením k výsledkům testu.

Firewall FAQ

Na stránce http://www.iks-jena.de/mitarb/lutz/usenet/Firewall.en.html naleznete celou sadu často kladených otázek a odpovědí týkajících se firewallů. Jejich záběr je vskutku rozsáhlý, protože sahá od teoretických základů až k praktickému použití.

Netstat

Netstat je nástroj, který je standardní součástí Windows. Podává informace o aktivních připojeních pomocí protokolu TCP, dále zobrazuje otevřené porty a statistiku protokolu IP. Použijete-li tento příkaz bez parametrů, vypíše se pro každé připojení typ protokolu (sloupec PROTO), název počítače a port (sloupec Místní adresa) a konečně údaje o počítači, ke kterému je náš počítač připojen (sloupec Cizí adresa). Stav připojení se objeví v posledním sloupci s názvem Stav.

Firewall podporou funkce SPI

Funkce SPI (Stateful Packet Inspection) je vlastně speciální druh paketového filtru. Je založena na skutečnosti, že každý příchozí paket je nutně součástí nějakého celku, přesněji řečeno částí proudu dat. Příslušnost k datovému proudu se pozná podle charakteristických znaků, jako je například IP adresa nebo číslo portu. Pakety, které k danému datovému proudu nepatří, nebo takové, které do počítače v rámci předpokládaného času nedorazí, firewall zahodí. Obecně se firewally s podporou SPI považují z hlediska zabezpečení za lepší než firewally s funkcí NAT.

Filtrování obsahu

Jedná se o jednu ze speciálních funkcí firewallů. Jde vlastně o kontrolu jednotlivých paketů likviduje obsah, který jste prostřednictvím menu pro konfiguraci zakázali, například prvky Active X nebo kódy psané v jazyku Javascript, které se vyskytují v internetových stránkách. Pomocí tohoto filtru můžete také zakázat zobrazení určitých stránek a všechny stránky, v nichž se vyskytují vámi zadaná slova nebo kombinace slov. Jedná se tedy o jakýsi pokus filtrování obsahu nepřístupného dětem.

Problémy s kompatibilitou

Webová rozhraní pro konfiguraci směrovačů se dají používat nezávisle na operačním systému počítače, ovšem toto rozhraní často obsahuje chyby. Jednotlivá menu často spolehlivě fungují pouze v Internet Exploreru - používáte-li Firefox, Mozillu, Safari a podobné, pak se připravte na možné problémy. Je více než zřejmé, že výrobci směrovačů testují rozhraní pro konfiguraci pouze v internetovém prohlížeči Microsoftu. Proto bude zřejmě nutné provést konfiguraci zařízení právě na počítači s Internet Explorerem.

Zabezpečení bezdrátové sítě WLAN

U naprosté většiny směrovačů podporujících bezdrátové sítě je ve výchozím nastavení jakákoliv ochrana bezdrátové sítě vypnuta. Proto je nutné vždy dodatečně zapnout všechny ochranné mechanismy, které směrovač nabízí. Pokud vypnete funkci Broadcast SSID, pak to kdokoliv, kdo bude chtít zjistit název vaší sítě, nebude mít vůbec jednoduché. Nezapomeňte rovněž zapnout funkci WEP (Wireless Equivalent Privacy) nebo ještě lépe funkci WPA/WPA 2 (Wi-Fi Protected Access). Potom se budou moci do bezdrátové sítě připojit pouze ta zařízení, která mají nastaveno společné heslo. Kromě toho se při přenosu bezdrátovou sítí data šifrují.

FreeBSD

Program Monowall je založen na operačním systému FreeBSD (www.freebsd.cz/cs). Podobně jako Linux je i tento operační systém dostupný zdarma, protože se jedná o systém s volně přístupnými zdrojovými kódy. Vyvinul se z operačního systému Unix, konkrétně z jeho verze Berkeley Software Distribution, a to na univerzitě Berkeley v USA na konci 70. let. Síla FreeBSD spočívá zejména v oblasti sítí a není bez zajímavosti, že protokol TCP/IP ve verzi 4 vznikl právě ze systému BSD. První verze FreeBSD se objevila v roce 1993, v současnosti se můžeme potkat s verzí FreeBSD 5.4. Zásadním rozdílem oproti Linuxu je licence BSD, která žádného programátora nenutí k zveřejňování zdrojového kódu svého programu v případě, pokud je částečně založen na licenci BSD. Tato licence tedy umožňuje použití tohoto operačního systému i v komerčních projektech -

na FreeBSD je například založena velká část operačního systému Mac OS X firmy Apple.

Monowall a karty pro připojení k bezdrátové síti

V nejnovější verzi Monowall podporuje i karty pro připojení k bezdrátové síti, i když jich není tolik, jako například u Linuxu. Monowall kupříkladu může fungovat jako Access Point s kartami pro připojení bezdrátové sítě, které používají čipové sady Prism 2, 2.5 nebo 3.

Hardwarové požadavky

Hardwarové požadavky Monowallu jsou minimální. Pokud se rozhodnete jej provozovat na nějakém starším počítači, uvádíme jeho minimální konfiguraci:

- procesor Pentium,

- 64 MB RAM,

- grafická karta,

- klávesnice,

- dvě síťové karty do slotu PCI,

- bootovací CD-ROM mechanika,

- disketová mechanika.

Při prvním spuštění počítače budete potřebovat monitor. Později monitor není nutný, protože konfiguraci počítače s Monowallem budete moci provádět prostřednictvím libovolného počítače připojeného k síti.

Srovnávací test bezpečnostních balíčků

V minulém čísle našeho časopisu jsme uveřejnili srovnávací test šesti bezpečnostních balíčků, jejichž součástí byl i firewall. V tomto testu se na prvních třech místech umístily balíčky Antivirus-Kit Internet Security 2006, Norton Internet Security 2006 a F-Secure Internet Security 2006. Naposledy zmíněnému produktu ovšem chyběla ochrana sama sebe, i když v ostatních oblastech byly jeho funkce na velmi dobré úrovni. Z hlediska úrovně firewallu v testu přesvědčil i Zone Alarm Internet Security 2006, který však obsadil poslední místo kvůli velmi slabým ostatním funkcím. Velkým nedostatkem vítězných produktů pak byla náročnost na výkon systému, u Norton Internet Security 2006 pak chybějící podpora starších operačních systémů a pozdní reakce na nové viry. Konečně balíček od F-Secure zase ztratil body za příliš komplikované uživatelské rozhraní.

§§§§§


Rychlokurz: O&O UnErase. Zachraňte z disku co se dá!(CD)

Karel Šredl

06P0223

Měsíc uplynul jako voda a je před námi další díl Rychlokurzu. Ten dnešní nebude nijak složitý ani rozsáhlý, avšak věřím, že nebude o nic méně užitečný. Představíme si totiž program, který vás zachrání, když zjistíte, že soubor, který naléhavě potřebujete, je... ajajaj... smazaný.

V předminulém dílu jsme si ukázali aplikaci pro bezpečné mazání dat (rovněž od firmy O&O) a dnes si vysvětlíme, proč vlastně takové bezpečné nástroje pro mazání dat existují. Řekli jsme si, že po smazání a vysypání koše je možné soubor ještě obnovit. Je to pravda, ale aby to bylo možné, potřebujete nějaký nástroj, který vám s tím pomůže. Takových nástrojů existuje na internetu celá řada, lepších i horších, složitých i jednoduchých a dnes si představíme jeden z těch menších a jednodušších. Avšak to, že je jednodušší, je spíše přednost než nedostatek.

Instalace

Jak se sluší a patří, instalace je s pomocí průvodce směšně jednoduchá. Zkráceně si projděme sled obrazovek: spusťte instalační program >> [Next>] >> I accept the terms... + [Next>] >> all users pokud chcete zpřístupnit aplikaci všem uživatelům na vašem PC, nebo the current user má-li být k dispozici jen pro vás + [Install]. Následuje krátká instalační procedura, završená kliknutím na [Finish].

V menu tlačítka Start se po instalaci vytvoří nová složka pro instalovaný program ([START] > Programy > O&O Software > O&O UnErase).

Registrace

Nyní je potřeba se zaregistrovat, abychom mohli program používat. Registrace je samozřejmě bezplatná a bezbolestná. Ve vašem internetovém prohlížeči jděte na stránku www.oo-software.

com/en/special/unerase/. Kliknutím na odkaz >>> To Registration Form <<< přejděte na registrační formulář, který je potřeba vyplnit. Zadat musíte všechna pole označená hvězdičkou. Hlavně správně vyplňte pole "E-mail", protože právě tam vám přijdou patřičné kódy. Pak klikněte na [Submit Form]. Nyní je potřeba jen počkat, až dorazí požadovaný e-mail.

Když už ho tedy máme, můžeme se pustit do práce. Program spusťte přes [START] > Programy > O&O Software > O&O UnErase > O&O UnErase budete upozorněni, že používáte neregistrovanou verzi, možnosti máte následující:

Enter registration code (Zadat registrační informace) to je ta pravá volba pro nás.

Continue with unregistered trial version pokud ještě registrační informace nedorazily a vy chcete program už použít, zvolte tuto variantu. Budete však moci obnovovat pouze soubory menší než 2 KB.

Buy now (Zakoupit) zvolíte-li tuto variantu, budete přesměrováni na e-shop výrobce, tam už to bude jen na vás a na vaší peněžence. Takže zvolte Enter registration code a klikněte na [Další>]. Zapište kódy, které vám přišly e-mailem (Name/Company/Serial#) bez uvozovek. Na další stránce uvidíte souhrnné informace o licenci, opětovným kliknutím na [Další>] registraci dokončíte. Zbývá jen kliknutím na [Finish] přejít k vlastní aplikaci.

Unerase (obnovení)

Jak tedy postupovat, pokud nastala ta nepříjemná situace a my jsme zjistili, že soubor, který potřebujeme, je smazaný? Důležité je vědět, že čím dříve se do obnovení souboru pustíme, tím větší máme šanci, že bude nepoškozený a bude ho možné bez problémů zachránit. Mazání v počítači totiž funguje jednoduchým způsobem systém si pouze označí, že dané místo na pevném disku, kde se nachází mazaný soubor, je nyní již volné a k dispozici. Pokud tedy po smazání pokračujeme v práci, zvyšuje se pravděpodobnost, že systém využije označené prázdné místo a uloží do něj jiná data pak už jsou původní data pro nás nenávratně ztracena. Také plný disk značně zvyšuje pravděpodobnost, že bude ono místo znovu použito. Takže my to musíme stihnout dříve.

Spusťte [START] > Programy > O&O Software > O&O UnErase. V horní části okna uvidíte seznam vašich disků, na jednom z nich se nacházejí smazané soubory, které chcete obnovit. Vyberte tedy disk, který chcete prohledat, a klikněte na ikonu . Program prohledá celý váš disk a najde všechny soubory, které byly smazány a zbyly po nich nějaké stopy seznam se objeví ve spodní části okna. To, kolik z každého souboru půjde zachránit, ukazuje údaj ve sloupci Cluster informations (například údaj "8 of 11 intact" znamená, že 8 částí souboru z 11 je neporušených). Největší jistotu máme, pokud jsou v Cluster informations obě čísla stejná (5 of 5, 12 of 12 atd.).

A nyní k obnovení. V seznamu najděte požadované soubory k obnovení pomoci vám může údaj Original location, který vám ukáže adresář, kde původní soubor byl pokud ještě existuje. Hledané soubory kliknutím na checkbox v prvním sloupci označte. Potom stačí kliknout na ikonu , vybrat adresář, kam chcete soubory obnovit a po chvilce je hotovo. Doporučuji soubory ihned ověřit jak jsme si řekli, mohou být poškozeny.

Jistě jste si všimli, že seznam nalezených smazaných souborů je opravdu rozsáhlý v systému se stále něco maže a znovu ukládá. Proto je také potřeba s obnovou smazaných souborů začít co nejdříve. V tak obrovském seznamu se potom konkrétní soubor velmi špatně hledá. Nyní si ukážeme dvě možnosti, jak hledání zkrátit.

- Ukaž jen dobře obnovitelné

První možností je omezit seznam jen na soubory, které mají vysokou pravděpodobnost úspěšného obnovení mají tedy vysoký poměr ve sloupci Cluster informations. Klikněte na ikonu a zde posuvníkem nastavte nejnižší povolenou hodnotu "obnovitelnosti". Seznam se už podstatně zkrátí při hodnotách 60-80 % a hodnota 100 % pak znamená, že se nám ukáží soubory, u kterých je si program téměř jistý, že budou obnoveny v pořádku. Nakonec spusťte znovu hledáni ikonou , aby se nastavení projevilo.

- Najdi soubor(y)

Druhou možností, jak se rychleji dostat ke konkrétnímu hledanému souboru, je použití pokročilejšího vyhledávání Advanced search (kliknutím na ikonu ). Zde totiž můžete omezit hledání jen na soubory s určitým názvem, určitou příponou, na soubory vytvořené či smazané v určitém datu, soubory dané velikosti a výsledný seznam můžeme také omezit podle "obnovitelnosti" (viz předchozí odstavec). Další práce je již stejná jako při použití standardního hledání.

Instant unerase

Pokud potřebujete využít služeb O&O UnErase i na jiném počítači, na němž není program nainstalován, pak vyzkoušejte Instant Unerase [START] > Programy > O&O Software > O&O UnErase > O&O InstantUneErase. Jde vlastně o průvodce vytvořením "přenositelné" instalace (instalace, která poběží i na počítači, na němž nebyla instalována). Toto je vhodné například pro USB flash disky, na nichž můžete mít záchranný program stále sebou.

Po spuštění je postup je následující:

[Další>]

Zvolte místo, KAM aplikaci uložit (kliknutím na tlačítko [Browse]). [Další>]

Nyní musíte říci, odkud má soubory brát buď z instalačního souboru MSI file (O&O Unerase.msi nebo z již nainstalované aplikace "(o) Local installation". V obou případech musíte průvodci říci, kde má dané soubory hledat (opět kliknutím na tlačítko [Browse]). [Další>].

Další stránka je souhrnná. [Další>].

Vytvoření "přenosné" verze je dokončeno. [Finish].

Přenosnou verzi můžete používat přesně tak, jak jste zvyklí z verze instalované. Protože sám používám přenosný USB disk (zašifrovaný programem TrueCrypt doporučuji), tak s maximálním nadšením vítám každý šikovný a užitečný program, který nevyžaduje instalaci a dá se spustit i na jiných strojích. Instantní O&O UnErase mne opravdu potěšil.

Závěr

Program O&O UnErase patří k jednoduchým specializovaným programům, které vám však dokáží vytrhnout trn z paty, když přijde jejich chvíle. U mne osobně navíc O&O UnErase boduje možností vytvořit přenosnou verzi (Instant UnErase) pro USB flash disk takže od teď ho mám vždy po ruce.

§§§§§

$$$$$


Knihy


Recenze knih

Vizuální tuning počítače

Toužíte po vizuálním tuningu počítače a nevíte, jak na to? Computer Press vydal užitečnou příručku o úpravách vizuální podoby počítačů. Sepsal ji světově uznávaný moodař David Groth, který se snažil objasnit kouzlo uprav počítače i běžným uživatelům. Najdou zde rady, jaké nejvhodnější materiály a nářadí jsou při úpravách potřeba, i rady, jak tyto úpravy realizovat.

Nejprve se dozvíte, co si k počítači můžete dovolit a jaké klady a zápory tuning přináší. Seznámíte se s bezpečnostními pravidly a možnou ztrátou záruky. Další kapitola se věnuje úpravám kabeláže tak, aby nebránila průtoku vzduchu. Seznámíte se s tím, jak nejlépe polepit skříň speciálními samolepícími tapetami, nechybí zde zmínka o osvětlení skříně pomocí osvětlovačů ani podrobný schematický plánek. Od kapitoly s názvem "Úpravy počítačové skříně" začínají opravdové projekty. Najdete zde postupy vyřezávání oken do boku skříně i rady, jaké použít sklo a těsnící materiály pro eliminaci vibrací a hluku. Popsány jsou rovněž rozdíly mezi akrylátovými a kovovými skříněmi. Součástí příručky je i CD s grafickými šablonami.

Samostatné kapitoly se věnují výkonovému tuningu, tedy přetaktování a chlazení počítače. Následuje oddíl o úpravách mechanik, kde se popisuje úprava indikačních LED diod, je zde i návod na vyřezání okna k pevnému disku a osazení diodami. Čtenáři se rovněž seznámí s ukrýváním dvířek optických mechanik.

Myslíte-li to s úpravami počítače vážně, neměli byste zapomenout na periferie. Příručka ukáže, jak měnit led diody v optické myši, jak podsvítit klávesy a řadu dalších inovací. Přebarvování je věnována samostatná kapitola, v níž naleznete návody, jak tónovat odstíny i jaké barvy se používají na kov, plasty a na jiné části.

V poslední sekci je popsáno doladění detailů, jako je zapínání počítače klíčkem nebo přidání LCD panelu dovnitř skříně. V úplně posledním kroku se dozvíte, jak přivést do skříně 230 V střídavého proudu pro použití jiných zařízení než počítačových komponent. Zpracování příručky je poněkud nepraktické v tom, že odkazuje na speciální a u nás těžko dostupný materiál.

Autor: David Groth

Vydavatelství:

Computer Press

Počet stran: 232

Doporučená cena:

249 Kč

Linux kapesní přehled

Kniha popisuje nejdůležitější a nejužitečnější součásti práce s Linuxem stručně, přesně a přehledně tak, abyste byli požadované informace schopni rychle najít a ihned uplatnit v praxi. Do obvykle české autorské edice byl tentokrát zařazen překlad informacemi nabité a brilantně uspořádané příručky z dílny nakladatelství O\Reilly. Sestavil ji uznávaný odborník Daniel J. Barret. Představuje příkazy a nástroje Linuxu v mnohem srozumitelnější a ucelenější podobě (navíc v češtině) a s větší zárukou správnosti, než bývá obvyklé například v manuálech nebo na informačních stránkách.

U každého příkazu najdete jeho přesný syntaktický zápis, význam, možné parametry, umístění na disku i název balíčku RPM, z něhož byl instalován. Zabývá se základními oblastmi a popisuje přihlašování a odhlašování, práci s disky a souborovým systémem, shell, instalaci softwaru, operace se soubory a adresáři, práci s texty, tisk i řízení procesů. Najdeme zde i části věnované uživatelským účtům, informacím o počítači, síťovým připojením, procházení webu, elektronické poště a interaktivní komunikaci, matematice a výpočtům, grafice, zvuku a videu.

Zkušenějším uživatelům poslouží jako pohotová referenční příručka. Samostatnější začátečníci, kteří nepotřebují objasňovat základní části systému, v něm najdou spolehlivého průvodce, který je povede při poznávání možností tohoto systému po správné cestě. Úplným začátečníkům tato kniha poslouží jako obecný úvod do všech odrůd Linuxu, i když konkrétně se v ní popisuje Fedora Linux. Jste-li pravidelným uživatelem Linuxu ať už v roli programátora, administrátora či "pouze" běžného uživatele aspiruje tato kniha na titul nejpoužívanějšího svazku ve vaší knihovničce.

Dostává se vám do rukou pouze příručka Linuxu, nikoli jeho úplný manuál. Obsahuje to nejdůležitější, co je pro práci s Linuxem zapotřebí a co ji usnadňuje. Naopak neobsahuje úplný seznam příkazů se všemi volbami a taktéž se nezabývá zbytečnými podrobnostmi o operačním systému. Materiál je seřazen logicky. Například chceme-li se naučit zjišťovat obsah souboru, jsou popsány potřebné příkazy a dále je vysvětleno, jak se používají, navíc i s případnými volbami.

Autoři: Daniel J. Barret

Vydavatelství:

Computer Press

Počet stran: 169

Doporučená cena:

160 Kč

Jazyky C a C++ kapesní průvodce programátora

Jazyky C a C++ patří v současné době ke třem nejpoužívanějším programovacím jazykům pro tvorbu větších aplikací. Přestože se jazyk C používá již více než 30 let a jazyk C++ více než 20 let, jejich obliba neklesá. Jedním z důvodu této skutečnosti je i obrovské množství kódu, který v nich byl doposud vytvořen a který je třeba nadále udržovat a rozšiřovat. Kniha renomovaného autora popisuje poslední normy obou jazyků: C99 a C++98, jejichž nové vlastnosti se v současné době začínají objevovat již ve většině běžně používaných překladačů a vývojových prostředí. Tím, že jazyk C++ vznikl jako objektově orientovaná nadstavba nad jazykem C, je jejich syntaxe v řadě oblastí naprosto shodná a shodná je i řada jejich vlastností. Kniha této shody logicky využívá a popisuje proto oba jazyky společně, a to především formou referenční příručky.

V úvodní části knihy čtenář nalezne příklad jednoduchého programu, který poslouží spíše jako rámec pro procvičování a praktická ukázka pro méně zkušené programátory v těchto jazycích. Pouze tato jediná kapitola z celé knihy má spíše charakter učebnice než referenční příručky. Nicméně v následujících oddílech již bude čtenář procházet všemi stavebními prvky obou jazyků, a to od těch základních, jimiž jsou například identifikátory a klíčová slova, až po pokročilejší témata, jakými jsou výrazy, příkazy, operátory, uživatelem definované neobjektové typy apod. Každý významový celek začíná zpravidla popisem syntaxe, za kterým následuje stručné vysvětlení jeho významu a další podstatné informace, shrnuté do bodů a doplněné příklady. Toto uspořádání je o to výhodnější, že řada programátorů ze zvyku používá střídavě tu jeden, tu druhý z jmenovaných jazyků a společnou příručku se syntaxí obou verzí proto skutečně ocení. Kniha není s ohledem na probírané téma určena naprostým začátečníkům, ale měla by se dostat do ruky především pokročilejším uživatelům a programátorům.

Autor: Miroslav Virius

Vydavatelství:

Grada Publishing

Počet stran: 520

Doporučená cena:

299 Kč

Upravujeme digitální fotografii ve Photoshopu

V současné době se snad každý fotograf, ať už je fotografování jeho koníčkem či se mu věnuje na profesionální úrovni, jistě dostane do situace, kdy svou fotografii bude chtít a potřebovat upravit v počítači. Nezáleží na tom, zda ji pořídil digitálním fotoaparátem či fotografie pouze digitalizoval prostřednictvím skeneru, ale jakmile ji má k dispozici v digitální podobě, potřebuje dobrý softwarový nástroj, s nímž bude moci provést nejen retuše, ale i další zásadnější úpravy pořízených snímků.

K tomuto účelu potom slouží jeden z nejpopulárnějších programů pro úpravu obrázků, jímž bezesporu je Adobe Photoshop. Méně zkušení nebo zvídavější čtenáři pak jistě ocení knihu renomované autorky s názvem Upravujeme digitální fotografii ve Photoshopu.

Odbornice na fotografování a Photoshop Julie Adair Kingová čtenářům přiblíží veškeré možnosti úprav fotografií tak, aby snadno dospěli k pokročilým výsledkům. S pomocí mnoha ukázek fotografií budou postupně procházet jednotlivé přehledné a srozumitelné pracovní postupy. Pro uživatele, kteří s Photoshopem zatím nemají příliš velké zkušenosti, připravila autorka v úvodu knihy přehledné seznámení s paletami, předvolbami a ovládacími prvky programu, přičemž neponechala stranou ani vysvětlení základních grafických pojmů, jako jsou například pixely či barevné kanály. Praktické je, že čtenář bude vždy upozorněn na rozdíly mezi různými historickými verzemi programu, stejně jako na rozdíly a specifické vlastnosti popisovaných platforem Windows i Macintosh. Srozumitelnou formou se čtenář dozví, jak nastavit digitální temnou komoru na optimální výkon a barevnou přesnost, jak ovládnout účinné techniky výběru a rovněž zjistí, v čem spočívá tajemství používání vrstev, vrstev úprav i režimů prolnutí. Ve výkladu nechybí ani popis problematiky ořezu či samotného tisku digitálních fotografií v co nejlepší kvalitě, retuší a barevných úprav, sdílení fotografií na webu nebo vytváření on-line galerií. Prostě užitečná příručka pro všechny typy čtenářů.

Autor: Julie Adair King

Vydavatelství:

Grada Publishing

Počet stran: 336

Doporučená cena:

299 Kč

§§§§§


6/2004

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Insoft a LCS

Společnost Insoft se rozhodla ukončit činnost v oblasti ekonomického softwaru a dohodla se na podpoře svých klientů se společností LCS International. LCS nabídla dosavadním klientům Insoftu svůj ekonomický systém LCS SIS a informační systém LCS Helios IQ. Obě firmy navíc spolupracují při převodu dat do nového systému, aby se snížila doba implementace i administrativní náklady spojené s přechodem na nový systém.-OK

Informatica v ČR a SR

Producent softwaru pro datovou integraci a business inteligenci, společnost Informatica, bude mít nyní v ČR a SR nového výhradního partnera firmu INFA Partner. Řešení se značkou Informatica u nás až dosud distribuovala Sybase ČR. Situace na trhu vyvolala potřebu oddělit distribuci produktů obou značek, a tak se obě firmy dohodly na osamostatnění aktivit pod hlavičkou nově vzniklé společnosti.-OK

Experimentální vysílání

Povolení k pilotnímu provozu digitálního televizního vysílání získal od ČTÚ Český Telecom. Na vyjádření ČTÚ ohledně rozšíření telekomunikační licence umožňující zahájit komerční vysílání zatím čeká. Pro nedostatek volných kmitočtů pro klasické sítě vysílačů středního a velkého výkonu má ČTc záměr realizovat sítě vysílačů DVB-T buňkového charakteru o nižších výkonech. Hlavním požadavkem je zabezpečení příjmu v městských aglomeracích. ČTc má již zkušenosti z provozování digitální distribuční sítě pro ČT a z laboratorního vysílání. Digitální vysílání přináší vynikající kvalitu zvuku a obrazu, větší počet kanálů, interaktivní služby (on-line sázení, video na přání, hry chat, hlasování, možnost psaní e-mailů bez PC, posílání SMS, aj.) a možnost mobilního příjmu.-FEL

VOLNÝ zlevnil

Společnost COL, poskytovatel telekomunikačních služeb pro domácí uživatele pod značkou Volný, od 1. 5. 2004 snížila ceny hovorů z pevné linky pro domácnosti. V rámci nových tarifů služby Volný Volba 1020 byly sjednoceny ceny za místní a meziměstská volání. Meziměstská volání jsou nyní v rámci této služby standardně účtována za nižší cenu místních hovorů.-FEL

O víkendu zadarmo

Balíček Moje víkendové hovory je novou součástí Oskarova Dárkového koše. Získat ho tedy může každý nový zákazník, který si aktivuje jeden z Tarifů nové generace. Doba, po jakou může volat od páteční do nedělní půlnoci do Oskara úplně zadarmo, se liší v závislosti na tarifu. U tarifu Řekni mi zdarma po dobu 3 měsíců, u Povídej zdarma po dobu 6 měsíců a u Nezavěšuj pak po dobu 12 měsíců. Moje víkendové hovory ale nejsou určeny pouze pro nové zákazníky. Balíček mohou získat i všichni stávající zákazníci Oskara za měsíční paušál 150 korun bez DPH.-FEL

Bezdrátový internet

Společnosti Eurotel Praha a Český Telecom uzavřely roamingovou dohodu o vzájemném sdílení přístupových bodů bezdrátové technologie Wi-Fi, a společně tak nabízejí s celkovým počtem 163 přípojných bodů zcela bezkonkurenční pokrytí v ČR. Eurotel také rozšířil svou nabídku služeb pro technologii Wi-Fi. Nový tarif Eurotel Wi-Fi Jet Basic, který za paušální poplatek 599 Kč bez DPH nabízí 60 volných hodin, je určený středně náročným uživatelům využívajícím Wi-Fi připojení do 90 hodin měsíčně. Služba Wi-Fi Jet Nonstop za 1 199 Kč bez DPH měsíčně zůstává nezměněna.-FEL-

§§§§§


Herní tip měsíce SC: Pandora Tomorrow

Pavel Mondschein

C04P0333

Tajní agenti, vpřed! Sam Fisher se vrací do akce a za ten rok, co uplynul od vydání prvního Splinter Cellu, se naučil pár zajímavých vychytávek, které mu usnadní pronikání na nepřátelské území. Je to ale dost na to, abychom otevřeli peněženky a pořídili si jeho nové dobrodružství?

Hra Splinter Cell je bezesporu tím nejlepším, co se na poli stealth akcí za poslední roky urodilo. Teď si k nám razí cestu pokračování. Je lepší? Nebo snad horší? Ani tak, ani tak. Přinejmenším na první pohled se zdá, že je naprosto stejné jako jeho předchůdce. Dokonalé audiovizuální zpracování s důrazem na hru světla a stínu, precizní animace všech postav, nápadité lokace, jejichž menší rozlohu dostatečně kompenzuje nebývalý důraz na detailnost a věrohodnost, kvalitní umělá inteligence... Zkrátka nic nového pod sluncem. Dokonce i hlavní hrdina je stejný a má prakticky totožnou výbavu pistoli a samopal (obojí pochopitelně s tlumičem), několik typů kamer pro pozorování míst za rohem či zavřenými dveřmi, omračující munici a podobně. Jedno se ale přesto změnilo: hra je vyváženější, hratelnější a o drobný kousek zábavnější. Pakliže jste původní Splinter Cell hráli, jistě tušíte, co vás čeká. Opět budete bojovat proti mezinárodnímu terorismu, přičemž tentokrát bude vaším hlavním protivníkem padouch Sadono, který světu vyhrožuje rozšířením epidemie neštovic. Podíváte se do všech koutů světa, například do Francie, Jeruzaléma, Indonésie či na letiště v Los Angeles. Trošku smutné je, že tvůrci rezignovali na dříve avizovanou nelineárnost postupu úrovněmi. Sice narazíte na místa, která můžete překonat dvěma různými způsoby, ale většinou se jedná o variabilitu ve stylu "půjdu po schodech, nebo vyšplhám po okapu"? Že byste měli k dispozici dvě zcela odlišné cesty, na to rovnou zapomeňte. Situace se trošku změní až v posledních dvou misích, ani tam se ovšem nebudete muset bát, že byste zabloudili.

Přesto Pandora Tomorrow jasně patří mezi tituly, k nimž usednete a už se od nich neodtrhnete. Velký podíl na tom má fakt, že valnou většinou si nesmíte dovolit spustit sebemenší poplach. Stráže tedy budete nalákávat do temných koutů, kde je budete likvidovat za pomoci pěstí, budete na ně skákat z výšky či se jim vyhýbat za pomoci ryze akrobatických prvků. Splinter Cell nikdy nebyl žádná střílečka a pokračování na tom nic nemění.

Největším přínosem aktuálního druhého dílu je ovšem něco jiného, než nový příběh či pár drobných změn v hratelnosti. Je jím multiplayer. Ano, konečně jsme se dočkali. Je sice určen jen pro dva hráče a je poměrně náročný na vaše herní schopnosti, ale rozhodně stojí za to. Rozdělíte se do dvou týmů, přičemž jedni představují členy speciální jednotky a herní systém je pro ně obdobný jako v singleplayerové kampani. Dvojice žoldáků je na tom jinak. Pro ně se dění na monitoru změní v klasickou FPS, a to včetně škály pohybů. Takže žádné ručkování po okapech, žádné slaňování po zdech. Zato však mají detektor pohybu a elektromagnetického záření, takže nejsou tak úplně bezbranní. Tak, pánové, a teď se do sebe pusťte. Dokáží žoldáci uchránit nádoby s nebezpečnou látkou, nebo jim je "speciálové" ukradnou pod nosem? To už záleží jen na vás.

§§§§§


Packardi s AMD

Tomáš Jirásko

C04P0327

Společnost HP představila nový osobní počítač HP dx6050, určený zákazníkům malých a středních podniků, vzdělávacích a státních institucí. Ve standardním provedení je tento model vybaven procesorem AMD Athlon XP s architekturou QuantiSpeedTM a technologií 3DNow!, čipovou sadou nVidia nForce2, integrovanou grafickou kartou GeForce4 MX s možností upgrade pomocí AGP slotu, podporou pro dva monitory, pamětí PC2700 (DDR333) s maximální kapacitou 2 GB, výkonným pevným diskem (7 200 otáček za minutu), integrovanou síťovou kartou 3Com NIC a šesti rozhraními USB 2.0.

V České republice bude řada dx6050 dostupná pro prodejce HP formou konfigurátoru Top Config. Ten nabízí možnost individuálních úprav a konfiguraci sestav přímo u prodejních partnerů. Zákazníci si tak mohou zvolit poměr výkonu a ceny dle vlastní potřeby a možností. Do sestav je možné vybrat procesory AMD Athlon XP různého výkonu, pevné disky do kapacity až 160 GB, paměť DDR SDRAM do 2 GB anebo například osmirychlostní DVD mechaniku +R/+RW.

Odkaz: http://www.hp.cz

§§§§§


Ve znamení dvacítek

Tomáš Jirásko

Společnost iiyama připravila na jaro 2004 dva nové LCD displeje s úhlopříčkou 20,1 " ProLite H510 a ProLite E511S.

První novinkou v podobě ProLite H510 je otočný LCD displej. Použitý Pivot Software podporuje možnost otočení pracovní plochy, která poskytne obraz o velikosti 306 x 408 mm. Doba odezvy tohoto monitoru je 16 ms, kontrast 500 : 1 a jas 250 cd/m2. ProLite H510 nabízí dvojici DVI-D vstupů 2x a nechybí ani USB 2.0 Hub. Monitor má hmotnost 9,5 kg a jeho horizontální i vertikální úhly pohledu jsou 170°.

Oproti tomu ProLite E511S nabídne úhly pohledu 176°, dobu odezvy 16 ms, kontrastní poměr 400 : 1 a jas 250 cd/m2. Kromě vstupu D-Sub mini 15 pin je k dispozici i jeden DVI-D konektor. Tento monitor je vybaven 2W stereo reproduktory. Jeho hmotnost je 11 kg a rozměry jsou 465,8 x 415,4 x 241 mm.

Odkaz: http://www.iiyamacz.cz

§§§§§


Multifunkce pro SOHO

Tomáš Jirásko

HP Officejet 4255 by měl nabídnou optimalizovaný tisk v rozlišení 4 800 dpi nebo volitelný šestibarvový inkoustový tisk (s technologií HP Photoret IV). Officejet 4255 má automatický podavač dokumentů (ADF) s kapacitou 20 listů papíru a dosahuje rychlosti až 17 stránek za minutu při černobílém tisku a kopírování a 12 stránek za minutu při barevném tisku. Zařízení pracuje i jako samostatná kopírka.

Odkaz: http://www.hp.cz

§§§§§


Nové ThinkPady

Tomáš Jirásko

Společnost IBM představila nové modely vlajkové řady ThinkPad T Series včetně prvních modelů této řady s patnáctipalcovými displeji. Nové provedení doplňují technologie ThinkVantage pro bezdrátové sítě, zabezpečení a správu počítačů. Nové patnáctipalcové modely, optimalizované pro výkon a přenosnost, díky větším a jasnějším obrazovkám s vyšším rozlišením poskytují zvýšenou flexibilitu a pohodlí. Vybrané modely patnáctipalcového notebooku IBM ThinkPad T42 a T42p jsou vybaveny technologií Flexview, jež nabízí ve všech směrech zorný úhel 170 stupňů. Počítače ThinkPad T42 a T42p budou k dispozici s novými mobilními procesory Intel Pentium M 735, 745 a 755 se 2 MB vyrovnávací paměti druhé úrovně (L2) a s procesory Intel Pentium M 1,5 GHz s 1 MB paměti L2. Vybrané modely počítače ThinkPad T42p, nejtenčí a nejlehčí mobilní pracovní stanice na trhu, nabídnou procesor Pentium M 745 nebo 755, grafický procesor ATI Mobility FireGL T2 s podporou OpenGL, technologii Flexview, rozlišení UXGA (1 600 x 1 200), adaptér pro bezdrátové sítě 802.11 a/b/g a celé portfolio technologií IBM ThinkVantage. Součástí balíku technologií ThinkVantage je IBM Embedded Security Subsystem, integrovaný bezpečnostní čip a aplikace na ochranu firemních dat, zabezpečení hesel a ochranu před přístupem neoprávněného uživatele. IBM nabízí u počítačů ThinkPad T42 a T42p i technologii Active Protection System na ochranu uživatelských dat. Podobně jako technologie, která slouží v automobilech pro uvolnění airbagů, používá Active Protection System mikročip na systémové desce, jenž rozpozná zrychlení pohybu systému (například při pádu) a zareaguje dočasným zaparkováním diskové hlavy pro čtení a zápis. Tato rychlá reakce může zabránit poškození pevného disku, k němuž dochází při některých pádech. Kromě tloušťky 3,05 cm a váhy necelých 2,40 kg by nejnovější patnáctipalcový IBM ThinkPad měl dosáhnout výdrže až 6,4 hodiny.

Odkaz: http://www.ibm.cz

§§§§§


Nike Philips

Tomáš Jirásko

Řada společných počinů společností Nike a Philips dostala další přírůstky. Na trh byla uvedena dvojice digitálních audiopřehrávačů PSA220 MP3 a PSA250 MP3 MAX a digitální FM rádio PSA110.

Tato řada spotřební elektroniky je navržena především s ohledem na sportovní aktivitu, a tak jako u předcházejících výrobků nechybí možnost upevnění na paži. PSA PSA220 a PSA250 nabídnou 256MB, respektive 512MB paměť a jsou vybavena rovněž FM tunerem s pamětí pro předvolbu 10 stanic. Propojení k počítači je realizováno přes USB rozhraní. Oba MP3 playery disponují podsvíceným LCD displejem, který usnadňuje ovládání a výběr skladeb při cvičení, ovšem rovněž toto podsvícení nabídne režim záblesků pro označení a zvýraznění sportovce například při běhu za snížené viditelnosti. Přehrávače mají nový dálkový ovladač ve tvaru opasku, kterým je přístroj připevněn a tlačítka jsou jednoduše dostupná na přední straně opasku. Jedno nabití vestavěného akumulátoru vystačí na 12 hodin přehrávání. Řada je doplněna digitálním FM rádiem PSA110 s pamětí pro deset stanic.

§§§§§


Francouzští tvrďáci

Tomáš Jirásko

Společnost Maxtor uvedla na trh nejnovější generaci pevných disků Maxtor Atlas 10K V a Atlas 15K II Ultra320 SCSI. 3,5palcové pevné disky vykazují střední dobu bezporuchového provozu 1,4 milionu hodin. Atlas 10K V poskytuje plošnou hustotu záznamu 73,5 GB na plotnu, zatímco Atlas 15K II 36,7 GB na plotnu. Oba disky mají zabudované nové adaptivní funkce MaxAdapt a prvky pro dosažení vyšší kapacity. Disky Atlas 10K V se budou dodávat s kapacitou 73, 147 a 300 GB s rychlostí 10 000 otáček za minutu. Jejich maximální optimální přenosová rychlost činí 89 MB za sekundu a průměrná přístupová doba činí 4,0 ms. Atlas 10K V tak nabízí zvýšení sekvenčního výkonu o 24 % a zkrácení průměrné přístupové doby o 7% oproti předchozí generaci pevných disků.

Disky Atlas 15K II se budou dodávat s kapacitou 36, 73 a 147 GB s rychlostí 15 000 otáček za minutu. Maximální optimální přenosová rychlost je 98 MB za sekundu a průměrná přístupová doba je 3,0 ms. Oproti předchozí generaci disků Atlas 15K to představuje zvýšení sekvenčního výkonu o 31 % a 7 % zkrácení průměrné přístupové doby. Oba disky Atlas 10K V i Atlas 15K II mají vyrovnávací paměť o velikosti 8 MB.

Odkaz: http://www.maxtor.com

§§§§§


Dellovští stříbrňáci

Tomáš Jirásko

Nový notebook Latitude 100L je model, jímž tato společnost reaguje na stále se zvyšující tlak na cenu a požadavky zákazníků na entry-level modely. Latitude 100L je osazen procesory Intel Celeron 2,4/2,6GHz a Mobile Intel Pentium 4 2,66/2,8 GHz. Při konfiguraci lze volit z 14" nebo 15" displeje, velikost paměti se pohybuje od 128 MB až po 1 GB. Nabízené pevné disky EIDE mají kapacitu 20-40 GB. 100L pro připojení nabízí integrovanou síťovou kartu 10/100 Ethernet nebo modem 56Kb V92. Pozice pro optickou mechaniku je na rozdíl od ostatních modelů Latitude fixní, vrcholem nabídky je DVD+RW mechanika. Pro tento model Latitude nelze navíc použít externí periferie řady Latitude D. Představené projektory nesou označení 3300MP a Dell 4100MP. Model 3300MP nahrazuje projektor Dell 3200MP a za stejnou cenu by měl nabídnout některé pokročilejší funkce jako automatické odstranění vertikálního zkreslení. Projektor nabízí podobně jako konkurenční modely i režim Eco, ve kterém se projektor ztiší a zvýší životnost lampy až na 5 000 hodin. Projektor je vybaven slušnou sbírkou konektorů včetně RS232 a HDTV. K projektoru lze připojit čtečku paměťových karet 6v1, a lze tak promítat například fotografie bez připojeného počítače. 3300 MP je vybaven podsvíceným LCD displejem a 2W reproduktorem. Pro zobrazení je použita technologie DLP, nativní rozlišení projektoru je 1 024 x 768 pixelů. Maximální jas je 1 500 ANSI lumenů a kontrastní poměr 1 700 : 1. DLP projektor 4100MP je určený pro promítání ve velkých konferenčních místnostech a posluchárnách. Nabídne rozlišení 1 024 x 768 pixelů, kontrastní poměr 2 000 : 1 a maximální jas

2 200 ANSI lumenů. Pro segment malých a středních firem jsou pak určeny síťové prvky Dell PowerConnect 2600, jež představují novou řadu nespravovatelných gigabitových přepínačů v 8 až 24portové konfiguraci (modely 2608, 2616 a 2624). Jejich spravovatelné protějšky nesou označení 5212 a 5224.

Odkaz: http://www.dell.cz

§§§§§


Egosys Juli@

Tomáš Jirásko

Juli@ je PCI zvuková karta, u níž si uživatel může vybrat typ konektorů a podle toho kartu nainstalovat do PCI slotu. Ať si již vyberete mezi vstupními a výstupními konektory -10 dBv RCA nebo +4 dbu 1/4" TRS, vždy bude mít Juli@ dva analogové vstupy a výstupy, S/PDIF digitální optický výstup, S/PDIF digitální koaxiální vstup a výstup s podporou samplovací frekvence až 192 kHz, MIDI vstup a výstup. Karta podporuje rozlišení až 24 bity/192 kHz, MME, DirectSound, ASIO 2.0 a GigaStudio. Je uzpůsobená pro PCI sloty 3,3 V a 5 V.

Odkaz: http://www.esi-pro.com

§§§§§


Nové řady Mitsumi

Tomáš Jirásko

Společnost Mitsumi pozměnila nabízené portfolio i distribuční kanály, s čímž úzce souvisí i představení nově označených řad klávesnic a myší, což by mělo kupujícím pomoci v orientaci při jejich výběru a koupi. Řady FQ a IC představují OEM produkty, XD a GO řady jsou určeny pro přímý koncový prodej, přičemž hi-endová řada XD by se měla objevit výhradně ve specializovaných obchodech. Řada je určena především uživatelům, pro které hraje ergonomika a optické vlastnosti rozhodující roli.

Prvními výrobky nesoucími označení XD jsou dvojice klávesnic a myší XD 3010 Wireless Office Kit, XD 500 Slim Multimedia Keyboard, XD 710 Optical Wheel Mouse, XD 900 Wireless Optical Wheel Mouse.

Kit XD 3010 zahrnuje klávesnici a myš bezdrátově připojené k PS/2 portům. Klávesnice nabídne dvacet programovatelných kláves, dodávaná myš je navržena pro použití jak praváky, tak i leváky. Její senzorické rozlišení je 400 dpi. Klávesnice i myš jsou napájeny AA bateriemi.

Optická bezdrátová myš XD 900 nabídne pět tlačítek, z nichž některá mohou být volně naprogramována uživatelem. Optický senzor této myši má rozlišení 400 dpi. Myš může být připojena k počítači přes USB nebo PS/2 rozhraní. Dvoukanálový bezdrátový přenos by měl zabezpečit její funkčnost bez nepříjemných interferencí.

Orientační cena byla nastavena pro XD 3010 Wireless Office Kit na 29 eur, XD 500 Slim Multimedia Keyboard bude stát 5,90 eur, XD 710 Optical Wheel Mouse 10,90 eur a XD 900 Wireless Optical Wheel Mouse 17,90 eur.

Odkaz: http://www.mitsumi.com

§§§§§


Audiotrak

Tomáš Jirásko

Na našem trhu se objevila trojice novinek od společnosti Audiotrak, jde o zařízení Maya 1010, 1010XL a EX5.

V případě prvního produktu se jedná o 10in/10out PCI Digital Recording Interface. Maya 1010 je tedy PCI zvuková karta s externím breakout boxem, nabízející 8 analogových vstupů a výstupů plus digitální stereo vstup a výstup, až 24bitové/96 kHz rozlišení, S/PDIF koaxiální a optický digitální výstup, dva mikrofonní vstupy, dva sluchátkové stereo výstupy, možnost přímého monitoringu, E-WDM driver (ASIO/MME/WDM/GSIF/ /DirectWIRE), 1 mini-DIN kabel s koaxiálním vstupem/výstupem a MIDI vstup/výstup.

Verze 1010XL má oproti tomu PCI Digital Recording Interface s 1U rackem, zahrnující dvojici mikrofonních vstupů s phantomovým napájením +12 V, 8 analogových vstupů a výstupů s rozlišením 24 bitů/96 kHz, S/PDIF koaxiální a optický výstup, dva sluchátkové stereo výstupy, možnost přímého monitoringu, E-WDM driver (ASIO/MME/WDM/GSIF/DirectWIRE), 1 mini-DIN kabel s koaxiálním vstupem/výstupem a MIDI vstup/výstup.

Maya EX5 je USB 2 In/6 Out Digital Audio Interface určený pro klasický desktop nebo notebook. K počítači se připojuje přes USB port. Maya EX5 je vybavená 2 analogovými vstupy a 6 analogovými výstupy (3,5mm jack) včetně S/PDIF koaxiálního digitálního vstupu/výstupu a optického výstupu, mikrofonním vstupem, sluchátkovým výstupem a headset jackem. Pomocí zvukové karty Maya EX5 lze posílat digitální zvuk do MiniDisku nebo přijímat digitální audio z vašeho zařízení. EX5 rovněž nabízí kompatibilitu s Dolby Digital 5.1 a DTS 5.1 formáty podporuje tedy poslechovou konfiguraci až 5.1.

Odkaz: http://www.disk.cz

§§§§§


Adobe Video 2.5

Tomáš Jirásko

Společnost Adobe uvedla na trh balík Adobe Video Collection 2.5, jenž obsahuje nové verze Adobe Premiere Pro 1.5, Adobe After Effects 6.5, Adobe Audition 1.5 a Adobe Encore DVD 1.5. Kolekce Adobe Video Collection je ve dvou verzích, Standard a Professional. Verze Adobe Video Collection Standard, navržená pro profesionály v produkci videa pro organizace a různé akce, obsahuje Adobe Premiere Pro 1.5, Adobe After Effects 6.5 Standard, Adobe Audition 1.5 a Adobe Encore DVD 1.5. Verze Professional kolekce Adobe Video Collection byla navržena pro rozhlasové, televizní a filmové profesionály a zahrnuje také Adobe After Effects 6.5 Professional a Adobe Photoshop CS.

Odkaz: http://www.adobe.com

§§§§§


Nové vlnky

Tomáš Jirásko

Ještě před oficiálním uvedením, jehož termín je asi dva týdny po uzávěrce tohoto čísla, se u nás zastavilo představit nové Vaio řady VGN. Zatím se na trhu objeví dva modely A197VP/A195EP a my jsme si s jedním kouskem mohli několik dní pohrát.

Samozřejmě se Vaio drží tradice značky Sony, a proto již na první pohled zaujme designem kombinující stříbrnou a černou barvu. Díky designu je prostor mezi klávesnicí a displejem více než dostatečný a i při větším tlaku nehrozí poškození displeje. Vzhledem k tomu, že šlo o jediný vzorek, který byl k dispozici, odpustili jsme si tvrdší údery na toto víko, ale skutečným zatížením projde tento notebook samozřejmě až během standardního testu, na němž jak jsme se Sony dohodli, již přivítáme "ostrý" prodejní kus. Boční designérsky zajímavé vybrání a posazení pantu víka však na druhou stranu při zavření způsobilo, že prostor mezi klávesnicí a displejem je z boku zároveň škvírou, jíž se do tohoto místa dostane minimálně prach, a to jak se notebook zachová, pokud vybráním zachytne bude hodně záležet na zámku víka při mírně hrubším zacházení odolal a nedovolil víku vyklouznout z uchycení. Pro zobrazení jsou použity grafické karty ATi Mobility Radeon 9700 (A197), respektive 9200 (A195) s 64 MB sdílené paměti. Jako zobrazovací jednotku použila Sony u A197 svůj 17palcový LCD displej X-Block s automatickou regulací jasu a rozlišením 1 600 x x 1 200 obrazových bodů, jenž poskytoval ostrý a čistý obraz, model A195 má standardní displej o velikosti 15 palců (1 024 x 768 pixelů). Notebooky jsou osazeny procesorem Intel Pentium M s frekvencí 1,7 GHz/1,5 GHz. Velikost paměti je na standardní úrovni 512 MB operační paměti, dodávaný disk má velikost 80 GB. Ve výbavě nalezneme optické mechaniky DVD+-RW a CD-RW/DVD-ROM. Notebooky samozřejmě disponují klasickou sestavou portů jako je trojice USB 2.0 portů, i.Link (IEEE 1394), výstupem pro monitor, mikrofonním konektorem, zvukovým výstupem, PCMCIA i Memory Stick slotem. Notebook napájí Li-Ion akumulátor, námi odhadnutá doba reálného provozu při plném zatížení je něco málo přes dvě hodiny. Rozměry notebooku jsou 406 x 45 x 280 mm, hmotnost 4 kilogramy. Při užívání se notebook jevil jako dobře vyvážená sestava, ovšem rozhodující bude cena. Neoficiálně se hovoří, že tyto notebooky nazývané interně Jedi, by měli stát od 55 tisíc bez DPH a výše, dle konfigurace. Pokud tomu tak skutečně bude, stanou se Jediové nepříjemnou konkurencí.

Odkaz: http://www.sony.cz

§§§§§


Displej s kalibrací

Tomáš Jirásko

Společnost Barco se vstupem do segmentu LCD panelů pro grafické aplikace nespěchala a až nyní představila svojí novinku Barco Coloris Calibrator. Nativní rozlišení displeje činí 1 600 x 1 200 pixelů a velikost displeje 20,1". Monitor by měl nabídnou vysoký jas, kontrast a ostrost obrazu s úhly pohledu až 170 ?.

Optimální barevnou konzistenci zajišťuje snímací technologie Color

I-Guard, kdy miniaturní snímač, umístěný v horním rohu monitoru, neustále sleduje stabilitu kalibrovaných barev a svítivost podsvětlovacích trubic. Nestabilita barev v čase (v řádech minut a hodin) je totiž největším problémem u LCD displejů. Snímač dokáže rozpoznat všechny barevné odchylky způsobené podsvětlením panelu, buňkami s tekutými krystaly, řídící elektronikou, Look-Up tabulkami jakož i grafickými kartami, a okamžitě na ně reagovat a korigovat je v reálném čase. Případné potíže LCD displejů se zobrazením gradace barev eliminuje díky 10bitové gama korekci, jež nabízí jemnější odstínění barev, a tím i přesnějšího zobrazení. Každý Coloris Calibrator má svůj individuální barevný profil popisující chování monitoru podle norem ICC ColorSync. Rozdíl mezi požadovanými a zobrazovanými barvami vyjadřuje hodnota Delta-E. Všechny displeje Coloris Calibrator procházejí měřením přímo ve výrobě a mají typickou hodnotu barevné odchylky menší než Delta-E 3. Tato hodnota koresponduje s průměrnou odchylkou přes naměřených více než 280 specifických barevných polí. Zabudovaný snímač nepřetržitě zajišťuje měření a stabilizaci generovaných barev, čímž zaručuje barevnou stabilitu monitoru na hodnotě Delta-E menší než 0,5.

Odkaz: http://www.nowatron.cz.

§§§§§


Supervýkonná Amálka

Tomáš Jirásko

Cluster postavený na procesorech Intel Xeon uvedl do plného provozu Ústav fyziky atmosféry Akademie věd ČR (ÚFA). Počítač nesoucí jméno Amálka slouží pro náročné výpočty a numerické experimenty v rámci kosmického programu realizovaného v České republice. Výpočetní kapacita počítače Amálka umožňuje vytvořit například třídimenzionální numerický model planety Merkur a studovat jevy, ke kterým dochází během interakce jeho magnetického pole s tokem částic slunečního větru. Studium těchto procesů je přípravou pro lety sond k této planetě plánované americkou kosmickou agenturou NASA na rok 2004-2005 a Evropskou kosmickou agenturou ESA na rok 2012. Mezi další úlohy, které Amálka pomáhá řešit, patří například i modelování plazmatu. V současné době tvoří Amálku celkem 96 dvouprocesorových strojů propojených gibabitovým Ethernetem a jako řídicí jednotka je použit čtyřprocesorový stroj. Při prezentaci za účasti Stacy J. Smithe (chief information oficer) z Intelu, který rovněž nastínil plány této společnosti v oblasti serverů pro nejbližší období, byl výkon tohoto řešení řazen okolo 500. místa na světě. V oblasti EMEA se nejvýkonnějším řešením pak může pochlubit univerzita v Gdaňsku, jejíž počítač patří do první světové desítky. Sestavení Amálky bylo inspirováno principem Beowulfova počítače z roku 1996 a úkolu postavit jej se ujala společnost Sprinx Systems.

Odkaz: http://www.intel.cz

§§§§§


Acer TravelMate 6000

Tomáš Jirásko

Nová řada Acer TravelMate nese označení 6000, je osazena procesory Intel Pentium M s frekvencí 1,6 GHz s čipsetem Intel 855GME a integrovanou kartou pro bezdrátové připojení 802.11g. Toto Centrino dosahuje výdrže až 5 hodin při provozu na baterie (8 hodin s druhou baterií v šachtě Acer MediaBay). Operační paměť má standardně velikost

512 MB DDR, kterou je možné rozšířit až na 2 GB. V notebooku je použit pevný disk s technologií Acer DASP (ochrana disku proti nárazům) s kapacitou 40/60 GB a kombinovaná mechanika DVD/CD-RW nebo duální mechanika DVD-RW

Acer TravelMate 6000 je vybaven 15" TFT SXGA+ displejem s rozlišením 1 400 x 1 050 bodů s 16,7 milionu barev, integrovanou grafickou kartou Intel 855GME 3D AGP s technologií Intel Extreme Graphics 2 a až 64 MB videopaměti. Kromě Wi-Fi jsou v počítači integrovány síťová karta 10/100/1 000 Mb/s Wake-on-LAN Fast Ethernet, čtyři USB 2.0, infračervený (FIR) port, konektor VGA pro připojení externího monitoru, konektory audio in/out a PCMCIA slot typu II, FireWire (IEEE 1394) a DVI, S-Video TV-out, čtečka paměťových karet 4v1.

Na českém a slovenském trhu jsou dostupné modely TravelMate 6003LCi s procesorem Intel Pentium M 1,6 Ghz, 512 MB DDR SDRAM, 40GB HDD, DVD/CD-RW mechanikou a 15" displejem TFT za cenu 47 990 Kč/60 990 Sk a TravelMate 6003LMi, který je vybaven 60GB HDD a DVD+/-RW mechanikou za cenu 51 990 Kč/65 990 Sk bez DPH.

Odkaz: http://www.acer.cz

§§§§§


Dothan na scénu

Čestmír Žák

C04P0336

Intel 10. května oficiálně představil Pentium M "Dothan", nástupce stávajícího Pentia M s jádrem "Banias". Nová řada procesorů s podporou technologie Centrino se vyznačuje 90nm výrobním procesem a 2MB L2 cache. Procesory Dothan pracují s FSB 400 MHz, k dispozici jsou tři varianty lišící se frekvencí: základní model pracuje na 1,7 GHz, střed představuje 1,8GHz verze a pomyslný vrchol reprezentuje momentálně nejvýkonnější Dothan s kmitočtem 2,0 GHz.

Odkaz: http://www.intel.com

§§§§§


Vyvážena zlatem?

Čestmír Žák

Musíte mít ve svém PC vždy tu nejmodernější a nejvýkonnější grafickou kartu bez ohledu na její cenu? Pokud ano, mohla by vás možná zajímat novinka od Gainwardu. Produkt Gainward CoolFX PowerPack! Ultra/2600 "Golden Sample" je vybaven nejmodernějším GPU od společnosti nVidia GeForce 6800 Ultra (450 MHz), což v kombinaci s 256 MB 1,6 ns GDDR3 paměti (1,2 GHz) slibuje více než solidní grafické výkony. O chlazení se stará vysoce účinný a především velice tichý systém vodního chlazení Gainward CoolFX. Před koupí takové karty ovšem budete zřejmě muset rozbít hodně prasátek, neboť 899 eur (29 000 Kč) si dnes za grafickou kartu může dovolit utratit opravdu jen málokdo.

Odkaz: http://www.gainward.cz

§§§§§


Sériová pec

Čestmír Žák

Plextor vysílá do prodeje nového zástupce DVD vypalovacích mechanik. PX-712SA se od konkurenčních produktů odlišuje zejména tím, že je určen pro rozhraní Serial ATA (150 MB/s). Zápis na DVD+R probíhá maximálně rychlostí 12x, u DVD-R pak 8x. Pro DVD-RW i DVD+RW je shodně nabízen nejvýše 4rychlostní přepis. CD-R lze zapisovat 48x, CD-RW přepíšete maximálně 24násobkem nominální rychlosti. Čtení CD i DVD (48x/16x) nijak nevybočuje ze současného standardu. Produkt se pochlubí 8 MB vyrovnávací paměti, chybět u něj ale nemůže ani podpora tradičních "plextoráckých" technologií, zabezpečujících ochranu proti podtečení bufferu. Spolu s mechanikou dostane případný zákazník také následující software: Ahead Nero Burning ROM, Ahead InCD, Nero BackItUp, Pinnacle Studio, CyberLink PowerDVD a PlexTools Professional. Plextor PX-712SA se do prodeje dostane v červnu, cena byla stanovena na 229 dolarů (6 200 Kč).

Odkaz: http://www.plextor.com

§§§§§


Externista přes USB

Čestmír Žák

Především pro majitele notebooků či příznivce zařízení umístěných vně počítače všeobecně bude asi určen čerstvý produkt InnoDV USB 2.0 od společnosti Innovision. Tento externí TV tuner celým názvem InnoDV Portable TV/Video Real-time Recorder umožňuje kromě sledování televize i nahrávání videa. K PC jej připojíte přes rychlé rozhraní USB 2.0, ale podporována je i starší verze USB 1.1 u té se však dá s vysokou pravděpodobností očekávat nějaké rychlostní či kvalitativní omezení. Příjem TV signálu zajišťuje klasický anténní konektorem pro koaxiální kabel, popřípadě lze využít i S-Video konektoru. Tuner pracuje s televizními normami PAL a NTSC, podporuje i funkci Time-Shift, jež umožní přeskakovat v čase bez nutnosti přerušení nahrávky. V rámci softwarového balíku obdržíte např. aplikace CyberLink PowerVCR, InterVideo WinDVD a WinDVD Creator.

Odkaz: http://www.ivmm.com

§§§§§


Plzeňský čip

Čestmír Žák

Představitelé města Plzeň oznámili, že projekt multi-aplikační čipové karty se po několikaměsíčním budování infrastruktury začíná konečně probouzet k životu. S nápadem týkajícím se karty, jež by občanům krajských měst pomohla nejen při nákupu nejrůznějšího zboží a služeb, přispěchala před časem společnost LogicaCMG. Systém bude zastupovat tzv. elektronickou peněženku, již si nabijete určitým kreditem, který následně utrácíte u smluvních partnerů (bezpečnost objemnějších transakcí zajišťuje PIN), ale bude jej možné aplikovat rovněž pro kontroly docházky do práce apod. V první, testovací fázi karta poslouží pouze několika vybraným službám, z nichž největší význam připadá na veřejnou dopravu. Dlouhodobá vize tohoto integračního programu hovoří o tom, že v budoucnu budeme manipulovat s jediným čipem, jenž plně zastoupí veškeré osobní doklady (občanský průkaz, řidičský průkaz, průkaz pojištěnce apod.), platební prostředky (kreditní karty) a další dnes nezastupitelné průkazy. Největší příslib celé akce spočívá ve zmenšení prostoru pro cílené zneužití citlivých dokladů.

Odkaz: http://www.logicacmg.cz

§§§§§


19 plochých palců

Čestmír Žák

Zejména pro náročnější uživatele ze sektoru CAD/CAM, finančnictví či bankovnictví je určen 19" LCD displej L795 pocházející od renomované společnosti Eizo. Může se pochlubit rozlišením 1 280 x 1 024, kontrastním poměrem 500 : 1 a svítivostí 250 cd/m2. Dokonalé podání obrazu zajišťuje 10bitová gama korekce. Zorný úhel 170 " ve všech směrech zřejmě nikoho neurazí, stejně jako možnost využít funkci obraz v obraze (se dvěma módy použití) či hardwarovou rotaci (přetočení obrazu o 90 ? bez nutnosti použití speciálního software). Displej lze provozovat jak s digitálním (DVI-I), tak i analogovým (15pinový D-Sub) vstupem. Na výrobek, jež se bude prodávat v černém a šedém barevném provedení, je poskytována záruční lhůta 5 let.

Odkaz: http://www.eizo.cz

§§§§§


Projektory Umax

Čestmír Žák

Společnost Umax obohatila během května svoji nabídku o několik projektorů. Prvním je ultra-kompaktní DLP projektor Umax compact LX009 s rozměry 24,7 x 9,3 x 5,2 cm a hmotností 900 gramů. Tento model nabízí světelný výkon 1 000 ANSI lumenů a kontrastní poměr 2 000 : 1, při fyzickém rozlišení 1 024 x 768 bodů. Po připojení systému Liteshow může být VGA signál do projektoru přenášen pomocí bezdrátového rozhraní Wi-Fi 802.11b.

Další novinkou je dvojice LCD projektorů Umax lumen LX 245 a LX 250. LX 245 by měl nabídnou nízkou úroveň hlučnosti projektoru pod hranicí

34 dB a systém automatické korekce obrazu po zapnutí přístroje odstraňující nežádoucí lichoběžníkové zkreslení. Lampa poskytne projektoru výkon

1 700 ANSI lumenů a nalezneme zde i systém digitální úpravy barev.

Umax lumen LX 250 disponuje automatickou korekcí vertikálního lichoběžníkového zkreslení, možností dálkové správy projektoru pomocí rozhraní LAN a širokou nabídkou analogových i digitálních obrazových vstupů. Pro snadnou kontrolu je tento model vybaven kontrolním LCD displejem na vrchní straně přístroje. Světelný výkon tohoto modelu je 2 200 ANSI lumenů.

Odkaz: http.//www.umax.cz

§§§§§


Granty již potřetí

Tomáš Kuchařík

C04P0330

Do třetího ročníku vstupuje grantový program Nadace Eurotel pro nestátní neziskové organizace, podporující znevýhodněné děti a mládež. Mezi 48 vítězných projektů rozdělí celkem 10 milionů korun a 1,5 milionu korun na tzv. Dlouhodobou podporu vybraným projektům a tradiční Cenu Nadace Eurotel v hodnotě jednoho milionu korun.

Grantové příspěvky budou rozděleny v rámci osmi regionů, kdy žadatelé ze všech krajů mohou přihlašovat své projekty do kategorie Velkorozpočtové projekty, kde budou uděleny granty v hodnotě 400, 350 a 300 tisíc korun, a v kategorii Malorozpočtové projekty, ve které budou letos uděleny v každém regionu vždy dva granty v hodnotě 100 a 50 tisíc korun.

Zájemci o granty mohou své žádosti posílat až do 8. června 2004. Přesné podmínky žadatelé naleznou na internetových stránkách nadace (www.nadace-eurotel.cz). Pět finalistů bude vybráno v průběhu září, a to také na základě posudků nezávislých expertů. Darovací smlouvy pak budou předány v průběhu měsíců října a listopadu.

Rozhodne také veřejnost, který z projektů v jejich kraji je nejpotřebnější a má nárok získat tzv. Cenu veřejnosti v hodnotě 50 tisíc korun. V každém regionu bude v září představeno šest semifinálových projektů z kategorie Velkorozpočtových projektů, a o vítězích rozhodne písemné i SMS hlasování.

V závěru grantového řízení udělí správní rada Nadace Eurotel opět samostatně jednu výjimečnou cenu tomu projektu, který nabídne významné řešení komunikačních problémů dětí a mládež, nebo vynikne svou originalitou. Tento projekt získá Cenu Nadace Eurotel v hodnotě 1 milionu korun. Loni byl takto oceněn projekt s názvem "Jedeme dál, naskočte si", který předložil Sportovní klub Kontakt z Karlových Varů.

Odkaz: http://www.nadace-eurotel.cz

§§§§§


Grafický dravec od MSI

Tomáš Kuchařík

Grafická karta MSI RX9800Pro-TD128 nabídne velmi výkonný grafický čip Radeonu 9800 Pro běžící na 376 MHz. Ten byl vyvinut pro náročné požadavky multimediálních aplikací. Paměť má velikost 128 MB nebo 256 MB DDR s taktem 676 MHz. Rychlost vykreslování dosahuje 3,04 gigapixelů/s, 3,2 gigatexelů/s a 380 milionů polygonů. Obnovovací sekvence je 2 x 400 MHz. Pro jmenovaný čip je standardní plná podpora DirectX_ 9.0 a OpenGL_ 2.0. S podporou rozhraní AGP 8x však nebylo opomenuta starší verze AGP 4x, ale nesmíme přehlédnout poněkud větší náročnost karty v jejím proudovém napájení a proto se na horní části okraje desky vyskytuje FDD konektor. Napájecí kabel je rovněž součástí balení. Na první pohled je zřejmé důsledné chlazení grafického jádra objemnější částí pasivního chladiče, jenž pokrývá takřka 2/3 plochy desky karty ve spojení s aktivním ventilátorem. Na zadní kovové liště nalezneme všechny současně využívané grafické výstupy v podobě D-sub, DVI a také TV výstupu v podobě S-video konektoru. Pomocí redukce D-sub/DVI lze využít výstup na dva CRT monitory. Současně je možné použít dvě zobrazovací jednotky, jenž podporují i poslední verze známých ovladačů Catalyst vydávané společností ATI a velmi četně upgradované. V balení s kartou najdeme i hojnost softwaru MSI DVD player, GoodMan, LockBox, WMIinfor, E-Color, MSI secure DOC, Acrobat Reader i antivirus Trend Micro PC-Cillin 2000. Formou bonusu je v balení i několik her z poslední doby.

Odkaz: http://www.msicomputer.cz

§§§§§


MP3 přehrávač Sharp

Lenka Karlíková

C04P0328

Oblíbenost mp3 přehrávačů neustálé vzrůstá, a tak se do řady prodejců tentokrát připojila i společnost Sharp. Její novinka má název Sharp HRGB201H 20 Go. Multimediální přehrávač je vybaven velkoplošným LCD panelem s modrým podsvícením a DSP procesorem, jenž umožňuje přehrávat MP3, WMA a WAV. Kapacita pevného disku je 20 GB. Podle výrobce tak může uživatel poslouchat až 300 hodin hudebních nahrávek v CD kvalitě. Připojení k počítači je přes rozhraní USB 2.0. Ovládání přehrávače, jenž má rozměry 63,4 x 19,1 x 105 mm, zjednodušuje ovladač na kabelu. Cena audiopřehrávače Sharp HRGB201H 20 Go činí 399 eur.

Odkaz: http://www.sharp.co.uk

§§§§§


Papírové disky

Lenka Karlíková

Společnost Sony ve spolupráci s firmou Toppan Printing, výrobcem barevných filtrů pro monitory, vyvinuly nový optický disk, který je přibližně z poloviny vyroben z papíru. Tento disk je určen pro mechaniky Blue-ray a pracuje s modrým laserem, čímž pojme větší množství dat. Jeho hlavní výhodou je především cena a poté také vztah k životnímu prostředí, neboť je ekologičtější než plastový disk.

§§§§§


Sada pro Web Security

Lenka Karlíková

Společnost Check Point Software Technologies zabývající se zabezpečením internetu představila část portfolia pro Web Security, a to technologii Web Intelligence, webovou bezpečnostní bránu Connectra a řešení SSL Network Extender. Web Intelligence pro produkty Check Point poskytuje technologii webového firewallu. Tím je umožněna ochrana serverů a back-end systémů. Webová bezpečnostní brána Check Point Connectra integruje zabezpečení webu se síťovou konektivitou, což určitě uvítají všechny firmy při ochraně před útoky zvenčí. Tato brána má funkci vzdáleného přístupu přes SSL VPL a je nabízena jako dedikované hardwarové zařízení. Poslední jmenovaná technologie SSL Network Extender poskytuje vzdálený přístup na zdroje na webu, ale také na ostatní "newebové" aplikace. Cena technologie Web Intelligence, jež bude na trhu dostupná v průběhu května, začíná na 5 000 dolarů.

Odkaz: http://www.checkpoint.com

§§§§§


3D Canvas

Lenka Karlíková

Začátkem května byla vydána nejnovější verze nástroje 3D Canvas 6.5, jež je určena pro seznámení s 3D modelováním a animací v reálném čase. Tvůrci tentokrát odvedli velký kus práce, neboť zde nalezneme více než dvě desítky novinek, jako je vylepšený MD2 Export, rozšířené plug-iny, nové skriptovací metody, kdy každá scéna může mít přiřazen svůj vlastní skript, jenž bude dále používán jako kontrolní pro ostatní objekty, nebo nové klávesové zkratky pro rendering. V této aplikaci uživatel bude moci relativně snadno vytvářet modely ze základních 3D prvků, s jejichž tvorbou nebude mít problém ani začátečník, neboť aplikace využívá metodu drag & drop. Nová verze obsahuje základní nástroje, jako je deformace, modelování, inverzní kinematika nebo vybarvování 3D objektů. Umísťováním objektů na scéně v čase je poté možné vytvořit konečnou animaci, kdy samotný program zajistí její plynulost a umožní uložení do AVI souboru. Program, který je také volně ke stažení, podporuje import většiny běžných 3D grafických formátů. Cena3D Canvas Plus je 35 dolarů a 3D Canvas Pro stojí 70 dolarů.

Odkaz: http://www.amabilis.com

§§§§§


HDCleaner

Lenka Karlíková

Začátkem května byla vydána nová verze nástroje HDCleaner určeného nejen pro hledání a odstraňování nepotřebných dat, jak napovídá samotný název. Aplikace vyhledává na pevném disku nepotřebné soubory a programy, přičemž nežádoucí jsou již předdefinované (BAK, GID, CHK nebo TMP) a další lze určit přímo při vyhledávání, maže cookies a poskytuje ochranu soukromí. Dále dokáže optimalizovat nastavení Windows, vyčistit obsah paměti nebo defragmentovat disky, čímž se výrazně zrychlí činnost systému. To vše je v uživatelsky přívětivém prostředí, jehož ovládání zvládnou i začátečníci. Program je rozdělen do tří částí Clean Hard Drive, Clean Folders a Clean Center, jenž dále obsahuje záložky Uninstaller, File Splitter nebo Anti Spy. Výhodou programu HDCleaner je jeho cena, neboť je k dispozici zdarma.

Odkaz: http://home.tiscali.de

§§§§§


Centrum.cz

Lenka Karlíková

Centrum.cz spustilo nový inteligentnější vyhledávací systém spolu s dynamicky aktualizovanou databází stránek, v níž by neměly být stránky starší než 28 dní. Na rozdíl od minulé verze má databáze, v níž vyhledávač Centrum.cz vyhledává, o 3 miliony více webových stránek. Díky novému systému tak bude vyhledávání mnohem snadnější, rychlejší a především získané informace budou aktuálnější.

Odkaz: http://www.centrum.cz

§§§§§


Barevné nové Palmy

Michal Bareš

C04P0325

Společnost PalmOne uvedla koncem dubna na trh dva nové modely, určené pro širší vrstvy zákazníků. Po úspěšné sérii nejlevnějších PDA Zire a Zire 21 jsme se konečně dočkali barevné verze nejlevnější varianty digitálních organizérů této společnosti. Nese označení Zire 31 a kromě barevného displeje STN s rozlišením 160 x 160 bodů obsahuje i další inovace, které předchozím modelům chyběly. Výtky uživatelů předchozích modelů směřovaly podle výrobce k ovládání a barvě obalu, jenž je teď modrý a obsahuje směrový ovladač. Zájemci o tento produkt určitě uvítají i podporu přehrávání skladeb MP3 a nově vestavěný slot pro SD karty. Obal s rozměry 11,2 x 7,4 x 1,6 cm a hmotností 116 gramů ukrývá rychlejší, 200MHz procesor Intel ARM, a 16 MB paměti (k dispozici je 14 MB). Použit je operační systém Palm OS 5.2.8 v kombinaci mimo jiné s barevným kalendářem, prohlížečem elektronických knih, mobilní, databázovým programem, přehrávačem MP3 (RealOne Player) a synchronizačním Desktopem 4.1. Zajímavá je cena, která je oficiálně stanovena na 169 eur a na některých českých internetových stránkách se nabízí za necelých 5 000 Kč (bez DPH).

Druhou novinkou je opět přírůstek do rodiny Zire, tentokrát se však jedná o nejluxusnější a prozatím i nejvyšší model této modelové řady. Jeho plný název je Zire 72, obsahuje barevný TFT displej s rozlišením 320 x 320 bodů (65 536 barev), vestavěný digitální fotoaparát s čipem o rozlišení 1 280 x 960 bodů a slot pro karty SD/MMC. Jelikož se jedná o vlajkovou loď třídy Zire, nepřekvapí nás ani přítomnost komunikační technologie Bluetooth (spolu s jednoduchým Setup Wizardem), poměrně výkonný 312MHz procesor Intel ARM, 32 MB paměti (uživatelsky dostupných je 24 MB) a infraport. Součástí výbavy je i programové vybavení Palm OS 5.2.8, Documents To Go, palmOne Media, VersaMail 2.7 a WebPro 3.5. Rozměry Ziru 72 jsou 11,6 x 7,5 x 1,7 cm a hmotnost činí 136 gramů. Cena je stanovena na poměrně odvážných 329 eur, což je o 100 eur více než stojí populární Tungsten E.

§§§§§


Canon a obrázky

Václav Maletínský

C04P0332

Společnost Canon v květnu na český trh uvedla dvojici nových deskových skenerů s označením CanoScan 3000ex a CanoScan 5000F. První výrobek pracuje v maximálním hardwarovém rozlišení 1 200 x 2 400 ppi, s počítačem komunikuje prostřednictvím USB 2.0 rozhraní a kromě ovladačů pro operační systémy Windows od verze 98 je obohacen o zajímavé programové vybavení. Software OmniPage SE je určen pro převod textů do digitální podoby, nástroje PhotoStudio a PhotoBase společnosti Arcsoft poslouží pro úpravy a uložení obrázků. Tři tlačítka rychlé volby v přední části zařízení pomohou uživateli rychle spustit skenování i kopírování na připojené tiskárně. Skener bude podporovat zpracování několika fotografií ze snímacího skla při jediném průchodu pohyblivého CCD prvku. Automaticky rozpozná jednotlivé snímky a dokáže je buď uložit do samostatných souborů, nebo nasměrovat do předvolené aplikace, například externího grafického editoru. Druhý skener CanoScan 5000F nabídne podobné funkce i programové vybavení, jeho CCD snímač však bude pracovat ve vyšším rozlišení

2 400 x 4 800 ppi. Ve víku skeneru je navíc integrována prosvětlovací jednotka pro práci s transparentními materiály, takže uživatel kromě běžných odrazových předloh bude moci snímat i diapozitivy či negativy. Pro takovou práci je zařízení vybaveno i technologií FARE Level 2, využitelnou pro rekonstrukci barev na starším nebo nekvalitně exponovaném filmu, odstranění prachu a škrábanců z předlohy i retušování zrnitosti. Model s označením 5000F bude o něco mohutnější než výrobek 3000ex, navíc jeho programové vybavení vyhoví i uživatelům počítačů Macintosh s instalovaným operačním systémem od verze Mac OS 10.1.3.

Další dvojice výrobků je také určena pro práci s obrazem, neslouží však ke snímání dokumentů, ale k vytištění fotografií. Kompaktní fotografická tiskárna Canon CP-220 i její větší sourozenec Canon CP-330 potěší zájemce o termosublimační tisk. Zařízení pracují s fotopapíry o rozměru 10 x 15 cm, mohou vytisknout jednu fotografii za 85 sekund a model CP-330 bude podporovat i tisk panoramatických snímků na formát 10 x 20 cm. Majitelé fotoaparátů se způsobilostí PictBridge anebo zařízení s irDA portem mohou tisknout na tiskárnách přímo, ostatní uživatelé výpočetní techniky budou výrobky k počítači připojovat pomocí propojovacího USB kabelu. U přímého tisku snímků z fotoaparátu budou k dispozici nastavení pro změnu stylu tisku, velikosti snímku i počet zhotovených obrázků z jednoho origánálu. Provoz bude indikován kontrolní diodou na krytu výrobku. Obě tiskárny při tisku používají sublimační proces, s nímž lze zhotovit fotografie s vysokým leskem a věrným barevným podáním. Speciální povrchová vrstva snímku by měla zlepšit odolnost proti povětrnostním vlivům a UV záření.

Odkaz: http://www.canon.cz

§§§§§


Nováčkové od OKI

Václav Maletínský

Poslední dubnový týden letošního roku byl ve znamení evropského setkání novinářů a jejich seznámení s novými tiskárnami společnosti OKI. Akce, která probíhala v Berlíně, se zúčastnilo téměř 300 zástupců tisku, kteří si mohli prohlédnout novinky pro kancelářské zpracování dokumentů jak v černobílém, tak v barevném režimu tisku. Společnost OKI své výrobky vybavila novými verzemi ovladačů, které kromě běžných nastavení formátu papíru a pracovního rozlišení poskytují mnohem více informací o možném využití tiskáren. Online nápověda, provázaná i s internetovými stránkami výrobce, tak uživateli nabídne přesné pracovní postupy pro tisk formulářů, vizitek, obalů na kompaktní disky a mnohé další. Představené výrobky se na našem trhu objeví již v květnu a zákazníci si budou moci pořídit nové pomocníky pro menší i větší pracovní skupiny. tiskárny se značkou OKI na krytu se objeví na trhu již v květnu letošního roku. Dvě menší tiskárny jsou určeny pro černobílé zpracování dokumentů, přitom OKI B4100 uživateli nabídne rychlost opakování 18 stran A4 za minutu, pracovní rozlišení 1 200 x 600 dpi a měsíční zatížení 15 000 výtisků. Přestože se jedná o GDI zařízení, bude tiskárna vybavena procesorem s pracovní frekvencí 200 MHz a 8 MB interní paměti. Další výrobek s označením OKI B4250 by měl vyhovět i menšímu pracovnímu kolektivu, měsíční výkon totiž může dosáhnout 30 000 výtisků a rychlost se vyšplhá až k hranici 22 stran A4 za minutu. Další dvojice zařízení doplní řadu tiskáren s označením OKI 6000. Model 6200 bude schopen za minutu potisknout 24 papírů formátu A4, volitelně nabídne síťové komunikační rozhraní, duplexní modul i prostor pro uložení 1 500 listů ve vstupních podavačích. Pracovní rozlišení by mělo nabízet režimy 600 x 600 i 1 200 x 1 200 dpi. Lépe vybavená tiskárna OKI 6300 N zvládne stejná rozlišení, za minutu však vytiskne až 34 černobílých stran A4 a síťová zásuvka bude patřit ke standardní výbavě. Barevné tiskárny OKI budou obohaceny o modely OKI C3100 a OKI C5400. V řadě tiskáren OKI C5000 tedy dojde k doplnění strojů C5100 a C5300 o dalšího sourozence, od polovinu roku však budou k prodeji nabízeny jen nové rychlejší výrobky. OKI C 3100 je konstruován tak, aby konkuroval levným čtyřprůchodovým barevným stránkovým tiskárnám. Jeho výkon 12 barevných nebo 20 černobílých výtisků za minutu přitom konkurenční stroje předčí. Ovládací panel tiskárny bude vybaven jen jednoduchými kontrolními diodami pro zjišťování stavu spotřebního materiálu. Interní 200MHz procesor a 32-288 MB paměti zřejmě příznivě ovlivní rychlost prvního výtisku nejen u textových, ale také u grafických dokumentů. Měsíční zatížení tiskárny by nemělo překročit 35 000 výtisků. Poslední novinka s označením OKI C5400 bude dodávána v několika konfiguracích v síťové i nesíťové variantě a s doplňkovými podavači papíru, případně s duplexním modulem pro oboustranné zpracování dokumentů. Pracovní rozlišení nepřesáhne hodnoty 1 200 x 600 dpi, rychlost tisku 16 barevných nebo 24 černobílých stran A4 za minutu a zátěž 50 000 měsíčních výtisků vyhoví i náročnějším zákazníkům. Tiskárna s procesorem 400 MHz a 64-320 MB bude dodávána s ovladači PCL a PostScript Level 3, určenými pro operační systémy Windows 95 nebo novější a Mac OS 8.6 nebo vyšší verze. Ceny spotřebního materiálu ani pořizovací ceny nebyly v době uzávěrky stanoveny. Test nových barevných tiskáren pro vás připravujeme již na příští číslo našeho časopisu.

Odkaz: http://www.oki.cz

§§§§§


Zdravotní karta

Pavel Louda

C04P0337

O Izipu (Internetový přístup ke zdravotním informacím pacienta) se hovořilo již před několika lety, ale protože šlo o pilotní projekt, který neměl oporu ministerstva, spíše se jednalo o zájmovou činnost několika pacientů a lékařů. Zařazení Izipu do datových standardů DS 3 však situaci zásadně mění.

Systém datových standardů ve zdravotnictví umožňuje přenos dat o pacientech mezi jednotlivými zdravotnickými zařízeními a jejich informačními systémy. V praxi jsou využívány především pro obousměrnou komunikaci mezi laboratořemi a lékaři.

Pro pacienty využívající Izip to však znamená, že mezi zdravotníky mohou být sdělována data týkající se jejich osoby jde například o očkování, podávané léky, anamnézu, výsledky vyšetření, rentgenové snímky a podobně.

Údaje jsou podle jejího provozovatele, firmy Izip, chráněny na stejné úrovni jako bankovní účty (využívány jsou zabezpečovací systémy od firmy IBM). Projekt Izip umožní sdílet data o pacientovi pouze s těmi lékaři, které k tomu pacient na přihlášce do systému zplnomocní, přičemž každá návštěva systému je monitorována. Přístup k datům je chráněn prostřednictvím PINu. V současnosti je k systému Izip připojeno asi 225 tisíc klientů a asi 3 230 zdravotnických zařízení a lékařů (lékařů primární péče je údajně více než polovina). Izip je však až do konce roku 2005 určen pouze pro pacienty VZP.

§§§§§


uWízlo W paWučině

Jakub Larva

http://www.skyparagliders.cz

Zajímáte se o paragliding? Zkuste navštívit stránky skyparagliders.cz věnující se právě tomuto sportu. Najdete zde informace o jednotlivých padácích a příslušenství, které můžete u vybraných dealerů zakoupit. Dozvíte se přednosti jednotlivých typů, k nimž je navíc k dispozici detailní popis, manuál a recenze. Společnost, kterou vedou čtyři lidé, přirozeně nabízí také školu létání. V knize hostů naleznete příspěvky absolventů. Na stránkách naleznete mimo jiné také reportáže z různých akcí, fotografie z Turecka nebo Alžíru a nechybí ani bazar použitých kluzáků.

http://www.sekacky.cz

Konečně je tu jaro a s ním přichází také nutnost úpravy trávníků kolem domů, chat a chalup. Pokud se vám vaše sekačka rozbila nebo si chcete pořídit novou, neváhejte vstoupit do tohoto internetového obchodu. Na výběr máte mezi rotačními a strunovými sekačkami, které se dále dělí na elektrické a benzinové. Obhospodařujete-li větší plochu, jistě uvítáte nabídku zahradních traktorů. Nabídka jednotlivých typů je přehledná a nabízí stručné informace doplněné fotografií. Pří objednávce v hodnotě nad 5 000 Kč vám nebude doprava účtována. Nevíte-li si s něčím rady, můžete přidat svůj dotaz do veřejné poradny.

http://www.cdtel.cz

Tyto stránky má na starost společnost ČD Telematika, poskytující komplexní služby v oblasti telekomunikací & IT. Od připojení k internetu přes pronájem optických datových a hlasových okruhů až po vývoj komplexních Informačních systémů na klíč. Ať už chcete zakoupit některý z nabízených programů nebo využít nabízených služeb, na stránkách naleznete všechny potřebné informace. K dispozici je navíc velmi rozsáhlý online informační servis, díky němuž lze najít osobní i nákladní vlakové spojení podle zadaných údajů. Tato možnost je využitelná, i pokud nemáte přístup k internetu, a to přes mobilní telefon. Stejným způsobem můžete zjistit polohu určitého vlaku. Po výběru vlakového spojení jistě přijde vhod kalkulátor výsledné ceny. Pokud vás stránky ničím nezaujmou, tak jistě aspoň pobaví spořičem obrazovky s motivem vlakových souprav.

http://www.modifikace.cz

Blížící se prázdniny určitě poskytnou více prostoru pro hraní počítačových her. Pro ty z vás, kteří usednou za populární Half-Life, stránky nabízejí nepřeberné množství modifikací. Seznam je rozdělen na singleplayerové a multiplayerové verze. Můžete se snadno dostat do role kouzelníka, opice sestřelující banány či pistolníka z divokého západu. Každá modifikace má svoji stránku s kratší recenzí a popisem změn. V hlavičce najdete hodnocení designu map, originality a zábavnosti. Jistě zaujme také interview s tvůrci v odlehčené formě. Pro orientaci v nabízených módech nebo jejich porovnání je tu také tabulka se stručnými informacemi o velikosti, hodnocení a typu. Ti, kdo by rádi některé soubory stáhli, ale nemají dostatečně rychlý internet, mohou využít služby "vypal CD". Vybrané modifikace jim budou zaslány za cenu 50 Kč za médium + 70 Kč poštovné a balné.

http://www.conrad.cz

Tento internetový obchod patří firmě FK technics, distributorovi elektronických součástek a osvětlovací techniky, založené v roce 1991. O propojení systému ShpEngine, na kterém Conrad běží, a ekonomického systému Vision32 se postarala firma NetDirect ve spolupráci se společností Vision Praha. Zavítáte-li na tyto stránky, dozvíte se hned v úvodu, jaké novinky obohatily nabízený sortiment a které výrobky patří mezi nejprodávanější. Produkty jsou rozřazeny podle typu na audio, baterie, volný čas, kancelářskou techniku, pc technika, zabezpečovací techniku a několik dalších. Nabídka je opravdu veliká a katalog, zobrazující základní i podrobné informace včetně fotografie, přehledný. Vybrané zboží je zasíláno na dobírku a poštovné činí 85 Kč Pokud vaše objednávka přesáhne 600 Kč, nebude vám účtováno. Pokud tedy hledáte cokoliv z elektroniky, navštivte internetový obchod Conrad.

http://www.zajimavasestava.cz

Tyto stránky provozuje Abacus Computer, autorizovaný distributor produktů výrobců informačních technologií. Zaměřuje se především na počítačové sestavy, servery a komponent prodávané pod značkou Zajímavá Sestava. Konfigurace a ceny jednotlivých modelů a komponentů jsou více než zajímavé. Na počítače a komponenty je poskytnuta dvouletá záruka, na servery až tříletá. Vybranou sestavu můžete navíc libovolně doladit podle svých požadavků. Dodací lhůta je dva až pět dnů, pro servery pak 14 dnů až měsíc. Pod odkazem Download najdete kromě ceníků také velké množství ovladačů a manuálů. Stránky obsahují nejen internetový obchod, ale fungují zároveň jako obsáhlý informační server, zprostředkovávající informace o novinkách, zajímavé recenze a užitečné návody. Pro osobní převzetí je vám k dispozicí rozsáhlá sítí partnerů na celém území České republiky.

http://www.babyexpert.cz

Vše pro mimina. Tak by se dal shrnout obsah těchto stránek. Nový internetový obchod společnosti Baby Expert, provozující partnerské obchody Chicco, má za úkol rozšířit možnosti nákupu. Doposud se mohly prodejny v Praze, Brně a Ostravě pochlubit více jak 60 000 zákazníků. Systém obchodu je postaven na produktu ShopEngine od společnosti NetDirect. Mezi nabízený sortiment patří různé typy kočárků, autosedačky, ohrádky, křesílka a postýlky. Naleznete zde vše od hygienických potřeb až po baby monitory a ložní textil. U produktů je uveden stručný popis s obrázkem. Pokud si zboží objednáte přes tento obchod, ušetříte průměrně okolo 300 Kč oproti běžným cenám. Na zboží je poskytnuta záruka a také možnost nepoškozený výrobek do 14 dnů bez udání důvodu vrátit. Objednané zboží lze vyzvednout osobně v Ostravě, nebo si ho nechat doručit firmou PPL.

http://www.programming.cz

Nejeden programátor jistě rád navštíví tyto stránky. Obsah je zaměřen na obecné programování, webdesign a zabezpečení počítače. Nabízí rady, návody, popisy a do budoucna má přibýt i pár utilit a programů. Pro jazyk Delphi zde můžete najít postup, jak vytvořit hru Tetris. Texty pro C++, Visual Basic, Pascal a Assembler popisují některé základní funkce a metody. V současné době je k dispozici nejvíce informací pro Visual Basic a Pascal. Rubrika webdesign obsahuje nejčastěji používané funkce z jazyků HTML/CSS, PHP a databází MySQL. Přehlédnout bychom neměli ani téma "Zabezpečení", ve kterém najdeme rady, jak se vypořádat s virem The Worm, jak odstranit chyby v Outlooku či registru a kterak je zneužíváno díry v Exploreru. Na přehledných stránkách nechybí vyhledávač jednotlivých výrazů, použitých v článcích, a možnost zasílání novinek e-mailem.

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Klonujte bezpečně!

Jan Šplíchal, Hynek Vácha

C04P0334;C04P0335

Zálohujte svá data z disků pro případ, že o ně přijdete, na záložní kopii, kterou si vytvoříte utilitou Acronis TrueImage Deluxe a pohrajte si s videem s pomocí programů z rubriky Téma CD.

Akce a novinky

Po produktu z minulého čísla, jenž umožňoval provádění údržby disku, jsme pro vás tentokrát připravili další velice užitečnou utilitu Acronis TrueImage Deluxe. Je schopna vytvořit zálohu (obraz) disku nebo diskového oddílu přímo z prostředí Windows bez nutnosti restartu a rebootování, a stejně tak umí zálohovaný oddíl zase z Windows obnovit zpět (s výjimkou takového, na němž je odkládací soubor) či připojit archivní zašifrovaný soubor obsahující obraz diskového oddílu jako virtuální disk a používat data zde uložená. Dokáže zálohu zkomprimovat a zašifrovat, rozsekat na kousky, vypálit na CD či umístit na jiná výměnná média. Více informací naleznete tradičně v rámečku či v článku Rychlokurz, jenž je věnován práci právě s tímto produktem.

Do sekce Novinky si našlo cestu poslední číslo oblíbeného časopisu Abíčko o platformě Linux a internetový časopis Interval rovněž přináší porci novinek a zajímavostí. Naleznete zde i aktuální seznamy programů a utilit v excelovských souborech, jež jsme v minulosti na našich CD vydali. Nechybí ani kompletní elektronická podoba časopisu s veškerými materiály od roku 2000. Rovněž zde najdete veškerý software, na který se odkazují články uvnitř čísla.

V sekci Servis vám již delší dobu přinášíme aktualizace systému Windows. Nejinak tomu je i tento měsíc, kdy se nám po delší době sešly aktualizace v hojnějším počtu. Mezi nejdůležitější patří ty, jež jsou určeny pro Internet Explorer či Outlook Express (dostupné pro verze 5.5 i 6). Opomenout byste však neměli ani další, pro Windows ME, 2 000 a XP. Zajistíte si tak větší bezpečnost svého systému, stejně tak jako jeho stabilitu.

Software

V části Komerční software vám svůj výrobek představí tuzemská společnost Software602, jež přichází s novým a vylepšeným balíkem kancelářským programů PC SUITE, obsahujícím veškeré nezbytné komponenty, jakými jsou textový editor, tabulkový procesor, 602Album pro tvorbu a správu virtuálních fotoalb a 602Photo pro práci s digitálními fotografiemi. Další nabídkou je sada jednoduchých a snadno ovladatelných obrazovkových kalkulaček společnosti Lionet pro nejrůznější každodenní výpočty. Specializuje se na výpočty z oblasti finanční, správní a advokátní praxe. V současné době obsahuje již ke třicítce panelů a další se připravují podle námětů zákazníků. Více informací o těchto produktech naleznete v rámečku s označením Komerční software & slevy. Část Topware je, jak už jistě víte, věnována programům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Velkým lákadlem je zajisté nejnovější edice ICQ 4 Lite, poslední aktuální verze populárního grafického editoru Gimp 2.0.1, jehož možnosti jsou srovnatelné s komerčními produkty, či výkonná bezpečnostní utilita a firewall pro ochranu vašeho počítače před neautorizovaným přístupem z internetu a pro kontrolu programů, které přes něj komunikují ZoneAlarm Plus 4.5.594.

Za zmínku však stojí také Sandra Standart 2004.SP1 (9.104) pro komplexní monitorování činnosti hardwaru a operačního systému, klasický souborový manažer FreeCommander 2004.03 se dvěma panely a všemi funkcemi, na které jste zvyklí, jenž má tu výhodu, že je zcela zdarma, či Ad-aware 6.0.181 pro odstraňování špehovacích programů, jež se mohou na váš počítač dostat při instalaci freewarových programů obsahujících reklamu. K tomuto programu jsme připravili také češtinu a český manuál. Bonbonkem je pak zkušební edice profesionálního grafického editoru Adobe Photoshop 7.0.1 pro tvorbu, úpravu a vylepšení digitálních obrazů, retušování fotografií a obrazovou montáž, jenž představuje již delší dobu hlavní nástroj pro práci s bitmapovou grafikou.

Jelikož přehrávání videa a práce s ním se staly nedílnou součástí využití počítače, věnovali jsme Téma CD právě této problematice. Blaze DVD 2.0A je plně vybavený softwarový DVD přehrávač, jenž přehrává nejen DVD disky, ale i CD-Video, MP3 a další multimediální formáty. Podporuje Dolby Digital, S/PDIF výstup DTS signálu, 7.1 kanály a mnoho dalšího. Pokud chcete vytvářet či duplikovat CD pro svou vlastní potřebu, zkuste využít služeb BlindWrite 5.1.6b, který dokáže kopírovat i chráněné CD disky a mimo jiné umožňuje tvorbu audio CD z MP3 souborů. Pokud chcete zálohovat DVD filmy na DVD+R/W, DVD-R/W média, CloneDVD 2.0.7.3 je tím pravým pomocníkem, nabídne vám vypuštění zvukových stop, bonusů nebo kompresi filmu. Rovněž DVD Shrink 3.1.7 je velice známým produktem pro snadné zálohování DVD ať už na pevný disk nebo pomocí vypalovačky na DVD-R. Umožňuje i komprimaci DVD a částečnou editaci například vypuštění některých nechtěných částí filmu (titulky, úvody atd.). Pro práci s titulky využijete služeb produktu Opravovač titulků 1.0.1.22 a pro přehrávání můžete zvolit jeden z přehrávačů z naší nabídky: BSPlayer 1.00.807, DirectDVD 5.0, Micro DVD 1.2, přehrávač multimédií Windows Media Player Classic 6.4.8.2, jenž je rozšířen o celou řadu funkcí, kterými klasický Windows Media Player 6.4 nedisponoval. Pokud potřebujete předvést prezentaci vytvořenou v PowerPointu někde, kde sice není k dispozici počítač či potřebný software, ale je k dispozici DVD přehrávač, pak můžete využít Powerpoint2DVD 1.0.2.56. Ten převede soubory ve formátu PowerPointu do videa v DVD formátu.

Sekce Vyzkoušejte si je věnována jednak softwaru, jenž nás zaujal, a jednak programům sloužícím jako přílohy k článkům uvnitř časopisu a k produktům, kterým je věnován článek CD centrum. K některým z nich jsme speciálně pro naše CD vytvořili i češtinu, kterou naleznete ke stažení vždy u informací o programu společně s popisem její instalace. Zaujal nás volně šiřitelný firewall Enigma 1.1, jenž monitoruje komunikaci vašeho PC s okolním světem. Pod kontrolu tak dostanete všechny porty a můžete povolit jen takovou komunikaci, o které víte, že vašemu počítači neuškodí. Za zmínku rovněž stojí profesionální textový editor určený zejména programátorům. Mezi jeho výhody patří v oblasti editace především usnadnění orientace v textu, např. číslování řádek a možnost jejich indexace (tzv. bookmark) s umožněním skoků na takto označené řádky. Pokud rádi víte o všem, co se na vašem počítači děje, vyzkoušejte Samurize 1.41, jenž slouží k monitorování a diagnostice. Vyniká zejména tím, že umožňuje vlastní uspořádání informací přesně dle vašich přání a potřeb. Pokud často vystavujete své fotogalerie na webu, využijete služeb JAlbum 4.4 pro snadnou tvorbu webových fotogalerií. Stačí přesunout složky s fotografiemi do JAlbum, a program automaticky vytvoří HTML stránky s miniaturními náhledy fotografií nebo prezentaci vašich snímků formou slide show s možností aplikace řady efektů. Podporuje řadu formátů a integrován je i FTP klient.

Komunikace a Hardware

Komunikaci ovládly pro tentokrát prohlížeče a jejich nadstavby: Balík Mozilla 1.6.0 obsahuje několik do sebe integrovaných programů: webový prohlížeč, poštovní klient, editor webových stránek, kalendář, Chatzilla či venkman. Distribuce, kterou vám tento měsíc přinášíme, je navíc lokalizována do českého jazyka, což zvýší uživatelský komfort. Naproti tomu Opera 7.23 je velkou konkurencí. Stejně jako soupeři přichází s množstvím doplňkových komponent, jako je třeba e-mailový klient Její výhodou je značný komfort při prohlížení webových stránek. V této verzi by měla být opět rychlejší a stabilnější. SlimBrowser 3.96 je nadstavbou pro MS Internet Explorer, kterému dodává několik nových funkcí. Nejdůležitější je asi princip záložek, který umožní otevřít několik dokumentů současně v jednom okně mezi dokumenty si pak přepínáte pomocí záložek v horní části programu. Dalším vylepšením je automatické zavírání vyskakujících oken nebo přímý přístup k hlavním vyhledávačům pomocí vstupního pole v pravé horní části. Mezi novinky ve funkčnostech programu z poslední doby patří například funkce pro vytváření vlastních nástrojových lišt.

Díky tomu, že vývoj programovacího jazyka pro vývoj webových aplikací PHP 4.3.6 pokročil, rozhodli jsme se vám jej po delší době přinést. K dispozici vám tak budou nové a vylepšené funkce. Také byly opraveny některé nepříjemné chyby, které mohly způsobit problémy při vykonávání skriptů. Vývojáři tohoto systému doporučují přechod na tuto verzi. Po přívalech nových ovladačů pro grafické karty, jejichž výrobci nám tím poskytli zase kousek výkonu navíc, jsme vám v části Hardware tentokrát přinesli utility z úplně jiného soudku. Zaměřili jsme se totiž na software, který vám usnadní instalaci nových pevných disků či údržbu těch stávajících. Pevný disk je totiž stále velmi důležitou částí počítače. Svěřujeme mu do péče naše často velmi důležitá data. Při instalaci nového disku jej často potřebujeme rozdělit na několik částí. Pro tyto účely lze sice použít i komerční software od jiných výrobců, ale může být vhodné použít ten, vytvořený přímo producentem konkrétního disku. Používáme-li pevný disk, začne se po určité době zvyšovat pravděpodobnost nějaké chyby. Z tohoto důvodu je vhodné občas provést kontrolu jeho stavu, což lze učinit pomocí dalších utilit na našem CD. Doufáme, že se vám obsah CD bude líbit a zachováte nám věrnost!

Zadarmo: Acronis Truelmage Deluxe

Po programu v minulém čísle, který umožňoval provádění údržby disku, pro vás máme další velice užitečnou utilitu. Ta je určena pro klonování celých disků. Ptáte se, k čemu je taková záloha dobrá? Představte si následující situaci. Právě jste nově nainstalovali operační systém, do něj pak všechny programy, které budete používat, a provedli všechna důležitá nastavení. Máte tedy ideálně nakonfigurovaný počítač. Tato situace ovšem nevydrží věčně. Budete chtít vyzkoušet nějaký program, který se později ovšem ukáže jako nepotřebný, a vy jej proto budete chtít odinstalovat. Jenže ne vždy je odinstalace provedena úplně (nějaký záznam může být v registrech zapomenut, případně program nezíská přístup ke všem souborům, které potřebuje smazat), což celý systém zbytečně zpomaluje, vyskakují na vás okna s chybovými hláškami a práce obecně se stává méně příjemnou. Do takového stavu se ovšem můžete snadno dostat i bez úmyslné instalace nějakého softwaru. Stačí nemít aktuální antivirus. Také selhání hardwaru se často nedá předpokládat a najednou může být pozdě. Chcete-li se vyhnout následným komplikacím, spojeným s novou instalací systému, můžete využít právě tento program. S jeho pomocí si vytvoříte zálohu čerstvě nainstalovaného systému a ve chvíli nějakých problémů pak nebudete instalovat celý systém znovu, ale jednoduše zkopírujete zálohu, kterou jste si vytvořili. Takto vytvořený obraz nemusíte instalovat pouze na jeden počítač, ale lze jej přenést i na jiný. Je ovšem vhodné, aby všechny počítače měly stejné hardwarové komponenty. Tak se vyhnete nutnosti doinstalování dalších ovladačů. Produkt vyžaduje v průběhu instalace sériové číslo, jež obdržíte po vyplnění formuláře na stránkách výrobce: http://www.acronis.com/mag/pcw-czech-atid. Dále vám přinášíme možnost upgradu produktu na vyšší verzi na stránkách http://www.acronis.cz.

Komerční software & slevy

FinKalk 2001

Program je tvořen poměrně rozsáhlou sadou jednoduchých a snadno ovladatelných obrazovkových kalkulaček pro nejrůznější každodenní výpočty. Specializuje se na výpočty z oblasti finanční, správní a advokátní praxe. V současné době obsahuje již ke třicítce panelů a další se připravují podle námětů zákazníků. Umožňuje snadno počítat například úroky z prodlení jak u jednorázového dluhu, tak i formou splátkového kalendáře, různé daně, odpisy, odměny advokátů, exekutorů, konkurzních správců, úroky, směnky, náhradu za ztrátu na výdělku, notářské, soudní a správní poplatky atd. Několik panelů (např. kartotéku vizitek, výpočet životního minima, výpočet poštovních poplatků nebo převodník jednotek) dostává každý zákazník zdarma jako bonus a jsou plně funkční i v demoverzi. Kompletní seznam kalkulaček najdete na webu výrobce http://www.lionet.cz/FinKalk2001/FinKalk2001.htm.

Software602 PC SUITE

602PC SUITE je osvědčený kancelářský balík pro domácnosti a firmy, dostupný i ve volně šiřitelné verzi (do tří PC). Skládá se ze čtyř plnohodnotných aplikací: 602Text je jednou z alternativ na poli textových editorů na trhu. Pracuje s dokumenty ve formátu DOC (9x/2000/XP) a s celou řadou dalších typů textových dokumentů. Je orientován prakticky, tj. na běžného uživatele osobního počítače. Je vhodný pro přípravu školních prací, dopisů, životopisů nebo pracovních dokumentů. 602Tab je tabulkový procesor nabízející více než 150 funkcí, používá formát XLS (9x/2000/XP) a dovede otevírat také soubory XLT, CSV a DBF. Pomůže při správě domácích financí, podnikatelských příjmů a výdajů, kontrole splátkového kalendáře půjčky či úvěru nebo i studentům při školních úlohách. 602Album vytváří a spravuje virtuální fotoalba, ukládá a třídí fotografie. Fotografie lze připravit pro prezentaci (slide show), převádět do HTML prezentace, poslat e-mailem, vypálit na CD, tisknout, odesílat do fotolaboratoře, zhotovovat webová fotoalba. 602Photo slouží k úpravám digitálních fotografií. Snižuje nebo zvyšuje počet barev, přidává efekty. 602Photo nabízí mj. automatické ladění obrázku nebo profesionální pomůcku pro odstranění efektu červených očí. S lehkostí opravuje a vylepšuje digitální snímky!

Nepřehlédněte na CD

Crimson Editor 3.6

Všestranný a velmi profesionálně zpracovaný volně šiřitelný textový editor, určený hlavně pro programátory.

CloneDVD 2.0.7.3

Chcete-li jednoduše a rychle vytvořit záložní kopii filmu na DVD, je pro vás tento program správnou volbou.

Adobe Photoshop 7.0.1

Jeden z nejznámějších programů pro práci s grafikou, nabízející široké možnosti úprav obrázků.

ICQ 4 Lite

Komunikace je dnes již běžnou součástí práce na PC. Jeden z programů  ICQ - je vám nyní k dispozici v nové verzi.

Security Task Manager 1.5

Velice propracovaný správce úloh, který vám navíc přinese několik pokročilých funkcí.

Blaze DVD 2.OA

Softwarový přehrávač DVD, přehrávající nejen video, ale i hudbu, a to v mnoha formátech.

Powerpoint2DVD

Netradiční program, umožňující převod prezentace z Power Pointu do DVD video formátu.

ZoneAlarm Plus 4.5.594

Použitím tohoto programu získáte kontrolu nad komunikací vašeho počítače s okolím.

§§§§§

$$$$$


Trendy


Připravte se na digitální TV

František Čihák

C04P0301

V minulém čísle jsme vás seznámili se vznikem digitálního satelitního televizního vysílání v Evropě, možnostmi příjmu zahraničních i českých televizních stanic na televizoru a v počítači, podívali jsme se do historie televizního vysílání u nás a skončili představením multiplexů pro pozemní digitální televizní vysílání. Nyní seriál o pozemním digitálním televizním vysílání dokončíme.

V České republice se o DVB-T hovoří v poslední době především v souvislosti s aktivitami Ministerstva informatiky ČR, které připravilo inovovanou koncepci přechodu na pozemní digitální vysílání a připravuje též zákon o elektronických komunikacích, jenž měl být hotov do našeho vstupu do EU, ale jeho uvedení do praxe se odsouvá patrně na září 2004. Dříve se objevovaly úvahy, směřující ke vzniku pouze jediného multiplexu (šlo by pouze o převod stávajících čtyř celoplošných okruhů do digitální formy, což by nepřineslo divákům žádnou skutečně velkou výhodu), v inovované koncepci předkládané Ministerstvem informatiky ČR a Ministerstvem kultury ČR ze zimy letošního roku, navazující na první obecnější koncepci projednanou vládou v červenci 2001, se uváděly již dva multiplexy, v každém po jednom programu ČT. Tato koncepce měla být projednána ve vládě, ale než se tak stalo, rozhodlo se ministerstvo informatiky uskutečnit pro zájemce z řad ostatních ministerstev specializovaný seminář o této problematice, a teprve poté dále upravenou koncepci se zkráceným výhledem pouze do roku 2006 předložit, a to na zasedání vlády konané dne 28. dubna 2004. V budoucnu by mohlo dojít k rozšíření počtu multiplexů na tři, přičemž dva by obsadily komerční stanice a jeden celý Česká televize (společně s rozhlasovými stanicemi Českého rozhlasu).

Tato vládou schválená krátkodobá koncepce do roku 2006 by měla umožnit zahájení pozemního digitálního vysílání v co nejkratší době, rozhodně do konce letošního roku, ale zároveň se zde uvádí, že "se nepředpokládá žádná finanční podpora ze strany státu". Důležitou informací je, že držitelé licencí pro analogové celoplošné televizní vysílání (tj. vysilatelé stanic Nova a Prima) budou moci též obdržet licenci pro vysílání v rámci DVB-T multiplexů, a to poté, co vstoupí v platnost zákon o elektronických komunikacích.

Jaké nové televizní kanály přibudou?

Tahounem v oblasti pozemního digitálního televizního vysílání je již několik let Česká televize, která by chtěla divákům přinést další dva televizní programy veřejné služby a svou první koncepci přechodu na pozemní digitální vysílání předložila již na přelomu let 1997 a 1998. ČT se obdobně jako v evropských zemích snaží získat jeden multiplex pro své současné a nové kanály veřejné služby a provozovat jej přímo ze zákona, nikoli na základě udělovaných licencí (stejně jako je tomu nyní v případě analogového vysílání). Do tohoto multiplexu by měly patřit kanály ČT1 a ČT2 ve stejném provedení jako dnes a nově ČT3 jakožto kanál zpravodajský a ČT4 jako kanál vzdělávací a dokumentární. Kromě toho bude ČT1 a ČT2 vysílat stávajícím způsobem, tedy analogově (pro představu, náklady spojené se šířením analogového signálu vyčíslila ČT za rok 2002 částkou zhruba půl miliardy korun), a teprve po jejich vypnutí v analogovém režimu přistoupí k jejich přeformátování (změně programové skladby). To by se mohlo odehrát zhruba v letech 2012-2015, neboť televize veřejné služby bude jistě tím posledním vysilatelem, který celou éru analogového vysílání uzavře. Ze své podstaty obsluhuje i takové vrstvy společnosti, které z důvodů hlavně finančních budou stále setrvávat u analogového vysílání a přitom nejsou zajímavé pro provozovatele komerčních stanic jako příjemci vysílaných reklamních sdělení, a proto je komerční stanice jistě rády oželí jako své diváky a vypnou analogové vysílání co nejdříve, čímž ušetří náklady za jeho šíření.

Okruh ČT3 by měl divákům přinášet podrobné politické, ekonomické, sportovní a kulturní zpravodajství a publicistiku. Nepůjde však o formát televizní stanice typu CNN nebo BBC World Service, které vysílají své zprávy 24 h denně pro diváky v různých časových pásmech, a nemají tak vlastně definovaný svůj prime-time. Pravidelné zprávy na ČT3 budou samozřejmostí, ale ve večerním nejsledovanějším čase by nabídka měla navíc zahrnovat výhradně premiéry vlastních zpravodajských, diskusních a publicistických pořadů nedostupných na jiném okruhu ČT. Nezanedbatelnou část vysílání by měly tvořit sportovní pořady, které díky vyšší časové dotaci než doposud budou moci přinášet informace i o ne příliš rozšířených sportech. Hudbou budoucnosti by pak mohly být i regionální zpravodajské pořady vysílané v jednotlivých regionech republiky, obdobně, jako je tomu dnes v tzv. trhacích časech na ČT1, kdy se v době vysílání podvečerních půlhodinových regionálních zpráv celostátní vysílání rozdělí zatím na tři zprávy pro Čechy z Prahy (Večerník z Čech), zprávy pro Moravu z Brna (Jihomoravský večerník) a zprávy pro Slezsko z Ostravy (Report) koneckonců i proto se říká, že Česká televize vysílá na obou svých okruzích dohromady 49 hodin denně.

Okruh ČT4 by měl přinášet typy pořadů známé z placených televizních stanic typu Discovery Channel nebo Spectrum, ale s důrazem na českou a evropskou produkci a vynikající dramaturgii, přičemž opět ve večerním čase bude prostor pro premiérová díla. Domácí produkce pro ČT4 by se mohla zaměřit zvláště na starší i novodobé české dějiny, životní osudy a díla významných osobností českého vědeckého a kulturního života či na sondy do existence české společnosti v integrující se Evropě. Premiérová tvorba pro ČT4 by měla představovat 4 hodiny týdně po dobu 42 týdnů (s letní přestávkou), další 4 hodiny původní tvorby by mohly pocházet z archivu. Ze zahraničí by měly být nakupovány takové tituly, které není ekonomicky či jinak vhodné vyrobit v rámci ČT, např. portréty představitelů světové kultury, pořady s tematikou novodobých i starších světových dějin, problematikou globalizace apod., přičemž zahraniční nákupy by měly tvořit 16 hodin premiér týdně.

Podívejme se ve stručnosti na komerční stanice. Hudební stanice Óčko je již dnes dostupná výhradně digitální cestou, což významně omezuje její divácký zásah (k dispozici je ze satelitu a v rámci experimentálního pozemního digitálního vysílání). Pokud se jí podaří se do nově formovaných multiplexů prosadit, budou ji moci sledovat i všichni diváci, kteří o ní nemají doposud ani tušení, neboť nemají potřebné vybavení. TV Nova plánuje sportovní a filmový kanál, Prima TV hodlá vytvořit okruh metropolitních televizí bližší podrobnosti o těchto úvahách ale zatím nejsou známy.

Co DVB-T dalšího nabídne?

Zatím bylo uvedeno, že jeden digitální multiplex bude obsahovat čtyři televizní kanály, ale nehovořilo se o dalších dodatkových službách. Součástí multiplexu bude též jeden datový kanál, v němž se bude šířit tzv. hyperteletext, neboli mnohem propracovanější teletext, než jak ho známe dnes, včetně obrázků a více informací v lepším "internetovějším" grafickém provedení. Samozřejmostí bude EPG, elektronický programový průvodce vysíláním, který je známý ze satelitního vysílání zahraničních stanic (v podstatě běžný televizní program v elektronické podobě zobrazitelný na televizi). Během sledování pořadu si budete také moci vyvolat třeba doplňkové informace o jednotlivých aktérech, například při politické diskusi si bude možno zobrazit životopis diskutujícího nebo přehled jeho hlavních názorů. Platformou pro interaktivní služby bude formát MHP (Multimedia Home Platform), který podporuje různé druhy aplikací v oblasti DVB-T, např. EPG, hyperteletext, televizní hry, přístup k internetu apod. a umožňuje integrovat různá domácí multimediální zařízení. Divák se bude moci zapojit do soutěží a hlasování pouhým stiskem tlačítka na dálkovém ovladači, či stiskem jiného tlačítka si třeba objednat zboží nabízené v teleshoppingu. K tomu bude ale potřeba zpětný komunikační kanál, po němž bude jeho volba dopravena k vysilateli nejpravděpodobněji pevná telefonní linka Českého Telecomu.

DVB-T umožní po plném pokrytí jednotlivých regionů příjem vysílání bez vnější televizní antény umístěné na domě a také sledování televize v jedoucím dopravním prostředku. Například v Berlíně již testují sledování řádného digitálního vysílání i na atypickém multimediálním mobilu Nokia 7700. V digitálních multiplexech budou též vysílány rozhlasové stanice.

DVB-T v zahraničí

Průkopníkem DVB-T je Velká Británie, která řádné vysílání spustila již v roce 1998, a připsala si tak další televizní prvenství právě v této zemi bylo totiž v listopadu 1936 zahájeno i vůbec první televizní vysílání na světě. V roce 1999 se k vysílání DVB-T přidalo Švédsko a Španělsko, v roce 2002 následovalo Finsko a Berlín (který dokonce v srpnu loňského roku vypnul pozemní analogové vysílání zcela, k dispozici je "jen" 24 kanálů digitálních), loni Nizozemsko a část Švýcarska. V letošním roce k implementaci přistupují Itálie, Portugalsko, další části Německa a Švýcarska, v příštím roce pak Rakousko a Norsko; Slovensko letos zahajuje první fázi pilotního provozu. Při pohledu na mapu Evropy tak s DVB-T zatím nijak nepokročili pouze v Srbsku a Černé Hoře, Bosně a Hercegovině, Makedonii, Albánii a Bulharsku.

Ve Velké Británii nyní přijímá DVB (buď terestricky, po kabelu nebo ze satelitu) zhruba polovina domácností a odhady uvádějí, že pokud by byl přechod na digitální přijímače ponechán na tržních silách, došlo by k jejich rozšíření na 95 % domácností až v roce 2013. V Itálii 170 000 set-top boxů prodaných od letošního ledna předčilo původní očekávání.

Do konce letošního roku by mělo mít na 40 milionů evropských domácností zařízení pro příjem DVB, což představuje 24% nárůst oproti současnému stavu, uvedla agentura Informa Media Group, která dále očekává obdobný růst i v příštím roce a odhaduje, že počet příjemců DVB se mezi lety 2005 a 2010 více než zdvojnásobí, což povede k číslu 112 milionů to ale bude stále méně než polovina všech evropských domácností.

Přehled televizních formátů

Někteří uživatelé si pod označením digitální televize podvědomě představí televizní formát HDTV, i když se v tomto případě jedná o normu vlastního televizního vysílání než o způsob jeho šíření, kterým se v tomto článku zabýváme. Podívejme se tedy na jednotlivé televizní formáty podrobněji. Jen pro pořádek uveďme, že na světě je v provozu kolem 600 milionů televizních přijímačů, přičemž na 70 procent z nich je barevných.

Nástup barevného televizního vysílání ve druhé polovině minulého století s sebou poprvé přinesl rozhodnutí o udržení kompatibility nové barevné technologie se stávajícími černobílými televizemi či prosazení nového kvalitnějšího standardu, který by byl ale zobrazitelný výhradně na nových televizorech. Spolu s tím by však bylo třeba řešit vysílání dvou signálů zároveň jednoho černobílého pro černobílé televize a druhého barevného pro nové barevné televize. Rozhodnutí bylo různé podle států, v USA zvítězila v roce 1957 kompatibilita a jeden vysílaný signál formátu NTSC (oba formáty přinášely stejných 525 řádek), v Británii dali přednost formátu PAL a nekompatibilní černobílé a barevné vysílání provozovali po 50 let (černobílý formát pocházel z již zmíněného roku 1936 a disponoval pouhými 405 řádky).

Pro přehlednost uveďme, že NTSC (National Television Systems Comittee) je americký formát barevného televizního vysílání s 525 řádky s rychlostí změny snímků 30 snímků/s neboli 60 Hz, PAL (Phase Alternation Line) je formát barevného televizního vysílání s 625 řádky a rychlostí zobrazování 25 snímků za sekundu (tj. 50 Hz) a konečně SECAM (Sequential Couleur avec Memoire) je francouzsko-sovětský formát barevného televizního vysílání se 625 řádky, diametrálně odlišný od systémů PAL a NTSC. V Čechách byl od roku 1953 černobílý televizní signál šířen dle tzv. Gerberovy normy (625 řádků), na které se sjednotily evropské televizní ústavy v roce 1952, a to na základě předpisů stanovených CCIR (Comité Consultatif International des Radiocommunications Mezinárodního poradního sboru pro radiokomunikace). Vysílací kmitočty byly voleny z I. televizního pásma. Nebylo by vhodné zapomenout na to, že mezi analogově šířený televizní signál je vkládán digitální tok teletextu v Čechách se vysílá od roku 1988.

HDTV označuje formát televizního vysílání s vysokým rozlišením obrazu, který rovněž prodělal přechod z původní analogové verze do provedení digitálního. Výhodnou tohoto formátu je "filmový" poměr stran vysílaných pořadů 16 : 9 a podstatně vyšší kvalita zobrazování, nevýhodou pak z toho plynoucí šířka pásma, kterou je třeba přenosem takového objemu informací obsadit, a nekompatibilita s běžnými televizory. Hlavním impulsem pro jeho vznik byla touha nabídnout divákům obraz, který je více vtáhne do děje, obdobně, jako tomu je u širokoúhlých filmů, nikoli jen zvýšit ostrost a kvalitu obrazu vyšším počtem obrazových bodů na stejnou plochu. V současné době však jedinou zemí na světě, v níž se HDTV běžně vysílá, je Japonsko (v USA funguje regionální HDTV vysílání). Jedná se o analogové provedení s digitální komprimací vysílané ze satelitu, jež samozřejmě není kompatibilní s japonským pozemním NTSC, a svůj vznik datuje již do roku 1968. V našem regionu lze naladit v experimentálním provozu HDTV kanál Euro1080 vysílaný ze satelitu Astra. Vývoj konkrétních provedení HDTV stále pokračuje v různých částech světa různě, takže není možné hovořit o HDTV jakožto celosvětovém standardu: analogová HDTV v USA nabízí 1 050 řádek, v Evropě místní provedení analogové HDTV pracuje s obrazem s 1 250 řádky (v obou případech je to dvojnásobný počet řádků, než nabízejí současné televizní standardy, takže kvalitativní rozdíl je markantní), v Japonsku s 1 125 řádky. Obnovovací frekvence činí 50 Hz, jen v Evropě byla zdvojnásobena, čímž se dosahuje stabilnějšího obrazu (zvl. po krajích). Plně digitální vysílání HDTV je opět postaveno na formátu MPEG-2, se všemi výhodami počítačového zpracování a bezeztrátového ukládání a přehrávání.

Pro úplný přehled kvality obrazu je nutno uvést, že rozlišení VHS činí 250 řádků, v případě S-VHS 350 řádků a DVD jich nabízí 576.

Signál DVB-T šířený v ČR bude samozřejmě formátu PAL, nikoli HDTV nikde na světě není HDTV šířeno celoplošně v řádném provozu pozemní cestou. Největší překážkou takové realizace je právě vysoká datová náročnost na šířku pásma pro šíření signálu, čímž by bylo zabráněno dalším stanicím vysílat své programy, neboť by na ně v éteru nezbylo místo.

Placení televizního poplatku

Je již známou skutečností, že Poslanecká sněmovna Parlamentu ČR schválila zákon o televizních a rozhlasových poplatcích, kterým se zvyšuje televizní poplatek po sedmi letech na 100 Kč měsíčně, přičemž je tuto částku povinna platit každá domácnost. Tento zákon však musí schválit ještě senát a podepsat prezident, a tak není jeho platnost v tuto chvíli jasná. Podívejme se tedy raději rámcově na obě "reality" současný stav a stav nový, předpokládaný.

Za současné situace jsou klíčové dvě skutečnosti vlastnictví vhodného zařízení umožňujícího příjem vysílání České televize a právní subjektivita majitele. Zařízením se rozumí samozřejmě standardní televizor, dále pak televizní karta pro příjem analogového pozemního vysílání v PC i PC karta pro příjem satelitního digitálního vysílání včetně dekodéru CryptoWorks a karty CzechLink. Nerozumí se jím naopak mobilní telefon schopný přijímat krátké filmové sekvence (např. dostupný každodenní sestřih informací z Událostí v projektu Videozóna nabízený jednotlivými mobilními operátory), běžný počítač připojený k internetu (ČT vysílá zpravodajské pořady i na internetu, http://www.czech-tv.cz/news) či satelitní PC karta bez slotu CI nebo s neosazeným slotem CI. Právní subjektivita majitele pak definuje, za kolik vlastněných zařízení je nutno platit měsíční televizní poplatek fyzické osoby nepodnikající (tedy "běžní občané", de facto rodiny alias domácnosti) platí jen za jeden přístroj, ať již jich mají libovolný počet, navíc na jakýchkoli lokalitách (doma, na chatě, v autě.). Živnostníci a firmy platí za každý přístroj. Domácnost je takové společenství, v němž jednotliví členové sdílejí náklady na živobytí společně, což je pojem, se kterým pracuje i nový zákon. Ten již nezohledňuje vlastnictví přístroje, ale předpokládá, že televize je dnes již prakticky standardní součástí každé domácnosti, jako například připojení k elektrické energii, a proto zavádí povinnost platby pro každou domácnost. Podnikající občané či firmy budou i nadále platit televizní a rozhlasové poplatky podle stejného schématu.

Poměrně neznámou a přitom velmi praktickou skutečností je, že k placení poplatků se lze jednoduše přihlásit přímo na stránkách České televize (http://www.czech-tv.cz/ct/tvpoplatek/direct_prihlaska.php) a je možné platit přímo na účet ČT bezhotovostně a třeba i na celý rok najednou, takže se nemusíte za tímto účelem vůbec obtěžovat na poštu.

Místo závěru aktuality

DVB-T je tematika v poslední době velmi horká, a tak během psaní těchto dvou článků se stalo několik zajímavých skutečností. Vláda na svém jednání dne 28. dubna 2004 schválila koncepci rozvoje DVB-T v ČR do roku 2006. Český Telecom získal licenci na experimentální pozemní vysílání, a doplnil tak společnosti Czech Digital Group a České radiokomunikace; Telecom by měl během zhruba šesti týdnů začít experimentálně vysílat v Praze a Brně (pro Ostravu licence na experimentální vysílání udělena nebyla). Do experimentálního multiplexu DVB-T vysílaného Českými radiokomunikacemi byla přidána rozhlasová stanice Frekvence 1 (doplní tak již vysílané stanice ČRo1-Radiožurnál, ČRo2-Praha a ČRo3-Vltava). Hudební stanice Óčko začala od května vysílat nekódovaně ze satelitu Astra a zároveň opustila Eurobird a paket CzechLink. V souvislosti se vstupem ČR do EU začala satelitní televize Europe by Satelite (EbS), informační a zpravodajská stanice o Evropské unii, vysílat na HotBirdu 3 též česky. V souvislosti se změnami v oblasti DPH od 1. 5. 2004 došlo k úpravám cen za měsíční služby UPC ze satelitu (směrem dolů) či po kabelu (směrem nahoru), zvýšení ceny postihlo i diváky jiných kabelových televizí.

A dalších novinek v oblasti DVB-T nás pravděpodobně čeká v nejbližší době stále více. Možná nás dovedou ke skutečnému zahájení řádného pozemního digitálního televizního vysílání v ČR do konce roku, a tak se je vyplatí sledovat a začít se na příchod DVB-T již skutečně připravovat. Zdá se totiž, že po mnoha letech slibů a úvah by to tentokrát mohlo opravdu již vyjít.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


20 kroků ke stabilnímu počítači I.

David Čepička, Richard Coppola, Annette Kniffler, Margit Kuther

C04P0287

Představte si, že pracujete na složitém a velmi důležitém dokumentu nebo na nějaké komplikované tabulce v Excelu. Najednou monitor zčerná, a všechna vaše práce je ztracena. Takovým katastrofám však můžete snadno předejít.

Pocit beznaděje, který přijde v okamžiku, kdy se po zatuhnutí obrazu na monitoru ještě pokoušíme uložit vše, co se dá, snad zná z vlastní zkušenosti každý uživatel. Velmi často se něco takového stává především experimentátorům a těm, kdo rádi zkoušejí, co všechno jejich počítač vydrží a snaží se z procesoru a grafické karty doslova vyždímat co se dá. U takových uživatelů se však vesměs jedná o záměr, tj. většinou upřednostňují co možná nejrychlejší systém na úkor stability. Přesto ani běžní uživatelé, kteří svůj počítač neženou až do krajnosti, nejsou před nebezpečím zatuhnutí a z toho vyplývající potenciální ztráty dat, uchráněni. Kolikrát stačí už velmi malá změna, například instalace nové karty či hry, a už se ze spolehlivého počítače stane stroj nestabilní. Chcete-li se výše zmiňovaným rizikům vyhnout a počítač si nakonfigurovat tak, aby vám stabilně pracoval i při delším chodu, pak vám snad pomohou naše následující tipy. Rozhodnete-li se jich využít, stane se váš systém odolnější vůči zatuhnutí a bude vás to stát jen trochu času a pouze výjimečně minimální investice. Pro otestování stability vašeho počítače vám může pomoci i software, který naleznete na našem CD.

Hardware

Upravujete-li fotografie pořízené z dovolené, je ve vašem počítači zaměstnána nejen grafická karta a mikroprocesor, ale i operační paměť a pevný disk. Má-li PC za těchto podmínek pracovat stabilně, musíte vzít do úvahy dvě okolnosti.

 Nový hardware potřebuje důkladné otestování

Pokud vám leží na srdci stabilita počítače, měli byste mít na paměti základní pravidlo: Never touch a running system Nikdy nezasahujte do funkčního systému. Ale jak se říká, změna je život. Nastanou situace, kdy je třeba přidat do počítače nové zařízení. Po instalaci byste však měli důkladně otestovat nejen tuto novou komponentu, ale i všechna stávající zařízení. Jen tak se dozvíte, zda se nové zařízení do systému harmonicky včlenilo, nebo jestli právě ono dělá potíže a vyvolává problémy. V každém případě se nezapomeňte podívat do Správce zařízení. Dostanete se do něj přes Ovládací panely poklepáním na ikonu Systém. Na záložce Hardware pak stiskněte tlačítko Správce zařízení. V něm se podívejte, zda u žádné komponenty není ani žlutý otazník, ani červený křížek, neboť ty označují problémy s ovladači, popřípadě s přerušením. Jestliže je hlášena chyba u karet PCI a AGP, pak pravděpodobně používají stejnou hodnotu přerušení. Bohužel existuje více volných míst pro přídavné karty, než je hodnot přerušení. Proto se často musí dvě PCI karty, popřípadě jedna PCI a jedna AGP karta, podělit o jednu hodnotu přerušení. Teoreticky by mělo toto sdílení přerušení (Interrupt Sharing) fungovat bez problémů, ale někdy si přesto ovladače dvou komponent takříkajíc lezou do zelí. Tehdy byste pokud možno měli naposledy do systému přidanou kartu vyjmout a dát ji v ideálním případě do takové pozice na základní desce, aby si získala svoje vlastní přerušení nebo aby se dělila o přerušení s komponentou, která je k ní přátelštější. Správnou pozici karty ale získáte pouze experimentováním. Způsob rozdělování přerušení je uveden v manuálu k základní desce.

 Přetaktování a stabilita nejdou dohromady

Pokud chcete mít na počítači stabilní systém, pak zapomeňte na všechno, co jste kdy slyšeli na téma přetaktování. Přetaktovaný systém totiž téměř vždy značí potenciálně nestabilní systém. Čím je vyšší frekvence, tím více se zahřívají jednotlivé komponenty, jako procesor, čip grafické karty nebo operační paměť. Výkonné chladiče a větráčky dokáží takto vzniklé teplo sice zredukovat, přesto nebezpečí nestability není zdaleka zažehnáno. Dalším nezanedbatelným faktem je skutečnost, že vyšší teplota u některých komponent nemusí nutně jednotlivé součástky poškozovat, ale vyšší frekvence u nich způsobuje větší procento chyb.

Software

Nestačí jen aby pracoval stabilně pouze hardware počítače musí si také v maximální možné míře rozumět se softwarem, což u počítače představuje hlavně operační systém a ovladače. Mimo to se nestabilní komponenty dají odhalit právě prostřednictvím vhodných utilit.

 Základním kamenem je stabilní operační systém

Sázíte-li na jistotu, pak jste v každém případě na správné straně, pokud pracujete s operačními systémy Windows 2000 a XP. V této době jsou to nejstabilnější operační systémy Windows, jež jsou na rozdíl od Windows 98 či ME založeny na vyspělejší technologii serverových operačních systémů NT. Tomu, komu pak skutečně záleží na stabilitě, jasně doporučujeme Windows XP. Mají totiž dokonalejší technologii plug&play, a jsou tedy maximálně optimalizována pro automatické rozpoznávání a integraci nového hardwaru. Kromě toho Windows XP rozpoznají daleko více hardwarových komponent než serverově orientovaná Windows 2000.

 Pravidelné updaty udržují Windows stabilní

Udržujte systém v tom nejaktuálnějším stavu tím, že budete pravidelně sledovat nejnovější patche a updaty na internetové stránce Microsoftu na adrese http://www.microsoft.com/cze/. Jeden příklad za všechny: Windows 2000 a XP podporují pevné disky s kapacitou nad 127 GB, ovšem pouze tehdy, pokud máte ve Windows XP nainstalovaný Windows XP Service Pack 1(a) a u Windows 2000 minimálně Service Pack 3. Pokud nainstalujete tak velký disk do systému bez výše uvedených updatů, pak vám hrozí nejen větší riziko zatuhnutí systému, ale musíte dokonce počítat s možným rizikem ztráty dat. Velké disky jsou totiž adresovány 48 bity, na rozdíl od těch menších, které jsou adresovány 28 bity. Tento problém zvládnete až s pomocí nového updatu ve spojení se vhodnou základní deskou.

 Odstranit se musí nejen staré komponenty,ale i jejich ovladače

Pokud nějakou starou komponentu z počítače odstraníte, pak nezapomeňte odinstalovat i její ovladače. V nejlepším případě stejně jen zabírají místo, v tom horším pak způsobují kolize s ovladači nějaké jiné nové součástky, a zvyšují tak riziko zatuhnutí vašeho počítače. Zvláště časté jsou konflikty s ovladači komponent stejného druhu, například tedy pokud vyměníte svoji starou ISDN kartu na novější model. V následujících řádcích popíšeme, jak takový starý software odinstalovat.

1. možnost: Pro většinu zařízení existuje nějaká odinstalační rutina. Často ji naleznete v Ovládacích panelech, pokud poklepete na ikonu Přidat nebo odebrat software. V seznamu nainstalovaných programů si vyberte tu aplikaci, která odpovídá odebírané komponentě, a stiskněte tlačítko Změnit nebo odebrat. Druhou možností je prozkoumat nabídku Start, kde v položce Programy naleznete položku Odinstalovat <název aplikace>.

2. možnost: Jestliže jste nenašli žádnou rutinu pro odinstalování programu, odeberte hardware přes Správce zařízení. Ve Windows XP a 2000 ji spustíte přes Ovládací panely poklepáním na ikonu Systém. V dialogovém okně se přesuňte na záložku Hardware a stiskněte tlačítko Správce zařízení. Zde ve stromu jednotlivých skupin zařízení vyberte tu skupinu, do níž odebíraná komponenta patří, například Grafické adaptéry, a rozbalte ji klepnutím na tlačítko +. Pak si označte danou komponentu, klepněte na ni pravým tlačítkem a z kontextového menu vyberte příkaz Odinstalovat.

 Odstraňte z počítače zbytky ovladačů

Odinstalační rutiny často neodinstalují všechny ovladače kompletně. Dokonce i když Správce zařízení už odebranou komponentu neukazuje, je možné, že se někde v systému nacházejí ještě zbytky ovladačů. Smažte je, jinak by vám mohly v systému vyvést pořádnou neplechu.

1. možnost: Ze všeho nejdříve si spusťte Průzkumníka a prohledejte na pevném disku všechny programové složky. Narazíte-li na složku, která připomíná nějakou vámi odstraněnou hardwarovou komponentu většinou ji poznáte podle názvu, popřípadě jména výrobce pak takovou složku bez obav smažte.

2. možnost: Odinstalační rutina většinou po sobě zanechává v registru alespoň informace o ovladačích. Ty můžete nalézt v registru podle jména výrobce či podle názvu komponenty. Ruční mazání přes Editor registru (spustíte jej přes nabídku Start/Spustit, když do políčka Otevřít zadáte příkaz regedit) doporučujeme pouze zkušeným uživatelům. Dříve, než začnete v registru vyhledávat vysloužilé ovladače a mazat je, měli byste si celý registr zazálohovat. Ostatně stačí jedna jediná chyba, a můžete ochromit celý systém. Postup při záloze registru naleznete například na adrese http://www.ddm.svitavy.cz/casopis/pocitace/new5/two.htm.

 Od Microsoftu "požehnané" ovladače slibují stabilitu

Od časů Windows 98 testuje Microsoft ovladače v tzv. Windows Hardware Quality Lab. Jestliže vám nejde o nic jiného než o stabilitu, měli byste používat pouze ty ovladače, které zmiňovaný test úspěšně složily a jsou tedy nositeli certifikátu WHQL. Při testech Microsoft prověřuje, zdali ovladače komunikují s Windows bezproblémově, tedy například, zda se poté, co byl aktivován úsporný režim, celý systém vrátí zase zpět do aktivního režimu. Právě v tomto bodě se často vyskytují problémy. Naproti tomu se vůbec netestuje, jak dobře daný ovladač podporuje hardwarovou komponentu. Rovněž ani schopnost ovladače spolupracovat s dalšími aplikacemi či hrami se netestuje. Je pravdou, že ty nejaktuálnější ovladače se objevují většinou bez toho, aby byly testovány Microsoftem. Jejich výrobci je totiž raději co nejrychleji poskytnou svým zákazníkům, než aby několik týdnů čekali, až složí testy WHQL. Kvůli zmíněné prodlevě si také ne každý výrobce dává své ovladače "posvětit" Microsoftem. Z výše napsaného tedy vyplývá, že i v případě používání netestovaných ovladačů nemusíte mít o stabilitu počítače vážnější obavy jejich kvalita je většinou dobrá. Zase je pravda, že Microsoftu nebudou dávány k otestování ovladače, které sice obsahují funkce zvyšující výkon komponent, ale za tu cenu, že mohou způsobovat problémy s Windows. Pokud si tedy chcete být naprosto jisti, sledujte, zda vámi instalované ovladače byly Microsoftem certifikovány.

 Jak nalézt nepodepsané ovladače

Pro vyhledání nepodepsaných ovladačů klepněte na tlačítko Start/Spustit a do políčka Otevřít zadejte příkaz sigverif. Potvrďte stiskem tlačítka OK. Pak například ve Windows XP a 2000 stiskněte tlačítko Upřesnit a na záložce Hledat vyberte položku Vyhledat další soubory, které nejsou digitálně podepsané, a umístěte zatržítko před volbu Včetně podsložek. Nyní se přesuňte na záložku Protokolování a umístěte zatržítko před volbu Uložit výsledky ověření podpisů do souboru protokolu. Jako složku se soubory ovladačů zvolte \System32\Drivers. Po klepnutí na tlačítko Spustit se začne vyhledávat. Po skončení vyhledávání se objeví výsledky, které jsou rovněž uloženy v souboru SIGVERIF.TXT. Naleznete jej na systémovém disku ve složce, v níž máte nainstalována Windows. Soubor si můžete otevřít i přes tlačítko Zobrazit protokol na záložce Protokolování aplikace pro ověřování podpisů (již zmiňované SIGVERIF.EXE). V seznamu pak hledejte ve sloupci Status výraz Nepodepsán.

 Jak získat podepsané ovladače

Vyhledávání pomocí utility Sigverif odhalilo, že jste si do počítače nainstalovali nepodepsané ovladače (viz tip č.8). Ty byste chtěli nahradit ovladači podepsanými. Ze všeho nejdříve tedy musíte zjistit, ke kterému zařízení ovladače patří. Naneštěstí se to vůbec nedá poznat podle výrobce hardwaru ani podle názvu komponenty, protože název souboru ani jedno, ani druhé neobsahuje. Proto si v Průzkumníku nechte zobrazit obsah složky, v níž byly ovladače testovány a jejichž seznam byl v souboru SIGVERIF.TXT (v předchozím tipu se jednalo o složku System32\Drivers). Klepněte pravým tlačítkem na soubor, který byl označen v souboru SIGVERIF.

TXT jako nepodepsaný, a z kontextového menu zvolte příkaz Vlastnosti. Na záložce Verze pak klepněte na položku Společnost. V poli Hodnota se pak ukáže výrobce souboru, a tím je vlastně určen i hardware, k němuž soubor patří. Nyní stačí na internetové stránce výrobce vyhledat nový ovladač. Pokud jej výrobce označí jako WHQL či podepsaný, je Microsoftem schválený pro práci ve Windows. Pokud takový údaj chybí, dozvíte se zpravidla při instalaci ovladače, zda je podepsaný či ne. Windows XP a 2000 mají standardně přednastaveno, aby při instalaci nepodepsaných ovladačů vždy nejprve zobrazila varovné hlášení.

 Odhalte nestabilní komponenty pomocí softwaru

Předpokládejme, že jste svůj počítač důkladně prověřili, zda se v něm neobjevují problémy s ovladači či s přerušením, ale přesto se počítač nadále chová nestabilně. Dalším možným zdrojem problémů může být špatné nastavení v BIOSu (viz další tipy) nebo nedostatečné chlazení. Ale v danou chvíli doslova tápete a nevíte, která komponenta vás zlobí. Nainstalujte si speciální utilitu a prověřte stabilitu jednotlivých komponent. Jednou z osvědčených a mnohostranných utilit je kupříkladu aplikace Sandra Standard 2004, kterou naleznete na internetové adrese http://www.sisoftware.co.uk, případně na našem CD(San2004.SP1-9104-Win32-OCA.exe, 6,66 MB)

BIOS

Vedle operačního systému je BIOS jediným programem, který ze všeho nejvíce ovlivňuje hardware počítače. V BIOS Setupu si můžete nastavit základní parametry a tak odhalit slabiny, které váš systém dělají nestabilním.

 Spousta nepříjemností se vyřeší updatem BIOSu

Aktualizací BIOSu se dá odstranit spousta problémů. Pokud jste zrovna instalovali nový hardware, vězte, že nové procesory či moderní velkokapacitní pevné disky bývají korektně rozpoznány až po instalaci nejnovějšího updatu BIOSu. Dále vyřešíte problémy se stabilitou počítače, především tehdy, pokud BIOS chybně inicializuje čipovou sadu nebo operační paměť. Na druhou stranu byste neměli aktualizaci BIOSu provádět bezdůvodně. Informujte se proto nejdříve na internetových stránkách výrobce vaší základní desky, jaké výhody vám update přinese. Aktualizace BIOSu je totiž vždy spjata s jistou dávkou rizika.

 Důležité kroky před updatem BIOSu

Pokud by vám počítač během updatu zatuhnul, je to s ním velmi zlé. Nerozběhnete ho ani restartováním, ani žádným z tipů uvedených v rámečku Ochromení počítače po změně nastavení v BIOSu. Když vás něco takového potká, pak několik rad najdete v článku Oživení počítače, který byl publikován v PC WORLDu 6/2002 na straně 36.

Rozhodně byste nikdy neměli aktualizovat BIOS na počítači s nestabilním operačním systémem. Je potřeba systém vždy nejprve co možná nejvíce stabilizovat. Pokud jste se například pokoušeli zvýšit výkon PC přetaktováním procesoru či nastavením "příznivějších" parametrů pro operační paměť v BIOSu, měli byste všechny takové provedené změny vrátit zase zpět, alespoň na dobu provedení updatu. Jestliže se váš počítač stal méně stabilním kvůli nově přidanému hardwaru, musíte jej pro provedení updatu z počítače odebrat a odinstalovat jeho ovladače.

 Update BIOSu: Raději v klasickém DOSu než pod Windows

Vedle obvyklého provedení updatu BIOSu v prostředí DOSu nabízí celá řada výrobců základních desek rovněž utility, které dokáží spustit update BIOSu i v prostředí Windows. Vzhledem k tomu, že Windows obvykle hardware počítače zatěžují více než DOS, je zde pravděpodobnost odhalení nedostatků komponent daleko větší než v DOSu. Máte-li jen trochu pochybností o stabilitě vašeho počítače, měli byste aktualizovat BIOS raději v prostředí MS-DOSu.


20 kroků ke stabilnímu počítači II.

Zvolte si jistější standardní nastavení

Způsob nakonfigurování vašeho počítače při jeho startu je uveden v BIOS Setupu. Pokud sázíte na jistotu, vyberte v BIOSu standardní nastavení parametrů. Jedná se hodnoty, které jsou svým způsobem konzervativní, takže žádnou z komponent nepřetěžují. Nastavení všech parametrů na standardní hodnoty provedete pomocí položky BIOSu s názvem Load Setup Defaults, Load Fail-Safe Defaults či Load Setup Defaults. Zmiňované položky se nacházejí se v hlavním menu BIOSu nebo v podmenu položky Exit. Ale pozor! Nezapomeňte si před použitím zmíněné volby poznamenat všechny vámi nastavené parametry u všech položek BIOSu. Jestliže zároveň nechcete přeinstalovávat Windows, pak volby APIC Mode, ACPI Function, USB-Legacy a Hyper-Threading (většinou se nacházejí v menu Advanced, Main či Power) před opuštěním BIOSu nastavte na původní hodnoty. V opačném případě se budou při dalším spuštění Windows pokoušet nainstalovat pro všechen hardware jiné ovladače, což nemusí vždy dopadnout korektně. Stejně tak si nastavte zpět pořadí médií, v jakém se má z nich pokoušet bootovat odpovídající volba se nachází v menu Advanced či Boot.

Nemůžete se do BIOSu dostat, jelikož se na obrazovce neukazuje klávesa, kterou musíte stisknout, abyste se do BIOSu dostali? Pak postupně zkoušejte klávesy <Delete>, <F1>, <F2>, <F10>, popřípadě klávesovou zkratku <Ctrl><Alt><Esc>. Některá z variant určitě bude ta pravá. Chcete-li si provedené změny uložit, zvolte menu Exit Saving Changes nebo Save&Exit Setup. Někdy budete ještě dotázáni na stisk klávesy <Y> (Yes), abyste potvrdili, že si skutečně přejete změny uložit. Pozor na to, že BIOS vychází vždy z amerického rozložení klávesnice, takže pro potvrzení změn vlastně musíte stisknout na české klávesnici klávesu <Z>.

 Operační paměť: Záleží i na správném časování

Pokud řadič paměti příliš rychle zaměstnává operační paměť, je stabilita celého systému tatam. Optimální parametry pro přístup do paměti získává BIOS z čipu paměti (SPD-EEPROM) umístěného na paměťovém modulu. Aby mohl BIOS načíst údaje z paměti EEPROM, musí být položka BIOSu DRAM Configuration, případně DRAM Timing nastavena na variantu SPD nebo Auto. Zmiňovanou položku naleznete většinou v menu Advanced, Chip Configuration, Chipset Features nebo podobném. Pokud jste si zvolili v BIOSu nahrávání standardních parametrů (viz tip č.14), je obvykle tato volba na tuto možnost nastavena.

 Když automatika zklame,přijde na řadu ruční práce

Někdy je časování operační paměti i přes automatickou konfiguraci nastaveno příliš příkře. Bývá to zejména v případech, kdy je někde v BIOSu nebo v samotném SPD čipu chyba. Někdy pomůže update BIOSu (viz tipy č.11-13), jinak je třeba parametry operační paměti nastavit ručně. Níže popisované parametry, které je nutné nastavit, se mohou v závislosti na typu desky lišit v názvu.

Zkontrolujte si v menu Advanced, Chip Configuration, případně Chipset Features, zda hodnoty pro parametry Clock (někdy také Frequency nebo Mode), CAS Latency, RAS to CAS Delay (někdy také TRCD) a RAS Precharge Time (někdy také TRP) odpovídají údajům uvedeným na paměťovém modulu. Tyto údaje jsou většinou na nálepce nalepené přímo na modulu. Před pomlčkou je uveden typ paměti, ze které se odvozuje hodnota pro parametr Clock. Pro paměti typu PC100 a PC1600 by měl být parametr Clock nastaven na 100 MHz, moduly PC133 a PC2100 běží na 133 MHz, PC2700 na 166 MHz a konečně PC3200 pracují na frekvenci 200 MHz. Další údaje jsou za pomlčkou. Například parametr PC2100U-2533 znamená, že se jedná o modul typu PC2100 s CAS Latency rovnu 2,5 taktu, RAS to CAS Delay a RAS Precharge Time se rovnají 3 taktům. Pokud tyto hodnoty nesouhlasí s těmi v BIOSu, je třeba položku zmiňovanou v tipu č. 15 nastavit z parametru Auto na Manual nebo User Define a zadat sem správné hodnoty. Další informace k tomu, která nastavení jsou optimální, pak získáte na internetových stránkách výrobce paměťových modulů.

 Operační paměť: Příručka pro konfiguraci neexistuje

Chybí vám u paměťového modulu nálepka s potřebnými parametry? Nebo si myslíte, že i přes správně nastavenou konfiguraci je za zatuhnutí počítače odpovědný (nově nainstalovaný) paměťový modul? Pak je třeba zaexperimentovat si s hodnotami parametrů, uvedenými v tipu č. 16. V podstatě lze říci, že vyšší hodnoty znamenají větší stabilitu. Jedná se totiž hlavně o tzv. latenci, neboli čekací dobu. Čím větší hodnota, tím více taktů má paměť k dispozici pro vykonání nějakého úkolu. Operační paměť tedy pracuje pomaleji, což se projeví ve zvýšené stabilitě systému.

Chlazení

Možná to znáte z vlastní zkušenosti, že když dlouho zůstanete v sauně, tak se pak na nohou necítíte dvakrát jistě. Stejně tak se chová i váš počítač. Je-li mu moc horko, ani on se nechová stabilně. Chladicí systém počítače musí být dostatečně výkonný, aby dokázal bez problémů odvést teplo produkované jednotlivými komponentami.

 Monitorování hardwaru: Jak měřit teplotu

Jakmile do počítače nainstalujete nebo vyměníte nějakou komponentu, přetaktujete procesor nebo pracujete za horkého letního dne na počítači v kanceláři bez klimatizace, nemusí chladicí systém počítače stačit. Proto je nutno čas od času kontrolovat, jak se počítač během silného zatížení zahřívá. Mějte přehled i o teplotě v místnosti, aby se vám případná porucha větráčku nestala takříkajíc osudovou.

Jestliže se vám nechce kvůli kontrole teploty rozmontovávat celou počítačovou skříň a chtěli byste si raději hlídat teplotu jednotlivých komponent, je třeba se spokojit s integrovanými teplotními senzory většina základních desek je vybavena dvěma i více senzory (viz manuál k základní desce). Hodnoty teplot na těchto senzorech se dají zjistit pomocí monitorovacího softwaru. Velmi dobrým je kupříkladu freeware Motherboard Monitor, který naleznete na internetu na adrese http://mbm.livewiredev.com, popřípadě na našem CD (MBM5360.EXE, 1,92 MB). K dispozici je i instalační soubor s jazykovými moduly, v němž si lze nastavit též češtinu (MBM5360LANGUAGE.EXE, 487 KB).

Zmíněná utilita běží permanentně na pozadí a sleduje teplotu a činnost větráčku. Přitom zároveň hlídá, zda nejsou překročeny spodní či horní hranice teploty či otáček. Hraniční hodnoty si ale musíte zadat sami. Naleznete je u výrobců jednotlivých počítačových komponent. Informace týkající se procesorů AMD a Intel naleznete v rámečku Mezní hodnoty: Teplejší by váš procesor být neměl.

 Test stability: Počítač ve stresu

Když se počítač při běžné práci chová stabilně a nevyvolává žádné konflikty, neznamená to, že se tak bude chovat i při velké zátěži. Jeho chování můžeme prověřit testem stability. Ten otestuje všechny komponenty až do krajnosti. Vhodnými utilitami jsou například programy Passmark Burn In Test, který testuje všechny důležité komponenty počínaje procesorem a grafickou kartou konče, a program Hot CPU, jenž je zaměřen zejména na testování procesoru a základní desky. První zmíněný program si můžete stáhnout z internetové adresy http://www.passmark.com nebo vám jej nabízíme na našem CD (BITPRO.EXE, 1,30 MB). Aplikaci Hot CPU 4.1 naleznete na internetové adrese http://www.7byte.com, anebo rovněž na našem CD jako soubor HOTCPU.EXE o velikosti 1,59 MB. Počítač ale můžete vystavit i dlouhodobější zátěži. Grafickou kartu důkladně prověříte při hraní her s 3D grafikou a na procesor stačí samotné prostředky Windows, například program Kalkulačka (nabídka Start, Programy, Příslušenství). Zkuste například při vědeckém zobrazení nechat spočítat faktoriál nějakého velkého čísla (tlačítko <n!>) a nechte těchto výpočtů běžet několik současně tak, že si spustíte Kalkulačku několikrát a na každé instanci programu necháte běžet nějaký složitý výpočet.

 Co můžete dělat proti přehřátí počítače

Pokud dojdete k závěru, že nestabilita vašeho počítače může pocházet z přílišného přehřívání, je potřeba se zabývat příčinami. Začněte okolím počítače. Padá-li přímé sluneční světlo přes okno přímo na počítač nebo stojí-li tento těsně vedle topení, je řešení vskutku jednoduché přemístěte jej jinam. V opačném případě je chlazení počítače nedostatečné. Vypněte počítač, sundejte kryt a udělejte si přesný obrázek o rozložení jednotlivých komponent uvnitř. Jaké máte chladiče, a kolik jich je? Jaké je jejich rozmístění? Jakým způsobem proudí vzduch přes vnitřek skříně a okolo komponent? Pokud máte ve skříni změť kabelů, pokuste se je poněkud urovnat a spojit tak, aby nepřekážely proudícímu vzduchu. Dost také pomůže namontování dodatečného větráčku. Velmi důležitou roli pak hraje jeho správné umístění, jež musí podporovat předpokládaný směr proudění vzduchu (viz obrázek). Jinak je lepší pořídit výkonnější větráčky přímo na jednotlivé komponenty (procesor, pevný disk, grafickou kartu).

Ochromení počítače po změně nastavení v BIOSu

Stačí jedna nechtěná změna v BIOS Setupu, a počítač je ochromen. Co dělat v situaci, když se nemůžete do Setupu dostat, abyste takové chybné nastavení opravili? Většina výrobců základních desek již provedla taková opatření, která umožní v případě podobných situací nahrání standardního nastavení. Přesný postup naleznete v manuálu k vaší základní desce, popřípadě přímo u výrobce (zavolejte si na tel. číslo podpory nebo si vyhledejte informace na internetových stránkách). Můžete také vyzkoušet následující postupy.

Varianta č. 1: Mnohé základní desky si všímají toho, když systém při startu zatuhne. Pokud se to při startu stane několikrát za sebou, automaticky se nahrají standardní nastavení. Vyzkoušejte proto, zda se problém nevyřeší sám od sebe po několika za sebou jdoucích pokusech o spuštění počítače.

Varianta č. 2: Některé základní desky nahrají standardní hodnoty, pokud budete mít během startu počítače stisknutou klávesu <Insert>. Varianta č. 3: Pokud má vaše základní deska jumper (přepínač) nazvaný CLEAR_CMOS nebo podobný, můžete jeho prostřednictvím vymazat obsah paměti CMOS (do ní BIOS ukládá různé údaje mimo jiné i vaše nastavení). Pak BIOS nahraje standardní parametry. Paměť vymažete, pokud při vytažené zástrčce ze zásuvky umístíte jumper do pozice způsobující vymazání paměti. Většinou stačí nechat jumper v této pozici 5 sekund, někdy je třeba počkat minutu počkejte proto vždy raději o něco déle.

Varianta č. 4: U mnoha základních desek můžete vyndat baterii, která napájí paměť CMOS. Bez proudu CMOS paměť svá data ztratí a vymaže se za normálních okolností to trvá od několika minut do několika hodin. Někdy je třeba provést variantu č. 3 i č. 4.

Oživení počítače

Když si v konfiguraci BIOSu něco pokazíte, je zle. Za jistých okolností se vám ani nemusí podařit se znovu do BIOS Setupu dostat. Jak nyní počítač znovu oživit?

Jednou z prvních věcí, kterou byste měli u počítače, jenž se chová nestabilně nebo jednoduše nepracuje, zkusit, je obnovit základní nastavení v Setupu. K tomu účelu slouží položka Load Setup Defaults nebo Load BIOS Defaults, popřípadě Safe Settings a podobně.

Jestliže situace zašla až tak daleko, že díky fatálním zásahům do BIOSu počítač nestartuje a vy se nemůžete dostat ani o Setupu, vždycky ještě můžete smazat CMOS-RAM paměť, v níž jsou nastavení uložena. Pro tento účel mají prakticky všechny základní desky jumpery nebo dvě místa (označená například CMOS_Clear nebo Clear RTC), které je třeba při vytažené napájecí šňůře zastrčit na několik sekund do odpovídající pozice a pak je vrátit zpět, případně spojit kusem drátu. Tím dojde k vymazání CMOS paměti. Někdy je nutné jumpery nechat v pozici pro vymazání a počítač krátce zapnout to je potřeba porovnat s instrukcemi v manuálu k vaší základní desce. Jestliže tato cesta nevede k cíli, je možné zkusit na několik hodit vyndat baterii, která CMOS napájí. V příručce je tato baterie často označena jako CMOS Power. Pokud není na základní desce nějaká jiná vada, měl by počítač po této akci znovu nastartovat. Nyní stačí výše zmíněným postupem nastavit v Setupu základní parametry.

Co dělat v případě, když se nepovede update BIOSu?

Když se vám stane, že při provádění updatu BIOSu zrovna vypnou elektrický proud, nebo vám počítač zatuhne, je od tohoto okamžiku počítač nepoužitelný. V této chvíli jsou v obrovské výhodě majitelé základních desek s duálním BIOSem. Jestliže hlavní BIOS nefunguje, je možné pomocí jumperu nebo klávesové zkratky bootovat z BIOSu záložního. Velmi dobré vyhlídky máte také v případech, když váš BIOS obsahuje bootovací blok, který je neporušený. S jeho pomocí pak můžete snadno BIOS obnovit ze záchranné diskety. Zdali vaše základní deska tuto funkci podporuje, se dozvíte od výrobce. Principiálně to funguje asi takto:

AMI BIOS: Zkopírujte soubor s BIOSem na čistou, formátovanou disketu a přejmenujte jej na AMIBOOT.ROM. Spusťte počítač a držte klávesovou zkratku <Ctrl><Home> tak dlouho, dokud neuslyšíte zvukový signál (pípnutí) obrazovka je v této chvíli stále černá. Po asi 15 sekundách byste měli uslyšet čtyři po sobě následující zvukové signály, které vám oznamují, že BIOS byl znovu naprogramován. BIOS Award: Zkopírujte soubor BIOSu a vypalovací program (také zvaný Flash) na disketu zformátovanou pomocí příkazu format a: /s. Vytvořte soubor AUTOEXEC.BAT (v libovolném textovém editoru), který bude obsahovat příkaz

<Flash program> <soubor s BIOSem> (například AWFL816.EXE W6528IMS.BIN),

a uložte jej na disketu. Po restartu počítače by se měl BIOS automaticky přeprogramovat. Po asi třech minutách by měl být celý proces určitě hotový. BIOS Phoenix: Zde budete muset v určitých případech nastavit některé jumpery na základní desce do pozice Recovery Mode, abyste mohli bootovat z diskety (Crisis Recovery Disk), která BIOS obnoví. Tuto disketu, případně program, jenž ji vytvoří, získáte od výrobce základní desky (na disketě se mimo jiné nacházejí soubory MINIDOS.SYS a PHLASH.EXE).

Poslední cesta vede k prodejci nebo výrobci základní desky

Pokud nepomůže žádná z výše uvedených rad, musíte zanést základní desku do opravny. Štěstí v neštěstí budete zcela jistě mít v případě, kdy má vaše základní deska čip s BIOSem na patici ten se dá za nějakou finanční úhradu buď vyměnit, nebo znovu přeprogramovat. Jestliže je čip s BIOSem na základní desce pevně přiletovaný, musí na opravu celá základní deska a tady jste zcela odkázáni na ochotu prodejce.

Mezní hodnoty: Teplejší by váš procesor být neměl

Jaká teplota je kritická? Pro teplotu procesorů existují doporučení od výrobců, Intel je uveřejňuje na adrese http://www.intel.com/design/Pentium4/guides/index.htm?iid=ipp_dlc_procp4 p+es_guide& a AMD v tzv. Thermal Data Sheets na adrese http://www.amd.com. Pro většinu současných procesorů doporučují AMD i Intel na svých stránkách maximální teplotu 70°C, jedná se však o tzv. hodnotu T(case). Upozornění: Teplotní senzory mohou být u různých typů procesorů na různých místech, a samotná hodnota teploty velmi záleží na tom, kde ji měříte. Hodnota T(case) je teplota, kterou u procesorů AMD naměříte v jádře procesoru a u procesorů Intel mezi jádrem procesoru a kovovým krytem. Na obou výše zmíněných internetových stránkách získáte podrobnější informace k různým měřicím místům a hraničním hodnotám teplot.

Firma AMD uvádí v tzv. Thermal Data Sheeets rovněž teplotu okolí, tzv. T(ambient). Ta má pro většinu procesorů AMD hodnotu 42°C. Tento údaj však není pro provozuschopnost procesoru nijak relevantní, neboť nic nevypovídá o provozní teplotě.

Intel pro procesor Pentium 4 na 3,2 GHz rovněž doporučuje maximální teplotu okolí 42°C (viz internetovou adresu http://ftp://download.intel.com/design/Pentium4/guides/25216101.pdf).

Pro zajímavost: Procesory v noteboocích musí obecně snést vyšší teploty než jejich kolegové ve stolních počítačích. V malých počítačích totiž není dost místa na proudění vzduchu. Tak například Intel pro většinu notebooků udává hodnotu T(case) 100°C a AMD 95°C.

§§§§§


faq:Nejčastěji kladené dotazy I.

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

C04P0311;C04P0312

Pro práci na notebooku mimo pracoviště používám synchronizaci dat uložených na serveru. Nastaveno mám sdílení všech i vnořených adresářů a synchronizaci při zapnutí a vypnutí počítače, resp. při připojení k síti. Pokud vytvořím nový soubor na notebooku při práci off-line, při synchronizaci se tento soubor zkopíruje na disk serveru. Pokud však někdo vytvoří nový soubor na jiném počítači a uloží na server do adresáře, který byl dříve povolen pro práci off-line na notebooku, při synchronizaci se na notebook nově vytvořený soubor nebo i vnořený adresář "nezkopíruje", tzn. nemá povolenou práci off-line, i když se někdy kliknutím pravým tlačítkem jako připojený tváří (to je ve chvíli, kdy je notebook připojen k síti a komunikuje přímo s daty na serveru). Prakticky to znamená, že po odpojení ze sítě nové soubory v notebooku chybí. Problém trvá při instalovaných systémech Windows 2000 i XP na pracovní stanici a systémech Linux i Windows 2000 na serveru. Síť je peer-to-peer.

To co popisujete, není chyba, ale vlastnost off-line folderů, bohužel. Notebook si do seznamu off-line souborů zanese buď ty soubory (složky), které označíte (z tohoto notebooku!) aby byly off-line, nebo ty, které se do již označených adresářů pro off-line práci dostanou přes tento notebook. Pokud se tam dostanou odjinud, notebook se o nich nedozví. Nedělá si totiž rescan off-line folderů, na rozdíl od aplikace Aktovka (Briefcase).

Potřeboval bych poradit s drobným problémem. Nemůžu mít zapnutý spořič obrazovky, protože když se dívám delší dobu na TV-kartu bez jakéhokoli zásahu, tak se monitor přepne do spořiče, což samozřejmě v danou chvíli nechci. V nastavení TV-karty žádná možnost toto deaktivovat není. Je třeba možné v nastavení Windows 98 SE (používám tento operační systém) nastavit, aby spořič v případě běžící TV-karty "nenaskakoval"?

V nastavení Windows tuto možnost nenajdete. Některé aplikace si umějí ošetřit spořič obrazovky samy, využívají k tomu služeb, které poskytuje operační systém na úrovni programování. Pokud nejste zběhlý programátor, lze najít na internetu spoustu odkazů na screensavery, které můžete snadno aktivovat i deaktivovat. Asi nedosáhnete stavu, kdy se po spuštění TV-aplikace spořič sám vypne, ale budete to moci udělat kliknutím na nějaké tlačítko zástupce na ploše. To je určitě lepší, nežli nastavování spořiče přes vlastnosti obrazovky.

Chtěl bych se zeptat a zároveň i poukázat na jeden typ viru! Působí tak, že se nahraje do BIOSu počítače, který následně zpomalí téměř na minimum, některé aplikace i zakáže a zabrání přístupu do BIOS menu! Zkoušel jsem vše, abych jej odstranil, ale marně, a to i bootovací diskety pro BIOS! Nevím si s tímto problémem rady, a proto jsem se obrátil na vás. Pomohlo by mi, kdybyste mi mohli poradit, co s ním dělat a jak se jej zbavit?

Nerad bych se mýlil, ale nezdá se mi, že se jedná o biosový virus a že by mohl zpomalit nebo zakázat některé aplikace. Kdyby vám znemožnil start počítače, tak to ano... V BIOSu jsou základní rutiny na obsluhu základního hardwaru, takže si nedovedu dost dobře představit, že by třeba zakázal spuštění MS Wordu... Rovněž přepsání BIOSu není žádná legrace ani pro viry, přepis se musí potvrdit. Vždy jde přitom o blokový přepis, do BIOSu nelze zapsat jen několik bytů na konkrétní místo. Domnívám se, že problém bude jinde, patrně půjde o virus působící v operačním systému. Bohužel v dotazu není konkrétněji specifikováno co znamená "zkoušel jsem vše", a také jak se projevuje to, že vir zakáže přístup do BIOS menu. Není zde uvedeno, jestli jste už někdy procházel BIOS a měl jste vše přístupné, a teď to najednou nejde, nebo se tam nyní nemůžete dostat a předtím jste to nikdy nezkoušel.

Mám doma dvě PC, na jednom jsou nainstalovaná Windows 98 a na druhém Windows 98 SE. Chtěl bych se zeptat, jestli je možné přenést z Windows ME některé funkce do Windows 98. Konkrétně mám na mysli tyto dvě funkce:

1.Když označím nějaké soubory a složky ve Windows 98, kliknu na ně pravým tlačítkem, vyberu vlastnosti, a chci odškrtnout atribut "jen pro čtení", tak se mi tyto změny projeví jen na souborech, ne na souborech v podsložkách. Proto bych chtěl přenést do Windows 98 funkci z Windows ME, ve kterých když odškrtnu atribut jen pro čtení, obdržím otázku, zda chci použít tyto změny pro všechny podsložky a soubory v nich. Tato funkce by mi ve Windows 98 velmi usnadnila práci.

2.Druhá funkce není ani tak funkcí, ale jedná se o nabídku Start. Ve Windows 98 je položka Programy v nabídce Start posouvací pomocí malých šipek. Toto posouvání mě zdržuje, a chtěl bych mít nabídku programy ve Windows 98 stejnou jako je ve Windows ME a XP. Ve Windows ME je v nabídce programy totiž několik sloupců, které se nemusejí posouvat. Zajímalo by mě, zda je možné takto upravit i nabídku Start Programy také tak, aby zde bylo několik sloupců.

Bohužel vás asi zklamu, ale domnívám se, že funkce z Windows ME do Windows 98 příliš přenést nepůjdou. Explorer (Průzkumník) je totiž zásadní součástí systému Windows (podobně jako Internet Explorer), a i když přenesete soubor explorer.exe, nezaručí vám to i přenos chování Exploreru. Bylo by nutné přenést ještě spoustu dalších knihoven, které zase komunikují s jinými knihovnami, a hlavně trochu jinak nežli v původním systému. Experimentovat samozřejmě můžete, ale příliš to nedoporučuji. Výsledkem může být pád systému. Jelikož některé funkce jsou součástí Internet Exploreru, který lze updatovat, zkuste nainstalovat jeho nejnovější verzi. Klasický Explorer updatovat nelze (není čím). Ohledně nabídky Start vám mohu poradit uspořádat si programy v nabídce do složek podle nějakých celků (např. Grafické aplikace, MS Office apod.), čímž zredukujete svislý rozměr menu.

Mám problém s flash diskem Kingston DataTraveler 2.0 (FAT32). Používám ho velmi často a uchovávám na něm poměrně důležitá data. Při posledním pokusu ho použít mi však bylo operačním systémem oznámeno, že disk není naformátován. Existuje ještě nějaká možnost, jak dostat svá data zpět? A co bylo příčinou selhání? Mohla to být vlhkost, teplota nebo jen "únava z přepracování"?

USB flash disk je určitě dobrý pomocník, ale k dlouhodobému uchovávání dat se příliš nehodí. Je totiž málo robustní oproti např. CD-ROMu. Flash disk využívá ke své činnosti paměti EEP-ROM (elektricky přeprogramovatelné paměti), které si pamatují data i při odpojení od napájení. Tyto paměti jsou citlivé nejen na vyšší teploty (např. vlivem slunečního záření), ale hlavně na elektromagnetické vlny. Spolehlivě obsah flash disku "vymažete", pokud jej umístíte blízko aktivního mobilního telefonu. Stejně tak záblesk na pantografu tramvaje může způsobit změnu dat. Ultrafialové záření (umělé) také přehází bity v této paměti. Vlhkost by neměla provést změnu dat v paměti, může však zaúřadovat v okamžiku připojení flash disku k počítači.

Vlastním PC AMD 2200+, MSI KT4V LAN, 512 MB RAM (333 MHz), MSI GeForce4 MX 440 AGP 8x, DVD-ROM Pioneer (Secondary Master, I:), CD-RW ASUS 4824A (Secondary Slave, J:), HDD Maxtor 40 GB ATA/133 (Primary Master) rozdělený na 3 partitions (C: 4 GB, E: 6 GB, F: 30 GB), HDD WD 20 GB ATA/100 (Primary Slave) rozdělený také na 3 partitions (D: 3 GB, G: 7 GB, H: 10 GB). Problém spočívá v tom, že po nainstalování Windows 2000 (umístění C:), které proběhne korektně, mi hned po instalaci následující aplikace (ovladače MB, gr. karty, SP 4 pro Windows 2000) a následném restartu naskočí při startu Windows chybové hlášení "Systém nepoužívá stránkovací soubor nebo je stránkovací soubor příliš malý". Samotnou instalaci Windows 2000 jsem provedl 7x (včetně formátování C:) v průběhu tří dní, a potom hned po každé instalaci Windows 2000 následovala instalace ovladačů nebo SP 4 a chybové hlášení se vyskytlo pokaždé po nainstalování hned první z nich. Před instalací byly ostatní disky zformátovány. Zkoušel jsem i různá nastavení velikosti stránkovacího souboru nebo i vyrovnání počáteční velkosti s maximální, nepomohlo nic. Windows 2000 jsem předtím instaloval 3x komplet a bez problémů.

Problém může být způsoben tím, že stránkovací soubor je umístěn na disku, na kterém není dostatek volného místa. Těsně po instalaci si systém nastaví optimum s ohledem na velikost disku (obvykle C:). Po instalaci dalších aplikací se disk C: trochu zaplní (Service Pack se rozbalí do Tempu a pak se ještě nainstaluje), čímž dojde k tomu, že deklarovaná velikost stránkovacího souboru je větší než volné místo na disku. To pak je příčinou chybového hlášení. Doporučuji stránkovací soubor rozdělit na disk C: (zde stačí minimum) a na jeden disk s větší kapacitou (F:, G:, H:) zde alokujte tolik, kolik si systém nárokuje. Věřím, že touto úpravou chybové hlášení zmizí. Ještě zkontrolujte velikost pro registry, doporučuji 1,5násobek současně alokovaných, u nové instalace ještě bez dalšího softwaru raději dvojnásobek.

Poslední dobou mě zlobí notebook. Mám Windows ME, tudíž bez DOSu. Ještě v tzv. dosové stránce (blikající kurzor na psaní znám z bývalého DOSu) nabíhají Windows neuvěřitelně pomalu. Zkoušel jsem již hledat pomoc ve Správci systému zdali zde není nějaký konflikt atd., ale nic jsem nenašel. Jen jednou mě zlobil ovladač na zvukovku, ale ten byl po restartu opět OK. Ale je zde další věc když mám někdy déle spuštěný notebook, tak se mi stane, že počítač zamrzne a většinou musím tvrdě restartovat. Když se ale potom spustí Scandisk, počítač většinou zamrzne. Jakmile však spustím nouzový režim, Scandisk proběhne správně a většinou najde nějaké chyby v tom je další záhada! Někdy mi napíše, že musí opravit chybnou délku souborů, a jednou se mi dokonce stalo, že našel 2 fragmenty ztracených clusterů a odkazoval na koš. Možná je to i tím, že jsem nainstaloval nové ovladače na kopírku a skener v jednom zařízení (HP), a od té doby se to asi, ale jen asi, stává. Mám notebook Compaq Presario 1200, 128 MB RAM, procesor Celeron 700 MHz, dále vlastním AVG 7.0, Windows ME.

Zamrznutí počítače může mít dvě příčiny hardwarovou nebo softwarovou. Ta méně bolestná, softwarová, bývá obvykle způsobena konfliktem ovladačů, který na první pohled není vidět. Ono se jedná spíše o konflikt ovladače s daným hardwarem, nežli o konflikt mezi dvěma ovladači. Jinými slovy, používaný ovladač není určen pro daný typ hardwaru, ale je mu natolik podobný, že jej Windows přijmou. V tomto případě je potřeba prověřit všechna podezřelá zařízení (chytím se pochopitelně kopírky a skeneru HP, jako tonoucí stébla). Ideální je na nějakou dobu odinstalovat a odpojit externí zařízení, a sledovat chování systému. Po takové identifikaci je pak potřeba nainstalovat ovladače. Ne vždy platí, že ty nejnovější jsou nejlepší. U hardwarových příčin může jít o poruchu (nebo jen špatný kontakt) pamětí a o stárnutí hard disku, na němž se začínají projevovat chyby. Svépomocí lze ošetřit paměti (vyndat, očistit, zandat), zbytek je na servisu.

Chtěl bych vás moc poprosit o radu, jak zprovoznit aktivní USB rozbočovač. Vlastním asi rok starý notebook se systémem Windows XP (měl by podporovat USB 2.0). Jelikož mám dvě tiskárny, které se připojují přes USB port, zakoupil jsem aktivní USB rozbočovač. Při připojení tohoto rozbočovače PC hlásí, že není nainstalováno vysokorychlostní USB. Jak a odkud nainstaluji toto vysokorychlostní USB? Jednou jsem musel USB připojení kompletně odinstalovat kvůli nekorektně nainstalovanému programu. USB 1.1 mi ale teď chodí normálně používám externí USB flash disk. Zprovoznit tento rozbočovač se mi zatím nepodařilo nevíte prosím vás, kde dělám chybu? Potřeboval bych, abych mohl mít stále připojeny obě tiskárny nechci pořád přepojovat kabely.

K rozbočovači by měl být dodáván CD disk s ovladači. Pokud tomu tak není, lze hledat na internetu. Bez ovladačů pro USB 2.0 se nepohnete dál. U USB zařízení obecně platí, že se nejprve instaluje software a teprve potom, případně v průběhu instalace na vyzvání, se připojuje vlastní zařízení. Když se to udělá obráceně, nemusí zařízení správně fungovat. V takovém případě je třeba software odinstalovat, restartovat a druhou instalaci již dělat podle správného postupu. Někdy je nutné odebrat z Device Manageru všechny položky USB a nechat je znovu nalézt systémem po restartu. Windows XP korektně podporují USB 2.0 pouze s nainstalovaným Service Packem 1.

Pracuji ve velké firmě, která má multilicenci pro Windows 2000. Při instalaci tohoto OS tedy nezadávám licenční číslo. Instalační CD, které jsem dostal z naší nadřízené jednotky, po vložení do mechaniky PC nabootuje a instalace standardně proběhne bez potřeby jakýchkoli dalších spouštěcích disket. Když jsem si však tuto instalaci (kterou jsem si před časem pro jistotu uložil na pevný disk) znovu vypálil na nové cédéčko, toto už nebootuje. Počítač si ho po startu vůbec nevšimne (ani se na něm nezastaví). Vyrobil jsem si pomocí utility Makebt32.exe instalační diskety a v Neru jsem zvolil při vypalování volbu Bootovací datový disk. Nero si vyžádal pouze jednu disketu (ze čtyřech, které Makebt32.exe vyrobil), instalační CD po vložení do mechaniky sice bootovalo, ale instalace se dožadovala vložení dalších 3 disket. Můžete mi prosím poradit, jak vyrobit bootovací instalaci W2K bez nutnosti použití disket?

Problém je v tom, že bootovací sektor na CD není běžně přístupný v Exploreru a jiných podobných programech. Proto při zkopírování obsahu na disk ztrácíte bootovací informaci. Jediným řešením je disk okopírovat 1 : 1 nějakým vypalovacím programem, který to umí. V případě vytváření bootsektoru musíte dodatečně zajistit, aby se do něj dostaly všechny potřebné soubory. Pokud to Nero umí, je třeba mu podsunout všechny 4 diskety. Pokud to neumí, můžete zbylé diskety umístit do nějakého adresáře na vypalovaném CD, ale bootovací image (1. disketa) pak musí obsahovat driver pro CD, aby bylo po nabootování vidět. Po bootu a dožadování se disket určíte daný adresář, a mělo by to fungovat. Nejjednodušší ale je okopírovat disk 1 : 1.

Mám dva dotazy pro PC s operačním systémem Windows 98 SE.

1.Jak se zbavit hlášení, které se objeví po instalaci Windows 98 SE Zadat heslo do systému Windows. "Zadejte uživatelské jméno:/Heslo:". Lze tuto hlášku jednoduchým způsobem úplně zrušit?

2.Lze nějakým způsobem uzamknout spuštěné PC s operačním systémem Windows 98 SE (obdoba Ctrl+Alt+Del u Windows 2000)? Existuje mechanický vypínač klávesnice a myšky, který by tuto funkci "uzamčení PC" podporoval?

Dotaz na heslo ve Windows 98 lze zrušit při splnění dvou předpokladů. Musí být definován jednouživatelský profil a přihlášený uživatel musí zadat prázdné heslo. Poté už se dotaz na heslo nezobrazí. Pokud jej chcete znovu vyvolat, zvolíte LogOff. Systém odhlásí současného uživatele, a aby se mohl přihlásit někdo jiný, zobrazí dotaz na jméno a heslo. Profil pochopitelně zůstává tentýž. Jelikož je úplně jedno, kdo je ve Windows (pod jednouživatelským profilem!) přihlášen, zadejte nové jméno a prázdné heslo, a hlášky se zbavíte. Zablokování Windows 98 je možné pomocí Screensaveru, který podporuje zaheslování. Trojhmat pochopitelně nefunguje, ale jsou jiné způsoby, jak spořič obrazovky vyvolat. Např. lišta MS Office toto umí, nebo je možné si stáhnout nějakou scrennsaverovou aplikaci z internetu, která obsahuje tlačítko (ikonu na ploše) na její spuštění. Co se týká mechanického vypínače klávesnice, tento byl v podobě zámku s klíčkem přítomen na prvních pécéčkách v letech tuším 1988-92. Pak výrobci pochopili, že je to nesmysl, a zámek zrušili. Elektricky se nejednalo o přerušení obvodů klávesnice, ale jen o logický signál zakazující klávesnici. V současném provedení myši a klávesnice nelze mechanickým způsobem rozpojit některé (nebo všechny) vodiče klávesnice/myši, došlo by pravděpodobně k elektrickému poškození těchto periferií nebo základní desky.

Vlastním Pentium 4 na 2 GHz, 256 MB RAM a grafiku ATI Radeon 9000. Mám problém s propojením PC a televize. Vše je zapojeno dobře a funguje, ale jakmile se pokouším přehrát nějaký videosoubor formátu DivX, tak vidím jen černou obrazovku. Pokud přehrávám DVD z PC do TV, tak je to OK.

Grafické karty ATI Radeon definují primární a sekundární obrazovku. Pouze na primární obrazovce se bude dekódovat film (tedy bude vidět), zbylé sekundární obrazovky budou zobrazovat pouze černý (tmavě fialový) pás. K nastavení primární obrazovky se dostanete přes vlastnosti plochy: Settings Advanced Obrazovky (takto se to zobrazuje na anglických Windows, driver ATI pozná české regionální prostředí a dosadí tam české menu).

Zaujala mě možnost ovládání PC přes IR port pomocí dálkového ovládání. Mám IR port do USB (Mobile Action MA-620), a kupovat nebo vyrábět IR do COM1 se mi nechce. Program Girder, který jste doporučovali, umí ale pracovat jen se sériovými porty. Můžete mi prosím poradit nějaký obdobný program, který by ale uměl pracovat i s USB, a také adresu, kde bych mohl případně program stáhnout?

Domnívám se, že vůbec nevadí, že program umí komunikovat pouze přes sériové porty. IR přes USB po dodání driverů vytvoří virtuální COM (např. COM4) a na něj pak navážete váš program. Takto fungují mobilní telefony a jiná zařízení. Je možné, že si ovladač USB potřebuje připojené zařízení osahat, aby mu přidělil virtuální port. V takovém případě použijte mobilní telefon (třeba vypůjčený), aby se COM port vytvořil. Váš program pak směrujte na tento port.

Mám Pentium Celeron 1,7 GHz, základní desku MSI 845 PE a paměť DDR 256 (333 MHz). Obrátil jsem se na prodejce s tím, že mi nejde v BIOSu nastavit paměť na 333 MHz (nabízí mi jen 133, 266 a Auto), tato základní deska má 333 MHz podporovat. Prodejce s tím zkoušel vše, včetně aktualizace, měnil i paměti a řekl mi, že za to může procesor. Takže jsem zaplatil za práci, ale vůbec nic se nezměnilo, řekli mi, že to nevadí, že nejde na 333 MHz.

Podle informací výrobce by opravdu měla vaše základní deska 333MHz paměťové moduly podporovat. Zkuste vyměnit paměti za jiný typ od jiného výrobce. Kdyby ani to nepomohlo, reklamujte základní desku.

Mám na PC nainstalována Windows XP Home Edition SP1 a vytvořeny dva účty. Jeden jako "správce počítače" a druhý "s omezeným oprávněním". Potřeboval bych poradit, jak u účtu "s omezeným oprávněním" znemožnit přístup k internetu. K internetu jsem připojen bezdrátově pomocí síťové karty.

V nedávné době jsem podobný problém řešil a jako nejjednodušší způsob mi přišlo nastavit v Internet Exploreru neexistující proxy server pro přístup k internetu. Toto nastavení naleznete v IE: Nástroje Možnosti Internetu Připojení Nastavení místní sítě (LAN). Do políčka proxy zadejte neexistující adresu či název. V případě, že bude uživatel zdatnější a byl by schopen toto nastavení změnit, můžete mu (pomocí policy) možnost tohoto nastavení zablokovat.


faq:Nejčastěji kladené dotazy II.

Zabývali jste se někdy problematikou převodu analogového signálu na digitální? Jedná se mi konkrétně o tuto věc: mám množství kazet natočených na VHS kameru a potřebuji je převést do digitální formy a dále uchovat na DVD. Nemohu se ovšem rozhodnout, zda zvolit grafickou kartu s VIVO vstupem a příslušný program na PC, nebo převádět záznam pomocí digitální kamery typu D8 od Sony, která by dle mého názoru také dokázala signál převést, jelikož má analogový vstup a digitální výstup.

Prosím vás tímto o radu, případně odkaz, kde bych zjistil více informací. Například i o tom, pokud by byly možné oba postupy, tak který z nich dosahuje vyšší kvality na výstupu, případně zda se grafické karty s VIVO, použitelné k tomuto účelu, hodně liší svou kvalitou.

Některé kamery od Sony jsou opravdu vybaveny analogovým vstupem, a to bude asi ten nejjednodušší způsob, jak převést VHS záznam na digitální médium. Z digitální kamery pak bez problémů přenesete záznam do počítače přes řadič IEEE 1394. Sony prodává některé modely včetně tohoto FireWire řadiče a softwaru, který vám umožní převod, střih a některé další úpravy záznamu ve vašem PC.

Mám Windows XP Home a externí modem DeskPorte Pocket. Vždy, když restartuji počítač a mám modem zapnutý, tak se mi ztratí DeskPorte Pocket a nainstaluje ovladač modemu Lucent Venus, který je zabudován v OS XP. Totéž když vypnu počítač a pak startuji se zapnutým modemem DPP. XP detekují modem DPP, když je zapnutý, a nahradí ovladač ovladačem Lucent Venus. Prosím o radu, jak zlikvidovat Lucent, zabít, zastřelit, rozdrtit, neb nemám rád, když se mi něco tak vehementně vnucuje.

Postup by měl být poměrně jednoduchý. Nejprve ve Správci zařízení modem odeberte. Po novém spuštění systému si Windows najdou modem znovu, pravděpodobně, jako zmiňovaný Lucent. Poté znovu ve Správci zařízení Vlastnostech modemu zvolte položku "přeinstalovat ovladač" a nainstalujte ovladač pro Microcom DeskPorte Pocket. Windows by si už měla tento driver zapamatovat.

Měl bych dotaz ohledně bezdrátového připojení k internetu, které jsem vyměnil za připojení vytáčené. Mám síťovou kartu (nebo se tomu říká klient?) SMC EZ Connect Wireless USB Adapter (SMC2662W). Při startu OS se mi nepřipojí, ovšem stačí měkký restart a vše je v pořádku. Nevím, jestli to nesouvisí se sílou signálu, kterou utilita dodaná s kartou udává 20 %. Kvalita spojení je okolo 70 %. Dále mě též překvapila rychlost připojení, která se moc neliší od připojení přes telefonní linku.

Konfigurace PC: operační systém Microsoft Windows 98, AMD K6-2 na 495 MHz, čipset VIA VT82C580 Apollo VPX, 256 MB (SDRAM), BIOS AMI (07/15/95), grafická karta SiS 6326 (8 MB), 3D akcelerátor 3Dfx Voodoo2 a zvuková karta Crystal Sound CS4236 Audio System.

Váš problém souvisí s intenzitou signálu. 20 % je opravdu málo pro kvalitní datový přenos. Je třeba, aby dohled od vašeho adaptéru k přístupovému bodu byl co nejméně rušen zástavbou. Každá zeď, která je mezi jednotlivými Wi-Fi zařízeními, velice snižuje kvalitu a intenzitu signálu. Ve starém cihlovém domě jsem se setkal i s tím, že zařízení nebyla schopna komunikovat přes jedinou zeď.

Co se rychlosti týče, tak ta by měla být dostatečná pro práci s internetem, ale otázkou je, jakým a jak rychlým způsobem je k internetu připojen Access Point, přes který jste na síť připojen vy.

Mám dotaz k hardwaru. Jde o to, jaká má být normální teplota CPU AMD Athlon 2000+, pokud je dobře instalován se standardním chladičem. Mám tento CPU s chladičem Titan TTC-D5TB(TC) (80 mm) Super Silent, abych měl CPU dostatečně chlazené. Od začátku mi však PC při výrobě MPEG a DivX videa počítač padal. V prodejně Losan Jablonec mi technik řekl, že PC vypíná sám BIOS pro překročení maximální teploty CPU, nastavené tehdy na 65°C. CPU ale po bootu do Windows 98 i v klidovém stavu dosáhlo, asi za 10 minut, teploty kolem 58°C. Prodal a namontoval mi větrák do slotu, který celou sestavu ochladil odváděním tepla. Nedávno mi v prodejně Alicom řekl prodavač, že pokud je vodivá vrstva gelu mezi větrákem a CPU příliš silná (jestli si to správně pamatuji), tak může být nedostatečně chlazen.

Procesory AMD jsou velice náchylné na vyšší teplotu. Teplota 65°C by ještě nemusela vašemu procesoru vadit natolik, aby přestal pracovat. V BIOSu můžete nastavit teplotu, při které se bude počítač vypínat. Myslím, že ještě pár stupňů navíc váš Athlon přežije.

Mám toto PC: Athlon XP 1600+, ECS N2U400-A, 2x 256 MB DDR 266 MHz, Windows XP Professional SP 1, záplaty atd., a samozřejmě mnoho softwaru. Vše chodilo od instalace bez problémů, až do minulého týdne. Instaloval jsem nějaký program a při tom vypnuli proud. Stalo se to už vícekrát, takže jsem zvolil restart a Windows naběhla. Znovu jsem spustil instalaci a v jejím průběhu zase vypnuli proud. Od té doby při startu počítače obdržím takovéto hlášky:

CMOS SETTINGS WRONG a současně s tím MEMORY SIZE WRONG. Někdy se ovšem stane, že BIOS naběhne a vše správně detekuje. Pokud se tak stane, pokouším se nainstalovat Windows XP. Proběhnou testy hardwarové konfigurace, načte se jádro, ovladače atd. a potom obdržím opět nejrůznější hlášky na novém, vylepšeném bluescreenu, např.:

BAD_POOL_CALLER, STOP 0x000000C2(0x00000007,0x000000CD4,0x02090001,0x823D5728) MEMORY_MANAGEMENT, STOP 0x0000001A(0x00003451,0xC03E2730,0x823C7020,0x00000000)

nebo IRQ-NOT_LESS_OR_EQUALL, STOP 0x0000000A(0x00000004,0x00000002,0x00000001,0x807CC2262) atd. Výpis se mění. Myslím, že jsem učinil snad všechno, abych PC rozchodil, a to :

1. Výměna baterie na motherboardu za novou, reset CMOS atd.

2. Výměna a postupné zkoušení pamětí DDR v jednotlivých slotech.

3. Záměna HD na kšandách, změna nastavení Master a Slave.

4. Totéž s CD a DVD.

5. Výměna zdroje za jiný, výměna grafické karty za jinou.

Jediné, s čím jsem zatím nemanipuloval, je procesor a také jsem se zatím neodhodlal k flashi BIOSu.

Nejsem žádný vědec, ale podle výpisu z bluescreenu si myslím, že je něco špatně se správou paměti, pravděpodobně něco s registrem IR, který uchovává údaje k obsluze přerušení při volání IRQ.

Poraďte mi prosím, co s tím. Nebo mám tu bestii hodit celou (nebo alespoň část) do popelnice a začít šetřit na nové komponenty?

Tipoval bych, že během výpadku proudu došlo k poškození BIOSu či dalších součástí základní desky. Zkuste provést upgrade BIOSu. Je-li deska ještě v záruce, zkuste ji případně reklamovat.

Postavil jsem nový počítač se základní deskou Gigabyte GA 7VT6OOL, procesorem AMD 2500+ Barton, RAM 512 MB DDR, zvukovkou SB Live! 5.1 Player a grafikou nVidia GeForce Ti 4200. Můj dotaz se týká programu Norton Internet Security 2003, který byl dodán na CD se základní deskou. Tento program je však lokalizován v anglické verzi. Prošel jsem kroky registrace a podle všeho se mi tento program jeví jako OEM verze bez omezené platnosti. Jelikož však je dosti problematické tento program nastavovat, když je vše v anglickém jazyce, chtěl bych se dotázat, zda nevíte, jak tento program lokalizovat do českého jazyka. Když jsem nainstaloval verzi 2004, vydanou na CD ve vašem čísle PCW 4/2004, začal se program jevit jako trial-verze, a to i potom, když jsem prošel opět průvodce registrací.

Obávám se, že váš problém vyřeší jedině instalace lokalizované verze Norton Internet Security. Software dodaný k vaší základní desce by měl mít tříměsíční omezení, je však možné jej upgradovat. Za zhruba poloviční cenu, oproti plné verzi, můžete zakoupit českou verzi Internet Security 2004.

§§§§§


Acronis TrueImage Deluxe

Karel Šredl

C04P0289

Vítám vás opět u dalšího z dílů nekonečného seriálu Rychlokurzů. Nekonečného (doufám) proto, že stále bude co nového objevovat u aplikací s vysokým poměrem cena/výkon u aplikací, které vám my přinášíme zdarma.

Protentokrát ochutnejme program, který se specializuje nikoli na zálohování a klonování jednotlivých souborů a adresářů, ale rovnou celých disků a diskových oddílů. Je schopen vytvořit zálohu (obraz) disku nebo diskového oddílu přímo z prostředí Windows bez nutnosti restartu a rebootování, a stejně tak umí zálohovaný oddíl zase z Windows obnovit zpět (s výjimkou takového, na němž je odkládací soubor). Je schopen připojit archivní zašifrovaný soubor obsahující obraz diskového oddílu jako virtuální disk, a používat data zde uložená. Dokáže zálohu zkomprimovat a zašifrovat, umí ji rozsekat na kousky, umí ji vypálit na CD či umístit na jiná výměnná média. Prostě toho zvládne spoustu. A to vše je zabaleno do jednoduchého a přívětivého kabátku. Vítejte v zálohovací dílně programu Acronis TrueImage Deluxe.

Myslím, že dost bylo řečí, a pojďme na instalaci.

Instalace

Nejprve se ujistěte, že máte k vašemu systému dostatečná přístupová práva administrátorská. Dále vypadá instalační proces stejně jako u jiných dosud popsaných programů. Proto jen ve zkratce:

Spusťte instalátor \ [Next>] \ Agree (souhlas s licenčním ujednáním) \ vložení sériového čísla \ volba umístění (doporučuji ponechat přednastavenou hodnotu) \ Yes, I want to install program for all users (Ano, chci nainstalovat program pro všechny uživatele) \ název adresáře v nabídce Start (opět doporučuji ponechat) \ [Proceed]. U dalšího kroku se trošku pozastavíme.

Na řadě je totiž vytvoření bootovacího média, aby bylo možno vesele obnovovat i v případě, že budou vaše Windows nenávratně zničena. Tímto se totiž stanete na systému nezávislí. Zaškrtněte tedy volbu Yes, I would like to create bootable rescue media (Ano, chci vytvořit bootovatelné záchranné médium). Médium v tomto případě není jen běžná disketa, ale lze vytvořit vytvořit i bootovatelné CD-R/RW a dokonce i ZIP či USB klíčenku pakliže ovšem vaše základní deska bootování ze ZIPu nebo USB klíčenky podporuje. Dále si připravte 3 prázdné diskety (či jiná média) a stiskněte [Proceed]. Po chvíli budete vyzváni k vložení druhé a třetí diskety. Na poslední straně pak už čeká výzva k přečtení souboru readme, který je, jak jinak, v angličtině. Pakliže chcete přeskočit čtení a instalaci zakončit, nezaškrtávejte volbu [ ] Yes, I want to view the README file.

Po dokončení instalace objevíte v nabídce [Start] \ Programy novou složku Acronis TrueImage, která kromě informačních odkazů a anglické dokumentace obsahuje zástupce dvou spustitelných programů. Prvním je vlastní Acronis TrueImage Deluxe, druhým pak nástroj pro vytvoření bootovatelných záchranných médií stejný, jaký jsme spustili při instalaci.

Pojďme tedy spustit [Start] \ Programy \ Acronis TrueImage \ Acronis TrueImage Deluxe. Po překročení první informační stránky tlačítkem [Next>] se objeví jednoduché okno, které nám dává na výběr tři základní činnosti:

Create an image of partiton (Vytvořit obraz/zálohu diskového oddílu/disku) Volba pro vytvoření zálohy disku či diskového oddílu.

Restore a partition (Obnovit diskový oddíl/

/disk ze zálohy) Z předem vytvořené zálohy budete moci opět vytvořit duplikát původního disku.

Explore an image archive (Procházet obsah archivu) Připojíte si archiv jako virtuální disk a můžete následně zálohovaná data procházet a číst. Ne však zapisovat a měnit.

Začněme tedy od začátku...

Vytvoření zálohy

Create an image of partition Z nabízeného rozmístění disků a diskových oddílů kliknutím myši označte ty, které chcete zazálohovat. Označený oddíl poznáte podle červeného zdůraznění ve spodní části jakéhosi červeného podtržení. V dalším kroku musíte určit, kam budete archivní soubor ukládat. Možnosti jsou následující:

Fixed hard disk drive (Pevný disk) při této variantě budete ukládat archivní soubor na některý z pevných disků připojených k počítači. Dokonce, ač se to zdá zvláštní a je to nedoporučované, program je schopen vytvořit zálohu na ten samý oddíl, který zálohujeme. Samozřejmě v případě, že na to budeme mít dostatek volného místa. Nedoporučuje se to právě z toho důvodu, že zálohu vytváříme pro případ poškození disku či dat, a záloha na poškozeném disku by nám opravdu moc nepomohla.

Removable disk drive (Vyměnitelné disky) do této kategorie spadají veškerá výměnná média od diskety počínaje (ale co byste chtěli zálohovat na disketu, že?) přes různé magnetické a magnetooptické jednotky typu JAZZ, IOMEGA ZIP, flash disky až k velkokapacitním páskovým jednotkám. Také sem pochopitelně patří CD-R a CD-RW.

Zadáme tedy umístění a následně jméno archivního souboru. V dalším kroku se nám nabízí nastavení úrovně komprimace archivu. Posuvníkem hýbejte zleva doprava nízká komprimace a vysoká rychlost vlevo, vysoká komprimace a nízká rychlost vpravo. V sekci Description (Popis) pak můžeme sledovat, jak se nám mění odhadovaná doba archivace a velikost výsledného archivu.

Další krok určí, zda chceme "rozsekat" archivní soubor na kousky. Velikost jednoho "kousku" lze nastavit kliknutím na volbu Fixed size (Fixní velikost) a uvedením oné velikosti do vstupního políčka. Údaj je v megabytech. Opět v sekci Description nalezneme anglický popis toho, co to se souborem provede. (Když např., 721MB archivní soubor necháme rozsekat na 100MB segmenty, pak bude rozdělen na 8 částí). Pokud ponecháte volbu Automatic, pak program rozdělí archivní soubor pouze v nezbytném případě. Budete-li ho tedy ukládat na výměnná média, pak ho rozdělí podle volného místa na nich, pokud budete ukládat na pevný disk, pak bude kritériem max. velikost souboru, kterou je file-system schopen uložit (pro FAT32 jsou to například 4 GB).

V dalším kroku máme možnost nastavit heslo, a tím zabezpečit zazálohovaná data. Pokud se rozhodnete, že jej nepotřebujete, ponechte obě políčka prázdná.

Následující krok umožní přidat do archivního souboru komentář např. popis dat a obsah zálohy, nebo třeba lehkou nápovědu k heslu, pokud patříte mezi sklerotiky.

Předposlední zastavení nám ukáže seznam činností, které chceme provést. Pokud se vším souhlasíte, stačí kliknout na [Proceed] a celý proces spustit.

Během procesu vidíme v okně, který krok právě probíhá. V dolních dvou "progress barech" se nám zobrazuje, jak daleko jsme již pokročili v aktuálním kroku (horní) a jak celkově (dolní). Uprostřed se počítač pokouší podle dosavadního vývoje odhadnout, jak dlouho bude ještě zálohování trvat. Jestliže jsme zvolili zálohu na výměnná média, můžeme být v průběhu vytváření archivu vyzváni k vložení nového.

Někdy se stane, že jsou odhady programu značně nadnesené jak časové, tak prostorové. V mém případě tvrdil, že archiv zabere 721 MB a vytvoří ho za 14 minut. Skutečnost mě mile překvapila, a po necelých 5 minutách byl obsah mého disku uložen do 230 MB. Rozhodně mne to potěšilo.

Tak tedy zálohu máme vytvořenu. A co s ní? Uschovat!

Obnova dat

Restore a partition or whole disk. Vybereme si archiv, ve kterém máme uloženu zálohu. V dalším kroku vybereme (kliknutím na ikonu disku vlevo) ze zálohy diskový oddíl nebo celý disk, který chceme obnovit. Potom určíme, kam zálohu rozbalíme a kde tedy bude výsledný oddíl umístěn. V případě, že se na cílovém místě nacházejí data, budeme na to upozorněni. Program se nás zeptá, jestli skutečně chceme data smazat a na jejich místě obnovit zálohu (volba Yes), nebo zda jsme se "sekli" (pak stiskněte [<Back]).

Chceme-li změnit typ diskového oddílu (například z logického na primární či obráceně), lze tak učinit v tomto kroku. Další krok nám zase umožní změnit formát souborového systému (FAT, FAT32, NTFS).

Následující krok dovoluje provést další úpravy s diskovým oddílem přesunout ho prostým uchopením a přetažením, zvětšit či zmenšit velikost uchopením za "boky", či nastavit přesné umístění a velikost pomocí číselných hodnot. Poslední údaj, který můžeme nastavit u diskového oddílu, je písmeno, jež mu bude přiděleno. Nakonec budeme dotázáni, jestli máme ještě něco k obnově (Yes, I want to restore another partition), nebo zda je to vše (No, I do not). Pokud je to vše, pak mu jen ještě schválíme seznam definovaných kroků, a hurá na obnovování! Stejně jako při vytváření zálohy, i zde vidíme měřiče postupu a odhad doby, jak dlouho mu to bude ještě trvat.

Nejlepší ovšem je, že po dokončení máme disk kompletně připravený a není třeba restartu diskové oddíly i data na nich jsou ihned k dispozici.

Nakouknutí do zálohy

Někdy ovšem nechceme obnovovat celý pevný disk, když potřebujeme ze zálohy vytáhnout jen pár souborů. K tomu slouží třetí funkce v hlavním okně: Explore an image archive. Tak jako v předchozích případech, i nyní nejprve najdeme a vybereme zálohový archiv, potom kliknutím na diskový oddíl v záloze přiřadíme písmeno a nakonec kliknutím na [Proceed] připojíme zazálohované diskové oddíly jako virtuální disky. V systému se po chvilce objeví několik disků navíc. Tyto jsou však přístupné pouze pro čtení, zapisovat do nich nelze. Zkopírujte si tedy, co potřebujete. Po restartu už tam nebudou. Chcete-li je odpojit okamžitě, klikněte v Průzkumníkovi na disk pravým tlačítkem a z menu zvolte Unplug. Blik, a disk se stane nepřístupným.

Závěr

Acronis TrueImage Deluxe v sobě slučuje poměrně šikovného správce diskových oddílů (partition managera) s archivátorem a komprimačním programem, doplněným o vypalovací software. To vše je skryto pod hezkou slupku a zjednodušeno použitím průvodce. Jako třešnička na dortu je pak vědomí, že všechny kroky se dají provádět bez zbytečných restartů. Já jsem tedy spokojen a doufám, že vy budete také. A u dalšího Rychlokurzu se opět těším na shledanou...

§§§§§


Nejčastější problémy na webu I.

David Čepička, Daniel Behrens

C04P0288

Až sem a dál nic při surfování se vám najednou objeví záhadné chybové hlášení, a náhle konec. Je pravdou, že pokud najednou vše přestane fungovat, jsou většinou na vině chyby v prohlížeči nebo na WWW stránkách. Zastaralé odkazy, chyby v Javascriptu a běžící plug-iny jsou jedny z mnoha příčin. V tomto článku vám předkládáme 10 tipů pro vyřešení těch nejpalčivějších problémů. V některých případech s pomocí šikovných utilit, které jsou, jak je již dobrým zvykem, k dispozici zdarma na našem CD. Jsme si jisti, že po přečtení tohoto článku už budete vědět, jak zvládnout nejčastěji se vyskytující potíže při brouzdání internetem.

1.Oprava změněné domovské stránky v Internet Exploreru

Problém: Při každém spuštění Internet Exploreru se vám otevírá jiná internetová stránka než ta, kterou jste si sami zvolili. V menu Nástroje/Možnosti internetu se domovská stránka změnit nedá, neboť je tato možnost deaktivována. Nebo jiná varianta: Změnit adresu domovské stránky sice na výše zmíněném místě můžete, avšak při dalším spuštění prohlížeče se vámi provedená změna neprojeví, a zobrazí se zase ta stránka, kterou si nepřejete.

Řešení: V případě, že je možnost změny nastavení domovské stránky zablokovaná, musíte ručně zasáhnout do konfigurace registru. Spusťte si Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Current_User\Software\Policies\Microsoft\Internet Explorer\Control Panel a zde poklepejte na položku Home Page. Otevře se dialogové okno. Pokud je v titulku nápis Upravit hodnotu DWORD, zadejte jako novou hodnotu 0. Pokud je v názvu titulku Upravit binární hodnotu, přepište zde uvedený údaj výrazem 00 00 00 00.

Nyní můžete v Internet Exploreru v menu Nástroje/Možnosti internetu zkusit znovu přenastavit domovskou stránku. Pokud i po úpravě registru se změna neprovede, pravděpodobně běží na pozadí nějaký program, jenž domovskou stránku vždy přenastaví zpět. Zde pak pomůže freewarová utilita Hijack This 1.97.7, kterou najdete na našem CD, popřípadě též na internetové adrese http://www.merijn.org/downloads.html (HIJACKTHIS.EXE, 157 KB).

Vysvětlení: Každým dnem se objevují v Internet Exploreru chyby, které mohou tvůrci internetových stránek zneužívat k tomu, aby mohli měnit vaše nastavení, nebo dokonce propašovat nějaké aplikace přímo do vašeho počítače, aniž byste o tom měli tušení.

Ten, kdo navštěvuje pouze seriózní internetové stránky, nemusí mít v žádném případě strach z toho, že se na jeho počítač dostane nějaký nechtěný software. Naopak velmi snadno k němu přijdete, pokud se budete pohybovat ve stinných místech internetu, což se vám může snadno přihodit při klepnutí na nějaký matoucí odkaz při použití internetových vyhledávačů. Některé ze zmíněných stránek využívají právě bezpečnostní trhliny Internet Exploreru, takže mohou dosáhnout kupříkladu toho, že vám samy přenastaví např. právě domovskou stránku.

Mnohým z nich ale ani toto nestačí a nainstalují do počítače uživatele program, který znepřístupní položku pro změnu domovské stránky. Zvláště vytrvalé programy pak běží na pozadí a likvidují každý pokus o její změnu, takže každý takový pokus uživatele se spolehlivě mine účinkem.

Utilita Hijack This se specializuje právě na tento druh škůdců. Prohledá důkladně celý váš systém a zobrazí vám seznam všech potenciálních možných podezřelých. Mezi nimi se však objevují i všechna rozšíření prohlížeče, jež byste si chtěli ponechat spuštěná, kupříkladu Google Toolbar. Znakem O4 Hijack This označuje všechny programy spouštěné při startu Windows, které považuje za ne zcela legální. Spousta položek ale pochází od programů typu Google Toolbar. Proto byste měli získaný seznam velmi podrobně prozkoumat ještě předtím, než se rozhodnete označením některou z položek ze systému odstranit.

2.Odstranění obtěžujících plug-inů z Internet Exploreru

Problém: Do Internet Exploreru se vám ať již s vaším nebo bez vašeho vědomí nainstaloval plug-in, který způsobuje jenom problémy. Tak třeba se nemůžete zbavit nějakého panelu nástrojů. Chtěli byste takový plug-in odinstalovat, ale v Ovládacích panelech jej při poklepání na ikonu Přidat nebo odebrat programy nikde nemůžete nalézt.

Řešení: Prohledejte důkladně složku C:\Windows\Downloaded Program Files, zda se v ní nenachází nějaká položka odpovídající nechtěnému ActiveX prvku. Jakmile ji naleznete, smažte ji. Tzv. Browser Helper Objects (BHO) pak odhalíte pomocí freewarové utility BHO Demon 1.0.0.3, kterou naleznete na našem CD, popřípadě na internetu na adrese http://www.definitivesolutions.com/bhodemon.htm

(BHODMON1.ZIP, 127 KB).

Vysvětlení: V Internet Exploreru existují dva typy plug-inů prvky ActiveX a objekty BHO.

Prvky ActiveX jsou samostatné utility, které jsou v prohlížeči spuštěny. Jakmile jsou jednou nainstalovány, získají k systému plná přístupová práva. Někdy si je instalujete do počítače s plným vědomím. Týká se to kupříkladu antivirového programu Housecall od firmy Trend Micro, běžícího on-line. Ten přes Internet Explorer prohledává vaše pevné disky na přítomnost virů (viz http://housecall.trendmicro.com). Při první návštěvě zmíněné internetové stránky se vám ukáže dialogové okno s upozorněním zabezpečení, přes nějž se máte rozhodnout, zda chcete tento prvek nainstalovat, či ne. Neseriózní plug-iny se však instalují i bez vašeho svolení to je třeba příklad dialerů (programů pro vytáčení čísel s drahým tarifem). K tomu využívají trhliny v zabezpečení v Internet Exploreru. Ani když si pravidelně svůj počítač záplatujete, nemůžete se cítit v bezpečí, neboť nové trhliny se objevují každým dnem. Doba mezi objevením trhliny a vydáním opravného balíčku Microsoftem se počítá řádově na dny až týdny.

Prvky ActiveX ukládá Internet Explorer do složky C:\Windows\Downloaded Program Files. Když se do této složky podíváte přes Průzkumníka, uvidíte pro každý prvek ActiveX pouze jednu položku, i když se zmíněný prvek skládá z několika souborů. Průzkumník skládá totiž všechny soubory do jednoho.

Když si klepnete pravým tlačítkem na nějakou položku a z kontextového menu vyberete příkaz Vlastnosti, získáte několik zajímavých informací. Otevře se totiž dialogové okno, v němž se dozvíte, kolik daný prvek zabírá místa a kdy byl instalován. V řádku CodeBase si pak můžete zjistit, odkud byl stažen. V případě dlouhé internetové adresy je tato zkrácena. Pokud stojíte o to dozvědět se celou adresu, označte ji, klepněte pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Označit vše. Označený text si pak přes schránku zkopírujte do libovolného textového editoru. Pro odstranění prvku pak stačí ve složce C:\Windows\Downloaded Program Files klepnout na něj pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vybrat příkaz Odstranit.

Druhým typem plug-inů jsou v Internet Exploreru Browser Helper Objects (BHO). Jedná se o objekty, které se zabudují přímo do ovládacích prvků Internet Exploreru a zpřístupňují doplňkové funkce prohlížeče. Jako příklad lze jmenovat Google Toolbar či AI Roboform, který pomáhá při vyplňování webových formulářů. Programátor rovněž může takový prvek naprogramovat i tak, aby běžel neviditelně na pozadí.

Tuto techniku využívá řada spywaru, jenž protokoluje činnost uživatele počítače. Instalováním utility BHO demon 1.0.0.3 pak získáte kvalitní nástroj na získání přehledu, která BHO jsou ve vašem systému nainstalována. Poklepáním na jednotlivé položky se pak můžete dozvědět další informace. V řádku DLL Details je napsáno, kde na disku soubor odpovídající prvku leží. Volbou Disabled v poli Select New Status pak komponentu deaktivujete. Daleko jistější ale stejně je danou DLL knihovnu prvku smazat. Přes tlačítko More Details pak máte možnost dozvědět se jméno výrobce prvku a jeho popis, pokud samozřejmě výrobce tyto údaje do programového kódu uvedl.

3.Jak na problémy se stahováním souborů

Problém: Čas od času řešíte problémy se stahováním souborů. Uprostřed stahování se najednou přeruší připojení k internetu, anebo se již stažený ZIP archiv nedá rozbalit.

Řešení: Nainstalujte si utilitu, jež dokáže pokračovat se stahováním souboru i po přerušení připojení. Doporučit vám můžeme např. zdarma dostupný program Star Downloader 1.42. Naleznete jej na našem CD nebo na internetové adrese http://www.stardownloader.com (STARDOWN.EXE, 1,37 MB). Pro záchranu poškozených stažených ZIP souborů použijte freewarový program Zip Repair 1.0. I ten najdete na našem CD, popřípadě na internetu na adrese http://www.zip-repair.com (ZIPREPAIRSETUP.EXE, 546 KB).

Vysvětlení: Předpokladem pro to, aby se mohlo pokračovat při downloadu souboru i po přerušení připojení k internetu, je to, aby server pro download podporoval technologii Http Resume tato podmínka je splněna pro většinu serverů, ale ne pro všechny. Soubor se pak při novém navázání přerušeného připojení nestahuje znova celý, ale od místa, kde byl přerušen. Pro využití této funkce potřebujete používat program, který funkci Http Resume podporuje. Doporučujeme vám Star Downloader, neboť jeho ovládání je velmi snadné a je k dispozici zdarma. Program navíc nabízí i české prostředí. Stačí v menu File/Options klepnout na položku Language a z rozbalovací nabídky vybrat položku Czech. Bohužel není možno zjistit jinak než experimentálně, zda nějaký download server funkci Http Resume podporuje.

Pokud po stažení nějakého ZIP souboru zjistíte, že nejde rozbalit, něco při downloadu neproběhlo dobře. Stačí jeden špatně přenesený bajt, a program pro rozbalování archivů vám oznámí, že soubor nejde rozbalit. V mnoha případech pak pomůže program Zip Repair, jenž zkouší opravit chybu tak, aby se dala extrahovat alespoň část archivu. Při troše štěstí se vám může podařit rozbalit archiv celý.

4.Přehrávání souborů videa z internetu

Problém: Chtěli byste si spustit z internetu nějaké video. Přehrávání však ne a ne se spustit.

Řešení: Možná na vašem počítači chybí patřičný kodek. V tom případě si jej musíte doinstalovat. Může však být také možné, že pro daný formát videa máte nainstalovaný buď nějaký zastaralý, nebo vůbec žádný software.

Vysvětlení: Soubory videa se na internetu vyskytují obvykle v komprimované formě. Pouze tak je možné jeho přehrávání i při připojení přes modem či ISDN. Snížené množství dat navíc přispívá i k nižším nákladům na internetové připojení. Aby vám mohl váš program pro přehrávání videa takový soubor přehrát, musí jej dekomprimovat. Tato operace probíhá pro uživatele naprosto nepozorovaně při přehrávání, a to díky kodeku obsaženému v přehrávači. Nyní existuje celá řada kodeků i formátů videa. Windows standardně podporují jen ty nejběžnější. Pokud se při přehrávání videa vyskytnou problémy, je třeba nejdříve zjistit, v jakém formátu video vůbec je. Obvykle tuto informaci získáte přímo na internetové stránce, kde bylo video umístěno. Nejrozšířenějšími formáty videa jsou Windows Media, Real Media a Quicktime. Kodeky pro formát Windows Media jsou standardně obsaženy ve Windows. Podle stáří verze Windows ale mohou chybět některé novější verze kodeků. Zdarma dostupný balík s novými kodeky s názvem Windows Media Codecs naleznete na našem CD, případně na internetové adrese http://www.microsoft.com/windows/windowsmedia/format/codecdownload.aspx (WM9CODECS.EXE, 821 KB). Nebo si rovnou nainstalujte zdarma dostupný Windows Media Player 9.0, jenž všechny nejnovější kodeky již obsahuje. I ten naleznete na našem CD, popřípadě na internetové adrese http://www.microsoft.com/windows/windowsmedia/CS/players.asp (MPSETUPXP.EXE, 12,4 MB pro Windows XP a MPSETTUP.EXE, 12,4 MB pro Windows 98 SE, ME a 2000).

Pro přehrávání videa ve formátu Real Media pak potřebujete přehrávač Real One Player 2.0, který lze stáhnout z adresy http://europe.real.com/radiopass/?&src=ZG.eu.idx, velikost 9,5 MB. Pro filmy ve formátu Quicktime si pak musíte nainstalovat Quicktime Player 6.5. Ke stažení je na adrese http://www.apple.com/quicktime/products/qt/, velikost 12 MB. Oba přehrávače jsou rovněž zdarma.

5.Vyvolání informací z nedostupných internetových stránek

Problém: Naléhavě potřebujete informace nebo nějaký soubor z jisté WWW stránky. Server je ale bohužel nedostupný, třeba kvůli údržbě, anebo protože je zatuhnutý.

Řešení: Pakliže hledáte nějaké informace, použijte cache Googlu anebo službu na adrese http://www.archive.org. Pokud potřebujete nějaký soubor, poslouží vám jako alternativní zdroje pro download internetové stránky http://www.filemirrors.com, http://www.simtel.net či http://www.tucows.com.

Vysvětlení: Internetový vyhledávač Google si prakticky od každé stránky, kterou má ve svém indexu, vytváří kopii z doby posledního indexování. Pokud si chcete tuto starší verzi vyvolat, zadejte do políčka pro zadání dotazu její adresu včetně http://, tedy například http://www.pcworld.cz, a klepněte na tlačítko Vyhledat Googlem. Namísto obvyklého seznamu výsledků vyhledávání vám Google zobrazí několik možností. Jedna z nich se bude nazývat Zobrazit záznam www.pcworld.cz v Google cache.

Klepnutím na takový odkaz se přenesete na verzi internetové stránky uložené Googlem. V cache paměti bohužel nejsou žádné obrázky, pouze odkazy na obrázky tak, jak jsou rozmístěny v původním HTML textu webové stránky. Pokud tedy je daný server mimo provoz, nedají se obrázky zobrazit.

Archivační služba http://www.archive.org pracuje na rozdíl od cache Googlu poněkud odlišně. Už od roku 1996 pravidelně prohledává velkou část webu a eviduje každou verzi nějaké libovolné WWW stránky. Ukládá rovněž obrázky, ovšem pokud není překročena stanovená maximální hranice velikosti pro ukládání. Tato služba se tedy hodí zejména pro ty, kdo potřebují získat starší verze takových internetových stránek, které byly mezitím aktualizovány či úplně předělány.

Jak se služba používá? Přesuňte se na internetovou stránku http://www.archive.org a vedle loga WaybackMachine zadejte internetovou adresu stránky, jejíž historii chcete sledovat. Po klepnutí na tlačítko Take Me Back se vám ukáže tabulka s časy, v nichž daná služba provedla archivaci těchto stránek. Klepnutím na datum se po nějaké době čekání ukáže stránka v odpovídající verzi. Pokud při zadávání adresy dáte tuto do uvozovek, kupříkladu "http://www.pcworld.cz", dostanete seznam všech podstránek, které http://www.archive.org kdy uložil.

Pokud budete chtít využívat služeb rozšířeného vyhledávání, klepněte na úvodní stránce na odkaz Advanced Search. Pak budete moci kupříkladu nastavit časový interval, v němž se mají výsledky hledání pohybovat.

Chcete stáhnout nějaký software, jejž oficiální download server již neposkytuje? Je možné, že se takový soubor bude vyskytovat na nějakém jiném serveru. Mnohé stránky určené pro stahování programů odkazují nejen na domovské stránky autorů softwaru, nýbrž si ukládají kopie těchto souborů. Takovými servery jsou kupříkladu již zmíněné http://www.tucows.com či http://www.simtel.net. Pokud znáte přesný název souboru, pak by vám mohl s alternativními adresami pro download pomoci i vyhledávač http://www.filemirrors.com.

6.Aktivování JavaScriptu podle potřeby kvůli zvýšení zabezpečení počítače

Problém: Javascript představuje bezpečnostní riziko, neboť se v implementaci Javascriptu do Internet Exploreru objevují stále nové nedostatky. Přitom se mnohé WWW stránky bez použití Javascriptu ani správně nezobrazí.

Řešení: Používejte pro surfování zdarma dostupný internetový prohlížeč My IE 2.0.9.18. Najdete jej na našem CD, popř. na internetové adrese http://www.myie2.com (M2COMBO.ZIP, 3,5 MB). U něj můžete používání Javascriptu obecně zakázat a zapínat jej klepnutím myši pouze na vámi určených stránkách. K programu existuje i český jazykový modul (MyIE20901715-34czech.zip, 19 KB), jenž najdete rovněž na našem CD, nebo si jej můžete stáhnout na adrese http://web.dkm.cz/myie2cz/.

Vysvětlení: My IE 2 je samostatný program, který však pro správné zobrazování internetových stránek používá komponenty Internet Exploreru. Díky tomu vypadají WWW stránky tak, jak jste zvyklí, ovšem navíc je prohlížeč chráněn prakticky ode všech bezpečnostních trhlin, jimiž trpí Internet Explorer. My IE 2 ale nabízí ještě další nepřehlédnutelnou výhodu. Standardně totiž surfujete bez zapnutého Javascriptu. Pokud se však dostanete na stránku, jež se bez Javascriptu nedokáže správně zobrazit, stačí dvě klepnutí myší a Javascript je zapnut. To byste samozřejmě měli dělat pouze tehdy, pokud autoru stránky důvěřujete, tedy když se neobáváte, že by mohl na svých stránkách používat škodlivé skripty.

Jak používat My IE 2? Po instalaci programu rozbalte archiv s českým jazykovým modulem do složky C:\Program Files\MYIE2\Language. Spusťte MY IE 2 a z menu Options/MyIE2 Options vyberte položku Advanced a ze seznamu Language vyberte položku Czech. Vše potvrďte stiskem tlačítka OK a spusťte prohlížeč znovu.

Pro vypnutí Javascriptu zrušte v menu Nastavení/Nastavení My IE 2/Načítání položku Povolit skripty. Po novém spuštění aplikace budete surfovat bezpečněji. Jakmile narazíte na stránku, jež se vám bez Javascriptu načte chybně, zapněte skriptovací jazyk klepnutím na šipku vedle ikonky zeměkoule s notou a umístěte zatržítko před položku Povolit skripty. Jakmile okno prohlížeče zavřete, vrátí se nastavení zpět do výchozího stavu.


faq:Nejčastěji kladené dotazy II.

7.Vyřešení problémů s tiskem internetových stránek

Problém: Vytiskli jste si internetovou stránku, ale na pravém okraji jsou text i obrázky useknuty. Naopak jsou na papíře části WWW stránky, jež vůbec nepotřebujete.

Řešení: Zkuste nejprve na internetové stránce vyhledat odkaz, který umožňuje tuto stránku vytisknout. Pokud autor WWW stránky nic takového k dispozici nedává, často pomůže označení oblasti, kterou chcete vytisknout, pomocí myši. U příliš široké stránky nastavte tisk na šířku papíru. Před posláním stránky do tiskárny si zkontrolujte pomocí nějaké utility typu Fineprint 5.21, zda se skutečně bude tisknout to, co chcete. Program Fineprint vám nabízíme na našem CD, případně si jej můžete stáhnout na internetu na adrese http://www.fineprint.cz (FP521CZ.EXE, 2,57 MB).

Vysvětlení: Při tvorbě WWW stránky si může její autor určit, že se její obsah nebude přizpůsobovat oknu prohlížeče, takže pokud se okno prohlížeče zmenší, zůstanou všechny její prvky na své absolutní pozici, text se nebude zalamovat, ale jednoduše za okrajem okna zmizí.

Pokud se takovou stránku pokusíte vytisknout, výsledek bude vždy stejný. Prohlížeč velikost stránky nepřizpůsobí formátu papíru, a tak vše, co přesáhne pravý okraj stránky, vytištěno nebude. Velké internetové stránky proto zpravidla nabízejí možnost vytisknutí jejich obsahu ve formátu přizpůsobenému k tisku na papír. Tuto verzi lze najít pod speciálním odkazem nebo pod symbolem tiskárny přímo na stránce.

Jestliže žádnou takovou možnost nenajdete, zkuste něco jiného. Nejprve vyzkoušejte, zda se vytiskne vše, co chcete, když nastavíte formát tisku na šířku. V Internet Exploreru klepněte do menu Soubor, Vzhled stránky a v poli Orientace zvolte položku Na šířku. Vzhled vytištěné stránky si zobrazíte přes menu Soubor, Náhled. Pokud ani nyní není výsledek uspokojivý, označte v prohlížeči myší jen ten text a obrázky, u nichž chcete, aby se vám vytiskly. Potom klepněte na Soubor, Tisk a v poli Rozsah stránek zvolte položku Výběr. Tisk zahájíte klepnutím na tlačítko Tisk. Nevýhodou je skutečnost, že si v tomto případě nemůžete nechat zobrazit náhled, jak bude výsledek vypadat.

Jako alternativu můžete použít aplikaci Fineprint. Utilita je vlastně určena k tomu, když budete chtít vytisknout na jeden papír několik stránek. Vzhledem k tomu, že před samotným tiskem zobrazuje také náhled, je vhodná i pro naše účely. Sharewarovou verzi programu můžete používat neomezeně dlouho, můžete však tisknout najednou maximálně osm stránek a také se musíte smířit s reklamou na program na každém vytištěném papíře. V našem případě nám tato omezení nevadí, neboť Fineprint použijeme pouze pro zobrazení náhledu. Pro získání komfortního náhledu postupujte následovně: Nainstalujte si Fineprint. Označte si v Internet Exploreru oblast, kterou budete chtít tisknout. Nyní klepněte do menu Soubor, Tisk, jako tiskárnu zvolte Fineprint a potvrďte stiskem tlačítka OK. Ukáže se vám náhled, který si prohlédněte a pak zavřete stiskem tlačítka Zavřít. Pokud jste s náhledem spokojeni, spusťte tisk znovu, ale jako tiskárnu zvolte zařízení, na které budete chtít tisknout.

Tip: Standardně Internet Explorer netiskne ani barvy pozadí, ani obrázky pozadí pravděpodobně proto, aby se zvýšila přehlednost výtisků. Toto omezení můžete zrušit, když v menu Nástroje, Možnosti internetu povolíte na záložce Upřesnit položku Tisknout barvy a obrázky na pozadí.

8.Reagujte správně na chybová hlášení na webu

Problém: Při otevření některé stránky se vám ukáže chybové hlášení v angličtině. To pochází z webového serveru. Chtěli byste vědět, co tato hlášení znamenají a jak se i přes ně dostat k požadovanému obsahu.

Řešení: V tabulce Nejčastější chybová hlášení na webu najdete přehled nejčastějších chybových hlášení, která na internetu můžete potkat. K nim máte napsány i tipy, jak na ně reagovat.

Vysvětlení: Nejčastější chybou je Error 404 File not found. Říká vám, že daná stránka či soubor neexistuje. Buď byla odstraněna, nebo přesunuta na jiné umístění. Nebo je také možné, že jste se při zadávání adresy jednoduše překlepli. Webový server má podobně jako váš počítač nějakou strukturu složek. Proto zkoušejte následující. Ze všeho nejdříve napište požadovanou adresu bez jména souboru, abyste si zobrazili obsah složky. Tak např. místo adresy http://www.domena.test/intern/fotos/diashow.htm zadejte do panelu Adresa prohlížeče jen http://www.domain.test/intern/fotos. První možností je, že získáte seznam s odkazy na všechny soubory a WWW stránky (jako HTML soubory), které daná složka obsahuje, a zkoušejte jeden odkaz po druhém. Nebo se automaticky zobrazí stránka, jež obsahuje aktualizovaný odkaz, který vede ke stránce, na níž je obsah, jenž potřebujete. Často takový odkaz obsahuje automatické přesměrování. V tomto případě budete na novou stránku automaticky přesměrováni během několika sekund.

Druhou možností je zkoušet prohledávání jednotlivých podsložek serveru v naději, že stránku s požadovanými informacemi naleznete na nějaké jiné úrovni stromu složek. Jakmile se dostanete na kořenovou složku serveru, v našem případě na http://www.domain.test, měli byste v něm najít minimálně odkaz na hledané informace. Při vašem procházení podsložkami se můžete setkat s nejrůznějšími chybovými hlášeními, například Directory Listing Denied. To říká, že administrátor serveru z bezpečnostních důvodů zakázal zobrazení souborů ve složce obsažených. Pokud se objeví chyba Error 403 Forbidden, znamená to, že administrátor serveru obecně omezil přístup k souboru či složce.

Podobná situace je i v případě hlášení Error 401 Authorization Required (také Error 401 Unauthorized). To vám říká, že jste při přihlašování zadali špatné uživatelské jméno či přístupové heslo.

Tu a tam se může vyskytnout chyba 500 Internal Server Error. Ta znamená, že server nefunguje kvůli vnitřní chybě. V tomto případě nezbývá než čekat, až administrátor problém opraví.

Tip: Jestliže hledání nějaké stránky nepřináší žádné výsledky, možná pomůže tento tip.: Zkuste vyhledat tuto stránku přes Google (http://www.google.com). Abyste se nemuseli probírat spoustou irelevantních odkazů, omezte hledání pouze na daný server, v našem případě na http://www.domain.test. Přitom použijte parametr inurl. Jako klíčové slovo pak zadejte výraz, jenž se pravděpodobně nachází na zmizelé stránce. V našem případě to bude třeba Diashow. Zadáte tedy do Googlu výraz Diashow inurl:domain.test.

9.Co se skrývá v Internet Exploreru za chybami skriptů

Problém: Při spuštění mnohých WWW stránek se otevírá jedno či více dialogových oken s titulkem Chyba skriptu aplikace Internet Explorer. Na otázku Chcete na této stránce i nadále spouštět skripty? pak můžete odpovědět buď stiskem tlačítek Ano, nebo Ne.

Řešení: V takových případech zareagujte vždy stiskem tlačítka Ano. Tím umožníte spouštění i jiných Javascriptů, jež mohou být na otevírané stránce spouštěny. Poté vyzkoušejte, zda zmiňované chybové hlášení nezmizí, pokud stránku načtete znovu. Bude-li to třeba, zkuste aktualizovat Internet Explorer.

Vysvětlení: Javascript je druh programovacího jazyka určeného pro web a je používán mnoha tvůrci internetových stránek. Chyby skriptů se vyskytují z nejrůznějších příčin. Někdy hlásí Internet Explorer chybějící části ve skriptu, ačkoliv stránka se všemi v ní obsaženými skripty ještě není dosud úplně nahrána. Pak pomůže celou stránku znovu nahrát. Když ani to nepomůže, zřejmě programátor ve svém Javascriptu používá příkazy, jež nejsou podporovány ve všech verzích Internet Exploreru. Pokud tedy pracujete s verzí Internet Exploreru nižší než 6 SP1, měli byste si prohlížeč updatovat. Vhodný update najdete kupř. na adrese http://www.microsoft.com/downloads/details.aspx?displaylang=cs&FamilyID=1e1550cb-5e5d-48f5-b02b-20b602228de6 (okolo 70 MB). Pokud se chybové hlášení objeví znovu, pak programátor udělal ve skriptu chybu.

10.Windows XP:Přístup na stránky s Javou

Problém: Pokud využíváte některé služby internetu, jakými jsou kupříkladu internetové bankovnictví nebo chat, objeví se vám ve Windows XP dialogové okno s titulkem Instalace na požádání. To po vás chce stáhnutí a instalaci součásti Java Virtual Machine. Poté, co klepnete na tlačítko Stáhnout, se vám objeví anglické verze WWW stránky Microsoftu a nic se stahovat nezačne.

Řešení: Nainstalujte si zdarma dostupný Java Runtime Environment (JRE) od firmy Sun.

Vysvětlení: On-line aplikace, kterou se chystáte použít, byla vytvořena v programovacím jazyce Java. Kvůli sporům o patent s firmou Sun vydal Microsoft Windows XP bez Java Virtual Machine (JVM). Tato součást je však pro spuštění Java aplikací nutná. Namísto toho Microsoft dodal do Windows XP pouze možnost jejího stažení. Mezitím se přihodilo, že Microsoft byl donucen k tomu, aby zabránil uživateli stažení tohoto prvku i přes tlačítko Stáhnout, takže z tohoto důvodu se po jeho stisknutí objeví pouze WWW stránka Microsoftu. V Service Packu 1 (SP1) byla JVM překvapivě opět obsažena, ale po několika týdnech musel Microsoft tento Service Pack z oběhu stáhnout a dodat jiný, nyní už bez JVM.

Pokud tedy patříte k těm, kteří si SP1 stáhli pozdě anebo vůbec ne a Internet Explorer vám takové okno zobrazuje, potřebujete si stáhnout JRE od firmy Sun.

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows I.

Jan Povolný

C04P0290

Po dvaašedesáté se opět scházíme u našeho seriálu. A co je nového? Nic moc světoborného. Na poli operačních systémů je to jako po žních. Nové aktualizace byly představeny, ale na Longhorn si ještě notnou dobu počkáme.

Zajímavá je však nejnovější prognóza renomované společnosti IDC, která praví cosi o dalším poklesu podílu OS od Microsoftu na světovém trhu. Zajímavé je i to, že tento pokles nebude mít dle IDC za vinu Linux (jak by se někdo mohl okamžitě domnívat), ale spíše obecně se rozvíjející chytrá zařízení. Je pravdou, že za deset let možná budeme těžko chápat rozdíl mezi stolním PC a mobilním telefonem. Chytré ledničky jsou již každodenní realitou. Trh operačních systémů se nám tak velmi rozšiřuje a samotná existence PC se třeba přestěhuje do pozadí a bude nahrazena integrovanými domácími systémy bez zbytečné šedi dnešních počítačových komponent.

Budoucnost je to rozhodně zajímavá a já se moc těším, co všechno budeme mít v roce 2010 k dispozici na "hraní".

Nyní již k samotným tipům a trikům. Dnes se budeme opět věnovat operačním systémům Windows 95 a 98, doplníme pár "office triků" a dostane se i na Velikonoce, které sice už proběhly, ale to nevadí. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Vylepšete svoje e-maily

(IE 5/6) A na úvod hned něco obsáhlejšího. Obsahem tohoto tipu bude trošku rozporuplná vlastnost známého e-mailového klienta z balíku Internet Exploreru, který se nazývá Outlook Express. Nejdříve ale trochu nostalgie.

Před deseti lety byly internetové linky pomalé a uživatelé, kteří měli to štěstí a byli připojeni na internet, pečlivě vybírali data, která po něm budou posílat. Elektronická pošta původně sloužila právě pro přenášení textových zprav bez jakéhokoliv formátování. Tyto zprávy byly bez problémů čitelné v kterémkoliv e-mailovém klientovi na světě. Žádný problém.

Dnešní stav je podstatně komplikovanější. Jednak existuje mnoho kódování pro spoustu národních jazyků, druhak jsme zvyklí poštou posílat věci, pro které vůbec nebyla určena. Změnil se také vzhled zpráv, jež jsou dnes doručovány často jako stránky HTML. V následujícím textu si ukážeme právě možnosti nastavení základního vzhledu zprávy. Počítejte ovšem i s nepříjemným faktem, že někteří příjemci vaši vyšperkovanou poštu ve svém jednodušším a třeba textovém klientovi neotevřou.

Spusťte Outlook Express (dále jen OE) a jděte do roletového menu Nástroje. Zde zvolte položku Možnosti. První nastavení, které musíte provést, leží na záložce Odesílání. Zde v dolní části dialogu zvolte za formát odesílání pošty HTML. Tím si zpřístupníte použití takzvaných šablon ve svých zprávách. Pro jistotu vše potvrďte a restartujte OE (tj. uzavřete a opět spusťte).

Jděte opět do menu Nástroje a zvolte Možnosti. Nyní pokračujte na záložku Psaní. Zde svoji pozornost přesuňte do sekce Šablony zpráv. Pokud byste nechtěli pro psaní zpráv použít přímo celé šablony, ale třeba jen nadefinovat základní písmo a jeho velikost, můžete tak učinit v sekci Písmo. Pokud použijete šablonu, budete definovat písmo přímo v ní. Zaškrtněte pole Pošta pro aktivaci šablon při psaní nové poštovní zprávy, nebo pole Příspěvky, pokud používáte diskusní skupiny sítě USENET (ovšem nemyslím si, že by respondenti této sítě byli nadšeni z vašich obrázkových příspěvků).

Nyní máte dvě možnosti: buď vyberete již hotovou šablonu ze seznamu pomocí tlačítka Vybrat, nebo vytvoříte šablonu zcela novou pomocí tlačítka Vytvořit novou. Šablonu můžete také stáhnout z webu Microsoftu.

Vytvoření své vlastní šablony se nemusíte obávat, průvodce vás převede přes všechna úskalí. Poté, co novou šablonu uložíte pod zvoleným názvem, můžete ji následně vybrat ze seznamu, kde se objeví jako nová výše popsaným způsobem.

Potvrďte dialog stiskem tlačítka OK, a nyní bude vaše zpráva obohacena o grafické pozadí a formátovaný text.

Jestliže vám přijdou možnosti průvodce vytváření nové šablony příliš primitivní, věřte, že je tomu tak z důvodu maximálního zjednodušení. To ale neznamená, že nemáte jiné alternativy. Šablonu můžete vytvořit i jinak. Jděte do roletového menu Zpráva a nechte rozbalit menu za položkou Nová zpráva pomocí... Zde zvolte položku Vybrat šablonu zpráv. Nyní stiskněte tlačítko Vytvořit novou a přetrpte průvodce. Novou šablonu uložte pod zvolené jméno a označte ji poté v seznamu. Stiskněte tlačítko Upravit. Otevře se editor WWW stránek, který je přednastaven ve Windows, zpravidla to bývá MS Word, pokud nepoužíváte alternativní prohlížeče, jako je Mozilla. V tomto editoru pak máte naprostou volnost při tvorbě nové šablony a jste omezeni pouze možnostmi editoru.

Ještě něco pro MS-DOS

(Win 9x) Snad nikoho neurazím, když i v dnešní době uveřejním tip užitečný pro Příkazový řádek ve Windows, tedy pro MS-DOS. Stále se ještě občas setkám s uživatelem, který sice pracuje ve Windows, nezřídka ve Windows 95, a přesto používá například pro programování příkazový řádek DOSu.

Jestliže půjdete do menu Start - Programy a spustíte Příkazový řádek, objeví se vám takzvaný command prompt neboli výzva k zadání příkazu. Ten standardně zobrazuje aktuální adresář zakončený znakem >. Například u mne vypadá prompt takto: c:\windows>.

Toto nastavení promptu je ale poměrně nudné a málokdo ví, že pomocí určitých přepínačů můžete zobrazit v promptu mnoho dalších užitečných informací, nejen aktuální adresář. Jak na to?

Nastavení DOSu se provádí příkazem set. Jestliže na příkazovém řádku napíšete příkaz set, objeví se vám seznam již nastavených voleb. V tomto seznamu najdete i aktuální nastavení promptu, které vypadá nějak takto: PROMPT=$p$g. Proměnné hodnoty $p a $g právě definují jednak aktuální adresář a jednak koncový znak >. Jestliže chcete, aby váš prompt obsahoval například i aktuální čas, stačí na příkazovém řádku nastavit novou hodnotu proměnné PROMPT takto:

PROMPT=$p$t$g

kde proměnná $t zajistí právě zobrazení času. Další proměnné, které můžete do promptu přidat, naleznete ve vložené tabulce, která by měla být někde poblíž.

Z tabulky je patrné, že u posledních znaků není až zas tak zřejmé, co se vlastně stane. Pro vysvětlení poslouží malý příklad na závěr našeho tipu. Nadefinujte prompt takto a odentrujte:

PROMPT=$q$t$h$h$h$h$h$h$_$p$g

Získáte aktuální čas, a poté se prompt vrátí do původního stavu.

Tipy pro MS Office

Machinace s Adresářem

(Office 2000) Těžko rozhodnout, zda by tento tip měl být součástí rubriky Windows, nebo Office. Týká se totiž Adresáře, jako součásti Windows, a zároveň programu Excel. V následujících odstavcích si ukážeme, jak převést informace z vašeho adresáře do tabulky v Excelu a naopak. Může být totiž velmi užitečné mít seznam lidí a jejich adres či telefonů přehledně uspořádaný v tabulce, a získat tak možnost dále jej zpracovávat.

Nejprve se věnujme převodu adresáře do Excelu. Spusťte program Adresář z menu Start Programy Příslušenství. Zde jděte do roletového menu Soubor a zvolte položku Exportovat. V této položce zvolte poslední možnost výběru Jiný adresář. Po této volbě se vám otevře nové dialogové okno, ve kterém vyberte možnost Textový soubor (hodnoty oddělené středníkem).

Po potvrzení volby budete dotázáni na položky, které se mají exportovat. Zaškrtejte je dle vašich požadavků a uložte pod libovolným názvem na pevný disk.

Nyní si spusťte Excel a zvolte v roletovém menu Soubor položku Otevřít. Otevřete vámi uložený exportovaný soubor (možná, že budete muset v kolonce Soubory typu zvolit Všechny soubory). Nyní se spustí jakýsi průvodce, který vás povede importem do Excelu. V prvním dialogu jako Typ zdrojových dat vyberte Oddělovač. Pokračujte na další, kde zvolte jako oddělovací znak středník. V posledním dialogu budete dotázáni na některé další podrobnosti. Vše potvrďte a měli byste mít neupravenou tabulku se jmény a vybranými informacemi přímo v Excelu.

Nyní totéž naopak. Mějme tedy tabulku v Excelu, kterou chceme převést do adresáře. Tato tabulka musí splňovat pořadí názvu (a obsahu) jednotlivých sloupců takto za sebou: jméno  příjmení - prostřední jméno - e-mail - ulice bydliště - město bydliště. Takto zhotovenou tabulku uložte jako CSV neboli text oddělený středníkem. Opět si vymyslete libovolné jméno.

Nyní spusťte Adresář (postup výše) a v menu Soubor si zvolte položku Importovat - Jiný adresář. V následujícím dialogu opět vyberte položku Textový soubor (hodnoty oddělené středníkem) a potvrďte. Nalezněte soubor, do kterého jste exportovali z Excelu svou tabulku. Znovu potvrďte, případně upravte data podle přání. Obsah vaší tabulky bude nyní v adresáři.

Kopírujte formát

(Word 2000) Na první pohled trošku nesrozumitelný název následujícího tipu a triku je velmi užitečnou funkcí textového editoru Word. Mnoho lidí ani netuší, co na té liště s nástroji má za zázraky, ostatní možná už vědí, o čem bude nyní řeč.

Představte si situaci, kdy vložíte do dokumentu (nebo jej sami napíšete) prostý neformátovaný text a začnete jej upravovat. Aplikujete styly, odstavce atd. Poté začnete formátovat části textu, na které sice používáte shodné nastavení, ale které nezapadají do žádných větších formátových bloků, nýbrž jsou zcela neuspořádaně rozházeny v textu.

Pak máte několik možností, jak postupovat. První a nejhorší možností, troufám si ale tvrdit, že možná i nejpoužívanější, je prosté označování textu a nastavování formátu (například tučné písmo). To je však velmi zdlouhavé, zvláště provádíte-li s textem více než jednu prostou úpravu. Druhou možností je použití tlačítka na nástrojové liště, které se nazývá Kopírovat formát a jehož ikona připomíná plochý štětec. Toto tlačítko stisknete a tím aplikujete předchozí formát z jednoho místa dokumentu na druhé.

Poslední a nejlepší možností je poklepat na ikonu plochého štětce dvakrát tak, aby zůstala stisknuta. Poté se vám kurzor promění na stejný plochý štětec, a platí pravidlo, co přejedete tímto štětcem, to se automaticky zformátuje jako původní kousek textu (například ztuční). Je to rychlé, jednoduché a praktické.

"Přilepení" tlačítka zrušíte buď jeho opětovným stiskem, nebo stiskem klávesy Esc.

Vodotisk

(Word 2000) Je všeobecně známo, že Word není zrovna profesionální nástroj na tvorbu dokumentů, nicméně už jsme si na mnoha tipech ukázali, jak se dobrat požadovaného cíle, i když někdy poněkud krkolomně. Možnosti, o kterých se dočtete níže, jsou však Wordu vlastní, jen je málo uživatelů využívá, nebo o nich přímo neví.

Každý z nás asi ví, co je to vodotisk. Každý z nás ho alespoň jednou viděl, a to na základní škole na svém vysvědčení (někteří i vícekrát). Takový vodotisk lze ve Wordu celkem bez problémů vyrobit a my si nyní ukážeme, jak na to.

Spusťte Word. Jděte do roletového menu Zobrazit a zvolte Záhlaví a zápatí. Objeví se vám panel s nástroji. Vyhledejte ikonu s názvem Zobrazit či skrýt text dokumentu. Tuto ikonu stiskněte a uzavřete panel.

Nyní jděte do roletového menu Vložit a zvolte Obrázek, patrně budete vkládat obrázek ze souboru. Nebo samozřejmě můžete použít připravený klipart. Upravte obrázek, zejména jeho rozměry tak, jak je chcete na stránce mít. Poté poklepejte na obrázek pravým tlačítkem a v kontextovém menu zvolte položku Formát obrázku. V dialogu nastavení jděte nejprve na záložku Pozice a zvolte jako styl obtékání Za textem. Poté klikněte na tlačítko Upřesnit a zkontrolujte, že je skutečně aktivní styl Za textem a ostatní volby nejsou vysvícené. Poté jděte na záložku Obrázek do sekce Ovládání obrázku. A v kolonce Barva vyberte Vodoznak. Vše potvrďte.

Nyní již zbývá vložit do dokumentu text, který by se měl krásně rozprostřít přes obrázek. Pokud odsune obrázek dolů pod text, zkontrolujte opět obtékání obrázku tak, jak bylo popsáno výše. Word se totiž někdy snaží přemýšlet trochu více za vás (resp. velmi často).

Obdobně lze vyrobit vodotisk i v novějších verzích MS Office, ovšem postup se nepatrně liší změnou umístění příslušných dialogů.

Easter Eggs

Autoři v ACDSee 4

Dnešní rubriku velikonočních vajec začneme velmi jednoduchým trikem, který je součástí čtvrté verze populárního prohlížeče ACDSee nainstalovaného společně s programem FotoCanvas.

Spusťte ACDSee a potom FotoCanvas. Jděte do roletového menu Nápověda a zvolte O programu... Klikněte na logo ACDSee levým tlačítkem myši a sledujte okénko, které vyskočí. Toť vše, ale je to hezké.

Skřeky v Adobe Acrobatu 4

Pokud máte možnost spustit někde plnou verzi Adobe Acrobatu 4, rozhodně vyzkoušejte toto velikonoční vajíčko. Stojí za to.

Spusťte Adobe Acrobat a jděte do roletového menu Nápověda. Zde zvolte položku O zásuvných modulech (about plug-ins) a vyberte Adobe annotations. Stiskněte klávesu Ctrl a držte ji. Zároveň poklepejte levým tlačítkem myši na Info (credits). Pro tento trik je dobré mít funkční zvukovou kartu a hlasitost na vyšší úrovni, efekt je pak dokonalejší. Zkuste výše uvedené i s jinými instalovanými plug-iny v Adobe Acrobatu. Někdy to funguje i s kombinací kláves Ctrl+Shift.

Vývojářský tým v CorelDRAW 9

Opět velmi snadný trik, generující pěkný přehled lidí pracujících na CorelDraw 9. Spusťte CorelDraw a jděte do menu Nápověda. Zde zvolte položku O aplikaci Corel... V dialogu, který se objeví, poklepejte levým tlačítkem myši na horní část devítky, jež je součástí názvu CorelDraw 9. Vše a hezké.

PowerPoint 2000

Na závěr jen jedno jednoduché velikonoční vajíčko, o kterém jsme se ještě nezmiňovali. Opět se jedná o docela pěkně a ve 3D provedený seznam autorů této aplikace.

Spusťte PowerPoint ve verzi 2000, zvolte prázdnou prezentaci a vyberte kteroukoliv šablonu. Poté jděte do roletového menu Nápověda a zvolte O aplikaci Microsoft PowerPoint. Nyní stiskněte dohromady klávesy levý Ctrl, levý Alt a levý Shift a dvakrát poklepejte na ikonu PowerPointu v levém horním rohu. Zbytek uvidíte sami.

Tímto se dnes rozloučíme. Za měsíc opět na shledanou.


Užitečné tipy & triky pro Windows II.

Intertipy

Dnešní úvodník se nese v duchu významného zlevnění ADSL na jedné straně a zhoršení vytáčeného "téměř paušálu" od GTS na straně druhé. V prvním případě se konečně dočkáme levnějšího ADSL, které přijde při základní rychlosti s datovým omezením na cca 700 korun. To už je velmi zajímavá cena pro uživatele nestahovače, kterým daný limit postačuje. Nicméně zde stále přetrvává problém s rozšířením lokací pro ADSL. Těch je stále velmi málo.

Před pár měsíci někteří uživatelé odkázaní na telefonní linku jako jediný prostředek pro připojení jásali nad paušálem na vytáčené lince, u GTS dokonce bez časových limitů. Bohužel i tato firma od května zavede hodinové limity, čímž dostává paušál jako takový na frak a mění se opět na klasický princip předplacených hodin pro připojení, byť za výhodnou cenu.

Těšme se na lepší ADSL, které by se stále vzrůstající rychlostí (s agregací) mohlo být prostředkem, jenž dostane internet do mnoha domácností naší republiky.

Tek-Tips

http://www.tek-tips.com

Tato stránka v anglickém jazyce není tou typickou plnou tipů a triků, nicméně obsahuje obrovské množství rad a návodů, které lze také za tipy a triky považovat. Jedná se totiž o stránku s velkým sortimentem internetových diskusních listů z nejrůznějších počítačových oborů.

Fóra jsou rozdělena do několika kategorií. V první najdete všechny operační systémy Windows. Ve druhé potom programovací jazyky jako je Java, Javascript, VBS, ASP a další. Samostatný oddíl okupují aplikace z balíku MS Office. Tyto softwarové kategorie doplňují diskusní fóra z oblasti hardwaru a PC světa obecně. Fóra jsou zpracovaná velmi přehledně za použití ilustrační grafiky. Na stránce nechybí nezbytný vyhledávač.

OOoDocs

http://www.ooodocs.org

OOoDocs neboli Open Office Org Docs jsou stránky s kompletním přehledem informačních zdrojů známého alternativního kancelářského balíku. Stránky jsou velmi profesionálně provedeny, přesně v modrobílém stylu této aplikace od firmy Sun.

Najdete zde seznam diskusních skupin, seznam FAQ (Frequently asked questions) nebo třeba seznam dokumentů how-to, které jsou pro tento balík k dispozici. Hned na úvodní stránce najdete další odkazy, mimo jiné i na tipy a triky pro OpenOffice.org. Ty jsou tak trochu tematicky rozdělené, ale toto rozdělení není dle mého názoru příliš přehledné. Tento nedostatek ovšem alespoň částečně řeší přítomnost vyhledávacího enginu.

Na stránkách dále nechybí odkazy na software ani samotný kancelářský balík a zajímavá anketa. Vše anglicky.

OpenOffice FAQ

http://www.bytebot.net/openoffice/faq.html

Další výborná stránka s pomocí pro uživatele OpenOffice.org. Najdete zde typickou stránku s dotazy uživatelů, kompletně provedenou v textu bez použití grafiky, můžete tedy vesele studovat i na textových prohlížečích v alternativních operačních systémech.

Stránka je zpracována do jednoho jediného souboru, který není problém archivovat pro off-line prohlížení. Na začátku je k dispozici hypertextový obsah dokumentu, kde najdete vždy několik článků ke každé aplikaci, která je součástí tohoto kancelářského balíku. Stránka již nenabízí vůbec nic dalšího, ale i tak stojí za přečtení, pokud umíte anglicky.

Makra pro OOO

http://www.ooomacros.org

A máme zde další podpůrnou stránku pro tento výše dostatečně popsaný balík programů. Tentokrát se jedná o soubor maker pro jednotlivé aplikace OOo, zejména však (a logicky) pro Writer a Calc. Makra jsou rozdělena do dvou základních kategorií, pro domácí uživatele a pro vývojáře. Po výběru kategorie se dostanete přímo na seznam maker, z nichž každé má u sebe krátkou anotaci. Vše je řešeno za použití čistého textu bez zbytečné grafiky, takže si tyto stránky opět prohlédnete i v textových browserech. Na stránkách dále najdete už jen odkazy na další stránky s podobným zaměřením. Než začnete v Calcu tvořit makro, tyto stránky určitě navštivte. Vše v angličtině.

OO Extras

http://ooextras.sourceforge.net

OO Extras jsou projektem, který se snaží seskupit dohromady výtvory jednotlivých autorů pro OpenOffice. Na ryze textových stránkách s minimem grafiky najdete soubor všech možných doplňků pro OOo. Na začátku je vhodné vybrat váš domovský jazyk, a to ne z důvodů textů psaných v mateřštině, ale z důvodu existence maker a šablon specifických pro tu kterou národnost a zemi. Pod odkazem Czech tak najdete například šablony pro Calc, vhodné pro vaše domácí účetnictví, a mnoho dalšího. Pro češtinu bohužel mnoho šablon k dispozici není, ovšem i vy sami můžete do této kolekce přispět vlastními výtvory. Vše v angličtině, byť s českými šablonami.

Uncle Jim

http://jdstiles.com/tips/index.html

Plynule a zcela bez zábran se přemístíme od OOO k naší staré známé Office od Microsoftu. Na výše uvedeném odkazu najdete graficky nevýraznou stránku s tipy pro trošku starší, ale stále hojně v českých luzích a hájích používanou verzi MS Office 2000.

Tipy jsou na této stránce rozděleny do dvou sloupců, z nichž jeden se věnuje Office 2000 a druhý samostatně Outlooku 2000. Jednotlivé tipy jsou zpracovány převážně textovou formou, takže obrázků si tu neužijete. Vše je součástí jediné stránky, tudíž více než vhodné pro prohlížení off-line. Anglicky.

Tipy od Lindy

http://newbieclub.com/officetips/?buntah

Velmi povedená stránka "od Lindy" s tipy pro MS Office. Linda přímo nerozlišuje verze Office, ale obyčejně se jedná o dnes asi nejrozšířenější Office 2000. Stránky jsou po grafické stránce velmi dobře zvládnuté a přehledné. Ihned na úvodní stránce máte k dispozici seznam jednotlivých tipů pro MS Office. Všechny tipy jsou velmi pěkně provedeny a doplněny ilustračními obrázky. Doporučuji nahlédnout na další stránky takzvaného "klubu nováčků". Vše anglicky.

Tímto odkazem se dnes rozloučíme. Věnovali jsme se pouze kancelářským balíkům, proto se příště opět zaměříme více na operační systém Windows jako takový. Přeji rychlé internetové připojení a příště na shledanou.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Fotografie? Zásadně po internetu! I.

Patrik Malina

C04P0304

Máte digitální fotoaparát? Skenujete diapozitivy? A už jste zkusili zadat fotografickou zakázku po internetu? My jsme tuto možnost prověřili a zde se dozvíte, jak to dopadlo!

Bez nadsázky lze říci, že poslední desetiletí je možno díky masivnímu nástupu digitálních technologií zařadit mezi nejzásadnější milníky v téměř dvousetleté historii vývoje fotografie. Protože v současné době je digitální fotoaparát v podstatě spotřebním zbožím, jeho využívání posílilo a dále rozšířilo širokou základnu fotoamatérů, jejichž hlavním požadavkem a přáním je dostupný a přiměřeně drahý servis v podobě pohodlné výroby fotografií z elektronických podkladů. Absence "fyzického" média v podobě filmu a dostupnost internetu přiblížily i tuzemské fotografické nadšence vizi zadávání fotografických zakázek prostřednictvím elektronických objednávek z pohodlí domova či kanceláře. Rozhodli jsme se prozkoumat, jaká je v této oblasti skutečná nabídka a z čeho se zájemci o běžné fotografie pořízené "digitálem" mohou těšit. Protože vody, do kterých se pouštíme, jsou dosti zrádné, rádi bychom předestřeli důležitý předpoklad: jakákoliv následující hodnocení jsou vztažena k ryze amatérským požadavkům a je pochopitelné, že náročným uživatelům či profesionálům některé naše závěry zdaleka nemusí připadat relevantní.

Co a pro koho

Jak jsme již uvedli v předchozím odstavci, naším záměrem bylo zevrubně prozkoumat možnosti, jež se nabízejí běžným fotoamatérům v oblasti pořizování fotografií (teď myšleno v podobě fyzických "výstupů" na papíře) na základě výhradně elektronických podkladů. Dlouhou dobu přežívala pověra, že pořízení fotografií ve fotolabu je oproti procesu na základě klasického filmu dražší, a proto se přechod na "digitál" nevyplatí. Prověřili jsme tedy, zdali při zadání zakázky na běžný "spotřebitelský" formát, tedy zhruba u snímků o rozměrech 10 x 15 cm, je možno očekávat přijatelnou kvalitu za ceny odpovídající totožným výstupům u zakázek na základě tradičních filmů, resp. nejrozšířenějších kinofilmových materiálů.

Jedním z hlavních kritérií při výběru fotolabů pro srovnávání byla možnost zadat zakázku bez osobní návštěvy, tedy přenosem souborů po internetu, a to bez ohledu na to, zda je potřeba využít určitou klientskou aplikaci, či postačí webové rozhraní obě uvedené možnosti budou nadále zmíněny a posouzeny. Protože naším záměrem nebylo zhodnotit extrémní možnosti, nečekejte zde verdikt z oblasti formátů nad normovanou "áčtyřku", ani hodnocení supersnímků s rozlišením třeba 1 200 dpi, neboť tyto sféry dle našeho názoru nenáleží do běžné spotřebitelské praxe. Na druhou stranu důležitým faktorem při hodnocení byl čas vyhotovení zakázky či jeho vliv na výslednou cenu. Přestože předpokládáme nijak výjimečně odborně připraveného zákazníka, pokud fotolab nabídl možnost docílit lepší barevné kvality například uveřejněním barevného profilu výstupního zařízení, ovšem s doprovodnou smysluplnou informací pro jeho využití, je to považováno za výhodu. Neoddiskutovatelným faktem je pak možnost vyzvednutí hotových snímků počet sběren či poboček, kde je možno zakázku převzít, hraje významnou roli.

Cesta za lepšími snímky, aneb než odešlu zakázku

Formáty a ořezy

Klasický postup zadávání zakázek, jež jsou zhotovovány z tradičních materiálů, má mnoho nesporných výhod, mezi něž patří především využívání zavedených standardů. Prakticky všichni fotoamatéři dnes pracují s kinofilmem, jehož rozměr je prostě jasný, a laboratoře mají své stroje pochopitelně plně přizpůsobeny tomuto "formátu". Zdrojem pro digitální fotografii je však soubor, a to je roztodivná struktura. Problémy nastávají nejen díky různému způsobu reprezentace obrazových dat, ale také díky množství obrazových bodů, nastavené velikosti apod.

Jedním z nejběžnějších formátů, s nímž pracuje drtivá většina aparátů a laboratoří, je JPEG. Jde o způsob uložení obrazových dat, jenž využívá vlastní kompresi (redukci nadbytečné informace) s cílem snížit velikost cílového souboru. Důležité je, že kompresní postup je tzv. ztrátový, takže pokud jednou vytvoříte JPEG soubor s určitým poměrem komprese (lze to regulovat), návrat k původnímu, velkému souboru s plnohodnotným obsahem není možný. Důležité je, že JPEG má své "redukční" postupy dobře propracovány, takže u fotografií menších formátů nemusí být snížení kvality patrné.

Jiným poměrně populárním a dostupným formátem je TIFF, jehož hlavní výhodou je kompletní, neztrátové ukládání obrazových dat. Výsledkem jsou pochopitelně větší soubory, avšak také vyšší kvalita při pořizování zvětšenin. Pokud váš aparát toto umí (též lze využít jako prostředníka formát RAW), je vaše volba při snaze o kvalitní zvětšeniny jasná.

Volba formátu nebývá tak závažným problémem, jako nastavení velikosti snímku a jeho rozlišení. Protože velikost fotografického papíru je standardizována, je typickým problémem na normovaný rozměr "napasovat" fotografie, jež jsou typicky ve zdrojových souborech každá jiná. Jednou ze "zákeřností" je nepsaná úmluva, že políčko filmu má strany v poměru 2 : 3 (u kinofilmu 24 x 36 mm), čemuž odpovídají i poměry stran běžně vyráběných fotopapírů (třeba 10 x 15 cm), takže převod je zde bez potíží nic nebude přesahovat kraje, když vše zvětšíme v dané úměře. Jenže soubory, obzvláště pokud děláte vlastní ořezy a retuše, tuto konvenci málokdy naplňují, a navíc řada aparátů produkuje atypický poměr stran 4 : 3. Právě z tohoto důvodu fotolaboratoře nabízejí volbu režimu, jak se v takovéto situaci zachovat. Metoda "ořez" provádí vyplnění celé plochy normovaného fotopapíru v cílovém rozměru, a to, co díky nepřesnostem v zadání "přeteče", je fyzicky mimo papír, tedy pryč. Výhodou je celá plocha bez okrajů, nevýhodou je ztráta často důležitých detailů. Přesně opačně funguje postup "okraje", jenž celou fotografii napasuje na papír, a pokud poměr stran neodpovídal, objeví se bílé pruhy, zhusta nepravidelné. Zde jste sice o nic nepřišli, ale musíte případně ořezávat sami na cílový rozměr. Existuje i třetí varianta, tedy plný tisk na přesný papír, ale ta vyžaduje dokonale připravený soubor.

Abyste se vyvarovali nečekaných výsledků, je potřeba buďto perfektně oříznout připravené soubory na cílový formát, nebo ponechat určitou rezervu tzv. "na spad". Znamená to, že na snímcích po úpravě na kýžený rozměr zanecháte přesahy (třeba 1-2 cm), jejichž oříznutím o nic nepříjdete a zajistíte si, že nevzniknou bílé okraje, a požadujete v zakázce režim "ořez". Nezapomeňte, že pokud jste s obrázkem hodně pracovali, tak jeho poměr stran může být opravdu značně odchýlen od standardu, a ořez v laboratoři vám může zasáhnout klidně i 30 % plochy, což vás ani z finančních důvodů nepotěší.

V neposlední řadě vás bude u fotografie zajímat tzv. rozlišení, tedy počet bodů, jež tvoří určitou jednotkovou plochu snímku. Nezapomínejte, že reálně pořízený počet bodů fotoaparátem (což je dáno napevno a neovlivníte to) je interpretován na skutečnou velikost fotografie (třeba v centimetrech) a převodním poměrem je právě rozlišení. Pokud tedy váš aparát pořídí snímek s informací rozloženou jako rastr 2 000 x 3 000 bodů (říkáme, že umí 6 megapixelů), tak při rozlišení 300 bodů na palec (DPI) bude delší strana velká 10 palců, tedy asi 25 cm. Chcete-li menší fotografii, musíte pomocí editoru snímek uložit s jinými rozměry, resp. se změněným rozlišením. Jenže typicky chcete pozměnit obě hodnoty, neboť laboratoř využívá standardní rozlišení (typicky 300 dpi) a vy potřebujete měnit i velikost. Na řadu přichází tzv. převzorkování, což je procedura v podstatě pozměňovací až destruktivní, takže si nezapomeňte uložit originály a pracujte s kopiemi. Máte-li na výběr metodu převzorkování, zkuste poměrně kvalitní "bikubickou" po původu jména nepátrejte, hlavní je, že docela dobře funguje.

Cesta k věrným barvám

Jedním z klíčových problémů, jenž vás bude pravděpodobně při pořizování digitálních fotografií trápit, je co možná nejvěrnější podání barev. Jedná se o trošku komplikovanější problém, takže se u něj pozastavíme.

Potíž je v tom, že popsat barevný vjem ze snímku není jako odvážit kilo cukru. Barevné vidění a zobrazování není triviální, a proto si musíme pomáhat určitými pomůckami. Především je nutno si uvědomit, co je naším cílem: pokud je pro vás určující vzhled fotografie na monitoru, tak vlastně chcete, aby fotografie z laboratoře vypadala na papíře tak, jak ji předtím ze souboru zobrazil monitor. Aby bylo možné vše odladit, potřebujete tedy "odladit" monitor a případně znát, jak se chová cílové zařízení v laboratoři. Jistě cítíte, že věc se dosti komplikuje, takže je lépe sáhnout ke kompromisnímu řešení (pokud nejste nároční profesionálové).

Jednou z poměrně intuitivních možností je získání srovnávací fotografie či barevné tabulky. Jedná se v podstatě o standardizovaný výstup cílového zařízení (tedy tiskárny v laboratoři), podle nějž můžete opticky (pardon, od oka) nastavit monitor tak, aby barvy na výtisku a obrazovce souhlasily. Je zřejmé, že tato metoda není dokonalá, ale může zpočátku dosti pomoci a v případě, že vaše nároky jsou na základní úrovni, vám i postačí.

V případě náročnějších prací přichází na řadu využití tzv. barevných (či ICC) profilů. Stručně řečeno je takový profil vlastně konverzní tabulkou a říká, jak se má určitý "standardní" číselný kód převést na skutečné zobrazení určitým zařízením. Důležité je, že profily jsou jak pro tiskárny, tak pro monitory, a aby jejich využití mělo smysl, je třeba být důsledný: při editaci a prohlížení by měl jeden profil respektovat chování monitoru a při konečné úpravě snímku pro tisk byste měli zohlednit právě profil fotolabu, v němž výroba proběhne. Některé testované firmy profily na svých stránkách nabízejí, takže se je nebojte vyzkoušet a prověřit výsledek na menší sérii snímků. Počítejte s tím, že pro pokročilejší využití těchto možností budete muset důkladně číst alespoň nápovědu, případně nastudovat více vědomostí z literatury.

Poslední zásadní věcí, u níž se pozastavíme, jsou tzv. barevné prostory. Nelekejte se, tak jako tak již možná tuto věc znáte. Jak známo, barvy vznikají mísením jakýchsi základních složek, jež mohou být různé, o což právě jde. Prakticky každý grafický soubor si s sebou nese informaci, jakým mísením barvy vznikly, a to je třeba respektovat. Běžně se pracuje s tzv. RGB barevným prostorem (vidíte, tohle jste už zaslechli), jejž je využíváno např. při výstupu na monitory, takže pokud neřeknete jinak, vaše obrázky budou takto definovány. Důležité je, že většina fotolabů chce materiál právě takto, tedy v RGB definici. Pokud pracujete v předtiskové přípravě s modelem CMYK, jenž je běžnější v profesionálním zpracování, nezapomeňte, že si s ním fotolab zřejmě neporadí a proveďte konverzi.

Závěrečný verdikt

Naše zkušenosti jednoznačně potvrdily, že mýtus, uvedený na počátku článku, je naprosto minulostí. Pokud věnujete přípravě fotozakázek určitou práci, není problémem pořídit výsledné fotografie ve velmi dobré kvalitě a za cenu srovnatelnou s pracemi na základě tradičních filmových materiálů. Dodací lhůty nejsou žádným limitujícím faktorem a vyhotovené zakázky lze vyzvedávat prakticky bez omezení po celém území republiky. Zkrátka řečeno, pokud dobře vyberete dodavatele, žádné diskriminace ve srovnání s tradiční výrobou se nemusíte obávat, neboť digitální fotografie se stala i v tomto ohledu standardním spotřebním zbožím.

Pokud byla obava z finálních fotografických prací posledním argumentem proti digitálnímu aparátu, pak neváhejte a bez obav jej zakupte, neboť nabídka služeb je dobrá a už se bude snad jen zlepšovat.

Přehled vybraných fotolaboratoří

Ultralab&syn

http://www.ultralab.cz

Při práci s on-line sběrnou této firmy na první pohled získáte dojem ze seriózní práce, jenž se postupně bohužel začne mírně rozplývat. Velmi kvalitně jsou zpracovány úvodní texty, perfektní je dokumentace k přípravě snímků před odesláním do laboratoře, a na drobné potíže narazíte až při pokusu o samotnou realizaci. Objednávku fotografií nelze sestavit rovnou prvním krokem je totiž vytvoření "soukromého" fotoalba, jež posléze můžete transformovat na zakázku jako takovou. Zde jsme narazili na potíže se samotnou aplikací, neboť po několika pádech stránek jsme mimochodem objevili, že formát TIF neprojde (i když v úvodních textech je to řečeno jinak), stejně jako překročení max. kapacity 50 MB, což je u kvalitních snímků opravdu málo. Přesto se nám nepodařilo do alba zařadit více než 6 snímků a překročit kapacitu zhruba 10 MB. Navíc, důvod nefunkčnosti jsme neznali, neboť chybové hlášky chybí. Na druhou stranu disponuje laboratoř slušným internetovým připojením, neboť samotný přenos souborů byl poměrně rychlý. Bohužel, zadávání zakázky doprovázely i další potíže. Nejhorší je nejistota zákazníka v celém procesu formulář průběžně neukázal, jaký je cílový formát fotografií, neviděli jsme kalkulovanou cenu, nedozvěděli jsme se, kdy budou fotografie hotové, navíc jsme dostali na výběr některé "podivné" parametry... Upřímně, obávali jsme se, jak to vlastně dopadne.

Laboratoř nakonec prokázala svou velmi rychlou dodací lhůtu, takže fotografie byly tentýž den k dispozici hotové. Naši radost zkalila skutečnost, že v rámci jediné zakázky fakticky nebylo možné zadat různé velikosti snímků, takže výsledkem byla série fotografií o rozměrech 10 x 15 cm žádáte-li jiný rozměr, je potřeba vyhotovit zakázky oddělené. Po stránce výsledné kvality nebyl důvod k zásadní nespokojenosti, neboť fotografie byly barevně vyvedeny poměrně věrně, ovšem s mírným posunem u některých snímků: u záběru pořízeného bleskem došlo k přílišnému ztmavení, naopak zimní scéna s množstvím sněhu a modré oblohy byla přesvětlena, a pralesní interiér s odstíny zelené byl mírně posunut k šedé nevýraznosti. Bohužel zásadní nevýhodou zůstává skutečnost, že firma nabízí jen 3 fyzická odběrná místa a jinak potřeba snímky zasílat na dobírku.

Foto Škoda

http://www.fotoskoda.cz

Ačkoliv přespolním nebude tento proslulý stánek všech fotografů tak dobře znám jako Pražanům, internetová služba je pochopitelně dostupná univerzálně. Webové stránky této laboratoře sice nejsou žádným výkřikem moderního webdesignu, ale jednoznačně zde zvítězila účelnost a přehlednost. Potřebné návody a detailní vysvětlení postupů jsou po ruce, takže s přípravou zakázky nebudete mít problém, stejně jako s přehledným zjištěním cen. Stejně tak formulář pro vkládání souborů k zaslání je jasný a dobře použitelný. Zajímavou vlastností používané tiskové technologie je rozlišení 400 dpi (běžně bývá 300), což dovoluje zákazníkovi zvýšit kvalitu, mají-li zdrojové soubory dostatečnou "náplň". Bez problémů lze vybrat tisk lesklých, matných, barevných a černobílých snímků, a to v široké škále velikostí.

Přestože objednávková aplikace se chovala téměř stále korektně, kompletní přenos souborů v jedné várce "neustála", takže jsme byli nuceni proceduru opakovat v několika krocích. Následně po uložení dat je možno ještě přesně dopracovat specifikaci prací, jež budou provedeny. Díky přehlednému rozvržení stránek máte neustále k dispozici důležité informace, jako třeba úhrnnou cenu. Výhodou je i možnost rozpracovanou zakázku dočasně opustit bez definitivního objednání a v budoucnu se k ní vrátit, zaslat další snímky a posléze nechat vyhotovit fotografie.

Zásadní nevýhodou tohoto fotolabu je totální absence poboček, takže mimopražský zájemce je odkázán na dobírku, neboť osobní odběr je možný výhradně v jediné prodejně. Na druhou stranu, výstup byl naprosto perfektní a k naší plné spokojenosti. Nejenže jsme v rámci jediné zakázky mohli definovat různé velikosti snímků, ale také jsme byli dobře informování o průběhu prací a při převzetí jsme obdrželi profesionálně vypadající sestavu o souhrnu provedených úkonů. Kvalita snímků byla velmi dobrá, barvy byly podány věrně a uchovaly si svou živost. Nedošlo ani k přesvětlení ani nežádoucímu ztmavení snímků, bez ohledu na náročnost fotografované scény. Škodou jen zůstává, že pro snímky je možno osobně dorazit jen na jediné místo, jinak vám firma nabízí pouze dobírku, jež se vyplatí od větších objemů.


Fotografie? Zásadně po internetu! II.

Fotolab

http://www.fotolab.cz

Fotografické služby této společnosti jsou dostatečně dobře známé všem fotoamatérům již z dob, kdy kralovala výhradně klasická "chemická" cesta. Pokud dáte na tradici, tak zde jste bezesporu na správném místě, ale netřeba se obávat, moderní technologie dorazily i sem.

Jednou z klíčových výhod je v tomto případě nekompromisní nabídka sběren, kde si je možno na celém území ČR hotové snímky převzít, a neutrácet tak za dobírku. Objednávání fotografií můžete provádět jak přes poměrně kvalitní webové rozhraní, tak pomocí klientské aplikace, a podporu pro tento systém zapracovala do své aplikace i firma Zoner. Použili jsme tedy Zoner Media Explorer, a bez nadsázky lze říci, že jde o nejkomfortnější způsob zhotovení a zaslání fotografií ke zpracování. V průběhu přípravy máte neustále perfektní přehled o zařazených snímcích, cílových rozměrech či kalkulované ceně. Opravdu výborné je pak internetové připojení, neboť přenos námi zasílaných zdrojových souborů trval jen několik minut, což bylo příjemným překvapením, takže této fáze se vůbec nemusíte obávat.

Bohužel, velmi nepříjemné překvapení nás čekalo ve chvíli, kdy jsme po jasném e-mailovém upozornění o dohotovení zakázky vyrazili na pobočku, jíž jsme si v zadání vybrali k doručení. Přestože e-mailová zpráva potvrzovala toto místo odběru, realita byla zcela jiná: personál poměrně velké a zavedené knižní prodejny v centru Prahy, jenž měl službu zajistit, o zakázce neměl tušení, o formě zasílání přes internet nevěděl už vůbec a na naše dotazy reagoval nechápavými pohledy a zmatenými odpověďmi. Ba co více, nebyl schopen ani firmu Fotolab kontaktovat a stav naší zakázky ověřit. Jinými slovy, logistika zklamala, zásilku jsme neobdrželi a dodavatel službu dle našich měřítek nerealizoval, což je v podstatě důvod k diskvalifikaci. Přestože si tedy máte možnost v objednávce vybrat z mnoha dodacích míst, naše zkušenost tento potenciál nepotvrzuje, spíše zpochybňuje. Na zákaznické telefonní lince jsme se dozvěděli, že zásilka údajně doručena byla, avšak personál poměrně nově zřízeného odběrného místa zřejmě o službě nevěděl. Prostě jsme měli smůlu. Na základě telefonické dohody nám bylo po neúspěšném dohledávání nedoručené zakázky firmou Fotolab alespoň přislíbeno, že fotografie budou vyhotoveny znovu a dodány za další dva dny, čímž vznikla úhrnná dodací lhůta zhruba jeden týden. Autentickou dodací lhůtu a cenu dodávky jsme tedy nemohli do tabulky zařadit.

FotoStar

http://www.fotostar.cz

I tato společnost je na českém trhu zastoupena poměrně dlouho a představuje tak pevný bod pro tradicionalisty či věrné zákazníky. Přestože výroba fotografií z klasických filmů možná ještě stále převažuje, dodávky pomocí elektronických formátů jsou plně podporovány a tato logistika byla dobře zvládnuta. Opět je zde potřeba zmínit, že zásadní výhodou je nabídka počtu odběrných míst, kde lze fotografie vyzvednout.

Stejně jako Fotolab se i tato firma domluvila se Zonerem, takže v Zoner Media Exploreru najdete obdobné klientské rozhraní pro zasílání objednávek. I v tomto případě se jedná o spolehlivý, přehledný a poměrně komfortní nástroj, s nímž je práce velmi příjemná. K dispozici však máte i variantu pomocí webových stránek, jež navíc dovoluje zadat objednávku buď přenosem souborů rovnou z vašeho PC, nebo převedením z existujícího alba na internetu. Podpůrné informace na webu mohly být určitě více propracovány, přestože to nejdůležitější ze dozvíte.

Citelnou nevýhodou je doba výroby zakázky. Firma nabízí režimy Normal a Hobby, jež dovolují zhotovit specializované práce, ale téměř za týden, a nejrychlejší EXPRESS zase umí jen dva formáty (10 x 15, 20 x 30), což je znatelná konkurenční slabina. Na druhou stranu, přenos souborů byl velmi rychlý. Zakázku objednanou v expresním režimu jsme obdrželi následující den po odeslání, a to bez problémů na vybraném distribučním místě. Znatelnou slabinou je právě fakt, že pro vyhotovení do cca 24 hodin je nutno zvolit omezující "zrychlený" režim, ačkoliv ostatní firmy tento čas považují za běžný, a hlavně si nepřirážejí na ceně naše snímky stály cca 8 Kč, což je dost. Kvalita však byla velmi dobrá, znatelný barevný posun jsme zaznamenali pouze u fotografie se zimním motivem, jenž byl mírně přesvětlen.

droxi FOTO

http://www.droxi.cz/cs/droxi-foto

Společnost tohoto jména je mnoha uživateli podvědomě vnímána jako "masový výrobce" fotografií pro každého a často bylo možno se setkat se zkušenostmi, jež dobré pověsti neprospívaly, což ještě více podnítilo naši zvědavost. V tuto chvíli můžeme říci, že tento dodavatel fotoslužeb je pro nás největším překvapením, a to hned v několika ohledech.

Velmi dobré možnosti jsou poskytnuty již při zadávání zakázky, neboť si můžete vybrat z odeslání pomocí webové aplikace nebo využití speciálního klientu, jejž bez problémů stáhnete a nainstalujete na svůj počítač. Právě klientská aplikace je velice jednoduchá, intuitivní a dobře provádí přesně to, co po ní chcete bez problémů jsme si sestavili kolekci, definovali v rámci jediné objednávky různé rozměry snímků a po evidentně velmi rychlé internetové přípojce data odeslali. Přestože byla zvolena služba expresní, bylo možno využít více velikostí snímků, což nás potěšilo. O přijetí i vyhotovení zakázky jsme byli perfektně a bezodkladně informování e-mailem, a přestože jsme si vybrali k odběru poměrně malou, ničím výjimečnou drogérii, personál prodejny byl dobře informován a zásilku nám cca 24 hodin po objednání bez okolků předal.

Kvalitu fotografií lze označit jako velmi slušnou, u dvou jsme zaznamenali mírnou tendenci k přesvětlení. Cena odpovídá faktu, že dodavatel označuje zásilku při této rychlosti vyhotovení jako expresní, takže cca 8 Kč za snímek je poměrně dost. Nicméně se jedná o službu s dobrými možnostmi a slušnou spolehlivostí.

Foto Morava

http://www.fotomorava.cz

Pro fotoamatéry i profesionály z "východní části střední Evropy" je tato společnost dobře známým a velmi slušně zavedených dodavatelem fotografických prací. Firma disponuje desítkami sběren a obchůdků především na Moravě, avšak i zbytek republiky je pokryt, což je klíčovým faktem pro eventuální vyzvednutí vyhotovených snímků, a případně je zde samozřejmě možnost dobírky.

Přestože z dřívějších zkušeností (díky nimž jsme tuto laboratoř vybrali) víme, že Foto Morava je na vysoké technologické úrovni, obsah webových stránek a internetová komunikace tomu úplně neodpovídají. Pro zadání zakázky je nejprve nutno provést registraci a sestavit fotoalbum, což proběhlo bez problémů až poté, co jsme opustili prohlížeč Mozilla a použili proprietární MSIE. Jako drobnou nevýhodu chápeme fakt, že není možno v rámci jediné zakázky při snaze o co nejrychlejší vyhotovení zároveň požadovat pro každou fotografii jiný rozměr či varianty lesk/mat. K nervozitě při sestavování zakázky přispěl i fakt, že internetové spojení bylo opravdu poměrně pomalé. Pro začátečníky je rovněž určitou nevýhodou, že laboratoř na svých stránkách nabízí jen velmi stručnou nápovědu. Velkým kladem je naopak nabídka klientské aplikace Manažer fotoalb, jež eliminuje popsané problémy s webovými stránkami a přináší značný komfort při práci s kolekcemi, přenosem souborů na server i samotným objednáváním prací. Vřele doporučujeme této možnosti využít.

Výrazným kladem realizované zakázky byla především cena za snímek 10 x 15 cm jsme zaplatili 4,90 Kč, a to i přes poměrně rychlé vyhotovení v čase pod 24 hodin. Máme téměř podezření, zdali se personál při účtování nespletl, ovšem vystavená účtenka hovoří jasně a vše dosvědčuje jako korektní. Kvalita snímků byla velmi dobrá, nezaznamenali jsme žádné výraznější barevné posuny ani jiné problémy, takže celkový dojem z hotových fotografií je velmi dobrý.


Fotografie? Zásadně po internetu! III.

Srovnání fotolabů

Z našeho malého srovnávacího testu si odnášíme především zkušenost, že zákazník má na vybranou, a to ve všemožných ohledech. Pokud bychom jako hlavní kritérium použili cenu, jasným favoritem je Foto Morava. V případě, že hledáte dobrý kompromis mezi sestavováním zakázek, možností odběru kdekoliv a přijatelnou cenou, droxi FOTO či FotoStar se ukázaly jako rozumná volba, a pokud nespěcháte, lze náklady opravdu zajímavě snížit. Jste-li pak v dosahu Prahy a hledáte profesionální službu od začátku do konce za slušnou cenu, velmi nás zaujal Foto Škoda. Podrobnější údaje najdete v přiložené tabulce, takže konečné rozhodnutí můžete provést na základě vašich speciálních nároků.

Co si předem dobře připravit

Nepodceňujte přípravu

Než odešlete své výtvory do digitálního fotolabu, rozhodně je namístě se ujistit, že materiál byl na vaší straně připraven dostatečně kvalitně, abyste předešli případným následným zklamáním, za něž personál opravdu nemůže. Pokusili jsme se sestavit kolekci důležitých zásad, jež by vám v počátcích experimentování mohla dobře posloužit jako vodítko.

Nastavte přesně rozlišení a skutečné rozměry

Chybně nastavené rozměry souborů a s nimi související rozlišení může vést k nečekaným výsledkům, ubohou kvalitou počínaje a velikostí fotografií konče. Většina editorů dovoluje exaktně nastavit jak rozlišení, tak přesnou velikost snímku (viz jiné místo článku), takže tuto fázi nepodceňujte. Nejste-li si jisti, ověřte si třeba telefonicky, jaké rozlišení výrobce snímků využívá u svého stroje typicky to bývá 300 nebo 400 bodů na palec (DPI) a v souladu s tímto předpokladem soubory upravte. Myslete také na to, že detailním nastavením přesného formátu a rozlišení se také vyhnete nečekaným ořezům, či naopak nerovnoměrným bílým okrajům na cílových fotografiích.

Využijte co nejlepší formát

Protože většinou využívaný formát JPG je svou podstatou "ztrátový" a vždy způsobuje určitou nepřesnost oproti původnímu obrazu (pochopitelně za cenu snížení velikosti souboru), je třeba na to brát ohled. Máte-li možnost zaslat do laboratoře TIF soubor (a váš aparát je umí snímat, resp. poskytnout data RAW pro jejich výrobu), dejte jim přednost, neboť máte šanci docílit vyšší kvality. Pokud vaše laboratoř "umí" jen JPG soubory, pak si dejte při jejich výrobě opravdu záležet: nezapomeňte, že míru komprese (tedy "znehodnocení") obrazové informace lze v seriózním editoru definovat, a vždy využívejte tu nejvyšší kvalitu souboru. Nabízí-li se též formát BMP, platí pro jeho využití zhruba táž pravidla jako pro TIF. A pokud k přenosu do laboratoře můžete využít archiv ZIP, netřeba se ničeho obávat: jde o kompresi neztrátovou, a tedy nijak ovlivňující kvalitu výsledného obrazu.

Zjistěte cenu dodání

Pokud nebudete hotovou zakázku odebírat přímo v laboratoři či v "kamenné pobočce", dobře si zjistěte či ověřte, kolik vás bude stát dodání na dobírku, zda neexistuje sleva při platbě převodem z účtu na účet apod. Vezměte v úvahu, že u malých zakázek se zasílání s dobírkou vůbec nemusí vyplatit, neboť při zvětšování počtu snímků cena roste úměrně, avšak zaslání poštou typicky stojí stejně hodně bez ohledu na malý objem zásilky.

Pozor na barvy

Pokud alespoň trochu lpíte na tom, aby barvy na fotografiích vypadaly reálně, nezapomínejte čas od času provést základní kalibraci monitoru či porovnat jeho chování s kalibrační, resp. ukázkovou fotografií z fotolabu. V případě zpracování zdrojových souborů nezapomeňte, že většina laboratoří vyžaduje barevný prostor RGB, jenž je sice běžný a většinou výchozí, ale snadno může být při poloprofesionální práci převeden na CMYK, na což je poté snadné zapomenout.

§§§§§


Seznamte se on-line I.

Vojtěch Bednář

C04P0300

Internet je místem mnoha služeb pro různé potřeby různých lidí. Chcete e-mail? Chcete stránky? Chcete chat? To všechno je zde ale přeci jen kvůli tomu, abychom mohli komunikovat s jinými lidmi. Takže, chcete se pomocí internetu rovnou seznámit? Není problém!

Co svět světem stojí, prahla jedna lidská duše po druhé, často dříve zcela neznámé. Lásky, romance, flirty, ale také prosté kamarádství, o tom již bylo napsáno mnoho knih, natočeno mnoho filmů a prokláboseno nocí, kam jen naše paměť sahá. Za celou tu dobu si neklidná srdce mnoha opuštěných lidí kladla stále stejnou, vtíravou otázku. Jak poznat toho druhého? Jak jej najít? Jak se s ním seznámit? Různé historické epochy řešily tento zapeklitý problém různě. A tak jsme se mohli setkat s různými seznamovači, dohazovači, sňatkovými kšeftaři i podvodníky nejrůznějšího pohlaví i provedení. Sociolog Niklas Lhuman řekl, že láska umožňuje udělat z nepravděpodobného pravděpodobné. A přesně tak vypadá většina seznámení. Tedy, někdy.

Moderní doba přinesla moderní prostředky, jak poznat jiné lidi, a internet je mezi těmito prostředky v poslední době doslova králem. Existuje nepřeberné množství různých služeb, jejichž přímým nebo nepřímým úkolem je seznamovat lidi. Vytvořit o takovýchto službách teoretický elaborát by sice bylo možné, ale spíše bychom tím pošlapali jejich hlavní účel, tj. fungovat. V následujícím článku se proto podíváme na některé z těchto služeb dostupné v Čechách, na to jak se používají a také, jaká jsou s nimi spojená rizika.

Hledám lásku. Zn. On-line

Seznámit se patří k základním lidským dovednostem, které máme částečně vypracovány výchovou, ale určitě musí být nějak i v našich genech. Někteří máme tuto vlastnost vyvedenou více, jiní méně. Internet dává naprosto ideální příležitost, díky své částečné anonymitě překonat určité zábrany, které některým lidem v seznamování brání. Tedy ostych, trému a pár dalších.

Hnány těmito skutečnosti, vyrůstají různé internetové seznamky jako houby po dešti. To je jistě velice potěšující, ale přináší to také mnoho různých problémů a nástrah, se kterými bychom se ve skutečném životě setkali jen velice stěží, nebo by pro nás nemohly mít žádné následky. Ještě dříve, než se některou z nich pokusíme použít, je třeba si totiž zodpovědět pár důležitých otázek.

S kým se chci asi tak seznámit? K čemu mi to má být? Hledám lásku, nebo někoho, s kým si jen pokecám? Nebo se uvidí, jak se to vyvine? To jsou více než jen řečnické otázky, jsou totiž velice důležité. V podstatě se stačí přihlásit k libovolnému chatu a už máme okolo sebe spoustu lidí, kteří diskutují na podobné téma (většinou), a mezi nimi může být určitě někdo zajímavý.

Chaty jsou zde ale od toho, aby se na nich především diskutovalo. I když se jejich pomocí můžeme seznámit s vhodným protějškem, nejsou k tomu primárně určeny. To je jednak trošku degraduje, jednak jim to ale dodává atmosféru dobrodružství (a virtuální romantiky?).

Velice zajímavou alternativu k seznámení představuje aplikace pro Instant Messaging. Prakticky všechny totiž umožňují vytvořit si profil se základními informacemi o sobě včetně obrázku, a pak vyhledávat mezi uživateli na základě těchto informací z profilu, které zadali oni. Indikace různých statusů nám navíc řekne, kteří z těchto uživatelů jsou právě on-line, a nejen to. Dokonce i v jaké jsou aktuálně asi tak náladě, jak se staví k možnosti pobavit se s námi, seznámit se.

Virtuální identita

"Jsem mladá, krásná blondýnka s dlouhými vlasy i nohama. Jsem inteligentní a sečtělá, mám ráda muže každého věku" napsal postarší námořník s jednou dřevěnou nohou, klapkou na oku a velikým papouškem na rameni, sedící u počítače, do terminálu ICQ.

Pokud zůstaneme u tradiční textové konverzace po internetu, má tu výhodu, že se komunikující navzájem nevidí. Je s podivem, že většina uživatelů zrovna takovouto formu, byť je technicky nejjednodušší a dalo by se říci, že již do značné míry zaostalá, právě preferuje. Má totiž svoje kouzlo právě oné anonymity a něčeho tak trošku tajemného. Moderní formy on-line komunikace, jako je například možnost přenosu hlasu nebo dokonce videa, které se s technickým pokrokem stávají stále více a více aktuálními, mnoho uživatelů právě pro potřeby seznámení kupodivu vůbec nepreferuje. A není se jim co divit. Pokud tedy zůstaneme u ryze textové komunikace, nabízí internet mnoho různých příležitostí k seznámení.

Seznamky se specializují

Seznamka má oproti chatu nebo Instant Messagingu při seznamování jednu podstatnou výhodu. Je to totiž účel, ke kterému je již od svého počátku určena a se kterým pracuje, proto jej pravděpodobně umí ze všeho nejlépe. Pokud je základním principem seznamovacího serveru najít příhodného partnera, pak o něm musíme mít co nejlepší představu, a to také znamená mít co nejlepší představu sám o sobě. Kdo jsem, jakého jsem pohlaví (přibližně), jaké parametry jsou pro mne důležité, jaké mají u mne hodnotu. To vše nám pomůže upřesnit, koho vlastně hledáme, samozřejmě s vědomím, že ideál najdeme jen velmi stěží, nebo spíše asi vůbec ne.

Tomuto konceptu jsou seznamovací servery, a že jich je, většinou přesně přizpůsobeny. Ještě dříve, než se na některé z nich podíváme, byť trochu netradičně, je třeba si říci několik všeobecných zásad o zajištění osobních a důvěrných informací na internetu. Tyto zásady platí vždy, ale při seznamování obzvláště. Speciální seznamky mohou být orientovány podle nějakého, konkrétního zájmu, podle místa bydliště, podle sexuálního zaměření a dispozic, ale také třeba podle zájmů a koníčků. Často bývají navázány na tematické servery daného zaměření, což ještě více napomáhá jejich uživatelům najít naprosto konkrétní protějšek i tam, kde by se jeho přesný popis v klasických, všeobecných seznamkách ztratil, nebo kde by mohl být předmětem nechtěné kontroverze.

Seznamky obyčejné a speciální

V záplavě internetových seznamek můžeme najít v podstatě jejich dva druhy. První je seznamka "obyčejná". Obyčejný kluk hledá obyčejnou holku, a opačně. Kromě těchto obyčejných seznamek existují speciální, které se obvykle koncentrují na lidi s určitým specifickým zájmem. Obyčejná seznamka je například http://www.lide.cz, speciální, nezlobte se, ale to nejspeciálnější co mne napadlo, je http://www.bdsm.cz/seznamka. Zatímco první je rozčleněna do mnoha kategorií, druhá může obsahovat v zásadě jen pár, nebo dokonce žádné kategorie.

Pokud je to možné, je lepší vždy použít seznamku speciální. Tedy, pokud najdeme takovou, jejíž třídicí hledisko nám vyhovuje. Jelikož jsem jako příklad použil seznamku zaměřenou na násilné sexuální praktiky, předpokládám, že jejich vyznavačů se najde jen velice málo. Existují ale také seznamky podle různých společenských statusů (studenti, důchodci), ekonomického postavení (chudá princezna hledá miliardáře) a podobně. Speciální seznamky můžeme přirovnat, s trochou verbální brutality, k oddělením inzertních novin. Přesto šance najít někoho zajímavého je na nich větší než v případě těch všeobecných, prostě proto, že ten kdo je používá, se se svým protějškem shodne alespoň na tom, v čem je daná seznamka právě chápána jako speciální.

Jak si podat inzerát

Seznamovací inzerát typicky obsahuje dvě hlavní informace, které jsme popsali už dříve. Totiž, kdo jsem a koho přibližně hledám. Uvádíme zásadně takové informace, jež považujeme jak za důležité o sobě, tak i důležité na hledaném partnerovi. Jinak totiž buďto značně mrháme místem, nebo naopak zatajujeme něco, co může být pro nás i pro potenciálního partnera, ať už pro jakékoliv seznámení, důležité. Práce s informacemi na internetu se od jiných médií liší mimo jiné také rychlostí. Průměrný čtenář zůstane u jedné konkrétní informace u jednoho inzerátu krátkou dobu, a pokud se jej za tento zlomek vteřiny nepodaří zaujmout, je velice nepravděpodobné, že by se ke stejné informaci ještě jednou vracel. Inzerát typu "Obyčejný hledá obyčejnou" má proto jen minimální šanci na úspěch. Jeho vypovídací hodnota je totiž prakticky nulová, nehledě na velice vágní definici obyčejnosti, tak jak si ji jen můžeme představit. Pochopitelně je také nesmysl prohlásit se v rámci seznamovacího inzerátu za božstvo, génia, supermana či jinou pohádkovou postavičku, obdařenou neomezenými schopnostmi. Případný čtenář by totiž takovýto inzerát ihned označil za donebevolající vychloubačnost a smetl z povrchu zemského svého zájmu. Jinými slovy, ideální je napsat, co jsem já, a co hledám při dodržení bezpečnostních zásad uvedených výše. To platí pro takzvané volné seznamky, tedy automatické servery, které fungují pouze na základě interakce se svými uživateli a na které si každý může napsat prakticky co chce, aniž by to bylo redigováno a aniž by bylo jakkoliv vymezeno, kdo přesně si jeho informace může přečíst, a kdo nikoliv.

Zaplatíte?

Kromě takovýchto volných, specializovaných či všeobecných seznamek existují ještě speciální seznamovací služby, provozované profesionálními agenturami fungujícími přesně k tomuto účelu. Je třeba počítat s tím, že tyto služby jsou placené. Zato však většinou není třeba řešit problematiku soukromí a zabezpečení jak vlastní dobré pověsti, tak především ochrany osobnosti ve virtuálním prostoru internetu. Jinou věcí je pochopitelně úvaha o tom, kolik taková služba profesionální, byť pouze on-line agentury stojí, a zda nám za ten pokus opravdu stojí. To je ale pochopitelně osobní věcí každého jedince.

Největší on-line seznamky u nás

Zajímavou seznamku nabízí jak jinak než server, který s ní sdílí část názvu Seznam v rámci své služby. Lidé.cz. (http://www.lide.cz) nabízí klasické třídění podle typu seznámení, který požadujeme, podle pohlaví hledajícího a hledaného, a také podle regionu v rámci ČR. To dává této službě zajímavé možnosti a také podporu největšího portálu u nás. Právě odtud je dobré začít.

Zajímavou, analogickou a do růžova laděnou službu poskytuje konkurenční server http://www.ilove.cz. Nabízí velmi podobné služby v sice o něco kýčovitějším designu, ale to je samozřejmě otázka osobního vkusu.

Opět analogickou službu nabízí server http://seznamka.seznamit.cz, který svým zaměřením a přinejmenším designem poněkud vykrádá obchodní grafiku známějšího portálu (prvního v našem výčtu), ale to nevadí. Obsahuje dále vlastní klub, chat a ještě několik dalších funkcí. Fungováním je tento server podobný například webu http://www.topseznamka.cz/index.php, ale pravdou je, že v něčem tak starém, jako je seznamování, je jen nesmírně obtížné vymyslet cokoliv nového, nebo dokonce přelomového.

Pozor na služby jiného typu

Zajímavé je to, že mezi seznamky se často velmi rády pletou služby poněkud jiného typu. Především se jedná o takzvané profesionály seznamky tedy tvoří mimo jiné informační distribuční kanály prostituce (nebo chcete-li placených společníků). V každém případě ale není dobré používat seznamky pro hledání kontaktů takovéhoto typu, protože tím jednak mnohé riskujete, jednak pro tyto účely existují specializované a profesionální servery, viz například http://www.escort.cz. Mimo jiné se v podobných kategoriích klasických seznamek mohou vyskytovat podvodníci, nebo dokonce zločinci, kteří by nás mohli ohrozit (viz kapitola o zabezpečení osobnosti na internetu).

Velmi hezká je seznamka, kterou najdete na adrese http://eseznamka.wz.cz. Vyniká především velmi přehledným a jednoduchým tříděním kategorií inzerátů v jednoduchém designu a velmi přístupné navigaci. Je rychlá, svižná a je pouze škoda, že není natolik známá jako jiné počiny, například jako projekt Seznamu nebo Seznamit, protože jinak představuje velmi kvalitní a snadno použitelnou službu. Třídí inzeráty opět do elementárních kategorií podle toho, kdo a koho k čemu hledá. Třídění je opět rovněž možné i pomocí regionu a podle pořadí, respektive stáří zadání inzerátu.

Server http://www.loveland.cz se sám sebe nazývá netradiční seznamkou. Pracuje se zajímavým způsobem registrace nových členů a práce s nimi, což mu rovněž dává určité možnosti na zajímavé prosazení se. Obsahuje množství základních i doplňkových funkcí, ale také například anketu. Webovým stránkám se dá vytknout pouze určitá (viditelná) těžkopádnost, kvůli které se s nimi hůře pracuje, například ve srovnání s předcházejícím webem. Faktem ale je, že to autoři lovelandu to se seznámením myslí zřejmě velmi vážně.

Do kategorie speciálních seznamek patří například http://www.lseznamka.cz, která je určena pouze lesbičkám. Nabízí prakticky totéž co ostatní podobné systémy, nicméně pouze této omezené skupině uživatelů, respektive uživatelek. Ty si však mohou vybrat z celkem bohaté nabídky možností zadávání i vybírání inzerátů, a od tohoto místa by pravděpodobně měly při hledání vhodného protějšku na internetu začít. Systém seznamky pro ně nabízí zajímavý systém anonymního odpovídání na inzeráty, což je jistě také velmi potěší.

Tak jako byla předchozí seznamka zaměřena pouze na lesbičky, je tato http://www.kontakt.vaisnava.cz určena zájemcům o jiné formy alternativních stylů života. Totiž všem, kteří se zajímají o duchovno, ekologii a podobné věci. Aplikace je docela pěkně vyvedená, i když nenabízí tolik možností jako některé jiné, pro potřeby vyhraněných skupin to není ani tak podstatné.

Seznámit se je hezké

Seznámit se je hezké a množství internetových aplikací, které k tomu přispívají, je u nás i v zahraniční úžasné. Internet je v případě seznámení pro mnoho lidí jednou z mála možností, jak dosáhnout tolik kýženého cíle, ale je s ním třeba nakládat opravdu velmi opatrně. Při dodržení několika vyjmenovaných bezpečnostních zásad může být velmi dobrým sluhou, ale také neobyčejně nebezpečným pánem, a to je potřeba mít neustále na vědomí. V tomto textu a v předcházejícím přehledu jsme vám ukázali několik seznamek, které jsou pochopitelně pouze malým výběrem z obrovského moře toho, co je v reálu dostupné. Možná že to bude znít poněkud starosvětsky a na technologický časopis až nevhodně, ale není seznamování se přeci jen nejlepší v reálu, a nikoliv s použitím nejmodernějších technologií? Zajímavé ale je, že i právě ty technologie, na něž se často nadává, že oddělují lidi od sebe, je mohou k sobě přitáhnout. Existuje již mnoho příkladů úspěšných sňatků, které vzešly z internetového seznámení, a dokonce o něm byl natočen i hraný celovečerní film (Láska přes internet). Stejně tak jako zdrojem pozitiv, ale může být internet a seznamování se na něm zdrojem nepříjemných zážitků, negativ, životních zklamání, a dokonce i sebevražd. Bohužel totéž ale platí i o takřka každé jiné technické metodě nebo způsobu, který člověk pro své seznamování kdy vymyslel, Caesarovým zapálením Alexandrie počínaje a moderními on-line seznamkami na internetu se všemi jejich klady i riziky konče.

Bezpečnost a ochrana osobních údajů na webu

Osobní bezpečnost on-line

Poskytování osobních informací na internetu může sice posloužit dobré věci, ale stačí velice málo, a tyto informace mohou být velmi zle využity. V krajním případě takové zneužití skutečně vede k vážnému poškození majitele, například k vybílení jeho účtu. V méně závažných případech sice majitel údajů nepřijde o nic fyzického, ale zato je notným způsobem ohrožena jeho pověst. Je velice snadné se vydávat za někoho jiného, pokud o tom člověku mám alespoň minimální množství informací, a někteří jedinci této skutečnosti velice často a rádi zneužívají. Proto je dobré si chránit své osobní údaje. Není například dobrý nápad na prvním setkání někomu, o kom vím například jen to, že má přezdívku "Puffy" a v kolonce pohlaví uvedeno žena, sdělovat své číslo kreditní karty, to je poměrně jasné. Podobné ochraně by se ale mělo ve virtuálním prostředí, přinejmenším na chatech, těšit více údajů. Celé jméno, adresa, primárně používaný e-mail, číslo mobilního telefonu. Možná, že to bude znít trochu paranoicky, ale to vše se dá poměrně jednoduše zneužít.


Seznamte se on-line II.

O tom, proč si chránit číslo mobilu (skutečný příběh)

Žil, byl důvěřivec, který se chtěl seznámit on-line. V auditoriu chatu, který navštěvují hlavně studenti, se na něj usmála osůbka, jež o sobě říkala, že je posluchačkou druhého ročníku práv. A tak onen důvěřivec, zviklán popisem jejích luzných tvarů, jí poslal kredit na číslo, které mu napsala, a přidal číslo svého mobilu. Dva opilí kamarádi, kteří se za onu studentku vydávali, ale spolkli kredit a navíc vytvořili samolepky s následujícím nápisem. "Kvalitu a úroveň tohoto zařízení můžete hodnotit pomocí SMS na čísle xxxxx" kde xxxx bylo telefonní číslo našeho důvěřivce. Samolepky pak vylepili v rychlících na záchodky. Chudák, nejen že dobil kredit někomu, komu asi nechtěl, ale také si musel vyměnit telefonní číslo, protože někteří uživatelé záchodků v rychlících opravdu spokojení nebyli.

Předcházející příběh ilustroval hned dvě trestuhodné (a také po zásluze potrestané) chyby, týkající se ochrany osobnosti na internetu. Především nikomu, koho neznáme, neposílejme peníze ani kredit, dokonce i kdyby měl ten nejlepší příběh, proč bychom to měli udělat. Za druhé, dávat někomu jen tak své telefonní číslo nebo jiný jednoznačný identifikační údaj, se vyplácí ještě o něco méně, nikdy totiž nevíme, kdo se za relativně anonymní přezdívkou skrývá. Možná že to zní poněkud paranoidně, ale přinejmenším těchto pravidel je naprosto nezbytné se držet, jinak bychom se totiž mohli, podobně jako náš důvěřivec a chudák z hořce vtipného příběhu, dočkat velice nepříjemných následků pro svou osobu.

Dalším rizikem je kompromitace. Pod záminkami chatu, nebo právě například seznámení z nás může někdo vylákat osobní nebo kompromitující informace, a pak nás těmito informacemi docela slušně vydírat. Pokud si myslíte, že se v tomto případě jedná o problém, který se týká například Ameriky, ale určitě ne poklidného Česka, tak se poněkud pletete, protože tento druh kriminality, bohužel se seznamkami a chaty úzce svázaný, se u nás již objevil, a zejména v případě osob, u nichž je skutečně co vydírat, představuje vážné a nezanedbatelné riziko. Toho si musíme být vědomi především tehdy, hrozí-li, že i přes rámcové anonymní maskování nás může potenciální útočník identifikovat na základě souhry velkého množství druhotných (byť ne unikátních) znaků. Zaútočit na nás může prakticky kdokoliv, díky anonymitě internetu a možnosti se ještě snadněji anonymizovat osoba známá i neznámá, bydlící za rohem, nebo dokonce sedící u vedlejšího počítače tím pochopitelně nechceme vyvolávat paranoiu ve vážených čtenářích, ale pouze upozornit na možná rizika.

Poslední důležitou bezpečnostní radou je nutnost v případě lidí, které dobře neznáme a nevíme, zda pro nás nemohou představovat hrozbu, efektivně oddělit svět internetu od světa reálného. Většina dat v reálném světě má svou hodnotu, většina fiktivních v on-line prostředí žádnou (zejména pokud si ta podstatná skutečně poctivě hlídáme). Reálná data je třeba si, i za cenu anonymizace, chránit. Jedině tak máme přinejmenším nějakou pravděpodobnost, že se na internetu nestaneme v lepším případě obětí kanadského žertíku, v horším skutečného zločinu. Přesto ale existují pravidla, která bychom neměli porušit. Naše anonymní identita by se se skutečnou měla shodovat přinejmenším v několika základních rysech. Těmito rysy jsou věk, pohlaví, národnost a další údaje, podle nichž nás sice není možné identifikovat, ale které člověku, jenž má o ně zájem, toho o nás poměrně hodně řeknou. Takovýmto způsobem máme možnost se představit, ale zároveň si uchovat dostatečnou míru soukromí a zabezpečení před potenciálně škodlivým okolím.

Pokud se chcete seznámit a použít k tomu e-mail, rozhodně je dobře, když si pro tyto účely vytvoříte zvláštní e-mailovou adresu. Žijeme v době extenzivního narůstání spamu, a použít si například pro flirtování po internetu firemní adresu by mohlo vést jednak k jejímu zaplavení nevyžádanou poštou, jednak také k dalším nechtěným důsledkům, včetně našeho vyhození z práce. A to by se nám pravděpodobně nelíbilo.

Chcete se seznámit on-line? Zkuste seznamku!

 http://seznamka.lide.cz

 http://www.astroseznamka.cz

 http://www.seznamkaaz.cz

 http://www.seznamit.cz

 http://rande.webz.cz

 http://www.seznamka.euweb.cz

 http://www.seznamka.cz

§§§§§


Jak levně pobýt v Paříži

Pavel Hrbáček

C04P0302

Červen je příhodný měsíc pro turistiku. Protože teploty nejsou ještě příliš vysoké, je vhodný i pro návštěvu některé z evropských metropolí. K místům, která určitě nezklamou, patří i Paříž, hlavní město Francie. Cesta sem je z České republiky dlouhá přibližně 1 000 kilometrů. Když se vydáte na výlet ve čtyřech, určitě se vám vyplatí cestovat autem, při menším počtu pasažérů může být výhodnější zvolit autobus. Dopravu tímto způsobem nabízí třeba společnost Student Agency (http://www.studentagency.cz). Do Paříže však pořádá zájezdy řada cestovních kanceláři, a pokud zrovna nemají plně obsazený autobus, je často možné se dohodnout a zaplatit si jen cestu tam či zpět.

Levně letecky

Jestliže máte málo času a nechcete jeho velkou část obětovat dlouhému cestování po silnici, zkuste leteckou dopravu. Právě do Paříže začaly nedávno z Prahy létat letadla nízkonákladové společnosti SmartWings. Cena za zpáteční letenku vyjde přibližně na 3 000 Kč včetně letištních poplatků. Kompletní přehled linek včetně cen najdete na stránce http://www.smartwings.net. Tato společnost však není jediná, která sem nabízí výhodné ceny letenek. Především držitelé ISIC karty a mladí ve věku do 26 let mohou využít řady slev u většiny leteckých společností. Nabídku zvýhodněných letenek najdete u GTS International na adrese http://www.gtsint.cz a u jednotlivých dopravců.

Nabídka ubytování

Možností pro ubytování je v Paříži celá řada a záleží jen na vás, kolik za něj hodláte utratit. Hotely sítě Formule1 patří mezi nejlevnější a drží si svůj standard. Cena za dvoulůžkový pokoj závisí na vzdálenosti od centra a pohybuje se mezi 27 až 34 eury za noc. Dejte si ovšem pozor při příjezdu, protože snaha o minimalizaci nákladů na provoz hotelu se projevuje i v krátké pracovní době recepčních. Pokud dorazíte v okamžiku, kdy zde zrovna nejsou, musíte mít s sebou kreditní kartu, kterou jste provedli rezervaci s ní získáte kód pro vstup do hotelu. V opačném případě je třeba vydržet, než personál dorazí na pracoviště. Na adrese http://www.hotelformule1.com najdete přehled hotelů v jednotlivých regionech, včetně možnosti on-line rezervace. Další sítí cenově zajímavých ubytování jsou hotely Akena. Na rozdíl od Formule1 však nenabízí ubytování na hranicích centra města. Jejich výhodou je především kvalitnější ubytování za srovnatelnou cenu. Součástí pokojů je sprchový kout i toaleta. Na stránce http://www.hotels-akena.com si můžete prohlédnout, jak vypadá ubytování v těchto hotelích. Samozřejmě lze ihned provést i rezervaci ubytování. Ceny hotelů přímo v centru Paříže jsou většinou vyšší, ale i zde lze najít několik výjimek. Jendou z nich je Hotel Moderne du Temple blízko zastávky metra Goncourt. Cena za dvoulůžkový pokoj se sociálním zařízením je 44 eur za jednu noc. Stránka hotelu http://www.hotelmodernedutemple.com sice nenabízí on-line rezervaci, ale ubytování si lze úspěšně zamluvit i pomocí e-mailu.

Pohyb po městě

Pokud přijedete do Paříže vlastním automobilem, lze se jím samozřejmě pohybovat i po městě. Především ráno se však můžete dostat do pěkné zácpy při cestě z periferie do centra. Hlavním problémem je především parkování než se vám večer v centru podaří najít volné místo, může to trvat i celou hodinu. Z těchto důvodů je vhodné používat místní MHD, zejména metro. Jeho mapu najdete na http://www.ratp.fr/ParisVisite/Eng/Pla_q/f_pla.htm, přehled cen jízdného pak na http://www.ratp.fr/ParisVisite/Eng/Voy _q/f_travel.htm. Při kratších pobytech v Paříži se nevyplatí zakoupit kartu, ale výhodnější je koupit blok deseti jízdenek zvaný carnet. Cena za lístek tak klesne ze standardních 1,3 na 1 euro. Protože však v noci metro nejezdí, můžete pro cestu do svého hotelu využít služeb taxi. Pokud vám nevadí o něco menší pohodlí a třeba i větší vzdálenost od zastávky, zkuste jet nočním autobusem.

Prostudujte si mapy

Přestože je Paříž docela přehledné město, mít její mapu se určitě hodí. Na internetu ji najdete např. na http://www.viamichelin.com nebo na http://www.maporama.com. Pokud používáte PDA a chcete mít mapu s sebou, lze si ji samozřejmě uložit jako obrázek a potom ji zobrazit některým z univerzálních prohlížečů. O něco vyšší pohodlí nabízí program Tube (http://www.visualit. co.uk, cena 19-27 USD dle verze), který vedle turistické mapy nabízí i mapu metra. V obou mapách lze vyhledávat v turistické dle objektů a ulic, v metru dle názvů stanic. Na všech hlavních platformách včetně MS Smartphone a P800/900 lze používat freewarovou aplikaci Metro, kterou najdete na nanika.net/metro. Není to však klasická mapa, ale šikovný program, který poradí, jak se pomocí MHD dostat na požadované místo (obsahuje i přehled nočních autobusů).

Přístup k internetu

Pokud potřebujete během návštěvy Paříže pracovat s internetem, můžete najít nejbližší internetovou kavárnu např. ve francouzských Zlatých stránkách (http://www.pagesjaunes.fr), ovšem hledání právě internetových kaváren je zde poněkud nepřehledné. Další možností je třeba návštěva Pompidou Centra (http://www.cnac-gp.fr). Pokud se chcete připojit z vlastního počítače, např. z hotelu, zkuste místní volné připojení přes server No-log (http://www.no-log.org). Na stránkách je však třeba se nejdříve zaregistrovat, takže to nejlépe proveďte ještě doma v České republice.

Nenechte si ujít památky

Při dobrém počasí si určitě nenechte ujít plavbu výletní lodí po Seině. Turistické lodě zvané batobusy se pohybují mezi osmi zastávkami v centru, a vy si můžete zakoupit lístek i jen na část plavby. Cena za jednu zastávku je 1,5 eura. Více informací včetně plánku a jízdního řádu naleznete na http://www.batobus.com. Na internetu existuje mnoho stránek, které vám pomohou při plánování vašeho pobytu. Řadu praktických informací najdete např. na oficiálním serveru informačního centra http://www.paris-touristoffice.com nebo na http://www.parisvacationshotels.com. Na stránce Paris Visite (http://www.ratp.fr/ParisVisite/Eng/index.htm) se můžete podívat na cestu k nejznámějším památkám města a jejich okolí. Pokud vás zajímají zážitky předchozích návštěvníků, navštivte třeba stránku http://www.roughguides.com, která patří vydavatelství známých průvodců. Zde si v sekci Travel journals vyhledejte Paris, a vyberte některý z mnoha zápisů.

§§§§§


Alternativa bez drátu

Vojtěch Bednář

C04P0297

Vždy, když se někdo pokusí o výčet možností, jak se doma nebo na cestách připojit k internetu, nesmí kromě "fundamentálních" řešení chybět také několik variant bezdrátového přístupu. Právě ten se dnes řadí k nejefektivnějším a zároveň nejekonomičtějším. Na poli bezdrátových technologií se u nás právě dnes odehrává revoluce. A brzy přijde další.

Bezdrátový přístup k internetu je do jisté míry zaklínadlem. Klasická telefonní linka, jako v českých podmínkách stále nejrozšířenější alternativa, má své nedostatky, které jsou všeobecně známy. Je pomalá, nestálá, nestabilní a relativně drahá, nicméně na elementární práci stačí. Totéž, jen s menším akcentem na pomalost, lze vyčíst její dražší sestřičce, ISDN. ADSL technologie, od níž se všeobecně očekávalo zlepšení přístupu na internet a o kterou se sváděly mocensko-ekonomické boje, sice jakž takž funguje, ale je zatím především teritoriálně omezena, neexistuje pro ni dlouhodobě udržitelný ekonomický model (přesněji, u nás ještě stále nebyl nalezen) a naděje na její masivnější rozšíření zatím nejsou nijak značné.

Dostupnost jiných, pevných alternativ připojení k síti není nejlepší. Kabelová televize existuje jen v některých částech velkých center, mimo to však žádné závažné nedostatky pro zprostředkování konektivity nemá, přesněji, nejsou známy. Konvenční pevnou linku si může dovolit jen málokdo, v případě domácností ji můžeme rovnou vyloučit. S několika výjimkami, o kterých prakticky nemá smysl se ani zmiňovat, zde náš výčet pevných metod připojení k internetu končí.

Bezdrátové rozhraní, ať už postavené na jakékoliv technologii, má přednost, o které se pevnému, optickému či metalickému vedení ani nesní. Touto předností jsou velmi nízké náklady na položení "poslední míle", tedy spoje mezi ISP a zákazníkem uživatelem. Není zde třeba pokládat kabely, není třeba zvláštních povolení, obvykle je pouze nutné instalovat koncový bod příslušné technologie u zákazníka a spojit jej s analogickým bodem na straně poskytovatele. V případě některých z nich může být zákazník mobilní, může se pohybovat v rámci omezeného, nebo také velmi širokého území v dosahu koncového bodu, v případech jiných musí být jeho rozhraní naopak pevně ukotveno. I když to můžeme brát jako omezující faktor, prakticky jím není, protože hlavní přednosti levná konstrukce a obvykle i provoz zůstávají zachovány.

Až do současnosti se u nás využívají především dva typy bezdrátového rozhraní, ke kterým se v průběhu roku 2003 začala přidávat další. Prvním a nejuniverzálnějším jsou bezdrátové datové přenosy v síti GSM, tedy především GPRS. Díky vytvoření paušálů s neomezeným přenosem dat tyto přenosy umožnily nebývalý rozmach přístupu na internet tam, kde byl možný jen s krajními obtížemi, a našly si velké množství spokojených zákazníků. Protikladem k nim pak jsou o něco starší, nicméně stále hojně využívané rádioreléové spoje. Ty umožňují připojení v řádu desítek až stovek kilobitů za poměrně nízké ceny spojení je nelimitované a stabilní. Stejně jako GPRS však mají své nevýhody, mezi něž patří nižší dostupnost, potřeba být blízko na viditelnou vzdálenost přípojného bodu a několik dalších.

Technologie Wi-Fi, která se v našich podmínkách začala šířit loni, nabízí řešení. Bohužel, stala se předmětem něčeho, co původně nebylo a nemělo být jejím účelem. Začala být totiž chápána jako základ obrovské přístupové sítě s velkým pokrytím, která by umožňovala široce dostupný internet. Ve skutečnosti však bylo Wi-Fi původně vytvořeno především jako prodloužení firemních sítí tam, kde by bylo příliš drahé nebo náročné instalovat kabeláže, nebo tam, kde se vyžaduje minimální mobilita klienta.

Z těchto důvodů se dá očekávat, že všeobecná bublina masového a všudypřítomného Wi-Fi brzy splaskne. V jednom místě vedle sebe nemohou existovat více než tři zároveň se překrývající hotspoty, tedy přístupové body, což se již nyní začíná jevit jako problém. Stejně tak problematické je rovněž zabezpečení této sítě jak proti neautorizovaným průnikům, tak i proti zneužití vlastními klienty, a jako by toho nebylo dosti, u komerčních provozovatelů Wi-Fi hotspotů jsou ještě problémy s tarifikací provozu ani zde neexistuje univerzálně přijatý a přijatelný obchodní model.

Výsledkem toho všeho je, že mikrovlnné spoje jsou použitelné pouze někde, GSM/GPRS všude, avšak je závislé na propustnosti sítě, kolísá rychlost a není možno využít některých služeb. Wi-Fi pak v některých lokalitách funguje zcela bezproblémově, jinde má poměrně zásadní nedostatky vyvolané kolizí různých signálů a jeho největší potíže se paradoxně neočekávají už od procesu vybudování širokého pokrytí, ale až poté, co by takové pokrytí bylo vybudováno. Jinými slovy, současný bezdrát je v ČR sice alternativou, a nutno říci že funkční alternativou zajištění přístupu na internet, avšak na druhé straně není ani zdaleka ideálním a samospasitelným řešením.

Dvojitá spása na obzoru?

Přesto existují úhrnem dvě technologie, které by do bezdrátu mohly přinést nový, svěží vítr jednak proto, že samy představují neobyčejně zajímavá technická a potencionálně i obchodní řešení ISP služby, jednak proto, že jejich úspěšné nasazení takřka jistě zamíchá i s možnostmi a cenami současných bezdrátů. Pojďme se nyní na tyto dvě technologie podívat.

CDMA v režii Eurotelu

Zdálo by se, že naším výčtem je množství bezdrátových technologií dostupných v Česku vyčerpáno, ale není tomu tak. Společnost Eurotel, jeden z našich mobilních poskytovatelů, totiž může nabízet (v době napsání tohoto článku ještě nenabízí) na české poměry přelomový způsob přístupu k internetu. Je jím technologie CDMA 2000 (Code Division Multiple Access) adaptovaná pro frekvenční pásmo 450 MHz, které bylo původně využíváno mobilním systémem na bázi analogové technologie NMT (v síti Eurotelu s předčíslím 601).

Síť NMT funguje v běžném komerčním provozu od počátku devadesátých let. Původně byla určena k hlasovému provozu (k telefonování). Posléze se do ní podařilo adaptovat jednoduchý přenos SMS. Má výbornou dostupnost a pokrytí i na odlehlých místech, ale je beznadějně zastaralá. Neumožňuje rychlejší datové přenosy, internet, WAP, MMS žádnou z těch technologií, na kterých staví mobilní operátoři současnou politiku a její telefony také nevyhovují současným požadavkům uživatelů na luxusní miniatury. Neustále klesající počet zákazníků již zřejmě několikrát přivedl Eurotel na myšlenku provoz NMT ukončit, nicméně ještě se k tomu neodhodlal.

Již nějakou dobu však probíhá něco jiného. Současná infrastruktura sítě NMT je využívána k úpravě na mnohem modernější CDMA. Tato úprava, konkrétně pro CDMA2000 1xEV-DO, umožňují pouze datové přenosy, přesněji o rychlosti cca 2,4 Mb/s. Eurotel využívá maximum z toho, co lze použít z originální NMT sítě. Tedy sloupy, technické prostory, jednotlivé komponenty vybavení. S nákladem přibližně čtyř set milionů korun tak vzniká pravděpodobně nejmodernější celoplošná datová síť v ČR. Nemá nic společného s existující GSM/GPRS infrastrukturou. Pro připojení k ní je potřeba speciální bezdrátový modem nebo telefon s datovou podporou. Ačkoliv možné je cokoliv z toho, současné GSM telefony CDMA/450 nepodporují, a protože Eurotel zřejmě neplánuje používat tuto síť k hlasovým přenosům, ani je nebude nabízet. Modemy mohou existovat buďto v samostatné, nejčastěji v USB verzi, nebo jako PCMCIA karty, podobně jako je tomu již nyní u analogických zařízení určených pro klasickou GSM síť. Tato zařízení mohou zprostředkovávat velmi rychlé připojení k internetu, vyznačující se oproti stávajícím mikrovlnným řešením i GPRS zřetelnými výhodami. Na rozdíl od mikrovlnných spojení může být uživatel mobilní v rámci buňky (teoreticky i mezi buňkami) během jednoho připojení. Rychlost přenosu dat je nejen mnohem vyšší, než běžně dosahované hodnoty v GPRS síti, ale také by měla být stabilnější a neměly by nastávat potíže s využitím služeb vyžadujících určité pořadí paketů, jako je tomu v současné mobilní internetové praxi.

Takto vykreslená budoucnost vypadá doslova jako z pohádky, přinejmenším ve vztahu k současné praxi. Ideální však není nic, a tím méně CDMA. Tato síť byla totiž původně vytvořena především pro trhy v USA a existuje ve velkém množství různých variant. Eurotel je se svou CDMA/2000/450 v podstatě unikát, a je otázkou, jaké problémy se při provozu ryze datové sítě objeví. Frekvenční pásmo navíc koliduje s hodnotami, které jsou využívány pro jiné druhy analogových sítí. Mimo jiné pro sítě využívané policií a Integrovaným záchranným systémem. Přesto Eurotelu ve spuštění CDMA nic po legální stránce nebrání.

CDMA by mohlo být prima

CDMA s cenou neomezeného připojení okolo

1 000 Kč, (v době psaní tohoto článku se spekuluje o 1 200 Kč bez DPH) by mohlo být poměrně dobře konkurenceschopnou alternativou připojení. Pokud by se zároveň podařilo udržet nízkou cenu samotných modemů a síť by nevykazovala velké technické problémy nebo rušení, mohli by se čeští uživatelé dočkat velice zajímavé možnosti stálého, stabilního a fungujícího připojení. Rovněž konkurence ADSL a jistě i současných mikrovlnných pojítek by se určitě vyplatila. Doufejme, že Eurotel implementaci systému zvládne, či pod tlakem Českého Telecomu nezvolí příliš drahý obchodní model (cena za CDMA versus ADSL). CDMA se s největší pravděpodobností příliš nehodí pro zajištění konektivity ve větších organizačních celcích, firmách, snad s výjimkou připojení externích pracovníků pomocí VPN. Pro běžného, domácího uživatele nebo pro malého podnikatele by ovšem mohla být nesmírně vítanou možností.

WiMAX - Z jiného soudku

Technologie WiMAXu (Worldwide Interoperability for Microwave Access) je poměrně mladým standardem (začátek letošního roku), který si klade za cíl sjednotit doposud velmi roztříštěné systémy pro mikrovlnné připojení. V pásmu mikrovln tedy na velmi vysokých frekvencích existuje několik vzájemně nekompatibilních standardů pro přenos dat a i v rámci těchto standardů se vyskytuje více různých forem vhodných pro rozdílná prostředí a rozdílné použití. Tento stav se vyznačuje zejména tím, že nasazení bezdrátových technologií prodražuje. Jednotlivá, vzájemně nekompatibilní zařízení jsou produkována v relativně malém počtu. Jejich využití je limitováno identickou technologií a v některých případech, kdy je lze "zamykat" podobně, jako tomu je u mobilních telefonů, také konkrétním providerem.

WiMAX je standard, který se pokouší o sjednocení stávajících mikrovlnných technologií do jednoho univerzálního standardu. Tento standard by měl ve výsledku vést k jednotnému, širokopásmovému internetu, jenž by byl dostupný na mnoha místech, jeho zařízení by byla vzájemně přenosná a byla by zajištěna jejich vzájemná kompatibilita. To by umožnilo vyrábět čipsety i koncové jednotky ve velikém množství, a tedy velice levně. V důsledku toho by vznikla doposud nevídaná nová infrastruktura pro zajištění poslední míle. Nikoliv na zelené louce, ale spojením již nyní existujících komponentů, vzájemně nekompatibilních ostrůvků.

Zatímco CDMA je v České republice již nyní téměř realitou, technologie WiMAX je v současné době ve fázi testování. Než se dostane do běžného, komerčního provozu, potrvá jistě ještě několik měsíců. Než se dostane k nám, potrvá pravděpodobně více než rok, nicméně naděje, které nový bezdrátový standard přinášejí, jsou více než zřetelné. Především by se totiž jednalo o snížení nákladů na samotné pořízení pojítek o mnohem vyšší rychlosti, než jaká je v současné době běžně dostupná, na více místech, než kolik je v současné době pokryto. Jinými slovy, WiMAX by mohl přinést rychlý a dostupný širokopásmový internet (broadband) do míst, kde je v současné době dostupný jen velmi stěží, nebo je velice drahý. Přesto nelze zapomenout na skutečnost, že se jedná zatím spíše jen o vizi a o standard, jenž teprve čeká na své skutečné uplatnění, než o technologii, která by byla v ostrém komerčním provozu.

Budoucnost patří bezdrátům

Bezdrátové technologie byly původně vyvinuty jako nezbytnost pro mobilní uživatele a také jako technický "skok" do míst, kde je náročné instalovat klasické optické nebo metalické datové vedení. V současné době se ale zdá, že různé formy těchto technologií představují pro mnoho zákazníků hlavní metodu připojení k internetu jak počítače, tak přenosného zařízení nebo dokonce celé sítě. V případě některých z nich je ale jejich budoucnost sporná. Jiné, starší technologie budou nejspíše brzy využívány stále méně a méně, až je jejich uživatelé zcela opustí a tyto ztratí svůj důvod k existenci. Jiné by ovšem mohly znamenat v blízké budoucnosti (CDMA), střední (WiMAX) a vzdálenější (UMTS, sítě třetí generace) poměrně velikou revoluci v přístupu k informačním zdrojům. Mohly by nás přiblížit k vysněnému rychlému, spolehlivému a efektivnímu, přitom levnému internetu. Technicky vzato se nejedná o žádné science fiction, ale o reálné možnosti postavené na reálných technologiích. Proto doufejme, že budou ke spokojenosti uživatelů i poskytovatelů služeb fungovat co nejdříve.

Problémy s Wi-Fi

Bezdrátové sítě typu Wi-Fi (802.11) byly původně určeny k "prodloužení" firemních a akademických lokálních sítí tam, kde by to bylo tradičními metodami nemožné nebo neekonomické. Jejich přístupové body (hotspoty) mohou bez problémů zajišťovat konektivitu, avšak prakticky narážejí při větším pokrytí na potíže:

 s překrýváním signálů různých stanic

 s bezpečností a s ověřováním klientů

 s obchodními modely poskytovatelů

 se stabilitou

Politické okénko

Vše co stojí peníze, veliké peníze a částečně i státní peníze, je otázkou politiky. CDMA v podání Eurotelu podstatným způsobem naštvalo jeho vlastníka Český Telecom. Ten totiž investuje horentní peníze do rozvoje svého ADSL, mnohem dražší a komplikovanější sítě, a přítomnost CDMA mu může přinést nemalé problémy. Jednalo by se o stav, kdy jedna složka společnosti konkuruje druhé. Při příležitosti toho došlo dokonce na snahy odvolat šéfa Eurotelu. V době uzávěrky časopisu nevíme, jak tento boj dopadl.

Technologie CDMA

CDMA (Code Division Multiple Access) původně americká technologie určená pro mobilní sítě

 existuje v různých verzích pro různá použití

 u nás ji má v úmyslu na 450 MHz provozovat Eurotel

 bude využito stávající infrastruktury zastaralé mobilní sítě NMT, stejně tak jako jejího frekvenčního spektra

Pro použití bude potřeba mít aktivovány datové služba CDMA a vlastnit koncové zařízení (běžný mobil pochopitelně nestačí). Ceny koncových zařízení by se měly pohybovat v jednotkách tisíc korun a budou dostupné jako externí modemy a pravděpodobně také jako PC (PCMCIA) karty.

WiMAX

WiMAX je sjednocením technologií pro mikrovlnný bezdrátový datový přenos

 Byl vytvořen proto, aby umožnil připojení k internetu pomocí mikrovln a standardních zařízení tam, kde se dnes využívají proprietární řešení, která jsou jednak drahá, a jednak technicky problematická

 V současné době je ve fázi testování, předpokládá se komerční nasazení ve větší míře cca do jednoho roku

 V ČR by mohl znamenat příchod levného širokopásmového internetu, který by byl závislý na lokálních provozovatelích, ale jehož koncové body by byly rychlé, laciné a přenosné. Zejména by se tak snížily pořizovací ceny pro nové body, stávajících technologií by se příchod nové pravděpodobně nijak významně nedotknul.

Zajímavé adresy

 http://wirelessman.org - V podvýboru IEEE 802.16 se pracuje na specifikacích pro bezdrátové metropolitní sítě WMAN (Wireless Metropolitan Area Networks)

 http://www.wimaxforum.org/home - WiMAX Forum se stará o prosazování 802.16 a testování produktů

 http://www.eurotel.cz/site/cz/companyInfo/eurotelProfile.html - Informace o tom, co Eurotel chystá nejen na poli datových přenosů

 http://www.cdg.org/index.asp - CDMA Development Group (CDG) je mezinárodní konsorcium společností, které se podílejí na vývoji bezdrátové technologie CDMA

 http://www.qualcomm.com/technology/ 1xev-do/ - Americká společnost QUALCOMM je průkopníkem ve vývoji a v komerčním využití CDMA technologie

§§§§§


Pojďte se zviditelnit! I.

Vojtěch Bednář

C04P0298

Máte své stránky? Svůj BLOG? Svou prezentaci, která je krásná, přívětivá a užitečná, leč nikdo o ní neví, a kromě vašich přátel

ji nikdo jiný nenavštěvuje?

Ale to se dá velmi rychle změnit, pojďte se zviditelnit!

Je to tak snadné.

Sebelepší webové stránky jsou bez čtenářů, bez návštěvníků zhola k ničemu. Internet, přesněji řečeno web je sice nevyčerpatelným zdrojem nejen informací, ale také možností, avšak na druhou stranu právě pro fakt, kolik informací obsahuje, přináší přítomnost na něm několik problémů.

Tím hlavním je, jak se neztratit. Jen málo návštěvníků přijde na mé osobní stránky tak, že do okna prohlížeče zadá jejich adresu. Větší část z nich se na ně dostane z jiných stránek. Mohou klepnout na můj reklamní proužek, mohou si o mně přečíst na jiném serveru, mohou zadat něco, co ve výsledku vyhodí odkaz na mé stránky do některého z vyhledávačů, s největší pravděpodobností do Googlu, Seznamu, nebo několika málo nejznámějších dalších služeb. V takovém případě je ale nutné, aby jim byl můj reklamní proužek napřed naservírován, potom aby vyhledávač mou stránku skutečně našel, aby se o mně zmiňovaly jiné stránky, než jen moje vlastní. To všechno je jen část předpokladů pro to, aby se na mou prezentaci, nebo na můj deníček dostali nějací návštěvníci. Druhou věcí ovšem je je tam také udržet a kvalitní obsah dnes nestačí. Uživatel webu se za ty roky, po které existuje a je vyvíjen, totiž stal nesmírně rozmazleným. Pokud si ho chcete udržet, musíte mu nabídnout další služby, které také souvisí s úvodní prezentací a s jeho přilákáním. Zviditelnění se tak můžeme, když opomineme konstrukci samotných webových stránek, jejich designu a obsahu, rozdělit do několika fází.

1.Jak přitáhnout nové čtenáře, kteří se o našich stránkách dozvědí jinak než od nás samotných

2.Jak zásobovat naše návštěvníky informacemi, a i když u nás momentálně nejsou, jak je lákat zpět

3.Jak umožnit našim návštěvníkům interaktivitu se stránkami; to, do čeho mohu zasahovat je vždy atraktivnější než to, co se mi jen staticky nabízí.

Postřehnout všechny tyto aspekty by bylo na celý seriál, nicméně podívejme se dnes alespoň na základní cesty, které by nám měly pomoci k lepší návštěvnosti stránek, zvláště pak na možnosti takzvané výměnné reklamy mezi různými servery. Kromě toho se také podíváme, jak a čím můžeme ozvláštnit své stránky tak, aby nám z nich případní návštěvníci zase hned neutíkali ve zděšení, kamže se to vlastně dostali.

Na počátku byl reklamní proužek

Proužková reklama má na internetu bohatou historii. Od doby, kdy začal web dobývat svět, se vystřídalo mnoho různých formátů reklamních banerů a také mnoho různých systémů jejich distribuce. I přes skutečnost, že dnes existuje celá škála různých velikostí a také formátů a přednost je dávána technologii Shockwave Flash, zůstává klasický reklamní proužek stále ještě neporazitelným králem a nutností na takřka každých webových stránkách.

Reklama může být distribuována buďto přímo, nebo prostřednictvím nezávislého systému, který ji řídí. Velké komerční servery mají často vlastní reklamní systémy, speciální stroje, které nedělají nic jiného, než že distribuují placené proužky na generované stránky. Takový systém si pochopitelně dovolit nemůžeme. Druhou možností je prostě si s kamarádem vyměnit proužky dát na svůj web HTML kód vedoucí ke kamarádově proužku a domluvit se s ním na opaku. To je ale zase řešení natolik zkostnatělé a statické, že opět k úspěchu takřka určitě nepovede.

V podstatě tedy existují dvě cesty, jak zařídit, aby se na cizích (lépe navštěvovaných) stránkách zobrazil můj reklamní proužek a doufat, že na něj někdo klikne. Otázkou pouze je, zda do toho hodláme investovat peníze, a pokud ano, kolik peněz to bude. V obou případech ovšem budeme muset využít některého z reklamních systémů, které jsou otevřené pro veřejnost.

Základní principy výměnných systémů

Pro propagaci nekomerčních webových stránek, blogů a podobných počinů jsou nejvhodnější výměnné reklamní systémy. Jejich princip je jednoduchý. Spočívá v tom, že na svých vlastních stránkách umožníme zobrazování reklamních prvků dodávaných systémem, tedy cizích. Výměnou za to dostává uživatel tohoto systému kredity, které lze vyměnit za vlastní imprese. Tedy za zobrazení svého vlastního reklamního proužku na cizím serveru. Aby to nebylo jednoduché a abychom se se svým proužkem jaksi neminuli se čtenářem, je třeba takovou reklamu směrovat. Jinými slovy, svůj proužek je třeba zobrazovat na takových serverech, na kterých je pravděpodobné, že si ho všimnou takoví návštěvníci webu, jež bychom měli rádi i na svých stránkách. Bylo by poněkud iracionální zobrazovat reklamu serveru zabývajícího se vážnou literaturou například na stránkách s erotickým obsahem, stejně tak jako propagace těchto stránek na webu, patřícím řekněme nějaké církvi, že ano.

V rámci každého webu existuje několik standardizovaných umístění reklamních proužků, která nemají stejnou hodnotu. Nejhodnotnější je takové umístění, které má uživatel na očích v okamžiku, kdy se na stránky dostane, a pokud možno ten proužek uvidí nepřetržitě. Méně hodnotný je proužek, který mu při prvním pokusu o přečtení stránky zmizí z očí, a vůbec nejhůře na tom je ten, jenž se nachází až úplně dole a uživatel, který se na stránky chce prostě jen tak podívat, si jej v podstatě ani nevšimne, natož aby na něj kliknul. Proto ve většině velkých systémů jsou různě umístěné proužky různě hodnotné, a na základě této proměnlivé hodnoty obdržíme rozdílné množství kreditů definujících náš takzvaný výměnný poměr. Tato hodnota nám určuje, kolik proužků musíme zobrazit u sebe, abychom mohli zobrazit svůj proužek jinde. Čím více hodnotných banerů na hodnotných místech zobrazíme, tím více si jich pak můžeme sami objednat u dalších partnerských serverů stejného systému.

Svět je pochopitelně plný podvodníků, a pokud nám kredity na výměnný účet přibývají pomalu, nabízí se možnost, zda by nešly nějak šikovně získat. Většina systémů výměnné reklamy se proti nejčastějším podvůdkům zajišťuje ve svých pravidlech a uživatele, kteří tato pravidla poruší, nemilosrdně zruší i s jejich neprávem získanými kredity. Mezi podvody ve výměnných systémech se řadí zejména umisťování reklamy na jiná místa, než jaká uživatel sytému deklaroval v nastavení svého účtu. Stejně tak využívání různých systémů "automatického" zobrazování banerů a také používání skriptů, které automaticky obnovují stránky, například v chatech, ve stránkách s různými registračními formuláři a dalších. Dochází tak vlastně k devalvaci výměnných systémů, a proto je třeba mít se na pozoru a v rámci zachování vlastní možnosti propagace se o nic podobného raději ani nepokoušet.

Systém, kdy za zobrazení své propagace platíme zobrazováním cizí, má ještě jeden problém. Efektivně funguje teprve tehdy, když mají naše vlastní stránky dost návštěvníků. Nabízí se tedy jednoduchá otázka: Jak získat možnost zobrazení reklamy, i když nám na stránky (skoro) nikdo nechodí?

Možností je povícero a jednu z nich nabízejí opět velké výměnné systémy. Některé z nich dávají uživateli možnost dostat určitý počet kreditů do začátku. Další nabízejí alternativu si kredity nakoupit za peníze. Ačkoliv existují různé systémy přepočítávaní kreditů a hodnocení jednotlivých typů banerů na různých reklamních plochách, reálné ceny takovéto reklamy se pohybují v řádech haléřů za jednu impresi (zobrazení). V některých případech platí, že se cena reklamy liší v závislosti na cílení a návštěvnosti serveru, na kterém se má zobrazit. Nejdražší je přitom na úzce specializovaných serverech s vysokou návštěvností, avšak to se již tak netýká výměnných systémů.

Jak předzásobit uživatele informacemi

Jako nejlepší způsob jak přilákat na svůj web návštěvníky, kteří na něm již někdy byli, se jeví v případě aktualizací nebo nových zajímavých informací decentní informace a připomínka, že by nebylo špatné, kdyby po čase opět zavítali. V minulosti bylo nejvyužívanějším způsobem vytváření mailing listů. Distribuční seznam e-mailů je součástí prakticky všech vyspělejších redakčních systémů, používaných pro profesionální tvorbu časopisů (jako jsou například české Genesis2, Media Factory a další). V případě amatérských stránek si lze mailing list vytvořit dvěma způsoby. Prvním z nich je tradiční distribuční seznam v některém z programů elektronické pošty. Sofistikovanější aplikace jej umí vytvářet automaticky (Outlook XP, 2003), jednodušší jej umí také (např. Outlook Express), nicméně s větším přispěním uživatele. Používat však distribuční seznamy k rozesílání dopisů typu "co je nového na mých stránkách", není úplně nejlepší nápad. Jednak se totiž s takovým seznamem poměrně špatně operuje, jednak by váš klient mohl být poměrně snadno vyhodnocen jako zdroj nevyžádané pošty. V takovém případě by se pak mohlo stát, že byste si z něj prostřednictvím protokolu SMTP již žádný další e-mail neposlali, neboť by skončil na černé listině spamerů.

Jinou alternativou mailing listu je vytvořit si konferenci, například v systému http://www.pandora.cz. Každý, kdo bude chtít odebírat novinky vašeho serveru, se do ní přihlásí a e-mail s aktuálním upozorněním stačí odeslat na jednu stanovenou adresu. Systém jej pak přepošle na e-maily všech přihlášených osob.

Mailing listy jsou ovšem již poněkud zastaralou technologií, která navíc ztrácí svůj původní smysl v souvislosti se zrychlováním uživatelských přípojek, a především s obrovským nárůstem nevyžádané pošty, kterou je třeba filtrovat a odstraňovat. Proto se v současnosti spíše využívá nové technologie syndikovaných informací RSS. Základem je v podstatě jeden dynamicky vytvářený XML soubor někde na vašem webu, který obsahuje anotace všech aktuálních článků a postupně se aktualizuje. Příslušní klienti si tento soubor v časových prodlevách načítají a jsou z něj schopni usoudit, co se změnilo, eventuálně upozornit na nové články své uživatele. Pravděpodobně nejpoužívanější čtečkou RSS v současné době je FeedRedader (http://www.feedreader.com) následovaný aplikací, která je integrována do aktuální verze odlehčeného prohlížeče Mozilla Firefox (http://www.czilla.cz). RSS ovšem vyžaduje podporu serveru a dynamicky generované stránky, tedy obvykle alespoň nějaký redakční systém.

Výměnný systém na celý život

Výběr správného výměnného systému reklamy není jednoduchou záležitostí a v předchozím přehledu jsme vám mohli ukázat jen několik z nich. Pravidla většiny systémů totiž zakazují používat na jednom serveru takovýchto systémů více než jeden, aby se nepřekrývaly jejich reklamní plochy. Další věcí, před níž je dobré mít se na pozoru, jsou některé freehostingy. Faktem totiž je, že část z nich přinejmenším v minulosti výměnnou reklamu zakazovala nebo omezovala pouze na jimi určené služby, a neuposlechnutí tohoto pravidla trestala v krajních případech i zrušením účtu a likvidací uložených stránek bez náhrady.

Různé systémy poskytují v základu velmi podobné funkce i ovládání. Podstatné tak je především to, za jakých podmínek jsou ochotny zobrazovat vaše banery, a především, kam všude spadá jejich dosah, tj. z jakých stránek se rekrutují jejich uživatelé, jaké žánry jsou nejvíce zasaženy. I to je důležitým faktorem při rozhodování se pro určitý systém. Proto se doporučuje věnovat rozhodování náležitou pozornost, protože zjistit, že vám váš systém nevyhovuje v okamžiku, kdy máte na účtu několik desítek nebo stovek tisíc kreditů nezobrazených banerů by mohla být příliš hořká a nepříjemná zkušenost, jakož i ztráta času a vlastně i finančních prostředků, které si lze pod těmito kredity vcelku snadno představit. Rovněž doporučujeme prostudovat si pravidla vybraného výměnného systému a chovat se striktně podle nich. Je totiž velmi nepravděpodobné, že by správci systému s vámi při objevení nepravosti měli jakékoliv slitování, a škody by také mohly být značné, nehledě na zveřejnění na listině podvodníků, což nikomu na dobrém jménu příliš nepřidá.

Zviditelnit se není těžké

V předchozím článku jsme chtěli podat několik základních rad, jak zviditelnit své stránky, svůj obsah v moři současného webu. Pravdou ovšem je, že to nejdůležitější není forma, grafika, marketing, ani přidané služby, ale především obsah sám o sobě. Přilákat čtenáře lze líbivým banerem, ale to, co udrží jeho pozornost a přízeň, jsou zajímavé informace, nikoliv sebelepší grafika či sebekvalitnější reklamní kampaň vedená pomocí významného výměnného systému.

Propagace webringem - www.webring.org

Ještě dříve, než se pustíme do toulek po českých systémech výměny banerové reklamy, měli bychom se podívat ještě na jiný systém vzájemné propagace. Pravdou sice je, že se nikdy neujal v masovém měřítku, jinou skutečnost ale představuje, že v případě některých, úzce specializovaných serverů se webringy osvědčují více, než například klasická banerová reklama.

Webring, neboli webový kroužek, je systém několika serverů se společnými zájmy, které vytvořily jakousi vzájemnou, sebepropagující se alianci. Na titulní stránce každého člena obvykle najdeme nástrojový panel webringu. Ten umožňuje v seznamu serverů, které jsou jeho členy, základní navigaci, přičemž mezi nejdůležitějšími položkami je možnost skoku na stránky předcházejícího a následujícího člena. Jinými slovy, každá stránka má určité pořadí ve webringu a určité sousedy, kteří jsou podmíněni navigací uživatele v rámci webringu. Další možností je obvykle skok na náhodný server v rámci webringu, na následující pátý, předchozí a podobně.

Tato forma propagace má jednu obrovskou výhodu. Představuje totiž naprosto konkrétní výpomoc mezi naprosto konkrétními servery, respektive jejich majiteli. Kromě toho umožňuje sledovat návštěvnost jednotlivých serverů a pohyb uživatelů mezi nimi. Pokud se tak návštěvník jednoho, konkrétního webu zajímá více o stejnou problematiku jako je ta, kterou se server zapojený do webringu zabývá, má dobrou šanci pomocí webringu najít další podobná místa. Majitelům ostatních serverů v prstenci se tak zároveň zvyšuje šance na větší návštěvnost uživatelů.

Aby se předešlo zneužívání webringů, je nutné každého nového člena autorizovat správcem nebo stávajícími členy. Kdokoliv se může stát čekatelem na místo ve webringu, ale souhlas ke vstupu dostane pouze někdo. Webringy tak jako jakási doplňková forma propagace představují víceméně uzavřené, avšak důvěryhodné komunity svých členů, a mohou být proto o to více zajímavým zdrojem, bohužel však obvykle zcela vyhraněných, informací.

Pokud uvažujete o členství ve webringu nebo o založení nového, vězte, že vám může pomoci, avšak za zcela specifických podmínek. Webring nejspíše přiláká méně návštěvníků než jiné formy reklamy.

Z těch, kteří na váš server přes něj přijdou, ale bude naprosté minimum neinformovaných nebo náhodných návštěvníků.To se hodí především tehdy, jestliže máte vysoce specializovanou prezentaci s úzce odborným nebo zájmovým obsahem. V případě klasické všeobecné osobní homepage nemáte, pokud nejste členem nějakého zvláštního klubu, v rámci webringu bohužel co nabídnout.

České systémy výměnné reklamy

Newlinx

http://newlinx.adrenaline.cz

Systém Newlinx, dříve Linx, předtím Mr. Lin(x) patří k nejstarším na českém internetu. Za dobu své existence vystřídal několik různých majitelů stejně tak, jako aplikací a strategií. Momentálně běží na profesionálním reklamním systému Adrenaline, a je tak vlastně jakousi jeho neplacenou částí. Nabízí zázemí profesionální aplikace, což je důležité zejména pro takové servery, na nichž se protočí velké množství reklamy, nebo které svým zaměřením nebo ambicemi počítají s možností si v rámci reklamní kampaně imprese kupovat, nebo je naopak nabízet dále. Linx je tak vlastně jakýmsi předstupněm mnohem vyspělejšího systému, to ale neznamená, že by v něm nebylo možné provozovat výměnnou reklamu pro malý server o několika stránkách a pár návštěvnících denně, právě naopak. Pokud bychom hledali negativa Adrenaline, narazíme na jedno, které je víceméně subjektivní. Před nějakou dobou, kdy došlo k přechodu Linxe na nový systém, byl totiž zcela zatracen ten původní. Ten byl dle zdání některých uživatelů lepší, přehlednější a výkonnější zejména právě z pohledu provozovatele malého serveru. Jeho funkce a ovládání pak novému Adrenaline zcela padlo za oběť, což byla, opět dle některých, veliká škoda. Přesto je Linx v podmínkách naší výměnné reklamy jakými měřítkem kvality, a právě u něj doporučujeme při hledání optimálního výměnného systému začít.

Billboard

http://www.billboard.cz

Reklamní systém Billboard je dalším z průkopníků těchto technologií na českém internetu. Nabízí taktéž jak možnost výměnné reklamy, tak i placených kampaní, má velmi zajímavý systém výměnných poměrů. Dle některých uživatelů, zejména dlouhodobých, je jeho rozhraní přítulnější než v předchozím případě, to je ale neobjektivní měřítko dané dávnou rivalitou mezi Billboardem a Linxem. V minulosti docházelo u Billboardu k potížím se zobrazováním reklamy, ty ale již nějakou dobu nebyly pozorovány a dalo by se říci, že jsou vyřešeny. Billboard rozlišuje několik různých typů uživatelských účtů podle možností, které lze s nimi využívat. Každý zaregistrovaný člen získává automaticky nejslabší účet a za určitých okolností, mezi něž se řadí zejména poskytování kvalitního prostoru a korektní chování v systému, může být povýšen do vyššího.


Pojďte se zviditelnit! II.

iReklama

http://www.ireklama.cz

iReklama je výměnný i komerční systém, který by, na rozdíl od předchozího, pravděpodobně rád konkuroval největším gigantům v tomto oboru u nás. Nabízí jak výměnnou reklamu v různých formátech i formou textu, tak možnost placených kampaní. Základní funkce této služby jsou shodné se standardem obvyklým jinde. Existuje možnost nakupovat i odprodávat kredity za imprese, i když v poněkud nevýhodném kursu pro uživatele. Pozornost je věnována zejména poctivosti samotných uživatelů, což je v některých případech závažný problém, například u Linxe. Podobně jako některé další servery, je i iReklama propojen s dalšími službami a nabízí svým uživatelům možnost "vydělat si", přesněji řečeno fungovat jako dealer dalších služeb. Je otázkou, zda zvolit právě tento systém pro domácí stránku, nelze jej totiž zařadit ani do kategorie, do níž spadá Linx/BillBoard, tedy maximalistů, ač by se jím jistě rád stal, ani do "minimalistické" kategorie Bannerů.cz. Přesto je však velice zajímavý.

Ad Exchange

http://www.adexchange.cz

Posledním dnes hodnoceným výměnným serverem je Ad Exchange a předem je třeba říci, že se jedná o systém poněkud sporný. Nabízí stejné základní funkce jako všechny ostatní výměnné systémy, včetně textové inzerce a možnosti získat kredity přidáním vyhledávače nebo katalogu do svých webových stránek. Poměrně spornou záležitostí je ale možnost vyměňovat kromě klasických formátů reklamy také pop-up a pop-under okna, tedy reklamu v okénkách prohlížeče, která se otevírají buď přes hlavní okno se stránkou, jež je vyvolala, nebo pod ní. Je třeba říci, že moderní alternativní prohlížeče takováto okna blokují obvykle již ve výchozím nastavení, a tak značně komplikují možnost zobrazování reklamy. Kromě toho především pop-under okna a reklama, která je zobrazována v okamžiku opuštění webové stránky, jsou v našem prostředí chápány jako reklamní formáty typické pro pornografické servery, a tedy do jisté míry "špinavé". Proti gustu však žádný dišputát, jak praví přísloví, a proto, pokud chcete tento systém využívat, je dobře, že zde pro vás existuje. Jeho kladem jsou statistiky, vlastní katalog a možnost převodu kreditů mezi různými účty.

Bannery

http://www.bannery.cz

Bannery.cz je ideálním protějškem předchozích kolosů. Jedná se totiž o systém, který je konstruován tak, aby byl pokud možno co nejjednodušší. Možnosti tohoto systému jsou minimální, to však vyvažuje velmi jednoduché ovládání a do budoucna snad také vysoká efektivita společně s výměnným poměrem, jenž se dle autorů má blížit vysněnému 1 : 1. Jak jsme však řekli, bannery.cz je nový systém. V době psaní tohoto článku probíhá jeho přestavba za provozu, a to se bohužel podepisuje na kvalitě služby. Systém je pravděpodobně zatížen více, než kolik jeho autoři očekávali, což způsobuje trvalé problémy se zobrazováním reklamy. Přesto je možné, že právě tato služba bude do budoucna zajímavou alternativou ke konvenčním (a komerčním) systémům.

§§§§§


Věrnostní systémy na netu

Michal Chleboun

C04P0306

Chcete knížku, logo či zvonění do svého mobilu, DVD, tričko či něco ještě hodnotnějšího, a chcete to levně? Máte-li dost času, trpělivosti a také štěstí, na internetu to všechno můžete získat za symbolickou cenu, nebo dokonce zadarmo. Stačí stát se členem věrnostního programu a sbírat virtuální měnu, kterou můžete proměnit ve slevu, nebo konkrétní předmět, který provozovatel daného systému nabízí.

Věrnostní systémy jsou každému, kdo alespoň občas nakupuje zboží nebo služby, známy z běžného života své bonusové programy mají mobilní operátoři, obchodní řetězce i drobní živnostníci, kteří se prostřednictvím zdánlivě jednoduchého získávání výhod snaží přesvědčit zákazníky, aby nakupovali právě u nich, a pokud možno opakovaně a častěji. Úměra takových programů je velmi jednoduchá čím více peněz utratíte, tím atraktivnější odměna se vám vrátí. Můžete si být jisti, že žádný obchodník na podobném způsobu formování věrného zákazníka nezchudl, každou slevu totiž draze zaplatíte v hotovosti, kterou u něho během obchodování utratíte. Jak kdysi napsali Jiří Grossmann a Miloslav Šimek v jedné své povídce, nechci slevu zadarmo. Tato všudypřítomná charakteristika věrnostních systémů platí vždy, bez ohledu na to, jaké podoby systémy nabývají ať už svými nákupy směřujete k poukázce na slevu, výrobku, za který při výměně za žetony nebo body nezaplatíte vůbec nic, nebo se účastníte spotřebitelských soutěží, kdy je výhra otázkou štěstí při závěrečném losování.

Své věrnostní systémy má i internetový svět, a na rozdíl od světa reálného máte na internetu šanci, že přímé peníze po vás jejich provozovatelé nebudou chtít. Pokud tedy nebereme v úvahu odměny za nákupy v internetových obchodech, které si nijak nezadají se svými kamennými protějšky. Programy na utužení věrnosti totiž existují na internetu také v takové podobě, že koupit nemusíte vůbec nic, a přitom něco dostanete. Majitelé internetových serverů to pochopitelně nedělají z lásky k internetové komunitě: V konečném důsledku i věrnost internetovému serveru vás bude stát peníze za připojení (a pokud berete v úvahu i další hledisko, pak počítejte s prohýřeným časem) a odměnu, kterou od serveru nakonec inkasujete, zaplatí provozovatel za peníze získané od sponzora (inzerenta), jemuž vaši věrnost prodal. Dlužno říct, že věrní uživatelé jsou jak pro internetové podnikatele, tak pro inzerenty mnohem zajímavější než ti, kdo neustále hledají, kde by zakotvili.

Tiscali Plus

Existuje velké množství příležitostí, jak pomyslné mince, které jednou budete moci proměnit za vysněnou odměnu, na internetu získávat. Záleží pochopitelně na typu serveru, který odměny nabízí, ale také na jeho ochotě investovat do marketingu a na propracovanosti celého systému. Z tohoto pohledu je jedním z nejzajímavějších věrnostních systémů na českém internetu program s názvem Tiscali Plus (plus.tiscali.cz), kterého se účastní ti, kdo se prostřednictvím stejnojmenného telekomunikačního operátora připojují k internetu. Za každou prosurfovanou hodinu ve špičce získává uživatel 2 body, za hodinu mimo špičku bod jeden. Těm, kdo rádi počítají, poskytněme několik zajímavých čísel. Pokud si budete chtít za Tiscali body koupit například videokazetu, musíte na internetu (připojeni přes Tiscali) strávit přibližně 225 hodin ve špičce nebo 450 hodin mimo ni. Kazeta vás tak přijde zhruba na 10 tisíc korun. Neznamená to však, že odpojíte modem a půjdete si ji koupit za pět set do obchodu. Kouzlo odměny tkví v takových případech v tom, že čas na internetu stejně trávíte a proč se tedy nepřipojit přes Tiscali, když konkurenti věrnostní program nemají nebo nenabízejí tak atraktivní ceny?

Tiscali Plus je zajímavý péčí, jakou mu portál Tiscali věnuje. Každý účastník programu může nejen sledovat své vlastní konto a těšit se tak na odměnu, která ho nemine, ale má k dispozici také propracovaný katalog, objednávkový systém s možností zjistit, v jakém stavu se nachází objednávka odměny, kterou si vybral, a může dokonce body utratit v aukcích. Tiscali program je vlastně malý internetový obchod, v němž utrácíte výhradně virtuální peníze.

Bonus Centrum

Zatímco na Tiscali získává uživatel body za naskakující telefonní impulsy, na druhém portálu, který má věrnostní systém, české dvojce Centrum (http://www.centrum.cz), se kredity (jak se tamní virtuální měna nazývá) přičítají za pouhé prohlížení stránek, potažmo tedy vlastně za načítání reklamy při používání bezplatných služeb portálu. Proti duchaplným uživatelům, kteří si naprogramují skript, jenž za ně sám bude sbírat kredity, je ale Centrum pojištěno za jeden den je možné získat jen 150 kreditů. Tento nedostatek a pro poctivé sběrače jistě nepříznivá skutečnost je ale vyvážen tím, že kredity se na Centru načítají také za vybírání freemailové schránky přes protokol POP3, tedy bez nutnosti navštívit byť jen jedinou stránku Centra a zhlédnout jakoukoli reklamu, a možností získat za některé aktivity větší počet bodů (například za odeslání vybrané pohlednice).

Program Centra (http://bonus.centrum.cz) láká uživatele už od samého počátku portálu (tedy od září 1999), jeho nevýhodou ale je, že zde můžete získat pouze slevy nebo výhody při užívání portálových služeb (prostor ve schránce nebo na freewebu), a odměny proto nejsou příliš atraktivní, zvlášť když to, co se nabízí, nepotřebujete. Bonus na Centru rozhodně vypadá, jako by se o něj nepečovalo, přesto v portfoliu služeb portálu zůstává a v jejím popisu stojí, že se jedná o "originální službu českého internetu".

Klub iDnes

Patrně nejširší škálu možností, jak na své konto připisovat virtuální bodíky, najdeme na zpravodajském portálu iDnes (http://www.idnes.cz). Měna zde má "podobu" dukátů, které je možné získat nejen procházením po serverech, jež do rodiny iDnes patří, ale také třeba nákupem finančních služeb na Fincentru, které k ní náleží, dodáním podnětu pro článek nebo účastí v nejrůznějších akcích, jež portál vyhlašuje. Členové věrnostního systému mohou od HVB Bank získat kreditní kartu, která zároveň funguje jako slevová karta klubu. Pravda, dnes má každý v peněžence nebo po kapsách v průměru tři karty na nejrůznější slevy, kreditní karta ale má svou jasně danou roli a tento platební nástroj bude mít stále větší význam.

Nevýhodou Klubu iDnes (http://klub.idnes.cz) je snad jen to, že je náhodnému návštěvníkovi poměrně dobře skryt a i ti, kdo ho znají, mohou mít problémy najít vstup na své konto. Pokud se vám ale povede ho najít, můžete si po nasbírání dostatečně baculatého měšce vybrat ze širokého spektra odměn, včetně předmětů označených logem iDnes. Kdo chce být věrným, může být ještě věrnějším, když bude nosit klíčenku s logem svého portálu.

Fazole

Trochu jiným systémem mezi věrnostními programy je server Fazole (http://www.fazole.cz), který primárně nevznikl proto, aby uživatelé hledali své bohatství na něm, ale na partnerských serverech, jež jsou součástí marketingového propletence. Fazole pak sdružují uživatele a poskytují jim informace, kde mohou svou luštěninu sebrat (pozor, její nadměrná konzumace může vést k velmi nepříjemným důsledkům!). Server tak zvyšuje návštěvnost těm, kdo naoplátku poskytují slevy nebo celé odměny, případně za vstup do systému zaplatí. Tento původní záměr postupně nabíral nové rozměry, takže dnes už Fazole.cz neslouží jenom jako katalog partnerských webů, ale také jako místo, kde fazoláři tráví svůj volný čas například ve fórech.

Aktivity serveru by se měly v brzké době rozšířit o nabídku dial-up připojení (tedy sbírání fazolí po vzoru Tiscali) nebo možnost stáhnout si kupony na slevu v kamenných obchodech. Otázkou je, zda server není světem pro sebe samým, protože atraktivní odměny aby uživatel pohledal a noví partneři, kteří by ho trochu rozhýbali, se do zavedeného systému zjevně jen tak nepohrnou.

OnlinePanel

Některé věrnostní systémy vyžadují od svých členů opravdu velkou trpělivost. Autor tohoto článku se už dva a půl roku poctivě účastní výzkumů prováděných na stránce OnlinePanelu (http://www.onlinepanel.cz) a vypadá to, že pokud se toho dožije ve zdraví, tempem, jakým je možné za účast ve výzkumech získávat oplatky, si teprve v úctyhodném věku 80 let bude moci v agentuře NMS vyzvednout horské kolo ale považte, patrně už mu bude k ničemu.

Aral a ti druzí

V poslední době se na internet odvážily se svými věrnostními systémy také obchodní společnosti, které je dosud ponechávaly jen v oblasti kamenného obchodování. Internet je důležitým (ale nikoli jediným) komunikačním nástrojem při získávání odměn za nakupování v síti čerpacích stanic Aral a v marketech OBI, jejichž zákazníci mají svá Aralkonta (http://www.aralkonto.cz) a Obikonta (http://www.obikonto.cz). Provozovatel druhého jmenovaného nicméně před časem prohlásil, že ke konci června program ruší, ale slibuje ho nahradit nějakým jiným. I když má pojmenování virtuální měny ve věrnostních systémech často poukázat na souvislost s měnou skutečnou (dukáty, kredity, bony), některým jejich provozovatelům nelze upřít velkou dávku kreativity při jejich vymýšlení. Na internetu je možné narazit také na poměrně neznámé programy, které své body pojmenovaly například priory, glukony nebo hlodyty. Ať už sbíráte, co sbíráte, opatrujte své internetové peníze dobře a z odměny se těšte. Věřte, že je to vždy odměna velmi draze zaplacená.

§§§§§


Neúčinné antispamové filtry

Vojtěch Bednář

C04P0299

Problém nevyžádané pošty je jedním z největších problémů, se kterými se současný IT svět musí prát. Ještě nedávno se zdálo, že ochrana uživatelů vítězí. Nyní se však karty začínají obracet.

SPAM, neboli nevyžádaná pošta jsou reklamní, propagační, ale také třeba podvodné e-maily rozesílané v milionech exemplářů na e-mailové adresy, jejichž majitelé takové zprávy nechtěli a které tyto zprávy obtěžují. Odesilatelé využívají speciální software, který jim umožňuje získat seznamy mnoha adres z veřejných služeb, z webových prezentací, z konferencí a dalších míst. Pak posílají své nevyžádané zprávy na tyto adresy. Jejich majitele poškozují jednak přímo na čase, který musí u třídění takovéhoto odpadu strávit, než jej identifikují a oddělí od skutečně hodnotné pošty, či vlákáním do podvodu. Mimo to však SPAM poškozuje IT infrastrukturu nepřímo. Využívá mnoho jejích systémových prostředků, narušuje její fungování, komplikuje transakce nevyhnutelné k přenosu autorizované pošty. Jinými slovy, SPAM patří k hlavním problémům a ten, kdo by vymyslel ideální řešení proti němu, řešení, které by bylo stoprocentní, by si zřejmě zajistil velmi pěkné živobytí i nekonečné uznání až do konce života.

Proti nevyžádané poště existují již nyní desítky různých obranných prostředků. Mezi nejjednodušší patří blokování adres, z nichž je tato pošta odesílána. Děje se tak buďto na serverech, nebo v klientech elektronické pošty. Kromě toho je možné blokovat i přímo počítače, z nichž se odesílání děje, nebo analyzovat strukturu zpráv technikou podobnou heuristické analýze v antivirových systémech a na základě této analýzy se rozhodovat, máme-li co do činění s vyžádanou, nebo nevyžádanou poštou. Kromě toho existuje mnoho dalších možností odstranění nevyžádané pošty. Některé z nich se minoritně využívají, jiné jsou ve stadiu teorie, další jsou upotřebitelné pouze v měřítku uzavřených nebo neveřejných sítí, další se nakonec ukáží jako nefunkční nebo nepoužitelné.

Velkou změnu na poli boje proti nevyžádané poště přinesly v uplynulém roce dvě věci. První z nich bylo vytvoření inteligentního a přitom uzavřeného heuristického filtru. Tento filtr je schopen s vysokou přesností rozlišit nevyžádanou poštu na základě analýzy jejího obsahu. Neváže se na konkrétní text ten totiž může být velice proměnlivý ale vyhodnocuje zprávu na základě souběžného výskytu mnoha znaků indikujících spam. Druhým objevem pak byla integrace takového filtru do serveru elektronické pošty. Nevyžádané zprávy je díky němu možné odstranit z e-mailové schránky předtím, než se k nim uživatel vůbec dostane. To mu ušetří čas, práci, a navrátí dávný komfort nakládání s elektronickou poštou známý z dob, kdy nás nevyžádané zprávy v takovém měřítku jako dnes ještě netrápily.

Protože serverový filtr není možné mít nastavený na maximální citlivost, stává se, že pouští, již ze svého principu, část nevyžádané pošty dál. Je to proto, že maximální stupeň ochrany před nevyžádanou poštou by v jeho případě vedl k odchytávání také regulérních zpráv jako spamu a k jejich likvidaci, nebo přesouvání do k tomu určených složek. Zprávy, u nichž si serverový filtr není jistý, si klienti mají možnost buďto prohlédnout (což ale nechceme), nebo stáhnout klientskými aplikacemi do počítačů nebo jiných zařízení.

Aby bylo čištění pošty od spamu dokonalé, objevily se i inteligentní filtry integrované do čtecích programů, nebo závislé na využití určitého protokolu. Pravděpodobně nejznámější aplikací s obsaženým filtrováním nevyžádané pošty je nejpoužívanější klient, aplikace Microsoft Outlook 2003. Kromě něj však existují i další programy, podporující odstraňování nevyžádaných zpráv (Mozilla Mail), nebo také samostatné aplikace, které analyzují chování na portech poštovních protokolů a jsou schopny eliminovat nevyžádané zprávy přenosy přímo na nich.

Tato dvojkombinace serverové klientské ochrany před nevyžádanou poštou, spolu s aktivní a aktuální ochranou před konvenčními červy představovala donedávna takřka spolehlivou ochranu. Šťastný uživatel, v českých podmínkách například velmi dobře chráněného, Seznam Mailu v kombinaci s Outlookem 2003 a aktuálním antivirovým systémem jiným než Nod32 (který je součástí Seznamu), se mohl cítit takřka úplně v bezpečí. Problém nevyžádané pošty se jej netýkal prostě proto, že přes velmi silnou vrstvu ochrany se k němu žádná nedostala.

Začínají problémy

V posledních několika měsících zveřejnil Microsoft prostřednictvím své služby Office Update, která (analogicky s Windows Update) slouží k aktualizaci produktů jeho kancelářského balíku, již dvě aktualizace antispamového filtru aplikace Outlook. Kromě toho někteří uživatelé začali pozorovat nápadné zvýšení množství nevyžádané pošty, která se třeba i přes dvojitou ochranu dostala až do jejich složky doručené pošty. Původní řešení, jež se k filtraci spamu používala, tedy především vytvoření seznamu nedůvěryhodných (blacklist) a naopak důvěryhodných (whitelist) adres, jejichž korespondence byla automaticky mazána, respektive explicitně přepouštěna přes filtr, jsou v současné době zcela nepoužitelná a aplikace které jsou založeny na tomto filtrování, obzvláště na blacklistech, již svou úlohu antispamového řešení neplní. Whitelisty jsou zase po praktické stránce použitelné pouze v omezené míře, jejich absolutní nasazení by totiž znamenalo znemožnit uživatelům e-mailu komunikaci s kýmkoliv, koho neznají, což zajisté není účelem.

Nárůst spamu v doručených složkách i těch klientů, jež byly donedávna proti nevyžádané poště efektivně chráněny, má jedno nepříjemné, avšak jednoduché vysvětlení. Spameři rozesílali nevyžádanou poštu, analyzovali filtry, a podařilo se jim najít způsob, kterak jejich působení obejít. Filtry tak začaly nevyžádanou poštu považovat za regulérní korespondenci a propouštět ji k uživateli, čímž rovněž začaly ztrácet svůj smysl.

Výrobci filtrů si tohoto jevu pochopitelně všimli, a do svých produktů začlenili ochranu proti novým trikům obtížného internetového hmyzu. Nemůžeme sice odhadovat, co se děje s filtry na serverech, ale potřeba aktualizovat Outlook z Office Updatu hovoří za všechno. I přes tyto aktualizace se ovšem spamerům stále daří. Navíc se zdá, že za použití jednoduchých fint.

Finty spamerů

Heuristické filtry jsou konstruovány v drtivé většině případů pro anglický jazyk protože většina nevyžádané pošty je právě anglicky. Pokud si mají poradit s e-maily v jiných jazycích, nebo třeba jen jazykových sadách, mají potíže a mohou se orientovat prakticky jen podle některých všeobecných znaků odlišujících nevyžádanou poštu od běžné korespondence. Tedy se sníženou přesností. Spam, ačkoliv je rozesílán anglicky, může obsahovat řetězce v jazykových sadách evropských jazyků, čímž uvádí tento druh filtrů do stavu mírné nejistoty. Dalším elementem je využívání foneticky stejných, ale graficky odlišných slov. Pokud se například v nevyžádaném e-mailu vyskytuje čtyřikrát za sebou slovo "Viagra" a dotyčný e-mail navíc nese další znaky Spamu, je nekompromisně vyřazen. Stačí ale Viagru nahradit jinak stejnou Viiaagrou, a efekt rozpoznání je tentam, nebo se mu filtr bude přinejlepším mnohem hůře přizpůsobovat. Další, méně známou věcí je vkládání znaků, které antispamový filtr považuje za známku důvěryhodnosti. Takové řetězce jsou na koncích zpráv nebo jsou do nich umístěny tak, že je uživatel přinejlepším neuvidí. Vrcholem drzosti je pak to, když spameři své skutečné adresy (které uvádějí v těle zpráv) maskují v hlavičce e-mailu adresami z národních domén shodných s doménami příjemců. To totiž dokáže heuristické fitry znejistět ještě více. Vyjma toho existuje ještě několik dalších "fíglů". Na některé z nich již došlo, na některé ještě ne.

Najde se řešení?

V důsledku uvedených skutečností přestávají současná antispamová řešení postupně fungovat, respektive začínají markantně ztrácet na účinnosti. Jejich dosavadní aktualizace vedou pouze k částečnému zlepšení, brzy jsou zase autory Spamu odhaleny a nějakým způsobem obejity. Spolehlivý způsob rozpoznání, podobně jako třeba u virů, neexistuje a vypadá to, že ani není na spadnutí. Majitelé slabě zasažených schránek jsou poměrně dobře chráněni, avšak chudáci, v jejichž poště denně přistává stovka nevyžádaných mailů, na tom ani zdaleka tak dobře nejsou. Jediné, co lze ze strany vývojářů s tímto stavem udělat, je zdokonalovat a zdokonalovat, především naučit filtry "hovořit" národními jazyky a rozpoznávat text jiný než anglický či homofony. Uživateli pak nezbývá nic jiného, než si zachovat s nevyžádanou poštou, přesněji s jejím nedokonalým rozpoznáním určitou trpělivost, na nevyžádané maily neodpovídat a především, nešířit je dál. Jedině tak se elektronickou poštu může podařit udržet jako užitečnou technologii, a ne jako něco, z čeho nás za pár měsíců nebo let bude všechny bolet hlava.

Tři typy e-mailů

Ne všechny e-mailové adresy jsou nevyžádanou poštou zahlceny stejně. V zásadě se dá říci, že na internetu v současné době existují tři typy adres e-mailových schránek. První typ představují ty, jichž se problém nevyžádané pošty týká jen v minimálním měřítku jsou zasahovány maximálně jednotkami nevyžádaných zpráv denně. Druhý typ představuje řekněme střední stupeň zamoření. Do takových schránek chodí řádově jednotky až desítky e-mailů denně. Třetí stupeň představují silně zamořené schránky, bombardované obrovským množstvím desítek, někdy až stovek zpráv denně. Zejména takové schránky jsou bez efektivní dvoufaktorové filtrace nepoužitelné. Je obtížné odhadovat, na čem je množství zamoření e-mailů závislé v zásadě se dá říct, že faktorů je více. Třeba nakolik se dotyčná e-mailová schránka nachází ve veřejných adresářových službách, v konferencích, na webových stránkách, ve strojově čitelné podobě, v databázích spamerů. Jak často a kým je využívána, jak je aktivní a na spoustě dalších vlastností, které spolu málokdy souvisí, až právě na skutečnost, že ovlivňují spam. Všeobecně se dá říci, že efektivní obrana proti němu by měla v důsledku snižovat i množství nevyžádané pošty, a dobře chráněná schránka by tak časem mohla přestat být e-maily bombardována. Nakolik ale toto pravidlo platí, je spornou záležitostí.

§§§§§


Bezpečná brána do světa I.

Miroslav Knapovský

C04P0307

Bezpečnosti při připojení k internetu se věnuje v poslední době stále více pozornosti. Hackeři využívají slabin jak přenosových protokolů, tak i vlastních aplikací, takže musíme mít dokonalý přehled o tom, které aplikace, adresy či porty používáme, a které raději zakážeme. To nám zajišťují bezpečné brány, na nichž můžeme všechny potřebné parametry nastavit.

Od podzimu loňského roku jsme měli k dispozici univerzální bránu 3Com OC Wireless 11g Cable/DSL Gateway, kterou lze připojit na libovolnou přípojku k internetu. U výrobků dalších producentů jsou postup při konfiguraci a funkčnost obdobné, takže jsme se rozhodli, popsat na ní celý postup při zabezpečeném připojení k internetu. Po přečtení tohoto článku by pro vás nemělo být žádným problémem připojit se bezpečně k internetu, a především nevynechat žádný důležitý krok, který je nutný pro zabezpečení přístupu zvenčí a k zajištění vlastní sítě LAN, především její bezdrátové části. Ta je vlastně prodloužením vaší domácí LAN sítě do volného prostoru, takže zabezpečení zvláště této části sítě není dobré podceňovat.

3Com OC Wireless 11g Cable/DSL Gateway

Jedná se o bránu sloužící ke sdílení širokopásmového připojení k internetu pro více uživatelů současně. Kromě sdílení internetu je v zařízení integrován firewall s virtuální demilitarizovanou zónou, bezdrátový přístupový bod pracující dle IEEE standardu 802.11g rychlostí až 54 MB/s a čtyřportový přepínač 10/100 Ethernetu. Ačkoliv by se z názvu mohlo zdát, že je brána určena pouze pro připojení k ADSL či k internetu po kabelové televizi, lze ji použít prakticky kdekoliv. Na "internetové straně" je tato brána vybavena 10/100 ethernetovým portem, takže ji lze připojit na libovolnou přípojku k internetu zakončenou právě Ethernetem. Zařízení se spravuje prostřednictvím webového rozhraní a vytvořenou konfiguraci lze zálohovat, a v případě potřeby obnovit v libovolné bráně stejného typu.

První kroky - využijte konfiguračního průvodce

Po rozbalení a zapojení napájení brána startuje přibližně 10 vteřin. Během startovacího procesu na předním panelu brány bliká kontrolka ALERT. Když natrvalo zhasne, zařízení je připraveno k základní instalaci. Ta se provádí z počítače vybaveného takřka libovolným operačním systémem (podporován je Linux, Windows i MAC OS) s podporou IP protokolu prostřednictvím webového prohlížeče. Dále v textu je postup konfigurace popsán pro operační systémy Windows, na jiných operačních systémech se jednotlivé kroky provádějí taktéž, ale syntaxe některých z nich může být mírně odlišná.

Počítač, ze kterého provádíte inicializační konfiguraci brány, připojte k bráně přes ethernetovou kartu přímým nebo kříženým kabelem (ano, je to jedno, zařízení podporuje automatické zjištění typu kabelu). Správnost zapojení zjistíte tak, že se rozsvítí příslušná kontrolka ethernetového portu. Pokud svítí žlutě, jste připojeni Ethernetem (10 Mb/s), svítí-li zeleně, jste připojeni Fast Ethernetem (100 Mb/s). Poblikávání stavové diody portu znamená, že daný port přenáší data.

Dalším krokem je nastavení počítače tak, aby získával IP adresu od DHCP serveru.

DHCP server je služba běžící na bráně, která na základě požadavku přidělí počítači dynamickou IP adresu, subnet masku a adresu brány tak, že odpovídá vnitřní adresaci sítě. To celý proces komunikace mezi bránou a počítači ve vnitřní části sítě urychluje a zjednodušuje. Na počítači s operačním systémem Windows 2000 nebo Windows XP zkontrolujete používání DHCP ve Vlastnostech síťové karty, protokol sítě internet (TPC/IP). Musí být nastaveno automatické získávání IP adresy i IP adresy DNS serveru. Dynamická IP adresa znamená, že si ji počítač z DHCP serveru pronajímá na omezenou dobu, po jejímž uplynutí může být tato IP adresa pronajata jiné stanici, pokud původní vlastník této IP adresy nezažádá o prodloužení nájmu. Může to znít složitě, ale celý proces je plně automatický a běží bez zásahu uživatele.

Správnost získání IP adresy lze velmi snadno ověřit tak, že v příkazové řádce napíšete příkaz "ipconfig". Tento příkaz zobrazí aktuální IP adresu počítače, a ta by v případě správného získání z DHCP serveru nenakonfigurované brány měla mít tvar 192.168.1.X, kde X se pohybuje v rozpětí od 2 do 254. Brána sama má v továrním nastavení IP adresu lokální sítě 192.168.1.1 s maskou 255.255.255.0. Pokud adresu od DHCP serveru brány nezískáte, zkontrolujte znova nastavení počítače a případně jej restartujte.

Vlastní konfigurace brány

Přístup ke konfiguračnímu rozhraní brány získáte tak, že ve webovém prohlížeči zadáte adresu http://192.168.1.1/ a stisknete Enter. V prohlížeči se načte úvodní stránka brány, ve které se ověřuje vaše heslo pro přístup k zařízení. Defaultní heslo je "admin", v konfiguraci dále jej doporučuji změnit. Po zadání hesla se načte další stránka, která po vás požaduje zvolit zemi, v jaké je zařízení využíváno. To je důležité z hlediska rádiové části brány, protože volbou země dojde ke správnému nastavení vysílacího výkonu integrovaného bezdrátového bodu a povolení kanálů, tak aby zařízení pracovalo v souladu s normami příslušné země. Nikdy proto nevolte jinou zemi, než tu, kde je zařízení užíváno. Po potvrzení volby země vyskočí nové samostatné okno prohlížeče, ve kterém se spustí konfigurační průvodce. Hned prvním krokem, který vám průvodce nabídne, je změna hesla. Dalším krokem je nastavení časové zóny, kde se zařízení nachází. Česká republika je v časovém pásmu GMT +1:00 a na této stránce zaškrtněte i využívání změny času. Brána totiž nemá vlastní hodiny, které by pracovaly i v případě vypnutí brány, ale informaci o čase si automaticky stahuje z internetu a upravuje na správnou hodnotu o rozdíl časového pásma a zda je letní či zimní čas. To je důležité pro přesnost časových údajů v protokolu o činnosti, který si brána vede.

Nastavené připojení k internetu

Dalším krokem v průvodci je nastavení připojení k internetu. Jak již bylo v úvodu zmíněno, brána na straně internetu vyžaduje přístupové zařízení s ethernetovým portem. Tím může být například router, ADSL modem, kabelový modem, bezdrátové pojítko či vlastní ethernetový rozvod internetu přímo od poskytovatele. Podívejme se, jak by se správně konfigurovalo zařízení ve třech různých typech připojení:

 ADSL - Zvolte PPTP - pro připojení je třeba přepnout ADSL modem do režimu, ve kterém PPTP spojení neinicializuje modem, ale zařízení připojené až za modemem. Na bráně poté zvolíte způsob připojení PPTP a přepíšete do jednotlivých políček údaje dodané poskytovatelem ADSL. V dalším kroku nastavíte IP adresu brány, ze které se bude provádět inicializace PPTP tunelu. Pro správný údaj stačí stisknou tlačítko "Suggest", brána si vhodnou IP adresu nastaví sama. IP adresa uvedená jako PPTP server je adresou LAN portu vašeho ADSL modemu, nikoliv IP adresou, pod kterou bude vaše brána dostupná z internetu. Na ADSL jsou totiž IP adresy přidělovány dynamicky, a to i v případě, že vám poskytovatel garantuje pevnou internetovou adresu. Přidělenou internetovou IP adresu lze zjistit v menu Status po dokončení konfiguračního průvodce.

 Kabelovým modemem - Zvolte via DHCP - i zde je IP adresa bráně obvykle přidělována poskytovatelem dynamicky, a to s možnou vazbou na jméno či MAC adresu koncové stanice, na kterou byla sepsána smlouva o připojení. Obojí lze samozřejmě v průvodci modifikovat. Pokud máte službu vázanou například na MAC adresu síťové karty vašeho počítače, lze tuto MAC adresu vložit i do brány tak, že z pohledu poskytovatele nelze rozpoznat, zda se jedná o bránu či počítač. Obecně jsou k dispozici 3 možnosti: 1. nemodifikovat původní MAC adresu brány 2. zkopírovat MAC adresu počítače, ze kterého se provádí konfigurace (tuto volbu využijte v případě, že jste dříve měli ke kabelovému modemu přímo připojený právě tento počítač) 3. manuální změnu MAC adresy. Tuto volbu využijte v případě, že provádíte novou instalaci jak kabelového modemu, tak brány a poskytovateli jste již dříve dali MAC adresu, ze které se budete k internetu připojovat.

 Čímkoliv ostatním s ethernetovým portem a pevnou IP adresu - Pokud vás poskytovatel připojení k internetu vybaví libovolným přístupovým zařízením a na předávacím protokolu je uvedena pevná IP adresace, kterou si do svého zařízení máte zadat, volte Static IP address. Dodané údaje vložte do následujícího menu průvodce.

Nastavení IP adresace lokální sítě

Po zadání způsobu připojení k internetu vás průvodce vyzve k nastavení IP adresace lokální sítě. Položky LAN IP address a DHCP server setup nemodifikujte, pokud to nevyžadují zvláštní okolnosti, jako například shodná IP adresace LAN a WAN sítě v případě, že i váš poskytovatel využívá překlad adres (NAT) a přiděluje IP adresy z "privátního prostoru".

Princip činnosti brány, privátní a veřejné IP adresy a jejich překlad: Činnost brány je založena na schopnosti zařízení využít jednu veřejnou IP adresu a jejím prostřednictvím umožnit komunikaci všech stanic vnitřní sítě do internetu. Rozdíl mezi privátní a veřejnou IP adresou spočívá v tom, že veřejná IP adresa je na světě unikátní, a pokud není specificky omezeno, je zařízení s veřejnou IP adresou dostupné z celého internetu. Oproti tomu privátní adresace využívá adresných prostorů vyhrazených mezinárodní autoritou pro přidělování IP adres (IANA) pro použití v sítích, kde není nutná trvalá dostupnost zařízení z internetu. K systému využívání privátních adres se začalo přecházet v první polovině devadesátých let ruku v ruce s prudkým rozvojem internetu. Bylo jasné, že počet veřejných IP adres je pouze limitovaný a při tehdejším nehospodárném přidělování by se brzy vyčerpal. Dokumentem RFC1597 jsou privátní adresné prostory specifikované v následujících rozsazích: 10.0.0.1-10.255.255.255, 172.16.0.0-172.31.255.255 a 192.168.0.0-192.168.255.255, proto pokud budete modifikovat IP adresaci lokální sítě, volte z těchto vyhrazených rozsahů. Překlad adres brána provádí tak, že požadavky komunikace z vnitřní sítě na internet přebírá a vysílá do internetu s pozměněnou zdrojovou IP adresou. Na místo původní IP adresy odesilatele, která je z privátního adresného prostoru, použije veřejnou IP adresu přidělenou bráně. U všech navázaných spojení si pamatuje iniciální adresu stanice z vnitřní části sítě, a když obdrží odpověď, přepošle ji na původního tazatele. Technika překladu adres umožňuje bráně realizovat i funkci virtuální demilitarizované zóny. Tuto funkci využijete v případě, že hodláte zveřejnit nějakou službu na internet. Například, pokud byste chtěli zveřejnit interní webový server na internet a využíváte tuto bránu, stačí bráně sdělit IP adresu tohoto serveru a typ aplikace, který hodláte publikovat. Limitem virtuální demilitarizované zóny je, že pro každou aplikaci lze publikovat pouze jeden server. V bráně jsou nejčastěji využívané aplikace již zadané. Pokud hodláte publikovat zde nedefinovanou aplikaci, musíte si dopředu zjistit UDP/TCP číslo portu, kterým se s aplikací navazuje spojení.

Nastavení bezdrátové části

Brána je vybavena bezdrátovým přístupovým bodem s teoretickým dosahem až 100 metrů v otevřeném prostranství. Dosah v zastavěném prostoru či uvnitř budov je velmi proměnný v závislosti na prostředí. V průvodci nastavením jste v prvním kroku dotázáni, jaký kanál si přejete bráně přidělit a jak se má jmenovat vaše bezdrátová síť (SSID). Optimální volbou v případě kanálu je Clear Channel Select, což znamená, že brána po zapnutí poslouchá chvíli na všech 13 kanálech a automaticky zvolí kanál, na kterém detekuje nejmenší rušení. Stejný proces použije po každém restartu, takže se využívaný kanál může časem změnit. Název sítě je taktéž vhodné modifikovat, tentokrát však ne z praktických, ale spíše bezpečnostních důvodů. Je vhodné, aby název SSID nebylo možné spojovat jak s typem zařízení, tak s jeho majitelem. Tím končí zjednodušené nastavení brány pomocí konfiguračního průvodce. Po posledním odkliknutí se vložená nastavení hromadně vykonají a brána bez nutnosti restartu začne pracovat s novou konfigurací. Pokud jste prováděli změnu IP adresace využívané v lokální síti, je třeba obnovit IP adresu z DHCP serveru brány. To provedete příkazem "ipconfig/renew" v příkazové řádce.

Pokročilá konfigurace brány

Konfigurační průvodce brány umožní provést pouze základní nastavení. Z bezpečnostních důvodů je vhodné, abyste v konfiguraci pokračovali alespoň změnami v bezdrátové části brány a případně, pokud hodláte bránu spravovat na dálku přes internet, abyste v menu Firewall/Security specifikovali adresný prostor, ze kterého lze bránu vzdáleně spravovat.

Teorie integrovaného bezdrátového přístupového bodu

Na počátku je potřeba si uvědomit, že bezdrátová síť u této brány není úplnou náhradou konvenční LAN sítě, ale je jejím efektivním rozšířením. Dává mobilnímu uživateli svobodu pohybovat se po budově nebo po areálu pokrytém bezdrátovým signálem a přitom být stále připojený, mít přístup k aplikacím na lokálním serveru či k internetu, přijímat a odesílat elektronickou poštu a tisknout dokumenty. Slabší stránkou bezdrátových sítí pracujících dle standardu 802.11 je to, že se jedná o sdílené médium, jehož reálné přenosové rychlosti jsou daleko vzadu za rychlostmi, které jsou těmto standardům přiřazovány. Pojďme se podívat na základní pojmy z oblasti bezdrátových sítí. Určitě jste již slyšeli o takzvaném Wi-Fi, což bývá používáno jako synonymum pro zařízení bezdrátových sítí pracující dle standardu 802.11b až do rychlosti 11 Mb/s (teoretická rychlost) v nezpoplatněném rozprostřeném pásmu 2 400-2 483,5 MHz. Pro svoji komunikaci využívají 13 přenosových kanálů (pozor, kanály se překrývají a některé mohou být zarušené, proto raději volte funkci Clear Channel Select). Wi-Fi označení znamená, že se jedná o zařízení pracující přesně dle daného bezdrátového standardu a je plně interoperabilní s ostatními zařízeními s certifikátem Wi-Fi pro daný standard. Od konce léta loňského roku existuje i nový standard 802.11g, který je zpětně kompatibilní s 802.11b, tudíž i pracuje ve stejném pásmu. Nabízí však skoro 5násobně lepší rychlost (teoreticky 54 Mb/s), takže pokud se dnes budete rozhodovat také pro nákup koncového zařízení (PCMCIA, PCI nebo USB bezdrátové karty), bude již lépe volit některé z Wi-Fi certifikovaných 802.11g zařízení. Reálné přenosové rychlosti na bezdrátové části této brány se při nejlepší kvalitě signálu pohybují u klienta pracujícího dle staršího standardu 802.11b kolem 6 Mb/s a u klienta s kartou 802.11g je to pak kolem 23 Mb/s. Abyste nenabyli dojmu, že se zařízením není něco v pořádku, reálné přenosové rychlosti jsou u zařízení pracujících dle těchto standardů opravdu asi poloviční, než je jejich teoreticky udávaná rychlost. Daleko horší zprávou je, že pokud do sítě přidáte další mobilní klienty, kumulovaná přenosová rychlost ještě více klesá. Speciálně pak u přístupových bodů 802.11g, pokud se mezi uživateli vyskytují i klienti s kartou pracující dle 802.11b. Z toho vychází jasná rada, že pokud máte zájem, aby vaše 802.11g bezdrátová síť byla spolehlivá a co nejrychlejší, používejte pouze Wi-Fi certifikované karty pracující dle novějšího standardu. Seznam aktuálně certifikovaných zařízení všech výrobců naleznete na stránkách http://www.wi-fi.org.

Praxe integrovaného bezdrátového přístupového bodu

Po nastavení konfiguračním průvodcem je v bezdrátové části brány umožněn přístup do lokální části sítě i internetu komukoliv bez omezení. Pro dokonalé zabezpečení bezdrátové sítě je třeba provést následující kroky:

1.Zakázat vysílání názvu bezdrátové obsluhované oblasti. V menu Configuration by mělo zůstat prázdné políčko Enable broadcast SSID. Tím zabezpečíte, že název vaší sítě nebude volně viditelný pro mobilní klienty, a bez zadání správného SSID se klient nedokáže připojit.

2.Zvolit vhodné šifrování. V menu Encryption, pokud máte všechna koncová zařízení s podporou WPA, nejlépe i s Wi-Fi certifikací pro WPA, zadejte šifrování WPA. Pamatujte, že všichni bezdrátoví klienti připojující se k bráně musí mít stejně nastavený šifrovací algoritmus a předsdílený klíč, jinak nebudou moci komunikovat. Jak u WPA, tak i u WEP šifrování můžete vložit klíč manuálně nebo pomocí parafráze, ze které se klíč automaticky vygeneruje. Parafrázi používejte pouze v případě, že klientské karty jsou od firmy 3Com; protože se jedná o nestandardizovaný postup, zařízení jiných výrobců nemusejí využívat shodný postup generování klíče z parafráze.

3.Řídit připojování bezdrátových stanic. V menu Connection control zvolte "only authorised Wireless..." a do nově otevřeného okna vložte MAC adresy bezdrátových síťových karet, kterým chcete povolit přístup do lokální sítě a k internetu prostřednictvím vaší brány. Všechny ostatní bezdrátové karty nebudou moci s vaší bránou komunikovat.

Na straně bezdrátového klienta pro jeho úspěšné připojení k bráně musíte nastavit následující parametry:

1.Kartu nastavit do infrastrukturního modu

2.Mít nastavený shodný název bezdrátové oblasti (SSID) jako brána

3.Používat automatickou volbu kanálu (dnes běžná funkce u všech bezdrátových klientů, nicméně pokud to mobilní klient neumožňuje, budete na bráně muset nastavit některý z kanálů napevno a stejné číslo kanálu následně vložit i do klienta)

4.Používat stejný typ šifrování a šifrovacího klíče

5.Zkontrolovat, zda je správně zadaná MAC adresa bezdrátové síťové karty v seznamu povolených klientů

Pokud dodržíte tento postup, bezdrátová část vaší brány bude optimálně zabezpečena proti odposlechu a neoprávněnému vniknutí do lokální sítě či zneužívání vašeho internetového připojení.


Bezpečná brána do světa II.

Něco je špatně? Pár dobrých rad nakonec

Ztráta hesla či IP adresy brány

Pokud se vám náhodou stane, že zapomenete přístupové heslo na bránu, či si omylem vypnete DHCP server a zapomenete IP adresu brány, lze ji snadno uvést do továrního nastavení. Stačí bránu vypnout a jedním kabelem, který jste doposud využívali na propojení brány s počítačem, propojte LAN a WAN port brány. Bránu zapněte, a asi po 30 vteřinách zase vypněte. Rozpojte smyčku, a po dalším zapnutí brány již bude nastavena v továrním nastavení. (Vraťte se na začátek tohoto návodu a konfiguraci si zopakujte :-)

Aktualizace firmwaru

Brána je něco jako počítač; operační systém se vyvíjí a upgradem operačního systému brány (firmwaru) můžete získat nové funkce či odstranit problém, se kterým jste si dosud nevěděli rady. Proto se občas podívejte na webové stránky společnosti 3Com, zda se pro zařízení neobjevil nový firmware. Pokud ano, stáhněte si jej na lokální počítač a zazipovaný soubor rozbalte. Bude obsahovat popis vylepšení pro bránu a firmware, který prostřednictvím webového rozhraní do brány za několik vteřin nahrajete. Nahrání nového firmwaru se inicializuje v menu System Tools/Upgrade. Po nahrání nového firmwaru a restartu není třeba bránu znova konfigurovat, ponechá si původní nastavení.

Bezpečnost bezdrátových sítí

Komunikace v pásmu 2,4 GHz je jako většina rádiových přenosů všesměrová a všichni uživatelé obvykle sdílejí zvolený přenosový kanál tak, že pokud jeden uživatel přenáší data, ostatní naslouchají. Situace by se zjednodušeně dala přirovnat ke komunikaci prostřednictvím klasického ethernetového opakovače. Každý, kdo je v dosahu bezdrátového přístupového bodu a je vybaven příslušným bezdrátovým adaptérem, může přijímat stejný signál jako autorizovaný uživatel. Proto je více než jasné, že systémy bezdrátového přenosu musejí být vybaveny důkladnými bezpečnostními funkcemi, aby se bezdrátová komunikace dala považovat za bezpečnou. Systém zabezpečení bezdrátových sítí je obvykle kombinací ověření a šifrování. Podívejme se nyní, jak jednotlivé základní prvky bezpečnosti v bezdrátových sítích pracují a jaké jsou možnosti ověřování a zabezpečení přenosu dat.

Identifikátor obsluhované bezdrátové oblasti

Základním prvkem technologie bezdrátových sítí je informace o názvu obsluhované bezdrátové oblasti, ke které se uživatel připojuje (takzvaný Service Set Identifikátor SSID). Tento identifikátor jednoznačně určuje, ke které bezdrátové síti se klient hodlá připojovat, a musí být totožný jak na přístupovém bodu bezdrátové sítě, tak u klienta této sítě. Jedná se o hexadecimální řetězec o délce až 32 znaků, jenž má zabezpečit komunikaci klienta s vyžádanou sítí. SSID však v současné době nemůžeme požadovat za platný bezpečnostní prvek, protože s rozvojem a zjednodušením technologie je většina bezdrátových karet schopna automaticky detekovat dostupné bezdrátové sítě a tuto informaci z okolního provozu jednoduše použít. V případě, že bezdrátový přístupový bod nevysílá veřejně svůj název SSID, lze jej z bezdrátové komunikace odposlechnout. I přesto, pokud to bezdrátový přístupový bod umožňuje, zablokujte veřejné vysílání názvu SSID.

Komunikace na základě povolených MAC adres

Dalším prvkem, který bychom mohli zahrnout do bezpečnostních vlastností bezdrátových sítí, by se mohla stát jednoznačná identifikace připojujících se uživatelů. Identifikace na základě jedinečné MAC adresy každé bezdrátové karty a jejího porovnání s tabulkou autorizovaných klientů v databázi přístupového bodu. Nicméně ani tato technologie bohužel neposkytuje byť jen základní bezpečnost. Z rádiové komunikace lze odposlechnout, které MAC adresy jsou na konkrétním přístupovém bodu autorizované, a jednoduchým zásahem do klientského systému lze MAC adresu upravit tak, aby odpovídala jakékoliv z autorizovaných.

Počátky šifrování - Wired Equivalent Privacy (WEP)

Z výše uvedených vlastností bezdrátové sítě vyplývá potřeba celou komunikaci důsledně šifrovat. Proto byl do standardu 802.11 a jeho následníků 802.11b a 802.11g přidán systém, který měl zajistit úroveň bezpečnosti, jaká je dostupná na běžných, "drátových" sítích. Jedná se o šifrování veškeré bezdrátové komunikace pevným klíčem o délce 40 bitů (jsou využívány i delší klíče, ty ovšem nemají oporu ve standardu). Sdílený tajný klíč je používán k zašifrování paketů před odesláním bezdrátovou cestou a paket je také doplněn o kontrolní součet, který zajišťuje, že přenášený paket nebyl během cesty poškozen. WEP standard však nehovoří o způsobu, jakým je klíč generován, a tak většina stávajících řešení nabízí jen pevné nastavení klíče na obou stranách (jak v přístupovém bodu, tak u všech autorizovaných mobilních klientů). Pomineme-li veškerá bezpečnostní rizika spojená s vlastním nastavováním pevného sdíleného klíče, v poslední době se objevilo množství způsobů, jak bezdrátové sítě používající technologii WEP napadnout. Jedná se zejména o pasivní odposlech, následné rozlomení šifry technologií srovnávání paketů a statistické predikce a výsledné získání používaného klíče. S běžně dostupnými prostředky (informace a programy volně dostupné na internetu) je hrozba prolomení WEP ochrany více než vážná. Kombinací SSID, tabulky MAC adres a šifrováním WEP tak lze dosáhnout jen omezené úrovně zabezpečení, ovšem pro domácí použití prozatím dostačující.

Bezpečný přístup - Wi-Fi Protected Access (WPA)

Je novým Wi-Fi standardem, který znatelně vylepšuje bezpečnost dosažitelnou dříve používáním starších technologií, a prakticky tak eliminuje veškeré známé útoky, které se daly využít k prolomení sítě chráněné WEP technologií. WPA používá vylepšený šifrovací algoritmus s dynamickým klíčem, ověřování a kontrolní systém integrity paketů, který dokáže jednoznačně detekovat podvržené pakety. WPA technologie by u Wi-Fi certifikovaných zařízení neměla jít používat současně s WEP technologií, nicméně všechny prvky, které jsou certifikované Wi-Fi dle standardu 802.11g, by již technologii WPA měly mít obsaženou v základní výbavě. U produktů 802.11b to není podmínkou, ale u většiny modernějších zařízení solidní výrobci umožňují provést softwarový upgrade taktéž. U koncových zařízení je implementace WPA techniky záležitostí operačního systému, takže lze obecně říci, že karty s ovladači pro Windows 2000 a Windows XP mohou využívat WPA, protože podpora WPA byla v rámci opravných balíčků (Service Packu 4 u Windows 2000 a Service Packu 1 u Windows XP) do těchto systémů přidána.

Doporučení

Mají-li vaše zařízení Wi-Fi certifikát pro WPA, dejte přednost WPA před WEP. Nebudete se muset bát, že je ve vašem okolí hacker-začátečník, který si přečetl pár návodů na internetu a několik hodin nato získal přístup do vaší sítě.

§§§§§


Homepage trochu jinak

Josef Kulhavý

C04P0303

Jakou používáte při přístupu na internet domácí stránku? Jako odpověď na tuto otázku uvede většina respondentů Seznam.cz, popřípadě název jiného velkého portálu.

Pokud bychom se jich ptali dále, proč zvolili právě tuto stránku, značná část internetové populace odpoví, že na jejich serveru mají svou e-mailovou schránku, že tam je vyhledávač, že to tak mají všichni okolo nás, tak proč by ne oni?

Nicméně nahlédněme na monitor "obyčejného" internetového uživatele: Přijde k počítači, klikne na ikonu Internet Exploreru a počká, až se do jeho paměti stáhne několik desítek KB dat s celou internetovou stránkou "jeho" portálu. Uživatel se nejprve rozhodne nahlédnout do své

e-mailové schránky. Poté se chce dozvědět, co je nového napíše tedy adresu svých oblíbených internetových novin. Následně zabrouzdá na některý ze specializovaných serverů o mobilech, vyhledá, za kolik se dá v bazaru pořídit automobil, a nakonec odešle z internetu dvě tři SMS zprávy.

V čem je problém? Přece v domovské stránce internetu! Tato stránka by pro každého měla být natolik zajímavá, že ji navštíví vícekrát. Zde by měl najít to, co ho opravdu zajímá, odtud by se měl dostat přímo k nejdůležitějším informacím, zde by měl najít svůj personalizovaný seznam stránek, jež pravidelně navštěvuje! V čem plní svůj úkol domovská stránka, na které je to jediné, co lze uživatelem měnit, uvítací pozdrav "Ahoj Horymíre!"?

Naštěstí existuje hned několik internetových serverů, které slouží k personalizaci osobní domácí stránky podle požadavků každého uživatele.

Atlas

Homepage serveru Atlas.cz lze uživatelsky upravovat sice pouze mírně, nejzákladnější požadavky na dobrou osobní domácí stránku však splňuje. Základ se strukturou nabídky služeb, katalogu Atlasu a nemalým množstvím reklam je stejný jak pro registrované, tak pro neregistrované. Vše, co lze nastavit a upravit, je tak možné začlenit až do dolní části stránky. Vložit lze informace těchto typů: horoskopy, kursy měn, oblíbené odkazy počasí, TV program a zpravodajství.

Jak již bylo napsáno výše, všechna tato pole se zobrazují dole na stránce, takže přístup například k oblíbeným položkám je poněkud nekomfortní.

Moje centrum

Adresa http://muj.seznam.cz vede na homepage serveru Novinky.cz, adresa muj.atlas.cz směřuje přímo na úvodní stránku portálu Atlas.cz. Výjimku mezi největšími a nejznámějšími internetovými portály tvoří server Centrum.cz. Po registraci totiž systém umožňuje vytvořit vlastní startovací stránku moje.centrum.cz/~uživatelské_jméno~/ a tu upravit zcela podle svých představ. K dispozici se nabízí titulky článků z několika internetových periodik, stejně tak jako další více či méně užitečné objekty: vtipy, televizní program, kursy vybraných měn, připomínač atd. Všechny tyto nabídky lze libovolně odkrývat či skrývat, ale i měnit jejich umístění ve třech sloupcích na stránce. Mezi pole je možno rovněž vložit i vlastní odkazy a ty pak mít zobrazeny buď v samostatném poli pod sebou, nebo v jednom či několika rozevíracích polích. Systém dovoluje vytvořit kromě domovské stránky několik dalších zaměřených na zpravodajství, ekonomiku, počasí a případně jiných, nastavitelných pro různé příležitosti.

Můj iDnes

Máte-li důvěru v jeden z největších zpravodajských portálů českého internetu, snad vás potěší informace, že si můžete sestavit svou domácí stránku ze zpráv vydávaných právě serverem iDnes.cz. Na první pohled je bohužel patrné, že část serveru http://muj.idnes.cz již delší dobu nikdo z jeho administrátorů nespravoval, a tak některá pole (například vtipy, biopředpověď, pranostika na den a další) obsahují pouze svůj nadpis a obsah chybí.

Každou skupinu zpravodajství (u nich již problémy nenastávají) lze nastavit buď v krátké, nebo v dlouhé verzi. V krátké verzi se zobrazí pět titulků nejaktuálnějších článků, v dlouhé verzi kromě těchto pěti nadpisů ještě další dva s anotacemi zpráv.

O2

Vstoupíte-li poprvé na stránku http://www.o2.cz, možná vám bude stránka připomínat spíše jeden z mnoha erotických rozcestníků. Pokud však podstoupíte registraci a nastavíte si systém ke svému obrazu, můžete být s výsledkem nadmíru spokojeni.

Nejprve je vám přiděleno osobní číslo, které může posloužit jako údaj při přihlašování (místo e-mailu). Na další stránce si při registraci nastavíte barevný vzhled prostředí na výběr je vám k dispozici několik předdefinovaných skinů. Pokračujte na následující stránku a z nabídky asi padesáti skupin vyberte pouze ty, které vás zajímají. Dále tyto skupiny seřaďte tak, aby vám jejich umístění co možná nejlépe vyhovovalo. Chcete-li do lišty Internet Exploreru přiřadit speciální tlačítko, které vám posléze ulehčí práci s vkládáním nových odkazů, klikněte na příslušné políčko na další stránce, které zajistí vše potřebné. V následujícím kroku lze nadefinovat vlastní odkazy a v posledním můžete nastavit O2 jako svou domovskou stránku.

Pomocník

Téměř dvě desítky užitečných funkcí na úvodní domovské stránce získáte, pokud jako svou homepage nastavíte adresu http://www.pomocnik.net. Kromě odkazů na největší zpravodajské servery, televizního programu, vtipů, kalendáře, cizojazyčného slovníku nebo třeba předpovědi počasí je každému k dispozici vyhledávání v databázi PSČ a v telefonním seznamu, prohledávání vlakových a autobusových spojení, či kalkulačka a převody jednotek SI. Při fulltextovém prohledávání stránek celého internetu můžete volit mezi vyhledávači Google, Jyxo, Seznam, Atlas a Centrum.

Jednotlivé funkce lze samozřejmě zakázat, tak aby na homepagi zůstaly pouze skupiny, které každý uživatel skutečně využije. Vlastní oblíbené odkazy se zobrazují hned v horní části stránky. Ocenitelný je i fakt, že Pomocnik.net neoplývá množstvím reklamních banerů.

Právě dnes

Server http://www.pravednes.cz využijí především ti, kteří chtějí mít naprostý přehled o článcích, jež v poslední době vyšly v nejrůznějších internetových novinách a časopisech. Pokud nepřistoupíte k registraci, zobrazí se před vámi několik tabulek zahrnující nejnovější nadpisy vydaných zpráv podle internetových zpravodajských serverů. Ty jsou navíc roztříděny po jednotlivých stránkách podle svého zaměření z domova, ze světa, sport, ekonomika, technika a další. Jednotlivé titulky jsou navíc barevně označeny, takže je ihned patrné, před jakým časem byla nová zpráva na zpravodajském internetovém serveru vydána. Po registraci se uživateli zpřístupní možnost vytvořit si vlastní stránku, kam lze přesunout titulky přesně těch internetových periodik, o které má uživatel skutečný zájem.

Server http://www.pravednes.cz nabízí i zajímavou funkci, jež nadchne zejména provozovatele jiných internetových projektů: umožňuje totiž vložit seznam s titulky jakéhokoliv zpravodajského periodika do vlastní webové stránky.

Startpage

Množství odkazů na úvodní stránce všechny zařazené do mnoha kategorií to je http://www.startpage.cz. Z využitelných funkcí toho na homepagi příliš nenajdeme kalendář, vlastní odkazy a vyhledávání opravdu není mnoho. Nicméně odkazy na další pomůcky a zajímavé stránky jsou velmi snadno objevitelné v následné struktuře stránky. V každé kategorii je k dispozici 3 až 5 nejzajímavějších odkazů. Samozřejmostí zůstává možnost vytvořit novou kategorii s vlastními odkazy. Zajímavou funkci jsme nalezli v nastavení: server dovoluje nastavit, zda se odkazy budou otvírat v původním nebo v novém okně.

Server http://www.startpage.cz je velmi špatně naprogramovaný: nepodařilo se nám ani po několika pokusech zrušit zobrazování některých kategorií. Některé skupiny zůstávají evidentně již delší dobu bez povšimnutí administrátorů (odkaz "SMS do sítě Paegas" hovoří za vše), některé odkazy nejsou funkční a vedou na neexistující stránky.

Zoohoo

Jako vhodná startovací internetová stránka může mnohému posloužit server http://Zoohoo.cz. V neregistrované verzi funguje pouze jako vyhledávač (Jyxo CZ, Jyxo SK nebo Google), avšak s využitím integrované služby nazvané Moje linky naplňuje své poslání již obstojněji: Moje linky totiž umožňují do stránky začlenit vlastní odkazy, a ty ještě dále v případě zájmu členit do kategorií. Server oplývá jednoduchou, ale účelnou grafikou.

Pro nejnáročnější uživatele: vytvořte si vlastní domovskou stránku

Stále se však může stát, že vám žádné z nabízených řešení nevyhovuje. Že byste chtěli proklikávat co možná nejméně stránek, že byste chtěli mít na jediné stránce například okamžitý přístup do schránky na Centrum.cz, vyhledávání Google.com, pole pro překlad z/do angličtiny, výčet nejnovějších článků na serveru iDNES.cz, a k tomu všemu odkazy na pravidelně navštěvované stránky. I taková možnost existuje. Bude vás to však stát několik desítek minut úsilí vytvoříte si totiž vlastní stránku s HTML kódem přesně podle vašich představ! Do této stránky zakomponujete části HTML kódu vstupních polí, ať už pro přihlášení k vašemu e-mailu, tak i k vašemu oblíbenému vyhledávači. Nakonec nebude problém zakomponovat tabulku s titulky zpráv některého z internetových zpravodajských serverů. Pokud sami kód HTML nezvládáte, můžete si pomoci některým z WYSIWYG editorů například Microsoft Front Page z balíčku MS Office. Nebo experimentovat s návrhem stránky, kterou se tu pokusíme předvést na následujících řádcích.

Přes hlavní nabídku Start otevřete program Poznámkový blok. Každá webová stránka musí začínat tzv. hlavičkou. Pro naši potřebu vynecháme všechny zbytečnosti a vepíšeme pouze to nejdůležitější povinné uvedení HTML stránky a hlavičky a název (TITLE), který se zobrazí v prohlížeči v modrém poli jako název okna:

<HTML>

<HEAD>

<TITLE>Domovská stránka Josef Novák</TITLE>

</HEAD>

V atributu BODY můžeme zvolit barvu podkladu (za znakem # se zadává 6 znaků čísla 0 1 a písmena A F; každá dvojice znaků symbolizuje zastoupení jedné z barevných složek červená-zelená-modrá):

<BODY bgcolor="#FF80FF">

Na stránce mohou být umístěny jakékoliv popisy a nadpisy. Nejjednodušší zápis textu, který má být zobrazen na stránce, bude vypadat takto:

<P>Text popisu</P>

Pro zpřehlednění stránky můžeme použít jednoduchou čáru za použití atributu

<HR>

Jednotlivé odkazy budou mít následující podobu:

<P><A href="http://www.pcworld.cz" target="_blank">PC World</A></P>

Část následující za "href=" odkazuje na přesnou URL adresu stránky. Může samozřejmě směřovat hluboko do nitra serveru například: http://www.pcworld.cz/pcw.nsf/html/archiv. htm. Parametr target="_blank" zajišťuje, že se budou odkazy otevírat vždy v novém okně. Pak můžeme pracovat s více stránkami najednou tak, že mezi nimi budeme přepínat kombinací kláves ALT-TAB. Pokud uvedený parametr vynecháme, budou odkazy otevírány v tom samém okně, jako je vytvořená domovská stránka.

Stejným způsobem můžeme například nadefinovat odkazy pro přístup k přihlašovacímu poli k e-mailové schránce, nebo k dalším internetovým službám. Při svých pokusech ale můžeme zajít ještě dál a docílit toho, aby požadovaná políčka pro zadání jména a hesla byla umístěna přímo na vámi vytvořené stránce. Přejděme na internetovou stránku, kde se příslušná pole nacházejí. Nyní potřebujeme otevřít HTML kód stránky. V MS Internet Exploreru v menu klikněme na pole "Zobrazit" a pak vyberme "Zdrojový kód". To, co nás zajímá, je atribut "FORM". V HTML kódu stránky možná bude zastoupen hned několikrát (například pro vyhledávání), musíme tedy podle následného textu obezřetně volit, který patří k polím, jež chceme převést do své stránky. Atribut "FORM" je tzv. párový, to znamená, že každý jeden formulář musí být ukončen znaky "</FORM>". Doporučujeme přenést celý text mezi "<FORM" a "</FORM>", a až po odzkoušení funkčnosti případně doplňovat či odebírat části kódu tak, aby celá stránka vypadala přesně podle našich představ. Je taktéž možné, že celý formulář bude ohraničen pomocnými popisky například "<!e-mail přihlášení ->" a "<!e-mail přihlášení konec ->". Pokud začleněný formulář nefunguje a po odeslání údajů se prohlížeč připojuje na neexistující stránku, je pravděpodobně nutné doplnit parametr "ACTION" o celou adresu serveru, kam se mají vstupní data odeslat.

Podobně můžeme do vlastní domácí stránky zakomponovat pole oblíbeného vyhledávače, pole cizojazyčného překladače, apod. Jestliže na své stránce chcete mít k dispozici titulky zpráv svého oblíbeného serveru, doporučujeme vám navštívit adresu www.pravednes.cz/info/output.jsp, kde se dozvíte všechny potřebné informace. Nakonec je žádoucí ukončit celé tělo stránky HTML kódem:

</body>

</html>

Nyní uložte vytvořený soubor pod jakýmkoliv jménem a příponou "htm" například "odkazy.htm". Uložte jej nejlépe přímo do kořenového adresáře, abyste snadno určili cestu k souboru při nastavování internetového prohlížeče domovská stránka pak bude mít adresu "C:\odkazy.htm". Pokud však chcete mít tuto stránku k dispozici i na jiných počítačích, bude vhodnější jej nahrát na internet a přistupovat k němu přímo přes web. Místo pro takový soubor naleznete na mnoha místech kupříkladu na http://www.sweb.cz, http://www.webpark.cz, http://www.webzdarma.cz atd.

Možná bádáte nad tím, zda by bylo možné, aby si domácí stránka pamatovala přihlašovací údaje například k e-mailu, tak aby je nebylo nutné zadávat vždy znovu a znovu. Ano, řešení existuje. Musíme však zvážit všechna bezpečnostní rizika, zda nemůže být prozrazeno především naše heslo. Parametrem "VALUE" totiž do formuláře můžeme předvyplnit jakékoliv pole. Nám bude postačovat pole pro jméno a heslo. Každý zdrojový kód jakékoliv internetové stránky je snadno zjistitelný stačí pouze znát internetovou adresu stránky. Proto lze toto řešení využít pouze v případě, že stránka bude umístěna na domácím počítači a nikoli na volně přístupném internetovém serveru.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák

C04P0305

Tento měsíc se nám po dlouhé době od uvedení konečně dostala do ruky sympatická Motorola V300, které budou v článku sekundovat inovovaná verze Alcatelu OT735 a novinka od francouzského výrobce Sagem. Ten si u nás díky modelu myX-7 odbude svou premiéru.

Alcatel OT 735i

Novinka francouzského Alcatelu s označením OT735i je pouze inovovanou verzí staršího modelu OT735, přičemž jedinou změnou je přidání herního systému In-Fusio. Nicméně vzhledem k tomu, že jsme původní OT735 netestovali, podíváme se na novinku podrobněji. Hned zpočátku bychom vás měli ale upozornit, že ani OT735 nebyl zrovna originál, od Alcatelu OT535 se totiž odlišoval pouze designem a integrovaným fotoaparátem.

Telefon je na první pohled poměrně obyčejný, v širší části na přední straně je umístěn rozměrově nadprůměrný pasivní displej s rozlišením 128 x 128 obr. bodů a schopností zobrazit až 4 096 barev. Jeho kvalita není na poměry dnešní doby nijak závratná, ale nesmíme zapomínat, že je to první barevný displej tohoto výrobce. Ovládání telefonu je díky použití joysticku nadmíru příjemné a podobné je to i se strukturou menu, v němž se velmi rychle zorientujete.

Co se týče funkcí, nabízí Alcatel OT735i vícepoložkový telefonní seznam s kapacitou až 800 záznamů, archiv pro SMS zprávy, podporu prediktivního vkládání textu Zi, rozšířené i multimediální zprávy, do nichž můžete vkládat obrázky z integrovaného fotoaparátu s rozlišením 352 x 288 pixelů, velmi povedený diář a samozřejmě i podporu GPRS ve třídě 10. Spojení s počítačem je možné pomocí nepříliš rozumně koncipovaného kabelu či přes IrDA rozhraní.

Motorola V300

S notným zpožděním se nám do ruky dostává mobilní telefon Motorola V300. Tento hit loňských Vánoc totiž stejně jako další modely tohoto výrobce nelze získat přímo od Motoroly, ale například od distributorů či operátorů (v tomto případě telefon zapůjčil T-Mobile).

Motorola V300 je na první pohled velmi sympatické véčko robustního tvaru s oblými hranami. Kompaktní design citlivě doplňuje modro-stříbrné barevné provedení a je škoda, že anténa není ukryta v těle přístroje. Vnější displej je dvouřádkový a zobrazuje bílým písmem s modrým podsvícením čas a informace o přijímaném hovoru, síle signálu a stavu baterie. Nad displejem je ukryt objektiv integrovaného fotoaparátu a obligatorní zrcátko. Vnitřní displej je o poznání kvalitnější a při rozlišení 176 x 220 obr. bodů dokáže zobrazit až 65 000 barev. Ovládání je poměrně pohodlné, jen některé klávesy by mohly být o něco větší. Menu telefonu je o něco přehlednější než dříve, i tak je ale někdy pro jednoduchý úkon potřeba až příliš mnohokrát stisknout nějaké to tlačítko.

Vnitřní výbava telefonu odpovídá zaměření na mladší a nenáročnější uživatele, kteří potřebují posílat MMS zprávy a hrát javovské hry, nicméně náročnější z vás mohou být mile překvapeni přítomností mailového klienta a podporou GPRS ve třídě 10. Ve funkcích telefonu nemůže chybět diář, kalkulačka a hlasový záznamník.

Sagem myX-7

Se značkou mobilních telefonů Sagem se v našem přehledu setkáváme vůbec poprvé, a to přesto, že mobily tohoto francouzského výrobce jsou u nás na trhu k dispozici již několik let. Model myX-7 je vcelku obyčejný telefon, který ve stříbrném provedení nevzbuzuje žádné subjektivní reakce. Přední stranu telefonu zdobí zajímavě tvarovaná klávesnice, o jejíchž tlačítkách ale nelze mluvit příliš lichotivě. Nejenže jsou poměrně malá a špatně se mačkají, což je v případě ovládacího kříže ještě horší, ale navíc při práci vydávají hlasité klapání. Nad klávesnicí je relativně rozměrný displej s rozlišením 128 x 160 obr. bodů a schopností zobrazit až 65 000 barev, což oceníte především při pohybu v menu, které je tvořeno několika úrovněmi ikon. Na zadní straně telefonu pak krom otevírání krytu naleznete i objektiv fotoaparátu s rozlišením 640 x 480 obr. bodů s možností snímání videosekvencí, zrcátko a užitečnou krytku objektivu.

Funkční výbava telefonu je orientována především na zábavu, ale nechybí ani praktické funkce jako velmi objemný adresář, paměť na SMS zprávy, prediktivní vkládání textu T9, podpora MMS zpráv, organizér, GPRS a Java. Plusem telefonu je poměrně dlouhá výdrž baterie a slušné multimediální funkce, slabší stránkou pak vrzání krytu a zmiňované nedostatky při práci s klávesnicí.

Alcatel OT332

Nejnovější čistokrevný low-end Alcatelu nabízí malé rozměry, nízkou hmotnost a příjemnou cenu. Na druhou stranu ale postrádá paketový přenos dat GPRS, podporu MMS zpráv a jiné u konkurence běžné funkce.

LG G5300i

Pokud hledáte klasický telefon s kvalitním barevným displejem a všemi pro průměrného uživatele nezbytnými funkcemi, pak právě vám by mohl padnout do oka tento model od korejského LG.

LG G7100

Otočný horní kryt telefonu, integrovaný fotoaparát, dvojice displejů a sériový kabel v základní výbavě patří k největším tahákům tohoto telefonu. Slabinou je přítomnost antény a slabší manažerské funkce.

Samsung SGH-E100

Model SGH-E100 nabízí především sympatický design, nejčastěji užívané funkce, kvalitní vnitřní displej a monumentálních 9 MB sdílené paměti pro javovské aplikace, vyzvánění, obrázky a další multimedia.

Sharp GX-23

Nástupce Sharpu GX-13 nabízí vnější barevný displej, integrovaný fotoaparát s bleskem a pouhé 2 MB paměti. Pokud něco na telefonu stojí za pozornost, pak je to vnitřní displej s rozlišením 240 x 320 obr. bodů.

Siemens C62

Nejnovější low-end německého Siemensu zaujme především displejem. Zatímco funkční výbava je totiž v této kategorii průměrná, displej je výrazně kvalitnější nežli u předchozích modelů včetně vyšší třídy.

Siemens SX1

První chytrý telefon Siemensu postavený na platformě Symbian nabízí skvělé možnosti a funkce, jeho obrovskou slabinou je ale netradiční rozložení kláves, s nimiž se naučí bez problému pracovat jen málokdo.

Sony Ericsson P900

Nástupce populárního modelu P800 nabízí především mnohem konzervativnější design, kvalitnější stylus i displej a více uživatelské paměti. Z pohledu ostatních vlastností se ale příliš nezměnilo.

Sony Ericsson T630

V duchu vývoje posledních let by tomuto telefonu slušelo spíše označení T610i. Kvalitnější displej a drobná změna designu totiž nejsou to, co bychom čekali od plnohodnotného nástupce populárního modelu.

Sony Ericsson Z200

Novinka Z200 od firmy Sony Ericsson na první pohled zaujme svým atraktivním designem, pod kterým se ale skrývá poměrně málo funkcí. I přes barevný displej tak chybí podpora MMS či Javy, a GPRS je pouze ve třídě 4.

§§§§§

$$$$$


Software


PC WORLD CD Centrum I.

Lenka Karlíková; Ivan Štromer

C04P0284;C04P0285

Samurize 1.41

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.samurize.com

Program Samurize můžeme právem označit za ojedinělý, neboť vám umožní jednoduše získat přehled o všech činnostech a stavech počítače, jež považujete za důležité. Velkým pozitivem této systémové monitorovací utility je možnost libovolného uspořádání zvolených informací, a to při minimální zátěži procesoru a s využitím paměti okolo 1,5 MB. Vybrané parametry lze na ploše systému uspořádat pomocí speciálního průhledného panelu, který si poté můžeme podbarvit dle vlastního přání. Program umožní zobrazit téměř jakýkoliv druh informací (zátěž a teplotu procesoru, propustnost sítě, aktuální zprávy ze zvoleného serveru aj.) přímo na námi upravený desktop. Kromě již zmíněných informací si můžeme nechat vypisovat aktuální čas a datum, výkon počítače, volné místo na zvoleném disku, volnou a využitou paměť, počet nepřečtených zpráv na POP3 účtu nebo hrající hudební skladbu ve Winampu. K rozšíření nabídky ukazatelů slouží Active Scripty. Na stánkách výrobce této freeware aplikace lze stáhnout již přednastavené parametry zobrazujících se informací a stačí si jen vybrat vhodnou sestavu. Informace lze zobrazovat textově, pomocí grafů, progressbarů, histogramů a dalších ukazatelů. Panel může mít vzhled klasického okna nebo být umístěn stále nad aplikacemi. Utilitu můžete využít ve Windows XP/2000 a vše záleží jen na vás, jaký vzhled bude mít váš diagnostický nástroj.

StatBar 2.406

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.statbar.nl

StatBar je freewarová systémová utilita zpřístupňující přehled, kontrolu a usnadnění práce s operačním systémem Windows, díky níž můžeme mít vše důležité pod dohledem. Po spuštění se v horní části obrazovky zobrazí lišta programu, připomínající panel Start ve Windows. Díky tomu na obrazovce nezabírá mnoho místa. Panel StatBaru lze v nastavení aplikace přemístit nad panel Start. Na tuto lištu je možné umístit řadu užitečných pomůcek. Můžeme sledovat zatížení procesoru, využití paměti, množství volného místa na discích, dobu běhu počítače, rychlost a objem přenesených dat u připojení k internetu, ovládání hlasitosti, zobrazení doby, po kterou jsou spuštěna Windows, a mnoho dalšího. Dále sem můžeme umístit ovládací prvky Winampu, tlačítka pro otvírání/zavírání CD/DVD mechaniky a ovládání funkcí klávesnice Num Lock, Caps Lock, a Scroll Lock. Jednoduše se taktéž dostaneme k synchronizaci systémového času po připojení k internetu nebo můžeme rychle tvořit nové e-mailové zprávy. U notebooků pak StatBar zobrazuje i aktuální stav baterií. Zobrazení panelu lze libovolně měnit dle nabízených barevných schémat. V nastavení programu je možné si vybrat ze 14 informačních modulů ty, které se budou zobrazovat, zvolit spouštění se startem Windows, rychlost aktualizace údajů a u novějších verzí Windows je možnost alpha blendingu. Závěrem tak lze jen vřele doporučit vyzkoušet tento program a jeho bohatou nabídku.

Golden HTML Editor 4.8.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.oknet.cz

Pro tvorbu webových stránek nyní existuje nepřeberné množství nástrojů. Těch kvalitních je bohužel méně a většinou se jedná o placené produkty. Mezi ty šířené zdarma patří Golden HTML Editor, jehož další výhodou je také lokalizace do češtiny. O programu nalezneme na internetu řadu informací, které hodnotí jeho kvalitu. Většinou je hodnocen jako užitečný a kvalitní nástroj. Vzhled programu se výrazně neliší od podobných produktů. Uspořádání je přehledné a ikony mají své popisky, čímž je zaručeno bezproblémové ovládání. HTML kód se zapisuje do dokumentů, kdy každý z nich má v dolní části záložky Dokument a Preview. V pravé části programu je umístěn průzkumník, v levé pak panel s nejvíce používanými akcemi. Po otevření program, jenž podporuje CSS, HTML, automaticky vypíše HTML záhlaví. Začátečníci určitě ocení funkce uspořádané v záložkách, jako jsou Text, Formát, Styl, Odkazy, Seznamy, Tabulky, Multimédia a další. Najedete-li myší nad zvolenou funkci, zobrazí se stručná nápověda. V programu Golden HTML Editor lze otevírat soubory přímo z internetu nebo využívat funkci Vložit, kdy je možné vkládat HTML tagy a jejich parametry, speciální znaky, tabulky, skripty aj. Součástí jsou také plug-in moduly, FTP klient, konverze mezi 15 českými znakovými sadami, integrovaný prohlížeč stránek. Program dále podporuje správu objektů, zvýraznění syntaxe HTML, Basic, JAVA, SQL, Perl, Delphi a dalších používaných jazyků. Nedostatkem Golden HTML Editoru je absence zalamování řádků. Pro stránky vytvořené v PHP je nutná instalace PHP3. Pokud tedy hledáte šikovného pomocníka pro tvorbu webových stránek, který nabízí spoustu užitečných funkcí a zároveň je zadarmo, je Golden HTML Editor tou správnou volbou.

biTmiX 2.12

Licence: shareware (registrace 390 Kč)

Domovská stránka: http://www.bitmix.cz

biTmiX je grafický nástroj pro vytváření plastických efektů u nadpisů, tlačítek a jiných objektů. S jeho pomocí lze také vytvořit 3D tlačítka, 3D nadpisy nebo animované gify. Předem je potřeba upozornit, že tento produkt je určen pro grafiky amatéry, kteří se snaží dosáhnout oživení svých prací efektními a originálními úpravami a nespokojí se jen se stínováním písma. Patnáctidenní verzi programu určeného především pro webdesign lze stáhnout samostatně nebo jako plug-in verzi, kterou je poté možné využívat ve všech programech používajících moduly Photoshopu. Jedná se například o Adobe Photoshop, Paint Shop Pro, Corel Photo Paint nebo Zoner Callisto. Tvorba objektů v biTmiXu je postavena na kombinaci textury, průhlednosti, zvýraznění hran a na hře světel. V editoru se připraví vrstvy (předloha, textura a obrázek), ze kterých se bude objekt skládat, a výsledek se potom upravuje v plug-inu. Vrstvy vkládáme přes schránku nebo ze souboru. Hladina tvaru je použita pro vytvoření efektu, kdy filtr vyřízne plochy určité hustoty. Hladiny textury slouží pro pokrývání tvaru, na který se v dané hustotě nanáší. Na poslední hladinu pozadí se umístí upravený tvar, čímž získáme konečný výsledek. Při tvorbě vidíme jen malou část obrázku a na celé ploše se můžeme pohybovat výřezem. Vytváření efektů je tak zábavou, kterou zvládne kdokoliv, neboť program je intuitivní a jednoduchý. Lze tak dosáhnout lesků, stínů, barevných přechodů, skleněných nadpisů, vydouvajících se okrajů, tenkého písma nebo jemných efektů. Součástí je také vyhlazování zoubků na šikmých hranách, tzv. antialiasing. biTmix je velmi povedený nástroj pro vytváření grafiky, který se rozhodně vyplatí vyzkoušet.

Kutilem ve Windows

Lenka Karlíková

Tentokrát jsme do této rubriky připravili několik perliček, které by měly práci s počítačem nejen usnadnit, ale také vám o něm něco říci. Asterisk Key pravděpodobně ocení ti, kteří se snaží přijít na tajemství hesel. AbsoluteControl si určitě najde své příznivce mezi uživateli se špatným přístupem k ovládacím prvkům na skříni počítače. Usnadní jim totiž například vypínání počítače nebo vysouvání a zasouvání CD-ROM médií. V pořadí již třetí program Control Sound Pro je určen pro milovníky hudby. Mohou s ním měnit hlasitost, výšky, basy nebo ovládat Winamp. Dalším nástrojem je diagnostický program Fresh Diagnose, který vám ukáže vše, co se ukrývá ve vašem počítači. Poslední program Spell uvítají všichni, kteří se často potýkají s kontrolou pravopisu. Tohoto šikovného pomocníka je totiž možné používat kdykoliv, aniž musíme kontrolovaný text kopírovat do Wordu.

Asterisk Key 6.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.lostpassword.com

Otázky zabezpečení počítačů, softwarových produktů nebo internetových aplikací jsou nyní předmětem mnoha diskusí. A nejen specialistů. Většina počítačových uživatelů si je vědoma nebezpečí plynoucího ze zneužití dat, a proto se je snaží chránit. O tom, jak jsou úspěšní, se mnohdy mohou přesvědčit, pokud se jim například na stránky vloupe nezvaný návštěvník. Pak se jen ptáme, jak je to možné? Mezi programy umožňujícími zobrazení hesel ukrytých pod hvězdičkami, a tím tedy i proniknout někomu do systému, je Asterisk Key. Existence takových programů částečně odhaluje tajemství úniku informací. Vše ovšem není tak úplně jednoduché. Většina programů je velmi dobře zabezpečena a získání hesla není tak snadné, jak by se na první pohled mohlo zdát. Program Asterisk Key zobrazuje hesla při vyplňování v dialogových oknech nebo v různých webových formulářích určených k zadávání hesel. Program dokázal úspěšně zobrazit hesla ve všech náhodně zvolených formulářích. Od poštovních služeb až po banky. Jeho ovládání je velmi jednoduché. Pomocí tří tlačítek a několika funkcí v hlavní liště zvládne jeho obsluhu opravdu každý. Pokud máte v aktuálním okně internetového prohlížeče jakýkoliv formulář, jenž obsahuje heslo ukryté pod hvězdičkami, a poté stisknete tlačítko Recover, v hlavním okně aplikace se objeví výpis, v němž se zobrazí heslo. Asterisk Key lze volně stáhnout na domovských stránkách společnosti, která dále poskytuje více než třicet utilit pro odkrývání hesel.

AbsoluteControl 2.20

Licence: freeware

Domovská stránka: http://kamatoz.com

Pro kutily ve Windows je určena utilita AbsoluteControl. Tento freewarový nástroj je určen pro usnadnění operací jako vysouvání a zasouvání mechanik nebo pro nastavení rozlišení monitoru. O tom, že jste úspěšně program nainstalovali, vás budou informovat ikony v systrayi. Jejich počet závisí na počtu mechaniky, které jsou v počítači. Každopádně je vždy nutné počítat alespoň s jednou, s níž se AbsoluteControl ovládá. Kliknutím na tuto ikonu je možné měnit nastavení programu, dále pak získat informace o systému, ve kterých je zahrnut název a verze operačního systému, údaje o hard discích, fyzické a virtuální paměti a dalších stavech počítače. Tyto informace jsou zobrazeny ve formě HTML stránky. Součástí je také jednoduchý správce Windows, díky němuž můžeme restartovat a vypínat počítač nebo jej přepínat do úsporného režimu, a AutoStart Manager, jenž slouží k prohlížení spuštěných procesů. V operačních systémech Windows 2000 a XP jsou navíc v záložce System umístěny funkce Power Off a položka Hibernate. Jak již bylo výše uvedeno, programem AbsoluteControl můžeme měnit také rozlišení monitoru. V záložce Monitor jsou k dispozici bohaté možnosti rozlišení, podporované grafickou kartou. Další funkcí je ovládání dvířek mechanik. Toho dosáhneme buď hlavní ikonou programu a záložkou CD-ROM nebo pomocnými ikonami, které se týkají konkrétní mechaniky. Poslední funkcí je spouštění vyhledávačů Google, Yahoo nebo AltaVista. Program AbsoluteControl je určen především pro uživatele, kteří si chtějí usnadnit práci s Windows, nebo pro ty, kteří nemají například tlačítko pro ovládání mechaniky na klávesnici.

Control Sound Pro 4.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.efractalis.com

O tom, že společnost Fractalis Software dodává na trh kvalitní a pro počítačové kutily užitečný software, není třeba pochybovat. Jmenovat můžeme DiViON Player, CD DataScan, MIDI Board Pro, SiteStyler nebo v CD Centru již publikovaný Display Stix. Výhodou těchto aplikací je, že jsou volně šiřitelné, a i přesto mohou směle zdolávat konkurenci. Poslední novinkou společnosti je nová verze Control Sound Pro s označením 4.2. Tento program umožňuje rychlou změnu hlasitosti a úrovně výšek a basů výstupu zvukové karty, to vše díky uživatelsky přívětivému prostředí. Jedná se o výborně graficky řešený panel, který se po nastavení kurzoru k hornímu okraji vysune či zasune. Vhodné je prostudovat si ovládání aplikace, čímž předejdete neúspěšnému hledání ukrytého panelu programu. Uživatele známého zvukového přehrávače Winamp 2.x a 5.x určitě potěší integrovaná podpora jeho ovládání. K dispozici jsou základní ovládací prvky jako Play, Pause, Back, Next, Open a Pause. Vzhled panelu je možné měnit díky pěti nabízeným skinů. Program může běžet neustále, neboť nemá vysoké systémové požadavky. V poslední verzi programu byly přidány OSD (On Screen Display) informace při změně skladby ve Winampu a dále regulace hlasitosti kliknutím na posuvník změny hlasitosti. Menu aplikace zobrazíme stisknutím pravého tlačítka myši na aktivním panelu nebo pomocí klávesy F10. Zde je možné nastavit rychlost vysunutí panelu, skiny, spouštění při startu nebo si prostudovat průvodce aplikací.

Fresh Diagnose 6.50

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.freshdevices.com

Kompletní diagnostika a zjištění systémových informací o hardwaru a softwaru bude pomocí Fresh Diagnose pohodovou činností. I přesto, že je program určen především pro méně náročné uživatele, patří do jeho výbavy také benchmarky a jiné šikovné nástroje. Po otevření aplikace na první pohled zaujmou výrazně zelené ikony, které působí dosti křiklavě. Na rozdíl od mnoha jiných freeware produktů se však u Fresh Diagnose nesetkáme s žádnými reklamními banery a spywarem. Jeho hlavní náplní je jak již bylo uvedeno analyzovat software a testovat výkon různých komponent hardwaru počítačů (CPU, HDD, RAM, CD/DVD, videokarty, základní desky a další). Program je celkem nápadně podobný aplikaci Sandra společnosti SiSoftware. V porovnání s propracovaným konkurentem je však jednodušší. Získané údaje o systému jsou rozděleny do několika skupin. Z oblasti softwaru poskytuje informace získané z CMOS, seznamy z databázových enginů, seznam fontů, DLL knihoven nebo OLE objektů. U hardwaru jsou to již zmiňované informace o procesoru, operační paměti nebo o jednotlivých nainstalovaných zařízeních. Dále je možné získat údaje o přerušení nebo o vstupních a výstupních portech. Kategorie Snapshots zobrazuje podrobně stav operační paměti v závislosti na aktuálně běžících procesech, modulech a threadech. Fresh Diagnose umožňuje také vytvořit tiskové sestavy vybraných testů a systémových informací. Program je možné stáhnout volně, avšak po jedenácti dnech je k aktivaci potřebný klíč, který obdržíte elektronickou poštou po registraci na domovské stránce.

Spell

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.megapathdsl.net/~yandl/

Spell je VisualBasic Script, vytvořený na míru právě pro kutily ve Windows, a jeho hlavní funkcí je kontrola pravopisu. Mnozí pravděpodobně namítnou, že kontrola pravopisu je součástí textového editoru Microsoft Word, tak jej mohou používat tam. Avšak jak kontrolovat texty napsané v Poznámkovém bloku nebo jeho nesčetných vylepšených náhradách? Samozřejmě si je můžeme do Wordu nakopírovat a zkontrolovat tam. Proč tedy používat Spell? Tento prográmek totiž využívá schránky ve Windows, díky níž můžeme text zkontrolovat i v jiné aplikaci. Stačí text zkopírovat pomocí Ctrl+C nebo přes kontextové menu do schránky a spustit Spell. Automaticky se objeví dialogové okno pro kontrolu pravopisu z Wordu, kde již lze směle provádět nezbytné úpravy. Po skončení se všechny změny v textu uloží do schránky, se kterou poté již můžeme libovolně nakládat. Pro bezproblémový běh Spellu je nutná podpora spouštění komponent balíku Office z externích skriptů. Může se také stát, že některé programy budou tuto možnost blokovat.


PC WORLD CD Centrum II.

Nebojte se vyzkoušet

IVAN ŠTROMER

Jednoduché utility slouží jednoduchým účelům a podle toho také vypadají, a bývají vybaveny jednoduchými funkcemi a nástroji. Ale i takové utility mohou mít profesionální úroveň; o tom vás chci přesvědčit dnešní nabídkou. Tak třeba hned SmartBackup utilita pro zálohování souborů. Zkuste ji a uvidíte, jakými schopnostmi a především možnostmi nastavení zálohovací procedury oplývá. Totéž platí o Crimson Editoru, editoru neformátovaného textu. Pracovat s ním je přímo radost! Porovnání obsahu dvou souborů je rovněž nenáročná záležitost, ale z Compare It! toho vymáčknete mnohem víc. Namísto Správce úloh ve Windows si spusťte Security Task Manager, a už klasického Správce nikdy nepoužijete!

Jako bonus jsem pro naše uživatele připravil české prostředí pro všechny uvedené programy!

SmartBackup 1.7

Licence: shareware, 30 USD

Domovská stránka: http://www.onlimemedia.com

Metoda vytváření zálohy může být dvojího typu: prosté kopírování jednotlivých souborů a složek do určeného cílového umístění, v druhém případě zálohovací procedura všechny vybrané soubory a složky zabalí do jediného souboru a ten uloží do zvoleného cíle. SmartBackup patří do skupiny první: soubory a složky za definovaných podmínek kopíruje z jednoho umístění do jiného buď na stejný disk nebo na disk jiný, nebo na jiný počítač v síti. Je opravdu vyspělým programem, jenž vybaven pokročilými nástroji přesahuje schopnosti běžných zálohovacích utilit. Zcela mimořádnou vlastností programu SmartBackup je schopnost zálohovat i soubory otevřené, tj. ty, se kterými právě pracujete, a navíc je schopen tyto soubory průběžně zálohovat po celou dobu vaší práce s nimi. Stejně tak ihned zazálohuje každý soubor, který ve zdrojové složce právě vytvoříte (a uložíte). Další významnou předností SmartBackupu je schopnost uchovat dosavadní soubory v cílovém umístění, které by jinak byly přepsány jejich novými verzemi. Namísto jejich přepsání přesune SmartBackup tyto soubory do zvláštní složky určené pro archivaci starších verzí souborů. Její název a umístění můžete definovat stejně jako počet uchovaných verzí souborů. Potřebujete-li, aby složka, do které zálohujete soubory, měla vždy přesně stejný obsah jako složka zdrojová, nastavíte typ zálohování "Přesné kopírování" a SmartBackup vymaže ty soubory v cílové složce, které zdrojová složka neobsahuje. Aby nedošlo ke ztrátě takto odstraněných souborů, SmartBackup stejně jako v předchozím případě odstraňované soubory přesune do speciální složky, archivující smazané soubory. O žádné soubory či celé složky tedy v žádném případě nepřijdete. Zálohovací projekty lze před destruktivním působením ostatních uživatelů zabezpečit heslem. Soubory v cílové složce mohou být komprimovány, čímž můžete ušetřit místo na záložním médiu, přičemž komprimovanou složku lze také zabezpečit heslem. Do jednoho projektu lze zapsat více zdrojových složek. Vytvořen může být neomezený počet projektů, přičemž mohou běžet i současně. Zálohovací projekty podobného typu lze slučovat do skupin (složek). Možnosti zálohovacích projektů lze rozšířit použitím tzv. proměnných. O běhu záloh může být uživatel informován vizuálně i akusticky, podle vlastního výběru. O všech svých činnostech může SmartBackup vést podrobný zápis (protokol). I ten lze uživatelsky nastavit. SmartBackup nabízí bohaté možnosti plánování spouštění projektů i široké možnosti filtrace souborů: při definování zdrojové složky lze nastavit vícenásobný filtr (určitý soubor či složka, souborová maska, časové hodnoty, velikost souborů, atributy). Nelze-li do jednoho projektu vložit všechny potřebné podmínky, je řešením rozdělit je do několika samostatných projektů, čímž se naskýtá fantastická možnost sestavit zálohu do nejmenších detailů, přesně podle vašich představ. Výčet možností a schopností by mohl ještě pokračovat. Doporučuji produkt vyzkoušet pro jeho perfektní řešení, jednoduchost ovládání, bohaté možnosti nastavení, a především pro jeho spolehlivost.

Crimson Editor 3.6

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.crimsoneditor.com

O tomto programu jeho autor Ingyu Kang tvrdí, že je profesionálním textovým editorem určeným pro programátory. Nakolik je to pravda, je věcí individuálního posouzení, určitě však je programem, který rozhodně usnadňuje a zpříjemňuje život uživatelům pracujícím s neformátovaným textem.

V oblasti editace je to především usnadnění orientace v textu, např. číslování řádek a možnost jejich indexace (tzv. bookmark) s umožněním skoků na takto označené řádky, resp. konkrétní číslo řádky. Pomůckou k nezaplacení je barevné zvýraznění celé řádky, ve které právě provádíte editaci. Tu nemusíte pracně hledat, jestliže jste se od ní vzdálili při procházení rozsáhlým dokumentem: stačí stisknout F5 nebo F6, a řádek máte znovu před očima. Užitečné je barevné zvýraznění interpunkčních znaků, zvýraznění syntaxe více než 100 programovacích jazyků včetně HTML i klíčových slov. Všechny barvy jsou uživatelsky nastavitelné. Aby se vám text co nejlépe četl, můžete si zvolit zobrazovací font a velikost znaků, nastavit hustotu řádkování v širokém rozsahu. Šikovná je duplikace textu řádky jediným příkazem, bez nutnosti použít schránku Windows. Dlouhé řádky lze zalamovat, zalomené řádky budou pro odlišení od nezalomeného textu automaticky odsazovány. Můžete si nastavit velikost tabulačního skoku, přičemž tabulátory dokáže Crimson Editor převést na mezery a naopak.

Rovněž při práci se soubory naleznete v Crimson Editoru různá usnadnění a vylepšení. Pracovat s více soubory najednou umí kdekterý editor, ale v Crimson Editoru jsou všechny otevřené soubory přehledně zastoupeny záložkami, které umožňují rychlé přepínání mezi nimi. Každá záložka je kromě názvu souboru vybavena "optickým" indikátorem připomínajícím svítící diodu LED, jejíž barva určuje stav uložení souboru: červená neuloženo, zelená uloženo. Otevřené soubory lze také zobrazit všechny najednou standardními metodami přes sebe, pod sebe, vedle sebe. Vyhledávat a nahrazovat v Crimson Editoru můžete nejen v aktuálním souboru, ale i ve všech souborech otevřených. Programátoři ocení schopnost automatické detekce formátu souboru (DOS, UNIX, MAC) i možnost ručně změnit kódování souboru (ANSI, UNICODE). Soubory lze uložit do formátu UNIX. Vyspělí uživatelé využijí možnosti práce s makry, práci s projekty, výpočtů některých matematických funkcí i zobrazení okna prostředí DOS s příkazovou řádkou. S Crimson Editorem můžete přímo editovat soubory umístěné na vzdálených serverech (FTP). Crimson Editor si pamatuje stav, ve kterém jste jej minule opustili: tytéž otevřené soubory, týž zobrazený soubor, poslední editační pozice. Crimson Editor prostě spustíte a ihned můžete pokračovat v přerušené práci.

Compare It! 3.53

Licence: shareware, 29 USD

Domovská stránka: http://www.grigsoft.com

Programy, které mají v popisu práce jen porovnat obsah souborů, pokládáme za jednoduché utilitky a neočekáváme od nich nic víc, o profesionální úrovni ani nemluvě. Vývojáři firmy Grig Software nás však svou utilitou Compare It! chtějí přesvědčit, že mohou uspokojit i náročné uživatele. Compare It! je promyšlená a především domyšlená aplikace, která umí snad vše, co je pro porovnání a synchronizaci souborů třeba.

Výčet vlastností nemůže být úplný, vyjmenuji alespoň ty nejzajímavější. Začnu třeba schopností porovnat soubory libovolné velikosti, přičemž doba potřebná k porovnání extrémně velkých souborů je nečekaně nízká. Oba porovnávané soubory jsou zobrazeny standardně ve dvou oknech. Obě okna můžete tlačítkem v nástrojové liště umístit "vedle sebe" nebo "pod sebou", a také jejich obsah můžete vzájemně střídat. Již při výběru obou souborů v dialogovém okně můžete jejich budoucí umístění v oknech určit přepínacím tlačítkem. Díky vestavěnému editoru jsou oba soubory přímo editovatelné v oknech. Při editaci textu může při zapnutém zalamování řádek v aktuálně editovaném souboru dojít k vytvoření dalších řádek. Tím by však došlo k nežádoucí řádkové asynchronizaci obou oken. Compare It! však ve druhém okně automaticky vytvoří tzv. virtuální řádky, čímž uvedenému jevu zabrání. ZIP soubory dokáže porovnat tak, jako by to byly soubory běžné, a také dokáže porovnat nejen soubory, ale i složky. Zjištěné rozdíly v každém okně může vložit do schránky. Soubory a složky dokáže nejen porovnat, ale i synchronizovat, tj. sjednotit tak jejich obsah. Synchronizaci můžete zvolit automatickou nebo ruční a lze zvolit tři úrovně synchronizace: část řádky, celý řádek, celý soubor.

Ovládání programu bylo plně přizpůsobeno účelu, a tak text v obou oknech můžeme rolovat zcela synchronně, tzn. rolujeme-li rolovací lištou text v jednom okně, shodně roluje i text v okně druhém. Synchronní rolování pracuje v obou směrech, svislém i vodorovném. To je nesmírně užitečná funkce, bez které by vizuální porovnávání obou textů bylo velice obtížné. Libovolným řádkám textu můžete "připíchnout" bookmarky (záložky) a pak se na ně kdykoli přepnout. Zajímavostí programu je možnost určit rozsah porovnání, např. můžete určit, že porovnat se má pouze prvních 10 znaků každé řádky nebo v rozsahu 5. až 15. znak, příp. porovnat vše od 12. znaku do konce řádek. Umožněna je kombinace těchto definicí, takže lze nastavit rozsah porovnání, třeba 2-4, 6, 8+.

Ve sféře zobrazení přináší Compare It! řadu usnadnění: číslování řádek s možností přímého skoku na určitý řádek, barevné rozlišení detekovaných rozdílů v obou souborech, přičemž všechny barvy lze uživatelsky nastavit. Vynikající pomůckou je zobrazení vašeho výběru barev ve stavové liště: při vizuálním porovnávání tak máte ve třech políčkách neustále na očích, co která barva v oknech znamená. Compare It! automaticky zálohuje původní soubory před jejich synchronizací, což vás má uchránit před katastrofou způsobenou vašimi chybnými úpravami. Každý záložní soubor je umístěn do zvláštní složky, přičemž počet záloh jediného souboru můžete nastavit. Program vytváří statistiky o výsledcích porovnání a tyto informace vám zobrazí a zároveň umožní uložit do souboru, který může mít textový formát i formát HTML nebo UNIX. Bez pochvaly nesmí zůstat nápověda k programu. Ta je skutečně obsáhlá a důkladně propracovaná do nejmenších podrobností.

Již věříte, že Compare It! je vyspělý program?

Security Task Manager 1.5

Licence: shareware, 29 USD

Domovská stránka: http://www.neuber.com

V operačním systému Windows najdete funkci zvanou Správce úloh (v originálu Task Manager), která přináší přehled všech aktuálně spuštěných souborů a aplikací, ať již byly spuštěny systémem nebo uživatelem. Uživatel spustí Správce úloh nejčastěji v případech zpomalení nebo zatuhnutí systému, aby odhalil a zavřel aplikace, které zmíněné závady způsobily. Správce úloh ve Windows je velmi jednoduchým prográmkem, naproti tomu Security Task Manager německých autorů Alexandra a Matthiase Neuberových nabízí svého Správce zcela přepracovaného a doplněného pokročilými funkcemi. Už po jeho spuštění vás zaujme graficky zpracovaným prostředím pracovního okna, odlišného od Správce ve Windows. Díky sloupcovému grafu a barevnému podkladu řádek, na první pohled poznáte, které aplikace mohou být pro váš systém nebezpečné, nárokují si více systémových prostředků či zabírají místo v paměti. Aktivně používaným úlohám se ve sloupci CPU zobrazuje malý graf průběhu aktuálních nároků na systémové prostředky. Seznam úloh můžete kliknutím na hlavičku sloupce setřídit podle kteréhokoli údaje, z nichž nejúčelnější je setřídění právě podle hodnocení rizika. Kliknete-li na určitý soubor v seznamu, poskytne vám Security Task Manager ve vyhrazené dolní části pracovního okna podrobné informace o této úloze. Z nich lze vyzdvihnout informace o certifikaci programu, výrobci, viditelných oknech aplikace, ikonách programů v systémové liště, knihovnách DLL, IE plug-inech a službách. Security Task Manager rozpozná software virtuálních disků, BHO i skryté procesy. Úlohy v Security Task Manageru mohou být odstraněny z paměti buď přechodně (po dobu běhu systému), nebo trvale. Pro druhý případ je připravena speciální složka Karanténa, ze které může být odstraněná úloha kdykoli obnovena do původního stavu a funkce. K jednotlivým úlohám můžete připsat vlastní poznámky a hodnocení, úlohy lze exportovat do TXT a HTML souboru, umožněn je i jejich tisk. Jako bonus pro uživatele, jež Security Task Manager zaregistrují, je připravena další utilita SpyProtector, která je již v aplikaci Security Task Manager zakomponována. Ta obsahuje nástroje pro ochranu vašeho počítače před tzv. spywarem, trojskými koňmi a monitoringem použití klávesnice a myši, a upozorní vás na změny v registrech. SpyProtector se automaticky zaktivuje registrací Security Task Manageru.

§§§§§


Nejsnazší cesta k mobilu

Jan Povolný

C04P0292

Firma Compelson je známá především v oblasti zabezpečení PC čipové karty apod. Její nový produkt MobilEdit! pochází sice tak trochu z jiné oblasti, ale i tak je velmi povedeným kouskem, který na trhu chyběl. Překvapuje hlavně svou univerzálností.

MobilEdit! je modulární aplikace pro kompletní správu vašeho mobilního telefonu. Jeho vzhled je velmi podobný prostředí MS Outlooku. Vlevo máte velké ikony s připojenými telefony (ano, může jich být i více), poté následuje přehled složek, vpravo pak vidíte obsah jednotlivých složek a obsah zpráv či dalších modulů.

Instalace probíhá zcela standardně, a po zadání správného registračního čísla již můžete směle připojit svůj mobilní telefon. Podporovány jsou všechny metody připojení: od kabelu přes infraport až po Bluetooth. (Kromě připojení mobilu spolupracuje MobilEdit! se čtečkami SIM karet.) Program se snaží být univerzální a výrobce tvrdí, že dokáže pracovat s většinou dnes běžných telefonů. Bohužel s mým Samsungem se mu to zrovna nepodařilo, ale Nokia 6210 neměla problémy. Výrobce na svých stránkách nabízí v případě takového neúspěchu určitou formu podpory. Na speciální e-mail zašlete informační soubor s chybou, a na základě toho se pak snaží vaše potíže řešit. Nakolik je úspěšný, jsem bohužel nemohl vyzkoušet.

Základní funkcí MobilEdit! je práce s adresářem. Umí načíst kontakty z Microsoft Outlooku a synchronizovat je s adresářem načteným z vašeho telefonu tedy samozřejmě pouze v případě, že to telefon zvládne. Modul pro úpravu adresáře je velmi intuitivní a propracovaný. Adresář lze archivovat na pevný disk. Dalším důležitým modulem je kompletní správa SMS. Po načtení z telefonu můžete upravovat SMS složky, samozřejmě s nimi pracovat na svém PC, posílat esemesky přes telefon a také je přijímat. Vše je přehledné a principiálně se práce s textovkami shoduje s prací s e-maily v Outlooku. Program MobilEdit! umí také vytáčet čísla přímo z vašeho adresáře naimportovaného do příslušného modulu. Všechna data lze automaticky archivovat, čímž můžete efektivně předejít jejich ztrátě.

Zajímavostí je podpora herních modulů v rámci MobilEditu!. Standardně je dodávána hra šachy, kterou můžete přes telefon provozovat s jiným uživateli tohoto softwaru. Dále program podporuje skiny, s jejichž pomocí lze změnit vzhled aplikace. Ty najdete na internetových stránkách výrobce. Díky modularitě programu a otevřenému API se dají vytvářet další a další šikovné moduly vhodné třeba pro konkrétní funkce některých mobilních telefonů. Již existující moduly najdete opět na webu výrobce.

MobilEdit! je opravdu velmi dobrý správce vašeho mobilního telefonu, mezi jehož největší výhody patří univerzálnost a modularita. Jestliže vy vlastníte Nokii a váš partner Sony-Ericsson, nemusíte už nadále na svém PC používat dvě odlišné aplikace pro každý telefon. Vše vyřešíte MobilEditem!

MobilEdit!

K recenzi poskytla firma:

COMPELSON Trade, s. r. o.

http://www.mobiledit.com

Cena: 1 490 Kč (bez DPH)

§§§§§


Získejte přehled

Jan Povolný

C04P0291

V dubnovém čísle našeho časopisu jsme recenzovali produkt Správce Office, který byl určen k evidencí hardwaru a softwaru. PC Info je jeho přímým konkurentem, využívajícím velmi podobných prostředků. K dispozici jsou tři základní verze:

PCInfo Full je nejvyšší z produktové řady, a slouží k trvalému udržování evidence. Obsahuje všechny nástroje dostupné pro tento produkt včetně dálkového ovládání a bonuspacku (viz dále). Verze Limit je určena pro jednorázové audity. Od verze Full se liší hlavně nemožností opětovného získávání informací o hardwaru a softwaru jednotlivých počítačů. Testování je možné jen po dobu 3 měsíců. Jinak tato verze obsahuje vše, co verze Full. PCInfo Basic je určena pro menší organizace, které potřebují opakovaně vytvářet pouze softwarový audit. Obsahuje v základu podporu až pro 50 PC, na rozdíl od ostatních dvou verzí, kde dostanete v základu pouze 10 licencí. Basic totiž nedokáže evidovat počítačový hardware. Audit lze také provádět pouze "disketovou metodou" (viz dále) a nikoliv automaticky pomocí lokální sítě.

Po instalaci a vyplnění všech licenčních čísel a aktivačních klíčů jste vyzváni k základnímu vytvoření databázové struktury. Podobně jako dříve recenzovaný Správce Office používá PCInfo k ukládání dat externí databázi, tentokrát od Borlandu (což považuji oproti SO za posun k lepšímu).

Základní prostředí programu se nazývá PCInfo Desktop a můžete v něm provádět jak konfiguraci všech součástí, tak i sběr informací a jejich zpracování do sestav. Pro sběr je k dispozici několik metod. Nejjednodušší z nich je pomocí diskety. V možnostech konfigurace auditu vytvoříte speciální disketu a s tou pak obejdete jednotlivé stanice. (Lze zvolit, zda má být použita pro sběr dat z jednoho, nebo více PC najednou.) Druhou možností je využití sítě. Opět lze zvolit možnost individuálního sběru z jednoho PC na síti, nebo (pokud máte PCInfo na síťovém serveru) provést sběr na několika PC najednou. Sběry informací lze plánovat.

Zajímavostí je možnost definice textové zprávy, která se při sběru zobrazí na zkoumaném počítači. Můžete v ní např. upozornit dotyčného uživatele o prováděné činnosti, jelikož program celkově jeho stroj asi na 5 minut zpomalí. Informace poté naimportujete do databáze, buď ze síťového úložiště, nebo z disket. Identifikační údaje každého PC lze samozřejmě doplnit.

Nyní již zbývá jen zadat typ licence, a program automaticky zobrazí celkový audit softwaru a přehled hardwaru (pokud jste jej také zjišťovali). Variant výstupních sestav je mnoho. PCInfo má velmi dobře definované číselníky, které se vypořádají s většinou běžně instalovaných aplikací. Možností práce se samotnou databází není v roletových menu mnoho, nicméně pro zkušené je k dispozici i SQL konzole. Výhodou PCInfa je vytvoření tiskových sestav ve formě oficiálních protokolů požadovaných vládou ČR. Stačí vám naplnit databázi, doplnit zakoupené licence, a získáte ihned certifikovaný audit.

Jako přidanou hodnotu aplikace lze chápat možnost "dálkového ovládání". To není nic jiného než obdoba Remote Desktopu či známého VNC. Na vzdáleném počítači běží za tímto účelem démon, který umožní správci sítě připojit se k tomuto uživateli, zobrazit si jeho pracovní plochu a provádět všechny potřebné úkony. Uživateli se při pokusu o připojení objeví malé okénko, kde lze správce odmítnout.

Zvláštností je dále bonuspack, v němž můžete zdarma získat profesionální programy a různé utility. Namátkou mohu uvést ACDSee pro prohlížení obrázků, souborový manažer Windows Commander, WinAMP pro přehrávání multimédií, ale třeba i CorelDraw.

PCInfo je velmi zajímavým produktem, pomocí kterého si snadno vytvoříte podrobnou evidenci hardwaru i softwaru ve své síti. Prostředí aplikace pracuje v porovnání se Správcem Office velmi svižně. Velkou výhodou PCInfa je jeho atest, a tím pádem přesné formuláře a protokoly pro váš audit. Existence bonuspacku a "dálkového ovládání" je už jen třešničkou na povedeném dortu.

PCinfo 2.6

K recenzi poskytla firma:

FairNet Systems, s. r. o.

Cena: viz ceník http://www.pcinfo.cz

§§§§§


Když jedna Windows nestačí

Patrik Malina

C04P0293

Přestože to dlouho vypadalo, že společnost Microsoft bude v oblasti virtuálních počítačů spoléhat na řešení firmy VMware a dá jí slušně vydělat, loni se vývoj zlomil k tradičnímu scénáři: Redmondští vše dobře okoukli, vycítili příležitost, zakoupili konkurenční Conectix, přepracovali jej k obrazu svému a nekompromisně vrhli na trh za dvoutřetinovou cenu. Protože nezačínali od nuly, již tento počátek vypadá slibně a jedná se o velmi zajímavé řešení.

Produkt je v podstatě simulátorem počítače PC a je určen pro instalaci do prostředí MS Windows, ovšem pozor, v desktopových variantách (tedy především XP). Ačkoliv není běh např. na 2003 Server verzi oficiálně podporován, při našem testování vše uspokojivě běželo. Instalace probíhá tradičním způsobem a žádná překvapení zde nečíhají. "Dovnitř" do simulovaného světa lze dostat nejen systémy Microsoftu či OS2, ale výrobce potichoučku zmiňuje i skutečnost, že by měly běžet třeba i Linuxy.

Simulace hardwaru zahrnuje širokou škálu prostředků, jež byste více či méně očekávali. Bohužel v některých případech budete možná nepříjemně překvapeni určitými omezeními, obzvláště pokud znáte konkurenci. Pevné disky jsou simulovány buďto zavedením souborů s virtuálním obsahem, nebo případným přesměrováním na fyzický disk pro pokročilé postupy, a rovněž funkce návratu na určitou časovou značku (undo) je podporována. Nepříjemnější je skutečnost, že disky můžete mít nanejvýš tři, a navíc nejde simulace tak daleko, aby transparentně rozlišila SCSI a IDE sběrnici (přesněji vše je jakoby IDE), takže složitější diskové konfigurace nepřipravíte.

Podobně dvojsečným způsobem jsou implementovány síťové adaptéry a jejich možnosti. Ve shodě s očekáváním máte k dispozici variantu, kdy využíváte fyzickou síťovou kartu a jste přímo připojeni např. na ethernetovou síť, dále můžete provádět překlad adres (NAT) zvenčí do vnitřní, virtuální sítě nebo vytvořit ryze soukromé, ukryté síťové prostředí pro virtuální počítače. Ačkoliv zde nebude omezení tak svazující, přesto nemáte úplnou volnost, neboť síťové karty je možno využít nanejvýš čtyři.

Pozastavme se u ostatního hardwaru. Pokud potřebujete připojit CD/DVD mechaniku, opět si můžete zvolit přímé linkování na fyzický zdroj svého PC nebo virtuální formu v podobě ISO souboru, ale zásadní nevýhodou je zde opět fakt, že více než jednu mechaniku prostě nepřipojíte. Obzvláště v tomto případě opravdu není zřejmé, proč tomu tak je. Příjemné je přesměrování sériových portů (COM) jak na reálné ekvivalenty, tak na textový soubor či pojmenovanou rouru, a fyzické paralelní rozhraní LPT lze také využít. Co jsme však zásadně postrádali, je prozatím absentující simulace USB portů, což je dle našeho názoru neomluvitelné. Abychom byli přesní, pokud máte myš či klávesnici na USB, program provede konverzi a simuluje PS/2 zařízení, ale tím také končíte. Na podobně "drobný" zádrhel narazíte i v případě využívání fyzické operační paměti virtuálním PC: lze totiž zásadně pracovat pouze s volnou reálnou RAM, Virtual PC neumí odkládat do swapovacího souboru. Jistě, je to výrazně pomalejší, ale jsou určité situace, kdy to prostě můžete potřebovat a degradaci výkonu snesete.

Z hlediska rutinního používání je program poměrně bezproblémový. Výkonnostně je dostačující, stabilita je dosti slušná a možnosti přiměřeně vyhovující, ovšem s ohledem na vyčtené výjimky. Aplikaci je možno nasadit jak pro reálnou práci s více OS na jednom stroji, tak za účelem demonstrací či výuky. Ale upřímně, třeba bez toho plného USB to prozatím pořád není ono, přestože Microsoft bezesporu své konkurenci pořádně "zatopil".

MS Virtual PC 2004

K recenzi poskytla firma: Microsoft, s. r. o.

http://www.microsoft.cz

Cena: 3 900 Kč (bez DPH)

§§§§§


Balíček pro digitální miláčky

Pavel Tůma

C04P0286

Žádné demoverze, žádný shareware, jenom plné verze. Bez nutnosti registrace, bez časového omezení! Tak přesně tohle hlásá přebal každého CD-ROMu ze série "freeware.cz"od společnosti Špidla Data Processing. A ona je to, světe div se, pravda! Zdá se, že výběrům, které přetékaly všemožným sharewarem, jímž sem tam prosvítal nějaký ten prográmek zadarmo, už konečně odzvonilo a my už se nemusíme koukat po visačkách, abychom zjistili, jestli se aplikaci vůbec vyplatí instalovat.

Ne každému vyhovuje programové vybavení, které dostane ke svému digitálnímu miláčkovi s objektivem, spouští a bleskem. V takovém případě je pak stahování, editace a správa stovek nafocených fotek opravdovým martyriem. Ale proč si dělat ze zábavy horor, když si člověk může vybrat přesně to, po čem touží? A že je z čeho vybírat. V dnes již klasickém špidlovském uživatelském rozhraní najdete několik desítek programů (nepočítal jsem přesně, ale bude to něco kolem 150) opatřených popisem, zpravidla několika obrázky a dalšími potřebnými údaji jako je hodnocení, velikost a operační systém, pod kterým program bude fungovat. Samozřejmostí je přímá instalace nebo odkaz na webové stránky autora. Abyste se v takovém množství programů orientovali, jsou rozděleny do několika skupin podle toho, k čemu jsou primárně určeny. Mezi programy pro speciální aplikace najdete pár nadstavbových utilit pro některé známé aplikace, ale i jednoduchou hru nebo nástroje pro modelování krajiny, a to i ve 3D. Dále na CD najdete okruh s programy pro správu fotosouborů, tj. stahování, editaci a následnou katalogizaci. Nesmějí chybět všemožné prohlížeče, nástroje na tvorbu slideshow, wallpaperů tedy tapet na plochu, pár aplikací určených ke sdílení obrazových souborů, mezi kterými nechybí ani peer-to-peer prográmky určené čistě ke sdílení fotek. Mezi tímto množstvím programů se dají najít i opravdové perly jako je třeba graficky hodně povedený Adobe ActiveShare 1.5 nebo Secure Image, který zamezí stahování fotografií z vašich internetových stránek, což, jak předpokládám, pár profesionálních fotografů jistě potěší.

Nebudu vás přesvědčovat, že zrovna tento stříbrný kotouč je tím nejlepším výběrem z oblasti digitální fotografie, ale pár užitečných programů na něm najdete. A možná, že jich nakonec bude daleko víc než pár.

Software pro digitální fotoaparáty

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor programů pro digitální foto

Jazyk: český

OS: 9x/ME/2000/NTXP

Cena: 459 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o. Amálie Randýskové 3234, 760 01 Zlín

http://www.spidla.cz

§§§§§


Záhadná chemie

Pavel Tůma

Tak a je to tady! Po panu Fyzikusovi a slečně Bioscopii přichází na scénu poslední z trojčat a jmenuje se Chemicus. Všichni sourozenci spatřili světlo světa pod ochrannými křídly společnosti Media Trade a s těmi prvními dvěma, jste se již na stránkách této rubriky mohli potkat. V obou případech se jednalo o vizuálně skvěle zpracovaná díla, která se nás snažila přesvědčit, že fyzika a biologie nejsou zas tak strašné předměty, jak si o nich všichni školou povinní myslí. Vlastně skoro všichni. Najdou se i tací, kteří se do vzorečků, kyselin, zásad a jiných sloučenin přímo zamilovali.

Právě tito lidé asi s touto adventurou moc problémů mít nebudou. Nám ostatním, jejichž chemické znalosti se rovnají téměř nule, nezbývá nic jiného, než pokorně otevřít výukovou část, a trpělivě hledat odpovědi na hádanky, které nám hra připraví. A proč se do něčeho tak nezáživného vlastně pouštět? No přece proto, že nechcete nechat kamaráda ve štychu a rádi byste mu pomohli z vězení, do kterého ho zavřeli... no vy vlastně ani nevíte kdo, ale určitě to nebudou vaši společní známí. Hra se s vámi rozhodně nebude párat a rovnou bez přípravy před vás staví jeden chemický rébus za druhým. A to dokonce ještě předtím, než se dostanete z podivné slizké podzemní šachty do ještě podivnějšího světa nazývajícího se Chemicus. V něm totiž neexistuje snad vůbec nic, co by nemělo něco společného právě s tímto vědním oborem. Dokonce i metro funguje na chemické bázi. Na všechny problémy však existují odpovědi. Ty najdete po chvilce hledání v již zmíněné výukové části, kterou se rozhodně nestyďte používat. Bez ní se asi moc daleko nedostanete. Je rozdělena do několika částí látky a jejich vlastnosti, látková přeměna, stavba atomu a chemické vazby, elektrochemie, kyseliny, hydroxidy a neutralizace, a nakonec byla připojena rozsáhlá kapitola o organické chemii.

I když to bude již potřetí, musím znovu pochválit grafické zpracování, které je prostě skvostné. Občas zapomenete proč se vlastně po tom divném světě touláte, a budete se kochat a kochat a kochat. Ovládání je řešeno prostřednictvím myši, jejíž kurzor se mění podle potřeby a směru, kterým je možno se vydat. Je to způsob jednoduchý, ale ve stísněnějších prostorách není problém ztratit orientaci a chvilku trvá, než se rozmotáte.

Tento způsob výuky je jistě lepší a zábavnější než sezení v lavici a neustálé šprtání vzorečků, ale přeci jen mě to nepřesvědčilo o tom, že chemie může být dobrodružstvím (jsem však její zarytý odpůrce). Pro děti od 12 let, kterým je titul určen, však může být zpestřením nudného výkladu učitelů, nehledě na to, že když pomineme hru, jedná se o skvělou elektronickou učebnici chemie.

Chemicus

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: výuka a zábava

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší, MacOS 8.5 a vyšší

Cena: 1 695 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o. Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4

http://www.mediatrade.com, http://www.cd-rom.cz

§§§§§


Jak se co dělá v digitální fotografii

Pavel Tůma

Digitální fotoaparáty jsou v současné době všude, o tom není nejmenších pochyb. O faktu, že pomalu, ale jistě začínají vytlačovat klasické foťáky, by se asi chvilku dalo polemizovat, ale s příchodem profesionálních digitálních přístrojů, které disponují osmi a více megapixely, musí chtě nechtě i ten největší zastánce kinofilmů přiznat, že tomu tak je. Ne každý, kdo tomuto fenoménu dnešní doby podlehne, se však spokojí pouze s chatrnými znalostmi z oblasti fotografování. Zmáčknout spoušť umí i malé dítě, ale aby výsledek za něco stál, to chce bystré oko, pevnou ruku a alespoň základní povědomí o výrazech jako je clona, objektiv, závěrka nebo filtr. K tomu, abyste alespoň občas vytvořili fotografii, jež by s přehledem obstála v nějakém časopise, by vám mohl pomoci právě výukový kurs digitální fotografie, který na pulty obchodů přináší DTP Studio.

Jedná se o e-learnigový kurs, zpracovaný v HTML podobě, který spustíte přímo z CD a jediné co budete k jeho provozu potřebovat, je nějaký prohlížeč (například MS Internet Explorer). Kniha je rozčleněna do osmi lekcí rozdělených do jednotlivých významových kapitol. Kapitola první je jakýmsi zamyšlením nad rozdíly mezi klasikou a digitálem, ale nechybí zde ani popis fotoaparátu a základních úkonů při pořizování obrázků, jako je ostření nebo expozice. Základy fotografování naleznete hned v kapitole druhé, kde se dozvíte jak správně aparát držet a nastavit tak, abyste zachytili i ten nejrychlejší pohyb. Dozvíte se leccos o kompozici, expozici a speciálních efektech, kterých se s "digiťákem" dá dosáhnout. Popisovat takto všechny kapitoly by asi nemělo smysl, takže jenom stručně. V obsahu byste dále našli zásady práce se světlem, návody jak vyfotit krajinu, portrét či architektonické skvosty, nebo jak splácat svoji první fotomontáž. Dále tu máme něco o zpracování fotografie na počítači, manipulaci s obrazem v PaintShopu, ve kterém se stejně jako ve Photoshopu dají dělat pravé divy, a na konci zbývá místo tak akorát na různé techniky tisku a nějaký ten hardware.

Pokud jste propadli digitální fotografii stejně jako já a rádi byste se dozvěděli něco víc, než se dočtete v manuálu, pak by pro vás tento disk mohl být alternativou k některé z mnoha "papírových" publikací, které se dají sehnat v knihkupectvích. Garantuji vám, že se dozvíte mnoho zajímavých a hlavně užitečných informací.

Jak se co dělá v digitální fotografii

Producent: DTP Studio

Žánr: elektronická učebnice

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/NT/XP

Cena: 499 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: BEN, Věšínova 5, 100 00 Praha 10

http://www.ben.cz

§§§§§

$$$$$


Hardware


2004: Definitivní konec CD? I.

Lukáš Erben

C04P0314

CD-ROM mechaniky jsou již prakticky vyhynulým druhem  jen stěží najdete nové PC, které by nebylo vybaveno vypalovačkou, kombinovanou mechanikou (DVD/CD-RW) nebo alespoň DVD-ROM čtečkou. Modernější a lépe vybavené sestavy pak často disponují multiformátovou vypalovačkou DVD.

Pokud tedy máte stále v PC klasickou CD-ROM mechaniku, je nejvyšší čas upgradovat. Mnohé nové programy a hry jsou již dnes distribuovány na discích DVD, nemluvě o přílohách PC WORLDu či GameStaru. Protože ne každý chce, potřebuje či si může dovolit vypalovačku DVD, rozhodli jsme udělat přehled tří skupin mechanik klasických DVD-ROM, kombinovaných vypalovaček/DVD-ROM a konečně DVD "multirekordérů", tedy vypalovaček DVD disků, které zvládají dva až tři zapisovatelé DVD standardy.

Klasická DVD-ROM mechanika je nejvhodnější volbou pro ty, kdo chtějí buď ušetřit, nebo nevyžadují možnost zapisování CD či DVD. Moderní čtečky DVD disků zvládají obvykle všechny běžné formáty (CD-ROM, CD-R, CD-RW, DVD-Video, DVD-ROM, DVD?R, DVD?RW), s kompatibilitou čtení zapisovatelných či přepisovatelných DVD ale mohou být v některých případech problémy. Nejméně obvyklá je pak podpora čtení DVD-RAM disků. DVD-ROM mechanika je taktéž vhodná, pokud máte v počítači pouze vypalovačku.

Nejvýhodnější volbou v případě, že chcete dovybavit své PC či postavit nový počítač, a přitom neutrácet horentní sumy, jsou takzvaná "komba", tedy kombinované DVD-ROM a CD-RW mechaniky. Komba nabízejí obvykle plnou funkcionalitu jak DVD, tak i vypalovačky, a to včetně podporovaných rychlostí čtení a zápisu.

Konečně nejlepší volbou pro náročné uživatele jsou DVD vypalovačky. Díky tomu, že se na trhu v minulých letech prosadilo několik odlišných standardů pro zápis či přepis DVD disků, je nejrozumnější investovat výhradně do mechanik, které podporují přinejmenším dva nejrozšířenější formáty zápisu, lišící se "znaménkem" plus a minus, tedy DVD+R/DVD+RW a DVD-R/DVD-RW. Někteří výrobci (v našem testu například LG) nabízejí dokonce i přístroje podporující navíc zápis disků DVD-RAM.

Pokud upgradujete starší PC, měli byste vědět, jak výkonné by pro plné využití DVD mechaniky mělo být. Z hlediska čtení dat (instalace programů) jsou minimální požadavky dány potřebami programu či hry na DVD, pro přehrávání videa z DVD disků je dobré mít přinejmenším 400 až 500MHz procesor a grafickou kartu, která zobrazování DVD videa alespoň částečně urychluje (od 1 GHz výše už nehraje grafická karta velkou roli). Pro přehrávání videa je pochopitelně nutné nainstalovat software typu WinDVD či PowerDVD (ten bývá často přiložen k mechanikám, zvukovým kartám či základním deskám) nebo alespoň potřebné kodeky (ty lze stáhnout, například z adresy http://www.freewindows.dk/fw/modules/mydownloads/singlefile.php?l id=339), které umožní přehrávání DVD video disků v mnoha programech včetně nejnovější verze Media Playeru.

Testu se zúčastnilo pět různých DVD-ROM mechanik, čtyři kombinované DVD/CD-RW mechaniky a šest DVD multirekordérů (pět interních a jedna externí mechanika pro rozhraní USB 2.0). Některé z mechanik přes odlišnou značku ale již na první pohled pocházely ze stejné výrobní linky a lišily se pouze nálepkou a použitým firmwarem (byť právě ten může jejich dovednosti do značné míry ovlivnit). Některé z nich byly v provedení bulk, tedy pouze v papírovém sáčku (to se týkalo zejména DVD-ROM a kombo mechanik), většina DVD vypalovaček byla v maloobchodním balení nebo k nim byl dodán alespoň software (ovladače, software pro vypalování). Mechaniky lze obvykle zakoupit jak v "kompletním", tak v "bulk" balení, jehož cena se obvykle liší o několik set korun zejména u DVD vypalovaček, které jsou v "holém" provedení dodávány bez softwaru, se ale investice do maloobchodních balení vyplatí, neboť obvykle obsahují software pro vypalování datových i tvorbu filmových DVD a nezřídka též programy pro editaci videa.

Nejprve se podíváme na mechaniky DVD-ROM, kterým jsme připravili těžké okamžiky zejména při čtení nekvalitně zpracovaných CD. Přestože jejich "papírové" parametry byly prakticky shodné, konečné výsledky čtení CD a DVD disků se ve finále často výrazně lišily. Asi nejtvrdším oříškem bylo zvukové CD Lennyho Kravitze, které pochází z pirátské lisovny v Asii (dovezli jsme jej z Thajska), odlišnosti jsme ale naměřili i při čtení dvouvrstvého DVD-ROM disku. Pravdou ovšem zůstává, že výsledky závisejí do značné míry na konkrétním disku (s jiným by výsledky jednotlivých mechanik a jejich "pořadí" mohly být odlišné). Poslední poznámka se týká naměřených rychlostí i častých dotazů čtenářů souvisejících s rychlostí čtení a zápisu CD či DVD disků. Udávané údaje u mechanik obvykle značí nejvyšší dosahovanou rychlost té lze ale při čtení dosáhnout obvykle jenom s lisovanými médii (a jen na vnějších stopách) a při zápisu pouze s kvalitními zapisovatelnými médii. Ostatní typy disků (CD-RW, DVD-R/RW, DVD+R/RW, ale i dvouvrstvé DVD-ROM) čtou mechaniky vždy nižší rychlostí.

Test DVD mechanik odhalil překvapivé rozdíly ve výkonu zejména při čtení datových DVD a při grabování nekvalitního zvukového CD. Výsledky při čtení datového CD a grabování kvalitního zvukového CD byly o poznání vyrovnanější. Obecně nejrychlejší mechanikou v testech byl pravděpodobně Teac. Důležitým kritériem při výběru muže být pochopitelně i podpora čtení různých DVD formátů v tomto směru vynikají zejména mechaniky Lite-On, LG a Sony.

Test ukázal, že CD-RW/DVD-ROM kombinované mechaniky jsou plně srovnatelné jak s klasickými vypalovačkami, tak s nejrychlejšími čtečkami DVD, a dokázaly tedy, že je mohou ve všech směrech plně nahradit (některé navíc podporují čtení všech zapisovatelných formátů DVD, což u DVD-ROM, jejichž vývoj se již před časem prakticky zastavil, není běžné). Potěšila nás mechanika LG (pomineme-li výsledek čtení horšího zvukového CD) a rychlý výrobek značky Lite-On, poměrně dobré výsledky podala i přes pomalejší vypalování též Mistumi DR6800TE. V případě Teacu se s ohledem na nemožnost změřit čtení testovacího datového DVD definitivního hodnocení zdržíme.

DVD-ROM

Lite-On XJ-HD166S

Cena vč. DPH: 962 Kč

Maloobjemová - i tak by se dala označit mechanika Lite-On (a spolu s ní též Sony DDU1612, postavená zjevně na stejném základě) malá hloubka DVD-ROM bude vyhovovat zejména těm, kdo disponují menší skříní či základní deskou, jejíž paměťové sloty zasahují až k prostoru šachty pro DVD mechaniku. Dalším pozitivem je podpora všech běžných formátů včetně DVD+R a DVD-RAM. Regionální ochrana je tradičně typu RPC2 (a nelze ji tedy snadno odstranit či deaktivovat na hardwarové úrovni tento problém ale lze obejít programem, jako je DVD region free), k dispozici je celkem pět změn (region není nastaven z výroby). Při testu čtení dvouvrstvého datového DVD dosáhla maximální rychlosti 8x s průměrem 6,06x. Relativně dobré jsou hodnoty přístupové doby, vysoké ale bylo zatížení CPU. Rozpoznání disku DVD zabralo 9 vteřin. Výsledky čtení datového CD byly výborné maximum bylo 50,36x, průměr pak výtečných 37,98x. Výborné byly i přístupové doby a hodnoty zatížení CPU. Grabování zvukového CD Richarda Müllera proběhlo na výbornou průměrná rychlost byla prakticky shodná se čtením datového CD, kvalita hudby byla výborná (10), při nízkém zatížení CPU. Grabování zvukového CD Lennyho Kravitze bylo sice rychlé (průměr výborných 31,2x), ale kvalita dopadla nejhůře (3).

LG GDR 8162B

Cena vč. DPH: 1 045 Kč

Výsledky DVD-ROM mechaniky od LG byly vcelku standardní to znamená, že do značné míry odpovídaly specifikaci výrobce. Maximální rychlost čtení dvouvrstvého DVD-ROM média byla 8,1x s průměrem 6,1x, podprůměrné ale byly hodnoty přístupové doby i zatížení CPU (100% již při rychlosti 4x). Rozpoznání disku trvalo v testu nejdéle více než 11 vteřin. Výsledky čtení CD dopadly lépe maximum 48,9x, průměr 36,9x, zatížení procesoru velmi nízké. Přístupová doba ale ani tentokrát nepatřila k nejlepším. Čtení kvalitního zvukového CD bylo vcelku bezproblémové (maximum 40,3x, průměr 30,4x) a prakticky stejných výsledků dosáhla mechanika i při čtení nekvalitně vylisovaného audio CD (pochopitelně až na hodnocení kvality to byly ve druhém případě 4 z možných 10 bodů). Pochvalu zaslouží podpora čtení všech formátů včetně DVD-RAM.

Sony DDU1612

Cena vč. DPH: 1 080 Kč

První dobrou zprávou je podpora čtení všech formátů s výjimkou DVD-RAM. Test s dvouvrstvým DVD dopadl dle specifikací mechaniky (maximum 7,96, průměr 6x), zatížení CPU ale bylo poměrně značné a k rozpoznání disků potřebovala mechanika 9 vteřin to jsou údaje ne nepodobné výsledkům vzhledově identické mechaniky Lite-On. Výsledky čtení datového CD byly taktéž spíše průměrné maximum 42,8x, průměr 32,3x. Čtení zvukového CD R. Müllera bylo bezproblémové, byť nikoliv nejrychlejší (průměr 31,5x). S Lennym si sice mechanika poradila rychle (průměr 26,8x), ale známka za kvalitu byla velmi nízká (3).

Teac DV-516D

Cena vč. DPH: 1 209 Kč

Teac exceloval zejména při čtení dvouvrstvého DVD, kde dosáhl o polovinu vyšší rychlosti, než bychom u této mechaniky očekávali maximum tak bylo 12x, průměr 9,06x. Podle DVDINFOPro bohužel mechanika nepodporuje čtení DVD-RAM, DVD+R a DVD+RW disků. Přístupové doby jsou vcelku průměrné, velmi rozumné bylo ale zatížení CPU. Velmi rychle proběhlo rozpoznání DVD stačily méně než čtyři vteřiny. Při čtení datového CD se mechanika dostala na maximum 47,4x, zatížení CPU bylo ovšem prakticky zanedbatelné. Grabování zvukového CD R. Müllera bylo na výbornou s průměrem 32,72 a nízkým zatížením CPU, výsledky s "nekvalitním" zvukovým CD byly bohužel nejslabší v celém pelotonu průměrná rychlost 9x, kvalita 4. Teac si tedy výtečně poradí s DVD disky a kvalitními CD, horší je to se čtením nekvalitních CD a podporou čtení různých formátů DVD.

Toshiba SD-M1802

Cena vč. DPH: 1 066 Kč

Jestliže Teac při čtení dvouvrstvého DVD-ROM exceloval, Toshiba dopadla doslova katastrofálně. Maximální přenosová rychlost byla pouze 4,4x (tedy zhruba polovina toho, co by měla mechanika s dvouvrstvým diskem zvládnout), průměr pak 3,31x. Poměrně vysoké zatížení CPU navíc ukazuje na horší firmware nebo problémy optiky se čtením daných disků. Rozpoznání trvalo též poměrně dlouho přesněji 8,5 vteřiny. Lépe už naštěstí dopadlo čtení datového CD (maximum 48x, průměr 36,6x) na konci disku však musela Toshiba jako jediná výrazně zpomalit. Rychlost grabování zvukového CD R. Müllera byla spíše průměrná (25,4x), překvapivě dobře ale dopadlo čtení nekvalitního "thajského" výlisku (průměr 22,4x, kvalita 5). Mechanika bohužel nepodporuje čtení DVD+R/RW ani DVD-RAM. Celkový dojem z DVD-ROM od Toshiby tak nebyl zcela pozitivní.

DVD vypalovačky

LG GSA-4081B

Cena vč. DPH: 3 130 Kč

Zaklínadlo Super-Multi, které při značení DVD vypalovaček používá LG, znamená, že tyto mechaniky zvládají všechny zapisovatelné a přepisovatelné DVD formáty tedy jak DVD+R/RW a DVD--R/RW, tak i DVD-RAM. Poslední jmenovaný formát ocení jak příznivci spotřební elektroniky, kteří mají stolní rekordér s podporou RAM formátu, tak i ti, kdo často zálohují menší objemy dat.

Mechanika LG nabízí osmirychlostní zápis na DVD+R, čtyřnásobnou rychlostí zvládne vypálit DVD+RW a DVD-R a konečně DVD-RW zvládne pouze dvourychlostně. V případě DVD-RAM disků je rychlost zápisu až trojnásobná, díky kontrole dat (kterou je lepší ponechat zapnutou) je ale ve skutečnosti nižší. Rychlost zápisu na CD nedosahuje možností klasických vypalovaček či kombo mechanik (to je ale u DVD multirekordérů poměrně běžné) maximum je proto 24x, přepisování CD-RW je možné šestnáctinásobnou rychlostí. Dlužno poznamenat, že v době dokončování tohoto testu byl již k dispozici novější model, nabízející osmirychlostní zápis i na DVD-R média. Pokud ale budete chtít tyto rychlosti zápisu na DVD používat, musíte si opatřit speciální "osmirychlostní" média, která jsou stále poněkud obtížně dostupná a taktéž o něco dražší.

Za drobnou nevýhodu lze v případě LG považovat větší hloubku mechaniky pokud tedy máte v PC skříni stísněné poměry, budete možná raději volit některou kratší DVD vypalovačku. Příjemným překvapením je, že i v bulk verzi naleznete software, přesněji sadu aplikací "B\s" pro mastering datových i video DVD od firmy BHA, ovladače DVD-RAM a v neposlední řadě též PowerDVD. S dodávanými programy tak můžete využít prakticky všechny funkce mechaniky, uživatelé zvyklí na populární Nero si ale budou muset zvykat na výrazně odlišné ovládání.

Silnou stránkou LG je vedle podpory DVD-RAM výborná kvalita vypálených médií ta byla čitelná bez problémů jak na DVD mechanikách, tak i na stolních přístrojích. Velmi dobré jsou i schopnosti načtení chráněných zvukových CD či překonání mnoha protikopírovacích ochran (pochopitelně za předpokladu, že použijete vhodný software). Daní za tyto výhody je pomalejší zápis a čtení CD-R/RW disků.

Mitsumi DW 7872-TE

Cena vč. DPH: 3 500 Kč

Osmirychlostní DVD vypalovačka Mitsumi je pravděpodobně první DVD vypalovačkou této značky, která k nám dorazila na test. Soudě podle vzhledu se jedná o původní produkci; mechanika patří mezi hlubší typy, je velmi dobře utěsněna a na předním panelu je už tradičně pouze tlačítko pro vysouvání disků.

Parametry zápisu jsou velmi podobné mechanice Sony. DVD+R je tak možné zapisovat osmirychlostně, DVD-R a +RW čtyřrychlostně a konečně DVD-RW pouze dvourychlostně. Maximální čtení DVD je dvanáctirychlostní (osmirychlostní u dvouvrstvých médií). Poměrně rychlý je zápis CD-R (40x) i jejich přepisování (24x). Podpora Mount Rainier zápisu bohužel chybí, stejně tak není podporován zápis a bohužel ani čtení DVD-RAM disků.

Mechaniku jsme k testu dostali v maloobchodním balení, uvnitř něhož se v igelitovém sáčku nacházel software (výtečné Nero 6), IDE kabel, audiokabel i šroubky pro její připevnění. Součástí balení byl i jednoduchý instalační manuál (bohužel zatím ne v češtině), kupodivu ale nebyl obsažen program pro přehrávání DVD videodisků.

Reálná rychlost čtení DVD i CD médií kupodivu mírně převyšuje uváděné specifikace, a patří tak mezi nejvyšší mezi testovanými mechanikami. Poměrně solidně zvládá DVD vypalovačka Mitsumi též čtení poškozených disků, o něco horší je to v případě chráněných CD. Ripování audia je poměrně rychlé (průměr 29x), chráněná zvuková CD ale příliš nezvládá (zejména ochrana Cactus je pro mechaniku tvrdý, oříškem). Maximální rychlost zápisu CD dosáhla hodnoty 42x, což je na DVD vypalovačku velmi slušný výkon.

Návrat značky Mitsumi je příjemným překvapením jednak proto, že tyto mechaniky už tradičně patří k levnějším na trhu, a zadruhé též díky tomu, že výsledky DVD vypalovačky DW 7872--TE jsou velmi dobré. Pokud vám nevadí horší schopnost čtení chráněných CD a vypalování DVD-RW pouze dvojnásobnou rychlostí, jedná se o velmi solidní DVD multirekordér.

Lite-On SOW 812S

Cena vč. DPH: 3 300 Kč

Lite-On uvádí nové modely DVD vypalovaček na trh doslova na běžícím pásu. Naše původní plány na test modelu 811S, který byl představen počátkem roku, jsme nakonec změnili, když byla uvedena novější 812S, která navíc podporuje 8rychlostní zápis též na DVD-R disky (podle všeho se jedná prakticky o identickou mechaniku, u které byl změněn firmware, a je dokonce možné, že starší mechaniky půjde "aktualizovat"). V maloobchodním balení (mechaniku lze pochopitelně zakoupit i o něco levněji v bulk provedení) naleznete Sonic MyDVD, PowerDVD a po jednom médiu DVD+R a DVD-R (druhé jmenované ale umožňuje pouze čtyřrychlostní zápis). Dobrou zprávou pro majitele těsných skříní je pro Lite-On již tradiční malá hloubka mechaniky. Neméně potěšující jsou i parametry zapisovat na DVD+/-R disky lze až 8násobnou rychlostí, přepisovat DVD+/-RW disky lze čtyřrychlostně a konečně zápis na CD je možný čtyřicetinásobnou rychlostí (přepis 24x). Maximální rychlost čtení CD je 40x, DVD pak 12x. Jedinou vadou na kráse je chybějící podpora čtení DVD-RAM. Zápis na značková DVD média byl bezproblémový. Disky fungují obvykle bez potíží i ve stolních přístrojích a na velmi dobré úrovni jsou i možnosti audioextrakce či čtení chráněných a poškozených CD. Drobné nedostatky, jako je zmíněná absence podpory pro čtení DVD-RAM disků, lze s ohledem na atraktivní cenu snadno odpustit.


2004: Definitivní konec CD? II.

Lite-On LDW 851SX

Cena vč. DPH: 5 290 Kč

Jediným zástupcem externích DVD vypalovaček v našem testu je model 851SX firmy Lite-On. Jedná se o klasickou mechaniku pro stolní PC upravenou pro rozhraní USB 2.0 spíše než pro časté přenášení se hodí pro upgrade existujícího PC, které nemá volnou vnitřní šachtu, případně pro "stacionární" doplnění notebooku její rozměry i hmotnost jsou totiž nezanedbatelné. Pro provoz je nutný externí zdroj a nezbytný je též počítač s rozhraním USB 2.0 (s ohledem na požadavky na přenosovou rychlost je lepší připojit mechaniku přímo k PC a nikoliv k USB hubu).

Součástí dodávky je kromě stojánku pro vertikální postavení mechaniky (zabírá pak méně místa) taktéž balík softwaru sestávající z PowerDVD XP, ovladačů pro Windows 98 (na disketě) a konečně z programového balíku Sonic MyDVD.

Specifikace udávané výrobcem řadí tuto mechaniku mezi DVD vypalovačky poslední generace zápis na DVD+R je možný osminásobnou rychlostí, formáty +RW a -R je možné nahrávat čtyřnásobně a konečně DVD-RW dvojnásobnou rychlostí. Zápis na CD je podporován 40x a CD-RW 24x. Opět bohužel chybí podpora DVD-RAM, a to i čtení těchto disků. Jedná se o mechaniku, která je po hardwarové stránce vlastně shodná s modelem 811 (výkony by mohly být ovlivněny prakticky pouze rozhraním USB 2.0, které je ale naštěstí dostatečně rychlé, a ovlivní tak spíše parametry jako je přístupová doba či zatížení procesoru ostatně doporučený hardware je Pentium III 800 s 256 MB RAM). Vlastní výkony jsou díky tomu velmi slušné a ve většině případů odpovídají deklarovaným parametrům, případně je mírně předčí. Mezi drobné nedostatky patří chybějící podpora Mount Rainier.

Je pochopitelné, že za externí provedení je nutné si poměrně výrazně připlatit, vypalovačka Lite-On LDW 851SX ale i tak zůstává dostupná běžným uživatelům a je navíc jednoduchým řešením, jak vlastní PC doplnit o podporu vypalování DVD. Externí provedení s rozhraním USB 2.0 může sice ovlivnit kompatibilitu s různými speciálními programy (utility pro extrakci audia apod.) s dodávaným softwarem Sonic MyDVD ale zvládnete prakticky všechny běžné vypalovací úkony.

Sony DRU-530A

Cena vč. DPH: 3 930 Kč

Sony sice patří mezi průkopníky DVD vypalování, její mechaniky jsou ale v poslední době stále častěji "ODM" modely jsou tedy ve skutečnosti vyráběny některým z velkých producentů (jako je Lite-On) a následně prodávány pod vlastní značkou. V případě DRU-530A se ale nejedná o Lite-On rozměry i konstrukce jsou odlišné. Přední panel je poněkud netradičně vyveden v kombinaci bílé a poloprůhledného akrylátu se stříbrným podkladem, jediným dostupným tlačítkem je to pro vysouvání disků. Výhodou pro někoho může být možnost vertikální instalace.

Sony nabízí, podobně jako většina ostatních mechanik v tomto testu, osmirychlostní zápis na DVD+R, v případě DVD-R uvádí výrobce pouze čtyřnásobnou rychlost. Přepisování na "plusová" média je možné čtyřnásobnou rychlostí, minusová pak mechanika zvládá pouze dvourychlostně. Vypalovačka sice zvládá paketový zápis, chybí jí ale podpora formátu Mt. Rainier.

Poněkud strohá je bohužel softwarová výbava (zejména vezmeme-li v potaz, že se jedná o maloobchodní balení) na přiloženém CD naleznete Sonic MyDVD a PowerDVD 5. Programy žel nekomunikují česky (klasické Nero, které je možné lokalizovat i dodatečně, by v tomto případě bylo asi lepší volbou) a potěšitelné není ani to, že výrobce nepřibaluje žádná prázdná média.

Výkony, které DRU-530A podává, jsou velmi solidní zejména rychlost vypalování (DVD+R) a rychlost čtení DVD je velmi dobrá. Uspokojivé je i čtení datových a zvukových CD včetně těch horší kvality či poškozených, horší je to ale s překonáváním ochran (jak audio, tak datových CD).

Je velká škoda, že nová DVD vypalovačka Sony podporuje pouze dvourychlostní přepisování DVD-RW a její softwarová výbava není poněkud bližší (nebo "lokalizovanější") našim podmínkám, neboť její rychlostní výkony či schopnost číst horší či poškozená média jsou velmi dobré (jako drobné plus lze navíc přičíst netradiční vzhled předního panelu mechaniky).

Teac DW-58GAK

Cena vč. DPH: 3 880 Kč

Mechanika Teac se u nás vystřídala ve dvou provedeních, která se kromě barvy předního panelu lišila zejména použitým firmwarem. Novější varianta "GAK", kterou jsme nakonec zařadili do tohoto testu, podporuje osminásobný zápis na DVD-R média (jedná se tedy zřejmě opět o rozdíl v použitém firmwaru).

Již na první pohled je možné se značnou dávkou jistoty prohlásit, že nový Teac DW-58GAK je převlečený Lite-On 811/812. Nejde ostatně o nijak překvapivé zjištění, neboť mechaniky Lite-On jsou prodávány pod nejrůznějšími značkami. V případě Teacu jsou odlišnosti už tradičně jednak v možnostech použitého firmwaru (ten ovlivňuje mnohé funkce mimo jiné i podporu čtení některých formátů či chráněných a poškozených disků) a zejména v přiloženém softwarovém balíku.

Zatímco fyzická funkčnost (vibrace, rychlost rozpoznání disku...) je prakticky shodná s mechanikou Lite-On, v jiných parametrech se Teac přeci jen odlišuje. Mezi negativa patří pomalejší zápis na DVD-RW disky, do pozitiv lze naopak zařadit lepší podporu extrakce audia, čtení chráněných disků či schopnost zapsat poměrně dobře i na levnější DVD média (byť je tak jako tak lepší se nejlevnějším zapisovatelným DVD vyhnout). Konečně existence černé a světlé varianty je jednoznačným pozitivem.

Dost možná nejzajímavější je na maloobchodním balení mechaniky Teac přiložený software. Na CD "Nero Teac OEM" je hned několik programů, které umožní plnohodnotné využití mechaniky vedle Nero Burning ROM verze 6 se můžete radovat z Nero Vision Express (zpracování videa), NeroBackITUp (zálohování), Nero Showtime (přehrávání DVD) a Nero Recode, s nímž lze kopírovat (bohužel pouze nechráněná) video DVD. Už samotné Nero 6 ale investici do maloobchodního balení více než ospravedlňuje.

Teac jasně předvádí, že i "rebrandovaná" mechanika Lite-On může díky kvalitnímu firmwaru a přiloženému softwaru nabídnout pár podstatných drobností navíc. Pomineme-li pomalejší zápis na DVD-RW disky a chybějící podporu zápisu na DVD-RAM, jedná se o výbornou mutliformátovou DVD vypalovačku.

DVD-ROM/CD-RW

LG GCC 4521B

Cena vč. DPH: 2 132 Kč

Tento model pocházející z dílen společnosti LG už téměř tradičně udělá radost všem, kdo hledají mechaniku, jež zvládne přečíst prakticky libovolné kulaté datové médium. Podporovány jsou pochopitelně všechny formáty disků, včetně nepříliš rozšířeného standardu DVD-RAM (který je běžný spíše ve světě spotřební elektroniky pokud máte stolní DVD rekordér, jenž tento formát podporuje, pak je rozhodně dobré mít i v osobním počítači mechaniku, která dané disky dokáže přečíst). Rychlost čtení dvouvrstvých DVD disků lehce překonala specifikaci s maximem 8,4x a průměrem 6,4x. Rychlé bylo i čtení datových CD s maximem 54x (průměr 41x) a grabování zvukového CD Richarda Müllera. Horší už byly výsledky při čtení zvukového CD Lennyho Kravitze to sice proběho rychle, ovšem s nejnižší možnou známkou za kvalitu, tedy nulou. Rychlost vypalování patřila v tomto případě k těm lepším maximum bylo 51,2 a průměr 39,2x, přičemž ani na vnějších stopách mechanika nesnížila otáčky.

Lite-On 5232

Cena vč. DPH: 1 870 Kč

Mechanika Lite-On vypadá až na barvu a detaily čelního panelu jako identické dvojče předchozího modelu (většina v současné době prodávaných mechanik Teac pochází zřejmě z produkce Lite-On), výsledky testů jsou přesto, pravděpodobně díky jinému firmwaru, odlišné. Výsledky čtení datového CD tak byly přes několik výraznějších poklesů rychlosti velmi dobré (maximum 51,7x při průměru 39x). Čtení kvalitního audio CD dopadlo výtečně, problematické zvukové CD bylo sice načteno velmi rychle (29x), nebylo ale možné změřit kvalitu čtení hudby. Mechanika opět podporuje čtení všech formátů s výjimkou DVD-RAM. Vypalování CD bylo jedno z nejrychlejších v celém testu maximum 53x, průměr 40x. Kromě nemožnosti otestovat kvalitu čtení špatně vylisovaného CD jí tak prakticky není co vytknout.

Mitsumi DR-6800TE

Cena vč. DPH: 1 770 Kč

K mechanice Mitsumi jsme přistupovali s notnou dávkou nostalgie vždyť tato značka byla pro většinu z nás vůbec první CD mechanikou, kterou jsme před deseti lety do svého PC nainstalovali. Od časů jedno a dvourychlostních modelů LU005S a FX001D, které byly především levné, ovšem Mitsumi urazila pořádný kus cesty a DR-6800TE je toho nesporným důkazem. Výsledky čtení datových CD tak byly velmi dobré maximum 52,5x a průměr 39,9x. Rychlé bylo i rozpoznání disku a přijatelné bylo zatížení CPU. Čtení kvalitního zvukového CD dopadlo velmi dobře, s Lenny Kravitzem už byla mechanika o poznání pomalejší a kvalita čtení byla ohodnocena třemi body. Výsledky čtení DVD odpovídaly specifikaci (8x v případě dvouvrstvého disku), test vypalování nedopadl s médii Imation nejlépe (všechny mechaniky jsme testovali pomocí těchto CD-R) v poslední třetině mechanika výrazně zpomalila otáčky, a průměr tak dosáhl pouze 23,5x (maximum ve 2/3 disku bylo 46,6x).

Teac DW-548D

Cena vč. DPH: 2 060 Kč

Mechanika Teac DW-548D se od ostatních již na první pohled odlišuje černým předním panelem. V prodeji je pochopitelně i světlá varianta rozhodnout se tak můžete podle svých preferencí či barvy počítačové skříně. Rychlost čtení datových DVD (dvou ani jednovrstvých) jsme bohužel nemohli provést, neboť v programu Nero CDSpeed byly disky rozpoznány jako obrovská datová CD. Čtení obyčejného datového kompaktního disku proběhlo na výbornou, a to s maximem 50x (průměr jsme naměřili na úrovni 37,7x), stejně tak výborný byl výsledek při čtení zvukového CD Richarda Müllera (v průměru bylo čteno 36,8x rychlostí). Průměrná rychlost čtení problémového audio CD byla ale o poznání nižší 9x při poměrně nízké kvalitě (3). Při zápisu CD-R jsme zaznamenali, že mechanika používá systém P-CAV či Z-CAV, neboť na vnějších stopách disku byly sníženy otáčky. Dosažené maximum tak bylo pouze 44x s průměrem 33,5x. Mechanika si (jako většina dnes testovaných zařízení) při čtení neporadí pouze s DVD-RAM disky, jinak zvládne prakticky vše, za což si zaslouží pochvalu.

Jak jsme testovali

Testovali jsme na sestavě Intel Pentium 4 2,0 GHz, 256 MB RDRAM, Windows XP Professional. Všechny mechaniky pracovaly v režimu DMA/UltraDMA. K testování jsme používali programy Nero CD/DVD speed, Nero InfoTool, DVD infoPro a DriveInfo22. Čtení dat jsme testovali pomocí lisovaného dvouvrstvého DVD-ROM z GZ Loděnice, lisovaného CD-ROM GameStar 59. Čtení a grabování zvukových CD jsme testovali na lisovaném CD Richard Müller: Retro (jedná se o formát CD Extra) a velmi nekvalitně lisovaném CD Lenny Kravitz: Greatest Hits (klasické Audio CD, dovezeno z Thajska).

§§§§§


Digitální zrcadlo

Hynek Vácha

C04P0319

Vysvětlovat v současné době výhody digitální fotografie by jistě bylo nošením dříví do lesa. Asi každý, kdo se o techniku trochu zajímá, již držel nějaký digitál v ruce. Pokud se však jedná o člověka, který se nechce smířit s omezeními, jež přinášejí kompaktní přístroje, neměl moc na výběr. Digitální zrcadlovky totiž byly určeny hlavně pro profesionální fotografy, kteří si mohli dovolit investovat do techniky více než 100 000 Kč. Takovou částku si však mnoho amatérů nemohlo dovolit za svého koníčka vydat. Rozhodování, zda přejít k digitální fotografii, tak bylo velmi obtížné. V poslední době však výrobci fotoaparátů konečně vytvořili i třídu vhodnou pro nadšence. Do té patří i testovaný Nikon D70. Jedná se o konkurenta dříve uvedeného Canonu 300D. Nikon se ovšem nevydal stejnou cestou, ale rozhodl se poskytnout uživatelům více funkcí, jež u konkurence zůstaly výsadou vyšší třídy. Dostanete tak do ruky tělo, které nejenže vypadá poctivě, ale skutečně takové je. I když se jedná "pouze" o plasty, jsou opravdu dobře zpracovány. Při cestování pak oceníte přece jen nižší hmotnost. Ovládání přístroje vychází z osvědčeného řešení, což je velkou výhodou hlavně pro uživatele přecházející z nějakého staršího modelu této značky. Je zde také poznat inspirace modelem D100, ale důležité je, že výrobce neponechal vše při starém a dále ovládání usnadnil. K tomu napomohlo například přesunutí nastavování citlivosti, vyvážení bílé, rozlišení a komprese z otočného ovladače na levé horní straně těla na zadní panel. Uvolněné místo pak využily scénické režimy jako portrét či sport. Výhodou tohoto řešení je pohodlnější a rychlejší nastavování, při zachování zvoleného režimu snímání. Nejdůležitější ovládací prvky jsou tedy i tentokrát rozděleny do tří skupin. První je již zmíněný samotný otočný volič, druhou je pak skupina soustředěná na zadní stěně okolo LCD displeje a třetí pak na pravé horní straně u spouště uzávěrky. Zde naleznete i přepínač zapnutí/vypnutí přístroje a tlačítka nastavení kompenzace expozice a výběru systému měření expozičního času. Kromě uvedených tlačítek tu našel své místo i stavový displej a také dva další velice důležité otočné ovladače, s jejichž pomocí lze nastavovat aktuálně zvolené parametry. Méně frekventované funkce jsou pak dostupné z menu, ve kterém se pohybujeme pomocí čtyřsměrové klávesy. To je rozděleno do čtyř základních skupin přehrávání snímků, základní funkce pro snímání, rozšířené uživatelské funkce a nastavení přístroje. V těchto částech pak již snadno naleznete hledaný parametr. Díky tomu, že se jedná o klasickou zrcadlovku, máte na výběr velké množství objektivů, které lze využít. To je velká síla zrcadlovek, kdy můžete využít i objektivy, jež používáte k zrcadlovce analogové. Stejně tak, pokud nakoupíte kvalitní "skla", můžete si později vyměnit pouze tělo přístroje a tím značně snížit náklady. Výsledné fotografie s maximálním rozlišením 6 megapixelů lze ukládat do formátu JPEG (tři stupně komprese) nebo do RAW (u Nikonu označován jako NEF). K dispozici je široký rozsah časů (pohybuje se od 1/8 000 sekundy až do 30 s, a též "trvalé" otevření uzávěrky) či citlivosti (v ekvivalentu 200-1 600 ISO). Velice silnou zbraní tohoto Nikonu je jeho rychlost. Ta se poprvé projeví ihned po zapnutí, kdy nezaznamenáte zpoždění mezi přepnutím spínače a připraveností k snímání. Velmi znatelná je pak svižnost přístroje při sekvenčním snímání, které je u "digitálu" využíváno mnohem častěji než u analogových přístrojů. Díky vynikajícímu poměru mezi funkcemi a zpracováním k ceně si Nikon D70 zasloužil ocenění PC WORLD Top Produkt.

Nikon D70

Cena vč. DPH: 38 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Nikon, http://www.nikon.cz

§§§§§


Kabelová chobotnice

Michal Bareš

C04P0324

Zařízení, která si půjčujeme na testy, podrobujeme různým typům zátěže. Jestliže se jedná o mobilní přístroj, cestujeme s ním, pokud jde o tiskárny, vydatně na nich tiskneme a počítače vytěžujeme výkonnostními testy. Vždy tak přinášíme kromě technologických specifikací i postřehy z praktického provozu. Následující výrobek k nám naštěstí dorazil v době testu počítačových sestav, který si můžete přečíst na jiném místě rubriky Hardware, a my tak měli možnost si jej dosyta vyzkoušet v praxi. Jedná se o krabičku s pro většinu uživatelů nic neříkajícím označením KVM switch (Keyboard Video Mouse switch), tedy o přepínač sloužící k ovládání více počítačů skrze jednu klávesnici, myš a monitor. Právě při testu PC sestav jsme čelili problému s místem. Naše testovací prostory jsou sice dost velké, ale rozložit najednou jedenáct počítačů s monitory, klávesnicemi a myšmi zabere opravdu dost času i místa. A zde přichází na řadu KVM switch.

Jednoduše řečeno je to malá krabička s výstupy na jeden monitor, klávesnici a myš (v případě Atenu CS-64A je možnost připojit ještě reproduktory) na jedné straně a čtyřmi sadami kabelů na straně druhé. Každý svazek kabelů (jejich délka je cca 1,8 metru) pak obsahuje konektory pro připojení k videokartě, zvukovému výstupu a PS/2 zdířkám jednotlivých počítačů. KVM switch pak funguje jako rozhraní mezi jednotným ovládacím pracovištěm a až čtveřicí najednou zapojených a pracujících počítačů.

Výhodou je, že k používání tohoto switche není potřeba instalovat žádný software. Přepínání mezi počítači je řešeno hardwarově pomocí kombinace stisknutých kláves. Během testu počítačů jsme tak mohli na prvním počítači instalovat operační systém, na druhém testovací benchmarky, na třetím je mít spuštěné a na čtvrtém běžel jiný test. Vzhledem k přepínání, které probíhá pouze na klávesnici, tak nebyl ohrožena stabilita ani jednoho z běžících procesů.

Přepínání mezi počítači probíhá po delším stisknutí klávesy NumLock a následném stisknutí hvězdičky (znaménko "krát" na numerické klávesnici). Touto kombinací se dostanete do přepínacího modu, kde pak posun po jednotlivých počítačích řídíte stiskem pravé nebo levé kurzorové šipky. Stisknete-li místo šipek klávesu "A", bude přepínač automaticky v pětivteřinovém intervalu skenovat jednotlivé napájené stanice. Po aktivaci přepínače nejsou klávesnice ani myš funkční pro jiné úkoly než pro ovládání switche, a to do doby, než přepínací mod ukončíme stiskem tlačítka Esc.

Pro koho je zařízení vlastně určeno? Na rozdíl od síťových switchů jej mohou využít všichni ti, kteří pracují zároveň na více strojích, tedy programátoři, správcové sítí a webmasteři. Pro lidi, kteří se zabývají testováním počítačů, je to téměř nutnost.

KVM Switch Aten Petite CS-64A

Cena vč. DPH: cca 3 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Aten, http://www.aten.com

§§§§§


Nejen kovový přívěsek

Jakub Larva

C04P0318

Tento digitální kompakt, určený především začínajícím nebo nenáročným fotografům, zaujme na první pohled hlavně svým provedením a větším displejem. Díky celokovovému obalu a malým rozměrům působí velmi elegantně a zároveň odolně. Nosit tento fotoaparát v kapse nebo na krku není, vzhledem k jeho miniaturním rozměrům 77 x 69 x 26,4 mm a váze 175 g včetně baterií, žádný problém. Design je dotažen do detailů a i přes menší rozměry padne F420 velmi dobře do ruky.

Fotoaparát využívá technologii Super CCD HR při rozlišení snímače 3,14 milionu bodů a nabízí několik stupňů citlivosti. Pokud máme zapnutý režim Auto, dojde k automatickému nastavení hodnoty mezi 125 a 640 ISO. Při manuálním výběru máme možnost zvolit hodnoty 160, 200, 400 a 800 ISO. Objektiv s 3x optickým zoomem a rozsahem ohnisek 36-108 mm je schopen při použití makro režimu zaostřit od vzdálenosti 85 mm. Kromě běžné možnosti fotografovat v černobílém režimu je k dispozici režim Chrome, který nastavuje kontrast a saturaci na maximum, což najde uplatnění především při snímání přírodních scenérií. Expozice je měřena pomocí 64zónové TTL. Kromě výběru fotografického režimu či kompenzace expozice však nelze snímání nijak ovlivnit. Naproti tomu uživatele jistě potěší desetistupňová clona s hodnotami F2,8 až F8 a závěrka o rychlosti 2-1/2 000 sekundy. Mezi režimy senzorem ovládaného automatického blesku s dosahem 3,5 m najdeme například redukci červených očí, nucený blesk, potlačený blesk a pomalý synchronní. Tento režim, určený pro noční záběry, osvítí bleskem objekty v popředí a pomalá závěrka dokreslí noční pozadí. Další zajímavou volbou je sekvenční fotografování. To umožňuje zachytit až 25 snímků v intervalu 0,3 sekundy a uložit poslední čtyři z nich. Pořízené fotky jsou ukládány na xD-Picture Card ve formátu JPEG, ke kterému lze připojit zvukový záznam. Kromě samotných snímků můžete pořídit také videozáznam se zvukem v rozlišení 320 x 240 bodů při 30 snímcích za vteřinu. K fotoaparátu je dodávána 16MB paměťová karta, na kterou se vejde 10 snímků v plném rozlišení, nebo 26 sekund videozáznamu. Na zadní straně fotoaparátu naleznete poměrně velký 1,8" TFT displej s velmi dobrým rozlišením. Pro komunikaci s počítačem je k dispozici USB 1.0 a pro připojení k televizi AV kabel. Fotoaparát je napájen dvěma Ni-MH bateriemi, jež jsou spolu s nabíječkou součástí balení. Pokud se vám tedy na cestě originální akumulátor vybije, stačí koupit běžné AAA baterie. Jako alternativní zdroj lze též použít AC adaptér.

Po vložení přiloženého CD se spustí instalace ovladačů a programů FinePixViewer, ImageMixer VCD2. První z nich je hlavním programem pro správu obrázků z fotoaparátu. Po připojení fotoaparátu přes USB se obsah paměťové karty automaticky uloží do počítače. FinePixViewer nabízí základní funkce pro úpravu obrázků, odstraňování červených očí, tisk a další. Po registraci může uživatel využívat funkce videokonference. Ta je zprostředkována programem PictureHello, který spolupracuje s programem Windows NetMeeting. Pozornost jistě upoutá i ImageMixer VCD2. Díky němu lze uložené fotografie a videozáznamy vypálit jako Video CD, DVD Video, CD Album nebo DVD Album.

Finepix F 420 vyniká především kvalitou provedení a zajímavými funkcemi. S výslednými snímky může být uživatel spokojen jsou dostatečně ostré, barvy živé a zrnitost snímků je nepatrná. Rychlost zaostřování a zoomu je dobrá, blesk osvětluje plochu rovnoměrně. Pokud si FinePix F 420 vezmete s sebou na cesty, přibalte si raději i nějaké baterie, zvláště budete-li pracovat s bleskem. Cena fotoaparátu je sice vyšší, vlastnostem přístroje ale odpovídá. Nepříjemný je nepohodlný způsob mazání. Ten je trochu zmatený a při odstraňování snímků, které bezprostředně nenásledují, vyžaduje složitější postup v jinak vcelku přehledném menu.

Fuji FinePix F 420

Cena vč. DPH: 12 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fujifilm CZ, http://www.fujifilm.cz

§§§§§


Inkoust na cestách

Václav Maletínský

C04P0322

Nabídka inkoustových tiskáren je na našem trhu velmi bohatá, přesto uživatel občas narazí na kategorii, v níž lze produkty spočítat na prstech jedné ruky. Hledáte-li tiskárnu, na které můžete zpracovat své písemnosti během služební cesty, bude váš výběr skutečně velmi omezen. Dvojici zařízení jsme vám nedávno představili v rámci tématu mobilní kanceláře. Připomeneme, že se jednalo o přenosné tiskárny společností Hewlett-Packard a Canon. Tentokrát jsme svou pozornost zaměřili na dalšího zástupce mobilního tisku výrobek společnosti Olivetti.

Olivetti Nomad-Jet 200 je nástupcem tiskárny s modelovým označením Nomad-Jet 100. Přebírá od ní celkem elegantní design s černým zpracováním plastového těla stroje, nabízí však vyšší teoretickou rychlost tisku 5 černobílých nebo 3 barevné strany A4 za minutu a k USB rozhraní přidává zabudovaný Bluetooth port pro bezdrátovou komunikaci mezi tiskárnou a počítačem. Vnější rozměry zařízení 300 x 67 x 132 mm a hmotnost pouhých 1,1 kg usnadňují přenášení. Ovládání tiskárny pomocí čtyř tlačítek a kontrolních diod je snadno pochopitelné, některé funkce, například výměna sdružené tříbarevné kazety s inkousty CMY za samostatnou černou náplň, jsou k dispozici i v ovladači zařízení. Tiskárna pracuje v maximálním rozlišení 600 x 300 dpi při barevném i monochromatickém zpracování dokumentů. Šikmý výklopný zadní podavač (v podstatě se jedná o odklopené víko tiskárny) má kapacitu 20 listů formátu A4, potištěné materiály jsou směrovány před papíry připravené k tisku. Tiskárna je vhodná pro běžný tisk textových dokumentů nebo drobné grafiky. Trojice barev CMY je využívána pro nátisk černého textu (soutiskem barev), rychlejšímu monochromatickému tisku však lépe vyhoví samostatný černý monoblok. Rychlost tisku není nijak závratná, za minutu se nám při testu podařilo černobíle zhotovit 2,4 stránky textu nebo 1,8 stránky s různými fonty písma a grafikou. Monochromatický tisk celostránkové grafiky v maximálním rozlišení testovaný výrobek zaměstnal na 2 minuty a 9 sekund, barevné zpracování stejného souboru dobu čekání na finální výtisk prodloužilo na 7 minut a 10 sekund. Dříve zmíněné rozlišení 600 x 300 dpi není zcela vhodné pro tisk obrázků, zanechává v nich stopy rastrování a drobných krupiček. Konkurenční výrobky značek Canon a HP s maximálním rozlišením 4 800 x 1 200 dpi jsou pro tisk fotografií mnohem vhodnější. Cena tiskárny Olivetti Nomad-Jet 200 byla stanovena na odvážných 10 235 Kč, záruční doba činí 2 roky. Provozní náklady jsou neuvěřitelně vysoké, s černým zásobníkem budete tisknout jednu stránku formátu A4 s pokrytím 5 % za 7,70 Kč. Barevný tisk se standardním pokrytím 20 % vychází na 18 Kč. Všechny ceny jsou uvedeny včetně DPH. o

Olivetti Nomad-Jet 200

Cena včetně DPH: 10 234 Kč

K testu zapůjčila firma: Complet, http://www.complet.cz

§§§§§


Tiskne, skenuje, faxuje

Václav Maletínský

C04P0321

Na krátkou dobu jsme se mohli seznámit s novým multifunkčním inkoustovým zařízením HP OfficeJet 5510. Jak již název napovídá, je tento stroj určen pro práci v kanceláři, kde dokáže tisknout, kopírovat, faxovat a snímat jednostránkové dokumentu a díky automatickému podavači i vícestránkové předlohy. HP OfficeJet 5510 je zákazníkům nabízen za poměrně příznivou cenu 8 000 Kč včetně 19% DPH a při tisku využívá černou samostatnou náplň společně s kazetou barevných inkoustů CMY. Čtyřbarevný tiskový systém může při potisku speciálních médií pracovat v maximálním rozlišení 4 800 x 1 200 dpi, černobílý tisk probíhá v maximu 1 200 x 1 200 dpi. Rychlost opakování 17 černobílých nebo 12 barevných stran A4 za minutu je spíše teoretická, v testu jsme za minutu vytiskli jen 10 černobílých textových stran nebo 6 barevných dokumentů s různými fonty písma a drobnou grafikou. Vestavěný deskový skener nabízí maximální rozlišení 2 400 x 600 ppi hardwarově a 19 200 x 19 200 ppi interpolovaně, obojí při 36bitové barevné hloubce. S přesností detailů jsme byli celkem spokojeni, horší hodnocení si však výrobek zasloužil za barevné zachycení dokumentů. V automatickém nastavení totiž pracuje s velmi vysokou průměrnou barevnou odchylkou 6 delta E a uživatelům vřele doporučujeme místo automatického snímání použít ruční nastavení černého a bílého bodu i gama korekcí. Po takovém zásahu dokáže skener snímat s průměrným odchýlením 2,2 delta E. Pro vážnější grafickou práci ani tato hodnota nestačí, ale v kanceláři je již vyhovující. Barevné odchylky se nepříznivě projeví při skenování, ale výrazně neovlivňují kopírování. Tisková mechanika si se skenerem rozumí velmi dobře a ve střední či maximální kvalitě kopírování dokáže zhotovit poměrně věrné barevné reprodukce. Na víku skeneru je připevněn automatický podavač pro 20 listů předlohy, a vícestránkové snímání dokumentů při skenování, kopírování i faxování tak probíhá zcela automaticky. HP OfficeJet 5510 je vybaven výklopným vstupním a výstupním zásobníkem papíru. Při nečinnosti jsou oba podavače sklopeny u těla zařízení, a zmenšují tak půdorys (šetří místo na pracovním stole). Po vyklopení je možné do spodní části zasunout 100 listů papíru formátu A4 nebo menší množství obálek či fotopapírů. Výstupní zásobník bez problémů uloží 50 výtisků. Ovládací panel je umístěn na levé straně testovaného zařízení, obsahuje alfanumerický dvouřádkový displej, tlačítka pro spuštění jednotlivých funkcí a samostatný číselník. Vestavěná paměť postačuje pro zachycení 90 stránek faxu. Výkonnost multifunkčního zařízení jsme si ověřovali při kopírování, tisku a skenování. Kopírování 6 stran dokumentu probíhalo za 2 minuty a 34 sekund ve střední kvalitě a černobílém režimu a za 4 minuty a 57 sekund ve stejné kvalitě při použití barev. Na skenování stránky A4 v nastavení 300 ppi stroj potřeboval 24 sekund při škále šedé a 54 sekund v barevném nastavení. Náhled stejného formátu jsme získali za 12 sekund. Fotografii formátu 13 x 18 cm jsme snímali za 7,6 sekundy v nastavení 75 ppi, 18,5 sekundy při volbě 300 ppi a 38,5 sekundy v rozlišení 600 ppi. I maximální testovaný režim 1 200 ppi proběhl poměrně rychle za 1 minutu a 24 sekund. Svou roli zde sehrálo rychlé komunikační rozhraní USB 2.0, kterým se výrobek připojuje k počítači. U tisku textových dokumentů jsme naměřili časy 11-15 sekund při nízkém rozlišení a 31 sekund při nastavení rychlého běžného zpracování dokumentů. Zvolená Střední kvalita prodlouží čekání na 46-52 sekund. Maximální rozlišení jsme zkoušeli při zpracování celostránkové vektorové a rastrové grafiky. Při tomto testu HP OfficeJet 5510 dokázal jednotlivé stránky zpracovat v čase 2 minuty a 16-34 sekund podle toho, zda pracoval monochromaticky nebo barevně. Náklady na tisk se pohybují ve výši 1,61 Kč při monochromatickém pokrytí 5 % a 4,54 Kč při celkovém barevném pokrytí 20 %. Měsíční zatížení by podle údajů výrobce nemělo překročit 1 500 výtisků.

HP OfficeJet 5510

Cena vč. DPH: 8 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, http://www.hp.cz

§§§§§


Mobilní datový sklad

Hynek Vácha

C04P0320

S rostoucí oblibou digitální fotografie a s rozvojem techniky se výrobci snaží vybavovat přístroje čím dál tím kvalitnějšími komponentami. Tento trend je patrný nejen u těch nejšpičkovějších, a proto logicky nejdražších přístrojů, ale i u těch určených pro širokou fotografující veřejnost. Vývojem procházejí všechny důležité součástky digitálních fotoaparátů, ovšem asi největší důraz je kladen na použitý snímač. Ten, z dosti velké části, určuje výslednou kvalitu fotografií. Mezi uživateli je pak za nejdůležitější považováno jeho rozlišení. I když se na výsledcích podílejí i jiné parametry, je rozlišení opravdu důležité. Proto nám, a to ve všech kategoriích fotoaparátů, neustále roste a roste. Tím získáváme možnost vytištění větších a lépe prokreslených snímků. To je samozřejmě příjemné, ale přináší to s sebou ovšem i další nároky na vybavení. Máme-li vyspělý digitál, obsahující snímač s větším rozlišením, získáme z něj více informací, jež je ovšem potřeba někam zapsat. K těmto účelům pak slouží nejrůznější paměťové karty. Jejich kapacita je tedy určujícím faktorem pro maximální počet snímků, které jsme schopni pořídit. I ta se samozřejmě s postupem času zvětšuje, ale při delších cestách, kdy většinou nemáme k dispozici počítač, začíná být v dostupný prostor omezujícím faktorem. Jedním možným řešením této situace je přibalení notebooku do cestovní výbavy, to má ovšem několik nevýhod. I nejmenší a nejlehčí notebook je leckdy příliš objemný a navíc jeho výdrž na baterie není rozhodně oslňující. Jako zajímavá možnost se pak jeví využití pevných disků s integrovanou čtečkou paměťových karet. Mezi takové produkty patří i FlashTrax. Ten vám nabídne dostatečnou kapacitu pro dočasné uložení vašich snímků. I nejnáruživější fotograf pak nebude omezen v rozletu. Tento kousek hardwaru jde ještě o kousek dál. Uložené fotografie si rovnou můžete prohlédnout na integrovaném displeji. Ten je větších rozměrů, než mohou nabídnout fotoaparáty, což by mělo přinést větší komfort při prohlížení výsledků našeho snažení. Rozhodně by ovšem nebylo na škodu využít displej s větším rozlišením.

Data můžeme kopírovat z různých typů paměťových karet, ovšem pouze z CompactFlash bez nutnosti dokupování dalšího příslušenství. Přenesení informací je velice jednoduché. Stačí katru zasunout do označené pozice a pak již jen stisknout tlačítko Copy. Všechny informace z karty se tak zkopírují do speciálního adresáře na disku. Mít ovšem data pouze na FlashTraxu by jistě nebylo příliš zajímavé. Proto zde jsou i možnosti výstupu. Jednou je připojení k televizi, na níž si pak obsah disku můžeme přehrát. Druhou pak USB konektor, který nám umožní přenos dat do počítače, kde je můžeme dále zpracovávat. Potěšující je použití standardu USB 2.0, díky kterému nebude přenesení až 40 GB dat, která dokáže FlashTrax pojmout, trvat věky.

Přístroj však můžeme použít i k dalším účelům, což jej činí opět o něco atraktivnějším. Po připojení k počítači do něj totiž můžeme přenést hudební nebo videosoubory a může nám tak posloužit i jako cestovní přehrávač MP3 skladeb a filmů (bohužel nepodporuje oblíbený formát DivX) . Zvukový výstup je standardně nasměrován na vestavěný reproduktor, který však nijak zvlášť kvalitní není. Chceme-li tedy získat přece jen lepší reprodukci, musíme připojit sluchátka. Obrazový výstup na integrovaný displej je opět ovlivněn jeho relativně nízkým rozlišením. Ovládání není složité, ale něco by se mu vytknout dalo. Nepodařilo se nám například vybrat další skladbu bez přerušení přehrávání té předchozí. Také rychlost přístroje, obzvláště při prohlížení snímků v celoobrazovkovém režimu, by mohla být přece jen vyšší. Jedná se bezesporu o zajímavé řešení, kterému by však neuškodilo ještě několik drobných vylepšení.

USB FlashTrax DataBank

Cena vč. DPH: 16 600 Kč (40 GB)

25 990 Kč (80 GB)

K testu zapůjčila firma: ComDis, http://www.comdis.cz

§§§§§


Počítače do 20 000 Kč! I.

Michal Bareš; Václav Maletínský; Hynek Vácha

C04P0315;C04P0316;C04P0317

Test počítačových sestav jsme v PC WORLDu již dlouho neměli. Hlavním důvodem pro takovouto odmlku byl fakt, že prodejní doba a cena komponent se rychle mění a od doby vyhlášení testu do vydání čísla uběhnou téměř dva měsíce. V době, kdy si budou moci článek přečíst čtenáři, pak budou mít počítače v tom lepším případě jinou cenu a v tom horším již zmiňované konfigurace nebudou na trhu vůbec dostupné. Jednou za čas je ale dobré podívat se, kam se trh ubírá, a tak jsme pro vás připravili test počítačů s cenou do 20 000 Kč vč. DPH.

Oslovili jsme dvacet tuzemských i nadnárodních výrobců PC, ale do testu nám dorazilo jen jedenáct zástupců. Některé firmy se omluvily s tím, že test nestíhají (ProCA), nebo že se v jejich nabídce počítače do stanovené cenové hranice nenacházejí (Dell, Hewlett-Packard), ty ostatní bohužel vůbec nezareagovaly (IBM, AT Computers, Comfor, Mironet, Orange&Green, DXT, VT System, Vahal). U sestav, které nám nakonec dorazily, jsme zkoumali několik kritérií. Kromě standardních výkonových testů to byla především úroveň technického zpracování včetně uložení interních komponent a uchycení kabelů. O přístupu výrobce také leccos vypovídá konfigurace PC s velmi omezeným rozpočtem. Některé společnosti daly přednost rychlému procesoru a zbytek sestavy osekaly na minimum (asi počítaly s pozdějším upgradem ze strany uživatele), jiné se snažily vyrobit co nejvyváženější sestavu s ohledem na maximální výkon za pevně danou cenu, "značkoví" účastníci pak hleděli na výborné možnosti správy počítače včetně recovery disků.

Zajímavé údaje lze odvodit z výkonové části naší přehledové tabulky. Většina strojů byla vybavena procesorem AMD Athlon XP, který v dané cenové třídě nabízí nejlepší poměr mezi výkonem a cenou. Dorazily však po jednom i počítače s Pentiem 4 a se 64bitovým Athlonem 64. Na jednu stranu je potěšitelné, že si uživatelé mohou vybrat tyto procesory i v nejnižší cenové kategorii, ale na druhou stranu je pravda, že jsou tyto čipy dražší, a tak je jimi vybavená sestava ochuzena o jiné komponenty. V námi zvolené kategorii byly tyto výkonné procesory podpořeny pouze 256 MB paměti, což je výrazně hendikepovalo. Jak ukazují výsledky SYSmarku 2004, kapacita paměti je (co se týče výkonu) mnohem důležitější než leckdy i několik set megahertzů kmitočtu CPU. Athlon 2800+ s 256 MB paměti podává nižší výkon než verze 2500+ s 512 MB paměti. V případě, že se rozhodnete v budoucnu počítač obohatit o další komponenty, tak je ale snazší instalovat více paměti, než kupovat nový CPU potažmo celou desku. Z hlediska samotných CPU byl nejrychlejší Athlon 64, a to i přes pouze 256MB instalovanou paměť. Zajímavé srovnání se nabízí mezi Athlonem XP 2800+ (s 256 MB RAM) a Pentiem 4 na 2,8 GHz (rovněž s 256 MB RAM), kde je výkonnostní rozdíl 6 procent ve prospěch Pentia 4. Při porovnání Celeronu 2,6 GHz, který byl osazen v sestavě Fujitsu Siemens Computers, a Athlonu XP 2500+ (v Halu 3000, který byl také osazen 256 MB RAM) totiž vznikl 32% rozdíl. Zajímalo nás tedy, jak to vlastně s "model numberingem" je. Odpověď AMD nás celkem překvapila, a to ačkoliv máme k dispozici minulé tiskové zprávy a množství údajů od tohoto výrobce. Pravda je tedy taková: i když může např. procesor označený jako 2600+ v zájemci o koupi budit dojem, že je jeho výkon srovnatelný s konkurenčním Pentiem 4 na frekvenci 2,6 GHz, je to pouze dojem nechtěný, který si uživatel domýšlí sám. Srovnání není myšleno ani s Celeronem, což jsme také slyšeli říkat. Ve skutečnosti je to jednoduché: AMD oficiálně porovnává tímto způsobem mezi sebou pouze své procesory. Velmi diplomatická odpověď. Existuje ještě jedna paralela. Při pohledu do ceníků zjistíme, že Athlony XP s určitým model numberingem stojí stejně jako Celerony se stejnou frekvencí, ale to prý za jejich označením nestojí. Je to spíše jen cenová politika AMD.

100Mega Duo

S poněkud nevšedním vzhledem skříně přišla do testu sestava 100Mega Duo. Důvodem našeho údivu bylo integrované držadlo navrchu počítače. Toto držadlo je dostatečně pevné a poslouží k přenášení počítače mezi různými lokacemi. Současně však toto řešení nepotěší uživatele, kteří s oblibou na počítač odkládají drobné předměty nebo dokumenty. V držáku jsou umístěna tlačítka Resetu a vypínání a dvojice kontrolních stavových diod. Pod vyklenutým čelem je čtveřice 5,25palcových pozic, nejvyšší z nich je již obsazena optickou kombinovanou mechanikou Sony-CRX320. Ta poskytuje možnost zápisu na CD-R a CD-RW média rychlostí 52, resp. 32x. DVD disky pak mechanika čte až 16rychlostně. Disketová mechanika 3,5 palce je skryta pod modrým plastem. Další dvojice 3,5palcových pozic slouží jen k instalaci interních zařízení, například pevného disku. Ve spodní části předního čela jsou zabudovány dva USB konektory, kryté výklopnými dvířky. V prostoru USB konektorů se nachází i pozice pro audiovýstupy, ty ale nejsou u tohoto počítače využity. Na zadní straně PC je vyveden průduch ventilátoru z 300W zdroje s vlastním vypínačem. Pod ním jsou viditelné dva konektory PS/2, paralelní port, 4x USB rozhraní, síťová přípojka a trojice audiokonektorů. Zajímavostí této sestavy je nejen interní modem Genius 56-PCI-L na samostatné PCI kartě (výjimka proti pravidlu ostatních PC), ale také integrovaná grafická karta nForce2 IGP s dvojicí analogových videovýstupů. Překvapila nás absence sériového rozhraní, protože základní deska JetWay N2View připojení tohoto portu podporuje, ale kabeláž s konektory pro vyvedení na zadní panel PCI pozic nebyla nainstalována ani přiložena. Vnitřní napájecí kabely byly úhledně svázány a připevněny k bokům skříně, ploché IDE kabely byly pouze složeny, ale na jejich upevnění výrobce nemyslel. Počítačová sestava byla vybavena procesorem AMD Athlon XP 2500+ a dvojicí 256MB pamětí. Početní výkon se ve srovnání počítačů obdobné konfigurace pohyboval na horní hranici, překonala jej pouze sestava Fox. Grafický výkon, ověřovaný v testu 3DMark 2001, naznačil, že integrovaná grafika nForce2 se vyrovná grafickému akcelerátoru GeForce4 MX440, použitému například u sestavy Lynx. Mezi ostatními počítači sestava excelovala kapacitou pevného disku Western Digital WD1200JB, která činila 120 GB. Plotny disku se otáčely rychlostí 7 200 otáček za minutu.

Cena vč.DPH: 19 990 Kč

Acer Aspire T120

Hned druhý počítač testu se od většiny ostatních v lecčems liší. Jedná o jedno ze dvou "značkových" PC, tedy těch, které k nám dorazily od firem z celosvětovým pokrytím trhu. Při prvním pohledu na skříň také zjistíme, že je ze všech PC v testu nejmenší. Není to žádný Small Form Factor, ale jelikož byla hlavním kritériem testu nízká cena strojů, přítomnost miniaturních designových skříní jsme ani nečekali.

Kombinace černého plastu a hliníku skříni dost sluší. Na jejím předním panelu se nachází kombinovaná mechanika DVD/CD-RW s označením GCC-4480B (výrobcem je LG Electronics) a specifikací 48/24/48 v CD-RW modu a 16x pro DVD-ROM. Mezi ní a disketovou mechanikou je jedna volná pozice pro další 5,25palcovou jednotku. Ve druhém 3,5palcovém slotu je umístěna čtečka paměťových karet, která je v námi testované kategorii opravdovou výjimkou jiné počítače jí nedisponovaly. Podporuje čtení a zápis na karty SmartMedia, CompactFlash, Secure Digital a Memory Stick. Kromě zmíněných zařízení se na přední masce nacházejí dva konektory pro USB, výstup na sluchátka, vstup pro mikrofon a vypínač (reset chybí). Zajímavě umístěné jsou kontrolní diody zapnutí a činnosti disku, které jsou usazeny na horní hraně přední strany, takže jsou vidět, i pokud je počítač umístěn na zemi.

Odvrácená strana skříně nabízí pohled na standardní sadu konektorů (2x PS/2, serial, paralel, 3x zvuk, Ethernet), která je v tomto případě obohacena o jeden port FireWire (čipset VIA VT6306) a 4 konektory USB. Jeden z těchto portů je však osazen kabelem vedoucím skrze záslepku přídavné karty zpět do počítače, konkrétně do zmíněné čtečky paměťových karet. V prostoru pro rozšiřující karty nalezneme analogové výstupy grafiky ATI Radeon 9200SE (D-Sub, TV-Out a S-Video) a modem Conexant HSF V92 56K. 200wattový zdroj bohužel nemá vlastní vypínač. Prostor uvnitř skříně by si zasloužil menší úklid. Pevný disk i optická mechanika byly sice připojeny každá na vlastní kabel, ty však nejsou nijak uzpůsobeny pro lepší průchod vzduchu skříní. Byly sice svázané k sobě, ale rozhodně by se daly uložit úhledněji. Optická mechanika je upevněna plastovým držákem, který usnadňuje její výměnu.

Kromě klávesnice, myši a Windows XP Home Edition je k počítači dodáván i softwarový balík, obsahující 2 recovery CD, MS Works, Norton Antivirus 2003 a potřebné ovladače.

Cena vč.DPH: 18 425 Kč

CzechComputer Home

Většina počítačů v tomto testu se, i přes zvolenou nejlevnější kategorii, dostavila oblečena v černém, to však není případ tohoto stroje. Klasická béžová skříň je obohacena o modrý plastový límec a lesklou stříbřitou šálu. Jedna ze čtyř pozic pro 5,25palcové mechaniky je obsazena LG GCC-4520B (rychlost 52/24/52 pro CD-RW a 16 pro DVD-ROM), tedy o trošku rychlejším, ale jinak téměř shodným kombem jako v případě předchozího Aceru. Čelo disketové mechaniky je ukryto pod maskou skříně, takže je vidět pouze štěrbina, pod níž se nachází ještě jedna volná parcela pro 3,5" zařízení. Pod vypínačem, tlačítkem Reset a kontrolní diodou pevného disku jsou ještě dvířka, ukrývající dvojici USB konektorů, výstup na sluchátka a vstup pro mikrofon.

Na zadní straně se pod větrákem 300W zdroje (s vlastním vypínačem) nacházejí konektory PS/2, 2x sériový, paralelní, gameport a 3 zdířky zvukové karty. Pod nimi je 2x USB a síťový konektor. Na první pozici přídavných karet je jako obvykle grafická karta s analogovým D-Sub výstupem, S-Videem, ale tentokrát i digitálním výstupem DVI. Seznam doplňuje už jen další dvojice USB portů. Volné místo pro přídavné větráky je prázdné, ale to v tomto případě nevadilo, jelikož počítač se s omezeným počtem integrovaných zařízení nepřehříval. Skříň se po otevření zdá poměrně prázdná. Kromě základní desky s procesorem a větrákem, jednoho 512MB paměťového modulu, grafické karty Gigabyte Radeon 9600 Pro a diskových mechanik zde uvidíme vlastně jen kabely. Ploché kšandy nejsou nijak upraveny (pomineme-li jejich "zastrčení" mezi pevný disk a disketovou mechaniku). Jelikož základní deska nepodporuje disky SATA, je pevný disk Hitachi Desk-Star s kapacitou 80 GB připojen standardem Ultra ATA/133.

Naměřené výsledky tohoto počítače ukazují, že rozdíl mezi 256 a 512 MB operační paměti téměř vyrovnává výkonnostní rozdíl mezi procesorem AMD 2200+ a 2400+. Díky (na tuto kategorii počítačů) velmi výkonné grafické kartě Radeon 9600 Pro je výsledek herního benchmarku velmi vysoký, takže tento počítač můžeme doporučit především těm uživatelům, kteří kromě běžných, i mírně náročnějších aplikací využívají PC hlavně ke hraní. Kombinace výkonné grafické karty a dostatečné kapacity operační paměti je totiž ideální právě pro tento typ aplikací.

Cena vč.DPH: 19 860 Kč

Dexx 27A

Pro změnu stříbrná a vcelku elegantní skříň skrývá další počítač kategorie do 20 000 Kč včetně DPH. Kromě modré nálepky s nápisem Dexx je na přední straně skříně viditelný hlavně otvor pro disketovou mechaniku. Jinak jakoby na fasádě nebylo nic jiného, jelikož optická mechanika Lite-On DVD/CD-RW s rychlostí 48x/24x/48x pro kompakty a 16x pro čtení DVD se skrývá pod kovovým krytem téměř splývajícím s okolními záslepkami pro další tři volné 5,25palcové pozice. Ještě výše než tato mechanika jsou pak umístěna tlačítka vypínače a resetu, spolu se třemi stavovými diodami, z nichž však počítač používá pouze dvě. Pod dvířky na spodku přední části skříně se pak skrývá již standardní dvojice USB portů a dvojice zvukových konektorů. Zadní strana skýtá pohled jak na běžné konektory PS/2, serial a paralel, Ethernet a čtveřici USB portů, tak na ne již tak běžný koaxiální digitální zvukový výstup S/PDIF. Je zde i klasická trojice zvukových konektorů, ale do dvojice z nich je přiveden externě vedený kabel, který je spojuje se zdířkami předními. Jediná přídavná karta je karta grafická (zde se jedná o odlehčenou verzi ATI Radeonu 9600LE; bohužel byla po otevření sestavy dost uvolněná a hýbala se), z níž vede digitální DVI i analogové výstupy D-Sub a S-Video. Zbývá už jen zmínit 300wattový zdroj s vlastním vypínačem a větrák s regulovanými otáčkami. Pohled pod kapotu odhalí rovněž téměř prázdné vnitřnosti celkem velké skříně. Kromě procesoru s větrákem AMD a jednoho 512MB paměťového modulu (PC 3200) stojí na základní desce za zmínku už jen grafická karta. Zbývá šest volných PCI slotů, ale kvůli grafické kartě jich lze nainstalovat pouze pět. K 80GB disku Maxtor i k optickému kombu vedou samostatné černé ploché kšandy Asus, které jsou sice jakžtakž zohýbány, ale od volného pohybu ve skříni je chrání pouze uložení mezi disketovou mechanikou a pevným diskem. Lépe jsou na tom napájecí kabely vedoucí od zdroje k desce a k mechanikám, které jsou pečlivě svázány.

I když je Dexx vybaven papírově výkonnějším procesorem Athlon XP 2600+ a 512 MB paměti, výsledky testu ukazují, že reálný výkonnostní nárůst (například v porovnání s počítačem Marsson, který je vybaven Athlonem XP 2500+ a stejnou pamětí) není moc znát. Rozumný kompromis představuje light verze Radeonu 9600, díky níž se Dexx neztratí ani v herním segmentu, kde si vydobyl výbornou třetí příčku.

Cena vč.DPH: 19 490 Kč

Fox Brand-X SE

Počítač Fox Brand-X SE nás přesvědčil, že i s nízkým rozpočtem je možné dosáhnout na velmi dobře vybavený a výkonný počítač s elegantním designem, výborným zpracováním a odpovědně provedeným sestavením. Černá elegantní skříň Cooler Master Centurion bude i v budoucnu působit velmi moderně, navíc potěší zákazníka výbornou funkčností. Sestava vnitřních ventilátorů, svázání a uchycení kabelů a jejích vedení po dně skříně spolehlivě napomáhá proudění vzduchu a je zárukou dobrého chlazení počítače. Bočnice počítačové skříně je průhledná, a tak se uživatel může potěšit pohledem do útrob PC podle libosti. Na přední straně jsou snadno dostupné konektory pro připojení dvou USB a jednoho FireWire zařízení, stejně jako vstup a výstup audia. Absence FDD mechaniky může být pro některé zákazníky nepříjemnou komplikací, ale výrobce PC spoléhá na praktičtější způsoby přenosu dat, například pomocí USB flash disků, případně vypalování CD i DVD disků na instalované mechanice MSI DR4-A. Ta podporuje zápis na oba nejběžnější DVD formáty maximálně 4násobnou rychlostí a zároveň vypalování kompaktních disků až 24násobně. Čtení DVD probíhá 12rychlostně a CD pracují v maximu 40x. Zadní část počítačové skříně obsahuje standardní konektory PS/2, paralelní, sériové i ethernetové rozhraní, zároveň však nabízí méně časté připojení S/PDIF zvuku, FireWire zásuvku a čtveřici USB rozhraní, a nechyběl ani gameport pro připojení herního ovladače. Potěšila nás také instalovaná grafická karta Saphire Radeon 9600 Pro, která společně s procesorem AMD Athlon XP 2500+ a 512 MB operační paměti (DDR400) vytlačila výkonnostní laťku vysoko nad ostatní produkty. Rychlý pohled do našich tabulek zákazníka přesvědčí, že s tímto strojem si může troufnout na nejnovější herní tituly i na vážnou práci, například střih videa. Pro snížení hlučnosti měla grafická karta regulovaný chladič s přepínačem rychlostí chodu větráku. Toto řešení ale zabírá další pozici pro PCI kartu. Svůj účel však plní, protože celá sestava je téměř nehlučná a o jejím spuštění informuje buď stavová dioda, nebo pohyb větráku na procesoru. Některé uživatele může zaujmout efektní modré neonové podsvícení vnitřku skříně, po pár dnech však uvítají možnost jeho vypnutí. Co zbývá dodat? Třeba informaci o disku Maxtor, který byl jako jediný v testu připojen pomocí SATA a nabízel kapacitu 80 GB při 7 200 otáčkách za minutu. Výborný poměr výkonu, ceny a výbavy jsme ocenili titulem PC WORLD Top Produkt.

Cena vč.DPH:19 990 Kč

Fujitsu Siemens Computer

Druhým opravdu značkovým počítačem se stala sestava Fujitsu Siemens. Její zpracování, modularita celého systému se snadno vyměnitelnými částmi (pevný disk, zdroj) a snadným otevíráním skříně nenechá nikoho na pochybách, že je určena hlavně pro podnikové využití. Právě v takových podmínkách nasazení správce sítě ocení popsanou flexibilitu. Produkt může najít velmi dobré uplatnění v kanceláři, ale rozhodně není vhodný pro hraní 3D her. Základní deska, skříň i další části pocházejí z dílen Fujitsu Siemens. Jako jediný počítač byl vybaven procesorem Intel Celeron s pracovní frekvencí 2,6 GHz, který na základní desce doplňoval jeden 256MB paměťový modul, sdílený i integrovanou grafikou Intel 82845G. Pevný disk Seagate měl kapacitu 40 GB a pracoval v 7 200 otáčkách za minutu. Disketová mechanika i DVD-ROM Lite-On se 48násobnou rychlostí CD a 16násobnou rychlostí DVD jsou vyvedeny v černé barvě, aby dobře ladily s černým předním panelem. V něm je kromě mechanik zabudováno tlačítko pro zapnutí PC, nechybí dvojice USB konektorů ani dvě stavové diody pro kontrolu zapnutí PC a práci disku. Na přední straně počítače jsme postrádali jen tlačítko Reset. Opačná strana PC obsahuje standardní porty vyvedené ze základní desky (2x PS/2, paralelní port, sériové i síťové rozhraní, 2x USB a 3x audio) a výstup integrovaného grafického adaptéru. Odnímatelný 210W zdroj nabízí i výstupní napájení pro monitor nebo jiné zařízení a jeho větrák je pomocí umělohmotného nástavce nasměrován k žebrování chladiče procesoru. Takové řešení snižuje hlučnost počítače, protože PC si vystačí (i díky nižšímu tepelnému výkonu procesoru) s jediným větrákem. U profesionálního počítače nás zarazil poněkud nedbalý přístup ke kabeláži. Napájecí ani datové kabely nebyly nijak spleteny, volnému pohybu ve skříni bránilo jen použití dlouhé drátěné svorky. Sestava byla jako jediná dodána s operačním systém Windows XP Professional, což znovu potvrzuje její korporátní využití. Výkon procesoru Intel Celeron jen těžko srovnává krok s konkurenčními procesory AMD, integrace grafického adaptéru na desce nárůstu bodů také nepomohla. Z tabulky je jasně patrné, že tato počítačová sestava zůstala hluboko pod hranicí 100 bodů SYSmarku 2004. Nezbývá než znovu upozornit, že její předností není výkonnost, ale snadná udržba a servisní zázemí mezinárodního výrobce.

Cena vč.DPH: 17 770 Kč


Počítače do 20 000 Kč! II.

Gigamax Speedy NF-2800

Černostříbrný počítač Gigamax, který nám do testu zaslala společnost Elap, na první pohled nevybočuje z celkově nadstandardního designu všech sestav v testu. Všechny prvky čelní části skříně jsou barevně sladěné černá disketová mechanika i kombinovaná optická mechanika DVD/CD-RW doplňují stříbrné čelo a záslepky 3 volných 5,25palcových mechanik. Pod disketovkou je k dispozici i jeden volný 3,5palcový slot. Pod kulatým vypínačem a tlačítkem resetu jsou umístěna dvířka ukrývající dva USB porty. Otočíme-li počítač, najdeme na odvrácené straně kombinaci známých portů (2x PS/2, paralelní, 2x seriový, síťový a 4x USB). Grafická karta nabízí rovněž již několikrát zmiňovanou kombinaci digitálního DVI výstupu a analogových výstupů D-Sub a S-Video. Pozornost zaslouží zadní výstup integrované zvukové karty (Realtek ALC665 AC\97 Audio), nabízející podporu zvuku 5.1, S/PDIF i optický výstup.

Vnitřní prostor skříně nabízí pohled na základní desku Gigabyte 7N400-L, v jejíž procesorové patici se nachází na tento segment velmi výkonný procesor AMD Athlon XP 2800+, jemuž sekundují dva spárované 256MB paměťové moduly. Grafická karta je sice rozměrově celkem velká, nicméně při pohledu na výsledky herního benchmarku 3DMark 2001 bychom uvítali spíše vyšší skóre. Výrobce musíme pochválit za pečlivě svázané kabely (a to jak napájecí, tak i ploché kšandy), které kupodivu nejsou ve všech profesionálně stavěných počítačových sestavách vždy pravidlem. Za zmínění stojí také samostatné připojení 80GB pevného disku Seagate a optické mechaniky Lite-On (52x/32x/52x CD-RW a 16x DVD-ROM).

Papírově se jednalo o počítač se třetím nejrychlejším procesorem v testu a s dostatkem operační paměti, takže jsme očekávali i podobné umístění ve výkonnostním testu. V cenově omezené kategorii je však vždy něco za něco. Buď se rozhodnete pro výkonný procesor a něco slevíte z grafické karty, nebo si zvolíte procesorový kompromis a rychlejší grafiku. Bohužel, kombinace rychlého procesoru s rychlou grafikou by se asi nevešla do napjatého rozpočtu, který jsme výrobcům pro tento test připravili. Ve výpočetním testu se tedy Gigamax dělí s Marssonem o pomyslné 5. a 6. místo. I přes výhrady ke grafické kartě však musíme přiznat, že z hlediska grafického herního výkonu skončil těsně pod stupni vítězů. Sestava tedy splní nároky asi všech uživatelů. Svižně zvládne všechny kancelářské aplikace a nezklame ani hráče.

Cena vč.DPH: 19 980 Kč

Hal 3000

Béžově stříbrný panel počítače Hal 3000 přinesl další novinku tohoto testu. Je jí modře podsvícený LCD displej, který za chodu informuje o teplotě procesoru, pevného disku a grafické karty. Ovládá se čtveřicí tlačítek, jež slouží pro přepínání mezi teplotními senzory, pro nastavení času (drobná, ale celkem milá maličkost) a pro volbu teplotní stupnice (výběr je z Celsiovy a Fahrenheitovy škály). Vedle displeje jsou vyvedeny dva USB porty a o kousek nad nimi tlačítko Reset. Již v béžové horní části předku se nachází disketová mechanika (druhá volná šachta pro 3,5palcové zařízení chybí), dvě diody a vypínač. Nad disketovkou jsou čtyři pozice pro 5,25palcové mechaniky, z nichž tři spodní jsou volné a tu nejvyšší z nich zabírá kombinovaná mechanika DVD/CD-RW. Jedná se o Toshibu SD-R1512 s výkonem 48x/24x/48x pro CD-RW a 16x pro DVD-ROM. Na zadní straně skříně nás nečeká žádné překvapení a kromě běžných portů (2x PS/2, 2x serial, paralel, Ethernet, gameport a 3x zvuk) se zde vyskytuje pouze dvojice USB konektorů (většina počítačů v testu disponovala celkem 6 konektory USB), kompletní trojice výstupů grafické karty (DVI, D-Sub a S-Video) a napájecí zdířka. Výrobce musíme pochválit, jelikož použil 350W zdroj s 12cm větrákem vyvedeným dovnitř skříně. Na druhou stranu ale zdroj nemá vlastní vypínač. Z vnitřní strany skříně však chybí 8cm regulovaný větrák, který by měl být připevněn k zadní části skříně. Z praktického provozu však musíme uznat, že během testu pracovalo chlazení i jeho regulace velmi spolehlivě. Na základní desce nalezneme, jako ostatně u většiny strojů v testu, pouze procesor s ventilátorem, paměťový modul a grafickou kartu Sapphire Radeon 9200 s 256 MB paměti. Při pohledu do výsledkové tabulky 3DMarku 2001 však zjistíme zajímavý výsledek. Srovnatelná grafická karta Gigabyte Radeon 9200, jež byla osazena do počítače Gigamax, která navíc disponovala pouze 128 MB paměti, byla o poznání rychlejší než model použitý zde. Datové i napájecí kabely byly svázány a dobře zajištěny proti volnému pohybu. Srovnáme-li v tabulce počítače osazené Athlonem XP a 256 MB paměti, uvidíme, že rozdíl "100+" MHz představuje v SYSmarku 2004 přibližně 1-2 body, zatímco rozdíl 256 MB paměti navíc se projeví nárůstem v řádu 8-10 bodů. Z toho plyne jediné ponaučení: i v té nejlevnější kategorii vyžadujte minimálně 512 MB paměti a raději ušetřete na několika stovkách MHz (zvláště na těch se znamínkem +).

Cena vč.DPH: 19 990 Kč

Lynx eXpress 64

Společnost Levi International nám do testu poslala počítač, který by asi v segmentu nejlevnějších strojů nikdo nečekal. Výjimečnost sestavy nespočívala v černostříbrném provedení skříně ani v neuvěřitelné výbavě nebo nadupané konfiguraci, ale bylo ji na první pohled rozpoznat podle malého loga AMD Athlon 64, jímž byla ozdobena přední část skříně. Do testu levných počítačů nám tedy zavítal první produkt s 64bitovým procesorem. Vraťme se ale ještě na začátek. Kromě loga najdeme na masce dvířka s dvojicí USB, výstupem na sluchátka a mikrofonním vstupem. Dominantní pozici zabírají dvě světelné diody, nad nimiž se nacházejí dvě parcely pro 3,5" mechaniky (jednu zabírá ta disketová) a dvě pozice pro 5,25" jednotky. Již zde narážíme na první úlitbu vyšší ceně procesoru. Místo již standardního komba DVD/CD--RW je zde pouze 16rychlostní mechanika DVD-ROM. Odvrácená strana počítače nás v ničem nepřekvapí. Pod ventilátorem 250W zdroje AOpen s vlastním vypínačem je známá parta konektorů PS/2, paralelního, seriového, čtveřice USB, trojice zvukových zdířek a Ethernet. Oproti většině PC v testu zde najdeme i jeden konektor FireWire. Grafická karta WinFast A180 GeForce4 MX440 nedisponuje digitálním výstupem, takže k dispozici je pouze D-Sub, TV-Out a S-Video. K hlavním výhodám se dostaneme až po odkrytí skříně. Bez rozmýšlení nás zaujme úprava kabelů, které (ač původně ploché) jsou pečlivě zabaleny do podoby kulatých černých hadic. Do černé pásky jsou obaleny i kabely vedoucí od desky do přední strany počítače a pečlivě svázány jsou i kabely napájení. Za úpravu tedy udělujeme podtrženou jedničku. Na červené základní desce MSI K8TM-ILSRB je umístěn již zmíněný 64bitový procesor s chladičem a větrákem. Deska, čipset i procesor patří k současné špičce a určitě tvoří dobrý základ pro budoucí upgrade počítače. Ten bude totiž třeba. Kvůli cenovému omezení totiž zbyly peníze pouze na 256 MB paměti a grafiku GeForce4 MX440. Rozhodně se jedná o jedno z nejzajímavějších řešení, jež jsme do testu dostali. Brutální výkon procesoru za sebou zanechal všechny ostatní účastníky. Ostatní komponenty se zdají v poměru s ním velice nevyvážené, ale na dobrém základě lze dobře stavět do budoucnosti. Pro neznalého uživatele bychom jej však moc nedoporučovali. 3D hry si s ním moc nezahrajete a CD si nevypálíte, potřebujete-li ale rychlý kancelářský stroj, je to dobrá volba. Je to jako se závodními auty: jedou rychle, ale ten komfort chybí.

Cena vč.DPH: 20 000 Kč

Marsson Greenwood

Do testu přihlásila svůj výrobek i pražská společnost Marsson a za jeho základ stejně jako většina účastníků zvolila platformu AMD. Základní deska testovaného počítače s označením MSIK7N2-Delta a čipovou sadou nVidia nForce2 byla vybavena procesorem AMD Athlon XP2500+ a 512 MB operační paměti, rozdělené do dvou 256MB modulů. Kromě těchto součástek je na základní desce umístěna grafická karta MSI StarForce GF FX5200 se 128 MB paměti. Výkon grafické karty nepatřil mezi nejlepší, ale přesto postačuje pro většinu 3D her a samozřejmě také kancelářských aplikací. Grafická karta nabízí jak analogový, tak digitální výstup, k dispozici je i konektor S-Video. Z předchozího popisu je patrné, že zvuková karta je opět integrována na základní desce. Doplníme jen, že nabízí zvukový výstup AC\97 ve standardu 5.1. Černá počítačová skříň je zepředu vybavena pouze dvěma konektory USB, disketovou mechanikou 3,5 palce a kombinovanou mechanikou DVD/CD-RW Toshiba SD-R1512. Jak disketová mechanika, tak optická mechanika mají černý kryt a neruší celkový dojem. Pokud se vám zdá počet mechanik nedostatečný, můžete pro rozšíření využít 1x 3,5palcovou pozici a trojici pozic rozměru 5,25". Tlačítko pro spuštění počítače je umístěno na pravé straně vedle disketové mechaniky, pod ní se nachází dvojice stavových diod a dále pod nimi poměrně malé tlačítko Reset. Zadní část počítače nabízí kromě dříve popsaných konektorů dvojici PS/2 portů pro připojení klávesnice a myši, čtyři USB pozice a nakonec také ethernetové, sériové a paralelní rozhraní. Nad konektory grafické karty jsme zaznamenali poměrně zajímavé řešení vyvedení otočného potenciometru pro regulaci otáček ventilátoru procesoru. Když je řeč o ventilátorech, musíme pochválit i osazení tichým 300wattovým zdrojem s 12centimetrovým větrákem vyvedeným do vnitřku skříně. Bohužel ale již chybí ventilátor vyvedený do zadní strany počítače. Za zmínku stojí i čtveřice stavových diod základní desky, vyvedených do záslepky krytu rozšiřujících karet. Úpravě datových i napájecích kabelů nemáme co vytknout. Jsou svázány, ve skříni se nekomíhají a nebrání proudění vzduchu. Z hlediska výkonu se tento počítač pohybuje lehce nad průměrem. Výkonnostně jej dokázala porazit srovnatelná sestava Fox a 100Mega Duo. Byl však rychlejší než například počítač Dexx s výkonnějším procesorem.

Cena vč.DPH: 19 980 Kč

Tecom

V našem testu se několikrát objevily počítače s vysokým celkovým výkonem, který byl zároveň poněkud degradován interní grafickou kartou. Jednou z takových sestav byl i počítač společnosti Tecom. Stal se zároveň jediným počítačem v testu s plnohodnotným procesorem Intel Pentium 4. Jeho frekvence 2,8 GHz byla příslibem vysoké výkonnosti, omezila však další vybavenost testovaného stroje. Tato skutečnost se odrazila i v osazení pouhých 256 MB paměti, volbě DVD-ROM mechaniky a spolehnutí na výkon integrovaného grafického adaptéru. Základní deska proto pro další rozšíření nabídne 3 volné PCI pozice a jeden AGP port. Paměť je možné rozšířit na třech zbývajících volných slotech. Kabeláž napájení byla svázána sponkami tak, aby nepřekážela proudění vzduchu, ploché IDE kabely byly ohnuté, ale neupevněné. Poněkud fádní modrobéžová počítačová skříň může být vybavena čtyřmi 5,25palcovými zařízeními nebo dvojicí 3,5palcových jednotek. Nabízený prostor byl využit jen jedinou DVD-ROM mechanikou a standardní disketovou jednotkou. Zapínání počítače a resetovací tlačítko byly umístěny ve spodní třetině čela, pod nimi zbyl dostatek prostoru pro vyvedení USB a zvukových portů. Výrobce však tento prostor nevyužil, a všechny konektory proto zákazník musí hledat jen na zadní straně počítačové sestavy. Ani zde jsme nenašli žádné výstřelky a spatřili jsme tu dvojici konektorů pro zapojení klávesnice a myši, 4 USB rozhraní, paralelní a seriový port, analogový výstup pro připojení monitoru a konečně také tři audiokonektory, nad nimiž se nacházela ethernetová zásuvka. Nezvykle silný 400wattový zdroj s vlastním vypínačem a větráním byl při provozu poměrně tichý. Jak jsme již předeslali, počítač společnosti Tecom nezklame zákazníka, který požaduje vyšší výkon v kancelářských aplikací, ale bez doplnění výkonnější grafické karty rozhodně není vhodný pro hraní 3D her. V samostatném hodnocení SYSmarku 2004 se tato sestava umístila na 2.-3. místě, spolu s počítačem Fox, který však disponoval dvojnásobnou kapacitou paměti. Grafický test 3DMark 2001 ukázal slabiny integrovaného adaptéru, který se výkonově zařadil na předposlední místo. Znovu se ukázalo, že k optimálnímu výkonu celé sestavy nestačí jen vyšší výkon procesoru, ale chceme-li optimalizovat poměr mezi cenou a výkonem, je třeba sáhnout i po vyšší kapacitě operační paměti.

Cena vč.DPH: 19 990 Kč

§§§§§


Skrytý výkon GPU!

Michal Hušák

C04P0313

Grafické akcelerátory se začaly na platformě PC hojně využívat ve chvíli, kdy přišli moudří výrobci počítačových 3D her. Především zásluhou hráčů se totiž mohly firmy zabývat vývojem výkonnějších grafických akcelerátorů, tedy pokud opomeneme silně profesionální segment karet. Nejdříve bodovaly v domácím prostředí produkty společnosti 3Dfx. Jejich Voodoo a Voodoo II se staly mezi mnoha hráči doslova legendou. Ovšem nic netrvá věčně a ani akcelerace typu Glide nebyla výjimkou. Společnost nVidia doslova převálcovala trend nestíhající 3Dfx s hardwarovou akcelerací, která byla založena na rozhraní OpenGL a později i na Direct3D. Časem nebylo mnoho společností, které by mohly zběsilému vývoji v oblasti akcelerátorů konkurovat. Mezi dnešními společnostmi stojí pouze dva skuteční soupeři nVidia s kartami typu GeForce a ATi s řadou Radeon. Výrobci grafických karet buď využívají GPU čipů GeForce nebo Radeon, či popřípadě jiných méně známých vývojářských firem, ovšem ty integrují spíše do nevýkonných počítačů (např. jako integrované VGA přímo na motherboard) určených kupříkladu pro kancelářské potřeby a podobně.

Poslední generace grafických karet

Během vývoje grafických karet došlo k mnoha změnám v rámci celé architektury. Velkou změnu také prodělala i extrémně výkonná GPU. Zajímavé přitom je, že poslední modely grafických karet se liší od dřívějších generací poměrně unikátním způsobem. Konkrétně se toto tvrzení týká modelových řad GeForce FX a ATi Radeon. Tyto odlišnosti spočívají v tom, že je možné akcelerátory (respektive GPU) výrazně programovat. Je sice pravdou, že tato skutečnost není ničím převratným a těchto dovedností se využívá u moderních graficky náročných her téměř na 100 %. Nicméně, pokud se zaměříme na jiné než herní využití výkonného GPU, začíná být situace velmi zajímavá. Proto nyní zapomeňme, že jsou akcelerátory primárně určeny pro náročné hráče, a zaměřme se na trochu jiný náhled.

Možnosti při programování GPU

Nejdříve si shrneme, jaké možnosti moderní grafické karty nabízejí, respektive co vše lze na čipech GPU měnit. V principu je možné pro GPU psát dva základní typy programů. Prvním typem jsou tzv. Vertex Shadery programy pro zpracování koncových bodů polygonů. Tyto programy umožňují rozšířit standardní funkce pro výpočet polohy, barvy a osvětlení objektů o nově definované služby. Druhým typem programů jsou tzv. Pixel Shadery ty slouží pro matematické zpracování jednotlivých pixelů. Pixel Shadery umožňují rozšířit standardní grafické funkce pro interpretaci textur a výpočet barvy každého jednotlivého obrazového bodu.

Principy využité pro zvýšení rychlosti

Hardware, který vykonává příkazy Vertex a Pixel Shader programů, musí pracovat extrémně rychle. Zvláště náročné je provádět příkazy Pixel Shaderů počet pixelů (obrazových bodů), které je třeba zpracovat, je totiž několikanásobně vyšší než počet Vertexů (geometrických vrcholů). Grafický hardware pak musí používat některé nestandardní techniky, které běžná CPU většinou nepoužívají.

První technikou je masivní vektorové zpracování vstupních dat. Většinu typických grafických informací můžeme popsat jako datové struktury o třech a čtyřech prvcích. Polohu v prostoru vyjadřují tři souřadnice X, Y, Z, barvu pro změnu tři složky a alfa kanál (průhlednost), celkově se barva bodu dá označit jako R, G, B, A. Místo toho, aby GPU v jednom cyklu prováděl operace pouze s jednou složkou vstupních dat, provede GPU zpracování všech složek najednou. Dojde tak až k čtyřnásobnému urychlení ve srovnání s CPU.

Další techniku, kterou GPU využívá, je hardwarová implementace poměrně složitých matematických funkcí. Jednou s typických operací v grafice je např. násobení matic. GPU tuto operaci pro matice typu 4 x 4 dokáže provést jako jednu instrukci, CPU by potřebovalo instrukcí několik desítek.

Pokud ani výše uvedené triky nestačí, je možné navíc použít i "hrubou sílu". Místo jednoho grafického procesoru se jich jednoduše využije víc. Většině grafických operací simultánní zpracování více procesory najednou nevadí. Grafické karty pak mívají několik (až několik desítek) procesorů, které vykonávají příkazy Vertex a Pixel Shaderů.

Rychlosti se dosahuje i použitím speciálních videopamětí, které umožňují mnohem rychlejší přístup k datům než standardní operační paměť, použitím texturovacích jednotek jako zdrojů dat a řady dalších technik a triků, ty však již záleží na konkrétním výrobci GPU čipu.

Jazyky pro programování GPU

V oblasti prostředků pro programování GPU a psaní programů Vertex a Pixel Shaderů panuje bohužel mírný chaos. Je sice možné psát tento typ programů v assembleru dané grafické karty, ale většina programátorů dává přednost vyšším jazykům. Prvním standardem pro programování GPU byl jazyk HLSL specifikovaný společností Microsoft. Pomocí HLSL je však možné přistupovat k prostředkům grafické karty jen v rámci standardu DirectX (Direct3D), ale nikoliv pod mnohdy výhodnějším rozhraním OpenGL. Ve standardu OpenGL je možné programovat grafické karty pomocí extenzí GL_ARB_fragment_program a GL_ARB_vertex_program. Jako standard pro příští verze OpenGL byl přijat jazyk OpenGL Shading Language vyvinutý firmou 3Dlabs. Nejlepší řešení ze všech zmíněných je ale pravděpodobně jazyk Cg vyvinutý společností nVidia. Cg pracuje jak s DirectX, tak s OpenGL. Interně je překladač Cg schopný detekovat ostatní standardy a za běhu vytvořit kód, který je podporuje. Cg program je pak schopný běžet nejen na kartách od firmy nVidia, ale i na hardwaru konkurenčních výrobců. Další velkou výhodou Cg je, že se velice podobá standardnímu C++, a naučit se ho používat je poměrně snadné.

Omezení programovatelnosti GPU

Vysoká rychlost a architektura vykonávání instrukcí v GPU způsobuje řadu omezení na programy, které mohou GPU vykonávat. Prvním omezením je počet typů podporovaných příkazů, který je mnohem nižší než u standardního C++. Omezen je i přístup k proměnným. Nelze používat ukazatele (Pointry) a používání polí má také řadu specifických omezení. Na druhé straně jsou podporovány některé velice silné speciální instrukce, například již zmíněný příkaz pro násobení matic.

Dalším omezením je počet instrukcí, které může program obsahovat. To je mnohem výraznější pro Pixel Shadery než u Vertex Shaderů. I moderní grafické karty podporují Pixel Shader programy pouze do cca dvou set instrukcí.

Z hlediska možnosti využít GPU pro jiné než grafické výpočty je omezením i to, že výpočty probíhají masivně paralelním způsobem. Pomocí GPU se nechají efektivně řešit pouze problémy, které je možné rozdělit na řadově tisíce malých identických výpočtů zpracovávaných v jednom cyklu.

Posledním lehce absurdním omezením je přístup k výsledkům výpočtu. Grafické karty byly primárně navrženy pro grafický výstup a nepředpokládalo se, že by někdo chtěl použít výsledky práce GPU k něčemu jinému. Výsledky výpočtů je možné ukládat pouze do obrazových bufferů. Dochází tak často ke ztrátě informací, protože čísla v pohyblivé čárce se redukují na integer v rozsahu 0-255. Odstranění tohoto problému v příští generaci grafických karet je základním předpokladem pro seriózní GPU výpočty.

Použití GPU pro vědecké výpočty

Existuje řada praktických vědecko-technických problémů, které se pro výpočty pomocí grafických karet samy nabízejí. Jedním z výpočetně velice náročných problémů je řešení parciálních diferenciálních rovnic. Tyto rovnice řeší například tok tepla v obytném domě nebo pnutí v konstrukcích. Zkoumaný objekt, například část zdiva, skrze které protéká teplo, je nutné matematicky rozdělit na malé části a modelovat, jak si vyměňuje teplo s dalšími částmi. Z hlediska programování není problém tyto malé části popsat jako pixely a pomocí Pixel Shaderů modelovat výměnu tepla s jejich okolím.

Dalším typem modelovacích výpočtů jsou popisy systémů pohybujících se částic. Jednotlivé částice mohou být například molekuly kapaliny, nebo i atomy nového farmaceutického preparátu, který je zkoumán. Na základě výpočtů je pak možné předpovědět vlastnosti nově připravovaného materiálu. Celkově Vertex Shadery umožňují počítat změnu pohybu částic mnohem rychleji než klasický procesor CPU.

Srovnání výpočetního výkonu GPU a CPU

Testováním rychlosti Vertex Shaderů pro jiné než grafické výpočty ze zabývala skupina vědců z University of Washington. Pro pokusy používali kartu GeForce4 Ti4600 a pro srovnání rychlosti výpočtů bylo zvoleno Pentium 4 pracující na frekvenci 1,5 GHz. Do strojového kódu Vertex Shaderů byla přepsána řada testovacích algoritmů pro násobení matic, pro řešení rovnic a práce s vektory. Ve všech případech bylo možné provádět výpočty pomocí GPU rychleji než s pomocí CPU. V nehorším případě (numerické řešení rovnic) byl výpočet s pomocí GPU dvojnásobně rychlejší než s pomocí CPU. V nejlepším případě (operace s vektory) proběhl výpočet pomocí GPU dokonce 12x rychleji než při využití služeb klasického procesoru CPU.

Univerzální systém pro řešení diferenciálních rovnic pomocí Pixel Shaderů naprogramoval tým pracovníků z University of Virginia. Výpočty byly prováděny pomocí karty ATI Radeon 9700 a pro srovnání byl použit CPU procesor Athlon 1600. V závislosti na rozsahu úlohy bylo řešení pomocí GPU 13x až 16x rychlejší než řešení pomocí CPU.

Má to všechno budoucnost?

Zkusme si zkombinovat informace o výpočetním výkonu grafických karet s některými dalšími technologickými novinkami. Firma Intel začíná prosazovat náhradu sběrnice AGP sběrnicí PCI-Express. PCI-Express by mohla umožnit umístění většího počtu grafických karet do počítače, tak jako tomu bylo v dobách sběrnice PCI před érou AGP.

Před námi vyvstává poněkud znepokojivá vize. Počítač vybavený čtyřmi grafickými kartami by mohl již dnes provádět některé typy výpočtů až 60x rychleji než moderní CPU. Klasický procesor by v takovéto situaci sloužil pouze jako pomocník, který by se staral pouze o přidělování jednotlivých úloh. V řadě vědeckotechnických výpočtů je tato vize zcela reálná. Standardní aplikace pro normálního uživatele však zatím tak vysoký výpočetní výkon nepotřebují a ani se nedají pro tento způsob výpočtů vhodně modifikovat. To ale neznamená, že se aplikace s takovými požadavky nenajdou zajímavé by mohly být například GPU varianty programů pro rozpoznávání řeči nebo lámání šifer. Oba typy úloh jsou pro masivně paralelní zpracování pomocí GPU vhodné. Je otázkou času, s čím novým vědci při výzkumech přijdou.

Užitečné odkazy

Jazyk Cg:

 http://www.nvidia.com/object/cg_tool-kit.html

 http://www.cgshaders.org

Výpočty pomocí GPU:

 http://www.gpgpu.org

§§§§§

$$$$$


Knihy


TCP/IP - Kompletní průvodce

Patrik Malina

C04P0296

Přestože knih, zahrnujících síťovou problematiku ve všemožných, především aplikovaných podobách, najdeme na tuzemském knihu celou řadu, klasickou učebnici protokolů a základních norem není nazbyt. Přestože v anglicky psané literatuře se to pojednáními o sadě TCP/IP hemží, představuje kniha, o niž bude dále řeč, jednu z mála příležitostí, jak informace v ucelené formě v českém jazyce získat.

Text byl připraven překladem jedné z osvědčených učebnice nakladatelství SAMS a je klasickým výkladem síťových základů, a to často do nejjemnějších podrobností. Autorka připravila materiál, jenž je bezesporu nezbytným, i když místy trošku suchopárným vědomostním základem každého síťového inženýra či pokročilého administrátora. Náplň knihy je, jak je v podobných případech dobrým zvykem, rozvržena především s ohledem na model ISO OSI (ano, síťové vrstvy) a přestože v souladu s názvem je těžiště výkladu soustředěno na TCP/IP, došlo i na související témata.

První kapitola knihy je zaměřena zpočátku na obhajobu samotného OSI modelu a především pak na způsoby řešení fyzické a linkové vrstvy, a to jak v lokálních, tak v rozlehlých sítích. Cenným je např. podrobný výklad vývoje Ethernetu, jenž není běžně v českých učebnicích k vidění. Naopak kapitola druhá pojednává fundamentální problematiku adresování IP protokolu a autorka mimo jiné právě zde dokazuje své kvality. Ve třetí a čtvrté části jsou zpracovány protokol IP na 3. vrstvě a dále podpůrné mechanismy jako ARP či DHCP, aby výklad dále navazoval základem směrování a přehledem routovacích protokolů. Pochopitelným pokračováním je podrobný výklad transportní vrstvy, tedy TCP a UDP, a následuje důsledně rozpitvaná aplikační vrstva včetně nezbytných překladů jmen DNS či běžných záležitostí typu HTTP či FTP.

Kniha je rozhodně přínosem, a to jak svým obsahem, tak pedagogickou formou. Autorka látku dobře rozčlenila do přiměřeně dlouhých částí a podněcuje opakování i formou otázek, jejichž kolekce najdete na konci kapitol. Máte-li se naučit síťové základy, pak je toto jedna z dobrých cest. A to přesto, že čeština dostala "řádně na frak"!

Autor: Heather Osterloch

Vydavatelství: Softpress, Praha, 2003

Počet stran: 512

Doporučená cena: 495 Kč

§§§§§


Microsoft Project - Kompletní průvodce

Patrik Malina

Po několika dřívějších pokusech se s inovacemi společnosti Microsoft dostává na trh další publikace, pojednávající o velice zajímavém produktu MS Project. Protože se bezesporu jedná o obtížné téma, spojili v tomto případě síly hned tři tvůrci, o jejichž erudici nemůže být pochyb, a výsledek rozhodně stojí za to. Na trh se tak dostala zajímavá syntéza popisu ovládání aplikace a základů projektového řízení.

Protože bych nerad vyvolával nejasnosti, je potřeba ihned zpočátku zdůraznit, že kniha je především o aplikaci Project v nejaktuálnějším provedení. Autorem první poloviny textu je produktový specialista Microsoftu Kališ, zaměřující se na různé aspekty ovládání a možnosti programu. V první řadě se tedy můžete seznámit s uživatelským rozhraním, důkladně si procvičíte práci se soubory, a vstřebáte pojmy jako šablona a získáte ponětí o propojení s jinými aplikacemi. V několika následujících částech pak autor čtenáře detailně obeznámí se stavebními kameny v podobě úkolů projektu, přiřazení zdrojů či různých typů zobrazení projektových informací. Z pokročilejších témat přijde řada na koordinaci více projektů, složitější přiřazení a samozřejmě sledování průběhu projektů. Ve druhé části knihy přichází ke slovu praktik Tesař, jenž se zhostil popisu serverové části aplikace Project a představuje velmi pokročilé možnosti pro koordinaci projektového řízení na nejvyšší úrovni. Na pořad se dostane jak vrstva uživatelského přístupu ve formě Web Accessu, tak náročná látka sdílení společných firemních zdrojů a podobné lahůdky.

Velmi důstojný závěr knihy opatřil pan Hyndrák formou zajímavých případových studií a také kapitolou o analýze a modelování. Toto čtení budiž povinným materiálem pro všechny, kdož řídí projekty právě tak, že rovnou zasednou a začnou "klikat". Cenným je jistě i závěrečný přehled aplikace Project ve formě přílohy.

Mnoho stejně zajímavých knih o MS Projectu na našem trhu nenajdete, takže zbytečně neváhejte. Bude-li vás v první části styl "krok za krokem" chvílemi otravovat, přeskočte dozadu na drsnější látku a dobře si vše užijte!

Autoři: J.Kališ, K.Hyndrák, V.Tesař

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 597

Doporučená cena: 590 Kč

§§§§§


Počítačová bezpečnost a ochrana dat

Patrik Malina

Počítačová bezpečnost je v současné době hodně v kurzu a svědčí o tom i nabídka knižních nakladatelství. Mezi knihami o hackingu a konkrétních postupech, jak zabezpečit ledacos, se občas objeví publikace, jež řeší o něco "akademičtější" otázky. Zářným příkladem je právě tento titul, jejž vám stručně představíme.

Útlá brožurka Tomáše Doseděla je textem o koncepcích, principech a přístupech k řešení bezpečnostních témat, jež souvisí s budováním počítačové sítě, a to v širším smyslu slova. Nenajdete zde žádné vyloženě konkrétní informace o nastavení firewallu, prolamování hesel či hackování webových stránek, a přece se zde o všech těchto věcech mluví. Publikace zahrnuje výklad základních principů, jež jsou implementovány právě v zařízeních a softwaru, jež každý den využíváme, aniž často tušíme, co bychom od něj měli očekávat.

V textu nechybí žádné z velkých témat, takže se čtenáři dostane informací o stavu a využití současné kryptologie, kde jsou např. popsány nejběžněji využívané algoritmy, pojednána je ochrana dat s ohledem na možnosti auditování či fyzického bránění v přístupu a velmi zajímavá a významná je také kapitola o autentizaci a řízení přístupu uživatelů, kde opět najdete jak metodická východiska, tak konkrétní řešení v podobě protokolů Kerberos či služby RADIUS. Jde-li o bezpečnost, nesmějí samozřejmě chybět odstavce o certifikátech a problematice elektronického podpisu, jež autor pečlivě zpracoval, aby vzápětí přešel k řešení pro zabezpečení fyzických síťovým prvků a návazných služeb, takže dojde jak na klasické firewallové záležitosti, tak na nově připravený standard 802.11i a bezdrátové sítě. Na své si přijdou i čtenáři, kteří chtějí zaujmout správný postoj k hrozbě virové či "červové", a protože řešíme též agendu, nechybí kapitola o normalizaci a certifikacích.

Celkově lze knihu bezesporu označit za velmi zajímavý počin, neboť minimálně poskytuje jiný pohled na téma, jež mnoho správců a řídících pracovníků ztotožňuje pouze se skripty a síťovými protokoly. Text je dobrým podnětem k zamyšlení, zdali jste některé aspekty bezpečnosti neopomněli.

Autor: Tomáš Doseděl

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 190

Doporučená cena: 189 Kč

§§§§§


Digitální fotografie v Zoner Media Exploreru 5 a 6

Patrik Malina

V duchu příznačného brněnského patriotismu se autorství první "pořádné" knihy o grafickém nástroji firmy Zoner ujal, jak jinak, Brňák Michal Politzer má za sebou několik knižních pokusů s různorodou tematikou a zde se pokusil představit nástroj určený především milovníkům digitální fotografie. Protože samotnou aplikaci doprovází jen dosti spartánský manuál, je toto v podstatě první příležitost dostat se k pokročilejší dokumentaci.

Již při letmém pohledu na rozvržení látky je zřejmé, že tvůrce se poměrně těsně držel uspořádání ovládacího rozhraní vlastní aplikace, případně vycházel z původního manuálu výrobce. Je to trošku škoda, neboť tímto čtenář přichází o přirozenou logiku práce s digitálními snímky a studium publikace je ztíženo. Přesto samozřejmě přijde řeč na všechna důležitá témata: zájemci se seznámí s postupem při pořizování fotografií různými způsoby, tedy včetně skenu, a dále v poměrně podrobné kapitole mohou vyzkoušet různé techniky pro úpravu obrázků. V následujících částech jsou pojednány možnosti organizace grafického materiálu, tvorba popisných informací a jejich publikování různými postupy. V závěru jsou zmíněny ještě možnosti vypalování CD a též třeba zajímavá funkce pro zadávání fotografických zakázek. Zajímavým momentem v knize je průběžné srovnávání verzí 5 a 6, takže čtenáři mohou zjistit, zdali se případný přechod na nejnovější variantu vyplatí. Na druhou stranu, problém cítím v tom, že díky zvolené koncepci se zájemci většinou příliš pozdě dozvídají, proč by měli tu kterou z desítek funkcí použít. V neposlední řadě je škoda, že veškeré ukázkové snímky jsou vytištěny pouze černobíle, takže ilustrativní potenciál je dosti omezen.

Bohužel, domnívám se, že brožurka se nevydařila úplně tak, jak by mohla. Autor nevyužil krásné možnosti napsat zajímavou příručku o základní práci s digitálními snímky pomocí Zoner Media Exploreru, avšak v předložené podobě se brožurka spíše jeví jako na zakázku rozšířený stávající manuál. To však nic nemění na skutečnosti, že se prakticky jedná o jedinou dostupnou knihu svého druhu.

Autor: Michal Politzer

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 138

Doporučená cena: 187 Kč

§§§§§


MS SQL Server 2000 - Tvorba, úprava a správa dat

Patrik Malina

Literatury o databázovém serveru Microsoftu je na trhu poměrně slušná nabídka, a zde představovaná kniha se tedy snaží najít skulinku v silné konkurenci. Zběhlý autor nabízí v podstatě základní publikaci pro zájemce o prvotní seznámení s tak komplikovaným a rozsáhlým produktem, jakým MS SQL Server bezesporu je. Již z rozsahu je jasné, že cílem není popsat všechny aspekty, avšak pozvolna představit nejdůležitější vlastnosti a koncepce. Ačkoliv obálka knihy avizuje podrobný průvodce začínajícího uživatele, je potřeba tuto skutečnost uvést na pravou míru: publikace předpokládá bezvadnou uživatelskou znalost Windows a jasnou představu o tom, co databáze jsou, a k čemu slouží jinak její čtení nemá smysl. Zároveň zde určitě nehledejte učebnici jazyka SQL, neboť autor se sice pozastavil u některých aspektů, jako je transakční zpracování, ale jinak znalost této "databázové malé násobilky" předpokládá.

Zvolená témata zahrnují poměrně široké spektrum možností. První kapitoly popisují instalaci samotného serveru a klientských rozhraní, založení uživatelské databáze či použití transakcí, a dále přijde řeč na funkce vestavěné i uživatelské a představeny jsou bezpečnostní mechanismy. V několika dalších kapitolách autor rozebírá různé databázové objekty jako pohledy, mocné uložené procedury, tvorbu indexů či důležitou datovou integritu. V závěru knihy jsou popsány i některé pokročilejší zajímavosti, jako třeba fulltextové indexování či práce s XML strukturami, a nebylo opomenuto ani zajímavé téma v podobě nástrojů příkazové řádky.

Přestože prostor na tak široký záběr je opravdu stísněný, výklad je dobře uspořádán a struktura je přehledná. Zájemce nalezne mnoho dobrých tipů a námětů a má šanci získat dobrý základní přehled, ačkoliv pokročilé zvládnutí celé technologie si vyžádá další studium.

Knihu bych doporučil zájemcům, kteří mají základní ponětí o moderním databázovém světě a chtějí získat letmý přehled o práci s produktem Microsoftu. Nehledejte zde učebnici náročných technik, ani vyčerpávající referenční příručku. Jde vlastně o jakési opatrné nakouknutí.

Autor: David Morkes

Vydavatelství: Grada Publishing, Praha, 2004

Počet stran: 228

Doporučená cena: 227 Kč

§§§§§


OpenOffice.org pro zelenáče

Patrik Malina

Ačkoliv řada "pro zelenáče" tohoto svátečního nakladatele čítá pouze několik titulů, prakticky vždy se jedná o velmi zajímavý počin. Na tuto tradici se snaží navázat osvědčený autor, jejž můžete znát spíše z oblasti síťové problematiky či programování, a vybral si tentokrát ryze "kancelářskou" záležitost v podobě seznámení aplikačním balíkem OpenOffice.org. Kniha, doprovázena nezbytným instalačním CD (jak jinak u softwaru, jenž je zdarma), je zkušeným autorem koncipována především jako základní učebnice, ale též poměrně chytře jako lákadlo, seznamující s kvalitní a zajímavou alternativou. Výklad je jednoznačně koncipován s ohledem na úplné začátečníky a z textu je cítit snaha ukázat zájemcům, že to rozhodně mohou zvládnout s velmi dobrým výsledkem.

Hrubé členění knihy je dáno samotnými součástmi aplikačního balíku, takže zde najdeme části věnované textovému editoru, tabulkovému kalkulátoru, nástroji pro sestavení prezentací a grafickému editoru. Najdeme zde kapitoly o zápisu a úpravách textu, práci s textovými tabulkami a formátování, ale také pokročilejší strukturování dokumentů či tvorbu rejstříků a seznamů. I tabulkový procesor je popsán od základů, avšak autor dojde i k zajímavým pokročilým tématům, jako jsou podmíněné formátování, třídění dat a filtry. O něco méně prostoru je v součtu věnováno dalším dvěma součástem, takže čtenáři narazí na základní postupy při vylepšování prezentací, mohou si vyzkoušet třeba tvorbu animovaných přechodů či animační efekty, a při malování se seznámí především s kombinací textů a grafických objektů a s koncepcí překrývání jednotlivých prvků v dokumentech. V závěru je zařazena příloha v podobě popisu instalace pro operační systémy Windows a Linux.

Z publikace, jež se vyznačuje poměrně kvalitním redakčním zpracováním a dobrou čtivostí, je cítit, jakoby se autor chtěl s ostatními opatrně podělit o své dobré zkušenosti. Na přiměřeném prostoru jsou nabídnuta témata, jež rozhodně nevyčerpala možnosti aplikace, avšak představují lákavý vstup do práce s ním. Knihu rozhodně doporučujeme, a to nejen z důvodu, že mnoho konkurentů nemá.

Autor: Pavel Satrapa

Vydavatelství: Neokortex, Praha, 2003

Počet stran: 224

Doporučená cena: 249 Kč

§§§§§


6/2005

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Evidence počítačů 4.2

V polovině dubna uvedla společnost ALC (www.alc.cz) na český trh novou verzi svého systému Evidence počítačů. Aplikace je určena k IT auditu a správě licencí. Ve verzi 4.2 disponuje funkcemi pro synchronizaci s MS Active Directory, identifikací počítače podle sériového čísla PC, procesoru, pevného disku a MAC adresy síťové karty. Zjištěné změny hardwaru se automaticky promítají do evidence a současně se automaticky vede historie zjištěných změn. V evidenci licencí k softwaru přibyly funkce pro přidělení licencí konkrétním počítačům. Novinkou je rovněž záložka Deník, kde lze sledovat veškeré přesuny, servisní zásahy nebo životní cyklus (např. toneru). Pro pět PC je program zdarma.-OK

MS Works 8 CZ

Microsoft představil novou verzi sady aplikací MS Works 8. Ta běžnému domácímu uživateli umožňuje psát dokumenty, vytvářet tabulky, používat databázi, pracovat s kalendářem a kontakty nebo posílat elektronickou poštu. Nově obsahuje slovník synonym, prohlížeč prezentací PowerPoint a automatické zálohování a obnovování dokumentů, podstatně vylepšen byl Kalendář, Spouštěč úloh a Adresář. Works jsou k dispozici v české lokalizaci.-OK

Cisco Expo 2005

Co nás čeká a nemine aneb kam směřují informační technologie

Cisco Expo - jedna z největších konferencí zabývají se informačními technologiemi - se letos konala již po šesté. Do kongresového centra se sjelo více než 1 000 registrovaných účastníků z nejrůznějších firem, které mají s IT něco do činění. Jako obvykle byly hlavním tématem nejnovější trendy v otázkách bezpečnosti, sbližování různých typů sítí a dalších moderních technologií. Po úvodní obecnější přednášce, společné pro všechny, se účastníci rozeběhli na přednášky zaměřené na konkrétnější témata. Velký zájem o konferenci potvrzoval fakt, že účastníci, kteří se registrovali později, již měli pouze omezený výběr přednášek. Ty nejzajímavější byly rozebrány velice rychle. Vzhledem k tomu, že se v salóncích Kongresového centra konalo více než

40 přednášek, nebylo v našich silách navštívit všechny. Snažili jsme se tedy vybrat ty nejzajímavější, mezi něž jsme zařadili projekt realizace IP telefonie v rámci Českého zdravotnictví, kdy například ústecká Masarykova nemocnice přešla na přenosy hlasu prostřednictvím IP právě s využitím komponentů firmy Cisco. V dalších přednáškách pak byla představena nová řada koncových zařízení, jež postupně nahradí tu stávající. Popsány byly nové možnosti, procházející napříč celým spektrem výrobků od těch nejkomplexnějších po ty, určené pro menší společnosti, které zajisté ocení například možnost zálohování datových linek prostřednictvím technologie DSL, jež je cenově dostupnější než druhý pronajatý okruh. Na své si přišli i zástupci mobilních operátorů, pro než Cisco připravilo řadu doplňků a rozšíření, které nakonec přinesou nám  uživatelům - nové služby či zkvalitnění těch stávajících. Zaměstnanci velkých firem a poskytovatelů rozsáhlých datových sítí často navštěvovali přednášky zaměřené na bezpečnost, která se nutno říci, že oprávněně dostává do popředí zájmu klientů. S narůstajícím provozem v rámci sítí, rozkládajících se po celém území republiky nebo dokonce toto území přesahující, je právě bezpečnost jedním z nejdůležitějších faktorů pro výběr poskytovatele služeb nebo technologie. S dalšími produkty Cisca, představenými na konferenci, se pak běžný uživatel může setkat například při kontaktování zákaznické podpory firem, pro něž jsou určeny nové verze systému CRM. Konference opět přinesla shrnutí nejnovějších trendů v oblasti informačních technologií a ukázala tak, kterým směrem se budeme nadále ubírat. Pokud se všechny zainteresované firmy rozhodnou pro nasazení nových technologií, bude to pro jejich klienty znamenat zvýšení komfortu při využívání poskytovaných služeb. Nyní před sebou máme celý rok, během něhož můžeme kontrolovat, které z uvedených technologií se na trhu uchytí a které uplatnění nenajdou.


Herní tip měsíce - Empire Earth II

Pavel Mondschein

C05P0340

Dvanáct tisíc let lidské historie pěkně v kostce, to už je pěkný nášup. A přesně tohle nabízí realtimová strategie Empire Earth II. Od doby kamenné až po nanotechnologie, od pazourku až po kyborgy a obří bojové roboty.

Hra Empire Earth II se řídí stejnými principy jako podobné tituly, Age of Empires počínaje a předchozím Empire Earth konče. Staráte se o svou říši, vaši obyvatelé těží suroviny a staví nové budovy, vědci vynalézají nové technologie a když nadejde ten správný čas, postoupíte z jedné historické epochy do druhé. A proč to? Přece abyste mohli vytvářet stále lepší vojenské jednotky, s jejichž pomocí pak pokoříte své nepřátele. Ačkoliv tato hra není jen o válčení (vývojáři do hry zakomponovali například rozvinutý systém diplomacie a správy civilního obyvatelstva), boje jsou pro Empire Earth II naprosto nejdůležitějším prvkem ze všech.

Základní princip je tradiční: natěžíte dostatek surovin, vybudujete silnou armádu, zformujete ji a vrhnete se do boje. Ovšem zde hra klasické schéma opouští. Zamířit v takovou chvíli hned na hlavní nepřátelskou základnu totiž není až tak dobrý nápad. Vzhledem k tomu, že populační limit (a tedy i velikost vojska) závisí na velikosti vašeho území, je nutné nejprve rozšířit sféru svého vlivu. Celá mapa je rozdělena na několik různých oblastí, jež pod svou nadvládu získáte vybudováním nebo zabráním konkrétních staveb. Až když máte dostatečně velké území, povolí vám hra vytvořit si tak velkou armádu, které se nic nedokáže postavit do cesty.

Mohlo by se zdát, že podobná taktika začne po chvíli neskutečně nudit. Jenže to tak není. Singleplayerová kampaň se neomezuje na úkoly typu "rozdrť všechny své nepřátele pod podrážkami svých okovaných bot", nýbrž nabízí mnohem záživnější mise. Nejednou budete například čelit tak výrazné přesile, že bojovat s ní by bylo naprosto nemyslitelné. Jenže to ani nebude zapotřebí - hra po vás chce, abyste kryli ústup civilistů, přesunuli suroviny nezbytné k vybudování opevnění a podobně. Jindy zase budete muset před výpadem na hlavní základnu znemožnit protivníkovi přístup k surovinám nebo vést složité diplomatické jednání s ostatními národy - buď aby vás ve vašem boji podpořily, nebo aby se do nastalé mely alespoň nemíchaly. To všechno si vychutnáte ve třech kampaních - korejské, německé a americké, v každé vás čeká osm misí. K tomu ještě můžete své strategické schopnosti otestovat ve čtyřech samostatných scénářích pojmenovaných jako Zlomové body, kdy se postavíte vždy nejprve na jednu stranu konfliktu a pak se na ten samý boj podíváte z druhé strany barikády. Vylodění v Normandii je vskutku lahůdka.

Velký důraz kladli vývojáři na podporu multiplayeru. To je hned na první pohled jasné z toho, že mnoho zdejších prvků využijete právě při boji se živým protivníkem místo s umělou inteligencí. Sem patří například část diplomatických jednání o těžbě surovin na cizím území, tvorba válečných plánů a koordinace útoku a podobné vychytávky. Ostatně i ono všude opěvované přecházení z jedné epochy do druhé využijete především v multiplayeru, protože v samostatných misích bývá tato funkce omezena na jeden skok, maximálně na dva.

Po technické stránce sice Empire Earth II nepatří mezi naprostou světovou špičku, ale rozhodně se nemá za co stydět. Vše je zpracováno ve 3D a pokud máte silnější počítač, můžete si zapnout množství doplňkových efektů - od odlesků ve vodě až po dodatečné animace pro vaše jednotky. Díky množství nastavení si navíc můžete vyladit výkon hry přesně podle možností vašeho počítače.

Hra Empire Earth II u nás vychází v české verzi - přeloženy jsou veškeré texty včetně rozsáhlé encyklopedie. Česká verze je v multiplayeru plně kompatibilní s ostatními jazykovými mutacemi.

§§§§§


Když GPRS nestačí

Hynek Vácha

C05P0345

Mobilní operátor, který by svým zákazníkům nenabízel neustále nové a nové služby (navíc za zajímavé ceny), by na našem trhu uspěl stěží. Časy, kdy se platilo i za příchozí hovory - a že to nebyly zrovna malé částky - zná většina uživatelů již pouze z vyprávění. Nové služby mají opravdu široký záběr a často již nemají s telekomunikacemi příliš společného, ale důležitá je poptávka, kterou operátoři velmi bedlivě sledují. Občas se sice najdou služby, které se tolik nerozšíří, ale většinou kopírují přání zákazníků. Příkladem může být i nová služba Oskara, určená pro firemní klientelu, BezObav. Zajišťuje zákazníkům automatický přechod mezi jednotlivými tarify s označením Naplno tak, aby zákazník neplatil zbytečně vysoký paušál v okamžiku, kdy by stejně volné minuty neprovolal nebo naopak neplatil vysoké poplatky za hovor v dobách, kdy má velký počet hovorů. Taková služba může být pro firemní klientelu velmi zajímavá. Neklade nároky na vlastní síť, ale spíše na podružné systémy, které slouží k účtování. Změny v síti naopak vyžaduje další Oskarem nedávno spuštěný EDGE. Implementace této technologie je logickou reakcí Oskara na velký zájem zákazníků o rychlá mobilní data. Ten je sice hlavně důsledkem stále relativně drahé alternativy v pevných sítích, ale pro mobilní operátory je rozhodně zajímavý, protože může uživatele připravit na příchod sítí třetí generace.

EDGE (Enhanced Data for GSM Evolution) je nástupcem GPRS (General Packet Radio Servise), která je uživatelům, zajímajícím se o datové přenosy, známá již delší dobu. Zachovává systém přenášení dat jako GPRS, jedná se tedy o paketový systém. Uživateli je pro přenos dat povoleno využít několika časových pozic (timeslotů), které by v běžném provozu často zůstávaly nevyužity. Před příchodem GPRS platilo, že každý zákazník může využívat pouze jednu časovou pozici. Samotné povolení využívání více časových poloh by ovšem nestačilo, protože první uživatel, který by se takto připojil, by jich většinu zabral a na další zákazníky by se již nedostalo. Proto je nezbytné sdílení časových pozic mezi uživateli. Při přenosu dat totiž - na rozdíl od telefonování - nedochází k neustálému přenosu informací. Ty jsou většinou přenášeny pouze v krátkých časových intervalech, což umožní střídání většího množství zákazníků. Jakou rychlostí bude možné data přenášet, závisí (u GPRS) hlavně na třech faktorech. Prvním je počet timeslotů, které jsou v konkrétním okamžiku a na určitém místě dostupné. Dalším faktorem je pak použitý telefon - kolik z těchto dostupných timeslotů dokáže využít. Tento parametr je u telefonu označován jako GPRS Class. Současné telefony většinou fungují v Class 10, která nabízí k využití maximálně 4 + 2 timesloty, ale současně celkem pouze 5. To znamená, že v jenom okamžiku můžeme (pokud to síť povolí) komunikovat s využitím 4 + 1 nebo 3 + 2 timeslotů. První číslice zde označuje počet časových pozic pro přijímání informací, druhá pak pro jejich odesílání. Posledním parametrem je pak kódovací schéma. To udává, jakou přenosovou rychlost je možné využít v jednom timeslotu. EDGE zachovává myšlenku využívání sítě, kterou přineslo GPRS. Rozdíl je v použitém kódování, které umožňuje v rámci jednoho timeslotu dosažení vyšších přenosových rychlostí. U GPRS se maximum blížilo 22 kb/s na jeden timeslot. EDGE však umožňuje dosažení rychlosti až 59,2 kb/s na timeslot. Tak lze při stahování teoreticky dosáhnout přenosové rychlosti přesahující 236 kb/s. Skutečně dosažitelné hodnoty jsou ovšem nižší a mění se v závislosti na vytížení sítě v místě, z nějž se připojujete, a na kvalitě signálu, která klesá se zvyšující se vzdáleností od základnové stanice. Při našich orientačních měřeních se rychlost dokázala vyšplhat i přes 160 kb/s, ale častěji jsme dosahovali rychlostí okolo 80-100 kb/s.

Nasazením EDGE se Oskar zařadil po bok T-Mobilu, který EDGE ve své síti využívá také. Abychom mohli porovnat EDGE u obou operátorů, připravujeme pro vás srovnávací test, který by měl odpovědět na otázky typu kdo nabízí rychlejší EDGE či výhodnější cenový program. Podle dosavadních zkušeností můžeme konstatovat, že Oskar svým krokem odstranil handicap vůči některým zákazníkům, pro než jsou mobilní data důležitou součástí poskytovaných služeb.

§§§§§


Oživené Libretto

Alexandr Radecký

C05P0343

Po třech letech vrací Toshiba na trh přenosných počítačů značku notebooků Libretto, samozřejmě s nejnovějšími technologiemi. Libretto U100 je nejmenším a nejlehčím ze všech přenosných počítačů Toshiba s rozměry 21 x 16,5 x 3 cm a hmotností 999 gramů se standardní baterií. Ve srovnání s notebooky Toshiba Dynabook SS je U100 užší a kratší, ale také o centimetr vyšší, hmotnost je cca o 300 gramů nižší. Dynabook SS jsou nově ohlášené přenosné počítače orientované na zákazníky z podnikové sféry.

Nízké rozměry Libretto U100 mají ovšem svou cenu: zejména velmi malé rozměry kláves a vzdálenost mezi nimi, což zvyšuje problémy při psaní na již i tak stěsnané klávesnici, vlastní všem notebookům. Dalším záporem je nepřítomnost integrované CD/DVD mechaniky, nicméně jak minulost ukázala, tyto malé notebooky mají své zákazníky, kteří zmíněné nedostatky snesou.

Libretto se bude v Japonsku prodávat s procesorem Intel Pentium M o frekvenci 1,1 GHz, v USA 1,2 GHz - nechme se překvapit, jakou frekvenci bude mít, až dorazí do Evropy. Úhlopříčka displeje je úměrná rozměrům přístroje, činí 7,2", což vzhledově přibližuje model U100 jeho předchůdcům prodávaným v letech 1996 až 1999. Obrazovky byly o rozměrech 6,1" nebo 7,1", všechny typy poháněly procesory Pentium. V tomto smyslu se lišila Libretta z let 2001 a 2002, vybavená 10" displejem a procesory od společnosti Transmeta.

Obrazovka nového modelu je formátu WXGA, tedy 1 280 x 768 pixelů, paměť se opět liší podle teritoria: 256 MB pro japonský trh, 512 MB pro USA. Pevný disk je vždy 60GB, komunikační technologie jsou tvořeny analogovým modemem, standardní síťovou přípojkou, bezdrátovým LAN 802.11b/g a Bluetooth verze 2.0 . Počítač je standardně vybaven snímačem otisků prstů, který automaticky komunikuje s operačním systémem a nahrazuje přístup do systému pomocí hesla, stejně tak ho lze využít pro komprimování individuálních souborů, případně k dalším bezpečnostním funkcím.

Pro U100 je k dispozici volitelný DVD dok, mechanika podporuje čtení a zápis většiny CD a DVD formátů a tento upgrade také přidává počítači funkci "Quick Play", umožňující přehrávat DVD či CD bez nutnosti spouštět operační systém.

Japonská verze Libretto U100 s balíkem softwaru Microsoft a přídavnou DVD mechanikou stojí 2 250 dolarů, bez softwaru a DVD pak o čtvrtinu méně. V USA je U100 v prodeji za 2 000 dolarů ve verzi s operačním systémem, ale bez dalšího softwaru a DVD mechaniky.

Zmiňme se ještě v rychlosti také o notebooku Dynabook SS. Je vybaven o něco rychlejším procesorem Intel Pentium M o frekvenci 1,2 GHz, 1 024 x 768 XGA displej má úhlopříčku 12,1". Paměť je stejně jako u Libretto U100 různá pro japonský a americký trh, konkrétně 256 a 512 MB, disk 60 GB. Výbava komunikačními technologiemi je stejná, chybí snímač otisků prstů. V USA je Dynabook SS s Windows XP k dostání za 2 100 dolarů.

Odkaz: http://www.toshiba.com

§§§§§


IBM a Sanyo na palivo

Alexandr Radecký

Společnosti IBM a Sanyo připravili do fáze prototypu palivový článek nové generace, který by měl v budoucnu napájet notebook IBM Thinkpad. Do prodeje se takto vybavené počítače dostanou v roce 2007 či 2008.

Technologie Direct Methanol Fuel Cell (DMFC) nabízí jasné výhody v podobě větší energetické kapacity a nižšího negativního dopadu na životní prostředí, než je tomu v případě nyní užívaných energetických článků. Jak známo, nynější baterie obsahují značné množství těžkých kovů a jejich likvidace je náročná. DMFC články vyvíjí paralelně větší množství společností, princip fungování je však vždy stejný: dochází ke spalování methanolu za užití vzduchu jako oxidovadla, odpadními produkty jsou voda a oxid uhličitý, vzniká také množství tepla.

Spolupráce obou firem má za cíl jednak urychlit samotný vývoj, jednak zajistit co nejlepší propojení budoucích typů IBM notebooků a nových energetických článků. Současný typ společnosti Sanyo váží 2 kg a dodává energii až po dobu osmi hodin. Objem methanolu je 130 ml, umístěn je do jedné nádrže. Oproti například současnému prototypu společnosti Toshiba je menší, nicméně vývoj jde rychle kupředu a jistě se dočkáme ještě dalšího zmenšování.

Samotný methanolový článek dodává konstantně výkon 12 W, proto je doplněn standardní li-ion polymerovou baterií, která je průběžně napájena z hlavního článku a dodává notebooku energii v případě zvýšených energetických nároků, dohromady je možný krátkodobý výkon až 72 W. Tento hybridní design umožňuje překonat jeden z nedostatků methanolových energetických článků - nízký výkon (alespoň dokud nebude nalezeno jiné řešení). Prototypy ostatních společností dodávají výkon 10 až 20 W, v současné době je krátkodobým cílem vyvinout článek o výkonu 30 W. Nicméně ani to není pro současné náročné notebooky dostačující, proto se IBM rozhodla využít hybridní články.

Podle současných předpokladů by se měly články Sanyo o výkonu 20-30 W prodávat na velkoobchodním trhu v cenách pod 500 dolarů. Časem půjde samozřejmě cena dolů.

Odkaz: http://www.ibm.com

§§§§§


Hotspot pro Santu

Alexandr Radecký

Společnost Intel přispívá k pokrytí povrchu planety internetovým připojením i v těch nejnepřístupnějších místech, když dva zaměstnanci ruské pobočky vztyčili nejseverněji položený Wi-Fi hotspot. Je vidět, že časy se mění, neboť v dřívějších dobách posílali "zlobivé chlapce" na Sibiř. Inu, pokrok nezastavíme :-)

Konkrétně je hotspot umístěn ve stanové kolonii Borneo, vzdálené 130 km od samotného magnetického Severního pólu. Toto místo slouží během měsíce dubna, kdy to přírodní podmínky umožňují, jako základna pro vědce, polární výzkumníky a záchranáře. Ačkoli je tedy měsíc duben z celého roku nejpříznivější, stále je prostředí dosti agresivní pro lidi i techniku, teploty jen výjimečně překročí

-30 stupňů Celsia.

Tato teplota by sama o sobě nemusela být pro počítačovou techniku špatná, chtělo by se dodat, že by byla ideální pro taktování procesorů na vysoké frekvence, ale části umístěné ve stanech trpí extrémními teplotními rozdíly mezi vnitřkem a vnějškem, kdy vzdušná vlhkost kondenzující uvnitř přístrojů velmi rychle zamrzá. Navíc při velmi nízkých teplotách ztrácejí baterie sílu rychleji než za normálních podmínek.

Přes tyto problémy proběhla instalace bezdrátového přístupového bodu standardu 802.11b/g úspěšně. Je umístěn ve velitelství stanové kolonie a prostřednictvím WLAN (wireless LAN) propojuje čtyři notebooky, vybavené procesory Intel Centrino. Další počítač umístěný venku je spojen se satelitním telefonem, skrze nějž probíhá internetová komunikace. Kdokoli v kolonii disponující mobilním telefonem nebo podobným zařízením se může připojit k hotspotu.

Nicméně ani sebelepší zařízení tohoto typu nevydrží polární podmínky dlouho, a proto byl již tento přístupový bod demontován. Jeden notebook ovšem zůstal na místě k dispozici pro vědecké účely.

Odkaz: http://www.intel.com

§§§§§


Běžící muž

Alexandr Radecký

GPS, čili Global Positioning System, je technologie sloužící k určování pozice objektu s přesností od jednoho kilometru do jednoho metru, úměrně ceně konkrétní aplikace. Využívá se pro policejní sledování, logistické systémy, taxislužbu, kontrolu zaměstnanců, zda nejsou s firemními vozidly jinde, než by měli být. Novinku pro náruživé a finančně vybavené sportovce uvádí na trh společnost Navman.

Základní částí je Navman R300 Sport.Tool (190 USD), určený zejména pro kondiční běžce. Přístroj si připnete na ruku a nakonfigurujete příjem GPS signálu, abyste byli pod stálým "dohledem" satelitu. Odměnou uživateli je nejen údaj o překonané vzdálenosti, ale i průměrná a maximální rychlost, po zadání dodatečných dat vypočte i přibližnou hodnotu spálených kJ, nakonec ještě doplní údaj o nadmořské výšce. Na rozdíl od ostatních výrobků společnosti Navman ovšem tato zařízení nesdělují poziční údaje, tedy to, kde se právě nacházíte. Ačkoli R300 neobsahuje manuální stopky, automatická časomíra se automaticky aktivuje, jakmile se dáte do pohybu, a naopak se přeruší, jakmile na určitou dobu zastavíte.

Nevýhodu zmíněného produktu je jeho velikost, která se blíží menšímu popelníku, absence stopek bude zřejmě v další sérii též napravena. Síla GPS signálu závisí na místě, kde se právě nacházíte, nicméně dosavadní zkušenosti ukazují, že často kolísá a v uzavřených budovách dochází k jeho úplné ztrátě. R300 není jedinou variantou Sport.Tool, další jsou již specializované: W300 (cca 240 dolarů) pro turisty a výletníky s přidanými stopkami, A300 (300 dolarů) pro parašutisty a další vzduchoplavce - podává informace o změně výšky, S300 (200 dolarů) míří na in-line bruslaře - lze u něj nastavit alarm, který je aktivován při dosažení určité rychlosti. A nakonec je k dispozici vodotěsný M300 (300 dolarů) s kompasem, určený pro vyznavače vodních sportů.

Odkaz: http://www.navman.com

§§§§§


Tokijská ohlédnutí

Alexandr Radecký

Je obtížné vyvarovat se toho, aby pravidelné zprávy z Tokia byly vždy ve znamení nových mobilních telefonů a digitálních přehrávačů. Nejinak tomu bude tentokrát, protože výrobci právě zmíněných produktů si v tuhé konkurenci nemohou ani na chvíli vydechnout, i když to místy vypadá, jako by trh ani nestačil novinky vstřebávat. Stojí za pozornost, že jihokorejský Samsung připravil hned tři nové mobilní telefony, což úzce souvisí s extrémní konkurencí na domácím trhu. V této souvislosti stojí jistě za pozornost, že korejská vláda zakázala prodej mobilních telefonů za dotované ceny, takže všechny se prodávají za plné. Tak se Korea stala protipólem Japonska, kde s průměrným měsíčním tarifem dostane zákazník nový mobilní telefon běžně každých několik měsíců. Co se týče hudebních přehrávačů, jakkoli je Apple populární zejména v USA, v Jižní Koreji se mu nedaří, zřejmě i díky lokálnímu patriotismu, preferujícímu domácí společnosti jako ReignCom s jeho přehrávačem IRiver, který je populární u nás.

Samsung SGH-I300

Pravděpodobně nejzajímavějším mobilním zařízením je Samsung SGH-I300, který je kombinací mobilního telefonu, hudebního a videopřehrávače, jakož i přenosného disku o kapacitě 3 GB, kterou překonává jakýkoli srovnatelný konkurenční výrobek. Ruku v ruce s velkým úložným prostorem přichází podpora takřka všech myslitelných audio a video formátů, konkrétně MPEG4, H.263, H.264, WMV, MP3, WMA, AAC, AACplus a Ogg. Tento multimediální cvalík běží na operačním systému Windows Mobile. I300 je již druhým telefonem Samsung s pevným diskem. Velkým rozdílem mezi tímto a předchozím typem je však využití telefonního standardu GSM (Global System for Mobile communications), což je světově převažující systém mobilní komunikace. Mělo by to pro něj učinit zahraniční trhy dosažitelnými, hlavně ty evropské. Dobrá zpráva pro všechny, které už nebavilo číst o technologických zázracích, určených jen pro asijský trh.

Odkaz: http://www.samsung.com

Sony Network Walkman NW-HD5

Už tomu bude více něž půl roku, kdy společnost Sony oznámila řadu digitálních přehrávačů Network Walkman. Minule jsme informovali o sedmi přehrávačích této řady vybavených flash pamětí, v řadě s pevným diskem zatím vznikly tři typy, nyní k nim přibude čtvrtý - Sony NW-HD5. Jak je již patrné z názvu, bude vybaven diskem o kapacitě 5 GB, od předchůdců ho odlišuje design, který je obdélníkový, s displejem nad ovládacími tlačítky. NW-HD5 je jednoznačně připraven jako konkurent applovského iPodu, toho by měl překonat zejména vyměnitelnou dobíjecí baterií, podporující až 40 hodin přehrávání hudby, společně s integrovaným USB a napájecími konektory, čímž odpadá nutnost zvláštní dokovací kolébky či externího dobíjecího adaptéru. NW-5 je navíc menší než jeho předchůdci, jeho rozměry činí 60 x 89 x 14 mm, hmotnost pouhých 135 g, předpokládaná cena bude nižší než 330 dolarů.

Odkaz: http://www.walkman.sony.com

Pantech&Curitel PH-L4000V

Korejská společnost Pantech&Curitel uvedla na trh úspěšnou řadu mobilních telefonů, stylizovaných do podoby digitálních fotoaparátů. Nyní se zákazníci mohou těšit na telefon v podobě digitální kamery. PH-L4000V nejen jako kamera vypadá, ale stejně se i drží a tuto iluzi doplňuje dvoupalcový otočný displej s QVGA rozlišením 320 x 240. Optiku tvoří čočky schopné dvojnásobného zoomu a zachytávání videa ve formátu MPEG4 (v rozlišení 640 x 480), což je sice srovnatelné s plnohodnotnými digitálními kamerami, avšak tento záznam je možné pořizovat v rychlosti maximálně 15 snímků za vteřinu, tedy ve srovnání s NTSC videem poloviční, resp. tvořící 3/5 rychlosti videa ve formátu PAL. Přístroj je již standardně doplněn FM/AM rádiem a prodává se za 600 dolarů. Zatím není jasné, zda prodej překročí hranice Korejské republiky.

Odkaz: http://www.curitel.com

Pretech Digi Photo

Na první pohled vypadá Digi Photo společnosti Pretech Electronics jako jedna z těch "vše v jednom" čteček paměťových karet - obsahuje sloty pro Compact Flash karty, SD, Smart Media, MMC a MemorySrick, avšak již bližší pohled na světýlka a tlačítka odhalí, že tato stříbrná skříňka skrývá něco více. Digi Photo je totiž prohlížeč obrázků a videa, který lze připojit k televizi či projektoru, takže obrázky uložené na libovolné paměťové kartě lze prohlížet bez počítače. Maximální rozlišení grafiky je 16 384 na 16 384 pixelů, což umožňuje zoom i velmi velkých obrázků bez nutnosti změny rozlišení. Samotné přehrávání podporuje standardní i širokoúhlé obrazovky, slide-show, zobrazování více obrázků najednou a formát videa PAL i NTSC. Cena činí rozumných 50 dolarů, nechme se tedy překvapit, zda Pretech Digi Photo dorazí i k nám.

Odkaz: http://www.pretech.com.tw/products/ peripherals/peripherals-digiph oto.htm

Samsung SCH-B200

SCH-B200 je poslední z řady mobilních telefonů Samsung, jenž je schopen přijímat satelitní multimediální vysílání DMB (Digital Multimedia Broadcast), a to přímo ze satelitu, i prostřednictvím pozemních antén. V druhém případě jde zejména o příjem signálu uvnitř budov. Předplatitelé této služby mají široký výběr z místního rádiového a televizního vysílání, které je možné přijímat doslova za pohybu. Samotný přístroj disponuje "slide and rotate" displejem, tedy vysouvací a otočnou LCD obrazovkou o rozlišení 320 x 240 pixelů (QVGA). Otočení displeje umožní využívat jinak skrytou klávesnici a zároveň upraví přístroj do podoby, vhodné pro sledování televize. Baterie by měla vydržet tři hodiny, tedy o 30 minut více než předchozí model. Cena ještě není stanovena a prodej bude omezen jen na území Koreje a Japonska, tedy zemí, kde je DMB systém k dispozici.

Odkaz: http://www.sec.co.kr

Ezmax EZMP4200P Music Player and Phone

Každý měsíc přináší nové pokroky v oblasti miniaturizace, novinky spojují jeden, dva i více přístrojů. Jsme již zvyklí na poměrně standardní spojení telefonů s audio a video přehrávači, proto je MP3 přehrávač EZMP4200P společnosti Ezmax, kombinovaný s telefonem standardu VOIP (Voice over Internet Protocol), tedy telefonem využívajícím k telefonování internetu, milým překvapením. Jako audio přehrávač je EZMP4200P vybaven standardními parametry a nikterak nevybočuje z řady, zajímavá je právě část využívající internetovou telefonii. Tato technologie je sama o sobě známa již dlouho, nicméně její využití obvykle znamená patřičnou konfiguraci počítače (včetně mikrofonu) a instalaci softwaru, která nemusí být pro každého laika srozumitelná. Toto zařízení ovšem veškerý proces značně usnadňuje, spočívá totiž jen v připojení k počítači prostřednictvím USB kabelu. Samotný obslužný software se spustí přímo z přehrávače a během krátké chvilky je možné telefonovat. Ovládací program je kompatibilní s Windows 2000 a vyššími verzemi, výrobce zvažuje upravení pro dosažení kompatibility s Mac OS X společnosti Apple. EZMP4200P by měl být již nyní k dispozici v Evropě s cenou kolem 220 dolarů za model s 1GB diskem.

Odkaz: http://www.ezmax.co.kr

Samsung SPH-M4300

Třetí novinka tohoto měsíce od Samsungu vypadá na první pohled jako PDA (Personal Digital Assistant), čelní panel tvoří výrazný 2,8" LCD displej se standardním rozlišením 320 x 240, pod tímto displejem je umístěna ovládací klávesnice. Komu by nestačily standardní, posunutím horní poloviny přístroje odhalí klávesy přídavné. Tento mobilní telefon je postaven na technologii CDMA (Code Division Multiple Access), z čehož plyne, že se ho rozhodně v Evropě nedočkáme a vlastně zatím není v plánu ani jeho export za hranice Koreje. Samozřejmě SPH-M4300 poskytuje další možnosti, a to připojení k internetu, resp. síti, přes bezdrátový LAN adaptér standardu 802.11b. Kromě internetu lze tuto funkci využit v kombinaci s podporou pro služby NESpot jihokorejské společnosti KT, které sestávají z nabídky přenosu hlavních jihokorejských televizních stanic přímo do konkrétního bezdrátového zařízení. Použit je operační systém Windows Mobile 2003, Pocket PC Phone Edition, takže na zařízení je možné spouštět další vybrané aplikace. Cena je 700 dolarů.

Odkaz: http://www.sec.co.kr

Prototyp: oddělitelný displej Toshiba

Ve vývojových laboratořích společnosti Toshiba intenzivně pracují na oddělitelném displeji. Tyto práce již pokročily do fáze prototypu. Notebook s takovým displejem by měl kombinovat skladnost a pohodlnost použití tablet PC a sílu standardního notebooku. Tradiční kabelový přenos dat mezi grafickou kartou a displejem je v tomto případě nahrazen bezdrátovým spojením. Vypadá to báječně, nicméně práce stále pokračují a je nutné dořešit některé obtíže, především otázku baterie v displeji, která zatím stačí pro jednu hodinu bezdrátového provozu. Tato myšlenka není nová: jako první ji tržně uplatnila společnost Microsoft v Mira Smart Display System, kde byl malý displej bezdrátově připojen ke standardnímu PC, avšak Mira komerčně propadla. Nicméně Toshiba doufá, že během několika let bude trh zralý pro nový, podobný a samozřejmě v mnohém vylepšený systém.

§§§§§


NECky na barvu

Tomáš Jirásko

C05P0341

Nec představil další přírůstky do svého portfolia - profesionální osmdesátku NEC MultiSync 1980FXi a "hráčský" NEC MultiSync 1970GX, oba s 19" panelem.

Model 1980FXi je osazen S-IPS TFT (LPL) panelem se svítivosti 270 cd/m2. Kontrastem 600 : 1 a úhly pohledu 178 ? vertikálně i horizontálně při kontrastu 10:1. Barevný gamut má rozsah 72 % NTSC. Nabídne odezvu 18 ms (11 ms bílá/černá; 7 černá/bílá). Monitor má nativní rozlišení 1 280 x1 024 pixelů. Nově je u tohoto monitoru využita technologie AmbiLight, známá z televizorů Philips, kdy senzor přizpůsobuje intenzitu podsvícení okolnímu osvětlení. Přínosem je zlepšení ergonomie. Monitor má 10bitovou Gamma korekci, jednoduché vytváření multimonitorových aplikací s TileMatrix a TileComp, automatické vyvážení černé, automatické nastavení monitoru NTAA a další. Doporučená koncová cena tohoto LCD je 29 499 Kč bez DPH.

MultiSync 1970GX používá TN + film TFT panel s kontrastem 700 : 1 a svítivostí 400 cd/m2. Úhly pohledu jsou 170x horizontálně a 150x vertikálně při kontrastu 5 : 1. Doba odezvy je 8 ms (2 ms bílá/černá; 6 ms černá/bíla). O lepší barevnou reprodukci a kontrast se stará technologie DV mód, která dynamicky modeluje Gamma křivku podle světlosti obrazu. Uživatel má možnost vybrat ze tří módu: film, tmavý film a fotografie. Monitor nabídne uživateli i USB 2.0 hub s čtveřicí portů. Doporučená maloobchodní cena je 16 988 Kč bez DPH.

Odkaz: http://www.nec.cz

§§§§§


Další hráč

TOMÁŠ JIRÁSKO

LCD displeje již nahradili v masovém měřítku své starší CRT bratry a se vzrůstajícím podílem těchto monitorů přibývá i značek na našem trhu. Pro zákazníka to přináší jednu podstatnou výhodu v podobě vcelku ostrého konkurenčního boje - o pozitivním vlivu na cenu z hlediska kupujícího snad nemusíme ani mluvit.

Jednou ze značek, které se nyní objevují na našem trhu, je i iPure. Značka našemu sluchu vcelku neznámá patří pod křídla francouzské společnosti Résolutions a zajímavou pro uživatele je skutečnost, že své produkty zařazuje do třídy I normy ISO 13406-2. Garantuje tedy nulový počet vadných pixelů i subpixelů při předběžných cenových kalkulacích odpovídajících protějškům z třídy II (téměř všechny současné LCD displeje s výjimkou profi řad a hi-end displejů). Ještě před uvedením na trh jsme měli pro preview zapůjčen jeden z technologických vzorků této značky - iPure 7019MB, patřící na vrchol její nabídky.

Monitor se papírově může pochlubit rozlišením a odezvou. Je řešen podobně jako některé modely Neovo. I když tato konstrukce připomíná technologicky X-Bright od Sony, je nutno říci, že Sony má přece jenom při použití své technologie daleko lepší výsledky co do zobrazení černé (ovšem při vyšší ceně). iPure jde samozřejmě trochu jinou cestou a nafialovělá "skleněná deska" přispívá k lepšímu vizuálnímu dojmu spíše potlačením přesycení barev a změkčením bílé.. Což u monitoru, který je určen pro multimediální použití, není na škodu. Obraz vycházel přitom dobře kontrastní, se slušným barevným podáním včetně vykreslení odstínů černé. Ovládání je soustředěno na pravou boční hranu displeje. OSD je přehledné a intuitivní, nabízející dostatečné možnosti individuálního nastavení, včetně několika přednastavení teploty barev.

Devatenáctipalcový LCD 7019MB naznačil, že se iPure nehodlá ubírat pouze cestou laciných displejů. Naše dojmy z tohoto displeje, především vykreslení obrazu a rychlost odezvy, byly dobré a pokud distributor nabídne zajímavou cenu, své místo na trhu si jistě najde. Jelikož se však některé parametry tohoto displeje ještě do uvedení mohou změnit, počkáme s konečným soudem až na sériové produkty.

Odkaz: http://www.ipure.com

§§§§§


Pro horních 10 tisíc?

Tomáš Jirásko

Nová Nseries představuje pro Nokii totéž, co Extreme Edition pro Intel nebo AMG pro Mercedes. Finský mobilní kolos touto sérií zároveň plně vsadil na lidskou ješitnost. Není tomu totiž tak dávno, kdy bylo posezení v restauraci či na obchodní schůzce zahájeno položením telefonu na stůl, aby ostatní viděli, jaké "dělo" ten druhý má, a mohli mu tiše závidět. Dnes má toto gesto spíše ryze praktický účel - vidět, kdo volá, mobil navíc při sezení v kapse netlačí.

Mobily Nseries, svým vybavením již spíše multifunkční přístroje, by však mohly a měly představovat jakýsi návrat ke starým "hodnotám" a uživateli opět přinést pocit hrdosti ze svého telefonu. Nokia se totiž rozhodla, že tato nová skupina mobilů bude představovat v její nabídce to nejlepší jak po technologické, tak materiálové stránce. Zamířila na uživatele fascinované technologickými trendy, ale přístupující k těmto hi-endovým produktům spíše jako nadšení uživatelé než technici, bavící se nastavováním a laděním toho svého "míláššška".

Aby Nokia podtrhla výjimečnost této řady, opustila klasické čtyřčíselné značení a bude používat pouze dvojčíselné N9x a N7x (to by se ovšem v budoucnu mohlo týkat i "klasických" řad). Devítková řada zahrne "specialisty" na určitou oblast, "sedmičkové" modely pak budou představovat "tuningové" smartphony. Prvními představenými modely Nseries jsou N91, N90 a N70.

Mobil N91 (EGSM/GPRS 900/1 800/1 900 MHz + WCDMA, EDGE) uvítají hudební nadšenci. Přístroj je postaven na platformě Series 60 a vybaven 4GB pevným diskem pro uložení dat. Dalších 30 MB interní paměti slouží pro uložení kontaktů, poznámek, kalendáře, SMS apod. Podporováno je přehrávání audioformátů MP3, AAC, AAC+, eAAC+, Real V8, WAV, WMA, M4A, AWB, SP-Midi, AMR, WB-AMR, Nokia Ring Tones, AMR-NB, AWB. Při představení jsme měli možnost slyšet reprodukci zvuku z telefonu přes špičkový zesilovač McIntosh a výsledný dojem byl velice dobrý - N91 strčí do kapsy řadu klasických MP3 přehrávačů. Telefon je vybaven i 2Mpix fotoaparátem s 8x digitálním zoomem s možností pořízení videozáznamu, Bluetoothem, Wi-Fi rozhraním 02.11b/g a USB 2.0 portem. Osazen je barevným displejem s rozlišením 176 x 208 pixelů (65 tisíc barev). V konstrukci telefonu hrají výraznou roli kovové slitiny - u testovacího vzorku chromované - což se projeví na výsledné hmotnosti 160 g při rozměrech 113 x 55 x 22 mm. Ve stand-by režimu by výdrž měla být okolo 190 hodin, doba hovoru mezi

3-4 hodinami, otázkou ovšem zůstává, co s výdrží standardní baterie

BL-5C (900 mAh) udělá právě přehrávání hudby. Při uvedení Nseries Nokia rovněž oznámila spolupráci se společností Carl Zeiss. Její optiku bude Nokia používat ve svých mobilech pro fotoaparáty. Použití "skel" Carl Zeiss je však podmíněno zařazením minimálně 2megapixelového snímače. Prvními modely, které z tohoto spojení těží, jsou pravě nová enka, zvláště pak N90, primárně zaměřený na fotografii. Je vybaven 2Mpix fotoaparátem s podporou videozáznamu. Disponuje autofokusem (20x digitální zoom) a je vybaven integrovaným bleskem s dosahem okolo 1,5 metru. Přístroj umožňuje základní nastavení jako je světlost, vyvážení bílé apod. Nabídne šest přednastavených režimů včetně Krajiny, Portrétu, Noci a Sportu. Ukázkové snímky, jež Nokia prezentovala, pořízené za ideálních světelných podmínek, patří k těm lepším, která jsme všeobecně z 2Mpix snímačů viděli. Pořízení fotografií či videozáznamu ulehčuje i véčková koncepce s překlápěcím objektivem i displejem. Koncepce i práce s přístrojem připomíná malý kamkordér. Fotoaparát se "zapína" pouhým otočením segmentu, v němž je zabudován, interní displej slouží jako hledáček. Telefon pracuje v sítích EGSM/GPRS 900/1 800/1 900 MHz + WCDMA, EDGE. Jeho rozměry jsou 173 x 112 x 51 mm a hmotnost 173 g. Postaven je na platformě Series 60 a disponuje interní 31MB pamětí. Ve stand-by modu by měl vydržet 12 dní, délka hovoru se pohybuje okolo 3 hodin.

Při srovnání s N90 a N91 nevypadá N70 nic moc. Design je hodně konzervativní a nemá "divácky vděčnou" technologii, kterou na první pohled upoutá. Nicméně N70 je ve skutečnosti pro "technokraty" daleko zajímavější než N9x. Jde totiž o špičkově vybavený smartphone, který disponuje displejem o rozlišení 176 x 208 pixelů (262 tisíc barev, 31MB integrovanou pamětí, 2Mpix fotoaparátem, Bluetoothem, USB 2.0 portem atd). Podobně jako předcházející modely pracuje v sítích EGSM/GPRS 900/1 800/1 900 MHz + WCDMA, EDGE. Jeho rozměry jsou 108 x 53 x 22 mm, hmotnost 126 g, doba výdrže 11 dní (stand-by) a 3 hodiny (hovor).

Trojice speciálních "enek" se na trhu objeví postupně během tohoto roku. Předpokládá se, že Nokia N90 bude k dispozici během června či července, N70 na podzim a N91 v prosinci. Mobily nebudou zřejmě dostupné v klasické síti prodejců (podle prvních náznaků), ale je pro ně plánován jiný model distribuce, který by měl zdůraznit jejich jedinečnost v portfoliu této značky. Tomu odpovídá i jejich cena, pohybující se v rozmezí 17-20 tisíc korun.

Odkaz: http://www.nokia.cz

§§§§§


Léto s Věruškou

Tomáš Jirásko

Koncem dubna Panasonic představil novou generaci plazmových a LCD televizorů Viera - celkem 11 nových modelů s úhlopříčkami od 51 do 127 cm. Plazmové televizory zastupují modely s vysokým rozlišením řady 500: TH-50PV500 (127 cm), TH-42PV500 (106 cm), TH-37PV500 (94 cm) a řady 50 se standardním rozlišením panelu zahrnující TH-42PA50 (106 cm) a TH-37PA50 (94 cm). Jsou osazeny novými plazmovými panely 8. generace (G8), kdy jsou obrazové buňky naplněny ionizovaným plynem s optimalizovaným složením, takže ve srovnání s předchozími modely by měly nové SD panely dosáhnout až o 20 % vyššího jasu (HD panely o 10 %). Další inovací je černě zabarvené sklo obrazovky s transparentní antireflexní vrstvou, což by se mělo projevit na kvalitnějším vykreslení černé. Plazmové Viery využívají 14bitové technologie zpracování signálu a dokáží zobrazit až 2 048 odstínů šedé s teoretickým maximem 8,6 miliard barev (Viera Colour Management System). Plazmy nabídnou kontrastní poměr 4 000 : 1. Samotné televizory disponují rozlišením 1 024 x 768 (42PV500/37PV500) a 1 366 x 768 (50PV500), jsou schopné zobrazit signál ve formátech 720p a 1080i (HDTV). Umožňují rovněž přímé nahrání televizního pořadu přímo na paměťovou kartu SD v televizním slotu a samozřejmě dovedou reprodukovat z SD karty jakýkoliv videozáznam ve formátu MPEG4. Ve výbavě Vier pak nalezneme například i PC card slot nebo HDMI vstup. Plazmové televizory Viera se v prodeji objeví v průběhu března až červnem. Cena, za kterou je při jejich postupném uvádění završeném v měsíci červnu pořídíte, bude činit 179 995 Kč (TH-50PV500), 109 995 Kč (TH-42PV500), 99 995 Kč (TH-37PV500), 79 995 Kč (TH-42PA50) a 69 995 Kč (TH-37PA50).

Řady 50 a 500 zahrnují i televizory na bázi LCD. Jedná se o modely TX-32LX500 (80 cm), TX-26LX500 (66 cm), TX-32LX50 (80 cm), TX-26LX50 (66 cm), TX-23LX50 (58 cm) a ve formátu 4 : 3 TX-20LA5 (51 cm).

Všechny širokoúhlé modely (řada 500 i 50) mají LCD panel s vysokým rozlišením 1 366 x 768 obrazových bodů. Technické parametry řady 500 jsou stejné jako u plazmových televizorů - kompatibilita s HDTV (HD ready), reprodukce/záznam videa z/na SD kartu, SD slot/PC card slot, rozhraní HDMI a PC vstup. LCD televizory Viera budou do prodeje přicházet v průběhu dubna až července. Jejich doporučená koncová cena je 69 995 Kč (TX-32LX500), 55 995 Kč (TX-26LX500), 59 995 Kč (TX-32LX50), 45 995 Kč (TX-26LX50),

39 995 (TX-23LX50) a 24 995 Kč (TX-20LA5).

Odkaz: http://www.panasonic.cz

§§§§§


Nová Déčka

Tomáš Jirásko

Nikon na letní sezónu připravil dvojici digitálních zrcadlovek. První z nich představuje omlazení oblíbené désedmdesátky a druhý z modelů by měl zaplnit v nabídce prostor mezi kompaktními ultrazoomy a jednookými zrcadlovkami.

Fotoaparát D70s, podobně jako jeho předchůdce D70, používá snímač formátu Nikon DX a bajonetové uchycení Nikon F pro bezproblémovou kompatibilitu se všemi objektivy AF Nikkor a DX Nikkor. Obrazový CCD snímač Nikon formátu DX s 6,1 miliónem efektivních pixelů poskytuje rozlišení až 3008 x 2000 pixelů.

Systém měření Nikon 3D Colour Matrix dosahuje odpovídající expoziční úrovně pomocí 1005bodového snímače, který zjišťuje informace o jasu, kontrastu, zvolené oblasti ostření a vzdálenosti fotografovaného objektu pro každý snímek a poté je porovnává s výsledky uloženými v integrované databázi více než 30 000 reálných záběrů. K dispozici je rovněž integrální měření se zdůrazněným středem a výběr z pěti oblastí měření, stejně jako korekce expozice a automatický expoziční bracketing.

Časy závěrky jsou 30 až 1/8 000, vestavěný blesk s automatickým vyklopením lze synchronizovat s časem až 1/500. Citlivost lze nastavit v rozmezí ISO 200 až 1 600 nebo můžete využít automatické nastavení ve stejném rozsahu s maximálním využitím dostupného světla.

D70s má náběh 2 desetiny sekundy, okamžitě po zapnutí by tak měl být připraven k fotografování. Minimalizována byla i prodleva spouště, umožňuje sériové snímání rychlostí 3 snímky za sekundu v sérii až 144 snímků.

Uvedením modelu D50 Nikon zaplnil mezeru ve svém portfoliu a nabízí fotoaparát pro začínající nadšence. D50 představuje jakýsi můstek mezi kompakty a jednookými zrcadlovkami, je proto co do vybavenosti navržen s důrazem na co největší jednoduchost obsluhy. To dokumentuje například nový režim "Děti", který usnadňuje fotografování dětí - firmware fotoaparátu hledá ideální poměr mezi barevností, kontrastem a časem závěrky (pohyb dětí).

Vylepšeny a zjednodušeny jsou i ostatní digitální motivové programy, které známe z předcházeného modelu D70 či D100. Pro pokročilejší či náročnější uživatele je k dispozici ruční nastavení expozice. Srdcem fotoaparátu D50 je nový snímač Nikon CCD formátu DX, obsahující 6,1 milionů efektivních pixelů. V případě potřeby D50 umožňuje dávkové fotografování rychlostí 2,5 snímku za sekundu v sérii až 137 snímků. Snímky jsou okamžitě zpracovány a zaznamenány na paměťovou kartu SD (Secure Digital) a prostřednictvím nového vysokorychlostního rozhraní USB 2.0 je lze po připojení k počítači rychle přenést na disk. Fotoaparát D50 má široký výběr časů závěrky od 30 s až po 1/4 000 s. Vysokorychlostní synchronizace blesku (až 1/500 s) umožňuje plně využívat fotografování s doplňkovým bleskem. K dispozici je samozřejmě i trvale otevřená závěrka (bulb) pro velmi dlouhé expozice. Funkce Auto ISO maximalizuje využití dostupného světla pomocí automatického nastavení citlivosti v hodnotách ekvivalentních ISO v rozsahu 200 až 1 600. Fotoaparát D50 také dovoluje ruční nastavení citlivosti ISO.

Systém pětibodového autofokusu fotoaparátu D50 zdědil ověřený křížový senzor, velké pokrytí záběru a detekci při nedostatečném osvětlení, použitou zatím pouze u modelu Nikon D70. Nový systém nabízí režim AF-A pro plynulý automatický provoz, který přechází mezi režimy AF-S (single-servo) a AF-C (continuous-servo) v závislosti na pohybech objektu v záběru. Součástí fotoaparátu je také pomocný reflektor AF, jenž zlepšuje funkci autofokusu při slabém osvětlení.

Odkaz: http://www.nikon.cz

§§§§§


Axis 241

Tomáš Jirásko

Společnost Nextlan, která se specializuje na distribuci síťových komponent a IP video zařízení uvádí na český trh nový video server AXIS 241. Video server AXIS 241 slouží zejména k jednoduché integraci dohledových video systémů na bázi IP technologie a klasické CCTV. Video server AXIS 241 je určen zejména pro profesionální využití.

Odkaz: http://www.nextlan.cz

§§§§§


Mobilní KB

Tomáš Jirásko

Nová služba nabídne klientům KB ovládat účet v on-line režimu prostřednictvím klávesnice a displeje mobilního telefonu.

Služba Mobilní banka KB funguje na bázi technologie Java a veškerá komunikace mezi klientem a bankou probíhá formou datových přenosů. Prostřednictvím Mobilní banky mohou klienti zadávat platební příkazy, zjišťovat aktuální zůstatek na svých účtech, kontrolovat transakční historii, přehled blokací z platebních karet, využívat šablony pro opakované platby a posílat oznámení o provedených platbách. Mobilní bankovnictví je, stejně jako ostatní kanály přímého bankovnictví Komerční banky, dostupné 24 hodin denně 365 dní v roce, a to v české i anglické verzi. Využívat ho mohou klienti všech tuzemských mobilních operátorů. Od května do konce září 2005 je Mobilní banka nabízena zdarma a klientům nebudou v průběhu tohoto období účtovány měsíční poplatky za vedení této služby.

Bezpečnostní řešení Mobilní banky bylo navrženo v souladu s nejnovějšími trendy. Na začátku každého přístupu ke službě je provedena identifikace a autentizace klienta. Informace přenášené mezi klientem a bankou jsou šifrovány algoritmem AES.

Pro využívání tohoto nového kanálu přímého bankovnictví je nezbytný mobilní telefon splňující technické podmínky služby, aktivované datové služby u operátora a telefonické bankovnictví Expresní linka, s nímž je sdíleno zabezpečení služby. Pro aktivaci služby Mobilní banka KB může klient využít stávající SIM kartu, služba nevyžaduje dodatečný nákup specializované SIM karty.

Na vývoji aplikace Mobilní banka spolupracovala s Komerční bankou společnost Cleverlance, která dodala řešení Mobilní banky na klíč.

Odkaz: http://www.kb.cz

§§§§§


Ultrapřenosný Acer

Tomáš Jirásko

Acer rozšířil svoji nabídku ultrapřenosných notebooků o novou řadu TravelMate 3000. Řada TM3000 je postavena na procesorech Intel Pentium M s frekvencí až 2,0 GHz a čipsetu Intel 915GM Express, doplněna je o bezdrátové rozhraní Intel PRO/Wireless 2200BG. Jde tedy o klasické Centrino na platformě "Sonoma". Notebook samozřejmě využívá i sběrnice a rozhraní PCI Express. Notebook je vybaven operační pamětí 512/1 024 MB DDR II, rozšířitelnou až na 2 048 MB, a pevným diskem ATA/100 s kapacitou až 100 GB. Je osazen 12,1" WXGA barevným TFT LCD širokoúhlým displejem s rozlišením 1 280 x 800 pixelů při 16,7 miliónech barev, integrovanou grafikou Intel Graphics Media Accelerator 900 (Intel 915GM) s až 128MB dynamicky přiřazovanou videopamětí. V závislosti na modelu jsou notebooky řady TravelMate 3000 vybaveny externí mechanikou IEEE 1394 DVD-CDRW nebo externí vypalovací mechanikou IEEE 1394 DVD-Dual Double Layer a čtečkou paměťových karet typu 4v1 (MMC, SD, Memory Stick a Memory Stick PRO). Notebooky řady TravelMate 3000 jsou dodávány s komplexním souborem funkcí pro připojení LAN, WLAN, PAN, s integrovaným faxmodemem V.92, IrDA portem (FIR), integrovanou kartou 10/100/1000 Fast Ethernet a technologií Bluetooth. Acer TravelMate 3000 je komplexně vybavený kompaktní pracovní nástroj, který se s tloušťkou pouhých 32,5 mm a hmotností jen 1,46 kg vejde pohodlně do každé aktovky. S výdrží 4,5 hodiny při provozu na baterie je schopen bez problémů absolvovat i ta nejnáročnější obchodní jednání. Všechny modely jsou vybaveny trojicí portů USB 2.0, portem Firewire IEEE 1394 a konektory pro připojení mikrofonu a sluchátek S/PDIF. Koncová cena notebooku na trhu v ČR se pohybuje okolo 53 500 Kč.

Odkaz: http://www.acer.cz

§§§§§


VoIP COL

Tomáš Jirásko

Společnost Czech On Line představila novou službu COL Voice On Line, která je založena na technologii Voice over IP. COL Voice On Line je hlasová služba se standardními funkcemi běžné telefonie. Umožňuje volání a faxování přes datovou širokopásmovou technologii xDSL (služby COL ADSL a COL ADSL Quatro). V rámci COL Voice On Line firma obdrží klasické telefonní číslo. Na něm je dostupná ze všech pevných i mobilních sítí. Kromě toho Czech On Line poskytuje možnost zachování stávajícího telefonního čísla. Klienti mají zdarma přístup k on-line statistikám svých hovorů na internetu nebo si mohou nechat zasílat podrobný výpis e-mailem. Službu internetové telefonie Czech On Line doplňuje nabídkou IP zařízení nezbytných pro realizaci VoIP služeb. Jedná se o analogovou IP bránu, inteligentní IP telefon nebo ADSL modem s integrovanou analogovou bránou. Tato zařízení je možné zakoupit za plnou či dotovanou cenu nebo pronajmout v rámci služby. Služba Voice On Line je dostupná na vysokorychlostních xDSL linkách v největších městech ČR.

Odkaz: http://www.col.cz

§§§§§


Novinky s logem HP

Václav Maletínský

C05P0339

Na přelomu letošního dubna a května uvedla společnost Hewlett-Packard na náš trh více než tucet nových zařízení. S největším počtem inovací se mohou setkat zákazníci, kteří hledají nový přenosný počítač. Sedm nových modelů nabízí bezpečnost, snadné použití a zvýšenou spolehlivost či výdrž na baterie. Se třemi novinkami se budou setkávat zákazníci, jež zajímá nový digitální fotoaparát. Pozoruhodné produkty se objevily i v třídě profesionálních inkoustových tiskáren pro zpracování fotografií či velkoformátový tisk. Pracovníky v kancelářích by mělo oslovit i dlouho očekávané multifunkční zařízení, které sdružuje barevnou laserovou čtyřprůchodovou tiskárnu a deskový skener s automatickým podavačem snímaných dokumentů.

Notebooky pro profesionály

Nové řady přenosných počítačů s označením HP Compaq 8200, 6200, 6100 využívají velkokapacitní baterie HP s udávanou výdrží až pět a půl hodiny a volitelné přídavné baterie HP Common Travel Battery - ta může dobu práce prodloužit až na jedenáct hodin. Čidlo okolního světla (Ambient Light Sensor) umožňuje nastavení jasu displeje podle světelných podmínek, čímž dochází k úspoře energie až o 20 %. Integrovaný systém ochrany pevného disku HP Mobile Data Protection System by měl snížit nebezpečí poškození disku otřesy a vibracemi o přibližně 50 procent. Vybrané modely notebooků HP jsou vybaveny tlačítky pro rychlé spouštění nebo pro zapnutí a vypnutí bezdrátového připojení. Uvedené notebooky HP jsou založeny na technologii Intel Centrino Mobile Technology pro zajištění bezdrátové konektivity. Tělo přenosných počítačů z hořčíku a kompozitních materiálů zvyšuje vnější odolnost zařízení, pozornost byla věnována i výrobě klávesnice se zvýšenou odolností proti prachu a škrábancům. Ze zajímavé nabídky jsme ke krátkému představení vybrali následující konfigurace.

Notebook HP Compaq nc6120

Tento přenosný počítač se objeví v konfiguraci s procesory Intel Pentium M 730-770 s pracovní frekvencí 1,6 až 2,13 GHz nebo Intel Celeron M 350-370 s frekvencí 1,3 až 1,5 GHz, s čipovými sadami Mobile Intel 915GM či 910GML Express. Základní paměť 256-1 024 MB bude možné dále rozšířit na maximální kapacitu 2 048 MB. K dispozici by měla být trojice pevných disků s 5 400 ot./min, na něž se vejde 40, 60 nebo 80 GB dat, a dále různé optické mechaniky od DVD-ROM přes DVD?RW až ke kombinované jednotce DVD/CD-RW. Zákazníci si budou vybírat mezi displeji 14,1" nebo 15,0" s rozlišením 1 024 x 768 nebo 400 x 1 050 obrazových bodů. Cena počítačů se bude podle konfigurace pohybovat mezi 32 až 50 tisíci Kč včetně DPH.

HP Compaq nc6220

Druhá řada notebooků potěší zájemce o tenký a lehký přenosný počítač (hmotnost 2,13 kg v cestovním provedení). Notebook HP nc6220 poskytuje zdokonalené funkce zabezpečení pomocí nástrojů HP ProtectTools (integrovaná čtečka karet Smart Card, volitelný bezpečnostní čip TPM a vícenásobné ověřování, které chrání zařízení, data a připojení k síti).

Konfigurace bude zahrnovat procesory Intel Pentium M 730 až 770 s frekvencemi od 1,6 do 2,13 GHz a paměti 256, 512 nebo 1 024 MB s upgradem na maximum 2 048 MB. Pevné disky budou mít stejnou kapacitu jako u modelu nc6120, navíc k nim přibude rychlejší 60GB disk se 7 200 ot./min. K napájení poslouží šestičlánková velkokapacitní lithioiontová baterie a volitelná sekundární osmičlánková cestovní baterie HP Travel Battery s celkovou předpokládanou výdrží 11 hodin provozu. Další vybavení je podobné předchozímu modelu, velikost displeje bude omezena na úhlopříčku 14,1" a rozlišení 1 024 x 768 obrazových bodů. Pořizovací ceny by se měly pohybovat v rozmezí 50-75 tisíc Kč včetně DPH.

HP Compaq nx8220

Dalším zajímavým výrobkem bude přenosný počítač s velkým displejem HP Compaq nx8220. Najdeme v něm stejné procesory jako v modelu nc6220, shodné osazení operační paměti i stejné diskové kapacity. K jeho přednostem má patřit displej 15,4" WXGA s rozlišením 1 200 x 800 bodů nebo širokoúhlý 15,4" displej WSXGA+ s rozlišením 1 400 x 1 050 bodů. Změn doznala i grafická karta - o grafický výstup se postará rychlejší ATI Mobility Radeon X600 PCI Express s maximem 128 MB grafické paměti. Náklady na pořízení těchto počítačů se budou pohybovat mezi 48-75 tisíci Kč včetně DPH, podle zvolené konfigurace.

Notebooky řady nc 6120, nc 6220

a nx 8220 budou podporovat bezdrátové sítě a volitelně i Bluetooth. Kromě toho bude standardně k dispozici vestavěný modem 56 kb/s a gigabitová síťová karta. Standardní přípojné konektory pro audio a video budou doplňovat sloty PC Card 2, PCMCIA typu I/II nebo PCMCIA typu III a integrované čtečky karet 6 v 1. Klávesnici plné velikosti doplní polohovací zařízení Touchpad se skrolovací oblastí. K notebookům bude možné dokoupit HP Docking Station a HP Advanced Docking Station, svislý podstavec nebo kolébku externí multifunkční jednotky HP External MultiBay II.

Digitální fotoaparáty

Oblasti digitální fotografie se společnost HP věnuje delší dobu, výrobky pro zpracování snímků (fototiskárny a tiskárny s podporou tisku z paměťových karet) doplnila i zařízeními, jimiž lze snímky pořídit, tedy digitálními fotoaparáty. Nabídka fotografických přístrojů je poměrně široká, zahrnuje levnější modely i pokročilejší řešení s integrovanými technologiemi pro zlepšení snímků, vyrovnání barev, odstranění efektu červených očí či panoramatické fotografování. Novinky v tomto segmentu vyhoví začínajícím uživatelům i středně pokročilým fotografům.

HP PhotoSmart M22

Čtyřmegapixelový digitální fotoaparát s celokovovým pouzdrem by měl uživatele oslovit zvýšenou odolností proti vodě a vlhkosti. Podle výrobce může odolat všem vlivům nepříznivého počasí i zvýšené vzdušné vlhkosti, není ale určen pro přímé ponoření do vody. Šestinásobný digitální a jednonásobný optický zoom a technologie HP Precision Lens společně s automatickým zaostřováním má dopomoci k pořízení ostrých snímků, funkce HP Adaptive Lighting zjasňuje vybrané oblasti kontrastních fotografií a vyrovnává tak celkový snímek. Barevný LCD displej na zadní straně fotoaparátu má úhlopříčku 3,8 cm a poslouží k prohlížení fotografií, případně mazání či výběru obrázků pro tisk. Základní 16MB interní paměť přístroje postačuje k uložení jen několika snímků v maximální kvalitě, k dispozici je proto pozice pro SD nebo MMC karty. Fotoaparát pořizuje snímky ve

4 kvalitativních stupních a rozlišení od VGA 640 x 480 bodů do 2 304 x 1 728 bodů. Uživatel si může vybírat nastavení citlivosti ISO 100, 200 a 400, může použít normální či panoramatické fotografování nebo se rozhodovat mezi režimy makro, akce, krajina, portrét, panorama, pláž, sníh či západ slunce. Malé vnější rozměry 28,8 x 96 x 49 mm a nízká hmotnost 0,120 kg usnadňují přenositelnost výrobku. Přepokládaná pořizovací cena se bude pohybovat kolem

4 490 Kč včetně DPH.

HP Photosmart R607 BMW Williams F1 Team

Druhý přístroj je určen milovníkům fotografování a rychlých automobilů. Vychází z dříve uvedeného fotoaparátu HP PhotoSmart R607, který prošel několika změnami. Přístroj není dodáván ve stříbřitém krytu, ale v modrobílé barevné kombinaci formule BMW Williams F1 Team. Limitovaná série 15 000 kusů se dodává ve speciální plechové kazetě, balení kromě fotoaparátu obsahuje potřebné kabely pro propojení s počítačem, software pro OS Windows, pásek na ruku a pouzdro na opasek, opatřené logem stáje BMW Williams F1. Po zapnutí přístroje se objeví fotografie stejnojmenného vozu a ozve se zvuk jeho výkonného motoru BMW 84. Čtyřmegapixelový snímací prvek zachycuje snímky v maximálním rozlišení 2 304 x 1 728 bodů, optické trojnásobné přiblížení může být kombinováno se sedminásobným digitálním zoomem. Interní paměť přístroje 32 MB doplňuje zásuvka pro MMC nebo SD karty, volitelná dokovací stanice slouží k dobíjení napájecího akumulátoru ve fotoaparátu i k nabití druhého článku. Motivové programy a technologie zlepšení obrazu v podstatě odpovídají dříve popsanému modelu M22, panoramatické snímky lze pomocí jednoduchého průvodce pořídit a složit do jednoho celku již ve fotoaparátu. Pořizovací cena by neměla překročit 9 490 Kč včetně DPH.

HP Photosmart R717

Poslední novinka mezi digitálními fotoaparáty HP nese označení R717 a je určená náročnějším zákazníkům, kteří hledají kompaktní přístroj s větším zobrazovacím LCD displejem a vyšším rozlišením. Snímací prvek HP R717 pracuje v efektivním rozlišení 6,2 megapixelu a lze s ním pořizovat snímky v maximu 2 864 x 2 160 bodů. Trojnásobný optický zoom doplňuje až osminásobné digitální přiblížení fotografovaných objektů. Obrazové režimy obsahují nastavení auto (výchozí), akce, krajina, portrét, pláž, sníh, západ slunce, priorita clony, panorama, dokument, muzeum a vlastní nastavení. Interní paměť 32 MB doplňuje zásuvka pro SD/MMC karty, počet nastavení kvality snímků se rozrostl na pět kombinací. Šedostříbřitý design je poměrně líbivý, tmavší zadní kryt opticky zjasní spuštěný LCD panel s úhlopříčkou 4,6 cm. Cena přístroje bez dokovací stanice nepřesáhne 9 500 Kč, s dokovací stanicí se vyšplhá k hranici 11 000 Kč, vše včetně DPH.¨

Barevný inkoustový tisk ve větším formátu

HP Photosmart 8750

Název Photosmart není vyhrazen jen pro označení fotoaparátů, ale náleží i tiskárnám. Pro bezokrajový tisk až do formátu A3+ byla společností HP vyvinuta nová tiskárna s číselným označením 8750. Poprvé v historii značky využívá k tisku devět inkoustů HP Vivera, uložených ve třech sdružených inkoustových kazetách. Novou šedou a modrou inkoustovou kazetu s označením HP 102 a HP 101 doplňuje tříbarevná cartridge HP 344. K dispozici jsou tak následující tiskové barvy: azurová, purpurová, žlutá, světle azurová, světle purpurová, modrá, světle šedá, středně šedá a fotografická černá. Rychlost tisku závisí na formátu papíru a nastavení kvality tisku, při náhledovém režimu se může pohybovat až na hranici 19 černobílých nebo 18 barevných stran za minutu. Nejvyšší nastavení kvality 4 800 x 1 200 dpi a použití fotografických papírů prodlouží tisk fotografie formátu A3 až na 15 minut. Tiskárna je vybavena síťovým a USB 2.0 komunikačním rozhraním, které doplňuje port PictBridge pro přímý tisk z digitálních fotoaparátů. Interní paměť má kapacitu 64 MB, měsíční zatížení by nemělo překročit 1 000 stran formátu A4. Tiskárna HP Photosmart 8750 nabízí automatickou detekci typu papíru, standardní zásobník papíru, podávání přes ruční podavač a zadní vstup pro přímou dráhu papíru. Doporučená maloobchodní cena byla stanovena na 16 490 Kč včetně DPH.

HP Desigjet 90

Další představený výrobek je rovněž určen pro tisk na větší formáty papíru. Kromě A4 nebo A3 zvládne i formát A2+ a místo běžných kancelářských či fotografických listů může pracovat i se širokým spektrem speciálních tiskových médií (back print film, reklamní transparentní média, textil atd.), podporován je i volitelný tisk z role. Tiskové hlavy zařízení jsou odděleny od velkoobjemových inkoustových zásobníků a zařízení pracuje se šesti základními barvami, kdy je základní čtveřice CMYK doplněna o světle azurový a světle purpurový inkoust. Maximální tiskové rozlišení je uváděno hodnotou 2 400 x 1 200 dpi, rychlost tisku by se měla pohybovat na hranici 4 minuty na stránku A3 a 6,3 minuty na stránku A3 při použití lesklých fotografických materiálů. Maximální gramáž tiskových médií nepřekračuje 300 g/m2. Standardní komunikační rozhraní USB 1.1 a paralelní port volitelně doplňuje ethernetové připojení. V různých konfiguracích (bez zadního podavače, s podavačem z role a s kalibrační sondou) se bude tiskárna prodávat za 36-45 tisíc Kč.

Multifunkční barevná laserová tiskárna

Dlouhé čekání na období, kdy se na trhu konečně objeví multifunkční zařízení postavené na základě barevné laserové tiskárny, konečně skončilo. Do prodeje se dostává HP Color LaserJet 2820 AIO - výrobek, který k barevné laserovce přidává stolní skener a povyšuje ji na multifunkční přístroj. Předchozí řešení různých výrobců již propojení skeneru s barevnou laserovou tiskárnou nabídla. Vždy se však jednalo o samostatné části, které byly propojeny externí kabeláží. Zároveň se většinou jednalo o nákladné řešení, přičemž právě pořizovací cena bránila masovějšímu rozšíření.

HP Color Laserjet 2820 All-in-one

Co může právě tato novinka zákazníkovi nabídnout? Například rychlost tisku a kopírování 20 černobílých nebo 4 barevných stran A4 za minutu, rozlišení tisku 600 x 600 dpi hardwarově a 1 200 x 1 200 dpi s vyhlazováním a měsíční zatížení až 30 000 výtisků/kopií. Vestavěný skener pracuje v rozlišení 1 200 x 1 200 ppi hardwarově a až 19 200 x 19 200 ppi interpolovaně, kromě snímání ze skla by měl podporovat i práci s vícestránkovými dokumenty (díky 50listovému podavači). Výklopný zásobník papíru u tiskárny má kapacitu 125 listů formátu A4, výstup pojme rovněž 125 výtisků. Základní paměť zařízení 96 MB bude možné rozšířit až na 224 MB, ovladače tisku by měly zahrnovat emulace PCL 8 a Postscript Level 3. S počítačem bude zařízení komunikovat pomocí rozhraní USB 2.0 a síťové zásuvky 10/100 Mbit/s. V době uzávěrky nebyla přesně známa cena výrobku, předběžně se hovořilo o částkách mezi 32-35 tisíci Kč včetně DPH.

§§§§§


Římská exhibice

Václav Maletínský

V posledním dubnovém týdnu byly v Římě představeny čtyři nové výrobky společnosti Epson, určené pro využití v kanceláři. Dvojice barevných laserových tiskáren a barevných laserových multifunkčních zařízení vzbudila pozornost odborné veřejnosti a lze očekávat, že i po uvedení na náš trh se setká s oprávněným zájmem zákazníků.

Epson AcuLaser C2600 a C2600N

Zájemci o rychlé černobílé zpracování dokumentů a pomalejší barevný tisk uvítají nové přírůstky do rodiny čtyřprůchodových barevných laserových tiskáren s označením Epson AcuLaser C2600 a C2600N. Tiskárny jsou vybaveny procesorem s pracovní frekvencí 350 MHz a standardně 64MB operační pamětí s volitelným rozšířením na 512 MB. Mohou pracovat s tiskovými ovladači PCL 5c, PCL 6 a PostScript Level 3, zároveň mohou emulovat např. ESC/Page, Epson FX nebo IBM Mode 1239X. Pracovní rozlišení s technologií vyhlazování by mělo odpovídat nastavení 2 400 x 600 dpi, tiskárny za minutu provozu vytisknou 30 monochromatických nebo 7,5 barevných stran formátu A4. Velmi zajímavá je informace o maximálním měsíčním zatížení 120 000 černobílých nebo 48 000 barevných výtisků. S tím koresponduje nejen kapacita základních podavačů na 650 listů (500 ve spodním zásobníku a 150 ve víceúčelové přihrádce), ale také volitelné doplňky v podobě dalších spodních podavačů nebo modulu pro oboustranné zpracování dokumentů. Ovladače budou podporovat operační systémy Windows i MacOS, komunikaci s počítači zajistí paralelní a USB rozhraní u modelu C2600 a síťové připojení u modelu C2600N. K ovládaní zařízení poslouží velkoplošný displej, v jehož blízkosti je umístěno směrové navigační čtyřcestné tlačítko. Tiskárny mohou být prodávány s jediným černým tonerovým zásobníkem, se čtyřmi černými tonery nebo čtyřmi barevnými tonery CMYK. V prvním případě budou pracovat jako rychlé černobílé zařízení, které by mělo být k dispozici za velmi zajímavou pořizovací cenu, a teprve po dokoupení barevných tonerů se může proměnit v plnobarevný stroj. V druhém případě bude tiskárna pracovat monochromaticky, ovšem oproti srovnatelným kancelářským strojům se čtyřnásobnou výdrží toneru. Na tomto místě se sluší připomenout, že s konceptem levné černobílé tiskárny s volitelným dokoupením barevných tonerů přišla na trh přibližně před čtyřmi lety společnost Kyocera. Nepodporovala však založení čtyř černých tonerů, proto společnosti Epson právem patří prvenství za neobvyklé řešení (teprve čas ukáže, zda je žádané a správně pochopené). Poslední varianta, tedy barevné tonery CMYK, je určena pro smíšený černobílý a barevný tisk. Cena výrobků nebyla do doby uzávěrky našeho časopisu stanovena.

Epson AcuLaser CX11N a CX11NF

Multifunkční barevné laserové zařízení, které kromě tisku a skenování může zvládnout i kopírování dokumentů nebo jejich odeslání pomocí faxu, již není snem, ale skutečností. Model Epson AcuLaser CX11NF všechny zmíněné úlohy bez problémů zvládne a jeho sourozenec CX11N dokáže téměř vše, jen si neporadí s faxovým provozem. Zařízení budou tisknout v rozlišení 2 400 x 600 dpi barevně i černobíle při rychlosti 25 monochromatických stran za minutu nebo 5 stran za 60 sekund, s použitím všech čtyř tiskových barev CMYK. Široký ovládací panel s velkoplošným displejem je doplněn tlačítky pro volby kopírování a skenování, v případě modelu CX11NF samozřejmě nechybí numerická klávesnice pro zadávání faxových čísel. Oba produkty jsou vybaveny rozhraním USB 2.0 a ethernetovou zásuvkou 10/100 Mbit/s. Ke snadné konfiguraci, sledování spotřebního materiálu a zjištění informací o průběhu tištěných úloh je připravena interní webová stránka multifunkčních produktů. Deskový skener, který je umístěn nad tělem tiskárny, poskytuje hardwarové rozlišení 600 x 600 dpi, interpolované rozlišení 9 600 x x 9 600 dpi a kromě základního snímání "ze skla" podporuje díky automatickému podavači předloh i vícestránkové snímání, kopírování a faxový provoz. Vestavěný procesor multifunkčních zařízení pracuje na frekvenci 192 MHz a na základní desce jej doprovází 128 MB paměti s volitelným navýšením na celkovou kapacitu 576 MB. Základní vstup a výstup papíru by měl pojmout 180 tiskových médií a stejný počet výtisků, mezi volitelné doplňky bude patřit spodní zásobník pro 500 listů formátu A4 a manipulační podstavec s kolečky a ukládacím prostorem. Maximální měsíční zatížení produktu zatím nebylo zveřejněno, podařilo se však získat předběžné informace o pořizovací ceně, která by se u základního modelu měla pohybovat kolem 30 000 Kč.

§§§§§


uWízlo W paWučině

Pavel Kreuziger

C05P0338

http://www.specnaz.cz

Pod tímto odkazem najdete stránky zaměřené na nejrůznější techniky přežití v krizových situacích a na bojová umění, především však, jak už název napovídá, na autorovy zkušenosti z výcviku v ruských speciálních jednotkách Specnaz. Pilířem stránek jsou různé články na uvedená témata, které píše jeden autor, Marek Chlíbek. Ten také odpovídá na dotazy laické veřejnosti týkající se nejen jednotek Specnaz, ale třeba i cizinecké legie, armády a policie ČR, airsoftu atd. Zapojit se můžete rovněž do diskusních fór. Mimo jiné je zde umístěn odkaz na military obchody, kde si lze koupit vojenské vybavení.

http://www.sportplus.cz

Nový dceřiný projekt serveru centrum.cz zahájil provoz u příležitosti MS v hokeji v Rakousku a nezabývá se ničím jiným než sportem. Klasické fotbalové a hokejové rubriky doplňuje zpravodajství z nejrůznějších sportovních odvětví, nechybí zde formule 1, tenis nebo atletika. Ve dvou výše uvedených a u nás nejoblíbenějších sportech, tedy fotbalu a hokeji, si můžete pomocí tohoto webu udělat jasno. Je zde totiž přehledný seznam (nejen) českých vrcholových klubů, včetně sice nepříliš podrobných, ale užitečných karet hráčů v těchto klubech. Kromě pravidelných rubrik se autoři zaměřují i na monotematické celky.

http://www.cars.cz

Tento server je připraven pro všechny, kdo váhají při koupi auta, ať už zcela nového či ojetého. Pro každý typ vozidla je k dispozici formulář, přes nějž můžete pomocí mnoha parametrů vyhledávat to vaše vysněné. Pokud tedy například zadáte pouze parametr cena, objeví se výpis aut od či do zadané hodnoty a vy můžete v klidu vzájemně porovnávat jejich ostatní vlastnosti. Mezi další kritéria patří třeba značka auta (těch je zde nepřeberné množství, o mnohých jsme předtím ani nevěděli, že existují), typ karosérie nebo objem motoru. Pokud naopak chcete nějaké vozidlo prodat, vyplníte formulář na soukromou inzerci (pokud se jedná o ojetý vůz) nebo se můžete takto i zaregistrovat. Registrace je bezplatná a netýká se nutně jen autosalonů či autobazarů, můžete veřejnosti prostřednictvím tohoto serveru dát vědět i o vašem autoservisu, autolakovně, prostě o jakékoliv činnosti související s motorismem.

http://www.googlefight.com

Chcete si na chvíli odpočinout od stereotypní práce na počítači? Podívejte se na www.googlefight.com. Jak už samotný název webu napovídá, bude se bojovat. Kdo s kým? To si určíte sami. Jediné, co je předem dáno, je místo - vyhledávač Google. Zajímá vás, jestli uživatelé nejopěvovanějšího vyhledávače vyťukávají častěji jméno amerického prezidenta Bushe nebo nejhledanějšího teroristy Usámy bin Ládina? A jak si vede Michael Jackson před porotou? Jak dopadl rockový šílenec Marilyn Manson v porovnání s hvězdou, od které si vypůjčil své křestní jméno, Marilyn Monroe? Překvapivě vyrovnaný duel svádějí Beatles a Rolling Stones. Ještě více překvapující je výhra škaredých a tlustých nad sexy a štíhlými. Stránka doznala od zrození značných změn. Přibyly i kategorie jako seznam dvaceti posledních "fightů", legrační "fighty" atd.

http://www.fotbal.cz

Co jiného by se mohlo na této doméně nacházet než oficiální stránky Českomoravského fotbalového svazu? Stránka samozřejmě obsahuje kvanta informací o ČMFS i českém fotbale obecně. Pokud patříte mezi fandy fotbalové historie a statistik, budete si zde připadat doslova jako v ráji. Česká reprezentace je zde podrobně rozebraná od roku 1920. Jste-li příznivcem některého místního klubu, můžete si jeho statistiky najít v daném kraji a okrese. Avšak naleznete zde zprávy nejen z českých luhů a hájů, ale i mezinárodní. Tyto zprávy se týkají reprezentantů a reprezentantek ČR všech možných věkových kategorií. Návštěvníci serveru mají možnost koupit si vstupenky na fotbalové zápasy české reprezentace. Například na počátku května zde byla umístěna informace o blížícím se druhém kole prodeje vstupenek na MS 2006 v Německu.

http://www.teenage.cz

Tento server, určený nejen pro teenagery, nabízí hlavně velké množství recenzí na nejrůznější hudbu a filmy, které jsou právě "in". Recenze jsou seřazené samozřejmě po sekcích. Pokud nevíte, kam jít večer za kulturou, pravidelně aktualizovaný seznam koncertů může být tou správnou volbou. Kromě toho zde můžete najít nepřeberně (povětšinou anglických) textů současné zejména popové, ale i rockové a jiné muziky. Převážná většina návštěvníků těchto stránek je ovšem ve věku, kdy navštěvuje (a někdy taky i studuje) základní školu nebo některý z rozličných typů škol středních. Pro žáky a studenty jsou největším z lákadel, které jim na tomto webu autoři poskytují, možná docela překvapivě taháky. Jsou ve zvláštní sekci rozdělené podle předmětu, v němž se dají použít. Každý si po registraci může na web umístit nějakou svoji vlastní školní "pomůcku".

§§§§§


Dvouvrstvá DVD-R

Jaroslav Kasal

C05P0336

Podle posledních informací od společnosti Verbatim se zdá, že nebude trvat dlouho a na trhu se objeví inovovaná média typu DVD-R. Jedná se dvouvrstvé DVD-R disky, takzvané DVD-R DL, na jejichž povrch bude možné zapisovat výkonem až 4x. V praxi by pak zhotovení kompletního DVD s kapacitou 8,5 GB dat mělo trvat pouze cca 25 minut. O praktickém přínosu nových dvouvrstvých médií Verbatim není třeba dlouze přemýšlet, nároky uživatelů na datový prostor stále stoupají. Přitom jen málokterý uživatel PC chce na zhotovení DVD disku čekat zbytečně dlouho. S novými disky DVD-R DL by se mohla situace opět o něco zlepšit.

Odkaz: http://www.verbatim.com

§§§§§


Dvě jádra nadvakrát

Lukáš Erben

C05P0335

Když dva dělají totéž, není to obvykle totéž. To platí i pro dvoujádrové procesory, které v překvapivé shodě a shonu uvedli oba přední výrobci - tedy Intel a AMD. Zatímco Pentium D a Pentium Extreme jsou vlastně jen dvě jádra Pentia 4 komunikující vzájemně prostřednictvím FSB sběrnice, AMD zvolilo odlišný postup a využilo ke komunikaci obou jader společný paměťový řadič a rozhraní systémových požadavků, které jsou integrovány přímo v procesoru. Řešení AMD se sice zdá o něco efektivnější - na definitivní soudy je ale přece jen poněkud brzy.

Z hlediska uživatelů uvažujících o upgradu na dvoujádrový procesor je ale jednoznačně lepší Athlon 64 X2. Díky propojení jader uvnitř CPU (a nikoliv "venkem" přes FSB jako je tomu u Pentia D) je totiž možné použít nové Athlony v libovolné desce s paticí Societ 939 (stačí upgrade BIOSu). Pro instalaci nového Pentia D či Pentia Extréme Edition je třeba nový čipset a tedy i základní deska. Ani v případě Athlonu 64 X2 či dvoujádrových Opteronů to ale neznamená, že by nový procesor nabídl výkon odpovídající dvěma samostatným CPU - společným faktorem, který omezuje Pentium D i Athlon 64 X2, je omezená rychlost přístupu a přenosové kapacity RAM. Obě jádra totiž musí v obou případech sdílet společnou paměť a pokud chtějí současně číst či zapisovat, dochází logicky k prodlevám.

Intel a AMD mají výrazně odlišnou strategii v oblasti cen. Dvoujádrová Pentia D začínají na zhruba 6 000 Kč bez DPH za 2,8 GHz verzi, zatímco nejlevnější dvoujádrový Athlon 64 X2 4200+ (2,2 GHz) přijde na dvojnásobek. Pravdou ovšem je, že AMD nabízí v případě dvoujádrových CPU za vyšší cenu i vyšší výkon - nejrychlejší Athlon 64 X2 4800+ pracuje na frekvenci 2,4 GHz a jeho výkon v aplikacích, které nepodporují multithreading, tak odpovídá nejrychlejším Athlonům 64 3800+/4000+). Oproti tomu nejrychlejší dvoujádrové Pentium D pracuje na frekvenci 3,2 GHz (a ve "starších" aplikacích tak nabízí pouze výkon stejně taktovaného Pentia 4).

Podrobnější rozbor výkonu obou dvoujaderných platforem přineseme v příštím čísle, už nyní ale můžeme konstatovat, že AMD se zaměřilo zejména na ty, kdo hledají maximální výkon za všech okolností a nehledí příliš na cenu. Intel oproti tomu nabízí procesory vhodné zejména pro intenzívní práci s více aplikacemi, kdy není rozhodující špičkový výkon počítače, ale především vysoká flexibilita a přijatelná cena.

§§§§§


Duben 2005: konec starých časů

Jiří Peterka

C05P0342

V měsíci dubnu se vyměnila vláda. Ta původní ještě stihla prodat Český Telecom a současně málem i zrušit samostatné ministerstvo informatiky. To ale nakonec přežilo. Duben byl také posledním měsícem platnosti původního telekomunikačního zákona. Regulátor toho využil a na poslední chvíli vydal hned pět zásadních rozhodnutí.

Duben 2005 vejde do historie jako měsíc, kdy vyvrcholily tahanice politiků kolem osudu vlády Stanislava Grosse. Nakonec se sice vše vyřešilo, ale v průběhu těchto tahanic měl namále i náš nejmladší vládní resort - ministerstvo informatiky. Záměr zrušit ho již dříve avizovala opoziční ODS, která by jej ráda nahradila nějakou malou skupinkou úředníků kdesi na úřadu vlády. V průběhu vládní krize pak přišla s obdobnou myšlenkou i nejsilnější vládní strana, ČSSD. Také ona jej náhle chtěla buď úplně zrušit, nebo alespoň neobsadit samostatným ministrem a pověřit řízením tohoto resortu některého jiného ministra, aby se počet členů vládního kabinetu snížil. Nakonec se tak ale nestalo a v čele resortu nakonec stanula dosavadní náměstkyně ministra informatiky pro oblast e-governmentu, Dana Bérová.

Český Telecom byl prodán

Jednou z posledních aktivit odcházející vlády Stanislava Grosse bylo dokončení procesu privatizace Českého Telecomu. Ve výběrovém řízení, kde hrála hlavní roli nabízená cena, nakonec přišla s nejvyšší nabídkou španělská společnost Telefónica. Bylo to docela překvapení, protože většina analytiků favorizovala spíše švýcarský Swisscom nebo finanční fondy spolu s France Telecom. Nakonec ale Telefónica nabídla 82,6 mld. korun, což bylo nejvíce - a to rozhodlo.

Počátkem dubna vláda na doporučení privatizačního poradce rozhodla o tom, že Telecom prodá právě do rukou společnosti Telefónica a ihned 12. dubna s ní podepsala příslušnou smlouvu o prodeji majoritního balíku 51,1 % akcí ČTc, které byly dosud v držení státu. Transakci musí ještě schválit antimonopolní orgány ČR i EU a celý proces akvizice by mohl být dokončen do tří měsíců, tedy někdy do poloviny roku.

Relativně vysoká cena, jíž bylo při prodeji dosaženo, má zajímavý dopad i na rozvoj broadbandu v České republice. Vláda totiž již dříve (26. ledna 2005) schválila tzv. národní broadbandovou strategii (formálně: Národní politiku vysokorychlostního přístupu), v rámci níž se zavázala věnovat jedno procento z výnosu privatizace Českého Telecomu právě na rozvoj broadbandu v ČR. A tak na tento účel (přes příslušný fond, spravovaný ministerstvem informatiky v rámci jeho rozpočtu) bude k dispozici téměř 826 milionů korun. Budou moci být využity jak pro rozvoj broadbandového obsahu, tak i k rozvoji infrastruktury v lokalitách, kde na to trh nestačí.

Nastupuje nový zákon

Duben byl také posledním měsícem, kdy ještě platil původní zákon o telekomunikacích (zákon č. 151/2000 Sb.). Ten v roce 2001 otevřel telekomunikační trh prvnímu nástupu konkurence, ale sám musel ustoupit zákonu dalšímu, který do našeho právního řádu transponoval nový evropský regulační rámec. Tentokrát již nejde jen o "pouhé" telekomunikace, nýbrž o poněkud širší rámec, zahrnující informatiku a hlavně problematiku médií. Tedy alespoň tu její část, která se zabývá technickými aspekty, zejména šířením signálu pro rozhlasové a televizní vysílání, nyní již v digitální podobě. Proto se již nehovoří o telekomunikacích, ale o širším oboru tzv. elektronických komunikací.

Nový zákon, který by do našeho právního řádu transponoval zmíněný evropský rámec elektronických komunikací, jsme původně měli mít již k datu našeho vstupu do EU. To se nepodařilo, místo toho jsme nabrali přesně roční zpoždění. Nás nový zákon o elektronických komunikacích (zákon č. 127/2005 Sb.) nakonec nabyl účinnosti k 1. květnu 2005. A to v něm ještě zcela schází problematika médií, resp. šíření televizního a rozhlasového signálu. Tu totiž poslanci z návrhu zákona vyčlenili a rozhodli se ji řešit samostatně, novelou tzv. vysílacího zákona.

Rada ČTÚ

Jednou ze změn, které přináší nový zákon

č. 127/2005 Sb. (o elektronických komunikacích), je i vytvoření nového národního regulátora pro oblast elektronických komunikací. Jmenovat se sice bude stejně, tedy "Český telekomunikační úřad", ale zásadně se změní například způsob jeho vedení. Až dosud stál v jeho čele předseda, který rozhodoval o zásadnějších věcech a byl také odvolací instancí pro rozhodnutí jednotlivých složek úřadu.

V čele "nového ČTÚ" již stojí vládou jmenovaná pětičlenná rada, jež o nejzásadnějších věcech rozhoduje kolektivně. Jednoho z členů Rady jmenuje vláda předsedou, ten pak Úřad řídí a jedná jeho jménem. Sám také rozhoduje o některých méně zásadních věcech.

Novým předsedou ČTÚ vláda v dubnu zvolila původního předsedu ČTÚ Davida Stádníka. Spolu s ním pak do Rady ČTÚ jmenovala bývalého prvního náměstka ministra informatiky Michala Frankla, poradce vedení Českého Telecomu Pavla Dvořáka a bývalou náměstkyni ministra spravedlnosti Janu Fürstovou. Páté místo v Radě zůstalo zatím neobsazené.

Rozhodnutí regulátora - na poslední chvíli

Nový zákon o elektronických komunikacích přinese i celou řadu dalších změn. Patří mezi ně také způsob uplatňování regulace trhu elektronických komunikací. Nově bude vyžadovat vypracování tzv. analýz relevantních trhů (jakýchsi významných dílčích trhů), teprve podle nich bude regulátor moci ukládat konkrétní povinnosti těm subjektům, které na těchto dílčích trzích budou mít "významnou tržní sílu". Nový regulátor by měl dokončit všechny podobné analýzy do 9 měsíců od účinnosti nového zákona.

Doslova na poslední chvíli, jen pár dnů před koncem dubna, "starý regulátor" ještě podle "starých pravidel" (podle původního zákona č. 151/2000 Sb.) vydal pět významných rozhodnutí, na které telekomunikační trh předtím marně čekal řadu měsíců. Jde o rozhodnutí ohledně cen regulovaných služeb (v rámci univerzální služby), o ceny za tzv. zpřístupnění místních smyček, o ceny za propojení, o rozhodnutí o internetové terminaci i originaci, a ještě o dodatek k jednomu dřívějšímu rozhodnutí o ADSL propojení. Touto "regulační smrští" pak původní regulátor ještě před svým zánikem (a znovuzrozením podle nového zákona) způsobil úplné zemětřesení. Snad všichni operátoři ještě dlouho jeho rozhodnutí studovali a pečlivě počítali.

§§§§§


500 minut s Oskarem

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

C05P0346

Oskar představuje velkorysý tarif "500 Naplno", jenž má za úkol poskytnout velké množství volných minut za výhodnou cenu pro zákazníky, kteří v průběhu dne téměř neodlepí mobilní telefon od ucha. Jak vyplývá již z názvu, nabízí nový Oskarův paušální program rovných 500 minut na volání do všech sítí v ČR. Měsíční poplatek byl stanoven na 1 600 Kč (tj. 1 904 Kč s 19% DPH). Minutová sazba nad rámec volných minut činí 3,96 Kč pro hovory do ostatních sítí v ČR, resp. 3,17 Kč/min. při volání do Oskara (ceny s DPH). Za odeslanou SMS zprávu zaplatí zákazník s tímto tarifem 1 Kč (1,19 Kč s DPH). Oskar samozřejmě umožňuje k "500 Naplno" aktivovat i další služby ze své nabídky, například "Po svém" nebo "BezObav" (zde se operátor zavazuje čtyřikrát do roka optimalizovat vaše náklady tak, abyste co nejvíce ušetřili).

První Lucky Day u T-Mobile

Na sedmadvacátého dubna letošního roku připadnul první Lucky Day společnosti T-Mobile v ČR. Jedná se o jeden operátorem zvolený den v měsíci, kdy operátor ve svém internetovém obchodě nabízí různé slevy na vybrané služby i mobilní telefony. Konkrétně se jednalo o zvýhodněnou nabídku tří mobilních telefonů  - Nokia 3410 za 1 299 Kč, LG C3300 za 3 699 Kč a Siemens CF62 za 2 599 Kč. Ze služeb se T-Mobile rozhodl na jeden den zviditelnit Twist karty s aktivovaným tarifem Twist Home za 399 Kč. Pokud se vám možnost nakupovat produkty T-Mobile za snížené ceny zalíbila, nezbude vám nic jiného, než pravidelně sledovat e-shop T-mobile a čekat na další Lucky Day.

Samoobsluha v novém

Oskarovi zákazníci, kteří pravidelně používají jeho internetovou Samoobsluhu, již jistě zaznamenali poměrně razantní změnu v designu (ale i funkčnosti) tohoto moderního způsobu správy telefonního účtu. Nově je například k dispozici volitelné bezplatné zasílání SMS s informacemi o aktuálním stavu vašeho volání, plateb či vyúčtování. Kompletního přepracování se dočkala struktura menu internetové Samoobsluhy, přičemž Oskar o této změně říká, že ovládání je nyní mnohem snazší než dříve.

Eurotel se mění na T-Mobile

Slovenský Eurotel Bratislava již podnikl první kroky, jež povedou ke transformaci na T-Mobile. V první řadě započal s masivní billboardovou kampaní, jejímž úkolem je obeznámit zákazníky s klíčovým heslem celého rebrandingu: "Eurotel se mění na T-Mobile". Zároveň došlo v Bratislavě k otevření první kamenné prodejny pod vlajkou T-Mobile. V další fázi plánuje operátor postupně změnit názvy tarifů a služeb, dojde také k hromadnému rozesílání konfiguračních SMS, jež všem zákazníkům opraví informaci o názvu operátora (tato informace bývá zpravidla zobrazována na displeji telefonu).

Dvojnásobný nášup u T-Mobile

T-Mobile přichází s propagační akcí, v jejímž rámci mají zákazníci možnost získat ke každému tarifnímu plánu dvojnásobek volných minut. Co pro to musí udělat? Stačí, když si v letním období objednají na dobu určitou (12 nebo 24 měsíců) některý z nabízených tarifů, přejdou na něj z předplacené karty Twist nebo si náležitě prodlouží stávající smlouvu o poskytování služeb. Za tento akt důvěry se jim T-Mobile odvděčí přidělením bonusových volných minut. Jako další příjemné poděkování navíc dostanou jeden nebo více filmů na DVD (např. Poslední císař, Wasabi, Mluv s ní apod.). Pro podrobnější informace vás odkážeme na webovou stránku www.t-mobile.cz.

Viry pro Symbian? Množí se!

Antivirová společnost SimWorks ve své tiskové zprávě informovala veřejnost o tom, že při testování souborů, kolujících mezi uživateli sítí pro sdílení dat, nalezla více než 50 nových variant virů pro platformu Symbian (Series 60). Nejčastěji se infikované soubory nacházely v internetem šířených crackovaných verzích některých hojně používaných programů. Proti expandující hrozbě můžete svůj chytrý telefon chránit buď instalací příslušné antivirové aplikace přímo v prostředí operačního systému Symbian, nebo jej připojte k počítači pomocí kabelu a nechte zkontrolovat veškeré složky aktualizovaným počítačovým antivirem s podporou souborů SIS (např. Avast Home ve verzi 4.6 a vyšší).

Český Telecom odkoupen Telefónicou

Již na začátku dubna se vláda rozhodla prodat státní podíl v Českém Telecomu španělské společnosti Telefónica (třetí největší telefonní operátor na světě). Telefónica se zavázala uhradit 10 % z prodejní částky ihned, zbytek bude zaplacen až poté, co transakci povolí český a evropský regulační úřad. Celkem dostane ČR od společnosti Telefónica asi 82,6 miliardy Kč. Česká republika ale určitý vliv v Českém Telecomu prozatím neztrácí, neboť podle dohody bude po následující tři roky mít v dozorčí radě Českého Telecomu svého zástupce.

Zdražení aktivací u Orange

V průběhu měsíce dubna došlo u slovenského operátora Orange k navýšení aktivačních poplatků. Místo původních 99 Sk za aktivaci tak noví zákazníci zaplatí 299 Sk. Změna se nedotkla internetového tarifu Orange Internet, za jehož aktivaci se platí i nadále pouze 1,20 Sk.

Orange: 25 + SMS

Orange představuje dva nové tarifní programy, určené převážně pro uživatele, kteří až dosud telefonovali s předplacenou kartou, ale nyní se rozhodli využívat výhod paušálního programu. První z tarifů, nazvaný 25 + SMS, nabízí 25 volných SMS (do sítí Orange) a stejný počet minut pro hovory do Orange a přidružených pevných linek, vše za měsíční poplatek 149 Sk bez DPH. Pokud se zákazník rozhodne, že si k paušálu 25 + SMS pořídí za zvýhodněnou cenu i nový mobil, zvýší se poplatek na 199 Sk bez DPH měsíčně. Podmínkou pro pořízení tarifu 25 + SMS je uzavření smlouvy na 12, resp. 24 měsíců (při nákupu cenově zvýhodněného mobilního telefonu). Druhý nabízený tarif, známý pod jménem 25 + SMS uni, dává zákazníkům k dispozici 25 volných minut do všech telefonních sítí na Slovensku plus 25 SMS zpráv do Orange. Jako bezplatný bonus navíc Orange přidává 25 minut na víkendová volání do své sítě. Kolik se ale za 25 + SMS uni platí? Měsíční paušál činí 219 Sk bez DPH, v případě současného pořízení telefonu v akci se však na prvních pět účtovacích období poplatky sníží na hodnotu 199 Sk bez DPH. Více informací hledejte na http://www.orange.sk.

Ještě více Po svém s Oskarem

Již tak značně výhodný Oskarův doplňkový program "Po svém" se v období do konce července dočká dalšího citelného vylepšení. Místo 20% slevy na hovorném, která tvoří jeho "běžnou pracovní náplň", přichází letní varianta "Po svém" rovnou s 50% snížením ceny při volání nad rámec volných minut. Od srpna se samozřejmě vrátí zpět "pouhá" dvacetiprocentní sleva, ale i tak jde stále o velmi dobrou nabídku, nad níž se stojí za to zamyslet. Pokud využíváte paušál Oskara a službu "Po svém" jste si ještě neaktivovali, můžete tak učinit nyní a využít tak akční nabídky. Jestliže jste však o Oskarově "Po svém" ještě nic neslyšeli, pak vězte, že jde o slevu na hovorném, kterou vám operátor poskytne za to, že mu ušetříte lidské zdroje na infolinkách tím, že budete svůj telefonní účet spravovat přes internet.

S T-Mobilem na Eltona Johna

Čerstvě přejmenovaný slovenský T-Mobile (ex-Eurotel Bratislava) potřebuje, aby jeho nový název našel cestu do všeobecného povědomí, a tak se rozhodl, že 1. června 2005 uspořádá propagační koncert, na který pozve hvězdného Eltona Johna. Akce se bude konat uvedeného dne v Bratislavě, začátek byl stanoven na 18 hodin. Koncert je určen pro všechny, kdo přijdou, vstup zdarma. Více informací naleznete na http://www.t-mobile.sk.

Pohoda trochu jinak

Eurotel Praha s účinností od května mírně mění podmínky, jejichž splnění je nutné pro poskytnutí studentského tarifu Pohoda. Nedotovaná smlouva bude nyní uzavírána na 1 rok, po uplynutí této doby se bude nutné prokázat aktuálním potvrzením o studiu. V případě smlouvy, v níž si zákazník pořizuje zároveň dotovaný mobilní telefon, bude mít tarif Pohoda platnost 2 roky. Veškeré další podmínky zůstávají i nadále stejné. Změna se nedotkne současných uživatelů - pro ně je tarif Pohoda aktivní neomezeně dlouhou dobu.

Perspektivy

O tom, že v oblasti volné grafiky působí v České republice řada mladých talentů, přesvědčil první ročník ceny T-Mobile pro mladé grafiky Perspektivy. Do posledního dubnového dne, kdy byla uzávěrka prací, se přihlásilo 124 umělců s 238 díly. Soutěž pro umělce do věku třiceti let byla vyhlášena 8. března, posuzována byla díla z oblasti volné grafiky. O udělení ceny rozhodla nezávislá porota složená z odborníků v oboru výtvarného umění, v jejímž čele zasedl Joska Skalník jako garant celého projektu. Mezi hodnotiteli byli dále grafik Oldřich Kulhánek, historička umění a ředitelka Středočeské galerie a nakladatelství Simona Hošková a Jiří Brázda, akademický malíř a grafik, zastupující Hollar - Asociaci českých grafických umělců.

Porota rozhodla o oceněních takto: 1. místo - Jitka Chrištofová: Symbiomorf, akvatinta, 2005 (Akademie výtvarných umění v Praze), 2. místo - Sylvie Kořánková: Jealous, sítotisk, 2004 (Vysoká škola umělecko-průmyslová v Praze), 3. místo - Petra Krupíková: Bez názvu, linoryt 2004 (Institut pro umělecká studia Ostravské Univerzity), čestné uznání - Pavel Kučera za dílo Samota, linoryt 2005 (Vyšší odborná škola grafická a Střední průmyslová škola grafická v Praze 1).

Twistujte s bonusem v letních měsících

Pokud si u T-Mobile v období od 1. května do 30. září koupíte předplacenou SIM kartu Twist v letní edici, získáváte nárok na 100% bonus při prvním navyšování kreditu. To znamená, že když si letní Twist kartu poprvé dobijete například za 200 Kč, získáte automaticky kredit v hodnotě 400 Kč. Dalších dobíjení se zvýhodnění již pochopitelně netýká. Maximální výše bonusu byla stanovena na

1 000 Kč.

Eurotel láká nové zákazníky

Jedna z četných letních lákavých nabídek pochází i od Eurotelu. Ten připravil na květen a červen speciální akci pro nové zákazníky, kteří splní dané podmínky. Odměnou jim bude určitý počet volných minut na volání. Konkrétní množství bonusových minut závisí na zvoleném tarifním plánu a dalších okolnostech. Po oznámení požadavků, jež Eurotel klade na zákazníky, aby získali nárok na zmiňované volné minuty, se ovšem na hlavu operátora v internetových fórech okamžitě snesla vlna kritiky. Většina uživatelů si stěžovala, že uložených podmínek je příliš mnoho a že vykazují vysokou dávku nesrozumitelnosti, což může vést k dezorientaci nebo případně i k odrazení jinak zainteresovaných zákazníků.

Oskar roste

Oskar získal v prvním čtvrtletí 61 162 nových zákazníků. Celkový počet zákazníků, kteří využívají jeho služby, tak vzrostl na 1 892 278. Je to o 17,2 % více než na konci stejného čtvrtletí předchozího roku, kdy s Oskarem volalo

1 613 971 zákazníků. Podle interních odhadů vzrostl Oskarův tržní podíl k 31. březnu 2005 na 17,3 %, zatímcoa v závěru stejného období loňského roku dosahoval 16,3 %. Během uplynulých 12 měsíců se zároveň penetrace mobilních telefonů zvýšila z 97 % na odhadovaných 107 %.

Své názory, náměty či připomínky zasílejte na adresu ontheair@idg.cz

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Když havaruje disk

Jan Šplíchal

C05P0344

Zachraňte po havárii disku či systémové chybě svá data a včas použijte samospustitelnou zálohu (bez nutnosti instalovat systém). Využít můžete i některý z nabízených programů z Tématu CD, věnovaného digitální fotografii.

Akce a Novinky

NovaStor Corporation má již dlouholeté zkušenosti s vývojem softwaru pro zálohování dat. Jedním z jejich produktů je také NovaBACKUP 7.1, který vám přinášíme v plné edici zcela zdarma. Data lze zálohovat na všechna možná média, na jaká si jen vzpomenete. Více informací naleznete tradičně v rámečku. V sekci Novinky naleznou příznivci platformy Linux aktuální číslo oblíbeného časopisu Abíčko, zabývající se právě touto tematikou, internetové periodikum Interval rovněž nabízí to nejzajímavěji za uplynulý měsíc. Pokud chcete získat ucelenou představu o veškerém softwaru, který jsme na našich CD vydali, sáhněte po aktualizovaném seznamu v excelovských tabulkách. Nechybí ani kompletní elektronická podoba časopisu s veškerými materiály od roku 2000. Třikrát je zastoupen také software, vztahující se k ostatním článkům uvnitř časopisu. Měsíc březen byl z hlediska hojnosti oprav pro operační systém Windows poměrně štědrý, proto je část Servis věnována právě jim. Pro zjednodušení a přehlednost jsme pro každou edici Windows vytvořili samorozbalovací ZIP balíček, obsahující všechny opravné soubory. Stačí si tedy vybrat odpovídající verzi systému, rozbalit balíček a nainstalovat opravy. Připraveny jsou jak anglické, tak české záplaty.

Software

V části Komerční software vám nabízíme slevu na balíček nástrojů, které využijete pro pohodlnou práci s digitálními snímky - ACDDSee 7 PowerPack ESD. PowerPack zahrnuje následující aplikace: ACDSee, FotoCanvas a FotoSlate (nejnovější z produktů pro digital imaging od ACD Systems) a pět exkluzivních možností pro rozšíření plug-in. ACDSee je prohlížeč snímků, konvertor grafiky a nástroj, určený pro sdílení obrázků v systému Windows. FotoCanvas je všestranný editor fotografií, vybavený velkým množstvím nástrojů pro jejich tvorbu a úpravu, včetně možnosti odstranění "červených očí". Konečně FotoSlate slouží pro tvorbu a tisk kolekcí fotografií profesionálního vzhledu.

Druhým zástupcem je Spy Emergency 2005, anti-spywarový software, který rychle a bezpečně ve vašem počítači najde a odstraní spyware, adware, trojské koně, keyloggery, nebezpečné cookies, dialery, spyboty, trackware a malware. Spy Emergency obsahuje rezidentní štíty pro ochranu v reálném čase, automatický update spywarové databáze, zabudovanou technologii na opravu LSP a vyhledávání vx2. Více informací o těchto produktech naleznete v rámečku s označením Komerční software & slevy.

Rubrika Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Za zmínku stojí Oxygen Phone Manager 2.80, umožňující komunikaci mezi počítačem a mobilním telefon Nokia. Můžete ve svém telefonu číst, editovat, ukládat, načíst a přepsat telefonní seznam. Možné je též importovat data z Microsoft Outlooku nebo Lotus Notes a exportovat zpět do těchto programů telefonní seznam, pracovat s kalendářem, tóny vyzvánění, logy apod.

Aplikaci Kubik SMS DreamCom 5.52 pro posílání krátkých textových zpráv na mobilní telefony jistě ocení většina uživatelů, neboť její používání je rychlejší než psaní zpráv na mobilu. Mnohdy je také levnější nebo dokonce zdarma. Do nové verze postoupila také Filezilla, výkonný open source FTP/SFTP klient, vybavený mnoha funkcemi a možnostmi. Její součástí je site manažer pro správu FTP účtů a nástroj pro udržení připojení: Download Queue. Tento produkt podporuje firewally a připojení přes proxy, SSL a zabezpečení Kerberos GSS. Belarc Advisor 7.0L připraví podrobné informace o instalovaném softwaru a hardwaru. Program má jednoduchou instalaci, po níž ho stačí spustit - v okně prohlížeče uvidíte přehled veškerého instalovaného softwaru, hardwaru, ale i licencí programů. ZoneAlarm 5.5.094.000 je výkonný firewall pro ochranu počítače před přístupem z internetu a pro kontrolu programů, které přes něj komunikují. Úroveň ochrany systému můžete upravit prostřednictvím řady možností nastavení, přesně podle svých potřeb. Přístup k internetu lze jednotlivým aplikacím povolit nebo zakázat.

Digitální fotografie se rozmáhá stále více, proto jsme se rozhodli věnovat Téma CD zpracování digitálního obrazového materiálu. Program Zoner Photo Studio 7 pro kompletní správu a zpracování digitálních fotografií je nástupcem úspěšné řady známého programu Zoner Media Explorer, ovšem s velkou řadou nových nástrojů a funkcí. Dokáže fotografie či jiné obrázky načítat přímo z fotoaparátu či skeneru a následně velmi dobře upravovat. Můžete retušovat chyby, upravovat barvy či odstranit zkreslení perspektivy. Velmi dobře funguje hromadné zpracování jako ořezy, změny rozměrů či převod formátů, velmi kvalitní jsou možnosti pro tisk či export do PDF.

JAlbum 5.2 je nástroj pro snadnou tvorbu webových fotogalerií. Stačí přesunout složky s fotografiemi do JAlba a program automaticky vytvoří HTML stránky s miniaturními náhledy fotografií, případně prezentaci vašich snímků formou slide show s možností aplikace řady efektů. Pokud chcete své snímky prezentovat jinak, nabízíme vám nástroj PicturesToExe 4.41 pro vytváření "slide show" prezentací z BMP, GIF a JPEG grafických souborů, doplněných zvukem (MP3, WAV, MID, WMA, OGG). Slide show se generuje jako samostatně spustitelný EXE program nebo spořič obrazovky s příponou SCR. PixVue 2.0 se plně integruje do prostředí Windows Exploreru a umožňuje správu, vyhledávání, prohlížení a základní editaci obrázků. Program je integrován v kontextovém menu na pravém tlačítku myši a jeho pomocí lze například vytvořit z obrázků soubor PDF, webovou galerii nebo přidat obsáhlý komentář. Nastavení aplikace se provádí pomocí zástupce v Ovládacích panelech.

Část Vyzkoušejte si je věnována programům souvisejícím s ostatními články uvnitř čísla, programům z rubriky CD centrum, ale také softwaru, jenž nás zaujal. Utilita DiffDog 2005 zjišťuje rozdíly v obsahu dvou souborů nebo adresářů. Porovnávací utilitu nejvíce ocení vývojáři a pokročilí uživatelé vytvářející soubory HTML. Pro běžné uživatele poslouží k porovnání několika verzí stejného textového souboru nebo pro kontrolu shody souborů ve dvou adresářích. Bezesporu každý počítačový uživatel se setkal s problémem, kdy chtěl odinstalovat program, ale ten i přes veškerou snahu zůstával ukrytý někde v systému. Pokud tedy chcete ovlivnit chování některých aplikací a úspěšně je odstranit, nainstalujte si XP-AntiSpy 3.93. Ovlivnit můžete i chování Internet Exploreru 6 - můžete vypnout Javascript a plánované aktualizace, zvýšit maximální počet připojení k serveru nebo zakázat nepotřebné funkce, které ovlivňují výkon počítače. Zaručena je i kompatibilita se Service Packem 2. Čas od času bychom měli zkontrolovat harddisk, zda je vše v pořádku. K tomu slouží programy, které je testují a zároveň o nich podávají informace. Jedním z nich je i HD Tune 2.10, obsahující čtyři záložky pro testování disku, informace o něm, o jeho kondici a hledání chyb.

Komunikace a Hardware

Komunikace nabízí novinky z oblasti prohlížečů a on-line komunikace. Opera 8.0 je velmi rychlý a výkonný prohlížeč webových stránek pro internet i intranet, navíc se sympatickým uživatelským prostředím. Podporuje CSS, Javu (přes Sun Java plug-in), JavaScript SSL (128 bit), TLS (Transaction Layer Security), vícenásobná okna, Unicode a LiveConnect. Integrovány jsou nástroje pro vyhledávání, blokování pop--up oken, Instant Messaging a čtení diskusí, poštovní klient s automatickým tříděním pošty a filtrem nevyžádaných zpráv (podpora POP3, IMAP a ESMTP) či další užitečná vylepšení klasického prohlížeče.

Blíže nespecifikované bezpečnostní riziko opravuje nová verze prohlížeče Maxthon. Kromě zvýšení bezpečnosti přináší nová verze vylepšené blokování vyskakujících oken a opravuje několik chyb v kódu aplikace. Maxthon, dříve známý pod názvem MyIE2, je výkonný internetový prohlížeč, postavený na jádru IE (požaduje IE 5.x nebo IE 6.0), ale s mnohem bohatší nabídkou funkcí. Dokáže současně zobrazit několik webových stránek v jednom okně, podporuje plug-iny a IE extenze, úpravu vzhledu skiny, automatické vyplňování formulářů, automatické rolování stránek, filtrování, omezení reklam apod. Součástí combo verze jsou rozšíření plug-in (AIRoboform, FlashSave, ViewSource, EnableRightClick, Up a Level, Weather) a skiny.

V nové verzi 5.03 Lite se představuje také jeden z nejoblíbenějších komunikačních programů - ICQ. Tato odlehčená edice obsahuje výběr základních funkcí. Důraz je kladen na co nejmenší instalaci. Miranda IM 0.4 je další klient pro on-line komunikaci. Jeho přednostmi jsou nízké nároky na paměť, vysoká rychlost, podpora více protokolů (ICQ, AIM, MSN, Jabber, Yahoo, Gadu-Gadu, Tlen, Netsend). Nevyžaduje instalaci a vyznačuje se snadnou přenositelností (vejde se na jedinou disketu). Nabízí jen nezbytné funkce, ale je snadno rozšiřitelný prostřednictvím řady plug-in doplňků (k dispozici jich je přes 130). Miranda splňuje všechny požadavky běžného uživatele a zároveň minimálně zatěžuje počítač a jeho paměť. Využívá sítě uživatelů ICQ, takže je potřeba mít zaregistrované vlastní ICQ UIN. Nová verze opravila řadu chyb, zlepšila stabilitu aplikace a hlavně podporuje u jednotlivých protokolů nové funkce.

Rubriku Hardware jsme věnovali ovladačům grafických karet. Nenajdete zde však obvyklé sady vydávané přímo společnostmi ATI a NVIDIA, ale neoficiální ovladače Omega Drivers. Jedná se o kompilaci různých verzí ovladačů a jejich součástí do celku, který je důkladně otestován a obecně vykazuje dostatečnou stabilitu.

Zadarmo: NovaBACKUP 7.1

Určitě vás již minimálně jednou potkal kolaps systému či hardwarová chyba, která způsobila ztrátu dat. Pro jejich snadné zálohování vám dnes nabízíme produkt NovaBACKUP. Společnost NovaStor Corporation je na trhu již poměrně dlouho - autoři na svých stránkách uvádějí 17 let, a to v je oblasti počítačů už opravdu hodně dlouhá doba. Jejich produkt NovaBACKUP se může pochlubit podporou všech možných i nemožných zálohovacích zařízení - od disket přes ZIPky, pásky, CD, DVD až po BlueRay disky, Dual Layer DVD media a zálohování po síti na takzvaná NAS (Network Access Storage). Kromě hardwarové podpory mnoha zařízení je největším kladem programu snadná obsluha (povede vás průvodce), možnost obnovení zálohy bez nainstalovaného NovaBACKUPu i operačního systému (např. po havárii pevného disku) či možnost nastavení automatického zálohování bez zásahu uživatele. Jednou z nejdůležitějších funkcí produktu je Disaster Recovery, která vytvoří zálohu systému pro případ, že dojde k selhání operačního systému. Z toho tedy logicky vyplývá, že poté pro obnovení nepotřebujete ani operační systém, ani nainstalovaný NovaBACKUP. Stačí jen nabootovat z vytvořeného Disaster média. Další funkcí produktu je možnost zálohy souborů. Ty lze zálohovat buď kompletně jednou za čas, nebo lze vytvářet pouze zálohy rozdílové, tzn. pouze přidat nové či změněné soubory. Výhodou je, že veškeré úkony lze zautomatizovat. Můžete si nastavit den a uživatel musí pouze připravit médium v případě, že nezvolil zálohu na jiný pevný disk. Veškeré úlohy lze zkontrolovat v položce Logs, což je vlastně seznam proběhlých operací. Jestliže tápete v ovládání a potřebujete některé funkce podrobněji vysvětlit, pročtěte si rubriku Rychlokurz, která je věnována právě tomuto produktu.

Komerční software a slevy

ACDDSee 7 PowerPack ESD

ACDDSee 7 PowerPack ESD obsahuje většinu nástrojů, které potřebujete pro pohodlnou práci s vašimi digitálními snímky. PowerPack zahrnuje: ACDSee , FotoCanvas a FotoSlate - nejnovější z produktů pro digital imaging od ACD Systems - a pět exkluzivních možností pro plug-in rozšíření. ACDSee je prohlížeč snímků, konvertor grafiky a nástroj pro sdílení obrázků pod systémy Windows. FotoCanvas je všestranný editor fotografií s velkým množstvím nástrojů pro tvorbu a úpravu včetně možnosti odstranění "červených očí". Konečně FotoSlate je nástroj pro tvorbu a tisk kolekcí fotografií profesionálního vzhledu. PowerPack využijete k organizaci vašich snímků, sdílení fotografií přes internet, odstranění "červených očí", zdokonalení fotografií, vytvoření speciálních efektů a řadě dalších činností. Navíc získáte podporu pro jakýkoli digitální fotoaparát nebo skener přes TWAIN rozhraní. Pro tento produkt je připravena sleva 10 %. Na stránkách http://www.mokry.cz/ po zaregistrování vepište v pokladně číslo slevového kupónu do příslušného políčka. Číslo kupónu najdete pro snadnější použití v TXT souboru na CD.

Spy Emergency 2005

Spy Emergency 2005 je anti-spywarový software, který rychle a bezpečně najde a odstraní spyware, adware, trojské koně, keyloggery, nebezpečné cookies, dialery, spyboty, trackware a malware z vašeho počítače. Spy Emergency obsahuje rezidentní štíty pro ochranu v reálném čase, automatický update spyware databáze, zabudovanou technologii na opravu LSP a vyhledávání vx2. Mezi základní funkce Spy Emergency patří: štíty pro Internet Explorer zahrnující štít domovské stránky, real-timové paměťové a prevenční štíty, prohledávání systémové paměti, registrů, pevných disků, systémového adresáře či sledovacích cookies. Samozřejmostí je automatická aktualizace databáze pomocí internetu a aktualizace novinek. Produkt dále umožňuje vytváření vyjímek, což využijí zejména uživatelé P2P softwaru, ale také třeba komunkátoru Skype. Samozřejmostí je kompletní české prostředí. Produkt vyniká jedoduchou konfigurací a přehledným uživatelským prostředím, které umožňuje změnu vzhledu (skinů). Nalezený spyware je možné umístit do klece, odkud lze nalezené infekce obnovovat, a to i jednotlivě, či je naopak vymazat. Na produkt nabízíme 25% slevu, kterou lze uplatnit vepsáním slevového kódu do příslušné kolonky při objednávce na stránkách http://www.sksoft.cz. Kód na slevu zní: SPY2005.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Lsti, fígle a triky pro domácí firewally

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Christian LÖbering a David Wolski

C05P0315

Ochrana počítače před útoky z internetu je dnes aktuální téma. Nepochybujeme, že ani vy nechcete zůstat pozadu a přemýšlíte, jak svůj počítač zabezpečit. Pokusíme se vám tento úkol usnadnit a poskytnout několik tipů. Zjistíte, na co se zaměřit, který firewall potřebujete a jak jej optimálně nakonfigurovat.

Zapnout a mít jistotu. Tak nějak by měl fungovat každý správný firewall. Při jeho konfiguraci a každodenním používání se však často objevuje řada nečekaných problémů. Firewally například vydávají hlášení, která s vaší prací zdánlivě vůbec nesouvisejí. A přesto firewall hlásí stále nové pokusy o přístup z internetu a do internetu. Abyste ochránili svůj počítač skutečně dokonale, objasníme vám v tomto článku nejnovější způsoby přístupu programů k internetu a z internetu a také vám prozradíme, jak na tyto metody váš firewall připravit. Přečtete si řadu užitečných tipů pro použití Zone Alarmu, dále se budeme věnovat firewallu zabudovanému ve Windows XP SP 2 a probereme i nasazení v současné době cenově výhodných hardwarových firewallů.

Útoky na počítače

Z hlediska počtu útoků na počítače uplynulý rok ukázal jednoznačný trend: množství útoků se neustále zvyšuje. Kupříkladu firma Sophos, která se zabývá vývojem antivirových programů, zaznamenala za rok 2004 asi o 50 procent více nových virů, než tomu bylo v roce 2003. I počet útoků hackerů v loňském roce vzrostl a nic nenasvědčuje tomu, že by se tato situace měla nějak zásadně změnit. Útoky na počítače se dnes vedou třemi způsoby: pomocí škodlivých kódů, hackingem a phishingem. Cílem útoků se bohužel stále více stávají i počítače běžných uživatelů.

1.Škodlivý kód: jak napadnout počítač tímto způsobem

Většina útoků na váš počítač probíhá přes různé nebezpečné programy jako červy či trojské koně. Hackeři, kteří takové programy píší, jsou velmi dobře obeznámeni s bezpečnostními trhlinami ve Windows i v jiných často používaných programech a šikovně těchto slabých míst využívají.

Jako jeden příklad za všechny lze uvést červ Bizex. Ten nainstaluje do napadeného počítače keylogger (utilitu, která zaznamenává do souboru všechny aktivity uživatele - stisknuté klávesy, otevřená okna, spuštěné programy, otevřené složky, obsah schránky, systémové události apod.), jenž zaznamenává stisky kláves a další události, pokud se pohybujete po internetových stránkách některých bank. Rozšiřuje se pomocí instant messengeru ICQ (tento jinak velmi zdařilý zdarma dostupný komunikační nástroj vám nabízíme ve verzi 5.03 Lite Edition určené pro Windows 98/ME, 2000 a XP na našem CD, popřípadě jej můžete získat na internetové stránce www.icq.com, ICQ_SETUP.EXE, 4,07 MB). Ve zprávě se objevuje odkaz, který ukazuje na zvukové schéma pro ICQ. Klepnutím na tento odkaz se však stáhne ještě další prográmek, jenž využívá slabiny Internet Exploreru a tímto způsobem do systému "propašuje" již zmiňovaný keylogger. Nakonec rozešle tento odkaz na všechny kontakty uvedené v adresáři ICQ. Podrobnější informace o červu Bizex mohou zájemci získat kupříkladu v encyklopedii virů na internetové stránce http://www.viruslist.com.

Další škodlivé kódy se rozšiřují tak, že nemusíte vůbec na nic klepat. Klasickými příklady jsou červi Blaster a Sasser, které se opět množí díky chybě v zabezpečení Windows. Ačkoliv byla pro toto slabé místo už před delší dobou vydána záplata, jsou tito červi stále ještě značně rozšířeni.

Prodejci antivirových a jiných programů pro zabezpečení počítače často rádi předvádějí následující test: připojí počítač, který není nijak chráněný a na němž jsou Windows XP bez jakýchkoliv záplat, k internetu a předpoví, že bude trvat přibližně jednu minutu, než se do systému dostane první virus. A věřte nebo ne, většinou mají pravdu. Jenom někdy to trvá pět až deset minut, než se v systému bez záplat, firewallu a antiviru objeví první nákaza.

Útočníci hromadným útokem škodlivého softwaru na počítač většinou sledují dva cíle. Za prvé chtějí z počítače získat citlivá data, jako jsou údaje pro přístup k bankovnímu účtu nebo licenční klíče k různým programům, nebo chtějí počítač jednoduše ovládnout. To se jim může podařit kupříkladu pomocí tzv. bots (botů -  zkratka od slova robots). Infikovaný počítač pak přihlásí k nějakému centrálnímu serveru na internetu a čekají na příkazy. Několik set nebo tisíc počítačů napadených boty pak vytvářejí tzv. botnet (slovo je odvozeno od slov robots a network). Autor pak takovou síť využívá například pro útoky typu DoS (viz dále), cílené na internetové stránky. Botnet lze také pronajmout spammerům, kteří přes něj hromadně posílají množství reklamních e-mailů.

2.Phishing: krádež dat pomocí stále rafinovanějších triků

Jako phishing je označován způsob, jak prostřednictvím falešných e-mailů či internetových stránek získat uživatelova citlivá data. Zloději používají při phishingu stále rafinovanější metody. Například posílají e-maily, které se tváří, jako kdyby pocházely přímo od vaší banky a přitom lákají uživatele na falešné internetové stránky, do nichž mají zadat svoje údaje.

Možná vás napadne, že pokud na takový trik někdo naletí, je to jeho problém, Pak pravděpodobně ještě neznáte všechny způsoby, jak na vás phishing může zaútočit. Například odkaz, který otevře internetovou stránku vaší banky a přitom zobrazí malé pop-up okno, které vás vyzve k zadání vašich citlivých dat. Stránka banky je skutečně pravá, pop-up okno sice také vypadá věrohodně, jedná se však o podvod (viz obrázek).

Proto platí: spouštějte internetové stránky bank a podobných institucí, kam zadáváte nějaké osobní údaje, vždy pouze zadáním skutečné adresy do adresního řádku prohlížeče. Nikdy neotevírejte tyto stránky klepnutím na internetový odkaz v e-mailech. Sbírku triků využívaných při phishingu můžete nalézt i na internetu na adrese http://www.antiphishing.org.

3.Hacking: útoky na počítače domácích uživatelů

Pokud jste připojeni k internetu, pak firewall často hlásí pokusy o proniknutí do systému. Přesto jen málokdy za těmito útoky stojí hacker s černou kapucí, který se snaží vloupat do vašeho počítače. Daleko častěji se jedná o varovná hlášení způsobená červy, tedy nějakým druhem škodlivého softwaru, který se dokáže sám šířit a dokáže sám vyhledat v internetu zranitelné počítače.

V některých případech však přece jen stojí za útoky na počítač člověk. Často jsou to tzv. Script-Kiddies to jsou lidé, kteří na internetu pomocí skenerů portů náhodně vyhledávají otevřené porty. Pakliže takový naleznou, použijí další druh utilit. Většinou se jedná o nástroje vyvíjené pro potřeby síťových administrátorů. K nejúčinnějším patří v současnosti program Metasploit. Tuto zdarma dostupnou utilitu naleznete na našem CD, popřípadě na internetu na adrese http://www.metasploit.com (FRAMEWORK-2.3.EXE, 17,1 MB). Zajímavá je tím, že obsahuje nástroje, které využívají aktuální bezpečnostní trhliny ve Windows, Unixu a v systémech Apple. Uživatel na profesionální úrovni tak může ve své vlastní síti diagnostikovat její slabá místa.

Velmi málo odolné vůči hackerům jsou také sítě WLAN. Bezdrátové sítě jsou totiž až na výjimky špatně zabezpečovány. Proto představují takřka ideální výzvu, pozvánku k bezplatnému a anonymnímu surfování.

Utility pro útoky na sítě WLAN se dají najít na internetu, například programy Airsnort či WEP-Crack. Tyto v angličtině komunikující programy dokáží prolomit šifrování WEP, které používají právě sítě WLAN. Snadno si tedy můžete sami udělat obrázek o tom, v jakém bezpečí asi vaše data jsou.

Administrátorům sítí je určena i utilita Ettercap 0.7.2, kterou vám nabízíme i na našem CD jako soubor ettercap-NG-0.7.2.tar.gz (1,06 MB). Dostupný je též na internetu na adrese ettercap.sourceforge.net. Pomocí tohoto freewaru zjistíte, nakolik je náchylná vaše WLAN síť pro útoky typu "Man in the Middle". Program se totiž postaví do cesty mezi váš počítač s rozhraním WLAN a Access Point a analyzuje možná slabá místa.

Upozornění: Výše zmiňované utility používejte pouze pro testování bezpečnosti vašeho systému nebo vaší počítačové sítě!

Softwarové firewally

Softwarové firewally vám prokáží při odrážení útoků z internetu dobré služby. Pokud je firewall správně nakonfigurovaný, blokuje všechna nevyžádaná data a neoprávněné požadavky na přístup do vašeho počítače. Tím jej chrání před červy rozšířenými na internetu a stejně tak poskytuje ochranu před útoky hackerů. Tímto způsobem lze do jisté míry ochránit i počítač, na němž nejsou nainstalovány všechny bezpečnostní záplaty. Ale i softwarové firewally mají své chyby. V následujícím textu vám prozradíme, jak je používat a kde jsou jejich slabiny.

4.Výhody softwarových firewallů: co dokáží tyto programy v praxi

V současnosti neexistuje žádný důvod, proč byste neměli mít na svém počítači nainstalovaný firewall - vždyť se jedná o slušné programy pro ochranu vašeho počítače a navíc jsou v řadě případů k dispozici zdarma. Jako typický případ lze uvést Zone Alarm 5.5.062.011, který je ve základní verzi pro soukromé použití dostupný zdarma. Naleznete jej na našem CD jako soubor ZLSSETUP_55_062_011.EXE o velikosti 6,36 MB, popřípadě jej můžete stáhnout z internetové stránky http://www.zonelabs.com.

Jako alternativu k Zone Alarmu vám nabízíme McAfee Personal Firewall Plus, který si můžete jako 30denní zkušební verzi zdarma po registraci stáhnout na internetové stránce us.mcafee.com.

Uživatelé, kteří se spokojí s nejjednodušší variantou, určitě přivítají firewall obsažený ve standardní instalaci Windows XP s nainstalovaným Service Packem 2.

Většina softwarových firewallů se vyznačuje jednoduchou konfigurací. Obvykle pracují s filtrem, který má zabudovaný seznam aplikací a uživateli vždy ohlásí, pokud se bude pokoušet o přístup nějaká aplikace, která v seznamu není a která nemá definovaná žádná pravidla o přístupu k internetu. Tímto způsobem je pak uživatel informován o všem, co se na jeho počítači odehrává.

5.Slabiny softwarových firewallů: popis několika jejich nevýhod

Softwarové firewally jsou napadnutelné. Stačí jeden škodlivý kód, jenž se do počítače dostane kupříkladu prostřednictvím elektronické pošty. Ten může firewall jednoduše vypnout nebo vyřadit z provozu a poté může na počítači řádit dle libosti. Proto je nutné ke každému firewallu pořídit ještě některý z antivirových programů, například pro soukromé použití zdarma dostupný Antivir PersonalEdition Classic 6.30. Najdete jej i , a to jako soubor AVWINSFX.

EXE o velikosti 6,03 MB, popřípadě na internetové adrese www.free-av.com.

Na druhou stranu každý program má své silné a slabé stránky. Z hlediska bezpečnosti systému jsou nejnebezpečnější ty aplikace, které se připojují k internetu. Tato skutečnost se samozřejmě týká i firewallu, jelikož se jedná o klasický program kombinovaný s on-line aplikací. Mohlo by se tedy na první pohled zdát, že instalací firewallu naopak počítač učiníme zranitelnějším. Ale i přes tyto slabiny je instalace firewallu prakticky nezbytná. Daleko bezpečnější je však z tohoto pohledu surfování kontrolované hardwarovým firewallem.

Konfigurace firewallu

Softwarový firewall vás bude chránit pouze tehdy, pokud jej správně nakonfigurujete. V této části najdete informace o základních principech, které je třeba při konfiguraci firewallu dodržet.

6.Izolace počítače od okolí: trénujte svůj firewall

Pokud používáte svůj počítač především k surfování a práci s elektronickou poštou, není správná konfigurace firewallu nic složitého. Při standardním nastavení pracuje firewall v režimu učení. Pokud se libovolný program pokusí o přístup k internetu, pak firewall nejprve tento pokus zablokuje a následně se zeptá, zda dovolíte aplikaci přístup k internetu.

U většiny firewallů pak máte na výběr ze dvou odpovědí - zamítnout nebo povolit. V závislosti na konkrétním firewallu je vaše rozhodnutí zpravidla buď okamžitě uloženo, popřípadě platí pouze do doby, než počítač znovu pustíte. V tomto případě pak existuje ještě další možnost, která vám umožní vytvořit vlastní pravidlo.

Cílem je vytrénovat váš firewall tak, aby směly do internetu přistupovat pouze vámi používané internetové aplikace. Ve většině případů je taková konfigurace poměrně jednoduchá, neboť jednotlivá hlášení k různým utilitám bezprostředně souvisí s vaší prací na počítači. Spustíte-li například program ICQ, položí vám firewall dotaz, zda smí aplikaci ICQ.EXE povolit přístup k internetu. Souvislost mezi akcí a vydaným hlášením je v tomto případě jednoznačná.

7.Pozor: viry se maskují jako názvy systémových programů

Obtížnější je situace, kdy souvislost zmíněná v poslední větě minulého tipu zas až tak jasná není. To může být případ systémových komponent Windows. Některé se pokouší připojit k internetu už po startu Windows, čímž okamžitě vyvolají hlášení firewallu. Nejčastějším kandidátem přitom bezesporu je aplikace SVCHOST.EXE. Některé firewally tento program nazývají také Generic Host Process for Win32 Service. Jedná se o systémovou komponentu, kterou využívají služby Windows.

Některé firewally, jako například Norton Personal Firewall 2005, tuto komponentu automaticky důkladně prověří a pokud se skutečně jedná o modul systému Windows, pak ji nechají projít do internetu, aniž by vydávaly nějaké hlášení.

Pokud firewall zobrazí upozornění k modulu SVCHOST.EXE, je třeba zvýšit pozornost na nejvyšší míru. Řada virů se totiž skrývá právě pod podobně znějícími názvy jako SVCH0ST.EXE se znakem "0" místo "O" nebo SVCHOSTS.EXE s nadbytečným písmenem "s" v názvu, popřípadě jako soubor SVCHOST32.EXE. Programátoři virů, trojských koní a spywaru tento trik používají velmi často. Své výtvory také často nazývají například WINSYNC.EXE či MSIWIN84.EXE, a to proto, aby uživatelům vsugerovali, že se jedná o systémové komponenty.

Pokud si budete chtít ověřit, zda nějaká aplikace náhodou není riziková nebo přímo nebezpečná, pak vám může pomoci internetová stránka http://www.reger24.de/prozesse. Tam je uveden seznam více než 500 programů, které navazují přístup k internetu, a jejich stručný popis (v angličtině).

8.Neprůhledná a zvláštní hlášení firewallu

Často se stává, že hlášení, která firewall vydá, nemůže uživatel nikam zařadit - kupříkladu neví, proč daný program vůbec na internet potřebuje. Pokud například zkopírujete text z internetové stránky do dokumentu ve Wordu, potřebuje najednou Word přístup k internetu, i když je jasné, že všechna data jsou již ve schránce Windows. Nebo například posloucháte hudbu ve formátu MP3 a váš program pro přehrávání potřebuje přístup k internetu.

V takových případech se nejprve přesvědčte, zda odpovídající EXE soubor v hlášení firewallu skutečně odpovídá nějaké vám známé aplikaci. Nechte si u firewallu zjistit úplnou cestu ke spouštěcímu souboru a zkontrolujte, zda cesta uváděná firewallem je totožná s cestou k dané aplikaci. Kupříkladu soubor WINWORD.EXE se při standardní instalaci nachází ve složce C:\Program Files\Microsoft Office. Pokud firewall ohlásí, že se tento soubor nachází ve složce C:\Windows, je to přinejmenším podezřelé.

Obecně vzato: i když obě zadání cest souhlasí, můžete napoprvé přijmout konzervativnější řešení a přístup k internetu zakázat. Pokud i poté všechno funguje jak má, pak si jenom musíte zapamatovat, že jste programu zablokovali přístup na internet. Jestliže byste někdy příště chtěli tomuto programu přístup k internetu povolit, pak je nutné příslušná pravidla v nastavení firewallu upravit ručně.

Vysvětlení: v našem příkladě Word při kopírování textu z internetové stránky potřebuje získat přístup k internetu, neboť potřebuje přenést i způsob formátování textu. Program pro přehrávání hudby se zase snaží získat informace o přehrávaném CD nebo o MP3 souboru.

9.Těžký případ: konfigurace firewallu ve výjimečných situacích

U on-line aplikací určitého typu režim "učení" u některých firewallů selhává. I když je program na seznamu aplikací, jimž je přístup do internetu povolen, komunikace stejně nefunguje. To se často stává u aplikací pro IP telefonii a pro videokonference, někdy je to problém u her a u programů typu ICQ. U těchto aplikací je nutné zabezpečit nepřetržitý tok dat. Proto se data neposílají pouze přes jeden port, nýbrž se ke stejnému účelu využívají porty dva nebo více. Na těchto ostatních však doposud žádná komunikace daného programu neprobíhala. Firewally v takových případech zasáhnou a takovou komunikaci jednoduše odmítnou.

Řešení problému závisí na konkrétním firewallu. Zone Alarm například disponuje nastavením Server. Program s tímto oprávněním může přijímat data bez předchozího vyslání požadavku.

U ostatních firewallů - mimochodem i u firewallu ve Windows XP - musíte vytvořit nové pravidlo, které povolí posílání dat i přes jiný port. Jeho číslo zjistíte zpravidla z nápovědy k danému programu, popřípadě na internetových stránkách podpory výrobce programu. Velmi rozsáhlý seznam portů naleznete na internetové stránce http://www.iana.org/assignments/port-numbers. Další databáze portů s asi 7 000 záznamy je na stránce ports.tantalo.net. Informace v obou seznamech se vzájemně výtečně doplňují.

Upozornění: Otevírejte porty pouze tehdy, pokud je to nezbytné. Obecně platí, že otevřený port představuje bezpečnostní riziko, pokud program, který jej využívá, obsahuje trhlinu v zabezpečení, jež se dá zneužít. Proto firewall s příliš velkým počtem výjimek nemusí znamenat zvýšení úrovně zabezpečení.

Zone Alarm

Zdarma dostupný Zone Alarm 5.5.062.011, který naleznete na našem CD a o němž jsme se již zmiňovali, velmi úspěšně odráží útoky vedené na váš počítač z internetu a kromě toho disponuje velmi slušnou ochranou sebe sama. Kromě toho vám aplikace ohlásí všechny programy, které chtějí získat přístup k internetu a poskytuje přehledný protokol o všech aktivitách probíhajících v počítačové síti.

10.Kontrola: automatické vytvoření pravidel, případně jejich ruční úprava

Jakmile nějaká aplikace chce získat přístup k internetu, zeptá se vás Zone Alarm, zda jí to dovolíte. Úplnou cestu ke spouštěcímu souboru aplikace však bohužel neposkytuje. Dozvíte se ji až tehdy, když pro ni Zone Alarm vytvoří pravidlo. V případě pochybností byste rozhodně měli pokus o přístup k internetu zablokovat a poté zkontrolovat cestu v rozhraní firewallu klepnutím na položku Program Control a dále na záložku Programs. Na tomto místě firewall uchovává seznam všech aplikací, jež se pokoušely získat přístup k internetu. Pokud chcete nějaké aplikaci přístup k internetu povolit, klepněte levým tlačítkem myši do sloupečku Access. Na výběr máte možnosti Allow (Povolit), Block (Zablokovat) a Ask (Dotázat se). Pokud zvolíte poslední možnost, bude se vás ptát firewall pokaždé, když se bude daný program pokoušet připojit k internetu. Klepnutím pravým tlačítkem pak máte možnost aplikaci ze seznamu odebrat nebo naopak přidat jinou.

Zone Alarm většinou spolehlivě rozpozná, pokud se nějaký program chová jako aplikace typu Server, upozorní na tuto skutečnost uživatele a požádá ho o souhlas. Pokud by bylo ještě později nutné pro aplikaci tohoto typu vytvořené pravidlo upravit, stačí klepnout v Zone Alarmu v seznamu aplikací do sloupce Server.

11.Tipy pro Zone Alarm: individuální nastavení firewallu

Vedle pravidel nabízí Zone Alarm i další možnosti nastavení. Například můžete vypnout zobrazování nadbytečných varování (menu Alerts & Logs) nebo můžete optimalizovat konfiguraci pro místní síť. Tato optimalizace se provádí prostřednictvím menu Firewall na záložce Zones, pokud klepnete pravým tlačítkem a z kontextového menu vyberete položku Add/IP Range. Zde můžete zadat rozsah IP adres, který je určen pro počítače v síti. Jako popis (Description) uveďte název vaší sítě nebo třeba jen výraz LAN.

Firewall ve Windows XP

Před útoky z internetu váš počítač poměrně spolehlivě ochrání i firewall integrovaný ve Windows XP s nainstalovaným Service Packem 2. Ten, kdo hledá utilitu, která jej bude jen minimálně zatěžovat dotazy, bude s tímto programem od Microsoftu určitě spokojen.

Ovšem i tato aplikace má svoje stinné stránky. Existují škodlivé programy, které dokáží tento firewall obejít. Ochrana před útoky tedy není na příliš vysoké úrovni. V souboru protokolu se sice ukládají záznamy o internetovém provozu, ovšem bez jmen aplikací. Tento firewall rovněž neposkytuje možnost filtrování aplikací. O programech, které chtějí přístup k internetu, firewall informuje pouze tehdy, pokud je pro ně nutno otevřít port a pokud chtějí fungovat jako server. Ale ani toto vždy neplatí. Ovšem ten, kdo chce i přes tyto slabiny uvedený firewall používat, najde na následujících řádcích několik užitečných tipů.

12.Konfigurace: zapnutí firewallu a vytváření pravidel

Po instalaci Service Packu 2 je firewall ve Windows XP standardně aktivován. Jeho konfigurace se provádí v Ovládacích panelech poklepáním na ikonu Brána firewall systému Windows.

Pro volbu Zapnuto (doporučeno) je zde k dispozici upřesňující položka Nepovolovat výjimky. Ta se týká aplikací uvedených na záložce Výjimky. Programy, které se na zmíněné záložce vyskytují, smějí vystupovat v pozici Server, tzn. že firewall propouští z internetu do počítače i ta data, která nebyla operačním systémem vyžádána. Pakliže umístíte zatržítko před položku Nepovolovat výjimky, smějí popisované aplikace data do internetu zasílat a na vyžádání data přijímat. Vypnuta je tedy pouze možnost fungovat jako Server. Pokud pouze surfujete po internetu a přijímáte či odesíláte elektronickou poštu, můžete tuto volbu bez obav deaktivovat.

Výše popisovaný seznam aplikací se vytváří na základě hlášení firewallu. Pokud spustíte kupříkladu program pro IP telefonii, který pracuje jako Server, zeptá se vás firewall, zda ho chcete přidat k seznamu aplikací, které smějí v rámci internetu komunikovat.

Popisovaná operace se však ne vždy podaří - důsledkem je pak chybná funkce aplikace. Pak je třeba vytvořit pravidlo manuálně. Přesuňte se proto na záložku Výjimky a stiskem tlačítka Přidat program vložte odkaz na daný program do seznamu. Pokud aplikace stále nefunguje korektně, je potřeba na stejné záložce uvolnit port, a to pomocí tlačítka Přidat port.

Je pravda, že na většině počítačů pracuje firewall integrovaný ve Windows XP bez problémů. Pokud byste se přesto rozhodli používat jiný firewall, měli byste ten integrovaný ve Windows XP vypnout. V opačném případě by se mohly vzájemně rušit.

Upozornění: Microsoft přiznal, že jeho firewall má v oblasti uvolňování portů značné slabiny a na téma Výjimky připravil speciální návody, které naleznete na internetové stránce support.microsoft.com/default.aspx?scid=kb;cs;842242.

Hardwarové firewally

Jako hardwarový firewall můžete nakonfigurovat samostatný počítač s operačním systémem Linux nebo Free BSD, další možností je koupě samostatného zařízení, na němž běží nějaká na kapacitu nenáročná verze Linuxu. Na následujících řádcích naleznete tipy pro konfiguraci hardwarového firewalu, a to jak na bázi samostatného počítače s operačním systémem Linux, tak na bázi samostatného zařízení. Všechny tipy jsou určeny především pro uživatele připojující se k internetu přes ADSL.

13.Výhody hardwarového firewallu aneb co všechno ještě zvládnou vysloužilé počítače

Hardwarové firewally poskytují zabezpečení proti napadení počítače či ochranu místní sítě opravdu na vysoké úrovni. Na rozdíl od softwarových firewallů jsou zřídka ohrožovány útoky z internetu, využívajícími bezpečnostních trhlin v softwaru. Navíc lze jedním zařízením chránit několik počítačů současně, což u velkých sítí značně usnadňuje nároky na jejich konfiguraci. Další výhodou je fakt, že fungují nezávisle na operačním systému nainstalovaném na jednotlivých počítačích v síti.

14.Nevýhody hardwarových firewallů: na co je třeba dávat pozor

Hardwarové firewally na špičkové úrovni jsou poměrně nákladnou záležitostí. Cena typů vhodných pro nasazení v malých sítích začíná sice někde kolem 12 000 Kč, při vyšších nárocích však stoupá strmě vzhůru až k 150 000 Kč a více - to je případ firewallů pro středně velké podniky. Pokud uživatelé chtějí více než surfovat a pracovat s programem pro elektronickou poštou, je správné nastavení hardwarového firewallu poměrně náročné. Navíc stačí jedna chyba při konfiguraci a buď se nelze k internetu připojit vůbec, nebo je síť před útoky z internetu zcela nechráněná.

15.Hardwarový firewall jako samostatný počítač

Jak již bylo zmíněno, jako hardwarový firewall může fungovat prakticky jakýkoliv starší počítač vybavený síťovou kartou. Toto řešení je z ekonomického hlediska velmi zajímavé, neboť kromě starého počítače, který nemusí mít ani pevný disk, potřebujete pouze zdarma dostupný software Fli4l, který se pohodlně vejde na disketu. Program Fli4l představuje distribuci minilinuxu s funkcí routeru a je vybudován na modulárním principu, což znamená, že jako základní funkci nabízí všem počítačům v síti pouze připojení k internetu a další funkce se dodávají ve formě přídavných modulů - například se jedná o modul firewallu či forwarderu portů, tj. utility, jež umožňuje navenek otevírat požadované porty. A právě takové moduly se dají v případě potřeby do systému začlenit. I způsob připojení k internetu se konfiguruje v příslušných modulech - existují moduly pro připojení přes modem, ISDN či DSL. Vhodný modul jednoduše přidáte k základnímu programu. Podrobnější informace o těchto modulech a seznam podporovaného hardwaru naleznete na internetové adrese http://www.fli4l.de/english/e_download.htm. Podrobný návod pro konfiguraci programu pak najdete na stejném serveru na adrese http://www.fli4l.de/english/e_howtos.htm.

V následujícím popisu se omezíme pouze na zásadní kroky:

1. Pro zprovoznění základní funkce programu potřebujete balíček fli4l-2.0.8 a podle způsobu připojení buď balíček isdn, nebo dsl. Ve Windows budete mít pro snazší konfiguraci k dispozici program Fliwiz NG. Nejsou potřeba žádné znalosti Linuxu. Ostatně celý program s balíčky dsl a isdn včetně konfiguračního programu FLIWIZNG.EXE naleznete na našem CD jako soubor FLI4L.ZIP o velikosti 6,75 MB, nebo na internetové adrese www.fli4l.de/english/e_download.htm, kde si můžete stáhnout balíčky další.

2. Pomocí libovolného dekomprimačního programu rozbalte všechny archivy TAR.GZ včetně podsložek do složky fli4l-2.0.8. Nezapomeňte například při použití Winzipu deaktivovat volbu TAR file smart CR/LF conversion.

3. Spusťte poklepáním soubor FLIWIZNG.

EXE. Na uvítací obrazovce klepněte na tlačítko öffnen. Tím se nahraje výchozí konfigurační soubor. Poté stiskněte tlačítko Hosts. Nyní zadejte počet počítačů v síti a rozsah IP adres. Nezapomeňte k celkovému počtu počítačů připočítat i router.

4. Nejjednodušší je konfigurace pro připojení přes DSL. Tady stačí zadat pouze uživatelské jméno a heslo.

5. Pro připojení přes ISDN je zadáno připojení přes MSN, které je pro nás nezajímavé. Proto zvolíme poněkud komplikovanější cestu, protože se budeme připojovat přes svého poskytovatele. Klepněte proto na tlačítko Circuit. Tam nastavené hodnoty změníte tím, že v poli Circuit Variablen označíte hodnotu a pak pod položkou Wert zadáte její novou hodnotu. Začněte parametrem ISDN_CIRC_1_NAME a jako hodnotu mu přiřaďte název vašeho poskytovatele. Do parametru ISDN_CIRC_1_NAME zadejte uživatelské jméno a do ISDN_CIRC_1_PASS heslo. Do parametru ISDN_CIRC_1_DIALOUT vepište číslo, které se má vytočit. Další parametry raději neměňte.

Tím je konfigurace routeru na disketě hotová. Nyní můžete disketu vložit do onoho starého počítače a zkusit z diskety nabootovat. Ostatní počítače musíte ještě nakonfigurovat tak, aby se jejich IP adresy nacházely ve stejné oblasti jako router. Jako bránu zadejte na každém počítači IP adresu routeru. Od této chvíle je z internetu přímo dostupný pouze router, ostatní počítače s Windows včetně všech portů a služeb jsou skryty.

16.Kombinovaná zařízení: hardwarový firewall, DSL modem, router a WLAN

Pro nenáročného uživatele pracujícího na jednom počítači nebo v malé počítačové síti představují zajímavé řešení kombinovaná zařízení obsahující hardwarový firewall společně s DSL modemem, routerem a případně s WLAN. Proto se budou naše tipy pro používání a nákup hardwarových firewallů se budou věnovat právě takovým zařízením.

Obsluha: I zkušení uživatelé vstoupí při konfiguraci firewallu na dosud neprozkoumané pole. Čeká na ně totiž celá řada výzev - vždyť ne každý tuší, co se skrývá za zkratkami NAT, SSID, DHCP či SPI. Dobrý průvodce konfigurací a podrobná příručka jsou v tomto případě k nezaplacení. Proto určitě doporučujeme před koupí zařízení vyhledat na internetových stránkách výrobce odpovídající manuál. Jedině tak si budete moci být jisti, že návod k použití je pro vás skutečně srozumitelný.

Funkce: V kombinovaných zařízeních je většinou integrovaný i router. S jeho pomocí se dá propojit několik počítačů do počítačové sítě a tyto počítače připojit k internetu. Router je vybaven funkcí Network Address Translation (NAT). Už samotná existence této služby účinně chrání před masivními útoky z internetu. Její princip je následující: IP adresu, která se vám přiděluje při připojení k internetu u vašeho poskytovatele, obdrží router, nikoliv váš počítač. Router přidělí interní IP adresy připojeným počítačům a požadavky z internetu pak rozděluje těm počítačům, které si je vyžádaly. Pokud se někdo pokusí o útok na takto chráněný počítač nebo síť, bude se jednat o pakety dat, které nebyly nikým vyžádány - router tedy pro ně nenajde žádného příjemce a tyto pakety zahodí. Pokud se například červ Sasser dostane na IP adresu routeru, pokusí se využít bezpečnostní trhliny týkající se přístupu přes port 445. Vzhledem k tomu, že na routeru neběží Windows, je i v tomto případě útok odražen. Navíc router, popřípadě firewall rozpozná, že se jedná o nelegitimní požadavek a odmítne jej.

NAT bohužel nechrání před útoky typu Denial of Service (DoS), při nichž útočník hromadným zasíláním legitimních dat přinutí router k tomu, aby postupně vždy čekal na následující pakety. Tím se router tak zahltí, že brzy už neprojde nic. Pakliže chcete být chráněni i před útoky tohoto druhu, mělo by mít vaše zařízení firewall s funkcí Stateful Packet Inspection (SPI). Ta nejen zkoumá, zda mají pakety legitimního odesílatele a příjemce, nýbrž testuje i to, jak často určité pakety přicházejí. Jakmile jejich počet překročí nastavenou kritickou hodnotu, přestane router další pakety přijímat.

Další funkcí, kterou by měl firewall v kombinovaném zařízení ovládat, je možnost uvolňovat libovolné porty. Tato možnost se většinou nachází mezi pokročilými funkcemi. Na tomto místě pak můžete stanovit, že v souvislosti s končící komunikací na určitém portu se otevře jeden nebo více vstupních portů, které daná aplikace potřebuje současně využívat.

Tato funkce je dobře využitelná kupříkladu při videotelefonii. Kontrolní data jsou zde vysílána přes port 5060, vlastní obsah je ale očekáván na portech 16384 a 16403. Vzhledem k tomu, že na těchto portech doposud žádná komunikace neprobíhala, router by všechna data na těchto portech automaticky zahazoval. Prostřednictvím úprav v "pokročilých nastaveních" zajistíte, že i takové aplikace budou bez problémů fungovat.

Podrobnosti: Vedle těchto základních funkcí je pro uživatele se dvěma či více počítači zajímavá i přítomnost USB zásuvky na kombinovaném zařízení. Ta se dá využít například pro připojení USB tiskárny nebo externího pevného disku, na nějž pak mohou přistupovat všechny počítače v síti.

WLAN: Mnohá z nabízených kombinovaných zařízení nabízejí možnost bezdrátového připojení (Wireless LAN). V tomto případě si všímejte toho, aby poskytovala novější a lepší šifrovací technologii WPA (Wi-Fi Protected Access). Podrobnosti naleznete v rámečku Pět tipů pro bezpečnější bezdrátovou síť.

17.Kontrola: kombinace hardwarového a softwarového firewallu

Ten, kdo využívá hardwarový firewall, nic nezkazí, pokud na počítač nainstaluje i softwarový firewall. Hardwarovým řešením získáte velmi dobrou ochranu před útoky z internetu, softwarový firewall vás zase bude informovat o všech aplikacích, které se chtějí připojit k internetu. Takže budete chráněni a zároveň informováni. Důrazně kombinaci hardwarového a softwarového firewallu doporučujeme při používání WLAN, neboť bezdrátová síť je velmi snadno napadnutelná.

Pět tipů pro bezpečnější bezdrátovou síť

Připravili jsme pro vás pět tipů, které by měly informovat o tom, jak nastavit bezdrátovou síť tak, aby ji nikdo nepovolaný nemohl zneužít. Ochrana vašeho systému však bude úplná pouze tehdy, pokud budete zachovávat všechna naše doporučení.

1.Změňte výchozí nastavení

Ze všeho nejdříve byste rozhodně měli změnit standardně nastavené přístupové heslo. To totiž není pro nikoho žádným tajemstvím, neboť je uvedeno v příručce k WLAN routeru a ta se dá zdarma stáhnout na internetu.

2.Omezení MAC adres

Přístup k Access Pointu byste měli povolit pouze vašim počítačům. To se dá zařídit omezením přístupu jen na ty síťové karty, které jsou ve vašich počítačích. Do nastavení Access Pointu tedy zadejte MAC adresu síťové karty každého vašeho počítače. Ta je totiž jednoznačným identifikátorem počítače a zjistíte ji nejsnáze pomocí utility Ipconfig, která pracuje na příkazovém řádku a dá se spustit, pokud v nabídce Start/Spustit zapíšete do políčka Otevřít příkaz CMD. Otevře se program Příkazový řádek a do něj stačí posléze zadat příkaz ipconfig.

3.Povolte šifrování

Dalším pravidlem, které zajistí ve vaší bezdrátové síti bezpečnou komunikaci, je povolení šifrování. Sice platí, že při použití standardní metody šifrování WEP (Wired Equivalent Privacy) postačí šikovnějšímu hackerovi jen asi 20 minut záznamu šifrovaného bezdrátového síťového provozu, aby toto šifrování pomocí freewarového programu prolomil, nicméně šifrování alespoň odradí vaše méně zkušené sousedy od pokusů napadnout vaši síť. Daleko lepší ochranu v tomto směru nabízí nová technologie WPA (Wi-Fi Protected Access). Pokud váš Access Point a vaše počítače uvedený protokol podporují, pak byste rozhodně měli zvolit tento způsob šifrování.

4.Správné umístění Access Pointu

Nedávejte Access Point na okno, nýbrž někam doprostřed domu či místnosti. Za prvé tím zabráníte možnosti, aby někdo na ulici rozpoznal váš Access Point, jednak zvětšíte jeho dosah ve vašem domě či bytu. Nesprávné umístění Access Pointu bezpochyby činí vaši síť náchylnější k útoku hackerů. Nehledě na to, že hackerovi stačí přijet a zaparkovat před vaším domem, spustit notebook, dát si kávu a pak může ve vaší síti bez obav řádit podle libosti.

5.Zadávejte nesmyslné názvy

Do Access Pointu se mimo jiné zadává i tzv. SSID (Server Set Identifier), tedy jakýsi popis, jímž bude vaše síť charakterizována. Rozhodně byste se měli vyhnout možnosti vysílání SSID přes Access Point. Vzhledem k tomu, že klienti připojení k síti stejně toto SSID posílají společně s ostatními daty, může být přesto zkušenějšími hackery odhaleno. Proto naše rada zní - používejte pro charakteristiku vaší WLAN nějaké nesmyslné jméno. Jedině tak nebude mít hacker možnost dozvědět se, s kým má tu čest. Pokud jako SSID zadáte výraz typu Domácí síť, předvídá hacker snadnou kořist, neboť tento výraz v něm vyvolá představu špatně zabezpečené soukromé sítě. Zadáte-li nějaký atraktivní název, pak už jen ten samotný může v hackerovi vyvolat touhu síť prolomit.

§§§§§


NovaBACKUP

Karel Šredl

C05P0324

V Rychlokurzech jsem vás již mnohokrát upozorňoval na nutnost zálohovat data; ještě intenzivněji pak poté, co jsem kvůli hardwarové chybě přišel o spoustu cenných souborů. Podle přísloví "kovářovic kobyla chodí bosa" jsem zálohování odkládal na dobu "až bude čas". Pak už čas byl, ale nebylo co zálohovat. Jsem tedy opravdu rád, že vám dnes mohu představit jeden z těch lepších nástrojů pro zálohování.

NovaBACKUP je na trhu již poměrně dlouho - autoři na svých stránkách uvádějí 17 let, a to v je oblasti počítačů už opravdu hodně hodně dlouhá doba. Může se pochlubit podporou všech možných i nemožných zálohovacích zařízení - od disket přes ZIPky, pásky, CD, DVD až po BlueRay disky, Dual Layer DVD media a zálohování po síti na takzvaná NAS (Network Access Storage). My si jistě vystačíme s přepisovatelnými CD a DVD a zálohováním na druhý pevný disk.

Kromě hardwarové podpory mnoha zařízení je největším kladem programu snadná obsluha (povede vás průvodce), možnost obnovení zálohy bez nainstalovaného NovaBACKUPu i operačního systému (např. po havárii pevného disku) či možnost nastavení automatického zálohování bez zásahu uživatele (což doporučuji). Protože kompletní popis aplikace by vystačil na menší knížku, povíme si jen to nejdůležitější.

Instalace

Po spuštění instalačního souboru budete vyzváni k výběru jazyka instalace. Dále [Další>] >> "I accept..." (odsouhlasení licence), [Další>] >> zadejte User Name a Organization a zvolte, zda má být program dostupný pouze pro vás (Only for me) nebo zda jej dovolíte používat všem uživatelům vašeho PC (Anyone who uses this computer).

Následuje vyplnění registračních údajů jde přece o komerční produkt. Po stisknutí [OK] budou údaje zabezpečenou cestou odeslány na webové stránky výrobce. Dále zvolte styl instalace Complete (Kompletní), [Další>] >> [Install] >> [Finish].

Po instalaci najdete nově v nabídce [START] adresář nazvaný NovaStor a v něm adresář aplikace NovaBackup.

Spuštění

Při prvním spuštění vám své služby nabídne tak zvaný Wizard (česky Průvodce). Základní akce (zálohování a obnovu ze zálohy) můžete provádět jednoduše právě s jeho pomocí. To, zda se po spuštění programu má objevit průvodce, řídí volba na první stránce (Always start in wizard mode). Pokud by vás průvodce spíše obtěžoval, deaktivujte ho odškrtnutím této volby. Průvodce můžete kdykoli spustit kliknutím na tlačítko Wizard v hlavním okně.

DISASTER RECOVERY (Obnovení po katastrofě)

Podle mého názoru jedna z nejdůležitějších funkcí NovaBACKUPu je skryta právě pod tímto názvem. Jde o možnost vytvořit si zálohu (systému) pro případ katastrofy. Katastrofy kalibru totálního selhání operačního systému, ať už z důvodu hardwarové chyby, útoku viru nebo třeba činnosti uživatele s fatálním následkem. K obnovení dat z Disaster zálohy totiž nepotřebujete nainstalovaný NovaBACKUP, nepotřebujete ani operační systém - stačí jen přimět vaše PC, aby nabootovalo z vytvořeného Disaster média. Z toho logicky vyplývá, že by mělo jít o CD (spíše však DVD), pevný disk či cokoli, z čeho lze bootovat.

Jak tedy vytvořit takovou zálohu?

Asi nejjednodušší cestou je využít průvodce. Spusťte NovaBACKUP (menu [START] > NovaStor > NovaBakup > NovaBackup). Pokud se vám automaticky nespustil průvodce (Wizard), můžete ho aktivovat kliknutím na ikonu v horní části hlavního okna. V průvodci stiskněte [Další>]. Na následující obrazovce se zobrazí základní rozcestník.

· Backup files (zálohovat soubory) - jak název napovídá, slouží pro zálohování souborů do archivu.

· Restore files (obnovit soubory) - opačná funkce, rozbalí soubory z archivu.

· Create a Disaster Recovery backup (vytvořit zálohu pro případ katastrofy) - protože nás v tuto chvíli tato volba zajímá nejvíce, zaškrtněte jí a klikněte na [Další>].

V následujícím kroku uvedeme, co chceme zálohovat.

All of my C:\ - všechny soubory z disku C:.

All of my local hard drives - všechny soubory ze všech lokálních disků.

Let me select items manualy - tato univerzální volba umožní vybrat konkrétní soubory.

Use previously saved script - dovolí použít již nějaké předem připravené nastavení zálohy.

All of my documents - vybere všechny soubory z adresáře Dokumenty aktuálně přihlášeného uživatele.

My jsme zvolili položku Let me select items manualy, která je nejuniverzálnější. V tomto případě se po kliknutí na [Další>] objeví obrazovka se strukturou disků a adresářů - všeho, co je dostupné. Zde si označíte, co vše chcete mít zálohováno. Ale pozor, předem zaškrtnuté volby ponechte! Jde o soubory aplikace NovaBACKUP a ty jsou nezbytné. V tomto případě chceme vytvořit zálohu systému, proto zaškrtněte políčko System State a dále alespoň adresář, kde máte nainstalována Windows. Takto budete mít systém zabezpečený pro případ katastrofy. Pokud časem nastavení systému výrazně změníte (přidáte zařízení, nainstalujete důležitý patch...), bude potřeba vytvořit zálohu systému znovu.

V dalším kroku určíme, kam budeme zálohovat. Nejprve zálohu pojmenujte (pole Backup Name) a v seznamu dostupných médií vyberte zařízení, na něž chcete zálohu uložit (pole Backup Device). Pole Backup Destination se vyplní automaticky. Pokud byste přece jen chtěli něco upřesnit, můžete kliknout na tlačítko [Select], ale obejdete se i bez toho. Pokračujte obligátním [Další>].

Na další stránce najdeme volby pro zálohu. V podstatě doporučuji zaškrtnout vše. Enable virus scaning (kontrola virů vestavěným Nova antivirem) ještě obsahuje podvolby, co dělat v případě nalezení viru. Buď Skip (daný soubor nebude zálohován) nebo Ignore (soubor bude zahrnut do zálohy a vy na něj budete upozorněni). Tlačítkem [Další>] se pak dostaneme na souhrnnou stránku.

Na následující obrazovce určíme, kdy provést zálohu. První volba je jasná - Backup Now spustí zálohování hned. Druhá volba, Backup Later, znamená naplánování zálohy na později - třeba opakovaně. Plánování probereme v následující části, takže nyní zaškrtněte pouze Backup Now, vložte médium (pokud jste si nastavili zálohování třeba na CD či DVD) a stiskněte [Dokončit].

Ve stavovém okně můžeme sledovat, co se děje. Nejprve se vytvoří zálohový soubor, do něj se začnou kopírovat (a zároveň komprimovat) vybrané soubory a nakonec se vše vypálí třeba na DVD.

Pokud někdy dojde ke katastrofě a váš operační systém bude v troskách, vložte záložní disk, v BIOSu nastavte bootování z příslušné mechaniky a nechte nabootovat ze záložního Disaster média. Potom vyberete pevný disk, jenž chcete obnovit, a spusťte obnovu. Nechte se vést průvodcem. Po skončení se počítač restartuje a už by měl být schopen bootovat z pevného disku. Poté lze sáhnout po záloze dokumentů, obnovit ji, a to nejhorší máte za sebou.

Zálohování souborů

Systémové soubory už tedy máme v "relativním" bezpečí. Nyní obraťme pozornost na dokumenty. Dokumenty se obvykle mění mnohem častěji než systémové soubory, takže s jednorázovou zálohou toho příliš nepořídíme. Potřebujeme jinou strategii, chce to plánování...

Základní (a nejpoužívanější) strategie zálohování vypadá takto: v určitých intervalech (např. týdně) vytváříte tzv. plnou zálohu, Full Backup, tedy kopírování všech souborů 1 : 1. Mezi těmito intervaly pak děláte denně tzv. rozdílové zálohy, Incremental/Differential Backup, tedy kopírujeme pouze to, co se změnilo. Z toho také vyplývá způsob plánování. Jednou týdně (třeba v pátek) provedete plnou zálohu a v ostatních dnech v týdnu zálohu rozdílovou.

Nejprve si vysvětlíme, co konkrétně znamenají jednotlivé typy záloh (Backup Type):

· Full - záloha všech zaškrtnutých souborů, u všech zazálohovaných souborů je odstraněn příznak "archive".

· Incremental - zálohuje pouze změněné a nové soubory. To program pozná tak, že u nových a změněných souborů je automaticky systémem nastaven příznak "archive" (neboli vhodný k archivování). Inkrementační záloha tedy vezme takto označené soubory, zálohuje je a daný příznak smaže. Změněný soubor se tak objeví pouze v záloze z toho dne, kdy byl změněn. Tento způsob produkuje co do velikosti nejmenší zálohy, ale obnova dat potom znamená, že musíte ve správném pořadí zpětně aplikovat všechny inkrementační zálohy. Změněný soubor je jen na jedné z nich.

· Differential - stejné jako Incremental, avšak nemaže se příznak "archive". To způsobí, že když se v úterý nějaký soubor změní, bude v úterní záloze a v každé následující. Velikost zálohy tedy bude narůstat. Obnova dat je však velmi jednoduchá stačí k ní pouze plná počáteční záloha a poslední diferenční.

· Snapshot - stejné jako Full, avšak bez smazání příznaku "archive".

Začněme tedy nastavením plné zálohy. Spustíme průvodce kliknutím na . Tlačítkem [Další>] se přesuneme na další stránku, kde zvolíme Backup files. Všechny další stránky jsou velice podobné jako v případě zálohy Disaster, proto je probereme jen stručně:

· Backup files > [Další>].

· Co chceme zálohovat: buď zaškrtněte All of My Documents, nebo si je ručně vyberte zaškrtnutím Let me select items manualy > [Další>].

· Jméno zálohy a umístění: jméno zapište

např. "Plna patecni" a zvolte zálohovací zařízení. Může to být třeba kombinace přepisovatelných DVD a CD, nebo lze zálohovat na pevný disk. Avšak pozor! Vždy zálohujte na jiný disk než na ten, na němž jsou soubory určené k záloze. Přesněji řečeno na jiný fyzický disk - nestačí soubory z diskového oddílu C: zálohovat na D:, pokud jsou oba na stejném pevném disku. > [Další>]

· Nastavení voleb: zde ponechte zaškrtnuté

vše > [Další>].

· Přehled nastavení > [Další>].

· Nastavíme naplánování automatického provádění záloh. Zaškrtněte Backup Later (Zálohovat později) a nastavte volby podle obrázku.

Celý proces uzavřete kliknutím na tlačítko [Dokončit]. Pokud se nyní podíváte do sekce Schedule, uvidíte nový řádek se záznamem o naplánované záloze "Plna patecni" a informaci, že je ve stavu Waiting (tedy že čeká).

Nyní se soustřeďme na vytváření rozdílových záloh. Jak bylo popsáno dříve, existují dvě metody rozdílových záloh - inkrementační a diferenční. Inkrementační znamená vytvoření malých záloh v pondělí až čtvrtek, diferenční pak vytvoření jedné zálohy, která se bude od pondělí do čtvrtka zvětšovat (nabalovat). My si zde předvedeme vytvoření té diferenční, neboť postup vytvoření inkrementační je analogický. Pouze musíme pro každý den vytvořit zálohu s jiným jménem a nastavit typ Incremental místo Differential.

Asi nejrychlejším způsobem je využít již existující "Plne patecni" zálohy, jen je třeba ji upravit a uložit pod novým jménem. V hlavním okně zvolte v menu File >> Open Backup Job a vyberte "Plna patecni" (je v adresáři NovaBackup\

Scripts\Backup). Otevře se právě definovaná plná záloha. Nyní změňte její název na "Diferencni po-ct" (v poli Backup Job Name) a klikněte na tlačítko Schedule v dolní části okna. Naplánujte spouštění týdně (Schedule Type = Weekly) a zaškrtejte dny pondělí až čtvrtek (Monday, Tuesday, Wednesday, Thursday). Zaškrtněte volbu Overwrite Backup, aby nový soubor se zálohou vždy přepsal ten starý. Ještě nastavte čas spouštění zálohování (Start Time) a sekci Schedule máme připravenu (klikněte na [Save]). Ještě je ovšem potřeba změnit typ zálohy. Klikněte na Settings a na záložce Backup nastavte Backup Type na Differential. To je veškeré nastavování, kliknutím na Save všechny změny uložíme.

Celé plánováni zkontrolujeme pohledem na stránku s Schedule. Měli bychom tam najít naši "Plnou patecni" a "Diferencni po-ct". Kliknete-li na "Plna patecni" pravým tlačítkem myši, budete si moci z kontextového menu vybrat volbu Run now a okamžitě definovanou zálohu spustit a tím ji vyzkoušet. Pak do svých dokumentů přikopírujte nějaké další dokumenty, popř. existující upravte, aby proběhla nějaká změna, a stejným způsobem spusťte i diferenční zálohu.

Chování zálohování ovlivňuje nastavení dostupné přes menu View > Global Setting, záložky Backup, Filters, Encryption a Anti-virus. Jednotlivé volby si stručně popišme:

· Backup - zde nalezneme základní nastavení zálohování. Doporučuji ponechat všechny volby zaškrtnuté.

· Filters - v této sekci nastavujeme filtry, které řídí výběr souborů do zálohy. V části Exclude files definujete (podle přípony) typy souborů, které zálohovány nebudou. Pokud tedy nebudete chtít zálohovat soubory MP3, stačí přidat do Exclude listu příponu. Klikněte na tlačítko [Add], najděte MP3 a stiskněte [OK].

· Encryption - možnost námi vytvořené zálohy chránit heslem. Stačí jen zaškrtnout  Encrypt files in backup a zadat dvakrát heslo. Toto heslo pak bude vyžadováno pro práci se souborem zálohy.

· Anti-virus - nastavení interního antivirového systému NovaStor.

Nakonec se pojďme podívat na vytvořené zálohy a při té příležitosti si i ukážeme, jak soubory ze zálohy obnovit.

Kontrola záloh a obnovení souborů

Jak zjistíme, co máme v záloze? V hlavním okně klikneme na tlačítko Restore. Tato sekce zprostředkuje jednotný přístup k zálohám, ať už je máte uložené na jakýchkoli médiích. Klikněte na Refresh, v horní části okna se objeví seznam záloh, uspořádaný do stromové struktury podle zařízení. Pokud tam vámi hledaný soubor se zálohou nenajdete, klikněte na menu File > Import Backup Set > Import from file, vyhledejte soubor se zálohou a stiskněte [Otevřít]. Soubor by se měl přidat do seznamu. Nyní na něj dvakrát klikněte levým tlačítkem myši.

V dolních dvou oknech se objeví obsah záložního souboru: v levém okně adresářová struktura, v pravém soubory z aktuálně označeného adresáře. Jestliže některé (nebo všechny) adresáře či soubory označíte, zpřístupní se tlačítko Restore v pravém dolním rohu okna. Pokud na něj kliknete, označené soubory a adresáře se ze zálohy obnoví, a to na místo podle aktuálního nastavení (o čemž budete informováni dialogem).

Chování obnovy dat ze zálohy ovlivňuje nastavení dostupné přes menu View > Global Settings, záložka Restore. Zde najdeme dvě sekce:

·· Sekce [When restoring a file...] obsahuje volby řídící chování v případě, že na cílovém místě již existuje soubor se stejným jménem. Možné akce jsou:

· Do not overwrite existing file - nepřepisovat existující soubory,

· Overwrite existing files if they are older - přepsat existující soubory, pokud jsou starší,

· Overwrite existing files  -přepsat existující soubory.

·· Sekce [Restore file placement]:

· Restore file(s) to original location - obnovit soubory ze zálohy na původní místo (do původního adresáře),

· Restore file(s) to temporary location -obnovit soubory ze zálohy do pomocného adresáře.

Logy

Protože v ideálním případě mají všechny zálohy probíhat automaticky bez zásahu uživatele (ten maximálně dohlíží na to, aby v mechanice bylo vždy připravené správné médium), jediný způsob, jak se dozvědět, zda vše proběhlo správně, jsou právě logy. Klikněte na Logs a v okně se zobrazí seznam proběhlých operací. Dvojitým kliknutím na řádek pak soubor s podrobnými informacemi o záloze otevřete.

Závěr

Vše podstatné jsem řekl na začátku. Věřte nebo ne, zálohování je mimořádně důležité! Všechny, které nepřesvědčím já, přesvědčí až první větší ztráta dat. A pokud alespoň jednomu z vás program NovaBACKUP zachrání data, pak naše práce měla smysl.

URL: http://www.novastor.com/pcbackup

§§§§§


faq:Nejčastěji kladené dotazy…

Zdeněk pokorný, Miroslav Mezník

C05P0318;C05P0319

Mám problém se svým PC. Pokud zapojím jakékoliv zařízení do USB (flashdisk, tiskárna, digitální fotoaparát), systém se začne chovat nestabilně a některé programy, které jinak pracují bez problémů, nejdou spustit nebo padají. Zařízení zapojené do USB nelze zprovoznit (fotky z digitálu se podaří přetáhnout v jednom případě z deseti a nově zakoupená tiskárna/scanner Canon MP-130 nejde nainstalovat vůbec). Když restartuji počítač, problémy přetrvávají a často nejdou ani spustit Windows. Moje PC má základní desku MS-6153VA s čipsetem VIA VT82C, procesor Pentium III 667 MHz.

Samozřejmě nelze vyloučit ani hardwarový problém, ale myslím si, že chyba je v ovladači USB. Na stránce http://www.softlookup.com/driver/index2.asp naleznete ovladače pro svou základní desku. Nainstalujte, případně přeinstalujte poslední service pack pro váš operační systém. Zkontrolujte i ovladače pro použité periferie

Ke stolnímu PC potřebuji připojit dataprojektor. PC má sdílenou grafickou kartu na základní desce. Dataprojektor mohu připojit místo monitoru, ale potom je monitor bez obrazu. Je možné do PC nainstalovat další grafickou kartu, provést připojení monitoru na novou grafickou kartu a dataprojektor připojit na sdílenou grafickou kartu? Zkusil jsem na sdílenou GK připojit rozdvojku na monitor a dataprojektor, ale sníží se jas na monitoru i dataprojektoru. Stejně tak mám pocit, že se sníží jas při připojení dataprojektoru k notebooku přes S-Video. Pokud jste se s daným problémem setkali a poradíte mi, budu velice rád.

V některých případech lze na základní desku připojit další grafickou kartu a oba grafické adaptery pracují bez obtíží. Je to však velice individuální a je třeba vyzkoušet karty, které spolu budou kompatibilní. Důležité je i to, aby byly správně nainstalovány ovladače pro daný operační systém.

Potřeboval bych informaci, kde bych si mohl stáhnout ovladače pro zvukovou kartu. Výrobce bohužel neznám, vím jen, že motherboard je ECS K7S0M a zvuková karta typu Sound Blaster Compatible AC"97 CODEC. Zkoušel jsem hledat, ale bez úspěchu. Něco jsem našel, ale ne přímo ovladače, Windows XP tuto integrovanou zvukovku nerozpoznají.

Vaše základní deska má integrován SiS 7018 Audio Chip a ovladače naleznete třeba na adrese http://www.opendrivers.com.

Kolega má doma starší PC a chce si nainstalovat operační systém Windows XP. PC je Pentium 166 MHz, RAM 64 MB, základní deska Fic s Via chipsetem, grafika S3+, akcelerátor 3Dfx. Instalace proběhne v pořádku, ale při dokončování a ukládání konfigurace systému se objeví modrá obrazovka - tzv. "modrá smrt". Odkazuje na chybu s pamětí - zakažte v BIOSu stínování pamětí atd. Prosím o radu, jak tento problém vyřešit. Vím, že zřejmě bude muset vyměnit celou desku i s procesorem za nějakou rychlejší. Kolega mi ale tvrdí, že OS Win XP funguje i na pomalejších PC. Je také možné, že by se mohlo jednat o virus přímo na desce v BIOSu? Kolega zkoušel zapnout detekci viru v BIOSu a ta hlásí, že tam nějaký je. Já si ale myslím, že to bude hardwarový problém. Kolega si ale nedá říci.

Já si také myslím, že se jedná o nějaký problém s kompatibilitou. Jde o to, že se takové chyby ve Windows 95, 98, ME neprojeví. Systémy na platformě Windows NT jsou však na hardware daleko náročnější a při důkladných kontrolách, které během provozu počítače provádí, odhalí i malé nedostatky. I nepatrný problém se může projevit třeba i zmiňovanou modrou obrazovkou. Co se konfigurace počítače týče, vhodné parametry pro provoz Windows XP jsou tyto: procesor 300 MHz a vyšší, 128 MB paměti, 1,5 GB místa na disku, grafika 800 x 600 nebo lepší. Se stávajícím hardwarem bych doporučoval provozovat Windows 98 SE. Tam váš přítel nejlépe využije výkon svého počítače.

S priateími si chceme vytvoriť sieť v dedine a uvažujeme nad mikrovlnkou. Wi-Fi má podía nás malý dosah a káble pre LAN sa nám po celej dedine ťahať nechce. (A kto by nám to povolil, však?) Ako pravidelný čitateí vás chcem poprosiť o radu, čo budeme potrebovať na takúto sieť. Výkonná P4 by mohla byť ako server pre internet (uvažujeme xDSL). Akú potrebujeme anténu, aký vysielač, aké antény a prijímače u ostatných členov?

Nejprve bych chtěl uvést na pravou míru, že vše, co jste pojmenoval jako mikrovlnka a Wi-Fi, je totožná technologie a jedná se jen o její různé názvy či pojmenování. Tato bezdrátová technologie je založena na standardu 802.11 a umožňuje přenos dat na různých frekvencích.

Předem bych vám doporučil nejprve kontaktovat nějakého odborníka či někoho, kdo má praktické zkušenosti s provozem této technologie a dokáže vám při realizaci vaší sítě pomoci. Celý postup začíná tím, že se nejprve navrhne infrastruktura sítě, která je závislá na místních podmínkách. Ve vašem případě bych asi zvolil variantu, kdy v nejlépe položeném bodu sítě bude umístěn ADSL router, který bude na straně Wi-Fi AP vybaven všesměrovou anténou. Ostatní uživatelé pak budou mít směrovou anténu a nějakou Wi-Fi kartu či Access Point s možností nastavení klientského režimu. Ještě jednou bych pak vyzdvihl důležitost konzultace s někým zkušenějším, kdo by vám pomohl - jak s výběrem jednotlivých komponent (Access Pointy, antény, kabely, konektory atd.), tak s plánováním pokrytí, zabezpečením a provozem pod vaším operačním systémem.

Jak lze jednoduše a rychle přepnout režimy zobrazování monitoru? Při běžné práci používám rozlišení monitoru 1024 x 768, 85 Hz, 32bit. Když kreslím v ACAD, dávám přednost rozlišení 1280 x 1024, 60 Hz, 32bit. Dříve jsem používal W98, v panelu nástrojů byla ikona monitoru, která zobrazila všechny režimy a šlo zde nastavit i jiné rozlišení monitoru. U W-XP ne-umím v Panelu nástrojů tuto ikonu zobrazit. Používám komplikovaný postup: jen přes "Zobrazení - Nastavení - Upřesnit - Adaptér -Zobrazit všechny režimy... Použít "tažení" v Rozlišení obrazovky nemohu použít, protože musím změnit i frekvenci. Umožňují Win XP rychlou změní jak u Win 98?

Toto menu není součástí operačního systému, ale obslužného programu grafické karty. Nainstalujete-li správné ovladače pro Windows XP, můžete mít k dispozici stejné menu jako ve Windows 98. Vše je samozřejmě závislé na konkrétním řešení výrobce grafické karty a tvůrce obslužného softwaru.

Používám Windows XP, na primárním kanálu mám pevný disk, na sekundárním CD-ROM a vypalovačku. Přestože ve Windows je u obou mechanik nastavené DMA (je-li k dispozici), je pod tímto políčkem uveden režim PIO. Nevím si rady, zkusil jsem už přeinstalovat mechaniky, řadič, zkrátka všechno možné, ale problém ne a ne vyřešit.

Detekce Windows je v tomto ohledu poměrně přesná, a tak bych se přiklonil ke dvěma z možných variant. Buď nemáte správný ovladač pro řadič, nebo vaše mechaniky přímý přístup do paměti nepodporují. U druhé varianty lze sice DMA napevno nastavit, ale výsledkem je jen zpomalení startu počítače. Doporučuji ponechat stávající nastavení, které v PIO módu využívá pro přenosy dat procesor.

Chtěl jsem se zeptat, jestli je možné, abych mohl používat na základní desce MSI KT4V Series paměťové moduly DDR400 RAM? Mám jednu 512MB DDR400 a druhou 256MB DDR400. Při spuštění PC s těmito pamětmi jsem viděl správnou velikost, ale po nějaké době počítač zatuhnul a nereagoval na žádné povely. Pak už jsem mohl jen resetovat. Po dalším naběhnutí systém řekl, ze profil je poškozený a počítač se sám znovu restaroval. Poté už jen hlásil, že soubor hal.dll ve složce system32 chybí nebo je poškozen.

Podle informace výrobce vaše základní deska paměťové moduly DDR400 nepodporuje. Některé paměti lze na desce rozběhnout, ale celý počítač se pak může chovat nestabilně, jako je tomu ve vašem případě. Je to dáno tím, že chipset VIA KT400 nepracuje s pamětí na 200 MHz, což je frekvence potřebná pro správný provoz paměťových modulů DDR400. Doporučil bych použít paměti DDR SDRAM, DDR200, DDR266 nebo DDR333, limitován jste velikostí 3 GB, tedy maximálně 1 GB na jeden slot. Opravu poškozených souborů ve Windows pak provedete pomocí funkce REPAIR instalačního programu Windows.

Podle posledního čísla PC WORLDu jsem zkoušel integrovat Servis Pack 2 do WinXP SP1. Vše se podle vašich rad zdařilo vcelku v pohodě. Ale celková velikost souboru \CDRoot činila ve výsledku něco málo přes 800 MB a tudíž nešel vypálit na 700MB CD. Můžu samozřejmě použít CD s vyšší kapacitou, ale poraďte, jestli lze soubor dostat na běžné 700MB CD. Nebo kde se stala chyba, jelikož ve vašich radách o celkové velikosti souboru není zmínka.

Pravděpodobně jste nějakým způsobem změnil instalační postup nebo nemáte standardní instalační CD. Po aplikaci SP2 by měla být velikost instalace okolo 580 MB a na CD s kapacitou 700 MB by se tedy měla bez potíží vejít.

Mám sériovým kabelem na COM1 připojený starší externí modem ZyXEL Omni 288s, který po odpojení od internetu vypínám. Windows XP po restartu hlásí, že není k dispozici. Když ho zapnu, musím ho nechat znovu vyhledat. Jak Windows přinutit, aby si modem po jeho zapnutí našly samy a já ho nemusel pokaždé znovu instalovat?

Chtěl bych vás upozornit, že modem na sériovém portu není tzv. hotplug zařízení, což znamená, že musí být zapnutý před zapnutím počítače, podobně jako další periferie připojované na sériový nebo paralelní port, např. tiskárna. V případě zapnutí periferie až po zapnutí PC může dojít i k poškození sériového nebo paralelního portu nebo - jako ve vašem případě - nebude modem identifikován. Řekl bych, že dnes tuto zásadu už hlavně u tiskáren nikdo nedodržuje, ale v "dřevných dobách" počítačů to byla běžná praxe.

Před časem jsem si vytvořil v programu Pinacle Studio 9 vlastní DVD. Původní kazety jsem přemazal a nyní bych potřeboval použít pár scén z již vytvořeného DVD, a v tom je problém. Nevím, jak mám načíst do Pinnaclu DVD. Na kartě "Nahrávání" v položce "Zdroj" mám jenom kameru. Na kartě "Editace", kde lze zadat cestu k uloženému filmu, který Pinnacle uložil, nelze DVD načíst, protože tyto soubory nejsou podporovány. Zde jsou přípony AVI, MPEG, ale zkoušel jsem načíst film ve formátu SVCD a Pinnacle zatuhl.

Při použití scén z DVD předpokládám, že už je vytvořeno a máte k dispozici pouze VOB soubory. Pak je potřeba film z DVD převést do jiného formátu. Programů pro převod DVD je nespočetné množství: DVD2AVI, DVD Ripper, ImTOO DVD Ripper. Popis převodu by vydal na samostatný článek a určitě se dá najít na internetu.

Mám Windows XP Pro, můj problém spočívá ve vypínacím procesu, kdy se místo automatického vypnutí zobrazí hláška "Nyní můžete počítač vypnout". Ve Windows 98 SE mi všechno fungovalo.

Protože nepíšete, jakou máte konfiguraci počítače, odpovím všeobecně. Jestli váš počítač podporuje vylepšené řízení spotřeby, zkontrolujte, zda je zapnuta podpora APM. Pokud není, zkuste ji zapnout a vyzkoušejte, zda problém zmizel a zda nejsou s používáním APM žádné potíže. APM (nebo také vylepšené řízení spotřeby) zapnete následujícím postupem: nabídka Start - Ovládací panely - Možnosti napájení - Zapnout podporu vylepšeného řízení spotřeby. V případě, že používáte více monitorů, nebude karta APM k dispozici. Zároveň musí být v BIOSu zapnuta funkce ACPI. V případě, že jste nainstaloval systém s vypnutým ACPI, je možné, že bude nutné reinstalovat Windows nebo se minimálně pokusit o opravu instalace. Také tento problém mohou způsobit starší ovladače pro myši Logitech, software společnosti Adaptec/Roxio nebo Zone Alarm. Doporučuje se jejich upgrade.

Nevíte, jak dostat do Outlook Expressu 6 zprávy z Outlook Expressu 5 v .dbx souborech? OE6 nabízí import zpráv z Outlook Expressu 4 a 6, ale 5 jako by vypadla.

Zkusil bych nejjednodušší možnost, která se nabízí. Nejdříve přesuňte všechny stávající položky složky Doručená pošta do jiné složky. Pak najděte na svém disku datové úložiště Outlook

Expressu 6. U Windows XP je to většinou: C:\Documents and Settings\JménoUživatele\Local Settings\Data aplikací\Identities\{EC62Fxxxxxxx

xxxxxxxxxxxxxxxAS}\Microsoft\Outlook Express.

Celý adresář raději zálohujte. Poté zkopírujte soubory dbx z OE 5 do tohoto adresáře (předpokládám že se jedná o soubor Doručená pošta.dbx), potvrďte přepsání souboru a spusťte OE 6. Všechny zprávy by se měly objevit ve složce Doručená pošta.

Jak zálohovat pravidla pro zprávy a seznam blokovaných odesílatelů v Outlook Expressu?

Zálohování pravidel a seznamu blokovaných uživatelů se nachází přímo v registrech Windows XP. Pozor na neodborný zásah v registrech, který může vést až ke zhroucení Windows! Doporučuji pro zkušené nebo poučené uživatele! Z nabídky Start zvolíme položku "Spustit" a do textového pole napíšeme regedit, potvrdíme klávesou Enter nebo tlačítkem OK. Vyhledejme větev registrů, která vypadá přibližně takto: HKEY_USERS\S-1-5-21-1xxxxxxxxxxxxxxx5-000\Identities\{EC62

xxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx95CE}\Software\Microsoft\Outlook Express\5.0\Rules.

Každý uživatel má v registrech svoji větev a je třeba najít tu správnou. Pro zjednodušení stačí najít klíč HKEY_USERS a v něm ty nejdelší názvy. Další klíče obsahují položky, které nás zajímají. V klíči označeném Rules se nachází klíč

Mail a v něm další větve pod názvem 000 až 999 podle toho, kolik pravidel máme vytvořeno. Myší označíme klíč RULES a z nabídkové lišty vybereme příkaz Soubor -  Exportovat a uložíme vybranou větev registru na námi požadované místo. Obnova dat je velice jednoduchá, například po reinstalaci počítače stačí vybrat zálohu dvojím poklepáním a souhlasit s importem do registru.

Při spouštění programu Kalendář 2.5 je hlášena chyba Error 1706. Vyskakují okna: BVE funkce, kterou chcete použít, se nachází na síťovém prostředku, který není přístupný. Klepnutím na tlačítko OK akci opakujte, nebo zadejte do uvedeného pole jinou cestu obsahující instalační balíček bve2.6.3en.msi.

Balíček bve2.6.3en.msi je instalační balíček simulátoru vlaku BVE a je ke stažení na stránce mackoy.cool.ne.jp/index4.html. Příčina může být v nekorektně odinstalovaném nebo odstraněném souboru či programu. Tady bych zkusil program přeinstalovat. Problém Error 1706 nastává obvykle v případech, kdy je produkt instalován uživatelem ze skupiny Administrátor a následně instalují používané komponenty uživatelé skupin User a Power User. Důvodem chyby je nedostupnost instalačního média kvůli omezení v rámci systémového zabezpečení. Postup při odstranění této chyby je následující: přihlašte se jako člen skupiny Administrators. Klepnutím na tlačítko Start, volbou Spustit, vepsáním "mmc" a klepnutím na tlačítko OK spusťte Management konzolu. Z nabídky Konzola zvolte Přidat nebo odebrat modul snap-in. Stiskněte tlačítko Přidat, zvolte Zásady skupiny a klepněte na tlačítko Přidat. Potvrďte volbu snap-in modulu. Projděte složkami: Místní počítač - Zásady - Konfigurace počítače - Šablony pro správu - Součásti systému Windows - Služba Windows Installer. V pravé části okna označte hodnotu "Povolit uživateli se zvýšenými oprávněními procházet zdroje", klepněte na ní pravým tlačítkem a zvolte Vlastnosti. Na kartě Zásady zvolte možnosti "Povoleno" a zaškrtněte "Zaškrtnutím nastavení zapnete...". V pravé části okna označte hodnotu "Povolit uživateli se zvýšenými oprávněními používat vyměnitelná média", klepněte na ní pravým tlačítkem zvolte Vlastnosti. Na kartě Zásady zvolte možnosti "Povoleno" a zaškrtněte "Zaškrtnutím nastavení zapnete...". Volbou z nabídky Konzola - Konec ukončete Management konzolu. Restartujte počítač.

V počítači mám nainstalovánu základní desku MSI KT880 Delta-FSR, odemčený procesor AMD Athlon XP 2200+ a 1x 512 MB (400 Mhz) DDR paměti A-Data. Jakoukoli změnou násobiče procesoru PC nenastartuje. Pomůže pouze reset CMOSu.

Předpokládám, že usilujete o přetaktování, ale z vašeho popisu není možné zjistit, jak jste postupoval. Při přetaktování je nutné u této desky nezapomenout na AGP/PCI Lock a nastavení frekvence pamětí, které je závislé na FSB. Dynamické přetaktování MSI může vést také k chybám, takže je lepší použít klasický postup postupného zvyšování frekvencí. Jestli to nepomůže. pak je příčina pravděpodobně v procesoru. Pozor na "falešné" procesory od AMD (viz např. článek na serveru CDR CZ http://www.cdr.cz/a/12878), které se pravděpodobně dostaly i do Německa a kdo ví kam ještě.

Chtěl bych převést staré vinylové LP gramodesky na CD. Mám gramofon s magnetodynamickou přenoskou, tudíž je nutné zařadit korekční předzesilovač. Výrobce udává pouze hodnotu výstupu napětí: zhruba 250 mV, ale neudává výstupní impedanci. Jde o předzesilovač s OZ NE5532. Je tedy možné zapojit výstup tohoto zesilovače přímo na LINE IN vstup zvukové karty? Zvuková karta je Creative SB PCI128 (Ensoniq ES1371) Sound Card PCI.

Technická specifikace ES 1371 dle výrobce je: Line-In Impedance: 47 KOhms, Line-In Sensitivity: 0-2 Vpp, více na adrese dmzweb3.europe.creative.com:80/SRVS/CGI-BIN/WEBCGI.EXE/,/?St=836,E=0000000000056475833,K=7174,Sxi=0,Case=obj(5790),Kb=ww_english,VARSET=ws:http://cz.europe.creative.com/. Technická specifikace použitého operačního zesilovače je například zde: www.ampslab.com/PDF/ne5532p.pdf. Podle mého názoru můžete daný předzesilovač k tomuto účelu použít, ke zkreslení signálu nebo poškození zařízení by dojít nemělo.

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou pro správné rozpoznání problému zásadní. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware. Dotazy můžete zasílat elektronicky na e-mailové adresy faq@idg.cz nebo pcworld@idg.cz.

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows

Jan Povolný

C05P0327

Vítám vás u dalšího dílu užitečných tipů a triků pro operační systém Windows. Naproti příjemnému pocitu ze začínajícího jara stojí v současné době nepříjemnosti se stále rostoucím počtem každodenního spamu a také viry, čím dal častěji napadající všechny novější verze Windows (tj. 2000 a XP). Boj se spamem, jakkoliv je neúčinný, neznamená při dodržení elementárních zásad na rozdíl od virů a červů žádné zásadní nebezpečí. Druhá skupina však působí problémy téměř denně.

Microsoft sice přistupuje k bezpečnosti svého OS stále zodpovědněji (už bylo na čase), přesto to pořád není ono. ServicePack 2 prozatím na obranu před viry nestačí. Doufejme, že při vývoji nového Longhornu bude na zabezpečení systému pamatováno podstatně více.

Dnešní díl tipů a triků opět přináší tradiční všehochuť věnovanou samotnému OS a nejrozšířenějšímu kancelářskému balíku. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Třídíte odpad?

(Windows XP) Ne, nebojte se, nezačali jsme v našem časopise s propagací "zeleného bodu" a oblíbených barevných kulatých "popelnic". Řeč totiž nebude o odpadu organickém, ale datovém. I ten totiž můžeme třídit. Jak na to, si ukážeme v následujícím tipu.

Odpadkový koš je součástí Windows již dlouhá léta a jeho funkce se od počátku příliš nezměnily. Jedná se vlastně o diskovou oblast (složku), která je datovým meziskladem smazaných souborů. Pokud totiž cokoliv ve Windows smažete, přesunou se data pouze do tohoto skladu a tam leží až do doby, než je nahradí data novější. Doba dostupnosti těchto dat přímo souvisí s velikostí meziskladu, kterou můžete libovolně nastavovat. Existuje pouze jediná výjimka, a tou jsou soubory umístěné na síti. V dnešní době není neobvyklé, že ve Windows jsou připojené diskové jednotky, které nejsou fyzicky přítomné ve vašem počítači, ale pracujete s nimi přes místní síť. Soubory smazané na těchto jednotkách se do koše nepřesouvají a je třeba s tímto faktem počítat.

Velikost meziskladu zabírá po instalaci standardně kolem 10 procent systémového diskového oddílu (zpravidla jednotky C). To může být při dnešních kapacitách disků až zbytečně mnoho, třeba i několik stovek megabajtů, proto stojí za pokus nastavit odpadkový koš přesně podle vašich představ.

Poklepejte na ikonu Odpadkového koše na vaší pracovní ploše pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolte položku Vlastnosti. Získáte tak konfigurační dialog (za předpokladu, že jste zároveň i uživatelé s možností měnit nastavení systému Windows) se dvěma záložkami. První, obsahující Globální nastavení, slouží k základní konfiguraci koše. Máte zde možnost na přehledném "teploměru" stanovit velikost meziskladu na dané diskové jednotce v procentech, implicitně však nastavujete velikost současně na všech existujících jednotkách. S aktivací příslušné volby však můžete konfigurovat jednotky i nezávisle, tj. na systémové jednotce zvolíte koš menší, na datové pak větší tak, aby data setrvala v meziskladu co nejdéle pro případ pozdějšího obnovení. Jednou z voleb lze dokonce koš zcela deaktivovat, což nedoporučuji. Další záložky dialogu reprezentují vlastní diskové jednotky (oddíly), právě kvůli jejich nezávislému nastavení.

Zprávy o chybách - ano či ne?

(Windows XP) S každou novou verzí Windows přichází stále vyšší komfort ovládání a péče o uživatele jako takového. V uživatelském rozhraní Windows je tomu podřízeno téměř vše. Počínaje všudypřítomnou nápovědou a konče různými pomocníky a kouzelníky. S příchodem XP verzí se tato "péče" stala někdy až nepříjemnou. Například v případě odesílaných chybových hlášení.

Sídlo společnosti Microsoft je v USA. Proto i některé prvky ve Windows jsou šité na míru americkému uživateli, pro něhož je například on-line připojení domácího počítače naprosto běžnou záležitostí. Tak je tomu i v případě odesílání chybových zpráv přes internet přímo Microsoftu tak, aby na ně

mohl efektivně reagovat. Stane se tak vždy, když ukončíte libovolnou aplikaci nestandardním způsobem, případně ukončíte nestandardně samotný operační systém. Co je ale dostupné pro Američana, může být velmi otravné pro českého uživatele, který ještě často domácím připojením nedisponuje. Potom jsou pro něj okna chybových zpráv spíše noční můrou než skutečnou podporou ze strany výrobce.

Naštěstí existuje ve Windows XP místo, kde lze tyto zprávy vyřadit z provozu. Dokonce velmi komfortně. Jděte do menu Start a zvolte Ovládací panely. Zde pokračujte poklepáním na ikonu Systém a v následném dialogu zvolte záložku Upřesnit. Zde klepněte na tlačítko Zasílání zpráv o chybách v dolní části dialogu. Objeví se malé

okno s bohatými možnostmi nastavení. Jednak lze zprávy zcela zakázat, nebo můžete zvolit jejich zobrazení jen v případě pádu operačního systému, nikoliv aplikací. Pomocí tlačítka Zvolit programy lze dokonce vybrat i jednotlivé aplikace, u nichž bude odeslání chybové zprávy možné. Nic více, nic méně.

Více informací

(Outlook Express) Přes své nezpochybnitelné slabiny patří dnes Outlook Express stále k velmi rozšířeným "lehkým" klientům pro obsluhu elektronické pošty a diskusních skupin. Důvodem je jistě i jeho dlouholetá přítomnost ve standardní instalaci Windows. Přesto jeho standardní nastavení není ideální a následující malý tip jej pomůže trochu vylepšit.

V posledních verzích má Outlook Express jistou samozřejmou schopnost, a to práci s více poštovními účty v rámci jednoho profilu. Dokáže tedy přijmout poštu z několika míst a umístit ji do společné složky. Pokud potom na zprávy odpovídáte, odesílá je zpravidla prostřednictvím účtu zvoleného jako standardní s tím, že jako zpáteční adresu uvede tu, na níž byl e-mail doručen (tj. pamatuje si účet, ze kterého byl doručen). Jelikož jsou zprávy umístěny do společné složky, nepoznáte při standardním nastavení, ze kterého účtu vlastně dorazily. To lze ale snadno napravit.

Spusťte Outlook Express a přejděte například do složky Doručená pošta. Při standardním nastavení máte v pravé horní části k dispozici seznam doručených zpráv, k nimž jsou k dispozici základní informace reprezentované sloupci s názvy těchto informací (Datum, Předmět apod.). Poklepejte nyní pravým tlačítkem myši přímo na popisy těchto sloupců a z kontextového menu zvolte možnost Sloupce. Ke stejnému dialogu se dopracujete i stejnojmennou volbou z roletového menu Zobrazení. V následujícím okénku lze poté vybrat jednotlivé informační sloupce včetně jména účtu, z něhož byla zpráva doručena. Výběr závisí jen na vás. Po volbě zobrazovaných sloupců budete muset pravděpodobně upravit jejich šířku. To provedete levým tlačítkem myši a tažením za rozhraní mezi jednotlivými sloupci.

Konzola pro správce

(Windows 2000/XP) Správa operačního systému Windows je věčným tématem mnoha diskusí, seriálů i samostatných příspěvků jak v tištěných médiích, tak na internetu. Jedná se o velmi rozsáhlé téma, které rozhodně nemůžeme v rámci tohoto seriálu komplexně postihnout. Následující řádky by tak měly obyčejnému uživateli spíše jen přiblížit možnosti, které s sebou přinášejí verze Windows postavené na jádře NT.

Ve Windows řady 9x a Me se ke správě používaly jednotlivé aplikace umístěné zpravidla ve složce Systémové nástroje menu Start. Ve Windows 2000 a XP je tomu jinak. K základním prostředkům pro ovládání systému se sice dostanete klasickým způsobem, kromě toho je ale k dispozici speciální správcovská konzola, která shromažďuje další užitečné informace a diagnostické nástroje. Konzola je modulární, tj. integruje v sobě jednotlivé části, které lze vyvolat i samostatně. Všechny tyto součásti najdete ve složce Windows\System32. Poznáte je podle jednotné koncovky msc. Například soubor pro spuštění samotné konzoly se jmenuje compmgmt.msc (od spojení Computer Management). Stačí na něj poklepat levým tlačítkem myši a zobrazíte vše potřebné pod jednou střechou.

Mezi užitečné moduly patří Prohlížeč událostí. Operační systém vás zde informuje o všem, co se mu líbí nebo nelíbí při startu jak systémových, tak aplikačních služeb. V seznamu chybových zpráv tak snadno narazíte na řešení některého problému nebo třeba zdánlivě nefunkčního programu. Velmi užitečný je též modul pro správu uživatelů a skupin, který vám nabízí podstatně více možností pro nastavení jednotlivých uživatelů než jeho jednodušší bratr reprezentovaný ikonou v Ovládacích panelech. V konzole najdete též modul Správa disků, o kterém jsme se již v našem seriálu okrajově zmiňovali. Lze v něm pracovat s diskovými oddíly, mazat je nebo naopak vytvářet. Můžete jim i přiřadit jiná písmena, než jaká jim byla přidělena od systému při instalaci. Vše je velmi přehledné a graficky podobné například specializovanému Partition Magicu. Za zmínku stojí i přehled spouštěných služeb. Pouhým nahlédnutím zjistíte, kolik se toho při startu vlastně spouští a proč Windows běží rozumně až s operační pamětí 256 MB a vyšší. Bez potřebných znalostí však do seznamu a nastavení služeb raději nezasahujte.

Tipy pro MS Office

Konec stránky

(Word/Excel 2000/XP) Textový editor Word je (na rozdíl od svého velmi schopného sourozence Excelu) často pokládán i za program pro publikování (myšleno pro finální zalomení) textu a jeho přípravu pro tisk. U jednodušších dokumentů je to zajisté pravda a Word lze pro tyto účely použít, zkuste ale pracovat s textem podstatně rozsáhlejším (cca desítky MB), doplněným spoustou grafiky a vložených rovnic. V těchto případech je určitě lepší použít nějaký specializovaný software (InDesign). Cena takového produktu je ovšem na poněkud jiné úrovni, než si může obyčejný uživatel dovolit, a proto si nakonec musí vystačit právě s textovým editorem.

Při tvorbě dokumentu, jehož parametry jsem nastínil výše, se poté uchylujeme ke slovníku, který zde není vhodné prezentovat. Konzistentní rozvržení grafiky a textu na stránce dokumentu se může posléze stát naší noční můrou. Existuje však několik triků, které nám v tomto "boji" pomohou.

Kromě několika notoricky známých pravidel (dodržování stylů, správné nastavení odstavců, nezbytné zobrazení formátovacích značek) je zde též jeden trik, který se tolik nepoužívá, ale ke stabilitě textu určitě velmi přispívá. Jde o možnost vložit do určitého místa dokumentu značku Konec stránky a tím zajistit, že na konkrétní stránce už za tímto místem nikdy nic nebude.

Spusťte Word a jděte do roletového menu Vložit. Zde zvolte položku Konec. V dialogu potom vyberte Konec stránky a potvrďte. Veškerý text za vloženou značkou se poté přesune na další stránku a nikdy se nebude chtít vracet zpět. Tím lze jednotlivé stránky dokumentu poměrně pevně spoutat a zabránit tak pohybu textu a dalších prvků. V Excelu lze konec stránky vložit také, i když zde to pravděpodobně využijete podstatně méně často. Rozdíl je pouze ve způsobu vkládání. Zatímco ve Wordu vložíte Konec stránky na stránku předchozí (na níž už nechcete mít do konce nic), v Excelu se vkládá konec stránky na počátek stránky nové (tedy fakticky až za požadovanou mezeru). Jděte do roletového menu Vložit a zvolte přímo položku Konec stránky. Snadné a jednoduché, přitom velmi účinné.

Víte, jak Word formátuje?

(Word 2000) Stejně jako v předchozím tipu budeme i nyní narážet na formátovací možnosti Wordu. Respektive na jejich neprůhlednost. S rostoucím počtem inteligentních metod korektury textu ve Wordu samotném roste i nepřehlednost formátování. Často pak uživatel tápe, co vlastně program v té které části dokumentu změnil a proč. Marně se potom snaží vše upravit k obrazu svému a nechápe, proč Word tvrdohlavě trvá na svém. Naštěstí si lze poměrně snadno pomoci, samozřejmě s využitím integrovaných funkcí našeho textového editoru

Prvním způsobem je přímo aktivace funkce zobrazení formátovacích značek. Ikona této funkce není standardně na liště přítomna, musíte ji tam nejprve přidat. Přesný název ikony je Zobrazit vše a nachází se v panelu nástrojů Standardní. Na tomto panelu najdete například i ikony pro otevření a uložení dokumentu. Pokud zde ikonu funkce Zobrazit vše nenajdete, poklepejte myší na malou šipku na pravém okraji panelu Standardní a zvolte Přidat či odebrat tlačítka. V seznamu funkcí pak vyberte příslušnou ikonu (poznáte ji podle popisku vpravo) a přidejte ji do panelu. Po jejím stisku dojde ke zobrazení formátovacích značek, které vám strukturu dokumentu zcela zásadně osvětlí.

Styl formátování však lze zjistit i u jednotlivých částí textu. Jděte do roletového menu Nápověda a zvolte položku Co je to? Druhou cestou je stisk klávesové kombinace SHIFT+F1. Kurzor se v obou případech změní na otazník. Nyní ukažte na konkrétní součást dokumentu a obdržíte podrobné informace o stylu formátování. Pro návrat zpět do "psacího" režimu stiskněte opět kombinaci SHIFT+F1.

Tímto tipem se dnes rozloučíme a za měsíc opět na shledanou.

Intertipy

Zima 2005 se definitivně přehoupla do příjemných jarních teplot, které jakoby předznamenaly i probuzení celého českého telekomunikačního trhu. Až překvapivě rychle došlo k jeho konečné privatizaci a nyní máme na výběr hned tři velké nadnárodní operátory.

Jako mávnutím kouzelného proutku se probudil také hlavní český regulátor (překvapivě ihned po privatizaci ČTc), který konečně vyslyšel námitky AO a nařídil Telecomu vyjmout volné minuty ze svých hlavních tarifů. Nové programy Českého Telecomu již byly zveřejněny, dávám tak každému k posouzení míru razance tohoto kroku ze strany ČTU.

Dnešní internetové tipy nebudou zdaleka o Windows. Jejich hlavním tématem je totiž Mac OS X a jeho předchůdci. Jistá skupina čtenářů PC WORLDu vždy patřila mezi "macisty", proto doufám, že je následující směs odkazů potěší.

OSX Guide

http://www.osxguide.com

Stránka, jejíž název říká téměř vše. Nenajdete zde přímo tipy a triky pro MacOS X, autoři zvolili pro prezentaci vědomostí poněkud obsáhlejší články věnované daným konkrétním problémům. Kromě těchto příspěvků, které máte možnost po registraci i sami přidávat, zde najdete spoustu dalších informací. Zajímavé jsou jistě odkazy na další stránky s podobným zaměřením, dokonce tematicky rozdělené. Nechybí ani nabídka diskusních skupin nebo přehled literatury, ať už komerční či dostupné zcela zdarma. Samozřejmostí je přehledné profesionální zpracování včetně nezbytného vyhledávače. V dolní části stránky pak najdete ještě několik velmi povedených odkazů, například na free software pro OS X a další. Vše anglicky.

Mac Games and More

http://www.macgamesandmore.com

Na druhé pozici přinášíme něco pro macovské pařany. Výše uvedený odkaz vás přenese na stránky věnující se výlučně hraní her na systémech od Applu. Design stránky vás rozhodně neuchvátí, ale je přehledný. Po levé straně najdete rychlé odkazy na nově přidané hry, ale také na software jiného zaměření. Toto menu je doplněno odkazy směřujícími na vyhledávač Google, který vám nabídne další směs internetových stránek s příslušným obsahem. Stránka má také horní menu, které vás přenese na další služby, poskytované týmem autorů této stránky. Patří mezi ně nabídka her dostupných zcela zdarma, nabídka obrázků, iconsetů pro váš desktop nebo třeba seznam zdarma dostupných neherních aplikací. Informací je zde opravu slušné množstí, a proto mrzí absence vyhledávače. Anglicky.

MacOS X Software and Tips

http://www.bombich.com/mactips/

Čistý "macovský" design této stránky nenechá nikoho na pochybách o jejím obsahu. Koneckonců se jedná o čistokrevnou stránku se samými tipy a triky pro MacOS X. Jednotlivé tipy jsou tematicky rozdělené do několika oddílů, každý oddíl obsahuje několik tipů. Samotný text je přehledný a bohatě formátovaný. Řešení je vysvětleno velmi podrobně i u sebemenšího problému. Kromě sekce tipů a triků vám nahoře umístěné hlavní menu nabídne odkazy na diskusní fóra a také informace přímo ze stránek autora, který je softwarovým vývojářem. Vzhledem k rozsahu, přehlednosti a jednoduchosti zpracování celého webu snadno oželíte i chybějící vyhledávač. Anglicky.

MacOS X Tips

http://osxtips.shift.it/2004/index.php

Další stránka s tipy a triky pro MacOS X, tentokrát pro změnu v italštině. Pokud vládnete tímto jazykem, rozhodně si ji nenechte ujít. Obsahuje totiž velmi slušné množství dobře zpracovaných tipů, které jsou rozděleny do standardních kategorií jako je systém, konzola, aplikace nebo ostatní. V každé kategorii je pak několik desítek až stovek příspěvků, ke každému máte možnost vyjádřit svůj názor v diskusi. Příspěvky lze i vkládat, podmínkou je registrace. Mezi dalšími dostupnými službami najdete odkazy na další stránky s podobným zaměřením nebo třeba do kategorií členěné tutoriály. Potěšit vás může i přítomnost ankety. Vyhledávač bohužel chybí, zde je to ovšem na rozdíl od předcházejícího odkazu nedostatek. Italsky.

Mac Fix It!

http://www.macfixit.com

Opět velmi výstižný název stránky. Nenajdete zde totiž jen tipy a triky, ale také návody na řešení problémů s MacOS X a jeho předchůdci. V úvodu narazíte na seznam nejnovějších příspěvku. Trochu nezvykle pod tímto seznamem můžete pokračovat na některý z tematicky laděných odkazů na další podobné příspěvky. Problémy se obvykle velmi efektivně daří řešit v diskusích (nyní nemyslíme diskusní skupiny). V pravém sloupci jich máte k dispozici hned několik. Velmi zajímavou náhradou obyčejného vyhledávače je dialog Jump to..., který vám umožní definovat operační systém a okruh problému a po potvrzení zobrazí příslušné přispěvky. Je to rychlé a snadné. Mezi další služby na těchto stránkách patří možnost zasílání novinkového e-mailu nebo malá anketa. K dispozici je mnoho dalších odkazů na podobně laděné stránky o Mac OS.

OS X Jaguar Tutorials

http://www.macattorney.com/tutorial.html

Čistá, velmi jednoduchá a vesměs pouze textová stránka o OS X Jaguar. Jak jste sami poznali, není to právě aktuální macovský operační systém, nicméně jej možná někdo používá, případně testuje. Navíc mohou být autorovy postřehy užitečné i ve vyšších, tj. současných verzích Mac OS. Podstatou stránky je dlouhý seznam odkazů na jednotlivé tipy. Tento seznam odkazuje v rámci jedné stránky, vše je tedy jeden textový soubor, který velmi snadno získáte pro případný tisk nebo off-line prohlížení. Tipy nejsou nijak děleny, ale není jich tolik, aby to působilo zmatek. Stránka je kromě angličtiny dostupná i ve francouzštině a holandštině.

OS X Tips

http://kung-foo.tv/xtips.php

Posledním dnešním odkazem bude opět jednoduchá stránka věnovaná tipům pro revoluční OS X od Applu. Jelikož tento systém vychází ze základů Unixu, nabádá sám autor k opatrnosti, neboť z konzoly je možné s administrátorským přístupem celý systém smazat (například). Stránka je opět zpracována velmi jednoduše, ve stejném stylu jako u předchozího odkazu. V úvodu najdete dlouhý seznam příspěvků, který odkazuje do téhož dokumentu. Přehledně, jednoduše, bez dalších příkras a přidaných služeb. Tentokrát pouze v angličtině.

Tímto tipem se dnes rozloučíme, příště už zase u operačního systému Windows na shledanou.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Mozilla Firefox: Objevte znovu web

Vojtěch Bednář

Projekt nekomerčního otevřeného webového prohlížeče Mozilla vznikl v roce 1998, když společnost Netscape, výrobce komerčního programu Netscape Navigátor, později Netscape Communicator, uvolnila zdrojové kódy tohoto produktu k volnému použití komunitě nezávislých vývojářů a současně ustanovila organizaci Mozilla Foundation, která měla tyto zdrojové kódy udržovat a koordinovat.

Tato velmi chvályhodná událost ovšem nebyla ze strany firmy, která se stala takřka symbolem počátků moderního používáni internetu a především webu a jeho aplikací, výrazem charity. Jednalo se o důsledek poměrně dlouhodobého vývoje. Netscape se svým produktem byl nekorunovaným králem webových prohlížečů. Konkurenční aplikace, kterých existovalo několik (až několik desítek) nedosahovaly kvality NN a především pak jeho rozšířenosti. Ranou pro tohoto krále byl až radikální nástup společnosti Microsoft na pole prohlížečů (přesněji řečeno webových klientů).

Zatímco dnes používáme webový prohlížeč jednak pro čtení stránek a pro práci s aplikacemi od elektronické pošty až po bankovnictví nebo hraní uzpůsobených her, na konci devadesátých let dvacátého století vládlo přesvědčení, že účel tohoto programu je jiný. Prohlížeč, případně jeho nadstavby a především pak integrace do operačního systému měly být "v budoucnosti" prakticky vzato jediným nástrojem komunikace uživatele počítače a informačních systémů. Jazyky, které tvoří web, měly být prostředkem pro vytvoření prakticky jakékoliv aplikace. Příkladem této teze může být třeba integrace "aktivního desktopu" nebo "aktivních kanálů" do Windows 98 - na stopy této snahy o univerzálnost prohlížeče stále můžete narazit, pokud zmíněnou verzi operačního systému instalujete na nějaký počítač, a to v podobě odkazů na kanály a neekonomického nastavení plochy a jejích komponent.

Microsoft Internet Explorer, který dnes známe jako většinový prohlížeč s drtivým podílem mezi aplikacemi tohoto typu, byl první tři verze své existence na hranici použitelnosti. Integrace do Windows 95SR2 jej sice značně rozšířila a následně i vyvolala notoricky známé soudní spory mezi Microsoftem a polovinou USA, reprezentovaných Federálním ministerstvem spravedlnosti. Nicméně se rozhodně nejednalo o propagaci kvalitní aplikace. Až Internet Explorer 4, který přišel se zcela jinou koncepcí, s automatickým doplňováním adres a formulářů, s mnohonásobně lepší stabilitou a využitelností, následovaný "modulární" verzi 5, podrazil definitivně tehdy již jen "alternativnímu" Netscapu nohy. Společně s Internet Explorerem přidávaným do Windows spatřila světlo světa také implementace webových standardů v podání Microsoftu, která byla poněkud odlišná od toho, co nabízel Netscape. V důsledku toho a kvůli optimalizaci především komplikovanějších webů a aplikací se NN, respektive NC stal postupem času stále méně a méně použitelným. Firma Netscape, která byla na prodeji svého komunikátoru (později už tomu bylo jinak) finančně závislá, nemohla s mnohonásobně silnějším Microsoftem, jehož nejlepší lidé pracovali na vývoji Internet Exploreru, držet krok. A následné otevření zdrojových kódů bylo jen důsledkem tohoto stavu.

Prakticky okamžitě začal vývoj nového prohlížeče Mozilla, který také po několika letech spatřil světlo světa ve své první oficiální verzi. Do původního kódu Netscapu byly implementovány novější standardy, byly opraveny chyby, nepatrně se změnil vzhled, bylo přidáno mnoho užitečných pomůcek. Ve skutečnosti ale Mozilla byla a ve své aktuální verzi stále ještě je variací na původní Netscape, jakýmsi pokračováním jeho vývoje - pouze s jinou koordinací a za přispění velkého množství vývojářů rozmístěných po celém světě.

Koncepce komunikátoru, tedy programu, který v sobě slučuje několik různých nástrojů, není pro každého uživatele nebo administrátora sítě optimální. Jednak kvůli velké kumulaci nástrojů, z nichž ne všechny najdou využití, jednak proto, že s Mozillou přichází množství věcí, které mohou být problematické. Sem patří složitější konfigurace, vyšší nároky na hardware a v některých případech také problémy se stabilitou nebo se slučitelností vůči jiným aplikacím. Asi takto se zrodila idea Firefoxu.

Mozilla Firefox (dříve Firebird - projekt byl kvůli kolizi s jinou aplikací přejmenován) vychází z "velké" Mozilly, ale aplikace je zúžena pouze na prohlížeč. Jádro Gecko, které překládá webové stránky a stará se o jejich korektní zobrazení, je ve Firefoxu stejné jako v Mozille. Výrazně je ale změněno prostředí aplikace, v němž toto jádro pracuje. Program je zjednodušen, má nový vzhled, nabízí nástroje pro práci s "nedostatky" moderního webu, jako je manažer vyskakovacích oken nebo cookies, konfigurace je podstatně jednodušší než u Mozilly (kde prakticky kopíruje koncepci Netscapu, včetně původních oken). Mozilla Firefox je prostě zcela novým prohlížečem, který přichází s novou kvalitou a je Internet Exploreru do jisté místy schopen konkurovat lépe, než jak to svede "velká" Mozilla. Pojďme se na něj tedy podívat zblízka a ukažme si, jak můžete Firefox využít u vás doma nebo například ve firmě.

Test: Měl bych přejít na Firefox?

1) Navštěvujete weby s warezem?

2) Navštěvujete weby s pornografií?

3) Míváte otevřeno hodně oken prohlížeče (více než tři) současně?

4) Měl(a) jste v počítači za poslední týden nový spyware?

5) Obáváte se bezpečnostních neduhů svého prohlížeče?

6) Obáváte se virové nákazy přes prohlížeč?

7) Vadí vám vyskakovací (pop-up) okna?

8) Chcete využívat manažer stahovaných souborů, bez nutnosti instalovat externí?

Za každou kladnou odpověď v testu si připište jeden bod.

Pokud se vám podařilo dosáhnout tří a více bodů, měli byste o Firefoxu uvažovat a měli byste si jej v české verzi vyzkoušet. Po jeho instalování Internet Explorer v operačním systému Windows zůstane a je tak možné ho v krajním případě používat pro weby, které s Firefoxem nefungují nebo se zobrazují nekorektně (především pro velmi sofistikované aplikace)

Mozilla Firefox: Přednosti a nedostatky

(ve srovnání s Internet Explorerem 6.0SP1-XPSP2)

V čem je lepší Firefox?

· Firefox je multiplatformní, existuje pro mnoho operačních systémů a prakticky pro libovolný z nich je možné jej přizpůsobit. Internet Explorer funguje pouze ve Windows a po stránce bezpečnosti nejlépe vybavená verze pouze ve Windows XP s instalovaným servisním balíčkem SP2.

· Firefox nabízí možnost surfování v záložkách. V jednom fyzickém okně je možné otevřít velké množství záložek a přepínat mezi nimi, zatímco v Internet Exploreru (bez specializované nadstavby) musíte pro každou stránku otevírat nové okno programu. Surfování v záložkách, které mohou být spouštěny na pozadí, je jednoduché a uživatelsky přátelské. Nebrání samozřejmě otevírání většího počtu záložek uživatelem.

·Firefox nabízí možnost ukládání a komplexní správy formulářů, které na webu používáme, hesel, které jsou s nimi asociovány, blokování vyskakovacích oken a vůbec soukromí i bezpečnost vůbec. Internet Explorer má analogické funkce (XP-SP2), nicméně tyto funkce bývají hodnoceny jako méně bezpečné než v případě Firefoxu.

V čem je lepší Internet Explorer?

· Internet Explorer je součástí operačních systémů Windows. Přes veškerou snahu je třeba říci, že v těchto systémech je při splnění několika podmínek rychlejší a výkonnější než Mozilla Firefox. Internet Explorer spotřebovává menší množství operační paměti než Firefox, v současné době lze také říci, že je stabilnější. Přetrvává nicméně skutečnost nižší úrovně zabezpečení a menšího uživatelského pohodlí.

· Internet Explorer je také kompatibilnější. I když velkou většinu webů je možné používat i s Mozilla Firefoxem, existuje (nezanedbatelné) množství aplikací, které bez IE fungovat nebudou. V poslední době můžeme být svědky opačného extrému, kdy jsou aplikace optimalizovány speciálně pro Mozillu, Firefox nevyjímaje. Internet Explorer je však stejně nejrozšířenější, a proto je také nutné říci, že i nejkompatibilnější webový prohlížeč.

· Firefox (nebo Mozillu) musíte stáhnout z internetu nebo instalovat z CD a až pak ji můžete používat. Internet Explorer je předisntalován v systému. Z toho plynou i další přednosti, jako například podpora aplikací. Mnoho programů, které zobrazují webové stránky, používá pro tyto účely jádro Internet Exploreru. Přestože přítomnost Mozilly Firefox v počítači takovému programu nevadí, prozatím existuje jen velmi málo aplikací, které by ke stejnému účelu používaly Firefox, a proto jej i vyžadovaly.

V čem jsou si oba prohlížeče podobné?

· Internet Explorer i Mozilla Firefox nabízejí kompatibilitu dostatečnou pro naprostou většinu webových serverů. Setkat se s něčím, co na kterémkoliv z těchto programů nefunguje, je v současnosti spíše výjimka.

· Obě aplikace jsou přeloženy do velkého množství jazyků a prakticky všechny jazyky, jimiž je psán web, pasivně podporují. Internet Explorer je lokalizován ve všech Windows, Firefox existuje v mnoha verzích (včetně české).

· Oba programy podporují plug-iny, rozšiřující jejich činnost. V případě Internet Exploreru se vžilo zejména používání různých účelových "lištiček", které mohou mít i dodatečnou funkcionalitu, jako například antivirové testování nebo řízení vyskakovacích oken. Systém Firefoxu se využívá pro nástroje, které se integrují do jeho rozhraní i jiným způsobem. Můžeme tak sledovat aktuální počasí, ukládat obsah webů a provádět mnoho dalších podobných činností. Systém použitý ve Firefoxu je flexibilnější a především bezpečnější, systém Microsoftu zase jednodušší z hlediska použití (to je nicméně subjektivní kategorie).

· Mozilla Firefox obsahuje nástroj pro zjišťování a stahování aktualizací. Internet Explorer je aktualizován automaticky prostřednictvím služby operačního systému, nebo pomocí webu Windows Update. Je třeba říci, že aktualizační mechanismus Internet Exploreru je považován za důvěryhodnější a v současné době je i kvalitnější. Pomocí Firefoxu je zase možné aktualizovat instalované doplňky a rozšíření, což je oproti Internet Exploreru určitá výhoda.

Na co je Firefox nepoužitelný?

· Nefunguje s ním mnoho specializovaných firemních aplikací.

· Nepracují frontendy k některým sofistikovaným systémům.

· Obecně nefunguje nic, co je šito na míru Internet Exploreru.

· Nepracují aplikace, jež ke své činnosti vyžadují plug-in nebo doplněk, který pro Firefox neexistuje nebo není dostatečně kompatibilní (opět častý problém firemních aplikací).

· Nemusí také fungovat starší verze některých webů, vytvořené dříve, než začala být Mozilla (Firefox) při vytváření prezentací a především aplikací zohledňována.

Co v takovém případě dělat? Pokud se v praxi setkáváte s aplikacemi, které využívají Internet Explorer a není je možné využívat s Firefoxem, použijte Internet Explorer. Mnoho uživatelů má IE v operačním systému nastaven

jako sekundární prohlížeč a používá jej pouze pro problematické weby. Při soukromém použití se hlavně jedná o některá internetová bankovnictví.

A co poštovní program?

Firefox neobsahuje poštovního klienta. Pokud používáte Outlook Express, můžete uvažovat o přechodu na Mozillu Thunderbird, což je poštovní klient vyvinutý jako doplněk Firefoxu. Využívá část jeho kódu, jeho systém doplňků a má podobný design. To vše jsou velké přednosti, společně s adaptivním antispamovým filtrem a pokročilými možnostmi práce s velkým množstvím poštovních účtů i s organizací doručených a odeslaných zpráv. Faktem ovšem je, že v některých ohledech není Thunderbird na tak vysoké úrovni jako jiné poštovní programy, především jej nelze srovnávat s "velkou" aplikací Microsoft Outlook nebo třeba s Lotus Notes. Pro mnoho uživatelů však jde o vhodnou alternativu, která se právě s Mozillou Firefox velice dobře snáší a umí s ní kooperovat.

To pochopitelně neznamená, že při použití Firefoxu nemůžete spoléhat na jiné stávající poštovní klienty. Při otevření odkazu z webové stránky ve Firefoxu je spuštěn a aktivován ten klient, který je v operačním systému nastaven jako výchozí.

Firefox a bezpečnost

Většina bezpečnostních rizik spojených s používáním webu jsou ve skutečnosti bezpečnostní rizika, která jsou spojena s používáním Internet Exploreru. Jde především o chyby této aplikace, ať už záplatované nebo nikoliv, dále pak o podobu implementace některých standardů Internet Exploreru a samozřejmě o skutečnost, že IE je nejrozšířenější aplikací svého druhu. Firefox nepochybně má i v současné verzi bezpečnostní nedostatky, ale vzhledem k tomu, že je méně rozšířený, tvůrci spywaru a virů se na něj zatím příliš nekoncentrují. Riziko napadením nechtěnými a především zcela automaticky se instalujícími špionážními produkty, tak dobře známými z IE, sice existuje, nicméně je mnohem nižší. Také matení uživatelů, například pomocí vyskakovacích oken či předávání uživatelů různými webovými servery, je při správném nastavení bezpečnostní politiky výrazně nižší. Firefox obsahuje možnost blokovat vyskakovací okna i instalaci doplňků a individuálně nastavovat servery, které mají oprávnění tyto operace provádět. Dále lze velmi snadno spravovat uložená hesla, soubory cookies a další data související s webem. Zajímavé je i to, že pokud integrovaný bezpečnostní systém brání například instalování škodlivého programu, je prakticky nemožné, aby tento program prohlížeč napadl a začal svým vlastním rozhraním mást uživatele či na ně působit, jako v případě Internet Exploreru. Takové aplikace pro Firefox zatím ve větší míře ani neexistují (ačkoliv by bylo chybou domnívat se, že neexistují vůbec).

U Mozilly obecně (v případě Firefoxu to platí také) je vždy spornou otázkou realizace aktualizací. Firefox obsahuje aktualizační systém, ale je nepravděpodobné, že by se do něj instalovaly záplaty podobně jako do Internet Exploreru. Potíže byly v Mozille zatím většinou řešeny vydáním samostatného buildu - tedy kompletní nové verze softwaru, která reinstaluje tu původní a opravuje tím i nalezenou chybu. Zejména pro uživatele s omezeným a velmi pomalým připojením k internetu je toto zásadní problém, protože je nutné stahovat celou aplikaci znovu a znovu provádět i její kompletní instalaci.

Prozatím se nepodařilo objevit způsob (není o tom alespoň zpráva), jak systém, který Firefox ve své první oficiální verzi používá pro blokování oken a nežádoucího obsahu na internetu, obejít. Není vyloučeno, že toho autoři méně solidních a více podvodných webových serverů dříve nebo později dosáhnou. Na druhé straně ale není pravděpodobné, že by se jim podařilo objevit takový způsob, který by zásadním způsobem naboural bezpečnost prohlížeče nebo třeba mechanismus řízení jeho doplňků. Ve Firefoxu je možnost, kdy může aplikace prohlížeče "z vlastní vůle" spouštět aplikace, které by běžely na úrovni operačního systému jako binární kód, minimalizována. Na druhou stranu je však potřeba říci, že pokusy obejít tento systém blokování se již objevily.

Firefox, respektive renderovací jádro Mozilly je možné portovat do aplikací podobným způsobem jako u Internet Exploreru, ovšem za použití speciálního doplňku, který může (ale také nemusí) být přímo závislý na prohlížeči. Bezpečnost takových aplikací, respektive jejich části zobrazujících webový obsah, je pak v mnohém odvozena od konkrétní verze Gecka. Některá rizika, která jsou spojena s webovým prohlížečem, se jí netýkají, nicméně platí to i pro některé bezpečnostní funkce, jež jsou koordinovány samotným prohlížečem. V tomto ohledu se tedy dá říci, že Mozilla a Firefox zaostávají za Internet Explorerem, který je i pro technicky jednodušší proveditelnost této akce portován a využíván mnohem častěji.

Bezpečnost webového prohlížeče nebo jakékoliv jiné aplikace podobného typu je vždy dána dvěma faktory. Prvním z těchto faktorů je technická stránka používaného softwaru, tím druhým je ovšem uživatel. Rizikové chování uživatele, který slepě potvrzuje jakýkoliv bezpečnostní dialog, je u Internet Exploreru rizikem naprosto stejným jako u Mozilly Firefoxu. Alfou a omegou bezpečnosti je tedy uživatel a jeho schopnost posoudit, co je a co není riziko. Pokud by totiž prohlížeč blokoval vše, co jen trochu považuje za ne zcela bezpečné, mohlo by se snadno stát, že by takový program ztratil velkou část své funkcionality a že by se tedy stal (přinejmenším pro některé aplikace) nefunkčním. Toho je ostatně při kritickém nastavení bezpečnosti možné dosáhnout stejně s Firefoxem jako s Internet Explorerem.

Obecné zásady pro bezpečnost ve Firefoxu

· Nestahujte a neinstalujte nic, o čem nevíte, co to je a co to dělá.

· Ponechte výchozí nastavení vyskakovacích oken. Pokud nějakému serveru explicitně důvěřujete, nastavte jej jako povolený, ale až po ověření. Pokud povolíte nebezpečný server, můžete jej ze seznamu kdykoliv odstranit.

· Pozor (preventivně) na doplňky prohlížeče, pocházející z neznámých a především z nedůvěryhodných zdrojů.

· Nezadávejte svá data (e-mailovou adresu, různá hesla, čísla) do formulářů, o nichž přesně nevíte, odkud pocházejí.

· Data z formulářů prohlížeči ukládat nedovolte, pokud počítač a konkrétní uživatelský profil používá více lidí nebo pokud se nachází na veřejně dostupném místě.

· Neměňte žádné výchozí nastavení, pokud přesně nevíte, k čemu slouží.

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí

Jiří Peterka

C05P0323

Síťovou architekturou se rozumí celkový pohled na to, jak by počítačové sítě měly být řešeny a jak by měly fungovat. Zahrnuje představu o celkovém počtu vrstev, představu o tom, co má každá vrstva dělat i jak má fungovat, resp. jaké protokoly má ke svému fungování využívat. V současné době je nejrozšířenější síťovou architektura ta, na níž je postaven a na níž funguje celosvětový internet. Základní součástí této architektury jsou protokoly, souhrnně označované jako "rodina protokolů TCP/IP".

Rodina protokolů TCP/IP je opravdu početná (má přes 100 "členů") a neustále se rozrůstá o nově vznikající protokoly. Její základ však vznikl poměrně dávno, alespoň podle "počítačových měřítek" - již v polovině sedmdesátých let. Důvodem byla existence sítě ARPANET, kterou v USA nechali vybudovat (a také zaplatili) tamní vojáci, aby na ní vyzkoušeli myšlenku tzv. paketového přenosu. Jednalo se o přenos dat "po vhodně velkých kusech", označovaných právě jako pakety. Dnes tak fungují snad všechny datové a počítačové sítě, ale tehdy to byla úplně revoluční myšlenka, která se musela někde otestovat. A k tomu posloužila právě síť ARPANET.

Pro nás je podstatné ještě to, že když síť ARPANET splnila svůj účel a potvrdila životaschopnost paketového přenosu, její vlastnící (resort obrany USA) ji nezrušili. Právě naopak, rozhodli se ji zachovat a ponechat akademické sféře (univerzitám) k používání a k řešení výzkumných úkolů. Dokonce aktivně podpořili to, aby se na ARPANET začaly napojovat další univerzity i celé akademické sítě.

K tomu skutečně došlo a na zárodečný ARPANET se začaly postupně "nabalovat" další a další sítě. Výsledné soustavě vzájemně propojených sítí se pak začalo říkat internet...

Vznik TCP/IP

Jak s tím ale souvisí protokoly TCP/IP? Když se vojáci v USA rozhodli nerušit ARPANET a předat ho akademické sféře, bylo zapotřebí vyvinout nové protokoly, na nichž by tato síť fungovala. Původně totiž používala jen experimentální protokoly (hlavně protokol NCP, Network Control Protocol), které se pro rutinní provoz příliš nehodily. Resort obrany USA (DoD, Department of Defense) zadal tamní akademické sféře další výzkumný úkol, který také zaplatil ze svých peněz: vyvinout sadu nových protokolů, vhodných pro běžné používání ARPANETu.

Toto zadání přišlo v první polovině sedmdesátých let. V roce 1980 již byla koncepce protokolů TCP/IP připravena a resort obrany ji odsouhlasil jako "správnou" koncepci, na kterou musí celý ARPANET přejít. Uplynuly ještě dva roky - a k 1. lednu 1983 přestal rodící se internet používat protokol NCP a přešel již na výlučné používání protokolů TCP/IP.

4 vrstvy TCP/IP

S rodinou protokolů TCP/IP je úzce spojena i představa o počtu a struktuře vrstev, do nichž jsou tyto protokoly "zapasovány". Tuto představu zachycuje následující obrázek, který ji srovnává se sedmivrstvým referenčním modelem ISO/OSI.

Protokoly TCP/IP předpokládají existenci pouze čtyř vrstev:

· aplikační,

· transportní,

· síťové (označované též jako "IP vrstva"),

· vrstvy síťového rozhraní.

Z těchto čtyř vrstev však protokoly TCP/IP "obsazují" jen tři nejvyšší. U nejnižší vrstvy (vrstvy síťového rozhraní) se počítá s tím, že zde budou využity takové přenosové mechanismy, které jsou k dispozici a "pochází odjinud" (tj. nejsou součástí TCP/IP). Může jít třeba o Ethernet, o Wi-Fi, o technologie ATM či FR nebo o xDSL (ADSL) atd.

Síťová vrstva - IP vrstva

Přenosové služby, které zajišťuje vrstva síťového rozhraní, umožňují přenášet "kusy dat" (označované jako rámce) mezi sousedními uzly. To jsou počítače, které mezi sebou mají přímé spojení. Na něm pak staví síťová vrstva, která již zajišťuje přenos "kusů dat" (nyní označovaných jako pakety) nejen mezi přímými sousedy, ale mezi libovolnými dvěma uzly.

Musí tedy hledat nejvhodnější cestu od odesilatele až ke koncovému příjemci (zajišťovat tzv. směrování, anglicky routing). Když vhodnou cestu najde, zajistí postupný přenos paketu přes případné mezilehlé uzly. To dělá tak, že pro každý "přeskok" vloží svůj paket do rámce a požádá vrstvu síťového rozhraní o přenesení rámce i s jeho obsahem k přímému sousedovi. Zde je obsah rámce (paket) vybalen, předán zdejší síťové vrstvě a ta znovu rozhodne, kterým směrem jej bude předávat dál. Tento princip naznačuje obrázek.

Rodina protokolů TCP/IP "obsazuje" síťovou vrstvu především protokolem IP (Internet Protocol). Ten je pro celou rodinu protokolů natolik významný a charakteristický, že se postaral i o její pojmenování. Ve zkratce TCP/IP je za lomítkem jméno právě tohoto protokolu.

Podle protokolu IP jsou také pojmenovány pakety, přenášené na úrovni síťové vrstvy - říká se jim IP pakety nebo také IP datagramy.

Transportní vrstva

Síťová vrstva, alias IP vrstva, je poslední vrstvou (počítáno odspodu), která se ještě vyskytuje ve všech uzlech - jak ve vnitřních uzlech přenosové sítě (v tzv. směrovačích), tak i v koncových uzlech (což mohou být například pracovní stanice uživatelů). Vyšší vrstvy, konkrétně vrstva transportní a vrstva aplikační, pak jsou přítomné již jen v koncových uzlech sítě.

Transportní vrstva má na starosti vzájemnou komunikaci koncových uzlů. Pokud se to po ní požaduje, zajišťuje např. spolehlivost přenosů. Tedy to, aby se přenášená data po cestě neztratila nebo nějak nepoškodila. Kromě toho transportní vrstva rozlišuje i mezi různými entitami v rámci jednoho uzlu. To znamená, že příchozí data rozděluje těm aplikacím, běžícím na daném počítači, kterým jsou určeny. Obdobně přejímá data, určená k odeslání, od jednotlivých počítačů a předává je k přenosu síťové vrstvě. Ta již nerozlišuje mezi jednotlivými odesilateli a příjemci a každý uzel sítě považuje za dále nedělitelný celek.

Na úrovni transportní vrstvy jsou v rámci TCP/

/IP provozovány dva hlavní transportní protokoly.

· UDP (User Datagram Protocol),

· TCP (Transport Control Protocol).

Právě protokol TCP je vedle protokolu IP tím, který dal název celé rodině protokolů TCP/IP.

Aplikační vrstva

Na úrovni aplikační vrstvy jsou provozovány jednotlivé aplikace. Nikoli ovšem celé, ale jen ty jejich části, které musí být navzájem kompatibilní. Třeba u elektronické pošty jde o celé poštovní servery a ty části poštovních klientů, které zajišťují odesílání, přenos a příjem jednotlivých zpráv. Uživatelské rozhraní, jež uživatelům umožňuje zprávy číst, tisknout, různě třídit, archivovat atd., není součástí aplikační vrstvy a nemusí být standardizováno. Díky tomu pak mohou být uživatelská rozhraní jednotlivých aplikací různá, s různým rozsahem funkcí a různým uživatelským komfortem.

Naopak třeba formát zpráv a jejich přenos musí být důsledně sjednoceny (standardizovány), aby je bylo možné přenášet mezi jednotlivými poštovními servery a aby jim "rozuměli" všichni poštovní klienti.

Filosofie TCP/IP

Chceme-li správně pochopit základní vlastnosti síťové architektury, založené na protokolech TCP/IP, musíme si nejprve něco říci o základní filozofii, z níž vyšli či ji zvolili autoři TCP/IP. Pomůže nám to i k pochopení toho, proč se právě TCP/IP tak dobře ujalo v reálné praxi a vydrželo bez zásadnějších změn až do dnešních dnů.

Vraťme se znovu do doby, kdy protokoly TCP/IP teprve vznikaly. Když resort obrany USA zadával akademické sféře úkol vyvinout protokoly TCP/IP, staly se součástí zadání některé konkrétní požadavky. Třeba ten, aby se nepočítalo s žádným centrálním prvkem, na němž by fungování sítě stálo, ale se kterým by také celé padalo. To je ostatně typické pro uvažování vojáků, kteří se bojí toho, že by nepřítel jako první napadl právě centrální bod, zničil ho a tím vyřadil z provozu celou soustavu sítí.

Pravdou je, že ani dnešní internet nemá žádný centrální bod, který by jej řídil a bez něhož by nemohl existovat. Je značně distribuovaný a díky tomu dokáže fungovat jako celek, i když některé jeho dílčí části jsou právě vyřazeny z provozu (nejspíše z důvodu technické závady). Nás ale zajímají protokoly TCP/IP, které nejsou přesně to samé jako internet. Vznikly sice pro potřeby internetu a v něm se také nejvíce rozšířily, ale mohou být použity i mimo něj, v jakékoli třeba i samostatné počítačové síti.

Nespojovaný způsob fungování

I samotné protokoly TCP/IP předpokládají distribuované řešení nejrůznějších funkcí, důležitých pro fungování celé soustavy sítí. Asi nejlépe je to vidět na způsobu, jak je v rámci protokolu IP (tj. na úrovni síťové vrstvy) řešeno tzv. směrování, neboli hledání cest v síti pro potřeby přenosu jednotlivých paketů. Neexistuje zde žádná centrální autorita, která by mezilehlým uzlům (tzv. směrovačům) říkala, kam mají dále předávat jednotlivé pakety, aby se dostaly ke svému cíli. Místo toho potřebné směrovací informace získávají jednotlivé směrovače ve vzájemné spolupráci. Když některý z nich vypadne nebo se nějaký spoj stane neprůchodným, ostatní najdou cestu, jak výpadek obejít, resp. jak dopravit pakety na místo jejich určení jinudy. Odpovídá to tzv. nespojovanému (anglicky connectionless) způsobu fungování, při kterém nedochází k navazování spojení mezi odesilatelem a příjemcem a k vytyčení trasy, po níž by se následně přenášela všechna data. Pokud by tomu tak bylo a došlo by k nějaké změně v síti (třeba k výpadku nějakého dílčího spoje), muselo by se to nejprve zjistit a pak napravit - ukončením existujícího spojení a navázáním nového spojení.

U nespojovaného spojení se jednoduše "jede dál" a pro každý paket se nejvhodnější cesta jeho přenosu hledá vždy znovu, podle momentální situace. Díky tomu se může stát, že jednotlivé pakety budou protokolem IP přenášeny ke svému cíli různou cestou a třeba i dorazí v jiném pořadí, než v jakém byly původně odeslány. Ale to už je na vyšších vrstvách, aby si je správně poskládaly zpátky.

Nespojovaný způsob přenosu jednotlivých paketů velmi připomíná fungování běžné pošty. Ta také přenáší jednotlivé dopisy (zásilky) nezávisle na sobě, aniž by předem "navazovala spojení" a dopředu zjišťovala, zda adresát vůbec existuje. Místo toho dopis od odesilatele nejprve převezme a pak se jej snaží doručit tak, jak nejlépe umí. Také se klidně může stát, že dva současně odeslané dopisy jdou jinou cestou a přijdou svému adresátovi v různou dobu.

Právě kvůli této podobnosti s klasickou poštou se také pakety protokolu IP přirovnávají k datagramům a jsou označovány jako IP datagramy.

Princip maximální snahy, ale nezaručeného výsledku

Velmi významnou charakteristikou síťového protokolu IP, který má na starosti přenos jednotlivých paketů (IP paketů, resp. IP datagramů), je, že negarantuje jejich doručení. Nedokáže totiž vždy zaručit, že bude mít pokaždé dostatek kapacit (přenosových i výpočetních) k přenesení všech paketů, které by přenést měl. Dokud mu tyto kapacity budou stačit, bude pochopitelně přenášet všechny pakety. Jakmile jich ale bude příliš mnoho a jemu se nebude dostávat kapacit, má právo zahazovat ty pakety, které již nedokáže přenést.

Říká se tomu také princip "maximální snahy..." (anglicky best effort), a to kvůli tomu, že protokol IP se snaží využít všech prostředků a zdrojů, jež má k dispozici. Dodatkem pak je "...ale nezaručeného výsledku", kvůli tomu, že když maximální snaha protokolu IP nestačí, dochází k zahazování paketů. Z pohledu jejich odesilatelů a příjemců je pak výsledek skutečně nezaručený.

Alternativou k fungování podle principu "maximální snahy, ale nezaručeného výsledku..." by bylo garantování kvality přenosových služeb. Tedy situace, kdy konkrétní přenos by měl garantováno, že pro něj budou k dispozici takové a takové zdroje, včetně přenosových a výpočetních kapacit. Pak by se nemělo stávat, že na něj zdroje nevystačí a bude nutné některé jeho pakety zahazovat.

Na principu garancí a garantovaných přenosových služeb funguje tzv. přepojování okruhů, které je alternativou k přepojování paketů a používá se hlavně v telekomunikačních sítích. Jeho nevýhodou je ale velmi nehospodárné využití dostupných zdrojů. Ty jsou totiž vyhrazeny pro potřeby jednotlivých přenosů, bez ohledu na to, zda jsou či nejsou skutečně využity. Pokud využity nejsou, nemohou být přenechány ostatním přenosům, které by je naopak mohly potřebovat.

Princip paketového přenosu, označovaný také jako "přepojování paketů", je na rozdíl od přepojování okruhů velmi efektivní právě proto, že účelně hospodaří s dostupnými zdroji, právě výše popsaným způsobem, na principu "maximální snahy...".

Protokol IP, který funguje na principu "maximální snahy...", navíc měří všem přenosům stejně. To znamená, že v situaci, kdy se mu již nedostávají dostatečné zdroje, zahazuje pakety bez ohledu na to, co jsou zač - od koho pochází, komu mají být doručeny, či co v sobě nesou (jaký typ dat) atd.

Nespolehlivost místo spolehlivosti

Další významnou charakteristikou protokolu IP je, že funguje způsobem, kterému se říká "nespolehlivý". Ne snad proto, že by se protokol IP nesnažil přenášet data spolehlivě, to opravdu ne. Otázkou spíše je, jak se má zachovat, když dostane nějaká data, která se při přenosu poškodila, obvykle v důsledku nějaké chyby při přenosu. Protokol IP, který přijal poškozený paket a měl by jej dále zpracovat, má v principu dvě možnosti:

· Postarat se sám o nápravu, obvykle tak, že si stejný paket nechá znovu zaslat. Tato varianta přenosu se označuje jako "spolehlivá".

· Nestarat se o nápravu a poškozený paket zahodit. Právě tato varianta je označována jako "nespolehlivá" .

Nespolehlivá varianta přenosu na první pohled nevypadá příliš smysluplně. Autoři protokolů TCP/IP ale byli jiného názoru a protokol IP koncipovali právě jako nespolehlivý. Tedy tak, že když narazí na poškozený paket, smí jej zahodit a nemusí se starat o nápravu.

Tento přístup má logiku v tom, že se zajištěním spolehlivosti by byla spojená nemalá režie. Hlavně opakovaný přenos, který by si příjemce poškozeného paketu vyžádal, by nejen spotřeboval další přenosovou kapacitu, ale hlavně by oddálil přenos dalších dat a tím zvýšil nerovnoměrnost (nepravidelnost) v jejich doručování. Některým aplikacím přitom právě takovéto zpoždění a nerovnoměrnost může vadit více než poškození či dokonce ztráta určitých dat.

Například při přenosu multimediálních dat (např. digitalizovaného zvuku či obrazu) je pravidelnost doručování jednotlivých částí dat podstatně důležitější než jejich občasný výpadek. Lidské ucho či oko většinou ani nezaznamená nějaké drobné zkreslení zvuku či malou chybu v obraze, které velmi rychle odezní. Naopak by zaznamenalo jakoukoli změnu v rychlosti (pravidelnosti) přehrávání zvuku či obrazu. Lze to přirovnat k efektu zrychlování či naopak zpomalování magnetofonového pásku či filmového pásu. To je znát podstatně více, než občasný drobný kaz na médiu.

Autoři protokolů TCP/IP navíc vyšli z předpokladu, že protokol IP by se měl soustředit na to, co je jeho hlavní úkolem - tedy na přenos dat - a už by se neměl zabývat dalšími věcmi, které pro něj nejsou klíčové. Lze to vyjádřit i oblíbeným sloganem: protokol IP by se měl soustředit na svůj hlavní byznys a neztrácet čas s podružnými věcmi. Mezi tyto "podružné věci" bylo zařazeno i zajišťování spolehlivosti.

Transportní demokracie

Protokol IP, zajišťující přenos paketů na úrovni síťové vrstvy, tedy funguje nespolehlivě a také nespojovaně. Skutečně se maximálně soustřeďuje "na svůj byznys" a nedělá nic jiného, než že přenáší jednotlivé IP pakety. Počítá přitom s tím, že pokud budou vyšší vrstvy (resp. aplikace) potřebovat něco jiného - ať již spojovaný či spolehlivý způsob fungování, stále tu je ještě transportní vrstva, která může jejich přání splnit. Autoři TCP/IP skutečně zabydleli transportní vrstvu dvěma vzájemně alternativními transportními protokoly, mezi nimiž si aplikace mohou vybírat.

Mohou zvolit protokol UDP (User Datagram Protocol), který je jen drobnou nadstavbou nad protokolem IP a zachovává jeho způsob fungování - tedy nespojovaný a nespolehlivý. Prakticky to jediné, co k funkčnosti protokolu IP přidává, je rozlišování jednotlivých příjemců a odesilatelů v rámci daného uzlu (podle tzv. čísel portů, na rozhraní mezi transportní a aplikační vrstvou).

Naproti tomu druhý transportní protokol, protokol TCP (Transport Control Protocol), už funguje spolehlivě a spojovaně. Sám sice využívá nespolehlivých a nespojovaných služeb protokolu IP, ale zajišťuje navazování spojení mezi komunikujícími stranami (na úrovni transportní vrstvy) a stará se také o spolehlivost. Jinými slovy, pokud protokol IP něco nedoručí tak jak má, protokol TCP se postará o nápravu (vyžádá si opakované odeslání poškozených či úplně ztracených dat).

Hlavně všechny aplikační protokoly mají na výběr, zda v rámci transportní vrstvy využijí služeb transportního protokolu TCP nebo protokolu UDP. Vybírat si mohou například podle toho, zda je pro ně důležitější spolehlivost přenosu (pak asi sáhnou po TCP), nebo zda před spolehlivostí dají přednost spíše rychlosti a pravidelnosti doručování (pak sáhnou po protokolu UDP).

IP over everything

Vraťme se ale ještě k protokolu IP a jeho fungování. Jak jsme si již uvedli, na samém počátku, kdy protokoly TCP/IP teprve vznikaly, měly americké univerzity velký zájem připojovat se na zárodečnou síť ARPANET i se svými již existujícími sítěmi. Ty ale byly dosti různorodé, založené na různých přenosových technologiích (odpovídajících vrstvě síťového rozhraní).

Proto autoři protokolů TCP/IP dostali v rámci svého zadání ještě jeden úkol: vyjít podobnému připojování (resp. propojování) maximálně vstříc a umožnit připojení a provoz protokolů TCP/IP nad jakýmikoli přenosovými technologiemi, schopnými přenášet data.

Dnes (s odstupem 30 let) lze konstatovat, že se to autorům povedlo nadmíru dobře. Protokol IP, který "zabydluje" síťovou vrstvu, je skutečně velmi pružný a dokáže fungovat "nad čímkoli". Ostatně vystihuje to i slogan "IP over everything". Nad přenosovými technologiemi vrstvy síťového rozhraní přitom vytváří jakousi "jednotnou pokličku", která zastírá jejich specifické rozdíly a vytváří nad nimi jednotné přenosové prostředí. Díky tomu se pak protokoly vyšších vrstev (transportní vrstvou počínaje) nemusí vůbec zabývat tím, nad jakou technologií nižších vrstev vlastně fungují.

V době vzniku a rozvoje internetu to mělo zásadní význam pro připojování dalších sítí k ARPANETu. Dnes se této vlastnosti s úspěchem využívá k tomu, aby se lidé mohli připojovat k celosvětovému internetu opravdu nejrůznějšími způsoby, jaké mají právě k dispozici třeba přes vytáčenou telefonní linku, ADSL, Wi-Fi, přes kabelovou televizi atd. Ve všech případech je nad uvedenými přenosovými technologiemi nejnižší vrstvy (vrstvy síťového rozhraní) provozován "jednotný" protokol IP a nad ním již standardním způsobem ostatní protokoly.

IP verze 6

Protokoly TCP/IP byly navrženy opravdu dobře a v praxi se velmi úspěšně ujaly. Prakticky bez jakýchkoli zásadnějších změn vydržely až do dnešní doby. Samozřejmě se dále vyvíjely, ale "inkrementálním" způsobem, tj. postupným přidáváním dalších a dalších vlastností a schopností, nikoli zahazováním celých předchozích řešení a přepracováním protokolů "od základů". Snad jedinou výjimkou jsou adresy, používané na úrovni síťové vrstvy (tzv. IP adresy). Pro ně bylo vyhrazeno 32 bitů, což ve své době představovalo značnou redundanci (nadbytečnost). Později ale, vzhledem k fenomenálnímu úspěchu celosvětového internetu, se spotřeba IP adres zvýšila natolik, že začalo hrozit jejich brzké vyčerpání. Našla se ale různá "úsporná" řešení, která úbytek IP adres výrazně zpomalila.

Přesto se muselo hledat i celkové řešení, které přišlo v podobě zcela nového síťového protokolu IP verze 6 (IPv6). Ten bohužel již není vůči stávajícímu protokolu IP (též: IP verze 4) inkrementální, ale musí jej nahradit. Existují však i scénáře pro jejich vzájemnou koexistenci a pro postupný přechod od jednoho protokolu ke druhému.

Everything over IP

Velký úspěch protokolů TCP/IP vedl ještě k jednomu zajímavému jevu: snad všechny úspěšné aplikace a služby, které kdy vznikly v nějakém jiném prostředí než pro TCP/IP a internet, byly časem převedeny (portovány) právě na platformu TCP/IP. Je to ostatně logické, když jde o aplikace, které byly původně vyvinuty pro jiné přenosové sítě, že již nejsou rozvíjeny a jsou naopak čím dál tím více nahrazovány právě sítěmi na bázi TCP/IP. Dnes je stav takový, že snad neexistuje žádná alespoň trochu smysluplná a uživatelná aplikace, která by ještě nebyla přenesena na platformu TCP/IP. Platí to ostatně i pro tak "odlišné" aplikace a služby, jako je přenos živého hlasu a obrazu. Ty byly dlouhou dobu doménou telekomunikačních sítí, fungujících na principu přepojování okruhů. Dnes se ale čím dál tím více prosazují i do síti s přepojováním paketů a nejvíce právě do sítí na bázi protokolů TCP/IP.

Nepříliš správně se pro celý tento trend ujal slogan "Everything over IP" (doslova "cokoli nad IP"), což není úplně pravda, protože mezi protokolem IP a samotnými aplikacemi jsou ještě transportní protokoly (TCP nebo UDP). Nicméně i zkratky typu "něco nad IP" jsou dnes již běžně zažité a také používané. Příkladem může být zkratka VOIP (Voice over IP), označující přenos hlasu prostřednictvím protokolu IP.

§§§§§


Chcete překládat on-line?

Vojtěch Bednář

C05P0322

Každý z nás čas od času sáhne po slovníku. Pryč jsou však doby, kdy jsme pro ně sahali do skříní, nyní se překládá prostřednictvím internetu. Kde slovníky a překladače najít a jak je využít, to všechno se dozvíte dnes a zde.

Už jste potřebovali něco přeložit z jednoho jazyka do jiného? Nerozuměli jste nějakému slovu v cizí řeči a nablízku nebyl nikdo, kdo by mohl pomoci? Zkrátka už jste se sápali do poličky v marné snaze najít slovník a zjistit, co to zpropadené slovo vlastně znamená? Pokud ano, stalo se vám totéž, co pravděpodobně každému jinému člověku. V moderní době nicméně není nutné se pro slovník natahovat do poličky či navštěvovat knihovnu, když pro tyto účely existují moderní a sofistikovaná elektronická řešení slovníky digitálního věku.

Existují technicky vzato dva typy elektronických slovníků, totiž on-line a off-line. Off-line slovníky můžeme zakoupit u mnoha prodejců softwaru. Jedná se o klasické aplikace pro operační systémy Windows nebo Linux, které fungují takřka vždy stejně. Vybereme si jazyky, mezi nimiž chceme překládat, směr, kterým má být překlad proveden, a zadáme požadované slovo. Slovník obsahuje databázi významů a jim odpovídajících slov. Zatímco významy jsou ve slovníku konstantní a jsou jim obvykle přiděleny číselné hodnoty, jednotlivá slova jsou vlastně textovým vyjádřením těchto významů. Díky tomu je možné slovo odpovídající jednomu z významů přeložit do jiného jazyka tak, že najdeme slovo v tomto (cílovém) jazyce se stejným identifikátorem významu.

Porovnejte si slovníky

Off-line slovníky obsahují aplikaci a databázi slov. Tato databáze zabírá určité místo, které je potřeba pro ní vždy poskytnout. Její zpracování, přesněji řečeno hledání v ní zabírá čas počítače, který v případě extrémně veliké databáze může být i poměrně dlouhý, i když se používají sofistikované metody indexování a urychlování hledání. Nedostatkem nicméně je, že databáze je až na výjimku tvořenou obligátním seznamem "vlastních slov" ve skutečnosti konstantní. Její obsah je dán výrobcem a jen u několika produktů najdeme nástroj, pomocí něhož by bylo možné databázi výrazů aktualizovat. Slovník je tedy v tomto ohledu stejně jako klasická kniha statický. Co je do něj umístěno při výrobě, už v něm zůstane, a neexistuje výraznější možnost s tím něco udělat - přidat velký počet nových výrazů.

On-line slovníky dnes fungují nejčastěji na bázi webového rozhraní. Zadáme požadavek do dialogu webové stránky nebo do formuláře, který je k tomu určen, a stiskneme tlačítko. Databázový stroj, který je však v tomto případě uložen na serveru, náš požadavek zpracuje a výsledek zpracování předá webovému serveru k zobrazení. Výhoda? On-line slovník nemusíme mít doma na pevném disku. Pokud máme přístup k internetu, můžeme si vybrat z nepřeberného množství slovníků a můžeme je používat kdykoliv chceme. A co více, odkaz na takový slovník včetně formuláře můžeme umístit na své vlastní stránky, na "digitální palubní desku" nebo kamkoliv si budeme přát. To ale není ani zdaleka výhoda jediná! On-line slovník, už jen díky tomu, že je umístěn na serveru a slouží klientům, kteří jej fyzicky u sebe nemají, nabízí svým tvůrcům možnost aktualizace. Pokud je potřeba přidat do databáze další slovo nebo význam, není nic jednoduššího, než tak učinit centrálně na serveru. Změna se projeví u všech uživatelů, kteří budou chtít slovník využívat.

Všeobecné slovníky jsou základem

I když si to na první pohled neuvědomujeme, pro daný jazyk neexistuje pouze jeden slovník. Kromě toho, že slovníky pro nejfrekventovanější jazyky existují v mnoha různých verzích různých vydavatelů, je třeba se na ně podívat vždy z pohledu slovní zásoby - tedy obsahu pojmů jejich databáze. Základem jsou vždy všeobecné slovníky, obsahující slova obvyklá v běžné konverzaci, základní pojmy a termíny, se kterými se můžeme setkat v běžném životě a které do určité míry zabíhají do různých oborů činnosti. Kromě toho ale existují i slovníky speciální. V nich najdeme pojmosloví oboru, pro nějž je takový slovník určen. Je zde obvykle kladen mnohem větší důraz na přesnost a jednoznačnost a s tím se pojí skutečnost, že jeho vytvoření stojí mnohem více času a úsilí. Stejně jako se tedy můžeme setkat s klasickým tištěným slovníkem, který by byl například lékařský, právnický či astronomický, existují stejné slovníky i v elektronických verzích. Zde ale najdeme jeden podstatný rozdíl mezi všeobecnými a odbornými slovníky, pokud jde o jejich on-line provedení. Jelikož ty odborné dají mnohem více práce a námahy, jejich pořízení stojí mnohem více času, pak můžeme jen stěží očekávat, že by mohly být zadarmo. Naštěstí v případě všeobecných on-line slovníků tomu tak není.

Kde si nechat přeložit?

Slovníky dnes existují jako funkce mnoha různých stránek. Ačkoliv se v minulosti objevily pokusy vytvářet speciální slovníkové portály pro veřejnost, dnes je slovníková služba standardní součástí všech běžných portálů. Jednotlivé slovníky se liší především svým technickým provedením a dodavatelem databáze. Uživatelské rozhraní je odvozeno z klasických off-line slovníků, přizpůsobeno podmínkám webu a je víceméně všude až na výjimky stejné. Tedy zadáme slovo, vybereme směr překladu a stiskneme tlačítko. Následuje výpis našeho slova s jeho protějškem ve zvoleném jazyce, nebo seznam nejpodobnějších slov (v případě, že to naše nebylo nalezeno) s vysvětlením, alternativně chybové hlášení, že takové slovo systém jednoduše nezná. Podstatné rozdíly tedy můžeme hledat spíše v jednotlivých databázích. V počtu podporovaných jazyků, v rozsahu slovní zásoby těchto jednotlivých jazyků, v šíři jejího záběru a - což je poněkud překvapivé - také v úspěšnosti vyhledávání jednotlivých slov nebo dokonce krátkých frází.

Nejběžnější jazyky

Které jsou nejběžnější jazyky, s nimiž se můžeme setkat u on-line slovníků, tedy takových, které podporují i češtinu? Dala by se očekávat angličtina, němčina a francouzština. Setkáme se i se španělštinou, stále populárnější je kdysi zatracovaná ruština. Najít můžeme i slovník se schopností "hovořit" například latinsky nebo italsky. Záleží jen na našich potřebách a na schopnostech našeho počítače v případě, že jazyk, z něhož (nebo do něhož) potřebujeme něco přeložit, nepoužívá latinku, ale jiný zápis znaků (to se týká především ruštiny).

Elektronické slovníky

U sebe nebo na internetu

· On-line:

Fungují formou webového formuláře propojeného s patřičným serverem a databází.

Není potřeba je fyzicky vlastnit na disku, nezabírají místo, nemusí se instalovat.

K jejich použití stačí prohlížeč s internetem.

· Off-line:

Klasické programy s databází, instalované do počítače.

Bývají založeny na obyčejném "oknu".

Proti webovým slovníkům poskytují mnoho přidaných zajímavých funkcí, jsou dokonalejší.

Všeobecné nebo specializované

· Všeobecné:

Otevřené, většinou veřejné slovníky pro základní použití.

Obsahují elementární zásobu několika nejpoužívanějších jazyků.

Naprosto postačují pro každodenní použití, pokud potřebujeme přeložit jedno nebo několik slov či krátkou frázi.

· Oborové:

Specializované slovníky určené konkrétním oborům.

Obsahují slovní zásobu vybranou vzhledem k potřebám různých odborných světů, a proto se výrazně liší od všeobecných, dalo by se říct, že jsou určitým jejich doplňkem.

Obvykle je nenajdeme v on-line formě, ale pouze jako speciální aplikace s mnoha doplňujícími funkcemi a je potřeba za ně zaplatit.

Zvláštností oborových slovníků je to, že obsahují v daném jazyce často i hantýrku, a tak se může stát, že při jejich porovnání s klasickými všeobecnými slovníky by mohlo dojít ke kolizi mnoha pojmů, i když ve skutečnosti tomu tak není.

Přehled slovníků na internetu

Slovník na Seznamu

slovnik.seznam.cz

Nejnavštěvovanější český portál Seznam.cz má svůj slovník na výše uvedené adrese. Jedná se o systém založený na slovníku WinGed společnosti Rewin, s.r.o. (http://www.rewin.cz). Systém má standardní vzhled. Umí pracovat se základními jazyky, tedy s angličtinou, němčinou, francouzštinou, španělštinou a stále zajímavější ruštinou. Slouží pouze k vyhledávání a překladu jednotlivých slov, frázi většinou nezvládne. Základní slova překládá (v režimu anglicko-českého slovníku) zcela bezproblémově, ale čas od času se můžeme setkat s pojmem, jemuž tento slovník nebude rozumět. Například slovo aeon (věk) nezná, nicméně se jedná o slovo poměrně neobvyklé. Totéž platí pro succubus (můra) a několik dalších podobných pojmů. Nejsme experty například na španělštinu, nemůžeme tedy posoudit, jak je na tom slovník WinGed v případě dalších jazyků, ale předpokládáme, že situace bude nejspíše velmi podobná. Celkově bychom slovník portálu Seznam.cz doporučili pro jeho poměrně vysokou rychlost, se kterou překládá, a naprosto triviální použití, stejně jako pro umístění na nejpoužívanějším českém portálu. Nicméně pokud Seznam něco nenajde, nezoufejte. Na českém internetu totiž existují jiná řešení, která jsou možná méně pohodlná, ale zato obsahují mnohem více slov a šance, že najdete to, co hledáte, je v jejich případě nepoměrně vyšší.

Centrum & Langsoft

slovnik.centrum.cz

Také Centrum, další z nejnavštěvovanějších českých portálů, má svůj vlastní slovníkový systém. Jeho dodavatelem je na rozdíl od dvou předchozích společnost Langsoft (http://www.langsoft.cz). Ovládací rozhraní je velmi podobné ostatním portálům, jak jsme si již řekli, zde není moc věcí, které by bylo možné vylepšovat. K výběru jazyků přibyla zajímavá vlastnost, a to schopnost slovníku přeložit vybraný termín do všech jazyků. Zajímavé jsou také "minislovníky na cesty". Přestože tato funkce s on-line slovníkem přímo nesouvisí, je velmi zajímavá a umožňuje získat zadarmo (tedy za cenu tisku) kapesní slovníček, který se vám může kdykoliv hodit, budete-li potřebovat na několik dnů odjet za hranice. Ale zpět k výsledkům vyhledávání.

Výsledky jsou zobrazovány opět formou odkazů, jež je možné využít pro zpětný překlad vybraného pojmu. Toto je pravděpodobně nejpraktičtější možnost, pokud jde o slovníky na portálech. Naše obě slova anglické chytáky succubus i aeon slovník Langsoftu ke své cti našel, i když v jiných směrech je pravděpodobné, že jeho zásoba za WinGedem zase pokulhává. Subjektivně se nicméně jeví jako kvalitnější. Jinak ale Centrum.cz nepřichází v oblasti slovníku s ničím výjimečným a jeho funkcionalita je dalo by se říci stejná jako funkcionalita Seznamu. Pochvalu ovšem dostává o něco větší.

Atlas.cz aneb WinGed podruhé

slovnik.atlas.cz

Historicky druhý portál českého internetu a věčný konkurent Seznamu se také nemůže obejít bez slovníku. A v tomto případě vsadil na stejného dodavatele technologie jako Seznam, tedy na společnosti Rewin a jejich produkt WinGed, jak je patrno již z titulní stránky služby. Co to znamená? Že seznam podporovaných jazyků je stejný jako v předchozím případě a nejinak tomu bude i se slovní zásobou. Proč se tedy Atlasem vůbec zabývat? Příčinou je práce s výsledky. Ty jsou v případě Seznamu generovány do stránky tvořící - nelze to říct jinak - seznam nalezených hesel společně s vysvětlivkami. Jednotlivá slova pak (v případě Seznamu) tvoří odkazy. Pokud na kterékoliv zachycené heslo, respektive jeho odkaz klikneme, je překlad proveden znovu, ale s tímto slovem. Analogicky fungují i jejich protějšky. Tato funkce, jakkoliv může na první pohled vypadat zbytečně, je docela užitečná.

Atlas místo toho generuje výsledky vyhledávání slov do jakéhosi okénka po pěti. Díky tomu není nutné projíždět celou stránku, ale všechny získané výsledky jsou umístěny pěkně v jednom okně. Má to však jeden nedostatek. Toto řešení je vhodné v případě, že námi hledaný překlad je uveden jako první. V opačném případě následuje zdlouhavé klikání na další výsledky a jejich pracné prohledávání, což není příliš praktické. Chybí také schopnost zpětného prohledávání. Krátce, slovník na Atlas.cz je jednodušší, ale na úkor vlastní funkčnosti, což je ve srovnání se (z hlediska databáze) stejně vybaveným Seznamem velká škoda.

Slovník.cz

http://www.slovnik.cz

Od stejných tvůrců jako Centrum.cz, ale trochu jinak - to je speciální server určený pouze pro slovník. Je postaven na stejné slovníkové databázi a i seznam podporovaných jazyků je totožný (přesněji obsahuje navíc latinu). Projekt si nicméně zaslouží pozornost kvůli svým funkcím, které bychom jinde hledali zbytečně a které velmi usnadňují život. Prakticky je nenajdeme v klasické nabídce žádného z portálů. Především se jedná o verzi pro mobilní telefony s podporou WAP (najdeme ji na adrese wap.slovnik.cz). Ovládání webové verze je realizováno pomocí jiných prvků formuláře než ve všech předchozích případech (combo box místo radio buton), takže může zpočátku mást. Jiný je zejména výběr jazyků a směru překladu, ale to není na škodu. Výbornou vlastností je překladové okno. Do tohoto okna můžeme vložit libovolný celý text. Slovník poté přeloží jednotlivá slova a můžeme tak získat (velmi orientační) překlad celého našeho vstupu. Ve výsledcích nicméně chybí funkce zpětného hledání - nejsou generovány odkazy.

Přesto se jedná o velice zajímavý projekt, který v mnoha ohledech předčí služby portálů, o nichž zde již byla řeč, a který stojí za pozornost, pokud jsou vaše potřeby překládat pravidelné.

Do třetice v okýnku

http://www.translator.czHHHHHH

Funkce PC Translatoru od Langsoftu používá i tato (nativní) webová stránka. Přináší jednoduchý a velice rychlý překlad mezi angličtinou, němčinou, italštinou, španělštinou a ruštinou. Zajímavé je, že rozhraní je zde kompletně vytvořeno jako formulář a silně se tak přibližuje klasické aplikaci pro Windows. Jazyky se vybírají tlačítky, nalezené výsledky nejsou zobrazovány jako odkazy, ale jako položky seznamu. Pokud na tyto položky klikneme myší, označí se a můžeme je zpětně překládat. Je také možné mezi nimi procházet pomocí klasických posuvných jezdců. K dispozici je i verze pro Javu.

Tento slovník by byl vynikající, nebýt omáčky v podobě webové stránky okolo. Samotný formulář, který je díky své povaze konstantně veliký, by bylo možné umístit na jakoukoliv webovou stránku a využívat jej při minimálních nárocích na změny v designu nebo jejím fungování. Malou nepříjemností zde nicméně je varování o nižší slovní zásobě systému oproti komerční verzi. Tu je nicméně možné používat z mobilního telefonu v síti Eurotelu.

Potřebujete překládat?

Mezi námi vyzkoušenými slovníky nebyl žádný, který bychom mohli vynést nad ostatní a jednoznačně doporučit. Některé z veřejně dostupných slovníků obsahují bohatší slovní zásobu, jiné jsou pohodlnější z hlediska ovládání, další existují ve více verzích. Přesto je dobré onoho velkého výběru využít, dostupných on-line slovníků je totiž dozajista mnohem více, než jsme zde mohli ukázat, a jejich schopnosti jsou také lepší, než by naznačovalo několik anglických chytáků. Pokud máte doma elektronický off-line specializovaný slovník v aktuální verzi, pak potřebu použít jeho on-line variantu pravděpodobně vůbec nepocítíte. Pokud ale potřebujete skutečně jen jednou za čas přeložit nějaké slůvko, navštivte slovnik.cz nebo některou ze služeb velkých portálů. Pravděpodobně vaše nároky splní dostatečně.

Totéž se týká i případu, že byste chtěli překládat například z přenosného zařízení s omezenou pamětí, do kterého se "velký" slovník nevejde, nicméně které je možné připojit k internetu. Je ovšem třeba mít na paměti, a to se týká především případu, kdy necháte slovník překládat z jazyka, jež neovládáte, že přeložené slovo se může díky vytržení z kontextu významově lišit od toho, které jsme do slovníku vložili. To je ale problém všech slovníků, digitálních i těch klasických s mnoha stránkami papíru.

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák, Lukáš Erben, Adam Pechánek

C05P0309;C05P0310

Kam až se dá zajít při snižování ceny ukazuje Motorola svým modelem V171, kromě toho se zaměříme na designově zajímavý a nepříliš provokativní model 7260

od Nokie, třetím telefonem je Treo 650, určené především náročnějším uživatelům.

PalmOne Treo 650

O modelu 650 příznivci chytrých telefonů s Palm OS (či spíše "Palmovských MDA") hovoří jako o přístroji, který dovedl řadu Treo k dokonalosti. Dovolili bychom si s nimi nesouhlasit. Treo 650 je přístrojem, který této řadě po více než dvou letech umožnil, aby dohonila konkurenci. Model Treo 600 nebyl žádným zázrakem počínaje velmi nekvalitním displejem, přes chybějící bluetooth až po absenci GSM/GPRS modemu. Ostatně prodejní úspěch Treo 600 se odehrál zejména na severoamerické půdě, jejíž úroveň vyspělosti mobilního trhu je, na rozdíl od záviděníhodné životní úrovně, prachbídná i ve srovnání s východní Evropou. Podrobný popis Treo 650 jsme uveřejnili již v dubnovém čísle v rubrice komunikace (str. 68-69), a proto tentokrát shrneme pouze základní specifikace: quad band GSM/GPRS s podporou EDGE, Bluetooth verze 1.1 s podporou vytáčeného připojení (Bluetooth modem), infraport, SD/SDIO slot, výtečný displej 320 x 320 bodů s výborným kontrastem (displej je čitelný i na přímém slunci v ostrém světle ale není možné rozeznat barevné odstíny). Rozměry téměř identické jako předchůdce, ale mírně vyšší hmotnost (178 g je ale ve třídě chytrých "MDA" velmi dobrá hodnota. 32 MB RAM typu NAND (statická RAM) není nutné napájet a o data tak nepřijdete ani při úplném vybití přístroje (vzhledem k nárokům Palm OS a aplikací to odpovídá cca 64 MB RAM u pocket PC).

Treo 650 se může pochlubit mnoha fantastickými vlastnostmi, které z něj dělají kandidáta na ideální MDA či chytrý telefon. Pochvalu zaslouží především velmi ergonomický design - počínaje klávesnicí a ovládáním, které lze hravě zvládnout bez dotykového pera (nepočítám-li hraní her, za týden jsem ho potřeboval zhruba 10x) jednou rukou, přes geniální nápady jako jsou SMS dialogy, které si Treo samo skládá, až po famózní výdrž baterie, jež zvládne tři dny středně náročného provozu. Vestavěný Bluetooth umožňuje využít Treo v kombinaci s Bluetooth GPS sadou (například NavMan) pro plnohodnotnou navigaci v autě. Vestavěný www prohlížeč je sice spíše nouzovým řešením, základní weby ale zobrazí bez problémů (včetně rámců). Mailový klient VersaMail patří k velmi dobrému standardu a díky programům Documents to Go můžete pracovat s .doc, .xls a prohlížet soubory .ppt.

Bohužel, některé drobnosti nebyly realizovány tak, jak bychom si my zmlsaní Evropané přáli. Příkladem budiž řešení hlasového vytáčení - to lze doinstalovat z CD (dokonce se jedná o skutečné rozpoznávání hlasu a nikoliv jen přednastavené příkazy), vedle kompatibility s různými druhy výslovnosti je tu ale problém v chybějící podpoře hlasového vytáčení v Bluetooth profilech. S bezdrátovými handsfree, která jinak s Treo 650 spolupracují, tedy hlasově vytočíte maximálně sebe. Pro použití Bluetooth rozhraní k vytáčení připojení z notebooku je třeba nastavit Bluetooth a Treo do speciálního režimu (kdy nelze použít interní browser či stahovat poštu do PDA)- je to sice rychlá operace, u konkurenčních přístrojů ale nic podobného nastavovat nemusíte. Absenci Wi-Fi nepovažujeme za nedostatek, ale spíše za přednost - nemusíte platit za něco, co v našich podmínkách jen stěží využijete. Na druhou stranu nestabilní firmware (pravděpodobně díky první verzi lokalizace) a následné resety nás nepotěšily. Treo 650 je zvláštní kombinací geniálních nápadů, designu i ergonomie chytrého telefonu/pda a zcela školáckých chyb, které ignorují tradice ovládání všech chytrých telefonů a MDA. Na podivuhodné chování červeného sluchátka (funguje jako standby) či sluchátka zeleného (vyvolává telefonní aplikaci a jen v některých případech skutečně aktivuje volání) jseme si ani po měsíci zcela nepřivykli. Konečně kritiku zaslouží i skromné příslušenství - absenci synchronizační kolébky bychom ještě dokázali oželet, ale to, že výrobce nedodává byť jen základní pouzdro, je nehoráznost. Ostatně už po cca dvou týdnech se na povrchu přístroje objevily první škrábance a zásek do displeje, který bohužel prošel ochrannou fólií až do krycí dotykové vrstvy (naštěstí ne do samotného LCD).

Nové Treo to téměř dotáhlo na post dokonalého chytrého telefonu. Jeho cena se ale pohybuje okolo 18 tisíc Kč včetně DPH - tedy o zhruba 6 000 Kč více než v případě MDA Compact, které lze (i přes chybějící klávesnici) označit za hlavního rivala ze světa PocketPC.

Nokia 7260

Po levném smartphonu z dílny Nokie, na který jste se mohli podívat v minulém čísle, se tentokrát zaměříme jiným směrem a podíváme se na zoubek modelu se standardní funkční výbavou a designovými libůstkami. Nepůjde ale o žádný experiment typu Nokie 7280, ale o plnohodnotný telefon pro uživatele, kteří chtějí telefonem zaujmout. Nokia 7260, ať již v černé nebo bílé barevné mutaci, zaujme hned na první pohled. Vděčí za to především tvaru, kdy telefon má dvě hrany ostřejší a dvě naopak oblé, a tvaru tlačítek, která spolu se stříbrným lemem okolo displeje vytváří zajímavý obrazec. Výhodou technického zpracování je též jeho trvanlivost, neboť telefon i přes delší dobu používání vypadá stále velmi atraktivně a různé oděrky jsou vidět až při velmi detailním zkoumání pohledem zblízka.

Displej Nokie 7260 nepřináší nic nového a mohli jste se s ním setkat u některých starších modelů. Je relativně malý a při rozlišení 128 x 128 zobrazí 65 tisíc barev. Ovládání mají na starosti joystick, dvě kontextové klávesy a klávesnice. Strukturu menu lze vybrat buď maticovou nebo tu, na níž jsme u "obyčejných" modelů Nokie zvyklí již řadu let, jen samozřejmě v duchu moderní doby barevnou. Práce s telefonem je velmi pohodlná a stěžovat si nelze ani na rychlost či kvalitu kláves. Snad jen dvě kontextová tlačítka pod displejem mohla být větší nebo mít vyšší zdvih.

Uvnitř telefonu se skrývá nabídka funkcí, které nenadchnou ani neurazí. Vzhledem k zaměření telefonu je to ale pochopitelné. Nokia 7260 totiž není pro technoidy ani manažery, ale spíše pro "obyčejné" uživatele s kapku extravagantním cítěním. Funkční výbava tedy obsahuje především vícesložkový adresář kontaktů, zprávy, tj. klasické textové, multimediální, ale i e-maily a chat, u nichž podporuje český slovník T9 s diakritikou (ta ale není odesílána), dále kancelářské funkce jako kalendář, synchronizaci, převodník měn a nechybí ani kalkulačka a budík. Z multimediální nabídky je třeba vyzdvihnout šestnáctihlasé polyfonní vyzvánění, vestavěné rádio, fotoaparát s rozlišením 640 x 480 obr. bodů a s možností natáčení videosekvencí a samozřejmě Javu. Velké pokárání si telefon zaslouží za malou vnitřní paměť. Data lze do počítače z Nokie 7260 přenášet po kabelu (není součástí výbavy) a přes IrDA, pro komunikaci s vnějším světem pak slouží GPRS, HSCSD a EDGE.

Motorola V171

Jak jsme se již několikrát v uplynulých měsících přesvědčili, umí Motorola překvapovat oba extrémy trhu s mobilními telefony. Jednou totiž přijde s manažerským véčkem s pokročilými funkcemi, jindy zase zvládá okouzlit milovníky netradičního designu a neobvyklých konstrukcí a nezapomíná ani na méně majetné uživatele, kterým poskytuje levná véčka se základní funkční výbavou. A právě v tomto směru udělala Motorola další pomyslný krok, jenž ale může pro někoho znamenat krok zpět. No považte, soudobé véčko a má pouze jeden displej a nepodporuje MMS zprávy? Nutno ale podotknout, že ne každý je na moderní vymoženosti zvědavý a klidně by je obětoval nižší ceně.

Motorola V171 je na první pohled velmi strohý telefon véčkové konstrukce. Nezdobí jej žádné barevně odlišné plochy, tlačítka ani nezvyklé tvary a spíše na obtíž je jediná z těla vyčnívající součást - anténa. Horní část tvoří ovál s logem výrobce. Kromě něj, konektorů a diody zavřený telefon nic dalšího nenabízí.

Pod horním krytem jsou ukryty klávesnice a displej. Ten patří pravděpodobně k nejmenším z nedávno na trh uvedených telefonů, je pasivní s rozlišením 96 x 64 pixelů a dokáže zobrazit pouze 4 096 barev. Redukce kvality na úkor ceny je zde zvlášť citelná, protože i ty nejslabší low-endy dnes nabízejí kvalitnější displeje. Ovládání obhospodařuje kolébka, kontextové klávesy a dvojice barevných "telefonů". Práce s klávesnicí a pohyb jednoduchým menu nejsou špatné, ale ani je nelze vychvalovat. Funkční výbava nové Motoroly V171 je v duchu hesla "za málo peněz málo muziky". Je ale opět potřeba říci, že Motorola na muzice šetřila místy až příliš. Některé starší telefony totiž za dnes již stejnou cenu nabízejí kromě houslí modelu V171 ještě basu, klarinet a půlku dětského pěveckého sboru. Na vnitřní paměť pro kontakty a zprávy můžete rovnou zapomenout, tento telefon pracuje pouze se SIM kartou. Ze zpráv si rozumí pouze se základními a rozšířenými (EMS), při psaní lze dokonce využít prediktivní vkládání iTAP. Na druhou stranu se ale při jeho použití nemůžete zbavit diakritiky a dva řádky pro psaní také nejsou žádná sláva. Z ostatních funkcí lze zmínit jednoduchý budík, kalkulačku a převodník měn, o zábavu se stará pár her. Rychlá data jsou při GPRS třídy 4 spíše pomalá a na Javu rovnou zapomeňte.

Motorola C115

V plejádě telefonů s barevnými displeji a integrovanými fotoaparáty se Motorola C115 zaručeně neztratí. Jde totiž o telefon s monochromatickým displejem a minimem funkcí, zato ale za bezkonkurenčně nízkou cenu.

Nokia 3230

Nokia 3230 představuje kompromisní řešení, kdy za výhodu operačního systému zaplatíte určitým omezením multimediálních funkcí, vynuceným snahou dosáhnout co nejnižší ceny.

Panasonic X700

Trochu větší véčko s perfektním vnitřním displejem, operačním systémem Symbian, podporou paměťových karet a další hromadou všemožných funkcí potěší především náročnější uživatele.

Siemens CFX65

Druhý véčkový telefon, který Siemens na náš trhu uvedl, je stejně jako jeho předchůdce značně odlišný od jiných telefonů této konstrukce a bohužel nemá proti konkurenci příliš bohatou funkční výbavu.

Samsung SGH-E300

O Samsungu SGH-E300 by se dalo říci, že je to další z mnoha telefonů véčkové koncepce, který jako by z oka vypadl svým předchůdcům. Ale pod podobným kabátkem se skrývá řada změn, které uživatele mile překvapí.

Samsung SGH-D500

Nejlépe vybavený Samsung současnosti je zároveň zástupcem konstrukčně zajímavé skupiny tzv. vysouvacích telefonů. Z jeho vlastností stojí za zmínku Bluetooth, megapielový fotoaparát a 96 MB paměti.

Motorola V547

Sympatické véčko od Motoroly je povedené jak po stránce designu, tak i funkční výbavou. Hlavním tahákem pro uživatele může být podpora technologie EDGE, kterou tolik telefonů na trhu nedisponuje.

Sony ericsson S700i

Firma Sony Ericsson nezapře svou roli inovátora a v modelu S700i skloubila neotřelý design s výbornými funkcemi. Mobil sice není malý, ale komu se líbí, ten zřejmě bude s jeho schopnostmi velmi spokojen.

Sony Ericsson K500i

Tato novinka ve střední třídě příjemně překvapí kvalitním provedením a funkční výbavou. Jediným problémem může být konkurence starších a lépe vybavených high-endů, které se dnes prodávají za téměř stejnou cenu.

Siemens SL65

Siemens SL65 je alternativou pro ty příznivce německé značky, kterým "obyčejný" vzhled ostatních modelů řady 65 neimponuje. Pokud vám ale na značce nezáleží, zvažte Samsung SGH-D500 s výrazně bohatší a kvalitnější nabídkou funkcí.

§§§§§


Jak a proč se dělají záplaty

Vojtěch Bednář

C05P0321

Už jste někdy záplatovali počítač?To znamená, zda jste do něj instalovali nějakou aktualizaci programu? Pokud máte operační systém od Microsoftu a používáte internet, pak skoro určitě ano. Ale ani dalším programům a systémům od jiných výrobců se potřeba záplatování nevyhýbá. Co ale ve skutečnosti taková záplata představuje? Jak se dělá a jakými mechanismy se distribuuje? A proč by její výroba neměla být otázkou několika desítek minut?

Svět je plný počítačů a ty jsou plné aplikací. Každý program, než je uvolněn pro veřejnost, prochází testováním. Počínaje výrobkem nadšence, který si jej ověří alespoň u dvou kamarádů, zda nepadá, až po profesionální produkt softwarové společnosti s tisíci zaměstnanci, která jej kontroluje mnohem sofistikovanějšími metodami. V každém případě aplikace, která se dostane do volného oběhu nebo prodeje, by měla být alespoň minimálně funkční. Mnoho chyb však nelze odhalit ani tím nejpodrobnějším testováním. A tak se čas od času stane, že je nějaký nedostatek v programu objeven až po nějaké době při jeho používání. Jak si ukážeme dále, nemusí jít vždy nutně pouze o chybu, která by souvisela s nešikovností programátora nebo toho, kdo aplikaci navrhoval. Problematické místo může v aplikaci vzniknout mnoha dalšími způsoby nebo si jej tam dokonce lidé mohou přimyslet.

V každém případě pak je nutné problém nějak vyřešit. U jednoduchých programů se to dělá vydáním aktualizované verze. Problém v aplikaci prostě odstraníme tím, že ji odinstalujeme a nahradíme takovou verzí, kde se již tento nedostatek nevyskytuje. Vydávání aktualizovaných verzí aplikací však má také svoje nedostatky. Hlavním z nich je, že aktualizovaný program je potřeba nejprve odinstalovat - to často znamená vymazat i jeho data a přijít o jeho nastavení. Nová verze také nemusí být nejmenší a především představuje zásah do fungujícího prostředí (byť s chybou).

A tak je zde druhá možnost, kterou je vydávání jednotlivých aktualizací. Tedy jakýchsi balíčků, jež nahrazují vybrané části programu. Lidově se jím říká záplaty a v poslední době se s nimi můžeme setkat takřka na každém kroku. Proč? Protože, jak se ukazuje, dokonalá aplikace nebo dokonalý systém neexistuje a záplatovat se chtě nechtě musí. Vydávání aktualizací (záplat) nicméně kromě řešení problémů také přináší a vyvolává mnoho dalších obtíží.

Typy problémů

Pokud čtete elektronické či papírové časopisy o počítačích, víte, že takřka každý druhý den je vydána aktualizace nějakého programu. Tyto aktualizace obvykle řeší "bezpečnostní chyby". Stalo se módou posledních několika let hledat tyto chyby v oblíbených operačních systémech a aplikacích. Ačkoliv "nejděravější" jsou v tomto smyslu operační systémy z rodiny Windows, není to pouze vina jejich výrobce  společnosti - Microsoft ač právě na ni je vina často svalována. Opravované chyby jsou často dílem kutilů, kteří je schválně vyhledávají. Takto záplatované "problémy" by bez svých objevitelů pravděpodobně neexistovaly a jejich řešení může v některých případech přinést více neštěstí než pozitiv. Bezpečnostní chyby navíc ani zdaleka nejsou jediným typem problému, který by vyžadoval aktualizaci. Základním předpokladem je, že problém je nalezen až po oficiálním vydání aplikace. V zásadě můžeme události, jež vedou k vydávání záplat, kategorizovat takto:

Funkční chyby jsou nedostatky ve fungování aplikace nebo její části. Komponenta (funkce či něco podobného) většinou díky nedokonalému testování za určitých okolností selhává, nebo nefunguje tak, jak by fungovat měla. Některé části aplikace nejsou za určitých okolností dostupné nebo jsou nepoužitelné. Příčinou funkční chyby je většinou chyba na straně programátorů a softwarových inženýrů.

Vnitřní kolize vznikají tehdy, když si dvě části stejného programu nebo systému uvnitř nerozumí. V důsledku toho může docházet k selhávání části aplikace nebo celku. Aplikace (systém) se může chovat neočekávaně, může padat, může docházet ke ztrátě dat. Vnitřní kolize se nejčastěji vyskytují tehdy, když různé části programu vyvíjejí různé týmy a dostatečně nekomunikují (nebo nepřipraví dostatečnou dokumentaci). V současné době je tento typ kolizí u nových aplikací vzácností a někdy vzniká jako důsledek předchozích aktualizací. Celkově množství výskytu těchto chyb klesá.

Vnější kolize neboli nekompatibilita. Aplikace může být nekompatibilní buď s jinou aplikací, nebo se součástí operačního prostředí, ve kterém funguje, případně s hardwarem. K nekompatibilitě může dojít vlivem nedokonalého testování (vina je na programátorech), ale také vlivem časového posunu. V tom případě se program stane nekompatibilním s "moderním" operačním systémem ne proto, že by se změnil on, ale proto, že se změnil operační systém. Nekompatibilita je tedy vyvolána někým jiným a původní programátoři za ni nemohou. Podobně mohou kolidovat i jednotlivé aplikace mezi sebou. Ne vždy je taková kolize odstranitelná a ne vždy má smysl se ji snažit odstranit. Příkladem jsou antivirové systémy. V manuálu ke každému z nich najdeme, že jej nesmíme používat současně s jiným systémem.

Změna použití se týká především operačních systémů. Funkce, která byla zamýšlena pro určité použití, se v praxi používá jinak. Na takové použití ale není konstruovaná, a tak je potřeba tuto funkci přepracovat, aby vyhovovala novému účelu.

Exploit - konečně to nejoblíbenější. V nějaké části aplikace nebo systému je objeven nedostatek a je popsán způsob, jak tohoto nedostatku využít k překonání ochrany aplikace a pro přístup k informacím v ní uloženým, který nebyl tvůrci plánován. Většinou se to týká jednotlivých programů, v krajním případě ale může úspěšný exploit jediné aplikace vést až ke stavu, kdy ten, kdo jej využije, získá přístup k celému počítači nebo počítačovému systému.

Interpretační chyby - nejedná se o chyby v pravém slova smyslu, ale o nedorozumění. Něco, co je ve své podstatě naprosto bezproblémové, se stává problémem v důsledku toho, jak je to interpretováno. Nedorozumění mezi tvůrci aplikace nebo systému a mezi jeho uživateli nebo tvůrci podřazených aplikací vede až k tomu, že se objeví některá z předchozích chyb a interpretační selhání se tak stává například důvodem, proč něco objektivně nefunguje jak má, nebo je dokonce vystaveno riziku napadení. Interpretační chyby lze považovat za hlavní zdroj jak vnějších, tak i vnitřních kolizí.

Toto byly pouze některé z problémů, které vyvolávají potřebu aktualizací. Pokusili jsme se vytvořit seznam generických chyb. Tento seznam není úplný a nemusí být ani přesný, nicméně by měl poskytnout dostatečný přehled o základních a nejčastějších nedostatcích. Běžný počítačový program je v současné době již poněkud složitou záležitostí. V jeho jádru se díky použití sofistikovaných vývojových nástrojů dokonce - ač je to paradoxní - nemusí vyznat ani jeho tvůrci. Především z hlediska bezpečnostních problémů je možné, že nedostatek vznikne naprosto mimo kontrolu autorů aplikace, aniž by na něj mohli včas přijít. To je důvod, proč je mnoho nedostatků i přes intenzívní testování aplikací objeveno až mnoho měsíců po jejím oficiálním uvolnění.

Jak doktor vyměnil nohu

Jak jsme si řekli, pokud se v nějakém systému najde chyba, existují dvě cesty, jak z toho ven. První možnost je, řekneme-li to trochu zjednodušeně, vymazání této aplikace a její nahrazení novou, bezchybnou verzí. To je ale velmi často problém - tím větší, s čím složitější aplikací pracujeme (zkuste kvůli chybě v kalkulačce reinstalovat Windows). Proto softwarové firmy vydávají balíky aktualizující pouze jednotlivé části jejich dílek. Bohužel, takový balík - záplata řešící problém nebo aktualizace, dodávající novou funkci či vlastnost - s sebou nese nejedno riziko. Především je potřeba zvládnout aktualizační mechanismus. Pokud se to nepovede, může nainstalování updatu vést k většímu problému než byl ten, který měla záplata řešit. Mezi další rizika patří "pooperační" problémy. Například opravená komponenta se nebude snášet s něčím jiným. Vzniku podobného problému se výrobci softwaru snaží zabránit tím, že stejně jako aplikace, která má být opravována, prochází i záplaty velmi přísným testováním na oba dva typy kolizí a na další možnosti, jak by mohly negativně interferovat s okolním prostředím. To ale neznamená, že se vždy podaří všechny nedostatky objevit. Celý proces by se dal přirovnat k tomu, kdybychom chtěli zraněnému člověku přišít novou končetinu od někoho jiného. V případě, že se to podaří, bude tento člověk znovu chodit. Pokud ale nikoliv, možná umře. Rizika, která jsou spojena se záplatováním aplikací a především pak operačních systémů, se v případě, že takový systém, respektive stejné či přímo kooperující komponenty jsou záplatovány vícenásobně, mnohonásobí. Vzniká pak totiž zmatek vycházející z toho, že současně může existovat mnoho různých verzí prakticky téhož. Tím se sice (spekulativně) může zvyšovat bezpečnost, protože heterogenní systém není možné napadnout tak snadno jako systém víceméně jednolitý. Současně ale klesá kompatibilita se součástkami a s aplikacemi, které jsou na takovém systému závislé, a dále dochází k problémům i v jeho vlastním rámci. Například při nesprávném používání některých z funkcí systému podřízenými programy může i při takové změně, která by "papírově" neměla být nekorektní, dojít větší aktualizací jeho vnitřních částí k zásadnímu narušení konzistence běžících aplikací. Takové chybě se říká "Guru Meditation" a můžeme se s ní setkat takřka vždy, když je vydána nová verze operačního systému pro jakýkoliv počítač. Přichází ale často i s jednotlivými aktualizacemi - například s nedávným vydáním balíku SP2 pro Windows XP od Microsoftu. To je ovšem trochu odbočka někam jinam.

Jak se dělá aktualizace?

Je půlnoc a automatický systém ve vašem počítači zjistil, že je k dispozici nová verze jedné ze síťových komponent. Během několika minut dojde k jejímu stažení z aktualizačního serveru Microsoftu a nainstalování do vašeho počítače. Že se uvnitř něco změnilo, se díky plně automatickému nastavení v podstatě nedozvíte. V době, kdy se aktualizace stahuje, totiž spíte a ráno počítač funguje stejně, jako fungoval večer, i když s novou komponentou. Jak je to možné? Proces, který na první pohled vypadá jednoduše a nic od vás nevyžaduje, je výsledkem poměrně dlouhého vývoje plného omylů. A sám o sobě rozhodně jednoduchý není. Pojďme se tedy podívat, jak taková modelová aktualizace vzniká.

· Na počátku je nalezení problému. Řekněme, že nezávislý bezpečnostní auditor našel (česky a mnohem přesněji bychom řekli, že vyšťoural) zranitelnost v komponentě webového prohlížeče. Při použití určité syntakticky sice správné, ale nesmyslné struktury skriptovacího jazyka na webové stránce se stane, že prohlížeč v operačním systému zareaguje chybně. Jeho část se zacyklí a pokud je mu následně dodán odkaz na spustitelný soubor, vykoná jej, aniž by se zeptal uživatele. To je krajní možnost chyby a navíc velice generalizovaná, nicméně právě takto některé z objevených bezpečnostních nedostatků vypadají. Auditor dále zjistí, že k problému je náchylná pouze jedna verze webového prohlížeče, přitom stejný operační systém může obsahovat nejméně tři různé verze. Podle toho, kdy byl vydán, zda byla již aktualizována jeho jiná část a také podle toho, v jaké jazykové verzi v daném systému existuje.

Webový prohlížeč se skládá z mnoha komponent. Když problém zobecníme (velmi silně), pak tyto komponenty můžeme najít na disku počítače na různých místech nejčastěji v podobě dynamických knihoven - souborů s příponou .dll. Každá z těchto knihoven obsahuje číslo své verze. Toto číslo je, když se na něj podíváte, poměrně podrobné. Identifikuje totiž jednak generaci dané komponenty, jednak její samotnou verzi a jednak číslo sestavení, tak zvaný build. Chyba se pak může vyskytovat v určitém rozsahu sestavení, řekněme tedy, že je potřeba aktualizovat soubory, které mají číslo verze v rozsahu 6.0.2400.1200 - 6.0.2400.1300. Čísla mají vnitřní význam, který může být u různých produktů různý a rozdíl jedné stovky v čísle buildu rozhodně neznamená, že na světě je sto různých verzí. V každém případě víme, kde chybu hledat.

Jak ji ale opravit? Výrobce musí přesně vědět, za jakých okolností je možné nalezeného bezpečnostního nedostatku využít. Jedině simulováním takových okolností je možné problém v komponentě prostudovat a zjistit, co přesně jej způsobuje. Mnoho aplikací včetně webového prohlížeče se programuje ve vývojových balících, pracujících na tak zvané vysoké úrovni. To znamená, že programátoři se k nejnižší vrstvě aplikace již prakticky nedostanou, ale právě tam dochází k největšímu počtu chyb. Zranitelná komponenta je spouštěna v prostředí, které umožňuje její přesné monitorování a na základě jejich reakcí je vyhledán jak potenciál selhání, tak i přesný mechanismus, jenž k němu vede. Následně jsou navrhovány změny, které je potřeba provést, aby došlo k odbourání zjištěné závady. Tyto změny ale musí být navrhovány s ohledem na další věci, mezi něž patří zejména:

Zachování funkčnosti. To znamená, že všechno, co má prohlížeč správně umět a co fungovalo před vydáním záplaty, musí fungovat i posléze.

Zachování konzistence. Aktualizací jedné části nesmí vzniknout chyba v jiné nebo nesmí dojít ke kolizi s jinou.

Zachování kompatibility. Programy určené pro webový prohlížeč by měly fungovat i poté, co se některá jeho část změní. To je problém, protože do duše jejich autorů programátoři prohlížeče nevidí.

V některých případech stačí provést drobnou změnu a potřebnou část překompilovat. V okamžiku, kdy se tak stane, dojde ke zvýšení čísla build a případně subverze upravované komponenty. Jindy je změna výraznější nebo je dokonce třeba celou komponentu přepsat. Zde si musíme uvědomit, že co na disku počítače představuje soubor o velikosti několik desítek kilobajtů, je ve skutečnosti moře řádků zdrojového kódu v programovacím jazyce. Vyznat se v něm není zdaleka jednoduché, zejména ne v případě, kdy chybu způsobuje až kompilátor - program, který převádí zdrojový kód komponenty do podoby, která je srozumitelná počítači a dalším kompilovaným programům.

Změna v jedné komponentě si také může vynutit změnu v dalších částech. Ty sice opravovanou chybu neobsahují, nicméně by posléze mohly se změněnou částí programu prohlížeče interferovat, a tak je nutné zajistit, aby k tomu nemohlo docházet. Zalepení jediné chyby tak vede k nutnosti vyměnit řekněme dvě další knihovny.

· Testování aktualizovaných částí. Řekněme, že výrobce úspěšně aktualizoval jednu část webového prohlížeče a vyřešil tak potenciálně zneužitelné místo. Aktualizované části se dostávají na testovací pracoviště. Zde je třeba zjistit, zda jejich nasazení - to znamená výměna starších verzí za novější v potenciálně napadnutelných systémech - nemůže způsobit nějaký problém. Komponenty se testují na množství počítačů a jsou schválně uváděny do takových situací, u nichž se předpokládá, že by mohly způsobit problémy, interference, nebo by mohly být vyvolány hackerem ve snaze najít další bezpečnostní nebo funkční nedostatek. Velmi často se stane, že při takovém testování je skutečně další problematická část objevena a je nutné s celým procesem vytváření aktualizace jít prakticky vzato zase na začátek. To se může několikrát opakovat, až testovací středisko dospěje k názoru, že aktualizovaná verze je v rámci možností bezchybná.

V minulosti došlo u produktů Microsoftu, ale i dalších výrobců několikrát k tomu, že při programování záplaty, respektive aktualizované komponenty byla zanedbána fáze testování. Výsledkem bylo, že aktualizovaná komponenta způsobila mnohem větší problémy než ty, které vlastně měla řešit. V současné době probíhá velmi detailní testování každé připravované aktualizace. V případě bezpečnostních záplat ale toto testování silně komplikuje faktor času. Dochází totiž k tomu, že čas mezi objevením nedostatku a jeho praktickým zneužitím se zkracuje. Červi, založení na nově objevených nedostatcích, se objevují hodiny poté, co byly tyto nedostatky zveřejněny. Strategie založené na utajování bezpečnostních problémů až do okamžiku, kdy jsou vydány záplaty, se ukazují jako ne zrovna účinné, a tak se testovací týmy bezpečnostních, ale i funkčních aktualizací dostávají do časového stresu. Tím pochopitelně stoupá pravděpodobnost, že vydaná záplata obsahuje chybu. Existuje několik různých koncepcí co s tímto stavem dělat a jejich popis by zde byl nad naše možnosti.

Následuje fáze přípravy samotné aktualizace. Až doposud jsme totiž hovořili pouze o aktualizované verzi komponenty, u níž byla objevena chyba, a o nové verzi několika dalších, které, jak se ukázalo, s touto komponentou bezprostředně souvisí. Zkušený uživatel nebo počítačový nadšenec by si byl schopen ve zranitelném webovém prohlížeči tyto komponenty vyměnit sám. To ale rozhodně neplatí o uživateli nezkušeném a už vůbec ne o správci, který má na starosti řekněme několik desítek až stovek počítačů. U každého z nich by musel zjistit, zda obsahuje zranitelnou verzi, a teprve kdyby zjistil, že ano, měl by ji nahradit za novou, bezchybnou. To ale také může znamenat nutnost pracovat s procesy v počítači, některé z nich zastavit, aby došlo k "odblokování" souboru a ten mohl být přepsán, eventuálně restartování počítače a znovuspuštění procesů. Proto je vytvořena aktualizace - balíček. Ta se skládá jednak z aktualizovaných souborů a jednak ze seznamu akcí, které je potřeba provést, aby byla aktualizace nainstalována. Vzniká záplata v takové formě, jak ji známe. Tato záplata je následně instalována do počítače.

Instalace záplaty - ať už ji zprostředkovává k tomu určený systém, třeba Windows Update, nebo ji provádíme ručně vypadá následovně.

Nejprve instalační balíček (z praktických důvodů mívá formu jednoho spustitelného souboru) zkontroluje, zda nedošlo například při jeho stahování z internetu nebo zápisu na médium, ze kterého jej spouštíme, ke změně obsažených dat. Pro tyto účely jsou v něm uloženy kontrolní součty všech souborů aktualizace i příslušných skriptů, které se v něm nacházejí. Spustitelná část balíku jej extrahuje do počítače a porovná, zda to, co bylo extrahováno, odpovídá přesně tomu, co tvůrci zabalili a vypustili do světa. Aktualizace jsou totiž potenciálním cílem hackerů. Může také dojít k jejich narušení během přepravy - instalování jakkoliv porušené komponenty do jinak fungující aplikace nebo operačního systému by mohlo mít katastrofální následky.

Pokud je všechno v pořádku, musí instalátor zjistit, zda počítač, ve kterém byl spuštěn, aktualizaci vůbec potřebuje. Jestliže instalujeme aktualizaci ze spustitelného souboru, tedy ručně, děje se tak až po jejím extrahování. Jestliže ale používáme aktualizační systém, je tento proces převrácen a provádí se úplně na začátku, ještě před stažením updatu ze serveru výrobce softwaru. Nutnost aktualizace se zjišťuje podle čísel verzí komponent. Existuje několik přístupů, uveďme si tedy některé z nich:

- V počítači je komponenta určité verze (ekvivalence).

- V počítači komponenta určité verze chybí, nebo je k dispozici verze nižší (škála).

- V systému najdeme několik komponent daných verzí (výčet).

Na základě těchto pravidel se rozhoduje o nutnosti aktualizace. Kromě verzí však mohou rozhodovat i další faktory. Těm, které musí být splněny, aby mohlo dojít k nainstalování záplaty, říkáme podmiňující. Je to například určitá jazyková verze operačního systému - některé záplaty totiž nelze nainstalovat na verzi jinou. Existují ale i takové, které nainstalování záplaty, byť je pro daný systém určena, zabrání - jsou jejími kontraindikátory. Může jít například o přítomnost jiného softwaru nebo komponenty, která se s tou aktualizovanou vylučuje. Možností je ovšem pochopitelně ještě o něco více.

Následně je třeba zajistit, aby instalátor záplaty měl právo přístupu k souborům, které má změnit. Prakticky to znamená zastavení procesů, jež tyto soubory používají. V moderních Windows lze tuto akci provádět za plného chodu systému, ve starších verzích však byla výměna systémového souboru nerozlučně spjata s restartováním operačního systému a s následnou operací, která byla sice technicky velmi zajímavá, ale současně poměrně riskantní. Po této operaci byla nutná výměna samotných souborů, které předcházelo zálohování jejich původních verzí. Je to proto, aby bylo možné v případě potřeby aktualizaci (záplatu) zase odinstalovat a vrátit se k původnímu stavu vyměněných komponent. Zajímavý problém se v tomto okamžiku objevuje tehdy, jestliže je jedna komponenta aktualizována vícenásobně.

Po provedení výměny souborů je většinou potřeba ještě upravit konfiguraci daného programu. V případě webového prohlížeče to znamená změnit záznam o jeho verzi, aby ji mohlo být možné při dalších aktualizacích správně identifikovat, případně pro potřeby aplikací, které jej využívají. Záznamy o provedených záplatách se ukládají do speciálních katalogů. Ty slouží k odlaďování programů, sledování jejich změn a mají význam i z hlediska počítačové bezpečnosti.

Excesy se záplatami

Záplaty aplikací a systémů problémy účinně řeší, ale jak jsme si zde již několikrát řekli, mohou je i způsobovat. Totéž bohužel platí o záplatovancích aplikacích. Chyby již byly nalezeny v aktualizačním mechanizmu společnosti Symantec, ale také v několika dalších, menších. Dalším faktorem je, že "doporučené", tedy plně automatické nastavení v podstatě zcela vynechává z procesu aktualizace počítače uživatele. Ten tak sice není odpovědný za potenciální problémy, k nimž může dojít, ale ztrácí kontrolu nad tím, co přesně se s jeho systémem děje. Většina aktualizačních mechanismů má různá střední nastavení, nicméně tato nastavení bývají označována jako expertní a běžní uživatelé jsou od nich (v zásadě správně) odrazováni. Několik nedávných problémů ovšem ukazuje, že ani aktualizacím nelze stoprocentně věřit. Naštěstí se již softwarovým výrobcům podařilo vyřešit zásadní problém aktualizačních systémů - totiž otázku, jak má aktualizace opravit sama sebe.

Záplaty potřebujeme

Bez aktualizací softwaru (jak funkčních, tak i bezpečnostních) se v současné době již prakticky neobejdeme. Jejich existence a vývoj má svá pozitiva, ale přináší také bohužel negativní důsledky. Těchto negativních důsledků bychom si měli být vědomi. Lze předpokládat, že v dohledné době množství objevených bezpečnostních mezer, především v operačních systémech, bude dále stoupat. Jestliže přitom hovoříme pouze o záplatování Windows, dopouštíme se veliké chyby. Jak se totiž na desktopové počítače dostávají alternativní systémy, především různé distribuce OS GNU/Linux, stoupá počet chyb, které jsou objeveny i v nich a tím pádem stoupá i potřeba aktualizací. Pro ty, kteří si zvykli hanět Microsoft, že jeho produkty jsou vadné, se v souvislosti s uvedeným trendem blíží do jisté míry "doba pravdy". Například aktualizace Linuxu je v mnoha ohledech technicky obtížnější než aktualizace systémů Windows, především díky dodnes ne zcela dokonale zvládnutému systému balíčků a jejich vzájemných závislostí, které se často týkají jednotlivých verzí.

Záplaty nás tedy provázejí a ještě provázet budou. Doufáme, že tento text přinesl alespoň základní informaci o tom, jak vypadá jejich vývoj, testování a distribuce. V mnoha ohledech by se dalo říci, že jde o proces, který je obtížnější než proces vývoje původního softwaru, který je následně záplatován. Někteří odborníci tvrdí, že vývoj záplaty se trochu podobá psaní dalšího dílu rozjetého televizního seriálu - víte přesně, co děláte, ale naprosto vše musí sedět. Za vším tím tichým stahováním a instalováním komponenty někdy o půlnoci nebo ve dvě hodiny ráno je ukryt vskutku poměrně složitý proces, který jsme zde mohli spíše jen naznačit, než popsat do všech důsledků. Pokud vás zajímají další informace, obraťte se na weby určené pro programátory. Najdete jich tam mnoho - avšak informace budou mnohem více technického rázu.

Automatické aktualizační systémy

Aktualizační systémy jako například Windows Update nebo Live Update společnosti Symantec pomáhají udržovat produkty, pro něž jsou určeny, v aktuálním stavu. To znamená, že průběžně zjišťují verze nainstalovaných komponent a pomocí speciálního protokolu je porovnávají s těmi nejnovějšími dostupnými. Pokud je vydána aktualizace, pak se tyto systémy postarají o její korektní stažení a nainstalování. Pravdou je, že ne vždy je možné používat jejich služeb, ale práci při aktualizacích počítačů výrazně usnadňují. V případě velkých podniků jsou aktualizace některých komponent testovány ještě dříve na úrovni k tomu určeného oddělení firmy, až pak jsou nainstalovány jednotlivým uživatelům. V tom případě se například u produktů Microsoftu aktualizace jednotlivých počítačů neprovádí ze serveru Windows Update, ale z k tomu určených serverů v rámci firmy. Totéž se děje i tam, kde se více lpí na tom, aby všechny počítače fungovaly naprosto spolehlivě a také tam, kde právě dvakrát nedůvěřují výrobcům softwaru.

§§§§§

$$$$$


Software


Test:Zastavte spyware!

David Čepička, Mary Landesman

C05P0316

Napadení některým z programů, které mají sledovat vaši aktivitu na počítači, je ve své podstatě otázkou okamžiku. Zato odstranění takového slídila může být až nesnesitelně obtížné a hlavně časově náročné. V tomto článku vám nabízíme test podle našeho názoru nejlepších programů určených pro boj se spywarem a adwarem.

Není tomu zas až tak dávno, kdy největšími nepříteli uživatelů pracujících s počítači byly viry šířící se prostřednictvím internetu a elektronické pošty. Jenže zatímco viry a červi způsobují škody tím, že mažou důležitá data nebo poškodí celý operační systém, novější hrozba, běžně nazývaná spyware, je daleko rafinovanější, neboť doslova krade uživateli možnost něco tvořit a takzvaně být v klidu. Nálepku s označením spyware můžeme za prvé přiznat každému legitimnímu, byť otravnému programu, který se souhlasem uživatele (i když možná nevědomky) pronikl do počítače. Za druhé do kategorie spywaru zařazujeme i skupinu daleko nebezpečnějších programů, které se do počítače instalují zcela bez našeho vědomí. Obě skupiny aplikací spotřebovávají výkon vašeho systému, zpomalují internetové připojení, sledují, které stránky na internetu prohlížíte anebo dokonce násilím přesměrovávají kupříkladu domovskou stránku vašeho prohlížeče. První zmíněnou skupinu budeme nadále nazývat adware, druhou skupinu pak spyware. Adware většinou o sobě dává jasně vědět, tzn. oznámí uživateli, že se do systému instaluje a seznámí ho se vším, co bude v systému vykonávat. Většinou obsahuje možnost odinstalace a dá se z počítače bez problémů kompletně odstranit. Naproti tomu spyware se instaluje tajně a jeho odstranění může být v některých případech bez odborné pomoci takřka nemožné.

Na základě tohoto konstatování se nelze divit, že se na trhu záhy objevila celá řada antispywarových programů. V našem článku popisujeme vyhodnocení deseti v současné době dostupných antispywarových utilit, vyvinutých za účelem vyhledání a odstranění spywaru či adwaru z počítače. U jednotlivých utilit jsme se zajímali o účinnost při detekci a odstraňování spywaru, dále o rychlost skenování systému, schopnost zabránit samočinné instalaci nechtěných aplikací a konečně o snadnost či obtížnost jejich používání. Již předem můžeme prohlásit, že jsme byli mile překvapeni, protože řada testovaných aplikací odvedla při pokusu vyčistit infikovaný počítač a zabránit průniku nové infekce pomocí ochrany v reálném čase skutečně kus dobré práce.

Otestovali jsme sedm produktů v ceně od 20 do 40 USD, a to od velkých i malých prodejců: Internet Cleanup od firmy Allume Systems (dříve Aladdin Systems), Spyware Eliminator od firmy Aluria Software, ETrust PestPatrol Anti-Spyware od firmy Computer Associates, SpySubtract Pro od firmy InterMute, McAfee AntiSpyware od firmy Network Associates, CounterSpy od firmy Sunbelt Software a nakonec Spy Sweeper od firmy Webroot Software. Kromě toho jsme testovali i dvě velmi známé utility dostupné zdarma Ad-Aware SE Personal od firmy Lavasoft a Spybot Search & Destroy od firmy Safer Networking. Posledním sledovaným programem (pracujícím sice na zcela odlišném principu, přitom však neméně účinně) byl HijackThis od firmy Merijn.org. Všechny tři poslední zmiňované utility naleznete na našem CD. Do našich testů jsme však HijackThis nezahrnuli, a to proto, že na rozdíl od ostatních systém neskenuje a nevyhledává v něm nákazu. Také jsme testovali jeden produkt v beta verzi, konkrétně Microsoft Windows AntiSpyware, který byl až do konce loňského roku znám jako antispywarový program od firmy Giant Software (viz rámeček Microsoft Windows Antispyware má šanci stát se nejlepším antispywarovým programem).

Testované antispywarové utility jsme vystavili 45 adwarovým a spywarovým programům, s nimiž se lze při běžné práci na počítači setkat. Těchto 45 aplikací představovalo po instalaci celkem 81 jednotlivých souborů a procesů, které měly antispywarové programy kompletně odstranit.

Nákaza systému spywarem může začít například jednoduchou instalací programu podporovaného reklamou. Často je uživatel upozorňován samotným adwarem na jeho přítomnost a instalace adwaru je pak jakýmsi výměnným obchodem za to, že může program, jehož součástí adware je, používat zdarma (často uživatel nevědomky nainstaluje adware i tak, že si vůbec nepřečte licenční ujednání). Je smutnou skutečností, že i když mnoho adwarových programů se před samotnou instalací uživatelů ptá, zda jej chtějí nainstalovat, ne všechny se chovají takto čestným způsobem. A dokonce i zdarma dostupná aplikace, jež slibuje pouze omezené množství reklamy, může celý systém doslova zamořit spywarem tím, že začne stahovat a instalovat spyware a adware jiných firem.

Adware se však liší i způsobem, jak se do vašeho počítače dostane. Dva známé panely nástrojů poskytující vyhledávání na internetu - Slotchbar a WinTools - při instalaci neobsahovaly v licenčním ujednání (EULA), v němž se obvykle upozornění na adware vyskytuje, žádnou zmínku o tom, že budou do počítače stahovat nějaké další komponenty. Tyto dva programy nainstalované v našem systému používaly při svém běhu bez našeho souhlasu spoustu dalších procesů a ukázalo se, že jejich odinstalování je krajně obtížné, jelikož při pokusu některý proces ukončit nebo příslušný soubor smazat se procesy vzájemně reinicializují.

Na druhou stranu známé adwarové aplikace WhenUSearch (panel nástrojů pro vyhledávání na internetu) a Bonzi Buddy (jakýsi interaktivní virtuální pomocník na pracovní ploše, který mimo jiné dokáže prohledávat internet) zobrazují při instalaci snadno srozumitelné licenční ujednání (EULA) a pro jejich pozdější odinstalování disponují odinstalačním programem, který lze spustit přes ve Windows standardně dostupnou funkci Přidat nebo odebrat programy.

Vyčištění systému

Nejprve jsme testovali, jak účinně dokáže každý program odstranit aktivní komponenty spywarových programů, dále jsme testovali úroveň ochrany systému v reálném čase se zvláštním zřetelem na schopnost zabránit instalaci nežádoucích programů do počítače.

Jako nejschopnější se ukázal CounterSpy od firmy Sunbelt Software, jelikož dokázal najít a zastavit 93 procent všech běžících procesů, spuštěných našimi 45 testovanými spywarovými a adwarovými programy. CounterSpy byl v našich testech jediným produktem, který byl schopen zastavit a odstranit ze systému skutečně houževnatý spyware WinTools. Spy Sweeper od firmy Webroot Software byl v testu na druhém místě pouze s nepatrným odstupem, neboť zachytil 89 procent všech aktivních procesů (bohužel nedokázal odstranit tak odolný spyware jako WinTools a Scotchbar). Nejméně účinné pak byly McAfee AntiSpyware od firmy Network Associates a Internet Cleanup od firmy Allume Systems, které zachytily v prvním případě 33 procent a v druhém případě pouhých 11 procent spywaru.

Spyware často ovládne uživatelovo nastavení domovské stránky a funkci pro vyhledávání na internetu tak, že veškeré pokusy o surfování nebo vyhledávání na internetu se díky spywaru automaticky přesměrují na stránky s pornografickými materiály nebo na stránky s jiným nevyžádaným obsahem. A co je horší, zrušení takového automatického přesměrování je velmi obtížné, neboť všechny takové pokusy jsou monitorovány spuštěnými procesy, které je okamžitě vrací zpět. Odstranění spywaru způsobujícího změnu nastavení domovských stránek a funkce pro vyhledávání na internetu bylo pro všechny testované utility velmi těžkým oříškem. Internet Cleanup, McAfee AntiSpyware, ETrust Pest Patrol Anti-Spyware od firmy Computer Associates a SpySubtract Pro od firmy InterMute nedokázaly žádné z těchto změn ani detekovat, Spyware Eliminator od firmy Aluria Software zvládl opravit pouze 7 procent přesměrování. Zvítězil opět CounterSpy, i když i ten dokázal opravit pouhých 53 procent přesměrování.

Browser Helper Object (BHO) jsou dalším typem problematických objektů. Zaměřují se na modifikování Internet Exploreru a ostatních prohlížečů, i když jsou často jejich důvody zcela legitimní. Například velmi často používaný Google Toolbar je rovněž BHO. Tvůrci adwaru a spywaru však zneužívají BHO k tomu, že vytvářejí takové komponenty pro panely nástrojů, které se spouštějí společně s Internet Explorerem a zneužívají prvky ActiveX ke stahování a instalaci BHO do vašeho počítače. Je to totiž velmi snadný způsob, jak v prohlížeči vytvořit často nechtěné panely nástrojů, které uniknou firewallům založeným na nutnosti schválit každý pokus o přístup do systému. Tímto způsobem se firewall obejde a další vrátka pro odesílání a příjem dat z internetu jsou otevřená.

Když jsme testovali schopnost detekovat potenciálně podezřelé objekty BHO, jak CounterSpy, tak Spy Sweeper zapracovaly na 100 procent. Ad-Aware, eTrust Pest Patrol Anti-Spyware, Spybot a SpySubtract dosáhly každý hodnoty 62 procent v porovnání s AntiSpywarem od McAfree a Spyware Eliminatoru, jejichž výsledkem bylo pouhých 31 procent. Internet Cleanup nezachytil ani jeden BHO nebo panel nástrojů.

Dalším oblíbeným umístěním pro adware či spyware jsou klíče v registru a systémové složky, jejichž obsah se načítá při spouštění Windows. Z tohoto důvodu jsou pro uživatele tato místa skutečně kritická. Bohužel antispywarové programy v této oblasti ukázaly pouze nadprůměrné výsledky. CounterSpy detekoval 86 procent, na druhém místě se umístil Spy Sweeper s 82 procenty a na třetím místě Ad-Aware se 77 procenty. Internet Cleanup detekoval pouze 5 procent.

Testovali jsme rovněž schopnost detekovat uměle vytvořené položky v menu internetových prohlížečů. Tyto změny sice automaticky neznamenají, že se nainstaloval spyware, ale pokud uživatel na takovou položku klepne, může tuto infekci snadno spustit. CounterSpy a Spy Sweeper detekovaly 100 procent takových tlačítek a položek menu. SpySubtractPro a Ad-Aware dosáhly 75 procent. Internet Cleanup, ETrust Pest Patrol a McAfree AntiSpyware nezachytily ani jeden takový objekt.

Alternativní cesta k úspěchu

Desátý program v našich testech, HijackThis od firmy Merijn.org (najdete jej ve verzi 1.99.1 na našem CD, popřípadě na internetu na adrese jako soubor HIJACKTHIS.ZIP o velikosti 207 KB), není žádným klasickým prohledávačem systému. HijackThis vám poskytuje zprávu o všech aktivních procesech, klíčích v registru, v nichž se uchovávají všechny položky, které se spouští při startu Windows, dále ukazuje obsah všech složek, jejichž obsah se načítá při spouštění systému, zobrazí všechny BHO či služby existující v systému. S tímto protokolem pak můžete snadno určit všechny podezřelé položky a pak je odstranit. I když identifikování podezřelých objektů vyžaduje zkušeného a věci znalého uživatele, je samotný program hravě ovladatelný i pro naprostého laika. Méně zkušení uživatelé tak mohou poslat své protokoly se záznamy do různých internetových fór, kde se jim může podařit nalézt kvalifikovanou pomoc pro identifikaci nevyžádaných procesů.

My jsme použili HijackThis společně s funkcí Přidat nebo odebrat programy, dostupnou v Ovládacích panelech Windows XP. Byli jsme velmi mile překvapeni, když se ukázalo, že prakticky všech 45 adwarových či spywarových aplikací mělo odpovídající položku pro odinstalování právě ve funkci Přidat nebo odebrat programy. (K tomu, abyste zmiňované položky pro odinstalování programů mohli efektivně používat, potřebujete vědět, ke kterým programům patří, což není vždy zrovna jednoduché). Když jsme všechny položky pro odinstalování navržené utilitou HijackThis použili a dále jsme s pomocí stejné utility identifikovali a odstranili všechny ostatní aktivní komponenty, které odinstalátory nedokázaly odebrat, dosáhli jsme doposud nevídaného výsledku - podařilo se nám totiž odstranit 100 procent adwaru či spywaru, jímž byl náš počítač nakažen. Stejného výsledku jsme dosáhli i tehdy, když jsme použili CounterSpy společně se zmiňovaným HijackThis. Žádnou jinou kombinací testovaných programů se nám stejného výsledku dosáhnout nepodařilo - procesy ovládané spywarem WinTools, které žádný jiný antispyware nedokázal odstranit, zmařily naše snahy dosáhnout kompletního vyčištění systému. HijackThis samotný (už z principu jak je postaven) běžící procesy zastavit nedokáže.

Rychlost skenování systému a výsledné zprávy

Během testů jsme zaznamenali i značné rozdíly v rychlosti skenování systému. Nejúčinnějším a zároveň i nejrychlejším programem byl CounterSpy, kterému kompletní skenování systému s 2,7 GB dat trvalo pouhou minutu. Rychlé byly i utility Spybot a SpySweeper, jež stejný systém skenovaly něco málo přes dvě minuty. Na druhou stranu Spyware Eliminator byl z hlediska rychlosti skenování systému nejpomalejší a jeho chování bylo poněkud zvláštní, neboť při opakovaných testech mu jednotlivé testy trvaly v rozsahu 10 minut až 1 hodinu. Zbylým programům trvala prohlídka systému 4-5 minut.

Jednotlivé programy také odlišně interpretovaly jednotlivé nalezené infekce. Například pokud jsme nainstalovali panel nástrojů WhenUSearch, CounterSpy jej viděl jako dva odlišné spywarové programy - WhenUSearch a SaveNow. Naopak Ad-Aware detekoval stejný panel nástrojů jako souhrn 73 objektů. Když jsme pak dovolili programu CounterSpy odstranit všechny aktivní komponenty panelu WhenUSearch, AdAware stále ještě hlásil pět kritických objektů - těmi pak byly tři prázdné klíče v registru a dvě prázdné složky. Takové výstrahy jsou však zbytečné a mohou pouze přispět k tomu, že problém spywaru se pak v některých případech jeví jako daleko závažnější, než skutečně je.

Sledování systému v reálném čase

Schopnost odstranit spyware v okamžiku, kdy je systém infikován, je sice velmi podstatná, ale určitě není pochyb o tom, že důležitější je pro nás otázka prevence, tj. jak zajistit, aby se žádný škodlivý objekt do systému vůbec nedostal. Jedním z nejúčinnějších nástrojů se na tomto poli stal Spybot. Při použití v něm obsaženého doplňku Resident TeaTimer nás utilita varovala pokaždé, kdy se nějaký program pokoušel o změnu v kritických oblastech registru systému. Dokonce i procesům, které představovaly spyware a které byly schopné se samy nahrát do paměti, bylo zabráněno modifikovat registr - a tak byly okamžitě likvidovány obyčejným okamžitým restartem systému.

Spybot dokonce disponuje i možností chránit před modifikací soubor Hosts. Tento soubor totiž představuje pro internetový prohlížeč jakousi mapu. Každý záznam se v něm totiž skládá z názvu webového serveru a odpovídající IP adresy, na níž se má přesměrovat. Škodlivé programy často tento soubor zneužívají k tomu, aby zabránily uživatelům v návštěvě bezpečnostně orientovaných stránek, jako jsou například stránky výrobců antivirových programů.

CounterSpy a Spy Sweeper také blokovaly pokusy o modifikaci zmíněného souboru Hosts, zastavovaly pokusy o editaci registru systému, zabraňovaly v internetovém prohlížeči změně nastavení domovské stránky a funkce pro vyhledávání na internetu a pokoušely se detekovat podezřelé procesy běžící v operační paměti.

Ad-Aware - SE Personal není vybaven funkcí sledování systému v reálném čase, i když se v něm dá nastavit ochrana proti zápisu do souboru Hosts. Placené verze Ad-Aware SE Plus (27 USD) a SE Professional (40 USD) mají integrovánu funkci Ad-Watch, připomínající podobné funkce v programech CounterSpy a Spy Sweeper. ETrust PestPatrol Anti-Spyware byl schopen detekovat podezřelé procesy běžící v operační paměti, ale nedokázal nás varovat, pokud byly provedeny změny v některých ze systémových nastavení. SpySubtract Pro nás varoval v případě, kdy byla provedena změna nastavení domovské stránky a funkce pro vyhledávání na internetu, a zároveň detekoval podezřelé procesy v operační paměti. McAfee AntiSpyware má zabudovanou funkci sledování systému v reálném čase, ale vzhledem k její nízké rozpoznávací schopnosti se účinnost této funkce prakticky rovnala nule.

Co se týče programů Spyware Eliminator či Internet Cleanup, ani jeden z nich na poli sledování systému v reálném čase příliš nebodoval. Spyware Eliminator má k dispozici pouze "černou listinu" podezřelých WWW stránek a prvků ActiveX - i když samotná unikátní možnost existence takového seznamu je také velmi hezkým rysem programu. Podobně jako Spyware Eliminator i Internet Cleanup ignoroval možné změny nastavení domovské stránky a funkce pro vyhledávání na internetu, zcela propadl v testech zaměřených na detekci podezřelých procesů a chyběla mu rovněž možnost ochrany souboru Hosts. Na druhou stranu nabízí integrovaný blokátor pop-up oken a dále dokáže blokovat odesílání osobních dat, čímž zabraňuje jejich potenciálnímu zneužití.

Jednoduchost použití

Rozhraní programu CounterSpy je velmi přitažlivé a snadno se s ním pracuje. Tlačítko Scan Now se nápadně objevuje již na uvítací obrazovce, jednotlivá menu se procházejí snadno a ukončení programu není spojeno s ukončením ochrany v reálném čase. Uživatelské prostředí programu Ad-Aware je rovněž atraktivní, ovšem jednotlivé nabídky programu jsou ukryty za nepopsanými ikonkami a je potřeba trocha odhadu, abyste zjistili, do kterého z nich se máte podívat. Pokud chcete používat Spybot, pak se pro jeho konfiguraci musíte nejprve přepnout do pokročilého režimu. Jak Ad-Aware, tak CounterSpy poskytují srozumitelné výsledky skenování, i když Ad-Aware označil několik cookies jako kritické objekty, což může naznačovat, že cookies jsou velmi riziková - to však nemusí být vždy pravda.

HijackThis má jednoduché textově orientované rozhraní, které poskytuje velmi dobrý přehled o všech možnostech programu a vůbec se celá aplikace neobvykle snadno ovládá. Na druhou stranu výsledná zpráva z programu je pro běžného uživatele téměř nesrozumitelná.

Spyware Eliminator je vybaven jednoduchým rozhraním s čitelným menu, ale spuštění programu trvá dlouho. Rozhraní Internet Cleanupu je nepřehledné a špatně se s ním pracuje. Jednotlivá menu se měnila podle toho, v jaké sekci jsme se pohybovali, a co bylo neobvyklé - jediným východiskem, pokud jsme zabloudili příliš hluboko do struktury menu, bylo tlačítko Home, jehož pomocí jsme se mohli "vysvobodit".

Uživatelské rozhraní programu ETrust PestPatrol Anti-Spyware nám připadalo neútulné a málo přitažlivé, i když orientace v něm byla dobrá. I tady byla na začátku drobná chybička. Na uvítací obrazovce bylo nejviditelnější tlačítko Enter License Key. Až po přečtení textu psaného drobným písmem jsme byli ujištěni, že jsme program již správně zaregistrovali.

Rozhraní aplikace Spy Sweeper bylo sice intuitivní, avšak nebylo možné ukončit program, aniž bychom současně neukončili ochranu systému v reálném čase. Jediným výsledkem byly početné dotazy, zda skutečně chceme vypnout ochranu systému nebo chceme program pouze minimalizovat. Dalším extrémem byl McAfee AntiSpyware, nainstalovaný jako součást aplikace McAfee Security Center - ta byla představována ikonkou v pravé části Hlavního panelu. Security Center nám totiž neumožnil se k antispywarové komponentě vůbec dostat.

Závěr

Antispywarové programy se dají sehnat zdarma, ale obáváme se, že právě toto je jedna z oblastí, kde se šetřit nevyplácí. Zdarma dostupný Spybot Search&Destroy poskytuje detekci okolo 54 procent a nabízí ochranu systému v reálném čase. Pokud přesto chcete zůstat u zdarma dostupných alternativ, pak byste měli kombinovat Spybot s Ad-Aware SE Personal, jehož schopnost detekce je v případě aktivní hrozby o něco vyšší než u Spybotu. Avšak pokud byste kombinovali Ad-Aware, Spybot a zdarma dostupný HijackThis, podobně jako my při našich testech, dosáhnete při odstraňování spywaru či adwaru 100% úspěšnosti.

CounterSpy od firmy Sunbelt Software, který se stal v našich testech favoritem, se projevil jako utilita s nejvyšší schopností detekce, nejvytříbenějším uživatelským rozhraním a nejvyšší rychlostí skenování. Cena 20 USD za roční licenci pro používání programu a technickou podporu nepředstavuje ani v našich podmínkách žádnou finanční katastrofu. Pokud se rozhodnete pro Spy Sweeper od firmy Webroot, ani tentokrát neprohloupíte, neboť je prakticky srovnatelný s programem Counter Spy: rychlost skenování systému je dostatečná, jeho použití je rovněž jednoduché. Kombinací libovolného z obou produktů s utilitou HijackThis a s dávkou rozvahy při instalaci čehokoliv do systému bez problémů udržíte svůj systém nezasažený jakýmkoliv druhem spywaru či adwaru.

Chraňte se před spywarem: aktualizujte pravidelně svůj prohlížeč nebo přejděte na jiný a bezpečnější

Jednou z možností, jak se chránit před spywarem, je možnost přejít z Internet Exploreru na jiný prohlížeč, například na Mozillu Firefox. Ale i přechod na jiný prohlížeč s sebou přináší problémy. Alternativní prohlížeče mají také své bezpečnostní trhliny, které vás mohou přivést do problémů. Navíc se můžete dostat do nepříjemností tehdy, kdy si budete potřebovat prohlédnout internetové stránky, které se korektně zobrazují pouze v Internet Exploreru.

Pro ty, kteří nechtějí přejít na alternativní prohlížeč, je tu Internet Explorer ve verzi 6 a vyšší, který má výchozí bezpečnostní nastavení nakonfigurováno tak, že poskytuje slušnou ochranu proti spywaru. Rozhodně tedy doporučujeme používat nejnovější verzi Internet Exploreru a instalovat všechny dostupné aktualizace určené pro systém Windows (viz stránky windowsupdate.microsoft.com). Dále je nutno věnovat maximální pozornost tomu, co do počítače instalujeme a neinstalovat do systému neznámé programy - i to pomáhá bojovat proti spywaru.

Pokud se rozhodnete instalovat nějaký program, určitě si pečlivě přečtěte licenční ujednání (EULA); mělo by pro vás být dostatečným varováním, pokud se v něm dočtete, že instalovaný program má v úmyslu stahovat další software. Pokud se přece jen nějaký spyware do vašeho počítače dostane, zkuste nejprve jednoduchou věc: klepněte v Ovládácích panelech na ikonu Přidat nebo odebrat programy, pozorně projděte seznam nainstalovaných programů a pokuste se vyhledat nějaký odinstalační program, který by mohl odpovídat vámi naposledy instalovanému programu.

§§§§§


EXIF: Hackujeme digitální fotografii

David Čepička, Verena Ottmann

C05P0317

Fotografujete rádi? A pochlubíte se tu a tam svými výtvory? Pak možná nevíte, že v každé fotografii jsou uchovány informace, které byste možná jinak neradi zveřejňovali. Za všechno může formát EXIF. V tomto článku vám prozradíme vše důležité, co byste o něm měli vědět.

Jeden obrázek dokáže říci více než tisíc slov - staré, ale neustále platné úsloví, zvláště pokud jste takový obrázek sami vytvořili a navíc ve formátu JPG. V takovém snímku se totiž zpravidla nachází další malý soubor, jenž vám o fotografii ledacos prozradí. Tento soubor je ve snímku uložen ve formátu EXIF.

1.Co se skrývá za formátem EXIF

Zkratka EXIF znamená ve skutečnosti Exchangeable Image File a představuje standard pro ukládání parametrů a dalších informací, které byly nastaveny a platily v okamžiku pořízení snímku. Tento standard v současné době podporují prakticky všechny na trhu dostupné digitální fotoaparáty. Nejnovější verzí formátu EXIF je verze 2.2. Ta byla uvolněna v dubnu 2002 japonským konsorciem vývojářů Jeita (Japan Electronics and Information Technology Industries Association, internetové stránky tohoto konsorcia najdete na adrese http://www.jeita.or.jp). EXIF je součástí standardu DCF (Design Rule for Camera File System), jehož smyslem je zajistit maximální kompatibilitu všech zařízení v oblasti úpravy grafiky - a těmi jsou například právě digitální fotoaparáty či tiskárny. Specifikace DCF kupříkladu předepisuje, že každý soubor obrázku má obsahovat miniaturu o velikosti 160 x 120 bodů a že poslední čtyři znaky z osmiznakového názvu souboru mají být číslice od 0001 do 9999. Kromě toho musí tyto obrázky ležet ve složce, jejíž název je nejvýše osmiznakový a obsahuje číslice od 100 do 999. Všechny tyto složky se pak dále musí nacházet v hlavní složce s názvem DCIM.

2.Technická stránka formátu EXIF

Hlavička každého snímku s daty ve formátu EXIF vlastně obsahuje jakási vzájemně oddělená metadata. Ta se vyskytují na úplném začátku souboru obrázku - tedy ještě před obrazovými daty snímku. Vedle obecných informací o fotoaparátu jsou zde uvedeny parametry, které byly na přístroji nastaveny v okamžiku pořízení fotografie. Data ve formátu EXIF se však vyskytují pouze u obrázků ve formátu TIF či JPG. Co se týče rozsahu a druhu poskytovaných informací, ty závisí na konkrétním modelu přístroje.

Data ve formátu EXIF jsou uložena v hexadecimálním formátu. Můžete je přečíst a popřípadě upravit například pomocí některého z open source editorů, jakým je třeba Hack 0.4. Pokud se pokusíte hlavičku s daty ve formátu EXIF otevřít, pravděpodobně uvidíte na první pohled pouze název přístroje a při troše štěstí ještě možná rozluštíte verzi firmwaru. Všechny ostatní záznamy jsou ve formě nesrozumitelných znaků, jež se sice dají rozluštit, nicméně to zabere spoustu času a práce. Pomocnou ruku vám však v tomto okamžiku dokáže podat například Tsuruzoh Tachibanaya, japonský technik, který velmi podrobně popsal celou konstrukci souboru ve formátu EXIF, a to včetně umístění jednotlivých parametrů. Po-třebnou pomoc naleznete na internetové adrese park2.wakwak.com/~tsuruzoh/Computer/Digicams/exif-e.html.

3.Soubor ve formátu EXIF: data o datech

Informace uložené v souboru ve formátu EXIF dokáží zobrazit ve srozumitelné formě speciální programy - třeba freewarový Exif Read 1.10 či ACDSee 7. Přesto však lze některé údaje získat i pomocí prostředků Windows XP. Klepněte pravým tlačítkem myši na obrázek a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Na záložce Souhrn pak stiskněte tlačítko Upřesnit. Je samozřejmé, že Windows XP zdaleka nenabízejí tolik informací z formátu EXIF jako zmíněný Exif Read nebo ACDSee.

Co se vlastně v takové hlavičce ve formátu EXIF všechno ukládá? Např. u digitálního fotoaparátu Casio Exilim EX-S100 jsme nalezli nejprve údaje o samotném přístroji, konkrétně jeho výrobce, dále přesný popis přístroje, datum pořízení snímku včetně přesného času a verzi firmwaru. O konkrétním snímku jsme obdrželi celkem 30 údajů, mezi nimi třeba dobu osvitu v sekundách, ohniskovou vzdálenost v milimetrech a barevné rozlišení. Naproti tomu údaj o světelné citlivosti chyběl.

U digitálního fotoaparátu Samsung Digimax V70 jsme se z EXIF souboru dozvěděli, že se tento přístroj také nazývá A7 a mohli jsme pohodlně změnit copyright. Mezi informacemi o obrázku se vyskytovaly údaje jako Exposure Index, hodnota ISO či Sensing Method. Naopak chyběla ohnisková vzdálenost použitá na obrázek v původní velikosti - k dispozici byla pouze hodnota ohniskové vzdálenosti přepočtená na malý obrázek.

U přístroje Olympus C-70 soubor EXIF neobsahoval žádné informace o datu pořízení snímku. Tento údaj je ale možné doplnit dodatečně. K dispozici ovšem bylo více jiných údajů výrobce - vzhledem k tomu, že přístroje od firmy Olympus dokáží vytvářet panoramatické snímky, obsahoval EXIF soubor příslušnou položku o této funkci.

Vidíte tedy, že EXIF soubor může být docela napínavým čtením. Podívejte se proto ještě jednou do svých snímků.

4.Správné nastavení osvitu

Na co vlastně potřebujeme data ze souboru EXIF? Každý, kdo vlastní digitální fotoaparát s možnostmi manuálního nastavování parametrů, asi zná následující problém: pro vytvoření snímku vyzkoušíte několik možností, změníte postupně velikost clony, délku expozice, světelný režim, a to tak, že jeden parametr snížíte, další zvětšíte apod. Po několikerých zkouškách zjistíte, že se vůbec nevyznáte v tom, s jakými parametry byl ten či onen snímek pořízen. Máte před sebou třeba více než deset více či méně povedených snímků, tmavých nebo přesvětlených, zkrátka těch lepších a horších. Bohužel nevíte, jaké parametry měl ten nejzdařilejší z nich. Potřebné informace pak spolehlivě naleznete v souboru EXIF. Kromě toho můžete u nepodařeného snímku snáze odhalit příčinu toho, proč se nepovedl, například špatnou míru osvitu, a odpovídající hodnotu korigovat tak, aby další snímek byl lepší. A co je dále možné? U přístrojů, které disponují více fotografickými režimy, můžete takto zjistit všechny parametry, jež jsou při každém režimu nastaveny.

Data ze souboru EXIF vám rovněž pomohou získat perfektně vytištěné fotografie. Jako standard pro přímý tisk pořízených snímků se používá Exif-Print, který byl mimochodem rovněž vyvinut firmou Jeita. Ten využívá data ve formátu EXIF pro získání optimálního výsledku při tisku fotografií.

Data ze souboru EXIF používají i profesionální fotolaby. Například minilaby od firmy Fujicolor vyhodnocují tato metadata při výrobě fotografií - jedná se zejména o kontrast, světlost či barevné rozlišení. A pokud se divíte, jak je možné, že vaše snímky mají občas barevný odstín, který na digitálních obrázcích vidět není, pak se jedná o následující věc: každý snímek pořízený digitálním fotoaparátem má v metadatech údaj, který charakterizuje, že je originální, čili nijak neupravovaný. Pokud takový obrázek otevřete a následně znovu uložíte, nastaví se hodnota zmíněného parametru na nulu, což značí, že takový obrázek již byl upravován. Pokud ve fotolabu popisovaný údaj označující fakt, že obrázek není upravovaný, nenaleznou, použijí při vyvolání takového snímku standardní nastavení, která mohou ovlivnit jak barevnost, tak sytost barev. Pokud naopak najdou údaje určující, že se jedná o originální obrázek, pak by se měly uplatnit parametry zadané fotoaparátem.

5.Vhodné programy pro úpravy souborů EXIF

Jako obyčejný uživatel za normálních okolností ovlivníte obsah souboru ve formátu EXIF jen velmi málo. Prostřednictvím programů, jako je třeba freeware Exifer 2.1.5, lze metadata nejen zobrazit, ale do jisté míry i upravit - lze změnit třeba datum nebo čas pořízení snímku. Tato možnost může být užitečná, pokud delší dobu nefotografujete a nemáte ve fotoaparátu baterie. Pakliže před fotografováním zapomenete nastavit znovu správně datum a čas, budou u snímků špatná data jejich pořízení, což může později činit potíže při jejich třídění. Takže pokud se stanete obětí popisovaného maléru s datem, pak jednoduše změňte tento údaj v souboru EXIF a všechno bude v pořádku.

Jak jsme se již zmínili, obvykle uživatel nemá přístup k úplně všem metadatům. Přesto pokud budete chtít načíst a případně modifikovat všechna metadata, potřebujete hexadecimální editor (např. Hack), i když správné dešifrování jednotlivých položek je poměrně komplikované (jak již bylo zmíněno v tipu č. 2). Navíc podobné modifikace stejně většinou ztrácejí smysl. Pokud totiž například změníte parametr ISO ze 100 na 200, stejně tím daný snímek nezesvětlíte.

6.EXIF a GPS: mapy s fotografiemi

Další možnost, jak využít data ve formátu EXIF, je jeho spojení s GPS (Global Positioning System). Prostřednictvím tohoto navigačního systému, který je integrován kupříkladu ve fotografickém přístroji Nikon D2X v ceně okolo 18 000 Kč (navigační systém se však dodává i v provedení pro PDA nebo "autorádia"), můžete své snímky řadit jak chronologicky, tak geograficky. Kromě toho lze při cestování naplánovat trasu, po níž se budete pohybovat, a vše zobrazit na mapě. Jaký je princip? Při pořízení každého snímku získáte z modulu GPS data. Ta později spojíte s informacemi ze souboru EXIF daného snímku. K tomuto účelu potřebujete nejprve program, který dokáže podle GPS dat vytvořit prošlé trasy - např. shareware Ozi Explorer 3.95.4h. Poté stačí použít další sharewarový program Ozi Photo Tool 2.6. Ten data ze souboru EXIF sloučí s hotovými trasami a na nich zvýrazní místa, kde byly fotografie pořízeny.

Podobnou funkci má i freewarový program GPS Track Maker 12.3, jenž rovněž sloučí data z GPS s daty ve formátu EXIF a vytvoří z nich mapy s vyznačenými trasami, obohacenými navíc vašimi fotografiemi.

§§§§§


Čistá akce

Pavel Tůma

C05P0312

Když se řekne freeware.cz, většina z vás asi tuší, co přijde. Tato edice z dílny Špidla Data Processing je poměrně známá a narazíte na ni všude, kde se prodávají multimedia. Dalším přírůstkem do početné rodiny produktů této plodné firmy je dvojcédéčko Akční hry. Musím se přiznat, že netuším, zda si v dnešní době, kdy jsou hráči zhýčkaní dech beroucí grafikou a promyšleným příběhem, někdo k tomuto produktu najde cestu. Když už ho ale u Špidly vydali, asi věděli proč.

Oba disky jsou naplněné až po okraj čistokrevnou řežbou všech možných žánrů. Jedna věc je ovšem objem a druhou stránkou věci, pro každého hráče jistě důležitější, je obsah. Obsah je totiž to, oč tu běží. Číslo označující počet her o kousek přesahuje úctyhodnou stovku, ne každá však dokáže něčím zaujmout. Pokud byste procházeli seznamem programů pěkně postupně jako já a opravdu zkusili všechno, pár hodin by vám to zabralo. U některých her se totiž stoprocentně zastavíte a na chvíli vás zabaví. Moc často se to bohužel nestává, mohlo by to ovšem být tím, že i já se řadím mezi ty "zhýčkané". Žánr akčních her dělíme do několika podskupin a je pravděpodobné, že většina z nich zde bude zastoupena. Samozřejmostí jsou nejrůznější střílečky zasazené do možných i nemožných prostředí. Dooma trojku sice nečekejte, ale našel jsem nejméně dvě hry, které se sice jmenují jinak, ale nápadně připomínají jeho první díl. Pro letce jsou připraveny simulátory bojových letadel a ti, kdo míří ještě výš, dostanou příležitost osedlat raketu a vyrazit do vesmíru bojovat s cizáky. Chybět nesmí ani variace plošinovek a další a další hry, kde je hlavním úkolem někoho zabít, něco vyhodit do vzduchu, rozstřílet, spálit, rozsekat... Prostě destrukce na každém kroku. Po grafické stránce tu najdete pěkné kousky zasazené do 3D, ale samozřejmě i hodně jednoduchou 2D grafiku, která byla běžným standardem před deseti lety. A málem bych zapomněl, že uživatelské rozhraní je nadále stejné, tedy dostatečně přehledné. Jen si dejte pozor na okénko s náhledy, má neustálé tendence ukazovat screenshoty.

Obrovským kladem je samozřejmě to, že všechny hry na CD-ROMech jsou freewarové a v plných verzích. Každý si asi najde svých pár oblíbených, ale větší část nejspíše přejdete bez povšimnutí. Inu, zavděčit se všem nelze.

Akční hry

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor her

Jazyk: český a slovenský

OS: Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 399 Kč vč. DPH (při nákupu na e-shopu dostanete dárek)

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín, http://www.spidla.cz

§§§§§


Jak ovládnout textové editory

Pavel Tůma

Každý z nás občas potřebuje něco napsat a jelikož psací stroje už jsou minulostí, zvládnout některý z běžně používaných textových editorů je dnes nutnost. Děti se této bohulibé činnosti věnují snad již na základní škole a předpokládám, že jim to problémy nedělá. Potíže však mohou mít lidé, kteří v době svých studií znali počítače jenom jako velké skříně chlazené leteckými motory, ještě navíc jen z televize. Přesně pro ně a pro všechny další, kteří ještě neměli to štěstí dozvědět se něco o práci s textovými editory jako je MS Word 2000, 2003, případně OpenOffice, je určena tato aplikace. Pro všechny tři výše zmíněné editory je připravena vlastní výuková větev, takže si vyberte produkt vašemu srdci nejbližší a vzhůru do tajů odstavců a stylů.

Program běží ve vlastním rozhraní, takže pro zahájení výuky sice není nutné vlastnit Word nebo OpenOffice, ale abyste si látku mohli procvičovat na připravených úlohách, je již potřeba mít některou z aplikací nainstalovanou. Recenzovaný výukový program je opravdu vhodný i pro ty, kteří ještě textový editor nikdy neviděli. První lekce začíná na "zelené louce" a představuje hlavní funkční klávesy Enter, Shift nebo Backspace. Následujících sedmnáct lekcí se pak věnuje opravám v textu a základním úpravám jako jsou volba fontu nebo barva písma. Následuje práce s odstavci včetně zarovnání, ohraničení, odrážek a číslování, základy kopírování a přesouvání textu, desítku pak uzavírají obrázky, textová pole a písmo WordArt. Druhou desítku zahajují tabulátory a zarážky, výuka pokračuje zvládnutím tabulek, hypertextových odkazů či záložek a procvičením nezbytného vyhledávání. Výčet lekcí uzavírají nastavení vzhledu stránky, formátování odstavců a použití nebo vytváření stylů. Každá lekce obsahuje názornou ukázku právě probírané látky ve formě animace a mluveného slova. Ovládání animací je shodné s obsluhou jakéhokoli přehrávače multimédií. Tlačítka Play a Stop snad zná průměrný uživatel alespoň z videa. Na konci každé lekce je pak připraven test na procvičení nově nabytých vědomostí. Pro procházení látkou máte k dispozici dvě možnosti. Buď lze jednotlivé lekce vybírat v obsahu v levé části okna, nebo postupně procházet celou výukou stránku po stránce bez přeskakování.

Celá výuka je názorná a přiložené příklady snad vštípí jednotlivé pracovní postupy do mozku i tomu, kdo v práci s počítačem není příliš zdatný. Rozhraní je přehledné a rychle si na ně zvyknete. Vykládaná látka je z běžného uživatelského hlediska kompletní a nedomnívám se, že byste mohli něco zásadního postrádat. Rozhodně mohu tento CD-ROM všem doporučit, neboť se jedná se o mnohem lepší alternativu než běžné "papírové" učebnice.

Ovládání textových editorů

Producent: Terasoft, www.terasoft.cz

Žánr: výuka práce s textovým editorem

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP, Mac OS, Linux

Cena: 699 Kč

K recenzi poskytla firma: BEN technická literatura, s. r. o., Věšínova 140/5, 100 00 Praha 10, http://www.ben.cz

§§§§§


Trénujte, cvičte a hubněte plánovaně

Pavel Tůma

Ruku na srdce, kdo z vás někdy v životě nechtěl zhubnout nebo si alespoň zlepšit kondici. Já osobně se o snížení váhy snažím hezkých pár let a výsledky se ne a ne dostavit. Proto jsem uvítal možnost otestovat CD-ROM FitLinie, který by mi snad v tomto snažení mohl pomoci. Když jsem vkládal disk do mechaniky, netušil jsem, co mě čeká. Říkal jsem si, že by to mohl být celkem zajímavý titul, ale nic zvláštního jsem neočekával. To, co se objevilo na obrazovce, mě však mile překvapilo.

Jelikož se jedná o databázovou aplikaci a nutno říci, že na první pohled celkem složitou, vezmu to pěkně po pořádku. Při prvním spuštění musíte vytvořit nového uživatele. Může být chráněn heslem - přece nechcete, aby někdo věděl, kolik doopravdy vážíte. Kromě věku, váhy a výšky se musíte také rozhodnout, zda chcete váhu snížit, zvýšit nebo pouze udržet. Od toho se pak odvíjí další postup. Zaměříme se na snižování váhy, to zajímá asi většinu z nás. Program se vás zeptá na mnoho dalších údajů, jako třeba jaká by měla být vaše cílová váha a kdy jí chcete dosáhnout. Když nastavíte všechny potřebné parametry, můžete se pustit do práce. Až se rozkoukáte, zkuste zadat dnešní příjem energie. V databázi najdete stovky potravin, rozdělených do skupin, včetně energetických hodnot a poměru tuků, cukrů a bílkovin. Další lze samozřejmě přidávat. Na řadu pak přijde výdej energie v podobě nějaké aktivity, zde je také spousta variant výběru i s průměrnou hodnotou vydané energie. Každý den se můžete vážit a přeměřovat části těla a zadávat hodnoty do tabulek. V grafu pak vidíte, jak na tom dlouhodobě jste. Grafů je zde celkem dost, pro každou jednotlivou hodnotu nejméně jeden. Samostatná záložka je věnována fitnessu. Potěší asi především amatérské návštěvníky posiloven. V databázi jsou totiž uloženy všechny běžné posilovací cviky pro všechny tělesné partie, a to včetně popisů a ilustračních kreseb. Podle nich lze sestavovat denní tréninkové aktivity a vytvářet tréninkové plány do budoucna. Z dalších funkcí musím jmenovat obsáhlou kuchařku se samými zdravými jídly, tvorbu nákupního lístku, aktualizaci přes internet nebo tisk reportů za zvolené období.

Přiznávám, že jsem si původně myslel, že půjde o jednoduchou recenzi, ale pak jsem FitLinii spustil a nestačil jsem se divit, co všechno nabízí. Naštěstí je k dispozici obsáhlá nápověda a ukázkové animace. Proniknout do všech tajů a zákoutí aplikace je opravdu na dlouho, ale pokud si chcete vést každodenní tabulky o příjmu a výdeji energie a sledovat, jak jste na tom s váhou a kondicí, neznám lepší řešení.

FitLinie 3.57

Producent: Martin Roubec, www.fitlinie.cz

Žánr: zdravá výživa a fitness

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 490 Kč

K recenzi poskytla firma: BEN technická literatura, s. r. o., Věšínova 140/5, 100 00 Praha 10, http://www.ben.cz

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Martin Kovář

C05P0313;C05P0314

ArtRage 1.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.ambientdesign.com/artragedown.html

Kreslíte rádi? Hledáte vhodný program pro vaše děti? Pak vyzkoušejte ArtRage, který vás bezesporu zaujme již při prvních tazích štětce. Jedná se o "realistický" kreslicí program pro ruční malování, takže si určitě budete díky příjemnému uživatelskému prostředí připadat jako v ateliéru. Okno aplikace připomíná plátno, v rozích jsou umístěny nástroje. Kreslit můžete obyčejnou tužkou, fixou, křídou, štětcem nebo voskovkou. Můžete samozřejmě měnit tloušťku čar, stínování a barvy a využít gumu. Pokud se vám cokoli nepovede, můžete učinit krok zpět nebo vpřed. Program pracuje se svým vlastním formátem PTG, avšak výsledný výtvor lze uložit i do BMP, JPG a PNG. Obrázky můžete vytisknout, odeslat e-mailem nebo exportovat do jiné aplikace.

PC Inspector File Recovery 4.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.pcinspector.de/file_recovery/UK/welcome.htm

Vypadl elektrický proud nebo váš počítač napadl vir? Smazali jste si důležitá data? Potřebujete je ke své práci, ale volat zkušenějšího kolegu nechcete? Pak vyzkoušejte program PC Inspector File Recovery, který dokáže obnovit soubory nebo adresáře, jež jste odstranili z Koše. Samozřejmě byste se měli věnovat obnově dat co nejdříve po vymazání a nezapisovat na hard disk data nová. Tento freewarový nástroj je vhodný pro disky se souborovým systémem FAT12, FAT16, FAT32 a NTFS. Po instalaci si před spuštěním programu vyberete jazyk (čeština bohužel chybí), ve kterém chcete pracovat, a poté můžete začít hledat. Pracovní prostředí je jednoduché, takže s ovládáním určitě nebudete mít problémy. Zvolíte si disk, na němž budete data obnovovat. V dialogovém okně, které se otevře, můžete procházet kořenový adresář disku a smazaná data. Pokud je možné soubory obnovit, zobrazí se u nich zelená ikona. Opravený soubor poté můžete uložit i na síťový disk. Lze zobrazit také obsah všech clusterů, které však musíte nejdříve nechat prohledat. Toto prohledávání může u většího disku trvat až hodinu.

SpywareBlaster 3.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.javacoolsoftware.com/spywareblaster.html

O programech proti nežádoucím špionům jsme v této rubrice psali již několikrát. Pokud chcete účinně bojovat proti těmto škůdcům, představujeme vám šikovný software SpywareBlaster. V současnosti je ke stažení již jeho třetí verze. Jeho úkolem je vypnout spywarové ovládací prvky ActiveX a nedovolit jim dostat se do systému. Dosáhne toho vyřazením prvků CLSID, které spyware používá. Programy jako Ad-aware se naopak specializují na odstranění nebezpečných kódů v počítači. Spyware Blaster je vhodnou obranou proti programům jako GAIN, Gagot, CyDoo nebo Alexa. V databázi spywaru si jen vyberte, proti jakým programům se chcete chránit, a po stisknutí tlačítka Protection se ochrana aktivuje. Tuto databázi lze aktivovat z internetu a je hlavním bezpečnostním nástrojem. Najdete tam i údaje o tom, co daný spyware způsobuje. V okně naleznete také System Snapshot, který slouží k uložení nebo obnově systému. I po napadení tak můžete váš počítač vrátit do původního stavu. Nastavení chování aplikace je jednoduché, takže si s ní poradí i začínající uživatel.

Diakritika 1.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://hematit.wz.cz

Před několika lety se ve všech domácnostech nacházelo video. Nyní jej úspěšně nahrazují DVD přehrávače a rekordéry. Vlastníte-li tedy přístroj, který si poradí s přehráváním filmů s kodekem DivX a XviD, ale ne s jejich českými titulky, vyzkoušejte Diakritiku. Jak napovídá samotný název aplikace, s její pomocí můžete z titulků odstranit diakritiku. Poradí si s konverzí titulků ve formátu SUB, SRT a TXT. Odstraní z nich všechny háčky a čárky. Výslednou podobu pak lze uložit do nového nebo stávajícího souboru. Diakritika se skládá jen z jednoho okna, v němž se nastavuje cesta k souboru s titulky.

Kutilem ve Windows

Zajímavé aplikace pro speciální použití

Martin Kovář

Operační systém s sebou mnohdy přináší opravdové záludnosti, které vyžadují nejen odborné počítačové znalosti, ale i fantazii a spolupráci s ostatními. Tentokrát jsme pro vás jako šikovného pomocníka připravili nástroj, který vás zbaví některých nežádoucích jevů. XP-AntiSpy je určen pro Windows XP a poradí si např. s odstraněním nežádoucích vlastností systému. Přemýšlíte o tuningu? Ne, nejedná se o vašeho plechového miláčka v garáži, ale o váš počítač. HD Tune vám totiž řekne, jak je na tom váš pevný disk a zda je nutné provést nějaké změny. FireTune zase automaticky doladí internetový prohlížeč Firefox, takže práce s ním bude rychlejší.

XP-AntiSpy 3.93

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.xp-antispy.org

Bezesporu každý počítačový uživatel se setkal s problémem, kdy chtěl odinstalovat program, ale ten i přes veškerou snahu zůstával ukrytý někde v systému. Pokud tedy chcete ovlivnit chování některých aplikací a úspěšně je odstranit, stáhněte si XP-AntiSpy. Umí odinstalovat MSN Messenger, zabránit vyskakování bublinových hlášek, vypnout službu časového serveru a automatické aktualizace nebo zakázat odesílání chybových zpráv. Ovlivnit můžete i chování Internet Exploreru 6, jako je vypnutí Javascriptu a plánovaných aktualizací, lze zvýšit maximální počet připojení na server nebo zakázat nepotřebné funkce v systému, které ovlivňují výkon počítače. Je zaručena i kompatibilita se Service Packem 2.

HD Tune 2.10

Licence: freeware

Domovská stránka:http://www.hdtune.com

O stav pevného disku se většinou začneme zajímat, až když máme problémy s ukládáním dat nebo pokud ze skříně počítače slyšíme nepatřičné zvuky. Většinou počítáme s tím, že se nemůže pokazit a že jeho životnost je opravdu tak velká, jak uvádí výrobce. Mnohdy tomu tak však není. Proto bychom měli čas od času pevný disk zkontrolovat, zda je vše v pořádku. Jedním z programů pro testování disku je i HD Tune; k dispozici je pro něj též čeština. V hlavním dialogovém okně naleznete menu se seznamem všech disků, včetně externích, dále jsou zde čtyři záložky: Test disku, Informace, Kondice a Hledání chyb. Během benchmarků se dozvíte, jaká je maximální, minimální a průměrná přenosová rychlost, doba přístupu k disku a rychlost a zatížení CPU při práci s diskem. Zobrazuje se také údaj o jeho teplotě. V záložce Informace je uvedena verze firmwaru, zda je podporována technologie S.M.A.R.T., zápis do vyrovnávací paměti či automatická správa hluku. Je-li tedy váš disk v kondici, dozvíte se to ve třetí záložce, kde najdete údaje o hlavních částech disku. Nakonec lze disk otestovat na výskyt chyb. Získané informace lze uložit do textového souboru nebo je zpracovat jako screenshot.

FireTune 1.0.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.totalidea.com/freestuff4.htm

Internetový prohlížeč Mozilla Firefox si právem získává stále větší oblibu. Jeho vývojáři se jej snaží stále vylepšovat, aby produkt splňoval všechny požadavky uživatelů a byl plnohodnotnou konkurencí Internet Exploreru. Většinu těchto vylepšení je však samozřejmě nutné provádět ručně. Chcete-li si tedy Firefox 1.x doladit bez zdlouhavého nastavování, můžete využít šikovného automatického pomocníka FireTune. Zajišťuje především optimalizaci Firefoxu v závislosti na rychlosti počítače a kvalitě internetového připojení. Po stažení archivu můžete začít s programem ihned pracovat v jediném okně, kde si musíte nejprve vytvořit zálohu stávajícího nastavení (záložka Create backup of configuration). K vyladění můžete použít pět profilů, kdy kliknutím na tlačítko Tune it! optimalizaci spustíte. V případě, že vám nebude zvolený profil vyhovovat, vyzkoušejte jiný. Pokud nebudete spokojeni ani s jedním z nabízených profilů, tlačítkem Restore original configuration se vrátíte k původnímu nastavení. Software totiž nijak neupravuje jádro browseru. FireTune je určen pro operační systémy Windows 98, ME, 2000, 2003, XP a umí také česky.

Zajímavé utility

Programy, které možná neznáte

Ivan Štromer

Pro porovnání a synchronizaci obsahu souborů a adresářů již bylo vytvořeno mnoho utilit. Některé jsou slabší, jiné oplývají schopnostmi a vlastnostmi, které ocení i nároční uživatelé. Z této druhé skupiny vám dnes nabízím k vyzkoušení DiffDog 2005. Fenoménem posledních let se stala digitální fotografie. K prohlížení a úpravě fotek na počítači však potřebujete vhodný prohlížeč a editor. Který vybrat? Doporučuji vyzkoušet VCW VicMan\s Photo Editor, neboť snese opravdu vysoké hodnocení. IDEA! Tentokrát to není značka skandinávského nábytku, ale kvalitní osobní organizér, který vám pomůže uspořádat čas a zaznamenat všechny dobré nápady. Formát PDF je globálním formátem pro prohlížení dokumentů. Vyzkoušejte proto freewarový Easy PDF to Text Converter, který dokument ve formátu PDF převede do běžného textového souboru.

DiffDog 2005

Licence: shareware, 49 Eur

Domovská stránka: http://www.altova.com

Utilita DiffDog zjišťuje rozdíly v obsahu dvou souborů nebo adresářů. Takové nástroje ocení vývojáři a pokročilí uživatelé vytvářející soubory HTML, běžným uživatelům se hodí pro porovnání několika verzí stejného textového souboru nebo pro kontrolu shodnosti souborů ve dvou adresářích. Soubory, které chcete porovnat, buď přetáhnete myší do okna DiffDogu nebo je standardním způsobem otevřete. Oba soubory se pak zobrazí ve dvou samostatných oknech uspořádaných vedle sebe. DiffDog barevně zvýrazní řádky, v nichž zjistil rozdíly, a také řádky, které se ve druhém souboru nevyskytují. Navigace je na pokročilé úrovni, kterou představuje synchronizované vodorovné i svislé rolování obou oken, navíc bez ztráty orientace v souborech: pomocí tlačítka v nástrojové liště se lze z kteréhokoli místa v dokumentech vrátit zpět k poslednímu rozdílu. Pomocí jiných tlačítek se můžete pohybovat po jednotlivých rozdílech v obou směrech a vytvářet záložky. Nastavit si lze zalamování řádků, nezobrazování prázdných řádků, zobrazování pouze rozdílů atd. Ve velikosti souborů a adresářů není DiffDog limitován. Nejsou pro něj problém soubory nebo adresáře třeba 30 GB velké, porovná je stejně rychle. Stejně tak je schopen porovnat soubory a adresáře na dvou počítačích. Pouhé porovnání rozdílů by však byla jen polovina celé práce. DiffDog umožňuje synchronizaci obou souborů kopírováním rozdílných řádek do druhého souboru. Ale nejen to: umožňuje i přímou editaci souboru zobrazeného v okně, nemusíte jej otevírat v příslušném editoru. A jakmile provedete v některém souboru změnu, např. synchronizaci či úpravu textu, DiffDog automaticky provede nové porovnání a vyznačí zbývající rozdíly. Také automaticky vytváří prvotní zálohy obou souborů pro případ, že byste se v úpravách a synchronizacích "utopili". Podporuje rovněž neomezený počet kroků zpět (Undo), které fungují jak pro přímou editaci, tak pro synchronizaci. Všechny popsané funkce a vlastnosti platí i pro porovnávání adresářů. Navíc pomocí tlačítek nástrojové lišty můžete zobrazit nebo skrýt shodné soubory nebo soubory novější či starší, sbalit adresáře nebo je opět rozbalit. Porovnávané adresáře se ukládají do paměti, takže příště můžete takové páry znovu otevřít a porovnat je jediným kliknutím. Autoři nabízejí i placenou verzi Professional, která umí také porovnávat zdrojové soubory, HTML a XML, podporuje Unicode, ASCII, MBCS a řadu dalších textových formátů.

VCW VicMan\s Photo Editor 7.9

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.vicman.net

Vicmanův Photo Editor je všestranný grafický editor nabízející prohlížení, organizaci a snadnou úpravu fotografií pomocí široké škály vyspělých kreslicích nástrojů. Svou výbavou a možnostmi překvapí i pokročilé uživatele. Pomocí retušovacích nástrojů dokážete své fotky zdokonalit, nakreslit nové obrázky i vytvořit webovou prezentaci. Podporuje přes třicet grafických formátů, disponuje téměř stovkou filtrů a efektů. Obrázky dokáže načíst přímo ze skeneru a kompatibilních TWAIN zařízení. Prohlížení a úpravy můžete provádět při libovolné velikosti jejich zobrazení. Standardními kreslícími nástroji jsou pero, štětec a guma. Při jejich použití lze nastavit typ, tvar, velikost a průhlednost kresby, barvu obrysu i výplně ze široké palety barev. Je možné použít tzv. kapátka pro obarvení určité plochy obrázku přesně stejnou barvou jako má jiná část obrázku. Vybranou barvu z palety lze použít na určitý výběr nebo na celý obrázek. Oblast si můžete vybrat nejen standardní obdélníkovou, ale i libovolného tvaru., popř. podle určité barvy nebo nástrojem laso. Text se ve Photo Editoru vkládá pomocí dialogového okna. Na oblast nebo na celý obrázek lze uplatnit různé styly (tlačítko, reliéf aj.), stejně tak i efekty (rotace, distorze, sklon, mozaika, sklon, mořské vlny, otisky prstů, rybí oko aj.). Otáčení, oříznutí, rozdělení a změna velikosti obrázku, autokorekce, odstranění tzv. obrazového šumu, nastavení jasu, kontrastu, sytosti barev a gamma korekce jsou pak další funkce, jež Vicmanův Photo Editor rovněž nabízí. Verze PRO navíc umožňuje otevřít libovolně velký obrázek nebo jich otevřít několik současně. Podporuje formáty JPG, GIF, BMP, TIFF, PCX, TGA a použití skinů.

Easy PDF to Text Converter 2.0.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.pdf-to-html-word.com

Určitě jste již zjistili, že text v prohlížeči PDF souborů Adobe Acrobat Reader nelze editovat. Kopírování přes schránku nefunguje, Word formát PDF nenačítá, ani z Acrobat Readeru nelze ukládat do jiného formátu, originální editor Adobe Acrobat je příliš drahý. Co teď? Naštěstí je tu šikovný freewarový Easy PDF to Text Converter, který text z dokumentu PDF převede do běžného textového souboru. Operace proběhne téměř bleskově a lze dokonce konvertovat i více souborů najednou. Poté můžete se soubory pracovat jako se standardními textovými dokumenty. Výhodou Easy PDF to Text Converteru je to, že v konvertovaných souborech ponechává původní rozložení stránky. Jeho ovládání je velmi jednoduché, pro svůj účel ani žádné složitosti nepotřebuje. Soubor ke konverzi prostě přetáhnete myší ze zdrojového okna do okna Converteru. Program pracuje pod Windows 98 až XP. Na domovské stránce najdete rovněž aplikaci Easy PDF to HTML Converter pro převod z PDF do HTML, ale především Easy PDF to Word Converter, jenž převádí PDF přímo do MS Wordu. Takto konvertovaný text se ihned ve Wordu otevře k editaci. V něm se zachovává nejen původní rozložení stránky, ale i fonty, formátování písma a odstavců a vložené obrázky. Chcete-li z dokumentu PDF vytáhnout pouze obrázky a uložit je mimo dokument, program zvládne i to. Stejně tak dokáže konvertovat pouze text s vynecháním grafiky. Může být používán samostatně nebo jako plug-in Wordu. Všechny vymoženosti však musejí být něčím vykoupeny, a tak za používání Easy PDF to Word Converteru zaplatíte 25 USD.

IDEA! 2.1.3.33

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.sycon.de/eng

rganizujete si své nápady, myšlenky, otázky k zamyšlení, klíčové informace a poznámky, zpracováváte různé informace z různých zdrojů, organizujete si svůj čas, plánujte schůzky? Nainstalujte si organizér IDEA. Je to programem pro všechny, kdo potřebují zaznamenávat a ukládat důležité informace snadno a především spolehlivě. Můžete vytvářet malé projekty vhodné pro plnění drobných úkolů v domácnosti i větší firemní projekty. Autoři svůj program prodávají za 120 Eur, avšak my si představíme jeho odlehčenou freewarovou verzi. Ta obsahuje všechny funkce verze placené, limitována je pouze počtem záznamů. IDEA funguje jako flexibilní prostředek, který se plně přizpůsobuje vašim potřebám. Všechny informace mohou sdílet různí uživatele nejen na jednom počítači, ale i v síti. Nabízí fulltextové vyhledávání, které lze kombinovat s filtrací záznamů. Je vybaven účinnou ochranou dat zálohováním, přičemž zálohovat lze samostatně i jednotlivé části databáze. Dovede vytvářet přehledové zprávy o činnosti (logy) a autonomní archivy na CD, provádí import a export databází, souborů a příloh. Veškeré záznamy lze tisknout. Šikovná je i integrace se systémy MS Outlook a Lotus Notes (export - import) a možnost vytvářet šablony pro různé úkoly.

§§§§§


Ochrana v rudém dresu

Patrik Malina

C05P0325

Software pro ochranu osobních počítačů patří ke značce McAfee naprosto neoddělitelně, a proto není uvedení aktuální verze 2005 překvapením, ale očekávanou a nezbytnou snahou výrobce držet krok s dobou. Uživatelé mají tedy k dispozici další z tradičních "suites", tedy jakýchsi integrovaných balíků nástrojů pro ochranu operačního systému před běžnými hrozbami. Podívali jsme se, jak si tedy produkty v tradičně červených barvách aktuálně stojí.

Ovládání aplikací i celkový obsah balíku sleduje dnes již klasické schéma. Základem je integrované ovládací rozhraní s názvem SecurityCenter, umožňující spravovat všechny součásti z jediného místa. Zde uživatel rovněž nalezne výchozí informace pro zběžnou kontrolu momentálního nastavení a může rychle prověřit běh všech důležitých služeb.

Základem ochrany je samozřejmě antivirový program, v tomto případě McAfee VirusScan, obsahující rezidentní skener ActiveShield a rozhraní pro kontrolu na požádání, jež je dostupné také jako součást kontextové nabídky u adresářů a disků. K dispozici je i vytvoření záchranné diskety pro případ totální virové zkázy, nechybí ani plánovač pro úplné automatické kontroly počítače. Zajímavostí je virová mapa, jež díky on-line informacím umožňuje aktuálně sledovat výskyt epidemií v internetu. Přestože je k dispozici kontrola e-mailových zpráv v obou směrech či příloh v aplikacích pro instant messaging, například výběr prověřovaných souborových typů je až příliš hrubě zjednodušen na dvě výchozí varianty.

Velmi pěkně je z hlediska ovládání vyveden PersonalFirewallPlus, jehož hlavní rozhraní nabízí dobrý přehled v několika variantách, od základního náhledu zapnuté ochrany až po statistiky a záznamy událostí. Koncepčně je firewall jednoznačně orientován na ochranu, a to podle povolení či zákazu komunikace jednotlivých aplikací pro odchozí provoz, v případě příchozích požadavků lze uzamčené rozhraní pootevřít pomocí definic běžných protokolů jako pošta či sdílení souborů. Výchozí nastavení je dáno jako jedna z pěti úrovní, od zcela otevřeného rozhraní po jeho kompletní uzavření. Příjemná je volba zobrazování různých typů hlášení v podobě "alertů" podle požadavků uživatele, nepotřebná okna tedy neobtěžují. Velmi pěkná je práce s logy a událostmi, na druhou stranu citelně chybí podrobná ruční konfigurace paketových filtrů.

Nad nežádoucím chováním prohlížečů a nebezpečím úniku privátních dat bdí PrivacyService. Je možné definovat účty jednotlivých uživatelů a přiřadit jim profily, díky nimž bude střežen především podloudný únik dat mimo chráněný stroj. Příjemnou součástí je bezpečný "skartovač" souborů, samozřejmostí je blokování pop-up oken a podobných prvků. Posledním kladivem na útočníky je pak SpamKiller, slušně provedená ochrana proti nevyžádané poště. Nabízí dostatečně jemné nastavení výchozích algoritmů, přináší kolekci předem připravených běžně rozpoznávaných vzorků spamu a problémem nejsou ani vlastní, na míru ušité filtry.

Po stránce vybavenosti bezesporu nejde ve srovnání s konkurenčními produkty o nijak výraznou výjimku, avšak ve prospěch tohoto řešení hovoří přehledné ovládání, kvalitní záznam událostí a rychlé dosažení dobrého výchozího zabezpečení. Na druhou stranu vůbec nefungovala výchozí instalační procedura, což bylo naštěstí možné obejít postupným zavedením jednotlivých aplikací (i když to příliš dobrou vizitkou není). Jinak jde ale o přiměřeně vybavené řešení, takže pokud jste věrni značce McAfee, rozhodně není důvod ji opouštět, neboť s tímto balíkem zůstáváte v extralize.

McAfee Internet Security Suite 2005

K recenzi poskytla firma: McAfee

http://www.mcafee.com

Cena: 1 920 Kč (bez DPH)

§§§§§


Elektronický instruktor

Marcel Flídr

C05P0328

Dalším produktem společnosti infoStrider, který jsme měli možnost otestovat, je aplikace eNstructor. Po nepříliš lichotivém hodnocení nástroje WinPresenter (uvedeném v minulém čísle PC WORLDu) jsme byli zvědaví na výsledky jiného prezentačního řešení ze stejné autorské dílny.

Program eNstructor je prezentován jako nástroj pro e-learning, tedy výuku prostřednictvím elektronického média, zejména internetu. Základní filozofií programu je umožnit autorovi (učiteli, instruktorovi) zpracovat výukovou "lekci" do multimediálního formátu a takto ji nabídnout svým studentům.

Při založení nového projektu se vytvoří základní pracovní prostor. Jeho pozadí může být tvořeno prázdnou plochou nebo také např. importovaným obrázkem, dokumentem (ve formátech MS Word, Excel nebo PowerPoint), webovou stránkou nebo sejmutou kopií aktuální pracovní plochy operačního systému. Těchto pracovních "listů" lze vložit libovolný počet a během nahrávání výuky mezi nimi může autor libovolně přepínat.

Po přípravě pracovního prostoru začne vlastní nahrávání. Během něj má uživatel k dispozici několik nástrojů, jejichž pomocí může svým budoucím studentům sdělit různé informace. Na pracovní plochu lze vkládat další objekty (např. předem připravené obrázky nebo texty), kreslit čáry, křivky, šipky a základní geometrické obrazce apod. Užitečnou v tuto chvíli může být také přímá podpora tabletu, což umožní doplnit ručně psané poznámky. Ještě vyšší efektivity výuky lze dosáhnout doplněním audionebo videozáznamu.

Hotový projekt se uloží do souboru speciálního formátu. K jeho pozdějšímu přehrání slouží volně dostupný eNstructor Player. Existuje však i jednodušší způsob. Po exportu do některého ze standardních formátů AVI, WMV nebo ASF je lekce dostupná každému, kdo má nainstalovánu některou z běžných aplikací pro přehrávání videa.

Přejděme však od popisu ke konkrétním zkušenostem s používáním eNstructoru. Při prvním spuštění aplikace bude neznalý uživatel možná lehce tápat, protože program má poněkud nestandardní rozložení menu a ovládacích prvků. Určitě přijde vhod stručný manuál, který je (pouze v angličtině) k dispozici na internetové stránce produktu. Po zvládnutí způsobu práce s programem je jeho ovládání snesitelné.

Jednotlivé funkce pracují spolehlivě a intuitivně. Na druhou stranu jsme však postrádali některé nástroje, které by pro kvalitní zpracování výuky mohly být užitečné. Chyběla nám například možnost přímého psaní textu na pracovní plochu (aplikace podporuje pouze import z externího souboru). Spektrum dostupných funkcí, s výjimkou rozsáhlých možností importu, není nijak široké.

Celkově hodnotíme eNstructor převážně kladně. Zajímavý nápad je poměrně kvalitně zpracován, zejména export hotových lekcí do univerzálních formátů otevírá široké možnosti použití. Nicméně na programu je patrné, že se jedná o první verzi. Občas jsme se setkali s drobnými chybami pracovního prostředí a určitě je v eNstructoru velký prostor pro doplnění dalších nástrojů a rozšíření funkcionality.

infoStrider eNstructor 1.0

K recenzi poskytla firma: infoStrider, Inc.,http://www.infostrider.com

Cena: 159 USD

§§§§§


3D pro začátečníky

Jan Povolný

C05P0326

Vytváření trojrozměrné grafiky je odjakživa spojeno s představou složité a komplikované práce v některém z robustních a drahých 3D editorů. V této recenzi se však budeme věnovat programu, který má cíle přesně opačné: jednoduchost a rychlost. Xara blahosklonně přenechává profesionální 3D svým větším konkurentům a zaměřuje se na jednodušší grafiku pro web. Její doménou jsou loga, nápisy a tlačítka. Instalace probíhá naprosto standardně, budete překvapeni její rychlostí i relativně malým prostorem, který si aplikace uzurpuje na pevném disku. Před instalací je vám nabídnuto velmi povedené instruktážní video, které plně nahrazuje taktéž povedenou nápovědu uvnitř programu. Není nad to vidět věci v pohybu.

Prostředí Xary je řešeno standardním způsobem. Po levé straně naleznete nástrojovou lištu pro rychlý přístup k základním funkcím programu, na pravé straně je pak k dispozici celá sada velmi úsporně za sebou seřazených dialogů. Máte je neustále k dispozici a velmi rychle se dostanete k požadovaným parametrům určité funkce nebo nástroje. Vše dříve řečené je samozřejmě dostupné i klasickou cestou z roletového menu. Základním kamenem vaší tvorby je samotný text. Poté můžete přistoupit k jeho obarvení, osvětlení, definici hloubky a v neposlední řadě animaci, která jej dokáže několika způsoby roztočit. Konfigurační možnosti jednotlivých nástrojů jsou poměrně bohaté. Xara3D obsahuje mnoho předem vytvořených šablon pro všechny možné úkony, které v programu provádíte. Uživatel začátečník tak dokáže během několika minut vytvořit naprosto originální 3D rotující logo, případně tlačítko vhodné na jeho webovou stránku. Xara vám však nijak nebrání v kreativním přístupu. Můžete např. velmi podrobně definovat obarvení celé scény, nebo použít připravené (i vlastní) textury. K dispozici máte tři naprosto libovolně definovatelné světelné zdroje, velmi dobře si lze pohrát i s výslednou animací nebo tvarem tlačítek. Všechny změny a nastavení lze bez problémů aplikovat na každou součást vašeho původně vytvořeného textu. Vhodnou kombinací pak vytvoříte bezpočet originálů. Do programu lze bez problémů importovat i vlastní animace nebo textury. Podmínkou je použití formátu WMF (Windows Meta File). Možnosti exportu jsou podstatně bohatší. Xara umí uložit váš výtvor jako standardní bitmapu (PNG, BMP, JPG) nebo bitmapový či vektorový flash (SWF). Animace lze uložit do formátů AVI nebo ANI (animované kurzory). Pomocí exportu snadno vytvoříte i vlastní spořič obrazovky.

Xara3D je bezpochyby výborným nástrojem pro tvorbu jednoduché trojrozměrné grafiky, jejímž základem je text. Způsobem ovládání cíleně míří na domácího uživatele, který dokáže s minimem znalostí vytvořit velmi působivé a atraktivní prvky pro svůj web. Svižný a bezproblémový běh jen podtrhuje snadnost jejího použití. Pokud však hledáte profesionální 3D editor, budete jednoduchostí Xary zklamáni.

Xara3D 6

K recenzi poskytla firma:

Xara Group, Ltd., http://www.xara.com

Cena: 44,99 USD

§§§§§

$$$$$


Hardware


Univerzální notebooky

Tomáš Jirásko

C05P0281

Trendy, móda, reklama a další vlivy na nás působí každý den, počínaje koupí jogurtu a konče třeba právě nákupem notebooku. Od uvedení omlazené verze Centrina (Sonoma) uplynul již nějaký čas, ovšem při představování nových a ještě novějších modelů jednotlivými výrobci to stále vypadalo, že nic jiného než displej 16 : 9 či 10 (pokud možno s lesklým povrchem) snad ani neexistuje.

Když jsme se zástupců jednotlivých značek zeptali, kdy se konečně dočkáme klasičtějších modelů s třeba ne až tak stylovým, ale pro běžnou práci užitečnějším displejem 4 : 3, bylo z výrazu jejich tváří jasně patrné, že prostě nejsme dost "in". Naštěstí si při každodenním kontaktu s vámi čtenáři ověřujeme, že nejsme jediní, koho tento jev upoutal, a proto jsme se rozhodli sestavit malý průřez trhem. Oslovili jsme snad každého, kdo na našem trhu s notebooky hraje alespoň nějakou roli a vyzvali jej, aby nám k testu poskytli svoje modely osazené Pentiem M s 533MHz FSB, čipsetem Intel 915/910 Express a displejem s poměrem stran 4 : 3. Každá značka mohla mít v testu dvojí zastoupení jeden počítač s cenou do 50 tisíc včetně daně, druhý tuto hranici mohl překročit. Výsledkem je osmička notebooků, ale než přejdeme k nim samotným, dovolíme si malé vysvětlení neúčasti některých značek. Asi největším překvapením bude nepřítomnost značky Acer, která v době testu stahovala svůj model 4 : 3 z našeho trhu, aby jej nahradila novějším. V daném okamžiku nebyl adekvátní model k dispozici - nicméně jeho recenzi vám přineseme v některém dalším čísle. "Ticho po pěšině" z Dellu bylo rovněž překvapením, ale vzhledem ke stálému profilování Dellu v ČR jako korporátního dodavatele zřejmě konečně dosáhli okamžiku, kdy již "koncáci" (domácnosti, jednotlivci) nejsou potřeba a tudíž informace pro tuto skupinu asi Dell omezuje. Toshiba (zastoupená Actebisem) na druhou stranu sice notebook dodala, nicméně Pentium 735 a čipset 855 byl trochu mimo zadání. S poděkováním jsme jej tedy vrátili. Modely AT Computers patří mezi stálice v neúčasti v jakýchkoliv srovnávacích testech - prý raději dávají přednost samostatným profilům/testům. Inu, proti gustu žádný dišputát. Bůh suď, proč tomu tak je, jednoho napadá kacířská myšlenka, že by se při přímém srovnání objevilo něco nepěkného? Zajímavý přístup zvolilo i IBM, které nehodlalo zůstat při zemi, a tak našich 50 si zaměnilo za 100 a poslalo notebooky v ceně pod sto a nad sto tisíc. Jelikož však jde o technologicky zajímavé přístroje, do testu jsme je nakonec zařadili "mimo soutěž".

V tomto přehledovém testu se tedy nakonec sešla osmička notebooků s displeji s poměrem stran 4 : 3, osazených "novým" Pentiem M. Jde o relativně malé množství, které ovšem odpovídá současným uživatelským trendům. Záměrně nepíšeme potřebám, neboť zájem o notebooky s poměrem stran displeje 16 : 9 těží spíše než z něčeho jiného z pocitu lidí, že 16 : 9 je prostě něco jiného, odlišného, skvělého, co prostě musejí mít. Málokdo si totiž uvědomí reálnou velikost displeje notebooku a že 16 : 9 je možná dobrý nápad u televize (aby se lépe prodávala), ale u notebooku to může být zcela něco jiného. Při práci ve Wordu se sice na širokoúhlý displej vejdou dvě stránky, ovšem v přehledovém zobrazení, reálná práce s textem na 15,1" WSXGA displeji je spíše utopií než praxí. Při standardním zobrazení jedné strany A4 je u modelů 4 : 3 k dispozici více prostoru pro umístění lišt horizontálně. Rovněž aktivní plocha textu je daleko větší, minimálně o 1 cm rozdílu ve výšce mezi 15" displejem 4 : 3 a 15,1" 16 : 9. Pomineme-li, že ani Adobe Premiere není koncipován jako aplikace primárně pro rozhraní v poměru 16 : 9, je jasnou ukázkou zobrazovacích trendů například herní průmysl. Těžko dnes naleznete PC hru, která by byla určena pro toto zobrazení či spíše výhradně pro tento poměr.

Jak jsme testovali

Primární aplikací, která tvoří hlavní váhu při našem posuzování výkonu jednotlivých modelů v tomto testu, byl aplikační benchmark Bapco SYSMark 2004. U notebooků jsme neočekávali multimediální zaměření, a tak jsme nepoužili žádný z herních benchmarků - ty posloužily pouze jako upřesňující hledisko. Samotný SYSMark rovnoměrně zatíží v průběhu své práce systém v oblasti tvorby internetového obsahu, kam patří i zpracování videa, a v oblasti kancelářských aplikací, jako je práce s textem, tabulkami apod. Jako měřítka jsou vybrány jedny z nejpoužívanějších programů - Adobe After Effects 5.5, Adobe Photoshop 7.01, Adobe Premiere 6.5, Discreet 3ds max 5.1, Macromedia Dreamweaver MX, Macromedia Flash MX, Microsoft Windows Media Encoder 9 Series, Network Associates McAfee VirusScan 7.0, WinZip Computing WinZip 8.1, Adobe Acrobat 5.0.5, Microsoft Access 2002, Microsoft Excel 2002, Microsoft Internet Explorer 6, Microsoft Outlook 2002, Microsoft PowerPoint 2002, Microsoft Word 2002, Network Associates McAfee VirusScan 7.0, ScanSoft Dragon Naturally Speaking 6 Preferred. Pod tímto benchmarkem proběhnou dvě sady rutin zaměřené na tvorbu internetového obsahu a na kancelářské aplikace. Výsledná čísla naleznete v tabulce.

Jelikož samotná intelovská platforma poskytuje dostatečný výkon, výrobci již opustili snahu dodat do systému svá řešení, která by tento výkon výrazně zlepšovala. Stále více se setkáváme u jednotlivých modelů s podobnou konfigurací přibližně stejných výsledků a výjimku tvoří "anomálie" způsobované rozdílnými grafickými kartami. I tentokrát test ukázal, že nový čipset i procesor jsou přece jenom energeticky náročnější než jejich předchůdci (Banias/i855) a i s integrovanou grafikou notebooky dosahují přibližně o 30 minut horší výdrže na akumulátory. Díky standardizaci jednotlivých dílů nelze žádný z notebooků v tomto testu označit za naprostý propadák, neboť přinášejí pro současné aplikace dostatečný výkon. S ohledem na vybavenost, výdrž na baterie, výkon i cenu jsme se nakonec rozhodli udělit ocenění Top Produkt notebooku Prestigio Nobile 1560.

Proč širokoúhle?

Zdá se vám, že vše, co je v dnešní době trendově širokoúhlé, je automaticky skvělé? Obchodníci vám to bezesporu tvrdit budou, ale pokud se na věc podíváme z trochu jiného úhlu, můžeme dojít k poměrně překvapivému a docela jinému stanovisku. Stačí se zeptat, proč by měla být obrazovka 16 : 9 přínosem. Obraz má za úkol zaujmout a vtáhnout do děje, přitom je žádoucí, aby měl divák v co možná největším zorném poli pouze obraz bez okolního rušivého světa, který do scény nepatří. Aktivní plocha, kterou sledujete oběma očima, však netvoří čtverec s poměrem stran 16 : 9 a naopak pro vtažení do scény je vhodnější spíše poměr 4 : 3 - divák vnímá v zorném poli mnohem více aktivní filmové plochy.

Zcela jasnou ukázkou je existence obřích kin společnosti IMAX Corporation. Kina IMAX si kladou za cíl vtáhnout diváka do děje co nejvíce. Obří plátno zabírá prakticky celé zorné pole diváka a dojem je maximální. Samozřejmě, že plátno není širokoúhlé. Ostatně stačí navštívit kino IMAX v Praze. A je jedno, zda budete sledovat produkci 2D či 3D, vždy budete zataženi do děje více než při sledování standardního širokoúhlého filmu v jiném kině.

Proč jsou tedy širokoúhlé úhlopříčky v dnešní době tolik žádané? Evidentně představují něco nového a nestandardního. Něco, za co jsme my zákazníci ochotni platit, i kdyby to v praxi neznamenalo přímý profit. Samozřejmě, že filmy 16 : 9 na DVD jsou při sledování na širokoúhlé obrazovce pěkné, ale především proto, že byly v širokoúhlém režimu pořízeny. Jak je vidět, marketing je občas mocná zbraň. Pouze tak lze vysvětlit i další skutečnosti, např. fakt, že se nekvalitní VHS stala na čtvrt století standardem ve videotechnice i přes existenci starších a kvalitnějších norem, nebo rostoucí zájem o 100Hz televizory s progresivním zobrazováním, které již z principu věci deformují nativně prokládaný televizní záznam a vytvářejí videozáznam sice stabilnější, ale zato méně plynulý a často i znatelně méně kvalitní (vlivem deinterlace).

Asus M6800V

Společnost Asus patří v posledních dvanácti měsících co do uvádění nových modelů na náš trh mezi jednu z nejaktivnějších. Za tu dobu se Asusu podařilo vytvořit povědomí o značce, která je nyní stále více vnímána spíše jako výrobce designově povedených a s ohledem na cenu i dobře vybavených notebooků.

M6800V představuje v současnosti prodávaný model, ale během několika týdnů by se mohl dočkat nástupce. Rozměrově je tento černostříbrný notebook bližší starším modelům a především ve srovnání s IBM, HP i Fujitsu-Siemens působí spíše dojmem desktop replacementu než klasického full-size notebooku. Je to dáno především tím, že housing displeje je připraven pravděpodobně i na připadnou montáž širokoúhlého panelu. Nyní používaný 15palcový displej není žádný přeborník, ale při celkové ceně notebooku nabídne dobrou svítivost a velice slušný kontrast. Ale zpět k housingu. Ten je podobně jako u většiny modelů v tomto cenovém rozpětí naprosto vyhovující v oblasti víka, které chrání displej, o něco horší je to však na spodní části, kdy je "podvozek" vyroben z měkčího plastu, který se pod zvětšujícím tlakem prohýbá. Nejzřetelněji je to vidět v oblasti umístění pevného disku, nicméně i tak poskytuje dostatečnou ochranu.

Mezi hlavní výhody tohoto notebooku patří především vysoká vybavenost. Kromě běžných komunikačních rozhraní zde naleznete i Bluetooth a notebook se může pochlubit teké hardwarovým ovladačem přehrávání CD, které funguje i při vypnutém OS. Zvolený touchpad je relativně velký, jeho obdélníkový tvar ovlivnil i příjemnou velikost dvojice ovládacích tlačítek. Klávesnice patří k těm tužším, s vyšším zdvihem kláves. Díky použití grafického akcelerátoru ATI Mobility Radeon X600 dosáhl tento Asus v aplikačním testu velice slušného výkonu.

Cena vč. DPH: 45 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Asus

Fujitsu Siemens Lifebook E8020

Řada E Fujitsu Siemens zastupuje modely, které patří k základním výrobkům, určeným pro profesionálnější uživatele. Vztáhneme-li jejich srovnání k poskytovanému výkonu, pak mají stále blízko k řadě Amilo, která je určena pro individuální uživatele a segment SOHO. Třída tak představuje jakýsi přechod mezi oběma řadami Amilo/Lifebook.

Typický je pro Lifebooky především stavový displej, který je umístěn nad klávesnicí. Housing si udržel vzhled svého předchůdce, a tak (podle našeho názoru) ani E8020 příliš oku nelahodí. Tmavošedý plast proložený světlešedou klávesnicí není úplně reprezentativní záležitostí, proto se s E8020 setkáme zřejmě spíše u nižšího managementu. Přesto je třeba uvést, že displej i ostatní "vnitřnosti" jsou dobře chráněny před případným poškozením.

Rozměrově se E8020 blíží spíše desktop replacementům než standardnímu full-size přístroji, a tak na nějaké časté cestování, snad s výjimkou cesty do školy, raději zapomeňte. Přítomnost replikátoru portů naznačuje, že přístroj je určen pro korporátní uživatele. Řadu uživatelů potěší přítomnost jak paralelního, tak i sériového portu. Tyto porty již u současných přístrojů zastoupeny nebývají v tak hojné míře jako dříve, pro některé zákazníky však stále mají své opodstatnění. Displej je pro běžného uživatele naprosto dostačující, má rozumnou úroveň podsvětlení i dobrý kontrast, odpovídající výkonu grafického čipsetu.

Lifebook E8020 nepatří mezi notebooky, po nichž sáhne jednotlivý uživatel. Neboť i když jde o dobře výrobně a konstrukčně zvládnuté přístroje, nedokáží segment SOHO dostatečně oslovit jsou prostě příliš "sterilní" a cenová politika u koncového prodeje těchto modelů není příliš pružná.

Cena vč. DPH: 60 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Fujitsu-Siemens

Gigabyte G-Max N521

Tento model společnosti Gigabyte je z představené osmičky notebooků nejmladší. Na náš trh přichází až nyní, na přelomu května a června, a představuje v podstatě druhou vlnu notebooků postavených na čipsetu Alviso.

Gigabyte se podobně jako řada výrobců druhého sledu zaměřuje spíše na segment zákazníků citlivých na cenu, a tak ani N521 není přehlídkou kreativity či technologií, jež by se výrazně odchylovaly od "referenčního" návrhu Intelu. Gigabyte G-Max N521 je prostě notebook, který obsahuje vše, co od pomocníka pro každodenní práci potřebujete, nic více, nic méně. Zvolený patnáctipalcový displej patří mezi lepší průměr na trhu a má velice slušnou svítivost, společně s přijatelným kontrastem. Tato kombinace je naprosto vyhovující pro všechny běžné aplikace a displej poskytuje snesitelný obraz i pro přehrávání DVD. Housing displeje je strohý, proveden z pevného stříbrného plastu, který poskytuje adekvátní ochranu displeji i ostatním komponentám.

Notebook dosáhl (s přihlédnutím ke konfiguraci) v testech průměrných výsledků, nijak špatných, nijak vynikajících. Ve srovnání s podobnými modely konkurence je však osazení tohoto modelu pouze 256 MB operační paměti velmi nerozumné. Notebook zbytečně ztrácí výkon, běh ostatních aplikací je brzděn samotným operačním systémem vytěžujícím volné systémové prostředky.

Gigabyte N521 je solidně navržený a sestavený přenosný počítač, který ovšem patří do kategorie "my to také děláme/umíme". Nezklame vás, ale také nenadchne. Na trhu bude mít silnou konkurenci minimálně v podobě značek Prestigio, Umax, MSI, ale třeba i Acer či Brave. Rozhodovat o prodejnosti tohoto modelu tak bude především aktuální cena, méně výkonnostní parametry. Mezi jeho uživatele budou nejspíše patřit samostatně podnikající osoby, které může oslovit dobrým poměrem výkon/cena.

Cena vč. DPH: 28 560 Kč

K testu zapůjčila firma: Elap

HP Compaq nc6120

Společnost Hewlett-Packard se vcelku nedávno odhodlala k výraznější změně designu svých notebooků, jejichž tvary, byť stylově modré a módně zaoblené, tolik uživatele neoslovovaly a svoji celkovou koncepcí málokdy mohly konkurovat modelům IBM nebo Dell. Změna přišla právě včas, a i když inspirace přímou konkurencí je patrná jak u notebooku (IBM), tak u příslušenství (Dell), nelze říci, že jde o špatný tah.

Nové modely s čistými liniemi vypadají kompaktněji a profesionálněji. A nejde pouze o vzhled, jak dokázal i HP nc6120 patřící do kategorie označované jako "thin and light". Tento notebook představuje v portfoliu společnosti primární model pro korporátní uživatele, trávící většinu času v terénu. Zároveň jde o první redesignovaný HP notebook v naší redakci.

Na celém návrhu je velmi znát, že než bylo dosaženo této konečné podoby, vývojáři prostudovali mnoho již existujících řešení, které si uživatelé oblíbili a která jsou jimi příznivě přijímány. Housing displeje je dostatečně tuhý, notebook se i přes určitou strohost výborně drží, neboť povrch je na dotek lehce zdrsněný. Uživatel rovněž musí ocenit velikost uživatelských kláves regulace hlasitosti, zapnutí Wi-Fi apod. Ty mají obdélníkový tvar a i pro větší prsty jsou dobře přístupné. Podobně je to i s touchpadem, který má samozřejmě "skrolovací" oblast. Často používané klávesy (Insert, Delete, Home, End, PgUp, PgDn) jsou umístěny do bloku obráceného téčka v pravé horní části klávesnice. Nové série notebooků je rovněž vybavena senzorem pro automatickou úpravu světlosti. Základní deska také obsahuje TPM (Trusted Platform Module) pro uchování zašifrovaných dat a rovněž umožňuje předbootovací autentifikaci uživatele. Pevný disk chrání (podobně jako u IBM) HP Mobile Data Protection System před poškozením dat rázy a vibracemi.

Cena vč. DPH: 47 570 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard s.r.o.

IBM R52

I když IBM označuje model R52 jako vhodný pro malé a střední firmy, jde i o ideální zařízení pro jednotlivce, kteří hledají pro svoji práci slušně vybavený notebook. U IBM v žádném případě nehledejte multimediální přístroje, ale jejich síla spočívá v tom, že IBM často používá utility, které dříve vyvinula pro podnikovou sféru a jež i nadále masivně aplikuje a vylepšuje. Jde především o známé modré tlačítko Access IBM, díky němuž je velice snadné v součinnosti s připojením na internet provést zálohu disku, konfigurovat samotný systém, provádět aktualizace i dálkovou správu. V podstatě můžeme zjednodušeně říci, že jde o interaktivního průvodce a rádce. IBM nedodává se systémem recovery disky na CD/DVD nosiči, ale jejich image je uložen na disku, kde si jej uživatel může po vstupu do rozhraní z programové nabídky jednoduše vyvolat. Veškerá řešení u IBM jsou směrována k co největší strohosti a funkčnosti. Uživatelsky často používaná a důležitá rozhraní jako je síťové připojení, power management apod. IBM modifikuje a dává uživateli k dispozici svá vlastní (obvykle daleko lépe provedená) rozhraní. Záleží pouze na každém, zda si zvolí jejich aktivaci a používá je primárně namísto těch "microsoftích". Výkon námi testovaného počítače IBM R52 je odpovídající použitému hardwaru, i když by se při pohledu na samotný výčet komponent dalo očekávat o něco vyšší číslo. Je to dáno především tím, že systém je navržen s ohledem na stabilitu a zaměnitelnost jednotlivých dílů v řadě po delší časové období. R52 je s ohledem na cenové zacílení osazen pouze průměrným displejem. Oproti předcházejícím "erkům" je padesátdvojka subjektivně o něco měkčí na spodní straně, ovšem stále jde o jeden z nejlepších housingů na trhu. O IBM R52 uvažujte, pokud hledáte příjemného společníka na cesty a nechce se vám utrácet horentní sumy za lehčí modely.

Cena vč. DPH: 55 000 Kč

K testu zapůjčila firma: IBM ČR

IBM T43

Tento model od International Business Machines představuje plnokrevníka zaměřeného především nakorporátní zákazníky, čemuž odpovídá i jeho vybavenost. U těchto modelů se nepočítá s nijak vysokým prodejem v oblasti jednotlivců či segmentu SOHO, nicméně nelze říci, že by byl pro tyto zákazníky nevhodný. Spíše se předpokládá, že vzhledem k ceně o tyto modely neprojeví až takový zájem, což je případ i modelu T43. Zde je cena fakticky navýšena - i když jde výrobně pouze o dolarové částky - o biometrický snímač (krásné označení pro čtečku otisku) a replikátor portů, který obvykle individuální uživatelé nevyžadují. Téčko je oproti modelu R v našem testu osazeno kvalitnějším, ale energeticky náročnějším displejem, což se samozřejmě projevilo menší výdrží na baterie při relativně shodné hardwarové konfiguraci obou modelů (CPU, paměť).

I z hlediska vybavenosti portů jsou si v tomto testu modely T a R podobné. Tak proč si brát T42? Jde především o samotné šasi, neboť tento model používá ve svém rámu slitinu titanu, takže nabízí oproti levnější řadě větší tuhost a odolnost. Pro uživatele, kteří potřebují ve větší míře zajistit bezpečnost svých dat, je k dispozici kromě šifrování disku již zmíněný biometrický snímač. Samozřejmě i T42 je vybavena klasickými utilitami pro ulehčení práce s notebookem a nastavením celého systému. Pro případ havárie systému se nabízí klasické zálohování, přeinstalaci celého systému včetně obnovení ze zálohy s využitím Rapid Restore jsme zvládli pod 45 minut - což je jindy čas, který patří pouhé přeinstalaci systému a natažení veškerých ovladačů. U IBM k tomu nepotřebujete žádná instalační média, vše probíhá na úrovni BIOSu a skryté partition na disku. Po T43 sáhněte v okamžiku, kdy jste skutečně "cesťákem" a vaše práce vyžaduje větší displej, než mohou nabídnout subnotebooky, nebo pokud si prostě chcete udělat radost. Pro běžný domácí rozpočet však T43 představuje téměř neospraveditelné zatížení.

Cena vč. DPH: 104 000 Kč

K testu zapůjčila firma: IBM ČR

Prestigio Nobile 1560

Notebooky Prestigio patřily v našich testech vždy k těm, které se mohly pochlubit vynikající výdrží na baterii. Totéž jsme očekávali i u tohoto modelu, který patří v nabídce této značky k nejvyšší třídě. Ani tentokrát nás Prestigio nezklamalo a po proběhnutí bateriových testů se průměrná hodnota délky výdrže na baterii ustálila na 4 hodinách a 32 minutách. To je i přes přihlédnutí k celkově nižšímu aplikačnímu výkonu v testech vynikající hodnota, což ukazuje na velice dobrý návrh v oblasti power managementu. Této hodnotě samozřejmě napomáhá i skutečnost, že celkový výkon systému je o něco nižší než u některých konkurentů a k vysokým hodnotám výdrže přispěje i méně svítivý displej, doplněný integrovanou "intelovskou" grafikou.

Z hlediska technologické vybavenosti nabídne Prestigio vše, nač si z aktuálně používaných rozhraní vzpomenete - Bluetoothem počínaje a FireWirem standardní velikosti konče. Vadou na kráse tohoto Prestigia jsou paradoxně přehledně umístěné stavové piktogramy. Ty jsou podsvíceny lacinou vysocesvítivou modrou diodou (či mají toto zabarvení). Při práci v noci či šeru není problikávající ukazatel to, co byste chtěli nepřetržitě periferně sledovat.

Z celkové koncepce je patrná snaha oslovit zájemce o plnohodnotný pracovní notebook s dobrou výbavou při zachování relativně nízkých pořizovacích nákladů a slušného výrobního zpracování. Tomu odpovídá i použitý housing, který se sice designově od starších Centrin příliš neodlišuje, ovšem stále poskytuje především v důležité oblasti displeje dostatečnou ochranu. Sice nedokáže plně kompenzovat rychlé údery na víko (dojde k jeho prohnutí), nedochází ale k jeho prolomení a displej přestál testování bez úhony. Prestigio by mohlo představovat primární volbu především pro studenty, neboť kromě klasických pracovních či studijních potřeb zvládne i některé "rekreační sporty", jako je např. hraní her.

Cena vč. DPH: 46 640 Kč

K testu zapůjčila firma: Prestigio

Umax VisionBook 5000CSx

Umax na našem trhu prodává poměrně dost přenosných počítačů pod svým jménem, přesto je často patrné, která z OEM/ODM továren jeho modely produkuje. Jde o naprosto běžnou záležitost všechny domácí značky berou svoje modely především od tchajwanských výrobců, v ČR se pouze kompletují a nalepí se na ně logo domácí firmy. Nutno podotknout, že u Umaxu se selekce "přebíraných" notebooků zlepšuje, ale je stále patrná snaha zůstat nízkorozpočtovou firmou.

Jakýsi "tradiční" znak Umaxu - webovou kamerku integrovanou do víka displeje, se kterou Umax přišel na náš trh mezi prvními, ne-li jako první vůbec, nalezneme i u toho notebooku.

VisionBook 5000CSX je zajímavou sestavou s příznivým poměrem mezi výkonem, cenou a vybaveností, která odpovídá daleko dražším modelům. Ne se vším ale může být uživatel naprosto spokojen. Nás především zklamala malá výdrž na baterie. I když je kapacita baterie podobná konkurenčním modelům, grafický akcelerátor X700 se 128MB VRAM si vyžádal své. Nicméně aby se výdrž dala ohodnotit jako odpovídající, měla by v našem testu za této konfigurace dosáhnout alespoň 2:30 minut. Umax ale v testu vydržel méně než dvě hodiny. Testovací rutiny ani způsob vybíjení nenaznačovaly, že by se jednalo o špatný akumulátor nebo chybu formátování. Příčinou může být ne zcela vyvážený koncept, který primárně nepočítal s použitím tak výkonné grafiky, jíž X700 bezesporu je. Své si "vzal" i displej s vyšším rozlišením, než je obvyklý standard.

Umax VisionBook 5000CSX je model určený spíše domácím uživatelům hledajícím výkonnější grafická řešení. Jeho hmotnost jej do třídy lehce přenositelných notebooků rozhodně neřadí, ale pro domácí použití a hraní her se jeví jako ideální řešení. Uživatel se jen musí rozhodnout, zda si jako svého domácího mazlíčka zvolí displej 16 : 3 či nikoliv.

Cena vč.DPH: 45 200 Kč

K testu zapůjčila firma:Umax

§§§§§


Laserové kvarteto

Václav Maletínský

C05P0282

V kratším tematickém celku o černobílých laserových tiskárnách vám představíme čtyři produkty, které najdou uplatnění v domácnosti nebo malé kanceláři. Pobídkou k nákupu může být příznivá pořizovací cena, nevýhodou zase naopak ne zcela výhodné provozní náklady.

V tomto vydání našeho časopisu jsme se rozhodli doplnit jeden větší TOP test několika kratšími testy. Na některých českých serverech by test čtyř produktů již nesl bombastické označení "Megarecenze", nám postačuje skromnější název "Kvarteto". Výběr tiskáren k testu nebyl nijak složitý, postupovali jsme stejně jako hráči dětské karetní hry a hledali jsme u výrobků nějaký společný rys. V první části jsme shromáždili čtyři tiskárny v ceně do 10 000 Kč včetně DPH, které pracují stejným způsobem - pomocí laserové technologie tisknou černobílé dokumenty. V testu jsme porovnali výrobky společností Brother, Canon, Hewlett-Packard a Konica Minolta, které byly na náš trh uvedeny v uplynulých třech měsících. Můžeme je zařadit do segmentu levných zařízení (snad s výjimkou lépe vybaveného modelu HP), jejichž nízká pořizovací cena je často vyvažována vyššími provozními náklady. Tiskárny jsou určeny pro domácí použití nebo pro malou kancelář a budou se hodit pro uživatele, kteří nepotřebují vysoký měsíční objem tisku, upřednostňují jednoduchou instalaci a obsluhu a zároveň se spokojí s mírně nižší kvalitou tisku. Jednotlivá zařízení sice mohou pracovat ve vyšším rozlišení 2 400 x 600 dpi, ale tohoto rozlišení se dosahuje pomocí různých technologií vyhlazování. Nižší hardwarové rozlišení sice napomáhá rychlejšímu zhotovení prvního výtisku, může ale negativně ovlivnit kvalitu zpracování dokumentů. Vyšší nastavení se zapnutým vyhlazováním by mělo tisk zlepšit, u monochromatických zařízení ale někdy způsobí tmavší podobu dokumentu. U rastrových obrázků se občas ztrácí rozdíl mezi stupni šedé a dochází v krajních polohách (krytí do 20 % a od 80 % šedé ke ztrátám detailů). Levné tiskárny jsou nenáročné na obsluhu, snadno se u nich vyměňují jednotlivé části spotřebního materiálu. Ovládací panel bývá velmi prostý a často nabízí jen kontrolní diody pro sledování stavu tiskárny a tlačítko pro zapnutí zařízení. Softwarová výbava obvykle obsahuje nástroj pro sledování tisku, který informuje o probíhajících tiskových úlohách a současně uživateli poskytuje údaje o spotřebě toneru nebo opotřebení tiskového válce.

Test tiskáren probíhal při připojení k počítači s procesorem AMD 2600+ s 512 MB paměti a integrovanou grafickou kartou. Výkon jsme měřili pomocí tisku textového souboru, kombinace textu a grafiky a celostránkových vektorových a rastrových úloh. Rychlost kontinuálního tisku byla měřena při zpracování 27stránkového PDF dokumentu. Výsledky najdete v tabulkách, které jsou součástí našeho tématu.

Brother HL-2040

Novinka ze stáje Brother nese označení HL-2040 a upoutá zákazníka nejen zajímavou pořizovací cenou, ale také svým vzhledem. Tiskárna je totiž nezvykle nízká, její výška nepřesahuje 165 mm. Přesto nabízí "dospělou" výbavu v podobě zásuvky automatického podávání papíru s kapacitou 250 archů formátu A4 a čelní štěrbinu pro vkládání jednotlivých listů vyšší gramáže nebo obálek. Zařízení pracuje v rozlišení 300, 600 a 1 200 x 600 dpi, přičemž poslední uváděný režim by měl odpovídat ekvivalentu 2 400 x 600 dpi (s vyhlazováním). Rychlost opakování 20 stran A4 za minutu se naplno projeví při práci s vícestránkovými dokumenty, první výtisk textu nebo drobné grafiky je poměrně svižný, nastavení vyššího rozlišení a volba celostránkové rastrové nebo vektorové úlohy ale dobu zpracování podstatně prodlouží. Kvalita tisku v režimu 600 x 600 dpi odpovídá průměru, vyšší nastavení sice odstraní drobné rastrové artefakty, ale zároveň celý výtisk podstatně zatmaví. GDI ovladač je připraven pro systémy Windows i Macintosh, v době testu jsme měli k dispozici anglickou verzi, avšak prodejce pracuje i na českém překladu. Provozní náklady bohužel patří v našem testu k nejvyšším.

Cena vč. DPH: 5 105 Kč

Canon LBP-3000

Také druhá tiskárna může nést označení "horká novinka", neboť o své místo na slunci bojuje velmi krátce. Model LBP-3000 patří k zařízením, která velmi vyrovnaně zvládnou první výtisky dokumentů (10,7-11,5 sekundy na jakoukoliv úlohu). Vytrvalostní soutěže v podobě tisku vícestránkových úloh kvůli handicapu rychlosti opakování 14 stran A4 za minutu příliš nemiluje. Výrobce nabízí tiskárnu zákazníkům, kteří nebudou tisknout příliš často. Zařízení je proto poměrně skladné - v klidovém režimu bez založených tiskových médií je možné podavač papíru i opěrku výstupu složit k tělu tiskárny, která tak na stole nezabírá mnoho místa. Ovladač je připraven jen pro operační systémy Windows, stejně jako v předchozím případě je zpracován v angličtině a na české verzi se teprve pracuje. Volba rozlišení v ovladači chybí, místo ní je k dispozici výběr typu tištěného dokumentu (standard, text a linky, webové stránky). Rychlost tisku ale nastavení typu dokumentu nijak neovlivňuje. Vnitřní paměť tiskárny 2 MB nelze dále rozšiřovat a je s podivem, že i s tak malou pamětí zvládne zařízení zpracovat i náročné celostránkové úlohy.

Cena vč. DPH: 4 580 Kč

HP LaserJet 1022n

Nový model společnosti Hewlett-Packard se na náš trh dodává ve dvou verzích. První je určena pro připojení pomocí USB, druhá nabízí kromě tohoto portu i ethernetovou zásuvku. V době testu jsme si mohli půjčit jen síťový model, jeho cena je sice vyšší, současně však vzrůstají možnosti využití tohoto stroje. Designové zpracování HP LaserJet 1022n je velmi podobné Canonu LBP 3000, neboť i tentokrát je možné sklopit spodní podavač a opěrku výstupu papíru k tělu tiskárny. Ovladač tisku vyhoví zákazníkům, kteří vlastní PC s OS Windows od verze 98 nebo Macintosh s Mac OS 10.2 či novějším systémem. Pracuje v režimech PCL 5e nebo GDI, umožňujme volit rozlišení 600 dpi nebo 1 200 dpi FastRes a ProRes. Průvodce instalací byl zpracován v češtině, v nastavení tiskárny je však k dispozici jen angličtina. Rychlost opakování tisku 18 stran formátu A4 za minutu dnes patří k průměru, doba zpracování prvního výtisku ale tento výrobek katapultuje do čela obdobných zařízení. Na tisk textového dokumentu tiskárně postačí jen 7,5 sekundy a grafický celostránkový tisk zvládne za 8,8-9,2 sekundy. Kvalita zpracování dokumentů byla u testované čtveřice laserových tiskáren nejlepší.

Cena vč. DPH: 8 863 Kč

Konica Minolta PagePro 1350W

Čtyřlístek produktů uzavírá tiskárna PagePro 1350W společnosti Konica Minolta, která pracuje v rozlišení od 600 x 600 do 1 200 x 1 200 dpi a za minutu zhotoví 20 stran formátu A4. Vyšší hardwarové rozlišení prodlužuje dobu prvního výtisku, nejvyšší stupeň sice vede k přesnějšímu tisku čárové grafiky, ale současně také ztmaví celkový výtisk. Ideální je proto použít střední volbu 1 200 x 600 dpi, která kombinuje přijatelnou rychlost i kvalitu tisku. V našem testu si tiskárna vedla velmi dobře: při tisku 27stránkového PDF dokumentu dosáhla nejkratšího času. Kladné body si zařízení může připsat i za český překlad ovladače tiskárny a průvodce instalačním procesem. Pouze průměrné hodnocení si tento stroj zaslouží za výši provozních nákladů a poměrně negativní postoj jsme zaujali k hlučnějšímu provozu, při němž větrák tiskárny běží podstatně déle než u konkurenčních výrobků. Konstrukce tiskárny vychází vstříc uživatelům, kteří šetří místo na pracovním stole. V klidovém režimu je i tentokrát možné sklopit opěrku papíru spodního automatického podavače a složit oporu výstupu výtisků. Pořizovací cena produktu je neobyčejně nízká a při použití originálního spotřebního materiálu se uživatelé mohou radovat i z prodloužené tříleté záruční doby.

Cena vč. DPH: 4 153 Kč

§§§§§


Barevné kvarteto

Václav Maletínský

C05P0283

Druhý díl našich kvartet je věnován barevným laserovým tiskárnám. I tentokrát jsme pátrali po levnějších řešeních pro domácí či kancelářský tisk. Tři tiskárny nabízejí čtyřprůchodou metodu tisku a jedna překvapivě i jednoprůchodové barevné zpracování dokumentů. Zajímavostí je také implementování USB portu PictBridge.

Po představení černobílých laserových tiskáren jsme svoji pozornost zaměřili také na barevné čtyřprůchodové a jednoprůchodové laserové stroje. Novinky na našem trhu přinášejí nejedno překvapení a bylo by škoda čekat s popisem tiskáren až na větší test v druhé polovině letošního roku. K porovnání jsme získali výrobky společností Canon, Epson a Konica Minolta. Příznivci HP tentokrát přijdou zkrátka, neboť nová barevná laserovka byla na trh uvedena až po našem testu (se základními technickými parametry mnoha nových produktů HP se můžete seznámit v sekci novinek našeho časopisu).

Čím jsou vlastně dnešní levné barevné laserovky? Pro prodejce výhodným prodejním artiklem, pro uživatele vítaným pomocníkem domů či do kanceláře. A pro ostatní tiskárny jsou smrtelným nebezpečím. Tiskárny, které si později popíšeme, totiž mohou tisknout při černobílém provozu stejně rychle jako běžné monochromatické tiskárny a navíc přidávají pomalejší barevný tisk. Kvalita tisku se přitom neustále zvyšuje a přestože testované stroje nejsou určeny k profesionálnímu tisku fotografií, jejich vysoké vyhlazované pracovní rozlišení může na obyčejném kancelářském papíru vykouzlit lépe vypadající dokumenty, než jaké získáte z inkoustových barevných tiskáren. Cena nejlevnějších modelů se přitom pohybuje kolem hranice 10 000 Kč včetně DPH. Je pravda, že tiskárny v této cenové relaci jsou často vybaveny jen základními náplněmi pro 1 500 výtisků. Cena sady tonerových zásobníků může dosáhnout ceny nového výrobku, ale často se vyplatí, neboť výrobci nabízejí speciální sady tonerů se zvýšenou kapacitou nebo balení tří barevných tonerů za zvýhodněnou cenu. Provozní náklady při takové volbě klesají na velmi příznivou hranici. Náklady na černobílý tisk jsou přitom i při použití běžných tonerových zásobníků pod hranicí nákladů konkurenčních černobílých laserových tiskáren pro domácnost nebo malou kancelář. Je třeba upozornit, že v tabulce uváděné provozní náklady se počítají právě na základě výhodných tonerových sad s prodlouženou životností. Pokud se chystáte na nákupy běžných zásobníků, mohou se náklady u barevného tisku zvýšit o 0,50-1,80 Kč na stránku A4 s barevným 20% pokrytím.

Moderní barevné laserové tiskárny mají co nabídnout: objevili jsme model s vyhlazovaným pracovním rozlišením 9 600 x 600 dpi, zařízení s PictBridge portem pro přímý tisk z digitálního fotoaparátu i rychlou tiskárnu za 30 000 Kč, která za minutu vychrlí 25 barevných stran formátu A4. Pokračovat můžeme konkrétním představením jednotlivých zařízení.

Canon LBP 5200

Barevná tiskárna společnosti Canon je v našem testu nejpomalejší, za minutu dokáže zpracovat 19 černobílých nebo 4 barevné stránky A4. Zařízení nekraluje ani v tabulce rychlosti prvního výtisku. Výrobce uvádí pracovní rozlišení tiskárny hodnotou 9 600 x 600 dpi. To je sice obtížně ověřitelný parametr, ale faktem zůstává, že kvalita výtisků je velmi vysoká a ani pod běžnou lupou nelze na zhotovených dokumentech najít stopy rastrování. Výtisky jsou namícháním barevných odstínů a celkovým hladkým podáním nejvíce podobné kvalitnímu tisku z inkoustových tiskáren. Písmu přitom nechybí dostatečná ostrost a barevným přechodům potřebná plynulost. Základní barevné nastavení může být pro některé uživatele poněkud vybledlé nebo nevýrazné, ale pro ně je v ovladači připravena výborně zpracovaná barevná růžice, v níž mohou barvy přizpůsobit vlastním potřebám. Kontrolní výtisk navíc na jednu stránku umístí devět zmenšených obrazů, které znázorní, jak bude dokument vypadat po úpravě barevného podání. Připraveny jsou i čtyři druhy nastavení pro tisk dokumentů, fotografií, prezentací a webových stránek. Ovladače byly zpracovány jen v angličtině a kromě Windows od verze 98 jiné platformy nepodporují.

Cena vč. DPH: 10 980 Kč

Epson AcuLaser C1100

Konkurenční produkt se značkou Epson na rozdíl od Canonu podporuje nejen Windows, ale také Macintosh. Mezi čtyřprůchodovými levnými tiskárnami zastupuje svižné produkty, neboť za 60 sekund zhotoví 25 černobílých nebo 5 barevných výtisků. Stydět se nemusí ani za rychlé zpracování černobílých a barevných prvních výtisků. S počítačem tiskárna komunikuje prostřednictvím rozhraní USB 2.0 nebo pomocí ethernetové zásuvky. K dispozici jsme měli jen anglické verze ovladačů, podobné driverům inkoustových tiskáren Epson. Uživatel si při tisku může vybírat z dvojice nastavení pro rychlý nebo kvalitní tisk. Toto nastavení ovlivňuje rychlost prvního výtisku, ale nesnižuje rychlost opakování. Interní webová stránka tiskárny slouží k přehledu o tiskárně, ke konfiguraci a ke sledování stavu spotřebního materiálu. Software zahrnuje i utilitu Epson Status Monitor, která informuje o průběhu a skončení tiskové úlohy. Kvalita výtisků je velmi vysoká, Epson dobře zvládá rastry i čárovou grafiku. Drobný problém jsme měli jen s přimícháním černého toneru do fialového tisku jemných přechodů. Obecně můžeme říci, že s touto tiskárnou si i bez složitějšího nastavování můžete troufnout na obchodní korespondenci i prezentační grafiku.

Cena vč. DPH: 11 290 Kč

Konica Minolta Magicolor 2430 DL

Podobnou tiskárnu jsme vám představili v minulém čísle. Model 2400W byl určen pro jednotlivce a k počítači byl připojen USB kabelem, novější typ 2430DL pak nabízí ethernetové připojení a je vhodný pro sdílení v počítačové síti. Konica Minolta vsadila na jednoduchý český ovladač ve střídmém provedení, bez barevných příkras. Těšit se z něj mohou uživatelé Linuxu, Mac OS i Windows. K dispozici je také webová stránka pro konfiguraci zařízení a softwarový reportér, který má podobné funkce jako Status Monitor u Epsonu. Kontrolní výtisky ve firemním nastavení vyhovují pro zpracování prezentace či obchodní grafiku, v některých případech jsou zhotoveny v teplejších odstínech. Ke slovu tak přichází nastavení tisku a barevného podání zvlášť pro obrázky, čárovou grafiku a text. K dispozici jsou přitom volby pro normální tisk, syté a kolorometrické podání. Tiskárna společnosti Minolta za minutu zpracuje 5 barevných nebo 20 černobílých dokumentů. Základní paměť 32 MB lze rozšířit až na 544 MB. Zajímavým doplňkem je port PictBridge pro připojení digitálního fotoaparátu a přímý tisk z něj. Pro tuto funkci je ale třeba nainstalovat alespoň 128 MB přídavné paměti (celkem 160 MB). Náklady na tisk potěší i šetřílky.

Cena vč. DPH: 11 888 Kč

Konica Minolta Magicolor 5440 DL

Druhý model Konica Minolta sice patří do segmentu síťových barevných tiskáren, ale odlišuje se technologií tisku. Nepoužívá čtyřprůchodové postupné nanášení toneru, ale jednoprůchodový potisk dokumentů. K levným zařízením možná až tolik nepatří, přesto jsme jej do přehledu zařadili. Jeho úloha na trhu je totiž klíčová. Dokazuje, že za produkt s rychlostí tisku 25 černobílých nebo barevných stran A4 za minutu nemusíte platit 60 nebo 80 tisíc korun, ale postačí vám jen cca 32 000 Kč. Kvalitou tisku a nabízeným rozlišením od 600 x 600 do 2 400 x 600 dpi se vyrovná modelu 2430 DL ze stejné stáje, nabízí i shodné komunikační rozhraní (k dispozici bude také PictBridge, ale až na podzim letošního roku). Proti čtyřprůchodovým strojům poskytuje zákazníkovi rychlý první výtisk a samozřejmě také rychlý kontinuální tisk. Zdá se proto logické, že za třikrát výkonnější tiskárnu požaduje prodejce třikrát více peněz. Neznamená to ale, že třikrát dražší budou i provozní náklady. Naopak, černobílý i barevný tisk zatíží kapsu uživatele tak malými částkami, aby mohly hravě konkurovat výkonným inkoustovým i laserovým zařízením.

Cena vč. DPH: 32 118 Kč

§§§§§


Inkoustové kvarteto

Václav Maletínský

C05P0284

Třetí část porovnání kancelářských produktů jsme věnovali inkoustovým tiskárnám. Nebudeme však srovnávat zařízení od různých výrobců,ale zaměříme se jen na novinky společnosti Hewlett-Packard.

Ptáte-li se proč, pak vězte, že právě na nich můžeme nejlépe přiblížit změny, k nimž v oblasti inkoustového tisku či spíše vybavení inkoustových tiskáren dochází.

Inkoustové tiskárny pro domácnost nebo malou kancelář jsou často chápány jako synonyma levného řešení s drahým provozem. Za takové postavení vděčí výrobcům a prodejcům, kteří jsou ochotni cenu nového produktu stlačit hluboko pod hranici rentability, aby pak následně nabízeli spotřební materiál za poměrně vysoké ceny. Není žádným tajemstvím, že čím levnější je nákup tiskárny, tím dražší náplně jsou pro ní k dispozici. Výrobci tiskáren jen neradi přiznávají, že kanál spotřebního materiálu je dlouhodobě mnohem důležitější a výnosnější než prodeje samotných tiskáren. Ke změnám proto dochází jen pomalu a většinou jen se skřípěním zubů. Ale snížení ceny spotřebního materiálu je jednou z cest, jak umožnit tisk dokumentů či fotografií širšímu zákaznickému spektru. Uživatel, který hledá tiskárnu pro kancelář nebo do domácnosti, by měl věnovat pozornost nejen jejímu výkonu, ale také druhům spotřebního materiálu. Oddělené inkoustové zásobníky a hlavy mohou být při provozu levnější než sdružené barevné cartridge. Prodejci také často nabízejí speciální balení inkoustů společně s fotopapírem, cena balení je přitom výhodnější než samostatný nákup papírů a inkoustů. I inkoustové zásobníky se mohou lišit - pro tiskárny jsou například dodávány cartridge s menším a větším objemem inkoustů a je vhodné kupovat objemnější zásobník, byť za něj musíme více zaplatit. Tiskárna s ním ale vytiskne podstatně více dokumentů a náklady na celostránkový tisk se mohou lišit v rozmezí 3-8 korun. Nákup inkoustů by tedy měl být dobře promyšlen. To však platí i pro pořízení samotné tiskárny. Nepotřebujete-li zatím ethernetovou zásuvku nebo Wi-Fi rozhraní, můžete ušetřit několik tisíc korun. Tiskárnu s USB připojením můžete sdílet na svém počítači a ostatní členové domácnosti nebo spolupracovníci na ní mohou tisknout také. Ovšem pokaždé musí být puštěn váš počítač. Jaká je jeho spotřeba za hodinu, pracovní den, týden či rok? Výpočet nechám na vás (neznám konfiguraci vašeho PC). Nebuďte ale překvapeni, pokud zjistíte, že provoz PC puštěného kvůli tisku, může být dražší než rozdíl v ceně tiskárny s ethernetovou zásuvkou a bez ní. A o to právě jde. Možná se vám zdá, že síťové inkoustové tiskárny se na trhu objevují jen sporadicky. Pokud ano, pak zavíráte oči před skutečností. Právě letošní rok by měl být ve znamení nástupu moderních a rychlých síťových inkoustových tiskáren, které budou výkonem konkurovat levným laserovým zařízením. A právě HP patří k výrobcům, kteří tento trend prosazují.

HP DeskJet 6540

První tiskárna v našem testu představuje určitý základní stavební kámen. Pracuje v rozlišení 4 800 x 1 200 dpi barevně a 1 200 x 1 200 dpi černobíle, tisková hlava nese dvojici zásobníků, z nichž první sdružuje azurový, purpurový a žlutý inkoust a druhý je určen pro černou pigmentovou barvu. Místo černého inkoustu lze volitelně doplnit tříbarevnou fotografickou kazetu a tiskárna pak pracuje se šesti inkousty. Rychlost tisku by podle výrobce měla v náhledovém režimu dosahovat 30 černobílých nebo 20 barevných stran. Test sice takové rychlosti neprokázal, přesto výrobek patří na trhu k těm rychlejším. Proti starší generaci inkoustových tiskáren HP je tento stroj podstatně rychlejší i při zpracování prvního výtisku, a to nejen v náhledové nebo běžné kvalitě tisku, ale také při nejvyšším nastavení. Česká verze tiskových ovladačů nabízí čtyři stupně rychlosti a kvality tisku pro běžné či fotografické papíry a samostatnou volbu pomalého tisku v maximálním hardwarovém rozlišení. Pro komunikaci s počítačem je připraven přední a zadní USB 2.0 port. V kontinuálním tisku tento stroj překvapivě pokořil své dražší a vybavenější souputníky s logem HP.

Cena vč. DPH: 3 857 Kč

HP DeskJet 6620

Druhé zařízení vychází z předchozího modelu, tisková hlava pracuje stejnou rychlostí a využívá shodné inkoustové zásobníky. Ovladače tiskárny jsou určeny pro stejné operační systémy, tedy Windows od verze 98 a Mac OS od verze 9.1. Stříbřitý povrch tiskárny také nedoznal nijak výrazných změn, a tak se méně pozornému zákazníkovi mohou zdát modely 6540 a 6620 téměř shodné. Hloubavějšímu pozorovateli ale drobné rozdíly neuniknou - přední strana místo vyústění běžné zásuvky USB portu obsahuje přípojné místo komunikačního rozhraní PictBridge pro přímý tisk z digitálních fotoaparátů. Na zadní straně se vedle USB 2.0 objevilo ethernetové rozhraní, které zpřístupňuje tisk uživatelům připojeným ke stejnému segmentu počítačové sítě (samozřejmě po instalování potřebných ovladačů). Provozu zařízení v síti je podřízeno softwarové vybavení, respektive vestavěná webová stránka zařízení, která slouží ke konfiguraci tiskárny a sledování stavu spotřebního materiálu. Připojení ethernetové zásuvky je navíc znázorněno symbolem na ovládacím panelu v levé části přední strany testovaného výrobku. Rychlost a kvalita zpracování dokumentů je srovnatelná s předchozím modelem, horší je jen při vícestránkovém tisku.

Cena vč. DPH: 4 423 Kč

HP DeskJet 6840

Třetí hranatá tiskárna s logem HP je rozměrově shodná s předchozí dvojicí zařízení, neliší se v rychlosti ani v rozlišení, používá také stejné inkousty. Bylo ale pozměněno barevné zpracování krytu zařízení a znovu došlo na změnu v celkových možnostech využití tohoto zařízení. Kromě USB 2.0 portu, komunikační zásuvky PictBridge a ethernetového rozhraní se výrobek může pochlubit i podporou Wi-Fi připojení. Ovládací panel tiskárny je mírně přepracován, kromě čtyř tlačítek obsahuje diodu pro sledování zapnutí tiskárny, barevné symboly pro síťový provoz a Wi-Fi komunikaci s měřením síly signálu. Při instalaci ovladačů je třeba samostatně konfigurovat Wi-Fi i ethernetové připojení. Díky širším komunikačním schopnostem lze na zařízení tisknout nejen z počítače, notebooku, digitálního fotoaparátu, ale také z mobilních telefonů nebo personálních digitálních asistentů, pokud Wi-Fi technologii podporují. Ke kvalitě tisku nebo rychlosti znovu není třeba zbytečně plýtvat slovy. Tabulka u článku naznačí jen drobné rozdíly mezi trojicí HP DeskJetů. Za vyrovnaný poměr výkonu, výbavy a pořizovací ceny jsme tiskárnu ocenili jako TOP PRODUKT.

Cena vč. DPH: 5 881 Kč

HP Business InkJet 1200dtwn

Nestačí vám kapacita podavačů papíru 150 listů nebo nejste spokojeni se sdruženými inkoustovými zásobníky? Nevadí, i pro vás se u HP najde řešení, které by vám mohlo poskytnout dostatek námětů k přemýšlení. Slovy Business InkJet jsou u Hewlett-Packard označovány tiskárny, které vyhoví spíše kancelářskému než domácímu provozu. Umožňují vyšší měsíční zatížení 6 250 výtisků (proti maximu 5 000 listů u DeskJetů), ale využívají také jinou konstrukci tiskových hlav. Model BI 1200 přináší zákazníkovi výhody v podobě oddělených inkoustových zásobníků jednotlivých tiskových barev. Zásobníky jsou navíc odděleny také od tiskových hlav. Tiskárna díky tomuto řešení zpracuje dokumenty podstatně levněji než konkurenční (i vlastní HP) stroje a náklady na tisk nejsou jen teoreticky vypočítané, ale v podstatě reálné. Na kancelářském zařízení ale nelze dosáhnout tiskové kvality fototiskáren nebo tiskáren s volitelným šestibarevným tiskem. Ke čtyřem zásobníkům totiž nelze žádnou další barvu přidat. Pro komunikaci s PC nebo Macem je připraveno paralelní a USB 2.0 rozhraní, ethernetová zásuvka i Wi-Fi připojení. Náklady na provoz jsou velmi nízké, na pořízení je však třeba našetřit přes deset tisíc korun.

Cena vč. DPH: 10 107 Kč

§§§§§


Digitální domácnost je zde

Jaroslav Kasal

C05P0286

Patříte mezi příznivce literatury nebo filmů se science fiction tematikou? Pak jste jistě mnohokrát četli nebo viděli smělé vize o budoucnosti, kdy lidé žijí v jemné harmonii se supermoderní technikou a veškeré technické vymoženosti budoucnosti jsou řízeny zcela jednoduše s využitím skladného komunikačního zařízení.

Většinou ho obyvatelé budoucnosti nosí stále u sebe, například na ruce místo hodinek nebo na krku jako přívěsek či jednoduše v kapse. Jindy je univerzální ovladač navržen v podobě estetického doplňku futuristického interiéru. Umístěn je například na pracovním stole, zapuštěn do stěny místnosti nebo je volně přenosný a hrdina či padouch příběhu jej využije k demonstraci nových speciálních efektů, které filmoví umělci zvládnou vytvořit, či poslouží alespoň ke zvratu ve strhujících událostech.

Ptáte se, proč vás seznamujeme s notoricky známými prvky science fiction žánru? Odpověď je snadná, právě přečtené řádky totiž do vědeckofantastické literatury již tak úplně nepatří. Domy protkané elektronickými systémy a vybavené centrálním řízením jsou dnes již zcela funkční realitou. Mezi společnosti, které stojí za pokrokem v oblasti řídicích systémů, patří více firem. Zmiňme alespoň ty známější, s jejichž produkty se lze na českém trhu v praxi setkat. Patří mezi ně značky AMX, Crestron a Lutron, na českém trhu jejich produkty nabízí společnost MultiMedia Group (MMG).

Řídicí systémy

Pokud se chceme rozepisovat o řídicích systémech, je nutné si ujasnit, co se tímto označením přesně myslí. V naší souvislosti se jedná o promyšlené elektronické připojení převážně elektronického vybavení k centrální jednotce, s níž je možné komunikovat, zadávat povely pro dílčí zařízení a samozřejmě i zjišťovat jejich stav. Řídicí jednotky dřívějších generací nebyly příliš inteligentní a bylo jim nutné zadávat pouze primitivní pokyny. Rovněž odezvy a ostatně celá komunikace s jednotkou nebyla dostačující. V současné době je situace jiná. Systémy mohou výrazně pomoci zprostředkováním snadné komunikace mezi lidmi a dalšími elektronickými produkty.

Problémy s překotným vývojem svědčí o tom, že elektronika zvládne mnohé a vývojáři se snaží do svých elektronických přístrojů vtěsnat co nejvíce služeb. Mnoho z nich uživatelé v životě nevyužijí. Proč? Jednoduše proto, že není triviální se v mnoha rozličných menu orientovat a zapamatovat si postup pro vyvolání byť i užitečné funkce, kterou ovšem uživatel použije pouze jednou za měsíc či méně často.

Nespornou výhodu moderních řídicích systémů je schopnost ovládat veškeré domácí jednotky od videorekordéru přes žaluzie, vytápění bytu, osvětlení v jednotlivých místnostech, telefonu, internetu až po televizor, věž, rádio, DVD přehrávač, počítač, dveře od garáže, tepotu v sauně atd. - a to s využitím jediného univerzálního ovladače.

Fikce a realita

Pokud se na dnešní řídicí systémy podíváme podrobněji, zjistíme, že veškeré služby, které jsme v úvodu zmínili v souvislosti s fikcí, jsou pravdivé a tudíž i v praxi funkční. Stačí pouze přiblížit konkrétní podobu systémů.

S inteligentní a programovatelnou jednotkou lze komunikovat mnoha způsoby, dokonce i pomocí mobilního telefonu přes SMS zprávy. V domácím nebo firemním prostředí však zřejmě upřednostníte elegantní ovladač v podobě malé dotekové obrazovky. Například model AMX NXT-CV17 je vybaven širokoúhlým barevným displejem (16,7 milionu barev) s rozlišením 1 280 x 768 bodů. Kromě grafických menu dokáže pracovat s videosignály typu PAL i NTSC (například obraz z kamerového systému), obsahuje reproduktory, 256 MB paměti (kterou lze samozřejmě rozšířit) a navíc disponuje i poměrně ojedinělými technologiemi. Jednou z nich je přítomnost senzoru pro měření intenzity okolního světla. Inteligentní zařízení s jeho pomocí přizpůsobuje jas obrazu, aby nebyl např. v noci nepříjemně kontrastní nebo naopak ve slunečním světle nezřetelný. Infračervené čidlo pro změnu detekuje pohyb před jednotkou a v případě, že se přiblíží uživatel, samo přejde z režimu spánku do aktivního stavu. Vzhledem k tomu, že ovladač obsahuje i mikrofon, je zcela univerzální a v případě, že bude připojen k dobře navrženému systému, nabídne skutečně univerzální služby, třeba i videokonferenci. Pokud by vám tento model nevyhovoval, existují i jiné typy, například NXD-CV17, MVP-8400 a mnohé další. Některé jsou extrémně malé a skladné, lze je provozovat na baterie a komunikují pomocí bezdrátové sítě 802.11, jiné nabízejí moderní design a dotekové pero (stylus) v příslušenství a podobně. Další modely jsou určeny pro zavěšení na zeď, obsahují i standardní tlačítka a jiné vypadají téměř jako futuristické televizory (např. VTM-D15/AS).

Princip systému

Samotný princip systému není nijak složitý. Obtížnější je praktické aplikování v daném bytě, budově, firmě a podobně. A zcela logicky se případ od případu mnoho částí systému liší. Základ je však všude totožný. Srdcem systému je jednotka, která dokáže komunikovat s ovladači (např. dotekové panely, SMS a podobně). Rovněž ji lze rozšiřovat o moduly, které nabízejí další služby. Například k zapínání světel je potřeba, aby byla jednotka systému vybavena příslušným modulem. Do stávajících elektrických okruhů pro světla se nainstalují další moduly, které budou světla přímo řídit. Je samozřejmě možné i takové zapojení, aby bylo možné ovládat osvětlení jak manuálně (vypínači), tak i řídicí jednotkou. Další moduly mohou spolupracovat s kamerovými systémy s mnoha kamerami, s domácími přehrávači, telefony, projektory a podobně. Dokonce existují i moduly pro přímý přístup k internetu. Pak lze prostřednictvím tzv. i!-aplikací využívat další zajímavé služby. Za vše mluví jejich názvy: i!-Email plus, i!-NetDial, i!-MediaPlayer, i!-MacroManager a podobně. Kromě internetových aplikací existuje i další software, který lze do některých řídicích jednotek také instalovat. Jednat se může například o výukové programy, prezentační nástroje a podobně. Vše je centrálně řízeno a veškeré informace o stavu jednotlivých modulů a připojených zařízení jsou dostupné přes uniformní komunikační rozhraní (například již zmíněný dotekový ovladač).

Praktické výhody a uplatnění

Zřejmě největším přínosem řídicích systémů je skutečnost, že uživatel není nucen si pamatovat spousty postupů pro ovládání rozličných zařízení. Přínosem je rovněž jednoduché a přehledné grafické menu, jehož logiku uživatel pochopí jednou a následně již bude moci ovládat rychle a efektivně veškeré vybavení příslušející k systému. Tedy alespoň v ideálním případě. Každopádně výhodou těchto systémů je jejich variabilita a škálovatelnost. Grafické nabídky mohou technici upravovat a přizpůsobovat potřebám konkrétního uživatele, tudíž každý zákazník může dostat i zcela personalizované funkce, makropříkazy nepočítaje.

V dnešní době se zřejmě nenalezne (alespoň v naší republice) příliš zájemců z řad běžných občanů. Ceny v řádech statisíců a milionů nejsou zrovna nízké. Nicméně mnohé firmy zřejmě v budoucnu po některém řídicím systému sáhnou. Inteligentní systémy se zřejmě uplatní i v nových luxusních domech. Při výstavbě domů budou náklady na zavedení systémů bezesporu nižší než při integraci do již plně zařízených a vybavených bytů.

Co bude dál?

Je jasné, že řídicí systémy budou stále dokonalejší a chytřejší. Postupně budou i finančně dostupnější. Je jen otázkou času, aby si lidé na všudypřítomnou elektroniku zvykli a dokázali z ní vytěžit maximum. Snad nás elektronika ve vývoji nepředběhne, ale o tom už psal Karel Čapek v knize R.U.R. a na toto téma byla natočena řada filmů, například i slavný Terminátor. A nechat se kupříkladu uvařit v sauně svým rozzlobeným řídicím systémem není právě příjemná představa. Tak daleko zatím ovšem ve vývoji nejsme a v dohledné době asi ani nebudeme.

§§§§§


Tuning procesoru AMD Athlon 64

Petr Matuška, Lukáš Jonák

C05P0287;C05P0288

V dnešním článku navážeme na předchozí díl věnovaný ladění výkonu grafických karet a názorně si předvedeme, jak zvýšit výkon procesoru. Dnes to budou procesory AMD Athlon 64, v příštím čísle se pak budeme věnovat procesorům Intel Pentium 4.

Trocha teorie

Zvýšení výkonu je možné, stejně jako u grafických karet, navýšením pracovní frekvence. Ta se určuje dvěma základními parametry - násobitelem a frekvencí Front Side Bus (FSB). Vynásobením těchto dvou hodnot získáme výslednou frekvenci, na níž pracuje daný procesor. Zde je na místě připomenout, jak označuje společnost AMD své procesory. V názvu neudává reálnou frekvenci, nýbrž se jedná o modelové označení procesorů AMD. V praxi to vypadá následovně: procesor AMD Athlon 64 3000+ pracuje na frekvenci 1 800 MHz (násobitel 9x, FSB 200 MHz) a například AMD Athlon 64 3800+ má reálnou frekvenci 2 400 MHz (násobitel 12x, FSB 200 MHz).

Zvýšení výsledné frekvence se tudíž může odehrávat dvěma způsoby. Prvním z nich je zvýšení násobitele, to je ale možné pouze u omezené řady procesorů. V současné době tuto variantu prakticky využít nelze, ovšem u předchozí generace procesorů AMD to možné bylo. Druhým způsobem a u novějších procesorů prakticky jediným dostupným je zvyšování frekvence pomocí FSB. Nastavení této hodnoty je možné v naprosté většině případů v BIOSu základní desky. Některé motherboardy zvládnou zvyšování frekvence přímo z operačního systému Windows díky programu, který dodává výrobce základní desky. Ten funguje pouze s konkrétním modelem, nelze jej použít na ostatní desky, a proto se tímto tématem nebudeme dále zabývat.

Se zvýšením frekvence procesoru stoupá i jeho provozní teplota, tudíž je opět nutné myslet na kvalitní chlazení. Pro dobré výsledky přetaktování je také v mnoha případech nezbytné nepatrně (nebo o trochu více - podle potřeby a ambicí) zvýšit napětí. Základní hodnota napětí všech současných procesorů AMD Athlon 64 se pohybuje na hodnotě 1,4 V, maximální hodnota by tak neměla přesáhnout hranici 1,6 V.

Začínáme

Nyní si řekněme něco o konfiguraci počítače, na němž jsme testy prováděli. Byl to procesor AMD Athlon 64 s modelovým označením 3200+, který pracoval na frekvenci 2 000 MHz (násobitel 10x a FSB 200 MHz), postaven byl na jádru Winchester, obsahoval 512 kB cache druhé úrovně a vyroben byl 90nm technologií. Jako základní desku jsme si vybrali top model společnosti DFI s označením DFI Lanparty UT nF4 SLI-DR, pracující s čipovou sadou nVidia nForce4 SLI. Důležitým parametrem byla přítomnost rozšířeného napájení díky 24pinovému konektoru, jednomu typu Molex a jednomu napájecímu konektoru pro disketovou mechaniku. To umožňuje motherboardu dosahovat extrémně vysokých hodnot FSB a dodávat procesoru a ostatním integrovaným součástkám stabilnější napájení. Operační paměti jsme zvolili značky Mushkin, model 1 GB (DUAL 2 x 512) DDR433 MUSHKIN Redline PC3500 CAS 2-2-2. Použitý 430W zdroj s 24pinovým napájecím konektorem značky Enermax Coolergiant byl nezbytným základem. Testy probíhaly na grafické kartě Asus Extreme N6600GT, pracující na rozhraní PCI Expess x16. Jako chladič procesoru jsme použili výkonnostně dostačující Gigabyte G-Power Cooler, vybavený systémem Heat-Pipe a nadstandardní velikosti použitého větráku. Chladič i základní desku vám podrobně představíme v příštím čísle.

Jdeme na to

V prvním případě jsme testovali v obyčejné ATX počítačové skříni, kde jsme jako chlazení použili pouze jeden větrák a case byla po celou dobu testů otevřená. V druhém případě jsme umístili sestavu do case Sunbeamtech IC-TR-BA Transformer Black, která je přizpůsobena kvalitnímu chlazení uvnitř umístěných počítačových komponent. Po instalaci základní desky a procesoru do patice Socket 939 jsme nanesli na procesor teplovodivou pastu a poté instalovali zmiňovaný chladič. Aplikace vodivé pasty je u moderních procesorů téměř nezbytná a z vlastní zkušenosti doporučujeme použít speciální pastu s obsahem stříbra, která vede teplo lépe než pasty silikonové, jež jsou k většině chladičů přibaleny. Instalace zbytku komponent již probíhala standardně.

Po zapnutí počítače zkontrolujeme, zda běží stabilně, a poté stiskem klávesy DEL přejdeme do BIOSu základní desky, kde najdeme všechna potřebná nastavení. Budeme je konkrétně popisovat na základní desce DFI s verzí BIOSu LPNF4SLIDR0310, vydanou 10. 3. 2005. V BIOSu se nachází mnoho zajímavých a užitečných nastavení, nás ovšem bude zajímat pouze položka Genie BIOS Setting. V ní nalezněme položky ovlivňující jednak frekvenci procesoru, PCI Express a pamětí, jednak napětí na těchto komponentách. Poté jsme se vrátili do hlavní nabídky a zde vyhledali položku PC Health Status, kde je vidět teplota procesoru a několik jiných údajů týkajících se ostatních chladičů a větráků. Důležitá je pro nás položka CPU CORE Temperature, jež by neměla přesáhnout 60 stupňů Celsia.

Samotné zvýšení frekvence procesoru provedeme v Genie BIOS Setting v položce FSB Bus Frequency, a to nastavením vyšší hodnoty než 200 MHz, která je defaultní. Doporučujeme vždy zvyšovat frekvenci o 5 MHz, a to kvůli stabilitě procesoru. Nyní nastavení uložíme pomocí příkazu Save & Exit Setup v základním menu BIOS. Počítač se restartuje - nyní provedeme sérii zátěžových testů - stejných, jaké jsme použili v předchozím díle. Tím otestujeme stabilitu systému a v případě bezproblémového chodu se vrátíme do nastavení BIOSu a celou akci budeme opakovat až do frekvence 215 MHz.

Pokročilejší nastavení

Při frekvencích FSB nad 215 MHz je nezbytné pozměnit i jiné hodnoty než jen samotnou frekvenci FSB. Je totiž v zájmu zachování maximální stability nutné nepatrně zvýšit napětí procesoru (toto neplatí obecně, protože každý kus procesoru je svým způsobem originál). To se provede v podmenu Genie BIOS Setting v položce CPU VID Start Up Value, která nabízí rozsah 0,8-1,55 V. Vybereme z nabídky hodnotu 1,5 V a potvrdíme. Dále je pak nutné vstoupit do menu DRAM Configuration, kde zvolíme položku DRAM Freqvency Set a v ní nastavíme poměr DRAM ku FSB (poměrem frekvencí operační paměti a systémové sběrnice) na 9 : 10, což přinese výslednou frekvenci pamětí místo 430 MHz (215 x 2) v hodnotě 370 MHz (185 x 2). Při použití pamětí DDR400 tak máme dostatečný prostor pro zvyšování FSB, aniž by to ovlivnilo práci pamětí. Ne všechny modely DDR400 zvládnou vyšší frekvenci, než pro jakou byly navrženy. Nyní je systém připraven tak, abychom mohli již popsaným způsobem zvyšovat frekvenci FSB po 5 MHz až na hodnotu FSB 220 MHz. V tomto okamžiku je třeba u 400MHz pamětí snížit děličku pamětí na poměr 5 : 6, což dává výslednou frekvenci pamětí v základu 166 MHz, resp. 333 MHz. K této frekvenci se dále připočítává rozdíl aktuální FSB a základní hodnoty 200 MHz, to celé 2x. V tomto okamžiku je dobré opět ověřit aktuální teplotu procesoru, která by neměla přesáhnout již zmiňovaných 60 stupňů Celsia.

V redakčních podmínkách (a s obyčejným case s chlazením realizovaným pouze jedním přídavných ventilátorem) jsme se dostali až na frekvenci procesoru 2 350 MHz, kdy jsme při napětí 1,525 V zaznamenali teplotu procesoru 57 stupňů Celsia. Při jakémkoliv zvýšení frekvence se stal systém již nestabilním. Zde se projevila potřeba nadměrného chlazení, které jsme procesoru a ostatním komponentám zajistili díky osazení do uvedené počítačové skříně Sunbeamtech. V této case jsme byly schopni dosáhnout výsledné hodnoty 265 MHz FSB při napájení procesoru 1,55 V a teplotě 48 stupňů Celsia. Výsledná frekvence měla hodnotu 2 650 MHz, což je o 650 MHz více než původní frekvence 2 000 MHz.

Když se něco nepovede

V případě, že jste v BIOSu nastavili jakoukoliv chybnou hodnotu nebo zvýšili frekvenci FSB nad hodnotu, kterou je systém schopen zvládnout, počítač nenaběhne ani do nouzového režimu. V tuto chvíli přijde na řadu manuál základní desky, kde je velmi podrobně popsáno, jak vymazat paměť CMOS, v níž jsou uložené hodnoty BIOSu. K vymazání BIOSu může dojít dvěma způsoby - první z nich je vyjmutí baterie a vypojení síťového kabelu z počítače, druhou možností je přepojení tzv. jumperu z jedné kombinace pinů na druhou. Poté stačí odpojit napájecí kabel počítače a během několika sekund bude paměť vymazána. Vše vraťte do původní polohy a zapněte počítač. Zde se ukázala další výhoda zvolené základní desky, neboť spínače pro spuštění a restart počítače byly přímo na základní desce.

Doporučení

Chcete-li se do těchto experimentů pustit, dbejte několika následujících doporučení. Prvním z nich je kvalitní napájecí zdroj - zde se opravdu nevyplatí kupovat levný a neznačkový model, ale lepší je pořídit minimálně 400W zdroj od renomovaných výrobců. Druhé doporučení se týká chlazení počítačové sestavy: pro kancelářskou činnost stačí počítač bez přídavného chlazení, ovšem pro naše účely zvyšování frekvence je zapotřebí mít v počítačové skříni systém větráků a chladičů rozmístěných tak, aby co nejefektivněji odváděl přebytečné teplo z case. V našem případě jsme u skříně Sunbeamtech IC-TR-BA použili pět přídavných chladičů místo obvyklého jednoho, výsledek byl vidět v podobě lepší možností přetaktování. Třetím je zvolení kvalitní základní desky a v neposlední řadě i dodržování výše popsaných pravidel.

Závěr

V redakčních podmínkách se nám podařilo dosáhnout frekvence 2 650 MHz, což představuje 32,5% nárůst frekvence. Toho jsme dosáhli díky speciálně připravenému case, v obyčejném se nám podařilo dosáhnout pouze maximální frekvence 2 350 MHz, což je pouze 17,5% nárůst. Jak se toto zvýšení projeví na výkonu procesoru, se můžete přesvědčit v přiložené tabulce. Co se ovšem povedlo nám, nemusí se povést někomu jinému. Zde záleží zejména na kombinaci základní desky, pamětí a procesoru. Ne každý procesor je totiž schopen dosáhnout podobných výsledků, jakých jsme dosáhli my. Popisované chování je typické pro tuto základní desku, u jiných modelů a jiných značek se mohou názvy a počet nastavení lišit. Záleží pouze na každém z vás, zda zvýšení frekvence stojí za podstoupené riziko.

Do testu nám základní desku DFI zapůjčila společnost Ridea Distribution (http://www.ridea.cz), procesor AMD Athlon 64 3200+, operační paměti Mushkin a napájecí zdroj Enermax pak společnost FOX Computers, s. r. o.

§§§§§


Energická elektrická síť

Hynek Vácha

Nedávno nás jeden bývalý kolega požádal o pomoc při řešení domácí počítačové sítě v novém bytě. Ačkoli se jednalo o novostavbu, architekt očividně nepočítal s něčím jako počítače, respektive jejich propojení. Připojení k internetu sice bylo možné zřídit - na výběr jsme měli dvě alternativy v podobě kabelové televize nebo ADSL - ale jejich vyústění v rámci bytu nebylo zrovna ideální. První alternativou, která se nabízela, bylo řešení s využitím Wi-Fi, které by ovšem znamenalo nákup nových prvků a nemožnost využití stávajícího hardwaru. Proto jsme přivítali zapůjčení produktů určených k vytvoření počítačové sítě na rozvodech 230 V. Bylo tedy možné využít stávající síťové karty, které jsme "doplnili" o uvedená zařízení a síť tak mohli snadno (a hlavně bez nových kabelů) vytvořit. Pro testování jsme měli k dispozici zařízení od Olitecu a WodaSignu. Již na samém počátku musíme podotknout, že se nejedná o systém, který by si kladl za cíl překonat rychlosti dostupné u Ethernetu, ale přináší "pouze" jednoduché řešení pro propojení několika počítačů, pro výměnu dokumentů, možnost síťového tisku nebo sdílení připojení k internetu. Maximální udávaná rychlost na síti tohoto typu je 14 Mb/s, což je pro zmiňované aplikace naprosto postačující. Nás zajímalo, jaké jsou v praxi skutečně dosažitelné přenosové rychlosti. Proto jsme u obou testovaných párů provedli test přenosové rychlosti.

WodaPlug

Od WodaSignu (výrobce WodaPlugu) jsme si vypůjčili pár zařízení, jež se k počítači připojují pomocí Ethernetového rozhraní. Vzhledem k tomu, že výrobce konvertory mezi Ethernetem a sítí 230 V vyvedl v zářivé oranžové barvě, rozhodně nebudete mít s nalezením zařízení mezi spletí nejrůznějších adaptérů, které se doma také nacházejí, potíže. Pro první zprovoznění je dodávka páru konvertorů rozhodně výhodou, při dalším rozšiřování sítě by se ale více hodila možnost nákupu jednotlivých zařízení. Součástí balení jsou kromě samotné dvojice produktů také dva krátké Ethernetové kabely, jenž slouží pro propojení WodaPlugu s počítačem. Dále vybalíte CD s obslužným programem a návod k použití, který je k dispozici i v českém jazyce. Vlastní zprovoznění sítě není obtížné a zvládne ho každý alespoň trochu zkušený uživatel počítače. Stačí pomocí dodaného kabelu propojit počítač a WodaPlug, který poté zasuneme do elektrické zásuvky. Nastavení počítače závisí na konfiguraci sítě, kterou se rozhodnete vytvářet. Není specifické pro síť vytvořenou na rozvodech 230 V - jedná se o stejnou konfiguraci jako při propojení pomocí Ethernetu. Po tomto prvotním nastavení je již možné mezi počítači volně komunikovat. Chceme-li zpřístupnit i internetové připojení, musíme připojit další adaptér a modem/router nakonfigurovat tak, aby odpovídal ostatním nastavením v síti.

Olitec USB PowerLan a Olitec Ethernet PowerLan

Druhý zástupce v testu k nám dorazil ve dvou provedeních. Jeden konvertor byl vybaven rozhraním USB, druhý Ethernetem. Typ s Ethernetovým rozhraním se i zde -jak jsme očekávali - obešel bez nutnosti instalovat ovladače. U USB verze jsme tomu sice neunikli, ale celá akce proběhla naprosto ukázkově. Po vložení CD se vše potřebné okamžitě nainstalovalo, bez nutnosti zásahu uživatele. Zároveň se automaticky spustil program, umožňující instalaci doplňkového ovládacího softwaru. Nainstalovaný program byl totožný s tím, který ke svým produktům dodal WodaSign. To znamená, že i zde můžeme zkontrolovat kvalitu linkového signálu nebo změnit heslo, chránící naši síť. Zprovoznění sítě bylo i tentokrát otázkou okamžiku a i Olitec nás přesvědčil o tom, že síť vytvořenou s využitím rozvodů 230 V lze považovat za konkurenci k Wi-Fi. Dodávka od Olitecu je nepárová, nezískáte tedy jednu krabici s dvojicí zařízení, ale musíte koupit dva produkty (nebo více). To však nepovažujeme za nedostatek. Zákazník se totiž může rozhodnout, zda a jak bude u jednotlivých počítačů kombinovat ethernetové nebo USB připojení. Síť také lze snáze dále rozšiřovat do existující sítě připojujeme počítače většinou po jednom. Pro začínající uživatele může být drobným nedostatkem absence manuálu v češtině, ale zkušenější si s tím hravě poradí.

Po otestování zařízení od obou výrobců musíme konstatovat, že přenosové rychlosti se liší v závislosti na tom, jak velká je délka rozvodů mezi konvertory v zásuvkách a také na kvalitě těchto rozvodů. Běžně dosažitelné jsou rychlosti od 5 do 8 Mb/s. To je sice méně, než uvádí výrobci, ale pořád pracujeme s rychlostmi, které jsou pro účely, k nimž jsou tyto produkty určeny, dostačující. Které rozhraní je pro připojení konvertoru k počítači výhodnější, zda Ethernet nebo USB, závisí hlavně na vybavení počítačů, jež chceme do sítě zapojit. Bezpečnost sítě je zajištěna za prvé velkým útlumem signálu po průchodu elektrickými hodinami, zvýšit ji navíc můžeme nastavením šifrování dat v síti (pomocí ovládacího programu). Maximální počet zařízení, která mohou být zapojena v rámci jedné sítě, je 253, ale výrobci doporučují, aby jich najednou komunikovalo maximálně 10-15. Jinak dochází k výraznému poklesu přenosových rychlostí. Výsledky testu nás přesvědčily o tom, že se jedná o zajímavou alternativu k Wi-Fi a pokud se tato zařízení budou dále rozvíjet, určitě si najdou cestu k mnoha uživatelům.

WodaPlug

Cena vč. DPH: 3 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Tomorrow Systems, http://www.tomorrows.cz

Olitec USB PowerLan

Olitec Ethernet PowerLan

Cena vč. DPH: 2 748 Kč Ethernet adaptér, 2 487 Kč USB adaptér

K testu zapůjčila firma: Sinapo77

http://www.sinapo77.cz

§§§§§


Brouzdání s Olitecem

Hynek Vácha

C05P0298

Značka Olitec nepatří na našem trhu mezi nejznámější, přesto má zákazníkům co nabídnout. Produkce tohoto výrobce pokrývá velkou část komunikačních zařízení určených pro využití v menších kancelářích a domácnostech. Na všech výrobcích je patrné, že pocházejí z francouzské firmy - všechny popisy na krabicích jsou ve francouzštině, což bohužel komplikuje orientaci v parametrech každému, kdo zrovna nestudoval diplomacii (angličtina je u nás přece jen podstatně rozšířenější). K představení zajímavých výrobků jsme si vybrali jeden klasický modem a tři modemy ADSL, které se od sebe liší hlavně cílovou skupinou uživatelů. Jedná se tedy o produkty, které pro připojení k internetu (u analogového modemu i k jinému počítači, popř. k firemní síti) využívají telefonní vedení. Jejich využití je tedy vázáno na přítomnost telefonní linky u analogového modemu a přítomnosti DSLAMu na ústředně při využití modemů ADSL. Všechny produkty jsou v externím provedení a pro připojení k počítači využívají USB či ethernetové rozhraní. Díky tomu jsou mezi různými počítači snadno přenositelné.

Olitec SelfMemory USB V92 Ready

I přestože připojení pomocí analogové linky je již nějaký ten pátek překonáno jinými technologiemi, které uživatelům zpřístupnily vyšší přenosové rychlosti, jiný systém zpoplatnění připojení a vyšší uživatelský komfort, najdou se situace, kdy je potřeba využít jednodušších systémů. Ne všude je totiž dostupné připojení pomocí ADSL nebo kabelové televize. A zrovna v takovém prostředí může přijít ke slovu analogový modem. Když už nás okolnosti donutí sáhnout po tomto (ne zrovna ideálním) způsobu připojení, je vhodné využít modem s nejnovějšími modulačními technikami, které nám umožní dosažení vyšších přenosových rychlostí, což nám v konečném důsledku může přinést nemalé finanční úspory. Takovou modulací je právě ta definovaná v protokolu V.92, který navíc přináší i jiné výhody. Díky tomuto protokolu došlo ke zvýšení přenosové rychlosti, ale jen ve směru upstream (tedy od zákazníka do internetu). Nyní dostupné přenosové rychlosti jsou tedy 56 kb/s z internetu a 48 kb/s na internet (obě rychlosti jsou maximální možné, nikoli garantované). Další přínos protokolu spočívá ve zvýšení rychlosti připojování. Při prvním připojení si totiž modem zapamatuje parametry linky, takže při dalším připojování probíhá pouze zkrácená procedura. V.92 řeší také problém přístupu na internet přes modem, který telefonní linku obsadí (někdy na značnou dobu) a není možné se na ni dovolat. Tato funkce se nazývá "Modem On Hold" a umožňuje přijetí příchozího hovoru, aniž by došlo k rozpadu modemového připojení - to je po dobu hovoru zaparkováno a není aktivní. Aby tuto službu bylo možno využívat, je nutné mít u telefonního operátora aktivovanou službu Call Waiting.

Vlastní zprovoznění modemu by teoreticky mělo být (díky využití USB rozhraní) bezproblémové. Ve skutečnosti tomu tak bohužel není. Po připojení k počítači a napájení je sice detekováno nové zařízení, ale problémem je instalace ovladačů. Ty se totiž na dodaném CD nenachází, takže je třeba je stáhnout z internetu. To ovšem může být bez modemu docela obtížné :-). Zde jsme narazili na další potíže - na anglické verzi stránek se nám ovladače nepodařilo najít, takže jsme byli nuceni hledat ve verzi francouzské.

Vlastní přínos protokolu V.92 spočívá - podle nás - hlavně ve zkrácení času pro připojení (16-22 sekund při opakovaném spojení stejného čísla, 28-44 sekund při prvním volání), což je výhodné hlavně u kratších připojení, například pro stažení e-mailů. Zvýšení rychlosti uploadu je výhodou pouze pro ty uživatele, kteří odesílají velké množství informací, což není typické využití modemu.

Olitec ADSL USB V3

Nejjednodušší modem v testu byl model USB V3, který pro připojení k počítači disponuje pouze jedním USB portem. Tím je výrobcem jasně směrován pro připojení jediného počítače. I s tímto produktem lze sice připojit počítačovou síť, ale mnohem jednodušší je použití jiného produktu (i z nabídky Olitecu). Na nálepce, umístěné na spodní straně modemu, jsme našli informaci, že se jedná o verzi určenou pro linky nastavené do Annexu A (ADSL over POTS, tedy analogová linka). To pro nás byl menší oříšek, protože linka, kterou k testům užíváme, je v Annexu B (ADSL over ISDN). Naštěstí se nám linku s Annexem A podařilo na chvíli okupovat, takže jsme funkčnost zařízení mohli vyzkoušet a nemuseli jsme se tak smířit s tím, že pouze projdeme jednotlivé položky menu. Do něj jsme museli stejně - bylo nutné provést konfiguraci připojení k internetu. Zde nás čekalo nepříjemné překvapení. Většina položek byla ve francouzštině, ta ovšem nepatří mezi jazyky, které ovládáme bravurně, takže jsme k testům potřebovali "tlumočníka". Technické výrazy jsou naštěstí celkem podobné, takže jsme modem s menší nápovědou nakonec zprovoznili. Bez vydatnější pomoci bychom ale bohužel nebyli schopni využít všechny funkce. Že se jedná o nejjednodušší model modemu pro ADSL je patrné také z toho, že možnosti nastavení nejsou nijak závratné. Jedná se hlavně o funkční nastavení bez doplňkových funkcí.

Olitec ADSL Router&Modem SX200

Dalším produktem v pořadí (co se komplexnosti týče) byl modem kombinovaný s routerem s označením SX200. Prvotním určením tohoto zařízení je využití v domácnosti s jedním počítačem, který je možné připojit jak pomocí ethernetového rozhraní, tak pomocí rozhraní USB. Ať se rozhodnete pro kteroukoli variantu, nebude s instalací nejmenší problém. O něco málo jednodušší je instalace přes rozhraní ethernetové, jelikož v tomto případě není potřeba instalovat ovladače, ale můžeme rovnou přistoupit ke konfiguraci zařízení. Pro komunikaci přes rozhraní USB je třeba nainstalovat patřičné ovladače, které se nachází na přiloženém CD. Jejich instalace je naprosto bezproblémová a je otázkou několika málo okamžiků. Vlastní konfigurace modemu se provádí přes webové rozhraní a je stejná pro připojení přes USB i Ethernet. Základní nastavení ADSL linky lze provést pomocí velice jednoduchého Průvodce. V prvním okamžiku nás zaskočila informace o tom, že se jedná o zařízení pro linky v Annexu A, který se u nás již více než rok neinstaluje. Teprve po prostudování jednotlivých menu jsme zjistili, že jsou podporovány Annexy oba (A i B). Jejich výběr dokonce lze provést automaticky. V dalších položkách menu je pak možné nastavit množství dalších věcí, počínaje parametry ATM sítě za WAN rozhraním přes DHCP server, demilitarizovanou zónu, povolení či zamítnutí přístupu na specifikované IP adresy až po nastavení NAT.

Router-Modem ADSL Powerlan CPL400

V řadě ADSL zařízení od Olitecu stojí na nejvyšším místě model CPL400, který je určen pro připojení počítačové sítě. K těmto účelům je vybaven trojicí ethernetových portů. Jako zajímavé rozšíření pak může posloužit speciální adaptér, který zároveň funguje jako další síťový port. S jeho pomocí totiž může síť dále distribuovat pomocí rozvodů 230 V. Popis dalších zařízení, která k těmto účelům můžeme použít, najdete v jiném článku v tomto čísle. Nyní ale zpět k CPL400. Vzhledem k připojení pomocí ethernetových portů a integrovanému DHCP serveru je zprovoznění interní LAN sítě hračkou. Nastavení zbylých funkcí je možné přes webové rozhraní. Základní parametry lze, stejně jako u SX200, nastavit pomocí Průvodce. Ani zde jsme však nebyli ušetřeni potíží s orientací v jednotlivých položkách menu, což bylo (pro Olitec již tradičně) způsobeno francouzskými dialogy. Francouzština se vůbec proplétala celým vybavením routeru, kdy ani manuál (dokonce ani ten na CD) nebyl v angličtině. Tento podle nás dosti závažný nedostatek tak kazí dojem z jinak velice pěkně vybaveného zařízení, které by mohlo snadno uspokojit požadavky i náročnějších zákazníků. Pokud by výrobce dodal zařízení v anglické jazykové mutaci, případně přímo lokalizované do češtiny, mohl by směle konkurovat ostatním produktům, které jsou u nás dostupné. Podle vyjádření prodejce by měly být anglické i české manuály k dispozici ke každému produktu. My jsme měli trochu smůlu, protože jsme se seznamovali s testovacími vzorky a český nebo anglický překlad dosud nebyl připraven. S přihlédnutím k tomuto faktu lze produkty Olitecu označit jako velmi příjemné, Přesto nám vadila nám absence spliteru. Málokterý uživatel má doma vlastní, takže by měl výrobce dodávat správnou verzi podle toho, do jaké země výrobek vyváží.

Olitec SelfMemory USB V92 Ready

Cena vč. DPH: 3 648 Kč

K testu zapůjčila firma: Sinapo77

http://www.sinapo77.cz

Olitec ADSL USB V3

Cena vč. DPH: 1 794 Kč

K testu zapůjčila firma: Sinapo77

http://www.sinapo77.cz

Olitec ADSL Router&Modem SX200

Cena vč. DPH: 3 221 Kč

K testu zapůjčila firma: Sinapo77

http://www.sinapo77.cz

Olitec ADSL Powerlan CPL400

Cena vč. DPH: 5 233 Kč

K testu zapůjčila firma: Sinapo77

http://www.sinapo77.cz

§§§§§


Hranatý hudební poklad MPIO

Lubor Jarkovský

C05P0304

Zorientovat se v masové produkci MP3 přehrávačů, jež kromě renomovaných společností chrlí i řada více či méně známých výrobců především asijského původu, není vůbec snadné. Jedním ze zajímavých kousků v početném davu je nový přístroj od známé společnosti MPIO.

Prakticky všechny přístroje střední a vyšší cenové třídy nabízejí shodné funkce - podporují většinou více formátů, jsou vybaveny rádiem, hlasovým záznamníkem a zpravidla umožňují i nahrávání přes line-in. Model FY400 podle očekávání zvládá vše, většinu navíc na jedničku. K tomu ale až za chvíli, nejprve se pojďme podívat, jak vůbec FY400 vypadá a co nám jeho drobné šasi nabízí.

Přístroj je v podstatě takovou zmenšenou protáhlou cihličkou. To, že mají v MPIO rádi hranaté tvary, je evidentní už podle některých starších modelů. Ovládání probíhá v přehledném menu klasickým způsobem, pomocí pětisměrného joysticku ve vroubkovaném kruhu. Tento kruh ale není jen pro okrasu, slouží k regulaci hlasitosti, neboť ho lze otáčet - skutečně příjemný systém. Displej není, jak by doba a uživatelé vyžadovali, plně barevný, ale jen obyčejný černobílý, konkrétně jde o oranžově podsvícený FSTN LCD. Kritiku si zaslouží zavírání úložiště baterie, protože krytka se po vložení článku usilovně odmítá vrátit na místo.

Co se týče podpory formátů, spadá FY400 do běžného standardu: MP3 je samozřejmostí, k němu se potom přidává WMA a ASF. Z rozšířenějších formátů tedy chybí pouze OGG, jehož podpory by se měly dočkat snad až nové produkty MPIO. Rádio je jednou z funkcí, která by zasloužila opravdu podtrženou jedničku, protože příjem patří mezi MP3 přehrávači k absolutní špičce. Hlasový záznamník funguje dobře, ale na nahrávání přednášek v rozsáhlejších místnostech to samozřejmě nestačí.

O různých nastaveních pro přehrávání a o módech ekvalizéru nemá asi cenu psát, a tak se přesuňme k výdrži AAA baterie. Ta by podle výrobce měla činit až 20 hodin, což je velmi slušná hodnota a my ji po čtrnácti dnech testování můžeme víceméně potvrdit.

FY400 hraje dobře, dovede toho hodně, stojí málo (dokonce i 1GB verze), podporuje mass storage a hudba se do něj nahrává přes rozhraní USB 2.0 reálnou rychlostí kolem 1 MB/s. Co víc si může středně náročný uživatel přát?

MPIO FY400

Cena vč. DPH: 3 590 Kč (256 MB), 4 390 Kč (512 MB), 5 690 Kč (1 GB)

K testu k zapůjčila firma:

Euroformosa International, http://www.mpio-czech.cz

§§§§§


Nový rychlý pevný disk

Jaroslav Kasal

C05P0306

V oblasti záznamových médií se objevují stále nové produkty. Mnoho z nich patří do kategorie SATA a nebude zřejmě dlouho trvat, než se na trhu masově prosadí i přicházející rozhraní SATA2. Přesto se v počítačích stále uplatňují pevné disky využívající paralelní komunikaci standardu ATA. Výrobci je pro lepší odlišení od SATA začali nazývat PATA (jiné označení je například IDE nebo EIDE). O faktu, že harddisky typu PATA mají stále ještě co nabídnout, svědčí trvající podpora ze strany výrobců. Jedním z pevných disků, které jsou designovány pro IDE rozhraní, je i novinka s označením WD Caviar SE, nabízející nadstandardní datový prostor 320 GB. Jak již bylo řečeno, produkt komunikuje s počítačem pomocí rozhraní ATA, přičemž podpora se týká maximálně přenosového režimu Ultra ATA 5 (Ultra DMA 5) s maximální propustností dat po sběrnici až do úrovně 100 MB/s. V tištěné dokumentaci jsme se sice dočetli, že maximální přenosová rychlost u modelu WD3200JB by měla být dokonce 133 MB/s, nicméně tato skutečnost se při testech nepotvrdila a produkt podporoval standardní rychlost přenosu na úrovni 100 MB/s (Ultra DMA 5). Internetové stránky výrobce nám podporu UDMA5 rovněž potvrdily.

Harddisk je vyroben v rozměrech 3,5" zařízení a má rovněž i obvyklou hmotnost (0,6 kg). Pro plynulejší přenos dat se uvnitř disku nachází vyrovnávací paměť s kapacitou osm megabajtů. Výrobce udává, že algoritmus pro využití paměti byl vylepšen a výsledkem by mělo být efektivnější využití kapacity cache, které by se mělo podepsat přímo na výkonu produktu. Další technologie se týkají tichého chodu a optimalizace pro snížení provozní teploty. Konkrétně technologie SeekSoft má za úkol zlepšit efektivnost pohybu čtecích/záznamových hlaviček nad povrchem média a WhisperDrive zase zabezpečuje celkově tišší chod. Další zajímavou technologií, o které se zmíníme, je tzv. Data Lifeguard Tools. Softwarové utility jsou určeny přímo pro produkty Western Digital a podpora se zcela logicky týká i modelu WD3200JB. Užitečné pomůcky nabízejí diagnostiku, správu disku, formátování, kopírování diskových oddílů a další obdobné služby. Majitele starších počítačů zřejmě zaujmou i pomůcky pro zprovoznění disku na straších PC bez podpory velkokapacitních IDE zařízení.

Při praktických testech jsme naměřili příjemné přenosové rychlosti. Sisoft Sandra 2005 udává přenosový index na úrovni 48 MB/s. Při sekvenčním čtení jsme naměřili dokonce výkon 63 MB/s. S výsledky, které WD3200JB předvedl, můžeme být spokojeni.

WD Caviar SE 320 GB

Cena vč. DPH: 5 774 Kč

K testu k zapůjčila firma: Western Digital, http://www.wdc.com

§§§§§


Dvanáct milisekund pro zábavu

Tomáš Jirásko

C05P0303

Společnost Eizo se v České republice během let působení na trhu vyprofilovala jako dodavatel profesionálních řešení, nicméně i tato značka nabízí modely, které nejsou primárně určeny pro grafická studia či stoly konstruktérů.

Mezi monitory uvedenými v nedávné době na trh tak nalezneme i dvojici displejů Eizo FlexScan L578/L778. Tyto panely jsou v portfoliu Eiza řazeny do skupiny multimediálních monitorů, které mají zákazníka přesvědčit ke koupi především svojí rychlostí a relativně přijatelnou cenou.

Pro náš test jsme zvolili větší z dvojice monitorů - model L778. Tento devatenáctipalcový monitor podle papírových údajů disponuje nativním rozlišením 1 280 x 1 024 obrazových bodů s roztečí 0,264 x 0,264 mm. Odezva displeje činí 16 milisekund, přičemž ve středních tónech má tato odezva dosáhnout až 12 ms. Svítivost LCD je 250 cd/m2 a maximální kontrastní poměr činí 1 000 : 1. Tyto hodnoty jsou kromě sledování videa zajímavé i pro hraní akčních her, a tak jsme část testu - vzhledem k segmentu, pro který je tento monitor určen - strávili hraním :-).

Model L778 překvapí jistě svým designem, který jej odlišuje od zbylých modelů v nabídce Eiza. Základem je pyramidální koncepce, kdy na "základové" desce je posazen samotný displej. Toto řešení dovoluje zajímavě umístit dvojici reproduktorů, které nejsou na rozdíl od většiny podobných monitorů zapuštěny v jednom bloku s displejem, ale mají obloukovitý tvar. Designéři se tímto řešením pokusily dosáhnout zlepšení prostorového vjemu u zvuku a částečně se jim to i povedlo. Integrované reproduktory jsou u tohoto modelu jedny z nejlepších v této kategorii. Samozřejmě nemohou plně nahradit klasické externí "bedny", na druhou stranu již nejde o obyčejné plasťáky s plochým, zašuměným projevem.

Pro subjektivní posouzení rychlosti response jsme nemohli zvolit jiné hry než Half-Life 2 a Doom 3. Signál do monitoru nám posílala grafická karta ATI X850. Eizo L778 si při hraní vedl nadmíru dobře. Stále se totiž setkáváme na trhu s monitory, které udávají krátký čas odezvy, nicméně při graficky náročných akčních hrách se u nich objevuje zpoždění obrazu, i když hodnota fps (snímky za sekundu) je dostačující. Tuto skutečnost můžeme částečně přičíst použití technologie Override, pro urychlení odezvy "pomalých" přechodů (rozsvícení - zhasnutí - rozsvícení) jasových úrovní pohybujících se v rozsahu 50 až 150 (ze škály 0-255 stupňů jasu). Využívá se metody predikce směru pohybující se plochy. Díky této metodě se průměrná doba odezvy počítá ze všech 256 úrovní šedi (8bitová hloubka barev) pohybuje na úrovni 12 ms, což snižuje rozmazávání rychle se pohybujících objektů.

Monitor je vybaven USB 2.0 hubem s dvojicí konektorů a USB konektorem pro propojení s počítačem, analogovým (D-Sub 15 pin) a digitálním (DVI-D 24 pin) vstupem. Výrobek není bohužel vybaven pivotem a výškové polohování je vyřešenou uchycení displeje v jakési kolébce. V dolní pozici, kdy se téměř dotýká desky stolu, je náklon displeje cca 45?, při maximální poloze 7,5 cm od dolní hrany nad deskou je monitor v kolmé pozici.

Celkový obrazový výkon monitoru je velmi dobrý, lze jej díky podání barev použít k editaci obrazu i k základnímu střihu videa. Tomu ovšem odpovídá i vyšší cena monitoru. Pokud ale nejste omezení finančně a chcete si dopřát rychlý obraz s odpovídajícím podáním barev a vynikajícím kontrastem, je L778 dobrou volbou.

Eizo FlexScan L778

Cena vč. DPH: 26 168 Kč

K testu k zapůjčila firma: AVNET Applied Computing, s. r. o. http://www.eizo.cz

§§§§§


Elegantní továrna na obrázky

Lubor Jarkovský

C05P0301

Modelová řada T fotoaparátů Sony je na českém i světovém trhu stálicí a japonský gigant v jejím rámci chrlí stále nové a nové produkty. Nedávno uvedeným kouskem je miniaturní model DSC-T33, určený pro všechny fotoamatéry, kteří touží po krásném a stylovém přístroji.

Klasická "téčková" koncepce zůstala i v případě tohoto modelu zachována, takže nečekejte žádnou revoluci. Aparát je "placatá stříbrná krabička" s rozměrným 2,5 " velkým LCD displejem a několika tlačítky pro ovládání na zadní straně. Objektiv Carl Zeiss Vario-Tessar, pohybující se při zoomování uvnitř přístroje, je schován za krytkou, která se po zapnutí aparátu sama odkryje. Kromě spouště, zapínání a výše zmíněných prvků už na těle přístroje prakticky nic nenajdete. V Sony se už léta řídí heslem "v jednoduchosti je krása" a nedá se říci, že by nám tato tvůrčí filozofie výrazně vadila.

O kvalitu snímků se kromě objektivu Super HAD stará CCD, které v případě T33 nabízí 5,1 milionu bodů. To je rozlišení více než dostatečné pro amatérské fotografy, kteří si přístroj tohoto typu obvykle pořizují. Je pro ně připraveno hned devět režimů, aby mohli bez složitých voleb v menu jen mačkat spoušť, jakmile se někde něco šustne. O manuálním nastavení nemůže být prakticky ani řeč. Patříte-li k vyznavačům této funkce, musíte se poohlédnout po jiném modelu.

Velkým překvapením pro nás po zkušenostech s DSC-T1 a T3 nebyla ani rychlost přístroje - zapnutí trvá něco málo přes vteřinu, bez namáčknutí pořídí přístroj obrázek během necelých dvou desítek setin sekundy, s namáčknutím je zpoždění prakticky nepostřehnutelné. To je deviza, která je spolu s designem modelu T33 základem jeho dobrého jména. Trojnásobné přiblížení není v kategorii přístrojů nijak výjimečné, zajímavý je i jeden z přednastavených režimů, tzv. Magnifying Glass, který snímaný objekt digitálně zvětší a v podstatě vytvoří výřez z celého objektivem zabíraného obrazu (režim pracuje pouze v rozlišení 3 megapixely, 1 megapixel a VGA).

Nic ale není dokonalé, a tak ani tento model nebude ušetřen kritického pohledu. Fotky pořízené za denního světla jsou kvalitní a výrazné vady jsme na nich nenašli. Při fotografování za šera či při umělém osvětlení ale T33 není schopen věrně zaznamenat barvy. Přístroj není vybaven závitem pro stativ v těle, nejprve je nutné ho vsadit do dodávané kolébky. Ta také slouží ke spojení přístroje s počítačem. Nutnost často používat kolébku začne po čase obtěžovat, neboť tahat s sebou věc zabírající pomalu více místa než celý aparát není skutečně tím "pravým ořechovým".

Malinkatý, lehký a sexy - to je DSC-T33 od Sony. Ideální partner na cesty vyplněné především fotografováním exteriérů si majitele jistě získá i velmi dobrou výdrží baterie (podle výrobce 180 fotografií) a možností pořizovat VGA video s 30 snímky za sekundu. Kvalitní konstrukce a design jsou vedle dalších v recenzi zmíněných kladů už jen třešničkou na dortu. Zkreslení barev je při celkovém pohledu na přístroj ještě zanedbatelným záporem, neboť v náročnějších podmínkách ho jeho cílová skupina tak často používat nebude.

Sony DSC T-33

Cena vč. DPH: 12 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia-Pro

http://www.sonystore.cz

§§§§§


Kompakt v hávu profesionála

Lubor Jarkovský

C05P0302

Digitální fotoaparáty společnosti Casio většinou pěkně fotí, pěkně vypadají a dobře se s nimi pracuje. Jak ale dopadl pokus vytvořit první hybrid profesionálního přístroje a obyčejného kompaktu?

Z obrázku to není příliš patrné, ale přístroj je velmi malý (99 x 56 x 74 mm), i když vypadá jako pořádný profesionální aparát. Když poprvé uvidíte EX-P505 na vlastní oči, budete mít pocit, že nějaký šílený vědátor vytvořil stroj z filmu "Co je malé, to je hezké" a zmenšil "velký" foťák. Za malé rozměry se ale musí někde zaplatit, v tomto případě je cenou klasický hledáček či větší množství tlačítek pro ovládání nastavení. Prakticky vše musí uživatel dělat přes menu. Aby Casio proces nastavování expozice usnadnilo, má aparát na levé straně tlačítko "EX", po jehož stisknutí vyskočí na displeji menu pro nastavení vyvážení bílé (7 režimů + manuální), ISO (až 400), způsobu měření expozice a AF. Dalším trumfem Casia je výklopný displej (sám o sobě příliš kvalitní není), který oceníte jak v případě pořizování autoportrétu, tak například v davu, kde můžete dát přístroj nad hlavu a stále přesně zaměřit na cíl. Zvolení různých režimů včetně automatiky, poloautomatiky a manuálu probíhá pomocí klasického kolečka v horní části. Vysunutý úchop na ruku, na němž se nachází spoušť s kolečkem pro zoomovaní, je poměrně malý, což je vzhledem k rozměrům celého aparátu logické. Proto nečekejte, že vám EX-P505 padne do ruky podobně jako jeho větší kolegové.

Černý krasavec dostal do vínku pětimegapixelový snímač, který na vaši kartu odešle fotky v rozlišení 2 560 x 1 920 bodů. Objektiv s rozsahem ohnisek 6,3-31,5 mm (38-90 mm) a příjemnou světelností f3,3 až 3,6 nabízí pětinásobný optický zoom, jenž rozhodně přístroj neřadí k takzvaným ultrazoomům, ale běžnému uživateli bohatě postačí. Zkušené naopak potěší již zmiňované nastavení vyvážení bílé, tři režimy pro měření expozice či šestipolohová clona (rozsah f3,3 až 7,4). Ostřit můžete automaticky, kompletně manuálně (v menu) či můžete zvolit režim nekonečno a makro. Za zmínku určitě stojí i fakt, že v makro režimu lze snímat objekty už ze vzdálenosti pouhého jednoho centimetru. Hračičkové tedy mohou s chutí vyrazit do přírody fotit krásné květy či odpočívající hmyz. Rychlost závěrky se v automatice pohybuje od 1/8 do 1/2 000 sekundy. Při režimu priority času a v manuálu se čas zvyšuje až na 60 sekund, a tak se o své fotografie noční oblohy či měst nemusíte rozhodně bát.

Fotografie, které se ukládají do interní paměti (9,7 MB) nebo na SD/MMC karty, pořizuje toto Casio velmi pěkné. Samozřejmě, chyby se najdou - kupříkladu při ISO 400 je v tmavších místech obrázku vidět výraznější šum. Často také silně pocítíte absenci stabilizátoru obrazu, který by kompenzoval nemožnost udržet takto malý a lehký přístroj v naprostém klidu. Na druhou stranu nechybí EX-P505 funkce záznamu videa (rozlišení VGA, 30 fps, kódování MPEG4) s unikátní funkcí zachycení minulosti (snímač ukládá posledních 5 vteřin do mezipaměti a po stisknutí spouště je uloží).

Celkově se nám tento přístroj od Casia líbil a náročnějším fotoamatérům jej můžeme s klidem doporučit.

Casio Exilim EX-P505

Cena vč. DPH: 15 990 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, a. s. http://www.fastsro.cz

§§§§§


Grafika ATI pro nejnáročnější

Lukáš Erben

C05P0305

V současné době je 512 MB RAM cosi jako rozumný standard pro běžné pracovní či domácí PC. Koupíte-li si v takovém případě nový model Radeonu X800XL, ocitnete se v poněkud zvláštní situaci: vaše grafická karta bude mít stejně velkou paměť jako PC samotné.

Zatímco v minulosti bylo jaro obdobím, kdy výrobci grafických procesorů představovali nové generace čipů (aby pak na podzim uvedli jejich inovované či odlehčené verze), v letošním roce jsme se dočkali jen drobných novinek. V případě grafických karet ATI je to jednak technologie hypermemory pro sdílení hlavní RAM, tedy novinka pro ty nejméně náročné uživatele, ale i něco pro ty nejnáročnější: AGP verze Radeonu X850 XT PE, která dost možná už navždy zůstane nejvýkonnější grafickou kartou pro AGP (neboť novinky se budou v nadcházejících měsících patrně objevovat pouze v provedení PCI Express), a především nová verze Radeonu X800XL s 512 MB RAM.

X800XL 512 MB

Stejné modely grafických karet s různými velikostmi RAM bývají často spíše pastí na neinformované zákazníky. Zejména v případě karet střední či nižší třídy výrobce větší kapacitu RAM kompenzuje nižší frekvencí či užší sběrnicí - cena za kartu s dvojnásobnou pamětí je tak prakticky stejná, větší kapacita paměti na grafické kartě ale v takovém případě nemusí automaticky znamenat vyšší výkon - spíše naopak.

V případě výkonných grafických karet, mezi něž modely Radeon X800XL patří, ale naštěstí podobná pravidla příliš neplatí. Výrobci obvykle používají stejně rychlé paměťové moduly a za větší RAM je potřeba si adekvátně připlatit. Výhodou pochopitelně je, že větší (a dostatečně rychlá) RAM umožňuje vyšší 3D výkon zejména v případě, pokud používáte vysoká rozlišení a náročné efekty či filtry, které spolykají velké množství lokální paměti na grafické kartě. Nový Radeon X800XL se od předchozí verze liší i v několika podstatných detailech. Kromě masivnějšího a těžšího chladiče, který pochopitelně chladí i velké množství paměťových modulů (karta si ale stále vystačí s prostorem jediného slotu), jsou to zejména dva DVI výstupy, podobně jako u referenčních karet X850 XT PE v PCI Express verzi. Bylo by dobré, kdyby si co největší počet výrobců vzal z tohoto designu příklad - dva DVI výstupy jsou standardem pouze u drahých karet pro pracovní stanice, v současné době je ale využijí jistě i mnozí náročnější uživatelé doma či v kanceláři. Dlužno podotknout, že některé značky (například ASUS) už podobnou výbavu u několika modelů grafických karet ve vyšší třídě nabízejí.

Vzhledem k omezenému času, který jsme před uzávěrku měli na testování nového Radeonu X800 XL 512 MB k dispozici, jsme provedli srovnání zejména s původní verzí X800XL, neboť nás zajímalo, zda a jaký přínos má dvojnásobná velikost RAM. Zatímco v případě testu 3D Mark 2003 byl rozdíl zanedbatelný, u verze 2005 činil zhruba 5 %. V případě her byly rozdíly poměrně výrazné - v rozmezí 5-20 %, překvapením ale bylo, že při použití antialiasingu či anisotropického filtrování byly rozdíly menší než bez nich. Zdá se, že významnou roli hraje v takovém případě spíše výkon GPU a nikoliv velikost paměti na grafické kartě.

Zda tedy koupit nové grafické karty s 512 MB RAM (již brzy jich bude na trhu jistě na výběr větší množství) či nikoliv, záleží především na ceně, neboť větší paměť představuje až o 20 % vyšší výkon (v situaci, kdy grafická karta s větší kapacitou RAM pracuje na stejné frekvenci). Pokud ale hledáte cestu optimálního poměru ceny a výkonu, naleznete ji spíše u karet s 256 či 128 MB paměti.

X850XT PE: labutí píseň AGP

Nový hi-end Radeon pro slot AGP byl tak trochu překvapením. V prvních měsících letošního roku se totiž zdálo, že výrobci trh AGP grafických karet definitivně odepsali. Ohlášení "R850XTPE" tak bylo vcelku příjemným překvapením, o to příjemnějším, že se jedná o novou verzi čipu R481 s nativní podporou AGP (a nikoliv o PCIe procesor, doplněný řadičem RIALTO). Ostatně díky tomu, že ATI použilo novější čip a tedy i novější výrobní proces, je R481 z hlediska výrobních nákladů levnější než staré R420, které poháněly Radeon X800XT PE. Dobrou zprávou je jistě i to, že ATI plánuje AGP varianty dalších karet z řady X800, které byly doposud pouze ve verzích PCI-Express.

Platinová osmsetpadesátka má jádro taktované na 540 MHz, 512 MB paměti DDR3 s 256bitovou šířkou sběrnice a pracuje na efektivní frekvenci 1 180 MHz. Podobně jako u PCIe verze, i AGP karta je osazena vysokým chladičem vhánějícím vzduch zvnějšku PC skříně - zabírá tedy i sousední slot, podobně jako nejvýkonnější karty GeForce 6800. Chladič je ale ve standardním provozu velmi tichý a ani při hraní her se hlučnost nezvyšuje nad únosnou míru. Karta samozřejmě vyžaduje externí napájení, spokojí se ale s jediným molex konektorem.

V benchmarcích si Radeon X850XT PE vedl (jak jinak) naprosto fantasticky a bez problémů rozdrtil veškerou konkurenci zejména v Half-Life 2 (Canals8, XGA 135 fps), fantastických výsledků ale karta dosáhla i v 3D Marku 2005 (6 212 bodů). Doom3 zůstává pochopitelně doménou GeForce6, i tady jsou ale výkony nejsilnějšího Radeonu výtečné. Jediné, co u nového modelu ATI nelze pochválit, je pochopitelně cena. Jak už je u nejvýkonnějších grafických karet běžné, přesahuje 15 tisíc včetně DPH.

ATI Radeon X800XL 512 MB

Cena vč. DPH: nebyla stanovena

K testu zapůjčila firma: ATI Technologies

http://www.ati.com

ATI Radeon X850 XT PE

Cena vč. DPH: cca 16 000 Kč

K testu zapůjčila firma: ATI Technologies

http://www.ati.com

§§§§§


Futuristický šperk

Jaroslav Kasal

C05P0291

Jste příznivci hudby a rádi jí posloucháte nejen doma, ale třeba i na cestě do školy, do zaměstnání nebo při cvičení či vyjížďce na jízdním kole? Pak potřebujete malé a skladné zařízení, které bude vybaveno sluchátky, vydrží hrát na baterie dostatečně dlouho a zvládne interpretovat vaše oblíbené písničky dostatečně kvalitně. Pokud namítnete, že vám váš obstarožní walkman stále ještě dostačuje, je na místě seznámit se s novou generací MP3 přehrávačů, které nabízejí vynikající služby a velmi dobrý komfort při používání. A to komfort nesrovnatelný s jakýmkoliv walkmanem, CD přenosným přehrávačem (discmanem) nebo dokonce i se staršími generacemi mp3manů.

Produkt M-Bird XT-21 je vyroben v přitažlivě malých rozměrech 86,7 (výška) x 38,6 (šířka) x

x 18,7 (hloubka) mm a s hmotností 65 g. Tvůrci se na futuristicky vyhlížející krabičce doslova vyřádili. Slovo vyřádili však míníme v dobrém slova smyslu, protože chromové provedení, tvary a zkrátka celý design hodnotíme pozitivně. Některé ženy možná nebudou souhlasit, ale to už je jejich věc. Nám v redakci se chromová věcička na první pohled zalíbila.

M-Bird si nezaslouží pozornost pouze pro svůj netradiční vzhled, ale i z mnoha jiných důvodů. Jedním z nich je přítomnost dvou reproduktorků! Vývojáři je i přes malé rozměry dokázali do produktu vtěsnat. Výhodou je, že uživatel si v menu může zvolit, kam bude zvukový výstup směřovat. Lze aktivovat pouze sluchátka nebo reproduktorky, případně obojí, a také lze nechat firmware, aby zvolil výstup automaticky podle toho, zda jsou sluchátka zapojena či nikoliv. Výkon stereo reproduktorů není nijak extrémní, ale hlasitý "příposlech" občas není na škodu a potěší třeba skupinku teenagerů. Za pochvalu stojí rovněž interní paměť o kapacitě 512 MB, na níž se vejde pěkná řádka nejen skladeb, ale i celých CD. Firmware přehrávače dokáže dekódovat jak rozšířený formát MP3 (8-320 kbps), tak i WMA (32-192 kbps). Pokud máte zájem využívat paměť mp3mana také k ukládání dalších dat, samozřejmě můžete. Integrovaný USB konektor je lstivě skrytý a objeví se, pokud sejmete z produktu součást obsahující reproduktorek. Je trochu škoda, že zařízení podporuje pouze pomalejší přenosovou rychlost portu (USB 1.1). Příjemná je naopak snadná konektivita. Přístroj stačí pouze připojit a na všech modernějších operačních systémech podporujících USB přenosné disky už můžete začít kopírovat. Skladby je možné nahrávat do jakýchkoliv adresářů a posléze je v přehrávači snadno procházet, přehrávat celý obsah složek, vytvářet seznamy skladeb (playlisty) nebo nechat přehrávat skladby náhodně, opakovaně a podobně. M-Bird dokáže kromě hudebních souborů na integrovaném grafickém displeji zobrazovat i obsah textových souborů. Samotný displej zvládne zobrazovat čtyři řádky textu a v navigaci nechybí ani poměrně názorné ikonky. Zobrazení informací je jednobarevné, uživatel ale může měnit barvu textu. Pro každý režim (přehrávání, záznam, rádio) lze použít jinou barvu, tu lze navíc i uživatelsky namíchat z jednotlivých RGB složek (125 kombinací). Personalizace je skutečně příjemná a zahrnuje i cyklické opakování různých barev.

Samostatnou kapitolou je služba pro pořizování zvukového záznamu. Na rozdíl od většiny jiných záznamníků dokáže M-Bird ukládat data přímo do souborů MP3, a to nejen z integrovaného mikrofonu, ale i z externího zdroje. K tomuto účelu je na boku produktu konektor jack 3,5 mm. V menu lze dále nastavit kvalitu záznamu, podporován je také časový záznam s automatickým záznamem externího zdroje i integrovaného rádia. Aby nebylo poskytovaných služeb málo, nechybí v zařízení pokročilý ekvalizér, hodiny, miniaturní kalendář (přehledový), možnost vytvářet záložky pro oblíbené skladby, budík, je možné měnit rychlost přehrávání skladeb a přítomen je i režim pro učení jazyků (synchronizovaný záznam a přehrávání řeči z mikrofonu a přehrávání z výukového záznamu).

Poslední užitečnou službu jsme si nechali na závěr. Jedná se o integrované FM rádio. Co k němu říci? Snad jen, že jeho přítomnost a provedení skutečně potěší. Firmware dokáže automaticky vyhledávat a ukládat stanice. Paměť obsáhne dvacet stanic a pokud se vám některá z nich přestane zamlouvat, není problém ji jednoduše smazat nebo přidat novou. Výhodou rádia je, že ačkoli se pro příjem signálu jako antény využívá sluchátkového kablíku, lze v menu výstup přesměrovat i na integrované reproduktorky. Názvy stanic sice nelze vkládat, ale na displeji můžete sledovat frekvenci, což v praxi docela dostačuje.

Napájení produktu je realizováno s využitím interního Lithium Polymer akumulátoru. Podle výrobce lze přehrávat skladby až dvacet hodin se sluchátky a osm hodin při využití reproduktorů. Interní akumulátor se dobíjí přímo z USB portu.

Pokud bychom měli objektivně zmínit i nedostatky, pak lze upozornit na absenci slotu pro rozšiřující paměťovou kartu a na navigační systém, který je sice řešen joystickem, ale přesto bychom uvítali lépe propracovaný systém ovládání a přehledněji navržený systém menu. Nicméně i přes tyto drobnosti hodnotíme MP3 přehrávač jako velmi pokrokové řešení, které si bezesporu nalezne mnoho příznivců.

M-Bird XT-21

Cena včetně DPH: 4 990 Kč

K testu k zapůjčila firma: Umax http://www.umax.cz

§§§§§


Jako stvořené pro upgrade

Petr Matuška

C05P0289

Společnost ASRock před nedávnem představila několik základních desek pro nové procesory AMD Athlon 64. Byly mezi nimi i takové, které si svou neobvyklostí přímo říkaly o podrobnější testování a recenzi. Jde o modely ASRock K8 Combo-Z a ASRock K8Upgrade-760GX, které nabízejí nezvyklou možnost upgradu počítače - první ve formě změny procesoru z patice Socket 754 na Socket 939, druhá pak v základním provedení podporuje pouze patici 754, díky podpoře výrobce bude však možné dokoupit modul s rozhraním Socket 939.

ASRock K8 Combo-Z

Tato základní deska je přímo vybavena dvěma paticemi Socket 754 a Socket 939. Osadit v ní lze jednak procesory AMD Sempron (modely 2600+ až 3300+ a výše), jednak i procesory AMD Athlon 64, popřípadě AMD Athlon 64 FX. Řízení operací je svěřeno pouze jednomu čipu - Uli M1689, který dokáže obhospodařit oba dva procesory s rozdílnou paticí. Ne ovšem dohromady (což by bylo obzvlášť výjimečné řešení), ale osazena a funkční může být vždy pouze jedna patice. Výběr jednotlivého procesoru je svěřen čtyřem řadám jumperů na pravé straně a dále dalším dvěma řadám rozmístěných po obou stranách základní desky. Bohužel zde nenajdeme žádnou automatickou detekci, takže při změně procesoru je potřeba velmi pozorně změnit všechny jumpery.

Protože obě patice používají rozdílný paměťový řadič, nalezneme na motherboardu kromě dvou patic i dvojici slotů pro operační paměti DDR333 a DDR400. V horní části jsou umístěny dva sloty obsluhující patici Socket 754. V dolní části jsou tři paměťové sloty určené k použití s 939pinovým procesorem. Možnost osazení tří pamětí naznačuje, že pro procesory Socket 939 je k dispozici dvoukanálový přístup do paměti, na rozdíl od patice starší. Tím všechny odlišnosti končí, po zvolení a osazení procesoru se deska chová stejně jako jakákoliv jiná. Zbylá zařízení integrovaná na základní desce slouží oběma procesorům obdobně: jedná se o zvukovou kartu Realtek ALC850, 10/100 Mbit/s síťovou kartu a čip, zprostředkovávající komunikaci s okolím. Starají se o to dva Serial ATA porty, zvládající komunikaci rychlostí až 150 MB/s. Podporují RAID 0,1 a 0+1, dva ATA 133 a jeden FDD konektor. Na zadní straně jsou umístěné čtyři porty USB 2.0, jeden síťový, po jednom sériovém a paralelním rozhraní, PS2 a osmikanálový výstup ze zvukové karty. Pro případné rozšíření jsou připraveny tři sloty PCI a jeden AGP 4x/8x.

Příslušenství není příliš bohaté, čítá pouze dva kabely SATA, dva ATA a velmi podrobný manuál, v němž je do detailu popsán průběh instalace základní desky do počítačové skříně. Instalace samotná je opravdu dílem okamžiku, problémy se objevily ovšem při instalaci operačního systému. K dispozici nebyla disketa s ovladači k SATA zařízením, tudíž operační systém MS Windows XP nelze nainstalovat. Tuto disketu lze vytvořit z dodaného CD, ne každý má však k dispozici počítač, na němž by tuto operaci provedl. Druhý problém, na který jsme narazili, byla nepříliš velká stabilita systému. K dispozici jsme měli totiž základní desku s první verzí BIOSu v1.0. Po nahlédnutí na webové stránky výrobce jsme s velikým potěšením zjistili, že je k dispozici již osmá (!) verze BIOSu, která řeší všechny neduhy, s nimiž jsme se setkali. Po úspěšné aktualizaci na verzi BIOS v1.8 byl systém naprosto stabilní a i v testech si základní deska značně vylepšila skóre. Lepší je i podpora funkcí v BIOSu, kde jsme objevili všechny potřebné funkce k podrobnému nastavení počítače. Výkonnostně si vedla základní deska poměrně slušně, oproti čipsetu VIA K8T800 Pro byly hodnoty testů zhruba o 5 procent nižší, což je dáno vlastností použité čipové sady.

ASRock K8Upgrade-760GX

Druhá testovaná základní deska s modelovým označením K8Upgrade-760GX dává tušit, že je taktéž určena pro případný upgrade procesoru, nyní je ovšem tento proces řešen jiným způsobem - přídavným modulem, který se umístí do slotu mezi čipovou sadu a AGP port, a tím se deaktivuje patice 754 a příslušné zařízení. Na něm se nachází patice pro 939pinové procesory AMD a paměťové sloty. Přídavný modul není součástí balení. Spolupráci všech integrovaných zařízení zajišťuje čipová sada SiS 760GX spolu s South Bridge SiS 964.

Model podporuje maximálně dva moduly operační paměti DDR333 a DDR400. Ostatní výbava je dána velikostí desky miniATX: dva PCI sloty, jeden AGP 4x/8x, dva ATA 133 a dva SATA řadiče, ze zadní strany šest USB 2.0 portů spolu s jedním síťovým a s dvojicí sériového a paralelního portu. K dispozici je i integrovaná grafická karta Mirage2 Graphics s 128 MB paměti. Výbava tohoto modelu je pouze základní a tvoří ji pouze dva kabely ATA66 a jeden SATA, manuál a CD s ovladači. BIOS desky je stejně jako model K8 Combo-Z dostatečně vybaven a nepohorší ani náročného uživatele. Výhoda tohoto motherboardu spočívá zejména v ceně, která se pohybuje okolo 1 700 Kč vč. DPH, proto jsou zde pouze 2 SATA řadiče a stejně jako u minulého modelu úplně chybí Firewire IEEE 1394.

ASRock K8 Combo-Z

Cena vč. DPH: 2 300 Kč

K testu zapůjčila firma: Asbis

http://www.asbis.cz

ASRock K8Upgrade-760GX

Cena vč. DPH: 1 706 Kč

K testu zapůjčila firma: Asbis

http://.asbis.cz

§§§§§


Dotkněte se hudby

Lubor Jarkovský

C05P0290

Při výběru MP3 přehrávače se už v současnosti nelze vyhnout záplavě miniaturních jukeboxů, s nimiž se v minulém roce doslova roztrhl pytel. Motto výrobců je jediné: "Přiblížit se velikostí přístroje klasickým flashům, velikostí paměti je však několikrát překonat." iRiver H10 není jiný, navíc se připojuje k Sony a Applu a představuje dotykové ovládání.

Dlouho a netrpělivě očekávaný iRiver H10 s 5GB diskem konečně po několika posunutích termínu uvedení dorazil do našich končin. Přestože je k mání celá řada minijukeboxů dalších značek, iRiver vždy přišel s přístrojem převyšujícím konkurenci o celou třídu, a tak nikdo od H10 nečekal nic jiného než zachování tohoto statutu quo. Ale nedočkal se.

Jukebox H10 je po dlouhé době prvním produktem této značky, který nic nového do oblasti MP3 přehrávačů nepřináší (dotykové ovládání měli dříve jiní) a naznačuje, že by se celá koncepce přehrávačů nejslavnější korejské společnosti v oblasti audia mohla změnit. H10 je totiž přístrojem, který jako vůbec první iRiver nabízí systém řazení skladeb podle ID3 tagů, což je noční můra snad každého uživatele a výrobci to ne a ne pochopit. Stačí, aby název interpreta byl jednou se členem "the" a jednou bez, a přehrávač vám vytvoří dvě skupiny, což ve výsledku znamená neuvěřitelný nepořádek v nahrané hudbě, případně hodiny trávené opravou tagů. Naštěstí však iRiver nezapomněl na svou minulost a klasický browser se stromovým systémem složek a skladeb je stále součástí softwaru přístroje. Tím se dostáváme v podstatě i k ovládání, které je řešeno, jak již bylo řečeno výše, jakýmsi touchpadem. Pro kontrolu hlasitosti je to věcička skutečně výtečná, nikoliv však pro další práci. Kromě toho, že velice často nenajedete na tu správnou položku, je celá koncepce ovládání podřízena implementaci tohoto touchpadu. Vše se tak najednou zdá složitě řešené, tlačítek je zbytečně mnoho a po chvíli používaní začnete toužit po úžasně jednoduchém původním řešení, které bylo jedním z důvodů, proč byl iRiver vždy špičkou pyramidy. Technologický pokrok je úžasný, ale na otravný hmyz často stačí místo nejnovějšího typu atomové bomby obyčejná léty praxe prověřená plácačka na mouchy.

Další věcí, která nás na H10 zarazila, je kvalita displeje. Přehrávač je sice vybaven aktivním TFT, ale vinou mizerného rozlišení a hrubšího rastru má člověk pocit, že drží levný produkt tuctové asijské značky. Zní to zřejmě jako hodně silná káva, skutečnost je však bohužel taková.

Zatím to vypadá, že na novém iRiveru není snad nic dobrého, ale na věc se nelze dívat jen černě. Konstrukce přístroje je tradičně na vysoké úrovni, dodávané příslušenství také a funkcí má H10 dost. Kupříkladu ekvalizér obsahuje obrovské množství přednastavených křivek pro určité druhy hudby, lze použít i vlastní nastavení či poslouchat hudbu s efekty SRS WOW. V oblasti podpory formátů jsme však zažili opět menší zklamání, neboť H10 přehrává jen MP3 a WMA. Podpora OGG chybí, doufejme, že ji vyřeší nejbližší firmware. Zobrazovat lze i soubory JPEG a TXT, poslouchat rádio, nahrávat z jiného přístroje pomocí line-in vstupu či pořizovat záznam hlasu (i z rádia). Přenos hudby probíhá přes rozhraní USB 2.0, a to buď přímo ve Windows, nebo pomocí dodávaného softwaru iRiver plus. Pokud chcete řadit skladby podle tagů, musíte použít manažer.

Nebyl byl to iRiver, kdyby alespoň na poslední chvíli nevytáhl z rukávu nějaký trumf. Tentokrát je to menu kompletně přeložené do češtiny. Ano, nemluvíme pouze o podpoře české znakové sady, ale o českém menu se vším všudy. To je věc skutečně chvályhodná. Rozhodně nás však není schopna přesvědčit o tom, že iRiver H10 je skvělým přístrojem. Při srovnání s konkurencí je stále ještě o kousek lepší, ale v rámci vlastní značky visí nad hlubokou a temnou propastí. Navíc je jeho cena natolik přemrštěná, že vám doporučujeme raději se podívat i po jiných hračkách ze stejné stáje.

iRiver H10

Cena vč. DPH: 10 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR, a. s.

http://www.fastsro.cz

§§§§§


Je libo chladný Intel?

Petr Matuška

C05P0300

Dnešní doba nepřeje tichým počítačům, nové výkonnější komponenty nejsou hlučnější než dříve, ale produkují více tepla, které je třeba nějakým způsobem z počítače odvést. Hluk větráčků mnohdy přehluší zvuky z pevných disků nebo optických mechanik. Ale co když se uživatel rozhodne pořídit si výkonný, přesto relativně tichý počítač? U sestav s procesory AMD to není problém, protože je u nich využita technologie pro snížení odpadního tepla produkovaného procesorem. Na procesoru tedy může být méně hlučný chladič.

Na změnách zapracovala také společnosti Intel, která u svých procesorů s novým jádrem Prescott 2M snížila odpadní teplo. Příkladem může být PC sestava Kvazar Pro s procesorem Intel Pentium 4 660, pracujícím na frekvenci 3,6 GHz a využívající výhod jádra Prescott 2M. Jako základ slouží základní deska Intel Black Canyon 2, pracující s čipovou sadou Intel i925XE. Právě díky použití prakticky nejrychlejšího dostupného procesoru společnosti Intel se nám nechtělo věřit, že teplota procesoru v klidovém stavu byla na hranici 37 stupňů Celsia. Přitom byl počítač dostatečně tichý, a tak rozhodně nehrozila situace, že by vám kazil požitek z noční filmové reprodukce. Při plném zatížení procesoru se teplota vyšplhala těsně nad hranici 50 ?C. Díky tomuto faktu jsme očekávali netradiční chlazení procesoru vodní či pasivní. Jak jsme se následovně přesvědčili, po otevření počítačové skříně byl k dispozici pouze originální k procesorům přidávaný chladič Intel a jeden přídavný větrák, umístěný na zadní straně skříně INWIN S5646. Chlazení mohutně pomáhala šachta od procesoru k boku skříně, kudy odcházel teplý vzduch. Chlazení bylo účinné i při maximálním zatížení procesoru a potažmo celé sestavy, kdy při kódování videa pomocí programu DVDShrink vystoupala teplota procesoru až na 60 stupňů, ale prakticky hned po ukončení kódování klesla o 10 stupňů a dále klesala zpět k hranici 37 stupňů. I zbývající komponenty byly vybrány s ohledem na co nejnižší hlučnost: grafická karta s procesorem nVidia GeForce 6600 a tichým chladičem, dva pevné disky Maxtor spojené do RAID 0 s kapacitou pole 160 GB. V počítačové sestavě byla i DVD mechanika Sony, zvládající zápis na CD i DVD formáty, a čtečka paměťových karet s podporou jednoho portu USB 2.0. Rozmístění kabelů uvnitř počítače bylo vcelku přehledné, jednotlivé kabely jsou svázané dohromady, ale přesto by si zasloužily lepší umístění, vzhledem k menší velikosti počítačové skříně.

Z hlediska výkonu si vedla sestava velmi dobře - díky použitému procesoru a 1 GB RAM typu DDR2 ve spolupráci s polem RAID 0 fungovala naprostá většina aplikací nadmíru dobře. Co by mohlo v budoucnu mírně vadit, je použitá grafická karta s čipem GeForce 6600, bohužel bez přívlastku GT. Na této počítačové sestavě je vidět pokrok společnosti Intel, kdy k razantnímu snížení teploty procesoru nejsou zapotřebí speciální chladící zařízení, ale pouze počítačová skříň s dobře navrženým chlazením a procesor Intel s podporou šetření energie Enhanced Intel SpeedStep Technology.

Kvazar Pro

Cena vč. DPH: 38 300 Kč

K testu zapůjčila firma: Kvazar-Micro, s. r. o., http://www.kmczech.cz

§§§§§


Velmi dobrý zvuk

Lukáš Erben

C05P0307

Nabídnout to nejlepší hráčům i milovníkům kvalitního zvuku je už několik let cílem nejvyšších modelů Audigy. Creative se o to nyní znovu pokouší s modelem 4 Pro.

Skutečně kvalitní reprodukce zvuku je především věrná, neutrální a bezchybná - zvukovou kartu, která splňuje tyto požadavky, lze připojit nejen k levnějším či dražším PC reproduktorům, ale i ke kvalitnímu komponentovému Hi-Fi zesilovači, případně ji použít pro poloprofesionální zpracování zvuku či vytvoření miniaturního domácího studia. Zvukové karty splňující tyto požadavky jsou na trhu pochopitelně již mnoho let (od legendárních Rolandů přes Turtle Beach a Terratec po Audiotrak, M-Audio a E-MU) - obvykle ale nabízely jen omezenou podporu nejnovějších standardů pro 3D zvuk a potažmo herní ozvučení - tedy EAX3 či EAX 4/HD. Důvodem bylo pochopitelně to, že si společnost Creative pečlivě střežila nejnovější generace EAX a používala je výhradně u svých vlastních karet (EAX3 a EAX4 jsou ostatně poměrně úzce spjaty s DSP procesory EMU10K1 a jejich následovníky - a i ty patří výhradně Creative). Jedinou dostupnou kombinací, která nabízela nejnovější standardy pro herní 3D zvuk spolu s kvalitní reprodukcí a podporou "studiových standardů" (jako je ASIO), tak byly platinové edice karet Audigy a Audigy 2. Jenže ani Audigy 2 Platinum EX se kvalitou reprodukce (zejména v režimech 24bit) nedokázala vyrovnat konkurenčním hi-end kartám. Audigy 4 Pro by, už podle svého označení, měla pomyslnou propast mezi herními a poloprofesionálními kartami konečně překlenout. Podle všeho se navíc jedná o poslední exemplář Audigy pro rozhraní PCI. Nová generace bude patrně postavena na nových DSP procesorech a určena pro rozhraní PCI Express. Audigy 4 Pro doznala hardwarových změn zejména v případě DAC převodníků, které mají významný vliv na kvalitu zvukového výstupu. Audigy ani nyní nenabízí kódování do Dolby digital a jedinou výstupní cestou pro vícekanálový zvuk jsou tak analogové konektory - o to důležitější jsou DAC. Karta má pochopitelně na externím boxu i digitální vstupy a výstupy, na ně lze ale poslat pouze signály stereo, prologic, případně je použít jako průchozí pro AC3 proud z přehrávaného filmu či DVD. Pro zajištění osmikanálového (7.1) výstupu je osazena dvojice čipů Cirrus Logic CS4398, které patří ke špičce mezi 24bitovými DAC. To mimo jiné znamená, že na všech výstupech nabízí karta stejnou kvalitu, podobně jako poloprofesionální a profesionální karty E-MU, které Creative také vyrábí - kvalita zvukového výstupu by přinejmenším teoreticky měla vyhovovat i nejnáročnějším uživatelům. Hlavní řídící procesor DSP nese označení CA10200ICT a jedná se o inovovanou verzi CA0102-ICT, který byl použit u Audigy 2 ZS.

Zatímco výstupy na samotné kartě, řízené DAC Cirrus Logic, jsou určeny prakticky výhradně pro zapojení k 5.1 a ž 7.1 reprosoustavě či AV recieveru, pro připojení dalších zařízení slouží externí breakout box, který je prakticky identický s platinovými edicemi Audigy 2 (2x firewire, 2 x 6,3 mm jack pro mikrofon a linkový vstup, 6,3mm jack pro sluchátka, regulace hlasitosti, CMSS volbu, optický a koaxiální vstup a výstup, MIDI rozhraní a speciální Creative 5.1 digitální výstup pro reprosoustavy). Součástí výbavy je též infračervené dálkové ovládání a bohatá sada softwaru (MediaSource, přehrávač DVD Audio, CubaseLE, WaveLab Lite, Fruity Loops Studio 4, hry Thief Deadly Shadows (EAX4) a Hitman II (EAX3) a disk s ukázkami DVD Audio. Přibalená kabeláž je poměrně skromná - chcete-li kartu připojit k AV recieveru kvalitními kabely, počítejte s dalším výdajem v rozpětí 500-2000 Kč.

S kvalitou reprodukce jsme byli nadmíru spokojeni. Po poslechové stránce lze stěží něco vytknout, při měřeních pomocí testů RMAA bylo sice možné odhalit některé drobné nedostatky (například při reprodukci zvukového CD, které karta interně resampluje ze 44 na 48 KHz). Přehrávání z jiných zdrojů jako je DVD-Audio ale bylo bezproblémové jak subjektivně, tak při měřeních. Právě u zmiňovaného DVD-Audio nás ale značně rozladilo, že karta při reprodukci deaktivuje digitální výstup (coby ochranu autorských práv). SNR hodnoty se pohybují od 95,5 do 108,3 dB (u 16bit/44kHz resp. 24bit/96kHz) a dynamický rozsah dosahuje prakticky stejných hodnot. Frekvenční odezva má odchylku hluboko pod mezí tolerance a pochvalu zaslouží i hodnoty THD (1 kHz) a separace kanálů. Subjektivní poslechové testy jsme prováděli na studiových monitorech M-Audio Studiophile LX-4 (www.disk.cz) a na sestavě domácího kina s A/V recieverem Yamaha RX-V400 (EISA reciever roku 2004) a 6.1 reprosestavě Magnat.

Audigy 4 Pro skutečně spojuje svět počítačové zábavy a her se světem poloprofesionálního zpracování zvuku. Nabízí prakticky perfektní kvalitu reprodukce, podporu ASIO nahrávání (včetně ASIO 2.0 24/96), má ale pouze klasické (nevyvážené) vstupy. Creative se konečně podařilo splnit to, co bylo uživatelům slíbeno v případě karet "Platinum" Audigy a Audigy 2. Cena Audigy 4 Pro sice není zrovna nízká, pro spojení perfektního 3D zvuku s kvalitní reprodukcí a editací však jen stěží naleznete srovnatelnou alternativu. Nemusíme snad zdůrazňovat, že pro kvalitní poslech je potřeba ke kartě dokoupit studiové reproduktory "monitory" (cca 8-20 tisíc) nebo kvalitní komponentové domácí kino (cca 25-100 tisíc). Jinak se celková kvalita zvuku rozhodně neprojeví a jedná se tak o vyhozené peníze.

Creative Audigy 4 Pro

Cena včetně DPH: 6 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Creative,

http://www.creative.com

§§§§§


Kancelářská dvojka

Tomáš Jirásko

C05P0292

Sony SDM-S94

Devatenáctipalcový SDM-S94 nabízí uživateli velice atraktivní vzhled, ale bohužel pouze průměrný obrazový výkon. Nicméně je plně dostačující pro naprostou většinu "business" aplikací, zde ovšem pole působnosti tohoto monitoru končí. Díky nižší svítivosti 250 cd/m2 a oproti ní relativně vysokému kontrastu 500 : 1 totiž působí příjemně na oči jen za běžných světelných podmínek. Monitor si v této konfiguraci dokáže velice dobře poradit s podáním šedé škály a velice dobře tak zobrazit text. Nicméně uživatelé trpící zhoršeným zrakem mohou mít při práci večer, pouze s nepřímým zdrojem světla, nepříjemný pocit právě ze slabšího podsvícení. Při testu za použití výkonné grafiky (v našem případě ATI X850) se samozřejmě objevily problémy se saturací barev, ale k tomuto poznatku se v kanceláři těžko dopracujete. Částečně je tento fakt zapříčiněn i pomalejší odezvou. Díky celkově poddimenzovanému výkonu se S-94 ani příliš nehodí pro sledování DVD.

Sony však nabídne jedny z nejlepších úhlů pohledu, což při prezentacích může být daleko důležitější než cokoliv jiného. Umožňuje totiž dobrou viditelnost dostatečnému počtu osob, podílejících se na transakci či projektu. Ne každý monitor je pro takové účely z technického hlediska použitelný.

SDM-S94 je vhodný pro běžné kancelářské použití a ovšemže se jedná o naprosto jasnou volbu, pokud potřebujete dávat na odiv, že prostě máte Sony.

Acer AL1922hs

Tento devatenáctipalcový multimediální monitor s nativním rozlišením 1 280 x 1 024 pixelů s DVI a VGA vstupem nabídl stabilní obraz s dobrým vykreslením barev. I při nízké svítivosti 250 cd/m2 a kontrastním poměru 500 : 1 je text dobře čitelný a ostrý. V části testů věnované zobrazení videosekvencí měl u rozsáhlejších ploch monitor problémy s vykreslením přechodů v odstínech černé. Na analogovém vstupu jsme zpozorovali problémy se zobrazením světlešedé škály, od toho se samozřejmě odvíjejí i problémy s podáním polotónů v černé, což je ovšem v této třídě monitorů obecný problém. Ovládání monitoru je soustředěno do pětice tlačítek, umístěných na spodní straně. Nabízený OSD byl přehledný a intuitivní. Ve výbavě najdeme dvojici integrovaných reproduktorů, jejichž vyznění je naštěstí neutrální a nekazí celkový dojem.

Díky implementaci pivotu jsou možnosti nastavení tohoto monitoru vynikající a ideální pro kancelářskou práci. Menší výtku si však zaslouží uchycení výškového nastavení, kdy je tubus uchycen pouze závlačkou.

AL1922 nabídne dobrý grafický výkon za zajímavou cenu. Jako univerzální kancelářský monitor s přesahem do SOHO segmentu, je tento model ideální. Hráče akčních her ovšem nepotěší dnes již průměrná odezva 25 ms.

Sony SDM-S94

Cena vč. DPH: 15 740 Kč

K testu k zapůjčila firma: Sony ČR

http://www.sony.cz

Acer AL1922hs

Cena vč. DPH: 13 100 Kč

K testu k zapůjčila firma: Acer ČR

http://www.acer.cz

§§§§§


Bez hledáčku a s velkým displejem

Rani Tolimat

C05P0294

Mezi digitálními fotoaparáty nepatří BenQ mezi nejznámější značky, model DC E53 je však na první pohled zajímavý. Výrobci se očividně inspirovali současnou špičkou v oblasti stylových miniaturních přístrojů a E53 připomíná třeba Panasonic FX7 nebo Casio Z55, což rozhodně není špatná vizitka. Této kategorii odpovídá i rozlišení 5 MPix, vzhledem k relativně nízké ceně okolo 7 000 Kč je tedy první dojem veskrze příznivý. Přispívá k němu i obsah základního balení, v němž najdeme SD kartu s 32 MB a velmi praktickou redukci s USB kabelem a dobíječkou.

Podobně jako u Panasoniku FX7 nemá přístroj hledáček - ten padl za oběť displeji s úctyhodnou úhlopříčkou 6,4 cm. Displej je ostrý a nabízí vcelku věrné barevné podání, pouze v prudkém slunci by mohl být čitelnější. Vpravo od displeje se nachází ovladač zoomu, tři tlačítka a navigační kolébka. Kromě vypínače, spouště a základního přepínače režimů (fotografování, video a prohlížení) už fotoaparát žádné další ovládací prvky nenabízí. Navigační kolébka slouží kromě pohybu v menu k přepínání makrorežimu a jediného (!) motivového programu (krajina), dalšími šipkami lze měnit režimy blesku, korekci expozice a nastavení samospouště. Trojice ovládacích tlačítek umožňuje vstup do menu, změnu zobrazení displeje a mazání fotografií. Dalších několik funkcí lze ovládat přes menu - jmenovitě jde o velikost a kvalitu snímků, digitální obrazové parametry (ostrost, kontrast, sytost), vyvážení bílé (automatika, 5 variant a také trochu překvapivě ruční nastavení), citlivost ISO (50-200) a měření expozice (maticové nebo bodové). Přibližně třívteřinový náběh nijak neohromí, pohyb zoomu je o něco svižnější. Pochvalu zaslouží spolehlivé asistenční přisvícení pro ostření v šeru, přístroj dokáže vcelku zaostřit i do úplné tmy. Dobré je i zobrazení expoziční hodnoty a histogramu na displeji během fotografování.

Při práci s fotoaparátem ale bohužel narazíme i na problémy. Tím nejvážnějším je nemožnost jakkoli ovlivnit expozici při fotografování, pokud tedy nepočítáme nastavení ISO nebo korekci expozice. Chybí i elementární motivové programy jako sport nebo portrét, o možnosti nastavit ručně clonu či čas ani nemluvě. Ještě horší je situace při fotografování s bleskem. Při jeho zapnutí nastaví automatika až na výjimky čas 1/50 s, což je na hranici udržitelnosti z ruky, čas ale nelze nijak změnit. Blesk je navíc příliš silný a blízké objekty spolehlivě přepálí, intenzitu regulovat nelze.

Problematická je také kvalita fotografií. Barevné podání je věrné, ale vzhledem k relativně vysokému rozlišení je na snímcích až podezřele málo detailů, také ostrost objektivu není nijak výjimečná. Při nízké citlivosti ISO 50 vypadají snímky docela dobře, ale při ISO 100 je začne rušit šum a ISO 200 prakticky nelze použít, kresba se pod nánosem šumu zcela vytrácí. V kontrastních scénách se projevuje výrazně omezený dynamický rozsah a také velice silná chromatická aberace.

BenQ E53 může vyhovovat milovníkům povedeného designu, kteří ale nemají zájem vnášet do fotografování jakékoliv tvůrčí podněty a příliš jim nezáleží ani na kvalitních snímcích.

BenQ DC E53

Cena vč.DPH: 6925 Kč

K testu zapůjčila firma: BenQ, http://benq.cz

§§§§§


MEGA VIEW 566 - kino do kapsy

Tomáš Varoščák

C05P0333

Když se před několika lety začaly objevovat první MP3 přehrávače s pevnými disky, bylo více než jasné, že až se podaří vytvořit dostatečně kvalitní a cenově dostupné malé displeje, nebude nic bránit tomu, aby tyto přístroje přehrávaly i filmy a videosekvence. Tehdy to sice byla ještě hudba vzdálené budoucnosti, ale první vlaštovky se na západních trzích začaly objevovat už v loňském roce. Jako jeden z pionýrů se v této oblasti blýskla společnost Creative, známý inovátor na hudebním poli. Nicméně její před více než rokem ohlášený Zen Portable Media Center stále nedorazil do Česka ani v podobě produktového vzorku pro účely recenzí. A tak se prvním podobným zařízením, které se nám dostává do rukou, stal MEGA VIEW 566 od MSI.

Tento produkt představuje již druhý počin společnosti MSI na tomto poli a od staršího modelu 561 jej odlišuje jen pár drobností. Z čelního pohledu vypadá vcelku elegantně, neboť přední stranu tvoří rozměrný displej, zasazený do černého rámu, v jehož levém horním rohu je chromovaný ovládací joystick a dvojice tlačítek. Pravá hrana přehrávače je robustnější a pro lepší uchycení v dlani je vroubkovaná. Zatímco zpředu není designu příliš co vytknout, zadní strana ale svou strohostí, plastovostí a přítomností nálepky připomíná nejlevnější varianty tetrisu z asijského tržiště. Boky přístroje pak ukrývají konektory, jmenovitě napájecí, USB, pro sluchátka, vstup a výstup pro video, dále tlačítka pro vypnutí, nahrávání a regulaci hlasitosti.

Hned po zapnutí se dosti výrazně připomene další slabší stránka přehrávače. I když displej rozhodně nemá výrazné vady, nepatří k největším přednostem produktu. Grafická podoba menu je podle našeho názoru dosti odpudivá. Nejde jen o velikost fontů, barevnou kombinaci či grafický styl, prostě celé menu dýchá dětinskou atmosférou a při procházení v menu si připadáte jako v nějaké předpotopní video

hře a ne v moder-ním kapesním přehrávači filmů. Škoda, tohle se MSI opravdu nepovedlo.

Co se týče funkcí, hlavním tahákem je samozřejmě přehrávání filmů. MEGA VIEW 566 podporuje formáty MPEG-4 SP, DivX 3.11/4/5, Motion JPEG a WMV-9 SP@ML. To ovšem neznamená, že přehraje všechny soubory s touto kompresí. My jsme například zaznamenali problémy u některých MPEG-4 filmů, které na počítači šly přehrát bez problémů. Sledování filmů na malém TFT displeji samozřejmě vyžaduje určitou toleranci a ještě o něco více jí musíte projevit při natáčení přístroje a při intenzivnějším světle. Úhly zobrazení rozhodně nejsou ideální a filmy proto doporučujeme sledovat pouze v interiérech, venku jen v období od soumraku do úsvitu. Při přímém slunečním světle byste neviděli vůbec nic. Vestavěný reproduktor poskytuje při absenci sluchátek v klidnějším prostředí dostatečnou hlasitost, ale kvalita zvuku je spíše podprůměrná. Dalším velkým nedostatkem přehrávače je fakt, že nepodporuje většinu běžných titulků. Výdrž baterie se pohybuje okolo čtyř hodin, což při přítomnosti náhradního akumulátoru dává dohromady příjemných osm hodin na sledování filmů.

Kromě filmů si MEGA VIEW 566 rozumí i s obrázky ve formátu JPEG, GIF, BMP a TIFF, které můžete prostřednictvím slotu pro SD karty stahovat přímo z fotoaparátu podporujícího tento formát a poté podle libosti prohlížet. Nechybí ani možnost přehrávat hudbu ve formátech MP3, WMV a WAV. Při přehrávání je možné zvolit různé nastavení ekvalizéru a potěšující je podpora českých znaků - na oplátku ale chybí ID3 tagy. Vizuální kvalita softwarového MP3 přehrávače taktéž není nijak závratná.

Aby byl výčet funkcí kompletní, je třeba zmínit ještě možnost nahrávání zvuků a videa, dále přenosný USB 2.0 disk a u některých modelů i FM přijímač. Přes všechny funkce máme z MSI MEGA VIEW 566 rozpačitý pocit. Je to sice navýsost zajímavá věc, ale stejně jako všechny první vlaštovky trpí řadou neduhů. Pokud produkt potřebujete již nyní, potěší vás zajímavá pořizovací cena. Trpělivějším zájemcům možná trh časem nabídne propracovanější alternativy.

Mega View 566

Cena vč. DPH: 9 990 Kč

K testu k zapůjčila firma:

LEVI International, http://www.levi.cz

§§§§§


Projektor NEC HT510

Jaroslav Kasal

C05P0295

Není to příliš dávno, kdy jsme vám na stránkách PC WORLDu představili domácí projektor Nec HT410. V recenzi jsme psali o několika kladech a zmínili jsme i jeden podstatný nedostatek - nízké rozlišení zobrazovacího prvku (854 x 480 bodů). Dnes se nám do rukou dostává nový projektor. Nese označení Nec HT510 a na první pohled vypadá zcela identicky jako jeho (již zmíněný) příbuzný HT410. Podstatné vylepšení, které jsme i my výrazně přivítali, představuje vyšší rozlišení zobrazovací matice na příjemných 1 024 x 576 bodů. Nicméně začněme s výčtem vlastností Nec HT510 pěkně po řadě.

Zařízení je vyrobeno v oblých a (stejně jako HT410) velmi netradičních tvarech. Tělo produktu je bílé a s trochou nadsázky lze říci, že i zajímavě protáhlé až válcovité. Celkový design sice nehodnotíme jako nejpřitažlivější, nicméně je možné, že existují i uživatelé, kterým se bude originální vzhled líbit.

Uvnitř zařízení se nachází technologie DLP (Digital Light Processing) se zobrazovacím prvkem DMD (Digital Micro-Mirror Device) o úhlopříčce 0,6". Čip nabízí nativní širokoúhlé rozlišení 1 024 x 576 bodů. Standard bychom mohli označit jako WPAL, tedy širokoúhlý PAL. Režim WPAL je nejvhodnější formát pro zobrazování DVD titulů vytvořených s poměrem stran 16 : 9. Samozřejmě, že i standardní PAL 4 : 3 lze sledovat ve vysoké kvalitě. Velkou výhodou totiž je, že při zobrazení nedochází k žádnému přepočítávání velikosti obrazu, při kterém nezřídka znatelně trpí kvalita zobrazení.

Projekční lampa ve spolupráci s optikou a zobrazovací technologií nabízí světelný tok o síle 1 000 ANSI lm, což na dnešní dobu není sice převratně vysoká hodnota, nicméně v domácím prostředí, kde jsme produkt zkoušeli, jsme neměli problémy. Samozřejmě, že zatemnění místnosti (například závěsy nebo žaluziemi) lze jen a jen doporučit. Při dobrých světelných podmínkách jsme mohli dokonce přepnout projektor i na ekonomický režim, při němž se prodlužuje životnost lampy ze standardních 2 000 hodin na cca 3 000 hodin a navíc je projektor příjemně tichý. DVD film jsme sledovali v těsné blízkosti produktu a ani tak nás zvuk větráčku nijak výrazně nerušil. V domácím prostředí je vhodné zmínit i kontrastní poměr, který je výrobcem udáván na 1 200 : 1.

Z technologického hlediska je na projektoru zajímavá konstrukce objektivu. Umožňuje pomocí otočného kolečka precizně nastavovat výškový náklon objektivu. Díky tomu není nutné projektor pracně podkládat nebo jinak měnit jeho polohu. Stačí využít otočného kolečka a nastavit tak výšku, do níž bude generován obraz. Výhodou tohoto systému je fakt, že nemusíte využívat funkci digitálního keystone, která již z principu výrazně snižuje kvalitu obrazu. Pochvalu zaslouží i dálkové ovládání s podsvícením kláves a obrazovkové menu, které umí i český jazyk.

Při praktickém testu nás potěšilo rovněž příslušenství projektoru. Obsahovalo mnoho propojovacích kabelů. Kabely nejsou nijak šizené, mají solidní délku a naleznete mezi nimi všechny potřebné druhy - např. VGA, S-Video, kabel pro kompozitní signál zakončený konektory Cinch (RCA), kabel pro složkový přenos RGB (3x RCA) i dvojitý kabel pro přenos stereozvuku. Jak je vidět, uživatel nebude muset nic dokupovat.

Na rozdíl od HT410, který se pro evropský trh vůbec nehodí, lze o produktu HT510 konstatovat pravý opak. Je pouze otázkou, zda si videoprojektor s příjemnými parametry nalezne příznivce, kteří do něj budou chtít investovat.

Nec HT410

Cena vč. DPH: 71 389 Kč

K testu zapůjčila firma: NEC, http://www.nec.cz

§§§§§


Revoluce nebo evoluce?

Rani Tolimat

C05P0297

Tungsteny řady E mají mezi kapesními počítači značky Palm (dnes správněji palmOne) poněkud zvláštní postavení. Nemají stylový design ani bohatou funkční výbavu, na druhou stranu se ale nejedná o levné modely pro úplné nováčky ve světě PDA. Vytvářejí tak specifickou kategorii, které by se dalo říkat "manažerské low-endy". A vedou si velmi dobře - původní Tungsten E byl po roce od svého uvedení na trh jedním z nejprodávanějších PDA na celém světě. Nyní se na pulty dostává jeho nástupce s označením E2.

Na první pohled jej od předchozího modelu prakticky nelze rozeznat - design zůstal v podstatě beze změn. Stříbrný plast působí střízlivě a přitom docela elegantně, potěší výborně vyvážený kovový stylus. Pod čtvercovým displejem s úhlopříčkou 8 cm a rozlišením 320 x 320 bodů se nachází pevná graffiti ploška pro vkládání znaků s několika ikonami, umožňujícími přístup k často používaným aplikacím a funkcím. Pod ní jsou čtyři hardwarová tlačítka, taktéž umožňující přímé spouštění programů (v základním nastavení diář, adresář, úkolovník a poznámkový blok, tlačítkům lze ale přiřadit libovolné aplikace) a mezi nimi najdeme směrovou navigační kolébku s potvrzovacím tlačítkem uprostřed. Celkové pojetí je podobně jako u předchozího modelu velmi uměřené a konzervativní, což jistě mnohým vyhovuje.

Veškeré změny oproti původnímu Tungstenu E se skrývají pod povrchem. Nejvýraznějším vylepšením je Bluetooth - s nástupem E2 jsou tak touto technologií vybaveny všechny Palmy, kromě nejlevnějšího Zire 31. Spojení pomocí Bluetooth funguje s jinými PDA, telefony i notebooky zcela bezchybně, v tom se E2 od jiných modelů mateřské značky nijak neliší.

Procesor je také nový: současný model pohání Intel PXA s frekvencí 200 MHz. Oproti 126 MHz u staršího modelu se jedná o slušné zlepšení, na současný průměr mezi PDA s PalmOS je to ale pořád málo. Pravda, při základních operacích se systémem to není tak znát, programy pro organizaci času a správu kontaktů nejsou na výkon procesoru nijak náročné, totéž většinou platí pro jednodušší kancelářské aplikace, databáze apod. Stačí ale otevřít textový dokument s obrázky o velikosti pár stovek KB a je jasné, že narážíme na limity celého zařízení. Ještě více to platí pro složitější grafické operace, třeba zpracování grafických souborů nebo hraní moderních her. Jistě lze argumentovat, že E2 není typické multimediální PDA a už vůbec ne herní konzole, svůj účel plní dobře, přesto je pomalé zpracování grafiky mrzuté - už vzhledem k další a tentokrát opravdu jednoznačné změně k lepšímu, jakou je nový displej. Je jasnější a nabízí mnohem lepší barevné podání než displeje všech ostatních Palmů, což už něco znamená. Palmy totiž v této oblasti patřily mezi všemi PDA k absolutní špičce. Fotografie na něm vypadají opravdu výborně.

Při běžné práci se E2 chová vcelku spolehlivě, na problémy jsme ale narazili při přehrávání videa. Aplikace Media, kterou najdeme ve všech loňských a letošních Palmech, sice zvládá formát MPEG, ale E2 při testování odmítal otevřít soubor větší než 2 MB. Nepomohla ani změna přehrávače, videozáznamy zkrátka přesahují hardwarové možnosti přístroje. Tungsten E2 tak lze doporučit k běžné kancelářské práci a prohlížení fotografií ve zmenšené velikosti (nejlépe odpovídající rozlišení displeje). Kdo chce ale využít všech multimediálních schopností současné generace PalmOS, měl by sáhnout po jiném přístroji, třeba po zmíněném Zire 72. Cenový rozdíl není tak velký, rozdíl ve výkonu ano.

Palm Tungsten E2

Cena vč. DPH: 5 800 Kč

K testu zapůjčila firma: palmOne http://www.palmone.com

§§§§§


Wacom Volito2 pro USB port

Jaroslav Kasal

C05P0296

Pokud se vám při práci s počítačem občas zdá, že klasická myš vašim potřebám a tužbám nedostačuje, nemusíte zoufat. V dnešní době jsou na trhu i jiné ovladače než pouhá myš a klávesnice. Skupinu alternativních vstupních zařízení reprezentují například tablety - nástroje, které dříve využívali pouze profesionální grafici. V současné době ceny těchto produktů klesají na takovou úroveň, že si je může zakoupit doslova každý, i běžní domácí uživatelé.

Tablet Volito2 na českém trhu představuje společnost Umax. Produkt představuje rozměrově menší produkt, zapadající do již tak početné rodiny uznávaných tabletů Wacom. Samotné zařízení je vyrobeno v černé (lehce metalické) barvě s tvary, které lze jen pochválit. Horní stranu plochého zařízení pokrývá čirý plast, slouží jednak jako praktický a lehce omyvatelný kryt a současně vylepšuje i celkový design.

Na stole nezabere zařízení mnoho místa, jeho rozměry jsou 200,6 x 205,2 x 12,9 mm. Aktivní plocha představuje obdélníkový prostor o rozloze 127,6 x 92,8 mm. Velikost snímací matice sice není příliš velká, nicméně v praxi jsme se přesvědčili, že pro mnoho úkonů plně dostačuje. Zvlášť pokud nepatříte mezi pokročilé profesionály, kteří mají s tablety mnohaleté zkušenosti a již skutečně vědí, proč potřebují plochu velikosti A4 nebo i více.

Instalace zařízení je snadná a zvládne ji i začátečník. Je však třeba, aby se dokázal domluvit s instalačním průvodcem, komunikujícím jedním z osmi světových jazyků (čeština mezi nimi chybí).

Produkt se připojuje k počítači přes rozhraní USB, které se pro tento účel samo nabízí. Přiložené CD obsahuje jak potřebné ovladače, tak i další bonusy. Mezi nimi lze nalézt manuál v elektronické podobě, povedený namluvený tutoriál s názornými animacemi i kreslící software Wacom ArtRage. Posledně zmíněný produkt se sice neřadí mezi ryze profesionální aplikace, ale pro začátečníky v oboru a běžné domácí uživatele jistě postačí. Pokud patříte mezi náročnější příznivce grafiky, můžete tablet využívat i v pokročilejších aplikacích typu Adobe Photoshop a podobně.

Z technického hlediska lze uvést, že tablet dokáže rozeznávat 512 stupňů přítlaku a dotekové pero disponuje dvojicí tlačítek. Příjemné je, že pero neobsahuje žádné baterie, které by bylo nutné vyměňovat či dobíjet. Při praktickém využívání tabletu jsme byli s jeho funkcemi spokojeni. Pero lze používat nejen v režimu pro kreslení, ale i v módu myši. Obě volby lze v ovladačích přizpůsobovat vlastním požadavkům. Na druhé straně jsme postrádali možnost vytvářet specifické nastavení pro individuální aplikace. Tyto služby nabízejí až profesionálnější verze produktů, u nichž naleznete i další sofistikované funkce.

Pokud máte zájem pořídit si do domácnosti tablet a nechcete přímo investovat do nákladného zařízení za deset i více tisíc korun, můžete sáhnout po Volito2. Zařízení není určeno ryzím profesionálům, nicméně například vaše děti produkt potěší.

Tablet Volito2

Cena: vč. DPH: 1 773 Kč

K testu k zapůjčila firma: Umax

http://www.umax.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy


Naučte se exponovat kreativně

Patrik Malina

C05P0329

Ačkoliv kniha Bryana Petersona vypadá velmi výpravně a její název zní možná poněkud "profesionálně", rozhodně se těmito mimikry nenechte zmást. Jde o dílko, jež výborně poslouží především mírně pokročilým fotografům, ovšem pouze v případě, že se opravdu rozhodli přemýšlet nad tím, kdy a za jakých podmínek stisknout spoušť.

Autor se na rozdíl od mnoha jiných psavců nesnažil nacpat do jedné publikace kdeco, ale naopak vybral úzce vymezenou oblast, bez jejíhož zvládnutí se žádný opravdu tvůrčí fotograf neobejde. Do rukou se nám tak dostává vlastně učebnice základních postupů i některých speciálnějších technik, souvisejících s cílevědomým použitím parametrů expozice, jež méně zkušenému fotografovi poskytne velké množství podnětů k přemýšlení a experimentování.

Celou knihu tvoří šestice kapitol. V první z nich autor vykládá základní pojmy jako citlivost materiálu, čas závěrky a míra zaclonění objektivu a vysvětluje základní vztahy mezi nimi. Druhý oddíl demonstruje práci s clonou pro dosažení správných hloubek ostrosti v různých žánrech či zajištění optimální kresby objektivu, část třetí pak naznačuje tvůrčí postupy s různými časy závěrky. Zde kromě tradičních postupů najdeme i několik zajímavostí z autorovy dílny, jež nejsou všude k vidění.

Asi vůbec nejinspirativnější je kapitola, pojednávající o různém charakteru světla a jeho využití při fotografování. Zde čtenář narazí nejen na výborné ukázky změny nálad a charakteru obrazu v závislosti na světelných zdrojích, ale rovněž se mu dostane dobrých rad, jak pomocí standardních měření expozic dosáhnout zamýšleného záměru, což samotná technika často nemůže zvládnout. Zbývající části se zabývají filtry a některými specialitami. Ačkoliv přehled témat vypadá spoře, opravdovou hodnotou knihy je kolekce názorných doprovodných fotografií ve špičkovém provedení. Ano, jiných učebnic je spousta, ale v kvalitě nabídnutých demonstrativních snímků patří Peterson do extraligy. Mimochodem na otázku "Proč si koupit digitální zrcadlovku místo kompaktu" bych místo odpovědi ukazoval tuto skvělou knihu. V neposlední řadě je pak nutno ocenit velmi pozorný překlad.

Autor: Bryan Peterson

Vydavatelství:

Zoner Press, Brno, 2005

Počet stran: 160

Doporučená cena: 296 Kč

§§§§§


Problémy v technologiích  Microsoft a jejich řešení

Patrik Malina

Možná je to tím, že o produktech společnosti Microsoft vychází celá řada knih. Nebo to chtělo zvolit trošku jiný, volnější překlad názvu? Jak jinak si vysvětlit, že tato jinak veskrze užitečná příručka pojednává z podstatné části o něčem jiném, než to podle názvu vypadá?

Abychom však zase nebyli tak přísní, uveďme na pravou míru, že publikace je opravdu o problémech a technologiích především z okruhu operačních systémů Windows a sítí, v nichž jsou provozovány. Řeč je však především o potížích, jež si administrátoři z velké části dokáží přivodit sami, především při konfiguraci síťových prostředků či různých aplikačních služeb.

Autor sestavil poměrně nápaditého průvodce pro pokročilejší administrátory, kteří zápasí s každodenním zajištěním zázemí síťového prostředí menších a středně velkých firem a jejich sítí. Látka je zorganizována v poměrně dobrém souladu s běžným reálným vývojem každodenních situací typu "mně nefunguje síť", případně "nemohu otevřít tento soubor" apod. Rozhodně tím nechceme říci, že by šlo o materiál triviální, ale jeho organizace je výrazně prakticky zaměřená.

V celkem třinácti částech jsou obsaženy postupy, postihující typická témata administrátorské práce. V úvodu najdeme kromě nezbytného síťového minima též velmi zajímavou, spíše koncepční kapitolu o metodice hledání chyb a dokumentování postupů, což je často pohříchu opomíjeno, pak již následují technologie. Od popisu kolekce diagnostických pomůcek přecházíme k typickým potížím jako jsou zálohy, obnova nestartujících systémů či hledání škodících ovladačů, následuje pojednání o balíku MS Office a podrobnější bádání nad diskovými systémy. Podstatná část knihy je zaměřena na ladění síťových služeb jako DNS, WINS, DHCP či směrování a vzdálený přístup. V závěru nechybí stručnější pohled na službu Active Directory.

Jde rozhodně o zdařilou příručku administrace pro každodenní použití, která pomůže začínajícím i pokročilejším správcům v malých a středních sítích. Kniha nabízí dobře zvolenou směs nutné teorie a praktických ukázek, neodtržených od reality.

Autor: Chris Wolf

Vydavatelství:

Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 635

Doporučená cena: 690 Kč

§§§§§


Pokročilé programování v PHP 5

Patrik Malina

Od časů, kdy na tuzemském trhu byla k mání jediná kvalitní učebnice PHP od Jirky Koska, uplynulo hodně vody. Samotná technologie pokročila výrazně vpřed, z podceňovaného outsidera se stal uznávanější prostředek tvorby webových aplikací a nadešel čas podrobnějších a pokročilejších učebnic. Mezi knihy pro odhodlanější tvůrce bezesporu patří i toto novější dílko.

Nakladatel svou řadu Encyklopedie webdesignera usilovně rozšiřuje a programátorsky orientovaná větev neomylně preferuje právě již dobře etablovanou technologii PHP. Tato publikace je součástí svižně se rozrůstající kolekce a zaměřuje se na zkušenějšího tvůrce, jenž nezápasí s úvodními nástrahami samotného skriptování či tvorbou dynamických stránek. Znalost základů PHP jako takového se očekává a svazek zahrnuje kapitoly, na jejichž prahu právě drtivá většina ostatních dostupných učebnic končí rejstříkem.

Celkem pět tematických částí se zaměřuje především na dvě stěžejní oblasti, jimiž jsou pokročilá implementace aplikací z hlediska metodického a koncepčního a dosažení vysoké výkonnosti různými cestami. Prvnímu okruhu odpovídá první část knihy, v níž se autor zaměřuje na pokročilé využití objektově orientovaných koncepcí, řešení chybových stavů zpracováním výjimek či na moderní myšlenky návrhových vzorů. Dalších deset kapitol je rozděleno do tří částí, orientovaných více na výkonnost a efektivitu nasazení. Druhý oddíl pojednává o cachování jako o důležitém prostředku pro zrychlení na několika úrovních celé architektury aplikace i webového serveru, třetí část pak řeší otázky spojené s návrhem distribuovaných aplikací. Právě zde jsou zahrnuta klíčová témata jako ověření uživatelů či tolik potřebné "podržení" klientské relace. Část čtvrtá pak přechází k problematice testování výkonnosti a hledání úzkých míst aplikací, poslední oddíl pak naznačuje potenciál při rozšiřování prostředí PHP o další moduly.

Jde o hodnotný studijní materiál pro každého, kdo se hodlá důsledně zabývat objektově orientovanými technikami jako prostředkem k tvorbě aplikací, a základní lekce už má daleko za sebou.

Autor: George Schlossnagle

Vydavatelství: Zoner Press, Brno, 2004

Počet stran: 640

Doporučená cena: 531 Kč

§§§§§


Moderní počítačová grafika

Patrik Malina

Publikací věnovaných jedné z nejpopulárnějších oblastí využití výpočetní techniky je na trhu nepřeberné množství. Počínaje aplikovanými oblastmi jako digitální fotografie či trojrozměrné animace a konče nejjednoduššími příručkami je tato látka zpracována v mnoha titulech, mezi nimiž ovšem tento rozhodně vynikne. Nevěnuje se totiž oblasti aplikací, ale přesně opačnému konci: východiskům a metodám, jež se uvnitř těch nádherně fungujících programů ukrývají.

Kniha je již druhým vydáním u nás v podstatě výjimečné učebnice, zahrnující podrobný výklad metod používaných při práci s dvoja trojrozměrnou počítačovou grafikou. Autoři se nepustili do žádného populárně naučného výkladu, neboť ambicí bylo podat výklad exaktní, vědecky přesný a v podstatě vyčerpávající. Z toho vyplývají i zvolené a použité prostředky, takže pokud jste jako čtenáři zvyklí na eufemismy v podobě zatajování matematické podstaty různých postupů či na sáhodlouhé opisy, zde je všechno jinak. Látka je prokládána přesnými definicemi a vyčerpávajícími popisy, matematický aparát se používá jako základní výkladový prostředek.

Veškerý velmi hutný materiál je rozdělen na několik základních částí. První oddíl je zaměřen na grafiku rovinnou a najdeme zde základní pojednání o grafických prostorech, digitalizaci obrazu, obrazových formátech, ale také podstatu zobrazení různých plošných útvarů a používané postupy při úpravě obrazu. Druhý rozsáhlý oddíl je věnován modelování trojrozměrných objektů, a to opět od základních principů po reprezentace různých druhů těles.

Další část knihy pak pojednává o tématech navazujících, a to zobrazování prostorových dat. Třetí oddíl je zaměřen např. na modelování povrchů a především pak na věrné podání světelných podmínek, část čtvrtá se zabývá animací a virtuální realitou. Poslední, pátá část knihy je pak ryzím přehledem používaného matematického aparátu v oblasti počítačové grafiky.

Kniha je vyčerpávajícím vědeckým pojednáním a u nás svého druhu ojedinělou monografií pro zpracovanou tematiku. Ocení ji především programátoři a další specialisté.

Autor: Jiří Žára, Bedřich Beneš, Jiří Sochor, Petr Felkel

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 609

Doporučená cena: 399 Kč

§§§§§


Vytváříme zabezpečené aplikace v MS ASP.NET

Patrik Malina

Nástup nové technologie a běhové platformy MS.NET znamenal svého druhu revoluci nejen v oblasti tvorby klasických graficky orientovaných programů na platformě Windows, ale především na poli provozování dynamických webových aplikací, jejichž motorem je služba IIS. Zbrusu nová technologie ASP.NET přinesla důkladné rozpracování řady témat, k nimž především patří zabezpečení. Právě jemu je věnována na našem trhu svého druhu ojedinělá monografická publikace přímo z dílny vývojářů Microsoftu.

Výklad látky je koncepčně rozdělen zhruba na dvě základní části. První polovina knihy je především popisem výchozích principů a mechanismů, na nichž stojí komplexní zabezpečení celého řetězce uživatelská aplikace - webový server -databáze. V celkem třinácti kapitolách zde tvůrci pojednávají o všech klíčových součástech: mezi prvními jsou možnosti ověření klientů a zabezpečení komunikačního kanálu, velmi důkladně je zpracována architektura samotné technologie ASP.NET a její možnosti a na řadu přichází také bezpečná spolupráce se vzdálenými webovými službami. Velmi cenné je shodné strukturování všech kapitol v první části knihy: po úvodním výkladu jsou představovány konkrétní scénáře, koncepce při jejich skutečné realizaci a naznačeny jsou i skryté problémy.

Kapitoly ve druhé části knihy jsou uvozovány společným označením "jak na to", což velmi přesně vystihuje posun stylu výkladu. Znalost principů se již předpokládá, a proto zde narazíte na zcela konkrétní a přesné postupy, jak určitou skupinu funkcí zprovoznit a jak realizovat konkrétní modely či scénáře. Látka je tedy členěna do kratších odstavců charakteru "krok za krokem", jež obsahují buď výstižné výpisy zdrojových kódů či detailní popis administrátorských postupů nebo konfigurací, vedoucích k cíli.

Jde o knihu vysoce specializovanou, jejíž náplň docení buď programátoři pokročilých webových aplikací, nebo obzvláště nadšení a zapálení administrátoři, spravující prostředí webových serverů. Oběma skupinám ji lze vřele doporučit už jen proto, že je u nás víceméně raritou.

Autor: kolektiv autorů

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 542

Doporučená cena: 690 Kč

§§§§§


Myslíme objektově v jazyku Java 5.0

Patrik Malina

Ediční řada "Myslíme v..." tohoto nakladatele již dříve učebnice programování v jazyce Java přinesla, a ne v ledajakém podání: jejich tvůrce, Bruce Eckel, dokázal nasadit laťku vysoko a nutno říci, že ne všechny následující tituly stejné edice ji dokázaly udržet. Čas však pokročil, Java se zásadním způsobem dále vyvíjela a příležitost shrnout své zkušenosti a drobnější publikační počiny dostal jeden z nejpovolanějších tuzemských autorů. Jde rozhodně o důstojné nástupnictví a takovou předmluvu, jakou mu věnoval "pan znalec", jinak sám tvůrce několika učebnic Miroslav Virius, bychom přáli každému.

Mezi základní východisko učebních postupů autora patří předpoklad, že objektově orientované principy samy o sobě musí být všem při programování stejně vlastní jako používání příboru při jídle. I proto se jistě výklad od počátku zakusuje do nejnosnějších myšlenek, z nichž byla sama Java zrozena a jimž dodnes pokorně a stále lépe slouží. Výuka tedy není postavena na rádoby logické návaznosti na "procedurální" programování a dalším odvozování či přilepování, ale na skutečném myšlenkovém posunu. V tomto ohledu se tvůrce maximálně ztotožnil s názvem edice.

Látka vyložená v knize samozřejmě zahrnuje všechna klíčová témata, jež programátor užívající Javu potřebuje znát. Narazíme zde tedy na použití vývojových prostředí, tvorbu distribučních balíčků a jiné praktické dovednosti, stejně tak autor nechce a nemůže zamlčet primitivní datové typy či místy "otrocké" základy syntaxe. Všechny tyto kroky jsou však jednoznačně začleněny do výkladového proudu, hnaného silou hlavních myšlenek, jimiž jsou u OOP dědičnost, polymorfismus či zapouzdření. Přiměřené složení výsledné směsi, tedy podíl vhodně dlouhých odstavců, názorných ilustrací, ukázek kódu či vysvětlujících komentářů, je již dobře zvládnutou autorskou rutinou.

Učebnic Javy není na trhu málo, nové myšlenky verze 5.0 jsou však zpracovány v podobné šíři zřejmě poprvé a koncepcí zpracování se jistě jedná o výjimečný autorský příspěvek. Pokud chcete začít Javu chápat, toto je dobrý začátek cesty.

Autor: Rudolf Pecinovský

Vydavatelství: Grada Publishing,Praha, 2004

Počet stran: 601

Doporučená cena: 499 Kč

§§§§§


06/2006


Novinky


Redakční blok

Corel opět česky

Kanadská společnost Corel Corp. oznámila, že po české verzi Corel Paint Shopu Pro X uvádí na trh i lokalizovanou verzi svého balíku grafických aplikací CorelDRAW Graphics Suite X3. K dispozici by měla být již v průběhu května.-OK

Borland Caliber DefineIT

Borland nabízí nové řešení, které má organizacím pomoci zlepšit jejich procesy pro definování a správu požadavků na softwarové projekty. Obsahuje na míru přizpůsobené služby vylepšování procesů, školení uživatelů a nové produkty, vytvořené pro usnadnění získání, analýzy, specifikace, ověření a správy požadavků. Jako součást tohoto řešení představil Borland také Caliber DefineIT, nový nástroj pro definování softwarových požadavků, který umožňuje analytikům a ostatním uživatelům vizuálně specifikovat funkční požadavky, zobrazovat grafické sekvence postupů, modelovat "use case" a scénáře a automaticky vytvářet testovací postupy pro ověření kvality softwarové aplikace během jejího životního cyklu. Tyto vlastnosti pomáhají překrýt mezeru v komunikaci mezi obchodními a IT odděleními a umožňují zákazníkům mít k dispozici správné požadavky od samého začátku práce.-OK

Vyzvánění šokem

Motorola si nechala patentovat zajímavou myšlenku, a sice upozorňování na hovor nebo příchozí zprávu lehkým elektrickým impulsem. Síla elektrického výboje je velmi malá, takže v žádném případě nehrozí poškození zdraví uživatele, naopak tato stimulace může mít i prospěšné účinky. Frekvenci výboje lze navíc nastavit tak, aby uživatel dokázal rozpoznat, o jaký hovor se jedná. Až čas ukáže, zda se tento originální nápad osvědčí i v praxi a nahradí dnes známé vibrační vyzvánění.-CZ

Dejte sbohem zásuvce

Pokud si pořídíte Philips Xenium 756 (někde se setkáte i s označením 9@9), můžete pomalu zapomenout na nabíjení, výrobce totiž uvádí výdrž až 1 měsíc standby. Vzhledově vás novinka asi příliš nepřekvapí, jde o mobilní telefon klasické konstrukce, bližší ohledání ale odhalí dotykový displej (128 x 160 pixelů, 65 tisíc barev) a leptanou klávesnici, jakou známe např. z Motoroly Razr. Výbava zahrnuje fotoaparát s rozlišením 1,3 megapixelu, MP3 přehrávač a podporu paměťových karet Mini SD. Primárně bude přístroj určen pro asijské trhy, ale není vyloučeno, že se s ním dříve nebo později setkáme i v Evropě.-CZ

Nová značka Intelu

Intel uvedl novou technologii Intel vPro a s ní skok v oblasti zabezpečení a možnostech správy stolních PC, a to v kombinaci s energeticky výrazně úspornějším výpočetním výkonem.

Firmy dnes čelí rostoucím ekonomickým a bezpečnostním rizikům způsobených různými viry, spyware a krádežemi identity. Na IT manažery je zároveň vyvíjen tlak, aby zajistili lepší postupy a nové formy služeb pro zákazníky. Technologie Intel vPro firmám a IT oddělením přináší novou konkurenční výhodu v podobě inovací a technologií, které zajišťují maximální využití zdrojů při souběžném omezení IT rozpočtů. Srdcem prvních PC s technologií Intel vPro bude dvoujádrový procesor s mikroarchitekturou Intel Core. Tato nová generace 64bitové mikroarchitektury přináší významný nárůst výkonu, snížení spotřeby, rychlejší odezvu a vyšší produktivitu.

Intel vPro dále zahrnuje druhou generaci technologie Intel AMT (Intel Active Management Technology) a technologii Intel VT (Intel Virtualization Technology). Intel VT bude integrovaná přímo do dvoujádrového procesoru, zatímco nová generace technologie Intel AMT do čipové sady nové platformy. Inovace hardwaru v kombinaci s příslušnými softwarovými řešeními přináší špičkové možnosti správy a odolné zabezpečení, přesahující záběr samotné značky Intel vPro.-CZ

Feministky nerady Vodafone

Televizní reklama na Vodafone, v níž mladý muž žádá o ruku své přítelkyně, vyvolala bouři nevole u feministek. Nelíbilo se jim, že otec mladé ženy namísto odpovědi předá nápadníkovi svazek klíčů se slovy: "Nejdříve si ji tak na měsíc vyzkoušej v našem letním bytě. Jak umí prát, vařit..." Feministické hnutí v tomto zábavném minipříběhu vidí podporu stereotypu "žena se musí umět starat o domácnost". Paradoxem je, že Vodafone byl před časem vyhlášen mezi vítězi ankety, která porovnávala firmy v ČR, jež dávají rovné příležitosti mužům a ženám.-CZ

Stylovka od Samsungu

Samsung X160 bychom ve stručnosti charakterizovali jako cenově dostupné stylové véčko s minimem moderních funkcí. Přední část působí díky výrazné grafické úpravě elegantním dojmem, bohužel ale postrádá vnější displej. Zachránit se to snaží alespoň displej vnitřní, jenž se vyznačuje rozlišením 128 x 160 pixelů. Integrovaný fotoaparát v tomto telefonu nehledejte, pokud jste ale fanouškem obrázků v mobilu, můžete být alespoň částečně spokojeni, telefon totiž podporuje zprávy MMS. Z dalších funkcí stojí za zmínku snad ještě GPRS, WAP a Java. Telefon by se měl na trhu objevit v průběhu května za příjemnou low-endovou cenu.-CZ

Motorola od Naomi

Příslušnice něžného pohlaví by patrně mohla zaujmout limitovaná edice Motoroly Razr V3, jež vznikla pod patronací Naomi Campbell. Kromě samotného telefonu v růžovém provedení se v balení ukrývá také luxusní toaletní voda Naomi Campbell Cat Deluxe a elegantní růžová taštička na telefon. V sousedním Německu se distribuce tohoto balíčku ujal Phone House, zda se limitovaná edice dostane i na pulty našich obchodů, si nedovolujeme odhadnout.-CZ

Útraty za mobil rostou

Agentura IDC zveřejnila výsledky studie, jež sledovala chování zákazníků mobilních operátorů v celkem jedenácti zemích střední a východní Evropy. V porovnání s předchozím rokem v uvedených státech přibylo asi 16 % zákazníků, což mělo za následek růst průměrné hodnoty penetrace mobilních telefonů na 78 % (0,78 aktivní SIM karty na občana bez rozdílu věku). Více než 100% penetraci zaznamenal výzkum v ČR, Slovinsku, Estonsku a Litvě. Průměrné příjmy na zákazníka v uvedeném regionu již několik let mírně klesají, neboť většina nových uživatelů (převážně mládež a senioři) zpravidla nevyužívá služby tak aktivně jako uživatelé, kteří s mobilem pracují již několik let. Není bez zajímavosti, že celkové útraty za mobilní služby v daných zemích dosáhly za uplynulý rok 12,6 miliardy eur.-CZ

Mobilní internet s dotací

V nabídce slovenského T-Mobile se objevil "Rýchly internet" za státem dotovanou cenu 475 Sk včetně DPH. Akce je určena pro zákazníky, kteří splňují podmínky programu "Internet pre vzdelávanie", mezi něž patří například věk mezi 15 a 25 lety a aktuální absence možnosti přístupu k širokopásmovému internetu. Poskytované připojení se vyznačuje rychlostí 512 Kb/s a měsíčním limitem dat o velikosti 2 GB, jenž postačí k prohlédnutí 6 000 webových stránek, stažení 500 písniček ve formátu MP3 nebo k několika desítkám hodin hraní počítačových her po síti. Služba je v současnosti dostupná ve 30 slovenských městech, ale plánuje se její rychlé rozšiřování tak, aby bylo v průběhu roku 2006 pokryto více než 70 % populace. Více informací hledejte na webu operátora www.t-mobile.sk.-CZ

Sony Ericsson boduje

Nedávno zveřejněné hospodářské výsledky Sony Ericssonu prozrazují, že si výrobce v prvním kvartálu letošního roku polepšil v počtu prodaných přístrojů oproti stejnému období roku 2005 o 41 %. Přes 13,3 milionu prodaných mobilů zajistilo tržby ve výši téměř 2 miliard eur, čistý zisk dosáhnul hodnoty 109 milionů eur. Další zajímavá oficiální informace se týká hudebních mobilů z oblíbené řady Walkman, kterých se od léta loňského roku již prodalo více než 5,5 milionu kusů.-CZ

Mobil pro dámy

Elegantní véčko s označením E540 od Samsungu již na první pohled od konkurence odlišuje hladký průhledný kryt z akrylátového skla. O tom, že je mobil určen téměř výhradně pro ženy, vás přesvědčí již letmý pohled do menu, kde na vás čekají položky jako menstruační kalendář, počítadlo kalorií či nákupní košík. Za unikátní považujeme možnost vyzkoušet si na vlastní fotografii různé variace účesu, make-upu, nechybí ani možnost kombinovat fotografie muže a ženy, z nichž přístroj vypracuje teoretickou podobu jejich potomka. -CZ

Roaming v Asii

Sdružení sedmi významných asijských operátorů, mezi něž patří i obří japonský NTT Docomo, se dohodlo na vytvoření roamingové aliance, v níž by mohlo volat a využívat datové či jiné doplňkové služby až 100 milionů zákazníků. -CZ

§§§§§


S T-Mobilem na fotbal

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

C06P0273

T-Mobile jakožto partner české fotbalové reprezentace a zároveň oficiální mobilní operátor nadcházejícího mistrovství světa ve fotbale představil nabídku služeb spojených s tímto sportovním svátkem. Zákazníci T-Mobile budou moci ve svých mobilech zdarma sledovat videoreportáže ze všech zápasů, objednávat exkluzivní zpravodajské balíčky, fotbalové MMS pohlednice, vyzváněcí melodie, uvítací tóny a hry. K dispozici jsou rovněž tři zpravodajské balíčky, které za cenu 49 Kč (nebo 99 Kč) nabízejí kompletní zpravodajství po celou dobu šampionátu, včetně rozhovorů a informací ze zákulisí, a to ve formě SMS, MMS a Video MMS. Zájemci si mohou exkluzivně zahrát oficiální Java hru šampionátu 2006 FIFA World Cup, stáhnout MMS pohlednice s fotbalovou tematikou nebo uvítat volající například skandováním "Češi do toho!". Pro zákazníky operátora je dále připraveno 100 000 fotbalových dresů, které je možné získat za uzavření/prodloužení smlouvy. T-Mobile připravil také soutěž, v níž získá 100 fanoušků vstupenky na zápasy mistrovství světa, hlavní výhrou bude zájezd na zápas české reprezentace s možností navštívit i fotbalové "zákulisí". Podrobné informace o všech akcích T-Mobile spojených s letošním mistrovstvím světa hledejte na webu www.t-mobile.cz/fotbal.

Motorola na vzestupu

Výsledky Motoroly za první čtvrtletí 2006 dávají tušit, že se americkému výrobci v tomto období opravdu dařilo. Tržby vzrostly v porovnání s minulým rokem o 23 % a vyšplhaly se až na hodnotu 10,01 miliardy dolarů. Největší úspěch zaznamenala divize zabývající se výrobou mobilních zařízení, přičemž její provozní zisk dosáhl výše 702 milionů dolarů. Motorola v prvním kvartále letošního roku prodala celkem 46,1 milionů mobilních telefonů, což ji řadí s tržním podílem ve výši 21 % na druhé místo na světě (hned za vedoucí Nokií). Největší růst byl zaznamenán na nejrychleji se vyvíjejících světových trzích, kam spadá např. Čína, Indie či Afrika.

Nejdražší mobil na světě

Pokud vás v peněžence tlačí zbytečné dva miliony korun (75 000 USD) a chtěli byste si pořídit opravdu výjimečný mobilní telefon, mohla by vás zaujmout Motorola SLVR L7 v luxusní diamantové úpravě. Tento mobilní šperk, představený v Moskvě při příležitosti výstavy Fresh Art Zoom, je na povrchu posázen 260 drahými kameny, zbytek šasi tvoří platina.

Twist sady hlásí konec

Podobně jako před časem Eurotel s Go sadami, rozhodl se i T-Mobile skoncovat s předplacenými sadami Twist. SIM kartu a telefon koupíte v budoucnu pouze odděleně, přičemž samotná SIM karta vyjde zákazníka na 249 Kč (s předplaceným kreditem ve výši 50 Kč). Dobrou zprávou je, že mobilní telefony budou při společném nákupu s Twist kartou prodávány se slevou. Fakticky se tak nejedná o žádné omezení zákazníka, naopak mu operátor poskytuje větší možnost volby mobilního telefonu k předplacené kartě. Vše nasvědčuje tomu, že se koncept prodeje mobilního telefonu se SIM kartou v jedné krabici jednoduše přežil a nebyl o něj již takový zájem jako dříve.

O krok blíže O2

Přeměna Českého Telecomu a Eurotelu na jediný podnik s názvem Telefónica O2 Czech Republic dostává konkrétnější obrysy, v oficiálním výhledu na rok 2006 to nedávno potvrdil přímo Český Telecom. Vznik nové společnosti proběhne přibližně v polovině letošního roku. Značka O2 bude použita pro všechny zákaznické segmenty spolu se značkou Telefónica ve veškeré externí komunikaci. Fúze by měla postupně společnosti vynést 375 až 450 miliónů eur. Hlavním strategickým cílem tohoto spojení je ovšem snaha o dosažení vedoucí pozice na českém telekomunikačním trhu.

Studenti jsou v Pohodě

K nové aktivaci studentského tarifu Pohoda nabízí Eurotel bonus ve formě 100 SMS do vlastní sítě po dobu šesti měsíců. K uzavření tarifu s paušálním poplatkem 179 Kč včetně DPH, v němž se i bez bonusu skrývá 40 volných minut a 100 SMS pro použití do všech sítí, se stačí prokázat ISIC kartou nebo potvrzením o studiu ne starším než 3 měsíce. Zvýhodnění platí do konce května.

Mobilní internet s dotací

V nabídce slovenského T-Mobile se objevil "Rýchly internet" za státem dotovanou cenu 475 Sk včetně DPH. Akce je určena pro zákazníky, kteří splňují podmínky programu "Internet pre vzdelávanie", mezi něž patří například věk mezi 15 a 25 lety a aktuální absence možnosti přístupu k širokopásmovému internetu. Poskytované připojení se vyznačuje rychlostí 512 kb/s a měsíčním limitem dat o velikosti 2 GB, jenž postačí k prohlédnutí 6 000 webových stránek, stažení 500 písniček ve formátu MP3 nebo k několika desítkám hodin hraní počítačových her po síti. Služba je v současnosti dostupná ve 30 slovenských městech, ale plánuje se její rychlé rozšiřování tak, aby bylo v průběhu roku 2006 pokryto více než 70 % populace. Více informací hledejte na webu operátora www.t-mobile.sk.

Levná stylovka od Samsungu

Samsung X160 bychom ve stručnosti charakterizovali jako cenově dostupné stylové véčko s minimem moderních funkcí. Přední část působí díky výrazné grafické úpravě elegantním dojmem, bohužel ale postrádá vnější displej. Zachránit se to snaží alespoň displej vnitřní, jenž se vyznačuje rozlišením 128 x 160 pixelů. Integrovaný fotoaparát v tomto telefonu nehledejte, pokud jste ale fanouškem obrázků v mobilu, můžete být alespoň částečně spokojeni, telefon totiž podporuje zprávy MMS. Z dalších funkcí stojí za zmínku snad ještě GPRS, WAP a Java. Telefon by se měl na trhu objevit v průběhu května za příjemnou low-endovou cenu.

Útraty za mobil rostou

Agentura IDC zveřejnila výsledky studie, jež sledovala chování zákazníků mobilních operátorů v celkem jedenácti zemích střední a východní Evropy. V porovnání s předchozím rokem v uvedených státech přibylo asi 16 % zákazníků, což mělo za následek růst průměrné hodnoty penetrace mobilních telefonů na 78 % (0,78 aktivní SIM karty na občana bez rozdílu věku). Více než 100% penetraci zaznamenal výzkum v ČR, Slovinsku, Estonsku a Litvě. Průměrné příjmy na zákazníka v uvedeném regionu již několik let mírně klesají, neboť většina nových uživatelů (převážně mládež a senioři) zpravidla nevyužívá služby tak aktivně jako uživatelé, kteří s mobilem pracují již několik let. Není bez zajímavosti, že celkové útraty za mobilní služby v daných zemích dosáhly za uplynulý rok 12,6 miliardy eur.

Internet Speed přes HSDPA

Eurotel 11. dubna oficiálně spustil komerční provoz Internet Speed - HSDPA (High Speed Downlink Packet Access), což je 3G technologie, která zvyšuje rychlost downloadu u datových přenosů až na 1 024 kb/s. Teoreticky lze přitom dosáhnout až hodnoty 14,4 Mb/s, to je ale spíše hudbou budoucnosti. První dostupné výsledky testů totiž ukazují, že reálně dosažitelná rychlost se pohybuje v rozmezí 300-700 kb/s pro download a 200-300 kb/s pro upload. Odezva (ping) činí průměrně 120 ms. Pro využití služby Internet Speed je nutné vlastnit speciální hardware, v nabídce Eurotelu nyní naleznete PCMCIA kartu Huawei E620 (s podporou HSDPA, UMTS, EDGE a GPRS) pro notebooky, později budou následovat i mobilní telefony vybavené potřebnou technologií. Cena zmíněné karty začíná již na 1 995 Kč, podmínkou je však dvouletý závazek k používání služeb Eurotelu v určené minimální výši. Službu Internet Speed lze bez limitu v oblasti času i stažených dat využívat za 699 Kč měsíčně. Podobně jako u ostatních rychlých dat, uplatňuje i zde Eurotel uživatelskou FUP.

Vodafone na zkoušku i nadále

Vodafone prodlužuje akci "Zkus Vodafone na měsíc zdarma" až do konce května. Každý nový zákazník, který si aktivuje některý za tarifů Naplno (vyjma Rozjezdu), má nárok na jeden měsíc paušálu zdarma. Pokud mu služby Vodafone nevyhovují, může od smlouvy do 30 dnů od jejího uzavření odstoupit. K tarifu lze za výhodnou cenu získat i mobilní telefon, například stylovou Motorolu Razr získáte k tarifu Naplno 500 již od 7 Kč. Podle vyjádření operátora je celá akce velmi úspěšná, údajně přes 90 % nových zákazníků u Vodafone zůstává a jen minimum z nich využívá možnosti odejít.

§§§§§


Digitály Samsungu

Václav Maletínský

C06P0278

Produkty divize Samsung Techwin, zahrnující zejména fotoaparáty, mohou od letošního dubna zákazníci v České republice nalézt u nového distributora společnosti Solid Czech. Korejský výrobce si od změny distributora slibuje zvýšení podílu svých produktů na trhu. V letošním roce se Samsung chystá v ČR prodat 22 000 fotoaparátů, více než dvojnásobek (50 000 kusů) plánuje pro příští rok. Nakolik budou plány splněny ukáže až čas, zatím je zřejmé jen to, s jakými produkty se budeme setkávat. Do vyšší třídy digitálních jednookých zrcadlovek (D-SLR) Samsung vstoupí s modely GX-1S a GX-1L, vyvinutými ve spolupráci s laboratořemi Pentax. Pořizovací ceny setů se základním objektivem 18-55 mm se budou pohybovat mezi 21 490 Kč a 24 490 Kč. Na své si přijdou i zákazníci, kteří hledají kompaktní digitální fotoaparáty. Je pro ně připravena široká škála přístrojů v pořizovacích cenách mezi 5-15 000 Kč. Milovníci stylového designu se zřejmě nadchnou pro Samsung Digimax i6 PMP se 6Mpix snímacím prvkem, trojnásobným optickým zoomem a velkým 2,5" zadním displejem. Pro získání fotoaparátu vám postačí 9 490 Kč. Vzhledem k tomu, že přístroj je vybaven pokročilou stabilizací obrazu, můžete s ním pořídit zdařilé snímky i v případě, že se vám radostí z dobrého nákupu budou třást ruce. Test několika digitálních fotoaparátů Samsung vám přineseme již v příštím vydání našeho časopisu.

§§§§§


Stereo na cesty

Tomáš Jirásko

C06P0275

Reproduktory mm32 představují v nabídce rodiny přenosných reproduktorů společnosti Logitech pro MP3 přehrávače střední úroveň. Disponují nastavitelnou kolébkou, která odpovídá velikosti většiny přehrávačů a umožňuje uživatelům současně poslouchat hudbu a přitom své přehrávače dobíjet. Tento systém (6 cm vysoký, 6 cm hluboký a 28,5 cm široký) je tvořen z jediného kusu, k dispozici je v bílém nebo černém provedení. Díky příhodnému nylonovému pouzdru je snadné brát reproduktory s sebou na cesty, přičemž samotné drivery jsou před možným poškozením chráněny pomocí stylových kovových mřížek. Systém využívá čtyři neodymiové mikrodrivery - dva na každé straně. Pokud jsou reproduktory odpojeny od sítě, měly by vydržet hrát až 10 hodin na čtyři tužkové baterie (AA). Jsou vybaveny jedinečnou kolébkou pro nasunutí přehrávačů, která umožňuje přivést kabely pro nabíjení a pro audio vstup, jež se připojují k MP3 přehrávačům, aniž by byly vidět. Kolébka má navíc nastavitelnou zadní část, která umožňuje na správném místě podepřít MP3 přehrávače různých tvarů a velikostí.

Odkaz: http://www.logitech.cz

§§§§§


Go Wireless @Home

Tomáš Jirásko

Linksys a Nokia uvedly na trh produktový bundle nazvaný "Go Wireless @Home". Tento bundle byl navržen pro domácí uživatele, kteří chtějí mít přístup k internetu pomocí Nokia 770 Internet Tabletu přes Wi-Fi.

Jednotlivá balení budou obsahovat různé možností připojení, například Linksys Wireless-G Broadband Router s propustností dat až 125 Mb/s se SpeedBoosterem, či bránu Linksys Wireless-G ADSL Gateway s SRX a průchodností dat až 240 Mb/s, založenou na technologii MIMO. Obě prošly bezproblémovým testem spolupráce s Nokia 770 Internet Tabletem a nabízejí maximální výkonnost pro prostředí digitální domácnosti. Společně nabízený produktový bundle od Nokie a Linksysu bude v první fázi k dispozici prostřednictvím odkazu na webových stránkách Nokie http://www.nokia.com/770 ve Spojeném království, Irsku, Německu, Itálii, Švédsku, Dánsku, Finsku, Nizozemsku, Španělsku, Francii, Rakousku a Belgii.

Odkaz: http://www.nokia.com

§§§§§


Kingston Hyper

Tomáš Jirásko

Společnost Kingston rozšířila řadu modulů DDR s ultra nízkou latencí (Ultra Low Latency DDR) a představila paměťové moduly DDR2 s nízkou latencí (Low Latency DDR2). Technické parametry paměťových modulů Kingston HyperX 400 MHz (PC3200) CL2 DDR byly vylepšeny, díky čemuž zvládají i časování 2-2-2-5-1, a to v sadách s 1GB a 2GB moduly. Paměti HyperX 800 MHz (PC6400) CL4 DDR2 byly rovněž modernizovány, takže nyní podporují časování 4-4-4-12 u 512MB, 1GB modulů a sad pamětí s konfigurací 1 GB a 2 GB.

Tyto moduly jsou navrženy pro hráče a PC nadšence, kteří chtějí ze svého systému dostat maximum také pomocí optimalizace parametrů operační paměti.

Odkaz: http://www.kingston.com

§§§§§


První 42"plazma Acer

Tomáš Jirásko

Acer AT4202-SD není vybaven ventilátorem, zaručuje tedy skutečně nerušené sledování pořadů ve vysoké kvalitě. Nový televizor nabízí kontrastní poměr 10 000 : 1 v 1 073,7 miliónu barev, rozlišení 852 x 480p pixelů s podporou 1080i, vstupy 720p YUV a zobrazení ve formátu 16 : 9.

Televizor AT4202-SD je vybaven množstvím konektorů včetně analogového VGA i digitálního rozhraní DVI-D s HDCP, jakož i s konektorem S-Video a třemi konektory SCART. Uživatelé rovněž ocení čtyři zabudované 4W reproduktory, i možnost připojení 8W reproduktorů, které zprostředkují jedinečné zvukové efekty.

Uživatelé by mohli ocenit eView Management, možnost přepínat mezi mnoha přednastavenými a přizpůsobitelnými profily zobrazení, funkci Acer eChannel Management - snadné a jednoduché rozhraní pro výběr oblíbených kanálů.

Odkaz: http://www.acer.cz

§§§§§


Asus Dolby Viiv

Tomáš Jirásko

Základní deska Asus N4L-VM DH formátu mikro ATX s certifikací pro Dolby a Viiv je první základní deskou společnosti Asus, kompatibilní s Windows MCE, která zároveň podporuje mobilní procesor Intel Core Duo. Ve výsledku to znamená nižší nároky na chlazení celého systému a samozřejmě i snížení úrovně hluku.

Deska pro Socket 479 je postavena na čipsetu Intel 945GM (ICH7-M DH). Využívá paměti DDRII 667/533 (Dual-Channel). Je osazena integrovanou grafikou Intel GMA 950, slušná je i sestava slotů 1x PCI-E x16, 1x PCI-E x1 a 2x PCI. Pro ukládání dat je připravena dvojice konektorů SATA s možností konfigurace 2x SATA s RAID0, 1 nebo 2x SATAII s RAID 0, 1, zahrnující 1x externí SATA (ASUS SATA-on-the-Go).

Ve výbavě nalezneme rovněž rozhraní S/PDIF In/Out, gigabitový Ethernet, 2x IEEE 1394a i čtveřici slotů USB 2.0. DVI výstup však musíte řešit zakoupením karty ASUS R-DVI-ADD2.

Odkaz: http://www.asus.cz

§§§§§


Malá zeď

Tomáš Jirásko

Zyxel představil ZyWALL 1050, který rozšiřuje stávající řadu firewallů ZyWALL o funkce, jež jsou nejčastěji požadovány malými a středně velkými podniky. ZyWALL 1050 obsahuje prvky pro VPN, proaktivní ochranu sítě, bezpečné VoIP a pokročilé mechanismy ochrany, odolávající útokům ze sítě.

ZyWALL 1050 umožňuje vytvářet Virtual Private Network (VPN) a bezpečně připojit vzdálená pracovní místa. Data jsou během spojení VPN kódována, aby se ochránil internetový přenos a zamezilo se zneužití sítě neoprávněnými uživateli. Vedle základní kontroly přístupu disponuje ZyWALL 1050 celou řadou inteligentních mechanismů regulace navržených tak, aby samostatně rozhodoval o doručování paketů na základě kritérií (ID uživatele, skupiny uživatelů, času připojení atd.). Navíc mohou administrátoři aplikovat různé úrovně přístupové politiky, filtrování obsahu, průběžnou kontrolu aplikací (application patrol) a VPN. Nový 1050 zahrnuje i IDP (Intrusion Detection and Prevention) s inspekci paketů (L7), umožňuje řídit propustnost a garanci šířky pásma atd.

Odkaz: http://www.zyxel.cz

§§§§§


Plazmové léto

Tomáš Jirásko

Panasonic představil tři nové řady plazmových televizorů Viera s kontrastem 10 000 : 1, možností remasteringu videosignálu na vysoké rozlišení 1080p, s digitálním rozhraním HDMI a se sníženou spotřebu elektrické energie. Nové řady zahrnují 8 modelů s úhlopříčkami od 94 do 127 cm.

Chloubou letošní řady je zcela nový systém zpracování obrazu. Nový čipset V-Real dokáže zpracovat videosignál ve vyšším HD rozlišení (1080p). Pro věrné zobrazení jemných tonálních gradací využívají modely 16bitovou technologii zpracování signálu, která umožňuje zobrazit až 3 072 odstínů pro každou barvu (RGB), což znamená 29 miliard barev vykreslených na obrazovce. Řada PV600 zahrnuje modely s rozlišením 1 024 x 720 (37PV600, 94 cm), 1 024 x 768 (42PV600, 106 cm) a 1 366 x 768 (50PV600, 127 cm), které jsou schopné zobrazit signál ve formátech 720p a 1080i. Oblíbený televizní pořad si rovněž můžete nahrát přímo na SD paměťovou kartu ve slotu televizoru a poté si ho prohlédnout v jakémkoliv přenosném zařízení. A naopak, pokud pořídíte vlastní video ve formátu MPEG4 jakýmkoli kompatibilním přenosným zařízením, můžete následně sekvenci přehrát v SD slotu plazmového televizoru.

Další řady PV60 a PA60 nabízejí stejné velikosti obrazovek, ovšem jsou ochuzeny o některé vybavení nejvyšší řady - především chybí SD slot nebo SRS TruSurround XT. Všechny nové modely plazmových televizorů Viera přicházejí do prodeje postupně od dnešního dne až do června. Cena, za níž modely pořídíte, nepřesáhne 129 995 Kč (TH-50PV600), 74 995 Kč (TH-42PV600), 72 995 Kč (TH-37PV600), 99 995 Kč (TH-50PV60), 59 995 Kč (TH-42PV60), 57 995 Kč (TH-37PV60), 54 995 Kč (TH-42PA60) a 52 995 Kč (TH-37PA60).

Odkaz: http://www.panasonic.cz

§§§§§


GPS/GPRS navigace pro nevidomé

Výzkumné a vývojové centrum (společný projekt ČVUT, Vodafonu a Ericssonu) úspěšně dokončilo vývoj prvního GPS navigačního systému pro nevidomé v České republice. Systém umožňuje okamžitou lokalizaci a následnou navigaci nevidomého do cílové oblasti a kombinuje technologie GPS a GSM s lokalizačním call centrem a mapovými podklady. Úspěšné testování potvrdilo možnost plného nasazení systému v praxi, ověřováním nejvhodnějších kombinací standardních GPS přijímačů a GSM CSD/GPRS modemů a následnými hardwarovými a softwarovými úpravami zvolených jednotek bylo dosaženo maximální kompatibility systému s možnostmi nevidomých uživatelů. Přesnost lokalizace je až 2,5 m a její úspěšnost činí 90-95 %.

Řešitelský tým studentů Elektrotechnické fakulty ČVUT v Praze na vývoji systému spolupracoval se Sjednocenou organizací nevidomých a slabozrakých (SONS), jejíž představitelé připomínkovali zadání a podíleli se na testování v terénu. SONS také plánuje implementaci systému do praxe.

Navigační systém pracuje s GPS přijímačem, který má nevidomý u sebe a který zjišťuje jeho polohu a odesílá ji do serveru call centra. V případě ztráty orientace kontaktuje nevidomý call centrum, které určí jeho polohu na mapě a dovede ho do cíle. Nevidomý však může systém využívat také jako navigačního průvodce pro cestování do míst mimo svůj obvyklý "akční rádius" (např. do jiného města).

Nejde však o realtime navigaci, jak je tomu v případě klasických navigačních systémů, která by nevidomého navigovala podle okamžité potřeby hlasovými příkazy. Její využití přichází až v okamžiku, kdy se nevidomý dostane do míst, která přímo nezná, nebo bude dezorientován. Například vystoupí na neznámé autobusové zastávce a chybně určí směr chůze ke vzniku problému stačí maličkosti, stavba, nepřítomnost jiných osob apod. V tomto případě se nevidomý obrátí přes mobil na call centrum, které bude mít k dispozici záznam jeho trasy a operátor mu poskytne potřebnou pomoc a informace.

V ostrém provozu se počítá se zpoplatněním této služby pro nevidomé. Za tímto přístupem není tentokrát hrabivost některého podnikatelského subjektu, tuto variantu zvolila sama SONS. Kromě zajištění 24hodinové služby, kdy poplatek částečně pokryje provoz tohoto centra, slouží i jako určitá pojistka proti přetěžování této služby. Nevidomý by tak stále měl být schopen se ve svém okolí pohybovat samostatně a neměl by se spoléhat na všudypřítomnou pomoc třetí strany.

Určitým problémem, zbývajícím k dořešení, jsou mapové podklady, především jejich detailnost a přesnost. Na běžném trhu nejsou totiž stále k dispozici mapové podklady Česka v takovém měřítku a přesnosti, jak je tomu v okolních státech.

§§§§§


Sony slaví šedesát let existence

Alexandr Radecký

C06P0274

Společnost Sony dnes patří ke světové špičce v oblasti počítačové i spotřební elektroniky, filmu, hudby i poskytování finančních služeb. Nejedná se již jen o japonskou společnost, je to společnost skutečně světová, se všemi svými divizemi zaměstnává bezmála 160 000 lidí.

Sony Corporation letos slaví 60 let od svého založení, během nichž se propracovala ke světovému úspěchu. Nedošlo k tomu však najednou, předcházel tomu dlouhý vývoj. Při příležitosti této události je příhodné se ve stručnosti podívat na minulost a uvažovat nad budoucností Sony.

7. května 1946: Společnost formálně vznikla jako Tokyo Telecommunications Engineering Co. Ltd. (Tsushin Kogyo KK), základní kapitál ve výši 190 000 jenů.

8. května 1946: Již následující den obdržela společnost první významnou zakázku na 50 elektronkových voltmetrů od japonského ministerstva spojů.

Únor 1947: Došlo ke stěhování z Tokia Nihobaši do Šinagawa, kde je dodnes sídlo společnosti.

Červenec 1950: Zatímco v Československu zuří bolševici, v Japonsku se objevuje první tamní magnetofonový rekordér G-Type.

Leden 1955: V malém množství je vyrobeno tranzistorové rádio TR-52, přezdívané "UN Building" podle podobnosti bílé čelní mřížky se sídlem OSN. Na trh se však nedostane kvůli zjištění, že v horkém počasí se ona přední mřížka rozpadá.

Srpen 1955: Následující model TR-55 byl

úspěšnější a uvedení na trh se dočkal. Jeho počáteční cena činila 18 900 jenů, přičemž průměrná úřednická mzda se tehdy pohybovala kolem 16 650 jenů.

Březen 1957: Sony upoutala pozornost nejmenším tranzistorovým rádiem TR 63, označeným jako "kapesní". Problémem je, že do kapsy standardní košile se ve skutečnosti nevejde, a aby propagace rádia neutrpěla, nosili prodejci Sony speciálně ušité košile s mírně zvětšenými kapsami.

Leden 1958: Společnost mění název z Tokyo Tsushin Kogyo na současné Sony Corporation, jedním z motivů bylo snadnější šíření a přijetí názvu společnosti v zahraničí. Slovo "sony" je odvozeno od latinského "sonus", ze kterého pochází i anglické "sound" a "sonny", což je výraz pro hocha, chlapce - tak má být v přeneseném významu Sony vnímána jako mladá, dynamická společnost.

Prosinec 1958: Akcie Sony jsou vedeny v hlavní části Tokijské burzy.

Únor 1960: Vznik americké divize Sony Corporation.

Květen 1960: Sony stojí v čele vývoje spotřební elektroniky. Světovou premiéru má vůbec první světový tranzistorový televizor Sony TV8-301. Jeho cena (69 800 jenů) byla hodně vysoká a ani technická spolehlivost přístroje nebyla oslňující, nicméně Sony tímto výrobkem přitáhla pozornost ke svému tranzistorovému inženýrství.

Říjen 1962: Sony America otevírá v New Yorku předváděcí místnost na Páté avenue, prestižní obchodní třídě.

Červenec 1963: Na světě je první přenosný tranzistorový videorekordér PV-100 za cenu 2 500 000 jenů. Stejně jako je velká cena, je to i velká událost, která znamená v technologii videozáznamu zásadní posun kupředu.

Duben 1966: Na počest dvacátého výročí založení společnosti je v tokijské čtvrti Ginza otevřena reprezentativní "Sony Building". Dnes je stále v aktivním provozu a slouží jako výkladní skříň a předváděcí centrum společnosti Sony.

Listopad 1966: Vyroben první přenosný kazetový magnetofonový přehrávač Sony Magazine-matic 100 (TC-100). Sice se nevejde do kapsy, ale při ceně 24 800 jenů si ho může koupit mnoho lidí, průměrná úřednická mzda té doby je 31 000 jenů.

Září 1970: Sony uvádí své akcie na burzu v New Yorku.

Červenec 1979: Walkman přichází! TPS-L2 je první osobní sluchátkový stereo audio přehrávač a je k mání za 33 tisíc jenů, což byla v té době (po devalvaci související s ropnou krizí) asi týdenní mzda kancelářského zaměstnance.

Březen 1982: Osobní počítač Sony SMC-70 vstupuje na trh s cenou 228 000 jenů.

Říjen 1982: Další prvenství Sony, tentokrát první světový CD přehrávač CDP-101 za cenu 168 000 jenů. Číslo 101 bylo vybráno jako symbol binárního kódu.

Leden 1984: Sony vítězí u nejvyššího soudu USA v kauze známé jako "případ Betamax", kdy soud potvrdí, že videorekordér Sony neporušuje autorská práva televizních stanic. Je tím ustaven precedens, otevírající cestu k novému obrovskému trhu domácí zábavy.

Listopad 1984: Sony D-50 je přenosný CD přehrávač, později pojmenovaný Discman. Leden 1985: Éra přenosných videokamer přináší Sony CCD-V8 8mm "Video 8". Cena 280 000 jenů převyšuje průměrnou úřednickou měsíční mzdu 212 700 jenů.

Srpen 1988: O tři roky později lze koupit přenosný Video 8 přehrávač GV-8, zvaný též "Video Walkman". Počáteční cena je 118 200 jenů.

Prosinec 1988: MVC-C1 Mavica je digitální fotoaparát pořizující snímky na dvoupalcové diskety, cena při uvedení na trh činí 64 000.

Červen 1989: V Evropě se schyluje ke svržení diktatur, v Japonsku se za cenu 160 000 jenů začíná prodávat Sony CCD-TR55 Video Hi8 "Handycam". Značně zmenšená videokamera je rázem prodejním hitem Sony a výrazně přispěje k popularizaci této technologie mezi širokou veřejností. Už to nejsou jen filmaři, kdo mohou pořizovat snímky na dostatečné úrovni, zámožnější turisté mohu činit totéž. Tato kamera jistě také přispěla k budování obrazu japonského turisty jako člověka v bílém, ověšeného fotoaparáty a kamerami.

Listopad 1992: MiniDisc měl být pokračovatelem fenomenálního úspěchu Walkmanu a Discmanu, nicméně jak víme, nestalo se tak. MZ-2P MD Walkman přichází do obchodů s cenou 60 000 jenů, MZ-1 MD umožňující nahrávání pak lze koupit za 79 800 jenů.

Listopad 1993: Založena divize Sony Computer Entertainment, která znamená vstup Sony na rozvíjející se trh počítačových her, specificky domácích herních konzol.

Prosinec 1994: Světlo světa spatří herní konzola SCPH-1000. Celkem se jí prodá přes 100 miliónů kusů, čímž se na tomto trhu stává ze Sony dominantní hráč.

Říjen 1996: V prodeji je digitální fotoaparát DSC-F1 "Cybershot" s cenou 88 000 jenů.

Březen 1997: Sony přichází s DVD přehrávačem DVP-S7000 za 110 000 jenů.

Červenec 1997: Sony představuje řadu osobních počítačů Vaio, se stolní verzí vybavenou procesorem Pentium II 266 MHz a s laptopem 166MHz Pentium.

Září 1998: Dalším významným produktem jsou flashové paměťové karty Memory Stick, první s kapacitou 4 a 8 MB. Cena je 3 300, resp. 4 400 jenů.

Srpen 1999: Zábavný psí robot ERS-110 Aibo přichází do prodeje v omezeném počtu 5 000 kusů za 250 000 jenů, vše je skoupeno během několika minut.

Září 2000: Sony zahajuje působení v oblasti osobních organizérů Palm, a to černobílým modelem PEG-S300C a barevným PEG-S500C Clie. Cenový rozdíl je pozoruhodně malý, první model stojí 55 000 a druhý 60 000 jenů.

Březen 2000: Druhá generace PlayStation, model The SCPH-10000 PlayStation 2 je k dostání za 40 000 jenů.

Říjen 2001: Prudká konkurence na trhu mobilních telefonů přiměje Sony spojit síly se společností Ericsson a založit dnes úspěšnou společnou značku Sony Ericsson Mobile Communications.

Únor 2002: Sony ohlašuje vývoj Blu-ray Disc - formátu, který má jednou nahradit DVD.

Duben 2003: Začíná prodej prvního Blu-ray Disc rekordéru BDZ-S77.

Červen 2003: Sony představuje řadu prémiových produktů spotřební elektroniky Qualia. Pro většinu zákazníků jsou však ceny příliš vysoké, takže tento směr po čase opuštěn.

Říjen 2004: První high-definition videokamera HDR-FX1 se objevuje na trhu s patřičnou cenou 400 000 jenů.

Prosinec 2004: Nový PlayStation Portable lze koupit za 20 790 jenů.

Říjen 2005: Na trh je uvedena LCD TV Bravia.

Budoucnost

Když Sony vyrobila roku 1957 nejmenší tranzistorové rádio, nebylo dost malé, aby se vešlo do kapsy - prodejci proto dostali košile s většími kapsami. To nicméně dobře ukazuje, že miniaturizace je činností, které společnost věnovala a věnuje mimořádnou pozornost. A to nejen v koncových výrobcích, ale i ve výzkumu a vývoji, protože jedině tak mohla být vždy na špičce.

Dnes již další zmenšování výrobků nepřináší uživateli takový užitek jako kdysi, pro samotné získání výrazného konkurenčního náskoku to již nestačí, proto se dnešní Sony věnuje více různým činnostem, pro nejednoho zákazníka je již spíše známá svou herní konzolou PlayStation než Walkmanem.

Pojďme se seznámit s pěti vyvíjenými technologiemi, které by měly Sony pomoci udržet se na špici vývoje a zákazníkům přinést užitek.

Cell Procesor

Cell Procesor je velmi pokročilá výpočetní jednotka, na jejímž vývoji Sony spolupracuje se společnostmi IBM a Toshiba a jejíž vývoj doposud stál několik miliard dolarů. Čip spojuje osm procesorových jader a hlavní 64bitový procesor, který by měl být v současné době jedním z nejsilnějších dostupných modelů. Cell Procesor je již dnes bedlivě sledován, především proto, že má tvořit základ očekávané herní konzoly PlayStation 3.

Kromě vývoje samotného procesoru se Sony logicky silně angažuje ve vývoji kompatibilního hardwaru a softwaru. Například sílu CP při práci s obrazem lze využít v high-definition domácích zábavních centrech, tedy v kombinaci televize, přehrávačů a rekordérů.

Světelné senzory

Jádrem každé digitální kamery či fotoaparátu je senzor, zařízení převádějící světlo na elektrické impulsy, následně zpracované na digitální záznam. Společnost byla vždy předním výrobcem světelných senzorů, dnes je však situace v této oblasti do značné míry vyrovnaná, proto je třeba opět získat náskok.

Nové senzory jsou schopné zachycovat a zaznamenávat high-definition video o frekvenci 60 snímků za sekundu či 300 snímků při nižším rozlišení. V současnosti jsou takové možnosti k dispozici jen u vysoce specializovaných kamer, nicméně chystané CMOS senzory (Complementary Metal Oxide Semiconductor), představené začátkem tohoto roku, přinášejí tento výkon i do spotřebitelských výrobků.

Otázkou je, nakolik tyto možnosti skutečně využijí běžní spotřebitelé, nicméně nadšení příznivci videa či fotografie jistě uvítají možnost například pečlivě rozfázovat pohyby zvířat či svých blízkých.

Felica

Miliony lidí využívají denně v asijských velkoměstech, jako je Tokio či Hongkong vlaky a jen málo vědí, že bezchybná jízda těchto spojů je umožněna technologií Felica od společnosti Sony.

Není totiž potřeba stát ve frontě na lístky a ty následně označovat, pohodlně lze zaplatit pomocí chytrých bezdotykových platebních karet. Karty e-money nyní v Japonsku získávají stále širší využití, například v tisícovkách všudypřítomných supermarketů.

Technologie Felica je již zabudována v milionech mobilních telefonů, přední japonský mobilní operátor NTT DoCoMo zavádí systém umožňující tarifním zákazníkům využít jejich telefon jako kreditní platební kartu, nemusejí se tak starat o nouzovou rezervu a nosit s sebou plastovou kartu.

LCD

Soupeření Sony s jihokorejským rivalem Samsungem o co největší LCD obrazovky je možná mediálně přitažlivé, nicméně pro samotnou Sony je finančně zajímavější produkce malých LC displejů pro telefony a kamery. Přibližně 40 % prodaných fotoaparátů používá LCD značky Sony, u kamer je to ještě více. Nejnověji je cílem trh mobilních telefonů, kde se objevuje poprávka po vysoce kvalitních displejích.

Zde je klíčem k úspěchu rozlišení a světelná intenzita. Obvyklým formátem jsou 2,2" displeje. Sony se podařilo zvýšit jejich rozlišení až na hodnotu 640 x 480 a zvýšit jejich jas pomocí transrelektivní technologie. To znamená, že u takového displeje se mísí podsvícení s okolním světlem (obyčejné optické zachytávání), je tedy tím silnější, čím je prostředí světlejší.

Robotika a umělá inteligence

Robotický psík Aibo byl zpočátku velkým trhákem, později již prodej stagnoval a nedávno byl stažen z prodeje, i tak však posloužil Sony jako výborná ukázka robotnického vývoje, stejně jako komerční uplatnění těchto novinek ve formě koncového výrobku.

Na první pohled zaujme kontrola v reálném čase a ovládání motoru a pohybových servomotorů. Prostá psí chůze se může zdát jednoduchá, ve skutečnosti je to programově a mechanicky velmi náročný soubor operací, do kterého zasahuje řada vstupů z okolí. Nejtěžší je pak chůze přes překážky, vystoupení na chodník nebo naopak sestoupení z chodníku.

Pravda, Aibův pohyb byl poněkud neumělý, nicméně takto získané zkušenosti posloužily při tvorbě pokročilejšího humanoidního robota Qrio. Ten umí dokonce utíkat, tedy vykonávat pohyb, kdy jsou v určitý okamžik obě nohy ve vzduchu.

Kromě pohybu byly využity i poznatky z oboru umělé inteligence: Aibo obsahuje jisté algoritmy, které mají sloužit k automatickému vyhledávání náročnějších úkolů a zároveň umožňují rozpoznat, kdy činnost nevede k výsledkům (jako chůze proti zdi).

(Dnešní kurz 100 jenů = cca 19,960 Kč).

§§§§§

$$$$$


CD/DVD příloha


Pálíme s průvodcem

Jan Šplíchal, Libor Vacata

C06P0276

Problematiku vypalování dat vám osvětlí program, který nabízíme zdarma. Na CD i DVD jsme přidali nové rubriky a své zástupce na našich médiích má rovněž příloha GameStar. Veškerý software ke článkům najdete ve speciální sekci K obsahu PC WORLDu.

Přidáním GameStaru do našeho časopisu změny nekončí. Úpravy doznaly i naše přílohy. Jak na CD, tak na DVD nyní naleznete shodné tematické rubriky. S ohledem na možnosti jednotlivých příloh jsme se snažili optimálně využít místo a věnovat všem tematickým sekcím stejný prostor.

Audio - Video

Tato část nabízí vše, co potřebujete pro přehrávání zvukových a obrazových souborů, pro úpravy či tvorbu formátu MP3, poslech internetových rádií, úpravy videa a aktualizaci kodeků.

Ulead VideoStudio 10 Plus (pouze DVD) je výkonný program pro editaci videa. Jeho používání si snadno osvojíte pomocí průvodců. Nabízí řadu modifikovatelných videofiltrů a přechodových efektů, titulky, overlay, možnost záznamu přímo na DV/D8 kameru, výstup ve formátu QuickTime, RealNetworks a Windows Media, který je použitelný na webových stránkách, a profesionální kvalitu (DV a MPEG-2). Podporuje také formát MPEG-4 a širokoúhlý formát obrazu 16 : 9.

Zmiňme také DivX DVD Ripper 1.6, velmi jednoduchý převaděč DVD disků do DivX MPEG 1/2 souborů. Práce s ním je opravdu snadná, pouze je třeba zvolit, odkud se má kopírovat který DVD disk, případně zvolíte zvlášť audio stopu a titulky. Výhodou je možnost vypnutí PC po ukončení konverze.

Domácnost a kancelář

Do této části jsme umístili software, který využijete při každodenní práci s počítačem v domácnosti i zaměstnání. Acrobat Reader 7.0.1 CZ (pouze DVD) je v současnosti prakticky nepostradatelný nástroj k prohlížení souborů ve formátu PDF. Dnes představuje tento typ dat jeden ze standardů pro šíření elektronických dokumentů na internetu. Mezi jeho hlavní výhody patří věrnost zobrazení podle originálu. V současnosti přibyla řada vymožeností, jako je např. elektronické podepisování či propracované formuláře.

SketchUp 5.0.245 dobře poslouží pro tvorbu 3D návrhů. S tímto produktem lze rychle a snadno vytvářet, prohlížet a modifikovat 3D myšlenky ve formě modelů. Zatímco tradiční systémy CAD jsou nezbytné pro tvorbu podrobných výkresů, SketchUp je nástroj pro návrh, skicování a design.

K obsahu PC WORLDu

Vzhledem k tomu, že stále více našich článků lze podpořit vhodnými programy, rozhodli jsme se vytvořit sekci, která by vám měla na CD/DVD usnadnit jejich hledání. Od tohoto čísla se budete s rubrikou "K obsahu PC WORLDu" setkávat pravidelně. Naleznete v ní veškerý software, který je zmíněn v článcích. Stejně tak zde nebudou chybět doplňující tabulky či grafy k našim hardwarovým testům. Naleznete zde textový procesor AbiWord 2.4.4, jenž umožňuje formátování písma, zarovnávání odstavců, kontrolu pravopisu, import a export dokumentů do jiných formátů, pravítka a zarážky a mnoho dalších funkcí.

Za zmínku stojí také balík internetových aplikací Seamonkey. Obsahuje webový prohlížeč, který nabízí například prohlížení stránek v několika panelech, blokování vyskakovacích (pop-up) oken, správce obrázků či postranní lišty. Další součástí je poštovní klient pro přehlednou organizaci pošty. Mezi jeho funkce lze zařadit účinný antispamový filtr, podporu více účtů, snadné vyhledávání či filtry pro třídění zpráv. Balík obsahuje i editor webových stránek založených na HTML a CSS, dále IRC klienta pro pohodlnou komunikaci a adresář pro jednoduchou a přehlednou správu kontaktů.

HDD Health 2.1 je plnohodnotný program pro detekci chyb na pevném disku. Utilita se po instalaci umístí do pravé části Hlavního panelu, odkud sleduje stav pevných disků a v případě hrozícího poškození váš včas varuje. Program využívá technologii S.M.A.R.T., která je implementována do všech novějších pevných disků a dokáže do jisté míry předpovídat jeho možné poškození. Varovná hlášení mohou být pak posílána různými komunikačními kanály.

Komerční software

Program Kniha jízd - Autopark od firmy Autologis nabízí rychlé a pohodlné vedení knihy jízd pro vozidla používaná v podnikání. Vyniká nejen jednoduchým a přehledným ovládáním, propracovanými funkcemi, jako je zpětná rekonstrukce chybějících kilometrů, hromadné vkládání jízd, upravitelný vzhled tištěné knihy jízd, ale i propojení s cestovními příkazy, načítání dat z tankovacích platebních karet (CCS, Benzina, Shell aj.) a práce s GPS daty (CCS Monitor, Commander, Lupus aj.).

Komunikace

Zde naleznete vše potřebné pro stahování dat, nejnovější edice prohlížečů, zabezpečení a další programy, jež potřebujete pro práci s internetem. Chybět nemohou poslední stabilní verze nejznámějších prohlížečů a betaverze prohlížeče Internet Explorer 7 (pouze DVD), tentokráte již určena i koncovým uživatelům.

Pro internetovou tvorbu lze použít AceHTML 009, editor pro tvorbu webových stránek. Nabízí nástroje, které pomohou začátečníkům i profesionálům rychle a snadno vytvářet vlastní webové stránky. Nabízí ověřování a zvýraznění syntaxe HTML, podporu mezinárodních znaků, Code Explorer, knihovnu 140 předdefinovaných JavaScriptů a DHTML skriptů, podporu šablon, výkonný editor CSS stylů či správce záložek.

Multimédia

Tato část obsahuje software pro prohlížení a úpravu obrázků a fotografií, tvorbu grafiky, flashových animací a vypalování dat. Do nové edice 8.1 pokročil ACDSee, rychlý a výkonný prohlížeč grafických souborů se zobrazováním obrázků ve vysoké rozlišovací schopnosti. Slouží také k organizování a hledání grafických souborů v archivech. Jako bonus nabízí ACDSee nástroje k vytváření jednoduchých grafických prezentací. Mimo jiné přináší i možnost rozšiřovat vlastnosti programu pomocí různých modulů.

Nero 7 (pouze DVD) je kompletní balík výkonných nástrojů pokrývajících celou oblast tvorby a zápisu multimediálních a datových souborů na CD a DVD disky. Vedle populárních Nero Burning ROM 7 a Nero Express 7 pro vlastní zápis na disky obsahuje nástroje pro zpracování videa a zvuku, zálohování, tvorbu a tisk obalů a štítků, program pro vytvoření virtuálního CD/DVD na pevném disku počítače, přehrávač Nero MediaHome a další.

Systém

Zde jsou připraveny utility pro údržbu a opravy systému, testování výkonu, diagnostiku PC a správu pevných disků. Pro kompletní testování grafických možností a výkonu vašeho počítače je připraven 3D Mark 06 (pouze DVD). Obsahuje několik pěkných a zároveň náročných grafických animací, pomocí kterých program poté provádí vyhodnocení testů.

HNetInfo 2.0 je komplexní nástroj pro práci s intranetem a internetem. Plnohodnotně nahrazuje profesionální produkty pro síťovou analýzu a strukturu intranetu a internetu, údržbu a scan HW/SW zařízení, komunikační prvky, IP telefonování, e-mailového klienta, FTP klienta, FTP server, web download, benchmarkové testy či podrobnou detekci hardwarových zařízení. Výhodou je možnost používání jen určitých částí produktu.

Téma CD/DVD

Správné zabezpečení počítače připojeného k internetu by mělo být prvořadým úkolem každého uživatele. Téma CD/DVD jsme proto věnovali této problematice.

Utilita Antiy Ghostbusters Professional Edition 5.1.0 nabízí sadu bezpečnostních nástrojů pro zneškodnění nebezpečných programů, které se mohou skrývat ve vašem systému. Dokáže také sledovat a řídit síťovou aktivitu různých aplikací, monitorovat citlivé oblasti disku a soubory (včetně ZIP archívů) a odhalit tak podezřelé aktivity.

Norton Personal Firewall 2006 je výkonný nástroj pro ochranu počítače před možnými útoky z internetu. Automaticky blokuje jakoukoli přicházející komunikaci, která se pokouší o prozkoumání vašeho PC. Záleží jen na vás, jakému softwaru z vašeho systému umožníte komunikaci prostřednictvím internetu. Software dále umožňuje automatické blokování zobrazování reklam ve vašem prohlížeči, jeho součástí jsou také automatické aktualizace.

Zabezpečení

Tato rubrika je věnována softwaru pro ochranu vašeho počítače před útoky, viry a ostatním nebezpečím internetu. Antidote SuperLite je zdařilý antivirový program pro jednorázové použití. Funguje jako spustitelná aplikace bez instalace a po spuštění kompletně zkontroluje váš počítač. Výrobce program neustále aktualizuje, takže čerstvě stažená verze obsahuje poslední variantu databáze virů.

Pro boj s nevyžádanou poštou slouží Spamfighter 4.4.7. Příchozí pošta je automaticky porovnávána s centrální databází, která je přímo aktualizována všemi uživateli programu. Podporuje Microsoft Outlook a Outlook Express.

Výkonná utilita 1st Security Center Pro 4.9.9.1 zajistí bezpečnost vašeho počítače omezením přístupu k důležitým prostředkům operačního systému Windows. S její pomocí lze zakázat přístup k jednotlivým komponentám ovládacích panelů (Zobrazení, Síťová připojení, Hesla, Tiskárny, Systém), k bootovacím klávesám, editaci registru apod. Program rovněž dokáže skrýt ikony pracovní plochy i položky nabídky Start nebo diskové jednotky, omezí spouštění aplikací nebo upraví řadu vlastnosti Internet Exploreru.

Zadarmo: SwiftDisc 1.96 (CD/DVD)

Vypalování CD a DVD dnes již ovládá skoro každý uživatel počítače. Existuje řada vypalovacích programů s jednoduššími či naopak komplikovanějšími postupy vypalování dat. My vám dnes nabízíme produkt, který veškeré procesy, jež produkt nabízí, osvětlí a popíše formou průvodce. Nejdříve je však potřeba program registrovat. Přejděte na internetovou stránku http://www.swiftdisc. com/Register.aspx?PartnerID=1001, kde vás čeká malý formulář. Vyplňte jednoduše jméno a příjmení (zadávejte bez diakritiky) a dvakrát e-mail (pro jistotu), na který vám přijdou registrační informace. Po obdržení informací na e-mail program nainstalujte a v jeho úvodním okně klikněte na tlačítko Register. Do dialogu zapište informace, které jste právě obdrželi e-mailem. Správné zadání bude potvrzeno hláškou Registration successful.

V hlavním okně programu máte na výběr, zda chcete vytvářet CD či DVD. Pro každý druh média následuje výběr možných úkonů. U CD můžete vytvářet ze souborů MP3, WAV, WMA, CDA takzvané zvukové (audio) CD, tedy CD přehratelné v běžných audio přehrávačích a walkmanech. Dále můžete vypalovat datové CD pro zálohování libovolných dat. Na tomto místě také můžete vypálit předem vytvořený obraz disku (soubor ISO) nebo jej rovnou vytvořit. Pokud vlastníte přepisovatelná média, lze je zde i mazat. Zvláštní položkou je Create CD-Extra Disc - takto vytvořené speciální CD obsahuje nejen zvukové stopy (pro přehrávání v běžných audio přístrojích), ale také datovou stopu pro počítač. Tam můžete umístit obrázky k albu, případně MP3 soubory, krátký klip atd. Při vložení do walkmana se tedy disk chová jako obyčejné hudební CD, ale v počítači se pro vás odkryje i část s daty, texty či klipy.

U možností tvorby DVD máte stejné možnosti jako u CD, jen je zde navíc položka Create Video DVD jak název napovídá, pomocí této varianty vytvoříte DVD, které bude možné přehrávat na běžných stolních DVD přehrávačích, stejně jako jste zvyklí přehrávat filmy z půjčovny. Musíte však nejprve připravit strukturu adresářů a souborů: buď ji překopírujete z nějakého existujícího DVD, nebo použijete některý nástroj pro výrobu DVD.

Komerční software a slevy

Autologis - Kniha jízd - Autopark

Program Kniha jízd - Autopark od firmy Autologis je určen podnikatelům, malým i větším firmám pro rychlé a pohodlné vedení knihy jízd vozidel používaných v podnikání. Program si již získal tisíce uživatelů a vyniká nejen jednoduchým a přehledným ovládáním, ale především spolehlivostí, neboť je vyvíjen a zdokonalován více než 12 let. Naši uživatelé oceňují propracované funkce, jakými jsou zpětná rekonstrukce chybějících kilometrů, hromadné vkládání jízd, upravitelný vzhled tištěné knihy jízd, ale i propojení s cestovními příkazy, načítání dat z tankovacích platebních karet (CCS, Benzina, Shell aj.) a práce s GPS daty (CCS Monitor, Commander, Lupus aj.). Při výpočtu vzdáleností tras lze využít mapy nebo podrobné databáze. Program je plně v souladu s platnou legislativou a je neustále inovován formou aktualizací, které si uživatelé stahují z internetu. Na tento produkt vám přinášíme 30% slevu, kterou uplatníte při objednávce na stránkách výrobce. Při objednávce programu stačí do kolonky poznámka vepsat PCWORLD.

GameStar - Heroes of Might and Magic V a další zábavné demoverze

Vrhněte se do světa zábavy s výběrem těch nejlepších hratelných demoverzí z různých žánrů, které vám přináší část DVD věnovaná GameStaru.

Hratelné demoverze

Poprvé se čtenáři PC WORLDu mohou na DVD setkat s částí věnované čistě hernímu obsahu pod hlavičkou GameStaru. Tuto komplexní sekci jsme rozdělili do čtyř dílů, které zahrnují to nejdůležitější z původně samostatného DVD suplementu a současně dokáží pobavit i čtenáře herního průmyslu neznalé. Najdete zde tedy především hratelné ukázky aktuálně vydávaných nebo teprve připravovaných titulů, dále potom atraktivní videoupoutávky, freewarové hry a češtinu nejen do her, ale i do různých programů.

Tento měsíc uvolnili vývojáři hezkou řádku kvalitních demoverzí, mezi nimiž všechny fanoušky strategického žánru určitě zaujme titul Heroes of Might and Magic V. Populární herní série se v blízké době dočká již pátého pokračování, které opět nabídne klasické tahové souboje, verbování hrdinů i budování armád. Demo obsahuje dvě hratelné rasy, jejichž přednosti si můžete vyzkoušet na třech mapách (dvou z kampaně a jedné custom). Rovněž umožňuje vyzkoušet multiplayerový duel.

Stratégové jistě nepohrdnou budovatelskou hrou City Life. Vyzkouší si v ní, jaké to je projektovat, stavět a nakonec se starat o vlastní město, a to v hned několika historických obdobích. Demo obsahuje jednu mapu (Rock Lake), na níž si prohlédnete tři ze šesti kultur z plné verze, společně s jejich hlavními budovami.

Příznivce 3D akčních stříleček naopak potěší thriller Condemned: Criminal Origins od známého vývojářského studia Monolith Productions. Demoverze obsahuje jeden level z plné verze hry, který vám umožní alespoň částečně ochutnat napínavou atmosféru. Kromě toho se můžete pokochat vynikajícím grafickým zpracováním, využívajícím všemožné speciální vizuální efekty moderních 3D grafických karet.

Jestliže dáváte v akčních hrách přednost taktickému postupu, zaujme vás titul Tom Clancy\s Ghost Recon Advanced Warfighter. Demo obsahuje třetí misi z plné verze hry, kterou si vyzkoušíte jak v singleplayeru, tak i v kooperativním multiplayeru přes místní síť LAN se třemi spoluhráči. V pohledu vlastní osoby tedy popadnete moderní zbraně a společně s dalšími členy speciálního komanda se zúčastníte protiteroristické operace.

Sportovní fanoušci by si pak určitě neměli nechat ujít demo fotbalové simulace 2006 FIFA World Cup od EA Sports. Ještě než proběhne výkop prvního utkání nadcházejícího fotbalového mistrovství světa v Německu, můžete si zahrát první poločas zápasu, který je klasicky omezen na několik minut. K dispozici máte jedenáctky národních týmů Anglie, USA, Mexika a Německa. V plné verzi se samozřejmě dočkáte kompletní nabídky účastníků šampionátu.

Videa a ostatní

Z ostatního obsahu DVD části GameStaru byste si neměli nechat ujít především atraktivní videoupoutávky připravovaných herních hitů. Tento měsíc jsme pro vás vybrali například trailer na chystaný remake legendární hororové adventury Alone in the Dark a ukázky z vizuálně přitažlivé akce Prey, historicky laděného Titan Questu nebo třetího dílu oblíbené válečné strategie Sudden Strike.

Máte-li v oblibě hraní jednoduchých freewarových kousků nebo se prostě nudíte v kanceláři a potřebujete se odreagovat, připravili jsme pro vás osm zábavných hříček. Logické skládání atomů do molekul (naštěstí bez nutnosti chemických znalostí) vás čeká ve hře Atomix 2, akci se nevyhnete ve 2D arkádě Robocop 2D 2: Robocop vs Terminator a klidnější hráči se mohou vrhnout do výstavby impéria v budovatelské strategii Widelands.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Pohled pod pokličku Windows

David Čepička, Scott Dunn

C06P0263

Zásahy do registru Windows

Zkoušeli jste někdy optimalizovat chod operačního systému Windows pomocí nejrůznějších nastavení nebo speciálních utilit? Nebo raději do Windows vůbec nezasahujete, takže jste si třeba ani netroufli vysypat obsah Koše ve Windows?

V obou případech je tento článek přesně pro vás. Existují totiž různé cesty, jak ve Windows pracovat rychleji, efektivněji a bezpečněji. Jednou z nich je ta, při které se budete muset vypořádat s největším úložištěm pro všechna nastavení Windows, jímž je, jak už možná tušíte, registr Windows.

Hned na začátku musíme předeslat, že všechny změny, které v registru provedete, je třeba provádět s maximální obezřetností. Změny prováděné bez rozmyslu mohou způsobit, že se vaše Windows najednou začnou chovat nestabilně a podivně a může se třeba stát, že se najednou nebudete moci ani přihlásit ke svému účtu. Proto než začnete cokoliv provádět, je nutné si vytvořit zálohu registru.

Klepněte na tlačítko Start a do políčka Spustit zadejte příkaz regedit. Poté stiskněte klávesu <Enter>. Spustí se program Editor registru. V levém sloupci okna Editoru registru klepněte na položku Tento počítač a poté klepněte do menu Soubor/Exportovat. Do dialogového okna pro export registru zadejte název souboru a vyberte umístění, kam se má soubor registru uložit (doporučujeme přepisovatelné CD nebo vyměnitelný disk). Výsledný textový soubor může být docela velký a rovněž případné obnovení registru může nějakou chvíli trvat. Pokud je váš systém konfigurován podle standardního nastavení, je registr Windows chráněn dostatečně zálohou, vytvářenou automaticky při vzniku nového bodu obnovení.

Nabídka Start na maximum

Velice jednoduchý zásah do systémového registru Windows přidá vaší nabídce Start (a jejím podmenu) na akčnosti. Spusťte Editor registru způsobem, který jsme popsali výše. Přesuňte se do klíče HKEY_CURRENT_USER\Control Panel\Desktop (slovo Desktop se může vyskytovat i s malým počátečním písmenem). Zde v pravé části okna aplikace poklepejte na hodnotu MenuShowDelay a v poli Údaj hodnoty změňte původní hodnotu 400 (v milisekundách) na něco rychlejšího, například na 0. Pokud se vám zdá vyskakování nabídky Start příliš rychlé, můžete je samozřejmě zadáním vyšší hodnoty zpomalit. Například můžete zadat jako údaj číslo 4000 (to odpovídá 4 sekundám). Někomu se totiž mohou některé akce ve Windows zdát skutečně příliš rychlé. Po dokončení zápisu hodnoty stiskněte klávesu <Enter>.

Rychlejší ukončení procesů, které neodpovídají

Všichni to už známe: zkoušíte ukončit nějaký spuštěný program nebo samotná Windows a přitom musíte čekat, než se ukončí jedna nebo více aplikací, které jsou také v systému spuštěny. Po chvíli - a v některých případech ta chvíle může být skutečně dlouhá - Windows čekání na ukončení aplikací vzdávají a zobrazí dialogové okno pro ukončení aplikace, kterým si můžete jejich násilné ukončení vynutit. Trpělivost sice přináší růže, ale pokud se vám zdá, že Windows čekají na ukončení vzpurných aplikací příliš dlouho, můžete zadat, aby se dialogové okno pro ukončení aplikace zobrazilo dříve. Je pravda, že můžete přinutit Windows, aby aplikaci, která neodpovídá, ukončila, aniž by vás obtěžovala zobrazením nějakého dialogového okna. Mějte však na paměti, že pokud aplikaci ukončíte, aniž byste čekali na dialogové okno pro její ukončení, můžete si rozhodit nastavení celého systému. V tomto případě vám vlastně nabízíme jakousi zlatou střední cestu - dočkáte se totiž dialogového okna pro ukončení programu v rozumném čase, nicméně vždy máte možnost čekat na ukončení aplikace, která neodpovídá, i déle.

Pokud mají Windows ukončovat aplikace, jež neodpovídají, automaticky, pak je nutné provést patřičná nastavení v registru. Spusťte proto Editor registru a přesuňte se do klíče HKEY_CURRENT_USER\Control Panel\Desktop. Zde poklepejte na hodnotu AutoEndTasks v pravé části okna Editoru registru, změňte údaj hodnoty na 1 a stiskněte klávesu <Enter>. Budete-li chtít později ukončování aplikací, které neodpovídají, řídit opět sami, změňte údaj hodnoty zpět na 0.

V dalším kroku poklepejte ve stejném okně na hodnotu HungAppTimeout a jako její údaj zadejte číslo, jež bude udávat čas v milisekundách, kdy jste ochotni čekat na ukončení aplikace, která neodpovídá. Jako standardní je nastavena hodnota 5000 (tedy 5 sekund). Můžete samozřejmě nastavit i dobu, po kterou bude operační systém čekat na aplikaci, jež neodpovídá, při ukončování Windows. Poklepejte k tomu účelu ve stejném klíči na hodnotu WaitToKillAppTimeout a změňte původní údaj 20000 (20 sekund) na hodnotu podle vašeho uvážení. Zadaný údaj potvrďte klávesou <Enter>.

Nicméně nejsou to pouze aplikace, na které se při ukončování Windows čeká. V operačním systému je spuštěno mnoho procesů (označovaných občas také jako služby), které rovněž mají nastaven časový interval pro svoje ukončení. Pokud chcete-li tento interval zjistit, spusťte Editor registru a přesuňte se do klíče HKEY_LO-CAL_MACHINE\SYSTEM\CurrentControl

Set\Control. Poté poklepejte na hodnotu WaitToKillServiceTimeout v pravé části Editoru registru. Změňte zde nastavenou standardní hodnotu 20000 (20 sekund) na hodnotu podle své vlastní volby a stiskněte klávesu <Enter>. Musíme připomenout, že ne všechny služby se budou touto nastavenou hodnotou řídit. Souvisí to s tím, že některé služby jednoduše pro své ukončení a úklid potřebují více času, než zadáte.

Změňte velikost tapety na pracovní ploše

Používáte-li u svého počítače širokoúhlý monitor, pak vaše tapeta na ploše nebude vypadat tak jako dřív, ale dojde k jejímu zkreslení. Pokud se vám toto zobrazení tapety nebude zamlouvat, je možné si její umístění upravit. Stačí se v Editoru registru přesunout do klíče HKEY_CURRENT_USER\Control Panel\Desktop a poklepat v pravé části okna Editoru registru na hodnotu WallpaperOriginX. Pokud tuto hodnotu nikde nevidíte, pak si ji jednoduše vytvořte klepněte v menu Úpravy/Nový na položku Řetězcová hodnota a do dialogového okna vepište výraz WallpaperOriginX, potvrďte zadání stiskem klávesy <Enter>. Jako údaj hodnoty zadejte číslo v pixelech, které udává souřadnici X ve vodorovném směru, a stiskněte klávesu <Enter>. Nyní poklepejte na hodnotu WallpaperOriginY (nebo ji vytvořte podobně jako hodnotu WallpaperOriginX) a jako její údaj zadejte číslo udávající umístění horního okraje tapety. Jestliže jsou rozměry tapety větší než samotná obrazovka, pak zadejte záporné číslo (například -200), čímž posunete horní nebo levý okraj obrázku mimo monitor.

Když budete toto nastavení testovat, nejprve minimalizujte všechna otevřená okna, potom klepněte pravým tlačítkem myši na pracovní plochu a z kontextového menu vyberte položku Vlastnosti. Poté stiskněte tlačítko Použít nebo OK, čímž obnovíte rozložení tapety na pracovní ploše. Tyto kroky pak opakujte tak dlouho, dokud se vám nepodaří umístit tapetu podle vašich představ. Nastavení funguje v případech, kdy je pozice tapety nastavena na střed, roztáhnutá nebo vedle sebe.

Nalezněte jakýkoliv soubor

Když ve Windows hledáte nějaký soubor (klepnutím do nabídky Start/Hledat/Všechny soubory a složky nebo stiskem klávesy <F3> v okně Průzkumníka - otevřete tak panel pro vyhledávání), pak Windows prohledávají pouze ty typy souborů, které jsou schopné rozpoznat. Neregistrované soubory Windows ignorují. Chcete-li se podívat na seznam registrovaných typů souborů, spusťte Průzkumníka a v menu Nástroje/Možnosti složky klepněte na záložku Typy souborů. Z výše uvedeného se tedy klidně může zdát, že váš ideální název souboru CTI_ME.XYZ Windows naprosto ignorují, protože příponu XYZ nedokáží rozpoznat. Naštěstí stačí drobná úprava registru, která zajistí, že Windows budou prohledávat každý soubor, nezávisle na jeho příponě. Otevřete Editor registru a pak se přesuňte do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE\SYSTEM\CurrentControlSet\Control\ContentIndex. Zde poklepejte na hodnotu FilterFilesWithUnknownExtensions a změňte údaj hodnoty z 0 na 1. Vše potvrďte stiskem klávesy <Enter>.

Tip: Abyste si byli skutečně jisti, že Windows XP budou prohledávat každý existující soubor, klepněte v panelu Průvodce vyhledáváním v Průzkumníku na odkaz Všechny soubory a složky. Nyní klepněte na odkaz Rozšířené možnosti. Zkontrolujte zatržení položek Prohledávat systémové složky, Prohledávat skryté soubory a složky a Prohledávat podsložky. Ve Windows 2000 klepněte na odkaz Možnosti hledání, zatrhněte položku Typ a ujistěte se, že je vybrána možnost Všechny soubory a složky. Zkontrolujte zatržení položky Upřesnit možnosti a ujistěte se, že je povolena možnost Prohledat i podsložky. Nakonec abyste zajistili, že se ve Windows 2000 budou prohledávat i systémové a skryté soubory, vyberte v menu Nástroje/Možnosti složky záložku Zobrazit. V seznamu Upřesnit nastavení vyberte položku Zobrazit skryté soubory a složky. Dále zrušte zatržení u položky Skrýt chráněné soubory operačního systému (Doporučeno) a klepněte v dialogovém okně, které se zobrazí, na tlačítko Ano. Celé nastavení pak potvrďte stiskem tlačítka OK.

Zobrazte účet správce počítače (administrátora)

Jen málo uživatelů si uvědomuje, že je ve Windows XP zřízen účet administrátora (správce počítače), který je ale skrytý systémem. Tento účet uvidíte pouze tehdy, pokud na počítači žádný jiný účet nemáte nebo pokud počítač spustíte v nouzovém režimu. Chcete-li si účet administrátora zobrazit na uvítací obrazovce Windows XP při každém spuštění počítače, přesuňte se v Editoru registru do klíče HKEY_LOCAL_MACHINE\SOFTWARE\Microsoft\Windows NT\CurrentVersion\Winlogon\SpecialAccounts\UserList a poklepejte v pravé části Editoru registru na hodnotu Administrator. Pokud tuto hodnotu neuvidíte, v menu Úpravy/Nový/Hod-nota DWORD vytvořte novou položku, pojmenujte ji Administrator a potvrďte klávesou <Enter>. Pokud od tohoto okamžiku otevřete pomocí Ovládacích panelů okno s uživatelskými účty (poklepáním na ikonku Uživatelské účty nebo klepnutím do nabídky Start/Spustit a zapsáním příkazu control userpasswords do políčka Otevřít), uvidíte i účet správce počítače. Pro tento účet můžete nyní také pohodlně změnit obrázek nebo heslo příslušející účtu správce.

Urychlete práci s registrem

Pokud v Editoru registru ve Windows 2000 a XP často upravujete stejné klíče, pak si můžete ušetřit spoustu námahy s jejich vyhledáváním tím, že umístíte odkazy na ně do oblíbených položek Editoru registru. Označte v Editoru registru požadovaný klíč a z menu Oblíbené položky vyberte příkaz Přidat k oblíbeným položkám. Zadejte pro tuto položku vhodné jméno a klepněte na tlačítko OK. Až budete potřebovat příště upravovat stejný klíč, stačí otevřít Editor registru a klepnout na odpovídající položku, kterou jste si předtím v menu Oblíbené položky vytvořili.

Jestliže často přepínáte mezi dvěma nastaveními stejného klíče v registru (třeba kvůli skrytí nebo odhalování některé přípony souboru nebo systémového souboru), ušetříte spoustu času tím, že každou verzi klíče registru exportujete do souboru registru s příponou REG a pak vytvoříte zástupce, který obsah souboru do registru načte.

Přesuňte se ke klíči, jehož obsah bude existovat ve dvou verzích. Z menu Soubor vyberte položku Exportovat a ujistěte se, že je v poli Rozsah exportu označena možnost Vybraná větev. Nyní zadejte název a umístění pro exportovaný soubor a klepněte na tlačítko Uložit. V dalším kroku na takto vytvořený soubor REG klepněte pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Upravit. Soubor se otevře v Poznámkovém bloku. Nevšímejte si prvního řádku, ani prázdného řádku za ním, ani třetího řádku (obsahuje hlavičku uzavřenou v závorkách). Naopak vyhledejte řádek, který odpovídá nastavení, jež budete chtít měnit. Tento řádek ponechte a ostatní řádky pod hlavičkou smažte. Z menu Soubor vyberte příkaz Uložit. Nyní změňte nastavení v tom řádku, který vás zajímá (například změňte údaj hodnoty z 1 na 0 nebo z no na yes). Poté klepněte do menu Soubor, vyberte příkaz Uložit jako a zadejte upravenému souboru odlišné jméno (nezapomeňte na konec jména souboru přidat příponu .reg). Nyní musíte vytvořit zástupce, který vloží nastavení zapsaná v souboru do registru. Klepněte pravým tlačítkem myši na pracovní plochu nebo uvnitř složky a z kontextového menu vyberte příkaz Nový/Zástupce. Do textového políčka zapište příkaz regedit /s, následovaný mezerou a zadáním cesty k prvnímu souboru REG. Pokud bude cesta k souboru obsahovat mezery nebo dlouhé názvy, nezapomeňte ji uzavřít do uvozovek například regedit /s "C:\Moje dokumenty\reg1.

reg". Potom klepněte na tlačítko Další, zadejte jméno zástupce a dokončete jeho tvorbu tlačítkem Dokončit. Stejné kroky zopakujte i pro vytvoření zástupce pro druhý soubor REG. Od této chvíle kdykoliv budete potřebovat změnit nastavení klíče v registru, není nic snazšího než poklepat na zástupce, kterého jste si předtím vytvořili. Klíč registru pak vrátíte do původního stavu poklepáním na druhého vytvořeného zástupce. Tyto zástupce si můžete umístit do nabídky Start nebo ještě lépe do panelu Snadné spuštění či jiného panelu nástrojů. Oběma zástupcům můžete přiřadit i klávesové zkratky - stačí klepnout pravým tlačítkem na zástupce, z kontextového menu vybrat příkaz Vlastnosti a zapsat požadovanou klávesovou zkratku do příslušného políčka a potvrdit nastavení tlačítkem OK.

Změňte titulek v názvu okna Internet Exploreru

Ve standardním nastavení obsahuje titulek okna MS Internet Exploreru název internetové stránky, kterou si právě prohlížíte, následovaný textem Microsoft Internet Explorer. Případně může rovněž obsahovat jméno firmy, u které pracujete, nebo poskytovatele internetového připojení, jenž vám prohlížeč dodal. Pokud chcete tento text změnit nebo jej úplně odstranit, otevřete Editor registru a přesuňte se do klíče HKEY_CUR-RENT_USER\Software\Microsoft\Internet Explorer\Main a tam poklepejte na hodnotu Window Title. Jestliže zde takovou hodnotu nenaleznete, klepněte v menu Úpravy/Nový na položku Řetězcová hodnota, jako název hodnoty napište výraz Window Title a potvrďte stiskem klávesy <Enter>. Jako údaj hodnoty zadejte výraz, který se má objevit v titulku Internet Exploreru. Pokud nezadáte nic, bude se na tomto místě objevovat pouze název stránky. Všimněte si, že spojovník oddělující standardně název stránky od dalšího textu zůstane. Provedené změny se projeví při otevření nového okna prohlížeče. Distribuce různých nastavení v registru do více počítačů

Možnost distribuovat jednu sadu nastavení provedených na jednom počítači do více počítačů připojených v počítačové síti vám umožní dosáhnout na všech počítačích stejné konfigurace, a to aniž byste museli použít kterýkoliv z pokročilých nástrojů pro správu systému. Jednou z možností, jak toho dosáhnout, je exportovat nastavení do jednoho nebo více souborů REG a pokud je to nezbytné, upravit je v Poznámkovém bloku podobně, jak jsme popsali v minulém tipu. Takové soubory REG pak umístíte na nějaké přístupné místo na serveru nebo je třeba pošlete e-mailem všem, kteří tato nastavení potřebují. Příjemci po stažení souborů REG ze serveru nebo po uložení příloh jednoduše poklepají na jednotlivé soubory (nebo klepnou pravým tlačítkem myši na soubor REG a z kontextového menu vyberou příkaz Sloučit). Stiskem tlačítka Ano v dialogovém okně, které se jim objeví, pak odsouhlasí integraci nastavení do registru Windows, aniž by museli nějak do registru sami zasahovat.

Provádíte-li distribuci souborů REG tímto způsobem, dávejte pozor na to, aby prováděná nastavení obsažená v souborech REG nebyla jedinečná pouze pro váš počítač, ale aby byla univerzálního charakteru. Jinými slovy to znamená, že všechny změny provedené v klíčích registru vašeho počítače budou platné v jiných počítačích pouze tehdy, pokud i jiné počítače budou obsahovat stejný hardware a software. Dále připomeňte všem uživatelům, kteří budou importovat nastavení ze souborů REG, aby nezapomněli před importem nastavení provést zálohu svého registru.

Dokonalý nástroj pro práci s registrem Windows

Pokud se zabýváte editací registru skutečně velmi intenzívně, pak jste možná odhalili několik nedostatků programu Editor registru. Zmíněný program pro úpravu registru je poměrně pomalý, nedokáže vyhledávat a zároveň nahrazovat a také neumožňuje vrácení poslední akce. Jako výkonnější alternativu k Editoru registru vám proto chceme na tomto místě představit Registry Workshop od firmy Torch Soft. Tento program spotřebovává minimum systémových prostředků a vyznačuje se výjimečně rychlým vyhledáváním. Mezi jeho další funkce patří možnost porovnávání dvou souborů registru nebo možnost návratu několika posledních provedených akcí zpět a vpřed. Program disponuje panelem nástrojů a dokáže například otevřít několik souborů registru ve formě záložek, přičemž pomocí technologie drag&drop umožňuje přenos textu mezi soubory otevřenými v záložkách.

Program je sice placený, jeho cena činí 30 dolarů za licenci na jeden počítač, nicméně pro každého, kdo s registrem tráví skutečně hodně času, se jeho pořízení určitě vyplatí. Internetové stránky programu naleznete na adrese www.torchsoft.com. Naleznete zde mimo jiné i zkušební verzi programu, kterou však máme i na našem CD jako soubor REGISTRYWORKSHOP.EXE o velikosti 491 KB.

Velký úklid

Existuje řada utilit, které dokáží v registru odstranit zapomenuté položky. Ty tam zůstávají po odinstalovaných programech. Jedná se o již neplatné cesty, nepoužívané přípony souborů, neplatné zástupce k programům a o jiné již nepoužitelné záznamy. Některé lepší utility pak dokáží před odstraněním neplatných položek registr zálohovat. Úklid v registru je totiž poměrně riskantní operace. Ale ani tak není podle našeho názoru nutné v této oblasti sahat ke komerčním produktům, když existují takové, které jsou zdarma a přitom splní požadavky většiny běžných uživatelů. Jedním z takových freewarových programů je CCleaner. Program prozkoumává registr Windows, vyhledává všechny nepatřičné položky a zároveň před samotným spuštěním čištění registru poskytuje možnost vytvoření zálohy. Vzhledem k tomu, že v utilitě není možnost obnovení smazaných položek registru, je záložní soubor jednoduchý soubor typu REG. Poklepáním na něj se všechny odstraněné položky vrátí zpět.

CCleaner však umožňuje daleko více než jen čištění registru. Dokáže odstranit všechny dočasné soubory, čistí mezipaměť internetového prohlížeče, historii příkazu Spustit v nabídce Start, odstraňuje soubory cookies apod. Program dále dokáže spustit odinstalátory programů a odstraňuje osamocené položky pro odinstalování programů. Konečně umožňuje odstraňování určitých typů souborů nebo vám před samotným smazáním souborů zobrazí jejich seznam. Program naleznete na našem CD, popřípadě na internetové adrese www.ccleaner.com (CCSETUP128.EXE, 1,37 MB).

Zálohování snadno a zdarma

Zálohy registru se dají považovat za jakousi pojistku před poškozením systému, protože poskytují ochranu před problémy, které by se mohly vyskytnout díky změnám, jež by v registru mohly provést instalace nebo používání některých programů. Zálohy registru se dají ve Windows 2000 a XP provádět poměrně snadno, a to pomocí utility ERUNT (Emergency Recovery Utility NT). Utilitě pouze prozradíte místo, kam chcete zálohu uložit, a také informaci o tom, zda chcete zálohovat více než svá uživatelská nastavení. Utilita může vytvářet zálohu registrů při každém spuštění Windows, takže se vůbec tímto zálohováním nemusíte zabývat. Kromě toho každá složka se zálohou obsahuje jednoduchý program pro obnovu systému ze zálohy. Tento program však není sám, doplňuje jej utilita NT Registry Optimizer, která zvyšuje výkon systému odstraněním fragmentovaných částí, jež vznikají neustálým instalováním a odinstalováváním aplikací. Oba programy jsou dostupné zcela zdarma. Nabízíme vám je rovněž na našem CD, popřípadě si je můžete stáhnout na adrese www.larshederer.homepage.t-online.de/erunt jako balíček ERUNT-SETUP.EXE o velikosti 772 KB, který obsahuje obě utility. V souboru ERUNT-LOC_CZ.ZIP o velikosti 5,13 KB, který rovněž naleznete na našem CD, popřípadě na již zmíněné internetové adrese, pak naleznete k tomuto programu češtinu. Stačí pouze soubor rozbalit a jeho obsah umístit do složky, kde je program nainstalovaný.

WINDOWS VISTA PŘICHÁZEJÍ

Tento nástupce operačního systému Windows XP, který bude po čtyřech letech intenzivního vývoje uvolněn na trh koncem tohoto roku, nabídne skutečně hmatatelné vylepšení bezpečnosti a výkonu.

Většina funkcí nových Windows, které budou součástí finální verze, je již součástí betaverze 2, i když jen ve velmi hrubých rysech. Zmíněná betaverze byla uvolněna v prosinci loňského roku. Při testování jsme si oblíbili vše, co nám zatím beta verze 2 Windows Vista (i když bez dvoucestného firewallu) ukázala a zdá se, že nové a vylepšené funkce jako rodičovský zámek půjdou ještě dále, než je uvedeno v betaverzi. Bezpečnost bude pro většinu uživatelů asi tím nejvýraznějším důvodem, proč na novou verzi Windows vůbec přejít. Vista bude posílena v této oblasti tak, aby byla schopna odrazit všechna nebezpečí z internetu, která hrozí ve 21. století. Mnohým z nich současná Windows XP dokáží čelit jen s velkými obtížemi.

Windows Vista také zkracují dobu potřebnou pro spuštění a vypnutí systému a používají v dnešních počítačích poměrně velkou operační paměť RAM pro urychlení spouštění aplikací díky přítomnosti nového správce paměti s názvem Superfetch. Operační systém slibuje nové funkce včetně rozpoznávání hlasu. Rozhraní Aero používá průhlednost, stínování a barvy, aby poskytlo pro každou ikonu, okno či dialogové okno co nejvíce informací a možností. (Jsme si jisti, že někdy až do očí bijící podobnost s operačním systémem Mac OS X je čistě náhodná).

Bezpečnější Windows

Není pochyb o tom, že Windows Vista jsou daleko bezpečnější než předchozí verze. Pokud instalujete Windows XP na počítač připojený k internetu, je průnik červa Blaster do systému otázkou několika minut. Microsoft začal brát brát bezpečnosti daleko vážněji vydáním Service Packu pro Windows XP, nejprve ve verzi 1, později ve verzi 2, kdy ve standardním nastavení automaticky zapínal firewall Windows i automatické aktualizace. Vista jde v otázce ochrany před útoky vedenými z internetu ještě dále - její součástí je i antispywarová utilita a vylepšená standardní úroveň zabezpečení Internet Exploreru. Centrum zabezpečení Windows je rozšířeno o novou sekci sledující ochranu proti spywaru - sleduje, zda je spuštěn Windows Defender, což je antispywarová utilita, dříve známá pod názvem Microsoft Antispyware. Další sekce s názvem General Security sleduje, zda nebyla úroveň zabezpečení Internet Exploreru snížena na nebezpečně nízkou úroveň, která by otevřela vrátka útokům vedeným prostřednictvím internetového prohlížeče. Verze Internet Exploreru obsažená ve Windows Vista vám nedovolí prohlížet internetové stránky dříve, než se nastaví úroveň zabezpečení na úroveň střední/vysoká, což odpovídá střední úrovni z Windows XP Service Pack 2. Navzdory všem těmto vylepšením nedokázaly Windows Vista ošetřit jednu neustále se rozšiřující se bezpečnostní trhlinu, alespoň pro běžné uživatele. Windows dlouho potřeboval firewall, který by blokoval neoprávněné požadavky o přenos dat - jak ve směru dovnitř, tak ve směru ven z počítače - čímž by bránil přístupu virů, spywaru, červů a jinému malwaru v odesílání vašich soukromých dat na cizí servery nebo v rozšiřování škodlivých kódů na další počítače. Firewall ve Windows Vista prokáže dobré služby podobně jako ve Windows XP, protože dokáže zabránit průniku červa Blaster a jiným útokům. Když nainstalujete aplikaci, která přijímá příchozí připojení (což je například internetový prohlížeč nebo program typu instant messenger), pak se vás firewall zeptá, zda chcete toto připojení povolit nebo zakázat. Ale nepleťte si tyto dotazy s požadavky na odchozí připojení.

Firewall ve Windows Vista dokáže rozpoznávat i to, zda se programy pokoušejí navázat odchozí připojení, nicméně tato funkce není považována za zásadní. Microsoft totiž prohlašuje, že tato funkce bude používaná spíše celými sekcemi IT než jednotlivými uživateli. Při podrobnějším prozkoumání místního nastavení zabezpečení ve správě počítače v Ovládacích panelech bylo možné zablokovat odchozí připojení a vytvořit výjimky pro jednotlivé aplikace. Nicméně tato nastavení jsou pro většinu uživatelů poměrně nesrozumitelná. Pokud firewall ve Windows Vista zůstane ve stejné podobě jako v betaverzi, bude nejjednodušším řešením instalace některého z obousměrných firewallů, kupříkladu zdarma dostupného Zone Alarmu od firmy Zone Labs, což je i dnes firewall, který vřele doporučujeme i uživatelům Windows XP.

Prostředky pro zamezení neoprávněného přístupu ve Windows Vista

Riziko neoprávněného průniku do operačního systému můžete snížit omezením přístupu ke klíčovým nastavením systému a hardwaru. Linux, Mac OS X, Unix a jim podobné operační systémy zabraňují používání uživatelských účtů s vysokými oprávněními pro každodenní práci. Tím je zaručeno, že pokud se nějaký škodlivý kód dostane do počítače, pak škoda, kterou tam způsobí, bude minimální. Pokud budete potřebovat spustit program, který vyžaduje práva administrátora, objeví se dialogové okno, do něhož jednoduše zadáte heslo správce počítače a program se spustí.

Ve starších verzích Windows sice existovala možnost zřídit účty s omezeným oprávněním, nicméně jejich praktické použití bylo omezené, protože řada běžně prováděných akcí vyžadovala oprávnění vyšší (konkrétně třeba instalace programů nebo změna nastavení zabezpečení), což konkrétně představovalo odhlášení z účtu a pak přihlášení pod účtem s oprávněním správce.

Účty s omezeným oprávněním jsou ve Windows Vista poněkud benevolentnější. V účtech se standardním oprávněním (kterému ve Windows XP odpovídal účet s omezeným oprávněním) je stále zablokována možnost provádění řady důležitých a z hlediska bezpečnosti citlivých úloh a spuštění podezřelých aplikací. Nyní se však pro provedení úkolu vyžadujícího vyšší oprávnění jednoduše objeví dialogové okno, v němž můžete zadat heslo správce počítače. Bohužel se toto dialogové okno v betaverzi 2 objevuje i tehdy, pokud se pokusíte spustit jakýkoliv úkol vyžadující vyšší oprávnění, a to i v případě, pokud již jste jako správce počítače přihlášeni.

Prostředky zabezpečení při přihlašování do systému a šifrování disků ve Windows XP komplikovaly příležitostným hackerům život, nicméně někteří zloději dat stále dokáží rozluštit obsah ukradeného laptopu nebo pevného disku, samozřejmě pokud mají dostatek času a ty správné utility. Funkce Secure Startup ve Windows Vista přesouvá šifrovací klíč pro dekódování obsahu disku mimo disk samotný, a to konkrétně na čip základní desky s názvem Platform Module, případně na disk USB, nebo si jej můžete vytisknout i na obyčejný papír. Stejně tak můžete šifrovat diskové oddíly nebo složky - podobně jako ve Windows XP Professional. Funkce Secure Startup ve Windows Vista vás provede samotným procesem šifrování disku a uložením 48bitového klíče do souboru na jiném počítači nebo disku USB, případně jeho vytištěním na papír. Pak již nikdo nebude moci spustit Windows Vista na počítači bez úspěšného přístupu k čipu TPM (to není možné, pokud je disk odpojen od systému), bez vložení disku USB, nebo bez zadání 48bitového klíče přímo do počítače. Doporučujeme tento klíč zapsat nebo uložit do souboru - když jsme při našich testech zkoušeli spustit počítač z čerstvě zašifrovaného disku, nedařilo se nám tento klíč z disku USB načíst. Podle informací firmy Microsoft bude funkce Secure Startup obsažena pouze ve verzi Enterprise Edition, přičemž bude omezena pouze na korporátní verze Windows Vista.

Funkce dětského zámku ve Windows Vista

Předchozí verze Internet Exploreru obsahovaly jakýsi dětský zámek, který dokázal filtrovat obsah stránek, jenž byl určen pouze pro dospělé. Windows Vista tuto možnost kontroly dále rozšiřují o další funkce, jež poskytují správci systému (v tomto případě rozumným rodičům) možnost ovlivňovat, co mohou účty s omezeným oprávněním (v našem případě děti, které chceme chránit) na počítači zobrazovat, přičemž je úplně jedno, zda to bude v internetovém prohlížeči, instant messengeru nebo ve hře.

Webová kontrola ve Windows Vista blokuje nevhodný obsah rozdělený do jednotlivých kategorií podle témat - drogy, alkohol, zbraně nebo nevhodná mluva - filtrují tedy e-mail nebo chat zobrazovaný v prohlížeči. Můžete dále zakazovat nebo povolovat hry hodnocené podle kategorií organizace Entertainment Software Rating Board, včetně her, které jste již na počítač nainstalovali. A co je ještě lepší, pro rodiče, kteří nemají možnost být u monitoru, když si jejich děti hrají nebo pracují na počítači, může dětský zámek vymezit časový interval, v němž je přihlášení pod daným účtem zakázáno. Pokud tedy bylo vašim tajným přáním, abyste mohli znemožnit používání počítače dětem v době, kdy mají být dávno v posteli, pak nyní to je možné. Windows Vista umožňují sledovat aktivity, které byly prováděny pod tímto účtem - konkrétně třeba stránky, které byly navštíveny, či čas, který uživatel strávil nad různými programy.

Bohužel se nám v této betaverzi nepodařilo zabránit zobrazení nevhodných stránek v Internet Exploreru nebo Firefoxu a ani se nepodařilo zaznamenat aktivity, které jsme vykonávali. Podobně to vypadalo i u dalších našich činností.

Rychlejší spouštění a vypínání operačního systému

Ačkoliv jsou počítače stále rychlejší, často se nám zdá, že spouštění a vypínání Windows je stále pomalejší. Windows Vista urychlí spouštění operačního systému pouze tehdy, pokud váš počítač bude obsahovat tzv. Extensible Firmware Interface. Zatím je pravda, že se Vista dostává ve všech systémech z úsporných režimů do plného provozu daleko rychleji. Microsoft v této souvislosti tvrdí, že toto rychlejší probouzení je způsobeno schopností Visty zvládnout všechny ovladače a aplikace, kterým trvalo dlouho, než se uvedly do stavu spánku. Nabídka Start ve Windows Vista již neobsahuje možnost vypnutí počítače (která otevírá další dialogové okno s možnostmi vypnutí počítače), místo toho se objevuje nové tlačítko pro vypnutí, které zařídí zapsání obsahu paměti do souboru na pevném disku a pak se počítač přepne do úsporného režimu, kdy je jeho spotřeba elektrické energie minimální. Bohužel se při našich testech z důvodu nekompatibility nepodařilo počítač do tohoto režimu uvést; počítač se místo toho vždy restartoval. Další tlačítko umožní počítač restartovat nebo vypnout podobně jako ve Windows XP, ale možnost pro uvedení do režimu spánku, kdy počítač nebude spotřebovávat prakticky žádnou elektrickou energii, zatím zřejmě chybí.

Rychlejší spouštění aplikací

Předcházející verze Windows nahrávaly do paměti soubory některých aplikací předem, aby se dosáhlo jejich rychlejšího spuštění. Windows Vista jdou se svou funkcí Superfetch v tomto ohledu ještě dále. Windows XP nahrávaly do operační paměti ty soubory aplikací, které byly otevřeny nedávno. Toto nahrávání souborů probíhalo dříve, než došlo k samotnému požadavku na spuštění aplikace. Funkce Superfetch ve Windows Vista sleduje všechny programy, které byly do operační paměti nahrány během několika posledních měsíců, ty nejpoužívanější soubory umisťuje do operační paměti trvale (samozřejmě pokud máte dostatečně velkou operační paměť RAM).

Vzhledem k tomu, že operační paměť počítače bývá často docela plná, dokáží Windows Vista jako paměť pro Superfetch použít i kapacitu vyměnitelného disku USB nebo externího pevného disku. Stačí k portu USB připojit prázdný disk a Windows Vista se samy zeptají, zda chcete pro urychlení počítače použít jeho část nebo celou jeho kapacitu. Diskový oddíl pro Superfetch, který Windows Vista na disku USB vytvoří, je šifrovaný, nicméně vzhledem k tomu, že se USB disky snadno ztrácí, nedoporučujeme uživatelům pracujícím s citlivými daty jejich kapacitu pro funkci Superfertch používat.

Po připojení USB disku o kapacitě 512 MB a rezervování kapacity 431 MB pro Superfetch jsme si sami ověřili, že se programy podruhé spouštějí skutečně daleko rychleji, ovšem testovaný počítač měl 1 GB operační paměti RAM a zdálo se nám, že se aplikace spouštějí stejně rychle i v případě, kdy jsme USB disk rychle odpojili. Z našich testů pak vyplývá, že nejlepší výsledky z hlediska rychlosti spouštění aplikací pravděpodobně získáte, když si pořídíte opravdu rychlý USB disk (ty nejnovější dokáží číst data rychlostí téměř 30 MB/s).

Automatická údržba

Ve Windows XP můžete pro aktualizaci ovladačů použít službu Windows Update, kde jsou takové aktualizace dostupné pouze jako volitelné. Windows Vista stahování nových ovladačů víceméně automatizují a vás žádají pouze o souhlas s jejich instalací. Tento způsob má za úkol co nejvíce usnadnit průběh aktualizací pro všechna zařízení, která nebudou hned od počátku podporována přímo ve Windows Vista. Pokud se takový ovladač objeví na webu Windows Update, Vista jej stáhne dříve, než by vás napadlo, abyste si tento ovladač pořídili.

Odesílání chybových hlášení je ve Windows Vista rovněž automatizováno. Pokud nějaká aplikace spadne ve Windows XP, jste dotázáni, zda chcete odeslat zprávu na server Microsoftu, nicméně nemůžete očekávat, že vám Microsoft nějakým způsobem odpoví nebo pošle opravu. Pokud se ve Windows Vista objeví nějaký problém a vy se rozhodnete tento problém ohlásit, dostanete odpověď s řešením - samozřejmě pokud existuje. Je jasné, že pokud nám odpovědi budou k ničemu, budeme moci tuto funkci deaktivovat.

Vytvořen pro úspěch

Uživatelské rozhraní Aero vypadá velmi úhledně, nicméně důležitější je, že umožňuje pohodlnější používání všech funkcí Windows a otevřených aplikací, především díky vydařenému zobrazení jednotlivých prvků, u nichž se při zobrazení využívá vysoké barevné hloubky, barev, textur a průhlednosti. (Popis nabídky Start, okna Průzkumníka a ostatních rysů rozhraní Aero Windows Vista jsou popsány na jiném místě tohoto článku). Společně s novým rozhraním Aero se do Windows Vista dostala řada nových a vítaných utilit. Byli jsme však doslova ohromeni tím, jak se spousta těchto nástrojů podobá programům obsaženým v operačním systému Mac OS X od firmy Apple.

Windows Media Player 11 získal poněkud redukovaný vzhled se zjednodušenou navigací po knihovně médií, s většími navigačními tlačítky a se svěžími barvami ve stylu iTunes. Nový program pro správu obrázků s názvem Windows Photo Gallery používá stejné rozhraní pro prohlížení obrázků, přičemž zjednodušuje proces tisku obrázků, jejich vypalování na DVD pro prohlížení v televizi nebo pro prohlížení na počítači ve formě prezentace. Díky programu DVD Maker, který je součástí Windows Vista, dokáže Windows Movie Maker vypalovat vaše filmy přímo na DVD. Podobně je to i s podporou přehrávání DVD ve Windows Media Playeru, nicméně za možnost stažení potřebného kodeku budete muset zaplatit. Windows Vista rovněž disponují kalendářem ve standardu iCal, který vám poskytuje možnost publikovat kalendář na webu.

Vzhledem k tomu, jak dlouho jsme pracovali s Windows XP bez významnějšího updatu, nás Windows Vista přesvědčily o tom, že se jedná o skutečně dobrý operační systém. Nové prvky v zabezpečení systému a vylepšení výkonu patří mezi jeho velké přednosti, navíc velmi úhledné rozhraní a řada nových užitečných utilit bezesporu vyvolají pocit jedinečnosti.

Začněte tlačítkem Start

Nová nabídka Start ve Windows Vista umisťuje položku pro vyhledávání o něco níže. Operační systém disponuje novou možností uzamčení počítače, která aktivuje spořič obrazovky, chráněný heslem. Tlačítko pro vypnutí počítače, které se nachází v pravém spodním rohu, představuje kombinaci nízké spotřeby elektrické energie a ochrany dat režimu spánku s rychlostí úsporného režimu obou funkcí ve stávajících Windows XP (ten ukládá všechna data tak, aby nedošlo v okamžiku přerušení dodávky elektrické energie k jejich ztrátě).

Průzkumník prozradí více

Průzkumník v operačním systému Windows Vista vám toho prozradí o souborech a složkách, které si vyberete, daleko více, a to díky novému vodorovnému panelu, který se bude objevovat ve spodní části okna otevřené složky. Kromě zvýrazněné velikosti souboru, data vytvoření a ostatní informací standardního typu uvidíte i seznam klíčových slov a hodnocení ve formě hvězdiček, které jste danému objektu přiřadili. V případě souborů s hudbou uvidíte i název alba, žánr a další informace.

Přehled otevřených oken aplikací ve Windows Vista

Přepínání mezi otevřenými programy je v operačním systému Windows Vista daleko snazší než v předchozích verzích Windows, protože pokud přejedete ukazatelem nad ikonou spuštěného programu ve Hlavním panelu, uvidíte náhled otevřeného okna. Jejich dynamický vzhled vám dokonce umožní přehrávat video nebo spouštět různé procesy.

§§§§§


Které médium je nejlepší?

David Čepička, Gabi Salvisberg

C06P0264

Soubory obrázků, textové dokumenty, filmy nebo třeba hudba - často se jedná řádově o gigabajty dat, o která se v žádném případě nechceme připravit. Proto při řešení nerudovské otázky "kam s ním?" často utíkáme k nejrůznějším typům paměťových médií. V tomto článku se podíváme na to, jaké možnosti vůbec existují a pokusíme se mezi nimi najít tu nejdokonalejší.

Většina běžných uživatelů se po kratší či delší době začne zpravidla trápit otázkou, kam na delší dobu bezpečně uložit všechna svá data, přičemž se většinou zdaleka nejedná pouze o obrázky. Ne každé médium, kam se dají data ukládat, vám zaručí jejich nedotknutelnost a možnost, že je bez problémů přečtete i po několika letech. Abyste se mohli opravdu kvalifikovaně rozhodnout, které médium pro uložení svých dat použijete, musíte se ze všeho nejdříve seznámit s výhodami a nevýhodami dnes na trhu dostupných paměťových médií. Stejně důležitá je i úroveň péče o ně, včetně poznatků o tom, jak postupovat, pokud se při zálohování objeví nějaká chyba.

Pevné disky

Pevné disky dnes nabízejí pro vaše data skutečně úctyhodný prostor, a to za velmi přijatelnou cenu, takže řada uživatelů nedokáže odolat pokušení použít pro zálohování dat právě pevné disky. Nicméně již předem vám můžeme prozradit, že ani interní, ani externí pevné disky se pro dlouhodobější archivování dat nehodí.

Výhody: Ve stolních počítačích jsou dnes pevné disky s kapacitou 160 GB a více prakticky standardem, v noteboocích často nacházíme pevné disky s kapacitou 80 nebo 100 GB. Ceny externích disků, které se k počítači připojují prostřednictvím USB, FireWire nebo pomocí síťového kabelu, neustále klesají. Pro domácího uživatele v tomto okamžiku neexistuje žádné jiné médium, které by se mohlo kapacitě pevných disků byť jenom přiblížit. Pokud potřebujete pravidelně zálohovat (tím myslíme každý den nebo minimálně každý týden) například obsah některých složek nebo chcete-li dokonce pravidelně zálohovat celý operační systém, pak bez váhání použijte pevný disk. K tomuto účelu dokonce existují speciální programy. Pro zálohování je to např. Backup MyPC 6.0 od firmy Roxio (www.roxio.co.uk) či Retrospect Backup 7.5 (www.emcinsignia.com). Pro vytváření obrazů disků či diskových oddílů doporučujeme Acronis True Image 9 (www.acronis.com), Norton Ghost 10 od firmy Symantec (www.symantec.com) či Exact Image 7.0 od firmy Paragon (www.exactimage.com).

Nevýhody: Pevné disky obsahují několik částí - samozřejmě samotný kotouč, pak skříň s elektronikou a dalšími mechanickými součástkami. To vše dělá z pevných disků velmi citlivá zařízení. Nárazy, otřesy, výkyvy teploty, vysoká provozní teplota, vlhkost a silné elektromagnetické pole - nic z toho pevnému disku neprospívá.

Je-li pevný disk připojen k počítači, pak se elektronika stará o neustálou kontrolu a opravu chyb. Stačí k tomu, aby se na disku objevil jeden jediný bit, který nikam nepatří. Je samozřejmé, že pokud pevný disk uložíte na dlouhou dobu do skříně, pak tato kontrola neprobíhá a pohledem možné poškození dat samozřejmě nijak neodhalíte. Z toho vyplývá nebezpečí, že se data uložená ve formě magnetického záznamu nemusí za nějakou dobu vůbec podařit přečíst. V nejhorším případě pak už několik nečitelných bitů stačí k tomu, aby nějaký soubor nebylo možné přečíst. Disk je sice v pořádku, nicméně data na něm uložená čitelná nejsou. Co se týče externích pevných disků připojovaných prostřednictvím FireWire nebo USB, jedná se v podstatě o stejné 2,5" nebo 3,5" pevné disky jako jsou ty, které najdeme v běžných počítačích a noteboocích. Z toho vyplývá, že pro ně platí stejné výhody a nevýhody jako pro interní pevné disky.

Pozor při nákupu: Samozřejmě je skvělé, pokud má vámi zakoupený pevný disk několikaletou záruku. Tato záruka však má málo společného s funkčností pevného disku, jedná se víceméně jen o to, že vám výrobce či prodejce pevný disk v případě poškození zdarma vymění. Mají-li pevné disky sloužit právě pro zálohování, obstarejte si pokud možno dva naprosto odlišné výrobky. Zkušenosti nám ukazují, že i výrobce disků se zvučným jménem může vyprodukovat vadnou sérii. Pokud byste si zakoupili dva disky právě z vadné série, pak o zálohy na obou discích přijdete. Ostatně asi ne bezdůvodně se mezi uživateli nedávno objevilo poměrně výstižné přejmenování disků Deskstar od firmy IBM na Deathstar. I při nákupu externího pevného disku se proto informujte u prodejce, jaký disk se uvnitř ve skutečnosti skrývá!

Tipy pro správné zacházení: To nejhorší, co může pevný disk potkat, je náraz. Hned za nárazem je na druhém místě vysoká teplota. Krátkodobé přehřátí disku na 50 až 55 ?C sice pevný disk bez úhony unese, nicméně dlouhodobě by teplota neměla překračovat 40 ?C. Zkuste během práce na počítači čas od času sáhnout na obal pevného disku - samozřejmě aniž byste se dotkli elektronických součástek. Zdá se vám obal vlažný nebo je dokonce horký? V samotné počítačové skříni by měl okolo pevných disků proudit vzduch, který bude vznikající teplo odvádět. A pokud pevný disk vydává nějaké podezřelé zvuky, pak jde skutečně o všechno! V tomto případě okamžitě všechna data zálohujte, dokud ještě pevný disk funguje.

Nejvíce náchylné však nejsou kupodivu disky zapojené přímo v počítači, ale naopak disky externí, které se připojují prostřednictvím USB, FireWire nebo počítačové sítě. Kryty externích disků, v nichž se samotné disky nachází, buď nejsou chlazeny vůbec, nebo jen velmi chabě. Navíc neustálé přenášení externích disků značně zvyšuje riziko ztráty dat. V každém případě dbejte na to, abyste disk nevystavovali účinku silného magnetického pole (například umístěním vedle silného reproduktoru). Elektrická zařízení nebo prameny elektrických vodičů rovněž vytvářejí magnetické pole, které může data uložená na pevném disku poškodit.

Chtěli byste vědět, jak se vašemu pevnému disku daří? Pro interní pevné disky existují programy, které neustále sledují stav pomocí tzv. technologie SMART. Technologie SMART umožňuje zobrazit stav řady parametrů pevného disku. Pokud výrobce vašeho pevného disku žádný takový program neposkytuje, použijte freewarovou utilitu HDD Health, kterou najdete na našem CD, popřípadě na adrese www.panterasoft.com jako soubor HDDH.EXE o velikosti 879 KB.

Jestliže vám nestačí výsledky poskytované prostřednictvím technologie SMART, zkuste některou z utilit, které nabízejí výrobci pevných disků. Tyto utility váš disk otestují skutečně důkladně. Pokud pro svůj disk žádný nástroj nenaleznete, pak zkuste Drive Fitness Test od firmy Hitachi. Najdete jej na našem CD, popřípadě na www.hitachigst.com/hdd/support/down-load.htm (DFT32_V406_B00.EXE, 2,07 MB verze vytvářející spouštěcí disketu, DFT32_V406_B00.ISO, 2,69 MB - verze vytvářející obraz pro vytvoření bootovatelného CD). V závislosti na tom, kterou verzi si stáhnete, si nejprve vytvoříte spouštěcí disketu nebo spustitelné CD. Potom z tohoto spouštěcího média spustíte svůj počítač. Program se obsluhuje klávesou Enter, šipkami, popřípadě klávesovými zkratkami (například <Alt><D> vyvolá menu Drive). Pokud jste si jisti, že se ve vašem počítači nenachází žádný disk SCSI, vyberte v prvním menu položku ATA Support only. Tato volba je u většiny počítačů běžná. U položky License Agreement vyberte tlačítko I agree - tím se ocitnete v testovacím programu. Ze všeho nejdříve se objeví seznam všech dostupných interních pevných disků. Tento seznam by měl souhlasit, což potvrdíte stiskem tlačítka Yes.

Podrobné testování vybraného disku spustíte výběrem odpovídající položky a stiskem tlačítka Advanced Test. Celý test může trvat až několik hodin - závisí to na velikosti disku. Pokud se během testování objeví chyba, poznamenejte si její kód a další podrobnější informace, odpovědi pak hledejte na stránkách podpory výrobce.

Žádný test nijak nemění obsah testovaných disků. Nicméně dávejte pozor na položky v menu Utilities, které dokáží smazat obsah spouštěcího sektoru nebo provést nízkoúrovňové formátování. U těchto operací pak dochází k odstranění všech dat a diskových oddílů.

Tipy pro záchranu: Nedají-li se data z pevného disku načíst, pak je nutné ze všeho nejdříve zabránit tomu, aby se na disk nějaká data zapsala (například musíte zamezit ukládání souborů na disk). Pokud se jedná o velmi cenná data, nezbývá než počítač okamžitě vypnout a odnést jej do firmy zabývající se záchranou dat, kde se obsah disku pokusí načíst. Tato operace je však docela nákladná i v případě drobného poškození disku - počítejte s několika tisíci korunami. Zdarma nebývá ani prvotní analýza disku. Proto platí, že čím důležitější data na disk ukládáte, tím více se vyplatí pravidelné zálohování - alespoň kvůli penězům.

Samozřejmě se můžete pokusit o záchranu dat sami, ovšem riskujete, že přijdete ještě o více dat než doposud. Přesto můžeme zkušenějším uživatelům u méně důležitých dat doporučit následující postup: vyndejte disk z počítačové skříně a připojte jej k jinému počítači jako druhý pevný disk. Pokud byly na tomto pevném disku pouze soubory smazané omylem, pak musí vaše první kroky mířit k freewarovému programu PC Inspector File Recovery 4.0, který najdete na našem CD, popř. na internetové adrese www.pcinspector.de/file_recovery/UK/welcome.htm (PCI_FILERECOVERY.EXE, 5,83 MB). Obsluha tohoto programu, který disponuje několika jazykovými mutacemi, je jednoduchá a šance na úspěšnou záchranu je obvykle vysoká.

Je disk poškozený pouze do jisté míry? Pak použijte program pro vytvoření obrazu (image) disku. Obraz disku vytvoříte například pomocí programu Acronis Trueimage 9.0 (viz výše). Nezapomeňte při konfiguraci programu Acronis povolit položku pro vytvoření zálohy sektor po sektoru a zajistěte, aby na druhém (nebo externím) disku bylo dostatek volného místa. S prohlížečem (ten je součástí programu Acronis) takto vytvořeného obrazu pak s trochou štěstí můžete v obrazu disku nalézt potřebná data a pokusit se soubory zachránit. Odmítnul vám z ničeho nic externí pevný disk poslušnost? Pokud při spuštěném počítači nevycházejí z disku žádné zvuky, ještě je jakási naděje. Možná není poškozený disk, ale pouze se poškodila jeho elektronika. Pak zkuste pevný disk vyndat z obalu a připojte jej v počítači přímo do zásuvky IDE.

Svět umělých kotoučů

CD a DVD disky patří mezi optická média. Data se v jejich případě vypalují a čtou laserovým paprskem. Oba typy médií existují ve formě umožňující jednorázové nebo několikanásobné vypálení. Následující tipy vám pomohou udržet vaše data na stříbrných kotoučích co nejdéle v pořádku.

Výhody: CD a DVD disky jsou relativně levné a dají se přečíst, popřípadě přehrát na většině počítačů. Dvouvrstvá DVD vám se svými 8,5 GB nabízejí skutečně solidní prostor, který sice nestačí na kompletní zálohu počítače, nicméně je vhodný pro zálohování těch nejdůležitějších dat. Kvůli malé odolnosti vůči poškrábání jsou optická média poměrně silná. Magnetické pole nebo rychle schnoucí kapky vody jim nevadí. Ani když vám takové médium spadne ze stolu na koberec, se většinou nic neděje.

Nevýhody: Bohužel nikdo přesně neví, jaké materiály se přesně při výrobě CD nebo DVD disků používají. Často se při použití materiálů pochybné kvality mohou na kotoučích vytvářet bubliny, popřípadě se může celá vrstva oddělit. Některá CD se dokonce mohou v mechanice vyloženě rozlomit. To se může stát třeba tehdy, když není nálepka umístěna přesně uprostřed disku nebo pokud má CD na vnitřní straně kotouče prasklinu. Na kotouče v mechanice působí značná odstředivá síla, takže každá nevyváženost nebo poškození může vést ke katastrofě. Optickým médiím vadí, pokud jsou dlouhou dobu vystavovány přímému světlu. Škrábance na disku mohou velmi snadno způsobit částečnou nebo kompletní ztrátu uložených dat.

Pozor při nákupu: Podívejte se na internetové stránky výrobce vaší vypalovačky. Většina z nich doporučuje několik značek, které jsou pro zadanou vypalovačku nejvhodnější. Prohledejte pomocí internetového vyhledávače internet a jako dotaz pro vyhledávání použijte značku a číslo modelu vaší vypalovačky, ve spojení se slovem disk. Zobrazí se vám několik webových fór či diskusních skupin, na nichž si můžete přečíst zkušenosti ostatních uživatelů vlastnících stejnou vypalovačku. Občas se vypalovačky a média objeví i v testovacích laboratořích a výsledky testů se pak dají nalézt na stránkách www.svethardware.cz, www.zive.cz, www.cdr.cz nebo www.optical-storage-service.com.

Rozdíl mezi DVD ve formátu DVD(DVD minus) a DVD+ (DVD plus) není nijak významný. Při správném zacházení vám data na obou typech vydrží několik let.

Můžete se ale porozhlédnout i po jiných formátech, což vám zaručí o něco více bezpečnosti. Tak třeba formát DVD-RAM, který byl původně určen jako formát pro video a který je dnes velmi oblíbený u profesionálů, se používá právě i pro zálohování. Příslušné mechaniky a disky pro tento formát jsou však o něco dražší než formát DVDa DVD+. Existují disky i DVD-RAM, které obsahují ochranné pouzdro, ale jinak jsou stejně velké jako obyčejné DVD disky.

Podle serveru www.cdr.cz se dá disk DVD-RAM až 100 000krát přepsat, zatímco přepisovatelné DVD (DVD-RW nebo DVD+RW) se dá přepsat pouze 1 000krát. Dále mají podle technické specifikace data na discích DVD-RAM vydržet 30 let, nicméně skutečnou hodnotu zatím nikdo nezná, protože nejstarší formát DVD-RAM existuje pouhých 10 let. Podle našeho názoru se formát DVD-RAM pro domácí použití příliš nehodí. Pro zálohování soukromých dat doporučujeme použít dva přepisovatelné disky CD nebo DVD od různých výrobců.

Tipy pro správné zacházení: Optická média skladujte v suchu, v bezprašném prostředí, pokud možno v temnu a při pokojové teplotě (20 ?C). Optimálním řešením je pořízení speciálního zásobníku (tzv. Jewel Case) nebo jiné schránky, v níž se disky neslepí, ani nepoškrábou a kde je postavíte kolmo vedle sebe a nikoliv na sebe. Na čištění disků budete potřebovat hadřík, který po sobě nezanechává nitky. Čištění neprovádějte kroužením po povrchu disku, ale paprskovitě. Disky nepolepujte, ale popisujte speciálním popisovačem.

U přepisovatelných optických médií (RW) je počet přepsání omezen. Zvláště přepisovatelná média DVD+RW a DVD-RW doporučujeme několikrát přepsat (doporučuje se 30-40 krát) a teprve potom na ně zapsat data, která budeme chtít definitivně archivovat. Podle testů prováděných s těmito médii se ukazuje, že vrstva na těchto médiích potřebuje trochu "vytrénovat".

Tipy pro záchranu: Jestliže se na DVD nebo CD disku objeví viditelné poškození, je nutné bezodkladně vytvořit jeho záložní kopii. Pokud se již nedají všechna data přečíst, možná pomůže sharewarová utilita Isobuster, kterou naleznete na našem CD, popřípadě na www.isobuster.com jako soubor ISOBUSTER_ALL_LANG.ZIP o velikosti 2,36 MB. S její pomocí vytvoříte obraz i z poškrábaného nebo neúplně vypáleného CD, z něhož se dají data načíst. Příliš vám nedoporučujeme používat opravné soupravy, které škrábance odstraňují pomocí pasty nebo broušením. Při jejich testování se nám žádných skutečně dobrých výsledků dosáhnout nepodařilo.

Další média: Jaz, Zip, Rev, MO

Klasická 3,5" disketa je se svými dnes směšnými 1,44 MB už definitivně mimo hru. Kromě malé kapacity je dalším smutným faktem i to, že po dvou nebo třech letech ve skříni už obsah diskety nepřečtete. Samozřejmě existuje celá řada dalších formátů, například Zip, Jaz nebo Rev od firmy Iomega nebo disky MO (Magneto Optical), které se považují za většího bratříčka minidisků firmy Sony.

Výhody: Kdo se spokojí se zálohováním svých souborů vytvořených pomocí kancelářských programů (např. Wordu, Excelu nebo Outlooku), tomu tyto speciální formáty prokáží dobré služby. Důležité je, abyste pro vytváření svých záloh střídavě používali různé disky. Například mechanika Rev, která se považuje za nástupce mechanik Jaz a Zip, zvládne uložit až 35 GB komprimovaných dat. Co se týče bezpečnosti a životnosti dat, je před ní v kategorii dalších médií už jen formát MO.

Nevýhody: Formát Zip se kvůli menší kapacitě (maximálně 750 MB) pro zálohování hodí pouze omezeně. Stejně tak formát Jaz se svými nepříliš ohromujícími maximálně 2 GB sotva dosáhne na možnosti formátu DVD-RW nebo DVD+RW. Každý, kdo už někdy zažil, jak se dá mechanika Jaz nebo Zip včetně média poslat do věčných lovišť kliknutím smrti (Click of Death), se na tyto formáty určitě dívá s patřičnou rezervou. Z tohoto důvodu se pak ani nelze divit, že kvůli zmíněným nevýhodám a také kvůli vyšší ceně se i přes větší kapacitu a rychlost neprosadil ani formát Rev.

Nejistá je i budoucí dostupnost mechanik. Mechanika CD nebo DVD se nachází takřka v každém počítači. Počítačoví experti tedy vycházejí z předpokladu, že tyto mechaniky budou v počítačích i za pět nebo deset let. Zcela opačná situace je u mechanik pro formáty Zip, Jaz nebo Rev, které se již dnes vyskytují poměrně zřídka. Pokud bude vaše mechanika za pět let nefunkční, pak není od věci zamyslet se nad tím, jestli vůbec seženete novou. Z těchto důvodů tedy formáty Jaz, Zip a Rev pro archivování dat na delší dobu nedoporučujeme.

Disky MO: Magnetooptický disk (Magneto Optical Disc) je podobný formátu MiniDisc od firmy Sony a podle specifikace poskytuje minimálně stejnou bezpečnost dat jako fomát DVD-RAM. Samotná média jsou kryta pouzdrem. Nejsou průhledná a ani jim nevadí magnetické pole. Existují magnetooptické disky s kapacitou od 128 MB po 13,7 GB. Ačkoliv jsou určitě pro uložení dat vhodná, mají i své stinné stránky. Jak mechaniky, tak disky jsou totiž skutečně docela drahé a mechaniky navíc nejsou nijak zvlášť rozšířené.

Pozor při nákupu: Pokud se rozhodnete z nějakého důvodu svá data zálohovat na některý z výše uvedených méně běžných formátů, pak rozhodně vsaďte na magnetooptický disk. V případě, že vám bude záležet na penězích, použijte místo magnetooptického disku levnější, ale prakticky stejně bezpečné řešení ve formátu DVD-RAM.

Tipy pro správné zacházení: Každý druh extrémní zátěže nějakým způsobem poznamená médium, na němž jsou data uložená. Je přitom úplně jedno, zda se jedná o prach, teplo nebo vlhkost. Proto zbytečně neriskujte a uchovávejte média Zip, Jaz i Rev ve vyhovujících podmínkách. Magnetooptické disky sice nejsou tak zhýčkané, ale také nejsou nezničitelné.

Jaké je to správné médium pro vás?

Každé médium, o němž se v tomto článku zmiňujeme, má svoje výhody a nevýhody. Volba toho správného závisí přímo na vás nebo spíše na tom, jaké jsou vaše požadavky.

Pravidelné zálohy: Svůj systém a data zálohujte pokud možno pravidelně a nezávisle na dva různé pevné disky.

Předávání dat na jiné počítače: Pokud chcete svá data a soubory přenášet a používat i na jiných počítačích, pak je nejlepší možností jejich vypálení na CD-ROM. Není-li vaším záměrem uchovat takto vypálená data na věčné časy a chcete-li příjemci udělat radost, zašlete mu jako dárek data nakopírovaná na malém přenosném disku USB.

Přenos dat: Potřebujete si občas vzít s sebou domů práci, kterou jste začali dělat v zaměstnání? K tomuto účelu není nic vhodnějšího než právě malý přenosný disk USB.

Zálohování dat na delší dobu: Zkuste vsadit na redundanci. Co to znamená? Jde o zálohování dat několika způsoby. Velmi důležité dokumenty vytiskněte na papír, to samé udělejte i s důležitými fotografiemi. Tyto dokumenty pak umístěte do složek a ty umístěte někam na suché místo. Důležité soubory zkopírujte na několik typů médií, například na jiný (ale stále používaný) pevný disk a zároveň na DVD. Skutečně velmi cenná data budou bezpečně uložena na magnetooptických discích nebo na DVD-RAM.

Kontrola dat

Při vytváření záloh povolte ve svém programu pro zálohování, vypalování nebo pro vytváření obrazů disků možnost porovnání zálohovaných dat po dokončení zálohy. To samé platí i pro případ, kdy použijete příkazy nebo dávkové soubory pro kopírování (například copy nebo xcopy). Pokud při použití výše zmíněných příkazů zadáte přepínač /V, dojde po skončení kopírování automaticky k porovnání zkopírovaných souborů s původními. Občas také proveďte kontrolu čitelnosti starších záloh.

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows

Jan Povolný

C06P0270

Většina úvodních odstavců tipů a triků zabrousila pouze do světa Windows a nikdy se výrazně nevěnovala jiným oblastem. Dnes se proto podíváme na kancelářské balíky, jež jsou rovněž nezbytnou součástí tohoto seriálu. V současné době probíhá na tomto poli stále tvrdší boj. OpenOffice.org již dospěl do druhé verze a je bezpochyby plnohodnotnou a funkční alternativou k balíku od Microsoftu. Uživatelským problémem zůstává ne vždy stoprocentní podpora obecně rozšířených formátů DOC a XLS (případně PPT/PPS). I tato zdánlivá nevýhoda však pomalu mizí s existencí ODF, neboli otevřeného formátů dokumentu, který nedávno dosáhl i své vlastní ISO normy. Neexistence otevřeného formátu je v podstatě jedinou významnou překážkou, která brání uživatelům ve volbě alternativního kancelářského balíku. Faktem však zůstává, že Microsoft zatím ODF nepodporuje. Jak dlouho však dokáže odolávat?

Po delší době najdete v našem seriálů nová velikonoční vajíčka, možná symbolicky právě z OpenOffice.org. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Připojte si data na síti

(Windows XP) Datové sítě jsou všude kolem nás. Většina čtenářů PC WORLDu je pravděpodobně využívá v práci i doma. Datové sítě slouží jednak k distribuci připojení do dalších sítí, např. internetu, ale také k výměně dat s jinými počítači na síti. Je zcela běžné, že jsou data uložena na serveru, příp. vyhrazené pracovní stanici a jednotliví uživatelé k nim poté přistupují přes službu sdílení přímo z Windows. V následujícím tipu si ukážeme, jak se mezi sdílenými počítači pohybovat a jak vyhledat potřebné zdroje. Noční můra každého systémového správce a velmi pohodlný přístup pro uživatele - i tak by se dala charakterizovat síť Microsoft Network. Ve Windows XP máte hned několik možností, jak ji prohlížet. Základním nástrojem je ikona Místa v síti, kterou najdete na ploše nebo v menu Start. Pro zobrazení počítačů, zařazených ve stejné skupině jako ten váš, zvolte v levém horním menu možnost Zobrazit počítače ve skupině. Jestliže hledáte PC v jiné skupině, zkuste zvolit z levého dolního menu položku Síť Microsoft Windows a z následného seznamu požadovanou skupinu vyberte. Poklepáním na příslušný počítač zobrazíte tiskárny, které sdílí v síti, případně data (části pevného disku, složky), která nabízí svému okolí.

Jestliže znáte jméno počítače, případně jeho IP adresu, můžete jeho sdílené prostředky zobrazit jednodušším způsobem. Jděte do menu Start Spustit a do kolonky vepište řetězec \\jmenopc nebo \\xxx.xxx.xxx.xxx (jeho IP adresu). Získáte tak ihned seznam sdílených jednotek dané pracovní stanice v síti.

Procházení síťových složek je sice poměrně pohodlné, často však aplikace spouštěné z těchto složek vyžadují běh tak, jako by byly přímo ve vašem PC. Z tohoto důvodu je někdy výhodnější připojit sdílené síťové složky jako pevný disk, tedy přiřadit jim reálné písmenko. Takto připojené složky počítač nijak neodlišuje od diskových jednotek přítomných přímo ve vašem PC. Složku připojíte tak, že na ni poklepete pravým tlačítkem a z kontextového menu vyberete možnost Připojit jako síťovou jednotku. V následujícím dialogu lze zvolit přiřazené písmeno, definovat příslušné jméno a heslo (pokud je nutné) a zatrhnout připojení složky automaticky po každém startu vašeho počítače. Po potvrzení dialogu bude připojená složka k nerozeznání od jiných diskových oddílů. Tento způsob připojení sdílené složky využijete i v případě, pokud potřebujete pro přístup speciální jméno a heslo. Ve Windows XP vám totiž Průzkumník implicitně nabízí přihlašovací dialog, ve kterém lze vyplnit pouze heslo. Standardním poklepáním na složku ji potom neotevřete. Pokud ji však připojíte jako síťovou jednotku, definice jména a hesla je jednoduchá.

Nastavte Průzkumníka

(Windows XP) Tipů a triků týkajících se Průzkumníka ve Windows bylo v našem seriálu bezpočet. Málokdo však ví, že podobně jako každý jiný program ve Windows, má i Průzkumník své přepínače, které lze aplikovat z příkazového řádku. Možná si řeknete, k čemu je to dobré. Využitelnost přesného nastavení Průzkumníka může být užitečná např. při vytváření zkratek na pracovní ploše. Přesným nastavením zobrazení ulehčíte jako správce sítě práci uživatelům.

Jděte do menu Start - Spustit a vyzkoušejte volby podle následující syntaxe:

Explorer [/n][/e][,/root,(object)][[,/select],(sub object)]

kde:

/n Otevře Průzkumníka pouze v jednoduchém okně.

/e Otevře Průzkumníka v klasickém pohledu v aktuálním adresáři

/root,object Otevře Průzkumníka s volitelným kořenovým adresářem.

/Select,Složka Otevře Průzkumníka a přejde kurzorem na složku Složka.

/select,Soubor Otevře Průzkumníka a přejde kurzorem na soubor Soubor.

Tyto parametry lze samozřejmě kombinovat. Pozor, posledním parametrem příkazu je vždy složka, od níž se vše odvíjí (např. c:\), proto musí být před parametry root, Select a select vždy čárka. Např. příkaz:

explorer /n ,/select,mon

otevře Průzkumníka s jedním oknem s obsahem disku C a kurzorem umístěným na složku mon.

Tipy pro MS Office

Skryjte buňky v Excelu

(Excel 2003) První tip sekce MS Office se bude týkat malého vylepšení v Excelu. Zvláště pro ty, kteří pracují na dokumentech, jež se poté dostanou do rukou dalších osob.

S buňkami lze v Excelu provádět mnoho věcí, lze je například zamykat. Jednoduchou úpravou nastavení ale můžete buňky i skrývat. Výhodou je, že Excel s těmito buňkami dále pracuje tak, jako by skryté ani nebyly. Skryjete-li tedy nějaké důležité číslo, výpočty dále probíhají tak, jak mají, bez problémů. Jen některá čísla nejsou v tabulce vidět.

Výborně se to hodí v případě, že máte v dokumentu složitější tabulku a některé výpočty provádíte pomocí vzorců mimo ní. Zde také zobrazujete meziúdaje, které jsou velmi platné při analýze vlastního výpočtu. Tyto meziúdaje můžete snadno skrýt a nebudou kazit celkový dojem z tabulky. Jak na to?

Každé buňce v Excelu můžete určit její formát. To provedete nejsnáze poklepáním na buňku pravým tlačítkem a volbou Formát buňky z kontextového menu. Na záložce Číslo pak máte předdefinované kategorie čísel. V tomto seznamu je i kategorie Vlastní. Vyberte ji a jako její hodnotu vložte znaky ;;; (třikrát středník). Potvrďte.

Jestliže nyní budete chtít nějaké číslo skrýt, prostě jen vyberte pro tuto buňku kategorii Vlastní a číslo zmizí. Obsah buňky můžete vidět v místě zadávání v horní části Excelu.

Lepší práce se seznamy

(Word) Každý uživatel textového editoru MS Word často nadává na automatické chování tohoto editoru. Word ve snaze pomoci uživateli neustále doplňuje, formátuje a mění váš text, bohužel jen málokdy podle vašich představ. Typickým příkladem je právě vytváření nesouvislých seznamů, kdy na jednu stranu oceníte, že Word za vás tvoří položky seznamu, na straně druhé byste seznam v určitých částech obohatili o nečíslované odstavce, což bývá pro Word nadlidský výkon.

Toto chování lze velmi dobře regulovat nastavením Wordu, vše se provádí v dialogu Automatické opravy, který najdete v roletovém menu Nástroje. Zde můžete některé schopnosti Wordu úspěšně eliminovat, případně úplně vypnout. Na druhou stranu je škoda schopnosti programu nevyužít, pokud je to možné například užitím vhodných klávesových zkratek. Například při vytváření výše kritizovaného seznamu položek, ať již číslovaného nebo nečíslovaného, je uživatel neustále uvedenou funkcí obtěžován. Při každém stisku klávesy Enter vytvoří Word novou položku seznamu i přesto, že jste chtěli pouze přejít na další řádek v dané položce a vytvořit obyčejný odstavec.

Jestliže tvoříte pod každou položkou větší části textu a tudíž je logicky potřebujete dělit do odstavců, nemačkejte na konci odstavce Enter, ale kombinaci kláves Shift+Enter. Word potom provede přesně to, co po něm chcete, přejde na další odstavec a nevytvoří další položku v seznamu.

Jestliže potom budete chtít vytvořit další položku v seznamu, stiskněte prostě zase jen Enter.

Víte jak Word formátuje?

(Word 2000) V tomto tipu budeme naopak narážet na formátovací možnosti Wordu. Respektive na jejich neprůhlednost. S rostoucím počtem inteligentních metod korektury textu ve Wordu samotném roste i nepřehlednost formátování. Často pak uživatel tápe, co vlastně program v určité části dokumentu změnil a proč. Marně se ho potom snaží upravit k obrazu svému a nechápe, proč Word tvrdohlavě trvá na svém. Naštěstí si lze poměrně snadno pomoci, samozřejmě s využitím integrovaných funkcí tohoto textového editoru.

Prvním způsobem je přímo aktivace funkce zobrazení formátovacích značek. Ikona této funkce není standardně na liště přítomna, musíte ji tam nejprve přidat. Přesný název ikony je Zobrazit vše a nachází se v panelu nástrojů Standardní. Na tomto panelu najdete např. i ikony pro otevření a uložení dokumentu. Pokud zde ikonu funkce Zobrazit vše nenajdete, poklepejte myší na malou šipku na pravém okraji panelu Standardní a zvolte Přidat či odebrat tlačítka. V seznamu funkcí pak vyberte příslušnou ikonu (poznáte ji podle popisku vpravo) a přidejte ji do panelu. Po jejím stisku dojde k zobrazení formátovacích značek, které zcela zásadně osvětlí strukturu dokumentu.

Styl formátování však lze zjistit i u jednotlivých částí textu. Jděte do roletového menu Nápověda a zvolte položku Co je to? Druhou cestou je stisk klávesové kombinace Shift+F1. Kurzor se v obou případech změní na otazník. Nyní ukažte na konkrétní součást dokumentu a obdržíte podrobné informace o stylu formátování. Pro návrat zpět do "psacího" režimu stiskněte opět kombinaci Shift+F1.

Easter Eggs

OpenOffice.org

V závěru dnešního dílu tipů a triků se nevyhneme ani velikonočním vajíčkům (snad je to těmi nedávnými Velikonocemi), které se naopak nevyhýbají ani nové verzi stále populárnějšího alternativního kancelářského (a kdo ví ještě jakého) OpenOffice.org 2.0.

První trik proveďte takto: spusťte Calc a do libovolné buňky vepište tento vzorec =GAME("StarWars"). Dál už se kochejte známou hrou z dob velkých automatů v malých maringotkách. Německy. Pamětníci jistě pamatují. Druhá varianta se provádí naprosto shodným způsobem jako v předchozím případě. Novým vzorcem na vložení je však řetězec =Game(A1:C3;"TicTacToe"), jehož vložením do libovolné buňky Calcu dosáhnete spuštění hry se stejným názvem. Někteří jistě pamatují, hlavně z nudných školních hodin.

MS Excel XP

Pokud jste stále uživateli staršího Excelu 2002 z Office XP, neváhejte vyzkoušet tento složitější, ale velmi povedený tip. Nutností je existence právě Excelu 2002 a prohlížeče Internet Explorer ve verzi 5.x a vyšší, s nainstalovanými MS Web Components, jež jsou součásti těchto dvou balíků.

Otevřete Excel a z roletového menu zvolte Soubor - Uložit jako webovou stránku. V dialogu uložení vyberte možnost Celý sešit a zatrhněte položku Přidat možnost interakce. Soubor uložte pod libovolným názvem na libovolné místo. Poté jej otevřete v Internet Exploreru (pozor, je nutné povolit použití MS Web Components, pokud jste k tomu vyzváni) a v tabulce přejděte na souřadnici WC2000. Poté umístěte tuto buňku tak, aby byla v levém horním rohu tabulky. Označte celý řádek poklepáním na souřadnici vlevo od buňky. Stiskněte kombinaci kláves Shift+Ctrl+Alt a poklepejte na logo MS Office v levém horním rohu. Překvapení!

Word 2000

Pro spuštění tohoto velikonočního vajíčka potřebujete postarší Word 2000. Spusťte jej a stiskněte kombinaci kláves Alt+F11, která spustí editor Visual Basic, jenž je v tomto kancelářském balíku obsažen.

Pravým tlačítkem poklepejte na lištu s ikonami nástrojů a z kontextového menu zvolte Upravit. Nechte okno úprav lišty otevřené a přejděte do roletového menu Nápověda. Zde poklepejte pravým tlačítkem na položku O aplikaci Microsoft Visual Basic a uvidíte možnost tento název změnit. V podstatě se jedná o přeprogramování nabídky MS Wordu. Přepište název položky na anglické Show VB Credits a zavřete stále otevřený dialog úpravy lišty. Poté zvolte už obyčejně z roletového menu Nápověda vaší upravenou nabídku a pokochejte se výkonem programátorů. Tento trik jsem zkoušel na anglické verzi Office 2000 a fungoval bezvadně, na české není ověřený, nicméně by měl být rovněž funkční. Zkuste a uvidíte.

Tímto jednodušším vajíčkem se dnes rozloučíme. Za měsíc opět na shledanou!

Intertipy

Vzhledem k zaměření článku, jehož řádky máte nyní před sebou, nemůžeme v úvodníku pominout vydání betaverze nového Internet Exploreru s pořadovým číslem 7. Uvolnění tohoto prohlížeče před příchodem Windows Vista je sice poněkud překvapivé, nicméně nutné. Tlak okolí v této oblasti stále roste, zejména pak ze strany Firefoxu, který od vydání své finální verze neohroženě ukusuje z "microsoftího" podílu. Překvapivá je i poměrně masivní propagace betaverze, která podle mých vlastních zkušeností stále není zcela bez chyb a rozhodně se nehodí jako hlavní prohlížeč. Někteří uživatelé také narazí při ověřování legálnosti jejich kopie Windows, která je před samotnou instalací nutná. Snad se brzy dočkáme finální a funkční sedmé verze IE, nyní však rychle k tipům a trikům.

The Easter Egg Archive

http://www.eeggs.com

Dnešní díl věnujeme mimo jiné velikonočním vajíčkům. A začneme u webu, jenž je kolébkou nejen počítačových triků. Výše uvedená stránka vás jistě neoslní zpracováním, najdete na ní ale stovky triků z rozličných oblastí lidského života. V úvodu jste zahlceni novinkami na stránkách, na první pohled tedy vidíte, kam se podívat od vaší poslední návštěvy. Stěžejní je potom nenápadné horizontální menu u horního okraje, kde najdete základní sekce Computers, Movies, Music, TV, Books a Art. Poklepáním na jednu z nich otevřete další seznamy odkazů, které jsou například v případě počítačů rozděleny na aplikace, operační systémy, hry, hardware a ostatní. Pod nimi již narazíte na příslušné tipy zpracované pouze textově. Ke každému je potom k dispozici diskuse o jeho funkčnosti apod. Stránka umožňuje vkládání nových triků takřka komukoliv, kdo je ochoten se registrovat. Obsahuje také nezbytný vyhledávač, který je však pouze (ale to je dobře) derivátem Googlu. Vše samozřejmě anglicky. Přeji dobrou zábavu.

Vaječné nebe

http://www.eggheaven2000.com

Druhý odkaz patří neméně rozsáhlému webu, zde pracovně nazvanému "velikonoční nebe". Vizuální zpracování je oproti předchozímu webu výrazně povedenější. Na propracované úvodní stránce najdete okamžitě seznam několika kategorií ze světa počítačů (ano, tento web se věnuje převážně trikům z této oblasti), pod nímž následuje seznam posledních přidaných tipů. Vpravo pak uvidíte praktické, takřka kontextové menu, které umožní přidat do databáze vlastní příspěvek, vybrat si z těch nejlépe hodnocených tipů a přečíst si FAQ. Rozdělení triků je realizováno poměrně přehledně. Nechybí kategorie aplikace, grafika, Unix!, operační systémy, prohlížeče a mnoho dalších. Pod nimi najdete dlouhé seznamy samotných tipů řazené abecedně. Tyto seznamy jsou někdy tematicky dělené do dalších kategorií, k nimž získáte rychlý přístup pomocí menu v úvodu každého z nich. Jednotlivé tipy jsou poté zpracovány pouze textově, přesto přehledně. Ke každému je k dispozici volba ratingu, podle něhož se tipy řadí do seznamu nejpopulárnějších. Vše v angličtině.

DVD Easter Eggs

http://www.dvdeastereggs.com

Možná to zní překvapivě, ale i u DVD titulů se objevuje velmi mnoho velikonočních vajíček. Dévédéčko totiž prakticky není nic jiného než multimediální software, kterému se připletl do cesty nějaký ten film. Velikonoční vajíčka se pak překvapivě vyskytují v menu nebo i přímo ve filmu. Rozsáhlý přehled těchto triků najdete právě pod výše uvedeným odkazem na velmi líbivě a moderně zpracovaném webu. V úvodu máte k dispozici přehled aktualit, které se obecně věnují jak změnám v obsahu, tak i novinkám mezi DVD tituly. Hlavní menu je orientované horizontálně a kromě odkazu na samotné triky na něm najdete diskusní fóra, obchod a nejčastěji kladené dotazy. Řazení tipů je vyřešeno velmi jednoduše a přehledně. V horizontálně umístěném menu abecedy vyberete příslušné písmeno a zobrazíte tak seznam DVD titulů, u nichž pouhým poklepáním získáte popis všech triků, které v nich naleznete. Vše je zpracováno pouze textově, jedinou grafikou tak zůstává titulní obrázek daného dévédéčka. Vyhledávač je samozřejmostí. Anglicky.

MovieWeb Easter Eggs

http://www.movieweb.com/dvd/eggs/

Jak se lidově říká, je to něco podobného jako v předchozím případě, pouze v bledě modrém. MovieWeb se věnuje filmu obecně a velikonoční vajíčka jsou pouze velmi rozsáhlou sekcí ještě rozsáhlejšího webu. Rozdělení triků je provedeno naprosto shodně jako v předchozím případě. Stačí poklepat na příslušné písmeno. Nechybí ani nezbytný vyhledávač, bez něhož byste zde strávili příliš vašeho volného času. Drobnou výhodou je v první řadě možnost hodnocení funkčnosti jednotlivých tipů, potěší i volba jejich přímého odeslání na zvolenou e-mailovou adresu. Potěšte své přátele návštěvou tohoto webu, který je v angličtině.

Excel Easter Eggs

http://j-walk.com/ss/excel/eastereg.htm

Velmi pozvolna přejdeme od stránek s velikonočními vajíčky ke stránkách s tipy a triky pro MS Office. Vhodnou adresou pro tento mezikrok je jistě výše uvedený odkaz. Najdete zde triky pro MS Excel ve všech jeho dnes užívaných verzích. V levém vertikálním menu pak nasměrujte svou pozornost na tipy rozdělené do několika kategorií. Patří mezi ně grafy, vzorce, formátovací tipy, tipy pro tisk a další. Jednotlivé kategorie potom obsahují dlouhé seznamy tipů, ve kterých nechybí kromě textu i ilustrační obrázky. Stránka obsahuje i tipy pro vývojáře. Ty se samozřejmě věnují zejména Visual Basicu a jeho použití právě v Excelu. Z dalších zajímavých odkazů jmenujme často kladené dotazy, užitečné soubory, které jsou zde volně dostupné ke stažení, linky a jiné stránky s podobným zaměřením a Excel Oddities, neboli zvláštnosti Excelu, jež jsou velmi zajímavou a velmi rozsáhlou součástí celého webu. Vše v angličtině, s potřebným vyhledávačem.

Mac Easter Eggs

http://www.mackido.com/EasterEggs/index.html

Na závěr dnešního vloženého článku si ukážeme jednu perličku: tipy a triky pro systémy provozované na hardwaru firmy Apple. Výše uvedený odkaz směřuje na stránky Mackido, které se věnují této platformě. Velká část patří i velikonočním vajíčkům, rozděleným do několika kategorií: vajíčka systémová, vajíčka ovládacího panelu, vajíčka programátorská a vajíčka aplikační. Kategorií je ještě více, nicméně ty jmenované patří mezi stěžejní. Jednotlivé tipy jsou zpracovány pouze textově a vesměs se týkají všech macovských systémů před příchodem OSX. Bohužel chybí vyhledávač. Stránky jsou pochopitelně v angličtině.

§§§§§

$$$$$


Software


Pozvolná evoluce pokračuje

Patrik Malina

C06P0265

Ani po určité konsolidaci portfolia produktů, jejíž obětí se stal kupříkladu i letitý Kerio Personal Firewall, pochopitelně nezmizel z nabídkyfirmy Kerio klíčový nástroj, jímž bezesporu WinRoute Firewall je. Těší se dobrému zdraví a jeho poslední dubnová verze přinesla poměrně zajímavá vylepšení, nad nimiž se pozastavíme v tomto článku.

Protože WinRoute Firewall nepotkáváme v PC WORLDu poprvé, zmíníme jeho hlavní vlastnosti v hrubším přehledu, abychom se posléze důkladněji zaměřili na novinky. Poměrně univerzální firewall pro operační systémy Windows nabízí vedle tradičních síťových funkcí filtrace a překladu adres a portů (NAT) i možnost kontroly obsahu. Klíčovou technologií je ISS OrangeWebFilter, pracující na bázi průběžné kategorizace webového obsahu. Vedle tohoto mechanismu disponuje WinRoute Firewall zabudovanou antivirovou kontrolou. Kromě jednoho antivirového stroje, jenž je zabudován přímo ve firewallu, je možné kontrolu zdvojit pomocí připojení druhého externího antivirového modulu.

Kromě síťové filtrace na základě tradičních pravidel (určení sítě, portu či typu služby) podporuje WinRoute též jako služba proxy ověřování uživatelů, a to jak na základě vlastní databáze, tak pomocí ověřování v adresářové službě Active Directory systému Windows. Jednou ze zajímavých možností je rovněž přijímaní spojení klientů virtuálních privátních sítí v roli serveru VPN.

Zásadnější změnou poslední verze produktu je doplnění modulu pro omezování šířky pásma síťového připojení (Bandwidth Limiter). První zajímavostí je hned samotná přítomnost této funkce, neboť řadě konkurenčních výrobců se do implementace této funkcionality příliš nechce, přestože je mezi správci žádaná. Navíc její koncepce umožňuje více než jen primitivní omezení přenosu dat: kromě absolutního limitu pro příchozí i odchozí komunikaci je možné určit, pro které síťové služby bude omezení platit, a to jak výčtem všech výjimek, tak pomocí seznamu všech omezených služeb. Jinou možností je nasazení limitace ve vazbě na skupinu adres IP, případně síť IP. Při konfiguraci filtru v tomto pojetí nám značně pomůže možnost předem definovat sadu potřebných síťových rozsahů ve formě samostatných položek v jiné části administrátorského rozhraní.

Vedle omezení, určených směrem komunikace, je však možné filtr uplatnit i podle časových pravidel. Firewall nabízí tvorbu časových intervalů (konkrétních rozsahů hodin během dne a týdne), z nichž lze sestavit pestrou mozaiku. Zajímavou funkcí je i možnost zavedení jakési "uživatelsky spravedlivé politiky", jež zohledňuje podíl uživatelů na množství stažených dat. Po překročení určité objemové kvóty je uživatel s překročeným limitem zařazen do společného koše s ostatními hříšníky a začíná s nimi sdílet pásmo, jež může administrátor přesně definovat - pochopitelně s cílem odstavit tento provoz na vedlejší kolej. Vše dohromady je vlastně pěknou ukázkou možností praktického využití principu síťové služby proxy.

Vedle novinek, o nichž jsme se zmínili, ještě uveďme jedno postupné vylepšení. Nativní klient připojení VPN (toho mohou uživatelé použít pro lepší využití tohoto typu připojení) byl upraven pro Windows v 64bitové variantě. Nechme se překvapit, kdy bude pro 64bitovou serverovou platformu připraven i celý WinRoute Firewall. Vzhledem k tomu, že produkt se stabilně a neúprosně vyvíjí, je to jistě jen otázka času.

Kerio WinRoute Firewall 6.2.0

K recenzi poskytla firma: Kerio Technologies, http://www.kerio.cz

Cena: 10 300 Kč (bez DPH) pro 10 uživatelů na rok

§§§§§


Trochu jiné zálohování

Jan Povolný

C06P0269

S programem True Image jsme se na stránkách PC WORLDu setkali již v jeho předchozí verzi. V poměrně krátké době máme k dispozici jeho nástupce, obohaceného o několik poměrně významných vylepšení. True Image je sice aplikací pro zálohování dat, v mnoha věcech se však od tradičních programů tohoto typu výrazně odlišuje. Stěžejním rozdílem je technologie nebo chcete-li způsob ukládání dat na zvoleném médiu. Standardní záložní program provede jejich kopii, případně je zkomprimuje nebo podle přání zašifruje do jednoho souboru. True Image ukládá data formou vytváření přesných obrazů sektorů vašeho pevného disku.

Instalace doznala pouze kosmetických změn a je nyní více ve stylu moderních aplikací. Po jejím dokončení je nutné počítač restartovat. Při startu vás překvapí speciální zavaděč, který umožňuje běh programu nezávisle na Windows (Acronis Startup Recovery Manager). V takto spuštěném True Image lze běžně provádět všechny operace, podobně jako v jeho "okenní" verzi. Obnovu ztracených dat tak provedete i v případě, že je systém nefunkční.

Základem aplikace je integrovaný ovládací panel, rozdělený na tři základní oblasti. V levé části vidíte rychlé menu pro přístup k jednotlivým nástrojům, v pravé potom seznam možných úloh k naplánování. V dolní části je pak okno, zobrazující právě probíhající úlohy. Základní funkcí True Image je zálohování. Přírůstková záloha uloží pouze soubory změněné nebo přidané od poslední provedené zálohy. K dispozici tak máte mnoho na sebe navazujících záloh, z nichž snadno získáte obnovená data z určitého období. Rozdílová záloha, která je v deváté verzi novinkou, vytváří vždy jen jeden soubor, evidující změny od první provedené celkové zálohy. Ten je pak pouze průběžně modifikován. Rozdílová záloha je díky tomu mnohem ohleduplnější k volnému místu na pevném disku. Novinkou je možnost definice vlastních filtrů při výběru dat k zálohování. Snadno tak můžete nastavit pomocí tradičních masek, které soubory se zálohovat nemají a které ano. Zálohovat lze na téměř vše, co je dostupné v zapisovatelné formě ve vašich Windows (USB disky, diskety, zapisovací optické mechaniky všeho druhu, síťové disky apod.). Zálohu můžete chránit heslem, komprimovat v několika stupních, v případě potřeby umí True Image rozdělit výsledný obraz na více částí s volitelnou velikostí. Program vám dokonce umožní definovat libovolné operace, které se provedou z příkazového řádku před a po ukončení zálohování. Veškeré zálohy obdobným způsobem zpětně obnovíte z uložených obrazů. Všechny uvedené procesy můžete naplánovat, a to i opakovaně. Informace o jejich provedení se zaznamenají do protokolu, který lze poté kdykoliv prohlédnout.

Specialitou True Image je takzvaná bezpečná zóna (Acronis Secure Zone), která slouží k uložení vašich záložních obrazů. Jedná se o volitelné místo pevného disku, které není běžně viditelné a tím pádem ani poškoditelné z Windows. Bezpečná zóna však navždy ubere z vašeho pevného disku prostor, a záleží jen na uživateli, zda ji využije. Bezpečnou zónu oceníte zejména ve spolupráci se Startup Recovery Managerem v případě, že se poškodí samotný operační systém.

Stejně jako ostatní produkty Acronisu obsahuje True Image další utility. Mezi ně patří zejména možnost připojení záložních obrazů jako diskových jednotek. Snadno je tak můžete prohlížet a vyjmout z nich požadované soubory bez nutnosti obnovy celé zálohy.

Poslední verze Acronis True Image CZ se určitě povedla. Přináší uživateli nový způsob vedení záloh, společně se starými, ale prověřenými funkcemi z předchozích verzí. Navíc je kompletně počeštěná, včetně podrobné uživatelské příručky. Ačkoliv přistupuje True Image k zálohování specifickým způsobem, své uživatele si jistě najde.

Acronis True Image 9.0 CZ

K recenzi poskytla firma: Zebra systems, s. r. o., http://ww.zebra.cz

Cena: 1 482 Kč (vč. DPH)

§§§§§


O&O RescueBox 4

Vladimír Vondráček

C06P0267

Při běžné práci s počítačem dochází často k mazání souborů, například starších verzí pracovních dokumentů, průběžně obměňované prezentace se rovněž uchovávají jen v aktuální verzi aby se v tom čert vyznal. Rovněž na disku leží spousty obrázků, které se nám kdysi líbily, ale po čase zjišťujeme, že zase tak úžasné nejsou. Většinou je řešení ihned po ruce - smazat vše staré a ponechat jenom aktuální verze a vše se krásně zpřehlední. Následuje pak vyprázdnění koše: kdo by se chtěl dívat na ikonu se zmuchlaným papírem. Zamneme si ruce a připadáme si náramně dobře, přesně do okamžiku, kdy si vzpomeneme, že zítra je ten den, kdy máme tu čerstvě smazanou prezentaci představit vedení firmy. Po chvíli paniky přichází správce počítačů a třímá v ruce stříbrný kotouček s nápisem RescueBox V4.

Kouzelný datový nosič totiž obsahuje sestavu tří programů od firmy O&O, která proslula svými nástroji jdoucími relativně daleko za možnosti standardního vybavení OS Windows. Zmiňovaný triumvirát tvoří nástroj UnErase, FormatRecovery a DiskRecovery. Pro shora popisovaný případ použijeme první z nich, který je schopen najít všechny smazané soubory na pevném disku (nebo výměnných médiích) a pak je obnovit, pokud to jejich stav dovoluje.

Zatímco UnErase řádí v souborovém systému, který je funkční a kompletní, Format Recovery umí vrátit zpět i úplně "náhodně" zformátovanou jednotku. Uvedená dvojice tak dokáže napravovat chyby uživatele, který se omylem dopustil nějakého přehmatu. Ne vždy je ovšem na vině uživatel, někdy selže i hardware počítače. Pokud je jenom trochu možné stroj spustit, ještě není zdaleka vše ztraceno, je tu DiskRecovery. Ten teoreticky umí vytáhnout data z havarovaného disku, pokud se mu podaří najít alespoň tabulku oddílů. Poté prochází pevný disk a z datového prachu vyzdvihne použitelné informace.

Uživatelské rozhraní je velmi příjemné, nedává prakticky možnost uhnout ze správné cesty, například čerstvě zachráněná data nelze umístit zpět na havarovanou jednotku. Protože klinicky mrtvý pevný disk není zpravidla schopen poskytnout počítači operační systém, tvůrci RescueBoxu koncipovali CD jako live - počítač je tedy schopen (pokud je ovšem správně nastaven) spustit sám sebe a záchranné operace přímo z CD a není nutné poškozený disk např. vyjímat a přesouvat do jiného stroje.

Jedná se o velmi zdařilé řešení pro situaci, které se každý uživatel děsí: totiž ztráty životně důležitých dat. RescueBox je účinný a nenáročný sluha, který by neměl chybět v krabičce poslední záchrany žádného správce počítačů.

O&O RescueBox 4

K recenzi poskytla firma: O&O Software, http://ww.oo-software.com

Cena: 99,95 USD

§§§§§


Užijte si opravdového soukromí

Jan Povolný

C06P0271

Pro pravidelné čtenáře našeho časopisu není firma Acronis neznámým pojmem. S jejími produkty se na stránkách PC WORLDu setkávají pravidelně. Acronis Privacy Expert Suite 9 je novou verzí balíku pro ochranu vašeho soukromí. Aplikace podobného zaměření najdete u ostatních výrobců softwaru zpravidla v jednom balíku s antivirem nebo firewallem. Acronis jde cestou samostatného programu, který vám však přinese více funkcí a několik užitečných utilit navíc.

Instalace probíhá standardním způsobem, má však nový, modernější kabát. Po ní je z důvodu zavedení rezidentního štítu nutné restartovat počítač. Ovládání programu je integrováno do přehledného panelu ve stylu Windows XP, jehož levá část patří tradičnímu menu a pravá potom hlavním odkazům na funkce programu. Hned první z nich je v deváté verzi novinkou a podobně jako její blízcí příbuzní (MS Antispyware, Spybot apod.) vyhledá na vašem pevném disku škodlivý spyware. Ten poté buď smaže, nebo uloží do karantény pro pozdější ohledání. Databáze spywaru se aktualizuje z internetu i několikrát denně. Uživatel má možnost zvolit rychlé inteligentní hledání, nebo pomalé podrobné, procházející každý soubor pevného disku. Další funkce se orientuje na likvidaci stop, které jste zanechali při používání internetu. Snadno tak pomocí průvodce odstraní nejen známé cookies nebo obsah paměti cache, ale také historii URL adres, internetová hesla, která jste v prohlížeči nevědomě uložili, obsah vyplněných formulářů nebo třeba zadané e-mailové adresy, které bývají po "prozrazení" zasypány tunami nevyžádané pošty. Podobným způsobem se lze zbavit i stop po vaší práci s aplikacemi. Úklid postihne i seznam naposledy otevřených dokumentů, a to i v jednotlivých aplikacích (např. MS Office). Poslední funkce se zabývá zahlazením vaší činnosti v systému samotném. Pomocí průvodce volitelně zničíte obsah odpadkového koše, historii hledaných souborů, systémová hesla, historii otevřených souborů a dokumentů, seznam hledaných souborů a počítačů a pár dalších drobností. Likvidace všech výše uvedených dat neprobíhá standardním způsobem, ale s využitím některé ze sedmi dostupných bezpečných metod (data nejsou pouze smazána, ale přepsána chaotickým řetězcem znaků), které lze zvolit jak centrálně, tak při jednotlivých úkonech. Veškeré procesy je možné naplánovat, a to i opakovaně.

Samostatnou kapitolou je rezidentní ochranný štít. Lze jej nastavit ve třech uživatelských úrovních. Ochranný štít monitoruje spouštěné procesy (hledá spyware) a brání jim např. v modifikacích nastavení vašeho prohlížeče. Dokáže také včas odhalit a zablokovat takzvaná pop-up (vyskakovací) okna. Jeho běh reprezentuje ikona v pravé dolní části pracovní plochy.

Součástí Privacy Expert Suite jsou i další přidané utility. Vzhledem k existenci metod pro bezpečné smazání souborů vás jistě nepřekvapí přítomnost samostatně dostupného skartovače souborů. Nástroj Drive Cleanser provede něco obdobného s celým pevným diskem. Nahradí tak v podstatě formátovací nástroj přímo ve Windows. Data jsou opět přepsána chaotickými znaky (podle zvolené metody) bez možnosti obnovení. K dispozici dostanete i jednoduchý nástroj pro smazání stránkovacího (neboli swap) souboru. O úspěšném provedení každé akce jste informováni pomocí protokolu.

Acronis Privacy Expert Suite 9 v nové verzi určitě nezklamal. Přináší uživateli nástroj pro odstranění spywaru s možností uložení do karantény, vylepšeni byli i všudypřítomní průvodci, zcela přepracován je ochranný štít. Celý software se dokáže automaticky aktualizovat a systém průvodců vyhoví i začínajícím uživatelům. Program je navíc kompletně počeštěn, včetně velmi dobře zpracované příručky.

Acronis Privacy Expert Suite 9 CZ

K recenzi poskytla firma: Zebra systems, s. r. o., http://www.zebra.cz

Cena: 889 Kč (vč. DPH)

§§§§§


System Mechanic 6

Vladimír Vondráček

C06P0268

Zatímco většinu softwarových produktů, o kterých jsem kdy psal, mohu s klidným svědomím doporučit i lidem zvídavým a šťouravým, se System Mechanicem si již tak jistý nejsem. Zatímco ostatní programy při nesprávném užití poničí jen datové soubory nebo samy sebe, System Mechanic má vzácnou schopnost zbourat operační systém, lidově řečeno "vytlouct okna".

Jak již název napovídá, jedná se o údržbářský a monitorovací program, který pomůže - při správném užití - vyladit operační systém a důležité systémové komponenty na stabilní běh při optimálním výkonu. Aplikace sama se de facto skládá ze dvou základních částí.

První z nich je informativně-analytická. Po jejím spuštění je důkladně prozkoumán celý počítač a jsou systematicky vyhledány slabiny v jeho konfiguraci. Analýza probíhá buď v režimu urychleném, nebo v důkladnějším. Zatímco urychlený režim poskytne informace méně přesné, zato v relativně krátkém čase, důkladná analýza nabídne během své práce uživateli několik nerušených minut odpočinku. Závisí samozřejmě na výkonnosti počítače a množství instalovaného softwaru. Ať už zvolíte libovolnou z obou variant, po ukončení analýzy se pevně držte, neboť váš polovodičový mazlík s velkou pravděpodobností dopadne bídně. Červené značky u jednotlivých testovaných oblastí spolu s podrobným popisem zjištěných nedostatků nebo závad vás vyvedou z omylu, že vlastníte vyladěný operační systém. Základních šest analyzovaných oblastí obsahuje řadu podrobných podoblastí, které lze rovněž zobrazit, spolu s jejich stavem. Jestliže je nějaká vlastnost systému označena jako Poor, pak je jistě vhodné podniknout záchranné práce.

Tím se zcela logicky dostáváme k druhé části, té skutečně opravářské. Ke každému zjištěnému nedostatku nabídne System Mechanic odpovídající akci, která by měla danou vlastnost operačního systému vylepšit. Lze využít jednak celou řadu úzce specializovaných funkcí pro každou jednotlivou akci, nebo lze využít služeb tzv. PowerTools, které pokrývají širší oblast problémů. Zatímco analýza počítače je spuštěna automaticky po spuštění prostředí System Mechanicu, žádná opravná akce není aktivována samočinně. Důvod je jednoduchý a vyplývá již z prvních vět tohoto článku: neuvážené nebo laicky (byť v dobré víře) provedené "opravy" mohou být pro operační systém fatální. Jako příklad lze uvést přehledné a šikovné rozhraní se seznamem běžících služeb, kde se ke každé nachází stručný popis programu i jeho autora. Na rozdíl od Task Manageru systému Windows umožňuje toto rozhraní služby nejen prohlížet, ale i zastavovat, a co víc, zakazovat jejich příští spuštění. I bez větší dávky fantazie si tak lze představit, co způsobí zákáz nějaké důležité systémové služby.

Lze tedy shrnout, že System Mechanic 6 je aplikace, která pomůže identifikovat slabá místa operačního systému, nabídne jejich zalátání, vyčištění systému od zbytečných a nepotřebných souborů, optimalizuje běh aplikací i využití paměti. I když některé z funkcí System Mechanicu jsou dostupné přímo v prostředí Windows, recenzovaný produkt jim dodává reálnou funkcionalitu a příjemné uživatelské rozhraní. Na závěr ale přece jenom jedno upozornění - System Mechanic 6 je velmi dobrý sluha, ale takřka ukrutný pán.

System Mechanic 6

K recenzi poskytla firma: Iolo technologies, http://ww.iolo.com

Cena: 49,95 USD

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Pavel Tůma, Ivan Štromer

C06P0261;C06P0262

AbiWord 2.4.4

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.abisource.com

Ne všichni si můžeme dovolit koupit kancelářský balík od gigantu jménem Microsoft. Na druhou stranu se ale pro nějaký pokročilejší textový editor v počítači užití vždycky najde. Každý uživatel má sice na software pro práci s textem různé nároky, ale všichni hledáme tu nejlepší cenu. A ta nejlepší, kterou máme nejraději, je plně funkční a užitečná aplikace zdarma. V tomto okruhu jistě všichni známe OpenOffice, ale o tom dnes řeč nebude. Našli jsme pro vás freeware, který opravdu věrně kopíruje MS Word. Vypadá jako Word, umí to, co Word, chová se podobně jako Word a jmenuje se AbiWord. Nějaký vývoj už má zřejmě za sebou, jelikož se jedná o druhou verzi s několika vývojovými krůčky navíc. Podívejme se na něj tedy zblízka.

Po prvním otevření si nejspíš nebudete jistí, jestli jste se náhodou nespletli a nespustili již tolikrát zmiňovaný MS Word. Rozložení pracovní plochy je totiž úplně stejné, položky v českém menu se také jmenují stejně, na nástrojových lištách najdete stejné ikony. Tedy skoro stejné. Jsou takové hezčí, plastičtější, větší. Ano, teď už si můžete být jistí, že jste opravdu spustili AbiWord. Ikony na nástrojových lištách jsou opravdu jediným poznávacím prvkem, podle kterého je možné tato dvojčata rozeznat na první pohled. Pokud se ponoříte do menu hlouběji a vyzkoušíte pár dialogů, tak již najdete odlišností nepočítaně. Na každém kroku je ale inspirace profesionálním řešením znát a třeba dialog pro formátování písma nám přišel stejný do posledního pixelu. Co se funkčnosti týče, není důvod si na cokoli stěžovat. Na nástrojových lištách nebo v menu najdete všechna potřebná nastavení pro formátování písma, odstavců, stránek nebo celého textu, odrážky a číslované seznamy nesmí rovněž chybět. Samozřejmostí je možnost vkládat do textu obrázky a měnit jejich nastavení včetně rozměrů, zarovnání a obtékání. Někoho možná překvapí, že AbiWord dokáže vytvářet i tabulky. Sice se jedná o jednoduché textové tabulky bez výpočetních funkcí, ale potěší. Od tabulek už není daleko k rozdělení stránky na sloupce a v našich zeměpisných šířkách jistě uvítáme českou pravopisnou kontrolu. Ta sice není přímo součástí instalačního souboru, ale pokud v předinstalačním procesu zaškrtnete správné políčko, stáhne se potřebný plug-in modul na konci instalace automaticky. Jestli se ptáte, s jakými formáty umí tato aplikace pracovat, tak vězte, že import souborů ve formátu Word 97/2000, RTF, Palm, Psion, DocBook, LaTeX nebo XHTML není vůbec žádný problém. Stejné možnosti jsou přítomny také pro export. Samotný AbiWord pak používá vlastní přípony *.abw nebo *.awt.

Kromě Windows spustíte AbiWord také pod většinou linuxových distribucí, MacOS zatím podporován není, ale podle tvůrců se na verzi pro Mac OS X vytrvale pracuje, tak uvidíme. Po funkční stránce by měl tento zajímavý produkt vyhovovat snad úplně každému. Popisovat všechny funkce opravdu nemá cenu, protože zde najdete drtivou většinu toho, co ve Wordu. Úplně stejná situace pak platí pro ovládání. Zkuste a uvidíte.

HardDriveIndicator 1.27

Licence: freeware

Domovská stránka: http://optionalreaction.com/software/hdi/

Dnešní počítače se ubírají do stále vyšších výkonových výšin, ruku v ruce s co nejnižším hlukem. Když se vám povede ztišit počítač do té míry, že neslyšíte ventilátor chladiče na procesoru nebo grafické kartě, otáčející se optické médium v mechanice ani pevný disk, budete na výsost spokojení. Problém však nastane, když na počítačové skříni (tedy case) máte skryté nebo v horším případě žádné diody a systém zatuhne. Pak si bohužel neposlechnete, jestli se náhodou netočí disk, ve snaze načíst kdesi cosi, co nemůže najít. Pro podobné případy existuje právě malá utilita HardDriveIndicator, která se po spuštění bez nutnosti instalace usídlí v systémové liště a bude vás informovat o zatížení jakéhokoli připojeného pevného disku. Jedná se o malou ikonu se dvěma sloupci - jeden je pro čtení, druhý pro zápis. A to je všechno. Aplikace zabírá necelé 3 MB paměti a žádný výkon procesoru, takže o její přítomnosti skoro nevíte. Pokud to však je potřeba, stačí mrknout do pravého dolního rohu obrazovky, kde najdete informace o zatížení disků z první ruky.

Quintessential Player 4.51

Licence: freeware

Domovská stránka: www.quinnware.com

Pravděpodobně tušíte, že Windows Media Player a WinAmp nejsou jediné "všehoschopné" přehrávače médií pro osobní počítače. Samozřejmě je podobných programů spousta, ale zdaleka ne všechny dosahují alespoň takových kvalit jako ty dva výše zmíněné. Pod krkolomným názvem Quintessential Player (zkracuje se jako QCD) se skrývá plnohodnotná konkurence, která vedle již zmiňovaných řešení existuje už nějaký ten pátek, ale poměrně v tichosti. QCD "boom" nikdy neproběhl, moc se o něm nemluví, ale pár známým se zalíbil, používají ho již pár let a nedají na něj dopustit. A co tedy tento nástroj umí?

Poprvé byl kdysi vytvořen pro přehrávání kompaktních disků. To už by dnešním zhýčkaným uživatelům zdaleka nestačilo, ale tato funkčnost byla samozřejmě zachována a navíc přibyla možnost ripovat zvukové stopy do formátu MP3, případně OGG nebo WMA, při použití odpovídajících plug-in modulů. Uživatelský komfort zvyšuje spolupráce s CDDB databází, odkud se automaticky stahují informace o kopírovaném albu - tedy v případě, že disponujete internetovým připojením. Když už QCD umí MP3, OGG a WMA vytvářet, musí je také zvládnout přehrát. Stačí vytvořit playlist z oblíbených písniček, protřepat, zamíchat a poslouchat. K ovlivnění hudebního výstupu slouží vydařený ekvalizér s přednastavenými hodnotami a místem pro vlastní úpravy zvukového projevu. Hračičkové si navíc jistě vyhrají s několika vestavěnými zvukovými efekty. Uživatelské prostředí je podobné WinAmpu a stejně tak je plně skinovatelné. QCD může tedy nabývat roztodivných tvarů a barev, ovládání se může skin od skinu měnit (ovládací prvky se mohou přemisťovat). Jednotlivé vizuální kreace lze prohlížet a stahovat přímo v prostředí programu. Málem bych se zapomněl zmínit o tom, že QCD kromě přehrávání zvukových souborů podporuje také video ve formátu AVI, ASF, WMV, MPEG nebo MP4. Video má své vlastní okno, jehož velikost můžete přizpůsobit svým požadavkům nebo ho prostě roztáhnout přes celou obrazovku.

Quintessential Player je hodně zdařilou alternativou ostatních programů podobného ražení a určitě jej doporučuji vyzkoušet. Možná se vám zalíbí a začnete jej používat. A pokud ne, ke staré zavedené klasice se můžete vrátit vždycky.

cPicture 1.6.2

Licence: freeware

Domovská stránka: htp://cpicture.net/en/index.html

cPicture, nebo chcete-li SeePicture, je prohlížeč digitálních fotografií, potažmo všech obrázků, které na disku najdete. Jak už to tak bývá, většina prohlížečů má dnes v sobě integrované také funkce pro základní editaci, jako ořez, otočení, změna velikosti atd. Někdy více, někdy méně, to už záleží na vývojářích a na ceně. Freewarové aplikace, mezi které se cPicture hrdě hlásí, sice nedisponují pokročilými filtry a jinými vymoženostmi, ale sem tam se u nich dá najít nějaká vychytávka, která by mohla někoho potěšit. Asi už tušíte, že jsem předchozí větu nenapsal jenom náhodou. cPicture má těch vychytávek totiž hned několik a v následujícím textu se na ně podíváme pěkně zblízka. Ale pěkně po pořádku.

Hned na začátek by se asi hodilo říci, že cPicture není nutné instalovat. Vlastně to ani nejde. Nepřidá tak nepořádek do registrů a jiných systémových oblastí a můžete jej tedy bez obav vyzkoušet. Uživatelské rozhraní je víceméně shodné s ostatními programy podobného typu: stromová adresářová struktura, náhledový pruh, vlastní fotografie a nějaké informace navíc. Angličtina sice na přehlednosti nepřidá, ale kdo tímto jazykem aspoň trochu vládne, neměl by mít větší problémy. Z běžných funkcí stojí za to vyzdvihnout dávkové konverze a přejmenování, redukce červených očí, promítání prezentací, konverze do jiných obrazových formátů nebo tvorbu HTML stránek. Některé funkce jsou ukryty mezi ty pokročilé, které je nejdříve potřeba kliknutím zobrazit. Pak teprve poznáte celou údernou sílu tohoto programu. Osobně mě velice zaujala možnost editace EXIF informací a to tak, že můžete změnit opravdu jakoukoli z položek tohoto informačního souboru, třeba i značku a model fotoaparátu. Práce s informacemi je vůbec postavena v žebříčku hodnot tohoto programu vysoko. Další zajímavé informace o obrázku najdete na několika záložkách, kde za zmínku stojí hlavně histogram, rozdělený na jednotlivé barevné složky. Hned vedle najdete záložku s binárním náhledem fotografie, ale opravdu netuším, k čemu by to běžnému uživateli mohlo být. A nakonec jedna zmínka pro (polo)profesionály, jejichž digitální miláčci umí fotit do formátu RAW. Na oficiálních stránkách programu najdete RAW plug-in modul, takže ani s tímto méně rozšířeným formátem nebudete mít problémy.

FastStone Image Viewer 2.5

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.faststone.org

FastStone Image Viewer je jednoduchý, ale rychlý, stabilní a uživatelsky přívětivý prohlížeč obrázků. Pracuje také jako grafický editor: umí odstranit efekt červených očí, zvládne zaslat obrázky e-mailem, provede obdélníkové, kruhové a elipsové výřezy i výřezy podle ruky, změnu velikosti, otáčení a úpravy barev, obrázky dokáže i vzájemně porovnávat a také konvertovat grafické formáty. Jeho intuitivní celoobrazovkový režim poskytuje rychlý přístup k informacím EXIF. I při prohlížení na celé obrazovce můžete s obrázkem pracovat a používat i ostatní příkazy. FastStone Image Viewer k tomu používá metodu skrytých nástrojových lišt, které zobrazíte najetím kurzoru myši na některý ze čtyř okrajů obrazovky. Podle toho, kterého okraje se dotknete, zobrazíte jinou lištu s určitou skupinou nástrojů.

Soubory videa (formátů AVI, MPG, MPEG, WMV a MOV) zobrazí jako miniatury, dvojité kliknutí na miniaturu pak videosoubor přehraje. Pomocí Image Vieweru můžete vytvořit slideshow s více než 150 přechodovými efekty, prezentaci lze podbarvit hudbou ve formátu MP3, WAV, MIDI a WMA. S programem snadno vytvoříte stínové efekty a popisky k obrázkům, vložit můžete text, čáry, elipsy, obdélníky, šipky a vodoznak. Samozřejmá je výbava funkcemi Undo a Redo (Zpět a Znovu), zahrnutá je i podpora středového kolečka myši.

FTP Voyager 12.3.0.1

Licence: shareware, 39,95 USD

Domovská stránka: http://www.RhinoSoft.com

FTP Voyager americké firmy Rhino Software vyniká několika zajímavými vlastnostmi a funkcemi, které v běžných FTP klientech nenalezenete. Mimo standardních funkcí zajišťujících přenos souborů mezi místním počítačem a vzdáleným internetovým serverem je vybaven např. patentovanou funkcí zv. Pending Folder Locking. Ta funguje tak, že na lokálním PC vyberete složku obsahující soubor, který chcete přenést, a program automaticky otevře stejnou složku na vzdáleném počítači. Přenos je pak snadný a rychlý. FTP Voyager podporuje navázání přerušeného stahování: po novém připojení pokračuje od místa, kde přenos skončil, resp. nabídne možnost nahrát data znovu. Dokáže rozpoznat jednotlivé typy přenášených souborů a podle nich sám nastaví mód přenosu. MLST a MLSD jsou dva FTP příkazy, sloužící k poskytování podrobných, standardizovaných výpisů adresářů bez ohledu na základní operační systém. Unixovým systémům tyto příkazy umožní poskytnout podrobné informace o souborech, bez ohledu na jejich stáří. Pokud vzdálený server podporuje funkci XCRC, zkontroluje FTP Voyager obsah souborů na serveru, čímž je zajištěna jejich čitelnost na webových stránkách, které případně spravujete. Je to rovněž pokud vím jeden z mála klientů, který používá šifrování S/Key. Rovněž podporuje 128bitové SSL i SSH šifrování a je plně HIPAA kompatibilní.

Dokáže používat doplňky (add-ons), které zvyšují funkčnost programu. Firma doporučuje kombinaci dvou svých produktů: FTP Voyager a populární Serv-U, jimiž lze dosáhnout významného rozšíření funkcí a vlastností. Např. možnost zvolit zobrazení miniatur je ideální pro pohodlnou práci s grafickými soubory. Samozřejmostí je použití metody drag and drop ve všech oknech, včetně jednotlivých sessions. K dispozici je i vzájemná synchronizace souborů a složek na FTP serveru s obsahem složek na pevném disku lokálního počítače.

Okno aplikace obsahuje tři samostatné, uživatelsky nastavitelné nástrojové lišty: jednu hlavní, globální, druhou pro okno místního disku a třetí pro okno vzdáleného serveru. Pro vzhled programu lze vybrat ze stylů Windows XP, Office 2003 a některých dalších. Ke správě a konfiguraci všech připojení slouží tzv. FTP Site Profile Manager. Kromě možnosti specifických nastavení pro stránky, které spravujete, dokáže tato nastavení importovat z jiných FTP aplikací.

Synchromat 3.4.4

Licence: shareware, 29,95 USD

Domovská stránka: http://synchromat.com

Není těžké podle názvu uhádnout, že Synchromat je utilita určená k synchronizaci obsahu složek či souborů. Synchronizuje data na disku vašeho PC, zahrnout do této synchronizace dokáže i výměnná zařízení (disketu, CD, DVD...), přenosné počítače, počítače v síti, vzdálené servery (FTP) či digitální fotoaparáty. Hodí se k synchronizaci dokumentů, knihoven fotografií a MP3 souborů, kontaktů, e-mailů apod. Používá algoritmy, jejichž činnost se již neodvíjí od systémového času počítače. Všechny změny zaznamenává do své databáze. Synchronizace může být spouštěna ručně nebo automaticky, může být jednosměrná (všechny cílové složky se stanou přesnými kopiemi zdrojové složky) nebo obousměrná (po synchronizaci budou mít všechny složky stejný obsah). Synchronizovat můžete i více složek najednou, jestliže potřebujete, aby všechny složky měly stejný obsah. Automatická synchronizace pracuje tak, že monitoruje změny v souborech, a když nějakou změnu zaregistruje, spustí projekt. K automatické synchronizaci můžete použít také Plánovač úloh systému Windows. Potřebujete-li synchronizovat jen určité soubory nebo určitého typu, používá k tomu Synchromat pokročilé volby. Soubory a složky mohou být vybrány podle názvu, cesty, atributů, času modifikace, velikosti atd. Synchromat je spolehlivý, přehledný a snadno ovladatelný program. Velkou výhodou pro mnohé, zvláště pak začínající uživatele je vícejazyčné uživatelské rozhraní: je přeložen do 41 jazyků včetně češtiny. Může jej používat každý, kdo má na svém počítači operační systém Windows.

Smart Backup 3.0.0.388

Licence: shareware, 29,95 USD

Domovská stránka: http://www.objectrescue.com

Přechod firmy OnlimeMedia pod ObjectRescueCom, firmu zabývající se vývojem softwaru pro obnovu a zálohování souborů, výrazně prospěl programu SmartBackup. Již verze 2.2, která byla uvolněna už pod hlavičkou nové firmy, přinesla první výrazné změny, především ve způsobu ovládání programu. Zásadním obratem je však poslední verze 3.0, jež přinesla několik zcela nových funkcí.

Jednou z nich je schopnost zálohovat soubory přímo na vzdálených serverech (FTP). Nový je také unikátní SmartDetect, funkce, která spolupracuje s flash diskem: stačí jej zasunout do USB portu a zálohovací procedura se spustí automaticky. Pro komprimaci zálohovaných souborů SmartBackup nyní umožňuje použít metod 12 externích programů (ARJ, ACE, RAR, TAR, ZIP...). Nová verze také disponuje pokročilou kryptografickou ochranou dat: můžete vybírat ze tří zabudovaných šifrovacích algoritmů 3DES, DES a RC4. Zcela mimořádnou vlastností je možnost automatického spuštění zálohy při každé změně obsahu definované zdrojové složky, jinými slovy: SmartBackup je schopen zálohovat i soubory, s nimiž právě pracujete (průběžné zálohování). Stejně tak ihned zálohuje každý soubor, který ve zdrojové složce vytvoříte a uložíte. SmartBackup rovněž nabízí uchování starších verzí souborů: místo jejich přepsání je postupně přesouvá do zvláštní složky, určené pro archivaci. Její název a umístění lze určit stejně jako počet uchovávaných verzí. Potřebujete-li, aby složka, do které zálohujete soubory, měla vždy přesně stejný obsah jako složka zdrojová, nastavíte typ zálohování Přesné kopírování a SmartBackup v cílové složce vymaže soubory, které zdrojová složka neobsahuje. Nechcete-li ztratit ani tyto soubory, program - stejně jako v předchozím případě - odstraňované soubory přesune do další speciální složky, která archivuje smazané soubory. O nic tedy v žádném případě nepřijdete.

Vytvořen může být neomezený počet projektů, přičemž mohou běžet i současně. Zálohovací projekty lze před destruktivním působením ostatních uživatelů zabezpečit heslem. Možnosti zálohovacích projektů lze rozšířit použitím tzv. proměnných. Spouštění záloh a konfigurace podmínek je možná i z příkazové řádky. O běhu záloh může být uživatel informován vizuálně i akusticky, podle vlastního výběru. SmartBackup vede o všech svých činnostech podrobný zápis (protokol), i ten lze uživatelsky nastavit. Program obecně nabízí bohaté možnosti nastavení pro plánovaná spouštění projektů, využít lze přitom i vestavěného plánovače úloh systému Windows. Vícenásobná filtrace souborů, podpora konvence UNC a hardwarových profilů, práce v počítačové síti - to jsou další z mnoha zajímavých funkcí programu.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


RFID - Radio Frequency IDentification

Tomáš Přibyl

C06P0253

Je vaše kočka infikována počítačovým virem?

Přesně tak s jmenovala přednáška Melanie Riebackové, studentky 3. ročníku doktorandského studia amsterodamské Vrije Universiteti, kterou přednesla v březnu 2006 na konferenci IEEE v italské Pise.

Přednáška se věnovala problematice bezpečnosti RFID a především možnosti napadení této technologie virem - Melanie Riebacková se svými spolupracovníky údajně dokázala, že něco podobného je možné. To by celou technologii RFID postavilo do úplně jiného světla než doposud.

Seznamte se: RFID

S označením RFID se dnes už lze setkat poměrně běžně. Je to zkratka z Radio Frequency IDentification (identifikace radiovou frekvencí), což je automatická identifikační a informační metoda. Je založena na dálkovém (bezkontaktním) získávání uložených dat. Data jsou uložena v tzv. značkách RFID (tags) nebo transpodérech.

Značka RFID je relativně jednoduchá, skládá se pouze z čipu a antény. Jejím úkolem je zachytávat impulsy vyslané komunikačním rozhraním - a odpovědět na ně. Velkou výhodou je, že značky RFID nevyžadují (ale mohou mít) vlastní zdroj energie. Známe tři různé druhy značek: pasivní, polopasivní (někdy také poloaktivní) a aktivní.

Nejlevnější a tedy i nejrozšířenější jsou pasivní značky RFID. Ty pouze přijmou energetický impuls, s jeho pomocí spojí obvody, přečtou informace v paměti a ty odvysílají. Jejich anténa musí být tedy navržena nejen jako vysílač signálu, ale také (resp. především) jako přijímač energie. Musí jí totiž absorbovat dostatečné množství k provedení všech výše popsaných úkonů.

Absence zdroje energie se sice může zdát jako nevýhodná, ale opak je pravdou - přínosem je třeba neomezená životnost zařízení nebo minimální velikost značky RFID. Nejmenší běžně dostupné značky (tedy nikoliv experimentální prototypy) mají rozměr 0,15 x 0,15 milimetru a tloušťku 7,5 mikrometru. Jejich rozměr výrazně zvětšuje anténa, která musí mít schopnost zachytit dostatek energie - takže skutečná fyzická velikost značek je zhruba 2 x 2 centimetry. Čtení dat se realizuje na vzdálenost od 2 milimetrů do několika metrů.

Dnes jsou značky RFID vybavované křemíkovými čipy, ale plánují se i polymerové. To, že nejde o slepou cestičku, prokázaly nezávisle na sobě provedené pokusy společností PolyIC (Německo) a Philips (Nizozemí) v roce 2005. Nasazení polymerů by mělo přinést zjednodušení implementace značek a především další zlevnění jejich výroby. Počátkem roku 2006 stála jedna značka RFID při nákupu desetimilionové série zhruba sedm centů, cena průběžně klesala.

Dalším druhem značek RFID jsou polopasivní (někdy se také uvádí "poloaktivní" - ale to není úplně přesné, protože rozhodně mají blíže k pasivním než k aktivním značkám). Tyto se od (zcela) pasivních liší tím, že už jsou vybavené vlastním zdrojem energie. Anténa je optimalizována na příjem i vysílání dat, nemusí zachytávat energii potřebnou pro provoz. Taková značka má zpravidla rychlejší odezvu, její vysílání je silnější a klesá procento neúspěšných čtení (které je při dnešních technologiích bohužel stále dosti vysoké).

Konečně třetím druhem RFID značek jsou značky aktivní. Ty mají nejen vlastní baterie jako zdroj energie, ale také řadu dalších vylepšení. Kromě většího dosahu vysílače mají větší paměť a především umožňují ukládat další informace nebo dokonce dávat různé odpovědi na různé dotazy (na rozdíl od pasivních nebo polopasivních, které představují jen jakési jednoúčelové automaty). Nejmenší aktivní značky RFID mají zhruba velikost korunové mince a životnost kolem pěti let (je limitována energetickým zdrojem).

Celý systém RFID se skládá z několika komponent. Jednak jsou to vlastní značky, s nimiž jsme se právě seznámili. Jednak jsou to čtečky, které slouží k vysílání dotazů a přijímání odpovědí - a jsou jakýmsi komunikačním prostředníkem mezi značkami a zázemím. Pak následují řídící servery, zajišťující organizaci práce systému. Posledními dvěma komponentami jsou middleware (rozhraní pro komunikaci s jednotlivými součástmi systému) a databáze (kde se data ze značek ukládají nebo ověřují - v závislosti na aplikaci).

Někdy se můžeme v souvislosti se značkami RFID setkat také s označením EPC, což je Electronic Product Code (elektronický kód výrobku). Jde o označení jednotlivých výrobků pomocí značky RFID, které je dosti podobné třeba běžně používaným čárovým kódům.

A k čemu je to vlastně všechno dobré? Uvědomme si, že do čipu RFID lze vkládat informace, které mohou být volány prakticky kdekoliv a kdykoliv. Je to vhodné pro identifikaci osob (přístup do budov, přihlašování se do počítačů atd.), sledování pohybu předmětů (sklad, letiště apod.), identifikaci a/nebo počítání komodit (třeba místo již výše zmíněných čárových kódů), jako zdroj informací o objektu (datum spotřeby, složení aj.).

Ostatně představte si to: přijdete do obchodu, naložíte zboží do vozíku a u východu místo čekání v nekonečné frontě jen projedete kolem sčítacího automatu, který ve vteřině spočítá veškeré zboží umístěné ve vozíku. A platit můžete třeba předplacenou RFID kartou nebo "elektronickou peněženkou" využívající aktivní značku RFID.

Praktické použití

Díky RFID se snad konečně dočkáme také tolikrát v historii informačních technologií slibované "inteligentní ledničky". Dosud všechny pokusy o její vytvoření totiž končily na tom, že uživatel stejně musel manuálně vytvářet databázi potravin, které do ní vkládal - nebo z ní naopak vyndaval.

Pokud ale bude lednička schopná kontrolovat svůj obsah samočinně, včetně sledování dat spotřeby jednotlivých potravin, pak pochopitelně má smysl. K absolutní dokonalosti tak zbývá vymyslet, jak identifikovat, zda je láhev mléka plná nebo už z poloviny vypitá.

Ale teď vážně: kde vlastně čipy RFID nalezly své uplatnění? Třeba americké Ministerstvo pro záležitosti veteránů nechává vybavit značkami RFID léky pro slabozraké nebo slepé veterány. Ti si pak pomocí jednoduché čtečky s hlasovým výstupem snadno a rychle sami ověří, co je to za lék, zkontrolují datum spotřeby, zjistí správné dávkování atd.

Značky RFID nastřelené pod kůži se používají v Kanadě a v USA (stát Wisconsin) k identifikaci dobytka. V britském Nottingham City zase místní radní spustili pilotní projekt s RFID kartami pro městskou hromadnou dopravu. A když už jsme u dopravy: značky RFID usnadňují placení mýtného na dálnicích v mnoha amerických státech, dále v Izraeli, na Filipínách, v Austrálii, Chile, Portugalsku či ve Francii. Motoristé mají předplacený kredit, čtečka na dálnici pak identifikuje čip a v databázi je z kreditu stržena příslušná částka. Toto je rovněž princip RFID elektronických peněženek (také ve světě poměrně rozšířených). Peněženky z pasivních značek RFID strhávají částky za zboží či služby z předplaceného kreditu (informace o něm jsou uloženy v databázích), peněženky z aktivních značek RFID zase mohou být průběžně doplňovány o "hotovost", které je neméně průběžně utrácena (informace o finanční částce jsou pak uložené přímo ve značce).

Automobilky Toyota a Lexus vybavily některé své modely speciálními RFID klíčky. I když - hovořit v daném případě o klíčcích je asi odvážné (nicméně zažité). Jedná se opět o značku RFID, kterou má řidič (nebo uživatel) automobilu v kapse - a jakmile se tato osoba dostane do blízkosti vozu, ten automaticky odemyká dveře. Pro nastartování opět není potřeba zasunovat klíčky do zapalování, ale stačí stisknout tlačítko - automatická čtečka pak bleskově ověří, zda některá z osob ve voze má příslušnou RFID značku u sebe (třeba v kapse, v kabelce apod.) a pokud ano, nastartuje.

Značky RFID využívají i některá lyžařská střediska ve Francii - ke zrychlení odbavení u vleků. Setkat se s nimi můžete i ve věznicích amerických států Ohio, Kalifornie, Michigan a Illinois, kde jsou trestanci vybavování nesnímatelnými náramky s RFID čipem. Náramky detekují všechny pokusy o sejmutí - a pochopitelně i pokusy o opuštění vyhrazeného prostoru. Přes rozličné návrhy si ale zatím nikdo nedovolil implantovat RFID čipy vězňům přímo pod kůži.

Americký obchodní řetězec Wal-Mart přinutil od ledna 2005 sto svých největších dodavatelů k používání značek RFID. Původní plány přitom počítaly s poněkud dřívějším nasazením této technologie a s jejím využíváním všemi dodavateli. Technické potíže s implementací tomu však zabránily. Nicméně i tak je evidentní, že jde pouze o odklad, nikoliv o zrušení plánu.

Značky RFID nalézají své uplatnění též v knihovnách či videopůjčovnách. Jednak usnadňují evidenci, jednak chrání proti krádeži. Dále se používají pro sbírání dat z různých senzorů: stačí je jednou za čas obejít s bezkontaktní čtečkou, není třeba budovat/udržovat kabeláž a další infrastrukturu. Značky RFID slouží ke sledování pohybu palet se zbožím (zatím ne jednotlivých kusů zboží - to je nejspíše hudba budoucnosti, i když možná nepříliš vzdálené) či monitorování a řízení pohybu zavazadel na letištích.

Příznivci a odpůrci

Technologie RFID má bez diskuse mnoho výhod - nicméně má i mnoho odpůrců, kteří poukazují na její slabiny a možnosti zneužití. Mnohé z jejich argumentů jsou přitom oprávněné.

Na úvod jen podotýkáme, že mezi Evropou a Spojenými státy je v pohledu na RFID značný rozdíl. Evropa totiž má ve svých direktivách stanoveno, jaké informace mohou a nemohou být o jednotlivcích shromažďovány. Nevýhoda tohoto přístupu je, že brání rozvoji určitých nových technologií. Je pravda, že některé z nich mohou být užitečné, jiné zase z hlediska ochrany soukromí skutečně nebezpečné.

Naproti tomu ve Spojených státech je ponechána trhu volná ruka, což ale může být velmi dvojsečné. Nové technologie si sice cestu do běžného života razí velmi rychle, ale najdeme mezi nimi i značně kontroverzní přístupy. Průmysl se sice dušuje, že respektuje soukromí, ale praxe nám už mnohokrát ukázala, že tomu tak není.

Ovšem pozor, výše popsaný rozdíl v přístupu v žádném případě neznamená, že Evropa RFID a další technologie odmítá. Naopak: snaží se jejich zavedení do praxe usnadnit. Jak? Evropa je v legislativě a standardech rozdělena více než Spojené státy. Kdyby si každá země zavedla svůj vlastní standard RFID, v konečném důsledku by byl evropský volný trh k ničemu. Protože pak by zboží třeba z Česka nebylo možné číst pomocí francouzských nebo portugalských čteček - a naopak. Evropská komise proto v březnu 2006 oznámila, že se snaží o zavedení celoevropských standardů, které by předem tyto mezistátní třenice eliminovaly.

RFID a bezpečnost

Jak je na tom vlastně technologie RFID a bezpečnost? To je oblast, která představuje velkou neznámou a je opakovaně otevírána. Ovšem nikoliv jasně uzavírána.

Pomiňme nyní zdravotní důsledky používání RFID, jimiž se jejich odpůrci často ohánějí. Jedná se třeba o škodlivost elektromagnetického záření, o možnost migrace čipu v těle (při nasazení implantátů) nebo nekompatibilitu s vyšetřením magnetickou rezonancí. Těmito argumenty se nebudeme zabývat, protože nejsou hlavní náplní našeho článku - jen podotýkáme, že jsou z větší části teoretické a že třeba migrace čipu v lidském těle po zavedení implantátu dosud nebyla nikdy zaznamenána (i když k ní nepochybně dříve či později dojde vinou např. špatného zavedení čipu - a pak bude zajímavé vývoj celé kauzy sledovat).

Technologie RFID má několik slabin - jedno z nebezpečí spočívá třeba v možnosti sledování. Poměrně lehce si lze představit zloděje, který pomocí výkonné čtečky "oskenuje" dům, aby zjistil, co je uvnitř zajímavého a lákavého. A pak může jít najisto. Rozliční výrobci sice už několikrát představili RFID čipy, které lze deaktivovat (třeba po zaplacení a odchodu z obchodu), ale zatím se pokaždé v navrženém modelu podařilo najít slabinu. I když byla data z čipu smazána, vždy zde zůstává minimálně jeden údaj - nesmazatelné unikátní výrobní číslo čipu. Podle něj se pak dá leccos vystopovat.

Možnost zneužití třeba právě tohoto unikátního sériového čísla nepochází pouze z prostředí kriminálních živlů. Technologie RFID totiž (teoreticky) umožňuje monitorovat třeba celý životní cyklus výrobku, předměty do budov přinášené i vynášené atd. Pochopitelně jde o dvojsečnou zbraň, která může mít velmi pozitivní, ale také velmi nebezpečný dopad.

Další obava pramení z toho, že informace z RFID čipu je možné přečíst poměrně snadno a nenápadně. Představte si situaci, kdy někdo vybavený příslušnou čtečkou projde dopravním prostředkem nebo restaurací - a má data z občanských průkazů, pasů, řidičských průkazů a dalších osobních dokladů. Není divu, že se na trhu už objevily "odstíněné" peněženky, v nichž je možné doklady s RFID čipy bezpečně uchovávat. To ale problém neřeší, protože dříve či později musíte doklady z tohoto kapesního trezoru vyndat a použít. A útočník může stát třeba ve frontě za vámi u pokladen.

Přestože se průmysl snaží některé z těchto scénářů bagatelizovat a označovat za absurdní (což možná jsou, ale je třeba prokázat opak), neexistence bezpečnostních prvků v RFID dalšímu rozšiřování této technologie brání. To si výrobci a dodavatelé dobře uvědomují, a tak se snaží situaci změnit. Např. vytvářením bezpečných komunikačních kanálů na principu výzva-odpověď. Čtečka podle tohoto modelu pošle výzvu, čip jí odpoví a až poté je ustavena šifrovaná komunikace na základě předem dohodnutých algoritmů. Data tak nikdy nejsou vysílána na neautorizované zařízení a v otevřené podobě. V komunikačních kanálech se používá symetrický šifrovací klíč nebo technologie asymetrické kryptografie (PKI).

Jenomže. tato RFID zařízení jsou pochopitelně náročnější na provoz, pomalejší, mají vyšší cenu i spotřebu energie. Což poněkud kazí plány výrobců udělat z nich "čárové kódy budoucnosti".

Navíc existují i výkonnostní a kapacitní omezení: RFID čip nemůže mít kdovíjak sofistikovaný procesor (neboť by jeho cena dramaticky narostla) a nemá ani dostatečnou paměť k uložení silných šifrovacích klíčů (v ideálním případě velkého počtu) či algoritmů. Proto se výrobci snaží nasazovat jednoduchá proprietární řešení, kdy celý proces autentizace zjednodušují. To ale v konečném důsledku vede k tomu, že implementace obsahují chyby a místo toho, aby bezpečnost RFID zvyšovaly, jsou hojně medializovány a mají přesně opačný účinek. To je případ třeba karty pro platby mýtného Exxon-Mobil Speedpass, která obsahuje proprietární technologii Digital Signature Transponder. V roce 2005 výzkumníci z RSA Labs a John Hopkins University prokázali, že zpětným inženýrstvím lze velmi snadno vytvořit klon RFID čipu.

Pokud naše znalosti o RFID technologii shrneme, existují zde čtyři základní obavy:

· Nabyvatel určité věci nemusí mít o RFID ponětí a nemusí být schopen značku odstranit (odstranění ostatně ani nemůže být snadné - jinak by tak spousta osob činila již v obchodě a za košík přeplněný zbožím by platila směšné částky). Pochopitelně, že při nákupu v obchodě člověk s RFID tak nějak počítá (resp. v dohledné době bude muset počítat). Ale co třeba při nákupu zboží z druhé ruky apod.?

· Značka RFID může být čtena bez vědomí majitele, nedá se vypnout. Toto je velké nebezpečí, které jsme rozebírali už výše. Ochranná pouzdra nebo nedostatečně implementované šifrovací technologie ovšem nic neřeší. Šifrovaná komunikace je rovněž k ničemu - v případě, že útočníkovi stačí pouze zjistit PŘÍTOMNOST značky (a nepotřebuje informace z ní).

· Pomocí značek RFID a dalších metod (platba kartou) lze získat mnoho osobních informací. Třeba o pohybu jednoho konkrétního kusu zboží.

· Globální nasazení bude znamenat vytvoření unikátních sériových čísel jednotlivých produktů - což opět přináší potíže se zajištěním soukromí.

Na experimenty s RFID už doplatila třeba firma Gillette, která v jednom nákupním středisku Tesco v britském městě Cambridge fotografovala každého, kdo vzal z regálu její zboží. Umožňovaly to RFID čipy, které zboží monitorovaly. Opatření bylo údajně namířerno proti krádežím drahého značkového zboží, ale v konečném důsledku přineslo výzvy k bojkotu firem Gillette i Tesco. Další obdobné příklady se udály ve Spojených státech nebo třeba i v Německu. Jejich scénář byl podobný, byť cíl nebyl stejný: každopádně šlo pomocí RFID o sledování odebrání zboží z regálu. (A následně třeba o studium chování zákazníka.) Pochopitelně, že něco podobného je možné provádět i bez RFID, ale v daném případě byla prostě použita tato technologie.)

Velkou vlnu nevole způsobilo i prozrazení připravované PR kampaně sponzorované konsorciem Auto-ID, jejímž cílem mělo být vystoupení proti argumentům zpochybňujícím bezpečnost a soukromí RFID. Cílem bylo přimět uživatele, aby RFID akceptovali. Poté, co se veřejnost dozvěděla, že se podobná kampaň chystá, byla tato raději (alespoň oficiálně) zrušena.

A jen pro zajímavost doplňujeme, že v roce 2004 představil programátor Lukas Grunwald program RFDump, který umožňuje ve spojení s odpovídajícím hardwarem měnit (mazat) metadata na RFID (kromě nezměnitelného sériového čísla). Sám Grunwald připouští, že program může být použit jak k ochraně uživatele, tak k určitým typům útoků.

Osobní RFID doklady

Velkého rozšíření se RFID čipy dočkají v oblasti osobních dokladů, zvláště cestovních pasů. Když už nic jiného, jejich implementace znesnadňuje falšování těchto dokumentů.

Bezpečnostní specialista Bruce Schneier ale i zde vidí široké pole působnosti pro nekalé živly. Ty si v davu turistů mohou vytipovat oběť z bohaté země nebo mohou třeba připravit pekelný stroj, který exploduje až ve chvíli, kdy bude poblíž občan určitého státu.

Ministerstvo zahraničí USA sice tvrdí, že značky RFID v nových amerických pasech není možné číst ze vzdálenosti větší než deset centimetrů, ale testy prokázaly, že něco podobného je možné až na vzdálenost deseti metrů! A navíc se k implementaci sešlo úctyhodných 2 400 připomínek od bezpečnostních expertů, což už bylo třeba brát v potaz. Nová opatření tak zahrnují např. nutnost vložení PIN do čtečky, s jehož pomocí je následně značka RFID autentizována. Spojené státy budou pasy s čipy vydávat od října 2006, ale některé země tak činí už nyní - třeba Norsko, Pákistán, Malajsie, Nový Zéland.

Technologií RFID chce vybavit řidičská oprávnění také stát Virginia (v USA nemají obdobu našich občanských průkazů, takže jako identifikační dokument zde slouží především "řidičáky"). Oficiálním důvodem je snaha zabránit falšování dokladů. Teď na chvíli odbočíme: nějaká nová technologie stejně musí být vyvinuta a nasazena, protože běžný kancelářský skener a tiskárna svými parametry představují báječné padělatelské nástroje. Proto nemůžeme spoléhat na tradiční metody. Ostatně v tomto světle začíná nabývat zcela zajímavého rozměru i český Trestní zákoník, paragraf 142:

! 142 Výroba a držení padělatelského náčiní

(1) Kdo vyrobí, sobě nebo někomu jinému opatří anebo přechovává nástroj nebo jiný předmět určený k padělání nebo pozměňování peněz, bude potrestán odnětím svobody až na dvě léta.

(2) Odnětím svobody na jeden rok až pět let bude pachatel potrestán, spáchá-li čin uvedený v odstavci 1 při výkonu svého povolání.

Podle něj by (teoreticky) mohl být stíhaný každý majitel skeneru nebo kvalitní tiskárny, protože vlastní nástroje, jejichž pomocí lze padělky vytvářet. Což je ale pochopitelně absurdní výklad a zatím nebyl v praxi uplatněn.

Ale zpět do Virginie - proč má právě tento stát zájem o zvýšení bezpečnosti svých dokladů? Protože někteří teroristé z 11. září 2001 použili jako osobní doklady právě řidičské průkazy, vydané v tomto státě. Ovšem pozor, nikoliv falešné, nýbrž pravé! Ale získané na základě falešných dokladů. Čili slabina systému nebyla v ověřování vydaných dokumentů, ale v procesu jejich vydávání. Tedy v něčem, čemu by ani implementace RFID nedokázala zabránit.

Jak je to se zavirováním?

Tento materiál jsme začali informací o přednášce, pojednávající o možnosti vytvoření viru pro RFID. Metoda prezentovaná skupinou holandských studentů si ze strany průmyslu přitom vysloužila nelichotivé přízvisko "cat attack" (kočičí útok). A to podle názvu celé prezentace ("Je vaše kočka infikována počítačovým virem?").

Programátor Patrick Simpson údajně za pouhé čtyři hodiny vytvořil virus, který se do značky RFID vešel. Měl k dispozici pouze 114 bajtů paměti. Běžné značky přitom mají 128 bajtů, ale některé pouze 96 bajtů. Následně bylo prakticky prokázáno, že virus ze značky RFID je schopen do špatně navržených middlewarových aplikací opravdu proniknout!

Dlužno ale podotknout, že označení "virus" není úplně nejšťastnější - i když na druhé straně bylo zvoleno proto, aby pomohlo vzbudit vlnu zájmu o problém (což se bezesporu podařilo). Spíše šlo o škodlivý kód, protože "virus" by se měl šířit, zatímco tento kód je "pouze" schopen napadat middleware. Jenomže "první škodlivý kód pro RFID" zkrátka nezní tak bombasticky.

Celá prezentace ovšem měla ještě jednu zásadní slabinu. Studenti si totiž vytvořili vlastní middleware, který napojili na skutečné databáze předních světových výrobců (Oracle, Microsoft aj.). A právě vlastní middleware se stal terčem kritiky, protože podle zástupců průmyslu si studenti z Amsterodamu tímto krokem sami vytvořili podmínky, jaké potřebovali.

Tvůrci konceptu nicméně tvrdí, že jejich model prověřili i s reálnými produkty a databázemi a že funguje. Brání se tím, že nechtěli zveřejňovat návod k jejich snadnému napadení, proto vytvořili vlastní prostředí. Což sice zní logicky, ale pochopitelně to není důkaz.

"Bylo opravdu zajímavé sledovat, že některé databáze jsou náchylné k útokům," uvádí jedna z autorek konceptu, Melanie Riebacková. "Jiné ale mají implementované určité ochranné mechanismy, které je činí odolnějšími."

Varování přitom směřují hlavně k výrobcům middlewaru. Toto jsou složité aplikace obsahující miliony řádků programového kódu, přičemž tisíc řádků v průměru obsahuje 6 až 16 chyb (Michael Howard a David LeBlanc ve své knize "Writing Secure Code" uvádí dokonce téměř pět desítek chyb na tisíc řádků).

Pochopitelně, že reakce na senzační informaci o možnosti "zavirování" RFID byla přinejmenším smíšená, ze strany průmyslu pak tvrdě odmítavá. "Při veškerém respektu k zapojeným studentům je prezentovaná přednáška velmi slabá," uvedl Kevin Ashton, viceprezident ThingMagic Inc. a spoluzakladatel Auto-ID Center při Massachusetts Institute of Technology. "Skutečný virus, jak se snaží demonstrovat v přednášce, není virem, ale sebereplikačním kusem SQL kódu." Otázkou je, zda právě tento důkaz nebyl cílem přednášky - o ne zrovna nejšťastnějším pojmenování kódu už jsme psali výše. "RFID přináší různé bezpečnostní výzvy, ale toto není jedna z nich," každopádně dodává Ashton.

"Studenti předpokládali, že databáze vezme informace z RFID a vloží je do bufferu, ale tak to není," vysvětluje Jeff Woods, viceprezident pro výzkum v Gartner Inc. "Myšlenka vložení SQL je tomu velmi vzdálená." Podle něj jsou prostě některé předpoklady v práci poněkud vykonstruované - což je pravda. Woods každopádně volá po větší bezpečnosti RFID s tím, že dnes na bezpečnost nikdo nehledí. Většina firma se podle něj chová stylem "nasadit nyní, zabezpečit později", což ale v praxi zpravidla znamená "nasadit nyní, ale nikdy nezabezpečit".

Kritikové dále upozorňují, že RFID nepřenáší spustitelné kusy kódu, nýbrž pouze data. Jenomže přesně tento scénář (speciálně vytvořená data mohou na špatně navrženém softwaru způsobit nekorektní operace) je podobou nejrozšířenějšího útoku v posledních letech - buffer overflow (přetečení zásobníku). Přes tři čtvrtiny bezpečnostních chyb je způsobeno právě přetečením zásobníku - tedy stavem, kdy se systém chová nekorektně a stejně nekorektně s daty nakládá.

Odmítání možnosti infikování RFID pramení pře-devším z přesvědčení o jeho bezpečnosti. Třeba z toho, že značky RFID nemohou obsahovat spustitelné kódy (ale jen data) nebo že jejich kapacita je na napsání nějaké skutečně nebezpečné aplikace příliš malá. Nicméně obě tyto omezení lze obejít! Jednak díky různým bezpečnostním chybám (které se v systémech bez diskuse vyskytnou) a jednak tím, že kapacita značek RFID s vysokou pravděpodobností do budoucna poroste (nebo si útočníci vytvoří vlastní prototypy).

Každopádně je nutné, abychom na tyto situace byli připraveni a nechovali se v duchu filozofie "nám se nemůže nic stát". Varování o možnosti zavirování RFID - byť je jakkoliv zpochybnitelné - rozhodně nemůžeme brát na lehkou váhu.

Budoucnost RFID?

V případě technologie RFID se zatím nenaplňuje vize masového rozšíření - i když její využití dramaticky roste. Díky tomu má RFID bez diskuse budoucnost. Pokud snad ne v globálních aplikacích, tak minimálně při lokálním nasazení. Z bezpečnostního hlediska však leží před RFID každopádně ještě mnoho nezodpovězených otázek.

Frekvence pro RFID

Nízké frekvence (125 až 134,2 kHz a 140 až 148,5 kHz) a vysoké frekvence (13,56 MHz) používané ve značkách RFID mohou být používané globálně, bez licence. Ultravysoké frekvence (868 až 928 MHz) rovněž mohou být používané, ovšem nikoliv celosvětově, protože pro ně neexistuje jednoznačný globální standard. Např. severoamerické nelicencované pásmo ultravysokých frekvencí (byť s omezením výkonu) nemůže být používáno ve Francii, protože by zde kolidovalo s vojenskými pásmy.

Historie technologie RFID

Různé výklady se odlišují v tom, kdy a jak technologie RFID přišla na svět. Každopádně už v roce 1939 začala Velká Británie v armádě používat systém IFF (Identification, Friend or Foe - Identifikace, přítel nebo nepřítel), jehož úkolem bylo rozlišovat mezi vlastními a nepřátelskými letouny.

V roce 1945 tehdejší sovětská tajná služba začala používat vysokofrekvenční odposlouchávací zařízení bez vlastního zdroje energie - které vysílalo hlasový odposlech jen tehdy, když bylo "vybuzeno" vysílačem. Ač zde nešlo o identifikaci, jisté prvky RFID zde už můžeme najít.

Přímým předchůdcem RFID se pak stal americký vynález patentovaný v roce 1973, který měl název "pasivní rádiový odpovídač s pamětí".

RFID implantáty

Původně se RFID začaly používat pro označování dobytka, pak si ale někteří všimli, že by je mohli použit i jinde - a že by je mohli vyzkoušet sami na sobě. Pionýrem v této oblasti byl v roce 1998 kontroverzní britský profesor kybernetiky Kevin Warwick, který sám sebe s oblibou označuje za "prvního kyborga" a který má implementovanou v paži značku RFID.

Od té doby se implantáty RFID stávají stále běžnější součástí našeho života. Firma Applied Digital Solutions nabízí čip v "unikátním formátu (vhodném) pod kůži" k prokazování totožnosti, zajištění přihlašování k počítačům, ke vstupům do budov, ukládání lékařských záznamů, jako opatření proti únosům apod. Podobné zařízení Digital Angel zase umožňuje ve spojení s dalšími technologiemi sledovat zdravotní stav pacientů.

Noční podnik ve španělské Barceloně a nizozemském Rotterdamu Baja Beach Club nabízí svým zákazníkům RFID čipy VeriChip pro placení drinků a dalších služeb.

V roce 2004 dostalo osmnáct zaměstnanců mexické generální prokuratury implantát VeriChip v rámci opatření pro zajištění kontroly přístupu do zabezpečené datové místnosti. Jen o něco později s podobným opatřením přišla firma CityWatcher.com, pravděpodobně jako první ve Spojených státech. Logicky se tak naskýtá otázka: kdo bude první v Česku?

§§§§§


ASUS WL-500G Deluxe

Lukáš Erben

C06P0255

Domácí bráně WL-500G od společnosti ASUS jsme se již v PC WORLDu věnovali v minulém roce. Tentokrát jsme se podívali blíže na model Deluxe, který ocení zejména náročnější domácí uživatelé.

Výraz domácí router by ještě před několika lety vyvolal nejspíše překvapené pozvednutí obočí. Časy se ale mění a s příchodem vysokorychlostního internetu, bezdrátových sítí a několika PC v domácnosti se i routery, či spíše domácí brány obsahující router, firewall, přístupový bod Wi-Fi a LAN hub, staly spotřebním zbožím.

Drtivá většina jich jako spotřební zboží funguje nabízí standardní funkce a snadné konfigurování přes webové rozhraní, jen zřídkakdy je ale možné s nimi pracovat na vyšší úrovni, upravovat jejich funkce či měnit firmware. Existují ale pochopitelně i výjimky, mezi něž patří právě ASUS WL-500G a pochopitelně jeho vylepšená verze Deluxe, čili WL-500GD. To, co může na první pohled vypadat jako běžná domácí brána, určená pro použití se širokopásmovým připojením (ADSL, kabelový modem či jiná WAN síť s DHCP serverem, statickou IP adresou či PPPoE přenosem), je ve skutečnosti bohatě konfigurovatelný a modifikovatelný router, běžící na operačním systému Linux. Při recenzi původního modelu byl aktuálním hitem upravený firmware schopný spravovat USB modemy Eurotel Data Express (CDMA EV-DO), tentokrát jsme se soustředili spíše na rozličné způsoby využití WL-500GD v domácích i firemních sítích a také na možnost připojení periferií jako je webová kamera či síťový pevný disk.

WL-500GD se od běžného modelu G na první pohled liší jen v detailech. Na zadní straně zmizel paralelní port a místo něj se objevil druhý USB konektor. Rozhraní USB je navíc v novém standardu 2.0, přičemž řídící čip VIA VT6212 dokáže obsloužit až čtyři porty USB 2.0 (dva jsou ale vyvedeny jen interně, pro jejich zprovoznění tedy potřebujete zručné ruce a musíte porušit záruční pečetě). Novinkou je též síťový procesor Broadcom BCM5364PKPB s podporou technologie Afterburner, která by měla zvýšit propustnost síťových rozhraní až o 35 %. Router pochopitelně pracuje v operačním systému Linux (ten je uložen v ROM paměti), RAM činí solidních 32 MB. Podobně jako předchozí model může i WL-500GD pracovat ve třech režimech: jako domácí brána (se čtyřmi porty LAN a jedním WAN), jako router ve firemní síti (pak je vypnuto NAT a je možné nastavovat statické a dynamické routovací protokoly, port WAN má statickou IP adresu) a konečně jako pouhý přístupový bod - v tomto režimu funguje všech pět ethernetových portů v jedné LAN síti. Samozřejmostí jsou funkce jako DHCP server, port trigger (tedy možnost otevření specifických portů či celého rozsahu portů TCP či UDP v NAT), virtuální server, který umožňuje zpřístupnění www či ftp serverů na vnitřní síti. Správu lze provádět buď z webového rozhraní, díky existenci neoficiálně upravených firmwarů (http://files. wl500g.info/) je ale možné použít i telnet. Upravené "Olegovy" firmwary vůbec nabízejí mnohé doplňující funkce a bohatší možnost konfigurace, jsou are určeny pro skutečně zkušené uživatele. Pro běžný provoz je lepší používat originální firmware ASUS.

Z hlediska bezpečnosti nabízí bezdrátový AP dnes vcelku běžnou sadu WEP 64/128bit, WPA-PSK a také podporu Radius Serveru (ten je ale třeba provozovat v síti samostatně). Zařízení může fungovat nejen jako AP, ale též v režimu klient či hybridně. Samozřejmě je možné omezit přístup podle MAC adres, skrýt SSID, nastavit rychlosti přenosu, nastavit časové omezení pro Wi-Fi a další volby.

Dva externí porty USB 2.0 (a dva interní pro zručné uživatele) lze využít k připojení síťové tiskárny, webkamery (pro vzdálený monitoring) i pevného disku či flash disku s USB rozhraním, který je přístupný přes FTP server. Práce s disky má sice jistá omezení (psát lze jen do oddílu FAT a FAT32, NTFS je podporováno pouze pro čtení) a přenosová rychlost dosahuje překvapivě nízkých hodnot 1,3 MB/s pro zápis a 0,7 MB/s pro čtení přes ftp, dále pak maximálně 2 MB/s, pokud použijete neoficiální firmware a Sambu, tedy síťové sdílení souborů pro Windows. Právě absence podpory síťového sdílení (NAS) je asi největší slabinou originálního firmwaru a důvodem pro přechod na ten "Olegův". Co se rychlosti čtení a zápisu týče, zde je důvodem patrně slabý procesor routeru. Řešení by měly nabídnout nové modely 500G Extreme a 700G s interním 160GB harddiskem, které jsou však zatím v prodeji jen v zámoří.

WL-500G Deluxe je zařízení plné kontrastů a nečekaných možností. Nabízí fantastické možnosti rozšíření a úprav funkcí, které ale využijí a ocení jen skutečně zkušení uživatelé. Ti méně zkušení mohou naopak narazit na občasné problémy a bojovat s poměrně nelogicky řazeným menu konfigurace routeru. Docela by se hodil příměr: dobrý sluha, ale zlý pán. Pokud se považujete za zkušené uživatele či dokonce za odborníky na sítě, budete nejspíše nadšeni a ani porušení záruky vám nezabrání experimentovat s firmwarem i hardwarem WL-500G Deluxe. Hledáte-li ale jednoduché a snadno ovladatelné zařízení pro připojení domácí sítě k internetu, uspějete u jiných modelů ASUS či u konkurence lépe a levněji.

ASUS WL-500G Deluxe

Cena vč. DPH: 3 582 Kč

K testu zapůjčila firma: Joyce ČR, http://www.joyce.cz

Komunita WL-500G

Díky tomu, že operační systém či spíše firmware routerů 500G a 500GD patří k open source projektům (zdrojový kód je k dispozici na stránkách výrobce), vznikla záhy poměrně rozsáhlá komunita uživatelů, kteří funkce routeru/brány upravují či doplňují. Jedním z nejvýznamnějších webových center je http://wl500g.info, kde lze nalézt obsáhlá diskusní fóra, věnovaná vedle 500G i dalším routerům a síťovému hardwaru ASUS. Mezi nejzajímavější patří fórum o novém modelu WL-700gE, který je prozatím v prodeji pouze v Asii. WL-700GE nabízí pozici pro interní IDE (ATA100) harddisk 3,5" a možnost konfigurací RAID s dalším harddiskem připojeným přes USB port. Sedmistovka by se tak mohla stát jednou z nejlevnějších alternativ pro vybudování NAS s RAID v domácnosti či malých firmách (nejmenší NAS skříně s podporou RAID totiž začínají na cca 15 000 Kč). Nezbývá než doufat, že se WL-700gE objeví v prodeji co nejdříve a že jeho výkon - zejména v oblasti práce s pevným a externími disky - bude o poznání lepší než v případě WL-500gD či WL-HDD.

§§§§§


LangMaster Wordtiger

Šárka Jurič

C06P0256

Slovní zásoba je jedním z hlavních předpokladů, jak se domluvit cizí řeči. Právě nutnost znalosti, opakování a rozšiřování slovní zásoby stála za vznikem projektu LANGMaster Wordtiger, dostupného přes internet a mobilní telefon.

První nastavení aplikace je zapotřebí provést na počítači, který je připojen k internetu. Na stránkách www.wordtiger.cz se zaregistrujete a vyberete mezi kurzy angličtiny, němčiny, španělštiny, italštiny a francouzštiny. V případě, že už některý z kurzů vlastníte, může registrační kód zakoupit za symbolickou cenu. Pro zásobu cca 2 000-2 500 anglických slov registrační kód nepotřebujete a registraci provedete přímo. Při prvním použití si pomocí vlajky zvolíte jazyk, který chcete procvičovat. Pak vás čeká krátké úvodní kolo, v němž si vyzkoušíte, jak bude procvičování slovíček probíhat. Po něm se objeví vaše osobní hlavní obrazovka, jež obsahuje veškeré funkce, které můžete k nastavení svých denních lekcí využívat. LANGMaster Wordtiger umožní výběr počtu slov, které se chcete daný den naučit, tematické okruhy, ustálená slovní spojení, opakování neúspěšně přeložených slov, přidávání nových slov či slovních spojení ze slovníku. Rozhraní osobních seznamů umožňuje sestavit vlastní výběr slovíček, jež si chcete opakovat. Na grafu "stupně pokroku" vidíte, jak jste při opakování slovíček pokročili. V kterémkoli okamžiku můžete aplikaci opustit a vaše nastavení i záznam o pokroku, jehož jste dosáhli, budou uloženy pro další výuku. Lekce jsou nyní k dispozici pro angličtinu, němčinu, španělštinu, francouzštinu a italštinu. Procvičovat můžete i mezi dvojicí cizích jazyků. Slovní zásoba je dostatečná, o čemž se můžete přesvědčit i ve slovníku, který je k dispozici v části "Nastavení". Ten samozřejmě funguje i jako klasický překladový slovník i se zásobou idiomů. V případě, že už nemůžete pracovat na počítači, lze si aplikaci Wordtiger stáhnout do mobilu a pokračovat v procvičování slovíček pomocí telefonu.

Registrace a užívání programu přes internet je zcela zdarma. Pro získání odkazu na stažení aplikace do mobilního telefonu je třeba zaslat objednávku přes SMS za 6 korun, jinak je aplikace rovněž zdarma. Zákazníci Eurotelu, kteří používají připojení přes WAP, mají přenos dat při stažení i používání aplikace zdarma. Ostatní operátoři si účtují přenos podle aktuálních ceníků. Funkce a grafická podoba obou verzí jsou stejné. Obě verze využívají internetový přístup k vašemu osobnímu LANGMaster Wordtiger kontu, což umožňuje pokračovat ve výuce z telefonu či z internetu s týmž nastavením a zachovaným pokrokem.

LANGMaster Wordtiger

K testu zapůjčila firma: Langmaster, http://www.langmaster.cz

Cena vč. DPH: základní verze zdarma

§§§§§


Příhody mořské opice

Vojtěch Bednář

C06P0259

SeaMonkey Suite je pokračovatelem úspěšného komunikačního balíku Mozilla. Nedávno dospěl do své první oficiální verze. Co může oproti konkurenci nabídnout? Má smysl si jej pořizovat? Je to již rok, co projekt Mozilla oznámil ukončení oficiálního vývoje svého kdysi stěžejního produktu - komunikačního balíku Mozilla Suite. Tímto krokem se výhybka vývoje alternativních prohlížečů definitivně přehodila směrem k Firefoxu. Tento v současnosti již dobře známý a používaný nástroj má oproti předchůdcům mnoho výhod, především v jednoduchosti, rozšiřitelnosti a z programátorského hlediska také ve větší přehlednosti.

Nicméně i Mozilla Suite měla a dodnes má mnoho uživatelů. Na rozdíl od těch domácích, kteří mohou relativně snadno přejít na jiný program, znamenalo ukončení dalšího vývoje ránu především pro firemní správce, kteří v minulosti na Mozillu vsadili, a také pro společnosti, jež na ni nějakým způsobem založily svou živnost. Právě mezi správci a podnikateli, stejně jako u vývojářů, kteří počítali s dalším zlepšováním "Suity", způsobil oficiální začátek jejího neodvratného konce pozdvižení a vlnu odporu.

Výsledkem bylo založení projektu SeaMonkey, přímého následovníka Mozilla Suite. Projekt čerpá z původních zdrojových kódů a díky podpoře ze strany Mozilly (podpora však neznamená, že jde o oficiální produkt) mohou jeho tvůrci využívat pokročilé nástroje, které byly pro vývoj Mozilla Suite a později Firefoxu navrženy.

Přestože SeaMonkey je pokračováním úspěšného a dlouhodobě vyvíjeného systému (mezi přímé předchůdce patří legendární Netscape Communicator), trvalo takřka rok, než mohli tvůrci uvolnit první ostrou verzi. Stalo se tak letos na konci ledna a v dubnu spatřila světlo světa inovovaná verze 1.0.1. Balík je k dispozici včetně zdrojových kódů, existují verze pro různé operační systémy (Windows, Linux, Mac OS) a také lokalizované podoby včetně té české. Jak vypadá SeaMonkey a co přináší nového? Pojďme se na to podívat.

Po česku, leč s výhradami

Ze známého webu Czilla.cz, který nabízí a propaguje produkty společnosti Mozilla, je možné SeaMonkey stáhnout v několika podobách. Především je zde jak česká, tak anglická verze pro Windows. Zatímco česká lokalizace touto verzí končí, anglický produkt je možné stahovat i v sestaveních pro další podporované operační systémy. Již tradičně je možné vybírat verze obsahující nebo neobsahující instalátor. Druhou využijí především správci a administrátoři rozsáhlejších systémů, instalátor je pak ideální pro běžného koncového uživatele komunikačního balíku. Na anglickém webu je navíc k dispozici minimální instalátor, s možností stahovat jednotlivé komponenty v průběhu jejich zavádění do systému přímo ze serveru. Takto je možné minimalizovat množství stažených dat.

Samotná instalace, která je v češtině, se od předchozích instalátorů Mozilla Suite neliší, snad jen logem. Uživatel může určit, kam má být balík zaveden a které komponenty si přeje používat. SeaMonkey je, podobně jako před ním Mozilla Suite, velmi komplexní balík, jenž je tvořen různými programy a doplňky. Díky tomu je škála výběru konfigurací prohlížeče velmi pestrá. Vzhledem ke své příbuznosti s Mozilla Suite a vzhledem k de facto návaznosti na tento balík umí SeaMonkey aktualizovat starší verze Mozilla Suite, ale i dalších prohlížečů, jako je Netscape. To znamená, že může převzít jejich uložené profily s uživatelskými daty a osobním nastavením. Toto přebírání však není dokonalé a ne vždy se musí podařit.

Hlavní okno prohlížeče, které se objeví po spuštění, je až na nové logo projektu k nerozeznání od původního okna Mozilla Suite. Rozložení ovládacích prvků i nabídek koresponduje s původní podobou, která se zachovala ještě z doby, kdy s ní přišla společnost Netscape. Stejně tak po instalaci máte na výběr ze dvou vizuálních motivů, "klasického" a "moderního", totéž platí i pro další nastavení prohlížeče.

Česká lokalizace působí ve verzi 1.0 dojmem, že byla přenesena z původního Mozilla Suite poněkud nevhodným způsobem. Ne všechny texty v programech jsou přeloženy, což způsobuje, že jde ve skutečnosti o směs české a anglické jazykové mutace. Přítomnost/nepřítomnost lokalizovaných záznamů zdánlivě postrádá logiku, a tak je běžné, že zatímco hlavní menu přeloženo je, jeho položky nikoliv a naopak. Tato vlastnost je u SeaMonkey nepříjemná, protože vzdaluje program "běžnému uživateli", který jednoznačně vyžaduje konzistentní rozhraní aplikace, s níž pracuje. Lze předpokládat, že pokud bude další vývoj projektu pokračovat bez problémů, česká lokalizace se bude postupně zlepšovat. Chyby, které v ni najdeme, by se v oficiální verzi vyskytovat neměly.

Říznuto Firefoxem

SeaMonkey Suite je, jak již bylo řečeno, komplexní balík aplikací pro práci s webem a s elektronickou poštou. Přesto je jeho hlavní součástí webový prohlížeč. Jeho základem je univerzální "mozillí" jádro Gecko. Ovšem na provedení prohlížeče a balíku jako takového je patrná inspirace zatím posledním modelem ze stáje Mozilly, Firefoxem. Jedná se především o úpravy uvnitř aplikace, nicméně některé rysy jsou viditelné i běžnému uživateli. Můžeme jmenovat například chybová hlášení, která se z modálních oken přesunula do přijatelnější podoby stránek s označením chyby a možnostmi, jak postupovat dále. Vzhled těchto systémových stránek je přepracován, aby vyhovoval designu vizuální podoby SeaMonkey, nicméně jsou stále dobře použitelné.

Vliv Firefoxu je možné pozorovat také v tom, jak SeaMonkey zpracovává stránky. Především pokud pracujete s rychlým připojením k internetu, je oproti Mozilla Suite patrné zrychlení zobrazování obsahu serverů. Mozilla byla ke konci své dráhy velmi kvalitní prohlížeč, nicméně zdá se, že kompatibilita SeaMonkey se ještě o něco zlepšila. Nakolik za to může přítomnost "mainstramového" bratříčka, Firefoxu, je těžké posoudit, nechceme-li křivdit vývojářům, kteří na tomto produktu pracují.

Něco navíc

Ačkoliv základní škála aplikací SeaMonkey se od Mozilla Suite nezměnila, rozhodně se to netýká jejich funkcí. Pozorný divák najde v jednotlivých částech balíku nové implementace. Některé z možností dostupných v SeaMonkey jsou běžné i v dalších produktech Mozilly. To je patrné zvláště tehdy, vezmeme-li v úvahu, že SeaMonkey je v současnosti kombinací několika starších aplikací (které vzešly z Mozilla Communicatoru). Jsou to:

· prohlížeč (Firefox),

· poštovní program (Thunderbird),

· editor stránek (NVU).

Prohlížeč obsahuje správce vyskakovacích oken, což je dnes u moderního webového prohlížeče nutností. V SeaMonkey je tento správce již konečně funkční a zajišťuje tak bezpečnost na srovnatelné úrovni jako u Firefoxu. Jeho použití je ale stále ještě o něco komplikovanější. K dispozici je správce stahování obrázků z webových serverů. Ten má jednak bezpečnostní funkci, ale také jej využijí uživatelé s pomalým a datově omezeným připojením k internetu, především s GPRS. Správce hesel se od dob Mozilla Suite nezměnil a - což je poměrně špatné - stále umožňuje zobrazit uložená hesla. Podobné je to s možnostmi a nastavením stahování souborů.

V poštovním programu balíku se více dbalo na bezpečnost. Filtr nevyžádané pošty dokáže automaticky pracovat s možností uživatele označovat nevyžádané zprávy nebo jejich typy. Díky tomu se množství doručovaného spamu podstatně snížilo. Zprávy je možné různě třídit a označovat, pestrou nabídku funkcí využijí lidé s velkým objemem denní pošty, práci se záhlavími pak majitelé pomalého připojení k internetu. Přesto však poštovní klient v SeaMonkey nenahrazuje komplexní programy typu Lotus Notes, Microsoft Outlook nebo Thunderbird, což je vlastně nejbližší příbuzný.

Podobné je to také s editorem webových stránek. Composer má nepatrně přepracované uživatelské rozhraní. Lze v něm vytvořit jednoduchou stránku nebo prezentaci, není třeba problém v něm publikovat, pokud vám nevadí pouze pasivní základní html, vlastní webový deníček. Editor je nyní schopen zobrazovat upravovanou stránku nejen v náhledu či zdrojovém kódu, ale i s označenými tagy. Podporuje kontrolu pravopisu a práci s virtuální mřížkou. Celkově se ale jedná ze všech původních částí Communication Suite právě o tu, která nejhůře odolala zubu času, a to přesto, že jeho možnosti se od historických dob výrazně vylepšily.

Dalšími částmi SeaMonkey jsou IRC klient a adresář. Ten může být kombinován s moderními aplikacemi pro Instant Messaging, podobně jako již nyní adresáře jiných aplikací. Podporuje práci s LDAP, což ocení firemní uživatelé, a snadno se v něm hledá. Mnohem horší je to ale s možnostmi importu a exportu - zhoršuje se tak migrace na SeaMonkey. IRC program nabízí základní vlastnosti. Častí uživatelé tohoto protokolu nejspíše vsadí na mIRC nebo jiný pokročilejší klient.

Sladké maličkosti

SeaMonkey obsahuje funkci automatické aktualizace. Pokud existuje novější verze, prohlížeč nabídne její stažení. Samotná instalace zatím automatická není, nicméně od dob Mozilla Suite se v tomto případě jedná o krok kupředu. Funkce "Roaming user" umožňuje používat vzdálené, respektive serverové uživatelské profily. To je velmi užitečná věc, pokud se pohybujete mezi více počítači ve stejné síti. SeaMonkey může být spojován s dalšími doplňky nebo aplikacemi, což zvyšuje její funkcionalitu a otevírá bránu firemním implementátorům. Do balíku bylo zabudováno množství dalších vylepšení, v každém případě se ale zatím jedná o pouhý příslib toho, co by projekt mohl dosáhnout.

Použít?

Kladem SeaMonkey je univerzálnost, vynikající stabilita, kompatibilita a bezpečnost, na kterou kladou programátoři prvořadý důraz. Jestliže doposud pracujete s Mozilla Suite ve verzi 1.7, není třeba se migrace na tento produkt bát. I když zatím není tak vyzrálý, má před sebou perspektivu a již nyní nabízí některá užitečná vylepšení. Firemní uživatelé, pro něž je Mozilla Suite v první řadě komplexním komunikačním balíkem, by měli SeaMonkey nejprve důkladně otestovat, nicméně i pro ně bude užitečnější než Firefox.

Bohužel jsou i věci, kde SeaMonkey prohrává. Vadná lokalizace do češtiny, správce stahování, vypnutá lišta panelů ve výchozí konfiguraci. Občasné problémy s poštovním klientem a další jsou rovněž důvodem proti. SeaMonkey není vyvíjen s takovou razancí jako Firefox. Její vývojáři nemají ani takové zdroje, ani propagaci. Nicméně by tento software, právem označovaný jako "tradiční" balík, neměl rozhodně zaniknout. Sháníte-li náhradu za svou stárnoucí Mozilla Suite, neměl by ujít vaší pozornosti.

Co je to SeaMonkey?

SeaMonkey je komunikační balík odvozený z Mozilla Suite, stejně jako prohlížeč Firefox. Na rozdíl od něj obsahuje další nástroje: poštovní program, nástroj k chatování, editor webových stránek a podpůrné nástroje. SeaMonkey je otevřený systém s dostupnými zdrojovými kódy, který funguje v různých operačních systémech. Na rozdíl od svého předchůdce je jeho vývoj pomalejší a již nepatří pod organizaci Mozilla, byť je jí sponzorován a podporován. Původní Mozilla Suite stále existuje ve verzích 1.7.x, nejsou do ní přidávány další funkce, je pouze udržována.

Proč právě SeaMonkey?

SeaMonkey bylo interní označení původního balíku Mozilla Suite. Vzhledem k licenci (MPL), pod níž jsou oficiální produkty Mozilla Foundation vydávány, nešlo převést jejich název a některé další prvky do jiných výrobků, ačkoliv jsou k dispozici zdrojové kódy. Proto se "nový" projekt musel přejmenovat na nechráněný (interní) název, ale také změnil logo a vizuální atributy. Jinak je ale základ Mozilla Suite a SeaMonkey totožný.

Novinky ve verzi 1.0

· mnoho funkcí přebraných z Firefoxu,

· opravy chyb z Mozilla Suite,

· lepší podpora standardů,

· zvýšení stability,

· funkční správce vyskakovacích oken a zlepšené zabezpečení.

Nedostatky

· nedokonalá česká lokalizace,

· manažer stahování,

· pro někoho zastaralá koncepce.

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí

Jiří Peterka

C06P0254

Většina aplikací, se kterými se můžeme v prostředí dnešních počítačových sítí setkat, vychází z výpočetního modelu klient/server. Není to ale zdaleka jediná možnost, protože vedle ní existovala a stále existuje celá řada zajímavých alternativ. Historicky nejstarší bylo tzv. dávkové zpracování, které ani dnes není zdaleka mrtvé. Následoval model host/terminál, po němž přišly na řadu monolitické aplikace pro izolovaná PC. Jejich nedostatky řešilo propojení počítačů do lokální sítě a využití modelu file server/pracovní stanice. A jak vypadá a funguje trojúrovňový model klient/server?

V minulém dílu tohoto seriálu jsme si povídali o aplikační vrstvě a aplikacích, fungujících v prostředí počítačových sítí. Přitom jsme již dopředu naznačili, že podobné "síťové aplikace" dnes většinou vychází z modelu označovaného jako klient/server. Jeho podstatou je rozdělení aplikace na dvě části - klient a server - s tím, že klient zajišťuje komunikaci s uživatelem, zatímco server vykonává "ostatní" funkce, potřebné pro vlastní běh aplikace. Obě složky (klient i server) mohou být vzdáleny od sebe a běžet na různých počítačích, vhodně propojených pomocí (jakékoli vhodné) počítačové sítě.

Jak ale již tušíte z perexu dnešního dílu, není to zdaleka jediná možnost, jak mohou aplikace fungovat, jak mají být řešeny (např. zda mají být rozděleny na několik částí či nikoli), kde mají mít svá data (a kde je mají zpracovávat), jak mají komunikovat s uživatelem atd. Obecně lze v této souvislosti hovořit o architektuře aplikací, ale zde se přidržíme přece jen obvyklejšího termínu "výpočetní model". Hlavně se ale seznámíme i s jinými výpočetními modely než jen model klient/server.

Na počátku bylo dávkové zpracování

Výpočetní modely se samozřejmě s časem vyvíjejí, tento jejich vývoj je z jedné strany "tlačen" požadavky uživatelů, z druhé strany je "usměrňován" možnostmi technologií, jak softwarových, tak i hardwarových. Historicky první výpočetní modely proto musely být relativně jednoduché a odrážet velmi skromné možnosti prvních počítačů.

Zřejmě nejstarším výpočetním modelem je tzv. dávkové zpracování (batch processing). To vzniklo v době, kdy byly počítače řízeny děrnými štítky či děrnými páskami a ještě neměly žádné uživatelské terminály (jako pracoviště pro jednotlivé uživatele). Absence takových terminálů pak nutně znamenala, že uživatelé nemohli být v přímém kontaktu se svými programy - nemohli jim zadávat žádné pokyny přes klávesnici, myš apod., také samotné programy nemohly svým uživatelům zobrazovat žádné výstupy (přes obrazovku). Takže třeba editace textů na počítači nebyla z principu možná a žádné textové editory neexistovaly. Obecně tedy neexistovala možnost interakce, resp. tzv. interaktivita (mezi uživateli a jejich programy). A tomu se samozřejmě musel přizpůsobit i tehdejší výpočetní model, tedy dávkové zpracování. To je dodnes antonymem (opakem) k interaktivitě.

Dávkové zpracování, které nemá k dispozici interaktivitu, nutí uživatele k tomu, aby všechny své požadavky na zpracování počítačem připravil a přesně specifikoval předem. Tedy aby přesně a jasně popsal, který program má být spuštěn, s jakými vstupními daty má pracovat, kam mají být ukládána výstupní data, generovaná tímto programem, případně jak se má pokračovat (v případě korektního zakončení programu či v případě chyby). Pokud tak uživatel učiní a k popisu svých požadavků přidá samotný program i všechna vstupní data, vzniká tím tzv. dávka (batch). Tu si lze představit jako určitý celek, který pak může být počítačem proveden (zpracován) v zásadě kdykoli, podle toho, "kdy má čas počítač" (a nikoli podle toho, "kdy má čas uživatel"). Jednotlivé dávky, od stejného uživatele i od dalších uživatelů, se obvykle řadily do front, kde čekaly, až na ně dojde řada a budou zpracovány. Uživatel mezitím čekal, třeba i několik hodin nebo dokonce dnů, než se dočkal nějakého výsledku zpracování své dávky.

Dávkové zpracování stále žije

Ačkoli dávkové zpracování vzniklo v určité historické době a reagovalo na tehdejší stav výpočetní technicky, není ještě zdaleka mrtvé. I dnešní operační systémy podporují dávky (dávkové soubory), jejich pomocí lze dopředu připravit (naprogramovat) určité činnosti a pak je jen ve vhodnou dobu spouštět. Stejně tak se dnes dávkové zpracování používá třeba v souvislosti se superpočítači. Zde si uživatel (na svém osobním počítači) dopředu připraví svůj výpočet i s daty, která chce zpracovat - a pak vše "zabalí" do jedné dávky a tu pošle ke zpracování superpočítači. Už se tomu ale neříká dávkové zpracování, ale spíše Remote Job Entry (dálkové zadávání úloh) či Remote Job Execution (dálkové zpracování úloh).

Model host/terminál

Touhu uživatelů po přímém kontaktu s aplikacemi (po interaktivitě) bylo možné naplnit až v době, kdy se počítače začaly vybavovat vhodnými terminály či spíše sítěmi terminálů. To proto, aby s počítačem mohlo pracovat více uživatelů. Jenže to nestačilo. Muselo se vhodně zařídit i to, aby se počítač "věnoval" všem těmto uživatelům současně. I to bylo oproti předchozímu dávkovému zpracování, kdy se počítač celou svou kapacitou věnoval vždy jen jedné úloze, nové.

Řešení se nakonec našlo v technice, označované jako "sdílení času" (time sharing). Předpokládá, že počítač se vždy po určitou dobu věnuje jednomu uživateli, pak druhému, pak třetímu atd. - a tak stále dokola. Ovšem ony "určité doby" jsou velmi krátké (např. desítky milisekund) a přepínání tak rychlé, že to jednotliví uživatelé ani nemají šanci postřehnout. Místo toho si mohou myslet, že se celý počítač věnuje právě a pouze jim.

S využitím této techniky již bylo možné vyvinout nový výpočetní model, označovaný jako host/terminál. Pozor ale na to, že slůvko "host" v jeho názvu není odvozeno od českého slova "host" (ve smyslu: být hostem u někoho), ale od anglického "host", což v češtině znamená "hostitel", resp. "být hostitelem někoho, něčeho". Takže je na místě mluvit o hostitelském počítači, který je "hostitelem" pro aplikace, ale i pro data, výpočetní kapacitu a další zdroje.

A právě to je pro celý model "host/terminál" typické a charakteristické - předpokládá, že veškeré zdroje jsou umístěny "na jedné hromadě" (na hostitelském počítači, tedy centrálně) a zde se s nimi také pracuje. K jednotlivým uživatelům, tedy na jejich terminály pak "putují" již jen výstupy jednotlivých aplikací, zatímco opačným směrem proudí vstupy od uživatelů, určené jejich aplikacím (hlavně vstupy z klávesnic). Pokud vám to připomíná terminálové relace, popisované v minulém dílu tohoto seriálu v souvislosti s Telnetem, pak vězte, že podobnost opravdu není náhodná.

Monolitické aplikace pro izolovaná PC

Pokrok a vývoj v oblasti hardwaru (i softwaru), který prvním počítačům postupně dopřál terminály (a model host/terminál), se samozřejmě nezastavil, ale pokračoval dále. Nejprve se ubíral cestou zmenšování hostitelských počítačů, které původně byly opravdu velmi velké. Však se jim také říkalo "střediskové počítače" či podle angličtiny "mainframy". Časem se ale zmenšily do podoby tzv. minipočítačů. Jejich fungování na bázi modelu host/terminál se ale nezměnilo, protože stále musely sloužit více uživatelům současně. A ti s nimi pracovali prostřednictvím terminálů.

Lidé ovšem toužili po tom, aby měli počítač jen a jen pro sebe a nemuseli se o něj s nikým jiným dělit. Na to si museli ještě chvíli počkat. Na trh se dostaly osobní počítače (počítače PC, Personal Computer), které za svůj přívlastek "osobní" vděčí právě tomu, že už mohou být přiděleny jednomu uživateli do výlučného použití. Jenže co s aplikacemi pro takovéto osobní počítače? Aplikace pro osobní počítače už nemusely počítat s tím, že jejich uživatelé nejsou na hostitelském počítači sami. Nemusely se tedy dělit o dostupné zdroje (výpočetní kapacitu, paměť atd.) s ostatními aplikacemi, které provozovali ostatní uživatelé, mohly se na osobním počítači chovat jako jeho výluční páni. Také nemusely čekat na to, ke kterému terminálu si sedne jejich uživatel, aby mu pak posílaly své výstupy právě na tento terminál. Mohly předpokládat, že jejich uživatel s nimi bude komunikovat přes jedinou klávesnici a jedinou obrazovku, kterou je osobní počítač vybaven. Takže měly vlastně o dost snazší pozici, mohly být relativně jednodušší a mohly být koncipovány jako monolitické (ve smyslu "v jednom kuse", nikoli dělené).

Potřeba sdílení

Monolitické aplikace, určené pro osobní počítače, dokázaly nabídnout svým uživatelům poměrně vysoký komfort. Měly ovšem také své nevýhody. Například tu, že kdykoli bylo třeba do nich udělat nějaký zásah (například nahrát nějakou aktualizaci, novou verzi, nějaké nové nastavení atd.), muselo se vše dělat na každém počítači pro každého uživatele. Obecně tedy n-krát, zatímco dříve, na hostitelském počítači a v rámci modelu host/terminál stačilo vše udělat jen jedenkrát. Nároky na systémovou správu a údržbu tedy obecně vzrostly n-krát, což se s postupem času ukázalo jako zásadní problém. Zejména ve firemním prostředí tím výrazně stouply náklady na podporu uživatelů (v rámci tzv. TCO, Total Cost of Ownership) a vynutily si určitý návrat k centralizovaným výpočetním modelům. Tedy k takovým, kde jsou aplikace soustředěny na nějakém centrálním místě. Samostatné a vzájemně izolované počítače však měly ještě jednu principiální nevýhodu: neumožňovaly žádné sdílení. Například když více uživatelů chtělo pracovat se stejnými daty, nešlo to - každému bylo třeba vytvořit a přidělit jeho vlastní kopii požadovaných dat. Něco takového už nešlo dělat například s drahými periferiemi, třeba s laserovými tiskárnami. Dát každému k dispozici kvalitní tiskárnu bylo i v době osobních počítačů zbytečným luxusem, místo kterého obvykle nastupovalo sdílení jedné tiskárny více uživateli.

Od extrému k extrému nebo zlatá střední cesta?

Izolované osobní počítače a jejich monolitické aplikace však nebyly připraveny na žádné sdílení svých zdrojů (včetně periferií). Samy vlastně představovaly jakýsi přeskok od jednoho extrému k extrému přesně opačnému: původní výpočetní model host/terminál byl totiž maximálně centralizovaný, kvůli tomu, že všechny jeho zdroje byly soustředěny na jednom (centrálním) místě, na samotném hostitelském počítači. Takže sdílení zde bylo velmi snadné. U izolovaných osobních počítačů to ale bylo přesně naopak všechno bylo plně distribuované, resp. decentralizované (rozdělené mezi jednotlivé uživatele na jejich osobní počítače), naopak - nic nebylo společné. Žádné sdílení zde vlastně ani realizovat nešlo, protož nebylo jak. Lidé však záhy přišli na to, že ani jeden extrém není ideální, a jali se hledat zlatou střední cestu. Ta by v daném případě umožňovala sdílet to, co se hodí sdílet, současně by ale umožnila přidělit každému do jeho výlučného vlastnictví a používání to, co se naopak sdílet nemusí. Sdílet by se mohly například periferie (již zmiňované tiskárny) nebo třeba datové soubory, ke kterým má mít přístup více uživatelů. Jenže jak to udělat, když izolované počítače mezi sebou nebyly vůbec propojeny?

Model file server/pracovní stanice

Prvním krokem k možnosti sdílení bylo vhodné propojení do té doby izolovaných osobních počítačů. K tomu naštěstí již existovala vhodná technologie, vyvinutá právě pro takovýto účel. Ano, byl to Ethernet, nabízející přenosovou rychlost 10 megabitů za sekundu. To bylo dost na to, aby se alespoň sdílení souborů dalo realizovat transparentním způsobem. Tedy tak, aby z pohledu uživatelů a jejich aplikací "nebylo vidět" a soubory, fakticky umístěné na některém jiném počítači v síti, se mohly "tvářit" a chovat stejně jako soubory lokální, umístěné na daném počítači. Včetně toho, že když s nimi chtěl uživatel (nebo jeho aplikace) pracovat, netrvalo to o nic déle než u skutečně lokálních souborů. Jenže pro plně transparentní sdílení souborů, umístěných na jiném počítači, bylo třeba vymyslet také vhodné technické řešení. Takové, které by dovolilo umístit soubory na jedno centrální místo - na počítač, fungující jako tzv. file server, resp. souborový server - ale současně umožnilo ostatním počítačům v síti "je vidět" jako své vlastní soubory. Lze si to představit také tak, že systém souborů file serveru se "promítá" (tzv. mapuje) do systému souborů jiného počítače (tzv. pracovní stanice). Jde skutečně jen o iluzi, která ale naplňuje ušlechtilé cíle: díky ní mohou na pracovní stanici (osobním počítači) běžet monolitické aplikace, které vůbec nepočítají s existencí sítě a nějakých vzdálených počítačů (file serverů). Přesto dokáží pracovat s datovými soubory, jež jsou ve skutečnosti umístěné na jiném uzlu sítě (ale vůči nim se tváří jako místní).

Dokonce i tyto samotné aplikace, které o existenci sítě nic netuší, mohou být jako soubory umístěné centrálně na file serveru, ale mohou se "promítat" do souborového systému pracovní stanice (osobního počítače) a zde být jako aplikace spouštěny a provozovány. Tento jednoduchý trik pak značně zjednodušuje systémovou správu a údržbu těchto aplikací, protože ji lze realizovat na jednom centrálním místě (na file serveru, kde jsou aplikace uloženy jako soubory) místo na každém jednotlivém počítači.

Dodnes se stejné řešení, zde popisované jako "model file server/pracovní stanice", hojně používá v praxi, byť třeba pod úplně jinými jmény. Často se například mluví jen o tzv. síťových discích (vzdálených discích apod.), které plní roli file serveru. Má to i svou logiku: zde popisovaný "model file server/pracovní stanice" vlastně ani není žádným výpočetním modelem. Je zcela záměrně "neviditelný", právě proto, aby se mu aplikace nemusely přizpůsobovat. Díky tomu bylo možné hned od začátku používat v prostředí sítě i takové aplikace, které o ní vůbec neměly tušení a myslely si, že pracují na samostatném a izolovaném osobním počítači (který mají navíc samy pro sebe).

Model klient/server

Model file server/pracovní stanice, popisovaný v předchozím odstavci, tedy umožnil používat v prostředí sítě i takové aplikace, které na to nebyly stavěny. Nebylo to ale zadarmo. Každá aplikace, která o existenci sítě netušila a byla (jako soubor) umístěna na centrálním file serveru, musela být při svém spuštění nejprve celá přenesena z file serveru na pracovní stanici. Staral se o to systémový software, zajišťující potřebné "mapování" systémů souborů (aniž si to uživatel a jeho aplikace uvědomovali). Obdobně pro datové soubory, se kterými taková aplikace pracovala - i ty se musely přenášet sem a tam, což mohlo výrazně zatěžovat celou lokální síť jako takovou. Jenže to rozhodně nebylo zadarmo. Byla s tím spojena nemalá režie.

Zdrojem této režie zde byla skutečnost, že se data zpracovávala jinde, než kde byla umístěna. Pro docenění celého problému si jej můžeme ukázat na následujícím příkladu, v záměrně zveličené podobě: představme si databázi o velikosti například 10 MB, která má být prohledána, zda se v ní nenachází nějaká konkrétní data. Je úplně jedno jaká, ale podstatné je, že výsledkem je jednobitová informace: ano, nebo ne. Pokud je ale databáze umístěna (jako soubor) na file serveru, ale díky modelu file server/pracovní stanice bude prohledávána na pracovní stanici, musí být před samotným prohledáním nejprve celá přenesena (z file serveru na pracovní stanici). Přeneseno musí být obecně všech 10 MB dat, které tuto databázi tvoří.

Teď si ale představme jiný scénář: databáze se prohledá tam, kde se nachází (na centrálním file serveru), po síti se na pracovní stanici přenese jen jednobitový výsledek celého prohledání. Úspora přenosové kapacity je jasná a obrovská.

Abychom mohli takový scénář realizovat, musíte nejprve přinutit tu aplikaci, která databázi prohledává, aby se "přestěhovala" z pracovní stanice přímo na centrální file server. Jenže pak zase nebude moci komunikovat s uživatelem. Takže jinak: rozdělíme aplikaci napůl a jedna její část (zajišťující komunikaci s klientem) zůstane na pracovní stanici, zatímco druhá část (ta, která bude skutečně prohledávat databázi), se přestěhuje tam, kde se databáze nachází, tedy na centrální server. Ale to už jsme dospěli k výpočetnímu modelu klient/server, s kterým jsme se seznámili v minulém dílu tohoto seriálu. Zopakujme si tedy, že jde o výpočetní model, který již programově počítá s existencí sítě, resp. distribuovaného prostředí, a původně monolitickou aplikaci rozděluje na dvě části: klientskou a serverovou. Pomyslný "řez", který obě části oddělí, se snaží vést tak, aby komunikace mezi klientem a serverem byla co nejméně obsáhlá, tedy aby představovala co nejmenší objemy dat (kvůli zátěži přenosové sítě mezi klientem a serverem).

Server pak zajišťuje potřebné zpracování, to ale provádí vždy až na žádost ze strany klienta. Klient zase zajišťuje veškerou komunikaci s uživatelem - přijímá od něj pokyny a naopak mu zobrazuje (prezentuje) výsledky zpracování, které zajistil server.

Trojúrovňový klient/server

Model klient/server je v současné době zřejmě nejrozšířenější výpočetní model, hojně používaný v praxi. To ale zdaleka neznamená, že by neměl žádné nedostatky a nevýhody a že by neexistovaly "lepší" verze.

Jednou z nevýhod modelu klient/server je to, že i jeho klientská část je "aplikačně závislá", tedy specifická pro danou aplikaci. To na první pohled nevypadá jako nějaká nevýhoda - ale zkusme si představit, že v reálném provozu uživatelé používají několik aplikací a od každé z nich musí mít na svém počítači nainstalovaného příslušného klienta. A ještě navíc: o každého takového klienta se musí někdo starat (správce systému). Komplikované to ale je i pro samotného uživatele, protože i on se musí učit pracovat s několika různými klienty, ty mohou mít různé způsoby a styly ovládání, úplně jinou logiku atd. Nebylo by tedy lepší, kdyby existoval jeden univerzální klient, který by byl využitelný pro více různých aplikací?

Myšlenka jednoho univerzálního klienta naštěstí není pouhou utopií, jak by se na první pohled mohlo zdát. Dokonce v praxi již existuje a používá se. Vyžaduje ale, aby se příslušná aplikace rozdělila nikoli na dvě části jako u klasického modelu klient/server, ale hned na tři části. Proto se také mluví o "trojúrovňovém modelu klient/server". Jaké tři části to však mají být?

Možnosti využít jediného univerzálního klienta se dosahuje tím, že se vyčlení (do samostatné části) vše, co je pro danou aplikaci specifické a unikátní. Tím vznikne "prostřední" část, jíž se ne nadarmo říká aplikační logika. Vedle ní se pak již dají použít dvě univerzální části:

· databázový server, který především uchovává aplikační data a dokáže v nich vyhledávat (v praxi jde obvykle o běžný SQL server),

· prezentační část, která zajišťuje potřebnou "prezentaci" (zobrazování výsledků uživateli a získávání vstupů od uživatele).

V praxi plní roli prezentační části nejčastěji běžný WWW prohlížeč (browser). Aplikační logika je pak "schována" za příslušným WWW serverem a "z druhé strany" je na ni napojen databázový server. V roli praktického příkladu si představme třeba vyhledávání v jízdním řádu: všechny údaje o existujících spojeních jsou uloženy v databázovém serveru (SQL serveru), který v nich dokáže standardním způsobem vyhledávat (pomocí SQL příkazů). Nerozumí ale tomu, co jednotlivé údaje v databázi znamenají, jak spolu souvisejí, jak na sebe jednotlivé spoje navazují atd. Všechny takové informace, specifické pro aplikaci spočívající ve vyhledávání spojení, jsou soustředěny v aplikační logice. Ta z jedné strany "rozumí" dotazům uživatelů a "z druhé strany" rozumí datům, obsaženým v databázi. Dokáže tedy správně interpretovat dotazy uživatelů, hledat na ně odpovědi a tyto odpovědi pak zase zpětně vracet uživatelům. Ovšem o prezentaci těchto výsledků se už stará prezentační část, "postavená" na WWW serveru a browseru. Uživatel klade své dotazy skrze webové stránky (kde zadá svůj dotaz v příslušném formuláři), odpovědi na své dotazy dostává v podobě webových stránek, které mu zobrazuje jeho prohlížeč.

Nepotřebuje tedy žádného specifického klienta pro vyhledávání dopravních spojení, ale pro danou aplikaci (i další aplikace) si vystačí jen s jedním klientem - běžným WWW prohlížečem. Navíc může takového univerzálního klienta použít skutečně kdekoli, po celém světě, v dosahu služby WWW.

Na závěr si jen zkusme představit, jak by to dnes vypadalo, pokud by neexistoval popsaný trojúrovňový model klient/server a pro každé trochu specializované vyhledávání na internetu by byl zapotřebí samostatný klient!

§§§§§


Mutující spam

Tom Spring

C06P0252

Peter Shinbach nedávno hodil ručník do ringu a zrušil svůj on-line blog věnovaný komunikaci s názvem Bach Door. Už měl dost takzvaného komentářového spamu. Po návratu z týdenní dovolené našel ve svém blogu obrovské množství komentářů, které s problematikou komunikace neměly nic společného. Jednalo se o přípěvky spamerů, propagující sázky a léky na předpis.

Nedělám to přece proto, abych trávil hodiny odstraňováním chaosu, který po sobě spammeři zanechávají, prohlásil Schinbach. Ironií je, že nárůst spamu v jeho blogu se časově kryje s poklesem nevyžádané pošty v jeho e-mailové schránce. Schinbach tvrdí, že software pro blokování nevyžádané pošty na jeho počítači a antispamové filtry jeho poskytovatele internetových služeb společnými silami odfiltrují asi 95 % nevyžádané pošty, zasílané na jeho e-mailový účet.

Schinbach je jedním z řady těch, koho trápí spamování blogů, instant messagingu a mobilních telefonů více než tradiční nevyžádaná elektronická pošta - přinejmenším částečně, protože spam ve starém stylu patrně poněkud ztrácí na síle. I když objem nevyžádané pošty neustále roste, nebyl v loňském roce už dvojciferný. Řada ISP a poskytovatelů e-mailových služeb tvrdí, že jsou schopni blokovat až 90 % nevyžádané komerční elektronické pošty. "Antispamové filtry se nesmírně zlepšily, správně nastavený filtr dokáže proměnit zásah spamem v pouhou drobnou nepříjemnost," tvrdí Richi Jennings, analytik společnosti Ferris Research, specializující se na messaging.

V kontrastu s tím jiné formy spamu - podpořené rozvojem nových médií pro výměnu textových zpráv - nabírají na síle.

"Řada spammerů znovu objevila sama sebe," uvedl Paul Judge, technický ředitel společnosti Cipher Trust, zabývající se bezpečností technologií pro výměnu textových zpráv. "Bez ohledu na to, jaké formy výměny textových zpráv spotřebitelé používají, spammerům se nevyhnou."

Komentářový spam je jednou z nových forem spamu. Další novinkou je "splog" (složenina vytvořená ze slov "spam" a "blog"), tedy blog, který je vytvořen čistě pro marketingové účely.

Někteří spammeři vytvářejí desítky, ne-li stovky splogů, které jsou napojeny na webové stránky spammera, čímž pomáhají uměle vylepšovat jeho pozici na Googlu a v dalších vyhledávačích. Další typ splogů se snaží návštěvníky přimět k tomu, aby kliknutím na reklamní odkaz navštívili stránky, které splogerovi platí poplatky za návštěvníky zprostředkované přes jeho splog.

Derek Gordon, mluvčí, Technorati, webových stránek poskytujících zázemí pro blogy odhaduje, že 10 až 15 % ze 70 000 nových blogů vytvořených za den představují splogy. Paul Judge z Cipher Trust očekává, že tento podíl v roce 2006 dále poroste. Tyto pochybné blogy představují vážný problém pro společnosti nabízející bezplatné služby pro blogery, jako jsou Google, Microsoft nebo Yahoo. Řada z nich se snaží tento útok odvracet pomocí programů určených pro rozeznání splogů, podobných programům pro identifikaci nevyžádané elektronické pošty.

Blogeři zasažení komentářovým spamem mohou rovněž hledat pomoc na stránkách typu SplogSpot a Splog Reporter, které shromažďují informace o závadném obsahu, aby jej správcům sítí pomohli filtrovat.

Spam mění podoby

Spammeři postupují do nových odvětví, jako je výměna textových zpráv po internetu (instant messaging, IM) a posílání textových zpráv na mobilní telefony.

Paul Judge odhaduje, že 10 % provozu IM představuje spam. "Je to stejná situace, ve které se e-mail nacházel před několika lety," říká a dodává, že spam přes IM se díky vzájemnému propojení sítí pro on-line výměnu textových zpráv pravděpodobně stane ještě rozšířenějším (například Microsoft a Yahoo oznámili plán umožnit svým uživatelům IM vzájemnou komunikaci). Rostoucí dostupnost služeb IM na mobilních telefonech učiní výměnu textových zpráv pro spammery ještě přitažlivější - a zranitelnější vůči virům šířeným spamem, jak varuje společnost IMlogic, která se zabývá bezpečností výměny textových zpráv.

Spammery stále více přitahují i textové zprávy posílané mobilními telefony. Nejméně jeden případ týkající se textových zpráv již skutečně dospěl až k soudu: letos v únoru soudce federálního soudu v USA vydal na návrh společnosti Verizon Wireless soudní příkaz zakazující cestovní kanceláři Passport Holidays rozesílat zákazníkům společnosti Verizon Wireless nevyžádané textové zprávy. Kromě toho se cestovní kancelář Passport Holidays zavázala společnosti Verizon Wireless vyplatit částku 10 000 USD.

Mobilní operátor Verizon Wireless v soudním sporu obvinil Passport z rozeslání 98 000 nevyžádaných zpráv zákazníkům Verizon Wireless, v nichž je vyzýval k vytočení bezplatného čísla, na němž se měli přihlásit o výhru ve formě výletu lodí na Bahamy.

Operátoři však při řešení tohoto problému nespoléhají pouze na právní systém. "K ochraně našich zákazníků před spamem používáme filtry a další nástroje," vysvětluje Rochelle Cohen, mluvčí společnosti Cingular. Cingular svým zákazníkům umožňuje rovněž blokovat v určitou denní dobu příchozí textové zprávy nebo zakázat všechny příchozí textové zprávy zasílané prostřednictvím elektronické pošty. Operátoři mobilních sítí tvrdí, že jejich zákazníci většinu spamu nikdy nespatří, protože jejich antispamový software jej odfiltruje.

I když však mohou být ISP při filtrování tradičního spamu prostřednictvím elektronické pošty stále úspěšnější, stává se marketing pomocí nevyžádaného e-mailu obecně ještě nepříjemnějším. "Filtry činí spamování obtížnějším, proto musí spammeři překračovat zákon, aby dosáhli dobrého poměru úspěšnosti doručení," připouští Amir Gans, majitel izraelské direkt marketingové společnosti New-Apprach. Gans je neziskovou antispamovou organizací SpamHaus označován za jednoho z největších spammerů - a sám toto označení nepopírá.

Hra kočky s myší

Přestože rozesílání spamu, který umí obejít filtry (například maskováním svého obchodního charakteru pomocí napodobení elektronické zprávy osobního rázu), je porušením zákona a řada spammerů skrývá svou identitu tak, že k rozesílání spamu využívají cizí počítače bez vědomí jejich majitelů. Tyto počítače se často označují jako spam zombie.

Dan Larkin, vedoucí střediska pro oznamování internetové kriminality FBI, potvrzuje, že spam zombie představují pro jeho úřad jeden z největších problémů. Nejenže tuto techniku zvyšování objemu spamu využívá více spamerů, ale samotný e-mail se tak stává stále nebezpečnějším a potenciálně lukrativnějším, upozorňuje Larkin.

"Spam se v některých případech vyvinul z pouhé nepříjemnosti v nebezpečnou záležitost," dodává.

V roce 2005 se více než polovina z 15 000 trestních oznámení přijatých skupinou vedenou Danem Larkinem týkala phishingu, tedy použití e-mailové zprávy maskované jako kdyby pocházela z banky nebo jiné finanční instituce, sloužící k pokusu vylákat z příjemce osobní informace, čímž se vystavuje riziku krádeže identity.

Nová varianta phishingu, nazývaná spear phishing, obsahuje podvodné zprávy, které se tváří, jakoby byly odeslány osobou, společností, spřízněnou skupinou nebo organizací, k níž příjemce může mít nějaký vztah. Základní myšlenka je taková, že lidé pravděpodobněji odpoví na e-mail například od sdružení absolventů jejich univerzity než na e-mail od aukčního portálu eBay s požadavkem na aktualizaci jejich fakturačních údajů.

Brian Sullivan, technický ředitel pro elektronickou poštu společnosti America Online, se k možnosti úspěchu v dlouhodobém horizontu staví skepticky. "Budeme prostě ve střehu, abychom byli připraveni se bránit, až se příště někde objeví."

Software nebo spam? Je to obojí!

Stephen Manes

Paradox: s rostoucí dostupností zdarma šířeného softwaru se nám vývojáři snaží podstrčit stále více programů - spolu s řadou doplňků (říkejme jim, ehm, například spam), které nepotřebujeme. V dobách, kdy jsme za software platili skutečnými penězi, jsme v krabici dostali pouze to, za co jsme zaplatili. Dnes, kdy mají programy stále častěji podporu ve formě reklamy a společných marketingových akcí, musíme my, nešťastní uživatelé, trávit čas odrážením neustálých nabídek obchodníků na uzavření toho nejlepšího přátelství. Vezměme si příklad toho, čemu jsem dal pracovní název bianko šeky. Stažení bezplatného softwaru i ze stránek významných vývojových firem, u kterých se předpokládá lepší dodržování obchodní etiky, často vyžaduje procházení přes webové stránky s předvyplněnými kolonkami určenými k tomu, abyste byli zařazeni na firemní seznam nevyžádané reklamní pošty - pokud si toho náhodou nevšimnete a neřeknete ne. Ještě horší ale je, že tyto kolonky jsou často nepostřehnutelné, pokud pozorně neprojdete celou stránku. Pravidlo: je-li nějaká kolonka zatržena ještě předtím, než se k ní dostanete, jedná se o něco, co nechcete. V současnosti se tato metoda aplikuje v rámci nejnovějšího způsobu obtěžování - balíčků několika programů (bundle), o které nestojíte. Jste například vyzváni k tomu, abyste si stáhli nový nebo aktualizovaný program, ale zároveň s ním jste zahlceni různým smetím, které se snaží urvat ještě větší podíl na trhu tak, že putuje jako přívěšek k jinému produktu. Je sice pravda, že tohle harampádí můžete později odinstalovat, ale proč byste měli ztrácet drahocenný čas stahováním, instalací a následným odinstalováním - nemluvě o diagnostice a opravách, pokud něco nefunguje tak, jak má? Jedná se prostě o spam ve formě softwaru.

Spojování programů do balíčků je skutečně nehorázná záležitost, pokud se provádí u programů jako Adobe Reader, Apple QuickTime a Macromedia Flash Player, které v době internetu patří k základním aplikacím na systémové úrovni. Flash a Reader jsou dnes k dispozici v balíčku s lištou Yahoo Toolbar, kterou nepotřebuji, a QuickTime přichází v páru s programem iTunes, který já na svůj počítač poté, co mi jedna z verzí způsobila velkou havárii, už rozhodně nikdy nepustím.

Obvykle sice software, který chcete, můžete získat bez všeho toho balastu kolem, ale musíte si přitom dávat velký pozor. Na stránce určené pro stahování QuickTime musíte například ignorovat obrovské tlačítko "Stáhnout zdarma" a místo toho kliknout na nenápadný a před zběžným pohledem ukrytý odkaz "Samostatná instalace QuickTime". U produktů společností Adobe a Macromedia musíte přejít na příslušné stránky určené pro stahování softwaru a odškrtnout položky, o které nestojíte. V případě některých upgradů dokonce i zkušený uživatel uvěří, že si musíte stáhnout verzi v balíčku. A u některých produktů to skutečně udělat musíte.

Google Pack, sada vlastní softwarové nabídky společnosti Google (například Google Earth a Picasa) a vybraných dalších programů (jako Ad-Aware a Norton Antivirus), zdaleka není dokonalá - existuje celá řada důvodů, proč se v době psaní tohoto článku stále nazývá beta verzí - ale alespoň umožňuje vybrat si přesně ty programy, které si chcete stáhnout. I když kliknete na obrovské tlačítko "Stáhnout Google Pack", získáte přístup k odkazu, který je výrazně označen "Přidat nebo odebrat programy", a na stránku, kde můžete odebrat všechny programy najednou, vrátit se zpět a vybrat si ty (případně jen jeden), o které stojíte. To je osvěžující přístup v době, kdy se všichni ostatní snaží nacpat své kombinované nabídky uživatelům přímo do krku.

Co bude dál? Vsaďte se, že to nebude nic, na co byste se mohli těšit. Nic na bázi solidního přístupu společnosti Google. Připravte se na zaškrtávací políčka, která nepůjdou odškrtnout. Případně na instalace bez vašeho souhlasu nebo vědomí. Moment, ale to už tady přece máme... Říká se tomu spyware.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Notebooky: výkonné, nebo levné?

Tomáš Jirásko

C06P0239

Od oficiálního představení další generace Centrina (Napa) s procesorem Yonah uběhlo již pár týdnů a nyní nadešel čas, kdy se v nabídce prodejců objevily první ostré modely postavené na této bázi. A tak jsme se rozhodli podívat, jaký přínos bude tento "generační" skok znamenat pro uživatele, neboť výsledky testů prvních inženýrských a neprodejních vzorků nás naplnily optimismem.

V tomto testu se podíváme na sedmičku notebooků, osazených dvoujádrovým procesorem, jejichž skladba zároveň představuje průřez koncepčními třídami.

Thin and light do testu vyslalo Sony a Fujitsu Siemens, typického zástupce korporátního a plně vybaveného notebooku máme samozřejmě od Lenova. Asus nám zaslal model, který lze označit za univerzální, Acer zamířil koncepčně na multimediální scénu, klasický desktop replacement pak nabídl Umax a v podobě pécéčka na rameno se rozhodl představit dvě jádra Hewlett-Packard.

Pokud se vám bude zdát, že tentokrát příliš chválíme, je to dáno tím, že v tomto testu nejde o přímé srovnání konkurenčních strojů, ale stále spíše o určité představení platformy, která si vzhledem k počáteční vysoké ceně hledá teprve místo. Notebooky zde představené splňují z hlediska technického řešení a návrhu naše očekávání u jednotlivých kategorií. Pro většinu značek tyto stroje navíc představují špičku v jejich nabídce, a tak se nelze divit, že očividný outsider mezi nimi není. A to platí i pokud vezmeme-li v úvahu přímou konkurencí, o níž máme i díky sesterským redakcím ve více než 40 zemích (namátkou Německo, Čína, USA, Velká Británie, Rusko) velice dobré informace a přehled. O tom, že jde teprve o nástup dvoujádrových strojů, který se zrychlí až s očekávaným červnovým příchodem platformy AMD s Turiony 64 X2 (referenční platforma se označuje jako Yamato) a následným uvolněním intelovského Meromu v souvislosti s Windows Vista, svědčí i to, že například první dvoujádrové Delly byly fyzicky k dispozici k testům v ČR až poslední týden v dubnu, kdy však náš test již vrcholil.

Nové trendy

Nové modely potvrdily nastupující trend důrazu na vyšší bezpečnost. Řada modelů je vybavena čtečkami otisku prstů, Smart kartami pro autentizaci přístupu či podporují platformu TPM.

Potvrdil se rovněž skokový nárůst výkonu, tyto modely můžeme považovat za připravené na Microsoft Vista, i když konečnou specifikaci pro notebooky Microsoft dosud neuvolnil.

Rovněž se výrobcům daří držet bez výraznějších problémů čas provozu na baterii na třech hodinách, s využitím šetřících režimů se i běžný uživatel dostane pohodlně nad tuto hodnotu. Časy dosahované s maximální úsporností (což je i případ našich testů) lze u většiny plně vybavených notebooků předpokládat na hranici čtyř hodin.

Díky integraci nových karet série ATI Mobility Radeon X1600 a Nvidia GeForce Go 7400 a 7600 jsou nové notebooky postavené na dvoujádrových procesorech alternativou i k herním strojům. S následným rozšířením modulů nVidia MXM a ATI Axiom u notebooků určených pro Visty, které umožňují upgrade grafických karet, je možné očekávat nastup notebooků (vybavených DVI apod.) i v tomto segmentu.

Ve větší míře se u modelů postavených na Napě objevují sloty ExpressCard, které jsme u předchozí generace notebooků často neviděli. Vděčíme za to i nástupu DVB, kdy řada televizních karet schopných přijímat tento signál, je vyráběna v tomto formátu. Navíc pro tento slot existují i karty mobilních operátorů, nabízející přístup do internetu přes vysokorychlostní standardy 3G sítí.

Trend rostoucího připojení přes vysokorychlostní služby potvrzuje i model zastoupený v tomto testu - ThinkPad T60p - byť nepřímo. Některé modely tohoto typu se totiž ve Spojených státech dodávají s integrovaným řešením Verizon 3G EV-DO, tedy přesněji CDMA 2000 1x EV-DO (modem Verizon Sierra CDMA2000), což je typově podobná síť jako Eurotel CDMA 450 1x EV-DO. Pro Evropu a Asii je pak k dispozici řešení postavené na službách 3G od Vodafonu.

Podíváme-li se na použité displeje, jasně vystupují dva modely - Lenovo a Sony. Lenovo použilo pro svůj model panel postavený na technologii S-IPS a zcela jasně tak z hlediska poskytovaného obrazu kraluje. Jde o stejný rozdíl třídy jako u stolních LCD. Sony nabídne panel s LED podsvícením, takže jasné barvy a rovnoměrnost jsou více než zaručené. V kombinaci s "trikem" X-Black pak vychází pěkně i podání černé barvy. Zbylé modely sází na panely s technologií TN (což je dlouholetý standard) v kombinaci s technologiemi pro zlepšení obrazu, ať jde o různé glare povrchy, override apod. Díky tomu žádný model neprodukuje obraz, s nímž by se nedalo pracovat.

U disků se zcela jasně a naprosto logicky prosadily SATA modely. U většiny dražších modelů se v konstrukci setkáme i s ochranou pevných disků, automatickým parkováním při pádu apod. Nejde samozřejmě o všechny stroje, ale tato řešení se postupně stanou standardem většiny značek. Zatím se s nimi setkáváme u některých modelů Lenova, Fujitsu Siemens a HP.

Co jsme testovali

Ze sedmičky testovaných notebooků jsme se

rozhodli ocenit hned tyto dva: Acer TravelMate 8240WLMi a Lenovo ThinkPad T60p. Acer je i na dnešní poměry naprosto nadupaný notebook, který toho mnoho nepostrádá. Jako jediný je vybaven i DVI slotem a představuje tak skutečnou náhradu desktopu. Umožňuje připojení externího monitoru a díky množství USB slotů i externích periferií. Uživatel se tak obejde i bez dokovací stanice. Řešení je více než vhodné i pro hráče - bohužel dnes za cenu, kterou málokterý z nich obětuje.

Lenovo ThinkPad T60p je naopak ukázkou toho, jak by měl vypadat notebook, se kterým je radost pracovat. Uživaitel nemá díky konceptu ThinkVantage, který v sobě spojuje několik utilit, problém cokoliv na notebooku jednoduše nastavit, zálohovat či obnovit. Naprosto bezkonkurenční je propojení s internetovou podporou apod. Připočteme-li kvalitu zpracování, dnes bezkonkurenční IPS panel displeje, vychytávky jako osvětlení klávesnice v rámu displeje apod., není prostě možné tomuto skvostu ocenění neudělit. I zde jsme si vědomi jeho značné ceny, nicméně u prvních modelů nové generace je tomu tak vždy. Předpokládáme, že se snižováním výrobních cen se s řadou řešení setkáme později v cenově přijatelnějších modelech, kde již budou samozřejmostí. Proto oceňujeme koncepce návrhu kvůli samotnému technologickému řešení, bez ohledu na jejich cenu.

Jelikož jsou mobilní dualcory na začátku svého životního cyklu, je vysoká cena těchto produktů samozřejmá. Proto jsme se zároveň rozhodli podívat i na opačnou stranu cenového spektra tedy na notebooky, jejichž cena nepřekročí 25 000 včetně daně. V testu se nám sešla šestice značek, ale v podstatě pouze čtyři notebooky. Domácí assembleři totiž v tomto cenovém ranku zvolili model, který pro ně vyrábí stejný výrobce.

A co nové modely?

Jestliže nyní čekáte, že se budeme stejně dlouze rozepisovat i o levných přenosných počítačích, čekáte marně. Tato kategorie byla na stránkách našeho časopisu popsána již tolikrát, že by další opakování obecně známých faktů bylo jen pomyslným nošením dříví do lesa. Jediné, čemu se můžeme nějak výrazně věnovat, jsou poměrně velké rozdíly ve výsledcích výkonových testů a výdrži na baterie u zdánlivě shodných notebooků, které používají stejný housing i podobnou konfiguraci. Trojice přenosných počítačů HallBook, Prestigio a Umax, i přestože sjela ze stejné výrobní linky, přece jen vykazuje určité rozdíly, plynoucí z použití rozdílných procesorů, BIOSu, zvoleného chipsetu a především různých pevných disků. Více najdete v popisu jednotlivých strojů a především v tabulce s technickými specifikacemi a výsledky výkonnostních testů.

Acer TravelMate 8204WLMi

Již dlouho jsme neměli v redakci takto stylový, dobře vybavený notebook, který uživateli dává možnost okamžitě jím nahradit svůj desktop. Acer TM8204WLMi je ukázkou výborného poměru vybavenosti i výkonu (díky kterému jsme jej ocenili jako PC WORLD Top Produkt), zasazeného do housingu známého z Ferrari 4000. Stylový karbon/černý povrch je oproti klasickému stříbrnému (hojně Acerem používanému) odolnější proti otěru a odřeninám. Acer dlouhodobě dodává na trh modely, jimž po stránce výběru komponent a "vyladění" systému není co vytýkat - ve srovnání se stejně koncipovanými modely konkurence se vždy z hlediska stability systému a jeho výkonu objeví mezi vítězi. I tento model bude pro konkurenci slušným oříškem. V našem testu se Aceru podařilo v celkovém výkonu systému skončit na druhém místě za Thinkpadem, byť měl o 1 GB paměti více. Odebráním modulu u Aceru (1 GB) poklesl jeho celkový výkon pouze o 6 bodů, což je stále vynikající hodnota. Po stránce výkonu tak nelze tento stroj za nic kritizovat. Ani po stránce výbavy nelze tomuto přístroji cokoliv vytknout - obsahuje velký pevný disk, dvouvrstvou vypalovačku i výkonnou grafickou kartu. K úplné spokojenosti nám chybí pouze IPS panel s vyšším rozlišením, jaký má Lenovo T60p, ale na rozdíl od něj Travelmate nabízí možnost připojení monitoru přes DVI - což je pro hraní a samozřejmě i pro práci, kde je nutné mít větší zobrazovací plochu, naprosto ideální řešení. Na TM jsme rozeběhli k naší plné spokojenosti i CAD aplikace, samozřejmě s využitím externího displeje. Protože notebook je primárně směrován na firemní oblast, použil Acer klasický displej bez glare vrstvy, za což u nás získává plus. Při přehrávání DVD si vedl velice zdařile, s minimálními chybami v odstínech šedé, kterým se ovšem TN technologie displeje nedokáže vyhnout.

Cena vč. DPH: 81 188 Kč

Asus A6J

aVelmi dobrá výbava, pěkný design a velice slušný výkon, to jsou znaky tohoto plochého modelu. Asus již pár let dokáže bez problému konkurovat zavedeným značkám notebooků, ale jeho největším konkurentem je na našem trhu Acer, kdy řada kupujících staví na pomyslném žebříčku tyto značky na roveň. Ovšem na tento plně vybavený notebook si bude muset dát pozor nejen jeho asijský konkurent, ale starosti jistě dokáže způsobit i HP nebo Fujitsu Siemens. Řada A6J ve vybavení totiž nepostrádá téměř žádné rozhraní (integrován je i Bluetooth a FireWire) a připočtěme-li i uspokojivou grafickou kartu, máme zde univerzální model pro každou příležitost s velmi konkurenční cenou. Toto konstatování nám vydrží i po bližším pohledu na 15" displej, byť tento pohled se neobešel bez zjištění chyb. Objevil se klasický problém většiny displejů, které používají glare vrtsvu - tedy displej je tvořen v horní vrstvě skleněným derivátem. Jelikož se totiž obecně nejedná o špičkové LCD panely, výrobci se tím pokoušejí zlepšit kontrast a vyznění černé barvy. V případě velice tmavých scén je však uživatel obvykle nucen zvýšit jas, což vede ke ztrátě barevné hloubky. Asus to sice kompenzuje možností rychlé volby režimů, ale úplně se mu tento problém obejít nepodařilo. Určitým plusem oproti tomu je osazení multiformátovou vypalovačkou Matsushita, což znamená i podporu DVD-RAM formátu, a použití klávesnice s neutrální charakteristikou ani měkká, ani tvrdá, s délkou zdvihu nijak nevybočující - z průměru. Asus A6J představuje plně vybavený model, který nalezne uplatnění napříč různorodými oblastmi lidské činnosti, od hraní her až po výkon manažerské pozice. Pokud akceptujete glare vrstvu, představuje A6J velice zajímavý model mezi univerzálními notebooky. Z našeho pohledu má navíc jedno velké plus - poměr stran displeje 4 : 3.

Cena vč. DPH: 66 807 Kč

Fujitsu Siemens Lifebook S7110

Lifebook S7110 má v testu přímého konkurenta v Sony Vaio SZ1. Oba patří do skupiny thin and light, ovšem výrobci k nim přistoupili různým způsobem. S7110 je typický reprezentant notebooku na cesty, kde je vše podřízeno kompromisu mezi výdrží, výkonem, rozměry a hmotností. Proto nepřekvapí, že konstruktéři zvolili integrovanou grafiku, která je energeticky nejméně náročná. Určitým překvapením bylo rozlišení 14,1" displeje, které činí 1 400 x 1 050 pixelů (SXGA+). Při tomto rozlišení je přece jen text velice titěrný a řada uživatelů raději na této ploše nastaví nižší rozlišení. Nicméně v prodeji bude i XGA displej (1 024 x 768). Displej jevil známky nerovnoměrného podsvícení, nic tragického, ovšem ve srovnání s LEDkami u Sony nic moc. Vyzdvihnout naopak musíme vyzdvihnout výkon na baterie, který je ovlivněn právě spotřebou displeje. Můžete si vybrat - pět hodin s dobrým obrazem nebo tři hodiny s vynikajícími barvami? Jinak se FSC drží tradice: nabízí bílou klávesnici, kterou oceníte při horším osvětlení. Notebooku by slušel 1 GB RAM, testovací kus byl osazen pouze 512 MB, a to i přes výkon procesoru není pro Windows ideální - stále totiž pracujeme s řadou aplikací, kterým je úplně jedno, zda máte single či dualcore. Hezkým pokusem je integrace Touchsticku (což je trackpoint, pojemnovaný kvůli ochranným známkám jinak), bohužel je příliš utopen a dochází k nechtěnému kontaktu s okolními klávesami. S7110 je zdařilým pokračovatelem tradice notebooků na cesty. Jde o model skutečně určený čistě pro práci, a tomu je podřízeno vše. Výsledkem je excelentní výdrž na baterie při akceptovatelné hmotnosti a rozměrech, slušný obraz, dostatečný výkon a odpovídající zabezpečení.

Cena vč. DPH: 55 002 Kč

HP Compaq nx9240

Pokud hledáte skutečnou náhradu desktopu, tak jej svými rozměry nahradí Compaq nx9240. Samozřejmě i výkonem, neboť při osazení T2400 (1,8 GHz), 1GB RAM a 256MB diskrétní grafikou ATI Mobility Radeon X1600 dosáhl v testu celkové bodové hranice odpovídající stolní sestavě Intel D915GUX s P4 640 HT (3,2 GHz/1 024 MB) a integrovanou grafikou 915G. Vybavení tohoto notebooku je odpovídající a plně vyhovuje širokému spektru uživatelů. Velice potěšitelné je, že designéři u tohoto 17palcového modelu využili místo a plnohodnotnou klávesnici doplnili ještě klasickou numerickou. V kombinaci s displejem je přímo ideální pro práci s tabulkovým procesorem. Pokud intenzivně pracujete právě s čísly, jistě pro vás větší rozměry a hmotnost nebudou představovat překážku, přes to, že cestování s ním není úplně nejsnadnější. Slabým místem notebooku je displej. I když HP uvádí, že displej disponuje prvky pro vylepšení obrazu, nerovnoměrně a v porovnání s ostatními dualcory v tomto testu i zřetelně méně jasný displej nedělá tomuto modelu právě čest. To je ovšem bolestivé místo většiny notebooků HP posledních měsíců. Otázkou stále zůstává, zda je to způsobeno snahou šetřit výrobní náklady, nebo pouze přetrvávajícími problémy s nezvládnutím power managementu. A to i přes výsledek 4 hodiny ve výdrži na baterii, což je na 17" model vynikající. Jde totiž o maximální hodnotu a pokud nevyužijeme všech šetřících prvků, jako je vypínání disku apod., můžeme se velice rychle dostat na poloviční hodnotu. U nx6720 se totiž čas výdrže mění spíše exponenciálně než lineárně. Jelikož však HP vzhledem k propadům v předchozích letech potřebuje na trhu nutně posílit, a to i přes loňský růst, bude držet ceny notebooků na zajímavé úrovni, a to je důvod, proč se některými chybami řada kupujících nebude ani zabývat.

Cena vč. DPH: 57 096 Kč

Lenovo ThinkPad T60p

Thinkpady si dlouhodobě drží pozici vynikajících strojů a mezi uživateli notebooků se najde skutečně málo těch, kteří by - pokud by měli tu možnost si vybrat notebook bez omezení - neuvedli Thinkpad na předních místech. Jde skutečně o dobře navržené, kvalitně vyrobené a především co do vybavení utilitami a technologiemi usnadňujícími práci skvěle vybavené notebooky. Koncepce ThinkVantage, sloužící k rychlému přístupu ke všem pro uživatele přínosným řešením - nastavení služeb, recovery, utility apod. - skrývající se pod modrým tlačítkem, se stala vzorem pro další systémy - zatím však nikde nejde o tak komplexní systém. Řada T představuje vrchol nabídky, což dokazuje i model T60p, který si v tomto testu přivlastnil řadu nej: nejvýkonnější, nejvytrvalejší, ale také nejdražší. Zmínku zaslouží vynikající kontrastní 15" UXGA displej, který používá upravenou technologii IPS. Tím se podařilo docílit velice pěkného barevného podání i kontrastu s vynikajícími úhly pohledu. Při ceně tohoto modelu však zamrzí absence výstupu DVI. Kromě toho je těžké tomuto notebooku něco podstatnějšího vytknout, ať z hlediska vybavenosti či konstrukce. Pouze devítičlánková baterie, která držela notebook v chodu pěkně dlouho, by mohla být o něco lehčí, notebooku by slušel i FireWire port. Tragická je ovšem cena - investice přes sto tisíc za notebook je v 50 % případů i zbytečným vyhozením peněz, kdy uživatel takto nadupaný stroj nepotřebuje. I zde se vyplatí zvolit model s nižší frekvencí CPU, kdy se negativa spojená s poklesem výkonu mohou dotknout pouze nevelké skupiny uživatelů, přičemž veškeré výhody spojené s užíváním Thinkpadu zůstanou zachovány. Za konstrukční řešení, integraci technologií a uživatelskou přívětivost jsme se rozhodli "přilepit" na Lenovo T60p ocenění PC WORLD Top Produkt.

Cena vč. DPH: 107 088 Kč

Sony Vaio VGN-SZ1XP/C

První dualcore na náš trh vyslalo Sony v subnotebookovém balení, což je rovněž kategorie, kde je Sony na našem trhu nejvíce konkurenceschopné. Jde o skupinu, kde typickým uživatelem bývá vyšší management nebo osoby s vysokými příjmy, které vysokou cenu těchto modelů akceptují, očekávají a po notebooku požadují i určitou prestiž, kterou s sebou nese brand výrobce. Na notebooku je nejzajímavější jeho grafický subsystém a displej . Nabízí dvě grafické karty - integrovanou Intel GMA 950 a GeForce Go 7400 se 128MB Turbo Cache (sdílení paměti přes PCI-Express). Pro různé režimy lze tak využívat rozdílného grafického výkonu a především spotřeby k dosažení delší výdrže, třeba při práci s dokumenty, kdy by GF Go 7400 byla zbytečná. Mezi kartami lze přepínat, systém poté vyzve k restartu. Daleko zajímavější je však 13,3" širokoúhlý displej, kde je použita technologie Sony X-Black (mezi jejíž fanoušky zrovna nepatříme), ovšem zde je podpořena LED podsvětlením, což kvalitě obrazu i výdrži na baterii jenom prospěje. Tato kombinace ve výsledku uživateli přináší velice pěkný kontrastní obraz, velmi dobře si poradí i se zobrazením tělové barvy, podobně je na tom s šedou škálou. S 5200mAh Li-Ion akumulátorem vydrží s využitím GeForce Go 7400 přenosný počítač pracovat 2:57 hodiny, u GMA 950 se čas ustálil na hodnotě 3:37. Uznání si zaslouží i kompozitní karbonové šasi, kdy je především extrémně tenké víko displeje dostatečně bytelné, aby ochránilo displej. Zajímavé je i řešení pantů, kdy drží zavřený notebook pouze odporem  bez použití zámku, jediným kritickým místem tak zůstává oblast hrany nad optickou mechanikou, která se lehce poddala tlaku a vydala nepříjemný praskavý zvuk (přesto vydržela).

Cena vč. DPH: 75 990 Kč

Umax VisionBook 6200NSX

Umax, ač nejlevnější dualcorový notebook v testu, nabízí v porovnání s konkurencí slušnou výbavu i výdrž na baterie. Šasi na první pohled působí elegantně, nicméně při bližším zkoumání se nám toho na něm dost nelíbilo. Stříbrná povrchová úprava zřejmě brzy vezme za své, na druhou stranu je šasi pevné, a to včetně víka displeje. Velmi nám vadila poměrně špatná ergonomie touchpadu, zejména tlačítka pod ním se opravdu obtížně mačkala. Na nervy vám zřejmě brzy půjde silně modře podsvícené tlačítko napájení, které je bohužel umístěno vpravo pod displejem. Umax vcelku rozumně osadil tento model klasickým TN displejem s poměrem stran 4 : 3, který sice nepatří mezi špičkové modely na trhu, ovšem nejde o vyslovený propadák. Chyby, které se u tohoto displeje objevily, tedy horší úhly pohledu a samozřejmě horší barevné podání, jsme vzhledem k jeho ceně předpokládali. Někde se prostě musí nižší výrobní kalkulace a prodejní cena projevit. Umax mohl také v honbě za vylepšením sáhnout po nějakém levnějším displeji s glare úpravou, což se naštěstí nestalo a uživatel tak před sebou nemá zrcadlový povrch. Konektorová výbava je vzhledem ke konkurenci poměrně slušná, nabízí S-Video i FireWire. Zatímco u ostatních modelů nám vadí chybějící DVI výstup, zde jde o rozumný přístup k věci. Integrovaná grafika nedává mnoho šancí pracovat rozumně s programy, které by potřebovaly digitální výstup na externí monitor. V minulosti dosahovaly v testech na baterie notebooky prodávané firmou Umax poměrně tristních výsledků. V případě VisionBooku 6200NSX však můžeme konstatovat, že nás mile překvapil, ač dosáhl průměrného času. VisionBooku 6200NSX by mohl být rozumnou volbou pro studenty, kteří potřebují k práci výpočetní sílu dualcorových procesorů, a samozřejmě jako levná alternativa k prestižnějším značkám.

Cena vč. DPH: 38 068 Kč

Acer TravelMate 2423WXMi

S modelem 2423WXMi dodal Acer na trh přístroj, který představuje univerzální pracovní nástroj za velmi slušnou cenu. Nejde o ultrapřenosný model, ovšem jeho rozměry jsou více než přijatelné - vzhledem k tomu, že konkurence v podobném cenovém rozpětí je ve většině případů o dost větší i těžší. Notebook navíc nabídne slušný systémový výkon, který společně s téměř tříhodinovou výdrží na baterie řadí tento model mezi jasné kandidáty na mobilní přístroj za dobrou cenu. Je ideálním řešením jako levná alternativa k menším, byť samozřejmě lepším, ale také o mnoho dražším subnotebookům. Ideální řešení pro studenty, kteří již nekladou důraz na denní vysedání u her - mají málo času a jiné zájmy - a počítač používají "dospěláčtějším" způsobem. Zároveň představuje levné řešení tam, kde nepotřebujte vy či vaši zaměstnanci desktop, případně dokonce trávíte více času mimo kancelář - ostatně vždy jde propojit s LCD přes D-Sub. Nabídka portů a rozhraní vyhovuje 90 % uživatelů. Použitý 14" WSXGA displej patří v tomto segmentu k těm lepším. Narcističtí uživatelé budou muset oželet "úžasný" antireflexní skleněný derivát, který je dnes tolik v oblibě - v tomto notebooku prostě svůj odraz neuvidí. To v našem hodnocení ovšem znamená další plus pro designéry, kterým se i tak podařilo osadit model i z hlediska barevného podání a kontrastu na danou třídu dobrým displejem. Acer TravelMate 2423WXMi je dobře navržený a vyvážený model za skutečně přijatelnou cenu. Je někde na cestě mezi subnotebooky a plně vybavenými stroji. Aceru se podařilo toto kompromisní řešení uvést do života velmi zdařilým způsobem a pro jeho poměr cena/výkon v kompaktním balení jsme se rozhodli udělit tomuto modelu ocenění PC WORLD Top Produkt.

Cena vč. DPH: 22 599 Kč

Asus A6r

Levné univerzální řešení, to je Asus A6r. Dobře poskládaný notebook není stále samozřejmostí a Asusu se to v případě modelu A6r povedlo na výbornou. Žádná z komponent sice nepatří mezi špičku, nicméně ve výsledku uživatel dostává do ruky přístroj, na který se může spolehnout. Jak výkonově, tak i po stránce výdrže na baterii. I tento model se v našem testu výdrže na baterii přehoupl přes hranici tří hodin, což je výsledek velmi uspokojující. Při plném zatížení systému se tak čas využitelnosti bude pohybovat mezi 1,5-2 hodinami práce nebo sledování DVD filmu. Použitý displej si při zobrazování sice "pomáhá" glare vrstvou, naštěstí však nejde o nejlevnější typ, takže obraz lze považovat za uspokojivý. O barevné přesnosti si sice můžeme nechat zdát, ale LCD si překvapivě dobře poradí i s černošedou škálou. Pouze u krajních tónů displej při přechodu proužkuje. Menší výhrady máme ke klávesnici, jejíž zdvih je na nás příliš malý a při celodenním používání nemáme jistotu, že jsme klávesu dostatečně stiskli. Tedy ti z nás, kteří datlují nad 250 úhozů za minutu. Když už jsme u hledání chyb, otvory pro odvod tepla by si zasloužily jiné umístění - takto není tento model ideální pro práci s notebookem položeným na stehnech nebo kolenou. Teplota na těchto částech totiž díky odvodu tepla do spodní části dosáhne velice rychle nepříjemných hodnot. Při běžné práci na stole se problém neobjevuje, odvod vzduchu je dobře vyřešen, teplo se nekumuluje pod přístrojem a teplota celého systému se mnoho nezvyšuje ani při plném zatížení. Navíc je oproti nx6110 tišší. I když Asus A6r svým designem klame tělem a tváří se jako plně vybavený notebook, jeho specifikace jej jasně odkazuje do role levného kancelářského řešení nebo notebooku pro studenty.

Cena vč. DPH: 24 560 Kč

HP Compaq nx6110

V unifikovaném černém housingu HP dorazil samozřejmě i nx6110. Tento notebook z celé šestice levných modelů vypadá po designové stránce jako nejvíce určený pro firemní klientelu. To však nekoresponduje s osazenou pamětí 256 MB, což je na dnešní dobu naprosto nevyhovující hodnota. Swapující Wokna a někdy i prodlevy při přepínání mezi rozsáhlejšími dokumenty nejsou pro zvýšení produktivity práce úplně to pravé. Oproti tomu pochvalu zaslouží tento model za klávesnici, která se nám u notebooku jevila z celé šestice jako nejpovedenější. Především velikost kláves odpovídající těm na klasické klávesnici je při psaní velice příjemná. Displej u nx6110 je klasická patnáctka 4 : 3, se standardním XGA rozlišením (1 024 x 768 bodů), po obrazové stránce jde o průměrný displej. I zde, podobně jako u dualcorového HP, však displej vyznívá daleko méně podsvícený než u konkurence - i na nejvyšším nastaveni je o poznání tmavší než zbývající modely. O zobrazení se stará integrovaná Intel GMA 900, takže na dnešní poměry nelze žádné grafické hody očekávat, pro provoz kancelářských aplikací i méně náročných her však stále jde o více než dostatečné řešení. Ač je chlazení řešeno u tohoto modelu vcelku dobře, ve večerních a nočních hodinách nás přece jenom znervózňoval zvuk neustále běžícího větráčku při vyšším zatížení systému. Navíc se tento nešvar objevil i při přehrávání filmů z DVD. Pěkná je naopak jeho výdrž na baterie, i tento notebook se dostal přes hranici tří hodin, byť těsně - což je velice dobrý výsledek. V reálném provozu by tak baterie měla vydržet přehrání DVD filmu při plném podsvícení. Pokud hledáte levné řešení, v pěkném a rovněž i pevném balení pro každodenní práci, může být Compaq nx6110 přijatelným řešením - jenom musíte zvětšit paměť.

Cena vč. DPH: 24 966 Kč

Hal Silver

Prestigio Nobile 1520

Umax 1500WXC

Další trojice notebooků v našem přehledu levných přenosných počítačů je typickým příkladem situace na trhu, ovšem nejen na tom českém, jde o celosvětový jev. Vlastní design notebooků si drží přibližně 10-15 značek a ani v tomto případě ne ve všech kategoriích. Především v oblasti levných notebooků se tak stále více setkáváme i pod známými značkami s barebone stroji. Je to celkem pochopitelné. I když levné notebooky tvoří nezanedbatelnou část prodejů, investice do vlastního návrhu se prostě nevyplatí. A naprosto 100% nasazení barbone modelů pod domácími značkami je nejenom jasnou, ale také nutnou záležitostí. Pouze nákup těchto strojů umožňuje alespoň cenovou konkurenceschopnost lokálních značek. Mnohdy se totiž pod tímto šasi skrývá naprosto stejný systém, který nabízejí A-brandy v téže třídě. V segmentu levných notebooků to platí dvojnásob, a tak není výjimkou, že "značkové" stroje mají stejnou základní desku, pevný disk atd. jako ty lokální, ale pouze silnější značky si mohou zvolit i vlastní design. Lokálním firmičkám je ze strany OEM/ODM výrobců jako je Compal, Quanta, Mitac poskytnut pouze katalog šasi a jednotlivých komponent, ze kterých si vyberou, jak bude jejich model vypadat. Nebo jsou nabídnuty přímo barbone stroje - například i ze strany Asusu, Arimy.

V okamžiku, kdy jsme postupně vybalili Hal, Prestigio a Umax, jsme se už jenom modlili, aby byly osazeny alespoň rozdílnými procesory. Tyto značky totiž k doplnění portfolia sáhly po stejném modelu, jehož výrobcem je MTC, jmenovitě jde o Mitac MiNote 8050QD.

Největší slabinou těchto notebooků bývají displeje, a tak se na ně podíváme i zde. Tato trojice nabídne velice světlý displej, ovšem jeho kontrast není nejlepší. Přesvětlení dodává barevnému zobrazení šedý nádech - kontrast tedy není ideální. Jde o podobný jev, jaký bychom v noci označili jako světelné znečištění. Neznáte-li tento hvězdářský pojem, tak si představte posunutí gamma křivky na hodnoty 2,2-2,5 u tmavých scén ve hrách nebo sledování filmu. Pro práci s textem či surfování na internetu to není na překážku, problémy se projevují až u odstínů černé, kde především u rychlých scén dochází ke slití plochy. Jako u většiny těchto modelů, i zde se vyskytují problémy při zobrazení přesných přechodů u černobílé škály.

Od těchto modelů však neočekáváme nic jiného, než že nahradí běžné kancelářské PC, což se jim samozřejmě daří. Trojice USB portů je dostatečná, notebooky jsou vybaveny i Wi-Fi kartami či S-Video konektorem. Výkon poskytovaný všemi stroji je odpovídající, Výdrž na baterie sice nenadchne, ale dvě hodiny jsou na hranici únosnosti - více se od těchto modelů ani nedá očekávat. V souhrnu: za málo peněz o trochu více muziky.

Podrobnější informace o konfiguraci těchto modelů naleznete v tabulce. Pokud se rozhodnete pro tento notebook, pak si samozřejmě ověřte u jednotlivých prodejců cenu.

Hal Silver: Cena vč. DPH: 22 760 Kč

Prestigio Nobile 1520: Cena vč. DPH: 22 426 Kč

Umax 1500WXC: Cena vč. DPH: 23 788 Kč

Jak jsme testovali

Primární testovací aplikací byl tradičně benchmark Bapco SYSMark 2004SE, který rovnoměrně zatíží systém v oblasti tvorby internetového obsahu (Internet Content Creation), kam patří i zpracování videa, a v oblasti kancelářských aplikací (Office Productivity), jako je práce s textem, tabulkami apod. Jako měřítko jsou vybrány ty nejpoužívanější programy - Adobe After Effects 5.5, Adobe Photoshop 7.01, Adobe Premiere 6.5, Discreet 3ds max 5.1, Macromedia Dreamweaver MX, Macromedia Flash MX, Microsoft Windows Media Encoder 9 Series, Network Associates McAfee VirusScan 7.0, WinZip Computing WinZip 8.1, Adobe Acrobat 5.0.5, Microsoft Access 2002, Microsoft Excel 2002, Microsoft Internet Explorer 6, Microsoft Outlook 2002, Microsoft PowerPoint 2002, Microsoft Word 2002, Network Associates McAfee VirusScan 7.0 a ScanSoft Dragon Naturally Speaking 6 Preferred. Vzhledem k tomu, že dualcorové notebooky disponují výkonnějšími grafickými kartami, provedli jsme u těchto notebooku orientačně i testy pomocí syntetického benchmarku 3DMark06, určeného spíše hráčům. Hry však patří mezi nejnáročnější aplikace, a tak je jistě zajímavé se podívat, jaké schopnosti nové notebooky a karty nabídnou. Jde o dvojici rutin SM2.0 s HDR/SM3.0. První z nich testuje výkon grafického subsystému, využívajícího specifikace Pixel Shader Model 2.0, druhý test pak využívá nejmodernější renderovací metody pomocí technologií Pixel Shader Model 3.0 a HDR (High Dynamic Range). Druhý test vyžaduje plnou hardwarovou podporu na straně grafické karty, proto v našich testech nebylo možné získat výsledky ze všech testovaných modelů. Renderování Dynamic-Range (HDR) používá 16/32bitovou hloubku v plovoucí řádové čárce na jednu barvu (64/128bitovou v RGBA celkově), což zvyšuje celkový kontrast renderované scény (oproti standardnímu 8/32bitovému renderování, které však karta také plně ovládá). Je tak možné simulovat například efekt prudkého světla a různých bloom efektů, (vodní hladina, odlesky,kouř a mlha).

Výsledky špičkového Aceru TM8204WLMI v hodnotě 681/699 bodů odpovídají výkonu stolního počítače se středně výkonným procesorem a grafickou kartou ATI Radeon X1600XT. Ještě jednou bychom rádi zdůraznili, že jde pouze o dvě z rutin - zaměřené přímo na grafickou část - a výsledná čísla nelze reprezentovat jako celkové skóre v 3DMark06. Pro představení výkonu procesoru při práci s multimédii jsme zvolili rekompilaci DVD v programu DVDShrink - ten je volně dostupný a podporuje zpracování více vláken najednou. Opět pro srovnání, výsledek Thinkpadu T60p (8:58) je srovnatelný s výsledným časem desktopu s mikroprocesorem Intel Pentium D 840 Extreme Edition a stejnou velikostí operační paměti. Při testu výdrže na baterii jsme pro běh našich rutin, které simulují běžnou činnost při zpracování dokumentů a denní agendy včetně ukládání, přístupu na disk apod. (nejde tedy o vysoce náročné aplikace typu Photoshop), nastavili notebooky do co nejúspornějšího režimu a snížili jas displeje - ten se po dobu testu nezhasíná. Jde tedy o maximální výsledky s využitím všech "triků", které počítač uživateli umožní.

§§§§§


Digitální domácnost I

Petr Matuška

C06P0238

Je tomu skoro tři čtvrtě roku od doby, co česká pobočka společnosti Microsoft uvedla na náš trh operační systém Microsoft XP Media Center Edition v našem rodném jazyce, který zpřístupňuje využití všech multimediálních vymožeností současné doby.

Mezi ně patří zpracování televizního signálu, využití rádia, přehrávání DVD filmů, zobrazování fotografií a mnoho jiného. Pojďme se tedy podívat, co mohou zákazníkovi nabídnout dodavatelé hardwaru na českém trhu.

Zadání testu bylo poměrně volné, jedinou podmínkou účasti byla přítomnost operačního systému MS Windows XP Media Center Edition. Bylo tedy na každém výrobci, zda se rozhodne dodat sestavu optimalizovanou pro použití v obývacím pokoji, sestavu zaměřenou spíše na výkon (v tomto případě pak zejména na hry a zpracování videa), nebo zda zvolí kompromis a do počítačové skříně přímo vybízející pro použití v obýváku uloží výkonnější komponenty.

Ideální multimediální sestava

Ideální počítač, který by se líbil všem, neexistuje. Stejně jako každý z nás má jinou povahu, jinak by řešil různé situace, stejně tak každý preferuje jiné zaměření počítače, který chce používat. Pokud tíhnete k tichému počítači, nemůžete počítat s kdovíjakým výkonem. Opačně to platí samozřejmě také - pokud preferujete výkon, nezbude vám nic jiného, než se smířit s faktem, že počítač bude více či méně hlučný. Naším vysněným počítačem do obývacího pokoje je sestava, která nevydává hluk, svým výkonem postačuje na přehrávání videa, "netopí" a zejména nám nesvítí modrá LED dioda přímo do očí. Do tohoto konceptu zapadají procesory AMD, vybavené technologií Cool\n\Quiet a vyrobené 90nm výrobním procesem, a procesory Intel Pentium, vyrobené 65nm výrobní technologií. Zástupců prvně jmenované skupiny jsme se sice dočkali, zdaleka ne u všech však byla spořící technologie aktivována. Zástupci druhé jmenované skupiny zastoupeny v testu nebyly, protože nové revize procesorů Pentium 4 nebyly v době testu k dispozici a dvoujádrové Pentium D je zase příliš drahé. Pak je tu část uživatelů, jež by si ráda pořídila počítač, který by zvládal jak výše uvedené multimediální nároky, ale také se s ním dalo pracovat jako s běžnou PC sestavou a příležitostně si zahrát nějakou hru. Do této kategorie patří lépe vybavené sestavy, které si již troufnou na zpracování videa a několika fotografií najednou. Zde bychom doporučili zejména platformu Intel - kombinaci čipové sady Intel i945 a velmi levného dvoujádrového procesoru Pentium D 805, který zpřístupňuje rychlé zpracování více aplikací najednou a mnohdy překoná i o několik tisícikorun dražší jednojádrové modely. Poslední kategorií jsou výkonná PC, která jen tak mimochodem zvládají veškeré dostupné multimediální funkce. V našem testu naleznete zástupce všech tří kategorií, proto nebudeme zdržovat a povíme si, jak to celé dopadlo.

A vítězem se stává

Rozhodli jsme se ocenit jeden počítač jako nejlepší volbu pro umístění do obývacího pokoje, Vítězem se stal produkt Fujitsu Siemens Computers SCALEO E 630, který je až na vyšší teplotu ideálním společníkem pro multimediální domácnost - připojit zobrazovací zařízení lze pomocí klasických konektorů S-Video/Cinch, ale také pomocí konektoru SCART, čímž se značně usnadňuje instalace různých zařízení. Stejně tak má i konektory Cinch pro výstup do zesilovače pro 7.1 reproduktory, navíc přidává i stabilní provoz a vzhled, který rozhodně neurazí. Mezi multimediálními výkonnými počítači je výběr složitější, každý z nich má své pozitivní i negativní stránky, žádný z nich pak výrazně nepřevyšuje konkurenční stroje - další ocenění proto nebylo uděleno.

Acer Aspire E360

Prvním testovaným počítačem v našem srovnávacím testu je sestava Aspire E360, dodaná společností Acer. Jedná se o počítač postavený na platformě AMD a vybavený procesorem AMD Athlon 64 3500+, dvojicí operačních pamětí typu DDR s celkovou kapacitou 1 024 MB a pracující se základní deskou vybavenou čipovou sadou nVidia nForce410/GeForce6100. Pro uložení dat slouží pevný disk s kapacitou 320 GB, k zálohování je určena vypalovací mechanika DVD LG s podporou zápisu i na DVD-RAM. Multimédia jsou v této počítačové sestavě zastoupena integrovanou zvukovou kartou s možností připojit až osm reproduktorů, k dispozici je čtečka paměťových karet a hybridní televizní karta s možností zpracování jak analogového, tak digitálního signálu. Celá sestava je uložena v typicky "počítačové" skříni mikroATX s odsunovacím předním panelem, chránícím před poškozením čtečku paměťových karet a konektory USB a audio, vyvedené taktéž na tomto panelu. Na zadní straně počítače jsme nalezli kromě běžného vybavení také SP-DIF a optický konektor, VGA, DVI a S-Video konektor a také možnost použít vstupy do TV tuneru. Zpracování sestavy je na vysoké úrovni, kabely jsou přehledně a šetrně svázány tak, aby nebránily průchodu vzduchu. Systém chlazení byl dobře propracovaný, ke spokojenosti nám chyběl pouze zadní přídavný ventilátor, umístěný v úrovni CPU. Acer totiž již delší dobu používá propracovaný systém detekce teplot a podle toho upravuje otáčky ventilátorů na CPU a ve zdroji, což má za následek tichý chod PC. Příjemným zjištěním byl fakt, že byla aktivována a řádně nainstalována funkce Cool\n\Quiet. S prací počítače jsme byli spokojeni, v našich zatěžkávacích a dlouhodobých testech obstál na jedničku, neměl by tedy být problém s jeho dlouhodobým provozem jako multimediálního centra. Tato sestava se díky grafické kartě ATI Radeon X700 Pro posouvá směrem k nenáročným hráčům, kteří na ní spustí své oblíbené hry, i když ne v nejvyšších detailech. Z hlediska použití jako zdroje zábavy v obývacím pokoji je plně vyhovující, ovšem svým vzhledem a zejména hlukem vydávaným při dlouhodobém zatížení (zejména komprimace videa a jiné) se požitek z multimediální domácnosti vytrácí. Velkým plusem je i propracovaný systém obnovy systému.

Cena: 28 072 Kč

alza HomePC 3000i Win Media Center

Druhou počítačovou sestavou, o níž si nyní něco napíšeme, je model HomePC 3000i Win Media Center, vyrobený společností Alzasoft. Oproti prvnímu testovanému zařízení Acer Aspire E360 je tato počítačová sestava zaměřena zejména na multimediální použití, a to především díky svému vzhledu. Komponenty jsou umístěné v počítačové skříni ENLIGHT 7473 Media Center, jejíž přední maska je jakoby rozdělena na dvě části a má vyvolávat dojem, že se jedná o dvě na sebe položená zařízení. Důležitější než vzhled je samozřejmě to, co se skrývá uvnitř. Srdce sestavy tvořil procesor AMD Athlon 64 3200+, uložený na základní desce MSI K8NGM2-FID a doplněný dvojicí operačních pamětí Kingston Hyper DDR400 s celkovou kapacitou 1 024 MB. Vnitřní uspořádání komponent a celkové zpracování bylo dobré, kabely byly vedeny po stranách a svázány k sobě. O chlazení celého systému se starala dvojice ventilátorů umístěných na zadní straně skříně a ventilátor uvnitř zdroje. Na druhou stranu u procesoru AMD nebyla aktivována funkce Cool\n\Quiet, což se projevilo vyšší teplotou procesoru a rozhodně to nepomohlo grafické kartě osazené pouze pasivním chlazením, umístěné jen několik centimetrů od patice s CPU. I přes tuto drobnou nepříjemnost byla však sestava relativně tichá, což je jeden ze základních předpokladů multimediálního PC.

Jaký dojem v nás sestava zanechala? Z výkonnostního hlediska jí nescházelo nic podstatného - komponenty byly navrženy optimálně s přihlédnutím na aktuální multimediální potřeby, příjemná je pak velikost pevného disku a operační paměti, která je více než dostatečná. Uživatel si bude moci zahrát aktuální hry (sice v menším rozlišení, ale bude to možné) a i rychlost zpracování multimédií (typicky komprimace videa) je dostatečná. Bohužel stabilita systému nebyla ideální a počítač nevydržel redakční zátěžové testy. Z hlediska umístění v obývacím pokoji a práce s OS Windows XP Media Center Editon vážnější připomínky nemáme, počítač zvládne příjem digitálního i analogového pozemního vysílání, dokáže dostat pomocí výstupu S-Video obrazový signál do televize a k dispozici jsou konektory USB i FireWire IEEE1932a v dostatečném množství. Nepříjemná je přítomnost pouze tří audio konektorů pro připojení audio systému 5.1, chybějící digitální či optický výstup, absence obnovy systému a fakt, že v prodejní ceně není zahrnuta klávesnice a myš.

Cena: 30 737 Kč

Barebone W DualMedia

Pokud si říkáte, že tento počítač jste přece již viděli a informace o něm četli, máte pravdu jen částečně. Počítačová sestava dodaná společností T.S.Bohemia s názvem Barebone W DualMedia je pouze usazena ve zcela shodné case jako předchozí PC. Jenže tím podobnost těchto dvou multimediálních sestav končí - Barbone W DualMedia je založen na platformě Intel, dokonce jako jediný v testu je osazen dvoujádrovým procesorem (Intel Pentium

D 805), který se - jak se dozvíte dále - výborně hodí právě pro takovéto multimediálně zaměřeného počítače. Dvoujádrové CPU doplňuje dvojice operačních pamětí s celkovou kapacitou 512 MB, 250GB pevný disk, vypalovací mechanika LG, čtečka paměťových karet a sada ovládacích zařízení od Microsoftu. Televizní tuner jsme záměrně vynechali, protože stojí za podrobnější zmínku jedná se o model Hauppauge WinTV-PVR-500 MCE, který je schopen zpracovávat nezávisle dva televizní signály, tudíž umožňuje uživateli sledovat jeden program a nahrávat jiný. Výbavu doplňují klasické porty na přední straně - audio, USB a FireWire IEEE1392a, na zadní pak 7.1kanálový výstup z integrované HD Audio zvukové karty. Kvalita zpracování a instalace je téměř shodná s předchozí počítačovou sestavou, liší se pouze tím, že zde je více kabelů, které tak opticky zmenšují prostor uvnitř skříně. Kdybychom měli počítač hodnotit již v této chvíli, museli bychom konstatovat, že se jedná o velmi dobrou a vhodně navrženou sestavu, která má za úkol zajistit uživateli bezproblémový přístup k multimédiím. Jádrem sestavy je totiž základní deska Gigabyte s čipovou sadou i945G a tato kombinace má na svědomí bezproblémový a stabilní chod. Na nedostatek výkonu si uživatel při běžné práci také stěžovat nebude, ovšem na hraní her je tento počítač více méně nevhodný. Pokud čekáte na naše ALE, zde je: problémem této sestavy (a obecně všech počítačů postavených na platformě Intel) je teplo produkované procesorem Intel. Sami jsme se přesvědčili, že i když nebyl spořící režim AMD u minulé sestavy aktivovaný, skříň a vnitřní komponenty byly mnohem méně zahřáté než u této sestavy. Jen pro představu - pevný disk vykazoval v systému po dvou desítkách minut náročné práce velmi vysokou hodnotu 77 stupňů Celsia. Škoda jen, že tato skříň neumožňuje vložení ventilátoru před pevný disk.

Cena: 26 466 Kč

FOX CULT X MC nF4 AMD64 3000+

FOX CULT X MC nF4 AMD64 3000+ - tímto dlouhým názvem je pojmenovaná multimediální sestava dodaná společností FOX Computers. Asi by mnohé překvapilo, kdyby se v jejích útrobách ukrývalo cokoliv jiného než platforma AMD, ztělesněná konkrétně procesorem AMD Athlon 3000+ a základní deskou MSI RS482M4-IL s čipovou sadou ATI Xpress 200. Paměť je zastoupena 1GB paměťovým modulem Corsair a 250GB pevným diskem Western Digital. Sestava je umístěna v líbivé počítačové skříni CoolerMaster CM Media 250 ve stříbrném provedení, s informačním panelem na přední straně sestavy. Panel je také to jediné, co uživatel uvidí, pokud neodklopí kryty, pod nimiž jsou všechny potřebné konektory (USB 2.0, audio vstup a výstup, FireWire IEEE1392a, disketová mechanika kombinovaná s čtečkou paměťových karet a vypalovací mechanika NEC ND-4570). Zadní strana sestavy nabízí běžnou sestavu konektorů, integrovaná zvuková karta má pouze 5.1kanálový výstup, chybí optický a digitální výstup. Pro příjem televizního signálu je k dispozici hybridní TV tuner společnosti Pinnacle, schopný zpracovat jak analogový, tak digitální televizní signál. V nainstalovaném systému jsme nalezli řadu zajímavých aplikací, nicméně chyběl antivirový program a aktivní firewall (zmiňujeme se o tom proto, protože tyto dvě věci byly ze sledování systému vyřazeny a uživatel tak není informován, že není chráněn před nebezpečím z internetu). Sestava je připravena s velkou pečlivostí, k dispozici jsou i dva přídavné ventilátory pro odvod teplého vzduchu z počítačové skříně. Jako jeden z mála měl tento model aktivovánu funkci Cool\n\Quiet, avšak ani ta mu nepomohla od přehřívání pevného disku, který měl ve špičce až 65 stupňů Celsia. Vše včetně pasivního chlazení grafické karty bylo podřízené tichému chodu sestavy a toho se podařilo dosáhnout. A jak se nám celkově s touto sestavou pracovalo? Maximálnímu multimediálnímu využití schází kvalitnější zvuková karta, z hlediska výkonu je na škodu použití patice 754, která neumožňuje dvoukanálový přístup do paměti a brzdí tak relativně výkonnou grafickou kartu GeForce 7600GS. Nicméně pro běžné použití počítače, veškerá multimédia a méně náročné hry se tato sestava hodí velmi dobře. A nakonec zmínka o stabilitě sestava prošla všemi testy bez problémů, ovšem počítač měl drobné problémy s externími USB zařízeními, a to v důsledku vlastností čipové sady.

Cena: 32 990 Kč


Digitální domácnost II

HAL3000 Phantom MCE

V našem testu nechybí ani společnost 100MEGA Distribution se svým modelem multimediálního počítače HAL3000 Phantom MCE. Tato sestava je koncipovaná primárně pro vysoký výkon jak v početních, tak grafických aplikacích, nicméně je vybavena více než dostatečně pro současné i budoucí potřeby multimediálního centra domácnosti. Základ celé sestavy tvoří základní deska Asus A8N-SLI Premium, doplněná o procesor AMD Athlon 64 3500+ a 2 048 MB operační paměti. Tyto velmi nadějné parametry podtrhuje i použití grafické karty Sapphire Radeon X800 GTO Ultimate a hlavně nastavení frekvence procesoru na vyšší než nominální frekvenci - pracoval při zatížení na 2 376 MHz místo standardních 2 200 MHz. Příjemně jsme byli potěšeni aktivovaným režimem Cool\n\Quiet, snižujícím výkon a teplotu procesoru. Multimediální část počítače byla kromě nutného operačního systému zastoupena také přídavnou zvukovou kartou Creative Sound Blaster X-Fi, což je v současné době jedna z nejlepších zvukových karet, které si lze pro běžné použití pořídit, dále pak vypalovací mechanikou LG GSA-4166B a dvojicí TV tunerů značky Hauppauge WinTV PVR150. Použití těchto tunerů se přímo nabízí - pomocí jednoho bude moci uživatel sledovat živé vysílání, pomocí druhého bude moci ukládat zvolený program na pevný disk. Jen škoda, že televizní tunery nepodporují příjem digitálního DVB-T vysílání. Pokud bychom chtěli hodnotit zpracování počítačové sestavy, veškeré kabely a konektory byly vzorně svázané tak, aby zabraly dohromady co nejméně místa a nebránili tak průchodu vzduchu. Chlazení počítačové skříně však již tak dokonalé nebylo - na přední straně sice byl umístěný ventilátor vhánějící do case čerstvý vzduch, na zadní straně ale chyběly přídavné ventilátory, které by pomáhaly napájecímu zdroji Akasa odvádět přebytečné teplo pryč ze skříně. Tento fakt se nepříjemně projevil zejména na teplotě pevného disku a ostatních vnitřních komponent. Počítač byl vybaven odhlučňovaní vrstvou. Práce s takto vybaveným počítačem byla velice svižná, jednalo se o jednu z nejvýkonnějších sestav našeho testu. Hodí se spíše jako herní počítač, ani u televizoru v obývacím pokoji však ostudu neudělá. Problémem však byla teplota a následně stabilita sestavy, protože tento počítač dlouhodobý zatěžkávací test nevydržel.

Cena: 47 590 Kč

LOSAN Media Center

Zajímavým počinem zejména pro spořivého uživatele může být multimediální PC, dodané společností LOSAN, s prostým názvem Media Center. Jedná se o cíleně navržený počítač s upřednostněním funkčnosti před vysokým výkonem. Při práci s multimédii jsme byli vesměs spokojeni, k prodlením docházelo nepatrně, a tak práce s operačním systémem Windows XP Media Center Edition probíhala bezproblémově. I pro běžnou kancelářskou práci se tento počítač hodí velmi dobře. Nicméně někde se nižší cena projevit musela, a projevila se například ve zpracování multimediálních souborů (komprimace videa a audia, práce s více programy najednou, více rozpracovaných fotografií najednou atp.), kdy přestal stačit jak výkon procesoru AMD Sempron 2600+, tak operační paměť, osazená 512 MB typu DDR400. Zajímavě byla zvolena i počítačová skříň, do níž byly všechny komponenty uloženy. Jednalo se o model X-Qpack-BL/420 společnosti Aspire, se kterým jsme se měli možnost setkat v testu počítačových skříní. Case má zepředu tvar čtverce s černě vyplněným středem a tmavě modrým okrajem. Boční a horní strany skříně jsou průhledné, z plexiskla, díky němuž je možné sledovat vnitřek počítače. S tím bohužel souvisí fakt, že výrobce z nám neznámého důvodu osadil zadní ventilátor modelem se sytě modrým LED podsvícením, které je skrz plexisklo vidět. Toto nám vadilo zejména při umístění počítače do obývacího pokoje, kdy nepřirozeně zářil a rušil tím dojem z projekce. Dojem však rušilo i jemné bzučení celé sestavy, které bylo dobře slyšitelné zejména při tišších scénách přehrávaného filmu. Výbavu doplňuje čtečka paměťových karet kombinovaná s FDD mechanikou, vypalovací mechanika LG a pevný disk o kapacitě pouhých 120 GB. Vzhledem k ceně sestavy nebyla osazena externí grafická karta, a tak nezbývá než použít integrovanou ATI Radeon, ovšem bez DVI výstupu. Zpracování celé sestavy se nám líbilo, plusem je jednoznačně automatická regulace otáček přídavných ventilátorů a kabely vzorně svázané k sobě. Tuto sestavu bychom doporučili uživatelům, kteří chtějí počítač využít pouze k přehrávání multimédií a pro pracovní účely v kancelářských aplikacích Office, maximálně ještě pro

Cena: 21 990 Kč

Lynx eXpress MS MediaCE MT

Do srovnávacího testu se nám podařilo získat i zcela novou multimediální sestavu společnosti Levi, pojmenovanou jako Lynx eXpress MS MediaCE MT. Za tímto dlouhým názvem se skrývá sestava primárně určená do obývacích pokojů a k připojení k zobrazovací jednotce (TV, LCD/plazmě nebo projektoru). Ve snaze co nejvíce ztišit počítač se výrobce rozhodl k velmi netradičnímu kroku, a to k osazení procesoru určeného pro mobilní platformu AMD. V základní desce MSI RS482M-IL, pracující s čipovou sadou ATI Xpress 200, byl tak osazen procesor AMD Turion 64 MT-34. Myšlenka je z pohledu výrobce téměř dokonalá - procesor s velmi nízkým tepelným vyzařováním, dostatečným výkonem pro většinu běžných aplikací a tím pádem maximální možné odhlučnění sestavy. Jenže během používání sestavy jsme v této koncepci nalezli několik vad na kráse. První z nich je velmi nízký výkon, podpořený pouze 512 MB paměti, znatelný zejména při současné práci s dvěma či více programy. Druhá vada, podle nás velmi závažná, je nadměrně vysoká teplota pevného disku a jeho okolí. Chlazení veškerých komponent je totiž svěřeno pouze jednomu ventilátoru, umístěnému ve zdroji. Příkladem pak je teplota pevného disku, která po dvou hodinách práce dosáhla 80 stupňů Celsia. Vysoká teplota se bohužel projevila i na nestabilitě sestavy při dlouhodobém zatížení. Kromě těchto problémů bylo však požívání MCE systému velice příjemné, počítač byl tichý, k dispozici byla i podrobná uživatelská příručka. Z hlediska výbavy na tom Lynx nebyl vůbec špatně, na přední straně nalezne uživatel dva USB 2.0 porty, FireWire IEEE1392a a audio konektory. Na zadní straně pak jsou standardní konektory - analogové Audio 7.1, VGA, DVI a S-Video a vstupy pro TV tuner. Ten umí zpracovat signál jak z analogového, tak z digitálního pozemního vysílání. Pro uložení multimediálních aplikací, programů a dat slouží 160GB pevný disk, pro zálohu dat je k dispozici vypalovací mechanika Asus DRW-1608PS2. Síla této počítačové sestavy je jednoznačně ve skladném a relativně líbivém provedení a nízké hlučnosti, naopak výtku bychom mířili k nedostatečnému chlazení a také k chybějícímu systému snadné obnovy systému v případě havárie.

Cena: 33 195 Kč

Mironet 6011

Počítačová sestava Mironet 6011, dodaná stejnojmennou společností, je jedním ze zástupců klasického konceptu - obohatit normální vybavení počítačové skříně o několik multimediálních prvků a nainstalovat Windows XP MCE. Počítač je celý laděný do černé barvy, pouze na okrajích je průhledný plast pro efekt doplněný lesklými úchyty po obvodu. Přední strana skýtá dostatek prostoru pro veškeré možné příslušenství, které by si multimediální počítač zasloužil. Nalezli jsme zde vypalovací mechaniku LG s podporou všech DVD formátů včetně DVD-RAM, čtečku multimediálních karet mnoha formátů, dva konektory audio, USB 2.0, jeden FireWire IEEE1392a a multifunkční displej, zobrazující nejdůležitější informace o teplotě a otáčkách ventilátorů. Zadní strana počítače ukrývá standardní sestavu konektorů, náročného uživatele potěší optický a digitální výstup zvukové karty. Multimediální část PC tvoří televizní tuner Aver TV Hybrid + FM, schopný přijímat a zpracovávat obraz jak z analogového, tak z digitálního pozemního vysílání. K sestavě se dodává originální bezdrátová klávesnice Microsoft a dálkový ovladač (ten je přítomen v různých podobách u všech testovaných sestav), jako polohovací zařízení byla vybrána myš Logitech MX1000. Počítač je postaven na platformě AMD - procesor Athlon 64 3500+, základní deska MSI s čipovou sadou nForce4, 512 MB operační paměti a 250GB pevný disk. Zpracováním a umístěním kabelů jsme byli ovšem zklamáni - kabely sice byly svázané k sobě, přesto ale tvořily poměrně velký chuchvalec, který se táhl skrz celou počítačovou skříň. O chlazení systému se dělily dva aktivní chladiče - Zalman na procesoru a jeden ventilátor 120 x 120 mm na zadní straně skříně, nicméně při návrhu počítačové sestavy bylo zcela opomenuto chlazení pevného disku, jehož teplota se paradoxně v klidové fázi běhu počítače vyšplhala až k 68 stupňům Celsia. Pokud byl však počítač v permanenci, systém chlazení dovedl teplo ze skříně odvést a teplota disku klesla "pouze na" 60 stupňů Celsia. Díky silnějšímu procesoru a osazené grafické kartě s GPU nVidia GeForce 6600GT je tato sestava vhodná především tam, kde se využije jak pro práci (Office, e-mail, ale i zpracování videa a fotografií), zároveň však poslouží velmi dobře jako multimediální centrum. Škoda jen nedořešeného systému chlazení.

Cena: 37 669 Kč

SCLAEO E 630

Jednou z počítačových sestav navržených zcela speciálně pro použití v centru digitální domácnosti je model společnosti Fujitsu Siemens Computers s názvem SCALEO E 630. Tedy pokud se tomuto zařízení dá ještě říkat počítač. SCALEO E 630 je umístěn v chasi širokém 42 cm a vysokém 8 cm, nápadně připomínající "přerostlý" videorekordér. Na pravé straně je spouštěcí tlačítko, uprostřed pak informační displej a na levé straně optická mechanika, skrytá za odklápěcím panelem. Po otevření celé spodní části panelu se objeví skryté konektory pro audio, USB a jeden FireWire, čtečka paměťových karet a audio-video vstupy (S-Video, Cinch). Zadní část nadchne jak úplné laiky v oblasti počítačů, tak i uživatele pokročilé, protože na ně čekají veškeré potřebné konektory, které si mohou přát - začněme zdířkami pro video: VGA, DVI-I, S-Video a 2x SCART, pro audio jsou připraveny analogové výstupy pro 7.1 sestavu a digitální ve formě SP-DIF a optického výstupu. Sestavu konektorů pak doplňuje televizní tuner, tentokrát však vstupní. Nechybí ani velký FireWire IEEE 1392a. Počítač je postaven na platformě Intel, vybavený procesorem Intel Pentium 4 630, 1 GB operační paměti, 250GB pevným diskem, integrovanou grafickou kartou obsaženou v čipové sadě Intel i915G s rozšiřujícím modulem a s již zmiňovaným DVI a S-Video výstupem, DVD vypalovací mechanikou NEC ND-4551 a televizním tunerem s podporou příjmu jak analogového, tak digitálního pozemního signálu. Výbavu sestavy dále tvoří bezdrátová klávesnice s integrovaným trackpointem zastupujícím myš, která není v klasické podobě součástí dodávky. Softwarová výbava je taktéž výborná, neboť na dodaných CD nalezne uživatel Nero 6, WinDVD 5, sadu kancelářského vybavení MS Works 8 CZ, systém zabezpečení počítače Norton Internet Security 2005 a samotný operační systém MS Windows XP MCE. Z hlediska pracovního počítače se jedná o velmi dobře navrženou sestavu, umožňující jakoukoliv běžnou práci - velká operační i úložná paměť, dostatečně rychlý procesor, nicméně na hraní her je tato konfigurace nevhodná. Z hlediska multimediálního zařízení však od nás dostává velmi vysoké hodnocení, protože splňuje vše, co si může uživatel přát. Práce se sestavou byla svižná a bezproblémová, systém byl stabilní a nebýt vyšší teploty procesoru a díky tomu vyšších otáček ventilátoru při zatížení, byla by právě toto ideální domácí multimediální sestava.

Cena: 36 587 Kč

SUMA Silver MCE

Papírově nejvýkonnější sestavu do testu dodala společnost SUMA pod označením SUMA Silver MCE. Nemůžeme tedy začít ničím jiným než popisem, co se do počítačové skříně určené do obývacího pokoje k televizoru vešlo. Základem je motherboard Intel vybavený čipovou sadou Intel i945P, v něm osazený procesor Pentium 4 650, doplněný dvojicí operačních pamětí DDR2 512 MB, zapojených v dvoukanálovém režimu. Úložiště dat je tvořeno dvojicí pevných disků Seagate s kapacitou 250 GB, spojených do raidového pole RAID 0 (celkem tedy k použití necelých 500 GB). Takto výkonnou sestavu doplňuje vhodně zvolená grafická karta Asus s čipem GeForce 7800GT a 256 MB paměti GDDR3. Nijak však nezaostává ani další vybavení počítače v čele s televizní kartou Leadtek Winfast DTV2000 Hybrid, díky níž je možné zpracovávat analogový i digitální televizní signál, a přídavnou Wi-Fi kartou Asus, pracující s bezdrátovou technologií IEEE 802.11 b/g. Pokud bychom brali v úvahu vzhled PC, nejraději bychom ho umístili do obývacího pokoje, kam by jistě zapadl díky stříbrné masce počítačové skříně. A pokud by měla tato počítačová sestava na starost pouze přehrávání multimédií (rozuměj prohlížení fotografií, přehrávání TV, DVD a jiných formátů obrazu, poslech rádia a jiné), byl by to více než dobrý společník. Pokud byste si však chtěli v tomto obývacím pokoji pustit při běžné práci navíc například oblíbenou aktuální hru nebo se pokusit sestříhat video z dovolené, proměnil by se váš obývák - a teď opravdu nepřeháníme - v přistávací plochu pro vrtulník! Chlazení takto vybaveného počítače bohužel nestíhá, a proto se při jakékoliv náročnější práci rozezní chladič CPU tak hlasitě, že to jistě nepřeslechnete. Důvodem je použití originálního boxovaného chladiče, což je velká škoda, protože jinak je skříň osazená třemi přídavnými ventilátory (i ostatní komponenty) chlazena velmi dobře. Zpracování a instalace počítače byla v pořádku, nicméně kabelů i přes jejich svázání a uchycení bylo vidět mnoho. Asi největší zklamání jsme zaznamenali při reálných testech, ve kterých takto vybavená sestava nevykazovala výsledky, jakých by měla podle svých parametrů dosáhnout. Na druhou stranu jsme byli potěšeni výběrem kvalitních komponent, počínaje základní deskou a konče dostatečně výkonným zdrojem Fortron - sestava byla naprosto stabilní a její běh bezproblémový.

Cena: 44 990 Kč

§§§§§


Téměř pro všechny smysly

Petr Prošek

C06P0242

Tentokrát jsme v rámci krátkých testů prověřili firmu Logitech a otestovali některé lákavé kousky z její nabídky. Šestice vybraných produktů je poměrně pestrá, od webové kamery přes laserovou bezdrátovou myš až po reproduktory pro notebooky. Otázkou však zůstává, zda skutečně přináší to, co slibují v tiskových zprávách.

Usmějte se, vyletí ptáček!

1,3megapixelová webová kamera od Logitechu

Jestliže často komunikujete přes internet, jistě vám přijde vhod webová kamera Logitech QuickCam Fusion s mnoha různými funkcemi. K počítači jí připojíte přes rozhraní USB a podle pokynů přiloženého instalačního programu jednoduše nainstalujete. Vzhledem k tomu, že webkamera se umísťuje na horní okraj monitoru, mohl být kabel pro připojení alespoň o polovinu delší. Na první pohled se zdá, že 190 cm musí stačit každému, ale pokud nemáte skříň s PC umístěnou přímo nad nebo pod stolem, může vám zapojení kamery způsobit nemalé problémy. Díky nastavitelnému držáku je možné kameru o rozměrech 10 x 4 x 4 cm umístit na LCD panely i CRT monitory. Tělo lze naklápět nahoru a dolů a ručně tak upravit záběr objektivu, umístěného těsně nad okrajem monitoru. Obrazem můžete natáčet do všech směrů, přibližovat a oddalovat ho lze rovněž softwarově, třeba přímo při videorozhovoru. Této obtěžující manuální práce se však jednoduše zbavíte aktivací funkcí Face Tracking nebo Multiple Face Tracking, kdy webkamera sama sleduje pohyby jednoho či více uživatelů a přizpůsobuje jim nastavení obrazu.

Logitech QuickCam Fusion dokáže zachycovat snímky s rozlišením až 1,3 megapixelů (160 x x 120, 320 x 240, 640 x 480, 1,3 Mpx) bez softwarového rozšíření a až 4 megapixely s jeho využitím (2, 3, 4 Mpx). Dále využívá technologii RightLight, jež celkově zlepšuje kvalitu obrazu. Chcete-li dosáhnout nejkvalitnějšího záznamu, měli byste monitor a kameru umístit tak, aby za ní bylo ostré světlo. Málokdo je však ochotný kvůli webkameře přebudovat pokoj či kancelář. My jsme kameru testovali s ostrým zdrojem světla po pravé straně, kamera si i s takovými drsnými podmínkami poradila. Při komunikaci vám rovněž pomůže technologie RightSound, která eliminuje zpětnou vazbu. Není tedy nutné používat sluchátka a videorozhovorů se může účastnit třeba celá rodina. Mikrofon je umístěn vedle objektivu, který je možné pro zachování soukromí přikrýt integrovaným krytem.

Opomenout nesmíme ani softwarové vybavení kamery Logitech QuickCam Fusion, díky němuž můžete jednoduše pořizovat fotografie ve zmiňovaných rozlišeních anebo natáčet video v rozlišeních 160 x 120, 320 x 240 a 640 x 480 pixelů. Využití mnoha internetových komunikačních programů (např. MSN Messenger, Yahoo! Messenger a ICQ) pro videorozhovory je samozřejmostí, stejně jako posílání video e-mailů. Zejména děti pak ocení speciální videoefekty, které jejich tvář ozdobí brýlemi, knírkem či královskou korunou nebo je přemění na mimozemšťana, žraloka a další postavy, jež poměrně věrně kopírují pohyb hlavy a grimasy. Docela široká nabídka, nemyslíte?

Pod útokem dvojitého laseru

Malá myška pro notebooky

Laserová bezdrátová myš Logitech V400 Laser Cordless je svojí velikostí a funkcemi určena převážně pro uživatele notebooků, ale jestli nedáte dopustit na myšky malých velikostí, můžete ji bez problémů využít i k obsluze klasického osobního počítače. Pokud jste zvyklí na kousky větších rozměrů (jako např. Logitech Cordless Click! Plus), chvíli potrvá, než vám padne do ruky. V zadní části těla myši je ukrytý USB mikropřijímač, který se s přístrojem spojí ihned po zasunutí do počítače a časté zapojování a vypojování je tudíž velmi pohodlné. Při práci v terénu se uživatelé notebooků mohou setkat s různými překážkami a rušením, a tak digitální bezdrátová technologie 2,4 GHz Digital Cordless přijde vhod.

Dalším důležitým prvkem je dvojitý laser, umožňující sledování pohybu myši na všech možných površích. Tato technologie nesnímá obrázky povrchu, ale měří změny v kmitočtu odraženého světla během toho, jak se senzor pohybuje různou rychlostí a v různých směrech. Myš jsme testovali na parketách, linoleu, koberci nebo dokonce na prázdném pytlíku od bonbónů, všude prospěla na jedničku. Nepřekousla ovšem speciální podložku naplněnou vodou, s níž si například již jednou zmiňovaná myš od Logitechu rozumí. Problémy nám rovněž dělalo využití posuvného kolečka jako třetího tlačítka nejspíše kvůli jeho malé velikosti. Kolečko je dále možné naklápět do stran a vedle levého tlačítka myši jsou nad sebou umístěna další univerzální tlačítka pro pohyb dopředu a zpět.

Myš je k dostání ve dvou barevných variantách: stříbrná s šedými a oranžovými prvky nebo šedá s černými místy pro uchopení. Strany jsou pogumované a napomáhají tak lepšímu uchopení. K napájení je zapotřebí jedna tužková baterie (AA), v zadní části najdete indikátor stavu baterie. Po dobu čtrnáctidenního téměř nepřetržitého testování se nám ji nepodařilo udolat, nejspíše i proto, že USB mikropřijímač lze jednoduše zasunout zpět do těla myši a ta se pak automaticky vypne. Logitech V400 Laser Cordless je lákadlem pro majitele notebooků, kteří shánějí kompaktní myš, jejíž funkce využijí i v extrémních podmínkách. Pro práci v kanceláři bychom však použili větší variantu.

Rozehrajte celý byt!

Bezdrátový vysílač pro vaše miláčky

Pokud vám k iPodu či MP3 přehrávači nestačí sluchátka nebo klasické reproduktory, nezoufejte. Společnost Logitech nabízí bezdrátový systém, který připojíte k obyčejnému domácímu přehrávači, receiveru nebo multimediálnímu reproduktorovému systému a okusíte kvalitní hudební produkci (závisí samozřejmě na vaší zvukové soustavě). Zařízení jsme testovali s receiverem od Sony a 5.1 soustavou od Creative. Logitech Wireless Music System for iPod/MP3 tvoří bezdrátový vysílač pro přehrávač iPod či MP3, přijímač hudby, dva napájecí adaptéry a spojovací RCA kabel. Samotná instalace není vůbec složitá: do přehrávače zapojíte vysílač s posuvným vstupním konektorem a reprosoustavu nebo domácí přehrávač propojíte pomocí RCA kabelu (součástí balení je i redukce) s přijímačem. Problém v našem případě nastal až ve chvíli, kdy se měly oba přístroje digitálně spojit. Pomohl až reset a tři pokusy o spárování podle návodu na odstraňování problémů v manuálu.

Zvukový systém se v případě úspěšného spojení začne chovat jako všechny reproduktory či sluchátka. Hlasitost ovládáte přímo na přehrávači, což platí i v případě ostatních funkcí, jako vybírání skladeb atp. Kromě toho k tomuto účelu můžete použít zapojený přijímač, jenž disponuje třemi tlačítky pro ovládání hlasitosti (zesílení, ztlumení a mute) a čtyřmi pro práci se skladbami (pause/play, stop, next track, previous track). V našem případě ale reagoval pouze při propojení se zmiňovanou soustavou od Creative, což není zrovna uspokojivý výsledek. Dalším kamenem úrazu je časté přerušování signálu při přenosu z jedné místnosti do druhé. Výrobce slibuje dosah až 10 metrů, přičemž digitální formát přenosu s frekvencí 2,4 GHz nepřeruší ani zdi. Co je ale platné možné propojení vysílače až s deseti přijímači hudby v domě, když v osmi případech bude zvuk vypadávat? Logitech se tentokrát nepředvedl ani s manuálem, v jehož českém překladu objevíte několik zásadních nesrovnalostí.

Zakoupení Logitech Wireless Music System for iPod/MP3 tedy připadá v úvahu pouze ve chvíli, kdy jej plánujete používat jen v rámci jedné místnosti. V ostatních případech vám nikdo kvalitní přenos signálu nezaručí.

Stylový zvukový systém

Kompaktnost, kvalita a styl v jednom balení

Uživatele, kteří jsou stále na cestách a hledají kvalitní a zároveň kompaktní zvukovou soustavu pro svůj MP3 přehrávač, přenosný CD i DVD přehrávač nebo iPod, potěší Logitech systémem mm28. Stříbrošedým provedením na první pohled připomíná luxusní umělohmotné pouzdro na soupravu drobného nářadí. Zdání ale klame! Průhledný umělohmotný kryt, který za normálních okolností chrání oválný reproduktor, při odklopení poslouží jako stojánek. Na vrchu je umístěno tlačítko pro zapínání a vypínání přístroje. Logitech mm28 je díky své velikosti (29 x 11 x 3 cm) i malé hmotnosti lehce přenosný a můžete jej bez problémů zabalit do kufru na dalekou cestu do teplých krajin. Napájení probíhá pomocí přiloženého adaptéru přímo ze sítě nebo čtyř tužkových baterií velikosti AA, jež podle výrobce vydrží až 45 hodin hudby (nám se do věčných lovišť odebraly o pár hodin dříve).

Zapojení Logitech mm28 je primitivní a bez potíží jej zvládne každý. Zvuková produkce pochopitelně není tak špičková jako v případě kvalitního 5.1 či 7.1 systému, ale dokonale plní svůj účel. Hudbu přehrává bez jakéhokoliv šumu a se slušnými výškami i basy. Rovněž mluvené slovo je zřetelné a nic jej neruší. Problémy nastaly až ve chvíli, kdy jsme se ze systému snažili dostat maximum. V tu chvíli nepomohla ani jinak skvěle fungující stereo technologie NXT flat-panel a hudební skladby byly rušeny nepříjemným praskáním. Pokud však zvolíte rozumnou hlasitost a nebudete chtít roztančit celou halu pomocí jednoho speakeru, budete spokojeni.

Jedinou vadou na kráse, kterou jsme mm28 neodpustili, je absence ovládání hlasitosti přímo na reproduktoru. Ztišit nebo zesílit zvuk můžete pouze přímo v MP3 přehrávači nebo v jiných zapojených přístrojích. Rovněž jsme se nesmířili s častým vypínáním během přehrávání, což však považujeme za vadu testovaného vzorku, kterou by vyřešila reklamace. Příště si tak na dovolenou místo sluchátek můžete přibalit Logitech mm28 - litovat nebudete.

Stereofonní soustava pro notebooky

USB reproduktory v ochranném pouzdře

Převážně pro majitele notebooků jsou určeny reproduktory Logitech V20 Notebook Speakers. Stereofonní soustava v černostříbrném provedení je uložena v černém cestovním pouzdře a je tedy ideální pro přenášení. Oba reproduktory jsou vybaveny skládacím stojánkem a lze je rozestavit klasicky na stůl vedle počítače, i když hrají i přímo z pouzdra. Největším plusem je napájení přes USB. Problémy se sháněním baterií, nabíjením nebo zapojováním do sítě můžete hodit za hlavu. Logitech V20 Notebook Speakers využijete kdekoliv a kdykoliv, oceníte je hlavně na cestách.

Reproduktory jsou vybaveny dvoupalcovými drivery s vysokým zdvihem a třípalcovými tlakovými drivery a nabídnou příjemný poslech, při kterém vyniknou basy i výšky. Uvážíme-li, že přísun energie z USB portu je omezený, je kvalita více než uspokojující. Problémy nastávají až při vysoké hlasitosti, kdy dochází ke zkreslení zvuku, o čemž vás informuje i zhasnutý modrý indikátor na jednom z reproduktorů. V tu chvíli je třeba reproduktory ztišit a snížit tak odběr energie.

Na horní straně jedné z bedýnek o rozměrech 17 x 8 x 4 cm jsou umístěna kulatá tlačítka pro ovládání hlasitosti a multimédií (pause/play, stop, next track, previous track). Zatímco hlasitost můžete upravit kdykoliv, přerušení přehrávání a změna skladeb je funkční pouze s některými přehrávači. Například Musicmatch Jukebox reaguje, ale Winamp se s Logitech V20 Notebook Speakers nekamarádí. I přesto vám tento zvukový systém můžeme doporučit, jen jeho cena mohla být nižší.

Pohodlně a bez drátů

Bezdrátová sluchátka pro náročné

Z testovaných produktů společnosti Logitech nám učarovala bezdrátová sluchátka pro PC. Není nad poslech z kvalitních reproduktorů, ale když nechcete nikoho rušit nebo nechcete být sami rušeni, přichází na řadu sluchátka. Kabel ale obtěžuje, a tak je nejlepší sáhnout po nějakém bezdrátovém řešení, jež vás nebude omezovat. Systém Logitech Wireless Headphones for PC jednoduše zapojíte i nainstalujete. USB vysílač hudby s otočnou anténkou můžete zasunout přímo do příslušného portu v počítači, nebo jej zapojit do stolního stojanu. Jakmile sluchátka zapnete, okamžitě se s vysílačem spojí a na problémy zmiňované u bezdrátového systému pro iPod a MP3 nenarazíte.

Černá sluchátka mají moderní design a příjemně "sedí" na malé i velké hlavě. Dosah digitálního signálu uvádí výrobce až 50 metrů. My jsme se při testování dostali na 10 metrů. Poté signál začal vypadávat, až se příjem nakonec zcela vytratil. Sice šlo o přechody do jiných místností, ale to by rozhodně nemělo vadit. Poměrně nešťastně je vyřešeno ovládání hlasitosti a posouvání skladeb. Na pravém sluchátku jsou umístěna čtyři úzká do kruhu uspořádaná tlačítka, jimiž lze tyto funkce ovládat. Přechody mezi nimi jsou však nezřetelné, a tak budete pravidelně místo zesilování hlasitosti přepínat skladby atp. Mnohem vhodnější by jistě byla třeba tlačítka různých tvarů na protějších stranách sluchátka.

Na zvukovou kvalitu si naopak nemůžeme stěžovat. Bez šumu, bez drnčení a se slušnými výškami a basy (v rámci možností) i při vyšší hlasitosti. Sluchátka je třeba nabíjet, což při maximálním oživení po úplném vybití zabere zhruba 3 hodiny. Energie nám poté vydržela přibližně 15 hodin. Na přiloženém CD je software Logitech Music Anywhere, s jehož pomocí můžete nastavit, jaké zvuky z PC půjdou do sluchátek a jaké do reproduktorů, což je poměrně užitečné. Pokud byste chtěli třeba řádit ve hrách se špičkovou 7.1 zvukovou soustavou a sluchátka používat pouze pro poslech hudby, je instalace tohoto programu nutností. Jestli vás tedy neodradí menší dosah signálu a dlouhé nabíjení, můžeme vám Logitech Wireless Headphones for PC doporučit.

Logitech QuickCam Fusion

Cena vč. DPH: 3 090 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.com

Logitech Wireless Music System for iPod/MP3

Cena vč. DPH: 3 890 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.com

Logitech V400 Laser Cordless

Cena vč. DPH: 1 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.com

Logitech mm28

Cena vč. DPH: 1 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.com

Logitech V20 Notebook Speakers

Cena vč. DPH: 1 890 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.com

Logitech Wireless Headphones for PC

Cena vč. DPH: 3 190 Kč

K testu zapůjčila firma: Logitech, http://www.logitech.com

§§§§§


Foxconn 975X7AA-8EKRS2H

Petr Matuška

C06P0249

Každý výrobce základních desek má ve svém portfoliu model, který ukazuje jeho technologické a technické možnosti a nabízí uživateli to nejlepší, co si lze v současné době pořídit. Přesně takovým produktem je i deska pro procesory Intel, postavená na čipové sadě Intel i975X. Pojďme se tedy podívat, co její koupí můžete získat.

Nová základní deska společnosti Foxconn nese název 975X7AA-8EKRS2H a je určená pro procesory Intel Pentium 4, Pentium D a Pentium Extreme Edition, všechny pracující v patici Socket T (LGA775). Motherboard využívá služeb čipové sady společnosti Intel i975X, doplněné o jižní můstek ICH7R, což znamená podporu pro RAID funkce. Na základní desce jsou čtyři sloty pro operační paměti DDR2, schopné pracovat jak na oficiálních frekvencích podporovaných čipovou sadou 400, 533 a 667 MHz, tak i na neoficiálně podporované frekvenci 800 MHz. Při výběru konkrétních pamětí nebudete omezeni celkovou kapacitou, která je 8 GB, ani podporou ECC kódování, chránící počítač před chybami - osadit lze jak moduly bez, tak i s podporou ECC. Pro budoucí rozšíření jsou k dispozici po dvou slotech PCI a PCI Express x1 pro klasické rozšiřující karty, dále pak dvě pozice pro grafické karty PCI Express x16. Podle specifikací společnosti Intel lze provozovat dvě grafické karty v režimech x16-x1 nebo x8-x8. Pokud vaše srdéčko zaplesalo nad možností, že lze takové parametry využít ke spojení výkonu dvou grafických karet, bude spokojeno jen z poloviny: spojit výkon dvou grafických karet se nám podařilo pouze s GPU ATI Radeon CrossFire. Pokud toužíte po práci se dvěma grafickými kartami nVidia, budete si muset pořídit jiný motherboard. Mezi další konektory se řadí čtveřice Serial ATA 3 Gb/s portů, po jednom ATA100 a FDD připojené k čipové sadě, dále jeden ATA133 konektor, připojený díky externímu řadiči The VASSTEK VSC6110, a dva konektory Serial ATA 3Gb/s, připojené k externímu řadiči Silicon Image Sil3132. Předností posledně jmenovaného řešení je fakt, že jeden SATA konektor je vyveden na zadní straně základní desky a je připraven obsloužit externí pevný disk (popřípadě disk umístěný v externím boxu) s tímto rozhraním. Na zadní straně jsou ještě další konektory, mezi něž patří čtveřice portů USB 2.0, dva PS/2, jeden paralelní port, výstup ze zvukové karty HD Audio (analogový 7.1, optický a digitální SPDIF), jeden FireWire IEEE1392a s rychlostí 400 Mbit/s a nakonec ještě dvě síťové karty 10/100/1000 Mbit/s. Z hlediska provedení byla deska navržena velmi dobře, inženýři Foxconn projevili snahu o funkčnost v podobě krytek Serial ATA portů, zabraňujících nechtěnému vytažení kabelů, krytek konektorů pro přídavné porty USB a FireWire umístěných na základní desce, potěšila nás i přítomnost nového osmipinového konektoru pro napájení procesoru a také jednoho Molex konektoru umístěného u slotů PCI Express x16, pomáhajícího napájet grafické karty. Layout desky téměř identicky kopíruje referenční Intel, jižní můstek je osazen pasivním chladičem a nepřekáží tedy při instalaci grafických karet. Nezamlouval se nám však aktivní ventilátor na severním můstku čipové sady, který sice aktivně snižuje teplotu čipsetu, zato však během měsíců práce hrozí jeho opotřebení a následné vydávání hluku. Ve výbavě motherboardu nás zaujaly kulaté kabely ATA, zlepšující průchod vzduchu v case, a vylepšené technologie základní desky. Mezi nejdůležitější patří Multi-Boot Agent - rychlé zvolení bootovacího média, Smart FAN Commander pro ovládání otáček ventilátorů, BIOS Rescue k ochraně proti špatnému provedení update BIOSu, ale zřejmě nejzajímavější funkcí je FOX ONE, vylepšená správa všech potřebných parametrů důležitých pro přetaktování systému, jako je násobitel a frekvence systémové sběrnice FSB, rychlost sběrnic PCI a PCI Express, frekvence a časování operační paměti a v neposlední řadě také možnost nastavení vyššího napětí u CPU, pamětí a čipové sady. Systém automatického přetaktování fungoval během testů zcela bez problémů, sám našel maximální stabilní frekvenci testovaných procesorů a přizpůsobil tomu všechny výše popsané parametry. Díky této funkci se společnost Foxconn v tomto ohledu přiblížila špičkám v oboru, jako jsou Gigabyte nebo Asus. Ani na stabilitu základní desky jsme si nemohli stěžovat, všechny testy proběhly v naprostém pořádku a deska obstála i při dlouhodobém zátěžovém testu. z hlediska výkonu se vyrovnala námi testované referenční desce Intel i975XBX, ovšem náskok oproti deskám s čipsetem i945P/G je minimální.

Foxconn 975X7AA-8EKRS2H

Cena vč. DPH: 7 500 Kč

K testu zapůjčila firma: SWS, a. s., http://www.sws.cz

Výsledky testů

Everest - čtení/zápis paměť (MB/s)5 794/2 012

Super PI - 1M/4M (v sec)36/178

PCMark05 CPU (body)4 477

DVD Shrink (min:sec)13:27

HD Tach3 (MB/s)58,4

PCMark 2005 HDD (body)6 009

3DMark 2005/2006 (body)8 498/4 898

Half-Life2/Quake 4 (fps)114,3/101,8

RTCW (fps)191

PCMark 2005 - Systém (body)4 984

SysMark 2004 SE(body)204/223/184

§§§§§


Test procesorů - doplnění

Petr Matuška

C06P0243

Před dvěma měsíci jste měli možnost si přečíst přehled plnokrevných mikroprocesorů, dostupných tehdy na našem trhu. Ač by se zdálo, že se nic zajímavého do doby vydání nové generace procesorů Intel neobjeví, nebylo tomu tak. Jen několik dní po testu se k nám dostal velmi zajímavý model Intel Pentium D 805. Vzápětí jsme získali pro test i další procesory z nově uvedené řady Intel Pentium D 9x0 a proto jsme se rozhodli je neprezentovat postupně, ale spojit jejich souhrnný přehled do jednoho článku a vytvořit tak doplněk k již provedenému testu CPU.

Intel Pentium D 805

Tento procesor patří do rodiny dvoujádrových procesorů Intel Pentium D řady 8x0, s nimiž má společnou naprostou většinu parametrů. Je vyroben 90nm výrobní technologií, postaven je na jádře SmithField a obsahuje 1 MB L2 cache pro každé jádro. Pracovní frekvence CPU je 2 660 MHz a systémová sběrnice Front Side Bus pracuje na 533 MHz. Obě hodnoty nejsou v porovnání se současnými high-end modely ničím extra, někomu by mohlo vadit snížení přenosové rychlosti FSB z již takhle nedostatečných 800 MHz na 533 MHz. Výhodou tohoto procesoru je jednoznačně jeho pořizovací cena. Ta se totiž vejde do čtyř tisíc korun včetně DPH, což je částka, které nedosahují ani zdaleka plnohodnotné procesory Intel Pentium 4 řady 6x0. Na rozdíl od nich ovšem tento procesor vyžaduje základní desky s čipovými sadami Intel i945P/G, i955X a i975X nebo jinými, podporujícími dvoujádrové procesory Intel. Ovšem výkon tohoto CPU není nezanedbatelný - sice nedosahuje hodnot svých dvoujádrových kolegů, avšak při náročných aplikacích, zvládajících zpracovat více vláken najednou, ukáže svou sílu a předběhne i výkonné procesory jako jsou Intel Pentium 4 660 nebo AMD Athlon 64 4000+. Jak jsme se mohli přesvědčit, uplatnění by mohl tento procesor nalézt zejména u multimediálních počítačů vybavených operačním systémem MS Windows XP Media Center Edition - právě díky nízké ceně a dostatečnému výkonu při zpracování videa a jiných multimediálních požadavků. Nám se poměr výkonu a ceny líbil natolik, že jsme procesoru udělili ocenění PC World TOP Produkt.

Intel Pentium D 920, 930, 940 a 950

Celá nová řada dvoujádrových procesorů Intel Pentium D je vyrobena novou 65nm výrobní technologií, která má za úkol snížit tepelné vyzařování procesorů a zmenšit celkovou plochu jádra, což by se mělo projevit na nižší cenně procesorů. Nové jádro má kódové označení Presler a od předchozího jádra SmithField se liší zejména velikostí L2 cache. U nových CPU Pentium D 9x0 totiž náleží každému jádru celé 2 MB vyrovnávací paměti L2 cache, celý procesor tedy obsahuje 2 x 2 MB vyrovnávací paměti. Kromě modelu 920 je u všech ostatních procesorů k dispozici technologie Enhanced Intel SpeedStepr Technology, díky níž klesá pracovní frekvence a napětí při menším vytížení CPU. Proto často klesne teplota procesoru až o 15 stupňů Celsia. Zařazení, do jaké skupiny je který model určen, věrně kopíruje předchozí řadu Pentium D 8x0 - pouze s tím rozdílem, že výkon celé řady 9x0 je o něco málo vyšší, díky dvojnásobné paměti cache. Během testů došlo k dramatickému snížení ceny těchto procesorů, což budoucí zákazníci jistě ocení.

Do tabulky jsme ještě pro úplnost zařadili high-end model Pentium D 965, o němž jste měli možnost si přečíst v minulém čísle časopisu.

Pokud byste však pečlivě zapátrali po českém trhu, jistě byste si všimli i nových modelů Pentium 4 s číslicí 1 na konci. Jedná se o jednojádrové modely procesorů Pentium 4, pracující na stejných frekvencích jako CPU označené na konci 0. Jediným rozdílem je použitá výrobní technologie (65 nm) a podpora Virtualization Technology. Výkon těchto procesorů je víceméně stejný, k žádnému zásadnímu zásahu do architektury zde nedošlo. Jedná se o procesory Pentium 4 - 631, 641, 651, 661 a 671.

Nyní máte naprostý přehled o procesorech vyšší cenové kategorie. Nic zásadního se nezmění - do doby, než budou k dispozici desktopové procesory nové generace u společnosti Intel (kódové označení Conroe) a u společnosti AMD modely Athlon 64 s integrovaným řadičem paměti využívajícím operační paměti typu DDR2. Podle nepotvrzených informací posunuly obě firmy uvedení nových procesorů ze začátku června na druhou polovinu května 2006, máme se tedy na co těšit.

Všechny produkty zapůjčila k testu společnost Kvazar Micro, www.kmczech.

§§§§§


Foxconn 945G7MA-8EKRS2

Petr Matuška

C06P0244

Na první pohled může recenzovaná základní deska Foxconn 945G7MA-8EKRS2 vypadat jako obyčejná deska formátu mikroATX, určená pro procesory Intel. Ovšem již na druhý pohled zjistíte, že by se mohlo jednat o výborný základ pro multimediální počítač, vhodný do většiny domácností. Pokud chcete vědět, jak obstál tento model v redakčním zatěžkávacím testu, pokračujte ve čtení následujících řádků.

Již podle modelového označení 945G7MA-8EKRS2 zkušení uživatelé získají přehled o základních funkcích takto pojmenované základní desky - první čtveřice písmen označuje použitý čipset (v tomto případě variantu Intel Express Chipset i945 s integrovaným grafickým jádrem Intel Graphics Media Accelerator 950) a zároveň určuje i platformu, pro níž je deska navržena. Osadit lze procesory Intel Celeron D, Pentium 4 a dvoujádrové procesory Pentium D s frekvencemi až do 3,8 GHz a systémovou sběrnicí 533, 800 a 1066 MHz. Na základní desce se nachází klasické rozložení komponent, a to čtyři pozice pro operační paměti DDR2 400, 533 a nebo 667 MHz, jeden slot PCI Express x16, jeden PCI Express x1 a dva klasické PCI, po jednom konektoru FDD a ATA100, čtyři Serial ATA 3Gb/s s podporou RAID 0,1,5 a 10 funkcí a jeden konektor ATA133, vyvedený přes přídavný řadič ITE. U motherboardu schází podpora platformy Intel Viiv, nicméně její absence běžnému používání nijak nebrání. Více nás zklamal jen jeden napájecí konektor pro přídavný ventilátor, což je jisté omezení v případě, kdy hodláte použít v počítačové skříni dva ventilátory a je tak nutná redukce. Obdobně můžeme hodnotit jediný rozšiřující konektor pro připojení FireWire přímo na základní desku. Na druhé straně se nám líbilo osazení desky většinou dalších potřebných součástí (osmikanálové HD audio, FireWire IEEE1392a, 4x USB, integrované grafické jádro, sériový a paralelní port). U integrované zvukové karty bychom se chtěli zastavit zvuk zpracovává čip Realtek ALC880 a díky ovladačům a integraci snímačů je deska schopna rozpoznat, zda jste zasunuli audio kabel do příslušné zdířky, a nabídnout pak možnosti využití či další konfigurace. Výbava BIOSu i příslušenství odpovídá ceně základní desky, na rozdíl od dražšího modelu 975X není vybavena technologií FOX ONE a možnosti pro přetaktování CPU jsou omezené. Balení desky obsahuje pouze standardní kabeláž a běžné příslušenství ve formě ovladačů na CD a disketách. Deska se během testů chovala stabilně, nicméně jsme měli problémy s nastavením CPU - buď jsme nastavili automatické zvyšování frekvence, kdy se systém choval stabilně a spolehlivě, přičemž CPU neběželo na svých nominálních hodnotách, nebo jsme nastavili defaultní hodnoty a počítač se při bootování třikrát z pěti pokusů zasekl. Jedná se o chybu, která se neprojevuje u všech procesorů a měla by ji vyřešit následující aktualizace BIOSu. Celkově se nám tato deska velice líbila a v kombinaci například s dvoujádrovým CPU Pentium D 805 si uživatel může vytvořit multimediální domácí centrum za relativně přijatelnou cenu.

Foxconn 945G7MA-8EKRS2

Cena vč. DPH: 3 100 Kč

K testu zapůjčila firma: SWS, a. s.,

http://www.sws.cz

Výsledky testů

Everest - čtení/zápis paměť (MB/s)4 889/1 885

Super PI - 1M/4M (v sec)36/182

PCMark05 CPU (body)4 420

DVD Shrink (min:sec)13:29

HD Tach3 (MB/s)58,2

PCMark 2005 HDD (body)6 000

3DMark 2005/2006 (body)8 317/4 862

Half-Life2/Quake 4 (fps)110,9/97,6

RTCW (fps)183,6

PCMark 2005 - Systém (body)4 891

SysMark 2004 SE(body)202/222/183

§§§§§


Test paměťových karet

Jaroslav Kasal

C06P0245

Na dnešním trhu je možné nalézt celou řadu digitálních produktů, které využívají nejrůznější druhy paměťových karet. Skladná výměnná média se uplatňují doslova na každém kroku. Uživatelé se s nimi setkají nejen v digitálních fotoaparátech, kamerách, MP3 přehrávačích a mobilních telefonech, ale nezřídka i v nových radiích do automobilů nebo v DVD rekordérech. Je patrné, že výměnné paměťové karty se mohou uplatnit prakticky všude. Pro uživatele sice není příliš příjemnou skutečností, že existuje celá řada nejrůznějších typů karet a ne pouze jeden ustálený standard, nicméně s tím se nedá nic dělat. V průběhu času vzniklo mnoho typů, některé vlivem vývoje, jiné pouze z konkurenčních důvodů. Je logické, že některé modely mohou nabízet vyšší nebo nižší kapacitu, cenu i přenosové rychlosti. Pokud se v problematice paměťových karet a jejich výkonu zcela neorientujete, může vám pomoci náš zajímavý test. V něm jsme se rozhodli srovnat několik trendových paměťových karet. Aby bylo vidět, jak se budou média chovat v různých situacích, použili jsme pro test dvojici speciálních aplikací a celkem tři USB zařízení typu Card Reader. Vedle paměťové čtečky Verbatim, kterou máme k dispozici pro většinu testů paměťových karet, jsme si ověřili výkon i na čtečkách Kingston Card Reader (512 Kč vč. DPH, USB 2.0, 15 formátů karet) a Kingston TravelLite Card Reader (menší a levnější verze za 214 Kč vč. DPH, USB 2.0, bez podpory CF).

Ve výsledné tabulce je vidět, že fundovaně změřit výkon karty není v praktickém prostředí ani trochu snadné. Výsledný výkon médií je totiž poměrně významně ovlivňován i čtecím/zapisovacím rozhraním - tedy čtečkou paměťových karet nebo obecně produktem, ve kterém je karta využívána (např. fotoaparát, kamera, atd.).

Kingston CompactFlash

Nejvyšší kapacitu nabízí rozměrově největší paměťová karta CompactFlash. Na toto médium je možné teoreticky uložit až 4 GB dat. V praxi je nutné kartu formátovat na souborový systém FAT32 (běžná FAT totiž tuto velikost nezvládne), přesto zůstane k dispozici skutečně objemný prostor o kapacitě 3,83 GB (3 928 MB). V minulosti byly tyto karty velmi oblíbené a dokonce i v dnešní době se v mnoha fotoaparátech stále úspěšně uplatňují. V mobilních telefonech, MP3 přehrávačích a dalších miniaturních zařízeních se s CF kartami potkávat v budoucnu ale nebudeme. Jejich rozměry jsou pro moderní miniaturní zařízení příliš velké.

Výrobce označuje výkon karty hodnotou 100x. My jsme výkon CF karty změřili v reálném testu na dvou USB čtečkách připojených k PC s podporou USB 2.0. Médium si vedlo dobře jak v testu kontinuálního zápisu a čtení v aplikaci HD Tach RW 3.0.10, tak i v testu Sifoftware Sandra 2005 SR3. Pokud bychom chtěli stanovit pořadí testovaných karet podle výkonu, obdržela by kartička typu CF stříbrnou medaili. Příznivce karet CF jistě potěší i nejvyšší nabízená kapacita. Naopak velmi zamrzí extrémně vysoká pořizovací cena.

Kingston Mini SD

Paměťové médium typu Mini SD bylo odvozeno přímo od svého předka SD (Secure Digital). Oproti němu nabízí menší rozměry, jinak je prakticky shodné. O tom svědčí i existence konstrukčně jednoduché redukce, do níž je možné Mini SD jednoduše vložit a dále ji používat ve všech standardních zařízeních, která nabízejí standardní SD slot. Mini SD karty se uplatňují především v nejmodernějších miniaturních zařízeních, většinou v rozměrově malých mobilních telefonech či jiných produktech, kde není místa nazbyt.

V praktických testech se karta umístila na třetím místě za SD a CF médiem. Na rozdíl od nejvýkonnější SD její zmenšená verze Mini SD nevykázala tak vysoký výkon v kombinovaném testu aplikace Sisoftware Sandra 2005 SR3. V kontinuálním přenosu dat (např. záznam videa) se karta jeví jako nadprůměrně výkonná. Model, který jsme testovali, nabídl kapacitu 1 GB.

Kingston MMC mobile

Dalším moderním médiem je bezesporu karta MMC mobile, někdy označovaná souslovím MultiMedia Card Mobile nebo případně zkratkou MMCM. Produkt jsme obdrželi ve verzi nabízející kapacitu 1 GB. Paměťová kartička disponuje titěrnými rozměry a zcela logicky vychází ze starší verze MMC. Na rozdíl od ní je však rozměrově téměř dvakrát menší a navíc podporuje i duální napájení (3,3 V/1,8 V). Pokud budete chtít produkt využívat i v zařízeních navržených pro standardní MMC kartu, můžete využít malý plastový adaptér. Do něj se však MMCM karta nevkládá, jako je tomu u Mini SD karty a SD adaptéru. Přípravek slouží pouze pro zvětšení rozměrů a k upravení tvaru karty do velikosti a podoby MMC standardu. Z tohoto důvodu se připojí adaptér k zadní části miniaturní kartičky. Konektory jsou u MMCM zcela identické se standardem MMC. Při testování jsme museli adaptér použít, abychom mohli kartu bezproblémově zasunout do slotu pro kartu MMC/SD.

Z hlediska výkonu nepatří karta Kingston MMCM mezi ty nejsilnější. Alespoň ve spolupráci s testovacími USB čtečkami karet nebyly přenosové rychlosti nijak výrazné. Karta se uplatní ve shodných produktech jako Mini SD - v moderních mobilech, miniaturních MP3 přehrávačích a podobně.

Kingston MMC Plus

Pod označením MMC Plus jsme do testu získali hned dvojici paměťových karet. První nabízí kapacitu 1 GB, druhá 2 GB. Standardní karty MMC se řadí svými přenosovými rychlostmi spíše k méně výkonným záznamovým médiím, nejinak jsou na tom i obě karty MMC Plus. Zajímavá je přitom skutečnost, že karta s kapacitou 1 GB vykázala výrazně nižší výkon než 2GB verze. Přestože nejsou karty závratně rychlé, těší se přízni uživatelů. Za tento stav může zřejmě jejich příznivá pořizovací cena a možná i skutečnost, že karty na bází MMC (a dnes i MMCM) podporuje ve svých produktech známý výrobce mobilních telefonů Nokia.

Kingston SD Ultimate 133x

Paměťové karty typu SD se začínají těšit stále vyšší oblibě, a to jak u mnoha výrobců, kteří své produkty osazují sloty pro SD kartu, tak i u uživatelů. Ti pro změnu oceňují příjemné rozměry, dostupnou kapacitu a dnes i přijatelnou pořizovací cenu. Kladem karty Kingston SD ultimate 133x je bezesporu i její výkon. Při testu přenosové rychlosti jsme u tohoto produktu naměřili nejvyšší hodnoty, a to jak při testování na naší referenční čtečce karet značky Verbatim, tak i na USB 2.0 zařízení Kingston Card Reader.

Testování

Na test jsme si zapůjčili celkem šestici paměťových karet značky Kingston. Pro zjištění výkonů jsme použili dvě externí čtečky karet s rozhraním USB 2.0. Jeden produkt byl vyroben společností Verbatim, druhý Kingston. Pro ilustraci jsme zopakovali test karet ještě na přenosné USB 2.0 čtečce Kingston TravelLite. Protože produkt neobsahuje slot pro CF kartu, změřili jsme s ním výkon u pěti médií (museli jsme vynechat CF). Abychom mohli výsledky relevantně porovnávat, údaje naměřené pomocí TravelLite jsme do souhrnného hodnocení nezapočítali.

§§§§§


PC skříň TH-061

Petr Matuška

C06P0246

Během našeho nedávného testu počítačových skříní jsme se mohli přesvědčit, že vybrat si správný case není vůbec nic jednoduchého. Jedni preferují líbivý vnější vzhled, druzí zase kvalitní provedení, teplovodné materiály a snadnou instalaci. V tomto článku se podíváme na počítačovou skříň Foxconn TH-061 a zhodnotíme její světlé a stinné stránky.

Pokud bychom měli tento case popsat z vizuálního hlediska, konstatovali bychom, že návrháři zvolili (alespoň pro nás) velice pěkný střídmý design přední části, který rozhodně neurazí. Stříbrnou barvu spodní poloviny doplňují černá místa pro vložení mechanik. Skříň je připravena na čtyři 5,25", dvě 3,5" externí mechaniky a uvnitř lze uložit další čtyři pevné disky nebo jiné interní 3,5" mechaniky. Nezklame ani uživatele preferující konektory na přední straně - ty jsou zcela vespod, ukryté za funkční záklopkou a kromě dvou v dnešní době již standardních USB 2.0 a dvou audio konektorů jsou zde ještě další dva USB porty a jeden FireWire IEEE1392. Pokud bychom měli hodnotit case podle provedení a výbavy, naše pochvala by směřovala jednoznačně k propracovanému konceptu instalace veškerých komponent bez použití nástroje - tzv. tool-less design. V praxi to znamená, že k instalaci základní desky, pevných disků, optických a FDD mechanik, grafických nebo jiných rozšiřujících karet nebudete potřebovat šroubovák, vše je vyřešeno systémem přichycení a zásuvek. Poměrně velkou výhradu bychom však měli k systému uchycení základní desky, která se umístí na plechový plát a přichytí se několika výstupky. Při instalaci se díky neopatrné manipulaci může motherboard vlivem značného ohybu, který vznikne nerovnoměrným upevňováním desky k plechu, poškodit. Výbava case se skládá z napájecího zdroje o nominálním výkonu 350 W, napájecího kabelu a přídavného ventilátoru s rozměry 120 x 120 mm, umístěného na zadní straně pod zdrojem. Skříň měří 510 x 546 x 218 mm, její hmotnost činí 11 kg. Boky skříně jsou z plechu a tudíž je potřeba věnovat chlazení velký důraz. Celkově na nás zanechala skříň TH-061 pozitivní dojem, především díky svému zpracování a snadné instalací komponent - ovšem výtku si zaslouží za relativně málo výkonný zdroj ATX a zejména za nešetrné uchycení motherboardu.

PC skříň TH-061

Cena vč. DPH: 2 153 Kč

K testu zapůjčila firma: SWS, http://www.sws.cz

§§§§§


Chladit či nechladit?

Petr Matuška

C06P0248

Po delší době jsme měli možnost otestovat další z řady chladičů procesorů společnosti Arctic Cooling. Minule jsme se podívali na model AC Freezer pro procesory Intel a patici LGA775, nyní jsme si vybrali model pro konkurenční procesory AMD. Ten se nazývá AC Freezer 64 Pro, jeho rozměry jsou 92 x 114 x 120 mm, hmotnost pak 540 gramů. Lze jej použít pro procesory AMD Sempron, Sempron 64, Athlon 64, X2, FX a AMD Opteron až do frekvence 2,8 GHz a pro patice Socket 754, 939 a 940. Základem tohoto chladiče je měděná destička, která těsně dosedá na samotný procesor. Z této destičky vycházejí tři trubice HeatPipe po obou stranách (celkem tedy šest), což je o dvě více než u předchozího modelu. Technologie HeatPipe byla vylepšena tak, že uvnitř trubic není pouze samotná kapalina, ale trubice má uvnitř houbovitou strukturu, která zaručuje pro technologii Heatpipe (odpařování a ochlazování tekutiny) plnou funkčnost i při umístění v jiné než svislé poloze. Přebytečné teplo se pomocí trubic přenáší do masivního hliníkového žebrování o 44 plotnách. K odvodu tepla je na chladiči umístěn ventilátor s rozměry 80 x 80 mm, jenž má rychlost otáčení 2 300 ot./min, a keramická ložiska, zaručující dlouhou výdrž. Výrobce udává hodnoty životnosti ložiska okolo 137 000 hodin při vyšších teplotách. Zajímavě vyřešeno je i uchycení ventilátoru k samotnému chladiči - spojení je pružné, na čtyřech místech uchycené na gumových výčnělcích, které mají zabránit vibracím ventilátoru a následnému nepříjemnému zvuku doprovázejícímu tento efekt. Uchycení samotného chladiče k pevné desce probíhá poměrně snadno, je třeba jen nastavit jistící páčku do polohy otevřeno, opatrně nasadit chladič na patici s CPU a nasměrovat boční plechy tak, aby zapadly do připravených výřezů. Nakonec nezbývá nic jiného, než otočit jistící páčku zpět do polohy zamknuto. Tím je chladič na procesoru pevně a bezpečně uchycen.

Jaké jsou naše zkušenosti s tímto chladičem? Jeho výkonnost jsme testovali na procesoru AMD Athlon 64 X2 4800+ a výsledky jsme porovnali s referenčním chladičem Akasa AK-862. V situaci, kdy procesor 12 minut naplno pracoval a kódoval video, dokázal chladič AKASA AK-862 ochladit CPU na teplotu 51 stupňů Celsia, AC Freezer 64 Pro si vedl lépe, za shodný časový úsek dokázal ochladit procesor o čtyři stupně lépe, tedy na 47 stupňů Celsia. Ani tento chladič však nebyl bez chyb, i když chladící vlastnosti jsou vynikající - vadila nám vysoká hmotnost přesahující 500 gramů a fakt, že nástavec s ventilátorem není uchycen dostatečně pevně.

AC Freezer 64 Pro

Cena vč. DPH: 527 Kč

K testu zapůjčila firma: Fox Computers, http://www.foxpc.cz

§§§§§


Chladiče Arctic Cooling

Lukáš Erben

C06P0247

Arctic Cooling Accelero X2

Grafickou kartu by jen málokdo podezříval z toho, že je hlavním zdrojem hluku v dnešních PC. Ale přesně tak tomu je. Zejména referenční a standardní chladiče výkonných 3D akcelerátorů totiž dokáží snadno překřičet hluk ventilátoru ve zdroji či svist pevného disku.

Někteří výrobci grafických karet sice nabízejí vlastní odlišná tišší či dokonce pasivní řešení pro chlazení GPU a pamětí, pokud ale tiché chlazení není součástí referenčního designu (který připravuje NVIDIA, respektive ATI), nemůžete s ním počítat. Karty NVIDIA přitom patří tradičně mezi úspěšné "rušičky", byť u nových řad 6800 a 7800/7900 se situace značně zlepšila. ATI pro změnu nabízelo relativně tiché referenční návrhy chlazení, ale s příchodem modelů X850 a zejména nové řady X1800 a X1900 přešlo na odporně bzučivé chladiče s miniaturními ventilátory.

Vyměnit chladič na grafické kartě přitom není tak jednoduché, jak by se mohlo zprvu zdát. Kromě samotného GPU je totiž třeba, zejména u výkonnějších modelů, chladit též paměťové čipy - ty jsou na různých modelech grafických karet rozmístěny různě. Ne všechny karty se navíc drží referenčního designu a v případě odlišného rozložení komponent nemusí nový chladič pasovat. To platí i pro nové modely Accelero X1 (pro GeForce 7xxxx) a Accelero X2 (pro Radeon X1800/X1900), které jsou navrženy pro karty vyrobené podle referenčního designu - těch je sice většina, ale přesto byste si před koupí nového chladiče měli alespoň zběžně svou kartu prohlédnout, zda se od specifikací pro referenční modely neliší (pro porovnání nabízí výrobce PDF s nákresem chladiče, včetně přesných rozměrů). Z tohoto hlediska je o něco lepší řešení, které nabízí konkurenční Zalman - chladič se v tomto případě skládá jednak z chladiče vlastního GPU a pak též z miniaturních chladičů paměťových čipů. Chladiče pamětí je ale třeba přilepit, a tak je instalace chladiče Zalman do jisté míry nevratnou záležitostí. Accelero oproti tomu lze kdykoliv vyměnit za jiný či původní chladič. A věřte, že taková situace může nastat, pokud byste - jako my - měnili skříň za model, do nějž se Accelero nevejde. Chladič totiž přesahuje nejen do sousedního slotu (podobně jako referenční chladič pro Radeon X1900XTX), ale také "do strany" a nevejde se tak kupříkladu do HTPC skříně Thermaltake Bach (desktop pro domácí kino).

Samotná výměna původního chladiče za nový je poměrně snadná, vyžaduje ale přece jen trochu zručnosti a trpělivosti. Nejprve musíte odšroubovat a sejmout starý chladič, poté sejmout distanční vložky z paměťových čipů, vyměnit je za nové, které jsou přibaleny u Accelero X2, očistit termální pastu z grafického procesoru (velmi opatrně, nejlépe papírovým kapesníkem) a poté přiložit nový chladič, kartu otočit vzhůru nohama a připevnit vše opatrně šroubky s podložkami. Jedná se rozhodně o složitější výměnu než v případě chladiče procesoru.

Odměnou je ale skutečně naprosto tichý chod - výrobce udává hlučnost v jednotkách Sone, které je bohužel prakticky nemožné převést na dB, každopádně hlučnost Accelero X2 činí 0,4 Sone, což je prakticky bez hluku, zatímco originální chladič vydává při pomalém chodu 1,9 Sone a při maximálních otáčkách dokonce 3,9 Sone, lidově řečeno tedy řve. Chladící výkon je přitom srovnatelný s výkonem originálního chladiče při vysokých otáčkách. Za pozornost stojí i udávaná výdrž ventilátoru 400 000 hodin a záruka 6 let.

Accelero X2 má jen jedinou skutečnou nevýhodu, a tou jsou poměrně velké rozměry. To je ale pochopitelná daň za výtečný chladící výkon a minimální hlučnost. Pokud jej tedy nebudete instalovat do příliš stísněné skříně, má naše plné doporučení.

Arctic Cooling Alpine 64

Arctic Cooling si u nás udělal dobré jméno jak cenově dostupnými modely Silencer, tak luxusnějšími chladiči Freezer. Nyní se objevuje nový chladič, směřující překvapivě mezi nejlevnější (a zároveň paradoxně nejtišší) modely pro Athlon 64.

Za 250 korun nemůžete chtít zázraky. Na Alpine byste tak marně hledali měď či trubičky systému heatpipe. Místo toho naleznete hliník. Hodně hliníku. Dokonce tolik hliníku, že se na první pohled musí zdát, že tak velkou hliníkovou potvoru nikdy do skříně nedostanete. Opak je ale pravdou. Chladič má chytře vymyšlené vykrojení nad základnou a bez problému pasuje na většinu základních desek a do většiny skříní. Po instalaci, která se provádí utažením dvou šroubků na aretačních sponách (což je překvapivě mnohem elegantnější a pohodlnější řešení než nejrůznější pružiny, háčky a závlačky) sice ve skříni poněkud vyplňuje prostor, zároveň ale díky velkému 12cm ventilátoru (který je téměř neslyšitelný) dobře cirkuluje vzduch nad základní deskou. Ventilátor se otáčí maximální rychlostí 2 000 rpm při hlučnosti 0,6 Sone - nízká hlučnost je mimo jiné dána uložením ventilátoru v miniaturních gumových silentblocích.

S chlazením a hlučností (či spíše neslyšností) ventilátoru jsme byli naprosto spokojeni. Výrobce udává kompatibilitu se všemi dostupnými procesory AMD Athlon 64, 64 X2 (až 5000+) a FX (do modelu FX-59) - s pomalejším Athlonem jej tak můžete využít i pro decentní přetaktování. Cena je doslova lidová a jediné, co by mohlo v těsných skříních představovat problém, jsou rozměry. My jsme ale Alpine 64 bez potíží vměstnali i do skříně formátu minitower na mATX základní desku.

Arctic Cooling Accelero X2

Cena: 650 Kč s DPH

K testu zapůjčila firma: Arctic Cooling, http://www.arctic-cooling.com

Arctic Cooling Alpine 64

Cena: 250 Kč s DPH

K testu zapůjčila firma: Arctic Cooling, http://www.arctic-cooling.com

§§§§§


Je lepší jablko s Intelem?

Michal Bareš, Jason Snel

C06P0260

Zdá se, že se s dlouho nemyslitelnými spojenectvími v oblasti IT roztrhl pytel. Palm dělá zařízení s operačním systémem Windows a Apple používá procesory Intel, které by měly provozovat i Windows. Teď snad jen aby Dell začal dělat počítače s procesory AMD a Microsoft uvedl vlastní verzi Linuxu...

Jak je to vlastně s rychlostí nových intelovských Maců? Ne že by zákazníci měli na vybranou, Apple bude v budoucnu podporovat jen procesory Intel, takže pravověrní mekisté na ně budou stejně muset dříve či později přistoupit, ale zatím jsou na trhu k dispozici jak starší (ty dokonce občas za velmi příjemnou cenu, tedy v USA), tak intelovské verze. Vyplatí se tedy pospíchat? Vyplatí se počkat, až budou Macy plně optimalizovány na Intel, nebo je to jedno? Doufáme, že vám následující řádky pomohou se v této otázce lépe orientovat.

Dvě jádra lepší než jedno?

To bohužel nelze říci tak snadno, alespoň co se týče rychlosti. Vše závisí na typu aplikace, se kterou počítač pracuje. V minulosti se rychlost Maců odvíjela od frekvence procesorů, takže 1GHz PowerBook G4 byl o něco pomalejší než shodný 1,2GHz notebook. Dnes se pro zrychlení nepřidávají stovky MHz, ale rovnou celá procesorová jádra.

Tento přístup používal Apple i dříve, především u multiprocesorových Power Maců. Všechny současné verze Power Mac G5 jsou osazeny dvoujádrovými procesory, tedy vlastně dvěma procesory v jednom. A právě v tom je zakopáno jablko. Přidání procesorů u Maců neznamená automaticky stejné zvýšení výkonu jako zdvojnásobení frekvence. Aby se přidání procesoru projevilo, musí k tomu být uzpůsobeny i provozované aplikace.

Vzhledem k tomu, že multiprocesorové Power Booky s PowerPC jsou na scéně již delší dobu, jsou jim uzpůsobeny i náročné profesionální aplikace včetně Adobe Photoshopu, Mayi, Cinemy 4D, Final Cut Pro Studia a Adobe After Effects. Jakmile budou tyto aplikace uzpůsobeny i pro intelovské procesory, budou jistě na iMacích mnohem rychlejší. Oproti profesionálním nástrojům však obyčejné kancelářské aplikace optimalizací na dvojité jádro v minulosti neprošly, takže se jich dočkáme až v budoucnu. Mac OS X však již umí rozdělit výkon vícejádrového procesoru mezi několik souběžně spuštěných aplikací, takže výkonnostní nárůst je znát i v případě, pokud provozujeme zároveň několik náročných aplikací.

Abychom zjistili, nakolik využívají jednotlivé programy dualcorové procesory, rozhodli jsme se při testu jedno jádro vypnout. Výsledky ukazují, že některé úkoly v iPhoto (např. import obrázků a export filmu do formátu QuickTime) využívají druhé procesorové jádro mnohem více než jiné (export do souborů a webových stránek). Aplikace iTunes využívá druhé jádro při ripování MP3 souborů velmi výrazně, ale například Finder se při komprimaci souborů spoléhá pouze na jedno jádro.

Rosetta

Další problém, jemuž čelí dvoujádrové procesory Intel, spočívá v tom, že hovoří trochu jiným jazykem než starší procesory od Motoroly či IBM. Programy kompilované pro posledně zmíněné procesory nedokáží nativně běžet na intelovských čipech, takže je potřeba zapojit prostředníka, kterým je emulgační technologie Apple Rosetta. Ta překládá starší programy tak, aby je bylo možné spustit na procesorech Intel, což logicky výkon zpomaluje. Pokud jste si tedy před pár měsíci koupili PowerBook G4 a nyní chcete upgradovat na intelovský MacBook, poběží aplikace téměř o polovinu pomaleji, ale pokud hodláte upgradovat například z 2 až 4 roky starého PowerBooku, pravděpodobně určité zrychlení zaznamenáte.

Univerzální nemusí znamenat ideální

Vývoj softwarových aplikací je evoluční proces. I když Apple představil pro první intelovské stroje univerzální verze jejich aplikací, jsme si jisti, že se budou dále upravovat a vyvíjet tak, aby lépe spolupracovaly s novým procesorem. Představitelé Applu již naznačili, že nové programy iLife 06 budou lépe optimalizovány. Některé programy optimalizované pro PowerPC nabízejí funkce napsané specificky s ohledem na instrukční sadu Velocity Engine, kterou využívaly čipy G4 a G5. Tyto funkce bude třeba upravit tak, aby byly kompatibilní se sadou MMX/SSE, což je intelovský ekvivalent Velocity Enginu.

Vylepšení jistě nemine ani vývojářské nástroje Apple Xcode, ke změnám dojde i v samotném operačním systému. Ten sice podporuje nativně procesory Intel, ale míst pro optimalizaci se najde dost.

Classic a Windows

Uvedení Maců s intelovskými procesory představuje zlomový bod pro uživatele provozující aplikace pod Mac OS 9, a to proto, že tyto počítače nepodporují režim Classic, který je v Mac OS X určen pro starší aplikace. Používáte-li tedy programy psané pro Mac OS 9, nejsou pro vás intelovské Macy vhodné. Je velmi nepravděpodobné, že Apple bude podporovat Classic ještě do budoucna. Objeví se ale emulátory, které budou pracovat podobně jako VirtualPC. V době uzávěrky byly k dispozici dvě "experimentální verze" určené pro Macy s Intelem, a to SheepShaver (emulace Power Mac) a basilik II (emulace Mac Classic či Mac II). Jedná se však o emulátory, takže počítejte s tím, že programy provozované jejich prostřednictvím poběží velmi pomalu.

Až do uvedení operačního systému Mac OS X Leopard nebude k dispozici "konečná" verze systému, který by umožňoval spouštět na intelovských Macích Windows XP. Bootovat Windows XP přímo nelze, jelikož Mac OS používá bootovací systém zvaný EFI, kdežto Windows XP (a s největší pravděpodobností i následovník Vista) používá klasický BIOS. Na stránkách Applu si však mohou zájemci stáhnout veřejnou betaverzi tzv. Boot Campu, jenž by s určitými omezeními měl být schopen nabootovat Windows XP na intelovského Maca. Je ale třeba mít vlastní kopii Windows XP (Apple vám ji k počítači nedodá), intelovský Mac, Mac OS X Tiger verze 10.4.6, updatovaný firmware a trochu štěstí.

Intelovský iMac na našem stole

Maca s intelovskými vnitřnostmi jsme měli možnost vyzkoušet v praxi. Jak vypadá? Jako už bývá u Maců zvykem, je to z hardwarového hlediska zajímavá mašinka, která má řadu vychytávek, s nimiž se může rovnat jen pár značkových modelů "pécéček", ale ty se našem trhu téměř neprodávají.

V první řadě má velmi dobrý design, a to nehovoříme o bílé barvě a několika diodách, ani o image. Líbí se nám koncept počítače vestavěného do displeje (ano, taková PC existovala již před řadou let a například první dvě verze Aceru Veriton byly velmi dobré), ale výrobci PC se této koncepce z důvodů složitějšího upgradu a potřeby několika nestandardních součástek bojí.

Ale zpět k iMacu. Ten se tedy skrývá za 20palcovým displejem s rozlišením 1 680 x 1 050 pixelů (existuje i verze se 17palcovým displejem, ale ten je papírově o něco horší a rozhodně není tak impozantní). V námi testované konfiguraci měl 2GHz procesor Intel Core Duo, 512 MB DDR2 SDRAM (max. 2 GHz), 250GB pevný disk, grafiku ATI Radeon X1600 a multifunkční DVD vypalovačku se štěrbinovým vkládáním disků. Pro komunikaci s okolím je vybaven trojicí USB portů 2.0, dvojicí USB 1.1 (pro klávesnici a myš) a dvěma porty FireWire 400. Mnohem zajímavější je však vnitřní komunikační výbava, která obsahuje snad vše, co člověk potřebuje - tedy vestavěnou gigabitovou síťovou kartu, Wi-Fi adaptér 802.11g (54 Mb/s) a vestavěný bluetoothový modul standardu 2.0 s EDR. Komunikace jsou navíc spravovány AirPortem, což je velmi přehledná a snadno ovladatelná aplikace. Využili jsme ji i pro připojení k internetu pomocí Eurotel CDMA, který jsme na ní (s návodem) připojili během dvou minut a bez nutnosti hledat ovladače.

Multimediální ladění podtrhuje dálkový ovladač, kterým lze spouštět video, DVD i hudbu. Pro milovníky obrazové komunikace přes síť je nad displejem umístěna integrovaná kamera (jsou zde i integrované reproduktory a mikrofon), takže lze v klidu videokonferovat. Bezdrátová komunikace je prima věc, ale co se týče klávesnice a myši, trvá Apple stále na drátech. Obě zařízení jsou USB a klávesnice je dokonce stejná, jakou už několik let známe z Maců. Byla sice před pár lety designově zajímavá, ale nepíše se na ní nijak skvěle a rozhodně neladí s designem počítače. Oceňujeme funkční kolečko a více tlačítek na myši.

Celkově se nám s Macem pracovalo i bavilo velmi dobře. Je vhodný jak do kanceláře, tak do multimediální domácnosti, ale jak už to u českých Maců chodí, je to dost nákladná hračka. Zatímco na webových stránkách Applu stojí tato konfigurace bez dolaru 1 700 USD, u nás je cena stanovena na 56 870 Kč vč. DPH.

§§§§§


Větší RAM přináší svižnější tempo

Margit Kutherová, Thomas Rau

C06P0241

Operační paměť ovlivňuje rychlost, s jakou funguje váš systém. Má podstatný vliv na to, zda bude pracovat svižně nebo naopak zda vaše aplikace budou pracovat s prodlevami. U jednotlivých druhů osobních počítačů jsme otestovali vše, co souvisí s rozšířením paměti a nyní vám povíme, na co si při tomto úkonu máte dávat pozor.

Jednoduchou práci zvládá osobní počítač s minimem paměti hravě, můžete například bez problémů rychle a snadno psát dopisy a využívat databanku adres. Pokud ovšem na stejné konfiguraci hodláte editovat fotografie z dovolené, zejména jsou-li ve vysokém rozlišení, chce to již jistou dávku trpělivosti a tolerance. Podobné je to s prohlížením diapozitivů, zejména pak se zpracováním domácího videa, které jste si natočili. Při nedostatečné kapacitě operační paměti se může i jednoduchý zásah do originálu jakéhokoliv formátu stát úkonem trvajícím několik minut či desítek minut. Než se rozhodnete pro radikální léčebnou kúru svého plechového miláčka - například výměnu mikroprocesoru, pevného disku, grafické karty nebo si dokonce pořídíte zbrusu nový počítač - měli byste vyzkoušet nejjednodušší a nejlevnější cestu: rozšíření operační paměti RAM. Je totiž docela možné, že pouze tímto jednoduchým zásahem se váš problém úplně nebo alespoň částečně vyřeší. Ceny jsou v současné době rozumné, 512MB modul operační paměti s pomalejším časováním pořídíte zhruba za 1 100 Kč včetně DPH.

Kdy ale má rozšíření paměti RAM opravdu smysl a o kolik bychom ji měli rozšířit? Abychom dokázali přesně odpovědět na tuto otázku, provedli jsme řadu praktických testů na různých v současné době běžných systémech PC, jež se liší jednak paměťovou kapacitou, jednak rozdílnými úlohami, které vykonávají. Kromě toho vám poskytneme informaci o nabízených modulech, řekneme, nač je třeba dbát a čeho je třeba se vyvarovat, když paměti kupujete a instalujete - a poradíme i pro případ, že by se vám nepovedlo rozšíření zvládnout hned napoprvé.

1) Počítač je pomalý - čím to je způsobeno?

Pokud se programy ve vašem počítači spouštějí pomalu a zejména při zpracování obrázků a videa se je třeba vyzbrojit značnou dávkou trpělivosti, nebo pokud často pracujete s několika programy zároveň a ukazatel myši se přitom pohybuje jen trhaně a ve skocích, v tom případě váš systém s největší pravděpodobností potřebuje zvětšit operační paměť. Je-li paměti méně, musí systém častěji ukládat data na disk a později je z něho znovu přenášet do pracovní paměti a to zabírá drahocenný čas. Jestliže je naopak paměť RAM tak velká, že se do ní vejdou všechny spuštěné programy a data, jde všechno mnohem snáze a rychleji - systém nemusí přistupovat k pomalému pevnému disku a ušetří tím mnoho času. Rozšíření paměti se vyplatí zvláště u starších počítačů - ovšem jen do určité kapacity. Pokud systém již dostatečnou paměť má, její rozšíření vám žádné podstatné zlepšení nepřinese.

2) Jak velkou RAM váš počítač potřebuje?

Jak velká musí být pracovní paměť? Na to neexistuje jednoduchá odpověď ve stylu: čím větší, tím lepší. Jak velká kapacita je ještě rozumná, závisí na tom, které programy používáte - a zda běží současně či nikoliv. Důležité je i ostatní hardwarové vybavení osobního počítače. Je-li počítač pomalý, může to být způsobeno pomalým pevným diskem, málo výkonným procesorem, nevyhovující grafickou kartou nebo zastaralými ovladači.

Údaje výrobce o velikosti RAM, kterou potřebují vaše programy, je třeba brát s jistou rezervou: například Microsoft předpokládá pro Windows XP paměť RAM o velikosti nejméně 64 MB, doporučuje 128 MB. Opravdu pracovat se ovšem s tímto operačním systémem dá teprve od 256 MB operační paměti, za optimum je považováno 512 MB RAM.

U současných her není doporučená velikost paměti tím nejdůležitějším, v tomto případě záleží především na rychlosti grafické karty. Pokud je příliš pomalá či zastaralá, hra se bude zadrhávat i při dostatečně velké paměti RAM.

Zda je přetížení RAM právě ve vašem osobním počítači oním příslovečným úzkým hrdlem láhve, můžete celkem snadno zjistit pomocí Windows.

3) Prověřte potřebnou velikost RAM pomocí Windows

Windows mají dva důležité nástroje, které nás informují o využití paměti. Správce úloh ukazuje momentální stav paměti a její aktuální zátěž. Pomocí Monitoru systému se zase dá sledovat využití RAM v delším časovém úseku.

Správce úloh: Otevřete ho klávesovou kombinací <Ctrl> + <Alt> + <Del> nebo přes Start, Spustit, do příkazového řádku zapište slovo Taskmgr a potvrďte klácesou Enter. Přejděte na menu Výkon. V případě Windows XP najdete nejdůležitější údaje v položce Využití paměti a Fyzická paměť. Pod položkou Využití paměti - Celkem uvidíte, kolik paměti (fyzické a virtuální) v daný okamžik systém používá - tedy kolik paměti je momentálně zapotřebí. Daná hodnota se mění podle zatížení systému a nemá nic společného s velikostí fyzicky zabudované RAM. Tento údaj odpovídá grafické informaci v okně Stránkovací soubor. Ve Windows XP se ukazuje jedna hodnota v KB a další v MB (což odpovídá údaji v KB vydělenému číslem 1 024). Údaje v kolonce Fyzická paměť odpovídá paměti, kterou může počítač využívat, aniž by musel zvětšovat odložený soubor. Jak velká fyzická operační paměť je pro systém počítače k dispozici, zjistíte v kolonce Fyzická paměť - Celkem. Nedostatečnou pracovní paměť máte tehdy, pokud je virtuální paměť po jistou delší dobu větší než instalovaná fyzická operační paměť RAM, tedy když se křivka v grafickém znázornění Historie vytížení stránkovacího souboru stále pohybuje na horním okraji okna.

Monitor systému: Podrobnější informace poskytne monitor systému, na který se dostanete přes Start, Spustit, do příkazového řádku zapište slovo Perfmon a potvrďte klávesou Enter". Klikněte na graf a pomocí klávesové kombinace <Ctrl> + <I> otevřete menu Přidat čítače. Zvolte Objekt sledování výkonu, Paměť a v položce Vybrat čítače ze seznamu Chyby mezipaměti. Nyní se systémem pracujte dále, jak jste zvyklí, přitom ale můžete sledovat ukazatel systémového monitoru. Pokud první hodnota dlouhodobě a jednoznačně převyšuje velikost instalované pracovní paměti, máte malou RAM. To platí i tehdy, když se graf pro Chyby mezipaměti trvale ocitá v horní části okénka ukazatele.

4) Velký test: co získáte zvětšením RAM

V praktickém testu jsme se zaměřili na to, u kterého osobního počítače se opravdu vyplatí paměť rozšířit. Za tímto účelem jsme opatřili několik počítačů různých výkonnostních tříd a různého stáří moduly operační paměti RAM od společnosti Corsair a poté jsme jim uložili různé pracovní úlohy. Pokud tedy uvažujete o rozšíření operační paměti, můžete se řídit našimi předvedenými testy. Ty vám do jisté míry napoví, jak by se mohl zrovna váš počítač chovat s větším množstvím paměti.

Top třída aktuálních herních PC: Do této skupiny patří Dell XPS 600. Pracuje s dvoujádrovým procesorem Intel Pentium D 840 na frekvenci 3,2 GHz, využívajícím operační paměť Corsair DDR2 533 MHz.

Střední třída PC: Shuttle XPC a jeho aktuální model s procesorem AMD Athlon 64 3000+. V něm je uložená operační paměť Corsair DDR400.

Kancelářské PC: Přibližně rok stará sestava Wortmann Terra Orbis s procesorem Intel Pentium 4 2,8 GHz s operační pamětí DDR400.

Současný notebook: Nezapomněli jsme ani na zástupce přenosných počítačů, a tak jsme do testu zařadili aktuální model společnosti Dell XPS M170 pracující s procesorem Intel Pentium M 2,26 GHz a operační pamětí DDR2 533 MHz SO-DIMM.

Počítače jsme testovali v aplikacích, které mají velké nároky na paměťovou kapacitu. Sem patří například komprimace videosekvence z referenčního DVD pomocí aplikace Nero Recode nebo zpracování fotografií v programu Adobe Photoshop. V prvním kole jsme všechny počítače vybavili operační pamětí o velikosti 512 MB. Jak se rozšíření paměti procentuálně projevilo ve zvýšení výkonu, lze názorně vidět v tabulce Praktický test: co získáte zvětšením RAM.

Přesnou konfiguraci testovacích počítačů i exaktní popis testovací procedury najdete na konci článku.

Nero Recode: Zpracování souborů s videem představuje velkou zátěž především pro procesor. Nicméně velká pracovní paměť může slabou centrální procesorovou jednotku podpořit. Rozšíření z 512 na 2 048 MB zrychlilo kancelářské PC a Shuttle Barebone o osm, respektive o šest procent, zatímco PC Dell XPS 600 s dvěma jádry pouze o 5 procent.

Adobe Photoshop: V našem testu s fotografií o velikosti 60 MB zaznamenaly všechny počítače s kapacitou 1 GB lehký nárůst tempa. Když jsme do nich zabudovali 2 GB, všechny se ještě trochu zlepšily, ovšem již ne nějak výrazně. Pro Photoshop by tedy měl postačovat 1 GB (1 024 MB) operační paměti. Pokud ovšem editujete více obrázků současně, vyplatí se rozšířit operační paměť RAM na 2 048 MB. Aktuální verze Adobe Photoshopu nejvíce profitovala z výkonu mikroprocesoru se dvěma jádry, který má Dell XPS 600: tento počítač byl již s RAM 512 MB rychlejší než ostatní sestavy, které měly RAM o velikosti 2 048 MB.

Starší osobní počítač by se měl šetřit a vyhnout se náročným úlohám, jakou je třeba zpracování obrazového materiálu nebo videa: testovali jsme mimořádně i čtyři roky starý počítač s procesorem AMD Duron a pamětí SDRAM. S Photoshopem se vypořádal lépe a po rozšíření paměti pracoval rychleji. Tento stařičký počítač ovšem potřeboval na provedení testovací úlohy 16 minut a 15 sekund s 1 024 MB RAM namísto 16 minut a 44 sekund se standardními 256 MB paměti. Pro srovnání: Dell XPS 600 potřeboval na vykonání stejné akce pouhé 3 minuty a 17 sekund.

Spuštění aplikací: Opravdovou výhodou rozšířené paměti je rychlejší spouštění a práce s programy. V případech, kdy měly počítače více operační paměti, jsme museli v případě Photoshopu i hry Doom 3 čekat podstatně méně - doba spuštění se zkrátila téměř o polovinu.

Souběžné zpracování úloh (multitasking): Pomocí testovacího nástroje SYSmark 2004 SE jsme také zkoumali, jaký má vliv velikost RAM na souběžnou práci několika programů. Výsledek je zřejmý: přidání operační paměti o velikosti 512 MB ke stávajícím 512 MB (celkově 1 024 MB) zvýšilo výkon v průměru o 10 procent. Ovšem programy na zpracování fotografií a videa, jako Adobe Photoshop 7 nebo Adobe Premiere 6.5, výrazně profitují z větší paměti - a to platí i pro aplikace, které pracují s velkými datovými objemy - třeba Outlook, Excel nebo Access. Poté, co jsme rozšířili paměť z 1 GB na 2 GB, výsledek zůstal celkem beze změny - jen multimediální software jako Adobe Photoshop či Premiere se o něco zrychlil. Také při paralelním nasazení současného běžného softwaru bohatě postačuje operační paměť RAM o velikosti 1 024 MB - pouze pro osoby pracující s obrazovými nebo video aplikacemi, kteří používají několik multimediálních programů současně, se vyplatí 2 GB.

Hry: V současných hrách je limitujícím faktorem především výkon procesoru nebo spíše grafické karty - pokud se obraz zadrhává (trhá se, snímková frekvence klesne pod 25 snímků za sekundu), měli byste se zaměřit nejprve na tyto komponenty. Rozšířená paměť zvýší tempo práce pouze tehdy, pokud grafická karta a procesor ještě nenarazily na hranice svých možností. Z výsledků našeho testu je vidět, že pouze počítač Dell XPS 600 s dvoujádrovým procesorem a grafickými kartami v zapojení SLI získal rozšířením paměti několik snímků za sekundu navíc. Navíc jsme vyzkoušeli hru F.E.A.R. při osazení 2 048 MB RAM a zde se již naplno projevilo omezení grafické karty a procesoru, nárůst výkonu jen díky vyšší paměti nebyl patrný. Ani další testovací počítače neprofitovaly z rozšíření paměti ve hrách, proto jsme hodnoty herních testů do tabulky na straně 118 ani nezahrnuli.

5) Jaké paměťové moduly najdeme v počítačích

V současné době se můžete setkat s těmito druhy operačních pamětí - SDRAM, DDR, DDR2, RDRAM, k tomu je nutné ještě připočítat SO-DIMM pro notebooky. Chcete-li zvětšit velikost operační paměti RAM, musíte prostě vědět, který typ paměti je třeba koupit.

SDRAM (Synchronous Dynamic Random Access Memory) se běžně vyskytuje v osobních počítačích vyrobených v letech 1998-2002. Systémová sběrnice určuje takt pro RAM a CPU synchronně. Každý taktovací cyklus synchronizuje vstupní a výstupní data na paměťovém čipu. SDRAM získáte nejčastěji s označením PC100, PC133 a méně často pak PC166. Tato označení odpovídají taktovacím frekvencím 100, 133 a 166 MHz.

DDR-SDRAM (Double Data Rate) existuje od roku 2001. S každým taktem se přenášejí dva datové pakety, a tak dokáže za stejnou dobu přenést 2x více informací než předchůdce SDRAM. Moduly DDR bývají pojmenované jak podle taktovací frekvence, tak podle maximální přenosové rychlosti: třeba modul PC266 dosahuje teoretické přenosové rychlosti 2 100 MB za sekundu. Jednotlivé moduly jsou proto pojmenovány takto: PC2100 (DDR266), PC2700 (DDR333) a PC3200 (DDR400).

DDR2-SDRAM je k dispozici od roku 2004 a přenáší v jednom taktovacím cyklu čtyři datové pakety. Podle taktovací frekvence se moduly nazývají PC2-3200 (neboli DDR2-400), PC2-4200 (DDR2-533), PC2-5300 (DDR2-667) a PC2-6400 (DDR2-800).

DRAM (Rambus DRAM) vyvinula firma Rambus. DRAM se v některých pracovních stanicích používá od roku 1996. Ve standardních desktopech je prakticky nenaleznete.

Obecně platí: Do své základní desky (motherboardu) můžete použít jen takové moduly, pro které je vybavena. Nicméně jakákoli záměna je prakticky vyloučena, poněvadž SDRAM má 168 pinů, paměť DDR pak 184 a DDR2 má 240 pinů. Navíc paměťové moduly různých druhů jsou opatřeny zářezy v odlišných částech, takže je nelze ani bez použití destruktivní síly fyzicky vložit do základní desky, která není pro daný druh pamětí určena.

6) Moduly RAM: jaké kapacity máme k dispozici

U operačních pamětí typu SDRAM a DDR-SDRAM jsou k dispozici paměťové moduly s kapacitami 128, 256 a 512, u DDR též s kapacitou 1 024 MB. Moduly DDR2 jsou k dostání s 256, 512, 1 024 a 2 048 MB. Ovšem pozor: ne každá základní deska podporuje moduly s vysokou kapacitou - před nákupem se raději podívejte do manuálu.

Mnozí výrobci RAM nabízejí tzv. "RAM kity", které se skládají ze dvou naprosto identických paměťových modulů téhož výrobce. Po nich byste měli sáhnout v případě, že vaše základní deska podporuje dvoukanálový přístup do operační paměti. Řadič operační paměti RAM pak může řídit oba paměťové moduly zároveň a zdvojnásobit tak přenosovou rychlost mezi procesorem a operační pamětí.

7) S kontrolní funkcí a bez ní

Pracovní paměť zpravidla funguje bezchybně. Proto desktopy (označení celé řady počítačových sestav určených pro provoz v kanceláři, doma atp. - nepatří sem přenosné počítače a servery) používají většinou paměťové moduly RAM bez zvláštních bezpečnostních pojistek. Naopak do serverů se osazují paměťové čipy s kontrolní funkcí, bezpečnost dat zajišťuje kromě jiného procedura automatické korekce chyb ECC (Error Check and Correct). ECC někdy najdete i u "nebufferovaných" modulů, které jsou pak primárně určeny pro servery. V manuálu se dozvíte, které moduly RAM jsou pro váš systém zapotřebí.

8) Taktovací cykly určují tempo RAM

Při spuštění osobního počítače načítá BIOS takzvaný čip SPD (Serial Presence Detect) instalovaných paměťových modulů. Tím se přes čipovou sadu zadávají hodnoty pro časování operačních pamětí (u mnoha základních desek pro stolní počítače však lze tuto proceduru obejít manuálním nastavením daných hodnot v BIOSU). Ty pak určují, jak rychle si RAM vyměňuje data s mikroprocesorem nebo s řadičem paměti. Obecně přitom platí: čím nižší hodnoty, tím rychleji paměťový modul pracuje.

Informace na čipech RAM jsou uspořádány do řádků (rows) a sloupců (columns). Vlastní přístup k čipům probíhá přes řídicí signály jako je např. čipový výběr (Chip Select; CS), adresování řádků (Row Address Strobe; RAS) a adresování sloupců (Column Access Strobe; CAS).

Celý proces komunikace probíhá následovně: paměťový řadič zvolí aktivní řádek. Než se dostane do sloupce, uběhne čekací doba, tzv. zpoždění (delay) "RAS to CAS", často zvané tRCD. To většinou u modulů DDR obnáší dva až tři takty. Poté kontrolér paměti vydá pokyn ke čtení, po němž ovšem následuje čekací doba: CAS latence (CAS), která u DDR RAM trvá většinou 2, 2,5 nebo 3 takty. Po přístupu k datům musí být řádek deaktivován. Tato doba, tzv. RAS Precharge Time (tRP), trvá u DDR RAM zpravidla dva až tři takty. Nicméně kontrolér paměti může deaktivovat buňku až po určité době, která se nazývá Active to Precharge Delay (tRAS). To odpovídá pěti až osmi taktům.

Na modulech RAM jsou paměťové doby vytištěny v tomto pořadí: CAS, tRCD, tRP a někdy také tRAS. Většinou se údaje uvádějí podle vzoru: "PC2700-3033". Nejdříve se uvede odkaz na typ paměti, v tomto případě PC2700 (viz bod číslo 5). Obě číslice za spojovníkem odkazují na latenci CAS, přičemž mezi oběma si musíte představit čárku: čtěte tedy "3,0" a ne "30". Poté jsou uvedeny vždy jednomístné parametry tRCD a tRP (údaje o taktu). Někdy se setkáte i s alternativním značením. Zpravidla obsahuje ještě dodatečné číslo, třeba takto: "3,0-3-3-6". Poslední číslice udává hodnotu tRAS.

Při nákupu pamětí dávejte pozor na to, aby hodnoty nových modulů RAM odpovídaly tomu, co již máte zabudováno, abyste rozšířením paměti docílili optimálního výsledku.

Rada: Notoričtí "přetaktovávači" a hráči, kteří chtějí ze systému vyždímat sebenepatrnější tempo navíc, najdou třeba na Crucial (www.crucial. com), Geil (www.geil.com.tw) a OCZ (www.ocz. com) paměťové moduly, které poskytují vyšší rychlost než standardní paměti - často však za neadekvátně vysoké pořizovací náklady.

9) Jaké čipy RAM váš počítač podporuje

Jaké moduly zvládne vaše základní deska, je určeno čipovou sadou, nikoli procesorem. Například desky s již notně zastaralou architekturou (Socket 370) pro Pentium III a CPU Celeron akceptují SDRAM (čipová sada VIA Apollo Pro 133A), DDR SDRAM (čipová sada VIA Apollo Pro 266) a paměť Rambus (čipová sada Intel i820). Který typ paměti RAM můžete osadit se dozvíte v manuálu k motherboardu. Můžete také použít analytický nástroj Sandra (Sandra Lite 2005.SR3 10.69: zdarma, pro Win 95/98/ME, NT 4, 2000 a XP, na CD a na www.sisoftware.net, 8,1 MB) nebo vynikající program Everest (http://www.lavalys.com). V kolonce Mainboard zjistíte typ vaší čipové sady. Pod položkou Řízení paměti systému najdete celkový počet pozic paměťových slotů a zároveň počet těch, které jsou již osazeny. Abyste výsledek správně interpretovali, musíte každopádně vědět, že dvoustranný modul je identifikován jako dva paměťové bloky. Řadu informací o instalování paměti (model, typ, kapacita, hodnoty časování) objevíte v položce Paměťový modul X, přičemž X odpovídá počtu instalovaných modulů.

10) Pozice a kapacita RAM

Pokud chcete znát přesný počet pozic paměťových bank pro operační paměť a celkovou možnou kapacitu RAM vaší základní desky, nelze se spoléhat pouze na čipovou sadu. Ta stanovuje pouze maximální hodnoty. Výrobce motherboardu může však integrovat méně pozic a/nebo překročit maximální paměťovou kapacitu. Jako dobrý příklad můžeme uvést čipovou sadu VIA K8T800Pro, určenou pro procesory AMD Athlon 64, X2 a FX, která podporuje maximální kapacitu operační paměti typu DDR až do velikosti 4 GB. Ovšem konkrétní model základní desky MSI K8T Neo2-F V2.0 s K8T800Pro pojme maximálně 2 GB paměti DDR. Jak velkou RAM můžete do svého motherboardu zabudovat, prozradí kromě manuálu této desky rovněž analytický nástroj Sandra (viz bod číslo 9).

11) Jak Windows limitují pracovní paměť

Pokud jste instalovali novou operační paměť, zapnuli počítač a paměť přesto není správně identifikovaná, něco je špatně. Některé čipové sady sice podporují až 8 GB RAM, kupříkladu model Intel Express Chipset i955X nebo i975X, ovšem plně využít tak vysokou kapacitu operační paměti se vám povede pouze se správným operačním systémem. Ten, kdo ještě používá Windows 9x nebo Windows ME, by se měl se svým zastaralým systémem raději rozloučit. Tyto verze Windows totiž zvládají podle vyjádření Microsoftu nanejvýš 512 MB RAM.

Windows 2000 a 32bitové verze Windows XP podporují až 4 GB fyzické paměti. Z těchto 4 GB pro sebe ovšem notnou část zabere jádro operačního systému, v mnoha případech až 2 GB. Na aplikace pak zbudou maximálně 2 GB operační paměti. Tento nedostatek operačního systému lze velmi jednoduše obejít tím, že Windows spustíte s parametrem /3GB, který musíte přidat do souboru Boot.INI (současný balík služeb s tím počítá). Pak si samotný operační systém vystačí s pouhým 1 GB operační paměti, zbytek si mohou alokovat programy.

Teprve 64bitové systémy teoreticky dokáží zvládnout až 16 exabyte, v praxi se ovšem končí dosažením jednoho terabytu (1 024 GB), a to konkrétně u OS Windows Sever 2003, vydání Datacenter x64 a vydání Enterprise x64. Vydání Windows XP Professional x64bit Edition zvládá v současné době právě 32 GB fyzické paměti RAM.

12) Instalovaná RAM o velikosti 4 GB, ovšem pouze část z ní je rozpoznána

Mnohé současné základní desky podporují 4 GB RAM. Ale kdo vlastní 32bitový operační systém, měl by obsadit maximálně 3 GB pracovní paměti. Všechny I/O komponenty, například karty PCI, mohou totiž použít paměťové adresy pod 4 GB. Kdo svou desku tištěných plošných spojů přesto osadí 4 GB RAM, získá často pouze asi 3,5 GB volné pracovní paměti.

13) Operační paměť v režimu Dual Channel vyžaduje správné umístění modulů

U většiny motherboardů hraje jen nepatrnou roli, do které banky danou paměť zasunete. Jestliže ovšem chcete používat dvě identické operační paměti RAM v režimu Dual Channel (viz bod číslo 6), musíte zvolit v paměťových slotech ty správné pozice s oddělenými kanály a odděleným přístupem k paměťovému řadiči. Které pozice k sobě patří, závisí na designu samotné základní desky. Někteří výrobci sloty pro Dual Channel odlišují barevně - třeba Gigabyte označuje kanály vždy oranžově a fialově, aby zvýraznil, které sloty patří v provozu Dual Channel k sobě.

Rozšíření paměti: o co se jedná

Jakmile spustíte nějaký soubor, operační systém (v našem článku bude řeč o Microsoft Windows, ale vše platí i pro jiné na bázi Linuxu atp.) ho vyhledá, nahraje z pevného disku a uloží do pracovní paměti. V paměti RAM jsou tedy současně uložena systémová data Windows, vaše aplikace a právě zpracovávané soubory.

Podíváte-li se do Správce úloh (Task manager - pomocí kláves <Ctrl> + <Alt> + <Del>), uvidíte, kolik aktivních procesů váš počítač a s ním i operační paměť RAM musí v daný okamžik zvládat. Jestliže je pracovní paměť plná, musí operační systém programy, které v dané chvíli nepotřebuje, odložit na pevný disk. A tento permanentní a časově náročný transfer dat mezi rychlou operační pamětí a relativně pomalým pevným diskem podstatně snižuje výkon celého systému.

Na tomto místě se dozvíte, kdy se vyplatí paměť rozšířit, nač přitom máte dávat pozor - a jak si poradit s případnými problémy.

I hry mají rády paměť

Zatímco vliv velikosti RAM na běh kancelářských programů či aplikací je často studovanou oblastí, v souvislosti s hrami se o ideální velikosti paměti píše o poznání méně často.

Faktem je, že pro drtivou většinu současných her je absolutním či rozumným minimem 512 MB a naopak jen některé tituly dokážou větší paměť dobře využít. Na prstech by se pak daly spočítat hry, které mají jako rozumné minimum 1 GB RAM - ale i takové existují.

Paměťové požadavky her jsou do značné míry dány jejich původem. Hry, které byly původně či paralelně vyvíjeny pro konzoly jako je Playstation 2 či Xbox obvykle velké požadavky na RAM (a vlastně ani na výkon PC) nemají. Jejich tvůrci je totiž od počátku navrhovali pro systémy se 32 či 64 MB RAM - na PC sice hry využijí paměti více, obvykle ale jen pro lepší textury, efekty či zvuk s vyšším rozlišením /menší kompresí. Naopak hry vyvíjené primárně pro PC (případně pro PC a novou generaci konzol jako je Xbox 360) jsou obvykle navrženy tak, aby naplno využily počítače s 512 a více MB RAM.

V případě PC je navíc třeba pamatovat na operační systém s nemalou paměťovou režii - i proto je rozumným minimem 512 MB a rozumným optimem 1 GB. Hry totiž dokáží vždy využít jen určitou kapacitu RAM, či přesněji řečeno pod určitou kapacitu volné paměti jsou nuceny dohrávat často data z pevného disku či CD, případně využívat odkládací soubory, tím se značně zpomaluje jejich běh - v tomto směru fungují podobně jako jiné programy, jenže například drobné zdržení při práci s dokumentem ve Wordu nezpůsobí takový vztek jako cukání při předjíždění na závodním okruhu. Naopak RAM nad určitou kapacitu již hry nemůže urychlit - nejsou totiž obvykle navrhovány tak, aby si data načítaly předem. Koupě "druhého" GB je tak spíše vyhazováním peněz. Buďme ale konkrétní. V případě Far Cry či Half-Life 2 je rozdíl mezi 1 GB (2x 512 MB) a 2 GB (2x 1 GB) prakticky zanedbatelný. Podobná situace je poněkud překvapivě i u novější (a jinak velmi náročné) hry F.E.A.R. Naopak nový Quake 4 dokáže 2 GB podle všeho využít, rozdíl ale činí jen asi 10 %. Co je ale zajímavější, pokud si "druhý" GB koupíte jako další 512MB moduly (v PC tedy máte 4x 512 MB), výkon ve většině her naopak klesne, neboť paměťový řadič pracuje se čtyřmi moduly obvykle pomaleji než se dvěma.

Většina hráčů a her rozdíl mezi 1 a 2 GB RAM v současné době nepozná. Výjimku tvoří ti, kdo chtějí provozovat při hraní na pozadí aplikace náročnější na paměť (například Azureus či jiné P2P programy) - v takovém případě má velká kapacita RAM (navíc v kombinaci s dvoujádrovým procesorem) skutečný smysl. V případě upgradu je ale z hlediska výkonu obvykle lepší prodat původní RAM a koupit nové moduly s větší kapacitou, aby se nezvyšoval jejich celkový počet.

Desktop: jak instalovat moduly RAM

Novou pracovní paměť zabudujete do počítače během několika minut. V každém případě k tomu budete potřebovat šroubovák, abyste otevřeli kryt počítače.

1. Informovat se: Podívejte se do manuálu základní desky nebo na webovou stránku daného osobního počítače či výrobce. Zde najdete podrobné informace, jak instalovat pracovní paměť a jaký druh použít. Nejdůležitější kroky shrnujeme níže.

Obecně platí: na motherboardu jsou většinou dva až čtyři sloty (banky) pro operační paměť . Osazujte paměťové banky vždy od označení 0 výše. Výjimkou tvoří zapojení dvou modulů pro provoz v dvoukanálovém režimu (Dual Channel, viz body číslo 6 a 13).

2. Chránit: Ponechejte pracovní paměť až do okamžiku jejího zabudování v antistatickém ochranném pouzdře (často sáčku), abyste ji ochránili před statickou elektřinou. Jakmile se totiž modul RAM dotkne nějakého vodivého předmětu, může se vybít a nenávratně poškodit.

3. Zajistit: Než svůj osobní počítač otevřete, musíte ho vypnout zadním vypínačem. Pokud počítač nemá žádný vypínač, měli byste celou počítačovou sestavu odpojit od sítě elektrické energie. Než vyjmete paměť z ochranného pouzdra, měli byste se sami zbavit náboje tak, že se dotknete uzemněného předmětu - třeba topidla nebo kovové části nějakého přístroje zapojeného do uzemněné sítě. Uchopte operační paměť RAM pouze na stranách a snažte se předejít tomu, abyste se dotkli paměťových čipů či kontaktů.

4. Usadit: Stlačte opatrně dozadu upínací ústrojí na levé i pravé straně prázdného slotu RAM. Ujistěte se, že výřezy na paměti přesně zapadají do výklenků. Pokud tomu tak není, musíte modul otočit o 180 stupňů.

5. Vložit: Usaďte paměť kolmo do volného paměťového slotu. Pravým a levým palcem shora stlačte okraje paměťového modulu na obou stranách, dokud se postranní upínací ústrojí nedostane do vertikální polohy a RAM slyšitelně nezaklapne. Tím je celý proces instalace hotov. Vizuálně zkontrolujte, zda je paměť (paměti) zcela zasunutá. Při příštím bootování by vám program systémové analýzy (viz bod číslo 9) měl novou paměť ukázat, včetně aktuální paměťové kapacity. Pokud zobrazená informace není v pořádku, podívejte se ještě na body číslo 11 až 13. Pozor: na modul musíte pořádně přitlačit, aby do paměťového banku zapadl. Neměli byste ovšem použít hrubé síly. Pokud nejde RAM vůbec zasadit, měli byste ještě jednou překontrolovat správnost usazení. Je paměťový modul opravdu zastrčený do slotu? Nezaklesl se někde? Je paměť správně zajištěna?

Jak vyměnit paměť notebooku

Do notebooku se hodí pouze paměťové zástrčky ve formátu SO (small outline) DIMM: tyto moduly jsou o něco menší než paměťové čipy pro osobní počítače. Většina současných notebooků pracuje s DDR RAM, u současných notebooků Centrino naleznete také paměť DDR2. Mobilní počítače starší než tři roky ještě často používají SDRAM. Co je důležité: při rozšiřování paměti můžete použít pouze ten druh paměti, který je již ve vašem notebooku přítomen - mobilní počítač s operační pamětí DDR lze tedy vylepšit opět moduly pamětí DDR, nikoli však typu DDR2. To, jakou paměť používá váš notebook, by mělo být uvedeno v manuálu.

Abyste se k pozici v rámu pro zasunutí paměti vůbec dostali, musíte notebook otočit víkem dolů. Sloty pro paměť RAM naleznete pod poklopem, který bývá připevněn několika šroubky. U některých modelů však musíte nejprve odejmout klávesnici, abyste se dostali na místa pro zasunutí RAM. Více informací - jak jinak - naleznete v manuálu příslušného přenosného počítače nebo u jeho prodejce. Poté paměťový modul lehce zešikma zasuňte do příslušného místa a opatrně zatlačte shora na čip, dokud upínací zařízení umístěné po stranách operační paměti nezaklapne.

Chcete-li vsadit na jistotu, pak nákup a instalaci paměti přenechejte autorizovanému dealerovi. Daleko levnější ovšem bude, vezmete-li věc do vlastních rukou - velký výběr vhodných paměťových čipů najdete v internetové zásilkové službě mnoha internetových obchodech, nebo u specializovaných prodejců výpočetní techniky. O záruku nepřijdete, ani když se rozhodnete instalovat paměť sami - ovšem za předpokladu, že získáte vhodnou paměť a zabudujete ji řádně a správně. Pokud by se však případná porucha dala připsat neodbornému zacházení, může výrobce notebooků odmítnout nárok na opravu v rámci záruky uznat.

§§§§§


Přehled nových digitálních kamer

Jaroslav Kasal

C06P0240

Opět se blíží čas letních prázdnin a slunných dovolených, mnoho příznivců videa tedy začalo shánět co nejvhodnější typ kamery, se kterým by mohli své jedinečné zážitky zvěčnit. Tak jako existuje mnoho různých lidí, existuje i více typů kamer. Na první pohled se může někomu líbit jedna, jinému zase druhá. Vzhledem k tomu, že každému uživateli vyhovuje v životě s kamerou něco jiného, liší se i názory na potřebné funkce, jimiž by vaše kamera měla být vybavena.

Pokud se však zaměříme na běžný domácí segment, můžeme okruh vlastností zúžit. V každém případě je nutné přemýšlet, co vše od kamery konkrétně vy očekáváte a co naopak můžete postrádat. Věříme, že v předletním čase vám může náš přehled digitálních kamer pomoci.

Kamery včera, dnes a zítra

Staré modely domácích digitálních videokamer ukládaly záznam na kazety typu miniDV nebo Digital8. V dnešní době je formát Digital8 na ústupu a v budoucnu se s ním již evidentně nepočítá. Zmizí stejným způsobem, jako přestávají existovat i analogové normy VHS, Video8, Hi8 atd. Naopak se na trhu v posledních dvou letech objevily nové digitální kamery se zcela odlišnou konstrukcí. Hlavní změnou je fakt, že spoléhají na jiná záznamová média než na kazety s magnetickým páskem. V dnešní době naleznete zařízení ukládající videozáznam na malé DVD disky s průměrem 8 cm, paměťové karty typu SD (Secure Digital) nebo dokonce na miniaturní pevný disk. Produkty nabízejí moderní a téměř by se dalo říci revoluční služby. Mezi ně patří například možnost pohodlně organizovat data na povrchu média, nelineární přístup k pořízeným záznamům a podobně. V rámci objektivity je však nutné dodat, že produkty s novými typy záznamů nenabízejí jen samé výhody. Zpravidla se totiž u DVD, SD i HDD kamer používá pro záznam formát typu MPEG-2 nebo MPEG-4, a ty nemusejí vždy nabízet kvalitu obrazu srovnatelnou se záznamem DV, jak jí známe u produktů spoléhajících na kazety typu miniDV. Dalším problémem DVD, SD a HDD kamer je i fakt, že formát MPEG-2 ani MPEG-4 není vhodný pro další zpracování (tedy střih) na běžné domácí počítačové střižně. Ve výsledku se tedy musí uživatel rozhodnout, co přesně od kamery potřebuje, zda kvalitu obrazu a efektivní zpracování materiálu na počítači nebo modernější funkce, rychlý přístup k záznamu v kameře a podobně.

Do budoucna je pravděpodobné, že se výrobci formátů na bázi MPEG-2 a MPEG-4 nevzdají. Spíše lze očekávat, že se díky vyššímu početnímu výkonu počítačů i kamer dočkáme vylepšeného záznamu a zjednodušení zpracování záznamu na počítači.

Optické vlastnosti

Mnoho výrobců kamer se chlubí miniaturními rozměry svých produktů. To je samozřejmě milé, ovšem má to jeden háček. Miniaturizace kamery znamená často i zmenšení optické sestavy - objektivu. Tím se zpravidla zhoršuje i možnost natáčení ve špatných světelných podmínkách. Kamera proto potřebuje více světla, aby mohla pořídit kvalitní obraz bez "šumu" nebo digitálně zesilovaného obrazu, který není ve výsledku také příliš kvalitní. Výrobci se snaží u miniaturních kamer využívat alespoň objektivy, které jsou vyrobené z kvalitních optických čoček s minimálním pohlcováním světelného toku. Mezi značky objektivů, které jsou domácími uživateli ceněny, patří např. Leica Dicomar nebo Carl Zeiss.

Pokud chcete natáčet kvalitní obraz i při trochu horších světelných podmínkách, potřebujete tedy (mimo jiné) i kameru vybavenou co největším průměrem objektivu. Naštěstí se v posledním roce až dvou začínají tyto modely kamer rovněž objevovat. Miniaturní kamery s masivním objektivem sice někdy vypadají trochu legračně, ale obraz nabídnou zpravidla kvalitní.

Zoom

Přiblížení obrazu je někdy užitečné, zvlášť pokud se nemůže kameraman dostat blízko ke sledované scéně a chce pořídit detailní záběr. Kamery disponují optickým přiblížením 10x až přibližně 25x. I desetinásobné přiblížení mnoha uživatelům dostačuje. Pro 25x zoom je často zapotřebí stativ. Oproti tomu digitální zoom je pouze reklamní trik na zákazníka. Při běžném natáčení je k ničemu a snižuje kvalitu výsledného záznamu. V žádném případě se na tento údaj u kamery neohlížejte. Např. 500x, 700x nebo dokonce 900x digitální zoom je zaručenou ukázkou nesolidnosti konkrétního výrobce. Ostatně nejvhodnější je při koupi nové kamery rovnou službu pro digitální zoom vypnout a využívat pouze optické zvětšení obrazu.

Stabilizátor obrazu

Při natáčení z ruky je velkým pomocníkem stabilizátor obrazu. U levnějších kamer je tento korekční systém řešen elektronicky, u dražších opticky. První typ sice není zdaleka tak kvalitní, ale pro běžné účely může stačit. Často kamery s vyšším rozlišením prvku CCD vlastní i hodnotnější systém elektronické stabilizace. Optický stabilizátor nesnižuje kvalitu obrazu a pracuje spolehlivěji, nicméně nachází se pouze u relativně dražších typů kamer. Po něm sáhněte, pokud budete natáčet často v terénu a pokud patříte mezi náročnější uživatele.

Pokud natáčíte s pomocí stativu a vaše kamera je vybavena elektronickým stabilizátorem obrazu, vždy tuto službu vypněte. Aktivujte ji znovu až při dalším natáčení z ruky. Zvlášť pokud natáčíte panoramata a kamerou pohybujete tak, aby se do záběru dostala postupně celá krajina, je vhodné elektronický stabilizační systém vypnout. Elektronika se totiž nechá často zmýlit a snaží se korigovat váš promyšlený pohyb kamery. Výsledkem je trhaný (skákající) pohyb obrazu během přejezdu krajiny. Oproti tomu je nespornou výhodou optického stabilizátoru fakt, že pracuje dobře prakticky za všech okolností, navíc rychleji a spolehlivěji.

Režimy kamery

Pro pohodlnější práci s kamerou je mnoho zařízení vybaveno tematickými šablonami (předvolbami). Je výhodné, aby vaše kamera disponovala alespoň těmi základními. Mezi ně patří Sport, Portrét, Bodové osvětlení, Písek a sníh, Nízké osvětlení, Noc. Je sice pravda, že mnoho uživatelů v životě nevyužije jiné nastavení než automatické, ale jsou chvíle, kdy režimy kamery přijdou vhod. Pokud patříte mezi náročnější uživatele, bude vás jistě zajímat i plně manuální mód. Výhodou je, že si můžete s kompozicí obrazu skutečně pohrát a podání obrazu přizpůsobit svým záměrům. V manuálním režimu lze svobodně nastavit expozici, clonu, vyvážení bílé barvy a podobně. Také je příjemné, pokud zvládá kamera i tzv. funkci zebra, tedy dokáže na hledáčku nebo LCD panelu zvýraznit přeexponovaná místa. Na druhou stranu je však nutné dodat, že u miniaturních domácích kamer je ovládání manuálních nastavení často dostupné pouze z hlavního menu, takže jejich plnohodnotné využívání je časově více náročné, což mnoha uživatelům nevyhovuje. Dražší modely kamer však nabízejí pomoc. Na jejich tělech lze nalézt například tlačítka pro přímé řízení expozice nebo otočný kroužek na objektivu. Ten lze využívat k preciznímu manuálnímu ostření, někdy je možné změnit jeho režim a pak dokáže řídit i transfokaci (zoom) obrazu.

Záznam kamery

Kamery ukládají podle typu na různá média. Pokud opomeneme analogové záznamy, které nelze pro koupi doporučit, zůstávají ve hře kamery využívající miniDV kazety, osmicentimetrové disky DVD, SD karty a pevné disky.

Výhody záznamu miniDV spočívají především v kvalitním formátu DV s pevným kompresním poměrem, který ukládá obrazová data ve velmi dobré kvalitě. Samotná běžná miniDV kazeta s délkou záznamu 60 minut nabízí datovou kapacitu přibližně 13 GB, což je oproti dnešním SD i DVD médiím značně vyšší hodnota. Malé DVD disky typu DVD-RAM, DVD-R a DVD-RW nabízejí zpravidla 1,4 GB nebo 2,8 GB datového prostoru. Největší dostupná SD karta nabízí kapacitu 2 GB. Z obchodního hlediska by byl nesmysl nabízet uživatelům moderní DVD nebo SD kamery, které by dokázaly ve formátu DV zaznamenat pouze cca 10 či 15 minut záznamu. Výrobci museli slevit a nahradit DV kompresi záznamem typu MPEG-2, který využívá tzv. "změnovou komprimaci" (nekomprimuje každý snímek zvlášť jako např. DV nebo MJPEG), ale uloží pouze změny mezi jednotlivými po sobě jdoucími snímky. Shluky snímků se řadí do skupin (např. po šestnácti) a mezi nimi se nachází i jeden plný snímek (pro rychlejší přístup). Pro úplnost je potřeba zmínit, že norma MPEG-2 je mnohem složitější a na tomto místě pouze přibližujeme její základní princip. Existuje mnoho dílčích variant MPEG-2 (např. s obousměrně komprimovanými změnami a podobně). Nicméně je jasné, že formát MPEG-2 nabízí i při relativně nízkém datovém toku dostačující kvalitu obrazu. Záleží však i na konkrétním zařízení, tedy na kameře, která MPEG-2 v reálném čase ukládá na záznamové médium. Pokud nabízí produkt výkonný algoritmus a silný početní výkon, lze zaznamenat i kvalitní MPEG-2 záznam. Také samozřejmě záleží na datovém toku, který v případě DVD kamer i SD zařízení není zrovna nejvyšší. Ve vysoké kvalitě je proto možné uložit pouze 30 minut záznamu. Na některých záznamech je však i přesto (zvlášť při velkých změnách scény, např. natáčení rychle tekoucí řeky nebo natáčení obrazu z rychle jedoucího automobilu) možné nalézt tzv. artefakty - rušivé digitální čtverce v obrazovém záznamu. Moderní kamery nové generace mají vylepšené algoritmy pro komprimaci i výkonnější hardwarové čipy, dokáží tedy zaznamenávat již poměrně pěkné video.

Vše, co bylo řečeno, by se nemuselo týkat kamer, které využívají pro záznam pevný disk. Bohužel je jasné, že rychle zaplněný pevný disk uživatel jen těžko vymění v terénu za další. Zkrátka pevný disk není levný jako miniDV kazeta a ani jeho obsah není nekonečný. Proto bylo při výrobě kamery s pevným diskem nutné brát zřetel na skutečnost, že kamera musí být schopna uložit na disk výrazně více videa, než se vtěsná na miniDV kazetu. Ideální je, pokud vám kamera umožní natočit na jeden harddisk celou letní dovolenou, kterou byste jinak ukládali na několik miniDV kazet. Dnešní domácí kamery s pevným diskem dokáží uložit do svých útrob až 25 hodin záznamu. Bohužel z důvodu kapacity se i zde jedná o formát MPEG-2 nebo MPEG-4, ne o čistokrevné DV.

Abychom byli objektivní, je nutné zmínit, že i miniDV má své nedostatky. Hlavní nevýhodou je fakt, že se jedná o páskové médium s lineárním záznamem. Uvnitř kazety se musejí otáčet mechanické části a pásek se musí při vyhledávání přetáčet. Vyhledávání požadovaných sekvencí je s páskovou mechanikou oproti disku nebo DVD nesrovnatelně pomalejší. Nevýhodou miniDV kazet je ve srovnání se SD a DVD médii také možnost rychlejšího mechanického opotřebení. Pokud budete často používat jednu kazetu (nebo použijete nekvalitní miniDV kazetu), může docházet ke vzniku chyb v záznamu obrazu (tzv. dropouty). Také se mohou zašpinit záznamové hlavy a celý záznam pak bude znehodnocen částečnými nebo celými výpadky obrazu (např. horizontální nenahrané pruhy v obrazu).

Digitální efekty

Existuje několik způsobů, jak oživit pořizovaný záznam. Téměř každá kamera je dnes vybavena sadou efektů. Pokud budete pořízený záznam zpracovávat na počítači, není potřeba se jimi v kameře zabývat. Naopak při neuváženém použití dokáží napáchat v jinak pěkných záběrech nenapravitelné škody. Mezi efekty patří např. prolínačky obrazu, stmívání, sépie, Black&White aj. Digitální efekty berte jako bonus, ne jako stěžejní vlastnost kamery!

Vstupy a výstupy

Analogové kamery umožňovaly pouze zaznamenat obraz a zvuk na pásku a celek pouze přehrát v TV či zkopírovat na VHS kazetu pomocí videorekordéru. Digitální zařízení toho umí daleko víc. Pokud si hodláte takové pořidit, je vhodné, aby disponovalo nejen analogovým výstupem, minimálně v podobě Cinch (lépe i S-Video), ale především plnohodnotným digitálním rozhraním. Tedy konektorem, který umožní kopírovat data z kamery do PC a i obráceně z PC zpět na pásku. Kromě toho je mnoho dnešních kamer vybaveno i AD převodníkem, který zajistí analogový vstup. Pak je možné využívat kameru i jako plnohodnotný videorekordér. Při výběru kamery proto doporučujeme, aby měla nejen výstupy, ale i digitální a analogový vstup.

Kamera s fotoaparátem

U moderních digitálních kamer je výbava v podobě slotu na paměťovou kartu neodmyslitelnou samozřejmostí. Díky vyššímu rozlišení CCD prvku, který zajišťuje rozklad optického obrazu do digitální podoby, je možné pořizovat fotografie v poměrně příjemné kvalitě (např. i zastaralejší model Sony TRV30E zvládne snímky JPEG 1 360 x 1 080 pixelů v 24bitových barvách, moderní kamera Panasonic NV-GS300EP-S zase dokáže fotit až s rozlišením 2 048 x 1 512 bodů). Firmware kamer prodělal v posledních letech značný vývoj, obohacen je o služby, které se dříve vyskytovaly pouze u fotoaparátů (např. nastavení parametrů fotografování, fotorežimy a podobně). V podstatě lze říci, že dnešní digitální kamery nabízejí kromě klasických funkcí videozáznamu i plnohodnotný režim fotoaparátů. Dokonce s tím, že některé luxusnější modely jsou vybaveny i integrovaným bleskem (včetně voleb pro redukci červených očí aj.), digitálními efekty s fotografiemi a také USB konektorem, který zajišťuje snadné kopírování fotografií z kamery do počítače. Vzhledem k tomu, že je možné paměťové karty v kameře libovolně měnit (stejně jako u digitálních fotoaparátů), lze si pořídit kapacitně velké médium, jenž bude dostačovat i náročnějším uživatelům, kteří budou chtít fotografovat častěji a ve vysokém rozlišení. Nejčastěji dnes využívají výrobci služeb karet SD (Secure Digital). Společnost Sony propaguje MemoryStick nebo MemoryStick DUO.

V případě, že budete chtít využívat svou digitální kameru nejen pro záznam videa, ale i jako fotoaparát, je dobré na to myslet ještě dříve, než kameru zakoupíte. Podle toho si totiž vybírejte rozlišení CCD prvku. Zatímco pro běžné natáčení stačí rozlišení 800 000 bodů, pro fotografování lze považovat za smysluplné rozlišení od 2 MPx. Výhodou některých dnešních moderních kamer je i skutečnost, že lze fotit i během záznamu videa. Není tedy nutné pro potřeby fotografování přerušit pořizování videozáznamu. Pokud si zakoupíte technologicky vyspělou kameru, budete jí moci využívat i jako kvalitní fotoaparát.

Slovníček pojmů

CCD prvek (čip). Základní prvek kamery, jeho posláním je převádět optický obraz do elektronické podoby. Na čím více pixelů se obraz rozloží, tím je teoreticky možné dosáhnout i vyšší kvality obrazu. Výsledný obraz ovlivňuje i další elektronika, optická soustava objektivu a samozřejmě i záznamový formát. Je však pravda, že bez dostatečného rozlišení CCD nelze kvalitní záznam provést. Dnes začínají být běžné i kamery s trojicí CCD prvků. Mají zpravidla věrnější podání barev, reálnou rozlišovací schopnost a kvalitnější obraz při snímání scén za nepříznivých světelných podmínek.

Analogová hodnota. Slovo analogový znamená také spojitý. Tlak, teplota, rychlost, hlasitost a další - vše se na rozdíl od digitálního signálu mění spojitě. Nevýhodou je nepřesnost vyjádření, které je nižší než u číslicového (digitálního) signálu.

Digitální kamera. Druh kamery, která nezaznamenává pohyblivý obraz na chemický film nebo analogově na videopásku, ale na magnetickou pásku v podobě nul a jedniček - tedy digitálně. Zda se pro záznam využije kazeta Hi8, miniDV, DV nebo disk DVD není podstatné. Důležité je, že je obraz i zvuk uložen v přesném číselném vyjádření. Oproti běžným videokamerám je digitální záznam trvalejší a ani mnohonásobným kopírováním či přehráváním se jeho kvalita nesnižuje.

Digital8. Označuje typ kazety (potažmo i záznamu), který používá v některých svých digitálních kamerách společnost Sony. Ta je ostatně známá prosazováním svých technologií "na vlastní pěst".

DV-in. Označení, že rozhraní FireWire (využité pro přenos DV) podporuje digitální vstup. Na kameře pak znamená, že kamera podporuje jak výstup, tak i vstup.

DV kabel. Propojovací kabel, který slouží např. pro propojení digitální kamery a PC. DV kabel se nazývá také FireWire či IEEE-1394 kabel, což jsou názvy technicky přesnější.

DV-out. Označení, že rozhraní FireWire (využité pro přenos DV) podporuje digitální výstup. Na kameře pak znamená, že kamera nepodporuje vstup do kamery, ale pouze výstup! To je z mnoha hledisek nevýhodné.

FireWire. Standard pro připojení zařízení k počítači. Digitální kamery ho využívají pro přenos obrazu, zvuku a řídících povelů pro kameru, kterou je možné z PC plně ovládat. Další označení FireWire je IEEE-1394 nebo iLink (tak jej nazývá Sony).

HDTV. High Definition Television, nejnovější norma (přenosu obrazu) japonských specialistů; i když Japonsko stále používá i NTSC, pomalu se snaží přejít na tento moderní protokol, podporující vysoké rozlišení obrazu, kvalitu barev a poměr obrazu 16 : 9.

Hi8. Typ analogového záznamu, který masivně prosazovala společnost Sony. Dnes jej vytlačuje mnohem výhodnější digitální DV záznam.

Kompozitní video. Nejběžnější, ale také méně kvalitní přenosový standard videosignálu ve srovnání s např. S-Video nebo RGB. Výhodou je jeho široká rozšířenost, téměř každé videozařízení jej dokáže zpracovávat. Pro přenos všech obrazových informací je využit pouze jeden analogový vodič (často zakončený žlutými konektory RCA).

MiniDV. Typ kazety, která se u digitálních kamer používá nejčastěji.

MPEG. Počítačový formát pro ukládání komprimovaného videa změnovým algoritmem. Některé kamery umožňují na paměťovou kartu ukládat záznam o tomto formátu (či v jeho modifikaci). Rozlišení je nejčastěji 320 x 240 nebo ještě nižší, což ovšem pro potřeby internetové prezentace či v e-mailu vyhovuje. Formát MPEG se také využívá pro potřeby formátu Video CD nebo u digitálních fotoaparátů - pro záznam pohyblivých scén.

MPEG-2. Vylepšený komprimační formát, který vychází z klasického MPEG (MPEG-1). Využívá se pro ukládání dat na SVCD a DVD nosiče nebo při přenosech digitálního televizního vysílání. Je rozšířen jako kvalitní (oficiální) přenosový formát. Dnes ho využívají i DVD kamery.

MPEG-4. Komprimační algoritmus, který je nutné brát vážně. Domácí uživatelé jej sice nejčastěji využívají pro zálohování nosičů DVD na CD, ale jeho komerční využití už existuje - jak v HDD kamerách, tak v budoucnu i u nástupců disků DVD (např. HD DVD a Blu-Ray).

MPx MegaPixel. Jednotka udávající rozlišení CCD snímače, např. u digitálních kamer či fotoaparátů. MegaPixel označuje počet bodů (v miliónech), jimiž je obraz snímán. Čím vyšší hodnota, tím je pravděpodobnější, že bude obraz kvalitnější. Např. rozlišení 800 000 pixelů = 0,8 Mpx, nebo 1,5Mpx = jeden a půl miliónu obrazových bodů.

NTSC. National Television Society Comittee, nejstarší norma ustanovená americkými vědci v padesátých letech. I přesto, že je oproti PAL zastaralejší, je stále dosti využívaná, např. v Americe, Austrálii a podobně.

PAL. Phase Alternating Line, norma pro kódování obrazu, například pro televizní vysílání. Vyvinula ji německá firma Telefunken a v současnosti ji používá více než šedesát zemí světa. Česká republika je od roku 1990 (až 1993) jednou z nich. Systém vychází z dřívějšího NTSC a odstraňuje všechny jeho nedostatky. Obraz je tak rozložen do 25 snímků za vteřinu, které jsou vysílány po půlsnímcích s frekvencí 50 Hz.

Paměťová karta. Médium schopné uchovat v sobě množství informací bez napájení. Dnes existuje několik druhů, které mezi sebou soupeří o uživatele. Liší se jak maximální kapacitou (dnes řádově desítky MB, ale do budoucna se počítá již se stovkami MB až GB), rozměry a rychlostí přistupu k datům. Mezi nejrozšířenější patří CompactFlash, SD, SmartMedia, MMC nebo MemoryStick.

S-Video. Standard pro přenos signálu, kvalitnější než kompozitní video přenášené jediným vodičem. Využívá totiž dvou oddělených tras. Jeden vodič nese informaci o jasu, druhý o barevných složkách. S-Video je lepším analogovým standardem pro použití s S-VHS, Hi8 a DV zařízeními.

SECAM. Séquentiel Couleur á Mémoire, přenosová norma obrazu francouzské výroby, dříve používaná i v České republice. Dnes je nahrazována modernějšími formáty.

Stabilizátor obrazu. Systém pro potlačení nežádoucího chvění kamery. Stabilizace je prováděna buď elektronicky, nebo opticky - přičemž platí, že optický systém je sice dražší, ale kvalitnější.

Transfokace. Jinak řečeno "přiblížení". Funkce označuje totéž jako "zoom", v profesionální terminologii kamer se používá (zatím) tento pojem. Optické přiblížení je v pořádku, digitální není dobré používat. Ostatně pokud nepoužíváte stativ, není příliš moudré výrazněji funkci přiblížení využívat - i sebemenší chvění ruky se pak totiž násobí a obraz je rušen neustálým poskakováním po obrazovce.

Video8. Předchůdce vylepšeného Hi8. Záznam je analogový a nabízí mírně vyšší kvalitu obrazu oproti známé VHS. Dnes je vytlačen digitálním záznamem.

Y/C. Jiné označení formátu S-Video, někdy se tvrdí, že Y/C označuje přímo formát a S-Video pouze kulatý konektor protokolu Y/C. Podstatné je, že se jedná o stejný formát složkového přenosu obrazu. S-Video a Y/C jsou tedy v běžném pojetí totéž.

Zoom. "Přiblížení". Jde o funkci přiblížení sledovaného objektu. Pokud se jedná o optický zoom, dochází k přiblížení beze ztráty kvality, pokud je zoom digitální, kvalita klesá.

Canon DC20E

U tohoto produktu upoutá pohled zadní zcela zaoblená stěna a výrazná mechanika pro 8cm médium typu DVD-R nebo DVD-RW. Díky kovově chromovému vzhledu kamery i ovládacích tlačítek vypadá zařízení velmi elegantně. Vzhledem k tomu, že zadní část kamery je zaoblená, museli tvůrci zařízení umístit napájecí baterii jinam než do této oblasti. Uživatel ji proto nalezne pod výklopným LCD panelem. Kamera nabízí poměrně malý průměr objektivu a nenápadný hledáček, který je pevně ukotven v horní zadní části zařízení. Pokud používáte při natáčení LCD panel, budete moci sledovat obraz s úhlopříčkou 2,5" s poměrem stran 4 : 3. Pokud nastavíte širokoúhlý režim, panel se přepne do režimu tzv. Letter Box a video zobrazí ve správných proporcích, shodně pracuje i hledáček. Na kameře potěší integrovaný (manuálně ovladatelný) kryt objektivu a zcela jistě i integrované LED světlo pro noční režim. Kamera nemá A/D převodník, tudíž ji nelze použít jako videorekordér. Fotografovat můžete na kartu mini SD, jistě při tom oceníte integrovaný blesk. Některé uživatele zřejmě nepotěší, že kamera nenabízí české menu.

Cena vč. DPH: 28 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Canon

www stránky: http://www.canon.cz

Canon MV960E

Druhá kamera stejného výrobce vychází ze starších modelů třídy MV800, MV700 atd., používá pro záznam DV kazety. Z praktického hlediska může potěšit integrovaným krytem objektivu, který je možné manuálně ovládat (páčkou na levé stěně kamery v blízkosti objektivu). Moderně smýšlející příznivci videa ocení širokoúhlý výklopný LCD panel s úhlopříčkou 2,7". Hledáček zobrazuje jak poměr stran 4 : 3, tak i režim Letter Box, tedy korektní zobrazení formátu 16 : 9. K širokoúhlému formátu je nutné poznamenat, že jej MVE960E zvládá skutečně dobře a nevytváří obraz (jako některé konkurenční výrobky) výřezem ze standardního CCD čipu. Snímací prvek je totiž reálně širokoúhlý. Výsledkem je opravdu širší záběr kamery než při snímání obrazu v režimu 4 : 3. Pro noční režim nabízí kamera integrované světlo. Blesk budete hledat marně, ani rozlišení fotografií (XGA) není na dnešní poměry příliš vysoké. Je trochu škoda, že kamera není vybavená A/D převodníkem ani rozhraním S-Video. Uživatelé milující transfokaci jistě naplno využijí nadstandardní 25x optický zoom. Zajímavě jsou umístěny navigační prvky kamery, nacházející se na vnitřní straně LCD panelu. Aby byly dostupné, je nutné panel otevřít.

Cena vč. DPH: 14 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Canon

www stránky: http://www.canon.cz

Canon MVX450E

I tato kamera pro záznam využívá kazety typu miniDV. Zařízení vyhlíží velmi kompaktně a při natáčení se dobře drží v ruce. V přední části zařízení je vidět poměrně nenápadný objektiv. Pro uživatele je příjemné, že je vybaven interní krytkou. Pomocí malé páčky je možné kryt ovládat. Natáčení videa lze provádět buď s využitím malého hledáčku s úhlopříčkou 0,33", nebo pomocí širokoúhlého výklopného 2,7" LCD panelu. Celá zadní stěna zařízení je osazena ovládacími prvky, proto zde nezbylo místo pro baterii. Ta je ukryta pod odklopným LCD panelem, kde nalezneme i rozhraní DV a USB. Digitální rozhraní DV podporuje obousměrný tok dat, což lze využít nejen pro kopírování videa do počítače, ale i pro export sestříhaného záznamu zpět na digitální pásku nebo třeba na VHS kazetu (pomocí připojeného videorekordéru). Pokud chcete fotografovat, je to možné v rozlišení 1 152 x 864 bodů. Snímky se ukládají na SD kartu. Blesk bohužel není k dispozici. Ovládání kamery není složité. Jazykově nenadané uživatele nepotěší fakt, že menu neobsahuje češtinu. Naopak domácí kameramany "zahřeje" integrované světlo pro přisvícení noční scény a zcela jistě i nefalšovaný širokoúhlý režim, který pracuje velmi přesvědčivě.

Cena vč. DPH: 16 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Canon

www stránky: http://www.canon.cz

Hitachi DZ-BX35E

Digitální kamera Hitachi DZ-BX35E je rozměrově trochu větší, ale ne tolik, aby to mohlo uživatelům znepříjemňovat život. Naopak jej svými vlastnostmi dokáže velmi zpestřit. Přístroj se neomezuje pouze na jeden formát 8cm disků, ale dokáže si poradit se všemi na trhu dostupnými verzemi. Ukládat videozáznam je proto možné na kotouče DVD-RAM, DVD-RW, DVD+RW a DVD-R. Kamera je vybavena širokoúhlým výklopným LCD panelem s úhlopříčkou 2,7". Pokud upřednostňujete hledáček, můžete jej využít také. Nabízí obraz s poměrem stran 4 : 3, pro zobrazení formátu 16 : 9 používá metodu tzv. Letter Box. Na zadní straně kamery se nachází nápadná baterie s velkou výdrží, která by mohla uživateli při používání hledáčku mírně překážet. Proto je možné hledáček vysunout. Slabinou kamery je absence USB či jakýchkoliv dalších rozhraní. Jedinou výjimku tvoří analogový AV výstup (pro připojení kabelu s redukcí na 3x RCA a S-Video). Fotografie je možné pořizovat na SD médium, ovšem pouze v nepříliš vysokém rozlišení VGA (640 x 480). Blesk ani integrované světlo kamera nemá. Stejně tak není vybavena lokalizací menu do češtiny. Na cestách se však může produkt osvědčit praktickým tlačítkem "Sleep".

Cena vč. DPH: 13 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Hitachi

www stránky: http://www.hitachi.cz

Hitachi DZ-GX3300E

Pokud bychom chtěli pořádat v našem přehledu soutěž krásy, pravděpodobně by zvítězila kamera společnosti Hitachi s modelovým označením DZ-GX3300E. Kamera je výjimečná nejen elegantním leskle kovovým vzhledem, ale i dalšími vlastnostmi a zajímavou nabídkou funkcí. V přední části kamery upoutá masivní objektiv. Je škoda, že není vybaven integrovanou krytkou. Náročné uživatele potěší přítomnost "botičky" pro připojení příslušenství (např. mikrofon, přídavné světlo apod.). Zařízení ukládá videozáznam na osmicentimetrové DVD. Podporovány jsou veškeré dostupné druhy, na které si jen vzpomenete (DVD-RAM, DVD-R, DVD-RW, DVD+RW). Kvalitní fotografie lze pořizovat až v rozlišení 2 052 x 1 512 bodů. Při fotografování ocení uživatel přítomnost integrovaného blesku. Světlo pro přisvícení scény k dispozici není. Z hlediska konektivity nabízí kamera AV rozhraní s výstupem na 3x RCA (kompozitní video a zvuk), nechybí ani S-Video výstup. Produkt Hitachi nabízí dobré služby a jeho ovládání je snadné a intuitivní. Opět chybí menu v českém jazyce. Šikovná je funkce "Sleep", která dokáže přepnout kameru do pohotovostního režimu s nízkou spotřebou a rychlým startem.

Cena vč. DPH: 29 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Hitachi

www stránky: http://www.hitachi.cz

Panasonic NV-GS300EP-S

Další technologicky vyspělý produkt nese označení Panasonic NV-GS300EP-S. Kamera je vyrobena v elegantním designu a příjemných rozměrech. Na produktu je výrazný masivní objektiv a část těla, pod níž se ukrývá mechanika pro miniDV kazetu. Tělo zařízení je stříbrné. Z technologického hlediska jistě zaujme nadstandardní výbava v podobě trojice prvků CCD prvků a optický stabilizátor obrazu. Díky třem CCD prvkům dokáže kamera nabídnout barevně věrný obraz i při zhoršených světelných podmínkách. Optický stabilizátor obrazu představuje velmi užitečnou pomůcku. Na rozdíl od elektronických systémů pracuje rychleji a spolehlivěji. Pokud jste příznivci fotografování, potěší vás integrovaný blesk a skutečnost, že kamera dokáže ukládat fotografie na SD kartu i během pořizování standardního videozáznamu. Navíc lze fotografie pořizovat jak s běžným poměrem stran, tak i ve formátu 16 : 9. Pro širokoúhlé natáčení videa je navržen i výklopný 2,7" LCD panel, širokoúhlý režim podporuje i 4 : 3 hledáček (v režimu Letter Box). Na kameře nás mrzí snad jen skutečnost, že nenabízí analogový vstup a "botička" pro příslušenství nepodporuje tzv. inteligentní zařízení. Sympatické je, že je ovládání kamery intuitivní a menu podporuje český jazyk. Je třeba pochválit i automaticky řízenou krytku objektivu.

Cena vč. DPH: 29 995 Kč

K testu zapůjčila firma: Panasonic

www stránky: http://www.panasonic.cz

Panasonic NV-GS37EP-S

Zařízení Panasonic NV-GS37EP-S se od vyspělého příbuzného NV-GS300EP-S velmi výrazně liší. Na rozdíl od něj je kamera NV-GS37EP-S výrazně "odlehčená". Především není osazena trojicí CCD prvků, ale pouze jedním. Stabilizace obrazu není řešena opticky, ale elektronicky. Zařízení nelze používat v režimu regulérního fotoaparátu, protože na produktu nenaleznete slot pro paměťovou kartu. V přední části zařízení je možné vidět středně velký objektiv, který dokáže nabídnout až 30x optické zvětšení obrazu. Je ovšem škoda, že není vybaven automaticky řízenou krytkou objektivu. Pokud budete pořizovat videozáznam, můžete využít služeb výklopného LCD panelu s úhlopříčkou 2,5" a poměrem stran 4 : 3. Výsuvný hledáček s úhlopříčkou 0,33" disponuje shodným poměrem stran. Obě zobrazovací jednotky ovšem dokáží zobrazit správně i formát 16 : 9 (Letter Box). Z hlediska konektivity není kamera nijak zajímavá. Nabízí pouze základní rozhraní USB, DV out a AV out. Majitele může potěšit integrované světlo pro nasvícení nočních scén, přijatelná pořizovací cena nebo skutečnost, že se kamera drží v ruce až neobyčejně dobře.

Cena vč. DPH: 13 995 Kč

K testu zapůjčila firma: Panasonic

www stránky: http://www.panasonic.cz

Panasonic SDR-S1000EP-S

Tělo tohoto produktu je ze všech testovaných kamer nejmenší, kamera totiž nepracuje s DVD disky nebo DV kazetami, ale sází na výkonné paměťové karty typu SD. V příslušenství kamery je možné jednu takovou nalézt. Nabízí velkou kapacitu 2 GB, která pro potřeby kvalitního videozáznamu zase tak nadstandardní není. V nejvyšší kvalitě je možné na 2GB médium uložit přibližně 25 minut záznamu (kvalita XP). V nižší obrazové kvalitě lze na shodnou SD kartu vtěsnat cca 50 min (kvalita SP) nebo až hodinu a čtyřicet minut v případě, že vám dostačí nejnižší kvalita LP (Long Play). Možná se může zdát, že se jedná jen o další předraženou hračku, jakých už bylo na trhu více, ale to je omyl. Kamera je vybavena trojicí CCD prvků a dokonce i optickým stabilizátorem obrazu. Navíc se na paměťovou kartu neukládá video v nijak výrazně okleštěném formátu, ale ve slušném rozlišení 704 x 576 bodů/25fps (prakticky PAL). Data se ukládají ve formátu MPEG2. Pro fotografování je možné využít integrovaný blesk. Celkově se nám produkt líbil. Problémem jsou ovšem nepříliš levná média (velkokapacitní karty SD) a samotná pořizovací cena je skutečně vysoká. V menu jsme bohužel nenalezli češtinu.

Cena vč. DPH: 35 995 Kč

K testu zapůjčila firma: Panasonic

www stránky: http://www.panasonic.cz

Sony DCR-DVD505E

Tento výrobek je vybaven masivním objektivem a vestavěným bleskem pro fotografování ve zhoršených světelných podmínkách. Snímky lze pořizovat i během videozáznamu. Po skončení natáčeného záběru se trojice snímků automaticky přesune z vyrovnávací paměti kamery na přednastavené záznamové médium, buď na DVD disk, nebo na paměťovou kartu typu Memory Stick DUO. Kvalitní fotografie je možné ukládat až v rozlišení 2 304 x 1 296 při poměru stan 16 : 9, nebo ve standardním formátu 4 : 3. Pak je rozlišení 2 304 x 1 728 bodů. Základní ovládání kamery se provádí prvky na těle kamery, pohyb v menu a pokročilejší funkce se řídí s využitím dotekové LCD obrazovky, která současně slouží i pro náhled snímané scény. Rozměry LCD zaslouží pochvalu. Displej disponuje úhlopříčkou 3,5" a poměrem stran 16 : 9. Rozdíl je proti klasické 2,7" úhlopříčce značný. Ovládání kamery je díky dotekovému systému velmi intuitivní. Navíc je menu v českém jazyce. Nevýhodou může být častěji zašpiněný displej, například pokud natáčíte v exteriérech. Kamera nabízí i mnohé pokročilé služby. Uvést lze např. prostorový záznam zvuku (díky integrovanému čtyřkanálovému mikrofonu), vstup AV nebo proslulý noční režim Nightshot.

Cena vč. DPH: 32 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony

www stránky: http://www.sony.cz

Sony DCR-HC46E

Poslední produkt v našem přehledu má kompaktní rozměry, je vybaven spíše menším objektivem a nabízí méně služeb než příbuzný produkt DCR-DVD505E. Zařízení ukládá video na kazetu miniDV. Fotografie lze pořizovat na paměťovou kartu typu MemoryStick DUO v režimu 4 : 3 i ve formátu 16 : 9. Výhodou kamery je skutečnost, že lze libovolně fotit i během pořizování videozáznamu na miniDV pásku. Bohužel není kamera vybavena bleskem, ani botičkou na příslušenství. Zato svému majiteli nabídne české menu a příjemné ovládání v podání širokoúhlého dotekového displeje s úhlopříčkou 2,7". Pokud nechcete LCD panel využívat, můžete natáčet pomocí hledáčku, který je možné pro vyšší pohodlí kameramana vysunout. Kamera má aktivní digitální vstup i výstup. Škoda, že nenabízí analogový vstup pro možnou digitalizaci starých záznamů (např. z VHS, Hi8 atd). Komunikační rozhraní jsou u kamery řešena netradičně, k dispozici je napájecí a datový konektor, přičemž druhý jmenovaný slouží pro propojení s podstavcem, který obsahuje veškeré další potřebné konektory (DV, AV, DC, USB). S pomocí kolébky je možné kameru pohodlně usadit na pracovní stůl a ihned máte připojeny veškeré konektory. Problém může ovšem nastat na cestách, pokud nebudete nosit podstavec stále s sebou.

Cena vč. DPH: 15 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony

www stránky: http://www.sony.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy


Bezdrátové sítě Wi-Fi

Karel Samohýl

C06P0258

Kniha je určena začátečníkům, kteří se chtějí připojit k revoluci zvané Wi-Fi a o této technologii toho zatím příliš neví. Jednoduchým a srozumitelným jazykem je seznámí se vším, co potřebují vědět o Wi-Fi, a to od volby systému, který bude nejlépe vyhovovat jejich potřebám, přes doplnění karty Wi-Fi a instalace potřebného softwaru do počítače až k vyhledávání hotspotů či práci s přístupovými body. S pomocí této publikace by skutečně každý měl být schopen rychle nakonfigurovat domácí síť a sdílet připojení k internetu. Výklad knihy neopomíjí ani velmi důležité prvky zabezpečení, takže čtenář bude lépe rozumět i této problematice a bude chráněn i před potenciálními hrozbami.

Wi-Fi je jednou z nejrychleji rostoucích technologií všech dob a snad každý se chce dozvědět, jak ji používat. Kniha uvádí všechny potřebné informace o Wi-Fi včetně standardů, protokolů a jejich souvislostí, a to s ohledem na české domácí podmínky a možnosti. Popisuje varianty komunikace zařízení mezi sebou i určitá omezení, která komunikaci brání (například vzdálenost mezi produkty nebo průchod signálu různými překážkami).

Celý text je koncipován jednoduše, takže ho ocení i úplní začátečníci, zároveň je ale velmi informativní. Na druhou stranu se zde čtenář dozví i o možnostech, cenách a variantách práce s Wi-Fi sítěmi ve Spojených státech, což většinu z nás zřejmě zajímat nebude. Naštěstí se jedná pouze o několik stránek, takže je lze velmi rychle přeskočit.

Pokud máte doma nebo v kanceláři více počítačů, určitě je budete chtít vzájemně propojit. Alternativou k vedení kabelů a vrtání otvorů do stěn je využití bezdrátového standardu označovaného jako Wi-Fi. I když o této možnosti zatím nevíte nic podstatného, popisovaná kniha vás naučí nejen nastavit svůj počítač a domácí bezdrátovou síť, ale seznámí vás také s některými technickými podrobnostmi a nástrahami této technologie a její možnou budoucností, rovněž vám pak pomůže s výběrem správných produktů i s využitím jejich možností.

Autor: Harold Davis

Vydavatelství: Grada Publishing

Počet stran: 336

Doporučená cena: 329 Kč

§§§§§

CSS a XHTML

Karel Samohýl

Pro ty čtenáře, kteří se chtějí pustit do tvorby webu nebo si jen chtějí vytvořit pokročilejší webové stránky, ale dosud váhali, je nyní k dispozici kniha s názvem CSS a XHTML. Je určena všem, kteří chtějí nahlédnout pod pokličku tvorby webových stránek a dozvědět se více o jazyku XHTML či kaskádových stylech, známých pod zkratkou CSS. K přechodu ze světa HTML do oblasti XML velmi pomohl standard s názvem XHTML (eXtensible HyperText Markup Language) - rozšiřitelný hypertextový značkovací jazyk. XHTML je ve své podstatě typický na XML založený formát, který používá názvy elementů a atributů používaných v HTML 4.0. Pokud již dnes HTML ovládáte, bude váš přechod na XHTML snadný, budete si jen muset dát pozor na několik zvláštností a neustále si uvědomovat, že XML je mnohem přísnější při vynucování pravidel. Celkový vzhled dokumentu lze dále definovat prostřednictvím CSS (Cascading Style Sheets), kaskádových stylů. Pomocí CSS lze určit nejen zmíněný vzhled stránek, ale například i výstupní zařízení, pro které bude použit.

Čtenáři najdou v knize základní myšlenky a návody, demonstrované na podrobně rozepsaných příkladech. Úvod knihy je věnován struktuře webových stránek, informacím o hostingu a postupům, jak umístit stránky na internet. Od třetí kapitoly se výklad věnuje již samotné tvorbě webových stránek, přičemž základní znalost jazyka HTML je vítána, avšak není podmínkou, protože právě tato kniha je prostředkem pro osvojení pravidel XHTML od úplného začátku. Výklad práce se styly pomocí CSS je vystavěn tak, aby mu porozuměl i úplný začátečník. Čtenář se postupně naučí psát přehledné a strukturované dokumenty XHTML, vybavené kaskádovými styly, a naučí se je optimalizovat pro nejpoužívanější internetové prohlížeče, jimiž jsou například Opera, Firefox či Internet Explorer. Těsně před dokončením stránky bude čtenář uveden do světa PHP, čímž jeho stránky získají potřebnou funkčnost a ovladatelnost. V knize nechybí ani velmi důležitá problematika optimalizace pro vyhledávání, na internetu známá pod zkratkou SEO.

Autor: Peter Druska

Vydavateství: Grada Publishing

Počet stran: 200

Doporučená cena:199 Kč

§§§§§


Nero 7 - kompletní průvodce vypalováním CD a DVD

Karel Samohýl

V dnešní době snad neexistuje uživatel počítače, který by se nesetkal s vypalovanými disky (CD i DVD). S jejich velmi rychlým průnikem mezi počítačovou veřejnost souvisí i povědomí o možnostech vypalování a o programech, které tuto činnost umožňují. Bezesporu jedním z nejoblíbenějších programů je i Nero, jenž se nedávno dočkal své nové verze. Protože většina knih o Neru, které jsou na dnešním knižním trhu k dispozici, se mu věnuje pouze ve velmi stručné podobě a zaměřuje se především na nejobvyklejší činnosti, vzala si tato kniha za úkol čtenáře nejen s tímto programem seznámit, ale naučit ho pracovat se všemi možnostmi a doprovodnými aplikacemi Nera, kterých je v programu nesčetně.

Zaměřuje se především na čtenáře, kteří se nespokojí s pouhým vypálením disku (ať s pomocí průvodce, nebo trochu profesionálějším přístupem s přetahováním či vkládáním dat mezi programovými okny), ale chtějí experimentovat a naučit se něco víc. Je tedy určena vedle začátečníků i pokročilým uživatelům, jimž jsou věnovány pasáže především v druhé části knihy. Čtenáři se naučí používat Nero Wave Editor pro úpravy zvukového záznamu či Nero Sound Trax pro sestavení CD z vinylových desek či audiokazet. Závěr knihy je zaměřen na zbývající doprovodné aplikace, jež se s Nerem dodávají Nero Drive Speed pro nastavení rychlosti mechanik, Nero BackItUp k zálohování dat, Nero CD-DVD Speed pro testovaní a měření mechaniky či Nero Info Tool, které podá komplexní informace o mechanikách optických disků.

Ač se jedná o knihu svým rozsahem v daném tématu skutečně ojedinělou, je škoda, že v ní chybí popis dvou doprovodných aplikací - Nero Photosnap a Nero Vision, které slouží k úpravě fotografií a videa. Přesto - v souladu s tím, co tvrdí podtitul "kompletní průvodce vypalováním" - v ní lze nalézt vše, co je s vypalováním CD a DVD prostřednictvím Nera spojeno, a proto ji zájemcům o další poznání možností tohoto programu mohu jen doporučit.

Autor: Josef Pecinovský, Jan Pecinovský

Vydavatelství: Grada Publishing

Počet stran: 272

Doporučená cena: 229 Kč

§§§§§


Pinnacle studio 10

Karel Samohýl

Obliba domácího videa už mnoho let neustále stoupá, a nejvíce v poslední době, kdy jsou možnosti digitálních videokamer stále rozsáhlejší, dokonalejší kamery jsou cenově dostupnější a existují prostředky, které následné zpracování digitálního záznamu skutečně zjednodušují a zpřístupňují nadšencům pro domácí video na různých úrovních pokročilosti.

Mezi nejoblíbenější programy, které se usídlily na počítačích českých videoamatérů, bezpochyby patří Pinnacle Studio. Kniha z nakladatelství Grada Publishing se zaměřuje na dosud poslední verzi tohoto úspěšného programu pro střih videa. Je určena všem neprofesionálním zájemcům, kteří vlastní videokameru a počítač, zakoupili si program Pinnacle Studio 10 (a to ať už v jeho základní verzi nebo ve verzi Plus) a chtějí ze svých natočených záběrů vytvořit film. Kromě výše uvedeného technického a softwarového vybavení jim k tomu postačí již jen šikovné ruce, hodně času a trpělivosti - a tato kniha.

Její výhodou oproti klasickým manuálům je skutečnost, že se výklad odvíjí od předpokládané činnosti, kterou uživatel hodlá podnikat. Po úvodním seznámení s programem a základními pojmy se čtenář naučí nahrávat video z kamery či jiného zdroje do počítače. Nejrozsáhlejší část je pak samozřejmě věnována vlastní editaci videa. Postupně se tak čtenář dozví, jak do projektu vložit jednotlivé obrazové scény, jak určit jejich pořadí a délku, jak mezi nimi vytvořit přechody, proložit je statickými obrázky a doplnit titulky. S pomocí této knihy čtenář také ovládne jednoduché postupy pro vytvoření vlastního komentáře či přidání doprovodné hudby. Autor čtenáře dále provede exportem, při němž vytvoří ze sestaveného projektu film, naučí jej vytvářet menu disku a v neposlední řadě pomůže oživit obyčejný videozáznam nejrůznějšími efekty. Knihu lze využít při práci s verzí Plus, ale také s jednodušší a levnější verzí programu, Pinnacle Studio 10, jen je třeba počítat s tím, že některé funkce nebudou aktivní. Pokud je budete potřebovat, budete muset zakoupit dříve uvedenou verzi Plus.

Autor: Josef Pecinovský

Vydavatelství: Grada Publishing

Počet stran: 192

Doporučená cena: 199 Kč

§§§§§


Adobe Photoshop CS a CS2

Karel Samohýl

Je jen málo uživatelů, kteří v době digitální fotografie ještě neslyšeli o programu Adobe Photoshop. Ačkoliv se samozřejmě nejedná o program pouze pro práci s digitálními fotografiemi, ale o výkonný nástroj s netušenými možnostmi pro práci s bitovými mapami - od retuší po prakticky neomezenou kreativní invenci, není dobrých rad a pomůcek nikdy dost. Na našem trhu naštěstí existuje s ohledem na oblibu Photoshopu mezi českými profesionálními i poloprofesionálními grafiky opravdu široká škála dostupných knih, návodů, manuálů i interaktivních výukových kurzů.

Pro ty, kteří se s programem Adobe Photoshop CS doposud nesetkali, jenom připomínáme, že jde o aplikaci, která je součástí sady Adobe Creative Suite. Adobe Photoshop disponuje rozsáhlou škálou výkonných kreslících a efektových nástrojů pro tvorbu, retušování a barevné úpravy barevného i černobílého obrazu. Jednou z jeho důležitých součástí je například aplikace Adobe ImageReady, vybavená specializovanými funkcemi pro internetové publikování.

Kniha Photoshop CS a CS2 z edice Tipy a triky nakladatelství Grada Publishing přišla na začátku letošního roku s novým přístupem ke čtenářům, a tak máme k dispozici publikaci, u níž už podle názvu edice získáme dobrou představu o její náplni. Skutečně se jedná o příručku plnou kratičkých postupů, mířících bez zbytečných oklik přímo k věci. Díky tomuto přístupu však není určena začátečníkům, ale uživatelům Photoshopu, kteří s ním více či méně často pracují a potřebují rychle nalézt ten správný postup. Nejedná se však o žádnou referenční příručku - v této knize čtenáři objeví mnoho skrytých tipů a postupů, které nenajdete ani v nápovědě.

Stručně řečeno, jedná se o knihu plnou "vychytávek". Snad jen titul knihy, který hovoří o verzích CS a CS2, je trochu matoucí, protože v knize je velmi často zmiňována pouze verze CS. Naštěstí se mi podařilo nalézt na konci úvodu ujištění, že představené tipy a triky jsou připraveny a testovány v obou dosud posledních verzích Photoshopu, tedy CS i CS2.

Autor: Scott Kelby, Felix Nelson

Vydavatelství: Grada Publishing

Počet stran: 240

Doporučená cena: 329 Kč

§§§§§


Gamestar


Krátké zprávy z herního světa

C06P0250

Battlefield 2142

Multiplayerová válka tentokrát ve futuristickém hávu

Začalo to v roce 1942, pokračovalo současností a brzy se dočkáme posunu do futuristické budoucnosti. O čem je řeč? O úspěšné sérii Battlefield od Digital Illusions. Tato válečná akce zaměřená hlavně na boj mnoha hráčů by měla ještě před letošními Vánocemi potěšit akcechtivé hráče dalším dílem. Jak už název napovídá, řežby se tentokrát budou odehrávat v roce 2142. A autoři plánují budoucnost vskutku neradostnou díky globálnímu ochlazení a příchodu druhé doby ledové se totiž zbytky lidstva rvou o místa vhodná k životu i o nerostné zdroje. Hráči si budou vybírat, zda se o lepší zítřky budou prát na straně Euroepan Union nebo Pan Asian Coalition. Obě strany se pochopitelně budou odlišovat hlavně svým vybavením; je jasné, že půjde o různé hi-tech vychytávky. Kromě zbraní a dalšího příručního vybavení si budete moci vyzkoušet i řízení futuristických bojových strojů včetně populárních "mechů". Samozřejmě si budete vybírat z různého zaměření vašeho hrdiny od opraváře strojů přes bojové třídy až po velitele. Na připravených mapách se utká 16, 32 nebo 64 hráčů. Bude to asi slušná řežba, takže se těšme.

CivCity: Rome

Staňte se vládcem Říma

Pro příznivce budovatelských strategií máme dobrou zprávu! Sid Meier, ostřílený matador herní scény, se pustil hned od několika nových titulů. Kromě datadisku k nejnovější Civilizaci a vlakové hry Railroads! je to i variace na oblíbené téma budování antických měst. V titulu CivCity: Rome se budete moci vypracovat ze starosty malé nezajímavé osady až po vládce mocného Říma. Jako obvykle se musíte postarat o spokojenost obyvatel a saturování všech jejich potřeb - spokojený měšťan (který vám pak rád zaplatí daně) potřebuje ke štěstí práci, dostatek zboží a samozřejmě i kulturní vyžití. Klasicky se tedy co chvíli poperete s tím, zda postavit novou manufakturu, zvětšit tržiště či oblažit obyvatele novým amfiteátrem. Na řadu přijde i vynalézání nových technologií a budov. A nebyl by to Sid Meier, kdyby nepřišel s něčím novátorským; poprvé budete moci v žánru budovatelských strategií nahlížet nejen na město jako celek, ale podíváte se i do interiérů budov. Vychutnáte si tak rodinný život svých měšťanů pěkně zblízka. Je ovšem otázka, zda tuto možnost nějak výrazně využijete pro své rozhodování, nebo půjde spíš o estetickou třešničku na dortu. To už brzy zjistíme sami - hra by se totiž na trhu měla pod hlavičkou Firaxis a Firefly Studios objevit již letos v létě.

Paradise City

Gangsterem snadno a rychle

Zdá se, že gangsterky v poslední době táhnou. Ohlášené Paradise City však letošní sbírku mafiánských her nerozšíří Focus Home Interactive totiž tento titul odsunuli až na jaro příštího roku. Jak už to bývá, v roli gangstera budete řídit tým kriminálníků a postupně se snažit ovládnout město; můžete krást, loupit a vydírat. Se získáním prestiže a vlivu budete mít stále více podřízených a otevřou se vám nové možnosti, jako je například uplácení úředníků. Kromě singleplayerové kampaně odehrávající se ve fiktivním městě Paradise City - odtud název hry - se dočkáme i režimu hry pro více hráčů, a to jak po lokální síti, tak po internetu.

Neverwinter Nights 2

Návrat na Mečové pobřeží

Titul Neverwinter Nights patří mezi oblíbená fantasy RPG a není proto divu, že jeho autoři z Obsidian Entertainment pilně pracují na pokračování. Druhý díl by měl hráče opět zavést na Mečové pobřeží, kde se ve městě Neverwinter - stejně jako v prvním dílu - zamotáte do složitého příběhu, ve kterém až do poslední chvíle nebudete vědět, kdo stojí na vaší straně. Z chlapíka z venkova se v průběhu hry pomocí sbírání cenných zkušeností v mnoha bojích může stát obávaný válečník, mocný kouzelník nebo třeba záludný zloděj. Bude záležet jen na vás, jakou specializaci vycházející z oblíbené stolní hry Dungeons and Dragons na začátku vyberete. Kromě vylepšování postavy a mnoha bojů vás samozřejmě čeká i spousta rozhovorů, obchodování, prozkoumávání starobylých podzemních kobek a další činnosti klasických fantasy hrdinů.

Další odklad PlayStation 3

Dočkáme se konzoly nové generace alespoň na Vánoce?

Uvedení next-gen konzoly PlayStation 3 na trh je už poněkolikáté odsunuto. Nyní je za termín uvedení označován listopad tohoto roku. Odklad údajně vznikl díky prodloužení prací na protikopírovací ochraně na médiích Blu-Ray. Další odklad následovníka slavné PlayStation 2, které se mimochodem celosvětově prodalo více než 100 miliónů kusů, může mít pro Sony neblahé ekonomické důsledky. Zvlášť proto, že konkurenční Xbox 360 od společnosti Microsoft na trhu již je a další herní konzola - Revolution (pracovní název) od firmy Nintendo má být na trh vypuštěna během tohoto roku.

Bioshock

Podmořský sci-fi thriller

Pokud patříte mezi znalce počítačových her, bude vám možná název Bioshock zlehka povědomý. A ne náhodou. Studio Irrational Games, které má vývoj tohoto titulu na svědomí, se totiž v herní branži proslavilo výtečným RPG thrillerem System Shock 2, který postavil hráče do role člena posádky vesmírné lodě, na jejíž palubě se dějí opravdu nepěkné věci. A právě na kvality tohoto sci-fi eposu chtějí vývojáři ve svém novém díle částečně navázat. Děj Bioshocku bude zasazen do podmořského města Rapture, které je sice nabito různými technologickými vychytávkami, ale přesto není bezpečné, právě naopak. Důvodem je konflikt mezi armádami dvou vědců, genetické pokusy a závislost lidstva na droze ADAM. Hráč se ocitne v roli pasažéra, který jako jediný přežije pád dopravního letadla do moře, shodou okolností právě v blízkosti města Rapture. Herní svět bude obývat mnoho různých frakcí a ne všechny se k vám budou chovat přátelsky. Přímé konfrontaci s nepřáteli budete sice moci předejít plížením nebo třeba použitím robotů, ale samozřejmě dojde i na přestřelky, ve kterých bude záležet nejen na zručnosti hráče, ale i na vybavení jeho virtuálního hrdiny. Hra by se měla na trhu objevit v průběhu roku 2007 a vzhledem k tomu, že Irrational Games nejsou žádná ořezávátka, máme se pravděpodobně na co těšit.

101 hodin bez přestávky

Nový rekord v kontinuálním hraní

Od pátečního dopoledne se pokoušelo pět hráčů v liberecké herně Jaguar Bar překonat český rekord v délce kontinuálního hraní, který doposud činil rovných sto hodin. Předběžně bylo stanoveno, že účastníci budou hrát až 105 hodin, přičemž na každou hodinu připadala pětiminutová pauza. Nakonec sice na předem vytyčených 105 hodin nedosáhli, ale i tak se jim podařilo rekord pokořit. Nový český rekord v kontinuálním hraní tak činí úctyhodných 101 hodin, přičemž této hranice dosáhli hned tři hráči z pěti účastníků. Držiteli nového rekordu 101 hodin jsou Jakub Dušánek (22 let), Stanislav Muller (21 let) a David Suchý (18 let). Pokořitelé rekordu budou zapsáni v České knize rekordů, neboť akci sledovala Agentura Dobrý den, s. r. o.

Scarface: The World is Yours

Zjizvená tvář Al Pacina

Her na motivy filmů jsme již viděli dost a dost a zdá se, že se můžeme těšit na další, rovněž inspirovanou vzorem ze stříbrného plátna. Nový titul, který chystají vydavatelé z Vivendi Universal ve spolupráci s vývojářským studiem Radical Entertainment, bude volně inspirován filmem Zjizvená tvář, v němž se kromě jiných blýskl i Al Pacino. Titul bude gangsterskou akční hrou, ve které půjde o vybudování zločineckého impéria v Miami. Hra by měla poskytnout určitou volnost, hlavní náplň hry by pak měla připomínat sérii Grand Theft Auto - budete tedy moci krást auta a jiné dopravní prostředky a plnit rozmanité mise, obvykle za hranicí zákona. Za peníze vydělané nelegální činností si budete moci pořídit třeba silnější auta, lepší oblek zajišťující větší respekt u obyvatel virtuálního města a podobně. Při přestřelkách by měl pomoci systém automatického zaměřování a ve hře by se měl objevit i speciální režim zpomalování času (jako třeba v už několik let staré akční hitovce Max Payne), ve kterém bude snazší vyřídit nepřátele. Hra je vyvíjena jak pro osobní počítače, tak pro konzoly PlayStation 2 a Xbox, na své by si měli přijít i majitelé handheldů. Hra by měla vyjít před letošními Vánocemi.

Axis & Allies Miniatures

Strategické hody na vašem stole

Desková strategie Axis & Allies patří mezi nejznámější tituly svého druhu, dokonce inspirovala i počítačové tvůrce - zhruba před rokem a půl totiž studio Timegate vydalo elektronickou obdobu téhle strategické hry. Nyní se do obchodů s deskovými a dalšími hrami dostává zjednodušená verze, Axis & Allies Miniatures, se kterou můžete zažít bitvy druhé světové války ve zkrácené podobě.

Hru vyrábí společnost Wizards of the Coast (tahle světová jednička mezi výrobci strategických a RPG stolních her má na svědomí mimo jiné třeba světoznámou sérii Dungeons & Dragons) a v ČR ji distribuuje firma Blackfire. Balení pro dva hráče obsahuje tucet miniatur bojových strojů a pěšáků a dvanáct odpovídajících kartiček se statistikami těchto jednotek. Dále čtyři mapy pro hraní scénářů, žetony, kostky a pravidla v češtině. Hráči se střídají v tazích, přesunují svěřené jednotky a pochopitelně útočí na nepřítele. Každá jednotka má několik specifických vlastností - například rychlost, obranu a několik útočných hodnot (proti vozidlům a pěšákům, navíc rozdělené podle vzdálenosti, na kterou jednotka útočí). Pravidla nejsou úplně triviální, ale v příručce jsou dobře vysvětlena.

Axis & Allies Miniatures je hodně zajímavá záležitost a pokud si chcete s kamarádem strategicky zapřemýšlet a nemíníte přitom zírat do monitoru, je tahle hra dobrá volba. Navíc se jedná i o sběratelský počin: jednotky nejsou ve všech krabicích stejné, takže může být výzvou nasbírat všech 48. Ale samozřejmě jen pro ty, kteří jsou ochotni do takové zábavy investovat dost peněz.

Lara Croft v Guinnessově knize rekordů

Půvabná hrdinka akčních adventur vstupuje do historie

Hrdinka herní série Tomb Raider se zapsala do slavné Guinnessovy knihy rekordů jakožto "Nejúspěšnější lidská hrdinka ve světě videoher". Ať už téhle slečně a celé herní sérii od Eidosu, ve které hraje hlavní roli, fandíte nebo ne, je fakt, že čísla mluví v její prospěch. Za posledních deset let se celosvětově prodalo 28 miliónů kopií, objevila se na pódiu po boku rockové kapely U2 a zaujala pozici na titulních stranách více než dvou set magazínů. Po dvou hollywoodských filmech s Angelinou Jolie coby dobře stavěnou archeoložkou Larou stoupla hodnota licenčních práv nad miliardu dolarů. Slušné, ne?

Test Drive Unlimited

On-linové závodění

Na high-endové konzole Xbox 360 vyjde již letos v létě závodní titul Test Drive Unlimited. Potěšitelná pro všechny pécéčkáře pak je zpráva, že hra se dočká i PC verze a na monitorech našich elektronických miláčků se objeví na podzim. Jedním z nejzajímavějších faktů týkající se těchto závodů je skutečnost, že se bude jednat o tzv. Massively Open Online Racing. Co to znamená v praxi? Jediné - vašimi protivníky nebudou závodníci řízení umělou inteligencí, ale hráči ze všech koutů světa, se kterými si to rozdáte pěkně nárazník na nárazník v on-linovém režimu přes internet. Kromě klasického ježdění se ovšem dočkáme i dalších zajímavých činností, které se světem rychlých motorů a vůní benzínu neodmyslitelně souvisejí. Půjde zejména o "tuning", tedy o vylepšování vlastních vozů, o obchodování s automobily, motorkami i jednotlivými díly.

Rainbow Six Vegas

Další taktická akce na motivy Toma Clancyho

Pro mnohé příznivce taktických akcí Rainbow Six byl zatím poslední díl s podtitulem Lockdown trochu zklamáním vyčítají mu zejména málo taktických prvků a přílišný důraz na akční pojetí, připomínající obyčejné střílečky. Ani tyto hlasy ovšem asi neodradí tvůrce od arkádového pojetí dalšího dílu, který je právě v přípravě. Ponese název Vegas a na trhu by se měl objevit již letos na podzim. K dispozici bude nejen verze pro PC, ale i pro herní konzoly nové generace, tedy pro Xbox 360 a PlayStation 3. Speciální jednotka tentokrát bude působit v Las Vegas a jako vždy se pustí do křížku s teroristy, kteří si neváhají vzít rukojmí. Hráč povede kroky velitele týmu, svým spolubojovníkům pak bude moci rozdávat jednoduché i složitější příkazy - například určí, jakým způsobem mají otevřít dveře a jak mají postupovat při vstupu do místnosti. Jako vždy autoři slibují i kvalitní umělou inteligenci a špičkové grafické zpracování.

Sensible soccer

Reinkarnace fotbalové legendy

Virtuální fotbalové trávníky okupují v posledních letech zejména Electronic Arts se svojí sérií FIFA a Konami s řadou Pro Evolution Soccer. Chystaný fotbálek od Codemstaers si neklade za cíl těmto dvěma zaběhnutým titulům konkurovat, ale spíše se bude snažit zaujmout hráče novým, značně odlehčeným a odpočinkovým pojetím počítačové kopané. Sensible Soccer přitom bude navazovat na úspěšnou, již více než deset let starou sérii, kterou pamětníci mohou znát nejen z PC, ale třeba ještě ze strojů Amiga. Titul by měl vyjít už letos v létě a nabídne hned několik herních módů, včetně autentických lig a pohárů. Na výběr bude více než tři sta týmů a pět tisíc hráčů z celého světa, kromě hry proti počítači by měl titul hráče přitáhnout zejména možností kooperativního či kompetitivního hraní. Vývojáři z Kuju Entertainment chystají veze pro PC, PlayStation 2 a Xbox.

The Chronicles of Three Kingdoms

Válka po čínsku

Na motivy čínské legendy už bylo vytvořeno několik počítačových her, nejčastěji strategií. Brzy tuto rodinu rozšíří nový kousek, který vzniká ve studiích vývojářského týmu Magitech. Mělo by se jednat o kombinaci strategické válečné hry a procházení příběhu, které je doménou spíše adventur či RPG titulů. Hráč se zhostí role vojevůdce Liu Beie a užije si velitelského rozhodování v mnoha bitvách. Své muže budete moci seskupovat do různých formací a na bitevním poli všelijak taktizovat. Jednotliví generálové pod vaším vedením budou navíc v bojové vřavě získávat zkušenosti a vylepšovat tak své schopnosti. Je pravda, že doposud vydané tituly z dílny studia Magitech (např. strategie Takeda) nepatří mezi největší klenoty elektronické zábavy, ale snad bude nové dílko těchto vývojářů lepší.

§§§§§


Preview

Heroes of Might and Magic V

Jedna z nejslavnějších herních sérií se chystá na velkolepý návrat, i když pod hlavičkou nového vydavatele i vývojářského studia. Doufejme však, že i v novém provedení naváže na úspěšné starší díly.

Společnost New World Computing je sice synonymem firmy přeslavné, ale momentálně již bohužel neexistující. A to samé lze říci o společnosti 3DO. A proč vlastně o těchto subjektech hovoříme? Třeba proto, že společně stojí mimo jiné za sériemi Might and Magic a Heroes of Might and Magic, perlami mezi všemi fantasy hrami vůbec. Naštěstí není všem dnům Hrdinů moci a magie konec - licence odkoupila společnost Ubisoft a vývoj dalšího dílu HoMaM svěřila vývojářům z Nival Interactive, zkušeným tvůrcům počítačových strategií, například výborného titulu Etherlords.

Pokud se alespoň trochu v počítačových hrách vyznáte, jistě víte, o co ve slavných "Heroesech" vždy šlo. Tahle fantasy strategie hráči předloží mapu podrobně prokreslené krajiny, s mnoha městy, mlýny, věžičkami, poklady, artefakty či tajemnými kobkami. Na hráči pak je, aby se svými hrdiny a jejich armádami prozkoumával území, zabíral doly a jiné strategické body, dobýval města a postupně vytlačil všechny nepřátele. A stejný princip nás čeká i v novém dílu.

Základním herním systémem se hra se příliš neliší od svých předchůdců. Nejde o realtimovou strategii, ale o hru rozdělenou na tahy jednotlivých soupeřů, tedy vás a umělou inteligencí řízených protivníků, případně kamarádů, se kterými budete zápolit v multiplayerovém módu. Nikam tedy nemusíte spěchat, vše si lze dobře promyslet. V každém tahu můžete svými svěřenci pohnout - tedy armádami, reprezentovanými na mapě hrdinou na koni. Obyčejní vojáci se nemohou pohybovat samostatně, vždy jen pod vedením statečného reka. Abychom byli konkrétní: každé vojsko se může skládat maximálně ze sedmi různých oddílů pod vedením jednoho hrdiny.

Kroky vašich hrdinů budou jistě směřovat k zabírání pil, kamenolomů či jiných zdrojů důležitých surovin, ale také k honbě za poklady a magickými předměty. Těch bude ve hře opět požehnaně a je jasné, že své ostřílené rytíře budete moci ověsit množstvím různé magické zbroje, ochrannými amulety, botami rychlosti a jinými nezbytnými proprietami každého fantasy dobrodružství. Nic ovšem nebude zadarmo a každých pár zlaťáků obvykle bude hlídat nějaká potvora. A pokud chcete projít přes její území, dojde samozřejmě k boji. Krvavá řež se strhne i v případě, že na sebe narazí dvě znepřátelená vojska, vedená drsnými šampióny. A nebo třeba při dobývání nepřátelské tvrze... Příležitostí ke smočení čepelí mečů v krvi nepřátel bude zkrátka dost a dost. I proto je pro šarvátky již tradičně vyhrazen zvláštní taktický režim.

I zde, alespoň co se logiky hry týče, zůstal zachován model ze starších dílů. A to je jedině dobře; koneckonců i kvůli skvěle zvládnutým bitkám je celá série tak oblíbená. Bojiště je rozděleno na jednotlivá pole a navíc je pokryto různými terénními překážkami, které mohou sloužit jako úkryt před nepřátelskými střelci, ale také ztěžují pohyb jednotek. Podle iniciativy se střídají jednotlivé oddíly armády - každý se přitom může ve svém tahu přesunout nebo zaútočit. Některé jednotky navíc ovládají speciální síly a kouzla; například andělé mohou oživit část padlých spolubojovníků. Zaklínadla lze navíc v boji sesílat i pomocí hrdiny a opět bude z čeho vybírat. V knize kouzel nebudou chybět ani klasiky typu požehnání, fireball či armageddon. Postupem času a hlavně s dalšími a dalšími vybojovanými bitkami se hrdinové budou ještě zlepšovat. Při postupu na vyšší úroveň budete moci svému hrdinovi přiřadit jednu z mnoha dovedností, které mu usnadní těžký život v nelítostném světě fantasy.

Klíčem k úspěchu je obsazování neutrálních měst a později i vytlačování nepřátelské čeládky z jimi obsazených pevností a hradů. Kromě toho, že tak získáte pro své další dobyvačné choutky opěrné body, můžete ve městech stavět důležité budovy a zvětšovat tak své šance na úspěch. Budovatelské kousky jsou totiž nutné pro další rozmach - většina staveb umožňuje rekrutování jednotek, které můžete začlenit do armád vedených zkušenými a ostřílenými hrdiny. Každá rasa disponuje sedmi různými vojenskými jednotkami, přičemž každou lze ještě vylepšit a udělat z nich silnější bijce.

Prostředí je zpracováno poprvé v historii celé ságy v opravdové trojrozměrné grafice, ale přesto opět působí tak pohádkově a kouzelně, jak je v této sérii zvykem. Kromě roztomilého vykreslení potěší i fakt, že krajina je jako živá: stromy se ohýbají ve větru, mlýnské kolo se točí a po obloze poletují ptáci. Díky 3D zpracování lze libovolně natáčet a oddalovat/přibližovat kameru, takže si vždy můžete mapu natočit tak, abyste měli co možná největší přehled. Ve třech rozměrech jsou zpracovány hrady a města, přičemž je opět na co koukat - nejde jen o hezkou grafiku, i zde se vše hýbe. Prostě pastva pro oči. Heroes of Might and Magic zatím vypadají velice slibně a mnoho hráčů se na ně - doufejme, že oprávněně - skutečně těší. Zvědaví jsme i my. A měli bychom se dočkat již brzy.

Hellgate: London

Shrňme si fakta, která známe ze školy. V Londýně stojí Big Ben. Protéká jím Temže. A také se v něm nachází pekelná brána. Cože, řekl jsem něco špatně?

Je zajímavé, že většina herních vizí budoucnosti či alternativní minulosti je více méně katastrofická. Je ovšem pravda, že hrát hru, ve které se na sebe lidé usmívají a nehrozí jim žádné nebezpečí, by asi byla dost nuda. Chystaný titul Hellgate: London rozhodně nuda nebude, protože lidé se v něm opravdu příliš neusmívají a nebezpečí jim hrozí na každém kroku. Souvisí to s takovou malou drobností - konkrétně s tím, že v Londýně se zčista jasna otevřela pekelná brána a na náš svět jí proudí davy démonů a jiných příšerných stvoření. Lidé je ani se svými moderními zbraněmi nedokáží účinně zastavit. Řád Templářů, který po staletí střežil tajemství boje s pekelnými mocnostmi, se už za vlády Filipa IV. musel stáhnout do ústranní a nyní, při příchodu Apokalypsy, je slabý a má jen několik členů. Po porážce konvenční armády se zbytky obyvatel Londýna stáhly do podzemních úkrytů a vedeni Templáři připravují odboj.

Autoři si Londýn nevybrali náhodou; podle jejich názoru je velice vhodný pro pochmurnou atmosféru a navíc kombinuje mnoho stylů jak ve městě samotném, tak v podzemních labyrintech - pozůstatcích katakomb a tajných chodeb. Důležitou informací budiž také to, že základ vývojářského týmu tvoří lidé, kteří stojí za dnes již legendární řežbou Diablo, jednoho ze členů síně slávy akčních RPG. A ani v Hellgate: London nebude o akci nouze.

V úvodu hry si budete moci vybrat svého hrdinu, jehož očima poté budete sledovat dění v ponurém herním světě. Herní lokace a jejich náplň by měly být při každém rozehrání jiné. Stejně jako v Diablu, i zde bude prostředí částečně náhodně generováno. Jelikož se děj hry bude odehrávat v jedenadvacátém století, dočkáme se mnoha moderních prvků. A to nejen co se týče lokalit, ale i v oblasti zbraní a vybavení. Pekelné stvůry budete posílat tam, kam patří, pomocí pistolí, kulometů, pušek a podobných hračiček. Kromě toho ovšem přijdou ke slovu i chladné zbraně - meče, katany, sekery a podobné kousky. Kromě kinetické energie na pekelné potvory platí také oheň, jed či třeba elektřina. Své zbraně si hrdina může vylepšovat pomocí různých upgradů a docílit tak ještě smrtelnějších účinků. Dojde i na magii konec konců ta je v boji s démony účinnější nežli konvenční zbraně. Kromě běžných zbraní a dalších předmětů budou ve hře i unikátní artefakty či celé sady předmětů, po jejichž zkompletování se váš virtuální avatar může těšit na speciální bonusy. Hlavní hrdina se bude moci ohánět buď jednou těžkou zbraní, nebo dvěma lehčími.

Hellgate: London sice bude nabitý akcí a tuhými boji s démony, ale přece jen se nejedná o čistokrevnou střílečku. Stejně jako Diablo, i Pekelná brána by měla patřit mezi akční RPG. V praxi to znamená, že souboje závisí nejen na postřehu a rychlých reakcích hráče, ale značnou měrou i na použitém vybavení a schopnostech virtuálního hrdiny. A právě vývoj vašeho avatara bude, kromě odhalování příběhu, jedním z hnacích motorů celé hry. Se zabíjením nepřátel a plněním různých úkolů bude vaše postava získávat zkušenosti, které se čas od času projeví zvýšením úrovně a vylepšením jejích dovedností. Postupem času si hlavní hrdina osvojí i různá kouzla, jako je třeba léčení vlastních zranění, ochranné aury či telekinetické přitahování vzdálených nepřátel.

Jednou ze silných stránek připravované hry by mělo být technické zpracování. Na obrázcích, které jsou zatím k dispozici, vše vypadá opravdu dobře. Zajímavá londýnská architektura mísící se s rozvalinami a pekelnými stvůrami vytváří opravdu originální atmosféru. Hráč si bude moci temné prostředí vychutnat ve dvou různých režimech. Pokud si do rukou vezme střelnou zbraň, bude se na svět dívat přímo očima svého hrdiny a hra tak bude připomínat klasickou střílečku, čili First Person Shooter (FPS). Pokud se však vybaví třeba palcátem nebo podobným nástrojem určeným pro kontaktní boj, bude hru sledovat z pohledu třetí osoby.

I když by hlavní těžiště hry mělo spočívat v příběhu pro jednoho hráče, myslí autoři i na ty, kteří dávají přednost skupinové řežbě. Vývojáři připravují kooperativní režim pro 32 hráčů, ale také souboje a žebříčky nejlepších šampiónů. Datum vydání titulu zatím není upřesněno, ale autoři se každopádně chtějí se svým dílkem pochlubit už letos. Uvidíme.

Splinter Cell: Double Agent

Sam Fisher, známý svým neústupným postojem vůči teroristům a další pakáží, se dostává za mříže. Že je to neuvěřitelné? To máte pravdu. Jedině, že by... ano, modří už vědí. Jedině, že by to byla jen habaďůra a způsob, jak věrohodně proniknout mezi zločince.

A přesně o to půjde. Sam Fisher díky své identitě zločince pronikne do teroristické skupiny, která si říká Armáda Johna Browna. Musí se pochopitelně snažit odhalit její úmysly, pokud možno je nakonec překazit a zlikvidovat vůdce těchto darebáků. Vše začíná útě-kem z vězení, při kterém se "náhodou" seznámí s jedním z členů tohoto uskupení.

Práce agenta v přestrojení, nebo lépe řečeno dvojitého agenta, ovšem rozhodně není procházkou růžovou zahradou. V praxi to mimo jiné znamená, že nebude ve spojení se svojí mateřskou agenturou Third Echelon. Nečekejte tedy podrobné briefingy a vedení na dálku pomocí vysílačky. Sam se bude muset mnohem více spolehnout na svůj vlastní úsudek a schopnost improvizace. A věřte, že nepůjde jen o to, jestli se do okna vyšplhá po okapu nebo vyskočí z nedaleké bedny. Volba, která se před ním leckdy otevře, může být mnohem zásadnější - například zda zabije rukojmí (čímž zvýší svoji důvěryhodnost u teroristů, ale naopak si to pěkně slízne od skutečných nadřízených), nebo nezabije (což bude mít samozřejmě za následek přesně opačnou reakci obou stran). Hra bude mimo jiné o tom, jak vybalancovat své akce, abyste napáchali co nejméně škody mezi civilisty, ale zároveň neupadli v podezření u teroristů, pro něž momentálně makáte na hlavní úvazek.

Autoři se údajně snaží titul Double Agent zpracovat v temnější a filmovější atmosféře, než jakou se vyznačovali jeho předchůdci. Což o to, téma o teroristech prahnoucích po zničení Spojených států a o osamělém agentovi, na jehož bedrech závisí osud světa, je k tomu více než vhodné. Navíc díky práci na vlastní pěst a nutnosti hrát zlého muže se ve hře objeví mnohem více násilí a brutality. Nebude už naprosto nezbytné používat ostré zbraně jen v nouzových situacích, zabíjení k tomuhle řemeslu prostě patří. Atmosféře by měl přispět i pečlivý dohled Toma Clancyho, odborníka na špionážní problematiku, nad scénářem celé hry.

Základem hry samozřejmě stále budou špionážní a záškodnické mise ve stylu stealth-akce, dobře známé z minulých dílů série Splinter Cell. Ovšem - vzhledem k okolnostem je to vcelku pochopitelné - se většinou nebude moci spolehnout na sbírku hi-tech vychytávek, jimiž byl dříve ověšen. Pár kousků sice bude schopen sehnat, včetně brýlí pro noční vidění z druhé ruky, ale samozřejmě to nebude špičková kvalita, na kterou je rozmazlený agent zvyklý. O to větší roli bude hrát vše, co bude po ruce. Prostředí a jednotlivé "obyčejné" předměty vůbec budou mnohem důležitější než dříve. Pokud bude chtít Sam přežít, sáhne leckdy po čemkoliv, co bude v dosahu, mnohem častěji také asi bude využívat různých přirozených úkrytů.

A navíc - Sam je dosti ničivou zbraní sám o sobě, a nyní mu pro práci v terénu navíc autoři dali k dispozici i pár nových pohybů, včetně různých typů útoku na blízko. Dojde i na spolupráci s dalšími postavami - sice ne třeba na takové úrovni jako v sériích Rainbow Six či Ghost Recon, ale alespoň vám parťáci na předem daných místech pomohou. Sice naskriptovaným způsobem, ale i tak to zvýší realistický požitek ze hry. A dojde dokonce i na milostnou zápletku, což bychom u chladného a citově lehce otupělého Sama zrovna nečekali, že?

Vývojáři opět mysleli i na multiplayer, i když žádných zásadních změn se nedočkáme. Opět proti sobě budou stát speciální agenti, disponující podobnými dovednostmi jako Sam, a žoldáci Upsilon Force, kteří se spoléhají zejména na dobré vybavení - včetně několika nových a dříve neviděných kousků. A opět budete tichošlápky ovládat v režimu pohledu třetí osoby, vojáky naopak jako v klasických FPS z pohledu vlastních očí. I tak by ovšem měl režim hry pro více hráčů nabídnout kvalitní a v lecčems i nový zážitek - třeba proto, že minule bylo agentům i žoldákům ve dvoučlenných týmech asi smutno a nyní se do sebe tedy mohou pustit i tříčlenná družstva. Při svých akcích zavítáte do poměrně rozmanitých částí světa: obligátními Spojenými státy počínaje a Afrikou či Šanghají konče. Vzhledem k tomu, že je Splinter Cell vyvíjen nejen pro PC, ale (mimo jiné) také pro next-gen konzolu Xbox 360, máme prý očekávat supermoderní zpracování. Je pravda, že všechny ukázky ze hry vypadají více než dobře, otázkou je, jak bude titul na osobních počítačích náročný na hardwarové vybavení. Ale to bychom měli již brzy zjistit na vlastní kůži.

§§§§§

Hra měsíce

The Elder Scrolls IV:Oblivion

Série The Elder Scrolls patří do zlatého fondu RPG a není tedy divu, že kolem čekání na aktuální díl Oblivion vypuklo doslova šílenství. Nyní už jsou všechny spekulace o výsledku několikaletého snažení autorů zbytečné - jedno z nejlepších fantasy dobrodružství vůbec je totiž hotové.

Pokud jste hráli předchozí díl s podtitulem Morrowind, asi vás příliš nepřekvapí, že herní svět v aktuálním Oblivionu je neskutečně rozsáhlý a příběh hráče nijak nesvazuje v jeho konání. Ano, hlavní děj je pochopitelně hnacím motorem, ale přece jen méně než v některých lineárně pojatých hrách. Jak už to tak bývá, hlavní hrdina je jedinou osobou, která může odvrátit katastrofu, řítící se na celé království. Konkrétně katastrofu v podobě démonických stvoření z pekelné roviny bytí (Oblivionu), která se do pokojné říše dostává pomocí magických bran. Už to, že se váš virtuální avatar na počátku hry ve vězení setkává s císařem naznačuje, že vás čekají velké hrdinské skutky.

Větší kouzlo než sledování příběhové linie však spočívá v prozkoumávání světa a plnění mnoha nepovinných úkolů. Obrovská říše je doslova prošpikována nejen civilizovanými místy, jako jsou velká i menší města, vesničky a usedlosti, ale i lokacemi, které přímo volají po prozkoumání odvážným dobrodruhem. Tu narazíte na důl zamořený gobliny, jinde na zapomenutou hrobku, po níž nepokojně rejdí duchové zemřelých, onde zase na zříceninu, ve které nalezli úkryt bandité přepadávající obchodníky na nedaleké kupecké stezce.

Na tato a další místa narazíte, pokud se budete procházet či koňmo projíždět po krajině v honbě za dobrodružstvím. Do podzemních prostor vás zase pošlou někteří obyvatelé s konkrétním zadáním - například dostanete za úkol najít ztracený amulet jisté kouzelnice nebo jste požádání o pronásledování a zneškodnění hledaného zločince. Takové úkoly sice nemusíte nutně plnit, ale obvykle jste za ně odměněni nějakým zlaťákem, magickým předmětem či třeba informací. S tím, jak pomáháte obyvatelům jednotlivých měst říše, stoupá i jejich náklonnost k vám. Oblibu u ostatních postav můžete zvyšovat i v rozhovorech pomocí "ukecávací" mezihry. Pokud jste někomu sympatičtí, nabídne vám třeba své zboží v obchodě levněji (můžete ovšem i smlouvat) nebo vám prozradí něco, co obyčejným lidem na potkání neříká. Většiny postav se můžete zeptat na pár obecných věcí, třeba na klepy a drby nebo na místní poměry. Speciální postavy vám pak mohou poskytnout i další cenné údaje.

Ne s každým si ovšem můžete bezstarostně poklábosit. Při procházce krajinou vás může přepadnout vlk či medvěd, v podzemních kobkách číhají zombie a kostlivci a v horách si na vás bude chtít pochutnat ogre. A nepřátel je pochopitelně ještě mnohem víc. Boje s nimi probíhají v reálném čase a mají spád, ale při větším množství bojujících jsou trochu nepřehledné. Také ovládání spočívající v přepínání zbraní a kouzel klávesovými zkratkami není úplně ideální, zvláště proto, že ve hře není žádná lišta, která by připomínala, jaké klávese máte přiřazenu jakou zbraň či kouzlo. V některých podzemních prostorách na vás kromě nepřátel budou číhat i zrádné pasti, při postupu chodbami je tak potřeba dávat pozor na podezřelé otvory ve zdi, motouzy přes cestu a podobné nástrahy.

Aby vám nebylo smutno, můžete se přidat do několika společenství. Klasickou volbou je bojovnická gilda a kouzelnický cech. S plněním úkolů postupujete po profesním žebříčku a získáváte různé výhody. Například po získání doporučení od všech představených kouzelnického spolku jste vpuštěni na magickou univerzitu. Tam naleznete nejen schopné učitele a dobře zásobené obchodníky, ale rovněž si můžete vytvořit vlastní kouzlo či sestavit magickou zbraň podle svého přání (ovšem není to zrovna snadná a levná záležitost). Pokud máte černé svědomí, můžete se pokusit vstoupit také do řad zlodějské gildy či dokonce cechu vrahů - je prostě jen na vás, jakou životní cestu si v obrovském fantasy světě zvolíte.

Hrdina může být zaměřen mnoha různými směry - k dispozici jsou rozmanité magické školy, bojovnické dovednosti s různými zbraněmi, štítem či brněním, zlodějské postupy spočívající v plížení a odemykání zámků, ale i univerzální dovednosti, jako je třeba výřečnost, smlouvání, akrobacie či atletika. Zejména na začátku samozřejmě nemůžete být mistrem ve všech oborech, na druhou stranu i bojovník občas použije slabé magické léčení a třeba kouzelník se může pokusit o odemknutí nějakého jednoduchého zámku. Jednotlivé schopnosti totiž trénujete jejich používáním - pokud budete například v boji používat výhradně meč, nezlepšíte se ve střelbě z luku ani po týdnu hraní. Vaše volba, kterou uskutečníte v podstatě už v úvodních momentech hry při specifikaci své postavy, se tím pádem samozřejmě bude odrážet ve stylu hraní. Zvlášť proto, že při používání hlavních dovedností a jejich zlepšování se postavě zvyšuje i celková úroveň, s čímž souvisí i možnost zvyšování základních vlastností jako je třeba síla, obratnost, rychlost či inteligence.

Postupem času si ovšem nebudete vylepšovat jen své schopnosti, ale pochopitelně upotřebíte i lepší brnění a silnější zbraně. Užitečných předmětů jsou ve hře stovky; některé koupíte u obchodníků ve městech, jiné seberete z mrtvol zabitých nepřátel a další objevíte třeba v zapomenutých truhlách. Pokud si navíc nebudete lámat hlavu s dodržováním zákonů, můžete spoustu věcí ukrást nic netušícím občanům měst přímo z kapes, nebo se trochu porozhlédnout po jejich příbytcích. Nic ovšem není bez rizika - obyvatelé jsou na své věci poměrně opatrní a pokud vás přistihnou při krádeži, zavolají stráže. S těmi se sice můžete pustit do křížku, ale tím vše jen zhoršíte a za chvíli nebudete moci vystrčit nos na ulici, aniž by po vás vojáci nešli. Moudřejší je vzdát se a zaplatit pokutu nebo si jít posedět do vězení. Úskalí krádeží spočívá i v tom, že chmatáctvím získané zboží můžete prodat jen několika členům zlodějské gildy, běžní obchodníci si s lupem ruce špinit nebudou.

Propracovanost hry jde tak daleko, že si můžete pomocí alchymistických přístrojů vyrábět i vlastní magické nápoje. Musíte být ovšem zběhlí v alchymii a disponovat potřebnými surovinami. Těch je opravdu požehnaně - byliny můžete sbírat v krajině, vzácnější ingredience (jako například roh minotaura) obvykle tak snadno nezískáte. Kromě zbraní, brnění a lektvarů se ovšem neobejde bez mnoha dalších předmětů - za všechny jmenujme svitky se zaklínadly, paklíče, nářadí na opravu výzbroje či pochodně. Nepodceňujte ani knihy, které najdete v každém domě - obsahují zajímavé informace z historie a mytologie celého herního světa, některé navíc po přečtení hrdinovi zvýší některé dovednosti.

TES IV: Oblivon je opravdu velmi komplexní a je až neuvěřitelné, kolik nápadů vývojáři vměstnali do jediného titulu. Za všechny vychytávky jmenujme třeba možnost koupit vlastní sídlo (respektive hned několik domů), které vám budou sloužit k odpočinku a skladování věcí. Nebo fakt, že v souboji s některými potvorami můžete chytit nějakou nemoc. A také vás může nakazit upír - pak se takovým nočním tvorem sami stanete, se všemi pozitivy i negativy spojenými s tímto stavem. Potěší i to, že obyvatelé říše mají svůj vlastní režim a rozhodně tupě nestojí stále na stejném místě - v noci jdou spát, ráno vstanou, něco snědí a jdou pracovat na pole nebo do obchodu, kolem poledne si dají pauzu a opět něco slupnou, večer si po práci zajdou pokecat do hospody. Škoda jen, že civilistů není ve hře zrovna moc a některá města tak působí trochu mrtvým dojmem.

Jak už jsme zmínili, ve hře je celá řad zajímavých míst a úkolů. Abyste se neztratili, připravili autoři přehlednou mapu lokality, ve které se právě nacházíte, i celé říše, v níž jsou zakreslena všechna města a další důležité lokality, které objevíte. Pomocí této mapy lze i rychle cestovat - stačí zvolit cílové místo. S mapou je propojen také deník, obsahující mnoho důležitých informací, včetně popisu všech úkolů, které vám ostatní postavy zadají.

Další aspekt, který si zaslouží velkou pochvalu, je technické zpracování hry. Krajina vypadá fantasticky a opravdově, nezaostávají ani výborně zpracované interiéry, ať už se jedná o domy, hrady či třeba podzemní kobky. Autoři si dali záležet nejen na technické kvalitě, ale i na chytrém a uvěřitelném designu, díky němuž se hráč opravdu vžije do role svého virtuálního hrdiny. Výtečně též vypadají nepřátelé i civilisté, kteří se navíc tváří podle toho, jak jsou vám nakloněni. Hra je pochopitelně nabita různými efekty, odlesky a stínováním. To vše ale, zvláště při nastavení vysokého rozlišení a dolaďovacích efektů, jako je třeba anti-aliasing, klade značné nároky na výpočetní výkon vašeho stroje. Hardwarové nároky této hry skutečně nejsou nejmírnější.

Hra jako celek funguje znamenitě, skvěle vypadá a ještě lépe se hraje. Bez přehánění můžeme říci, že se jedná o jedno z nejlepších RPG posledních let. Pokud máte jen trochu rádi fantasy dobrodružství a láká vás neomezený svět, pak je pro vás Oblivion jako stvořený.

§§§§§


Recenze

Tomb Raider: Legend

Půvabná a vyvinutá archeoložka Lara Croft je sice ikonou herního světa, nicméně v poslední době to s kvalitou jejích dobrodružství šlo od desíti k pěti. Šestý díl s podtitulem Angel of Darkness se sice pokusil do upadající série přinést některé nové prvky, ale výsledek byl spíše negativní.

Čerstvý vítr do plachet lehce zahnívající série Tomb Raider nyní přináší nový vývojářský tým Crystal Dynamics, který dostal důvěru vydavatelského domu Eidos. Sedmý díl nazvaný Legend je už od počátku vývoje prezentován jako návrat ke kořenům a autoři svůj slib nakonec dodrželi. Hlavní náplní hry tak opravdu je procházení starobylých chrámů, tajemných hrobek a jiných, pro dobrodružně laděnou archeoložku jako stvořených lokalit.

Poměrně zajímavě je do hry implementován příběh: paralelně s aktuálním dějem se totiž budeme vracet prostřednictvím vzpomínek do Lařina mládí a zejména pak ke klíčovým událostem z minulosti - zmizení matky v podivné magické bráně ve starobylých ruinách a tragédie, při které Lařina kamarádka Amanda zdánlivě přišla o život. Ale více už z dějové zápletky prozrazovat nebudeme, připravili bychom vás o mnohá překvapení.

Jak už bylo řečeno, Lara se bude věnovat zejména průzkumu různých zřícenin a jiných historických míst. Jelikož tahle anglická slečna není žádné ořezávátko, bude samozřejmě tradičně předvádět akrobatické triky, hodné vystoupení v cirkuse Kludský. Kromě různého šplhání a skoků má v repertoáru i několik nových kousků. Třeba při likvidaci protivníků určitě využijete podmet nebo kop ve výskoku. Lépe vypadají i kotouly, pohyby na tyčích a další kratochvíle. Kromě přírodních překážek a všemožných pastí samozřejmě budou naší hrdince život znepříjemňovat i padouši a potvory všeho druhu. Souboje doznaly četných změn, nicméně nepůsobí příliš kompaktně a leckdy jsou až nepřehledné, zvláště kvůli Lařiným chaotickým pohybům. Při některých akrobatických kouscích zase zamrzí nedořešená kamera - jak už to u některých "skákaček" bývá, zmatené zabírání obrazu může vést ke zřícení krásky do bezedné propasti. Stačí jen, když kvůli natočení kamery skočíte jiným směrem, než si představujete. Oproti Angel of Darkness se ovšem ovládání notně zlepšilo. Kromě skákání a laškování s nepřáteli si užijete třeba i honičky na motorce nebo logické puzzly, jako je třeba různé přesouvání beden a podobně.

Pokud jste s dobrodružstvím půvabné archeoložky alespoň trochu seznámeni, asi víte, že nechodí do akce s prázdnými kapsami. Její vybavení navíc i v novém díle prošlo několika renovacemi. Často určitě využijete magnetickou kotvu, která slouží nejen k zaháknutí za příhodný skalní výčnělek a zhoupnutí se po provazu, ale přijde vhod i ve chvíli, kdy si potřebujete přitáhnout předmět, na který jinak nedosáhnete. Kovový konec můžete dát ochutnat i svým protivníkům, i když výhodnější je přece jen používat klasické hračky přímo určené k posílání nepřátel na zasloužený odpočinek. Lara samozřejmě může vytasit svoje dvě oblíbené pistole, ale ohánět se umí i brokovnicí, automatickou puškou, kulometem či granátometem. Je to zkrátka dívka s dobrým vychováním. Kromě toho najdete v jejím baťohu také kapesní svítilnu a moderní PDA (slouží pro záznam důležitých informací), na škodu není ani dalekohled s infračerveným viděním. Navíc máte neustále nasazenou headsetovou vysílačku pro spojení se dvěma přáteli na telefonu a je pravda, že rada od bývalého hackera nebo zkušeného historika občas docela píchne.

Grafika je samozřejmě o dost lepší než v minulém díle, i když k úplné současné špičce bychom ji nezařadili. Pokud ovšem máte výkonný (tím myslíme opravdu výkonný) stroj, můžete si zapnout takzvaný Next Generation Content celá hra pak vypadá díky lepším texturám a HDR efektu mnohem lépe, ale vaše grafická karta a celý počítač dostává pořádně zabrat. I bez této volby však vypadá o dost lépe než dříve zejména hlavní protagonistka. Působí nejen více lidsky a je detailněji vykreslena, ale potěší třeba i pestrý šatník a další speciality.

Pokud patříte ke zkušeným "tombraidrářům", nezabere vám hlavní příběhová linie více než jeden poctivý víkend. Na druhou stranu hra skrývá spoustu bonusů a překvapení, jejichž objevování zábavu o fous protáhnou. Suma sumárum lze říci, že nový Tomb Raider rozhodně nezklamal. Naopak, Lara dokázala oprášit již téměř zašlou slávu a opět může své ladné tělo v klidu rozvalovat na výslunní herního byznysu.

Commandos Strike Force

Ten umí to a ten zas tohle. To věděl už pan Werich a jeho poučka stále platí. I ve virtuální válce.

Představovat sérii Commandos je v případě zkušenějších hráčů asi nošením dříví do lesa, nicméně předpokládejme, že se PC WORLD třeba zamíchá mezi zahrádkářskou literaturu postaršího občana, který o počítačových titulech neví zhola nic, a vysvětleme mu, o co tedy vlastně vždycky šlo. Série Commandos patřila mezi taktickými strategiemi, zasazenými do období druhé světové války, vždy ke klenotům, zejména její první díl způsobil v herním světě malou revoluci. Přinesl mezi gamesky novou myšlenku a jak už to u některých legendárních titulů bývá, inspiroval dokonce i další vývojářská studia. Hráč plnil obtížné záškodnické či výzvědné mise v týlu nepřítele a k dispozici měl několik specialistů, každý z nich přitom disponoval jiným vybavením a schopnostmi. Na řadu přišlo plížení, převlékání do nepřátelských uniforem, tichá likvidace stráží a podobné vylomeniny. Klíčem k úspěchu byl precizní plán, dobré načasování a bezchybná souhra jednotlivých členů týmu.

Ovšem - jak už to bývá - vývoj směrem k masovému pojetí neúprosně odstavil strategické prvky a nasměroval sérii Commandos na cestu k jednoduše pochopitelné a pro široké publikum přístupnější akční pojetí. Pro fajnšmekry je to změna smutná, ale stejně jako si více lidí přečte krvák od Kulhánka než klasiku od Dostojevského, je z komerčního hlediska akční hra obecně zajímavější nežli mozkolamná strategie.

Žánr se tedy změnil, ale prostředí a hlavní úkoly zůstaly. Opět se tedy podíváme do německých táborů, skladišť a opevnění, opět budeme provádět různé sabotáže, krádeže a podobné kousky. Tým speciálně vycvičených chlapíků se sice smrsknul na pouhé tři členy (navíc v některé misi nemáte k dispozici všechny, ale jen část skupiny), nicméně jistá rozmanitost zůstala zachována. Expertem na boj na dálku je samozřejmě odstřelovač, konkrétně poručík Hawkins. Disponuje sniperskou puškou se zaměřovací optikou a při střelbě dokáže zadržet dech, zklidnit ruku a díky tomu rozsévat v nepřátelských řadách smrt z bezpečné vzdálenosti.

Na černou práci je v partě kapitán OBrian, příslušník takzvaných Zelených baretů. Je to klasický neohrožený zabiják, kterému není cizí ani střelba ze dvou samopalů či pistolí - pravá nebo levá ruka, to je zkrátka fuk, z nepřátel je schopen nadělat řešeto s elegancí a lehkostí matrixového Nea. Kromě toho umí používat výbušniny a protitankové střely, takže pokud je v dohledu nějaké pancéřované nepřátelské vozidlo, přichází jeho čas. Úplně jiný přístup zastává plukovník Brown, povoláním špión. Umí například odpoutat pozornost hlídkujících nepřátel a jeho speciálním kouskem je převlek do nepřátelské uniformy. Stačí už jen trochu rozmyslu a nenápadné chování a část mise lze rázem vyřešit bez jediného výstřelu. Příjemné je, že některé úkoly lze opravdu řešit různými postupy - je prostě na vás, jestli zaujmete výhodnou pozici se sniperem a zdálky zlikvidujete strategicky rozmístěné stráže, nebo se rozhodnete pro lišácký postup se špiónem, případně si vzpomenete na některý z filmů s kalifornským guvernérem v hlavní roli a projedete nepřáteli s "bareťákem" jako bajonet ledvinami. Ehm, chtěli jsme říci - jako nůž máslem.

K využití je připraven poměrně slušný arzenál, přičemž nejste odkázáni jen na to, co vám nadřízení přidělí do mise, ale během akce se můžete obohatit o vybavení, o něž jejich původní majitelé díky průstřelu hlavy či jiné smutné nehodě již nejeví valný zájem. Je však trochu škoda, že takto získané předměty si nemůžete vzít do dalších misí a někdy o něj i přijdete díky "příběhovému obratu" v rámci mise. Trochu krkolomné. Každopádně si vyzkoušíte různé střelné zbraně, od pistolí přes samopaly až po kulomety či těžší kalibry pro likvidaci tanků. Chybět nebudou ani škrtící struny, granáty nebo miny. Během čtrnácti misí se postupně podíváte do několika koutů Evropy, třeba do Francie, Norska a Ruska. Herní svět sledujete očima vybraného hrdiny. Případné parťáky, které máte v misi k dispozici, v tu chvíli ovládá umělá inteligence. Atmosféra druhé světové války je navozena díky velmi pěkné grafice a dobrému designu, což se týká nejen prostředí, ale i postav nepřátel či vojenské techniky.

Celá hra je řemeslně velmi dobře zvládnuta a rozhodně patří mezi nadprůměrné válečné střílečky. Ani taktický nádech a zajímavé využití tří různých vojenských profesí ale nemůže nahradit originalitu starších dílů série, které byly zaměřeny mnohem více strategicky. Herní zážitek je však přesto velmi dobrý.

The Godfather: The Game

Jsou nabídky, které se nedají odmítnout. Pokud opovrhnete novým Kmotrem, nikdo vás sice nehodí do moře s betonovými teniskami na nohou, ale i přes některé nedostatky této hry se připravíte o slušnou zábavu.

Kmotr, to je pojem. Ať už na stříbrném plátně nebo v knižním originále od Maria Puza, jde prostě o jednu z nejslavnějších gangsterek všech dob. Společnost Electronic Arts, která v poslední době seká do svých her licence stejně rychle jako naši politici předvolební sliby v televizi, se do této skvělé značky pustila a výsledkem je nadprůměrně kvalitní titul, v originále The Godfather: The Game, pro nás prostě a jednoduše Kmotr.

Kmotr, to zní poměrně dobrácky, že? Jako takový hodný strejda, který byl zrovna poblíž, když někoho křtili. S touto představou se ale rychle rozlučte. Kmotr Maria Puza sice umí být vlídný a pozorný, ale zároveň - je-li potřeba - je ne-ústupný a tvrdý jako skála. Akční hra The Godfather na první pohled asi bude evokovat výbornou českou (a dnes již trochu letitou) záležitost Mafia. A ne náhodou - prostředí je dost podobné a hlavní postavy jsou prostě a jednoduše mafiáni. A zde podobnost nekončí: vzhledem k tomu, že Kmotr není po technické stránce zpracován úplně na výbornou, bude vám někdy podobný připadat i vizuální zážitek. Nenechte se ovšem mýlit prvním pohledem, schéma hry se totiž od klenotu z Brna v lecčems liší a je svým konceptem podobné spíše sérii Grand Theft Auto. Máte prostě k dispozici obrovské město, které ve jménu rodiny Corleone musíte ovládnout. Hrou se samozřejmě vine dějová zápletka, ale tu můžete kdykoliv na nějakou dobu opustit a věnovat se plnění vedlejších misí, jež jsou ve výsledku ovšem pro splnění cíle také důležité. Ústřední dějová linie se částečně drží licencovaného příběhu (zejména co se týče zásadních dějových zvratů a událostí), dílem je pak výsledkem úsilí herních scénáristů. Což je docela fajn, jelikož znalci knihy a filmu si užijí známé scény, ale zároveň se nemusí bát, že se jedná o stoprocentní kopii, protože autoři si nechali nějaký prostor na překvapení.

Na počátku hry si můžete vytvořit hrdinu podle vlastního gusta. Tvorba virtuálního gangstera je velice propracovaná a variací je mnohem více než v leckterém RPG - a to je co říci. Ve vlastní hře si pak užijete docela dost činností, přičemž většina z nich se za legální nedá považovat ani s hodně přimhouřenýma očima. Čeká vás spousta honiček v autech, přestřelek, rabování, úkladných vražd a dalších skopičin. Akční scény se zbraní v ruce jsou řešeny poměrně zajímavě, zvláště díky možnosti výběru zásahové zóny nepřítele - můžete tak soupeře picnout do nohy, čímž máte jistotu, že za vámi asi nebude příliš sprintovat, nebo třeba do ruky, čímž ho odzbrojíte. Střílet se dá i do hlavy - a hádejte, co se pak soupeři stane... Protivníků je obvykle poměrně dost (a navíc někdy vydrží až nerealisticky hodně olova, než jdou k zemi), takže často využijete možnost přikrčit se za nějakou překážku. Soupeři ovšem také, takže přestřelky nejsou zrovna nejjednodušší. Pokud máte cíl na dosah, můžete provést extra brutální útok, který rezultuje v okamžitou (a obvykle dost drsně zobrazenou) smrt.

Automobilové honičky nejsou nic moc, řekněme si to na rovinu. Jejich arkádové pojetí by možná nevadilo (i když káry ze třicátých let svištící si to skoro rychlostí dnešních vozů jsou trochu silné kafe), podivné dálnice spojující jednotlivé části města bychom snad také překousli. Ale fakt, že vaše auto je vždy pomalejší a počítač tak evidentně švindluje, se odpustit nedá - kdyby hra raději vyrovnala šance vozů a přidala na umělé inteligenci protivníkových řidičů, bylo by lépe.

Denním chlebem správného mafiána není jen zběsilá jízda a ještě zběsilejší střelba, ale také vydírání a přesvědčování počestných obchodníků, že právě vaší rodině by měli odvádět díl tržby a zajistit si tak "ochranu". Kromě klasických prostředků, jako je zastrašování či demolice vybavení obchodu, hraje roli i úroveň respektu, kterou jste svými akcemi získali. K ovládnutí města vám ovšem nepomůže jen stahování obchodů a hospůdek do sféry svého vlivu, ale také zabírání dalších klíčových objektů, jako jsou třeba různá skladiště.

Mafiánské aktivity takhle vypadají jako poměrně pestré, ale... úkoly v rámci jedné činnosti bohužel už takové nejsou, což je po nějakém čase hraní frustrující. Takže jedno skladiště vypadá úplně stejně jako druhé, třetí, čtvrté a jakékoliv další. Když navštívíte jeden hotel, jako byste byli ve všech. Stejně tak v případě restaurací. A to je obrovská škoda a asi hlavní slabina celé hry. K tomuto záporu přidejme trochu odfláknuté technické zpracování, nepříliš šikovné ovládání a značně nevyváženou obtížnost. Tahle hra prostě není dokonalá. Na druhou stranu je ale hra Kmotr v lecčems originální, atmosférická a chytlavá. Takže v celkovém účtování nám vychází dobrý nadprůměr.

Etrom: The Astral Essence

Dobrá myšlenka, špatné provedení. Tuto frázi nepoužívají jen komentátoři fotbalových či hokejových utkání, ale čas od času jí musíme pronést i při hodnocení počítačových her.

A přitom nápad je opravdu poměrně nadějný. V podivném světě, který je jakýmsi mixem fantasy a kouzel s postapokalyptickým sci-fi prostředím, se ujímáte role Etroma, bývalého vojáka, nyní pronásledovaného psance se zvláštními schopnostmi. Dějová zápletka je v podstatě dlouhou cestou za poznáním pravdy o světě, jež Etroma obklopuje, a za odhalením tajemství Astrální esence, kterou v sobě hrdina nosí. Kromě tohoto hlavního příběhu narazíte ve hře i na různé postranní a nepovinné úkoly, které hrdina plnit nemusí, ale připravuje se tak zbytečně o zajímavou odměnu. O světě, ve kterém se děj odehrává, se navíc můžete dozvědět spoustu informací z různých disků nebo z rozhovorů s postavami, které jsou občas opravdu hodně sdílné.

Hra je žánrovým zařazením klasická akční RPG - valnou část zabírají boje s nepřáteli, ve kterých jde jak o rychlé klikání, tak o dobré vybavení a trénovaného hrdinu. Akční část hry bohužel není příliš dobře provedená - důvodem je zejména velice nešikovná kamera, která z větších bojů dělá peklo, ale i jednotvárnost šarvátek a podobnost nepřátel. Boje nezachraňuje ani poměrně zajímavý režim při použití odstřelovací pušky či možnost pomalého plížení, které může usnadnit přiblížení k nepřátelům.

Na protivníky můžete použít poměrně široký arzenál, který si lze doplňovat vybavením zabitých soupeřů či nákupem v obchodě. Občas narazíte i na nějakou bednu, jejíž obsah si můžete přivlastnit. Etrom může používat různé střelné zbraně - od pistolí až po kulomety - nebo astrální sekeru, která je jakousi projekcí jeho bojovnické duše. Ve vybavení nechybí ani magické prsteny a amulety či drogy na doplňování zdraví a energie či dočasné posilování Etromových schopností. Etrom musí samozřejmě dbát i na osobní ochranu - a nemáme teď na mysli nějaké futuristické verze kondomů, ale pancíře, které zmírní následky zuřivých útoků nepřátelsky naladěných vojáků či potvor.

Jeho schopnosti se samozřejmě postupem hrou zlepšují. Klasicky v RPG stylu získává váš hrdina zkušenosti při zabíjení nepřátele a plnění úkolů. Při nasbírání určitého počtu zkušenostních bodů následuje přestup na vyšší úroveň a rozdělení několika bodíků mezi základní vlastnosti. Etrom si také časem osvojuje magické schopnosti - ty působí jednak jako vylepšení astrální sekery a také jako obdoba klasických kouzel - třeba útočné blesky, které zasáhnou všechny nepřátele v Etromově nedalekém okolí.

Na hře je poměrně znát, že se autoři částečně inspirovali slavným Diablem. Je to vidět například v možnosti teleportace odkudkoliv do Etromova úkrytu. Smutné je jen to, že v něm sice může nabírat síly, ale nikoliv využít služeb obchodníka. K tomu sice vede z azylu portál, nicméně po jeho použití přijdete o možnost teleportovat se zpět do rozehrané lokace. A jelikož se nepřátelé ve "vyčištěných" prostorách po jejich opuštění znovu objeví, znamená to leckdy několikanásobné procházení některých míst. Lokace jsou si navíc dost podobné a nijak zvlášť dobře zpracované. To ostatně platí o celé hře. Designérům se sice částečně povedlo zachytit ponurou atmosféru drsného a nepřívětivého světa, nicméně pastva pro oči to tedy rozhodně není. Dobré nejsou ani animace postav či speciální efekty, sám za sebe mluví i fakt, že maximální rozlišení, které grafický engine podporuje, je 1 024 x 768.

Etrom: The Astral Essence měl šanci trochu provětrat stagnující žánr akčních RPG, ale svůj potenciál daný zajímavou myšlenkou bohužel zdaleka nevyužil. Hra je kvůli mnoha chybám, špatné kameře při bojích, sterilnímu prostředí a hlavně kvůli opakující se herní náplni dost nudná a poměrně brzy omrzí. A to je škoda, jelikož herní svět včetně míst a historie měli autoři promyšlený velmi dobře.

Pán prstenů: Bitva o Středozem 2

Když se herní vývojáři rozhodnou pro vývoj titulu na základě známé knižní či filmové licence, leckterému znalci světa počítačové zábavy přejede mráz po zádech. Dobrý marketingový tah spočívající v mediální masáži provařeným jménem totiž obvykle nejde ruku v ruce s kvalitním zpracováním hry samotné. Mohli

bychom si vzpomenout na desítky nepovedených her opírajících se o slavné jméno... ale raději se podívejme na jednu podařenou.

Bitva o Středozem, čerpající ze skvělé a (zvláště po uvedení filmové adaptace Petera Jacksona) oblíbené, pro mnohé fanoušky dokonce kultovní fantasy trilogie Pán prstenů J. R. R. Tolkiena, všechny hráče i odborníky příjemně překvapila už před více než rokem. Tato strategie rozšířila skromnou rodinku těch úspěšných licencovaných titulů, jejichž zástupce by snad do té doby spočítal na prstech jedné ruky i dosti nešikovný dřevorubec. Sice se nejednalo o žádnou hardcore záležitost pro nejnáročnější taktiky a virtuální vojevůdce, ale hra měla vše, co si široká hráčská obec žádá: krásnou grafiku, příběh založený na knize a filmu, oblíbené hrdiny i padouchy, chytlavou hratelnost a atmosféru, dokonce se našlo i pár poměrně originálních prvků. Titul se chytil nejen co se singleplayerových kampaní týče, ale značné obliby se těšil i režim hry pro více hráčů.

Nyní přichází pokračování, které sází stejnou měrou na známou licenci i na úspěch prvního dílu. Jelikož děj předchozí části více méně zachycoval hlavní události filmové předlohy, museli nyní vývojáři sáhnout po trochu jiné zápletce, než je putování Společenstva. Dvě příběhové kampaně - pochopitelně jedna za dobráky a druhá za zlé pány - jsou situovány do severních částí říše, ve které se po nástupu Saurona k moci potýkali elfové bok po boku s trpaslíky s hrozbou orckých kmenů a podobné chamradi. Kromě těchto tažení, která jsou bohužel poměrně dost krátká, navíc autoři do hry implementovali zbrusu nový herní mód.

Takzvaná Válka o prsten nabízí rozhodování nad celou mapou Středozemě. Po volbě národa, za který chcete hrát (na výběr je několik možností jak na straně dobra, tak na straně zla), můžete v tahovém režimu přesouvat své hrdiny a armády, stavět v zabraných provinciích důležité budovy a trénovat nové jednotky. Stejně jako v případě kampaní a některých dalších módů jsou však těžištěm hry bojové scénáře, v nichž přímo poměřujete své síly s protivníkem na bitevním poli.

Jednotlivé bitvy v kampaních jsou samozřejmě mnohem propracovanější, nicméně zábavné jsou všechny. Oproti prvnímu dílu do-znalo hraní bojových map několik změn - například své stavěcí choutky již nemusíte ukájet jen na předem daných místech, ale v podstatě kdekoliv, kde vám to postup jednotek a příhodný terén dovolí. Klíčové jsou budovy, které přinášejí suroviny (ovšem čím více jich je pohromadě, tím menší je jejich výnos - zkrátka pět dolů na deseti metrech čtverečních zrovna efektivně sloužit nebude). Samozřejmě budete potřebovat i kasárna pro výcvik jednotek a různá další stavení, kde budete své svěřence třeba moci ještě vylepšit. Chete-li, aby byla vaše základna lépe chráněná před útoky nepřátel, není na škodu postavit obranné věže. Navíc lze vylepšovat i hrad, ten je totiž základem vašeho sídla.

K dispozici je opět pestrá paleta bojovníků a různých monster, od elfích lučištníků přes trpasličí válečníky a rohanské jezdce až třeba po strašlivé naz-ghúly. Navíc se budete moci chopit i známých postav a hrdinů, jako je třeba Gandlaf, Legolas či Saruman, jako bonbónek na vás čekají i Galadriel a Sauron. Zejména tito silnější hrdinové vládnou nejen mocnými zbraněmi, ale i speciálními schopnostmi - mohou posílit morálku svých spolubojovníků nebo třeba vyléčit zranění jednotek, jejichž řady po tuhém boji s nepřítelem prořídly. Hráč navíc může používat i globální kouzla, jako je třeba přivolání obrovských orlů či veselého Toma Bombadila.

Graficky je Bitva o Středozem 2 zvládnuta opět výborně. Krásná architektura se v rozmanité krajině vyjímá skvěle, vojáci a hrdinové jsou výborně vykresleni a hlavně rozhýbáni. Zvuková kulisa s hudebním motivem z filmové trilogie vás chytne a nepustí. Poměrně velkou slabinou hry ovšem je umělá inteligence nepřátel. Ta je totiž poměrně slabá a pro trochu zkušeného stratéga nepředstavuje žádnou větší výzvu. Což je u strategické hry docela problém. Lepší volbou je tak multiplayer a řežba proti kamarádům - hra nabízí spoustu možností a pokud proti vám bude hrát chytrý soupeř, můžete se připravit na hutnou a skvělou zábavu. Při rozehrání singleplayerového módu vás čeká sice nadprůměrná, ale přece jen ne úplně špičková a bezchybná hra.

Oproti prvnímu dílu doznalo hraní bojových map několik změn například své stavěcí choutky nemusíte ukájet jen na předem daných místech, ale v podstatě kdekoliv.

§§§§§


7-8/2004

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Dynamický Oskar

V rámci žebříčku stovky nejvýznamnějších českých firem České republiky za rok 2003 představilo sdružení CZECH TOP 100 zvláštní kategorii Dynamická firma, ve které zvítězil Oskar. Nová kategorie byla sestavena na základě porovnání řady ekonomických kritérií za několik posledních let. Organizátorem výročního desátého ročníku sestavování prestižního žebříčku 100 nejvýznamnějších firem ČR je sdružení CZECH TOP 100, které jej sestavuje na základě ekonomických ukazatelů zúčastněných firem. -TJi

Dvě jádra AMD

Společnost AMD oznámila dokončení návrhu svého dvoujádrového procesoru třídy AMD64. AMD plánuje dodávat tyto procesory na serverový trh x86 v polovině roku 2005 a uvést dvoujádrové řešení pro high-endové klientské počítače v druhém pololetí 2005. Vylepšení architektury AMD64 budou pokračovat s přechodem na 90nm výrobní proces, který začne v tomto čtvrtletí a bude poskytovat značnou flexibilitu ke zvýšení výkonu s snížení nároků na napájení. AMD64 obohacuje standardizovanou 32bitovou x86 architekturu o podporu pro 64bitové prostředí.

Verifikace pro Blu-ray

Společnost Matsushita (Panasonic) oznámila, že její Laboratoř pro verifikaci formátů (Format Verification Laboratory) začala nabízet ověřovací službu pro přepisovatelné disky typu Blu-ray a rekordéry, které jsou pro zápis na tato média používány. Společnost Panasonic zřídila laboratoř v japonské Ósace, aby společnostem ochotným přijmout nový formát usnadnila vstup na trh. Zakladatelé formátu Blu-ray Disc, kteří se v průběhu tohoto roku sdruží v Blu-ray Disc Association, vyvinuli tento formát pro záznam, přepis a přehrávání digitálního obsahu typu HDTV (TV signál ve vysokém rozlišení). Zakladatelé publikovali základní specifikace 20. května 2002 (Specification Ver. 1.0). Právě založená laboratoř ověřuje shodu s uvedenou specifikací u disků s jednou vrstvou (23,3 GB nebo 25 GB), disků s dvěma vrstvami (50 GB) a rekordérů, které jsou schopny na tato média ukládat záznam. Pro výrobce je tato služba přínosem v tom, že ověří kompatibilitu s formátem a urychlí komerční rozšíření produktů postavených na technologii Blu-ray. Kompatibilní přístroje budou označeny logem Blu-ray Disc.

Kerio s VPN serverem

Nový Kerio WinRoute Firewall 6 umožňuje malým a středně velkým firmám bezpečné šifrované připojení vzdálených uživatelů pomocí VPN klientů. V aplikaci Kerio VPN Klient lze nyní jediným kliknutím umožnit zaměstnancům, připojeným ze vzdálených stanic, neomezený přístup k interním firemním zdrojům. Kromě vzdáleného přístupu zaměstnanců přes VPN dokáže Kerio WinRoute Firewall 6 zajistit i bezpečné propojení dvou či více poboček přes internet, pomocí režimu server-server. Nový Kerio WinRoute Firewall 6 je, stejně jako jeho předchůdce, dostupný také ve verzi s integrovaným antivirem McAfee. Tato verze, kterou je možno pořídit již za 13 000 Kč, poskytuje antivirovou kontrolu příchozích i odchozích e-mailových zpráv, i kontrolu veškeré internetové komunikace. Obohacena je rovněž funkce filtrování obsahu, konkrétně o možnost blokování P2P komunikace. Modul P2P Eliminator používá pokročilé statistické metody, které dokáží odhalit pokusy o připojení pomocí aplikací určených ke sdílení souborů, jako jsou Kazaa nebo eDonkey. Kerio WinRoute Firewall 6 je podnikový firewall pro systémy Windows 2000/XP/2003, certifikovaný autoritou ICSA Labs. Se svým grafickým rozhraním, typickým pro Windows, zajišťuje jednoduchou správu sítě. Kerio WinRoute Firewall 6 je určen pro malé a středně velké společnosti.-TJi

Personalizovaná VISA

Visa International oznámila, že uzavřela strategické partnerství se společnosti Serverside Graphics Ltd., které umožní členským bankám asociace Visa nabízet platební karty individuálně upravené podle požadavků klienta. Jakmile banky provedou implementaci nabízené technologie, budou mít držitelé možnost umístit své vlastní fotografie či obrázky na personalizované kreditní, debetní, předplacené nebo dárkové karty od rodinných fotek přes fotografie domácích zvířat až po kresby vlastních dětí. Webový editor provede žadatele o novou kartu celým procesem obrázek se nahraje na internet a vloží do přednastavené šablony. Po ověření, zda je obrázek přijatelný, je vytištěn na platební kartu a ta je pak odeslána držiteli. Zabezpečený systém nevyžaduje vkládání žádných osobních dat. -TJi

xDSL by Telenor

Společnost Telenor Networks rozšiřuje pokrytí v rámci svého projektu xDSL by Telenor o další oblasti v Praze. K lokalitám UTB a Fibichova přibyly ústředny Praha-střed, Dlouhá, Letná a Libeň. Vysokorychlostní služby ADSL a SHDSL jsou tak v současnosti dostupné pro více než 200 tisíc telefonních linek zpřístupněných na místních smyčkách (Local Loop Unbundling). Zájemci si mohou objednat služby založené na platformě xDSL by Telenor u partnerů společnosti Telenor Networks, jejichž seznam je uveden na webu http://www.telenornetworks.cz, kde si zároveň mohou ověřit dostupnost této služby přímo pro své telefonní číslo.-FEL

SMS z pevné linky

Zprávy za korunu pomocí SMS komunikátorů Microcom phoneBuddy mohou nyní zákazníci Českého Telecomu odesílat ze svých pevných linek. Ve spolupráci s firmou Fincom Materna Communications začala společnost tuto službu poskytovat od května.

Krátkou textovou zprávu mohou zákazníci Českého Telecomu zaslat na kterýkoliv jiný pevný telefon nebo na mobil. SMS zprávy budou bez problému doručeny i na telefonní přístroje, které uvedenou službu přímo nepodporují (například nemají displej). V případě klasických telefonů tak budou zprávy doručeny v hlasové podobě automat je adresátovi jednoduše "přečte" nebo nahraje do záznamové schránky Memobox. Bližší informace o službě i o zvýhodněných koncových zařízeních jsou zákazníkům k dispozici na internetových adresách http://www.telecom.cz/ sms a http://www.fincom.cz/sms.-FEL

Český Telecom varuje

Český Telecom varuje uživatele vytáčeného připojení k internetu (dial-up či ISDN) před novými viry typu Trojský kůň. Ty automaticky ukončí jejich internetové spojení (971 xxx xxx) za cca 18 Kč/hod. a "vytočí" nové spojení na telefonní linku (976 xxx xxx) s vyšší tarifikací. Tato forma je o to nebezpečnější, že nevyžaduje souhlas uživatele s tímto "přesměrováním".

Nový virus je škodlivý program, který předstírá, že je běžnou, mnohdy i užitečnou aplikací. Přenáší se elektronickou poštou nebo je stažen spolu s jinými programy z internetu. K jeho aktivaci dojde vždy po spuštění počítače a po připojení k internetu (ještě před spuštěním internetového prohlížeče, např. Internet Exploreru). Dojde k přenastavení parametrů telefonického připojení na linku se zvláštním tarifem 976 xxx xxx, přes kterou bude následně provedeno další připojení k internetu. Uživatelé se tak během surfování připojí na číslo zpoplatňované 4 200 Kč za hodinu místo obvyklých 18 Kč za hodinu.-FEL

Go Data Nonstop

Společnost Eurotel Praha rozšířila nabídku přístupu k internetu. Od počátku června 2004 nabízí neomezený přístup k internetu a WAPu pomocí technologie GPRS také pro zákazníky předplacených služeb Go. Služba Go Data Nonstop je zpoplatněna částkou 850 Kč (včetně DPH) měsíčně a nabízí 30 volných minut na volání do všech sítí v rámci ČR. Služba je dostupná pro všechny uživatele služeb Go. Bez nutnosti výměny SIM karty si ji může aktivovat každý zákazník bez ohledu na to, jaký Go tarif využívá nebo jaký se rozhodne využívat v budoucnu. Noví zákazníci, kteří mají o službu Go Data Nonstop zájem, si mohou zakoupit Go SIM karty s kreditem 50 Kč za 245 Kč nebo kteroukoli Go sadu z aktuální nabídky Eurotelu.-FEL

GTS zveřejnila FUP

Společnost GTS před časem oznámila zavedení regulace internetového připojení u ADSL (tzv. FUP). Všechny typy ADSL připojení s agregací 1:50 budou regulovány odděleně podle smluvního druhu služby. V rychlostním pásmu 512/128 Kb/s bude mezní hodnota pro stahování 4 GB za měsíc, v případě připojení 1024/256 Kb/s bude tato hodnota dvojnásobná. Data stažená nad zaváděné limity však zpoplatněna nebudou. Pro zajištění transparentnosti FUP bude GTS své zákazníky o dosažení limitních hodnot informovat notifikačním e-mailem.-FEL

Služby na prázdniny

Společnost Eurotel Praha představila nabídku služeb zaměřenou na letní období a s ním spojené cestování do zahraničí. Eurotel pro všechny své zákazníky připravil letní roamingovou SMS hru, v níž lze vyhrát dovolenou v hodnotě 100 000 Kč podle vlastního výběru a další zajímavé ceny. Novinkou je také nabídka pro nové zákazníky předplacených služeb Go: roaming SMS balíček, který obsahuje 10 SMS zpráv z evropských zemí za pouhou 1 Kč, a malá Go sada s letním designem za atraktivní cenu 95 Kč.-FEL

VOLNÝ zlevnil

Služba vysokorychlostního připojení k internetu VOLNÝ ADSL 512/128 Kb/s, která vyhovuje běžnému domácímu použití, je od 1. června 2004 k dostání ve třech verzích: za 549 Kč s 1 GB dat, 679 Kč s 3 GB dat nebo bez limitu dat za 1049 Kč měsíčně bez DPH. Také služba s vyšší přenosovou rychlostí určená náročnějším uživatelům, VOLNÝ ADSL 1024/256 Kb/s, je poskytována ve třech variantách, přičemž nabídka začíná na 949 Kč bez DPH za měsíc. Pořízení služby VOLNÝ ADSL není vázáno na odběr žádných dalších služeb.-FEL

Óčko on-line

Hudební stanice Óčko je první televizní stanicí, kterou budou moci diváci sledovat 24 hodin on-line na internetu. 1. června 2004 se rozběhl společný projekt hudební televize Óčko a portálu VOLNÝ, jehož cílem je zpřístupnit vysílání české hudební stanice širokému spektru veřejnosti.

On-line vysílání Óčka probíhá v reálném čase, pouze s několikasekundovým zpožděním oproti vysílání přes satelit či kabel. Kvůli maximálně komfortnímu zážitku diváků je obraz i stereo zvuk přenášen ve vysoké kvalitě. Po technické stránce se jedná o video streaming o rychlosti 250 a 500 Kb/s. On-line vysílání je dostupné všem uživatelům dostatečně kvalitního vysokorychlostního připojení k internetu, zejména uživatelům broadbandových služeb. Vysílání můžete sledovat na portálech http://www.volny.cz nebo http://www.ocko.tv.-FEL-

Společnost Globe Internet

oznámila, že se stala součástí panevropské webhostingové firmy Active ISP (http://www.activeisp. com). Ta koupila od dosavadních vlastníků 60 % akcií. Prvním krokem po spojení má být zlevnění nadnárodních domén .COM, .NET a .ORG. V tomto roce se jedná již o druhou majetkovou transakci u Globe Internetu. Na jaře oznámila společnost prodej části podílu brněnské firmě Zoner.-jp

Fond pomoci

je nový charitativní projekt společnosti Siemens. Na podporu neziskových organizací bude Siemens každý měsíc přispívat částkou 200 000 Kč. Peníze jsou určeny zejména pro ty, kteří se nikoli vlastní vinou dostali do obtížné životní situace a nemohou si pomoci sami. Projekty bude vybírat nezávislá pětičlenná komise. Více informací lze získat na adrese http://www.siemens.cz/fondpomoci-jp

Make a Connection

je program, který v roce 2000 uzavřely společnost Nokia a nadace International Youth Foundation. Je určen mladým lidem od 16 do 24 let a má jim pomoci zlepšit vztah k rodičům, okolní komunitě i k sobě samým. U nás probíhá ve spolupráci s Nadací rozvoje občanské společnosti. Letos bylo zhruba 1 800 000 Kč rozděleno mezi 75 projektů v pěti krajích a v síti dětských domovů. -jp

Network Associates

se rozhodla prodat svoji divizi Sniffer Technologies, a to společnosti Silver Lake Partners a Texas Pacific Group. Po skončení této obchodní transakce (od 1. července) se změní jméno společnosti na McAfee, Inc. Do budoucnosti se chce firma zaměřit na poskytování řešení IPS/IDS.-jp

LANGMaster International

Společnost rozšířila svoji nabídku o služby LANGMaster Business Solutions. Tato nová nabídka se skládá ze dvou hlavních částí: LANGMaster E-learning (nabídka hotových multimediálních kurzů pro jazykové vzdělávání, informační gramotnost, účetnictví či kurzy šité na míru podle požadavků zákazníka) a LANGMaster Data Services (hromadné zpracování a příprava rozsáhlých datových zdrojů za účelem zviditelnění, zpřístupnění uživatelům a obchodního využití). Další informace naleznete na adrese http://solutions.langmaster.cz.-jp

Grafika do USB

Na externí zvukové karty už jsme si pomalu zvykli, ale grafickou kartu pro připojení k PC přes USB 2.0 jsme tu asi ještě neměli. Uvedené zařízení pochází od japonské firmy Telegnosis a využívá se u něj vlastností čipu NET2280, což je převodní můstek mezi USB a PCI, pocházející od firmy NetChip. Nezvyklá grafická karta podporuje tři rozlišení, a to 640 x 480, 800 x 600 a 1 024 x 768 (při 8, 16 a 32bitových barevných hloubkách). S ohledem na maximální přenosovou rychlost USB 2.0 (60 MB/s) a absenci akceleračního rozhraní Direct3D se zdá být jasné, že karta poslouží pouze k práci s nenáročnými 2D aplikacemi. Pokud vás novinka zaujala, pak vězte, že bude dostupná v průběhu června za cenu okolo 2 500 Kč.-CZ

Elap Day

Pro své zákazníky jako každý rok uspořádala společnost ELAP partnerský den, tentokráte v Kongresovém centru Štiřín, spojený s produktovou konferencí. Hlavním tématem byly výrobky značek Gigabyte a Teac, tedy představení novinek i prezentace technologií a produktů, které se dají očekávat do konce roku 2004 a částečně v prvním čtvrtletí 2005. Účastnící se rovněž mohli seznámit podrobně s licenční politikou Microsoftu, výběrem produktů HP (zvláště notebooků) a nechyběl ani pohled na procesory AMD.

Microsoft se soudí

Společnost Microsoft žádá evropský soud první instance, aby zrušil rozhodnutí Evropské komise, podle něhož má softwarový gigant zaplatit pokutu ve výši 497 milionů euro. Ta byla udělena za údajné porušování antimonopolního zákona. MS dále žádá o povolení k pokračování distribuce Media Playeru spolu s operačním systémem.-CZ

Hitachi zvyšuje produkci

Hitachi plánuje ve své továrně Prachinburi (Thajsko) zdvojnásobení produkce pevných disků. K dosažení uvedeného cíle investuje Hitachi do tohoto projektu v několika následujících letech více než 200 milionů USD. Nejrapidněji se expanze výroby dotkne miniaturních 1" HDD s kapacitou 4 GB, jež se na trhu prosadily zejména jako paměťové médium pro přenosné hudební přehrávače. Poptávka po miniaturních discích přitom neustále roste, a tak v průběhu roku 2004 Hitachi rozšíří výrobu z dnešních 200 000 jednotek za měsíc až na několik milionů 1" HDD za měsíc. Příkladem výrobku založeného na "miniharddisku" od Hitachi je veleúspěšný přehrávač iPod mini od Apple. Ten byl v USA vypuštěn již v únoru, ale jeho další šíření do světa se pozastavilo právě kvůli akutnímu nedostatku mikrodisků, jež jsou pro jeho výrobu nezbytné. Nezbývá než dodat, že miniaturizované pevné disky mají před sebou velkou budoucnost, protože při podobných rozměrech nabízejí mnohem lepší poměr cena/výkon než dnes běžně užívané flash paměti. -CZ-

§§§§§


Letem světem Computexem

Čestmír Žák

C04P0416

V Taipei se jako každý rok konal Computex. Druhá největší ICT výstava po hannoverském CeBITu přinesla řadu novinek, a my vám nyní můžeme přinést souhrn těch nejzajímavějších výrobků a nových technologií, které tu byly v uplynulých dnech představeny.

Naše první zastávka se věnuje Intelu a jeho dvěma zbrusu novým čipsetům s kódovými jmény Grantsdale (u něj existují dvě varianty: 915G a 915P) a Alderwood (925X, 925XE). Tyto čipové sady určené pro procesory Pentium 4 spatří uživatelé (podle informací pocházejících od několika výrobců základních desek) 21. června, ale jejich širší rozšíření mezi uživateli můžeme očekávat až začátkem příštího roku. Uvedené čipsety nabídnou podporu dlouho očekávaných DDR-II pamětí, navíc budou znamenat jakýsi pomyslný přechod mezi grafickými sběrnicemi AGP (Accelerated Graphics Port) a PCI Express. Od 915G můžeme očekávat přímou integraci grafického jádra. Dalším rysem řešení stavějících na Alderwoodu a Grantsdalu bude možnost proměnit stolní počítač na bezdrátový 802.11 access point. Uvidíme, jak se Intel za dané situace prosadí proti konkurenčnímu čipsetu Via PT890, jenž poskytne na motherboardech podporu AGP i PCI Express zároveň.

Dvouvrstvý zápis

Z nenápadného potůčku, v němž plavou vypalovací DVD mechaniky podporující dvouvrstvý zápis, se podle computexových prognóz již brzy stane na trhu pořádná záplava. Dvouvrstvý zápis na DVD média totiž poskytuje místo obligátních 4,7 GB hned 8,5 GB prostoru na jedné straně. Oproti oboustranným DVD médiím přináší dvouvrstvé řešení výhodu zejména v tom, že je není třeba v průběhu zápisu otáčet. Dvouvrstvé disky existují v obou běžně používaných formátech (DVD+R i DVD-R), přičemž je od klasického jednovrstvého DVDčka odlišuje přídomek DL (Dual Layer). Optické mechaniky s rychlostí zápisu 2,4x a podporou DVD+R DL oznámilo hned několik výrobců, poměrně brzy bychom se ale měli dočkat i jejich druhé generace, schopné čtyřrychlostního zápisu. Dvouvrstvé mechaniky přitom nejsou na trhu úplnou novinkou, neboť první z nich vypustila do světa již před časem společnost Sony. Skutečnost, že je začínají vyrábět i další taiwanští výrobci, ovšem napomůže k jejich rychlejšímu šíření a v neposlední řadě též ke kýženému snížení prodejní ceny. Rovněž média určená pro tento druh zápisu již spatřila světlo světa, a sice v produkci společnosti Mitsubishi Kagaku Media (Verbatim).

Efficeon

Společnost Transmeta na své prezentaci předvedla funkční vzorky mikroprocesoru Efficeon pracujícího na frekvenci 1,6 GHz, čímž překonala svůj dosud nejvýkonnější 1,2GHz model. Tohoto zrychlení se na pultech obchodů podle zveřejněných údajů dočkáme už během letošních prázdnin, přičemž 1,6 GHz verze Efficeonu je navíc prvním 90 nm čipem od tohoto výrobce. Transmeta se dále pochlubila integrací technologie NX, jež slouží jako ochrana proti hackerskému útoku prostřednictvím přetečení bufferu. Do konce roku má následovat nejméně ještě jedna rychlejší verze procesoru Efficeon.

Multimediální Motorola

Americká Motorola na základě příslušné smlouvy svolila k tomu, aby se pod jejím jménem prodávaly některé výrobky společnosti Moxell. Jedná se o PDP (Plasma Display Panel), ploché televizní přijímače s plazmovou obrazovkou, jež se v Číně začnou prodávat pod značkou Motorola již tento měsíc, a celou škálu LCD televizí, určených k prodeji v USA od měsíce října. Moxell na Computexu odhalil šestici LCD televizních přijímačů s těmito úhlopříčkami: 14", 17", 20", 26", 32" a konečně i obří obrazovku 46". K vidění byly také DVD přehrávače se zabudovanou 7" LCD obrazovkou v klasickém i přenosném provedení; ty se do prodeje v Asii a USA dostanou v průběhu roku. Jmenované produkty sice vznikly převážně v režii Moxellu, ale na vývoji jejich příští generace se hodlají významnou měrou podílet i experti z Motoroly.

Ve vysokém rozlišení

Demonstraci nové technologie SXRD (Silicon Crystal Reflective Display), schopné zobrazit obrázek s dvojnásobným rozlišením oproti HD (High Definition) televizi, si vzala na starosti společnost Sony. Technologii SXRD, jež byla vyvinuta pro použití v projektorech, lze považovat za další vývojový stupeň LCD. Vylepšení spočívá hlavně v mnohem hustším umístění jednotlivých pixelů v porovnání s konvenčním displejem, z čehož plyne možnost aplikovat větší rozlišení na daleko menší ploše. Počátečním zacílením bude tato technologie určena pro použití v digitálních kinoprojektorech, čemuž odpovídá i fakt, že Sony hodlá spolupracovat s konsorciem sedmi filmových studií DCI (Digital Cinema Initiative). Tato iniciativa, mezi jejíž členy patří i studia Metro-Goldwyn-Mayer, Paramount Pictures, Sony Pictures nebo Twentieth Century Fox, se snaží prosadit nový plně digitální formát, jenž by kromě perfektního obrazu zaručil také plně elektronickou distribuci ze studia přímo do kin. Sony se dále pokusí ukořistit co největší kus prodejního koláče na silně se rozvíjejícím trhu domácích projektorů; právě z tohoto důvodu vznikl nejdražší (30 000 USD/825 000 Kč) domácí projektor Qualia 004 (rozlišení 1 920 x x 1 080 pixelů), vyznačující se integrací SXRD. Hromadná produkce výrobků Sony založených na SXRD začne do konce roku 2004.

Paměťová média

Pokud bychom měli z celého Computexu něco vyzdvihnout, pak tedy revoluci, již momentálně zažívají paměťová média určená pro přenosná zařízení. V oblasti paměťových karet jsme dnes svědky dvou protichůdných trendů: na jedné straně převládají miniaturizační tendence, na druhé zase snaha o neustálé zvyšování kapacity. Jejich účelné skloubení do jednoho celku bylo na Computexu předmětem debaty mezi předními výrobci. Společnost ATP Electronics oznámila, že je připravena v následujících měsících vypustit do světa karty ve formátech RS-MMC (Reduced Size MMC) a MiniSD s kapacitami 256 MB a 512 MB. Ty se uplatní zejména v těch zařízeních, kde jsou důležité rozměry a hmotnost (například mobilní telefony). Cena 256MB verze těchto "paměťovek" se má pohybovat kolem 200-250 USD (5 300-6 400 Kč), tržní hodnota 512MB varianty zatím nebyla stanovena.

Dalším často kritizovaným parametrem paměťových karet bývá jejich rychlost. Společnost Pretec Electronics proto vyvinula prototyp MMC (Multi Media Card) karty, jež pracuje s mnohem vyšší rychlostí než stávající generace. Na základě specifikace MMC 4.0, která podporuje 1bitové až 8bitové transfery dat, se rychlost takové karty zvýšila až na 22,5 Mb/s při čtení potažmo 18 Mb/s při zápisu. Tato rychlost se může v budoucnu ještě zvýšit, ovšem jen za předpokladu, že se inženýrům podaří vyvinout cenově dostupné čipy pro kontrolu paměti. Paměťové médium typu MMC 4.0 podle zveřejněných specifikací dokáže pracovat se dvěma rozdílnými voltážemi: 3,3 a 1,8 V. Nižší napětí se má prosadit v těch zařízeních, kde se klade důraz na nízký odběr energie, jenž v konečném důsledku zajistí delší výdrž baterie. Karty se dostanou na trh koncem třetího kvartálu, počítá se s tím, že budou asi o 15 % dražší než dnes běžné MMC. Druhou novinkou od Pretecu se stala USB čtečka paměťových karet, jež dokáže kromě MMC 4.0 pracovat rovněž s formáty Compact Flash typ (1 i 2), SmartMedia, SD (Secure Digital), MemoryStick a MemoryStick Pro. Ta se pochlubí maximální teoretickou přenosovou rychlostí 26 Mb/s.

Video do kapsy

Celá řada taiwanských výrobců se rozhodla využít vlny uživatelského nadšení, na níž se momentálně veze iPod od Apple, a přivezli s sebou na Computex své vlastní hudební přehrávače s integrovaným pevným diskem. BenQ Corporation, taiwanský výrobce hardwaru, který vyhrál ocenění "IF Design Award China", se na Computexu blýskl novým MP3 přehrávačem Joybee 700. Ten však jakoby z oka vypadl právě iPodu od Apple. Téměř identické provedení, prakticky totožné barevné kombinace, více než podobné designové linie. "Víme, že vypadá jako iPod", odpověděl na narážku Alex Lin, produktový manažer společnosti BenQ. "Ale byl opravdu vyvinut naším vlastním designovým týmem". BenQ se však nakonec rozhodl, že Joybee raději přepracuje a na trh uvede až jeho druhou generaci s podporou přehrávání videa. Mezi výrobci MP3 přehrávačů se mimo jiné vášnivě diskutovalo na téma, jestli by bylo lepší v těchto zařízeních upřednostnit rozměrnější a těžší 2,5" harddisky s vyšší kapacitou, nebo zda se uživatelům více zavděčí miniaturními a ultralehkými přístroji (s 1" nebo 1,8" diskem). Jako nejpopulárnější se nakonec ukázalo řešení s integrovaným 1,8" pevným diskem, jež nabízí rozumný kompromis mezi požadavky na kapacitu a nízkou hmotnost/velikost. Zatímco přenosné hudební přehrávače se dnes těší relativně velké popularitě, jejich přímí příbuzní, přenosné videopřehrávače, zatím ostýchavě postávají ve stínu slávy. Prakticky všichni významnější producenti v této oblasti v nich však vidí budoucnost, a proto se usilovně snaží o co nejlepší a nejobjevnější technologické vize. Většina výrobců se shodla na faktu, že aby se videopřehrávače do ruky staly skutečně masovou záležitostí, bude nutné snížit jejich stávající prodejní hodnotu (cca 600 USD 15 600 Kč) nejméně o polovinu. Další otázkou, která stojí videopřehrávačům v cestě, je jejich praktické použití. Hudbu lze poslouchat prakticky kdekoliv, ale jen těžko si asi dokážete představit, že sledujete video za jízdy na kole nebo v rámci kondičního běhu. A co více, zatímco dobré písničky lze poslouchat prakticky donekonečna, sebelepší film by se vám po několikerém přehrání pravděpodobně omrzel.

Grafické karty

Ani segmentu grafických karet se zajímavé událost na Computexu nevyhýbaly.

Nejpozoruhodnější změny souvisejí s příchodem rozhraní PCI Express x16, přičemž prvním výrobcem na trhu s nativním řešením pro tuto sběrnici je společnost ATI Technologies, která v rámci Computexu slavnostně představila VPU Radeon X300, Radeon X600 a Radeon X800. Někteří spolupracovníci ATI dostali nové čipy k dispozici s dostatečným časovým předstihem, a tak jste na výstavě mohli spatřit hned několik kompletních grafických karet příští generace.

Jako první si představíme hi-endovou grafickou kartu Radeon X800, kterou lze vnitřně považovat za naprosto identickou se stávajícím pokolením VPU od ATI. Jediným markantním rozdílem v jejich konstrukci je použité rozhraní PCI Express x16. I tento "detail" by však měl být poměrně citelně znát na celkovém výkonu grafické karty. Do prodeje se dostanou dvě varianty: XT (VPU na 500 MHz) a XT Platinum (VPU 520 MHz).

O stupínek níže v pomyslném výkonovém žebříčku následuje Radeon X600, což je karta předurčená pro potřeby středního trhu. Můžeme ji s klidným srdcem označit za kopii Radeonu 9600 opět s výjimkou odlišného grafického rozhraní (PCI Express x16). Model doplněný o přídomek XT nabídne 500 MHz VPU a 740 MHz paměti, slabší verze Pro poběží na 400/600 MHz (VPU/paměti). Třetím, výkonnostně nejslabším VPU je Radeon X300, jenž zastupuje kategorii low-end s prodejní cenou pod 100 USD (2 600 Kč). Čip této karty se vyrábí 0,11 mikronovým procesem u TSMC a kromě samotného rozhraní PCI Express x16 podporuje také DirectX 9.0. Takt jádra byl stanoven na 320 MHz, frekvence pamětí činí 200/400 MHz DDR (při 128bitovém paměťovém rozhraní). Připravuje se i verze SE s pouze 64bitovou paměťovou sběrnicí. Společnost nVidia předvedla referenční vzorek grafické karty s GPU NV45. Poněkud překvapivě však vyzněla publikovaná zpráva, podle níž bude i architektura NV45 obsahovat převodní můstek HSI na PCI Express. Ten má být sice integrován přímo v jádře, čímž nVidia zamezí nechtěnému zpožďování operací, ale nativní podpory tohoto rozhraní se asi dočkáme až u NV50. Předváděná referenční karta s NV45 obsahovala 2 ns paměti Samsung, které běžely na 500/1000 MHz DDR, samotný grafický čip pak pracoval na kmitočtu 350 MHz. Ke korektnímu běhu karta vyžadovala šestipinový molex napájecí konektor, jenž bude brzy k dispozici na zdrojích splňujících specifikace PCI Express platformy. Samozřejmě se objeví i redukce, která dnes běžně užívané 12 V dodatečné napájecí konektory zapojí do šestipinového molex konektoru. XGI Technology se po ATI Technologies a nVidii stává třetím výrobcem grafických karet, který vstoupil na trh s vlastním PCI Express x16 grafickým řešením. Na veletrhu v Taipei byl dokonce představen funkční prototyp grafické karty s tímto rozhraním. Ta se v prodeji objeví pravděpodobně ve třetím nebo čtvrtém čtvrtletí 2004. Uvidíme, zda už se bude jednat o připravovanou architekturu XG 45, nebo zda výrobce ještě před tím přispěchá s přepracovanou verzí stávajících čipů.

Trocha módy

Na závěr perlička. Taiwanský vynálezce Thomas Huang, jenž v oboru pracuje již 27 let, ukázal na Computexu návštěvníkům speciální textilní materiál protkaný kovem, který má za úkol zastavit všudypřítomnou elektromagnetickou radiaci. Lze z něj vyrobit například ochrannou zástěru, pouzdro na mobilní telefon nebo pracovní vestu pro úředníky. Vyvíjí se údajně i kamuflážní tkanina s takovými vlastnostmi, že jí nepronikne ani radarové záření.

§§§§§


3 megapixely v mobilu

Čestmír Žák

Společnost Casio představuje mobilní telefon A5406CA, jenž se honosí jedním primátem podle slov výrobce totiž jako vůbec první mobil na světě nabízí integrovaný fotoaparát s rozlišením 3 megapixely. Na této situaci je zajímavý především fakt, že předchozí generace (dvoumegapixelových) mobilních fototelefonů byla uvedena teprve před půl rokem. Zpět k "třímegové" novince: s hmotností 125 gramů a rozměry 102 x 52 x 28 milimetrů se sice nejedná o žádného kolibříka, ale tuto vlastnost bohatě vyvažují další parametry tohoto přístroje. Barevný TFT displej s rozlišením 320 x 240 pixelů nabídne dostatek prostoru pro komfortní práci, podobně jako synchronizační USB kolébka, již využijete například při stahování fotek z mobilu do počítače. Pro jejich ukládání má uživatel k dispozici 12,8 MB paměti, kterou lze v případě potřeby rozšířit mini SD kartou. Pokud si na takový mobil již předem brousíte zuby, musím vás ale poněkud zklamat uvedené zařízení spolupracuje pouze s japonskou variantou sítí CDMA, a proto se zatím nepočítá s jeho vývozem na další trhy.

§§§§§


Seagate uvádí

Čestmír Žák

Společnost Seagate Technology LLC odtajnila sestavu disků, které budou uvedeny na trh během druhého pololetí letošního roku. Mezi nimi je i jednopalcový disk určený pro spotřební přenosnou elektroniku. Uvedením jednopalcového disku by se společnost Seagate měla stát největším hráčem v tomto segmentu trhu, kterému v současné době dominuje společnost Hitachi Global Storage Technologies Inc. Nyní se takové disky používají takřka výhradně ve spojení s přenosnými přehrávači MP3 (Apple iPod, iRiver) nebo v kartách CF určených pro hi-end digitální fotoaparáty. Seagate hodlá vypustit svůj jednopalcový disk na trh ve třetím čtvrtletí ve dvou variantách. První bude mít kapacitu 2,5 GB, druhá 5 GB. V současné době je největším jednopalcovým diskem 4GB model společnosti Hitachi. Současně byly ohlášeny také produkty namířené do již existujících částí trhu, jako jsou například digitální videorekordéry. Série DB35 sestává ze tří disků a je určena pro digitální videorekordéry a home media servery. Disky mají kapacitu 250, 300, respektive 400 GB. V případě nejvyšší kapacity lze zaznamenat až 400 hodin videa ve standardní kvalitě odpovídající televiznímu vysílání nebo 44 hodin ve formátu odpovídajícím HD-TV. Disky pracující rychlostí 7200 otáček za minutu budou k dostání ve verzi ATA a SATA v průběhu třetího čtvrtletí.

Oznámeny byly také nové disky určené pro desktopy a notebooky. Do sektoru notebooků společnost vyšle produkty Momentus 5400.2 a 7200.1. Oba modely nabídnou kapacitu 60, 80, resp. 100 GB. Pomalejší disky budou k dispozici během třetího čtvrtletí, rychlejší během čtvrtletí čtvrtého. Pro desktopy a levné RAID servery oznámil Seagate řadu Barracuda 7200.8, která bude k dispozici ve verzi ATA a SATA, disky budou mít kapacitu 250, 300, resp. 400 GB. Řada bude uvedena ve třetím čtvrtletí tohoto roku.

Seagate také plánuje tři externí disky s rozhraním USB, založené na předchozích jednotkách. Modely založené na 2,5" discích budou v prodeji od třetího čtvrtletí, ty s 3,5" disky od čtvrtého čtvrtletí.

Pro podnikový sektor jsou ohlášeny čtyři nové modely. Jedná se o Cheetah 10K7, což je 10 000rpm SCSI nebo Fiber Channel disk o kapacitách 73, 147 a 300 GB, dále Cheetah 15K.4, což je 15 000 rpm SAS, Fiber Channel nebo SCSI disk ve variantách o kapacitě 36, 73 a 147 GB. Všechny tyto disky jsou očekávány ve třetím čtvrtletí.

Dále byla představena řada NL35, do níž zapadá i disk o 7 200 otáčkách za minutu a kapacitě 500 GB a řada Savvio 10K.1 o 10 000 otáčkách a kapacitě 36 a 73 GB, která bude mít rozhraní SAS.

§§§§§


Sony in black

Jana Pelikánová

C04P0412

V polovině května pozvala společnost Sony (konkrétně divize, která má na starosti produkty Vaio) novináře z celé Evropy do Bruselu. Výběr místa nikterak nesouvisel (jak je teď populární) se vstupem dalších zemí do Evropské unie, ale s tím, že evropská centrála této společnosti sídlí právě v Bruselu. Cílem prezentace bylo představení nového image firmy a novinek určených pro "starý kontinent". Když jsem na podzim loňského roku navštívila Tokio, nemohla jsem nezajít do obchodů s elektronikou a výpočetní technikou. Zakořeněné povědomí, že Japonci jsou technologičtí mágové, v žádném případě nebylo otřeseno. To, co bylo na tamních pultech k vidění, asi nikde jinde na světě k nahlédnutí není. Protože Sony je domácí značka, nabídka překračovala rámec toho, co lze vidět jinde. Vy, co jezdíte na CeBIT, víte, že stánek Sony je nepřehlédnutelný. Přesto se to ani v nejmenším nedá srovnat s tím, jak široká je nabídka této značky na domácí půdě. Problém byl jediný japonština a "japonský přístup". S "rozsypaným čajem" člověk stěží může bojovat a byť jsou Japonci technologičtí lídři, jejich určitá uzavřenost vůči světu se odráží i na jejich angličtině. Prostě tímto jazykem nechtějí mluvit (a trošku to bylo znát i v Bruselu). A svým způsobem se tomu ani nelze divit, v Tokiu příliš "bílých lidí" nepotkáte a Japonci je většinou považují za Američany (důvodem jsou historické souvislosti, válka). Svým způsobem to velmi zjednodušeně, ale názorně vystihuje i jejich obchodní model. Největší nabídka produktů s visačkou Sony je po Japonsku a Asii ve Spojených státech, až pak ve velkém závěsu následuje Evropa. A to ještě není celá Evropa zásobená stejně. My máme to štěstí, ze značka Sony s označením Vaio na našem trhu ke koupi je (i když zatím pouze rok). I když nabídka není zdaleka kompletní, jsou země (i z bývalého západního bloku), které jsou na tom mnohem hůře.

Produkty Vaio jsou na světovém trhu 7 let a většině z nás se hned vybaví notebook. Původně jsem si myslela, že označení VAIO je pouhé slovo, které je snadno vyslovitelné ve všech jazycích, ale důmyslná japonská preciznost mě vyvedla z omylu. V těchto čtyřech písmenech se ukrývá strategie této řady Video Audio Integration Operation a její umístění mezi audio video a PC produkty. V Bruselu byly představeny novinky jako ultra lehké notebooky, špičkové profesionální notebooky nebo domácí server (řady X, S, A a RA). Na našem trhu jsou k dispozici prozatím jen modely z řady A. Jeden exemplář (A 197 VP) máme již v redakci na testování a výsledek testu s podrobným popisem naleznete v dalším čísle. A proč je tento text nazván Sony in black? Společnost změnila design všech svých produktů Vaio ze stříbrné do černé. Černá má symbolizovat nejen eleganci a čistotu designu, ale zejména má dát světu na odiv, že tato divize firmy se finančně pohybuje v černých číslech.

Odkaz: http://www.sony.com

§§§§§


15 minut nabíjení

Tomáš Jirásko

C04P0408

S novým typem niklmetalhydridové dobíjecí baterie přišla Varta. Nese označení "15 Minute Charge & Go", kdy nabíječka dokáže k tomu určené baterie dobít za 15 minut.

Životnost baterií je garantována až na tisíc nabíjecích cyklů a všechny bez paměťového efektu. Tajemství krátkého času dobíjení se skrývá v kompletně nové technologii. Na rozdíl od předchozích systémů není kontrolní mechanismus zabudován do nabíječky, ale přímo do baterie. Po celou dobu dobíjení monitoruje senzor stav nabití a zajišťuje, aby bylo dobíjení zastaveno, když je dosaženo nastavené úrovně. To znamená, že každý akumulátor "Varta 15 Minute Charge & Go" je dobíjen nezávisle a reguluje si přísun energie z nabíječky sám.

Za 15 minut lze dobít až čtyři tužkové baterie (AA) o kapacitě 2000 mAh nebo čtyři mikrotužkové baterie (AAA) o kapacitě 800 mAh. Maximální dobíjecí elektrický proud je 7500 mA. Akumulátory lze však dobíjet i v běžných nabíječkách. Proces nabíjení ale pochopitelně trvá déle než při použití speciální nabíječky.

Kompletní balení "Varta 15 Minute Charge & Go" by mělo stát okolo 1 499 Kč. Top sada obsahující nabíječku, čtyři akumulátorové tužkové baterie a 12V autoadaptér je k dostání za 2 799 Kč. Samostatné sady baterií obsahující dvě baterie velikosti AA nebo AAA jsou k dispozici přibližně za 389 Kč.

Odkaz: http://www.varta.cz

§§§§§


S Dellem za teplem

Hynek Vácha

C04P0414

Společnost Dell uspořádala pro novináře a partnery v době od 2. do 4. června prezentaci úspěchů firmy a také jejích plánů do budoucnosti. Tento rok se celá akce odehrávala na jihovýchodním pobřeží Francie, ve městě známém pořádáním filmového festivalu Cannes. Všichni pozvaní zde dostali možnost seznámit se s výrobky Dellu a také se směrem, kterým se společnost hodlá ubírat.

Zástupci Dellu při přednáškách samozřejmě začali dosaženými výsledky. Z těch bylo patrné, že se této společnosti v posledních letech daří posilovat pozici na trhu i přes to, že velké firmy v poslední době značně snížily investice do nových výpočetních zařízení. Dobrou zprávou pro zákazníky je, že vývojáři i přes tyto úspěchy pokračují v navrhování nových řešení a že tak vývoj neustrne na mrtvém bodě. Snahou vedení Dellu je totiž dosažení pozice nejlepšího prodejce v co největší části trhu. K tomu by podle slov Neila Handa mělo pomoci používání standardizovaných komponentů nejen u stolních počítačů, ale i u pracovních stanic, serverů a diskových polí. Tím by se totiž měla snížit závislost na určitém typu komponent a následně i cena takového řešení nehledě k tomu, že je pak mnohem snazší upgradování jednotlivých částí. Vlastníte-li již nějaký produkt z portfolia této společnosti, měli jste již možná příležitost vyzkoušet podporu k danému výrobku. To je druhá oblast, ve které je Dell nepřehlédnutelný. A to v tom dobrém slova smyslu, tedy nikoli odmítáním pomoci či dlouhými dobami reklamací a servisních zásahů, ale právě jejich rychlostí a také vstřícným postojem k zákazníkům. Zde si totiž například u notebooku můžete za relativně nízký poplatek sjednat kompletní záruku, která se pak vztahuje i na závady způsobené nešetrným zacházením, jakého si přenosné počítače často užijí mnoho. U serverů pak Dell klade důraz na jejich co nejjednodušší rozšiřitelnost, což je zajímavé hlavně pro rostoucí firmy, které si tak ušetří nemalé náklady spojené s výměnou celého, výkonově již nedostačujícího serveru za nový, vyhovující stávajícím potřebám. Při využití škálovatelného řešení tento problém odpadá. Stranou hlavního proudu nechce Dell zůstat ani při prodeji řešení pro domácí uživatele. Zde je podle jeho zástupců nejdůležitější oblastí skupina výrobků, která je již dnes známá pod pojmem digitální domácnost. Zde se počítá s tím, že se počítač stane jakýmsi centrálním řídicím systémem, který nebude sloužit pouze k práci a zábavě, jak je tomu dnes, ale bude jakýmsi komunikačním centrem, které bude ovládat různá další zařízení či zprostředkovávat jejich vzájemnou komunikaci.

Nově i na papír

Není tomu tak dávno, co se Dell "spolčil" s Lexmarkem a začala tak spolupráce na poli tiskáren. V první fázi byly pouze dodávány počítače Dell s tiskárnami Lexmark. Dnes již najdete tiskárny přímo s logem Dell. Ten se totiž v dnešní době podílí na jejich vývoji. V této oblasti je jejich hlavním záměrem, aby se tiskárny co nejsnáze používaly. Tomuto úkolu by měla pomoci jak konstrukce tiskáren samotných, a to včetně výroby dostatečného množství modelů, díky čemuž má uživatel možnost výběru takového typu, který bude odpovídat jeho požadavkům, tedy typu tisku (inkoustový/laserový) i množství stran, které bude tisknout. Velkým zjednodušením jsou i dodávané ovladače. Ty jsou velmi zajímavé hlavě u inkoustových tiskáren. Umožňují totiž sledování stavu inkoustu v zásobnících, včetně výpočtu množství stran, které je možné vytisknout. Zároveň je přímo pomocí dodaného programu možné on-line objednat nové náplně přímo od Dellu. Ten totiž, stejně jako mnoho jiných výrobců, nedoporučuje plnění náplní a doporučuje nákup nových pouze od autorizovaných distributorů. Představeno bylo hned několik nových modelů počínaje laserovými tiskárnami Dell Laser Printer 1700 a 1700n,

které se liší integrací síťového rozhraní a poskytují černobílý tisk o rychlosti 24 stránek A4 za minutu, přes multifunkční zařízení Laser Printer 1600n kombinující skener, tiskárnu a fax a konče inkoustovou tiskárnou Dell Photo All-in-One Printer 922. Jaké tiskárny budou dostupné na našem trhu není v současné době jasné.

Mobilní šílenství

Jen málokomu unikl fakt, že v několika málo posledních letech došlo k prudkému nárůstu prodeje notebooků. Tento trh roste částečně na úkor desktopových počítačů, u nichž zůstávají pouze uživatelé, kteří nepotřebují být opravdu vůbec mobilní a pak ti, jenž od počítače vyžadují maximální výkon tedy například hráči. Proto i produkce notebooků Dell stále roste a výrobce se snaží pokrýt potřeby co největšího množství potencionálních zákazníků. Mezi hlavní důvody, proč jsou notebooky stále oblíbenější, zařadili zástupci Dellu potřebu mnoha zaměstnanců pracovat kdekoli v terénu, zvýšení výkonu a výdrže notebooků na baterie, lepší možnosti připojení k síti i při pohybu mimo kancelář a samozřejmě i pokles cen přenosných počítačů. Při jednom z rozhovorů nám bylo potvrzeno, že velkým krokem vpřed bylo použití procesorů Intel Centrino, které mají výrazně nižší tepelné vyzařování než ostatní procesory. To hodně pomohlo při realizaci chlazení, spolu s novým řešením pouzdra, které by mělo s přispěním nových ventilátorů s fluidními ložisky lépe odvádět teplo z vnitřku pouzdra. Bohužel procesor není jediným zdrojem tepla velkou měrou zde přispívají i pevný disk a v poslední době i grafická karta, po níž je i u notebooků požadován velmi vysoký výkon. Notebook již totiž není brán jen jako jakási alternativa na cesty, ale jsou na něj kladeny skoro stejné nároky jako na stolní počítač. Podle slov člověka odpovědného za sekci notebooků si je Dell vědom problémů s vysokou teplotou a jeho vývojáři mají za úkol tento možný problém vyřešit, než naroste do takových rozměrů, kdy by mohl při používání přenosného počítače působit problémy. I při konstrukci počítačů této kategorie se Dell chce držet toho, aby všechny (nebo alespoň většina) komponenty používané u dané řady byly shodné. Vzhledem k tomu, že tento přístup převládá i u rozložení konektorů, je možné přejímat docking-stationy mezi notebooky stejné kategorie, což dále umožní snížit náklady spojené s výpočetní technikou. Pro větší firmy je však kromě výkonu velmi důležitá i další oblast bezpečnost. Používání notebooku s sebou totiž přináší větší bezpečnostní rizika než u stolních počítačů, které jsou na jednom místě a do sítě se připojují pouze přes síť střeženou mnoha bezpečnostními prvky. Uživatelé notebooků se však připojují i z jiných míst přes modem, GPRS či Wi-Fi. Aby bylo možné zajistit vyšší bezpečnost, integroval Dell pozici pro Smart karty, které mohou ošetřit přístup k firemní síti. Obecně lze říci, že se Dell opravdu zaměřuje na potřeby zákazníků. Jediný směr, kterým se nehodlá pouštět, jsou tablety. Řada notebooků nezaznamenala žádné výraznější změny. Novinky jsme se však dočkali v kategorii osobních digitálních asistentů. Axim X30 poháněný procesorem Intel bude dostupný ve třech verzích, které se budou lišit frekvencí procesoru a integrací bezdrátových prostředků.

Stolní počítače

Ve stolních počítačích se Dell zaměřuje hlavně na hráče, pro které je k dispozici kategorie označená Dimension XPS. Ta se na našem trhu bohužel neprodává. Jedná se totiž o zajímavé řešení, využívající nejmodernější technologie v čele s pamětmi DDR2 a grafickými kartami připojenými přes sběrnici PCI Express. Výhodou je zde i modulární koncepce skříně, která umožní snadnou manipulaci s komponenty uvnitř počítače. Našinec se bohužel musí spokojit s kategorií OptiPlex, která je určena hlavně pro náročné kancelářské aplikace.

§§§§§


Panakamery

Lenka Karlíková

C04P0409

Společnost Panasonic uvedla koncem května na náš trh dva nové modely videokamer: VDR-M50 a VDR-M70, jež používají jako záznamové médium DVD-RAM a DVD-R. Model VDR-M50 má 1/6palcový CCD s rozlišením 800 000 pixelů a disponuje 18x optickým zoomem. Kamera VDR-M70 je osazena 1/4palcovým CCD s rozlišením 1 020 000 pixelů a má 10x optický zoom. Disky o průměru 8 cm mají rozměry 89 x 64 x 146 mm a hmotnost 500 g (VDR-M70) a 520 g (VDR-M50). Lze je přehrávat na jakémkoliv DVD-RAM kompatibilním přehrávači nebo videorekordéru. Data jsou na disk ukládána ve formátu MPEG2, přičemž je možné zvolit si mezi módy 10 Mbps VBR nebo 6 Mbps a 3 Mbps CBR. Na disk tak lze uložit až 120 minut záznamu. DVD-RAM umožňují přepis záznamu až 100 000x. Oba modely jsou vybaveny slotem pro paměťovou kartu SD. Cena DVD videokamery VDR-M50 je 33 995 Kč, VDR-M70 stojí 39 995 Kč.

Odkaz: http://www.panasonic.com

§§§§§


Nový patent Microsoftu

Lenka Karlíková

Společnost Microsoft se opět může pochlubit novým patentem, který tentokrát získala na hardwarová tlačítka. Tuto technologii používají převážně přístroje s PocketPC, tzv. press and hold. Jedná se o vícenásobné stisknutí hardwarového tlačítka u kapesních počítačů, čímž jsou vyvolány funkce, které jsou tomuto stisknutí přiřazeny. Namísto běžného stisknutí se tlačítko podrží déle nebo se stiskne vícekrát. Můžeme tak jednoduše například jedním stisknutím otevřít aplikaci, dvojitým klepnutím otevřít nový dokument nebo spouštět různé programy. Tato funkce se týká například aplikace Pocket Outlook. Patent se netýká stolních počítačů a serverů.

Odkaz: http://www.microsoft.com

§§§§§


Yahoo Messenger 6.0

Lenka Karlíková

Nejnovější verze komunikačního programu Yahoo Messenger nese označení 6.0. Nabízí veškeré funkce, které jsou pro programy tohoto typu nezbytné. Můžeme jeho pomocí chatovat, vyhledávat nové přátele podle přesně zadaných kritérií, účastnit se hlasových a video konferencí, vše také s pomocí webcamu, poslouchat internetová rádia, posílat soubory a URL nebo hrát hry. V nastavení aplikace lze měnit vzhled programu pomocí skinů nebo nastavit informování o nově příchozí poště do Yahoo schránky. Součástí programu Yahoo Messenger (2,7 MB), jenž lze používat i za firewallem, je kalendář, přístup k předpovědi počasí, ke zprávám, sportovním výsledkům a oblíbeným položkám nebo podpora telefonování přes internet. Nevýhodou může být registrace, která je nutná pro získání přihlašovacího jména a po instalaci také stahování dalších souborů potřebných pro běh aplikace.

Odkaz: http://messenger.yahoo.com

§§§§§


Windows MP 10

Lenka Karlíková

Společnost Microsoft zpřístupnila první beta verzi multimediálního přehrávače Windows Media Player 10 s kódovým označením Crescent. Na rozdíl od předchozích verzí je zaměřená především na oblast přenosných zařízení, avšak v tomto oboru má úspěšného konkurenta, společnost Apple. Windows Media Player 10 usnadňuje přenos souborů mezi PC a přenosným zařízením, dokáže také automaticky synchronizovat obsah u zařízení, které Windows rozpoznají jako další disk. Velká část funkcí ovšem bude použitelná až na nových audio- a videopřehrávačích, které by se na trhu měly objevit v druhé polovině tohoto roku. Windows Media Player 10 dále rozšířil širokou řadu souborů, které dokáže přehrávat. Nepřehrává však DVD video. K dalším novinkám patří pozměněné rozhraní, přepracovaný způsob organizace multimediálních souborů a nové možnosti získávání digitálního obsahu z internetu.

Odkaz: http://www.microsoft.com

§§§§§


uWízlo W paWučině

Martin Voigts

C04P0415

http://www.cuni.cz

Karlova univerzita má nové internetové stránky. Web je nyní mnohem hezčí, ovšem pro uživatele zvyklého na předchozí verzi je poměrně nepřehledný. Jeho struktura je totiž úplně jiná a není úplně dotvořena, může být tedy problém najít nějakou konkrétní informaci. Nové stránky jsou mnohem propracovanější a informace na nich obsažené jsou o něco málo hodnotnější. Vše, co spolu souvisí, je nyní pohromadě. Tak tomu u starých stránek nebylo, a proto je teď trochu problematické učit se s novou podobou webu pracovat. Pro ty, kdo si nechtějí na nové stránky zvykat, stále existují staré na http://www1.cuni.cz.

http://www.webdum.com

WebDum.com má své kořeny v projektu amatérského free-hostingového serveru blacksuns.net z roku 2001, postupem času se projekt BlackSuns rozrůstal a později přešel ve společnost WebDum.com, která dnes zastřešuje nejen původní projekt, ale poskytuje i plnohodnotné komerční hostingové programy. Tato společnost nabízí služby v oblasti hostingu a navrhování webových služeb, a to od klasického návrhu webových stránek přes tvorbu plnohodnotného portálu postaveného na aplikačním serveru až po zcela kompletní řešení včetně hardwaru, softwarového vybavení a nastavení celého systému.

http://www.rockempire.cz

Společnost webProgress v kooperaci s firmou HUDYsport úspěšně uvedla do ostrého provozu webovou prezentaci http://www.rockempire.cz, která je zaměřena na propagaci značkové horolezecké a outdoorové výstroje a výzbroje RockEmpire. Pro tuto prezentaci dodala společnost webProgress grafický návrh a implementovala publikační systém webBlast-ePresentation, který dovoluje podle potřeby jednoduchým způsobem aktualizovat a upravovat vlastní webovou prezentaci. Značka Rock Empire uvádí na domácí a zejména na zahraniční trhy produkty určené zejména pro horolezce (úvazky, vklíněnce, friendy aj.), ale také pro vyznavače trekkingových a outdoorových aktivit (stany, spacáky aj.). Za více než 10 let činnosti si produkty Rock Empire získaly díky své kvalitě místo téměř na všech světových trzích, počínaje Kanadou a USA, přes Německo, Francii, Švýcarsko až po Čínu, Japonsko, Austrálii a další.

http://www.ignum.cz

IGNUM nabídl jako první na českém trhu hosting ve své síti s protokolem IP verze 6. Jedná se o jeden z nejdůležitějších kroků v přechodu na nový protokol, který přinese nejen mnohonásobně větší adresový prostor, ale například také vyšší bezpečnost přenášených dat, podporu služeb s garantovanou kvalitou a podporu mobilních zařízení. Možnosti přidělování stávajících IP adres jsou stále omezenější, což vedlo k potřebě uvést do provozu sítě s novým protokolem, který řeší mnohá omezení současného IPv4. Nástupcem se stal protokol IP verze 6, který vznikl jako reakce na nedostatky IPv4. Nový protokol nabízí větší adresový prostor s hierarchickým členěním struktury adres na všech úrovních tak, aby už nikdy nenastala situace s nedostatkem adres. Jednou z předností IPv6 je také povinná implementace bezpečnostních mechanismů s autentifikací.

http://www.galaxi.cz

Vodní chlazení už má v České republice více výrobců. Jedním z nich je také Galaxi. Nabízí více bloků než Aquacool či AQ Cool (www.vodnichlazeni.cz). Vodní bloky pro procesor mají takové rozměry, že je lze použít jak pro Pentia 4, tak pro Athlony stačí pouze zaměnit sponu. Fitting má větší průměr než u jiných u nás běžně dostupných bloků, a tak je zajištěn větší průtok vody a v případě použití odpovídajícího tepelného výměníku i větší účinnost. Stejně je tomu tak i u bloků pro grafické čipy a čipové sady. Oproti ostatním českým výrobcům nabízí Galaxi i blok pro chlazení pevného disku. Ten je ideální zejména tehdy, hodláte-li disk ztišit obalením odhlučňovací hmotou. Disk bude tichý, ale zároveň se nebude ničit vysokou teplotou. Web je velmi pěkně a jednoduše proveden a veškeré výrobky jsou dobře nafoceny.

http://www.svether.com

Internet skýtá mnoho zákoutí a jedním z těch zajímavějších je určitě webový magazín Svět her. Jedná se o poměrně vypracovaný web s pravidelnými aktualizacemi, který informuje, jak již napovídá samotný název, o dění ve světě her. Články jsou přehledně řazeny do kategorií Novinky, Preview, Recenze, Návody, Screenshoty, Rozhovory, Retro a Konzole. Web má i sekci Download, kde najdete dema, videa, mapy, skiny a ostatní věci ke stažení. Jedním z partnerů tohoto webu je společnost Cenega, takže se nejedná o úplně amatérské stránky. Články na Světě her jsou poměrně čtivé a nabídnou zcela jistě dostatek informací, aby si čtenář udělal vlastní představu o dění v herním průmyslu. Škoda jen skoro prázdné sekce Návody, té by slušela obsáhlejší nabídka. Na druhou stranu tu Svět her není tak dlouho, aby autoři stihli zpracovat dostatek návodů.

§§§§§


Herní tip měsíce - Hitman Contracts

Pavel Mondschein

C04P0411

Kdo je nejslavnější nájemný vrah na celém světě? Zapomeňte na Šakala i islámské fundamentalisty v této oblasti zcela jasně kraluje bezejmenný zabiják s kódovým označením 47. Je sice pouze fiktivní, ale to mu na věhlasu nijak neubírá. Série Hitman patří mezi stealth akcemi mezi nejoblíbenější, takže se nelze divit, že její třetí díl byl velice netrpělivě očekáván. Vyplatilo se to?

Na tuto otázku lze odpovědět jen jedním způsobem: jak komu. Kdo čekal nějaký zásadnější posun v rámci celé série, ten bude nadmíru zklamán. Pakliže ovšem toužíte ponořit se znovu do starých známých misí, jež jsou zpracovány kapku jiným způsobem, asi nebudete mít žádné důvody ke stížnostem. Ano, je to tak. Hitman: Contracts je jakousi retrospektivou, v níž náš plešatý zabiják vzpomíná na své mládí místo idylických chvilek se mu však před očima promítají jeho nejslavnější akce. Nemělo by vás tedy nijak překvapit, že nezanedbatelnou část ze zdejších dvanácti misí tvoří úkoly, jichž jste se zhostili v některém z prvních dvou dílů.

Nemyslete si ovšem, že by si designéři chtěli nějak výrazně ulehčit práci a staré lokace do Contracts prostě jen "překlopili". Prostředí vypadá mnohem propracovaněji, má věrohodnější atmosféru a pokud máte dostatečně silný počítač, abyste si zapli speciální grafické filtry, čeká vás nesrovnatelně působivější herní zážitek než kdykoliv předtím.

Také možností likvidace přibylo. Kromě klasických zbraní narazíte na spoustu "improvizovaných". Že polštářem nikoho nezabijete? Pokud se budete snažit s ním někoho mlátit po hlavě, tak asi ne, ale spící osobu tak lze efektivně přidusit. Sekáček na maso vás ve hře nejspíš nepřekvapí, ale proč někoho neprobodnout kulečníkovým tágem? Několik předmětů lze navíc použít různými způsoby. Nožem lze například oběť podříznout, bodnout do srdce nebo přesným zásahem do zad vykrvit (kdo byl někdy na klasické zabíjačce, ví, o čem je řeč).

Základ Hitmanovy práce však ani tentokrát není v tom, jak koho zabít, ale jak nenápadně proniknout k "cíli", aniž byste vzbudili sebemenší podezření. Na rozdíl od Sama Fishera ze Splinter Cellu, který se spoléhal na své akrobatické schopnosti a hi-tech výbavu, se náš nájemný vrah spokojí se svršky členů ochranky, kuchtíků, sluhů a vlastně kohokoliv, na koho narazí. Stačí někoho nenápadně omráčit (nebo i zabít, máte-li chuť), někde v zákoutí jej svléknout a hned se můžete vydávat třeba za anglického lorda. Má to ovšem jeden háček: ačkoliv umělá inteligence nepřátel není zrovna skvostná, občas dokáží vaše přestrojení prohlédnout, zvlášť pokud majitele šatů opravdu znají. Je tedy lepší vydávávat se za někoho anonymního a ne za jediného šéfkuchaře čínské restaurace, kterého zná veškerý personál. Objektivně vzato, vzhledem k "recyklaci" části misí Hitman: Contracts nelze tuto hru považovat za plnohodnotný třetí díl, nýbrž za "pouhý" obsáhlejší datadisk. Pakliže však na nějakou tu korunku nehledíte a plešatý zabiják si získal vaše srdce, nemáte nad čím přemýšlet a klidně si nejnovější počin z dílen IO Interactive pořiďte.

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Větší prostor i možnosti!

Jan Šplíchal, Hynek Vácha

C04P0413;C04P0414

Naše letní dvojčíslo přináší opět možnost výběru mezi CD a DVD médiem. Obě jsou výběrem toho nejlepšího za poslední měsíc. Pomyslnou špičku těchto kompilací tvoří plné verze programů, které vám přinášíme zdarma.

Z obsahu DVD

Vzhledem k tomu, že toto číslo našeho časopisu je již třetí, které je k dispozici s DVD, můžeme konstatovat, že jeho struktura zůstala klasická. Setkáte se tedy se stejnými sekcemi, jako v minulých číslech, jež umožní lepší orientaci v dosti velkém počtu programů, které jsou pro vás na DVD připraveny.

Audio

Ať již počítač potřebujete k práci nebo se u něj pouze bavíte, hudba může vaši práci či rekreaci zpříjemnit. Tato část je proto věnována programům, jež vám umožní její převedení z audio CD do formátů mnohem vhodnějších pro její uschování na počítači, mezi které patří například Audiograbber. Pro následný poslech takto uložených nebo jinak získaných skladeb vám dobře poslouží například poslední verze Winampu. Nechcete-li si vytvářet vlastní sbírku nahrávek, může pro vás být zajímavý program Radiátor, který vám umožní poslouchat hudbu z internetových rádií a tak získat přístup k ohromnému počtu skladeb.

Domácnost a kancelář

Do této části jsme umístnili programy často používané na domácím počítači nebo při práci v kanceláři. Například v okamžiku, kdy potřebujeme přenést soubory na jiný počítač, se nám může hodit zmenšit jejich velikost. K těmto účelům lze použít i poslední verze WinRARu nebo WinZipu, dostupné na tomto DVD. Přemístit soubory mezi počítači lze v dnešní době elektronické komunikace i jiným způsobem než přenesením pomocí fyzického média. Vyzkoušet můžete například FTPEditor, s jehož pomocí můžete snadno přenést soubory na ftp serveru nebo z něj. Dostanete-li se do situace, kdy budete potřebovat napsat větší množství textu, začne vás jistě brzy rozčilovat ťukání dvěma prsty. Pokud již neumíte psát deseti prsty, zkuste se učit pomocí programu Deseti prsty. V dnešní době rozhodně nesmíme podceňovat ochranu proti virům. Abyste zabránili jejich průniku, je nutné mít nainstalován aktuální antivirový program. Tuto skupinu programů tentokrát zastupuje například AVG ve verzi 7.0.

Komunikace

Sekce Komunikace zahrnuje programy, které vám usnadní pohyb v prostředí internetu, umožní kontrolu využití telefonického i pevného připojení nebo vám pomohou zvýšit bezpečnost počítače. Chybět zde samozřejmě nemohou ani alternativní internetové prohlíže. Tentokrát jsme pro vás připravili Operu a Mozillu. Kontrolovat pokusy o průnik do počítače umožní ZoneAlarm či Kerio Personal Firewall. Vyměňovat soubory s jinými uživateli můžete například pomocí DC++. Nezapomněli jsme ani na programy pro on-line komunikaci, v čele s ICQ a Mirandou.

Multimédia

Vzhledem k velkému rozšíření digitálních fotoaparátů je logické, že si mnoho uživatelů bude chtít upravit fotografie na svém počítači, aby s nimi nemuseli běžet do grafického studia. Zajímavý tak může být například Ulead PhotoImpact XL. Pro práci s fotografiemi, uloženými na CD discích, se vám může hodit Alcohol 120%. Chcete-li si vytvořit své vlastní fonty, pomůže vám Font Creator.

Systém

Tato část obsahuje programy a utility, jež vám mohou pomoci kontrolovat, upravovat a nastavovat celý systém či měřit výkon sestavy. Pro sledování důležitých údajů počítače poslouží SpeedFan nebo Motherboard Monitor. Potřebujete-li zjistit konfiguraci počítače, pomůže vám stará známá SiSoftware Sandra. Pro úkony spojené se správou pevného disku můžete použít DiskCheckerXP, defragmentovat disk můžete Diskeeperem Lite a pro rozdělení nebo změnu velikosti jednotlivých oddílů je zde osvědčený Partition Magic. Najdete zde i software ke článku BIOS od A do Z.

Video

Při současném výkonu počítačů není problém použít počítač pro přehrávání filmů či pro jejich editaci. Pro tyto účely je nutné vlastnit kodek odpovídající tomu, jež byl použit při vytváření videa, které si chcete pustit. Pro jednoduchou instalaci všech potřebných kodeků můžete použít např. ucelenou distribuci pod názvem Codec Pack All in 1. Přehrávat filmy můžete pomocí BSPlayeru, DSPlayeru, WinDVD i Power-DVD. Vytvořit zálohu svého DVD můžete pomocí DVDCopy či CloneDVD.

Zábava

Protože člověk nemůže stále jen pracovat, ale musí si občas i odpočinout, jsou programy této sekce věnovány relaxaci. Najdete zde tedy několik her, které by vám mohli zpříjemnit volný čas strávený u počítače. Mezi ty nejzajímavější bezesporu patří America\s Army, tedy simulace bojových akcí, či kolekce čtyř her distribuovaných pod názvem YetiSports.

Zadarmo: Slovníky Millenium 6

Slovníky Millenium jsou na našem trhu k dispozici již delší dobu a i v našem magazínu jste již měli možnost se s nimi setkat. Nyní přinášíme zdarma jejich edici 6 ve verzi Basic, která obsahuje anglický, německý a francouzský oboustranný všeobecný překladový slovník. Výrobce nabízí své produkty v několika variantách základní všeobecné slovníky Basic, jež vám nabízíme zdarma, dále slovníky v edici Business, kde vedle modulu Basic naleznete také všechny obory technické, obchodní, finanční a právní, a konečně slovníky v edici Professional, obsahující rozšířené všeobecné slovníky a navíc ještě úzce specializované oborové slovníky. Avšak zpět k slovníkům samotným. Jsou vybaveny možností překladu dosud napsaných částí slova, takže někdy ani nemusíte psát slova celá, stačí jen jejich začátek. Pokud si nevíte rady s výslovností, zkuste využít jednoho z pěti animovaných pomocníků (džin, opičák, kouzelník, papoušek a robot), kteří vám slovo či slovní spojení zřetelně vysloví. Liší se od sebe hlasem a tudíž i výslovností. Každý z nich má i své vlastní efekty. Velkou výhodou slovníků je možnost tvorby vlastních překladů a jejich následné ukládání do uživatelského slovníku. Tím lze slovní zásobu rozšiřovat, slovník exportovat a zase importovat. Ani s výslovností zde nebudete mít problém, pomocníci nový výraz bezchybně vysloví. Pokud si nejste stále ještě jisti funkcemi a možnostmi programu, nepřehlédněte v časopise rubriku Rychlokurz, která se věnuje právě popisu tohoto produktu a návodu na jeho použití.

Komerční software a slevy

The Bat! CZ 2.11

E-mailový program The Bat! není zřejmě třeba představovat, tento populární klient se na našich stránkách již objevil. Tentokrát máte možnost využít při koupi slevu 20 % nebo dokonce získat licenci zdarma, pokud se zúčastníte soutěže uvnitř časopisu. Program The Bat! klade velký důraz jak na bezpečnost, tak i na ochranu před viry a nevyžádanou poštou, spolupracuje s antivirovými programy a kontroluje přijímané přílohy. Mezi hlavní funkce patří propracovaný filtrovací systém, rozsáhlý soubor šablon a maker, prohlížeč zpráv na serveru, HTML editor, propracovaný plánovač úloh a kromě podpory PGP je zahrnuta i podpora digitálních certifikátů S/MIME pro elektronické podepisování zpráv. Podrobné informace najdete na serveru http://www.thebat.cz.

MEDIA TRADE Interactive, s.r.o.

Společnost MEDIA TRADE Interactive, s. r. o., jež vznikla v roce 1994, je jedním z nejvýznamnějších vydavatelů a distributorů výukového a zábavného softwaru v České republice. Vedle téměř 60 vlastních titulů nyní nabízí více než 200 pečlivě vybraných produktů jiných českých vydavatelů. Vydavatelskou činnost doplňuje spoluprací s řadou zahraničních vydavatelství z Rakouska, Polska, Německa, Francie, USA a Ukrajiny, jejichž tituly jsou u nás překládány do českého jazyka a uváděny v plně lokalizované podobě na domácí trh.

Nepřehlédněte na DVD

Audiograbber 1.83

S Audiograbberem převedete snadno a rychle skladby z audio CD do formátu MP3.

TagScanner 4.8

TagScanner je zajímavý MP3/OGG/MP+ manažer a program pro úpravu názvů "tagů" MP3 souborů.

MonitorTest 2.1

Chcete-li zjistit, jak na tom je s kvalitou obrazu váš monitor, je pro vás určen

MonitorTest.

UltraEdit-32 10.20

UltraEdit se snadno může stát vaším textovým editorem či programem pro psaní zdrojových kódů.

Kerio Personal Firewall 4.0.16

Ponechat počítač volně přístupný uživatelům internetu je hazard. Nainstalujte si tento firewall a ochraňte systém.

CPUCooL 7.2.9

Utilita, která vás bude neustále informovat o nejdůležitějších veličinách, na nichž závisí chod počítače.

BlazeDVD 2.OA

BlazeDVD je vybavený softwarový DVD přehrávač přehrává DVD disky, Video CD, MP3 a další formáty.

Yetisports - Orca Slap

Vraťte se do pravěku a zaházejte si na cíl s tučňákem.

Z obsahu CD

Akce a novinky

S cizími jazyky se v současné době dostáváme do styku každodenně. Ne všem používaným výrazům a označením však rozumíme. Vzhledem k tomu, že se přiblížila doba prázdnin a dovolených, připravili jsme pro vás jako akci na CD slovníky Millenium. Jedná se o oboustranné všeobecné překladové slovníky, ve kterých máte možnost výběru mezi anglickým, německým a francouzským jazykem. Aby toho v létě nebylo málo, můžete vyzkoušet poslední edici balíku kancelářských programů s názvem EasyOffice ve verzi 6.5, jež obsahuje všechny komponenty známé z ostatních komerčně dostupných variant. Více informací naleznete v rámečcích a v článku Rychlokurz. V Novinkách jsou připravena poslední čísla časopisů Interval a Abíčko. Novinkou, se kterou se od tohoto čísla budete setkávat pravidelně, je bulletin AEC Virus Eye, pojednávající o virech a informacích blízkých této problematice. Nezapomněli jsme ani na obvyklé bezpečností záplaty. Tentokrát vám je nabízíme pro operační systémy Windows 2000 a XP.

Software

Téma CD jsme se pokusili naladit v duchu nadcházejícího léta a požitků s ním spojených. Doufáme, že v souboru nenáročných her naleznete to pravé, co vás zaujme a pobaví. Za zmínku určitě stojí kolekce čtyř her známých pod názvem YetiSports. Jedná se o různé lední sporty, ve kterých hrají hlavní roli yeti, tučňáci, tuleni a albatrosi. Jako velmi chytlavá se jeví Zuma Deluxe, v níž máte za úkol zmenšovat stále se odvalující řadu barevných kuliček tak, aby první z nich nespadla do důlku, a to tím, že je vystřelujete a tím přidáváte do řady. Vtip spočívá v tom, že když se vám podaří seřadit tři a více stejnobarevných kuliček, řada se o ně zmenší. Není to zase až tak dávno, kdy byla v naší republice velmi oblíbená a rozšířená tzv. "digihra" Vlk a zajíc. Její digitální verzi vám rovněž přinášíme. Pokud však stále hledáte něco jiného, zvolte jeden z našich závodních titulů, tetris nebo člověče, nezlob se. Rubrika Topware obsahuje výběr osvědčených a známých produktů. Pakovací programy WinRar 3.30 CZ a Winzip 9.0 snad není třeba ani představovat. Známá je také velice rozšířená utilita pro zasílání SMS Kubik SMS Dreamcom 5.21, či multimediální přehrávač určený hlavně k přehrávání DivX videa s titulky Radlight 3.03 Standard. Pokud často duplikujete CD pro vlastní potřebu, zkuste BlindWrite 5.1.7. Dokáže kopírovat i chráněné CD disky a umožňuje tvorbu audio CD z MP3 souborů. Pokud máte rádi přehled o činnosti hardwaru a operačního systému, použijte Sandru Standard 2004.SP1. Obsahuje řadu tzv. modulů, jež jsou zaměřeny na určitou problematiku, svázanou buď s hardwarovou komponentou, nebo s částí operačního systému.

Sekce Vyzkoušejte si obsahuje zejména software k CD Centru uvnitř časopisu a doprovodné programy k dalším článkům uvnitř čísla. Za vyzkoušení však také stojí např. Firewall X-treme 3.1.818, kde pomocí kontroly veškeré komunikace můžete zamezit únikům dat ze systému. Pokud máte problémy s nevyžádanou poštou, Spampal 1.53, umožňující odstranění spamu, funguje jako filtr mezi vaší schránkou a poštovní schránkou na serveru. Vypalování je dnes samozřejmostí, a proto vám nabízíme jednoduchý vypalovací program pro CD a DVD Burnatonce 0.99.5. Vypaluje datová, bootovací a hudební CD. Tvorba audio CD je možná z hudebních souborů WAV, MP3 a OGG.

Komunikace a Hardware

Prohlížeče jsou hlavním tématem této sekce CD. Opera 7.51 je velmi rychlý a výkonný prohlížeč WWW stránek pro internet i intranet se sympatickým uživatelským prostředím. Podporuje CSS, Javu (přes Sun Java plug-in), JavaScript SSL (128-bit), TLS (Transaction Layer Security), vícenásobná okna, Unicode a LiveConnect. Integrovány jsou nástroje pro vyhledávání, pop-up stoper, Instant Messaging a čtení diskusí, poštovní klient s automatickým tříděním pošty a filtrem nevyžádaných zpráv (podpora POP3, IMAP a ESMTP), či další užitečná vylepšení klasického prohlížeče. NetCaptor 7.5.1 je plnohodnotný internetový prohlížeč, využívající vlastností Internet Exploreru od společnosti Microsoft. Výhodou tohoto programu je, že obsahuje užitečné funkce, jež mohou být pro některé uživatele opravdu důležité. Mezi nejpodstatnější výhody patří zobrazování jednotlivých stránek v jednom okně pomocí záložek ve spodním menu. S tímto vylepšením si můžete otevřít několik stránek, které se začnou současně načítat. Oblíbené stránky si také můžete uložit do tzv. "skupiny" a pak je všechny současně vyvolat jediným kliknutím, popřípadě volbou, že se určitá skupina má načíst při spuštění prohlížeče. FileZilla 2.2.7a je výkonný open source FTP/SFTP klient, vybavený mnoha funkcemi a možnostmi. Součástí je site manažer pro správu FTP účtů a nástroj pro udržení připojení: Download queue. Podporuje firewally a připojení přes proxy, obsahuje SSL a Kerberos GSS zabezpečení.

V Rubrice Hardware najdete výsledky testů stránkových tiskáren, které byly uvedeny na trh v letošním roce, a zároveň test bezdrátových klávesnic a myší. Doufáme, že využijete i poslední edici ovladačů grafických karet společnosti ATI s čipem Radeon, jež vám umožní lépe využívat schopnosti grafické karty.

Doufáme, že vám nabízeným softwarem padneme do noty a zpříjemníme prázdninovou chvilku strávenou u PC. Příjemné prožití prázdnin a dovolených! Věříme, že nám zachováte přízeň.

Nepřehlédněte na CD

Blindwrite 5.1.7

BlindWrite Suite je sada nástrojů pro snadnou tvorbu a duplikaci CD pro vaši soukromou potřebu.

Kubik SMS DreamCom 5.21

Dreamcom SE je snadno ovladatelná aplikace na odesílání SMS. Zprávy lze zasílat přes SMS brány či mobilní telefon.

eXtreme Movie Manager 2.6

Program vám pomůže zorganizovat sbírku videa. Důležité informace dokáže získat z AVI, MPEG, OGG a IFO souborů.

IrfanView 3.91

Program pro práci s grafikou. Obsahuje funkce, které jsou potřebné pro správu obrázkových souborů.

Motheboard Monitor 5.3.6.0

Velmi zajímavá utilitka k monitorování vašeho systému (teplota, napětí, zatížení CPU).

Opera 7.51

Rychlý a výkonný prohlížeč WWW stránek pro internet a intranet, navíc se sympatickým uživatelským rozhraním.

Zoner Media Explorer 6

Kvalitní prohlížeč a základní editor obrázků z dílny známé tuzemské společnosti ZONER Software.

Zuma Deluxe

Logická hra úkolem je vystřelovat kuličky do řady. Pokud nastřílíte tři koule stejné barvy, zmizí a řada se posune.

Zadarmo: Servisní balíčky a EasyOffice 6.5

Protože každý program tvoří lidé, je velice pravděpodobné, že se v něm budou vyskytovat větší či menší chyby. Proto se výrobci programů snaží svým zákazníkům poskytnout jakési doplňky k již dříve zakoupeným produktům, aby odstranili nedostatky ve svých zdrojových kódech nebo doplnili a rozšířili funkčnost programů. V současné době je většina aktualizací produktů od firmy Microsoft dostupná pomocí internetu. Zde jsou nové aktualizace uváděny relativně často, protože se nečeká, až se jich nashromáždí určité množství, které je pak distribuováno jako Service Pack. Tento způsob distribuce je ovšem vhodný zejména pro lidi s dostatečně rychlým připojením k internetu, protože stahování těchto aktualizací pomocí modemu může být docela drahá akce. To samé platí v případě, že jste se rozhodli přeinstalovat operační systém, ale nechcete přijít o nejnovější aktualizace, které jste si již nainstalovali. Stažení celé sady aktualizací by vám v takovém případě zabralo mnoho času i v případě, že máte přístup k rychlému internetovému připojení. Proto jsme se rozhodli vám v rámci DVD, které má pro tento účel dostatečnou kapacitu, přinést servisní balíčky pro většinu produktů z produkce Microsoftu. Na tomto médiu tedy naleznete ucelený přehled aktualizací pro operační systémy Windows NT, Windows 2000 a Windows XP, kancelářské balíky Office 97, Office 2000 a Office XP a dokonce i celou distribuci Internet Exploreru 6, který v sobě již má zahrnut i Service Pack 1. Většina aktualizací je dostupná v české i anglické verzi.

EasyOffice 6.5

EasyOffice patří mezi volně šiřitelné balíky kancelářských programů kompatibilních s obdobnými produkty firmy Microsoft. Tento balík je tvořen textovým procesorem EasyWord, tabulkovým kalkulátorem EasySpreadsheet, programem pro tvorbu prezentací s animacemi EasyPresentation, účetním systémem EasyBookkeper, správcem kontaktů a šablon dopisů Easy Contact Manager a anglicky hovořícím hlasovým modulem ke čtení dokumentů pošty. Pro práci s obrázky je připraven modul EasyImage. Zajímavou součástí je rovněž plnohodnotný kompresní program EasyZip či obdoba účetní kalkulačky se záznamem na papírovou pásku EasyCalculator. Pokud si nejste jisti použitím či funkcemi tohoto produktu, neváhejte užít vyčerpávající on-line nápovědu a návody. Produkt podporuje mimo jiné i tvorbu PDF dokumentů či kontrolu gramatiky a pravopisu.

Zadarmo: MEDIA TRADE  Anatomie lidské tělo

Společnost MEDIA TRADE Interactive je jednou z nejznámějších firem působících na našem trhu v oblasti interaktivních programů. S programy z její produkce jste se již v našem časopise mohli setkat. Tentokrát vám přinášíme část multimediální anatomie s názvem Člověk... pod drobnohledem Anatomii. Pěkně vizualizované informace vám přiblíží procesy, probíhající každý den v našem organismu. Objevíte zde například i animaci práce lidského srdce, kterou rozhodně v mnoha produktech nenajdete. Zajímavé jsou však i další ukázky: pohyby hrudníku při dýchání, řezy srdcem a cévami, průřez celou hlavou, stahy svalu, průřezy mozkem, systém lymfatických cest, žaludek a střeva nebo přehled buněk. Rozsáhlá kapitola "Kostra" nabízí 3D pohledy na skelet člověka, ukazuje přehled kloubů, pánev, hrudní koš i další části lidské kostry vše samozřejmě plně pohyblivé a vyvedené v grafice s odpovídajícím rozlišením. V hypertextové části o rozsahu téměř 50 MB se vyskytují podtémata jako tělní dutina, soustava dýchacích cest, hrtan, plíce, bránice, krevní oběh, srdeční komory, systola a diastola, slinivka břišní, endokrinní tkáň, velký mozek, limbický systém, ostrůvkový lalok, bazální ganglia, mozkové nervy, enzymy, oční bulva, efferent a afferent, histochemie a desítky dalších. Pomocí křížových odkazů můžete okamžitě přejít na jiné, související části hypertextu. Stačí pouze kliknout myší na text zvýrazněný červenou barvou. V hypertextu najdete 514 křížových odkazů. Ovládání programu je jednoduché a intuitivní, což umožňuje snadný přístup ke všem informacím. Je určen pro operační systémy Windows 3.x či 95, 98, ME, NT, 2000 a XP. Ani instalace produktu není nijak náročná. Většina dat navíc zůstane na DVD, což vám výrazně ušetří prostor na pevném disku.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Bios od A do Z

David Čepička, Richard Coppola, Margit Kuther a Thomas Rau

C04P0378

Poznejte svůj BIOS od A až do Z - počínaje nastavením parametrů operační paměti a konče třeba přístupovými právy. Dozvíte se všechno o ladění výkonu počítače, které vás nebude nic stát, a zjistíte, jak prostřednictvím BIOS Setupu zvýšit bezpečnost svého systému.

BIOSe, otevři se! Většinou stačí stisk jedné klávesy a už jste uvnitř. A právě zde začíná cesta plná tajemných zákoutí. Co se skrývá za všemi těmi těžko srozumitelnými položkami? Které parametry počítač stabilizují a které vám naopak umožní vyždímat z něj ještě poslední zbytky rezerv? Zkuste rozluštit tajemné názvy a po úspěšném průzkumu si nastavte BIOS podle svého!

BIOS - řídící centrála vašeho počítače

BIOS je firmware, tedy software, který je uložen v čipu ROM a je tedy pevnou součástí samotného hardwaru. Čip s pamětí ROM, v níž je uložen BIOS, se nachází na základní desce. Obsahuje základní informace o hardwaru umožňujícím spustit počítač. Vedle operačního systému je BIOS prakticky jediným softwarem, jenž ve velké míře ovlivňuje hardware počítače. Z toho vyplývá, že veškeré změny v BIOSu byste měli provádět s maximální obezřetností. Do nastavení BIOSu, tzv. BIOS Setupu, se dostanete při zapnutí počítače, a to prostřednictvím klávesy či nějaké klávesové zkratky. Tato informace se objevuje při spuštění počítače na monitoru. Velmi často je klíčem ke vstupu do BIOSu klávesa <Delete>.

Přetaktování kontra stabilita

Z výroby je BIOS nastaven tak, aby byl celý systém maximálně stabilní. K zatuhnutí počítače a ztrátě dat by tak vůbec nemělo docházet, jelikož BIOS nastavuje parametry procesoru i operační paměti přesně na hodnoty dané výrobcem. Z důvodu zachování stability doporučujeme i my nastavení těchto parametrů zachovat. Je však vaší hlavní prioritou rychlost a chcete si systém přetaktovat? Pak v našem článku naleznete užitečné tipy ohledně tohoto problému. Ovšem pozor! Přetaktované komponenty běží na hodnotách, pro které nebyly stavěny, a tudíž se mohou snáze poškodit.

Přetaktovávejte pouze po drobných krůčcích

Pro přetaktování systému si vyhraďte dostatek času. Začněte měnit vždy pouze jeden parametr a ten měňte pouze po malých krocích, tzn. vždy pouze o jednotku výše či méně.

Každou změnu v systému dostatečně prověřte

Každou změnu v BIOSu si dobře poznamenejte a celý systém několik hodin zatěžujte, zda se bude chovat tak, jak očekáváte. Při změně hodnot některých parametrů se současně mění parametry i u jiných komponent - nezapomeňte vzít v úvahu i tuto skutečnost. Procesor a operační paměť například doporučujeme testovat na složitých 3D hrách. Další možností je nechat testované počítače provádět zdlouhavé výpočty přinuťte jej například provádět konverze obrázků, hudby či souborů videa do jiných formátů. Když vám počítač začne častěji zatuhávat, je potřeba vrátit naposledy provedenou změnu zpět. Pokud běží i nadále stabilně, můžete v ladění opatrně pokračovat.

Rychlejší spouštění počítače

BIOS Setup nabízí celou řadu možností, jak spuštění počítače o několik sekund urychlit. Stačí kupříkladu omezit dlouhotrvající kontrolu operační paměti a deaktivovat nevyužívané porty, aby je mohl BIOS při kontrole přeskočit. Jenom musíte dát pozor na to, abyste nezapomněli, které komponenty jste vypnuli. Doporučujeme vám proto, abyste si na monitor přilepili lísteček s podrobným seznamem všech takto vypnutých komponent. Může se totiž stát, že v budoucnu si k deaktivované zásuvce připojíte nové zařízení a s podivem zjistíte, že to počítač vůbec nebere na vědomí. A vida, pak si narychlo nevybavíte, že jste kdysi v BIOSu port, k němuž je připojeno nové zařízení, deaktivovali.

Záchrana: Standardní nastavení

Provedli jste v BIOS Setupu změny, některá nastavení jste dále vylepšovali a s některými jen tak experimentovali. Nyní však nefunguje vůbec nic. K tomu všemu jste zapomněli, které parametry jste vlastně změnili. V takovém případě vám BIOS Setup nabízí záchranný kruh. V hlavním menu BIOS Setupu se nachází položka s názvem typu Load BIOS Setup Defaults. Zvolte ji a BIOS nastaví parametry, které jsou výrobcem přednastaveny. Jejich hodnoty jsou upraveny tak, aby se systém choval stabilně a počítač pracoval bezchybně.


Operační paměť

BIOS standardně načítá z modulů operační paměti takové hodnoty frekvence, které jsou pro ně výrobcem určeny. Díky nim pak běží tato paměť stabilně. Hodnoty frekvence si však můžete také nastavit sami, ale pozor: rozhodně neměňte všechny parametry současně. Jednotlivé možnosti konfigurace pro operační paměť najdete v menu BIOSu s názvem Advanced Chipset Features. Někdy se pak budete muset ponořit ještě o něco hlouběji do podmenu jako Advanced DRAM Control nebo DRAM Timing Control.

1)Configure S(DRAM) Timing by

Účinek: Reguluje rychlost přístupu dat do paměti

Doporučujeme: "SPD"

BIOS Setup je standardně konfigurován tak, aby se systém choval stabilně. Pro operační paměť to znamená, že se všechny parametry stanovené pro daný čip výrobcem automaticky načítají přímo z paměťového modulu. Chcete-li pak operační paměť přetaktovat, musíte místo volby SPD (Serial Presence Detect) použít volbu User, popřípadě Manual. Tím vypnete automatickou konfiguraci operační paměti a získáte přístup k nastavení všech možných parametrů. Popisovaná volba se také někdy označuje Dram Timing Selectable.

2)CAS Latency Time

Účinek: Reguluje rychlost přístupu dat do paměti

Doporučujeme: Výchozí nastavení BIOSu

Chcete, aby váš systém běžel stabilně? V tom případě ponechte frekvenci na hodnotě, která se načítá z modulu SDRAM. Frekvence se liší podle druhu modulu a je uvedena na štítku nalepeném na paměťovém čipu. Pokud na něm naleznete údaj PC2700U-2533, máte v ruce modul PC2700 (označovaný také jako DDR 333) s nastavenou CAS Latency (čekáním) 2,5 taktu - to jsou ony dvě číslice za pomlčkou. Chcete-li přidělit paměti větší rychlost, zmenšete její hodnotu - leží většinou mezi 2 a 3 - o jeden krok. Tak nastavíte u modulu PC3200 (DDR 400) hodnotu 2,5, u PC 2700 (DDR 333) číslo 2,0 a u PC 2100 (DDR 266) hodnotu (pokud je možná) 1,5. Popisovaná volba se rovněž někdy označuje jako (S)DRAM CAS# Latency.

3)(S)DRAM RAS# to CAS# Delay

Účinek: Reguluje rychlost přístupu dat do paměti

Doporučujeme: Výchozí nastavení BIOSu

Práci bez zatuhnutí počítače lze garantovat pouze tehdy, pokud použijete přednastavené parametry. Chcete přesto vyzkoušet přetaktování, při němž by vaše paměť rychleji četla i zapisovala? Pak zadanou standardní hodnotu o jeden stupeň snižte. U modulů PC3200 (DDR 400), PC2700 (DDR 333) a u PC2100 (DDR 266) to bude číslo 2,5. Snížíte tak počet taktů, kdy bude čipová sada čekat po vytvoření adresy řádku (RAS, Row Address Strobe), dříve než vytvoří adresu sloupce (CAS, Column Address Strobe). Také toto zpožďování RAS/CAS specifikuje výrobce na modulu RAM. Např. pro modul PC2700U-2533 se čeká 3 takty (třetí číslice za pomlčkou). U pamětí SDRAM se zmiňovaná volba nazývá SDRAM RAS# to CAS# Delay, u pamětí DRAM pak DRAM RAS# to CAS# Delay. Občas ale můžeme najít i položku RAS to CAS Delay.

4)(S)DRAM RAS# Precharge

Účinek: Reguluje rychlost přístupu dat do paměti.

Doporučujeme: Výchozí nastavení BIOSu

Kdo chce zachovat svůj systém stabilní, měl by se hlavně řídit výchozími údaji nastavenými v BIOSu. Chcete přesto, aby vaše operační paměť zapisovala rychleji? Pak snižte hodnotu o jeden stupeň. Opět budete mít u modulů PC3200 (DDR 400), PC2700 (DDR 333) a u PC2100 (DDR 266) vždy údaj 2,5. Tímto způsobem snížíte počet taktů mezi načtením obsahu jedné paměťové buňky a jejím zpětným zápisem. Hodnota RAS Precharge je opět uvedena na modulu, například u PC2700U-2533 vidíte číslo 3 (čtvrtá číslice za pomlčkou).


Bootování

Preferujete při startu počítače co možná nejvyšší rychlost nahrání systému, anebo chcete při každém bootování mít k dispozici co nejvíce disků, z nichž byste mohli počítač spustit? Možností je spousta potřebné volby pak naleznete v Advanced BIOS Features, Advanced BIOS Features/Boot Seq & Floppy Setup, Advanced/Advanced BIOS Features či Boot.

5)First (Second, ...) Boot Device

Účinek: Rychlejší spuštění počítače

Doporučujeme: HDD-0

Ve výše popisovaných menu určujete, v jakém pořadí má BIOS prohledávat disky a hledat na nich spustitelný operační systém. Nechcete-li při spouštění počítače ztrácet zbytečně ani sekundu, pak nastavte jako bootovací disk ten, jenž obsahuje operační systém. Většinou se jedná o pevný disk připojený jako Master na primárním kanálu, jemuž odpovídá v BIOSu označení HDD-0 (HDD-1 je disk zapojený na primárním kanálu jako Slave, HDD-2 je disk Master na sekundárním kanálu a HDD-3 je disk Slave na sekundárním kanálu). Chcete občas bootovat z diskety nebo z CD-ROM mechaniky? Pak k položkám First Boot Device, Second Boot Device přiřaďte postupně parametry Floppy a CD-ROM. Bootovatelný pevný disk (HDD-0) musí být vždy až na poslední pozici, tedy jako Third Boot Device. BIOS se totiž vždy spustí z prvního média, které obsahuje bootovatelný systém. Občas BIOS Setup nabízí i položku Fourth Boot Device. Pak můžete jako Third Boot Device nastavit ještě nějaké další zařízení a pevný disk umístit opět až jako poslední bootovatelné zařízení. Postrádáte možnost bootování z USB disků? Mnohé BIOSy mají pro tuto variantu speciální položky. Často BIOS nabízí místo jednotlivých disků k výběru přímo jednotlivé typy zařízení, např. Hard Disk či Removable. Pomocí dalších nastavení se pak dá upřesnit, která konkrétní zařízení se jimi myslí. V BIOSu se také mohou popisované položky objevovat pod názvy 1st/2nd/3rd Boot.

6)Other Boot Service

Účinek: Spuštění počítače

Doporučujeme: Enabled

Tato volba je obvykle variantou k položce Fourth Boot Device. Můžete však u ní nastavit pouze možnosti Enabled nebo Disabled. U mnoha BIOSů je nastaveno Disabled, což umožňuje bootovat pouze z prvního zařízení (First Boot Device), parametr Enabled pak aktivuje zbylá bootovací zařízení (Second, Third atd.) U jiných variant BIOSu se nastavením parametru Enabled vedle v tipu č. 5 uvedených možností zpřístupní i ostatní bootovatelná média, nastavením Disabled pouze First až Fourth Boot Device. Popisovaná položka BIOSu se někdy také nazývá Boot Other Device.

7)USB Boot

Účinek: Bootování z USB komponent

Doporučujeme: Enabled

Vlastníte nějaké USB zařízení, například USB disk, který není uveden v seznamu bootovatelných médií, popisovaném v tipu č. 5? Pak právě zde musíte vybrat položku Enabled. Pokud bude i nyní USB zařízení v seznamu chybět, uložte v BIOS Setupu provedené změny a restartujte počítač. Poté už by mělo být zařízení v seznamu uvedeno.


CPU

I v případě procesoru se BIOS standardně řídí frekvencemi specifikovanými výrobcem. Obvykle se tyto údaje dají snadno upravit, takže z procesoru snadno dostanete větší rychlost. Ovšem pozor: přetaktování procesoru se týká i komponent umístěných v AGP či PCI slotech. Potřebná nastavení se provedou většinou v menu Advanced, Advanced/Frequency/Voltage nebo Advanced/Frequency/Voltage Control.

8)CPU Frequency Multiple

Účinek: Určení frekvence procesoru

Doporučujeme: Auto

Na jistotu tady sázíte nastavením na hodnotu Auto. Pokud si chcete počítač trochu vyladit, a to pouze procesor, pak jste na správném místě. Tato volba totiž ovlivňuje pouze frekvenci procesoru. Vypočítává se z frekvence FSB a z interního násobiče frekvence procesoru (Multiplier): Pentium 4 3,0 GHz s FSB na 800 MHz (4 x 200) má kupříkladu multiplikátor 15 (15 x 200 MHz = 3 GHz). U nejnovějších modelů procesorů AMD a Intel je multiplikátor nastaven pevně. V tom případě pak procesor nastavení provedená v BIOSu ignoruje. U některých procesorů AMD však lze násobič odblokovat. Popisovaná volba BIOSu se rovněž někdy označuje jako CPU Clock Ratio či CPU Ratio.

9)CPU Host Frequency

Účinek: Nastavení frekvence sběrnice

Doporučujeme: Auto

Váš systém poběží stabilně, pokud budete mít volbu nastavenou na Auto. Ale ten, kdo potřebuje svůj systém účinně přetaktovat, musí zvýšit frekvenci FSB (Front Side Bus), jež spojuje procesor s čipovou sadou. Zmíněná frekvence ovlivňuje nejen frekvenci procesoru, ale i frekvenci sběrnic AGP či PCI. Při větší hodnotě FSB tedy běží rychleji i komponenty na AGP či PCI sběrnici, čímž běží podle parametrů, pro které nebyly určeny. Přetaktování FSB provádějte proto jen po velmi malých krocích a velmi opatrně - při přetaktování se nemusí nutně zablokovat procesor, ale třeba grafická karta, jež nesnáší vyšší frekvenci AGP a způsobuje tím zatuhnutí systému. Dříve než změníte frekvenci FSB, musíte v BIOS Setupu nastavit položku s názvy typu CPU Internal Frequency nebo Auto Detect CPU and DRAM Frequency na Manual, popřípadě na Disabled. Popisovaná volba se také může jmenovat CPU External Frequency, CPU Frequency, FSB Frequency nebo CPU External Freq. (MHz).


Disketová mechanika

Všechna důležitá nastavení pro tuto stále používanou mechaniku naleznete v BIOSu v menu Advanced/Advanced BIOS Features, Advanced/Boot Seq&Floppy Setup, Advanced/Floppy Configuration, popřípadě v menu Boot, Main či Standard CMOS Features.

10)Legacy Disc A

Účinek: Připojuje disketovou mechaniku

Doporučujeme: 1,44 MB, 3 1/2 nebo 1,44 M, 3,5 in.

Na tomto místě určujete typ disketové mechaniky. Občas na stejném místě najdete i možnost pro konfigurování druhé disketové mechaniky - Legacy Disc B. Tuto možnost však nastavte na Disabled - samozřejmě pokud ovšem skutečně nemáte v počítači dvě disketové mechaniky. Popisovanou položku naleznete v BIOSu rovněž pod názvem Floppy A či Drive A.

11)Swap Floppy Drive

Účinek: Výměna písmen disketových mechanik

Doporučujeme: Disabled

Zde si můžete vyměnit písmena disketových mechanik, takže z mechaniky s písmenem A se stane mechanika s písmenem B a obráceně. Popisovaná položka se také jmenuje Onboard FDC Swap A&B s parametry Swap, popřípadě No swap.

12)Boot Up Floppy Seek

Účinek: Rychlejší spuštění počítače vyřazení hledání bootovací diskety

Doporučujeme: Disabled

Nastavením této funkce na Disabled ušetříte při spouštění počítače několik sekund. V případě nastavení na Enabled totiž BIOS při každém spuštění počítače testuje, zda disketová mechanika pracuje se 40 stopami nebo s 80 stopami. Vzhledem k tomu, že se již asi 20 let používá varianta s 80 stopami, je při volbě Disabled automaticky nastavena právě tato. Jinak se zmiňovaný parametr BIOSu nazývá rovněž Seek Floppy.

13)Disk Write Protect

Účinek: Ochrana proti zápisu na diskety

Doporučujeme: Disabled

Tato volba by měla být nastavena na Enabled pouze při požadavku maximální bezpečnosti počítače. Dovoluje totiž z diskety pouze číst, nikoliv na ni zapisovat. Ale pozor! Toto nastavení sice dokáže počítač ochránit před potenciálními zloději vašich dat, ale nedovoluje na disketu zapisovat ani vám. Rozhodnete-li se tuto volbu aktivovat, určitě byste si měli pro přístup do BIOS Setupu nastavit heslo Supervisora. V opačném případě by si kdokoliv mohl provedené nastavení změnit zpět. Popisovaná volba se také nazývá Floppy Disc Access Control s parametry R/W pro Read/Write, tedy čtení/zápis, nebo Read only.


Úspora elektrické energie

Pokud chcete, aby váš počítač nespotřebovával více energie, než je potřeba, potřebujete právě položky v menu Power, Power Management Setup a Power Management Features.

14)ACPI Suspend Type

Účinek: Šetří elektrickou energii

Doporučujeme: S3/STR

Máte na počítači MS Windows 2000 nebo XP? Pak můžete použít úsporný režim ACPI (Advanced Configuration and Power Interface), který je těmto operačním systémům vlastní. Podmínkou ovšem je, aby základní deska tento režim podporovala. Poznáte to tak, že ve Správci zařízení pod popiskem Počítač uvidíte položku Jednoprocesorový osobní počítač s rozhraním ACPI či podobnou. Více o tomto tématu pak najdete v nápovědě k operačnímu systému. Pro úsporný režim jsou rozhodující nastavení Windows, ale odpovídající konfiguraci si můžete zvolit i v BIOSu. Většinou máte na výběr mezi variantou S1, jež do úsporného režimu uvádí pouze procesor, anebo účinnější režim S3, při němž je počítač vypínán kompletně celý. Popisovaná položka BIOSu se rovněž označuje jako Sleep State, popřípadě ACPI Standby State.


Pevné disky

Nový pevný disk můžete připojit k IDE řadiči, spustit počítač a začít na něj hned zapisovat. Také si ale můžete odskočit do menu pro pevné disky v BIOS Setupu a tím si urychlit nejen spuštění počítače, nýbrž se postarat i o větší bezpečnost dat. Odpovídající položky najdete obvykle v menu jako jsou Advanced/IDE Configuration, Advanced/Drive Configuration, Main/Standard CMOS Features, Integrated Peripherals či Integrated Peripherals/OnChip IDE Device.

15)Translantion Mode

Účinek: Konfigurace pevného disku

Doporučujeme: Auto, LBA

Zde určujete, jaké jednotlivé sektory pevného disku se budou adresovat. V případě, že si zvolíte u typu pevného disku položku Auto, pak se sem automaticky doplní výrazy Auto či LBA. Funkce Translation Mode se rovněž nazývá Mode či Translation Method.

16)Block Mode

Účinek: Rychlejší spuštění počítače

Doporučujeme: Auto, Enabled

Pro rychlejší spouštění počítače nastavte tuto volbu na Enabled nebo Auto. Tato volba způsobí, že požadavky na čtení z disku nebo při zápisu na něj se nevyřizují po jednom, nýbrž se rovnou po celých blocích vyřizuje několik po sobě následujících požadavků. Tento režim najdete v BIOSu rovněž pod názvem Block Transfer.

17)SMART

Účinek: Varuje při potížích s pevným diskem

Doporučujeme: Auto, Enabled

Každý má na svém pevném disku důležitá data. Proto je jen dobře, že BIOS Setup poskytuje funkci, která vás bude včas varovat, pokud se na pevném disku vyskytnou nějaké problémy. Proto nastavte SMART (Self Monitoring, Analysis and Reporting Technology) na Auto či Enabled. BIOS pak bude při spouštění počítače prověřovat pevný disk z hlediska výskytu chyb. Popisovaná volba se rovněž nazývá S.M.A.R.T. Protection nebo SMART Monitoring.


Grafické karty

Nejen počítačoví hráči požadují po grafické kartě co možná nejvyšší výkon, ale ocení jej i obyčejné aplikace. Většina parametrů BIOSu se zde točí okolo režimu AGP. Najdete je v menu Advanced Chipset Setup a Advanced/Chip Configuration, někdy také v menu Advanced BIOS Features.

18)Graphics Aperture Size

Účinek: Hry poběží stabilněji a rychleji

Doporučujeme: 128 MB nebo 256 MB

Tato volba vymámí z vaší grafické karty větší výkon a tím pádem budou i počítačové 3D hry běhat rychleji. Aperture je oblast v operační paměti počítače, kterou může používat grafická karta AGP kromě své vlastní paměti. Jsou-li kupříkladu textury v nějaké hře tak velké, že se do paměti karty nevejdou, umístí je systém právě do operační paměti počítače. Ideální velikost paměti Aperture závisí na velikosti paměti v grafické kartě a v počítači, stejně jako na hře samotné. V naprosté většině případů vyhoví hodnota 128 nebo 256 MB. Při hodnotě Aperture Size rovné 32 MB se častěji objevuje zatuhnutí počítače, nastavení hodnoty větší než 512 MB pak nemá na výkon žádný vliv. Položku Graphics Aperture Size naleznete rovněž pod názvem AGP Aperture Size.

19)AGP Mode

Účinek: Rychlost grafické karty

Doporučujeme: 8x, Enabled

Maximální výkon z vaší grafické karty dostanete pouze tehdy, pokud bude běžet v tom nejrychlejším režimu AGP. AGP 8x je už po dva roky jakýmsi standardem. Aktuální režim vaší grafické karty vám prozradí sharewarový program Powerstrip 3.9, který naleznete na našem CD nebo na internetu na adrese http://www.entechtaiwan.com (PSTRIP-I.EXE, 1,09 MB). Režim AGP 8x však musí podporovat i vaše základní deska, což je splněno pro všechny novější typy základních desek (viz manuál). Pakliže váš počítač při hraní her často zatuhává, měli byste režim AGP snížit, samozřejmě za předpokladu, že nepomohlo ani nahrání záplat pro hru, ani instalace nových ovladačů a ani instalace nových ovladačů pro čipovou sadu. U grafických karet s čipem ATI existuje funkce Smartguard, jež testuje, v jakém režimu AGP karta poběží stabilně. Popisovaná položka BIOS Setupu se rovněž někdy nazývá AGP Capability.


Hyper Threading

Technologií Hyper Threading dokáže operační systém vytvořit z jednoho fyzického procesoru dva procesory logické. Ty pak mohou pracovat nezávisle na sobě, což urychluje běh programů. Tuto funkci však můžete aktivovat pouze tehdy, pokud ji podporují procesor, operační systém i základní deska. Odpovídající položku naleznete v menu Advanced BIOS Features nebo Advanced/Configure Advanced CPU Settings. Máte základní desku a procesor Pentium 4, oba podporující Hyper Threading, a přesto vám v menu BIOSu chybí odpovídající položka? Pak zcela jistě pomůže update BIOSu, jenž získáte u výrobce počítače nebo vaší základní desky.

20)Hyper Threading Technology

Účinek: Urychluje běh programů

Doporučujeme: Enabled

Jestliže váš počítač podporuje technologii Hyper Threading, měli byste ji povolit ještě před instalací Windows. Pak operační systém nainstaluje všechny potřebné ovladače. Pokud máte již Windows nainstalována, můžete podporu Hyper Threadingu dodatečně zapnout pouze tehdy, když ve Správci zařízení máte pod záznamem Počítač položku Jednoprocesorový (víceprocesorový) osobní počítač s rozhraním ACPI. Podrobnější informace a návody naleznete v článku BIOS: Přísně tajné, který byl publikován v PC WORLDu 10/2003 na straně 104. Zmíněná položka BIOSu se také někdy vyskytuje pod jménem CPU Hyper Threading či Hyper Threading Function.


Informace

V BIOS Setupu ale nekonfigurujete pouze počítač. Velmi pohodlně se zde dají najít nejrůznější systémové informace, a to aniž byste museli nahrát operační systém či další software. Informace tohoto druhu většinou najdete v menu Power/Hardware Monitor, Main, Main/Additional System Information, Advanced/Hardware Monitoring, Hardware Monitor, HW Monitor a PC Health.

21)Teplota procesoru

Účinek: Informace o zahřívání procesoru

Doporučujeme: -

Tato položka vám prozradí aktuální teplotu vašeho procesoru. Jak vysoká tato teplota může být, závisí na druhu procesoru. Naměřené hodnoty však nebývají příliš přesné. Obecně platí, že by teplota neměla přesáhnout 70°C, ideální je v intervalu 60-65°C. Pokud se váš procesor přehřívá, musíte jej lépe chladit, kupříkladu pomocí výkonnějšího větráčku umístěného na procesoru či v počítačové skříni. Další příčinou může být to, že ventilátor nepracuje naplno nebo dokonce vůbec.

22)System Temperature

Účinek: Informace o teplotě uvnitř skříně

Doporučujeme: Tento údaj vám udává teplotu uvnitř počítačové skříně. Ta by neměla přesáhnout 40 °C. Tato položka se také někdy nazývá MB Temperature nebo Zone 1/2 Temperature.


Jumper

Mnohé základní desky nabízejí možnosti nastavení, které jsou dostupné až tehdy, pokud nastavíte jumper do určité pozice. U novějších základních desek Intel existuje kupříkladu možnost zasadit jumper (přepínač) do několika pozic můstku s názvem BIOS Setup Configuration Settings. K dispozici jsou varianty Normal (piny 1 a 2) a Configure (piny 2 a 3). Pouze v naposledy zmíněném režimu se v BIOS Setupu objeví položka Maintenance. Z manuálu své základní desky se pak můžete dozvědět, zda i vaše deska podporuje takové další možnosti konfigurace.

23)Clear All Passwords

Účinek: Smaže všechna hesla pro přístup do BIOSu

Doporučujeme: Cancel

Když zapomenete heslo pro vstup do BIOS Setupu, přijde vám tato možnost v menu Maintenance pravděpodobně vhod. Zvolíte-li možnost OK, všechna hesla budou v tu ránu odstraněna.


Chlazení

Chlazení počítače a především procesoru ovlivňujete prostřednictvím menu PC Health Status nebo Power/Hardware Monitor.

24)CPU Warning Temperature

Účinek: Ochrana proti přehřátí

Doporučujeme: 60-65°C

Zde nastavujete, při jaké teplotě vás má BIOS varovat vydáním zvukového signálu z reproduktoru počítače, pokud se procesor přehřívá.

25)CPU Fan Fail Warning

Účinek: Ochrana proti přehřátí

Doporučujeme: Enabled

Mnoha procesorům velmi vadí třeba i jen krátký výpadek činnosti větráčku. Pouze Pentium 4 a Athlon 64 snižují při příliš vysoké teplotě svoji frekvenci, popřípadě celý systém rovnou vypnou. Abyste mohli v případě výpadku ventilátoru okamžitě reagovat, může vás BIOS upozornit vydáním zvukového signálu za to odpovídá volba CPU Fan Fail Warning, anebo počítač vypnout - volba Shutdown When CPU Fan Fail.

Pozor: U velkých a pomalu se otáčejících ventilátorů procesoru interpretuje BIOS nízké otáčky jako výpadek - v tomto případě doporučujeme popisovanou volbu v BIOSu nastavit na Disabled.


Disky

Váš systém najde instalované disky pouze tehdy, pokud jsou jejich parametry v BIOS Setupu správně nastaveny. Možnosti pro konfiguraci disků většinou naleznete v menu Advanced/IDE Configuration, Advanced/Drive Configuration, Standard CMOS Features, Integrated Peripherals, Integrated Peripherals/OnChip IDE Device, popř. Main.

26)Primary Master

Účinek: Konfigurace disků

Doporučujeme: Auto

Zde si můžete určit, které zařízení máte připojeno jako Master na primárním kanálu IDE řadiče. Může to být pevný disk, CD-ROM mechanika nebo třeba ZIP mechanika. Vzhledem k tomu, že automatická konfigurace pracuje v BIOSu bezproblémově, můžete zde ponechat položku Auto. Pokud i v podmenu u položky Type nastavíte Auto, pak se nějakou detailnější konfigurací rovněž nemusíte zabývat. Automaticky se totiž nastaví i režim UDMA, Translation apod. Položky pro ostatní IDE kanály se většinou nazývají Primary Slave, Secondary Master a Secondary Slave a fungují obdobně. Není-li na některém z nich připojeno žádné zařízení, nastavte pro něj parametr None. Počítač se vám odmění o něco rychlejším spuštěním.

27)Primary Master UDMA

Účinek: Urychluje práci pevného disku

Doporučujeme: Enabled nebo Auto

Prostřednictvím tohoto parametru nastavujete, zda má pevný disk pracovat v režimu Ultra DMA. Pokud tento režim zakážete, bude počítač o něco pomalejší. Nastavení pro ostatní disky funguje analogicky. Alternativním označením této funkce je Primary Master DMA Mode či Primary Master Ultra DMA.

28)ATA Configuration

Účinek: Připojení disků

Doporučujeme: Enhanced nebo Native

Má-li vaše deska kromě klasických IDE kanálů i zásuvky S-ATA (Serial ATA), můžete teoreticky do počítače připojit více než čtyři disky. V tomto případě ale musíte u této položky vybrat možnost Enhanced nebo Native. Dále musíte mít na počítači nainstalována Windows 2000 nebo XP - tyto systémy si s více než čtyřmi disky poradí. Pokud pracujete ve Windows 95/98/ME nebo NT4, pak je třeba v BIOSu nastavit možnost Compatible nebo Legacy a rozhodnout se pro právě čtyři disky  - které to budou nastavíte u položky s názvem Legacy IDE Channels nebo IDE Port Settings.

29)Primary IDE

Účinek: Konfigurace pevného disku

Doporučujeme: Enabled

Ponechte zde parametry zadané BIOSem pro primární řadič EIDE. Ten musí být vždy aktivní, protože právě na něm je připojen váš pevný disk C:


Víceprocesorový systém

Pokud máte počítač s více procesory, musíte to BIOSu oznámit. To učiníte v menu BIOS Features Setup nebo Power.

30)MPS Version

Účinek: Koordinace procesorů

Doporučujeme: 1.4

U starších základních desek s podporou více procesorů zde nastavujete, podle které verze specifikace multiprocesorových systémů bude operační systém tyto procesory spravovat. Vyberte verzi 1.4. Pouze v případě, kdy vám např. Windows NT 4 nenabootují, zkuste parametr 1.1. Alternativním názvem pro tuto položku je MPS Revision.


Počítačové sítě

Většina novějších základních desek standardně poskytuje nějaký způsob, jak počítač připojit do sítě. V BIOS Setupu naleznete odpovídající možnosti v menu Advanced/Chipset nebo Integrated Peripherals, nastavení pro funkce probuzení počítače přes síť pak najdete v menu Power Management Setup nebo Power.

31)Onboard LAN

Účinek: Umožňuje připojení k síti

Doporučujeme: Enabled

Tuto funkci byste měli mít nastavenou na Disabled skutečně pouze v případě, kdy nechcete používat v počítači integrovaný čip Onboard LAN, ale svoji vlastní PCI síťovou kartu. Pak totiž BIOS vypne všechny možnosti pro nastavení řadiče pro podporu sítě. Nastavením popisované volby na Enabled se často objeví ještě další parametr - Onboard LAN Boot ROM. Ten vám umožňuje nabootovat počítač přes síť, a to prostřednictvím čipu ROM na základní desce.

32)Wake on LAN

Účinek: Probouzí počítač z klidového režimu

Doporučujeme: Disabled

Většina uživatelů nepracuje v síti, takže může tuto funkci bez problémů postrádat. Ta totiž probouzí počítač z úsporného režimu nebo z režimu spánku přes síť. Starší síťové karty potřebují pro podporu této funkce speciální Wake on LAN kabel, který je nutno připojit na odpovídající konektor základní desky. Pro síťové karty splňující minimálně specifikaci PCI 2.2 je pro účely probuzení počítače přes síť určena položka BIOSu Wake Up on PME nebo Wake-Up by PCI Card. Tyto karty žádný dodatečný kabel nepotřebují. Pro využití popisované funkce je třeba, aby zdroj napájení dodával i v režimu spánku do počítače dostatek elektrického proudu.

33)Onboard PCI IDE

Účinek: Uvolňuje IRQ

Doporučujeme: Disabled pro každý volný kanál

Jestliže máte v počítači pouze dva disky připojené jako Master a Slave na primárním kanálu IDE, pak byste měli v BIOSu sekundární kanál IDE deaktivovat, tedy nastavit na Disabled. Tím uvolníte přerušení IRQ 15 a elegantně tak vyřešíte případné problémy se sdílením přerušení.

34)AC97 Audio, AC97 Modem

Účinek: Konfiguruje zvukový a modemový čip na základní desce

Doporučujeme: Auto

Prakticky všechny základní desky jsou dnes vybaveny řadičem AC97, který zprostředkovává funkce modemu a zvukové karty. Tento v čipové sadě integrovaný řadič můžete v BIOS Setupu vypnout nebo zapnout. Variantu Disabled vyberte tehdy, pokud zmiňované funkce nehodláte využít. Při volbě parametru Auto BIOS sám určí, zda je některá z odpovídajících karet již nainstalována. Alternativními názvy pro tuto položku BIOSu jsou Onboard Audio a Onboard Modem.


IDE

Zvukové, televizní a síťové karty využívají pro posílání dat sběrnici PCI. Aby se zabránilo tlačenici na sběrnici, musí se karty konfigurovat podle určitých pravidel. Možnosti konfigurace se v tomto případě nacházejí v menu Advanced/PCI Configuration a PnP/PCI Configuration.

35)PCI Latency Timer

Účinek: Vyšší propustnost sběrnice PCI

Doporučujeme: Standardní nastavení

Latency Timer určuje, jak dlouho může nějaké PCI zařízení posílat svá data přes PCI sběrnici. Vyšší hodnota sice znamená větší datovou propustnost komponenty, která právě data vysílá, na druhou stranu musejí ostatní komponenty déle čekat, než přijdou na řadu. Má-li váš počítač při přehrávání DVD filmů či hudby často výpadky, zadejte do tohoto nastavení vyšší hodnotu.

36)Delayed Transaction

Účinek: Rychlejší opětné uvolnění sběrnice PCI

Doporučujeme: Enabled

Zatímco PCI zařízení komunikuje s pomalejší komponentou, je PCI sběrnice pro ostatní zařízení zablokována. Pokud popisovanou položku BIOSu nastavíte na Enabled, uloží čipová sada všechna data, která mají být přenesena tak, aby byla sběrnice co nejrychleji uvolněna. Upozornění: u základních desek s VIA Southbridge 686B může tato volba kvůli chybě v čipové sadě vést ke ztrátě dat! Zde musíte bezpodmínečně tuto volbu nastavit na Disabled.


Rychlý start

Při každém spuštění počítače testuje BIOS operační paměť. Tato časově náročná procedura se však dá zkrátit. Odpovídající možnosti naleznete v menu Advanced BIOS Features nebo Boot.

37)Quick Boot

Účinek: Urychluje spuštění počítače

Doporučujeme: Enabled

Standardně BIOS testuje instalované moduly na výskyt chyb třikrát. Čím více je nainstalováno operační paměti, tím déle tato kontrola trvá. Teprve když je otestován poslední bit, jde se dále. Tento několikanásobný test je však nutný pouze u nově nainstalovaných modulů. V ostatních případech stačí testovat paměťové moduly jen jednou v režimu Quick Boot. Tato volba se rovněž nazývá Quick Power on Self Test.


Systémové prostředky

Počítačové komponenty potřebují systémové prostředky, jako například hodnota přerušení (IRQ) a DMA kanál (Direct Memory Access). Rozdělování systémových prostředků můžete ovlivnit v menu PNP/PCI Configuration, Advanced/PCI Configuration nebo Advanced BIOS Features.

38)APIC Mode

Účinek: Spravuje systémové prostředky

Doporučujeme: Enabled

Prostřednictvím hodnot přerušení systémové prostředky ohlásí, že chtějí něco vykonat. Často jsou právě hodnoty přerušení velmi přetíženy. Klasický Programmable Interrupt Controller (PIC) dokáže obsluhovat až 15 požadavků, jeho novější varianta APIC (Advanced PIC) podporuje například ve Windows XP až 24 a více přerušení a ještě k tomu zvládá koordinovat spolupráci mezi několika procesory. Toto nastavení byste však rozhodně měli provést ještě před instalací Windows: operační systém totiž musí v opačném případě provést výměnu řady ovladačů na úrovni systému, což se ne vždy povede bez problémů. Někdy se toto nastavení také nazývá Interrupt Mode. V něm stačí pak vybrat položku APIC.

39)PCI Slot 1 IRQ

Účinek: Řeší problémy s přidělením prostředků

Doporučujeme: Auto

Většinou platí, že se dvě PCI zařízení dokáží o jednu hodnotu přerušení svorně podělit. V případě, že se spolupráce mezi nimi nedaří, můžete právě na tomto místě přidělovat jednotlivým komponentám určitou hodnotu IRQ. Tento způsob však nefunguje u počítačů s rozhraním ACPI (viz tip č.14), neboť zde veškerou vládu nad přerušeními přebírají Windows. Kromě toho nesmějí být dvě zásuvky pro PCI karty fyzicky spojeny přes INT (viz manuál k základní desce). Popisovaná volba se rovněž jmenuje Slot 1 IRQ.

40)Set IRQ to PCI or ISA

Účinek: Pevné IRQ pro ISA kartu

Doporučujeme: Auto

Ten, kdo ještě používá ISA kartu, ji může nakonfigurovat právě zde. ISA karty se neumějí o přerušení rozdělit, proto jim musíte nějakou hodnotu přerušení pevně přidělit. Zmíněná volba se rovněž nazývá IRQ 1 Reserved.


Zásuvky

Přes zásuvky (porty) proudí data k zařízením, která jsou k počítači připojena, např. do monitoru, klávesnice, tiskárny, skeneru a modemu. Pokud jsou správně nakonfigurovány, probíhá výměna dat mezi nimi rychle. Špatná nastavení přenos přinejmenším zbrzdí nebo dokonce vůbec nedovolí. Nejdůležitější položky najdete v menu Integrated Peripherals nebo Chipset Features. Upozornění: Více o druzích zásuvek si přečtete v odstavci USB (tipy č. 45-47) a Grafické karty (tipy č. 18-19).

41)Serial Port 1/2

Účinek: Přenos přes sériový port

Doporučujeme: Disabled

Zařízení pro přenos prostřednictvím sériového portu, například některé druhy modemů nebo zařízení pro přenos infračerveným zářením, jsou dnes spíše výjimkou, takže sériové zásuvky jsou užívány jen zřídka. Abyste předešli konfliktům při sdílení hodnot přerušení, nastavte u nevyužívaných sériových portů v BIOSu volbu Disabled. V případě zásuvky COM 1 si uvolníte přerušení 4, u portu COM 2 přerušení 3. Pokud nějakou sériovou zásuvku skutečně potřebujete, pak pro ně určitě ponechte nastavení, která jsou standardizována. COM 1 totiž pracuje s adresou 3FG a COM 2 s adresou 2FG.

42)UART Mode

Účinek: Konfigurace přenosu pomocí infračerveného záření

Doporučujeme: Disabled

Pokud se vám v BIOS Setupu objeví tato položka, máte pravděpodobně povolenou zásuvku COM 2, neboť právě u ní se tato volba většinou objevuje. Pro zařízení s infračerveným portem se tu nastavuje přenosová rychlost, která dané komponentě odpovídá. Potřebujete-li port COM 2 využívat pouze pro přenos přes sériový kabel, vyberte zde položku Disabled. Mnohé varianty BIOSu tuto položku označují rovněž jako UART2 Use Infrared nebo v nich najdete funkci pro infračervený přenos ve zvláštní položce nezávislé na portu COM 2.

43)Parallel Port

Účinek: Přenos dat pro staré tiskárny

Doporučujeme: Disabled

Už asi tři roky používají nové tiskárny téměř výlučně USB port. Je-li to případ i vašeho výstupního zařízení, deaktivujte paralelní port nastavením položky na Disabled. Pokud přece jen občas používáte tiskárnu připojenou na paralelní port, pak aktivujte položku Auto, aby byla v případě potřeby zásuvka tiskárně k dispozici. V podmenu se pak rozhodněte, v jakém režimu má port pracovat (jedná se o Port Mode). Pokud to vaše zařízení umožňuje (viz manuál), vyberte režim EPP. Ten dokáže posílat data rychlostí až 3 MB za sekundu a je stejně tak rychlý jako režim ECP, který ale vyžaduje hodnotu přerušení. Nejpomalejším režimem je SPP s rychlostí 120 KB za sekundu. Ten doporučujeme používat skutečně už jen u tiskáren starých minimálně 10 let. Popisovanou položku naleznete někdy i pod názvem Onboard Parallel Port.


Klávesnice

Bez vstupního zařízení nejde nic. Klávesnice jsou k počítačům připojeny většinou přes kulatou PS/2 zásuvku, kterou BIOS automaticky rozpozná. Z tohoto důvodu v BIOSu zpravidla položka pro klávesnice typu PS/2 chybí. USB klávesnice se však konfigurovat dají, a to zpravidla v menu Integrated Peripherals. I přesto, že jsou klávesnice takřka bezproblémové komponenty, mohou vám při opuštění BIOS Setupu způsobit nepříjemné překvapení. Stisknete-li klávesu <Y>, ve skutečnosti tisknete <Z> (viz rámeček Y znamená Z: Zádrhel v BIOSu)

44)USB Keyboard Support

Účinek: Rozpoznání USB klávesnice

Doporučujeme: Enabled

Používáte-li USB klávesnici a máte-li v BIOS Setupu volbu typu USB Controller, musí být nastavena na Enabled. Windows sice dokáží i při deaktivované volbě klávesnici rozpoznat, avšak na úrovni DOSu jste "mimo". Přístup do BIOS Setupu se vám pak podaří pouze přes nějakou PS/2 klávesnici.


USB

USB (Universal Serial Bus) je nejoblíbenější zásuvkou pro periférie. Možnosti jejího nastavení najdete v BIOSu v menu Integrated Peripherals nebo Advanced.

45)OnChip USB Controller

Účinek: Rozpoznává USB zařízení

Doporučujeme: Enabled

Abyste mohli používat kterékoliv USB zařízení, musíte mít popisovanou položku nastavenou na Enabled. Samozřejmě to nemá smysl, pokud žádné USB zařízení nepoužíváte. Je-li totiž položka nastavena na Disabled, jsou všechny USB zásuvky vypnuty. Pokud někdy později k takto nakonfigurované zásuvce připojíte USB zařízení, nic se nestane a vy určitě budete hledat chybu v zařízení, kabelu nebo ovladači a na BIOS si možná vůbec nevzpomenete. Proto ani neomezujte počet připojených USB zařízení, ale nechte ho na přednastavené hodnotě 6. Tato řídící centrála pro USB se také někdy jednoduše nazývá USB Controller.

46)USB Legacy Support

Účinek: Rozpoznává USB zařízení v DOSu

Doporučujeme: Enabled

Pokud připojujete ke svému počítači USB klávesnici nebo USB myš, měli byste tuto položku nastavit na Enabled. Operační systém díky technologii plug&play obě vstupní zařízení automaticky rozpozná, pokud byste ovšem chtěli někdy do BIOS Setupu nebo pracovat v DOSu, můžete tato zařízení používat pouze v případě, kdy máte tuto položku aktivovanou. Rovněž i v případě, když žádnou USB klávesnici nepoužíváte, byste měli tuto možnost nechat povolenou - samozřejmě vyjma případů, kdy by nastaly konflikty s přerušením (ty by vám ukázal Správce zařízení). Popisovaná položka se také někdy jmenuje Legacy USB Support.

47)USB Mouse/Storage Support

Účinek: Rozpoznává USB zařízení v DOSu

Doporučujeme: Enabled

Pokud tuto volbu nastavíte na Enabled, získáte ke zmíněným komponentám trvalý přístup. Pokud pracujete prakticky neustále ve Windows, můžete bez obav použít volbu Disabled. Popisovaná položka BIOS Setupu totiž přímo určuje, která USB komponenta má být na úrovni DOSu přístupná a která ne. Windows sama za sebe USB zásuvky kontrolují a připojená zařízení pak integrují do systému prostřednictvím vlastních ovladačů.


Obrana proti virům

Ani váš počítač není chráněný proti virům obranné prostředky jsou přímo nutností. Vedle nepostradatelného nasazení profesionálního antivirového programu se dá počítač ochránit proti virům i přes BIOS. Odpovídající položky naleznete v menu Advanced BIOS Setup, Advanced BIOS Features nebo Standard CMOS Features.

48)Boot Sector Virus Protection

Účinek: Ochrana před viry

Doporučujeme: Enabled při nainstalovaných Windows

V případě, že tuto položku nastavíte na Enabled, jste ochráněni před viry, které zkoušejí proniknout do bootovacího sektoru a do partition tabulky pevného disku a modifikovat je. Při pokusu o takovou nekalou činnost vás BIOS upozorní vydáním varovného signálu. Aktivovaná ochrana tohoto druhu nechrání jenom před viry na tomto disku, ale zabraňuje bohužel i korektní instalaci operačního systému Windows. Z tohoto důvodu je standardně vypnuta. Rozhodně vám doporučujeme ji po instalaci operačního systému ihned zapnout. V BIOSech tuto volbu můžete najít i pod názvy Anti-virus Protection, popřípadě Virus Warning.


Probuzení

Příchozí e-maily, faxy nebo přístup přes síť to všechno může váš počítač probudit z režimu spánku, ovšem pouze za předpokladu, že jste v BIOS Setupu provedli patřičná nastavení. Všechny možnosti naleznete v menu Power, Power Management Features, Integrated Peripherals nebo Power Management Setup.

49)USB Device Wakeup From S3

Účinek: Probouzí počítač

Doporučujeme: Enabled nebo Auto

Pokud chcete, aby se operační systém probudil z režimu spánku (S3) při projevu aktivity ze strany USB zařízení, klávesnice nebo myši, musíte mít tuto volbu nastavenu na Enabled. Mnohé varianty BIOSu mají pro USB zařízení funkci probuzení speciálně pro klávesnici - ta se pak nazývá USB KB Wake-Up S3 .

50)Set WakeUp Events

Účinek: Probouzí počítač

Doporučujeme: Podle potřeby

Když stisknete klávesu <Insert>, objeví se podmenu. V něm je seznam několika možností, jak váš počítač z režimu spánku probudit. Vyberte si z těchto možností tu pro vás nejvýhodnější a u ní nastavte parametr Enabled, u ostatních vyberte Disabled. Na výběr zpravidla máte možnosti: Resume on Mouse, Resume on Modem, Resume on KBC (klávesnice). Spuštění počítače prostřednictvím klávesnice se dá konfigurovat ještě podrobněji - přes předem definovanou klávesu (Wake-Up Key), případně pomocí hesla (Wake-Up Password).

Tato položka se rovněž někdy nazývá POWER ON Function a obsahuje podmenu Hot Key Power ON nebo KB Power ON Password. Pro modem pak existuje také možnost Power On by Ring.

51)Resume By Alarm

Účinek: Probouzí počítač

Doporučujeme: Podle potřeby

Tato volba způsobí, že se váš počítač spustí v přesně zadaný čas. Pokud bude tato položka nastavena na Enabled, objeví se podmenu, v němž můžete přesně zadat datum a čas pro spuštění.


Přístup do počítače

V BIOS Setupu se dají nastavit hesla, jež ochrání před neoprávněným přístupem buď do Setup BIOSu, anebo dovolí spuštění počítače až po správném zadání hesla. Odpovídající položky jsou Set Supervisor Password a Set User Password.

52)Supervisor/User Password

Účinek: Zabezpečí přístup do počítače

Doporučujeme: Nastavit heslo

Většinou si můžete v BIOS Setupu nadefinovat dvě hesla, jedno přes položku Set Supervisor Password a druhé přes Set User Password. Supervisor Password vám umožní přístup do BIOS Setupu a umožní spustit počítač, User Password pouze umožní spuštění počítače. Do mnoha BIOS Setupů se ovšem máte možnost dostat i při pouhém zadání User Password, ale můžete v nich nastavovat jen omezené množství parametrů. Obě hesla mohou být maximálně buď šest, nebo osm znaků dlouhá - nerozlišuje se mezi malými a velkými písmeny. Hesla smažete tak, že si vyberete možnost pro zadání hesla a při dotazu na nové heslo pouze stisknete klávesu <Enter>.

53)Password Check

Účinek: Zabezpečí přístup do počítače

Doporučujeme: System

Pokud si můžete v BIOS Setupu na ochranu počítače před neoprávněným přístupem nastavit pouze jedno heslo, pak si touto volbou zadáváte, pro co má platit. Volba Setup zabraňuje přístupu ke všem položkám BIOSu, volba System zabrání spuštění počítače.

Zapomněli jste heslo - co teď?

Hesla v sobě skrývají riziko; co když je člověk zapomene? Zvlášť k zlosti je to tehdy, když si nemůžete vzpomenout na heslo pro přístup do BIOS Setupu. Pak se do BIOSu nijak nedostanete a horším případě ani nemůžete spustit počítač. V tomto případě existuje velmi jednoduché řešení: Smažte všechna nastavení BIOSu, uložená v paměti CMOS. K tomu je potřeba buď nastavit odpovídající jumper do určité pozice (viz manuál k základní desce), anebo můžete asi na 20 minut vyndat baterii napájející CMOS. BIOS se pak spustí se standardními nastaveními. Pokud jste pouze zapomněli heslo pro přístup do BIOS Setupu a jinak vám počítač normálně funguje, pak občas pomůže provést update BIOSu nebo nové nahrání verze BIOSu, kterou již v počítači máte. I v tomto případě se totiž BIOS uvede do výchozího nastavení. Samozřejmě předpokladem je, že jste v BIOSu předtím nenastavili položku zakazující provádět flashování BIOSu (viz manuál k základní desce). Další alternativou je využít zdarma dostupných utilit Cmospwd 4.3 (CMOSPWD-4.3.ZIP, 111 KB) nebo Bios 3.20 (BIOS320.EXE, 46,1 KB), které dokáží heslo uložené v BIOS Setupu přečíst. Cmospwd 4.3 naleznete na internetové adrese http://www.cgsecurity.org, Bios 3.20 na internetové adrese http://www.11a.nu. Samozřejmě jsou pro vás připraveny i na našem CD.

Y znamená Z: Zádrhel v BIOSu

Už jste se dlouho probírali BIOS Setupem a nyní byste jej chtěli opustit. Přesunete se tedy na položku Save to CMOS and EXIT (Y/N), která se nachází v hlavním menu. Když se nyní řídíte upozorněním a stisknete klávesu <Y>, vypadá to, že ve skutečnosti tisknete písmeno <Z>, protože se z BIOSu ven nedostanete. Důvodem je, že se BIOS řídí rozložením americké klávesnice. Vy proto musíte vlastně stisknout klávesu <Z>, neboť ta se na české klávesnici nachází na místě, kde americká klávesa <Y>. Chcete raději pracovat se starým nastavením BIOSu? Pak změny, které jste provedli, neukládejte. Stiskněte klávesu <N> -ta je naštěstí na stejném místě jak na české, tak i na americké klávesnici.

§§§§§


Slovníky Millennium

Karel Šredl

C04P0376

Jako každý měsíc, i tentokrát jsem opravdu rád, že se shledáváme u dalšího z dílů Rychlokurzu. Dnes vám naservíruji pochoutku ze soudku slovníků a doufám, že si na ní pochutnáte tak, jako já. Dost chválení a hrr na to...

Instalace

Začátek instalace je běžný. Spustíme instalační soubor a tlačítkem [Další>] se dostaneme na stranu s licenčním ujednáním. Odsouhlasíme ho - Souhlasím s podmínkami v licenční smlouvě - a na další straně vyplníme jméno uživatele a organizaci (pokud nějaká je). Dále specifikujeme, zda se má program nainstalovat všem uživatelům nebo jestli má být přístupný jen nám. Verzi specifikujeme pod volbou Základní (zdarma). První část instalace odstartujeme kliknutím na tlačítko [Instalovat].

V druhé části se ke zvoleným slovníkům automaticky nainstalují i jazykové moduly pro výslovnost. Po nás bude požadován pouze jazyk - [česky] -, a pak stačí jen klikat na [Další] a [Souhlasím]. Vše završíme tlačítkem [Dokončit].

První spuštění - ovládací panel Millennium

Po instalaci se v menu [Start] objeví složka "Milennium6", ale v ní byste těžko hledali spouštěč slovníku. Najdete tam pouze odkaz na Ovládací panel - takový centrální rozcestník pro všechny nainstalované slovníky. Tak směle do toho, a Ovládací panel spusťte. Jako vždy je první spuštění výjimečné. Objeví se nám totiž hláška, že "Seznam slovníků je prázdný. Je nutno ho obnovit!". Poté budeme seznámeni s tím, že program hodlá prohledat adresář, kam jsme právě slovníky nainstalovali což mu můžeme jen odsouhlasit. Na otázku "Pokračovat?" proto rozhodně odpovězte [Ano]. Než byste řekli švec, naplní se panel anglickým, francouzkým a německým slovníkem ve verzi BASIC. Aplikace dále nabídne ověření existence novější verze na internetu.

Co tedy lze v ovládacím panelu nastavit?

Registrace - Pokud vás slovníky zaujmou natolik, že si budete chtít připlatit a získat další, rozsáhlejší a speciální slovníky, pak právě toto bude místo, kam zapíšete licenční klíč.

Aktualizace - Jak bylo řečeno, program umí zkontrolovat, zda se na internetu nenachází novější verze. Stačí v této sekci kliknout na tlačítko [Aktualizovat].

Nastavení - klasické nastavovací volby, jak jste na ně zvyklí i z jiných programů, najdete zde. Jsou poměrně jasné a prakticky není co vysvětlovat. Snad jen sekce "Umístění slovníkových databází" odkazuje na místo na disku, kde se nacházejí slovníkové soubory DIC. Pokud k tomu nemáte závažný důvod (např. přesun slovníků někam jinam), pak obsah tohoto pole neměňte.

Vraťme se zpět na kartu Slovníky. Poklepáním na ikonu zvoleného slovníku spustíte vlastní překladač. Jelikož všechny slovníky mají stejný vzhled i chování, popíšeme si dále jen slovník anglický. Totéž najdete i ve slovníku německém a francouzském. Přes ikonu BASIC (AČ) tedy spustíme anglicko-český slovník.

Práce se slovníkem

Po spuštění slovníku se objeví hlavní a vlastně jediné okno, ve kterém budete pracovat. Jak je patrné z obrázku, skládá se ze dvou podoken (jednoho pro slovíčka, druhého pro fráze) a ovládacích ikon. Ale zpět k základní práci:

Chceme tedy kupříkladu přeložit české slovo "letadlo". Nejprve tedy klikneme na ikonku české vlajky (nebo na anglickou při opačném směru překladu) a do překladového políčka napíšeme "letadlo". Všimněte si, že už v průběhu zapisování vám program nabízí překlady dosud napsaných částí slova, takže někdy ani nemusíte psát slova celá, stačí jen jejich začátek. V okně pod vstupním polem se objeví seznam slov, které odpovídají zapsanému výrazu. Vyberte ze seznamu právě to, které požadujete, a poklepáním jej "rozbalte". O úroveň níž se objeví překlady. Na překlad lze opět poklepat a dozvědět se, jaké významy může dané slovo mít. Takto se dá pokračovat až do maximální nastavené úrovně.

Pokud místo poklepání použijete pravé tlačítko myši, objeví se kontextové menu. Hned první volba je Najít vybraný!. Pokud ji použijete, vybrané slovo se přesune do vstupního překladového pole a rovnou se přeloží. Tím, že jste nechali přeložit platné slovo (a ne jen jeho část), může program vyhledat nejen překlady, ale i celé výrazy a fráze, v nichž se vyskytuje. Ty se potom objeví ve spodním okně. Pro práci s frázemi platí stejná pravidla, jako v okně horním.

Našli jste ten správný překlad, ale nevíte si rady s výslovností? Přivolejte si džina. Klikněte na ikonku a s efektním pufnutím se zjeví postavička, připravená vám posloužit. Nyní stačí jen kliknout na anglické slovíčko, džin přispěchá a slovo (či celou frázi) vysloví. Vše je graficky opravdu hezky vyvedeno a velmi to zpříjemní práci. Jen kdyby se ten lump automaticky neposadil nad všechna okna tak, že když se přepnete do jiné aplikace, stále ho máte na očích. Jediné, co s ním můžete provést, je přetáhnout ho myší jinam nebo ho opět kliknutím na ikonku vypnout.)

Výslovnost je syntetizovaná. To znamená, že k vám nepromlouvá rodilý mluvčí, ale počítačem generovaný hlas. Musím však uznat, že od dob nedávno minulých syntéza hlasu poměrně výrazně pokročila. Hlas džina je vcelku dobře srozumitelný, artikulovaný a intonace zní přirozeně (jen to "b" mu nějak nejde). Výhodou takového umělého hlasu je nepoměrně menší prostor, který vyžaduje na disku, schopnost vyslovovat i velmi dlouhé fráze a také možnost upravit si barvu a výšku hlasu či rychlost výslovnosti. Zde se nedají nastavit přímo parametry hlasu, ale volbou jiného pomocníka namísto džina změníte i výslovnost. Pomocníků je k dispozici v základní verzi celkem 5 - papoušek Peedy, džin, opičák Claude, kouzelník Merlin a robot Roby. Každý má nejen odlišný hlas, ale i své vlastní efekty.

Hlavní výhodu, která mne dostala do kolen, jsem si nechal nakonec. Slovník nám umožňuje vytvářet své vlastní překlady a ukládat je do uživatelského slovníku. Tím lze slovní zásobu rozšiřovat, slovník exportovat a zase importovat (a tedy si ho vyměňovat např. se sousedem). Řeknete si hezké, ale že bych se z toho hroutil... Jenomže vámi přidané cizí slovo džin bez zadrhnutí vysloví! Tím padla moje teorie, že slovník v sobě kromě písemné formy obsahuje i fonetický přepis. Džin tedy musí vyslovovat napsané slovo podle naprogramovaných jazykových pravidel a i když jsem mu předhazoval různé vychytávky od jazykolamů až po nesmyslná slova, vždycky je vyslovil bez problémů.

Pojďme si tedy předvést práci s uživatelským slovníkem. Cest je jako vždy několik. Jedna vede přes kliknutí pravým tlačítkem myši do okna s překlady. Zde je v menu položka Výraz, pod kterou se nacházejí volby Nový (pro zadání nového slovíčka), Upravit pro editaci již vytvořeného překladu a Odstranit pro jeho vymazání. Druhá cesta, kterou se teď vydáme my, vede přes menu Soubor a volbu Uživatelský slovník (klávesová zkratka CTRL+U). Objeví se jakýsi "manažer" uživatelského slovníku, který nám dovolí záznamy přidávat, ubírat, řadit, upravovat... atd. (viz obrázek).

Ať už záznam upravujete nebo vytváříte nový, objeví se dialogové okno s několika vstupními poli, které by stálo za to popsat.

Angličtina: Do tohoto pole zapište cizojazyčný překlad slova. Tento výraz se také objeví v horním překladovém podokně hlavního okna. Pokud výraz obsahuje více slov, bude každé toto slovo automaticky propojeno s tímto výrazem. Pokud tedy napíšete "By the way", pak se např. při překladu slova "way" objeví zmíněná fráze ve spodním podokně. To proto, že obsahuje slovo "way", a ve spodním okně se objevují právě výrazy, které s překládaným slovem nesouvisejí tak těsně.

K heslu: Stejně, jako se pro "by the way" automaticky vytvoří volnější propojení se slovy "by", "the", "Way", tak můžeme chtít, aby byl výraz spojen i s nějakým dalším slovem. To pak napíšeme sem. Pokud do tohoto pole napíšete třeba "abbreviation", potom při vyhledání překladu tohoto slova budete mít ve spodním podokně rovnou i příklad "By the way".

Člen: Zde můžete specifikovat rod slova:

m (male)- mužský,

f (female)- ženský,

n (neutral)- střední,

mn, fn - zřejmě znamenají male-neutral a female-neutral, bohužel však nejsem natolik lingvisticky vzdělán, abych se vám tu snažil tvrdit, že vím, k čemu takovéto členy použít.

Pole Čeština, K heslu a Člen: Mají analogické významy jako v předchozích případech.

Poznámka: Dovolím si použít citaci z manuálu, protože bych to lépe nepopsal: "Obecná poznámka k vložené dvojici výrazů. V zobrazení je pak v hranatých závorkách. Doporučujeme používat stručné zkratky, např. hov. (hovorově), slang. (slangový výraz), zkr. (zkratka), apod."

Obor: Dle potřeby můžete zařadit výraz do určitého oborového slovníku. V naší základní verzi máme slovíčka ze dvou "oborů" - "Všeobecný základní" a "Všeobecný rozšířený". Další lze samozřejmě dokoupit. Univerzální (náš) slovník je označen implicitní volbou "Uživatelský".

Nastavení slovníku

Do nastavení chování slovníku se dostaneme přes menu Možnosti - Nastavení (zkratka CTRL+N). Objeví se okno plné voleb. Protože na popis nemáme celou knihu, musíme jej trošku zkrátit: zmíním se pouze o těch nejzajímavějších. S ostatním se klidně obraťte na nápovědu. Sice není příliš rozsáhlá, ale je česky a bez problémů srozumitelná.

Vyhledávání

[Slovník]- Výchozí směr překladu.

[Porovnat]- Volba řídící chování programu při hledání překladu. Buď se vám objeví překlad přesně toho, co jste napsali do vstupního pole (volba Celé pole - nedoporučuji), nebo se objeví všechna slova, která ZAČÍNAJÍ výrazem, jenž jste napsali (volba Začátek pole). Popřípadě se objeví každé slovo, které OBSAHUJE výraz, jenž jste zapsali (volba Jakákoli část pole). Poslední volbě se také jinak říká fulltext.

[Hledej základ] - Chování aplikace, nenajde-li zapsané slovo. Snaží se hledat základ slova buď zleva (vhodné pro angličtinu), nebo zprava (vhodné třeba pro němčinu).

[Schránka Windows] - Práce se schránkou. Chceme-li, aby nám program hlídal schránku a přeložil vše, co se v ní objeví, pak zaškrtněte Automaticky ze schránky. Pokud naopak chceme nalezený a označený překlad automaticky přesunout do schránky pro využití jinde, zaškrtněte volbu Automaticky do schránky.

[Klávesnice]- Volba klávesnice je poměrně příjemná, protože umožní říci programu, aby podle zvoleného směru překladu automaticky nastavil odpovídající národní klávesnici. Šikovné...

[Hledání]- Nastavení doby, po jaké se automaticky spustí hledání překladu (nemusíte mačkat Enter) a po jaké se označí celý vložený text, abyste mohli zadat nové slovo.

[Historie] - Nastavení velikosti seznamu naposledy hledaných výrazů.

Vzhled

Zde vás upozorním především na volbu Max. úroveň vnoření ze sekce [Treeview], o níž jsme se už zmiňovali dříve. Nastavuje maximální počet vnoření v oknech s překlady.

Slovníky

Zde lze aktivovat a deaktivovat slovníky, kterých se týká prohledávání.

Aplikace

Základní nastavení aplikace.

Výslovnost

Pro nás asi nejzajímavější část. Zde se totiž dá nastavit, co chcete nechat vyslovovat. (Zaškrtnutím volby Čeština nic nezískáte, protože nebudete mít nainstalovaný patřičný jazykový modul v programu Via Voice, jenž se stará o výslovnost.) Hlavně si zde ale můžete vybrat svého pomocníka a zvolit, co všechno smí dělat.

Závěr

Musím přiznat, že doposud jsem měl v oblasti slovníků jasného (nejmenovaného) favorita. Avšak po seznámení se slovníky Millennum už není moje volba tak jednoznačná. A vzhledem k tomu, že od nás máte aplikaci zdarma, domnívám se, že není co řešit. Takže si užijte svůj nový přírůstek z rodiny šikovných pomocníků, a já jdu zjistit, zda toho džina přece jen na něco nenachytám. Jak si třeba poradí s výslovností takových slov jako "abrakadabra" nebo "rychlokurz"?

§§§§§


Užitečné tipy & triky pro Windows

Jan Povolný

C04P0372

Další, třiašedesátý díl tipů a triků pro Windows vzniká za vlahé a teplé letní romantické noci u klasického přenosného počítače s Windows XP, které se pomalu, ale jistě stávají obvyklým operačním systémem. Přes tento fakt nezavrhneme starší verze Windows hlavně z důvodu, že velkou část tipů lze aplikovat s přehledem na kterýkoliv operační systém tohoto typu.

Co nového na softwarovém poli obecně? Před obvyklou letní okurkovou sezónou stále čekáme na systém nové generace od Microsoftu, pomalu adaptujeme novou verzi kancelářského balíku MS Office 2003, začínáme se sžívat s konkurenčním OpenOffice.org a zkoušíme Linux.

Dnešní díl tipů se vám opět pokusí přinést něco zajímavého ze světa Windows a MS Office. Přeji příjemné čtení.

Tipy pro Windows

Pořádek v odkazech

(IE 6.x) Dnešní seriál začneme tipem schovaným v Internet Exploreru poslední šesté verze. Podstatou prohlížení internetových stránek je vlastně volba takzvaných URL (Uniform Resource Locator). I když klepnete na odkaz umístěný přímo na konkrétní stránce, prohlížeč pouze přejde na jinou URL, kterou následně zobrazí v adresním řádku. Je samozřejmě nemožné si zapamatovat všechny odkazy, které při "surfování" navštívíte. Některé jsou i poměrně komplikované. Proto je součástí prohlížeče i systém archivace oblíbených odkazů.

Od šesté verze lze oblíbené internetové odkazy poměrně efektivně upravovat jak v klasickém souborovém manažeru (např. Windows Commander), tak i v přehledném dialogu, který je přímo součástí IE. Záleží jen na vaší volbě.

Oblíbené odkazy (Favorites) najdete na vašem pevném disku ve složce Windows -Oblíbené položky (v případě Windows 9x), nebo ve složce Documents and settings vasejmeno - Oblíbené položky (v případě Windows 2000 a Windows XP). V těchto složkách najdete přímo soubory reprezentující jednotlivé položky roletového menu Oblíbené v IE. Můžete je přesouvat nebo mazat, podle libosti. Lepším způsobem správy Oblíbených položek je ale dialog dostupný z roletového menu Oblíbené, volbou Uspořádat oblíbené položky. V tomto dialogu můžete položky vytvářet, přesouvat nebo mazat, ale také můžete měnit jejich pořadí v menu. To provedete tak, že vyberete položku, kterou chcete v menu přesunout nahoru nebo dolů, podržíte stisknutou klávesu ALT a stisknete šipku na klávesnici v požadovaném směru. U každé položky lze také zvolit, zda má být stažena na váš pevný disk tak, aby byla dostupná off-line. Tato funkce ovšem správně nefunguje u dynamických stránek, jakými jsou například portály a podobně.

HTML a e-mail

(OE 5 a vyšší) Na začátku tohoto skromného, ale užitečného tipu je třeba říci pár vět o historii elektronické pošty (ve formě nostalgického povzdechu). Původně byla elektronická pošta základním komunikačním kamenem internetu, vedle ní existovalo FTP a poté ještě Gopher na prohlížení internetových stránek. V těch dobách bylo obvyklé, že se e-mail používal opravdu pouze k textové komunikaci. Jednak nebylo tak snadné k němu cokoliv přiložit (přílohy bylo nutné ručně překódovat), jednak byly linky tak pomalé a nepropustné, že by takový e-mail putoval k příjemci několik hodin.

Doba se změnila i v tomto druhu komunikace, skoro bych řekl, že je dnes obvyklé posílat e-mailem více dat, než jakýmkoliv jiným způsobem. Linky už nejsou pomalé. Vzhled e-mailu už není pouze textový, většina pošty je dnes ve formátu HTML (formát pro tvorbu internetových stránek). V tomto jednoduchém tipu si ukážeme, jak se podívat na zdrojový kód HTML každého e-mailu, i čistě textového.

Spusťte Outlook Express a označte libovolný e-mail např. ze seznamu došlé pošty. Poté stiskněte klávesovou kombinaci CTRL+F2 a otevře se vám Poznámkový blok se zdrojovým kódem HTML každého, i textového e-mailu.

Lepší tiskárna

(Win 9x) V našem seriálu poněkud ignorujeme tipy, týkající se počítačového hardwaru, které také úzce souvisí s operačním systémem. Následujícím tipem se tento fakt pokusíme alespoň částečně kompenzovat.

Při použití laserových nebo jiných "tepelných" tiskáren se často stává, že nejsou včas připraveny pro tisk. Tyto tiskárny se totiž v případě probuzení ze stand-by režimu musejí nejprve zahřát na provozní teplotu, což přece jen v závislosti na typu tiskárny nějakou chvíli trvá. Windows se v průběhu této doby pokoušejí odeslat na tiskárnu vaši tiskovou úlohu a když se jim to nepodaří, zobrazí obtěžující informační okénko s konstatováním, že se o to za stanovený čas pokusí znovu. Jednoduchým nastavením tiskárny ale můžete tento čas přesně definovat. V následujícím tipu si ukážeme, jak na to.

Jděte do menu Start a zvolte položku Nastavení. V ní zvolte položku Tiskárny pro otevření okna s nainstalovanými tiskárnami. Časové hodnoty budete moci měnit jen pro tiskárny, které jsou připojeny k vašemu počítači, nebo pro tiskárny, které spravujete jako administrátor.

Vyberte tiskárnu, kterou chcete nastavit, a klikněte na ni pravým tlačítkem myši. Z kontextového menu vyberte Vlastnosti. Nyní přejděte na záložku Podrobnosti a pozornost zaměřte na dolní část dialogu, konkrétně na sekci Časový limit. První volbou je limit v situaci, kdy není tiskárna adresována, tj. čas, jak dlouho se má čekat, jestliže Windows nedostanou od tiskárny odpověď. Ten je vhodné z přednastavených 15 sekund zvýšit na dobu potřebnou k "probuzení" tiskárny.

Druhý limit nastavuje prodlevu před dalším pokusem o zaslání tiskové úlohy. Tu je naopak vhodné zkrátit - pokud se tisk nepodaří jen kvůli nějakému drobnému nedostatku, který ihned vyřešíte, je zbytečné čekat celých přednastavených 45 sekund, i když tento proces je samozřejmě možné zkrátit stiskem tlačítka přímo z příslušného informačního okénka. Zvolené hodnoty potvrďte stiskem tlačítka OK a užívejte si bezproblémového tisku.

Tipy pro MS Office

Automatické ukládání

(Office 2000/XP) Každý, kdo pracoval s textovým editorem Word balíku MS Office, se setkal s funkcí automatického ukládání dokumentu. Po standardní instalaci je totiž tato funkce aktivní, i když poněkud nevhodně nastavená. Jestliže jste pracovali s velkým a složitým dokumentem a nestarali se o podrobnější konfiguraci Wordu, asi jste často spílali obtěžujícímu a dlouho trvajícímu náhlému automatickému ukládání, které se začalo provádět zpravidla několik sekund poté, kdy jste dokument sami uložili.

V následujícím tipu si ukážeme možnosti nastavení této funkce tak, aby plnila přesně to, co od ní vy jako uživatel budete požadovat. Ihned na úvod bych ovšem doporučil nepovažovat funkci automatického ukládání a následného obnovení za náhradu průběžného ukládání. Tato funkce slouží spíše jako pomoc při neočekávaném pádu aplikace nebo samotných Windows.

Spusťte Word a jděte do roletového menu Nástroje. Zde zvolte položku Možnosti. V následném dialogu máte k dispozici několik záložek, pro nás jsou důležité dvě. Nejprve přejděte na záložku Uložit. Najdete zde několik možností nastavení. V sekci Možnosti ukládání si lze zvolit, zda se bude vytvářet záložní kopie dokumentu (vřele doporučuji), naopak bych vynechal možnost rychlého ukládání, kdy Word ukládá pouze změny dokumentu. Po několika nezdarech při otevírání již trochu chápu, proč je tato volba vypnuta, nicméně rozhodnutí je na vás. Pro automatické ukládání jsou podstatné volby Povolit ukládání na pozadí a Automaticky ukládat po... První volbou definujete, zda budete muset kvůli ukládání dokumentu přerušit práci, druhou pak nastavíte periodu automatického ukládání tak, aby vás obtěžovala co nejméně. Případně můžete odškrtnutím této položky funkci deaktivovat.

Druhá zajímavá záložka se skrývá pod názvem Umístění souborů. Zde můžete (mimo jiné) nastavit složku, kam bude Word ukládat průběžné soubory pro automatické obnovení. Pokud potom toto obnovení z jakéhokoliv důvodu selže, máte šanci získat data z těchto souborů vlastními silami. Proto je dobré vědět, kde vlastně na vašem pevném disku jsou. Pozměňte tedy položku seznamu s názvem Soubory automatické obnovy pomocí tlačítka Upravit a nastavení je hotové.

Používáte rádi klávesnici?

(Word 2000 a výše) Jestliže jste na otázku odpověděli kladně, nenechte si ujít následující trik obsažený v MS Wordu od verze 2000. Každou aplikaci pro Windows lze vždy alespoň částečně ovládat z klávesnice, i když je samozřejmě principiálně uzpůsobena k ovládání myší. Zasvěcení vědí, že klávesnice umožňuje zpravidla mnohem rychlejší ovládání než myš, proto je většinou dobré se s existujícími klávesovými zkratkami seznámit.

MS Word je klávesovými zkratkami nabitý a jeho základní funkce (i některé pokročilé) se dají jejich prostřednictvím docela dobře zvládnout. Klávesových zkratek je však velmi mnoho a je nemožné si je všechny pamatovat, proto pro vás autoři Wordu připravili jednoduché makro (resp. příkaz), pomocí kterého si můžete zkratky vypsat do tabulky, tu následně vytisknout a dokument umístit třeba na nástěnku nad svým pracovním stolem.

Spusťte si Word a jděte do roletového menu Nástroje. Zde zvolte položku Makro a v menším menu, které se objeví, vyberte položku Makra. V dialogu nastavení maker vyberte v kolonce Prohledat položku Příkazy Word a ze seznamu zvolte příkaz Seznam příkazů. Stiskněte tlačítko Spustit a vyberte, zda chcete zobrazit všechny příkazy Wordu, nebo jen klávesové zkratky.

Makro vygeneruje nový dokument obsahující přehlednou tabulku všech klávesových zkratek, dostupných v příslušné verzi programu. Nyní stačí tento dokument vytisknout a umístit na dobře dosažitelné a viditelné místo.

Kontinuální zvuk

(PowerPoint 2003) Zcela výjimečně se v našem seriálu věnujeme aplikaci pro tvorbu multimediálních prezentací, MS PowerPointu. Možná je to dnes vůbec poprvé, co se o něm zmiňujeme. O to zajímavější třeba bude tip, který se vám nyní pokusím srozumitelnou formou předat.

Při tvorbě prezentace používáme často kromě grafiky a textu také zvukové podbarvení. Možná jste se setkali s faktem, že můžete nastavit zvuk pouze pro každý snímek zvlášť. Tento zvuk sice může hrát po celou dobu prezentace, na každém snímku ale začíná jakoby znovu.

Řešení je docela jednoduché, ale je potřeba dodržet několik nastavení. Spusťte PowerPoint a vytvořte několik snímků. K prvnímu snímku potom připojte požadovaný zvuk, to provedete tak, že v roletovém menu Vložit vyberete položku Video a zvuk a dále vyberete buď existující zvuk dostupný v galerii MS Office, nebo zvukový soubor uložený na vašem pevném disku. Připojený zvuk se na snímku objeví jako ikonka reproduktoru. Klikněte na tuto ikonu pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolte položku Vlastní animace. V pravé části PowerPointu se vám objeví nápovědný sloupek s vaší nově založenou vlastní animací. V seznamu multimediálních efektů již najdete inkriminovanou zvukovou stopu. Vyberte ji a jako spouštěcí efekt zvolte Po předchozím. Nyní poklepejte levým tlačítkem myši na zvolený zvuk v seznamu multimédií u vlastní animace, objeví se vám dialogové okno s nastavením. Na záložce Efekt najdete potřebné volby pro nastavování zvuku. Nastavte zde spuštění přehrávání zvuku od začátku prezentace a jeho zastavení po zvoleném počtu snímků, zde stačí zadat číslo vyšší, než je aktuální počet snímků v prezentaci. Pokud hudbu v průběhu prezentace měníte, zvolte samozřejmě konkrétní místo této změny. A to je vlastně vše.

Easter Eggs

Messenger

(Win XP) Ano, i v tomto dílu si najdeme chvilku pro velikonoční vajíčka. Snad vás pobaví. Začneme u známého komunikačního programu MS Messenger, který je součástí Windows XP (ne všichni jej ovšem máme rádi). První trik je jednoduchý a možná jej už znáte. V textové části Messengeru lze samozřejmě používat oblíbené emotikony. Některé ale v nabídce nenajdete a přitom docela dobře fungují. Stačí je vložit pomocí textových značek. Pokud chcete vložit emotikon Rainbow (duha), napište (R), pro Handcuffs (pouta) napište (%), pro Sunshine (slunce) stačí vložit (#), pro "Stupid question mark" pak vepište (?). Ještě nám zbývá Screwy face (překlad nechám na vás) a Devil, které vložíte znaky :S, respektive (6).

Pokud rádi konverzujete pomocí chatování ve svém Messengeru, zkuste vepsat příkazy za lomítkem tak, jak jsou uvedeny v tabulce. Jedná se hlavně o zvukové efekty.

Tímto jediným, ale rozsáhlejším velikonočním vajíčkem ukončíme celý dnešní díl tipů a triků pro Windows. Příště se těším opět na shledanou.

Intertipy

Dnešní internetové odkazy nijak nevybočí ze zajetého standardu. Opět se podíváme po stránkách s tipy a triky pro platformu Windows.

WorldStar Computer tips

http://www.worldstart.com/tips/index.htm

Hned zkraje začneme velmi vkusně provedenou zahraniční stránkou WorldStar.com. Na výše uvedeném odkazu vás hned v úvodu uvítá seznam odkazů na nejlepší zveřejněné tipy a triky. Jednotlivé tipy jsou velmi přehledně zpracovány a doplněny ilustračními obrázky. Po levé straně najdete dlouhé menu s dalšími odkazy na další tematicky rozdělené tipy. Namátkou vyberu např. Internet Tips, E-mail Tips, Desktop Management Tips a mnoho dalších. Nechybí nezbytný vyhledávací nástroj. Na stránkách dále najdete komerční softwarový i hardwarový elektronický obchod, možnost zasílání novinek e-mailem (lze vybrat přesně co zasílat a co nezasílat), Message Board pro vaše projevy a stránku s kontakty. Vše přehledně a anglicky.

Windows Tweaks

http://www.windows-tweaks.info

Výborně provedená stránka věnující se podrobně všem existujícím verzím Windows, počínaje řadou 9x a konče ještě nedokončeným Longhornem. Na úvodní stránce najdete novinky z oblasti Windows, dále pokračujte v levé části, kde již naleznete očekávané odkazy na tipy a triky rozdělené podle verzi Windows. Ty jsou potom členěné podle dalších tematických okruhů. Samotné tipy jsou zpracovány velmi přehledně, občas jsou doplněné ilustrační grafikou. Na stránce ještě najdete možnost získat další užitečné programy a patche pro Windows, můžete se i zaregistrovat do místního diskusního fóra. Nechybí ani stránka s FAQ nebo odkazy na další www stránky s podobným zaměřením. Překvapení nakonec -stránka je komplet v němčině.

WinHelpLine

http://www.winhelpline.info

A abychom nevyšli ze cviku, rovnou si ukážeme blízkého příbuzného předchozí stránky, jak jinak, také z Německa. Opět se jedná o výborně provedenou stránku obsahující mnoho informací o Windows ve všech dnes dostupných verzích. V úvodu jste opět zavaleni obecnými informacemi o Windows, které můžete poklepáním na menu vlevo obohatit o tipy a triky, FAQ, DownloadCenter, bulletiny přímo od Microsoftu, informace o zasílání novinek přes e-mail a mnoho dalšího. Po pravé straně najdete registraci uživatele, objednávku výše zmíněného listu novinek a odkazy na diskusní skupiny provozované nejen tímto serverem. Zajímavostí na závěr je vždy jedna recenze knihy v pravé dolní části stránek.

WUGNET

http://www.wugnet.com/tips/default.asp

Čtenáři pamětníci si jistě na výše uvedené stránky vzpomenou. Už jsme totiž o nich v jednom z předchozích dílů internetových tipů a triků hovořili. Jenže stránky byly kompletně předělány a rekonstruovány, navíc neškodí si je občas připomenout. Jejich obsah totiž stojí za vidění. Nebojte se, jsme zpátky na anglicky mluvícím webu, kde najdete velké množství tipů a triku pro hardware PC, Windows všech verzí a MS Office. Tipy je možné řadit buď podle data, nebo podle zvoleného tématu. Jednotlivé tipy jsou potom zobrazeny společně s ilustrační grafikou. Každý den najdete na těchto stránkách minimálně jeden nový trik. Na Wugnetu najdete mimo jiné také odkazy na software, novinky zasílané e-mailem, šetřiče obrazovky a diskusní fóra. Doporučuji navštívit. Neprohloupíte.

WindowsHelp.net

http://www.windows-help.net/windows98/all-tips.shtml

Tato stránka je poněkud staršího data a tomu odpovídá jak její grafické zpracování, tak obsah, který se skoro výhradně věnuje Windows 98 a 95. Jelikož je i náš seriál zaměřen tímto směrem, určitě bude výše uvedený odkaz někomu z vás užitečný. Přímo pod odkazem najdete jednotlivé sekce s tipy a triky, za všechny mohu jmenovat Communication Tips, Fine Tune Windows, Getting Started a mnoho dalších. Jednotlivé tipy jsou velmi pěkně a podrobně zpracované, občas doplněné ilustračním obrázkem. Na stránce nechybí vyhledávací nástroj, v horní části najdete i odkazy pro stažení užitečného softwaru. Nechybí kniha hostí, odkazy na další stránky s podobnou tematikou a velmi zajímavý oddíl Techfiles, kde najdete jakési návody a řešení nejrůznějších známých i neznámých problémů ve Windows. Vše anglicky.

WinTrouble

http://www.wintrouble.net

Pokud se dostanete do problémů, navštivte skutečně velmi rozsáhlou databázi tipů a triků pro Windows s názvem WinTrouble. Stránka nebo spíše hromada stránek je velmi dobře a přehledně zpracovaná. V úvodu je vám nabídnut seznam novinek, možnost přihlášení se k odběru newsletteru a vyhledávací nástroj, který je zde naprostou nezbytností. Důležité je horizontální menu v horní části stránky, kde si vyberete svůj operační systém. Nabídka sahá od Windows XP až po Windows 95. Outlook Expressu společně s Internet Explorerem je věnována zvláštní část. Po volbě systému se přesunete na menu v levé části stránek, které dále usměrní vaše kroky. Obsahuje velmi obecná témata, takže nečekejte přímo odkazy na konkrétní tipy a triky, k těm se dostanete až na čtvrté, někdy i páté kliknutí. Tipy jsou dobře a přehledně zpracovány. Kromě samotných tipů nenajdete na stránkách v podstatě nic dalšího, ale i tak je nabídka více než dostatečná. Web je anglicky.

MCSE World

http://www.petri.co.il/tips_and_tricks.htm

Posledním odkazem, na který se tento měsíc podíváme, je stránka s tipy a triky pro všechny verze operačního systému Windows. Stránka je po grafické stránce velmi povedená a přehledná. Tipy a triky jsou rozděleny do několika sekcí, mezi zajímavé patří rozhodně Active Directory, Disaster Recovery (to zní přímo strašidelně) nebo Tweaking. V sekcích už následuje seznam jednotlivých tipů, které jsou nadprůměrně podrobně zpracovány. Na stránkách nechybí vyhledávač, odkazy na články týkající se Windows, diskusní fóra, FAQ, kniha hostí a podobně. Vše hezky anglicky.

Za měsíc u příštího dílu internetových tipů opět na shledanou.

§§§§§


faq:Nejčastěji kladené dotazy

Karel Nevšímal, Zdeněk Pokorný

C04P0379;C04P0380

Mám nainstalovaná Windows 2000 Server SP4. Nainstaloval jsem do nich před nějakou dobou program RemotelyAnywhere (k nalezení na stránkách se stejným názvem). Po vypršení trial licence jsem tento program odinstaloval, ale v hardware manageru systému se mi pořád objevuje jeho ovladač. Opětovná instalace a reinstalace nepomohla. Tento ovladač se nedá odinstalovat ani odebrat. Nevíte o nějakém jiném způsobu, jak se ho zbavit?

Nemám praktickou zkušenost s tímto softwarem, ale předpokládám podobnost s programem Remotely Possible. Doporučil bych nejprve odstranit servis tohoto softwaru, je-li ještě dostupný, a pak i všechny odkazy na program z registrů.

Mám novou grafickou kartu nVidia GeForce FX 5200, 128 MB DDR, TV, PCI a můj počítač (Compaq Deskpro, Intel Pentium II, 266 MHz, 512 KB Cache, 128 MB SDRAM, grafika Matrox Millenium II AGP, Windows ME) ji odmítá. Počítače Compaq mají automatický BIOS, který má kartu sám detekovat a přehodit AGP na PCI. Mohli byste mi prosím poradit, jak kartu spustit, popřípadě jakou konfiguraci nového počítače potřebuji, aby tuto grafickou kartu přijal?

Teoreticky máte jen jedno řešení. Na stránce http://h18000.www1.hp.com/support/files/deskpro/us/index.html si stáhnete novější verzi BIOSu a provedete upgrade. V případě úspěchu bude počítač s kartou bez nějakých dalších nastavování pracovat. Je vždy trochu problém, když se kombinují typově starší a nové komponenty.

Na počítači mám nainstalována Windows XP, která mi zkolabovala a přes veškeré snahy s tím něco udělat jsem byl nucen PC přeinstalovat. Potíž je v tom, že jsem si nestačil zálohovat důležité dokumenty. Složka, kde jsou tyto dokumenty uloženy, má stejný název jako dříve, jen na kliknutí reaguje tak, že ke složce nemám přístup. Rád bych věděl, zda existuje nějaký program, který by dokázal složku přesunout či zkopírovat tak, abych se mohl dostat ke všem dokumentům.

Postup je poměrně jednoduchý. Nejprve se musíte přihlásit k účtu, který má administrátorská oprávnění. Dále je potřeba, abyste otevřel například okno Tento počítač a v odkazu Nástroje/Možnosti složky/Zobrazení zrušil volbu Použít zjednodušené sdílení souborů. Dále vyhledejte adresář, ve kterém jsou vaše data uložena, klikněte na něj pravým tlačítkem myši a zvolte možnost Vlastnosti. Ve zobrazeném okně přejděte na záložku Zabezpečení. Zde si jednoduše přidáte práva pro přístup do tohoto adresáře (doporučuji Úplné řízení) a pak už nebude problém obsah adresáře kamkoliv zkopírovat či přesunout.

Potřeboval bych poradit ohledně problému s internetem ve Windows 2000. Při každém připojení k internetu a následovném otevření Internet Exploreru nebo Outlook Expressu se objeví chyba: probíhá vytváření protokolu chyb, program svchost.exe provedl neplatnou operaci a bude ukončen. Poté nelze otevírat odkazy na internetu, kopírovat a vkládat cokoli kamkoli - zkrátka celý explorer.exe se chová na restart. Po opětovném spuštění systému se vše vrátí do normálu. Ptal jsem se na tento problém několika profesionálů a bylo mi řečeno, že se jedná o virus s názvem Worm. V počítači jsem také takový virus našel, odstranil pomocí AVG 6.0, ale problém přetrvává. Zkusil jsem také přeinstalovat Windows. Problém zmizel asi na 10 dní a potom se chyba začala objevovat znovu. Přemýšlel jsem o změně OS na XP nebo Millenium, ale to znamená další investici, protože chci používat legální software.

Opravdu se jedná o problém s virem, a to s wormem Welchia. Na internetu (http://securityresponse.symantec.com/avcenter/venc/data/w32.welc hia.worm.removal.tool.html) můžete stáhnout nástroj pro jeho bezpečné odstranění. V zásadě váš problém spočívá v tom, že se z nějakého zdroje worm opětovně dostává do počítače. Doporučil bych pečlivě antivirem kontrolovat všechny soubory, které po nové instalaci do počítače kopírujete. Vir můžete mít na disku, flashdisku, ale i třeba na vypáleném CD. Hlavně je potřeba pravidelně aktualizovat antivirový program!

Potřeboval bych poradit se svojí základní deskou MSI KT4V-L s procesorem AMD Athlon. Deska původně pracovala s Duronem 1300 MHz, a to bez problémů. Po inovaci na Athlon ale začaly problémy, pracuje totiž pouze na FSB 100 MHz. Po nastaveni FSB na 133 MHz se počítač sice zapne, ale ihned po zobrazení loga Windows XP se sám vypne. Poté musím vymazat paměť CMOS, aby se počítač vůbec zapnul. Sestava: MSI KT4V-L, Athlon 2000+, 256 MB RAM (333 MHz), GeForce 4 440 MX, disk Seagate 60 GB.

Celé nedorozumění spočívá v tom, že procesor Athlon (Thunderbird) 1,3 GHz (který patrně vlastníte) opravdu pracuje na frekvenci sběrnice 100 MHz. Základní deska jej po resetování CMOS vždy správně detekuje a nastaví tuto FSB.

Používám Windows 98 SE, MS IE 6 SP1 a na poštu Outlook Express 6. V něm jsem si vytvořil svou identitu, nastavil ji jako výchozí a zabezpečil heslem (vím, že to je slabá ochrana, ale zatím mi stačila). Outlook Express tak vždy při spuštění nastavil tuto identitu a při prvním spuštění ještě požadoval heslo. Před nedávnem jsem si od Microsoftu stáhl a nainstaloval opravy pro MS-IE 6SP1 Q831167 a OE6 SP1 KB837009. Od té doby Outlook Expres při spuštění vždy přejde do identity, která byla zvolena naposled a i když je to má identita, žádné heslo nepožaduje. Zkoušel jsem, zda nepomůže změna hesla, ale nepomohla. Zároveň jsem si všiml, že se mi na ploše začal objevovat soubor pojmenovaný ~ (pouhá tilda bez ničeho dalšího, soubor je umístěný opravdu ve Windows\Plocha), jehož obsah odpovídá obsahu mého WAB adresáře. I když jej odstraním, po čase se tam objeví znovu. Nejprve jsem myslel, zda to není projev nějakého viru či spywaru, ale nezdá se - všechny testy negativní. Netušíte, v čem by mohl být problém a jak ho odstranit?

Myslím, že by mohl pomoci následující postup. Nejprve si z adresáře identity, který naleznete v C:\Documents and Settings\jméno uživatele\Data aplikací\Identities zkopírujete všechny soubory do záložního adresáře. Následně celou identitu zrušíte a vytvoříte zcela novou. Pak už jen stačí do adresáře nové identity překopírovat všechny soubory ze záložního adresáře. Nová identita nastaví potřebné údaje do registrů a vše by mělo začít pracovat normálně.

Vo firme máme 4 PC (OS Windows XP Pro SP1 alebo Windows 98) pripojené do internetu prostredníctvom ADSL routera (s firewalom). 1 je napojený priamo, zvyšné cez sieťový switch. Na 2 je nakonfigurovaný e-mail klient Outlook Express na tú istú e-mailovú schránku. Takmer denne nám chodia maily, ktoré obsahujú v prílohe vírus/červ (hlavne Netsky.B). Náš antivír (Všade Nod 32 2.0 s auto aktualizáciou inetom) ich zachytí a my ich hneď mažeme. Problém je, že nám už párkrát (cca 8 krát) prišiel automatický e-mail od antivírov z rÖznych adries, že naša pošta obsahovala onen Netsky. Otestoval som všetky počítače on demand scannerom NODu, stiahol som si Symantec removal tool, ale tie nič nenašli. Mohli byste mi poradiť, či mÖžme mať ten vírus a čím ho odstrániť?

Jedna z vlastností těchto virů je ta, že mohou rozesílat sami sebe. Při této činnosti si zvolí nějaký mail a odešlou jej na libovolnou adresu z kontaktů dostupných v počítači, a aby toho nebylo málo, částečně upraví hlavičku mailu. Ta pak vypadá tak, že mail odešel od jiného adresáta, kterého si vir opět vyhlédne v adresáři. V praxi to znamená, že mail, který k někomu dorazil včetně takového virového pozdravu, se tváří, jako by odešel od vás a vy už pak jen dostanete mail, který vás upozorní na přítomnost viru ve vašem počítači. Takže doporučuji pravidelně upgradovat antivirový program, kontrolovat soubory a na podobná upozornění jednoduše nereagovat.

Přednedávnem jsem koupil pevný disk Maxtor 160 GB. Po instalaci Windows XP vše pracovalo asi dva týdny bez chyb, pak jsem najednou disk zaplnil na 3/4 kapacity a stala se neblahá věc: náhlý restart, po restartu je disk nepřístupný, FAT tabulka je v háji. Udělal jsem formát, opět dva měsíce vše fungovalo a najednou to samé, a hned dvakrát za sebou! Jinak se disk chová normálně, testy povrchu disku se jeví v pořádku, virovou infekci jsem vyloučil. Nevím zda, pomůže updatovat BIOS, nebo vyměnit základní desku, nebo...

Má konfigurace: Athlon 1900 XP, deska ASUS A7M266, 512 MB RAM, grafická karta nVidia 64 MB, SB Live 5.1, OS Windows XP.

Nejprve bych zkusil disk reklamovat. Může být v pořádku, ale důkladný test může odhalit nějaké drobné chyby hardwaru, které se mohou projevit jen při nějaké specifické operaci. Jako další krok bych doporučil upgrade BIOSu na novou verzi, kterou naleznete na adrese: http://www.asus.com.tw/support/download/item.aspx?ModelName=A7M26 6&Type=BIOS. Zde je vyřešena i lepší podpora velkých disků.

Již asi rok se potýkám s automatickým přestavením účtů v Outlook Expressu, IE6. V položce Nástroje  Účty - Pošta označím např. pop3.volny.cz, pak Vlastnosti -Servery:

Typ serveru příchozí pošty: POP3 - zůstává

Příchozí pošta(POP3): pop3.volny.cz - mění se samo na 127.0.0.1

Odchozí pošta(SMTP): smtp.volny.cz - mění se samo na 127.0.0.1

Název účtu: vlak - mění se samo na: vlak#pop3.volny.cz

Heslo: zůstává

Server požaduje ověření: když nezaškrtnu, samo se změní, a pak v Nastavení:

Přihlašovat se jako

Název účtu: vlak - mění se samo na vlak#smtp.volny.cz

Heslo: zůstává

S tímto změněným nastavením to buď nejde vůbec, nebo je vše velmi těžkopádné a zdlouhavé. Zkoušel jsem již všelijaké kombinace, avšak bez úspěchu. Předpokládám, že chyba může být někde v nastavení, ale nemohu přijít na to, kde.

V Internet Explorer  Připojení  Nastavení - jsem použil i nepoužil volbu Automaticky zjišťovat nastavení.

Původně jsem měl za to, že se změna provede jen tehdy, když spustím Internet Explorer. Ale i při opravení účtů v Outlook Express bez spuštění IE a pak vypnutí počítače se změna projeví. Nemusí být vůbec připojen k internetu.

Ze zkušenosti vím, že takto přenastavuje poštovní účty antivir Avast. Jestliže používáte tento software, nezbude nic jiného, než toto nastavení akceptovat.

Mám starší počítač a základní desku VB601b s BIOSem ID 12/13/1999-i440BX-W977EF-2A69KF09C-00, čipset Intel 440BX/DX/ZXC, rychlost sběrnice, procesor Intel Celeron 333 MHz přetaktovaný na 343 MHz, paměť 256 MB SDRAM. Při instalaci vyšší verze než Windows 98, např. Windows 2000 a Windows XP, se počítač "zakousne" hned po nabootování a tyto OS nejdou tudíž nainstalovat. Zkoušel jsem to několikrát.

Mám dva dotazy:

1. Jaká je příčina a možné řešení výše uvedeného problému, případně jaký bych měl provést upgrade BIOSu.

2. Smířím-li se s tím, že ponechám Windows 98, potřeboval bych poradit upgrade na SoundBlaster Live! Wave In (1400) verze 4.02. Na internetu jsem našel upgrade ovladače pro stejnou zvukovou kartu jen pro vyšší OS. Dělám totiž hudbu a mám pocit, že tento starší ovladač mi brzdí počítač.

Váš problém bude jednoznačně hardwarového charakteru. Jedno řešení je přetaktovat procesor na původní frekvenci, ale spíše bych se přikláněl k možnosti inkompatibility některých komponent. V mnoha případech se jedná o špatně zvolené paměťové moduly nebo nevhodnou grafickou kartu. Jde o to, že operační systémy založené na platformě NT (Windows 2000, Windows XP) jsou velmi náročné na kompatibilitu hardwaru instalovaného počítače. Tyto OS provádějí testy, které v případě neúspěchu celou instalaci zastaví. Systémy řady Windows 9x takto náročné testování neprovádějí. To vysvětluje i fakt, že se vám na PC podařilo nainstalovat Windows 98.

Zajímalo by mě, zda je ve Windows 2000 a XP nějaký program, který má stejné funkce jako msconfig ve Windows 98. Existuje něco takového či něco jiného podobného?

Program msconfig ve Windows 2000 chybí, v systémech Windows 98/ME/XP je k dispozici. Máte-li Windows 2000, lze použít msconfig z Windows XP - funguje bez problémů. Ekvivalentem programu msconfig ve Windows 2000 je System Info, což je součást jakékoliv aplikace Microsoft. System Info je přístupné z menu Help - About a jsou v něm soustředěny veškeré informace o systému (hardware, software, spuštěné programy, služby atd.).

Měl bych dotaz ohledně nastavení filtrování pošty v programu MS Outlook 2000: jak mám nastavit Outlook tak, aby se mi ve složce Doručená pošta nezobrazovaly zprávy starší než jeden měsíc a zároveň se tyto zprávy objevily ve složce odstraněná pošta?

MS Outlook 2000 nemá ve svých filtrech (menu Tools Rules Wizard) časové hledisko, to umí až Outlook z MS Office XP. Nicméně existuje možnost, jak vyčistit aktivní mailbox - Autoarchive. Tuto službu můžete zprovoznit pomocí Tools-Options, záložka Other. V nápovědě Outlooku najdete další dostatečné informace, jak Autoarchive nastavit pro jednotlivé složky v mailboxu. Princip spočívá v tom, že zprávy definovaného stáří jsou automaticky přesunuty do souboru (obvykle archive.pst) z těch složek, které definujete. Není to sice přímo to, co chcete, ale pokud opravdu hodláte starší poštu mazat, občas prostě vymažete archivační soubor jako takový.

Máme technický problém, který má - podle mého názoru - více osob či firem. Jak odeslat pomocí mobilního telefonu stranu nějakého tištěného dokumentu (smlouva, faktura) bez použití notebooku a skeneru na faxové číslo adresáta? Neumí mi poradit ani výrobci mobilních telefonů, ani výrobci faxů. Domnívám se, že stejný problém řeší řada právníků, manažerů, či obchodních zástupců na cestách autem.

Nevím, jak si to představujete, ale bez jistého technického řešení se předloha sama do mobilního telefonu v digitální formě nepřevede. Ono technické řešení spočívá ve skeneru, který musí být připojen k nějakému počítači. Zatím to prostě jinak nejde, a proto vám ani výrobci poradit nemohou. Bylo by zde řešení do budoucna - využití vestavěného fotoaparátu v mobilním telefonu. Fax byste nafotil a pak jej poslal zatím jako MMS. Někteří operátoři již umožňují uživateli připojit se k hlasové či MMS schránce pomocí internetového prohlížeče, takže odsud by si klient obrázek stáhnul a vytisknul si jej jako fax. Má to však jeden háček - kvalitu, resp. rozlišení vestavěného fotoaparátu. Pro zachování čitelnosti přenášené strany A4 by mělo být rozlišení aspoň 100 dpi, což pro plochu stránky A4 činí přibližně 800 x 1 200 bodů. To odpovídá zhruba jednomu milionu pixelů. Mobilní telefony s takovým snímačem se na náš trh už začínají dostávat, takže by se takto daly faxy přenášet. Další problém je optika objektivu. Vše je samozřejmě co nejmenší, a proto může docházet ke zkreslení, obvykle k zaoblení hran. Toto zkreslení vykazují i běžné digitální aparáty, kde není kladen až takový důraz na miniaturizaci. Takový fax by asi nemohl být považován za platný dokument. Shrnu-li výše napsané, vestavěný fotoaparát v mobilním telefonu by mohl být použit místo skeneru a počítače k digitalizaci předlohy a pak by tento "fax" mohl být poslán jako MMS do schránky uživatele mobilního telefonu. Aby mohl být obrázek poslán jako fax, vyžadovalo by to podporu této služby mobilním operátorem.

Prosím o radu, jak si mohu stáhnout internetovou stránku i s jejími odkazy, aby po přenesení stránky na jiný počítač se tato stránka chovala úplně stejně, jako kdybych byl připojen. To znamená, že bych mohl prohlížet i stránky, na něž vede odkaz. Uložení stránky jako úplné webové stránky (htm, html) s různým kódováním taktéž nepomáhá. Docílím toho, že se mi uloží hlavička stránky a k tomu ještě adresář s veškerými obrázky, které by na stránce měly být. Ale stránky, na které je odkaz, tam nejsou, ale i kdyby byly, stránka se stejně nebude na jiném PC chovat tak, jak má (jak chci já).

Tento problém nemá řešení. Internetové stránky si můžete stáhnout na svůj počítač k prohlížení offline, a to maximálně do třetí úrovně odkazů. Jelikož si stránky ukládá sám Internet Explorer do svých systémových adresářů, je v podstatě nemožné je najít, přenést na jiný počítač a tam je prohlížet. Možnost, kterou zmiňujete, sice dovoluje přenést stránky na jiný počítač, ale chybí tam zase ty úrovně odkazů - nestahují se vůbec.

Chtěl bych si pořídit bezdrátovou síť a chci se zeptat, co k tomu bude potřeba. Je to síť mezi dvěma počítači 100 m od sebe a přes 3 zdi. Stačí jen dvě síťové karty s anténami, nebo potřebuji i nějaký router?

Na tuto "síť" vám stačí dvě bezdrátové síťové karty. V ovládacím programu pak nastavíte karty do režimu "adhoc network" - síť bez použití Access Pointu. Při koupi karet se ujistěte, že mají garantován 100m dosah. Zdi, pokud nejsou kovové (např. příčky oddělující kanceláře, hustá konstrukce sádrokartonových příček apod.), nejsou problém.

Ohlasy čtenářů

V rubrice časopisu PC WORLD 5/2004 měl čtenář problém s automaticky obnovovanou domovskou stránkou, které se nemohl zbavit. Chtěl bych jen doplnit, že s největší pravděpodobností jde o CWS (CoolWebSearch) virus (hijack), který se dá odstranit pomocí utility CWShredder. Tu je možné stáhnout ze stránky http://www.spywareinfo.com/~merijn/downloads.html .

Radoslav Krištofič

Jak zasílat dotazy do rubriky FAQ

Při tvorbě rubriky FAQ se často setkáváme s tím, že dotazy čtenářů neobsahují dostatečné informace o konfiguraci počítače, které jsou pro správné rozpoznání problému zásadní. Chápeme, že vypisování všech systémových informací je složité a zdlouhavé, proto na našem CD pravidelně uveřejňujeme program, jehož pomocí lze snadno a rychle zjistit všechny potřebné údaje a navíc je uložit do jediného textového souboru. Program SiSoft Sandra, stejně jako přehledný obrázkový návod, jak s ním pracovat a odesílat hlášení k nám do redakce, najdete na našem CD v adresáři Topware. Dotazy můžete zasílat elektronicky na e-mailové adresy faq@idg.cz nebo pcworld@idg.cz.

§§§§§


XP bez nedostatků I

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Christian LÖbering, Cornelia Neft a David Wolski

C04P0377

Jako ostatně každá Windows, obsahuje i nejnovější verze XP chyby a spoustu balastu. Zahráli jsme si tak trochu na likvidátory a v tomto článku vám podáváme zprávu o tom, jaké nedostatky jsme nalezli a jak se jich máte zbavit.

Copak jsem blázen?!", říká si pan Novák, když Windows XP nedělají to, co od nich jako zkušený uživatel požaduje. Kopírují mu spousty nesprávných souborů, nenechají kolegy pana Nováka sdílet jeho data, jindy se vůbec neptají na přístupové heslo k souborům a složkám, ačkoli by přesně tohle měla dělat. V takových situacích uživatelé většinou začínají hledat vinu u sebe. "Asi jsem něco udělal špatně," říkají si, "vybral jsem z menu špatnou položku, nakonfiguroval jsem špatně nějakou komponentu..." Máme pro vás dobrou zprávu není to jenom vaše vina! Určitě ne v situacích, které jsme popsali u našeho fiktivního uživatele.

Windows XP mají určité množství chyb, omezení a problémů tedy zřejmých chyb, omezení systému nebo často nelogických cest k využití nějaké funkce. Zmiňované nedostatky vás mohou pouze rozčilovat, nebo naopak mohou být zásadní. Tak se může stát, že dříve nenápadné omezení se přesně dotkne vašich každodenních záležitostí a právě náš článek přispěje k jeho pochopení, což přesně je naším cílem.

Upozornění: Stále aktuálního tématu zabezpečení operačního systému, zejména kvůli neustále se objevujícím trhlinám v Internet Exploreru, jsme se v tomto článku dotkli jen okrajově. U těchto chyb pomůže pouze důsledné instalování vydaných záplat, restriktivní konfigurace nebo přímo přechod na jiný prohlížeč, který není v takovém popředí zájmu jako Internet Explorer.

Některé nepříjemnosti se však neobjevily až ve Windows XP. Proto pokud pracujete se staršími Windows, určitě se vám vyplatí do tohoto článku alespoň nahlédnout. V záhlaví každého tipu totiž uvidíte všechny verze, jichž se daný tip týká.

Chyby: Slovem "chyba" (bug) rozumíme zcela jednoznačně chybné chování systému. Nicméně Microsoft některé projevy uvedené v této části článku interpretuje jako chování "by design" a přesunuje vinu na uživatele. Posouzení necháme na vás.

XP Home

2000, XP Pro & Home

1)Nic nefunguje: Když se odpojí systémový diskový oddíl

Chyba: Pan Novák si koupil nový pevný disk. Protože vlastní neustále se rozšiřující kolekci filmů, kterou chce i nadále rozšiřovat, využil možnosti připojit do systému nový disk jako novou složku. To se dá zařídit ve Windows XP buď přes Správu disků, nebo pomocí programu MOUNTVOL.EXE. Avšak při experimentování s nastavením utility Mountvol silně přecenil její odolnost vůči chybám. Zatímco se XP důkladně brání smazání třeba i bezvýznamné složky tím, že po vás vyžadují potvrzení, že ji chcete skutečně odstranit, pak se zdánlivě nevinně vypadající příkaz

mountvol c: /d

vykoná bez jakéhokoliv chybového hlášení. Tím však dojde k odpojení systémového diskového oddílu C: a pan Novák už nemá žádnou možnost, jak příkaz vrátit. Po odpojení systémového disku už nespustí žádný systémový program (takže ani Mountvol) a nemá ani přístup do registru.

Řešení: Vývojáři v Microsoftu se očividně dělí na skupinu obezřetných programátorů grafického rozhraní a na skupinu bezohledných kutilů produkujících pomocné aplikace. Mountvol určitě pochází z dílny té druhé. Při špatném nasazení funguje jako nekompromisní likvidátor Windows a nám zbývá pouze konstatovat, že při použití zmiňované utility je třeba dávat velký pozor na to, jaké písmeno disku zadáváme jako parametr.

Pan Novák se však přece jen projeví jako skutečný profesionál, neboť přímo katastrofickou situaci vyřeší, aniž by musel znovu instalovat Windows. Jako kdyby předvídal to nejhorší a jako prevenci si vytvořil bootovatelné CD s aplikací PE Builder, která mu opět umožní přístup na jeho počítač (PE Builder vytváří bootovací CD s jakýmisi mini Windows, sloužícími k opravě operačního systému). Aplikaci vám ve verzi 3.0.32 nabízíme na našem CD , popřípadě je možné ji stáhnout též na internetové adrese http://www.nu2.nu (PEBUILDER3032.ZIP, 2,99 MB).

Poté, co si pan Novák pomocí REGEDT32.EXE připojil registr poškozeného systému, mohl disk C: znovu připojit, a to v klíči Hkey_Local_Machine\System\Mounted Devices.

XP Home

2)Home: Do nich smí úplně každý

Chyba: Na notebooku pana Nováka jsou nainstalována Windows XP Home. Pro přístup do nich používá svoje heslo, ale heslo administrátora nevyužívá, neboť toto heslo od něj operační systém ani při instalaci, ani nikdy později nevyžadoval. Pan Novák je zpočátku přesvědčen o tom, že Windows XP Home žádný účet administrátora vůbec neznají. Později pozná, že se mýlí: pokud totiž spustí Windows XP Home v nouzovém režimu, najednou se tento účet objeví na monitoru a umožní každému, aniž by vyžadoval zadání jakéhokoliv hesla, úplný přístup do systému.

Řešení: Vzhledem k tomu, že Microsoft jednoduše zapomněl ve Windows XP Home zabezpečit hlavní "vrátka" do systému, uzavřete je raději sami. Stačí k tomu na příkazový řádek (spustíte jej příkazem CMD.EXE, který zapíšete do řádku Otevřít v položce Spustit nabídky Start a) napsat následující příkaz:

net user administrator <heslo>Výraz <heslo> bude od této chvíle heslem pro Přihlášení do systému jako administrátor. Toto přístupové heslo bude pak vyžadováno i pro přístup do systému v nouzovém režimu.

XP Pro & Home

3)Tvrdošíjné otevírání jedné složky při spouštění systému

Chyba: Pan Novák otevírá v Průzkumníku Windows nějakou složku, náhle celý systém kompletně zatuhne. I když tato situace nastává ve Windows XP jen zřídka, jsou její následky daleko trvalejšího charakteru než u předchozích verzí Windows. Při příštím spuštění Windows otevírá Průzkumník vždy tu složku, kterou otevřel naposledy, než celý systém zatuhnul. Pana Nováka ale rozčiluje, když musí po spuštění Windows neustále zavírat okno Průzkumníka se zmíněnou složkou. Pokus najít odkaz na automatické otevření složky pomocí programu MSCONFIG.EXE je marný.

Řešení: Odkaz na otevření složky je důkladně ukryt v registru v klíči Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows NT\Current-Version\Winlogon. Odpovídající řetězcová hodnota má název Userinit. Jako její údaj je pak uvedena cesta C:\Windows\System32\Userinit.exe, následovaná čárkou. Vše, co je uvedeno za touto čárkou, vzniklo v důsledku zatuhnutí systému a je v podstatě postradatelné. Stačí tyto údaje smazat a Windows opět nastartují normálně.

XP Pro & Home

4)AVI soubory: Chyba zpomaluje operační systém

Chyba: Pohár trpělivosti pana Nováka při práci s AVI soubory pomalu, ale jistě začíná přetékat. Windows XP mu totiž často odmítají soubory tohoto typu odstranit nebo přesunout. Navíc se při vyvolání kontextového menu u AVI souborů, zvláště při zadání příkazu Vlastnosti, systémové prostředky Windows neúměrným způsobem zatíží.

Řešení: Windows XP chtějí uživatele kompletně informovat o bitratu, rozlišení, délce a kompresi AVI videa. Z tohoto důvodu byla do systému integrována knihovna SHMEDIA.DLL, která má před spuštěním souboru za úkol načíst všechny dostupné informace. To u velkých souborů vede k tomu, že soubor zůstává dlouho zablokovaný. Proto není možné soubor ani přesunout, ani smazat. Pokud je AVI soubor poškozen, výše zmíněná DLL knihovna se zablokuje, totéž se stane i se souborem videa. Procesor je pak plně vytížen a celý systém zatuhne.

Knihovna SHMEDIA.DLL tedy není příliš dobře naprogramovaná, proto byste ji raději měli vyřadit z provozu. K tomu si spusťte Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Classes\Clsid\{87D62D94-71B3-4b9a-9489-5FE6850DC73E}. Když zde smažete podklíč InProcServer32 a restartujete počítač, pak vám Průzkumník Windows přes příkaz Vlastnosti v kontextovém menu sice příště žádné informace o souborech neposkytne, ale zato budete moci manipulovat s AVI soubory bez problémů.

XP Pro & Home

5)Ztracené hodiny: Soubory vypadají starší než skutečně jsou

Chyba: Na výměnném pevném disku přenáší pan Novák svoji rozsáhlou sbírku tabulek, obrázků a textů. Pro synchronizaci souborů mezi počítačem doma a v kanceláři si sám napsal dávkový soubor. Nakonec proč vyhazovat peníze, když program Xcopy může ke stejnému účelu posloužit stejně dobře. Zklamání však přijde vždy v říjnu, když se mění letní čas na zimní. Rychlá synchronizace souborů je pryč. Namísto, aby se při aktualizaci jako pokaždé zkopírovalo jenom několik naposledy změněných souborů, chce nyní dávkový soubor kopírovat všechny soubory. A 50 GB dat přes USB - to rozhodně nepotěší, jenomže pan Novák si toto neobvyklé chování nedokáže vysvětlit.

Řešení: Microsoft popisuje tento jev v Knowledge Base v článcích 158588 a 129574 ne jako chybu, nýbrž jako problém s kompatibilitou mezi NTFS a FAT(32). Vzhledem k tomu, že oba typy systémů souborů pocházejí od Microsoftu, myslíme si, že snahou firmy bylo tento problém nějak elegantně sprovodit ze světa. Zjednodušeně řečeno se popisovaný problém objeví v případě, pokud se po změně času synchronizují data z disku s oddílem FAT32 s daty na disku s diskovým oddílem NTFS. Vnitřní přepočet časových značek u všech souborů na NTFS vede k tomu, že se zdají být o hodinu starší než před změnou času. Naopak data na FAT32 popisovaný mechanismus nepodstupují.

Program pro kopírování souborů považuje při synchronizaci souborů (například přes xcopy /d /s ...) každý soubor na NTFS, který mezitím nebyl nijak aktualizován, za starší než na FAT32 a pokouší se z diskového oddílu FAT32 zkopírovat vše. Jako řešení tohoto problému se nabízí pouze převedení diskových oddílů na stejný systém souborů.

Lze se často dočíst ještě o jednom způsobu, jenž spočívá v nastavení hodnoty DWORD DisableAutoDaylightTimeSet v klíči Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Control\TimeZoneIn formation. Tento zásah má stejný efekt jako vypnutí možnosti Automaticky posunout hodiny při přechodu na letní čas a zpět, kterou najdete po poklepání na ikonu Datum a čas v Ovládacích panelech. Tím lze problém obejít, ale nevyřeší se.

XP Pro & Home

6)Klid a pohoda (I): Po probuzení z režimu spánku nejsou k dispozici USB zařízení

Chyba: Další problém s výměnným pevným diskem. Zmíněné zařízení připojené přes USB 2.0 si zase s Windows XP nerozumí a potíže se objevují od té doby, kdy byl do systému nainstalován Service Pack 1. Jakmile Windows XP přejdou do režimu spánku a poté se z něj zase probudí, neví o žádném ze zařízení připojených přes USB 2.0. Pevný disk se pak v našem případě nenachází ani v Průzkumníku, ani ve Správci zařízení.

Řešení: Windows XP vykazují popisované chování pouze při nainstalovaném Service Packu 1. Podle článku 331695 z Knowledge Base se výpadky připojených zařízení objevují po probuzení z režimu spánku pouze u komponent připojených přes USB 2.0 kartu od firmy Cypress s výrobním označením CY7C68013 nebo CY7C68300. V současné době existuje řešení v podobě opravného balíčku, ten je však dostupný pouze přes placenou podporu. Microsoft doporučuje vyčkat na vydání dalšího Service Packu pro Windows XP. Ostatně ten je již ve stadiu betaverze. Dokud se neobjeví finální verze, pomůže zatím v Ovládacích panelech vypnutí podpory spánku. Stačí poklepat na ikonu Možnosti napájení a na záložce Režim spánku zrušit zatržítko u položky Zapnout podporu režimu spánku.

XP Pro & Home

7)Klid a pohoda (II): Ztráta dat u disků Atapi s kapacitou nad 127 GB

Chyba: Pan Novák přidal do Windows XP nový 160 GB pevný disk Atapi. Operační systém tím ale docela vyvedl z míry. Windows XP se Service Packem 1 se totiž od této chvíle vůbec nechtějí probudit z režimu spánku a místo toho se vždy restartují. Nelze se pak divit, že si při restartu kvůli nestandardnímu ukončení systému Windows vynutí kontrolu všech pevných disků. A to při jejich velikosti nějakou chvíli trvá. Největším problémem je skutečnost, že celá tato operace se opakuje vždy po každém uvedení počítače do režimu spánku. Navíc jsou pokaždé ztracena všechna data, která si pan Novák předtím neuložil.

Řešení: Za všechno může ovladač ATAPI.SYS, jenž je součástí Service Packu 1. Aby Windows mohla využít veškerou kapacitu disků Atapi větších než 127 GB, používají jistou metodu přístupu k diskům - tzv. 48bitové LBA (adresování logických bloků). ATAPI.SYS sice zmiňovaný režim podporuje, ovšem při přechodu do úsporného režimu či do režimu spánku zapomíná podporu 48bitového adresování zapnout. Důsledkem je skutečnost, že se obsah operační paměti zapíše na disk nekorektně. Navíc při přechodech do úsporných režimů Windows XP nevyprazdňují obsah cache paměti pevného disku. Ani při výpisu obsahu operační paměti na disk při zobrazené modré obrazovce 48bitové LBA nefunguje. Proto ani v tomto případě nejsou data korektně zapisována na disk. Více informací k popisovanému problému a záplatu o velikosti 400 KB řešící tyto potíže nabízí Microsoft v článku na internetové stránce http://support.microsoft.com/?kbid=331958.

Nejrychlejší řešení, které je ovšem vhodné pouze pro stolní počítače, spočívá ve vypnutí podpory úsporných funkcí.

2000, XP Pro & Home

8)Zlomyslní kolegové: Modrá obrazovka díky chybě v síti

Chyba: Pan Novák má dnes zase smolný den. Windows XP neustále padají a končí modrou obrazovkou. Jeho kolegové vše svalují na skvrny na slunci a erupce, které prý všechno způsobují. Těžko k uvěření, zvláště když se v sousední místnosti ozývá potutelný smích, jenž našeho uživatele konečně přivádí na pravou stopu. Na monitorech svých spolupracovníků vidí spuštěný program s názvem Smbdie. Tato utilita testuje, zda je možné provádět útoky tzv. Denial of Service. Jedná se o blokádu počítače hromadným zasíláním dotazů na určitý počítač. Zde se totiž projevuje chyba v síťovém protokolu pro Windows NT, 2000 a XP a často je zodpovědná za problémy těchto systémů.

Řešení: Protokol SMB (Server Message Block) umožňuje v síti Windows sdílení souborů a tiskáren. U systémů založených na technologii NT ale obsahuje chybu, jež na libovolný počítač umožňuje provádět útoky Denial of Service. Odpovídajícím způsobem upravený SMB požadavek způsobí okamžitý pád cílového počítače. Neuložená data jsou samozřejmě fuč.

Pro všechny odpovídající systémy založené na technologii NT nabízí Microsoft záplatu, jež popisovaný problém řeší. Ta je dostupná na adrese http://www.microsoft.com/technet/security/bulletin/MS02-045.asp. Kdo má nainstalovaný Service Pack 1, může zůstat klidný, neboť zmiňovaná záplata je součástí opravného balíčku.

XP Pro & Home

9)Bez exportu do ANSI formátu: CMD tento formát nepodporuje

Chyba: K rychlému vytvoření seznamu souborů a jeho dalšímu zpracování či vytištění vede první cesta přes příkazový řádek představovaný souborem CMD.EXE. Vzhledem k tomu, že zmíněný příkazový interpreter standardně pracuje ve formátu ASCII, použil pan Novák parametr /a, jenž podle on-line pomoci má příkazový řádek přepnout do režimu ANSI. Chtěl by si totiž výsledný soubor později prohlédnout a v Poznámkovém bloku dále upravovat. Na příkazový řádek tedy zadal příkaz:

cmd /a /c dir /s > seznam.txt

Později však musel konstatovat, že i tento příkaz produkuje výstup ve formátu ASCII, takže všechny české znaky byly převedeny špatně. Vytvořený seznam je tedy dále nepoužitelný. Je to kvůli tomu, že ve Windows XP zmiňovaná funkce jednoduše chybí.

Řešení: Parametr /a nemá na příkaz žádný vliv. Pokud chcete vytvořený seznam souborů dále upravovat v programu, jenž pracuje ve formátu Unicode (mezi takové patří Poznámkový blok či Excel), doporučujeme vám použít pro program CMD.EXE parametr /u, takže výše napsaný příkaz bude vypadat takto:

cmd /u /c dir /s > seznam.txt

Tímto příkazem vytvořený seznam vám korektně zobrazí i české znaky. V Poznámkovém bloku či v Excelu pak můžete přes příkaz Uložit jako takto vytvořený soubor převést do formátu ANSI.

Jestliže naopak chcete seznam souborů použít ve spojení s VB- či Javascriptem, použijte jako výstupní formát ASCII a znaky české abecedy pak opravte na správné pomocí funkce Nahradit.

XP Pro & Home

10)Scripting Host: Nelze získat přístup k souborům

Chyba: Pan Novák se dobře vyzná ve Windows Scripting Hostu. Aby mohl on i jeho kolegové pohodlně vybírat složky či soubory klepnutím myši, napsal ve starších Windows skript, jenž používá dialog BrowseForFolder, což je metoda objektu Shell. Po přechodu z Windows 2000 na XP však zjistil, že popisované dialogové okno funguje pouze pro složky. Jeho skripty, které měly možnost procházet nejen složky, ale díky konstantě &H4000 i soubory, jsou nyní bezcenné, neboť po klepnutí na soubory se s nimi dále nedá pracovat.

Řešení: Nezbývá než doufat, že Microsoft popisovanou chybu odstraní vydáním nějakého updatu či Service Packu. Šikovnější programátoři si mohou zatím vypomoci přes "Common Dialogs" v rozhraní API.

ME, XP Pro & Home

11)Tvrdohlavý koš: Když nejde zapsatcesta do panelu Adresa

Chyba: A vida - přece jen pan Novák někdy potřebuje již dříve smazaný soubor. Žádný problém, v takových případech se stačí podívat do Koše. Pan Novák nachází soubor, klepne na něj pravým tlačítkem myši a z kontextového menu zvolí příkaz Obnovit, čímž vrátí dříve smazaný soubor na původní umístění. Nyní chce obnovený soubor upravit, takže začne do panelu Adresa psát příslušnou cestu. Přesto zadanou cestu Windows nerespektují a po několika okamžicích se znovu objeví obsah Koše.

Řešení: Popsaná chyba se Průzkumníkem Windows táhne už od časů Windows ME. Na tomto příkladu je vidět, že o vydání záplaty pro méně viditelné chyby se Microsoft očividně nestará. Považujte tedy panel Adresa spíše za dekorativní doplněk. Je možné, že si někteří čtenáři tuto chybu ani neuvědomí. Při velmi rychlém zadání krátkých cest se totiž podaří Koš opustit i tímto způsobem.


Omezení

Hranice svých možností neukáží Windows XP až v nouzových situacích, například když potřebujete využít konzoli pro zotavení a doufáte, že se vám podaří obnovit poškozené soubory či registr, nebo když se spoléháte na funkci Obnova systému. Skutečné možnosti systému jsou v mnoha bodech značně omezenější, než by si kdokoliv mohl myslet. A v některých případech byly jisté funkce omezeny záměrně, aby se dražší verze Windows lépe prodávaly.

XP Pro

12)Windows XP a klient Netware se nesnášejí

Omezení: Všechno přestane fungovat, pokud se pan Novák odváží poklepat ve Windows XP na ikonu Místa v síti. Objeví se přesýpací hodiny, jež tam zůstávají tak dlouho, že by si pan Novák mohl mezitím pohodlně připravit chutnou svačinku. Příčina je do jisté míry panu Novákovi známa. Před několika dny si do systému nainstaloval klienta Netware pro přístup k serveru Novell, který si pořídila jeho firma. Od té chvíle je komunikace v síti daleko pomalejší. Ale bez přístupu na server s Novellem se zase neobejde.

Řešení: Netware a protokol IPX jsou ve Windows XP pouze trpěny. I z tohoto důvodu se ve firmě pana Nováka má brzy přejít na Windows Server 2003. Existuje však i další alternativa. Počítač s nainstalovanými Windows XP by na server s Novellem neměl přistupovat přímo, ale přes sdílení souborů a tiskáren nainstalované na počítači s Windows 98. V něm se totiž dá nastavit sdílení prostředků sítě Novell v Ovládacích panelech poklepáním na ikonu Síť. Na kartě Konfigurace stiskněte tlačítko Přidat, poklepejte na položku Služba a v seznamu vyberte možnost Sdílení souborů a tiskáren v síti NetWare.

Windows 98 pocházejí z dob před rozhořčenými pokusy prosadit na trh svůj vlastní síťový operační systém a mají tudíž i vlastního velmi svižného klienta pro přístup k serverům Novell Netware.

2000, XP Pro & Home

13)Konzola pro zotavení: Touha po MS-DOSu

Omezení: Možnosti záchrany přes Konzolu pro zotavení jsou omezeny, konstatuje pan Novák poté, co se mu nepodařilo spustit Windows XP. Domnívá se, že chyba je někde v registru v klíči Winlogon, neboť na něm naposledy prováděl nějaké změny. Takže nyní nevidí prakticky žádnou možnost, jak špatnou hodnotu v registru opravit. Konzola pro zotavení nedokáže prakticky nic, neumí spustit žádný externí program, nedokáže načíst soubor se zálohou registru, ani neumí připojit další disky - jedinou možností tak zůstává disketa.

Řešení: Od té doby, co se objevil PE Builder (viz tip č. 2), můžeme směle prohlásit, že Microsoftem vymyšlená Konzola pro zotavení dosloužila. Bootovací CD s mini Windows PE nabízí prostřednictvím jednoduchého rozhraní s podporou myši přístup ke všem souborům, podporuje USB, Firewire, diskety a umí spustit libovolný externí program.

XP Pro & Home

14)Obnova systému: Dobrá jen do té doby, pokud Windows XP běží

Omezení: Vytvořením bodů obnovení před nějakými choulostivějšími instalacemi si pan Novák už nejednou zachránil celý systém. V případě, že se něco nepovedlo, spustil počítač v nouzovém režimu a prostřednictvím utility Obnovení systému (ta je představována souborem RSTRUI.EXE, jenž se nachází ve složce System32\restore) si nahrál předchozí uloženou konfiguraci počítače. Dnes to ale nejde. Z Konzoly pro zotavení nástroj Obnovení systému spustit nejde a Windows samotná se prostě odmítají spustit.

Řešení: Postup při odstranění popisovaného problému je podobný jako v tipu č. 13. Bohužel nástroj Obnovení systému se vám ve Windows PE spustit nepodaří, neboť RSTRUI.EXE nenalezne všechny pro svoje spuštění potřebné DLL knihovny. Takže pomůže pouze patřičné DLL knihovny zkopírovat a trochu upravit k nim vedoucí cestu. Pokud se však nechcete spoléhat na prostředky Windows a máte registr i další komponenty systému uloženy někde jinde, můžete se dostat k běžícím Windows XP prostřednictvím Windows PE i bez programu Obnovení systému. Připojte poškozený registr, opravte jej a poté znovu uložte.

XP Home

15)Windows XP Home to s pohostinností poněkud přehánějí

Omezení: Pan Novák se na svém notebooku s Windows XP Home záměrně vyhýbá povolení uživatelského účtu Guest. Vychází ze svých zkušeností s Windows 2000 a XP Pro, kdy jím nastavené sdílené prostředky mohli vidět pouze ti uživatelé, kteří měli na jeho notebooku účet. Jenomže ve Windows XP Home jsou všechny sdílené prostředky v podstatě každému uživateli přihlášenému do sítě přístupné.

Řešení: Skutečně je tomu tak, že Windows XP Home z hlediska zabezpečení nabízejí dokonce méně než jeho předchůdci Windows 95/98/ME. U nich bylo alespoň u sdílení možné nastavit ochranu proti zápisu a přístupové heslo. Ve Windows XP je účet Guest v podstatě veřejně přístupný - dokonce i tehdy, když nebyl tento účet nikdy aktivován. Jako řešení vám můžeme pouze doporučit, abyste před připojením počítače s Windows XP Home do nějaké větší sítě zrušili sdílení všech prostředků. Velmi populární je trik, kdy se jako název sdíleného prostředku zadá výraz končící znakem dolaru ($). Zmíněný znak učiní sdílený prostředek při prohlížení obsahu sítě v jiných počítačích neviditelným. Přesto se do něj může dostat každý, kdo zná jméno sdíleného prostředku a také speciální programy pro prohlížení obsahu sítě tyto skryté prostředky dokáží odhalit. Ve skutečnosti tak tento způsob utajení asi sotva poskytuje nějakou vyšší úroveň zabezpečení počítače.

2000, XP Pro & Home

16)Omezené možnosti individuálního vzhledu složek

Omezení: Pan Novák si chce nastavit individuální vzhled u složek, a proto si v Průzkumníku v menu Nástroje/Možnosti složky klepne na záložku Vzhled a aktivuje položku Použít pro všechny složky. Po nějaké době si pro svoje složky vytvoří několik vhodných vzhledů. Musí však konstatovat, že některé složky se mu nezobrazují korektně.

Řešení: Windows XP jsou schopny standardně si zapamatovat nastavení pro maximálně 400 složek a tato nastavení ukládají v registru do klíče Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\ShellNoRoam\Bags. Pokud byste skutečně definovali vzhled pro více než 400 složek, budou přebytečné složky zobrazeny znovu ve standardním vzhledu, i když ve skutečnosti použijete pouze dva či tři druhy vzhledů. Počet složek ale můžete snadno zvýšit prostřednictvím nikde nedokumentované úpravy registru. Přesuňte se do výše uvedeného klíče a v něm přes nabídku Üpravy/Nový vytvořte novou hodnotu typu DWORD s názvem BagMRU Size. Poklepáním na ni zadejte jako údaj hodnoty počet složek, pro něž má být možné nastavit individuální vzhled.

XP Pro & Home

17)I přes nainstalované NTFS: Dlouhé názvy cest jsou stále zakázány

Omezení: Panu Novákovi se objeví hlášení v tom smyslu, že název otevíraného souboru je příliš dlouhý. Podívá se tedy na specifikace Microsoftu o délce názvů souborů a cest. Zde se dozví, že maximální délka cesty může být na diskových oddílech NTFS dlouhá obdivuhodných 32 767 znaků. Proto je zvláštní, že Windows XP kritizují zadání cesty obsahující asi 300 znaků, což je daleko méně než Microsoftem proklamovaná pěticiferná hodnota.

Řešení: Ve skutečnosti je ve Windows 2000 a XP délka cesty omezena na maximálně 256 znaků, delší zadání cesty Průzkumník očividně nedokáže otevřít - a zde sotva pomohou nějaké vylepšené schopnosti diskových oddílů typu NTFS. Delší cesty však odmítají i ostatní souborové manažery. Takže díky NTFS můžete dávat složkám i souborům jména libovolné délky, musíte se však smířit s tím, že narazíte na omezení daná samotnými Windows.

Pokud by se vám stalo, že z výše popisovaných důvodů se nebudete moci dostat k některým souborům, pak vám může pomoci utilita SUBST.

EXE, známá již z časů MS-DOSu. Je k dispozici i ve Windows XP. Tak můžete kupříkladu složku C:\Documents and Settings po zadání příkazu

subst B: "C:\Documents and Settings\"

nahradit písmenem B: virtuální diskové jednotky.

Tento trik vám pak umožní přistupovat i na cesty s velmi dlouhými názvy složek a souborů.

XP Pro & Home

18)CHKDSK.EXE hlásí opravu chyb na oddílu NTFS

Omezení: Pan Novák spustil program CHKDSK.EXE, a to s přepínačem /v, aby se mu zobrazily podrobnější informace o výsledcích kontroly. Napoprvé se však docela vyděsil. Program mu totiž na oddílu NTFS ukázal celý seznam všemožných chyb. Tak byla nalezena chyba Volumebitmap, a navíc ještě stovky údajně nepoužívaných indexových záznamů. CHKDSK.EXE sice tvrdí, že zmiňované chyby opravil, při jeho dalším spuštění je však stav a počet chyb stejný jako předtím.

Řešení: Chyby tohoto druhu můžete bez obav ignorovat. Indexové položky slouží pouze k uložení uživatelských práv k souborům a složkám, aby tato byla uložena odděleně od celého systému souborů. Když nějaký soubor odstraníte, zůstává po něm nepoužívaný index záznamu. Ani CHKDSK.EXE, ani nástroj na kontrolu chyb (Scandisk) dostupný na záložce Nástroje vlastností disku (vyvolá se z kontextového menu příkazem Vlastnosti) se takovými malichernostmi nezabývají  -samozřejmě až na patřičná hlášení programu CHKDSK.EXE. Pro systém jako takový nemají chyby tohoto druhu žádné následky.

2000, XP Pro & Home

19)Scripting Host: Chyby způsobené kódy znaků

Omezení: Náš zkušený uživatel Novák si zase jednou vytvořil malý prográmek -takový, který by pomocí příkazů pro dávkové soubory nevytvořil. Při programování dává přednost Javascriptu, protože na rozdíl od VB Scriptu bude Javascript zabudován i v platformě budoucnosti označované jako .NET. Zakrátko začíná ale být pln pochybností, zda jeho volba byla správná. Javascript totiž nedokáže určité znaky rozšířené sady ASCII zadané ve zdrojovém kódu skriptu zapisovat do souborů - to se týká třeba znaku eura s kódem 128. V jeho skriptu způsobí řádek

a.Write(String.fromCharCode(128));

chybu v běhu skriptu, ačkoliv je syntaxe v pořádku. S jinými znaky se tento problém neobjevuje.

Řešení: U znaků v proměnných typu String se Javascript orientuje podle znakové sady Unicode. Pokud u znaků s kódem vyšším než 128 nepoužíváte Unicode, ale rozšířenou sadu ASCII, pak právě tady začínají problémy s Javascriptem.

Spolehlivou metodou je důsledně zadávat pro všechny znaky správný kód formátu Unicode. Kód naleznete prostřednictvím programu Mapa znaků, který najdete v nabídce Start/Programy/Příslušenství/Systémové nástroje. Jakmile v poli Písmo označíte znak s podporou Unicode, ukáže se vám ve stavovém řádku v levém rohu jemu odpovídající hexadecimální kód. Tak snadno zjistíte, že problém činící znak euro má kód 20AC. Abyste jej mohli zadat do Javascriptu, stačí ho pouze označit jako hexadecimální. Pan Novák chybný řádek ve skriptu opravil takto:

a.Write(String.fromCharCode(0x20AC))

Nyní už skript běží bez problémů.


Problémy

V následujícím textu se nebude jednat o chyby, přesto mohou následující body leckterého čtenáře pořádně dopálit. Často se člověk dostává k cíli velmi obtížně a v některých případech obsluhování Windows XP připomíná spíše činnost, které rozumí pouze vyvolení po tak dlouho slibovaném intuitivním ovládání systému nikde ani stopy.

XP Pro

20)Windows XP Pro nejsou ani trochu pohostinná

Problém: Pan Novák má ve firmě svůj počítač s Windows XP Pro připojený v lokální síti. Na něm chce zpřístupnit všem uživatelům jednu složku. Po klepnutí na tuto složku pravým tlačítkem vybere z kontextového menu příkaz Sdílení a zabezpečení a objeví se mu odpovídající dialogové okno. Zde nastaví složku pro sdílení a na kartě Oprávnění nastaví pro skupinu Každý volbu Úplný přístup. Přesto nemohou uživatelé, kteří nemají na počítači vlastní účet, tj. uživatelé Guest, na tento sdílený prostředek přistupovat.

Řešení: Windows XP Pro mají v systému zabudovanou další bariéru. Už nestačí, jako tomu bylo ve Windows 2000, nastavit v oprávněních pro skupinu Guest odpovídající přístupová práva. Je potřeba navíc zasáhnout do Místních zabezpečení. K nim se dostanete spuštěním souboru SECPOL.MSC pomocí nabídky Start/Spustit. Zde se ve složce Místní zásady a dále v podsložce Přiřazení uživatelských práv vyskytuje v poli Zásady položka Odepřít přístup k tomuto počítači ze sítě. Teprve až ze seznamu explicitně odeberete položku Guest, bude moci skutečně každý přistupovat ke sdíleným prostředkům vašeho počítače.

2000, XP Pro & Home

21)Chyba v příkazu Start: Uvozovky matou

Problém: "To není možné," myslí si pan Novák poté, co chtěl v příkazovém řádku otevřít nějaký soubor. Vždyť už od Windows 95 fungoval příkaz

start "Kopie GRAF.XLS"

ať na příkazovém řádku, nebo v dávkových souborech. Ten otevřel soubor v aplikaci, která byla přiřazena tomuto typu souboru. Nyní se místo Excelu pouze otevře nový příkazový řádek. Cožpak si CMD.EXE nerozumí s mezerami v názvu souboru? Vypadá to tak, neboť pokud pan Novák do příkazového řádku zadá jako název souboru GRAF.XLS, pak vše funguje bez problémů.

Řešení: Problém skutečně souvisí s mezerami v názvu souboru, ale pouze nepřímo. Abyste počítači sdělili, že se při zadání výrazu A B C.TXT jedná pouze o jeden soubor "A B C.TXT" a ne o tři soubory "A", "B" a "C.TXT", dáváme jméno souboru včetně případné cesty k němu do uvozovek.

Příkaz start z Windows 2000 a XP ale interpretuje text v uvozovkách jako název okna spouštěné úlohy. Proto se panu Novákovi po spuštění příkazu otevře nové okno příkazového řádku, kde se okno jmenuje stejně jako požadovaný soubor.

Jako zvláště vhodné řešení pro použití v dávkových souborech se jeví zadat jako název okna prázdný řetězec, takže příkaz bude vypadat takto:

start "" "Kopie GRAF.XLS"

Nyní se už soubor otevře v Excelu, jak jsme očekávali.

2000, XP Pro & Home

22)Dávkový soubor zůstane viset: Stop při spuštění EXE souboru

Problém: Na pevném disku pana Nováka se nachází spousta užitečných dávkových souborů. Mnohé z nich pocházejí ještě z dob, kdy světu vládla Windows 98 a jejich starší verze. Řada těchto užitečných pomocníků ale po přechodu na Windows XP nefunguje tak, jak by měla. Pokud dávkový soubor volá nějaký externí program, i když je to pouze Poznámkový blok, přeruší dávkový soubor svoji činnost a pokračuje až tehdy, když externí program svoji činnost skončí. Ovšem dávkový soubor jednoduše není v tomto stavu schopen spouštět dva nebo tři programy současně.

Řešení: Microsoft zrušil standard asynchronního spouštění dávkových souborů, což znamená, že dávkový soubor čeká na to, až se spuštěný program ukončí, místo toho, aby pokračoval dále. Proč to tak Microsoft udělal, doposud jasné není, nicméně jeho nová strategie uživatelům nijak vadit nemusí, protože režim známý ze starších verzí Windows se dá poměrně snadno vynutit. Tentýž dávkový soubor totiž poběží nerušeně dále, pokud před název spouštěného programu umístíte příkaz start. Například

start notepad.exe

start calc.exe

echo Pokracujeme ...

Trochu nelogickým se pak zdá možnost použití příkazu start s parametrem /Wait či zkráceně /w. Dávkový soubor totiž po příkazu notepad.exe vykoná svoji práci stejně dobře jako po příkazu start /w notepad.exe. Proto se v tomto kontextu dá posuzovat používání přepínače /w jako úplně zbytečné.

Kdo tedy chce používat dávkové soubory vytvořené pro starší verze Windows v prostředí Windows XP, musí je překonfigurovat.

2000, XP Pro & Home

23)Odkaz Oblíbené položky v nabídce Start nelze přejmenovat

Problém: Pan Novák používá ve Windows XP nabídku Start a chtěl by si přejmenovat odkaz Oblíbené položky. Stiskem pravého tlačítka si proto otevře kontextové menu, vybere si příkaz Přejmenovat a nové jméno potvrdí stiskem klávesy <Enter>. V nabídce Start se ale znovu objeví název Oblíbené položky.

Řešení: V nabídce Start Windows XP se kromě odkazu Oblíbené položky dají přejmenovat všechny ostatní odkazy - Dokumenty, Obrázky, Hudba, Místa v síti a dokonce i Tento počítač. Po přejmenování se pak stejně přejmenují i jména odpovídajících složek.

Při přejmenování odkazu Oblíbené položky sice dostane nové jméno doposud stejně nazvaná složka, nicméně odkazu v nabídce Start zůstane název původní. Položku pojmenovanou podle svého tam dostanete pouze tak, že klepnete pravým tlačítkem na nabídku Start a z kontextového menu vyberete příkaz Vlastnosti. Na záložce Nabídka Start stiskněte tlačítko Vlastní a zde zrušte zatržítko u položky Zobrazit Oblíbené položky a namísto ní vytvořte a do nabídky Start umístěte jejího zástupce. Tohoto zástupce si pak můžete jako každého obyčejného zástupce přejmenovávat podle libosti.

XP Pro & Home

24)Spořič obrazovky bez hesla

Omezení: Aby pan Novák uchránil svůj počítač před zvědavými zraky svých kolegů, nastavil si u spořiče obrazovky ochranu heslem. Předtím, než se rozhodne zajít si do automatu pro kávu, vždy poklepáním na SCR soubor spořič spustí. Po svém návratu ale zjišťuje, že spořič žádné zadání hesla nevyžaduje. Stačí pohnout myší nebo stisknout libovolnou klávesu, spořič obrazovky zmizí a nabídne všem pohled na pracovní plochu počítače.

Řešení: Windows XP vyžadují heslo pouze v případě, pokud se spořič obrazovky spustí po uplynutí dříve nastaveného časového intervalu. Zmíněný interval se nastavuje v Ovládacích panelech, pokud poklepete na ikonu Zobrazení a přesunete se na záložku Spořič obrazovky. Při ručním spuštění spořiče obrazovky s nastavenou ochranou heslem se pro jeho ukončení ve Windows XP žádné heslo nevyžaduje. To je možná iritující především pro uživatele, kteří byli zvyklí z Windows 98/ME na trochu jiné chování.

Ve Windows XP zřejmě vychází Microsoft z toho, že pro zablokování počítače bude uživatel používat klávesovou zkratku <Ctrl><Alt><Delete> a potom použije tlačítko Zamknout počítač, případně že ke stejné akci využijí klávesovou zkratku <Win klávesa><L>. Pak se objeví uvítací obrazovka s dialogem pro přihlášení.

2000, XP Pro & Home

25)Zkrácení dlouhých cest pro standardní systémové složky

Problém: Pan Novák se, jak jsme již poznali, nebojí ani příkazového řádku, ani programování skriptů. Proto ho přivádí ke zlosti, že právě ty nejpoužívanější standardní systémové složky musí začínat tak nepotřebným balastem typu C:\Documents and Settings\<user> a tím se vytváření skriptů právě kvůli psaní takto dlouhých cest komplikuje.

Řešení: Pokud máte operační systém již jednou nainstalovaný, pak nemáte žádnou jinou možnost, jak standardní složku Documents and Settings nějakým rozumným a nenáročným způsobem přejmenovat. Pomoci může pouze použití kratších názvů proměnných (%userprofile%), popřípadě použití Doskey maker. Ten, kdo na tento problém myslí před vlastní instalací, má možnost složku s profily pojmenovat podle svého. K tomu poslouží soubor UNATTEND.TXT ve složce i386, jehož obsah musíte poněkud modifikovat. Vzhledem k již zmíněné modifikaci souboru se tento trik podaří pouze tehdy, pokud budete instalovat z pevného disku nebo z vámi vypáleného CD. Otevřete si soubor UNATTEND.TXT a v odstavci [GuiUNattended] napište následující příkaz

ProfilesDir=C:\Home

Když nyní spustíte instalaci pomocí příkazu

winnt32.exe /unattend

nainstalují Windows všechny složky s profily do složky C:\Home.

Internet Explorer: Stále nové trhliny

Internet Explorer je přímo prolezlý nejrůznějšími chybami. V době redakční uzávěrky bylo opět známo okolo dvaceti dosud neopravených chyb. S dalšími plánovanými záplatami se většina chyb opraví. Ovšem šikovní analytici a experimentování chtiví uživatelé určitě zase objeví nějaké další.

Chyby v Internet Exploreru se však netýkají pouze prohlížeče samotného. Vzhledem k tomu, že je prohlížeč od své verze 4.0 úzce propojen s Windows samotnými, ohrožují zmiňované chyby celý operační systém. Nyní vám popíšeme některé trhliny, pro něž dosud záplaty zveřejněny nebyly.

Zamaskované downloady: Internet Explorer umožňuje, aby libovolná WWW stránka, jež nabízí ke stahování soubory, nezobrazovala v dialogovém okně pro potvrzení stažení příponu stahovaného souboru. Prohlížeč navíc při stahování nezobrazuje žádné varování před potenciálně nebezpečným souborem. Další informace lze nalézt na internetu na adrese http://www.infohacking.com/INFOHACKING_RESEARCH/Our_Advisories/IE/index.html.

Utajované adresy WWW stránek: Pomocí speciálně upravených odkazů se dá snadno zfalšovat v panelu Adresa zadaná WWW adresa. Ukázku zmiňované chyby naleznete na adrese http://www.pcwelt.de/service/url_spoofing_demo.

Vpád do systému přes Iframes: Kombinace všech doposud známých bezpečnostních trhlin umožňuje stažení a následně spuštění libovolného souboru. Nebojácní uživatelé si mohou tuto slabinu prověřit na internetové adrese http://www.safecenter.net/UMBRELLAWEBV4/1stCleanRc/index.html.

Nepravé Oblíbené položky: Každá internetová stránka se dá prostřednictvím skriptu upravit tak, aby se bez zásahu uživatele umístila do Oblíbených položek. Více informací najdete na stránce http://www.safecenter.net/UMBRELLAWEBV4/HijackClickV2/HijackClickV2-MyPage.htm. Možné způsoby ochrany Internet Exploreru před nechtěnými změnami v nastavení si můžete přečíst v článku "10 tipů proti spywaru", uveřejněném v PC WORLDu 5/2004 na straně 38.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Jak si udělat s pomocí internetu kino I

Vojtěch Bednář

C04P0349

Počítač již dávno není jen hračkou nebo psacím strojem, stal se chytrým multimediálním zařízením, které často připomíná spíše hi-fi věž a video. Právě přehrávání multimédií spolu s kvalitními zvukovými a obrazovými periferiemi z něj vytvořilo domácí kino. A internet toto kino zásobuje nejnovějšími hity.

V tomto článku najdete informace o tom, jak pracovat s filmy z internetu. Jak je hledat, stahovat, přehrávat a jak se v nich vyznat. Mnoho filmů, které takto najdete, podléhá autorským právům, proto nestahujte nic, k čemu nemáte oprávnění - na co se prostě nesmíte dívat. To se týká jednak filmů, které vyžadují zaplacení autorských poplatků, filmů, které nejsou k šíření po internetu vůbec autorizovány a také takových, které jsou svým obsahem ilegální. Tyto filmy nezobrazujte, protože tím se dopouštíte porušování platných zákonů.

A tak se z internetu stalo globální kino. Moderní počítače mohou bez problémů přehrávat video, které je komprimováno tak, aby zabíralo co nejméně místa a přitom si zachovalo dostatečnou kvalitu. Mají dostatečně veliké obrazovky, kvalitní zvukové karty, množství zálohovacích a čtecích periférií, jsou výkonné a s jednoduchým uživatelským rozhraním. Počítač za dvacet tisíc dnes může nabídnout lepší možnosti než stejně drahý televizor nebo samostatný DVD přehrávač. A toho je třeba využít.

Připojení ke zbytku světa se stará o dodávku nových filmů. Softwarové a hardwarové vybavení pak o jejich přehrávání. Je ale veliký rozdíl mezi domácím videem, které si nahrajeme na kameru a pak převedeme do PC, a celovečerním filmem. To první se zrodí a vyroste "u nás doma". To druhé je když už pomineme obrovskou spoustu právních otázek a problémů samo o sobě složitým tématem a právě tím se dnes budeme zabývat. V jakých formátech najdeme na internetu filmy? Jak je přehrajeme? Jak je uchováme a jak je vůbec získáme? Pokud byste se rádi dozvěděli odpovědi na všechny tyto otázky, čtěte dál.

Kino je zakódované

Obrazovým a zvukovým kodekům jsme se věnovali v jednom z minulých čísel PC Worldu. To, co vytváří na PC celovečerní film, je vždy jejich vzájemná kombinace. Existuje sice nepřeberné množství různých kodeků, ale jen několik z nich se skutečně masivně využívá pro amatérskou distribuci delších filmů, respektive několik jejich reálných kombinací. S těmito kombinacemi se pak můžeme setkat u mnoha nejnovějších i archivních filmů, které můžeme najít na internetu a které jsou nám tedy k dispozici. Mezi nejčastější kombinace patří:

 DivX (různé verze) s MP3 při 196Kb/s.

 Xvid (aktuálně 1.0) s MP3 nebo AAC.

 WMV (kodek Microsoftu používá zvukové kódování WMA).

 Apple Quicktime (používá se především k distribuci filmových trailerů).

Využívají se především první dva, tedy DivX a XviD. V obou případech jde o kodeky postavené na kompresním algoritmu MPEG4, jejichž dekodéry lze běžně sehnat, jsou součástí prakticky všech kodekových sad a i přes pestrou varietu zejména DivXu představují jakýsi elementární základ, pokrývající naprostou většinu filmů, na které narazíme.

Kodek vlastně není ničím jiným než algoritmem, který zprostředkovává dekompresi videa a zvuku a jeho předání přehrávači, jenž se pak postará o samotné zobrazení, nebo jiné aplikaci, která může s filmem provádět případně další operace, jako je převod do jiného formátu, dělení a podobně. Pro tento účel vybírá data ze souboru, ve kterém jsou uložena a který vnímáme jako "soubor s filmem". Pro většinu kodeků se v současné době používá formát s příponou souboru .avi, což znamená "Audio Video Interleave", neboli že v jednom souboru tohoto formátu se nachází jak obraz, tak zvuk, který je v uložení dat prokládán. Tedy oproti zažité představě některých uživatelů, AVI není formátem videa, ale formátem souboru, ve kterém je uloženo nejen video, ale také zvuk filmu. To, jakými kodeky jsou obě tyto části zpracovány, je pak zcela samostatnou otázkou.

Hovoříme-li o filmech, které najdeme na internetu, a o obou hlavních kodecích, tedy DivXu a XviDu, dá se říct, že převládá první z nich. DivX vznikl jako protest proti politice Microsoftu při vývoji formátu WMV založeného na MPEG4, XivD pak jako opensource alternativa k předchozímu, který se zkomercializoval. Ačkoliv filmů v DivX je, jak jsme řekli, stále většina, obvykle v kombinaci s formátem MP3 pro zvuk, druhý z kodeků nedávno doznal své první oficiální verze (bohužel spojené s přepadením webových stránek). Vzhledem k povaze tohoto kodeku se očekává, že jeho vliv bude v budoucnu velmi výrazně narůstat. Nicméně co se kvality týče, jsou DivX i XviD srovnatelné kodeky, poskytující velmi podobnou kvalitu. Průměrný celovečerní film vzniklý konverzí DVD zabere přibližně dvě CD ve velmi vysoké kvalitě, při určité rezignaci na kvalitu je jej možné dostat i na jediné 700 MB médium, to se ale obecně nedoporučuje. Používání dalších kodeků, zejména WMV, je pro běžně dostupné filmy prozatím spíše minoritní záležitostí, mimo jiné z důvodu proprietárnosti tohoto formátu. Quicktime je pak formátem, který se využívá především pro distribuci trailerů a ukázek z filmů, v případě celovečerních snímků, které najdeme na internetu, se s ním běžně nesetkáváme. Lze tedy říct, že při hledání filmů na síti se musíme dívat především po DivXu a XviDu.

Přehrávač je základ

Každá instalace moderního operačního systému obsahuje jeden nebo několik multimediálních přehrávačů. V případě Windows XP je to WMP - Windows Media Player ve verzích 7-9.

Tento výchozí přehrávač je základním jednoduchým řešením, které díky svým vlastnostem většině uživatelů stačí. Pro přehrávání filmů využívajících formáty, o nichž jsme hovořili, je jej však nutné doplnit kodeky.

Většina přehrávačů je prakticky pouze frontendem, tedy programem, který fyzicky ukazuje video a pouští zvuk, stará se o organizaci dekódování a synchronizaci, případně o titulky, přičemž samotná dřina je zcela ponechána na kodecích. Proto je v prostředí Windows v zásadě (a v rozporu s míněním mnoha uživatelů) jedno, čím přesně si video prohlížíme. Také přehrávače v prakticky všech P2P programech jsou pouze podobným frontendem, v horším případě dokonce pouze naportováním Windows Media Playeru.

Obecně se však ukázalo, že praktičtější je používat přehrávače dva. Jeden, vybavený dostatečným množstvím funkcí, jako hlavní a jeden pro "letmou" práci s filmy, jejich prohledávání a podobně. Zatímco WMP máme k dispozici jako součást operačního systému, například Media Player Classic můžeme stáhnout zdarma, neboť je šířen pod licencí GPL a představuje velmi dobrou alternativu. Jeho hlavní výhodou je především vysoká rychlost, minimální velikost souborů, minimalistické ovládání vycházející z Přehrávače záznamů, který byl součástí starších verzí systému Windows (přehrávač verze 6), a také nízké nároky na hardware hostitelského počítače - mnohem nižší než požadují konkurenční přehrávače videa, například WMP nebo populární WinAmp.

To je však jen jedna z mnoha možných alternativ. Media Player Classic, který je součástí některých sad kodeků, se nehodí jako "hlavní" přehrávač videa, ačkoliv někteří uživatelé ho takto používají. Problematické je právě minimalistické ovládání, zejména v režimu celé obrazovky, také práce s titulky a občasná, i když velice vzácná nestabilita.

Windows Media Player pracuje díky své univerzálnosti i s těmi filmy, které využívají konkurenční, tedy "Microsoftu nepřátelské" kodeky, což je velmi dobré. Lze jej dovybavit pro přehrávání většiny formátů titulků ukládaných separátně od hlavního avi, což je standard. Pokud naopak vyžadujete další funkce a bezchybnou podporu titulků, lepší posun filmu a několik podobných fines, potom vám doporučujeme pro domácí video vyzkoušet BSPlayer (http://www.bsplayer.org) který v prostředí Windows představuje rovněž velmi dobrou alternativu. Spotřebuje sice více systémových prostředků, nabízí však pokročilé funkce.

Hardware pro domácí kino

Aby se počítač přiblížil domácímu kinu, musí umět perfektně zobrazit obraz a přehrávat zvuk. Také je možné připojit jej k televizoru. Filmy, které stáhneme z internetu a které jsou kódovány některým z populárních kodeků, nevyžadují z dnešního pohledu nijak náročnou konfiguraci, která by je dokázala přehrát. Technicky vzato se dá říct, že průměrný DivX film zvládne kterákoliv v současné době prodávaná konfigurace. Pro přehrávání filmu tak nejsou důležité parametry, které považujeme za podstatné například u her, ale spíše jiné, jako je velikost a typ obrazovky, zvukový adaptér a počet reproduktorů.

Je třeba si uvědomit, že obraz videa z formátu DVD má nižší rozlišení než průměrná obrazovka. Jedním z řešení tohoto problému je přepnout počítač, respektive jeho grafický adaptér do takového rozlišení, které je mu bližší, jinou možností, zejména u velkých monitorů, je pak ponechat stávající rozlišení a obraz interpolovat, tedy digitálně zvětšit. Nedostatkem tohoto způsobu ovšem je zvýšený nárok na paměť a procesor počítače během přehrávání.

Nejlépe se dívá pravděpodobně na monitor s plochou obrazovkou, pokud možno typu Trinitron o úhlopříčce 17 a více palců, naprosto ideální jsou pak monitory širokoúhlé (jsou ale špatně k sehnání, jsou drahé a funguje na nich nestandardní rozlišení). Zvukový výstup je ve většině případů realizován pomocí standardu MP3 v režimu stereo. Pokud však máme více než dva reproduktory a zvukovou kartu podporující systém EAX, pak lze dodatečně i takový zvuk dovybavit trojrozměrným efektem. Je však třeba dát si pozor na nastavení vhodného prostředí nebo využít systém, který by jej byl schopen přidělovat automaticky. Špatným nastavením totiž s největší pravděpodobností dosáhneme zvuku, který bude deformovaný nebo bude naprosto neadekvátní scéně, v níž se nachází. Z ideálních zvukových karet pro přehrávání filmů musíme jmenovat především kompletní produkci společnosti Creative, do níž patří legendární Sound-Blaster Live!, nebo modernější Audigy (bližší informace najdete na adrese http://www.soundblaster.com).

Po celou dobu, kdy se počítač jako kino využívá, panuje rozpor, zda se dívat na monitoru nebo zda raději připojit grafickou kartu k televizi. Mnohé grafické karty podporují výstup kompatibilní se SCART nebo CINCH vstupy běžných televizorů. Praxe je ale taková, že monitor poskytuje obvykle mnohem stabilnější obraz než televizor, byť i moderní. Nicméně sledování filmu v televizi, která obvykle bývá vůči nejbližšímu gauči v mnohem přirozenější poloze než monitor, má své neoddiskutovatelné kouzlo a upřímně, je to velice pohodlné.

Kde začít?

Nejlepší je začít hledat pomocí klientů globálních sítí (KaZaA, Shareaza). Je třeba dávat pozor na název, popis, typ a délku souborů, které hledáme. Existují dva typy souborů s filmy:

DVD Rip:

 velká délka souboru,

 nároky na dekompresi,

 různé kodeky s kombinací se zvukem typu MP3,

 jeden film zabere 1-2 CD, vzácně i více v případě dlouhometrážních filmů nebo silně nestandardního nastavení komprese či rozlišení.

Screener:

 kratší délka souboru,

 nižší kvalita souboru,

 obvykle nestabilní obraz,

 zvukové ruchy, nepříjemný šum, neznatelné stereo,

 množství dalších "nepříjemných překvapení". Dále je možné hledat na uzlech sítí DirectConnect (DC+). Zde najdeme velmi zajímavý materiál, avšak jsme radikálně omezováni následujícími faktory:

 požadavky na minimální objem sdílených dat

 požadavky na minimální rychlost připojení

 v některých případech i dalšími nároky limitující uživatele těchto sítí.

Pozor na falešné soubory!

Ve výměnných sítích se často vyskytují falešné filmy. Tyto soubory neobsahují to, za co se vydávají. Bývají do sítí umisťovány z různých důvodů. Díky funkcím předzobrazení je možné je včas odhalit a nestahovat/vymazat, přesněji řečeno označit jako nekvalitní či podvržené.

Hledáme filmy

Na internetu najdeme na webových serverech jen málo kvalitních filmů. Je to jednak proto, že zabírají stovky megabajtů, jednak proto, že stahování filmů z nich by způsobilo obrovský datový provoz a z toho plynoucí veliké zatížení serverů, konečně pak proto, že by to nebylo z mnoha důvodů příliš efektivní.

Nicméně se v Česku našel projekt, který si klade za cíl zpřístupnit pomocí klasických serverů proudového videa a pomocí formátu Windows Media Video komerční stahování a prohlížení filmů - jedná se o projekt Starzone.cz, provozovaný Českým Telecomem v souvislosti s novou nabídkou broadbandového připojení Internet Expres. Z tohoto serveru je, bohužel pouze pro zákazníky Telecomu, možné sledovat mnoho zajímavých českých filmů a televizních pořadů. Bohužel mezi omezení tohoto projektu patří skutečnost, že je určen výhradně zákazníkům ČT a IOL a také náročnost, která je kladena na rychlost a především prostupnost internetové linky, vyžadované pro dostatečně kvalitní sledování. Filmy jsou také chráněny systémem DRM, který znemožňuje jejich volné využívání a další šíření. To se ostatně týká prakticky všech dalších služeb nabízejících streamované video na vyžádání - VoD.

Mnohem častěji najdeme filmy pro přehrávání na našem počítači ve výměnných sítích a nově také v síti BitTorrent. Klasické výměnné systémy, mezi něž patří síť Fastrack, známá především svým populárním klientem KaZaA, dále například síť Gnutella G2 však stále představují hlavní těžiště, v němž můžeme hledat prakticky jakýkoliv aktuální nebo třeba i archivní film.


Jak si udělat s pomocí internetu kino II

Jak najdu co chci?

Hledání filmů, především těch celovečerních, má i ve výměnných sítích svá specifika. Pomocí metaschémat je možné filmy klasifikovat podle velkého počtu různých kritérií. Mezi oblíbená kritéria patří kromě názvu také žánr, jméno režiséra, rok vydání nebo stopáž. Populární klientské aplikace umožňují hledání filmů podle všech těchto kritérií, nicméně zde existuje jedno zásadní omezení. Ne všechny (na síti) existující kopie daného filmu totiž musí mít vyplněny všechny "kolonky", tedy neobsahují kompletní popis. V takovém případě, kdy popis kompletně vyplněn není, často dochází k tomu, že klient vyhledávací služby není schopen najít soubor, který se v síti fakticky nachází, ale je v ni přítomen pod jinou nebo pod nekompletní identifikací.

Dalším typickým a často se opakujícím problémem je výskyt takzvaných "fake" souborů. To jsou soubory, které podle popisu obsahují jiná data, než jaká v nich ve skutečnosti najdeme. Většina klientů výměnných služeb dokáže nejen soubory nacházet a stahovat, ale také hodnotit s tím, že naše hodnocení je k dispozici dalším uživatelům sítě. Právě hodnocení a možnost vyloučit falešné soubory ze sdílení umožňuje se jich postupně zbavovat, pokud se vyskytnou, nebo dokonce vystopovat jejich původce.

Problémem vyhledávání a také problémem stahování je způsob, jak identifikovat fake, čili falešný soubor, dříve, než jej kompletně stáhneme a tedy pravděpodobně budeme nabízet dál. Většina klientů P2P má schopnost preview, tedy zobrazení alespoň části staženého souboru ještě předtím, než celá dávka sedmi set nebo více megabajtů proteče internetovou linkou. Výhodou tohoto předběžného zobrazení je, že můžeme vadný soubor najít, identifikovat a vyloučit ze sdílení dříve, než jej fakticky máme.

Na výměnných sítích se vyskytuje mnoho filmů, které bychom podle kvality záznamu zařadili do jedné ze dvou kategorií. První z kategorií vzniká přepisem nebo překódováním záznamu na DVD disku do podoby samostatného AVI souboru, korespondujícího s jedním z nejpoužívanějších kodeků. Tyto soubory jsou obvykle označeny jako DVDRIP. Můžeme od nich očekávat vysokou kvalitu záznamu a vysokou plynulost a homogenitu, ovšem tyto avi soubory budou patřit spíše k těm větším (dvě CD na jeden celovečerní snímek). Naproti tomu druhá kategorie se vyznačuje nižším rozlišením, menší velikostí a také mnohem nižší kvalitou. Tyto soubory jsou označovány jako screenery. Vznikají často pirátským natočením filmu v kině na digitální kameru a jeho dalším rozšířením po internetu. Pravda, dá se tak (ilegálně) dopracovat k nejnovějším filmům, avšak za cenu výrazné ztráty kvality. Záznamy už z principu (někdo tu kameru musí celý film držet) nejsou příliš kvalitní. Mají tendenci být potemnělé, projevují se u nich nedostatky způsobené použitým kompresním algoritmem s vysokým poměrem komprimace. Ještě hůře je na tom v případě takových záznamů zvuk. Objevují se nežádoucí šumy a ruchy, zkrátka poslouchá se to velice špatně. Kolísá vnitřní hladina hlasitosti a čas od času může docházet k nepříjemným efektům (třeba když někdo před člověkem s kamerou náhle povstane nebo zakašle a podobně).

Oba typy jsou od sebe většinou rozlišeny v názvu nalezeného souboru. Pokud toto rozlišení chybí, je na pováženou, co se to vlastně chystáme stáhnout a co přesně jsme našli. Do jisté míry můžeme usuzovat podle délky nalezeného souboru, avšak to je pouze velmi orientační hodnota. Problémem preview je u většiny klientů skutečnost, že často (podle struktury konkrétního avi souboru) není možné vytvořit předzobrazení ve stejné kvalitě, v jaké bude soubor po úplném stažení. Mohou vypadávat jednotlivé komponenty, může chybět zvuk nebo se dokonce může (podle kodeku) ztrácet barva či komponenty obrazu, který se také může rozjíždět.

Kromě dvou uvedených typů existuje ještě několik dalších, rozlišených podle původu, přesněji podle mechanismu vzniku souboru. Tyto typy nebývají nijak speciálně označovány, liší se stejně jako ripy a screenery velikostí souboru, rozlišením a především pak kvalitou uloženého filmu. Jsou ale mnohem vzácnější.

Postupem času se ve výměnných sítích vytvořilo několik úzů pojmenovávání filmů. Soubory mívají velmi dlouhý název, který zahrnuje jejich základní parametry oddělené tečkami. Mezi tyto základní parametry patří kromě názvu také rok vydání, typ kodeku (soubor je zjevný z konečné přípony), v některých případech také zvukového kodeku a identifikace původního autora. Název filmu XYZ může tedy vypadat například takto:

Xyz.2001.dvdrip.XviD-.mp3.autor.avi

Název nám říká, o jaký film jde, dvdrip identifikuje kvalitu, XviD-mp3 kodek a z přípony je nám jasné, že jde skutečně o film. Velikost souboru okolo 700 megabajtů nám pak do jisté míry naznačuje, že máme skutečně to, co jsme původně hledali.

Kromě hledání souborů podle jejich názvů, fragmentů nebo metaschémat v rámci P2P sítí se nabízí ještě jedna možná alternativa, což jsou konference, obsahující odkazy. Jedna z nejznámějších, Sharereactor, byla sice nedávno švýcarskými orgány uzavřena, ale fakticky funguje na mnoha jiných adresách i nadále, takže akce nebyla tak úspěšná, jak by si asi tito úřadové přáli (http://www.sharereactor.it). Podobných "reaktorů" existuje po celém světě mnohem více. Nabízejí obvykle nikoliv přímo soubory, ale jejich přesné popisy ve formě odkazů, s nimiž mohou spolupracovat P2P klienty, tedy je mohou začít přímo automaticky stahovat. Mezi takové linky patří například protokol Magnet; využívány jsou však i další a stále více roste popularita sítě BitTorrent. Pro její používání navíc není potřeba speciální klient, ale stačí například populární Shareaza, která se o ně postará stejně a ve stejném rozhraní, jako o všechny ostatní podporované sítě.

Obecně platí, že výměnné sítě jsou založeny na vzájemné solidaritě uživatelů a mohou tedy fungovat jedině v případě, kdy data a filmy nejen stahujeme, ale také je nabízíme dalším uživatelům. V případě BitTorrentu toto funguje automaticky a sdílíme minimálně tolik, kolik stahujeme. U ostatních systémů je dobré nabízet části již stažených souborů už během stahování zbytku, silně to zvyšuje kvalitu a funkcionalitu celé sítě, jakož i dosažitelnost souboru. Je ale třeba brát zvýšený ohled na kontrolu, zda stahujeme skutečně to, co odpovídá popisu souboru a zda vlastně nesdílíme fake. Tím bychom totiž celé síti jako takové příliš nepomohli. Sporné je rovněž využívání více klientů najednou, a to spíše z technických důvodů a kvůli omezením, která bychom tím do sítí a jejich prostoru mohli dostat. To je však již zcela jiný problém.

Velkým zdrojem kvalitních filmů jsou také některé uzly sítí DirectConnect. Pro jejich použití využíváme speciální klienty (DC+) a musíme znát jejich adresy. Dalším limitujícím faktorem jsou minimální požadavky na vstup do některých uzlů (hubů). Mezi tyto požadavky patří především minimální objem sdílených dat a minimální rychlost připojení k hubu. Obecně však můžeme říci, že na sítích (v uzlech) DC se setkáváme s mnohem menším množstvím falešných souborů a nekvalitních filmů. Určitým nedostatkem ovšem je skutečnost, že na DC se při stahování objevují problémy, mezi něž patří nemožnost prohledávat pro stejnou kopii zároveň jiné sítě, obtížné navazování spojení a několik dalších neduhů, které jsou ovšem zapříčiněny samotným principem těchto sítí, s nímž však nemůžeme nic udělat.

Velmi důležité je při hledání filmů ve výměnných sítích brát v potaz i to, v jakém jsou tyto filmy jazyce. U většiny nejen hollywoodské produkce narazíme na soubory v původní angličtině, ale také na množství národních mutací. Za určitých okolností je možné (pokud neexistuje český dabing) využít kteroukoliv z těchto mutací doplněnou o adekvátní, tedy české titulky. Na internetu existuje množství serverů obsahujících soubory s titulky, doporučujeme podívat se například na http://www.subtitles.cz, kde najdete opravdu bohatý archiv. Problém je v tom, že titulky jsou často svázány s konkrétním ripem filmu, přesněji s konkrétní verzí avi. To je ale problematika, která překračuje rámec tohoto článku. Někdy se tedy stane, že stáhnete více verzí titulků, než se dopracujete k té, která bude s vaší kopií fungovat nejlépe. Obvykle platí zásada, že při přehrávání filmů musí

soubor s titulky mít stejný název jako avi a příponu .sub nebo .txt

Další možnosti

Mezi další možnosti patří hledání filmů, respektive odkazů na ně v konferencích typu IRC nebo ve specializovaných konferencích usenetu. Do IRC konferencí může být problém se v některých případech dostat a také zde hrozí riziko, že se v nich setkáme s červy, viry a s obtížnými speciálními boty. V případě usenetu se zase vyskytovaly falešné odkazy nebo také odkazy na velmi zřídka se vyskytující korektní kopie souborů, které jsou sice v pořádku, ale je obtížné je fyzicky stáhnout z důvodu řídkého výskytu na globálních sítích nebo výskytu jen v jejich místních fragmentovaných částech. Obecně je však nejlepší možností hledat filmy převážně v globálních sítích typu KaZaA/Gnutella G2, a to pokud možno pomocí klientů, které jsou schopny stahovat z více takových sítí jeden soubor (díky vícenásobnému hashování) zároveň. Ideálním klientem pro tyto případy je známý hack KaZaA Lite (Ressurection) a Shareaza, kombinující obě varianty sítě Gnutella s eDonkey a dokonce BitTorrent.

Organizujeme videotéku

Poté, co jsme stáhli film, který je správný a dostatečně kvalitní pro naše potřeby, se nabízí otázka, co s ním. Pochopitelně se na něj podíváme, ale byla by také veliká škoda ho prostě jen tak vyhodit. Jedna z možností se nabízí okamžitě - vypálit si ho na CD. Ani tato možnost ovšem není tak jednoduchá, jak by se na první pohled zdálo, nehledě na skutečnost, že existují i další.

Pokud jsme film stáhli z výměnné sítě, především ze sítě globální, bylo by velmi férové ho pomocí této sítě ještě nějakou dobu nabízet dále. V tomto případě se nabízí hned několik možností archivace.

Na pevný disk? Proč ne!

O pevných discích jako o archivačním řešení se začalo mluvit již před nějakou dobou, avšak pro máloco se toto médium hodí tak dobře, jako právě pro filmy stažené z internetu. Současné disky s kapacitou desítek až stovek gigabajtů poskytují obrovský úložný prostor, který navíc může být levnější než klasické CD. Je to především kvůli velmi výhodné ceně v přepočtu na jeden megabajt prostoru, vysoké životnosti a spolehlivosti. Disky nemusí být pevně instalovány v počítačích, pomocí populárních "šuplíků" je lze dočasně umisťovat jinam a přenášet. Kromě toho existují i speciální šasi, do nichž můžeme pevný disk trvale umístit a které dokonale zajistí jeho bezpečí, stejně jako připojení k počítači v podobě samostatné externí či dokonce interní periferie. Disk má mnoho výhod. Je velice rychlý, velmi dynamicky je možné se v něm orientovat. Moderní disky, pokud je umístíme do šasi, jsou také tiché. Připojení jedné takové jednotky nám dává přístup k řádově desítkám filmů, které na ni uložíme bez nutnosti měnit média nebo provádět další zásahy. A pokud je potřeba jeden konkrétní film dostat z disku ven, pak nejjednodušší cesta je uložit ho na CD nebo na jiné médium.

Paměťová karta? Zatím zajímavost

Paměťové karty umožňující nemechanické ukládání trvalých dat jsou zatím doménou zejména digitálních fotoaparátů, PDA a také multimediálních přehrávačů. Proč by tedy nemohly být využity také k ukládání filmů? Na první pohled mají pro "jednorázový" přenos nebo archivaci ideální parametry. Obvykle mají minimální velikost, dosahující u SD/MMC karet rozměrů poštovní známky. Další předností je nízká cena a velká dostupnost čteček i kompatibilních zařízení. Karty lze formátovat do systémů, s nimiž je možné snadno a přehledně pracovat jak na PC, tak na jiných zařízeních.

Bohužel, jejich použití pro filmy, zvláště pak pro filmy, které jsme si sami stáhli, je zatím problematické. Karty používají paměť typu Flash. Tento typ paměti nemá pohyblivé díly a přesto dokáže udržet data i po odpojení dodávky elektrického proudu (na rozdíl od běžně se vyskytujících forem RAM). Jejím nedostatkem je především nízká přístupová rychlost, která nemusí být vždy dostatečná pro čtení a dekódování filmu v dostatečném datovém proudu, nutném pro korektní přehrávání. Problémem je také vysoká cena paměťových karet s větší kapacitou, potřebnou pro celovečerní film. Díky tomu se tyto karty nehodí pro archivaci, ale spíše pro přenášení kratšího videa. I tak jsou však v současné době z hlediska práce s filmy spíše jen exotickým projevem těch, kteří je považují za projev svého stylu.

Archivace na CD

Vypalování filmů na kompaktní disky nebo DVD je způsobem archivace, který se nabízí jako první. Kapacita běžného média CD je 700 MB s tím, že je možné ji pomocí speciálních technik prodloužit (overburn). Klasická komprimace avi souborů s filmy je nesmyslná a tak zůstává jejich klasické vypalování na média, popis těchto médií a archivace. Existuje však několik alternativ:

 vytvořit z filmu VCD nebo SVCD,

 archivovat na DVD.

První z nich se hodí v případě, kdy chceme film přehrávat na klasickém domácím DVD přehrávači, který nepodporuje původně použitý kodek, tj. DivX nebo XviD. Rekompresi je možné provést pomocí klasického vypalovacího softwaru jako Nero Burning Rom. Je však třeba počítat s tím, že při ni dojde k dalšímu snížení kvality záznamu (již MPEG4 je ztrátový algoritmus), že jedno průměrné VCD pojme maximálně cca 70 minut záznamu a že dekomprese je časově vysoce náročná záležitost. Problém je rovněž s titulky, které se nacházejí v samostatných souborech, v některém případě je problém i se samotnými filmy. V případě, že je film delší než kapacita VCD a přesto jej chceme na tento typ média dostat, je možné jej "rozstřihnout" na několik menších komponent, z nichž pak tato média vyrobíme samostatně. K takovémuto souboru můžeme použít některý z běžně se vyskytujících editačních programů, výborný je například jednoúčelový AVI-MPEG-ASF-WMV Splitter (http://www.boilsoft.com). Takto je možné pomocí Nera a Splitteru vytvořit (S)VCD prakticky z čehokoliv, omezením v případě druhé možnosti ale je, že vzhledem ke kódování SVCD médií je možné vytvářet je jedině tehdy, máme-li nainstalovaný speciální a dodatečně placený DVD kódující plug-in (používá se zde komprese MPEG-2).

Archivace na DVD má jednu velikou výhodu a jeden nedostatek. Výhodou je, že na jedno DVD se nám obvykle vejdou oba DivX soubory, tvořící jeden standardní film. Nedostatkem je naopak existence množství různých zapisovatelných DVD formátů a jejich problematická kompatibilita. Faktem také je, že zatímco CD mechanikou je vybaveno prakticky každé PC, DVD mechaniky takto rozšířené stále ještě zatím nejsou.

Klasická CD mohou obsahovat buď pouze samotný film, nebo ještě další nástroje. Doba, kdy se k filmům připalovaly také kodeky, v nichž byly kódovány, je pomalu již pryč - jednak proto, že se ubíralo místo na disku, jednak proto, že jsou dnes již zbytečné. Prakticky každé PC má totiž dostatečnou aktuální sadu kodeků, které umožňují čtení všech filmů bez potíží.

Jiná je ale otázka úpravy kompaktního disku s filmem tak, aby jej bylo možné přehrávat tam, kde by to jinak bylo obtížné. Existují přehrávače (třeba VideoLan), které obsahují zároveň vlastní sadu kodeků. To je výhodné zejména na starých konfiguracích, které by jinak nebyly samy o sobě schopny film přehrát vůbec nebo ne dostatečně plynule. Existuje rovněž speciální linuxová distribuce. Jediné, co dělá, že po spuštění (rozuměj nabootování) z takového CD se spustí jednoduchý přehrávač ovládaný klávesnicí a ten film přehraje. Díky tomuto lze přehrávat DivX filmy i na počítačích, které by zejména pro nízký početní výkon v běžných Windows na něco takového ani nepomýšlely.

Katalog a CD?

Pokud máte pevné připojení k internetu, rychlý počítač a máte rádi kinematografii, pak se vaše regály s CD již zřejmě utěšeně plní disky se starými i nejnovějšími filmy. Hledání některého z filmů se pak, zejména když je na více CD, může stát nepříjemnou nervy drásající akcí trvající až několik desítek minut. Na tomto místě je dobré si říct, že existuje software, který můžeme používat spolehlivě jako katalog. Z mnoha různých produktů určených pro tento účel můžeme například jmenovat českou aplikaci Katalog CD (http://www.volny.cz/kohout.hunac/Katalog.htm), která se pro tento účel hodí znamenitě. Se skladováním archivních disků ale souvisí ještě jeden zajímavý aspekt - jaká CD použít.

Na současném trhu je množství různých CD-R a RW médií od různých výrobců. Liší se cenou, kvalitou a provedením. Asi většina uživatelů se shodne na tom, že disky za cenu okolo osmi korun za kus budou mít problémy, jimiž disky za dvacet korun netrpí. Je tomu skutečně tak.

Pro archivaci filmů zabírajících celé CD nebo jeho velikou část je vždy vhodnější použít kvalitnější média a dávat je do kvalitních obalů. Má to prozaický důvod. Pokud dojde k poškození záznamové vrstvy u obyčejného média, na němž je řekněme software, můžeme program z disku dostat ven tak, že jej zkopírujeme na disk pomocí aplikace, která se pokusí o čtení poškozeného sektoru jinak, než je to obvyklé, a hlavně mnohonásobně. Pomalu tak můžeme obejít poškozené místo a dostat se i k tomu, co bychom jinak považovali za zničené. V případě filmů je ale nutné zajistit, aby byl disk, hlavně když jej chceme přehrávat přímo z CD, čitelný bezchybně od začátku do konce, a to pokud možno konstantní rychlostí. Jedině tak lze zajistit dobrý požitek z uloženého filmu bez problémů, které by v případě některých multimediálních přehrávačů mohly vést až k jejich zaseknutí a tedy k násilnému přerušení promítání, v nejhorším případě dokonce k restartu počítače.

Pro tyto účely jsou nejlepší kvalitní média v obalech, které jsou schopny zajistit jejich oddělení od prachu a vlhkosti. To neplatí o discích v plastikových sáčcích (nedostačující obal), prodávaných v "cake" (žádný obal) a v určité míře o discích v obalech typu slim. Ty jsou sice mnohem tenčí než klasické široké krabičky typu Jewel a na jednom místě jich lze skladovat mnohem více, mají však další dvě specifické vady. První z nich je skutečnost, že nechrání disk mechanicky ani proti prachu zdaleka tak dobře jako "tlusté" krabice, druhou pak to, že vzhledem k úzkému hřbetu se v nich, zejména je-li jich více na sobě nebo bezprostředně vedle sebe, mnohem hůře orientuje.

Dá se tedy říci, že pro uskladnění filmu je nejlepší používat značková média (Verbatim, Imation, Benq) v obalech typu Jewel, tedy v klasických tlustých krabičkách. Výrazným kladem pak je, že k nim lze velmi často z internetu stáhnout a vytisknout původní obaly, které bývají u filmů velmi pěkné a jsou např. distribuovány s DVD disky. Obaly lze na internetu, respektive na webu najít na několika místech, pravděpodobně nejznámějším a také výchozím je server http://www.cdcovers.cc.

Filmy lze velmi elegantně obohatit o další doplňující informace. Pravděpodobně nejobsáhlejším informačním zdrojem, který můžeme běžně využívat, je mezinárodní databáze informací o filmech na adrese http://www.imdb.org. Pokud vám ovšem anglická aplikace nedělá dobře, můžete rovněž navštívit stránky http://tp://cfd.atlas.cz, kde najdete ve velmi přehledné formě mnoho informací o známých i méně známých filmech, včetně jejich anotací a (což je důležité) odkazů na dostupné recenze z našich i dalších zdrojů.

S filmem na CD tyto informace lze propojit tak, že je připálíme v podobě nějakého běžně čitelného typu souboru (text, htm), vytiskneme na booklet (v případě Jewelu je na něm místa dost) nebo jinak propojíme s obsahem disku.


Jak si udělat s pomocí internetu kino III

K čemu potřebujete kodeky?

 Slouží ke kódování a dekódování videa, díky nim se můžeme dívat na filmy.

 Současné kodeky často využívají ztrátový algoritmus MPEG4.

 Nejpopulárnější jsou DivX a XviD, v nich je v kombinaci s MP3 pro zvuk uložena většina filmů, které běžně seženeme.

Zajímavé odkazy:

http://www.divx.com

http://www.xvid.org

http://www.kodeky.cz

Přehrávače filmů

 Přehrávač je frontend to, co nám udělá skutečné "kino".

 Zatímco kodeky se starají o zpracování videa, přehrávač nám je zobrazuje a slouží také k ovládání filmu.

 Základní přehrávač schopný pracovat s videem Windows Media Player je součástí každé instalace operačního systému Windows, existuje i mnoho alternativ.

Zajímavé odkazy:

http://www.windowsmedia.com

http://sf.net/projects/guliverkli/

PC pro sledování filmů

Minimální konfigurace pro sledování dlouhých filmů (orientační):

CPU: Intel Celeron 366 MHz

RAM: 128 Mb

VGA: stačí onboard

Zvuk: taktéž onboard / AC97

Monitor: 15"

OS: Windows 98/DirectX 9

(v takovém případě je lepší film sledovat z pevného disku)

Optimální konfigurace

CPU: Intel PIII/4

RAM: 512 Mb

VGA: nVidia GeFrorce 2, analogická ATI a vyšší

Zvuk: SB Audigy (5.1)

Monitor: 19"

OS: Windows XP

Jak hledat a stahovat video

Kde najdeme filmy na internetu?

 specializované weby,

 P2P sítě,

 konference s odkazy na filmy

Zajímavé odkazy

http://www.kazaa.cz

http://www.shareaza.com

Projekt Starzone

 Český server patřící Telecomu. Nabízí filmy na komerčním principu.

 Cena zobrazení filmu se pohybuje okolo třiceti korun.

 Kvalita je velmi dobrá, je však nutné rychlé připojení.

 Bohužel pouze pro zákazníky Českého Telecomu.

Slovníček

Broadband - rychlé "širokopásmové" připojení k internetu, v našich podmínkách hlavně ADSL.

Cinch/SCART - konektory používané pro přenos AV signálu, respektive kompozitního videa. V tomto případě je můžeme použít pro přímé propojení počítače a televizoru.

EAX - systém prostorového audia vyvinutý společností Creative Labs. Je obsažen v jejich produktech, především v kartách Soundblaster, ale také v kartách jiných výrobců. Správné nastavení EAX může dojem z filmu vylepšit, špatné ho naopak dost zkazit.

DVD - Digital Versatile Disc, v současné době norma pro distribuci digitálního komerčního videa. Široce rozšířen, mimo jiné i proto, že jeho ochrana proti kopírování a dekódování byla dávno prolomena.

DVD RIP - překódovaná kopie disku DVD. Soubor neobsahuje ochranu před kopírováním.

IRC - Internet Relay Chat, systém pro on-line diskuse sloužící mimo jiné pro výměnu odkazů na filmy.

Magnet - systém odkazů obsahujících popis určitého souboru (filmu) a jeho hash. Díky tomu lze v P2P síti identifikovat konkrétní soubor, aniž by síť musela získat jeho název na základě jedinečného identifikátoru.

Nahradí PC video?

V poslední době si můžeme všimnout zajímavého fenoménu. Cena DVD přehrávačů, které si kladou za cíl vytlačit klasická domácí videa, prudce klesá, základní modely pořídíme bez problému okolo tří tisíc. Stává se dokonce, že DVD přehrávač pochybné značky můžeme najít jako výhru v soutěži supermarketu nebo dokonce dostat zadarmo jako pozornost podniku při nákupu jiného, mnohem dražšího kusu elektroniky.

Jedním z důvodů, proč tomu tak je, je i fakt, že počítače stále více a více slouží nejen jako komunikující a počítající stroje, ale jako komplexní centra domácí zábavy, k níž kino, tedy přehrávání filmů a hudby, často stažených z internetu, neodmyslitelně patří. Výrobci konvenční zábavní elektroniky na to reagují tak, že snižují ceny a že do svých výrobků integrují funkce, které bychom od nich ještě před pár lety nemohli v žádném případě očekávat. Ukázkou tohoto trendu je pronikání na trh stále většího množství přehrávačů podporujících kromě DVD a VCD formátů také disky se soubory kódovanými "pirátským" DivX či dokonce XviD kodekem. Ačkoliv se tak výrazně rozšiřují možnosti těchto přehrávačů, zdá se, že mohou sloužit pouze těm, kteří počítač primárně jako svůj hlavní zábavní domácí přístroj nepoužívají. Kromě přehrávače totiž potřebujeme pochopitelně televizor, kvalitní reprosoustavu (která jinak může být klidně součástí počítače) a další komponenty. Díky tomu a díky své univerzálnosti se tak stále více a více stává obyčejné PC centrem domácí multimediální zábavy. Centrem výkonným, komunikujícím a skvěle plnícím svůj účel. Kino tak máme s minimálními náklady vlastně doma všichni. Jediná škoda je, že nám PC prozatím ještě neumí udělat popcorn nebo donést a otevřít pivo.

§§§§§


Legální stahování hudby a filmů z internetu

Josef Kulhavý

C04P0361

Chceme-li stáhnout z internetu nějakou hudební skladbu nebo film, většina z nás začne prohledávat internet pomocí vyhledávačů, dokud neobjevíme objekt svého zájmu. Bohužel, v českých zemích (neříkám, že v jiných státech tomu tak není) stále ještě platí pořekadlo z dob komunizmu: "Kdo nekrade, okrádá rodinu!" A tak nás možná ani nenapadne, že stahováním hudby provádíme něco špatného, neřku-li nezákonného. Je to na internetu, tak je to zadarmo, ne?

Pojďme tento nepravdivý mýtus vyvrátit! Pojďme si předvést, jak to jde "jinak"  - stahovat hudbu a filmy z internetu sice za peníze, ale legálně!

Vydavatelské společnosti chrlí žalobu za žalobou, ale výraznější úspěch se nedostavuje. S rozvojem nových technologií, ale i samotného internetu se rozmáhá i pirátství a na webu se objevují další a další MP3 a AVI soubory. Na druhou stranu se děje něco, co ještě před několika lety nebylo myslitelné: objevily se společnosti, které hudbu a filmy prodávají přes internet zcela legálně, a co je potěšitelné, daří se jim!

Prodeji hudby vévodí se 70 % trhu služba iTunes provozovaná společností Apple Computers. Tento lídr v oboru prodal za první rok své existence 70 milionů skladeb. Očekává se, že výsledky za letošní rok budou ještě lepší, a to i přes to, že se na trhu začínají objevovat zdatní konkurenti - především výrobce elektroniky Sony a internetový portál MSN softwarového gigantu Microsoft. Na poli českého internetu nebylo až do nedávna po podobné službě ani vidu, ani slechu. Avšak v polovině letošního května na tento trh vtrhl Český Telecom a nabídl svým uživatelům portál http://www.StarZone.cz. Na něm nabízel po čtrnácti dnech provozu, kdy vznikl tento článek, ke stažení pouze několik desítek filmů, stahování hudby zde dosud zprovozněno nebylo.

Abychom se nezabývali pouze teorií, ukažme si, jak konkrétně postupovat, pokud chceme legálně získat skladbu svého oblíbeného interpreta nebo film, na který jsme prostě nestihli jít do kina. Bude to těžké, ale jde to.

iTunes

Nemůžeme začít jinak než největší službou ve svém oboru - serverem iTunes na adrese http://www.apple.com/itunes. Na tomto serveru se skrývá přes 700 000 hudebních děl z nabídky největších hudebních vydavatelství. Všechny skladby jsou komprimovány bezeztrátovou kompresí a prodávají se za 0,99 USD, po přepočtu tedy něco kolem 28 Kč.

Prvním krokem, který musíte učinit, abyste mohli ze serveru portálu iTunes stahovat hudbu do svého počítače, je opatřit si aplikaci iTunes. Můžete si ji zdarma stáhnout z internetové stránky http://www.apple.com/itunes/download. Avšak pozor, aplikaci lze nainstalovat a spustit pouze pod operačními systémy Windows 2000 a XP (verze pro Windows) nebo Mac OS X v10.1.6 a vyšší.

Po prvním spuštění aplikace iTunes jsou vám k dispozici všechny písně uložené na serveru. Lze je vyhledat několika různými způsoby: podle jména hudebníka, podle alba, na kterém je píseň uvedena, nebo přímo podle názvu písně. Chcete-li koupit celé album, i tuto možnost vám iTunes nabízí. Cena tím bude snížena na 9,99 USD za celé album. Na počtu stop na originálním nosiči přitom nezáleží. Abyste si byli naprosto jisti, že kupujete a stahujete právě tu skladbu, o kterou máte zájem, jsou vám k dispozici 30 sekund dlouhé ukázky. S těmi můžete libovolně manipulovat - opakovaně poslouchat, archivovat, či posílat e-mailem.

Pokud jste již našli hledanou skladbu, můžete přejít k jejímu zaplacení. Stiskněte tlačítko "Buy song" umístěné za každou jednotlivou písní nebo albem. Zadejte své uživatelské jméno a heslo, nebo pokud jste tak dosud neučinili, vytvořte nový účet (Create New Account). Při jeho vytváření jste požádáni o zadání své e-mailové adresy, hesla a kontrolní otázky. V dalším kroku zadáváte své platební údaje: číslo kreditní karty (mezinárodní Visa, MasterCard, American Express nebo Discover), datum vypršení její platnosti a bezpečnostní kód, který najdete na straně s magnetickým proužkem. Systém po vás dále požaduje veškeré kontaktní údaje: poštovní adresu a telefonní číslo.

Avšak pozor! Služba je dosud přístupná pouze občanům s adresou v USA. Ostatní mají, bohužel, smůlu. Připravuje se sice její rozšíření do jiných zemí, dosud se tak však nestalo. Tento problém lze obejít zadáním fakturační adresy pro doručování v USA do formulářového pole. Pokud tedy máte příbuzné či známé ve Spojených státech, snad nebudou mít námitky proti tomu, že využijete jejich adresu, popřípadě telefonní číslo. Číslo kreditní karty samozřejmě opíšete z té vlastní, vaši přátelé nemusí mít strach, že jim vybrakujete konto.

Po úspěšné registraci vám systém umožní stáhnout vybranou skladbu. Ta bude vždy uložena ve formátu Windows Media Files (nechráněný WMA). Přímo v aplikaci iTunes ji však můžete převést do formátu AAC (nejčastěji pro přenos do přehrávače iPod) nebo do MP3 souborů. Kvalita nahrávek je na velmi dobré úrovni (128 bps). Po zaplacení a stažení hudebních děl se stáváte jejich právoplatnými majiteli. Skladby můžete pro svou potřebu (!) dále kopírovat a archivovat, stejně jako kdybyste si je zakoupili na cédéčku v obchodě. Zakoupené skladby nejsou nijak časově omezeny, takže je můžete poslouchat kdykoliv chcete.

Rozhodnete-li se kohokoliv obdarovat hudební skladbou, iTunes přichází s výborným nápadem: na požádání vám vystaví certifikát v hodnotě od 10 do 200 USD, kterým může nakupovat hudbu kdokoliv jiný bez použití platební karty. Poukaz můžete buď vytisknout na své tiskárně, nebo jej poslat jako obrázek v příloze e-mailu. Můžete tak rychle získat dárek pro své přátele, aniž byste museli přemýšlet, jakou hudbu asi poslouchají. Sami si totiž mohou vybrat právě ty skladby, o které mají zájem, a z nich si vytvořit kompilaci nebo legální CD disk.

Pro obyvatele Spojených států nabízí iTunes ještě několik dalších zajímavých funkcí. Zaujala nás například možnost zjistit přímo pomocí aplikace iTunes, jakou skladbu hraje některá z 1 000 rozhlasových stanic, vysílajících na území USA, a tuto píseň ihned zakoupit.

I když iTunes není dosud určen pro uživatele z České republiky, jedná se o natolik zajímavou službu, že by bylo pošetilé se o ní nezmínit. Doufejme jen, že v dohledné době budou iTunes i další služby, provozující obchod s legálním stahováním hudby, k dispozici uživatelům celé planety. Regionální omezení totiž nejsou výsadou serveru iTunes, ale i dalších podobných služeb, které nabízejí například servery firem Sony, MSN a dalších. Podle dostupných informací by některými platebními kartami mělo být možné zaplatit a legálně stáhnout skladby ze serveru služby Virgin Megastores Digital Download (http://www.virgin.com/downloads), nicméně naše pokusy s debetní kartou Poštovní spořitelny nebyly úspěšné.

StarZone

Ještě před nedávnem nebylo myslitelné, aby si uživatel českého internetu stáhl přes síť legálně jakoukoliv hudební nebo filmovou nahrávku. Nyní již konečně tato možnost existuje. I když nabídka serveru StarZone (http://www.starzone.cz) není příliš rozsáhlá, mohla by vést, pokud se tato služba ukáže být pro svého provozovatele finančně zajímavá, k vytvoření konkurenčního prostředí na poli legálního stahování hudby a filmů na českém internetu.

Jedním z problémů, se kterým se případní další provozovatelé serverů pro stahování hudby setkají, je otázka, jak získat od uživatelů hotovost za legálně staženou hudební nebo filmovou nahrávku. Český Telecom našel na celou problematiku poplatků za stahování filmů a hudby svůj originální recept: poplatky se uživateli objeví na vyúčtování služeb tohoto telefonního operátora. Odpadá tedy složité posílání peněz přes bankovní účty nebo platební karty a bezpečnost uživatele tak není nijak narušena tím, že by zneužitelné informace (třeba číslo platební karty) zadával na internetu do formulářových polí.

Protože se z internetu stahuje velké množství dat (např. 6 minut dlouhý večerníček Bob a Bobek zabral 20 MB), je pochopitelné, že službu budou využívat především uživatelé s širokopásmovým internetovým připojením. Uvedený animovaný film jsem s dial-upem stahoval přes hodinu a půl, co teprve, kdybych chtěl do svého počítače ve slušné kvalitě stáhnout dvouhodinového Kolju!

Celá věc s portálem StarZone však má jeden podstatný háček: služba je přístupná pouze pro zákazníky Českého Telecomu - firma pro přístup doporučuje zejména svůj nový produkt Internet Express, nicméně přihlašovací pole se mi zobrazilo i přes vytáčené (placené) připojení přes službu IOL. V případě připojení novou službou Internet Express se přenesená data z tohoto portálu nezapočítávají do objemového limitu. Uživatelé, kteří na server vstoupí jiným než uvedeným způsobem, mohou procházet serverem, ale nemohou z něho film nebo hudbu stáhnout.

Nabídka filmové části serveru StarZone zahrnuje několik kategorií: například filmy pro dospělé, akční filmy, komedie, pohádky nebo televizní pořady. Mezi startovní omezenou nabídkou konkrétních titulů nechyběly například filmy Kolja, Tankový prapor, Kundun či Ledová bouře. Obsah sekce "TV pořady" dodává výhradně TV Prima. Naleznete zde televizní relace Nikdo není dokonalý, Telebazar, Trní atd. Celkový počet titulů dosahoval několik dní po spuštění portálu čísla 130, provozovatel však počítá s podstatným rozšířením nabídky. Část StarZone, která má obsahovat nabídku legálního stahování hudby, dosud (ke konci května) nebyla zprovozněna.

Cena za stažení jednoho titulu je závislá na tom, zda si chcete pořídit jednodenní verzi nebo verzi pro jednorázové použití. Jinou možnost (například stažení filmu pro vypálení na CD a založení do videotéky) server nenabízí. Po zaplacení licence se totiž nestáváte vlastníkem kopie daného filmu (jako například u hudby z iTunes), ale pouze dočasným uživatelem práva shlédnout film. Vždy po vypršení licence je nutné titul opět zaplatit. Cena se přitom pohybuje zhruba v rozmezí od 10 korun u krátkých animovaných filmů do 60 korun za filmy celovečerní. I když je cena za jedno shlédnutí filmu o něco výhodnější, ani sám provozovatel portálu tento postup příliš nedoporučuje, neboť dojde-li z jakéhokoliv důvodu k přerušení stahování a tím k zastavení přehrávání, licence propadá bez nároku na vrácení peněz. Jednodenní licence naproti tomu umožňuje přehrávat film třeba i několikrát po sobě po dobu 24 hodin od zaplacení. Pokud si navíc chcete film prohlédnout kdykoliv po uplynutí této doby, nemusíte jej opět celý stahovat. Stačí jej spustit a aplikace Windows Media Player sama naváže spojení se serverem a nechá vás zaplatit další jednodenní (nebo jednorázovou) licenci. Ovšem nemělo by to být možné z jiného počítače než z toho, na který byl film stažen.

Při placení, ke kterému vás vybídne sám server (většinou těsně před přehráváním filmu), budete vyzváni k zadání jména a hesla. To je stejné, jako při připojení k internetu. Poté vám film bude přehrán a cena za něj bude přičtena k tíži vašeho telefonního účtu. Bez zakoupení licence nebude možné film přehrát. Tomu zamezuje systém DMR (Digital Rights Management), který je zabudovaný do přehrávače Windows Media Player. Tato aplikace je zároveň vyžadována pro přehrávání filmu. I když je mezi požadavky jmenovanými na serveru uveden procesor 1 GHz a vyšší spolu s přehrávačem WMP ve verzi 9, podařilo se mi film bez sebemenších problémů spustit i na mém "dědečkovi", na PII Celeronu 333 MHz s nainstalovaným Windows Media Playerem verze 7.

Služba StarZone je první vlaštovkou českého internetu na poli legálního stahování hudby a videa. Můžeme jen doufat, že ji její provozovatel - Český Telecom - nabídne i uživatelům jiných způsobů internetového připojení, než jsou jen a jen jeho služby IOL a Internet Express. Myslím, že by to pomohlo jak celému českému internetu, tak i samotnému Českému Telecomu.

§§§§§


Automatičtí červi útočí

Vojtěch Bednář

C04P0350

Jedna ze základních pouček týkajících se bezpečnosti počítačů zní: nikdy neotevírej přílohu e-mailu, která vypadá jen trochu podezřele! Při jejím dodržení jsme si mohli být jisti bezpečím před červovou nákazou. Tedy alespoň donedávna.

Loňská invaze červa LoveSAN/Blaster a letošní Sassera ukázala, že v bezpečnosti operačních systémů na PC dochází k radikálnímu posunu. Červi byli až příliš dlouho úzce spojováni s e-mailem a dokonce s konkrétními klienty. Veškerá ochranná opatření jako antivirové systémy a firewally představovaly doplňující záchytnou síť. I v případě, že by touto sítí nově se objevivší škodlivý kód prostoupil, stále zde byla ještě jedna pojistka bránící jeho aktivaci - touto pojistkou byl poučený uživatel.

I přes velkou fantazii tvůrců červů a snahu udělat je "jako živé", tedy jako skutečné e-mailové zprávy, je možné poměrně snadno sestavit jakousi obecnou konstrukci toho, jak vypadá začervená zpráva. Na základě tohoto popisu ji je možné identifikovat vlastně nezávisle na rozhodnutí antivirového programu a podezřelý e-mail neotevírat a ihned zlikvidovat, čímž se aktivaci a rozšíření přiloženého červa zamezí. Kódy, které se díky vlastnostem, nebo spíše řečeno díky chybám konkrétních e-mailových klientů pokoušely aktivovat automaticky, nezávisle na vůli uživatele a jeho práci s přílohou, se příliš neujaly. Ukázalo se totiž, že nedostatky, které umožňují jejich existenci, je poměrně jednoduché záplatovat a že díky své vazbě na konkrétní aplikace a dokonce na jejich konkrétní verze nedoznávají přílišného rozšíření.

Jinými slovy, i přes značné množství různých červů mohl být elementárně chráněný a hlavně poučený uživatel relativně v klidu - červ se v jeho počítači bez jeho vědomí jen tak nespustil.

První změna

Červ Blaster, který během loňského léta zaútočil na obrovské množství počítačů s Windows 2000 a XP, nebyl úplně prvním automatickým škodlivým kódem na světě. Nicméně byl prvním, kterému se podařilo využít skutečně citlivé místo. Nešířil se e-mailem, ale pomocí známé a v době svého vzniku již nejen popsané, ale také záplatované bezpečnostní chyby v systému vzdáleného volání procedur RPC. Díky tomu byl vázán na operační systémy, které tento systém obsahují, avšak nikoliv na konkrétní aplikace nebo konkrétní uživatelem viděnou službu (e-mail). Jediný nakažený počítač dokázal sám autonomně vyhledávat a infikovat další oběti po celém internetu uživatelská interakce nebyla vůbec zapotřebí. Kromě toho dokázal tento červ poměrně snadno projít i kontrolními a ochrannými aplikacemi - jeho chování totiž nemuselo být jednoznačně pochopeno jako škodlivé a mírněji nastavený firewall jej vcelku bez problémů propustil.

Reakce na příchod Blastera - prvního slavného a široce rozšířeného automatického červa - byla takřka okamžitá. Antivirové společnosti vydaly speciální jednoúčelové programy schopné ho najít a odstranit. Jejich kombinace s již zveřejněnou záplatou od Microsoftu pak Blastera i jeho další varianty nejen neutralizovala, ale také zajistila dotyčný operační systém před možností nové nákazy. Tím se dařilo výskyt viru postupně snižovat.

Problémem ale byla skutečnost, že Blaster obsahoval chybu. Tato chyba (nebo přesněji řečeno ne úplně ideální využití nedostatku RPC) způsobovala na některých systémech vypnutí této služby. Ve výchozím nastavení operačního systému (které je ale možné změnit) v takovém případě nastává restart počítače odložený o předdefinovanou dobu, kterou má uživatel na uložení své práce a ukončení všech programů. Tato doba je nastavena implicitně na jednu minutu a uživatel nemá viditelnou možnost restartování zastavit (taková možnost ovšem samozřejmě existuje). Vypínání služby a následné nekonečné restartování napadeného počítače při připojení k internetu pak nesmírně komplikovalo možnost jej záplatovat nebo alespoň vyčistit. Díky tomu se Blaster udržel na mnoha strojích po mnohem delší dobu, než by tomu bylo u konvenčního červa, který je po aktualizaci základních antivirových systémů v počítačích i na serverech obvykle z větší části během relativně krátké doby eliminován.

Druhá vlna

Červ Sasser, který letos zaútočil jako druhý masivně se šířící a zcela autonomní škodlivý kód, byl opět založen na nedostatku v operačních systémech typu Windows NT, tentokrát ve službě LSASS (Local Security Authority Service). I v tomto případě se jednalo o zneužití známého bezpečnostního nedostatku, který byl již záplatován. Napadnutelné byly tedy jen ty operační systémy, které neobsahovaly patřičnou opravu, u nichž nebyly použity dodatečné bezpečnostní systémy nastavené na dostatečnou úroveň zajištění. Přesto se i Sasser masivně rozšířil. Jeho metoda napadání, přesněji řečeno vyhledávání obětí k napadání, byla poměrně zajímavá. Polovinu ze zkoumaných adres vybíral náhodně, zbytek podle stanovené masky. V důsledku se mezi nejvíce napadanými ocitly zejména systémy na univerzitách, v knihovnách a podobně, což bylo přinejmenším zajímavé. V každém případě pokud byl Blaster prvním prototypem nového typu červa, Sasser se stal potvrzením tohoto nového rizika a také nepříjemné vyhlídky do budoucna.

Předpoklady pro existenci automatických červů

Aby mohli červi jako tyto dva zde popsané existovat, musí pro ně být připraveny základní předpoklady. Prvním a hlavním předpokladem je možnost dostat se do napadnutelného počítače. Komunikace, která začíná v nakaženém stroji a je směřována k potenciální oběti, musí vést k tomu, že tato oběť příjme a posléze také spustí stanovený programový nebo alespoň skriptový kód. Funkce, které to umožňují, jsou s tímto cílem buď přímo programovány, nebo jsou toho schopny v důsledku chyby, kterou obsahují. V prvním případě jsou ale vybaveny dostatečnými bezpečnostními mechanizmy, aby nemohlo dojít ke zneužití, zbývá tedy případ druhý.

Moderní operační systémy jsou vybaveny celou sadou protokolů a služeb, které pomáhají při provozu složitých síťových aplikací a prakticky umožňují jejich provoz. Obvykle jsou buď jednoúčelové a slouží jasně definovaným cílům, nebo jsou naopak konstruovány jako univerzální a umožňují ve svém rámci naprogramovat celou širokou škálu různých činností aplikací, s nimiž se setkáváme dnes a denně. I jednoúčelové služby však představují množství poměrně složitého kódu. Tento kód tvoří většinou celé týmy programátorů, tito programátoři na něm musí spolupracovat a mimo jiné právě proto existuje jen velmi málo lidí, kteří by se fyzicky vyznali v celých komponentách. To otevírá prostor pro bezpečnostní nedostatky.

Chybu, díky které se může do počítače dostat automatický červ, si nemůžeme představovat jako fyzický nedostatek programátora. Mnohem častěji se jedná spíše o schopnost použít nějakou věc, která za normálních okolností funguje bezproblémově, takovým způsobem, že toto její chování začne být nestandardní. Komponenta nebo služba se dostane do stavu, s nímž se při jejím programování nepočítalo, a proto je možné se do počítače dostat a spustit v něm kód červa nebo přinejmenším jeho zaváděcí část. Cenou za to je, že zneužitá služba nebo komponenta při této akci občas havaruje (to je příčinou onoho restartování v případě prozatím existujících automatických červů), ačkoliv ideálním stavem pochopitelně je dostat červa do počítače tak nepozorovaně, aby k žádnému restartování systému nebo omezování uživatele v době infekce a dalšího šíření červa nedocházelo.

Ne všechny služby jsou ve všech operačních systémech stejné a tedy neobsahují ani stejné bezpečnostní mezery. Ačkoliv automatického červa je možné vyvinout tak, aby využíval nedostatku konkrétní aplikace, jeho akční rádius by se tak omezil pouze na tuto konkrétní aplikaci nebo dokonce na její konkrétní verzi. Čím obecnější problém se tedy objeví, tím lépe pro takovéto červy. Desktopové počítače typu PC stále ovládají systémy společnosti Microsoft, přičemž neustále stoupá podíl systémů založených na technologii NT, tedy především Windows XP v různých verzích (Home, Profesionall, ale také Tablet PC nebo Media Center). Společně s Windows 2000 mají tyto systémy velice podobné jádro a základní sadu služeb (v případě plné aktualizace jsou jejich základní součásti prakticky stejné). Vzhledem k tomu, že mnoho počítačů s těmito systémy je trvale připojeno k internetu, vzniká tak jedno veliké homogenní prostředí, velmi přátelské potenciálnímu výskytu automatických červů.

Mnoho počítačů je již vybaveno kvalitní externí ochranou. Jestliže samotné systémy NT příliš bezpečnosti z hlediska síťové komunikace nepřinášejí (a nezlepší se to pravděpodobně ani s očekávaným SP2 pro Windows XP), pak je nutné tyto systémy bezpečnostními prvky nějak dovybavit. Používají se různé typy antivirových systémů a firewallů, fungujících buď v rámci stejného systému, tedy přímo na počítači, který je potřeba chránit, nebo v rámci vyššího síťového prvku (proxyserveru, směrovače), přičemž není vzácností ani kombinace obou těchto způsobů s cílem dosáhnout vyšší úrovně celkového zabezpečení systémů.

Použití kvalitního a aktuálního antivirového programu a firewallu by teoreticky mělo zajistit bezpečné fungování počítače se všemi službami, které uživatel požaduje, zato však beze strachu z červů nebo dokonce z automatických červů. Existuje ovšem způsob, jak může škodlivý kód na několika úrovních obejít i velmi propracovaná bezpečnostní opatření. Toto kouzlo spočívá v tom, že stačí, aby se choval způsobem obvyklým pro běžně využívané aplikace.

V chování mnoha škodlivých kódů lze vystopovat základní patologické prvky, podle nichž je možné je eliminovat, v zásadě stačí zamezit několika věcem. Jedná se především o skenování portů, IP adres, nebo o monitorování toho, jak se chovají jiné instalované a spuštěné aplikace. Pokud ovšem autoři automatických červů přizpůsobí jejich metody síťové práce chování běžně využívaných aplikací, mají dobrou šanci, že se jím podaří svá pochybná dílka přes stávající ochranná opatření dostat, ledaže by tato opatření byla nastavena tak, že by jejich činnost začala výrazně vadit i samotným běžně používaným aplikacím.

Prostoru je víc než dost

I přes intenzivní vyhledávání a záplatování mezer si nemusíme dělat iluze o tom, že by se podařilo jednoho dne odstranit úplně všechny nedostatky. Je to proto, že jednak je velice obtížné určit, kolik jich vlastně jen v rámci systémů NT existuje, jednak není zcela stoprocentně možné vyloučit, zda záplatováním stávajících bezpečnostních mezer nevznikají náhodou mezery zcela nové, možná také ve zcela jiných částech systémů, než kde se nacházely ty, které se původně záplatovaly. V době, kdy se podařilo zažehnat nákazu červem Sasser, vyšlo najevo, že různé části NT systémů obsahují ještě skoro dvacet potenciálně nebezpečných míst, která mohou umožnit nákazu a redistribuci automatického červa. Lze se domnívat, že takových chyb nebo citlivých míst je v operačních systémech NT ještě mnohem, mnohem více.

Druhým podstatným aspektem je pak skutečnost, že současní automatičtí červi ani zdaleka nevyužívali příležitostí, které jim jejich princip nabízí. Vedly k padání operačních systémů, měly tendenci vytvářet na napadených strojích servery, jichž si lze snadno všimnout, prováděly testování portů, spouštěly se způsobem, který lze poměrně snadno identifikovat. A především objevily se vždy až v okamžiku, kdy chyba, kterou využívaly, byla známá a existovala pro ni záplata. Z toho totiž vyplývá, že jejich autoři při tvorbě škodlivého kódu vycházeli právě z rozboru chování záplaty, jejího obsahu a činností, které provádí při své instalaci. Tak se jim vlastně podařilo dopracovat se k bezpečnostní mezeře, o které by jinak pravděpodobně neměli ani ponětí a kterou dávno před nimi objevil někdo úplně jiný.

Již z tohoto výčtu může být zřejmé, kde všude existuje prostor pro nové automatické červy. Podívejme se alespoň na základní body (týká se opět pouze NT systémů):

 Autor najde bezpečnostní mezeru dříve než Microsoft.

 Objeví způsob, jak činnost červa "přilepit" na běžnou komunikaci nějaké aplikace (Outlook, Internet Explorer) tak, že bude bez problémů procházet standardními antiviry a firewally.

 Vymyslí nějakou formu koordinace činnosti mezi červy na různých nakažených strojích.

Kromě těchto základních rizik si nelze nevšimnout ještě jedné podstatné skutečnosti. "Škodlivý" efekt současných automatických červů vůči napadeným uživatelům se prakticky omezuje na vedlejší nedostatky, způsobené jejich nedobrým naprogramováním, špatným využitím bezpečnostních mezer, nebo je vyvolán omylem. Přitom by tito červi mohli skutečně škodit, mohli by mazat důležité soubory nebo nastavení, mohli by vykrádat data, mohli by působit chaos (takto jsou využívány spíše pro útok na někoho jiného). Ačkoliv zatím existující kódy vytvářejí v napadených počítačích "zadní vrátka", pravděpodobnost skutečného využití těchto zadních vrátek je pouze minimální. Především díky obrovskému počtu nakažených počítačů, jejich obtížné identifikaci, nepravidelné přístupnosti, nebo proto, že se nacházejí za firewallem, který sice propustí červa a jeho komunikaci, ale další eventuální kroky hackera využívajícího nákazy by již zaznamenal. Jinak řečeno, automatičtí červi se prozatím sice šíří, ale záměrně přímo neškodí. To by se ovšem v budoucnu mohlo změnit. Bohužel velmi zrůdným způsobem.

Proč přepadat planetu

Zeptejme se, proč vlastně červi a tedy i automatičtí červi vznikají? V některých případech se jedná jen o jakousi demonstraci možností nalezených bezpečnostních mezer. Jindy na sebe upozornují hlavně -náctiletí programátoři. Jen málo červů v současné době vzniká skutečně s cílem ubližovat uživatelům a tito červi se obvykle příliš nerozšíří z jiných důvodů (včasné zadržení antivirovými systémy, chyby v jejich programovém kódu, velice úzké cílení na jednu konkrétní část internetu nebo dokonce na jedinou subsíť a podobně). Autoři schopni naprogramovat kvalitního červa obvykle nemají za cíl zlikvidovat data napadených počítačů. Mohli by je ale vykrást a zneužít. Nebo by mohli využít velmi šikovně přímo napadených počítačů. Tedy například nechat na nich běžet náročné aplikace distribuovaného počítání, využít je jako oběti pro rozesílání nevyžádané pošty, pro provedení masivního útoku typu DDoS (jak se ostatně již velmi úspěšně stalo). Všechny tyto možnosti by v kombinaci se strategií automatických červů mohly přinést buď požitek svým autorům a těm, kteří je rozšířili, nebo pro změnu katastrofu jejich nepřátelům, jak se o tom již mohly přesvědčit například webové servery společnosti Microsoft. Pokud bereme současné nákazy pouze jako demonstraci technologie, pak nás ten pravý útok pravděpodobně teprve čeká. Je pouze otázkou, v jak vzdálené budoucnosti se jej dočkáme a jak tragické důsledky bude nakonec mít.

Automatičtí červi útočí

Představme si, že někdo napíše automatického červa, který bude ke svému šíření využívat doposud neznámou chybu v běžně se vyskytující službě, využívané prohlížečem Internet Explorer. Červ se začne šířit pod hlavičkou komunikace IE a tak si jej firewally nevšimnou. V cílových počítačích se nebude ukládat ve formě nových souborů, ale jako náhrada stávajících jednoduchých aplikací (třeba kalkulačky nebo poznámkového bloku). Není problém naprogramovat například kalkulačku (nehledě na to, že její zdrojový kód je běžně k dispozici), která bude kromě svého vlastního kódu obsahovat červa, jinak však bude funkčně i vizuálně shodná s původní. Spustitelný soubor je možné komprimovat a šifrovat, přičemž se dekóduje až v okamžiku své aktivace a tak komplikuje možnost svého odhalení, šifra se totiž může během distribučního cyklu červa měnit.

Červ se usadí v počítači a monitorováním komunikace jiných aplikací nebo dokonce činnosti lokálního firewallu zjistí, jak často a s kým se PC spojuje. Pak se pokusí napadnout okolní počítače v rámci místní či širší sítě, dříve než začne expandovat "ven". Červi v různých počítačích spolu budou komunikovat a utvoří jakousi vlastní "P2P" síť, v jejímž rámci se mohou vzájemně kontrolovat a poznají, pokud se někde začalo s čištěním a tedy hrozí prozrazení a likvidace jedné kopie, potažmo dalších. Přitom budou komunikovat v šifrované podobě způsobem, který bude zaměnitelný například s běžným prohlížením kódované webové stránky.

Jakmile si bude červ jistý svou pozicí v dané síti, začne pracovat. Vytvoří v počítači prostor pro spuštění libovolného kódu, rovněž šifrovaný a vymezený maximální zátěží tak, aby si uživatel nevšimnul případného zpomalení. V tomto stavu bude čekat na instrukce svého majitele.

Ten po nějakém čase své síti červů například poručí vykonat složitý výpočet. Zapůjčení superpočítače k jeho provedení by stálo mnoho peněz. A tak se výpočet rozdělí na množství malých úkolů a ty se rozešlou do sítě začervených počítačů. Červi se v nich nacházejí na různé úrovni řízení a samy tak celou síť ovládají bez nutnosti zásahu původního majitele. Část výpočtu, za který někdo dostane nemalé peníze, pak provede například právě ve vašem počítači program, který jinak považujete za kalkulačku a také jako kalkulačka běžně slouží.

Jinou možností je, že se na autora takovéto sítě červů přijde. Ten pak pošle nejbližšímu uzlu příkaz začít síť likvidovat. V lepším případě se červi rozpojí a z napadených strojů vymažou. V horším případě ještě předtím vezmou útokem například web místní vlády nebo policie. V nejhorším případě pak po vykonání takového útoku vymažou sebe i s kompletním obsahem všech napadených strojů -kalkulačka vám tak zničí vše, co máte na disku. To všechno s notnou dávkou štěstí, aniž byste si toho všimli vy sami, aniž by si něčeho všimly antivirové společnosti a aniž by bylo možné zjistit, kdo přesně je autorem a odkud se červ původně vzal a jak se vlastně do napadených strojů dostal. Vše klidně proběhne během několika dnů.

Bezpečnost (ne)pomůže

Používání aktuálního antivirového programu a dobře nastaveného firewallu zvýší úroveň bezpečnosti opravdu podstatným způsobem. Stejně tak důležité je i pravidelné aktualizování operačního systému, pokud možno aktualizování automatické. Přesto existuje možnost, že se vyskytnou nové hrozby. Noví červi které, jak jsme pospali výše, obejdou i ta nejlepší bezpečnostní opatření. Dvě zatím zaznamenané invazní vlny doprovázené vždy několika menšími "vlnkami" mohou být a s vysokou pravděpodobností v budoucnu budou následovány dalšími, mnohem nebezpečnějšími. Nebo je možné, že podvrženou kalkulačku již ve svém počítači většina z nás má. Že naše PC dělá kromě toho, co od něj očekáváme, také něco úplně jiného a až se to jeho majiteli znelíbí, prostě nám je na dálku zničí, aniž bychom s tím my sami nebo náš antivirus/firewall mohli cokoliv udělat, protože o hrozbě prostě nevíme, neznáme ji a neumíme ji identifikovat, natož pak odstranit. Tato představa není ani zdaleka utopická, dokonce přes všechny snahy o posílení bezpečnosti je velmi dobře možná. V posledních několika měsících byly navíc v rámci hledání problémů objeveny bezpečnostní mezery přímo v ochranném softwaru, v antivirových, testovacích a zajišťovacích aplikacích. To je skutečně alarmující skutečnost, která sice přímo vrata invazi automatických červů neotevírá, ale vydatně napomáhá k vytvoření takřka ideálního prostředí, v němž k ní může velice snadno v blízké budoucnosti dojít. Má se tedy smysl bát?

Bát se přímo asi nemusíme, ale mít se na pozoru rozhodně ano. Všechna opatření, která můžeme pro svou bezpečnost udělat, je třeba přijmout bez odkladu. Kromě toho bychom ale měli doufat v trochu štěstí a v profesionalitu společností, které se dnem i nocí starají o naši  uživatelskou - ochranu, tedy tvůrců antivirových aplikací, firewallů a operačních systémů.

Co je to automatický červ?

 Nevyužívá pro své šíření primárně elektronické pošty.

 Je založen na chybě nebo na vlastnosti standardní systémové komponenty.

 Umí infikovat počítač bez zásahu nebo svolení uživatele.

 Umí se maskovat a obcházet standardní bezpečnostní opatření.


Současné infekce automatickými červy

MSBlast/LoveSAN

 využíval chyby RPC ve Windows 2000/XP,

 sloužil jako agent k útoku na servery Microsoftu,

 způsoboval pády OS.

SASSER

 založen na nedostatku služby LSASS,

 šíří se podle sofistikovaného systému pravidel,

 také po něm padá operační systém, napadá W2K/XP,

 (jeho autor byl dopaden).

Možné budoucí infekce

 Nová generace automatických červů může způsobit obrovské škody, zejména pokud jejich autoři objeví bezpečnostní chyby dříve než ti, kteří je lepí. V takovém případě se červ může dlouho a dobře maskovat, paradoxně pomocí primitivních a známých metod (vydávat se za kalkulačku).

 Červi budou napadat počítače prakticky bez šance uživatele s tím něco udělat, mohou umět obcházet antiviry a firewally, maskovat se, "přilepit" na standardní aplikace OS. Po infekci se mohou navzájem řídit a organizovat. Mohou sloužit svým pánům a mohou také škodit, a to zcela tiše a bez šance být odhaleni.

 Aktuální operační systém je základ, antivirový program nutnost a firewall nezbytnost. Vícestupňová ochrana je plusem, ale stoprocentní jistoty bezpečí nedosáhneme.

§§§§§


Digital Rights Management

Michal Illan a Jan Němec

C04P0364

Co je to Digital Rights Management (DRM) a proč byl vyvinut? S rozvojem elektronických médií se objevil palčivý problém nelegálního kopírování a distribuce. Tento problém zahrnoval a stále zahrnuje především obsah v audio a video formátech - filmy a hudbu. Velmi brzy se přišlo na to, že kopírování a distribuci obsahu se nedá zabránit a že se stále se rozvíjející technologií se tento problém bude zhoršovat. Přibližně v této době se začal prosazovat zcela nový přístup. "Když není možné zabránit kopírování a distribuci, chraňme raději přímo obsah."

Historie

Jednou z prvních kvazi-DRM aplikací byla distribuce fontů. Na počátku devadesátých let byly fonty velmi drahé, ceny se pohybovaly ve stovkách dolarů (to bylo dříve, než Microsoft začal fonty ve velkém zdarma přidávat k Microsoft Office). Když byl soubor s fonty na síťovém serveru, bylo velmi snadné ho nelegálně zkopírovat. Na tuto situaci reagovali dva dodavatelé, InfoSafe a CDMax. Vyvinuli technologii, která umožňovala používat fonty šifrované na CD-ROM pouze po zadání dešifrovacího klíče.

Samotný začátek vývoje toho, čemu říkáme DRM systémy, proběhl v letech 1995-6. Vznikly dva komerční systémy. První byl InfoMarket z dílny IBM, který celý proces ochrany dat řešil softwarovou cestou. Druhý systém, založený na end-to-end hardwarovém řešení, vyvinula firma Electronic Publishing Resources (EPR). Ani jeden z uvedených systémů se však neprosadil. Část systému InfoMarket se později objevila v systému Electronic Media Management System (EMMS) firmy IBM. EPR později změnil svou technologii z hardwarové na softwarovou a přejmenoval se na InterTrust. Třetím důležitým zdrojem myšlenky DRM byla kniha Letting Loose the Light: Igniting Commerce in Electronic Publication, napsaná Dr. Markem Stefikem, vývojovým pracovníkem Xerox PARC Research Labs. V této knize byl popsán Digital Property Rights Language (DPRL), jazyk pro popis práv aplikovaných na chráněný obsah. Na jeho základě vyvinul Xerox technologii, kterou sice úspěšně otestoval, ale nepodařilo se mu ji prodat. Z divize Xerox Rights Management se později stala firma ContentGuard, která vytvořila Extensible Rights Markup Language (XrML), který se dnes stal technologickým standardem.

Po roce 1996 vzniklo (a v mnoha případech následně zkrachovalo) poměrně mnoho výrobců. Pozitivním příkladem je společnost Liquid Audio, která funguje od roku 1996 dodnes. Po celou dobu své existence se věnuje vývoji systému pro distribuci hudby přes internet.

Současně začínaly vznikat různé iniciativy ze strany distribučních společností a výrobců koncových zařízení. Příkladem je asociace DVD Copy Control Association s technologií Content

Scramble System (CSS). U zrodu této technologie stála kolem roku 1996 Toshiba, Warner a Matsushita, později se přidali BMG, Sony a další. Samotné CCS kódování obrazu bylo úspěšně prolomeno v roce 1999. Dokonce byl na internetu distribuován program DeCCS, který umožňoval přehrávání DVD na systémech, které CCS nepodporovaly. Takzvané regionální kódování, které mělo zabraňovat přehrávání disků v jiných oblastech, než kam byly distribuovány, bylo a stále je sabotováno samotnými výrobci koncových zařízení.

K významnému rozvoji na poli DRM dochází až v tomto století. Období roku 2000 a 2001 je charakteristické další vlnou nových firem implementujících DRM technologie, rok 2002 pak charakterizují krachy a skupování těchto firem velkými investory. Například Sony a Philips Electronics se spojily k nákupu firmy InterTrust především z důvodu získání velkého množstvím klíčových technologických patentů.

V oblasti prodeje práv k obsahu prostřednictvím internetu působí především RealNetworks a Microsoft. Počátkem roku 2004 se zdá být hlavním hráčem Microsoft.

Na začátku roku 2003 bylo DRM řešení firmy RealNetworks nasazeno pouze na stránkách MusicNet.com, založených firmami BMG, EMI, Warner Brother a RealNetworks. RealNetworks posléze koupilo Listen.com a vyhlásilo, že bude převeden na jejich technologii z Microsoft DRM, což se také stalo. V březnu 2004 společnost Virgin překvapivě oznámila, že s MusicNet.com spolupracuje na službě "on-line music service" Virgin Digital, která by měla zpřístupňovat více než 700 000 zvukových záznamů ve formátu Windows Media.

Situace Windows Media DRM firmy Microsoft je odlišná. Už od roku 2001 se tato platforma postupně rozšiřuje, zahrnuje nové standardy, v roce 2004 přibyla podpora přenosných zařízení (portable devices). Windows Media 9 DRM je nasazeno například v nové verzi napster.com (v současné době spojené s PressPlay.com, založeno Universal Music, Sony Music a Microsoftem) a v Evropě v MSN Music Club a Tiscali Music Club Online, založenými Microsoftem a OD2. Není třeba se však obávat monopolu. V květnu 2004 spustilo Sony svůj vlastní DRM portál založený na vlastní technologii Open MagicGate (OpenMG) a formátu ATRAC. British Telecom oznámil spuštění vlastní služby BT Rich Media, která bude podporovat jak DRM firmy Microsoft, tak RealNetworks.

Další oblastí uplatnění DRM jsou tzv. eBooks. V této oblasti se už mnoho let kromě jiných prosazuje Adobe s PDF formátem.

Windows Media DRM

První funkční komerční DRM systém pro audio a video obsah byl Microsoftem vytvořen v roce 1999 (verze 1), v roce 2000 a 2001 vyšly verze 7 a 7.1. V této době je stále aktuální verze 9, uvolněná v roce 2003.

Základní myšlenkou Windows Media DRM je oddělení distribuce obsahu od distribuce práv k jeho užívání. Toho je dosaženo zašifrováním souboru s hudbou či videem a jeho distribucí v této formě. Uživatel se po stažení takového souboru z internetu nebo zkopírování od kamaráda pokusí soubor spustit ve Windows Media Playeru. Je upozorněn na to, že se jedná o chráněný soubor, a otevře se mu okno s www stránkou poskytovatele obsahu, kde si zakoupí licenci k přehrání. Po zakoupení a stažení licence je možné chráněný soubor spustit.

Celý proces se skládá z těchto kroků:

1. Šifrování - Soubor typu .wmv nebo .wma je zašifrován pomocí privátního klíče. Do souboru jsou přidány informace o verzi DRM, identifikaci obsahu a URL adresa odkazující na www stránku, kde je možné získat licenci. Hlavička souboru je podepsána tak, aby nebylo možné některé údaje změnit. V případě, že odkaz na www stranu distributora obsahu je například pozměněn, přehrávač to pozná a varuje uživatele.

2. Distribuce - Zašifrované soubory je možné distribuovat zcela volně přes internet, na CD, emailem nebo si soubor prostě zkopírovat od kamaráda.

3. Licence Clearing House - Poskytovatel obsahu se rozhodne pro nějaký existující Licence Clearing House nebo, jako v případě Českého Telecomu a jeho StarZone, ho implementuje. Mezi funkce Clearing House patří udržovat veškeré informace o vazbách mezi obsahem, právy, distributory a vlastníky obsahu. Další funkce zahrnují autentifikaci žádosti uživatele o licenci a ve spolupráci s licenčním serverem generování odpovídající licence.

4. Nákup licence - Aby koncový uživatel mohl chráněný soubor přehrát, musí nejdříve získat licenční klíč. Při pokusu o přehrání chráněného souboru Windows Media Player zkontroluje, zda má uživatel platnou licenci. Pokud licenci najde, soubor se začne automaticky přehrávat. V opačném případě se otevře okno s webovou stránkou distributora obsahu, kde si uživatel licenci zakoupí. Zakoupená licence je doručena na uživatelův počítač ve tvaru zašifrovaném pro konkrétní počítač (viz individualizace) a uložena. Licenci je možné doručit tzv. hlučně, kdy je uživatel o doručení informován, nebo tiše, kdy doručení proběhne na pozadí aplikace.

5. Přehrání - Windows Media Player zkontroluje licenci a dovolí chráněný soubor přehrát v souladu s obsahem licence. Licence samotná obsahuje soubor práv (viz práva) a nastavení, omezujících uživatelův přístup a manipulaci s obsahem. Součástí licence je také zašifrovaný veřejný klíč k chráněnému souboru.

Individualizace

Windows Media připojí ke každé instalaci Windows Media Playeru jednoznačnou identifikaci. To zabrání distribuci pozměněného playeru po internetu, protože je možné ho jednoznačně identifikovat a případně vyřadit z provozu v průběhu generování licencí.

Práva

Každá licence zahrnuje celý soubor omezení uživatelova přístupu k chráněnému souboru. Takto je možné omezit počet přehrání, dobu, po kterou je možné soubor přehrávat, datum, od kdy a do kdy je možné soubor přehrávat nebo například zda je možné obsah dále přenášet na přenosná zařízení.

Šifrování

Pro autentifikaci a výměnu klíčů jsou použity algoritmy Elliptic Curve, ECC-EIGamal a ECC-DSA, pro šifrování dat RC4 a DES. Samotný Microsoft je v této oblasti velmi mlčenlivý, protože utajení ochranných mechanizmů se ukázalo být zatím nejbezpečnější strategií ochrany proti hackerům.

Bezpečnost

V oblasti bezpečnosti poskytuje koncepce zajímavé funkce. Může to být například Secure Audio Path, kde Windows Media umožňují zajistit ochranu obsahu na úrovni operačního systému. To se týká především cesty z přehrávače do ovladače zvukové karty tak, aby nebylo možné proud dat zachytit uvnitř v počítači. Další možností je vyloučení aplikace (při vydávání licence je možné zakázat přehrávání v konkrétních aplikacích) či DRM komponenty (při generování licence je možné zakázat přehrávání v konkrétních DRM komponentách, o nichž je známo, že byly zkompromitovány).

Next Generation Windows Media DRM

V květnu Microsoft ohlásil novou verzi Windows Media DRM, která přinese nové možnosti jak na úrovni obchodních scénářů, tak i v rozšíření počtu podporovaných přenosných přehrávačů, mobilních telefonů a PDA. Nezbývá mi než s humorem dodat: "Pevně doufám, že až budete tento stručný popis základní koncepce Windows Media 9 DRM číst, nepůjde už o překonanou verzi."

První komerční DRM systém v České Republice

Prvním komerčně provozovaným systémem distribuce videa a hudby v České republice a ve střední a východní Evropě vůbec, založeným na technologii DRM, je portál StarZone (http://www.starzone.cz), který vybudoval a nedávno spustil Český Telecom. Projekt nasazení DRM jako komerční služby se začal připravovat již počátkem minulého roku. Nejtěžší bylo na počátku přesvědčit vlastníky obsahu, že celý systém DRM je dostatečně důvěryhodný a bezpečný. Poté, co se podařilo uzavřít dohodu s několika z nich, začala práce na implementaci. Pro implementaci DRM v České Republice vybral Český Telecom ve spolupráci s Logicou CMG systém DMDfusion firmy DMDSecure, což je průmyslové multiplatformní řešení, umožňující provozovat vedle sebe DRM technologii Microsoftu i RealNetworks. Toto řešení má formu "kostky" s otevřenými rozhraními, kterou je třeba následně integrovat do konkrétní infrastruktury provozovatele clearing housu.

Celý systém funguje poměrně jednoduše. Obsah - film nebo písnička - je převeden do digitální podoby (wmv) a do systému jsou zadána základní data, která ho popisují a jsou prezentována na webových stránkách. Poté je soubor zašifrován, jsou do něj přidány informace, které ho identifikují pro nákup licencí a je uložen pro stažení. Uživatel si na webových stránkách podle zobrazených informací, jako například ve videopůjčovně, vybere titul, který si chce prohlédnout, a stáhne soubor na svůj počítač, nebo, má-li dostatečné připojení, rovnou ho spustí. A už jen stačí vybrat si typ licence, autorizovat na automaticky otevřené webové stránce a sledovat vybraný film.

Nakonec jsme byli příjemně překvapeni pozitivní reakcí odborné veřejnosti. Věříme proto v budoucí rozšíření DRM technologie jako logického vyústění současného problému s nelegálním kopírováním audio a video obsahu.

Závěrem

Je velmi zajímavé v poslední době sledovat překotný rozvoj DRM technologie i konkrétních řešení. Do budoucna lze předpokládat další odklon od čistě hardwarových řešení. Paul Kocher, Joshua Jaffe, Benjamin Jun, Carter Laren a Nate Lawson z firmy Cryptography Research, Inc. se domnívají, že budoucnost DRM systémů spočívá v myšlence Self Protecting Content (obsah, který se chrání sám). Vlastní přehrávač by fungoval podobně jako interpreter nebo virtual machine (podobně jako Java) a samotný kód dekryptoru by byl součástí obsahu. V případě, že by byla šifra prolomena, stačilo by na nově distribuovaná DVD s filmy nebo do obsahu na internetu pouze přibalit vylepšenou verzi dekryptovacího programu.

§§§§§


Pozor na lidi

Martin Ignjatovič

C04P0358

Je to právě rok, co do naší země zavítal Kevin Mitnick. Je to člověk, který se proslavil průnikem do mnoha systémů po celém světě. Některé "kousky" jsou mu připisovány neprávem a o jeho schopnostech superhackera se také vedou diskuse, zanechal v dějinách počítačové bezpečnosti nesmazatelnou stopu.

Proslavil se zejména svojí manipulací s lidmi a využíváním jejich nedbalosti. Proto se na techniku, kterou používal, podíváme blíže.

Práce s lidmi souvisí s bezpečností informačních systémů mnohem více, než se všeobecně předpokládá. Tato technika, anglicky zvaná social engineering, je mezi útočníky na počítačové systémy velmi oblíbená. Český ekvivalent se hledá velmi těžko, proto se budeme držet anglického označení SI. Je to totiž jeden z nejsnazších způsobů napadení cílového systému. Od útočníka vyžaduje pouze trochu bystrosti a dobré vyjadřovací schopnosti. Nyní se podíváme na to, jaké techniky a triky se při tomto druhu útoku používají, a řekneme si, jaká lze proti nim použít aktivní opatření.

Cílem tohoto útoku je zpravidla získání citlivých informací či přímo průnik do systému. Útočník se bude snažit zjistit různé informace. Uvedeme zde výčet věcí, které by mohly útočníka zajímat:

 struktura sítě,

 vnitřní a vnější IP adresy,

 IP adresy hraničních firewallů,

 jména a osobní informace o osobách,

 bezpečnostní politika,

 telefonní čísla a adresy,

 programové vybavení,

 hesla.

Jaké triky útočník používá?

Zpravidla se vydává za někoho jiného. Může se například stát, že si útočník zjistí jména správců sítě a pak zavolá nic netušícímu uživateli a chce po něm, aby si změnil heslo nebo změnil nastavení systému. Uživatel v dobré víře opatření provede a bezpečnostní incident je na světě. Rovněž se útočníci mohou vydávat za zástupce poskytovatele připojení a požadovat od správce sítě přenastavení firewallů nebo změnu přístupových hesel. Základním předpokladem úspěchu u tohoto druhu útoku je dobrá znalost místních podmínek a pravidel. Rovněž je užitečná znalost osob, kterých se útok týká. Pokud útočník vzbudí důvěru a prokáže znalost situace, málokdo odmítne udělat to, co požaduje. To od útočníka vyžaduje znalost prostředí. Získá ji z různých míst, ale nejčastěji z informací, které publikuje sama společnost. Zjistit jména správců sítě, registrátorů domén, webmasterů či pracovníků technické podpory dnes není žádný problém. Mnoho takových informací je publikováno na firemních webových stránkách či v propagačních materiálech konkrétních podniků. Ve státní správě je situace ještě mnohem horší. K získání podobných informací však může použít útočník rovněž SI a takzvaně "vytáhnout" tyto informace z pracovníka firmy a následně je použít k dalšímu SI útoku. Může například zavolat na informační linku společnosti a představit se jako zástupce firmy, která se zabývá prodejem softwaru. Bude požadovat jména a telefonní čísla osob, na něž se může se svojí nabídkou obrátit. Triků je opravdu mnoho a záleží jen na útočníkově vynalézavosti a šikovnosti, jaké informace může zjistit. Nejsou výjimkou situace, kdy se útočníkovi podaří zjistit hesla k důležitým systémům a klíčovým serverům. Klamat však nemusí útočník jen po telefonu, ale i přes fax či e-mail. Nyní se podíváme na to, jak snížit riziko podobného průniku.

Zkuste snížit riziko průniku

Základním pravidlem by mělo být utajování informací souvisejících s bezpečností. Měl by být stanoven okruh informací a lidí, kteří k nim mají přístup. Je zbytečné, aby manažeři znali přístupová hesla k hlavním systémům, i když to často vyžadují, spíše kvůli své pozici než ze skutečné nutnosti. Toto riziko lze eliminovat zavedením falešného administrátorského účtu s nízkým oprávněním. Funguje opravdu spolehlivě. Další nutnou věcí je důkladné proškolení všech uživatelů o tom, jaké informace a komu smějí předávat. Není na škodu občas prověřit dodržování takových opatření a směrnic. Rovněž je důležité neposkytovat více informací než je opravdu nutné a všechny informace, které nejsou nezbytně potřebné, vyhledat a stáhnout z veřejných zdrojů.

§§§§§


Grafické karty na internetu

Lukáš Erben

C04P0354

Internet nabízí nespočet nezávislých i komerčních serverů věnovaných PC hardwaru, grafickým kartám či výhradně jediné značce. Vybrali jsme pro vás ty nejzajímavější (převážně anglicky psané) servery, na kterých naleznete novinky, testy, technologické články, ovladače či utility pro grafické karty. Vybírali jsme z mnoha stovek podobných serverů či portálů - pokud tedy to, co hledáte, nenajdete na stránkách, které jsme zařadili do stručného přehledu, nezoufejte a spusťte Google (můžete jej použít hned jako první krok - jestli víte, co hledáte, bývá vyhledávací engine nejrychlejším způsobem, jak se k cíli dostat). Počítejte s tím, že většina uváděných serverů a webů od vás očekává přinejmenším základní, ale spíše pokročilou znalost dané problematiky.

Recenze, testy, technologie a původní články

http://www.digit-life.com

Stránky ruské provenience patří mezi nejlepší weby věnující se testování PC hardwaru (se silným zastoupením grafických karet) a nejrůznějších technických hraček. Testy jsou podrobné, ale přitom čtivé a dobře zvládnuté. Potěší relativně malé množství reklamy, je ale škoda, že některé z nejlepších (a nejdelších) článků ruských X-bit labs se anglického překladu nedočkají. Pro ty, kdo zvládají azbuku, ale doporučujeme originál http://www.digit-life.ru. Zkusit můžete též anglickou verzi příbuzných Xbitlabs na adrese http://www.xbitlabs.com.

www.beyond3d.com

Nikoliv grafické karty či čipy, ale technologie a teorie 3D grafiky jako taková je hlavní náplní stránek beyond3d.com. Na vysoké úrovni jsou zejména původní články, které se věnují nejen novým grafickým čipům, ale též teorii 3D grafiky, problematice API a naleznete zde i rozhovory s významnými osobnostmi ze světa 3D grafiky, her a modelování. Chcete-li se zajímat o 3D grafiku do hloubky, je beyond3d.com tím správným místem.

http://www.anandtech.com

Anand Shimpi je právem řazen mezi uznávané recenzenty a odborníky na PC hardware, grafické karty nevyjímaje. Jeho server patří mezi nejstarší weby věnované recenzím a článkům o PC technologiích. Pokud hledáte technicky i věcně podrobné a srozumitelné recenze nových grafických čipů v angličtině, je sekce Anandtech věnovaná grafickým kartám tím nejlepším místem, kde začít.

www.guru3d.com

The Guru of 3D se věnuje novinkám ze světa 3D grafiky a herního hardwaru, a nabízí bohatou sekci původních recenzí a článků. Najdete zde také odkazy na nejpopulárnější ovladače, programy, benchmarky a utility či články věnované přetaktování.

Novinky

http://www.nvnews.net

Stránky věnované výhradně novinkám a informacím souvisejícím s grafickými čipy NVIDIA. Naleznete zde informace o nových kartách, uveřejněných testech a článcích, kontakty na výrobce, odkazy na nejrůznější utility a další užitečný software, stejně jako linky na jiné stránky s podobnou či příbuznou tematikou. Pro majitele GeForce jsou nvnews.com výborným odrazovým můstkem při hledání různých informací či programů.

http://www.rage3d.com

Rage3D je pro změnu server sledující výhradně dění související s grafickými kartami a čipy ATI. Vedle novinek a odkazů na jiné stránky či na programy a utility pro karty ATI nabízí server i vlastní recenze a články.

http://www.ve3d.com

Voodoo Extreme vznikl jako první novinkový server sledující dění kolem herních 3D akcelerátorů (tehdy jedinečné série 3Dfx Voodoo) již v roce 1997. S postupem času se ale přeorientoval na novinky z herní oblasti, později zmizely též původní články. Ve3D je momentálně součástí sítě IGN a věnuje se prakticky výhradně novinkám o PC hrách a herním železe. Zařadili jsme jej sem spíše z nostalgie.

http://www.hardocp.com

Ze stránek věnovaných původně extrémnímu přetaktování se již před lety stal populární server novinek a článků z oblastí 3D grafiky, procesorů, čipových sad a základních desek. Vedle poměrně bohaté novinkové sekce obsahuje HardOCP i solidní recenze a analýzy vlastní produkce.

http://www.theinquirer.net

Bezesporu nejzábavnější server věnovaný novinkám ze všech oblastí IT má pochopitelně i sekci, která sleduje dění na trhu grafických technologií a grafických karet. Inquirer je proslulý tím, že zásadně používá neoficiální zdroje a nedodržuje (ani nepodepisuje) "NDA" dohody - informace tak sice nikdy nejsou zaručené, často jsou ale relativně přesné a především se značným předstihem. Samostatnou kapitolou je pak fantastický ironický tón, jímž je většina článků psána. Stylem a obsahem je ale vhodný jen pro zkušené uživatele a odborníky.

Ovladače

http://atifan.ati.cz

Ne zcela nezávislý, přesto mezi specializovanými českými weby vyčnívající je web atifan, který se, jak název napovídá, specializuje na problematiku grafických karet ATI. Naleznete zde FAQ, odkazy na aktuální ovladače a utility i novinky související se softwarem pro karty ATI. Pro uživatele neznalé cizích řečí je existence těchto stránek skutečným požehnáním.

http://www.3dchipset.com

Asi nejčastěji citovaná stránka specializující se na ovladače grafických karet je proslulá zejména uveřejňováním všech verzí (tedy i neoficiálních betaverzí a upravených sad) ovladačů pro grafické karty s čipy ATI a NVIDIA. Naleznete tu též odkazy na různé utility a dokonce i na BIOSy grafických karet. Před časem byly "služby" rozšířeny též o novinky ze světa 3D akcelerátorů.

http://www.driverheaven.net

Další stránky zaměřené na ovladače a utility pro grafické karty nabízí vedle sekce novinek též fóra a odkazy na utility pro ladění grafických karet či odinstalování starších nebo nežádoucích verzí ovladačů.

http://www.video-drivers.com

Nejširší výběr ovladačů i pro ty neobskurnější, nejstarší a nejneobvyklejší karty a čipy najdete na video-drivers.com. Sháníte-li ovladač pro vaši značku grafické karty (a nikoliv univerzální "referenční" typ), doporučujeme vyzkoušet právě tyto stránky - lze tu objevit i ovladače na karty, jejichž výrobce již před lety "odešel na odpočinek".

§§§§§


Antispam, antivir ano, ale...

Jan Dvořák

C04P0353

V současné době se stává stále aktuálnější potřeba filtrovat elektronickou poštu proti spamu a virům. Stále více lidí si instaluje tyto filtry na své domácí počítače a servery svých sítí a mnozí poskytovatelé internetu jsou nuceni je zapínat i bez požadavku uživatele. Rozhodl jsem se podělit se s vámi o své zkušenosti s touto problematikou.

Doufám, že tento článek bude užitečný při rozhodování, jestli filtr použít nebo nikoli. Hlavně mám v úmyslu upozornit na nejčastější chyby a problémy při používání těchto prostředků, a to jak při "domácím" použití, tak i při použití na serveru.

Nevhodné použití filtru proti spamu a virům totiž může stát hodně času, stresu a peněz.

Nejprve stručné vysvětlení pojmů

 Virus přenášený elektronickou poštou je e-mail, který vám obvykle odešle něčí zavirovaný počítač bez vědomí svého majitele. Na vašem počítači může virus způsobit nějakou škodu (například zničit vaše dokumenty) a většinou se odešle všem vašim známým, s nimiž jste v e-mailovém kontaktu. A tam rovněž může způsobit nějakou škodu a rozeslat sám sebe dál.

Vzniká řetězová reakce, škody u uživatelů a přetížení internetu.

 Spam je naopak rozesílán většinou vědomě člověkem, který je za to mnohdy dokonce placen a je to jistá forma reklamy. Možná jste již někdy (nebo mnohokrát) dostali e-mail s obsahem například "Jsem třetí syn rolníka ze Zimbabwe, vyděláte miliony, když mi pošlete sto tisíc..." anebo nabídku nějaké firmy, že jste vyhráli letecký zájezd na Kanáry, pokud si koupíte její zboží a budete mezi první tisícovkou zákazníků...

Klasickou papírovou obdobou e-mailového spamu není nic jiného než třeba reklamní letáky obchodních domů, jež pravidelně nacházíme doma ve svých poštovních schránkách.

Před několika dny jsem viděl aktuální statistiku za poslední dubnový týden - 78,3 % pošty na světě tvořil spam, 3,8 % viry a pouze zbytek je skutečná pošta. Tahle čísla jsou poměrně šokující, i když v ČR je situace (zatím) poněkud příznivější. Problémem spamu je, že globálně přetěžuje poštovní infrastrukturu internetu a zahlcuje uživatele - příjemce pošty - množstvím e-mailů, které je nutné prohlédnout, identifikovat jako nesmysl a smazat.

Problémem virů je, že působí uživatelům mnohdy nenahraditelné škody a rovněž nárazově přetěžují internet. Je tedy rozumné a nutné poštu filtrovat, tedy nechat počítač, ať e-maily obsahující spam a viry automaticky smaže. Zdá se, že technologie k tomuto určené v současnosti "hýbou světem". Například na letošním InfoSecurity veletrhu v Londýně byl právě toto možná úplně nejvíce nabízený artikl.

Antispamové a antivirové filtry (dále jen filtry) lze rozdělit podle několika hledisek.

Například podle toho, ve kterém místě cesty pošty internetem se filtr aplikuje. Zjednodušeně řečeno: filtr může použít přímo koncový příjemce pošty na počítači, na němž poštu přijímá a čte. Tedy na svém počítači doma nebo v kanceláři. Nebo může být filtr aplikován někde v infrastruktuře internetu, například na poštovním serveru u providera. Použití filtru doma má výhodu, že je přímo v rukou uživatele a nastavení a použití filtru záleží jen na jeho rozhodnutí. Ale na druhou stranu filtr aplikovaný až na konci cesty e-mailu od odesílatele k příjemci vůbec nesnižuje zatížení sítě, a to ani koncové linky od providera k uživateli. Je poněkud nepříjemné půl hodiny stahovat po modemu e-maily a pak zjistit, že to bylo 20 spamů a 6 zavirovaných e-mailů, ale e-mail od tetičky stejně nepřišel. Navíc antivir aplikovaný až na cílovém stroji teoreticky neznamená 100% ochranu před virem. Co když virus hackne něco v systému ještě před filtrem? Ještě jsem to v praxi na vlastní oči neviděl, ale prý se to občas stává...

Použití filtru na mail serveru u providera nebo jinde "uvnitř" internetu tyto nevýhody nemá, ale zase je uživatel zcela bezbranný proti nežádoucím účinkům filtru. Což také občas stojí nervy a peníze, viz níže. Typickým představitelem filtru, který je určen pro aplikaci "doma" jsou např. produkty Symantecu, McAfee nebo známé AVG. Typickým představitelem filtru, který se používá převážně na serverech, je třeba clamav.

Dále lze filtry rozdělit na hardwarové a softwarové. SW filtr někdy viděl asi každý - třeba právě zmíněné AVG. Prostě je to program, který převezme e-mail, zkontroluje ho, jestli je "nezávadný", a pokud ano, tak ho předá dál. Pokud ne, tak ho zahodí. Popřípadě místo něj odešle upozornění, že e-mail přišel, ale byl zahozen. HW filtr naopak viděl zatím málokdo, i když je to zboží, jež právě prožívá svůj veliký boom. HW filtr pro "domácí" použití je prostě malá krabička, která se vloží do kabelu mezi síť a počítač. A kupodivu závadné e-maily do počítače nikdy nedorazí a ta kouzelná krabička je odstraní. Domácí HW filtr připomíná modem. Ostatně většinou jej vyrábějí právě výrobci modemů. Mnohdy mají HW filtry ještě další funkce: třídění pošty, archivaci pošty, odesílání pošty v off-peak hodinách, příjem pošty při vypnutém počítači a rozblikání se, když přišel toužebně očekávaný e-mail, šifrování pošty, funkci firewallu, VPN atd... Serverové HW filtry mají podobné funkce, ale jsou to velké bedny anebo racky, dají se obhospodařovat na dálku a tak dále. Prostě běžný kus síťového železa.

Jak to funguje?

Filtrování pošty proti spamu i proti virům většinou realizuje jeden program. Ale principy jsou poněkud rozdílné. Použité algoritmy mohou být mnohdy poměrně složité, zde popíši pouze základní princip. Detekce zavirovaného e-mailu se dělá podobně jako detekce zavirovaných souborů na disku. Antivirový filtr obsahuje databázi řetězců, které se vyskytují ve všech známých virech. Pokud e-mail jeden z těchto řetězců obsahuje, tak je prohlášen za zavirovaný a zlikvidován. Detekce spamu se takto dělat nedá. Nelze vytvořit databázi všech existujících spamů a řetězců, které je identifikují. Není to možné ze dvou důvodů:

 Spam píše na světě mnoho milionů lidí, viry píše jen několik programátorů. Různých spamů tedy existuje o několik řádů více než virů. Databázi spamu tudíž nelze vytvořit a udržovat pro její rozsáhlost.

 Viry jsou programy. Tedy člověku nesrozumitelný "text", určený pro čtení počítačem. Ale spam je běžná lidská řeč. Pokud by se používala databáze řetězců identifikujících spam, tak by za spam bylo prohlášeno množství běžné pošty. Možná skoro veškerá pošta. Texty používané ve spamu se prostě a jednoduše používají i v normálních e-mailech. Pro detekci spamu se používají tzv. blacklisty, provozované většinou různými antispamovými nadacemi.

Funguje to zhruba takto

Přijde vám spam. Vy se naštvete a tento mail přepošlete správci blacklistu (což může být buď živý člověk, nebo program). Ten uváží, jestli jde opravdu o spam a jestli se mu sešlo podobných stížností několik. Pokud ano, zveřejní identifikaci odesilatele v blacklistu.

Pozor - tohle je důležité! V blacklistech je zveřejněna identifikace ODESILATELE, nikoli jen identifikace konkrétního e-mailu! A protože každý správný spamer každých 10 minut změní svoji e-mailovou adresu a každou půlhodinu IP adresu svého počítače, tak se jako identifikace odesilatele používá hlavně IP adresa serveru, přes který spam odešel. Jinak řečeno, spam nebývá identifikován svým obsahem a dokonce ani svým odesilatelem, ale identifikátorem SÍTĚ, ze které odešel! Například IP adresou smtp serveru příslušného internet providera. Vyřazení z blacklistu se děje obvykle na žádost správce postiženého serveru, popřípadě uplynutím nějakého času bez stížností. Antispamové filtry tedy vezmou váš e-mail a podívají se, jestli náhodou nebyl odeslán z adresy uvedené na blacklistu. Pokud e-mail pro vás z takovéto adresy odeslán byl, tak je zahozen. A naopak pokud vy odesíláte e-maily přes server, jenž se náhodou dostal na blacklist, tak se dostane ke svému adresátovi jenom tehdy, pokud cestou nenarazí na antispamový filtr.

Největší problém

Právě tohle je největší problém v praxi při snaze o správné použití antispamové filtrace pošty. Totiž většina uživatelů pošty je připojena přes velké providery. Velcí provideři mají mnoho klientů. Mezi nimi se vždy najde nějaký spamer. Čili čas od času se právě váš poštovní server (resp. server vašeho providera) dostane na blacklist. A vaše e-maily pak filtry po celém světě považují za spam, i když tomu tak ve skutečnosti není. Tohle se čas od času stává všem velkým poštovním serverům všech velkých providerů.

Nebo řečeno totéž, ale z opačného úhlu pohledu: pokud si doma na svém počítači nainstalujete antispamový filtr, tak musíte počítat s tím, že vám občas nějaký e-mail nedojde, ale ztratí se. Protože jeho odesilatel sice není spamer, ale náhodou používá server, který je zrovna náhodou na blacklistu. Tudíž váš filtr tyto e-maily nepropustí.

Možná řešení

Existují různé možnosti a přístupy, jak se pokusit tento problém řešit. Úvahu o možnostech řešení rozdělím na použití "doma" (tj. na koncovém počítači) a "na síti" tj. například v rámci poštovního serveru vaší lokální sítě nebo pomocí prostředků vašeho providera.

Doma

Doma je úvaha poměrně jednoduchá. Pokud zrovna nejste specialista na viry a jiné speciality, tak si určitě aktivujte antivir. Ničemu totiž neuškodí, ale naopak velmi prospěje, když vám nebudou doručeny zavirované e-maily. Ale úvaha jestli aktivovat i antispamovou filtraci je něco jiného. Zde se musíte rozhodnout, co vám vadí víc. Jestli záplava spamu nebo ztrácející se užitečné e-maily. Instalace filtru "doma" samozřejmě nesníží zatížení linky, takže doma je to opravdu jen o tomto uživatelském rozhodnutí.

Poznámka: Přesněji řečeno filtr instalovaný "doma" nesníží zátěž linky v příchozím směru, odchozí záplavu e-mailů ze zavirovaného počítače samozřejmě filtr zachytit může. Ale obvykle bývá užitečný jen HW filtr. Když je totiž počítač zavirovaný, tak je často SW filtr nefunkční a viry přes něj nerušeně odcházejí ven. Ale HW filtry u nás zatím nejsou příliš obvyklé, zejména ne při domácím a kancelářském použití.

Na síti

Na síti je situace mnohem složitější. Správce sítě (nebo internet provider) je pod několika různými protichůdnými tlaky. Uživatelé na něj tlačí, aby jim spam a viry nebyly doručovány. Zároveň ale uživatelé velmi neradi vidí, když jim "omylem" nepřijde užitečný e-mail. Zatížení poštovního serveru ho může nutit k filtraci pošty. K témuž ho může nutit práce spojená s řešením opakovaně zavirovaných počítačů. A také je tu snaha nedostat se na blacklist. A když už se na blacklist dostane, tak ho stojí nemálo práce to zjistit a vyřešit. Není se tedy čemu divit, že správci pošty inklinují k použití intenzivní filtrace pošty. Mám mnohé zkušenosti z praxe, že správcové podceňují riziko spojené s tím, že filtr omylem e-mail "sežere". Vždyť pošta přece není zabezpečený protokol, e-maily se občas ztrácejí a stejně o nic moc nejde. Být zasypán spamem a viry je přece mnohem horší. Já osobně jsem ale přesvědčen, že e-maily omylem označené za spam jsou problém. Stojí to totiž čas a peníze.

Uvedu dva příklady z praxe:

1. Na blacklistech často bývají cestovní kanceláře. Z povahy jejich práce vyplývá, že si občas tak trochu zaspamují... Představte si, že si u jedné z nich objednáte levnou letenku. Cestovka pak několik dnů sleduje ceny a vybírá. Když vybere něco levného, tak vám nabídku pošle e-mailem a 24 hodin čeká na vaše potvrzení. Jenže e-mail cestou antispam spolkne (protože cestovka je na blacklistu), vy se o nabídce nedozvíte, takže ji tudíž ani nepotvrdíte. A nakonec letíte, ale o několik tisíc dráž.

2. Extrémní případ tohoto jevu je zkušenost jedné mé kamarádky. Ta se jednoho krásného letního dne posadila před počítač v internetové kavárně kdesi uprostřed Evropy. Na webu si vybrala letenku od EasyJetu a samozřejmě ji hned kreditkou zaplatila (u EasyJetu to dnes snad už ani jinak nejde). A pak čekala na e-mail. EasyJet totiž funguje tak, že po zaplacení kreditkou pošle e-mail, ten si člověk vytiskne, a to je jeho letenka. S tímto vytištěným e-mailem se jde na letiště a odletí se.

Jenže e-mail nepřišel. Tedy zavolala do EasyJetu. Neboť ale neznala číslo své objednávky (spoléhala se, že bude v tom e-mailu), tak pro ni nemohli nic moc udělat. Platby kreditkou totiž trvají několik dní než skutečně fyzicky proběhnou a letadlo mělo odlet ještě téhož dne.

Takže kamarádka zatnula zuby a zaplatila ještě jednou. Tentokrát již byla chytřejší a číslo objednávky si zapsala. Ale e-mail ji opět nepřišel. Takže se vypravila na letiště s číslem na papírku v ruce. Než se domluvila, našla příslušného člověka a vysvětlila situaci, tak letadlo opět odletělo. Následkem toho letěla až další den mnohem dražším letadlem. Čili to máme celkem dvě letenky levné, jedna drahá, noc ve drahém hotelu poblíž letiště - rovná se několik desítek tisíc korun a ztráta času. To byla cena za to, že toho dne došlo v jejich firmě k nasazení antispamového filtru... Již následující den byl filtr opět vypnut.

Z těchto příkladů je vidět, že v praxi nelze jednoduše direktivně smazat podezřelý e-mail uvnitř infrastruktury sítě (třeba na úrovni mail-serveru). Jediný, kdo se pro tento krok může rozhodnout, je uživatel. Nikoli správce sítě. Jenže správce sítě je nucen řešit výše uvedené problémy. Jinak by byl vystaven kritice uživatelů a možná by byla narušena i samotná funkčnost sítě. Pokusů o řešení tohoto problému jsem v praxi viděl mnoho. Dvě řešení tohoto problému jsou popsána v rámečku.

Další časté chyby při použití filtru

Upozorním ještě na dvě časté chyby v praxi při používání filtrace pošty.

1.Musíme si uvědomit, že denně na světě vznikne i několik stovek nových virů (rekord je tuším 300 nových virů za 24 hodin, ale jistě bude brzy překonán). Antivirový filtr má tudíž smysl jedině tehdy, pokud se jeho virová databáze aktualizuje několikrát denně. Osobně používám aktualizaci po třech hodinách. Což musíte podporovat jak vy (nastavením aktualizací), tak i váš dodavatel antivirového softwaru (rychlostí tvorby upgradu). Ale ani tak neexistuje jistota, že virus skutečně neprojde! Virů totiž vzniká mnoho a šíří se rychle, takže i nejnovější virová databáze od dobré firmy není s jistotou aktuální. To prostě není technicky možné. Je tedy nutno pravidelně skenovat disk na viry. Nehledě na to, že viry se do počítačů dostávají i jinak nežli jenom poštou. Jinak řečeno, mnoho uživatelů si myslí, že jsou v bezpečí, protože používají antivirovou filtraci pošty, ale to není pravda.

2. Antispamová filtrace používá blacklisty, které se velmi rychle mění v čase. Prakticky každou minutu a častěji. Antispam je tedy správně a plně funkční pouze pokud k má přístup k aktuálním blacklistům, platným v době doručení konkrétního e-mailu. Tedy musíte být on-line na síti a příjem pošty a její filtrace musí běžet kontinuálně v reálném čase. Při dávkovém stahování pošty například jednou týdně mnohdy antispam filtrace nadělá ještě více zmatku a chyb než normálně: skutečný spam často pustí, neboť odesilatel již na blacklistu není.

Závěrem

Doufám, že jsem čtenářům umožnil poznat aktuální žhavé téma a pomohl uživatelům a správcům pošty vzájemně se domluvit a nedopustit se v praxi často opakovaných chyb.

Řešení jednoduchá, ale dosti problematická

Jedno z častých řešení je filtrovat pouze viry a spam nechat procházet. V ČR je to zatím asi přijatelné "řešení", ale na jak dlouho? Viz výše uvedená statistika - cca 80 % světové pošty dnes tvoří spam. A bude hůř...

Jiné často používané řešení je zahozené e-maily nahradit e-mailem obsahujícím informaci, že byl zahozen. Ale co to řeší? Snad objem dat prošlý mailserverem. Ale pro uživatele se situace spíše zhoršila - neustále se musí vyrovnávat s hromadou "divné"" pošty a navíc si musí složitě vyžádat od odesilatele poštu, která měla dojít, ale nedošla. Navíc mohou vznikat trapasy. Zde je opět příklad z praxe:

Jednou jsem přišel na jistou univerzitu. A vidím, že ctihodný pan profesor se chová - mírně řečeno - velmi nectihodně. Opatrně jsem ho obešel a v bezpečné vzdálenosti se zeptal jeho sekretářky, co že se přihodilo? Bylo mi vysvětleno, že pan profesor pět let bádal, potom dva roky psal článek a pak půl roku prováděl na žádost redakce korektury. A dnes mu ona ctihodná redakce skutečně velmi prestižního světového vědeckého časopisu oznámila, že jeho článek přijímá a žádá o definitivní souhlas s otištěním. Jenže SMTP server providera té redakce byl tou dobou zrovna na blacklistu. Takže odpověď té redakci neposlal pan profesor, ale poštovní server fakulty. Bylo to cosi rádoby vtipného ve stylu "Spamerům e-maily nedoručuju, příště neotravuj!". A navíc s chybou v angličtině. Pan redaktor se hluboce urazil, zavolal panu profesorovi telefonem a měl pro něj rovněž jen jednu větu podobného obsahu. Raději jsem toho dne odešel a přišel si svoje věci vyřídit o dva dny později.

Další častá metoda je smazat viry a spam doručovat. Ale doplněný o upozornění, že jde o "***SPAM***". Mě osobně ale smysl tohoto opatření uniká. Zátěž sítě se nezmenší a zátěž uživatele také ne. Spíše naopak.

Dvě velmi dobrá, ale asi složitá řešení

Znám dvě dobrá, ale složitá řešení. Musí se totiž vždy naprogramovat pro konkrétní podmínky na konkrétní síti. Viry považuji za dobré (skoro) vždy je\dnoduše smazat. Níže uvedené se tedy týká jen antispamové filtrace.

První řešení je technicky zajímavé a uspokojivě funkční, ale vyžaduje nepřetržitou spolupráci živého člověka. Je tedy vhodné jen pro sítě střední velikosti s dobrým rozpočtem. Pro běžné podmínky příliš vhodné není. Druhé řešení já osobně považuji za zcela ideální řešení - vše probíhá zcela automaticky, vše je přímo v rukou uživatele, žádný e-mail se nemůže ztratit, ale zároveň je pošta filtrována s maximální možnou účinností.

První řešení: Adaptivní omezení šířky pásma pro odchozí i příchozí poštu plus ruční obsluha

Představme si typickou kancelářskou síť střední velikosti. Omezme šířku pásma pro e-maily řekněme na 50 KBd pro každou jednotlivou IP adresu. Pokud některá naše adresa odešle nebo z nějaké vnější adresy přijde během půl hodiny více než 10 e-mailů, tak omezme (pouze!) této adrese šířku pásma na polovinu. Pokud intenzivní mailování pokračuje, tak za půl hodiny zase na polovinu. A tak dále až na cca 1 KBd. Pokud se provoz zmenší, tak zase postupně šířku pásma obnovíme. Pokud jde o náhodné zvýšení užitečného provozu, v praxi příliš nevadí, že e-maily začnou po půlhodině odcházet pomaleji. Pokud ale jde o záplavu spamem nebo novým (tedy antivirem nerozpoznaným) virem, tak se expozice naší sítě podstatně sníží - díky omezení šířky pásma. Samozřejmě musí být neustále nablízku obsluha, jež se o vzniklé situaci včas dozví, situaci vyhodnotí a ručně provoz z dané adresy zablokuje - pokud jde skutečně o spam nebo nový virus. Bez obsluhy živým člověkem by toto opatření nemělo žádný smysl.

Druhé řešení: Uživatelský WWW interface - možná ideální řešení

Spam detekujeme běžným způsobem pomocí blacklistů. Ale nesmažeme ho, nýbrž umístíme tyto "podezřelé" e-maily na WWW adresu, která je přístupná adresátovi oněch e-mailů po zadání jeho loginu a hesla (pochopitelně s použitím https).

Na této stránce tyto e-maily zůstanou řekněme měsíc a pak se automaticky vymažou. Dvakrát denně adresátovi těchto odsunutých podezřelých e-mailů pošleme souhrnnou informaci o tom, co mu bylo odsunuto. Souhrn obsahuje čas, odesilatele, předmět, několik náhodně vybraných vět z těla e-mailu a referenci na URL, kde si lze tento e-mail vyzvednout. Pokud adresáta některý z odsunutých e-mailů zaujme, tak si ho na WWW stránce vyzvedne a přečte. Pokud ho nezaujme, tak se odsunuté e-maily po měsíci samy smažou. Vygenerovat zmíněný souhrn ovšem není zcela triviální. Spam totiž často přijde v mnoha kopiích a souhrn je pak nepřehledný. Takže je užitečné jednotlivé odsunuté e-maily vzájemně porovnávat a do souhrnu opakovaný e-mail uvést pouze jednou s poznámkou, že počet opakování se rovná například 12.

Jenže každý správný spamer mění adresy, počítače, předmět, oslovení, na konec přidává náhodné řetězce znaků a vůbec se snaží takovéto porovnávání znesnadnit. V praxi se osvědčilo při porovnávání vynechat celou hlavičku včetně předmětu a v těle e-mailu vynechat první a poslední (nonwhite) řádek. A ve zbytku e-mailu připustit 5 % rozdílných znaků z celkové délky zbylého textu pro porovnávání (porovnáváno pomocí diff a počítáno pomocí wc s podporou unicode).

Tato kombinace klasické blacklistové filtrace, porovnávacího enginu, pravidelných e-mailů uživateli se souhrnem a WWW rozhraní pro vyzvednutí odsunuté pošty mě osobně připadá jako ideální řešení. Ale není implementačně jednoduché.

Vaše případné čtenářské dotazy, návrhy na další články na toto téma a připomínky můžete zasílat na mailovou adresu devic@seznam.cz.

§§§§§


Přehled realitních serverů

Pavel Hrbáček

C04P0355

Řešíte problém s bydlením? Chcete kupovat byt nebo hledáte jen výhodný pronájem? Právě s těmito záležitostmi vám pomohou internetové stránky, které najdete v tomto článku. Dobře si vybrat je vždy důležité, a tak nám v dobách nepříliš vzdálených nezbývalo nic jiného, než pravidelně navštěvovat realitní kanceláře a sledovat, co se v jejich nabídce objevilo nového.

Rozšíření internetu s sebou přineslo změnu i v této oblasti, takže první seznámení s nabídkou na trhu lze provést i v teple domova. Samozřejmě, že nic stále nenahradí osobní prohlídku na místě. Při hledání nemovitosti máte obecně dvě možnosti. Buď sledujete stránky jednotlivých realitních kanceláří, nebo se zaměříte na specializované realitní servery. Ty obsahují nabídku více kanceláří, a tak uživatelům šetří čas. My se podíváme právě na ně, protože samostatných kanceláří je tak velké množství, že vybrat jen několik by bylo velmi obtížné.

Začneme nejstarším serverem

Nelze asi začít jinak, než u zřejmě nejstaršího fungujícího realitního serveru. Tím je Reality.cz, který najdete na adrese http://www.reality.cz. Server pokrývá nabídku celé řady realitních kanceláří ze všech částí České republiky a najdete zde přibližně 80 tisíc nemovitostí. Při takto velkém počtu je důležitý efektivní způsob vyhledávání. A ten Reality nabízejí. Snad jen postup při zadání polohy se mi, především u pražských částí, zdá poněkud kostrbatý. Výborné ovšem je, že novinky si lze nechat zasílat jak elektronickou poštou, tak formou SMS. Pro aktivaci této služby je třeba se nejdříve zaregistrovat. Formulář požadavku je shodný s hledáním, což je určitě dobře. Četnost zpráv můžete ovlivnit výběrem jejich typu. Na výběr jsou krátké informace o jednotlivých novinkách, které přichází tak, jak jsou vkládány do databáze. Druhou možností je denní přehled aktualizací s poněkud podrobnějším popisem. Protože realitní kanceláře z různých důvodů někdy nepublikují na internetu svoji kompletní nabídku, můžete využít služby na zadání poptávky. Ve formuláři (opět podobný hledání) popíšete váš požadavek a ten jen rozeslán všem partnerským kancelářím serveru. Nezapomeňte zadat i dobu platnosti poptávky, vyhnete se tak přijímání desítek e-mailů ještě několik měsíců poté, co jste svoji nemovitost již dávno našli. Možnostmi Reality.cz jsem se zabýval podrobněji proto, že tento server byl u nás jedním z prvních, a tak se jím ostatní často nechali inspirovat a jejich služby bývají podobně koncipované, snad jen v trochu jiném grafickém provedení. To však neznamená, že jsou horší či lepší - jen jsou podobné.

Seznam prodává

Že je obchod s nemovitostmi zajímavý, dokládá i skutečnost, že se tímto směrem rozšířil i nejznámější český portál Seznam. Jeho realitní server najdete na adrese http://www.sreality.cz. V nabídce má neuvěřitelných 130 tisíc nemovitostí. Jeho výhodou je jednoduchý a přehledný vzhled s pohodlným ovládáním. Samozřejmě nechybí vyhledávací funkce a zasílání novinek elektronickou poštou. Podobně jako u Reality.cz uživatel může vložit do databáze svoji poptávku a ta je rozeslána jednotlivým kancelářím. Obdobný je též koncept životnosti poptávky. Českou novinkou je ovšem spojení tak velkého internetového serveru s tištěným inzertním časopisem, jímž je REALIT.

Specializaci na byty slibuje svým názvem server, který najdete na adrese http://www.byty.cz. Na rozdíl od předchozích stránek má i jinou koncepci. Inzeráty do databáze totiž nevkládají partnerské realitní kanceláře, ale více méně kdokoliv. Tato možnost je totiž zdarma přístupná všem, takže zde najdete jak nabídky realitek, tak inzeráty konkrétních majitelů nemovitostí. Pro pravidelné zasílání informací o novinkách slouží tzv. hlídací pes. Těch můžete mít hned několik. Jako způsob doručení můžete zvolit e-mail či SMS. Protože byty.cz tvoří součást větší rodiny inzertních serverů, můžete si vytvořit hlídacího psa i pro informování o nových nabídkách na elektroniku, hudbu apod. U formuláře hledání mi však trochu vadilo omezení lokality na okresy. Myslím, že především u velkých měst je toto řešení nepraktické. Mít u Prahy na výběr jen mezi východní či západní částí znamená, že budete dostávat velké množství e-mailů na nemovitosti, které vás nebudou vůbec zajímat.

Pozemek je základ

Pokud vás neláká již postavená nemovitost a raději byste se pustili do stavby vlastní, budete potřebovat vhodnou parcelu. Na pozemky existuje specializovaný server, který najdete na jednoznačně znějící adrese http://www.pozemky.cz. Vyhledávat můžete dle místa, ceny anebo účelu pozemku (rezidenční, komerční...). K dispozici je i fulltextové vyhledávání. Sympatické je, že na stránkách najdete i odkazy na další zajímavé stránky, které se mohou při pořizování pozemku hodit, například cenovou mapu Prahy.

Vedle serverů zaměřených na celou republiku existují i regionální stránky. Těch je opět velké množství a je obtížné si mezi nimi vybírat. Příklad sdružení několika regionálních stránek v rámci jednoho projektu najdete na adrese http://www.ceskereality.cz. Server je zdarma přístupný majitelům realit i realitním kancelářím (těch tu inzeruje více než jeden tisíc). Stránky nabízí vyhledávání, rychlý přehled novinek a možnost rozeslání poptávky registrovaným uživatelům. Z hlavních funkcí chybí jen možnost automatického zasílání novinek.

Pro firmy

Především pro firemní zákazníky je určen server czechIndustry.com na stejnojmenné adrese. Svoji informační hodnotu má ovšem i pro ostatní. Asi nejzajímavější je hodnocení trhu nemovitostí v jednotlivých oblastech (trh s byty, pozemky a další) a nastínění trendů. Jen je škoda, že většina informací se týká stavu z roku 2002. Celkově dobrý dojem podporuje i velmi pěkně zpracované vyhledávání pozemků a průmyslových areálů. Pro zahraniční zájemce je též důležité, že stránky existují i v anglické mutaci, a to včetně slovních popisů nabídek.

Několik praktických informací

 Jednou z nejdůležitějších institucí, která vstupuje do obchodování s nemovitostmi, je katastr. V České republice již několik let existuje on-line verze katastru, ovšem tato služba je svým pojetím určena především profesionálním uživatelům z řad realitních kanceláří. Její stránku najdete na adrese http://katastr.cuzk.cz. Na internetu je asi ojedinělý i způsob výpočtu ceny za službu - účtuje se za jednotlivé stránky formátu A4, za každou 50 Kč.

 Dalším důležitým aspektem nákupu nemovitosti je způsob financování. Jestliže uvažujete o hypotéce, podívejte se na stránku http://hypoteky.finance.cz či http://www.mesec.cz/pujcky/hypotecni_uvery. Pokud se chystáte uzavřít stavební spoření a plánujete si vzít úvěr, zkuste porovnat parametry jednotlivých produktů. Jednou z mnoha vhodných stránek je třeba http://fincentrum.idnes.cz.

§§§§§


Freemail jak ho neznáme

Vojtěch Bednář

C04P0352

Kdo by neznal Google. Nejnavštěvovanější vyhledávač a jeden z nejznámějších webových serverů na internetu nedávno přišel se dvěma převratnými novinkami. Pustil své akcie na burzu a otevřel si vlastní freemailovou službu. Hlavně druhá novinka byla doslova bleskem z čistého nebe.

Soumrak bezplatných e-mailů

Freemaily, které v současné době existují a které jsou známé, trpí již po delší dobu obecně jednou chronickou, špatně léčitelnou chorobou. Touto nemocí je problém, jak z nich dostat peníze. To, co je pro uživatele příjemnou a vítanou službou, je pro poskytovatele množstvím dat, která každý den protečou jeho serverem, množstvím strojového času, který tento server spotřebuje, nehledě na servisní náklady a na peníze, které stojí naprogramování a příprava dalšího "bezplatného" mailu. Proto je potřeba, aby se tato služba, byť je poskytována bez nároku na peníze, nějak zaplatila.

V ne tak dávné minulosti sázely mimo jiné i freemaily místo na peníze na cosi, čemu se říkalo podíl na trhu. Až do splasknutí velké internetové bubliny v roce 2000 stály před společnostmi poskytujícími freemail i další služby sponzoři a chtěli do nich investovat své prostředky jen za to, že slyšeli, že daná společnost má například padesátiprocentní podíl na trhu. Pak přišlo vystřízlivění.

Ukázalo se totiž, že reklama, na kterou se v rámci WWW serverů hodně sázelo, není tak účinná a nevydělává tolik, jak tvůrci těchto služeb předpokládali. Zdaleka nepřinášela dost peněz. Pak nastal konec "dot com bubliny" a s krachem velkého množství začínajících internetových firmiček, "start upů", se musely i freemaily poohlédnout po nějakém opravdu ziskovém způsobu obživy.

Základ příjmů současných freemailů představuje reklama na jejich stránkách, kombinovaná s reklamou vsazenou do zpráv. To ale nestačí. Proto můžeme u mnoha freemailů v poslední době pozorovat velice razantní snahu dostat nějaké peníze  rovněž ze zákazníka - tedy z uživatele, který e-mail "zadarmo" používá. Na různých serverech má tato snaha různou podobu. Většinou vše probíhá tak, že služby, které byly dříve poskytovány zcela bezplatně, se oklešťují. Základní "zadarmo" freemail obsahuje nejen mnohem méně úložného prostoru pro došlé i odeslané zprávy, ale především mnohem méně elementárních funkcí. Po zákazníkovi  - uživateli - je pak vždy nějak vymáháno, aby si za služby, které jsou jaksi mimo tento základní standard, připlatil.

Placení má u různých služeb různou podobu, ale setkáme se s ni na každém kroku. Schránky u freemailů Seznamu si například můžeme prodloužit zavoláním na telefonní číslo se zvýšenou sazbou. U jiných služeb zase musíme zaplatit za aktivaci POP přístupu, za to, že doručená pošta bude skenována na viry, za možnost e-maily třídit a v některých případech dokonce za to, že nám schránku po krátké době naší neaktivity nezruší (Hotmail). Vzhledem k tomu, že tento trend není otázkou několika dnů, ale spíše dlouhodobého směrování freemailových služeb, se posledních několik měsíců mělo všeobecně za to, že e-maily v dohledné době zhynou na úbytě, že se transformují v běžné placené služby s jistým naprosto minimálním bezplatným základem (jak je to třeba oblíbené u účetních programů) a že ve své původní nezměněné podobě časem zaniknou.

Dámy a pánové, přichází...

A do tohoto poklidného, dalo by se říci tlejícího stavu přišel Google, když oznámil cosi na první pohled naprosto neuvěřitelného: záměr začít poskytovat nový freemail, a to s neuvěřitelnou kapacitou 1 GB uživatelského prostoru. První snímky tohoto freemailu ukázaly, že vývojáři Googlu přistoupili k problému již od pohledu netradiční cestou. E-mailová aplikace Googlu má totiž vlastnosti, se kterými se běžně setkáváme spíše v off-line poštovních klientech, a to ještě těch sofistikovanějších (Lotus Notes, Evolution). Zprávy zobrazuje běžně formou konverzace, tedy ne podle "složek", které jsme si definovali sami, nýbrž podle jejich vzájemné logické souvislosti. Google je sám o sobě vynikající vyhledávač a tvůrci e-mailu z tohoto zjevně čerpali. Ke každé zprávě je totiž schopen najít adekvátní další odkazy na internetu pomocí vlastního vyhledávacího stroje. A to nejlepší - reklama, kterou známe jako veliké barevné bannery a texty u ostatních služeb, se v tomto případě omezuje pouze na velice decentní proužek textových odkazů, vypadající jako samotné, všem dobře známé výsledky vyhledávání. Všichni se ptali, jak toto může fungovat?

Gigabajt je vábnička

Tak především, co znamená ohromná kapacita Googlova bezplatného e-mailu? Jeden gigabajt vypadá na první pohled jako prostor, který se jen tak rychle nevyčerpá. Středně zkušenému uživateli internetu ihned při tom pomyšlení vyvstanou všechna možná použití, která by pro tak velikou schránku bylo možné najít. Například by se do ni bez problému vešel film v populárním kodeku DivX. Minimálně jedno kompletní ISO kompaktního disku. Nebo také ohromné množství běžných zpráv, dokumentů, dalších dat. Gigabajtový e-mail by šel nádherně využít pro on-line archivaci nejen e-mailové konverzace, ale prakticky čehokoliv dalšího.

Tak to ale pochopitelně není. Freemail sice má onu obrovskou kapacitu jednoho GB, avšak omezení, respektive absence základních služeb pro řízení schránky poněkud snižují její použitelnost. Ani protokol POP3, který se běžně používá k výběru e-mailových schránek, není pro přenos dlouhých souborů právě ideální. Rozkládání binárních dat na znaková způsobuje prodloužení čehokoliv, co stahujeme z e-mailové schránky a není to text. Nemožnost navázat spojení, které se nám v polovině zprávy přerušilo, a nutnost takovou zprávu včetně všech jejich příloh "rozjíždět" znovu komplikuje stahování i poměrně malých souborů (okolo jednoho megabajtu) z POP serveru. V takovém případě by se samozřejmě o stažení ISO souboru představujícího celý kompaktní disk nedalo v žádném případě hovořit.

A ani nemusí, protože POP přístup není v Googlově e-mailu implementován. Příčina je prostá - přinutit lidi, aby používali webové rozhraní a zároveň jim pokud možno zabránit, aby si z gigabajtového prostoru udělali svůj soukromý archiv pirátského softwaru a filmů. Vždyť rozhraní je tak jednoduché a pohodlně se používá.

Jako sklad tedy gigabajtový e-mail nevyužijeme, jako schránku určenou pro práci s Outlookem také ne. Proč tedy tak ohromný prostor? Příčina je jednoduchá, abychom nemuseli mazat své zprávy. Po pravdě řečeno, my je totiž s Googlem ani mazat nemůžeme.

Jak vydělat

Každý freemail nabízí možnost mazání starých zpráv. Je to nutné pro zachování volné kapacity schránky. Jakmile by se totiž zcela zaplnila, začala by schránka další doručenou poštu odmítat a tak bychom se stali e-mailem nedosažitelnými. Funkce mazání je u různých serverů vylepšena o různé metody archivace. Od možnosti nahrát všechnu poštu určenou k vymazání na disketu nebo najednou lokálně stáhnout do počítače, přes její hromadné přeposlání na jinou e-mailovou adresu až po možnost, že vám provozovatel freemailů vaše zprávy vypálí na CD a to pak za mírný poplatek pošle až domů. Googlův freemail funkci úplného odstranění starých zpráv nemá. Oficiálním zdůvodněním je jeho veliká kapacita. Proč byste něco mazali, když máte pro archivaci svých starých zpráv více než jedno celé CD prostoru? Při průměrné velikosti e-mailové zprávy včetně hlavičky a těch částí, které nevidíte, zhruba 3KB, by se vám jich do Gmailu mělo vejít skoro 350 000, v takovém případě skutečně není nezbytné škudlit místem.

Toto je oficiální vyjádření. Ve skutečnosti nabízený prostor úzce souvisí se způsobem, jak hodlá Google na svém freemailu vydělávat peníze. Staré zprávy se nemažou - pouze archivují. Jak jsme si řekli, v uživatelském rozhraní je proužek s textovou a nepříliš obtěžující reklamou. Tato reklama má ale ve srovnání s proužky na klasických freemailech něco navíc, je přesně cílená.

Levná drahá propagace

Reklama na internetu má tím větší hodnotu, čím přesněji ji dokážeme zacílit. Jedno zobrazení libovolného proužku kdekoliv je takřka bezcenné. Ale pokud umíme zobrazit proužek s reklamou na nový sporák přímo ženě v domácnosti, o které víme, že se jí doma sporák rozpadá a už se na internetu dívala po novém, vyletí cena našeho, byť jediného proužku prudce nahoru. Každý současný freemail obsahuje dotazník, který musí každý uživatel vyplnit při registraci. Dotazník se ptá na naše zájmy, zda nakupujeme na internetu, kolik vyděláváme, kde žijeme. Tato data si freemailový server pamatuje celou dobu, co jej používáme, a používá je jako základní třídící prvky při distribuci reklamy. Jinak řečeno, díky tomuto dotazníku se mi jako svobodnému muži do 26 let nebude v rozhraní freemailů objevovat reklama na dámské hygienické potřeby, ani na prostředek k léčbě prostaty, protože server ví, že nespadám do kategorie uživatelů, kteří by takovou reklamu ocenili.

Google však postupuje jinak. Díky nemožnosti e-mail smazat se v našem přepychovém prostoru o velikosti 1 GB začnou časem hromadit archivované e-mailové zprávy. K většině z nich se průměrný uživatel nikdy nevrátí, prostě se spokojí jen s faktem, že tam někde jsou. Výkonné vyhledávací mechanismy Googlu (prohledávání a hledání relevance zvláště je přece to, co Google umí nejlépe) se postarají o průběžné indexování mých archivovaných e-mailů a především pak o sofistikovanou analýzu jejich obsahu, a to včetně běžně se vyskytujících příloh. Výsledkem toho bude, že Google zjistí co, s kým, o čem a jak často si píšu, jaké dokumenty s jakými lidmi si vyměňuji, o co přesně se zajímám. Textové propagační proužky v rozhraní - ano, ty, o kterých jsme řekli, že jsou docela nenápadné, jsou mi pak jako uživateli směrovány právě na základě analýzy veškeré mé komunikace. Jinými slovy, Google bude o mé poště vědět vše a na základě toho mi bude servírovat reklamu. Já získám gigabajt prostoru, který využiji pro svou poštu a Google k tomu, aby mě poznal a pak na mně vydělal. A zde je kámen úrazu.

Problémy už na startu

Krátce poté, co Google zveřejnil první údaje o svém gigabajtovém e-mailu a o principu jeho fungování, zdvihla se proti němu vlna odporu. Není pochyb o tom, že většinu hlasů rozdmýchávaly společnosti provozující konkurenční freemaily (zejména v anglosaském prostředí, nás se to tolik netýká). Nicméně některé z výhrad proti plánovanému postupu Gmailu jsou legitimní. V mnoha zemích je nezákonné otevřeně někomu číst poštu, byť elektronickou, nebo do ni zasahovat. To je ale běžné, většina freemailů přece přidává na konec zpráv své reklamní sdělení. Hlasy skupin na ochranu zákazníků křičely něco o porušování zákonů, ale hlavně "morálky" ze strany Googlu, postapokalyptičtí vizionáři a fanoušci románů G. Orwella si museli mnout ruce, že na jejich slova konečně došlo, neboť "velký bratr" Google, vlastně Gmail, vidí vše.

Gmail se dostal do zkušebního provozu, v němž je i v době psaní tohoto článku. Diskuze o jeho "legalitě" trvají, avšak několik dalších poskytovatelů freemailů již oznámilo, že výrazně zvětší prostor pro schránky svých uživatelů. Je to konkurenční vlna.

Pokud se totiž navýšení v reálné době, ještě dříve než Gmail přejde do plného provozu, dočkáme, znamená to, že se freemaily o své zákazníky bojí. Reklama sice nevynáší tolik, kolik bychom od ni očekávali, ale také není zcela ztrátová. A odliv mnoha uživatelů nepohodlných a maličkých služeb k ohromnému Gmailu nabízejícímu navíc zajímavé rozhraní, nekonvenční ovládání a archivaci, by je mohl bolet. Gmail tak má trochu nečekanou možnost rozhýbat svět bezplatných e-mailových služeb, o kterém byli všichni již přesvědčeni, že jej čeká pozvolná, ale zato jistá zkáza a nahrazení službami tak či onak placenými.

V současné době není jisté, zda gigabajtový e-mail nebude v některých státech zakázán. Když se hovoří v souvislosti s jeho používáním o ztrátě soukromí, přichází představitelé Googlu se zajímavým argumentem. Pošta přece již v současné době skenována je. A to antivirovým a antispamovým softwarem, stejně jako dalšími prvky, které nemusíme tak snadno vidět, ale v systémech, kudy zprávy procházejí, se nachází. To ale nic nemění na faktu, že Gmail to bude mít velmi těžké. I v ČR je ministerstvem informatiky připravován zákon, který má znemožnit doplňování komerčních sdělení do zpráv posílaných přes freemaily - jednalo by se totiž o nemístné zasahování do obsahu soukromé pošty; faktem však je, že totéž se v současné době docela bez problémů toleruje jako daň za používání bezplatné služby. Nicméně se lze domnívat, že žádná fatální překážka unikátnímu gigabajtovému e-mailu v podání Googlu v cestě nestojí a že tento e-mail bude již brzy sloužit k prospěchu svých uživatelů pokud tedy vědí, do čeho jdou.

Gmail ve zkratce

Bombastický a nablýskaný freemail

Mohl to být jen další obyčejný freemail. Služba, která poskytuje svým uživatelům bezplatné služby výměnou za to, že se povinně dívají na reklamu ve stránkách, z nichž se tato služba ovládá, a také na konci každé ze zpráv, která freemailem proteče. Takovýchto služeb jsou na internetu desítky. Fungují většinou již roky a jejich uživatelé jsou s nimi spokojeni. Freemail v podání Googlu ovšem nemá být jen tak něco, nýbrž malý technologický, ale především obchodní zázrak. Mimo jiné proto leží mnohým v žaludku.

Freemail od Googlu, čím je zvláštní?

 Nabízí kapacitu 1 GB (respektive 1000 MB) pro uložení zpráv,

 zprávy nemaže, ale archivuje,

 díky pokročilé funkci vyhledávání je schopen automaticky řadit zprávy do  logických celků, vytvářet "virtuální konverzace",

 pro uživatele se nabízí jednoduchá forma "dolování dat" ze zpráv,

 e-maily jsou skenovány včetně svých příloh v běžných formátech,

 na základě jejich obsahové analýzy je uživateli nabízena reklama,

 tato reklama má pouze textovou, nijak přehnaně obtěžující formu,

 Gmail nepodporuje protokol POP, pro jeho použití je tedy nutné využít webového rozhraní.

Co způsobil Gmail?

Všeobecně se soudilo, že nastává soumrak freemailových služeb. Příchod Gmailu ale ukázal, že tomu tak vždy být nemusí. Servery, které si vynucovaly za základní dodatečné služby platby uživatelů, budou nyní muset reagovat na konkurenci. A tak se dá očekávat, že příchod Gmailu zamíchá vodami rybníčku, který byl již všeobecně považován za zatuchlý a postupně vysychající.

Gmail a právo

Skenování doručených zpráv za účelem přesnějšího zacílení reklamy je sice velice lukrativní, ale právně sporné. V některých zemích podléhá e-mail poštovnímu zákonu. Do jeho obsahu tak není možné nahlížet, ale ani zasahovat, což se však vkládáním propagačních textů v současné době již děje. Také v ČR se připravuje zákon, který by toto vkládání zakázal. Organizace na ochranu spotřebitelů proto před Gmailem zasahujícím do soukromí uživatelů varují. Pravdou ale je, že výběr e-mailové služby je svobodnou volbou každého uživatele a že každý uživatel předtím, než začne něco používat, dostane alespoň formálně k odsouhlasení licenční smlouvu, kterou by si měl přečíst (což ovšem většina z nás stejně nikdy neudělá).

Jaká je situace?

V současné době (konec května 2004) prochází Gmail testovacím provozem s tím, že datum zahájení ostrého provozu nebylo jednoznačně stanoveno. Vyskytlo se již několik problémů, hlavně technického rázu, ale ty jsou průběžně řešeny. Konkurenční freemaily oznamují zvětšení prostoru pro své zákazníky, aby o ně díky Gmailu nepřišly.

Adresa

http://www.gmail.com (http://gmail.google.com)

§§§§§


Kam s obrázky?

Martin Pumera

Digitální fotografie na dovolené se může přes noc změnit z koníčku na zlý sen  - může se stát, že budete neustále přemýšlet, v jakém rozlišení a v jaké kvalitě snímky ukládat a po zaplnění paměťové karty budete myslet jen na to, kam s vyfocenými snímky. Aby se toto nestalo, přinášíme vám v tomto článku pomoc. Vyzkoušeli jsme vše na cestě kolem světa na vlastní kůži.

Internetové kavárny jsou všude

Pokud nevlastníte další paměťovou kartu či přenosné zálohovací zařízení, měly by vaše kroky s plnou paměťovou kartou směřovat do nejbližší internetové kavárny. Zatímco ještě před několika lety byly internetové kavárny výsadou jen největších turistických středisek či rozvinutých států, teď je tomu naopak. Internetové kavárny jsou doslova všude, kde je elektřina. "Vy mi posíláte e-mailem fotky z Mexika? A prosím vás, odkud? Vždyť tam mají problémy i s telefony, stěží jeden na celou vesnici!" divil se náš kamarád Američan, který v Mexiku před deseti lety žil. Informační revoluci zastavit nelze a tak se s internetem setkáte v každém městečku, ať už v Mexiku, Střední a Jižní Americe či v Asii. Klienti totiž už zdaleka nejsou jen turisté, ale převážně studenti, kteří na svůj počítač nemají a tak zde píší referáty, diplomové práce nebo jen chatují se svými kamarády. A to stlačuje ceny internetových kaváren dolů i pro vás (na přehled cen internetových kaváren ve světě se podívejte do naší tabulky). Paradoxně platí pravidlo, že čím rozvojovější země, tím modernější vybavení. Ty rozvojové začali s nákupem vybavení později a tak mají počítače a operační systémy modernější, protože počítače v internetových kavárnách jsou na "doživotí" - prakticky se neobměňují. A tak v Ekvádoru či Nikarague naleznete na každém rohu výhradně Windows XP, v Argentině či Brazílii zase starší verze Windows 98, "XPéčka" jsou tam spíše výjimkou.

Na XPéčkách záleží!

Jak fotografie z paměťové karty dostat do počítače? Samozřejmě přes USB kabel. USB port má každý počítač. Kabel kompatibilní s vaší kamerou si přineste svůj. I když vám v internetových kavárnách rádi vyjdou v mnoha ohledech vstříc, USB kabely většinou k dispozici nemají. Jestliže jste u počítače s Windows XP, máte vyhráno - stačí kameru připojit, Windows ji sami rozpoznají a pomohou vám soubory překopírovat do počítače. U starších Windows si musíte ještě před připojením fotoaparátu nainstalovat příslušné ovladače, což znamená nosit s sebou ještě instalační CD. My jsme se pokud možno snažili používat kavárny s Windows XP. I když se v těch nejfrekventovanějších turistických centrech vyskytují speciální internetové kavárny, které mají čtečky paměťových karet přímo zabudované ve svých počítačích, kromě Cusca (Peru) a Bangkoku (Thajsko) se na to raději nespoléhejte.

Kam s ním...

Stará Nerudovská otázka. Máme-li digitální fotky již v počítači, nabízejí se v zásadě dvě možnosti - fotografie vypálit na CD-R disk, nebo je přes FTP (File Transfer Protocol) poslat na svůj FTP účet. Vyzkoušeli jsme oba dva přístupy - každý se hodí na něco jiného. Pro velké množství fotografií ve vysokém rozlišení, pro velké objemy dat (stovky megabytů) je výhodnější fotografie a video vypálit na CD disk. Vypálení pro vás za několik málo dolarů (viz naše cenová tabulka pro jednotlivé země) obstará správce kavárny, a to včetně média. Pokud jste za hranicemi na kratším pobytu, disky si pečlivě uschovejte a odvezte s sebou domů, pokud jste na dlouhodobé cestě, není od věci vypálená CD s fotografiemi zaslat domů např. službou FedEx, abyste v případě krádeže zavazadel předešli jejich ztrátě.

Přenos pomocí FTP je výhodný, posíláte-li menší objem dat (do cca 10 MB). To proto, že typická rychlost připojení internetových kaváren se pohybuje od 56 Kb/s do 256 Kb/s. Tato rychlost se vztahuje na připojení kavárny k páteřní síti, takže v případě, kdy na internetu v kavárně pracují i jiní lidé, je rychlost spojení výrazně nižší. Například poslání 5 MB videa přes FTP trvá obvykle 20 minut - pokud spojení nespadne. Tento způsob zálohování/zasílání dat je výhodný, máte-li velký prostor na FTP či potřebujete zaslat fotografie svému zaměstnavateli. K tomu se FTP hodí nepoměrně lépe než webmail, kde je kapacita příloh omezena, nehledě k tomu, že uploadování megabytových fotografií přes webmail "padá" častěji než FTP přenos.

Nám se používání digitálního fotoaparátu na cestě kolem světa osvědčilo (malá Minolta DimageXt 3,2 MPix), takový fotoaparát je skvělým pomocníkem. Doufám, že již víte, co dělat, aby se "digitál" nestal vašim pánem. Tak jej pečlivě zabalte, přikupte mu podvodní pouzdro, a vzhůru na cestu!

Martin a Květa Pumerovi se právě vrátili z dvouleté cesty kolem světa, kde sbírali obrazové a zvukové materiály různých kultur. Více informací naleznete na adrese: http://www.tiscali.cz/cestakolemsveta.

§§§§§


Internetová kriminalita

Martin Chleboun

C04P0357

Od samotných počátků lidské civilizace využívají pachatelé protispolečenských či protiprávních činů nové a nové prostředky, které jim poskytuje daná doba. Nejinak je tomu dnes, kdy internet a informační technologie poskytují velké množství moderních prostředků pro nelegální aktivity nebo se samy stávají předmětem útoku, nikoli jen jeho prostředkem. Internetová kriminalita, ještě nedávno nový pojem, v kriminalistice pomalu zdomácněl.

Odjakživa také platí, že pachatelé nelegálních činů mají před těmi, kdo je vyšetřují, náskok - nejsou totiž svázáni žádnou hierarchií, administrativními postupy nebo nedostatkem potřebného technického vybavení. V oblasti internetové kriminality to platí dvojnásob. Ti, kdo chtějí internet využít jako prostředek páchání trestného činu, mají v ruce nepřeberné množství možností.

Terminologie

Na internetu se můžeme setkat zpravidla se čtyřmi okruhy zločinů:

1.zločiny narušující soukromí (nezákonný sběr údajů a jejich šíření),

2.nelegální obsah (pornografie, vyzývání k násilí, rasismus apod.),

3.ekonomické zločiny (napadení systémů, podvody, šíření virů atd.),

4.porušování duševního vlastnictví (zejména v souvislosti s distribucí nelegálního softwaru a audio- či videosouborů).

Současná praxe internetové kriminality v ČR je poměrně rozvinutá, ať už se týká kriminálních činů, v nichž hraje internet hlavní a jedinou roli, nebo rozsáhlejších deliktů, ve kterých je internet součástí komplexnější trestné činnosti. V největší míře se jedná o mravnostní trestné činy, tedy zločiny související se zveřejňováním nelegálního obsahu, projevy extremismu, útoky na data, finanční podvody, výhrůžky a pomluvy a porušování autorského práva.

Zločiny slovem a obrazem

Mravnostní a verbální kriminalita, neboli nelegální obsah zveřejňovaný na internetu, je logickým důsledkem prakticky neomezených možností této sítě. Zatímco ostatní typy médií umožňují naplnění svobody slova jen velmi obtížně (většinou je to dáno ekonomickými omezeními - ne každý si může zřídit vlastní televizní stanici), internet byl ke komunikační otevřenosti přímo stvořen a dává prostor každému, aby se vyjádřil bez nutnosti masivních investic. Kromě velmi diskutované dětské pornografie představuje velké riziko zveřejňování návodů k násilné trestné činnosti (např. na výrobu výbušnin) a verbální kriminalita (projevy extremismu). Do této oblasti spadají výhrůžky, které anonymita internetu umožňuje, a také vydírání. Zatím k nejznámějšímu případu verbální kriminality došlo v ČR loni, kdy anonym adresoval státu výhrůžku, že pokud nedostane 840 000 Kč, zaútočí bombou v Praze a v Brně. Za tři dny tentýž člověk zvýšil svůj požadavek na 50 milionů, záhy byl však dopaden.

Ekonomické zločiny

Mediálně atraktivními činy bývají útoky na data, a tak se o nich dozvídáme často, přestože pravděpodobně nebudou mezi ostatními zastoupeny tak výrazně - taková kriminalita vyžaduje přece jenom vyšší znalost technologií než například zveřejňování nežádoucího obsahu. Zajímavé jsou zejména proto, že se cílem útoků stávají velké a renomované společnosti a jde při nich nejen o jejich důvěryhodnost, ale také o velké peníze, stejně jako tomu bylo v případě pachatele, který nejprve prostřednictvím internetu získal data velké společnosti, aby jí je vzápětí stejným způsobem nabídl s výhrůžkou, že jinak je poskytne třetí osobě. Velké starosti dělá kriminalistům využívání informačních technologií k praní špinavých peněz a dalším formám finanční kriminality. Internet umožňuje provést během okamžiku velké množství transakcí, které dokonale zamlží původ peněz, jež je potřeba skrýt před zraky vyšetřovatelů. Technicky velmi vyspělé skupiny organizovaného zločinu tak mohou značně snížit riziko svého odhalení. O peníze jde ale také v případě drobnějších finančních podvodů, které se na internetu vyskytují poměrně často. Někdy může jít o nabídku kradeného zboží, jindy o snahu vylákat z důvěřivého adresáta e-mailu peníze na nejrůznější účely (už nějakou dobu jsou aktuálním tématem internetu důvěrné dopisy bývalých členů vlád afrických zemí, kteří slibují provizi za pomoc při převodu ukrytých peněz).

Hacking

Zatímco někdy je narušení dat motivováno ekonomickým zájmem, jindy jde o "hru" s cílem exhibovat se, byť i takový útok a neoprávněné pozměnění dat může pro vlastníka znamenat velkou finanční újmu. V této věci u nás proslula zejména hackerská skupina CzERT, které se podařilo pozměnit internetové stránky Ministerstva zdravotnictví, KSČM, Union banky či Seznamu.cz.

Mezi tyto činy zahrňme také snahu (rovněž ne ojedinělou) nejrůznějších lidí o získání osobních údajů prostřednictvím veřejně přístupných internetových služeb. Čas od času dostanou uživatelé freemailů nebo jiných služeb vyžadujících registraci e-mail z adresy, která má záměrně vyvolat pocit, že dopis byl odeslán poskytovatelem služby. Odesílatel požaduje od uživatele zaslání přístupových údajů, většinou pod záminkou vývoje služby či přidání dalších funkcí. Ač se zkušenějším uživatelům internetu může zdát tato věc úsměvná, pisatelům se daří uvedená data v mnoha případech získat.

Proti autorům

Freehostingové služby, neveřejné sítě či počítače jednotlivců se v rámci internetu stávají úložišti softwaru nebo dalších datových souborů, které jsou prostřednictvím internetu šířeny nelegálně. Ať už nabízejí správci těchto prostorů software, MP3 nahrávky nebo videosoubory za úplatu nebo zcela zdarma, páchají trestný čin, protože porušují autorský zákon. Ve věci distribuce a používání nelegálního softwaru je u nás aktivní zejména Business Software Aliance, na nezákonné sdílení a zveřejňování hudebních nahrávek aktivně dohlíží vedle policie např. Mezinárodní federace fonografického průmyslu.

Statistiky

Přestože se v případě internetové kriminality jedná o oblast rozsáhlou, podrobnější statistiky jednotlivých typů trestných činů spadajících do této oblasti naše policie zatím nevede. Možná bude vstup do EU znamenat zrovnoprávnění internetové kriminality s ostatními formami trestné činnosti jak z hlediska oddělené práce s konkrétními daty, tak kvalitnějšího vybavení a lepšího personálního pokrytí nelegálních aktivit souvisejících s internetem. Policie sice nechce sdělit počet lidí, kteří mají internetovou kriminalitu na starosti, ani popsat jejich vybavení, závěry nedávno zpracované analýzy nicméně dávají tušit, že za mnohem lépe vybavenými pachateli zatím zaostává.

§§§§§


Měříme si připojení

Vojtěch Bednář

C04P0351

Zatímco ideál krásy hledáme každý rok v různých soutěžích o miss, ideální internet za ideální peníze neexistuje. Mnoho druhů připojení, se kterými se dnes můžeme setkat, je určitým způsobem omezeno. Časem, množstvím dat, rychlostí. Pro lepší přehled je dobré všechny tyto parametry podle konkrétního připojení měřit, abychom se ujistili, kolik zaplatíme a jak nám síť bude fungovat. Jak na takové měření vám ukážeme v tomto článku.

V současné době bychom stěží hledali ideální metodu přístupu k internetu pro domácnost nebo malou a ekonomicky limitovanou kancelář. Nabízí se sice velmi široká škála různých forem přístupu ne pouze od Českého Telecomu, ale od celé řady alternativních operátorů. Všechna připojení, která jsou k dispozici, poskytují různé metody přístupu, různé přístupové rychlosti s různou kvalitou - od tradičního dial-upu, modemového připojení s užitím klasické analogové linky, až po velmi výkonné datové okruhy. Z toho, co je dnes nejvíce využíváno, se nabízejí nejrůznější formy bezdrátového připojení, zahrnující mikrovlnná, laserová a dokonce infračervená pojítka, WiFi, GPRS, domácí "urychlené" telefonní linky počínající klasickým a dlouho vnucovaným ISDN, po modernější a také mnohem slibnější xDSL, respektive ADSL připojení, které mnohým může velmi dobře vyhovovat.

V rámci všech těchto metod přístupu se obvykle nachází pestrá paleta datových a časových tarifů. Vzhledem k tomu, kolik peněz si můžeme dovolit za internet vydat a jak na něm plánujeme pracovat, si tak lze vybrat z paušálů, které jsou obvykle něčím omezeny. Mezi nejzákladnější omezení patří omezení časem a přenesenými daty. První z nich znamená, že buď po celou dobu, po kterou jsme připojeni, nebo po její určitou část od vyčerpání "paušálu" platíme za časové jednotky, které strávíme on-line. V druhém případě pak platíme nikoliv za čas, ale za objem přenesených dat, a to buď ve směru k uživateli (download), nebo od něj (upload), většinou ale za obojí.

I tam, kde omezení neexistuje, respektive nabídka se tak tváří, zjišťujeme, že existují jiné limity. Tyto limity jsou obvykle zapříčiněny snahou ISP a telekomunikačních operátorů zamezit nadměrnému užívání internetu, především nadměrnému stahování velkých objemů dat, které pak "ucpávají" síť operátora a mají tak nepříznivý vliv na pohodlí a rychlost sítě pro další, mnohem méně dat stahující uživatele. V rámci vyhlašovaných tzv. "Fair Use Policy" se pak můžeme snadno dočkat toho, že rychlost neomezené linky bude po vyčerpání datového limitu snížena na nepoužitelné minimum.

Z těchto důvodů je velmi dobré zajistit, abychom měli alespoň základní přehled o počtu jednotek, které pro nás mají význam a které jsme již spotřebovali. I u zcela neomezených linek mají tato data značný statistický význam. Mohou nás totiž informovat o tom, jak moc internet používáme, nakolik ho využíváme, nakolik se námi spotřebované prostředky sítě dělí přímo mezi nás a naše aplikace běžící na pozadí a podobná data.

Základní informace o připojení k síti nám je schopna poskytnout většina moderních operačních systémů. Jedná se především o čas strávený on-line (připojením k síti) a dále pak o elementární přehled množství přijatých a odeslaných dat. To je sice výborné, avšak bez tužky a papíru se neobejdeme a kromě toho nemusí být tato data jednak zcela přesná, jednak nemusí být poskytována ve formě, přesněji řečeno v jednotkách, které jsou pro nás použitelné. Z tohoto důvodu je také dobré přistoupit k měření připojení k internetu prostřednictvím doplňkových aplikací, obvykle šitých přímo na míru tomu, co přesně chceme měřit, a způsobu, jak chceme být informováni. Jen tak jsme totiž schopni alespoň přibližně odhadnout naše náklady na použití internetu a na čas strávený on-line.

Problém jménem cena

Cena za většinu připojení se skládá z:

 pevné částky,

 proměnlivé částky závislé na objemu přenesených dat, na stráveném čase, vzácně na kombinaci obojího.

Cenu většiny metod připojení v současné době tvoří dvě částky. První z nich platíme jako tzv. paušál, další pak v závislosti na hodnotách provozu sítě, tedy na proměnných. V případě neplaceného dial-up připojení, klasického modemu s využitím jednoho providera "zdarma", paušální částka odpadá, respektive se omezuje na platbu za telefon. V tom případě nás zajímá pouze pohyblivá hodnota ceny, založena výlučně na čase stráveném na internetu.

U jiných druhů připojení, především u ADSL, se platba koncentruje na množství přenesených dat a paušál. Paušální částky obsahují určité množství přenesených informací (o jejích specifikách viz dále) po překročení daného limitu. V případě ISDN platíme zase v časových jednotkách, velmi podobných dial-up připojení.

Celkovou cenu tak nelze odvodit pouze z "paušálu", který ISP navíc úspěšně tlačí v konkurenčním boji co nejníže, ale z reálných nákladů na provoz. Tyto náklady jsou navíc specifické pro různé uživatele, respektive pro různé typy využívání internetu. Celkový účet za připojení tak může být v případě kombinace konkrétního uživatele s konkrétní službou značně odlišný, než kdyby stejný uživatel používal jiný typ připojení. Populární mýtus, notně přikrmovaný reklamními kampaněmi ISP - že "čím rychlejší, tím lepší" -zde paradoxně zdaleka neplatí v takové míře, jak bychom si na první pohled mohli myslet. Pregnantním příkladem je, že pokud například využíváme počítač převážně ke konverzaci prostřednictvím Instant Messagingu, k výběru pošty a surfování po několika málo notoricky známých serverech (které se pravděpodobně nacházejí v proxy paměti provozovatele), je nám datová linka zvící jednoho megabitu zcela k ničemu a zajímá nás pouze to, jak je připojení stálé a nepřerušitelné. V případě nárazového stahování velkých objemů si naopak rádi zaplatíme za čas za předpokladu, že tím získáme linku o dostatečné kapacitě ve směru downloadu.

Bohužel, jasnou představu o tom, kterou z metod připojení potřebujeme, si nelze udělat pouze na základě teoretické kalkulace, ale musíme operovat s využitím různých linek a porovnávat statistická data získaná právě na těchto linkách podobnými uživateli jako jsme my sami. Zde nám dobré měření a vyhodnocování může přinést nemalé úspory právě v tom hlavním tedy pohyblivé částce, která se na našem měsíčním účtu za internet s velikou pravděpodobností nakonec objeví.

Příchozí a odchozí data

Rozdělení dat:

 Příchozí data (download) jsou vše, co z internetu stáhneme.

 Odchozí data (upload) jsou vše, co na internet odešleme (v případě surfování, pošty, nebo Instant Messagingu se nejedná o velká množství, například klienti P2P sítí ale představují veliký generátor datových nároků v obou směrech a je dobré je přinejmenším sledovat, nejlépe v případě potřeby i brzdit).

Tam, kde platíme za datový tok linkou, je tento tok obvykle rozložen na příchozí a odchozí data. Toto rozložení je stejně tak výhodné, jako zrádné. Když si představíme data procházející při naší práci s internetem, dovedeme si obvykle představit pouze ta, která jsme přijali - tedy data, která prošla ve směru downloadu, od serveru, respektive od ISP směrem k nám, k uživateli. To je ovšem mýlka, která může být v krajních případech i tragická. Prakticky jakákoliv aplikace kromě toho, že informace přijímá, je pro svou korektní funkcionalitu musí také odesílat. V některých případech, například u klientů Instant Messagingu, můžeme hovořit (v režimu odesílání textových zpráv) o velmi malém datovém toku rovnajícím se jednomu nebo několika paketům za zprávu. Běžný webový prohlížeč odesílá informace jednak při zadání adresy, jednak při klepnutí na skoro jakýkoliv odkaz (neplatí to doslova), potvrzení formuláře, ale také při práci se svými vnitřními komponentami. Prakticky jakýkoliv ActiveX prvek nebo applet jazyka Java může nezávisle komunikovat a vytvářet tak datový tok. Totéž platí i o komponentách, které automaticky obnovují či aktualizují stránky nebo jejich jednotlivé části, a o mnoha dalších věcech.

Klienti výměnných sítí jsou na oboustranné komunikaci přímo založeni. V případě daty omezených tarifů platíme za soubory, které jsme si stáhli, stejně jako za ty, které jsme naopak poskytli ostatním členům výměnné sítě, a na to je třeba brát ohled. Kromě toho se tyto klientské aplikace používají i pro vyhledávání obsahu. To znamená, že průměrný klient sítě Gnutella je několikrát za sekundu terčem požadavků ostatních částí sítě na vyhledání nebo poskytnutí určitého souboru, či prostě jen vysílá servisní pakety umožňující jej udržet v kontaktu s okolím. To vše dává dohromady data, za která pochopitelně platíme.

Čas a jeho specifika

Problém mrtvých časů

 V případě, že používáme připojení závislé na čase (dial-up) pak je třeba brát ohled kromě stráveného času on-line i na tzv. mrtvé časy.

 To jsou periody, kdy fakticky nejsme připojeni, ale komunikace probíhá.

 U klasických modemů mohou mrtvé časy představovat jednotky až desítky sekund.

Placení v závislosti na čase stráveném on-line také není tak jednoduchou záležitostí, jak by se na první pohled mohlo zdát. Konvenční analogové modemy časem do jisté míry plýtvají. Vyžadují totiž od vytvoření fyzické analogové linky mezi sebou a centrem ISP určitou dobu na vyvolání spojení. Tato doba se pohybuje od jednotek do desítek sekund, podle konkrétních specifik a kvality telefonní linky. Je s ní třeba počítat, protože za ni platíme. V případě ISDN modemů, kde handshake, tedy "potřesení si rukou", navázání spojení v mrtvém čase, odpadá, se vyskytují také jiné, specifické problémy, které znamenají faktický časový únik a představují určitý problém. Většina ratifikačních aplikací, o kterých bude ještě řeč, se tyto potíže pokouší kompenzovat s různou úspěšností, nicméně je dobré o nich vědět, protože v závislosti na cenách a politice ISP a telekomunikačního operátora, jehož služby využíváme, pro nás mohou představovat také velmi nevítané dodatečné náklady.

Ve vzácných případech existují i taková připojení, která jsou omezena jak časem, tak množstvím vyměněných dat a je tedy potřeba sledovat obě tyto hodnoty. V českých podmínkách se s nimi spíše experimentuje a nemají větší praktické použití. Měření, respektive tarifikace takových připojení se obvykle odehrává na principu shodném s garančními prověrkami u automobilů, tedy čas nebo data, podle toho "co přijde dřív". Existují pochopitelně i aplikace pro měření takových kombinací, avšak doufejme, že se s nimi v praktickém životě nebudeme z rozličných důvodů nuceni setkat.

Problematika férové politiky

Jak již bylo řečeno, i tam, kde se setkáváme s neomezenými paušálními linkami, narážíme velice často na určitá skrytá omezení. Fair Use Policy slouží k tomu, aby uživatelé nepoužívali nadměrné datové toky. Tyto toky vznikají především při extenzivním stahování velkých datových objemů prostřednictvím aplikací jako je Downlad Accelerator, Download Express, hlavně a především ale při použití výměnných sítí. Při vysoké rychlosti linky a jejím úplném využití může být vyčerpání linky otázkou několika hodin nebo dnů, a pak nastávají sankce.

V sítích většiny xDSL operátorů se používají systémy pro tvarování provozu. Tyto prvky jsou schopny limitovat rychlost připojení k vnější lince a tedy zbytku světa tak, že "zahazují" pakety, které považují za nadbytečné nebo které podle jejich názoru blokují provoz. Zahazování způsobuje nejen významné zpomalení internetu, ale také narušení integrity linky a v důsledku toho zhoršení provozu některých služeb, které třeba běžně používáme.

Ke snižování výkonu linky prostřednictvím tvarování provozu se přistupuje obvykle tehdy, když daný uživatel neomezené linky spotřebuje určité, ze strany ISP stanovené množství přenesených dat. Zpomalování nebývá nárazové, ale spíše plynulé a může být závislé na kontinuálním chování daného počítače, tj. na jeho aktivitě v rámci delšího časového období. Výsledkem může být velice nepříjemné snížení výkonu nebo dokonce odstavení linky.

Co s tím dělat? Především je třeba o Fair Use Policy a její konkrétní podobě u vašeho ISP, pokud existuje, vědět. V zásadě jediné, co lze podniknout a zároveň používat i aplikace s vysokým objemem datových toků, je omezení ze strany ISP předejít a vhodným způsobem omezit sebe samotné, resp. aplikace, které nám datovou linku především konzumují a to ještě dříve, než by k tvarování došlo. K tomu lze použít některé běžně dostupné firewally, ale také specializované programy (viz dále). V ideálním případě tak dosáhnneme kompromisu mezi svými požadavky a možnostmi našeho operátora.

Je třeba si vybrat

Otázka zjišťování dat o provozu sítě je otázkou znalosti, kolik nás tento provoz bude stát, tedy zda za něj neplatíme příliš mnoho. Programy, které jsme vám v tomto článku představili, jsou pouze základními možnostmi. Existuje mnohem více různých aplikací, plnících podobný účel. Některé jsou zadarmo, za jiné musíme zaplatit. Liší se nejen svou cenou a možnostmi, ale především kvalitou zpracování a přesností; podle těchto kritérií je třeba vybírat, nikoliv pouze podle příznivé či nepříznivé ceny či licenčních podmínek. Při výběru je také dobré orientovat se podle toho, jaké aplikace používají vaši známí nebo spolupracovníci. Data získaná jednotlivými programy totiž nemusí být vždy a za všech okolností vzájemně souměřitelná, a to dokonce ani tehdy, když jsou ve stejných jednotkách. Různé aplikace totiž mají různé provozní podmínky, což může snadno vést k odchylkám. Zatímco tyto odchylky jsou u identických aplikací stejné a data tedy můžeme porovnávat, u různých mohou být velmi odlišné. V případě, že používáte server, který přiděluje internet svým klientům, nebo sdílíte internet pomocí počítače sloužícího jako brána, pak se o statistiku stará právě tento stroj. Mnohem přesnější data, než jaká získáme od libovolného zde uvedeného programu, můžeme mít od jeho administrátora.

Být přesně informován znamená mít možnost ušetřit spoustu peněz na nákladech. A na připojení k internetu se obvykle při zachování všech požadovaných možností ušetřit dá. Optimalizací připojení, využitím takového tarifu, který lépe reflektuje naše požadavky, vyloučením nadbytečných aplikací nebo nadbytečných uživatelských kroků a dalšími kroky. Správná znalost statistických údajů, tedy správné měření provozu na síti nám v tom může jedině napomoci a případně se vyplatí do něj investovat peníze.

Proč měřit internet?

Různé typy připojení mají různá omezení:

lPodle času stráveného on-line.

lPodle množství přenesených dat.

lPodle využití linky.

Po vyčerpání limitů času nebo dat může nastat:

 Odpojení od linky.

 Nutnost platit za další jednotky.

 Výrazné omezení rychlosti nebo výkonu naší linky.*

* Toto platí i pro ty metody připojení, které bývají běžně označovány za "nelimitované".

Aplikace, které nám mohou pomoci při měření internetu

Connection Meter

http://www.conmet.cz

Connection Meter společnosti E+P studio patří k české klasice, pokud jde o měření nákladů na připojení k internetu, není však v této oblasti jediný. Aplikace existuje ve dvou verzích: volně šířitelné a registrované, přičemž cena za registraci je lidová. Výhodou je především schopnost autorů vtěsnat poměrně veliké množství funkcí do malého ovládacího rozhraní programu. Connection meter byl vytvořen původně výlučně k měření času a ceny dial-up připojení a toto byl jeho hlavní účel, v současné době je však jeho využití mnohem širší. Umí kompenzovat časové i datové problémy způsobené některými typy připojení. Má komplexní a přehledný statistický modul informující v různých časových podhledech o čase, délce připojení i o objemu přenesených dat všemi možnými směry. V tomto ohledu představuje vlastně špičku, i když ani jemu nelze nevyčíst některé neduhy projevující se především na systémech Windows XP. Connection Meter je, dalo by se říci, jakýmsi výchozím bodem pro kvalitní měření, ačkoliv v této oblasti pochopitelně není ani zdaleka sám a pro některá připojení, například pro GPRS, existují aplikace, které jsou podle našeho názoru vhodnější.

Spb GPRS Monitor

http://www.spbsoftwarehouse.com

Jednoduchá aplikace sloužící k managementu GPRS. Je určena pouze pro jeden typ připojení, i když ji lze využít i pro jiné, zejména pro dial-up. Měří čas, základní charakteristiky datového toku, tj. okamžitou rychlost na downloadu i uploadu (tyto hodnoty jsou u rychlostně nestabilního GPRS velmi podstatné pro komfort použití) a to důležité, tedy množství zpracovaných dat. Výhodou monitoru je naprosto minimalistické provedení a vysoká stabilita aplikace, která je schopna běžet i na pomalém hardwaru a zastaralém operačním systému, aniž by způsobovala nějaké výraznější problémy.

GPRS Kalkulačka

http://programy.brabo.cz

Tato aplikace sama o sobě nic neměří, může však být velice užitečná, pokud používáme GPRS a datově omezený, respektive tarifikovaný tarif. Většina mobilních telefonů s podporou GPRS, která se běžně používá pro přístup prostřednictvím notebooků, PDA a podobných mobilních zařízení, je schopna zobrazit historii přenesených dat formou počitadla. Toto počitadlo je v horším případě pevné, v lepším případě se dá na požádání, respektive na začátku účtovacího období vynulovat. Máme tak sice přesný přehled o tom, kolik dat jsme v kterém směru přenesli, ale nevíme, kolik nás to bude stát. Tento velmi šikovný prográmek je nám schopen přijatá a odeslaná data zjištěná z počitadla v telefonu převést na skutečné peníze, tedy na informaci, jak vysoký bude datový účet. Je vhodným doplňkem pro každého, kdo chce mít naprostý přehled. Pokud ovšem používáte k připojení PCMCIA kartu a speciální počítačový software, který jste dostali s ní, je vám pochopitelně k ničemu.

Crystal Internet Meter

http://www.casdk.com

Crystal Internet Meter patří mezi sofistikované nástroje podobné Connection Meteru od českého E+P (viz výše). Svým zaměřením je však mnohem více orientován na uživatele s datově omezenou linkou, především pak na ty, kteří používají xDSL služby nebo připojení prostřednictvím kabelové televize (CATV). Je schopen registrovat data přenesená v rámci systému za určitý časový úsek. Má velmi propracovaný systém zobrazení přenesených dat s tím, že jejich datové úseky je možné poměrně dobře plynule měnit. Problémem je pochopitelně komplikovaná konverze přenesených dat na peníze (což zase umí Connection Meter), zejména v českém prostředí. Tato aplikace existuje ve formě volně stažitelné demoverze nebo v podobě registrovaného produktu, za který je ale třeba zaplatit necelých třicet dolarů. To sice možná českého uživatele xDSL od tohoto produktu odradí, nicméně se jedná skutečně o velmi povedený kousek softwaru.

Net Limiter

http://www.netlimiter.com

Tato aplikace se jistě stane vítaným přítelem nejednoho uživatele ADSL služeb u nás. Umožňuje totiž právě to, co je podstatné pro zachování "zdravé" linky v případě, že máme připojení limitované objemem přenesených dat, nebo v případě, že ač máme linku datově nelimitovanou, jsme omezováni v rámci Fair User Policy tvarováním provozu poté, překročíme-li stanovený objem. Net Limiter je schopen sledovat a zobrazovat síťové aktivity jednotlivých instalovaných aplikací. U každé z komunikujících aplikací je potom možné nastavit individuálně (i celkově) objem dat, který je pro tuto aplikaci povolen. Pokud dojde ze strany aplikace k překročení povoleného objemu, je program selektivně odpojen.

Pro ostatní aplikace přitom zůstává linka i nadále aktivní. Net Limiter je, jak jsme řekli, výborným pomocníkem, avšak ani on není zadarmo. Cena je podobná jako v předchozím případě, za jednouživatelskou licenci aplikace zaplatíme přibližně třicet dolarů. To však vzhledem k tomu, kolik můžeme ušetřit, není zas až tak vysoká částka.

Nedostatkem NetLimiteru je, že se velmi nepříjemným způsobem nesnese s některými firewally, jmenovitě s KPF4 - Kerio Personal Firewall. Dochází k jeho občasným pádům a vůbec k problémům se stabilitou jak aplikace, tak bohužel i firewallu. U jiných typů osobních firewallů ale problémy zjištěny nebyly a na systému, který používá ochrannou zeď z Windows XP nebo vnější ochranu, funguje tento program zcela bez problémů.

§§§§§


Obchodujte v zahraničí

Ladislav Jerie

C04P0359

Ve třetím čísle PC WORLDu jsme vás seznámili s odkazy na webové stránky, kde můžete začít obchodovat na internetu, pokud vás tento obor zaujal a nechcete zůstat jen u českého trhu. Nyní přinášíme nové informace, které vás mohou nasměrovat na další zajímavá obchodní místa ve světě.

Investiční možnosti českého institucionálního i soukromého investora nejsou dnes již vázány na české banky nebo investiční fondy s ročními výnosy v řádu procent, ale zájemci mohou využívat moderní nástroje 21. století. Pokud chcete mít přehled o všech zahraničních fondech, podívejte se na webovou stránku poweredby.

morningstar.com/selectors/funds/FundInterim.html?CN=NSC124&fundCategory=all&screen=tr1yr&Select.x=61&Select.y=3, kde najdete seznam fondů s nejvyšší návratností investovaných prostředků.

Další zajímavou stránkou je moneycentral.msn.com/investor/finder/deluxestock.

screen.aspx?query =This+Year%27s+Winners, která je známkou toho, že bohatství Billa Gatese nepochází pouze z prodeje softwaru, ale obchodování a jeho zprostředkování má na jeho ziscích taktéž velký podíl.

Jak to vypadá u nás

Za předpokladu, že banky, investiční fondy či finanční poradci u nás a ve světě mají stejné znalosti a možnosti, otázka může také znít: Kam se poděl zisk z 500 miliard úspor českých občanů, které banky spravují? Úspory určitě neleží v jejich sejfu nebo nejsou všechny investovány ve špatných úvěrech či v rukou "kvalifikovaných" bankovních makléřů, obchodujících s obrovskými ztrátami. Takové makléře si neohlídalo především vedení banky tím, že je denně nekontrolovalo, a tak samo porušilo zákon o správě cizího majetku. Za možnost využívat velmi výhodně majetek milionů střádalů si při zrušení účtu "poškozené" banky nechají ještě za tento úkon zaplatit.

Chce-li český investor ignorovat bankovní kartel, má ještě možnost investovat do investičních fondů, u nichž porušují zákon jejich provozovatelé, ale také částečně nese vinu stát - nedostatečným dohledem. Miliony zklamaných jsou neblahým důsledkem tohoto stavu.

Další možností je přímé vlastní investování v zahraničí. Ovládnout například investiční software jako Cybertrader, spojit síly v okruhu rodiny a přátel se stejným zájmem nebo v zaměstnání. Znamená to sice export kapitálu, ale co se dá dělat? Škoda. Ale v roce 2004 je jen málo alternativ.

Kam za vzděláním

Univerzita Tomáše Bati ve Zlíně (web.utb.cz) a její akademický sbor reprezentuje jak zahraniční know-how, tak i pragmatické zkušenosti českých a slovenských odborníků. Vychovává odborníky, kteří budou na Baťově a Wichterlově tradici stavět svoji kariéru chemiků, technologů, finančních manažerů. Zvláště v té poslední profesi se jim bude hodit například zkušenost, vedoucí k optimalizaci peněžního toku, cash-flow, v jejich firmách, způsob uložení momentálně volných finančních prostředků v diverzifikovaném portfoliu cizích měn (pokles kurzu dolaru vůči koruně zatím často znamenal vzestup kurzu eura a opačně), obligací, dluhopisů nebo akcií.

Při současném nedostatku profesionálních služeb na českých finančních trzích to pro ně a jejich zaměstnavatele může znamenat značný náskok před konkurencí - ať už jde o trhy s cizí měnou Forex (Foreign Money Exchange), například http://www. gcitrading.com/gcifin_fxcharts.htm, http://www. forex.com/link.html?looksmart2, nebo zahraniční burzy akcií http://www.nyse.com/marketinfo/p1020656068262.html?displayPage=/marketinfo/indexes.shtml, nasdaq.com, případně o komodity, obchodovatelné na burzách jako jsou např. Chicago Board of Trade http://www.cbot.com/cbot/pub/page/0,3181, 949,00.html či drahé kovy na http://www.kitco. om/charts.

Dnes je možné zvýšit hodnotu svěřeného kapitálu nebo alespoň minimalizovat ztráty, hrozící například z exportních příjmů v cizích měnách. Obraty řádu několika miliard dolarů denně, dosahované dnes pomocí internetu, nejsou jen internetová knihkupectví, reklamy internetových informačních portálů, internetové obchodní domy nebo supermarkety s rozvážkou domů, ale i on-line obchodování na burzách s akciemi, opcemi, dluhopisy, drahými kovy, ale i s komoditami jako je nafta nebo pomerančový koncentrát. Jen burza NASDAQ, která je elektronická, je dosažitelná on-line a její denní obrat činí i 3 miliardy dolarů (90 miliard korun).

Posluchači Univerzity Tomáše Bati a Vyšší odborné školy ekonomické, obor Účetnictví a finanční řízení (http://www.vosezlin.cz/cz/index.htm), se učí pracovat se softwarem, který je spojí s americkými burzami NASDAQ a NYSE, kde mohou simulovat nákup a prodej akcií v on-line kontaktu aktivního obchodování (active trading) a rozvíjet různé strategie výběru vhodných titulů, analytických nástrojů, ochrany či dosaženého zisku.

Podívejte se nejprve na názvosloví!

Zjednodušeně znamená obchodování s akciemi proces, ovládaný v současnosti pomocí výpočetní techniky, (ECN, Electronic Communications Network), tak, že po vašem výběru druhu akcií (titulu) si je objednáte prostřednictvím akreditovaného účastníka burzy (Market Maker). Zadáte množství, cenu, za kterou chcete koupit, dále pak případné další podmínky, jako například odchylku od určené ceny, odchylku od množství a platnost vaší poptávky (ihned, dnes). Protože burzovní termíny používané v zahraničí mají svoje specifika, je dobré osvojit si ty základní z nich a jejich význam, např. na webu http://www.nasdr.com/glossary/a.asp nebo http://www.cybertrader.com/training/glossary.asp.

Cybertrader

Softwarová platforma Cybertrader pro obchodování akciemi na amerických burzách NYSE a NASDAQu je opravdu moderním nástrojem, který je sice ještě z velké míry řízen rozhodováním lidského mozku, ale zároveň je předstupněm složitějších systémů - jako příklad mohu uvést programy, jež dokáží předpovídat počasí na základě aktuálních událostí.

Dnes se dají vypočítat a předpovídat nejen ekonomické jevy, platí to ale i pro jevy politické. Válka v Iráku jako jeden z faktorů ovlivňujících cenu akcií se s velmi pravděpodobně dala očekávat. Ale protože americká burza má svoji lidskou logiku, v nejistotě stagnovala. V okamžiku, kdy válka začala, jistota burzu "rozjela". Jistota, že použitou munici, jídlo, oblečení atd. bude třeba v dohledné době obnovit.

Ochranou investora před nepředvídanými jevy, které se stanou "přes noc" a ovlivní tak hodnotu jeho portfolia, je systém přímého obchodování (active trading) s využitím možnosti akcie po dobu burzovního dne nakupovat a prodávat tak, aby večer celé jeho investice (nebo jen jejich část) byly na jeho účtu zisku/ztrát v investované měně. Kombinace s krátkodobým investováním (nakoupené akcie zůstanou v portfoliu investora několik dnů i týdnů) je další způsob minimalizace rizika a maximalizace zisku.

Ohledně výběru vhodného titulu pro investiční záměr existují desítky teorií. Jedna z těch jednoduchých a osvědčených je: kupovat akcie, které v minulosti ukazují "čistý" vzestupný trend po dobu několika měsíců (3-6) a také denní křivka jejich ceny je v pořádku.

Výukový program a další užitečný software

CybertraderU (Cybertrader University) na webových stránkách Cybertrader http://www.cybertrader.com/ctu umožňuje získávat vědomosti a zkušenosti z oboru a poznat způsoby jejich implementace. Vlastním tempem se potenciální investor může propracovat k různé úrovni znalostí a tipů, jak nejlépe systém využít.

Ani pro ně, ani pro vás není těžké se zaregistrovat na webových stránkách společnosti Cybertrader, http://www.cybertrader.com/community/guest.asp?s=sim&p=ctp.

Po vyplnění formuláře, kde poslouží libovolné údaje, kromě e-mailové adresy, která by měla být funkční, budete odkázáni na stránky s možností stažení simulátoru Cyber TraderProSim.exe, případně i návodu ve formátu PDF (doporučená četba, nelekejte se velkého počtu stránek).

Software, který se zabývá přímým obchodováním, není jen popisovaný Cybertrader, ale existuje i celá řada jiných. Nahlédněte na

http://www.investing-software.com/a_z_software.html.

Cybertrader má ale jako jeden z mála obrovskou výhodu: nenutí investora ke krátkodobému testování a rychlému vložení kapitálu, aby si tak mohl ověřovat svoje znalosti a taktiku. Také má většinu nástrojů k získaní informací pro rozhodování zabudovánu na jednom místě. Nechá na investorovi tempo vytváření jeho strategie, ulehčuje jeho psychice tím, že se z chyb učí nikoli definitivní ztrátou investice, ale podle Komenského hesla "škola hrou".

Zjistěte si nabídku specializovaných firem

Elektronické obchodování na burze dnes umožňuje mnoho specializovaných firem. Zde vám přinášíme seznam těch nejznámějších:

Scottrade  http://www.scottrader.com,

Ameritrade  http://www.ameritrade.com,

Wallstreet  http://www.tradewallstreet.com,

Morgan Stanley  http://www.morganstanley.com.

Samozřejmě existuje mnoho desítek dalších.

Závěrem o myšlení obchodníka

Obchodník, který z neúspěchů viní burzu, její chování a všechno ostatní kromě sebe, nebude nikdy úspěšný. Chamtivost, projevující se místo koupě 4-5 titulů (jejich sledováním, nahrazováním úspěšnějšími v záloze tituly, připravenými, postupným zvětšováním jejich množství), ale také tím, že se obchodník snaží prodávat akcie na úplném vrcholu, nezajištěním pozic funkcí alert, příliš rychlými skoky při změně aktuálního portfolia, je sice obvyklá lidská vlastnost, ale neslučitelná s praxí obchodníka. Úspěšný obchodník nikdy nepočítá své zisky v dolarech, ale v procentech a včas si uvědomí, že zisk 10 % na jednom titulu je víc než úspěch. Hlavně v začátcích. Snažit se o víc je Black Jack, ne obchod na burze.

Autor se rád podělí o své zkušenosti se všemi, které popisovaný výukový software zaujme. Vaše připomínky a dotazy očekáváme na adrese jerie3w@email.cz.

Doporučená literatura

 The Comparison of a Short-term and a Long-term Capital Market Investment Tools

Ing. Zdeněk Raška, Univerzita Tomáše Bati, Zlín, ČR

 Measuring A Company's Performance: Economic Value Added in Comparison with Traditional Performance Measures

Drahomira Pavelková, Adriana Knapková, Univerzita Tomáše Bati, Zlín, ČR

J. G. Drobny, Polymer Associates, Merrimack, USA

 The conditions for investing on a Czech Republic capital and financial market for small and medium-sized investors

Ing. Miloš Král, CSc., Univerzita Tomáše Bati, Zlín, ČR

§§§§§


Nejlepší domény

Michal Chleboun

C04P0356

Spousta uživatelů vyhledává webové stránky tak, že do adresního řádku prohlížeče napíší slovo, jenž je v souvislosti s hledaným tématem napadne. U nich jsou na tom nejlépe ty servery, jejichž domény se shodují s nejhledanějšími slovy na českém internetu vůbec. Podíváme se tedy na dané atraktivní adresy v české doméně, a zjistíme, co na nich je.

Pro exkurzi použijme žebříčky 20 nejzadávanějších slov do vyhledávačů na Seznamu (http://www.seznam.cz), na Centru (http://www.centrum.cz) a Jyxu (http://www.jyxo.cz), resp. 20 nejvyhledávanějších podstatných jmen (přídavná jména jako český nebo jízdní těžko dají název nějaké smysluplné doméně, pokud si je nezaregistruje osoba s příjmením Český či Jízdní). Žebříčky vycházejí ze zhruba měsíčních souhrnných statistik, přičemž jsme měli k dispozici data Jyxu za leden, ze Seznamu údaje únorové, byl žebříček Centra poněkud staršího data, přesto však vzhledem k nevelkým výkyvům v zájmech uživatelů zcela relevantní.

V šedesáti nejhledanějších slovech na třech vyhledávačích se vyskytuje jen 40 unikátních, přičemž tento údaj je zkreslený tím, že seznam se vyskytuje celkem ve třech podobách - jako seznam, www.seznam.cz a telefonní seznam, takže unikátních výskytů je vlastně 38. Sedm slov se vyskytuje v top 20 na všech vyhledávačích, stejný počet se v žebříčcích umístil alespoň dvakrát.

Nejdříve sex

Žebříčkům vévodí - což není překvapující zjištění - výraz sex, který hned ve dvou případech trůní na nejvyšších postech, ve třetím je o něco níže. Doménu sex.cz, stejně jako erotika.cz (rovněž ve výčtu nehledanějších) obsadila nabídka společnic nabízejících rozptýlení sexuchtivým spoluobčanům, takže chcete-li sex, tato doména je rozhodně tou správnou volbou. Zcela logické - zatímco doména dagmarhavlova.cz mohla hostit porno, ale stejně tak by se hodila pro nabídku housek pekařky tohoto jména, vlastníci sex.cz by byli sami proti sobě, kdyby na své adrese nabízeli třeba turbíny pro vodní elektrárny. Zpracování stránky na doméně porno.cz však obsahu, který bychom na ní čekali, rozhodně čest nedělá, respektive dělá, protože při troše trpělivosti se náruživý návštěvník ocitne v končinách, o které mu patrně jde, rozhodně už ale nebude na této doméně. Porno.cz totiž funguje jenom jako přesměrovávač na několik pornodomén. Vysoko se v žebříčcích umisťuje také freefoto, kdo by ovšem na adrese freefoto.cz čekal nabídku fotografií k volnému stažení pro webdesignéry a grafiky, je na omylu. Freefoto.cz patří už dlouho k nejnavštěvovanějším českým erotickým stránkám. Není divu, nabízí totiž přesně to, po čem prahnou stovky osamělých surfařů.

Trochu si zahrát

Doménu hry.cz obsadil portál Atlas s herním serverem nabízejícím on-line klasické stolní hry. Zábavu kromě seznámení (jak jinak) nabízí také Seznamka na stejnojmenné adrese. Tu provozuje společnost Tanger Infosystems, stejně jako Rande, které se dostalo do dvacítky na Seznamu. Vzhledem k dlouhodobému zájmu o virtuální schůzky by byla volba těchto domén trefou do černého.

Na doméně tapety.cz určitě čekáme spíše výběr fotografií na plochu Windows než nabídku tapet pro zkrášlení bytu, majitel domény ale zřejmě nechtěl utrácet za webhosting a hostuje zdarma na slovenském Webparku. Obsah serveru nabízejícího jen několik desítek fotografií rozhodně zaostává za mnoha službami tohoto typu, které takové štěstí na doménu neměly.

Na doméně pohlednice.cz nečeká návštěvníka žádné překvapení a najde zde pohlednice z mnoha oblastí, které se dají přes internet odeslat adresátům. Vzhledem k názvu by ale server mohl svou nabídku rozšířit o nabídku tištěných pohlednic, tady se tak nicméně neděje. Ostatně papírové pohlednice asi nebudou tím, co mají uživatelé vyhledávačů na mysli, když do vyhledávacích oken píší slovo pohlednice. Mezi často vyhledávaná témata na internetu patří vše, co souvisí s formátem MP3, a tento výraz pojmenovává doménu .cz, jejímž vlastníkem se nedávno stal Seznam.cz. Uvidíme tedy, čím překvapí.

Pokud na doméně obrazky.cz čekáte galerii zajímavých obrázků všeho druhu, budete stejně jako v případě freefoto zklamáni, protože i zde je výběr monotematický. Naštěstí je zde prostor věnován encyklopedii zvířat, takže užití obrázků je přece jenom praktičtější.

Stále ty mobily

Nikdy neutuchající zájem o mobilní technologie a služby může za to, že se na předních místech žebříčků návštěvnosti objevuje doména sms.cz. Ještě v době bezstarostně bezplatných internetových SMS bran si tato doména vydobyla slušné postavení, dnes je ze serveru sídlícím na této adrese zábavní portál přesahující dané téma, který přes výrazné nabobtnání nemění grafiku a stává se tak stále nepřehlednějším. S mobily souvisí ještě výraz melodie (v žebříčcích se vyskytl jednou), ale ten, kdo do adresního řádku zadá stejnojmennou doménu, bude překvapen - majitelé této domény se vezou na vlně zájmu o vše, co souvisí s mobilními telefony a nabízejí na této adrese služby z oblasti informačních systémů a technologií. Zato doména wap.cz, která se ve třech žebříčcích objevila také jednou, je rovnou přesměrovaná jinam na nabídku zejména log a melodií na serveru mojelogo.cz. Nepřekvapí jeden výskyt slova Nokia v nejvyhledávanějších výrazech - modely finského výrobce jsou nejžádanějšími mobily.

Hledám Seznam na Centru

Oproti zatím zkoumaným typům uživatelů webu (tedy těch, kteří hledají zapsáním slova do adresního řádku) musí na internetu existovat jejich naprostý opak - ti, kteří sice znají přesnou adresu, ale píší ji do vyhledávacího okna ve vyhledávači (na portálu). Tak častý výskyt slova seznam napříč vyhledávači je až zarážející - a výskyt fráze www.seznam.cz na Jyxu svědčí o tom, že někteří uživatelé si otevřou stránku vyhledávače, aby je následně přesměroval na Seznam.cz. Podobně se v jednom z žebříčků umístil i výraz atlas.

V této souvislosti je zajímavé, že centrum se mezi nejhledanějšími slovy nevyskytuje ani jednou. Možná by toho mohli na Centru využít a tvrdit, že Centrum má nejvzdělanější uživatele na českém internetu, bylo by to ale tvrzení hodné jedině marketingových dedukcí.

Praktické

Šťastně (a zejména dostatečně brzy) zvolila doménu reality.cz firma Ideal Reality. Tato adresa patří už léta k nejnavštěvovanějším realitním serverům. Na doméně prace.cz najdete nabídku pracovních míst, kterou provozuje společnost LMC. Server používá jako maskoty Pata a Mata a nedávno na jeho návrh vydal Městský soud v Praze předběžné opatření, které zakazuje společnosti Seznam.cz provozovat server sprace.cz, kvůli riziku záměny obou domén. Kdybychom dovedli spor obou subjektů do důsledků, nesměl by majitel domény sex.cz používat tento název kvůli tomu, že doménu ex.cz má zaregistrovanou někdo jiný.

Převažuje zábava

Návštěvou "nejatraktivnějších" českých internetových adres jsme zjistili, že zatímco mezi čtrnácti výrazy, které se ve třech žebříčcích vyskytují alespoň dvakrát, převažují v drtivé míře slova spojená se zábavou (konkrétně je jich dvanáct), v další skupině (tedy mezi slovy umístěnými alespoň na jednom serveru) se už konečně začínají objevovat výrazy (a potažmo domény) praktičtějšího rázu, například Praha a Brno. Zatímco druhá z těchto domén je oficiálním serverem svého města a vlastní ji magistrát, praha.cz je v držení soukromého subjektu. Zajímavé je, že urad.cz vlastní stejná osoba, která tak nepřesvědčivě obsazuje také doménu obrazky.cz.

§§§§§


Nastavte si svůj mobil

Josef Kulhavý

C04P0362

Za poslední měsíce se mi na stole nahromadilo několik desítek tipů a triků, jak si vylepšit mobilní telefon. Nejzajímavější z nich jsem vybral do tohoto článku, abyste si mohli svého společníka trochu vylepšit.

1|SMS o každém příchozím e-mailu

Chcete být informováni o každém příchozím e-mailu, který dorazí do vaší schránky pomocí svého mobilu v podobě SMS zprávy? Jde to. A dokonce zadarmo! Nejprve je nutné aktivovat tzv. mobilní e-mailovou adresu, za tímto účelem navštivte web http://www.t-zones.cz nebo http://www.oskar.cz (uživatelé sítě Eurotel již mají potřebnou adresu automaticky zřízenou ve tvaru 00420xxxyyyyyy@sms.eurotel.cz). Pak v nastavení své e-mailové schránky (na Seznamu, Centru, Postu atd.) vytvořte nový filtr tak, aby se kopie veškerých příchozích e-mailů přeposílaly na vaší mobilní e-mailovou adresu. V SMS zprávě, která dorazí během několika chvil po přijetí e-mailu do schránky, si můžete přečíst, od koho nový e-mail došel, předmět e-mailu a malý úsek těla zprávy. I když T-Mobile sliboval zpoplatnění příchozích zpráv z internetu, dosud tak neučinil! Příchozí SMS z internetu jsou proto i u tohoto operátora nadále zadarmo. Jen u Eurotelu se budete muset smířit s reklamním textem za zprávou.

2|Odeslání e-mailu z mobilu

Nemáte zrovna u sebe internetové připojení, ale přesto nutně potřebujete odeslat e-mailovou zprávu svému kolegovi. Využijte svůj mobilní telefon! Existuje hned několik řešení tohoto problému, my si předvedeme ty nejefektivnější:

 SMS zprávou: velmi krátký e-mail lze z mobilu odeslat obyčejnou textovou zprávou. Na jejím začátku musí být klíčové slovo a e-mailová adresa příjemce. Vytvořená SMS se odesílá na speciální číslo, které je u každého operátora jiné. Její hlavní nevýhodou je, že nebude obsahovat více než několik desítek znaků.

 Přes WAP: tolik zatracovaný WAP vám může v kritické situaci zachránit kůži. A v případě, že zvolíte připojení přes GPRS, je to v celku levné řešení. Musíte však splňovat několik podmínek: především mít aktivovaný WAP u svého operátora a mít aktivní e-mailovou schránku buď u operátora, nebo tam, kde přístup ke schránce přes WAP umožňují. Vyzkoušet můžete například adresy wap.email.cz, wap.post.cz.

Poznámka na závěr: přílohu přes klávesnici mobilu neodešlete.

3|CB zprávy

Právě jedete dálkovým autobusem, usnuli jste a po probuzení nevíte, zda jste náhodou nezapomněli vystoupit. V této, ale i mnoha jiných situacích vám mohou pomoci CB zprávy. Ty vám kdykoliv zdarma podávají informaci o vaší přibližné poloze. CB zprávy se aktivují v menu mobilního telefonu - podle výrobce mobilu, většinou pod položkami "SMS CB", "Místní zprávy", "Informace sítě" nebo "Lokální zprávy". V českých zemích jsou CB zprávy provozovány pouze v síti Eurotelu na kanálu číslo 50.

4|T9? Zkuste to!

Stále se zdráháte vyzkoušet zrychlený zápis textu - T9 - ve svém mobilním telefonu? Nebojte se a zkuste to! Pokud překonáte problémy začátečníků a T9 ovládnete, budete psát svoje SMS zprávy mnohem rychleji. Pro první pokus zvolme například slovo AHOJ: Stiskněme klávesu 2 pro písmeno A, pak opět jedenkrát (!) klávesu 4 pro písmeno H, displeje si při tom nevšímejme! Opět jednou stiskněme klávesu 6 pro písmeno O a nakonec klávesu 5 pro písmeno J. A hle, na displeji se skví slovo "AHOJ". Místo několikanásobného mačkání kláves pro konkrétní písmenko stačí při použití technologie T9 stisknout každou klávesu pro každé písmenko pouze jednou.

5|Vyměňte svou SIM kartu za novou

Jak stará je vaše SIM karta v mobilním telefonu? Čtyři, pět let? Nebo dokonce ještě starší? Možná by stálo za to popřemýšlet, zda nepožádat svého operátora o výměnu této karty. Nebojte, vaše telefonní číslo se nezmění a telefonní seznam vám zkopírují ze staré na novou SIMku. Pokud dosud nechápete důvody, proč investovat zhruba 400 korun do svého operátora, zde vám přinášíme výčet některých zlepšení, které s novou SIM kartou získáte:

 Až 250 míst pro telefonní čísla na SIM kartě. Oproti 100 až 200 místům na starých kartách tedy ne bezvýznamné zvýšení.

 Až 25 míst pro SMS zprávy. Především low-endové modely mobilních přístrojů neoplývají vnitřní pamětí pro příchozí a odchozí SMS zprávy. Oproti 10 uloženým zprávám na vaší původní SIMce tedy výrazné zvětšení paměti.

 Vylepšený SIM Toolkit. Pokud ještě kartu se SIM Toolkitem nemáte, určitě si ji pořiďte. Věřte nám, v krizi se bude hodit. Operátoři navíc SIM Toolkitové aplikace stále vylepšují, některé nejnovější jsou opravdu zajímavé (například Navigátor automatické určení místa vašeho aktuálního pobytu u T-Mobilu).

6|Vy ještě nemáte aktivovaný registr zmeškaných hovorů?

Hlasová schránka je drahou zbytečností. Teď letí registr zmeškaných hovorů! O co se jedná? Registr zmeškaných hovorů je služba, která zajišťuje, že budete bezplatně - SMS zprávou - informováni o telefonních číslech, která se po dobu, kdy váš mobil nebyl přihlášen k síti, pokoušela dovolat na vaše telefonní číslo. Neujde vám tudíž žádný hovor. Službu lze aktivovat pouze v případě, že nemáte aktivovanou hlasovou schránku. A funguje i v zahraničí. O aktivaci mohou požádat uživatelé Eurotelu a T-Mobilu na infolince svého operátora.

7|Před tím, než vycestujete do zahraničí

Chcete být i v cizině k zastižení na svém mobilu a mít možnost se svým mobilním přístrojem volat? Nezapomeňte před vycestováním za hranice zejména na následující:

 Aktivujte si roaming. Ten totiž nemusí být aktivovaný ihned od okamžiku aktivace SIM karty. Překontrolujte proto na infolince operátora, zda roaming můžete využívat.

 Zkontrolujte výši svého kreditu. Vyhnete se tak nepříjemným překvapením, kdy vám bude mobil hlásit nulový kredit. V zahraničí se s vaším mobilem telefonuje za ceny podstatně vyšší než na území ČR. Navíc se platí i za příchozí hovory tedy když vám někdo telefonuje!

 Zkontrolujte telefonní seznam v mobilu. Pokud se chcete dovolat do České republiky, musí být volaná čísla v mezinárodním tvaru, tedy například +420603123456 nebo 00420603123456 (oba tvary jsou správné).

 Zjistěte si ceny za volání a odesílání SMS. Roamingové ceníky operátorů v jednotlivých státech se mnohdy liší i více než o polovinu.

 Zjistěte si, jak se z ciziny volá. Zákazníci s paušálním tarifem mohou být v klidu. Z ciziny přijímají hovory i volají a přijímají i odesílají SMS zprávy stejně jako ze své vlastní sítě. Uživatelé s předplacenou kartou však (až na výjimku přímé volání s Twistem v některých zemích) musí začít hovor tzv. zpětným voláním, kdy před samotné telefonní číslo zadávají speciální kód.

 Zrušte si hlasovou schránku. Používat hlasovou schránku by byla v cizině nepochybně drahá "zbytečnost". V případě, že by se vám totiž někdo dovolal do vaší schránky, platili byste vy, jako volaný, jak příchozí, tak odchozí roamingový hovor dohromady. Raději než hlasovou schránku využívejte v zahraničí registr zmeškaných hovorů.

 Zjistěte si podrobnosti o elektrické síti. Nepříjemné překvapení by na vás totiž mohlo čekat v některých státech, kde se nepoužívá stejný typ elektrických zásuvek jako u nás. Pak byste nemohli svůj mobil dobíjet.

8|Potřebuji co nejrychleji mluvit s někým, kdo má svůj mobil vypnutý

Potřebujete velmi nutně mluvit s kolegou, ale jeho mobil je již několik desítek minut nedostupný. Nemáte čas neustále kontrolovat, zda již konečně svůj mobilní telefon nezapnul nebo se jeho přístroj nepřihlásil do sítě! Pošlete mu proto SMS zprávu s doručenkou. Následně po odeslání se sice vrátí s informací, že zpráva na cílový mobil nedorazila, nicméně ihned po zapnutí mobilu se zpráva doručí a na váš mobil dorazí doručenka o úspěšném přijmutí příjemcem. To je pro vás zároveň zpráva, že již můžete na žádané číslo volat. K přihlášení do sítě ovšem musí dojít nejpozději do72 hodin od odeslání vaší SMS, v opačném případě bude zpráva označena za nedoručitelnou a SMS centrum se přestane pokoušet ji doručit.

9|Předčíslí mobilních operátorů

Také už neumíte z předčíslí telefonního čísla určit, kam voláte? Zde je souhrnný přehled předčíslí mobilních operátorů (některá předčíslí dosud jednotliví operátoři nenabízejí):

10|Za body z věrnostního programu volné minuty,SMS nebo připojení k internetu

Pokud patříte k tarifním zákazníkům operátorů T-Mobile nebo Eurotel, získáváte používáním mobilního telefonu věrnostní Bonus nebo Benefit body. Ty pak můžete směnit za více či méně užitečné zboží (hrníček, stan, poukázka na dovolenou, nový mobil atd.). Avšak oba operátoři nabízí ve svém věrnostním programu i nabídku volných minut nebo SMS ke stávajícímu tarifu. Prostudujte proto nabídku svého operátora a zjistěte, zda se vám nevyplatí použít své nastřádané body k něčemu užitečnějšímu. Jen tak namátkou: 1000 kB připojení přes GPRS k internetu po 12 měsíců za 580 bodů (T-Mobile), nebo 50 SMS měsíčně po dobu 3 měsíců za 600 bodů (Eurotel).

11|Jak s mobilem zjistit odjezd vlaku?

Nevíte, kdy odjíždí poslední vlak (nebo autobus) z Horní Lhoty do Dolní Lhoty? A neznáte ani telefonní číslo, kde by vám dokázali poradit? Nezoufejte! Máte přece mobil a s ním možnost mít tyto informace neustále k dispozici. Nabízejí se hned tři řešení, jak pohodlně hledanou informaci zjistit:

 Aplikací SIM Tolkit: pokud je vaše SIM karta vybavena aplikací SIM Toolkit, bude hledání snadné. V menu SMS informační služby svého operátora stačí najít položku "Doprava" a dále "Vlak". Zadejte potřebné údaje a po chvíli dorazí na váš mobil SMS zpráva s hledanou informací.

 SMS zprávou: Každý operátor má jiný postup zadání dotazu i telefonní číslo, kam se vytvořená SMS zpráva odešle. Chcete-li jet vlakem 15. 7. 2004 ve 14:00 ze stanice "Horní Lhota" do stanice "Dolní Lhota", postupujte takto:

 Přes WAP: celkem pohodlné a levné je použít mobilní internet - WAP. Přejděte na stránka http://wap.idos.cz, kde vyplníte potřebná pole, a během okamžiku se na displeji vašeho mobilu zobrazí informace o vlakovém, autobusovém nebo kombinovaném spojení.

12|Poškrábané sklo displeje

Má váš mobil poškrábaný displej? Zkuste jej vyleštit. Použít k tomu můžete buď speciální pastu na čištění displejů mobilních telefonů, nebo obyčejnou pastu na zuby. Malé množství pasty roztírejte nejlépe papírovým kapesníčkem po ploše displeje. Malé mikroskopické částečky dokáží rýhy zahladit.

13|Odeslání SMS na více mobilů najednou

Pokud pravidelně řešíte, jak poslat SMS zprávu několika příjemcům najednou, zde vám nabízíme některé triky, jak si práci s jejich odesíláním co možná nejvíce ulehčit. Každým z uvedených způsobů lze odesílat SMS do sítí všech operátorů.

 Hromadné odeslání SMS u Eurotelu: pomocí klíčového spojení SND ADD, vložením jména skupiny a telefonních čísel vytvoříte soubor příjemců. Další SMS zprávou s klíčovým slovem SND, jménem skupiny a textem zprávy bude zpráva odeslána na všechny telefonní čísla ve skupině.

 Přes internet: zkuste se přihlásit k některé placené SMS bráně na internetu. Většina jich nabízí vytvoření skupin uživatelů a všem jejich členům pak lze rozesílat hromadně SMS zprávy. Podobnou vlastnost má dokonce t-zones na adrese http://www.t-zones.cz, kde navíc odešlete několik SMS do sítě T-Mobile zadarmo.

 SMS z počítače přes připojený mobil: pokud spojíte svůj mobil s počítačem, můžete pomocí nejrůznějších programů odesílat SMS zprávy přes váš mobilní telefon. Mnoho těchto programů je vybaveno zajímavou funkcí - odesíláním SMS zpráv na více čísel najednou. Práce s nimi je opravdu jednoduchá, většinou stačí vybrat telefonní čísla uložená v mobilu, napsat text a odeslat kliknutím na tlačítko "Odeslat".

14|Inkognito jen u někoho

Pokud chcete zabránit všem volaným, aby se na jejich displeji před přijetím hovoru zobrazilo vaše jméno nebo telefonní číslo, použijte funkci CLIR (volání inkognito). Jestliže však potřebujete docílit tohoto efektu jen u volání na některá telefonní čísla v seznamu svého mobilního telefonu, zde je naše rada: nastavte si u svého operátora funkci CLIR tak, aby byla standardně neaktivní, avšak v případě potřeby použitelná. Pak u vybraných čísel ve svém telefonním seznamu předřaďte před tato čísla sekvenci znaků: #31#. Celé uložené číslo pak bude vypadat například následovně: #31#604123456. Volanému se pak na displeji místo vašeho čísla objeví pouze text: "neznámé číslo".

15|Jak zlepšit sílu signálu?

V mnoha oblastech české republiky není síla signálu mobilních operátorů dostačující natolik, aby nedocházelo k vypadávání hlasu či dokonce k úplné neschopnosti mobilu přihlásit se do sítě. Pokud se s tímto problémem potýkáte i v místě svého bydliště, zkuste použít externí anténu k mobilnímu telefonu. Zhruba polovina přístrojů je vybavena konektorem pro její připojení (nejčastěji vzadu). Signál se tím podstatně vylepší, takže v mobilu nebude praskat ani nebude docházet k vypadávání hovorů. Jednu důležitou výhodu však ztratíte: mobil bude muset být připojen k objemné anténě, takže vlastně přijdete o jeho "mobilitu".

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák

C04P0366

Horkou novinkou letošního roku je určitě podařená Nokia 6230, která se nám dostala do ruky spolu se sympatickým Sharpem TM100 a low-endovým Alcatelem OT320. Ten na první pohled vypadá jako z jiné doby, ale ne každý uživatel potřebuje MMS či integrovaný fotoaparát.

Alcatel OT320

V době, kdy se výrobci mobilních telefonů předhánějí v tom, kolik tisíců a desetitisíců barev bude mít displej a jaké rozlišení zvládne integrovaný fotoaparát, působí nejnovější Alcatel OT320 s monochromatickým displejem, dvouhlasým polyfonním vyzváněním a základními funkcemi poněkud archaicky. Ale nakonec, proč ne? Pro úplného začátečníka nebo pro dítě, které mobilní telefon klidně zapomene na hřišti, může být důležitější než MMS a Bluetooth jednoduchost a pořizovací cena. A v tomto ohledu zřejmě nelze Alcatelu nic vytknout. Samotný telefon připomíná na první pohled Nokii 3210, je však vyveden ve veselejších barvách a má pryžové klávesy. Monochromatický displej, jehož jedinou předností je dobrá čitelnost při intenzivním světle, má rozlišení 112 x 64 pixelů a zobrazuje na dvou až čtyřech řádcích. Jednoduché ovládání sice dnes nikoho neohromí, pro funkce Alcatelu OT320 ale postačuje a zajišťuje pohodlnou práci s telefonem.

V útrobách jednoho z nejlevnějších telefonů na trhu rozhodně nehledejte žádné divy. Jak již bylo řečeno na začátku, telefon je určen pro úplné laiky, kteří si vystačí s telefonováním a psaním SMS zpráv, navíc je v telefonu kalkulačka, velmi primitivní diář a tři hry. Chybí jakékoliv datové funkce včetně WAPu, chybí dokonce i užitečný budík. Slabší stránkou je i výdrž baterie, která by při energeticky úspornějším displeji mohla být delší.

Nokia 6230

Vzhledem k "vstřícnému" přístupu společnosti Nokia k většině časopisů na našem trhu se s produkty této firmy setkáváme jen velmi zřídka a ani tentokrát nejde o kousek zapůjčený výrobcem. Model 6230 jsme na testování získali díky ochotě jednoho z mobilních operátorů a musíme uznat, že po dlouhé době jde o telefon, který by se mohl zamlouvat i manažerům, jež v kapse nosí zastaralou, ale (u této značky) dosud nepřekonanou Nokii 6310i.

Nokia 6230 se na první pohled od svých předchůdců výrazně liší. Ne tak rozměry či hmotností, jako spíše designem. Je totiž i přes netradiční vzezření daleko konzervativnější, což nejeden uživatel ocení. Klávesy jsou uspořádány klasickým způsobem a práce s nimi je vcelku bezproblémová. Jediný problém můžete mít při potvrzování volby ovládací kolébkou, ale i to se časem naučíte, stejně jako odklopení zadního krytu. Pod ním a pod baterií je pak schována paměťová karta. Displej se sice může zdát oproti konkurenčním telefonům drobný, je ale velmi kvalitní a díky malým fontům zobrazí velké množství informací.

Funkční výbava Nokie 6230 je opravdu velmi bohatá a kromě standardu, na který jsme si v poslední době zvykli, nabízí i v minulosti přehlížený Bluetooth. Navíc se z reakcí uživatelů zdá, že tentokrát se Nokii povedlo vyvarovat se chyb, které musela - a ne vždy úspěšně - odstraňovat vydáváním nových verzí firmwaru.

Sharp TM100

Jak se zdá, mobilní telefony společnosti Sharp mají u našich operátorů velký úspěch. Zatímco Eurotel tuto značku objevil již před více než rokem a model GX-23 představuje již druhý Sharp v řadě, T-Mobile si s TM100 odbývá svou premiéru. Nejde ovšem o telefon véčkového konceptu, ale o mobil s vysouvací klávesnicí ve stylu Nokie 7650, který je ale na první pohled nejpodobnější oblíbenému Sony Ericssonu T610. Přední straně telefonu dominuje rozměrný displej s rozlišením 240 x 320 pixelů a schopností zobrazit až 262 000 barev, který je díky svým kvalitám bez debat nejlepším displejem současnosti. Ovládání telefonu zajišťuje čtyřsměrná kolébka s potvrzovacím tlačítkem uprostřed a pět funkčních kláves. Práce s nimi je bezproblémová, stejně jako psaní na klávesnici.

Co se týče funkcí, je na tom Sharp TM100 podobně jako model GX-23. Před manažerskými funkcemi převažují ty, které dobře prodávají služby operátorů. Tedy MMS zprávy v kombinaci s integrovaným fotoaparátem s rozlišením 640 x 480 obrazových bodů, Java a přístup k wapovému portálu. Nicméně v telefonu najdete emailového klienta (bez možnosti posílat přílohy) a kalendář s možností zápisu až tří poznámek k jednomu datu. Z běžných funkcí nechybí obsáhlý seznam kontaktů s absencí podpory skupin volajících, dlouhé SMS včetně českého slovníku T9 a budík s možností nastavení až pěti různých časů.

Alcatel OT332

Nejnovější čistokrevný low-end Alcatelu nabízí malé rozměry, nízkou hmotnost a příjemnou cenu. Na druhou stranu ale postrádá paketový přenos dat GPRS, podporu MMS zpráv a jiné u konkurence běžné funkce.

Alcatel OT735i

Tento mobil nepředstavuje příliš velký pokrok oproti původnímu modelu OT735 a navíc nabízí pouze herní technologii In-Fusio, kterou ale v našich zeměpisných šířkách prozatím příliš nevyužijete.

LG G7100

Otočný horní kryt telefonu, integrovaný fotoaparát, dvojice displejů a sériový kabel v základní výbavě patří k největším tahákům tohoto telefonu. Slabinou je přítomnost antény a slabší manažerské funkce.

Motorola V300

Sympatické tmavomodré véčko od Motoroly je na trhu již několik měsíců a díky svému podařenému designu, relativně nízké ceně a řadě funkcí určených pro mladší uživatele si získalo množství příznivců.

Sagem myX-7

Se zástupcem této francouzské značky jsme se setkali poprvé a naše pocity jsou značně rozporuplné. Designově podprůměrný a funkčně nepříliš vyspělý telefon si na trhu své místo bude hledat asi velmi těžko.

Samsung SGH-E100

Model SGH-E100 nabízí především sympatický design, nejčastěji užívané funkce, kvalitní vnitřní displej a monumentálních 9 MB sdílené paměti pro javovské aplikace, vyzvánění, obrázky a další multimédia.

Sharp GX-23

Nástupce Sharpu GX-13 nabízí vnější barevný displej, integro-vaný fotoaparát s bleskem a pouhé 2 MB paměti. Pokud něco na telefonu stojí za pozornost, pak je to vnitřní displej s rozlišením 240 x 320 obrazových bodů.

Siemens C62

Nejnovější low-end německého Siemensu zaujme především displejem. Zatímco funkční výbava je v této kategorii průměrná, displej je výrazně kvalitnější než u předchozích modelů, včetně vyšší třídy.

Sony Ericsson T630

V duchu vývoje posledních let by tomuto telefonu slušelo spíše označení T610i. Kvalitnější displej a drobná změna designu totiž nejsou to, co bychom čekali od plnohodnotného nástupce populárního modelu.

Sony Ericsson Z200

Novinka Z200 od firmy Sony Ericsson na první pohled zaujme svým atraktivním designem, pod kterým se ovšem skrývá poměrně málo funkcí. I přes barevný displej tak chybí podpora MMS či Javy, GPRS je pouze ve třídě 4.

§§§§§

$$$$$


Software


Jak zadarmo na soubory

Jaromír Luhan

C04P0375

Softwaroví designéři se sice snaží před uživatelem práci s datovými soubory co nejvíce skrýt za přívětivé uživatelské rozhraní, ale každého z nás "od počítačů" dříve či později potká nutnost ponořit se do více či méně komplikované struktury uložení souborů na pevném disku počítače, najít kýžený soubor a provést s ním nějakou operaci - třeba jej poslat elektronickou poštou nebo předat někomu dalšímu v elektronické podobě. Poměrně brzy zjistíte, že základní výbava operačního systému sice občasným jednoduchým operacím dostačuje, nicméně se nejedná o nástroje dokonalé a snadno narazíte i na to, že po nich chcete víc, než dovedou. Abyste nemuseli v takovém případě odlehčovat své peněžence, připravili jsme pro vás přehled souborových kouzelníků, kteří pro vás udělají cokoliv si budete přát - a to zdarma.

Asi nemá cenu zabývat se příliš teoriemi okolo uskladnění souborů na paměťových médiích počítače. Tento článek se zaměřuje spíše na to, aby uživatel potřeboval teorie co nejméně.

Pro lepší přehled si rozdělíme popisované programy do pěti skupin tak, abyste snáze našli to, co potřebujete. Skupiny jsou následující:

 Manažeři - v podstatě náhrady za Průzkumníka Windows a některé pomocné programy pro speciální operace se soubory.

 Přejmenovači - utility, které nabízejí pomocnou ruku při přejmenování většího množství souborů.

 Hledači - jak už název napovídá, najdou vše zatoulané a zapomenuté, najdete zde i katalogizační programy.

 Děliči - umí soubory nakrájet na menší části a opět je pospojovat do původní podoby.

 Synchronizátoři - porovnávají a sjednocují obsahy souborů i složek.

Samozřejmě, že škatulkování není úplně dokonalé, protože některé univerzálnější programy zvládnou činnosti i z více kategorií. Ale pojďme ke konkrétním zástupcům jednotlivých skupin.

Manažeři

Začneme klasikou - programy pro správu souborů. Neobejde se bez nich žádný počítač, i když si spousta uživatelů vystačí s tím, co se mu nainstaluje s operačním systémem. Rozhodně si myslím, že se tím o leccos okrádají, pokud potřebují se soubory intenzivněji pracovat. Určitým etalonem byl v tomto oboru starý dobrý dosovský Norton Commander, který vymyslel geniální koncepci dvou oken vedle sebe. Tuto koncepci více či méně napodobují i další programy, které se snaží zařadit do kategorie Správce souborů. Ve Windows mají obvykle usnadněnou situaci, protože mohou využívat slušnou škálu funkcí nabízenou operačním systémem, většinou se s nimi však nespokojí a výrazně ji obohacují. Pojďme se podívat na některé zajímavé. Programy obvykle nepotřebují instalaci a dají se přenášet na libovolném médiu, protože se vejdou i na běžnou disketu.

ExplorerXP 1.03

Operační systém: Windows 2000/XP

Autor: Nikolaj Avrionov

Domovská stránka: http://www.explorerxp.com

Jedná se o malý a kompaktní program, který disponuje poměrně netradičním uživatelským rozhraním - využívá systém dokovatelných oken a záložkových panelů. Díky tomu můžete mít otevřeno prakticky libovolné množství složek. Kromě standardních funkcí manipulace se soubory, které zvládá zcela podle očekávání, má ExplorerXP také několik hezkých "vychytávek". Program třeba automaticky zobrazuje velikost adresářů. Hezké jsou funkce "Copy to" a "Move to", které slouží ke kopírování či přesunu souborů a složek do cílového místa podle výběru ze stromové struktury nebo podle historie (nemusíte tedy do cílového místa proklikat v jiném okně). Program zvládá též dělení a opětovné spojování velkých souborů, hezké je i vyčištění souborů podle přednastaveného filtru (třeba všechny soubory s příponou *.tmp).

Ovládání programu je jednoduché a přehledné, poměrně silnou stránkou je rychlost, funkční vybavení není tak oslnivé.

A43 File Management Utility 2.30

Operační systém: Windows 2000/XP

Autor: B. G. Miller

Domovská stránka: http://www.shawneelink.net/~bgmiller/

Program je o něco větší a jeho funkční výbava tomu odpovídá. Celková koncepce programu na první pohled odpovídá standardnímu systémovému Exploreru, nicméně pro podporu souborových operací je k dispozici i dvouokenní souborový režim. Autor se zaměřil spíš na výběr často používaných funkcí a jejich lepší zpřístupnění uživateli. Kromě standardních souborových funkcí zpřístupňuje přes menu a nástrojová tlačítka některé systémové konfigurace a servisní programy. Autor nespoléhá pouze na svůj výběr a dává uživateli možnost vyrobit si vlastní oblíbené zástupce v nástrojovém panelu. Dále zaměřil svoji pozornost na funkce komprimace a dekomprimace souborů, které se provádějí velmi elegantně přetažením vybraných souborů na komprimační hotspot. Zvládá archivy ZIP, RAR a CAB, včetně vytváření samorozbalitelných archivů.

Specialitou programu jsou editory a prohlížeče, které se zobrazují v dolním záložkovém panelu. Zde najdete pěkně po ruce panel zástupců pro spouštění aplikací, textový editor s neomezenou velikostí souboru, vyhledávací panel, alternativní okno souborového správce, hexaa obrázkový prohlížeč. Dalo by se tedy říci, že program je do značné míry schopen nahradit funkcionalitu uživatelského rozhraní samotných Windows.

freeCommander 2004.03

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000/XP

Autor: Marek Jasinski

Domovská stránka: http://www.freecommander.com/index_en.htm

Do třetice všeho dobrého - v případě freeCommanderu dokonce asi to nejlepší na konec. Pracuje s obligátním dvoupanelovým uspořádáním, najdete v něm klasické ikony znázorňující připojené disky, program bohatě využívá seznamů historie míst, kde jste brouzdali atd. Umí pracovat s archívy ZIP, CAB a dovede číst RAR (včetně práce s vnořenými archívy), disponuje vlastním náhledovým zobrazením pro textové soubory a obrázky, je schopen adresáře porovnat, synchronizovat a zobrazovat jejich velikosti, dále rozdělovat soubory, nastavovat hromadně jejich atributy, vyhledávat.

Mezi méně obvyklé funkce patří třeba tisk obsahu adresáře nebo snímač obrazovky (celé i výřezů). Pro tuzemce bude jistě nejzajímavější skutečnost, že program je vícejazyčný, včetně češtiny. Je skutečně propracovaný, i když ne veškeré ovládání se mi jevilo dostatečně intuitivní. Bohužel celkově patří k těm pomalejším.

FingerPrint 2.1.3

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000/XP

Autor: MJLSoftware

Domovská stránka: http://www.mjleaver.com/Software/software.htm

Nyní přejdeme od univerzálních souborových manažerů ke specializovaným nástrojům. První z nich je program FingerPrint, určený ke sledování změn v souborech. Program má jednoduchou obsluhu a není příliš rychlý, takže doporučuji rozdělit jeho působení do menších logických sekcí, příp. pracovat s časovým nastavením náročnějších operací. FingerPrint pracuje na principu výpočtu logických součtů MD5 ve zvolené složce. Díky nim je schopen zjistit, které soubory se změnily, případně i najít obsahové duplikáty se stejným součtem. Je vybaven filtry, které podle souborové masky určují, co evidovat a co ne, uživatel si také může vybrat, které podsložky do sledování nebudou zahrnuty. Pro lepší přehlednost je možné jednotlivé profily sdružovat do skupin. Výsledný protokol je zobrazen v úhledném protokolu ve formátu HTML.

Remote Batch Copy 2.5.1

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000/XP

Autor: Morning Glory Tech

Domovská stránka: http://www.morningglorytech.com

Jak už sám název napovídá, jedná se o specialistu na kopírování. Program dokáže rozkopírovat dávku souborů na různá místa v síti. Najde nebo vytvoří odpovídající složku na cílovém uzlu (ale zvládne to i s jiným jménem) a následně do ní nakopíruje soubory. Jedná se o jednoduchý program, který kromě samotného dávkového kopírování zvládne ještě několik servisních funkcí týkajících se testování parametrů spojení s jednotlivými cílovými uzly, umí také logovat změny v kopírovaných souborech. Myslím si, že přes svou jednoduchost může ušetřit síťovým správcům hodně práce s updaty souborů na síti.

FileOps 1.03

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000

Autor: The InFormail Team

Domovská stránka: http://homepage.eircom.net/~informail/

FileOps je sbírka několika velice šikovných souborových funkcí. S jeho pomocí můžete soubory přejmenovat, změnit časové údaje a uploadovat na FTP server. Dále můžete jejich obsah bezpečně zničit nebo zašifrovat pomocí algoritmů DES, 448bitového Blowfishe, RC6 a 256bitového TwoFishe.

rjhExtensions 1.3

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000

Autor: RjH Software

Domovská stránka: http://www.rjhsoftware.com/rjhextensions/

Z podobného soudku jako předchozí program je i utilita rjhExtensions. V tomto případě se jedná o rozšíření funkcionality kontextového menu standardního Průzkumníka Windows o tyto funkce: kopírování cesty do schránky, vyvolání příkazové řádky, hromadné přejmenování vybraných souborů, zničení obsahu souboru, zašifrování souboru, vytvoření kopie souboru a nakonec tisk nebo uložení obsahu složky. Program nemá vlastní rozhraní, pouze konfigurační modul, v němž se nastavuje způsob zobrazování položek v plovoucím menu. Opět -jednoduché, ale účelné.

Přejmenovači

Doménou těchto specialistů je inteligentní přejmenovávání souborů. Hodí se to obvykle na katalogy obrázků nebo hudebních klipů. Obvykle pracují na principu zadání masky, podle které poté přejmenují vybranou sadu souborů. Jejich kvalita se liší většinou právě komfortem, který poskytují uživateli při sestavování masky.

Bulk Rename Utility 2.1.0.2

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000/XP

Autor: Jim Willsher

Domovská stránka: http://www.bulkrenameutility.co.uk

Tento program nabízí skutečně snad všechno, co uživatel může kdy potřebovat (možná by bylo přesnější označení plug-in, protože se pouze integruje do plovoucího menu Průzkumníka Windows). Umí přejmenovat soubory i složky podle skutečně nepřeberného množství nastavení například dokáže přidávat nebo odstraňovat čísla nebo sekvence znaků z názvů, přidávat nebo ubírat znaky ze začátku i konce jména, přidávat datum změny v různých formátech do názvu a tak dále. Umí procházet i vnořené složky a filtrovat, na co se má přejmenování aplikovat, případně přejmenovat pouze vybrané soubory.

Program disponuje funkcí náhledu, jak bude vypadat výsledek přejmenování, dovolí ukládat různé konfigurace pro opakované použití. Nastavovací panel vypadá na první pohled opravdu ďábelsky a trochu se vymyká představě o zadávání masky pro přejmenování. Ale po chvíli studia se na něj dá zvyknout.

Lupas Rename 2000 v 4.0

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000/XP

Autor: Ivan Anton Albarracin

Domovská stránka: http://www.azheavymetal.com/~lupasrename/lupasrename.php

Jedná se o samostatný program, který nepotřebuje instalaci. Má podobné schopnosti jako předchozí, není jich však tolik. Umí pracovat zvlášť se jménem, zvlášť s příponou. Pracovní prostředí je však přehlednější a navíc vícejazyčné (bohužel bez češtiny). Hezký je panel Preview, který průběžně zobrazuje, jak bude výsledek operace vypadat. A hlavně - má funkci UNDO, která vrátí zpět omylem provedenou operaci.

Siren 1.70

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000/XP

Autor: Scarabee Software

Domovská stránka: http://www.scarabee-software.net

Tento program je určen spíše zkušenějším uživatelům, protože volí trochu odlišný systém - přejmenování provádí podle zadaného výrazu, který používá různé předdefinované výrazy a zástupné znaky. Rovněž disponuje funkcí UNDO i náhledem budoucích jmen. Zajímavostí je poměrně široký rejstřík multimediálních a dokumentových formátů, ze kterých umí program získat různé popisné informace a doplnit je do jména souboru. Jestliže tímto způsobem vytvoříte masku přejmenování souborů, může vypadat velice vědecky, ale rozhodně nepříliš srozumitelně. A pokud ji odladíte tak, aby dělala skutečně to, co po ní žádáte, velice uvítáte, že si ji můžete pro pozdější využití uložit.

Hledači

Co k názvu dodat? Prostě to jsou programy na hledání. A některé z nich umí ještě něco navíc. Opět je jejich nabídka poměrně bohatá, takže se pojďme podívat alespoň na ty nejzajímavější. Vzhledem k tomu, že samotný operační systém disponuje poměrně propracovaným vyhledávacím mechanismem, zaměříme se na nástroje, které své poslání směrují trochu jinak.

Agent Ransack 1.7.3

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000/XP

Autor: David Vest

Domovská stránka: http://www.agentransack.com

Začneme klasickým vyhledávačem, skrývajícím se za tajemným jménem evokujícím prostředí špionážní literatury. Jedná se o lite verzi profesionálního vyhledávače. Jeho prostředí odpovídá starším provedením vyhledávací utility Windows a umí jen o něco málo více. Ale i to málo stojí za to. Především je to náhledový panel, který při prohledávání obsahu souborů ihned zobrazuje obsah i s vyznačenými výskyty hledaného slova. Další výhodou je možnost vyhledávání podle zadaného výrazu, což umožňuje vyhledávat podle velmi komplexních kritérií. Poslední výhodou je možnost ukládat výsledky hledání i často používaná vyhledávací kritéria. Ovládání programu je jednoduché, rychlost je i na slabším hardwaru slušná.

LookDisk 2.84

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000/XP

Autor: Vincenzo Iuorno

Domovská stránka: http://www.fxsearch.com/ldw_eng/

Poměrně jednoduchý a přehledný vyhledávač disponuje několika překvapivými funkcemi. Samozřejmě ovládá i ty standardní, tedy vyhledávání podle jména či různých parametrů a obsahu. Zajímavostí je vyhledávání duplikátů - a to podle jména i podle obsahu. Tyto funkce jsou poměrně unikátní, ale pro jejich použití si vyhraďte dostatek času, protože zejména u velkých disků trvají hezky dlouho. Stejně jako předešlý program umí ukládat výsledky vyhledávání.

Harddisk Search and Stats 1.0

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000/XP

Autor: Freebyte

Domovská stránka: http://www.freebyte.com/harddisk_search_and_stats/

Za poněkud komplikovaným názvem se skrývá pěkný obsahový vyhledávač s jednoduchým uživatelským rozhraním. Nejedná se tedy o program určený k vyhledávání souborů jako takových, ale o program, který prohledává jejich obsah a následně zobrazuje statistiku výskytů daného slova nebo výrazu. Program disponuje vlastním prohlížečem, ve kterém můžete procházet výsledky a vyhledávat jednotlivé výskyty. Pokud vám jeho služby nebudou stačit, je možné použít i prohlížeče externí.

Významnou výhodou je schopnost prohledávat několik výrazů najednou, ušetří se tím čas. Aby se program nezdržoval zbytečnostmi, můžete mu zadat seznam přípon souborů, jimiž se má zabývat. Tento seznam můžete vytvořit přímo převzetím přehledu přípon, které program sám v zadané složce najde.

Ruby 0.87.6

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000/XP

Autor: Warp Engine Software

Domovská stránka: http://www.warpengine.com

Program Ruby není klasickým hledačem a patřil by spíše do jiné kategorie. Jedná se o program sloužící k prohledávání sbírky CD (i jiných přenosných médií). Ruby médium prohledá a eviduje jeho kompletní obsah do databáze. Uživatel má pak usnadněné hledání, protože nemusí prohledávat fyzicky jednotlivá média - stačí příslušný hledaný soubor najít v databázi a následně do počítače rovnou vložit to správné. Program umí zaznamenávat do katalogu také obsah archívů ZIP a zvláštní péči věnuje i souborům MP3, kdy může do záznamů přidávat údaje charakterizující obsah souboru (třeba název skladby, interpreta, apod.).

Program má jednoduché uživatelské rozhraní i ovládání, možnosti vyhledávání jsou podle jména souboru, velikosti, data a vnitřního identifikátoru dodaného programem - na první pohled to nevypadá jako mnoho, ale myslím si, že tato funkce je dostačující. Ruby je v beta-verzi, takže občas můžete narazit na drobné nedodělky.

Děliči a lepiči

V této skupině programů najdete speciality pro rozdělování a následné skládání velkých souborů, například za účelem přenesení na některém nízkokapacitním datovém médiu, případně pro přenos přes pomalejší internetové připojení. Těchto aplikací najdete na internetu skutečně slušnou řádku, počínaje triviálními utilitami pracujícími z příkazové řádky a sofistikovanými manažery vybavenými řadou pomocných funkcí konče. Jejich funkcionalitu často najdete i v repertoáru univerzálních manažerů, nicméně v jejich případě narazíte na problém, že stejný systém potřebuje i příjemce rozděleného souboru, aby mohl vše zase uvést do původního stavu.

GSplit 1.8.0

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000/XP

Autor: Guillaume Di Giusto

Domovská stránka: http://www.gdgsoft.com/gsplit/

Již sama velikost instalace naznačuje, že program není žádná jednoduchá utilitka. Skutečně se jedná o plně vybavený kráječ souborů se vším komfortem. Operace jsou prováděny pod bedlivým dohledem průvodců a ve velice přehledném pracovním prostředí. Chvilku vám možná bude trvat, než pochopíte principy, ale následně již vše půjde hladce. Program umí dělit více souborů najednou, umí dělit na bloky určené velikosti nebo přímo na cílová média (i s tím, že může ponechávat část média prázdnou). Uživatel si může stanovit, jak budou části pojmenovány, jednotlivé kousky mohou být zabezpečeny cyklickým součtem a program umí kontrolovat jejich integritu.

K zajímavým funkcím programu patří možnost vytvořit samostatný spojovací program, který dokáže kousky zase poskládat automaticky do původního souboru. Tento prográmek můžete poměrně variabilně uživatelsky přizpůsobit. Třešničkou na dortu je možnost přeložit do češtiny veškeré texty, které skládací prográmek obsahuje.

WinSplit 1.5

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000/XP

Autor: Everlog Software

Domovská stránka: http://www.everlong.co.uk

Program patří k těm jednodušším, i když má grafické rozhraní (včetně podpory drag&drop). Umí však pracovat i z příkazové řádky. Uživatel nemusí prakticky nic nastavovat, pouze vybere velikost cílových částí a jejich umístění. WinSplit vygeneruje sestavovací dávkový soubor využívající součtové COPY. Pokud spojujete kousky samotným programem, máte po úspěšném spojení možnost zvolit automatické vymazání částí.

Splitter & Merger 5.5

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000/XP

Autor: Hector Maldonado

Domovská stránka: http://www.splitter.vze.com

Pokud by vás zajímala skutečně minimalistická varianta, je k dispozici program Splitter & Merger. Nepotřebuje instalaci a samotný program je 32 KB velký, takže jej můžete přidat k distribuovaným součástem. Nicméně nemusíte, protože program umí dělat i "samosložitelnou" sadu částí. Dokonce nabízí i možnost provést kompresi rozdělovaných souborů. Do takové velikosti toho autor natěsnal skutečně hodně a navíc program funguje i s kompresí dostatečně rychle.

Synchronizátoři

Do této skupiny jsem zařadil programy, které umějí porovnávat a synchronizovat obsahy adresářů. V této oblasti není výběr tak velký, nicméně i zde najdeme zajímavá díla.

myEasySync 2.2

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000

Autor: Fabian MÖrchen

Domovská stránka: http://www.mybytes.de

Jednoduchý a nenáročný prográmek pracující se dvěma panely, ve kterých zobrazí rozdíly zvolených adresářů. Zvládá tři základní operace - zálohu, obnovu, synchronizaci adresářů. Dovoluje porovnání podle času i automatické provedení předvolené operace. Je vhodný zejména pro časté obnovování ze zálohy, přehlednost prostředí bohužel není nijak závratná. Program není nutné instalovat.

TreeComp 3.7

Operační systém: Windows 9x/NT4/ME/2000

Autor: Lennert Ploeger

Domovská stránka: http://www.xs4all.nl/~lploeger/TreeComp3.htm

Autor tohoto softwaru zvolil poněkud méně přehledné jednopanelové uspořádání, doplněné stromovou hierarchií. TreeComp je funkčně bohatší a umožňuje lépe filtrovat a třídit pohledy. Před provedením operace zobrazuje přehled změn, které mají být provedeny, což dovoluje provést poslední "zatažení ruční brzdy" před nevratným zničením něčeho důležitého. Zvládá také připojení externího programu pro porovnávání obsahu a je schopen sledované složky aktivně monitorovat a průběžně aktualizovat stav rozdílů.

CompFold 1.4.1.19

Operační systém: Windows 9x/NT4

Autor: Malcolm Pescod

Domovská stránka: http://home.freeuk.com/mpescod/

Třetí zástupce představuje asi funkčně nejlepší dílo. A to přesto, že se nejedná právě o žhavou novinku. Umožňuje porovnat a synchronizovat složky a - pokud najdete rozdílné soubory - umí také porovnat a přehledně zobrazit rozdíly jejich obsahů. Zajímavou funkcí je možnost uložit stav složky a následně porovnávat změny oproti tomuto uloženému stavu. Program používá poměrně spartánské uživatelské prostředí, ale po určitém zácviku se na ovládání dá docela dobře zvyknout.

§§§§§


Ochraňte svůj počítač před viry

Jan Povolný

C04P0370

Na poli antivirů je v dnešní době pěkně našlapáno. To je dáno zejména stále častějším výskytem červů a jiných nebezpečných potvůrek, distribuovaných převážně prostřednictvím elektronické pošty. V této recenzi se budeme věnovat programu, který možná patří mezi ty obecně méně známé. To ovšem nijak nesnižuje jeho kvality, spíše naopak.

Kaspersky Anti-Virus (dále jen KAV) pochází z dílny Kaspersky Lab. Tato "laboratoř" je proslulá velmi rychlou analýzou nových virů a následným vydáváním záplat, které jsou dostupné na internetu několikrát denně. Proto má i KAV v tomto směru velkou podporu a lze z něj přímo komunikovat s mnoha internetovými zdroji.

KAV se skládá z několika součástí. První z nich je Real-Time Protection. Tento rezidentní štít běží stále na pozadí a hlídá hned několik dveří, kterými by se do vašeho počítače mohl dostat zákeřný virus. V první řadě prověřuje veškeré soubory, které pod Windows přesouváte, kopírujete nebo spouštíte. Rezident také spolupracuje s internetovými prohlížeči, sleduje vaše surfování a snaží se vás ochránit před programy typu adware a spyware. Dnes je rovněž nezbytností kontrola příchozí a odchozí pošty. KAV dokáže spolupracovat s produkty MS Outlook a Outlook Express. Real-Time Protection můžete konfigurovat ve třech základních stupních, od maximálního, náročného na výkon počítače, až po minimální, který při práci subjektivně nezaznamenáte. Tyto stupně se modifikují přes link Troubleshooting, poněkud ukrytý v dolní části dialogu nastavení.

Druhou a stěžejní součástí KAV je samotný virový skener. Ten umí prohlížet i komprimované soubory. Běh skeneru lze naplánovat na určitou dobu, včetně pravidelné opakované prohlídky počítače. Virový skener má opět přednastavené tři základní profily (podobně jako rezidentní štít), které lze částečně upravit klepnutím na Troubleshooting. Velký výběr konfigurace ovšem nečekejte. Nalezené viry můžete buď smazat z pevného disku, nebo je přesunout do karantény, což je vlastně jen jedna ze složek na pevném disku, v níž lze poté provádět další analýzu. Prohledávat se dají samozřejmě vybrané diskové jednotky, jednotlivé složky i soubory. Výsledky testů jsou prezentovány pomocí nástroje pro vytváření reportů. Není problém prohlížet i několik testů zpět do minulosti. Doba jejich uchovávání je volitelná a výsledky můžete exportovat do textového souboru.

Ovládání aplikace je soustředěno do přehledného kontrolního panelu, který slouží jak ke spouštění jednotlivých služeb, tak k jejich nastavování. V tomto panelu najdete další doplňkové funkce KAV. Mezi ně patří automatický (lze nastavit kdy a jak ho spustit) a manuální update. Výrobce slibuje update virové databáze i několikrát denně. Velikost souborů stahovaných z internetu bývá obvykle v řádu stovek kilobytů, což je dobrá zpráva pro uživatele "modemisty". K dispozici máte velmi dobře provedenou nápovědu a také jakési návody ve stylu "how-to", které vás provedou konkrétními situacemi. Zajímavá je i Virus Encyclopedia na webových stránkách výrobce.

KAV mi sice při jednoduchém testu odhalil více virů než konkurenční antivir, nicméně 40 GB datový prostor skenoval téměř dvě hodiny, což je velmi dlouhá doba, a to navzdory faktu, že šlo o nejnáročnější test. Současná verze 5 také prozatím není lokalizována do češtiny, což může být pro některé uživatele překážkou.

Kaspersky Antivirus je určitě zajímavý produkt, jenž obsahuje vše potřebné pro kompletní zabezpečení vašeho počítače. Nabízí kvalitní virový skener a kompletní rezidentní ochranu, které si ani nevšimnete. Pevně definované stupně ochrany však budou vyhovovat spíše méně zdatným uživatelům.

Kaspersky Anti-Virus Personal 5.0

K recenzi poskytla firma:PCS-Software, s. r. o.

Šatalská 1 c/d, Praha 4, http://software.pcs.cz

Cena: 1 400 Kč (bez DPH)

§§§§§


Robotické demonstrace ve Flashi

Jan Povolný

C04P0371

Macromedia rozhodně není na poli softwaru neznámou vývojářskou firmou. Spíše naopak, v dnešní době se stala díky své technologii Flash součástí každého osobního počítače připojeného k internetu. Jednou z mnoha aplikací této firmy, využívající právě zmíněnou technologii, je i Robodemo. Slouží ke snadnému vytváření instruktážních filmů, simulací, interaktivních demonstrací a čehokoli podobného. Umí totiž několika způsoby nahrát dění na vaší pracovní ploše, poté je doplnit o komentáře a multimédia a výsledek publikovat např. jako nezávislou aplikaci nebo internetovou prezentaci.

Instalace probíhá podle všech pravidel: vyberete umístění programu a zbytek necháte na instalátoru. Aplikace vás přivítá instruktážním filmem, který vám pomůže s výrobou vlastního videa. Ta se skládá ze tří základních kroků.

Prvním krokem je shromáždění informací. Před samotným nahráváním je nutné nastavit několik základních parametrů. Mezi ně patří zejména definice oblasti, která bude zaznamenávána (lze korigovat interaktivně myší), kvalita a rozlišení, popřípadě definovatelné klávesy pro ovládání samotného procesu. Třešničkou na dortu je potom možnost úpravy videa pro prohlížení na PocketPC. Samotné nahrávání probíhá dvěma způsoby. Buď ukládáte jednotlivé snímky, tj. provedete úkon a "vyfotíte" jej, a tento postup opakujete, nebo uložíte celý proces jako jedinou animaci. Obě metody mají svá pro i proti, hlavní nevýhodou jediné animace jsou téměř nulové možnosti dalších úprav. Ideální je proto kombinace neinteraktivních animovaných částí s jednotlivými "vyfocenými" snímky.

Druhým a nejdelším krokem je úprava získaných dat ve vestavěném editoru. V něm máte k dispozici matrici všech snímků a animací, nasbíraných v průběhu nahrávání. K jednotlivým snímkům můžete přidat zvukový doprovod, nastavit jejich časování v rámci celého projektu nebo zvolit způsob zobrazení - vstupu na scénu - při použití různých efektů. Každý snímek obsahuje pohyby myši, jak byly vedeny v průběhu nahrávání. Dráhu myši lze upravit a doplnit interakcí s uživatelem. Do snímku se dá vložit mnoho dalších aktivních prvků, mezi něž patří různá tlačítka (každé z nich lze doplnit o bublinovou nebo jinou nápovědu), "clickboxy", textová pole a podobně. Jednotlivé aktivní prvky lze provázat s jinými snímky a zajistit tak mezi nimi logická propojení. Snímky můžete podle libosti doplnit další grafikou, kupříkladu importem z ostatních produktů firmy Macromedia nebo z MS PowerPointu. Zajímavým doplňkem je podpora eLearningu. Je-li vaše demonstrace interaktivní, lze v ní definovat správná a špatná "kliknutí" myši (nastavit scoring), která se potom v závěru vyhodnocují.

Posledním krokem je volba výstupu. RoboDemo nabízí rozsáhlé portfolio formátů, v nichž můžete své výtvory dále distribuovat. Základním je samozřejmě Flash - buď ve formě samostatné EXE aplikace, nebo ve formátu SWF. Výsledek vašeho snažení lze dále uložit v editovatelném Flashi (FLA), musíte ale dokoupit patřičný exportní filtr, jenž není součástí instalace. Mezi další podporované formáty patří DOC pro MS Word, HQX pro spuštění na Macintoshi, nebo tzv. Linux Projector File, který by měl běžet na linuxové platformě. Přímo z RoboDema se dá zaslat vytvořený film ve zvoleném formátu e-mailem. U každého výstupu můžete definovat platnost souboru, tedy expirační dobu, po jejímž uplynutí už nebude možné demo přehrát. K výslednému projektu lze také přidat vlastní menu a grafické ovládací prvky.

RoboDemo je výborným nástrojem jak pro snadné vytvoření ukázkové animace, což zvládne i začátečník, tak i pro tvorbu složitějších interaktivních výukových filmů. Výhodou RoboDema je použití "domácího" formátu Flash, jenž zachovává rozumnou velikost animací i při vysokém rozlišení a kvalitě grafiky. Je také více než vhodný pro publikování na internetu. Pomocí RoboDema si snadno vytvoříte i eLearningový kurz.

Macromedia RoboDemo 5

K recenzi poskytla firma:

Digital Media, s. r. o.

Schweitzerova 22, Olomouc

http://www.digitalmedia.cz

Cena: 13 648 Kč

§§§§§


Zázemí pro první pomoc

Vladimír Vondráček

C04P0374

Do rodiny produktů Robo od Macromedie patří i RoboHelp X5. Je to účinný nástroj k vytváření nápovědy pro nejrůznější příležitosti, nejspíše samozřejmě nápovědy k softwarovým produktům. Od svých sourozenců se liší zejména cílovou skupinou uživatelů a svým posláním. Zatímco třeba RoboInfo je nástroj pro vytváření obecných informačních zdrojů, zevrubných návodů všeho druhů a příruček, RoboHelp slouží k vytváření integrované nebo distribuované nápovědy. Výstupem je tedy "klasický" soubor nápovědy systému Windows nebo interaktivní prezentace umístěná na webovém serveru.

Postup práce i uživatelské rozhraní je prakticky stejné jako v RoboInfu. V první fázi je vytvořen projekt, což je obecně řečeno kontejner, do něhož se ukládají jednotlivé informace. Ty lze buď přímo v prostředí RoboHelpu vytvářet (tedy psát), nebo lze použít importní filtry pro integraci již existující dokumentace. Musím upozornit, že při tvorbě importních filtrů bylo zřejmě abstrahováno od existence znakových sad, které obsahují diakritiku, což bohužel vede k jejich naprosté nepoužitelnosti pro dokumenty v českém jazyce. Takže zatímco při přímém psaní se dá "příliš žluťoučkými koňmi" přímo hýřit, po importu téhož textu bude výsledek tristní. Použití dříve vytvořených dokumentů v podporovaných formátech PDF, HTML a DOC je nicméně užitečným rysem RoboHelpu. Po importu lze samozřejmě všechna data ještě upravovat přímo v náhledové záložce, výjimku tvoří soubory HTML, k jejichž editaci se vcelku rozumně otevírá přednastavený editor.

Pomocí průvodců lze pak vytvářet obsahy a rejstříky klíčových slov, dodávat jednotlivým slovům vysvětlivky a v neposlední řadě se otevírá možnost jednotlivé kapitoly provázat pomocí hypertextových odkazů. Výsledný text pak bude prudce interaktivní a hledaná informace bude snadno dostupná. Podle zvoleného typu výstupního souboru (on-line nápověda, nápověda ve formátu Flash nebo nativní soubor windowsovské nápovědy) je vygenerována příslušná sada zdrojových dat. Vše, co uživatel do aplikace vložil, je zarámováno do jednotného rámce, který umožňuje navigaci v dokumentaci, integrován je i vyhledávací stroj. Vzhled výsledku je více než uspokojivý, zejména pokud se jedná o variantu nápovědy v HTML.

I tento produkt lze integrovat do systému kontroly verzí dokumentů, jenž je stejný jako v případě RoboInfo. Nemělo by se tedy stát, že jiný člen týmu, pracující na téže dokumentaci, ztratí upravená data při současném otevření souboru více uživateli. Systém navíc pomáhá udržet pořádek v jednotlivých verzích dokumentace, neboť bleskový vývoj, zejména softwarový, obvykle překračuje možnosti tištěné dokumentace, zatímco elektronická podoba může reagovat mnohem pružněji a navíc s minimálním ztrátami na lesních porostech.

Celkově považuji RoboHelp za velmi zdařilý produkt, velmi flexibilní vůči úpravám a aktualizacím. Při práci s ním je pouze třeba postupovat obezřetně, zejména v případě importu již existujících souborů.

Macromedia RoboHelp X5 Office

Precenzi poskytla firma:

Digital Media, s. r. o.

Schweitzerova 22, Olomouc

http://www.digitalmedia.cz

Cena: 26 971 Kč (bez DPH)

§§§§§


Hloupému napověz

Vladimír Vondráček

C04P0373

Nebyla by to firma Macromedia, aby se některý její produkt netočil okolo tvorby internetového nebo interaktivního obsahu. RoboInfo proto nijak nevybočuje z řady  - jedná se o systém pro tvorbu on-line dokumentace všeho druhu. Jako model může posloužit středně velká společnost, dobře zavedená na trhu, která poskytuje služby pro široký okruh klientů. Bohužel management nezachytil úplně včas nástup informačního věku, proto se všude povalují stohy papírů, aktualizace aktualizací, doplnění předchozích verzí novými dodatky ke stávajícímu, dříve distribuovanému produktu. Toto poněkud zmatečné souvětí charakterizuje stav, do něhož vstupuje RoboInfo jako bájeslovný hrdina a roztíná gordický uzel navzájem nepřehledných souvislostí.

Program umožňuje poměrně jednoduše převést stávající dokumentaci do požadované podoby, se kterou se posléze pracuje daleko flexibilněji. Protože většina stávající dokumentace modelové společnosti je napsána v textovém editoru MS Word a zbytek ve formátu Adobe Acrobat, je velmi užitečná skutečnost, že RoboInfo obsahuje importní filtry pro zmíněné typy dokumentů. Příslušní pracovníci tak nemusejí veškeré zdrojové kódy přepisovat do podoby souborů HTML. Pokud již firma nějakou on-line dokumentaci nebo prezentaci má, s výhodou lze použít nástroje pro práci s datovými soubory XML nebo importovat přímo soubory HTML. Celkově je třeba postupovat poněkud obezřetně, špatně zpracovaná dokumentace se brzy stává nudnou a frustrující. Naštěstí RoboInfo vede uživatele tím správným směrem. Prvním krokem je vytvoření vlastní struktury budoucí on-line dokumentace, následuje vytvoření nebo import obsahu a třešničkou na dortu je finální redakční práce.

Vytvoření struktury bude dílem jednak fantazie a zkušenosti tvůrců, stejnou měrou může pomoci i několik základních průvodců. Lze rovněž využít stávajícího textu v jednom ze zmíněných formátů a během importu provést rozdělení podle použitých stylů zdrojového textu. Zvláště při importu se je třeba mít na pozoru, laxnost se později může vymstít v podobě spousty práce s finálními úpravami. Druhou fázi tvorby odbudeme tím, že do jednotlivých dokumentů něco napíšeme.

Každá solidní on-line dokumentace musí být protkána hypertextovými odkazy, musí obsahovat tzv. rychlou navigaci, obsah a nesmí chybět ani rejstřík. Právě to všechno lze pomocí RoboInfa vytvořit bez větší námahy a hlavně korektně. Aplikace sama kontroluje konzistenci odkazů, ukazuje spojení mezi jednotlivými objekty. Pro výsledný vzhled a ekonomičnost výsledku je užitečná řada různých statistik a nástrojů, jako např. konvertor do PDF nebo nástroj softwarové videokamery.

Je-li dokumentace vytvářena ve větším počtu osob, ke slovu přijde i systém pro kontrolu verzí, založený na principu dokumentového serveru, který bedlivě sleduje dění při tvorbě a zamezuje případným kolizním situacím.

RoboInfo 5 hodnotím jako podařený a nadmíru užitečný produkt. Drobné potíže se sice vyskytly, zejména ve vztahu ke konverzi znaků s diakritikou, ale to je bohužel u cizojazyčných produktů obvyklé.

Macromedia RoboInfo 5

K recenzi poskytla firma:

Digital Media, s. r. o.

Schweitzerova 22, Olomouc

http://www.digitalmedia.cz

Cena: 21 447 Kč bez DPH

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Lenka Karlíková

C04P0368;C04P0369

CombiMovie 1.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://members.ams.chello.nl/igunawan/MxTools/CombiMovie.htm

Ačkoliv je tento prográmek již starším exemplářem, určitě jej ocení ti uživatelé počítačů, kteří pracují se soubory MPEG. CombiMovie je velikostí malý (378 KB) nástroj, sloužící k rychlému a jednoduchému spojení dvou a více videosouborů formátu MPEG do jednoho. Ty, které se budou spojovat, lze před integrací seřadit pomocí tlačítek Up a Down. Poté již stačí jen zadat název výsledného souboru a spustit vlastní proces tlačítkem Join. S rozdělenými soubory se setkáváme především na internetu, neboť velikost celého videa bývá příliš velká, a při stahování se tím zbytečně zatěžuje linka. S obdobnými problémy se mohou potýkat také majitelé digitálních fotoaparátů, které umožňují snímat video pouze v omezené délce. Součástí CombiMovie je rovněž přehrávač, v němž si můžeme prohlédnout výsledky svojí práce. Celkově lze říci, že tato šikovná utilita se spoustou šikovných funkcí je dostatečně spolehlivá a určitě se vyplatí mít ji vždy po ruce. Její výhodou je bezesporu i intuitivní ovládání.

DIMIN Image Viewer 2.3.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.dimin.net/software/imgview2/

Sehnat užitečný program, který by navíc vyhovoval většině našich požadavků, není mnohdy jednoduché. Mezi ty, které podle nás vyhovují řadě kritérií uživatelů, patří i tato utilita pro prohlížení obrázků. DIMIN Image Viewer umožňuje prohlížet snímky v různých režimech, podporuje formáty BMP, GIF, JPEG, PGM, PIC, PSD, TIF, WIN nebo PNG, náhledy, metodu drag&drop, zobrazení přes celou obrazovku, aplikaci různých grafických filtrů, tisk a mnohé další. Jeho ovládaní si určitě osvojí i počítačoví začátečníci. Rozdělení programu do několika oken není rozhodně na škodu - aplikace se tak stáne mnohem přehlednější. DIMIN Image Viewer dále umožňuje základní editační funkce, jako je dávková změna velikosti obrázku, rotace, nastavení průhlednosti, konverze barev, nebo v něm můžeme tvořit prezentace. Kromě práce se všemi běžnými typy grafických souborů na lokálním disku umí DIMIN Image Viewer pracovat také s obrázky ze zadané internetové adresy.

SpamPal 1.53

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.spampal.org

Plní se vám poštovní schránka nevyžádanými e-maily? Pak zkuste nasadit program SpamPal. Ten funguje jako filtr mezi vaší schránkou a poštovní schránkou na serveru. Každý e-mail, jenž považuje SpamPal za nevyžádanou poštu, označí speciální hlavičkou. Vymaže ji, přesune do zvláštní složky nebo provede jinou nastavenou operaci. Aplikace rozpoznává nevyžádanou poštu podle seznamu DNSBL, který tvoří části internetu, odkud nejčastěji nevyžádané e-maily přicházejí. V nastavení si lze zvolit pouze některé seznamy nebo je používat všechny. Součástí nástroje je tzv. white list, v němž je možné pro určité odesílatele nastavit nepoužívání pravidla DNSBL. Aplikace spolupracuje přímo s POP3 servery (AOL, Hotmail, MSN, Yahoo a Juno) a podporuje poštovní klienty Outlook, Outlook Express a Eudora. Přestože se jedná o původem anglický program, na internetu o něm nalezneme podrobné informace také v češtině. Stačí se podívat na adresu http://www.spampal.sidak.net. Zde jsou popsány funkce, které by mohly začátečníkům činit problémy, a další důležité parametry.

WebMon 1.0.10

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.markwell.btinternet.co.uk/webmon/

Každý z uživatelů počítače, má jistě své oblíbené internetové stránky, na které se vrací častěji než na ostatní. Protože se však jejich obsah mění v různých časových intervalech a hledat změny je mnohdy náročné, existují aplikace, které právě tyto změny monitorují. Mezi takové programy patří WebMon, který se může stát výborným pomocníkem, jenž průběžně a detailně kontroluje, zda na sledované webové stránce nedošlo k aktualizaci. Testovat lze neomezený počet stránek, přičemž můžeme nastavit interval automatické kontroly (dny, hodiny, minuty) a část internetové stránky, která se má kontrolovat. WebMon umožňuje snadný přechod z ručního na automatický režim sledování, jednoduchou změnu v seznamu aktuálně sledovaných stránek, importort oblíbených položek z Internet Exploreru a Netscapu a srozumitelnou signalizaci změny obsahu stránek. Může se také pochlubit přehledným prostředím pro ovládání a zobrazování informací, podporuje připojení přes proxy server a nabízí mnoho dalších zajímavých funkcí.

Kutilem ve Windows

Zajímavé utility pro speciální použití

Lenka Karlíková

Pro kutily jsme připravili dva velmi šikovné programy - DSPlayer a PDFCreator. Každý z nich je z poněkud jiného soudku, ale všechny můžeme v příslušné kategorii zařadit k těm lepším. Freeware DSPlayer bude pro většinu uživatelů spíše oživením mezi řadami multimediálních přehrávačů. Bohaté funkce, stabilita a jednoduché ovládání mohou být určitě jeho velkým kladem. PDFCreator je naproti tomu určen k jednoduchému vytváření dokumentů ve formátu PDF. Jen co si jej vyzkoušíte, určitě vám přiroste k srdci. Můžete ho třeba integrovat do kontextového menu Windows. Výhodou je i jeho bezplatná GNU licence.

PDFCreator 0.8

Licence: GNU

Domovská stránka: http://sourceforge.net/project/showfiles.php?group_id=57796

PDFCreator je vydařený nástroj k jednoduchému vytváření PDF dokumentů z téměř jakékoliv aplikace. Výhodou těchto dokumentů je pak stejné zobrazování u všech uživatelů. Lze se poté vyhnout nepříjemným situacím, kdy si před samotným tiskem musíme dokumenty znovu upravovat. Ke stažení jsou dostupné dvě verze programu. Verze AFPL, jež využívá pro převod souboru nástroj Alladin Ghostscript, a verze GNU. Jejich rozdíl je v licenci, přičemž funkčnost je podobná. Samotná instalace pak probíhá bez problémů. PDFCreator, jehož kladem je kromě ceny také snadné ovládání, se v systému chová jako virtuální tiskárna. Každý na ní "vytištěný" dokument převede PDFCreator do PDF. Instalace zahrnuje vlastní PDFCreator, přizpůsobenou verzi AFPL Ghostscriptu 8.14, ovladač tisku a utilitu PDFEnc. Program je vhodný také pro síťové využití mnoha uživateli, umožňuje vkládání vektorových fontů, klíčových slov, titulku a předmětu, kompresi textu, spojování více dokumentů PDF, nastavení uživatelských práv a ochranu dokumentu heslem, což je možné využít díky integraci komplexní podpory šifrování. Pro správný chod těchto funkcí je nutné mít nainstalován JRE verze 1.2 nebo vyšší. Aplikace dále podporuje elektronickou poštu, dávkový a poloautomatický převod, barevný model CMYK a přetisk, technologii drag&drop nebo integraci v kontextovém menu Průzkumníku.

DSPlayer 0.6

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.dsplayer.de

Bezplatných multimediálních přehrávačů je k dispozici nepřeberné množství. Záleží především na uživateli, který si oblíbí. Jsou přehrávače, jež obsahují jen základní funkce, ale i takové, které svou nabídkou propracovaných vlastností mnohokrát předčí placené konkurenty. DSPlayer je freeware skinovatelný přehrávač audioa videosouborů, ke kterému je k dispozici i čeština. Podporuje široké spektrum formátů - WAV, WMA, MP3, AVI, MOV, CDA, VOB, MID, MPEG, ASF nebo WMV -, včetně DVD. Příjemné je, že se jedná o stabilní program, disponující jednoduchým ovládáním. Z jeho funkcí můžeme jmenovat drag&drop, klávesové zkratky, v poslední verzi byl přidán playlist a ekvalizér. Lze si také nastavovat použité filtry, rychlost přehrávání, zoom, výběr zvukové stopy u DVD/AVI nebo odpočet času. Poslední verze DSPlayeru (0.6) neobsahuje spyware a pracuje s technologií Direct Show. Navíc se může pochlubit zvýšenou stabilitou, upravenými tlačítky, novými skiny a také sníženými nároky na paměť.

Nebojte se vyzkoušet

Pro sportovce, kuchaře a samouky

Lenka Karlíková, Ivan Štromer

Do této rubriky jsme tentokrát vybrali programy, které se rozhodně nemusíte bát vyzkoušet. Jedná se o pomocníky, určené pro sportovce, kuchaře či samouky. Nejsou nikterak složité na ovládání a určitě skvěle splní svoji funkci. Cycling Diary je prvotně určen pro cyklisty, využít jej však mohou i jiní sportovci, věnující se například plavání nebo fitnessu. Slouží k evidenci sportovních aktivit a údajů, které se k dané činnosti vztahují. Aplikace Deseti prsty naučí i ty méně zdatné psát na klávesnici velmi rychle. Chce to jen čas a hlavně cvičení. Další software v této sekci se jmenuje Recepty. Jak sám název napovídá, je určen pro kuchtíky, kterým poslouží jako elektronická kuchařka, do níž si mohou vkládat také své vlastní pochoutky. Konečně Power File je přehledný správce souborů a Capture Pro zase bohatě vybavený snímač obrazovky.

Deseti prsty 4.41

Licence: shareware (cena 299 Kč)

Domovská stránka: http://www.deseti-prsty.cz

Umění psát všemi deseti prsty ovládají především absolventi některých středních škol. Většina uživatelů má ovšem svůj specifický styl, který nabyla při práci u počítače. Určitě jste již měli možnost setkat se s člověkem, který se snaží ovládnout klávesnici dvěma prsty a čas, kdy hledá určité písmeno, je téměř neskutečný. Kdo by však nechtěl psát jako blesk, bez překlepů, a při přepisu textů se nedívat na klávesnici? Pro takové zájemce je k dispozici domácí učitel s názvem Deseti prsty. Nebude vám říkat, co máte kdy dělat, nebude vám dávat domácí úlohy, vše záleží jen na vás, zda se budete chtít v psaní zlepšovat, a na čase, který věnujete cvičení. Jediné, co vám řekne, je rychlost psaní, počet chyb a jak se jich v dalších lekcích vyvarovat. Na úvod je připravené Desatero, které vás zasvětí do tohoto umění a poradí, jak postupovat při prvním spuštění. V podrobném přehledu dosažených výsledků získáte informace, jak se vám při psaní dané lekce dařilo. Hodnoty jsou prezentovány v tabulce zobrazující údery za minutu a celkovou chybovost, chybné údery v závislosti na počtu špatných a na celkovém počtu stisků. Tyto údaje jsou vyjádřeny také graficky. Samozřejmostí je dále možnost uložení všech výsledků. Vzhledem k tomu, že by se při psaní všemi deseti mělo dodržovat rovnoměrné tempo, je možné při psaní zobrazovat blikání metronomu, který bude určovat rychlost. U neregistrované verze Deseti prsty (2,9 MB) je omezen čas pro testování jedním uživatelem a nejsou zde k dispozici všechny lekce. Celkový počet výukových lekcí je 50. Koupí programu Deseti prsty získá uživatel zdarma programy Typing Tester - takzvaný test rychlosti opisování podle školních pravidel - a Typing Games, tedy čtyři výukové hry.

Recepty 2.1

Licence: Freeware

Domovská stránka: http:/mojweb.sk/smware/recepty1.htm

O tom, že jsou mezi počítačovými nadšenci i vynikající kuchaři, není třeba pochybovat. Právě pro ně je určen program Recepty, který obsahuje sbírku receptů. Tuto rozsáhlou sbírku, jež obsahuje recepty moučníků, zeleninových jídel, úprav masa a mnoha jiných lahůdek, lze navíc podle svých vlastních nápadů rozšiřovat. Uživatelsky přívětivé prostředí obsahuje vyhledávací funkce a selektivní zobrazení podle druhu jídel. Nová verze zahrnuje filtrování receptů podle dostupných surovin, možnost vlastní definice pro rozdělení jídel podle typů a samozřejmě již zmiňovaný export a import receptů. Z vybraných receptů se dají také tisknout sestavy. V nastavení programu lze měnit barevné provedení pozadí, rolovacích seznamů a jazykové prostředí. Aplikace má podporu Windows XP a její instalace je otázkou několika okamžiků.

Cycling diary 2004 2.2.2.0

Licence: trial (cena 478 Kč)

Domovská stránka: http://www.cycling-diary.com

Nejen profesionálním sportovcům je určen program Cycling diary. Pokud jste tedy příznivcem jakéhokoliv sportu, pak můžete směle evidovat své aktivity v tomto diáři, který poskytuje přehledný seznam všech činností. Jak sám název napovídá, aplikace je určena především pro cyklisty. Každý den si tedy můžete zaznamenávat typ a druh aktivity, její obtížnost, osobní pocity, okolní vlivy, teplotu, tep, při jízdě na kole navíc převýšení a maximální výšku. Údaje zaznamenané do tabulky si poté můžete prohlížet v dynamických grafech, jež zobrazují délku tréninku, vzdálenost, průměrný tep a celkové převýšení. Takto zaznamenaná data lze samozřejmě také tisknout či přepočítat do statistické podoby za celý měsíc nebo rok. Cycling diary může sdílet více uživatelů a lze si v něm nastavit více profilů. Ovládání programu je velmi intuitivní, neboť který sportovec by chtěl svůj čas prosedět před počítačem, místo toho, aby se věnoval svému oblíbenému sportu? Navíc je Cycling diary v češtině. Jediným negativem může pro někoho být cena, která je 478 Kč.

Capture Professional 5.08

Licence: shareware, 35 USD, 30denní trial

Domovská stránka: http://www.creativesoftworks.com

Snímače obrazovek, v originále nazývané screen grabbery, bývají jednoúčelovými utilitami, pomocí nichž sejmete obrazovku nebo její část, a takto sejmutý snímek uložíte jako běžný grafický soubor. Chcete-li snímek dále upravovat nebo s ním provádět jiné operace, musíte tak učinit v příslušné aplikaci. To však není případ Capture Professionalu americké firmy Creative Softworks, který je vybaven vlastním vektorovým editorem. Množství nástrojů a schopností odpovídá středně vyspělým grafickým programům. Editor v Capture Professional umožňuje běžné úpravy nejen sejmutého obrazu, ale i jakéhokoli jiného grafického souboru a dovoluje i vytváření obrázků nových. Můžete upravovat obrázky libovolného formátu, 16i 32bitové. Dokáže zachytit nejen statické screeny, ale i videozáznamy, které ukládá ve formátu AVI. Sejmutí lze provést jak z počítače, tak ze skeneru a digitálního fotoaparátu či videokamery. Na rozdíl od běžných grabberů, které dokáží pracovat jen s oblastí obdélníkového tvaru, umí Capture Professional vybrat i kruhové, elipsové a polygonální oblasti. Můžete také vybrat pouze obsah okna, samotné lištové menu (dokonce i s rozvinutým submenu), kurzory myši, popřípadě "vytáhnout" ikony z EXE souborů. Opakování poslední operace, rozšířená funkce Undo a Redo, rozsáhlý a podrobný průvodce, speciální pomocník při výběru oblasti, vytváření maker a vlastní klávesové zkratky pro snímací operace, bohaté možnosti nastavení a perfektně zpracovaná nápověda, to jsou další vlastnosti, které jen podtrhují image profesionálního programu.

Power File Gold 1.10c

Licence: shareware, 55 USD, trvale plně funkční trial

Domovská stránka: http://www.canyonsw.com/pnf.htm

Utilit pro správu adresářů a souborů byla vytvořena již hezká řádka. Součástí Windows je souborový správce známý pod názvem Průzkumník. Na jeho principu pracuje také Power File Gold, v našich zemích opomíjený, avšak velmi výkonný správce souborů od amerického autora Dana Baumacha. Baumachův Power File není žádný nováček - vznikl před deseti lety a donedávna ještě nesl jméno Drag and File. Vysloužil si tehdy řadu nejvyšších ocenění. Power File Gold obsahuje všechny funkce nezbytné pro správu adresářů, souborů a disket. Součástí menu je panel disků, do kterého lze přidat ikony disků sdílených počítačů. Metodu drag and drop lze použít pro přímou spolupráci s nástrojovou lištou: kopírování či přesun označených souborů na jiný disk můžete provést jejich přenesením myší přímo do panelu disků na ikonu cílového disku, k vykonání určitého příkazu můžete vybrané soubory přenést myší přímo na příslušné příkazové tlačítko v nástrojové liště. Operace označování, kopírování, přesouvání, přejmenování a mazání adresářů lze provádět, stejně jako v případě souborů, použitím metody drag and drop. V souborovém okně můžete zobrazit soubory několika adresářů, dále všechny ty, které se vyskytují na disku, přičemž si lze zobrazit jen duplikátní nebo jen unikátní soubory. Soubory a adresáře můžete rychle vyhledat přímým zadáváním jejich názvu na klávesnici bez nutnosti ručně vyvolat vyhledávací okénko. Pro zobrazení grafických souborů lze zvolit formát "Miniatury", který obrázky ukáže jako "diáčky". Otevřete-li si přídavné prohlížecí okno, Power File Gold v něm bude zobrazovat obsah jednotlivých souborů, přičemž u těch textových se dá měnit formát: přirozený, ASCII a hexadecimální. Zvukové soubory lze v tomto okně přehrát, grafické se zobrazí ve své přirozené podobě (jako obrázek), v textových lze vyhledat text a upravit velikost písma. Neformátované texty se v tomto okně dají přímo editovat. Power File Gold podporuje práci ve více oknech, včetně kopírování a přesouvání souborů a adresářů. Velikost adresářů a souborů může Power File Gold zobrazovat přímo u jejich názvů. Zvolenou filtraci souborů lze trvale uložit, navíc si můžete filtr vložit přímo do nástrojové lišty jako tlačítko. Power File Gold umí porovnávat soubory, opatřit je heslem, změnit jejich datum a čas, odeslat je jako přílohu e-mailu, zabalit i rozbalit integrovaným ZIP manažerem, synchronizovat adresáře, tisknout seznam adresářů a souborů. Zajišťuje standardní operace s disketami (formátování, kopírování, jmenovka), konfigurovat lze také nástrojovou lištu a lze vytvořit asociace souborů pro jejich spuštění v příslušných aplikacích. Stavová lišta zobrazuje velikost aktuálního disku jeho využití, a počet souborů v souborovém okně. Označíte-li nějaké soubory, zobrazuje lišta jejich počet a celkovou velikost. Všechny souborové operace se dají provádět bez nutnosti spuštění Power File Goldu, pomocí zvláštních nástrojových lišt umístěných přímo na pracovní ploše.

Největší předností popisované aplikace je její přehledná a snadná obsluha. Kdo si jednou na Power File Gold zvykne, už se s ním nedokáže rozloučit. To je i můj případ. A co vy, nezkusíte jej také? Mimochodem, existuje i odlehčená verze s názvem Power File, která postrádá zipovací funkci.

§§§§§


Vžijte se do pohádky

Pavel Tůma

C04P0367

Sleduj bílého králíka! Mohlo by se zdát, že se vracíme na začátek Matrixovské trilogie, ale není to tak. I tak proslulý film přece musel z něčeho vycházet a onen bílý králík se už kdysi kdesi objevil. V jedné knížce. V pohádce. Otázka za deset milionů: víte, ve kterém pohádkovém příběhu se objevuje postava bílého králíka, jenž neustále někam spěchá, a proto každou chvilku kontroluje své hodinky? Nevíte? Já vám to tedy řeknu. Je to Alenka v říši divů od Lewise Carrolla. Po Krásce a zvířeti přichází na stříbrném kotouči další pohádka, která nám dovolí vžít se do hlavní postavy a prožívat s ní všechna dobrodružství, jež příběh připraví.

Příběh jen nastíním, protože by byla škoda, kdybyste ho s dětmi neobjevovali sami. Alenka se jednoho krásného dne procházela zahradou a najednou zahlédla bílého králíka. Nechtěla mu vůbec věnovat pozornost, ale on vytáhl z kapsy zlaté hodinky a promluvil, a to už stálo za prozkoumání. A proto když králík zmizel v noře, odvážná Alenka bez váhání skočila za ním. Že to možná byl omyl, si uvědomila už za chvilku, kdy se řítila někam ke středu Země. Naštěstí se zachytila na plošině s dveřmi, za kterými se skrývala ona říše divů z názvu knihy. Co se dělo dál, budete muset zjistit sami (pokud jste nečetli originální předlohu). Na cestě domů čeká Alenku setkání s mnoha obyvateli této podivné země, z nichž každý si zaručeně vymyslí nějaký úkol, který bude muset Alenka, tedy vy, splnit. V roztodivných lokacích budete muset zapojovat mozek, kreativitu, bystrozrak, postřeh, kombinatoriku a v neposlední řadě také paměť. Po grafické stránce je říše divů vcelku povedená, autoři ji ztvárnili jako divadelní kulisy, takže vás bude občas překvapovat opona, která vyjíždí při přechodech mezi lokacemi ze stran monitoru (pomocí mapy se přesunete z jednoho místa na druhé jedním kliknutím) - a třeba mráčky vypadají, jako když opravdu visí na lanech. Zvláštní pozornost si zaslouží postava Alenky. Ta totiž, na rozdíl od okolního prostředí, není kreslená ani animovaná. Ona je totiž úplně opravdová tedy filmová. Ovládání je vyřešeno standarně "myšově", takže žádná speciální zručnost není potřeba.

Jde o dobrou ukázku toho, že knížky se nemusí jenom číst, ale že je možné je i prožívat. Tedy alespoň v osmi (a více) letech, které jsou pro tento produkt doporučovány. Takže... sledujte toho králíka. Třeba tam ten Morpheus někde je.

Alenka v říši divů

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: elektronická pohádka

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší, MacOS 7.5 a vyšší

Cena: 1 395 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o., Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4, http://www.mediatrade.com, http://www.cd-rom.cz

§§§§§


Duhová rybička naposledy

Pavel Tůma

Tedy poslední setkání s rybičkou, pokud si její tvůrci nevymyslí v budoucnu nějaká nová dobrodružství, kterým by chtěli zaujmout další malé hráče od tří do sedmi let. Ty větší už totiž asi bude zajímat nový DOOM nebo nějaká podobná "řežba", při které jim bude stříkat krev z monitoru přímo do obličeje. To duhová rybička je striktně proti podobnému řešení konfliktních situací a nejraději spory řeší domluvou nebo třeba zpěvem. Celý titul Duhová rybička a čarokrásná laguna by se nejspíše dal shrnout jednou větou: "Je to prostě úplně stejné jako minule, jen příběh se liší." Ale jelikož jsou mezi vámi i tací, kteří o minulých dílech nic nevědí, podíváme se rybičce na zoubek, vlastně na žábry.

Duhová rybička je nejkrásnější rybka oceánu díky svým blyštivým šupinám. Žije na blíže nespecifikovaném korálovém útesu kdesi v Karibiku a většinu dne tráví hrami s ostatními mořskými živočichy. Když však jeden z jejích kamarádů onemocní podivnou chorobou, vydá se duhová rybička na dalekou pouť do čarokrásné laguny. Tam žijí moudří kouzelníci, kteří snad znají lék. V laguně se setkává s jejími obyvateli, kteří za radu nebo pomoc žádají nějakou protislužbičku - dneska opravdu není nic zadarmo. A o tom vlastně celá hra je. Děti budou muset zachraňovat zatoulané kraby, opravit školku a utišit tamní děti, až se konečně na své cestě dostanou až ke kouzelným rybám. Ty poradí, jak uvařit (ve vodě jde vařit?) kouzelný lektvar, který by snad měl pomoci, a prozradí, co do něj bude potřeba. A tak následují další úkoly a strasti. Při troše štěstí vše děti najdou, smíchají a hurá za nemocným kamarádem, který jako zázrakem ožije. Podtrženo a sečteno, to je přibližně všechno. Takhle na papíře to vypadá, že půjde o hodiny hraní. Dětem hra možná vydrží, já jsem ji však při testování prošel na vyšší obtížnost za necelou hodinu. Hra má stejně jako dva předchozí díly dva stupně obtížnosti, na začátek doporučují ten nižší. Ke hraní je potřeba jen myš a šikovná ruka, obdařená trochou postřehu a rychlosti. Aspoň se ji děti naučí používat a nebudou s tím mít pak v budoucnu problémy.

Malým dětem se hra bude jistě líbit, protože je přitažlivě "nakreslená". Jediný problém spočívá v její délce, jinak nemohu nic vytknout. Pokud se vaší ratolesti tento titul zalíbí, můžete dokoupit další dva díly, i když jejich cena se mi zdá poněkud přemrštěná. Ale s tím asi nic nenaděláme.

Duhová rybička a čarokrásná laguna

Producent: Media Trade Interactive

Žánr: výuka a zábava

Jazyk: český

OS: Windows 9x a vyšší, MacOS 7.5 a vyšší

Cena: 1 150 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Media Trade Interactive, s. r. o., Pod Vinohradem 2, 147 00 Praha 4, http://www.mediatrade.com, http://www.cd-rom.cz

§§§§§


Okna vesmíru dokořán

Pavel Tůma

Vesmír. Všichni o něm víme. Někteří jsou dokonce přesvědčeni, že tam nahoře žije někdo stejně inteligentní nebo daleko inteligentnější, než jsme my lidé. Pokud však právě začínáte zaměřovat své zraky k obloze s cílem vypátrat nějaký neidentifikovatelný objekt, tedy UFO, tak se raději vraťte zpátky na Zem. Do vesmíru zatím létají jenom ti, kteří mají po kapsách o pár dolárků víc než běžný český človíček. Nás totiž do vesmírných dálav a nejen tam zavede časopis, který mohli číst už naši pra, pra, pra, pradědečkové. A kdybyste se náhodou divili, proč se v této rubrice objevuje nějaký "obyčejný papírový" časopis, tak je to proto, že si v současné době můžete pořídit posledních deset ročníků časopisu Vesmír pěkně na jednom nosiči. A tím je, světe div se, CD-ROM.

Je to tak. Přírodovědecký časopis Vesmír je tu s námi (a našimi předky) již nějakých 133 let a pár dní k tomu - přesně od 3. 5. 1871. Zdá se vám to neuvěřitelné? No, s tím nic nenaděláte, prostě je to holý fakt. Naopak. Ono památné první číslo najdete na disku jako bonbónek spolu s ročníky 1994-2003. Těm, kteří se s tímto časopisem ještě nikdy na novinových stáncích nesetkali, možná o jeho obsahu napoví motto, které vyslovil zakladatel časopisu: "Nevylučujem z programu svého žádný odbor vědy přírodní, byť laikovi sebe obtížnějším a nepřístupnějším býti se zdál; přední snahou naší bude podávati pokud možno nejširší rozhled do nejnovějších pokroků přísných věd způsobem populárním, každému pochopitelným, zajímavým a poučným." To znamená, že kromě článků o vesmíru se dočtete o všem od antropologie až po zemědělství. Celý archiv je zpracován v HTML formě, dostatečně přehledně a vše je podřízeno snadnému vyhledávání. Můžete sice listovat jednotlivými čísly, která vždy začínají obálkou originální předlohy a pokračují přehledem všech článků, ale také si můžete vybrat podle oboru, který vás zrovna zajímá, nebo podle rubrik v časopise uveřejňovaných. Komu ani to nestačí, jistě využije fulltextový vyhledávač, který nezklame. Pakliže odpovědi na své otázky nenajdete, můžete napsat e-mail některému ze spolupracovníků redakce, mezi nimiž najdete docenty, doktory a kandidáty věd. Budou to tedy nepochybně odborníci na slovo vzatí. Jejich odpovědi pak najdete přímo v časopise nebo na stránkách http://www.vesmír.cz, které byly před nedávnem kompletně předělány a znovu spuštěny.

Všichni, kteří se zajímají o některý z vědních oborů, si určitě přijdou na své. Aby také ne, vždyť 5 200 článků a téměř 8 000 obrázků ze všech oblastí lidského vědění na jednom CD-ROMu se vidí málokdy.

Přírodovědecký časopis Vesmír

Producent: časopis Vesmír

Žánr: elektronický časopis

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/NT/XP Cena: 495 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Vesmír, s. r. o., Na Florenci 3, 111 21 Praha 1, http://www.vesmir.cz

§§§§§

$$$$$


Hardware


Žhavé foťáky pro žhavé léto I

Paul Jasper, Michal Bareš

C04P0406

Přichází léto, prázdniny a čas vybrat si dovolenou. Ať již zamíříte do nějaké exotické země, nebo se rozhodnete jen pro prodloužený víkend na chalupě, určitě budete na tuto prosluněnou dobu vzpomínat, až se na podzim zkrátí dny. Nejlepší způsob, jak si zážitky z dovolené zvěčnit, nabízí digitální fotoaparát, s jehož pomocí si můžete pořídit tolik snímků, kolik chcete, a nemusíte platit polovinu rozpočtu na dovolenou za filmy a zpracování fotografií. Na trhu je dnes nepřeberné množství digitálních fotoaparátů a my jsme pro vás otestovali alespoň některé z nich.

Pro test jsme zvolili deset nejzajímavějších letošních modelů. Většinu z nich tvoří velmi kompaktní fotoaparáty, které můžete nosit v kapse téměř neustále u sebe. Zvolili jsme spektrum produktů, pohybující se od nejjednodušších automatů až po relativně sofistikované přístroje, které zaujmou spíše zkušenější fotografy. Testy jednotlivých fotoaparátů jsme zaměřili na zjištění kvality snímků, výdrž baterií a obtížnost ovládání. Pro všechny uživatele pak máme dobrou zprávu - z hlediska kvality výsledných snímků vás nezklame ani jeden z testovaných modelů.

Vezmeme-li v úvahu cenu, vlastnosti a kvalitu pořízených snímků, vybrali jsme dva favority: jsou jimi HP Photosmart R707 a Panasonic Lumix DMC-FZ10. První z nich je vhodný pro rychlé pořizování snímků, zatímco druhý se může pochlubit výbornou optikou Leica, 12násobným optickým zoomem, optickým stabilizátorem obrazu a řadou pokročilých funkcí.

"Střílení" prázdninových snímků není jen o fotografické výbavě, ale i o technice fotografování, proto jsme pro vás připravili i řadu tipů, jež by se vám mohly hodit v případech, kdy snímáte obrázky za méně ideálních podmínek. Správná výbava vám může fotografování značně zpříjemnit, a tak jsme se podívali i po pomůckách, které můžete s sebou vzít i na dovolenou. Přejeme vám příjemné prázdniny!

Jak vybírat

Předtím, než utratíte spoustu peněz za nový digitální přístroj, zamyslete se nad tím, jaký typ fotografa vlastně jste. Budete většinou fotit skupinku dětí před nějakou historickou sochou a chcete to zvládnout co nejrychleji a nejsnadněji? Nebo se snad těšíte na zaznamenávání promyšlených scén se západem slunce a na portréty, které by mohly klidně viset někde v galerii?

Jednoduché fotoaparáty typu "namiř a foť", jako je například Olympus C-460, neskrývají přebytek pokročilých funkcí, ale zato s nimi snadno a rychle pořídíte líbivé snímky. Jestli však přemýšlíte nad kompozicí a chcete si s focením pohrát, poohlédněte se po modelu nabízejícím řadu přednastavených scén, jakým jsou třeba Kodak EasyShare DX7630 či Nikon Coolpix 3200.

Fotografičtí fandové, kteří dávají přednost ručně nastavitelným parametrům, již nemusí hledat přerostlé a těžké přístroje. Modely, jako je například Canon PowerShot S1 IS, tyto možnosti nabízejí, a to včetně režimů priority závěrky a clony.

Ať si již zvolíte jakýkoliv fotoaparát, seznamte se s jeho funkcemi a chováním ještě dříve, než vyrazíte na cesty. Abyste dokázali rychle zachytit okamžité scény, měli byste být schopni ovládat přístroj po paměti či ve tmě.

Canon Digital Ixus 500

Nejnovějším přírůstkem do kapesní řady fotoaparátů Digital Ixus je model 500, který stojí 16 999 Kč a k elegantnímu kapesnímu designu svých předchůdců dodává rozlišení 5 megapixelů.

U Digital Ixusu 500 nenajdete přednastavené scénické režimy ani plnohodnotnou možnost ručního nastavení, je však vymyšlen tak, aby se dal snadno nosit neustále při sobě a aby byl v případě zajímavé fotografické šance vždy po ruce. Při zvoleném automatickém režimu má uživatel k dispozici možnost nastavení velikosti snímku, blesku, sekvenčního snímání, samospouště, makra a režimu ostření na nekonečno. Manuální ovládání pak umožňuje pokročilejším uživatelům přístup k nastavení expozice a vyvážení bílé.

I přes svou jednoduchost si Ixus 500 vedl v našich laboratorních testech překvapivě dobře. (Pro hodnocení kvality snímku nastavujeme všechny fotoaparáty na základní tovární nastavení a do plně automatického režimu.) Z testu snímání za použití blesku a venkovního focení si Ixus 500 odnesl poměrně vysoké hodnocení - jeho nejsilnější stránkou je přesná expozice a barevná věrnost.

Na duální systém menu Ixusu 500, který je dnes součástí všech základních digitálních fotoaparátů Canon, si budete chvilku zvykat, ale díky logickému řazení není orientace v nich tak obtížná. V porovnání s běžnou 1,8palcovou úhlopříčkou LCD displeje u většiny fotoaparátů této třídy je pouze 1,5palcový zobrazovač Canonu Digital Ixus 500 poněkud malý.

Hodnocení: Solidní provedení, sofistikovaný vzhled a strohé ovládání činí z Canonu Digital Ixus 500 atraktivní řešení pro středně pokročilé zájemce, kteří chtějí aparát, jenž si s sebou mohou vzít prakticky kamkoliv.

Canon PowerShot S1 IS

Na první pohled připomíná Canon PowerShot S1 IS redukovanou zrcadlovku a za cenu 20 499 Kč nabízí pěknou škálu funkcí. Mohli bychom mít námitky pouze proti 3,2megapixelovému snímači v přístroji s plně manuálním ovládáním, výklopným LCD displejem a úchytkou pro připojení širokoúhlých nástavců. Omezené rozlišení je však daní za co nejnižší cenu.

Canon S1 IS dobře sedí v ruce, a to díky solidnímu tělu i příjemně velkému objektivu. Obraz v hledáčku při rychlejším pohybu poněkud zaostává, ale jinak je s fotoaparátem radost pracovat. Otočný volič na horní straně aparátu nabízí volbu jednoho ze šesti přednastavených scénických režimů a z jednoho uživatelského. Lze však použít i plně manuální režim, včetně priority clony a závěrky. Ovládání menu zjednodušuje i čtyřsměrný volič, umístěný na zadní straně těla aparátu.

V testu kvality snímků si Canon S1 IS vedl mírně nadprůměrně a prokázal výbornou expozici a věrné barevné podání, zvláště pak při snímání statického portrétu. O něco však zaostával v ostrosti a zachycení detailů.

Hodnocení: Na fotoaparát s 3,2megapixelovým snímačem nabízí Canon S1 IS vynikající výsledky. Díky dobré ceně, možnostem nastavení a řadě pokročilých funkcí je vhodný především pro znalejší amatérské fotografy s omezeným rozpočtem.

Fujifilm FinePix A330

S cenou těsně pod 7 000 Kč je Fujifilm FinePix A330 jedním z nejlevnějších digitálních fotoaparátů dnešního přehledu. Přes poměrně solidní pocit z jeho těla se nemůžeme ubránit dojmu, že právě ekonomickému provedení byl podřízen celý jeho koncept. Na zásuvkách napájení, S-Videa a USB portů není žádný kryt a LCD displej se také musel spokojit pouze s 1,5palcovou úhlopříčkou. Výsuvný kryt objektivu občas při zavírání nezapadl úplně přesně a když jsme jej zavírali větší silou, vyjížděl ven.

Součástí dodávky tohoto přístroje je XD karta s kapacitou pouze 16 MB. Při používání jsme také zjistili další drobné nedostatky. Ovládání zoomu je řešeno pomocí tlačítka, které se vyklápí nahoru a dolů a přesně jej nastavit je občas trochu oříšek. Toto tlačítko zároveň slouží k výběru položek z menu a při prohlížení snímků slouží pro posuv a zvětšení. Vypínání přístroje nás rovněž příliš nenadchlo. V základním nastavení se z důvodu úspory energie fotoaparát automaticky vypíná po dvou minutách nečinnosti. Očekávali bychom, že prostřednictvím tlačítka označeného jako "On" můžeme aparát opět zapnout, ale to lze učinit pouze uzavřením a opětovným otevřením krytu objektivu.

Na fotoaparát za 6 999 Kč pořizuje FinePix A330 překvapivě dobré snímky. V našich laboratorních testech se z hlediska barevného vyvážení a kvality expozice daly srovnat s výsledkem dvakrát tak drahých přístrojů. Rovněž nás potěšil výborný výsledek testu fotografování s bleskem.

FinePix A330 určitě nenadchne uživatele, kteří rádi snímají momentky a potřebují tedy, aby aparát startoval co nejrychleji. V případě, že jste udělali špatný snímek a chcete jej smazat, musíte učinit minimálně pět kroků, než se dostanete ke koši.

Hodnocení: Hledáte-li jednoduchý fotoaparát pro snímání nenáročných snímků na dovolené, stojí FinePix A330 za úvahu. Je vybaven trojnásobným optickým zoomem a za 6 999 Kč je téměř za hubičku.

HP Photosmart R707

HP Photosmart R707 za 11 490 Kč se od většiny ostatních účastníků našeho testu v lecčems odlišuje. Černé tělo je pokryto jakoby gumovou texturou, díky níž se skvěle drží v ruce a jeho přední část zdobí a chrání plát z leštěného kovu. Přestože je o drobek větší než Canon Ixus 500, je tento fotoaparát lehčí, nabízí více pokročilých voleb (včetně základní priority clony a manuálního ostření) a stojí o dost méně. Přitom jsou oba vybaveny pětimegapixelovým snímačem.

Inovativní nápověda menu nabízí tipy pro použití foto-aparátu a dokáže vysvětlit řadu funkcí. Po vyfocení snímku můžete v nápovědě najít rady ohledně problémů, které může fotografie vykazovat, a to v závislosti na aktuálním nastavení fotoaparátu. Bylo by lepší tyto informace mít po ruce před pořízením snímku, ale co vám brání vyfotit další fotku a chovat se již podle nápovědy?

Tlačítko umístěné na horní straně přístroje nabízí volbu jednoho ze sedmi scénických režimů, včetně možnosti panoramatického focení. Omezený režim priority clony nabízí výběr ze dvou hodnot pro každou úroveň zoomu, ale k dispozici není možnost volby priority závěrky. Režim "My Mode" umožňuje volbu a ukládání vlastní kolekce nastavení jakmile se jej naučíte používat, stane se vaším oblíbeným pomocníkem.

V našich testech uspěl R707 poměrně dobře. Z hlediska kvality snímků jej hodnotíme o stupínek níže než Canon Ixus 500 a téměř shodně s šestimegapixelovým Kodakem EasyShare DX7630 (oba fotoaparáty však stojí více). R707 vytvořil relativně ostré snímky s jasnými a přesnými barvami. V testu práce s bleskem však poněkud zaostával za středem pole. Testovací scéna zde měla potlačené barvy a přeexponované tělní tóny.

HP R707 se nám zdál při zpracovávání pořízených snímků poněkud pomalejší. Podržíte-li prst na spoušti déle, kamera zaznamená tři po sobě jdoucí snímky, ale pak si vybere 20sekundový oddychový čas na jejich uložení do vestavěné 32MB paměti.

Hodnocení: HP Photosmart R707 je atraktivní kombinací příznivé ceny, kompaktních rozměrů a schopných výsledků, přičemž nabízí o několik funkcí více, než by musel.

Kodak EasyShare DX7630

Za cenu 16 490 Kč je tento přístroj, s nímž Kodak důrazně vstoupil do války megapixelů, bezpochyby jedním z nejlevnějších 6,1megapixelových přístrojů na trhu. Při testu přesnosti barev a expozice získal průměrné hodnocení. Výsledek venkovního focení byl sice ostrý, ale zároveň mírně podexponovaný (způsobil tedy ztrátu detailů ve stínu), měl poněkud vybledlé barvy a na čistě modrém nebi mírně zrnil. Barvy testu focení s bleskem byly však o poznání teplejší (s viditelně červeným nádechem) než u jakéhokoliv z ostatních přístrojů v testu.

I když vypadá poněkud robustně, výborně se drží v ruce, což je určitě velká výhoda při míření a komponování scény. Nejoblíbenějším prvkem tohoto fotoaparátu pro nás byl 2,2palcový náhledový LCD displej, a to i z hlediska snadnější navigace v nabídkových menu. Chválíme jak rozlišení tohoto LCD displeje, tak jeho čitelnost i za ostrého slunečního svitu.

Kodak DX7630 obsahuje řadu tlačítek a ovladačů. Vypínač je umístěn na otočném tlačítku volby scénických režimů a proti nechtěnému vypnutí při fotografování jej chrání zámek. Malý joystick umístěný v otočném tlačítku je určen pro ovládání menu a pro prohlížení pořízených snímků, jeho pohyb je však poněkud tvrdý. Líbilo se nám kolečko pro úpravu hodnot manuálního nastavení (i když je možná až příliš citlivé), ale pracujete-li v automatickém režimu nebo prohlížíte-li pořízené snímky, není mu přiřazena žádná funkce.

Šestnáct přednastavených scénických režimů stačí na všechno: od studií květin až po noční focení. Pokročilému uživateli nabídne aparát čtveřici modů, včetně priority clony i závěrky a individuálně nastavitelného režimu pro volbu a ukládání vlastních nastavení.

Hodnocení: Fotoaparát Kodak EasyShare DX7630 nabízí širokou škálu užitečných funkcí a určitě osloví mnoho uživatelů. S výhradami k několika drobnostem je to velmi schopný přístroj.

Konica Minolta Dimage Z2

Tento fotoaparát vypadá tak trochu kosmicky. Jeho velké, kulaté a stříbrné tělo ukrývá objektiv s 10násobným optickým zoomem, svým tenkým můstkem navazuje na grip ukrývající prostor pro baterie a paměťovou kartu. Ovládání přístroje jednou rukou je však velmi omezené právě kvůli tomuto rozměrnému gripu a umístění ovládacích prvků (na jeho zadní straně). Ovládací prvky jsou sice špatně označeny, ale pro ovládání oběma rukama jsou umístěny přehledně a snadno se s nimi manipuluje.

Dimage Z2 je vybaven poměrně malým 1,5palcovým LCD displejem, jeho kontrast je však čitelný i za slunečného počasí. Přepnete-li na práci s hledáčkem, přes displej padne opona a obraz je promítán pouze do hledáčku.

Většina z podrobnějších nastavení Z2 je umístěna ve velmi přehledně zpracovaném systému menu. Poněkud zvláštním způsobem je však zpracováno prohlížení a mazání pořízených snímků, které lze zrušit až po 10sekundovém intervalu. Chcete-li tedy určitý snímek smazat, musíte počkat, až jej přístroj zpracuje, pak přepnout do náhledového modu a vyčkat, než se jej můžete zbavit. V režimu rychlého snímání můžete pořídit najednou až pět obrázků, na jejich zapsání do paměťové karty si však počkáte přibližně 25 sekund.

Možnosti automatického nastavení tvoří pět přednastavených scénických režimů, ale Z2 nabízí pokročilejším uživatelům i čtveřici režimů manuálních. Hodnoty clony a rychlost závěrky lze snadno měnit prostřednictvím logicky uspořádaných ovládacích prvků. Správnou expozici pomáhá uživateli dotvořit histogram zobrazovaný v reálném čase na displeji. Tuto funkci vídáme v poslední době u digitálních fotoaparátů stále častěji, ale nutno přiznat, že to je pro většinu uživatelů asi ta nejméně srozumitelná funkce.

Z testu kvality snímků vyšel Dimage Z2 se smíšenými výsledky. V testu focení s bleskem si vedl výborně a produkoval snímky s přirozenou kvalitou barev, věrnými tělovými tóny a celkově dobrou expozicí. Při pořizování statického venkovního snímku však Z2 disponoval vybledlými barvami, obraz nebyl nijak ostrý a některé detaily byly rozmazané.

Hodnocení: S ohledem na cenu 16 490 Kč disponuje Dimage Z2 množstvím zajímavých funkcí a celkově produkuje hezké snímky. To nejlepší z něj však dostanete až po ovládnutí manuálního nastavení aparátu.

Nikon Coolpix 3200

3,2megapixelový Nikon Coolpix 3200 je kompaktní a lehký (váží pouze 190 gramů) a je velmi dobře stavěný na amatérské fotografování typu "namiř a stiskni". Dobře se drží v ruce a ovládací prvky jsou přehledné a lze jimi manipulovat i jednou rukou. Velmi snadné je například ovládání přesně pracujícího trojnásobného optického zoomu.

Na nabídkový systém Coolpixu 3200 je třeba si chvilku zvykat. Nabídky menu nejsou sice přehnaně hluboké, ale přece jen jsme měli pocit, že skrolování jsme si užili až moc, a to hlavně proto, že se na každé stránce objevují pouze tři řádky. Malý 1,6palcový LCD displej není za slunečného počasí příliš čitelný. Lze sice snížit jeho jas, ale na úkor barev.

V rámci plně automatického nastavení nabízí Coolpix 3200 celých 15 scénických režimů, jejichž škála pokrývá situace od západu slunce přes speciální nastavení pro focení ohňostrojů až po systém panoramatického skládání obrázků. Očekáváte-li však od tohoto fotoaparátu nějaké vymoženosti manuálního ovládání (jako například ovládání priority clony či závěrky), budete se muset poohlédnout po jiném modelu.

Unikátním a v tomto testu ojedinělým prvkem je režim "Best Shoot Selector". V tomto režimu je po namáčknutí spouště sejmuto najednou deset snímků, z nichž si fotoaparát sám zvolí ten nejostřejší, který zapíše na paměťovou kartu. Díky tomu můžete získat lepší záběry například za zhoršených světelných podmínek, kdy pomalý čas závěrky má (v s kombinaci přístrojem drženým v ruce) na svědomí rozmazané snímky. Klasickým případem je focení v muzeích, kde je zakázáno používat blesk.

Nikon Coolpix 3200 výborně obstál v našem testu statického portrétního snímku. Nebyl sice tak ostrý, jako u fotoaparátů s větším rozlišením, ale byly jsme svědky pozoruhodně přesné expozice a barevné věrnosti. Venkovní scéna již ale nebyla tak působivá: expozice byla velmi dobrá, detaily ve stínech byly vcelku ostré, ale nebe bylo skvrnité a barvy se jevily jako znatelně potlačené.

Hodnocení: Nikon Coolpix 3200 se snadno přenáší a používá a je výbornou volbou pro uživatele, kteří nemají umělecké ambice, ale přesto požadují hezké a ostré snímky.


Žhavé foťáky pro žhavé léto II

Olympus C-460 Zoom

Olympus C-460 Zoom spadá cenově do stejné kategorie jako Nikon Coolpix 3200 a Fujifilm FinePix A330, tedy mezi snadno ovladatelné, funkčně poněkud strohé a levnější digitály. C-460 zapnete otevřením krytu čočky, počkáte, než vyjede objektiv s trojnásobným optickým zoomem a můžete fotit. Pokud si však nedokoupíte paměťové médium s vyšší kapacitou, nenafotíte snímků mnoho. Při nejlepší kvalitě zvládne tento čtyřmegapixelový fotoaparát uložit do přibalené 16MB XD karty přibližně pět až šest obrázků.

Ovládací prvky nejběžnějších funkcí C-460 jsou umístěny v dobrém dosahu. Složitější vlastnosti aparátu jsou umístěny podle našeho názoru v přehledném systému menu a snadno se jimi prochází. Z kotouče umístěného na náhledovém displeji můžete zvolit jeden z pěti přednastavených scénických režimů. Tento grafický prvek imituje otočné kolečko známé z většiny ostatních přístrojů. Poněkud nepříjemné však je, že než jsme se rozhodli, který scénický režim zvolíme, displej často zhasl.

Další nepříjemností je krátká doba pro okamžité prohlédnutí právě pořízeného snímku. Pokud se vám pořízený obrázek nezamlouvá, nezbude vám nic jiného, než přepnout do modu prohlížení a smazat jej pomocí menu. Pro přepnutí do tohoto režimu, nalezení možností mazání a opětovné snímání musíte projít sérii šesti úkonů. Mažete-li snímků více, je pro každý z nich třeba provést čtyři úkony.

Ovladač zoomu je řešen podivně tvarovanou kolébkou umístěnou přímo vedle spouště. Přesunout na ní během snímání prst je téměř bolestivá záležitost. Chytíte-li aparát pravou rukou, není tak těžké omylem uzavřít kryt objektivu a tím přístroj vypnout. LCD displej má úhlopříčku 1,8 palce, ale ve slunečním svitu není příliš čitelný.

Kvalita snímků se v testu projevila jako průměrná. Venkovní snímky vykazovaly realistické barvy a dostatek detailů ve stinných oblastech scény. Barevná přesnost a tělové tóny se při portrétní fotografii jevily jako průměrně dobré. Focení s bleskem vyprodukovalo poněkud přeexponovaný snímek, který umocňoval tělové barvy modelu.

Naše největší výtka směřuje k životnosti baterií, která byla u testovaných zařízení nejnižší. Při provozu na dva AA akumulátory přístroj dokázal zaznamenat pouze 127 snímků, což představuje přibližně hodinový nepřetržitý provoz. To je sotva polovina času a snímků, než kolik jich zvládnou jeho dnešní konkurenti v testu.

Hodnocení: Schopný a poměrně levný přístroj, který ale vykazuje několik uživatelských nedostatků. Slabá výdrž baterií z něj dělá přístroj určený pro uživatele, kteří fotí jen občas a nepořizují více snímků najednou.

Panasonic Lumix DMC-FZ10

Čtyřmegapixelový Panasonic Lumix DMC-FZ10 je se svojí cenou 22 990 Kč nejdražším digitálním fotoaparátem v našem testu (uvádíme zde oficiální ceny dané výrobcem, ale v internetových obchodech lze jednotlivé aparáty sehnat i levněji), ale za své peníze toho získáte víc než dost. Počínaje velmi dobrou nabídkou řady pokročilých funkcí až po úžasně výkonný objektiv Leica s 12násobným optickým zoomem a vestavěným optickým stabilizátorem. Kovové slitinové tělo tohoto Lumixu je lehčí než se na první pohled zdá, a i když je v porovnání s ostatními aparáty v našem testu poměrně velké, skvěle padne do ruky a lze s ním fotit i jednou rukou.

I tak ale musíme k Lumixu vznést drobné výhrady, týkající se designu. Například otočné kolečko volby scénických režimů obsahuje pouze jednu společnou položku pro snímání s prioritou závěrky, clony i pro manuální nastavení. Mezi těmito třemi mody pak musíte volit až v menu. Lumix je též osazen starším typem kolébky pro připojení blesku s menšími možnostmi ovládání. Jinými slovy - s externím bleskem nemůžete měřit skrze objektiv a je třeba jej nastavit ručně.

Panasonic DMC-FZ10 nabízí pět přednastavených scénických režimů, včetně jednoho velmi specifického, v němž lze sledovat rychle se pohybující předměty (například automobily) zaostřené na rozmazaném pozadí. Tuto funkci jsme zkoušeli za jasného dne a byli jsme spíše zklamáni (i když příručka říká, že pro tento mod není přímé světlo nejvhodnější). Lepšího výsledku jsme docílili s nastavenou prioritou závěrky na pomalou rychlost.

Jakmile se seznámíte s tlačítkem expozice, můžete pomocí směrových tlačítek nastavovat hodnoty clony i rychlost závěrky. Velice se nám líbil plynulý chod ručního ostření, umístěného na objektivu.

Lumix DMC-FZ10 dosáhl v našem testu kvality snímků těch nejlepších hodnot. Na fotografiích pořizovaných pomocí blesku jsme byli svědky věrných barev a přirozených tělových tónů. Lumix se s přehledem vyrovnal pětimegapixelovým přístrojům a produkoval přesné barvy a jemné detaily jak při interiérovém, tak exteriérovém provozu.

Hodnocení: Nejlepší vlastností tohoto přístroje je jeho 12násobný optický zoom se stabilizací obrazu, který z něj činí ideální levný fotoaparát pro sportovní reportéry. Představuje ideální kompromis mezi levnými automaty a stále ještě drahými digitálními SLR přístroji.

Sony Cybershot DSC-T1

Pětimegapixelový Sony Cybershot DSC-T1 je vývojářským zázrakem. Má velikost balíčku karet a díky zaobleným rohům jej lze pohodlně nosit například v kapsičce od košile. Objektiv s trojnásobným optickým zoomem je celý ukryt do těla přístroje, takže po zapnutí z něj nic nevyjede. Pravděpodobně nejatraktivnějším prvkem tohoto fotoaparátu je vynikající 2,5palcový LCD displej. Aparát sice nemá oční hledáček, ale díky tomuto displeji to vůbec nevadí - lze jím nejen výborně mířit, ale také pořízené snímky pohodlně prohlížet.

K tomuto přístroji jsme měli dvě zásadní výhrady. První z nich se týká designu: tělo přístroje je tak tenké, že nedokáže samostatně stát na podložce, takže bude většinu času položen buď na zadní, nebo na přední část těla. Při položení na předek hrozí riziko poškrábání skvěle provedeného kovového krytu optiky a položíme-li jej na zadní část, ohrozíme tím povrch LCD displeje. Škoda, že Sony v ceně nedodává nějaký obal, ten je třeba dokoupit za příplatek. Naší druhou výtkou je cena - 18 490 Kč je (i na Sony) za kompaktní fotoaparát velmi vysoká částka.

LCD displej zabírá více než dvě třetiny zadní plochy přístroje, ale v Sony dokázali zbytek místa zaplnit šikovně umístěnými ovládacími prvky. Zbylo dokonce i místo na opření palce, i když se pod ním nachází výstup z reproduktoru.

Co se týče kvality snímků, test ukázal jistou nevyváženost tohoto přístroje. V ostrosti a detailech byl výborný a při portrétní fotografii a venkovním focení nadprůměrný. V prostředí s omezenými světelnými podmínkami se však projeví nedostatky způsobené omezenou clonou čočky. Při práci s bleskem byly výsledky lehce podprůměrné. Pohrajete-li si však s ručním nastavením bílé a s volbou správného modu blesku, můžete i s tímto aparátem vykouzlit uspokojivé snímky.

Hodnocení: Pokud vám nezáleží na penězích, je Sony DSC-T1 lákavou volbou. Do miniaturního těla se vešel dostatek funkcí a 2,5palcový LCD displej vám budou majitelé většiny ostatních fotoaparátů určitě závidět. Snímky z něj nejsou navíc nikterak špatné.

Aby vám nedošla šťáva

Pro tento test jsme trochu pozměnili proceduru, kterou zkoumáme životnost baterií a energetickou náročnost digitálního fotoaparátu. Kromě snímání desítek fotografií s vypnutým a zapnutým bleskem jsme přidali i manipulaci s optickým zoomem a vypínání a zapínání přístroje. Zoomování a časté vypínání a zapínání přístroje je totiž velmi energeticky náročné. Na první pozici se dostal Kodak EasyShare DX7630, který je vybaven nabíjecím lithiumiontovým akumulátorem, když dokázal pracovat přes tři hodiny a mezitím zaznamenal 355 snímků. Nejrychleji naopak skončil Olympus D-580 Zoom, kterému došly síly po hodině testu a stihnul pořídit pouze 127 snímků. Podrobnější přehled výdrže jednotlivých modelů najdete v tabulce.

Digitální aparáty v našem testu používaly buď nabíjecí lithiumiontové akumulátory, nebo sadu AA baterií. Obě řešení mají své výhody i nevýhody. Výhodou klasických tužkových akumulátorů je fakt, že je lze zakoupit téměř všude. Většinou však vydrží méně než proprietární lithiumiontové akumulátory.

Na rozdíl od tužkových akumulátorů, kterých můžete mít v batohu spoustu, je nevýhodou speciálních akumulátorů právě jejich vzájemná nekompatibilita. Uživatel se musí buď spokojit s maximálně tříhodinovým nepřetržitým provozem na jednu baterii, nebo si musí přikoupit další akumulátor, který je však o poznání dražší než sada tužkových baterií. Je ale pravda, že málokdo dokáže neustále tři hodiny fotit, takže lithiumiontové akumulátory většinou vydrží alespoň jeden den. V noci je třeba je nabít, což znamená buď nutnost dostupnosti elektrické zásuvky, nebo alespoň nabíjecí adaptér do zapalovačového konektoru automobilu.

Akční scény: Jak snížit prodlevu spouště

Focení v cizích městech může během letní dovolené představovat zajímavou výzvu. V krátkém časovém úseku se vám nabídnou zajímavé artefakty i scény, počínaje nevšední poštovní schránkou či telefonní budkou, přes exotickou architekturu až třeba po záběry uhánějících rikš či dvoupatrových autobusů.

Sníte-li ale o pořízení nejzajímavějšího snímku vašeho života, musíte být ve střehu. Pokud si nejste jistí, že nebudete muset často a rychle střídat přednastavené scénické režimy, uvažujte o investici do fotoaparátu, který dovoluje nastavit expozici rychlostí závěrky (v našem přehledu je to například Konica Minolta Dimage Z2). Ponecháte-li přístroj neustále nastaven na preferenci závěrky, můžete měnit její rychlost během zlomku sekundy. Některé aparáty (jako například Canon PowerShot S1 IS) vám umožní ukládat oblíbená nastavení expozice a velmi rychle je z paměti opět vyvolávat. Jestliže se na cestách zabýváte fotografováním akčních scén a záběrů, doporučujeme vám co nejvíce snížit prodlevu spouště, jíž jsou právě digitální aparáty nechvalně proslulé. Rychlost přístroje zvýšíte například tak, že vypnete automatickou korekci bílé barvy a pro danou situaci (a pro dané světelné podmínky) ji nastavíte pro všechny snímky ručně. Nejjednodušším a nejefektivnějším způsobem ale zůstává tzv. "předostření" scény, tedy namáčknutí spouště do poloviny již před sejmutím obrázku. Prodlevu spouště rovněž sníží manuální nastavení expozice.

Kvalita obrazu - mnoho možností

V rámci testování kvality snímků jsme použili řadu venkovních i vnitřních scén, a to jak při normálním osvětlení, tak s použitím blesku. U každého přístroje jsme zkoumali ostrost, barevnou přesnost a expozici snímků. Z pořízené kolekce jsme vybrali několik reprezentativních snímků, které nejlépe doloží jejich rozdílnou kvalitu.

Při focení s bleskem měl vůbec největší problémy přístroj Pentax Optio S4i (jenž se nakonec nedostal do nejlepší desítky, kterou zde dnes představujeme), nezvládl podání tělových tónů: jeho snímek figuríny vykazuje popelavé tóny a příliš tmavé barvy. Nejlépe si naopak s touto scénou poradil fotoaparát Canon PowerShot S500, jehož tělovým barvám nelze nic vytknout a který také správně zachytil pestré barvy na košili naší testovací figuríny.

Focení venkovních scén může odhalit jiné problémy, s nimiž se ideální fotoaparát musí umět vyrovnat. Jsou to především otázky týkající se kontrastu a čistoty barev (nejvíce viditelné na modrém nebi). Konica Minolta Dimage Z2 vyprodukovala přeexponovaný snímek, který sice vytáhl detaily ze stinných ploch, ale na druhou stranu zcela zkreslil a pozměnil barvu oblohy. Fotografie pořízená Panasonicem Lumix DMC-FZ10 naopak vykazuje přesné podání barev oblohy a zachování ostrých linek.

Dejte si na svůj fotoaparát pozor!

Na cestách se k fotoaparátu chovejte jako ke členu rodiny. Například při cestách letadlem jej nenechávejte v batohu určeném pro přepravu v zavazadlovém prostoru. I odbavené zavazadlo totiž může být bez vaší přítomnosti otevřeno a při opatrnosti letištních dělníků bývá často poškozeno. Vezmete-li aparát do kabiny a uložíte-li jej do prostoru nad hlavami pasažérů, obložte jej měkčími zavazadly a dejte pozor, aby nevypadl ven.

Jestliže váš fotoaparát nevypadá na první pohled tak, že s vámi několikrát prošel džunglí, doporučujeme vzít si s sebou dokumenty prokazující, že jste jeho plnoprávným majitelem. Můžete se tak vyhnout nepříjemnému obvinění z pašování neprocleného přístroje nebo z jeho odcizení.

V některých koutech světa je oblíbeným koníčkem domorodců vykrádání pronajatých automobilů, takže i když schováte fotoaparát do kufru, můžete o něj snadno přijít. Nejlepší rada tedy zní: noste jej při sobě, nepouštějte jej z ruky a nenechte se fotit od cizích lidí, zvláště pokud působí dojmem, že umí rychle utíkat.

§§§§§


Třináctero klávesnic I

Lubor Jarkovský

C04P0381

Velký test periferních zařízení se v našem časopise neobjevil už poměrně dlouho, a to nás vedlo k rozhodnutí prověřit ty nejzajímavější sady klávesnic a myší, které jsou na českém trhu k dispozici. Výběr byl samozřejmě ovlivněn moderními trendy a technologiemi, tudíž jsme se zaměřili na bezdrátové multimediální produkty, které vám práci s počítačem usnadní nejvíce a navíc bude váš stůl elegantnější. Než se ale pustíme do srovnávání samotných produktů, je třeba si říci několik základních obecných informací o těchto periferních zařízeních.

Segmentace trhu

Český, ale i světový trh s klávesnicemi a myšmi je značně odlišný od trhů s jinými produkty. V oblasti těchto periferních zařízení je totiž konkurence značně nevyvážená, což způsobuje omezený výběr. Tato definice není úplně přesná, neboť malá konkurence je pouze u drahých produktů, kde si trh téměř půl na půl rozdělují Microsoft a Logitech. Nikdo jiný nenabízí stejně kvalitní produkty, které by těmto dvěma velikánům mohly konkurovat. Pokud jste se tedy rozhodli zakoupit kvalitní myš či klávesnici, téměř na 100 % si budete vybírat z nabídky Logitechu či Microsoftu. Na druhé straně cenového spektra, tedy v oblasti levných produktů, je zase konkurence poměrně velká. Nalezneme zde výrobky firem jako jsou Chicony, Genius, Trust či Key Tronic. Levnější zařízení prodává i Creative, ale ten pouze nakupuje u Chicony a Geniusu a razí na tyto produkty svůj název. Drobné rozdíly a úpravy se samozřejmě najdou, ale tyto detaily budou podrobně rozebrány přímo v testu. Cenově příznivé jsou ale i výrobky Labtecu, jehož vlastníkem je Logitech.

Trojice bezdrátových technologií - infra, rádio a bluetooth

Levná, dražší, nejdražší. Tak by se dalo jednou větou vyjádřit rozdělení tří technologií, které můžeme u různých výrobků najít. U klávesnic a myší podle jejich ceny většinou poznáte, kterou ze tří bezdrátových technologií disponuje.

Nejlevnější variantou je připojení pomocí infra, které v poslední době ustupuje neustále zlevňující rádiové technologii. Infra má jednu velkou nevýhodu, mezi přijímačem a daným zařízením nesmí být žádná překážka. To se rádiového přenosu ani bluetooth netýká. Právě rádiový přenos na frekvenci 27 MHz je v dnešní době u těchto produktů nejrozšířenější, protože nabízí kvalitní přenos a receiver nemusí být nikde na stole. Bluetooth je v podstatě také rádiový přenos (probíhá na frekvenci 2,4 GHz) , ale řadíme ho zvlášť, neboť je u periferních zařízení novinkou a nabízí další výhody. Zařízení komunikující přes bluetooth jsou schopná oproti "klasickému rádiu" práce v téměř dvojnásobné vzdálenosti (cca 10 m) a k bluetooth přijímači se navíc mohou připojovat jakákoliv bluetooth zařízení. Tyto produkty jsou nejdražší a náš test je neobsahuje, neboť Microsoft je v České republice nepochopitelně nenabízí a Logitech by tak neměl žádnou konkurenci.

Připojení receiverů

I když zde mluvíme o bezdrátových přenosech, bez drátů se samozřejmě neobejdete, protože přijímač signálu nějak s počítačem komunikovat musí. Připojení probíhá v současnosti přes dvě rozhraní - PS/2 a USB. Starší technologie PS/2 neumožňuje některé přístroje využít naplno, protože má daleko menší rychlost přenosu dat. Přijímač navíc funguje až po restartování počítače, což se USB samozřejmě netýká. To nabízí rychlý datový přenos a možnost připojovat a odpojovat zařízení za chodu systému. Obecně platí, že levnější výrobky disponují rozhraním PS/2, dražší povětšinou USB nebo oběma.

Bez baterií to nejde

Klasická drátová myš či klávesnice je napájená přímo z počítače, u bezdrátových je situace samozřejmě jiná, což znamená nejen větší váhu, ale i problémy s výměnou baterií. Někteří výrobci jako kupříkladu Logitech řeší u svých nejdražších výrobků tuto situaci dobíjecími bateriemi a kolébkou, ve které se myš dobije. Klávesnice tolik energie nespotřebuje, takže v jejím případě není časté dobíjení nutné. Jiní výrobci se zase snaží snížit spotřebu energie - s novým systémem přišel Microsoft a nabízí u svých bezdrátových myší vyšší třídy až trojnásobnou životnost baterií než ostatní. Podle zkušeností uživatelů, kteří tyto myši používají dlouhodobě, tomu skutečně tak je.

Senzory

Optický senzor je u myši tím nejdůležitějším prvkem, protože určuje, jak je myš přesná a jak reaguje na rychlé změny polohy. Nejlepší senzory mají myši Logitechu - jedná se o senzory MX. Logitech garantuje, že do zrychlení 10 G bude kurzor vždy přesně opisovat pohyb ruky. U nové myši s modelovým oynačením MX510, jejíž test vám přineseme v příštím čísle, je hranice dokonce stanovena na 15 G. Tato ani předchozí hodnota nemají s reálným životem prakticky nic společného, ale konkurenční boj nutí výrobce zacházet do extrému, aby měli zákazníka na co nalákat. Kvalitu senzoru ukáže jednoduchý, ale efektivní test, který spočívá ve zkoušení myši na různém typu povrchů. Nejnáročnější je pro senzor lesklý černý povrch, na němž se většina myší naprosto ztrácí. Jak náš test ukázal, jediným senzorem, který takto náročný povrch s menšími chybičkami při velmi rychlých pohybech zvládne, je MX senzor společnosti Logitech. Ani nejlepší myš Microsoftu nepodala přesvědčivý výkon.

Jak jsem testovali a hodnotili?

Výrobky jsme hodnotili podle několika kritérií, která se dělí do dvou skupin -kvalita myši a kvalita klávesnice. U myší jsme sledovali především tvar, množství tlačítek, kvalitu senzoru, dosah a software. U klávesnic jsme se zaměřili na kvalitu kláves, jejich rozvržení, počet multimediálních kláves a možnosti jejich manuálního přenastavení, a samozřejmě také na dosah. Vzhledem k tomu, že jsou v testu různé cenové kategorie produktů, nelze jednoznačně říci, která sada vyhrála. Nejlepší jsou ty nejdražší produkty, ale s ohledem na poměr mezi cenou a výkonem je nelze apriori nadřazovat ostatním.

Canyon RF1

Bezdrátový desktop od společnosti Canyon obsahuje klávesnici s šestnácti multimediálními tlačítky a optickou myš. Designově jsou oba produkty provedeny pěkně, ale v ostatních oblastech za konkurencí značně zaostávají. Klávesnice je malá, což se projevilo v rozložení kláves, které je ze všech testovaných výrobků nejméně zdařilé. Šipky i šestice tlačítek nad nimi nejsou odděleny od ostatních kláves mezerou, což velice ztěžuje práci, protože zde se už nejedná o drobnou modifikaci klávesnice, ale o kompletní změnu v systému rozvržení kláves. Šipky jsou poloviční šířky než ostatní klávesy a strefit se do nich je docela umění. S myší na tom není Canyon o mnoho lépe, neergonomická myška je určena pro malou ruku. Disponuje jen třemi tlačítky, vkládání baterií je řešené podobně jako u Express desktopu Logitech - dvířka tvoří celá horní část. V tomto případě není vyndávaní AA baterií nijak snadné. Myš nefunguje s každými bateriemi, uvádí to sám výrobce a naše zkušenost to potvrzuje. Dobíjecí baterie Varta jakoby v myši vůbec nebyly. Senzor myši je další slabinou, rychlejší pohyb nezvládal ani na nenáročném povrchu stolu v redakci. Další ranou je univerzální software, který sice umožňuje nastavení, ale není s RF1 zrovna kamarád. Sada nesplnila ani naše základní požadavky a práce s ní je velmi nepohodlná.

Cena vč.DPH: 910 Kč

Creative Desktop Wireless 6000

Tento produkt není přímo výrobkem Creative, protože tato společnost se věnuje jiným oblastem IT. Klávesnice je téměř identická jako ta v sestavě Geniusu, od kterého ji také Creative kupuje. Je pouze pozměněna barva a provedení multimediálních kláves, jichž je mimo jiné o sedm více než u výrobku Genius, tedy celkově devatenáct. Základní multimediální klávesy pro ovládání audio a video přehrávače mají pevně stanovené funkce, které nelze upravovat. U zbytku kláves je možné funkce libovolně změnit ve velice pěkně graficky zpracovaném softwarovém rozhraní, které používá i Genius. Překvapením bylo, že některá multimediální tlačítka neměla funkce nastaveny instalací softwaru, ale bylo nutné manuálně určit cíl spuštění. Asi největším záporem je absence českých kláves, tímto nedostatkem netrpí žádný další výrobek. Myš je ve stříbrnočerné kombinaci a není ergonomická, což znamená, že nebude vadit levákům, ale do ruky nesedne na 100 % nikomu. Naštěstí není příliš úzká, tudíž se má dlaň alespoň o co opřít. Myš se hodí jen na základní kancelářské úkony, protože vyžaduje nenáročný povrch (nejlépe podložku pod optickou myš) a senzor nezvládá ani rychlé pohyby - na hraní her se nehodí už vůbec. Celkově vzato nenabízí Creative nic převratného, zvláště když téměř totéž dostaneme od Geniusu levněji.

Cena vč.DPH: 1850 Kč

Creative Desktop Wireless 8000

Klávesnice Chicony spolu s myší Chicony, nálepkou Creative a lepším softwarovým vybavením - to je Desktop Wireless 8000 od Creativu. Obsahuje 21 multimediálních kláves, u nichž lze softwarově měnit funkce. To je zásadní a příjemná změna oproti Chicony. Na druhou stranu je cenový rozdíl mezi Chicony a Creativem značný - platit o dost víc jen za lepší software a nápis Creative se zdá zbytečné. V dané kategorii jsou daleko lepší produkty, a tak stojí tato sada Creative skoro až na konci stupnice cena/výkon. S myší je to stejné jako s klávesnicí, je shodná s tou v sadě Chicony, až na název firmy na svém těle. I přesto jsme ji vyzkoušeli a dopadla stejně jako její dvojče. Na lesklém černém stole se kurzor pohyboval trhaně a při rychlém pohybu, s jakými pracují především hráči, se nechytala už vůbec. Různobarevné povrchy jí také dělaly problémy. Při vzdalování od přijímače začala klávesnice vynechávat asi ve vzdálenosti čtyř metrů, myš zhruba ve dvou. To není mnoho, většina ostatních zvládá pět i šest metrů. S tímto modelem se Creative příliš nepředvedl a jedná se spíše o jakousi z nouze ctnost v jeho nabídce, protože kvalita sady rozhodně neodpovídá kvalitě ostatních výrobků této značky.

Cena vč.DPH: 2290 Kč

Genius Wireless Twin Touch Optical Value

Tchajwanský výrobce je známý levnými produkty, což potvrzuje i jeho bezdrátová multimediální klávesnici s dvanácti přidanými tlačítky a bezdrátovou optickou myš o rozlišení 800 dpi. Klávesnice je oproti modelům Microsoftu i Logitechu malá. Multimediální klávesy nepatří mezi nejlepší, jsou malé a silně se viklají. Navíc se nedají změnit jejich funkce, jen částečně upravovat, a to pouze u některých tlačítek. Na klávesnici se píše dobře a zachovává klasické rozložení znaků. Perfektně je řešena opěrka rukou, která je skryta pod klávesnicí a pouze se vysunuje. Jediná výtka směřuje ke klávese Backspace, jejíž poloviční velikost značně znesnadňuje práci. Neergonomická myška působí stroze a po uchopení do ruky i nepohodlně, protože je moc úzká a podlouhlá. Má jen dvě tlačítka a hladké kolečko, jež je náchylné k podkluzování. S náročnými povrchy měla při zrychleném pohybu značné problémy. Nejzajímavější na celé sestavě je ale přijímač sloužící současně jako nabíječka pro dvě tužkové baterie. Sice se nejedná o tak pohodlný způsob jako u Logitechu, ale je třeba vzít v úvahu obrovský cenový rozdíl. V balení je dodáváno šest nabíjecích akumulárotů, takže se nikdy nemůže stát, že bude jedna z komponent bez proudu.

Cena vč.DPH: 1767 Kč

Chicony Cordless Fun-Touch Deluxe

Bezdrátový set s klávesnicí osazenou 21 multimediálními klávesami včetně skrolovacího kolečka a s optickou myší patří do střední cenové třídy. Klávesnice je pohodlná a psaní na ní jde snadno. Kromě poloviční klávesy Enter neskrývá žádná úskalí v podobě přesunutých či pozměněných kláves. Špatnou zprávou však je, že nelze předefinovat funkce přidaných tlačítek. Upravit jde pouze funkci speciálních kláves pro spuštění Wordu a Excelu. Zamrzí také chybějící klávesa pro spuštění audio/video přehrávače, na druhou stranu příjemná je klávesa pro vypnutí počítače a vhod přijde též možnost spuštění e-mailového klienta a kalkulačky. Myš je obyčejná a ničím nevyniká, má dvě tlačítka a kolečko s vroubky proti sklouznutí, jinak nic víc. Na náročném povrchu je při svižnějším pohybu ztracena, tudíž je třeba vybrat dobrou podložku. Podle výrobce by měla klávesnice fungovat do vzdálenosti dvou metrů a myš do metru jednoho. Tyto údaje se rozhodně neshodují s naším praktickým testem, který ukázal, že bez problémů psala ještě v pěti metrech. Myš zvládala vzdálenost kolem tří metrů. Výbavu jinak normální klávesnice zvyšuje jen skrolovací kolečko a tlačítka pro otevření nových textových či tabulkových dokumentů.

Cena vč.DPH: 1299 Kč

Key Tronic Cordless

Výrobek Key Tronicu je jedinou sadou v testu, která nemá myš s optickým senzorem, ale používá k přenášení pohybu ruky na monitor starou dobrou kuličku. Klávesnice i myš jsou ale samozřejmě bezdrátové. Key Tronic zvolil provedení v černé, kterou doplňuje stříbrná a snaží se tak navodit dojem vyšší třídy, protože většina dražších desktopů se dodává v černé barvě. Multimediální klávesy v horní partii se dají rozdělit na pravou a levou část, přičemž pravá je spíše pro internetové brouzdání a levá pro ovládání hudby či videa. Pohodlné ovládání kazí jen nepříliš dobře viditelná indikace funkcí jednotlivých tlačítek. Tmavý odstín šedé na světlejší šedé není to pravé ořechové. Dalším záporem je, že se funkce kláves nedají v přiloženém softwaru upravovat či měnit. Myš na tom není o nic lépe, sice reaguje díky kuličce na každý pohyb okamžitě, ale poté, co se zanese, je ji třeba čistit. Kromě toho je velmi úzká a nedrží se moc pohodlně. Má dvě klasická tlačítka a hladké scrollovací kolečko, nic víc. Přes všechny zápory není set od Key Tronicu až tak špatný, konstrukce klávesnice je velmi dobrá a cena také. Nenáročný uživatel bude jistě spokojen. I když je třeba říci, že si stačí jen trochu připlatit a na vašem stole může ležet daleko lepší produkt s množstvím nastavení.

Cena vč.DPH: 1195 Kč

Labtec Wireless Desktop Edge

Společnost Labtec (vlastněná Logitechem), je známá výrobou levnějších zařízení doplňujících nabídku většího bratra orientujícího se na výrobu dražších produktů. Klávesnice je docela malá a neroztahuje se do elegantních zaoblených tvarů. Snaha o miniaturizaci přináší první negativní efekt, kterým je velikost multimediálních kláves. Skutečně drobounké podlouhlé klávesy se špatně mačkají, což je příliš velká daň za pěkný vzhled. Mají navíc pevně stanovené funkce a nelze s tím nic udělat. Základem hodnocení je samozřejmě pohodlí při psaní, zde Labtec boduje, a to i přestože nenabízí opěrku na ruce. Rozložení kláves je až na jednu změnu klasické. Z důvodu zachování kompaktních rozměrů je šestice kláves nad směrovými šipkami ve dvou trojicích místo ve třech dvojicích. Klávesnice není sice dokonalá, ale oproti myši má alespoň co nabídnout. Myš má taktéž hranatý tvar, který je ale pro ruku silně nepohodlný. Labtec se snažil vytvořit výrobek pro praváky i leváky, ale příliš se mu to nezdařilo. Starší sada měla myš daleko pohodlnější a lépe tvarovanou. Dosah zařízení je velice slušný, u klávesnice jsme naměřili asi pět metrů a u myši cca dva a půl. Desktopů pod hranicí 1 000 korun ale na trhu tolik nenajdete.

Cena vč.DPH: 799 Kč

Logitech Cordless Desktop Express

Cenově dostupný set od výrobce luxusních periferií je na českém trhu novinkou. Skládá se z bezdrátové klávesnice Cordless Keyboard a z myši Cordless Optical Mouse. Klávesnice je osazena pouze sedmi multimediálními tlačítky, kterými lze ovládat hlasitost, spouštět e-mail, kalkulačku, vracet se v prohlížeči na domovskou stránku a posunout se o krok zpět. Tato sestava nenabízí tolik jako ostatní produkty tzv. "levných výrobců", cenou je ale srovnatelná a po konstrukční stránce daleko kvalitnější. Psaní je pohodlné, neboť klávesy jsou tiché a neviklají se. Myš v sestavě je obyčejnou optickou myší Logitech, která má nejlépe řešené úložiště baterií ze všech v testu. Krytem je totiž celý horní hřbet , což znamená daleko pohodlnější zasunování i vyjímání bateriových článků. Senzor je oproti MX o kategorii níže, což je vzhledem k ceně logické. Při testu na povrchu se střídajícími se barvami selhala a stejně se chovala i na lesklé černé desce stolu. Jako všechny myši Logitech má hladké scrollovací kolečko, což je také malá nevýhoda, protože při delší práci může podkluzovat. Cordless Desktop Express nabízí kvalitní konstrukci i software Logitechu, ale po stránce výbavy je na tom oproti konkurenci o dost hůře.

Cena vč.DPH: 1290 Kč

Logitech Cordless Desktop MX

Nejdražší a nejluxusnější set v testu obsahuje klávesnici Cordless Elite a optickou bezdrátovou myš MX700. Sestava vyniká především vysokou kvalitou obou částí. Klávesnice sice nepůsobí tak elegantně jako ta v sestavě Executive Edition od Microsoftu, ale nabízí prakticky stejné funkce. Má skrolovací kolečko, které neumožňuje pohyb do stran, což to je specialita Microsoftu, nabízí ovládání médií, internetu i e-mailu. Některá tlačítka působí poněkud nadbytečně, kupříkladu "Shopping" či "Webcam". Jejich funkce však lze pomocí softwaru iTouch snadno měnit. Skutečným skvostem je ovládání hlasitosti pomocí otočného kolečka. Tato klávesnice nabízí i druhotné funkce kláves F. Na rozdíl od Microsoftu jsou standardní funkce na prvním místě. Klávesnice má také odnímatelnou opěrku na ruce. Myš MX700 je spolu se svou bluetooth verzí označenou MX900 nejlepší myší na trhu, alespoň co se senzoru týče, protože ten zvládne prakticky jakýkoliv povrch. Dokonce i lesklý černý stůl pro mí nebyl výraznou překážkou. Přijímač signálu je zároveň dobíjecí kolébkou, což je nejlepší řešení nabíjení akumulátorů myši na trhu. Tato sestava je v kategorii rádiového přenosu v pásmu 27 MHz tím nejlepším, co si můžete pořídit.

Cena vč.DPH: 3890 Kč


Třináctero klávesnic II

Microsoft Basic Wireless Optical Desktop

Základní sadou Microsoftu je sestava tvořená klávesnicí Multimedia Keyboard a myší Optical Mouse. Klávesnice je z této dvojice povedenější, její zaoblené tvary jsou velice elegantní a uspěla i po technické stránce. Psaní je pohodlné, klávesy jsou příjemné na dotek a nijak výrazně neklapají. Specialitou je přiřazení druhotných funkcí pro klávesy F, určených především pro produkty řady Office. Nedostatkem ale je, že se tyto klávesy po každém restartu Windows nastaví na svou druhotnou funkci. Pro někoho, kdo neměl v ruce ještě žádný výrobek Microsoftu, bude asi trochu nezvyklá poloviční velikost klávesy Enter, ale jde o zvyk. Multimediální klávesy jsou rozmístěny logicky a lze je po nainstalovaní dodávaného softwaru kompletně předefinovat. Trochu nám scházelo tlačítko pro spuštění "Tohoto počítače", ale jinak jsme žádnou výraznější chybu nenašli. Myš je na tom podstatně hůře, protože je vybavena obyčejným optickým senzorem, který se při rychlejším pohybu na náročnějším povrchu trhá. Myš také není ergonomická, což asi potěší leváky, ale pravák by jistě uvítal opak. Klávesnice pracovala až do vzdálenosti pět metrů bez obtíží, myš asi do dvou metrů. Cena i provedení odpovídají cílové skupině nenáročného uživatele, který však chce modernější vybavení počítače a je ochoten si za něj připlatit.

Cena vč.DPH: 2099 Kč

Microsoft Wireless Optical Desktop Exec. Ed.

Nejdražším výrobkem Microsoftu je sada klávesnice Wireless Desktop Elite Keyboard a pětitlačítkové myši Wireless InetelliMouse Explorer 2.0 s optickým senzorem verze 4.0. Oba výrobky vynikají tím, že jsou na určitých místech potaženy imitací kůže. Klávesnice je osazena 26 předefinovatelnými klávesami, přičemž pět z nich čeká po nainstalování na přidělení funkcí. Zvláště dobře je provedena centrální část s ovládáním hudby a videa, která je plně kompatibilní s WMP, ale některé programy nemusí na stisk tlačítek reagovat. Dalším trumfem je nalevo umístěné pětisměrné skrolovací kolečko. Umožňuje v dokumentech pohyb do všech stran, ale je opět plně kompatibilní pouze se softwarem Microsoft. V Opeře funguje skrolování pouze nahoru a dolů (i u myši). Problém s klávesami F jsme popisovali výše. Klávesnice komunikuje i ve vzdálenosti pěti metrů od přijímače. Myš je velice kvalitní, baterie v ní vydrží nejdéle ze všech testovaných produktů, na lesklém povrchu se ale trhá. Na senzor MX tedy nestačí, na druhou stranu padne daleko nejlépe do (pravé) ruky. Spolehlivá je do vzdálenosti dvou metrů. Pro práci v kanceláři je sestava naprosto ideální (i když nevíme, jak bude vypadat kůže po dvou letech používání).

Cena vč.DPH: 3799 Kč

Mitsumi XD3010 Wireless Office Kit

Před ukončením testování nám do redakce dorazil ještě set klávesnice a myši od společnosti Mitsumi. Jedná se o předprodukční vzorek s německými klávesami, ale podle distributora by se měl tento model začít prodávat v české verzi. Mitsumi nabízí klávesnici s dvaceti plně přeprogramovatelnými klávesami a myš s pěti tlačítky. Klávesnice je v elegantním stříbrném provedení, rozložení kláves je klasické, takže žádné několikadenní zvykání si nehrozí. Nemile nás překvapil její dosah, který činí pouhé tři metry. S myší jsme byli spokojeni, i když není ergonomická, padne skvěle do pravé i levé ruky, protože je dost široká a dlaň se má o co opřít. Na levé i pravé straně má po jednom tlačítku navíc, jsou sice malá, ale pětitlačítkové myši se nachází jen u luxusnějších modelů, tudíž je velké plus, že jsou tlačítka navíc přítomna. Výtka ale směřuje k tlačítkům pro spojení s přijímačem signálu: myš ho má ještě dobře dostupné, ale v případě klávesnice nám chvíli trvalo, než jsme ho našli. Tlačítko je schované pod výklopnou nožičkou a je zapuštěné, takže se dá stisknout jen pomocí propisky nebo jiného kancelářského vybavení. Celkově je desktop Mitsumi překvapením, zvláště díky možnosti nastavení kláves a pěknému vzhledu.

Cena vč.DPH: 990 Kč

Trust 280KS Keyboard & Wireless Optical Mouse

V tomto testu je Trust 280KS jediným modelem, který obsahuje klávesnici s kabelem. Myš je ale bezdrátová a přijímač je zabudován právě v klávesnici. Navíc je poměrně kulantně řešeno dobíjení myši pomocí speciálního kabelu, který má na jednom konci USB konektor a na druhém konektor síťového adaptéru. Druhý zmiňovaný se připojuje do přední části myši a po spojení s počítačem přes USB dochází k nabíjení článků přímo v myši. U klávesnice je v dodávaném softwaru možné kompletně přenastavit všechny multimediální klávesy. Jediným obtěžujícím prvkem u klávesnice je kabel, který je navíc pouze PS/2. Na konci se dělí na dva, jeden se připojuje do PS/2 portu pro myš a druhý do portu pro klávesnici. Myš má ergonomický tvar a velice dobře padne do ruky, i když na to na první pohled vůbec nevypadá. Výraznější výtka směřuje pouze ke skrolovacímu kolečku, které je dost tuhé a špatně se otáčí. Bez větších problémů pracovala až do vzdálenosti tří metrů. Systém Trustu je zbytečně složitý, a i když je nápad s kabelem pro dobíjení baterií v myši zajímavý, není nejpohodlnější. A pohodlí při práci je pro uživatele jedním z důležitých faktorů. Na druhou stranu je tato sestava cenově velmi příznivá.

Cena vč.DPH: 1059 Kč

Creative Prodikeys DM

Jako zajímavost jsme si do článku vybrali tuto speciální klávesnici pro hudebníky, která nenabízí jen multimediální tlačítka, ale také MIDI klávesnici se sedmatřiceti klávesami. Klávesnice jako taková nabízí standardní funkce a není v ničem ochuzena na úkor hudební části. MIDI klávesy jsou skryty pod černým plastovým krytem, který je skvěle maskuje, kryt kromě toho funguje jako opěrka na ruce, i když je třeba počítat s menším pohodlím, protože je poněkud vyšší. Přidaných tlačítek, které plní multimediální nebo internetové funkce, je patnáct a tři z nich jsou přímo určeny k naprogramování. U ostatních jsou funkce pevně stanoveny, naprogramovat lze však všechny MIDI klávesy - to nabízí uživateli obrovské možnosti. Rozhraní pro připojení k počítači je PS/2, potřebný software ke konfiguraci zařízení i k samotnému hraní Creative dodává. Dokonce v něm lze i studovat písničky podle not a učit se je hrát. Prodikeys DM je určeno pro hudební nadšence nebo hravé počítačové uživatele. Pro všechny ostatní se jedná pouze a jen o zajímavost, která se na jejich stole asi tak často neobjeví.

Cena vč.DPH: 3500 Kč

§§§§§


Stránkové tiskárny

Václav Maletínský

C04P0390

V uplynulém pololetí jsme na našich stránkách většinou popisovali inkoustové tiskárny nebo multifunkční zařízení a poněkud macešsky jsme přistupovali k laserové nebo LED technologii tisku. Tématem tohoto vydání PCWORLDu proto budou stránkové tiskárny pro černobílé a barevné zpracování dokumentů. Jednotlivé výrobce a prodejce jsme oslovili s nabídkou na test nových tiskáren, které byly uvedeny na náš trh. Jediným cílem bylo získat dostatek informací o cenách, technické specifikaci a samozřejmě také výkonu nových produktů. Startovní pole je poměrně nesourodé a v tabulkách jsou vedle sebe zařazeny síťové tiskárny a stroje s USB a paralelním připojením, čtyřprůchodové barevné printery společně s jednoprůchodovými zařízeními. V testu nechceme porovnávat samostatný výkon, nabízíme spíše přehled pro zákazníka, který hodlá v nejbližší době utratit peníze za nákup nové kancelářské nebo domácí tiskárny. Někoho může zaujmout levný výrobek s pomalejším tiskem, jinému naopak vyhoví rychlý stroj, který stojí více, ale nebude jej zdržovat při práci. Testované výrobky nepatří do stejné kategorie, proto jsme neudělili ocenění TOP Produkt.

Rychlejší tisk, nižší cena a vyšší rozlišení

Porovnáme-li současné a minulé stránkové tiskárny, můžeme s uspokojením konstatovat, že výrobci se snaží zvyšovat rychlost tisku, a to jak u prvního výtisku dokumentů, tak v kontinuálním tisku. V nedávné minulosti jsme porovnávali zařízení pro jednotlivce či skupinu uživatelů, u nichž se rychlost tisku pohybovala na hranici 10-16 stránek za minutu. Dnes se již běžná rychlost malých tiskáren vyšplhala na 14-22 stránek. Rychlost tisku se nezvyšuje jen u monochromatických tiskáren, ale také u zařízení pro barevný tisk. Levné produkty mohou za minutu vytisknout 4-5 stran formátu A4, dražší zařízení nabízejí za stejnou dobu 8-16 stránek. Barevné tiskárny jsou rychlejší i při monochromatickém provozu, kde se rychlost ze 16 stránek zvýšila na 19-30 výtisků. Cena výrobků přitom zůstala nezměněna nebo klesá, za stejné peníze zákazník tedy může koupit výkonnější stroj. Ke zlevnění došlo i u spotřebního materiálu a přestože se jedná jen o úsporu několika haléřů na stránku, v ročním vyúčtování provozu může uživatel správným výběrem tiskárny ušetřit i několik tisíc korun. Ke zlepšení dochází u kvality tisku, neboť nové tiskárny mohou pracovat ve vyšším rozlišení. Jemnější tonery mají lepší krycí vlastnosti, lépe se mísí a výsledné výtisky překvapují lepšími barevnými přechody a sytým zpracováním fontů písma. Jen zřídka se objevují nedostatky minulých tiskáren, které zanechávaly na výtisku stopy rastrování, zrnitost nebo proužky na velkých plochách. Dokumenty zpracované na nových strojích vás tedy mohou lépe reprezentovat.

Jak jsme testovali

Tiskárny jsme postupně připojovali k PC s procesorem Pentium 4 3,06 GHz a 512 MB operační paměti, na kterém byl nainstalován operační systém Windows XP Professional. Zařízení s ethernetovou zásuvkou byla připojena do naší počítačové sítě, ostatní výrobky jsme zkoušeli s připojením pomocí USB. Testovací dokumenty zahrnovaly výtisk prostého textu v nejnižším možném nastavení, dokument MS Word s různými fonty a barvami písma a drobnou grafikou. Následovala sada celostránkové vektorové a rastrové grafiky, kterou jsme tiskli v nejvyšším dostupném rozlišení. Stejné nastavení jsme u barevných tiskáren používali i pro tisk 16 celostránkových fotografií. Střední pracovní rozlišení jsme na závěr použili pro tisk 27 stran PDF dokumentu s textem a grafikou. Časy jsou měřeny od stisknutí tlačítka Tisk na ploše počítače do výstupu posledního listu požadovaného dokumentu na podavač tiskárny. U barevných tiskáren jsme měřili také rychlost některých černobíle tištěných úloh, aby bylo možné porovnat výkon s monochromatickými tiskárnami.

Monochromatické stránkové tiskárny

Brother HL-1430

První výrobek v našem testu nabízí uživateli rychlost tisku 14 stran A4 za minutu, pracovní rozlišení 300 a 600 x 600 dpi a mile překvapí příznivou pořizovací cenou. Zařízení je vybaveno spodním vstupním zásobníkem pro 250 archů papíru a štěrbinou pro zakládání jednotlivých listů. Horní podavač poskytuje prostor pro uložení 150 výtisků. Vestavěnou 4 MB paměť není možné rozšířit, ale tato GDI tiskárna si přesto se zpracováním testovacích úloh poradila dobře. Ovladače jsou připraveny pro Windows 95 nebo novější a Mac OS od verze 8.6. Čeština uživatele provází nejen průběhem instalačního procesu, ale také v jednotlivých volbách ovladače. K dispozici jsou i nástroje pro sledování stavu tiskárny z plochy počítače, které informují o průběhu tisku a stavu spotřebního materiálu. Zařízení s počítačem komunikuje prostřednictvím paralelního nebo USB rozhraní. Kvalita tisku odpovídá nabízenému rozlišení, doba zpracování prvního výtisku byla poměrně vyrovnaná a pohybovala se od 12,9 do 14,9 sekund podle druhu aplikace. Při kontinuálním tisku se projevila nižší rychlost opakování a výrobek zde ztrácel v porovnání s ostatními produkty krok. Náklady na tisk jsme vypočítali na 0,79 Kč na stránku A4 se standardním pokrytím 5 %.

Cena vč.DPH: 5343 Kč

Brother HL-5150D

Tento model s dvojnásobnou pořizovací cenou najde své uplatnění v menších kancelářích. Vyšší pracovní rozlišení až 2 400 x 600 dpi (v ovladači označeno jako HQ 1200), rychlost opakování do 20 stran A4 za minutu a podpora automatického oboustranného tisku dokumentů zákazníka jistě potěší. Ke kladům výrobku patří i podpora PCL 6, firemní poscriptový ovladač BRScript 3 a emulace IBM Proprinter a Epson FX. Jednoduchý ovládací panel s diodami je umístěn na levé straně, vstupní spodní podavač má shodnou kapacitu jako u dříve popsaného Brotheru HL-1430, navíc lze k zařízení další zásuvku pro 250 listů dokoupit. Výstupní zásobník však pojme jen 125 výtisků. U tiskárny, která volitelně nabízí ethernetové připojení do počítačové sítě a pracuje vyšší rychlostí, bychom očekávali větší kapacitu výstupu. Náklady na tisk jsou výhodnější, stránku A4 s pokrytím 5 % uživatel získá za 0,68 Kč včetně DPH. Při tisku ASCII textu nebo dokumentu s drobnou grafikou jsme naměřili krátkou dobu tisku, použití maximálního rozlišení sice příznivě ovlivní kvalitu zpracování, ale dobu tisku prodlouží. Delší čekání na výtisk musí uživatel snést i při oboustranném potisku, který probíhá poloviční rychlostí10 stran A4 za minutu.

Cena vč.DPH: 11 650 Kč

Kyocera Mita FS-1020DN

I další tiskárna v našem přehledu je určena pro náročnější kancelářské využití. Kyocera Mita FS-1020D dokáže tisknout jednostranně rychlostí 20 stran A4 za minutu a kromě toho je v ní zabudován i duplexní modul pro oboustranný tisk poloviční rychlostí. Nastavení tiskárny nabízí trojici rozlišení 300 x 300,

600 x 600 a Fast 1200 dpi, přičemž posledně jmenovaná volba v sobě skrývá režim 1800 x 600 bodů na palec. Zařízení nám bylo dodáno s instalovanou síťovou kartou a kompaktním diskem s českými ovladači pro PCL 6 i firemní postcript KPDL 3. Tiskárna může pracovat také v režimech LinePrinter, IBM Proprinter, Epson LQ a Diablo 630. Spodní zásobník papíru pojme 250 listů papíru, dalších 50 archů lze vložit do přední výklopné víceučelové zásuvky. Výstupní podavač je určen pro 250 výtisků. Kyocera Mita FS-1020DN dokáže rychle tisknout jednoduché dokumenty s drobnou grafikou a daří se jí i v kontinuálním tisku. Celostránkové vektorové nebo rastrové obrázky ji však potrápily déle než některé konkurenční stroje. Výhodou zařízení jsou nízké provozní náklady 0,46 Kč, nevýhodou naopak vyšší pořizovací cena. Při jejím stanovení svou úlohu sehrála již instalovaná ethernetová přípojka.

Cena vč.DPH: 19 635 Kč

Minolta PagePro 1300W

Konica Minolta, která prodává tento testovaný stroj, se rozhodla zájemce o monochromatický tisk oslovit zařízením s nízkou provozní cenou a průměrnou rychlostí opakování, na které poskytuje prodlouženou tříletou záruční dobu. Záruka platí pokud bude zákazník po celou dobu provozu používat originální spotřební materiály. Model PagePro 1300W barevným zpracováním krytu vybočuje z řady šedobéžových konkurentů a kombinace šedé a šedočerné barvy doplněné průsvitnými podavači mu rozhodně sluší. Tiskárna využívá nerozšiřitelné 8 MB paměti, za minutu dokáže potisknout 16 stran A4 a v nastavení GDI ovladače nabízí rozlišení 300, 600 nebo 1 200 x 1 200 dpi. Testovaný produkt neměl problémy s prací v nízkém nebo středním rozlišení, ale výrazně zpomaloval při nastavení maximální volby. Kvalita zpracování dokumentu v rozlišení 1 200 x 1 200 nebyla převratná, tištěný obrázek byl podstatně světlejší než v nižších volbách a u čárové grafiky například zcela zmizely čáry v kontrolní růžici. Uživatel se v případě podobných problémů může rozhodnout pro pracovní režimy 300 či 600 dpi nebo využije funkce ovladače pro změnu nastavení jasu a kontrastu a tisk ve vyšším rozlišení bude korigovat podle svých potřeb.

Cena vč.DPH: 5105 Kč

OKI B4100

Levnou tiskárnu nedávno představila i společnost OKI. Zařízení s označením OKI B4100 za 60 sekund dokáže potisknout 18 stránek formátu A4 a disponuje interní nerozšiřitelnou pamětí s kapacitou 8 MB. S počítačem komunikuje prostřednictvím paralelního obousměrného rozhraní Centronics IEEE-1284B nebo pomocí USB 2.0 konektoru. Tři volby kvality a rychlosti tisku v rozlišení 300, 600 a 1 200 x 600 dpi pracují dostatečně rychle ve všech aplikacích, výjimku z pravidla zde tvoří tisk objemnějších rastrových celostránkových dokumentů. Rychlost prvního výtisku celkově patří k silným stránkám tohoto zařízení a velmi dobré hodnocení si tento stroj zaslouží i za kvalitu tisku. Vyzdvihnout musíme zejména velmi jemné přechody šedé škály a přesně zpracované čáry vektorové kontrolní růžice. OKI B4100 je vybavena spodním podavačem pro 250 listů, horní výstup nabízí dostatek prostoru pro 150 výtisků. Jednoduchý ovládací panel se stavovými diodami uživateli hlásí informace o tiskárně a spotřebním materiálu. Testovaná GDI tiskárna je dodávána s ovladači pro Mac OS 8.6 a Windows 95 nebo novější. Slabší stránkou výrobku jsou vyšší provozní náklady, příznivě naopak zapůsobí informace o pořizovací ceně 7 128 Kč.

Cena vč.DPH: 7128 Kč

OKI B4350

Na závěr části o monochromatických tiskárnách jsme si ponechali informace o rychlé tiskárně, která za minutu vytiskne až 22 stran formátu A4. Maximální rozlišení 1 200 x 600 dpi je shodné s modelem OKI B4100 a podobnost jsme našli také u grafického zpracování ovladačů pro počítače Macintosh nebo PC. OKI B4350 však není GDI zařízení jako předchozí produkt, ale nabízí ovladače a emulace PCL 6, PostScript Level 3, Epson FX a IBM ProPrinter. Tiskárna je konstruována tak, aby si zákazník mohl dokoupit síťovou kartu, ale také druhý spodní podavač papíru. Pozměněn byl ovládací panel, který nabízí informace zobrazované na alfanumerickém displeji. V jeho blízkosti jsou navíc tlačítka pro pohyb a potvrzení voleb v přehledném menu. Výkonnost tiskárny bude pro nového majitele příjemným překvapením, OKI B4350 totiž výjimečně rychle dokáže zpracovat první výtisky dokumentu a díky vyšší rychlosti opakování svižněji zvládá i kontinuální tisk. Cena produktu zřejmě nebude výraznou překážkou nákupu a neměly by se jí stát ani provozní náklady ve výši 0,68 Kč na stranu A4 s pokrytím 5 %. Maximální měsíční zatížení 30 000 výtisků by mělo vyhovět i náročnějšímu kancelářskému provozu.

Cena vč.DPH: 10 967 Kč

Barevné stránkové tiskárny

Brother HL-2700CN

Výkonem 31 černobílých nebo 8 barevných stran A4 za minutu může zákazníka upoutat nová tiskárna Brother HL-2700CN. K zajímavostem tohoto stroje patří i vysoké pracovní rozlišení 2 400 x 600 dpi, standardně instalovaná síťová karta, doplňující USB a paralelní rozhraní, ale také možnost rozšíření o duplexní jednotku nebo doplňkový spodní podavač. Brother HL-2700CN je určen zákazníkům, kteří potřebují rychlý černobílý tisk, doplněný barevným zpracováním dokumentů, jež příliš nezdržuje. Dokumenty vytištěné na tiskárně jsou ve standardním nastavení tmavší a barvy se zdají být příliš teplé, ovladač však nabízí dostatek možností pro korekce jasu, kontrastu a vyvážení barev. K dispozici jsou i režimy pro tisk fotografie či prezentační grafiky. Tiskárna pracuje s ovladači PCL 6 a BRScript 3, při práci je možné volit monochromatický a barevný tisk a čtyři stupně rychlosti a kvality tisku od 600 x 300 do 2 400 x 600 dpi. Procesor s frekvencí 300 MHz a standardně instalovaná paměť 64 MB zajišťují rychlý první výtisk dokumentů a vyšší rychlost opakování příznivě ovlivňuje i dobu tisku vícestránkových dokumentů. Cena tiskárny 32 129 Kč odpovídá nabízeným funkcím a výkonu, vyšší provozní náklady patří k nevýhodám.

Cena vč.DPH: 32 129 Kč

HP Color LaserJet 2550Ln

Novinka společnosti Hewlett-Packard v nabídce tiskáren HP doplňuje levné modely s označením CLJ 1500 a 2500, tiskne rychlostí 4 barevné nebo 19 monochromatických stran A4 za minutu a její základní rozlišení 600 x 600 dpi je vylepšováno technologií HP Imageret 2400. Na zhotovených výtiscích proto uživatel nespatří stopy po rastrování nebo nepřesnostech v tisku barevných přechodů. Barvy byly při testu zobrazeny správně, nebylo třeba měnit jejich vyvážení. Tonery HP jsou ve srovnání s ostatními konkurenty matné, černý tisk písma proto působí velmi sytě. Tiskárna byla k testu dodána s doplňkovým zásobníkem papíru, proto celkové množství založených médií vyšplhalo až k číslu 375. Výstup pro 125 výtisků patří mezi barevnými stránkovými tiskárnami k nejnižším a nelze jej nijak zvýšit. HP CLJ 2550Ln nabízí PostScript Level 3 a PCL 6 ovladače, v obou je k dispozici jen jediné pracovní rozlišení 600 dpi. Ovladače i dokumentace byly zpracovány v češtině. Testovaný stroj byl při měřeních velmi pomalý, zejména u tisku rastrových obrázků. Nižší rychlost opakování se negativně projevila u vícestránkových dokumentů. Kladně můžeme hodnotit příznivou cenu (zahrnuje i instalovanou síťovou kartu) a nízké provozní náklady.

Cena vč.DPH: 18 469 Kč

Lexmark C510n

Další čtyřprůchodovou barevnou stránkovou tiskárnou v našem přehledu je Lexmark C510n. Rychlost tisku 30 černobílých nebo 8 barevných stran A4 za minutu a pracovní rozlišení až 2 400 x 600 dpi z této tiskárny činí přímou konkurenci dříve popsaného Brotheru HL-2700CN. Obě tiskárny jsou si také podobné v umístění ovládacího panelu s alfanumerickým displejem na levé straně vedle výstupního podavače. Lexmark má samozřejmě odlišné ovladače, jinak zpracovanou interní webovou stránku tiskárny pro konfiguraci, odlišný přehled o stavu spotřebního materiálu a vlastní řešení průvodce instalací. Test nás přesvědčil, že Lexmark se i ve standardním nastavení barev vypořádá s barevnými dokumenty dobře a výtisky dokáže zhotovit za kratší dobu. Ovladač tisku PCL 6 je poměrně jednoduchý a nenabízí vyšší rozlišení než 600 dpi, postscriptový driver ale uživateli předvede volby 300, 600 i 1200 bodů na palec. I tentokrát je označení volby 1200 trochu zavádějící, protože tiskárna v takovém režimu pracuje s rozlišením 2400 x 600 dpi. Provozní náklady na tisk patří k průměru.

Cena vč.DPH: 31 533 Kč

OKI C3100

Technické údaje další stránkové barevné tiskárny jsme nedávno zveřejnili v rámci naší rubriky Novinky. Ve stručnosti jen připomeneme, že toto zařízení nevyužívá čtyřprůchodovou technologii tisku, ale papíry jsou barevně potištěny při jediném průchodu obrazovými válci. OKI C3100 proto za minutu vytiskne 12 barevných nebo 20 černobílých stránek a díky své konstrukci dokáže výjimečně rychle zhotovit výtisky z jakékoliv aplikace. GDI ovladač nabízí několik možností pro korekci barevného podání a změny jasu nebo kontrastu, tovární nastavení je však pro většinu dokumentů vhodné. Uživatel se při tisku může rozhodnout pro nastavení 300, 600 nebo 1 200 x 600 bodů. Druhá volba je vhodná pro zpracování písemností a běžných grafických úloh, nejvyšší rozlišení můžeme doporučit pro celostránkovou grafiku. Tiskárna je velmi dobře vyladěna a nezpomaluje rychlost prvního výtisku ani v maximálním nastavení. Spodní a čelní zásobník mají celkovou kapacitu 400 listů A4, horní a zadní výstup pojmou celkem 350 výtisků. Provozní náklady tiskárny jsou velmi výhodné zejména u černobílého tisku a jen průměrné při práci s barevnými tonery. Tento rychlý kancelářský stroj si můžete zakoupit za 23 153 Kč.

Cena vč.DPH: 23 153 Kč

OKI C5400n

Zařazení další tiskárny OKI do našeho přehledu se vzhledem k ceně a celkové výkonnosti může zdát poněkud nepatřičné. Je pravda, že 16 barevným stránkám za minutu se žádný jiný stroj v testu novinek nevyrovná. Na druhou stranu připusťme, že dvě tiskárny pracují při černobílém tisku rychleji a jejich cena je pouze o několik tisíc korun nižší. Právě proto jsme OKI C5400n z celkového přehledu nových výrobků na trhu nevyřadili. Tiskárna je podobná dříve popsanému modelu OKI C3100, na rozdíl od něj však pracuje v režimech PCL 6 a PostScript 3 a její ovládací panel nad horním výstupním podavačem byl rozšířen o alfanumerický displej pro snadnou konfiguraci. Paralelní, USB 2.0 i ethernetová zásuvka patří ke standardní výbavě testovaného zařízení a díky nim může komunikovat s počítači PC i Macintosh. Kapacita vstupních a výstupních zásobníků je shodná s předchozím modelem. Kvalita tisku a barevné podání bylo na vysoké úrovni, doba prvního výtisku je ovlivňována nastavením pracovního rozlišení a režimem PCL 6 nebo PS3. V kontinuálním tisku fotografií nebo PDF dokumentu dosáhla tiskárna nejkratších časů a mezi představovanými novinkami nenašla rychlejšího přemožitele.

Cena vč.DPH: 39 258 Kč

Samsung CLP-500

Představením Samsungu CLP-500 se vracíme zpět ke čtyřprůchodové technologii barevného tisku. Tiskárna dokáže za minutu vytisknout 20 černobílých nebo 5 barevných listů papíru v rozlišení 600 x 600 nebo 1 200 x 600 dpi. Spodní zásobník papíru s kapacitou 250 listů doplňuje boční víceúčelový podavač pro 100 papírů. Horní výstup pojme celkem 250 výtisků. Samsung CLP-500 je vybaven automatickým duplexem pro oboustranný potisk papírů, s počítačem komunikuje USB 2.0 nebo paralelním rozhraním. Volitelně může využívat také ethernetové připojení. Vestavěná paměť 64 MB je rozšiřitelná na celkových 192 MB, anglická verze ovladačů OS Windows, Mac OS a Linuxu. Náklady na monochromatický tisk jsou u tohoto zařízení poměrně vysoké, naopak výtisky s použitím všech barev z tonerových zásobníků patří k nejlevnějším na trhu. Pořizovací cena výrobku činí 21 408 Kč. Samsung rychle tiskne černobíle, ale barevné výstupy u něj trvají déle než u dalších tiskáren. Pro kancelářské aplikace je velmi dobrým pomocníkem, avšak objemná rastrová grafika se doba tisku nepříjemně prodlužuje. V továrním nastavení jsou barevné výtisky tmavší a odstíny barev spíše teplé, uživatel může v ovladači provést potřebné korekce.

Cena vč.DPH: 21 408 Kč

Xerox Phaser 6100

Abecedně poslední tiskárna v našem přehledu novinek pochází z dílen společnosti Xerox a reprezentuje výrobek pro menší skupinu pracovníků. Standardně je vybavena ethernetovou zásuvkou, k dispozici jsou samozřejmě i porty Centronics IEEE-1284B a USB 2.0. Podobnost strojů Samsung a Xerox není náhodná, obě používají shodnou tiskovou mechaniku a podobné konfigurační nástroje. Xerox ke své mechanice využívá jinou elektronickou část a jeho PCL 6 a PostScript 3 ovladače by měly být zárukou větší kompatibility. Rychlost tisku je u Phaseru 6100 o jednu stránku při černobílém tisku vyšší, v duplexním režimu jsou však obě tiskárny srovnatelné a za minutu mohou vytisknout 5 barevných nebo 10 černobílých stránek. Korekce barev je třeba využívat i u tiskárny Xerox, základní nastavení je možné využít pro běžné dokumenty a prezentační grafiku. Konfigurace Phaseru 6100 je snazší díky vestavěné webové stránce, která informuje o stavu zařízení, nastavení sítě a o zbývajícím spotřebním materiálu. Rychlost prvního výtisku zejména u barevných dokumentů nepatří k silným zbraním tohoto stroje. Ke kladům naopak můžeme zařadit kapacitu vstupního a výstupního zásobníku papíru a zabudovanou duplexní jednotku.

Cena vč.DPH: 23 074 kč

§§§§§


Strčte ho do pytle

Tomáš Jirásko, Hynek Vácha,Jan Šplíchal, Martin Kybal,Lukáš Erben, Jiří Sládek, Patrik Kučera, Kamil Pittner

C04P0417; C04P0418

Najít číslo našeho časopisu, ve kterém jsme se nevěnovali nějakému notebooku, by bylo asi hodně obtížné, ovšem skutečně hodně do minulosti bychom museli jít pro článek, ve kterém jsme se věnovali otázce, v čem notebook přenášet.

Většina uživatelů, pro něž je notebook každodenním společníkem si na tuto otázku již odpověděla a převážně ji vyřešila nákupem tašky, kufříku či notebookové brašny. S rostoucím rozšířením notebooků se však objevuje i početná skupina uživatelů, jež upřednostňuje pro transport batohy - ať již jde o studenty či obchodníky, jež začalo bolet rameno z jednostranného zatížení, nebo prostě jen chtějí mít pohodlí a volné ruce. Proto jsme se v tomto čísle rozhodli pro přehledový test, jenž by pro vás mohl být alespoň inspirací pro budoucí nákup. Nepustili jsme se v něm do rozebírání struktury materiálu, do měření, jaké maximální vlhkosti batoh odolá či jakou maximální zátěž v tahu popruhy vydrží, ale zaměřili jsme se na ryze praktický test. Po dobu jednoho měsíce s námi batohy prožívaly peklo cesty pražskou městskou dopravou, snahu natěsnat do nich při nákupech cestou z práce co nejvíce zboží, testovali jsme je při klasické cestě na jednání, pobytu ve škole, některé díky ratolestem našich kolegů posloužily i v různých strkanicích. Batohy zakusily z naší strany i řadu úderů a kopanců a nevyhnuly se ani pobytu ve sprše.

Po měsíčních zkušenostech, kdy batohy kolovaly mezi členy našeho "likvidačního" týmu, jsme vybrali trojici vítězů ve třech kategoriích, přičemž na vítězi se vždy shodly minimálně 2/3 našeho testovacího týmu. Interně jsme je nazvali "manažerský", "univerzální" a "školní" batoh. Tyto favority naleznete na konci testu, kterého se účastnily značky Addison, Belkin, Deuter, Dicota, Hama, Chiemsee, North Face, Samsonite a Trunk&Co. Někteří z těchto výrobců jsou i dodavateli pro počítačové firmy, které jejich modely nabízejí pod vlastní značkou.

Na co byste si tedy měli dát při výběru batohu pozor? Především si dobře promyslete, kam se s batohem dostanete. Zda s ním budete létat či nikoliv, zda jej budete vozit v kufru auta nebo se budete strkat v přeplněném autobuse. Pro cestovatele může být podnětem například schválení batohů IATA pro přepravu v letadlech, což je devizou batohů Samsonite. Pokud strávíte celý den pobíháním, zaměřte se na nosný systém - přestože prázdný batoh Deuter váží o něco více než konkurenční výrobky, jeho řešení zad a popruhů patří díky kovové mikrosíti apod. mezi špičku. Všeobecně však nosnému systému věnujte pozornost - pokud batoh dobře nesedí již prázdný, při plném zatížení to nebude lepší. Zaměřte se také na systém vyztužení a polstrování. Například Dicota nabízí u některých modelů vyztužení materiálem s vyšší hustotou než používá konkurence a rovněž ochranu vzduchovými polštářky. Ideálním řešením bývá samostatný polstrovaný obal, pevně uchycený v batohu. Rovněž se můžete setkat s řešením, že vnější část není vyztužena vůbec, veškerá ochrana je soustředěna pouze do stěn oddílu s notebookem. Všimněte si, jak je řešeno a zpevněno dno, pro případ delší cesty si prohlédněte, zda lze zipy zajistit zámkem, nezapomeňte ani na krytí zipu a zpracování švů a rohů batohu. Stojí-li batoh za něco, výrobce u něho standardně udává sílu materiálu a jeho složení. Vybíráte-li si batoh s tužší schránkou, jenž sama drží tvar, neváhejte do stěny bouchnout - ujistěte se tak, že jde skutečně o ochranné řešení, nikoliv o marketingový tah. Napodobování vzorů je i v tomto segmentu častým jevem. A samozřejmě nesmíme zapomenout na záruku. Zde exceluje Samsonite se svojí celosvětovou zárukou, Dicota poskytuje 5 let, Addison doživotní záruku na práci a materiál. Rozhodně se také ujistěte, zda daný model odpovídá velikosti vašeho počítače.

Na následujících stránkách se setkáte se stručnými popisy batohů. Kromě ceny naleznete u výrobku i užitnou hodnotu, jež zachycuje náš názor na cenu, provedení, materiál i vhodnost daného modelu pro přepravu notebooku. Plně vyhovující pro přepravu notebooku a poskytující mu dostatečnou ochranu jsou batohy se třemi a více hvězdičkami. Ostatní batohy lze pro tyto účely použít, ovšem s určitými omezeními horší ochrana, malá strukturální pevnost apod.

Aeropack

Cena: 2 737 Kč

Značka: Belkin

Poskytl: http://www.belkin.com

Univerzální model řeší uložení a ochranu notebooku samostatným obalem, jenž je uvnitř uchycen na zadní stěně suchým zipem. Batoh má pouze jeden oddíl uzavřený zipem, doplněný menší kapsou, v níž je prostor pro psací potřeby a doklady. Chybí další rozčlenění, takže vyjmutím obalu získáte prostor využitelný i pro menší nákup. Přistup k oddílu a kapse je uschován pod krytem s klipsem. Vnitřní prostor pro notebook je 40 x 34,5 x 14 cm.

Academy

Cena: 1 100 Kč

Značka: Chiemsee

Poskytl: http://www.hama.cz

Jak již název napovídá, je batoh určen především studentům. Uložení notebooku je řešeno standardně v kapse s páskou na zadní stěně batohu. Zbylý prostor je k dispozici pro příslušenství, objevíme zde i kapsu na tužky a kalkulačku. Batoh nabízí i druhý samostatný oddíl s místem pro mobil či vizitky a s vnitřní kapsou na zip pro doklady. Celkově se jedná o průměrný batoh, který je pro uživatele zajímavý především cenou.

Backpack 10

Cena: 690 Kč

Značka: Hama

Poskytl: http://www.hama.cz

Černočervený, černomodrý či černošedý model s rozměry 37 x 20 x 43 cm nabídne oddíl pro notebook o velikosti 26,5 x 30 x 5,5 cm. Řešení vnitřního prostoru představuje to nejzákladnější, co batohy pro notebooky nabízejí. Uložení laptopu je vyřešeno kapsou, v níž je počítač zajištěn páskou na suchý zip, jež notebooku nedovoluje během transportu z kapsy vyklouznout. Zbývající prostor dostačuje pro uložení několika složek dokumentů.

BacPac Broker

Cena: 2 690 Kč

Značka: Dicota

Poskytl: http://www.dicota.cz

Tento batoh je výrobcem zařazen mezi batohy manažerské. Tomu také odpovídají použité barvy i koncepce. Pro přenášení notebooku je vyhrazena část nejblíže u zad, v níž je přístroj uchycen pomocí dvojice pásků. Tato sekce je také chráněna pevnými výztuhami, které jsou obloženy polstrováním. Druhou velkou část, určenou pro příslušenství či dokumenty, lze nastavit do dvou velikostí. Přední malá kapsa pak umožňuje přenášení drobných předmětů.

BacPac Jump

Cena: 3 190 Kč

Značka: Dicota

Poskytl: http://www.dicota.cz

Jump je batoh se sportovním designem, který vám v části nejblíže zádům nabídne dobře polstrovaný prostor pro notebook, který lze navíc na patřičném místě přidržet páskem na suchý zip. Další části v této kapse pak mohou posloužit pro příslušenství či papíry. Zbývající dvě kapsy jsou umístěny v přední části. Menší kapsa ve spodní části může posloužit pro uložení zdroje. Poslední sekce s množstvím menších kapsiček je vhodná pro drobné předměty.

Bandwidth

Cena: 1 780 Kč

Značka: The North Face

Poskytl: http://www.hudy.cz

Bandwidth je lehký batoh s poměrně velkým prostorem pro notebook, který lze otevřít skoro až ke dnu, což ulehčuje vkládání i vyjímání počítače. Druhá velká sekce je vyhrazena pro příslušenství a další materiály. Jsou v ní i menší kapsy pro umístění drobných předmětů. Poslední - nejmenší část - je kapsa v přední části batohu, která také obsahuje menší kapsičky. Velikost batohu lze regulovat pomocí stahovacích pásků na jeho bocích.

Base XX

Cena: 600 Kč

Značka: Dicota

Poskytl: http://www.dicota.cz

Tento batoh spadá do kategorie s klasickým designem. Alespoň nebude budit zbytečnou pozornost u lidí s nekalými úmysly. V zadní části je jako u většiny konkurentů umístěna přihrádka pro notebook, která ovšem není nijak zvlášť bytelná. Jeho sekce nejsou vybaveny žádnými menšími kapsičkami, které by umožnily uložení drobnějších předmětů. Ty tedy budeme z větších oddílů vyndávat zbytečně komplikovaně. Na bocích jsou pak síťované kapsy.

Big Shot

Cena: 2 170 Kč

Značka: The North Face

Poskytl: http://www.hudy.cz

Big Shot lze využít pro přenášení notebooku, ale nemá pro něj žádnou vyhrazenou přihrádku či kapsu. Vzhledem k tomu a také díky nízké hmotnosti je vhodný spíše než pro přenášení počítače pro běžné nošení. Není totiž rozčleněn do více oddílů  - má pouze jeden velký prostor a pak dvě menší kapsy, do kterých by se však dal umístnit maximálně zdroj. Aby se přenášené věci v batohu nepřesýpaly, lze jeho objem regulovat pomocí stahovacích pásků.

Borealis

Cena: 1 770 Kč

Značka: The North Face

Poskytl: http://www.hudy.cz

Šedočerný batoh je určen hlavně pro vyznavače pohybu, ale je zároveň vybaven členěným vnitřkem, který zajistí pohodlné uložení notebooku i příslušenství. Dvojkomorový vnitřní prostor s řadou přihrádek a kapsou pro notebook je sice praktický, ale batoh na druhou stanu postrádá pevnější vyztužení čela a boků, takže ochrana přenášených předmětů je minimální. Hezký a nenápadný model, ale doporučujeme v něm přenášet pouze velmi odolný notebook.

Drake/Drexel

Cena: 2 248 Kč

Značka: Addison

Poskytl: http://www.addison.cz

Tato dvojice polyesterových batohů se liší pouze barvou - Drexel je tmavě červený, Drake černý. Svým designem je určen především studentům. Vnitřní oddíl pro notebook má rozměry 32 x 28 x 4,5 cm a je doplněn oddílem určeným pro dokumenty. Oddíly mají samostatný přístup. Na vnější straně je kapsa pro drobnější příslušenství. Na ramenním popruhu je umístěna kapsa pro mobil, batoh má rovněž i vnější držák na láhev a otvor pro sluchátka.

Inventure Backpack 45

Cena: 2 438 Kč

Značka: Samsonite

Poskytl: http://www.vtdata.cz

Tento model nabízí uchycení notebooku dvojící překřížených pásů, které jej chrání před jakýmkoliv větším pohybem v rámci vnitřní přihrádky. Batoh je vnitřně rozdělen a nabízí organizaci prostoru jako u klasických "diplomatek". Nabídne i kapsu pro mobil, prostor pro přehrávač a výstup pro sluchátka. Pojetím jde o univerzální batoh, jenž se svou úrovní ochrany hodí jak do města, tak na kratší cesty, byť nenabízí takovou pevnost jako Zython.

King's

Cena: 3 306 Kč

Značka: Addison

Poskytl: http://www.addison.cz

Batoh Kings z produkce Addisonu patří v našem testu mezi ty větší. Vyroben je z vysoce odolného nylonu, který má navíc úpravu zamezující průniku vody do vnitřních prostor. Část vyhrazená pro notebook může dosáhnout rozměrů až 34 x 30 x x 6 cm. Do tohoto prostoru je umístěno vyjímatelné pouzdro na notebook. Zbytek batohu je rozdělen do tří kapes s množstvím přihrádek. I u tohoto batohu máte na levém popruhu k dispozici pouzdro pro mobil.

Giga I

Cena: 1 380 Kč

Značka: Deuter

Poskytl: http://www.hudy.cz

Giga I je s objemem 26 litrů nejmenším Deuterem v tomto přehledu. To však neznamená, že by byl nejhorší. Stejně jako větší bratři má skvěle řešená záda a je vyroben z pevných a vodě odolných materiálů. Dobře kryté jsou všechny zipy, takže se nemusíte bát namočení přenášených předmětů. Tvořen je třemi většími částmi, kde je pro notebook standardně vyhrazena ta nejblíže k zádům. V předních dvou oddílech pak najdete množství kapsiček.

Giga Office

Cena: 1 850 Kč

Značka: Deuter

Poskytl: http://www.hudy.cz

Batohy Deuter se mohou pochlubit výborně zpracovanými zády. Ani tento kus nebyl výjimkou. Pro uložení notebooku sice není integrováno žádné pouzdro, ale jemu vyhrazená sekce je vyložena měkčeným materiálem. Druhý velký oddíl je vyhrazen pro transport příslušenství a dalších dokumentů. Zbylé části poskytují dostatek menších kapes pro menší předměty. Velice kvalitní je i materiál, ze kterého je batoh vyroben, což zvyšuje jeho odolnost.

Sahora Saho Basic

Cena: 1 950 Kč

Značka: Samsonite

Poskytl: http://www.vtdata.cz

Tento batoh nabízí vnitřní prostor přístupný přes společný zip. Jde o jakýsi hybrid mezi klasickou brašnou, ze které designéři použili rozdělení 13litrového prostoru na tři segmenty, z nichž prostřední je určen pro laptop. Tento segment je doplněn páskou pro lepší ukotvení přístroje. Součástí řešení je i vnitřní kapsa a organizér. Rohy batohu z polyesteru o rozměrech 35 x 44 x 12 cm jsou laminovány. Všechny oddíly lze zabezpečit přiloženým zámkem.

T-Plus Flysize

Cena: 2 145 Kč

Značka: Trunk

Poskytl: http://www.vtdata.cz

Modely Trunk Co jsou vyráběny v režii společnosti Samsonite, ale mají omezenou záruku. Jejich konečnými uživateli má být především mladší generace, která značku Samsonite spojuje s konzervativnějším vzhledem. Tento batoh má rozměry 36 x x 47 x 21 cm. Prostor pro notebook má rozměry 36 x 30 x 4 cm. Zde se nachází kapsa na počítač a prostor pro uložení dokumnetů. Batoh poskytuje pouze základní ochranu a pro přepravu notebooku není ideální.

T-Plus Hisize

Cena: 2 340 Kč

Značka: Trunk

Poskytl: http://www.vtdata.cz

Model Hisize se odlišuje od modelu Flysize přidáním dalšího oddílu, využitelného pro uložení skript či dokumentů. Tím se jeho rozměry zvětší na 35 x 47 x 25 cm, ovšem celkový objem se snížil na 21 litrů. Oddíl pro notebook je naprosto shodný s předchozím modelem, včetně menší kapsy na zadní stěně. Vnitřek je vyroben z polyesteru, vnější povrch tvoří jeho kombinace s nylonem. Díky druhému oddílu je notebook lépe chráněn proti úderům.

T-Plus Lapsize

Cena: 2 730 Kč

Značka: Trunk

Poskytl: http://www.vtdata.cz

Lapsize představuje největší model série T-Plus. Má shodné rozčlenění jako Hisize, ovšem zadní oddíl pro dokumenty je rozčleněn do tří přihrádek a doplněn vnitřní kapsou. Jeho rozměry jsou 34 x 48 x 24/29 cm při objemu 19/23 litrů. Z našeho pohledu nabízí z této řady největší užitnou hodnotu vzhledem k ceně. Rozčlenění vnitřního prostoru je ze všech tří variant nejpestřejší. Vnější kapsa nabízí prostor pro psací potřeby, vizitky i CD přehrávač či mobil.

Trackers Download

Cena: 2 828 Kč

Značka: Samsonite

Poskytl: http://www.vtdata.cz

Ochrana notebooku je (podobně jako u Weekendu) řešena elastickým pásem. Oba jsou k dispozici ve shodných barevných variantách, odlišují se však rozměrově. Míry Downloadu jsou 34 x 42 x 13 cm a oddíl pro notebook je velký 34 x 30 x 4 cm. Oddíl pro dokumenty či příslušenství je široký 12 cm. Subjektivně však poskytuje o mnoho méně místa, než by odpovídalo rozdílům rozměrů těchto modelů, navíc hůře rozkládá hmotnost.

Trackers Weekend

Cena: 3 316 Kč

Značka: Samsonite

Poskytl: http://www.vtdata.cz

V tomto polyesterovém batohu je notebook upevněn zajišťovacím pásem, samotná ochrana je ponechána na konstrukci batohu, kdy část pro počítač tvoří samostatný oddíl s prostorem 35 x 30 x 4 cm při celkovém rozměru batohu 35 x 45 x 14 cm. Druhý uzavíratelný oddíl je využitelný pro dokumenty, třetí část se zipem tvoří vrchní kapsa. Majiteli tento batoh nabídne dobře organizovaný a řadou kapes rozčleněný přepravní prostor.

Uni.Verse

Cena: 2 617 Kč

Značka: Dicota

Poskytl: http://www.dicota.cz

Tato Dicota patří v našem testu k nejmenším batohům. Jeho uživatel se navíc může rozhodnout, zda jej bude používat jako batoh nebo jako brašnu (jeden či oba popruhy lze skrýt). Zipem je zde kryt pouze jeden prostor, který má dvě části. Větší je vyhrazena pro notebook a lze ji zajistit páskem na suchý zip. Druhá pak může sloužit pro přenášení dokumentů. Příslušenství lze umístnit do kapsy, kryté pouze volným víkem, pod nímž najdete i další malé kapsy.

Xylem Avior

Cena: 3 218 Kč

Značka: Samsonite

Poskytl: http://www.vtdata.cz

Celkové rozměry tohoto batohu určeného na cesty jsou 32 x 39 x 13/19 cm. Oddíl pro notebook má rozměry 27,5 x 30 x 5 cm a je doplněn oddílem pro příslušenství a složkou na dokumenty. Batoh nabídne velice netradiční design a nelze jej mezi ostatními zavazadly přehlédnout - vizuálně je vhodný především pro ženy. Batoh má pevnou strukturu, na zádech vám sedí jakási pomyslná krabice, ochrana notebooku je tedy dobře vyřešena.

Yale

Cena: 2 306 Kč

Značka: Addison

Poskytl: http://www.addison.cz

Tento batoh je vyroben z nylonu a svému uživateli nabídne prostor pro notebook o rozměrech 39 x 33 x  5 cm a oddíl pro příslušenství o rozměrech 39 x 33 x 3,5 cm. Doplňuje je dvousegmentový prostor pro dokumenty a vnitřní oddělitelná kapsa. Zip vedený po obvodu až ke dnu dovoluje batoh rozevřít až téměř do úhlu 180°. Ochrana počítače je vyřešena pro pohyb ve městě, pro pracovní cesty bychom u této značky zvolili raději model Kings.

Ziplite Zython

Cena: 4 095 Kč

Značka: Samsonite

Poskytl: http://www.vtdata.cz

Zython používá ve své konstrukci laminátovou polypropylenovou kostru, jež zaručuje pevnost boků a zabraňuje deformaci hlavního oddílu pro notebook, zároveň drží celý tvar batohu, kdy je na zbylé části použit částečně zodolněný materiál. Pouze část se svrchní kapsou je méně chráněna. Za zvýšenou odolnost však uživatel zaplatí vyšší hmotností. Rozměry batohu jsou 33 x 43 x 17 cm, prostor pro notebook je 30 x 31,5 x 6 cm.

Giga II

Cena: 1 990 Kč

Značka: Deuter

Poskytl: http://www.hudy.cz

O udělení ocenění PC WORLD Top Produkt pro "univerzální" batoh jsme se dlouho nerozmýšleli. Giga totiž nabízí nejlépe vyřešené popruhy a zádovou část - tedy nosný systém, kdy Deuter poskytuje výbornou ergonomii i subjektivně příjemnější "posez" a rozložení hmotnosti při plně naloženém batohu - uživatel si v těchto případech může pomoci i popruhy přes hruď a pas. Ochrana notebooku je vyřešena vnitřním vyndavacím obalem, který lze vložit do obou velkých oddílů batohu. Pro počítačové příslušenství je určena samostatná taštička. Se zaplněným zadním oddílem se do zbývajícího oddílu vměstnají například tři 2 l PET láhve. Pokud nepotřebujete zrovna počítač, vyjmutím obalu dostanete v postatě dva shodné oddíly, s nimiž můžete vyrazit na výlet na chatu. Deuter při konstrukci využil své zkušenosti s výrobou horolezeckých batohů, což je na komfortu nošení znát.

BacPac Rain

Cena: 2 690 Kč

Značka: Dicota

Poskytl: http://www.dicota.cz

Tento sportovní batoh získává PC WORLD Top Produkt jako výrobek určený především studentům. Pro každodenní nošení přijde vhod integrovaná pláštěnka, která je schována v kapse ve dně batohu. Samotné dno batohu je slušně vyztuženo, takže dokáže dobře kompenzovat náraz, pokud batoh při ukládání pod lavici či stůl "vypadne z ruky". Vnitřní prostor, kde je i kapsa pro notebook, nabízí místo například i pro různé dokumenty či šanon, Vnější kapsa dostačuje pro uložení walkmanu, fotoaparátu či kamkodéru, má rovněž úchyt na tužky a kapsičku se zipem pro uložení vizitek a podobně. Batoh je rovněž doplněn vývodem pro sluchátka. Sít\ované vnější kapsy lze použít i pro uchycení PET láhve s vodou. Jeho rozměry vnější jsou 33 x 45 x 16 cm, pro notebook pak 29 x 33 x 55 cm.

Sahora ICT Saho Large

Cena: 2 438 Kč

Značka: Samsonite

Poskytl: http://www.vtdata.cz

Model Sahora Saho Large je větším bratrem modelu Saho Basic. Uživateli nabízí o jeden oddíl navíc. Tento batoh má hlavní sekci rozdělenu na tři téměř shodné části, přístupné přes jeden společný uzávěr, dále pak jeden doplňkový oddíl a vnější kapsu. Nabízený prostor umožňuje přepravu až tří notebooků s napájecím zdrojem, v praxi máme ověřeno, že do batohu lze vměstnat notebook, plochý skener a přenosnou tiskárnu. Všechny zipy jsou uzamykatelné. Dostatek prostoru je ovšem částečně zaplacen horším nosným systémem, což ovšem v kategorii "manažerských" batohů není výjimkou, ale spíše pravidlem, neboť se nepočítá s několikahodinovým "výšlapem do hor" - tento batoh tedy není to pravé pro opěšalé studenty. Tomuto modelu jsme se však rozhodli vzhledem k nabízenému objemu 22 l a vnitřnímu rozdělení udělit PC WORLD Top Produkt jako "kancelářskému" řešení.

§§§§§


Dostupné Centrino

Tomáš Jirásko

C04P0398

Na Umaxu 805CX je znát, že při jeho sestavování hrála hlavní roli snaha nabídnout uživateli dostupné řešení na platformě Centrino  - je zde Pentium M 1,5 GHz a 256 MB RAM. Počin to je jistě chvályhodný, nicméně tvůrcům se nepodařilo vyhnout některým nepěkným drobnostem, tolik častým ve většině případů charakteristických pro tuto skupinu notebooků. Obvykle jsou však uživateli tolerovány a brány jako daň za nižší cenu, neboť nenarušují funkčnost stroje. A co se nám na tomto přístroji nelíbí? Jedná se především o nevhodné umístění trojice diod Wi-Fi/síť/baterie ve středu pod displejem, kdy při úhlu otevření displeje okolo 120 ? jsou v zorném poli uživatele a ruší při práci (museli jsme je přelepit černou izolepou). Neuspokojuje nás ani navržení klávesnice, jejíž rozložení je sice dobré, ale klávesy poněkud přečnívají nad úroveň základny, do níž je klávesnice zapuštěna. To mívá většinou za následek otlačený displej, neboť při zavřeném notebooku se jej klávesy dotýkají.

Nevýhodou je i absence IrDA portu, uživatel tak ztrácí možnost lehce synchronizovat například telefonní seznam v mobilu apod.

VisionBook 805CX však na druhé straně na tuto kategorii nabídne slušný displej s XGA rozlišením, s dobrým podsvícením i ostrostí obrazu. Kapacita disku (40 GB) i celkový výkon (101 bodů v SYSMark 2004) odpovídají ceně a nárokům kladeným na pracovní nástroj. V poklidu s tímto notebookem zvládnete kancelářskou agendu, pohyb na internetu i přehrání multimediálních souborů (DVD), na zábavu v podobě hardwarově náročnějších her však zapomeňte, neboť grafika je pouze integrovaná (32 MB sdílené paměti). Průměrnost tohoto modelu dokládá i jeho výdrž 2:40 hodiny na baterii.

Umax VisionBook 805CX

Cena vč. DPH: 44 018 Kč

K testu poskytla firma: Umax; http://www.umax.cz

§§§§§


Královský kousek za drobný peníz

Lubor Jarkovský

C04P0387

Minulý rok zcela jasně kraloval na našem trhu s přenosnými CD MP3 přehrávači iRiver, alespoň co se týče kvality produktů a jejich technologické vyspělosti. Tyto prázdniny bude zcela jistě hitem MP3 discman MPIO CL200, který za necelých 3 600 korun nabízí komfort a funkce, jimiž disponují (a leckdy ani to ne) přehrávače v cenové relaci nad 5 000 Kč. Je tento přístroj tak dokonalý, jak na první pohled vypadá? Kde se skrývá ono všudypřítomné slovíčko "ale"?

CL200 je multiformátový discman, který přehrává MP3, WMA, ASF, OGG i klasické audio, nabízí upgrade firmwaru a jeho vzhled silně připomíná iRiver iMP-550 v černém provedení. Vzhledem k ceně však není tak elegantní a štíhlý jako jeho dražší konkurent. Přístroj je silný 18 mm a váží 178 gramů. Při bližším prozkoumání se nelze ubránit dojmu, že působí poněkud plastově a "fórově", ale i tak je na svou cenovou třídu konstrukce kvalitní. Na boku jsou umístěna tlačítka spolu se vstupy a výstupy, tlačítka jsou titěrná, ale běžné prsty je bez větších problémů ještě zmáčknou.

Displej je pouze na dálkovém ovládání, což jednak šetří baterii, ale na druhou stranu jste nuceni mít dálkový ovladač vždy připojený, protože jinak byste se na CD s kompresními formáty vůbec nevyznali. Ovladač je dobře konstruovaný, ale pohodlně se vám s ním bude pracovat pouze pokud ho budete držet oběma rukama. V jedné ruce to velké množství scrollovacích koleček nejde ovládat a celé to padá z ruky. Čtyřřádkový displej je podsvícen decentní modrou a je velmi dobře čitelný i v exteriérech. Jedinou vadou na kráse je reflexní stříbrná, která obklopuje displej, protože se na sluníčku třpytí, což je nepříjemné a činí¦displej méně výrazným.

Jak již bylo řečeno v úvodu, jedná se o přístroj, který podporuje širokou škálu formátů, což je velké plus ve prospěch MPIO. Načítání CD sice není nejrychlejší, ale CL200 se rozhodně v této oblasti neřadí mezi nejhorší přístroje. Jediný problém, který jsme při přehrávání zaznamenali, je zaseknutí při rychlém přesunu o větší množství skladeb. Čočka neustále jezdí sem a tam a není schopna soubory načíst, zde nezbývá nic jiného než discman restartovat. Po něm se ale automaticky spustí vámi požadovaná skladba. Další vadou na kráse je absence FM tuneru, s ním by už v dané cenové kategorii neměl CL200 snad žádnou konkurenci.

iRiver MPIO CL200 nabízí celou řadu přídavných funkcí, můžete samozřejmě nastavit různé druhy přehrávání, včetně opakování či náhodné volby. Ekvalizér umožňuje volbu z následujících módů: normal, pop, rock, jazz, classic, vocal, bass a ultra bass. Uživatelské nastavení bohužel chybí, což je trošku škoda, protože přednastavané módy náročnějšího uživatele neuspokojí.

Přístroj je dodáván se dvěma plochými akumulátory, na které vydrží hrát zhruba 10 hodin. Toto číslo je ale relativní, protože záleží na tom, jak hlasitě a co přehráváme, zda se často pohybujeme a jak často používáme dálkové ovládání. V příslušenství se nachází populární externí pack pro dvě tužkové baterie, s plně nabitými interními i externími bateriemi atakuje doba hraní hranici 30 hodin. To se může zdát oproti některým konkurenčním přístrojům málo, ale je třeba si uvědomit, že takové modely obvykle stojí dvojnásobek ceny, za kterou lze pořídit tento iRiver.

Součástí standardně dodávaného příslušenství jsou kromě výše zmíněných věcí ještě ochranný pytlík na nošení, síťový adaptér a pecky průměrné kvality. Jako vždy doporučujeme dokoupit kvalitnější polštářková sluchátka, se kterými bude přístroj hrát o mnoho příjemněji. Tato žhavá novinka poměrně sebevědomě ohrožuje konkurenci. Myslíme si, že v dané cenové kategorii asi lepší discman nenajdete. Doufejme, že problémy s načítáním skladeb budou vyřešeny vypuštěním nového firmwaru. Pokud tedy hledáte levný, avšak vyspělý přehrávač, je iRiver MPIO CL200 tím pravým.

iRiver MPIO CL200

Cena vč. DPH: 3 590 Kč

K testu zapůjčila firma: Euroformosa International, http://www.euroformosa.cz

§§§§§


S mustangem na víku

Tomáš Jirásko

C04P0399

Acer jako oficiální dodavatel stáje F1 Ferrari připravil další model v barvách tohoto týmu. Nový červený model nese označení Ferrari 3200 a nabídne uživateli kromě displeje známého z řady 8000 (15" SXGA+) a grafické karty ATI Mobility Radeon 9700 se 128 MB VRAM především výkon mobilního Athlonu 64 2800+ podpořeného 512 MB RAM. Notebook se svým celkovým výkonem 140 bodů v SYSMarku 2004, jenž používá pro testy běžné aplikace jako Word, Macromedia DreamWeaver, Adobe Premiere a podobně, dosahuje přibližně srovnatelného výkonu jako desktopová sestava s Athlonem 64 3000+ s 256 MB RAM a 128 MB VRAM a hravě překonává identickou sestavu s Pentiem M 1,7 GHz (jádro Banias). Zatímco výkonnostní parametry tohoto notebooku jsou vynikající, o propracovanosti jeho designu to říci nemůžeme. Pokud by se totiž vozy Ferrari zahřívaly takjako Acer F3200, Michaela Schumachera bychom viděli vylézat z kouřícího vozu asi tak po první zastávce v boxech. Odvod tepla je hlavním problémem tohoto modelu. Povrch notebooku se zahřívá jak nalevo od touchpadu, tak i vespod v oblasti procesoru, i přesto či právě proto, že zde je vývod větrání. Při práci s napájením ze sítě se k tomuto neduhu připojí i přehřívání v pravé zadní části notebooku. Je evidentní, že pro model s procesorem AMD byl použit housing šitý na míru především centrinovskému řešení, jak je patrné i ze štítku na tomto předprodukčním vzorku. Acer navíc představil na Comdexu model TM3200 s Centrinem, jenž by měl být k dispozici na přelomu 3. a 4. čtvrtletí letošního roku.

Přínos vysokého výkonu F3200 (vyváženého odpovídající cenou) se díky přílišnému zahřívání tohoto stroje vypaří. Samotná výdrž na baterie (2:30-2:50 podle zatížení) odpovídá výkonu tohoto procesoru od AMD, ovšem stále ztrácí na Pentia M zhruba 30 minut. Vzhledem ke skutečnosti, že tento model má představovat jakýsi exkluzivní kousek, se Acer kromě hezké červené barvy příliš nepředvedl.

Acer Ferrari 3200

Cena vč. DPH: 74 900 Kč

K testu poskytla firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


Pohodový notebook

Tomáš Jirásko

C04P0396

Počet uživatelů, pro něž se notebook stává hlavním a mnohdy jediným počítačem, neustále roste - na řadě pracovišť je často stolní počítač nahrazován notebookem. Roste tak postupně skupina zákazníků, kteří požadují výkon kancelářského desktopu v mobilním provedení, ovšem při ceně, jež dokáže konkurovat pořizovacím nákladům na desktop s monitorem. Výrobci se těmto požadavkům, přicházejícím i z velkých korporací, snaží vyhovět. Jedním z modelů, který se o to pokouší na straně společnosti Hewlett-Packard, je HP Compaq nx9105.

Se zřetelem na co nejnižší cenu nezvolilo HP automaticky intelovský Celeron, ale Mobile Athlon XP 3000+, který položil základ velice solidní sestavy, podpořený 512 MB RAM. Dobrou výkonnost zaručuje i použití čipové sady nVidia Crush K8 (nForce 3). Cenou za kompromis je použití již starší grafické karty nVidia GeForce4 420 Go s 32 MB paměti, která dostačuje pro kancelářské aplikace a přehrávání videa, avšak větší díru do světa s ní neuděláte - chybí jí podpora DirectX9.

Luxusem na tuto třídu je širokoúhlý displej s úhlopříčkou 15,4", byť s netypickým nativním rozlišením 1280 x 800. Výsledkem tohoto řešení je však velmi dobrá čitelnost na větší ploše, lepší než nabízí většina notebooků, a zároveň je odbourána horší čitelnost při vyšším rozlišení. Toto řešení uvítají uživatelé s horším zrakem. Notebooku nechybí ani další vybavení, jenž pro práci můžete potřebovat - Bluetooth, Wi-Fi 802.11b/g a řada portů. Klávesnice a její rozložení rovněž nebude uživateli působit utrpení - subjektivně patří mezi jednu z nejlepších, na kterých jsme psali. Pokud však máte opravdu malou ruku, můžete mít při psaní nepříjemný pocit z vyšší hrany notebooku (vše vyřeší ergonomická podložka).

Porovnáme-li výkonnost se systémem osazeným stejně taktovaným Pentiem M s jádrem Banias (Acer TM6003LMi), je nx9105 výkonnějším řešením (124 bodů v SYSMarku 2004), spíše na úrovni 1,7GHz "Baniasu". Výdrž na baterie je 3:10 hodiny. HP se podařilo postavit výborný entry-level model vhodný pro cestování mezi domovem a kanceláří, jehož nevýhodou oproti Centrinům s Baniasem je pouze větší tloušťka.

HP nx9105

Cena vč. DPH: 47 570 Kč

K testu poskytla firma: Hewlett-Packard, http://www.hp.cz

§§§§§


MP3 přehrávač s rádiem

Tomáš Varoščák

C04P0392

Většina velkých výrobců počítačů, počítačových komponent a spotřební elektroniky prodává pod svými značkami i nějaká ta OEM zařízení. Ta jsou vyráběna firmami, převážně asijskými, jejichž jména koncovým zákazníkům nic neříkají. Taková je situace i u singapurské společnosti Kobian, do jejíhož sortimentu patří základní desky, grafické karty a další komponenty, stejně jako monitory, UPSky či celé notebooky. Relativně novými produkty jsou pak přehrávače s označením Mercury, které Kobian sám prodává. A na jeden z nejnovějších modelů se nyní podíváme.

Mercury iXA 520i je na první pohled vcelku sympatický přehrávač, jehož vzhled nebude díky neutrální černo-stříbrné barevné kombinaci v nikom vyvolávat přehnané emoce. Přední a zadní strana jsou vyrobeny z kovu a obepínají plastový vnitřek. Na přední straně je umístěn displej se světle modrým podsvícením, který zobrazuje základní informace o přehrávané skladbě, stavu baterie, funkcích, zvoleném režimu opakování atd. Dominantním prvkem na displeji je grafické zobrazení ekvalizéru, jeho reálna hodnota je však díky pomalému překreslování displeje doslova nulová. Z hlediska informací o skladbách podporuje Mercury iXA 520i ID3 tagy a zobrazuje název písně a interpreta. To se ale samozřejmě týká jen empétrojek, ovšem tento model přehrává i WMA soubory. Podpora OGGů či WAVů chybí. Pozitivní je naopak přímé nahrávání do MP3 ať již prostřednictvím mikrofonu, z rádia či přes line-in vstup. Pro nahrávání je možné vybrat metodu komprese, datový tok, frekvenci a další nastavení. Ostatní funkční výbavu tvoří integrovaný FM přijímač s dvaceti paměťovými pozicemi a samozřejmě také 128 MB paměti, které je možno i bez paměťové karty využít k přenášení souborů.

Stejně jako je tomu u všech dnešních přehrávačů, ani Mercury iXA 520i nevyžaduje pod systémy Windows 2000 a XP ovladače a je tak možné jej využít téměř v každém počítači. Problémem je absence integrovaného konektoru, což nutí uživatele nosit stále při sobě kabel. Rozhraním, přes které je přenos prováděn, je USB 1.1, což je sice na jednu stranu starý standard, na druhou stranu však pro 128 MB stále postačuje. Zatímco při přenosu dat se adresářové struktuře žádné meze nekladou, při přehrávání skladeb je nutné všechny soubory "nasypat" do rootu, neboť přehrávač adresáře nejen nepodporuje, ale ani z nich neumí přehrávat. Nutnost mít všechny písně tak říkajíc na jedné hromadě je kompenzována jednoduchým a velmi rychlým ovládáním. Kromě vnitřní paměti je možné ukládat data a skladby na SD/MMC karty, které ovšem nejsou s přehrávačem dodávány. Kvalita reprodukce je v případě Mercury iXA 520i velmi slušná a s přehrávačem není problém zaposlouchat se do jakéhokoli hudebního stylu. Uživatel si navíc může vybrat jeden z přednastavených profilů ekvalizéru, stejně jako u některých konkurenčních modelů ale chybí možnost vlastního nastavení. V přehrávači je zabudován 300 mAh akumulátor, který se dobíjí i přes USB rozhraní z počítače, udávaná výdrž je okolo 8 hodin přehrávání a 4 hodin nahrávání. Pokud byste neměli možnost akumulátor dobít, je pro ten případ součástí příslušenství snímatelný kryt na přídavnou AAA baterii.

Součástí originální výbavy přehrávače Mercury iXA 520i jsou kromě zmiňovaného přídavného krytu na baterii i sluchátka, CD se softwarem, USB a audio kabely, plátěné pouzdro a dálkové ovládání. To sice nepůsobí díky plastovému provedení příliš profesionálně, nicméně jeho užitečnost je nesporná.

Mercury iXA 520i.doc

Cena vč. DPH: 3 900 Kč

K testu poskytla firma: Compact; http://www.compact.cz

§§§§§


Rekvalifikovaný válečník

Tomáš Jirásko

C04P0397

ToughBooky od společnosti Panasonic jsou u nás vnímány více než cokoliv jiného jako notebooky určené do válečné vřavy, minimálně pak do vřavy gigantických staveb. Zdá se ale, že si v Panasonicu brzy uvědomili, že tyto plně odolné notebooky nejsou vyhledávány pouze muži se zbraněmi nebo krumpáči, ale že jsou stále více používány obchodníky na cestách, v terénu při sběru dat apod. Proto uvedli několik modelů lehce zodolněných ToughBooků, které lépe odpovídají nárokům těchto uživatelů. Jedním z nich je i ultrapřenosný manažerský model CF-W2, postavený na ULV procesoru Intel Pentium M 900 MHz, osazený 256 MB RAM, s 32 MB sdílené VRAM, jenž je dále vybaven 12,1" displejem, 40GB pevným diskem a DVD-RAM mechanikou.

W2 nezapře svůj původ - konstrukce je postavena na hořčíkové slitině, disk i displej jsou chráněny absorbéry otřesů. Je to dobrá výchozí pozice do letištních a městských tlačenic, kde hrozí notebooku nějaká ta rána, nicméně na horskou túru bychom jej nedoporučovali. Vzhledově elegantní, reprezentativní notebook stejně nalezneme již s ohledem k ceně především v rukou manažerů na cestách - k tomu jej předurčuje i jeho hmotnost a rozměry. Výkon W2 není nijak závratný, ale pohodlně postačuje na zvládnutí kancelářských aplikací i přehrání hudby či DVD. Více obvykle uživatelé, kteří sáhnou po tomto modelu, ani nepožadují. Navíc těmto uživatelům nabídne vynikající výdrž při provozu na baterie, společně s velice jasným displejem, který pro šetření baterií nabízí dvacet stupňů jasu. Zkosená klávesnice je samozřejmě o něco menší, ale její rozměry i rozložení kláves nepůsobilo kromě poměrně úzkého mezerníku problémy. Netypický byl ovšem kulatý touchpad, o jehož tlačítka jsme při psaní často nechtěně zavadili. Jde o výsledek kompromisu, neboť touchpad je součástí víka chytře zabudované optické mechaniky, která je u ultrapřenosných notebooků obvykle externí. Uživatel tak neustále nemusí myslet na to, aby ji vzal s sebou, někdy dokonce navíc i s dalším zdrojem. Panasonic ToughBook CF-W2 s průměrným výkonem je určen úzké skupině vysoce mobilních uživatelů. Z našeho pohledu jde o speciální kousek vhodný především pro "letecké dopisovatele" nebo "frajery", pro které jsou rozměry a hmotnost či design a neobvyklost hlavním kritériem výběru. Pro tento typ uživatelů je ultrapřenosný Panasonic ToughBook CF-W2 vynikajícím řešením. Pro ostatní však přece jen představuje zbytečně moc vyhozených peněz.

Panasonic ToughBook CF-W2

Cena vč. DPH: 95 200 Kč

K testu poskytla firma: Panasonic, http://www.panasonic.cz

§§§§§


Fotoaparát pro dítě

Václav Maletínský

C04P0391

Levnějším digitálním fotoaparátům společnosti Hewlett-Packard na našich stránkách občas vytýkáme jednoduché ovládání. Někdy se však snadno pochopitelné nastavení může stát významnou předností přístroje, zejména pokud jej má obsluhovat dítě školou povinné. Příkladem může být HP Photosmart 435 - třímegapixelový přístroj, který nabízí 5x digitální zoom a snímky zapisuje do interní 16 MB paměti nebo na dokoupenou SD či MMC paměťovou kartu. Pozice pro kartu je uschována za krytem dvou napájecích AA tužkových baterií. K přístroji může být dokoupena kolébka pro dobíjení baterií a přenos snímků, standardně však uživatel využije jen USB kabel pro kopírování obrázků na pevný disk počítače, nebo pro jejich přímý tisk na připojenou tiskárnu. Dva stupně kvality snímků v rozlišení 640 x 480 bodů bodů jsou vhodné spíše pro předvedení obrázků na webových stránkách, třetí režim nejvyšší kvality v rozlišení 2 048 x 1 536 bodů je vhodný i pro tisk fotografií na formát 10 x 15 cm. U většího formátu, například A4, doporučujeme před tiskem změnit rozlišení (použít převzorkování) v některém grafickém editoru. ISO je možné měnit v rozmezí 100 až 400, pro zlepšení barevného podání jsou k dispozici i čtyři režimy nastavení bílé barvy (slunečno, zamračeno, žárovka a zářivka). Středové automatické ostření zvládá vzdálenosti objektů od 85 cm do nekonečna, rychlost závěrky se pohybuje v rozmezí 1/1,5-1/1000 sekundy. Uvedená tisícina sekundy se zdá být vhodná i pro pořízení obrázků ze sportovního prostředí, fotoaparát však překvapivě nepodporuje dvojí krok spouště pro namáčknutí se zaměřením a pro finální obrázek, ale reaguje s přibližně jednosekundovým prodlením před přímým zhotovením snímku. Fotoaparát se zapíná odsunutím krytu objektivu, pro zaměření může uživatel využít jednoduchý hledáček nebo displej s úhlopříčkou 38 mm. Na horní části přístroje jsou umístěna tlačítka spouště pro fotografování, pořízení filmové sekvence a ovládání blesku (zapnuto, vypnuto, automat, korekce červených očí) i preference času (sport, normal, samospoušť). Na zadní straně fotoparátu je vyvedena dvojice ovladačů pro přiblížení obrazu (při použití funkce zoom lze fotografovat jen s náhledovým displejem). Ve středu zadní strany najdeme displej, lemovaný dalšími ovládacími prvky. Na levé straně jsou voliče pro vypnutí a zapnutí displeje, přepnutí režimu fotografování a prohlížení snímku a také pro přímý tisk obrázků. Pravá strana displeje je lemována prvky pro procházení menu a potvrzení volby. Menu je zpracováno poměrně přehledně, umožňuje měnit kompresi snímků (tedy jejich kvalitu), nabízí dříve zmíněné vyvážení bílé barvy a kromě toho i kompenzaci expozice v rozsahu +-2 v krocích 0,5, kterou uživatel ocení při špatných světelných podmínkách. Využitelný dosah blesku nepřesáhl 2,5 metru. V praktickém provozu jsme si ověřili, že fotoaparát z řady levných přístrojů výrazně nevybočuje. Při dobrých světelných podmínkách dokáže zaznamenat barevně velmi dobře vyvážené snímky s potřebnou ostrostí, za horšího nebo nestandardního osvětlení se však potýká s problémy barevného šumu, případně nedostatečným osvitem scény vestavěným bleskem. Digitální zoom kvalitu snímku nepříjemně zhoršuje. HP Photosmart 435 zřejmě neuspokojí nadšeného fotoamatéra, ale velmi dobře poslouží jako levnější vstupenka do světa digitální fotografie.

HP Photosmart 435

Cena vč. DPH: 4 620 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, http://www.hp.cz

§§§§§


Velmi stabilní základ

Hynek Vácha

C04P0404

Ačkoli podle mnoha uživatelů je nejdůležitější částí počítače procesor, nelze opomenout ani základní desku, protože sebevýkonnější procesor vám nebude ve špatné základní desce nic platný. Samozřejmě, že v první fázi je potřeba zvolit platformu, které dáte přednost, tedy zda se rozhodnete pro AMD nebo pro Intel. Kromě výkonu zde často hrají velkou roli sympatie ke konkrétní značce. V okamžiku, kdy máte jasno, kterému výrobci dáte přednost, je v dalším kroku vhodné vybrat základní desku a teprve poté vybírat konkrétní frekvenci procesoru a další komponenty. Základní deska totiž nakonec ve značné míře ovlivňuje celkový výkon počítače a hlavně jeho jeho stabilitu. Pro procesory Intel Pentium 4 je určena námi testovaná základní deska. Patří k tomu nejlepšímu, co je v současné době na trhu.

Deska má klasický ATX formát, což výrobci poskytlo dostatek prostoru pro integraci nejrůznějších doplňků. Pro procesor je zde připravena patice 478, což odpovídá určení pro procesory Pentium 4. Jako čipovou sadu, která je jakýmsi srdcem základní desky, zvolil výrobce osvědčenou 875. Aby bylo možné zajistit rozumnou pracovní teplotu northbridge, je tento osazen aktivním chladičem. Na tom se výrobce opravdu vyřádil a kromě ventilátoru jsou na něm instalovány barevné diody LED, které při provozu blikají. Chcete-li tyto efekty vidět, je samozřejmě potřeba desku instalovat do skříně s průhledným bokem. Pokud ovšem často pracujete v noci, může blikání diod (mimochodem dost intenzivní) působit značně rušivě. Northbridge může se svým okolím komunikovat na frekvencích 400, 533 nebo 800 MHz. To znamená, že můžete využít široké spektrum procesorů i operačních pamětí. Pro ty jsou k dispozici 4 banky, do nichž můžete osadit maximálně 4 GB paměti DDR pracující na frekvenci 333 nebo 400 MHz. Pro grafickou kartu je zde připraven slot AGP 8x a pro další rozšiřující komponenty 5 slotů PCI. Pevné disky můžete připojit jak pomocí klasického ATA rozhraní, tak pomocí novějších Serial-ATA kabelů. Další vybavení desky odpovídá jejímu zaměření tedy použití ve všestranně vybavených počítačích. K dispozici jsou jak starší sériové (2x), paralelní (1x) a PS/2 (2x) porty, tak i rozhraní jako Fire-Wire (2x) a USB 2.0 (8x). Samozřejmostí je integrace síťové a 6kanálové zvukové karty.

Celkově se jedná o dobře vybavenou deskuposkytující dostatečně výkonný základ pro procesory Intel. Vhod přijdou vysoké komunikační rychlosti sběrnic, dostatečný počet rozhraní a třeba i integrovaný RAID, umožňující provoz v režimech stripping i mirroring.

FIC P4-875P MAX

Cena vč. DPH: 3 836 Kč

K testu poskytla firma: FIC, http://www.fic.cz

§§§§§


Dobrá střední třída

Tomáš Varoščák

C04P0394

S faktem, že se společnost MSI pustila do výroby multimediálních zařízení, jsme vás seznámili při recenzi jejího prvního produktu řady Mega, MP3 přehrávače MSI Mega Stick 1, v říjnu loňského roku. Od té doby se na trhu objevila verze vybavená 256 MB paměti a nyní se skupina MP3 přehrávačů rozrůstá ještě o zbrusu nový model s označením Mega Player 515. Ten se hned na první pohled od prvního přehrávače MSI značně liší. Nejde totiž o podlouhlé zařízení, které se zasouvá přímo do USB portu, ale o samostatný přehrávač, tvarem připomínající vaničky s marmeládou z hotelových snídaní. Barevné provedení je oproti většině MP3 přehrávačů veselejší, zároveň však může zeleno-bílo-stříbrná kombinace u některých uživatelů vzbuzovat dojem lacinosti. Rozměry jsou 61 x 50 x 16 mm a při hmotnosti 48 g tak není problém Mega Player 515 schovat v libovolné kapse nebo při reprodukci držet v dlani.

Velkou zajímavostí a bezesporu i předností je displej přehrávače. Ten totiž využívá technologii OLED, s níž jste se mohli setkat například u mobilního telefonu Motorola V.70. Tyto displeje působí inverzním dojmem, jejich výhodou je jasnější obraz, větší úhly, lepší čitelnost na přímém světle i ve tmě a v neposlední řadě i nižší energetická spotřeba způsobená faktem, že tyto displeje nevyžadují podsvícení. Displej Mega Playeru 515 zobrazuje veškeré důležité informace týkající se nejen přehrávaných skladeb, ale i aktuálního času, hlasitosti, stavu baterie a zvoleného nastavení ekvalizéru. Z informací o skladbě se zobrazuje název, pořadí, odehraný a celkový čas. Mega Player 515 sice podporuje ID3 tagy, zobrazuje se ale pouze název skladby. S některými českými znaky si poradí, jiné ale zobrazit nedokáže. Ovládání zajišťuje kromě čtveřice tlačítek pro přehrávání, nahrávání, aretaci a přístup k rádiu i pětisměrný joystick. Ten slouží k pohybu mezi jednotlivými skladbami, regulaci hlasitosti a ke vstupu do menu nastavení. Zatímco teoretická koncepce takového ovládání není vůbec špatná, v praxi Mega Player 515 doplácí na pomalou odezvu joysticku, která způsobuje, že někdy je reakce přehrávače pomalá a jindy se po stisknutí joysticku nestane vůbec nic. To platí především při přehrávání.

Co se týče funkcí, nabízí MSI Mega Player 515 kromě standardního přehrávání MP3 a WAV souborů (nepodporuje tedy formáty OGG a WMA) také FM přijímač a nahrávání. Rádio umožňuje manuální ladění a ukládání stanic do jedné z deseti předvolených pozic. Do WAV souboru lze prostřednictvím mikrofonu nahrávat zvuky z vnějšího prostředí, podporován je i záznam rádiového vysílání, pro které může uživatel vybírat tři stupně kvality. Z dalších funkcí stojí za pozornost ukazatel času, ekvalizér s pěti přednastavenými režimy a samozřejmě možnost použít přehrávač jako přenosný disk.

Vzhledem ke kapacitě testovaného modelu (256 MB) lze přenášet mezi počítači poměrně velké množství dat. Přehrávač nevyžaduje pod nejnovějšími operačními systémy Windows zvláštní ovladače ani žádný speciální software pro přenos dat. Na rozdíl od většiny ostatních flashových přehrávačů však Mega Player 515 nelze použít samostatně, ale pouze s USB kabelem. Tím tedy přibývá nutnost nosit s sebou kromě samotného zařízení ještě další věc. Dalším nedostatkem tohoto produktu je podpora pomalejšího rozhraní USB 1.1. To je již dávno překonané a přehrávači s kapacitou vyšší než 128 MB by USB 2.0 rozhodně slušelo. Takhle bude uživatel při plnění paměti muset počkat delší dobu. Podle našich měření trvá zaplnění přehrávače zhruba pět minut, zatímco přes USB 2.0 by podobný přenos proběhl asi čtyřikrát rychleji. Přehrávač bohužel neumí rozlišovat adresáře, a tak veškeré skladby, které do jeho nitra nahrajete, nahází na jednu velkou hromadu. To při této kapacitě může znamenat až několik alb, tedy i přes 50 skladeb, mezi nimiž se pomocí joysticku musíte propracovat až k té, kterou chcete poslouchat.

Kvalita reprodukce skladeb je na velmi slušné úrovni a přehrávač zvládá veškeré hudební styly v hlasitosti vyhovující většině uživatelů. Jen je třeba vyměnit výrobcem poskytovaná sluchátka za nějaká kvalitnější, poskytující lepší hudební požitek.

Pokud bychom měli na tomto přehrávači ještě něco vyzdvihnout, pak je to rozhodně způsob napájení. Na rozdíl od konkurenčních produktů, které ke svému fungování potřebují AAA či AA monočlánky, zabudovala společnost MSI do těla svého přehrávače lithiumiontovou baterii s kapacitou 420 mAh. Ta vydrží něco přes deset hodin provozu a nabíjí se přes USB kabel. To je na jednu stranu výhoda, neboť odpadá nutnost investovat do baterií, na druhou stranu se může stát, že se přehrávač vybije a bez přístupu k počítači si neposlechnete už ani tón.

Spolu s přehrávačem je dodáváno množství příslušenství. Nechybí nezbytná, leč nepříliš kvalitní sluchátka, USB kabel, větší a malé pouzdro a jedno CD. Na něm naleznete aplikaci MP3 Studio, která umí přehrávat MP3 soubory a s jejíž pomocí si můžete vytvořit vlastní logo, které pak umístíte na Mega Player. Vzhledem k užitečnosti této aplikace je přítomnost CD spíše nadbytečná.

Mega Player 515 od MSI je malý a sympatický, má poměrně vysokou kapacitu a ani jeho cena není nijak závratná. Nabízí standardní funkce této kategorie, ale má i některé nevýhody. Těmi je například chybějící podpora ID3 tagů, nutnost nosit s sebou kabel a především špatná organizace skladeb v paměti.

MSI Mega Player 515

Cena včetně DPH: 5 474 Kč

K testu zapůjčila firma: Levi International, http://www.levi.cz

§§§§§


Šestá generace GeForce

Lukáš Erben

C04P0385

Přestože oficiální uvedení nové řady GeForce 6 proběhlo již 14. dubna, první karta dorazila do naší redakce bezmála o dva měsíce později. Nová generace grafických karet nVidia (ale i ATI) byla pochopitelně očekávána již delší dobu. Koneckonců dosud dominující řady GeForce FX 59xx a ATI Radeon 9800 vycházejí z čipů, které byly poprvé uvedeny před více než rokem. nVidia tentokrát získala při uvádění nové řady GeForce 6 zhruba dvoutýdenní náskok, díky následnému zpoždění s faktickým dodáním karet na trh se ale první GeForce 6800 začnou prodávat patrně později než nové Radeony X800.

Je už tradicí, že jako první jsou vždy uváděny nejvýkonnější čipy dané řady. Nejinak je tomu i tentokrát, kdy nVidia představila čipy NV40 (ten bude použit u karet GeForce 6800 Ultra a 6800 GT) a NV38 (GeForce 6800). Na uvedení levnějších karet střední a nižší třídy z řady GeForce 6 si tak patrně budeme muset počkat do konce léta či na začátek podzimu.

Přestože se zdá prakticky nemožné, aby budoucí generace grafických karet přinesly nějaká zásadní vylepšení a zejména zrychlení, výrobci GPU opakovaně dokazují, že to možné je. Stejně je tomu i u GeForce 6800 Ultra, která v některých herních testech nabízí oproti GeForce FX 5950 až dvojnásobný reálný výkon. Tak výrazný nárůst lze pochopitelně zaznamenat jen u nejnáročnějších her, případně při použití složitých filtrů, náročných na výkon grafického procesoru. Za ten vděčí karta zejména mnohem většímu počtu vykreslovacích jednotek (potrubí - pipelines), kterých je v procesoru NV40 celkem šestnáct, zatímco NV38 disponuje dvanácti. Výrobci grafických karet se tradičně soustředí na tvorbu komplexnějších procesorů (čip NV40 má bezmála 120 milionů tranzistorů). Zatímco pracovní frekvence zůstává na 400 MHz prakticky nezměněna (je o něco nižší než u předchozí generace), počet grafických operací, které může čip zvládnout během jediného pracovního cyklu, se díky jeho větší komplexnosti prakticky zdvojnásobil. Aby bylo možné zásobovat výkonný čip dostatečným objemem dat, byla zvýšena pracovní frekvence paměti. GeForce 6800 Ultra tak využívá 256 MB paměti GDDR3, pracující na efektivní frekvenci 1 100 MHz.

Vedle vyššího hrubého výkonu ale podporují NV40 a NV38 i některé nové technologie - zejména jednotky pixel a vertex shader třetí generace (přesněji verze 3.0). Tyto "koprocesory", jež mají na starosti speciální obrazové, respektive geometrické efekty, nyní podporují delší programy pro tvorbu efektů, kontrolu toku a větvění a další technologie, které ze stínovacích jednotek dělají tak trochu samostatné procesory. Vedle lepší podpory vykreslování složitých scén podporují shader jednotky třetí generace některé speciální efekty jako rozostřené stíny, kvalitnější dynamicky promítané světlo či jeho odraz. Na jejich předvedení v "reálu" si ale budeme už tradičně muset pár měsíců počkat -¦tyto novinky budou podporovány například ve hrách, které využívají "engine" Unreal 3. Vedle vyššího výkonu jsou grafické čipy pro karty série GeForce 6 vybaveny novými obvody pro zpracování (dekódování i kódování) videa ve formátech MPEG1, 2 a 4. Podporována jsou pochopitelně i rozlišení pro HDTV (včetně nejvyššího 1 920 x 1 080), k dispozici jsou standardně dva výstupy (DVI či kombinace VGA a DVI) s rozlišením 2 048 x 1 536/85Hz pro každý monitor, případně též televizní výstup či VIVO.

Nové karty jsou prozatím určeny výhradně pro sběrnici AGP. PCI Express varianty budou používat speciální čip pro překlad volání PCI-E a AGP, karty s nativní podporou nového PCI Express rozhraní se objeví až koncem roku.

První karta GeForce 6 6800 Ultra, která k nám dorazila na test, byla referenčním vzorkem společnosti nVidia - tedy kartou, podle které navrhují svá řešení jednotliví výrobci. Podobně jako předchozí FX5950 Ultra je i nová GeForce chlazena pomocí speciální turbínky s regulovanými otáčkami. Chladič zasahuje do sousedního slotu PCI a znemožňuje tak jeho osazení jinou kartou (je ale velmi pravděpodobné, že někteří výrobci nabídnou i chladiče, které nezabírají sousední slot). Za pozornost stojí dva velké napájecí molex konektory, které je nutné zapojit do samostatných vývodů ze zdroje. To je ostatně (vedle vysoké ceny) jediná významná nevýhoda GeForce 6800 Ultra: karta vyžaduje enormní množství proudu. nVidia proto doporučuje zdroj o výkonu 480 W, zejména pokud máte v počítači taktéž výkonný procesor (například rychlé Pentium 4).

Výsledky, které jsme naměřili, nás nenechaly na pochybách, že se jedná o nejrychlejší momentálně dostupnou grafickou kartu (ATI sice představilo srovnatelný Radeon X800 XT, ten se ale dostane do prodeje asi o něco později). 12 120 bodů ve 3D Marku 2003 je fantastické skóre, vysoká čísla jsme ale naměřili i v testech 3D Mark 2001 či AquaMark. GeForce 6800 Ultra není, zejména s ohledem na cenu (ta se bude pohybovat v rozmezí 15-20 tisíc Kč), určena běžným uživatelům. Dokonce i nároční hráči si asi raději počkají na o něco pomaleji taktovanou 6800 GT s identickým GPU, jejíž cena by se ale mohla pohybovat okolo hranice deseti tisíc Kč.

Nová GeForce 6 představuje významný krok kupředu jak po stránce výkonu, tak díky novým obvodům a funkcím. 550 a 350 euro za 6800 Ultra, respektive 6800 ale značí, že nové karty jsou určeny pouze pro nejnáročnější hráče. Většina uživatelů si asi počká na levnější verze, které by se měly objevit v průběhu léta.

nVidia GeForce 6 6800 Ultra

Cena: cca 550 euro

K recenzi poskytla firma: nVidia, http://www.nvidia.com

§§§§§


Pohádka o dvou noteboocích

Tomáš Jirásko

C04P0400

Bylo nebylo, jednoho krásného dne přinesl do Acerovic rodiny čáp přírůstky - kluky jako buky. Otec Stan kvitoval dvojčata s povděkem, ale zároveň se na jeho skráních objevily vrásky. Rýžoviště sice tento rok přinesla nebývalou úrodu, ale opečovávat další dva hladové krky při tak velké rodině dá pořádnou práci - sice starší děti opouštějí rodný dům, ale zda je mladší sourozenci dokáží plně nahradit, není zatím jisté.

"Aby nemusel pořád k doktorovi", obával se Stan, když se zjistilo, že tomu prvnímu, jenž dostal od porodního dědka na zádíčka číslo 6000, tepe srdíčko o něco pomaleji než bratrovi s číslem 8000. Jak však chlapci dospívali, ukázaly se všechny obavy plané - 6000 sice byl pomalejší než jeho bratr, trochu hůře viděl, ovšem i když nevyrostl tolik do síly, mocně svému otci pomáhal. To 8000 byl celý neposedný - a jak by ne: od prvního dne sílil, až patřil v rodině mezi nejsilnější, a jelikož si nikdy nenechal žádný z dárků pod stromečkem ukrást, spíše naopak, měl stále vše nové. Nebylo proto divu, že o jeho služby žádalo mnoho pánů, málokdo však byl ochoten zaplatit tolik, kolik si Stan za něho řekl.

Jak jste již pochopili, nové řady Acer TravelMate 6000 a 8000 se od sebe příliš neliší, alespoň na první pohled - v našem testu je reprezentují modely TM6003LMi (Pentium M 1,6 GHz, 512 MB RAM, 60 GB HDD) a 8004LMi (Intel Pentium M 1,7 GHz, 512 MB RAM, 80 GB HDD). Obě řady používají shodný housing, na němž je patrná poněkud jiná konstrukce víka displeje. To je nyní tvrdší, a i když je stále pružné, neprolamuje se - to byla taková nepěkná věc nejenom u levnějších řad tohoto výrobce. TravelMate 6003 je vybaven 64MB integrovanou grafikou typu Intel Extreme 2, TM8004 oproti tomu nabídne ATI Mobile Radeon 9700 a vysoce kontrastní displej. Nabídka portů je u obou řad shodná, 8004 má navíc integrovaný Bluetooth a lepší optickou mechaniku (zvládá i DVD-RAM). Zjednodušíme-li hodnocení, lze řadu 6000 označit za odlehčenou verzi 8000, nabízející znatelně lepší poměr cena/výkon.

TM8004 představuje podle nás výkřik do tmy nebo spíše pohrobka "Baniasu". Jeho výkon je vyvážen značně vysokou cenou a rozdíl mezi 1,7GHz Baniasem (TM8004) a 2GHz Dothanem je více jak 10 000 Kč. Jste-li ochotni vynaložit na pořízení notebooku extrémní částky, je tento rozdíl nepodstatný vzhledem k nabízenému výkonu (135 oproti 161 bodům v SYSMarku 2004) při shodné výdrži na baterii 4:20 hodiny. Výkon modelu 6003LMi je samozřejmě nižší a dosáhl hodnoty 117 bodů a výdrže 4:10 hodiny.

Acer TravelMate 6003LMi

Cena: 61 860 Kč vč. DPH

K testu poskytla firma: Acer, http://www.acer.cz

Acer TravelMate 8004LMi

Cena: 82 000 vč. DPH

K testu poskytla firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


Mobile Workstation "Light"

Tomáš Jirásko

C04P0395

Řada TravelMate 8000 je v současnosti hi-endovou nabídkou společnosti Acer. Všechny modely mají shodnou výkonnou grafiku ATI Mobility Radeon 9700 a dobře kontrastní SXGA+ displej. Model 8006LMi je prvním v nabídce Aceru s procesorem Dothan. V této řadě je již zastoupen procesor Pentium M s frekvencí 1,7 GHz s jádrem Banias, Intel velice pravděpodobně bude zpočátku držet vyšší cenový rozdíl mezi 1,7gigahertzovým Baniasem a Dohanem. Aby Acer dosáhl pestřejší výkonnostní škály, velice rozumně prozatím zvolil nejvýkonnější Pentium M 755 (2,0 GHz) s 2 MB L2 cache. Procesor je doplněn 512 MB RAM a pro uložení dat má uživatel k dispozici 80GB pevný disk. Model 8006LMi je tak zatím jedním z nejvýkonnějších notebooků v našich testech (160 bodů v SYSMarku 2004), tomu ale také odpovídá jeho pořizovací cena. Celkový výkon je v kategorii klasických notebooků excelentní, zůstává však kvůli slabšímu grafickému čipu pod hranicí kategorie mobilních pracovních stanic. V nich se často používají grafické čipy nVidia Quadro nebo ATI Mobility Fire GL. TM8006LMi nabídne za hodně peněz hodně výkonu, kvalitní displej a slušnou sbírku portů včetně DVI výstupu a čtečky 5v1. Asi nejlépe jej vystihuje označení odlehčená pracovní stanice. Je ukázkou toho, čeho lze se současným hardwarem dosáhnout, ale také důkazem, že za výkonné řešení si uživatel musí většinou několik desítek tisíc korun připlatit. Cena modelu TM8006LMi se přibližuje hranici 100 000 včetně DPH, a tak je návratnost investic do tohoto modelu poměrně problematická. Patříte-li mezi ješitné uživatele, zřejmě vás nepotěší, že hodnota notebooku není z jeho designu na první pohled patrná.

Acer TravelMate 8006LMi

Cena vč. DPH: 95 188 Kč

K testu poskytla firma: Acer, http://www.acer.cz

Kam to dotáhli Dothani

Nové Pentium M s jádrem Dothan je prvním procesorem, u něhož Intel používá nové trojčíselné značení, které má uživateli napovědět, jak si procesor stojí v rámci své rodiny - čím větší číslo, tím lepší procesor. Nejedná se pouze o taktovací frekvenci, ale v potaz je brána i velikost cache, rychlost sběrnice a další technologie. Není to však tak, že by číselné označení zachycovalo přímou úměru, jde spíše o označení modelu tak, jak jej známe z automobilového průmyslu. Ulehčení v orientaci pro běžného uživatele však může být pofidérní - například v případě chystaných Pentií M 755 a 760 je rozdíl pouze v FSB (400 MHz vs. 500 MHz), procesor bude taktován 2 GHz. Průměrný uživatel tedy stejně prostě srazí paty a bude věřit tomu, že 760 je výkonnější, protože má rychlejší FSB. Ovšem jaký užitek mu to přináší, se prostě z tohoto značení nedozví. Nepozná, zda rozdíl v ceně je pro něho přijatelný s ohledem na získaný výkon a nedozví se ani samotný výkon, neboť nejde o číslo nějakého výkonového indexu, ale jen o prosté označení typu. Ale zpět k procesorům. Premiéru si odbyly tři modely s jádrem Dothan - 735 (1,70 GHz), 745 (1,80 GHz) a 755 (2 GHz). V redakci jsme měli na test hned trojlístek notebooků s Dothanem. Notebook Brave společnosti ProCA byl osazen Pentiem M 735 a představoval typického zástupce levnějších řešení, se stejným procesorem k nám dorazil Sony VGN-A coby zástupce skupiny Desktop Replacement, nejvýkonnější řešení postavené na procesoru 755 zastupoval Acer 8006LMi.

§§§§§


Další multifunkční produkty HP

Václav Maletínský

C04P0389

V krátkých testech se znovu podíváme na dvojici zajímavých produktů společnosti Hewlett-Packard. Přestože oba výrobky patří do skupiny multifunkčních zařízení, svým designem a nabízenými funkcemi se od většiny konkurenčních strojů odlišují. Levnější model HP OfficeJet 4255 uživateli nabízí skenování, kopírování a faxování pomocí průchodového skeneru, dokáže tisknout barevné i černobílé dokumenty a díky připojenému sluchátku uživateli zprostředkuje také běžný telefonní hovor. Výrobek s označením HP OfficeJet 9130 zřejmě zákazníky zaskočí pořizovací cenou, ale výčet funkcí naznačí, že patří k absolutní špičce a mezi inkoustovými produkty nemá konkurenci. Tento stroj totiž díky síťovému připojení může pro práci v kanceláři používat i skupina pracovníků. Nabídne jim skenování a kopírování jedno- i vícestránkových předloh, vysokou pracovní zátěž, faxový provoz, navíc ale i funkce digital senderu, tedy převod předloh do PDF dokumentu a následné zaslání na předvolenou nebo zadávanou adresu elektronické pošty. Bez zajímavosti jistě není ani výčet emulací HP PCL5c, HP PCL6 a PostScript Level 3.

HP OfficeJet 4255

Po stručném úvodu se na testované novinky podíváme trochu podrobněji. Nejprve se zaměříme na model HP s označením OfficeJet 4255, který by za 60 sekund měl černobíle potisknout až 17 stran formátu A4, při barevném tisku jeho rychlost klesá na přijatelných 12 stran stejného formátu. Zařízení je vybaveno spodním čelním zásobníkem pro uložení 100 listů formátu A4 a výklopným horním a čelním podavačem pro uložení snímaných dokumentů. V případě, že je výrobek používán jen pro tisk, mohou být podavače složeny na horním víku zařízení. V takovém stavu může být přístroj ovládán jen několika základními tlačítky, rozmístěnými pod alfanumerickým informačním displejem. Během kopírování nebo faxového provozu jsou podavače rozevřeny a uživateli jsou tak zpřístupněna i tlačítka číselníku, voliče rychlého vytáčení přednastavených čísel a nechybí ani prvky pro nastavení režimu faxování či zhotovení kopií. Pracovní rozlišení 4 800 x 1 200 dpi při tisku na speciální média, například fotopapíry nebo potahované listy, rychlost opakování podstatně zpomalí. Běžné rozlišení od 300 x 300 do 600 x 600 dpi s vyhlazováním je rozčleněno do čtyř nastavení rychlosti a kvality. Nejnižší volba s označením hrubý koncept je vhodná jen pro zpracování náhledu a za cenu hrubšího zrnitého obrázku s ní uživatel přístroje může ušetřit pár kapek inkoustu. Rychlý normální nebo normální tisk se vyplatí pro práci s běžnými kancelářskými dokumenty a v mnoha případech postačí i pro tisk grafiky na papíry gramáže od 60 do 90 g/m2. Nastavení nejlepšího tisku najde své uplatnění jen pro zpracování prezentací, na nichž opravdu záleží. Průchodový skener testovaného zařízení je vhodný pro snímání vícestránkových úloh a pracuje v maximálním optickém rozlišení 600 x 1 200 ppi při 36bitové barevné hloubce. TWAIN rozhraní HP umožňuje změnit měřítko ukládaného dokumentu, rozlišení a nabízí i úpravu barev. Náhled stránky formátu A4 skener zpracuje za 40 sekund, což je nezvykle dlouhá doba. Finální snímání ale u tohoto skeneru v podstatě odpadá. Uživatel si jen vybere pracovní rozlišení a režim černobílého nebo barevného skenování a ovládací program z dat na pevném disku pak zpracuje požadovaný obraz. Na rozlišení 300 ppi na stránce A4 potřebuje jen 8 sekund, maximum 1 200 ppi však uloží až za 2 minuty a 52 sekund. Při kopírování dokumentů je možné volit mezi třemi stupni rychlosti a kvality. Při rychlé volbě je černobílá stránka A4 zhotovena za 18 sekund a barevná za 42 sekund. Střední nastavení, které je dostatečně kvalitní pro většinu předloh, dobu kopírování prodlouží na 44 sekund černobíle a 1 minutu a 14 sekund barevně. Nejvyšší nastavení je doporučeno pro kopírování fotografií, při němž by měl tisk probíhat na speciální média. Při tisku jsme sice nedosáhli rychlosti uváděné výrobcem, ale 10 textových stran za minutu černobíle nebo 6,2 barevných stran A4 ve stejném časovém úseku můžeme považovat za povzbudivý výsledek. Rychlost prvního výtisku se při nízkých volbách rozlišení pohybovala mezi 13 a 18 sekundami černobíle a barevně, střední nastavení dobu tisku prodlouží na 31, resp. 45 sekund. Nejvyšší nastavení tisku celostránkové rastrové nebo vektorové grafiky uživatele zdrží na 2 minuty a 16 až 32 sekund podle toho, zda se rozhodne pro tisk ve stupních šedé nebo pro využití celého barevného spektra. HP OfficeJet 4255 je při prodeji vybaven černým barevným zásobníkem č.56 a malou tříbarevnou cartridgí č. 28, vhodnou díky nízkému objemu inkoustu jen pro občasný barevný tisk. Při provozu doporučujeme používat dražší, ale v celkových nákladech na tisk podstatně výhodnější zásobník CMY s číslem 57. Náklady na tisk dosahují 1,61 Kč pro černobílé zpracování dokumentu s pokrytím 5 %, 4,54 Kč pro barevný tisk s celkovým 20procentním pokrytím. Pořizovací cena tohoto výrobku byla stanovena na 6 990 Kč.

HP OfficeJet 9130

Druhé zařízení v našem testu je způsobem práce v mnoha ohledech od rozšířených multifunkčních strojů odlišné. Již v úvodu jsme naznačili, ze díky vyššímu pracovnímu zatížení až 10 000 výtisků měsíčně a standardně dodávanému síťovému připojení je vhodné pro náročnější kancelářský provoz. Tomuto zaměření odpovídá nejen vyšší rychlost opakování 25 černobílých nebo 22 barevných stran A4 za minutu, kapacita spodních podavačů pro 400 nebo 650 listů A4, ale také výstupní zásobník, který pojme 100 výtisků. Vestavěný deskový skener může pracovat s předlohami A4, Letter či Legal položenými na sklo, podporuje i vícestránkové snímání až 50 listů dokumentu v automatickém podavači předloh. Pracovní rozlišení skeneru 1 200 x 2 400 ppi je vhodné pro zachycení i velmi drobných detailů, barevné podání bez problémů vyhovuje kopírování dokumentů nebo jejich zasílání faxem či elektronickou poštou, není však bez chyb při práci s fotografiemi, kde se potýká s větší průměrnou barevnou odchylkou 2,7 delta E. Tisková mechanika nese čtyři samostatné hlavy jednotlivých inkoustů CMYK, zásobníky inkoustu jsou přitom uloženy v těle multifunkčního zařízení a inkoust je přečerpáván do mechaniky pomocí hadiček. Toto řešení přispívá k nízkým provozním nákladům, zároveň však velmi příznivě ovlivňuje rychlost tisku. V nejvyšším rozlišení dokáže výrobek celostránkovou monochromatickou fotografii zpracovat již za 30 sekund a barevné vyhotovení snímku na papír A4 trvá 1 minutu a 40 sekund. První výtisk textového černobílého dokumentu jsme ze stroje mohli odebrat již za 6,3 sekundy, potěšila nás ověřená rychlost opakování 15 textových stran A4 za minutu. Kontinuální tisk 27 stran PDF dokumentu s náročnou grafikou jsme ve standardním nastavení získali za 9 minut a 20 sekund. Tento čas je podstatně rychlejší než u běžných inkoustových tiskáren a je jen o dvě minuty horší než u laserových čtyřprůchodových zařízení. Při kopírování dokumentů je možné stránku A4 zhotovit za 13-22 sekund podle toho, zda bude použit celobarevný režim nebo nastavení pro šedou škálu. Propojení přístroje a počítače pomocí USB rozhraní zpřístupní funkce snímání dokumentů v rozhraní TWAIN, širší možnosti využití však nabízí digitální odesílání předloh uložených ve formátu PDF, TIFF nebo JPEG. Pro snadné zadávání elektronické adresy je zařízení vybaveno malou klávesnicí se standardním rozmístěním tlačítek a náhledovým alfanumerickým displejem. Administrátor může prostřednictvím webového rozhraní vytvářet samostatné seznamy adres pro faxový provoz, elektronické rozesílání zpráv i skenování do předvoleného počítače a složky. Přehledné sledování jednotlivých částí spotřebního materiálu včetně možného rozúčtování nákladů mezi uživatele je rovněž přístupné ve webovém prohlížeči. Výrobek je vybaven i čtečkou paměťových karet a podporuje technologii proofsheet pro snadné zhotovení obrázků. Vyšší cena v tomto případě odpovídá výbavě. Nejedná se jen o inkoustový multifunkční produkt, ale také o plnohodnotný digital sender, který bývá samostatně prodáván za 30-60 000 Kč. Provozní náklady 0,67 pro černobílý tisk a 2,31 Kč na barevné 20% pokrytí A4 jsou velmi výhodné. HP OfficeJet 9130 je podle našeho názoru dokonalým pomocníkem do malé kanceláře, a proto mu redakce udělila ocenění PCWORLD TOP PRODUKT.

HP OfficeJet 9130

Cena vč. DPH: 36 284 Kč

K testu zapůjčila firma: HP, http://www.hp.cz

HP OfficeJet 4255

Cena vč. DPH: 6 990 Kč

K testu zapůjčila firma: HP, http://www.hp.cz

§§§§§


Když géčko chybí

Karel Krtek

C04P0403

Standard IEEE 802.11g již dávno převzal po 802.11b vládu nad bezdrátovými sítěmi. I když ani tento standard není ideální, nabízí lepší bezpečnostní možnosti a především vyšší rychlost, což je hlavní důvod, proč na něj řada uživatelů touží přejít. Především majitelé notebooků vybavených integrovanou technologií "béčkového" standardu stále častěji vybavují své přístroje i "géčkovými" PC kartami. Jedním z produktů, který zcela jistě při svém výběru nepominou, je karta WL-107g společnosti Asus, na kterou se náš zrak zaměřil v tomto testu.

Hned na začátku ovšem některé uživatele nepotěšíme. Ti, jež mají PCMCIA adaptér ED-710/1410, jsou totiž ve většině případů nemile překvapeni, neboť karta není automaticky rozpoznána, navíc po manuální instalaci ovladačů jsou upozorněni v hardwarovém profilu chybovým kódém 10 na nedostatek prostředků. Často pomůže deaktivace a odinstalování ovladačů staré karty, ovšem toto řešení je bez záruky. Nejde o chybu karty, ale o systémové řešení v notebooku. Při instalaci karty do notebooku kontrolerem společnosti Texas Instruments byla tato bezproblémově identifikována a byla zahájena instalační rutina.

Vlastní nastavení karty a sítě je intuitivní, ale plně v anglickém jazyce (prodejce přikládá česky psaný návod). Rutina detekuje přítomnost již existujících sítí, nebo vám nabídne řešení vytvořením vlastní/další sítě. K dispozici je možnost provozovat jak vlastní přístupový bod (softwarově), tak ad-hoc propojení nebo zapojení do infrastruktury. Nově vytvořené síti přiřadíte SSID a vyberete kanál, na němž bude síť pracovat (1-13). Karta bez řízení provozu sítě přes samotná Windows podporuje pouze šifrování WEP s 64nebo 128bitovým klíčem.Veškerým tímto nastavením vás provede utilita, s níž se nainstaluje rovněž monitor sítě a kontrolní centrum. Nastavení lze pomocí této utility kdykoliv měnit.

Asus WL-107g

Cena vč. DPH: 1 790 Kč

K testu zapůjčila firma: Joyce; http://www.joyce.cz

§§§§§


Budoucnost DVD

Jon L. Jacobi, Michal Bareš

C04P0405

Na trhu se objevují stále rychlejší mechaniky a média pro zápis DVD disků, za dveřmi je navíc několik nových technologií, které však nejsou kvůli stále ještě vysokým cenám zatím příliš rozšířené.

Už to tak chodí. Jakmile jsme si pomalu začali zvykat, že CD-RW mechaniky a média začal nahrazovat formát zapisovatelných DVD disků, už je zase na obzoru změna, přesněji řečeno tři nové standardy. Nejobyčejnější a nejneškodnější novinkou je 12rychlostní DVD zápis, tedy technologie, která ušetří čas, ale revoluci v počítačovém světě určitě znamenat nebude. Mnohem radikálnější změnou však budou dvouvrstvé a dvojnásobně kapacitní mechaniky a disky DVD+R. Zatím ještě skrytá za horizontem je pak technologie založená na modrém laseru, tzv. High Definition DVD neboli HD DVD. Využití technologických výhod modrého laseru s sebou přinese masivní nárůst kapacity, ale jak už je v oblasti DVD zvykem, o vysokokapacitní DVD standard už se zase vede válka.

Dvojitá služba

Dvouvrstvá zapisovatelná DVD média formátu DVD+R budou schopná uchovat zhruba dvojnásobek stávající 4,7 GB kapacity, takže na ně bude možné uložit celé a neočesané filmy DVD-9 (8,5 GB). Pro uživatele to představuje možnost uložit na jediné médium více než 3 hodiny vysoce kvalitního videa. Podle našich prvních a zatím neoficiálních testů však můžeme již dnes prohlásit, že zapisovatelné dvouvrstvé DVD disky budou alespoň s některými mechanikami a přehrávači nekompatibilní.

Vyzkoušeli jsme interní model Sony DRU-700A, tedy dvouvrstvou DVD vypalovačku s kapacitou 8,5 GB, jež umí 8rychlostně pracovat s jednovrstvými médii DVD+-R, 4rychlostně s disky DVD+-RW, 40rychlostně s CD-R a 24rychlostně s CD-RW.

Sony DRU-700A si snadno poradila s našimi běžnými testy a pomocí přibalené verze programu Nero bezchybně vypálila i dvouvrstvé DVD médium (trvalo ji to něco málo přes 45 minut). Vypálené DVD jsme pouštěli jak na samotné mechanice, tak na přehrávači JVC XV-N55SL a během filmu jsme si nevšimli ani sebemenšího zpoždění projekce při přechodu z jedné vrstvy na druhou.

Musíme však upozornit na několik zádrhelů. Tím drobnějším je fakt, že dvouvrstvý zápis probíhá 2,4násobnou rychlostí, takže plný disk se bude vytvářet celou třičtvrtě hodinu. Při zápisu na DL (Double Layer) DVD+R je navíc třeba zapsat plný disk, aby se dosáhlo požadované úrovně odrazivosti na obou vrstvách.

Mnohem důležitější však je, že dvouvrstvá média budou ze začátku k sehnání jen velmi špatně, navíc budou nějakou dobu stát tolik, kolik stávaly první jednorychlostní zapisovatelná DVD média, tedy zřejmě přes 200 Kč. Jakmile se jejich výroba rozjede naplno a ve větším obsahu, spadne cena drasticky dolů, ale i tak budou jednovrstvá média v dohledné době přece jen o dost levnější variantou.

Nejvážnějším problémem je však v současné době ještě zcela nevyřešená pouze částečná kompatibilita se stávajícími mechanikami a přehrávači. Během našeho testu jsme mimo jiné vyzkoušeli i nejnovější DVD vypalovačky společností Plextor (PX-712A a PX-708A) a Memorex (True 8x), které film, jenž jsme vypálili na předprodukční vzorek dvouvrstvého média DVD+R, nedokázaly rozpoznat. Z celkového množství dvanácti DVD přehrávačů, jež jsme testovali, námi vypálené fvouvrstvé médium přečetly pouze čtyři. Tento problém by mohl vyřešit upgrade firmwaru (tedy pokud jej mechanika či přehrávač umožňuje provést) a podle našich informací je pro nejbližší období cílem výrobců dosáhnout až 90procentní kompatibility.

Co se týče mechanik určených pro osobní počítače, na trhu jich zatím moc není, ale již se začaly objevovat první modely. Všechny mechaniky podporující dvouvrstvý zápis by samozřejmě měly zvládnout i čtení těchto médií. U starších mechanik, které budou trpět nekompatibilitou s tímto standardem, budeme muset počkat až výrobce uvolní nový firmware a poté jej upgradovat. Konkurenční formát DVD-R by se měl připojit k dvouvrstvému zápisu již koncem června, kdy předpokládáme, že DVD Forum novou specifikaci schválí.

Jaký Blue?

I když se poslední dobou o modrém laseru hodně píše, nepředpokládáme, že by tato technologie vytlačila stávající standard DVD. Ani ty nejoptimističtější analýzy nepřiznávají na nejbližších pět let "modrému laseru" větší než okrajový podíl na trhu. Stále však není rozhodnuta hlavní bitva, týkající se toho, který formát zaujme Hollywood.

Z mnoha zájemců o tuto výhodnou pozici mají větší šanci jen dva. Je to buď standard DVD Fóra nazvaný HD-DVD (vytvořily jej Toshiba a NEC), nebo Blu-ray od Sony. Čína podporuje vlastní standard EVD (Enhanced Video Disk), ale pochybujeme, že v jiném regionu najde silnější podporu.

V porovnání se standardním červeným laserem (650 nanometrů), používaným ve stávajících CD a DVD mechanikách, pracuje laser modrý s menší vlnovou délkou 405 nanometrů. Prakticky to znamená rychlejší pulsy a menší značky, umístěné blíže u sebe, tedy větší rychlost a kapacitu. Těžit z toho bude hlavně formát HDTV, který pracuje s 1125 linkami a s datovým tokem až 19,4 Mb/s. Dvě hodiny záznamu při tomto datovém toku zaberou přibližně 19 GB úložného prostoru, tedy mnohem více, než dokáže nabídnout dvouvrstvé DVD.

DVD Forum, NEC a Toshiba tvrdí, že HD-DVD (které zvyšuje kapacitu DVD z 4,7 na 15 GB) lze uvést na trh mnohem snadněji a levněji, jelikož nebude vyžadovat kompletní přestavbu existujících výrobních linek. Firma NEC dokonce ohlásila vývoj zpětně kompatibilní duální hlavy, pracující s modrým čtecím a červeným zapisovacím laserem, ale zatím neexistuje žádný přehrávač, který by tuto hlavu využíval.

Protože jednovrstvá HD-DVD média, stejně jako formát EVD, svou kapacitou (15 GB) nedostačují požadavkům HDTV (17,5 GB), uvažuje DVD Forum o implementaci kompresních algoritmů. Vzhledem k tomu, že se jim ale nechce platit autorská práva za stávající prověřené technologie MPEG-4  (H.264) či Microsoft Media 9, není zatím jasné, jaký kompresní standard bude použit a zda se tedy budou tato média pro HDTV vůbec hodit.

Sony a další firmy tvrdí, že opuštění staré technologie povede k rychlejšímu nárůstu kapacity v budoucnosti. Blu-ray nabízí kapacitu 23,3 až 27 GB na jednu vrstvu, což bohatě stačí požadavkům HDTV. Není tedy divu, že Blu-ray se stále spokojí se standardem MPEG-2, i když ani jeho zastánci zcela nevyloučili přechod na jiný kodek.

Ani standard HD-DVD, ani specifikace Blu-ray nejsou zatím skálopevně dané. Aby věci nebyly tak jasné, objevuje se v současných DVD přehrávačích podpora MPEG-4  - pokud by tento trend zesílil a přijali by jej i nejznačkovější výrobci, mohl by se standardním a oficiálním kompresním formátem stát právě MPEG-4.

Souboj o DVD formát s vysokým rozlišením není ale zatím tak důležitý. Rozdíl v kvalitě mezi stávajícím DVD a high-res DVD je příliš malý na to, aby uživatelé pocítili nutnost upgradovat svá zařízení, takže změny se nedočkáme, dokud nebude HD obsah mezi běžné uživatele výrazněji rozšířen. Rychlost přechodu na nový standard asi v očích uživatelů pozitivně neovlivní ani fakt, že vítěz tohoto souboje bude vybaven i mnohem sofistikovanější protipirátskou ochranou.

Dost řečí o budoucnosti. Blu-ray je v některých zemích již k dostání na pultech, konkrétně jde například o Professional Disc for Data od Sony, který disponuje kapacitou 23 GB na jednu vrstvu. Interní mechanika připojitelná pomocí rozhraní SCSI-3 stojí necelých 3 000 dolarů a externí mechanika pro USB 2.0/SCSI-3 přijde na 3 300 dolarů. Tam, kde se používá, slouží především pro zálohování firemních dat, takže se nemusíme divit ceně 45 dolarů za jedno médium a naprosté nekompatibilitě s čímkoliv jiným. Toto zařízení se nám nepodařilo sehnat k testování, ale již fakt, že existuje, naznačuje, že Blu-ray si najde cestu k mainstreamu nejprve přes datové a profesionální uživatele.

§§§§§


Duel discmanů

Lubor Jarkovský

C04P0386

Ani jednoho z výrobců snad není třeba představovat, mladičký korejský iRiver se do našeho povědomí zapsal svými kvalitními a technologicky vyspělými produkty a japonský gigant Sony je ve světě spotřební elektroniky stálicí. Oba výrobci přistupují k pojetí svých produktů trochu jinak: iRiver se snaží zajistit podporu všem rozšířeným kompresním formátům a přinést uživateli nadstandardní výbavu. Sony zase staví na jménu, exkluzivním designu (iRiver mu ovšem značně šlape na paty), skvělé konstrukci a firemním formátu Atrac, který je podle technických specifikací jedním z nejlepších kompresních formátů na trhu. V našem duelu se utkali zástupci obou značek, za iRiver vstoupil do ringu oceňovaný discman iMP-550, za Sony pak horká novinka D-NE900.

Formáty, formáty a zase formáty

Jak jsme již naznačili v úvodu, iRiver sází na co největší podporu formátů a s tím spojený možný upgrade firmwaru. Přehrávač iMP-550 podporuje s nejnovějším firmwarem standardy MP3, WMA, OGG i ASF. Díky možnosti upgradu je kromě podpory nových formátů zajištěno i ladění stávajících či přidávání funkcí nových. iRiver kromě toho integruje do svých discmanů FM tuner, což je velké plus. Sony tak zatím činí jen u vybraných modelů a D-NE900 mezi ně nepatří.

Sony bohužel neumožňuje nahrát nový firmware, tudíž se uživatel musí spokojit s tím, co koupil. Z běžně rozšířených formátů podporuje kvůli ochraně autorských práv pouze povinné MP3. Discman Sony ale přehrává i chráněný firemní formát Atrac, který byl původně vyvinut výhradně pro minidisk (viz PC WORLD 9/2003). V dodávaném softwaru SonicStage lze vytvářet jak tzv. Atrac3, tak také Atrac3plus, který přináší lepší poměr objem dat/kvalita. Při nejvyšší kompresi zvuku (48 kb/s) se vejde na jedno CD až 30 alb. To je skutečně úctyhodné množství.

Podoba a provedení

Discman iRiver je dostupný ve dvou barvách, ve stylové černé se stříbrnými okraji a ve stříbrné barvě. Je vyroben z magnezia, díky němuž je velice lehký (145 gramů) a odolný proti škrábancům. Silný je jen 13,7 mm, což jej činí nejtenčím MP3 CD přehrávačem na světě. Na jeho těle se nenachází ani jeden ovládací prvek, vše se soustředí do velmi pěkně provedeného dálkového ovladače. O tom ale až za chvíli. Do přístroje se vkládají dva ploché akumulátory, výdrž lze zvýšit pomocí externího packu pro dva AA články. Se všemi čtyřmi plně nabitými bateriemi vydrží hrát kolem 50 hodin.

Sony váží 168 gramů a je celých 21,8 mm silný, ale možná díky tomu je oproti iRiveru daleko bytelnější a dvířka mechaniky se tolik neviklají. Na přední straně mu vévodí rozměrný (nepodsvícený) displej, který zobrazuje výpis adresářů a skladeb. Ovládání je pohodlné díky novému systému založenému na skrolovacím kolečku a pětisměrném joysticku v jeho středu. Menu je oproti starším přístrojům lépe graficky zpracováno, ale s iRiverem se stále rovnat nemůže. Nabíjení probíhá postavením do elegantního stojánku, který je součástí příslušenství. Akumulátor se do D-NE900 vkládá pouze jeden. Zvýšit výdrž lze připojením externího packu pro jednu AA baterii. Sony uvádí, že při přehrávání Atrac3plus vydrží na obě baterie přístroj hrát asi 85 hodin. Náš test ukázal, že tato hodnota je při praktickém využití asi o 10 až 15 hodin nižší. Přesto v tomto směru Sony vítězí.

Dálková ovládání

Vzhledem k tomu, že se veškeré ovládání v případě iMP-550 soustředí pouze do ovladače, je jeho velikost značná. Nabízí rozměrný modře podsvícený displej a velmi pohodlné ovládání. Software v přehrávačích iRiver patří k absolutní špičce a umožňuje řadu detailních nastavení. Jedinou nevýhodou ovladače je, že se jeho displej snadno poškrábe.

Ovládač Sony je klasickým tubusem s jednořádkovým podsvíceným displejem. Poměrně dobře se s ním manipuluje, ale ovladač iRiver je mnohem lepší. Jednořádkový displej je pro přehrávání CD s desítkami skladeb přece jen nevhodný.

Zvuk

Oba přístroje disponují ekvalizérem. iRiver ho má propracovanější, umožňuje velice podrobné uživatelské nastavení, dále nastavení podle druhu hudby a dokonce zdůraznění basů SRS. Sony sází na jednoduchost a jeho ekvalizér je rozdělen do tří stupňů (Soft, Active, Heavy), možné je i vytvoření vlastního nastavení. Oba přístroje hrají s kvalitními uzavřenými sluchátky stejně dobře. iRiver však vítězí se svými dodávanými peckami, protože jsou o třídu lepší, než ty, které naleznete v krabici u přístroje Sony.

Závěr

iRiver nabízí svým zákazníkům stálou aktualizaci zakoupeného produktu a propracovanější funkce, Sony zase skvělý Atrac3plus a lepší konstrukci a provedení přístroje. Z hlediska dálkových ovladačů zase jednoznačně vítězí iRiver, i když je jeho ovladač náchylnější k poškrábání. Pohyb v albech a skladbách je u obou přístrojů pohodlný a rychlý. I když se v Sony hodně snažili, ještě stále zvítězil iRiver, a to díky svému otevřenějšímu přístupu k zákazníkovi, většímu množství funkcí a o něco lepšímu ovládání.

iRiver iMP-550

Cena vč. DPH: 5 990 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST

http://www.iriver.cz

Sony D-NE900

Cena vč. DPH: 6 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia Pro; http://www.elviapro.cz

§§§§§

$$$$$


Knihy


Mistrovství v SQL 1+2

Patrik Malina

C04P0347

Ačkoliv je dotazovací jazyk SQL bezesporu jedním z nejpoužívanějších, nic to nemění na faktu, že dobrých knih v češtině je mu věnováno jako šafránu. SoftPress se pokusil tuto nelichotivou bilanci již podruhé zvrátit a tentokráte mu posloužilo k překladu dílko renomovaného nakladatelství Sybex a neméně zavedeného autora.

Zřejmě z ryze praktických důvodů byl celý materiál rozdělen do dvou svazků, neboť představuje opravdu obsáhlý a důkladný úvod do problematiky SQL. Autor se tématu pevně chopil a v mnoha ohledech je prakticky vyčerpal, rozhodně na úrovni začátečníka či pokročilého programátora. Velkou výhodou je, stejně jako u mnoha jiných učebnic SoftPressu, že výuka je koncipována jako nezávislý výklad a ne jako popis určitého konkrétního řešení: se znalostmi z této knihy, jež vycházejí ze zavedených norem, se posléze snadno usadíte na jakékoliv konkrétní platformě.

První svazek zahrnuje většinu klasických výukových kapitol. Krok za krokem čtenář postupuje od výkladu principu relačních databází přes základní pohled na SQL k druhé části, pojednávající o tvorbě samotných databází. Kromě definování struktur, vkládání a rušení dat je zde řeč o integritě a jejích možnostech. Teprve sedmá kapitola, uvozující třetí část, přichází s dotazováním pomocí SELECTů, propojováním tabulek a zanořováním poddotazů. Látka se zde již dosti komplikuje a výklad se stává hutnějším. Čtvrtý oddíl nás zavádí za hranice běžných výběrů, takže se seznámíme s pohledy a transakcemi, ale také s řešením přístupových práv.

Pátou částí jsou započata poměrně pokročilá témata, jako návrh a modelování databází či optimalizace kódu SQL. Zde plynule navazuje druhý svazek, v němž mimo jiné najdeme přehled existujících norem a přesahy například do jazyka Java. Podstatnou část druhého dílu však zabírá referenční příručka, spolupráce s dalšími programovacími jazyky je již jen nepatrným příspěvkem.

Co do rozsahu a úplnosti témat jde jistě o jednu z nejobsáhlejších publikací v tuzemsku, bezesporu obsahuje nejuniverzálnější výklad o SQL. Kniha vám bude dobrou učebnicí i průvodcem v praxi.

Autor: Martin Gruber

Vydavatelství:

SoftPress, Brno, 2004

Počet stran: 480 + 494

Doporučená cena: 990 Kč

§§§§§


Bezdrátové sítě WiFi - Praktický průvodce

Patrik Malina

Ačkoliv bezdrátové sítě již nějaký pátek rostou jako houby po dešti a patří více méně mezi běžné vybavení, pořádnou knihu v češtině na toto téma aby jeden pohledal. Jeden z mála titulů, po jehož přečtení se budete v problematice rozhodně lépe orientovat, je právě recenzovaná kniha.

Zájemci o wi-fi technologie, kteří nelení a sledují internet, budou jistě považovat tuto knihu za samozřejmé a logické pokračování autorovy publicistické tvorby. Tvůrce sestavil příručku, jež má posloužit hlavně začátečníkům a mírně pokročilým, a sympatické je, že jsou v ní postiženy mnohé aspekty spletitého vývoje Wi-Fi a jeho použití. Přestože popisovaná technologie byla původně zamýšlena pro lokální sítě, najdete v knize i užitečné informace o řešení problému "poslední míle", pro nějž se u nás bezdrát hojně využívá.

Nemnoho kapitol je rozděleno jasně a přehledně. V první části najdete úvodní popis technologie, o níž vlastně jde, a seznámíte se s normami a jejich typickou formou realizace. Druhá kapitola je zaměřena na používaný hardware, takže dojde k seznámení především s přístupovými body, část třetí je speciálně zaměřena na použití antén a jejich stavbu. Právě zde podává autor pomocnou ruku stavitelům rozsáhlejších sítí a zároveň přináší asi nejobtížnější pasáže s trochou ryzí fyziky a matematiky v podobě nutných výpočtů.

Kapitola čtvrtá si zachovává konstruktérský ráz - je řeč o návrhu síťové infrastruktury - a následující oddíl je věnován kritickým otázkám zabezpečení. Dle mého názoru právě v této oblasti mohl autor ještě trošku "přitlačit na pilu" a poskytnout podrobnější výklad. V šesté části se dozvíte o podpoře wi-fi na různých platformách, následuje pojednání o dalším předpokládaném vývoji, závěrečná část se zmiňuje o fenoménu komunitních sítí.

Pokud jste začátečníci a hledáte vhodnou formu, jak načerpat prvotní informace, můžete se na tuto knihu erudovaného autora spolehnout. Není třeba se obávat, pokud řešíte pouze lokální interní síť, pak část o anténách přeskočíte a stále se toho dozvíte hodně. Jde rozhodně o dobrou investici.

Autor: Patrick Zandl

Vydavatelství:Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 190

Doporučená cena: 249 Kč

§§§§§


DHCP - Příručka administrátora

Patrik Malina

Pravděpodobně proto, že se jedná o problematiku opravdu speciální a ne zrovna masově spotřebitelskou, dočkala se hojně využívaná a dosti důležitá služba DHCP konečně monografického zpracování i v českém jazyce. Velmi potěšující je, že se jedná o překlad textu autorů více než zasvěcených: oba dva se víceméně na tvorbě protokolu a služby DHCP podíleli, takže se vám dostává informací z první ruky.

Nebudu příliš přehánět, když vám hned na počátku prozradím, že v knize najdete o DHCP prakticky všechno. Nadneseně řečeno, co není tady, tak to buď služba DHCP neumí, nebo to tak jako tak jinde nenajdete. Text je rozdělen na čtyři základní části, jež velmi podrobně, prakticky do detailu, popisují zvolená témata. První oddíl svazku zahrnuje čtyři úvodní kapitoly, v nichž najdete nejen pojednání o protokolové sadě TCP/IP, ale především východiska pro samotné navržení a konečné provedení protokolu DHCP. Dozvíte se, jak to celé vlastně má pracovat a jak to opravdu funguje, když vše dobře nastavíte. Část druhá jde pak k jádru věci, a to doslova. V sedmi kapitolách zde najdete nejdetailnější výklad o DHCP, jaký je k mání: podrobně můžete prozkoumat formát zpráv, jež služba využívá, seznámit se s variantami provozu podle situace klientských počítačů a zjistit možnosti, jaké se vám nabízejí. Podrobně jsou zde především zpracovány tzv. volby (options) protokolu, jež představují jeho hlavní potenciál pro administraci.

Třetí část pojednává o reálných implementacích služby DHCP. Najdete zde jak popis serverové platformy Microsoftu, zastupující komerční sféru, tak variantu od ISC, jež je k dispozici volně a představuje vlastně referenční implementaci, neboť tato byla sestavena právě na základě tvorby definice protokolu. Dále se autoři zaměřili na zavedení spolehlivé infrastruktury, optimalizaci služby, řešení různých problémů a např. využití v sítích IPv6. Poslední oddíl knihy je vlastně referenční příručkou, mimo jiné i s přehledem další literatury.

Jak jsem se už zmínil, nic lepšího o DHCP nenajdete, a to ani mezi anglicky psanými tituly.

Autoři: Ralph Droms,

Ted Lemon

Vydavatelství:Computer Press, Brno, 2004

Počet stran: 490

Doporučená cena: 590 Kč

§§§§§


Wi-Fi - postavte si svou vlastní wi-fi síť

Patrik Malina

Ačkoliv nakladatelství Neocortex většinou nabízí tituly, jejichž původní autoři jsou z tuzemska, výjimkou potvrzující pravidlo je tato příručka o technologii wi-fi. Díky překladu byl náš trh obohacen o zpracování zajímavé látky, o níž se u nás o to méně píše, o co je stále populárnější.

V poměrně dobré shodě s názvem představuje kniha úvod do problematiky bezdrátových sítí standardu wi-fi a jejich budování a provozování. Materiál je jednoznačně určen začátečníkům a má pomoci překonat úvodní obtíže při seznamování s rychle se vyvíjející technologií. Ačkoliv jsou hlavním tématem bezdrátová řešení, spíše zde čtenář najde výklad o kompletním řešení lokální sítě, samozřejmě s upřednostněním wi-fi technologie.

Kniha je rozčleněna do patnácti kapitol s očekávaným obsahem. Po úvodní motivační části, v níž zjistíte, proč vlastně bezdrátová řešení válcují svět, přijde řeč na technologie: přes podrobnější popis standardů a norem se propracujete k použití přístupového bodu, seznámíte se s dalšími důležitými funkcemi, jež často wi-fi zařízení nabízejí především s ohledem na internetovou konektivitu, a postoupíte k popisu typického hardwaru. Zvláštní část je věnována specifickému tématu - anténám, následují praktické"konfigurační" kapitoly, v nichž se zájemci naučí nastavit jak přístupový bod, tak klientské počítače s různými platformami. V druhé části knihy najdete pojednání o "ad hoc" variantách bezdrátových sítí, jedna kapitola je též věnována bezpečnosti. Závěrečné části jsou zaměřeny na sestavování rozsáhlejších struktur, monitorování a řešení problémů.

Z hlediska výběru témat v knize jistě nechybí nic zásadního, co by měl začátečník poznat, než se pustí do práce. Obávám se však, že na tuzemský čtenářský vkus je výklad přeci jen příliš "mateřský", což je místy opravdu zbytečné. Z faktického hlediska je zde jiný drobný problém: originál knihy je přece jen, vzhledem ke kvasu, v němž se wi-fi vyvíjí, poněkud zastarávající a překlad vše ještě mírně zpozdil, takže řada informací ztratila na aktuálnosti. Jinak kniha dobře poslouží svému účelu.

Autor: Shelly Brisbin

Vydavatelství: Neocortex, Praha, 2003

Počet stran: 248

Doporučená cena: 249 Kč

§§§§§


Kreativní fotografie od A do Z

Patrik Malina

Zřejmě právě proto, že digitálně-fotografická horečka spaluje stále více a více nadšenců, dostává se prostoru i pro publikace ne zcela tradičního pojetí. Pokud jste unavení z procházení planých příruček pro "každého správného digitálního fotografa", nakladatel pro vás připravil balzám v podobě knihy, jakou možná hledáte.

Titul, jejž zde hodlám velebit, je v podstatě určen každému zájemci o alespoň trošku tvůrčí fotografování. Pokud jste úplní začátečníci či spotřebitelé fotografie typu "rodinná dovolená na památku", čímž nemyslím nic zlého, asi tuto knihu neoceníte. V knize nehledejte žádné pojednání o tom, jak je aparát zkonstruován, jak se ovládá editační program či jak vlastně fungují barvy. Naopak, najdete zde spojení ryzí inspirace s trefnými a jasnými radami, jak si pohrát s kterými motivy, jak docílit různých efektů a jaké řešení si žádá určitě specifická situace. Velmi často zde budete mít pocit, že přesně takhle jste to chtěli vyfotit, ale třeba jste nevěděli jak.

Kniha nemá žádné kapitoly, veškerý obsah se odehrává vždy na tematické dvoustraně s pevně danou strukturou. Autor vás vždy nejdříve navnadí stručným úvodem, posléze poskytne technické rady ohledně aparátu, objektivu a případně filmu. Pak samozřejmě následují postupy, jak zamýšleného výsledku docílit. Vše neoddělitelně dokreslují ukázkové snímky, jež v dobrém provedení na křídovém papíru opravdu lahodí oku. Zvolená témata jsou velmi pestrá a jediným způsobem organizace je skutečně ve shodě s názvem abecední pojmenování. Najdete zde tedy jak ryze technickou látku např. o možnostech blesku, polarizačních filtrech, tónování, využití zrnitosti či tvorbě panoramat, tak spíše pocitovou tematiku, jako třeba moc květin, linie, vodopády, vzory či třeba netradiční neónové nápisy. Autor vede své vnímavé čtenáře neúnavně k cíli: stručně řečeno, snímek je potřeba před zmačknutím spouště vidět, jinak tak trochu plýtváte materiálem.

Jde o krásné dílko pro každého citlivějšího zájemce, jenž se nespokojil se zjištěním, jak funguje clona, co je rychlost závěrky a proč používáme zoom. Užijte si to.

Autor: Lee Frost

Vydavatelství: Computer Press, Praha, 2003

Počet stran: 162

Doporučená cena: 297 Kč

§§§§§


Velká kniha digitální fotografie

Patrik Malina

Vše, co souvisí s digitální fotografií, jde na dračku, a pochopila to již i nakladatelství, takže vám představujeme titul z dobře obsazené kategorie. Jistě je stále těžší hledat, co si ještě fotografové jinde nepřečetli, ovšem autorům tohoto titulu se to z podstatné části podařilo.

Jednou z největších předností této zajímavéknihy je pocit, jenž stránku za stránkou postupně získáváte: z množství tipů, návodů a triků je dobře znát, jak je prověřila praxe, a řadu z nich byste bez nápovědy autorů jen obtížně objevovali. Autoři ani nakladatel nepodcenili situaci: hovoříme o umění fotografovat a provádět korektury, proto tedy křídový papír a velké množství zajímavého srovnávacího materiálu v podobě přesvědčivých ukázkových fotografií.

Možná mírně rozporuplně na mě působily některé souvislosti. Ačkoliv v úvodu je text jasně orientován na téměř nepoučeného uživatele, v dalších pasážích je pro ilustraci řady rafinovaných postupů používán Adobe Photoshop: kolik začátečníků a amatérů si jej může dovolit a zná jej? Kniha pro začínající uživatele bezesporu je, ale inspiraci zde nalezne i pokročilý fotograf, přestože místy jsou přechody poněkud krkolomné. Možná je to dáno i pestrou autorskou trojicí ve složení fotograf nadšenec - fotograf profesionál - obrazový redaktor (pánové případně prominou).

Struktura kapitol zhruba sleduje "životní cyklus" digitálních snímků. Po úvodních pojednáních o principu digitálních fotoaparátů a základech fotografování následuje přehled techniky na trhu. Další část knihy obsahuje popis typického ovládání editačních programů, a právě zde najdete velmi inspirativní postupy a řadu zajímavých ukázkových snímků. V další části knihy se autoři věnují prohlížení, archivaci a tisku snímků, závěr patří opět velmi zdařilé kapitole s podrobnějšími radami pro konkrétní fotografické situace.

Ve srovnání s konkurenty tato kniha vyniká kvalitní úpravou, vysokou koncentrací užitečných informací a velmi kvalitním demonstračním materiálem. Tedy žádné zbytečné řeči, mnoho užitečných nápadů a pěkných ukázek.

Autoři: Petr Lindner, Miroslav Myška, Tomáš Tůma

Vydavatelství: Computer Press, Brno, 2003

Počet stran: 272

Doporučená cena: 299 Kč

§§§§§


07/2005

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Rekordní Ricoh

Společnost Impromat připravila na letošním veletrhu Embax svým návštěvníkům nevšední podívanou v podobě rekordního počtu výtisků za jednu hodinu. Rekord byl uskutečněn dne 18. května 2005 v 11 hodin na současném nejvýkonnějším zařízení značky Ricoh s označením Aficio 2105. Tato vlajková loď japonského výrobce Ricoh vyprodukovala za 60 minut bez jediného zastavení 6 034 stránek. Tím se Ricoh Aficio 2105 stal oficiálním rekordmanem v hodinovém výkonu v České republice. Na celý průběh rekordní produkce bedlivě dohlížel zástupce agentury Dobrý den, jenž se zabývá evidencí rekordů a kuriozit v České republice a je oprávněna k vydání certifikátu o úspěšném provedení rekordu. Pro efektivní využití rekordního výstupu byly tištěny učební materiály pro gymnázium, omalovánky pro děti předškolního věku a vybrané kapitoly z knihy "Umění prezentace". Všechny matriály byly následně věnovány gymnáziu a mateřským školám k dalšímu využití.

InWay testuje BreezeMax

Společnost InWay uvedla do testovacího provozu zařízení BreezeMax izraelské firmy Alvarion. Jedná se o novou generaci bezdrátových zařízení skupiny Wi-Max. BreezeMax je uzpůsoben pro provoz v metropolitních sítích a společnost InWay jej tedy implementuje do své služby City.Way. Plně zdvojená základní stanice s multikanálovou volbou zajišťuje i v případě jedné základní stanice podporu velkého počtu účastníků. Efektivita a protokol 802.16 umožňuje širokopásmové přenosy až do kapacity 10 Mb/s výkonu na účastníka. Vysokokapacitní základní stanice se může uplatnit jak v hustě obydlených městských oblastech, tak na okraji měst.-OK

Symantec proti spywaru

Symantec uvedl na trh vylepšené řešení internetové bezpečnosti pro domácí uživatele - Norton Internet Security 2005 AntiSpyware Edition dokáže zjistit spyware v reálném čase a automaticky ho z počítače odstranit. Jeho schopnost rozlišovat mezi skutečně nebezpečným spywarem a legitimními aplikacemi je založena na známých signaturách, které dává k dispozici středisko Symantec Security Response. Produkt je připraven pro systémy Windows XP a 2000 Professional.-OK

Benq kupuje Siemens!

Tchajwanský výrobce spotřební elektroniky Benq, známý především v oblasti digitálních fotoaparátů, LCD monitorů a v neposlední řadě též mobilních telefonů, získává pod svá křídla mobilní divizi společnosti Siemens. Benq dostal k dipozici i značku Siemens (na pět let), ale na oplátku musel přislíbit, že výroba i vedení společnosti zůstanou i nadále v Německu. Veškeré formality této transakce mají být podle všech předpokladů uzavřeny ještě do konce roku.TJi

Kytarové kombo

Novinka od firmy Native Instruments (www. disk.cz) s názvem Guitar Combos je série softwarových emulací tří kytarových aparátů, které zásadně formovaly zvuk elektrické kytary. Jsou vytvořeny pro studiové použití, kombinují původní zvuk s přednostmi digitálního zpracování. Jedná se o TWANG COMBO, AC BOX COMBO a PLEXI COMBO. Twang je emulace Fender Twin Reverb, v osazení s 2 x 12". AC BOX je emulace Vox AC-30 snímané vintage kondenzátorovým mikrofonem, včetně treble boosteru, tremola a pružinového reverbu. Plexi Combo je modelováno podle slavného Marshallu JMP 50. Nabízí hutný zkreslený zvuk tavené čtyřdíry, snímané dynamickým mikrofonem. Mezi další výhody těchto programů patří také integrovaná ladička, noise gate, limiter a Demo player, což je integrovaný přehrávač smyček. Samozřejmostí je také možnost ovládání pomocí externího MIDI ovladače.TJi

Asus Cool-Pipe

Nová konstrukce Heat Pipe na základní desce s podporou dvojice grafických karet zajišťuje vynikající chlazení a tichý provoz. Asus představil novou technologii AI (Asus Intelligence) Cool-Pipe na základní desce A8N-SLI, která obsahuje unikátní konstrukci heat pipe, zajišťující rozptyl tepla a tichý chod bez ventilátorů. Kromě vylepšené technologie chlazení nabízí nová základní deska ASUS také stabilní přetaktování pro využití skutečného potenciálu výkonu dvojice grafických karet. V porovnání s konkurenčními základními deskami s chlazením ventilátorem a stejnou konfigurací by měla přinést A8N-SLI Premium vyšší výkon při mnohem nižší teplotě. A8N-SLI Premium umožňuje vysoký výkon a stabilní provoz dvojice grafických karet v režimu SLI (Scalable Link Interface) bez hlučného chladicího ventilátoru.-TJi

Uvolněný Solaris

Sun Microsystems dostál svému slibu a k 14. červnu uvolnil zdrojový kód operačního systému Solaris. Zdrojový kód Solarisu je ke stažení na webovém portálu iniciativy OpenSolaris na adrese http://www.opensolaris.org.

Zdrojový kód OpenSolarisu je dostupný pod licencí CDDL (Common Development and Distribution License). komponenty, které byly jako open source uvolněny již dříve, pokračují se svou stávající licencí. Některé binární kódy jsou pokryté licencí OpenSolaris Binary.-TJi

Desktopy Prestigio

Společnost Prestigio uvedla na český trh tři nové produktové řady osobních počítačů. Tyto nové počítače jsou již nyní dostupné prostřednictvím více než 110 obchodních partnerů Prestigio po celém území České republiky. Stolní počítače z produktové řady Prestigio Office jsou vhodné pro nasazení v malých a domácích kancelářích. Do produktové řady Prestigio Home patří stolní PC, primárně určené pro širokou skupinu domácích uživatelů, kteří potřebují výkonné multimediální nástroje, vyšší grafický výkon a možnost vypalování na CD i DVD média. Tyto kompaktní multimediální počítače jsou vybaveny procesory Intel Pentium 4 a disponují bohatou výbavou portů, které usnadňují rozšíření a umožňují komunikaci s dalšími zařízeními. Třetí novou řadou stolních PC je Prestigio Gamer. Tyto počítače jsou předurčeny pro hraní i těch nejnáročnějších počítačových her. Sáhnou po nich zejména hráči, kteří očekávají nekompromisní grafický výkon, vysokou stabilitu a spolehlivost a v neposlední řadě dobré možnosti připojení k počítačové síti.Tji

Bezpečnější e-mail

Volný nabídl zdarma všem uživatelům e-mailových schránek na Volný a Post.cz balíček bezpečnostních funkcí - antivirovou ochranu, filtr proti nevyžádaným reklamním zprávám (antispam) a další nástroje pro bezpečnou práci s e-mailem.

Každý uživatel e-mailové schránky má nyní možnost si vybrat, co bude s odhaleným spamem nebo se zavirovanou zprávou provedeno. Zda bude smazána, přesunuta do speciální složky nebo jen označena za SPAM v předmětu zprávy. Samozřejmostí u antispamu je whitelist, tedy seznam adres či domén, z nichž posílané zprávy nebudou procházet antispamovou kontrolou. Stupeň bezpečnosti při práci se schránkou si může nastavit každý sám. Na výběr má z několika úrovní, které ovlivňují např. automatické odhlášení či změnu hesla. Lze se také přihlásit do schránky přes zabezpečený protokol (SSL) či je možná permanentní kontrola IP adresy. V nabídce je i zasílání upozornění, je-li k doručené zprávě připojena příloha s příponou typickou pro e-mailový vir, ošetření proti cross-site scriptingu či možnost nastavit automatické ohlášení z webových stránek e-mailu. Navíc pro kontrolu mohou uživatelé sledovat logování všech přístupů do schránky za uplynulých 30 dní.TJ

§§§§§


Chlouba Foxconnu

Tomáš Jirásko

C05P0416

Základní desku založenou na novém čipsetu Intel 955X a podporující nejnovější intelovské procesory Pentium 4 (EMT64, Dual-Core) představila společnost Foxconn, u nás známá spíše jako OEM dodavatel. Deska s označením 955X7AA-8EKRS2 představuje současnou vlajkovou loď produkce této společnosti. Je určena především pro vysoce výkonné systémy a tomu odpovídají i její možnosti. Deska podporuje až 8 GB operační paměti ECC DDRII 667/553 a je plně připravena pro nasazení pod 64bitovými operačními systémy. Je osazena dvojicí gigabitových ethernetových konektorů (Broadcom), takže lze využívat širokého pásma pro připojení k internetu (WAN) a zároveň přistupovat ve stejné šíři k místní síti (LAN). Na desce dále nalezneme header IEEE 1394b a dva headery IEEE 1394a, společně s osmi porty

USB 2.0. Deska disponuje čtveřicí konektorů pro připojení SATA disků (podporuje Serial ATAII) včetně konfigurace RAID0, 1, 0+1, 5, 10, Intel Matrix Storage Technology a také dvojicí rozhraní PATA 133 (možný RAID).

Odkaz: http://www.foxconn.com

§§§§§


Stylus Photo R2400

Tomáš Jirásko

Společnost Epson představila novou tiskárnu pro poloprofesionální aplikace, vybavenou technologií inkoustového tisku Epson UltraChrome K3. Nová tiskárna Epson Stylus Photo R2400 je vybavena 9 samostatnými inkoustovými náplněmi, které mimo jiné obsahují i čtyři různé druhy černého inkoustu - černý pro matový papír, černý pro lesklý papír, světle černý a velmi světle černý. Dalšími barvami jsou azurová, světle azurová, purpurová, světle purpurová a žlutá. Třetí černý inkoust - "velmi světle černý" - zajišťuje vynikající tisk v šedé škále a hladší odstupňování odstínů pro maximální kvalitu monochromatického tisku. Epson Stylus Photo R2400 by měl být vhodný pro přechod k profesionálnímu tisku fotografií. Podporuje papír formátu 10 x 15 až DIN A3+. Doporučená koncová cena tiskárny Epson Stylus Photo R2400 je 28 290 Kč včetně DPH.

Odkaz: http://www.epson.cz

§§§§§


O´Neill s panelem

Tomáš Jirásko

Společnost O'Neill představila v sérii H2 batohy s integrovaným solárním panelem, podporující bundy ze série "wearable electronics". Solární buňky za optimálních světelných podmínek přes USB napájí iPod, mobilní telefon a Bluetooth modul. Zařízení TSA Step-up Converter, zabudované v batohu, dokáže rozpoznat, které zařízení potřebuje napájení nejvíce, a odpovídajícím způsobem energii rozdělit. Batohy jsou primárně navrženy pro podporu modelů iPod.

Pro telefonování je v levém ramenním popruhu zabudovaný mikrofon a v kapse na prsou univerzální konektor na sluchátka. Při příchozím hovoru na mobilu je přehrávání iPodu automaticky pozastaveno, dokud hovor neskončí. Modul Bluetooth také podporuje hlasové vytáčení. iPod a modul Bluetooth jsou bezpečně uloženy v ochranném a vodě odolném krytu v zadní části batohu. iPod lze po nainstalování ovládat pomocí měkkého ovládacího panelu ElekTexna na levém ramenním popruhu.

Odkaz: http://www.horak.cz

§§§§§


Maxtor s půl TB

Tomáš Jirásko

Maxtor oznámil, že ve třetím čtvrtletí tohoto roku představí vlastní novou generaci 3,5" pevných disků SATA 3.0Gb s 7 200 otáčkami za minutu a ATA 133 s kapacitou až 500 GB. Tuto novou kapacitu nalezneme u celé řady výrobků této společnosti včetně disků Maxtor QuickView (spotřební elektronika - DVR/STB, kombinované jednotky DVD/HDD), MaXLine (podnikové aplikace), DiamondMax (aplikace pro stolní počítače), Maxtor Shared Storage (snadno rozšiřitelná úložiště pro domácí síť) a Maxtor OneTouch (jednoduchá externí úložiště a zálohovací zařízení).

Nové pevné disky o kapacitě 500 GB budou vybaveny celou řadou nových funkcí, které uspokojí rozdílné požadavky ve všech oblastech, v nichž se jednotlivé značkové pevné disky používají. Tyto funkce přinášejí podstatné zlepšení parametrů jako je výkon, tepelná optimalizace, správa a zabezpečení dat, rozhraní a detekce datových proudů AV. Tyto pevné disky o kapacitě 500 GB budou rovněž vyhovovat omezení, které se týká nebezpečných látek (RoHS).

Odkaz: http://www.maxtor.com

§§§§§


Video od Musteku

Tomáš Jirásko

Pro milovníky pohyblivého obrazu připravil Mustek DVD rekordér s pevným diskem a přenosný DVD přehrávač.

DVD rekordér Mustek R580 disponuje 80GB pevným diskem a vestavěným televizním tunerem. Přístroj podporuje pro nahrávání disky DVD+R/RW. Před samotným začátkem nahrávání si můžete vybrat z pěti stupňů kvality záznamu, při nejvyšší kvalitě se vejde na jedno 4,7GB DVD hodina videa, při nejnižší až 6 hodin, v nejběžněji používaném módu SP pak hodiny 2.

Přehrávat lze kromě "pluskových" disků, používaných pro nahrávání, i "minuskové", tedy DVD-R/RW, dále pak i CD-R/RW, na nichž jsou fotky ve formátu JPEG či hudba v MP3. Podporována jsou i CD ve formátu CD-DA (audio CD), VCD (Video CD) a Kodak Picture CD. Pro playback DVD-Video slouží funkce Progressive Scan, která zajišťuje křišťálově čistý obraz bez jakýchkoliv digitálních vad (záleží také na kvalitě obrazu na DVD).

Přenosný DVD přehrávač Mustek PL510 nabídne 10" widescreen aktivní TFT displej a kromě videa přehrává i hudební soubory MP3 a zobrazí JPEG obrázky. Samozřejmostí je potom podpora CD-DA (audio CD), VCD (video CD) a Kodak Picture CD. Majitele digitálních fotoaparátů potěší slot pro SD/MMC karty.

Odkaz: http://www.actebis.cz

§§§§§


Střípky z Computexu 2005

ČESTMÍR ŽÁK

C05P0422

Po roce nastal opět čas porozhlédnout se po rušném veletrhu Computex v Taipei - připravili jsme tedy pro toto číslo výběr produktů, které nás na zmíněné IT výstavě zaujaly.

Corsair oznámil nový přírůstek do série DDR--2 produktů řady XMS - paměťové moduly XMS2-8000UL, pyšnící se latencemi 5-4-4-9 a podporou rychlosti 1 GHz (při přetaktování se podle dostupných testů lze dostat i daleko za tuto magickou hranici). Uvedené paměti jsou k dispozici již dnes a nabízejí kapacity 512 a 1 024 MB, vztahuje se na ně doživotní záruka.

Společnosti A-Data a TwinMOS nemohly v oblasti rychlých DDR-2 pamětí zůstat za Corsairem ani o krůček pozadu, a tak se na Computexu rozhořel jakýsi souboj o to, který z uvedených výrobců uvedl své 1GHz řešení na trh dříve. Pro nás to však ve skutečnosti příliš důležité není, spíše budeme z pozice běžných uživatelů sledovat to, za jaké ceny je hodlají jednotliví producenti prodávat a nakolik vypuštění rychlejších modulů ovlivní ceny těch pomalejších.

Další z paměťových gigantů, Kingmax, se na Computexu rozhodl představit dvě nové řady DDR-2 pamětí. Jedná se o Mars (667 MHz) a Venus (800 MHz). Další inovaci jsme u Kingmaxu zaznamenali v barvě používaných obvodů, dřívější černou nyní nahrazuje červená, jež by se měla vyznačovat menší velikostí a zároveň vyšší rychlostí.

Jedna ze série výstavních specialitek na nás čekala ve veletržním sídle Gigabyte Technology. Našli jsme zde zvláštní produkt s názvem iRam, což je přídavná PCI karta se čtyřmi sloty na paměti typu DDR. Po nainstalování do PC a osazení příslušnými paměťovými moduly (maximálně 4 GB) poskytuje zařízení permanentní paměť (na rozdíl od klasické RAM se po restartu PC nevymaže), tvářící se jako další disk. Využití spočívá v tom, že data uložená na iRamu vykazují mnohem vyšší přístupovou rychlost, než by mohl nabídnout jakkoli rychlý pevný disk. Výrobce proto doporučuje do paměti na iRam nainstalovat Windows, jindy zdlouhavý proces bootování se pak totiž stává otázkou několika vteřin. Další použití se nabízí v oblasti editace hudebních/video souborů nebo při hraní náročných počítačových her. Zařízení se objeví na pultech obchodů v červenci, jeho cena bude činit asi 60 USD (1 500 Kč).

Společnost GeIL splnila svůj nedávný slib a na Computexu předvedla moduly s označením GeIL UltraX-XL Edition PC3200, přizpůsobené pro 400MHz FSB a časování 1.5-2-2-2. Co je na nich zvláštního? Především nepříliš často vídaná velmi nízká (CL 1,5) latence a podpora technologie Extended Voltage Protection, jež paměti umožňuje pracovat s libovolným napětím v rozmezí od 2,6 do 3,6 voltu.

Příjemně nás překvapil na první pohled nenápadný stánek firmy Pretec, výrobce známého především z oblasti paměťových karet. Ocenili jsme Compact Flash paměťovou kartu s úctyhodnou kapacitou 12 GB, obdiv si však zasloužil prakticky každý vystavovaný produkt - Pretec si totiž dává maximálně záležet na designu, a tak není s podivem, že některé z jeho výrobků připomínají spíše šperky.

Multimedia, osobní audio

Prodisc Technology nás na veletrhu příjemně překvapil prezentací upraveného DVD-R média s kapacitou 4,9 GB, což je o 200 MB více než má konvenční podoba tohoto formátu. Kapacita navíc pochází z redukovaného prostoru nazývaného track pitch, jenž se nachází na spirálovité dráze zapisovatelného média. Je ovšem škoda, že výsledné DVD nebude kvůli provedené změně čitelné ve všech DVD mechanikách.

Na show v Taipei jsme u stánku společnosti BenQ objevili i jednu z mála plně funkčních Blu-Ray optických mechanik. Ukázka zahrnovala přehrávání vysoce kvalitního high-definition videa, uloženého na disku odpovídajícím specifikaci Blu-Ray. I přes tuto praktickou ukázku funkčnosti nám zástupci výrobce nebyli schopni sdělit, kdy se podobné mechaniky konečně objeví v prodeji, ani jaká bude jejich cena.

Jedním z trendů, které nás neustále provázely celým Computexem, bylo všudypřítomné napodobování designu společnosti Apple. Ať už se jednalo o hudební přehrávače nebo počítačové skříně, vliv Applu (a zejména fenoménu jménem iPod) byl k vidění snad všude. Jako příklad uvedeme prozatím bezejmenný mini-desktop od Aopenu, evidentně inspirovaný přístrojem Apple Mac mini - stejný tvar, takřka identické rozměry, zkrátka obě zařízení jako by si z oka vypadla. V oblasti hudebních přehrávačů jsme objevili některé přístroje, jež by se s trochou smyslu pro senzaci daly nazvat přímo duplikáty iPodu - například iPocket od Tekram Systems nebo celá série Tangent od Luxpro (ta převzala základ z iPod mini). Ani výrobci pevných disků neusnuli na vavřínech a začali předvádět své nejnovější produkty. Například Toshiba ukázala světu 2,5" harddisk (s kapacitou 100 GB), určený pro rozhraní SATA. Uvedený produkt vzbudil okamžitý zájem ze strany výrobců notebooků a dalších mobilních zařízení. Viděli jsme rovněž 1,8" disky s konektory ZIF (zero insertion force) - ty nahrazují klasické piny pomocí tenkého páskovitého kabelu. Další atrakcí u stánku Toshiby byl funkční vzorek 0,85" disku s kapacitou 4 GB, který bude na trhu k dispozici ve čtvrtém kvartále roku 2005. Zástupci Fujitsu se nám pochlubili skupinou šestnácti propojených HDD s rozhraním SAS, přičemž výsledná datová propustnost tohoto pole dosahovala až 1,6 GB/s. U Hitachi Global Storage Technologies jsme si povšimli 1" harddisků, schopných pojmout až 6 GB dat. Do konce roku přislíbil výrobce dodat na trh podobný 1" produkt s kapacitou mezi 8 a 10 GB.

Společnost Microstar International se na výstavišti blýskla krásnou hračkou nabitou moderními technologiemi. Maličký robot (34 cm na výšku, hmotnost okolo 2 kg) s označením E2R-H3 (Education and Entertainment Robot - Humanoid 3) hravě dokáže vykonávat spoustu zajímavých činností: chodit, kopat do míče, předvádět chvaty bojových umění Kung-Fu nebo Tai Chi. Na jedno nabití baterií přitom zvládne "řádit" až dvě hodiny, jeho ovládání je zajištěno prostřednictvím technologie Bluetooth. Robot E2R-H3 si rozumí i se softwarem pro rozpoznání hlasových povelů a na jeho hlavě je integrovaná kamera, schopná rozeznat známé obličeje lidí v okolí.

Grafické karty, motherboardy, CPU

Od Gigabytu pochází zpráva o přípravných pracích na motherboardu GA-8N-SLI Quad (pro LGA 775), jenž bude podporovat zapojení až čtyř nVidia SLI grafických karet najednou! Tento zajímavý nápad je realizován pomocí zvláštní kombinace dvou nVidia SLI čipsetů na jedné základní desce (Crush 19 pro Northbridge a Crush K8-04 pro Southbridge). Deska si tak dokáže poradit se dvěma Dual GPU SLI (PCIe x16) grafickými kartami nebo rovnou se čtyřmi Single GPU (PCIe x8) akcelerátory. Nedokážeme si představit, jaký výkon takovéto řešení nabídne, otevřenou kapitolou pro nás zatím zůstává i výsledný mamutí příkon tolika GPU.

Výrobce XGI Technology předvedl na Computexu grafický čip Volari 8300 (kódové označení XG47). Jde o řešení postavené na sběrnici PCI Express, s podporou DirectX 9.0 či Shader Model 2.0. Dále nás zaujala implementovaná technologie eXtreme cache - ta využívá paměť počítače jako frame buffer. Zástupce Dellu a Toshiby tento nový počin od XGI nadchnul natolik, že začali vážně uvažovat o jeho praktickém nasazení do svých příštích produktů.

V úvodním odstavci jsme vám slíbili i zajímavé rarity, tady je jedna z nich. Na stánku MSI byla k vidění grafická karta postavená na čipu Radeon X800. Její zvláštností je možnost aktivního použití libovolné z dnes používaných grafických sběrnic - AGP i PCI Express. Ptáte se, jak je to možné? Výrobce vyřešil tento na první pohled zapeklitý problém šalamounsky na jednu stranu karty vyvedl konektory pro PCI Express, na druhé straně našel své místo slot AGP. S takovou speciální grafickou kartou se rozhodně nemusíte bát budoucího upgradu, bude ji totiž zaručeně možné použít ve starých i nových základních deskách.

Nová generace hi-tech GPU (nástupce dnešní řady 6800) od nVidie přijde na trh zřejmě v červenci, alespoň nás o tom přesvědčovali u stánků výrobců základních desek. Ti mají obvykle velice přesné informace, neboť s producenty grafických čipů úzce spolupracují za účelem dosažení maximální kompatibility. Zjistili jsme také, že v případě čipu vyvíjeného pod označením G70 půjde pravděpodobně o stejnou technologii, jakou se nVidia chystá dodávat do připravované PlayStation 3 (ta však přijde na trh až na jaře 2006).

Via uvedla mikroprocesor označený jako C7, jenž se již brzy dostane do masové výroby. Setkáme se s verzemi pro stolní počítače (C7) i pro notebooky (C7-M). K dispozici budou ze začátku dvě varianty s frekvencemi 1,5 a 1,8 GHz, později se s nejvyšší pravděpodobností jejich nabídka dále rozšíří. Společnost Via charakterizovala C7 jako "mnohem výkonnější než předchozí generace procesorů C3, přitom stále s velmi nízkými energetickými nároky". Toto tvrzení následně demonstrovala při porovnání s čipem Pentium M 1,5 GHz od Intelu. Zatímco čip od Intelu si nárokuje příkon až 21 W, jeho konkurent C7 od Via se spokojí s maximálně 7 W. Via doufá, že se jí s touto novinkou podaří výrazněji prosadit a získat část trhu, který dnes fakticky ovládají prakticky pouze dva velcí hráči - AMD a Intel.

§§§§§


75 mg vitaminu C

Čestmír Žák

Céčková řada mobilních telefonů od Siemensu na trhu představovala vždy jakousi zlatou střední cestu. Za rozumné peníze dostal uživatel solidní nabídku funkcí, což ve výsledku zajišťovalo nadprůměrný poměr cena/výkon. Nejinak tomu bude i v případě nově představeného modelu C75, jenž přijde na trh v letních měsících tohoto roku. Design se nese v duchu současného trendu napodobování přístrojů od Sony Ericssonu (podobně jako např. u Nokie 3230). Siemens C75 s rozměry 103 x 44 x 17 mm dosahuje hmotnosti 85 g, což se zdá být (z hlediska dlouhodobých zkušeností uživatelů) optimální hodnota. Aktivní displej typu TFT s úhlopříčkou 46 milimetrů dosahuje příjemného rozlišení 132 x 176 pixelů, samozřejmě při schopnosti odlišit až 65 000 barev. Integrovaný fotoaparát pracuje v režimu VGA (640 x 480 obrazových bodů), příjemná je i možnost natáčení videosekvencí. Z dalších funkcí bychom rádi zmínili infraport, GPRS třídy 10, čtyřicetihlasé vyzvánění, obsáhlý adresář, propracované organizační funkce, multimediální zprávy MMS, 10 MB interní paměti a řadu dalších položek. Očekáváme cenu blízkou pěti tisícům Kč.

§§§§§


Oskar má Data Naplno

Oskarova propagační akce s názvem Data Naplno má za úkol osvětlit uživatelům výhody jednotlivých datových řešení tohoto operátora. Na stránky projektu se dostanete přímo z www.oskarmobil.cz, kde kliknete na odkaz "Data Naplno" - ten se nachází v pravé části úvodní stránky Oskarova webu. Poté si již pouze vyberete jednu ze tří postav, s níž následně prožijete fiktivní den děj je vám předkládán ve formě jednoduché animace. Během sledování se nenásilnou (a také poměrně vtipnou) formou obeznámíte s množstvím důležitých informací o Oskarových datových službách. Celkově hodnotíme tento Oskarův projekt jako přínosný, snad se brzy dočkáme i dalších podobných nápadů.

Rekord v posílání SMS

Myslíte si, že posíláte opravdu velké množství SMS? Následující příspěvek vás s nejvyšší pravděpodobností vyvede z omylu. Indický chlapík jménem Deepak Sharma se touží dostat do Guinnesovy knihy rekordů, a tak se rozhodl, že se stane slavným tím, že bude posílat neuvěřitelná kvanta SMS zpráv. Za jeden měsíc jich poslal rovných 182 689, což činí v průměru asi 253 SMS za hodinu. Odměnou za tuto značnou námahu mu pak bylo podrobné vyúčtování čítající 1 411 stran. V následujícím měsíci plánuje Deepak Sharma rozeslat až 300 000 esemesek, tzn. asi 10 000 textovek denně. Celou akci umožňuje speciální cenová politika místního operátora, jež nabízí absolutně neomezený SMS tarif za paušální poplatek 99 paise.

CZ: Mapa EGDE od T-Mobile

T-Mobile nabízí k prohlédnutí novou mapu pokrytí signálem EDGE/GPRS, naleznete ji přímo na internetové stránce operátora v sekci tarifů a služeb. Zatímco GPRS se již "rozlezlo" prakticky po celém území ČR, EDGE v síti T-Mobile pokrývá zatím 31 lokalit (Bohumín, Brno, České Budějovice, Frýdek-Místek, Havířov, Hlučín, Hradec Králové, Jablonec nad Nisou, Karlovy Vary, Kladno, Liberec, Napajedla, Olomouc, Opava, Orlová,

Ostrava, Otrokovice, Petřvald, Plzeň, Praha, Roztoky, Rychvald, Říčany, Staré Město, Šenov, Šlapanice, Teplice, Uherské Hradiště, Ústí nad Labem, Vratimov a Zlín). Oblibu EDGE potvrzují statistiky provozu: na počátku května 2005 se totiž v pokrytých lokalitách uskutečnilo přibližně 35 % datových přenosů právě prostřednictvím této technologie. Na dalším rozšiřování EDGE se nadále pracuje.

CZ: Mobilita v ČR? Vysoká!

Informace pocházející z nejnovějšího výzkumu Českého statistického úřadu hovoří o tom, že počet uživatelů mobilních telefonů v ČR má i nadále rostoucí tendence. Nejvyšší penetrace mobily panuje stabilně v kategorii od 15 do 34 let, naopak nejméně mobilních telefonů zaznamenal uvedený průzkum u seniorů nad 65 let. Pokud bychom měli odlišit obě pohlaví, pak vězte, že o několik procent lépe si s mobilem rozumí mužská část populace.

SK: Bariéra padla

Překážka, která až donedávna bránila odesílání SMS mezi sítěmi T-Mobile a Slovak Telecom, již neexistuje. Postarala se o to dohoda mezi oběma operátory, která vešla v platnost 30. května. Odeslání SMS z T-Mobile do Slovak Telecomu je zpoplatněno jako běžná SMS do cizí sítě, zpráva putující po trase Slovak Telecom/T-Mobile přijde na 3 Sk a konečně textové zprávy mezi jednotlivými přípojkami pevné sítě stojí 1,50 Sk. Přijímat SMS mohou všichni zákazníci Slovak Telecomu - buď přímo na telefonní přístroj s podporou této služby, nebo  pokud  jej nevlastní - prostřednictvím hlasového syntetizátoru. V případě, že je k dané telefonní lince připojen fax, bude na něm textová zpráva vytištěna jako klasická faxová zpráva. Pro zajímavost přidáváme ještě jedno číslo: podle dostupných údajů je mezi zákazníky Slovak Telecomu rozšířeno již více než 30 000 telefonních přístrojů schopných pracovat se zprávami typu SMS.

CZ: Data na měsíc zdarma

Jedna z mnoha aktuálních lákavých akcí české frakce T-Mobile se týká nových zákazníků. Pokud uživatel uzavře v období od 1. 6. do 31. 8. s T-Mobilem smlouvu na dobu určitou, prodlouží stávající smlouvu nebo jen přejde z předplacenky Twist na paušál, získává nárok na měsíc bezlimitních datových služeb GPRS/EDGE zdarma. V případě, že se mu rychlá data zalíbí, může po skončení měsíčního bezplatného používání požádat o balíček Unlimited za 699 Kč bez DPH měsíčně.

SK:Orange vs. T-Mobile

Oba slovenští mobilní operátoři se rozhodli zveřejnit své výsledky za první kvartál 2005. Zatímco celkové výnosy společnosti Orange Slovensko vzrostly meziročně o 10,9 % až na 4,878 miliardy Sk, u T-Mobile byl zaznamenán růst okolo 9 %, což znamenalo celkové výnosy 3,299 miliardy Sk. Počet aktivních zákazníků u Orange dosáhnul hodnoty 2 385 442, konkurenční

T-Mobile se musel spokojit s 1 885 000 zákazníky. Přírůstek zákazníků za první čtvrtletí letošního roku dosáhl v případě Orange počtu 24 869, T-Mobile zaznamenal v této oblasti naopak propad (způsobený masovou deaktivací akčních Easy karet), a to hned o 29 000 uživatelů. Zbývá ještě připomenout, že toto porovnání nelze brát jako plně směrodatné, neboť oba operátoři používají pro kalkulaci počtu zákazníků rozdílné metody.

SK: Pomerančových 90 minut

Pro uživatele, jimž nedostačuje tarif s šedesáti volnými minutami a naopak by nevyužili všech sto dvaceti minut u tarifu o řád vyššího, připravil Orange nový paušální program 90+SMS. Za 555 Sk (bez DPH) měsíčně dostává uživatel možnost provolat 90 minut do všech slovenských sítí, 180 minut v rámci "Oddychových hovorů" (volání mimo špičku, o víkendech a svátcích do vlastní sítě) a odeslat až 30 zpráv SMS na zákaznická čísla v síti Orange. Pokud se nyní rozhodnete pro tarif 90+SMS, operátor vás odmění možností vybrat si mobilní telefon za akční cenu, při podpisu Dodatku ke smlouvě navíc budete platit první tři účtovací období paušální poplatek ve snížené sazbě 99 Sk bez DPH. Nadto získáte ještě slevu (platnou až do konce roku 2005) na odesílání SMS do Orange (SMS za 1 Sk).

§§§§§


Tokijská ohlédnutí

Alexandr Radecký

C05P0420

Pioneer VHS HDD rekordér

Mnohý majitel DVD videorekordéru si jistě snadno zvykl na přednosti digitálního videa a stojí nyní před problémem, jak co nejsnadněji dostat na DVD i své oblíbené filmy na VHS kazetách. Obvykle je k tomu nutné patřičné hardwarové i softwarové vybavení i související odborné znalosti, nicméně nyní může být vše mnohem jednodušší díky HDD digitálnímu videorekordéru DVR-RT7H společnosti Pioneer, kde by se tato činnost měla omezit na vložení kazety, DVD média a stisknutí jednoho tlačítka. Vše ostatní je automatizované: přetáčení kazety, nastavení délky přehrávání, optimálního video módu a typu vypalování, samotného vypálení a uzavření média. Rekordér přichází se speciálním 100X módem, umožňujícím převést jednu hodinu video záznamu z integrovaného 200GB disku na DVD médium za 40 sekund. Předpokládaná cena je 810 dolarů.

Odkaz: http://www.pioneer.co.jp/dvd/

LG Plasma TV HD recorder

Nejnovější plazmová HDTV (high-definition TV) televize jihokorejského výrobce LG Electronics přichází na trh s překvapením uvnitř. Model PY2DR je k dispozici s 50" nebo 60" obrazovkou. Disponuje integrovaným digitálním videorekordérem s pevným diskem o kapacitě 160 GB, což je pro někoho dostatečné, pro někoho to může být málo - už jen vzhledem k tomu, na jak majetnou skupinu je tato televize zacílena. 160 GB sice stačí pro zaznamenaní až 63 hodin videa v běžné televizní kvalitě, avšak jen pro 13 hodin videa v kvalitě HDTV (vzhledem k mnohem většímu množství ukládaných dat). Dalšími vymoženostmi jsou HDMI a IEEE1394 vstupy/výstupy. Brzy bude PY2DR k dispozici jak v Koreji, tak v USA, plánovaná cena je i na poměry této rubriky dost vysoká: 8 000 dolarů, resp. 15 000 dolarů za model s větší obrazovkou.

Odkaz: http://us.lge.com

Sony Hi-MD externí data drive

Sony se stále snaží co nejvíce prosadit MiniDisc. Její poslední tah je zacílen zejména na uživatele PC, kde by měla být trumfem 1GB kapacita nejnovějšího Hi-MD formátu. Nový externí drive DS-HMD1 se připojuje k PC prostřednictvím USB kabelu a umožňuje uložit libovolná data na Hi-MD disky, přičemž lze použít i starší MD disky s kapacitou 340 MB. O něco podobného se společnost Sony pokoušela v devadesátých letech ještě v době, kdy nebyla k dispozici vypalovatelná CD, avšak z konečného uvedení na trh sešlo a MD-Data formát se k uživatelům PC nedostal. Ve své době by to možná byl trhák, avšak dnes, kdy jsou k dispozici cenově dostupná zapisovatelná DVD (nemluvě již o CD-R), je šance na širší tržní úspěch Hi-MD poměrně malá. Nicméně ta možnost tu je a plánovaná cena kolem 140 dolarů by mohla přispět k alespoň částečnému úspěchu, zejména v zemi svého původu.

Odkaz: http://www.sony.net/Products/Hi-MD/

Pantech&Curitel PT-S100

Zdá se, že nejjednodušším způsobem, jak upoutat pozornost na nový mobilní telefon, je dát mu vzhled nějakého jiného zařízení. PT-S100 jihokorejského výrobce Pantech&Curitel má tvar podobný některým digitálním kamerám, optická část je připevněna na spodní část telefonu a lze ji natáčet. Samotná optika je schopna rozlišení 1,3 megapixelu, což je v kategorii nových mobilních telefonů průměr a rozhodně není v souladu s prohlášením výrobce, že tento telefon je určen pro fandy fotografování. Klávesnice je nestandardně umístěna po obou stranách displeje. Mezi vymoženosti PT-S100 patří FM rádio a MP3 přehrávač, cena na jihokorejském trhu se pohybuje něco pod pěti sty americkými dolary.

Odkaz: http://www.curitel.com/english/

Sony Qualia 002

Novým výrobkem Sony z řady Qualia je high-definition video kamera, podporující formát kazet HDV. Qualia 002 pořizuje videozáznam ve formátu 1080i a její cena činí ohromujících 5 700 dolarů, což je ovšem v souladu s cenou ostatních výrobků této řady. Podobně jako cena jsou značné i rozměry, totiž 17 x 19 x 36 cm, hmotnost činí 2,4 kilogramu. Tyto dva faktory jsou dobrým předpokladem pro to, že zmíněnou kameru zřejmě jen tak neuvidíme v rukou turistů či amatérských filmových nadšenců.

Odkaz: http://www.qualia.sony.us

Výzkum a vývoj:45GB HD-DVD disk

A na závěr něco od společnosti Toshiba: HD-DVD optický disk s kapacitou 45 GB, které bylo dosaženo přidáním třetí vrstvy na dvouvrstvý HD-DVD disk. Místo navíc by mohlo pro výrobce znamenat delší filmy a extra přídavky (jako rozhovory a ukázky z natáčení), ale třívrstvý HD-DVD disk by ve skutečnosti nemusel opustit prostředí testovacích laboratoří. Skupina vyvíjející HD-DVD a Blu-ray Disc Association vedou již delší dobu diskuzi o možnosti sjednotit své formáty tak, aby nedošlo ke zbytečnému konkurenčnímu boji, vyčerpávajícímu pro obě strany i zákazníka, takže s velkou pravděpodobností bude video nové generace vkládáno na nový optický disk, mírně odlišný od každého z uvedených formátů.

Odkaz: http://www.hddvdprg.com

Mitsubishi LCD TV

Když se nad tím zamyslíte, zdá se to vlastně přirozené: nicméně společnost Mitsubishi s tím přišla teprve nyní. Jedná se o motorově zprostředkované natáčení obrazovky, konkrétně u nejnovější Mitsubishi HDTV schopné točit se o 30 stupňů doleva a doprava, tedy dohromady v rozmezí 60 stupňů, což je užitečné i pokud by stávající umístění obrazovky kolidovalo se sluncem či jinými světelnými zdroji. Tato vymoženost je zatím k dispozici v Japonsku, ale jistě ne na dlouho, cena 2 370 dolarů za 26" displej a 4 000 dolarů za 37" displej.

Odkaz: http://www.mitsubishielectric.co.jp

§§§§§


Květen 2005: ve znamení průzkumů

Jiří Peterka

C05P0419

V průběhu května se doslova roztrhl pytel s výsledky nejrůznějších průzkumů a anket. Naštěstí potvrdily, že v České republice nežije 105,5 procent obyvatel. I tak je nás ale jen 26 procent počítačově gramotných. Zato mobilní telefon vlastní kolem 75 procent obyvatel starších 18 let, což nás řadí na evropskou špičku. A jak jsme na tom s rozvojem širokopásmového internetu? Třetí od konce...

S výsledky nejrůznějších průzkumů a statistik to bývá složité. Již dávno se například tuší, že statistika je "přesná věda s nepřesnými čísly". V poslední době se ale přidává ještě další nepříjemný nešvar - různé vymezení toho, co a jak s vlastně měří, počítá či jinak vyhodnocuje. Typickým příkladem bývají statistiky o počtu uživatelů Internetu, které se rozchází často až diametrálně. Důvod je ale jednoduchý, protože jednou je za uživatele Internetu považován někdo, kdo jej používá denně. Jindy zase ten, kdo s ním pracuje alespoň jednou za týden. Jindy za měsíc atd. No a to by v tom byl čert, aby se takové výsledky nelišily opravdu významně.

Jaká je penetrace mobilů v ČR?

V poslední době se ke kuriózním výsledkům řadí i údaje o počtu uživatelů mobilních telefonů v ČR. Pokud bychom si totiž spočítali údaje o počtech zákazníků, které vykázali naši mobilní operátoři na konci roku 2004 ve svých výročních zprávách, došli bychom k celkovému počtu cca 10,783 milionu. Jestliže ale celá Česká republika měla ke stejnému datu 10,221 milionu obyvatel, pak by to odpovídalo penetraci cca 105,5 procenta. Inu statistika je mocná zbraň. Znamená to tedy, že mobil u nás má 105,5 procenta obyvatel?

To samozřejmě ne, to by ani nešlo. Takže jinak: připadá u nás 105,5 mobilů na 100 obyvatel? To už je lepší. Stále to ale nevypovídá o tom, kolik lidí má alespoň jeden mobil, a kolik lidí nemá mobil žádný. Vlastně to vůbec nevypovídá ani o počtu mobilů, ale o počtu aktivních SIM karet. Mobilní operátoři nás totiž trochu klamou, když hovoří o zákaznících, a ve skutečnosti počítají SIM karty. A vlastně ani to ne: úplně přesně jsou to přidělená telefonní čísla. No a dnes již existují i takové SIM karty, které "nesou" více telefonních čísel současně.

V každém případě jeden člověk může mít více SIM karet, resp. telefonních čísel, a někdo zase žádné. Proto celkový průměr může vyjít nad 100%, konkrétně na 105,5 procenta. Jak je to ale potom s počtem těch, kteří mají alespoň nějaký mobilní telefon?

Penetrace mobilů: jen 74 %

Na to, kolik lidí vlastní či alespoň používá mobilní telefon, dokáží odpovědět až klasické průzkumy. Jeden takový provedl koncem roku Český statistický úřad, a dospěl k docela zajímavému zjištění: i v naší malé zemi, která se zdála být mobilům velmi zaslíbená, k nim má přístup jen asi 74 procent dospělé populace (od 18 let výše). Takže mobilní operátoři ještě mají koho oslovovat, i když "poslední Robinsoni" v mobilním moři pro ně nebudou asi tak snadným soustem. Možná ale uspějí s maximobilem od Jablotronu, co vypadá a používá se jako klasický pevný telefon. Podle očekávání je totiž nejnižší penetrace mobilů právě mezi nejstaršími spoluobčany, kteří si prťavé mobily zvykají jen obtížně.

Penetrace mobilů: až 84%

Jiný průzkum, jehož výsledky byly zveřejněny také v květnu, přinesl poněkud odlišný výsledek: přístup k mobilům má až 84 procent obyvatel ČR. Rozdíl oproti 74 procentům ale není ani tak statistickou odchylkou (či dokonce chybou), jako spíše důsledkem jinak vymezené cílové skupiny: už to nebyla celá dospělá populace, ale jen populace mezi 18 a 60 lety. Vynecháním nejstarší části obyvatel, s nejméně mobily, pak celkový průměr nutně musel stoupnout.

O jaký průzkum se ale vůbec jednalo? Byl to průzkum informační a počítačové gramotnosti, který si objednalo naše Ministerstvo informatiky ČR u společnosti STEM/MARK. Když už pořádá kurzy práce s počítači, v rámci Národního programu počítačové gramotnosti, chtělo vědět, jaké to přináší výsledky a jak na tom s tou "počítačovou" gramotností vlastně jsme.

Dopadlo to tak, že naše počítačová gramotnost dosahuje úrovně 26,3 procenta. Tedy: 23,6 procenta lidí ve věku od 18 do 60 je "počítačově gramotných". Je to hodně, nebo naopak málo?

Těžko říci, protože žádný průzkum se stejnou metodikou proveden nebyl, takže není s čím srovnávat. Dokonce nejde srovnávat ani s úkolem, který si vláda vytyčila ve svém strategickém dokumentu "Národní informační a komunikační politika": do roku 2006 dosáhnout počítačové gramotnosti alespoň u poloviny obyvatel ČR. Ovšem s důležitým dovětkem, že má již o gramotnost "na úrovni kursů Národní počítačové gramotnosti". No a jejich laťka je posazena poněkud níže, než laťka ze které vzešel výsledek 26,3 procenta. Takže ta polovina počítačově gramotných obyvatel by se možná přeci jen dala splnit.

Jak jsme na tom s broadbandem?

V samotném závěru května Evropská komise zveřejnila svůj průzkum penetrace broadbandu v členských zemích. V absolutních číslech na tom nejsme zase až tak špatně, díky malým zemím jako je Kypr a Lucembursko, kde mají přípojek ještě méně než u nás. Zato ale v přepočtu na počet obyvatel už to rozhodně žádná sláva není. V rámci unijní pětadvacítky jsme až třetí od konce, s penetrací na úrovni 2 procent! Za námi je už jen Slovensko (1 procento), a Řecko (0,5 procenta). O rozhodně lichotivé není.

§§§§§


CrossFire ATI Radeon2

Petr Matuška

C05P0418

Koncem května 2005 představila společnost ATI řešení zvané CrossFire, které společně s upravenou verzí čipové sady ATI Radeon Xpress 200 umožňuje spojit výkon dvou grafických karet ATI Radeon. Chce tak konkurovat společnosti nVidia, která se svým řešením SLi dosahuje úspěchů zejména u řešení určených pro nadšené uživatele her.

Společnost ATI při návrhu svých modelů grafických karet pro PCI Express primárně nepočítala se spojením dvou karet dohromady. Proto musela přijít s řešením, jež by bylo schůdné pro uživatele, kteří si již pořídili jeden ze současných modelů ATI Radeon X800 a X850.

CrossFire

Finální podoba řešení se nazývá CrossFire. Umožňuje zvýšit výkon jedné grafické karty řady X800 nebo X850 přidáním druhé. Ke stávajícím kartám (ATI Radeon X850 XT Platinum Edition, X850 XT a X850 PRO) a kartám řady X800 (ATI Radeon X800 XT Platinum Edition, X800 XT, X800 XL, X800 PRO a X800) bude možné dokoupit druhou kartu, tzv. CrossFire Edition. Je nutné rovněž koupit nové základní desky s inovovanou čipovou sadou ATI Radeon Xpress 200 CrossFire Edition.

Grafické karty CrossFire Edition budou k dostání ve dvou provedeních - X850 a X800, podle toho, s jakou kartou máte v úmyslu v režimu CrossFire pracovat. Bude se jednat o kartu naprosto shodnou s typem X800 XL/X850 XT, a to jak funkčně, tak se stejnými frekvencemi grafického procesoru a pamětí. Jediným rozdílem proti klasické verzi je integrovaný CrossFire procesor, který má na starosti sjednocení obrazů generovaných oběma grafickými kartami. Obraz z první grafické karty se dostane do druhé pomocí digitálního kabelu, který se umístí do DVI-I výstupu první grafické karty. Druhý konec kabelu se umístí do speciálního konektoru na "CrossFire Edition" kartě. Z něho pak dále vychází klasický DVI-I výstup, pomocí něhož lze připojit i k takto spojeným kartám druhý displej.

O řízení dat, která mají být zpracována jednou či druhou kartou, se stará aktualizovaný čipset ATI Radeon Xpress 200 CrossFire Edition. Tato čipová sada podporuje jak platformu AMD Athlon 64/64 FX s paticí 939, tak procesory Intel Pentium 4, pracující na LGA775. Pro obě platformy je použit stejný south bridge s označením SB450, north brighe pro AMD je RD480 a pro platformu Intel pak RD400. Z toho plynou i podporované funkce, jako je 1GHz, respektive 533/800/1 066 MHz systémová sběrnice pro procesory, dvoukanálový přístup do paměti DDR 400 MHz u AMD a DDR2 u Intel Pentium 4. Bez zajímavosti není ani zapojení PCI Express slotů - k dispozici jsou dva PCI Express x16, které ovšem fungují tak, že v případě zasunutí pouze jedné karty a nevyužití funkce CrossFire bude slot pracovat se 16 linkami, zatímco při aktivovaném režimu CrossFire budou obě dvě karty pracovat každá s osmi linkami PCI Express. Oproti předchozí verzi čipsetu budou k dispozici sloty PCI Express x1. K dispozici bude i inovované rozhraní LAN, které bude připojeno přes PCI Express x1 a integrovaná síťová karta bude dosahovat rychlostí až 1 000 Mbit/s. Výrazně bude vylepšena i zvuková karta, která bude podporovat formát High Definition Audio, používaný společností Intel. Posledním vylepšením by měl být podle dostupných informací řadič Serial ATA II, který by měl nově podporovat technologii NCQ a datový tok až do hranice 3 Gbity za sekundu.

Jak to funguje?

CrossFire může pracovat v několika režimech, na rozdíl od dvou, které nabízí NVidia. Prvním z nich je SuperTiling, který je podporován pouze u aplikací využívajících DirectX 9.0. Jedná se o rozdělení obrazu na šestnáct stejnoměrných čtverců, které na přeskáčku vypočítávají obě dvě karty. Tím chtěla společnost ATI eliminovat výkonnostní rozdíl, který se může projevit u některých částí her či programů, kde je silně zatížena jen část obrazu - zbylá část potřebuje pouze minimum výpočetního výkonu. Druhým důvodem je rovnoměrné rozdělení výkonu grafických karet, protože k režimu CrossFire není potřeba dvou zcela identických karet, ale je možné použít rozdílné modely. A to i s různou kapacitou paměti. Druhým režimem je Scissor. Ten lze použít jak v aplikacích využívajících DirectX, tak i v OpenGL. Tento režim se automaticky stará o vyvážení výkonu obou karet, a to jak z hlediska rozložení náročnosti vykreslované scény, tak i podle použitých grafických karet. Jedna karta tak může kompenzovat nižší výkon té druhé. Třetí technologií je tzv. Alternate Frame Rendering, kde každý snímek připravuje jedna karta zcela samostatně. Posledním režimem je CrossFire Super AA mode, nabízející vysoký výkon a kvalitu pixelů, a to díky rozložení obrazu na jednotlivé pixely.

Podle dostupných informací by měl být výkon v herních aplikacích dostupný ihned, optimalizace ovladačů pro konkrétní hry nebude potřeba.

Možnost spolupráce

Dlouhou dobu panovaly dohady o tom, jakým způsobem a zda vůbec budou karty řady X800 a X850 spolupracovat. Proti původním spekulacím, že nebude možné karty navzájem míchat, se tato skutečnost potvrdila, a tak budou moci zejména uživatelé s kartou rychlejší než X800 XL (X800 XT a X800 XT PE) sáhnout po výkonnější variantě ATI Radeon X850 CrossFire Edition. Ovšem bude je to stát patřičnou sumu navíc - cena karty ATI Radeon X800 CrossFire Edition by se měla pohybovat zhruba na 60 procentech ceny výkonnějšího modelu.

Není vše zadarmo

Novinka z dílny ATI přináší samozřejmě také několik záporů. Hned prvním z nich je nutnost pořízení nové základní desky s čipovou sadou ATI Radeon Xpress. V závěsu za tím pak je nutnost propojit obě dvě grafické karty kabelem, který se připojuje zvenčí na DVI výstup první z nich. Tento způsob jsme v minulosti měli možnost vidět u grafických akcelerátorů 3DFX Voodoo2, kde bylo potřeba propojit oba akcelerátory a primární grafickou kartu. Na rozdíl od tehdy analogového spojení je u ATI CrossFire signál přenášen v digitální podobě. Záměna kabelů není v podstatě možná, protože karta CrossFire Edition obsahuje kromě klasického DVI konektoru i tzv. DMS konektor, který je DVI podobný, avšak nepatrně menší. Třetím úskalím se pak může stát doporučení, že sestava ATI CrossFire by měla mít minimálně 475W zdroj. To naznačuje, že řešení bude velmi náročné na napájení. Na základních deskách s čipovou sadou ATI Radeon Xpress 200 CrossFire Edition by proto měl být umístěn jeden Molex konektor, který by měl pomáhat napájet grafické karty ve slotech PCI Express x16.

Podle naznačených výsledků by se výkonnostní nárůst oproti jedné kartě měl pohybovat od 10 do téměř 90 procent, ovšem tyto hodnoty byly prezentovány na několika málo herních aplikacích a v rozlišení 1 600 x 1 200, navíc při zapnutém dvanácti, respektive čtrnáctinásobném celoobrazovkovém vyhlazování. Stejně tak bude zapotřebí velmi výkonný procesor, který by vysoký výkon těchto karet nebrzdil.

Dostupnost CrossFire řešení je ohlášena na začátek třetího čtvrtletí, cena jednotlivých karet je odstupňována podle výkonu a osazení pamětí.

§§§§§


10. akademické fórum

Petr Matuška

V květnu proběhlo v polském Gdaňsku již desáté akademické fórum, na kterém Intel představil své vize a plány týkající se jednotlivých platforem, výkonu a obecného směrování.

Celým fórem se táhla jasná tenká modrá linie odklonu od lpění na jednotlivých technologiích ve prospěch ucelených řešení. To vše v kontextu odhadovaného celosvětového vývoje IT trhu a technologií. Nástup do nového století se tak v plánech Intelu nese především v duchu co největšího zvýšení efektivity a přínosu nových technologií.

Důraz na komplexní řešení

Prvním krokem v tomto procesu je technologie Centrino, spojující v sobě mobilní procesor Pentium M, dedikované čipové sady a bezdrátové síťové karty. Je tak zaručena jak vysoká míra kompatibility, stability a výkonu pro uživatele, tak samozřejmě i tržní podíl samotné značky hned ve třech/čtyřech komponentních skupinách. Intel se i proto ani tentokrát nepostavil čelem k otázce oficiální podpory implementace této platformy ve stolních počítačích - nevyloučil ji, ale ani nepotvrdil. Pro své nízké požadavky na napájení by se totiž mohly v budoucnu totiž stát počítačové sestavy založené na této technologii základním kamenem mnoha firem. To by se mohlo čistě teoreticky dotknout ziskovosti Pentií D, čipsetů, respektive pevných desek a podílu na trhu/tržbách.

Zajímavější částí fóra samozřejmě bylo načrtnutí technologických plánů Intelu přibližně do roku 2015, která snad nemohla začít ničím jiným, než aktuálními problémy zahřívání procesorů Intel Pentium 4, potažmo problémy architektury NetBurst. V blízké budoucnosti, přesně v roce 2006, se tak dočkáme přechodu na 65nm výrobní technologii, která má opět snížit vyzářené teplo produkované miliony tranzistorů. Zhruba v roce 2008 je plánován přechod na 45nm technologii a další přechod na 32nm technologii pak po dalších dvou letech. S tím souvisí i snižování výrobních nákladů díky použití 450mm waferů místo současných 300mm. Tohoto kroku se však dočkáme nejdříve v roce 2010. Další plány jsou ovšem jen velmi mlhavě, neboť 32nm technologie naráží na dnešní fyzikální možnosti a pokračování na bázi křemíku je nejisté. Vždyť při použití 32nm technologie je hrana tranzistoru velká pouhých 18nm, ovšem Intel při plánováni vychází ze své schopnosti technologicky naplňovat definice dnes již 40letého Moorova zákona.

V části věnované vícejádrovým procesorům bylo zajímavé přímé potvrzení současného vývoje čtyřjádrového procesoru s vidinou dosažení 16+ jádrového řešení do deseti let. Každé jádro přitom bude mít vlastní paměť L1, L2 cache bude sdílená mezi všemi jádry přes sběrnicí s paměťovým řadičem z druhé strany, což teoreticky urychlí výměnu dat a zrychlený přístup do RAM.

Trendem je WiMAX

Fórum rovněž potvrdilo orientaci Intelu na bezdrátová řešení, kdy se stěžejní stává technologie WiMAX. To bylo zřejmé již před několika týdny při návštěvě viceprezidenta Intel Mobility Group Dalibora Vrsalovice v Praze, kde WiMAX polehounku zastínil celé téma výkonnosti a využitelnosti Centrina. Vše tedy naznačuje, že v nejbližší době se kromě rozhraní Intel PRO/Wireless 5116 ("Rosedale") dočkáme i dalších. Masová výroba tyto čipy postupně značně zlevní a pomůže rozšíření této zajímavé technologie, s kterou jsme se v ČR zatím setkali pouze u Alvarion BreezeMAX 3500 - WiMAX řešení v licenčním pásmu 3,5 GHz v nabídce společnosti Intelekt.

§§§§§


FSC SCENIC HIT P320

Petr Matuška

Toho, že společnost Fujitsu Siemens jako jedna z mála nadnárodních korporací dokáže uvést na trh relativně výkonnou počítačovou sestavu za rozumnou sumu, jsme se mohli přesvědčit v testu multimediálních počítačů do 30 000 Kč v čísle 5/2005. Do této kategorie patří i nově uvedená řada počítačů Fujitsu Siemens HIT P320, která je postavena na platformě Intelu. Jako srdce počítače je použit nejnovější procesor Pentium 4 z dílny Intel s kódovým označením 515. Výrobce vyslyšel výtky k předchozím modelům, týkající se osazení pouze 256 MB operační pamětí v základu, a v tomto modelu použil rozumnou velikost dostačující pro bezproblémový běh Windows - 512 MB.

Sestava je dále osazena grafickou kartou nVidia GeForce 6600 se 128 MB paměti, 80GB pevným diskem a vypalovací mechanikou NEC 3520A, která je schopna zápisu na všechny CD a DVD formáty kromě DVD RAM. Komponenty jsou usazené do slušivé miniATX skříně. Mezi dodaným software se nachází operační systém MS Windows XP Professional, program Nero a WinDVD pro přehrávání DVD filmů. Cena počítače by se měla pohybovat pod hranicí 25 000 Kč včetně DPH.

§§§§§


E3 2005: Byznys a zábava

Lukáš Erben

C05P0415

Los Angeles. Jen stěží si lze představit vhodnější místo po konání největšího veletrhu her a interaktivní zábavy. Město s ideálním podnebím a počasím, nikdy neustupujícím smogem, milióny aut na přecpaných dvanáctiproudých dálnicích, se zemětřeseními a sesuvy půdy. Město nejluxusnějších rezidenčních čtvrtí Beverly Hills, ale též oblastí jako jsou Watts a Compton, patrně nejchudší severoamerické slumy.

E3 útočí, podobně jako LA, na ty nejnižší lidské pudy. Při procházce hlavními halami výstaviště si připadáte jako by vystavovatelé přípravu nejluxusnějších stánků zadali divadelním scénografům s pokřiveným vkusem, výpravě béčkového sci-fi hororu, bandě holandských kolotočářů či architektovi se zvláštní zálibou v zelenkavé barvě a akrylátu. Třešničkou na dortu jsou pak hostesky, ochotně pózující před objektivy fotoaparátů - o kráse v mnoha případech nemůže být řeč, na druhou stranu se ale můžete vzdělávat v oblasti aplikace silikonových implantátů a kolagenových injekcí. O profesionalitě mnohých děvčat nemůže být pochyb - roli hostesek mají patrně jako vedlejšák k celonočnímu úvazku na bulváru Sunset. Zdá se téměř neuvěřitelné, že na pozadí barevné, hlučné a místy lehce perverzní show se odehrává opravdový byznys.

A jaký byznys! Objem peněz, které se točí ve světě interaktivní zábavy (tedy PC a video her), již dávno překonal hollywoodský filmový průmysl. O významu her jako průmyslového odvětví svědčí ostatně i vstup Sony (před deseti lety) a Microsoftu (před čtyřmi lety). A právě posledně jmenované společnosti letošní E3 doslova patřilo. Přestože Sony stačilo novou generaci Playsta-tion 3 ohlásit krátce před zahájením výstavy, na výstavišti samotném nebyl nové konzole věnován prakticky žádný prostor. Naproti tomu nový XBOX 360 byl prakticky všude (byť se jednalo o vývojové sady - tedy obří PowerPC krabice - prototypu konzole, která se má v USA začít prodávat 15. listopadu) a návštěvníci měli dokonce možnost si některé z her (Need For Speed: Most Wanted, Call of Duty 2) vyzkoušet sami.

Proč 360? J. Allard a další otcové a kmotři projektu XBOX si jistě dokáží vymyslet spoustu zajímavých a poutavých důvodů, proč právě 360, ve skutečnosti jde ale o jediné: XBOX "2" by vedle PlayStation "3" prostě a jednoduše znělo i vypadalo hloupě. Microsoft se ale v případě nového XBOXu rozhodně nemá za co stydět. Na papíře sice mohou některé specifikace vypadat skromněji než v případě PS3, jenže teoretický a reálný výkon nejsou vždy totéž, nehledě na to, že kvalitní konzolu nedělá počet tranzistorů či miliard operací za vteřinu, ale dostupnost kvalitních her. Vedle již zmíněných bylo možné shlédnout často téměř neuvěřitelné záběry z dalších připravovaných her: Elder Scrolls: Oblivion, Ghost Recon 3 či Dead Or Alive 4.

Pravda je bohužel taková, že PC hraje už několikátým rokem na herním trhu druhé housle. Her na PC se totiž prodává rok od roku stále méně (především proporcionálně), náklady na jejich vývoj ale stále rostou, a tak mnozí vydavatelé preferují hry pro více platforem či výhradně konzolové tituly. Oblastí, která se tvorbě pro PC stále intenzivně věnuje, je střední a východní Evropa - na E3 byly k vidění stánky několika firem z východoevropských končin - zejména ruští vydavatelé jako je 1C, Akella či Novyi Disk, kteří se přesunuli z miniaturních stánků v hale Kentia do prostor západní haly výstaviště. Ve stejné hale byl i veskrze český stánek společnosti Cenega (tu ale krátce před výstavou koupila ruská společnosti 1C) - předváděny zde byly hry UFO: Aftermath (od Brněnského Altar Interactive), Roots a El Matador. Mezi dalšími českými hrami prezentovanými na E3 se mimo jiné objevil i Cold War (pražské Mindware Studios).

§§§§§

$$$$$


CD příloha


Přidejte třetí rozměr

Jan Šplíchal

C05P0421

Z obsahu CD

Akce a Novinky

V tomto čísle uděláme radost všem, kdo se zabývají tvorbou WWW stránek. Zdarma a v plné verzi vám přinášíme legendární produkt Xara3D, sloužící pro tvorbu trojrozměrných nápisů, které je možné ještě vylepšit animací. Práce s tímto programem je poměrně snadná a díky intuitivnímu pracovnímu prostředí ji zvládne i méně zkušený uživatel. Produkt je pro použití nutno registrovat! Při prvním spuštění je vám nabídnuta možnost registrace. Více informací naleznete v rámečku věnovaném tomuto programu.

Jako bonus jsme pro vás připravili sadu fotografií pořízených fotoaparáty, jež se objevily v testu uvnitř časopisu. Pokud tedy stále váháte nad koupí některého modelu, zkuste porovnat kvalitu snímků. Na titulní obrazovce hledejte odkaz FOTO, pod nímž se skrývají samorozbalovací ZIP archivy s fotografiemi.

V části Novinky je připraveno aktuální číslo internetového periodika Interval, stejně jako Abíčka, časopisu, jenž potěší zejména příznivce platformy Linux. Rovněž zde najdete software vztahující se k článkům uvnitř čísla. Za měsíc květen společnost Microsoft uvolnila pouze jednu záplatu pro systémy Windows a jedinou opravu chyby, kterou způsobovala jedna ze záplat z minulého měsíce. Oba tyto soubory naleznete v rubrice Servis.

Software

Vzhledem k blížícímu se létu a s ním spojenými prázdninami jsme věnovali Téma CD zábavě. Naleznete zde zajímavé hry a další programy pro pobavení a oddech. Za zmínku stojí sada 6 her typu Arcade: Asteroids, Pac-Man, Pong, Snake, Space Invaders a Tetris. Podporuje on-line sledování skóre, takže můžete soutěžit s hráči z celého světa. Pokud si rádi vzpomenete na nedávný hokejový šampionát, určitě nepohrdnete velmi zábavnou Icemánií. Nabízí několik způsobů hry a přesilovek. Stream se zase může pochlubit především netradičním nápadem a skvělou grafikou. V arkádových hrách ovládáte šipkami pohyb hrdiny a dalšími klávesami skok a střelu. Ve hře Stream ovšem šipky vůbec nepoužíváte. Mapa (nebo spíše váš robot) totiž neustále běží dopředu a vy máte na výběr tři druhy skoku, jimiž zdoláváte překážky před sebou. Útěk z věznice si můžete zase natrénovat ve hře Prison

Escape, v níž je cílem dostat prchající trestance do automobilů. Pokud ovšem máte raději závodní hry, to pravé pro vás bude Racer. Zde nejen závodíte, upravujete a dolaďujete své auto podle potřeby, ale dokonce si za peníze vydělané závoděním můžete koupit auto nové.

Rubrika Topware je určena produktům, jež se již v minulosti na našich CD vyskytly a jsou natolik nepostradatelné nebo jinak významné, že považujeme za správné přinášet je častěji, aby si jejich aktuální verze mohli pořídit i naši nepravidelní čtenáři. Jedná se například o výkonný software Alcohol 120% 1.9.5.28 pro emulaci a tvorbu CD a DVD disků. Dokáže vytvořit až 31 virtuálních CD a DVD-ROM disků a umožní tak uživatelům emulovat disky, aniž by byly fyzicky přítomné v mechanice a s mnohem vyšší přístupovou rychlostí. Pro kompletní správu telefonického připojení k síti internet je připraven Connection Meter 6.0.2f. Umožňuje nejen podrobné monitorování průběhu připojení a především odpovídajících nákladů, ale také například dokáže ušetřit pomocí funkce odpojení před dalším impulzem. Domácí společnost ZONER uvolnila starší edici 5 svého produktu Zoner Media Explorer pro organizování, správu a úpravu digitálních fotografií a obrázků a vy tím dostáváte zdarma do rukou opravdu zdařilý produkt.

V sekci Vyzkoušejte si naleznete nejen již dříve zmiňovaný software ke článkům uvnitř čísla, ale také například ThunderSite Free Web Editor 2.1, poskytující dostatek nástrojů a funkcí pro tvorbu profesionálně vypadajících internetových stránek. S ním může i začátečník vytvořit, upravovat a publikovat své stránky snadno a rychle, především díky automatizaci programovacích kroků. Uživatel se tak nemusí zabývat technickou stránkou věci a může se plně věnovat pouze obsahu stránky. Jste omezeni u svého providera objemem přenesených dat? Nevíte, o kolik jste překročili limit? Představíme vám aplikaci, která bude podrobně zaznamenávat přenos za vás. Down2Home 1.3 umí počítat data přenesená přes ADSL, kabel nebo vytáčenou linku. Zatížení internetového připojení zobrazuje v grafickém rozhraní.

Komunikace a Hardware

Tato sekce nabízí dva prohlížeče, software pro telefonování přes internet a nástroj pro ladění prohlížeče Firefox. Do nové edice pokročil prohlížeč Netscape. Obsahuje nejen jádro MS Internet Exploreru, ale i Mozilly Firefoxu (Gecko). Výjimečnost nové verze spočívá právě v možnosti volby mezi těmito dvěma zobrazovacími jádry, čímž dosáhnete bezproblémového zobrazení všech stránek. Prohlížeč dále obsahuje integrovanou čtečku RSS kanálů, vlastní portál, nabídku nástrojových lišt a nové bezpečnostní prvky. Podporuje také funkci hodnocení důvěryhodnosti pro jednotlivé weby, na jehož základě poté prohlížeč automaticky nastavuje bezpečnostní pravidla. Tato funkce je založena na seznamu webů, které používají nekalé praktiky jako je spyware, viry nebo phishing.

Skype 1.3.0.45 je nástroj pro telefonování po internetu. Umožňuje bezplatné telefonování z jednoho počítače na druhý. Potřebujete k tomu jen solidní připojení, mikrofon a reproduktory. Navíc je Skype posunut spíše do pozice Instant Messengera, můžete tedy vyhledávat v seznamu registrovaných uživatelů, vytvářet si seznam přátel a navíc přímo z programu i klasicky chatovat bez mikrofonu. Veškerá komunikace pomocí tohoto produktu je šifrována. Tato edice obsahuje konečně lokalizaci instalačního procesu i samotného uživatelského prostředí.

Internetový prohlížeč Mozilla Firefox získává stále větší oblibu. Chcete-li si prohlížeč Firefox 1.x doladit bez zdlouhavého ručního nastavování, můžete využít šikovného automatického pomocníka FireTune 1.0.4. Zajišťuje především optimalizaci Firefoxu v závislosti na rychlosti počítače a kvalitě internetového připojení, takže budete moci déle brouzdat po internetu a načítání webových stránek bude rychlejší. Vyzkoušet můžete také betaverzi 8.01 prohlížeče Opera, rychlého a výkonného prohlížeče webových stránek pro internet i intranet, navíc se sympatickým uživatelským prostředím.

V rubrice Hardware jsou přichystány kolekce utilit, které mají za úkol dohlížet na stav vašeho PC. Vyzkoušejte tedy HDDlife 2.1.53, informující uživatele o stavu, výkonu a teplotě pevných disků, nebo Ccleaner, nástroj pro optimalizaci systému, případně BIOS Agent pro podrobné informace o BIOSu počítače.

Z obsahu DVD

Po čtvrt roce opět přicházíme s DVD přílohou. Abychom vám usnadnili orientaci v poměrně velkém počtu programů, rozdělili jsme DVD do několika tematických sekcí. Dominuje jim produkt Xara3D 3, který využijí zejména tvůrci WWW stránek. S tímto softwarem pro vás bude vytvoření trojrozměrných nápisů, které můžete ještě navíc oživit animací, hračkou. Dále je pro vás připraven soubor fotografií pořízených digitálními fotoaparáty z našeho testu, který naleznete na stránkách časopisu, konečně pak servisní balíčky pro Windows, Office a Internet Explorer 6. Více informací o těchto produktech naleznete v rámečcích.

Audio

Ať již počítač potřebujete k práci nebo se u něj pouze bavíte, hudba může vaši práci či rekreaci zpříjemnit. V této části naleznete software pro přehrávání, konverzi a správu audio-souborů na PC. Za zmínku stojí Musicmatch Jukebox 10, program, s nímž zvládnete všechny činnosti, které vás mohou napadnout při správě hudebních souborů, jako například ripování, mixování, přehrávání i vypalování. Prostřednictvím aplikace Napster 3.0.3.7 můžete zakoupit celá hudební alba nebo jen jednotlivé skladby a následně je stáhnout. Integrována je knihovna titulů a zařazen je i software pro vypalování CD disků.

Komunikace

Sekce Komunikace zahrnuje programy, které uživatelům usnadní pohyb v prostředí internetu, umožní kontrolu využití telefonického i pevného připojení nebo pomohou zvýšit bezpečnost počítače. Nechybí ani alternativní prohlížeče Firefox 1.0.4 a zcela nová edice 8.0.1 internetového prohlížeče Netscape, obsahující nejen jádro MS Internet Exploreru, ale i Mozilly Firefoxu (Gecko). Výjimečnost nové verze spočívá právě v možnosti volby mezi těmito dvěma zobrazovacími jádry, čímž dosáhnete bezproblémového zobrazení všech stránek.

Domácnost a kancelář

Do této části jsme umístnili programy často používané na domácím počítači nebo při práci v kanceláři. Naleznete zde například v současnosti prakticky nepostradatelný nástroj Adobe Acrobat k prohlížení souborů ve formátu PDF. Dnes představuje tento typ dat jeden ze standardů pro šíření elektronických dokumentů na internetu. Tento produkt vám nabízíme v poslední lokalizované edici 6.2, nebo v poslední verzi 7.0, která však prozatím není v češtině. Pokud máte problémy s hledáním souborů na disku, vyzkoušejte produkt MSN Search Toolbar společnosti Microsoft. Nová verze nabízí lepší možnosti nastavení aplikace, lze určit, jaké soubory mají být indexovány a jak často. Windows Desktop Search nově umí také nabídnout náhled na dokument v rozděleném okně, obdobně jako aplikace Microsoft Outlook.

Multimédia

Digitální fotoaparát dnes již vlastní téměř každý, společně s tím roste i zájem po kvalitním softwaru pro úpravu, správu a prezentaci fotek. Domácí společnost ZONER uvolnila starší edici 5 svého produktu Zoner Media Explorer pro organizování, správu a úpravu digitálních fotografií a obrázků. Vy tak dostáváte zdarma do rukou opravdu zdařilý produkt. Zmínit musíme i snadno použitelný CD/DVD vypalovací software CDBurnerXP Pro 3.0.116. Umí vypalovat přímo z ISO obrazového souboru nebo dovede obraz ISO vytvořit a uložit na váš disk (včetně bootovacích obrazů ISO CD/DVD). Snadno lze vytvořit také hudební CD, navíc lze přímo v programu převést hudební CD na WAV nebo MP3 soubory. ID3 tag editor a podpora načítání dat z internetu v možnostech programu rovněž nechybí.

Systém

Tato část obsahuje programy a utility, jež vám mohou pomoci kontrolovat, upravovat a nastavovat celý systém či měřit výkon sestavy. HDDlife 2.1.53 informuje uživatele o stavu, výkonu a teplotě pevných disků. Teplota se zobrazuje v System Trayi buď ve stupních Celsia, nebo Fahrenheita. Utilita Starter 5.6.1.41 spravuje služby a programy spuštěné při startu systému. Program se mimo jiné také stará o služby, běžící na pozadí systému, a monitoruje je. Pomocí snadného přístupu do systémového registru lze definovat, které služby se mají při stratu spouštět.

Video

Při současném výkonu není problém použít počítač pro přehrávání filmů či jejich editaci. V této sekci naleznete přehrávače DivX Player Lite, CrystalPlayer Professional 1.95, DSPlayer 0.74 či RadLight 4. Zajímavostí je program ChrisTV Professional 4.50 pro sledování a záznam televizního vysílání přijímaného prostřednictvím TV karty. Produkt podporuje FM rádia, auto-skenování kanálů, zoom, teletext, plánování automatického záznamu. Pokud hledáte správný balík kodeků pro přehrávání videa, vybírat můžete mezi CodecPack All in 1 6.0.2.6

a K-lite Mega Codec Pack 1.31.

Zábava

Protože člověk nemůže stále jen pracovat, ale musí si občas i odpočinout, jsou programy této sekce věnovány relaxaci. Najdete zde tedy několik her, které by vám mohly zpříjemnit volný čas u počítače. Mezi ty nejzajímavější bezesporu patří velice zdařilý hokej Icemania, který je vzpomínkou na nedávné mistrovství světa. Nabízí několik způsobů hry a přesilovek. Hledáte-li pořádnou kvalitní automobilovou závodní hru, ve které byste mohli jednak závodit, jednak upravovat a dolaďovat své auto podle potřeby či si dokonce za peníze vydělané závoděním koupit auto nové, vyzkoušejte Racera.

Zadarmo: Xara 3D 3

V tomto čísle uděláme radost všem, kteří se zabývají tvorbou WWW stránek. Zdarma a v plné verzi vám přinášíme legendární produkt Xara3D, sloužící pro tvorbu trojrozměrných nápisů, které je možné ještě vylepšit animací. Hlavní okno programu se skládá z hlavní grafické plochy, z menu a z panelu s ikonami. Dole je pruh pro nastavení vlastností textu. S textem nápisu lze provádět mnoho úprav, lze jej otáčet a vizuálně upravovat. V položce Vlastnosti textu můžete měnit jeho velikost, styl písma atd. Také lze u nápisu měnit ostrost hran a celý text tak zaoblit. Efektní funkcí je nastavení vzhledu stínu vrhaného nápisem. Měnit můžete také nasvícení pomocí tří šipek zastupujících světelné zdroje. U nich lze nastavit i barvu nasvícení. Samotný text můžete také pokrýt libovolnou texturou. Lze tedy vytvořit například nápis, kde jsou písmena pokryta oblohou s mraky. Pokud se vám nelíbí statický nápis, Xara3D 3.0 umožňuje i jeho animaci. Mezi možnosti patří otáčení, kývání, přiblížení či oddálení nápisu. Práce s tímto produktem je poměrně snadná a díky intuitivnímu pracovnímu prostředí ji zvládne i méně zkušený uživatel. Produkt je pro používání nutno registrovat! Při prvním spuštění je vám nabídnuta příslušná možnost. Klikněte na tlačítko [Register this copy] -objeví se internetový prohlížeč a automaticky přejde na adresu offer.xara.com/xara 3d3/idg/. Zde nejprve vyberte z nabídky správný časopis - samozřejmě "PC WORLD" - a na následující stránce vyplňte okénko s názvem "New to Xara...". Do pole "E-mail Address" zapište svoji e-mailovou adresu. Pokud chcete být informováni o novinkách Xary, zaškrtněte i checkbox pod ním. Nakonec nastavte do pole "Country" Českou republiku a klikněte na [Continue]. Na další stánce uvidíte červeně vaše sériové číslo (tvar XXXX-XXXX-XXXX). Zkopírujte si jej do schránky Windows a pro jistotu také někam zapište! Navíc máte možnost upgradu na poslední edici Xara3D 6 s 25% slevou. Tuto možnost naleznete rovněž v rozcestníku, který se zobrazí před samotným spuštěním produktu Xara3D 3. Jako bonus vám nabízíme instruktážní film, který vám osvětlí práci s poslední verzí programu.

Nepřehlédněte na CD

Zoner Media Explorer 5 Classic

Pro zpracování fotografií byl firmou ZONER uvolněn tento produkt. Je zcela zdarma.

Skype 1.3.0.45

Skype je nástroj pro telefonování po internetu. Umožňuje bezplatné telefonování z jednoho počítače na druhý.

JetAudio Basic 6.1.7

Jet-Audio je přehrávač a konvertor zvukových a video souborů.

Icemania

Velice zdařilý hokej, který je vzpomínkou na právě proběhlé mistrovství.

CDBurnerXP Pro 3.0.116

snadno použitelný CD/DVD vypalovací software, který podporuje zápis také na RW disky.

ThunderSite Web Editor 2.1

ThunderSite Free Web Editor poskytuje dostatek nástrojů a funkcí pro tvorbu internetových stránek.

DVD Shrink 3.2.0.15

Nástroj pro snadné zálohování DVD na pevný disk nebo pomocí DVD vypalovačky na DVD-R.

Conection Meter 6.0.2f

Český program pro kompletní správu telefonického připojení k síti internet.

Nepřehlédněte na DVD

CorelDRAW Graphics suite 12

Balík obsahuje komplexní soubor programů určených grafikům.

Zoner Media Explorer 5 Classic

Pro zpracování fotografií byl uvolněn tento produkt. Je zcela zdarma.

3DMark 05 1.2.0

Kompletní testování grafických možností a výkonu vašeho počítače.

Netscape 8.0.1

Zcela nová edice internetového prohlížeče obsahuje nejen jádro MS Internet Exploreru, ale i Mozilly Firefoxu (Gecko).

ATV2000 2.1.2.2

Aplikace pro sledování TV s možností záznamu.

Starship Trooper: New Frontline

Mezi nejzdařilejší freewarové herní projekty loňského roku bezesporu patří tato zábavná akce.

ClipMate Clipboard Extender 6.5.11

S programem ClipMate se důvěrně známá schránka Windows konečně změní na výkonný nástroj.

SysMetrix 3.40

Plně skinovatelná měřící aplikace, která dokáže zobrazit stovky informací o vašem PC.

Komerční software a slevy

TrustPortâ Phoenix Rebel Workstation na 2 roky zdarma!

Komplexní řešení pro antivirovou ochranu a zabezpečení dat od společnosti AEC. Ve funkčním celku integruje všechny základní nástroje počítačové bezpečnosti - antivirový program, personální firewall, program pro skartaci elektronických dat, aplikaci pro použití elektronického podpisu a jedinečný nástroj pro on-line šifrování dat na virtuálním disku. Do 31. října 2005 mohou čtenáři PC WORLDu on-line registrací získat ZDARMA dvouletý licenční klíč a jeho importem do programu změnit standardní trial verzi, kterou najdou na CD, na dvouletou. Potvrzovací kód zní: PCW0906PHOENIX3110WS.

Microsoft Visual Web Developer 2005 Express Edition

Na našem DVD naleznete Microsoft Visual Web Developer 2005 Express Edition, vývojářský nástroj pro tvorbu dynamických webových aplikací webových služeb založených na technologii XML a ASP.NET 2.0. Obsahuje HTML Editor s podporu kaskádových stylů, XHTML, kontrolu syntaxe a striktní validace. Vizuální prostředí umožňuje tvořit pouhým přetahováním myší (např. databázové webové aplikace) a celý projekt přímo v prostředí publikovat na internetu. Součástí instalace je také jednoduchý webový personální web server a nově připravovaná verze Microsoft SQL Server 2005 Express Edition - plnohodnotný relační databázový SQL Server pro malá databázová řešení na internetu.

Zadarmo: Servisní balíčky a OpenOffice 1.1.4 CZ

Protože každý program vytvářejí lidé, je velice pravděpodobné, že se v něm budou vyskytovat větší či menší chyby. Proto se výrobci programů snaží svým zákazníkům poskytnout jakési doplňky k již dříve zakoupeným produktům, aby odstranili nedostatky ve zdrojových kódech nebo doplnili a rozšířili funkčnost programů. V současné době je většina aktualizací produktů od firmy Microsoft dostupná pomocí internetu. Zde jsou nové aktualizace zveřejňovány relativně často, protože se nečeká, až se jich nashromáždí určité množství, které je pak distribuováno jako Service Pack. Tento způsob distribuce je ovšem vhodný zejména pro uživatele s dostatečně rychlým připojením k internetu, protože stahování těchto aktualizací pomocí modemu může být docela drahá akce. To samé platí v případě, že jste se rozhodli přeinstalovat operační systém, ale nechcete přijít o nejnovější aktualizace, které jste si již nainstalovali. Stažení celé sady aktualizací by vám pak zabralo mnoho času i v případě, že máte přístup k rychlému internetovému připojení. Proto jsme se rozhodli vám na DVD, které má pro tento účel dostatečnou kapacitu, přinést servisní balíčky pro většinu produktů z produkce Microsoftu. Na tomto médiu tedy naleznete ucelený přehled aktualizací pro operační systémy Windows NT, Windows 2000 a Windows XP, kancelářské balíky Office 97, Office 2000, Office XP a Office 2003 a dokonce i celou distribuci Internet Exploreru 6, který obsahuje i Service Pack 1. Většina aktualizací je dostupná v české i anglické verzi.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Tipy a triky pro Windows

David Čepička, Hermann ApfelbÖck, Christian LÖbering a David Wolski

C05P0387

Každý měsíc můžete v našem časopise nalézt celou řadu tipů a triků. Ani v tomto čísle tomu nebude jinak. Následující stránky jsou totiž věnovány právě jim. Pomohou vyladit výkon vašeho počítače, upozorní na řadu zajímavých funkcí nebo jen prostě zpříjemní prostředí. A pokud se vám podaří ulehčit si s jejich pomocí každodenní práci, budeme jen rádi.

Windows XP

1.Vzhled Windows: neotřelá podoba operačního systému

Problém: Po zhruba třech letech, kdy jsou Windows XP na trhu, jste se zřejmě nasytili standardních vzhledů Windows XP a klasického nastavení. Na internetu je však možné zdarma získat řadu nových schémat pro pracovní plochu, a to kupříkladu na internetových adresách themexp.org či www.deviantart.com. Integrace podobných schémat však není bez problémů.

Řešení: Každý vzhled Windows se ukládá do souboru s příponou .MSSTYLES. Tento soubor se zpravidla nachází ve stejnojmenné podsložce, kterou naleznete ve složce Windows\Resources\Themes. V čerstvě nainstalovaném systému je k dispozici pouze schéma Luna s odpovídajícím souborem LUNA.MSSTYLES. Pokud do složky Themes nakopírujete nějaký nový styl, pak jej operační systém bohužel vůbec nerozpozná. Důvodem je signatura, kterou Microsoft všechna svoje schémata opatřuje. Pokud není zmíněná signatura k dispozici, pak operační systém toto schéma jednoduše odmítne. Za prověřování signatury odpovídá soubor UXTHEME.DLL, který se nachází ve složce System32. Kontrolu signatury však můžete obejít právě úpravou tohoto souboru.

Vzhledem k tomu, že se jedná o systémem chráněný soubor, musíte jej nejprve odblokovat. Nejpohodlnější způsob odblokování je použití našeho skriptu pcwUnlockFile.VBS, který naleznete na našem CD jako stejnojmenný soubor o velikosti 3,95 KB.

Upozornění: Držte se přesně níže uvedeného návodu - chyba při modifikování systémových souborů by mohla mít pro váš operační systém fatální důsledky.

Zkopírujte soubor skriptu do libovolné složky a pomocí myši na něj upusťte soubor UXTHEME.

DLL. Řiďte se přesně pokyny skriptu až do chvíle, než se objeví poslední dialogové okno, které vám oznámí, že můžete začít soubor upravovat. Pak otevřete soubor UXTHEME.DLL v libovolném hexadecimálním editoru, přesuňte se na danou offsetovou adresu (viz tabulka Oprava souboru UXTHEME.DLL ve Windows XP) a nahraďte osm bajtů dlouhý původní řetězec řetězcem opraveným. Pokud by se vám nepodařilo na adrese uvedené v tabulce daný řetězec nalézt, zkontrolujte ještě jednou, zda se v souboru skutečně nacházíte na správném místě. V žádném případě se nepokoušejte nahrazovat jiný řetězec než ten, který uvádíme!

Po restartu počítače budete moci implementovat do Windows XP svoje stažená schémata, a to přes vlastnosti zobrazení. Klepněte pravým tlačítkem myši na volné místo na pracovní ploše a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. V dialogovém okně se přesuňte na záložku Vzhled a z rozbalovacího seznamu Okna a tlačítka vyberte požadované schéma. Samozřejmým předpokladem je, že jste požadované schéma již dříve zkopírovali do složky Themes a poté restartovali počítač.

Pokud by se po provedení opravy souboru UXTHEME.DLL vyskytly problémy, spusťte Konzolu pro zotavení a změněný soubor nahraďte originálním. To uděláte tak, že spustíte již zmíněnou Konzolu pro zotavení, zde se pomocí příkazu CD přepnete do složky System32 a použijete příkazy:

ren uxtheme.dll uxtheme.pat

ren uxtheme.dll_Backup uxtheme.dll

Změny se projeví po restartu systému.

WINDOWS 98/ME/2000/XP

2.Úprava a vytištění seznamu složek

Problém: Chtěli byste co možná nejpohodlněji vytisknout obsah libovolné složky - například pokud hodláte udělat pořádek ve svém archivu se soubory videa. Bohužel Windows žádnou takovou funkcí nedisponují.

Řešení: Vše potřebné pro splnění popisovaného úkolu zařídí nová položka v kontextovém menu. Ze všeho nejdříve budete potřebovat dávkový soubor, který vytištění seznamu zařídí. Tento dávkový soubor pak v dalším kroku začleníte do kontextového menu.

1. Vytvořte ve složce, kde jsou nainstalována Windows, soubor se jménem TISKSLOZ.BAT a otevřete jej v Poznámkovém bloku. Do otevřeného souboru zapište následující příkazy:

dir %1 /-p /o:gn > "%temp%\slozky.txt"

start /w notepad /p "%temp%\slozky.txt"

2. Nyní spusťte Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Classes_Root\Directory\shell. Zde vytvořte nový podklíč s názvem Vytisknout seznam složek a v něm další podklíč s názvem Command. Do řetězcové hodnoty (Standardní) zadejte ve Windows 2000/XP jako její údaj výraz:

cmd.exe /c c:\windows\tisksloz.bat "%L"

Pokud používáte Windows 98/ME:

command.com /c c:\windows\tisksloz.bat "%l"

Cestu ke složce s nainstalovanými Windows upravte podle potřeby. Od této chvíle naleznete v kontextovém menu každé složky příkaz Vytisknout seznam složek, který daný seznam vytiskne na tiskárně nastavené jako standardní.

Upozornění: Stejný úkol můžete samozřejmě vykonat i prostřednictvím textového procesoru, který dokáže pracovat s makry. Tento způsob má tu výhodu, že si můžete sami definovat, které informace budete chtít vytisknout, lze rovněž nastavit několik druhů zobrazení.

Jako ukázku určenou pro Word 97-2003 nabízíme na našem CD soubor PCWSEZNAM.BAS. Pokud budete chtít toto makro importovat do Wordu, otevřete pomocí klávesové zkratky <Alt><F11> editor jazyka Visual Basic, zde klepněte do menu File/Import File, vyhledejte daný soubor a stiskněte tlačítko Otevřít. Makro spustíte přes menu Nástroje/Makro/Makra. Zobrazí se dialogové okno, kde si vyberete složku, jejíž obsah (včetně obsahu podsložek) budete chtít vypsat. Makro tento seznam vloží do nového dokumentu.

Windows 98/ME

3.Autorizované přihlášení do starších systémů Windows

Problém: Windows 98/ME sice při přihlašování do systému vyžadují heslo, ale pokud se do systému chce dostat někdo nepovolaný, stačí, aby stiskl tlačítko Storno nebo klávesu <Esc>. I tento uživatel má pak přístup ke všem složkám a souborům na počítači.

Řešení: Ověření, zda má uživatel právo přístupu do počítače, je však překvapivě možné i ve Windows 98/ME, pokud se takový počítač nachází v počítačové síti například nějaké firmy a pokud je tato síť řízena serverem, na němž běží kupříkladu Novell Netware, nebo je-li tento počítač součástí sítě s doménou Windows. Stisk tlačítka Storno nebo použití klávesy <Esc> při přihlašování vede k chybovému hlášení, které uživateli oznámí, že uživatele nebylo možné ověřit. Základním předpokladem pro tento způsob autentizace je skutečnost, že v síti je nastaven jako primární způsob přihlašování Klient sítě Microsoft nebo podobný klient pro sítě Netware. Navíc musí být v registru nastavena hodnota typu DWORD MustBeValidated, která se nachází v klíči Hkey_Local_Machine\Network\Logon, na údaj hodnoty 1.

Upozornění: Od této chvíle je sice možnost přihlášení se do systému bez uživatelského jména a hesla vyloučena, na druhou stranu se do počítače může přihlásit každá osoba, která má ve firemní síti zřízen uživatelský účet.

V síti typu peer-to-peer, popřípadě pokud není počítač připojen do sítě, existuje několik možností, jak zabránit neautorizovanému přístupu do počítače -  například možnost definování uživatelského hesla na úrovni BIOSu nebo takové nastavení, aby se po pokusu proniknout do systému bez zadání uživatelského jména a hesla počítač nedal použít. Konkrétně se dá zařídit, aby se při pokusu o neautorizovaný průnik do systému počítač vždy okamžitě vypnul. Aby naposledy zmíněný způsob skutečně fungoval, je nutné podniknout následující kroky:

1. Poklepejte v Ovládacích panelech na ikonu Hesla a na záložce Profily uživatelů vyberte druhou možnost, která aktivuje pro každého uživatele individuální nastavení.

2. Poklepejte v Ovládacích panelech na ikonu Uživatelé a vyberte minimálně jednoho uživatele, pro jehož přístup bude vyžadováno heslo. Přihlašte se pod jeho jménem a heslem.

3. V síti typu peer-to-peer poklepejte v Ovládacích panelech na ikonu Síť a jako primární nastavte způsob přihlašování Přihlášení do Windows.

4. V registru Windows nyní naleznete v klíči Hkey_Users vámi vytvořený profil uživatele a následně výchozí profil pro standardně definovaného uživatele. Nyní vytvořte v klíči HKey_User\.

Default\Software\Microsoft\Windows\CurrentVersion nový podklíč s názvem Run a v pravé části okna Editoru registru vytvořte novou hodnotu s libovolným názvem. Jako údaj hodnoty zadejte následující výraz:

rundll32.exe user,exitwindows

Můžete zadat ještě o něco razantnější příkaz:

command /c echo F 0:0 LFFFF 0|debug

Tento drobný ladicí skript způsobí zatuhnutí Windows, neboť přepíše tu oblast operační paměti, která je právě obsazena.

Po nasazení popisovaných opatření bude možné se do systému přihlásit pouze pod profily definovanými ve Windows. Při pokusu přihlásit se jako standardní uživatel se počítač buď vypne, nebo zatuhne.

Upozornění: Pokud budete chtít v budoucnu v Ovládacích panelech poklepáním na ikonu Uživatelé vytvořit nový profil, nesmíte použít tlačítko pro vytvoření nového uživatele. Tento způsob sice nový účet vytvoří, ale založený na nastavení "standardního" uživatele, takže jeho přihlášení by opět vedlo k vypnutí nebo zatuhnutí počítače. Místo toho je nutné vytvořit kopii již existujícího profilu uživatele.

Windows ME/2000/XP

4.Zvuky z videosouborů jako systémové zvuky ve Windows

Problém: Chybová hlášení ve Windows v nás často vyvolávají pocity zmatku a pochybností. Pokud máme nastaveno standardní zvukové schéma Windows, je každé takové hlášení doprovázeno zvukem. Představme si, že bychom chtěli hlášením ve Windows přiřadit zvuky, které by takové události vystihovaly věrněji. Co takhle nějaký trefný zvuk z nějakého filmu?

Řešení: Nejprve je nutné vybrat z filmu vhodný zvuk, nahrát jej ze souboru videa a uložit ve formátu WAV. Všechen potřebný software je obsažen ve standardním příslušenství Windows. Otevřete Ovládací panely a poklepejte na ikonu Zvuky a zvuková zařízení (XP), případně Zvuky a multimédia (ME/2000). Ve Windows XP pak klepněte na záložku Hlasitost a zde stiskněte v poli Hlasitost zařízení tlačítko Upřesnit. Ve Windows ME/2000 se tato záložka nazývá Zvuk, a zde klepněte na tlačítko Hlasitost v oblasti Záznam zvuku.

Nyní se přesuňte do menu Možnosti/Vlastnosti a zde aktivujte v poli Nastavit hlasitost pro položku Záznam. V seznamu v poli Zobrazit tyto ovladače hlasitosti musíte povolit virtuální audio vstup. Ten se jmenuje v závislosti na vaší zvukové kartě různě - například Stereo Mix, Wave apod. Umístěte u takové položky zatržítko a potvrďte nastavení stiskem tlačítka OK. Nakonec vyberte v dialogovém okně Ovládání hlasitosti jako zdroj virtuální vstup zvuku.

Nyní spusťte přehrávání souboru videa a zastavte ho bezprostředně před požadovaným místem. Pak klepněte na nabídku Start/Spustit, spusťte aplikaci Záznam zvuku (SNDREC32.EXE) a zahajte nahrávání pomocí tlačítka nahrávání. Poté spusťte přehrávání video souboru. Po přehrání zastavte nahrávání a poslechněte si výsledek. Hlasitost nastavíte prostřednictvím posuvníku pro virtuální vstup. Pokud s nahrávkou nebudete spokojeni, zkuste to znovu. Nakonec pořízený WAV soubor uložte do libovolné složky.

Nyní je nutno WAV soubor integrovat do zvukového schématu Windows. Otevřete proto Ovládací panely a poklepejte na ikonu Zvuky a zvuková zařízení (XP) nebo Zvuky a multimédia (ME/2000). Na záložce Zvuky vyberte událost, které má být soubor WAV přiřazen, v našem případě třeba Kritické zastavení. Pomocí tlačítka Procházet vyberte nahraný soubor. Nakonec celé zvukové schéma uložte pod libovolným názvem a aktivujte ho. Tímto způsobem můžete přiřadit rozličné zvuky všem možným událostem ve Windows.

Windows XP

5.Ostřejší písmo pomocí Cleartype Tuneru

Problém: Pracujete často na notebooku nebo máte místo klasického monitoru LCD panel? Pak možná vnímáte, že zobrazení písem není ostré. Jak písma zaostřit?

Řešení: Microsoft do Windows XP integroval novou funkci Cleartype, jež je určena zvláště pro uživatele pracující se zobrazovacími zařízeními používajícími tekuté krystaly (LCD). Tato funkce vylepšuje zobrazení písem na monitoru. Základním předpokladem však je, že monitor pracuje ve svém nativním rozlišení - zda tomu tak je, nejlépe zjistíte z příručky k monitoru. Pokud používáte jiné rozlišení, doporučujeme parametry nastavit podle hodnot z manuálu. Stačí k tomu klepnout pravým tlačítkem na pracovní plochu a z kontextového menu vybrat příkaz Vlastnosti. Na záložce Nastavení pak vyberte kvalitu barev minimálně 16 bitů a nastavte hodnotu rozlišení.

Funkci Cleartype aktivujete ve stejném dialogovém okně, pouze se přesuňte na záložku Vzhled. Stiskněte tlačítko Efekty, zkontrolujte umístění zatržítka před položkou Používat metodu vyhlazování hran rastrových písem a z rozevíracího seznamu vyberte položku ClearType. Výsledek pak můžete dále doladit změnou vnitřních parametrů funkce Cleartype, a to pomocí zdarma dostupné utility Cleartype Tuner od Microsoftu. Tuto utilitu najdete na našem CD, popřípadě si ji můžete stáhnout z internetu z adresy download.microsoft.com/download/b/7/0/b7019730-0fa3-47a9-a159-98b80c185aad/

setup.exe. Spuštěním souboru SETUP.EXE ji nainstalujete.

Po instalaci naleznete v Ovládacích panelech novou ikonu ClearType Tuning. Po spuštění utility se objeví dialogové okno, jež vás vyzve k zapnutí této funkce, pokud již nebyla spuštěna dříve. Nyní klepněte na záložku Advanced a v poli LCD Screen Striping vyberte typ vašeho monitoru - buď Red-Green-Blue (RGB) nebo Blue-Green-Red (BGR). Častější je typ RGB, ovšem letmý pohled do manuálu neuškodí. V posledním kroku nastavte posuvník u položky Cleartype Contrast Setting tak, aby se vám ukázkový text jevil co nejčitelnější.

Co se děje na pozadí těchto nastavení? Každý TFT monitor má svoje optimální rozlišení. To je dáno tím, kolik obrazových bodů (pixelů) skutečně má. Každý pixel se skládá ze tří subpixelů - červeného, zeleného a modrého, které leží v tomto pořadí těsně vedle sebe. Lidské oko tyto subpixely rozlišit nedokáže. Člověk sedící před monitorem tedy vnímá tedy pouze tu barvu, která vzniká mísením barev subpixelů. Například pokud každý subpixel září maximální intenzitou, jeví se daný pixel lidskému oku jako bílý, neboť červená, zelená a modrá ve stejné intenzitě dává dohromady právě bílou barvu. Každou jinou barvu pak lze vyrobit tak, že snížíme intenzitu některé z těchto základních barev, popřípadě některou základní barvu vynecháme. Funkce Cleartype využívá tento princip zobrazování LCD monitorů a snižuje intenzitu jednotlivých subpixelů na hranách zobrazovaných znaků, aniž by bylo nutné celý pixel vyřadit z provozu (jako například u černého písma na bílém pozadí). Výsledkem je, že pixely na hranách zobrazovaných znaků sice nejsou ani černé, ani bílé, ani šedé, ale vzhledem k tomu, že lidské oko vnímá chyby v barevném spektru daleko méně než odchylky v šedé barvě, působí obraz jako ostřejší a hladší.

Windows XP

6.Tweak UI: přesun do Ovládacích panelů

Problém: Už od Windows 95 je zdarma dostupná utilita Tweak UI prakticky nepostradatelnou součástí každé verze tohoto operačního systému. Ve verzi pro Windows XP se však řada drobností změnila. Například po instalaci se utilita nevyskytuje v Ovládacích panelech, nýbrž přímo v nabídce Start/Programy. Vy byste chtěli ikonu Tweak UI opět přesunout do Ovládacích panelů.

Řešení: Za Ovládacími panely a jejich ikonami bohužel není žádná skutečná fyzicky existující složka, do níž byste mohli zástupce k tomuto programu jednoduše umístit. Místo toho je k dispozici řada nikde nedokumentovaných položek v registru Windows. A právě ty odpovídají za obsah Ovládacích panelů.

Není však bezpodmínečně nutné spouštět Editor registru. Nabízíme vám totiž skript PCWTWEAKCP.JS, který naleznete i na našem CD a který přesun Tweak UI do Ovládacích panelů zajistí. Stačí pouze skript rozbalit do libovolné složky, být přihlášen jako správce systému a poklepat na něj. Skript vytvoří v registru šest položek, které zajistí zobrazení Tweak UI v Ovládacích panelech. Ovšem dříve, než provedenou změnu uvidíte, je nutné se znovu přihlásit do Windows. Poté můžete nyní přebytečné zástupce v nabídce Start odstranit.

V případě, že budete někdy v budoucnu Tweak UI odinstalovávat a budete chtít rovněž odstranit odpovídající položky z Ovládacích panelů, pak vám i v tomto okamžiku pomůže skript pcwTweakcp. Stačí jej znovu spustit. Skript sám rozpozná, že odkaz na Tweak UI v Ovládacích panelech existuje a automaticky dříve vytvořené položky v registru odstraní. Odstranění položek se projeví po odhlášení a novém přihlášení do systému.

Utilitu Tweak UI naleznete na našem CD, popřípadě ji lze rovněž stáhnout z internetové adresy www.microsoft.com/windowsxp/downloads/powertoys/xppowertoys.mspx (TWEAK-UIPOWERTOYSETUP.EXE, 146 KB).

Windows 98/ME/2000/XP

7.Průzkumník vždy s panelem Složky

Problém: Ne vždy zobrazuje Průzkumník panel Složky. Pokud například otevřete libovolnou složku přes nabídku Start/Spustit, nebo spustíte-li Průzkumníka přes nabídku Start/Programy/Příslušenství, je panel Složky zobrazen. Pokud poklepete na ikonu Tento počítač nebo Dokumenty, pak panel Složky chybí.

Řešení: Pokud chcete mít panel Složky zobrazen vždy, stačí pouze několik klepnutí myší v Průzkumníku. Klepněte v programu do menu Nástroje/Možnosti složky a tam se přesuňte na záložku Typy souborů (ve Windows 98 do menu Zobrazit/Možnosti složky, záložka Typy souborů). V seznamu typů souborů vyberte objekt Složka (pozor: nezaměňte jej s objektem Složka souborů, který je tam také!). V případě, že používáte Windows 2000 nebo ME, zřejmě tento typ nenaleznete na první pokus, neboť u těchto operačních systémů se v seznamu uvádí výraz NENÍ K DISPOZICI. Teprve až u popisu typu se objeví námi hledaný výraz Složka. Nyní klepněte na tlačítko Upřesnit (ve Windows 98 Upravit), čímž vyvoláte dialogové okno Upravit typ souboru. V poli Akce je tučně zvýrazněna položka open, což znamená, že je nastavena jako výchozí. My však potřebujeme jako standardní nastavit položku explore, proto na ni klepneme a následně stiskneme tlačítko Nastavit výchozí. Od této chvíle bude při otevírání složky vždy zobrazen i panel Složka.

Windows XP

8.Rychlejší přístup na USB disky

Problém: Pokud ve Windows XP vložíte do mechaniky CD disk nebo připojíte USB disk, pak jen málokdy nechají Windows tuto událost bez povšimnutí. Indexování obsahu disku u větších USB pevných disků trvá řádově sekundy. Po skončení indexování se objeví dialogové okno, jež vás vyzývá k výběru akce, kterou chcete s tímto diskem provádět. Toto dialogové okno rovněž musíte nějakým způsobem "uklidit". To všechno si však můžete odpustit, pokud deaktivujete funkci automatického spouštění disku. Vzhledem k tomu, že se nejedná o funkci, která ovlivňuje celý systém, určitě nám udělá radost, že se dá individuálně nastavit pro každý typ diskové mechaniky zvlášť.

Řešení: Funkce automatického spouštění je v principu použitelná pro všechny typy diskových mechanik. V registru, konkrétně v klíči Hkey_Current_User\Software\Microsoft\Windows\CurentVersion\Policies\Explorer v hodnotě NoDriveTypeAutorun je uvedeno, pro které typy mechanik je funkce automatického spouštění povolena.

Ve většině případů je jako údaj hodnoty uvedena číslice 95, která je poměrně velkorysá a umožňuje automatické spouštění ramdiskům, CD mechanikám a pevným diskům. Pokud budete chtít zmíněnou funkci zakázat například pro USB pevné disky, pak je nutné jako údaj hodnoty zadat binární řetězec 10011101. Pokud se tento řetězec přepočítá do hexadecimálního formátu, dostaneme výraz 9D, který zadáme do zmiňované hodnoty NoDriveTypeAutorun. Pro úplnou deaktivaci automatického spouštění zadejte hexadecimální hodnotu FD.

Pokud budete chtít funkci automatického spouštění nakonfigurovat zcela podle svého, pak jednoduše postupujte podle tabulky Konfigurace automatického spouštění podle typu disku. U toho typu disku, kde chcete povolit automatické spouštění, nastavte číslo 0, u ostatních 1. Pozice Rezervování a Ostatní typy disků by měly mít vždy číslici 1, u položky Disk bez kořenového adresáře (Root) by měla být vždy 0. Z těchto položek (v přesném pořadí, jak jdou za sebou v tabulce) pak sestavíte výslednou binární hodnotu - několik příkladů vidíte opět v tabulce. Pomocí Kalkulačky ve Windows ve vědeckém zobrazení pak binární hodnotu snadno převedete do hexadecimálního tvaru. Takto získanou hodnotu pak zadáte do hodnoty NoDriveTypeAutorun. Provedené změny se projeví po restartu počítače.

Windows 98/ME/2000/XP

9.Pořadí souborů při použití drag&drop

Problém: Přetahování souborů z okna Průzkumníka na nějakého zástupce programu nebo přímo do aplikace samotné patří ke každodenní práci na počítači. Výsledek této akce však není vždy takový, jak bychom si představovali. Pokud několik označených souborů přetáhneme jako jeden blok pomocí myši do okna jiné aplikace, jejich pořadí se nezachová. Soubory se totiž neotevřou v tom pořadí, v jakém je ukazuje Průzkumník Windows, nýbrž se svévolně uspořádají a otevřou.

Řešení: Zvláštní uspořádávání souborů při po-užití technologie drag&drop na blok souborů má svůj vlastní hlubší smysl. Je dokonce oprávněné se domnívat, že toto chování je schováno tak hluboko ve zdrojovém kódu Windows, že jeho příčinu možná neznají ani sami vývojáři Windows.

Způsob řazení souborů má ovšem skutečně svůj systém, který lze reprodukovat u všech verzí (počínaje Windows 95) stejně. Při použití technologie drag&drop na několik souborů se bere v úvahu jako první soubor, který při přetahování leží přímo pod kurzorem myši. Teprve pak následují ostatní soubory. Dalším pravidlem je fakt, že pak se zpracují soubory, které ležely za souborem, jenž byl při přetahování pod kurzorem myši, a nakonec soubor, který byl označen jako první a soubory za ním. Ukažme si to raději na příkladu. Mějme pět označených souborů - 1, 2, 3, 4 a 5, které přesuneme do nějaké aplikace. Při přesouvání byl kurzor na souboru 4. Při otevírání těchto pěti souborů tedy bude pořadí následující - 4, 5, 1, 2 a 3. Ostatně můžete si toto chování sami vyzkoušet. Nabízíme vám skript PCWDROPDEMO.JS, který najdete na našem CD. Označte několik souborů v Průzkumníku Windows a přetáhněte je na ikonu skriptu. Ten vám v dialogovém okně ukáže přesné pořadí souborů, jak se otevřou v cílové aplikaci.

Pokud tedy potřebujete při otevírání souborů zachovat stejné pořadí jako při jejich označování, je třeba při přetahování umístit kurzor myši na první soubor.

Průzkumník vykazuje stejné chování i při akcích spojených s kontextovým menu Odeslat, a to nejen u souborů, nýbrž i u skupiny označených složek. Když však přetáhnete pouze jednu složku, pak se seřazení jednotlivých souborů ve složce po dokončení akce nezmění.

Windows 98/ME/2000/XP

10.Všichni zástupci bez povinného textu "Zástupce -"

Problém: Jistota je jistota. Zřejmě toto přísloví měli vývojáři Windows na mysli, když všem nově vytvořeným zástupcům dali do názvu povinně řetězec "Zástupce -". Přitom jsou již zástupci jednoznačně odlišitelní od ostatních typů souborů symbolem šipky u ikonky a příponou LNK. Naneštěstí používá většina uživatelů příliš mnoho zástupců na to, aby jim dělalo radost je neustále ručně přejmenovávat.

Řešení: Prostřednictvím funkce vyhledávání ve Windows sice můžete v systému nalézt celou řadu zástupců, ale bohužel je nelze prostředky Windows pohodlně a najednou zbavit onoho nevítaného přívěšku "Zástupce ". Proto vám nabízíme k vyzkoušení skript PCWLNKJAS.HTA, který naleznete na našem CD. Ten dokáže automaticky vyhledat na všech diskových oddílech všechny zástupce a rovněž u nich odstraní již zmíněný text.

Návod k použití skriptu je jednoduchý: zkopírujte soubor skriptu do libovolné složky. Potom jej poklepáním spusťte. Skript nejprve vyhledá všechny zástupce v systému, což může nějakou dobu trvat. Výsledek prohledávání se zobrazí ve formě tabulky. Potom stačí u těch zástupců, které chceme přejmenovat, umístit zatržítko a vše potvrdit stiskem tlačítka OK.

Pokud skript nebude moci soubor zástupce přejmenovat - to je často v důsledku nedostatečných přístupových práv nebo výskytu několika stejných zástupců ve stejné složce - vydá o tom hlášení a takový soubor přeskočí.

Pokud nechcete, aby Windows při vytváření zástupců vytvářely v jejich názvu text "Zástupce -", pak použijte zdarma dostupnou utilitu Tweak UI, o níž již byla v tomto článku řeč. V ní u položky Explorer odstraňte zatržítko u parametru Prefix "Shortcut to" on new shortcuts.

Alternativou k výše popisovanému způsobu přes Tweak UI je manuální úprava registru. Spusťte Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Current_User\Software\Microsoft\

Windows\CurrentVersion\Explorer. Zde vytvořte pomocí menu Úpravy/Nový novou binární hodnotu s názvem Link. Poklepejte na ni a jako údaj hodnoty přiřaďte řetězec 00 00 00 00. Změna se projeví při příštím přihlášení.

WINDOWS 2000/XP

11.Solitaire v novém rouše

Problém: Pokud bychom se zamysleli nad nejpoužívanějšími programy ve starších verzích Windows, pak by se kromě Průzkumníka na přední místo dostala i hra Solitaire. Jinak tomu není ani v případě Windows XP. Přesto vzhled této hry zůstává stále stejný a je už docela okoukaný, což platí především o zářivě zeleném pozadí, které pamatuje ještě Windows 3.11. Nejvyšší čas na změnu!

Řešení: U Solitairu sice můžeme měnit vzhled rubu karet, ale nelze změnit barvu pozadí aplikace. Tady pomůže pouze nasazení hexadecimálního editoru, jehož pomocí opravíme barvu pozadí přímo v programovém souboru. Rozsah prováděných změn není veliký a zároveň se při úpravě nejedná o žádný z životně důležitých systémových souborů. Postup modifikace souboru je závislý na verzi Windows.

Windows XP: Ze všeho nejdříve vytvořte záložní kopii souboru SOL.EXE, který se nachází ve složce C:\Windows|System32. Poté otevřete soubor SOL.EXE v libovolném hexadecimálním editoru. Nemáte zrovna žádný po ruce? Pak vám nabízíme freewarový program Xvi32, který naleznete na našem CD, popřípadě na internetové adrese www.chmaas.handshake.de/delphi/

freeware/xvi32/xvi32.htm (XVI32.ZIP, 493 KB). Tento program se nemusí nijak instalovat, stačí jej po rozbalení archivu do libovolné složky přímo spustit. Nyní se přesuňte v editoru na adresu 1010 (hexadecimální tvar). V aplikaci Xvi32 se nejsnáze přesunete například pomocí menu Address/Goto. Na tomto offsetu, neboli adrese bajtu, hledejte řetězec 00 80 00. Právě tyto tři bajty definují barvu pozadí, a to jako hodnotu v modelu RGB.

Jak nyní dosadit barvu podle svého? Zobrazte dialogové okno, v němž se dají nastavovat a definovat barvy. Například klepněte pravým tlačítkem na pracovní plochu a z kontextového menu zvolte příkaz Vlastnosti. V dialogovém okně, které se objeví, se přesuňte na záložku Vzhled, klepněte na libovolný prvek obrázku v dialogovém okně, například na pracovní plochu, a stiskněte tlačítko Upřesnit. V poli Barva 1 rozbalte nabídku barev a stiskněte tlačítko Další. Nyní si můžete nastavit barvu podle libosti a zároveň zjistíte parametry pro červenou, zelenou a modrou barvu - ovšem v desítkové soustavě. Tyto hodnoty je třeba přepočítat do soustavy hexadecimální.

Při převodu nám pomůže program Kalkulačka. Po jeho spuštění v menu Zobrazit zvolte položku Vědecká, zadejte údaj v desítkové soustavě a následně klepněte na přepínač Hex. Tuto činnost opakujte pro všechny základní barvy modelu RGB. Zjištěné hodnoty pak následně dosaďte do programového souboru Solitairu.

Několik příkladů: křiklavě zelenou barvu můžete poněkud zmírnit, pokud místo řetězce 00 80 00 dosadíte 00 33 00. Bílou barvu pozadí nastavíte řetězcem FF FF FF. Modrá barva odpovídá kódu 33 5D A7. Po uložení souboru SOL.EXE si ochrana Windows všimne modifikace souboru, neboť soubor SOL.EXE patří k důležitému inventáři Windows. Varování o modifikaci souboru se zbavíte klepnutím na tlačítko Zrušit a v dalším dialogovém okně stiskněte Ano, čímž modifikovaný soubor SOL.EXE ponecháte v systému.

Windows 2000 SP 4: V tomto operačním systému zkopírujte soubor SOL.EXE ze složky System32 do dočasné složky a tuto kopii otevřete v hexadecimálním editoru. Zde přejděte na adresu ABB (opět v hexadecimálním tvaru), kde se rovněž nachází řetězec 00 80 00. Další kroky jsou stejné jako u verze pro Windows XP.

Po uložení souboru SOL.EXE zkopírujte modifikovaný soubor do složky %Windir\System32\Dllcache a teprve pak do složky %Windir%\

System32. V opačném případě bude modifikovaný soubor okamžitě přepsán záložní kopií, uloženou ve složce Dllcache.

WINDOWS XP

12.Nový vzhled Windows XP

Problém: Již jsme v tomto článku psali o tom, jak vyšperkovat Windows neotřelými vzhledy staženými z internetu. Podívejme se nyní na to, jak změnit obrázek, který se objevuje při spouštění Windows, a uvítací obrazovku.

Řešení: Na již zmíněné internetové stránce themexp.org nenaleznete pouze netradiční vzhledy, nýbrž i celou řadu bootovacích obrazovek (zobrazuje se při spouštění Windows). Jak je zabudovat do našeho systému?

Obrázek odpovídající bootovací obrazovce se nachází v systémovém souboru NTOSKRNL.EXE, který leží ve složce Windows\System32. Alternativní bootovací obrazovky, které naleznete např. na výše uvedené internetové adrese, jsou též většinou začleněny do souboru NTOSKRNL.EXE. Pokud si chcete takovou bootovací obrazovku bez rizika vyzkoušet, aniž byste museli nahrazovat systémový soubor ve vašem počítači, pak stažený NTOSKRNL.EXE rozbalte, přejmenujte například na NTOSOBR.EXE a zkopírujte do složky Windows\System32. Nyní pro spuštění počítače s novou bootovací obrazovkou potřebujete upravit ještě jednu položku ve spouštěcím menu. K tomu účelu je nutné nejprve zobrazit skrytý soubor BOOT.INI. Spusťte proto Průzkumníka Windows a v menu Nástroje klepněte na položku Možnosti složky. Zde na kartě Zobrazení zrušte zatržení u položky Skrýt chráněné soubory operačního systému a dále povolte možnost Zobrazovat skryté soubory a složky. Nyní otevřete systémový diskový oddíl (většinou C:) a klepněte pravým tlačítkem myši na soubor BOOT.INI. Z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti a odstraňte zatržítko u položky Jen pro čtení.

Nyní tento soubor otevřete v Poznámkovém bloku. Zkopírujte řádek, který odpovídá za správné spuštění vašeho operačního systému, a vložte kopii řádku pod tento řádek. Jedná se o řádek, který naleznete pod řetězcem [operating systems]- většinou začíná výrazy multi(0)disk(0). Na konec zkopírovaného řádku přidejte přepínač /KERNEL=Ntosobr.EXE. Modifikovaný soubor BOOT.INI uložte. Pokud nyní počítač spustíte, uvidíte ve spouštěcím menu novou položku, která odpovídá spuštění Windows s alternativní bootovací obrazovkou. Pokud by se vyskytly nějaké problémy, jednoduše počítač spustíte pomocí první položky spouštěcího menu.

Na internetové stránce themexp.org naleznete v kategorii Logins řadu uvítacích obrazovek. Jak je zabudovat do Windows? Originální uvítací obrazovka se skrývá v systémovém souboru LOGONUI.EXE. Na zmíněné internetové stránce se alternativní uvítací obrazovky rovněž vyskytují ve formě hotových EXE souborů. Proto stačí EXE soubor rozbalit z archivu a přejmenovat jej například na LOGONOV.EXE. Nyní soubor LOGONOV.

EXE zkopírujte do složky System32. Spusťte Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows NT\CurrentVersion\Winlogon. Zde nahraďte v řetězcové hodnotě údaj Logonui.exe výrazem Logonov.exe. Tím donutíte Windows, aby při příštím spuštění zobrazily alternativní uvítací obrazovku.

Popisovaná akce není nijak riskantní, přesto pokud by se Windows z nějakého důvodu nespustily, například kvůli poškozenému EXE souboru, otevřete Konzolu pro zotavení (pomocí instalačního CD Windows XP). Přihlašte se pod heslem správce počítače a přesuňte se příkazem cd system32 do složky system32. Dále smažte poškozený soubor Logonov.exe příkazem:

del logonov.exe

a přejmenujte originální soubor Logonui.EXE ve složce System32 na Logonov.exe příkazem:

ren Logonui.exe Logonov.exe

Po této operaci se již Windows spustí jako obvykle.

WINDOWS XP Professional

13.Obraz bez monitoru: dálkové ovládání počítače

Problém: Vlastníte starší počítač a rádi byste jej používali jako multimediální server. Nechcete ale k němu připojovat ani monitor, ani klávesnici, ani myš, nýbrž byste jej chtěli ovládat z jiného počítače.

Řešení: Pokud máte na obou počítačích nainstalovaná Windows XP Professional, pak se dá pracovní plocha druhého počítače ovládat poměrně pohodlně pomocí terminálové služby přes obrazovku druhého počítače.

Nejprve je však nutné druhý počítač připravit na provoz bez periferních zařízení. Připojte tedy k němu dočasně monitor, klávesnici a myš hlavního počítače a nainstalujte na něj Windows XP Professional. Jako prvního uživatele na nově nainstalovaný systém definujte stejného uživatele, jakého používáte na hlavním počítači, a přiřaďte mu i stejné heslo, jaké používáte na hlavním počítači. Po instalaci nakonfigurujte síťové připojení. Poté klepněte na nabídku Start/Spustit a do políčka Otevřít zadejte příkaz control userpasswords2 a zrušte zatržítko před položkou Před použitím počítače musí uživatelé zadat uživatelské jméno a heslo. Stiskněte tlačítko Použít a zadejte jméno a heslo, aby se tento uživatel při spouštění počítače vždy automaticky přihlašoval.

Nyní zapneme funkci připojení vzdálené plochy. K tomu účelu klepněte pravým tlačítkem myši na Tento počítač a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Přesuňte se na záložku Vzdálený přístup a umístěte zatržítko před položku Povolit připojení vzdálených uživatelů k tomuto počítači. Nyní klepněte na tlačítko Vybrat vzdálené uživatele a vložte tam své uživatelské jméno, pokud tam samozřejmě již není. V této chvíli je konfigurace druhého počítače hotova a vy můžete od tohoto počítače odpojit periferní zařízení, neboť je již nebudete potřebovat.

Nyní spusťte oba operační systémy a na vašem hlavním počítači klepněte do nabídky Start/

/Programy/Příslušenství/Komunikace a spusťte aplikaci Připojení ke vzdálené ploše. Zde stiskněte tlačítko Možnosti a zadejte jméno druhého počítače, uživatelské jméno a heslo. Na záložce Výkon pak vyberte typ připojení a tedy i přenosovou rychlost.

Vzhledem k tomu, že budete chtít druhý počítač používat jako multimediální server, bude určitě lepší, pokud k němu připojíte i reproduktory. Proto na záložce Místní prostředky vyberte možnost Ponechat ve vzdáleném počítači, čímž zajistíte, že se zvuky budou přehrávat na druhém počítači a nebudou se přenášet do hlavního počítače. Dalším důvodem je i skutečnost, že často není připojení tak rychlé, aby stačilo přehrávat hudbu na hostitelském systému bez chyby. Jako poslední krok pak klepněte na tlačítko Připojit.

Na pracovní ploše připojeného počítače můžete pracovat stejně, jak jste zvyklí na hlavním počítači. Pomocí lišty na horním okraji monitoru pak můžete vzdálenou plochu minimalizovat nebo zcela zavřít.

Pro vypnutí vzdáleného počítače však budete muset počítač trochu obelstít, neboť v nabídce Start příkaz Vypnout v případě takového připojení chybí. Trik spočívá v použití příkazu shutdown. Abychom jej nemuseli vždy psát znovu ručně, vytvoříme si na vzdálené ploše v libovolném textovém editoru dávkový soubor, například s názvem SHUT.BAT. Tento dávkový soubor bude obsahovat následující řádek:

shutdown -s -t 5

Poklepáním na tento dávkový soubor se za 5 sekund začne vzdálený počítač vypínat.

WINDOWS XP

14.Extrahování ikon ze souborů

Problém: Často potřebujete pro svého zástupce ikonu, která se nachází v systémovém souboru SHELL32.DLL. Ale znáte to: tato ikona je zrovna někde na konci dlouhého seznamu ikon, obsažených právě v tomto souboru. Daleko pohodlnější by bylo, pokud by se daly často používané ikony z DLL souborů extrahovat a uložit do jednotlivých souborů.

Řešení: Freewarový program Iconsextract (ICONSEXT_SETUP.EXE, 67,6 KB), který naleznete , popřípadě na internetové adrese www.nirsoft.net/utils/iconsext.html, je pro tyto účely jako stvořený. Po instalaci a spuštění programu pak můžete vybrat soubor EXE, DLL, OCX či CPL - program zobrazí všechny v souboru obsažené ikony. Alternativně si můžete vybrat složku, v níž pak program prohledá všechny soubory a zobrazí v nich obsažené ikony. Výsledek je pak zobrazen v okně podobném oknu Průzkumníka. Pomocí pravého tlačítka myši můžete jednotlivé ikony zkopírovat do schránky a následně vložit do programu pro úpravu obrázků, popřípadě uložit jako soubor ICO.

WINDOWS 2000/XP

15.Příkazový řádek: zapamatovat si cestu

Problém: Chtěli byste se v příkazovém řádku rychle přesunout do jiné složky a pak zase ihned zpět. U dlouhých cest ke složkám jako například C:\Documents and Settings\<jméno uživatele> je totiž bezesporu jejich zapisování velmi únavné.

Řešení: Krátké odbočení do jiné složky je daleko méně únavné, pokud použijete dvojici příkazů pushd/popd. Předpokládejme například, že byste se chtěli z aktuální složky přesunout do složky C: a následně zase zpět. Pak můžete velmi elegantně použít příkaz:

pushd c:\

a poté se vrátit do původní složky příkazem:

popd

U operací se soubory, například při kopírování na příkazovém řádku, se však vyplatí použití flexibilnější proměnné prostředí %CD%. Při použití této metody sice budete psát o něco více, na druhou stranu budete moci cestu odpovídající aktuální složce snadno používat v dalších příkazech. Jeden příklad za všechny: představte si, že se nacházíte ve složce, v níž je soubor, který chcete otevřít v programu, jenž leží úplně jinde. Aktuální cestu si tedy jednoduše uložíte pomocí příkazu:

set CESTA1=%CD%

do nové proměnné %CESTA1%. Nyní se můžete pomocí příkazu cd přesunout do jiné složky. Odtud můžete pak soubor z předcházející složky zavolat příkazem %CESTA1%\<jméno souboru>, nebo do této složky přejít zpět příkazem: CD %CESTA1%.

Upozornění: Pokud by obsahovala hodnota výrazu %CESTA1% mezery, je třeba zadání cesty vložit do uvozovek.

Minitipy

Windows ME/2000/XP

Odkazy pomocí příkazu Odeslat

Jedním ze standardních způsobů kopírování je postup, kdy z kontextového menu souboru vyberete příkaz Odeslat a pak zvolíte cílovou složku, do níž má být kopie souboru umístěna. Pakliže při výběru cílového umístění podržíte klávesovou zkratku <Ctrl><Shift>, místo kopie souboru vytvoříte v cílovém umístění jeho zástupce.

Windows 98/ME/2000/XP

Nové systémové ikony

Pokud chcete používat ve Windows nové systémové ikony, je třeba je nejprve do systému zabudovat. Co se týče zástupců, tak tam je to velmi jednoduché - klepněte pravým tlačítkem myši na zástupce a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Na záložce Zástupce stiskněte tlačítko Změnit ikonu. U systémových prvků jako Tento počítač nebo Místa v síti musíte však postupovat poněkud jinak: klepněte pravým tlačítkem na volné místo na pracovní ploše a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Ve Windows 98/ME/2000 se přesuňte na záložku Efekty. Ve Windows XP použijte záložku Plocha a následně stiskněte tlačítko Vlastní nastavení plochy. V následujícím dialogovém okně označte prvek, u něhož chcete ikonu změnit, a klepněte na tlačítko Změnit ikonu.

Windows 2000/XP

Odstraňování souborů se stejnou příponou

Pokud chcete v nějaké složce odstranit všechny soubory se stejnou příponou, například soubory TMP, spusťte Příkazový řádek (CMD.EXE) a v něm zadejte příkaz cd /d <cesta ke složce>, čímž se dostanete do požadované složky. Dále zadejte příkaz del /s /p *.tmp. Pokud se během mazání souborů chcete vyhnout možným kontrolním dotazům, zda některý soubor chcete skutečně smazat, pak je možné vytvořit kupříkladu na ploše dávkový soubor, třeba se jménem DELTMP.BAT. Otevřete jej v Poznámkovém bloku a na první řádek napište příkaz:

cd /d <cesta ke složce>

Na druhý řádek zadejte:

del /s *.tmp

Po spuštění dávkového souboru budou soubory TMP v dané složce automaticky odstraněny.

Windows 98/ME/2000/XP

Ovládání hlasitosti v kompaktním tvaru

Dialogové okno pro ovládání hlasitosti existuje v podobě detailního anebo kompaktního zobrazení. Pokud budete chtít v budoucnu používat pouze kompaktní zobrazení, poklepejte v pravé části Hlavního panelu na ikonku reproduktoru a pak stiskněte klávesovou zkratku <Ctrl><S>. Další stisknutí této klávesové zkratky přepne dialogové okno zpět do původního zobrazení.

Windows 98/ME/2000/XP

Windows Media Player: nastavení sítě

Pokud chcete zabránit tomu, aby ostatní uživatelé vašeho počítače měnili síťová nastavení Windows Media Playeru 8, 9 nebo 10 v menu Nástroje/Možnosti, pak jednoduše na tomto místě odpovídající záložku odstraňte. Přihlaste se pod účtem jednoho z těchto uživatelů, spusťte Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Current_User\Software\Policies\Microsoft\Windows Media Player. Pokud takový klíč neexistuje, pak jej vytvořte. V tomto klíči pak zadejte novou hodnotu typu DWORD se jménem HideNetworkTab a jako údaj hodnoty zadejte výraz 1.

Windows 2000/XP

Opuštěná sdílení

Pokud nějakou složku sdílenou ve Windows nesmažete pomocí Průzkumníka, nýbrž pomocí nějakého jiného souborového manažeru, jakým je kupříkladu Total Commander, pak toto sdílení zůstane stále v platnosti. V Průzkumníku se však již nedá nijak odstranit, pomůže pouze příkazový řádek. Přihlašte se jako správce systému a nejprve pomocí příkazu net share zobrazte všechny sdílené prostředky. Sdílení pak odstraníte příkazem net share <název sdíleného prostředku> /delete.

Windows 98/ME/2000/XP

Okno Průzkumníka

Průzkumníka Windows můžete přinutit prostřednictvím menu Nástroje/Možnosti složky k tomu, aby každou složku otevíral ve stejném okně. Pokud budete chtít každou otevíranou složku zobrazovat ve zvláštním okně, při poklepání na složku stiskněte klávesu <Ctrl>.

Windows 98/ME/2000/XP

Hlavní panel

Několik oken aplikací otevřených na pracovní ploše můžete uspořádat najednou také pomocí Hlavního panelu. Držte klávesu <Ctrl> a postupně klepejte na tlačítka s názvy aplikací na Hlavním panelu. Potom ještě stále se stisknutou klávesou <Ctrl> klepněte pravým tlačítkem myši na libovolné tlačítko na Hlavním panelu a z kontextového menu vyberte jednu z možností na sebe, vodorovně nad sebe, svisle vedle sebe.

Windows 98/ME/2000/XP

Rychlejší instalace spořiče obrazovky

Nejrychlejším a nejpohodlnějším způsobem, jak nainstalovat nějaký SCR soubor jako spořič obrazovky, vede přes kontextové menu SCR souboru a příkaz Nainstalovat. Windows tento spořič zároveň nastaví jako aktivní a zároveň se zobrazí i dialogové okno pro nastavení vlastností spořiče obrazovky.

WINDOWS 98/ME/2000/XP

Příliš malá písmenka v nápovědě

Písmo v nápovědě Windows se zobrazuje jako málo čitelné a malé. Příčinou je nastavení velikosti písma v Internet Exploreru, které rovněž ovlivňuje nastavení písem v nápovědě Windows, jež je založena rovněž na formátu HTML. Velikost písma se dá v Internet Exploreru nastavit v menu Zobrazit/Velikost textu.

WINDOWS 2000/XP

Nové spuštění Exploreru

Pokud proces explorer.exe zatuhne a znovu se nespustí, nemůžete ve Windows dělat nic. Chybí Hlavní panel, pracovní plocha je rovněž pryč, klávesová zkratka <Win><E>, kterou se spouští Průzkumník, také nefunguje. Přesto zbývá ještě jedna možnost, jak situaci zachránit: stiskněte klávesovou zkratku <Ctrl><Alt><Delete>, čímž spustíte Správce úloh. Tam klepněte do menu Soubor/Nová úloha (spustit...) a zadejte výraz explorer.exe.

WINDOWS 2000/XP

Přesun na jiný disk

V příkazovém řádku můžete přejít do jiné složky příkazem cd. V případě, že tato složka leží na jiném diskovém oddílu, se nestane nic. Pokud ale zadáte při přepínání do jiné složky na jiném diskovém oddílu ještě parametr /d, následovaný kompletním zadáním cílové složky (například cd /d F:\data), proběhne vše bez problémů.

Windows 98/ME/2000/XP

Výběrové ukončení

U všech aplikací Windows, které umožňují současně otevřít více dokumentů současně, se dá právě aktivní dokument uzavřít pomocí klávesové zkratky <Ctrl><F4>, aniž by bylo nutné přitom zároveň ukončit celou aplikaci.

WINDOWS 2000/XP

Konzola bez hesla

Pokud často používáte Konzolu pro zotavení a navíc jste v operačním systému definován jako jediný uživatel, pak určitě můžete postrádat rozpoznávání systému, zda jste do systému přihlášen jako administrátor, abyste mohl Konzolu pro zotavení spustit. Tuto kontrolu odstraníte v Editoru registru, pokud se přesunete do klíče Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Windows NT\CurrentVersion\Setup\RecoveryConsole, kde vytvoříte novou hodnotu typu DWORD se jménem SecurityLevel, pokud ovšem již neexistuje. Přiřaďte jí jako údaj hodnoty 1 a při příštím spuštění Konzoly pro zotavení se vás již na heslo nebude dotazovat. Údaj hodnoty 0 pak vrátí Konzolu pro zotavení zpět do standardního stavu.

WINDOWS XP

MP3 soubory v Průzkumníku

Průzkumník ve Windows XP dokáže zobrazit u MP3 souborů řadu dalších velmi zajímavých informací. Stačí klepnout do menu Zobrazit/

/Podrobnosti. V tomto typu zobrazení pak klepněte pravým tlačítkem myši do záhlaví libovolného sloupce. Tam si můžete vybrat řadu sloupečků s parametry, které se týkají MP3 souborů, jako jsou například Název, Interpret, Žánr či Přenosová rychlost. Tyto informace Průzkumník získává z ID3 tagů, pokud MP3 soubor ovšem takové má. Fungují i tagy verze 1 nebo 2.

WINDOWS 2000/XP

Výběr tiskárny

Ve Windows jste si nainstalovali několik tiskáren. Jedna z nich je definována jako výchozí, neboť tak to operační systém vyžaduje. Pokud nyní v nějaké aplikaci, kupř. ve Wordu, klepnete na ikonu tiskárny, vytiskne se požadovaný dokument přímo na standardně definované tiskárně. Pokud si však chcete vybrat, na které tiskárně chcete dokument vytisknout, pak stiskněte klávesovou zkratku <Ctrl><P>. Zmíněná klávesová zkratka je nezávislá na typu aplikace, takže dialogové okno pro výběr tiskárny a nastavení parametrů tisku se objeví u každého programu, který tisk umožňuje.

WINDOWS 98/ME/2000/XP

Vyhledání ovladače

Při instalaci ovladače zobrazí Windows dialogové okno rozdělené na dvě poloviny: vlevo je seznam výrobců hardwaru, vpravo se nacházejí popisy zařízení. U dlouhých seznamů se dostanete ke hledanému ovladači rychleji, pokud klepnete do některé z polovin seznamu a zadáte počáteční písmena výrobce nebo zařízení.

WINDOWS 98/ME/2000/XP

Ukončení programu

Ukončení programu lze provést nejen klávesovou zkratkou <Alt><F4> nebo klepnutím na křížek v pravém horním okraji okna aplikace. I na levém okraji okna je možnost, jak program ukončit pokud poklepete na ikonu programu právě v levém horním rohu.

WINDOWS 98/ME/2000/XP

Hromadné spuštění programů z nabídky Start

Z nabídky Start lze spustit několik programů najednou, aniž byste vždy museli znovu otevírat nabídku Start. Stačí při klepání na ikony programů jednoduše držet klávesu <Shift>.

WINDOWS XP

Úlohy bez Správce úloh

Jako správce systému můžete ostatním uživatelům počítače zakázat spuštění Správce úloh. Ovšem je třeba nejprve do registru načíst segment registru odpovídající každému uživateli. Proto spusťte Editor registru, označte klíč Hkey_Users a klepněte do menu Soubor/Načíst podregistr a otevřete složku s profilem uživatele - ta se nachází ve složce Documents and Settings. Zde vyberte skrytý soubor NTUSER.DAT. Načtenému segmentu pak přiřaďte jméno uživatele. Dále vytvořte pokud již neexistuje - klíč Hkey_Users\<uživatelské jméno>\Software\Microsoft\Windows\

CurrentVersion\Policies\System a v něm vytvořte novou hodnotu typu DWORD s názvem DisableTaskMgr. Jako údaj hodnoty zadejte 1, čímž zakážete spuštění Správce úloh. Nakonec postupně označte klíče Hkey_Users\

<uživatelské jméno> a klepněte do menu Soubor/Uvolnit podregistr, abyste dané uživatele uvolnili. Všechny provedené změny se projeví až po příštím přihlášení daného uživatele.

WINDOWS XP

Nová aktivace Windows

Pokud se vám nedaří aktivace Windows XP, protože Windows každého uživatele okamžitě odhlásí, aniž by mu aktivaci umožnila, pak pomůže opravná instalace Windows. Spusťte počítač z instalačního CD disku Windows. Po zobrazení licenčního ujednání rozpozná instalační program existující instalaci Windows. Vyberte ji a stiskněte klávesu <R>. Tím existující instalaci opravíte a můžete ji znovu aktivovat. Pouze je nutné znovu instalovat poslední Service Pack a nejnovější aktualizace. Opravná instalace totiž přepíše novější systémové soubory těmi z instalačního CD, což může do velké míry ohrozit bezpečnost počítače, zvláště pokud je trvale připojen k internetu.

WINDOWS XP

Nabídka Start

Položky v nabídce Start odpovídající právě nainstalovaným programům se ve Windows XP zobrazují odlišnou barvou pozadí. Pokud toto označení vnímáte spíše jako obtěžující než jako užitečné, můžete se ho zbavit ponořením do labyrintu různých menu. Musíte je totiž vypnout v Ovládacích panelech, kde poklepete na ikonu Hlavní panel a nabídka Start. V dialogovém okně se přesuňte na záložku Nabídka Start, zde stiskněte tlačítko Vlastní a na záložce Upřesnit zrušte zatržítko u položky Zvýraznit nově nainstalované programy.

WINDOWS XP

Výpis seznamu aktualizací

Pokud máte v systému nainstalovaný Service Pack 2, pak applet Přidat nebo odebrat programy v Ovládacích panelech dokáže kromě nainstalovaných běžných programů zobrazit i seznam aktualizací nainstalovaných v počítači. Při standardním nastavení se žádné nainstalované aktualizace nezobrazují, a to proto, aby byl seznam nainstalovaných aplikací přehlednější. Ovšem stačí umístit u horního okraje okna zatržítko u položky Zobrazit aktualizace a Windows okamžitě seznam aplikací rozšíří o všechny nainstalované updaty.

§§§§§


Užitečné tipy a triky pro Windows

Jan Povolný

C05P0400

Měsíc uplynul jako voda a psaní úvodníku ve vedrech, které zavalily naší republiku, nepatří mezi nejjednodušší úkoly. Přesto se jako obvykle pokusím okomentovat světovou IT scénu.

Před nadcházející letní okurkovou sezónou nepolevují boje mezi Windows a Linuxem. Stále více se objevují další "nezávislé" testy, podporující buď ten nebo onen operační systém. Faktem však zůstává, že linuxový trh roste, stejně jako ten s Windows, vše na úkor dalších operačních systémů. Českými deníky v poslední době opět proběhly drobné zprávy o praktikách BSA. Kritizována byla zejména kalkulace ztrát softwarových společností zaviněných pirátstvím. ČR se stále pohybuje mírně nad celosvětovým průměrem (v procentech používání nelegálního softwaru), od pirátských východních velmocí jsme se však již odpoutali. Na internetu se objevil zajímavý návod na přeměnu Windows XP Home ve Windows XP Professional. Je veřejným tajemstvím, že některé funkce XP Pro lze provozovat i v XP Home. S některým tipem na toto téma se možná potkáte v příštím dílu našeho seriálu.

Soubor dnešních tipů rovnoměrně zasáhne do všech kategorií: Windows, Office i Easter Eggs. Přeji příjemné čtení a experimentování.

Tipy pro Windows

Používáte programy pro DOS?

(Windows XP) Tato otázka možná zní v rubrice tipů pro Windows trochu nesmyslně, nicméně v menších firmách je stále dost např. účetního softwaru, který pod DOSem pracuje, přestože firemní politika směřuje k Windows XP (např. díky jednodušší správě).

S programy pro DOS to však v nových verzích Windows není vůbec růžové. Tento tip by měl souhrnně ukázat možnosti nastavení tak, aby vaše dosové aplikace běžely v co nejpřirozenějším prostředí. Základem konfigurace prostředí pro aplikaci je vytvoření jejího zástupce na ploše Windows. To provedete buď standardní cestou, tedy poklepáním pravým tlačítkem na plochu a volbou Nový Zástupce, kde následně vyhledáte spouštěcí EXE nebo COM soubor příslušné aplikace. Druhou možností je nalezení tohoto spouštěcího souboru v Průzkumníku a přetažení pravým tlačítkem na pracovní plochu. Na vzniklého zástupce poklepejte pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte položku Vlastnosti.

Spustíte tak poměrně bohatý dialog s nastavením. Na záložce Písmo můžete definovat řez a velikost písma, které bude v dosové aplikaci použito v případě, že ji spustíte pouze v okně. Velmi podstatná může být záložka Pamět, na níž lze definovat typ a velikost paměti použité pro běh aplikace. Dlouhodobí uživatelé DOSu jistě nezapomněli na pojmy jako EMS, XMS nebo konvenční paměť. Na záložce Obrazovka lze pevně definovat způsob zobrazení běžící aplikace (v okně nebo na celou obrazovku). Záložka Různé pak slouží například k eliminaci šetříce obrazovky, který často přivodí pád starších aplikací. Můžete zde také nastavit klávesové zkratky, jež chcete v emulaci DOSu ponechat (nebo naopak).

Samostatný odstavec pak zaslouží záložka Kompatibilita. Pokud máte s během programu stále problémy a předchozí možnosti nastavení jej nevyřešily, můžete aplikaci spustit v některém z módů kompatibility, který lze zvolit právě zde. Tento způsob emulace (např. Windows 98) lze úspěšně použít s instalačními programy, které se odmítají pod novou verzí Windows spustit, protože ji prostě neznají. Vytvořte pro ně zástupce na ploše, zvolte emulaci starší verze a máte vyhráno.

Příkazový řádek

(Windows XP/2000) U DOSu ještě chvíli zůstaneme, tentokrát v podobě krátkého tipu pro příkazový řádek. Podstatou příkazového řádku je samozřejmě zadávání příkazů. V novějších Windows je toto zadávání podstatně komfortnější, než tomu bylo dříve. Příkazy se například ukládají v historii a pouhým stiskem klávesy (nahoru) je lze opět vyvolat. V našem seriálu jsme již také zmiňovali možnost, jak vytvořit dávkový soubor a spustit několik příkazů po sobě. Toto lze však provést i jednodušším způsobem.

Spusťte příkazový řádek (např. z menu Start Spustit, kde zadáte příkaz cmd). Chcete-li spustit posloupnost příkazů i bez dávkového souboru, vložte mezi ně prostě znak & (ampersand), například takto:

dir & mem

Tento soubor příkazů na jednom řádku vypíše obsah aktuálního adresáře a pod něj přidá do výstupu přehled použité operační paměti. K příkazům lze samozřejmě připojit i parametry.

dir c:\windows & mem >test.txt

Tato varianta zobrazí obsah adresáře Windows a celý výstup i s informací o paměti uloží do textového souboru. Příkazů lze řetězit i více.

WWW cache pod kontrolou

(IE 6.x) V tomto tipu si ukážeme místo, z něhož lze poměrně obstojně ovládat a prohlížet obsah internetové vyrovnávací paměti, tedy paměti, kam se ukládají webové stránky, které jste při surfování navštívili. Možná budete překvapeni, jakým způsobem Windows po instalaci tuto paměť konfigurují, zejména pak její nadměrnou velikost.

Spusťte Internet Explorer a jděte do roletového menu Nástroje, kde zvolte položku Možnosti Internetu. Řešení najdete hned na úvodní záložce Obecné, kde musíte poklepat na tlačítko Nastavení v sekci Dočasné soubory Internetu. Následující dialog je sice jednoduchý, ale naleznete v něm vše potřebné. Nejprve je nutné definovat podmínky, podle nichž se budou stránky ve vyrovnávací paměti archivovat. Následně můžete určit posuvníkem vymezený prostor. Standardně to může být i několik, podle mého názoru zbytečných gigabajtů. Jestliže například disponujete na jiné diskové jednotce místem, zatímco na "céčku" ho mnoho nemáte, můžete Internet Exploreru sdělit, kam má dočasné soubory umístit. Operaci provedete snadno výběrem nové složky poté, co stisknete tlačítko Přesunout složku... Velmi šikovná je možnost prohlížení samotného obsahu vyrovnávací paměti. Najdete zde totiž pochopitelně všechny obrázky a HTML soubory, někdy také definiční soubory kaskádových stylů nebo java applety, které jste při surfování spustili. Obsah zobrazíte stiskem tlačítka Zobrazit soubory. Poslední možností je zobrazení objektů, které váš prohlížeč využívá. Konkrétně se jedná o moduly pro zobrazení flashe nebo javy.

Všechny změny potvrdíte stiskem tlačítka OK a restartem aplikace.

Jak na oblíbené?

(IE 5.x a vyšší) Oblíbeným položkám se v našem seriálu nevěnujeme poprvé. Jsou vlastně souborem internetových odkazů, které si vy jako uživatel nepamatujete a chcete je uložit pro pozdější použití. Položky jsou poměrně přehledně dostupné v roletovém menu Oblíbené přímo v Internet Exploreru, nicméně to není jediný způsob, jak je zobrazit. Navíc je takto máte k dispozici pouze v jednom jediném prohlížeči a v případě, že používáte i jiný, udržujete vlastně databázi odkazů zbytečně dvakrát.

Naštěstí nabízí IE pohodlnou cestu vedoucí k odstranění výše naznačeného problému. Oblíbené položky lze totiž exportovat do jednoho souboru, který je vlastně obyčejnou WWW stránkou s příponou HTM. Tuto stránku pak můžete nastavit jako domovskou jak v samotném IE, tak v libovolném jiném prohlížeči.

Jestliže chcete své oblíbené položky exportovat, spusťte IE a přejděte do roletového menu Soubor. Zde vyberte položku Import a Export, která aktivuje (jak jinak) přehledného průvodce importem nebo exportem oblíbených položek a cookies. Zvolte tedy export oblíbených položek a pokračujte. Poté vyberte ty složky stromu, které chcete exportovat - mohou to být samozřejmě všechny. Vyberte umístění výsledného HTM souboru a potvrďte. Poté zkuste výsledný soubor načíst do vašeho prohlížeče a uvidíte jednoduchou textovou stránku se stromovou strukturou vašich odkazů. Pro někoho může být tato stránka přehlednější než hledání v roletovém menu.

Tipy pro MS Office

Vlastní seznamy

(Excel 2000 a vyšší) Již v jednom z předchozích dílů jsme naznačili možnosti Excelu při práci s automaticky generovanými seznamy. Pokud například sestavujete tabulku, jež obsahuje v některém ze sloupců pravidelnou posloupnost čísel nebo třeba měsíců v roce, dokáže vám Excel velmi efektivně pomoci. Dnes si ukážeme, jak tento způsob práce dotáhnout téměř k dokonalosti.

Otevřete MS Excel a zkuste vytvořit jeden z automatických seznamů. Posloupnost čísel vytvoříte např. tak, že vepíšete do buněk pod sebe čísla jdoucí za sebou (např. 1, 2 nebo 1, 3), označíte první buňku a levým tlačítkem myši kliknete na pravý dolní roh označené buňky, reprezentovaný černým čtvercem. Kurzor myši se nad tímto rohem promění na křížek. Poté stačí táhnout určeným směrem (patrně dolů) a vidíte vytváření seznamu o libovolné délce. Podobně lze vytvořit seznam měsíců v roce, dnů v týdnu a několik dalších.

Pokud vám předdefinované seznamy nestačí, můžete si v přehledném dialogu nastavit další. Jděte v Excelu do roletového menu Nástroje a zvolte položku Možnosti. Zde pokračujte na záložku Vlastní seznamy. V levé polovině dialogu vidíte hotové seznamy, které jste dosud mohli využívat. Nenajdete zde pouze ty číselné, kterých je ovšem nekonečně mnoho kombinací - Excel je přece tabulkovým kalkulátorem. Pro vytvoření nového seznamu stačí označit položku Nový seznam a stisknout tlačítko Přidat v pravé polovině dialogu. Poté už jen vepište do pravého okna požadovanou posloupnost. Pokud jste už něco podobného vytvořili v některé z tabulek, můžete posloupnost vložit načtením buněk přímo z tabulky. Stačí poklepat na červenou šipku u formuláře pro import v dolní části dialogu a označit na listu potřebnou oblast dat.

Zabezpečte dokument

(Word 2003) Bezpečnost. Slovo, které je takzvaně na pořadu dne. Bezpečnost a z ní plynoucí omezení se dnes týkají každého uživatele. Všichni zápolíme s nejrůznějšími viry a červy nebo s úplně jinými útoky, které mají většinou jediný cíl: zničení nebo poškození naší práce. Nejinak je tomu i u kancelářských dokumentů. Proto Microsoft již delší dobu umožňuje jejich zamykání a ochranu. V nejnovějších verzích Office jsou pak možnosti nastavení velmi pokročilé. V tomto krátkém tipu si ukážeme, jak uzamknout wordový dokument.

Spusťte MS Word a otevřete dokument, který chcete uzamknout. Nyní jděte do roletového menu Nástroje a zvolte položku Možnosti. Pokračujte na záložku Zabezpečení, kde naleznete vše podstatné. Dříve bylo možné dokument pouze zaheslovat, dnes již můžete rozhodnout, zda jej znepřístupníte pouze pro zápis, nebo pro zápis i pro čtení. Lze dokonce zvolit, jaký šifrovací algoritmus bude použit a zda budete šifrovat společně s obsahem dokumentu i jeho ostatní vlastnosti. Jestliže zvolíte tlačítko Uzamknout dokument, objeví se další rozsáhlé možnosti voleb. Lze omezit dostupnost formátovacích stylů, je možné povolit pouze úpravu komentářů a nikoliv celého textu, dokonce můžete určit i oddíly dokumentu, které upravit lze a oddíly, které budou ostatním uživatelům nepřístupné. Vše nastavujete přehledně v panelu v pravé části pracovního okna Wordu. V dialogu pro zabezpečení máte k dispozici i několik položek zajišťujících ochranu osobních dat, na kterou je dnes kladen velký důraz. Lze tak například zamezit přečtení nebo distribuci obecných informací o dokumentu, obsahujících jméno tvůrce a jeho iniciály.

Při nastavení práv však buďte obezřetní, zvlášť při ztrátě hesla.

Easter Eggs

Skryté citáty

(Windows XP) Součástí dnešního dílu bude i jedno velikonoční vajíčko, na které jsme v našem seriálu ještě nenarazili. Vlastně se nejedná o trik jako takový, ukážeme si spíše cestu k informacím, které sice jsou dostupné i jinak, ale ne tak snadno a ne tak pohromadě.

Ve Windows XP se totiž nacházejí místa jako dělaná pro zveřejnění nějakého úderného citátu. Proto je součástí instalace soubor, ve kterém jsou tyto citáty uloženy. Následujícím postupem se k tomuto souboru dostaneme. Cesta je snadná, otevřete svého oblíbeného správce souborů a jděte až do složky Windows - System32 - Drives - Etc. Zde leží několik zapomenutých textových souborů bez přípon (až na lmhosts), které jsou součásti takzvaného Simple TCP/IP. Jeden z těchto souborů se nazývá příznačně Quotes a obsahuje slíbené skryté citáty předních světových velikánů. Jelikož však není součástí standardní instalace, možná jej na tomto místě nenajdete. Pro jeho zobrazení je nutné doinstalovat balíček Simple TCP/IP. Jděte do menu Start a zvolte Ovládací panely. Zde poklepejte na ikonu Přidat nebo odebrat programy a v následujícím dialogu zvolte tlačítko Přidat nebo odebrat součásti systému po levé straně. V seznamu balíčků vyhledejte Síťové služby, označte je a stiskněte tlačítko Podrobnosti. Zaškrtněte volbu Jednoduché služby TCP/IP a vše potvrďte. Budete nuceni vložit instalační CD. Po krátké instalaci opět nahlédněte do výše zmíněné složky s textovými soubory. Quotes by měly být na místě.

Tímto tipem se dnes rozloučíme, příště se těším opět na shledanou.

Intertipy

Stejně jako v úvodu k hlavnímu článku, ani tentokrát nesmím opomenout panující vedro. Přesto je ve světě internetu jako obvykle novinek podstatně více. Ačkoliv se budu opakovat, musím opět zmínit "klesající" trend připojení ADSL. Ne že by operátoři snížili jeho cenu, vymysleli ale ještě menší tarify, které nyní pořídíte za cca 400 Kč měsíčně. Ty jsou už velmi vážnou konkurencí komutovaného vytáčeného připojení s rychlostí 56 kbps, jemuž podle mého názoru definitivně odzvonilo. Vstup nadnárodních hráčů na český trh operátorů navíc přímo optimisticky vybízí k myšlenkám na neustálé zlepšování celé situace a výrazně tak přibližují vidinu internetu v každé domácnosti. V médiích se objevila kampaň na datové služby jednoho z mobilních operátorů, která se troufale vysmívá připojení přes pevnou linku. Možná i toto je trend, který bude v budoucích letech ještě sílit.

Dnešní sada internetových odkazů se pokusí zabrousit do světa serverů. Snad se jí to podaří.

MacWindows

http://www.macwindows.com/servtips.html

Začneme stránkou mírně obstarožní, ale stále plnou informací. Jak již název napovídá, autoři se věnují tipům z oblasti integrace Maců a Windows NT serverů do jedné funkční sítě. Zpracování je čistě textové, dalo by se říci "vše v jednom". Tipů je ale mnoho a styl uspořádání umožňuje snadné prohlížení off-line i v textových prohlížečích. Více informací pak najdete na domovské stránce této domény. Anglicky.

JSI FAQ

http://ww.jsifaq.com

Výborná stránka s ohromným množstvím tipů pro všechny serverové verze operačního systému Windows, počínaje NT a konče serverem 2003. Tipy jsou rozděleny pouze podle pořadí, k dispozici je takzvaný index, kde najdete odkazy seskupené na jednotlivé "stovky" tipů. Naštěstí nechybí fulltextový vyhledávač, jinak byste se v tom zmatku těžko orientovali. Jednotlivé tipy jsou zpracovány téměř výhradně textově bez použití grafiky, text je ovšem vydatně formátován. A to je vlastně vše, víc toho na stránkách nenajdete. Vše anglicky.

SearchWin2000

http://searchwin2000.techtarget.com/tips/0,289484,sid1,00.html

Profesionálně provedená stránka věnovaná hlavně Windows 2000, včetně jejich serverové části. Výše uvedený odkaz směřuje přímo na oddíl věnovaný tipům a trikům. Ty jsou tematicky rozděleny do jakýchsi diskusí, ovšem nikoliv v pravém slova smyslu. Pod každým tématem najdete několik stran odkazů, směřujících na konkrétní problémy. Tipy jsou zpracovány převážně textově. Stránka obsahuje nepostradatelný vyhledávač a nabízí spoustu dalších služeb, včetně zasílaných novinek nebo přihlášení do diskusních skupin. K dispozici jsou recenze knih i jakési zprávičky. Vše v angličtině.

SQL server performance

http://www.sql-server-performance.com

Po všech stránkách velmi povedený web věnovaný ladění výkonu SQL serveru. V úvodu před sebou máte seznam novinek na webu a také několik důvodů, proč se podílet na tvorbě právě tohoto webu. Pilířem jsou samotné články, tematicky rozdělené do čtyř skupin. V každé skupině vás čeká další dávka už konkrétně nasměrovaných odkazů. Naštěstí existuje vyhledávač. Součástí stránek je i poměrně rozsáhlá nabídka publikací, cenné jsou také často kladené dotazy a odpovědi na ně - najdete jich zde přes stovku. Spousty dalších materiálů jsou dostupné ve formátu PDF. Mezi další služby patří možnost účasti v diskusních fórech provozovaných tímto serverem a bohatá nabídka utilit. V angličtině.

Tek Tips

http://www.tek-tips.com

Opět velmi povedená stránka s velkým množstvím tipů a triků pro systémové správce a programátory. Podobně jako u jednoho z předchozích odkazů jsou tipy zpracovány formou jakési pseudodiskuse, kdy je položen dotaz, který je následně zodpovězen v diskusi. Dotazy jsou tematicky rozděleny, součástí každého tématu jsou řádově stovky dotazů. Vyhledávač nechybí a pracuje spolehlivě. Zajímavostí je fakt, že se stránky zdaleka nevěnují pouze softwaru. Najdete zde stejné množství tipů pro hardware (v sekci Hardware, Data and Voice). V nabídce je i přihláška do diskusní skupiny a možnost bezplatné registrace vedoucí k zasílání informačního bulletinu.

Petri Tips and Tricks

http://www.petri.co.il/tips_and_tricks.htm

Velmi přehledná a přitom jednoduchá stránka od soukromé osoby, věnovaná převážně administrátorským tipům a trikům pro Windows. Výše uvedený odkaz směřuje přímo na zhruba desítku témat (Active Directory, Disk Management, DNS, Exchange a další), pod kterými najdete podstatně delší seznam konkrétních příspěvků. Jednotlivé tipy jsou zpracovány pouze textově, ovšem podrobně. Stránka obsahuje externí vyhledávač ve formě okénka pro Google. K dispozici jsou i často kladené dotazy a diskusní fóra. Kromě tipů a triků zde najdete rady a návody ve formě článků, jejichž TOP TEN je v levé dolní části hlavního menu. Vše v angličtině.

Kelly´s Korner

http://www.kellys-korner-xp.com/xp.htm

Obsahově velmi zajímavá, vzhledem mírně odpudivá stránka věnovaná výhradně Windows XP. V úvodu vás autor uvítá krátkým sdělením a poté pokračujete v levém menu. Pod každým odkazem najdete dlouhý seznam příspěvků, z nichž ne všechny jsou součástí tohoto webu. Spousta odkazů směřuje mimo jiné i na stránky Microsoftu. To ale určitě není na škodu. Pokud se v tom všem nevyznáte, nabídne vám menu souhrn příspěvků od A do Z, s možností jejich stažení v jediném PDF souboru (výborně!). Rozhodně nevynechejte kategorii Tweaks, která obsahuje hromadu nestandardních tipů. Obdobou tradičních FAQ jsou otázky a odpovědi v sekci TOP10. Na stránkách dále objevíte odkazy na diskusní fóra a stránky o Windows XP (opět Google Search) a také seznam dostupných freewarových utilit, z nichž některé vám pomohou s realizací zde popsaných tipů. Nic více, nic méně. Anglicky.

Tímto odkazem se dnes rozloučíme, příště opět na shledanou.

§§§§§


Nebojte se testů ECDL!

Iva Kulatá

C05P0393

Nevíte přesně o co jde, když se řekne ECDL? Sehnali jste zaměstnání a požadují po vás certifikaci ECDL? Nevíte, kde se nechat otestovat, z čeho, a jestli byste zkoušky zvládli?

Zkuste s námi postupně projít všemi moduly, z nichž se testuje, a sami si ověřte, jak jste na tom. Čeká vás seriál na pokračování na téma školení pro testování ECDL. V průběhu tohoto školního roku se i vy můžete s námi proškolit ve všech modulech a na závěr své znalosti otestovat.

V dnešní úvodní části shrneme vše, co by vás ohledně ECDL mohlo zajímat.

Jak vznikl projekt ECDL

Každý, včetně těch, kdo se s výpočetní technikou setkali až v posledních době, mi jistě dají za pravdu, že za posledních 15 let prodělala ohromný vývoj. V současné době je počítač součástí téměř každé domácnosti a firmu si bez něj člověk nedovede ani představit. Samozřejmostí se staly pojmy jako Microsoft Windows, Word, Excel, CD-ROM, e-mail, internet...

Jistě umíme napsat na počítači nějaký text, vytvořit jednoduchou tabulku, trochu si pohrát s grafikou, poslat e-mail, atd. Jsou ale moje schopnosti pro mého zaměstnavatele dostačující? A jsou schopnosti našich zaměstnanců srovnatelné se schopnostmi zaměstnanců z okolních zemí? Lidé z mnoha států používají pro svoji práci stejný software, který je v každé zemi je přeložen do místního jazyka. Jak tedy posoudit počítačovou gramotnost v jednotlivých zemích obecně?

Co kdyby existovaly nějaké testy z kancelářských programů, které by garantovaly počítačovou gramotnost na úrovni, která je pro všechny státy jednotná a vzájemně uznávaná?

A přesně tuto myšlenku před lety jako první zrealizovali počítačoví odborníci ze severské země - Finska.

1994 - Finsko vytvořilo první koncept počítačové gramotnosti založené na testech.

1995 - CEPIS (Council of European Professional Informatics Societes) vypracoval pojem počítačové gramotnosti a koncept ECDL.

1996 - Švédsko spouští pilotní verzi ECDL testování.

1999 - ČSKI (Česká společnost pro kybernetiku a informatiku) byla přijata do CEPIS a stává se držitelkou licence a garantem kvality ECDL testování pro Českou republiku. Sídlo ČSKI je v Praze.

Jaký je koncept ECDL?

Ve všech účastnických zemích zajišťuje:

· Jednotný okruh témat při testování, tzv. Sylabus ECDL, který se novelizuje a přizpůsobuje novým technologiím.

· Jednotnou databázi testů, přizpůsobenou mnoha běžně používaným programovým produktům od řady výrobců.

· Chráněné a registrované ochranné známky a symboly ECDL.

· Jednotný postup pro vydávání mezinárodně uznávaných certifikátů.

· Testování je rozdělené do 7 modulů (programů).

Z čeho se mohu nechat testovat - o jaké moduly jde?

Testovací moduly jsou označovány takto:

· Modul 1 - Základní pojmy informačních technologií (hardware a software PC).

· Modul 2 - Práce s operačním systémem a správa souborů a složek.

· Modul 3 - Textový procesor.

· Modul 4 - Tabulkový kalkulátor.

· Modul 5 - Tvorba jednoduchých databází.

· Modul 6 - Prezentace a grafika.

· Modul 7 - Elektronická pošta a síť internet.

V našem seriálu se postupně budeme věnovat podrobnému rozboru každého modulu. Čeká na vás školící látka, ukázkové soubory, otázky a demoverze testů, na nichž si doma můžete vyzkoušet, jak jste látku pochopili. Pokud s námi v průběhu celého roku absolvujete celý seriál, měli byste být na konci dobře připraveni na testování.

Co pro mě znamená, když získám certifikát ECDL?

Certifikát ECDL je v rámci států Evropské unie doporučen a deklaruje, že jste úspěšně absolvovali testy ECDL ze všech sedmi modulů a aktivně zvládáte základní praktické dovednosti pro všestrannou a efektivní práci s počítačem. Certifikát je mezinárodně uznávaný ve všech zemích, které jsou do projektu ECDL zapojeny.

Které státy jsou zapojeny do projektu ECDL?

V první řadě jsou to státy Evropské unie. Potřeba testování počítačové gramotnosti se ale stala natolik žádanou, že o ni projevily zájem i další mimoevropské země - Spojené státy americké, Čína, Austrálie, Kanada... Mimo Evropu je projekt ECDL pojmenován jako ICDL (International Computer Driving Licence). Ke konci roku 2004 bylo otestováno cca 4,5 milionu lidí z více než 170 zemí celého světa. V ČR k dnešnímu dni získalo certifikát ECDL více než 15 tisíc lidí.

Musím absolvovat testy ze všech 7 modulů najednou?

Nemusíte. Můžete si vybrat třeba jen jeden modul a z ostatních se nechat testovat postupně, v jiném termínu, ale od prvního testu nesmí uplynout doba delší než 3 roky, jinak budete muset absolvovat "propadnutý" test znovu. Pokud ale chcete získat alespoň Osvědčení ECDL START, je třeba úspěšně složit nejméně 4 testy. Pokud zvládnete testování ze všech 7 modulů, získáte Certifikát ECDL.

Kde a kdy se mohu nechat testovat?

ECDL testování se provádí prostřednictvím akreditovaných testovacích středisek v ČR. Zájemce o testování si může sám vybrat, ve kterém středisku se nechá testovat. Aktuální seznam středisek i jimi vyhlášené termíny testování najdete na http://www.ecdl.cz.

Jak probíhá testování?

Testování probíhá v akreditovaném středisku, v místnosti, která svým vybavením odpovídá potřebám konceptu ECDL. Zájemce o testování musí být již v předstihu přihlášen, v den testování dostává do rukou k vypracovaní otázky z těch modulů, ze kterých chce být zkoušen. Testy probíhají formou praktické zkoušky práce na počítači. Na každý modul má testovaná osoba nejdéle 45 minut. Sám si volí pořadí modulů i přestávky, které si mezi moduly sám určuje. Zkoušky probíhají hromadně za účasti akreditovaného testera, který dohlíží nad regulérností testování. Vyhodnocení testů sdělí středisko testovanému v nejbližší možné době. Pokud testy úspěšně složíte, máte nárok na získání dokladů ECDL. (Osvědčení ECDL Start na požádání, automaticky ECDL Certifikát)

Pracuji v cizině, mohu získat certifikát u nás a používat je v zahraničí?

Ano. Projekt ECDL je mezinárodní, je na vás, ve které zemi testy složíte. Certifikát bude uznán v zemích Evropské unie a ve státech, které jsou do projektu ECDL zapojeny.

Jak dlouhou platnost má certifikát ECDL?

ECDL certifikát má mezinárodní platnost. I když certifikát získáte, a budete ho potřebovat třeba za rok, můžete ho použít a bude vám uznán. Deklaruje totiž skutečnost, že ovládáte základní principy práce s počítačem a tato dovednost je trvalá.

A to je dnes z úvodní části vše. Nezbývá než počkat do příště, kdy se už budeme podrobně věnovat Modulu 1. Těšte se, bude skutečně na co!

Tento článek byl konzultován s vedením ČSKI a je ve shodě s pravidly konceptu

ECDL.

§§§§§


Xara 3D 3.0

Karel Šredl

C05P0395

Dnes vám přináším další díl seriálu Rychlokurz. Tentokráte půjde o legendu mezi programy své třídy - Xaru 3D 3.0. Je to pěkných pár let, kdy jsem název Xara 3D slyšel poprvé a už tehdy to byla aplikace, jež ze svého uživatele dokázala udělat umělce. K čemu vlastně slouží? Umožní vám rychle a jednoduše vytvořit efektní prostorové nápisy a ještě je okořenit animací.

Instalace

Po spuštění instalačního souboru nejprve odsouhlasíme licenční ujednání, následně zvolíme adresář, kam chceme program nainstalovat a nakonec klikneme na [Install].

Po spuštění Xary 3D se objeví registrační rozcestník. Klikněte na tlačítko [Register this copy] - objeví se internetový prohlížeč a automaticky přejde na adresu offer.xara.com/xara3d3/idg/. Zde nejprve vyberte z nabídky správný časopis - "PC WORLD" - a na následující stránce vyplňte okénko s názvem "New to Xara...". Do pole "E-mail Address" zapište svoji e-mailovou adresu, pokud chcete být informováni o novinkách Xary, zaškrtněte i checkbox pod ním. Nakonec nastavte do pole "Country" Českou republiku a klikněte na [Continue]. Na další stránce uvidíte červeně vaše sériové číslo. Zkopírujte si jej do schránky Windows a pro jistotu také někam zapište!

Spusťte Xaru a v úvodním dialogu klikněte na [Run Xara3D 3 Now]. Zadejte sériové číslo - nejlépe ze schránky Windows - a klikněte na [Unlock]. Tím je software odblokován a vy před sebou spatříte hlavní okno programu Xara 3D.

Práce s programem

Jak už jsme si řekli, program slouží k rychlému a jednoduchému vytvoření trojrozměrných grafických nápisů. Tomu je v hlavním okně podřízeno vše - skládá se z hlavní grafické plochy, z menu a z panelu s ikonami. Dole je pruh pro nastavení vlastností textu. Na grafické ploše vidíte velký nápis "Xara 3D 3.0". Zde budete pracovat a zde (úpravou tohoto nápisu) vytvoříte své vlastní dílo.

Nejprve k základním činnostem: nápisem lze otáčet - to je velice jednoduché, proste myší uchopte text a při stisknutém levém tlačítku myši objektem otáčejte. K rotaci podél os X a Y můžete využít i horizontální a vertikální posuvníky. Ostatní manipulace je otázkou nastavení vizuálních vlastností textu. Na to se podíváme nyní...

Pruh ikonek pod hlavním menu obsahuje následující: první skupina ikon znamená klasické operace se souborem ( Nový| Otevřít| Uložit| Exportovat...). Následují ikonky pro vracení akcí ( Zpět poslední akci| Znovu proveď ). Na další se podíváme podrobněji.

Skrýt/Ukázat textový kurzor - jak název napovídá, kliknutím na ikonu můžeme v našem nápisu zobrazit textový kurzor. To nám umožní objekt vizuálně editovat. Změny se projeví ihned.

Vlastnosti textu - touto volbou zobrazíte dialogové okno pro nastavení vlastností textu. Vpravo vidíte 2D náhled, vlevo pak seznam fontů, nahoře další vlastnosti textu. Ve 2D náhledu lze provádět klasické editační činnosti (dopisovat, mazat, označovat), tentokrát můžete využívat i myš. Změny nastavení (použitý font i ostatní volby) se vždy aplikují na označenou část, pokud není označeno nic, aplikují se na celý text. Popis významu jednotlivých voleb naleznete na obrázku.

Vlastnosti extruze - extruze představuje prostorovou podobu nápisu tedy vlastně to, co dělá z 2D písma 3D. Nastavujete zde také čelní a zadní stranu textu či vlastnost "Outline" (do češtiny bych to přeložil "Obrysovost").

Zaoblení/zkosení hran [CTRL + B] - aby text neměl jen ostré hrany, umožňuje Xara nastavit mnoho druhů zaoblení či skosení hran. V dialogovém okně lze ze seznamu vybrat libovolný typ skosení. Volby pod seznamem (Miter / Round) pak ovlivňují rohy - mohou být ostré (Miter) či zakulacené (Round). Nastavením hodnoty Depth pak určíte hloubku skosení. Toto nastavení je platné pro celý text, ne jen pro označenou část.

Stín - zde můžeme ovlivnit vzhled vrhaného stínu. Volbou Style lze určit základní podobu. Stín 1 je vytvořen tak, že se text začerní a rozmaže. Nejde tedy o pravý stín, avšak v některých případech vypadá dobře. Hodnota 2 je stín vypočítaný z pozice světel a textu - tedy pravý stín. Dále můžeme ovlivnit barvu stínu (Color), průsvitnost (Trasparency) a rozmazanost (Blur). Přiblížit či oddálit stín za textem lze kombinací kláves ALT + znak "+" a "-" na numerické klávesnici.

Textura - náš nápis udělá zajímavým textura, kresba povrchu. Nápis ze dřeva, oceli či kamene - to vše napodobíme texturou. Kliknutím na ikonu otevřete dialog nastavení. První, co musíte provést, je vybrat texturu. K tomu lze použít libovolný obrázek ve formátu BMP, JPG, GIF či PNG. Klikněte na tlačítko [Load Texture] a obrázek vyberte (v adresáři programu Xara najdete podadresář Textures, kde jich je k dispozici několik na ukázku). Kliknutím na [Otevřít] texturu aplikujete. Pokud bude vzorek příliš jemný či naopak hrubý, nastavíte správnou hodnotu zoomu posuvníkem označeným Size. Nebojte se experimentovat, změny se projevují okamžitě, takže snadno najdete tu správnou míru. Posuvníkem X a Y pohybujete texturou do stran, nahoru a dolů. Konečně posuvník Angle slouží k otáčení textury kolem své osy.

Animace - náš statický nápis můžeme touto volbou rozpohybovat. Jedná se hlavně o otáčení (styl Rotate), kývání (Swing) či přiblížení a oddálení (Pulsate). Stačí nastavit požadovaný styl s parametry, a pak už jen kliknutím na ikonu (CTRL + mezerník či menu View > Start Animation) animaci spustíte.

Světla - zde lze ovlivnit nastavení světel. Ta se zobrazují jako tři barevné prostorové šipky. Levým tlačítkem myši je uchopíte a následně jimi libovolně otáčíte. Dvojitým kliknutím na šipku nastavíte barvu světla. Kromě tří barevných šipek (světel) vidíte na scéně také jednu šipku černou. Tou ovládáte vržený stín. Kliknutím na ikonu zobrazení světel opět vypnete.

Poslední, co vašemu dílu chybí, je nastavení barvy či obrázku na pozadí. Klikněte pravým tlačítkem na grafickou plochu a z menu zvolte Background color pro barevné pozadí či Background Texture pro pozadí s obrázkem. Stačí vybrat barvu či obrázek, a je to.

Uložení

Pokud budete chtít své dílko uložit, klikněte na ikonu (menu File > Save) - implicitně je nastaven formát X3D, jenž je nativním formátem programu Xara 3D. Budete-li ovšem chtít svůj nápis použít v nějaké prezentaci či na webové stránce, musíte jej exportovat. K tomu slouží ikona (menu File > Export bitmap). Získáte tak možnost uložit obrázek ve formátu BMP, JPG, GIF nebo PNG. Jeho velikost bude přesně taková, v jaké jej vidíte na obrazovce (viz pravý dolní roh hlavního okna, kde se nachází údaj o rozměrech). Pokud tedy budete chtít obrázek větší či menší, musíte změnit velikost hlavního okna.

Takto však uložíte pouze jednoduchý statický obrázek. V případě animace je potřeba použít menu File > Export animation. Formáty máte na výběr dva - animovaný GIF a AVI. O velikosti videa platí totéž, co bylo řečeno v minulém odstavci - je stejná jako velikost grafické plochy hlavního okna. Pamatujte však, že velikost souboru s animovaným nápisem bude několikanásobně větší než velikost statického obrázku. Velikost souboru upravíte buď snížením rozlišení (zmenšíte hlavní okno) nebo změnou parametrů animace (ikona ).

Další volby

Poslední dvě volby, o nichž jsem se zatím nezmínil, jsou:

· Menu File > Import - umožní importovat grafické formáty XAR, WEB, WMF, EMF do vašeho textu jako znak.

· Menu Window > Quality settings - nastavení kvality zobrazení. Zde nastavíte kvalitu (a rychlost) zobrazování textu v jednotlivých situacích. Doporučuji ponechat původní hodnoty.

Závěr

Tímto jsme vyčerpali snad vše, co je potřeba říci, abyste mohli začít používat program Xara 3D. Zbytek už záleží na vaší fantazii, citu a šikovnosti. Popsaná aplikace je sice jednoduchý, ale velice šikovný a užitečný nástroj. Dostali jste do ruky štětec, umělcem už se musíte stát sami...

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Mozilla Firefox - Objevte znovu web

Vojtěch Bednář

C05P0394

Uživatelské rozhraní Mozilly Firefox se příliš neliší od toho, na jaké jste zvyklí z Internet Exploreru. Oproti němu se zde můžeme již na první pohled setkat s menším počtem ovládacích tlačítek, žádné důležité však nechybí. Základní nastavení zpřístupňuje uživateli tlačítka pro pohyb uvnitř webového serveru o stránku dozadu a dopředu. Nechybí tlačítko pro obnovení (nové načtení) aktuální stránky a pro zastavení přenosu. Lišta s adresním řádkem se chová přesně tak, jak bychom očekávali. Po zadání webové adresy a jejím potvrzení začne prohlížeč požadovanou stránku načítat. Za tímto panelem ale můžeme najít věc, která se do Internet Exploreru musí externě instalovat - totiž proužek pro vyhledávání. Ten bývá implicitně svázán s dnes nejpopulárnějším vyhledávačem Google, nicméně ve výchozím nastavení Firefoxu je k dispozici několik dalších možností a nechybí ani varianta přidat (při znalosti příslušných řetězců) svůj vlastní. Proužek urychluje přístup k vyhledávači tím, že umožňuje obejít jeho otevření. Stačí do něj zadat požadavek, vybrat stroj, který jej má provést a vše potvrdit.

Nastavení

Přestože je výchozí uživatelské rozhraní Firefoxu spartánské, samotný prohlížeč nabízí mnohem více možností nastavení. Postačí klepnout pravým tlačítkem myši na panel nástrojů a z menu vybrat patřičnou položku. Následně se objeví okno, v němž se nacházejí všechna dostupná tlačítka a další estetické prvky, které je možné na lištu nástrojů umístit. Pokud můžeme doporučit, velmi se osvědčilo tlačítko pro otevření nového panelu, případně nového okna. Od věci není ani správce stahování a v případě, že používáte Tablet PC nebo jiné zařízení, které nepracuje pouze (nebo vůbec) s klasickou klávesnicí, tak také nezbytné tlačítko Přejít. Obecně se ale doporučuje používat minimum tlačítek. Toto doporučení vychází ze zkušenosti, neboť v praxi se ukázalo, že většina uživatelů tolik voleb stejně nepotřebuje.

Další nastavení prohlížeče můžeme provést prostřednictvím okna Možnosti, které je dostupné z menu Nástroje. V něm se nachází většina voleb aplikace a především nastavení jejího zabezpečení. Nastavit můžete chování aplikace při otevření, její nastavení jako výchozí prohlížeč, chování při stahování souborů, zpracování webových stránek a mnoho dalšího. Pokud budete chtít využívat prohlížení v panelech (což většina uživatelů chce), doporučujeme jednoznačně nastavit zobrazení panelů i v případě, že je otevřený pouze jeden. Značně si tím práci s panely usnadníte a především zajistíte konzistentní vzhled a proporce prohlížeče po celou dobu práce. Plug-iny prohlížeče a jeho rozšíření a další vizuální motivy (vzhledy) mají samostatné konfigurační dialogy, ke kterým se opět dostaneme prostřednictvím roletového menu Nástroje z hlavního okna Firefoxu. Firefox nabízí, stejně jako jiné prohlížeče, možnost pracovat s lištou záložek. Na tuto lištu můžeme umístit odkazy na své oblíbené servery a dále pak definovat, zda se má odkaz otevřít v postranní liště Firefoxu. Tato postranní lišta slouží také k zobrazení historie a dalších informací. Dá se ale říci, že není prozatím propracovaná jako v případě "velké" Mozilly a není ani tolik použitelná.

Integrované zprávy

Ve Firefoxu je integrovaná čtečka hlaviček zpráv ve formátu RSS. Tato čtečka se vyvíjela různým způsobem, nicméně v současné době je možné ji velmi dobře používat. Pravděpodobně nejjednodušší je definování RSS kanálů jako záložek a jejich otevírání formou interaktivní složky. Standardně jsou ve Firefoxu v české verzi tímto způsobem předdefinovány zprávy ze serveru Krátce.cz. Po klepnutí na složku přehledu zpráv je možné zobrazovat jednotlivé kategorie nabízeného obsahu a dále pak otevírat jednotlivé zprávy. Stejným způsobem je možné definovat jiné servery a vytvářet velmi jednoduše vlastní přehledy zpráv. Je ovšem potřeba podotknout, že se jedná o čtečku poměrně jednoduchou, a pokud chcete například pracovat s velkým počtem různých kanálů, které čtete pravidelně, pak vám stačit nebude. V takovém případě můžete použít spíše jinou, lépe vybavenou čtečku, jako je například FeedReader, nebo nástroje pro práci s RSS kanály, které nabízí poštovní program Mozilla Thunderbird.

Oblíbený problém

Po nainstalování Firefoxu se některým uživatelům stává, že program nefunguje. Je sice možné jej spustit, ale nenačítá žádnou stránku a nefungují ani plug-iny, které vyžaduje internet nebo čtečka RSS. V takovém případě bývá někdy příčinou osobní firewall. Zkontrolujte, zda jste v něm Firefox povolili - pokud ne, učiňte tak. Nestává se, že by osobní firewall obsahoval Firefox implicitně jako

zakázaný, nicméně nechtěné přehmátnutí po jeho instalaci může snadno způsobit, že se program stane prakticky nepoužitelným.

Užitečné adresy

· http://www.firefox.cz - Zde doporučujeme začít.

· http://www.czilla.cz - Český server o Mozille.

· http://www.mozdev.org - Databáze doplňků.

· http://update.mozilla.org - Hotové doplňky, schémata, nástroje.

· http://www.mozilla.org - Domácí stránky Mozilla Foundation a všech jejich projektů.

Mozilla Firefox: Rozšíření prohlížeče

Další funkce

Bylo by zbytečné popisovat další funkce, s nimiž se můžeme u Mozilly Firefox setkat. Všechny jsou totiž velmi jednoduché, bezproblémové a bezpečné. Firefox je ideálním webovým prohlížečem díky své otevřenosti, kompatibilitě a také bezpečnosti. Mezi jeho nejzajímavější funkce patří např. možnost výběru vzhledu a schopnost rozšíření prohlížeče velkým množstvím různých doplňků, na které se podíváme nyní. Doplňky jsou vyvíjeny (podobně jako prohlížeč) mnoha dobrovolníky po celém světě, avšak na rozdíl od něj jsou mnohem méně koordinované. To znamená, že použití kteréhokoliv z nich je tak trochu experimentem, ale ten se ve velké většině případů v pozitivním slova smyslu vyplatí.

Co je to rozšíření?

Rozšíření prohlížeče můžeme v současné době rozdělit na tři části. Jsou to plug-iny, doplňky a vzhledy. Pod pojmem plug-iny se v případě webových aplikací obvykle rozumí kusy programového kódu, které slouží k zobrazení určitého typu. Plug-inem je například přehrávač Flash, systém zajišťující chod appletů v jazyce JAVA a další podobné věci. Doplňkem pak rozumíme něco, co rozšiřuje funkcionalitu prohlížeče o nové tlačítko, zobrazování zcela nového obsahu mimo stránky nebo o funkci, která zdokonaluje práci se stávajícími stránkami, aniž by jimi byla přímo vyžadována. Vzhledy jsou skiny - vizuální motivy prohlížeče. Nejsou pro jeho chod nutné, respektive je není nutné měnit, ale Firefox se pak stane mnohem použitelnějším. Všech těchto rozšíření existuje pro Firefox i ostatní produkty z dílny Mozilla Foundation nepřeberné množství.

Kde vzít doplněk?

Nejsnazší cestou k doplňkům a vzhledům jsou weby, které obsahují jejich databáze. Pátrání po nejvhodnějším vylepšení Firefoxu doporučujeme zahájit na stránkách update.mozilla. org, kde najdete velké množství různých a většinou spolehlivých doplňků. Jejich instalace vypadá většinou tak, že stačí klepnout na příslušný odkaz, doplněk se stáhne a do prohlížeče sám zavede. Je pochopitelně možné jej pouze stáhnout a instalovat do jiného prohlížeče, případně instalovat později. Firefox není schopen doplňky nebo vzhledy načítat za chodu, a proto je nutné jej před aplikací každé nové funkce nebo vizáže restartovat. To sice může být nepříjemné, ale vzhledem k tomu, že nové věci do prohlížeče neintegrujeme každý den, dá se to vydržet. Doplněk v podobě souboru poznáme podle přípony XPI.

Po klepnutí na odkaz s doplňkem prohlížeč zobrazí varovný dialog. Po jeho potvrzení proběhne stažení a samotná instalace. Doplněk se objeví i ve správci rozšíření. Z tohoto správce jej můžeme odinstalovat nebo také aktualizovat. Při tomto procesu je Firefox schopen najít svou novější verzi (pokud existuje) a také novější verze takřka všeho, co je do něj dodatečně doinstalováno.

Podobným způsobem se do aplikace integrují i grafické vzhledy. Jejich manažer umí kromě akcí známých ze správce rozšíření a kromě použití vybraného vzhledu zobrazovat náhledy jednotlivých vizuálních témat. Faktem ovšem je, že mnoho autorů místo náhledů umisťuje prostě svoje logo, a tak si často nelze udělat přesnou představu o tom, jak vybrané téma doopravdy vypadá. To je sice škoda, na druhou stranu i loga vzhledů, respektive jejich autorů vypadají většinou velice dobře, čili není čeho litovat. Vizuální motivy nelze kombinovat (může být použit vždy jen jeden). Před použitím jakéhokoliv jiného je nutné Firefox opět restartovat.

Galerie zajímavých doplňků

Forecast Fox

Forecast Fox je doplněk pro Firefox 1.0 (a vyšší), který zobrazuje aktuální počasí a také předpověď v zadaném místě. Data pro předpovědi jsou získávána z populárního serveru weather.com a pocházejí z meteorologických stanic po celém světě. Po nainstalování tohoto doplňku si můžeme vybrat, kde chceme, aby byl v okně prohlížeče zobrazen. Poté vybereme měrné jednotky (pro náš region Metric) a především kód místa, odkud se chceme předpověď dozvědět. Pokud kód neznáme, nevadí - v možnostech (Options) tohoto doplňku je i funkce pro jeho nalezení podle zadaného řetězce. K dispozici je velké množství míst na celém světě, včetně několika v České republice, a tak obvykle stačí vyhledat nejbližší velké město a předpovědi se dočkáme. Forecast Fox podporuje více profilů, má bohaté nastavení zobrazování předpovědí, přičemž všechny jednotlivé elementy můžeme přizpůsobit svým potřebám. Nicméně i výchozí nastavení je dostatečné a tento doplněk se skvěle hodí pro zobrazení předpovědi na nejbližší jeden až dva dny. (Pokud potřebujeme přesnější a komplexnější data o počasí, je vhodné poohlédnout se po něčem jiném.) Forecast Fox podporuje také práci s profily, v jejichž rámci můžeme nastavovat různá místa. To se hodí především v případě, kdy používáme Firefox v notebooku a často s ním cestujeme. Je to užitečný doplněk, který určitě stojí za vyzkoušení.

TabBrowser Preference

Jedná se o velmi malý, ale velmi užitečný doplněk. Nepřichází s žádným novým nápadem, ale integruje do Firefoxu funkci, která je obvyklá v plné Mozille. Umí totiž do lišty, v níž si vybíráme záložky otevřených webových stránek, přidat dvě důležité ikonky. Do levé strany této lišty doplní ikonku pro otevření nového panelu, do pravé pak ikonku pro uzavření aktuálního. Tato funkce (v Mozille obvyklá) vývojářům Firefoxu z neznámé příčiny utekla a je tak nutné ji suplovat tímto způsobem. Dá se ale říci, že se jedná o způsob dostatečný. Nástroj má nepatrnou velikost a doporučujeme jej jen proto, že výrazně zjednoduší práci s panely.

Mozilla Archive Format

Pokud potřebujete ukládat webové stránky na lokální disk svého počítače pro jejich pozdější použití, pak vám ve Firefoxu možná něco oproti Internet Exploreru chybí. Tím něčím je formát MHT, do něhož Internet Explorer (ovšem pozor, pouze pokud je nainstalován i Outlook Express) umí uložit webovou stránku se všemi komponentami. Tato stránka je pak snadno přenosná a především při otevření bez připojení k internetu se obvykle podstatným způsobem nedeformuje. Firefox možnost exportu do MHT nenabízí, ale je možné do něj doinstalovat něco lepšího. Tím je Mozilla Archive Format. Doplněk po nainstalování a základním nastavení (provádí se v nástrojích) umí ukládat celé stránky analogickým způsobem a navíc je ještě na disku komprimuje, takže zabírají mnohem méně místa. Používá se k tomu formát RDF, který Firefox standardně využívá. Archivované stránky lze otevřít v libovolném jiném prohlížeči se stejným doplňkem a lze se k nim vůbec chovat stejně jako v případě MHT souborů Internet Exploreru. Výhodou doplňku je možnost ukládat nejen jednotlivé stránky, ale i kompletní seznamy otevřených oken v prohlížeči. Archivy je možné procházet a spravovat, práce s nimi je velice jednoduchá. Nedostatkem tohoto plug-inu je, že má v současnosti ještě čas od času tendenci způsobit zamrznutí prohlížeče, nedochází k tomu ale příliš často. Jako náhrada za MHT je dostačující.

Adblock

Mozilla Firefox již obsahuje nástroje pro základní zajištění soukromí a blokování nechtěného obsahu (např. vyskakovacích oken). Adblock ale jde ještě dál a umožňuje do něj doplnit funkce, které většinou nabízejí až osobní firewally: schopnost nenačítat do stránek reklamy. Při provozování doplňku Adblock musíme u jednotlivých serverů vždy zadat, co považujeme za nevhodnou reklamu a co ne. Rovněž lze u jednotlivých stránek zobrazit seznamy položek, které je Adbloc schopen blokovat, a z nich si pak vybrat. Také můžeme definovat jednoznačné filtry (nebo nejednoznačné, včetně použití hvězdičkové konvence). Adbloc je ale potřeba používat s určitou opatrností, aby se při zablokování podstatných komponent pro nás web naopak nestal zcela nepoužitelným.

Dictionary Search

Opět jednoduchý a užitečný nástroj, byť zatím jej můžeme používat pouze v angličtině. Když na zobrazené stránce nějakému slovu nerozumíme, stačí si jej po nainstalování tohoto doplňku označit (v případě slova na něj stačí dvakrát kliknout a označí se), otevřít kontextové menu a vybrat příslušnou položku. Následně je v novém panelu otevřen server dictionary.com a v něm se vyhledá právě to slovo, které jste označili. Někdy je to užitečné více, někdy méně. Vzhledem k malému rozměru a praktickému přínosu (přinejmenším potenciálnímu) opět tento doplněk doporučujeme vaší pozornosti.

Google Pagerank

Zajímavý doplněk. U zobrazených serverů či stránek je schopen ukazovat jejich "rank" ve vyhledávači Google. Přestože názory na užitečnost této proměnné se liší, platí, že čím vyšší tato hodnota je, tím vyšší pozici by dotyčná stránka ve zmíněném vyhledávači měla a tím je tedy relevantnější. Podobné funkce již do svých vlastních "lištiček" začlenily i jiné vyhledávače. Jedná se ovšem jen o ryze informativní údaj.

Bandwith Tester

Tento nástroj do Firefoxu příliš nezapadá, někteří lidé jej ale jistě rádi využijí. Pomocí práce se soubory určené velikosti je schopen změřit přibližnou rychlost a prostupnost vašeho připojení k internetu. Není to ani optimální, ani přesné řešení, nicméně pro základní informaci o přibližné rychlosti připojení ho lze dobře využít. Doplněk se instaluje do prohlížeče, ale otevírá se jako samostatné okno.

Existuje mnoho dalších doplňků a nepřetržitě vznikají nové. Vaší pozornosti doporučujeme např. univerzální stahovací manažer Flashgot.

Výběr je bohatý

Výběr možností dalšího rozšíření Firefoxu je velice bohatý. Je ale potřeba dávat pozor, abychom prohlížeč "nepřeplácali". Pak by se totiž z rychlého a užitečného programu mohlo, zejména po instalaci některých méně osvědčených doplňků, stát pomalé a obtížně použitelné monstrum. Je proto vhodné udržovat jej v takovém stavu, aby obsahoval nezbytné potřebné minimum, a zbavovat se nechtěného balastu.

§§§§§


Netscape Communicator 8

Vojtěch Bednář

C05P0405

Poslední verze legendárního prohlížeče přichází se zcela novým hybridním konceptem spojujícím v sobě vlastně prohlížeče dva. Je to skvělý nápad, nebo poslední výkřik umírající legendy?

Prohlížeč Netscape býval synonymem webu, avšak dnes je to jen jako jeden z alternativních browserů. Není příliš rozšířený a někteří lidé o něm tvrdí, že vlastně jen parazituje na úspěchu projektu Mozilla, který kdysi z Netscapu vznikl. Ve světě webových prohlížečů dochází v posledních měsících k rozčeření několik let dosti zatuchlé hladiny. K novinkám patří i uvedení zcela nové generace browseru Netscape.

Kdy používat Netscape 8?

Hodí se v případě, chcete-li používat bezpečný webový prohlížeč, založený na jádře Gecko (z Mozilly), ale současně některé vaše aplikace explicitně vyžadují Internet Explorer. Z jednoho rozhraní máte pohodlný přístup k oběma těmto prohlížečům. Je to možné jen za cenu určitých problémů, především z hlediska výkonu. Stránky zobrazované jádrem Internet Exploreru pak představují všechna známá bezpečnostní rizika tohoto systému.

Co je nového

Pokud jste Netscape někdy používali, pak vás u verze 8 překvapí radikálně změněný design aplikace. Nový Netscape je odvozen z Firefoxu, nikoliv z "plné" Mozilly. Kromě řady vylepšení prohlížeč přichází s novinkou, kterou je integrace dvou parsovacích jader. To znamená, že webovou stránku je Netscape schopen otevřít jak jádrem Gecko, tak prostřednictvím portu Internet Exploreru.

Prakticky to znamená, že stránky, které s Mozillou nejdou dobře zobrazit, můžete prostřednictvím Netscapu převést do verze pro Internet Explorer. Uživatelské prostředí zůstane stejné, jen jádrem zpracovávajícím problémovou stránku není opensource produkt, ale jádro Internet Exploreru. Jak to funguje?

MS IE, jako standardní součást Windows, umožňuje vytváření tzv. portů. V rámci programu běžícího ve Windows je možné otevřít jeho instanci, jež se integruje do klientské aplikace. Prohlížeč má podobu rámce, do kterého promítá přeložené stránky. Není zde potřeba zavádět žádné další části typické pro prohlížeč, nejsou nutná roletová menu, tlačítka, adresový ani stavový řádek. O přísun všech potřebných informací se stará hostitelská aplikace.

A právě tak funguje nový Netscape. Dostatečně inteligentní systém přepínání mezi oběma režimy je schopen zaručit takřka stoprocentní jistotu, že stránky budou zobrazeny korektně. Většina z nich bezpečným a funkčním jádrem Mozilly Firefoxu, ty problémové nebo optimalizované výhradně pro platformu Microsoftu pak portem Internet Exploreru.

Nedostatky

Tento princip přináší kromě zajímavého technologického řešení i řadu nedostatků. Tím největším je, že samotná přítomnost portu Internet Exploreru svazuje Netscape s Windows. Prohlížeč již nemůže být multiplatformní, byť je postaven na většině kódů z Mozilly Firefox. Je vyloučeno, aby byl bez zásadních úprav (a vyřazení IE) zkompilován pro linuxové prostředí. I možnosti použití v Mac OS X jsou velice omezené, přestože pro ně Internet Explorer existuje a je běžně využíván. Použití částí IE s sebou nese všechna bezpečnostní rizika. Jádro znamená IE zavedený v paměti, navíc funkční po celou dobu, kdy používáme Netscape. Vady IE tak ohrozí i uživatele Netscapu.

Kde jej vzít?

V době uzávěrky se Netscape 8 nacházel ve fázi betatestování. Jeho instalátor lze stáhnout z webu www.netscape.com a zabírá něco přes 10 MB. Netscape by měl fungovat pod Windows 98-XP, včetně posledních serverových verzí. Prakticky je to však tak, že betaverze se zatím nevyznačuje přehnanou stabilitou.

Instalace a uvedení do chodu

Po instalaci je prvním krokem nabídka importu nastavení z jiných prohlížečů. Možností je dost a zahrnují jak obligátní Internet Explorer, tak produkty Mozilly. Během importu k žádným problémům nedochází. Přeneseny jsou nejen uložené záložky, ale i další informace jako hesla k webům a jejich formulářům, data o přístupových právech nebo obsahy formulářů.

Dvě jádra a další lahůdky

Nový Netscape pracuje stejně jako všechny moderní prohlížeče se systémem záložek. Ovládání systému je ve výchozím režimu poněkud jiné, než na jaké jsme zvyklí z Mozilly či Firefoxu. Ke každé otevřené záložce (oknu) jsou k dispozici ovládací tlačítka. Ta nabízejí možnost uzavření záložky, vyhledávání a především konfigurace jádra prohlížeče. Jeho funkce je symbolizována ikonkou štítku. Pro nastavení jsou k dispozici tři možnosti. První určuje, že zadanému serveru důvěřujeme a budeme jej používat s jádrem Exploreru. Druhou je režim pro případ, že si nejsme jisti a třetí klade důraz na bezpečnost. Při její volbě může server provozovat na počítači jen minimum aktivního obsahu. Na druhou stranu to znamená ztrátu kompatibility. Zajímavé je, že pro některé stránky je příznak důvěryhodnosti daný. Netscape pozná, že jsou důvěryhodné, a neumožní změnit nastavení. Použití certifikace webů je dobrý nápad, ale nemožnost je změnit staví koncepci bezpečnosti na hlavu.

Další funkce

Netscape 8 obsahuje rozhraní pro práci s elektronickou poštou. Prohlížeč ale neobsahuje samostatný e-mailový klient. Použití tlačítek tohoto rozhraní pak nasměruje uživatele na výchozí poštovní aplikaci. Jedná se opět o lepší možnost, než kdyby měl prohlížeč v sobě zabudovaného klienta a za všech okolností jej uživateli vnucoval, což byla jedna z negativních vlastností starších verzí této aplikace.

Z dalších doplňků nechybí DOM inspektor, konzole Javascriptu a nástroje pro práci s grafickými vzhledy a s doplňky. Ty jsou opět převzaty z Firefoxu a prakticky se nijak nezměnily.

Netscape při práci

První, co vás po chvíli používání Netscapu 8 napadne, je, že prohlížeč by potřeboval zrcadlově otočit. Skutečně, jeho prvky díky prohození hlavního menu a informační části budí dojem "obráceného" browseru. Po nějaké době si však zvyknete.

Horší je to se surfováním v záložkách. Výchozí umístění nástroje pro otevření nové záložky v pravé části prohlížeče je skutečně nešťastné. Také zavírání záložek přímo na nich je bolestivé.

Velmi dobře se pracuje se systémem vyplňování formulářů, s ochranou soukromí, s blokací vyskakovacích oken, s tiskem stránek a především pak s nástroji ve funkční postranní liště prohlížeče. Konfigurace jednotlivých jader v systému hybridního prohlížeče je poměrně příjemná a nezabere příliš času.

Výkon jednotlivých jader není překvapením. Gecko odpovídá "plné" verzi Firefoxu, IE zase svému mateřskému programu. Nekonají se žádná překvapení, která by souvisela s kompatibilitou. Všechno, co jsme zkoušeli, fungovalo (nebo nefungovalo) přesně tak, jak jsme očekávali. Nastavení bezpečnosti jako blokování vyskakovacích oken a podobně je pro obě funkční části prohlížeče společné a přechod mezi nimi je tak z pohledu uživatele zcela transparentní. Přesněji řečeno: byl by zcela transparentní, nebýt občasných záseků, zkonzumování počítače, selhání a pádů, ale to se do oficiálního uvedení plné verze snad stihne opravit.

Jaký je?

Netscape 8 má své kouzlo. Je to zajímavý prohlížeč pro ty, kdo preferují bezpečnost Mozilly, požadují však kompatibilitu Internet Exploreru.

Pokud chcete Netscape 8 vyzkoušet, učiňte tak. Nehodí se ale (i když je k tomu určen) jako primární prohlížeč. Přinejmenším ne do doby, než se povede vyřešit většinu problémů betaverze. Netscape asi svým nejnovějším dílkem nedosáhne dávné slávy, ale v každém případě svět webových klientských aplikací pro Windows obohatil o další zajímavý kousek. Proto jej vřele doporučujeme k otestování.

Netscape 8

Platforma: Windows (98-XP a novější), Internet Explorer je vyžadován

Cena: zdarma (propojení s informačním portálem)

Velikost: instalace cca 10 MB

URL: http://www.netscape.com

+ hybridní prohlížeč

+ líbivé rozhraní

+ množství doplňků

+ podrobná konfigurace

+ důraz na bezpečnost

+ jádro lze nastavit pro každý web zvlášť

- rychlost a stabilita

- bezpečnostní otázky

- propojení s portálem

- předdefinované seznamy nastavení prohlížeče

- sporná koncepce

- není již multiplatformní

§§§§§


Osmá opera

Vojtěch Bednář

C05P0404

Když se řekne webový prohlížeč, napadne většinu uživatelů internetu nejprve Microsoft Internet Explorer a hned pak Mozilla (Firefox). Podobných aplikací je ovšem mnohem více a jejich řady nedávno rozšířila již osmá verze kdysi poměrně oblíbeného prohlížeče Opera. K čemu je Opera dobrá? Jak vypadá a co umí? To vše se dozvíte v následujícím článku.

Opera, stěžejní produkt stejnojmenné norské společnosti je komunikačním balíkem, který v jedné aplikaci zahrnuje internetový prohlížeč, aplikaci pro elektronickou poštu, RSS čtečku, chat a mnoho dalšího. Ve statistikách využívanosti prohlížečů nepatří Opeře první místa, přesto se stabilně drží okolo jednoho procenta.

Opera je, na rozdíl od známějších aplikací, komerčním proprietálním programem. Není tedy jako třeba Firefox výrobkem komunity různých tvůrců, ani se podobně jako Internet Explorer nebundluje s operačními systémy. Podobně jako Mozilla a její deriváty je však Opera multiplatformním systémem. Její verze existují pro různé operační systémy a často ji můžeme najít kromě klasických počítačů také v mobilních zařízeních nebo například v jednoúčelových kioscích, kde plní úlohu centrálního komunikačního klienta.

Opera pro PC, respektive pro Windows, existuje ve dvou verzích (představovaných jedinou aplikací). První je volně šířitelná podoba, která je adware. To znamená, že výměnou za bezplatné používání aplikace zobrazuje reklamní proužek. Druhá verze je této nectnosti zbavena. Dlužno podotknout, že konverze programu z volné do placené probíhá pouze zadáním sériového čísla, po kterém reklamní banner, případně kontextová reklama zobrazována v rozhraní aplikace zmizí.

Od konkurenčních nástrojů se Opera odlišuje ze všeho nejvíce svojí integrovaností. Mnoho různých funkcí je zabudováno do jediného rozhraní a fyzicky představuje jedinou aplikaci. K práci s webem, poštou či zprávami nepotřebujete různé současně spuštěné nástroje, ale vystačíte si s jediným, který to všechno docela obstojně zvládá. Jednotlivé komponenty jsou mezi sebou propojeny, což práci na nich ještě více zjednodušuje. Některé verze Opery obsahovaly i Instant Messenger, experimentovalo se s dalšími technologiemi, ty však byly opuštěny ve prospěch stability a nekonfliktnosti (i z právního hlediska) celého balíku. Nyní tedy Opera přichází s verzí 8 - verzí, kvůli níž se ředitel společnosti, jen tak pro zajímavost, málem utopil. Má nová verze co nabídnout?

Instalace a práce s aplikací, novinky

Instalační balíček, který lze volně stáhnout ze stránek www.opera.com, má necelých pět megabajtů (liší se podle verze, ale i podle konkrétního buildu). Instalace programu do Windows je zcela standardní a na jejím konci je aplikace připravena k činnosti. Prvním krokem, jenž musí uživatel vykonat, je výběr preferovaného typu reklamy (kontextová nebo banner), který je ochoten akceptovat, nebo zadáním registračních údajů pro nedotovanou verzi. Mezi oběma typy je možné přecházet i později z okna nastavení prohlížeče.

Opera je velice intuitivní a dlužno podotknout, že i velice hezká. Ve verzi 8 došlo k minimálnímu přepracování uživatelského rozhraní. Pod adresním řádkem přibylo jednoduché automatické okno, v němž se implicitně nacházejí oblíbené položky, deset nejnavštěvovanějších stránek a několik dalších funkcí, vše je pochopitelně možné na přání uživatele konfigurovat. Okno se zobrazuje jedině tehdy, je-li adresní řádek aktivní, jinak se s ním nesetkáte. Integrovaná čtečka RSS je v naprosto stejném rozhraní jako poštovní klient pro více účtů a další související komponenty. Zpravodajské kanály na stránkách lze přihlašovat přímo, prostřednictvím inteligentní ikony a vyhledávání záchytných bodů pro jednotlivé feedy přímo ve stránkách (podobně jako u Firefoxu není tato funkce zcela stoprocentní). Pozitivní vlastností je zdokonalení systému zobrazování souvisejících odkazů, což se hodí zejména na špatně přehledných nebo rozsáhlých webových stránkách. Ke stránkám je možné připojit poznámky prostřednictvím integrovaného rozhraní, tyto poznámky je možné odesílat na zadané e-mailové adresy, prohledávat je, třídit do složek a dále s nimi podle své potřeby pracovat.

E-mailový klient má vylepšenou notifikaci - upozorňování na nové zprávy, které se více podobá tomu, co známe z Outlooku 2003. Velmi užitečná je v něm též funkce rychlé odpovědi na zprávu. V neustále otevřeném okně je možné napsat odpověď, aniž by bylo nutné zvláště otevírat zprávu, na kterou odpovídáme, co víc, aniž by nám tato zpráva zmizela z očí.

Opera 8 podporuje ovládání hlasem, které se objevilo již v několika vývojových sestaveních. Systém podpory hlasu je potřeba stáhnout při prvním použití individuálně. Tuto operaci provede program sám a automaticky po potvrzení patřičného dialogu. Ovládání hlasem funguje tak, že po stisknutí tlačítka na hlavním panelu prohlížeče zadáme příkaz a program jej po rozpoznání vykoná. Nutnou podmínkou je pronášet příkazy v kompatibilním jazyce - anglicky.

Stabilnější

Oproti předchozím verzím se o něco vylepšila stabilita Opery pod Windows. Ne že by verze 7 padala nějak obzvláště často, ale docházelo k jejímu zasekávání, především na pomalejším hardwaru a ve starších operačních systémech. Tento jev je u Opery 8 pozorován méně často než v předchozích verzích. Instalační balík nyní existuje pouze v jedné podobě. Na webu, odkud je Opera stahována, se nerozlišuje mezi verzí s podporou Javy a bez ní. Problematický také není ani přechod mezi jednotlivými skiny (Opera je plně skinovatelná), k nimž je možné v rámci možností konfigurace volit barevná schémata.

K pádu mohou naopak Operu dovést některé webové servery. Prohlížeč má tradičně integrovanou možnost "maskovat se", při níž se webovému serveru identifikuje jako jiná aplikace, nejčastěji Internet Explorer. Tato funkce ale v kombinaci s některými servery vede ke kolizím, k nechtěnému chování stránek, aplikací a dokonce k jeho pádům.

Bezpečnost

Opera 8 byla vytvořena s ohledem na bezpečnostní požadavky. Mnoho aktivních prvků lze konfigurovat individuálně, prostřednictvím globálního nastavení nebo prostřednictvím speciálního, klávesovou zkratkou dostupného menu. V Opeře již byly v minulosti objeveny (a záplatovány) mezery, podobně jako v jiných prohlížečích. Zdá se, že verze 8 by ale měla být velmi bezpečnou aplikací. Obavy snad může vzbuzovat jen koncepce "všechno v jednom", která je současně z funkčního hlediska považována za hlavní přínos této aplikace.

Výkon a kompatibilita

Opera 8 je v duchu tradice svých předchůdců prezentována jako velmi rychlý prohlížeč. Pokud jde o tempo práce renderovacího jádra, je nová verze, stejně jako ta předchozí, velmi výkonná. Pozitivní vlastností je schopnost prohlížeče zobrazovat i částečně načtené stránky korektně, což u konkurenčních nástrojů nebývá obvyklé.

Opera pasivně podporuje češtinu. Bez problémů se zobrazuje většina stránek a serverů. Český jazyk, respektive diakritiku je možné používat i v e-mailech. K problémům se zobrazením dochází v některých případech ve čtečce RSS, kdy znaky s diakritikou nejsou zobrazovány korektně. Samotné uživatelské rozhraní aplikace v češtině v době psaní tohoto článku neexistuje, avšak je možné, že bude dodatečně lokalizováno (česká Opera již existovala, ale ne v minulé verzi).

Většina webů se v Opeře zobrazí korektně, v porovnání s Firefoxem či IE6 velmi podobně, s minimem odlišností. Přesto existují stránky, které Opera zobrazuje špatně. Některé aplikace jako elektronická bankovnictví a systémy se zvýšenými nároky na bezpečnost používat nelze, naproti tomu na mnoha stránkách se objevují ikonky informující o jejich kompatibilitě s Operou. Přesný seznam kompatibilních a nekompatibilních webů neexistuje, a proto jedinou cestou, jak zjistit, zda je právě pro vás Opera 8 vhodná či nikoliv, je metoda pokusu a omylu.

Vyzkoušet, či nikoliv?

Opera 8 nepředstavuje oproti předchozí verzi zásadní evoluční krok. Skutečnost, že prohlížeč za dva týdny od svého uvedení zaznamenal dva miliony stažení (a následný pokus ředitele o přeplavání Atlantiku po prohrané sázce), naznačuje určitý zájem. Kolik uživatelů u Opery skutečně zůstane, je ovšem jiná otázka. Opera 8 je kvalitní, výkonný a rychlý prohlížeč. Pokud jde o bezpečnost, netroufám tak krátce po uvedení vyslovit nějaký názor, pokud jde o kompatibilitu, od poslední verze se zlepšila, leč dokonalá stále není a asi nikdy nebude. Kdyby v bezplatné Opeře nebyl reklamní proužek a existovala česká verze, byla by to skvělá alternativa k Firefoxu a možná i k Internet Exploreru. V každém případě ji doporučujeme vyzkoušet, protože se jedná o vyspělý a velmi dobře zvládnutý software.

Opera 8

Opera 8 - Multiplatformní univerzální komunikační balík. Základem je webový prohlížeč. Aplikace dále obsahuje chat, e-mail, RSS a další nástroje. Všechny části je možné používat z jednoho unifikovaného uživatelského rozhraní.

Klady a zápory

+ všechno v jednom

+ snadná instalace a obsluha

+ uživatelsky přátelské rozhraní

- komerční aplikace

- kompatibilita

- absence češtiny

URL: http://www.opera.com

§§§§§


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák, Lukáš Erben, Tomáš Jirásko, Adam Pechánek

C05P0379;C05P0380;C05P0382

Nokia vyslyšela některé výtky uživatelů mobilního telefonu 6230 a uvádí na trh inovovanou verzi. Její šance na úspěch ale prověří až sami uživatelé. Sony Ericsson K300i je při poměru ceny a výkonu téměř jistě odsouzen k neúspěchu. A nemůže za to ani tak sám telefon, jako poněkud nešťastná cenová strategie výrobce.

Eurotel Dataphone III

Třetí generace přístrojů Qtek dorazila na trh počátkem letošního roku. Nabízí ji opět jak Eurotel pod označením Dataphone III, tak T-Mobile jako MDA III přístroje jsou po hardwarové stránce prakticky stejné, liší se pouze firmwarem a standardně dodávaným softwarem. My jsme měli možnost testovat po několik týdnů Eurotel Dataphone III - porovnávali jsme jej zejména s předchozí generací, s miniaturním MDA Compact a konkurenčními přístroji jako je Nokia 9500 Communicator a 9300 či PalmOne Treo 650.

Dataphone III je, podobně jako jeho předchůdci, vlastně klasickým PDA, doplněným o GSM/GPRS telefonní modul. Jako operační systém jsou použita Windows Mobile 2003 Phone Edition ve druhé verzi (SE), výrobce ale naštěstí doplnil systém Microsoftu také moduly jiných výrobců - například standardní Bluetooth Stack Microsoft (který je prakticky nefunkční a nepoužitelný) byl tentokrát nahrazen sice poněkud zabugovaným, leč přesto nesrovnatelně funkčnějším firmwarem Widcomm (většinu chybových hlášek lze odstranit jeho upgradem). I díky tomu je nyní mnohem snazší připojit k Dataphone GPS přijímače s rozhraním Bluetooth a přibyla též nativní podpora hlasového vytáčení. Subjektivně bychom Dataphone III hodnotili jako podstatně stabilnější, a to jak ve srovnání s předchozí generací, tak při porovnání s původními firmwary Communicatoru 9500 či Treo 650 v české verzi. Na podrobnější rozbor výhod a nevýhod systému Windows Mobile a jeho standardních aplikací zde není prostor, faktem ale zůstává, že v našich podmínkách se s ohledem na bezchybně fungující lokalizaci, snadnou dostupnost aplikací (včetně českých programů), fungující multitasking a snadné ovládání jedná patrně o nejvhodnější platformu. Samozřejmostí je poměrně slušný vestavěný webový prohlížeč (Opera je ale lepší), e-mailový klient s podporou několika účtů, možnost natáčet či přehrávat video a hudbu ve formátech MP3, WMA a dalších.

Po hardwarové stránce prošel Dataphone zásadními proměnami zejména s ohledem na integrovanou qwerty klávesnici, která je skryta mezi přední a zadní stranou přístroje (ty lze posunout a klávesnici tak odkrýt). Díky absenci horní páté řady není bohužel možné psát s českou diakritikou, nehledě na to, že kvality klávesnice jsou velmi sporné - jedná se o fólii s mikrospínači, tlačítka jsou velmi malá a psaní tak není příliš rychlé - nejvhodnější situací pro její použití je psaní zpráv či textů jednou rukou, což na Dataphone II nebylo možné. Na čelní straně přístroje přibyla též čtyři nová tlačítka. Jejich standardní funkcí je přístup do menu Start, k poště/zprávám, internetovému prohlížeči a potvrzení či zavření aplikace (lze je ale i přeprogramovat). Ostatní tlačítka jsou stejná jako u předchozího modelu - pětisměrný kříž, kalendář, kontakty a dvě sluchátka na čelní straně, poznámky/diktafon, regulace hlasitosti a fotoaparát na levém boku a vypínač na horní hraně.

Hardwarová konfigurace byla od minule vylepšena - zvětšena byla ROM na 96 MB (úložiště má tak přes 40 MB volného prostoru), RAM je stále 128 MB, procesor může pracovat na maximální frekvenci 400 MHz. Rozlišení displeje zůstalo QVGA -tedy 320 x 240 bodů, jeho jas a kontrast jsou výtečné, barevné podání je ale mírně nažloutlé. Komunikovat s okolím lze pomocí USB, irDA, Bluetooth a nově Wi-Fi. Citlivost integrovaného WiFi je ale ve srovnání s notebooky či komunikátorem 9500 od Nokie o poznání menší. Kapacita baterie činí 1 490 mAh - díky odlišné konstrukcí zadního krytu (ten tvoří přímo baterie) je ale možné použít i modely s vyšší kapacitou. I se standardní baterií má ale "trojka" zhruba o den delší výdrž než předchozí generace (tedy 2-3 dny středně náročného provozu). Podporována jsou všechna čtyři pásma GSM a GPRS třídy 10, bohužel chybí podpora EDGE. Tělo přístroje působí poměrně robustním dojmem - tvoří jej plast se skořepinou z lehké slitiny na čelní straně a tuhý termoplast na straně zadní. Bohatší výbava se ale projevila na hmotnosti, která narostla o 15 g na celkových 205 g.

Hledáte-li přístroj, který vám umožní být kdekoliv a kdykoliv plně v kontaktu s vaší kanceláří či zákazníky, pak vězte že Eurotel Dataphone III dokáže splnit takové požadavky prakticky do puntíku.

Nokia 6230i

Nokia 6230 patří jednoznačně mezi nejlepší mobilní telefony, které se v loňském roce objevily na trhu. Vyplnila tak dlouhou mezeru po úspěšném modelu 6310i, kterou další mobily od Nokie nebyly schopné zaplnit. I když uživatelský ohlas korunoval Nokii 6230 na krále minulého roku, přece jen si úspěšný model odnesl určitou kritiku. Na svou dobu totiž disponoval poměrně malým displejem, ovládání také není zrovna ideální a fotoaparát nabízel rozlišení pouze 640 x 480 obr. bodů. Není se tedy čemu divit, že téměř rok a půl po premiéře úspěšného modelu přichází jeho nástupce, pro Nokii typicky označený přidaným "i". Nokia 6230i je na první pohled svému předchůdci velmi podobná a až na malé změny je v podstatě identická. Hlavní rozdíl představuje displej, který je o něco větší (jeho rozměry jsou

30 x 30 mm), má vyšší rozlišení (208 x 208 obr. bodů) a je výrazně jasnější. I přes zvětšení plochy jde v kategorii vyšší třídy o jeden z nejmenších displejů a konkurence v tomto ohledu nabízí alespoň z hlediska velikosti o něco více.

Druhou výraznější změnu konstrukce naleznete na kolébce ovládání, která byla uprostřed vybavena tlačítkem, usnadňujícím potvrzení výběru pro všechny uživatele, kteří Nokii 6230 právě nepřesnost ovládání vytýkali.

Vnitřní výbava nového modelu se od svého předchůdce 6230 příliš neliší. Hlavním tahákem je zvýšení rozlišení integrovaného fotoaparátu na 1,3 Mpixelů, přičemž se zvýšila i délka ukládaného videa a jeho rozlišení. Jistého navýšení se dočkala i maximální velikost přílohy u multimediální zprávy a zhruba na velikost

24 MB "nabobtnala" i vnitřní paměť. Problém s ukrytím paměťové karty pod baterií bohužel zůstal od minulého modelu zachován. Co se týče polyfonního vyzvánění, i zde došlo k určitému kvalitativnímu posunu směrem vpřed. V ostatních ohledech opakuje Nokia 6230i vše, na co jsme si u jejího předchůdce zvykli, včetně na svou dobu průkopnickou podporu technologie EDGE.

Nokia 6230i se rozhodně nestane takovým hitem jako její předchůdce. Vděčí za to především časovému odstupu, který oba telefony dělí. Během roku a půl totiž většina "manažerů" své telefony obměnila a nebude se tak opakovat situace z roku 2002, kdy inovovaná verze 6310i zcela překonala původní model.

Sony Ericsson K300i

Po nedávno uvedeném low-endovém modelu T290i přichází společnost Sony Ercisson na trh s dalším zástupcem "káčkové" série. Je jím mobilní telefon s označením K300i. Jak číselná hodnota napovídá, půjde o telefon zaměřený spíše na nižší segmenty trhu, ale ve srovnání s konkurencí jde o nadmíru dobře vybavený model, který by tedy mohl zaujmout nejen ty, kteří chtějí za každou cenu to nejlevnější, co trh nabízí.

Na první pohled nemůže telefon (obzvlášť v tmavé variantě) zapřít jistou podobnost se starším a veleúspěšným modelem T610i, kulaté hrany a matný povrch ale přece jen vypadají poněkud "levněji". Displej modelu K300i patří pří rozlišení 128 x 128 obrázkových bodů a 65 000 barvách ve své kategorii mezi ty kvalitnější, mohl by ale být o něco větší. V porovnání s konkurenčními Siemensy šedesátkové řady jde opravdu o drobečka. Navíc je třeba podotknout, že jde o displej pasivní. Ovládání má na starosti joystick, dvojice kontextových tlačítek a klávesnice s uspořádáním, na jaké jste u Sony Ericssonu zvyklí. Navíc je zde pouze klávesa pro rychlý přístup k WAPu vlevo dole. Práce s telefonem je vcelku příjemná, ovládání asi není příliš co vytknout a taktéž rychlost telefonu je ideální.

Vnitřní výbava Sony Ericssonu K300i je vzhledem k relativně nízké ceně velmi zajímavá. Telefon jako téměř všechny modely tohoto výrobce poskytuje 510 míst na vícepoložkové kontakty v adresáři, krátké, rozšířené i multimediální zprávy a nechybí ani e-mailový klient, přičemž všude je možné používat prediktivní vkládání textu. Z kancelářských aplikací je k dispozici kalendář, poznámky, budík, stopky, odpočítávání a diktafon, zábavu zase poskytují hry, fotoaparát s rozlišením 640 x 480 pixelů, MP3 přehrávač (skladby je možné použít i jako zvonění) a Java, k přenosu dat slouží IrDA port a GPRS. Celkem pochopitelně chybí vyspělejší technologie jako Bluetooth a EDGE, na druhou stranu nabízí telefon komfortních 10 MB interní sdílené paměti a hlasité handsfree.

Další zástupce střední třídy to nebude mít na trhu tak jednoduché, jak se na první pohled může zdát. Největším konkurentem mu totiž budou především starší modely stejné značky, tedy T610 a T630. Ty totiž za o něco méně peněz nabízejí mnohem více muziky. Nemluvě o tom, že za téměř stejnou cenu se dnes dá sehnat i vyšší model ze stejné stáje, Sony Ericsson K500i.

Nokia 7260

Pokud se vám Nokia 7260 líbí, nemusíte váhat, neboť vás svými funkcemi asi nezklame. Pokud ale styl tohoto telefonu není vašim gustem, pak se mu obloukem vyhněte. Při bližším setkání vás totiž ničím výrazně nepřekvapí.

Nokia 3230

Nokia 3230 představuje kompromisní řešení, kdy za výhodu operačního systému zaplatíte určitým omezením multimediálních funkcí, vynuceným snahou dosáhnout co nejnižší ceny.

Motorola V171

Pokud hodláte ušetřit a nemůžete si vybrat mezi zlevněnými staršími modely, které trh nabízí, pak může být Motorola vaším favoritem. Nenabízí téměř nic, ale také téměř nic nestojí.

Treo 650

K titulu nejdokonalejšího smartphonu

mu chybí pouze několik drobností. S ohledem na cenu MDA Compact bychom ale váhali, zda za roztomilé Treo 650 utratit osmnáct tisíc Kč.

Samsung SGH-E300

O Samsungu SGH-E300 by se dalo říci, že je to další z mnoha telefonů véčkové koncepce, který jako by z oka vypadl svým předchůdcům. Ale pod podobným kabátkem se skrývá řada změn, které uživatele mile překvapí.

Samsung SGH-D500

Nejlépe vybavený Samsung současnosti je zároveň zástupcem konstrukčně zajímavé skupiny tzv. vysouvacích telefonů. Z jeho vlastností stojí za zmínku Bluetooth, megapielový fotoaparát a 96 MB paměti.

Motorola V547

Sympatické véčko od Motoroly je povedené jak po stránce designu, tak i funkční výbavou. Hlavním tahákem pro uživatele může být podpora technologie EDGE, kterou tolik telefonů na trhu nedisponuje.

Sony ericsson S700i

Firma Sony Ericsson nezapře svou roli inovátora a v modelu S700i skloubila neotřelý design s výbornými funkcemi. Mobil sice není malý, ale komu se líbí, ten zřejmě bude s jeho schopnostmi velmi spokojen.

Sony Ericsson K500i

Tato novinka ve střední třídě příjemně překvapí kvalitním provedením a funkční výbavou. Jediným problémem může být konkurence starších a lépe vybavených high-endů, které se dnes prodávají za téměř stejnou cenu.

Siemens SL65

Siemens SL65 je alternativou pro ty příznivce německé značky, kterým "obyčejný" vzhled ostatních modelů řady 65 neimponuje. Pokud vám ale na značce nezáleží, zvažte Samsung SGH-D500 s výrazně bohatší a kvalitnější nabídkou funkcí.

Camcorder Pro:

Byly doby, kdy telefony sloužily jen k volaní a SMSkování. Postupem času si mobily poradily i s obrázky, pak náhle uměly fotit a nyní bychom vám představili program, který udělá z vašeho telefonu digitální kameru s neomezenou délkou záznamu (tedy záleží jen na velikosti paměťové karty či interní paměti). Na výběr máte mezi třemi stupni kvality a dvěma druhy rozlišení (SQCIF 128 x 96 a QQVGA 160 x 120) - ovšem se zvukem můžete nahrávat jen v rozlišení 128 x 96. Možnosti nastavení jsou opravdu rozmanité - vybrat lze mezi formátem videa (MPG4/H263), rychlostí snímků (5-15 fps), kvality videa a zvuku. Program kromě přehrávání natočených ukázek ve Fullscreen módu zvládne i streamovaná videa, takže se můžete dívat na on-line vysílání. Při používání se vám na displeji zobrazuje čas do zaplnění paměti, kvalita záznamu a uplynulý čas i s počtem nahraných kB. Veškeré ovládání je jednoduché a intuitivní - a svými schopnostmi často nahradí vestavěnou aplikaci pro záznam videa. Jen si budete muset připlatit za plnou verzi, která je k dispozici pouze v angličtině.

Odkaz: http://www.my-symbian.com

sAnswer:

Nebaví vás neustále si vybírat zprávy z vaší hlasové schránky? Firma SymbianWare vytvořila aplikaci, která nahradí vaši "virtuální" hlasovou schránku. Krom toho, si můžete nastavit dobu prodlevy mezi zvednutím hovoru a spuštění hlasové schránky, tak volající vám může namluvit záznam dlouhý třeba i 5minut - vše záleží na tom, jak si co nastavíte. Z počátku budete muset vybrat, zda-li se budou záznamy ukládat do paměti přístroje nebo na kartu, dále pak uvítací zprávu, čas prodlevy, maximální povolenou délku záznamu a jestli se bude aplikace spouštět automaticky po zapnutí telefonu. Až budete s nastavením hotovy a sAnswer dáte do provozu, objeví se v pravém horním rohu znak kazety. Díky tomu pak poznáte, že program je připraven na nahrávání. Při listování nahraných záznamů se vám u každého zobrazí datum a čas, délka a telefonní číslo. Bohužel program není propojen s telefonním seznamem, takže se vám u čísla nezobrazí jméno. Největší výhodou je maximální kontrola nad vaší hlas. schránkou a navíc nemusíte případně platit za spojení.

Odkaz: http://www.symbianware.com

CellTrack:

Blíží se čas prázdnin a dovolených a určitě spousta z vás někam vyrazí. Pro takové malé zpestření cesty jsme pro vás nachystali program, který čte informace ze základových stanic a podle jejich označení pak vybere z databázového souboru město, ve kterém se tato BTS stanice nachází. Praktické využití programu je takové, že všechny BTSky, na které se mobil během vaší cesty připojí, se v přesném pořadí (i s datumem, časem, ID buňky, LAC, Zemí, Operátorem, sílou signálu, dBm a polohou BTS) ukládají do textového souboru. Po nahrání do počítače tak uvidíte přibližnou cestu, kudy jste jeli. K instalaci je nutnédo složky CellTracku nahrát databázový soubor, ve kterém jsou právě polohy BTS stanic daného operátora - bez něj se vám nebudou vypisovat města / čtvrti, kterými jste prošli. Na displeji telefonu se po spuštění aplikace displeji zobrazuje síla signálu, nabití baterie v procentech, poloha BTS a další informace, o kterých jsme výše psali. Potěší ale možnost stáhnout si plnou verzi (i s databázemi pro české operátory) zcela zdarma.

Odkaz: http://www.pocitac.com

Prince-SOT:

Princ of Persia - Sands of Time je další známou hrou z počítačového světa. Její zpracování do mobilní podoby je celkem podařené. Ty, co tuto legendární hru neznají bych informoval že jde o postavičku, která se snaží probojovat a prokličkovat různými nástrahami až k princezně - nebude to ale tak jednoduché, protože král chce svou dceru dát vznešenému princi. Vše je krásně zpracované ve 2D grafice (podstatně lépe, než tomu bylo např. v "DOSovém" Princu). Během hry jsou v levém horním rohu indikátory energie (modrá) a života (červená) a občas se objeví ve spodní části doprovodný text. Zvukové efekty jsou též docela povedené - na úvod vám zahraje polyfonní melodie a během hry jsou pak dobře ozvučeny například skoky, bodnutí mečem atd. Postavičkou pohybujete směrovou klávesou, skáčete hvězdičkou nebo mřížkou a jakoukoliv číselnou klávesou použijete meč. Po dokončení levelu se vypíše čas, jak dlouho jste dané kolo hráli a kvalita vaší hry (tj. podle času vás zařadí mezi začátečníky, profesionály, atd.).

Odkaz: http://www.my-symbian.com

Absolute SMS:

Absolute SMS je program z dílny českého vysokoškoláka, kterého nebavilo platit předražené částky za SMS a tak vytvořil program, který dokáže odesílat SMS přes internet (resp. WAP). Je už pak jedno, zdali raději zvolíte připojení po minutách (vytáčené spojení CSD) a nebo po kilobytech (GPRS). Doporučovali bychom vám ale používat GPRS, protože cca 1000 znaků. se rovná 1kB, za který zaplatíte u všech českých operátorů průměrně padesát haléřů. A teď již k samotnému psaní - hned nad textem se zobrazují čtyři hodnoty a to počet napsaných znaků, počet kB další pak počet zpráv, které přijdou účastníkovi Eurotel a poslední zobrazuje počet zpráv pro Oskarovi zákazníky. Jelikož se jedná o Java aplikaci a ty se k vnitřnímu telefonnímu seznamu nedostanou, byla tato vlastnost nahrazena seznamem integrovaným přímo do Absolute SMS. Jakmile se SMS úspěšně odešle, na displeji se objeví, že zpráva byla odeslána (v opačném případě zůstane displej prázdný) - někdy to ale chvíli trvá. Službu ovšem nelze využít v síti T-Mobile.

Odkaz: http://www.nezbeda.net

SplinterCell Extended Ops:

Opět jedna z mnoha her počítačových her, která byla pod záštitou Gameloftu upravena pro mobilní telefony. Jde o akční hru, kde coby americký agent plníte příkazy zadávané "zhora". V každé misi máte za úkol získat nové poznatky či osvobodit rukojmí. K dispozici máte dvě zbraně, a to revolver s tlumičem a granát se slzným plynem. Misí je dohromady osm - po té, co se vám je podaří dokončit, odemknete tzv. expert mód , ve kterém pak nesmíte způsobit ani jeden poplach. Hra je graficky velmi pěkně zpracovaná i s nejmenšími detaily (jako jsou kabely na stěně od spínače ke světlu atd.). Oproti konkurenci zde ale postrádáme zvukové efekty, které nejsou nikterak zajímavé - jedná se pouze o monotónní zvuky. Pro ovládání je tu speciální položka v menu, ve kterém vyberete typ vašeho telefonu - na výběr je většina typů Nokií plus jeden univerzální. V našem případě (u Nokie 3650) bylo ovládání směrovou klávesou pro pohyb, # či * pro noční vidění a tlačítka 0-9 pro použití zbraní. Vše je standardně v angličtině a řadí se mezi ty povedenější a velmi napínavé,

Odkaz: http://www.gameloft.com

§§§§§


AVG Anti-Virus plus Firewall

Vojtěch Bednář

C05P0403

Bezpečnostní software je součástí nezbytného minima výbavy PC již řadu let. Množství hrozeb prudce stoupá, ruku v ruce s rozmachem internetu a jeho stále větší penetrací mezi "nepoučené" uživatele. Myšlenka vzájemné integrace antiviru a firewallu se tedy nabízí sama.

Kombinované bezpečnostní aplikace spojující více funkcí vyrábí řada světových společností. Nyní se k nim řadí i česká firma Grisoft - výrobce antivirového programu AVG.

Nedávno nám Grisoft nabídl k testování betaverzi kombinovaného produktu, antivirového systému a osobního firewallu v jednom, s názvem "AVG Anti-Virus plus Firewall Edice". Jeho účelem je dosáhnout zjednodušení počítačové bezpečnosti. Jak starý antivirus s novým firewallem vypadá a co všechno umí? Na to se nyní můžete podívat spolu s námi.

2 v 1? Proč ne, proč ano?

Účel antivirového systému je jasný: vyhledávat a eliminovat rizika způsobená škodlivým softwarem z internetu a z datových nosičů. Přestože různých virů a červů existují desetitisíce a metod, jak se mohou dostat do počítače, také mnoho, v poslední době mezi nimi hraje prim šíření pomocí elektronické pošty.

Stejně jako existují tisíce virových hrozeb, jsou i desítky antivirových aplikací. V praxi se ale na určitém území, respektive mezi určitým typem uživatelů/správců IT setkáváme jen s několika vybranými produkty. V zemích jako je ta naše jsou upřednostňovány systémy, které "hovoří" domácím jazykem, zvláště pak ty vyvíjené tuzemskými silami. Výjimkou je v našem případě ne tak úplně tuzemský, leč velmi kvalitní NOD32.

Vzhledem ke způsobu šíření většiny nových infekcí (ať tak či onak, většinou po síti) dochází k prolínání funkcí antivirového systému a firewallu. Účelem firewallu je omezovat provoz síťových služeb, aby nemohly být využity pro útok na aktivní objekt v síti (v našem případě počítač) a pokud k takovému útoku dojde, pak mu zabránit. Z těchto důvodů je třeba monitorovat síťový provoz. K témuž je ale odsouzen i antivirový program. Přibližně zde se nachází počátek myšlenky spojení obojího dohromady.

Kombinace antivirového systému s osobním firewallem má i další přednosti. Jeden systém místo dvou se lépe spravuje, lze ho centrálně aktualizovat a vůbec udržet pod kontrolou. Pro uživatele i pro správce představuje homogenní bezpečnostní prvek. Dvě komponenty, které jsou přímo či nepřímo nuceny spolupracovat, to budou dělat lépe, pokud se "znají" již z výroby. Výsledkem by měla být vyšší bezpečnost v jednodušším balení.

Kombinace více bezpečnostních funkcí do jednoho balíčku má ale i své nedostatky. Chyba v jednom produktu se může negativně promítnout do činnosti druhého. Úspěšný útok či hack jedné části znamená vyřazení obou. Celkově se ale dá říci, že integrace bezpečnostních prvků je dobrý nápad a Grisoft se vydal ověřeným směrem, který představuje jednu z vizí budoucnosti zabezpečení ve stylu "všechno v jednom".

Instalace a start

Balík antiviru a firewallu zabírá v celkové instalaci přibližně 16 MB. Po spuštění je zahájena standardní instalace, během níž je možné vybrat si z uživatelského a expertního režimu, který zcela logicky nabízí větší paletu voleb. Po dokončení instalace je nutné provést automatickou konfiguraci přibaleného firewallu, která spočívá nejprve ve skenování obsahu počítače. Po jeho dokončení je uživateli zobrazen seznam protokolů, které jsou nainstalovány, s tím, že je možné si vybrat, pro které z nich je potřeba vytvořit patřičné pravidlo. Ostatním jsou pak přiřazena oprávnění podle nastavení politiky firewallu. Jak AVG antivirus (již tradičně), tak i firewall jsou rozpoznávány centrem zabezpečení operačního systému Windows. To je důležité, protože to znamená dokonalou kompatibilitu nového produktu s aktualizací servisních balíčků Windows.

Aplikace, ovládání, antivirus

AVG Anti-virus plus Firewall Edice vychází ze známějšího antiviru a tomu se podřizuje i jeho charakter. Pokud jste někdy pracovali s AVG, budete se v prostředí komba pohybovat jako ryba ve vodě. Základem systému je manažer AVG Control Center. V něm jsou zobrazeny jednotlivé komponenty, včetně jejich stavu. K výběru jsou zde základní administrační kroky, aktualizace a především možnost otevřít podrobná nastavení jednotlivých modulů a jejich komponent či provést ověření systému antivirem.

Pokud jde o antivirovou část systému, k dispozici jsou standardní komponenty, tedy provádění testů, plánování, práce s virovým trezorem a nezbytná kontrola pošty. Hlavní část nabízí dvě uživatelská rozhraní. Jedno zjednodušené, s nabídkou funkcí testování počítače formou velkých a vůči chybnému zásahu dobře odolných tlačítek, a jedno pokročilé s lepšími možnostmi nastavení. Záleží na uživateli, jaké si vybere - efekt vyhledávání virů by měl být stejný.

Celkově vzato v antivirové části systému není nic nového, co by uživatele znalého AVG mohlo překvapit.

Firewall poprvé

S firewallovou částí AVG Anti-virus plus Firewall Edice jsme se setkali zatím jen při instalaci v podobě konfiguračního průvodce. Po zavedení se firewall chová jako jeden z modulů antivirového systému. Cesta k němu tedy vede přes kontrolní centrum AVG, kde jsou tři základní akce. První z nich je zastavení nebo obnovení provozu firewallu, druhou zobrazení jeho vlastností a třetí pak vlastní konfigurace firewallu.

Ve vlastnostech najdeme okno s rozšířenou možností zastavení či vypnutí firewallu, ale také indikátor aktuálního stavu, čísla verze a data jejího sestavení. K dispozici je otevření protokolu firewallu, do něhož jsou zaznamenávány důležité události, nebo otevření konfigurace - stejně jako ze samotného kontrolního centra. S nastavením firewallu lze pracovat v zásadě dvojím způsobem. Po pouhém otevření konfiguračního dialogu je zobrazen seznam známých aplikací s možností jejich konfigurace. U každé si můžeme vybrat chování firewallu, tedy zda bude aplikaci povolen či zamítnut přístup k síti. K dispozici je možnost ruční editace seznamu ve smyslu přidávání či odstraňování aplikací. Zatímco některé firewally vyžadují na počátku "učící" se režim, v němž je seznam aplikací naplněn uživatelskými odpověďmi na dotazy systému, v tomto případě jsou do seznamu převedeny aplikace a nastavení, jež byly nalezeny během úvodního skenování počítače. Tato skutečnost konfiguraci značně zjednodušuje, avšak obligátní otázka na povolení síťového provozu je stále přítomna a firewall ji v případě méně známé služby neváhá položit. Pokud se uživateli zobrazí, prakticky ničím se neliší od konkurence - okno s názvem aplikace, možnost povolení nebo odmítnutí přístupu k síti, možnost vytvoření pravidla, a to je vše.

Tolik k základnímu nastavení, ale firewall v AVG toho umí mnohem více. Po aktivaci "detailů" můžeme u jednotlivých aplikací nastavovat pravidla pro každou síťovou službu zvlášť. Pro jednotlivé aplikace, respektive služby je možné definovat, které z instalovaných síťových adaptérů může daná služba využívat. Jednotlivé služby je možné zvlášť protokolovat, což ocení zejména správci systémů, protože tato funkce nahrazuje činnost některých administračních nástrojů. Služby, které systém nezná nebo v něm nejsou přítomny, lze podrobně konfigurovat zadáním základního protokolu, směru komunikace a používaného portu. K dispozici je možnost klonování známých služeb - opět užitečný nástroj.

Jinými slovy: konfigurace a nastavení AVG firewallu je buď velmi jednoduché, nebo velmi podrobné. První z nich je ideální pro uživatele, druhá nadchne administrátora, protože je v mnohém lepší než například u populárního Zone Alarmu. Ve firewallu je možné vytvářet "sítě", tedy oblasti IP adres se společnou politikou. I tento detail je vyřešen jednoduše a velmi efektivně a

Grisoft za něj chválíme.

Firewall podruhé

Firewall jsme tedy úspěšně konfigurovali a nezbývá, než jej začít používat. Zde se opět projevilo několik nedostatků, souvisejících pravděpodobně s betaverzí. Mezi ně patří opakované dotazování na známé aplikace a také bohužel občasné pády, spojené s odpojováním počítače od sítě. Blokování nicméně funguje precizně, což musíme ocenit zejména u selektivní varianty (tedy té, kdy jsou pro různé směry a protokoly v rámci různých aplikací nastavena odlišná pravidla). Nedostatkem je také nemožnost zablokovat konkrétní adresu (site) jinak, než pomocí editoru sítí přímo z firewallu. Tím ale výčet nedostatků víceméně končí, protože další výraznější chyby se nám v tomto produktu, s přihlédnutím ke skutečnosti, že se jedná o betaverzi, najít nepodařilo.

Celkové hodnocení

Pokud používáte AVG antivirus a osobní firewall, pak nový kombinovaný produkt vypadá lákavě. Integrovaný firewall nevyniká bombastickým uživatelským rozhraním nebo skvělými efekty. Je spíše jednoduchý, ale zase dělá přesně to, co má. Současně nabízí jak jednoduchou, tak i velmi pokročilou možnost konfigurace a precizní záznam událostí.

Co je to?

AVG Anti-Virus plus Firewall - Edice je kombinace antiviru AVG7 a osobního firewallu v jednom uživatelském rozhraní a jednom balíku.

URL: http://www.avg.cz, http://www.grisoft.cz

Cena: do uzávěrky neznámá, betaverze.

Klady a zápory

+ "2 v 1"

+ jednotné ovládání, odpadá nutnost používat dva produkty

+ podrobná konfigurace jádra firewallu, mnoho voleb

+ systém šablon a skenování

- stabilita betaverze

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí

Jiří Peterka

C05P0402

Počítačové sítě a komunikace nejsou jen o tom, co dělají jednotlivé vrstvy a jak fungují jednotlivé protokoly. Klíčem k jejich správnému používání je pochopení základních principů přenosu dat. Například toho, čím je dána a na čem je závislá schopnost přenášet data, v čem se měří atd., co je šířka pásma, co modulace, jaký je vztah mezi modulační a přenosovou rychlostí a co znamená nominální a efektivní přenosová rychlost.

Lidé, kteří budují a provozují počítačové sítě, a stejně tak lidé, kteří je používají, by měli mít alespoň základní povědomí o vztazích a souvislostech, jež se týkají datových přenosů a v rozhodující míře je určují. Je to vhodné přinejmenším kvůli tomu, aby si lidé neidealizovali schopnosti dnešních datových sítí a neočekávali od nich nekonečně velikou (vysokou) schopnost přenášet data. Naopak, měli by tušit, na čem je schopnost přenášet data závislá a kde jsou její limity - i kam až se lze dostat zdokonalováním technologií a kde leží hranice, přes které se v principu nelze dostat, ani se sebelepšími technologiemi. Nuže tedy: vzhůru k poznání základních principů datových komunikací.

Nic není ideální

Nejen v životě, ale i v elektrotechnice a elektronice platí, že nic není ideální. Takže ani žádné vedení, které přenáší nějaký signál, se k němu nechová ideálně, aby jej během přenosu vůbec neovlivňovalo. Naopak: každý přenášený signál je vždy nějak zeslaben (utlumen), a také nějak zkreslen (je tedy změněn jeho průběh). Otázkou je pouze síla těchto dvou jevů a to, jak významně se na přenášeném signálu projevují. V praxi se pak uplatňují ještě další vlivy jako například rušení, přeslechy atd.

K lepšímu pochopení příčin útlumu a zkreslení nám může pomoci první obrázek. Ukazuje tzv. náhradní zapojení obyčejného "kusu drátu", na kterém lze snáze předvést, jak se ve skutečnosti každé vedení chová. Dva obyčejné dráty, vedené v určité délce vedle sebe, se chovají mimo jiné jako kondenzátor. Ten svým vybíjením a nabíjením mění průběh signálu, ale sám nezpůsobuje jeho zeslabení (útlum). K zeslabení (útlumu), které zase nemění průběh signálu (nezkresluje ho), však přesto dochází, a tak do náhradního zapojení patří také rezistor (odpor R), a to jak v sérii, tak i mezi oběma vodiči (svod). Stejně tak musíme do náhradního zapojení přidat ještě indukčnost (cívku L), která také mění průběh signálu, ale nezpůsobuje jeho útlum (zeslabení). Výsledný efekt "reálných obvodových vlastností" pak ukazuje další obrázek, na kterém je znázorněna snaha přenést přes vedení obdélníkový impuls. Ideální přenosová cesta (která v praxi neexistuje) by signál obdélníkového průběhu přenesla bez jakékoli změny. Vliv útlumu u reálné přenosové cesty se projevuje "zmenšením" obdélníků (na výšku), beze změny jejich tvaru (vliv odporu R). Vliv kapacity C a indukčnosti L pak lze odvodit z toho, že tyto dva prvky svou podstatou působí proti změnám. Například kondenzátor se po určitou dobu nabíjí nebo zase vybíjí. Na signálu obdélníkového průběhu se to projevuje zaoblováním ostrých hran. To má tendenci měnit signál obdélníkového průběhu (obecně: s "ostrými" zlomy) na signál, který se mění jen pozvolna.

Přenos v základním a přeloženém pásmu

Přenášet signál obdélníkového průběhu a měnit jeho ostré hrany podle toho, zda právě potřebujeme přenést jedničku nebo nulu, je samozřejmě možné. V praxi se to také tak dělá a říká se tomu přenos v základním pásmu (anglicky: baseband). Není ale těžké nahlédnout, že to nebude fungovat na příliš velkou vzdálenost. Zkreslení signálu s ostrými hranami je totiž tím větší, čím větší je délka vedení - a za určitou hranicí by už příjemce nedokázal správně rozpoznat, co se vlastně původně vysílalo.

Pokud potřebujeme dosáhnout na větší vzdálenost, snažíme se přenášet spíše takový druh signálu, který přenosovým vedením projde co nejlépe, přesněji s nejmenším zkreslením. Nejmenší zkreslení bude mít takový signál, který se mění nikoli skokem, ale naopak co nejpozvolněji. V praxi jde o signál sinusového či kosinusového průběhu, kterému se obvykle říká harmonický. Jeho průběh naznačuje třetí obrázek. Harmonický signál však sám o sobě nenese žádnou užitečnou informaci. Ta na něj musí být nejprve "naložena", a to způsobem, který se označuje jako modulace. Při té dochází ke změně některého z parametrů přenášeného signálu - ať již jeho frekvence, amplitudy či fáze (podrobněji dále). Příjemce pak detekuje přenášené informace právě z těchto změn. Celkově se pak ale již hovoří o modulovaném přenosu či o přenosu v přeloženém pásmu. V angličtině se někdy používá i termín "broadband", což ale koliduje s něčím jiným - s označením vysokorychlostního přenosu.

Šířka pásma

Než se pustíme do podrobnějšího popisu modulace, vraťme se ještě k jedné věci, která souvisí s reálnými vlastnostmi přenosových cest a se zkreslováním a útlumem signálu. Oba tyto negativní vlivy totiž nejsou nikdy absolutní, v tom smyslu, že by působily stejně na signály jakéhokoli průběhu.

Závislost obou faktorů na průběhu obecného signálu je poněkud složitější, ale vcelku snadno si ji lze představit pro harmonické signály o určité frekvenci. Ty totiž buď přenese (nezkreslí, neutlumí), nebo je nepřenese vůbec. Graficky si to můžeme znázornit na grafu, jehož charakteristický průběh bývá označován jako tzv. vanová křivka. To proto, že jeho "strany" jsou poněkud zaobleny - v důsledku toho, že "míra pokažení" přenášeného signálu se nemění úplně skokem. V každém případě ale lze i na této křivce identifikovat určité "hraniční" frekvence (fmin a fmax), v nichž se schopnost přenášet harmonický signál výrazně mění:

· Pokud je frekvence harmonického signálu mezi oběma hodnotami (fmin a fmax), je harmonický signál přenesen v dostatečné kvalitě na to, aby mohl být využit pro potřeby přenosu dat.

· Pokud je ale frekvence přenášeného signálu mimo uvedený interval (plus minus jeho "zaoblené hrany"), neboli menší než fmin či naopak větší než fmax, pak už je přenášený signál příliš "pokažen" (zkreslen a utlumen) a nedá se využít.

Uvedený rozsah frekvencí, fmin až fmax, se v praxi označuje jako šířka pásma, anglicky bandwidth. Jak záhy uvidíme, právě tato šířka přenosového pásma je základním faktorem, určujícím míru schopnosti přenášet data.

Vliv šířky pásma na přenos signálu

Vraťme se nyní od pozvolna se měnících signálů harmonického průběhu k signálům obdélníkového průběhu a zkusme si naznačit, jak šířka pásma ovlivňuje jejich přenos. Musíme si k tomu ale vypůjčit jeden z fundamentálních výsledků matematiky, který říká, že obecný signál můžeme rozložit na součet (nekonečné řady) harmonických signálů, jejichž frekvence budou vždy celistvým násobkem určité základní frekvence (jednonásobkem, dvojnásobkem, trojnásobkem atd.). V odborném žargonu se hovoří o rozkladu na jednotlivé harmonické složky či jen na jednotlivé "harmonické". Nám to ale pomůže v tom, že u těchto harmonických složek (signálů harmonického průběhu) již víme, jak budou přeneseny skrz vedení s určitou konkrétní šířkou přenosového pásma:

· Některé "harmonické složky" budou přeneseny víceméně bez úhony. Konkrétně ty, jejichž frekvence leží mezi fmin až fmax.

· Ostatní "harmonické složky" naopak neprojdou vůbec. To se v praxi týká hlavně vyšších harmonických složek, s frekvencí vyšší než fmax. Zpět ale k původnímu signálu: ten bude na straně příjemce zpětně složen z těch harmonických složek, které "prošly". Jelikož to určitě nebudou všechny (to by platilo jen při nekonečně velké přenosové kapacitě), bude se přenesený signál od signálu původně vyslaného poněkud lišit. Jak, naznačuje následující obrázek. Snaží se ukázat, jak "věrnost" přeneseného signálu závisí na šířce pásma. Obecně můžeme konstatovat, že čím větší je šířka přenosového pásma, tím více harmonických složek se přenese a tím více se jich dostane do součtu, který na straně příjemce rekonstruuje původní signál. Tím bude tedy přijatý signál věrnější. Platí to samozřejmě i naopak: čím menší (užší) bude šířka pásma, tím méně věrný bude přijatý signál.

Nyní si již můžeme naznačit, že schopnost přenášet data, ve smyslu maximálně dosažitelné přenosové rychlosti (v bitech za sekundu, resp. v násobcích), bude lineárně závislá právě na dostupné šířce pásma. Intuitivní vysvětlení je takové, že čím bude přijatý signál věrnější (díky větší šířce přenosového pásma), tím na něj budeme moci naložit více dat (ať již modulací v přeloženém pásmu či v základním pásmu) a tím dosáhneme větší rychlosti přenosu dat.

Nepředbíhejme ale, protože se nejdříve musíme seznámit s několika dalšími skutečnostmi.

Modem a modulovaný přenos

Vraťme se ještě k podstatě modulace. Tedy k tomu, jak na harmonický signál "naložit" (tzv. modulovat) nějaká užitečná data, a na straně příjemce je zase správně "sejmout". Zajištění takového modulovaného přenosu dat je úkolem zařízení označovaného jako modem (což vzniklo zkrácením z anglického "modulator/demodulator").

Modem z jedné strany přijímá data nemodulovaná, přenášená v základním pásmu, z druhé strany je vysílá v modulované podobě, "naložené" na vhodný harmonický signál. Jeho protějšek (modem na druhé straně přenosového vedení) zajišťuje opačný převod (tzv. demodulaci) přijímaných dat. Modemů existuje v praxi celá řada a v nejrůznějším provedení. Existují například telefonní modemy, určené pro přenos dat po běžné telefonní lince. Jiný příkladem mohou být DSL modemy, určené pro vysokorychlostní přenosy nad místními smyčkami. Nebo kabelové modemy, zajišťující přenosy dat v sítích kabelové televize atd.

Druhy modulace

Modemy se liší i v tom, jaký druh modulace používají. V úvahu přitom připadají tři základní varianty modulace a celá řada jejich kombinací. Tři základní varianty modulace vychází z toho, že harmonický signál má tři parametry, které lze měnit a tím i využit k "naložení" dat:

· Amplitudu, či tzv. rozkmit - jde o amplitudovou modulaci.

· Frekvenci (kmitočet, resp. úhlovou rychlost) - jde o takzvanou frekvenční modulaci.

· Fázi (fázový posun) - jde o tzv. fázovou modulaci.

V praxi je asi nejlépe využitelná fázová modulace, díky tomu, že změny fáze se nejlépe detekují. Hlavním problémem demodulace je totiž správné rozpoznání (vzájemné odlišení) jednotlivých stavů, mezi kterými se přenášený signál může měnit.

Pro názornost si můžeme vše ukázat na příkladu jedné z kombinovaných modulací, tzv. kvadraturní amplitudové modulace (QAM, Quadrature Amplitude Modulation). Ta využívá tří různých úrovní amplitudy, které kombinuje s dvanácti různými úrovněmi fázového posunu. Výsledkem je celkem 36 možných kombinací, které znázorňuje obrázek.

Z těchto 36 stavů se jich ale využívá jen 16. Konkrétně těch, které jsou "nejdále od sebe" (i ve smyslu obrázku), aby se daly co nejspolehlivěji odlišit.

Modulační a přenosová rychlost

Na příkladu kvadraturní amplitudové modulace si můžeme názorně vysvětlit rozdíl mezi dvěma důležitými veličinami: modulační rychlostí a rychlostí přenosovou.

Modulační rychlost vypovídá o tom, jak rychle se mění modulovaný signál, neboli jak rychle (resp. často) přechází z jednoho stavu do druhého. Vyjadřuje se jako četnost podobných přechodů za jednotku času (sekundu) a měří se v jednotkách zvaných Baud (zkratkou Bd). Pokud se bude signál měnit například 1 000x za sekundu, bude jeho modulační rychlost 1 000 Baudů. Modulační rychlosti se někdy říká také "symbolová rychlost" - to když se místo o "stavu" přenášeného signálu hovoří o "symbolu".

Podstatné ale je, že modulační rychlost nevypovídá nic o tom, kolik "užitečných dat" se přenese za jednotku času. Vypovídá o tom, kolikrát se za jednotku času přenášený signál změní, ale už neříká nic o tom, kolik bitů jedna taková změna reprezentuje. To záleží až na tom, kolik je různých stavů, mezi nimiž přenášený signál přechází, resp. kolik je různých symbolů, které mohou být přenášeny. Jsou-li tyto stavy (různé symboly) dva, pak mohou reprezentovat (nést) jeden bit informace (neboli dvě různé hodnoty jednoho bitu). Pokud jsou stavy (symboly) čtyři, mohou reprezentovat dva bity (neboli čtyři různé kombinace hodnot dvou bitů). Je-li stavů (symbolů) osm, mohou reprezentovat tři bity atd.

Jistě sami vidíte, jaká zde platí obecná závislost mezi počtem stavů a reprezentovaných bitů:

pro n bitů je třeba 2n různých stavů, resp. symbolů,

nebo obráceně:

n různých stavů (symbolů) stačí pro log2(n) bitů.

Pokud tedy vezmeme modulační rychlost, vyjadřující počet změn přenášeného signálu za jednotku času, a vynásobíme ji log2(n), kde n je počet různých stavů (symbolů), pak tím získáme počet datových bitů, které jsou takto přenášeny. To už jsme ale u přenosové rychlosti, která se měří v bitech za sekundu a násobcích.

Jinými slovy, mezi modulační a přenosovou rychlostí platí jednoduchý vztah:

vpřenosová = vmodulační x log2(n)

V případě kvadraturní amplitudové modulace, která pracuje se 16 rozlišovanými stavy (n = 16) je tedy modulační rychlost (číselně) čtyřikrát vyšší než rychlost modulační. Jedna změna stavu přitom reprezentuje 4 datové bity.

Modulace v praxi

Abychom ale nezůstávali jen u učebnicových příkladů, ukažme si něco z reálného života. Například uvedená tabulka zachycuje, jakých přenosových rychlostí dosahují dnešní telefonní modemy a s jakou modulační rychlostí přitom pracují, kolik stavů rozlišují atd.

A ještě jeden příklad z praxe, který se týká takových věcí jako ADSL či PLC (Powerline Communications) či různých bezdrátových technologií. Mají společné to, že využívají širší přenosové pásmo (větší šířku pásma), ve kterém se ale mohou vyskytovat další rušívé vlivy (vnější rušení, přeslechy atd.). Proto tyto technologie rozdělují celé širší pásmo na větší počet užších částí a každou z nich využívají samostatně a navíc inteligentně: v každém dílčím pásmu volí takovou modulační rychlost a takový počet stavů, aby optimálně "vytěžili" dostupné přenosové pásmo a přitom se vyvarovali výraznějšímu působení negativních vlivů (rušení atd.).

Takže tam, kde jsou podmínky pro přenos výhodnější, zvyšují modulační rychlost i počet stavů přenášeného signálu (a tím i dosahovanou přenosovou rychlost). Naopak tam, kde jsou podmínky horší, modulační rychlost i počet stavů se snižují.

Nyquistův teorém

V našem povídání o vzájemných vztazích mezi šířkou pásma, modulační rychlostí a dalšími veličinami nám stále chybí některé významné souvislosti. Například to, jak konkrétně souvisí modulační rychlost s šířkou přenosového pásma. V intuitivní rovině jsme si ukázali, že čím bude šířka přenosového pásma větší, tím kvalitněji bude signál přenesen - a tím častěji jej asi budeme moci měnit, tedy zvyšovat modulační rychlost.

Jak ale najít přesnou závislost mezi šířkou pásma a modulační rychlostí? To se podařilo až v roce 1928 Američanovi norského původu Harry Nyquistovi. Zjistil, že v optimálním případě by modulační rychlost měla být oproti šířce pásma číselně dvojnásobná. Jinými slovy:

v modulační = 2 x šířka pásma

Shannonův teorém

Vztah mezi šířkou pásma a modulační rychlostí, plynoucí z Nyquistova teorému, můžeme dosadit i do jednoduché formulky pro přenosovou rychlost. Místo:

v přenosová = v modulační x log2(n)

dostaneme:

v přenosová = 2 * šířka pásma x log2(n)

Ovšem šířka pásma je většinou dána použitou přenosovou cestou (přenosovým kanálem) a bývá také adekvátně zpoplatněna - čím větší šířku pásma si někdo nechá vyhradit, tím více za ni také zaplatí. Chceme-li pak zvyšovat přenosovou rychlost, lze to jistě dělat "extenzivně", zvyšováním použité přenosové kapacity. To ale může být drahé.

Nabízí se proto zajímavá otázka: ponecháme-li šířku přenosového pásma beze změny (abychom nezvyšovali náklady), je možné libovolně zvyšovat počet stavů přenášeného signálu (hodnotu n)? Pokud by to bylo možné, znamenalo by to, že pouhým zdokonalováním technologie přenosu by se dala libovolně zvyšovat i přenosová rychlost (byť by rostla nikoli lineárně, ale logaritmicky).

Definitivní odpověď na tuto základní otázku našel až zakladatel moderní teorie informace, Claudie Shannon. Zjistil, že ani sebedokonalejší technologie přenosu se nikdy nedostanou přes určitou hranici, která je dána právě a pouze:

· šířkou přenosového pásma,

· "kvalitou" přenosové cesty, vyjádřenou odstupem signálu od šumu.

Konkrétní závislost maximální přenosové rychlosti na šířce pásma a kvalitě linky (odstupu signálu od šumu) vyjadřuje následující vzoreček:

max(vpřenosová) = šířka pásma x log2(1 + signál/šum)

Povšimněte si, že v tomto vzorci skutečně není žádným způsobem zakomponována dokonalost technologie nebo alespoň nějaký parametr, který by se dal dokonalostí technologií měnit. To koresponduje s avizovaným závěrem, že jde o principiální limit, zcela nezávislý na dokonalosti technologií, které budeme používat.

Jak je to u telefonní linky?

Teoretické závěry pana Shannona si můžeme přiblížit na konkrétním příkladu běžné (tak zvané analogové) telefonní linky. Ta má totiž uměle omezenou šířku pásma (pro hlasové hovory) na 3 100 Hz, konkrétně od 300 do 3 400 Hz. Kvalitní linka přitom nabízí odstup signálu od šumu cca 1 000 : 1. Pokud si tyto hodnoty dosadíme do vzorce ze Shannonova teorému, vyjde nám jako maximálně dosažitelná přenosová rychlost něco málo přes 30 kbit/s.

V praxi přitom existují a běžně se používají modemy pro takovéto analogové linky, které dosahují přenosové rychlosti až 33,6 kbit/s. Je to již ve sporu se Shannonovým teorémem?

Samozřejmě nikoli. Tyto modemy, vycházející ze standardu V.34, totiž využívají nedokonalostí tzv. vanové křivky, kterou jsme si již jednou kreslili - a využívají i část postranních pásem, kde poškození signálu ještě není zcela fatální. Vše je ale již "na doraz", takže žádné další zrychlování modemů pro analogové telefonní linky není možné. Jak je ale potom možné, že dnes existují i telefonní modemy, které slibují přenosovou rychlost až 56 kbit/s? Jsou už tyto modemy ve sporu s Shannonovým teorémem?

Opět samozřejmě nikoli. Modemy pro rychlost 56 kbit/s, vycházející ze standardů V.90 či V.92, dokáží fungovat uvedenou rychlostí jen "oproti" digitální telefonní ústředně. Na příslušné místní smyčce (spojující účastníka s ústřednou) pak již neplatí původní frekvenční omezení (300 až 3 400 Hz). K dispozici je zde větší šířka pásma a dosažitelná přenosová rychlost je shora omezena jinými faktory.

Podmínkou k tomu, aby tyto modemy dosahovaly rychlostí vyšších než 33,6 kbit/s (do 56 kbit/s), je to, aby v celém řetězci od koncového účastníka až k serveru, ke kterému se připojuje, chyběl jeden A/D převodník. I pak ale lze dosahovat vyšších rychlostí než 33,6 kbit/s jen v jednom směru (ke koncovému uživateli), zatímco v opačném směru je stále maximem buď 33,6 kbit/s (u modemů podle standardu V.90), nebo 48 kbit/s (u modemů V.92).

Nominální a efektivní přenosová rychlost

V souvislosti s přenosovou rychlostí bychom si měli objasnit ještě jeden aspekt, a to rozdíl mezi nominální a efektivní přenosovou rychlostí.

Až dosud jsme se bavili spíše o nominální přenosové rychlosti, kterou si lze nejlépe představit jako veličinu určující, jak dlouho trvá přenos jednoho bitu. Například jedná-li se o rychlost 1 000 bit/s, pak přenos jednoho bitu trvá tisícinu sekundy. V praxi se ale nemusí neustále přenášet jeden bit za druhým. Data se obvykle přenáší po blocích, mezi kterými mohou být různé odstupy, prodlevy atd. Stejně tak je třeba počítat s tím, že zdaleka ne všechny přenášené bity jsou "užitečné". Mnohé z nich jsou různě režijní a jsou sice nutné pro fungování přenosů - jde například o celé hlavičky přenášených bloků (rámců, paketů, buněk atd.) - ale na druhé straně se nemohou započítávat mezi "užitečná" data (ve smyslu: nikoli režijní).

Pokud bychom se zabývali tím, kolik "užitečných" dat se přenese, pak už se bavíme o efektivní přenosové rychlosti (někdy označované také jako přenosový výkon). Měří se ve stejných jednotkách jako nominální přenosová rychlost, v bitech za sekundu a násobcích.

Na první pohled by efektivní přenosová rychlost měla být vždy nižší než rychlost nominální. To proto, že vzniká "odpočítáním" různých prodlev a režijních dat. V praxi tomu také tak často je a efektivní přenosová rychlost se pohybuje výrazně pod rychlosti nominální, uváděné různými poskytovateli přenosových služeb. Mnohdy je tato efektivní přenosová rychlost významně závislá také na intenzitě provozu, resp. na souběhu aktivit více uživatelů. Její pokles pak svědčí o nedostatečném dimenzování poskytovaných přenosových služeb. Příkladem mohou být tuzemské služby ADSL, jejichž efektivní přenosovou rychlost zachycuje tabulka (s měřeními podle serveru dsl.cz).

Na druhou stranu existují i takové faktory, které efektivní rychlost naopak zvyšují (oproti rychlosti nominální). Jde zejména o kompresi přenášených dat, jejíž účinnost bývá závislá na povaze dat (na míře jejich "komprimovatelnosti").

V praxi, pokud se vzájemně kombinují opačně působící efekty tedy režie, snižující efektivní přenosovou rychlost, a komprese, tuto rychlost zvyšující může vše dopadnout tak i tak. Výsledná efektivní přenosová rychlost může být nižší než rychlost nominální, ale také třeba vyšší.

§§§§§


Šikovný firewall

Jaroslav Hrubý

C05P0409

Na první pohled vypadá NetScreen 5-GT jako další z řady firewallů, určených pro SOHO, ale může nabídnout řadu nadstandardních funkcí. Primárně se jedná o stavový firewall s podporou řízení síťového provozu (traffic shapping) a kvality služeb (QoS), doplněný o podporu VPN (IPsec, L2TP), ochranu proti útokům typu DoS a volitelnou možnost AV ochrany a filtrování obsahu.

Balení obsahuje mimo firewallu napájecí zdroj, sériový kabel pro připojení konzole, dva přímé kabely RJ-45, instalační příručku a CD s manuálem. Samotný NetScreen 5-GT je modrá krabička o rozměrech 20 x 13 x 3 cm. Na přední straně nalezneme diody indikující stav zařízení i jednotlivých portů. Vzadu je kromě konektoru napájení ještě resetovací tlačítko, dvě sériová rozhraní RS-232 a pět rozhraní RJ-45. Jedno sériové rozhraní slouží pro připojení konzole a druhé pro modem. Čtyři rozhraní RJ-45 slouží k připojení lokální sítě (ať už přímo počítačů nebo rozbočovačů či přepínačů ). Rozhraní "Untrusted" je určeno k připojení k xDSL modemu/kabelovému modemu či jinému širokopásmovému typu připojení. Existuje i provedení NS-5GT přímo s integrovaným ADSL modemem.

Hardwarovým srdcem NetSreenu 5-GT jsou integrované obvody ASIC, které spolu s 128 MB RAM dodávají firewallu dostatečný výkon. Udávaná propustnost činí 75 Mb/s, propustnost VPN spojení šifrovaného algoritmem 3DES je 20 Mb/s. Firewall by měl zvládnout (ač k tomu není určen) obsloužit i síť s více než padesáti koncovými stanicemi. NetScreen 5-GT je možné konfigurovat jednak pomocí příkazové řádky CLI, dále přes webové grafické rozhraní, případně přes centrální management NSM. Webové rozhraní lze provozovat jak v nezabezpečené formě, tak přes šifrované HTTPS, přístup ke správě lze omezit na předem zvolené adresy. Po přihlášení do grafického menu spatříme souhrnný přehled nejdůležitějších informací, data o aktuálním vytížení procesoru, paměti, počet aktuálních sessions, logy a stav síťových rozhraní.

NetScreen 5-GT může pracovat ve dvou základních režimech, označovaných jako transparentní a routovací. V transparentním režimu se chová jako L2 bridge, tzn. na úrovni síťové vrstvy není vůbec "vidět". Všechny jeho filtrovací a bezpečnostní schopnosti jsou samozřejmě zachovány. V routovacím režimu se chová jako standardní L3 router. Jednotlivá rozhraní mají IP adresy, je možné používat NAT, PAT a mapování portů. Aby bylo možné mít za firewallem více sítí, podporuje NetScreen 5-GT jednak statické směrování a dále i dynamické směrovací protokoly RIPv2, OSPF i BGP.

Ve výchozí konfiguraci je zakázán veškerý provoz ve všech směrech. Pomocí průvodce (nebo ručně) je nutné generovat sadu pravidel. NetScreen 5-GT podporuje jednoduché řízení kvality služeb QoS. U každého pravidla lze specifikovat minimální garantovanou rychlost, maximální přenosovou rychlost a stupeň priority daného provozu. U pravidel lze zapnout podrobné statistiky využití, včetně reakcí na překročení stanovených limitů. Poplachové zprávy lze doručit pomocí e-mailu nebo SMNP. V případě doručování zpráv pomocí e-mailu však nelze nastavit autentizaci vůči poštovnímu serveru a ani se nepředpokládá, že by SMTP server běžel na jiném portu než 25. Naproti tomu u nastavení syslog serveru možnost nastavit konkrétní port nechybí. Co se týče podpory SMNP, jsou podporovány pouze starší a z bezpečnostního hlediska nevhodné verze 1 a 2c. Poslední verze 3, která podporuje zprávy, jež mohou být současně šifrované i autentizované, bohužel není podporována.

Podporovány jsou VPN na bázi IPSec a L2TP a L2TP-over-IPSec. Lze vytvářet jak VPN typu klient/LAN, tak i LAN/LAN. Správu klíčů je možné realizovat ručně i automaticky pomocí protokolu IKE. Při použití IKE máme na výběr tzv. předsdílené klíče a variantu s certifikáty (X.509). Pakety přenášené ve VPN mohou být šifrovány algoritmy DES (klíč délky 56 bitů), 3-DES (klíč délky 168 bitů) nebo AES (klíč délky 128,192 nebo 256 bitů). Zabezpečení proti modifikaci nebo poškození dat se děje pomocí hashovacích funkcí MD-5 či SHA-1. Vzhledem k posledním poznatkům kryptologů o (ne)bezpečnosti MD-5 je rozhodně lepší používat pouze algoritmus SHA-1.

Instalace firewallu NetScreen 5-GT je jednoduchá a intuitivní. Za pomoci průvodců lze konfigurovat celé zařízení do provozuschopného stavu během několika minut. Ačkoliv by se našlo několik drobností, které výsledný dojem trochu kazí (např. v prohlížečích založených na jádře Gecko jsou některé grafické prvky vykresleny chybně), jedná se o věci, které by mohly být v příští verzi firmwaru odstraněny.

Juniper NetScreen 5-GT

K testu zapůjčila firma: VUMS DataCom

Cena vč. DPH: cca 14 000 Kč

§§§§§


Připojení pobočkové sítě

Dan Vávra

C05P0410

Vstříc požadavkům menších a středních firem vychází společnost Allied Telesyn, jež se zabývá řešeními pro sítě IP a technologiemi pro Ethernet. Její novinka, směrovač s označením AT-AR750S, spojuje univerzální funkcionalitu s bezpečnostními mechanizmy, a je díky tomu vhodným síťovým prvkem pro spojení menších poboček či kanceláří s centrální sítí firemního sídla či jinou pobočkou. Na tomto produktu je zajímavá především cena, jež má při zohlednění technologické výbavy představovat výhodné řešení právě pro zajištění bezpečné konektivity se vzdálenými lokalitami, připojenými typicky jediným zařízením.

Mezi klíčové mechanizmy při zajištění bezpečnosti patří především podpora virtuálních privátních sítí (VPN) na bází standardu IPSec. Díky hardwarové výbavě je směrovač schopen souběžně obsloužit až 250 aktivních připojení, avšak celkově je možné v konfigurační databázi předem definovat až 5 000 tunelů pro pozdější aktivaci. Dalším významným prvkem je plná podpora pro zajištění upřednostnění důležitého síťového provozu prostřednictvím technologií QoS. Právě tato výbava dává směrovači schopnost plně se začlenit do moderní infrastruktury, jež využívá pokročilé metody kombinovaného přenosu dat, hlasové komunikace a multimediálních přenosů. Směrovač navíc podporuje protokol IP verze 6.

Protože je směrovač AT-AR750S koncipován jako univerzální zařízení pro připojení celých poboček, nabízí kompletní nezbytnou funkcionalitu i pro ochranu jednotlivých segmentů. Vedle zmíněných možností je samozřejmostí služba překladu adres (NAT), a to včetně průchodu tunelů IPSec (NAT-T), dále stavový firewall pro ochranu síťové komunikace, systém detekce pokusů o průnik z externích síťových rozhraní a pokročilé záznamy událostí. Díky implementaci protokolu 802.1x je zajištěna dostatečně přizpůsobivá a široce použitelná technologie ověření uživatelů při různých způsobech přístupu, nechybí ani podpora souvisejících služeb podle standardů RADIUS a TACACS.

Zařízení je koncipováno pro začlenění do síťové infrastruktury především na bázi ethernetové technologie. Proto nejen vnitřní (lokální) přepínané porty, ale též dvě rozhraní pro sítě WAN jsou osazena pro Ethernet o rychlostech 10 nebo 100 Mb/s. Celková šířka pásma až 300 Mb/s tak dostačuje pro pokrytí požadavků většiny společností.

Pořízením směrovače AT-AR750S získá uživatel především výkonné řešení, jež při zachování potřebné datové propustnosti sítí IP zajistí jak plnou bezpečnostní kontrolu, tak výkonné směrování náročných multimediálních přenosů. Zároveň se jedná o integrované zařízení, jež zajistí jak obsluhu klientů VPN, přistupujících do pracovní sítě přes zabezpečený přístupový server, tak propojení stabilním šifrovaným tunelem typu gateway-to-gateway mezi pobočkou a ústředím.

Allied Telesyn AT-AR750S

Cena: 1 500 USD

K testu zapůjčila firma: VUMS Datacom,

http://www.datacom.cz

§§§§§


GPS pro mobilní telefon

Hynek VÁCHA

C05P0408

Je tomu již skoro rok, kdy jsme testovali přístroje GPS, které mohou být vítanými pomocníky při práci v terénu, jízdě automobilem nebo při turistice. Minule jsme měli k dispozici zařízení, jež nemají svoji vlastní zobrazovací jednotku a je tedy nutné jejich propojení s další jednotkou, která bude schopna přijaté informace zobrazit. Takovými univerzálními přístroji jsou notebooky a PDA. Tato kombinace přináší výhody hlavně vlastníkům PDA, kteří tak svého miláčka mohou velice snadno a hlavně levně rozšířit o navigační systém. GPS modul, který jsme měli k dispozici nyní, se od těch předchozích lišil hlavně způsobem připojení k zobrazovací jednotce. Zatímco v minulém testu se všechny moduly připojovaly napevno (kabelem nebo do komunikačního slotu), nyní vládnou bezdrátové přenosy. Toto řešení má nesporné výhody, kdy tou hlavní je, že se při používání navigace neustále nemotáme do kabelů ani nám nepřekáží GPS anténa trčící z PDA. Pojďme se ale podívat na vlastní testované zařízení.

Nokia, jejíž produktové portfolio přístroj rozšířil, je známá spíše produkty pro mobilní telefonii - převážně vlastními mobilními telefony - a proto nás ani nepřekvapilo, že drobná krabička s nápisem Nokia zmátla každého, komu přišla na oči. Mnoho lidí se nechalo nápisem splést natolik, že se snažili do krabičky proniknout, aby našli displej a klávesnici. Teprve poté, co si poblíž všimli komunikátoru Nokia 6670, který jsme měli zapůjčený též, se nechali přesvědčit o tom, že jde skutečně o GPS. Zmiňovaný komunikátor doplňoval zapůjčené GPS jako náhrada za PDA. V porovnání s PDA se u komunikátorů obecně musíme spokojit s menším displejem a jinými drobnými omezeními, na druhou stranu však získáváme výhodu jednoho zařízení pro telefonování a spravování osobní agendy. My jsme GPSku vyzkoušeli jak s tímto komunikátorem, tak s PDA od DELLu a HP.

Vlastní GPS má velice jednoduché ovládání - jednodušší si lze představit pouze stěží. Vystačíme si totiž s jedním tlačítkem, kterým přístroj vypínáme a zapínáme. Pro kontrolu aktuální činnosti GPS jsou k dispozici tři LED diody. První indikuje, zda je přístroj zapnutý (zelené blikání), zda se nabíjí (zeleně svítí) nebo zda jsou již téměř vybité baterie (červené blikání). Druhá  modrá - svým blikáním upozorňuje na aktivní komunikaci GPS se zobrazovacím zařízením. Jak napovídá modrá barva diody, jedná se o komunikaci pomocí technologie Bluetooth, která je dnes dostupná ve většině mobilních zařízení. Poslední dioda upozorňuje bílým blikáním na komunikaci GPS se satelity. Nechybí zde samozřejmě ani napájecí konektor a pro případ potřeby je zde i konektor na externí anténu.

Většinu dalších funkcí pak zajišťuje zařízení, ke kterému GPS připojíme. Komunikace se zapůjčeným komunikátorem ani s PDA nečinila přístroji nejmenší obtíže. U PDA jsme GPSku pouze spárovali a poté stačilo její připojení a zapnutí programu s elektronickými mapami. Zde jsme navigaci vyzkoušeli pomocí PocketKiMu a SmartMaps. U obou zmiňovaných programů byla spolupráce naprosto bezproblémová a navigace probíhala více méně podle našich představ. Bližšímu popisu těchto programů bude věnován samostatný článek.

Na aplikaci Wayfinder se ovšem podíváme podrobněji již nyní. Ta totiž využívá odlišný způsob správy mapových podkladů, než je u většiny aplikací běžné. Standardně jsou všechny mapové podklady uloženy na paměťové kartě a odtud pak zobrazovány. Tento způsob má své výhody, ale i nevýhody. Výhodou je rychlý a jednoduchý přístup do takovéto interní paměti, nevýhodou je komplikovanější řešení updatů. Wayfinder funguje na jiném principu. V paměti komunikátoru nejsou uloženy všechny mapy, čímž se ušetří místo v paměti. Potřebné mapové podklady se do komunikátoru zasílají pouze na vyžádání - po zjištění aktuální polohy. Pro přenos map se používá mobilní síť, respektive technologie GPRS. S tímto je nutné počítat, protože při využívání s tarifem, který nemá GPRS přenosy placené paušálem, vznikají další náklady. Zajímavé je, že přístup k mapám je možný nejen pomocí vlastního Wayfinderu, ale i prostřednictvím webových stránek. Odtud je možné provádět většinu úkonů, jako je plánování tras nebo správa cílových bodů. Všechny změny, které na webu provedeme, se nám přenesou do komunikátoru a stejně tak i obráceně. Webová databáze umí spolupracovat i s kontakty uloženými v Outlooku, což dále usnadňuje práci s cílovými body a tím i vytváření tras. Tento přístup k mapovým datům má svá pro i proti. Na jedné straně jistě potěší menší kapacita zabraná programem a aktuálnost stahovaných mapových podkladů, naopak méně příjemná je již nutnost přenášení dat - to může zvýšit částku za používání systému, což je zvláště patrné v zahraničí při GPRS roamingu.

Celkově jsme byli s funkčností GPS značně spokojeni. Její obsluha je velmi jednoduchá a výhodou je Bluetooth technologie, která zajišťuje propojení s výkonnou jednotkou. Tím se rozšiřuje počet zařízení, s nimiž je možné GPS provozovat. Již méně nás nadchl komunikátor 6670, jehož odezva na požadované akce byla v některých případech neúměrně dlouhá.

Nokia LD-1W

Cena vč. DPH: 4 190 Kč

K testu zapůjčila firma: Nokia,

http://www.nokia.cz

§§§§§


Osobní strážce

Martin Kybal

C05P0407

Bezpečnost je dnes stále častěji skloňovaným pojmem. Zejména při připojení k internetu je riziko napadení, zavirování či poškození dat velmi vysoké. Proto přišla firma ZyXEL s řešením, které využijí zejména majitelé notebooků, jež se často připojují do neprověřených sítí.

Toto řešení se jmenuje ZyWALL P1 a jedná se o personální hardwarový firewall. Personální proto, že je velmi skladný a kompaktní a je tak vhodný pro použití na cestách. Je koncipován jako plnohodnotný firewall s velkým množstvím funkcí a rozhodně se nejedná o okleštěnou verzi stolního řešení. Podívejme se blíže, co nám P1 přináší.

Zařízení o velikosti 12 x 8 x 2 cm je vybaveno čtyřmi konektory. Jeden je určen pro připojení do sítě WAN, což je označení pro vnější síť, do které se uživatel připojuje, další již představuje chráněnou vnitřní síť. Zbylé dva jsou určeny pro napájení, a to buď z externího adaptéru, nebo přes USB rozhraní. Pro opravdové cestovatele je P1 vybaveno elegantním pouzdrem, které jej chrání před možným poškozením.

ZyWALL P1 je uzpůsoben pro filtraci procházejícího provozu a zároveň může sloužit jako VPN klient pro vytvoření bezpečného tunelu například do firemní sítě. Oproti softwarovému řešení má P1 výhodu v tom, že šifrování dat nezatěžuje procesor počítače. VPN klient je typu IPSec se šifrováním DES/3DES a AES. Firewall pak zajišťuje standardní funkce ochrany před DOS a DDOS útoky, stejně jako blokování vybraných portů a adres podle nastavených pravidel. Pravidla určují, jaká aplikace a na jakých portech může s vnější sítí WAN komunikovat a naopak. Nastavení pravidel je možné buď v prostředí internetového prohlížeče, nebo pomocí SSH klienta. V prostředí prohlížeče je administrace velmi přehledná a srozumitelná. Pravidla se nastavují v jednotlivých formulářích, kde se vyplní připravené položky, a vše je hotovo. Musíme zmínit velmi dobře zpracovanou dokumentaci, která seznámí uživatele nejen s funkcemi a možnostmi zařízení, ale poskytne vysvětlení základních principů síťové bezpečnosti a vybraných pojmů. To spolu s provedením a poskytovanými funkcemi činí z P1 velmi užitečný nástroj pro zabezpečení mobilních uživatelů.

ZyXELL ZyWALL P1

Cena vč. DPH: 5 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Zyxel,

http://www.zyxel.cz

§§§§§


Přenositelnost čísel

Hynek Vácha

C05P0406

Přenositelnost čísla je jakési zaklínadlo, s nímž mnoho lidí spojuje další krok k úplné volnosti při využívání telekomunikačních sítí. V tomto článku bychom se rádi podívali na to, co se v této oblasti již událo a co nás v blízké době čeká. Začněme tedy úplně od základů, tedy tím, co vlastně přenositelnost čísla je. Tato služba vznikla díky vývoji v telekomunikacích, kdy možnost vlastního telefonování již není jediným požadavkem na operátora. Telefony se staly nedílnou součástí našeho života a stále více úkonů vyřizujeme výhradně jejich prostřednictvím. Tak se jednoduše stane, že jsme na našem telefonním čísle téměř závislí. Představa nutnosti změny čísla vyvolává u mnoha lidí mrazení v zádech. A ještě mnohem dramatičtější je taková situace u firem, které vydaly velké peníze za propagaci, jež by změnou čísla přišla vniveč.

Naskýtá se samozřejmě otázka, proč vůbec o změně čísla uvažovat, když jsou s ní spojeny takové potenciální komplikace. Abychom však mohli využít všech "vymožeností", které dnešní svět telekomunikací přináší, musíme počítat s občasnými změnami, které pro nás mohou být nutné nebo "pouze" výhodné. Kdy se tedy můžeme zajímat o využití služeb přenositelnosti čísla? Odpověď je velmi jednoduchá. Zajímavé je to vždy v okamžiku, kdy využíváme službu, která by mohla způsobit změnu našeho čísla (přecházíme-li z analogové linky na ISDN nebo opačně), při změně lokality, v níž telefonní službu využíváme, nebo při změně poskytovatele telekomunikačních služeb.

Zachování čísla v prvním jmenovaném případě je v našich krajích již dlouho (vlastně od počátku nabídky linek ISDN) běžné. U zbylých dvou případů to tak jednoduché není. Geografická přenositelnost je možná vždy jen v rámci menších území. Pokud se zákazník stěhuje do lokality, která patří do jiné tarifní skupiny, není zachování čísla možné, jelikož účastnické číslo obsahuje i informace o tarifech. Přenést tedy pražské číslo do Brna by znamenalo zmatení účastníků, kteří by na toto číslo volali. Volání z Prahy by totiž nebylo zpoplatňováno místním, ale meziměstským tarifem, což by ostatní zákazníci mohli nést s nelibostí. Dokud tedy nebude volání v rámci celé České republiky zpoplatněno jedním tarifem, můžeme si o tom, že si číslo ponecháme v libovolné lokalitě, nechat pouze zdát.

Poslední jmenovaný případ přenášení čísla (při přechodu mezi operátory) je zákazníkům do určité míry dostupný již několik let. Jedná se o možnost přenést telefonní číslo při přechodu mezi operátory, poskytujícími služby v pevné telekomunikační síti. Tento krok byl další důležitou fází uvolňování trhu telekomunikací, neboť umožnil snazší změnu poskytovatele služeb. Důležitý byl hlavně pro alternativní operátory, zaměřující se na poskytování služeb pro firmy. Zde je totiž pravděpodobnost využití přenositelnosti největší a usnadňuje tak lákání velkých zákazníků do jiné sítě.

Pokud jde o technické řešení přenositelnosti čísla, došlo k docela zajímavé situaci. Stávající telekomunikační zákon nepředepisuje technické řešení této služby a ani nezmocňuje ČTÚ k tomu, aby tyto podmínky určil a operátorům je poté předložil jako definitivní řešení. Bylo tedy nutné najít řešení jiné. To vzniklo poté, kdy ČTÚ ve spolupráci s APVTS (Asociací provozovatelů telekomunikačních sítí) inicioval vznik otevřené odborné skupiny (Fóra pro CS/CPS a NP - volbu a předvolbu operátora a přenositelnost čísla), které příslušné technické řešení připravilo. Ani potom však ČTÚ nemůže toto řešení předepsat jako závazný technický standard, museli se k němu dobrovolně přihlásit sami operátoři a zavázat se k jeho dodržování. Takto to fungovalo již dříve u krátké individuální předvolby, která je u nás dostupná od 1. 7. 2002, stejně to dopadlo i v případě přenositelnosti čísla. Tento způsob vzniku podmínek pro provozování telekomunikačních služeb je opravdu výjimečný a nevíme o tom, že by stejný postup fungoval v nějakém dalším státě.

Služba přenositelnosti čísla je ovšem v porovnání s volbou nebo předvolbou operátora složitější. Zde totiž nestačilo vymyslet pouze technické řešení, ale bylo třeba udělat ještě další krok. Tím bylo zřízení a následné provozování centrální databáze, v níž se povede evidenci všech přenesených čísel. Uloženy zde tedy budou informace typu "toto číslo se přestěhovalo do této konkrétní sítě". Na uvedenou databázi se pak obracejí telefonní ústředny operátorů, když potřebují zjistit, kam mají směrovat konkrétní hovor. Důležitou otázkou ovšem bylo, komu provoz takové centrální databáze svěřit. Na výběr nebylo mnoho možností. Službu by mohl provozovat buď některý z operátorů, nebo někdo na světě telekomunikací nezávislý. Po zamítnutí možnosti předání správy databáze některému z operátorů zbývalo rozhodnout, komu tedy připadne odpovědnost za správu potřebných dat. Nakonec se ke slovu dostalo opět APVTS, které zřídilo firmu CNPAC s.r.o. (Czech Number Portability Administrative Centre). Tato společnost pak byla ustanovena správcem příslušné databáze (Národní referenční databáze pro NP, tedy přenositelnost čísla). Poté, co byla databáze zprovozněna a následně otestována, byla nabídnuta k užívání, což operátorům umožnilo dostát zákonnému závazku a nabídnout přenositelnost čísla nejpozději k 31. 12. 2002. Po svém vzniku referenční národní databáze sloužila (a dosud slouží) pro potřeby přenositelnosti čísel v pevné síti. Česká republika se sice řadí k zemím, v nichž je počet přenesených čísel jeden z nejvyšších, ale jak se konečně dalo očekávat, týká se zatím hlavně firem. Zde počty přenesených čísel naskakují rychleji, protože se setkáváme s využitím provoleb, které zahrnují desítky až desetitisíce čísel. Nyní jsme se ovšem posunuli o krok dál. Tímto krokem byl podpis prezidenta republiky, jímž byl definitivně schválen zákon, nařizující zavedení přenositelnosti čísel i v rámci mobilních sítí.

Dostupnost přenositelnosti měla být sice původně vyřešena již s naším vstupem do Evropské unie, ale různící se názory, jak má vlastně vypadat, schválení příslušného zákona oddálily. Pojďme se tedy podívat na to, co vlastně můžeme od nové služby očekávat.

První věc, na níž je třeba upozornit, je fakt, že mobilní přenositelnost čísla neznamená možnost přenášet telefonní číslo mezi operátorem poskytujícím služby v pevné síti a jiným, zabývajícím se službami mobilními. Telefonní číslo zůstává stále buď pevné, nebo mobilní. Znamená to tedy, že v rámci přenositelnosti mobilního čísla si toto budeme moci přenést mezi mobilními operátory, ale ne již do pevné sítě. Možnost přenášet čísla mezi pevnou a mobilní sítí se v našich končinách zatím neplánuje a je nutné poznamenat, že ani ve světě není běžně dostupnou službou. Jedinou výjimku zde tvoří USA, kde je ovšem struktura telekomunikací od té evropské značně odlišná.

Vzhledem k formě, v jaké byl zákon schválen, jsou před námi již pouze přibližně tři měsíce, během nichž by měla být služba spuštěna. Lze přepokládat, že ze strany státu a ČTÚ bude vyvinut velký tlak na dodržení stanovených termínů, jelikož Česká republika již dříve byla kárána za nedodržení dohodnutých pravidel. Přijetí zákona ovšem ještě nezaručuje zpřístupnění přenositelnosti. To je pouze jakýmsi prvním krokem, který iniciuje úsilí operátorů sestavit všechny potřebné technické podklady tak, aby službu bylo možné skutečně používat. Opět je třeba dohodnout se na tom, jak budou jednotlivé komponenty nutné pro provoz vypadat. Stejně jako tomu bylo v pevných telefonních sítích, je i zde třeba rozhodnout, jak bude vypadat databáze přenesených čísel.

V první fázi nebylo vůbec jasné, bude-li existovat jedna centrální databáze s údaji o všech přenesených číslech, nebo bude zvolena decentralizovaná varianta, kdy by každý operátor spravoval své údaje. Po jednáních mezi operátory to nakonec vypadá na jednu centrální databázi, tedy na řešení obdobné tomu z pevných sítí. Bude zde rovněž třeba vyřešit otázku zpoplatnění jednotlivých hovorů. Dnes již sice existují tarify, které nerozlišují mezi voláním v rámci domovské sítě a voláními do sítí ostatních, ale ty jsou přece jen v menšině. Stále převládají ty, které tyto informace rozlišují. Vzhledem k tomu je nutné vyřešit, jakým způsobem budou zákazníci informováni o příslušnosti volaného k jiné síti, než jaká odpovídá formátu telefonního čísla. Jednou z prvních uvažovaných variant bylo zavedení hlásky do vyzváněcího tónu. Ta by sice umožňovala precizní informování každého volajícího, ale oznámení by zabralo určitý čas a pokud by volaný telefon zvedl "příliš rychle", zpráva by nebyla přehrána celá. Potlačeny by navíc byly dnes moderní uvítací melodie, které operátoři poskytují jako doplňkovou službu. Proto budou informace dostupné pomocí informativních SMS, přes webové rozhraní a mobilně také prostřednictvím WAPu. To znamená, že informace nebudou předávány při každém hovoru, ale pouze v případě zájmu uživatelů. Přenositelnost v mobilních sítích se ovšem netýká pouze operátorů a jejich zákazníků. Nejrůznější doplňkové služby totiž poskytují i další firmy. Typickým příkladem je zasílání log či vyzvánění na mobilní telefon, které je často zpoplatněné různými částkami podle toho, do které sítě je požadovaný obsah směrován. Řešit aspekty přenositelnosti bude nutné například i při dobíjení předplacených karet z bankomatů. Všem těmto dalším subjektům bude nutné zajistit přístup do databáze s přenesenými čísly tak, aby bylo možné ošetřit běh všech doplňkových služeb.

O tom, jak vlastní přenášení čísla bude vypadat, ještě není definitivně rozhodnuto, ale nejpravděpodobnější scénář vypadá asi takto. Zákazník, který bude chtít změnit operátora, zajde za svým stávajícím poskytovatelem a tuto skutečnost mu oznámí. Operátor si zjistí, jak to vypadá se zákazníkovou smlouvou, tedy zda se jedná o předplacenou kartu či o zákazníka s tarifním programem, zda zákazník dodržel všechny podmínky, za nichž byla smlouva uzavřena - například jestli již vypršela doba, po níž se zákazník zavázal služby využívat. Pokud podmínky splněny nebudou, bude zákazníkovi nabídnuto doplacení všech závazků (například doúčtování ceny mobilního telefonu, pokud byl pořízen za zvýhodněnou cenu). Jakmile budou všechny závazky vyrovnány, obdrží zákazník jakýsi certifikát o tom, že je "volný" a může tedy žádat o služby u libovolného jiného poskytovatele. S tímto certifikátem pak zajde ke zvolenému operátorovi, který již zařídí všechny ostatní potřebné kroky. Důležitým faktem bude i to, že přenášet se bude pouze telefonní číslo, nikoli různé další služby. Ty tedy bude nutné znovu aktivovat. Uživatelé předplacených karet se nejspíš budou muset smířit s tím, že jim nebude vyplacen kredit, který "na kartě" mají. To znamená, že ho před přechodem budou muset celý provolat.

Nakolik se u nás bude přenositelnost čísla využívat, ukáže teprve čas. V zahraničí většinou nejvíce získal operátor, který se k přenositelnosti postavil jako k nové službě a nesnažil se ji bojkotovat. Nám tedy nezbývá nic jiného než čekat, s čím operátoři přijdou.

§§§§§

$$$$$


Software


Rychle, aktuálně, efektivně!

Marcel Flídr

C05P0396

S fenoménem RSS se na stránkách PC WORLDu nesetkáváte poprvé. Před časem jsme přinesli článek představující tuto technologii i její základní rysy a možnosti. Nyní na něj volně navazujeme srovnávacím testem samostatných aplikací, sloužících jako čtečky (agregátory) zpráv z RSS zdrojů.

Na úvod možná neuškodí zopakovat základní fakta o tom, co se za těmito třemi písmeny skrývá. Označení RSS je zkratkou, která se nejčastěji vysvětluje jako Realy Simple Syndication (opravdu jednoduchá "syndikace"). Přitom slovo syndikace je nově vytvořený "terminus technicus" pro způsob práce se zprávami (shromáždění různých informací, jejich zpracování a nabídnutí k dalšímu využití). Ten, kdo má zájem nabídnout informace ze svých stránek (weblogy, zpravodajské servery apod.) v syndikované formě, vytvoří tzv. RSS vlákno (RSS feed) a odkaz na něj nabídne volně k použití. Vlákno je tvořeno základními informacemi o jednotlivých článcích na serveru a nejčastěji obsahuje nadpis, perex (krátkou anotaci) a hypertextový odkaz na plné znění článku. Technicky jsou RSS informace publikovány jako XML soubor.

Právě forma publikování RSS vláken ve formě XML je předurčuje k dalšímu zpracování. Primárně byla tato technologie určena pro výměnu informací mezi jednotlivými servery navzájem. Až později se začala využívat také pro poskytování obsahu RSS koncovým uživatelům. O převedení dat XML do přehledné a snadno čitelné podoby se starají RSS čtečky.

Tím se tedy dostáváme k samotnému tématu tohoto článku. Našim cílem bylo porovnat několik nejpoužívanějších RSS čteček, fungujících jako samostatné aplikace na platformě MS Windows. Při testování nás zajímalo zejména uživatelské pohodlí, možnosti konfigurace, uspořádání pracovního prostředí a kvalita filtrovacích a vyhledávacích nástrojů. Právě tyto vlastnosti totiž určují efektivitu práce s RSS daty, která představuje u čteček rozhodující kriterium.

Abilon News Aggregator 2.5.3

Autor: SisyphSoft

Testování jsme zahájili jednoduchou a snadno použitelnou čtečkou Abilon. Pro práci s RSS vlákny nabízí pouze základní funkce, které však mohou začínajícímu uživateli dostačovat.

Pracovní prostředí programu má standardní podobu aplikací pro RSS agregaci a je rozděleno do tří panelů. První obsahuje do stromu uspořádaný přehled vláken, rozdělených do skupin, prostřední zobrazuje přehled zpráv z aktuálního vlákna (popř. celé skupiny) a poslední slouží k náhledu na aktuálně vybranou zprávu. Navíc přidává Abilon volitelně jeden nezávislý panel, do kterého může uživatel kopírovat zprávy, k nimž se bude chtít někdy vrátit. Nové vlákno je nutno přidat ručně. Buď importem ze souboru OPML (standard pro export a import nastavení sledovaných vláken), nebo zadáním konkrétního URL. Každé sledované vlákno může mít nastaveno několik parametrů. Kromě četnosti aktualizace lze zadat např. také filtry, které se aplikují na zpracovávané zprávy před jejich načtením do programu.

Práce s RSS vlákny je poměrně intuitivní. Prostředí aplikace se dá přizpůsobit přepínáním několika způsobů zobrazení přehledu zpráv. Rovněž náhledové okno může mít jeden z předdefinovaných vzhledů. Doplnění dalších nebo úprava existujících barevných schémat však možná není.

Poněkud nepříjemná je skutečnost, že některá nastavení jsou přístupná pouze z konfiguračního dialogu aplikace (např. zobrazování nebo skrytí přečtených zpráv). Naproti tomu potěší možnost otevřít originály zpráv jako další záložky náhledového okna, bez nutnosti spouštět samostatně internetový prohlížeč. K omezení zobrazování RSS informací slouží několik předdefinovaných filtrů, které však rovněž nelze modifikovat. Aplikace obsahuje i jednoduchý vyhledávací nástroj.

Abilon News Aggregator může dobře posloužit začínajícímu uživateli, který sleduje jen několik málo RSS vláken. Pro správu rozsáhlejších informačních zdrojů jsou však k dispozici i vhodnější aplikace.

Active Web Reader 2.32

Autor: DeskShare

Pokud jsme Abilon označili za jednodušší aplikaci, pak Active Web Reader nelze hodnotit jinak než jako minimalistický pokus o RSS čtečku.

Aplikace zobrazuje v levém panelu strom s jednotlivými vlákny, vpravo pak seznam zpráv v aktuálně vybraném vlákně. Jednou z mála předností je možnost procházet internetové stránky s originálem článku přímo v okně programu. Další zajímavou funkcí je automatická detekce odkazu na RSS zdroje na procházených stránkách. Bohužel však tento vyhledávač pracuje poměrně pomalu, takže pokud se na stránce s RSS odkazem nezdrží uživatel opravdu dlouho, autodetekce neproběhne.

Uživatelský komfort není vysoký. Aplikace neumožňuje žádné jiné nastavení než určení frekvence aktualizace jednotlivých vláken. Marně jsme hledali nástroje pro filtraci nebo vyhledávání zpráv ve všech vláknech. Program je sice distribuován jako freeware, ovšem je v něm předdefinováno sledování několika reklamních vláken, která uživatel nemůže odstranit.

Active Web Reader působí dojmem aplikace, vytvořené jaksi mimochodem. Plní opravdu pouze nejzákladnější funkci zobrazování RSS obsahu. Vzhledem k absenci jakýchkoliv dalších nástrojů a těžkopádnosti ovládání je však téměř nemožné jej běžně využívat.

FeedDemon 1.5

Autor: Bradbury Software

Od aplikace FeedDemon jsme očekávali vysokou kvalitu ještě dříve, než jsme ji poprvé nainstalovali. Pochází totiž z autorské dílny Nicka Bradburyho, který je autorem populárních nástrojů HomeSite a TopStyle. Můžeme konstatovat, že jsme nebyli zklamáni.

FeedDemon je propracován do nejmenších detailů. Typické trojpanelové uspořádání doplňuje několik nadstandardních funkcí, usnadňujících a zkvalitňujících práci s RSS vlákny. Mezi nimi nás zaujala např. bezchybná automatická detekce RSS zdrojů na www stránkách, kvalitně zpracované vyhledávání položek nebo plná konfigurovatelnost informací zobrazovaných v panelu zpráv. Užitečná je také možnost definovat slova, která se mají v načítaných zprávách vyhledávat. Položky, v nichž je nalezeno některé ze zadaných slov, jsou zvýrazněny umístěním do speciální sekce panelu vláken.

Přes všechny klady je však třeba také přiznat, že začínající uživatel by mohl mít mírné potíže s orientací v aplikaci a s využíváním všech dostupných funkcí. Program obsahuje ve standardní instalaci českou jazykovou verzi. Pokud však uživatel ovládá angličtinu alespoň na základní úrovni, doporučujeme českou mutaci nepoužívat. Překlad je místy tak špatný, jako by byl pořízen nějakým překladovým automatem.

Celkově FeedDemon naše očekávání splnil. Všechny nástroje pracují bezchybně, žádnou podstatnou funkci jsme nepostrádali. Začínající uživatel dá možná přednost nějaké méně vybavené čtečce. Ten, kdo rozsáhlé možnosti využije a zakoupí licenci (program je k dispozici pouze jako dvacetidenní testovací verze), nebude zklamán.

FeedReader CZ 1.9

Autor: David Louda

Mezi českými uživateli je tento klon aplikace FeedReader (www.feedreader.com) poměrně populární. Vývoj FeedReaderCZ začal v roce 2004 a jako základ byla použita čtečka FeedReader ve verzi 2.7 647. Přestože je již k dispozici několik nových beta verzí, my jsme do testu zahrnuli poslední stabilní verzi FeedReaderCZ 1.9.

Program má příjemné a nekomplikované ovládání, až na drobné výjimky je zcela počeštěný a začít s ním pracovat může bez problémů i laik. Pracovní prostředí je uspořádáno jinak než u doposud testovaných čteček, svým vzhledem připomíná rozložení panelů v klientu elektronické pošty. V levé části je strukturovaný strom se skupinami sledovaných vláken, vpravo seznam zpráv zvoleného vlákna a pod ním náhled na konkrétní zprávu. Náhledové okno slouží zároveň jako vestavěný www prohlížeč a může zobrazovat i originální podobu zprávy.

Nabídka rozšiřujících funkcí však není nijak velká. K dispozici je např. filtrování, které umožňuje zprávu splňující zadané kritérium zvýraznit odlišnou barvou, případně nežádoucí zprávy mazat. FeedReaderCZ nabízí i možnost exportu a importu nastavení vláken s využitím formátu OPML, nedokázal však importovat náš testovací soubor, se kterým ostatní aplikace neměly žádný problém. Export a následný import již fungoval dobře.

FeedReaderCZ představuje zajímavou alternativu RSS čtečky pro začínající uživatele. Bohužel však chybí některé pokročilé funkce a postrádali jsme alespoň náznak možnosti přizpůsobení prostředí aplikace individuálním potřebám uživatele. Zejména tyto neduhy celkové hodnocení této čtečky snížily.

NewzCrawler 1.7.0 build 2370

Autor: ADC Software

Dalším zástupcem sharewarových RSS čteček v našem testu je program NewzCrawler. Po aplikaci FeedDemon se jedná o další produkt, nabízející komplexní pokrytí všech potřeb uživatele pracujícího s RSS vlákny.

Autoři tentokrát zvolili uspořádání pracovního prostoru připomínající MS Outlook Express: vlevo panel se složkami a vlákny, vpravo obsah zvoleného vlákna a náhled vybrané zprávy. V obou seznamových panelech je plně konfigurovatelné zobrazování sloupců s informacemi o vláknech a zprávách. Náhledové okno slouží i jako webový prohlížeč.

Po instalaci obsahuje NewzCrawler předdefinovaný rozsáhlý seznam RSS zdrojů, který si může uživatel libovolně upravit nebo doplnit. Nová vlákna mohou být nastavena buď ručně, pomocí OPML importu, nebo s využitím automatické identifikace RSS zdrojů na internetových stránkách.

V testu jsme neměli další čtečku, která by nabízela tak široké možnosti třídění, označování, vyhledávání a uchovávání zpráv. Ačkoliv nabízených nástrojů je několik, neměli jsme s jejich používáním sebemenší problémy. Pokud by se přesto nějaký začínající uživatel v aplikaci špatně orientoval, může využít jedinečnou možnost přepnout NewzCrawler do zjednodušeného režimu. V něm zůstanou v menu i na panelu nástrojů pouze základní funkce.

Jako perličku obsahuje program např. integraci nástroje pro předčítání titulků zpráv syntetizovaným hlasem nebo informační proužek, umístitelný u okraje pracovní plochy Windows, v němž "přebíhají" hlavičky zpráv.

Kromě absence lokalizace a nutnosti zakoupení licence jsme v NewzCrawleru nenašli vážnější nedostatky. Snad by prospěla jen větší možnost personalizace vzhledu seznamu zpráv pomocí šablon nebo podobné technologie.

RSS Point 2 beta 9

Autor: ADC Software

Při přípravě srovnávacích testů se vždy snažíme zahrnout alespoň jednu aplikaci primárně vyvíjenou českými autory. Tentokrát jsme se rozhodli pro čtečku RSS Point. A byli jsme jejími schopnostmi velmi potěšeni.

Stejně jako předchozí aplikace používá i RSS Point rozložení panelů podobné poštovnímu klientu. Přidává však novou funkcionalitu náhledového okna. Na jeho spodní hraně jsou záložky, jimiž je možné přepínat jednu ze tří variant: zobrazení perexu, náhled s využitím CSS stylu definovaného v možnostech aplikace nebo originál zprávy v interním www prohlížeči.

Až na automatickou detekci RSS vláken na internetových stránkách nechyběla v RSS Point žádná z funkcí, na které jsme se v testu zaměřili. K dispozici je několik způsobů přidání nového vlákna, import a export ve formátu OPML, třídění, vyhledávání a filtrování zpráv i snadné přizpůsobení pracovního prostředí individuálním potřebám uživatele.

Navíc přidal autor několik zajímavých a užitečných funkcí. Mezi ně lze rozhodně zařadit mobilní profily, které využijí uživatelé pracující střídavě na více počítačích (např. doma a v zaměstnání). Rovněž spektrum signálů, jimiž RSS Point upozorňuje na nové zprávy ve sledovaných vláknech, je široké. Při testování nás zaujalo např. zobrazení informace o nových zprávách ve formě poloprůhledného textu přímo na pracovní ploše počítače.

Ve výčtu podobných "vychytávek" bychom mohli pokračovat, nicméně to není účelem tohoto textu. Omezíme se jen na konstatování, že RSS Point na nás zapůsobil velice dobrým dojmem. Svými schopnostmi patří v porovnávaných aplikacích mezi špičku. A tak ani investice necelých čtyř set korun do plné verze programu nemusí být velkou překážkou, pokud to s využíváním RSS informací myslíte vážně.

RSS Tracker 1.0.1.22

Autor: ForCom Software

Po zkušenostech s aplikací RSS Point jsme se rozhodli do testu zařadit ještě jednu čtečku z české produkce. Zvolili jsme zdarma dostupný RSS Tracker. Ten však bohužel ani zdaleka nedosahuje kvalit svého sharewarového konkurenta.

Přesněji řečeno je v případě RSS Trackeru vůbec o nějakých kvalitách obtížné mluvit. Program obsahuje pouze jeden panel se seznamem zpráv v jednotlivých RSS vláknech, v druhém panelu je integrován www prohlížeč, který zobrazuje originál vybrané zprávy. To je po hříchu také vše, čeho je utilita schopna. Jakékoliv další funkce by uživatel hledal marně.

Pokud si tedy uživatel nepřeje seznámit se s odstrašujícím příkladem toho, co lze vydávat za RSS čtečku, rozhodně by se měl RSS Trackeru vyhnout.

Nyní již zbývá pouze závěrečné hodnocení. S přihlédnutím ke skutečnosti, že s masivním zpřístupněním technologie RSS širšímu spektru uživatelů se začalo poměrně nedávno, je nabídka RSS čteček dostatečná. Je pochopitelné, že se tyto aplikace dostaly do různého stadia vývoje a svou kvalitou se značně liší. To ostatně prokázalo i naše porovnání.

Zatím je poměrně jasně patrná hranice mezi dvěma kategoriemi čteček. První je tvořena jednoduššími (vesměs zdarma dostupnými) nástroji, vhodnými pro méně náročné uživatele, kteří budou sledovat jen několik málo RSS zdrojů a nebudou postrádat pokročilé funkce. Druhá skupina nabízí komplexně řešená informační centra, vhodná pro zpracovávání, třídění a filtrování zpráv z mnoha RSS vláken. U nich jsou nezbytností nadstandardní funkce a očekává se, že uživatel, který je bude vyžadovat, bude ochoten investovat do zakoupení licence vybraného programu určité finanční prostředky.

Alternativy k RSS čtečkám

V našem testu jsme se věnovali výhradně čtečkám RSS zdrojů ve formě samostatných aplikací pro operační systémy MS Windows. Ty však představují pouze jednu z variant, jak přistupovat k informacím v RSS vláknech. Proto se alespoň stručně zmíníme i o dalších dvou možnostech.

Integrované čtečky

Pod tímto obecným označením se skrývají RSS čtečky, které nejsou k dispozici jako samostatné aplikace, ale představují pouze doplnění nějaké jiné aplikace. Těmito mateřskými programy bývají nejčastěji prohlížeče internetových stránek nebo klienti elektronické pošty.

Největší výhodou tohoto řešení je bezesporu fakt, že uživatel nepotřebuje další aplikaci. Používá prostředí aplikace, kterou zná, a integrovaná čtečka bývá většinou propojena s dalšími funkcemi, jež daná mateřská aplikace nabízí. Na druhou stranu bývají tyto RSS plug-iny ochuzeny o některé nadstandardní funkce, které nabízejí samostatné čtečky.

Webové čtečky

Druhou alternativou k samostatným RSS čtečkám jsou internetové agregátory. Jedná se vlastně o jakési portály, které stahují obrovská množství informací ze stovek dostupných RSS zdrojů napříč internetem. Jednotlivá vlákna bývají tříděna do kategorií podle svého charakteru, což částečně usnadňuje orientaci a práci se čtečkou.

Pro efektivnější práci je však vhodné využít personalizaci internetové čtečky. Po registraci a nastavení základních parametrů může každý uživatel přistupovat k vybraným RSS zdrojům z kteréhokoliv počítače připojeného k internetu. To je také hlavním argumentem pro používání internetových RSS čteček. Přes veškerou snahu autorů však tyto aplikace stále nedokáží nabídnou takové možnosti, funkce a pohodlí při práci s RSS zdroji jako samostatně vyvíjené programy.

§§§§§


Tichý pracovitý antivirus

Patrik Malina

C05P0392

Ačkoliv uživatelé antiviru NOD32 asi tisková oznámení "svého dodavatele" většinou nesledují, přesto v průběhu druhé poloviny května jednu důležitou novinku jistě zaznamenali. Spolu s pravidelnými aktualizacemi antivirové databáze jim byl totiž nabídnut i bezplatný upgrade na verzi 2.5, po němž byl potřeba (v případě počítače recenzenta po velmi dlouhé době) jeden restart. Protože stálo za to Windows v tomto případě alespoň jednou "provětrat", podělíme se s vámi o zajímavé novinky.

Na první ani druhý pohled není proměna nijak výrazná, neboť uživatelské rozhraní si zachovalo svůj ráz, vývoj se pochopitelně odehrává uvnitř. Tvůrci zřejmě průběžně pracují především na eliminaci nebezpečí ne čistě virového, ale spíše "internetově parazitického", což se projevilo novými možnostmi ochrany. Jak jsme si i prakticky ověřili, program nyní důsledně analyzuje nejen soubory, jež se třeba stahováním z internetu objeví v jeho dosahu, ale též přímo prověřuje samotný webový protokol HTTP, díky čemuž je možné potenciální hrozbu zastavit ještě předtím, než se ji pokusí prohlížeč aktivovat - podle naší zkušenosti prostě NOD32 zareaguje okamžitým ukončením hrozící relace, což je často jistě lepší, než čekat na rozhodnutí nic netušícího uživatele. Mnohem agresivnějším způsobem nyní antivirus reaguje na pokusy o umístění spywaru či programových kódů typu Trojský kůň, zaměřuje se též na potenciálně obtížný balast v podobě propagačních aplikací (adware). Právě proti posledně jmenovanému nebezpečí se nám program rovněž osvědčil.

Další myšlenkou, jež se přibližuje naplnění, je integrace principu dobře známého ze světa výměnných sítí. Ve snaze dosáhnout co nejrychlejšího varování uživatelů začlenil výrobce do nové verze systém ThreatSense.Net pro interaktivní spolupráci mezi klientem a vývojovými laboratořemi. Myšlenka i realizace je v zásadě prostá: narazíte na neznámou hrozivou situaci, pošlete varování na "centrálu" a obdržíte reakci, co se vlastně děje. A hlavně, přispíváte tím k varování ostatních a umožňujete sestavovat mapu aktuálních epidemií, čímž vlastně pomáháte zpětně i sobě. Nijak převratná, ale dobrá myšlenka, skvělá je hlavně její realizace!

Řadu průběžných změn ani nepostřehnete. Posílení heuristické analýzy či vylepšení kontroly samorozbalovacích archivů rozpoznáte spíše při dlouhodobějším používání, stejně jako údajné navýšení rychlosti kontroly souborového systému. Co však rozhodně můžete poznat a ocenit, je právě v případě souborového systému NTFS prověřování dosti nepolapitelných a místy zákeřných alternativních datových proudů (ADS), neboť touto cestou mohla řada věcí do počítače podloudně pronikat. Z ryze praktických funkcí pak přibyla automatizovaná úloha v podobě kontroly souborů zaváděných při bootovacím procesu. Ppokud jste měli problémy s některými verzemi Outlooku při integrované kontrole pošty, máte výraznou naději na zlepšení.

NOD32 byl dobrý antivirus již v dřívější verzi. Současný vývoj jeho pověst nadále vylepšuje, a přestože některé myšlenky nejsou nijak originální, je třeba ocenit jejich faktickou realizaci. Bez debat je třeba přiznat, že při běžném použití tiše a spolehlivě pracuje a zareaguje v pravou chvíli, nově třeba když "lezete" na webu tam, kam nemáte. (Jen dialogu pro povrzení spustění plánované automatické aktualizace se občas podaří uniknout vaší pozornosti, a proces tak třeba několik dní neproběhne.)

NOD32 antivirus system 2.5

K recenzi poskytla firma: Eset Software, s.r.o.

http://www.esetsoftware.cz

Cena: 1 500 Kč (bez DPH)

§§§§§


Kancelář (nejen) pro začátečníky

Jan Povolný

C05P0399

Ačkoliv je Microsoft známý především svým operačním systémem a kancelářským balíkem Office, angažuje se aktivně při vývoji mnoha dalších produktů. Jedním z nich je i alternativní balík kancelářských aplikací MS Works, jehož existence sahá daleko do minulosti. MS Works je však trochu jiný než jeho větší a dokonalejší bratr, zaměřuje se totiž velmi výrazně na domácího uživatele jako takového.

MS Works je balík několika aplikací, z nichž některé jsou odleskem svých větších alternativ v MS Office. Hlavním motorem je dvojice složená z textového editoru a tabulkového kalkulátoru, následovaná modulem pro tvorbu jednoduchých databází, kalendářem, adresářem kontaktů, organizátorem projektů a prohlížečem prezentací Powerpoint s několika doprovodnými utilitami, které celé portfolio velmi dobře svazují dohromady.

Hlavními důvody hovořícími pro volbu MS Works místo MS Office je téměř bezchybná integrace všech aplikací a jednoduchost jejich použití. Word a Excel totiž počtem funkcí často obyčejné uživatele spíše matou, než aby jim byly nápomocny jako nástroje pro tvorbu jednoduchých dokumentů. U MS Works hledejte pravý opak. Základem je v tomto směru Spouštěč úloh sady MS Works, graficky velmi zdařilé prostředí integrující všechny programy a utility balíku. Úvodní domovskou stránku reprezentuje aplikace Kalendáře, informující vás o zadaných denních úkolech. Kalendářů lze mít i několik současně (např. pro různé uživatele). Aplikace nabízí standardní vkládání událostí včetně připomínek, s možností jejich opakování. Kalendář dokáže načíst datové soubory ve formátu iCalendar a v Calendar. Exportovat lze ovšem též přímo do HTML (velmi povedené) a také do textového souboru se zvolenými oddělovači. Úvodní stránku Spouštěče doplňuje přehled kontaktů z Adresáře, který je funkčně totožný se svým kolegou integrovaným ve Windows.

V aplikaci MS Works nepracujete s jednotlivými aplikacemi (je to také možné), ale s projekty. Je to velmi jednoduché a intuitivní. Pod položkou Šablony jich najdete připravených velmi mnoho, navíc přehledně rozdělených do kategorií. Každý projekt je označen malou ikonkou reprezentující konkrétní použitou aplikaci (textový editor, databáze atd.). Tvorba dopisu pak spočívá ve výběru dopisního papíru obohaceného příslušným klipartem a jeho následné editaci (na tomto papíru) přímo v textovém editoru. Projekt Organizace sportovního týmu vás přenese do databáze s připravenými formuláři a tabulkami. Stačí provést drobné úpravy a vše je hotovo. Uživatel je při tomto způsobu práce přímo závislý na možnostech nabízených šablon. Pokud nenalezne ve výběru vhodný projekt, je nucen použít jednotlivé aplikace balíku standardním způsobem. Naštěstí Microsoft nabízí na internetu stále nové šablony. Výhodou projektu je i jeho okamžitá integrace s kalendářem a z toho plynoucí kontrola nad plněním úkolů.

Pilířem MS Works je jistě textový editor s tabulkovým kalkulátorem, doplněný jednoduchou databází. Vzhled aplikací je naprosto totožný s MS Office, funkcí a nástrojů však mnoho nehledejte. Aplikace dokáží bez problémů pracovat s formáty MS Office (DOC a XLS). Integrovaný prohlížeč prezentací pak zvládne i PPT/PPS (PowerPoint). Pro ukládání však používají vlastní datový formát. Textový editor nabízí standardní funkce pro formát textu, novinkou je integrovaný český slovník s tezaurem a konečně dostupná kontrola pravopisu. Oproti předchozí verzi přibylo automatické ukládání, které využijete i v tabulkovém kalkulátoru. Ten nabídne práci pouze v rámci jednoho listu. K dispozici je i poměrně rozsáhlá sada funkcí, zcela však chybí pokročilá práce s daty nebo trasování buněk. Zapomeňte také na makra. Databáze je totožná se svým předchůdcem. Její možnosti se omezují pouze na vytvoření potřebných tabulek (formulářů) a archivaci dat ve vlastním formátu, případně ve formátu CSV. Pro soubor rodinných receptů však postačuje.

MS Works jsou velmi povedenou alternativou k MS Office, namířenou hlavně na domácnosti. "Velký Office" válcují svou jednoduchostí a výbornou integrací jednotlivých součástí. Práce formou projektů bez ohledu na aplikace je jednodušší a pro obyčejného uživatele podstatně intuitivnější. Chybějící nabídka funkcí však bude pro pokročilejší uživatele překážkou.

MS Works 8 CZ

K recenzi poskytla firma: Microsoft

http://www.microsoft.cz

Cena: 1 200 Kč (bez DPH)

§§§§§


Více než poznámky

Jaroslav Fikker

C05P0397

Pokud se řekne Microsoft Office, tak se většině uživatelů automaticky vybaví Outlook, Word a Excel. Jenže rodina kancelářských aplikací Microsoftu se postupně rozrůstá a jedním z posledních přírůstků je i program pro záznam a správu poznámek OneNote 2003.

Uživatelské rozhraní na první pohled připomíná textový editor. Nápadnou odlišností však je systém záložek v horní a v pravé části pracovní plochy, určený k organizaci zapsaných poznámek. Vzorem pro OneNote byl klasický papírový poznámkový blok a tak není divu, že i zde se pracuje s obyčejnými stránkami, jejichž názvy se zobrazují na záložkách po pravé straně. Každá stránka má hlavičku s nadpisem, případně s dalšími informacemi, které potřebujete mít stále na očích. Automaticky se vkládá také datum a čas vytvoření (tyto údaje lze později změnit).

Zápis poznámek je velmi jednoduchý - stačí kliknout myší na libovolné místo stránky a začít psát. Jednotlivé oblasti s poznámkami lze na stránce snadno přesouvat myší. Přetáhnete-li určitý text na jinou oblast, dojde ke sloučení poznámek. Výběrem části textu a jeho přetažením na volnou plochu se automaticky vytvoří poznámka nová. Počet poznámek na stránce není prakticky nijak omezen, ale v zájmu zachování přehlednosti je v řadě případů vhodnější obsah rozdělit na několik podstránek. Ty jsou svázány s nadřazenou stránkou a sdílejí její záhlaví.

Při psaní máte k dispozici celou řadu užitečných nástrojů - od těch běžných jako formátování písma, odrážky, číslování, kontrola pravopisu nebo automatické opravy, až po možnosti vkládání výřezů obrazovky, kopírování dat z webových stránek (automaticky se vloží také aktivní odkaz), připojení zvuku či videa (poznámky zapsané během nahrávání jsou automaticky synchronizovány se záznamem), označování poznámek vyžadujících zvláštní pozornost příznaky (úkol, důležité, otázka atd.) nebo pořizování ručně psaných poznámek či kreseb (ideální funkce zejména pro tablet PC, kde je možné rukopis automaticky konvertovat na editovatelný text; bohužel tato konverze nefunguje pro češtinu ani pro slovenštinu).

OneNote nabízí několik způsobů sdílení informací s ostatními - pomocí elektronické pošty, publikováním v podobě webové stránky, využitím webu MS Windows SharePoint Services nebo vytvořením sdílené on-line relace.

Použitelnost programu výrazně zvyšují tzv. poznámky na okraj. Klávesovou zkratkou nebo kliknutím myší na ikonu OneNote na hlavním panelu Windows otevřete zjednodušené okno pro zápis poznámek, které disponuje všemi výše uvedenými funkcemi. Poznámky na okraj se zobrazují nad všemi ostatními aplikacemi a jsou tedy ideální pomůckou například při pročítání webu nebo elektronických dokumentů - zajímavé informace stačí přetáhnout myší do okna s poznámkami.

Všechny poznámky jsou okamžitě po zapsání automaticky ukládány do složky Poznámkový blok, která se vytvoří ve složce Dokumenty při prvním spuštění programu. Hierarchie této složky je poměrně jednoduchá - stránky jsou sdruženy do oddílů a ty zase do složek. Žádná stránka s poznámkami nemůže existovat samostatně, ale musí být umístěna v některém z oddílů, které jsou na disku fyzicky uloženy jako soubory .one. Na rozdíl od ostatních aplikací jsou v OneNote běžně otevřeny všechny soubory (oddíly), které jste kdy vytvořili. Výhodou tohoto řešení je rychlé vyhledávání požadovaných informací v kompletní sadě poznámek.

OneNote nabízí vše potřebné pro práci s poznámkami v digitální podobě, ale zda dokáže nahradit papírový blok, ukáže až čas.

MS Office OneNote 2003 CZ

K recenzi poskytla firma: Microsoft

http://www.microsoft.cz

Cena: 2 300 Kč (bez DPH)

§§§§§


PCinfo lépe a detailněji

Vladimír Vondráček

C05P0398

S programem PCinfo se na těchto stránkách nesetkáváme poprvé. Pro připomenutí však uvedu, že se jedná o komplexní systém pro evidenci počítačů a počítačového vybavení v rámci podniku nebo organizace. Jádrem systému je databázový stroj, který se ovládá a konfiguruje prostřednictvím grafického uživatelského rozhraní - PCinfo Desktop. Základní struktura databáze je připravena pro široké použití a obsahuje možnost uchovávat data jak o hardwarovém, tak o softwarovém prostředí jednotlivých počítačů. Sběr informací probíhá prostřednictvím tzv. agenta, a to buď přímo prostřednictvím počítačové sítě, nebo off-line za použití výměnného média. Výstupy z databáze pak přehledně zobrazují informace v sestavách optimalizovaných pro tisk.

Hned zkraje se sluší připomenout, že PCinfo je schopno získávat údaje pouze z počítačů, vybavených operačním systémem Windows. Pokud uživatel požaduje shromažďování on-line informací o počítačích, musí mít i správně nakonfigurovanou síť Microsoft Windows.

Součástí nové verze je i instalační průvodce, který v osmi krocích vytvoří databázovou a adresářovou strukturu. Zejména při vytváření PCinfo serveru na lokálním počítači je třeba dbát na zadání správných parametrů, jinak instalace databázové struktury skončí nezdarem. Po úspěšné instalaci zbývá provést jen správnou konfiguraci auditů prostřednictvím příslušného dialogu. Zde je možné stanovit, jak bude audit probíhat a které údaje během něj budou shromažďovány. Jenom krátce zmíním možnost off-line auditu prostřednictvím diskety, kdy je na toto přenosné médium nahrána minimální konfigurace agenta a ten je pak ručně spuštěn na auditovaném počítači. Informace o tomto stroji se zapíší zpět na disketu a podobným způsobem se přenesou do PCinfo serveru.

Mnohem zajímavější a také mnohem méně pracný je síťový audit. Jak již název napovídá, disketa je v tomto případě nahrazena síťovým spojením mezi PCinfo serverem a auditovaným strojem. Pokud je navíc na auditovaných počítačích možnost vzdálené správy, je vyhráno - tedy pokud známe příslušné přihlašovací údaje. Jak instalace, tak audity lze pak provádět, aniž by bylo nutné opustit příjemné prostředí vlastního pracovního místa. Ke slovu se totiž dostává velmi užitečná komponenta, umožňující správu sítě. V ní obsažené nástroje dovolují prohledávat síť, ať už podle pracovních skupin nebo IP adres. Pokud daný klient tyto funkce podporuje, je možné s agentem manipulovat na dálku (nainstalovat, upgradovat, odinstalovat), vypínat a zapínat počítače apod.

Vlastní provádění auditu je na testovaném počítači signalizováno oknem s informačním textem a výrazným zpomalením běhu, které doprovází prohledávání disku a systémového registru. Výsledek je pak automaticky importován do odpovídajících tabulek databáze. Výstupy auditu sestavy jsou ve velké míře přizpůsobitelné a dovolují vytěžit ty informace, které jsou pro příslušný účel nejužitečnější. Speciální nároky lze uspokojit prostřednictvím uživatelských SQL dotazů do databáze.

Na první pohled vypadá uživatelské rozhraní poměrně složitě, nabízí značné množství voleb a nastavení. Pokud je ale nastavení provedeno na začátku důkladně, není nutné s nimi trvale zápolit, lze pak jen získávat výstupy. Dodávaná nápověda pomůže v nestandardních situacích. Pokud nenajdete odpověď v dokumentaci, můžete se obrátit na rychlou a flexibilní technickou podporu.

Recenzována byla verze Full, existují i "odlehčené" klony, Basic a Limit, které nenabízejí kompletní škálu funkcí (např. detekci hardwaru nebo možnost opakovaných testů).

Základní filozofie produktu PCinfo se osvědčila už v minulých verzích, proto nedoznala prakticky žádných změn. Rozrostla se však databáze detekovaného softwaru a hardwaru, tu je možné navíc updatovat přes internet. Celkově se jedná o kvalitní a prověřený produkt, který se rozvíjí prostřednictvím postupného vylepšování.

PCinfo 3

K recenzi poskytla firma: FairNet, s.r.o.

http://www.pcinfo.biz

Cena: podle verze a počtu auditovaných počítačů, např. verze Basic 3.0 (PCinfo Desktop + 50 licencí agenta) 9 900 Kč (bez DPH)

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Martin Kovář

C05P0384;C05P0385

PDF-Pro 2.5

Licence: shareware (2 030 Kč)

Domovská stránka: http://www.pdf-pro.com

Dokumenty ve formátu PDF jsou dnes běžným standardem komunikace mezi uživateli. Jsou v něm rozesílány taktéž elektronické letáky nebo formuláře, případně manuály k novým výrobkům. Vedle nejznámějších produktů od společnosti Adobe Systems se setkáváme i s jinými nástroji, které se snaží dosáhnout jejich kvality. Mnohdy se jim to daří, mnohdy bohužel ne. Vzhledem k tomu, že tvorba PDF je vesměs zdlouhavá, většina z nás chce mít nástroj, který tuto dobu zkrátí na nezbytné minimum. PDF-Pro je do systému nainstalován jako nový program, ale také jako nová tiskárna. V aplikacích Microsoft Office tak lze využít export přímo do PDF. Samotný převod probíhá bez komplikací pomocí drag&drop, kdy do souboru můžete vložit vodoznak nebo jej zabezpečit heslem. Jsou použity 128bitové šifrovací algoritmy. Dodržuje se česká diakritika, grafické zobrazení i věrnost barev. Kvalita se nastavuje podle druhu použití, a to do tří stupňů, na nichž také závisí výsledná velikost souboru. Nevýhodou programu je absence lokalizace.

DrivEx 2.0.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://deno.kvalitne.cz

Také se vám zdá, že má váš plechový miláček velkou spotřebu? Nevíte, kdy jste naposled tankovali? Pak možná uvítáte softwarového pomocníka, který vám pomůže se správou cest. V programu si můžete vést i záznamy o servisních prohlídkách. Ze zadaných hodnot vám poté bude vypočítána průměrná spotřeba paliva, cena za jeden ujetý kilometr a další parametry. Před dlouhou cestou tedy můžete vypočítat náklady na jízdu v závislosti na počtu pasažérů, ujeté vzdálenosti s přesným datem příjezdu a odjezdu. V závěru se tak dozvíte, kolik stojí náklady na jednu osobu a také pro někoho nepříliš úsměvné informace o objemu spotřebovaného paliva. Vzhledem k tomu, že program je napsán v prostředí .NET, musíte si nainstalovat .NET Framework 1.1.

MP3 Multiplexer 4.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://pages.prodigy.net/spurkus/home.htm

I přestože není slučování MP3 nahrávek ničím obvyklým, nalezneme řadu kvalitních (bohužel i těch méně kvalitních) nástrojů, které se této činnosti věnují. MP3 Multiplexer neinstalujete, jedná se o přímo spustitelný program. V dialogovém okně aplikace (autor by každopádně mohl uvažovat o změně barevného pozadí) jsou pro ovládání připravena tři tlačítka. Prvním měníte výstupní adresář, kde se sloučený soubor uloží. Druhým tlačítkem přidáváme jednotlivé skladby, posledním provedeme vlastní sloučení. Před tím však musíte zadat název nového souboru. Ovládání se po několika pokusech jistě stane rutinou, i přestože program na první pohled nevzbuzuje přílišnou důvěru. Při slučování doporučujeme využívat skladby se stejným bitratem, pokud je to možné. MP3 Multiplexer skládá automaticky vaše oblíbené písně podle abecedy a pamatuje si naposledy použitý adresář. Pro spuštění je nutné mít nainstalovanou dynamickou knihovnu MSVBVM60.DLL.

Audioactive MP3 Decoder

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.audioactive.com

Hledáte jednoduchý program, který umožňuje převod mezi formáty MP3 a WAV? Audiactive MP3 Decoder je určitě funkční a spolehlivý nástroj, který se uplatní např. při převodu celých sbírek. Po nainstalování se otevře jediné okno, kde zadáte zdrojové soubory. Ty jsou standardně nastaveny na MP3. Totéž provedete i pro výstup. Po zvolení uvidíte pod zadaným umístěním souborů jejich formát a celkovou velikost. Pro dokončení nakonec stisknete tlačítko Decode. Celý převod je otázkou několika okamžiků.

Kutilem ve Windows

Zajímavé aplikace pro speciální použití

Martin Kovář

Pro práci s archivy existuje řada programů. Hlavním kritériem pro většinu uživatelů však je jejich cena a samozřejmě množství funkcí, které nabízejí. V této široké paletě se rozhodně neztratí ani aplikace UltimateZip, která si poradí s kompresí a dekompresí více než desítky formátů. Stahování souborů dnes není ničím neobvyklým, i když ne vždy se jedná o legální činnost. Pokud byste se chtěli o svá data podělit s druhými uživateli, můžete využít iMesh. S jeho pomocí tak nabídnete možnost nahlédnout do soukromí vašeho počítače, ale najdete také poklady u druhých. Posledním nástrojem v této sekci je Abrosoft FantaMorph. Velmi šikovný nástroj, jenž dokáže vytvářet "proměny".

iMesh 5

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.imash.com

K oblíbeným P2P klientům sítě FastTrack patří program iMesh 5. Umožňuje sdílet jakékoliv typy souborů - audio, video, programy i dokumenty - s ostatními uživateli. Stahovat soubory lze až od sedmi uživatelů současně. Jeho hlavní výhoda spočívá v podrobném vyhledávání, které můžete použít jak v samotném programu, tak i na webových stránkách iMeshe. Po instalaci, zadání "nickname" a volbě připojení se aplikace spustí. Následuje prohledávání disku, kdy se vám v závěru ukáže seznam složek, které jsou doporučeny ke sdílení. Zvolíte si jen ty, které chcete skutčně sdílet, a můžete začít. iMesh dále obsahuje prohlížeč multimédií, manažera playlistů nebo filtr nebezpečných souborů. Zajišťuje správu datového toku a jeho vzhled lze měnit pomocí skinů. Současná verze je - podle tvrzení výrobce - bez spywaru, vyskakovacích oken a trojských koní, což možná přiláká ty užvatele, kteří si právě kvůli tomu aplikaci vybrali.

Abrosoft FantaMorph 3

Licence: shareware

Domovská stránka: http://www.fantamorph.com

Název samotného programu možná již některým napoví, že se bude jednat o nástroj, který umožňuje tzv. morfing - tj. vytvořit plynulou přeměnu jednoho obrazu v jiný. Výsledek lze exportovat do obrazové sekvence, animovaného souboru, flashe, prezentace nebo jako spořič obrazovky. Prostředí je uživatelsky přívětivé, má přehlednou grafiku a je skinovatelné. Navíc komunikuje i v češtině. Dovoluje prohlížet efekty v reálném čase bez ukládání nebo exportu, přičemž podporuje formáty BMP, JPEG, TIFF, PNG, GIF, TGA, PCX a 32bitové formáty s alfa-kanálem. Při práci lze použít několik ukázkových vzorů, mnozí rovněž ocení průvodce, s jehož pomocí bude deformace otázkou několika okamžiků. Stačí jen vybrat typ projektu a zvolit obrázky, které se mají měnit. Po nastavení velikosti, směrování, otáčení, kontrastu, animace a efektů jste téměř u cíle.

UltimateZip 3.03

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.ultimatezip.com

Hlavní funkcí komprimačních programů je zmenšení objemu dat. Vedle toho je však můžeme využít pro posílání archivů poštou, k vytváření samorozbalovacích balíčků nebo k jejich zaheslování. Vzhledem k tomu, že v tomto odvětví panuje velká konkurence, je velmi obtížné najít program, který umí rychle a kvalitně zabalit soubory a zároveň je zadarmo. UltimateZip je jedním z nich. Obsahuje podporu pro kompresi do formátů ZIP, Blak Hole, CAB, JAR, LHA, GZIP, TAR, TAR-GZIP a dekompresi z formátů ACE, ARC, ARJ, RAR, ZOO, ZIP, Blak Hole, CAB, JAR, LHA, GZIP, TAR a TAR-GZIP. Je nápadně podobný aplikaci WinZip a pochází od německých autorů. Jeho ovládání je snadné, stejně jako u podobných programů. V případě nejasností je k dispozici i průvodce. Poradí si také s konverzí archivů různých typů a s šifrováním. Podporuje ZIP archivy větší než 4 GB a zabalí až 65 535 souborů. Umí šifrovat pomocí AES, umí spolupracovat s antivirovými programy, podporuje dávkové zpracování a dokáže opravit poškozené ZIP archivy.

Nebojte se vyzkoušet

Drobnosti, které možná neznáte

Martin Kovář

Balík, který nabízí vše, co potřebujete při tvorbě a vypalování CD. Tak lze charakterizovat CD Maker Pack3, jehož hlavní funkcí je tvorba samospustitelných cédéček. Příprava autorunu je otázkou několika kliknutí myší. EMCO Malware Bouncer zase dá do pořádku váš počítač a nezvaní hosté již budou patřit minulosti. Jeho hlavní funkcí je odstraňování spywaru, trojských koňů a červů. Očekáváte s obavami účet od svého providera za výrazné překročení limitu přenesených dat? Nainstalujte si Down2Home, který bude evidovat veškerý datový provoz.

CD Maker Pack 3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://pursoft.czweb.org

Vypalování CD již není ničím neobvyklým. Většina počítačových sestav obsahuje CD nebo DVD mechaniku, takže tvorba vlastního archivu je otázkou několika hodin. Pokud toužíte po tom, aby vaše CD vypadaly profesionálně, použijte CD Maker Pack 3. Tato sada umožňuje tvorbu samospustitelných souborů, a nejen to. Zahrnuje několik programů, každý z nich slouží k něčemu jinému. Hlavním z nich je Autorun Maker 3, který dovede vytvářet autoruny, jež obsahují informace o cestách k programům, v kategoriích řazené údaje o velikosti, licenci produktu nebo podporovaných operačních systémech. Lze přidat i uživatelské jméno - v případě, že je program registrovaný pomocí jména a licenčního čísla. Další utilita Skin Maker 3 slouží k tvorbě vlastních skinů, jak napovídá samotný název. Skiny lze kódovat, mají velikost kolem 200 KB. Bohužel je jejich počet omezen. Třetím nástrojem je Disk Maker 3. S jeho pomocí si CD vypálíte. Screenshot Maker 3 slouží k tvorbě snímků obrazovky ve formátu BMP. Poslední aplikací je Seznam Maker 3, který vám pomůže s katalogizací. Podle autorunu totiž uloží seznam programů na CD do textového souboru.

EMCO Malware Bouncer

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.emco.is

Potřebujete co nejrychleji otestovat svůj počítač, zda neobsahuje nechtěný software. Navštívili jste weby, u nichž si nejste jisti, jsou-li bezpečné. S EMCO Malware Bouncerem je skenování disku otázkou několika sekund, neboť disponuje rychlým skenovacím motorem. V základní instalaci je přes 4 900 položek typů malwaru: a to adware, spyware, dialery, trojské koně a červi. Lze stáhnout jádro pro odstranění panelu nástrojů (Alexa Toolbar, Gator Adware, HotBar a Smiley Central). O automatické aktualizace se stará integrovaný Live Update. Skenování zahájíte v záložce Scan a během chvilky program prověří počítač a nalezený škodlivý malware odstraní nebo uloží do karantény. Před nainstalováním a použitím EMCO Malware Bounceru je nutné si přečíst podrobnější informace. V důsledku nesprávného používaní můžete totiž přijít o důležité soubory nebo ovladače. Pokud si nejste jisti, zda je nalezený soubor opravdu malware, ponechte jej v karanténě.

Down2Home 1.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://jitserv.coolfreepage.com

Jste u svého providera omezeni objemem přenesených dat? Nevíte, o kolik jste překročili limit? Představíme vám aplikaci, která bude podrobně zaznamenávat přenos za vás. Down2Home umí sledovat provoz přes ADSL, kabel nebo vytáčenou linku. Zatížení internetového připojení zobrazuje v grafickém rozhraní. Odeslaná a přijatá data lze také exportovat do souboru CSV, který si můžete prohlédnout třeba v Excelu. V statistikách jsou zaznamenávány maximální a průměrné rychlosti uploadu a downloadu nebo denní, měsíční a roční grafy. Navíc tento nástroj dovede odhalovat spyware a selektivně vybírat zasíťování. Down2Home lze stáhnout ve verzi Light Setup (určená pro Windows 2000/XP) nebo ve verzi Full Setup. V ní je zahrnut Microsoft Data Access Components, který je nutný pro chod ve Windows 95/98/ME a NT4.

Zajímavé utility

Programy, které vám ulehčí práci

Ivan Štromer

ThunderSite Web Editor 2.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.generalia-software.com

Předností profesionálních WYSIWYG editorů pro design webových stránek je špičková profesionální úroveň, nevýhodou velmi vysoká pořizovací cena. Druhou zmíněnou nevýhodu odstraňuje ThunderSite Web Editor, který vás ve své verzi Free nebude stát nic, a přesto poskytne dostatek nástrojů a funkcí. S nimi může i začátečník vytvořit, upravovat a publikovat snadno a rychle, především díky automatizování některých kroků. Uživatel se tak nemusí zabývat technickou stránkou věci a může se plně věnovat pouze obsahu. Pro začínající tvůrce je připravena vzorová webová stránka a především průvodce, jenž obsahuje připravené styly a témata. Průvodce se také používá pro vytváření webových formulářů. Importovat lze kompletní souborové struktury vytvořené jinými softwarovými nástroji, čehož lze výhodně využít pro tvorbu fotogalerií, katalogů apod. Je možné přidat i zvuky, editovat vlastnosti pomocných měřítek, vložit odkaz pro tisk, atd. Náhled struktury projektu umožní Website Manager. Autoři nabízejí za 69 dolarů verzi Pro, která poskytuje integrované vývojářské prostředím pro HTML, XML, ASP, ASP.NET, JSP a PHP. Podporuje editaci programového kódu včetně barvení syntaxe, číslování řádek, automatického dokončení kódu, umožňuje integraci webových modulů do webových stránek různého zaměření a účelu (diskusní fóra, informační bulletiny) a mnoho dalšího.

PhotoFiltre 6.1.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.photofiltre.com

Programů pro prohlížení a úpravu obrázků a fotografií byla vyvinuta celá řada. PhotoFiltre je ale více než prohlížečem. Nabízí obrovskou spoustu retušovacích, korekčních a kreslících nástrojů. Velká část z nich je dostupná z několika nástrojových lišt, přičemž každá lišta představuje jednu oblast použití. Jak název programu napovídá, PhotoFiltre těží ze široké nabídky filtrů, jež zahrnují jednak standardní korekturní filtraci (jas, kontrast, sytost barev, gamma korekce), a jednak filtraci uměleckou (vodové barvy, pastelové barvy, indický inkoust...). Výběr části obrázku je ve PhotoFiltru umožněn dvěma typy: standardně (obdélník, kruh, elipsa, trojúhelník) nebo jako mnohoúhelník (polygon) a laso. Každý výběr může být uložen jako samostatný grafický soubor. Program obsahuje modul PhotoMasque, jímž se dají vytvořit pokročilé obrysové efekty a průhlednost obrazu. Užitečný je také modul Automatization pro dávkové provedení základních obrazových korekcí. Z dalších vlastností a funkcí PhotoFiltru lze zmínit práci s pokročilými textovými efekty, import ze zařízení TWAIN (skener, digitální fotoaparát, webová kamera), správu souborů GIF a jejich export do formátu ikony, skládání obrazu z více obrázků či použití plug-inů (ke stažení na domovské stránce autora).

Na rovněž domovské stránce naleznete čtyři zajímavé doplňky, které využití aplikace dále rozšiřují. Např. Reflet dovede vytvořit efekt vlnění vodní hladiny včetně odrazu světla oblohy nebo slunce. Výsledný obrázek ukládá ve formátu GIF nebo AVI. Hodí se k využití pro webovou prezentaci, případně k efektní animaci textu. S PhotoMosaique sestavíte mozaikový obraz složený z miniaturizovaných obrázků. Vytvoření takového obrázku je poněkud pracnější, výsledek však stojí za to. Scrutico načte veškeré ikony, které se nacházejí na vašem disku, a zobrazí je. Do extrakce zahrne i ikony obsažené v souborech EXE, DLL. Pomocí Visioimg můžete vytvářet vzhledy pro Windows.

ClipMate Clipboard Extender 6.5.11.545

Licence: shareware 29,95 USD

Domovská stránka: http://www.thornsoft.com

Vyjímání, kopírování a vkládání funguje ve Windows velmi dobře - pokud pracujete s jednou položkou. Není ale praktické, pokud potřebujete položek více. Tehdy přijde vhod program ClipMate, jenž si pamatuje každou vyjmutou nebo kopírovanou položku (text i obrázky). Hlavní okno obsahuje seznam položek, které jste do schránky vložili. Jsou zobrazeny jako hlavičky, přičemž typ zobrazení můžete přepínat mezi prostým řádkovým seznamem a miniaturami (vhodné pro grafiku). Ke každé hlavičce jsou přiřazeny důležité údaje jako datum a čas vložení, zdrojový soubor, velikost a typ (text, grafika, internet, atd). Ve stavové liště se objeví počet znaků a počet slov. Pod oknem hlaviček položek se nachází okno druhé, to zobrazuje kompletní obsah vybrané položky. Textové položky můžete v tomto okně nejen prohlížet, ale i upravovat, prohledávat, přejmenovávat, přeskupovat, převádět velká a malá písmena,atd. Ze seznamu hlaviček pak libovolnou položku vložíte přímo do aplikace, s níž právě pracujete (lze určit výstupní formát - např. vložit položku v prostém textu). Pro jednotlivé typy položek lze vytvořit samostatné složky, které budou obsahovat např. údaje, jež opakovaně vkládáte do internetových formulářů, nebo často používané texty, aktuální internetové adresy, apod. Databáze umožňuje uchovat tisíce položek, ukládat je na disk a sdílet je společně na síti LAN. Důvěrná data můžete chránit heslem (šifrování v 56bitovém kódu ARC4).

Díky aktivním uživatelům - lokalizátorům byl ClipMate přeložen do naší mateřštiny: soubor s češtinou (czech.nlg) je přiložen. Musíte jej pouze překopírovat do podadresáře Language, ClipMate restartovat, a pak v menu Tools zvolit Language a vybrat Czech.

Auto Backup 2.4.2.375

Licence: shareware 28,95 USD

Domovská stránka: http://www.regnow.com

Auto Backup umí zálohovat důležitá data na místním disku, v počítačové síti a na vzdálených FTP serverech. Jeho předností je přehledné a srozumitelné rozhraní, vybavené spoustou voleb a nastavení. Umožňuje zálohovat ručně nebo plně automaticky, zálohované soubory můžete komprimovat, případně vytvářet samorozbalovací archivy. Komprimované archivy lze opatřit heslem (256bitové šifrování). Na každý den definujete libovolný počet zálohovacích projektů s libovolným počtem opakování, zálohovat lze buď všechny zdrojové soubory, nebo jen ty změněné. Můžete dokonce specifikovat "životnost" archivů, resp. můžete určit, jak dlouho bude archiv chráněn před přepsáním novou zálohou. Každý projekt lze opatřit heslem a připojit k němu poznámky. Vybrané soubory obnovujete do původní nebo do nové složky a lze je obnovit pomocí průzkumníka Windows. Auto Backup je dokonce schopen zálohování a obnovu souborů provádět najednou. Dokáže též spustit libovolnou aplikaci před spuštěním určité zálohy nebo po jejím ukončení, stejně tak umí váš počítač po skončení zálohování vypnout. Ikona Auto Backupu v systémové liště umožní rychlý přístup k nejdůležitějším funkcím programu.

§§§§§


Jeskyňáři ČR, spojte se!

Pavel Tůma

C05P0386

Vyzbrojen absolutní neznalostí speleologie, jsem se pustil do prozkoumávání tajů disku s názvem Jeskyně ČR. Toto téma asi nezaujme všechny, ale třeba se najde nějaký zarytý jeskyňář, který spí s lanem přes rameno a lampou na nočním stolku a vymění knihy za modernější médium. Nahlédněme tedy tam, kde slunce nesvítí a tisíciletý krápník je mezi svými druhy mladíkem.

Hned na začátek si uděláme malý přehled toho, co můžete čekat. Obsah: dobře zpracovaný, podrobný a rozhodně velmi rozsáhlý. Vizuální přitažlivost: vysoká. Hudební doprovod: rušivý. Uživatelské prostředí: zpočátku naprosto nepřehledné. Tak, a teď pěkně popořadě. Z obsahového hlediska jako laik nemohu vytknout nic. Informací o jednotlivých jeskyních najdete tolik, že se vám z nich zatočí hlava. Je celkem jedno, jestli se jedná o známé jeskynní komplexy jako Koněpruské jeskyně nebo Moravský kras se svými Punkevními jeskyněmi a Macochou nebo menší jeskyně, kam zrovna nejezdí zástupy turistů. U každé z oblastí najdete mapu prohlídkové trasy s fotografiemi a popisky jednotlivých dómů či historii s geologickou stavbou území. Dále jsou zde hydrografické detaily, historické zajímavosti nebo, pokud nějaké existují, také báje a pověsti. Pokud by vás snad zajímal život osobností spojených s jednotlivými jeskyněmi, pak i pro vás jsou připraveny tuny textu spolu s dobovými fotkami. Na své si přijdou i turisté, kteří se do těchto odlehlých končin chystají na výlet. Pro ně je tu sekce "Pozvánky na výlet", kde jsou schované otevírací doby, popis cesty k jeskyním, popřípadě i nějaké ubytování. Tolik k obsahu - nyní se posuneme k vizuální stránce. Fotografií není zrovna mnoho, ale také ne málo. Jsou však vybrány pečlivě, a tak potěší i oko běžného smrtelníka, rozumějte nespeleologa. Písmo by mohlo být o něco větší, ale když si okno roztáhnete přes celou obrazovku, stačí to. K hudbě se snad ani vyjadřovat nebudu. U takovéhoto produktu jde o informace a ne o hudební doprovod. Mě však použitá ambientní hudba rozčilovala, proto jsem jí bez pardonu vypnul. Co se však změnit nedá, je uživatelské prostředí. Je asi pravda, že po určité době si člověk zvykne na všechno, ale za těch pár hodin, které jsem s jeskyněmi strávil, jsem mu na kloub nepřišel. Odevšad se totiž dostanete všude, různých navigačních tlačítek je na obrazovce trochu příliš a občas jsem se v nich ztrácel. Některá posouvají stránky, jiná skrývají okno, další okno roztáhne nebo spustí animaci, další vás vrátí na titulní stranu. Rozsáhlý obsah je na můj vkus příliš propojený a zasloužil by si striktnější oddělení.

Jak už jsem se zmínil: kdo se o jeskyně opravdu hodně zajímá, ten některé neduhy překousne. Informační hodnota je totiž skutečně vysoká a bude aktuální ještě hodně dlouho, dokud nějaký cestovatel při svých výpravách nenatrefí na nějaký neobjevený podzemní útvar.

Jeskyně ČR

Producent: InfoTurist, http://www.infoturist.cz

Žánr: přírodní zajímavosti

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 300 Kč

K recenzi poskytla firma: BEN technická literatura s. r. o., Věšínova 5, 100 00 Praha 10, http://www.ben.cz

§§§§§


Ještě než začne matematika

Pavel Tůma

Asi se shodneme na tom, že ne každé dítě dostane do vínku matematické myšlení. Právě naopak, matematika je noční můrou nejednoho školáka. Ti největší smolaři pak mají dokonce "handicap" v podobě specifické poruchy počítání - tedy vývojové dyskalkulie. Podrobnější vysvětlení této nemoci by asi přesáhlo rozsah tohoto článku, takže vám bude muset stačit tvrzení, že se jedná o poruchu podobnou dyslexii. Její včasné odhalení již v předškolním věku a vhodné pomůcky mohou účinně pomoci, tj. zmírnit či odstranit důsledky této specifické poruchy učení. Právě k tomu slouží jedna z pomůcek na CD--ROMu s názvem Než začne matematika.

To, že jde o program určený předškolním dětem, se samozřejmě musí někde projevit. A tak se děti po instalaci (s tou jim snad někdo pomůže) ocitnou na louce plné květin, kde jim budou průvodce dělat dvě blíže nespecifikovatelné kreslené postavičky - Bajtíci. Prostředí je sice poměrně střídmé, ale pohled na barevné květiny by měl přikovat dětské oči k obrazovce s touhou tu přitažlivou plochu prozkoumat. Navíc pokud kromě zraku zapojí uživatel i sluch, dozví se, že pod každou rostlinkou se skrývá jeden úkol, který je potřeba vyřešit. Celkem na děti čeká třicet různorodých úloh, jejichž náročnost závisí na zvolené obtížnosti - počítání do pěti nebo do deseti. A jelikož se jedná o výukový program, který se honosí tím, že jej mohou bez problémů používat i děti s dyskalkulií, nenarazíte za celou dobu strávenou na louce louce na příklady typu 1 + 1 = ?. Všechny slovní i jiné úlohy jsou zadávány formou obrázků. Výuka tedy probíhá takto: dej do košíku stejně kamínků jako je na obrázku, zažeň do ohrady stejně oveček, kolik vidíš na obrazovce, na které straně je víc jablíček, apod. Aby to nebyla zase taková nuda, najde se na louce i pexeso s čísly nebo jednoduchá stavebnice. Pěkně zpracované je také představení jednotlivých čísel. Málem bych zapomněl na motivaci, která sice není z nejsilnějších, ale aspoň něco. Za každý správně "spočítaný" příklad dostanete jeden kámen, z nichž pak jeden z Bajtíků staví kamennou věž. Pozor však na chybné odpovědi. Ty totiž přivolají zlé duchy a ti věž poboří.

Pokud vaše dítě dorostlo do předškolního věku, v září půjde do školy a navíc má brzy narozeniny a je dostatečně zvídavé, pak byste mohli o tomto produktu přemýšlet jako o vhodném dárku. Zvlášť pokud jste již dyskalkulii objevili a děsíte se toho, co přijde po nástupu na základní školu.

Než začne matematika

Producent: Multimedia Art, www.jablko.cz

Žánr: výuka matematiky

Jazyk: český

OS: Windows 9x/ME/2000/XP

Cena: 495 Kč

K recenzi poskytla firma: BEN technická literatura s. r. o., Věšínova 5, 100 00 Praha 10, http://www.ben.cz

§§§§§


"Povinná" výbava pro PC

Pavel Tůma

Ať je léto nebo zima, ve Špidla Data Processing se něco děje a stále je kupodivu co vydávat. Tentokrát se mi dostal do rukou disk s názvem Povinná výbava pro počítač. Možná si říkáte, proč je v titulku slovo "povinná" v uvozovkách. Tak to vám rád vysvětlím  - jde o marketingový tah. Žádný z obsažených programů vám totiž na pevném disku vašeho miláčka chybět nebude. Na druhou stranu ale musím říci, že některé aplikace se čas od času hodí a jelikož se jedná o freeware, nemusíte se bát návštěvy softwarové policie.

Uživatelské prostředí je již několik let pořád stejné, takže nemá smysl ho složitě popisovat. Proč ho také měnit, když je dostatečně přehledné a funkční. Co nás nejvíce zajímá, seznam programů, je v okně nalevo a při spuštění v něm najdete abecedně srovnané aplikace pěkně jednu za druhou. Proklikávat se tímto obsáhlým seznamem by asi nebylo příliš efektivní, proto můžete jednoduše provést filtraci podle tematických skupin. Těch je poměrně dost, tak si je pojďme představit. Začátku výpisu vévodí grafické editory a prohlížeče, mezi nimiž najdete třeba Gumo nebo IrfanView. Mezi hrami nenajdete žádné akční pecky, spíše jednoduché "uvolňovačky" pracovního stresu. V sekci internet a komunikace objevíte starý známý Internet Explorer společně s Mozillou nebo Netscapem, ale také prográmek na tvorbu HTML stránek, e-mailového klienta nebo ICQ. Z internetu se přeneseme do kanceláře, kde jsou připraveny účetní programy v čele s Money S3 Start, nebo kancelářský balík 602Pro PC Suite 2001. Nesmí samozřejmě chybět ani multimediální přehrávače všech možných druhů souborů od videa, přes CD až po MP3, WMA a další zkratky, ve kterých se člověk občas ztrácí. Kdo má malý kredit a naopak neomezený přístup k internetu, asi uvítá několik utilitek pro posílání SMS. Těsně před koncem jsou schované nástroje pro boj s viry, "kompresory", manažeři souborů nebo správci systémů. A úplně na konci se krčí spořiče, tapety a programy pro správu pracovní plochy.

Výčet programů na Povinné výbavě rozhodně není malý, ale asi ne každého zaujme. Navíc většina programů je staršího data, i když v současné době existují novější verze. Tento disk se tudíž vyplatí pouze tomu, kdo nemá přístup na internet nebo nemá dostatečně rychlé připojení a nemůže si tedy potřebné programy stáhnout sám.

Povinná výbava pro PC

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor programů pro Windows

Jazyk: český a slovenský

OS: Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 399 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín, http://www.spidla.cz

§§§§§

$$$$$


Hardware


Výkon pro každého

Petr Matuška

C05P0358

Doby, kdy všichni výrobci procesorů - tehdy AMD, Intel a Cyrix - měl ve své nabídce pouze několik modelů, dávno patří minulosti. Tehdy se jednalo o plnohodnotné modely, lišící se v jedné procesorové řadě pouze frekvencí. Poměrně velkou nevýhodou byla jejich cena, která se i u nejpomaleji taktovaného procesoru vyšplhala na několik tisíc korun.

Proto v době uvedení procesoru Pentium II přišel Intel s novinkou - procesorem upraveným tak, aby jej bylo možné použít v základních deskách podporujících Pentium II a zároveň aby jeho cena nedosahovala závratných výšin (tehdy nebyl problém za základní model Pentium II utratit více než 12 000 Kč). Tehdy poprvé spatřil světlo světa procesor Intel Celeron, určený do patice Slot 1. Heslo bylo jediné - když si nemůžete pořídit plnohodnotný procesor, kupte si jeho omezenou verzi pro stejnou patici. Až budete potřebovat vyšší výkon (nebo až našetříte dostatek peněz), upgradujte na plnohodnotný procesor.

Toto heslo vydrželo výrobcům procesorů až do současnosti. Společnost Intel stále pojmenovává své low-end procesory Celeron, AMD nejprve představila Durony jako odlehčené verze Athlonů. To se ovšem s nástupem nové patice změnilo a z Duronů se rázem staly Semprony. Ty již nebyly označovány frekvencí, ale stejně jako jejich plnohodnotní bratříčci AMD Athlon 64 modelovými čísly - tím tolik kritizovaným modelovým označením, proti kterému společnost Intel v dobách nedávno minulých dosti hlasitě bojovala s heslem: frekvence dělá výkon. Nakonec i Intel přešel na modelové označení svých produktů, a to kvůli lepší orientaci koncových zákazníků v jednotlivých procesorových řadách i mezi jednotlivými modely.

Dnes již ale neplatí, že "osekaný" procesor automaticky znamená oproti plnohodnotnému kolegovi relativně nízký výkon. Dnešní modely procesorů Sempron a Celeron nabízejí za převážně nízký peníz dostatečný výkon pro prakticky jakoukoliv kancelářskou práci, výkonnější modely si pak mohou dovolit práci i v náročnějších aplikacích a počítačových hrách.

A protože ne všichni si mohou dovolit nejrychlejší a nejvýkonnější varianty procesorů, rozhodli jsme se pro vás připravit přehledový test aktuálních low-end procesorů, dostupných na našem trhu.

Podmínky testu

Do testu jsme vybrali všechny dostupné modely procesorů AMD Sempron, určených pro patici Socket 754, tedy konkrétně modely 2600+, 2800+, 3000+, 3100+ a 3300+. Na trhu jsou k dispozici i modely určené pro Socket A, ale ty jsou již na pokraji svého životního cyklu, který jim určila mateřská společností AMD. Ta se před časem jednoznačně vyjádřila, že hodlá plně podporovat low-end procesory pouze pro Socket 754, tím tedy prakticky uzavřela kapitolu Socket A a jasně naznačila, že v brzké době neplánuje uvolnit na trh procesory Sempron pro Socket 939.

Ze stáje Intel jsme zvolili procesory z řady Intel Celeron D, určené pro Socket 478. Proč testujeme procesory do starší patice, když jsou aktuálně k sehnání procesory Celeron D pro LGA775? Jednoduše proto, abychom mohli porovnat výkon na stejných konfiguracích (shodné paměti, grafická karta, pevný disk a jiné). K přesné testovací konfiguraci se dostaneme později. Dalším důvodem, proč jsme zvolili starší patici, byl i fakt, že tyto procesory jsou až na zvolenou patici naprosto stejné a podávají stejný výkon jako modely pro LGA775. A jaké modely jsme tedy měli k dispozici? Byly to procesory Intel Celeron D s modelovým označením 325, 330, 335, 340 a 345.

S výběrem procesoru je úzce spojen i výběr vhodné základní desky, do níž lze daný procesor osadit. Jednou z největších priorit bývá v těchto případech cena sestavy, ovlivněná zejména procesorem a základní deskou. Většina zákazníků se při rozhodování zaměřuje také na čipovou sadu konkrétní desky, protože zejména ta ovlivňuje správný a bezproblémový chod počítače. U procesorů společnosti Intel je výběr téměř jednoznačný - čipové sady, posléze základní desky osazené čipovými sadami Intel. Ostatní výrobci se buď na tomto trhu neprosadili, nebo jsou jejich výrobky o poznání pomalejší než originální čipsety. Další výhoda značkových čipových sad Intel se skrývá v integraci grafického čipu, který se stará o grafický výstup počítače. Běžně jí lze nahradit externí grafickou kartou určenou pro rozhraní AGP 8x nebo novější PCI Express x16. Přídavné karty ale mnohdy zvyšují celkovou cenu počítače o několik tisíc korun a v naprosté většině případů nejsou potřeba, zejména pro nenáročnou kancelářskou práci. U procesorů AMD je situace složitější, protože samotná společnost AMD již neprodukuje čipové sady, nýbrž se spoléhá na externí dodavatele, zejména pak na společnosti nVidia, VIA, SiS, ULi. Pro patici 754 se osvědčily zejména čipové sady společností nVidia nForce 3 a VIA K8T800. Problém u základních desek postavených na těchto čipových sadách je v zásadě ten, že bud obsahují integrovaný grafický čip a jsou dražší, nebo jej neobsahují, ale v tom případě je uživatel nucen koupit s počítačem i novou grafickou kartu. Rozumným řešením je v současné době základní deska s novým čipsetem VIA K8M800, který v sobě integruje prověřený čipset VIA K8T800 a grafické jádro založené na technologii S3, kterou pohltila VIA. Pro procesory Intel jednoznačně doporučujeme základní desky s čipovými sadami Intel i865GE nebo pro LGA775 Intel i915GE.

V tabulce naleznete vybrané základní desky, které jsou cenově dostupné a zároveň vhodné pro stavbu kancelářského počítače.

Dalším kritériem, podle kterého se mohou domácí uživatelé rozhodovat, je obtížnost instalace chladiče. Musíme konstatovat, že v současné době (až na několik výjimek konkrétních základních desek) je osazení chladiče na procesory obou společností velmi snadné, přesto má mírně navrch společnost AMD se svým "beznástrojovým" řešením. Více informací o každé patici a instalaci chladiče se dozvíte ve vložených článcích.

AMD Sempron

V testu jsme měli možnost prověřit výkonnost všech modelů procesorů AMD Sempron, určených pro Socket 754. Jednalo se konkrétně o modely 2600+, 2800+, 3000+, 3100+ a 3300+. Rozdíly u těchto procesorů překvapivě nejsou pouze v hodnotě pracovní frekvence, nýbrž do hry vstupují i jiné faktory, jako je velikost paměti cache druhé úrovně a podpora přidaných technologií. Začněme ale frekvencemi. Modely s označením 2600+ a 2800+ pracují na frekvenci 1 600 MHz. Modely 3000+ a 3100+ pracují na 1 800 MHz a nakonec model 3300+ pracuje na rovných 2 000 MHz. Rozdíl u prvních dvou jmenovaných procesorů spočívá ve velikosti paměti L2 cache: 2600+ pracuje se 128 kB L2 cache, zatímco model 2800+ má k dispozici dvojnásobek, tedy 256 kB. Stejný rozdíl je mezi modely 3000+ a 3100+. Model 3300+ pak podle naznačeného systému obsahuje 128 kB paměti L2 cache. Všechny Semprony obsahují 64 kB paměti první úrovně pro data a 64 kB pro instrukce - L1 cache. Tím ale rozdíly mezi procesory nekončí. Do hry vstupuje i technologie Cool\n\Quiet, která je přítomna u procesorů s označením 3000+ a výše. Tato technologie, podobně jako u plnokrevných procesorů AMD Athlon 64, má za úkol při nižším vytížení procesoru snížit jeho frekvenci a napětí. Tím procesor dosáhne nižší spotřeby, potažmo nižšího ztrátového výkonu a ztrátového tepla. Toho se v praxi dá využít pro snížení otáček chladiče procesoru a k redukci hluku produkovaného počítačem.

Posledním rozdílem mezi jednotlivými procesory - ovšem pro běžného uživatele nejméně důležitým - je jejich použité jádro. Na první pohled je použitá verze prakticky nezjistitelná, jediný rozdíl je v číselném označení procesorů. Změny mezi jednotlivými jádry - v současné době jsou k dispozici s kódovým označením Palermo a Paris -spočívají v absenci instrukční sady SSE3, převzaté od společnosti Intel, a v drobných úpravách paměťového řadiče. Ostatní podporované instrukční sady jsou MMX (+), 3DNow! (+), SSE a SSE2.

Společným znakem procesorů Sempron je jejich integrovaný jednokanálový řadič paměti a absence podpory instrukční sady AMD64, zajišťující práci v 64bitovém prostředí. Obě dvě zmiňované funkce podporují plnohodnotné procesory AMD Athlon 64. V případě, že chcete využít jednu z těchto vlastností, musíte sáhnout po dražších procesorech. V opačném případě nemusíte litovat, protože výhody dvoukanálového přístupu do paměti využijete pouze se dvěma moduly operačních pamětí, které tak zvyšují cenu pořizovaného počítače. A podpora 64bitových instrukcí také není v současné době nezbytná, protože doba, kdy všechny programy budou pro tuto instrukční sadu běžně k dispozici, je ještě daleko. Až budou tyto aplikace na trhu, bude stačit pouze výměna procesoru za jiný. Frekvence systémové sběrnice je u všech těchto procesorů AMD Sempron stejná a dosahuje hodnoty 800 MHz.

Intel Celeron D

Intel má v našem porovnání stejný počet zástupců jako konkurenční AMD. Konkrétně se jedná o procesory Intel Celeron D 325, 330, 335, 340 a 345. Nic neříkající číselná označení symbolizují procesory na frekvencích 2 533 MHz,

2 666MHz, 2 800 MHz, 2 930 Mhz a nakonec

3 060 MHz. Všechny procesory Celeron D v testu jsou postaveny na jádře Prescott, vyrobené 90nm technologií, a skrývají v sobě několik úprav, jimiž se liší od plnohodnotných procesorů Intel Pentium 4. Mezi ty se počítá snížení paměti cache druhé úrovně z 1 MB u plnohodnotných procesorů Intel Pentium 4 na pouhých 256 kB. L1 cache má velikost 16 kB pro instrukce a 12 kB pro data. Druhým rozdílem je nižší frekvence systémové sběrnice, která pracuje u procesorů Intel Celeron D na frekvenci 533 MHz, oproti 800 MHz u plnokrevníků ze stáje Intel. Třetím rozdílem je absence podpory technologie EM64T, která zaručuje provoz 64bitových aplikací, stejně jako chybějící Enhanced Intel SpeedStep Technology, jež se stará o redukování odpadního tepla formou snížení frekvence a napětí procesoru. Dalším omezením je chybějící podpora Hyper-Threading Technology, pomocí níž se jeden fyzický procesor tváří jako dva logické a v určitých aplikacích může přinést navýšení výkonu.

Procesory Intel Celeron D nemají integrovaný řadič paměti přímo v procesoru, tudíž vše záleží na čipových sadách, které ve všech případech podporují 128bitový přístup do paměti - režim DualDDR. V testech se ale ukázalo, že reálný výkonnostní nárůst při použití dvou paměťových modulů je téměř nulový. Zajímavá je i podpora instrukčních sad - jedná se o technologii MMX, SSE, SSE2 a SSE3. Oproti procesorům AMD Sempron chybí 3DNow! (+).

Jak jsme testovali

Snažili jsme se vybrat takové komponenty, které se hodí pro stavbu levného počítače, pro něž jsou tyto procesory určeny. Proto jsme se rozhodli použít základní desky s integrovanou grafickou kartou, aby měl uživatel představu o výkonu procesoru v aplikacích, kdy není výkonná grafika potřeba. Konkrétně to jsou testy propustnosti pamětí, test PCMark 04, komprimace videa DVDShrink a nakonec program SysMark 2004. Ostatní testy - 3DMark03, 3DMark05 a herní testy Doom3 a Half-Life2 - probíhaly na téže konfiguraci, ovšem s osazenou grafickou kartou ATI Radeon 9800, pracující se 128 MB paměti a na rozhraní AGP 8x. Platformu AGP jsme vybrali kvůli tomu, že výkon procesorů pro Socket 478 a LGA775 je totožný a pro kancelářské využití je díky levnějším základním deskám vhodnější starší platforma.

Pro procesory AMD jsme vybrali základní desku ASUS K8V-MX, využívající nové čipové sady společnosti VIA K8M800, která v sobě skrývá integrované grafické jádro VIA UniChrome Pro se sdílenou pamětí. Pro procesory Intel jsme zvolili základní desku MSI 865PE Neo2 s čipovou sadou Intel i865GE, které ukrývá podporu integrované grafické karty Intel Extreme Graphics 2. Obě dvě desky podporovaly připojení externí grafické karty pomocí jednoho volného slotu AGP 8x. K testům jsme dále použili jeden 512MB modul operační paměti Mushkin série Green s časováním CL3, pevný disk Seagate 120 GB, připojený na Serial ATA rozhraní s 8MB cache. K chlazení procesorů byly použity standardní chladiče, dodávané k boxovaným verzím procesorů.

Hodnocení

Jak z vložené tabulky vyplývá, procesory Intel Celeron D jednoznačně kralují v oblasti komprimace videa. Ty totiž plně využijí vysokou frekvenci a architekturu Pentium 4 a nebrání jim ani malá velikost L2 cache. Mírný náskok mají také v programu PCMark04. Tyto výsledky znamenaly teoretickou naději pro dobré umístění procesorů v testu SysMark 2004, ale zde se naplno projevila absence L2 cache, takže procesor taktovaný na více než 3 GHz podává v tomto testu stejný výkon jako konkurenční Sempron pracující na 2 000 MHz. V testech propustnosti jednokanálové paměti vedou procesory AMD, procesory Celeron D ovšem umožňují práci v dvoukanálovém přístupu, díky němuž se hodnoty těchto testů patřičně zvýší. Výsledek se ovšem projeví pouze u testů pamětí, v ostatních aplikacích je nárůst výkonu nepatrný. V herních testech se jasně předvedly procesory společnosti AMD, které podávaly lepší výkony než jejich konkurenti Intel Celeron D.

Závěrečné zhodnocení musí každý uživatel učinit sám - buď zvolit procesory Intel Celeron D a k nim základní desku s čipovou sadou Intel i865P/G nebo i915P/G s tím, že zaplatí o něco více, ale s pocitem stability a výkonu, který dodávají čipové sady společnosti Intel. Nebo si může zvolit platformu AMD s dostupnými čipovými sadami VIA a nVidia, kde při vhodné volbě procesoru může využít vyšší výkon zejména ve hrách. To ovšem za předpokladu, že si připlatí za externí grafickou kartu. Skutečnou výhodou oproti konkurenci je přítomnost technologie Cool\n\Quiet u procesorů AMD Sempron 3000+ a více.

Volba platformy pro low-end počítače není jednoduchá, často také rozhodují zkušenosti s tou či onou platformou. Záleží na samotném uživateli, zda si vybere tu či onu platformu - k bezproblémovému chodu počítače je však zapotřebí v obou případech také kvalitní základní deska, osazená stabilní a výkonnou čipovou sadou.

Procesory AMD zapůjčila společnost Levi International (http://.levi.cz) a procesory Intel společnost Kvazar-Micro (http://www.kmczech.cz).

Instalace procesorů AMD

U mnoha uživatelů přežívá pocit, že umístit procesor do patice na základní desce a osadit ho chladičem je téměř nadlidský výkon. Od dob procesorů Intel Pentium III nebo AMD Athlon XP však uběhlo mnoho času, na světě jsou nové patice a s nimi nové způsoby uchycení jejich chladičů. Dlouhou dobu v této disciplíně vedl Intel se svou jednodušší manipulací s chladičem. Platilo to v době, kdy při nasazování větráku na procesory AMD Athlon bylo potřeba hodně silného šroubováku a značného úsilí, aby nebyl uštípnut roh procesoru. To již dnes nehrozí, protože celé jádro procesoru je schováno pod krytem. I způsob uchycení chladičů je vymyšlen u nových patic 754 a 939 velmi elegantně a je znát, že na jejich návrhu se podíleli lidé, kteří někdy zkusili umístit na starší desku rozměrnější chladič. Na naprosté většině základních desek pro procesory AMD se totiž nachází držák chladiče, na který bez problému nasadíte zejména originální boxovaný chladič AMD. Uchycení se realizuje nasunutím určených oček na výstupky držáku na desce a posléze překlopením jistící páčky na opačnou stranu. Tím dojde k naprostému zajištění chladiče a je zaručeno, že je na procesoru optimálně přitisknut. Tento postup lze vidět u mnoha jiných výrobců chladičů, nicméně na trhu se naleznou vždy i takové, které využijí klasickou metodu - šroubovák. Případná výměna procesoru může probíhat i ve svislé poloze základní desky.

Instalace procesorů Intel LGA775

Instalace chladiče na procesor u základních desek je na rozdíl od svého předchůdce, Socket 478, významně zjednodušena. Tedy alespoň co se týče originálních chladičů, přibalovaných k boxovaným procesorům. Na základní desce je vždy vyhrazeno místo pro celý prostor chladiče. Instalace probíhá tak, že se chladič nasadí na procesor, aby jeho čtyři výběžky zapadly do předpřipravených děr v základní desce. Poté je potřeba stisknout každý roh chladiče tak, aby pojistka zapadla přesně na své místo a ozvalo se hlasité lupnutí. Tento postup je potřeba opakovat u každého rohu chladiče. Následně je nutné sáhnout po plochém šroubováku či jiném nástroji, jímž otočíme součásti chladiče ve vyznačeném směru. Tím se upevní postavení chladiče a ten se těsně přimkne k procesoru. Pak je potřeba znovu zkontrolovat, zda jsou všechny západky bezpečně usazeny na svém místě. Pro jiné než boxované chladiče je postup instalace v podstatě stejný jako u starší patice Socket 478.

Instalace procesorů Intel Socket 478

Relativně nejsložitější instalace chladiče na procesor je na dosluhujícím Socket 478. Na základní desce je umístěn speciální úchyt pro jakési přezky, které obepnou při instalaci chladič, umístěný na procesoru. Situaci mnohdy komplikují externí výrobci chladičů, kteří mají své speciální nástavce, takže je před umístěním nového chladiče potřeba odmontovat základní desku a od ní oddělit tento nástavec. Instalace se tak mnohdy skládá z montáže tohoto držáku chladiče na základní desku. K tomuto úkonu je ovšem potřeba mít základní desku odmontovanou od stěny skříně počítače. Po upevnění a uložení desky zpět do case se uloží procesor do patice a aplikuje se teplovodná pasta. Na procesor je potřeba umístit chladič tak, aby otvory odpovídaly úchytům na držáku základní desky, do nichž se následně prostrčí dvě jistící západky a přitisknou tak chladič k procesoru. Ze všech tří způsobů instalace procesoru je tento nejsložitější a je k němu potřeba notná dávka trpělivosti.

§§§§§


Foťáky na dovolenou

Rani Tolimat

C05P0351

Léto je tady a většina lidí se chystá na dovolenou. Zkušení a zdatní fotografové pomyslně leští své přístroje a těší se, jak budou lovit záběry exotických krajin. Co mají ale dělat ti, kteří fotografují jen příležitostně, žádný digitální přístroj dosud nemají a přitom by rádi konečně letos přivezli od moře nebo z hor podobně vydařené záběry, jaké vídají na večírcích přátel?

Snadná pomoc - stačí si pořídit jeden z levných fotoaparátů, jimiž se trh v posledních měsících jen hemží. Žádný z nich váš rodinný rozpočet pravděpodobně nezruinuje, přesto ale doporučujeme pečlivě vybírat - mezi jednotlivými modely jsou místy výrazné rozdíly a různé typy jsou určeny různým uživatelům. Připravili jsme pro vás test čtrnácti digitálních kompaktů v ceně od pěti do deseti tisíc korun.

Co se vlastně od této nejlevnější kategorie, anglicky označované jako entry-level nebo low-end, dá očekávat? Vesměs se jedná o kompaktní přístroje určené ke každodennímu použití v nejrůznějších přírodních i světelných podmínkách. Až na výjimky jejich výrobci nepočítají s tím, že by uživatelé měli s fotografováním výraznější zkušenost a vyžívali se v technických parametrech a nejrůznějších nastaveních. Proto se drtivá většina přístrojů používá převážně v plně automatickém režimu, jen u některých se setkáme s prioritou clony či času, případně s manuálním nastavením expozičních hodnot. Místo toho nabízí většina fotoaparátů rozšířenou řadu motivových programů, tedy speciálních automatických režimů určených k fotografování sportu, krajiny, nočních snímků apod.

Mezi základní funkční výbavu levných fotoaparátů patří korekce expozice, několik variant vyvážení bílé a pár režimů blesku. Některé modely umožňují měnit způsob ostření nebo měření expozice, s pokročilejšími funkcemi (kontinuální ostření na objekty v pohybu, expoziční bracketing, živý histogram apod.) se ale setkáme jen výjimečně. Blesk je zásadně vestavěný, sáňky pro externí zábleskové zařízení se v této kategorii běžně neobjevují. Většina funkcí je přístupná přes omezené množství ovládacích tlačítek, případně přes menu - ovládání nesmí být příliš složité, méně zkušené uživatele na rozdíl od zdatnějších fotografů přístroj plný tlačítek a voličů spíše odradí.

Poměrně bohatou funkční výbavu najdeme například u Minolty Z20, Canonu A520, Kodaku Z740 nebo Aceru CR-8530, průměr v této oblasti představují oba Panasoniky, HP R717 nebo Kodak Z700. Naopak třeba Fujifilm A350, Olympus mju mini nebo HP M417 jsou určeny zcela nenáročným uživatelům, kteří se odmítají zdržovat s nastavováním čehokoli a chtějí prostě jen mačkat spoušť.

Z hlediska optiky je drtivá většina přístrojů vybavena jednoduchými objektivy s trojnásobným či čtyřnásobným zoomem a optickým průhledovým hledáčkem. U některých typů (oba Panasoniky, Olympus mju mini) odpadl optický hledáček úplně, jinde (Acer, Minolta X50) plní vlastně jen kosmetickou funkci a prakticky jej příliš využívat nelze. Do nejnižší kategorie se ale dostali i dva zástupci třídy ultrazoomů, tedy fotoaparátů s osmia vícenásobným přiblížením - Minolta Z20 a Kodak Z740. To by ještě před rokem nebylo myslitelné, ultrazoomy se prodávaly nejméně za 12-13 tisíc. Fotoaparáty s takovým rozsahem ohniskové vzdálenosti nemohou vzhledem ke složité optice využívat průhledového hledáčku, jsou proto vybaveny hledáčky elektronickými (EVF). V podstatě jde o malý displej, na němž se zobrazí stejné informace jako na běžném LCD. Výhodou je pohled "skrz objektiv" jako u zrcadlovky, nevýhodou o něco horší zobrazení.

Důležitým parametrem je i rozlišení snímače. Pro kvalitu fotoaparátu sice není ani zdaleka tak určující, jak tvrdí některé reklamy, a už vůbec neplatí, že více megapixelů znamená za všech okolností lepší výsledky, ale svůj význam rozlišení samozřejmě má. V současné době je nejčastější hodnotou i v kategorii levných fotoaparátů 5 megapixelů. V tomto rozlišení lze bez problémů tisknout snímky ve formátu A4, to však vyžaduje dobrou optiku a ta u přístrojů této třídy bývá kamenem úrazu. Kvalita objektivu totiž ovlivňuje kvalitu fotografií často mnohem více než rozlišení, o čemž reklamy většinou mlčí. Pro prohlížení na monitoru, případně tisk ve formátu 10 x 15 nebo 13 x 18 cm bohatě stačí 4 megapixely, třímegové rozlišení (Canon Ixus 30) již může být pro moderní špičkový monitor málo, ale běžným typům bez potíží vyhovuje též. Příliš vysoké rozlišení může být dokonce i na škodu - pokud výrobci vměstnají třeba 8 megapixelů na příliš malý snímač jako v případě Aceru CR-8530, může být výsledkem vysoká hladina šumu a paradoxně tak spíše horší zobrazení drobných detailů.

Pro mnohé uživatele hraje samozřejmě velkou roli i design fotoaparátu. Stylové modely připomínající spíše módní doplňky najdeme dnes i v nejlevnější kategorii, z našeho výběru tento požadavek splňuje třeba Canon Ixus 30, Olympus mju mini, Minolta X50 nebo HP R717. V jiných případech vývojáři kladli důraz spíše na praktické využití a funkčnost fotoaparátu, design pro ně nehrál takovou roli (Canon A520, Olympus C-500). Specifickým případem je Minolta Z20, kterou mnozí uživatelé považují spíše za nepovedený vtip návrhářů, jiní už si ale na typické tvary řady Z zvykli a nedají na ně dopustit.

Uživatelé často kladou důraz i na doplňkovou funkci fotoaparátu - schopnost videozáznamu. Žádný přístroj samozřejmě nenahradí kameru, ale pokud na tom někomu záleží, měl by se na parametry videa informovat předem. Většina přístrojů nabízí velmi slušnou frekvenci záznamu 30 snímků za vteřinu, některé (Minolta Z20, Acer CR-8530, Canon Ixus 30) v této frekvenci zvládnou záznam v rozlišení 640 x 480 bodů, tedy VGA. Ixus kromě toho dokáže nahrávat až minutu záznamu frekvencí 60 obr./s (pravda, jen ve čtvrtinovém rozlišení, 320 x 240).

Jak na dovolené fotografovat

I nezkušení uživatelé se během prázdnin či dovolených dostávají do nejrůznějších fotografických situací, v nichž je pro dosažení kvalitních snímků potřeba naplno využít specifické vlastnosti daného přístroje. Doporučujeme tedy fotoaparát zakoupit s určitým předstihem, v klidu si doma prostudovat manuál a vyrazit alespoň na jedno odpoledne někam do parku či k řece, kde si práci s fotoaparátem vyzkoušíte takříkajíc nanečisto. V našem článku si vyjmenujeme několik základních situací a podíváme se, jak v nich lze s jednotlivými modely postupovat.

Moře a pláž

Mořské pobřeží stále patří k nejpopulárnějším cílům dovolených a záběry z pláží či útesů bývají velmi oblíbené. Výrobci to dobře vědí a některé modely proto vybavují speciálním programem označeným Beach, Sand nebo Sea, který lze v podobném prostředí úspěšně použít. Z našeho výběru se toto týká obou Olympusů, obou Kodaků a Canonu A520.

Pokud speciální program k dispozici nemáte, zkuste pomocí korekce expozice (k dispozici u všech modelů) zvýšit expoziční hodnotu o 1-2 třetiny EV. Bílá pěna tříštících se vln a světlý písek či oblázky rozpálené sluncem totiž často zmatou expoziční automatiku, která tento odstín považuje za tzv. střední šedou a celou fotografii pak podexponuje. Korekcí expozice tento nedostatek bez problémů napravíme. Vždy ale výsledek zkontrolujte na displeji a dávejte pozor, aby na snímku bylo co nejméně tzv. přepalů, tedy bílých míst zcela bez jakékoli kresby. Platí totiž zásada, že podexponovaný snímek lze v počítači vcelku bez potíží opravit, zatímco kresba v přepalech je nenávratně zničená.

K zjištění přepalů velmi účinně pomáhá histogram neboli graf rozložení jasů a stínů ve fotografii. Najdeme ho například ve výbavě obou Panasoniků, Aceru nebo Canonu Ixus 30. Vodorovná osa grafu znamená přechod od jasů ke stínům, svislá vyjadřuje četnost pixelů v dané hodnotě. Pokud se větší část křivky nachází v levé části, je snímek podexponovaný, pokud jsou pixely i na pravém okraji, ukazuje to na přepaly ve snímku.

Hory a krajina

Jiným oblíbeným motivem je krajina, především v horách nebo jiných podobně atraktivních lokalitách. Známé pravidlo krajinářské fotografie říká, že kromě atraktivní scenerie je zapotřebí zajímavý objekt (například strom, skála nebo třeba květina) v popředí, aby snímku dodal hloubku a třetí rozměr. Většina lidí chce mít v tomto případě ostrý jak objekt v popředí, tak i pozadí. Toho dosáhneme maximálním zvýšením hloubky ostrosti - tedy nastavením co nejvyšší hodnoty clony. Pokud to fotoaparát umožňuje (v našem případě Minolta Z20, Acer, HP R717, oba Kodaky a Canon A520), přepneme jej do režimu priority clony (označení A) a zvýšíme hodnotu clony na maximum. Můžeme také zvolit program Krajina, který se o maximální clonu postará automaticky a nabízejí ho všechny testované fotoaparáty. S vyšší clonou se ovšem prodlužuje expoziční čas a proto hrozí roztřesení fotoaparátu, proto doporučujeme hodnotu času vždy zkontrolovat. Za normálních okolností (bez ultrazoomu či stabilizátoru) udrží člověk běžně v ruce čas 1/100 s a kratší. Čím delší ohniskovou vzdálenost používáme, tím kratší čas potřebujeme. Platí pravidlo, že by expozice neměla být delší než inverzní hodnota ohniskové vzdálenosti - při použití standardního zoomu 105 mm tedy stačí čas 1/100 s, s ultrazoomem 380 mm už potřebujeme 1/400 s. Některé modely upozorňují na možné roztřesení fotoaparátu v důsledku dlouhého času varovným symbolem na displeji.

Portréty

Opačná situace nastává při fotografování portrétu. Pokud nefotografujeme na obzvlášť atraktivním pozadí, většinou na snímku chceme mít ostrou postavu vystupující z neostrého podkladu. Toho dosáhneme snížením clony na minimální hodnotu, případně volbou motivového programu Portrét (též u všech modelů k dispozici). Při skupinových portrétech volte střední hodnotu clony, aby osoby stojící v druhé řadě nebyly neostré.

Rychlý pohyb

Fotografie sportovců, letících racků, hrajících si dětí nebo domácích zvířat mají jedno společné - zachycují objekty v rychlém pohybu. K tomu potřebujeme co nejkratší expoziční čas. Pokud to fotoaparát nabízí, zvolíme režim priority času (týká se Minolty Z20, Aceru, obou Kodaků a Canonu A520), který je na voliči označen písmeny S nebo Tv. S kratším časem ovšem klesá i hodnota clony, proto je zapotřebí dávat pozor, abychom zkracování nepřehnali pod přípustnou mez fotografie by byla podexponovaná. Pokud nelze čas zkrátit ručně, volíme režim Sport, ten má stejný účinek. Velkou výhodu mají vlastníci Minolty Z20 a obou Kodaků, kteří mohou využít speciální režim kontinuálního ostření, kdy fotoaparát sleduje pohybující se objekt a automaticky na něj stále přeostřuje.

Město a architektura

Při fotografování architektury oceníme krátkou ohniskovou vzdálenost, aby se na snímek vešel co největší objekt. Bohužel žádný z našich modelů není vybaven širokoúhlým objektivem s 28 mm nebo dokonce méně - širokoúhlá optika je drahá a vyskytuje se spíše ve vyšších kategoriích. Nejkratším ohniskem je tak ekvivalent 35 mm, který nabízejí oba Canony, Kodak Z700, Fujifilm A350 a Olympus mju mini. Pokud je to málo, nezbývá než při fotografování poodstoupit o pár kroků, případně fotografovat domy z podhledu.

Muzea, galerie, zoologické zahrady

Fotografování v těchto prostorách má jeden společný rys - zpravidla se při něm nesmí používat blesk, ačkoli je v dané lokalitě světla většinou pomálu. Pokud s sebou nechcete brát stativ, zbývá jediné řešení - nastavit vyšší citlivost ISO. Všechny fotoaparáty kromě Fujifilmu A350 umožňují ruční nastavení, Acer nabízí maximální hodnotu ISO 200, Minolta Z20 ISO 320, ostatní modely ISO 400. Na papíře tak mezi nimi nejsou velké rozdíly, v praxi ovšem bohužel ano. Vyšší citlivost totiž automaticky znamená více šumu, a to je jeden z nejpalčivějších problémů digitálních fotoaparátů vůbec - kvalita fotografií je při vyšším ISO u některých modelů tak žalostná, že tuto citlivost vůbec nedoporučujeme. Poměrně se ctí se s ISO 400 dokáže vypořádat HP M417, Panasonic LZ2 a Kodak Z700, na opačném pólu se nacházejí obě Minolty, Olympus C-500, HP R717 nebo Acer CR-8530 (i s pouhým ISO 200 - to je již zmíněná daň za vyšší rozlišení).

Západ slunce

Jak praví známá poučka, západ slunce je hned po dětských hrách druhým nejoblíbenějším motivem fotografií vůbec. Některé přístroje, například Canon A350, nabízejí speciální stejnojmenný motivový program, bez problémů se bez něj ale obejdeme - stačí pomocí korekce stáhnout expoziční hodnotu o 1 až 2 třetiny do minusu. Tím zvýrazníme ohnivé barvy zapadajícího slunce a zároveň fotografii o něco ztmavíme, aby vypadala působivěji.

Snímky v interiéru a noční fotografie

Při fotografování nejrůznějších večírků, slavností, tance apod. se běžně používá blesk, a proto není třeba tolik klást důraz na expoziční hodnoty - stačí nastavit automatický režim a fotoaparát se o vše ostatní postará, světlo blesku je na krátkou vzdálenost (snad s výjimkou HP M417) dostatečně silné. Fotografie s bleskem ovšem často postrádají specifickou světelnou atmosféru daného místa, proto jim můžeme trochu pomoci.

Jednou z možností jsou nejrůznější hrátky s vyvážením bílé. Pokud při fotografování s bleskem nastavíme vyvážení na žárovkové světlo, většinou dosáhneme vcelku příjemného efektu teplejších barev. Ještě lepší je ale využít ruční nastavení, které nabízí Minolta Z20, Olympus C-500, Acer, HP R717, oba Panasoniky a oba Canony.

Majitelé Minolty Z20, HP M417, obou Panasoniků a trochu překvapivě i Fujifilmu A350 mohou využít zajímavou funkci, tzv. pomalé synchronizace blesku. V tomto režimu fotoaparát exponuje dlouze, jako by byl blesk neaktivní, na začátku expozice se však blesk spustí. Výsledkem je relativně ostrý blízký ústřední motiv a všude okolo rozostřené pozadí a světla scény, která se do snímku dostala během delší neosvětlené expozice. Tímto specifickým způsobem samozřejmě nelze fotografovat vše, každopádně ale jde o velice zajímavý světelný efekt.

Vzhůru do terénu

Další oblíbená zásada říká, že je dobré zvládnout všechna fotografická pravidla a pak je jedno po druhém začít porušovat. Digitální fotografie v tomto směru otevírá amatérským tvůrcům spoustu možností - bez potíží pořídíte stovky snímků, nepovedené okamžitě smažete a nestojí vás to ani korunu. Navíc - a to je snad ještě důležitější - se při experimentování můžete okamžitě přesvědčit, jak váš záměr v praxi dopadl, a podle toho jej nadále rozvíjet nebo naopak zavrhnout. Fantazii se meze nekladou.

Acer cr-8530

Jako jediný z testovaných fotoaparátů nabízí Acer osmimegové rozlišení, které bylo ještě před rokem doménou špičkových modelů za cenu okolo třiceti tisíc. Pro mnoho lidí to bude jistě silným argumentem, přístroj má i další přednosti. K nim kromě povedeného designu patří i slušná řádka funkcí od kompletní škály expozičních režimů přes ruční vyvážení bílé či zobrazení expozičních hodnot a dalších údajů na displeji, až třeba po asistenční přisvícení v šeru či živý histogram. Zadní straně přístroje dominuje veliký displej s dobrým rozlišením, má jeden velký problém - při fotografování v exteriéru je obraz příliš kontrastní a drobnější detaily na něm zcela zanikají, což ztěžuje práci i za zamračených dnů. Optický hledáček nepomůže, je příliš malý a scéna v něm skoro není vidět. K drobným nedostatkům patří i pomalejší náběh (okolo 3 s) a silné zahřívání za provozu, největší výtky ale máme ke kvalitě fotografií. Snímky se vyznačují neostrou kresbou a vybledlými barvami, také chromatická aberace je všudypřítomná. Daní za vysoké rozlišení je pak spousta šumu, který již při ISO 200 (vyšší citlivost přístroj nenabízí) vážně poškozuje snímky a zcela likviduje drobné detaily, které bychom od fotoaparátu s osmi megapixely čekali.

Canon PowerShot A520

První fotoaparát Canon v našem testu míří spíše na zkušenější uživatele, požadující více funkcí za nízkou cenu. Vypadá obyčejně až fádně, nabízí ale plnou škálu expozičních režimů a celkově "serióznější" pojetí. Pokud si uživatel netroufne na prioritu clony či času nebo na manuální režim, může využít 13 motivových programů, k tvorbě kompozice lze použít kromě displeje i relativně slušný optický hledáček, o ostření v šeru se stará asistenční přisvícení. Velkým problémem jsou ale pomalé reakce fotoaparátu - zoomování, ostření, střídání motivových programů či prohlížení fotografií trvá citelně déle než u jiných modelů. Ani příznivci videozáznamů nebudou nadšeni z maximální délky tří minut s frekvencí 15 obr./s a velikostí 320 x 240 bodů. Podobně jako Ixus se fotoaparát navíc neumí přihlásit jako externí disk. Pokud ale tyto nedostatky překousneme, čeká nás příjemné překvapení v podobě velmi vydařených fotografií s přirozenými a sytými barvami, téměř nulovou aberací a snesitelným šumem i při ISO 400. Při ISO 50 jsou fotografie úplně čisté a procesor zvládá slušný dynamický rozsah, což z A520 činí velmi šikovný nástroj pro fotografování přírody.

Canon Ixus 30

Společně s HP R717 a Olympusem mju mini tvoří trojici nejatraktivnějších fotoaparátů ve výběru. Po bleskurychlém náběhu (méně než 1 s) potěší mnoho uživatelů české menu, věc u fotoaparátů zatím téměř nevídaná. Informovanější fotografové zase zpozorní při spatření loga obrazového procesu DIGIC II, kterým jsou vybaveny i nejlepší profesionální zrcadlovky značky Canon. Díky asistenčnímu přisvícení fotoaparát vcelku spolehlivě ostří i v naprosté tmě, dobrý je i videorežim - při nižším rozlišení 320 x 240 bodů lze po omezenou dobu nahrávat impozantní frekvencí 60 obr./s. Rozložení expozičních hodnot lze při prohlížení kontrolovat na histogramu, bohužel ho nelze zapnout už při fotografování. Slabinou je naopak displej s vybledlými barvami, titěrný optický hledáček také není určen zrovna pro náročné. Na kvalitě fotografií se projevuje výtečný procesor, ale bohužel i horší optika a nízké rozlišení. Barevnému podání nelze vytknout nic, zejména odstíny pleti vypadají výborně i při fotografování s bleskem, ale detailů je na snímcích málo a při krajích fotografií se objevuje výrazná aberace. Ixus 30 se proto hodí spíše pro portréty a záběry zblízka než třeba na fotografování krajiny.

Fujifilm FinePix A350

Fotoaparát pro uživatele, kterým i běžný dnešní kompaktní standard připadá příliš složitý a dávají přednost menšímu množství funkcí a maximálně zjednodušenému ovládání. Vzhledem připomíná přístroj klasické filmové "krabičky na mýdlo", jednoduchý design neruší ani jedna extravagance, ovládací prvky jsou redukovány na nezbytné minimum. Zoom se ovládá horní a dolní šipkou křížového tlačítka, což je dost nezvyklé a nepohodlné. Spartánské menu nabízí jen makrorežim, úpravu velikosti fotografií, sekvenční snímání a samospoušť, v režimu trochu nepatřičně označeném jako Manual se skrývá korekce expozice a vyvážení bílé - a to je vše. Začátečníci ocení možnost zobrazit na displeji mřížku pro snazší tvorbu kompozice. Problémem je ostření v šeru, naše pokusy byly většinou neúspěšné. Velkou pochvalu však zaslouží automatické vyvážení bílé, barevné podání venku i uvnitř je výborné, jen barvy by mohly být sytější (škoda, že fotoaparát neumožňuje jejich softwarové dosycení). Chromatickou aberaci jsme nezaznamenali, při ISO 100 je na snímcích velmi málo šumu, k vyšší citlivosti se nám přístroj donutit nepodařilo. Celkově je kvalita snímků velmi dobrá a nenáročným začátečníkům lze proto A350 doporučit.

HP PhotoSmart M417

M417 je v lecčems levnější obdobou R717, s nímž sdílí některé ovládací prvky, například zmiňovanou duální spoušť pro fotoaparát a video. Rozhodně není tak elegantní na pohled, na druhou stranu ale v některých ohledech svého dražšího stájového kolegu předstihne. Nabízí například rychlejší náběh, menší zkreslení optického hledáčku a také jednu velmi šikovnou vlastnost - při ostření v šeru se na displeji objeví snímaná scéna v přízračném zeleném nasvícení, takže člověk ví, co fotografuje. Podobně jako u R717 je u každé položky menu k dispozici kontextová nápověda, což jistě ocení zejména začátečníci. Bohužel chybí pokročilejší výbava, například asistenční přisvícení, při fotografování v šeru tak přístroj správně zaostří jen asi v polovině případů. Clona má jen dvě polohy, mezi nimiž si fotoaparát vybírá automaticky a bohužel také značně pomalu, takže po přechodu z interiéru do světla lze čekat na reakci i několik sekund, podobně jako na správné vykreslení scény na displeji. Dalším problémem je slabý výkon blesku, v interiéru dosvítí jen asi na dva metry. Snímky bohužel trpí podobnou chromatickou aberací jako u R717 a nemají tak živé barvy, na druhou stranu ale při vyšších citlivostech trpí méně šumem.

HP PhotoSmart R717

Kdybychom udělovali ceny za design, umístil by se šestimegový HP R717 s elegantním kovovým krytem přední části hodně vysoko. Zároveň toho ale nabízí docela dost i náročnějším uživatelům - k dispozici je například manuální ostření, asistenční přisvícení při ostření do tmy nebo zajímavé softwarové funkce. Mezi nimi najdeme třeba spolehlivé odstranění červených očí z vyfotografovaných snímků nebo prosvětlení tmavých míst při fotografování v protisvětle. K dispozici je i režim priority clony, tu lze ale nastavit jen ve dvou krocích. Neobvyklým, ale pro značku HP typickým prvkem jsou dvě spouště - jedna pro fotografování, druhá pro video. Trochu zarmoutí pomalý náběh, čtyři vteřiny jsou dnes na fotoaparát s pouhým trojnásobným zoomem hodně. Optický hledáček hodně zkresluje perspektivu, displej zase mívá problémy s barevným podáním při rychlých přechodech ze stínu na světlo. Fotografie jsou plné velmi živých a věrných barev a při ISO 100 potěší velmi nízká hladina šumu, na druhou stranu jsme při fotografování v protisvětle zaregistrovali až nezvykle silnou chromatickou aberaci, výjimkou nebylo ani výrazné moiré (barevná vada vznikající při fotografování určitých, třeba mřížkovaných textur).

Kodak Z700

Oba testované Kodaky vycházejí podobně jako Konica Minolta Z20 ze "zrcadlovkové" koncepce a jsou proto poměrně robustní, což lidem s většími prsty přijde vhod. Na jeden z nejlevnějších modelů v testu nabízí Z700 relativně hodně funkcí pro náročné, třeba prioritu času a clony nebo kontinuální ostření na objekty v pohybu, které funguje velmi dobře. V horším světle (třeba v místnosti osvětlené slabší žárovkou) si fotoaparát vede relativně dobře a ostří spolehlivě, v úplné tmě ale zaostřit nedokáže. Samotný náběh je relativně rychlý, jednu věc ale vývojáři nedomysleli - fotoaparát nemá vypínač, jeho funkci plní samostatná poloha na voliči režimů a třeba k prioritě času/clony je od ní dost daleko, což náběh nepříjemně prodlužuje. Optický hledáček zkresluje scénu podobně jako u HP R717. Potěší patnáct motivových programů, naopak zarmoutí jen tři varianty vyvážení bílé bez možnosti ručního nastavení. Příjemným překvapením je dobrá kvalita snímků - fotografie jsou možná lepší než z dražší Z740, chromatickou aberaci jsme nezaznamenali, fotoaparát nabízí slušný dynamický rozsah a syté živé barvy. Do citlivosti ISO 200 je šumu velmi málo, při ISO 400 jeho míra roste, ale pořád se pohybuje mezi lepšími modely.

Kodak Z740

Kodak Z740 původně patřil do vyšší kategorie a mezi levnými fotoaparáty působí se svou koncepcí "univerzálního fotoaparátu střední třídy" téměř nepatřičně, což ale není důvod nezařadit jej do testu. Vedle Minolty Z20 jde o druhý ultrazoom v našem výběru. Podobně jako Z20 nabízí kompletní škálu expozičních režimů a některé další pokročilé funkce, oproti Minoltě má ale mnohem lépe vyřešené ovládání - na kombinaci kruhového voliče s joystickem si člověk musí chvilku zvykat, pak ale vše funguje výborně. Nevýhodou je přece jen slabší funkční výbava - chybí například histogram, pomalá synchronizace blesku nebo ruční vyvážení bílé, což lze bez problémů odpustit miniaturnímu modelu, ale v konkurenci Minolty Z20 je to nevýhoda. Naopak lze ocenit vůbec nejširší nabídku motivových programů mezi testovanými modely. Náběh je na ultrazoom velmi rychlý, totéž platí pro pohyb zoomu, ten by ale mohl být plynulejší. Fotografie mají přednosti i slabiny - jsou ostré i při fotografování v šeru a potěší velmi živými a realisticky zachycenými barvami, do ISO 200 je neruší žádný výrazný šum, dobrá je i kresba detailů. Snímky ale bohužel trpí všudypřítomnou chromatickou aberací i při průměrně kontrastních scénách.

Minolta Dimage X50

Pětimegový model se objevil již v březnovém testu, v němž jsme se zaměřili na vyšší kategorii kompaktních fotoaparátů. Minolta X50 od té doby zlevnila a dnes představuje zajímavou alternativu pro jednoduché levné modely. Stylový design potěší dámy, přístroj vcelku dobře splňuje představy o fotoaparátu coby módním doplňku, mnohými vlastnostmi zaujme i zkušenější fotografy. Snad největší předností je vynikající sekvenční snímání, známé i z jiných modelů téže značky - pokud snížíme rozlišení na 1,2 Mpix, umí fotoaparát pořídit až 11 snímků fantastickou rychlostí 10 obrázků/s a z toho přecházejí oči i majitelům pětkrát dražších zrcadlovek. Povedený je i videorežim, během filmování lze používat zoom a měnit korekci expozice i vyvážení bílé. Při fotografování v interiéru oceníme poměrně rychlé automatické ostření i při nastavení velké ohniskové vzdálenosti. Hlavním problémem je trochu sporná kvalita optiky - nepříliš světelný objektiv (f5 při nejdelším ohnisku) nevyniká žádnou zvláštní kresbou detailů, fotografie ztrácí na ostrosti zejména poblíž okrajů. Dalším problémem je při vyšších citlivostech šum. Raději doporučujeme trvale nastavit ISO 100 nebo používat automatickou citlivost, která nikdy nepřekročí ISO 160.

Konica Minolta Dimage Z20

Jeden ze dvou ultrazoomů v testu patří do oblíbené modelové řady, která se vyznačuje i extravagantním designem a slušnou funkční výbavou. Neobvyklý design má své přednosti i nedostatky - modely řady Z poznáme na první pohled, plastové provedení ale působí hodně lacině a do jisté míry trpí i ergonomie (podobně jako u typu si u Z20 musíme dávat velký pozor při práci v místnosti, abychom prsty ruky nezakryli blesk). Velmi diskutabilní je i přepínání mezi hledáčkem a displejem pomocí zrcadélka, systém nepůsobí odolně. Naopak funkční výbava potěší i znalce, k dispozici je plná škála expozičních režimů, možnost zaostřit ručně i průběžné automatické ostření pohybujících se objektů, ruční vyvážení bílé nebo skvělý videorežim. Poměrně nešikovné ovládání bohužel neodpovídá bohaté výbavě - tlačítek je na těle poskrovnu a většina funkcí je tak přístupná jen přes menu. Také elektronický hledáček je vinou zrnitého obrazu bez detailů použitelný jen v nouzi. Kvalita snímků je na levný ultrazoom vcelku dobrá, hlavně při nižších citlivostech (ISO 50-100), naopak ISO 320 vzhledem k vysoké hladině šumu prakticky nelze použít. To je bohužel oproti předchůdcům tohoto modelu jeden z typických důsledků vyššího rozlišení.

Olympus C-500

Patří k levnějším z testovaných modelů a je to znát. Jako módní doplněk Olympus C-500 rozhodně využít nelze, pro mnohé to může být spíše výhodou - díky větším rozměrům padne do ruky lépe než mnohé stylové "šperky". K "serióznímu" dojmu přispívají i některé v této kategorii nezvyklé funkce, například výborný režim supermakro (spolehlivě ostří již od 2 cm), redukce šumu, ruční vyvážení bílé nebo stálé zobrazení expozičních hodnot na displeji. K dispozici je dokonce i manuální režim, fotoaparát ale bohužel nabízí jen dvě polohy clony. Začátečníci naopak ocení hned 16 motivových programů. Velkým překvapením je tradičně bolavé místo levnějších kompaktů značky Olympus, totiž automatické ostření. Nepatří k nejrychlejším, je ale velmi spolehlivé i v šeru. Rychlost je obecnou slabinou C-500, náběh trvá okolo tří vteřin, přechod mezi oběma póly ohniskové vzdálenosti zvládají lépe i některé ultrazoomy a zanedbatelná není ani prodleva spouště. Snímky potěší ostrostí a minimální chromatickou aberací, naopak šum je patrný i při ISO 50 a nejvyšší hodnotu ISO 400 prakticky nelze použít. Automatické vyvážení bílé někdy způsobí modravý nádech, podobně jako u ostatních Olympusů, celkově jsou fotografie příjemným překvapením.

Olympus mju mini

Na rozdíl od modelu C-500 si mju-mini zaručeně s jiným fotoaparátem nespletete, ve snaze o originální design se vývojáři Olympusu dostali tentokrát opravdu daleko. Začátečníkům se nezvyklá koncepce může líbit, zkušenější fotografy ale patrně odradí velmi omezená funkční výbava. Možností ovlivnit charakter snímku tu najdeme velmi málo, při fotografování dokonce často ani nevíme, zda bude výsledný snímek ostrý - na displeji se nezobrazí žádné expoziční hodnoty. Ovládacích prvků je na těle fotoaparátu minimálně, což je ale vzhledem k omezené nabídce funkcí logické (tlačítko pro mazání snímků tu ale být mohlo). Potěší spousta motivových programů, bohužel bez nápovědy na displeji, což byla výhoda starších modelů řady mju. Příjemným překvapením je ovšem rychlost fotoaparátu - náběh trvá pouhou vteřinu, prodleva spouště je minimální, i ostření je vcelku svižné a na tuto kategorii až nezvykle spolehlivé i v šeru. Snímky zaujmou zejména věrnými a živými barvami, zejména velmi sytými odstíny zelené.

Chromatická aberace se objevuje jen ojediněle, při ISO 64-100 jsou fotografie prakticky bez šumu. Místo extravagantní hračky nás zkrátka překvapil jednoduchý, ale slušný fotoaparát.

Panasonic LS1

Malý a lehký fotoaparát s povedeným stylovým designem nabízí podobně jako jeho vybavenější stájový kolega LZ2 jednu velkou výhodu oproti konkurenčním modelům, totiž stabilizátor obrazu. To oceníme zejména při fotografování v horším světle a v interiéru, z ruky lze bez potíží udržet čas okolo 1/30 s. K dalším výhodám LS1 patří velký a jasný displej, jako u většiny malých Panasoniků přístroji zcela chybí optický hledáček. Ve slušné funkční výbavě najdeme například histogram či pomalou synchronizaci blesku, při fotografování se na displeji zobrazí aktuální expoziční hodnoty. Velkou pochvalu zaslouží systém automatického ostření, který zcela spolehlivě pracuje i v naprosté tmě a ani k tomu nepotřebuje asistenční přisvícení. Další výhodou je rychlý náběh. Chválu ale bohužel brzy přeruší kvalita snímků - kresba je slabá i na čtyřmegový přístroj, na absenci detailů se očividně podepsaly algoritmy na odstranění šumu. Při okrajích fotografií ubývá ostrosti a přibývá chromatické aberace. S vyšší citlivostí (ISO 400) se rozostřují barevné přechody a barvy se vzájemně slévají (nejvíce to postihuje různé odstíny červené a oranžové). Zelenou barvu ladí fotoaparát spíše do tyrkysové.

Panasonic LZ2

Dražší z obou testovaných Panasoniků se od modelu LS1 liší designem a hlavně optikou, v mnohém jsou oba typy totožné - například v menu nebo v ovládacích prvcích žádný rozdíl nenajdeme. Hlavní předností LZ2 je tak - pokud pomineme megapixel rozlišení navíc - šestinásobný optický zoom s lepší světelností (f2,8-4,5). Hlavně v černém provedení působí LZ2 velmi elegantně a díky náznaku úchopu se ve srovnání s jinými malými kompakty docela dobře drží. Potěší zrychlené sekvenční snímání, náročnější uživatelé ocení možnost ručně korigovat barevnou teplotu. Naopak v ostření do tmy si LZ2 vedl o něco hůře. Největší výhodou je ale kvalita fotografií. Výtečně funguje automatické vyvážení bílé - barevné podání je věrné venku i v interiéru s bleskem, barvy jsou syté a jasné, chromatická aberace se objevuje jen v náznacích při krajích snímků. Při ISO 80 a 100 jsou fotografie zcela čisté, ani při ISO 200 není šum na monitoru nebo při tisku do 10 x 15 cm nijak patrný, při ISO 400 sice naroste, ale pořád nemá zhoubný vliv na detaily jako u jiných typů. Pokud nevyžadujeme prioritní či manuální expoziční režimy nebo kvalitnější videozáznam, je LZ2 vynikající volbou, ač patří v testu k nejdražším modelům.

§§§§§


Optimální chlazení

Lukáš Jonák

C05P0377

V minulém čísle jsme chladič Gigabyte G-Power Pro Cooler použili při testování procesoru AMD 3200+, proto se na něj nyní podíváme podrobněji. Přizpůsoben je oběma výrobcům procesorů, a to jak pro Intel a jeho patice 478 a LGA775, tak i pro procesory AMD řady K8 - Socket 754 a 939, tak i starší Socket A. Chladící jednotka je postavena na technologii Heat-Pipe, která je jen po jedné straně vedena vertikálně do rozsáhlého žebrování. Na něm je připevněn mohutný chladič, s úctyhodnou velikostí 110 x 110 x 25 mm, celková hmotnost chladiče činí více něž 430 gramů. Pokud je váš počítač vybaven bočnicí ze skla nebo akrylátu, pak zřejmě oceníte čtveřici zabudovaných super svítivých LED diod, jejichž intenzita svícení je regulována stejně s otáčkami ventilátoru. Aktivní část nasává čerstvý vzduch a vhnání jej do žeber, která se tak velmi účinně ochlazují. Rychlost otáček je možné regulovat přibaleným regulátorem, rozsah je od 1 700 až do 3 200 otáček za minutu. Rychlost otáčení ovlivňuje nejen chlazení procesoru, ale také hlučnost. Při nízkých otáčkách je ventilátor téměř nehlučný, zatímco při maximálních otáčkách dokáže vyprodukovat až 40 dB. Regulátor je možné nainstalovat do dvou pozic, a to do záslepky pro disketovou mechaniku, kam se snáze dostanete a můžete ho lépe regulovat. Druhá možnost spočívá v umístění do zadní části case, do jedné z volných pozic pro kartu PCI. Pro uživatele, kteří nechtějí ovládat otáčky manuálně, je připravena funkce automatické úpravy otáček, řízená základní deskou. Instalace samotného chladiče je v důsledku možnosti připojení na více druhů procesorů bohužel velmi nepraktická. Obnáší to totiž více upevňovacích klipů pro různé patice, na spodní části se nenachází žádná západka, do níž by mohl klip zapadnout. Při vertikální instalaci tak vzniká problém s neustálým padáním upevňovacího klipu. Proto je vhodnější si počítačovou skříň položit, pak je již instalace snadnější. Nejsnazší instalace probíhá na paticích procesorů AMD 754 a 939, pro které není potřeba nic montovat ani šroubovat. V případě osazení na procesory Intel je situace složitější, protože u Socketu 478 je potřeba desku vymontovat a upevnit na ní ze spodní strany držák chladiče. Po instalaci se ovšem chladič odmění majiteli nadprůměrným výkonem chlazení - v našich testech s procesorem AMD Athlon 3200+ dokázal snížit teplotu oproti boxované verzi chladiče o 12 stupňů, u procesoru Intel Pentium 4 560 činil rozdíl dokonce 27 ?C. V balení mimo samotného chladiče a úchytů k motherboardu najdete také stručný návod s popisem instalace a nezbytnou teplovodivou pastu, která se dáva na procesor. Procesor se v současné době prodává za 1 150 Kč a tato cena zřejmě zabrání jeho masovému rozšíření.

Gigabyte G-Power Pro Cooler

Cena vč. DPH: 1 150 Kč

K testu zapůjčila firma: Elap spol. s r.o., http://www.elap.cz

§§§§§


Optimální chlazení

Lukáš Jonák

C05P0377

V minulém čísle jsme chladič Gigabyte G-Power Pro Cooler použili při testování procesoru AMD 3200+, proto se na něj nyní podíváme podrobněji. Přizpůsoben je oběma výrobcům procesorů, a to jak pro Intel a jeho patice 478 a LGA775, tak i pro procesory AMD řady K8 - Socket 754 a 939, tak i starší Socket A. Chladící jednotka je postavena na technologii Heat-Pipe, která je jen po jedné straně vedena vertikálně do rozsáhlého žebrování. Na něm je připevněn mohutný chladič, s úctyhodnou velikostí 110 x 110 x 25 mm, celková hmotnost chladiče činí více něž 430 gramů. Pokud je váš počítač vybaven bočnicí ze skla nebo akrylátu, pak zřejmě oceníte čtveřici zabudovaných super svítivých LED diod, jejichž intenzita svícení je regulována stejně s otáčkami ventilátoru. Aktivní část nasává čerstvý vzduch a vhnání jej do žeber, která se tak velmi účinně ochlazují. Rychlost otáček je možné regulovat přibaleným regulátorem, rozsah je od 1 700 až do 3 200 otáček za minutu. Rychlost otáčení ovlivňuje nejen chlazení procesoru, ale také hlučnost. Při nízkých otáčkách je ventilátor téměř nehlučný, zatímco při maximálních otáčkách dokáže vyprodukovat až 40 dB. Regulátor je možné nainstalovat do dvou pozic, a to do záslepky pro disketovou mechaniku, kam se snáze dostanete a můžete ho lépe regulovat. Druhá možnost spočívá v umístění do zadní části case, do jedné z volných pozic pro kartu PCI. Pro uživatele, kteří nechtějí ovládat otáčky manuálně, je připravena funkce automatické úpravy otáček, řízená základní deskou. Instalace samotného chladiče je v důsledku možnosti připojení na více druhů procesorů bohužel velmi nepraktická. Obnáší to totiž více upevňovacích klipů pro různé patice, na spodní části se nenachází žádná západka, do níž by mohl klip zapadnout. Při vertikální instalaci tak vzniká problém s neustálým padáním upevňovacího klipu. Proto je vhodnější si počítačovou skříň položit, pak je již instalace snadnější. Nejsnazší instalace probíhá na paticích procesorů AMD 754 a 939, pro které není potřeba nic montovat ani šroubovat. V případě osazení na procesory Intel je situace složitější, protože u Socketu 478 je potřeba desku vymontovat a upevnit na ní ze spodní strany držák chladiče. Po instalaci se ovšem chladič odmění majiteli nadprůměrným výkonem chlazení - v našich testech s procesorem AMD Athlon 3200+ dokázal snížit teplotu oproti boxované verzi chladiče o 12 stupňů, u procesoru Intel Pentium 4 560 činil rozdíl dokonce 27 ?C. V balení mimo samotného chladiče a úchytů k motherboardu najdete také stručný návod s popisem instalace a nezbytnou teplovodivou pastu, která se dáva na procesor. Procesor se v současné době prodává za 1 150 Kč a tato cena zřejmě zabrání jeho masovému rozšíření.

Gigabyte G-Power Pro Cooler

Cena vč. DPH: 1 150 Kč

K testu zapůjčila firma: Elap spol. s r.o., http://www.elap.cz

§§§§§


Telefonujte (téměř) zadarmo

Petr Matuška

C05P0374

S příchodem rychlého internetu se ve velké míře ke slovu dostává i fenomén IP telefonie. Nejsou to pouze velké nadnárodní společnosti, které takto realizují hovory mezi jednotlivými pobočkami. Díky několika volně dostupným programům lze dnes uskutečnit volání přes internet i v domácích podmínkách. Právě k tomuto účelu slouží zařízení nazvané WELL K-1000 Skype USB, které zároveň plní funkci reproduktoru a mikrofonu, to vše zabaleno do ergonomického tvaru mobilního telefonu. Na přední straně jsou dvě klasická ovládací tlačítka - zelené a červené - sluchátko sloužící k přijetí/vytočení a k ukončení aktivního hovoru. Pod těmito prvky se nachází klasická numerická klávesnice, kterou naleznete na všech mobilních a na části stolních telefonů. Poslední aktivní prvek najdete na levém boku a ovládá se s ním hlasitost reprodukovaného hovoru. Celý přístroj se připojuje k počítači pomocí třímetrového kabelu USB 1.1. Podporovány jsou operační systémy Microsoft Windows Millenium Edition, 2000 a XP. Zařízení pracuje se všemi VoIP aplikacemi založenými na protokolech SIP a H.323, a to včetně velmi oblíbeného programu Skype, pro který je tento telefon zvláště uzpůsoben. Plnou podporu mu zajišťuje software v podobě ovladačů, které jsou součástí balení. Tento balík softwaru umožní ovládat program Skype pomocí tlačítek telefonu - lze přijímat i ukončovat hovory, vyhledávat v seznamu kontaktů, volit nové a také vytáčet telefonní čísla pomocí klávesnice. Po troše cviku a zkušeností lze poměrně bez problému ovládat celý program Skype pouze pomocí tohoto přístroje. Menší obtíží může být nutnost přepnout před použitím na anglickou klávesnici, protože jinak se v české verzi MS Windows místo čísel při vytáčení na telefonu objevují české znaky. Nicméně ve Win2000 i WinXP lze nastavit anglickou klávesnici právě jen pro aplikaci Skype, pro zbytek aplikací zůstane v platnosti klávesnice česká. WELL K-1000 emuluje zvukové zařízení a převede tak jakýkoliv zvukový výstup na reproduktor telefonu, a to i v případě, že byste si přáli poslouchat hlas či hudbu na reproduktorech připojených ke zvukové kartě. Windows je možné nastavit tak, aby na WELL K-1000 byl směrován pouze hlas z aplikace Skype, zatímco zvuky z ostatních aplikací budou přehrávány přes tradiční zvukový výstup. Při práci s přístrojem jsme byli s funkcemi spokojeni, ovšem byli jsme nuceni stáhnout aktuální ovladače na webu dovozce. Pro podtržení pocitu "skutečného" telefonu je možné umístit držák telefonu na zeď. Je na každém uživateli, zda si vybere pohodlný VoIP telefon WELL za více než 800 Kč, nebo použije méně elegantní řešení s externím mikrofonem a reproduktory, kdy ovšem bude mít volné ruce.

Well K-1000 Skype USB

Cena vč. DPH: 844 Kč

K testu zapůjčila firma: JOYCE ČR, s.r.o., http://www.joyce.cz

§§§§§


Další novinka ze stáje MPIO

Lubor Jarkovský

C05P0368

V minulém čísle jsme recenzovali hranatý flashový přehrávač MPIO FY400, který se nám velmi zalíbil svým provedením, funkcemi i cenou. Nyní se nám do redakce dostal (těsně před uvedením na trh) model FY500. V době, kdy budete tento článek číst, by už měl být běžně k dostání.

Jak napovídá označení, pětistovka je vyšším modelem, a to se samozřejmě odráží i v její velikosti (26 x 67 x 20 mm, 30 g bez baterie) a konstrukci, která je ještě kvalitnější než u zmiňované čtyřstovky. Na světovém trhu se přístroj objeví v pěti barevných provedeních, ale zda se všech odstínů dočká i český zákazník, dosud nebylo rozhodnuto. Dá se předpokládat, že všech pět k dispozici nebude. FY500 bude prodáván s pamětí o velikosti 128, 256, 512 nebo 1 024 MB. Pokud si budete chtít přehrávač koupit, doporučujeme vybrat minimálně verzi s 256 MB, protože do 128 MB flashky nahrajete ve slušné kvalitě jen dvě kratší alba v MP3.

Půlkulatý drobeček má na přední straně nebarevný čtyřřádkový LCD displej a kruh pro ovládání, do něhož se vešel joystick, tlačítko pro zapínání a dokonce šikovně umístěný spínač Hold pro uzamčení všech ovládacích prvků. Do přístroje se vkládá jedna baterie typu AAA a výrobce udává hrací dobu až 16 hodin. Vzhledem k použití běžného článku je to výdrž solidní a my můžete po desetidenním testu jen potvrdit, že se určitě dostanete přes 12 hodin. Dvířka úložiště baterie, která lze na rozdíl od FY400 pohodlně zavřít, se nacházejí na pravém boku přehrávače, na levém je potom logicky sluchátkový výstup a za gumovou krytkou schovaný mini-USB port.

Na FY500 můžete nahrávat jakákoliv data jako na prakticky každý současný MP3 přehrávač, důležité však je, že přístroj je "mass storage" zařízení, a tak lze hudbu i data pohodlně přesouvat přes USB 2.0, přičemž v novějších systémech Windows není třeba instalovat žádný ovládací software. Hudební kompresní formáty jsou podporovány tři: MP3, WMA (i DRM WMA) a ASF, ale tím nejsou možnosti poslechu vyčerpány. FY500 má i FM tuner, z něhož lze pořizovat nahrávky. Opomenuta nebyla ani funkce diktafonu, ve které je (stejně jako v případě tuneru) ukládán zvuk do WAV, přičemž lze zvolit tři stupně kvality záznamu.

Pokud jste ještě žádný MP3 přehrávač nevlastnili a bojíte se složitého ovládání, vězte, že právě toto MPIO je pro vás jako dělané. Menu se výrobci velmi povedlo a položky jsou logicky rozděleny stromovým systémem. K požadovanému nastavení či funkci se dostanete bleskurychle pomocí dvou či tří stisků joysticku. Jednoduché menu ale neznamená malé množství funkcí. MPIO dalo svému novému hudebnímu klenotu do vínku užitečnou funkci sleep (automatické vypnutí po stanovené době provozu), ekvalizér se sedmi volbami včetně 3D efektu či možnost zobrazení informací o volném místě v paměti.

V dodávaném příslušenství se nacházejí kvalitní sluchátka do uší ("pecky"), které pro běžný poslech na cestách po městě či v přírodě bohatě stačí. Do uzávěrky se nám naneštěstí nepodařilo u distributora zjistit přesnou pořizovací cenu, předpokládá se 6 500 korun u modelu s pamětí 1 GB. Pokud se předpoklady naplní, pak pořízením tohoto přístroje určitě neprohloupíte.

MPIO FY500

Cena vč. DPH: cca 6 500 Kč

K testu zapůjčila firma: Euroformosa International,

http://www.mpio-czech.cz

§§§§§


Zvuk a obraz do dlaně

Jaroslav Kasal

C05P0362

Společnost Teac je mezi českými uživateli známá především díky produkci CD a DVD vypalovaček či reproduktorů. Ve výrobním programu se ale našlo místo i pro zajímavý MP3 Player Teac MP-300. Drobné zařízení s vnějšími rozměry 35 x 64 x 12 mm a hmotností pouhých 35 g (vč. integrované dobíjecí baterie) svým ztvárněním rozhodně neurazí. Plochá krabička se zaoblenými hranami je na přední i zadní stěně stříbřitě metalická, zatímco úzké boky jsou černé. Přehrávač dobře padne do ruky a současně jsou ovládací prvky snadno dostupné. Zajímavý doplněk přehrávače tvoří obdélníkový grafický displej. Na rozdíl od mnoha jiných MP3 přehrávačů nabízí MP-300 zobrazovací plochu s nadstandardními parametry. Na šířku poskytuje displej 96 pixelů, na výšku 64 pixelů, pracuje přitom v režimu High Color, může tedy zobrazit až 65 536 barev.

V levé boční stěně zařízení je posuvný vypínač s možnými polohami zapnuto a vypnuto. V jejich blízkosti je kolečko, které může uživatel vychylovat na jednu či druhou stranu nebo stisknout jako běžné tlačítko. Slouží k vstupu do menu a rovněž k potvrzování voleb. Vychylováním kolečka do stran se realizuje pohyb v menu, nastaveních a podobně. V režimu přehrávání lze kolečkem rychle přeskakovat na další či předchozí skladby, při delším držení se lze zrychleně pohybovat v aktuální skladbě. Na protějším boku (pravém) se zcela symetricky nachází další otočné kolečko. Jeho hlavním posláním je řídit hlasitost výstupu pro sluchátka. Během přehrávání písniček je možné stiskem tlačítka volit mezi módy přehrávání. Konkrétně uživatel volí mezi uživatelsky přednastaveným režimem přehrávání a opakováním úseku nahrávky (tzv. režim A-B). Nastavení počátečního i konečného bodu je velmi jednoduché. Bohužel už ne tak jednoduše jsou dostupné režimy pro opakování jedné skladby, celého obsahu přehrávače nebo náhodného výběru. V menu je nutné vybrat jeden režim (z právě zmíněných) a ten označit jako předvolený. Během přehrávání písniček pak lze příslušným tlačítkem přecházet mezi přehráváním v uživatelském a v A-B módu. Bohužel pro změnu dalších režimů je nutné vždy znovu vstoupit do menu.

Vyjma přehrávání skladeb MP3 (Layer 3 standardu MPEG1, MPEG2, MPEG2.5) zvládá přehrávač i formát WMA. Pro ukládání písniček je k dispozici paměť o kapacitě 512 MB. Je trochu škoda, že nelze využít i další přídavnou paměťovou kartu. Při používání zařízení nás jednoznačně potěšilo, že produkt podporuje i rychlý standard USB 2.0. Při kopírování dat jsme zaznamenali výrazně rychlejší přenosovou rychlost, než jakou by dokázalo vyvinout pomalejší rozhraní USB 1.1. Písničky je možné nahrát do různých adresářů a zařízení si je samo nalezne. Je však škoda, že v menu nelze procházet adresářovou strukturu a vybírat pro přehrávání konkrétní složku a podobně.

Bezesporu příjemnou záležitostí je přítomnost FM rádia. Pokud náhodou vlastníte předchozí verzi MP-300 bez rádia, je dokonce možné stáhnout ze stránek www.teac.de nový firmware, který tuto službu aktivuje. Rádio sice nezobrazuje názvy stanic, ale je možné je ukládat do paměti, rychle je vyvolávat a podobně. Mezi další užitečné funkce patří služba pro záznam zvuku s použitím integrovaného mikrofonu i vnějšího analogového zdroje audiosignálu (line-in). Konektor jack 3,5 mm se nachází v těsné blízkosti sluchátkového výstupu.

Sportovně smýšlející uživatele zřejmě potěší i dodávaná šňůrka, s jejíž pomocí je možné přehrávač nosit pověšený na krku. Na delších cestách využijete i skladnou externí dobíječku, určenou pro běžnou elektrickou síť 220 V. Jinak lze dobíjet interní baterii i z USB portu, potřebujete ovšem kabel s koncovkou mini USB.

Abychom jmenovali i další více či méně zajímavé služby, můžeme zmínit integrovaný prohlížeč BMP obrázků. Na kartě je již připraven adresář IMAGES, kam je možné nahrát malé obrázky (96 x 64 bodů, 24bit). V manuálu najdete dokonce návod, jak si může uživatel vytvořit vlastní startovací a ukončovací loga. Bohužel obrázky či fotografie nelze prohlížet během přehrávání skladeb. Další službou je např. i ekvalizér s pěti různými šablonami (Normal, Rock, Jazz, Classic a Pop).

Celkově hodnotíme produkt MP-300 jako malý a šikovný přehrávač. Má sice své drobné nedostatky, nicméně obecně představuje užitečný produkt. A pokud navíc vývojáři vytvoří další verzi firmwaru (jako v minulosti), je možné, že se potkáme i s dalšími a ještě více pokročilými službami.

Teac MP-300

Cena vč. DPH: 2 966 Kč

K testu zapůjčila firma: Elap, http://www.elap.cz

§§§§§


Samsung řadí na SATA II

Jaroslav Kasal

C05P0371

Již před dlouhou dobou se Samsung zařadil mezi úspěšné výrobce pevných ATA disků. Postupně zařadil do své nabídky i modely hard disků určených pro rozhraní Serial ATA. Aktuálně začíná podporovat i nejmodernější standard SATA II. Jedno z těchto zařízení představuje Samsung SP2004C, spadající do série SpinPoint P.

Produkt SP2004C je klasickým pevným diskem, pouze nenápadné logo umístěné na informační samolepce informuje o podpoře standardu Serial ATA 3Gb/s (tedy SATA generace 2 alias SATA II). Z dalších parametrů je jistě důležité zmínit kapacitu. Pevný disk nabízí 200 GB datového prostoru v neformátovaném stavu. Po vytvoření oddílu (partition) ve standardu NTFS zůstane dostupných cca 186 GB. Plynulý tok dat po sériové sběrnici podporuje vyrovnávací paměť o kapacitě osm megabajtů. Dalším prvkem, který má za úkol zlepšovat výměnu důležitých informací a dat mezi PC a diskem, představuje technologie NCQ (Native Command Queuing). Samozřejmě, že pro využití této technologie je potřeba, aby ji podporoval nejen pevný disk, ale i řadič počítače (nejčastěji tedy přímo základní deska). Totéž platí i o samotné podpoře rozhraní SATA II. Pokud by uživatel musel řešit problémy s kompatibilitou staršího řadiče SATA I (teoreticky by být neměly), může dokonce s využitím přepínače (jumperu) na disku zakázat interní podporu SATA II. Zařízení se poté bude navenek tvářit jako obyčejný SATA I harddisk.

Uvnitř produktu se nalézá motorek unášející datové plotny rychlostí 7 200 otáček za minutu. Tato rychlost je v dnešním IT světě zcela běžná - snad kromě 2,5" pevných disků pro notebooky či SCSI zařízení, nebo kromě disků WD Raptor.

Pro testování pevného disku Samsung jsme využili služeb počítače vybaveného základní deskou s čipovou sadou nForce4, která nabízí podporu jak standardu SATA I, tak SATA II. Při instalaci jsme nezaznamenali žádný problém. Operační systém našel nové zařízení a v ovladačích jsme jen ověřili, že přenosový režim byl detekován korektně (Serial ATA generation 2). Chytré ovladače motherboardu navíc nabízejí test přenosové rychlosti - tomu jsme samozřejmě nemohli odolat. Naměřili jsme výslednou rychlost 57,9 MB/s (korektněji vyjádřeno 57,9 miliónu bajtů za sekundu). Ve speciální testovací aplikaci techBench jsme naměřili průměrný výkon při čtení 46,92 MB/s, průměr při zápisu 46,48 MB/s a maximální propustnost sběrnice dokonce na úrovni 174,79 MB/s.

Jak je vidět, Samsung se snaží přinášet na trh moderní, výkonné a navíc z finančního hlediska konkurenceschopné produkty. Podle našeho názoru se mu bude s tímto pevným diskem dařit.

Samsung SP2004C

Cena vč. DPH: 3 476 Kč

K testu zapůjčila firma: AAC Czech s.r.o., http://www.aac-czech.cz

§§§§§


Drobný a elegantní

Jaroslav Kasal

C05P0378

Novinka z dílen Panasonicu je na trhu pod označením PT-LM1E a její LCD zobrazovací technologie využívá trojici 0,55" panelů. Nativní rozlišení je tvořeno maticí 800 x 600 bodů (SVGA) s poměrem stran 4 : 3. Výkon projekční UHM lampy je 130 W, celkový světelný výkon činí 1 400 ANSI lm. Zařízení o rozměrech 257 mm (šířka) x x 69 mm (výška) x 209 mm (hloubka) je snadno přenosné. Hmotnost činí příjemných 1,6 kg. Design zůstal stejný jako u předchozího modelu Panasonicu, je sice strohý, nicméně účelový a nepostrádá jistý druh elegance (díky stříbřitému povrchovému zpracování). Ovládací prvky projektoru se nalézají na dvou místech. Prvním je horní stěna zařízení, kde jsou v blízkosti objektivu umístěny dva otočné kroužky. S nimi je možné manuálně řídit ostření a zvětšení obrazu (1 až 1,2x). V těsném sousedství se nacházejí tři kulatá tlačítka. Největší slouží jako vypínač, druhé vyvolává službu pro automatické seřízení obrazu. Výhodou je, že pokud je v menu zapnuta volba pro automatický keystone (korekce lichoběžníkového zkreslení projekce), seřízení obrazu se provede včetně automatického nastavení geometrie (keystone), a to podle aktuální polohy projektoru. Poslední tlačítko umožňuje přepínat vstupní signál.

Zadní stěna zařízení obsahuje miniaturní joystick pro navigaci v OSD menu a tlačítko pro rychlé vyvolání nabídek nebo odchod z nich. Pro připojení signálu lze využít konektor VGA (D-Sub), S-Video či RCA (kompozitní video). Škoda, že zde nejsou tři RCA vstupy pro RGB. Náročnější příznivci DVD filmů jsou tak nuceni shánět netypickou redukci z 3x RCA na D-Sub. Naopak potěší integrovaný akumulátor, který pohání větráček i po náhlém odpojení elektrické sítě. Ventilátor přestane pracovat automaticky, jakmile klesne teplota lampy na bezpečnou hodnotu. Je trochu ke škodě věci, že ventilátor je při projekci poměrně hlučný. Jinak je Panasonic PT-LM2E docela příjemný produkt.

Panasonic PT-LM2E

Cena vč. DPH: 35 640 Kč

K testu zapůjčila firma: Panasonic, http://www.panasonic.cz

§§§§§


Kapesní počítač s pevným diskem?

Rani Tolimat

C05P0361

LifeDrive je kapesní počítač, na který uživatelé PDA s operačním systémem Palm OS dlouhé měsíce toužebně čekali - není divu, v poslední době "jejich" platforma v porovnání s konkurenčním systémem Windows Mobile tak trochu ztrácela dech. Zatímco nové iPaqy či Delly, tedy nejlepší přístroje s kapesními Windows, nabídly zákazníkům fantastické rozlišení displeje VGA a výkon bezmála na úrovni nedávné generace notebooků, nejlepším modelem s PalmOS byl stále ještě téměř dva roky starý Tungsten T3, ve své době sice zjevení, dnes ale dávno překonané. LifeDrive je zařízení, které Palmu vrací mnohé z částečně ztracené slávy, zájemce ovšem láká trochu jinými přednostmi než PDA konkurenční platformy. O to zajímavěji na dnešním trhu působí.

Přístroj má nový, vcelku povedený design a nabízí několik zajímavých funkcí. Tou nejdůležitější změnou, o níž se musíme zmínit nejdříve, je velikost paměti. Po letech, kdy se paměť kapesních počítačů udávala maximálně v desítkách megabytů, nyní na trh přichází PDA s pevným diskem o využitelné kapacitě 3,85 GB. Podobně jako u předchozího modelu Tungsten T5, u nějž vývojáři Palmu tuto koncepci vyzkoušeli poprvé, se tato paměť chová jako "virtuální paměťová karta". Slouží tedy k ukládání uživatelských dat, samotné programy se ukládají do paměti RAM s dostupnou kapacitou 59 MB, což na současné poměry PalmOS bohatě stačí. Paměť není závislá na energii, o data tedy nepřijdete ani při úplném vybití baterií, což byla donedávna noční můra všech majitelů PDA. Slot na kartu SD přirozeně nechybí, s bezmála čtyřgigovým diskem už ale karta zdaleka není tak nezbytná jako dosud.

Skeptici z řad uživatelů Windows Mobile by mohli namítnout, že se zase nic tak převratného neděje. Lepší z jejich přístrojů jsou dnes vybaveny dvěma sloty na karty SD i CF, není tedy žádný problém koupit si disk Microdrive s čtyřmi gigabyty a dosáhneme stejných parametrů jako s LifeDrive. Jenže to není tak úplně pravda. Práce s interním diskem je předně citelně rychlejší a pohodlnější než načítání a zápis dat na externí kartu, což u PDA hraje velkou roli. A za druhé uživatelé Windows Mobile nemají k dispozici softwarovou podporu Palmu, díky níž lze LifeDrive používat jako poměrně unikátní zařízení totiž mobilní zálohovací médium pro všechna osobní data.

V základní softwarové výbavě LifeDrive je mimo jiné i aplikace LifeDrive Manager, která umožňuje automatickou synchronizaci jakýchkoli dat mezi PC a PDA, a to ihned po připojení. Nepotřebujeme k tomu žádný protokol HotSync jako při synchronizaci aplikací, stačí příslušné soubory či složky v PC označit a vše se nadále děje automaticky, struktura složek zůstává zachována, uživatel prakticky nic nepozná. Na čtyřgigový disk se přitom pohodlně vejde běžná kancelářská agenda menší firmy a ještě zbývá spousta místa na fotografie, video, hudbu atd. Pro tento typ synchronizace je nutná instalace programu LifeDrive Manager na PC, data uložená v LifeDrive lze ale zpětně přenést na jakýkoli počítač s USB - přístroj se hlásí jako běžný externí disk.

Kromě obří paměti nabízí přístroj i několik šikovných novinek. Nejdůležitější je podpora Wi-Fi - i v této oblasti se tedy přístroje s PalmOS nyní vyrovnají přístrojům s Windows Mobile. Totéž platí pro vleklý problém se správou souborů nová aplikace Files připomíná Průzkumníka Windows a soubory běžných typů (dokumenty, obrázky, video apod.) z ní lze snadno otevírat. Na náš trh je LifeDrive dodáván s českou lokalizací typu PiLoc.

Zvenku je LifeDrive vcelku robustní, čtyřgigový disk by se do kolibřího zařízení prostě nevešel. Velké rozměry a také vyšší hmotnost (193 g) některé uživatele patrně odradí, na druhou stranu ale mnozí ocení kompaktní pevnou konstrukci. Vývojáři chvályhodně zavrhli vysouvací kryt starších Tungstenů, které se po čase ochodily a zlobily. Jako správná vlajková loď podporuje LifeDrive všechny obvyklé hardwarové funkce včetně hlasového záznamníku, na boku přibylo šikovné tlačítko pro rotaci displeje, což dříve zajišťovala ikonka na hlavní liště dole na displeji. Na ní se nyní uvolnilo místo, které zabrala ikonka Wi-Fi. Oproti některým očekáváním je přístroj vybaven běžným operačním systémem PalmOS 5.4. Nová verze softwaru s podporou plnohodnotného multitaskingu se tedy nekoná, ačkoli samozřejmě jako dříve lze přehrávat na pozadí aplikací hudbu. Zklamání může zažít i ten, kdo u nového Palmu čekal podporu VGA - displej má tradiční rozlišení 480 x 320, podobně jako u Tungstenu E2 je ale jasnější než dříve a nabízí lepší barevné podání.

K méně příjemným překvapením patří absence kolébky v základní výbavě - k dispozici je jen synchronizační kabel, za kolébku se připlácí. Při běžné práci se LifeDrive nijak zvlášť neliší od běžných Palmů, jednu výtku si ale neodpustím. Vzhledem k časté komunikaci s diskem je odezva v základních aplikacích přece jen pomalejší než dříve a pro někoho tím mizí jedna z velkých výhod Palm OS oproti Windows Mobile - totiž bleskurychlá reakce. Celkově ale přednosti nové koncepce natolik převažují, že si LifeDrive ocenění Top Produkt určitě zaslouží.

Palm LifeDrive

Cena vč. DPH: 14 875 Kč

K testu zapůjčila firma: PalmOne, http://www.palmone.com

Technická data

Procesor - Intel XScale 416 MHz

Operační systém - PalmOS 5.4

Paměť - 59 MB + 3,85 GB

Displej - 480 x 320

Slot na kartu SD

Porty - USB, IrDA, Bluetooth, Wi-Fi

Audio - sluchátka 3,5 mm, hlasový zápisník

Rozměry - 119 x 71 x 19 mm

Hmotnost - 193 g

§§§§§


Pod černou kapotou

Tomáš Jirásko

C05P0375

Notebooky se vzpínajícím se mustangem jsou u Aceru tradičně zasvěceny procesorům společnosti AMD, která společně s Acerem patří mezi sponzory stáje Formule 1 - Ferrari, jejíž jméno nese i tato pro Acer prestižní řada. Tradiční barvou těchto notebooků proto byla dosud typická červeň vozů z Maranella, ale s příchodem Turionu 64 přistoupil Acer ke změně laku. Notebooky se nyní oděly do černého hávu, v kombinaci s karbonovou texturou, pouze boky jsou provedeny v červené barvě. Na celkovém návrhu je patrný vliv řad Aspire i TravelMate. Tomu odpovídá i podobná ergonomie tohoto modelu. Tento přístup je s ohledem na výrobu logický a přistupují k němu všechny značky.

Po zkušenostech s modelem F3200 musíme vyzdvihnout viditelné zlepšení v oblasti zpracování a montáže, které kvalitou odpovídá této acerovské prestižní řadě.

Acer Ferrari 4000 je osazen procesorem AMD Turion 64 na frekvenci 1,8 GHz , doplněným 1 GB operační paměti, 100GB pevným diskem i slotovou DVD-RW mechanikou. Ve výbavě nalezneme veškeré standardní porty a rozhraní včetně Bluetoothu, Wi-Fi, DVI-D apod.

Z hlediska výkonu představuje F4000 velice příjemné řešení. V systémovém aplikačním testu SYSMark 2004 dosáhl celkového výsledku 148 bodů, což odpovídá desktopu v konfiguraci Athlon XP 2700 + + 2,18 GHz, 512 MB DDR333, ATI Radeon 9600 128MB DDR. Díky použití dedikované grafické karty ATI Mobility Radeon X700 je notebook dostatečně výkonný i pro hraní her, kde jej ve vysoké míře nezrazuje ani velmi dobře podsvětlený a kontrastní displej s nativním rozlišením 1 680 x 1 050 pixelů. Pouze u vysoce náročných akčních her dojde vzhledem k nižší responsi displeje při nastavení vysokých detailů občas k blurringu, což jsme očekávali, neboť jde o problém vyskytující se u většiny notebooků, byť jsou celkově na vysoké výkonnostní hranici.

S Turionem 64 se Ferrari kromě vysokého výkonu dostává i do oblasti "skutečné" mobility. O časech přes tři hodiny v testech na baterii jsme si mohli u "efek" s Athlonem 64 nechat pouze zdát, v našem testu se ovšem F4000 dostal na hranici 3 hodin.

Acer Ferrari 4000 patří do nové generace této řady a uživatel v něm dostává vyvážený poměr výkonu, mobility a komfortu. I když si svými rozměry s sebou stále nese "desktopové stigma" předcházejících modelů, Acer se za tento model nemusí stydět - je skutečně výkladní skříní možností této značky. Nechybí snad žádná v současnosti používaná technologie a rozhraní. Je použitelný jak v roli desktopové náhrady pro hry, tak ho díky jeho výdrži na baterii lze použít i na cesty. Pro uživatele hledajícího výkon v netradičním balení jde o naprosto ideální řešení.

Acer Ferrari 4000

Cena vč. DPH: 65 438 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer Česká republika, http://www.acer.cz

§§§§§


Hudební přívěšek od Sencoru

Lubor Jarkovský

C05P0364

V oblasti MP3 přehrávačů nebylo pod značkou Sencor uvedeno mnoho přehrávačů, které by nás přesvědčily, že stojí za to za ně utratit část úspor. Jedním z mála zajímavých je například model MP3 discmana SMP 350T, který jako by z oka vypadl původnímu SlimXu od iRiveru. Nyní se soustřeďme na testovaný model SFP 2140 s 1 GB interní flashové paměti. Přístroj ve tvaru podlouhlého kvádru, velkého asi jako silnější a kratší balíček žvýkaček, je MP3, WMA a WAV přehrávačem a rádiem s řadou dalších funkcí. Z hlediska provedení patří přehrávač do nejnižší třídy, neboť je spíše nevzhlednou plastovou věcičkou s malinkatým displejem a mimořádně nepohodlným ovládáním, soustředěným do titěrného joysticku.

O kvalitě konstrukce nás přesvědčilo hned v úvodu testu vkládání AAA baterie, jehož součástí je i boj se zavřením krytky úložiště článku. Již zmiňovaný joystick je také perlou, která se jen tak nevidí - menší prsty dítěte s ním mohou zřejmě bojovat s vyšší procentuální úspěšností, ale ty větší mají jen malé šance na úspěch. Designér výrobku musel být při vytváření návrhu duchem kdesi v zemi liliputů, nebo snad myslel na dárek pro svou drobnou přítelkyni. Jinak si nelze provedení joysticku vůbec vysvětlit. Drobný displej s ještě drobnějším písmem jednotlivých položek menu je čitelný jen pro jedince s velmi dobrým zrakem. Je pravda, že na miniaturních MP3 přehrávačích nejsou obecně znaky nějak velké, ale tento Sencor skutečně zachází do extrému.

Při testování nás nemile překvapily problémy při kopírování dat. Přehrávač se neustále odhlašoval a přihlašoval do systému (vždy po nahrání několika souborů). Současně rychlost kopírování značně kolísala a leckdy se přenos dat na chvíli úplně zastavil. Tyto vady vrhají stín na celý přístroj a jeho reputaci nedokáží zachránit ani některé zajímavé, i když podružné funkce, jako zobrazování textů skladeb či možnost ukládání telefonních čísel do paměti. Dojem mírně vylepšuje nahrávání hlasového záznamu, které je stejně jako nahrávání z rádia kvalitní. Linkový vstup ale u SFP 2140 nenaleznete.

Při poslechu s běžnými "peckami" přijde vhod ekvalizér, který má u tohoto modelu sedm režimů. Jestliže patříte mezi ty, kteří si rádi nastavují zvuk sami, musíme vás bohužel zklamat, protože uživatelské nastavení není možné.

Nahrávání hudby či jakýchkoliv jiných souborů do přehrávače je z technického hlediska pohodlné, neboť přístroj podporuje "mass storage". V systému se tedy objeví jako externí disk, na který můžete nahrávat prakticky cokoliv. Spojení s počítačem probíhá přes pomalé USB 1.1, což je vzhledem k ceně i kapacitě přehrávače zcela mimo naše chápání. Jedna AAA baterie by měla vydržet na deset hodin poslechu hudby. Tento čas je ale jen orientační a záleží především na nastavení barevného podsvícení a hlasitosti.

Sencor nás ničím podstatným neohromil, protože jeho kvality neodpovídají ceně. Výrobce by měl (například změnou firmwaru) vyřešit problémy s horším přenosem dat a místo USB 1.1 použít rychlejší USB 2.0. V řadě SFP 2100 se prodávají ještě modely se 128, 256 a 512 MB paměti, jejichž ceny jsou příznivější.

Sencor SFP 2140

Cena vč. DPH: 5 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR a.s., http://www.sencorczech.cz, http://www.fastsro.cz

§§§§§


Mini jukebox na cesty

Lubor Jarkovský

C05P0363

S přístroji prodávanými pod značkou "Sencor" jste se již v našich obchodech mohli několikrát setkat. Řada z nich se vyznačuje velmi příznivou cenou, což pro tento a další recenzovaný model rozhodně neplatí.

Z větší části černý přehrávač v šasi z obyčejného plastu je doplněn o ostře oranžovou, která může celou řadu případných zájemců odradit, někomu naopak bude vyhovovat. Do vkusu současného zákazníka je zkrátka těžké se trefit, na nás barevná kombinace příliš dobře nezapůsobila. Po vybalení přístroje z krabice jsme měli pocit, že se nám dostala do ruky dětská hračka a nikoliv harddiskový jukebox se vším všudy. Přehrávače s pevným diskem jsou většinou robustnější, model Sencor je na rozdíl od nich s hmotností pouhých 150 gramů lehký a při nošení v kapse kabátu či bundy o něm nebudete vůbec vědět. Po zapnutí přehrávače se rozsvítí oranžově podsvícený LCD displej, který upoutá pozornost nepříjemně hrubým rastrem. Ovládání se odehrává pomocí dvou tlačítek klasického kříže s funkčním středem, přičemž při každém stisknutí se ozve nepříjemné klapnutí. Někdo možná potřebuje sepnutí mikrospínače nejen cítit, ale také slyšet. My bychom dali přednost tiššímu provozu, který poskytují konkurenční produkty.

Pokud se ale nad nedostatky v provedení povznesete a soustředíte se na funkce přehrávače, může vás SHP 401 uspokojit. Jukebox přehrává hned tři kompresní formáty, MP3, WMA (i DRM) a OGG. Umí nahrávat (hlas, line-in), zobrazuje datum a čas, je vybaven i funkcí sleep či timerem (vypnutí ve stanovený čas a zapnutí ve zvolenou dobu). Ne vždy se ale funkce timeru osvědčila - při testu se občas stalo, že přehrávač místo rozsvíceného displeje nabídl jen černou obrazovku. Pokud se systém načte v pořádku, zobrazí se jednoduché menu, v němž můžete listovat nahranou hudbou roztříděnou podle ID3 tagů. Aby byly hudební soubory zapsány do databáze, musíte pro kopírování použít dodávaný software Audiophile. Naštěstí se ale přístroj přihlásí i jako externí disk a bez problémů lze procházet a spouštět soubory kopírované přímo ve Windows nebo v Mac OS 9.4 a vyšším. Omezení pro přesuny hudebních souborů tedy neexistuje, a to znamená i uživatelsky příjemnější ovládání.

Rozpačitý dojem v nás zanechalo řešení nahrávání přes mikrofon či line-in vstup (kombinovaný se sluchátkovým výstupem), či spíše vyhledávání nahraných záznamů MP3. Každý by logicky čekal, že se k souborům dostane pomocí "File Exploreru" a objeví je ve složce REC, vytvořené samotným výrobcem. Toto řešení je obvyklé u mnoha MP3 přehrávačů, výrobce Sencor se ale vydal vlastní cestou. Složka REC se záznamy není přítomna, nahrávky se objevují mezi vytvořenými playlisty a jejich hledání je tedy komplikovanější. Zmíněný systém ukládání souborů bychom snad odpustili přehrávači se 128 MB paměti, na kterou se vejdou jen dvě desítky skladeb. Ovšem zařízení se 4GB pevným diskem by si zasloužilo mnohem sofistikovanější přístup.

Svou reputaci si výrobek nevylepšil ani absencí podpory české znakové sady či pomalejším náběhem. Sencor SHP 401 ale nelze úplně zatratit, pochvalu si zaslouží 16 MB velký antishock buffer či dvacet jedna nastavení ekvalizéru (zde se sluší zdůraznit, že výrobce na krabici uvádí jen sedm voleb EQ a nevědomě tak hodnotu svého produktu snižuje). Pokud by jukebox stál o dva až tři tisíce korun méně, bylo by možné ho doporučit kvůli nízkým pořizovacím nákladům. Při doporučené ceně téměř 7 000 Kč včetně DPH ale naše hodnocení nemůže vyznít zcela ve prospěch Sencoru. Záchranou se může stát upgrade firmwaru, který by dříve zmíněné softwarové nedostatky eliminoval.

Sencor SHP 401

Cena vč. DPH: 6 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR a.s.,

http://www.sencorczech.cz, http://www.fastsro.cz

§§§§§


Konečně levné Sony

Lubor Jarkovský

C05P0365

Japonská legenda se snaží v poslední době získat zpět ztracenou pozici na trhu s přenosnými audio přístroji a její hlavní zbraní je název "walkman", který nyní neoznačuje už jen klasické kazetové přehrávače, ale i discmany, minidisky či MP3 přehrávače. Přestože Sony zatím nemá sebemenší šanci porazit jiné, daleko menší asijské společnosti, nabízející přehrávače neomezované dodávaným softwarem, vysílá do boje dalšího vojáka. Je jím flashový přehrávač NW-E407, který vypadá jako elegantní drahý zapalovač. Na první pohled vyniká především zaoblenými tvary a reflexním sklíčkem, které pokrývá 90 % jeho přední části. Svou váhou 47 gramů včetně integrované baterie také leckoho zaujme.

Ovládání téměř všech funkcí se odehrává pomocí tlačítka Play s potvrzovací funkcí a vysouvací otočené hlavy, v níž se také nachází sluchátkový výstup. Je velmi zajímavé, že hlavu lze posunout do dvou poloh (výchozí nepočítaje). V první poloze probíhá jejím natáčením pohyb ve skladbách, v druhé potom v albech. Nutno uznat, že je to skutečně výtečný patent, který do značné míry řeší i problémy v orientaci na malém displeji. Chytře jsou umístěna i tlačítka pro zvýšení a snížení hlasitosti, najdete je nalevo a napravo od hlavy, tedy přesně tam, kde se nachází váš palec a ukazovák při držení přehrávače.

Sony se v poslední době trochu umoudřilo a začalo přímo podporovat formát MP3, dříve bylo nutné konvertovat veškerou hudbu do firemního formátu ATRAC3plus. Ten lze mimo jiné vytvářet v dodávaném softwaru, k němuž se ještě dostaneme později. Horší situace je s WMA soubory, přístroj sám o sobě je přehrávat nedokáže a je tedy nutné je konvertovat do ATRACu. Zde ovšem můžete narazit, neboť chráněné písničky stažené například přes Napster nelze reenkódovat, což celou situaci činí ještě složitější. Konvertovat je nutné i v případě WAVu.

Dalším zklamáním pro někoho mohou být funkce přístroje. FM tuner má až vyšší model, nahrávat NW-E407 také nedokáže, ekvalizér mu chybí úplně (lze jen upravovat basy a výšky), sleep či timer taktéž, o prohlížeči textových souborů si můžeme nechat jen zdát. Spokojit se tedy musíme pouze s hodinami a stopkami.

O mnoho lépe na tom není ani příslušenství, ve kterém se nachází jen pecky průměrných kvalit, přezka na pásek a USB kabel. Šňůrku na krk budete hledat marně. Poměrně nízká cena (na poměry Sony) se zkrátka někde projevit musí.

Software SonicStage, nyní už ve verzi 3.0, je jako vždy pekelným nástrojem. Nejen že vám neskutečným způsobem zaplácne celý systém, ale skladby, které chcete kopírovat na přehrávač, je nejprve nutné importovat do jeho knihovny. U 20 GB hudby je to akce řádově na hodinu. O problémech s WMA jsme se již zmiňovali výše. Naopak jednoznačným kladem je výdrž baterie, dosahující až 50 hodin, a podpora UMS, kterou sice nelze využít ke snadnému kopírování hudby, ale pro data se hodí. Rozhraní USB 2.0 také rozhodně není na škodu.

Celkově není Sony NW-E407 až tak špatný přístroj, navíc se prodává za přijatelnou cenu. Pokud vám jde čistě o vzhled, budete s NW-E407 spokojeni. Škoda jen, že japonský kolos opět poškodil konstrukčně a designově téměř dokonalý přístroj dodávaným softwarem.

Sony NW-E407

Cena vč. DPH: 6 290 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia Pro,

http://www.sonystore.cz

§§§§§


Výborný obraz, horší ergonomie

Michal Bareš

C05P0373

Nový LCD displej Benq FP91V+ je určen především pro multimediální provoz, o čemž svědčí jak lesklý panel, tak integrované reproduktory. Lesklý povrch je dnes u displejů módní, naštěstí společně s tím, jak se jejich řady rozšiřují, se zlepšují i technologie.

Design displeje je vcelku střídmý a nekazí jej nevkusně zpracované detaily, po zapnutí však máme první výhradu k rušivému modrému podsvícení vypínače, umístěného na exkluzivním místě uprostřed spodní strany displeje. Více času však budete věnovat hledání ovládacích tlačítek menu, která se nachází na spodní hraně, takže o jejich přítomnosti svědčí pouze nezřetelné a téměř nečitelné symboly pod vypínačem. Tlačítka menu jsou navíc umístěna těsně vedle sebe, práce s nastavením menu je proto značně náhodná. Obsah menu je standardní a vzhledem k tomu, že automatická korekce obrazu funguje výborně, většina uživatelů do něj ani nemusí vstupovat. Překvapením je "amatérské" značení teploty obrazu položky jsou možná pro snadnější orientaci nezkušených uživatelů označeny jako "do modra, do červena a normální". Profesionální grafici, požadující informace ve stupních Kelvina, tak mají smůlu.

Integrované reproduktory mají výkon 2 x 2 W a výrobce upozorňuje na fakt, že podporují prostorový zvuk. Pravdou však je, že kvalita zvuku za kvalitou obrazu výrazně zaostává. Co se týče kvality zobrazení, je na tom Benq FP91V+ opravdu dobře, a to nejen při přehrávání filmů. Oceňujeme výborný kontrast, rychlou odezvu a plynulé barevné přechody. Při zobrazení extrémních odstínů černé a bílé sice dochází ke slití tří krajních úrovní, ale to je v porovnání s jinými displeji nadprůměrný výsledek. Po automatické korekci se neobjevuje moaré ani při analogovém připojení. Čitelnost textu je bez závad, podsvícení displeje je rovnoměrné.

Kromě zmíněného analogového je k dispozici i připojení digitální. Napájení monitoru je řešeno přímo, bez adaptéru. Displej bohužel nenabízí příliš možností manipulace. Kromě nastavitelného sklápění s ním nelze dělat nic. Nenabízí možnost výškového ani stranového nastavení, o rotaci panelu do režimu portrét nemluvě.

Výsledný dojem z displeje není zcela jednoznačný. Co se obrazu týče, jedná se o výbornou volbu, avšak špičkový panel a elektronika jsou vsazeny do těla s minimálními možnostmi manipulace, nepřehledným ovládáním a svítivým monoklem uprostřed masky. Pro přehrávání her, obrazu a filmů je ideální, kvalitou stačí i pro kancelářské a profesionální aplikace, ale zde již uživatelé narazí na hranice dané konstrukcí jeho těla.

Benq FP91V+

Cena vč. DPH: 14 900 Kč

K testu zapůjčil: Benq, http://www.benq.cz

§§§§§


Vynikající 19" LCD

Tomáš Jirásko

C05P0372

Řada LCD displejů Fujitsu-Siemens potřebovala inovaci jako sůl. Až někdy do května tohoto roku společnost nabízela monitory, které se vedle již pokulhávajících technických parametrů nemohly s konkurencí měřit ani po designové či ergonomické stránce. Nové modely ScenicView tak oproti předcházející řadě nabídnou užší rámeček, značně vylepšený stojan a samozřejmě kvalitnější panely. Pro test jsme vybrali devatenáctipalcový model ScenicView P19-2, kde P označuje řadu Premium. Monitor je k dispozici i ve verzi Business a Value, ovšem pouze s TN panely. Oproti tomu řada využívá panely Samsung s technologií S-PVA, což samozřejmě zaručuje lepší barevnou věrnost. Displej nabídne klasické rozlišení 1 280 x 1 024 obrazových bodů, jejich rozteč 0,294 mm, svítivost 280 cd/m2, kontrastní poměr 1 000 : 1 a úhly pohledu 178?/178?. Díky dobře navrženému podstavci má P19-2 vynikající výškovou nastavitelnost i možnost polohování.

Barvené podání displeje je výborné, mírná nerovnováha se podobně jako u řady dalších displejů objevuje v oblasti šedých odstínů, avšak toto není při běžném užívaní patrné při práci nejde o rušivý faktor. Obraz je velice kontrastní, velmi dobře vykreslený - vyhoví i jako základní model pro hry, i když se s ním počítá přece jenom především pro kanceláře. Lze o něm uvažovat i o jako levnějším displeji pro CAD aplikace. Nabízí oba standardní vstupy D-Sub (VGA) i DVI-D.

Fujitsu-Siemens udává u tohoto monitoru dobu odezvy 8 ms, tento údaj je však získán při měření odezvy při změně intenzity pixelu z šedé do šedé. Reálnější je však údaj 13 ms. Času 8 ms je totiž dosaženo za použití technologie Advanced Dynamic Capacitance Compensation (ADCC), pracující v podstatě s predikcí potřeby úrovně napěťových impulsů jednotlivých bodů. Tím je dosaženo lepších časů odezvy šedé-šedá. S touto technologií jsme se již setkali v minulém čísle u Eiza L778 pod označením Overdrive.

Monitor má integrovánu i dvojici reproduktorů, na tuto kategorii s vcelku dobrým vyzněním. V příslušenství naleznete i software PivotPro, LiquidView a DisplayView. První program je dostatečně známý pomocník pro nastavení orientace plochy, pokud použijete možnosti otočného kloubu (pivotu) a monitor je orientován na výšku. LiquidView umožňuje vlastní nastavení systémového písma, které je nezávislé na aktuálně nastaveném rozlišení samotného displeje. Poslední utilita slouží pro vzdálenou správu displeje a využijí ji především administrátoři.

ScenicView představuje v současné nabídce devatenáctipalcových TFT displejů vynikající kousek za velice rozumnou cenu. Právě za obrazový výkon vztažený k pořizovací ceně a ergonomický design jsme se rozhodli mu udělit ocenění PC World Top Produkt.

Fujitsu-Siemens Scenic View P19-2

Cena vč. DPH: 15 680 Kč

K testu zapůjčila firma: Fujitsu Siemens Computers, http://www.fujitsusiemens.cz

§§§§§


Jako stvořená pro přetaktování

Petr Matuška

C05P0366

Na trhu základních desek je velmi mnoho výrobců, kteří se snaží prosadit v nekončící záplavě konkurenčních produktů právě ten svůj model. Společnost DFI se rozhodla odlišit od ostatních kvalitou provedení a nevšedním zpracováním motherboardu. Její deska LanParty nF4 SLI-DR je postavena na čipové sadě nVidia nForce4 SLI a vyhovuje procesorům AMD Athlon 64 a AMD Athlon 64 FX, pracujícím v patici 939. Na tom není vcelku nic překvapivého - nabízí dvojici slotů PCI Express x16 pro možnou spolupráci v režimu SLi, ale také i k osazení dvojice grafických karet a využití čtyř výstupů na monitor. Pokud karty nepracují v režimu SLi (rozdělení linek na 2 x 8), je přiděleno primární kartě 16 linek a sekundární dvě. Pro přídavné karty jsou dále připraveny dva sloty PCI a jeden PCI Express x1. K dalšímu vybavení desky patří čtveřice slotů pro operační paměti DDR333 a DDR400, dva konektory ATA 133, jeden FDD a čtyři Serial ATA II, všechny připojené k čipové sadě nVidia. Písmeno R v názvu desky signalizuje přítomnost dalšího řadiče SATA, a to konkrétně Silicon Image Sil 3114, který rozšiřuje nabídku portů o další čtyři SATA konektory, ovšem s možností využít kromě klasického RAID 0, 1 také 0+1 a hlavně RAID 5. Nezvyklá nabídka příslušenství nás čeká i na zadní straně motherboardu, kde je kromě klasických dvou vstupů PS/2 a dvou SPDIF vstupů a výstupů i šest portů USB 2.0, jeden FireWire IEEE 1394 a dvojice síťových rozhraní s maximální rychlostí 1 Gbit/s. Čip zvukové karty Realtek ALC850 se spolu se všemi potřebnými vývody nachází na externí destičce, která se umístí do volného prostoru na základní desku. Mezi přednosti tohoto motherboardu jednoznačně patří zaměření na náročné uživatele v podobě maximální podpory přetaktování všeho možného - CPU, grafické karty i pamětí. Kromě standardního napájení ATX a ATX12 je k dispozici i další napájecí konektor Molex, společně s jedním konektorem pro napájení disketové mechaniky. Při testování jsme měli všechny tyto konektory zapojené a deska se nám odvděčila výbornými výkony při přetaktování procesoru AMD Athlon 64 3200+, popisovaném v minulém čísle. Po softwarové stránce nelze nic vytknout ani BIOSu, který nabízí maximum položek, zaručujících široké možnosti nastavení. Ani výbava nezklame kulaté kabely k ATA a FDD mechanikám, mnoho SATA kabelů a napájecích redukcí a v neposlední řadě také "postroj" pro počítač, díky němuž se stane přenášení case snadnou záležitostí.

Abychom ale jen nechválili, na desce se našly i věci, které nám vadily. První z nich byla skutečnost, že chladič čipové sady až příliš těsně doléhal na spodek zasunuté grafické karty PCI Express, což občas vyvolalo při vzájemném tření nepříjemné zvuky. Druhou výtku bychom směřovali k přepínání modu SLi, který je realizován pomocí sad jumperů. I přes tyto malé nedostatky si tato základní deska vysloužila ocenění TOP Produkt, zejména za svou výbavu a maximální podporu přetaktování procesoru a operačních pamětí.

LanParty nF4 SLI-DR

Cena vč. DPH: 5 653 Kč

K testu zapůjčila firma: RIDEA distribution s.r.o., http://www.ridea.cz

§§§§§


Profesionální firemní prezentace

Jaroslav Kasal

C05P0370

V nedávné době jsme na stránkách PC WORLDu (5/2005) představili v rámci testu datových projektorů i produkt Hewlett-Packard s označením ep7122, u něhož jsme ocenili celkový koncept, ale nenadchlo nás jeho zpracování. S mírnými rozpaky jsme proto v redakci vítali další projektor, za nímž opět stojí společnost HP. Ukázalo se, že se jedná o jinak designovaný produkt, který je navíc navržen i pro zcela odlišný segment trhu.

HP vp6321 představuje mobilní zařízení spadající do řady vp63xx. Celá kategorie je určena pro firemní využití. Datový projektor je navržen v překvapivě povedeném designu, na kterém na první pohled zaujme masivní zapuštěné ucho. Je možné, že se mnoha uživatelům nebude jeho přítomnost zdát důležitá, ale při praktickém testování jsme zjistili pravý opak. Produkt se velmi snadno přenáší a celkově je manipulace během transportu mnohem příjemnější. Barvy výrobku byly vybrány s rozvahou a do firemního prostředí bezproblémově zapadají. Rozměry projektoru jsou 280 x 255 x 102 mm, hmotnost činí 3,5 kg.

Generování obrazu bylo svěřeno osvědčené technologii DLP (Digital Light Processing). Z tohoto důvodu je možné v útrobách vp6321 nalézt DMD (Digital Micro-mirror Device) čip s úhlopříčkou 0,7" a s nativním rozlišením XGA, tedy s maticí 1 024 x 768 bodů. Z rozlišení lze snadno odvodit i přirozený obraz, který v tomto případě disponuje poměrem stran 4 : 3. V interních volbách projektoru je samozřejmě možné zapnout podporu 16 : 9 a využívat projektor i pro zobrazování např. širokoúhlých DVD titulů. Každopádně nejlepší obrazové kvality dosáhnete při připojení signálu s poměrem stran 4 : 3 a ideálně s rozlišením XGA.

V přední horní části přístroje se nachází dvojice zapuštěných otočných kroužků, s jejichž pomocí lze manuálně řídit optické zvětšení obrazu (max. 1,2x) a ostření. Objektiv ve spojení s projekční lampou a DLP systémem generuje světelný tok o síle 2 000 (max) ANSI lumenů. Výkon UHP projekční lampy je 210 W a její životnost dosahuje cca 4 000 hodin při standardním režimu provozu. Pokud je využíván ekonomický mód (snížená svítivost), lze (podle informací výrobce) prodloužit životnost lampy až k hranici 8 000 hodin. Z hlediska konektivity zaujme zadní panel přístroje. Nabízí jak standardní počítačový VGA (D-sub 15pin) konektor, tak i digitální rozhraní DVD-D. Dále lze využít rozhraní S-Video a kompozitní video (zdířka RCA). Je trochu škoda, že projektor nativně nenabízí trojici RCA konektorů pro připojení videa v normě RGB. Příznivce konferencí naopak potěší přítomnost kontrolního VGA výstupu (VGA out), který lze využít pro připojení náhledového monitoru pro řečníka. Zadní stěna zařízení dále obsahuje USB rozhraní (pro ovládání PC prezentací a pro případný upgrade firmwaru), servisní konektor RS232, audiovstup v podobě dvojice oddělených zdířek RCA (levý a pravý kanál) a ještě jeden audiovstup (jack 3,5 mm).

Při testování jsme ocenili podporu českého jazyka v menu a přehlednost OSD (On Screen Display) systému. Spíše nespokojeni jsme byli s provedením dálkového IrDA ovladače - je zbytečně titěrný a jeho tlačítka by mohla být řešena lépe. Jejich používání není příliš příjemné. Nicméně rozložení ovládacích prvků v rámci ovladače i na samotném těle zařízení je přehledné a užitečné. Z výše popsaného vyplývá, že i když je produkt primárně určen pro firemní nasazení, je pravděpodobné, že jej mohou docela dobře využívat i náročnější domácí uživatelé.

HP vp6321

Cena vč. DPH: 54 700 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett-Packard, http//www.hp.cz

§§§§§


Přenosná "pícka"

Jaroslav Kasal

C05P0369

Na trhu lze nalézt velké množství nejrůznějších DVD zapisovacích mechanik. Jsou finančně dostupné a užitečné. Není divu, že si je oblíbili i uživatelé z domácího i firemního segmentu. Drtivá většina těchto produktů je však koncipovaná pro IDE (ATAPI) připojení a je nutné je využívat jako interní zařízení. Méně produktů se vyrábí v podobě přenosných vypalovaček a ještě méně v podobě mechanik s velmi kompaktními rozměry. Do posledně zmíněné kategorie produktů patří i nové zařízení od společnosti ASUSTeK Computer Inc.

Externí vypalovačka nese modelové označení SDRW-0804P-D a je vyrobena v poměrně povedeném designu. Tělo zařízení je ze slitiny kovu a pouze čelní panel vozíku pro médium je zhotoven z plastu. Nicméně i ten tvůrci obdařili stříbřitou "kovovou" barvou. Kromě lesklého povrchu jsou sympatické i malé rozměry zařízení. Šířka dosahuje 165 mm, výška 18,7 mm a hloubka 142,45 mm. Hmotnost činí přibližně 350 g, což je pro externí přenosné zařízení rovněž přijatelná hodnota. Nepříjemný je pouze fakt, že na cestách s sebou musíte kromě vypalovačky nosit i malou krabičku externího napájecího adaptéru, protože odběr proudu u zapisovacích zařízení převyšuje možnosti příkonu USB i FireWire konektorů. Ano, čtete správně. Externí zařízení lze totiž k počítači připojit dvěma způsoby. Jestliže vaše PC nebo přenosný počítač nedisponuje USB rozhraním, lze využít i rychlého FireWire připojení podle standardu IEEE-1394.

Instalace produktu je velmi jednoduchá. Stačí připojit externí zdroj napájení k vypalovačce a tu pomocí dodávaných kabelů propojit s PC či notebookem. K dispozici je kablík USB s redukcí na miniUSB (konektor, kterým je mechanika vybavena) nebo kabel FireWire s malou 4pinovou zdířkou. Pokud vlastníte počítač vybavený standardní 6pinovou zásuvkou, je nutné si nejprve příslušný kabel pořídit (jedná se o stejný kabel, který se dodává např. k digitálním kamerám).

Miniaturní přenosná mechanika dokáže zapisovat na disky typu CD i DVD. Konkrétně ukládá data výkonem až 8x na média DVD+R, 4x při zápisu na povrchy DVD+RW disků, až 8x v případě nosiče DVD-R a 4x, pokud budete data přenášet na kotouč DVD-RW. Náročnější uživatelé potěší, že se mechanika vypořádá i s dvouvrstvými disky DVD+R DL (dual layer). Výkon zápisu však činí pouze 2,4x a nikoli 4x, jak je u moderních mechanik obvyklé. Ostatně ani výkon čtení médií typu CD-ROM (24x) a DVD-ROM (8x) neřadí právě mechaniku mezi nejvýkonnější modely. V praxi jsme naměřili 17,49x rychlost při čtení CD-ROM disků a 4,54x rychlost při testu dvouvrstvého DVD-ROM s filmem.

U produktu se nachází příslušenství v podobě látkového transportního sáčku, redukce koncovek napájecího adaptéru (pro využití v zahraničí) a dvojice CD. Obsahují software OEM Nero, bohužel pouze ve verzi Express 6.3.1.1 včetně příslušenství, a dále softwarový nástroj Ulead Disc Creator 3.5.

Asus SDRW-0804P-D

Cena vč. DPH: 3 599 Kč

K testu zapůjčila firma: ASUSTeK Computer Inc., http://www.asustek.com

§§§§§


Zahoďte popisovače!

Jaroslav Kasal

C05P0367

Ceny zapisovacích DVD+-R mechanik jsou v současné době velmi nízké, je proto logické, že o ně projevují domácí uživatelé stále větší zájem. Prakticky všechny DVD vypalovačky na trhu nabízejí podporu dvouvrstvých DVD+R DL médií a zajímavé výkony při zápisu a čtení. Mohlo by se zdát, že se DVD produkty začínají stávat běžným konzumním zbožím a je v podstatě jedno, jakou značku si uživatel zakoupí. Každá bude nabízet obdobné služby. Ostatně takový osud potkal například disketové mechaniky, CD-ROM a DVD-ROM jednotky a dokonce i CD-RW vypalovačky. Je nasnadě, že se vývojáři DVD-RW mechanik snaží, aby právě jejich mechaniky byly žádané a kupované a nestaly se pouhým spotřebním zbožím. Z tohoto důvodu chtějí do svých produktů integrovat nové služby, které by potenciální kupce zaujaly. Jednou z posledních novinek je i technologie Lightscribe neboli LightScribe Direct Disc Labeling Technology.

Díky LightScribe je možné na nevyužitou stranu DVD nebo CD média vypálit popisek, text či dokonce grafické obrazce. Vzhledem k tomu, že se pro zápis využívá běžný laser, který na datovou plochu v normálním režimu zapisuje data, lze vytvářet grafiku a popisky pouze v monochromatickém provedení.

V praxi celá výroba CD nebo DVD s LightScribe popiskem probíhá ve dvou krocích. V první fázi se vypálí na datovou stranu média data. Je jedno, zda to budou zálohy dokumentů, audio data nebo DVD Video. V druhé fázi uživatel disk vyjme z mechaniky, fyzicky jej otočí a vrátí zpět do vypalovačky. Následuje vypálení grafického popisku nebo obrázku do speciálního povrchu disku. Z právě řečeného jasně plyne, že je nutné využít speciálních médií, která jsou pro popisování laserem již předem navržená a vyrobená.

Technologii LightScribe jsme u produktu Benq vyzkoušeli v praxi. Pro tvorbu popisků jsme použili aktualizovanou verzi programu Nero, které obsahuje i jednoduchý grafický editor pro Light-Scribe. Práce s editorem není extrémně složitá a jednoduchou grafiku s popisky lze vytvořit během krátké chvilky. O to déle však bude trvat vypálení. Všechny stávající verze LightScribe jsou totiž dosti pomalé. Na plně pokryté CD (v nejvyšší kvalitě) si počkáte přibližně půl hodiny.

Mechanika DW1625 dokáže zapisovat na povrch DVD+R DL (dvouvrstvých) disků výkonem 2,4x. Jednovrstvé DVD+R disky umí vytvářet rychlostí 16x, DVD+RW 4x, DVD-R 8x a DVD-RW 4x. Čtení dat z DVD médií probíhá v maximu až 16x a z CD 40x. Při praktických testech jsme naměřili v programu Nero CD-DVD Speed průměrnou rychlost čtení DVD na úrovni 6,13x. Průměrná přístupová doba činila 97 ms a maximální propustnost dat po sběrnici 23 MB/s. Příznivce moderních technologií možná trochu zamrzí fakt, že mechanika nepodporuje Mount Rainier (druh paketového zápisu). Naopak ochrana proti podtečení a vyrovnávací paměť o kapacitě 2 MB je již dobře zavedeným standardem.

Celkově lze hodnotit mechaniku jako sympatický produkt, který nabízí jak příznivé rychlosti vypalování, tak novou technologii LightScribe. Za bonus lze považovat i software Qsuite (změny v Book Type u DVD nosičů a analýza povrchu média) a QVideo2 (jednoduchý program pro digitalizaci a vypálení DVD videa).

Benq DW1625

Cena vč. DPH: 2 630 Kč

K testu zapůjčila firma: Benq, http://www.benq.cz

§§§§§


Dvě jádra AMD

Lukáš Erben, Petr Matuška

C05P0353;C05P0354

MMX, SSE, NetBurst, Hyperthreading, Dualcore - technologie, které výrobce procesorů dokáže proměnit v marketingový nástroj. Posledním trendovým slůvkem je právě Dualcore: označení dvoujádrových procesorů, které spojuje technologii a marketing.

Podíváme-li se na celou problematiku s větším odstupem, je jasné, že současné dvoujádrové procesory jsou stejnou měrou technologickou evolucí i cestou z nouze. Či z krize, které výrobci procesorů (především Intel) čelí, neboť se jejich současné architektury přiblížily takzvanému frekvenčnímu stropu, tedy maximální pracovní frekvenci, které lze dosáhnout se současnými technologiemi. Došlo k tomu dříve, než se původně předpokládalo. Budoucí architektury sice umožní dosahovat opět vyšších frekvencí, jejich zvyšování bude ale stále technicky náročnější a výrobci procesorů proto hledají jiné cesty, jak výkon zvýšit. Sloučení dvou (a v budoucnu jistě i více) procesorových jader (tedy de facto dvou procesorů - jádro je vlastní křemíková destička, obsahující veškeré logické obvody procesoru, zatímco jako procesor se obvykle označuje kompletní "balení" v keramickém či plastovém pouzdře) je bezpochyby legitimní cestou. Nové postupy s sebou ale často přinášejí nemalé komplikace.

Dvou či vícejádrové procesory jsou na první pohled jednoduchou cestou k dosažení vyššího výkonu. Až doposud design nového  výkonnějšího - CPU spočíval ve vylepšení či přidání výpočetních (exekučních) jednotek, vylepšení jednotky pro odhad větvení, zvětšení vyrovnávací paměti a současného zvýšení pracovní frekvence. Poté byly v průběhu několika (zhruba pěti) následujících let vylepšovány výrobní procesy, zmenšována struktura a prováděny drobné modifikace, což umožnilo zvyšování pracovní frekvence a tím i výkonu. Dvoujádrový procesor umožňuje poměrně výrazné zvýšení výpočetního výkonu prostým spojením dvou procesorů do jednoho "balení" - to sice vyžaduje jisté zásahy do designu jádra procesoru, jedná se ale o relativně "drobné" úpravy s relativně nízkými náklady na vývoj a výzkum.

Uvedení dvoujádrových procesorů ale není, jak jsme již naznačili, jen trikem Intelu či AMD, který by měl jednoduše vyřešit otázku zvyšování výkonu. Pentium D a Athlon 64 X2 jsou ve skutečnosti prvním krokem směrem k budoucím generacím procesorů, které nebudou obsahovat dvě či tři, ale časem patrně i desítky jader. Na rozdíl od současných vícejádrových procesorů, které jsou složeny ze dvou identických CPU, se ale bude jednat o kombinaci různých specializovaných jader (dalo by se říci specializovaných procesorů a koprocesorů), které budou vzájemně spolupracovat - či přesněji jimž budou aplikace a operační systém zadávat specifické úlohy. Prvním čipem tohoto typu je Cell, který společnosti IBM, Sony a Toshiba vyvinuly pro PlayStation3 (a budoucí spotřební elektroniku). Ten obsahuje vedle jádra PowerPC také specializovaná vektorová jádra. Tato změna půjde ruku v ruce s vývojem aplikací a operačních systémů. Hardwarová a softwarová architektura PC byla totiž původně navržena pro sériové (postupné) zpracování úloh. V průběhu devadesátých let se sice objevily víceprocesorové systémy s PC architekturou, schopné zpracovat úlohy paralelně, prakticky výhradně se ale jednalo o řešení určená pro servery či pracovní stanice. S příchodem Windows 2000 se možnost využít tzv. "multithreading" otevřela i běžným uživatelům, ale do nástupu hyperthreadingu, který lze označit za virtuální formu multithreadingu, zůstalo obvykle pouze u potenciálu operačního systému, neboť aplikace se až na výjimky možnosti rozdělit zpracovávané úlohy na více "vláken" nepřizpůsobily.

S příchodem dvoujádrových procesorů tak jsou stolní (a v příštím roce přibudou i mobilní) počítače schopny skutečného multithreadingu - tedy paralelního zpracování dvou úloh (či více - záleží na počtu vláken, threadů, které může procesor současně provádět) současně bez viditelného zpomalení, spíše než zásadního urychlení PC. V mnoha případech byste totiž přechod z jedno na dvoujádrový procesor patrně nezaznamenali. Jednoduše proto, že většina současných programů a aplikací nedokáže multithreading využít - mezi výjimky patří zejména profesionální programy pro práci s grafikou (Photoshop) a vizualizaci (3D Studio, Maya, Lightwave). Procesory se dvěma jádry nabídnou vyšší (respektive nesnížený) výkon především v případě, že pracujete s několika aplikacemi současně. Dvoujádrové procesory tedy nejsou (nebo přinejmenším zpočátku nebudou) ideální investicí pro každého. Je velmi pravděpodobné, že stále větší počet programů bude časem multithreading podporovat a není pochyb o tom, že budoucí operační systémy - jmenovitě Windows Longhorn, plánované na konec příštího roku - budou pro využití dvou či vícejádrových procesorů navrženy a pro jejich optimální běh budou patrně doporučeny dvoujádrové procesory. Můžeme pochopitelně diskutovat o tom, zda v tomto případě Intel a AMD nahrávají do rukou Microsoftu či naopak, jen stěží na tom ale něco změníme (ostatně tato vzájemná "výpomoc" při prodeji nových procesorů a operačních systémů má dlouholetou tradici).

Nepatříte-li do některé specifické skupiny uživatelů, která intenzivně pracuje s aplikacemi využívajícími multithreading, případně nepracujete-li často s velký počtem aplikací současně, není důvod s koupí dvoujádrového procesoru před uvedením Windows Longhorn spěchat. To platí zejména pro PC hráče, jimž nemají dvoujádrové procesory opravdu co nabídnout, což ostatně přiznává kupříkladu i AMD (podle tohoto výrobce budou dvoujádrové procesory pro hráče atraktivní až koncem roku 2006).

Když dva dělají totéž.

Pojďme se nyní podívat blíže na rozdíly v architektuře dvoujádrových procesorů AMD a Intel. Intel zvolil nejjednodušší způsob spolupráce dvou jader: vložil do pouzdra dva procesory, které vzájemně komunikují pomocí sběrnice FSB. Takové řešení klade minimální nároky na výzkum a vývoj, nutnost vést komunikaci přes základní desku ale způsobila, že pro nová Pentia D jsou třeba i nové základní desky. Ani samotná volba FSB není ideální - jedná se o typický příklad úzkého hrdla, které částečně omezuje efektivitu spolupráce obou jader. Konečně existence na jedné FSB znamená, že obě jádra musí pracovat na stejných frekvencích, což omezuje možnosti úspor energie.

Postup, který zvolilo AMD pro Athlon 64 X2, je odlišný a vychází zejména z výhod architektury běžného Athlonu 64. Jádra jsou propojena přímo uvnitř procesoru pomocí tzv. rozhraní systémových požadavků (systém request interface) a křížového přepínače, který komunikuje s paměťovým řadičem a rozhraním hypertransport - obě tato rozhraní jsou integrována přímo v procesoru. Veškerá komunikace mezi oběma jádry tak probíhá uvnitř procesoru - dvoujádrové procesory AMD díky tomu nepotřebují nové základní desky, postačí update BIOSu na prakticky libovolné desce s paticí S939. Je velmi pravděpodobné, že AMD s možností vícejádrových procesorů počítalo už při původním návrhu jádra K8.

Vítejte v realitě

Athlon 64 X2 ani Pentium D ale rozhodně nemohou nabídnout dvojnásobek výkonu procesorů s jedním jádrem na stejné frekvenci. To je dáno jednak nedostatečně optimalizovanými aplikacemi, ale i skutečností, že obě jádra musí ve všech případech sdílet dostupné zdroje jako je systémová sběrnice či RAM a periferie. Rozdílům ve výkonu obou řešení se podrobně věnoval kolega Petr Matuška v "praktické" části tohoto článku, v souvislosti s nimi ale stojí za zmínku velmi odlišná cenová politika AMD a Intelu. Zatímco dvoujádrová Pentia D jsou dostupná v nižších frekvencích a adekvátně nízkých cenách (od cca 5 do 12 tisíc Kč), Athlon 64 X2 je nabízen jako luxusní zboží od cca 12 do 24 tisíc - nelze se zbavit dojmu, že AMD tak reguluje případnou vysokou poptávku po vlastních dvoujádrových procesorech, neboť současné výrobní kapacity by patrně nestačily uspokojit poptávku v případě výrazně nižších cen.

Nejpodstatnější ale je, zda dvoujádrový procesor vůbec dokážete využít. Pakliže pracujete s mnoha programy současně či s profesionálními programy pro vizualizaci, odpověď nejspíše zní ANO. Naopak používáte-li spíše kancelářské aplikace či hry, je v současné době investice do dvoujádrového procesoru prakticky zbytečná.

DualCore AMD v praxi

Po teoretické, či spíše technologické části vás můžeme seznámit s praktickými testy nových procesorů AMD. K dispozici jsme měli dvoujádrový procesor AMD Athlon 64 X2 4800+, usazený do patice Socket 939. Procesor pracoval na frekvenci 2 400 MHz a obsahoval ke každému jádru přidělenou cache druhé úrovně o velikosti 1 MB. Svými parametry přesně odpovídá jednojádrovému procesoru AMD Athlon 64 4000+, který jsme měli v době testu také k dispozici. Dostali jsme tak možnost porovnat výkonnostní rozdíl, který přináší druhé jádro procesoru za stejných podmínek. Ty v testu zajišťovala základní deska Asus A8N-SLI s upraveným BIOSem, podporujícím dvoujádrové procesory AMD. Motherboard využívá služeb čipové sady NVIDIA nForce4 SLI a doprovázen byl dvojicí operačních pamětí Corsair s časováním 2-5-2-3-2, zapojených ve 128bitovém režimu přístupu do paměti, nazývaného také DualDDR. Každý modul měl kapacitu 512 MB a pracoval na frekvenci 400 MHz. V grafickém slotu PCI Express x16 byla osazena karta NVIDIA GeForce 6800 Ultra s 256 MB paměti GDDR3. K ukládání dat sloužil pevný disk Western Digital Raptor, připojený k Serial ATA II řadiči, disponující kapacitou 74 GB, s 10 000 otáčkami za minutu.

Operační systém

Na testovacím počítači byl kromě 32bitové anglické verze Microsoft Windows XP Professional s nainstalovaným Service Pack 2 také 64bitový operační systém Microsoft Windows XP 64-Bit Professional Edition. Testy jsme provedli na obou systémech za účelem porovnání kompatibility a výkonového přírůstku/úbytku v současné době, kdy ještě nejsou programy z velké části optimalizované pro provoz pod 64bitovým systémem.

SiSoft Sandra

Program společnosti SiSoft s názvem Sandra 2005 měl v našich testech za úkol zjistit propustnost systému z hlediska operačních pamětí a celkového systému, do kterého se započítává průchodnost pamětí, cache procesoru a rychlost systémové sběrnice. Použitá verze programu SiSoft Sandra Lite 2005.SR1 (10.50) podporovala jak 32bitové MS Windows XP, tak i 64bitovou verzi tohoto operačního systému. První údaj v tabulce udává paměťovou propustnost systému, druhý propustnost celého systému včetně cache procesoru. V porovnání s předchozími testy jsou obě hodnoty vyšší, což bylo způsobené zejména optimalizací BIOSu. Rozdíl v propustnosti přinesla podpora 64 bitů, kde v testu Sandra Chipset dosáhl systém o necelých 500 bodů více než v 32bitovém systému. V porovnání obou procesorů byly výsledné rozdíly zanedbatelné, pod hranicí statistické chyby.

Aida32

Programem Aida32 jsme testovali průchodnost pamětí. I když se tento software již nevyvíjí a poslední verze 3.93 je již několik měsíců stará, přesto velmi dobře vypovídá o propustnosti pamětí. Výsledky se nijak zásadně nelišily od hodnot naměřených s jednojádrovým a dvoujádrovým procesorem a v obecné rovině nevybočovaly nad hodnoty dosahované velmi dobře vyladěným systémem.

3DMark 03 a 05

Sérii syntetických testů jsme zahájily herními benchmarky od společnosti FutureMark: 3DMark03 ve verzi 3.6.0 a 3DMark05 ve verzi 1.2.0. Dosažené výsledky u 3DMark03 dávají jasně najevo, že v herních aplikacích, které nejsou optimalizovány pro více jader, dualcore procesor těží pouze ze své výpočetní síly - frekvence a paměti cache, stejně jako jeho jednojádrový kolega. Rozdíly jsou v tomto případě minimální. Co se týká použití testů v 64bitovém operačním systému, zde se potvrdilo, že výkon je závislý na optimalizaci programu a použitých ovladačů zařízení. Výsledky byly o necelých 900 bodů nižší než u testů na 32bitovém operačním systému. U novějšího benchmarku 3DMark05 se jednalo dokonce o ztrátu výkonu, nepřekračující ovšem statistickou chybu měření. Znatelný byl opět pokles výkonu při použití 64bitového operačního systému.

DVDShrink

Ryze praktický test čekal procesory v testu pomocí programu DVDShrink 3.2.0.15, který měl za úkol převést obsah DVD Videa na předem definovaný formát. Výsledkem je čas, za který se to systému povedlo. V tomto testu se poprvé projevila síla dvoujádrového procesoru AMD Athlon 64 X2, který zvládl komprimaci téměř dvakrát rychleji než procesor AMD Athlon 64 4000+ s jedním jádrem. Hodnota 9 minut a 7 sekund je dokonce o tři desítky sekund nižší, než zvládl v minulém čísle testovaný procesor Intel Pentium Extreme Edition 840. Stejný test provedený v 64bitové verzi operačního systému byl o několik sekund pomalejší.

Doom3

Nezapomněli jsme ani na herní benchmarky. Prvním z nich byl reálný test v aktuální hře Doom3 verze 1.1, která využívá k renderování OpenGL. Zvolili jsme standardní nastavení, používané pro testy - rozlišení 1 024 x 768 obrazových bodů, nejnižší detaily a vypnuté celoobrazovkové vyhlazování. Testovali jsme pomocí přednastavené sekvence DEMO1. Při tomto nastavení dosáhl dvoujádrový procesor hranice 120 snímků za sekundu, stejného výsledku ale dosáhl i shodně taktovaný procesor AMD Athlon 64 4000+. Výsledek v MS Windows XP 64-Bit Professional Edition byl shodně o čtyři snímky za sekundu nižší než u 32bitové verze, což je dáno především neoptimalizovanými ovladači.

Half-Life 2

Druhou hru, pomocí níž jsme měli možnost otestovat výkon nového procesoru, byl Half-Life2 od společnosti Sierra. Hra využívá moderního rozhraní DirectX 9.0b. Testy probíhaly na sadě předurčených sekvencí v rozlišení 1 024 x 768 a se standardním nastavením, bez zapnutého celoobrazovkového vyhlazování. Výsledkem je hodnota, signalizující průměrný počet snímků za sekundu. Rozdíly byly opět jako v předchozím testu znát pouze u použitého operačního systému, mezi procesory jsme žádné nezaznamenali.

SysMark 2004

Test postavený na reálných aplikacích BaPCo SysMark 2004 s instalovaným Patchem 2 velmi dobře prověřil výkonnostní potenciál nového procesoru AMD Athlon 64 X2 4800+. Celkové dosažené skóre 277 bodů je hodnota, která překonala všechny předchozí systémy. Zde byl asi přínos více jader v jednom procesoru vidět nejvíce, i navzdory tomu, že tento test není konkrétně optimalizován pro dvoujádrové procesory, pouze pro HyperThreading u procesorů Intel Pentium 4. Výsledek stejně taktovaného jednojádrového procesoru byl 217 bodů, což je opravdu znatelný rozdíl. V tabulce jsou uvedeny i hodnoty dílčích částí Internet Content Creation a Office Produktivity. Pro porovnání s testem dvoujádrového procesoru Intel v minulém čísle uvádíme ve speciální tabulce i hodnoty SysMarku 2004 v rozlišení 1 280 x 1 024 obrazových bodů.

Lame 3.96.1

Jako poslední je uveden test, při kterém jsme porovnali přínos druhého jádra v procesoru, a to díky dvěma programům DVDShrink a Lame. První měl za úkol převést předem stanoveným způsobem DVD Video, druhý program pak převáděl soubor WAV o velikosti 810 MB a s délkou nahrávky 78 minut a 26 sekund do formátu MP3, definovaného tímto příkazem - lame -h -b 192 -m s -V 5 - priority 4 test.wav test.mp3. Měřili jsme opět výsledky s oběma procesory a v obou operačních systémech. A jak to dopadlo? Dvoujádrový procesor AMD zvládl komprimaci videa téměř o polovinu rychleji než jednojaderný procesor, převod do formátu MP3 naproti tomu probíhal téměř stejně rychle díky chybějící podpoře více jader. Zajímavých výsledků jsme ovšem dosáhli při spuštění obou těchto programů najednou, což odpovídá například komprimaci DVD Videa. Zde má jednoznačnou výhodu procesor se dvěma jádry. Navýšení rychlosti je téměř 100procentní.

Závěrečné shrnutí

Jak je uvedeno v technologické části článku, dvoujádrové procesory AMD Athlon 64 X2 jsou vnitřně navrženy lépe než jejich protivníci Intel Pentium Etreme Edition 840 a Intel Pentium D 840. Nespornou výhodou je také fakt, že nejvyšší dvoujádrový model má stejné parametry (frekvence 2 400 MHz a velikost paměti L2 cache 1 MB) jako v současné době druhý nejrychlejší procesor společnosti AMD Athlon 64 4000+. Rychlejší je pouze exkluzivní verze FX-55 s frekvencí 2 600 MHz a 1 MB vyrovnávací paměti druhé úrovně.

V testech nový procesor předvedl, že v aplikacích, které nejsou optimalizovány pro práci více jader, pracuje minimálně stejně rychle jako model 4000+. V porovnání s maximální frekvencí procesoru Intel, která je nyní 3 800 MHz, pracují dvoujádrové procesory Intel na frekvenci

3 200 MHz a tudíž podávají v porovnání s tímto procesorem u neoptimalizovaných aplikací nižší výkon. Mezi tyto aplikace patří především počítačové hry, které nedokáží využít druhého jádra procesoru, což ostatně potvrdily i naše testy.

Co se týče výkonu samotného procesoru, je opravdu špičkový. Ovšem s poměrem výkonu a ceny je to již o trochu horší - 1 001 dolarů za nejvýkonnější procesor AMD Athlon 64 X2 4800+ je opravdu pouze pro několik vybraných jedinců. Na druhou stranu je potřeba zmínit fakt, že k pořízení nového procesoru AMD nebude potřeba kupovat novou základní desku, paměti ani napájecí zdroj, což u Intelu nutné je.

S postupem času se využití dvou a vícejaderných procesorů bude rozšiřovat, v současné době ale využije jejich plný potencionál pouze několik málo programů. To se ale velmi rychle může změnit.

§§§§§


Technologie TFT LCD

Tomáš Jirásko

C05P0356

I když k představení prvního displeje z tekutých krystalů na technologii DSM došlo již v roce 1968 společností RCA a v roce 1971 byl vyroben první LCD displej s TN maticí, k masovému rozšíření došlo až v posledních letech. Svůj podíl na tom kromě zlevnění výroby má i značné zlepšení parametrů samotných monitorů. Kupující je i tak ovšem mnohokrát vydán napospas trhu a otázky, proč můj "papírově superhyper" monitor zobrazuje hůře než kolegův "laciňák", slýcháváme až příliš často.

Na našem trhu jsou totiž LCD displeje stále ještě trendovou záležitostí a i díky slabší kupní síle teprve nyní probíhá zřetelné střídání technologií. Také proto si většina kupujících neuvědomuje rozdíly mezi jednotlivými LCD panely, byť jsou mezi jednotlivými typy ještě větší než v případě TV přijímačů.

Jelikož se množí i dotazy, které se přímo týkají LCD, rozhodli jsme se připravit tento článek, jenž by vám měl napomoci k základní orientaci v problematice displejů postavených na řešení TFT LCD panelů, které současnému IT trhu s plochými monitory dominují.

Příběh začíná

V roce 1888 botanik Friedrich Reinitzer, působící na univerzitě v Praze, objevil, že cholesterylbenzol kapalní při 145,5 ?C a po dosažení 178,5 ?C se stává čirou tekutinou. Stav mezi těmito hodnotami nazval kapalnou krystalizací. V roce 1889 německý fyzik Otto Lehmann experimentoval se směsí jodidu stříbrného a benzoátu cholesterolu a dosáhl stejného stavu mezi pevným a kapalným skupenstvím. Pro tento jev použil označení tekuté krystaly. Ty byly dlouho považovány spíše za jakousi anomálii a jejich zkoumání nebyl věnován nijak velký prostor. Situace se změnila až v polovině minulého století, kdy se ukázalo, že jejich fyzikální vlastnosti je předurčují pro použití v displejích.

Společné vlastnosti

Tyto organické látky (tekuté krystaly) totiž mají vlastnosti kapaliny, nicméně jejich elektromagnetické a optické vlastnosti odpovídají látkám pevným. Dnes dělíme tekuté krystaly podle vzniku krystalické fáze na termotropní a lyotropní, kdy u prvních vzniká krystalická fáze nad teplotou tání, u lyotropních dochází k tomuto jevu v roztoku. My se zaměříme pouze na termotropní skupinu. U ní totiž dochází ke kapalně krystalické fázi s různě uspořádanými molekulami ve tvaru tyčinek, disků a podobně. Podle uspořádání molekul rozdělujeme tyto tekuté krystaly na nematické, smektické a sloupcové. A právě nematické krystaly nás zajímají nejvíce. Jejich molekuly jsou podlouhlé a úzké a mají orientované uspořádání. Díky tomu dochází při průchodu světla z trubice přes vrstvu tekutých krystalů umístěnou mezi elektrodami ke změně jeho polarizace, a to v závislosti na orientaci molekul v prostoru. Tuto orientaci lze měnit díky regulaci napětí v elektrickém poli. Molekuly jsou totiž elektricky neutrální, nicméně velikost náboje v částech molekuly se může lišit. Molekula se tak stává dipólem a v elektrickém poli má tedy snahu orientovat se v jeho směru. Odtud tedy název LCD - Liquid Crystal Display. Samozřejmě ke změně elektrického pole nedochází náhodně, klíčem k tomuto jevu je další zkratka TFT (Thin Film Transistor). V konstrukci TFT LCD displejů má každý subpixel tranzistor (u některých řešení i dva) udržující a řídící napětí. Tranzistory jsou po celé ploše displeje a vytvářejí ve složení panelu další vrstvu. Díky jejich řešení a výrobě se označují jako tenké tranzistory. Toto spojení díky kontrole každého obrazového bodu se označuje rovněž jako aktivní matice.

Jediné, co mají všechny displeje označované jako TFT LCD společné, je princip, na kterém pracují. Krystaly podle přiváděného napětí mění orientaci a tím určují, jakou intenzitu a charakter bude mít propuštěné světlo. Ovšem jaká je jejich základní orientace a jakým způsobem se vlivem napětí mění, není pro všechny monitory stejné. V současné době se běžně na trhu setkáváme s trojicí odlišných řešení, která samozřejmě dosahují rozdílných parametrů obrazu. Jde o matice typu TN, IPS a VA.

TN, TN+F

Pokud jsou nematické krystaly tvořeny chirálními molekulami obsahujícími uhlík s asymetrickou vazbou, vytvoří molekuly spirálu - tato fáze se nazývá rovněž cholesterická. Právě odtud dostala první technologie TFT LCD panelů svoje označení TN (Twisted Nematic).

U TN matice jsou tedy molekuly vzájemně pootočené, takže jednotlivé vrstvy vytvoří v podstatě jakousi spirálu. Krystaly jsou umístěny mezi příčnými polarizátory (polarizační mřížky), které jsou upraveny tak, aby "vnější" molekuly ležely stejným směrem jako polarizátory. Molekuly tekutých krystalů tak díky spirálovitému tvaru mezi oběma vrstvami vedou světlo. V okamžiku, kdy se ocitnou pod napětím, se tato spirála rozpadne a světlo přestane procházet. Molekuly tedy otáčí rovinu polarizovaného světla až o 90 ?. Přerušení průchodu světla však není dokonalé, dokonce s úhlem pohledu slábne, a tak tyto displeje mají všeobecně problémy s podáním syté černé barvy a nelze u nich dosáhnout vysokého kontrastního poměru. U TN matic dochází při pohledu z větších úhlů k žloutnutí bílé a k šednutí tmavších barev. Mezi jejich výhody patří vysoká rychlost odezvy.

Současné TN panely jsou doplněny ještě tenkým filmem (to je ono F v názvu), který je doplňkovou optickou vrstvou, relativně zlepšující úhly pohledu. Současné displeje jsou vždy TN+F, a tak i když jsou displeje technologicky označeny jako TN, jde ve skutečnosti o TN+F matice. Za svoji popularitu vděčí TN matice především levnější výrobě a rychlosti odezvy, pro niž si je oblíbili počítačoví hráči. Ovšem tato výhoda je vykoupena faktem, že TN matrice zvládají fakticky pouze 18bitovou barevnou hloubku (3 x 6 bitů), pro zobrazování plné škály barev pak využívají dithering.

Současné parametry 17" TN displeje se pohybují u modelů s odezvou 6-8 ms na úrovní svítivosti 250-300 cd/m2 a kontrastu 500 : 1. Úhly pohledu se pohybují v rozmezí 140-160°. Další běžnou hodnotou je odezva 12-16 ms, kdy tyto monitory nabídnou lepší barevné podání. Jsou vhodné pro domácí nasazení, sledování videa, hraní her a základní kancelářské využití. Z hlediska práce s barvami jsou akceptovatelné pouze pro základní amatérské použití. Pokud ovšem hodláte pořizovat monitor o velikosti 19 " a větší, velice dobře si rozmyslete, zda výhoda rychlosti vyváží barevnou degradaci, která na větší ploše může být oproti 17" modelům jasně patrná.

IPS, S-IPS

Za technologií In-Plane Switching (IPS) stojí společnost Hitachi, jejíž vývoj se zaměřil na odstranění zjevných nedostatků původních TN matic - tedy barevného podání a kontrastu. První displej s touto technologií se objevil v roce 1996. Pro dosažení zmíněných cílů zvolil výrobce jiné technologické uspořádání panelu. Elektrody se u tohoto řešení nacházejí ve stejné rovině na spodní desce, molekuly tekutých krystalů jsou v základním (klidovém) stavu orientovány s těmito polarizátory souběžně. Vzhledem k tomu, že molekuly u IPS panelu jsou orientovány rozdílným způsobem než u TN matic, v případě, že dojde k poškození řídícího tranzistoru (což je vlastně to, co označujeme za vadný pixel), je tento bod vždy černý. U IPS panelů totiž molekuly v klidovém stavu (bez napětí) světlo nevedou. Teprve poté, kdy je zvýšeno napětí, se molekuly natočí až o 90 % a propouštějí tak světlo různé intenzity. Díky přesnějšímu dosažení orientace molekul je možné dosáhnout lepšího podání barev a lepších úhlů pohledu. Současně nedochází k jasné degradaci barev při pohledu z větších úhlů. Ovšem na druhou stranu přináší toto řešení i nevýhody. Vzhledem k umístění elektrod v jedné rovině dochází u krajních krystalů k nedokonalému otočení molekul vinou slabšího elektrického pole. Výsledkem je nižší jas a kontrast IPS matic a vykreslení černé nedosáhne stoprocentního stavu. Toto řešení s menším kontrastem dává IPS panelům zřetelnou charakteristiku - při pohledu z extrémního úhlu dostává panel v černých plochách nafialovělý/namodralý nádech. Posazení elektrod rovněž technologicky může způsobit subjektivně vnímané "perličkování" displeje. Pixely jsou díky větší mezeře patrnější. Vzhledem k počátečním vysokým cenám se IPS panely začaly objevovat až u displejů o velikosti 19" a vyšší. Ovšem první IPS panely měly odezvu až 60 ms.

Technologie IPS se i proto dočkala řady vylepšení, jako Dual Domain IPS (DD-IPS), Advanced Coplanar Electrode (ACE) nebo Super-IPS

(S-IPS). S první technologií od IBM ani s druhou od Samsungu se v praxi nesetkáme. Výroba ACE byla zastavena a DD-IPS jsou díky své extrémní ceně a vysokému rozlišení vyhrazeny jiným oblastem než běžnému uživateli. Zato technologie S-IPS, za níž stojí point-venture LG Philips, si své místo vybojovala.

Můžete se setkat také se zkratkami A-AFT, A-SFT, SA-AFT a SA-SFT od NECu, což jsou v podstatě deriváty S-IPS.

Matice S-IPS přinesly zlepšení odezvy na průměrnou úroveň 20-25 ms, rychlé S-IPS mají odezvu 16 ms. Doménou S-IPS panelů jsou 19" monitory a vyšší, které nabídnou vynikající podání barev. Kontrast těchto panelů dosahuje hodnot 450-600 : 1, jejich svítivost se pohybuje mezi 250 a 300 cd/m2 a úhly pohledu jsou 160°.

VA, MVA, PVA

Poslední technologické řešení je postaveno na myšlence orientovat molekuly vertikálně, proto se označuje VA (Vertical Alignment). Tuto technologii představila v roce 1996 společnost Fujitsu. Cílem řešení bylo dosažení vysokého kontrastu a krátké odezvy díky tomu, že se molekuly otáčely pouze o 45°. I když se cíle podařilo dosáhnout, byla tato technologie, respektive světlost bodu příliš závislá na velikosti úhlu pohledu i straně, ze které se na displej uživatel díval. Při natočení podlouhlé molekuly docházelo k posunutí molekuly mimo zorné pole uživatele, neboť v podstatě viděl pouze část molekuly. Proto v roce 1998 Fujitsu přišlo s vylepšením původní VA matice a uvedlo na trh technologii MVA (Multi-Domain Vertical Alignment). Molekuly jsou nyní rozděleny do domén, ve kterých jsou orientovány prostorově tak, aby došlo k optické kompenzaci. Pokud část molekuly není ve své doméně viditelná, je opticky kompenzována molekulou z druhé domény, neboť ta je orientována opačně a je z ní vidět ze stejného úhlu pohledu právě ona "neviditelná" část "původní" molekuly. Počet domén není u moderních displejů omezen pouze na dvě. Technologii MVA používá k výrobě panelů rovněž společnost Samsung pod označením PVA (Patterned Vertical Alignment), Sharp ji označuje jako ASV, setkat se můžete i s pojmem Super MVA. První panely s dobou odezvy 33-40 ms a 20-25 ms jsou v současnosti doplněny nabídkou rychlých 8-16ms modelů. Jejich svítivost se v průměru pohybuje na úrovni 250-300 cd/m2 a kontrastní poměr činí

400-600 : 1. Úhly pohledu jsou 170°. MVA/PVA dominují vynikajícím podáním černé, kontrastem a úhly pohledu. Rovněž nabízejí lepší podání barev než TN displeje za srovnatelných časů odezvy.

Závěr

V mnoha testech monitorů, často i na našich stránkách, se můžete setkat s hodnocením: "univerzální monitor". Skutečnost je však taková, že univerzální monitor je něco jako běžný prací prášek z reklam. Obvykle tak označujeme monitor vhodný pro domácí použití - lze na něm pracovat s textem a samozřejmě hrát nějaké hry. Neznamená to však, že takový monitor je vynikající v obou tak různorodých oblastech jako je DTP a hraní například Half-Life 2. Doufáme, že jsme vám v předcházejících odstavcích pomohli se v problematice TFT displejů částečně zorientovat. Vynechali jsme sice technologie pro zlepšení obrazu jako je Override, nevěnovali jsme se X-Brightu, úhlům pohledu, různým skleněným panelům, frekvencím, jednotlivým vstupům, práci řídící elektroniky apod. Podle našeho názoru nejsou tyto oblasti pro základní seznámení s oblastí TFT LCD stěžejní.

Zjednodušené (zobecňující) shrnutí

Dnešní TFT matrice můžeme rozdělit podle technologie na matrice TN, IPS a xVA.

Matrice TN nabídnou rychlou odezvu, ovšem s kontrastem, podáním barev i úhly pohledu jsou na tom špatně. Celkově nabízejí poměrně tmavý obraz. Jsou vhodné pro hry a základní kancelářskou práci (úkoly do školy).

Základní matrice IPS nabízejí malý kontrastní poměr (jsou na úrovni TN). Disponují ovšem dobrými úhly pohledu a vynikajícím barevným podáním. Čas odezvy je všeobecně na úrovni prvních TN panelů. S příchodem S-IPS se zlepšil kontrastní poměr, vykreslení černé a mírně i odezva. Ideální pro práci s grafikou.

Matrice MVA/PVA mají vysoký kontrastní poměr a úhly pohledu, ovšem horší čas odezvy.

Kvalita monitorů s MVA/PVA matricemi se u jednotlivých výrobců značně liší. Jsou vhodné pro aplikace využívající čar (CAD - drátěné modely), excelují při práci s textem.

Odezva monitoru (pixelu)

Důležitým parametrem u LCD displeje je jeho Response Time, tedy rychlost odezvy, udávaná v milisekundách. Tento časový údaj nám říká, za jaký čas je pixel schopen ze zhasnutého stavu dosáhnout plného rozsvícení a opětovně zhasnout. Tedy přejít z černé barvy do bílé a z ní znovu do černé. Převedeno do 8bitové "řeči" jde o sérii 0-255-0. První část 0-255 označujeme jako Rise Time (náběh, rozsvícení apod.), část 255-0 je Fall Time (zhasnutí, dosvit apod.)

Čím rychleji to monitor zvládne, tím menší je možnost, že bude docházet k degradaci obrazu stíny za předměty při jejich pohybu apod. Tak vypadá ideální stav, nicméně v praxi to bývá s jednotlivými časy všelijaké. Pro měření se často používají hodnoty v rozmezí 10-90 % maximální hodnoty jasu. To znamená, že se nedosahuje hodnot 0-255-0, ale například 10-245-10. K tomu musíme vzít v úvahu, že některé monitory zvládají velice rychlý přechod mezi těmito hodnotami, ale velice pomalu dosahují právě krajních specifikací. Překonání oněch 10 % pro ně tak může představovat značné navýšení času. Někdy to může znamenat například u 16ms monitoru navýšení celkového času klidně i o 8 ms, neboť celý proces není lineární. Rázem se tak pohybujeme v oblasti 20-25ms monitorů. Proto je nutné se podívat, jakým způsobem výrobce hodnot dosáhl.

Rovněž mějte na paměti, že u levnějších monitorů je čas pro rozsvícení bodu zřetelně kratší, mnohdy až 5x, než čas potřebný pro jeho zhasnutí. Stávalo se a může se stát, že výrobce jaksi "opomenul" uvést celkový čas a v parametrech monitoru byl jako čas odezvy uveden pouze náběh (Rise Time). Monitory, které dnes nemají zřetelně uvedeno, jakým způsobem byl udávaný čas získán (metodu) nebo alespoň o jaký čas jde (Rise, Fall, Rise+Fall, celkový apod.) raději nechte jejich prodejcům. Je to podobné, jako kdyby u auta nebyla uvedena spotřeba a použitá metodika.

Tento údaj není samospasitelný a poslouží jako dobrá orientace v případě, že chcete monitor pro hry. Navíc u kvalitních monitorů se o tolik neliší od času dosaženého pro přechod mezi odstíny. Změna 0-255-0 je totiž nejrychlejší přechod a pokud pracujete s obrazem, je pro vás důležitý i čas ve škále 10-250, která je pro videosekvence stěžejní. Pokud tedy hodláte pracovat s obrazem nebo výhradně sledovat DVD filmy, měl by vás zajímat i co nejkratší čas v oblasti tmavě šedá-světle šedá-tmavě šedá. Ve skutečnosti totiž mohou panely se shodnou odezvou černá-černá mít rozdílné vlastnosti při sledovaní filmu právě vlivem vyšších časů při přechodech mezi "šedou", kdy se naplno projeví zpoždění u dosvitu apod.

Proto je důležité LCD panely skutečně vidět "v akci".

Dithering

Windows pracují s barevným standardem 16,7 milionu barev, kdy je každá barva definována ve standardu RGB. To znamená, že je složena z odstínů červené, zelené a modré. Odstíny nabývají hodnot 0-255, což znamená, že dostáváme 256 odstínů červené, 256 odstínů zelené a 256 odstínů modré - tedy celkem 256 x 256 x 256 barev. Levnější displeje, jmenovitě jde o některé TN panely, však pracují pouze se 64 odstíny každé barvy, což znamená, že dokáží přímo zobrazit celkem pouze 262 144 barev. Přesto výrobci udávají i u těchto panelů schopnost zobrazit 16 milionů barev. Opravdu tomu tak je, neboť výrobci si pomáhají malým trikem, který se nazývá dithering. Jde o technologii, kdy pro zobrazení některé barvy mimo oněch 262 tisíc použijete nejbližší dvě barvy tak rychle, že vizuálně vnímáte pouze jednu.

Zatímco tedy běžné zobrazení pracuje s odstíny definovanými 0, 1, 2 až 255, dithering pracuje s odstíny 0, 4, 8, 12 až 252. Touto technologií tak nelze dosáhnout odstínů 253, 254 a 255. Výsledný počet barev zobrazovaný pomocí ditheringu tak činí 16,2 milionu barev (253 x 253 x 253). V případě, že potřebujete zobrazit odstín definovaný 2, k jeho dosažení použijete odstíny 0 a 4. V případě definování barvy na jednom pixelu lze použít prostřídání 0, 4, 0, 4., kdy je oko natolik zmateno, že smíchá barvy a výsledkem je 2.

Rovněž lze použít zobrazení odstínu pomocí čtverce pixelů Pro zobrazení 1 použijeme sekvenci 0 + 0 + 0 + 4 nebo adekvátně čtverec. Podobně se postupuje i u zbývajících odstínů.

Pixel

Základní zobrazovací jednotkou monitorů je obrazový bod - pixel. Každý pixel je tvořen trojicí subpixelů, odpovídajících základnímu barevnému schématu RGB (Red-Green-Blue/červená-zelená-modrá). Rozlišení monitoru se udává právě v pixelech. Rozlišení 1 280 x 1 024 pixelů znamená, že displej má v každém z 1 024 řádků 1 280 bodů, celkem tedy 1,31 milionu pixelů (3,93 milionů subpixelů). Toto rozlišení, které odráží fyzický počet pixelů v panelu, se nazývá nativní a displej ho zobrazuje přímo. U ostatních rozlišení se výsledný obraz přepočítává.

Barevná hloubka

1 bit = 2 barvy

2 bit = 4 barvy

3 bit = 8 barev

4 bit = 16 barev

5 bit = 32 barev

6 bit = 64 barev

7 bit = 128 barev

8 bit = 256 barev

15 bit = 32,8 tisíc barev

16 bit = 65,5 tisíc barev

24 bit = 16,7 milionu barev

Vadné pixely

Největší strašák majitelů TFT LCD monitorů jsou vadné pixely. Řada kupujících již byla při reklamaci odmítnuta s tím, že bílý bod uprostřed monitoru není důvodem pro reklamaci, nebo bohužel až při takovém nepříjemném rozhovoru zjišťuje, že svítící červená tečka není chyba pixelu, ale subpixelu.

Chyba pixelu může mít pouze dva stavy - stále bílý nebo černý bod. Pokud vidíte na displeji trvale jinou barvu, jde o chybu RGB složky, tedy o chybu subpixelu. Vadný subpixel u monitorů s TN maticí je vždy bílý, u IPS/PVA/MVA matic je vadný pixel vždy černý. Je to dáno samozřejmě samotnou technologií. Těchto vlastností se výrobci snaží využít. Můžete se například setkat se závazky, že výrobce zaručuje, že v monitoru nebude žádný vadný světlý pixel - a u technologie IPS či VA to lze slíbit z jejich principu. A pokud na obrazovce objevíte například červenou tečku, musíte si uvědomit, že nejde o vadný pixel a že taková záruka se tedy na tento případ obvykle nevztahuje.

Problematiku vadných pixelů řeší norma ISO 13406-2, z níž záruky TFT LCD displejů vychází. Norma definuje jak parametry pro celý monitor, tak chyby v clusteru - čtverci 5 x 5 pixelů. Norma stanovuje čtyři kvalitativní třídy, přičemž displeje, se kterými se setkáte v obchodech, jsou ve třídě 2, pouze výjimečně pak ve třídě 1.

§§§§§


Technologie HyperMemory

Petr Matuška

C05P0355

Grafické karty v nejnižší výkonové skupině se často označují jako low-end karty. Nízká pořizovací cena (do 3 000 nebo 4 000 Kč) se jednoznačně musí odrazit v nabízených funkcích, výkonu a výbavě těchto karet.

U karet je omezena frekvence grafického procesoru a počet pipeline, stejně jako typ a rychlost pamětí DDR, které pracují na frekvencích okolo 300 MHz. Cena instalované paměti také ovlivňuje cenu celé grafické karty, proto výrobce napadlo použít sice pomalejší, ale dostupnou paměť počítače. Ještě donedávna tomu tak bylo přes rozhraní AGP 8x, v současné době ovšem již v nových PC převažuje PCI Express x16. A právě toto rychlé rozhraní se rozhodla využít společnost ATI pro nahrazení paměti na grafických kartách.

ATI Radeon X300 SE HyperMemory

Tato technologie se nazývá HyperMemory a funguje na principu sdílení operační paměti, stejně jako u integrovaných grafických karet. Velkým rozdílem oproti nim je ovšem fakt, že grafická karta pracuje na rozhraní PCI Express x16 a vysokou přenosovou rychlost využívá k urychlení přenosu dat mezi grafickým procesorem a operační pamětí systému. Alokovaná paměť může mít kapacitu 128 až 256 MB, podle velikosti celkové paměti. Díky tomu je možné snížit integrovanou paměť na kartě na minimum a uživatel si může vybrat mezi třemi variantami - 16 MB, 32 MB a 64 MB. Existují i modely s 64 MB nebo 128 MB DDR1 pamětí, jejich cena je ale podstatně vyšší.

Všechny karty jsou osazeny grafickým procesorem ATI Radeon X300, pracujícím na frekvenci 325 MHz. Využívá dvě plně programovatelné pipeline a propustnost paměťového systému činí 12,8 GB/sekundu. Tento čip plně podporuje rozhraní DirectX 9.0b a OpenGL 1.5. K přednostem karty patří podpora funkce HYPER Z III, která snižuje datový tok, zpracovávaný grafickým procesorem, až o 25 procent, stejně jako technologie SMARTSHADER 2.0 zaručující plnou kompatibilitu s rozhraním DirectX 9.0b, OpenGL a zároveň umožňující maximálně realistickou kvalitu 2D/3D výstupu. Další podstatnou technologií, použitou v grafických kartách ATI Radeon X300, je SMOOTHVISION 2.1, zajišťující realistické efekty obrazu, jako vlnící se vodní hladinu nebo lidské oči. Dále podporuje maximální kvalitu celoobrazovkového vyhlazení obrazu v režimech 2x/4x/6x AA a až šestnáctinásobné anizotropní filtrování. Ani podpora videa tomuto čipu nechybí - plná hardwarová podpora společně s HDTV a HDGaming a TV výstupem zajišťují maximální požitek z videa na počítači. Další parametry jsou také zajímavé - 400MHz převodník digitálního/analogového signálu, integrovaný DVI výstup s podporou HDTV, televizní výstup S-Video s maximálním rozlišením 1 024 x 768 obrazových bodů a maximální rozlišení obrazu dosahující 2 048 x 1 536 bodů při 85 Hz.

Využití v současných hrách

Pro aktivaci technologie HyperMemory není potřeba nic nastavovat, stačí jen nainstalovat nejnovější verzi ovladačů ATI CATALYST. Počítač by měl být vybaven alespoň 256 MB operační paměti, samozřejmostí je PCI Express x16.

Při testech jsme používali základní desku DFI LanParty nF4 SLI-DR a procesor AMD Athlon 64 3800+ společně s jedním 400MHz modulem

512 MB nebo dvěma 256MB moduly pro porovnání výkonu s aktivovaným režimem DualDDR. Grafická kartu ATI Radeon X300 SE HyperMemory byla vybavena 16 MB paměti přímo na kartě, pro porovnání jsme testovali i druhou grafickou kartu s podobnou technologií TurboCache od společnosti NVIDIA. Jednalo se konkrétně o model Asus Extreme N6200TC, pracující s 16 MB vlastní paměti.

Výsledky testů můžete porovnat v přiložené tabulce. Zajímavý je rozdíl mezi použitým jednoa dvoukanálovým přístupem do paměti. Nárůst výkonu nebyl takový, aby ospravedlňoval nákup druhého modulu operační paměti. Celkově lze říci, že grafická karta ATI Radeon X300 SE HyperMemory je určena pro nenáročné hráče, kteří se spokojí s absencí některých technologií pro vylepšení obrazu, jež jsou u dražších karet obvykle k dispozici, stejně jako s nutným nižším rozlišením všech aktuálních her, protože jinak se hry stávají při jakémkoliv vyšším zatížení grafického procesoru téměř nehratelné. Na druhou stranu ovšem není nutné aktivní chlazení karty, takže hluk vydávaný touto kartou je nulový. Pro občasné odreagování u oblíbených her však tato karta stačí. Její cena by neměla přesáhnout hranici 1 500 Kč, na trhu se objeví v nejbližší době.

§§§§§


Tuning procesoru Intel Pentium 4

Lukáš Jonák, Petr Matuška

C05P0359;C05P0360

V minulém čísle našeho časopisu jsme zvýšili výkon procesoru AMD, dnes se podíváme na možnosti konkurenčního Intelu.

Na rozdíl od AMD se společnost Intel vždy držela zásad nepovolit uživatelům libovolně měnit u svých procesorů násobitel. Pro nadšence a odvážné uživatele je tak jedinou volbou pro přetaktování zvýšení frekvence systémové sběrnice FSB. Odemčený násobitel mají pouze testovací samply procesorů, které ovšem nejsou veřejně dostupné. Pro pochopení problematiky přetaktování procesorů Intel je potřeba připomenout způsob, jak se u nich určuje výsledná frekvence. Přestože výrobce udává hodnotu FSB 533 MHz u starších modelů a 800 MHz u novějších, reálná frekvence je 200 MHz. S touto hodnotou máte možnost se setkat v BIOSu a obslužných programech. Pomocí této hodnoty se také určuje daný násobitel procesoru, který se jednoduše vypočítá vydělením výsledné frekvence procesoru hodnotou aktuální FSB. Jako příklad použijeme procesor Intel Pentium 4 530J, pracující na frekvenci 3 000 MHz. Jednoduchým výpočtem 3 000 MHz/200 MHz = = 15 zjistíme hodnotu násobitele procesoru, s nímž je potřeba v úvahách o přetaktování počítat. Jako druhý příklad uvádíme výpočet násobitele na procesoru Intel Pentium 4 570J, který má hodnotu 19 : 3 800 MHz/200 MHz = 19.

Chlazení

Vysoká teplota je již dlouhou dobu slabou stránkou procesorů Intel, v několika případech k jeho chlazení nestačí ani dodávaný boxovaný chladič. Pokud uvažujete o tom, že byste si chtěli dopřát zvýšení frekvence, budete muset investovat finanční prostředky buď do přídavných ventilátorů do současné počítačové skříně, nebo raději pořídit nové chlazení v podobě nové skříně a kvalitního chladiče procesoru. Je velmi důležité, aby teplý vzduch nezůstával v uzavřené počítačové skříni, ale aby byl díky systému chlazení vyhnán ven. Chlazení samotného procesoru svěřte raději vysoce výkonnému chladiči, nejlépe s několika HeatPipe. Důležitá je ovšem i aplikace teplovodné pasty, která napomáhá odvádět teplo z procesoru na pasivní část chladiče. Doporučujeme použít teplovodnou pastu s minimálně deseti procenty stříbra, která je o mnoho účinnější než běžně prodávané silikonové pasty.

Významným pomocníkem je Enhanced Intel SpeedStep Technology, který zastává podobnou funkci jako Cool\n\Quiet u procesorů AMD Athlon 64. V době malého vytížení procesor sníží svou frekvenci na hodnotu 2 800 Mhz a napětí z původních 1,4 V na 1,1 V. Tím dojde k poměrně rychlému ochlazení procesoru o několik stupňů Celsia. Tato technologie je ovšem k dispozici pouze u procesorů řady Intel Pentium 4 6x0 a Intel Pentium D 8x0.

Testovací konfigurace

Stejně jako v minulém čísle jsme sáhli po základní desce DFI, konkrétně po modelu LanParty 925X-T2, osazené čipovou sadou Intel i925X. Procesor jsme zvolili model Intel Pentium 4 530J, pracující na frekvenci 3 000 MHz, postavený na jádru Prescott, vyrobený 90nm technologií a obsahující 1 MB cache druhé úrovně. K dispozici byly dva DDR2 moduly operačních pamětí Kingston, pracující na frekvenci 533 MHz a s časováním CL4. Jako grafický akcelerátor byla použita grafická karta s čipem ATI Radeon X800 XL 256 MB, pracující na rozhraní PCI Express x16. Testy jsme z bezpečnostních důvodů neprováděli v nezabezpečeném case jako v minulém čísle, nýbrž jsme zvolili speciální počítačovou skříň INWIN S5646, která je plně uzpůsobena pro teplotní potřeby procesorů Intel, vč. dvou ventilátorů na přední a zadní straně a tepelného mostu na straně case, vedoucího přímo k procesoru.

Taktujeme

Stejně jako v minulém díle jsme nejprve ověřili stabilitu celého počítače a teplotu procesoru. V našem případě se teplota procesoru při plném zatížení ustálila na 48 stupních Celsia. To nám umožnilo pustit se do taktování. Pokud by teplota bez přetaktování byla vyšší než 55 stupňů, nemá cenu riskovat a je lépe se do této nebezpečné procedury nepouštět.

Samotné zvýšení frekvence se provádí v BIOSu základní desky. K některým deskám jsou dodávány utility pro přetaktování, které je možné spustit z operačního systému, bohužel ne vždy jsou v takovém softwaru podporovány všechny funkce, které nabízí BIOS.

Položky popisované v tomto článku se konkrétně vztahují k výše zmiňované základní desce, u ostatních výrobců se mohou názvy a počet položek lišit.

Po restartu a vstupu do BIOSu jsme vybrali položku Genie BIOS Setting, ve které jsou všechna důležitá nastavení pro taktování procesoru. Zde bylo nezbytně nutné změnit v položce CPU Operating Speed defaultní režim na manuální. Poté se zpřístupnilo potřebné menu, v němž se nalézají hodnoty pro změnu frekvence systémové sběrnice, multiplikátoru a nastavení frekvence pamětí. V položce Ext. Clock (CPU/PCI) jsme následně mohli měnit frekvenci směrem nahoru po 5 MHz. Nastavení jsme uložili v hlavním menu BIOSu položkou Save & Exit Setup.

Počítač byl následně restartován a pracoval ve zvolené frekvenci. Po naběhnutí operačního systému je možné ověřit stabilitu sérií zátěžových testů - v našem případě programy 3DMark03 a 3DMark05 a ve hrách (Doom3 a Half-Life2). Při testování je třeba sledovat i teplotu procesoru, která by se neměla vyšplhat nad hranici 70 stupňů Celsia. Pokud je vše v pořádku, je možné pokračovat ve zvyšování frekvence.

V případě, že používáte operační paměti typu DDR, naleznete v menu BIOSu položku, kterou se snižuje poměr frekvence pamětí a systémové sběrnice. Běžné 400MHz paměti totiž vydrží frekvenci o něco málo vyšší než 420 MHz, některé nezvládnou ani toto nastavení. Proto je potřeba snížit poměr tak, aby se výsledná hodnota pamětí pohybovala právě okolo zmiňovaných 400 MHz.

U pamětí DDR2 je situace složitější, lze nastavit pouze frekvence 400/533 MHz nebo snížit časování pamětí na hodnoty tak, aby byly schopny práce při vysokém FSB. Řešením je také nákup rychleji taktovaných pamětí, které zvýšení FSB bez problémů zvládnou.

Pokud se po přetaktování setkáte se známkami nestability systému a teplota procesoru zároveň nepřekročí hranici 65 stupňů Celsia, můžete procesoru přidat několik setin voltu v kolonce Over Voltage Adjustment, kterou zpřístupníte nastavením hodnoty Manual u System Power Supply. U položky CPU Voltage Regulator nastavte napětí velmi pozorně na hodnotu 1,4125 V, maximálně pak na 1,45 V. Vyšší napětí v žádném případě nedoporučujeme.

Uživatelé starších čipových sad s grafickou kartou AGP by měli v BIOSu aktivovat položku AGP Lock, která zmrazí frekvenci sběrnice na 66 MHz a vyšší frekvence FSB tak nebude působit grafické kartě žádné problémy.

V našem případě se povedlo dosáhnout stabilní frekvence FSB 240 MHz, což dává výslednou frekvenci procesoru 3 600 MHz. To je mimochodem hodnota, kterou dosahuje procesor s modelovým označením 560J. Při této frekvenci měl testovaný procesor teplotu 64 stupňů při plném zatížení, což je na hranici dlouhodobé únosnosti.

Když se něco nepovede

Pokud jste nastavili hodnoty, po kterých se počítač odmítá spustit, postup nápravy je zcela stejný jako v minulém čísle. Odpojte napájecí kabel od počítače a v manuálu základní desky najděte přepínač baterie, který udržuje nastavené hodnoty v paměti. Tímto přepínačem paměť vymažte - obvykle to znamená prohodit propojku na jiný pin, než na jakém je aktuálně zapojena. Tím se vrátí všechna nastavení do původní polohy. Nyní můžete pokračovat v nastavování a testování.

Závěr

Přetaktování je zásah do výrobcem přednastavených hodnot zařízení, a proto může dojít k poškození či zničení procesoru nebo jiné komponenty. Nezřídka se tím mohou porušit reklamační podmínky a můžete přijít o záruku zničených částí.

Na druhou stranu pokud se budete přesně držet našich rad, minimalizujete rizika, která na vás mohou číhat. Je na každém z vás, zda ocení několik MHz a několik snímků za sekundu navíc a zda bude riskovat. Pro ilustraci v přiložené tabulce uvádíme výkony, kterých v našem testu procesor při přetaktování dosáhl. Vždy je potřeba zvážit, zda finanční prostředky vynaložené na dodatečné chlazení (změna počítačové skříně) a kvalitní chladič nepostačují na nákup jiného modelu procesoru.

Do testu nám základní desku DFI zapůjčila společnost RIDEA Distribution (http://www.ridea.cz), procesor Intel Pentium 4 540J zapůjčila společnost Kvazar-Mikro (http://www.kmczech.cz).

§§§§§


Kouzlo rozmanitosti

Václav Maletínský

C05P0352

Porovnání multifunkčních zařízení v tomto vydání našeho časopisu možná nepotěší tolik čtenářů jako "konkurenční" test digitálních fotoaparátů, přesto přináší několik zajímavých pohledů na současné novinky.

Nechceme vás zahltit dlouhým a nezáživným popisem všech zařízení, která jsou právě k dostání, spíše se budeme snažit upozornit na kategorie kancelářských pomocníků, kteří šetří místo na pracovním stole, zvládnou najednou či postupně mnoho úloh a občas se jejich pořízení vyplatí i z finančních důvodů.

Prodávané výrobky jsou v mnoha ohledech velmi odlišné, používají rozdílnou technologii tisku nebo kopírování, využívají stolní či průchodový skener, případně oba zmíněné druhy, mohou pracovat jen v monochromatickém režimu nebo i s použitím barevným tonerů či inkoustů. Kdykoliv se pouštíme do přehledu několika rozdílných výrobků, riskujeme určité nepochopení některých čtenářů, kteří nám pošlou vzkaz, že srovnáváme neporovnatelné nebo "mícháme hrušky s jablky". Vezmeme-li v úvahu konec předchozí věty, pak jsme pro vás skutečně připravili určitý "kompot", v němž vedle sebe stojí v přehledu čtyři dvojice zařízení. První pár výrobků pochází z dílen společnosti Xerox a zastupuje skupinu kancelářských faxů, které jsou vybaveny tiskovým ovladačem. Druhá dvojice zařízení nese označení Brother a Konica Minolta a patří do kategorie laserových monochromatických multifunkčních zařízení. Další výrobky budou v nejbližší době lákat mnoho zákazníků, neboť spadají do zcela nové kategorie barevných laserových či LED multifunkčních zařízení. Pro jejich test jsme vybrali zatím jen dva aktuální modely HP a OKI. Osmičku zařízení doplňují "staří známí" - all-in-one výrobky Canon a HP, které při barevném tisku či kopírování využívají inkoustové náplně. Čtenářům, kteří hledají levné produkty pro svou domácnost, se tentokrát musíme omluvit, neboť všech osm výrobků je primárně určeno pro menší kancelář s několika pracovníky. Produkty byly vybírány právě s ohledem na skupinové využití, jejich výkon je pro většinu domácností nevyužitelný (doslova nadbytečný) a zároveň se odráží v ne právě výhodné pořizovací ceně. V dohledné době připravíme podobný test levných multifunkčních zařízení pro domácnost, ve kterém bude hlavním ukazatelem zajímavá cena výrobku i výše provozních nákladů.

Nesmrtelné faxy

Před popisem jednotlivých zařízení se pozastavíme u všech skupin výrobků, abychom zdůraznili jejich klady či zápory.

První skupinu zařízení tvoří faxové kancelářské přístroje, na které uživatel narazí v mnoha firmách. Faxový provoz je k překvapení mnoha výrobců stále dosud velmi žádaný a přestože několik let staré výzkumy hovořili o tom, že bude brzy nahrazen výrobky pro zasílání digitálních dokumentů, nedaří se jej dosud "vymýtit". Faxy s termosublimačním principem tisku nebo s tabelačními rolovanými papíry jsou sice nahrazovány výrobky s laserovou, LED či inkoustovou technologií tisku, ale rozhodně nejsou na ústupu. Výrobci se mohou přetrhnout v nabídkách sofistikovanějších řešení, ale mnoho zákazníků staromilsky trvá na svém často jim stačí jednoduchý přístroj, který dokáže přijmout zprávu, zhotovit jednoduchou kopii a někdy také díky připojenému sluchátku zprostředkovat telefonní hovor. Tiskový ovladač často není potřeba, protože mnoho drobných provozoven dosud pracuje bez PC (jakkoliv je jejich personál přesvědčován, že právě počítač dokáže ušetřit spoustu práce). Teprve až se na kancelářském stole objeví nové či starší PC, se tito zákazníci rozhodují pro výrobek, který kromě faxového provozu a kopírování může také tisknout. Ba co víc, může být vybaven softwarem, který nejen dokáže fax, tisk a kopírování řídit, ale také shromažďovat přijímané či odesílané dokumenty. Výhodou faxů bývají menší rozměry, nevýhodou relativně nízké rozlišení průchodového skeneru, které příznivě ovlivňuje rychlost kopírování, ale nepříznivě působí na kvalitu zhotovených kopií.

Monochromatické multifunkce

All-in-one produkty, které jsou vybaveny deskovým skenerem, mají proti faxům několik výhod. Vestavěný skener zpravidla pracuje ve vyšším optickém rozlišení, dokáže snímat i rozměrnější předlohy (kopírování z knih či časopisů není problém) a zároveň může být vybaven i automatickým podavačem originálních dokumentů, takže pracuje u vícestránkových kopií stejně rychle jako běžný fax. Zařízení v této skupině zastupují dvě produktové větve. První vychází z digitálních kopírovacích strojů, k nimž bylo přidáno rozhraní pro komunikaci s počítačem, zajišťující přenos dat při tisku. Druhá větev vznikala z původních tiskáren, k nimž byl přidán deskový skener. Ke stejnému výsledku se tedy konstruktéři dostali z rozdílných stran. Multifunkční výrobky s deskovým skenerem jsou obecně dražší, pokud obsahují i faxový modul. Na trhu je možné koupit i multifunkce bez faxového modulu, které jsou levnější. V našem přehledu nyní ale takový výrobek není zastoupen.

Barevné laserové multifunkční produkty

Ceny stránkových laserových nebo LED tiskáren za poslední rok výrazně poklesly, čtyřprůchodové tiskárny je možné nakoupit za částky kolem 10 000 Kč. Právě tato situace výrazně nahrála vývoji víceúčelových produktů, které jsou postaveny na levných barevných stránkových tiskárnách. Pro zákazníka jsou v současnosti připraveny výrobky společností HP, Epson a OKI, do konce roku by se měly objevit i novinky Minolty, Canonu a Lexmarku. Stranou zřejmě nezůstanou ani další firmy. Nebudeme zastírat, že cena novinek je vyšší než například samostatný nákup barevné tiskárny a skeneru. Víceúčelové stroje jsou totiž vybaveny řídícím softwarem, který ovládá jednotlivé části i celek z pracovní plochy počítače. Vývoj programového vybavení jistě není zadarmo a navýšení ceny je tak celkem logickým vyústěním tohoto faktu. Pořizovací náklady budou postupně klesat (s rostoucí konkurencí na trhu), výkon při tisku, skenování či kopírování by měl naopak růst. Proti monochromatickým zařízením mají výrobky s barevnými tonery výhodu v podobě barevného zpracování dokumentů, srovnatelná je i rychlost výtisku shodných monochromatických úloh. Barevné laserové nebo LED stroje bojují o přízeň s velmi dobře řešenými inkoustovými multifunkčními produkty, nasazují proti nim velmi těžký kalibr v podobě vysokého měsíčního zatížení.

Inkoustové multifunkce

Zůstala na straně "služebně starších" inkoustových barevných multifunkčních přístrojů nějaká podstatná výhoda? Proti vyššímu provoznímu zatížení zřejmě bojovat nemohou. Kvalita skeneru či faxu je často srovnatelná, rychlost tisku ve vyšším pracovním rozlišení je nižší. Pro nákup inkoustových strojů hovoří zejména výrazně nižší pořizovací cena a širší možnosti využití. Inkoustové multifunkce mohou (stejně jako konkurence) tisknout, skenovat, kopírovat a někdy i faxovat. Zároveň jsou ale často vybaveny čtečkou paměťových karet digitálních fotoaparátů a ze založených karet mohou přímo tisknout fotografie. Některé výrobky jsou vybaveny i PictBridge portem, který podporuje přímý tisk z fotoaparátu. All-in-one produkty přitom využijí nejen běžné kancelářské papíry, ale podporují také tisk na lesklé či matné fotomateriály. Stejně jako v případě laserových strojů mohou být inkoustové multifunkce vybaveny automatickým podavačem snímaných vícestránkových předloh. Méně častá je u nich podpora síťového připojení, přesto se s ní lze setkat zejména u dražších zařízení.

Jak jsme testovali

Jednotlivé produkty byly postupně připojeny k počítači s procesorem AMD 2600+ a 512 MB operační paměti, usazenými v základní desce s integrovanou grafickou kartou. Při práci jsme používali síťové i USB komunikační rozhraní. V tabulkách uvádíme informace o konfiguraci jednotlivých produktů a výsledky testů tisku, kopírování a skenování. Při tisku jsme zkoušeli zpracovat běžné textové dokumenty, vícestránkový PDF soubor a celostránkovou rastrovou a vektorovou grafiku. Skenování obsahuje snímání celostránkových předloh A4 v rozlišení 300 a 400 ppi a zachycení fotografie 13 x 18 cm v režimech 75, 300, 600

a 1 200 ppi. Kopírování jednostránkových dokumentů jsme u výrobků s automatickým podavačem předloh doplnili také testem zpracování vícestránkového dokumentu.

Xerox FaxCentre F110

Nejmenším zařízením v našem přehledu je Faxcentre F110 s vnějšími rozměry 370 x 330 x 200 mm a hmotností 7,3 kg. Výrobek je vybaven spodním podavačem dokumentů pro 250 listů formátu A4, výstupním podavačem pro 50 listů a průchodovým skenerem s automatickým podáváním 30 papírů. Interní paměť má kapacitu 4 MB, další 2 MB jsou připraveny pro uložení přijatých faxů. Rychlost tisku a kopírování není vysoká - jen 10 stran za minutu - což je hluboko pod hranicí současných tiskáren nebo multifunkčních zařízení. Rozlišení kopírování dosahuje jen hodnotu 300 dpi, tisknout lze v nastavení 300 nebo 600 dpi. Komunikaci s počítačem zajišťuje USB rozhraní, softwarová výbava je připravena pro Windows 98 nebo novější verze. Kromě tiskového ovladače je připraven software Companion Suite pro dálkové řízení produktu a ScanSoft PaperPort pro správu snímaných i odesílaných dokumentů. Při skenování je k dispozici jen černobílý režim a šedá škála (64 stupňů), maximální rozlišení je omezeno 300 ppi. Kvalita tisku i kopírování je jen průměrná, pro texty sice vyhovující, ale pro grafiku méně využitelná. Na výtiscích se objevují velmi rušivé stopy proužkování a zrnitosti, které bychom u moderního výrobku s "datem narození" 2005 rozhodně neočekávali. Velmi dobře je řešen ovládací panel výrobku, v horní části se nachází dvouřádkový alfanumerický displej, doplněný pěti ovládacími tlačítky. Níže pod displejem je zmenšená QWERTY klávesnice, na její levé straně jsou velká ovládací tlačítka pro spuštění a zastavení faxování či kopírování a vymazání zadaných údajů v paměti. Na pravé straně přístroje je běžná numerická klávesnice. FaxCentre F110 je připraven pro příjem a odesílání faxů, můžete tedy kopírovat dokumenty, skenovat je do počítače nebo tisknout zadané úlohy. Dříve zmíněná QWERTY klávesnice je vhodná i pro zadávání SMS zpráv nebo vytváření adresářů s telefonními čísly. Díky sluchátku s vidlicí na levé straně je možné přístroj použít i pro běžné telefonování. Přístroj může sloužit zejména pro faxový provoz a telefonické hovory, tiskový modul je jen určitou přidanou hodnotou.

Cena vč. DPH: 10 196 Kč

Xerox FaxCentre F116

Model FaxCentre F116 byl veřejnosti představen na začátku druhého čtvrtletí 2005, tedy ve stejné době jako jeho sourozenec s označením F110. Ve srovnání s ním je rozhodně robustnější, paměť pro fax byla rozšířena na 8 MB a vyhoví spíše náročnějšímu provozu v kanceláři. Jeho měsíční zatížení by nemělo překročit 2 500 výtisků či kopií. Spodní podavač dokumentů má kapacitu 250 listů formátu A4, dalších 500 listů je možné uložit do volitelného druhého spodního zásobníku. Rychlost tisku a kopírování se zvýšila na 16 stran A4, průchodový skener pracuje v optickém rozlišení 300 x 300 ppi, interpolací lze dosáhnout i 600 x 600 ppi. Na rozdíl od modelu F110 je FaxCentre F116 schopen nabídnout i barevné snímání dokumentů. TWAIN rozhraní, které se dodává se zařízením, nabídne černobílý a barevný režim a 256stupňovou šedou škálu. Zpracování softwaru TWAIN pro nás ovšem bylo hlubokým zklamáním a zůstalo výrazně za možnostmi současných programátorských grafických vývojových nástrojů. Rychlost snímání nepatří k nejsilnějším stránkám testovaného zařízení a výrobce by se měl zamyslet i nad tím, zda skener s průměrnou barevnou odchylkou přes 8 delta E může přinést zákazníkovi dostatek užitku nebo více zlosti. Většinu barevných materiálů, které uživatel sejme, bude totiž nutné dále upravovat v externím grafickém editoru, aby alespoň přibližně barevně odpovídaly originálu. Rychlost tisku dokumentů byla o několik sekund pomalejší než v případě předchozího faxu, nedošlo ani k výraznému zlepšení kvality tisku. Podstatně lépe na tom byl výrobek při testu kopírování, které probíhalo poměrně svižně. Ke kvalitě kopií obrazových materiálů ale máme díky zjištěným proužkům určité výhrady. Programové vybavení je podobné jako u FaxCentre F110, podobně je řešen ovládací panel výrobku, na němž znovu nechybí ani QWERTY klávesnice pro odesílání SMS zpráv nebo k pohodlnému zadávání adres při odesílání dokumentů elektronickou poštou. Komunikační rozhraní produktu USB 2.0 lze volitelně doplnit i ethernetovou zásuvkou. Pořizovací cena možná zabrání masovému rozšíření produktu, provozní náklady jsou na průměrné úrovni.

Cena vč. DPH: 16 880 Kč

Brother MFC-8840D

Po dvojici faxů se můžeme seznámit se dvěma monochromatickými multifunkčními produkty s pevně zabudovaným deskovým skenerem. Brother MFC-8840D je stroj se základní pamětí 32 MB, který tiskne nebo kopíruje rychlostí 20 stran A4 za minutu a je vybaven i duplexním modulem pro oboustranný tisk dokumentů. Přístroj může černobíle i barevně skenovat v rozlišení 2 400 x 600 ppi opticky a 9 600 x

x 9 600 dpi interpolovaně, k dispozici je nejen deskový skener, ale také automatický průchodový podavač vícestránkových dokumentů s kapacitou 50 listů. Brother se nemusí bát ani faxového provozu, jeho ovládací panel je vybaven dostatečným počtem tlačítek pro rychlou volbu přednastaveného telefonního čísla. Displej panelu je poměrně rozměrný, vejde se na něj 5 řádků textu a dobře slouží jak k zadávání základních údajů při konfiguraci zařízení, tak k výběru adres, na které mají být faxy nebo skenovaný materiál zaslány. Z multifunkčního zařízení lze ve stupních šedé skenovat do souboru nebo do e-mailové schránky, v případě ovládání přístroje z pracovní plochy počítače je k dispozici WIA rozhraní, které nabídne i barevný provoz. Kromě skeneru lze přímo řídit i kopírování a samozřejmě také tisk. Pro ten jsou připraveny emulace PCL6 a BRScript 3 (firemní postsript), které nabídnou tři režimy rychlosti a kvality zpracování dokumentů. Kvalita tisku či kopírování je poměrně vysoká, pro text postačuje nízké či střední nastavení, v případě tisku celostránkových grafických materiálů lze vybírat střední či vysoké rozlišení. Většinu jednostránkových materiálů dokáže Brother vytisknout za méně než 15 sekund, déle trvá jen tisk rastrů, přesto však v souhrnu všech výsledků patří tento stroj k nejrychlejším zařízením na trhu. Skener nemá výrazné problémy ani s barvami, ani s přesností detailu a zákazník se může těšit na celkem svižnou odezvu přístroje i krátké časy snímání. Výrobek je vybaven podavači papíru s kapacitou 250 listů na vstupu a 100 listů na výstupu, volitelně lze dokoupit další spodní zásobník papíru. Cena zařízení je vysoká, podle našeho názoru však odpovídá nabízeným funkcím a výkonu. Nelze však zastřít fakt, že za podobnou sumu je dnes možné získat i barevné multifunkční zařízení.

Cena vč. DPH: 26 763 Kč

Minolta BizHub 130f

Konkurenčním produktem pro Brother se může stát například Minolta BizHub 130f. Tento produkt sice za minutu dokáže vytisknout nebo kopírovat jen 13 stran A4, standardně ale nabízí spodní a boční podavač papíru s celkovou kapacitou 550 listů a volitelně nabízí další 500listový spodní zásobník. Vestavěný deskový skener pracuje v nižším optickém rozlišení 600 x 600 ppi (interpolovaný režim výrobce neuvádí), na víku instalovaný automatický podavač předloh může najednou zpracovat až 80 listů A4. Skenování probíhá ve dvou režimech. V prvním, který je řízen přímo z ovládacího panelu multifunkčního produktu, jsou výsledné snímky ukládány do jednoho z dvaceti adresářů, vytvořených v paměti přístroje. Prostřednictvím ovladače je možné ze kteréhokoliv síťově připojeného počítače vstoupit do schránky a stáhnout obrazy na pevný disk PC. Pokud není přístroj vybaven doplňkovou operační pamětí, je k dispozici jen nastavení černobílého snímání nebo stupně šedé a rozlišení 200 či 300 ppi. Druhý režim je řízen nainstalovaným TWAIN rozhraním v počítači, nabízí i barevné zpracování obrazu, ovšem rozsah snímání je ohraničen hodnotami 200, 300 nebo 600 ppi. Skener překvapivě nepodporuje režim náhledu, v němž by uživatel vybral oblast, kterou chce snímat. K dispozici jsou jen formáty A5 nebo A4, výřez části zachyceného dokumentu je třeba provést v externím grafickém editoru. Při tisku zařízení pracuje v nastavení 300 nebo 600 dpi a využívá GDI ovladač. Spoléhá tedy na výkon procesoru hostitelského počítače a vzhledem k tomu, že nemusí úlohy překládat do PCL, měl by uživateli poskytnout rychlejší první výtisk některých dokumentů. Nižší maximální rozlišení pak většinou zkracuje dobu tisku celostránkových rastrových nebo vektorových materiálů. V případě BizHubu 130f jsme ale výhodu prvního rychlého výtisku nezaznamenali, přístroj na konkurenční Brother při vícestránkových testovacích úlohách ztrácí. Nižší rychlost opakování se jako výrazný handicap projevila u zejména u 27stránkového PDF souboru. Pořizovací cena Minolty je nižší než u Brotheru, pobídkou k nákupu jsou však nízké provozní náklady, jakých jiní výrobci v testu nebyli schopni dosáhnout.

Cena vč. DPH: 23 788 Kč

HP Color LaserJet 2820

Další testované zařízení je postaveno na barevné čtyřprůchodové tiskárně s výklopným podavačem pro 150 listů papíru, k němuž byl dodán deskový skener, doplněný o automatický podavač předloh. Před víkem skeneru je umístěn ovládací panel s dvouřádkovým displejem, který okamžitě informuje o stavu spotřebního materiálu a je doplněn tlačítky pro vstup a pohyb v menu. Na levé straně displeje je umístěna numerická klávesnice a na protilehlé straně tlačítka pro spuštění a úpravy režimů skenování a kopírování. Multifunkční přístroj je vybaven USB i ethernetovým připojením, jeho funkce jsou na zvoleném komunikačním rozhraní přímo závislé. Uživatelé, kteří si nainstalují síťový ovladač, budou moci barevně nebo černobíle tisknout rychlostí 4, resp. 19 stran A4 za minutu. K dispozici je samostatný ovladač pro černobílý tisk v rozlišení 600 nebo 1 200 dpi a druhý ovladač, který kromě nastavení monochromatického tisku nabízí také barevný režim zpracování dokumentů. Ten nabízí jediné rozlišení 600 dpi s využitím vyhlazování ImageRet 2400, které povyšuje kvalitu tištěných dokumentů na vyšší třídu. Šťastnější uživtelé využijí USB připojení a budou moci přímo řídit i kopírování pomocí utility Nástroje HP, nebo skenování do počítače pomocí TWAIN rozhraní HP Imaging. Jejich PC bude ale zároveň využito jako rozhraní pro rozesílání elektronických zpráv s přílohami naskenovaných obrázků. Přístup do elektronické pošty, či spíše odesílání zpráv SMTP protokolem totiž probíhá jen přes připojení USB. V rychlosti tisku při použití náhledového režimu HP nekonkuruje jednodušším monochromatickým multifunkčním zařízením, vyrovná se jim ale při sledování práce ve vysokém rozlišení. Barevný tisk s PCL 6 nebo PS3 ovladačem je kvalitní, ale překvapivě pomalý. Po 6-7 vytištěných stránkách dochází k pozastavení tisku z důvodu kalibrace a doba zpracování úloh se tím nepříjemně prodlužuje. Skener s optickým rozlišením 1 200 x 1 200 ppi patří v testu k lepším zařízením a nemá výrazné problémy s barvami nebo přesností detailů. Pořizovací cena je poměrně zajímavá, povzbuzující je údaj o vysokém měsíčním zatížení, ale výtku si zaslouží provozní náklady monochromatického zpracování dokumentů.

Cena vč. DPH: 27 001 Kč

OKI C5510 MFP

Druhé barevné multifunkční zařízení v našem přehledu patří rovněž do kategorie stránkových tiskáren. Na rozdíl od HP 2820 ale používá LED technologii tisku. Další podstatnou změnou je způsob tisku HP využívá čtyřprůchodový tisk s revolverovým uspořádáním válců a tonerových zásobníků, zatímco OKI pracuje jednoprůchodově, takže je podstatně rychlejší. Za minutu tak může zhotovit 12 barevných výtisků, případně 20 černobílých stran formátu A4. OKI C5510 MFP je k zákazníkovi dodáno ve dvou kusech. Spodní část (tiskárna) s podavači pro 350 listů papíru, na víku s výstupním zásobníkem, je připravena na montáž horního doplňku (skener) s přehledně řešeným ovládacím panelem. Sestavení produktu není složité, zahrnuje nasazení skeneru do připravených otvorů a propojení tiskárny se skenerem pomocí USB kabelu a napájení. Každá část výrobku má vlastní vypínač, takže tiskárna nemusí běžet a přesto lze ze skeneru s automatickým podavačem dokumentů odesílat dokumenty do adresářů síťově připojených počítačů, na e-mailové adresy nebo na zvolený FTP server. Stejně tak je možné ke skeneru přistoupit z PC připojeného pomocí USB rozhraní a využít instalovaný TWAIN driver pro černobílé i barevné snímání dokumentů. Je třeba zdůraznit, že skener je neobvykle rychlý a na většinu snímání v rozlišení od 75 do

300 ppi mu stačí 6-7 sekund. Vyšší rozlišení 600 či 1 200 ppi zvládne pomaleji za 10-24 sekund, což jsou časy 3-6x rychlejší než u konkurence. Výrobek společnosti OKI nezaváhal ani při testu barevného kopírování 6 stran formátu A4, kde s výrazným náskokem pokořil konkurenční produkty. Kvalita tisku i kopírování je na velmi dobré úrovni, výtisky jsou po zpracování díky novému složení toneru lesklé. Zařízení si přesto zaslouží několik výtek. U barevných kopií červených předloh stroj mírně nedotahuje přesný barevný odstín a tmavě červená je v základním nastavení zhotovena o odstín nebo dva světlejší. Při tisku jsme naopak narazili na dokumenty s výraznějším posunem barev do teplejších odstínů. K dispozici bohužel nejsou žádné nástroje pro korekci zjištěných problémů. OKI C5510 MFP zřejmě nepotěší pořizovací cenou nebo provozními náklady, nabídne však podstatně vyšší výkon než konkurenční produkty.

Cena vč. DPH: 34 867 Kč

Canon Pixma MP780

Pokud patříte mezi zákazníky, kteří hledají levnější výrobek, pak se sice musíte smířit s nižší měsíční zátěží inkoustových výrobků, ale nemusíte slevit z požadované kvality tisku či kopírování. Jako příklad řešení se nabízí například Canon Pixma MP780, pracující rychlostí 25 černobílých nebo 17 barevných stran za minutu (17 monochromatických výtisků a 13 barevných stránek jsme naměřili v testu). Zařízení je vybaveno dvojící podavačů papírů, první podavač je šikmo na zadní straně produktu, druhý je zabudován ve spodní části. Oba mají kapacitu 150 listů papíru. K dispozici je i zásuvka pro podložku CD/DVD disků, které dokáže zařízení přímo potisknout. Vestavěný deskový skener s rozlišením 2 400 x 1 200 dpi podporuje práci s dokumenty položenými na sklo, ale zpracuje i 35 listů originálu z automatického podavače. Přesné zachování barev při skenování je jedním z kladů tohoto produktu, pochválit však musíme i rychlost, s jakou je schopen převést dokumenty do digitální podoby. Rychlost skeneru ovlivňuje i rychlost kopírování, zde však záleží i na celkové rychlosti tiskové mechaniky. Hlava tiskárny v sobě nese pět inkoustových zásobníků s černým pigmentovým inkoustem, černým fotografickým inkoustem a trojicí barev CMY. O výkonnosti tiskáren Canon Pixma jsme se již několikrát přesvědčili v našich testech a s potěšením můžeme konstatovat, že multifunkční zařízení od tiskáren přebírá stejně vysokou rychlost tisku. Černobílé zpracování dokumentů patří v nízké a střední kvalitě k nejrychlejším na trhu, maximální volba rozlišení sice tisk mírně zpomalí, přesto se u prvního výtisku vyrovná mnoha laserovým monochromatickým zařízením. Barevný tisk je o poznání pomalejší a Canon se zejména při kontinuálním tisku testovacího souboru 27 stran PDF musel sklonit před oběma výrobky s barevnými tonery (HP 2820 a OKI 5510). Ovládání zařízení je díky centrálnímu displeji s oranžovým podsvícením a logicky rozmístěným tlačítkům pro tisk, faxování i kopírování snadné a intuitivní. Majitele digitálních fotoaparátů potěší PictBridge port, do nějž mohou připojit svůj foťák a přímo z něj zasílat obrázky k tisku. Cena zařízení patří v našem přehledu k nejnižším, provozní náklady jsou výhodnější než u barevných stránkových zařízení.

Cena vč. DPH: 10 742 Kč

HP OfficeJet 7410

I poslední zařízení v našem přehledu měsíčně zvládne "jen" 5 000 výtisků či kopií. Dvojice spodních podavačů papíru má celkovou kapacitu 400 listů a výstup je určen pro 50 výtisků. Do podavačů lze současně vkládat rozdílné typy tiskových médií. Rychlost tisku či kopírování se pohybuje v rozmezí 30 černobílých či 20 barevných stránek (při testu jsme dosáhli 20 černobílých a 13,1 barevných stran dokumentu Word, s různými barvami a typy fontů a drobnou grafikou). Mezi komunikační rozhraní patří vedle ethernetového nebo USB připojení také Wi-Fi. Kromě běžných kancelářských činností je výrobek schopen zpracovat snímky z paměťových karet digitálních fotoaparátů, na stejné karty může i ukládat skenované materiály. Skener pracuje ve vysokém rozlišení a je vybaven i ADF podavačem pro 50 listů. Ovládací panel s barevným displejem je předurčen pro pokročilou práci s digitálními snímky, přehledně uspořádaná interní webová stránka produktu patří z hlediska obsluhy a konfigurace k nejlepším na trhu, dodávaná softwarová výbava obsahuje potřebné nástroje pro správu dokumentů i práci s obrázky, s dálkovým řízením všech činností včetně faxového provozu. HP OfficeJet 7410 nemá problémy s barevným podáním při tisku, kopírování či snímání dokumentů, barevné odchylky skeneru jsou však nepatrně vyšší než u Canonu 780. Diskutabilní je i rychlost, s jakou jsou dokumenty zpracovány. Skener je svižnější než u většiny monochromatických multifunkčních produktů, ale tisková hlava se samostatným černým zásobníkem a sdruženými inkousty CMY dokáže pracovat rychle jen v nižším a středním rozlišení. Volba kvalitního tisku dobu zpracování dokumentů podstatně prodlužuje jak při monochromatické práci, tak při použití barev a výrobek potřebuje více času i na kvalitní kopírování. Monochromatický režim kopírování neprobíhá jen s použitím černého inkoustu, ale pro plynulejší přechody a lepší zpracování jsou přimíchány i CMY inkousty. V tiskovém ovladači je však možné vnutit zařízení tisk jen s výhradním použitím černého inkoustu. Pořizovací cena výrobku je vzhledem k nabízeným funkcím a komunikačním rozhraním nastavena poměrně citlivě, provozní náklady jsou (zejména u barevného tisku) velmi výhodné.

Cena vč. DPH: 16 800 Kč

§§§§§

$$$$$


Speciál


Nástroje pro každý den

Patrik Malina

C05P0390

Pro zpracování digitálních fotografií je k dispozici nesmírné množství často velmi specializovaných programů. Některé z nich však patří do jakési zvláštní kategorie "pro každodenní použití". Pracujeme s nimi rutinně, obstarávají základní úkony a napomáhají při běžném zpracování materiálu. Jejich hlavním přínosem je především všestrannost. Co vlastně umí a který z nich si vybrat?

Co vlastně hledáme?

Pokud se začnete digitální fotografii opravdu vážně věnovat, dříve nebo později se zřejmě propracujete k používání několika programů z obrovské nabídky softwarového trhu. Většinu z nich budete používat pro speciální účely, jeden či dva však budou těmi "hlavními", neboť vám budou sloužit pro naprostou většinu úkonů: základní třídění snímků, běžné konverze mezi souborovými formáty, prvotní úpravy či korekce chyb a nedostatků a přípravu pro publikování tiskem či internetem. Jakýsi přirozený vývoj vás dovede k softwarovému balíku, jenž bývá často označován pro svou všestrannost jako "suite", "studio" či "power pack": stručně řečeno, nabízí téměř vše potřebné na dosah ruky.

Předmětem tohoto článku je právě zevrubné srovnání aplikací tohoto typu. Protože nabídka je obrovská, museli jsme pochopitelně již při zařazování kandidátů do těchto odstavců použít určitá "selekční" pravidla. V první řadě jsme vyloučili softwarové nástroje s profesionálními možnostmi pro jejich faktickou finanční nedostupnost: prototypem našeho fotografa-uživatele není profesionál, pro nějž je cena za jistě skvělý Adobe Photoshop jen bezvýznamnou položkou v účetnictví. Cenová hranice se tedy bude pohybovat kolem 2 000-  000 Kč (odpovídá zhruba 100-130 USD), což je podle našeho názoru přiměřená investice.

Druhým kritériem je všestrannost takovéhoto programu, neboť naší snahou je pokrýt co nejširší spektrum úkonů, na něž při každodenním zpracování materiálu přijde řada. Nehledáme tedy absolutní vítěze v kategorii tvorba náhledů, převod do JPEGu (další možnosti doplňte podle libosti), ale nástroj, jenž valnou většinu svých úkonů provede dostatečně kvalitně tak, aby uspokojil zájemce o fotografii v běžném tištěném formátu o rozměru cca 10 x 15, provozovatele webové galerie či distributora elektronických materiálů, třeba ve formátu PDF.

V neposlední řadě jsme pak jako přísné kritérium zvolili možnost práce s většími objemy zdrojového fotografického materiálu, neboť předpokládáme, že právě tento program bude vaším prvním nástrojem při zpracování získané "suroviny". Jednoznačně jsme upřednostnili schopnosti přiměřeně jednoduchého a zároveň hromadného zpracování velkého množství snímků před špičkovými parametry, jež jsou však vázány na složitou obsluhu a nemožnost "globálního" nasazení.

I přes takto stanovené podmínky samozřejmě nebyl výběr jednoduchý, a proto sehrálo svou roli i měřítko netechnické: míra rozšíření a popularity existujících produktů a známost mezi prostým, dělným digitálně-fotografickým lidem. Pokud v našem přehledu, jenž má nutně omezený prostor, nenajdete svůj oblíbený a jistě "nejlepší" program, neznamená to, že jej považujeme za špatný. Jde jen o to, že o všech prostě psát nemůžeme.

Zoner PhotoStudio 7 Professional

Díky zvýšenému vývojovému úsilí a agresivní marketingové kampani se brněnský ZONER Software propracoval mezi dodavatele špičkových softwarových nástrojů pro práci s digitální fotografií. Zoner PhotoStudio (dále ZPS), dříve Zoner Media Explorer, se dodává v několika verzích a naším požadavkům pro zařazení do tohoto přehledu nejlépe vyhovovala varianta Professional.

Jednou z velkých předností tohoto programu je skutečná všestrannost, neboť pokryje prakticky všechny základní operace od prvního otevření snímku po export "do výroby" ve fotolabu či na webové stránky. Na vstupu je možné zpracovávat fotografie přímo z připojených přístrojů, jež se "tváří" jako datové úložiště, samozřejmostí je zpracování řady obrazových formátů. Uživatelé aparátů Canon jistě ocení přímou podporu prohlížení a konverze z formátu RAW. Velmi silné je ZPS při práci s metadaty, především s dodatečnou popisnou informací EXIF, jež fotografie doprovází. Lze ji nejen číst, ale též upravovat, zálohovat či archivovat spolu se snímky do databází. S těmito možnostmi těsně souvisí podpora digitálního podpisu souborů, v němž ZPS prozatím nemá ve své kategorii konkurenta.

V oblasti archivace a organizování snímků nepostrádá ZPS v podstatě nic důležitého. Nejnovější verze konečně dovoluje sestavit hierarchickou strukturu klíčových slov pro zařazení snímků do vlastních kategorií, k dispozici je pokročilé vyhledávání a také hromadné přejmenování souborů podle jednoduchých pravidel s použitím zástupných "proměnných". Program podporuje práci s náhledy odpojených (off-line) archivů. Jediným výrazným prvkem, jenž v ovládání na rozdíl od konkurence není přítomen, je řazení podle časové osy. Na druhou stranu zde najdete i tzv. rating, tedy možnost "známkování" na základě uživatelského posouzení, jež napomáhá pozdějšímu třídění. Stejně jako jiní všestranní konkurenti má ZPS rezervu v možnosti třídění či prohledávání podle jednotlivých parametrů v EXIFu.

Při zpracování jednotlivých snímků má uživatel k dispozici řadu nástrojů, včetně histogramu (zastoupení bodů o různém jasu), retušovacího razítka, flexibilních ořezů či vylepšování expozice. ZPS má mírný náskok díky výborným funkcím pro odstranění sbíhavých linií či potlačení vinětace (náhlé ztmavení předevších v rozích). Velmi výrazným pomocníkem je průvodce pro tvorbu rámečků snímků, a to i ve formě dávkového zpracování, stejně jako vkládání textů (třeba copyrightu). Silnou stránkou je také publikační část aplikace. Obzvláště propracovanou možností jsou publikační šablony, jejichž výhody lze využít jak při klasickém tisku, tak ve spojení s exportem do formátu PDF, což je ideální cesta pro generování náhledových kolekcí pro hromadnou distribuci. Nechybí samozřejmě velmi kvalitní automatizovaná tvorba webových galerií a jednou z nejlepších komponent je automatizované zasílání zakázek do fotografických laboratoří. Samozřejmostí je též vypalování CD a DVD, včetně ne zcela běžného formátu VideoCD. V programu na druhou stranu nenajdete nástroje na skládání panoramatických scenérií. ZPS je velmi vyrovnaným, kvalitním produktem s vynikajícím poměrem cena/výkon. Obsahuje všechny důležité funkce, v některých oblastech (EXIF, tiskové šablony) vyniká a pracuje poměrně spolehlivě a stabilně.

ACDSee Power Pack 7

Nástroj tohoto jména (dále jen APP) patří bezesporu mezi nejznámější a nejpopulárnější, a to především díky po léta budované pověsti a pozvolnému neúprosnému přidávání nových funkcí a vymožeností. Výrobce zvolil při jeho distribuci strategii, založenou na skládání větších či menších kolekcí z jednotlivých úzce zaměřených programů. Varainta Power Pack je ekvivalentem balíku zahrnujícího prohlížeč, pokročilý editor fotografií a nástroj pro generování pokročilých tiskových sestav.

Také APP patří mezi velmi všestranně orientované softwarové vybavení a pokrývá prakticky všechny nezbytné fáze práce s digitálními snímky. Mezi hlavní zbraň rozhodně patří prověřený a stále poměrně rychlý prohlížeč náhledů s ergonomicky propracovanou kontextovou nabídkou. Chloubou je jistě široká škála podporovaných souborových formátů, snímky lze importovat skenováním či přímo z aparátu, avšak podpora formátu RAW má dosud rezervy - lze jej použít, ovšem konverze přináší třeba ztráty cenných informací EXIF a nenabízí podrobnější nastavení. Jinak je podpora metdadat v podobě EXIF velmi dobrá, informace je možné zálohovat do databáze a zpětně obnovovat. Podpora digitálních podpisů či jejich obdoby prozatím chybí.

Možnosti katalogizace jsou u APP na velmi dobré úrovni a snímky lze jednoduše opatřit jak klíčovými slovy, uspořádanými hierarchicky, tak třeba bodovým hodnocením. Program zahrnuje nástroj typu časová osa pro rychlou změnu organizace náhledů a velmi dobře je propracován dialog pro třídění souborů, kde nás zaujala možnost definovat jako třídící parametr některou z položek EXIF: tímto APP některé konkurenty převyšuje.

V případě potřeby úprav je k dispozici pokročilý editor s mnoha pomůckami. Vedle složitějších výběrů, redukce červených očí, pokročilých ořezů či štětce a razítka zde narazíme na výjimečný nástroj, jímž ostatní programy nehýří: úpravou kontrastu přímo pomocí křivek (curves), což je skvělá možnost pro realizaci i dosti složitých zásahů. V oblasti změn velikosti či třeba doostření patří APP k dobře vybaveným na druhou stranu nenabízí jednoduchý prostředek pro srovnání horizontu či odstranění sbíhavých linií.

Na druhém konci pracovního postupu, v oblasti publikování, tvůrci rovněž silně zapracovali. Výborná je další komponenta FotoSlate pro tisk prostřednictvím obrovské zásoby šablon, mezi jejímiž přednostmi jsme viděli především editor, dovolující bezprostředně upravit šablonu podle vlastních představ to oproti konkurenci nabízí vysokou flexibilitu, na druhou stranu výstupem nemůže být v tomto případě PDF, což je škoda. Uživatel snadno sestaví webové album, i když na výběr je velmi omezená škála šablon. Pěknou funkcí jsou i rychlé listy s kontaktními náhledy ("indexprinty"). Nezbytností u takto kvalitního programu je opět přímé vypalování CD či DVD se snímky. APP je bezesporu jedna z nejlepších voleb v této softwarové oblasti. Většina funkcí je na špičkové úrovni, některé zajišťují jedinečnost (EXIF při třídění, křivky pro kontrast). Jde o vynikající volbu.

Adobe Photoshop Elements 3

Program věhlasné společnosti, nesoucí ve svém názvu odkaz na ještě věhlasnější profesionální software, byl v době svého vzniku jasnou reakcí Adobe na situaci na trhu: amatérských digitálních fotografů přibývalo a zde se otevírala mezera, jíž bylo třeba zaplnit vhodným nástrojem, jenž bude výrazně levnější a jednodušší než Photoshop. I Adobe Photoshop Elements (dále jen APE) již prošly určitým vývojem a třetí verze nabízí řadu zajímavostí.

Ve srovnání s předchozími dvěma produkty je výrazně znát, že Adobe neklade tak velký důraz na co největší všestrannost po stránce funkcionality. Na druhou stranu některé části jsou opravdu vydařené. Pro první fázi - získání snímků - zde nalezneme víceméně standardní výbavu v podobě importu ze skenerů, fotoaparátů či webových zdrojů, ovšem vyzdvihnout je třeba skvělé možnosti importu z formátu RAW prostřednictvím speciálního modulu s náhledem a ovládacími prvky. Zde APE rozhodně získává kladné body, neboť při konverzi i náhledu souborů RAW také plně podporuje práci s informacemi EXIF. Na druhou stranu další práce s daty EXIF už tak slavná není: pokročilejší editace, export a import, digitální podpis, to vše může uživateli chybět.

Materiál je organizován velmi přehledným způsobem. Jakékoliv soubory jsou hned zařazovány do kolekcí, velmi snadné je přiřazování klíčových slov i se složitější hierarchií (prostřednictvím tzv. tagů, tedy visaček), řazení snímků dominuje ovládací prvek typu časová osa. Možnosti dalšího třídění či vyhledávání již nejsou tak široké a výše zmínění konkurenti zde pro změnu získávají náskok. Výraznějším problémem však může být, že APE nejsou koncipovány jako souborový manažer, a proto zde nenarazíte na propracované funkce jako hromadné přejmenování, což je citelná potíž. Samozřejmostí je podpora zálohování a ukládání kolekcí, stejně jako import.

Naprosto zásadní výhodou APE jsou vymoženosti pro úpravu snímků, kde je citelně znát dědictví slavného sourozence. Vedle nástrojů, kterým dokáží předchozí nástroje jakž takž konkurovat (složitější výběry, vkládání textu do obrázku, ořezy, štětec atd.), jsou zde pomůcky bezkonkurenční. Jednou z nich jsou Vrstvy a obzvláště pak Vrstvy úprav, nabízející geniální mechanismus pro úpravy snímků. Druhým zástupcem je pak kolekce různých filtrů a efektů, jež ve svém úhrnu opět patří k nejlepším. Dále stojí za zmínku velmi snadná tvorba rámečků a podobných efektů, stejně jako vystřihování podle různých masek. Velmi dobře je rovněž zpracován dialog pro hromadné úpravy větší kolekce snímků.

Protože aplikace byla navržena především pro pokročilejší "zábavu", velmi slušné jsou možnosti publikování kolekcí fotografií. Pomocí perfektních průvodců připravíte stejně dobře webovou galerii jako CD s prezentací k promítání, nechybí ani tvorba kalendářů či pohlednic. Velmi slušná je také zásoba šablon pro webové galerie.

APE jsou bezesporu výborným programem, jehož tvůrci ovšem znatelně upřednostnili některé fáze zpracování fotografií. Výborné jsou možnosti editace a nadprůměrná je publikační část, na druhou stranu zde nenaleznete propracovaný souborový manažer. Z hlediska ovladatelnosti jde ovšem o jednoznačného vítěze.

IrfanView 3.97

Na závěr jsme se rozhodli do našeho přehledu zařadit jeden produkt, jenž je šířen zcela zdarma. Cílem je poukázat na srovnatelné možnosti v některých oblastech a naopak naznačit, že jiné funkce zcela chybí a uživatel by je musel získat instalací a zvládnutím jiného produktu. Irfan View je již po několik let špičkovou pomůckou především k prohlížení a dávkové konverzi souborů. Princip práce je plně založen na těsném sepětí se samotnými soubory - aplikace umí prohlížet velkou řadu grafických formátů, včetně zdrojů RAW (s příslušným plug-inem), avšak vůbec nepraécuje se svými kolekcemi či databázemi. Jeho obrovskou předností je především rychlost, a to jak při běžném prohlížení, tak při hromadném převádění, úpravě či přejmenování. Právě změna jmen souborů je vyřešena velmi dobře a nabízí velkou variabilitu v závislosti šikovnosti uživatele.

Protože se jedná především o konverzní nástroj, autor cílevědomě rezignoval na pokročilou editaci jednotlivých snímků. Lze sice provádět dílčí úpravy jako doostření, změny jasu a kontrastu či aplikovat některé efekty, avšak zcela chybí pokročilé výběry, retušovací pomůcky, o vrstvách či jiných velmi pokročilých mechanizmech ani nemluvě. Na druhou stranu je Irfan View mistrem hromadných změn velikosti, převzorokování a podobných úkonů, jež probíhají poměrně rychle.

Nijak silné nejsou publikační možnosti. Z náhledů ve složce je možné vygnerovat dokument HTML, ovšem šablony si budete muset připravit ručně, k dispozici je pak také základní nástroj pro tvorbu "indexprintů" či náhledových tisků, ovšem opět s velmi omezenými možnostmi. Krátce řečeno, Irfan View je vynikající program s velmi dobře využitými rychlými algoritmy, jenž však disponuje pouze omezenou částí funkcí. Jeho výběr možností rozhodně nelze označit za plnohodnotné řešení pro každodenní práci s digitální fotografií a bude nutné (chcete-li používat software zdarma) "posílit" arzenál alespoň o jeden editační program. Jen tak na okraj, horkým kandidátem bude bezesporu třeba GIMP.

Místo závěru

Pokud jste dospěli až sem, možná už máte slušnou představu, co lze získat za dobře investované peníze a jak by mohl vypadat váš oblíbený program pro každodenní práci s digitálními fotografiemi. Ačkoliv nástroje zdarma jsou často velmi kvalitní a není jich nedostatek, pokusili jsme se ukázat, že investice do jednoho všestranného produktu se může vyplatit, obzvláště pokud s ním v budoucnu strávíte opravdu mnoho času. Koneckonců možnosti všech můžete předem vyzkoušet, a proto není potřeba kupovat zajíce v pytli. Přejeme vám, aby volba věrného přítele v podobě aplikace pro každodenní použití dopadla dobře.

§§§§§


Pro každého něco

Patrik Malina

C05P0389

Pixmantec RawShooter essentials 2005

http://www.pixmantec.com/products/rawshooter_essentials.html

Jak jste si možná přečetli na jiném místě tohoto Speciálu, jedním ze základních kroků při snaze o docílení precizního výsledku je prvotní zpracování obrazového souboru na základě převodu z formátu RAW. Výbornou zdarma dostupnou volbou pro tyto účely je zde představený program, jenž svými možnostmi směle konkuruje i drahým aplikacím.

Mezi jeho základní možnosti patří úprava teploty chromatičnosti (teploty barev), korekce chybně použité expozice či zvýšení kontrastu, a to výběrově jak v oblasti světel, tak stínů. Dále jsou k dispozici tradiční volby jako úprava míry jasů a saturace barev, velmi žádoucí jsou určitě filtry pro doostření obrazu a hlavně pak potlačení šumu, především barevného ("digitálního"). Poměrně věrně, ovšem při střídmém použití, také působí filtr pro dodatečné prosvětlení scény.

Velmi dobré možnosti nabízí tato aplikace také pro dávkové zpracování, výstupem mohou být formáty TIFF a JPEG, zachován je EXIF a samozřejmostí je 16bitová hloubka barev. Zkrátka, velmi dobré řešení.

XnView 1.74

http://www.xnview.com

Program tohoto jména, dostupný zcela zdarma, je možné s trochou skromnosti zařadit mezi univerzální prohlížeče. Jeho možnosti však tuto úzce vymezenou kategorii rozhodně převyšují, takže třídění berte s velkou rezervou.

Kromě prvotního zjištění, že aplikace s vámi hovoří v rodném jazyce, si jako hlavní výhodu rychle uvědomíte jeho rychlost, třeba při generování náhledů. Díky široké škále "přibalených" plug-inů nemá potíže ani s formátem RAW, samozřejmostí je přímý vstup ze skenovacího rozhraní TWAIN a také plná podpora informací ve formátu EXIF. I nejméně náročnému uživateli se bude hodit bezeztrátové otáčení souborů JPEG, pro účely prezentace lze rychle a jednoduše sestavit třeba náhledové stránky HTML a stejně snadná a rychlá je také příprava náhledových tisků (contact sheets).

Velmi silnou zbraní tohoto nečekaně pohotového prográmku jsou také dávkové konverze, v nichž je kromě změn velikosti či ořezů ukryta také slušná zásoba filtrů a efektů. A máte-li vypalovací program, těsnější spolupráci nic nebrání.

Pixia 3.1

http://park18.wakwak.com/~pixia/

O tom, že ne všechny skvělé programy musí být za peníze a zároveň že to, co je zdarma, nemusí být k zahození, se můžete přesvědčit třeba při seznámení s tímto softwarem. Pixia má sice pro ortodoxní uživatele Windows možná na první pohled mírně netradiční rozhraní, ale nabízí výborné nástroje pro úpravu fotografií.

Program se hodí každému, kdo hodlá strávit s úpravou či tvůrčí proměnou svých snímků více času a nechce se hned vrhnout na profesionální, drahé nástroje jiných výrobců. Ze základních, ovšem klíčových mechanizmů jsou k dispozici výběry a vrstvy, a to včetně výborných "vrstev úprav", jejichž pokročilejší variantu známe právě z Photoshopu. Dále zde najdete nástroje pro korekce úrovní jasů či vyvážení barev, ale též třeba kopírování mezi různými kanály a poměrně propracované maskování! Značné množství možností se nabízí také v oblasti přednastavených filtrů pro různé efekty. Pixia je v oblasti úprav fotografií překvapivě jeden z nejzajímavějších zdarma dostupných programů.

PhotoFiltre 6.1.2

http://www.photofiltre.com

Pokud jste z nějakého důvodu získali dojem, že za softwarovou úpravu obrázků prostřednictvím kvalitních a zajímavých filtrů je potřeba draze platit v podobě koupě pokročilého softwaru, zkuste se seznámit s tímto krásným nástrojem. Pro nekomerční použití je zdarma a dokazuje, že řadu zajímavých úprav a postupů lze realizovat i v prostředí nenápadného programu.

Pokud si prohlédnete základní nabídku retušovacích nástrojů, možná vám budou velmi "podezřelé" mezi ty běžné patří klonovací razítko, štětec, rozmazávač, kbelík s barvou či sprej. Překvapení poroste, když si budete prohlížet možnosti pro selekce (výběry), mezi nimiž nechybí ani kouzelná hůlka, a pro zajímavost určitě navštivte menu Filtry (ano, rozhraní má i lokalizaci!), kde možná nebudete věřit svým očím!

Program je výborně využitelný pro začátečnické i mírně pokročilé úpravy, pracuje s velmi širokou škálou souborových formátů a ukrývá značnou zásobu pozoruhodných hodnotných funkcí. Za zmínku stojí třeba práce s kontrastem a úrovněmi, nebo z jiného soudku tvorba rámečků atd.

Panorama Factory 1.6

http://www.panoramafactory.com

Jedna z nejzajímavějších činností, již byste neměli při svých hrátkách s digitální fotografií opomenout, je bezesporu pokus o sestavení panoramatického pohledu z více zdrojových snímků. Protože je výsledek podobné procedury značně závislý na kvalitě zdrojových souborů, nezapomeňte na důkladnou přípravu v terénu - a posléze můžete vyzkoušet třeba tento zajímavý nástroj.

Zmiňujeme zde záměrně starší verzi, neboť ta je dosud na internetu šířena zdarma a ačkoliv nezahrnuje některé pokročilé doprovodné funkce, svůj úkol slušně zvládne. Na počátku stojí samozřejmě import vhodných snímků, jež můžete "začistit" případným ořezem či otočit, a po jejich vhodném seřazení nic nebrání automatickému sestavení v zamýšlenou kompozici. Program sám nalezne styčné místo a na vás jako tvůrci je následné doladění, oříznutí a odsouhlasení provedených automatických operací. Automatické skládání obrázků lze do jisté míry ovlivnit nastavením některých parametrů, jež třeba zohledňují ohniskovou vzdálenost snímacího objektivu.

Panorama Tools

http://www.path.unimelb.edu.au/~derch/hugin.sourceforge.net/

O tvorbě panoramatických snímků jsme se sice již v tomto článečku zmínili, avšak zde vám přinášíme informaci o programu, jenž tuto oblast může posunout do dalších nečekaných rozměrů. A to doslova! Kvalitní panoramatická fotografie je jistě přitažlivá a působivá, ovšem co je to proti scenérii, která je stále aktivní a pohyblivá a poskytuje pohled třeba do všech světových stran!

Právě k tvorbě takových působivých "diorámat" je určena sada nástrojů s výše uvedeným názvem. Kolekce příslušných programů a knihoven zahrnuje nejen pomůcky pro tvorbu "bezešvých" obrazových souborů, ale také nabídku prohlížečů, a to naprosto bez ohledu na platformu k dispozici jsou jak nativní klientská rozhraní pro Windows, tak třeba platformově nezávislý applet v jazyce Java.

Samotný nástroj pro sestavení panoramatických scén je možné použít jak v nezávislé formě, tak jako zásuvný modul v programech Photoshop či GIMP. A protože se jedná o projekt charakteru open source, jistě nepřekvapí, že je k dipozici třeba výborná editační nadstavba jménem Hugin s parádním grafickým rozhraním!

Neat Image 5.0

http://www.neatimage.com

Mezi jeden z nejcitlivějších problémů, s nímž čas od času jistě zápasí každý "digitální fotograf", je výskyt šumu v pořízených snímcích. Tím spíše, že problémem je nejen vznik pravidelného zrnění, ale také nahodilý barevný charakter takto vznikajících obrazových bodů, což spolehlivě sníží použitelnost tímto způsobem postižených snímků především v oblasti stínů.

Jeden z populárních nástrojů pro boj s tímto nešvarem vám zde představujeme - určitě si jej nainstalujte alespoň ve funkční demoverzi a prohlédněte si jeho základní možnosti. Celý proces je založen na počáteční analýze charakteru šumu, jež poskytne vstupní informace pro další postup, dalším krokem je samozřejmě podrobné ruční nastavení. Lze upřesnit míru působení korekcí, a to i v jednotlivých kanálech, a případně též pročistěný obrázek doostřit. Mezi velké výhody tohoto překvapivě zdatného nástroje patří také dávkové zpracování většího množství stejně "postižených" souborů a samozřejmostí je třeba ukládání parametrů vámi odladěných filtrů pro další použití.

Noise Ninja 2.1.0

http://www.picturecode.com/index.htm

O nebezpečí výskytu "digitálního" šumu ve fotografiích jste si jistě přečetli již na jiném místě tohoto Speciálu, a proto vás asi nepřekvapí, že zde představujeme nikoliv jediný, zato však jedinečný nástroj na jeho odstranění či alespoň potlačení. Název sice působí poněkud divoce, avšak o serióznost programu se není třeba obávat.

Noise Ninja je bezesporu špičkou ve své oblasti, a že to jeho tvůrci myslí vážně, se přesvědčíte třeba na webových stránkách, kde je k dispozici knihovna profilů pro celou škálu zdrojových zařízení, včetně skenerů. Program pracuje velmi sofistikovaně: na počátku je k dispozici pokročilá analýza výchozího snímku, jež indikuje pomocí grafu i číselných údajů míru "zasažení". Poté následují podrobná nastavení, v případě nezbytnosti pro každý barevný kanál či dokonce barevný odstín nezávisle! Samozřejmostí je opět dávkové zpracování, práce s informacemi EXIF či export a import specifických uživatelských nastavení pro pozdější použití.

PhotoPlugins B/W Conversion

http://www.photo-plugins.com

Kouzlo černobílé fotografie rozhodně s postupující digitalizací celého odvětví neztrácí na své podmanivosti, o čemž svědčí i snaha řady softwarových výrobců připravit co nejlepší postupy pro převod původně barevných snímků do podoby co nejvěrněji napodobující klasický chemický vyvolávací postup. Jednou z voleb pro podobné experimenty je třeba zdarma dostupný, ale přesto velmi povedený plug-in z dílny Photo-Plugins s výmluvným pojmenováním. Mimochodem, lze jej použít třeba v programu Irfan View.

V poměrně jednoduchém dialogovém okně tohoto efektu máte k dispozici kromě dostatečně velkého náhledu základní, avšak dostačující volby. Převod barevné škály lze modifikovat pro celkem šest barevných kanálů, dále můžete ovlivnit strmost převodní křivky (gamma) a nechybí ani jednoduchá simulace barevného filtru pro selektivní konverzi. Z "vylepšovacích" možností zde najdete tónování do barevných odstínů a simulaci zrna ve fotografii, a to volbou jeho hustoty a velikosti. Jde o jednoduchý, ale dobře použitelný filtr.

White Balance

http://www.theimagingfactory.com/data/pages/products/products2.htmwbl

K jedné z největších výhod digitální fotografie, o níž většinou nepochybují ani nejzarytější tradicionalisté, pracující s klasickými materiály, je možnost korekce teploty chromatičnosti snímků neboli vyvážení bílé. Jde o tak základní funkci, dostupnou i na řadě přístrojů, že by nás možná nenapadlo pro ni použít samostatnou aplikaci přesto je k dispozici třeba tento zásuvný modul, kompatibilní s Adobe Photoshopem a podobnými editory, jenž slouží k jemnému doladění právě tohoto parametru.

Software pochází z dílny společnosti, jež na svých stránkách nabízí řadu dalších "drobností" podobného charakteru, ať již pro tvůrčí či "nápravné" účely. Efekt samotný nabízí právě ta nastavení, která jsou potřeba: pomocí tří posuvníků můžete specifikovat výchozí "teplotu barev", její cílový stav a případnou záměrnou korekci - posun. Filtr též zahrnuje algoritmy pro kompenzaci druhotného posunu expozice.

Mimochodem doporučujeme prozkoumat též filtr Convert to B/W Pro od téhož výrobce.

Web Album Generator 1.6.5

http://www.ornj.net/software/webalbum/

Nabídka programů pro automatizovanou tvorbu webových stránek v podobě kolekcí s náhledy je jistě velmi široká, proto jsme vybrali na ukázku poměrně jednoduchý bezplatně dostupný nástroj. Jde o velmi rychlou aplikaci s jednoznačným zaměřením a logickým, přímočarým ovládáním.

Základem pro rychlou akci je samozřejmě výběr adresáře s připravenými snímky. Ke každé zařazené fotografii můžete v přípravné fázi vložit popisek, pak již nic nebrání spuštění průvodce pro generování alba. Začínáte volbou jednoduchého barevného schématu, včetně možnosti sestavení vlastní barevné kombinace, následuje definice rozložení náhledů na stránce a posléze přidávání navigačních prvků. Po definitivním výběru velikosti samotného obrázku, jenž bude v albu ukryt "za náhledem", už jen stačí spustit dávkové zpracování.

Program je ideálním řešením pro milovníky jednoduchých, přímočarých řešení pro daný účel. Na závěr dodejme, že svůj tvůrčí duch můžete vložit do tvorby nových šablon, jak jinak, pomocí CSS.

FotoView 3.2

http://www.polamar.net/fotoview/index.htm

Pro milovníky jednoduchých a jednoznačně vyprofilovaných nástrojů je určen i tento příspěvek v podobě programu, jenž disponuje českým rozhraním a za svůj vznik i cenu (je zdarma) vděčí jak autorovi, tak začlenění několika volně šiřitelných komponent a knihoven.

Hlavní možnosti jednoduché utilitky reprezentuje především bezeztrátové otáčení souborů a rychlé pořizování výřezů podle předem stanovených pravidel a poměrů. Dalším úkolem je pak prohlížení či exportování doprovodných informací, přiložených k souborům ve formátu EXIF. Právě práce s těmito daty je zde podporována poměrně dobře: export můžete provést do souboru XML a stejně tak jej lze zpětně importovat. K obrázkům můžete přiřadit popisky, zobrazit či doplnit lze rovněž data IPCT, včetně vkládání třídících kategorií.

Na závěr uveďme ještě prostou funkci pro spuštění prohlížení a také jedno zásadní omezení jinak prostého a rychlého prográmku - pracuje pouze se soubory formátu JPEG, pro něž je v použitých knihovnách zajištěna podpora. A na závěr drobnůstka: celková velikost cca 1,5 MB a žádná instalace!

§§§§§


Nástroje pro profíky

Patrik Malina

C05P0388

Přestože pro každodenní rutinní zpracování snímků používá zřejmě většina z nás některý z víceúčelových nástrojů (o nichž píšeme na jiném místě tohoto Speciálu), jsou chvíle, kdy hromadné zpracování dávkovou konverzí nemůže stačit. Pokud se chystáte zpracovat opravdu reprezentativní snímek a plánujete tiskový výstup, navíc třeba na větší formát, jdou jistě kompromisy stranou. Protože toto jistě platí i o softwaru, v následujících odstavcích najdete zmínku o několika aplikacích, jež nabízejí skvělé možnosti.

Capture One 3.7

http://www.phaseone.com

Jak jsme si na jiném místě tohoto Speciálu již řekli, pokud žádáte po svém fotoaparátu maximální výkon, očekáváte špičkový výstup a nehodláte ztratit kontrolu nad žádnou fází zpracování, je možné s úspěchem využít surový formát RAW. Možnosti jeho následného zpracování zásadně ovlivňuje kvalita softwaru, kterým budete úpravy provádět, a mezi absolutní špičku v této oblasti rozhodně patří aplikace výše uvedeného jména z dílny společnosti Phase One.

Capture One je řešení velmi všestranné a navíc dosti univerzální ve vztahu k použitému aparátu: podporovány jsou především přístroje (a formáty RAW) od Canonu, ale i od Nikonu, Olympusu, Pentaxu či Konica Minolty. Samotnou instalaci můžete provést jak ve Windows, tak v MacOS. Výrobce nabízí ve dvou cenově odlišných relacích variantu PRO a LE (Light Edition), prvně uvedená pak hýří dodatečnými funkcemi pro odstraňování šumu, nekompromisní práci s barevnými profily či pokročilé algoritmy doostřování.

Prvotním úkolem programu je samozřejmě zpracování RAWu a výstup v jiném použitelném formátu, což jsou v tomto případě buď JPEG v různých kvalitách nebo TIFF, kde je samozřejmostí 16bitová hloubka na každý kanál. Další možnosti jsou skvělou ukázkou a odůvodněním, proč používat RAW: naleznete zde pokročilé nastavení vyvážení bílé barvy, histogram i nástroj Křivky pro řešení problémů s kontrastem a expozicí, dále máte k dispozici postupy pro doostření s velmi podrobným náhledem účinku a také třeba převod do černobílé škály (přesněji odstínů šedi).

Program poskytuje řadu možností pro usnadnění práce. Jednotlivé snímky lze předem připravit a zařadit do fronty pro zpracování, takže nás neomezuje zdlouhavost vlastních převodů, výborná je rovněž práce s okamžitým náhledem obrázku, neboť stále vidíme vliv doostření, vyvážení bílé či zvolených barevných profilů. Samozřejmě nechybí "drobnosti" jako indikace překročení škály jasů (přepaly), pořizování výřezů či přímé převzorkování na potřebnou cílovou velikost. Cítíte-li se silní v kramflecích, můžete se též pustit do zásahu v podobě modifikace barevného profilu.

Protože je Capture One navržen pro vrcholné nasazení, narazíte zde pochopitelně na možnost ukládat či znovu načítat zvolená nastavení, snímky lze členit do rozličných skupin a přiřazovat jim různé dříve osvědčené parametry převodu. Dobrou maličkostí je převod jednoho zdrojového souboru paralelně do až tří variant v různých formátech (tedy třeba velký TIFF a malý náhledový JPEG).

Co však uživatelé tohoto programu poprávu opěvují, je kvalita použitých algoritmů. Výsledkem převodu jsou při dobrém nastavení a trošce zkušeností velmi přirozeně působící fotografie, jež při spojení s osvědčeným postupem reprodukce na papír splní nejvyšší nároky na kvalitu.

nik Color Efex Pro 2.0

http://www.multimedia.com/colorefexpro/en/entry.php

Jestliže v předchozím případě byla řeč o samostatné aplikaci, nyní jsme si vzali na mušku software, jenž ke svému provozu potřebuje Adobe Photoshop. Firma nik multimedia (píše se malými písmeny) je výrobcem zásuvných modulů (plug-inů). Vedle nástrojů Sharpener pro doostření, penPalette s výmluvným názvem a Dfine pro odstranění šumu jsme si pro bližší seznámení vybrali rozsáhlou knihovnu filtrů, jež se vyznačují především vysokou užitnou hodnotou a dobrou použitelností.

Logika používání nainstalované sady efektů je poměrně přímočará a pochopitelná: k dispozici je nová paletka s výběrem široké škály filtrů, prvním krokem po otevření souboru je výběr požadovaného efektu. Následuje specializovaný dialog s různým množstvím parametrů podle zvolené varianty a po "odsouhlasení" se pak vracíte do obrázku samotného, kde aplikujete specifikovaný filtr pomocí krytí štětcem či nalitím "kbelíku s barvou", třeba na celý snímek. Plug-in přidá odpovídající vrstvu, takže se nemusíte obávat destrukce, a navíc lze samozřejmě účinek filtru dodatečně odstranit či detailně "začistit" pomocí gumy. V zásadě nic překvapivého. Snad jen jedna cenná drobnůstka: při použití většiny filtrů je k dispozici nastavení, jež od jeho účinku selektivně ochrání buď oblast světel, nebo stínů, a to se rozhodně bude hodit.

Pojďme se blíže podívat na samotnou zásobu efektů. Výrobce je do ovládací paletky seřadil podle abecedy, my zkusíme systematičtější hledisko. Z pohledu fotografa budou mezi nejpraktičtější patřit simulace filtrů přechodových (Graduated), a to s různými barevnými odstíny jako Coffee, Blue, Orange či Olive, ale samozřejmě zde najdete také neutrální šedý přechod či možnost definovat si barvu vlastní. Další skupinou jsou filtry, jež výrobce nazývá stylizační a jejichž jména jsou často sama o sobě půvabná: Monday Morning má celou řadu barevných variant a způsobuje jakési zjemnění (jakoby difuzním světlem), Midnight ve svých variantách přináší iluzi večerních a nočních nálad a třeba takový Fog (mlha) netřeba komentovat.

Na své si zde přijdou i milovníci černobílého podání (skupina BW), neboť případným spojením několika efektů lze dosahovat pozoruhodných výsledků. Je možné si nejen pohrát s mírou kontrastu výsledné scény, ale obzvláště zajímavá je možnost korigovat způsob převodu barevné škály na stupně šedé, čímž lze do značné míry simulovat nasazení klasických filtrů pro černobílou fotografii. A když už jsme u BW podání, nesmíme opomenout efekt Old Photo BW, jenž je prostě kouzelný, hlavně při generování autentického zrna.

Samozřejmě zde také najdete postupy spíše pro občasné použití nebo experimenty. Určitě bychom doporučovali pohrát si s filtry typu Infrared, jež vám možná pomohou při rozhodnutí definitivně si pořídit skutečný IR filtr, nebo naopak tuto myšlenku opustit. Úplně běžný asi nebude ani nástroj Vignette, i když jeho občasné trefné použití může být působivé. Na druhou stranu jemné a decentně působící postupy typu Sunshine, Skylight či Pro Contrast mohou vaší tvorbě hodně pomoci.

Možnosti této kolekce filtrů jsou opravdu nedozírné. Cenné informace a nádherné ukázky použití filtrů naleznete na stránkách výrobce.

PhotoFixlens 1.4

http://www.humansoftware.com

Pokud hovoříme o zásuvných modulech (plug-inech) pro aplikaci Photoshop (a další programy, jež tento formát podporují - Photoshop Elements, Jasc PaintShop Pro atd.), nemůžeme vynechat alespoň jednoho zástupce z dílny společnosti Human Software. Pro digitální fotografy toho mají připraveno vícero, a my musíme zmínit opravdu povedenou pomůcku pro pokročilou nápravu zkreslení obrazu, jež vznikají v důsledeku konstrukčních zpracování objektivů a jejich čoček. Zřejmě tušíte správně, že budeme řešit problémy se sférickým zkreslením, projevujícím se jako soudkovitost (barrel) či poduškovitost (pincushion). Tyto jevy se objevují v různé míře prakticky u všech objektivů, obzvláště pak v extrémních polohách ohniskové vzdálenosti u transfokátorů (jinak řečeno "zoom" objektivů), kde fyzikální zákony a momentální technologické možnosti zkrátka nedovolují nežádoucí důsledky zcela eliminovat.

Nástroj PhotoFixlens se instalací zařadí do běžného menu Filter a nabízí speciální dialog, jemuž dominuje náhled celého snímku s možností okamžitého přepínání náhledu pro srovnání stavu před a po aplikaci zvoleného nastavení. Velmi užitečnou pomůckou je zde jednobarevná mřížka, která je promítána do samotného náhledu a perfektně naznačuje, kterým směrem a jak silně je orientována "narovnávací" transformace. Na základě kombinací korekcí ve vodorovném a svislém směru nabízí filtr čtyři hlavní varianty, jež se liší mírou posunu v příslušné ose -nic pochopitelně také nestojí v cestě uložení nepřeberného množství dalších variant. Pro doladění efektu můžete použít samozřejmě jak posun po vertikále i horizontále, tak rovinu úprav pootočit kolem středu, k dispozici je také parametr pro "hrubost" filtru (lépe se předvede než popíše) a sílu celkové deformace.

Použití tohoto efektu pro dosažení cílevědomých a důvěryhodně působících výsledků vyžaduje trochu cviku, avšak při dostatečné míře trpělivosti to je rozhodně možné. Pokud je vstupní míra zkreslení značná, zázraky samozřejmě nečekejte, ale efekt toho dokáže napravit dost a dost.

PTLens 5.7.1

http://www.epaperpress.com/ptlens

Protože jsme zatím mluvili o aplikacích, jež něco stojí, je na závěr vhodné zmínit také jeden ze zajímavých programů, za jehož použití nemusíte utrácet. Zároveň se jedná o alternativní nástroj oproti jednomu z výše zmíněných, neboť i PTLens řeší běžné problémy, jakými jsou sférické vady obrazu a úbytky jasu směrem do rohů (vinětace). Tento software, jenž rovněž existuje ve formě plug-inu pro Photoshop, vás určitě potěší nejen svou cenou. Po jednoduché instalaci získáte v obligátním menu Filter další položku, nabízející na první pohled jednoduchý dialog s náhledem obrázku, do něhož jsou okamžitě promítány změny. Překvapení možná nastane ve chvíli, kdy v rolovacích seznamech objevíte nejen typy fotoaparátů, od jejichž volby je odvozována velikost snímacího čipu, ale také různé typy objektivů, jejichž parametry zkreslení jsou uloženy ve specifických profilech. Nezbývá než případně upřesnit, s jakou ohniskovou vzdáleností jste fotografovali... Mimochodem, hloubavějším z vás doporučujeme nahlédnout do profilů v textovém formátu - nemáte chuť si vyrobit vlastní varianty?

§§§§§


RAW vs. TIFF vs. JPEG

Patrik Malina

C05P0391

Po celou dobu, co si digitální fotografie usilovně razila cestu ke svým příznivcům, zaznívá až do dnešních dnů mezi uživateli stále táž otázka: "do čeho" fotit? Možná právě proto, že možností není nazbyt, zůstává před mnoha majiteli digitálního aparátu dilema takřka hamletovské: jaký použít pro ukládání pořízených snímků souborový formát? Na konci tohoto článku si budete umět správně odpovědět sami.

Tak jako u všech zařízení, jimž jsme přisoudili přízvisko "digitální", i v případě fotoaparátů všech kategorií dochází k převodu barevné a často i barvité vizuální reality do řeči jedniček a nul, tedy čísel (jaká škoda, že podobně jako Francouzi nepoužíváme pro digitální aparáty označení "numeric", tedy číslicový). Původní obrazová informace, viděná objektivem, je prostřednictvím snímače a dalších obvodů (převodníků) transformována do jakési kolekce číselných údajů, jež určitým způsobem reprezentují původní snímanou scénu a zodpovídají za její zobrazení. Protože o podstatě všemožných procesů v nitru digitálního aparátu si můžete přečíst na jiném místě této přílohy, nás bude v tomto článku zajímat právě ona "hromada" dat, uložená po prvotním zachycení v datovém souboru.

Právě tato surová informace je již od počátku samotným fotoaparátem, přesněji jeho výpočetní jednotkou, určitým způsobem organizována, neboť bez jasně definovaného uspořádání bychom těžko mohli pořízená data v budoucnu interpretovat opět v podobě obrazu. A právě v této fázi, kterou dnes již často můžete na svém fotoaparátu ovlivnit, se zásadně rozhoduje, jak budete moci dále se získanou obrazovou informací naložit a co z ní bude možné vytěžit. Samotný způsob uložení prvotních snímačem pořízených dat a jejich další interpretace totiž výrazně předurčuje výsledek, jímž může nakonec být výtisk z inkoustové tiskárny či fotografie z fotolabu.

Naprostá většina současných dostupných digitálních aparátů pracuje se třemi typy běžně rozšířených souborových formátů, jež reprezentují jednotlivé snímky jako samostatné položky. Protože soubory typu RAW, TIFF a JPEG jsou zároveň dobře známými prototypy různého způsobu ukládání obrazové informace, jejich prostřednictvím si blíže ukážeme, jaký způsob okamžitého či následného zpracování pořízených snímků můžete zvolit. Povíme si nejen o zásadních výhodách a nevýhodách práce s kterýmkoli z nich, ale též si vysvětlíme související témata, mezi něž patří především komprese a její vztah k výsledné kvalitě zobrazení.

RAW aneb data rovnou z výroby

Naše porovnávání a zevrubný popis zahájíme povídáním o způsobu uložení obrazových dat, jenž je služebně nejmladší. Na rozdíl od svých předchůdců, jež jsme běžně využívali již před nástupem digitální fotografie pro práci s obrazovými soubory (a o nichž bude dále řeč), vznikl formát RAW, nebo přesněji skupina formátů označovaná běžně jako RAW, až se skutečným nástupem digitálních fotoaparátů. Před jejich příchodem totiž postrádal logiku: vlastně RAW (z anglického surový, syrový nebo též neopracovaný) totiž vlastně žádným obrazovým souborem není. Tak moment, říkáte si? Pojďme blíže k podstatě věci, jež nám vše poodhalí.

Jak již víte (či si přečtete na jiném místě tohoto speciálu), digitální aparát používá při záznamu snímač a následně tzv. analogově-digitální (dále A/D) převodník. Na vstupu - přes objektiv a otevřenou závěrku - dopadá na snímač světlo s obrazovou informací v "analogové" podobě, výsledkem práce snímače je pak série signálů s určitými úrovněmi napětí, jež reprezentují intenzitu dopadající světelné energie. Tyto výstupní signály projdou oním A/D převodníkem, kde se určitým úrovním přiřadí exaktní číselné hodnoty - ano, to je právě ta skutečná digitalizace. V tuto chvíli tedy fotoaparát vlastně získal soubor číselných údajů, jež vypovídají o zachyceném světle, a to ve formě číselné interpretace, s níž se dále bude pracovat. Nesmíme přehlédnout, že v této fázi "výroby" ještě neexistuje nic jako portrét s jemnými pleťovými odstíny nebo horská krajinka s nepřekonatelnou oblohou. Jen hromada čísel, a těm musíme v následujících fázích zpracování přiřadit významovou informaci. Jakou? Především o barvách, ale nejen o nich.

Prakticky žádný běžně dostupný digitální fotoaparát nenechá svého uživatele "na holičkách" a samozřejmě tuto prvotní, matečnou "horninu" nadále zpracovává svými interními postupy tak, aby zajistil co nejlíbivější barevné zobrazení, zohlednil a kompenzoval barevné posuny způsobené typem osvětlení původní scény (tzv. vyvážení bílé) a také co možná nejvíce šetřil kapacitu paměťových karet. To je sice většinou užitečné, ale vždy nevratné a následně v podstatě nenapravitelné. A zde se dostáváme k podstatě souborů, označovaných jako RAW: jde o nejsurovější, nejryzejší způsob záznamu a přenosu původně obrazové informace v takové podobě, jak ji snímač aparátu zachytil a A/D převodník v první fázi převedl do číslicové formy. Soubory typu RAW tedy nenesou žádnou interpretaci barev ani třeba "vyvážení bílé", ale jsou vlastně jen obrovskou tabulkou měření z jednotlivých buněk snímače. Co bylo změřeno, je zde zapsáno, položka za položkou. Takto zapsaná struktura je navíc vybavena poměrně obsáhlým záhlavím, díky němuž je následně některý z vhodných programů schopen rozpoznat, jak jsou data uspořádána, z jakého aparátu pocházejí, jak proběhla expozice atd. Když toto vše uloží aparát na paměťovou kartu, vzniká soubor, označovaný běžně jako RAW.

Na závěr tohoto odstavce uveďme jednu zásadní skutečnost: s jakýmsi formátem či způsobem uložení dat, jež odpovídají struktuře RAW, pracuje každý digitální fotoaparát. Avšak zdaleka ne každý nám dovoluje tento "meziprodukt" uložit jako samostatný soubor, tedy jaksi jej "ukrást" z výroby a samostatně dotvořit. Pro někoho je to dobře, pro jiného uživatele to může být na škodu: proto si dále uvedeme klady a zápory jeho využití.

Výhody použití formátu RAW

Z výše uvedené charakteristiky začínají být patrné zásadní výhody, kvůli nimž byla práce s formátem RAW zavedena do běžné "výbavy" digitálního fotografa. Mnohé z nich, jak uvidíme dále, předurčují RAW ke zpracování především v rukou pokročilejších amatérů či profesionálů, jež vyžadují maximální kontrolu nad co možná největší částí cesty, kterou snímek při svém vzniku urazí.

První, klíčovou výhodou je samotný fakt, že fotoaparát neprovede se získanými surovými daty žádnou nevratnou operaci. Nic "původnějšího" než samotný RAW nemá smysl ukládat, protože jde o první smysluplný získaný záznam a fotoaparát tedy nevloží do zapsaných měření žádnou "obrazotvornou invenci". Fotograf či grafik, pracující s takovou surovinou, se může (po provedení zálohy souborů RAW) k původním záznamům opakovaně vracet a interpretovat znovu a znovu ona měření podle vlastní úvahy.

Druhým významným argumentem pro použití této formy záznamu, jenž souvisí těsně s předešlým, je absence barevné interpretace. Surová data neříkají nic o definitivním přiřazení barev, jež vytváříme až následně, v prostředí odpovídajícího softwaru. Máme-li jako zdroj RAW, můžeme, zjednodušeně řečeno, ručně libovolně přiřadit číselným záznamům jejich výsledný barevný význam. V praxi to znamená, že fotograf následně ovlivňuje celkové barevné podání a je schopen ovlivnit, zda bude interpretace "jásavější a zářivější", či zda budou barvy spíše tlumené a decentní. Stejně tak je možné dodatečně a opakovaně snímek "posouvat" v rozmezí různých barevných podání díky konfiguraci tzv. "vyvážení bílé" - tato volba, jež patří mezi klíčové výhody digitální fotografie, je většinou nastavována přímo na aparátu, kde jinými slovy přístroji říkáme, jaký posun má při interpretaci surových dat provést právě při interních propočtech a přiřazení interpretace barev. Nevýhodou je, že pokud to provede samotný aparát, máme málo prostoru výsledek následně korigovat: díky RAWu můžeme právě posun této charakteristiky, též označované jako "teplota barev", provést a doladit ručně. A když už jsme u konverzí a úprav, za upozornění jistě stojí, že v této fázi "výroby" snímku je možné výrazně ovlivnit případnou chybu v expozici (málo či příliš mnoho zachyceného světla) a také obraz doostřit apod.

Další výraznou výhodou, jíž však povětšinou ocení pokročilejší uživatelé, je využití množství informace získané ze snímacích buněk. Řekli jsme si, že základním pilířem konverze signálu na čísla je A/D převodník, s jehož výsledkem dále pracujeme. U řady přístrojů produkuje toto zařízení více informací, než je schopen ve výsledku uchovat některý z formátů jako jsou TIFF či JPEG. Abychom byli konkrétnější, soubory JPEG typicky pracují s 8 bity dat na jeden barevný kanál známého třísložkového modelu RGB, takže výsledný obrázek má barevnost každého bodu určenu pomocí 3 osmibitových údajů proto je též tento záznam označován jako 8bitová či 24bitová grafika. Jenže převodník by ze sebe dokázal vydat více a RAW to umí využít: pokud je na výstupu ve skutečnosti 12 bitů, příslušný software následně tuto výhodu dokáže využít a nemusí ihned dojít k nevratné degradaci v podobě 8bitových kanálů. Čím déle "udržíte" při procesu zpracování více bitů na jeden kanál, tím lepších výsledků lze při zpracování dosáhnout. Rozdíly však samozřejmě oceníte především při kvalitním výsledném podání při tisku či vyvolání na fotopapíry.

V neposlední řadě je v jistém slova smyslu značnou výhodou také velikost souborů RAW. Samozřejmě v porovnání s formátem JPEG tomu tak není, jenže toto není rovný souboj: soubory JPEG prošly procesem ztrátové komprese (viz dále), zatímco RAW nic z původních dat neztratil. Smysl má srovnávat pouze mezi formáty jako TIFF a RAW: oba zahrnují plnou informaci beze ztrát, a zde je vítěz jasný, neboť soubory TIFF jsou zhruba trojnásobné. Pro porovnání uveďme, že výstupem amatérské digitální zrcadlovky Canon EOS 300D s čipem o velikosti cca 6,3 milionů pixelů je RAW o velikosti cca 6-8 MB, odpovídající TIFF mívá kolem 19 MB a JPEG o nejvyšší kvalitě zhruba 2-3 MB.

Nevýhody použití formátu RAW

Každá mince má dvě strany a nejinak je tomu v případě tohoto surového datového formátu. Ne všichni k němu vzhlížejí s obdivem a bezmeznou úctou, takže si řekněme, kde může být problém.

První obtíží je naprostá nekompatibilita tohoto formátu. Soubory RAW jsou specifické nejen podle toho, který výrobce přístroj vyrobil, ale mohou se citelně lišit i podle značky fotoaparátu téhož výrobce! V praxi to znamená, že již při prvotním načítání souborů z fotoaparátu či paměťové karty jsme nuceni využít specifický software, jenž umožní další zpracování. V praxi se situace neustále zlepšuje, ale nutno dodat, že tuto stránku věci není dobré podceňovat hlavně při výběru přístroje samotného.

Druhým, těsně navazujícím problémem je naprostá nutnost dodatečného softwarového zpracování. Soubor RAW prostě ještě není hotový obrázek a my musíme surovým datům vdechnout život, a to opět nejlépe pomocí vhodného programu. Tato fáze nemusí být nutně

uživatelsky nezvladatelná či nepochopitelná, avšak v každém případě je časově náročnější a vyžaduje jistý "systematický" přístup. Získat příslušné programy však již není tak obtížné jako dříve, objevuje se zde však jiné nebezpečí: pokud si spolu se soubory RAW nepořídíte zálohu programu, jenž je umí interpretovat a zpracovat, mohli byste po čase narazit na obtíže s jejich použitím.

V neposlední řadě je nevýhodou RAWu paradoxně totéž, co jeho výhodou: velikost souborů. Oproti dobře a hlavně rychle použitelným formátům, jako je JPEG, jde přece jen o trestuhodné plýtvání prostorem paměťové karty.

Ovšem s postupným razantním poklesem jejich ceny tato překážka opět pomalu ustupuje do

pozadí.

TIFF aneb v plné barvě beze ztrát

Pokud bychom si jako základní podmínku stanovili požadavek, že trváme na zachování obrazové informace v maximálním rozsahu, ale zároveň se nechceme zabývat změnami barevného podání či podobnými kratochvílemi, přichází na řadu další obrazový formát, označovaný jako TIFF. Jeho pozice oproti ostatním dvěma, o nichž je zde řeč, není tak silná, pokud hodnotíme přímé použití v útrobách digitálních aparátů. O to častěji však tento souborový formát používáme při následném zpracování surových dat, typicky z RAWu, na PC.

Formát TIFF se vyznačuje tím, že již zahrnuje kompletní barevnou interpretaci obrazových dat. Před jeho vznikem - ať již k tomu dojde ve fotoaparátu či v aplikaci na PC - tedy musí dojít ke zcela konkrétnímu definování barevných "hodnot" jednotlivých bodů. Jedná se už o skutečný obrázek a nikoliv o surová, "bezcharakterní" data - a tomu též odpovídá univerzálnost jeho použití. Navíc jsou informace v plném, co do množství nijak nedegradovaném rozsahu, což je třeba pro další zpracování či zálohu velmi důležité.

Použití souborů TIFF s sebou nese též postupy, jež označujeme běžně jako bezeztrátová komprese. Protože jde o dosti důležitý mechanizmus, trochu se u něj pozastavíme. Jak už bylo naznačeno výše, kompletní soubor TIFF je poměrně velký, neboť nese údaj o barvě, zapsaný prostřednictvím všech tří kanálů, a to v 8 nebo též 16 bitech na 1 kanál každého bodu. Letmým odhadem tak zjistíte, že původní obrázek ze snímače s rozlišením 6,3 milionů pixelů rychle "nakyne" na velikost kolem 19 či dokonce 38 MB (v 8či 16bitovém provedení). Právě proto byly vyvinuty postupy, jak data v tomto souboru komprimovat a zároveň o ně nepřijít: používají se obdobné algoritmy jako třeba v programech WinZip, WinRAR či dalších, jejichž cílem je snížit objem dat, ale zachovat množství informace a schopnost následného "rozbalení". Samotných postupů  algoritmů - se používá několik (třeba LZW nebo ZIP) a výsledkem třeba u prvně jmenovaného jsou soubory o velkosti cca 5-6 MB oproti původním

19 MB. Zásadní je skutečnost, že tato komprese neničí žádnou původní informaci a obrázek je stále uložen v původní, plnohodnotné "bitové mapě".

Výhody formátu TIFF

Zásadní výhodou tohoto formátu je jeho samotná podstata: obsahuje plnohodnotnou informaci o barevné fotografii a díky zvolenému způsobu uložení dat zachovává získaná obrazová data včetně barevné informace bez degradací a kompromisů. Je to velmi univerzální způsob uložení - přečte jej každý průměrný prohlížecí program - a navíc jej přijímá též řada fotolabů jako jeden z možných formátů pro zhotovení fotografií ve vysoké kvalitě. Zálohovaný soubor TIFF se může opakovaně stát zdrojem pro další zpracování, ať již bude výstupem webová grafika či výtisk na inkoustové tiskárně.

Nevýhody formátu TIFF

Především a zásadně může být jeho obtíží značná velikost. Pokud je formát TIFF implementován přímo ve fotografickém přístroji, vznikají fotografie, jejichž uložení na kartu klade extrémní nároky na kapacitu. Obzvláště ve srovnání s formátem JPEG, jenž bývá druhou variantou (málokdy můžete volit mezi formáty JPEG, TIFF i RAW), je jeho velikost enormní. A nese s sebou další obtíže, především ve zpomalení všech zapisovacích a čtecích operací, neboť pracujeme opravdu s pořádným "budulínkem".

Ve srovnání s formátem RAW je pak jeho nevýhodou skutečnost, že již prošel procesem interpretace naměřených hodnot do podoby barev, s čímž následně nelze nic zásadního udělat, stejně jako s "vyvážením bílé" či jinými postupy. Jde sice o kompletní obrázek, ovšem už jednou zapsaný a sestavený. Na druhou stranu bohatství obrazové informace často dovoluje provést na PC i dosti drastické úpravy s uspokojivým výsledkem.

JPEG aneb přímo k hotovému snímku

Pokud bychom provedli hypotetický statistický průzkum, do jakého souborového formátu ukládá většina uživatelů své kolekce přímo ve fotoaparátu, JPEG by bezesporu zvítězil. Dnes a denně miliony milovníků "běžné" fotografie (to je, prosím, míněno bez urážky) volí nejsnazší cestu s relativně dobrým výsledkem, kterou je uložení snímků do formátu JPEG - ten je tak ve většině případů pravým "výstupem" práce digitálního fotografa, a to se vším všudy.

Formát jako takový se v grafické práci využívá již velmi dlouho a nesmírně se prosadil především díky poměrně dobře zvládnuté technologii ztrátové komprese, s níž pochopitelně jde ruku v ruce významná úspora místa na paměťových médiích či úspora kapacit síťových přenosových linek. Samotný obecný název komprimačního postupu velmi dobře vystihuje, co se s obrazovými daty děje: s cílem dosáhnout co možné největší úspory místa dochází k jisté degradaci původní obrazové informace, ovšem natolik "vychytralým" způsobem, že to oko diváka nemusí běžně rozpoznat. Tyto postupy se snaží zahodit taková data, jejichž ztráta nijak zásadně neovlivní výsledné podání, nebo způsobí natolik malý a plynulý posun, že je to divákem akceptovatelné. Významným prvkem je možnost nastavení míry komprese, a tedy i ztrát, a to alespoň v několika úrovních. Fotoaparáty typicky nabízejí např. 3 úrovně kvality s odpovídající komprimační "silou", při zpracování v počítači pak aplikace běžně dovoluje vybrat ze široké škály kompresních poměrů.

Po stránce "procesní" je formát JPEG, zpracovaný uvnitř aparátu, typickým koncovým produktem celého procesu vzniku snímků. Z původních surových dat je vytvořena barevná interpretace, posléze jsou nasazeny všechny konverze (jako vyvážení "bílé" či vyšší saturace barev), provedeno softwarové doostření či další "fígle" pro lepší výsledek a následně dojde ke kompresi a zápisu v definitivním formátu. Žádné polotovary, hotová "digitální fotka".

Výhody formátu JPEG

Možná největší výhodou tohoto souborového formátu již dnes není jeho malá velikost, ale naprostá univerzálnost použití. Soubory typu JPEG otevřou všechny obrazové prohlížeče a přijme je prakticky každý fotolab k dalšímu zpracování. Dalším přínosem je též jeho "úplnost" - s touto výstupní formou již není třeba nic dalšího provádět, neboť obrázek je hotový a bez problémů třeba projde elektronickou poštou. Zkrátka žádný polotovar, ale okamžitě dostupný výtvor k dalšímu použití: do laboratoře, na webové stránky, do internetové galerie...

V žádném případě nemůžeme pominout klíčovou výhodu tohoto formátu, kterou je velikost. Přesněji řečeno, míra zmenšení objemu obrazových dat při zachování poměrně vysoké kvality zobrazení. Ještě jednou si připomeňme, že oproti 6 MB surového RAWu a cca 19 MB plnohodnotného, nekomprimovaného TIFFu stojí zhruba 2 MB velmi kvalitního JPEGu, jehož degradaci byste běžně odhalili až při výrazném výřezu a zvětšení, či při velmi specifických fotografovaných scénách.

Nevýhody formátu JPEG

Samozřejmě, že jinak velmi užitečná a dobře snesitelná ztrátová komprese se u tohoto formátu může projevit i velmi negativně. Nelze podceňovat několik důležitých okolností: v první řadě se nesnažte ušetřit příliš místa, neboť pokud zvolíte silnější úroveň degradace, může dojít k opravdu zřetelné změně obrazového podání.

Druhý problém s kompresí těsně souvisí. Řekli jsme si, že JPEG je typický "finální" formát, a proto byste jej neměli zbytečně dále upravovat a "dolaďovat", pokud to není nutné. Samozřejmě že třeba ořezům se neubráníme, ale jiné úpravy, při nichž soubor opakovaně "kucháme", se mohou zle podepsat na výsledku: nezapomeňte, že každé otevření, úprava a uložení zpět do JPEGu typicky vyvolává opakovanou komprimační proceduru, jež postupně původní obrazová data více a více koroduje a smývá původní kvalitu zaznamenaného obrazu.

Závěrem

Pevně věříme, že jsme tímto článkem přispěli k vašemu správnému rozhodnutí, jak budete nadále nakládat s pořízeným fotografickým materiálem v digitální podobě. Ke správné volbě vás samozřejmě dovede hlavně zkušenost, takže naše informace rozhodně považujte především za východisko či základní vodítko a především experimentujte a fotografujte, neboť jen tak najdete optimální "pracovní cestu", jíž se posléze budou vaše fotografie ubírat.

Kdy použít který formát?

Shrňme si nejdůležitější argumenty, hovořící pro určitý způsob uložení obrazových dat ve formě souborů. RAW jako ryzí surovina je materiálem pro fotografy, kteří vyžadují totální kontrolu nad vznikem především barevného podání snímku. Fotoaparátu je "ukradena" fáze interpretace nasnímaných dat, všechnu práci ale následně musí obstarat sám fotograf, což se může protáhnout a zkomplikovat. Zkrátka RAW je pro jedince tvůrčí každým coulem a dává možnost se kdykoliv k surovině vrátit a znovu připravit zdrojový materiál, třeba pro zvětšeninu 30 x 40 cm v plné kráse. Na druhou stranu je tento formát naprosto nepoužitelný pro masovější elektronickou distribuci. Souborový formát TIFF je pak řešením spíše kompromisním, neboť většinou nahrazuje ve fotoaparátech použití RAWu vedle formátu JPEG. Po TIFFu sáhněte jen tehdy, pokud vám JPEG nevyhovuje mírou komprese a váš aparát RAW neumí či jej nechcete dále zpracovávat. Naprosto nezastupitelné místo má na druhou stranu TIFF ve fázi následného zpracování, kde většinou představuje výstupní formát po doladění formátu RAW a přiřazení interpretačních nastavení. Soubory TIFF s případnou větší barevnou hloubkou (16 bitů na každý kanál) jsou pak "pracovním materiálem" při náročnějších úpravách s cílem dosáhnout co nejvyšší kvality. Tedy v situacích, kdy nějaký ten "megabajt" nehraje roli.

Souborový formát JPEG je pak naprosto nejvhodnější řešení pro všechny zájemce, kteří vůbec nechtějí dodatečně zasahovat do výsledného podání snímku po stránce barevnosti, vyvážení bílé či dalších parametrů a ve všech těchto procesech plně spoléhají na procesor fotoaparátu. Je-li vaším cílovým výstupem "rodinná" fotografie formátu 10 x 15 cm a větší formáty jsou vám cizí, zbytečně byste ztráceli čas a komplikovali si cestu k výsledku nepotřebnými mezistupni. Navíc je JPEG ideálním koncovým formátem v případě, že bude následovat internetová distribuce, ať již v podobě e-mailu či webového alba. Vůbec tedy není výjimkou "zpracovatelský" řetězec RAW-TIFF-JPEG.

§§§§§


Digitální fotografie I

Christian Vilsbeck

C05P0350

Nastupující digitální fotoaparáty nové generace poskytují kvalitu obrazu, která vzbuzuje respekt. Přesto je možné přihlédnout ke svým nárokům a podle individuálních potřeb vybrat i fotoaparát, jenž je na trhu již delší dobu.

Kdo si chce pořídit digitální fotoaparát, má před sebou těžký úkol. Aktuální nabídka fotoaparátů totiž sahá od cenově příznivých kompaktních modelů pro začátečníky přes dobře vybavené modely s možnostmi manuálního nastavení pro fotografy, kteří fotografování mají jako koníček, až k zrcadlovkám s výměnným objektivem pro poloprofesionální a profesionální uživatele. Přechody mezi kategoriemi jsou plynulé, vybavení přístrojů variabilní a pro každý účel použití existuje celá řada vhodných modelů. Který fotoaparát je pro vás ten správný, závisí na osobních požadavcích. V zásadě si nejdříve musíte ujasnit, co od svého budoucího fotoaparátu očekáváte, na jaké fotografování jej chcete použít a kolik za něj chcete dát. Všechny údaje o ceně v tomto článku představují katalogové ceny.

1. Fotoaparáty pro začátečníky: co můžete očekávat?

Pro příležitostné focení stačí jednoduchý levný kompaktní foťák se třemi megapixely. Při dobrých světelných poměrech je možné jejich pomocí získat velmi pěkné snímky. Expozici fotoaparátů ale často nelze nijak výrazně korigovat, a proto jsou levné modely méně vhodné pro kreativní fotografie. Fotografujete-li jen proto, abyste své snímky vystavili na internetu nebo je poslali přátelům, vystačíte si s jednoduchým přístrojem za několik tisíc korun. Kvalita obrazu může mít (zejména při horším osvětlení) výraznější chyby, ale pro základní fotografování postačuje. Do této kategorie patří např. Kodak 7300 (kolem 2 500 Kč) nebo HP M22 (3 300 Kč). Chtěli byste si uchovat vzpomínky na dovolenou v lepší kvalitě obrazu? Potom zvolte fotoaparát pro začátečníky za 4-8 tisíc Kč. Modely hodné doporučení jsou třeba Fujifilm A350, Nikon 4600 nebo Olympus C-500.

2. Pro ambiciózní fotografy, kteří hledají přístroj s širšími možnostmi nastavení

Fotograf, který u svého přístroje požaduje změny nastavení pro ovlivnění clony či času, nebo alespoň široký výběr z motivových programů, musí sáhnout do peněženky hlouběji. Změny nastavení mohou výrazně ovlivnit kvalitu pořízených snímků (samozřejmě pokud víte, k čemu čas, clona, citlivost, makro a režimy blesku slouží) a dovolí uživateli vytvářet kompozičně zajímavé a barevně vyvážené fotografie. Výjimkou nejsou ani přístroje s velkým rozsahem ohniskové vzdálenosti, tzv. ultrazoomy. Výrobci digitálních fotoaparátů zvýšenému zájmu zákazníků vycházejí vstříc a na trhu je dostatek přístrojů pro pokročilejší fotografy. Zákazník, který si chce takový zajímavý výrobek zakoupit, bude muset počítat s prodejní cenou od 8 do 13 tisíc Kč. Snímky z těchto přístrojů můžete samozřejmě také poslat elektronickou poštou nebo vystavit na internetové stránce, ale zároveň jsou vhodné i pro tisk na fototiskárně nebo zpracování ve fotostudiu. Rozlišení fotoaparátů 3-5 megapixelů postačuje pro zhotovení fotografií v rozměru 9 x 13 nebo 10 x 15 cm a při resamplování v grafickém editoru je možné pracovat i s formátem A4. Mezi zástupce této skupiny fotoaparátů patří například Canon A95 (9 000 Kč), Nikon 5900 (9 500 Kč) nebo Sony W15 (11 000 Kč), případně ultrazoomy Panasonic FZ5 (cca 12 000 Kč), Minolta Z5 (12 000 Kč) či Olympus C-765 (9 000 Kč).

3. Fotoaparáty pro poloprofesionální použití: i zde je z čeho vybírat

V nejvyšší třídě kompaktů jsou k dispozici například modely Sony V3 (15 000 Kč), Olympus C-7070 (16 000 Kč) či Panasonic FZ 20 (16 500 Kč). Tyto přístroje za vyšší pořizovací cenu nabízejí vysoké rozlišení (6-8 MPix) nebo funkce, s nimiž se v předchozích cenových kategoriích setkáte jen výjimečně. Patří sem například makrosnímky od 2 cm, stabilizátor obrazu nebo velký rozsah optického zoomu (v rozmezí 8-12x). Přístroje v tomto segmentu již nebývají vyrobeny jen z pevnějšího plastu, ale často i z ušlechtilých slitin. Nastavení motivových programů, citlivosti či rozsah rychlosti závěrky je bohatší, automatické nebo poloautomatické snímání lze nahradit plně manuálním provozem. Majitelé těchto přístrojů si mohou troufnout i na fotografování ve velmi špatných světelných podmínkách, přesto budou jejich snímky ostré a zároveň nebudou tolik trpět šumem či problémy s chromatickou aberací. Absolutní špičku mezi kompaktními fotoaparáty pak tvoří poměrně úzká skupina modelů s 8 megapixely, objektivy s velkým rozsahem zoomu a funkční výbavou, za níž by se nemusely stydět ani profesionální fotoaparáty. Díky kompaktní konstrukci a rozměrům jsou silnou konkurencí levným zrcadlovkám, odpovídají tomu ale i vysoké ceny. Patří sem například Sony F-828 (23 000 Kč), Canon Pro1 (21 000 Kč) nebo Minolta A200 (18 000 Kč).

Pokud jste ochotni utratit za fotoaparát ještě více peněz, pak jsou pro vás připraveny profesionální přístroje. Mezi zástupce tohoto segmentu patří například digitální zrcadlovky jako Canon EOS 350D nebo Nikon D70. Jejich cena je ve srovnání s předchozími přístroji vyšší, v sadě se základními objektivy je dnes pořídíme do 30 000 Kč. Tato cena ovšem zdaleka nemusí být konečná. Další násobky pořizovací ceny náročný zákazník utratí za výměnné objektivy, konvertory, externí blesky a další vybavení. Bez nich je pořízení takového fotoaparátu částečně zbytečnou investicí.

4. Rozlišení: čím více pixelů, tím lepší může být kvalita obrazu

Rozlišení digitálního fotoaparátu představuje důležitý ukazatel výkonu: čím je vyšší, tím více obrazových informací může přístroj, respektive jeho snímací prvek zachytit. Samotné rozlišení ale není samospasitelné. Záleží také na kvalitě snímače a na tom, jak kvalitně dokáže snímač vyhodnotit a převést zachycené obrazové informace.

V nedávné minulosti mnoho výrobců sázelo na maximální rozlišení, situace se ale začíná měnit a vyšší rozlišení je doplňováno kvalitnějším snímacím prvkem, výkonnější elektronikou a také lepší optikou objektivu. Jaké rozlišení skutečně potřebujete, záleží na pozdějším využití fotografie. Dva až tři megapixely stačí pro momentky, rodinné snímky, k reprodukci na obrazovce TV, pro tisk na papír do formátu až 10 x 15 cm a pro webová alba. Pro zvětšení výřezu, tisk na formát A4 a montáže představuje dobrý základ čtyři až pět megapixelů. Fotografové s vyššími nároky na kvalitu obrazu volí fotoaparát s vyšším rozlišením. Cenově výhodné low-end fotoaparáty dnes nabízejí 1 600 x 1 200 nebo 2 048 x 1 536 obrazových bodů. Jednoduché kompaktní fotoaparáty pracují většinou s rozlišením tři až čtyři MPix a umožňují zachytit okolo 2 056 x 1 920 obrazových bodů. Lepší kompakty a profesionální fotoaparáty pět až osm MPix již mohou uživateli poskytnout rozlišení až 3 264 x 2 448 bodů.

5. Rozlišení není vše: záleží i na jiných faktorech

Význam rozlišení pro kvalitu obrazových dat se stále přeceňuje, především díky reklamní strategii mnoha výrobců fotoaparátů. Ne každý digitální fotoaparát s vysokým rozlišením poskytuje odpovídající kvalitu snímků. Vyšší fyzické rozlišení neznamená automaticky lepší obraz, a proto nemá být počet pixelů při rozhodování o koupi a při hodnocení kladů a záporů jednotlivých fotoaparátů jediným argumentem. Důležitý je nejen počet, ale také kvalita obrazových bodů. Svou roli samozřejmě sehrávají i další faktory, například možnosti nastavení bílé (vyvážení pro práci ve slunečném dni nebo pod zataženou oblohou, režimy pro fotografování v interiéru osvíceném žárovkami nebo zářivkami či ruční vyvážení bílé barvy). Rozlišení také nic nevypovídá o šumu fotoaparátu. Některé snímače mají tendenci při špatných světelných podmínkách a tmavých motivech obraz šumem poškodit. Obrazová data potom v důsledku chybných obrazových informací, zvláště u jednotlivých jednobarevných ploch, ukazují nepravidelnou strukturu. Věrnost barev je též důležitým kritériem pro perfektní snímky a nesouvisí s rozlišením. Nemůže-li fotoaparát odchylky od normální rovnováhy denního světla kompenzovat, například při umělém světle nebo za soumraku, dochází v obrazových datech k barevným posunům a tyto odchylky je třeba následně korigovat, například v grafickém editoru.

6. Výměnná paměť: každý model pracuje s určitým typem paměťové karty

Až na několik výběhových a levných modelů s pevně zabudovanou pamětí mají všechny aktuální digitální fotoaparáty slot pro výměnnou paměťovou kartu. Mnohé sice disponují integrovanou pamětí s velikostí 8-32 MB, ovšem potom není přiložena žádná paměťová karta. Kapacita integrované paměti postačí jen na zachycení několika snímků a zákazník tedy musí být připraven na dokoupení takové paměťové karty, na kterou se pořizované obrázky vejdou. Typ paměťové karty pro fotoaparát ovlivňuje výrobce při konstrukci přístroje a nelze jej nijak měnit. Jednoduše řečeno - do fotoaparátu s pozicí pro SmartMedia nestrčíte paměťové médium Compact Flash, protože se do něj prostě nevejde. Do zásuvky pro Compact Flash může zapadnout SD nebo MMC karta (je mnohem menší), ale rozhodně na ni přístroj nezapíše jedinou fotografii. Při výběru nemůžete ovlivnit typ paměťového média, ale můžete rozhodnout o kapacitě a tedy o tom, kolik snímků se na kartu vejde. Při fotografování můžete počet snímků ovlivnit i nastavením rozlišení fotoaparátu a komprese. S vyšší kompresí a nižším rozlišením na kartu uložíte mnohem více snímků, nebudou ale tak kvalitní jako fotografie, které pořídíte v maximálním nastavení a bez použití komprese.

7. Nejrozšířenější karty: Compact Flash a SD/MMC

Nejvíce rozšířený typ paměťové karty je Compact Flash (CF) - má sice největší rozměr, ale je cenově výhodný. CF karty se základní kapacitou

128 MB se prodávají zhruba za 350 Kč, nejvyšší kapacita je zatím 4 GB. Část fotoaparátů pro CF karty disponuje jedním (1 mm silným) slotem, který je vhodný pro Microdrive disk s kapacitou 1-4 GB. Tyto disky se prodávají za 3-5 tisíc Kč.

Jak velký je význam CF pamětí u poloprofesionálních a profesionálních fotoaparátů, ukazuje například Sony: výrobce, který je obvykle obhájcem vlastního záznamového formátu Memory Stick, dopřál svému osmimegapixelovému modelu DSC-F828 vedle slotu Memory Stick ještě jeden slot pro karty Compact Flash.

Vedle karet CF jsou zvláště u fotoaparátů pro začátečníky a u kompaktních fotoaparátů rozšířeny i SD karty (Secure Digital). Fotoaparáty se sloty SD mohou zpravidla spolupracovat i s kartami MMC, které jsou o něco levnější, SD karty lze však na rozdíl od MMC mechanicky zamknout proti nechtěnému zápisu. Další paměťové médium xD Picture Card podporují například výrobci Fujifilm a Olympus. Formát xD je proti SD kartám výrazně zmenšen, podíl na trhu není nijak výrazný.

Paměťové karty CF a SD/MMC v různých kapacitách nyní vyrábí několik společností. Cena karet není nijak závratná (na rozdíl od minulosti), jejich nákup se tedy vyplatí. Paměťové karty rozhodně zvyšují uživatelský komfort při fotografování (není třeba neustále přetahovat snímky z fotoaparátu do počítače).

8. Rozhraní: přenos dat vysokým tempem?

Jak rychle a jak jednoduše můžete dostat své obrázky z fotoaparátu do počítače, závisí především na vašem počítači. Základním předpokladem je přítomnost portu USB - buď se standardem 1.1, nebo 2.0. Mnoho nových digitálních fotoaparátů přenáší data přes USB 2.0, ovšem lze narazit také na levné modely s pomalejším rozhraním USB 1.1. Port USB 2.0 je zpětně kompatibilní, takže pokud je fotoaparát tímto konektorem vybaven, můžete jej bez problémů připojit i k počítači s USB 1.1, přenos dat ale samozřejmě bude pomalejší.

U USB 1.1 činí maximální přenosová rychlost 12 Mbit/s, u USB 2.0 může podle specifikací vyšplhat až k hranici 480 Mbit/s. Ovšem těchto maximálních hodnot lze v praxi jen stěží dosáhnout. Pokud fotografujete hodně a při přehrávání snímků na PC nechcete dlouho čekat, měli byste dát bezpodmínečně přednost fotoaparátu s rozhraním USB 2.0. Pro toho, kdo nechce neustále propojovat fotoaparát a počítač, jsou určeny čtečky paměťových karet. Nabídka na trhu je poměrně široká, k dispozici jsou jak interní verze pro zabudování do počítače (do pozice 3,5" disketové mechaniky), tak externí zařízení s USB 1.1 nebo 2.0 rozhraním. Čtečky karet mohou obsloužit několik formátů paměťových médií, jsou vybaveny sloty pro CF, SD/MMC, SM a další. Některé mají dokonce vestavěnou paměť, takže je možné je v počítači využít i bez paměťové karty jako přenosný disk. Ceny interních modelů se pohybují mezi 300 a 500 Kč, externí víceportové čtečky jsou k dispozici za 600-1 200 Kč. Paměťové karty se jednoduše vkládají do určené pozice ve čtečce a snímky lze snadno kopírovat do počítače, ať již pomocí Windows Exploreru nebo oblíbeného souborového manažeru.

9. Displej: zaměřte fotografovaný objekt

Většina nastavení fotoaparátu se provádí na vestavěném displeji. Ten však neslouží jen k listování v menu nebo k prohlížení obrázků, ale také k zaměření objektu, který chcete zachytit. Čím větší je úhlopříčka a plocha displeje, tím lépe. Dobré displeje reagují rychle a ukazují motiv i při rychlém pohybu fotoaparátu bez silného trhání. Téměř všechny fotoaparáty dnes disponují jak hledáčkem, tak barevným displejem. Zvláště u jednoduchých fotoaparátů slouží optický hledáček jako hrubá pomůcka pro orientaci. Mnoho náročnějších modelů má místo optického hledáčku vestavěný miniaturní barevný displej, a proto hledáčkem vidí snímanou scénu "přes objektiv" jako u zrcadlovek. Ovšem kvalita obrazu je na takovém digitálním hledáčku často omezena, protože většina modelů má jen displej s 250 000 nebo méně pixely. Výjimkou je například Konica Minolta A2, jejíž elektronický hledáček má 920 000 obrazových bodů.

Některé modely digitálních fotoaparátů jsou vybaveny displejem, který lze z těla fotoaparátu vyklopit a někdy také natočit (podobně jako u digitálních videokamer). Toto konstrukční řešení oceníte například při fotografování z neobvyklých úhlů. Můžete například fotit s přístrojem u země nebo nad hlavou a na vyklopeném displeji sledovat scénu.

10. Zoom: zvolte si fotoaparát s velkým rozsahem ohniskové vzdálenosti

Se zoomovým objektivem lze pomocí vzájemně posuvných čoček měnit ohniskovou vzdálenost objektivu a tím zvolený obrazový výřez. Mnozí výrobci se snaží nalákat zákazníka na velký zoom, záměrně však zaměňují optický a digitální zoom nebo je mezi sebou násobí. Zcela levné fotoaparáty nabízejí - pokud vůbec nějaký - jenom digitální zoom. Při jeho použití dochází v podstatě ke zhoršení obrazu, neboť procesor fotoaparátu při digitálním zoomu několik řádků snímače přeskočí. Fotoaparát potom dopočítá obraz na plné rozlišení tím, že si chybějící obrazové informace doplní výpočtem podobných hodnot. U jiných fotoaparátů je tzv. digitální zoom pouhým výřezem části snímku. Při nákupu by měl být rozhodující jen údaj o optickém zoomu, pracujícím v systému čoček, které vzájemně mění své postavení a tím i ohniskovou vzdálenost. Rozlišení pak i při použití zoomu zůstává vždy stejné.

Rozdílné objektivy digitálních fotoaparátů ovlivňují výslednou kvalitu obrazu. Tenké digitální fotoaparáty zpravidla nenabízejí velký optický zoom. Jejich tělo totiž neposkytuje dostatek prostoru pro ukrytí vícečočkové optiky. Výrobci musí zvolit kompromis mezi rozměry a čočkou. Lépe jsou na tom větší fotoaparáty, jejichž výsuvná optika může poskytovat i desetinásobné optické přiblížení.

11. Zoom: běžné ohniskové vzdálenosti u aktuálních modelů

Absolutním standardem jsou dnes kamery s trojnásobným zoomem zde se ohnisková vzdálenost pohybuje mezi 33-38 mm v širokoúhlém nastavení a 105-114 mm na opačném konci. Náročnější modely mají čtyřnásobný zoom s rozsahem například 28-116 mm nebo 35-140 mm. Pro poloprofesionální digitální fotografii jsou určeny výrobky, jejichž desetinásobný zoom pracuje v rozsahu 38 až 380 mm. Některé fotoaparáty umožňují díky závitu objektivu také provoz s výběrovými předsádkovými čočkami nebo filtry pro efekty. U digitálních profesionálních zrcadlovek závisí ohnisková vzdálenost a kvalita obrazu na použitých objektivech - a ty stojí další peníze. Jednoduché zoom motory levných digitálních fotoaparátů reagují težkopádně a opožďují se, lepší fotoaparáty pracují podstatně rychleji nebo mají tradiční manuální nastavení zoomu na objektivu.

12. Blesk: rozdílné možnosti nastavení jsou důležité

Skoro každý digitální fotoaparát má blesk. Avšak ne každý poskytuje stejné možnosti nastavení. Při nákupu tedy věnujte dostatek pozornosti i nastavení blesku. K dispozici by měly být režimy automatické volby blesku, jeho zapnutí, vypnutí a tzv. předblesk. Automatický režim blesku mají snad všechny fotoaparáty. Přístroj vyhodnocuje světelné podmínky a pokud jsou nedostatečné, použije pro osvětlení scény blesk. Ne vždy ale fotograf blesk potřebuje. Při nočním fotografování například ocení možnosti jeho vypnutí a nedostatek světla vyřeší delším časem otevření závěrky. Důležitý je i režim trvalého zapnutí blesku, používaný například při fotografování v protisvětle (k vyrovnání stínů). Předblesk se užívá méně často, zpravidla jen v horších světelných podmínkách. Pokud jej můžete zapnout, pak u fotografovaných osob zabraňuje efektu červených očí.

Vestavěné blesky digitálních fotoaparátů mají určitá omezení - nelze je natáčet a jejich dosah není příliš velký. Některé přístroje jsou vybaveny paticí (sáňkami) pro externí blesk. Patice se zpravidla nachází nahoře na těle fotoaparátu. Externí blesk je mnohem výkonnější než interní a dovoluje proto pořízení snímků při velmi nepříznivých světelných poměrech. Externí blesk lze také natáčet pro osvětlení scény odrazem (blesknutí na strop nebo stěnu).

13. Videozáznam: fotoaparáty nekonkurují videokamerám

Mnoho současných fotoaparátů dokáže kromě statických snímků zachytit také pohyblivý obraz. Videosekvence se zvukem či bez něj lze pořídit v délce 30-120 sekund, někdy však délka záznamu záleží jen na kapacitě paměťové karty. U některých přístrojů lze při snímání videosekvencí využít i funkce zoomu, jiné snímají pouze s pevnou ohniskovou vzdálenost. Aby byl obraz pokud možno plynulý, využívají fotoaparáty pro snímání nižší rozlišení (například 320 x 240 bodů). Chcete-li po novém fotoaparátu i kvalitní záznam videa, pak se rozhodujte pro takový model, který snímá alespoň 25 obrázků za sekundu při rozlišení 640 x 480 obrazových bodů.

14. Vyzkoušejte před nákupem

Přirozeně existují další aspekty a funkce, které musíte při koupi fotoaparátu zohlednit, počínaje všeobecnými obslužnými funkcemi a robustností fotoaparátu přes speciální funkce (podpora 360stupňových panoramatických snímků) až k obsáhlým možnostem přímého zpracování snímků přes menu fotoaparátu. Obecně platí rovnice: dražší fotoaparát = kvalitnější snímky a lepší funkce. Před nákupem je vhodné zjistit o fotoaparátu technické informace, podívat se na testy v časopisech nebo na internetu, hledat zkušenosti uživatelů na různých fórech a diskusních serverech. Důležité je i osobní seznámení s přístrojem, například ve specializované prodejně. Zde by vám měl personál nejen poskytnout o přístroji všechny informace, pomoci s výběrem správného modelu, ale také vás seznámit s obsluhou a ponechat rozhodnutí na vás. První dojmy bývají důležité. Vyzkoušejte si, jak vám fotoaparát padne do ruky, jak snadné či složité je nalezení různých voleb v menu přístroje.


Digitální fotografie II

Karty místo filmu

Potřeba paměti pro digitální fotoaparáty závisí zejména na rozlišení a kompresi, ale i na formátu dat. Většina uživatelů se však sotva vyhne pořízení dodatečné paměti.

Paměťové karty stojí v seznamu příslušenství pro digitální fotoaparáty na prvním místě sotva se najde nějaký fotograf, který si k přístroji nekoupí vhodné paměťové médium. Protože však standardy karet nejsou vzájemně kompatibilní, musíte se při volbě paměťové karty řídit podle slotu pro karty u fotoaparátu. Stojíte-li ještě před rozhodnutím o typu pořizovaného fotoaparátu, měli byste do svého rozhodnutí zařadit i použitý formát paměťové karty. Na následujících stranách vám představíme důležité aktuální varianty paměťových karet a řekneme vám, na co si při jejich pořízení dát pozor.

1. Nedostatek paměti: dodávané karty jsou téměř bez výjimky příliš malé

U většiny fotoaparátů se dodávaná paměťová karta hodí v nejlepším případě na pokusy a někdy není dokonce přiloženo žádné paměťové médium. I u 8MPix fotoaparátů mnoho výrobců šetří a přikládají pouze paměťové médium s kapacitou 64 MB - to při plném rozlišení ve formátu TIFF nebo RAW stačí právě pro čtyři až pět snímků. A také u z větší části používaného formátu JPEG se na ní zpravidla nevejde více než 40 fotografií. Poté musíte obrázky přehrát do počítače a následně kartu vymazat, abyste mohli dále fotografovat. Zvláště nepříjemný je chronický nedostatek paměti při delších cestách, kdy už po prvním týdnu nelze na kartu umístit žádný snímek.

2. Vybavení:nezačínat pod 256 MB

Kolik fotografií lze na paměťovou kartu umístit, závisí na nastavené kvalitě obrazu, datovém formátu, komprimaci a aktuálním motivu. Příklad: obrázek s nízkým rozlišením 1 024 x 768 obsahuje 786 432 obrazových bodů. Protože každý z fotosenzorů fotoaparátu nahrává snímané pixely ve třech základních RGB barvách (červená, zelená, modrá), plyne z toho, že pro nekomprimovaný obrázek je potřeba asi 2,3 MB paměti.

Formát JPEG používá algoritmus, který určité barvy a obrazová data považuje za nadbytečná a v průběhu komprimace je odstraní. Kromě toho je u formátu JPEG možné nastavit stupeň komprimace. Tak je např. fotografii z 5MPix fotoaparátu možné uložit v RAW formátu jako 10MB soubor, ve formátu TIFF dokonce jako 15MB soubor, ale s použitím komprese JPEG zabere snímek přibližně 1,9 až 2,2 MB.

Za přijatelnou pořizovací cenu lze dnes koupit 256MB karty, které postačují pro uložení 80-140 snímků (v závislosti na typu fotoaparátu). Paměťová média přitom nevyrábějí jen výrobci fotoaparátů, ale také výrobci pamětí. Jejich produkty přitom mohou být cenově ještě výhodnější. Patří sem například karty od společností Lexar Media, Kingstone, Sandisk, Hama nebo Verbatim, existuje také mnoho "noname" (neznačkových) karet.

3. Compact Flash: hojně rozšířený formát

Mezi nejrozšířenější formát paměťových karet patří Compact Flash (CF). Karty CF jsou relativně robustní a mohou vydržet více než například SmartMedia (SM). K dispozici jsou média s kapacitou od 4 MB do 4 GB, ve stabilním pouzdře je vedle vlastního paměťového čipu i integrovaný řadič paměti. Fotoaparát s kartou nebo karta ve čtečce se počítači hlásí jako externí disk.

Fotoaparátu je v podstatě jedno, jakou má kapacitu vložená paměťová karta, protože o ukládání dat se stará integrovaný řadič paměti. Používaný datový systém ale omezuje maximální velikost paměti.

4. CF karty: datový systém

Mnoho digitálních fotoaparátů dosud pracuje se souborovým systémem FAT16, který pochází ještě z dob operačního systému MS-DOS. S ním lze spravovat maximálně 2 GB dat. Pokud vložíte do digitálního fotoaparátu 4GB kartu s FAT16, můžete zpravidla využít pouze 2 GB, zbylá paměť leží ladem. Jen fotoaparáty s podporou FAT32 mohou využít paměťové karty s kapacitou přesahující 2 GB. Používaný datový systém by měl být popsán v technické specifikaci každého fotoaparátu, před nákupem paměťové karty vám proto doporučujeme se s důležitými údaji o podpoře maximální kapacity seznámit.

Jak CF karta s fotoaparátem komunikuje? V přístroji je zabudován 60pinový konektor, připravený pro vložení paměťové karty. Toto řešení činí CF kartu prakticky necitlivou proti fyzickému (vnějšímu) poškození. CF karty jsou k dostání ve dvou verzích: typ I a modernější typ II. Karty typu I jsou silné 3,3 mm, u typu II je to 5 mm. Karty typu II nelze vložit do zasouvacího slotu typu I. Technologie karet je však zpětně kompatibilní, takže karty typu I pasují do slotu typu II.

5. CF karty: velké rozdíly v datové propustnosti

Karty CompactFlash se vyrábějí ve verzích s různou datovou propustností od 150 kB/s až po 1 MB/s při zápisu do paměti. Označení na kartě přitom prozrazuje rychlost zápisu: "8x" odpovídá rychlosti 8 x 150 kB/s, tedy teoreticky

1 200 kB/s. Na trhu jsou i karty s dodatkovým označením "High Speed" nebo "Write Acceleration Technology". Jedná se o paměťová média s rychlejším paměťovým čipem a řadičem. Vyšší rychlost zápisu dat z fotoaparátu na kartu je důležitá například pro sportovní fotografy, kteří potřebují rychle pořídit a uložit sekvenci snímků.

6. CF karty: rychlá paměť se vždy nevyplatí

Nevýhodou rychlých paměťových karet je jejich pořizovací cena, která je o 20-40 procent vyšší než u běžných karet. Rychlé karty přitom nejsou pro nižší třídu digitálních fotoaparátů vhodné. Levnější přístroje totiž nedokáží rychlejší přístup a přenos dat využít. Zcela odlišná je situace u profesionálních fotoaparátů, jejichž elektronika pracuje rychleji a nárůst rychlosti je možné skutečně pozorovat. Před rozhodnutím o koupi karty se podívejte do příručky digitálního fotoaparátu, kde snadno zjistíte, jaké paměťové rychlosti váš model podporuje.

7. Secure Digital: kompaktní fotoaparáty pro začátečníky

Stále více výrobců osazuje své - zejména kompaktní - modely fotoaparátů pamětí SD card. Jedná o výměnné paměťové moduly menší než běžná poštovní známka. Jejich citlivé kontakty jsou sice otevřené, ale díky dobré konstrukci pouzdra jsou přesto před prachem a zašpiněním chráněny. Řídící elektronika pro paměť je stejně jako u CF karet integrovaná v pouzdře.

Rozdíly mezi SD kartami jsou podobné jako u CF pamětí - novější karty nabízejí často přenosovou rychlost dat až 40 Mb/s, zatímco starší karty pracovaly jen s maximem 2 Mb/s.

SD karty disponují vestavěnou ochranou kopírování, která má sloužit k ochraně autorských práv. Digitální správa práv kontroluje veškeré čtecí a zapisovací přístupy. Ochrana kopírování ovšem má význam jen v souvislosti s použitím karet v MP3 přehrávačích. Nás může více zajímat ochrana dat před nechtěným vymazáním -SD karty jsou vybaveny přepínačem, který může data na kartě chránit před omylem uživatele. Ceny SD karet jsou mírně vyšší než náklady na pořízení CF pamětí.

Poměrně nové, a proto málo rozšířené jsou mini-SD karty. Vycházejí z konstrukce SD karet, jsou však kratší. Tento formát je přípraven spíše pro použití v mobilních telefonech nebo pro velmi malé digitální fotoaparáty. Mini-SD karta patří k nejmenším na trhu (40 procent velikosti tradiční SD), její rozměry jsou 21 x 20 x 1,4 mm a hmotnost činí asi jeden gram. Přenosová rychlost dat může dosáhnout až 2 MB/s. S adaptérem se dá mini SD karta použít také v přístrojích se slotem SD.

8. Multimedia Card: úzce příbuzné s SD pamětí

MMC karty mají podobné rozměry jako SD média, jsou jen o něco tenčí. Digitální fotoaparáty, které používají SD karty, mohou pracovat také s paměťovými kartami MMC. Proto je u mnohých fotoaparátů často uvedena zkratka SD-MMC. Ochrana kopírování, použitá u SD karet, u modelů MMC chybí.

SD a MMC karty jsou k dispozici s maximální kapacitou 2 GB, cena karet stejné kapacity je přibližné shodná, liší se však ceny modelů jednotlivých výrobců.

9. D Picture Card:

malý paměťový gigant

xD karta velikosti nehtu od palce je zřetelně menší než CF modul a používá se jen u několika modelů. Malá karta s rozměry 20 x 25 x 1,7 mm je k dostání s kapacitou maximálně 2 GB, uvažuje se však i o kartách s maximální kapacitou 8 GB. Na kartu lze zapisovat rychlostí maximálně 3 Mb/s. Ceny se pohybují na úrovni paměťových karet SD.

10. Smart Media karty: pouze u starších modelů fotoaparátů

Smart Media karty se používají jako paměťové médium u starších modelů digitálních fotoaparátů, postupně jsou však vytlačovány jinými typy karet. Tenké karty byly vyráběny s kapacitou od 2 do 256 MB. Ne každý fotoaparát ale může pracovat s maximální kapacitou - na vině není nekompatibilita řadiče, ale spíše starší firmware, který novější karty nerozezná a nemůže jejich plnou kapacitu využít.

11. Memory Stick a Memory Stick Pro: pro fotoaparáty Sony

Společnost Sony vyvinula pro své digitální fotoaparáty vlastní formát paměťových karet - Memory Stick. Zmíněné paměťové karty Sony používá u digitálních fotoaparátů, ale také u mobilních telefonů, PDA organizérů, diktafonů či videokamer. Milovník značky Sony tedy najde pro paměťovou kartu uplatnění u více výrobků. Pokud však k takové skupině uživatelů nepatříte, pak vám nekompatibilita Memory Sticku s ostatními produkty jiných značek může vadit. Robustní pouzdro chrání kartu před poškozením, přepínač na zadní straně může zabránit nechtěnému vymazání dat. Karty Memory Stick jsou dražší než SD nebo CF paměti se stejnou kapacitou.

Paměti Memory Stick se vyrábějí v maximální kapacitě pouze 256 MB, větší objem dat až 1 GB je k dispozici ve verzi Memory Stick Pro, které ale nelze použít u starších modelů fotoaparátů. Memory Stick a Memory Stick Pro totiž nejsou zpětně kompatibilní.

12. Hitachi Microdrive: hbité mini pevné disky

Microdrive nabízí vhodné řešení pro rostoucí paměťové požadavky digitálních fotoaparátů s vysokým rozlišením. Nejedná se o flash paměť, nýbrž o pevný disk v malém formátu. Má rozměry CF karty typu II a je k dispozici s kapacitou 1, 2 a 4 GB. Větší verze s kapacitou 8 GB jsou ohlášeny. Microdrive je vhodný pro uživatele, kteří chtějí pořídit mnoho fotografií s vysokým rozlišením a nechtějí být závislí na počítači, do nějž by fotografie přesouvali. Paměťové médium s vyšší kapacitou nabízí prostor pro uložení více snímků (např. 480 fotografií z 8Mpix fotoaparátu) v maximálním rozlišení. Microdrive se také může pochlubit výhodným poměrem výkonu a ceny. Uplatnění najde nejen u fotografů, ale také v některých přenosných MP3 přehrávačích. Pohyblivé části Microdrive však přinášejí některé nevýhody, mezi které patří vyšší citlivost na otřesy (nebezpečí poškození lze podstatně snížit opatrným zacházením s paměťovým médiem i fotoaparátem) a delší doba, kterou malý disk potřebuje "k náběhu" z klidového do pohotovostního režimu. Problematická je i vyšší energetická náročnost, napájení disku Microdrive zákonitě musí část energie odebírat.

13. Opotřebení karet: paměťové karty nevydrží věčně

Přestože zápis nebo čtení z paměťových karet nemůže kartu fyzicky poškodit, dochází k opotřebení elektronických částí. Výrobce Sandisk například zaručuje výdrž CF a Smart Media karet na 10 000 až 100 000 zápisů. Čtení paměti životnost nezkracuje, zápis dat na kartu ale ano. Situace však není nijak tragická - pokud byste paměť třikrát denně naplnili a vymazali, pak vám (podle jednoduchého výpočtu) vydrží na devět let a sedm měsíců. Je ovšem otázkou, zda pro 10 let starou kartu ještě najdete nějaké uplatnění.

Nezmenšujte, ale komprimujte

I největší paměťová karta se jednou zaplní - a často dochází paměť právě v době, kdy chcete udělat ještě několik důležitých fotek. Nemáte-li v tomto případě dostatek paměti a dochází vám místo, využijte zbývající kapacitu optimálně. Zapněte včas vyšší komprimaci JPEG to je mnohem efektivnější způsob využití než změna rozlišení. Například obrázek v optimální kvalitě s rozlišením 1 632 x 1 224 obrazových bodů zabere (podle motivu) na paměťové kartě asi 980 kB. Při redukování na 1 024 x 768 pixelů má sice jen 400 kB, avšak ztráta detailů a ostrosti je značná. Stejně velká obrazová data získáte, pokud místo toho snížíte zvolenou obrazovou kvalitu JPEG z Fine na Normal. Silnější komprimování škodí obrazové kvalitě mnohem méně než redukce rozlišení.

První pomoc při záchraně smazaných fotografií

Skoro každý vlastník digitálního fotoaparátu někdy omylem obrázky smazal (špatný přesun dat, formátování karty atd.). S freewarovým programem PC Inspector Smart Recovery zachráníte i obrázky, které se zdají být nenávratně ztracené a fotoaparát nebo průzkumník ve Windows je již zobrazit nedokáže. Software je určen pro Windows 95 a novější, dokáže vyhodnotit ztracená či poškozená data na kartách CF, SD, Memory Stick nebo Microdrive. Pro použití programu se paměťová karta musí objevit v Průzkumníku jako disková jednotka, nezáleží přitom, zda se tak stane po připojení fotoaparátu nebo pomocí čtečky karet. Utilita dokáže obnovit obrazová data, ztracené videoklipy i audio.


Digitální fotografie III

Příslušenství

Čtečky s více sloty, vodotěsná pouzdra, konvertory objektivů atd. - pro digitální fotoaparát je k dispozici skutečně množství příslušenství. S jednotlivými doplňky vás nyní postupně seznámíme.

Většina digitálních fotoaparátů se prodává jen s minimálním příslušenstvím. Kromě akumulátorů či dobíjecích baterií a nízkokapacitní paměťové karty můžete v balení narazit jen na propojovací kabely pro přenos dat do počítače nebo na videokabel pro prohlížení fotografií na televizní obrazovce. U levnějších modelů digitálních fotoaparátů sotva najdete například pouzdro na opasek, které chrání přístroj před poškozením a usnadňuje jeho přenášení. Příslušenství fotoaparátů je ale velmi široké. Problém je v tom, že za jeho nákup často musíte vynaložit další finanční prostředky.

1. Čtečky karet: snadný přenos obrázků do počítače

Paměťové karty dnes najdete v mnoha moderních digitálních přístrojích - ve fotoaparátu, MP3 přehrávači, PDA nebo v digitální kameře. I v případě, že zatím máte jen digitální fotoaparát, vyplatí se přemýšlet o pohodlnějším přenosu dat do počítače. Propojovací kabel samozřejmě můžete používat dále, například na cestách, ale práce se čtečkou je v mnoha ohledech pohodlnější. Při práci s ní se vyjme paměťová karta z fotoaparátu, vsune se do odpovídající pozice ve čtečce a objeví se v prostředí operačního systému jako nový přenosný disk. Pro kopírování nebo přesun obrázků je možné použít například Průzkumníka ve Windows nebo libovolný souborový manažer. Čtečka paměťových karet může být zabudována do počítače nebo pracuje jako externí zařízení. Záleží jen na modelu, který si při nákupu vyberete.

2. Čtečky karet: více pozic

pro práci s různými kartami

Paměťové karty pro fotoaparáty existují v mnoha provedeních: CF, Memory Stick, SD, XD Picture Card atd. Proto se kromě jednoúčelových čteček prodávají také modely, které podporují práci s různými formáty paměťových karet. Modely dostanete většinou pod označením 3 in 1 až 12 in 1 (první číslo označuje, kolik typů karet čtečka podporuje) a ceny se pohybují přibližně od 500 Kč včetně DPH, multislotové přístroje pak stojí od 750 Kč výše. Někteří výrobci nabízejí také čtečky jen pro jeden formát karty. S ohledem na nepatrný cenový rozdíl (ve srovnání s multislotovými čtečkami) se jejich nákup tolik nevyplatí. Objevují se i čtečky karet s výstupem na TV nebo počítač. Pokud se rozhodnete pro tento přístroj, můžete jej s sebou nosit místo drahého fotoaparátu v případech, že se chcete svými snímky pochlubit například přátelům.

3. Čtečky karet: vybírejte si rychlejší připojení USB 2.0

Při koupi čtečky byste měli dávat pozor nejen na obsáhlou podporu paměťových karet, ale i na připojení USB 2.0. Starší rozhraní USB 1.1 je podstatně pomalejší a při přehrávání obrázků nebo jiných dat musíte čekat mnohem déle. Rychlejšího přenosu dat samozřejmě dosáhnete jen tehdy, když je stejným rozhraním, tedy USB 2.0, vybaven i váš počítač. Pokud tomu tak není, můžete si dokoupit rozšiřující PCI kartu s porty USB 2.0. Následně do volných portů můžete pro rychlejší přenos dat připojit nejen čtečku, ale také další zařízení, například MP3 přehrávač, skener nebo tiskárnu.

4. Ukládání fotografií na cestách

Pokud často fotografujete, pak jistě víte, jak snadno lze naplnit jakkoliv velkou paměťovou kartu. V "domácím prostředí" je snadné kartu vyjmout, přesunout data do počítače a pak ji znovu použít a fotit. Ale jak je tomu na cestách? Ne každý uživatel fotoaparátu je vybaven přenosným počítačem, který by byl ochoten brát s sebou na výlety či dovolenou jen proto, aby do něj své snímky přesouval. Určité řešení se nabízí v podobě nákupu většího množství paměťových karet, které můžete snadno střídat. Jiný způsob je možná dražší, ale nabízí také větší úložný prostor. Jedná se o externí box se zabudovaným pevným diskem s kapacitou od 20 do 40 GB, který je vybaven USB konektorem nebo přímo čtečkou paměťových karet. K dostání jsou i boxy s jednoduchým barevným displejem, na němž si můžete obrázky prohlédnout. Na 20GB externí disk se vejde i 6 000 fotografií v nejvyšší JPEG kvalitě.

5. Ukládání dat bez počítače

Příkladem zařízení, které umožní ukládat data i bez počítače, je například JoboGigaX, vybavený 30 nebo 40GB diskem. Zařízení je napájeno vlastním akumulátorem, k jeho dobíjení se dodává běžný napájecí kabel i zásuvka na 12 V s koncovkou pro automobilové zapalovače. Obsluha zařízení je velmi jednoduchá: po zasunutí karty do odpovídajícího slotu stačí k přenosu snímků na pevný disk stisk jediného tlačítka. Malý displej na horní straně přístroje informuje o průběhu kopírování i o zbývající kapacitě paměti. Po návratu z cest externí zařízení připojíte pomocí USB kabelu k počítači a disk se ohlásí jako zařízení, z něhož můžete kopírovat data na větší pevný disk v PC. Informuje vás i o tom, kolik místa je na paměťovém disku k dispozici. Když přijdete domů, připojíte přístroj přes USB k PC a můžete přehrát obrázky k dalšímu zpracování.

6. Pouzdro fotoaparátu: ochrana před poškozením

Brašnu k bezpečnému uchování fotoaparátu získáte zpravidla jen při nákupu drahého poloprofesionálního nebo profesionálního přístroje. Levnější modely jsou při prodeji vybaveny jen jednoduchým obalem, občas poutkem na ruku nebo měkkým pouzdrem s poutkem na opasek. Kvalitní pouzdro chrání váš fotoaparát před prachem, vlhkostí, ale samozřejmě také před odřením nebo jiným vnějším poškozením. Současně může být vybaveno menšími kapsičkami pro uložení náhradního akumulátoru nebo druhé paměťové karty.

K nejdůležitějším znakům dobré fotobrašny patří pevné polstrování, které chrání přístroj před vnějšími vlivy, dobře řešené zavírání (například zdrhovadlo), které nebrání rychlému vyjmutí fotoaparátu z brašny, a dostatek bočních prostor pro umístění malých dílů (akumulátor, karta). Důležitá je i barva brašny - černé tašky se na přímém slunci silně zahřívají, proto dejte přednost světlejší tkanině, která udrží fotoaparát chladnější.

7. Stativ:konec rozmazaných záběrů

Fotografování "z ruky" není vhodné pro delší expoziční časy, neboť při expozici fotograf nedrží fotoaparát pevně a vznikají rozmazané snímky. Pomůckou pro zamezení nechtěnému pohybu je stativ, do něhož se fotoaparát umístí. Většina fotoaparátů je ve své spodní části vybavena závitem pro našroubování podložky, která je se stativem dodávána. Podložka je ve stativu uchycena většinou však pomocí rychloupínacích páček. Po našroubování podložky jednoduše nasadíte fotoaparát i s podložkou na stativ a jste připraveni k fotografování. Stativy jsou vyráběny v mnoha velikostech, mají tři rozkládací posuvné nohy a výškově nastavitelný vršek, v němž lze navíc s uchyceným fotoaparátem pohybovat v podélné i příčné ose. Stativ je praktický i v případě experimentů se snímky, "pohled" fotoaparátu zůstává stejný a můžete snadno měnit expozici či ohniskovou vzdálenost. Kromě klasických třínohých stativů se na trhu objevují i kompaktní monopody s jednou "nohou", které pohyb fotoaparátu fixují jen částečně. Jsou mnohem flexibilnější například pro akční a sportovní snímky.

8. Fotografování pod vodou a na pláži

Pro fotografování pod vodou se používají speciální podvodní pouzdra, do nichž se fotoaparát jednoduše vloží. Pouzdra nepropustí vodu, znesnadňují ale používání fotoaparátu, například ostření pomocí namáčknutí spouště vyžaduje v podvodním pouzdře více citu ve špičce prstu. V mnoha případech je proto lepší při podvodním fotografování nastavit manuální ostření.

Vhodné umělohmotné obaly dodává na trh řada výrobců, při nákupu ve specializovaném obchodě se můžete poradit s obsluhou, který obal je pro váš fotoaparát vhodný, a vyzkoušet si, jak vám práce s pouzdrem půjde. Zkontrolujte také uzavírací mechanismus, který by mělo být možné otevřít jen pomocí obou rukou (což zabraňuje náhodnému otevření ve vodě).

Alternativou k pevným obalům jsou speciální plastikové tašky pro digitální fotoaparáty, které rovněž dostanete ve specializovaných fotoobchodech. Nejsou vhodné pro podvodní fotografování, ale jen pro pořizování snímků v dešti. Můžete je využít i při fotografování v prašném prostředí nebo například na pláži, kde zabraňují vniknutí písku do fotoaparátu.

9. Objektiv - konvertor: změňte ohniskovou vzdálenost

U mnoha fotoaparátů je možné na čelní závit objektivu našroubovat filtr nebo konvertor. Různé typy konvertorů umožňují ostřit na velmi malou vzdálenost (makrokonvertory), zkrátit ohniskovou vzdálenost (širokoúhlý konvertor), nebo ji naopak prodloužit (telekonvertor). U makro snímků můžete pomocí přibližovací čočky zkrátit nastavitelný odstup k motivu, než jaký makro nastavení kamery připouští. U přibližovacích čoček se jedná v podstatě o jednoduchá skla, lupy s rozdílnou silou. Většinou jsou vhodné pouze nástavce, který nabízí výrobce fotoaparátu.

10. Polarizační filtr: redukce zrcadlení a lepší kontrast

Zvláště zajímavých efektů docílíte s polarizačním filtrem, který redukuje v motivu odrazy. Filtr ze světelných vln propouští ke snímači jen jednu rovinu kmitů. Nasazení polarizačního filtru je vhodné například při fotografování skla nebo vody, neboť účinně potlačuje odlesky slunečního záření. Filtry se prodávají v lineárním nebo kruhovém provedení. Doporučujeme kruhový filtr, který je účinnější (bohužel také o něco dražší) než lineární filtr. Pokud nechcete, aby při fotografování s filtrem docházelo k nechtěné vinětaci, tedy k viditelnému ztmavení rohů okrajů obrazu, používejte raději filtr od stejného výrobce, jaký vyrobil váš fotoaparát.

11. Blesk: osvětlení scény ve špatných světelných podmínkách

Za špatných světelných podmínek se zpravidla používá blesk, který je zabudovaný ve vašem fotoaparátu. Blesk může posloužit i při fotografování v protisvětle. Vestavěné blesky většinou nemají vysoký výkon, zpravidla nedosvítí dále než na 5 metrů. Chcete-li osvítit větší vzdálenosti nebo potřebujete při práci osvětlit scénu odrazem světla z blesku, musíte použít silnější externí blesk.

V těle přídavného blesku jsou vedle vlastní lampy a obvykle otočné hlavy také akumulátory a elektronika blesku k řízení osvětlení. Pohyblivou hlavu lze nastavit například pro nepřímý záblesk (odraz o světlý strop), čímž docílíte měkčího osvětlení než přímým blesknutím. Regulace výkonu blesku snižuje nebezpečí zachycení červených očí u fotografovaných osob, stejně tak ovlivňuje intezitu světla, která by měla být při fotografování na různé vzdálenosti různá. Některé blesky lze dokonce odpojit od patice fotoaparátu a připojit je jen pomocí kabelu nebo bezdrátového signálu. Pak lze blesk postavit na jiné místo, čímž získáte lepší možnosti osvětlení scény.

U fotoaparátů bez možnosti připojení externího blesku můžete použít přídavný blesk, například Metz 342 Digital (cena je asi 4 000 kč). Tento blesk není propojen s fotoaparátem, ale spouští se fotobuňkou, která sleduje záblesk vašeho digitálního fotoaparátu. Nelze však u něj nastavit automatické expoziční hodnoty, při práci s ním je třeba poněkud experimentovat, než se naučíte mírně zpožděného záblesku využívat.

Správná nastavení

Nejste si jisti, zda budete používat fotoaparát v automatickém nebo manuálním režimu? Podívejte se společně s námi na rozdíly mezi těmito volbami a rozhodněte se, zda se pokusíte pořídit skvělé momentky, nebo se pustíte do náročnějších kompozic.

Nejjednodušší je samozřejmě automatické fotografování. Při tomto druhu provozu se fotoaparát stará o všechna nastavení, uživatel jen zaměří objekt svého zájmu a stiskne spoušť. Opravdu nenáročným uživatelům mohou snímky pořízené v tomto režimu plně vyhovovat. Lepší snímky ale můžete získat teprve pomocí manuálního nastavení fotoaparátu. K tomu však potřebujete ovládat nastavení času závěrky, clony a vyvážení bílé a vědět, jak je použít.

1. Automatika: fotoaparát nastaví skoro vše sám

Automatický snímací režim, který je u mnoha modelů fotoaparátů standardním nastavením, poskytuje ve většině případů použitelné snímky. Při tomto druhu provozu pracují všechny funkce fotoaparátu plně automaticky. Automatické ostření, funkce expozice a systém zpracování obrazu jsou vzájemně sladěny, aby fotografování bylo co nejjednodušší. V hledáčku nebo na displeji musíte pouze vytvořit kompozici, pomocí zoomu zvolit vhodnou ohniskovou vzdálenost a stisknout spoušť a obrázek je uložen.

2. Nastavení automatiky: s kolečkem nebo přes menu

O něco více možností nabízí tzv. programová automatika (nastavení "P") - zvolíte ji pomocí nastavovacího kolečka (je také označováno jako volič režimů) nebo přes menu fotoaparátu. Fotoaparát změří světlo ve fotografované scéně a vzdálenost ústředního motivu a vypočítá z toho potřebné expoziční hodnoty. Automatikou zvolený expoziční čas a clonu ukazuje u mnoha modelů fotoaparátů hledáček nebo displej. Většinou je k tomu zapotřebí namáčknout spoušť do poloviny.

V obzvláště složitých světelných situacích, v nichž se v záběru nacházejí výrazně světlé i výrazně tmavé oblasti, plnoautomatické nastavení expozice nedopadne dobře. V takovém případě se tato skutečnost zobrazí v hledáčku nebo na displeji po namáčknutí spouště.

3. Manuální režim: kdy nastavit správný expoziční čas

Lepší digitální fotoaparáty zpravidla nabízejí čtyři expoziční režimy: již popsanou programovou automatiku, prioritu clony, prioritu času a ruční expoziční režim. Když přes displej nebo nastavitelným voličem odpojíte plnou automatiku, máte k dispozici ostatní tři metody řízení expozice, které nabízejí lepší kontrolu expozičního času a clony. Některý z jmenovaných režimů pak můžete zvolit podle aktuální situace, zejména tehdy, pokud měl fotoaparát potíže s automatickým nastavením expozice. Představte si, že chcete vyfotit například ohňostroj - zde vám automatické nastavení nepomůže a musíte ručně nastavit čas tak, aby se podařilo světelné efekty zachytit.

Expoziční čas označuje dobu, po níž dopadá světlo skrz čočku objektivu na snímač fotoaparátu. Rozpětí možného nastavení závisí na modelu fotoaparátu a dosahuje např. v automatickém režimu 1/1 000 s až 2 s. Při manuálním nastavení času jsou obvyklé hodnoty 8, 4, 2, 1, 1/2, 1/4, 1/8, 1/15, 1/30, 1/60, 1/125, 1/250, 1/500 a 1/1 000 s, někdy jsou k dispozici i kratší časy.

4. Manuální režim: kdy zvolit preferenci clony

Hodnota clony, tedy velikost otvoru (tzv. vstupní pupily) ve fotoaparátu, určuje, kolik světla dopadne na snímač. Velká hodnota clony přitom znamená malý otvor ve cloně a obráceně. Hodnoty clony jsou voleny tak, aby se množství světla při změně clony o jeden stupeň změnilo o polovinu. Tak se např. plocha clony zmenší při změně clony ze 4 na 5,6 na polovinu.

Clona nastavená při fotografování působí také na hloubku ostrosti. Tak se nazývá ostrá oblast, která je před a za objektem, na který fotoaparát ostří. Čím větší je hodnota clony, tím větší je i hloubka ostrosti.

5. Využití clony: neostré pozadí obrázků

Tento efekt můžete využít pro profesionálnější zpracování obrázku. Fotografujete-li např. portrét, stará se široce otevřená clona (nízké clonové číslo) o to, aby byla ostře zobrazena fotografovaná osoba, zatímco pozadí je záměrně neostré (rozmazané).

Hloubka ostrosti se dá ovlivnit ještě jiným faktorem: nastavením zoomu objektivu. Čím větší je na fotoaparátu nastavená ohnisková vzdálenost (čím více objekt pomocí zoomu přiblížíte), tím menší je hloubka ostrosti. To znamená, že např. při širokoúhlé ohniskové vzdálenosti 28 mm dosáhnete velké hloubky ostrosti a obráceně, při ohniskové vzdálenosti 105 mm je fotografovaný objekt zobrazen ostře, avšak objekty nacházející se za ním neostře. Pro zmíněné portrétní foto je proto optimální kombinace s větší ohniskovou vzdáleností (motiv přiblížit blízko) a široce otevřenou clonou (nízké clonové číslo).

6. Clona a expoziční čas: tři programy na výběr

Tím, že nastavíte ručně buď expoziční čas, nebo clonu, nebo obojí, můžete docílit stanoveného efektu.

Priorita času: V tomto režimu zadáte fotoaparátu expoziční čas ručně. Fotoaparát poté přizpůsobí clonu tak, že dosáhne požadované expoziční hodnoty. Krátkým expozičním časem se dají pohyby "zmrazit", dlouhý čas pohyb "rozmázne". Priorita času se na voliči režimů většinou označuje písmenem S (anglicky Shutter) nebo Tv.

Priorita clony: V tomto nastavení se ručně zadá hodnota clony a fotoaparát poté automaticky zvolí vhodný expoziční čas. S malým otvorem clony (velká hodnota clony) se dá hloubka ostrosti zvětšit natolik, že popředí i pozadí jsou na snímku vykresleny ostře. Velký otvor clony (malá hodnota clony) zvolíte tehdy, chcete-li pozadí ponechat neostré. S velkým otvorem clony navíc zvýšíte i dosah vestavěného blesku. Režim priority clony se na voliči označuje písmenem A (anglicky Aperture).

Ruční režim: Vedle obou poloautomatických režimů nabízí většina digitálních fotoaparátů ještě plně manuální režim nastavení expozice. U této varianty nastavujete jak clonu, tak expoziční čas ručně. Manuální nastavení expozice dává zkušeným fotografům úplnou kontrolu nad osvětlením obrazu, pro méně zkušené uživatele není tento režim vhodný. Špatně zadané hodnoty clony a času totiž vedou ke špatnému zachycení objektu a místo pěkných snímků se začátečník setká jen s tmavými nebo přesvětlenými a navíc neostrými snímky.

Tip: Praxe dělá mistra - nebojte se vyzkoušet režimy priority clony a priority času na několika testovacích snímcích. Na počítači si výsledné obrázky prohlédněte a porovnejte, v čem jsou rozdílné.

7. Bracketing: různé varianty expozičních hodnot

Lepší digitální fotoaparáty nabízejí funkci bracketingu, která se při všedním fotografování ukazuje jako nanejvýš praktická. S její pomocí vyfotíte více obrázků stejného motivu s rozdílnou expozicí. Kromě snímku, který jste pořídili s vlastním či automatickým nastavením expozice, zachytí fotoaparát ještě dva nebo čtyři snímky. Ty jsou rovnoměrně rozloženy okolo původní hodnoty expozice, ovšem s clonou upravenou o polovinu, třetinu nebo celý stupeň. K dispozici pak budete mít tři nebo pět snímků stejného motivu a můžete snadno vybrat takový, který nejlépe odpovídá vašim představám (je nejbližší fotografovanému motivu). Tímto způsobem můžete udělat více snímků téhož motivu s rozdílnou expozicí, bez ruční korektury expozice.

Funkci bracketingu zapnete zpravidla přes menu fotoaparátu. Zde mimo jiné určíte, zda fotoaparát po jediném stisku spouště uloží více fotografií s rozdílným nastavením, nebo zda musíte pro každý obrázek série znovu zmáčknout spoušť.

8. Nastavení ISO: ruční nastavení citlivosti fotoaparátu

Citlivost ISO byste měli změnit, pokud děláte snímky v šeru nebo chcete použít kratší expoziční čas. Citlivost snímače - hodnota ISO - určuje, jaké je nutné množství světla pro správně osvětlený obraz. Analogový film s ISO 400 vyžaduje asi polovinu světla než film s ISO 200, ten zase polovinu oproti filmu s ISO 100. Hodnotu ISO určuje fotoaparát automaticky, u většiny modelů ji ale můžete přes menu ručně nastavit. Pro dobře osvětlené scény použijte nižší hodnoty, pro scény se slabým osvětlením použijte vyšší nastavení ISO.

Čím citlivěji je snímač nastaven, tím větší šum se na snímcích objeví. Šumem přitom rozumíme malé vady pixelů v obraze, které jsou zvláště v tmavých obrazových částech viditelné jako pestré vzory.

9. Hodnota ISO: čím nižší hodnota, tím menší vady obrazu

Nastavení ISO 100 je například ideální pro statické snímky za denního světla a slunečního svitu, dokáže zachytit i jemné detaily fotografovaného motivu. Stejné nastavení se hodí také pro portréty a přírodní scenérie. ISO 200 využijete v zamračeném dni, umožní vám pořídit snímky kratším expozičním časem než ISO 100 a kvalita obrazu tím výrazně netrpí. ISO s hodnotou 400 a vyšší je vhodné pro snímky v noci nebo za soumraku, zároveň se hodí pro snímky ve vnitřních prostorách, které musíte dělat bez blesku. S ISO 400 a vyšším získáte dobré snímky i při sportovních podnicích, poskytne vám totiž krátký čas závěrky a rychlé akce budou zachyceny přesně a nerozmazaně.

10. Manuální vyvážení bílé: přizpůsobte teplotu barev

Rozdílné zdroje světla mají rozdílné části barevného spektra. To se projevuje na barvě objektů, které osvětlujete. Při pohledu hledáčkem fotoaparátu vypadá bílý papír osvětlený žárovkou jako žlutočervený a pod zářivkou vykazuje (podle typu lampy) trochu nepřirozený nazelenalý nebo modravý nádech. Lidské oko takové rozdíly nepostřehne, protože naše citlivost na barvy se přizpůsobí rozdílným světelným poměrům. Snímač digitálního fotoaparátu ale není tak přizpůsobivý a barvy reprodukuje v souladu s fyzikou. Vyvážením bílé se proto fotoaparát "doladí" na barevnou charakteristiku světla. V normálním případě přenechte rozpoznání typu světla nejlépe fotoaparátu a nastavte automatické vyvážení bílé. Automatika se pokusí napodobit vnímání lidského oka a často pracuje spolehlivě.

Problémy se objeví v situacích, kdy se světlo mění, např. u večeře při svíčkách, nebo když v pozadí svítí neony. V tomto případě vypněte automatiku a nastavte přes menu fotoaparátu ruční vyvážení bílé. Většina výrobců nabízí předvolby pro přímé sluneční světlo, zářivkové světlo, denní světlo pod mrakem, stíny nebo světlo žárovky.

Tip pro uživatele, kteří rádi experimentují: Nastavte vyvážení bílé záměrně špatně. Tímto způsobem se dá docílit zvláštních efektů.

11. Motivové programy: předdefinovaná nastavení pro standardní situace

Plně automatický režim fotoaparátu není vhodný pro všechny situace. Nedokáže přesně zachytit rychlý pohyb, vytvořit umělecký portrét s neostrým pozadím a neporadí si ani s nočními fotografiemi. Většina digitálních fotoaparátů je proto vybavena větší nebo menší nabídkou programů s motivy jako krajina, noc/soumrak, sport nebo portrét. Přitom se nejedná o nic jiného než o výběr nastavení pro kombinace clony, expozičního času, ostrosti motivu a sytosti barev, který je připraven pro určité situace.

12. Motivové programy: nastavení pro standardní situace

Dostupnost motivových programů závisí výhradně na modelu fotoaparátu. U většiny z nich jsou ale k dispozici následující motivové programy:

Portrét: tento program se hodí pro portréty a pro snímky, u nichž má být hlavní motiv zobrazen v blízkém popředí před lehce neostrým pozadím. Odstíny pleti jsou reprodukovány zvláště měkce a homogenně, s vestavěným bleskem se dají redukovat stíny v obličeji.

Západ slunce: program je přizpůsoben silné intenzitě slunečního světla a stará se o regulaci barevné rovnováhy i o syté a věrné barvy.

Krajina: tento program je určen pro snímky krajiny nebo jiné fotografie exteriéru. Fotoaparát zaznamená motivy s ostrými detaily a obraz by měl být dostatečně prokreslený. Tento režim je vhodný i pro fotografování v městech, pro zachycení budov atd.

Noc: tento režim se hodí pro venkovní snímky za slabého světla nebo v noci. Oživuje barvy a redukuje v obrazu šum. U nočního programu zachytí fotoaparát jak objekt, tak pozadí správně a ve správných barvách. Expoziční automatika optimalizuje rovnováhu mezi světlem okolí a světlem na objektu v popředí. Expoziční čas je dlouhý, fotoaparát je třeba umístit na stativ nebo položit na stabilní podložku.

Sport: toto nastavení je vhodné pro zachycení sportovních událostí a pro objekty, které se rychle pohybují. Kontinuální autofokus a krátké expoziční časy se postarají o ostré snímky.

13. Prodleva spouště: nenechte si utéct prchavé okamžiky

Občas se stane, že s fotoaparátem nedokáže přesně zachytit okamžik, který byl pro vás důležitý. Místo sportovce probíhajícího cílovou páskou máte na snímku jen jednu podrážku nebo část nohy, místo rychle jedoucího auta zbyla prázdná silnice. Proč tomu tak je? Protože mezi stisknutím spouště a zachycením snímku uplyne nějaký čas. Prodleva spouště představuje u digitálních fotoaparátů problém. U starších fotoaparátů můžete narazit na průměrnou prodlevu o délce 1 sekundy, dnešní modely jsou rychlejší a prodleva se pohybuje kolem 0,2 sekundy. Jen několik profesionálních fotoaparátů se může pochlubit téměř neměřitelnou prodlevou mezi spouští a snímkem.

14. Příčina: prodleva spouště

Prodleva spouště je způsobena měřícím systémem fotoaparátu, který dodává snímači všechna data, potřebná pro snímek. Při namáčknutí spouště uvede fotograf do chodu systém automatického ostření, fotoaparát měří vzdálenost k motivu a zaostří objektiv. Navíc zachytí aparát světelnou situaci scény, nastaví expoziční čas a clonu a případně aktivuje vestavěný blesk. Rychlost nastavení digitálních fotoaparátů v přímém srovnání s analogovými fotoaparáty zřetelně zaostává a zpomaluje tempo snímání. Situace je ještě horší za nepříznivých světelných podmínek - v noci nebo při soumraku potřebuje automatické nastavení delší čas na dostatečné zaostření.

15. Prodleva spouště: jak zrychlit práci fotoaparátu

Dobrá zpráva pro fotografy s digitálním fotoaparátem: prodlevu spouště lze redukovat. Stačí, když po zaměření motivu namáčknete spoušť do poloviny a držíte ji stisknutou. Tím aktivujete systém automatického ostření a měření expozice, neděláte ale ještě žádný snímek. Fotoaparát jenom zaostří a je připraven uložit snímek, takže v rozhodujícím momentu musíte jen domáčknout spoušť. Nevýhoda této metody: fotoaparát neprovádí v okamžiku expozice žádné nové měření - to může vést k mírně chybnému osvětlení a jistým neostrostem, které se ale většinou dají programem pro zpracování obrazu korigovat. Pokročilí uživatelé alternativně mohou přepnout na manuální nastavení, zvolí ruční ostření a upraví clonu i čas podle svých potřeb. Fotoaparát v takovém režimu neprovádí žádná nastavení ani měření a prodleva spouště se tak minimalizuje.

16. Alternativa k automatickému ostření: ruční zaostření

Za špatného osvětlení nebo při nevýrazné či složité kompozici mají fotoaparáty problém správně automaticky na zvolený objekt zaostřit. Výsledkem jsou neostré fotografie. V těchto případech vypněte automatické ostření (tlačítkem na fotoaparátu nebo přes menu) a zaostřete ručně. Ruční ostření může být u některých fotoaparátů zdlouhavé, někdy rozlišení displeje neumožní zjistit, zda je zaostření přesné. Kolébkové ovladače zoomu nejsou pro ostření tím nejlepším nástrojem, na displej na zadní straně fotoaparátu může dopadat sluneční světlo, které posouzení ostrosti snímku dále komplikuje. Mnohem lépe na tom jsou profesionální fotoaparáty s přesnějšími otočnými objímkami objektivu. Manuálnímu ostření také napomáhá ukazatel vzdálenosti, jímž jsou některé fotoaparáty vybaveny.


Digitální fotografie IV

Stabilizace obrazu:už nikdy rozmazané fotky

Lehce neostré obrázky je často možné na počítači opravit, rozmazané fotografie ale nezachrání ani nejnovější verze profesionálního grafického editoru. Zvláště velké je nebezpečí neostrosti při nedostatku světla, při delších expozičních časech nebo velkém optickém přiblížení obrazu. Dražší modely fotoaparátů jsou nově vybaveny funkcí stabilizace obrazu, která má množství rozmazaných snímků podstatně omezit.

Elektronická a optická stabilizace

Pokud je systém stabilizace obrazu aktivován, rozpoznávají gyroskopové senzory pohyb a směr kamery a předávají tyto informace řídícímu systému stabilizační jednotky. Některé kamery stabilizují obraz v dráze paprsků konkávními čočkami, které jsou uvnitř objektivu současně v horizontální i vertikální rovině nastavitelné. Tento nový princip využívají fotoaparáty třídy Panasonic Lumix FZ, jsou jimi vybaveny i stabilizované objektivy k digitálním zrcadlovkám značek Canon a Nikon. Objektivy pracují podle označení Image Stabilisation - Canon nebo VR Pro - Vibration Reduction - Nikon.

Elektronická stabilizace, Anti Shake systém značky Minolta koriguje otřesy, nikoliv však v objektivu, ale protiběžným pohybem snímače ve fotoaparátu. Výhodou tohoto řešení je fakt, že pro fotoaparáty s elektronickou stabilizací lze kupovat levnější objektivy bez vestavěné optické stabilizace.

Stabilizace v praxi: lepší snímky a delší expoziční čas

Snímky vyfotografované z ruky lze se zapnutým stabilizátorem pořídit s delším expozičním časem. Stabilizace je výhodná i pro práci s dlouhým zoomem nebo při fotografování za horších světelných podmínek. Ve všech uvedených případech je možné se zapnutým stabilizátorem získat lepší fotografie než bez něj.

Přímý tisk z digitálních fotoaparátů

PictBridge je standard, který dokáže propojit digitální fotoaparát s tiskárnou. Pak se při tisku digitálních fotografií stává počítač zcela zbytečným. PictBridge zároveň přináší jednoduchou obsluhu a zrychlení procesu domácího zpracování digitální fotografie.

Dříve bylo při tisku snímků nejprve třeba zapnout počítač, připojit fotoaparát (nebo čtečku paměťových karet) a přesunout pro rychlejší práci fotografie na pevný disk počítače. Dnes je situace jednodušší - pokud máte tiskárnu a fotoaparát s podporou rozhraní PictBridge, můžete obě zařízení propojit a zaslat data k tisku přímo z fotoaparátu.

1. Přímý tisk: nový způsob zpracování fotografií

Výrobci fotoaparátů a tiskáren se pokoušejí přímým tiskem obejít zpomalující prvek, tedy PC.

V minulosti existovaly fotoaparáty, které mohly tisknout na určitých tiskárnách přímo. Zpravidla se však jednalo o proprietární řešení jednotlivých výrobců, takže například digitální fotoaparát Epson mohl tisknout jen na tiskárnách Epson. Později se objevily tiskárny, které byly vybaveny paměťovými sloty pro karty digitálních fotoaparátů. Z karet bylo možné pohodlně tisknout, ale myšlenka přímého propojení fotoaparátu s různými typy tiskáren nezapadla. Výrobci tiskáren a fotoaparátů se domluvili na "otevřeném" formátu PictBridge, takže nyní spolu mohou přímo komunikovat zařízení různých výrobců. PictBridge porty se přitom neobjevují jen u inkoustových tiskáren, ale nově také u barevných laserových zařízení a mají najít uplatnění i u několika multifunkčních přístrojů. Logo PictBridge by tedy mělo být jedním z vodítek při nákupu nového fotoaparátu. Budete totiž mít jistotu, že svůj digitální přístroj připojíte k širokému spektru zařízení pro zpracování fotografií či dokumentů.

2. Komunikace: jak spolu mluví fotoaparát a tiskárna?

Standard PictBridge je nezávislý na způsobu přenosu. Spojení mezi fotoaparátem a tiskárnou zatím zajišťuje USB kabel. Teoreticky je možný i bezdrátový přenos dat, odpovídající přístroje ale zatím nejsou vyvinuty.

PictBridge určuje, jak komunikace probíhá. Po propojení zařízení zjišťuje fotoaparát, zda je komunikačním rozhraním připojen do běžného USB portu nebo do zařízení s podporou PictBridge. V prvním případě se fotoaparát chová jako externí přenosný disk, ve druhém nabídne funkce pro výběr a tisk snímků. Fotoaparát se stane paměťovým serverem a tiskárna tiskovým serverem. Při nastavení tisku se využívá grafické rozhraní displeje fotoaparátu, v dostupném menu lze vybrat snímky k tisku i nastavit rozlišení, v jakém budou obrázky zhotoveny. Po dokončení výběru se data odešlou na tiskárnu, která snímky vytiskne.

3. Praktický test: pomalé bezproblémové spojení

V praktickém testu PC WORLDu jsme ověřovali spolupráci různých přístrojů. Fotoaparáty Canon, Epson, Fujifilm, Pentax, Samsung a Sony jsme postupně připojovali k různým tiskárnám. S drobnou výjimkou (Samsung DigiMax CA3 odmítal spolupráci s tiskárnou Canon i560) vše proběhlo bez problémů. Proces připojení zařízení a následný tisk je poměrně jednoduchý, možnosti nastavení jsou poněkud skromné a problémem je i doba tisku, která je delší než v případě tisku snímků z počítače.

4. Nedostatečný výběr - slabina formátu PictBridge

Málokterý uživatel se dnes spokojí s jediným formátem fotografií (například 10 x 15 cm), bezokrajovým tiskem a středním rozlišením. Slabinou standardu PictBridge je právě nedostatek nabízených funkcí. Formát obrázku se může u různých výrobců lišit, a to nejen na straně fotoaparátu, ale také na straně tiskárny (jednou je k dispozici jen 10 x 15 cm a vysoká kvalita tisku, u jiného produktu naopak podpora A4 a středního stupně kvality tisku. Nelze například vybírat více snímků a jejich kombinace na jeden výtisk formátu A4 (například jeden obrázek 10 x 15 cm a k tomu dva 9 x 13 cm) nebo doplnění orámování. Tyto funkce sice uživatel fotoaparátu může považovat za nadstandardní, ale majitel novější fototiskárny s podporou paměťových slotů a digitálním displejem je má k dispozici. Proč by tedy neměly být také ve fotoaparátu?

5. Tisk s PictBridge: rozdíly mezi výrobci

Jak jsme již naznačili výše, problémem není přímé propojení tiskárny a fotoaparátu, ale rozšíření vzájemně kompatibilních funkcí. Tiskárna může pracovat ve třech i pěti režimech rychlosti a kvality zpracování fotografií nebo dokumentů, uživatel jejích funkcí ale nemůže plně využít, neboť jeho fotoaparát může být ve výčtu funkcí podstatně omezen a může nabídnout jen jedno pracovní rozlišení. Zařízení stejných výrobců budou zřejmě i nadále společně pracovat lépe než výrobky rozdílných značek.

6. Výběr tisku: úspory, které nepotěší

S trochou nadsázky bychom mohli uvést, že fotoaparáty s logem PictBridge garantují jediné - že budou spolupracovat s tiskárnou, která je označena stejným symbolem. Výrobci fotoaparátů ne vždy implementují všechny funkce PictBridge a firmware přístroje je připraven jen k plnění základních úkolů. Například přístroje Sony DSC-F828, Pentax Optio 55 nebo výrobky FujiFilm nepodporují výběr velikosti obrazu ani výběr kvality tisku. Takové možnosti nastavení jsou sice v PictBridge standardu plánované, ale jsou jen doporučené, nikoliv závazné. Masovějšímu rozšíření nepřispívá ani nemístná skromnost výrobců či prodejců, kteří jsou na přesnější výpis podporovaných funkcí PictBridge u jednotlivých fotoaparátů poměrně skoupí.

7. Pomalý datový přenos: nepříjemné zdržení při práci

Čas, který ušetříte tím, že při tisku nebudete používat počítač, ale přímé propojení fotoaparátu a tiskárny, můžete při přímém tisku zase ztratit. Od zahájení tisku k hotové fotce promarní zařízení PictBridge množství času. Obrazová data totiž nezpracovává rychlý procesor, ale elektronika fotoaparátu. Rozdíly mezi přímým tiskem a tiskem z počítače mohou narůst do nepříjemných rozměrů. Například tiskárna Canon i990 potřebuje při přímém tisku ze Sony DSC-F828 více než dvojnásobně dlouhou dobu než při tisku dat z pevného disku. Fotografii 10 x 15 cm s rozlišením 1 200 x 1 400 obrazových bodů může přímo vytisknout za 165 sekund, ale při tisku z PC je čas o 1 minutu a 10-15 sekund kratší. Výkonnostní rozdíly lze sledovat i při testu různých fotoaparátů. Epson R300 připojený k tiskárně odeslal data za tři minuty a 45 sekund, konkurenční Pentax Optio 555 však potřeboval o jednu minutu a 14 sekund více. Další faktor, který přímý tisk zpomaluje, je přenos dat přes USB kabel. To platí zejména v případě, že je fotoaparát vybaven pomalejším USB 1.1 rozhraním.

8. Shrnutí: užitečné funkce, ale je co zlepšovat

Uživatelé zhýčkaní počítačem postrádají při přímém tisku PictBridge mnohé funkce výřez, formát a kvalita obrazu nejsou často volitelné, na úpravy obrazu nebo rozmístění na stránku A4 nelze ani pomyslet. Přestože odpadá cesta fotografie přes počítač, je časová úspora velmi malá.

§§§§§

$$$$$


Knihy


Internetové tržiště B2B pro 21. století

Jana Pelikánová

C05P0413

Obliba internetu se projevila i na vzniku centralizovaných tržních prostorů, ve kterých si mohou podnikatelé mezi sebou prodávat a nakupovat výrobky a služby. Obdobně jako jsou centralizované trhy pro prodej cenných papírů a dluhopisů nazývány elektronickými burzami, je elektronický prostor pro obchodování mezi podniky nazýván internetovými tržišti B2B (nebo síťovými trhy či elektronickými trhy).

Poprvé po třech letech se na trhu objevil titul, který si klade za cíl seznámit nejširší veřejnost s oblastí internetového obchodování mezi podniky. Byť téma zní složitě, kniha je napsána velmi srozumitelně, čte se dobře a prokládání odborného textu konkrétními příklady z praxe čtení "zlidšťuje".

Autor vychází z analýzy vývoje internetových tržišť od konce 90. let až do současnosti. Na příkladech dokumentuje postupné ovlivňování tradičního obchodování mezi firmami. Úvodní kapitoly jsou věnovány analýze internetových tržišť a jejich obchodních modelů, objasňují důvody jejich počátečního prudkého vzestupu. I když optimismus z konce 90. let značně opadl (zejména splasknutím bubliny kolem .COM), mnoho internetových tržišť má ve světě obchodu pevné místo a přináší jak vlastníkům, tak uživatelům trvalé hodnoty a dosahuje ročního obratu mnoha miliard dolarů. Identifikace příčin selhávání a naopak jejich prosperity vedla k jejich transformaci, zdokonalování a vytváření vhodných podmínek pro jejich rozvoj. V knize naleznete mnoho konkrétních příkladů z praxe, ať už pozitivních či negativních. Samostatná kapitola je věnována budování likvidity (platební schopnosti) a naleznete zde i podrobný návod, jak takové tržiště vytvořit, jaký model by pro vaše podnikání mohl být vhodný a jak jej integrovat s interními podnikovými systémy. Závěr knihy je věnován budoucnosti internetových tržišť B2B a sedmi tajemstvím jejich úspěchu.

Publikace je určena manažerům podniků, obchodníkům, ale i studentům vysokých škol.

Autoři: W. William, A. Woods Vydavatelství: Petr Wimmer ve spolupráci s Immo-press, Unhošť 2004

Počet stran: 312

Cena: neuvedena

§§§§§


PHP 5 - začínáme programovat

Michal Bareš

C05P0412

Jak již název napovídá, jedná se o příručku určenou všem začínajícím zájemcům o programování dynamických webových stránek v jazyce PHP, konkrétně v nejnovější verzi PHP 5. Autor publikace, vydané nakladatelstvím Grada, nepředpokládá žádné předchozí znalosti jazyka PHP, ale čtenář by měl být předem obeznámen se základy HTML a měl by se umět orientovat v hypertextovém prostředí. Kniha je rozdělena do devíti oddílů, z nichž ten první je věnován historii a popisu PHP, včetně návodů pro instalaci a konfiguraci aplikací. Po stručném úvodu se čtenáři seznámí se základními příkazy a konstrukcemi jazyka PHP, s vkládáním kódu PHP do HTML stránek a prostřednictvím jednoduchých praktických úkolů se postupně obeznámí s orientací v syntaxi, výrazech, proměnných a dalších prvcích tohoto jazyka. Vzhledem k tomu, že v páté verzi PHP byly podstatně předělány objekty, je jim věnována samostatná kapitola. Výčet základů práce s PHP zakončuje 4. kapitola, která je věnována řízení běhu programu.

Další kapitoly již staví na předchozím výkladu a zabývají se konkrétními problémy a aplikacemi, s nimiž se při práci s PHP nejčastěji setkáváme. Velká pozornost je věnována kapitolám pojednávajícím o zpracování formulářů a interakci s databázemi, které pro lepší objasnění obsahují řadu praktických příkladů. Z hlediska nezařazených informací je velmi zajímavá i předposlední kapitola pojmenovaná "Co se jinam nevešlo", kde jsou stručně popsány i méně časté oblasti práce s PHP. Logicky je poslední kapitola věnována ladění aplikací, včetně seznamu chybových hlášení a nejčastějších chyb, jichž se programátoři v PHP dopouštějí.

Učebnice obsahuje množství příkladů, které jsou spíše jednoduché než zábavné, ale dobře ilustrují základy práce s PHP. Styl autora je spíše strohý, kniha není určena pro čtení před spaním, ale lze se podle ní poměrně bez problémů naučit základům programování v PHP, což je jejím hlavním úkolem.

Autor: Jiří Bráza

Vydavatelství: Grada, Praha, 2005

Počet stran: 244

Doporučená cena: 199 Kč

§§§§§


Pinnacle Studio 9 - tipy, triky a postupy

Jaroslav Kasal

C05P0414

Kniha Pinnacle Studio 9 s podtitulem tipy, triky a postupy je věnovaná příznivcům amatérského a domácího videa. Autor Josef Pecinovský má s touto tématikou již značné zkušenosti, což samozřejmě knize výrazně prospívá. Publikace se v oblasti zpracování videa zaměřuje na konkrétní aplikaci Pinnacle Studio ve verzi 9. Vzhledem k tomu, že byla vydána v edici Snadno a rychle, nepředstavuje text pouze suchý či nezáživný manuál, ale spíše čtivého průvodce a praktického pomocníka.

Autor rozdělil obsah knihy na celkem pět logických částí. První část knihy obsahuje základní informace, které využijí především začátečníci v oblasti problematiky digitálního videa. Zjistí zde, co vše je pro digitální zpracování pohyblivého obrazu potřeba a text jim rovněž poradí s instalací samotného střihového programu Pinnacle Studio 9 do osobního počítače.

Druhá část publikace se věnuje převedení videa z kamery do počítače. Popsané jsou jak postupy pro převod obrazu z pásky digitální kamery, tak i z externího analogového zdroje. Uživatelé se dozvědí, kam ukládat video na disk, jak ovládat kameru a dokonce i jak se vypořádat například i s formátem obrazu 16 : 9. Třetí sekce se zabývá samotnou editací videa. Amatérský nadšenec zjistí, jak střihat záběry, tvořit vlastní přechody (prolínačky) mezi jednotlivými scénami, jak doplnit video o titulky či obohatit záznam o efekty, zvuky nebo statické obrázky a fotografie. Předposlední část knihy nese název Export videa. Zde jsou popsány možnosti exportu již hotového a sestříhaného videa do různých formátů, především s ohledem na export na videopásku a do souborů ve formátech AVI a MPEG. Poslední díl knihy se zabývá tvorbou DVD. Díky tomu budou i začátečníci v oboru schopni vytvořit pěkné DVD Video včetně pohyblivého menu, a budou jej moci přehrávat v běžných stolních DVD přehrávačích.

Tato příručka se může stát užitečným průvodcem a pomocníkem začínajících zájemců o digitální kamery a střih videa.

Autor: Josef Pecinovský

Vydavatelství: Grada Publishing, a. s.

Počet stran: 128

Doporučená cena: 129 Kč

§§§§§


Maximální bezpečnost

Kamil Pittner

C05P0411

Ochrana počítačů a počítačových sítí představuje žhavé téma posledních let. V knize Maximální bezpečnost vám poradí odborník na slovo vzatý, profesionální hacker. Dozvíte se, jak se před jeho kolegy co nejlépe chránit.

Maximální bezpečnost, skládající se ze dvou dílů, obsahuje informace o tom, jak fungují dnešní počítačové sítě, jak jsou chráněny a jaká jsou jejich potenciální slabá místa. Kniha není plytkou sbírkou povrchních informací a rad, které jsou v praxi k ničemu. Naopak je plná popisů konkrétních postupů průniku a doporučené obrany.

Publikace začíná popisem koncepce bezpečnosti podnikové sítě, seznámením se situací na současném internetu a přiblížením komunity hackerů/crackerů a jejich motivace. První svazek je dále věnován základním technikám hackování, popisu používaných protokolů a nejrozšířenějším pověrám, spojovaným s hackingem a bezpečností. Následuje popis arzenálu, který má k dispozici obránce firemní sítě - od firewallů, přes nástroje pro analýzy, systémy pro detekci průniku po hesla. První díl zakončují zbraně hromadného ničení - DoS útoky, červi, viry a trojské koně.

Druhý svazek začíná síťovou architekturou a pak se již věnuje přímo různým platformám - samostatné kapitoly pojednávají o Windows, Unixu, Novell Netware i Macintoshi. Svazek zakončuje problematika vývoje bezpečných aplikací a ochrana bezdrátových sítí. Přiložené CD obsahuje popisované programy a řadu odkazů na zdroje na internetu.

Kniha je výborně napsána, s velkou péčí ze strany autora a kvalitně byla i přeložena. Pochvalu zaslouží i grafická úprava. Menší výtku zaslouží jazyková úprava - naráželi jsme na překlepy, chybějící slova a další nešvary. Informacím to neubírá na kvalitě a řada čtenářů si toho ani nevšimne, nicméně redakce mohla být lepší.

Knihu lze doporučit všem správcům sítí, zájemcům o počítačovou bezpečnost a také začínajícím hackerům a crackerům. Přestože se cena publikace může zdát vysoká, informace v této knize se vám mohou mnohokrát vyplatit.

Autor: Anonymus

Vydavatelství: SoftPress, Praha, 2004

Počet stran: 440 + 544

Doporučená cena: 990 Kč

§§§§§


Adobe InDesign CS - Oficiální výukový kurz

Kamil Pittner

Kniha má v podtitulu na obálce výstižně napsáno "Oficiální učebnice navržená odborníky společnosti Adobe". A opravdu si nedokážeme představit, jak by se tato látka dala zpracovat lépe.

Je určena všem zájemcům, kteří se chtějí naučit ovládat nástroj pro sazbu a zlom Adobe InDesign CS. Jedná se o učebnici, která vás krok za krokem provede všemi zákoutími aplikace a ukáže vám, jak co nejsnáze dosáhnout kýženého výsledku. Protože se nejedná o teoretickou výuku sazby a zlomu, občas se nedozvíte, proč se některý konkrétní krok dělá, ale od toho jsou jiné knihy. Rozhodně se však naučíte, jak se to všechno dělá.

Po seznámení s programem a jeho možnostmi se postupně v knize střídají lekce zaměřené vždy na jednu oblast - od úpravy dokumentu, přes práci s rámečky a typografii až po předtiskovou přípravu a zajištění stálosti barev. Celkem je kniha rozdělena do 15 lekcí.

Jednotlivé lekce jsou velmi názorné a univerzální - vztahují se jak na počítače s operačním systémem MacOS, tak pro rozšířenější skupinu PC s Windows. Na případné rozdíly je čtenář vždy upozorněn. Zdrojové příklady, se kterými se v průběhu lekcí pracuje, jsou umístěny na přiloženém CD.

Jednotlivé kroky jsou velmi podrobně a srozumitelně popsány, jsou také často prokládány screenshoty. Ztratil by se v nich tedy neměl ani úplný začátečník. Popis aplikace a jejího ovládání je lokalizován, zdrojové texty jsou však ponechány v originále. Nepředpokládám ale, že by to někomu vadilo, protože na způsobu práce s textem se to nijak neprojeví.

Lze říci, že pokud čtenář prostuduje celou knihu a naučí se zde popsané postupy a kroky, stane se v oblasti ovládání InDesignu velmi schopným amatérem. Pro profesionální zvládnutí sazby a zlomu na počítači však tato kniha nestačí a získané zkušenosti bude třeba dále rozvíjet, především v teoretické oblasti. Dobrý praktik, schopný zvládnout všechny běžné úlohy, z vás ale bude i s touto knihou.

Autor: Adobe Creative Team

Vydavatelství: SoftPress, Praha, 2004

Počet stran: 480

Doporučená cena: 495 Kč

§§§§§


Adobe Photoshop CS - Oficiální výukový kurz

Kamil Pittner

Podobně jako v případě titulu Adobe InDesign CS - Oficiální výukový kurz ze stejné řady se jedná o autorizovaný překlad oficiální učebnice společnosti Adobe pro produkty Photoshop CS a ImageReady CS, které jsou součástí jednoho balíku.

Kniha je rozdělena do dvaceti lekcí. Začíná seznámením s programem, pohledem na pracovní plochu a prohlížeč souborů, následují základní opravy fotografie jako retušování, ořez, barevné nádechy či doostření. Následuje práce s výběry a s vrstvami. Poté se čtenář seznámí s maskami a kanály, opět následuje retušování a oprava fotografie. První polovinu knihy zakončuje malování a základní techniky při práci s perem. Druhá polovina publikace již obsahuje spíše pokročilejší techniky. Začíná se vektorovými maskami, cestami a tvary, následují vrstvy a vytváření zvláštních efektů. Čtenáře nemine ani příprava pro dvoubarevný tisk, odkazy v obrázku, optimalizace pro web, rollovery a animované obrazy pro web. Knihu zakončují kapitoly pro profesionální grafiky - nastavení monitoru pro správu barev a vytvoření a vytištění konzistentní barvy. Na konci každé lekce jsou kontrolní otázky, které prověří získané znalosti a pro jistotu následují i správné odpovědi.

Máme snad jedinou výtku - podobně jako u řady knih o počítačové grafice je v barvě vytištěno jen několik listů, zbytek ilustrací a screeshotů je černobílých. Rozeznat výsledky postupu aplikovaného na třech obrázcích na červený, modrý a zelený kanál je pak úkol téměř nadlidský. Při práci s programem vše vidíte na monitoru, ale pokud si knihu čtete například ve vlaku, máte smůlu. Chápeme však, že množství barevných stran je pouze otákou peněz.

Kniha je výbornou pomůckou pro začátečníky, kteří se chtějí naučit zacházet s nejrozšířenější aplikací pro profesionální úpravu fotografií a grafických souborů. Čtenáři v ní najdou vše podstatné v názorné a přehledné podobě. Knihu využijí i mírně či středně pokročilí, ti si zde mohou doplnit znalosti a optimalizovat pracovní postupy a návyky podle doporučení odborníků z Adobe.

Autor: Adobe Creative Team

Vydavatelství: SoftPress, Praha, 2004

Počet stran: 646

Doporučená cena: 595 Kč

§§§§§


07-08/2006

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Symantec

Společnost Symantec oznámila dostupnost aplikace Symantec Web Security 5.0 for Microsoft Internet Security and Acceleration (ISA) Server 2004, která zajišťuje antivirovou ochranu, ochranu před spywarem a filtrování adres URL pro webový (HTTP) provoz, obsluhovaný serverem ISA Server. Je navržena pro potřeby malých až středně velkých podniků.-OK

Borland se rozdělí

Do konce letošního léta by mělo dojít k rozdělení společnosti Borland na dvě nezávislé firmy. Vlastní Borland se bude i nadále věnovat své strategii dodávání řešení pro řízení životního cyklu aplikací (ALM) a podporu procesů v IT. Druhá - "nová" - společnost, s pracovním názvem DevCo, bude pokračovat ve vývoji databázových systémů a nástrojů pro programátory. Současně se pro ni hledá vhodný investor.

DevCo má zpracované plány rozvoje produktů na tři roky dopředu a zavázalo se je do budoucna pravidelně zveřejňovat. V blízké době se např. pod heslem "vývojové nástroje pro všechny" objeví nová řada Turbo. Bude zahrnovat Turbo Delphi, Turbo Delphi.NET, Turbo C++ a Turbo C#, jejich vlastnosti budou odpovídat verzi Professional, ale bude je možné instalovat pouze na jednom počítači, vždy jen jeden produkt. Každý produkt bude možné použít v bezplatné edici, nazvané Turbo Explorer. Vývojáři v něm však nebudou moci přidávat vlastní komponenty či komponenty a zásuvné moduly třetích stran. Případný upgrade na verzi Pro bude stát odhadem 12-14 tisíc Kč.

V ČR a SR bude i nadále zastupovat oba subjekty Borland, s.r.o.-OK

Corel získal WinZip

Kanadská společnost Corel Corp. završila v květnu akvizici firmy WinZip Computing, tvůrce po celém světě dobře známé utility pro archivaci souborů. Portfolio zahrnuje tři klíčové produkty: vlastní WinZip, WinZip Companion for Outlook (komprimuje e-mailové přílohy) a WinZip Self Extractor (pro vytváření archivů, které lze rozbalit i bez WinZipu). Není bez zajímavosti, že v loňském roce si program stahovalo v průměru 600 000 uživatelů týdně.-OK

30 milionů EF

Společnost Canon oslavila významný mezník v celkové produkci. Dosáhla celkového počtu 30 milionů vyrobených vyměnitelných EF objektivů, a to za méně než dvacet let od spuštění výroby fotografického systému Canon EOS a objímky pro EF objektivy. V souvislosti se stále rychleji rostoucí popularitou SLR zrcadlovek bylo v posledních pěti letech vyrobeno 10 milionů EF objektivů.

Třicetimiliontý vyrobený EF objektiv přichází po milionech FD objektivů, které byly vyrobeny před rokem 1987 a nahrazeny v důsledku zavedení bajonetu EF. Doplňuje širokou řadu desítek milionů objektivů kompaktních fotoaparátů a videokamer Canon a objektivů televizních kamer Canon, které jsou ve filmovém a televizním průmyslu preferovány díky věrnosti produkovaného obrazu.

Při této příležitosti uspořádala firma velkolepou gala-party, která začala už v brzy odpoledních hodinách a trvala až do pozdních nočních hodin. Kromě bezpočtu profesionálních fotografů, kteří si přišli vyzkoušet žhavé novinky, a zástupu zvídavých novinářů přišlo pogratulovat k tak významnému úspěchu mnoho vzácných hostů, dokonce i několik českých celebrit.

Vše se neslo v krásně sentimentálním staročeském duchu, jedlo se, pilo, hodovalo, ochutnávalo francouzské víno, potulný flašinetář vytvářel dokonalou kulisu, veškerý personál se objevil v dobových kostýmech, dámská hravá kapela VIKTORKY vytvořila naprosto autentickou atmosféru a umělecký kovář razil originální pamětní mince, které dostal každý host při odchodu jako suvenýr. A aby byl dojem skutečně jedinečný, konala se party v klubu Lávka, tedy přímo pod Karlovým mostem. Hosté si tedy mohli objektivy CANON prohlédnout ty nejmenší detaily Pražského hradu a pokochat se nádherou jedinečného pohledu na tento skvost v srdci Evropy.

Šéfredaktor doporučuje:C# - praktické příklady

Programovací jazyk C# si od svého uvedení v roce 2002 získal přízeň milionů vývojářů, programátorů a tvůrců počítačových aplikací po celém světě. "Mřížkované céčko" se společně s vývojově-exekuční platformou .NET Framework stalo symbolem nové strategické vize Microsoft .NET, která přináší zcela nový pohled na způsob, podle něhož jsou vytvářeny moderní aplikace pro 21. století. Její náplň tvoří mnoho programátorských experimentů, které byly pečlivě vybrány tak, aby dokázaly převést teoretické postuláty do praxe a odpovědět na mnoho otázek, s nimiž se programátoři ve svém každodenním životě setkávají při řešení problémů z oblasti informatiky. V publikaci se setkáte s trojicí rozsáhlých tematických oblastí, jež se zaměřují na následující problémové oblasti: operace s daty a datovými typy, objektově orientované programování (OOP) a vývoj zcela funkčních aplikací .NET. Kniha vám rovněž nabídne témata, která jsou jinde zmiňována jen okrajově či vůbec ne. Zkušenosti autora na poli vývoje softwaru jsou zárukou vysoce odborného výkladu, jenž je charakteristický svou precizností, provázaností a "programátorskou přívětivostí". Jednou z mnoha výhod tohoto titulu je kompatibilita se všemi verzemi jazyka C#.

C# - praktické příklady, Autor: Ján Hanák, ISBN 80-247-0988-0 Počet stran: 288, MOC 299 Kč, Vydal: Grada Publishing, a.s. 2006

VoIP telefony a brány, ADSL modemy a routery, WiFi routery,www.well.cz

Během vystoupení Billa Gatese byla k vidění ukázka nové "hypervisor" virtualizační technologie, které bude v následující verzi Longhornu. Hypervisor umožňuje rozdílným operačním systémům, tedy například Windows a Linuxu, aby běžely na jednom serveru. Podle oficiálních ujištění by tato vymoženost měla být k dostání do šesti měsíců po uvedení Longhornu na trh. Gates zdůraznil, že virtualizace je klíčovou starostí Microsoftu a má být komplexní tržní odpovědí na virtualizační produkty firem jako VMWare a XenSource. Kupříkladu VMWare vyrábí známý program umožňující rozběhnout na systému Windows jiný OS, pokud na to stačí použitý hardware.

Rozpaky budí odmítnutí Microsoftu podporovat v Office formát ODF. Open Document Format for Office Applications je textový formát, schválený Mezinárodní organizací pro standardizaci (ISO - International Organization for Standardization). Místo toho hodlá MS prosazovat jako standard pro Office 2007 formát XML, přesněji Microsoft Office Open XML, který bude základem pro dokumenty Wordu, Excelu i PowerPointu. MS svůj formát prosazuje proti ISO, tedy organizaci působící pod záštitou OSN, a v tomto smyslu požádal o schválení svého XML evropskou standardizační organizaci ICMA International.

Formát ODF byl jako mezinárodní standard přijat organizací ISO nedávno a stojí za ním četní rivalové Microsoftu jako Sun, Adobe a IBM, což je síla, se kterou je nutno počítat. ODF například podporuje populární StarOffice a jeho volná varianta OpenOffice.

Lidé z Microsoftu jsou nyní samozřejmě rozladěni, zvláště když je dosti nepravděpodobné, že by ISO přijala více než jeden světový standard dokumentů.

Microsoft už zřejmě neví, do čeho by se pustil. Máme tu Windows Media Audio jakožto alternativu k MP3, Windows Media Video jako konkurenci všech ostatních videoformátů a nyní Windows Media Photo jako něco, co mánahradit formát JPEG, současný standard ztrátové obrazové komprese.

WMP má být dramaticky lepší než JPEG, má být zaměřený na kompresi fotografií a uchování většího množství informací, má mít i lepší kompresi při vyšších velikostech. A podle dosavadních ukázek to je i pravda. Samozřejmě je třeba se mít na pozoru vzhledem k tomu, že ukázky jsou přesně zvoleny tak, aby prezentovaly právě to nejlepší z produktu. WMP má i další výhody, umožňuje zařízením a programům vykreslit jen část obrazu bez nutnosti renderovat ho celý. Umožňuje ztrátovou i bezeztrátovou kompresi obrazu.

To je technická stránka věci, vše má ovšem i jiné aspekty. V první řadě ho musí začít podporovat řada digitálních kamer, fotoaparátů, programy editační i prohlížecí. Na čí náklady bude tato podpora zavedena? Na úkor zisku akcionářů Microsoftu, výrobců softwaru a hardwaru, či na náklady kupujících? Těžko si lze představit, že by WMP nahradil JPEG, bude to při nejlepší snaze stále jen doplněk, podobně jako je MP3 stále dominantním hudebním formátem, což neplatí o WMA. A co podpora internetových prohlížečů? Bude snad WMP zobrazovat jen Internet Explorer?

WPM je zabalen do MS XPS portable document/printing standard, takže zařízení podporující toto by měla využívat i WPM. To by mohlo pomoci, navíc Microsoft při prosazování svých formátů je známý svými úspěchy.

Ovšem může se jednat také o snahu integrovat DRM i do oblasti statické grafiky. DRM je Digital Rights Managament, tedy systém, jak ochránit zvuk a hudbu před tím, aby si je člověk mohl pouštět podle libosti. Obvykle je nutné pro přehrání konkrétního souboru připojit se s identifikačními údaji k internetu, kde se ověří práva, abyste si mohli něco konkrétního poslechnout či se na to podívat. To je i jednou z funkcí WMA a WMV, tedy formátů, které nijak zásadně v e srovnání s předchozími nevynikají.

Uvidíme, zda WMP uspěje. Vzpomeňme si na JPEG2000, který měl nahradit JPEG a má velmi podobné přednosti jako WMP, navíc je to otevřený formát.

§§§§§


Eurotel prodlužuje

Čestmír Žák

C06P0337

Již od listopadu loňského roku v naší rubrice téměř pravidelně píšeme o akci "Volej hodinu za cenu tří minut". Původně se mělo jednat o časově omezené zvýhodnění s platností do konce roku, zákazníci i samotný operátor si ale službu natolik oblíbili, že byla postupně několikrát prodlužována. Podle našich posledních informací měla být akce ukončena na konci května, Eurotel se ale na poslední chvíli rozhodl, že zpříjemní letní prázdniny všem zákazníkům s předplacenými kartami a nabídnul jim zvýhodněné dlouhé hovory v síti Eurotelu až do konce srpna. Připomeneme, že volání o maximální délce jedné hodiny za cenu tří minut platí ve všední dny od 19 do 7 hodin a celé víkendy a svátky, přičemž jej lze aplikovat do sítě Eurotel nebo pevné sítě. Aktivaci služby lze provést zasláním SMS s klíčovým slovem "dlouho" na číslo 999151, proces deaktivace řeší odeslání textové zprávy ve tvaru "dlouho D" na totéž telefonní číslo. Po aktivaci služby je při každém hovoru v daném časovém rozmezí do těchto sítí účtován poplatek za hovor 15 Kč, bez ohledu na to, zda trval 5 vteřin nebo 60 minut.

Orange rozdává SMS

Slovenský operátor Orange nabízí všem paušálním zákazníkům možnost ve vybraném časovém intervalu (od 12 do 14 hod.) každý den posílat SMS a MMS do vlastní sítě zcela zdarma. Akce bude podle dostupných informací trvat až do konce srpna.

Tandem zpoplatněn

Eurotel oznámil, že nově zřízené partnerské karty "Tandem" budou s účinností od 1. června letošního roku podléhat paušálnímu měsíčnímu poplatku, byť v symbolické ve výši 19 Kč bez DPH. Dříve byly SIM karty v programu Tandem od povinnosti pravidelných plateb oproštěny. Jako kompenzaci za tuto "újmu" nabízí operátor 10 volných minut na volání do vlastní sítě. Pro zákazníky, kteří si Tandem zřídili již dříve, se naštěstí nic nemění, paušální poplatek platit nemusejí.

Švédi, nevolejte v MHD

Švédská metropole Stockholm se může pochlubit dalším ze série lehce kontroverzních opatření. Poté, co byly v tamější městské hromadné dopravě vyčleněny zóny, do nichž nesmějí domácí zvířata, přišla řada i na mobilní telefony. Od 21. srpna letošního roku vchází v platnost nařízení, podle nějž musí být 15-30 procent plochy v prostředcích hromadné dopravy vyhrazeno jako zóna bez mobilů. Důvodem je snaha zpříjemnit cestování pasažérům, jež mobilní telefonování obtěžuje nebo se bojí, že by jim vysílané vlnění mohlo způsobit zdravotní újmu.

Jak se kradou mobily?

Na tuto otázku by se dalo odpovědět prozaickým "hodně", k přesnějšímu vyjádření ale musíme nahlédnout do policejních statistik. V uplynulém roce bylo v ČR zcizeno celkem 25 842 mobilních telefonů, což v průměru znamená asi tři ukradené mobilní telefony za hodinu. Rekord v počtu krádeží mobilů pochází z roku 2004, kdy jich bylo policistům nahlášeno hned 27 796. Nejvíce se kapesním zlodějům daří ve Velké Británii, kde je jich ročně ukradeno přes dva miliony, což průměrně znamená jeden ztracený mobil na dvanáct vteřin.

Volby v mobilu

Výzkum provedený mobilním operátorem Vodafone na vzorku 400 respondentů z ČR odhalil, že v případě, kdy by bylo čistě hypoteticky možné hlasovat ve volbách do Poslanecké sněmovny mobilním telefonem, by se účast voličů velmi výrazně zvýšila. Výsledky průzkumu říkají, že celých 81 procent voličů, kteří volit nebyli, by svůj hlas některé ze stran mobilem klidně zaslalo. Z výzkumu dále vyplynulo, že za největší brzdu telekomunikačního rozvoje považuje přes 50 % dotázaných KSČM, naopak jako strana nakloněná bouřlivému rozvoji komunikací byla drtivou většinou označena ODS.

Jak se vede CDMA?

Mobilní technologie CDMA, jež zajišťuje vysokorychlostní připojení k internetu, má v ČR úspěch - podle posledního sčítání ji používá již více než 80 000 uživatelů. Služba poskytovaná společností Eurotel dnes pokrývá přes 80 % populace, další posílení sítě se plánuje v průběhu léta, kdy má být spuštěno 53 nových základnových stanic. Novým zákazníkům operátor do konce června nabízí balíček cenově zvýhodněného CDMA modemu a notebooku od společností Dell či Hewlett-Packard. Získat jej lze při aktivaci tarifu Internet Pro nebo Internet Kombi se závazkem na 24 měsíců, s minimálním měsíčním účtem ve výši 600 korun po dobu jednoho roku.

Průvodce po Hradě

Zajímají-li vás informace týkající se Pražského hradu, mohla by vás patrně zaujmout nová služba od Eurotelu. Po zavolání na číslo 12727 uslyšíte hlasový klíč Pražského hradu, v němž vás příjemný ženský hlas provede historií i současností této kulturní památky. Minuta hovoru stojí 2 Kč bez DPH a je automaticky účtována nad rámec volných minut.

Přívěsek s květinou

Německá společnost Handyblume (http://www.handyblume.de) přichází na trh s originálním kouskem příslušenství k mobilnímu telefonu. V průhledném plastovém kvádříku o velikosti cca 45 x 18 milimetrů je umístěna živá rostlina, konkrétně sukulent. Zákazníci si mohou vybrat z několika různých druhů, z nichž každý má i svůj marketingový název, jako např. láska, štěstí apod. K tomu, aby mohla rostlina jako přívěsek u mobilu úspěšně vegetovat, potřebuje kromě jisté dávky slunečního světla také občasné ponoření do vody. Životnost přívěsku činí bohužel pouze několik měsíců, poté rostlinka příliš vyroste a její plastové "obydlí" jí přestane stačit. Cena tohoto nevšedního doplňku byla stanovena na 6 euro, což v přepočtu odpovídá částce 175 Kč.

Vodafone roste nejrychleji

V průběhu prvních tří měsíců roku 2006 získal Vodafone více než 73 000 nových klientů, čímž se stal nejrychleji rostoucím mobilním operátorem v ČR. Meziroční nárůst činí přibližně 322 tisíc zákazníků, celkově jich u nás využívá služeb Vodafone již více než 2,214 milionu. Výrazný růst do značné míry stojí na úspěšné akci Vyzkoušej Vodafone, operátorovi ale pomohlo i zavedení přenositelnosti čísel, kdy jen za období od spuštění této služby (15. ledna) do konce března získal 14 tisíc zákazníků, přičemž ke konkurenci jich přešlo pouze 7 tisíc. Vodafone se může pochlubit i rostoucím podílem tarifních zákazníků, kterých bylo na konci prvního kvartálu již 52,5 %. Není bez zajímavosti, že Vodafone má v porovnání s ostatními operátory v ČR nejvyšší průměrný měsíční výnos na zákazníka (ARPU), a to ve výši 644 Kč.

Přechod z Tipu

Služebně nejstarší mobilní síť Eurotel Tip (NMT) definitivně ukončí svou činnost na konci června, do té doby mají její uživatelé možnost využít lákavé nabídky k přechodu na GSM, při němž jim operátor zachová jejich původní telefonní číslo včetně předvolby. Zákazníci budou mít dále možnost volby, zda si chtějí pořídit některý z novějších tarifů, nebo si chtějí ponechat původní cenově výhodný tarif určený pro NMT i v podmínkách sítí GSM. Samotný přechod proběhne zcela zdarma, Eurotel navíc nabízí možnost zakoupení mobilních telefonů pro síť GSM za zvýhodněnou cenu Nokia 1600 za 500 Kč a LG2100 za 1 500 Kč.

S koncovkou .mobi

Až uvidíte internetovou adresu s koncovkou .mobi, vězte, že se jedná o stránku ve speciálním formátu navrženém pro zobrazení v mobilním telefonu. Klasické webové stránky určené k prohlížení na počítači se na mobilním telefonu často zobrazují v deformované či ne zcela funkční podobě, naproti tomu mobilní technologie WAP již nenabízí dostatečný komfort. Proto přichází spolek několika významných firem (Google, Vodafone, Samsung, Microsoft, Nokia, Sony Ericsson apod.) s jednotnou specifikací webových stránek, jež bude vyhovovat prohlížečům v mobilních telefonech. S ohledem na rostoucí poptávku po internetu v mobilním telefonu lze očekávat, že tento projekt bude brzy slavit úspěch a připojí se k němu další členové.

Čeká nás daň z SMS?

Poslanec Lamassoure, člen Evropského parlamentu, navrhuje zákon o zdanění zpráv SMS a e-mailů. Jeho vize zahrnuje daň ve výši 1,5 centu z každé odeslané SMS a 0,0001 centu za odeslaný e-mail. Důvodem této iniciativy je snaha o zlepšení rozpočtu EU, v ČR by tato změna ale znamenala zdražení SMS v řádu několika desítek procent. Šance, že bude zákon skutečně schválen, je však podle našeho názoru velmi nízká.

T-Mobile nesmí srovnávat

Spor o to, zda smí T-Mobile ve své reklamě přímo srovnávat vlastní tarify s konkurenčními (konkrétně s Vodafonem), se dostal až k soudu. Ten následně rozhodl, že T-Mobile nemůže danou reklamu dále šířit, neboť informace, na jejímž základě T-Mobile prezentoval svůj tarif jako výhodnější, není úplná a nezahrnuje jiné než vyloženě cenové podmínky (aktivační poplatky, možnost převádět volné minuty do dalšího měsíce apod.).

Snobus luxusium mobilae

Minulý měsíc jsme se v naší rubrice zmiňovali o luxusní Motorole SLVR L7 za 75 000 USD, jež se ale v porovnání s následující novinkou jeví jako ubohá cetka. Společnost Goldvish (www.goldwish.com) totiž ve spolupráci s designérem

Emmanuelem Gueitem vytvořila limitovanou edici mobilního telefonu, jehož cena se blíží hranici jednoho milionu USD (22 000 000 Kč). Tělo ze zlata je poseto vysoce kvalitními diamanty, displej je barevný, ve výbavě nechybí hudební přehrávač, fotoaparát nebo Bluetooth.

Vertu oznamuje úspěch

Ve znamení luxusu se nesou také produkty značky Vertu, jež spadá pod křídla finského giganta - Nokie. Tato firma ohlašuje výborné výsledky, za uplynulý rok zaznamenala růst v řádu stovek procent, a to především díky uvedení nových modelů a expanzi na další trhy. Prodeje nyní dosahují řádově desítek tisíc kusů, přičemž průměrná cena mobilního telefonu Vertu značně přesahuje hranici 100 000 Kč. Cílem firmy je postupné navyšování prodejů, do deseti let by mělo Vertu v ideálním případě prodávat až jeden milion luxusních mobilů ročně.

Roaming bude levnější

Skupina nejvlivnějších evropských mobilních operátorů (T-Mobile, Orange, Telenor apod.) se zavázala snížit velkoobchodní cenu roamingového volání mezi svými sítěmi zhruba na polovinu původní hodnoty. Minutová sazba, kterou si mezi sebou operátoři účtují, bude nyní činit 45 centů (13 Kč), od října 2007 bude dokonce snížena až na 36 centů za minutu (10 Kč). Skupina dále vyzvala zbylé operátory, operující v prostoru EU, aby se k iniciativě snižování cen roamingu rovněž připojili.

Vodafone ve ztrátě

Zatímco české pobočce Vodafone se podle všeho daří, v globálním měřítku zaznamenává operátor výraznou ztrátu. Za uplynulý rok do 31. března 2006 se skupina dostala do minusu ve výši 40,8 miliard USD. Odborníci předpokládají, že operátor brzy ohlásí propouštění, které by se mělo nejvýrazněji dotknout Velké Británie, kde se Vodafonu momentálně nevede právě nejlépe. Celkově bude skupina nyní klást daleko větší důraz na nové, rychle rostoucí trhy, neboť oblasti západní Evropy jsou již dokonale obsazeny.

§§§§§


Stodolarový notebook

Alexandr Radecký

C06P0333

Zaneřáděná místnost v osmém patře budovy, stojící naproti Technologickému institutu státu Massachusetts, USA. Na stole je zelená obvodová deska, která má potenciál změnit výuku milionů dětí na celém světě.

Jde o první prototyp základního hardwaru pro známý a ambiciózní projekt One Laptop Per Child (OLPC), v jehož čele stojí Nicholas Negroponte, předseda stejnojmenné organizace a spoluzakladatel MIT Media Laboratory. Výchozí myšlenkou projektu je vyvinout notebook s cenou pod 100 amerických dolarů, který by pomáhal dětem při studiu. Počítač bude nabízen ve velkém vládám a dalším organizacím. Cílem projektu jsou zejména rozvojové země, kde by děti na počítač jinak nedosáhly.

Prototyp dorazil do USA z Tchajwanu a ačkoli jde o přelomovou událost, projekt před sebou má ještě značný kus cesty a musí překonat mnoho překážek. Již nyní se opožďuje za časovým plánem a aby byl vůbec v dohledné době dokončen, bylo potřeba udělat několik změn. Nyní se i z vedení projektu ozývá, že úvodní cena bude pravděpodobně vyšší - kolem 130 dolarů, během pár let by potom klesla na 80.

Jedním z problémů je cena materiálu. Počítač má být místo klasického disku vybaven úspornou flashovou pamětí, plánovanou kapacitu 1 GB je však nutné omezit na polovinu, protože ceny flashových pamětí nejsou tak nízké, jak se předpokládalo.

I v oblasti výkonu došlo ke změně, původně plánovaný 500MHz procesor Geode od společnosti AMD, která se na vývoji počítače podílí, bude nahrazen 400MHz modelem, jenž je dostupnější ve větším množství. Změna v displeji znamená, že v plánu je nový vývojový typ LCD, který lze přepnout z barevného nízkého do černobílého vysokého rozlišení. Rozhodně jsou do něj vkládány velké naděje. Operační systém společnosti Rad Hat Fedora Linux zůstává beze změny. Před rokem Nicholas Negroponote doufal, že první objednávky přijdou již v červnu 2005 a koncem roku pak narostou na šest miliónů kusů, avšak dosud nedorazila jakákoli vládní objednávka. Je to nakonec logické, když není dosud ani hotov prototyp. Současné plány počítají se zahájením výroby v prvním čtvrtletí roku 2007.

Výrobcem základní desky je Quanta Computer, která jejím vývojem strávila několik měsíců a rozhodně posouvá vývoj i vnímání projektu kupředu. Quanta je výrobcem notebooků a jedním z hlavních podporovatelů projektu OLPC. Mezi další patří AMD, Brighstar, Goodle, News Corp., Nortel Networks a Red Hat, nedávno se připojila společnost Marvell Technology Group, která pracuje na Wi-Fi spojení.

§§§§§


Computex Taipei 2006

Alexandr Radecký

Computex je známý mezinárodní veletrh informačních technologií, konaný každoročně v Taipei v Čínské republice, na Tchaj-wanu, chcete-li, jeho plný název zní Taipei International Information Technology Show. Ještě jako místní událost se poprvé konal roku 1981, ovšem začátkem devadesátých let se z něj stala významná asijská a rychle i světová událost.

Jde o druhý největší veletrh hned po evropském CeBITu. Dominantními vystavovateli jsou jako vždy asijské, zvláště místní společnosti, což se není co divit, vzhledem k tomu, že koncentrace výroby a vývoje IT je v oblasti Japonska, Číny a Koreje vysoká. Zřetelně bylo například cítit, že sice na špičce IT jsou obecně USA, ale zejména sektor spotřební elektroniky je plně určován asijskými výrobci a z této pozice silně ovlivňují i vývoj osobních počítačů. Stačí si jen uvědomit, že jak Blu-ray, tak HD DVD jsou dětmi asijských společností. Letošní ročník se konal 6.-10. června a zúčastnilo se ho přes 130 000 návštěvníků, z toho 100 000 místních, navštívit mohli 2 900 stánků. Vidět vše by ovšem chtělo spoustu času a silné nervy, s námi se tak máte možnost seznámit s tím nejdůležitějším.

Společnost BenQ, u nás známá především monitory, se ihned zpočátku veletrhu nechala slyšet, že chystá výrazné posílení svého výzkumu a vývoje v Asii, a to v souladu se snahou dosáhnout špičkového postavení v rozšiřujícím se spektru aktivit. Chce-li společnost více než jen přežívat pomocí přebírání technologií vyvinutých jinými firmami, musí investovat velké sumy peněz a být tím, kdo jiným prodává kvůli výrobě novinek. To je to, co chce vedení BenQ. Náklady na výzkum se mají zvyšovat alespoň o 15 % ročně.

Společnost zatím vynakládá na tyto aktivity 4 % svých zisků a zaměstnává 4 000 vývojových inženýrů po celém světě, přičemž 2 700 z nich pracuje ve výzkumných centrech na Tchaj-wanu a v Číně, zbytek pracuje v Evropě, zejména v Německu. Koncentrace rozvoje vývojových aktivit do Asie je logickým krokem, protože je zde dostatek vzdělaných pracovních sil za menší mzdu a pracujících déle než lidé v Evropě či USA. V Evropě by odbory tlakům na přesčasovou práci rychle zabránily.

BenQ již nyní dosahuje úspěchů, v asijsko-pacifické oblasti je pokládán za trojku v oblasti LCD a projektorů, zaostává však například na trhu mobilních telefonů. I zde se ovšem snaží, loni koupil mobilní divizi Siemensu, kterou nyní řídí z Německa jako BenQ Mobile.

Na Computexu kromě toho BenQ vystavoval několik nových výrobků s multimediálním zaměřením, notebooky s TV tunery, projektory malých velikostí, LCD monitor FP241W s HDTV konektorem, mobilní telefony a prototyp vypalovačky Blu-ray Disc, která se má objevit v prodeji před koncem roku, ovšem ani konkrétní datum, ani cena nejsou známy.

Vnímavějším pozorovatelům neunikla na veletrhu aktivita i nervozita lidí z Intelu, kteří podnikají kroky s cílem kontrovat ofenzivě AMD z posledních několika měsíců. Co například zasáhlo Intel poměrně nečekaně, bylo rozhodnutí společnosti Dell instalovat procesory AMD v některých high-endových serverových sestavách. Svoje překvapení docela otevřeně přiznal i jeden z vysoce postavených manažerů Intelu Anand Chandrasekher.

Květnový obchod uzavřený mezi AMD a Dellem byl výsledkem dlouhého snažení a s nadsázkou ho lze označit za převrat v Dellu, zorganizovaný agenty AMD. Do té doby totiž tento známý výrobce počítačů používal jen procesory od Intelu a nyní má najednou v nabídce servery s procesory AMD Opteron, navíc v nejvyšší multiprocesorové řadě. Vyjádření Dellu bylo lakonické s tím, že prostě jen reagují na přání zákazníků a že většina jejich sestav bude stále obsahovat procesory Intel.

Každopádně na Computexu dělali lidé z Intelu vše pro to, aby dali najevo sebevědomí, schopnost rychle zvládnout nástup konkurence a získat ztracené trhy zpět. Takovým krokem má být nová čipová sada P965 Express, známá pod kódem Broadwater, chystána pro nový procesor Intel Core 2 Duo (Conroe), jehož prodej je ohlášen na červenec. P965 Express je již nyní dodáván výrobcům počítačů. Jako každou novou čipovou sadu, i tuto provázejí mnohoslibná prohlášení - vyšší výkon procesoru, grafiky, nižší spotřeba energie.

Dalšími novými zbraněmi v boji s AMD jsou serverový čipset s kódovým jménem Woodcrest a čipset přenosných počítačů Merom, oba pro procesory architektury Core, nahrazující současnou Netburst.

K novým procesorům jsou nyní i k dispozici konkrétní čísla, tedy konkrétně marketingová čísla. Conroe by měl být o 40 % rychlejší než v současnosti nejrychlejší desktopové procesory Intel, zároveň ovšem spotřebuje o 40 % méně energie. Notebookový Merom nabídne 20% nárůst výkonu, přitom stejnou spotřebu, tedy i výdrž baterie. A nakonec serverový Woodcrest zvedne výkonovou špičku Intelu o 80 % a spotřebu sníží o 35 %. Čísla jsou oficiálně-neoficiální, založená na předpokladu s použitím benchmarku "SPECint Rate Base2000". Nárůst výkonu je zčásti způsoben novou architekturou Core, částečně pak uplatněním nových výrobních postupů.

Oblast serverů je právě to místo, kde by Intel potřeboval nejvíce zvýšit výkon, protože právě zde AMD nejvíce svým Opteronem ukusuje z koláče dosud patřícího Intelu. Mnoho toho nebylo řečeno o serverovém procesoru Itanium, jen to, že jeho dual-core varianta Montecito by se každým dnem měla objevit v prodeji.

Na tiskové konferenci byla důležitost procesoru Core 2 několikrát přirovnána k uvedení prvního procesoru Intel před deseti lety. Poněkud ironicky v tomto smyslu působí úmysl namířit současné procesory Intel do oblasti "value PC", tedy těch levnějších počítačů, pro něž byly dosud určeny procesory Celeron. Ten je nyní přiřazen do lowendových PC pro rozvojové trhy. Střední cenovou hladinu mají obsadit současné dvoujádrové procesory Intel, na špici bude trůnit Core 2.

Aby bylo do již tak přeplněného názvosloví vneseno o něco více zmatku, přicházejí ještě "ultra nízkonapěťové" dvojádrové mobilní Intel Core Duo U2500, postavené na současném Netburstu.

Acer je společnost úspěšná na trhu přenosných počítačů a také na trhu LCD monitorů. Na Computexu předváděla nové výrobky, mezi nimi velké LCD televizory, s nimiž hodlá proniknout do obývacích pokojů zámožnějších zákazníků. Do konce roku by se měly prodávat televizory Acer s úhlopříčkou 42" a pokud budou ceny součástek příznivé, v roce 2007 již budou k dostání LCD o rozměru 47 palců. Důležitou cenovou hranicí se v tomto segmentu zdá být 2 000 amerických dolarů, pod touto cenou je nutné se udržet, má-li LCD televize uspět.

Nejen technologickým vývojem živa je produkce LCD TV, Acer vložil mnoho času i peněz do marketingových výzkumů s cílem zjistit, co, jak a za kolik zákazníci chtějí, a podle toho své televizory uzpůsobil. Kromě ceny je jedním ze zajímavých zjištění to, že zákazníci v různých geografických oblastech preferují jiné vyvážení barev, jejich sytost a kontrast. Například východní Asie má raději teplejší, jemnější barvy, zatímco Evropané barvy sytější, Američané jsou někde mezi tím. Acer podle toho vyvinul software, který přizpůsobí obraz místu určení. Samozřejmě tím není uživatel zbaven možnosti nastavit si barvy sám.

Jsou věci, které jsou každému jasné, ale někdy je pro jejich uvědomění si nutné zaplatit drahý výzkum. Například že uživatelé mají rádi jednoduchost, zatímco výrobci často přidávají svým výrobkům řadu komplexních možností, třeba možnost komunikovat se spoustou jiných spotřebičů, být s nimi navzájem provázané a tak dále, to vše ve jménu nového marketingového zaklínadla - digitální domácnost.

Letos plánuje Acer prodat kolem 350 000 LCD televizí, na veletrhu bylo možno vidět modely s úhlopříčkou 20, 26, 32, 37 a velkých 42 palců. LCD televize by měly nad klasickými CRT modely získat převahu v roce 2009, pokud budou ceny součástek klesat současným tempem.

Computex byl plný prohlášení a plánů. Než je nějaký výrobek uveden, je nutno o něm slyšet dlouho dopředu. Naštěstí někdy se jedná o zajímavé věci, jako třeba u společnosti Via, předního výrobce čipových sad. Ta plánuje v druhé polovině roku uvést na trh čip, který spojí většinu počítačových komponent do jednoho balení.

Nový "all-in-one" procesor kombinuje procesor Via C7, čipovou sadu a grafický procesor. To vše je umožněno díky pokračující miniaturizaci a vede efektivně ke zmenšování součástek a k možnosti vytvářet počítače s nižší spotřebou. Lidé z Via s chutí poukazovali na to, že zatímco Intel musí na své "energožravé" Pentium 4 nasazovat masivní chladiče, Via vytváří komponenty pro Mini-ITX sestavy, které se obejdou bez chladících ventilátorů. Prozatím jsou Mini-ITX poměrně drahou záležitostí, ale s dalším zmenšováním by se měly stát světovým standardem pro většinu běžného počítačového použití, alespoň právě v to doufají ve společnosti Via.

Druhým významným počinem Via je podpis licenční smlouvy s britskou firmou Arm o využívání designu procesorů ARM926EJ-S a ARM968E-S. Jejich prvky budou využity v rozšíření řady nejvýkonnějších procesorů Via C7, zřejmě s orientací na přenosná digitální multimédia, kde se tradičně procesory Arm uplatňují.

Obraz vytvářený technologií Quad SLI společností Nvidia je ohromující, ovšem na Computexu nebyl k vidění, tedy ne u běžně přístupných prezentačních stánků. A to proto, že Nvidia požádala výrobce, aby tuto technologii nevystavovali a pokud možno ani nezmiňovali přinejmenším do konce měsíce, protože ještě nejsou připraveny ovladače schopné s Quad SLI pracovat.

Quad SLI je high-end technologie, umožňující počítači pracovat se čtyřmi grafickými procesory tak, že jejich výkon je spojen do tvorby jediného obrazu velmi vysokého rozlišení. Nvidia nakonec své Quad SLI předvedla v místnosti dostatečně vzdálené od hlavních předváděcích ploch, k vidění byl obraz takřka filmové kvality o rozlišení

2 560 x 1 600 pixelů, generovaný dvěma spárovanými grafickými kartami GeForce 7950 GX2, a aby nedocházelo k diskriminaci, bylo k předvádění využito sestav s procesory AMD i Intel.

Již nyní jsou k dostání mateřské desky, s nimiž lze Quad SLI využívat, nutností je duální PCI Express slot a další související vybavení. Plné využití brzdí právě absence ovladačů.

Výkonoví nadšenci, toužící mít co nejdříve ve svých sestavách rychlejší paměťové čipy, si zřejmě budou muset počkat do poloviny příštího roku, protože to je čas, kdy Intel hodlá do svých čipových sad přidat podporu nové generace pamětí DDR3 (Double Data Rate třetí generace). Podle vyjádření Intelu by právě v té době měl být trh na nové paměti připraven, nejnovější čipová sada Intel 965 podporuje jen DDR2 paměti, nikoli novější DDR3, ani starší DDR.

Tento plán však není velkým překvapením, protože teprve nyní se DDR2 stávají v oblasti počítačových pamětí hlavním trendem. Ovšem nejeden uživatel bude nespokojen, už jen proto, že DDR3 jsou již nyní používány na výkonných grafických kartách, aby pomohly z grafických procesorů dostat co nejlepší výkon. Kromě toho i někteří výrobci jsou již připraveni dodávat na trh počítačové moduly DDR3 a jediné, co chybí, je čipová sada, která DDR3 propojí s procesorem.

Je otázkou, jak se zachová konkurent Intelu, firma AMD, zda bude také čekat na dobu, až bude možné plně využít masový trh zákazníků těšících se na DDR3, či zda se pustí do odvážného kroku a Intel (opět) předhoní s tím, že osloví zejména náročné uživatele, náruživé hráče, uživatele serverů a grafických stanic.

Na Computexu byly k vidění moduly DDR3 z dílny více společností - Qimondam, Nanya a u nás dobře známé A-Data. Prvně jmenovaná společnost, Qimonda, odnož německého výrobce čipů Infineon, směřuje svůj 1GB modul na desktopy s tím, že tudy vždy vede cesta nových paměťových technologií. Od stolních počítačů pak k serverům a nakonec k přenosným počítačům. Nanya ukazovala 512MB a 1GB moduly s tím, že nepočítají s dodávkami dříve než začátkem příštího roku. A-Data pak předvedla moduly stejné kapacity, určené jsou zejména pro výrobce mateřských desek, aby je mohly řádně testovat. Paměti DDR3 mají být rychlejší a energeticky méně náročné než DDR2, přičemž druhá zmíněná vlastnost by měla umožnit jejich rychlejší pronikaní do světa notebooků. DDR2 si loni vedly mnohem lépe v serverech a přenosných počítačích než v těch stolních. Výrobci desktopů totiž dávají přednost první generaci DDR, a to z cenových důvodů.

Ekologická organizace Greenpeace se rozhodla u příležitosti Computexu upozornit na to, že průmysl informačních technologií není zase tak ekologicky čistý, jak by se mohlo zdát z líbivých obalů stále nových elektronických hračiček. Demonstranti před vchodem oslovovali návštěvníky veletrhu ve snaze zvýšit povědomí o elektronickém odpadu. Devět demonstrantů ukazovalo zvětšené fotografie dětí držících zbytky elektroniky, většinou z oblasti Guiyu v kontinentální Číně. Město Guiyu je hlavním recyklačním centrem elektroniky v regionu, většina práce se ovšem dělá ručně bez patřičného ochranného vybavení, dělníci tak přicházejí do přímého kontaktu s mnoha toxickými látkami.

Hlavním cílem demonstrace bylo vyvinout tlak na tchajwanské výrobce, aby při výrobě nepoužívali toxické látky a aby se jich v konstrukci elektroniky vyvarovali.

§§§§§


WinHEC 2006 aneb Beta 2

Ardena Arar, Elizabeth Montalbano, Harry McCracken, Alexandr Radecký

Microsoft WinHEC není nový software pro boj s vyskakovacími okny, ale název každoročně pořádané výstavní a prezentační konference, celým názvem Windows Hardware Engineering Conference, kde Microsoft prezentuje své hardwarové a softwarové plány, týkající se systému Windows.

Letos se konala ve Washingtonu a navštívilo ji přibližně 3 500 lidí, což odpovídá odbornému a novinářskému zaměření této akce.

Hlavní událostí letošního WinHECu bylo, jak naznačuje úvodní fotografie, na níž Gates předává první kopie, současné ohlášení Beta 2 verze operačního systému Windows Vista, MS Office 2007 a Windows Server "Longhorn". Je dobré zmínit, že Microsoft v poslední době data uvedení těchto produktů na trh posunul.

Úvod veletrhu byl ve znamení proslovů Billa Gatese, během nichž bylo vypnuté Wi-Fi spojení k internetu, aby lidé nemohli ihned posílat zprávy někam ven. Je prý nevhodné, aby lidé během projevů pana Microsoft psali do notebooků.

Jednou z prvních událostí bylo oznámení možnosti stáhnout z webu Microsoftu Beta 2 verzi kancelářských aplikací Office 2007, která je funkční až do 31. ledna roku 2007, což je dostatečně dlouhá doba k vyzkoušení. Volně stažitelný balík obsahuje kompletní anglické Office 2007 Professional, k jejich používání je nutná aktivace, licenční klíč se dodává e-mailem. Naše poznatky z užívání této verze naleznete v rubrice Software.

Na konferenci bylo rozdáno i mnoho DVD, obsahujících oficiální Beta 2 verzi operačního Windows Vista. Spolu se začátkem velkolepé prezentace bylo zmíněno, že nové aplikační rozhraní WinFX, vyvinuté pro Vistu, bude k dispozici i pro Windows XP, podobně jako další důležité součásti grafický subsystém (Vista\s Windows Presentation Foundation) a Windows Communication Foundation, důležité rozšíření pro webové aplikace .NET. Windows Vista Beta 2 build 5384 je prozatím nejvíce distribuovanou verzi tohoto OS, Microsoft nabízí zájemcům i zaslání systému na DVD.

V nedalekém hotelu se konala i prezentace Windows Vista Release Candidate 1, tedy verze následující po Beta 2, konkrétně byly předvedeny nové možnosti kontroly přístupu uživatelů, limitovaná práva pro ty standardní a plná pro administrátory. Takto by měl být systém bezpečnější a zároveň by neměl dramaticky běžného uživatele omezovat. Propracovanosti systému přidělování práv, jaký má Linux, to ovšem ještě nedosahuje.

Podnikoví zákazníci by měli první balíky s Windows Vista obdržet v listopadu a do běžné distribuce by se měly dostat začátkem příštího roku. To je ovšem paradoxní přístup, protože právě mnozí individuální uživatelé a výrobci počítačů by si osvojili WVista poměrně rychle, zatímco korporátní klientela bude jistě při přeinstalování podnikových počítačů, sítí a systémů opatrná, zvláště když mnohé změny jsou pro běžného kancelářského uživatele spíše okrajové, zejména v porovnání s náklady na software, instalaci a případná rizika spojená s novým operačním systémem. Vista má samozřejmě vylepšené ovládací uživatelské i instalační prostředí. K základnímu instalačnímu image je možné přidat moduly s updatem, bezpečnostními záplatami, lokalizacemi, volitelným softwarem. Přidávat takové prvky do instalací Windows bylo možné i nyní, ovšem bylo to obvykle spojeno se značným nepohodlím, vzpomeňme například na složitosti při integraci service packů do instalací Windows.

A samozřejmě jako s každými novými Windows, i nyní se spousta činnosti točí kolem zvýšení stability systému a zmírnění či odstranění následků při selhání. Monitorovací subsystémy posílily, do záznamů se ukládá více a kritická upozornění, když se například zhoršuje stav pevného disku, jsou zasílána správcům. Vyhledávání obsahuje řadu nových možností, například třídit výsledky hledání a jejich grafické stvárnění, a měly by být využity možnosti nového systému souborů WinFS, který byl sice prozatím z Windows Vista vynechán, ale měl by být k dispozici s uvedením Windows Server Longhorn.

Pro uživatele jsou zajímavé oficiální minimální systémové nároky, například minimálně 128 MB grafické paměti pro využití všech high-end "Aero Glass" vizuálních prvků. Někteří ze zúčastněných tvrdili, že dosáhli plných vizuálních efektů i na 64MB výkonné 3D grafické kartě. Otázkou je, kolik kancelářských uživatelů si bude pořizovat high-end 3D hráčské karty, aby brouzdali po internetu o něco barevněji. Kdo nebude mít potřebný hardware, využije jeden z nižších grafických módů.

Microsoft ovšem stále pracuje na zlepšení hardwarové a softwarové kompatibility, dosti pozornosti vyvolaly bezpečností funkce, jež vyžadují, aby při přístupu k některým částem Visty bylo neustále zadáváno administrátorské heslo, popřípadě se neustále klepalo na OK či Cancel. Mezi tyto oblasti patří vlastnosti systému, systémový čas a řada dalších míst, kam mohli dosud uživatelé nerušeně zasahovat. Lze předpokládat, že pokud to neupraví sami tvůrci, objeví se kvůli nápravě rychle spousta programů a jistě se s nimi setkáme i v PC WORLDu.

Microsoft propracovává systém symbolů určených k označování programů a hardwaru kompatibilního s WVista tak, aby se zákazník snadno orientoval. Již nyní jsou však tyto vody dostatečně zkalené tím, že byla vytvořena hnedle dvě loga, vyjadřující různou úroveň připravenosti produktu pro WVista: Windows Vista Capable a Windows Vista Premium Ready. Stroje označené prvním logem budou moci tak nějak Windows Vista provozovat a využívat jejich základní funkce. K tomuto požitku je nutné mít procesor o rychlosti alespoň 800 Mhz a 512 MB RAM. Ovšem pro vychutnání plné nádhery a propracovanosti systému pod logem Windows Vista Premium Ready je nutný počítač s rychlostí 1 GHz, nejlépe 64bitový, 1 GB operační paměti, grafická karta DirectX 9 podporující WDDM (Windows Display Driver Module) a Pixel Shader 2.0. A jak již bylo zmíněno, minimum grafické paměti je 64 MB.

Jestliže jste zmateni a nevíte, na kterou verzi MS Windows Vista máte začít šetřit, pak na webových stránkách MS najdete ke stažení aplikaci, která posoudí připravenost počítače a podle zadání toho, jaké aplikace chcete využívat, vám doporučí jednu ze šesti verzí.

To by byla loga hardwarová. Stejná dichotomie je u programů: Works with Windows Vista a Certified for Windows Vista. První bude fungovat, druhý znamená, že program využívá pokročilé vymoženosti Visty. Každopádně jakmile budete něco kupovat, jistě na vás vyskočí třeba 20 symbolů připravenosti pro různé OS, hardware, pro soulad s právními normami, jazykové mutace atd.

Když už jsme u různých symbolů, Microsoft FlexGo je obchodní program, jehož oficiálním cílem je umožnit lidem v rozvojovém světě dostat se k základním počítačům se systémem Windows. Je založen na principu pay-as-you-go, kdy kupující zaplatí 1/3 ceny a po jisté předem stanovené době používání musí zaplatit další částku. A tak postupně až do doby zaplacení celé ceny - pokud tak neučiní, systém bude fungovat omezeně či vůbec. Microsoft a všechny spolupracující společnosti se samozřejmě prezentují jako hotoví samaritáni, pomáhající spasit rozvojový svět od počítačové negramotnosti. Ovšem dosud nebylo například zmíněno, kolik ve výsledku za takové základní počítače obyvatelé třetího světa zaplatí, spíše se tedy jedná o obyčejnou snahu proniknout na nové trhy než o filantropii. Asi podobně, jako když si něco kupujete na úvěr.

Serverový operační systém Windows Server s kódovým označením Longhorn by se na trhu měl objevit až ve druhé polovině roku 2007, což je jistým zklamáním. Beta 2 předváděného Longhornu byla vydána spolu s ostatními betaverzemi, aby uživatelé mohli sledovat, jak dobře všechny spolupracují. A samozřejmě aby bylo docíleno patřičného mediálního efektu.

§§§§§


První pro AMD AM2

Petr Matuška

C06P0332

Chcete si pořídit nový procesor AMD, uložený v patici AM2? Pak k tomu potřebujete kromě samotné CPU také operační paměť typu DDR2 a hlavně novou základní desku, připravenou pro spolupráci s novými procesory. Mezi prvními představenými motherboardy byla i pětice základních desek společnosti MSI. Na jedné z nich - konkrétně na modelu MSI K9N Platinum - probíhaly i testy nového procesoru AMD Athlon 64 FX-62, které naleznete v sekci hardware.

Vlajkovou lodí řady základních desek pro nové procesory AMD je model MSI K9N SLI Platinum, osazený (jak jinak) novou čipovou sadou NVIDIA nForce 570 SLI. Tato čipová sada umožňuje zapojení dvou grafických karet do režimu SLi v konfiguraci 2x 16 PCI Express linek, je to tedy plnohodnotné řešení a nemělo by svým úzkým hrdlem bránit v propustnosti dat, jak tomu mohlo být při použití SLi modu 2x 8 PCI Express linek. Motherboard dále umožňuje osazení až dvou přídavných karet PCI Express x1, není opomenuto ani klasické rozhraní PCI ve třech provedeních. Pro účely procesoru jsou k dispozici čtyři paměťové banky pro operační paměti typu DDR2, podporované frekvence jsou 533, 667 a 800 MHz, celková kapacita osazených pamětí může být až 8 GB. Jak je u nových čipových sad NVIDIA dobrým zvykem, pevné disky můžete připojit k rozhraní Seriál ATA 3 Gb/s, celkem až šest zařízení, malým ústupkem pak může být osazení pouze jednoho konektoru ATA66/100/133. Díky možnostem čipové sady lze provozovat pevné disky v systému RAID 0,1,0+1 a 5, jsou tedy k dispozici všechny nejoblíbenější varianty. Nechybí ani dvě síťová rozhraní 10/100/1000 Mbit/s, rozhraní Firewire IEEE1392a a možnost osadit až 10 portů rychlého USB 2.0. O zvukový výstup se stará integrovaná zvuková karta High Definition Audio s osmikanálovým výstupem.

Hned v závěsu za touto vlajkovou lodí je model MSI K9N SLI, který je ochuzen o rozhraní Firewire IEEE1392a, podporuje pouze čtyři Serial ATA konektory a nepodporuje RAID 5.

Námi testovaný model nesl název MSI K9N Platinum a byl, jak jinak, určen pro platformu AMD a podporované procesory AMD Athlon 64, Athlon 64 X2, Athlon 64 FX a AMD Sempron. Osazen byl čipovou sadou NVIDIA nForce 570, tedy modelem bez podpory SLi režimu. Nicméně k dispozici byly dva sloty PCI Express x16. Zbývající výbava je stejná jako u modelu K9N SLI Platinum - 6x Seriál ATA 3Gb/s, 10x USB 2.0, Firewire IEEE1392a, 2x PCI Express x1 a 3x PCI sloty. Zmínku ohledně výkonu naleznete v již zmíněném článku v sekci věnované hardwaru. Jako tomu bylo u modelů SLi, i MSI K9N má svou "odlehčenou" verzi - ta se nazývá MSI K9N Ultra a opět nepodporuje RAID5, obsahuje pouze čtyři Serial ATA a chybí Firewire IEEE1392a. Poslední představenou deskou je model MSI K9N Neo, která je osazená čipovou sadou NVIDIA nForce 550, obsahuje pouze jednu gigabitovou síťovou kartu, čtyři Serial ATA 3Gb/s s podporou RAID 0,1 a 0+1, sloty PCI Express x16, dva PCI Express x1 a tři PCI.Všechny nové základní desky podporují "firemní" technologie jako Dual CoreCell with D.O.T. Express, což je funkce pro bezproblémové přetaktování procesoru a pamětí, či Live Update 3.

§§§§§


Pro pracovní skupiny

Václav Maletínský

C06P0331

Společnost OKI Systems v květnu 2006 uvedla na náš trh nové barevné tiskárny řady 5000 a 3000. Nižší modelová ředa je určena do malých kanceláří, vyznačuje se přepracovaným designem, užívá novou LED technologii pro přesnější barevný i černobílý tisk. Tiskárny z vyšší produktové řady 5 000 jsou určeny společnostem, které potřebují zařízení pro tisk dokumentů v černobílém a barevném provedení. Tiskárny OKI C5600 a C5700 mohou za minutu vytisknout 32 monochromatických nebo 20 barevných stran formátu A4. Jednoprůchodová tisková jednotka LED a ostatní části tiskárny jsou navrženy tak, aby bez problémů zvládly měsíční zatížení do výše 60 000 výtisků. Zařízení při tisku využívají nový toner, vhodný pro tisk ve vysokém rozlišení. Kromě základního rozlišení 1 200 x 600 dpi je k dispozici víceúrovňová tisková technologie ProQ2400, s níž lze na výtiscích dosáhnout vyšší kvality tisku s jemnější kresbou a větším rozsahem odstínů. Tiskárny jsou vybaveny i funkcí PhotoEnhance pro lepší tisk fotografií na běžný kancelářský papír.

Integrovaná uživatelská podpora usnadní uživatelům návrhy a tisk vizitek, potisků CD, adresních štítků nebo plakátů v délce 1,2 metru. V programovém vybavení je nově zařazen Web Print pro Windows, který automaticky uzpůsobí šířku webových stránek tak, aby se vešly na běžný papír. Tiskárny jsou vybaveny procesorem s pracovní frekvencí 200 MHz, pamětí s kapacitou 64 MB a jejich zásobníky standardně pojmou 400 listů na vstupu a 350 na výstupu. Kromě standardní konfigurace, která bude v prodeji za 16 650 Kč, budou nabízeny modely se síťovým komunikačním rozhraním, duplexní jednotkou pro oboustranné zpracování dokumentů, bude možné dokoupit i další spodní podavač.

Pro zákazníky, kterým rychlost 20 barevných stran za minutu nestačí, jsou připraveny rychlejší modely C5800 a C5900, jež jsou vybaveny rychlejším procesorem s pracovní frekvencí 260 MHz nebo 560 MHz (C5900) a za minutu mohou vytisknout 32 černobílých či 26 barevných stran formátu A4. Prodejní cena základní konfigurace byla stanovena na 20 800 Kč včetně DPH. Kromě dříve uvedených rozšiřujících podavačů a modulů bude možné do nejvyššího modelu instalovat i pevný disk s kapacitou 40 GB.

§§§§§


Canon představuje

Václav Maletínský

Po předběžných informacích o nových produktech, uveřejněných společností Canon již na začátku tohoto roku, se tiskárny a multifunkční zařízení pro barevný a černobílý provoz postupně objevují i na českém trhu. Kupující se podle svých potřeb mohou rozhodnout pro nákup barevné laserové tiskárny LBP5000, případně budou vybírat mezi černobílým multifunkčním strojem řady LaserBase MF 5600 nebo jeho barevným protějškem LaserBase MF8100C.

Canon Laser Shot LBP5000 podle předběžných informací pracuje rychlostí 8 barevných nebo monochromatických stránek za minutu a pro uložení papírů nabízí prostor pro 500 listů formátu A4. Standardně je vybaven USB komunikačním rozhraním volitelně je k dispozici i síťové připojení. Barevná technologie CAPT (Canon Advanced Printing Technology) zajišťuje rychlý tiskový výstup prvních stránek dokumentu. Zařízení je nabízeno za

9 980 Kč včetně DPH. Laserová multifunkční zařízení řady LaserBase MF6500 jsou vybavena tiskovým strojem s rychlostí 22 str./min při rozlišení 1 200 x 600 dpi, vestavěnou duplexní jednotkou pro oboustranné zpracování dokumentů a kromě tisku, kopírování nebo skenování zvládnou díky vestavěnému faxovému modulu i faxový provoz. Zásobníky papíru mají kapacitu 500 listů formátu A4, vestavěná paměť 64 nebo 128 MB napomáhá rychlému zpracování velkých tiskových úloh, kromě USB portu jsou i zde volitelné možnosti připojení do počítačové sítě.

Poslední novinkou je LaserBase MF8180C - stolní multifunkční stroj, který zvládne laserový tisk a kopírování rychlostí 19 stran za minutu černobíle nebo 4 strany za minutu barevně a nabízí zdokonalené rozlišení 2400 x 600 dpi. Barevný skener, využitelný jak pro snímání dokumentů a jejich převod do elektronické podoby, tak pro kopírování, nabízí maximální optické nastavení 2 400 x 1 200 ppi. Kromě zásobníku papíru na 250 listů je stroj vybaven i víceúčelovým podavačem pro 125 stran, ve víku skeneru je zabudování automatický podavač dokumentů na 50 listů, takže kopírování vícestránkových předloh je velmi rychlé. Faxový provoz je i tentokrát díky modemu Super G3 plně podporován.

§§§§§


Energie vždy při ruce

Václav Maletínský

Občas narazíme na zařízení, která umožňují nabíjet mobilní telefon kdekoli i mimo dosah civilizace. Základem Manual Poweru je koule (gyroskop), rotující kolem osy, jejíž konce jsou zapojeny do ocelového prstence. Rychle roztočený Manual Power má osovou stabilitu, vysoký točivý moment a tendenci setrvávat v původní poloze, což vede k odolávání silám směřujícím k naklonění osy, a to pohybem kolmým k působící síle. Prakticky to znamená, že síla ruky zvyšuje rotaci Manual Power, ale zároveň s tím zvyšuje i jeho odpor, takže vzniká dojem, že držíte živý objekt, který vždy přesně reaguje na pohyb ruky. Vysoké otáčky (běžně 5-10 000, max. cca 15 000) zaručují větší efektivitu než systémy s klikou.

V rotoru gyroskopu Manual Power je osm magnetů, které při rotaci vyrábějí elektrický proud v modulu. Energii může Manual Power využít pro dva účely. Prvním je nabíjení mobilního telefonu, který se k Manual Power připojí pomocí dodávaného kabelu s odpovídajícím konektorem (k dispozici téměř pro všechny telefony na trhu). Druhý způsob ukládá generovanou energii do interního akumulátoru, který napájí integrovanou svítilnu s vysoce svítivou LED diodou. Ta při plném nabití disponuje dosvitem více než 1 km. Tři minuty točení vydají na 10 minut provozu svítilny. Ať již využíváte Manual Power pro svícení či nabíjení mobilního telefonu, plní i další efekt - posiluje svaly ruky. Manual Power je produkt vycházející z "běžných" Powerballů, které jsou nástrojem pro cvičení a zábavu. Ty mohou být vybaveny také počítadlem dosažených otáček, který zobrazí například nejvyšší otáčky. Můžete se zúčastnit Powerball ligy, kde můžete srovnat své výkony s ostatními.

Odkaz: http://www.ball.cz.

§§§§§


Inkoust i laser

Václav Maletínský

Novinky mezi víceúčelovými produkty, postavenými na inkoustové nebo laserové technologii tisku, představili na začátku června 2006 zástupci společnosti Lexmark. Zajímavé produkty jsou určeny jak pro jednotlivce, tak i pro větší skupiny uživatelů. Do domácnosti nebo malé kanceláře zřejmě poputují inkoustové all-in-one produkty s označením Lexmark X1270, X2470 a X3470. Nejlevnějším z nich je první jmenovaný produkt. V prodeji se objeví za 1 489 Kč včetně DPH a kromě tisku rychlostí 17 stran za minutu černobíle nebo 9 stran za minutu barevně nabídne i možnost skenování a kopírování. Tisková mechanika bude pracovat v rozlišení 4 800 x 1 200 dpi, skener nabídne optické rozlišení 1 200 x 600 ppi a interpolované nastavení 9 600 x 9 600 ppi. Výkonnější model X2470 se na pultech prodejen objeví za 2 390 Kč. Oproti svému levnějšímu bratříčkovi používá jinou inkoustovou mechaniku a je rychlejší v barevném zpracování dokumentů, navíc je zařízení vybaveno portem PictBridge pro přímý tisk z digitálních fotoaparátů. Nejvyšší inkoustový model s označením X3470 za cenu 2 590 Kč včetně DPH nabízí další možnosti zpracování digitální fotografie, neboť je vybaven i čtečkou paměťových karet. I jeho obsluha je na vyšší úrovni, uživatel může použít ovládací panel s vestavěným alfanumerickým displejem, který mu usnadní jak tisk fotografií, tak kopírování dokumentů.

Lexmark samozřejmě nespoléhá jen na inkoustovou tiskovou technologii. V jeho výrobním portfoliu se objevují i nové multifunkční stroje pro uživatele, kteří pro kopírování či tisk používají laserovou technologii. Nová řada multifunkčních zařízení Lexmark X340 s předpokládanou cenou do

10 000 Kč včetně DPH a rychlostí tisku až 25 stran A4 za minutu zákazníkovi poskytne dostatečný výkon v menších kancelářích, model X342n, obohacený o síťové komunikační rozhraní, pak může být sdílen více pracovníky. Tisk, kopírování a skenování doplňuje i faxový modul. Tisk a kopírování může probíhat jen v černobílém režimu, skenování, včetně jednoduchého převodu souborů do formátu PDF, podporuje plnobarevný provoz.

§§§§§

$$$$$


CD/DVD příloha


Filmotéka v záloze

Jan Šplíchal, Libor Vacata

C06P0334

Zálohujte svá filmová DVD pomocí jednoduchého programu DVDPizza, který vám nabízíme zdarma, a zahrajte si některou z her, jež nabízíme v rubrice Téma CD/DVD.

Rovněž u letního dvojčísla máte možnost vybrat si PC WORLD s přílohou CD nebo DVD. Obě média se liší pouze počtem programů v jednotlivých sekcích. S ohledem na možnosti jednotlivých příloh jsme se snažili využít místo optimálně a věnovat všem tematickým sekcím stejný prostor.

Audio - Video

Tato část nabízí vše, co potřebujete pro přehrávání zvukových a obrazových souborů, pro úpravy či tvorbu formátu MP3, poslech internetových rádií, úpravy videa a aktualizaci kodeků.

Microsoft Windows Media Player 11 beta je multimediální přehrávač od společnosti Microsoft. Nová verze nabízí vylepšené uživatelské rozhraní, které má korespondovat se vzhledem nově připravované edice MS Windows Vista.

Uživatele přehrávačů Winamp, Windows Media Player a XMPlay potěší šikovná utilita G-Lyrics. Automaticky hledá přes Google na internetu texty k právě přehrávaným skladbám. Vyhledaný text přehledně zobrazí v okně a umožňuje jeho uložení. Pokud se vám stane, že váš počítač není schopen přehrát některý z audioči videoformátů, může být problémem nepřítomnost některého z kodeků. Tuto situaci lze vyřešit instalováním XP Codec Pack 1.3.4. Jedná se o balík multimediálních kodeků, umožňující přehrávat většinu audio- a videoformátů. Obsahuje také jednoduchý přehrávač Media Player Classic.

Domácnost a kancelář

Do této části jsme umístili software, který využijete při každodenní práci s počítačem v domácnosti i zaměstnání. Active Desktop Calendar 6.1b (pouze DVD) je plně nastavitelný kalendář, který je zobrazen přímo na ploše. Na již existující tapetě zobrazí nejen kalendář, ale také oblast, v níž najdete budoucí úkoly a schůzky. Máte tak ke všem údajům přístup přímo z plochy, bez nutnosti spouštění jiného programu.

Používáte-li počítač také k poslechu rádia či sledování televize, určitě vyzkoušejte software OnLineLive 4.1. Nabízí totiž přístup k více než

3 600 internetovým televizím a radiovým stanicím. Seznam dostupných stanic je pravidelně aktualizován.

K obsahu PC WORLDu

Vzhledem k tomu, že stále více našich článků lze podpořit vhodnými programy, naleznete v této části veškerý software, který je ve článcích zmíněn. Stejně tak nechybí doplňující tabulky či grafy k hardwarovým testům uvnitř čísla.

Ace HTML 6.5 je výkonný editor pro tvorbu webových stránek. Nabízí nástroje, které pomohou začátečníkům i profesionálům rychle a snadno vytvářet webové stránky. Nabízí ověřování a zvýraznění syntaxe HTML, podporu mezinárodních znaků, Code Explorer, knihovnu 140 předdefinovaných JavaScriptů a DHTML skriptů, podporu šablon, výkonný editor stylů CSS či správce záložek.

iTunes 6.0.4 je univerzální multimediální přehrávač od firmy Apple, který umožňuje organizovat, sdílet, poslouchat hudbu a sledovat video na počítači. Je dostupný pro platformu Windows i Mac. Zároveň se pod stejným názvem skrývá i jeden z nejznámějších elektronických obchodů s hudebními nahrávkami.

ClipMagic 3.2.1 rozšiřuje možnosti systémové schránky Windows tím, že všechny texty a grafiku, které do schránky postupně vkládáte, ukládá do své databáze, kde zůstávají k dispozici k pozdějšímu použití. Vytvořením kategorií a subkategorií můžete oddělit grafické položky (obrázky), text, internetové adresy, texty z internetových stránek apod.

Komerční software

AVG Anti-Virus plus Firewall nabízí všechny pokročilé metody virové detekce a je určen především pro PC a notebooky, připojené k internetu mimo chráněnou firemní počítačovou síť. Kromě zabezpečení proti virům nabízí i firewall, který zamezí neoprávněným přístupům do vašeho počítače z internetu, tedy takzvanému hackingu.

Pro přehlednou správu DVD disků, zejména pak disků s filmy, je určen program Seznam DVD. Umožňuje vložení obrázku obalu disku, informací o zvuku, titulcích, počtu médií, kvalitě filmů a další. Program načítá téměř 20 informací o filmu z www.fdb.cz (Filmová databáze) včetně bookletu, obsahuje i možnost importu obalu z internetu. Pro naše čtenáře je připravena sleva 100 Kč. Více informací o těchto programech naleznete v rámečku Komerční software & slevy.

Komunikace

Zde naleznete vše potřebné pro stahování dat, nejnovější edice prohlížečů, zabezpečení a další programy, jež potřebujete pro práci s internetem. Do nové edice 1.5.0.4 pokročil malý a rychlý moderní prohlížeč Firefox s jednoduchým ovládáním a bohatou nabídkou funkcí. Mezi jeho nejzajímavější funkce lze řadit tabbed browsing neboli rychlé prohlížení více stránek v jediném okně, blokování pop-up oken a přizpůsobitelné lišty nástrojů.

Pro tento prohlížeč jsme doplnili rozšiřující plug-in DownThemAll! 0.9.9.4. Přidává více možností a funkcí při stahování souborů. Zvyšuje také rychlost stahování dat a plně tak využívá možností připojení k internetu. Umožňuje rovněž přerušení a opětovné navázání na stahovaná data.

Multimédia

Tato část obsahuje software pro prohlížení a úpravy obrázků a fotografií, tvorbu grafiky, flashových animací a vypalování dat. DVD Lab Studio 1.25 je profesionální nástroj pro authoring DVD-Video titulů. S jeho pomocí můžete převádět vlastní videa do podoby DVD filmů, včetně animovaných menu, bonusů, titulků, zvukových stop apod.

Zoner Photo Studio 8 (pouze DVD) nabízí kompletní správu a zpracování digitálních fotografií. Dokáže fotografie či jiné obrázky načítat z fotoaparátu či skeneru a dále velmi dobře upravovat. Můžete retušovat chyby, upravovat barvy či odstranit zkreslení perspektivy. DAEMON Tools 4.0.3 slouží k emulaci chráněných i nechráněných CD nebo DVD. Umožňuje vytvořením virtuálního disku emulaci SafeDisc, RMPS, Laserlock a SecuROM.

Systém

Zde jsou připraveny utility pro údržbu a opravy systému, testování výkonu, diagnostiku PC a správu pevných disků. Utilita HDClone 3.1.11 dokáže na fyzické úrovni vytvářet identické kopie dat pevného disku na jiném médiu. Pracuje tedy nezávisle na rozložení oddílů, souborovém a operačním systému. Na jiný disk tak lze přesunout celý operační systém, včetně instalovaných aplikací.

Pomocí utility Shutdown Monster 4.0.5.2 lze počítač vypnout ve zvolený okamžik, například po určité aktivitě, v případě, že se na disku objeví určitý soubor, v zadaný čas či po odpočtu.

Téma CD/DVD

Léto je čas radovánek a her. Tuto sekci jsme proto tentokrát věnovali zábavě. Všem příznivcům geniální akční série Grand Theft Auto přinášíme zajímavý titul GTA La Heist, který do značné míry kopíruje první díl komerčního projektu. Ve 2D prostředí amerického velkoměsta plníte ve svých (i v kradených) autech různé mise a snažíte se vyhnout střetu s policisty. Všem fanouškům klasických vesmírných simulátorů přinášíme remake slavné hry Wing Commander Privateer (pouze DVD), která se na počítačích objevila již v roce 1993. Nová podoba hry nabízí původní skvělou zábavu s modernějším grafickým zpracováním.

Zabezpečení

Tato rubrika je určena softwaru pro ochranu vašeho počítače před útoky, viry a ostatním nebezpečím internetu. Antidote SuperLite je zdařilý antivirový program pro jednorázové použití. Funguje jako spustitelná aplikace bez instalace a při spuštění zkontroluje kompletně váš počítač. Výrobce program neustále aktualizuje, takže čerstvě stažená verze obsahuje poslední variantu databáze virů.

Sunbelt Kerio Personal Firewall 4.40.0 je osobní firewall, který je k nekomerčnímu použití zdarma. Mezi jeho funkce patří neomezený paketový filtr umožňující filtrovat takřka cokoliv, zvýšená výkonnost a nižší nároky na systémové prostředky, případně ochrana samotných souborů programu proti jejich přepsání.

Spyware Terminator 1.4 je účinný nástroj pro odstranění spywaru ze systému a pro ochranu systému v reálném čase. Poradí si i s malwarem, adwarem, viry typu hijack a dalšími škodlivými programy. Umožňuje automatické aktualizace virových databází přes internet a nastavení automatické kontroly systému ve stanovený čas.

Zadarmo: DVDPizza 1.0 (CD/DVD)

Zálohování DVD filmů je hlavním tématem softwaru v akci pro tento měsíc. Program DVDPizza z programátorské dílny Movavi je určen začátečníkům, kteří si chtějí snadno, v několika krocích vytvořit kopii vlastních video DVD disků. Utilita totiž umožňuje vytvářet identické kopie filmů na DVD, a to včetně všech menu nabídek, bonusů, titulků a audio stop. Software DVDPizza je určen výhradně pro práci s video disky, a proto s ním nelze zálohovat datová DVD.

Hlavní předností programu je jednoduchost. Po spuštění se objeví obrazovka s určením zdrojového a cílového média. Po vsunutí disku do mechaniky se automaticky načtou všechny potřebné informace. Stačí tedy vybrat pouze cílovou DVD vypalovací mechaniku, případně složku na pevném disku, kam se kopie uloží k pozdějšímu vypálení, a stisknout tlačítko Start. DVDPizza už se postará o zbytek. Zálohovat (a vypalovat) lze jak klasický formát DVD 5, tak i dvouvrstvé DVD 9 disky. Program bohužel neumožňuje "devítková" média zmenšovat nebo jinak upravovat, takže si pro kopírování většiny filmů musíte opatřit stále ještě dosti drahé dvouvrstvé DVD disky. Software také samostatně neumožňuje zálohovat video s ochranou proti kopírování CSS (což představuje téměř všechny komerční produkty). Když ovšem zmiňujeme slůvko "samostatně", máme tím na mysli, že stačí nainstalovat jednoduchou utilitku DVD43Free, kterou rovněž naleznete na našem DVD a problém je vyřešen. Tento prográmek se po spuštění schová do tray lišty a automaticky detekuje disky a deaktivuje jejich případnou ochranu.

Program DVDPizza podporuje NTSC i PAL video normu, zápis na média DVD-R/RW, DVD +R/RW a je kompatibilní se všemi SCSI, IDE, USB DVD vypalovacími mechanikami. Instalace je velmi jednoduchá, a po prvním spuštění je nutné pomocí tlačítka "Enter Registration Code" zadat libovolné jméno a sériové číslo: BM8YUN-2BMM7-L8GY4-LPYQP-HVLZ9-QXYCN-C2F25.

Komerční software a slevy

AVG Anti-Virus plus Firewall

Tento program nabízí všechny pokročilé metody virové detekce a je určen především pro PC a notebooky, připojené k internetu mimo chráněnou firemní počítačovou síť. Kromě zabezpečení proti virům nabízí i firewall, který zamezí neoprávněným přístupům do vašeho počítače z internetu, tedy takzvanému hackingu. Pomocí průvodce konfigurací je nastavení firewallu velice snadné. Program AVG Anti-Virus plus Firewall je pro naše CD/DVD dodán ve zkušební verzi, s omezením doby platnosti na 3 měsíce. Firma GRISOFT existuje od roku 1991 a od samého počátku své existence se zabývá vývojem antivirového software AVG Anti-Virus. Patnáctileté zkušenosti v oboru řadí firmu na absolutní špičku, což dokazuje téměř 30 miliónů uživatelů na celém světě a lokalizace AVG Anti-Viru do 12 světových jazyků. Po loňském kapitálovém vstupu společnosti Intel Capital se GRISOFT zařadil mezi největší světové hráče na trhu s bezpečnostním softwarem.

Seznam DVD

Program slouží k přehledné správě DVD disků, zejména pak disků s filmy. Umožňuje vložení obrázku obalu disku, informací o zvuku, titulcích, počtu médií, kvalitě filmů a další. Program načítá téměř 20 informací o filmu z www.fdb.cz (Filmová databáze) včetně bookletu a obsahuje i možnost importu obalu z internetu. Propojení programu s www.fdb.cz zaručuje také to, že jako registrovaný uživatel můžete jedním kliknutím přidávat komentáře k filmu. Ty se pak objeví okamžitě na FDb a vy se tak můžete podílet při tvorbě různých názorů na příslušný film. Výhodou programu je seznam půjčených disků, takže vždy budete mít přehled o tom, kdo má váš film zrovna půjčený. Pro vaše větší pohodlí je do programu integrován adresář půjčujících. Export seznamu je možný do excelu, html, csv se všemi důležitými informacemi. Program obsahuje logování, pujčování a vracení a další uživatelské aktivity. Novinkou je možnost importu dat. Pro čtenáře je připravena sleva 100 Kč. Při objednávce produktu je třeba na stránce výrobce uvést kód slevy: pcwrl78d.

GameStar - Hitman: Blood Money a další zábavné demoverze

I v letním dvojčísle se čtenáři PC WORLDu mohou v DVD příloze setkat s částí, věnované čistě hernímu obsahu pod hlavičkou GameStar. Největší porci jejího obsahu opět tvoří hratelné demoverze aktuálních herních šlágrů, které byly za poslední měsíc oficiálně uvolněny. Pokud to vaše počítačové železo dovolí, můžete si zahrát ukázkové časti titulů z různých herních žánrů. Dále v této sekci naleznete širokou sbírku češtin pro hry i zajímavé prográmky a atraktivní videoukázky z připravovaných graficky excelentních projektů. Nově jsme pro fajnšmekry zařadili na DVD čtveřici fanouškovských modifikací populárních titulů, které tento měsíc nahradili freewarové hry (ty jsou totiž součástí letního tématu DVD).

Hratelné demoverze

Největší peckou mezi demoverzemi je bezpochyby již třetí díl populární stealth akce Hitman, tentokrát opatřené podtitulem Blood Money. Slovíčko "stealth" vymezující speciální akční žánr znamená, že po konvenčních zbraních ve hře sáhnete jen zřídka, v nouzových situacích. Během hraní je totiž kladen důraz na tichý pohyb hlavního hrdiny, nenápadná infiltrace, používání různých převleků, omračujících i uspávacích prostředků apod. V titulu Hitman: Blood Money se opět představí dnes již téměř legendární holohlavý nájemný zabiják, který se musí v řadě misí potichu vypořádat se zadanými cíly. Demo nabízí první misi Death of a Showman z plné verze hry.

Především mladší hráčská obec bude určitě zvědavá na to, co se právě děje za plotem, a proto jsme pro ni přichystali demo zvířecí akce Over the Hedge. Scénář zpracovaný podle aktuálně promítaného stejnojmenného filmu nabízí zábavu zejména pro děti, které musí společně s mývalem, želvou, veverkou a skunkem překonávat řadu nástrah a řešit jednoduché hádanky.

S právě probíhajícím fotbalovým mistrovstvím světa v Německu se na herním trhu objevilo také několik titulů s touto tematikou. Vyzkoušet si můžete i hratelnou demoverzi fotbalové simulace Sensible Soccer 2006, která svými kvalitami jistě potěší nejednoho fandu nejpopulárnějšího sportu planety.

Pro milovníky sci-fi akčních stříleček jsme přichystali lahůdku v podobě titulu Shadowgrounds od týmu Frozenbyte. Její vizuální podoba je zpracována dnes již málo využívaným izometrickým pohledem, čímž hra získává nádech jisté originality. Příběh vás zavede do blízké budoucnosti, na lidskou základnu nacházející se na jednom z Jupiterových měsíců. Zde panuje poněkud svérázný životní pořádek, avšak i ten se brzy změní v totální chaos - vpád odporných vetřelců znamená boj o přežití. Demo obsahuje první, druhý a pátý level z plné verze hry. Kromě toho si můžete vyzkoušet kooperativní multiplayer.

Žánr RPG mezi demoverzemi zastupuje očekávaný akčněji laděný titul Titan Quest. Herní prostředí vás v tomto případě zavede do antického Řecka a Říma a seznámí vás především s mytologií. Demo obsahuje dva questy, trojici master skillů (Warfare, Earth and Hunting) a možnost vylevelovat postavy až na šestou úroveň.

Dáváte-li přednost strategiím, máme pro vás zábavný válečný kousek Rush for Berlin, v jehož demoverzi se zúčastníte zoufalé německé obrany před ofenzívou Rudé armády na konci druhé světové války.

Videa a ostatní

Zbytek obsahu DVD části GameStaru tvoří početný balík češtin pro hry a programy, výběr atraktivních videoukázek z různých herních hitů a konečně amatérské modifikace. Mezi videem by vaší pozornosti neměla ujít graficky úchvatná multiplayerová řežba Unreal Tournament 2007, nástupce vynikající akce Far Cry, který nese název Crysis, válečné kousky Call of Duty 3 a Medal of Honor: Airborne nebo RPG Gothic 3.

Jestliže patříte mezi fanoušky geniálního Half-Life 2 a chtěli byste si v jeho prostředí zahrát další dobrodružství, není nic jednoduššího, než nainstalovat některý z nepřeberného množství amatérských přídavků. Tentokrát jsme pro vás vybrali singleplayerovou mapu Ravenholm: Lost Chapter a multipalyerovou konverzi Troy: Divine Playground, která změní původní sci-fi podobu na historické prostředí starověkého Homérova Řecka - dobývat nebo bránit budete mytické město Trója.

§§§§§

$$$$$


Hardware


Levné kompakty

Rani Tolimat

C06P0290

Léto je tady a s ním i čas dovolených. V této době si pořizují fotoaparáty i lidé,kteří se fotografování běžně nevěnují. Mnohým z nich nijak zvlášť nezáleží na kvalitě, touží spíše po jednoduchém přístroji, který jim umožní uchovat si památku třeba na příjemně strávené dva týdny u moře.

Podívali jsme se na možnosti současného trhu nejlevnějších kompaktů v ceně 5-10 000 Kč. Levné kompaktní přístroje nejsou až na výjimky určeny lidem, kteří fotografování pěstují jako vážně míněného koníčka. Typičtí uživatelé těchto fotoaparátů obvykle nepřemýšlejí o kompozici, tonalitě, přesné expozici a podobných záležitostech, zajímá je hlavně zachycení momentální situace a technickou kvalitou se nezaobírají. Mnohem větší význam pro ně má snadné ovládání - jsou spokojeni, pokud fotoaparát pořizuje snímky pokud možno sám a uživatel nemusí nic nastavovat a měnit.

Základním požadavkem na typický levný kompakt pro nenáročné je jednoduché ovládání. Pokud už si uživatelé s něčím při fotografování chtějí hrát, jsou to motivové programy - tedy automatické režimy, v nichž je nastavení fotografických parametrů přizpůsobeno určité situaci. Tradičně se v kompaktech objevují programy pro krajinu, sport, portrét a další obvyklé motivy, fantazii výrobců se ale meze nekladou - a tak přístroje nabízejí speciální režimy pro fotografování na sněhu a na plážích, snímky dětí, ohňostrojů apod. Ještě před pár lety nabízel běžný kompakt okolo pěti programů, dnes jich je i přes dvacet. Novým a chvályhodným nápadem některých výrobců je doplnit motivové programy krátkou vysvětlivkou a ilustračním obrázkem, z nějž je patrný příslušný efekt. Lidem, kteří berou fotoaparát do ruky jen několikrát do roka na dovolené, to často pomůže více než sofistikované profesionální funkce. Z našeho výběru nabízí tuto možnost třeba modely HP, Pentax, Casio a Olympus.

Co se fotografických parametrů týče, nelze od levných kompaktů čekat žádné zázraky. Většina přístrojů umožňuje běžné nastavení citlivosti, vyvážení bílé a korekce expozice, samozřejmostí je automatické ostření, u některých modelů lze ostřit i ručně. U některých modelů (Fujifilm, Olympus, Panasonic, Sony) lze zvýšit citlivost do vysokých hodnot, pak musíme počítat s vysokou hladinou šumu. Ke sledování scény a vytváření kompozice se používá téměř výhradně LCD displej. Rozměry displejů v poslední době rostou i u nejlevnějších fotoaparátů ještě před rokem byla slušným standardem dvoupalcová úhlopříčka (čili 5,1 cm), dnes jsou tyto displeje považovány za příliš malé a nejčastější hodnotou je 6,4 cm. Optické hledáčky se používají stále méně, v našem testu je jimi vybavena necelá třetina modelů. Jejich kvalita není valná.

Dalším prvkem z vyšších kategorií, který se začíná prosazovat i mezi levnými kompaktními přístroji, je asistenční přisvícení automatického ostření, jež nabízí zhruba polovina testovaných modelů. To přijde vhod zejména v interiéru a ve slabém světle. Stabilizátor obrazu zatím mezi typickou výbavu levných fotoaparátů nepatří, mezi porovnávanými přístroji jím byl vybaven jedině Panasonic. Někteří výrobci se snaží stabilizaci nahradit softwarově, výsledky ale nebývají úplně přesvědčivé. Příjemnou novinkou je kvalitní videozáznam -rozlišení 640 x 480 bodů při frekvenci 30 obr./s bylo ještě před rokem doménou drahých modelů, dnes se s ním běžně setkáme i v nejlevnější kategorii.

Parametrem, o který se zákazníci zajímají především, je rozlišení. Standardem je 5-6 megapixelů, výjimkou nejsou ani osmimegové snímače. Tak vysoká hodnota je ale spíše reklamním tahem bez praktického opodstatnění - málokterý majitel levného kompaktu si fotografie tiskne ve formátu A3, vysokému rozlišení většinou neodpovídá kvalita objektivu. Ten většinou nabízí standardní trojnásobný zoom s nejširším ohniskem okolo 35-38 mm.

Čas od času se ale v nejlevnější kategorii ocitne fotoaparát, který se svými parametry běžným standardům vymyká. Tak se do našeho výběru dostal ultrazoom (Olympus SP-500) i fotoaparát s širokoúhlým ohniskem (Ricoh R3). Jiné typy (Casio Z120, Olympus SP-350, Samsung S600) zase nabízejí rozsáhlou funkční výbavu s manuálními režimy. Začátečníky může spousta funkcí vylekat, zkušenější uživatele ale rozšířené kreativní možnosti jistě potěší. Vzhledem k neustálému poklesu cen na trhu se navíc do nejlevnější kategorie dostávají i modely, které dříve patřily o patro výše a psali jsme o nich v nedávném testu kompaktů střední třídy (například Olympus mju810 nebo Canon A700).

Hodnocení v testu vychází z obecných standardů pro nejlevnější třídu kompaktů. Když např. píšeme, že je při citlivosti ISO 400 na fotografiích málo šumu, srovnáváme jen s konkurenty v dané kategorii, nikoli s fotoaparáty vyšších tříd. Tomu odpovídá i celkové hodnocení.

Acer CU-6530

Šestimegový Acer je určen spíše pro vyznavače stylových modelů než pro zkušenější uživatele. Je malý, lehký a v kapse saka či dámské kabelce se bude vyjímat velmi dobře, ale nabízí jen základní funkce. K dispozici je slušná řádka šestnácti motivových programů a základní automatika, na displeji se při fotografování zobrazí expoziční hodnoty (clona a čas) a také histogram, díky němuž lze spolehlivě zabránit přepalům či podexponování fotografie. Smůlu mají milovníci snímků pořízených ve slabém světle bez blesku - rozsah citlivosti končí na ISO 200, což je mezi testovanými fotoaparáty nejmenší hodnota. Při fotografování v šeru lze zato využít vcelku spolehlivé přisvícení pro automatické ostření. Funguje hlavně na širším ohnisku, při maximální ohniskové vzdálenosti má fotoaparát někdy se zaostřením problém i v dobrém světle. Nepotěšilo nás ani dlouhé ukládání snímků na kartu. U fotografií nedoporučujeme podrobné zkoumání, v kresbě detailů má Acer opravdu i při nízké citlivosti velké rezervy a při ISO 200, kdy se k slabé kresbě přidává zvýšená hladina šumu, snímky připomínají vybledlý akvarel. U krajů fotografií lze navíc často narazit na chromatickou aberaci. Musíme však pochválit spolehlivé měření expozice.

Benq DC E600

Benq E600 patří k nejlevnějším modelům v testu a na designu je to znát - žádné stylové provedení nečekejme. Plastový kryt i ovládací prvky působí laciným dojmem. Jednoduchému zevnějšku odpovídá podobně spartánská funkční výbava. Na pokročilejší kreativní funkce můžeme zapomenout, fotoaparát navíc nabízí jen šest základních motivových programů a pouhé čtyři varianty vyvážení bílé bez ruční kalibrace, se složitějšími světelnými podmínkami si příliš poradit neumí. Ani milovníci detailních záběrů květin či hmyzu si s Benqem příliš neužijí, přístroj totiž v makrorežimu ostří až od 15 cm na nejširším ohnisku, a to detailní zobrazení neumožňuje. S problémy se fotoaparát potýká ve slabém světle, kdy vinou absence asistenčního přisvícení často nezaostří vůbec. Pochvalu zaslouží docela povedený displej, na němž se při fotografování zobrazí naměřené expoziční hodnoty a člověk tedy ví, zda má šanci udržet snímek ostrý. S ostrostí to není valné ani při krátkých expozičních časech, kresba je již při nejmenší citlivosti ISO 100 poškozená ztrátou detailů, vyšší hodnoty nemá smysl nastavovat. Automatické měření expozice odvádí dobrou práci a docela se nám líbily i syté barvy, celkově ale snímky patří k podprůměru.

Benq DC X600

Ani druhý Benq nepatří k nejdražším z testovaných modelů, oproti "stájovému kolegovi" E600 vypadá ale lépe. Neztratil by se ani mezi stylovými fotoaparáty/módními doplňky, za něž se obvykle platí podstatně více. Povedenějšímu designu odpovídá vylepšená funkční výbava. Fotoaparát nabízí například ruční ostření, histogram na displeji nebo možnost zobrazit při fotografování vodící linky, které displej rozdělují na třetiny a výrazně tak usnadňují tvorbu kompozice. Také ovládání je podařené, nejčastěji používaným funkcím (citlivost, vyvážení bílé, korekce expozice apod.) lze přiřadit jednotlivé šipky na navigační kolébce, což je skvělý nápad. Rovněž selektivní ukládání parametrů do paměti je výborné, můžeme si zvolit, které parametry si má přístroj pamatovat a které se po opětovném zapnutí mají vrátit do základního nastavení. Díky spolehlivému asistenčnímu přisvícení si fotoaparát dokáže poradit i v tmavší místnosti nebo venku po západu slunce. Snímky mají podstatně lepší kresbu než fotografie z levnějšího Benqu, detaily už se neslévají do barevných skvrn a barvy jsou o něco méně syté, ale možná realističtější. Občasný výskyt chromatické aberace lze tolerovat, celkově nabízí X600 slušný poměr ceny a výkonu.

Canon Ixus 55

Po méně známých značkách Acer a Benq přichází na řadu tradiční výrobce. Digitální řada Ixus si již získala renomé díky důrazu na povedený design a miniaturní rozměry, funkční výbava je až na druhém místě. Model Ixus 55 v obou ohledech tuto tradici ctí. Na rozdíl od většiny moderních stylových fotoaparátů má kromě velkého displeje i optický hledáček, vzhledem k miniaturním rozměrům toho v něm moc nevidíme a navíc displej oslňuje oko v bezprostřední blízkosti. Na displeji se při fotografování objevuje upozornění na příliš dlouhý expoziční čas, chybí ale indikátor stavu baterie. Ovládání se drží osvědčeného schématu, používaného u Canonu už léta - nejčastější funkce najdeme ve speciálním zkráceném menu, díky němuž se s fotoaparátem pracuje svižně a pohodlně. Menu je přeložené do češtiny, bohužel velmi kostrbatě. Pochvalu zaslouží relativně rychlé automatické ostření s asistenčním přisvícením, zoom je pomalejší. Díky obrazovému procesoru Digic II dominují fotografiím výborně podané živé barvy, kresba uprostřed záběru zaslouží pochvalu, při okrajích je to ale horší - detaily nahrazuje nepříjemná chromatická aberace. V oblasti šumu se fotoaparát drží překvapivě dobře, ale citlivost ISO 400 doporučujeme používat jen v nouzi.

Canon PowerShot A530

Zástupce levné řady Canonu se na rozdíl od Ixusu nemůže chlubit stylovým designem, jedná se o klasický kompakt, nabízející spíše zajímavé funkce než atraktivní zevnějšek. K poněkud lacinějšímu dojmu z plastového provedení přispívají i nepřesvědčivé ovládací prvky - zejména tlačítko pro zoom působí dojmem, že dlouhodobé používání nevydrží. A530 potěší milovníky kreativnějšího fotografování. Nabízí plně manuální expoziční režim, v němž si clonu i čas volí uživatel. Trochu nepochopitelně chybí poloautomatické režimy priority času a clony. Pochvalu zaslouží ruční ostření se stupnicí vzdálenosti a relativně použitelný optický hledáček, displej je na dnešní poměry hodně malý. Systém ovládání je podobný jako u ostatních Canonů, škoda jen, že v základních režimech (mimo manuál) nejsou vodorovným šipkám přiřazeny žádné funkce. Nepříjemně nás překvapilo pomalé ukládání snímků na paměťovou kartu. Snímky však zaslouží pochvalu - kresbou detailů patří A530 k nejlepším z testovaných přístrojů, chromatická aberace ani šum až do ISO 400 na fotografiích nijak zvlášť neruší, líbily se nám i živé barvy a přesná práce automatického vyvážení bílé. Škoda pomalosti a malého displeje, jinak by to bylo na ocenění.

Casio Exilim Z60

Pokud bychom hodnotili jen zevnějšek, neměl by tento tenoučký model konkurenci. Se svým atraktivním designem by se mohl směle postavit nejhezčím stylovým modelům prodávaným za dvojnásobnou cenu. Tím ale přednosti Z60 nekončí. Hned po zapnutí nás příjemně překvapily rychlé reakce - náběh, zoomování, automatické ostření, to všechno zvládá fotoaparát během okamžiku. Funkční výbava je na přístroj této kategorie velmi slušná, zkušenější uživatele potěší manuální ostření či histogram na displeji, začátečníci zase ocení praktické vysvětlivky u motivových programů. Líbilo se nám i poměrně promyšlené ovládání s možností přiřadit libovolnou funkci vodorovným šipkám směrové kolébky. Škoda, že se na fotoaparátu už nenašlo místo na asistenční přisvícení, s ostřením v šeru jsou problémy. Vzhledem k podařenému designu i funkční výbavě jsme se těšili na kvalitní fotografie - a počáteční radost vystřídalo hluboké zklamání. Automatické vyvážení bílé často ladí snímky do chladných barev, mnohem horší je ale slabá kresba detailů a častý výskyt chromatických aberací. Už při ISO 80 jsou tak snímky podprůměrné a když se k tomu ve vyšších citlivostech přidá šum, je původně skvělý dojem dokonale pokažený.

Casio Exilim Z120

Na rozdíl od předchozího modelu by Casio Z120 soutěž krásy nevyhrálo, na pohled se jedná o plastovou "krabičku na mýdlo". Jenže pod neatraktivním krytem se skrývá řádka překvapení. To nejdůležitější je patrné již při pohledu na volič režimů - kromě automatiky je k dispozici i priorita clony a času, jakož i manuální nastavení. Ve výbavě nechybí ani další pokročilé funkce, například ruční ostření nebo synchronizace blesku s dlouhými časy. Méně zkušeným uživatelům přijde vhod hned 32 motivových programů s vysvětlivkami a praktickými ukázkami. Tlačítek na těle není mnoho, ale téměř všechna jsou využita na maximum, což je další výhoda. Podobně jako u druhého Casia pochválíme rychlé reakce. K dokonalosti chybí snad jen asistenční přisvícení, bez kterého má fotoaparát s ostřením v horším světle problémy. Na rozdíl od Z60 na nás navíc nečekalo žádné zklamání v podobě nevydařených snímků. Kresba je neporovnatelně lepší, totéž platí pro barevné podání. Chromatická aberace se vyskytuje jen občas v rozích snímků, spolehlivé měření expozice nemá sklon k přepalům. Do ISO 200 netrápí fotografie nijak zvlášť ani šum, pak už je to horší, ale v menším rozlišení (např. pro webové galerie) lze použít i fotografie s ISO 400.

Fujifilm FinePix F470

Tento Fujifilm lze při troše dobré vůle zařadit mezi malé stylové modely, mezi nimi ale najdeme podstatně zajímavější typy. Ač tomu relativně vysoká cena příliš neodpovídá, jedná se o jednoduchý model pro opravdu nenáročné uživatele - většina testovaných typů toho nabízí mnohem více. Zapomeňte na kreativní režimy nebo ruční ostření, u F470 lze nastavit jen základní fotografické parametry, především citlivost, vyvážení bílé a korekci expozice. Světlou výjimkou je pomalá synchronizace blesku. Začátečníky zase zklame relativně malý počet motivových programů. Na displeji se při fotografování nezobrazí prakticky žádné informace o expozičních hodnotách, člověk tudíž neví, s jakým časem fotografuje a zda má šanci udržet snímek ostrý, o histogramu ani nemluvě. Pochvalu zaslouží vcelku rychlé reakce. Firma Fujifilm tvrdí, že díky speciální konstrukci svých snímačů řeší problém šumu mnohem efektivněji než jiní výrobci. Pravda, ani při ISO 400 není na snímcích šumu nijak výrazně moc, ale vzhledem k celkově rozpité kresbě detailů už od nejnižší citlivosti to není zase taková výhoda. Připočtěme silnou chromatickou aberaci a inklinaci k příliš teplým barvám a dostaneme fotoaparát, který vzhledem k ceně příliš neoslní.

Fujifilm FinePix V10

Druhý model značky Fujifilm je ještě o něco dražší než předchozí typ, vypadá ale mnohem zajímavěji. Má nižší rozlišení, povedenější design a nezvykle velký displej s úhlopříčkou 7,6 cm. K dalším výhodám patří i větší rozsah citlivosti, k dispozici je až ISO 1 600 v plném rozlišení. Při fotografování se na displeji také zobrazí automaticky nastavená clona a čas. Jinak má přístroj prakticky stejný systém ovládání jako F470 - některé parametry se nastavují v hlavním menu, jiné ve zkrácené nabídce aktivované speciální klávesou. Žádná ohromující výbava se nekoná, počet motivových programů dokonce klesl na pouhých šest. Podobně jako F470 nemá fotoaparát asistenční přisvícení a do šera tudíž ostří jen se značnými obtížemi. Snímky jsou ale podstatně povedenější než u předchozího modelu. Možná se na tom podílí i menší počet megapixelů, na snímači nevzniká tolik šumu a obrazový procesor tak nemusí odšuměním ničit drobné detaily. Lépe pracuje i optika, na přechodech jasů a stínů už není tolik chromatických aberací. Co se zmíněného šumu týče, do ISO 400 je ho málo, ISO 800 a 1 600 je ale spíše reklamním trikem - tam se kresba vinou odšumovacích algoritmů zhoršuje až na hranici rozlišitelnosti.

HP Photosmart M527

Jeden z nejlevnějších testovaných fotoaparátů nelze považovat za stylový model, vzhledem k ceně mu lze ale neatraktivní zevnějšek odpustit. Ovládání je řešeno způsobem, který majitelé fotoaparátů značky HP znají, ostatní si ale například na nezvyklé tlačítko zoomu budou muset chvíli zvykat. Horší je, že samotné ovládací prvky působí nepřesvědčivě a fotoaparát na jejich stisk reaguje pomalu a nespolehlivě. Pouhé sedmero motivových programů vypadá jako chabá nabídka, HP to ale částečně kompenzuje praktickými ukázkami, k čemu jednotlivé programy slouží. Také základní funkce jsou doplněny nápovědou, přístroj tedy obsahuje stručnou, ale překvapivě dobrou fotografickou příručku pro začátečníky. Snímky lze přímo ve fotoaparátu jednoduchým způsobem upravit. Výtku naopak zaslouží jen 4 varianty vyvážení bílé bez možnosti ruční korekce a nejisté ostření v horším světle. Fotografie trpí výrazným sklonem k podexpozici a zejména v rozích neostrou kresbou. Citlivost začíná na ISO 100, a to znamená šum i na fotografiích pořízených v dobrém světle, při ISO 400 pak šum snímek ničí i při zobrazení na monitoru. Na nejdelším ohnisku jsme zaznamenali časté problémy s ostřením bez ohledu na světelné podmínky.

HP Photosmart R727

Dražší z obou modelů značky HP je na pohled podstatně hezčí, splňuje všechna kritéria pro malý stylový fotoaparát. Bohužel včetně módního, ale ergonomicky nepříliš ideálního umístění objektivu v rohu - člověk musí dávat velký pozor, aby před sklo nestrkal prsty. Ač to tak nevypadá, R727 nabízí v podstatě tytéž funkce jako jeho levnější bratránek, ovšem s dvěma podstatnými rozdíly - ve výbavě najdeme ruční vyvážení bílé a také nenápadné, ale zcela spolehlivé asistenční přisvícení. Jinak se ovládání ani menu obou přístrojů takřka neliší, mezi hlavní přednosti patří vysvětlivky k motivovým programům, nápověda k funkcím a možnost úpravy snímků (červené oči, ořez, barevnost) přímo ve fotoaparátu. Displej nabízí jasný a vcelku ostrý obraz, trpí však dosti pomalým překreslením, což neoceníme zejména při fotografování pohyblivých objektů. Citlivost opět začíná až na ISO 100, důsledkem je poměrně hodně šumu, jehož množství pochopitelně s hodnotou ISO výrazně stoupá. Pochválit lze přesné měření expozice a automatické vyvážení bílé, stejně jako relativně malé množství chromatických aberací, vyskytujících se téměř výhradně na nejširším ohnisku.

Nikon CoolPix L3

Nejlevnější fotoaparát v testu je určen hlavně příležitostným fotografům a uživatelům, kteří sice ocení vcelku hezký design s kovovými prvky, rozhodně se ale nechtějí zabývat ručním nastavováním čehokoli a veškeré fotografování se pro ně omezuje výhradně na vytvoření kompozice a stisk spouště. Jako jediný z testovaných modelů nenabízí ruční volbu citlivosti, vše je na automatice. Začátečníky potěší slušná nabídka motivových programů s vysvětlivkami, v programu pro portréty se ostření automaticky přepne do tzv. režimu priority obličeje (face priority), kdy podle inteligentních algoritmů ostří na lidskou tvář. Kupodivu to docela funguje. Asistenční přisvícení se pochopitelně nekoná a ani v normálním světle není ostření nijak rychlé, totéž platí pro ukládání fotografií. Nadšení v nás nevzbudil ani malý a poměrně zrnitý displej. Zato fotografie byly příjemným překvapením - kresba je relativně slušná, barvy syté, místy snad až trochu přesycené (hlavně zelené tóny). Chromatická aberace se objevuje jen na širokém ohnisku a není jí mnoho. Ani šumem fotografie nijak výrazně netrpí, je ale otázka, jak přístroj zachází s vyšší citlivostí - ať jsme při testování dělali cokoliv, nepodařilo se nám překonat hodnotu ISO 100.

Olympus SP-350

První pohled na tento model od Olympusu prozradí, že by obstál i ve vyšší kategorii. Volič na horní straně nabízí kromě automatiky i prioritu času a clony a manuální režim, černé provedení s výrazným úchopem pro pravou ruku působí takřka profesionálně a vše korunuje patice pro externí blesk, což je v kategorii levných fotoaparátů opravdová rarita. Funkční výbava je tak bohatá, až se z toho může nezkušeným uživatelům zatočit hlava. Z těch méně obvyklých zmíníme kontinuální automatické ostření, aretaci expozice, pomalou synchronizaci s první i druhou lamelou, asistenční přisvícení apod. Ovládání je řešeno velmi dobře, jednotlivým šipkám navigační kolébky a dalším tlačítkům lze přiřadit funkce podle libosti. Začátečníkům udělá radost šikovné tlačítko Guide, po jehož stisku se zobrazí vysvětlivky motivových programů nebo funkcí v menu. Potěší i česká lokalizace, na rozdíl od Canonu nebo Samsungu dobře přeložená. Ani fotografiím není prakticky co vytknout. Kvalita kresby a ostrost připomíná přístroje z vyšší kategorie, měření expozice je spolehlivé i v protisvětle a odpadla i vleklá nemoc Olympusů - chromatická aberace. Šum roste při citlivostech nad ISO 200, ale pořád se nejedná o nic hrozného. O vítězi testu není nejmenších pochyb.

Olympus SP-500

Jediný ultrazoom v testu je pochopitelně robustnější než jiné modely, dobře ale padne do ruky a v elegantním černém provedení vypadá hezky. Funkční výbavou se příliš neliší od modelu SP-350, nemá ale patici pro externí blesk. Místo toho nabízí podporu "profesionálního" formátu RAW, neboli ukládání syrových obrazových dat, která se následně zpracovávají v počítači. Ukládání RAW snímků je ale nesmírně dlouhé. Značným nedostatkem je absence stabilizátoru. Jako jediný z testovaných modelů je SP-500 vybaven elektronickým hledáčkem (EVF), což je u ultrazoomů nutnost. Hledáček trpí podobnými problémy jako většina podobných typů - zrnitostí a pomalým překreslením. Ruční ostření proto není nijak snadné. Výtku zaslouží i ovládání zoomu, který se pohybuje v poněkud hrubších krocích. Asistenční přisvícení funguje dobře, při nejdelším ohnisku má fotoaparát občas problémy se zaostřením v jakémkoli světle. Oblastí, v níž ovšem SP-500 na předchozí model ztrácí, je bohužel kvalita fotografií. Kresba není tak bohatá na detaily, což je do značné míry daní za velký rozsah zoomu. I chromatické aberace je na širokém i dlouhém ohnisku poměrně hodně. Pochvalu ale zaslouží relativně málo šumu i při citlivosti ISO 400.

Panasonic DMC-LZ5

Panasonic LZ5 je mezi testovanými fotoaparáty v jedné věci unikátní - je vybaven stabilizátorem obrazu (skutečným, ne softwarovou náhražkou jako některé jiné modely). U modelů bez ultrazoomu to zatím není příliš obvyklé, Panasonic ale stabilizaci očividně přikládá velký význam. Na pohled působí Panasonic jako tradiční kompakt bez stylových ambicí. Potěší rychlost náběhu, zoomování i ostření, stejně jako větší rozsah zoomu než obvyklý trojnásobek. Dobrý dojem z rychlosti kazí pomalejší ukládání snímků na kartu. Na displeji při fotografování vidíme všechny potřebné informace včetně histogramu, funkční výbava není rozsáhlá, ale nechybí v ní například synchronizace blesku s delšími časy. Zato variant vyvážení bílé by mohlo být více, pouhé tři předvolby nestačí - ještě že je tu možnost ruční kalibrace. Asistenční přisvícení funguje spolehlivě, motivové programy jsou doprovázeny krátkými vysvětlivkami. Expoziční automatika v některých situacích vyhodnotí světelné podmínky správně, jindy ale mívá sklon snímky přeexponovat a často tak dochází k přepalům. V rozích fotografií poměrně značně ubývá na ostrosti objektiv zkrátka neodvádí tak dobrou práci jako optika značky Leica v dražších modelech Panasonic.

Pentax Optio M10

Větší, těžší, ale ergonomicky dobře řešený přístroj se spoustou funkcí na první pohled nepůsobí jako jeden z nejlevnějších fotoaparátů v testu. Začátečníci využijí motivové programy s vysvětlivkami i ilustračními snímky, pokročilým uživatelům se bude líbit manuální ostření a zajímavé funkce displeje - kromě expoziční hodnoty a histogramu se na něm zobrazují také přepaly a oblasti, kde se kresba ztrácí ve stínech. Tato vlastnost přitom bývá doménou zrcadlovek nebo kompaktů nejvyšší třídy. Podobně jako u Benqu X600 má uživatel možnost uložit do paměti vybrané parametry, ostatní se po opětovném zapnutí vracejí do základního nastavení. Nepotěšil nás mechanismus zoomu, který se pohybuje v hodně hrubých krocích a přesná tvorba expozice je tak obtížná. V šeru si fotoaparát vzhledem k absenci asistenčního přisvícení s ostřením příliš neporadí. Pochvalu zaslouží přesná expoziční automatika, automatické vyvážení bílé funguje až na občasný zelenavý nádech v umělém světle spolehlivě, barvy jsou příjemně realistické, nepřesycené. Horší je to se zobrazením detailů v rozích snímku. Také chromatické aberace je především na širším ohnisku hodně, fotoaparát se ovšem až překvapivě úspěšně brání šumu i při ISO 400.

Pentax Optio T10

Druhý z Pentaxů přitáhne ve srovnání se svým stájovým kolegou hned na první pohled určitě více pozornosti. Může za to stylovější design, ale hlavně displej. Nejenže nabízí (společně s Fuji V10) nejdelší úhlopříčku ze všech testovaných modelů, ale především je dotykový. Kromě spouště a vypínače si tak fotoaparát vystačí jen se dvěma tlačítky - jedním se vstupuje do menu, druhým se aktivuje prohlížení fotografií. Displej je řešený o něco lépe než u podobně vybaveného modelu Sony N1 - po klepnutí se na něm objeví zkrácené menu s nejčastějšími parametry, které lze libovolně doplnit o uživatelsky definované funkce. Přesto se možná konzervativnějším uživatelům bude zdát, že je k jednotlivým příkazům potřeba více kroků než při tlačítkovém řešení. Navíc displej výrazně přispívá k vyšší spotřebě energie. Jinak se fotoaparát funkční výbavou i strukturou menu podobá zmíněnému modelu M10, chybí ale upozornění na přepaly a ztrátu kresby. T10 je vybaven asistenčním přisvícením, které ovšem funguje jen občas. Na fotografiích je patrná snaha zabránit za každou cenu přepalům, což ale někdy vede k podexpozici. Jinak jsou snímky podobné výstupům z M10 - možná je na nich více detailů, ale také více šumu.

Ricoh Caplio R30

Také Ricoh mezi testovanými modely drží jeden primát - jako jediný z nich nabízí širokoúhlý objektiv. V kombinaci s poměrně dlouhým zoomem to pro mnohé může být rozhodující argument, rozsah odpovídající 28-160 mm za podobné peníze jen tak nepořídíme. Design je jednoduchý, ale elegantní, přístroj dobře padne do ruky a zkušenějším uživatelům nabídne dostatečné množství ovládacích prvků. Ti ostatní mohou žehrat na pouhých osm motivových programů, na druhou stranu u nich ale mohou využít vysvětlivky. Náběh, zoomování i ostření je příjemně rychlé, funkční výbava bohatá. V nabídce je například manuální ostření, synchronizace blesku s dlouhými časy, histogram na displeji, grafické upozornění na příliš dlouhé expoziční časy apod. Bohužel chybí asistenční přisvícení, ostření ve slabém světle je trochu problematické. Velkou pochvalu zaslouží podařené měření expozice a výborná práce automatického vyvážení bílé. Kontury chromatické aberace se objevují jen v rozích a jen v extrémních podmínkách, zkreslení na širokém ohnisku je nevelké, kresbou detailů patří Ricoh do slušného průměru. Ani šumu není mnoho, dokonce i ISO 800 má své opodstatnění. Ocenění TOP PRODUKT tedy modelu R30 patří právem.

Samsung DigiMax i6

Další model, který se po prvním prozkoumání konkurenci vymyká. Nejde totiž jen o fotoaparát, ale také o kapesní přehrávač MP3, videopřehrávač a hlasový zápisník. Netradiční koncepce si žádá stylový design, přístroj je na pohled velmi elegantní, má podobně jako HP R727 objektiv v rohu - při fotografování proto pozor na prsty. Zkušenější uživatelé ocení slušnou funkční výbavu a podařený systém ovládání s množstvím tlačítek. Základní fotografické funkce se nacházejí ve zkráceném menu, Samsung se tím podobá Canonům nebo Olympusu mju700. Horší je to se zoomováním - rozsah odpovídající 39-117 mm překonává v pouhých sedmi krocích a do plynulosti má daleko. Při fotografování v horším světle se uplatní nenápadné asistenční přisvícení, které funguje se střídavými úspěchy. Automatické vyvážení bílé má sklony spíše k teplejšímu podání, což vyhovuje v krajinářské fotografii, ale méně při portrétování. V takovém případě se uplatní ruční kalibrace. Kresba detailů bohužel za lepšími modely výrazně zaostává, především v rozích jsou snímky dost rozostřené. Chromatická aberace se na fotografiích objevuje jen v omezeném množství, zato šumu je hodně - při ISO 200 se ještě dá tolerovat, při ISO 400 je ho příliš.

Samsung DigiMax L60

Model DigiMax L60 se funkcemi a ovládáním od předchozího typu i6 liší jen velmi málo, hlavním rozdílem je absence přehrávačů pro MP3 a video. Design tohoto přístroje se ovšem vývojářům povedl snad ještě více než u multimediálního modelu. Jinak Samsung nabízí stejné přednosti, ale i nedostatky, včetně trhaného pohybu zoomu. Další změnou je rozšířená jazyková lokalizace, do níž se dostala i česká verze. Je ale velká škoda, že překladatelé zjevně neměli příliš přehled o zavedených fotografických termínech a menu tak působí opravdu hodně zmateně. Příkladem je třeba motivový program Close-Up (Detailní záběry), přeložený jako Uzavřít. Také displej nepatří k nejlepším, barvy se na něm jeví o dost bledší než ve skutečnosti. Asistenční přisvícení je podobně jako u Samsungu i6 trochu nespolehlivé. Ovšem fotografie jsou o něco lepší než u předchozího modelu - barvy jsou věrnější, kresba detailů ostřejší a také šumu je o něco méně, zejména při vyšší citlivosti. Pokud tedy ve fotoaparátu nutně nepotřebujete přehrávač MP3, doporučujeme spíše variantu L60.

Samsung DigiMax S800

Ze tří Samsungů v testu nabízí model S800 pro zkušené fotografy nejvíce. Navenek působí spíše seriózně než stylově, padne do ruky a k ovládání slušné funkční výbavy slouží dostatek samostatných tlačítek. Nechceme-li se spoléhat na expoziční automatiku, můžeme využít manuální režim s odděleným nastavením času a clony. Prioritní poloautomatické režimy bohužel chybí. Ovládání manuálního režimu je obtížné - k nastavení expozičních hodnot slouží šipky běžně používané ke změně citlivosti, vyvážení bílé apod., proto je nutné nejprve v automatickém režimu nastavit tyto parametry a pak teprve přepnout do režimu manuálního. K dispozici jsou i nezvyklé funkce, například možnost ovlivnit barevné podání snímku v jednotlivých kanálech. Podobně jako u jiných Samsungů je S800 vybaven asistenčním přisvícením, to ale nefunguje vždy k plné spokojenosti. Na rozdíl od šestimegových modelů i6 a L60 je S800 vybaven osmi megapixely, na snímcích se to ale neprojevuje. Kvalita optiky odpovídá nižšímu rozlišení a na větším snímači vzniká více šumu, což se projevuje hlavně při vyšších citlivostech - už při ISO 200 odpovídá šum úrovni cca ISO 400 u některých jiných modelů. Na širším ohnisku se navíc často vyskytuje chromatická aberace.

Sony CyberShot W30

První ze dvou fotoaparátů značky Sony patří do kategorie stylových modelů, v nevypsané soutěži o nejhezčí design by mezi testovanými přístroji jistě obsadil přední místo. Vejde se do každé kapsy, přitom ale není ani příliš malý a výborně padne do ruky. Funkční výbava je víceméně standardní, potěší citlivost v rozsahu až do ISO 1 000, výborný displej zobrazující všechny potřebné informace včetně histogramu a také velice povedený videozáznam ve formátu MPEG4. Náběh fotoaparátu je velmi rychlý, totéž platí pro ostření, zoomování a prodlevu spouště. Také menu zaslouží pochvalu - jak už je u Sony zvykem, není třeba žádné volby potvrzovat, stačí posunout kurzor na příslušnou položku a daný parametr se aktivuje automaticky. Práce s menu je tak výrazně rychlejší. Menu je navíc přeložené do češtiny (a dobře). Asistenční přisvícení pro zaostření v horším světle je snad až příliš aktivní - zapíná se i venku, pokud zrovna nesvítí slunce. V místnosti jeho ostré světlo docela oslňuje. Fotografie bohužel trpí výrazně neostrou kresbou a vybledlými barvami, z nichž často vystupují fialové kontury chromatické aberace. Navíc má fotoaparát i v dobrém světle občas problémy se zaostřením na delším ohnisku.

Sony CyberShot S600

Na pohled vypadá tento protáhlý fotoaparát zajímavě - připomíná modely Canon S aneb jednu z nejoblíbenějších kompaktních řad v historii. Dojem se ale kazí, když vezmeme S600 do ruky - vrzající plastový kryt působící lacině, nemluvě o hrkavých tlačítkách. Navigační kolébka je pevnější, zato se s ní pracuje obtížně. U předchozího modelu W30 jsme chválili rychlé reakce, tady je to naopak. Pomalé je hlavně zoomování, ale i náběh a ostření. Vše korunuje výrazná prodleva v zobrazení displeje, objekty v pohybu se na něm sledují těžko. Přístroj je vybaven i optickým hledáčkem, ten je ale malý a zobrazuje jen část scény. K dispozici je citlivost až do ISO 1 000, asistenční přisvícení je spolehlivé, ale až přehnaně aktivní a navíc oslňující. Rovněž vestavěný blesk je někdy příliš intenzivní. Automatické vyvážení bílé místy ladí fotografie do chladných tónů, ruční doladění ovšem k dispozici není a jen 4 předvolby někdy nestačí. Expoziční automatika se někdy bojí výraznějších kontrastů a fotografie vypadají vybledle. Kresba je v lepším případě průměrná, na druhou stranu na snímcích neruší žádná velká aberace. Pokud využijeme hodnoty citlivosti nad ISO 400, hodí se fotografie vzhledem k šumu maximálně pro webové galerie.

§§§§§


UDI: nové rozhraní pro video

Bernhard Haluschak

C06P0294

V oblasti domácí zábavy se HDMI etablovalo jako přípojka pro displeje HD. Ale v oblasti osobních počítačů se toto rozhraní nedá zcela ideálně použít, převládá zde DVI.

Aby oba tyto standardy sjednotily, vyvíjejí renomované firmy jednotné rozhraní UDI. Uvedením DVI dokázali výrobci IT realizovat v oblasti osobních počítačů přechod z analogového na digitální rozhraní.

Se základním typem DVI (tzv. single link) lze na připojeném monitoru zobrazovat obraz až s rozlišením 1 600 x 1 200 bodů a obnovovací vertikální frekvencí 60 Hz. S využitím modernější verze DVI (dual link) se zvýší datová propustnost a lze pracovat s maticí až 2 560 x 1 920 pixelů. Nedostatkem DVI je, že neposkytuje podporu pro audio.

Jako řešení vhodné pro domácí podmínky byla na bázi DVI vyvinuta přípojka HDMI. Tento interface byl již od počátku navržen tak, aby umožňoval přenášet digitální video s vysokým rozlišením a se zvukem ve velmi vysoké kvalitě. Díky rozhraní HDMI je tedy možné přenášet i video standardu HDTV (High Definition Television), které je ve vyspělých zemích již k dispozici (např. USA, Japonsko). HDMI však není koncipováno pro oblast osobních počítačů, ačkoli již existují určitá řešení (grafické karty) podporující HDMI. Spolu s HDMI se ovšem do vašeho obývacího pokoje poprvé dostává rovněž ochranný systém proti kopírování licencovaného digitálního obsahu - HDCP.

Nástupci DVI a HDMI by se měli stát novou generací rozhraní, pojmenovanou UDI. Standard UDI (Unified Display Interface) vyvíjí skupina zvaná Special Interest Group (SIG) pod vedením firmy Intel. První přístroje s přípojkou UDI by se na trhu neměly objevit dříve než v roce 2007. Náš článek se podrobně zabývá tím, jaké vlastnosti, případně přednosti má UDI oproti HDMI a DVI.

Vývoj VGA, DVI a HDMI

Dny rozhraní VGA jsou podle současných analýz trhu již definitivně sečteny. Stále více zákazníků požaduje displeje s digitálním rozhraním DVI nebo HDMI. Do jisté míry vychází tento trend z přechodu od analogových monitorů CRT na digitální obrazovky LCD.

V domácnostech stále ještě převládají rozhraní, založená na analogové technice jako S-Video nebo SCART. Digitální přípojka DVI, která se etablovala v oblasti osobních počítačů, se nikdy nedokázala mezi uživateli v domácnostech plně prosadit, a to i kvůli tomu, že postrádá podporu pro audio - jak to dokládá analýza trhu od Instatu v následujícím grafu. HDMI - jakožto rozhraní podstatně vhodnější pro domácí sektor než DVI - tak postupně nabývá na významu.

Z dnešního pohledu tedy roli rozhraní pro HD video obsadila jednak přípojka DVI, která je koncipována pro osobní počítače, jednak HDMI, které je určeno pro domácnosti. Jelikož se však oblast osobních počítačů a domácí zábavy stále těsněji propojují, rostou i požadavky na technologickou vyspělost rozhraní, která budou s periferiemi komunikovat. Již dnes se zdá být reálné, že do budoucna nebude ani jeden ze dvou hlavních digitálních standardů plně vyhovovat moderním audiovizuálním zařízením, založeným na počítačové bázi.

Přípojka UDI by měla dilema vyřešit. Je totiž kompatibilní jak s DVI, tak s HDMI, navíc by měla poskytovat vyšší kmitočtová pásma pro přenos. Navíc by její použití mělo být díky definovaným konektorům (zástrčkám) o něco snazší a její licence by měla být rovněž levnější.

Podrobný pohled na HDMI

Od prosince 2005 existuje specifikace HDMI ve verzi 1.2a. HDMI je dalším vývojovým stádiem přípojky DVI, rozšířené o možnost přenášení zvukových dat. Kromě toho je HDMI vybavena technologií High Definition Content Protection. HDCP zabraňuje tomu, aby se přes toto rozhraní dala číst chráněná video či audio data a dala se zneužívat pro neoprávněné kopírovaní. K vývojářům HDMI patří společnosti jako Hitachi, Philips, Silicon Image, Sony a Toshiba.

Srdce HDMI tvoří takzvaný vysílač (Transmitter) TMDS (Transition Minimized Differential Signalling). Data se přenášejí od vysílače k přijímači přes čtyři kanály vysílače. Ty se skládají z rozdílných přenosových párů - podobně jako je tomu u rozhraní PCI-Express - které spolu navzájem komunikují. Přídavný kanál pro displej a data (Display-Data-Channel) přenáší informace týkající se konfigurace a statusového dotazu mezi vysílačem a přijímačem. Přitom vysílač načítá takzvaná Enhanced Extended Display Identification Data (E-EDID), aby optimálně nakonfiguroval například připojený displej. Přípojka HDMI umožňuje zapojení přes Consumer-Electronics-Control-Kanal (CEC), přes který se mohou na všechny připojené přístroje přenášet elementární kontrolní funkce pomocí dálkového ovládání, jako třeba Play nebo Pause.

HDMI přenáší audio, video a přídavná data přes tři oddělené datové kanály TMDS. Frekvence pro video pixely má vlastní přenosový kanál, používá ji přijímač pro opětovné vytvoření dat tří datových kanálů TMDS.

Videoinformace přenáší HDMI jako sérii 24bitových pixelů přes tři kanály TMDS. Přitom kodér TMDS vysílače konvertuje každých 8 bitů (připadajících vždy na každý barevný kanál) do 10bitové sekvence odolné vůči chybám. Takto kódovaná data se sériově přenášejí přes tři páry vedení.

Specifikace HDMI obsahují dvě různé varianty konektorů. Konektor typu A má 19 pinů a je vybaven linkem TMDS. Konektor typu B obsahuje více než 29 pinů a podporuje dva linky TMDS.

Na rozdíl od přípojky typu A může konektor typu B pracovat s přenosovým výkonem přes 165 MPx za sekundu. To v praxi znamená, že rozhraní vybavené větším počtem pinů (dual link) dokáže připojit třeba i displeje s rozlišením 1 980 x 1 200 pixelů. V lednu 2006 oznámilo konsorcium HDMI, že ještě zvýší šířku pásma tohoto rozhraní. Kromě toho by měla být představena menší kompaktní přípojka HDMI.

Podrobný pohled na rozhraní UDI

Aby se vyhovělo budoucím vysokým nárokům na digitální rozhraní pro audio a video a aby byl vyvinut tlak na konsorcium HDMI, vytvořili renomovaní výrobci IT jako Samsung, Apple, LG, National Semiconductor a NVIDIA pod vedením Intelu skupinu nazvanou Unified Display Interface Special Interest Group (UDISIG). První skrovné informace o UDI byly uvolněny na setkání Intel Developer Forum (IDF) na jaře 2006.

UDI je kompatibilní s DVI a HDMI. Vývojáři museli integrovat ochranu proti kopírování HDCP (High Definition Digital Content Protection). Na rozdíl od DVI nebo HDMI, u nichž je nutné platit vysoké licenční poplatky společnosti Silicon Image, které zdražovaly koncové přístroje, měly by být tyto poplatky v případě UDI jen nepatrné, alespoň to tvrdí Intel. Tím by konsorcium UDI mělo zvýšit šanci, že se toto rozhraní mezi výrobci rozšíří. Kromě toho by se jednotný interface měl uplatnit jak ve spotřebitelské elektronice, tak v osobních počítačích. První výrobky s UDI, upozorňuje Intel, nebudou ovšem na trhu dříve než v roce 2007.

UDI - technické údaje

V současné době se technická specifikace UDI vyskytuje pouze v nezveřejněné předběžné verzi 0.8. Konsorcium UDI-SIG má v plánu publikovat konečnou specifikaci 1.0 do konce roku 2006. Stejně jako HDMI, i UDI funguje na podobném principu jako PCI-Express. Přes rozdílné (diferenční) sériové páry vedení, takzvaný data link, přenáší UDI obrazovou informaci o RGB od zdroje k zobrazovací jednotce (displeji). Synchronizace zajišťuje přídavné spojení mezi hodinami a linkem, který pracuje v oblasti GHz. Předností UDI je, že proměnlivá hodinová rychlost pracuje proporčně v souladu s požadovanou propustnostní obrazových dat. Rovněž toto nové rozhraní používá kódování 8b10b pro zajištění bezpečnějšího přenosu užitečných informací.

Pro přenos konfiguračních dat mezi přístroji je UDI vybaveno kontrolním linkem (sběrnici I2C). Ten pracuje s maximální rychlostí 100 kHz.

Konektory a zdířky UDI

Aby bylo ovládání maximálně jednoduché, nabízí UDI dvě varianty konektorů, respektive zdířek. Standardně obsahuje vysílací zdroj UDI, tedy například osobní počítač, přípojku U(T). Ta může být připojena přes vhodný kabel k displeji UDI nebo k televizoru schopnému využívat HDMI. Aby nedošlo k záměně, je displej vybaven přípojkou typu U(R). Jelikož je UDI kompatibilní s HDMI, uživatel může k televizoru připojit kabel s konektorem HDMI typu A. Další předností připojení přes UDI je podle Intelu kompaktní konstrukce, vysoké rychlosti přenosu při nízkých interferencích signálu a lepší ochrana proti elektromagnetickým rušením, stejně jako dodatečné vedení napětí, jímž lze dokonce i napájet drobné periferie.

Shrnutí

UDI má dobré předpoklady stát se standardem pro video, využívaným k přenosu obsahů HD. Vyznačuje se vysokou rychlostí přenosu a kompaktní konstrukcí. Navíc je UDI kompatibilní se staršími zařízeními a poskytuje podporu pro ochranu proti kopírování HDCP, vyžadovanou hudebním a filmovým průmyslem. Přesto zůstává otázka, zda je UDI opravdu potřebné. Vždyť HDMI má kromě o něco menší šířky pásma a absence některých kontrolních funkcí a kompaktnější konstrukce vskutku dostatečný potenciál na to, aby prezentovalo současné obrázky v HD kvalitě. Navíc již existují řešení HDMI pro osobní počítače, které přenášejí přes HDMI filmy na televizor. Kromě toho konsorcium HDMI již v lednu 2006 oznámilo, že v dalších revizích specifikací zvětší šířku pásma, představí menší kompaktní přípojku a implementuje nové charakteristiky. Je tedy poněkud překvapivé, že konsorcium UDI-SIG nadále hledá nové spolupracovníky, aby se produkty s přípojkou UDI mohly na budoucím trhu výrazněji prosadit.

§§§§§


Novinky na grafickém poli

Petr Matuška

C06P0295

Po delší odmlce se opět vracíme k tématu grafických karet. Tentokrát se podíváme na dvě grafické karty společnosti Albatron a na dvě grafické karty dodané firmou Sapphire. První dvě jmenované jsou postaveny na víceméně low-endových čipech společnosti nVidia, druhé dvě jsou naopak rychlejšími variantami GPU ATI.

Albatron 7300GS a 7600GS

Model Albatron 7300GS je jedním z nejpomalejších GPU řady GeForce 7 společnosti nVidia. Základ karty tvoří čip s kódovým označením G72, pracující na frekvenci 550 MHz. K němu je připojena přes 64bitovou paměťovou sběrnici paměť typu DDR2 o velikosti 128 MB, která má nastavenu referenční hodnotu taktu 350 MHz (700 MHz DDR). Samotné GPU v sobě ukrývá tři Vertex a čtyři Pixel shadery, oboje v aktuální verzi 3.0, což znamená plnou podporu DirectX 9.0c a OpenGL 2.0. Mimo to podporuje čip i technologie známé několik měsíců z prvních karet sedmičkové řady - 7800 GT(X) - jsou to Cine FX 4.0, zajišťující podporu výše zmíněných rozhraní a možnost vytvářet efekty při animaci ve vysokém rozlišení. Intellisample 4.0 má naopak za úkol zvýšit výkon karty díky kompresním algoritmům, snižujícím objem dat a odlehčujícím paměťové sběrnici. Technologie UltraShadow II zlepšuje výkon nejnáročnějších her, které pracují s komplexní scénou, včetně množství světel a objektů. Druhá generace UltraShadow přináší oproti předchozím modelům šestkové řady GeForce více než čtyřnásobný výkon. Nechybí ani podpora technologie SLi (spojení výkonu dvou grafických karet dohromady) a PureVideo, zajišťující podporu pro nové formáty videa, zatímco její "motion estimation engine" (MEE) dovoluje kartě zaznamenávat a přehrávat video současně bez nároku na výkon systému. Přidanou hodnotou je, že PureVideo je i high-definition MPEG-2 a WMV HD hardwarový akcelerátor, přebírající značnou část potřebného výkonu pro přehrávání Hi-Definition videa. Grafický čip GeForce 7300GS je přímou konkurencí GPU ATI Radeon X1300Pro, který má na rozdíl od G72 128bitovou paměťovou sběrnici a v naprosté většině testů pracuje rychleji. Jelikož Albatron 7300GS je osazen aktivním chlazením, přišel tak i o možnou výhodu tichého provedení. Pokud jste však příznivci čipů nVidia, rozhodně neuděláte při nákupu této karty chybu. Za nevysokou sumu získáte nízký výkon, VGA a DVI výstup kombinovaný s TV Out.

Druhým testovaným modelem společnosti Albatron je zástupce nižší střední třídy - grafická karta s GPU 7600GS. Grafický čip nese kódové označení G73, obsahuje 177 milionů tranzistorů a vyroben je 90nm výrobní technologií. Paměťová sběrnice má 128 bitů a je na ní připojeno 256 MB rychlé paměti DDR2. GS označení dává tušit, že se jedná o pomaleji taktovanou verzi modelu 7600GT, neboť počet Pixel i Vertex shaderů (5, respektive 12) je u obou modelů stejný. Frekvence grafického procesoru je 400 MHz, oproti 560 MHz u modelu GT. Paměť pracuje na 400 MHz (800 MHz DDR efektivně), což je o 290 MHz méně než u vyššího modelu. Na rozdíl od předešlého kusu má karta 7600GS pasivní chlazení, tudíž je vhodná do jakéhokoliv multimediálního počítače, protože nevydává rušivý hluk. Pasivní chladič zasahuje i do oblasti, kde jsou uložené paměti, nemusíte se tedy bát jejich přehřátí. Karta nabízí obvyklou sestavu konektorů - VGA, DVI a TV Out. Technologie, které tato karta zvládá, jsou naprosto stejné, jako jsme popisovali u pomalejšího modelu. Na rozdíl od něho však jsou u 7600GS použitelné, zejména pak funkce HDR (High Dynamic-Range) najde své uplatnění u některých her. V balení se nachází tištěný manuál, CD s ovladači a redukce TV Out/cinch. Co se týká zpracování, kartě nemůžeme vytknout nic - precizní zpracování, žádné nevyzkoušené inovace, dostatečně dimenzovaný pasivní chladič s možností přikoupení aktivního ventilátoru, navíc je k dispozici konektor pro mód SLi. Výkonnostně si tato karta vedla nadprůměrně (s ohledem na cenu a zaměření), jejím konkurentem je zcela jistě model ATI Radeon X1600XT, který však má v souhrnném podání nižší výkon. Grafická karta Albatron 7600GS se hodí pro uživatele, kteří si chtějí občas zahrát své oblíbené, ale i nejnovější hry, ovšem u těch nových budou nuceni použít nižší rozlišení a vypnout některé náročné detaily.

Sapphire X1800GTO

Druhou dvojici testovaných karet tvoří starší výrobky, nicméně svým výkonem zaujmou především náruživější hráče. Cenově přijatelnější je Sapphire Radeon X1800GTO, postavený na grafickém jádře R520 s 321 miliony tranzistory. Tato karta se liší od rychlejších modelů X1800XT a XTX především v nižší pracovní frekvenci GPU a v paměti, má ale také méně aktivních Vertex a Pixel Shader jednotek. Oproti plnohodnotným modelům nabízí X1800GTO pouze 12 Pixel Shader a 5 Vertex Shader jednotek, frekvence grafického procesoru je 500 MHz, stejně jako pamětí typu GDDR3 (u nich je však nutné počítat s tím, že zpracují dvě instrukce za jeden cyklus, tudíž efektivní pracovní frekvence je 1 000 MHz). Na grafické kartě se nacházejí dva DVI výstupy a jeden TV In/Out. Protože je karta postavena na "hladovém" GPU, naleznete na zadní části napájecí konektor, který pomáhá živit grafický procesor. Ten je ukryt pod chladičem, který je rozměrově naprosto stejný jako u referenční grafické karty ATI a zasahuje i na paměti, čímž z nich pomáhá odvádět přebytečné teplo. Hlučnost instalovaného chladiče není nízká, a to i při chodu bez zátěže. Naplno se zde projevila potřeba výkonného chlazení, jež je nutné díky vysokému počtu tranzistorů uvnitř grafického procesoru, které jsou i přes některé vypnuté pipeline stále aktivní a produkují teplo. V této cenové kategorii se obecně očekává bohatší výbavu grafické karty, než s jakou se pochlubily dvě předchozí grafiky. Sapphire dodává ke svému modelu Radeon X1800GTO potřebnou napájecí redukci, metr dlouhý S-Video kabel, redukci S-Video - Cinch, redukci pro vstup a výstup televizního signálu, metrový kabel Cinch a dvě redukce DVI-VGA. V tištěném manuálu byly zabalené tři CD s ovladači a programy CyberLink PowerDirector 4, PowerDVD 6 a dále pak jedno DVD, na kterém se nachází několik demoverzí aktuálních her, z těch si můžete vybrat dvě a proměnit je v plné verze díky přibaleným kódům. K technologickým přednostem této karty bezesporu patří 512bitová sběrnice Ring Bus společně s 256bitovou komunikací se samotnými paměťmi, plná podpora DirectX 9.0c a OpenGL 2.0 přes Vertex a Pixel Shaders verze 3.0, plná podpora režimu CrossFire, zapomenout nesmíme ani na technologii AVIVO, kterou podporují všechny karty řady X1x00. V tomto případě je k dispozici čip ATI Rage Theater, díky němuž je možné použít kartu nejen pro výstup signálu, ale i pro jeho vstup a následné zpracování. Asi nejzajímavějším údajem však zůstává výkon grafické karty - ten je díky frekvenci grafického procesoru a pamětí typu GDDR3, podporované 256bitovým přístupem do paměti (na rozdíl od modelů GeForce 7600GT, které využívají pouze 128bitovou paměťovou sběrnici) dostatečný a v kombinaci s cenou, za níž lze tento model pořídit, může být spokojeno i mnoho náročnějších hráčů. Výkon je samozřejmě bržděn menším počtem Pixel Shaders, nicméně tato karta si poradí se všemi současnými hrami bez větších problémů a u některých si troufne i na dvojnebo čtyřnásobné vyhlazení obrazu.

To nejlepší na konec: Sapphire a X1900XTX

Poslední z testované čtveřice grafických karet je zároveň nejvýkonnější - model společnosti Sapphire s označením Radeon X1900XTX. Jak je na první pohled patrné všem věci znalým, jedná se o grafický čip společnosti ATI, jenž v současné době jen těžko nachází konkurenci. GPU nese kódové označení R580 a obsahuje 384 milionů tranzistorů. Pokud nevíte, proč se počet tranzistorů v jádru oproti jádru R520 tak razantně zvedl, vězte, že to je díky navýšení počtu Pixel Shaders z obvyklých 16 na celých 48, což je rovný trojnásobek. Počet Vertex Shaderů zůstal nezměněn - je jich osm. Jak se dá čekat, za výše zmíněnými nijak nezaostávají ani ostatní parametry - frekvence grafického jádra je 650 MHz, pamětí typu GDDR3 (vyrobených společností Samsung s přístupovou dobou 1,2 ns) 775 MHz (1 550 MHz DDR). Výbava technologiemi je naprosto stejná jako u referenčního modelu X1900XTX, který jsme si představili před několika měsíci - Vetrex a Pixel Shaders verze 3.0, tedy plná podpora DirectX 9.0c, režim CrossFire či již dobře známý AVIVO. Karta byla osazena chladičem podobným předchozím modelům, nicméně relativně tichý chod nás překvapil. U referenčního řešení, stejně jako u dříve testované karty HIS X1900XTX, bylo chlazení o poznání hlučnější. Obsah balení, stejně jako potřeba externího napájení se shoduje s předchozím modelem, není třeba o něm hovořit znovu. Sapphire Radeon X1900XTX je nejvýkonnější model grafické karty, kterou si lze v současné době pořídit. Výkonnostně je i nad aktuálním TOP modelem společnosti nVidia GeForce 7900GTX. S touto kartou si můžete dopřát spuštění i těch nejnovějších her v rozlišení 1 280 x 1 024 se všemi detaily a naplno zapnutým vyhlazováním, při testu v současné době graficky asi nejnáročnější hry Oblivion jsme si mohli dovolit i rozlišení 1 600 x 1 200, ovšem pouze se čtyřnásobným celoobrazovkovým vyhlazováním. Přece jen musí být něco, kvůli čemu nás výrobci donutí si pořídit ještě novější a výkonnější model. Nemáme snad pravdu?

Albatron GeForce 7300GX

Cena vč. DPH: 1 800 Kč

K testu zapůjčila firma: Albatron, http://www.albatron.com.tw

Albatron GeForce 7600GS

Cena vč. DPH: 3 789 Kč

K testu zapůjčila firma: Albatron, http://www.albatron.com.tw

Sapphire Radeon X1800GTO

Cena vč. DPH: 4 995 Kč

K testu zapůjčila firma: SaphireTech, http://www.sapphiretech.com/ce

Sapphire Radeon X1900XTX

Cena vč. DPH: 15 530 Kč

K testu zapůjčila firma: SaphireTech, http://www.sapphiretech.com/ce

§§§§§


Hitachi PJ-TX200

Jaroslav Kasal

C06P0304

Pro nejnáročnější domácí uživatele a příznivce videotechniky připravila společnost Hitachi příjemné překvapení v podobě širokoúhlého domácího videoprojektoru. Jedná se velmi elegantní výrobek s ladnými tvary, rozměry 340 x 113 x 298 mm a hmotností 4,7 kg. Horní strana projektoru je vyrobena ve stříbrné barvě, spodní v černé. Celkově lze design zařízení jen pochválit.

V přední části produktu se nachází masivní objektiv skutečně nadstandardní velikosti. Optické zvětšení obrazu (až 1,6x) i ostření se ovládá pomocí manuálně otočných kroužků umístěných přímo na těle objektivu. Poblíž se nacházejí i další ovládací prvky. Mezi nimi je možné nalézt i dvě otočná kolečka. Umožňují naklápět celý objektiv a tím precizně posouvat obraz po projekční ploše ve vertikálním i horizontálním směru. Obecně se tato služba označuje termínem "Lens Shift". V praxi je velmi užitečná a na rozdíl od digitálního systému Keystone nedegraduje kvalitu promítaného obrazu. Naklápění objektivu uplatníte především v místech, kde není snadné umístit projektor do ideální pozice přímo před projekční plátno.

Ovládání projektoru se provádí buď s využitím tlačítek, která jsou umístěna na horní straně zařízení, nebo dálkovým IrDA ovladačem. Ten je vybavený i praktickým podsvícením tlačítek. Obrazovkové menu (OSD) je poměrně pěkně navržené a nabízí nejen základní služby, ale i mnoho pokročilých funkcí. Pro ilustraci lze uvést například nastavení clony (Iris), nebo pokročilé nastavení barevného podání obrazu.

Hitachi PJ-TX200 generuje obraz pomocí projekční lampy o výkonu 150 W. Zobrazovací systém je založen na trojici 0,7" P-Si TFT panelů. Každý z těchto LCD prvků disponuje rozlišením HDTV (1 280 x 720 bodů). Výsledný světelný výkon projektoru je 1 200 ANSI lm, což není na dnešní dobu právě nejvyšší hodnota. Na druhé straně je potřeba zmínit, že pro domácí uživatele je podobná hodnota často dostačující. Naopak díky sníženému jasu může projektor nabídnout vysoký kontrastní poměr, který je pro projekci videa klíčový. Výrobce udává 7 000 : 1. Při testech se nám kvalita obrazu líbila. Rovněž nás příjemně překvapil i tichý chod projektoru.

Zadní strana zařízení obsahuje komunikační rozhraní. Velkým plusem je přítomnost moderního digitálního standardu HDMI (včetně podpory HDCP). Dále zde uživatel nalezne standardní počítačový VGA vstup, kulatý konektor S-Video, žlutou zdířku RCA (kompozitní video) a dokonce i trojici RCA zdířek pro připojení složkového RGB signálu. Zvuk k projektoru připojit nelze.

Hitachi PJ-TX200

Cena vč. DPH: 49 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Hitachi, http://www.hitachi.cz

§§§§§

Testujeme USB huby

Petr Prošek

C06P0297

USB zařízení rostou jako houby po dešti a na jednoho uživatele jich může být tolik, že se objeví problémy se zapojením. Někteří svízelnou situaci řeší svérázným, avšak nepříliš praktickým způsobem a jednotlivé produkty střídají podle potřeby. Což takhle sáhnout po efektivnějším řešení a pořídit si USB hub? Nabídka je poměrně široká a rovněž cenová relace nijak neurazí. My jsme se tentokrát podívali na zoubek čtyřem kouskům od firmy i-Tec. Propojili jsme je s počítačem a sledovali jsme, jak ovlivňují rychlost připojených zařízení. Pro testování jsme zvolili flashdisk Pretec Tiny Luxury s kapacitou 1 GB, externí disk Western Digital 2,5" Passport o velikosti 40 GB (obě zařízení samozřejmě s rozhraním USB 2.0) a program SiSoftware Sandra Lite 2007. Všechny čtyři testované produkty jsou kompatibilní s USB 2.0 i USB 1.1, zakoupíte je s vlastním napájením, jež není radno brát na lehkou váhu. Pokud si totiž pořídíte zařízení bez vlastního zdroje (např. zmiňovaný externí disk, skener a další), energii musíte dodávat přímo z hubu, k čemuž potřebujete napájení. Nutno podotknout, že huby lze dále propojovat a měly by zvládnout až 127 USB zařízení, což už je slušná kopa železa.

Hub 7 port HU2F71

Tento hub se dodává se stojánkem a ze čtyř testovaných produktů je nejpraktičtější. Jako jediný je vybaven delším kabelem pro připojení k počítači, můžete jej postavit třeba na okraj pracovního stolu, připojování a odpojování USB zařízení je tak velmi pohodlné. Na rozdíl od ostatních se nemusíte předklánět k PC a válčit v omezeném prostoru. Hub je napájen přímo z USB portu, pomocí dodávaného zdroje jej rovněž můžete samostatně zapojit do sítě, což ostatně platí pro všechny čtyři testované kousky. V případě tohoto produktu využijete sedm portů pro USB zařízení (dva v přední a pět v zadní části). Tělo hubu je z bílé a poloprůhledné šedé umělé hmoty, obsahuje jednu červenou LED diodu indikující zapojení.

Hub 3 port + Card Reader

V případě tohoto a následujících dvou hubů vám zcela jistě zkazí náladu nehorázně krátký USB kabel. Pokud nemáte case umístěný přímo na stole, zapojování nových zařízení vás nijak nepotěší. Tři USB porty doplňuje čtečka paměťových karet, jež umožňuje třeba jednoduchý přenos dat z fotoaparátu do počítače. Čtyři sloty podporují například Compact Flash, MicroDrive, Memory Stick, Smart Media, SecureDigital nebo MultiMediaCard, rychlost přenosu záleží na použitém typu paměťové karty. Součástí vybavení je instalační CD s ovladači pro starší operační systémy Windows a Mac a s utilitou pro formátování MSPro karet. Na vrchní části hubu se po propojení s PC rozsvítí modrý nápis USB 2.0.

Hub 4 port HU2F40

Stejně jako ostatní testované huby, ani tento vám při instalaci nenadělá vrásky na čele. Stačí jej pouze zapojit do USB portu počítače a počkat, až si operační systém sám vyhledá ovladače. Poté už připojíte čtyři preferované USB periferie a můžete sledovat, jak všechno pěkně šlape. Hub je vybavený červenou diodou, informující o správném zapojení. Tento čtyřportový kousek se v našem testu dostal do čela, ale vzhledem k tomu, že jde o huby stejné firmy a podobných specifikací, rozdíly v počtech provedených operací jsou minimální a projeví se až při pořádném zatížení.

Hub 4+1 port HU2352

Poslední z testovaných hubů je o něco větší než předchozí typ, ale je stejně tenký a má zaručeně nejhezčí design. Chlubí se černostříbrným provedením a obsahuje jeden port pro připojení k PC, čtyři porty pro USB zařízení a jeden speciální Power port. Zapojení periférií je opět ohlašováno pouze červenou LED diodou. Škoda nedostatečné délky USB kabelu, kvůli níž se tento hub bude povalovat na zemi vedle skříně s počítačem. A přitom k dokonalosti zbývá jen krůček.

i-Tec USB huby

i-Tec USB 2.0 Hub 7 port HU2F71

Cena vč. DPH: 405 Kč

i-Tec USB 2.0 Hub 3 port + Card Reader

Cena vč. DPH: 749 Kč

i-Tec USB 2.0 Hub 4 port HU2F40

Cena vč. DPH: 405 Kč

i-Tec USB 2.0 4 + 1 port HU2352

Cena vč. DPH: 429 Kč

§§§§§


Síťový server pro čtyři pevné disky

Jaroslav Kasal

C06P0310

Model SS4000-E je vyroben v podobě boxu se sympaticky malými rozměry. Pochválit můžeme i práci designérů. Na přední straně SS4000-E jsou šachty pro zásuvné moduly. Do nich se SATA harddisky šroubují napevno, tudíž nevzniká žádný problém s nepříjemnými vibracemi. Modul s připevněným pevným diskem se jednoduše zasune do šachty serveru a zajistí pojistkou. Zcela analogicky se moduly s disky odpojují. Po mechanické stránce považujeme toto řešení za elegantní. Celkově obsahuje box čtyři pozice, tudíž lze souběžně využívat shodný počet SATA zařízení. Uvnitř produktu se nachází 256 MB paměti, procesor Intel 80219 (400 MHz) a řadič disků. Je možná škoda, že řadič podporuje pouze přenosový režim SATA a ne modernější SATA revize 2. Tento drobný nedostatek však může produkt kompenzovat nabídkou služeb. Nejzásadnější je zřejmě podpora diskových polí. Výrobce podporuje disky od kapacity 80 GB až po 500 GB. Ve výsledku je tedy možné vyrobit diskové pole s kapacitou až 2 TB. Pokud potřebujete maximální výkon, zřejmě využijete tzv. režim RAID 0, ve kterém je možné dva až čtyři disky spojit tak, že se zapisovaná data důmyslně rozkládají na veškeré disky v poli. Při čtení se opět načítají data ze všech disků souběžně. Teoreticky je možné získat výkon zápisu i čtení, násobený počtem zapojených disků v poli. Pokud však vyžadujete spolehlivost a rychlost pro vás není zásadní prioritou, lze sestavit pole typu RAID 1. V tomto módu využíváte sice pouze poloviční kapacitu ze zapojené dvojice disků, ale vaše data jsou fyzicky uložena na dvou místech současně. Jistou variací na pole 1 a 0 je RAID 10, které využívá vždy čtyři disky. Pokud však chcete využít pokročilejší technologii, upřednostněte RAID 5. Toto pole využívá tří a více disků. Informace se zapisují takovým způsobem, že ani v případě, kdy havaruje libovolný disk v poli, data neztratíte. Výhodou je, že využitelný prostor není pouze poloviční, jako je tomu u RAID 1, ale je dán součtem kapacit disků, zmenšeným o prostor jednoho disku. Ještě zajímavější režim je RAID 5 + spare. Tato technologie vyžaduje minimálně čtyři pevné disky. Tři z nich jsou zapojeny v režimu RAID 5, poslední harddisk je rezervní. V případě výpadku jednoho z disků v poli systém automaticky zapojí náhradní disk. Posledním režimem je pak jednoduché spojení kapacit všech disků do jednoho obrovského disku.

Při připojení produktu do sítě je možné využít dvou vysokorychlostních 1 Gb/s sítových karet Intel. Pokud by náhodou některým uživatelům čtyři pozice pro disky nestačily, mohou k serveru připojit i další externí USB harddisky. Z tohoto důvodu je produkt vybaven dvojicí USB zdířek.

Konfigurace rozhraní se provádí pomocí webového prohlížeče. V nastaveních lze nalézt užitečné služby: jak server FTP, DNS, tak i možnost spravovat uživatele nebo skupiny a přidělovat jim přístupová práva.

Produkt jsme vyzkoušeli jak připojený k routeru v podnikové síti, tak přímo k síťové kartě v PC. Pro druhý způsob připojení není nutné používat tzv. křížený kabel. Pro praktický test jsme vytvořili několik typů polí - vše pracovalo korektně. V příslušenství jsme nalezli dvě CD se zálohovacím a tzv. recovery systémem, dále pak pomocnou utilitu pro snadnou detekci zařízení v síti. Za velkou nevýhodu lze ale považovat pořizovací cenu, která není zrovna nejnižší.

Intel Entry Storage SS4000-E

Cena vč. DPH: 18 000 Kč (bez disků)

K testu zapůjčila firma: Intel, http://www.intel.com

§§§§§


Fujitsu Siemens PocketLoox N560

Rani Tolimat

C06P0309

Některé věci se člověk během let naučí brát jako fakt. V zimě sněží, s jarem přicházejí povodně a nejlepší PDA s operačním systémem Windows Mobile nesou značku HP iPaq. S tím těžko někdo něco udělá. Jednou z firem, která se o to již dlouho snaží, je Fujitsu Siemens. V minulých měsících či letech to zkusila s VGA displejem (model Loox 720) i s vestavěnou anténou GPS (Loox N520). Nedávno obě výhody spojila do jednoho zařízení s číslem N560... a dlouholeté pravdy se otřásly v základech.

Navenek přístroj hodně připomíná zmíněný model Loox N520. To vůbec není na škodu, málokteré PDA poslední doby vypadá tak dobře. Je tenký a lehký, zapuštěná tlačítka pod displejem reagují spolehlivě, snad jen stylus by mohl být těžší. Navigační kolébka je čtyřsměrná, což asi příliš neocení milovníci her zvyklí na osmisměrné typy, v ostatních programech to ale nijak nevadí.

Podobně jako předchozí model je Loox N560 vybaven přijímačem GPS, ač to na první pohled není díky integrované anténě patrné. První připojení k satelitům trvá trochu dlouho (cca 10 minut), pak je ale stabilní a po chvilkovém přerušení (např. v tunelu) se obnoví prakticky okamžitě. Jako navigační program se v některých sadách prodává velmi povedená aplikace Dynavix, která je k dostání za cca 7 500 Kč i s mapami celé Evropy.

První a zásadní rozdíl oproti Looxu N520 je patrný při pohledu na displej. Podobně jako model 720 nabízí přístroj rozlišení VGA, displej je ale podstatně kvalitnější. Zmizel obvyklý a neoblíbený žlutý nádech. Jasem, ostrostí a kontrastem se Loox vyrovná nejlepším iPaqům. Rovněž barevné podání je velmi věrné, přístroj se ideálně hodí k prohlížení fotografií nebo jako kapesní videopřehrávač.

K tomu přispívají i další důležité parametry PDA. Loox N560 je vybaven procesorem Intel PXA 270 s frekvencí 624 MHz, což je osvědčený typ pohánějící například dosavadního krále kapesních počítačů, iPaq 4700. Loox má ale ještě o stupínek lepší obraz a přehrávání filmů je zcela plynulé, což platí i pro akční scény. Pokud používáme slušná sluchátka, nelze nic namítat ani proti kvalitě zvuku. Ani při hraní her jsme na žádné problémy nenarazili. Paměť s dostupnou kapacitou 128 MB nijak neohromí, lze ji ale samozřejmě rozšířit pomocí karty SD. Celé to má jen jedinou nevýhodu tak výkonné zařízení má pochopitelně poměrně velkou spotřebu a baterie s kapacitou 1 200 mAh nepatří k nejsilnějším. Pokud tedy PDA používáte často, nedoporučujeme bez nabíječky vyjet ani na víkend.

Co se připojení na internet nebo k jiným zařízením týče, je na výběr infraport, Bluetooth i Wi-Fi. Zkoušeli jsme všechny možnosti a žádné problémy nás netrápily. K synchronizaci s počítačem slouží USB 2.0 i sériový port, přístroj zároveň nabízí USB hosting, což ocení třeba majitelé digitálních fotoaparátů.

A cena? Ač se to může zdát skoro k neuvěření, Loox N560 stojí mnohem méně než předchozí model i než srovnatelná konkurence. Ve webových obchodech cena jen mírně překračuje 13 000 Kč, s navigačním softwarem ho pořídíme za cca 20 tisíc, což je opravdu výhodné.

Pokud pomineme průměrnou paměť a slabší baterii, skutečně nemáme tomuto modelu co vytknout. A když uvážíme, že HP v současnosti stahuje svůj iPaq 4700 z trhu bez náhrady, je jasné, že těch neměnných faktů je na světě zase o něco méně.

Fujitsu Siemens PocketLoox N560

Cena vč. DPH: 13 120 Kč (http://www.kasa.cz)

K testu zapůjčila firma: Fujitsu Siemens Computers, http://www.fujitsu-siemens.cz

§§§§§


Nechte data cestovat

Petr Matuška

C06P0299

Během několika posledních měsíců jsme svědky pro nás velmi příjemného trendu snižování ceny pevných disků a zvyšování jejich kapacity. Jistě nejsme sami, kdo má ve svém domácím počítači více než jeden pevný disk. Při výskytu dvou a více pevných disků začíná být v počítačové skříni těsno, nehledě na fakt, že pokud máte na disku pouze data, která potřebujete řekněme jednou za týden, je neustálý provoz takového disku vlastně zbytečný. S velmi originálním, avšak jednoduchým řešením přišla společnost RAIDSONIC. Využívá totiž vlastnosti datového rozhraní Serial ATA - možnosti zapojit a odpojit pevný disk i při zapnutém počítači. V současné době jsou u nás k dostání dvě verze takových zařízení, pojďme si tedy o nich říci něco bližšího.

První model s označením IB-168SK-B je velmi jednoduché zařízení, podobné šuplíkovému řešení, které se umístí do počítačové skříně do otvoru pro 5,25" mechaniku a uchytí čtveřicí šroubků. Na rozdíl od předchozích variant ale není potřeba umístit pevný disk do šuplíku, protože připojení disku se provede pouhým zasunutím a zajištěním západky rámečku. Uvnitř boxu jsou totiž drážky, po nichž je samotný disk veden až na konec, kde jej čekají standardní konektory Serial ATA zařízení. Jedná se o napájecí konektor SATA a datový konektor s podporou specifikace Serial ATA 1,5 Gb/s a Serial ATA 3 Gb/s. Výrobce uvádí, že je použit konektor NSS (None Scratch SATA), zabraňující špatnému zasunutí zejména napájecího konektoru, zkratování a následnému "odpálení" pevného disku. Vyzkoušeli jsme jak disky první generace s rozhraním Serial ATA, tak i disky nové generace Serial ATA 3Gb/s. U všech se podařilo disk připojit i odpojit bez problémů, operační systém MS Windows XP Professional automaticky pevný disk detekoval a po několika sekundách byl připraven jej používat. Rámeček nabízí i možnost uzamčení jako ochranu před náhodným vyjmutím disku, také zajišťuje jednoduchou ochranu před zcizením pevného disku. Výhoda tohoto řešení spočívá v absolutní volnosti použití pevných disků se SATA rozhraním bez nutnosti při zapojení, výměně či odpojení disků vypínat počítač. Pro dlouhodobější práci bychom doporučovali ověřit dostatečné chlazení počítačové skříně, aby se použitý disk nepřehříval.

Druhé zařízení s názvem IB-169SKB je založeno na stejném principu jako předchozí model, navíc je ale celý box uzavřen a v jeho zadní části je umístěn malý ventilátor, sloužící k odvádění produkovaného tepla pryč od pevného disku. Uchycení a připojení pevného disku je naprosto stejné jako u předchozího rámečku - slouží k němu konektor s přednastavenými drážkami, díky kterým by nemělo dojít k zkratu. Výrobce udává možnost až 10 000 výměn pevných disků.

Celkově se jedná o velmi zajímavá zařízení, zvláště pak to první se mnoha členům naší redakce líbilo pro svou jednoduchost a efektivitu. Od nákupu druhého by nás odradil zřejmě použitý ventilátor, který je sice tichý, ovšem po delší době používání se to může změnit.

IB-168SK-B

Cena vč. DPH: 898 Kč

K testu zapůjčila firma: Bostar, http://www.bostar.cz

IB-169SK-B

Cena vč. DPH: 993 Kč

K testu zapůjčila firma: Bostar, http://www.bostar.cz

§§§§§


EVGA vystrkuje růžky

Petr Matuška

C06P0300

Necelý měsíc před vydáním nové patice pro procesory AMD s označením AM2 se nám dostala do rukou základní deska EVGA 123-K8-NF47-AX. Motherboard NF47 je nejvyšším modelem současné výrobní řady určené pro procesory AMD. Je totiž založen na nejnovějším čipsetu pro patici 939 - NVIDIA nForce4 SLI X16, podporující dva plnohodnotné sloty PCI Express x16 se všemi šestnácti linkami. Psali jsme o něm již v souvislosti s více grafickými kartami v jednom počítači - zopakujeme tedy pouze, že se jedná o řešení složené ze dvou čipových sad. Uživateli tato čipová sada dále nabízí v implementaci firmy EVGA dva konektory PCI Express x1 a tři PCI, čtyři paměťové banky pro operační paměti DDR 333 a 400 MHz, čtyři Serial ATA 3 Gb/s, dva ATA 66/100/133 a jeden FDD konektor. Na zadní straně může uživatel najít vedle klasické kombinace dvou PS/2 konektorů, jednoho paralelního a sériového portu také čtveřici portů USB 2.0, analogový osmikanálový výstup z integrované zvukové karty Realtek ALC850, jeden SPDIF výstup a dvě gigabitové síťové karty NVIDIA. Pokud by někdo (stejně jako my) hledal možnost připojení například digitální kamery přes rozhraní Firewire IEEE1392a a byl by zklamán, že konektor nenašel na zadní části, může být klidný - na boardu jsou dvě místa vyhrazená pro připojení dodávaného bracketu s konektory Firewire. Rozložení komponent na základní desce je klasické, patice pro procesor je poměrně blízko operačních pamětí a při dlouhodobém zatížení může teplota procesoru (respektive chladiče) znesnadnit chlazení modulů pamětí. Problémem dále může být použití aktivního chlazení čipové sady, které nebylo úplně bezhlučné - u TOP modelů bychom očekávali pasivní chlazení. Velké plus u nás ale tato deska získala díky integrovanému displeji, zobrazujícímu aktuální stav komponent, což jsme ocenili zejména při bootování a nastavování různých hodnot v BIOSu při pokusech o přetaktování procesoru. K těmto a podobným pokusům jsou integrovány přímo na základní desce dvě spínací tlačítka - Reset a Power, díky nimž již není potřeba zapínat a vypínat počítač šroubovákem nebo jiným kovovým předmětem (kterým většina nadšenců doma svůj stále otevřený stroj stejně zapíná). Když jsme u přetaktování - tato základní deska umožňuje nastavit v BIOSu všechny potřebné hodnoty pro zvyšování frekvencí procesoru, pamětí, sběrnice PCI, PCI Express a sběrnice HyperTransport. Samotné navýšení frekvence procesoru nebylo však příliš úspěšné, deska se ani zdaleka nemůže rovnat modelům společností jako Gigabyte či DFI. Pokud vám však nezáleží na maximální možnosti přetaktování CPU, mohli byste být s touto deskou spokojeni - stabilita, výkon i nabízené funkce jsou výborné.

EVGA 123-K8-NF47-AX

Cena vč. DPH: 4 500 Kč

K testu zapůjčila firma: EVGA, http://www.evga.com

§§§§§


Počítačová skříň pro nenáročné

Petr Matuška

C06P0301

V minulém čísle jste se mohli dočíst o luxusní verzi počítačové skříně od společnosti Foxconn, nyní se podíváme na méně vybavenou, ale mnohem levnější variantu case od stejného výrobce. Jedná se o model TLA-397 - počítačovou skříň formátu ATX a velikosti middle tower. Uživatelům jsou k dispozici čtyři vnitřní pozice pro pevné disky o rozměrech 3,5", dvě 3,5" místa pro disketovou mechaniku nebo interní čtečku paměťových karet a celkem čtyři místa pro velké mechaniky s rozměry 5,25". Uchycení velkých mechanik a FDD je řešeno pomocí praktických úchytek, pevné disky je třeba připevnit pomocí několika šroubků. Základní desku lze - na rozdíl od předchozího modelu - přichytit snadno k počítačové skříni zaběhlým systémem, a to pomocí šroubků k zadní části plechové konstrukce. Zadní strana case je určena až pro sedm rozšiřujících karet, nad nimiž je otvor pro odvod teplého s ventilátorem s rozměry 80 x 80 mm. Posledním objektem uvnitř skříně je napájecí zdroj s nominálním výkonem 450 W, který obsahuje pouze základní konektory - 24pinový napájecí kabel pro základní desku, který lze snadno rozložit na dva kabely s 20 + 4 piny, dále pak jeden čtyřpinový pro speciální napájení procesoru, čtyři konektory Molex, jeden pro FDD mechaniku a jeden pro Serial ATA disk. Ventilátor uvnitř zdroje je umístěn na zadní straně a není úplně tichý. Při běžném provozu hluk vadit nebude, ale pokud byste chtěli z tohoto PC udělat domácí multimediální centrum, budete muset sáhnout po jiném napájecím zdroji. Svým výkonem uspokojí naprostou většinu dnešních nároků. Kostra skříně je pokryta plechovými pláty, které neposkytují mnoho možností ochladit vnitřek skříně, je proto třeba dbát na zvýšené odsávání tepla z vnitřku case. Na levé straně skříně, v místě, kde bude umístěn procesor, je děrovaný kryt s tubusem přímo vedoucím k samotnému chladiči CPU. Skříň také umožňuje umístit jeden přídavný ventilátor na přední stranu do míst, kde jsou pevné disky. Přední maska je stříbročerná, nijak nevybočující z řady a poněkud strohá. Na předním panelu přesto nechybějí dva konektory USB 2.0 a audio vstup a výstup.

A jaké jsou naše praktické zkušenosti s kompletní instalací počítačových komponent do této počítačové skříně? Instalace komponent je celkem bez problému, jen u optické mechaniky jsme museli odstranit velmi pevně ke kostře uchycený plechový kryt. Při instalaci přídavných karet je rovněž nutné odstranit kryt, který je ovšem pouze na jedno použití, takže pro případné nové zakrytí vylomeného krytu je třeba na prázdné místo vložit novou záslepku. Počítačová skříň potěší zejména uživatele hledící na cenu, pro náročnější zákazníky tento model není vhodný. Posledním údajem, o který byste neměli být ochuzeni, jsou teploty, jichž lze dosáhnout uvnitř počítačové skříně s chlazením tak, jak je prodáváno v základní výbavě: pevný disk měl teplotu 45 stupňů a procesor AMD Athlon 64 X2 4800+ při plném zatížení pak teplotu 52 stupňů Celsia.

Foxconn TLA-397

Cena vč. DPH: 870 Kč

K testu zapůjčila firma: Foxconn, http://www.foxconnchannel.com

§§§§§


Malá tenká liška

Lukáš Erben

C06P0312

Uvažovali jste už někdy o malém domácím serveru? Pokud ano, pak byste měli věnovat zvýšenou pozornost miniaturní skříni Foxconn. A pokud snad ne, třeba vás tento drobeček inspiruje.

Malý domácí datový server by měl být tichý a neměl by spotřebovat mnoho energie. Jestliže provedete pečlivý výběr platformy a zejména skříně, do které vše zabudujete, nemusí být vše tak horké. Pokud nemáte přemrštěné požadavky na počet diskových jednotek či výkon domácího serveru, budete z Foxconn DH-839 doslova nadšeni.

Malá skříň formátu desktop (můžete ji ale postavit i na výšku) nezabere o moc více místa než průměrný videorekordér, přesto do ní bez problému vměstnáte dva pevné disky, mATX základní desku a optickou mechaniku či šachtu pro třetí výměnný harddisk. Další rozšiřování už je ale značně omezeno - přídavné karty musí mít kupříkladu poloviční výšku (ideální tedy je zvolit základní desku s integrovaným grafickým jádrem a dostatečnou výbavou).

My jsme si jako příklad pro test zvolili základní desku MSI s čipovou sadou nForce 6100, kterou jsme doplnili o 512 MB RAM a procesor Sempron 3000+. Celkové náklady na stavbu serveru s výše uvedenou konfigurací, doplněnou o 512 MB RAM, DVD vypalovačku a diskové pole RAID 1 o kapacitě 250 GB přitom nepřesáhnou 12 000 Kč včetně DPH - použijete-li navíc software pro vzdálený přístup (ať už ten obsažený ve Windows XP či speciální aplikaci), nepotřebujete po nainstalování a konfiguraci serveru pro provoz a správu ani monitor či klávesnici a myš.

Samotná skříň nás s ohledem na cenu (1 200 Kč včetně 250W zdroje ATX) překvapila kvalitou zpracování - čelní otvory překrývají nenápadná dvířka, díky kterým není ani znát, že se jedná o počítač. Šachty pro disky a optickou mechaniku lze snadno vyklopit a vyjmout pro jejich snazší instalaci (a zároveň pro zjednodušení instalace základní desky). O chlazení se vedle ventilátoru ve zdroji (podle všeho se jedná o 80mm typ) starají dva malé 40mm ventilátory v zadní stěně skříně.

Naše prvotní obavy - že se bude jednat o nadměrné řvouny - se ukázaly jako neoprávněné. Při plné rychlosti jsou ventilátory sice slyšitelné, ale nikoliv nadměrně hlučné, navíc není problém jejich hluk snížit pomocí regulovatelného odporu, který lze dokoupit za cca 80 Kč. Překvapivě tichý je i ventilátor ve zdroji. Když už je řeč o zdroji, ten má výkon 200 či 250 wattů (podle modelu), což pro provoz Sempronu bohatě postačí. Bohužel se ale jedná o nestandardní typ, který není snadné v případě potřeby vyměnit. Větrání skříně je vyřešeno vcelku elegantně nasávacími otvory ve spodní části čela a průduchy v horním krytu nad CPU. Konečně poslední pochvalu si zaslouží nenápadné LED diody, které neruší ani ve tmě.

Přes značná prostorová omezení (zejména nemožnost použít PCI/PCIe karty plné výšky) nás miniaturní skřín FOXCONNu doslova nadchla. V kategorii střízlíků patří ke špičce, a proto jsme se rozhodli udělit jí ocenění Top Produkt.

Foxconn DH-839

Cena: 1 200 Kč s DPH

Zapůjčil: zakoupeno autorem

http://www.foxconnchannel.com

§§§§§


AMD přesídluje

Petr Matuška

C06P0296

Dlouho očekávaná změna na poli stolních mikroporocesorů je tady - jako první se dostaly na trh mikprocesory společnosti AMD, v závěsu za nimi se objeví také modely konkurenční společnosti Intel. V dnešním čísle si povíme něco o nové patici AM2, do níž se nové procesory AMD usazují. Jedná se o uložení ne nepodobné Socketu 939 s několika drobnými rozdíly: za prvé to je počet pinů, který stoupl z 939 na 940 (stejný počet mají i současné serverové procesory AMD Opteron, jež však díky vnitřním změnám v procesoru a díky jinému rozložení pinů nelze v nové patici použít). Za druhé je to podpora operačních pamětí DDR2, umožněná změnou paměťového řadiče přímo v jádru procesoru. Nové procesory podporují paměti DDR2 s frekvencemi 400 Mhz, 533 MHz, 667 MHz a 800 MHz a časováním CL 4, 5 a 6 (procesory Sempron budou podporovat pouze rychlost paměti do 667 MHz). Procesory - včetně low-endových Sempronů - samozřejmě podporují dvoukanálový přístup do operační paměti. Třetí změnou v nové revizi procesorů AMD je navýšení počtu tranzistorů uvnitř jednotlivých modelů - u dvoujádrových modelů s 512 kB cache na jednotlivé jádro je to 153,8 milionu tranzistorů, u modelu FX-62 a pomaleji taktovaných procesorů s 1 MB cache pro každé jádro je pak hodnota 227,4 milionu tranzistorů. Mikroarchitektura procesorů zůstala nezměněna, jedná se o architekturu K8 (v revizi F), vyrobeny jsou 90nm výrobní technologií SOI, hodnoty maximálního Thermal Design Power činí u běžných procesorů 89 W (u FX-62 125 W). Frekvence a modelové označení nových procesorů jsou totožné s modely pro patici 939. Více informací o frekvencích a ostatních parametrech jednotlivých modelů naleznete v přiložené tabulce. U všech procesorů AMD Athlon 64, X2 a FX přibyla také virtualizační technologie, dříve známá pod kódovým jménem Pacifica. Ostatní dnes známé technologie, jako je Cool\n\Quiet, EVP a instrukční sady 3Dnow!, MMX, SSE, SS2 a SSE3, jsou samozřejmě také k dispozici. Poslední, velmi viditelnou změnou, je samotné uchycení chladiče procesoru, který je nyní k základní desce přichycen ne dvěma, ale čtyřmi šrouby, což má zlepšit stabilitu uchycení chladiče. Drobnou nepříjemností je, že zejména masivnější chladiče pro patici 939 na novou patici nepůjdou instalovat.

Pro nové procesory se samozřejmě počítá i s novými základními deskami. Přestože se veškeré změny odehrály v samotném procesoru a staré čipové sady jsou tudíž plně kompatibilní, vydávají společnosti ATI, VIA i nVidia nové čipsety. O těch se dočtete více v následujícím čísle, kde bychom měli přinést přehled základních desek pro nové procesory dostupných na našem trhu. Námi testovaný model AMD Athlon 64 FX-62 byl usazen v referenční desce s čipsetem nVidia nForce 570 SLi (MSI K9N SLI Platinum) a podporován dvěma moduly operačních paměti Corsair XMS2 800 MHz, CL4.

Jaká je výkonnost

Model FX-62 s dvěma jádry, doplněnými každé 1 MB L2 cache, jsme otestovali na jeho nominální pracovní frekvenci 2 800 MHz, v dalším testu jsme jej podtaktovali na 2 400 MHz. Lépe jsme tak mohli porovnat jeho výkon s naším referenčním procesorem AMD Athlon 64 X2 4800+, pracujícím na téže frekvenci, a zjistit, jaké znamená nová revize procesorů zvýšení rychlosti. Výsledky naleznete v tabulce, obecně se však dá říci, že se jedná o výkonnostní posun pouze v rámci navýšení frekvence. Výhody plynoucí z vyšší propustnosti operačních pamětí DDR2 a optimalizovaného jádra poněkud při testech zastínily problémy s ovladači základní desky. Jak se dá předpokládat, FX-62 je nejvýkonnější procesor současnosti, ale to se od tohoto modelu víceméně čekalo. Osobně jsme však čekali výraznější nárůst výkonu. Takto vlastně do doby, než budou optimalizované a hlavně odladěné ovladače nových základních desek, nespatřujeme žádný důvod, proč bychom měli novou platformu doporučit uživatelům toužícím po novém a výkonném počítači. Výjimku tvoří lidé, kteří si přejí pracovat s nejvýkonnějším procesorem AMD Athlon 64 FX-62 nebo X2 5000+, protože ty se již na starém Socketu neobjeví. Druhou skupinou lidí, kteří se těší na příchod nové platformy AMD, jsou uživatelé vyžadující co nejvyšší výkon za co nejnižší náklady. Jde samozřejmě o procesory Sempron a jejich hlavní přidanou vlastnost - dvoukanálový přístup do paměti. V tomto případě však bude zejména v prvních několika měsících problémem neadekvátní cena základních desek a nedostupnost procesorů, protože v prvním měsíci prodeje budou k dispozici pouze dva high-endové modely FX-62 a X2 5000+, u ostatních se očekává jejich dostupnost koncem června.

Pokud jste se jako fandové AMD těšili na absolutní bombu v podobě nových CPU, budete patrně zklamáni. Případný upgrade počítače na AM2 bychom doporučili odložit minimálně o měsíc či dva. Pak lze předpokládat, že společnost nVidia doladí své ovladače k čipovým sadám a desky budou plně funkční a stabilní. Náš dosavadní celkový dojem je právě díky nižší stabilitě a problémům s ovladači desky spíše záporný, nicméně je potřeba zdůraznit, že v době testu jsme neměli k dispozici finální verze ovladačů. Nezbývá tedy než si povzdechnout, zda to má AMD vůbec zapotřebí a zda by se nevyplatilo opět začít vyrábět vlastní čipsety. Procesory ostatně dělají velice dobře. Otázka zní: stačí nabídnout zákazníkům výborný procesor a svěřit stabilitu a konečný dojem z platformy výrobcům třetí strany?

AMD pro AM2

Cena vč. DPH: 27 000 Kč

K testu zapůjčila firma: AMD, http://www.amd-czech.cz

§§§§§


Zrcadlovka se známým vzhledem

Rani Tolimat

C06P0306

Ve světě digitálních zrcadlovek je Samsung nováčkem, model GX-1L ale jako úplná novinka nevypadá. Na pohled se totiž prakticky neliší od oblíbeného modelu Pentax *ist DL, oba fotoaparáty jsou navíc velmi podobné i po bližším prozkoumání.

Podobně jako Pentax patří Samsung mezi menší zrcadlovky, lidem s většími prsty tedy nemusí ideálně padnout do ruky. Svými rozměry hodně připomíná oblíbený Canon 350D, je ale o malinko těžší. Výhodou je velký pogumovaný úchop pro pravou ruku.

Tradiční výhodou Pentaxů v porovnání s ostatními digitálními zrcadlovkami byl velký a světlý hledáček. Podobně jako u jiných zrcadlovek (s výjimkou nového Olympusu E-330) nelze pro tvorbu kompozice použít LCD displej, kvalita hledáčku má proto velký význam. Hledáček modelu GX-1L v této chvályhodné tradici pokračuje a nabízí lepší obraz než většina konkurence, ač místo hranolu využívá soustavy zrcadel a úbytek světla je tak o něco větší. Samsung nabízí i variantu GX-1S s hranolem, ta je ale o cca 3 000 Kč dražší.

S hledáčkem ale souvisí jedna nepěkná vlastnost - očnice příliš nevystupuje nad povrch přístroje a při pohledu do hledáčku tak tiskneme nos na displej. Je to nepříjemné a navíc se tak displej docela špiní.

Systém ovládání vychází ze starších Pentaxů, není tedy tak sofistikovaný jako u Nikonu D70s nebo výprodejové Koniky Minolty 5D. Otočný volič vlevo na horní straně slouží k nastavení základních expozičních režimů (automatika, priorita clony, priorita času, plný manuál) a motivových programů, kromě toho se na těle nachází několik tlačítek a dalších ovládacích prvků, není jich ale tolik jako u některých jiných zrcadlovek, a proto musíme častěji do menu. Na horní straně se podobně jako u Nikonů nachází stavový displej, má ale jen omezené využití - slouží pouze k nastavení času, clony a korekce expozice, další parametry se zobrazují jen na hlavním LCD displeji na zadní stěně. Nejčastěji používané funkce (citlivost, vyvážení bílé, režim snímání) se aktivují tlačítkem s označením Fn, k jejich nastavení se používají směrové šipky. Jiné funkce (např. způsob automatického ostření nebo měření expozice) jsou dostupné pouze z menu, což je trochu škoda. Jedno z tlačítek vlevo od displeje přitom zůstalo při fotografování nevyužité - slouží jen k mazání snímků při prohlížení.

Podobně jako u Pentaxů není možné doladit barevnou teplotu v jednotlivých krocích, k dispozici je jen automatika, ruční kalibrace a pár předvoleb. Citlivost lze nastavit v rozsahu ISO 200-3 200.

Při fotografování Samsung rychle reaguje na jakékoli povely a uložení fotografie na kartu ve formátech JPG i RAW je otázkou zlomku vteřiny. Sekvenční snímání probíhá rychlostí necelých 3 snímků za vteřinu, při fotografování v JPG uloží přístroj touto rychlostí 4 snímky a pak pokračuje jednou fotografií za vteřinu, v RAW se vyrovnávací paměť zaplní po vyfotografování 3 snímků, pak je nutno několik vteřin počkat na uložení fotografií na kartu. To je u levné zrcadlovky docela slušný průměr, Nikon D50 je na tom ale o něco lépe.

V základní sadě se s fotoaparátem prodává objektiv Schneider-Kreuznach 18-55 f3, 5-5,6 mm, přístroj je ale samozřejmě kompatibilní se všemi objektivy Pentax, včetně starších manuálních skel. Fotografie pořízené setovým objektivem jsou vcelku kvalitní, šum se na nich více objevuje až při ISO 1 600, automatické vyvážení bílé i expoziční automatika odvádí velmi dobrou práci. Objektiv nepatří k nejrychlejším a rovněž v ostrosti kresby má jisté rezervy, to je ale u levných setových skel s nižší světelností vcelku normální. Při své ceně Samsung GX-1L nabízí zajímavý poměr ceny a výkonu.

Samsung GX-1L

Cena vč. DPH: 21 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Solid Czech, http://www.samsungcamera.cz

§§§§§


Sony DSC T30

Rani Tolimat

C06P0307

Kdyby existovala hitparáda tenkých stylových kompaktů, patrně by se na čelných místech pravidelně střídaly fotoaparáty řady Sony T. Sedmimegový přístroj s označením T30 ale nabízí podstatně více než jen povedený design. Mezi konkurencí boduje optickým stabilizátorem, na který mezi tenkými kompakty narazíte jen zřídka. Druhou výhodou je displej s úhlopříčkou 7,6 cm.

Fotoaparát se zapíná odsunutím krytu objektivu s ohniskovou vzdáleností 38-114 mm, který je umístěn v pravém horním rohu přední strany. Toto řešení je letos velmi v módě, ale člověk si musí dávat dobrý pozor, aby před objektiv při focení nestrkal prsty.

Funkční výbava odpovídá skrovným zvyklostem stylových fotoaparátů, najdeme v ní ale pár příjemných překvapení. Patří mezi ně například rozsah citlivosti až po ISO 1 000, což sice znamená velké riziko šumu, ale i tak se to v horších světelných podmínkách může hodit, zejména v kombinaci se stabilizátorem v místech, kde z nějakého důvodu nelze použít blesk (divadlo, muzeum, pavilóny v zoo apod.). Ani s kontinuálním ostřením, neocenitelným při fotografování objektů v pohybu, se u kompaktů této třídy nesetkáme zrovna často. A třetí velkou předností je baterie s indikací zbývající kapacity v minutách na displeji.

Na druhou stranu nás kupříkladu mrzela absence manuálního vyvážení bílé, jen devět motivových programů a nepotěšily nás ani trochu pomalejší reakce fotoaparátu, zejména při ukládání fotografií a zoomování.

V šeru při ostření pomáhá oranžové asistenční přisvícení. Je stoprocentně spolehlivé, ale také velmi intenzivní a při fotografování dokáže člověka nepříjemně oslnit.

Na fotografiích nás příjemně překvapila ostrost a poměrně dobrá kresba detailů, která se směrem k okrajům snímků zhoršuje jen mírně. Měření expozice funguje spolehlivě, horší je to s automatickým vyvážením bílé - barvy jsou snad až příliš syté a trochu inklinují k teplým odstínům, hlavně určité tóny modré vypadají trochu nerealisticky. Stabilizátor obrazu možná není tak účinný jako u Panasoniku nebo Canonu, přesto dokáže ve slabém světle pomoci. Chromatická aberace se na snímcích vyskytuje jen ojediněle na širším ohnisku a šum výrazně roste až při ISO 400, citlivost ISO 1 000 se ovšem hodí jen pro zmenšené snímky na internet.

Sony DSC T30

Cena vč. DPH: 12 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony, http://www.sony.cz

§§§§§


Casio Exilim Z850

Rani Tolimat

C06P0308

Čas od času se výrobci kompaktních fotoaparátů pokusí o model, který by spojoval přednosti více kategorií - malé rozměry, stylový design, jednoduché ovládání pro začátečníky i pokročilé funkce pro náročnější uživatele. U Casia Z850 s osmi megapixely se to povedlo.

Tenký elegán s kovovým krytem v mnohém překvapí. Ovládání nabízí samostatné polohy pro prioritu času, prioritu clony a plný manuál, a funkční výbava je poměrně bohatá. Kromě kreativních režimů v ní nechybí ruční ostření, libovolný výběr ostřícího bodu na displeji, histogram se zobrazením oddělených barevných kanálů apod. K nastavení správných barev slouží kromě automatiky i ruční kalibrace vyvážení bílé, kromě toho lze vybírat ze šesti předvoleb. Citlivost lze nastavit v rozsahu ISO 50-400, ve speciálních motivových programech ji ale fotoaparát automaticky zvyšuje až na ISO 1 600.

Méně zkušení uživatelé ocení 34 motivových programů pro fotografování v nejrůznějších fotografických situacích, doplněných vysvětlivkou a ilustrací. V jednotlivých motivových programech fotoaparát nastavuje nejrůznější expoziční hodnoty, používá ale i barevné filtry a další softwarová kouzla. Displej s úhlopříčkou 6,4 cm je příjemně jasný a ostrý, při fotografování se na něm zobrazí veškeré expoziční hodnoty včetně histogramu. Jeho hlavní přednost se ale ukáže při fotografování v šeru - scéna je na něm i v hodně slabém světle vidět téměř jako ve dne. Funguje to výborně, ještě lépe než u některých Canonů nebo Olympusů vybavených podobnou technologií. Fotografování ve tmě navíc usnadňuje bílé asistenční přisvícení. Objektiv s trojnásobným optickým zoomem s rozsahem odpovídajícím 38-114 mm produkuje až překvapivě ostré snímky se spoustou detailů, kresba není zdaleka tak slitá jako u některých levnějších modelů značky Casio, o kterých v tomto čísle rovněž píšeme. Expoziční automatika jeví místy mírnou tendenci k přeexpozici, proto je dobré při fotografování kontrolovat histogram. Chromatická aberace se objevuje jen občas, v rozích snímku na nejširším ohnisku. Při nízkých citlivostech jsou fotografie čisté a bez šumu, od ISO 200 se na nich projevuje spíše vliv odšumovacích algoritmů než samotný šum. Celkově se jedná o výborný fotoaparát - jeden z nejlepších ve své kategorii na současném trhu.

Casio Exilim Z850

Cena včetně DPH: 10 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Fast ČR,

http://www.fastcr.cz

§§§§§


Je to Intel, není to Intel...

Petr Matuška

C06P0302

Na našem trhu se nenápadně objevila základní deska, vyráběná samotnou společností Intel pod označením D101GGC. Toto označení se nijak nepodobá tomu běžnému, jaké je k vidění u jiných motherboardů této značky. Skrývá se pod ním totiž skrývá první základní deska vyrobená společností Intel, jež není postavena na "firemní" čipové sadě, ale je použit čipset ATI Radeon Xpress 200. Je to jen první předzvěst nastolené firemní politiky, kdy motherboardy s čipovými sadami Intel budou profilovány do vyšší kategorie a do nižšího segmentu půjdou desky s čipsety třetích výrobců. Jak si tedy poradil s implementací zmíněné čipové sady Intel? O tom se můžeme přesvědčit v následující recenzi.

Základní deska D101GGC má velikost microATX a je určená pro práci s procesory Intel Celeron D, Pentium 4 a Pentium D do patice LGA775. Tento model lze osadit dvěma moduly operačních pamětí typu DDR, maximální možná kapacita paměti tak činí 2 GB. Parametry použitého čipsetu jistě znáte, v našich testech se objevil již mnohokrát. Samotný severní můstek není proč kritizovat, ale použití jižního můstku ATI IXP 450 Southbridge opravdu nebylo dobrým tahem. Zásadní vliv na stabilitu práce sice jižní můstek neměl, díky němu se ale často vyskytly nepřekonatelné problémy při práci s USB porty a externím diskem nebo jinými zařízeními. Systém je sám od sebe odpojoval a opět připojoval, díky čemuž se práce s nimi stala velmi komplikovanou. Jak je u tohoto jižního můstku zvykem, problémy se objevily i při práci s disky Serial ATA (nehledě na to, že nepodporuje novou revizi Serial ATA 3Gb/s a funkci NCQ). Pokud však uživatel nepotřebuje pracovat se SATA nebo USB disky, dostane v tomto motherboardu vše potřebné a navíc za příjemnou cenu. Základní deska nabízí integrovanou grafickou kartu ATI Radeon X200, po jednom portu COM a LPT, 10/100 Mbit síťovou kartu Realtek 8101L a šestikanálový High Definition Audio subsystém, realizovaný díky čipu Realtek ALC861. Pro rozšíření jsou připraveny dva sloty PCI a po jednom PCI Express x1 a x16, mechaniky lze připojit ke čtyřem konektorům Serial ATA, jednomu ATA133, opomenuta není ani disketová mechanika a její FDD konektor. Až na výše zmíněné chyby pracoval motherboard stabilně a potěšil nás i podporou nejnovějších dvoujádrových procesorů Intel Pentium D 9x0. Tuto desku bychom doporučili opravdu jen jako nejlevnější řešení, kdy od počítače neočekáváte nic jiného než kancelářskou práci. Pro ostatní případy raději zvolte desku s osvědčenou čipovou sadu Intel i945P/G.

Intel D101GGC

Cena vč. DPH: 1 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Intel, http://www.intel.com

§§§§§


Tiché a účinné chlazení

Lukáš Erben

C06P0311

Chlazení grafických karet patří k tradičním bolístkám výkonných PC. Originální chladiče jsou často nejen rozměrné, ale též hlučné či nepříliš účinné. Společnost Zalman nabízí alternativu, která by měl být univerzální. Naše volba karty pro test VF700 byla totiž dána akutní potřebou - tiše a účinně chladit referenční kartu ATI Radeon X1600 Pro. Podle stránek výrobce by měl být model VF700 kompatibilní se všemi kartami sérií ATI X1000 (a stejně tak i X800 či GeForce 6xxx a 7xxx pro PCI Express). Jedná se o typicky "zalmanovský" chladič s masivní základnou a volným žebrováním, které ochlazuje 8cm ventilátor. Chladič díky své výšce zabere i sousední slot, ale kupodivu ani při použití průměrně velké grafické karty nevyčnívá do stran. Bez váhání jsme jej tedy objednali a vyčkávali. Chladič dorazil z obchodu po dvou dnech v průhledném PET obalu spolu s návodem na instalaci (který se ukázal být vcelku potřebný), miniaturními chladiči pro nalepení na paměťové čipy (celkem jich je 8) a redukcí pro napájení.

Vlastní instalace se ukázala být o něco složitější, než jsme původně čekali - jednak je třeba dodržet správný postup (návod se tedy skutečně hodí, je ale bohužel pouze anglicky), nezbytná je též nadprůměrná dávka zručnosti a vybavenosti. Záhy jsme totiž zjistili, že chladič nelze na naši kartu instalovat bez úpravy spon, které jej přidržují na grafické kartě přesně nad GPU - otvory na sponách totiž neodpovídaly umístění otvorů na kartě, a tak nezbylo než popadnout vrtačku a HSS vrták, vymontovat z chladiče vrchní sponu a spolu s jejím spodním "protikusem" ji doplnit o otvor na správném místě. Poté už instalace chladiče proběhla bez významných zádrhelů. Po instalaci karty do PC je možné ventilátor připojit přímo na třípinový konektor na základní desce - k našemu velkému překvapení je ale chladič při provozním napětí 12 V (které poskytuje motherboard) všechno, jen ne tichý. Naštěstí je možné připojit jeho ventilátor pomocí dodávané redukce na 5V vodiče napájecího konektoru pro pevné disky - při nižším napětí se pochopitelně sníží otáčky a spolu s nimi i hluk na přijatelnou úroveň. VF700 Al-Cu nemá ani v tomto případě s chlazením i relativně výkonných GPU problémy, a tak si i přes značné peripetie při instalaci zaslouží naši pochvalu. Pravdou ovšem je, že téměř identické chladiče nabízejí i jiné značky za výrazně nižší cenu.

Zalman VF-700 AL-Cu

Cena: 670 Kč s DPH

Zapůjčil: zakoupeno autorem

http://www.zalman.com

§§§§§


Multimediální přehrávač Acer

Jaroslav Kasal

C06P0303

Pokud patříte mezi náruživé příznivce filmů, hudby a technologických novinek, nutně se vám musí zalíbit miniaturní multimediální přehrávač společnosti Acer. Zařízení nese označení Acer MP-500 a nabízí příjemně malé rozměry, velký displej s úhlopříčkou 3,5", elegantní vzhled, miniaturní pevný disk s kapacitou 20 GB a spoustu zajímavých funkcí.

Na první pohled zaujme barevný LCD displej. Nachází se na horní straně a obraz dokáže vykreslit s fyzickým rozlišením 320 x 240 pixelů. Poměr stran je 4 : 3, zobrazovat však lze samozřejmě i širokoúhlé video. V blízkosti obrazovky se nachází reproduktor, miniaturní joystick, kontrolní LED dioda, integrovaný mikrofon a dvojice tlačítek (Mode a Esc). Levá část zařízení obsahuje vypínač, vstup pro externí napájení/dobíjení baterie, sluchátkový výstup zvuku, AV výstup a dokonce i AV vstup. Obě AV rozhraní jsou vyrobena v podobě 3,5" konektoru jack. Na pravé stěně produktu je možné nalézt další rozhraní a tlačítka. Především se zde nalézá konektor typu mini USB a slot pro paměťovou kartu SD/MMC. Pro úplnost tvůrci doplnili i velmi užitečné tlačítko s popisem Suspend. Slouží pro rychlé přepnutí zařízení do režimu Sleep či pro opětovné probuzení. Výhodou je, že po probuzení můžete okamžitě pokračovat v započaté činnosti (např. ve sledování filmu a podobně). Tlačítko s popiskem Esc pracuje klasicky - přeruší aktuální činnost nebo znamená skok do nadřazené nabídky.

Ovládání přístroje není nijak složité, je však pravda, že by mohlo být propracovanější, zvláště bychom uvítali přítomnost fyzických tlačítek pro rychlou navigaci při přehrávání multimediálních záznamů (například rychlý posun vpřed, Play, Pause a podobně). V systému Aceru jsou tato tlačítka řešena virtuálně (v nabídce OSD) a přístupná jsou až s pomocí joysticku. Základní menu se skládá z osmi ikon s popisky Video, Music, Photo, Ebook, Record, Files, Resume a Setup. Funkce jsou z uvedených popisků zřejmé. Zařízení dokáže přehrávat videozáznamy ve formátu MPEG-4, XVID a WMV9. Přehrávač hledá videozáznamy v souborech, které jsou označeny příponou AVI, WMV nebo MP4. Textové titulky (sub, txt, srt.) u filmů zobrazovat nelze. Nativně zvládne přehrávač pracovat se zvukem ve formátu MPEG (Layer 1, 2, 3) a WMA. Formát AC3 (Dolby Digital) podporován není. Multimediální základna MP-500 si poradí s obrázky typu JPEG a textovými soubory (TXT a LRC). Proto je možné na cestách nejen poslouchat oblíbené skladby MP3, sledovat DivX filmy, ale můžete číst i knihy v elektronické podobě nebo si prohlížet fotografie. S využitím integrovaného správce souborů je také možné kopírovat, mazat, přesouvat soubory podle vašeho uvážení. Je velmi snadné používat MP-500 i jako datovou banku pro fotografie, které jste aktuálně v terénu nafotili na paměťovou kartu. Fotografie snadno přesunete z SD/

/MMC média na pevný disk, kartu vymažete a můžete pokračovat ve fotografování. Na disk lze ukládat fotografie i libovolná data, pomocí integrovaného A/D převodníku je podporován i záznam analogového videa a audia. V praxi jsme to vyzkoušeli tak, že jsme k MP-500 připojili digitální kameru (s využitím analogového kompozitního signálu). Digitalizované video se ukládá v rozlišení 320 x 240 ve formátu MPEG-4 (*.ASF), zvuk v normě MP3. Pokud budete chtít využít zařízení samostatně jako diktafon, je to rovněž možné.

V příslušenství naleznete praktické kožené pouzdro pro MP-500, CD s ovladači pro staré Windows 98 a užitečným konvertorem multimediálních záznamů, který využijete v případě, že budete vlastnit multimediální záznamy, jež nativně MP-500 nepodporuje. Další příslušenství tvoří USB kabel, externí napájecí adaptér, sluchátka a AV kabel zakončený trojicí RCA konektorů (video a stereofonní zvuk).

Acer MP-500

Cena vč. DPH: 11 890 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


Opravdu velmi dlouhé sklo

Rani Tolimat

C06P0305

Osmimegový model s označením Pro 815 je dlouho očekávaným příspěvkem Samsungu do kategorie špičkových kompaktních fotoaparátů, tedy přístrojů s robustní kompozicí, spoustou funkcí a kvalitní optikou. Oblíbenými zástupci této třídy jsou např. Fuji 9500 nebo Panasonic FZ30.

Samsung 815 se v této drsné konkurenci snaží prosadit především pomocí dvou unikátních předností. Tou první je objektiv, jehož ohnisková vzdálenost odpovídá 28-420 mm u klasického filmového fotoaparátu. Tento rozsah překonává vše, co bylo v této oblasti kdy vytvořeno. A netýká se to jen kompaktů - touží-li po podobném rozsahu majitelé zrcadlovek, potřebují k tomu minimálně dvě skla. Pokud by navíc chtěli zachovat relativně vysokou světelnost Samsungu f2,2-4,6, přišlo by je to výrazně dráž.

Druhým velkým lákadlem je největší displej, jaký se kdy na fotoaparátu objevil. Jeho úhlopříčka měří 8,9 cm, na což jsme zvyklí spíše z kapesních počítačů. Při těchto rozměrech zabírá displej téměř celou zadní stěnu a není výklopný, což by mohlo vadit například milovníkům makrofotografie, kteří rádi fotografují od pasu nebo dokonce od země. Pro ně proto nabízí Samsung originální řešení - menší LCD panel na horní straně, který za běžných okolností slouží k zobrazení nejdůležitějších fotografických parametrů a plní tedy funkci stavového displeje, typického pro zrcadlovky. V případě potřeby do něj lze ale promítnout obraz z objektivu. Kromě dvojice displejů je přístroj jako většina ultrazoomů vybaven i elektronickým hledáčkem.

Špičkovým parametrům pochopitelně odpovídá i rozsáhlá funkční výbava, v níž ale chybí jeden pro ultrazoomy vcelku zásadní prvek, totiž stabilizátor obrazu. Při ohniskové vzdálenosti odpovídající 420 mm se jedná o poměrně vážný nedostatek. Jinak je k dispozici prakticky vše kreativní expoziční režimy (priorita času a clony, plný manuál) podpora formátů RAW a TIFF, jednoduché, kontinuální i ruční ostření, blesk s pomalou synchronizací i patice pro externí blesk, živý histogram či možnost nastavit barevnou teplotu přímo v kelvinech. Méně nároční uživatelé ocení slušnou řádku motivových programů či předvoleb vyvážení bílé. Obrovskou výhodou je mechanický zoom - ovládá se podobně jako u zrcadlovek prstencem na objektivu a je tak mnohem přesnější a hlavně rychlejší než servomotorky, využívané v levnějších modelech.

Náběh i ostření (vyjma nejdelší ohniskové vzdálenosti) jsou příjemně rychlé, elektronický hledáček sice trpí pomalejším překreslením, nijak se v tom ale nevymyká běžnému průměru. Horší je to s ukládáním fotografií. Ve formátu JPG se jeden snímek ukládá cca 2 vteřiny, což se dá přežít, ovšem ve formátu RAW to trvá až desetkrát déle. Fotografování v RAW je tedy vyhrazeno jen pro naprosté nadšence a situace, kde motiv snímku nikam neuteče.

Kvalita fotografií je ovšem při zkušenostech s běžnými ultrazoomy velmi příjemným překvapením. Ostrost neubývá ani v rozích při ohnisku 28 mm, což u kompaktů rozhodně nebývá zvykem. Výborně funguje též automatické měření expozice, fotoaparát se úspěšně brání přepalům a přitom snímky nepodexponuje více, než je nutné. Jen JPG komprese je někdy až příliš silná a při bližším zkoumání po ní na snímcích najdeme nepěkné stopy v podobě artefaktů. Někdy se vyskytují i fialové kontury na přechodech jasů a stínů, čili chromatická aberace. Zato šumu je kupodivu málo roste až od ISO 200, stále se ale udržuje v únosném množství. Systém řešení s dvojicí LCD panelů se nám společně s kvalitou fotografií natolik zalíbil, že jsme se rozhodli ocenit tento fotoaparát jako TOP Produkt.

Samsung Pro 815

Cena vč. DPH: 18 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Solid Czech, http://www.samsungcamera.cz

§§§§§


Nové brašny CaseLogic

Šárka Jurič

C06P0313

Prázdninové měsíce jsou logicky časem dovolených, a tak pro mnoho z nás, když už vyřešíme dilema, co vzít s sebou, vyvstane další - do čeho to zabalit? Navíc množství elektroniky, kterou s sebou táhneme, rok od roku roste. MP3 přehrávače, mobily, DVD přehrávače, digitální kompakty i zrcadlovky, navigace, PDA, malé LD televize a často také notebooky.

Při prohlížení všeho, co trh nabízí, jsme si uvědomili, že ačkoliv nám rukama prošla řada modelů mnoha značek, nedokážeme si vzpomenout, kdy jsme měli v ruce model nesoucí logo se žárovkou. Právě tu má ve svém erbu společnost CaseLogic.

Batoh NBP3

Z našeho hlediska jsou samozřejmě nejzajímavější produkty určené pro notebooky. Z aktuální nabídky trojice batohů jsme zvolili NBP3. Ten po designové i užitkové stránce patří někam mezi konkurenční bussiness Samsonite Paragon II a "městský" Deuter Giga Office. Batoh je rozdělen na dvě větší sekce, nabízející přibližně stejný prostor.

Část blíže k zádům je z velké části zabrána kapsou určenou primárně pro notebook -  do té se vměstnají i větší DTR modely s 15,4" displejem, což jsme vyzkoušeli s modelem Asus A6r. Notebook je tak chráněn zády samotného uživatele, vnitřní kapsa odolává případným nárazům dalších věcí v batohu díky šestici "polštářků", které jsou součástí vnitřní stěny kapsy. Kromě notebooku a příslušenství se do batohu pohodlně vejdou další věci, uváděný obsah je 15 litrů. K dispozici je i kapsa pro drobné příslušenství, třeba klíče, brýle, CD atd.

Provedení nosného systému však hodnotíme spíše jako průměrné, zatímco polstrování zad je v oblasti ramen a lopatek velice příjemné, části redakce "nesedl" batoh v bederní části - byl lehce znatelný tlak hrany notebooku, což je zčásti dáno zakončením bederního polstrování přímo na hranici zad a dna batohu. Lepší by bylo protažení této části mírně až na spodek batohu. V případě, že jsme zkrátili popruhy a batoh seděl pouze na horní části zad (taková malá polní), vyvážení nebylo ideální. Proto standardní rada - žádný batoh nekupujte jako "překvapení" - i když jde o kvalitní výrobek, nemusí sedět vždy všem.

Kufr s kolečky MC22

Pro delší cesty má CaseLogic v nabídce samozřejmě i "klasické" kufry - tedy cestovní brašny. U nás zakotvil dražší model MC22. Teleskopická rukojeť, precizně provedené a pevné plastové boky s dostatečně velkými ložiskovými kolečky, vše jak má být. Pro uložení notebooku se dodává samostatná polstrovaná vložka, která dokáže přístroj chránit při rovnoměrně rozloženém tlaku díky pěnovému efektu. Nicméně proti případným přímo vedeným ranám nepomůže. Berte ji tedy skutečně jako vložku a umístěte ji někam doprostřed zavazadla, mezi další oblečení. Nabízený prostor přes 50 litrů je velice příjemný, ale ne každá letecká společnost vás s ním pustí do svého palubního prostoru - lépe by vyhovoval model s objemem okolo 30 litrů. MC22 je velice pěkně proveden, škoda jen, že jeho zdrhovadla nemají očka pro upevnění zámků.

Taška na DVD

DVD přehrávač může při dovolené přijít rovněž vhod, pro jeho bezpečný transport je vhodná například taška PDVS3. Celkové zpracování nevybočuje z běžného průměru, taška ale poskytuje dostatečnou ochranu při přepravě. Kromě DVD přehrávače s přibližně 9" obrazovkou- návrh byl očividně šit na přehrávače Panasonic je zde místo pro příslušenství i několik disků. Nejzajímavější je řešení popruhů, které umožňují tašku připevnit přes opěradlo řidiče a vytvořit tak pro zadní sedadla "obrazovku v sedadle", známou z letadel nebo luxusních aut.

Ostatní drobnosti

Hledáte-li obaly na jiné elektronické hračky, MP3 přehrávače, PDA, ale třeba také digitální fotoaparáty, nemusíte mít strach, že by je Case Logic neměl v nabídce. Ceny se liší podle použitého materiálu a stupně vyztužení a podle našeho názoru nejsou nepřiměřeně nadsazené.

V každém případě si uvědomte, že pokud není výrobek výrazně označen jako vhodný například do prostředí se zvýšenou prašností (a za takové díky jemnému písku můžeme považovat i pláže), nejsou vaše přístroje v bezpečí. Nejmarkantnější je to u MP3 přehrávačů a fotoaparátů.

Cenové rozpětí

Obal na MP3 Player QMP1R - 249 Kč

Obal na MP3 Player MPC6 (s páskem na ruku) - 269 Kč

Pouzdro na PDA PLTE2 - 329 Kč

Pouzdro na PDA PLT5 - 399 Kč

Pouzdro na fotoaparát QPB3 - 499 Kč

Taška na DVD - 629 Kč

Batoh NBP3 - 1 899 Kč

Kufr MC22 - 3 999 Kč

§§§§§


Fotobanka na cestách

Petr Prošek

C06P0298

Společnost ComDis uvedla na český trh novou generaci zálohovacích zařízení značky i-Tec. Photobank Premium je k dostání ve dvou verzích, lišících se velikostí harddisku (40 a 80 GB). Jedná se o vylepšený typ předchozího zařízení série MultiMedia Viewer se spoustou zajímavých funkcí. Nejen na cestách jej můžete využít jako zálohovací zařízení, čtečku paměťových karet, prohlížeč obrázků nebo MP3 i DivX přehrávač. Má to ovšem jeden malý háček - musíte se poprat s jeho instalací a zprovozněním.

K dispozici je papírový manuál v anglickém jazyce, doplněný stručným představením přístroje v češtině s odkazem na manuál a ovladače v elektronické podobě na přiloženém instalačním CD. To se nám bohužel nepodařilo spustit a po vložení do mechaniky jsme se dočkali spousty chybových hlášek, vedoucích až k restartu počítače. Jestliže máte Windows XP, systém přístroj automaticky rozpozná ihned po jeho propojení pomocí přiloženého USB kabelu (USB 2.0). Majitelé ostatních systémů ale budou muset využít přiložené ovladače, jež jsou naštěstí umístěny i na originálním anglickém CD, společně s aplikací pro formátování disku. Pokud vás však zmiňované problémy s českým instalačním médiem neminou, na manuál v rodném jazyce budete muset zapomenout.

Photobank Premium ukrývá 2,5" harddisk, který má být připraven k použití, ale v našem případě tomu tak bohužel nebylo. Byl naformátovaný, ale postrádal důležité adresáře, do kterých je třeba soubory ukládat, aby byly přístupné z hlavní nabídky. Formátování je velmi jednoduché a můžete jej provést přímo z přístroje nebo pomocí zmiňovaného programu. Nutno podotknout, že zařízení by mělo být v průběhu spojení s počítačem samostatně napájeno ze sítě, i když to není bezpodmínečně nutné. Rychlost vestavěného disku je poměrně slušná, zdaleka však nedosahuje rychlosti klasických externích USB HDD. Rychlost čtení se podle 2MB File Testu v programu SiSoftware Sandra Lite 2007 vyšplhala na 7 646 kB/s, rychlost zápisu na 7 066 kB/s. Při práci s paměťovými kartami jsou tyto hodnoty naprosto dostačující, ale pokud budete chtít Photobank Premium využívat i jako zálohovací zařízení pro větší množství dat, musíte se obrnit trpělivostí.

Photobank Premium tvarem i kovově lesklým krytem s černými boky připomíná samotný harddisk a po stránce designu zřejmě mnoho lidí neosloví. Kdyby byla fotobanka o rozměrech 128 x x 76,5 x 30 mm a hmotnosti 282 g (včetně disku a Li-ion baterie) více zaoblená, měla by rozhodně větší šmrnc. 2,5" LTPS TFT LCD displej s 16 miliony barev a rozlišením 882 x 228 pixelů se nachází v horní části. Pod ním jsou dvě tlačítka, jedno z nich slouží k zapínání a vypínání přístroje a druhé, rozdělené na dvě části, plní funkci Escape a vyvolání Menu. Pod nimi je v kruhu umístěná páčka (na vyšší citlivost si budete chvíli zvykat), jež slouží k pohybu do čtyř stran a rovněž jako potvrzovací tlačítko. Na levém boku najdete kolečko, které zase poslouží například k zoomovaní fotografií.

Ovládání je intuitivní, nebude vám činit žádné potíže a v případě potřeby můžete použít i dálkový ovladač. Po zapnutí fotobanky se dostanete do hlavní nabídky s ikonami Music, Pictures, Video, Backup, Options, AudioRec a Harddisk. První čtyři položky v podstatě plní pouze funkci odkazů na příslušné adresáře s hudebními soubory, fotografiemi, videosoubory a zálohami z paměťových karet. Pomocí ikony AudioRec aktivujete diktafon (vestavěný mikrofon je umístěn pod LCD displejem) nebo přehrajete uložené nahrávky. Kliknete-li na odkaz harddisku, spustíte jednoduchého průzkumníka s klasickými funkcemi jako například kopírování či mazání. Postrádali jsme zde možnost hromadně vybírat, kopírovat a mazat soubory a adresáře. Proto doporučujeme provádět větší úpravy přímo v počítači ve vašem oblíbeném správci souborů.

Fotobanka podporuje všechny nejpoužívanější typy paměťových karet (CF, CF II, IBM Microdrive, SM, SD, MMC, xD, MS, MS Pro a další) a umožňuje nejen zálohování na vestavěný disk, ale rovněž kopírování z jedné karty na druhou. Při prohlížení fotografií (podpora formátů JPEG a RAW) dosáhnete až čtyřnásobného zoomu, obrazem můžete otáčet po devadesáti stupních, u každé fotografie zobrazíte informace EXIF (rychlost závěrky, světelné podmínky atd.), spustíte slideshow nebo umístíte obraz na pozadí. Photobank Premium přehrává hudební soubory MP3, WMA a WAV, podporuje ID3 tagy a nabízí šest speciálních módů pro hudební žánry (taneční a klasická hudba, rock a další). Na jedno nabití (trvá zhruba pět hodin) můžete poslouchat hudbu přibližně devět hodin, kvalita je srovnatelná s klasickými MP3 přehrávači, součástí balení jsou i miniaturní sluchátka do uší. Ty ostatně využijete i při přehrávání videosouborů - fotobanka podporuje MPEG-1 ve formátu DAT, MPG a VCD i Motion JPEG ve formátu AVI a MOV. Záznam lze libovolně přetáčet a zastavovat, výdrž baterie činí v tomto případě zhruba tři hodiny. Reprodukci si ale bohužel nijak zvlášť nevychutnáte, za což mohou nestydatě malé úhly pohledu. Tento problém vyřeší až propojení přístroje s televizí pomocí přiložených kabelů. Velikost vysílaného obrazu ovšem není nikterak ideální a činí pouhých 320 x 240 pixelů. Při pořizování Photobank Premium byste tedy neměli zapomínat, že nekupujete vysoce kvalitní multimediální centrum, ale především databanku s vynikající přidanou hodnotou.

i-Tec Photobank Premium 40 GB

Cena vč. DPH: 8 490 Kč (model 80 GB za 9 990 Kč)

K testu zapůjčila firma: ComDis, http://www.comdis.cz

§§§§§


Hi-tech romance MP3

Lubor Jarkovský

C06P0291

MP3 je pojem, který slýcháme denně ze všech možných stran. Kazetové walkmany, ale i přenosné CD přehrávače už dávno vyklidily pole elegantním přístrojům různých velikostí, které jsou dnes schopné přehrávat nejen hudbu, ale i video. Vybrali jsme pro vás čtyřiadvacet nejlepších společníků pro vaše

letní cesty.

Jelikož se za poslední dva až tři roky začaly podkategorie přehrávačů diferencovat, nestačí dnes jen otestovat v jedné kupě dvacet čtyři přístrojů a říci vám, který se nám zdá jednoznačně nejlepší. Počátečním vývojem dané označení "MP3 přehrávač" už dnes vlastně tak trochu pozbývá původního významu, protože všechny produkty tohoto typu zvládají přehrát i jiné zvukové formáty či video, zobrazit fotografie, textové soubory, flashové hry atd. To je také důvod, proč jsme testované výrobky rozdělili do čtyř kategorií. Každý přehrávač je ve své podstatě jiný, i když v jádru slouží všechny stejnému účelu.

Boom a následná stagnace

Než přistoupíme k samotnému testování, je potřeba si říci něco k problematice MP3/PMP (Portable Multimedia Player) obecně. V posledním roce se našlápnutý trh s MP3 dostal do zvláštní situace. Na jednu stranu zájem o přehrávače stále stoupá, na druhou se jejich vývoj velmi zpomalil a částečně se zmenšila i nabídka zbrusu nových modelů. Ještě před dvěma lety uváděly společnosti jako iRiver, MPIO či iAudio obrovské množství produktů. Nabídka se rozšiřovala o nové kousky každých pár měsíců a my nevěděli, o čem dříve psát. Současně docházelo i k výraznému pokroku v oblasti funkcí přehrávačů. Začaly se objevovat první modely s barevnými displeji, následovala podpora videa, fotografií, některé přístroje disponovaly funkcí USB host (možnost spojení a kopírování mezi dvěma zařízeními bez nutnosti použít k tomu počítač), jiné se zase mohly pochlubit integrovanými reproduktory. V předchozích zhruba dvanácti měsících ovšem došlo k radikálnímu snížení tempa uvádění nových modelů na trh a může za to jediný fakt - další inovace MP3 přehrávačů už není prakticky možná. Ano, můžeme přidat různé podružné funkce, ale zdá se, že už nelze objevit nic zásadního, co znamenaly právě barevné displeje a s nimi spojená podpora videa a fotografií. Ve výsledku to znamená, že výrobci museli zvolnit, protože už neměli žádný pádný argument uvádět každé tři měsíce nový výrobek.

Nedostupný výstřelek? Už dávno ne

Vývoj cen MP3 přehrávačů je úplně stejný jako u kteréhokoliv jiného kusu elektroniky, který byl před pár lety žhavou novinkou a nyní je zcela běžnou součástí domácností. Ještě koncem roku 2003 jste za tehdy jeden z nejlepších přehrávačů iRiver IFP-599 s pamětí o velikosti 1 GB zaplatili přes patnáct tisíc, o necelý rok později za vůbec první HDD jukebox s barevným displejem skoro dvacet tisíc. Za tyto ceny byly přístroje pro běžného uživatele nedostupné, obzvláště pro -náctileté, pro než se stal MP3 player skoro stejně silným symbolem jako mobilní telefon. V současnosti se cena těch nejnovějších a funkcemi nejnabitějších modelů často nepřehoupne přes deset tisíc, přičemž většinou se pohybuje kolem poloviny této částky. Cena je to stále poměrně vysoká, ale zaplatitelná. Výraznější pokles už nelze očekávat, protože na rozdíl od stařičkých walkmanů či discmanů disponují MP3 přehrávače mnohem větším množstvím funkcí - a ty si prostě výrobci nechávají zaplatit. Roli v ceně hraje i clo, zvyšované právě některými funkcemi. V následujících měsících mohou cenu zvýšit i nároky společností zastupujících interprety a autory. Není vyloučeno, že pokud budou přijaty nové vyhlášky, bude navýšena cena přístrojů o poplatky za autorská práva, které si nárokují například Dilia (zástupce autorů textových děl), OSA (zástupce skladatelů) či Intergram (zástupce výkonných umělců) atd.

Nejlevnější hudební udělátka lze dnes pořídit i za tisíc korun, ale jejich nákup příliš nedoporučujeme. Kromě toho, že u těchto ultralevných přehrávačů často nenaleznete podporu adresářové struktury, nestojí za mnoho ani po konstrukční stránce. Nenáročnému zákazníkovi sice mohou pár měsíců či let sloužit, ztráta či zničení levného přehrávače školou povinným dorostencem tolik nemrzí, ale v našem testu obyčejné plastové přehrávače bez displeje nenajdete. Přikláníme se spíše ke kvalitě a funkčnosti, a proto jsme cenovou otázku v kritériích hodnocení trochu odsunuli.

Poznámka k testu: počet hvězdiček poměru výkon/cena a kvality provedení se vztahuje vždy k dané kategorii, do níž přehrávač spadá. Řada z testovaných přístrojů již byla recenzována v krátkých testech. Potřebujete-li podrobnější informace, zalistujte v některém starším čísle našeho časopisu.

APPLE iPod Nano

Nano- je miliardtina základní fyzikální jednotky a Apple se tímto výrazem snaží zdůraznit, že je jeho přehrávač opravdu malý. Inu, v pravém slova smyslu úplně malý není, ale je extrémně tenký a kdybychom ho zabalili do alobalu, vypadal by jako hodně ošizená tabulka čokolády. Přestože se jedná o flashový přístroj, na trh je dodáván (pro tento typ paměti) s netypickými kapacitami. Začíná na 1 GB, pokračuje přes 2 a končí na čtyřech GB. Drží se strohého designu, který, jak vidno, na zákazníky platí. Prodává se nejen v bílém provedení, které nás příliš neoslovuje, ale i v mnohem působivějším černém. Design tedy na jedničku, pane Apple. V oblasti ovládacích prvků rovněž boduje, dotykový kruh s funkcí scroll je prostě skvělý a za displej schopný zobrazit 65 tisíc barev se Nano také nemusí stydět. Horší je to s přídavnými funkcemi, kterých není mnoho. Hodiny jsou sice pěkné, ale kde je FM tuner či funkce nahrávání hlasu? Za trendovou jednoduchost se zkrátka někde zaplatit musí. Pekelné je i kopírování hudby, protože vás Apple nutí používat svůj program iTunes, který nepřináší nic jiného než omezení.

Zapůjčil: http://www.dtpobchod.cz

CM-TECH CA-C750

Miniaturní stříbrný přehrávač je skoro rok starý a jeho cena klesla asi o patnáct stovek, což mu s přihlédnutím k jeho funkcím vydobylo místo v našem testu. Díky váze 37 gramů a rozměrům 59 x 29 x 18 mm se dá nosit pohodlně na krku. V přední části se nachází CSTN displej s hrubším rastrem, schopný zobrazit až 65 tisíc barev. Po spuštění C750 se na vás usměje rodná řeč, celé menu bylo totiž českým zastoupením přeloženo. Přístroj zvládá celou škálu běžně rozšířených hudebních formátů (MP3, WMA, OGG, ASF) a poradí si i s obrázky ve formátech JPEG a BMP. Poslouchat můžete také FM tuner, nahrávat z něho i z linkového vstupu a pořizovat záznam hlasu. Ovládání přehrávače je pohodlné, příjemně překvapí menu s podrobnými nastaveními. Ekvalizér se opravdu povedl, protože obsahuje kromě klasických režimů i licencované SRS, WOW a TruBass efekty. Po úplném dobití integrované Li-Polymer baterie vydrží hrát C750 přes 15 hodin a můžete ho tedy vzít i na delší cestu. Do systému se po připojení k počítači přihlásí jako externí disk, nejste tedy při kopírování jakýchkoliv dat omezeni. Přesun souborů probíhá rychlostí dosahující až 2 MB/s. Hlavní devizou CA-C750 je jeho velikost, množství funkcí a příjemná cena.

Zapůjčil: http://www.hbc-europe.cz

CREATIVE ZEN Nano Plus

Přestože se v názvu nachází také magické slovíčko "nano", má tento ZEN s iPodem pramálo společného. Maximálně to, že oba jsou hudební přehrávače kompresních formátů. ZEN Nano Plus vychází ze staré koncepce MP3 přehrávače, která byla v kurzu někdy před dvěma třemi roky. Na pohled nevypadá nijak úžasně, ale bohatě to kompenzuje svou neuvěřitelně nízkou cenou. Půlgigový model koupíte za necelých devatenáct stovek - a to, prosím, umí přístroj přehrávat MP3, WMA, podporuje adresářovou strukturu, je vybaven FM tunerem, možností nahrávat přes linkový vstup, z rádia i z integrovaného mikrofonu. Za tak nízkou sumu ovšem nemůžete čekat konstrukčně precizní produkt. Plastový obal a tlačítka spolu s miniaturním displejem jsou toho jasným důkazem. Pro nenáročného posluchače, který vyžaduje od přehrávače jen to nejzákladnější, jde o perfektní volbu. Leckoho jistě překvapí dodávané příslušenství: nechybí sluchátka, linkový kabel, šňůrka na krk, ani AAA baterie. Navíc je přístroj nabízen v deseti barevných variacích, tudíž si asi vybere opravdu každý.

Zapůjčil: http://www.creative.com

EMGETON E5 Cult

Překvapivě velký player stříbrné barvy s rozměrným monochromatickým bíle podsvíceným LCD displejem vás může na první pohled odradit kvůli své velikosti, ale neměli byste ho hned zavrhnout. V rámci čistě hudebních přehrávačů s nebarevným LCD je totiž jedním z nejlepších na trhu. Vyroben je z poctivého hliníku a jeho tělo by tedy vypadalo opravdu pěkně, nebýt oněch nadprůměrných rozměrů. Velikost však přináší i některé výhody. Za prvé se E5 Cult pyšní opravdu rozměrným displejem, na kterém je obsah paměti velice přehledne zobrazen, za druhé používá klasickou AA baterii, díky níž vydrží hrát skoro 50 hodin. Přehrávat dokáže bohužel jen tři formáty, MP3, WMA a WAV, ale výrobce tento drobný nedostatek vynahrazuje množstvím jiných funkcí. Nechybí FM rádio, všechny tři možnosti nahrávání (FM, line-in, hlas), čas, datum, slušný ekvalizér s několika režimy včetně dvou vlastních a efektů SRS, WOW a Trubass. Vzhledem k nižší ceně jsme čekali chudší příslušenství, ale Emgeton opět zabodoval, protože dodává celou řadu věcí včetně pevného (i když nehezkého) obalu a šňůrky na krk. Jestliže hledáte přístroj s velkou výdrží baterie, neomezeným kopírováním hudby a nevadí vám větší rozměry, neměli byste E5 Cult minout.

Zapůjčil: http://www.bell-technology.cz

iAUDIO F1

Nevíme, jestli nosí tento přístroj některý z pilotů formule 1, ale s určitostí můžeme říci, že jako jasná stylovka sedne na krk každému milovníkovi aut. Jeho design ve tvaru závodního vozu zaujme snad každého, protože taková empétrojka se přece jen každý den nevidí. O to více zamrzí laciné provedení v lesklém nevábném plastu. Špatný dojem máme z obou barevných verzí - bílé i černé. Předek přehrávače tvoří v prostřední části dvoubarevný OLED displej, na kterém se v základní obrazovce objevují informace o přehrávání, zpracované graficky do budíků přístrojové desky automobilu. Je dobře čitelný spíše v interiérech, na slunci se hodně leskne. Napravo od něho je potom umístěno dosti nešťastně řešené ovládání, s osmisměrným výkyvným tlačítkem a joystickem uprostřed. Přehrávat lze pouze hudbu, a to ve formátech MP3, WMA, OGG a WAV, přičemž je k dispozici i FM tuner a všechny obvyklé způsoby nahrávání zvuku/hudby. F1 kromě svého tvaru ničím příliš nevyniká a v našich očích je zajímavý spíše díky ceně a originálnímu tvaru. Kvůli nepohodlnému ovládání ho lze ovšem bez výčitek označit jako zcela průměrný.

Zapůjčil: http://www.bell-technology.cz

iRIVER T30

O tom, že iRiver už není co býval, jsem se zmiňoval na začátku testu - a tento přístroj je toho důkazem. Pokus o průnik na trh s levnými přehrávači nedopadl sice pro korejskou legendu nejhůře, ale žádné bujaré oslavy se také konat nemohou. Malý plastový přehrávač, který bez AAA baterie váží jen 27 gramů, se dodává ve dvou barevných provedeních. Gigový v elegantní vínové a půlgigový v brčálově zelené. Z trojice loni představených flashů je jednoznačně nejpovedenější, obzvláště po stránce designu, kdy je v okrajích lehce zkosený. T30 dokáže přehrát MP3, WMA, ASF a OGG, ale chybí mu FM tuner, a tak lze nahrávat jen z linkového vstupu a přes integrovaný mikrofon. Pochválit musíme možnost enkódovat zvuk do MP3 až s datovým tokem 320 kbps, to se týká linkového vstupu, hlasový záznam má maximum nastaveno na 128 kbps. Nepříjemný je přechod iRiveru k firmwaru fungujícímu jen pod Windows XP, přístroje se přihlásí jako přehrávač médií. Naštěstí lze ze stránek výrobce stáhnout UMS firmware. Veskrze průměrný přehrávač je vzhledem k menšímu množství funkcí a horší kvalitě provedení dost drahý a nestačí ani na některou starší konkurenci.

Zapůjčil: http://www.fastcr.cz

mobiBLU DAH-1500i

Maličká hudební krychlička značky mobiBLU je v současnosti nejmenším MP3 přehrávačem na světě a musíme říci, že nás po stránce designu a provedení opravdu oslovila - kvalitní konstrukce jde v ruku v ruce s na pohled pěkným šasi. Vytýkat mobiBLU drobný displej či špatné ovládání je skoro zbytečné, protože každý, kdo chce přehrávač blížící se svou velikostí hrací kostce ke Člověče, nezlob se, na to musí být předem připraven. Přestože práce s přístrojem znamená trošku boj, časem si člověk zvykne, i když přeskočit z alba do alba poslepu se asi podaří jen málokomu. Velikost určuje do značné míry i funkce, přístroj sice dokáže přijímat radiové vysílání v pásmu FM či nahrávat (rádio, hlas), ale spustit na něm lze jen MP3 a WMA, chybí mu linkový vstup a výdrž jeho baterie se pohybuje někde kolem osmi hodin. Proti koupi hovoří i dosti vysoká cena, která i přes omezenou funkční výbavu přesahuje u gigabajtové verze čtyři tisíce. Model s 256 MB potom stojí stejně jako konkurenční výrobky s dvojnásobně velkou pamětí. Tento přehrávač je proto jednoznačně určen milovníkům miniaturizace, pro než je na prvním místě právě velikost.

Zapůjčil: http://www.kbprogres.cz

MPIO FY700

Prapodivný ipodovsky běloučký přehrávač jsme testovali v našem květnovém čísle a cestičku si našel i do tohoto výběru. Přestože se nám zpočátku příliš nezamlouval kvůli své barvě a neobvykle podlouhlému tvaru, nakonec jsme museli uznat, že má něco do sebe. Přehrávač na první pohled působí jako ta nejobyčejnější empétrojka, ale zdání klame. Podporuje MP3, WMA, ASF, má integrovaný FM tuner, umí nahrávat hlas i rádio a výrobce mu dal do vínku i čtyřřádkový LCD displej. Trochu nepodařené je ovládání: tlačítka jsou roztažena po podlouhlém těle a uživatel je nucen neustále přesouvat palec z jednoho konce na druhý. Současně je nepříjemná i gumová část pro změnu hlasitosti a přesun ve skladbách, protože se špatně mačká. MPIO se na krabici chlubí tím, že jeho přístroj lze nosit třemi způsoby - na karabině, se šňůrkou na krku a na ruce. V dodávaném příslušenství je však jen karabina, další věcičky s výrobní hodnotou v řádu korun už přibaleny nejsou. MPIO tím vlastně zbořilo jeden ze základních pilířů, na kterých stojí propagace tohoto modelu.

Zapůjčil: http://www.hbc-europe.cz

OXYGEN MX 312 FM Carbon

Ještě před uzávěrkou dorazily do redakce dva přístroje od společnosti Oxygen. Prvním je tento drobný flashový player, který připomíná oceňovaný model N11 od iRiveru. V podstatě je jeho kopií. Když od tohoto faktu odhlédneme, je přístroj opravdu pěkný (jinak by iRiver nedostal ocenění za design) a na krku se bude vyjímat jako drobný šperk. Při nošení venku vás stejně jako iRiver nepříjemně překvapí, protože za ostřejšího slunce na displeji nic nepřečtete. Dvoubarevný OLED je pěkný, ale co je to platné, když ho kryje reflexní ztmavené sklíčko, které sluneční paprsky doslova hltá a následně je plnou měrou vypouští zase do prostoru. Přehrávač má přeložené menu a podporuje adresáře, i když mu delší názvy dělají problémy (ani v nich nemusejí být žádné speciální znaky). V oblasti doplňkových funkcí nechybí FM tuner či možnost z něho nahrávat. Jako diktafon ho lze použít také, linkový vstup ale bohužel nemá. Ovládání pomocí šestice tlačítek rozmístěných po dvou trojicích na bocích přehrávače není ideální, ale za špatné ho označit nemůžeme. Konkurenty atakuje Oxygen MX 312 hlavně cenou, za 1 GB u něho totiž zaplatíte jen 3 790 korun, což je pro designově precizně zpracovaný přístroj cena lidová. Škoda jen toho "nedotaženého" firmwaru.

Zapůjčil: http:/www.hptronic.cz

CM-TECH CA-S650

Minulé září na trh uvedené hudební udělátko bylo a stále je v oblasti multimediálních flashů unikátním výrobkem. Svým tvarem připomíná malou vysílačku a jeho hlavním trumfem jsou poměrně kvalitní stereo reproduktory, které ocení hlavně výletníci či častí návštěvnici kempů a chat. Přehrávač disponuje dostatečným výkonem k slušnému poslechu hudby či mluvného slova v okruhu dvou metrů. U stolu na verandě se tedy neztratí. Nejvyšší model z řady S od CM-TECHu však dokáže kromě hudebních formátů MP3, WMA, OGG a WAV přehrávat i video v MPEG4 (stejně jako u všech ostatních přehrávačů nutno transkódovat v dodávaném programu) a zobrazovat fotografie. CSTN displej však není pro pohyblivý obraz v dané velikosti a nízkém rozlišení nejvhodnější, jemné LCD s úpravou TFT by posloužilo lépe. S nějakým sledováním filmů tedy nepočítejte. K tomu poslouží lépe harddiskové jukeboxy s většími obrazovkami. S650 se nám nicméně jako hudební přehrávač velmi libí, menu je přehledné, množství nastavení více než dostatečné a ovládání přímo skvělé. Samozřejmostí je FM tuner i funkce nahrávání.

Zapůjčil: http://www.hbc-europe.cz

iAUDIO U3

Přístroj známého asijského výrobce je klenotem českého trhu. Jeho rozsáhlou recenzi jsme vám poskytli v dubnovém čísle, kde byl posouzen spolu s modelem F1. Přístroj tradiční koncepce podlouhlé tyčinky je dodáván v černé a bílé, v obou provedeních je k dispozici s 512, 1 024 i 2 048 MB. Řadí se tedy k minoritní skupince flashových přístrojů, překračujících magickou hranici 1 GB. Vzhledem k tomu, že dokáže přehrávat video, je velká kapacita rozhodně na místě. Ostatně 2 GB hudby lze vytvořit z třiceti kompaktů, což není žádné ohromující množství. U3 je schopen pracovat s neobvykle velkým množstvím formátů, jmenovitě s MP3, WMA, ASF, OGG, WAV a FLAC. Vybaven je i jemným TFT LCD, který zobrazuje až 262 tisíc barev, takže si poradí i s videem a obrázky. Do systému se přihlásí jako externí disk, tudíž obousměrnému kopírování jakýchkoliv dat včetně hudby nic nebrání. Výraznou výtku si zaslouží jen jeho plastové tělo. Přístroj spadá do nejvyšší třídy v této kategorii a lehký kov by mu slušel lépe. K záporům patří i mizerné příslušenství, ve kterém nenaleznete ani síťový adaptér, ani obal, ba ani šňůrku na krk.

Zapůjčil: http://www.bell-technology.cz

iRIVER U10

Tento luxusní kousek od iRiveru připomíná tvarem harddiskový přehrávač, svou velikostí se ale blíží flashům. Na první pohled zaujme nádherným a do nejmenšího detailu propracovaným designem, při bližším zkoumání potom i displejem, ovládáním a funkcemi. V podstatě si získá vaše srdce vlastně vším. Nespadá sice do kategorie miniaturních hi-tech hračiček, vhodných pro nošení v městské hromadné dopravě, ale chcete-li si koupit poměrně malý flashový přehrávač, na kterém je možné sledovat film a užít si ho, je U10 jasnou volbou. Přístroj podporuje MP3, WMA, ASF, OGG, JPEG, MPEG4 a lze do něho dokonce nahrávat i flashové hry. Výrobce už nějaké připravil a docela se trefil. Balancování na kládě rotující ve vodě nám zkrátilo nejednu cestu metrem do redakce. Video, fotografie i hry mají tu čest být zobrazovány na skvělém TFT LCD s úhlopříčkou 5,5 cm, rozlišením QVGA (320 x 240 pixelů) a schopností zobrazit až 262 tisíc barev. Ovládání přístroje probíhá pomocí stisknutí jednoho z jeho čtyř okrajů. Jedinou výraznější vadou U10 je velikost paměti, prodává se pouze s 1 GB, což je dost málo. Zejména když si uvědomíme, že u tohoto přístroje už není funkce přehrávání videa podružnou. Dva či čtyři GB by U10 seděly lépe.

Zapůjčil: http://www.fastcr.cz

M-CODY MX400

První přístroj od korejského Medianu, který se před vánocemi zčistajasna objevil v nabídce internetových obchodů, si nás získal a podrobně jsme se mu věnovali v lednovém PC WORLDu. Hlavními znaky přehrávače podobajícího se mobilnímu telefonu jsou kvalitní TFT displej (262 tisíc barev), funkce dálkového ovladače a schopnost přehrávání videa. Prodává se v konzervativní černé (1 024 MB) a veselé oranžové (512 MB). Paměť je možné rozšířit ještě pomocí SD/MMC karet, i když při nošení venku to příliš nedoporučujeme, protože karta po zasunutí z přehrávače trochu kouká. Pokárání zaslouží titěrná tlačítka, jejichž mačkání je pro větší prsty problematické. MX400 zvládá typický příděl formátů, tedy MP3, WMA, ASF, OGG, JPEG a MPEG4. Jelikož se jedná o přehrávač patřící mezi drobnější flashe, na filmy se příliš nehodí, ale dabovaný seriál či hudební videoklip na něm shlédnete bez problémů. Do systému se hlásí jako externí disk a jeho připojení probíhá pomocí nově navrženého ultratenkého integrovaného konektoru. Kromě funkce dálkového ovladače disponuje ještě FM tunerem i nahráváním z trojice známých zdrojů (linkový vstup, mikrofon, rádio). V dané velikosti se jedná o jeden z nejlepších AV přehrávačů s pamětí typu flash.

Zapůjčil: http://www.hbc-europe.cz

M-CODY MX700

Je to neobvyklé, ale do výběru jsme museli zařadit i bratříčka předchozího modelu, protože je kvalitativně na prakticky stejné úrovni, stojí méně a svým designem může oslovit jiný typ zákazníků. Ostřejší hrany byly totiž vyměněny za oblé křivky a přibyl integrovaný reproduktor. Po stránce specifikací si pohoršil se svým displejem, z 262 tisíc barev zůstalo 65 tisíc, ale na pohled to není prakticky poznat, protože byl použit displej s jemnějším rastrem. Ovládání je tentokrát pohodlnější, i když Median opět trošku chyboval. Kruh s pěti tlačítky totiž leží příliš blízko dolní hrany a přehrávač se při mačkání palcem špatně drží. Formáty podporuje MX700 stejné. Podobné je to i s tunerem a recordingem. Jelikož stojí ve variantě s půlgigovou pamětí skoro o tisícovku méně než čtyřstovka, je určitě její dobrou alternativou. Výměna infra rozhraní pro funkci dálkového ovladače za reproduktor s výkonem 800 mW se nám zdá jako rozumná, protože hlasitý poslech využijete rozhodně častěji. Celkově je MX700 velmi povedený přehrávač, který dokazuje, že se nám ve společnosti Median rýsuje další skvělý výrobce MP3 přehrávačů.

Zapůjčil: htp://www.hbc-europe.cz

MPIO FG200 (ONE)

Poslední multimediální "flashkou" v našem výběru je drobný přehrávač MPIO označovaný jako ONE. Rozhodnutí, jestli se stane tím vaším jediným NEJ... nebudeme brát na svá bedra, neboť vám s výběrem můžeme vzhledem k různorodosti přehrávačů pouze radit. Můžeme ale jasně konstatovat, že se MPIO FG200 řadí do vyšší třídy multimediálních playerů. Prodává se s pamětí o velikosti 512, respektive 1 024 MB v různých barevných provedeních, včetně černostříbrné či černomodré. Z hudebních kompresních formátů dokáže přehrávat MP3, WMA, ASF, OGG a WAV - rozumí si tedy prakticky se všemi rozšířenými kodeky. Video je pro něj stejně jako pro všechny kapesní přístroje potřeba transkódovat v dodávaném programu, a to do MPEG4. Na dosti hrubém OLED displeji, který nás zklamal, můžete prohlížet i fotografie či obrázky obecně (JPEG). Současně není problém poslouchat rádio či pořizovat záznam hudby z linkového vstupu (stejně jako z tuneru). Ani funkce diktafonu nebyla opomenuta. MPIO ONE je velmi podařený výrobek s přehledným menu i pohodlným ovládáním. Kromě displeje mu nemáme prakticky co vyknout. Snad jen výdrž baterie mohla být lepší.

Zapůjčil: http://www.hbc-europe.cz

CREATIVE ZEN Microphoto

Masivní přístroj z tvrzeného plastu, který působí i na dotek trochu jako lehký kov, je designově opravdu propracovaný. Přední barevná část perfektně ladí s bílou "tělesnou schránkou" jukeboxu, do níž je zasazena. Podobně jako Nano Plus se i tento model prodává v deseti různých barevných verzích. Současně je nabízen ve dvou kapacitách, levnější varianta má 4 GB, dražší potom 8 GB. Ovládání přístroje pomocí plochy reagující na dotyk je efektní, nikoliv však už přehledné, alespoň u tohoto přístroje.

Scrollování by mohlo být méně citlivé, protože stačí jemný záchvěv prstu a ocitnete se o řádek či dva níže, než chcete. Palec a půl velký displej dokáže zobrazit 262 tisíc barev a přístroj se tak skutečně snaží dostát svému názvu. Jelikož ale je použita zobrazovací jednotka OLED a nabízí rozlišení jen 160 x 160 bodů, není kvalita obrazu přesvědčivá. Především hrubší rastr a horší barevné podání (i přes papírově "silné" specifikace) kazí celkový dojem ze slideshow, ve kterých můžete sledovat obrázky v JPEGu. Jiný formát bohužel tento ZEN nezvládne. Ve Windows se hlásí jako přehrávač médií, ale lze ho přes menu v přehrávači přihlásit i jako externí disk (v tomto módu nakopírovanou hudbu nepřehraje).

Zapůjčil: http://www.creative.com

iRIVER H10 6 GB

Ať už se vám to bude zdát jakkoliv podivné, korejský výrobce uvedl na trh pod stejným názvem několik odlišných produktů. Všechny se jmenují H10 a vycházejí ze stejné designové koncepce, ale mají různé funkce, kapacitu a velikosti. Základ tvoří H10 s 5GB diskem, oproti námi recenzovanému postrádá FM tuner. Následuje tedy H10 6 GB, který se nachází ve stejném šasi, a nakonec je tu větší H10 20 GB. V prodeji jsou potom ještě flashové verze, designově opět velmi podobné přehrávače, ale mnohem menší jak z hlediska fyzické velikosti, tak kapacity paměti. Šestigigový model má tradiční tvar jukeboxu, v horní části se nachází LCD displej, který byl pro nás největší trnem v oku. Zobrazuje 260 tisíc barev, ale jeho kvalita za moc nestojí. Oproti vůbec první generaci jukeboxů této značky s barevnými zobrazovacími jednotkami (série H300) je o dva řády níže. S dotykovým ovládáním také iRiver nebodoval, starší systém s joystickem nebyl, pravda, tak efektní, ale byl mnohem pohlednější a snadno ovladatelný, což se u přehrávače cení mnohem více. H10 umí přehrávat MP3, WMA, ASF a zobrazuje JPEG obrázky, zařazen byl i FM tuner a funkce nahrávání. Vysoká cena nepříznivě ovlivnila zejména hodnocení poměru výkonu a ceny.

Zapůjčil: http://www.fastcr.cz

OXYGEN XDD 1001

Druhým výrobkem od Oxygenu v testu je tento MP3 mikrojukebox s 6GB miniaturním pevným diskem. Po vyjmutí z krabice nás upoutal matový černý povrch, který ovšem výrobce použil pouze pro přední část přehrávače. Boky i zadní část těla přístroje jsou v obyčejném, mírně se lesknoucím plastu, na jaký jsme zvyklí u dálkových ovladačů k televizorům. Alespoň, že přední část působí elegantně. Ovládání přehrávače je řešeno pomocí joysticku a čtveřice tlačítek. Neshledali jsme na něm nic, co by zasloužilo výtku, ba naopak. Displej není u tohoto produktu barevný, nýbrž pouze monochromatický, čemuž bohužel neodpovídá poměrně vysoká cena přístroje. Vždyť ZEN Microphoto a iRiver si s barvami rozumí, u ZENu navíc dostáváme za nižší cenu i 2 GB paměti navíc. U Oxygenu lze také získat přehrávač "s barvou", ale v době testu bohužel nebyl na skladě. Příliš nás nepotěšil ani systém nahrávání skladeb, je nutné používat speciální software. Na druhou stranu Oxygen nešetří na příslušenství, dodává sluchátka, síťový adaptér, USB kabel, linkový kabel a ochranný pytlík. Z hlediska funkcí je přístroj průměrný či lehce nadprůměrný. V audio oblasti přehraje jen MP3 a WMA, dokáže nahrávat hlas i zvuk přes line-in, ale zase mu chybí tuner.

Zapůjčil: http://www.hptronic.cz

PHILIPS HDD1620

Nizozemský gigant byl v oblasti MP3 přehrávačů dlouhou dobu jako prokletý. Harddiskové jukeboxy se zasekávaly častěji než bylo zdrávo, dodával k nim bez jakéhokoliv přehánění příšerný software a ani po stránce funkcí nepatřily přehrávače ke špičce. Ze svých chyb se ovšem ve Philipsu poučili a i když je před nimi ještě daleká cesta k dokonalosti, nabízí nyní opravdu pěkné přístroje. Jedním z nich je i mikrojukebox HDD1620 s barevným displejem, velmi efektním dotykovým ovládáním s modře podsvícenými "tlačítky" a možností nahrávat hudbu přímo ve Windows. K tomu, aby se přehrávač do systému přihlásil jako obyčejný externí disk, v nizozemské centrále ještě nedospěli, ale přistoupili alespoň k přehrávači médií. Ve srovnání s dřívějším zápasem s již zmiňovaným softwarem je nyní kopírování hudby a dat procházkou růžovým sadem. Přehrávač má kvalitní LCD displej (65 tisíc barev), na kterém se dají zobrazovat i fotografie v JPEGu. Zvukové soubory musejí být buď v MP3, WMA nebo WAV. Suma sumárum, Philips dokázal, že umí udělat i kvalitní empétrojku. Obzvláště po konstrukční stránce HDD1620 jasně převyšuje designem a efektností svého ovládání i "vyhypovaný" iPod.

Zapůjčil: http://www.philips.cz

SONY NW-A3000

Japonský výrobce má na trhu s MP3 zajímavé postavení. Nejprve dlouhou dobu pod tlakem Sony Music nedodával na pulty obchodů MP3 discman či flashové přehrávače a nyní stojí opět na bitevním poli sám se svou tvrdohlavou politikou. Jeho přehrávače totiž kromě MP3 podporují už jen interní formáty Sony ATRAC3 a ATRAC3Plus, které sice nabízejí při nižším datovém toku mnohem lepší kvalitu zvuku, ale jelikož se nejedná o otevřené kompresní kodeky, musíte k vytvoření souborů ATRAC používat dodávaný software Sony. To platí i pro nahrávání MP3 skladeb. Sony také úplně kašle na rádio či nahrávání. Od nejdražšího přístroje v této kategorii testu je to poměrně odvážné. Jenže to je celé Sony - nadsazená cena a také dokonalý design, kterým si právě modely řady NW své majitele získávají. Nádherný, jakoby skleněný přístroj působí úžasně lehce a přitáhne zraky všech kolemjdoucích. Je nám proto skoro do pláče, když si uvědomíme, že tento konstrukčně a designově dokonalý hudebník je naprosto zničen obyčejným softwarem. Výsledný rozporuplný dojem trošku vyhlazuje velká kapacita disku (20 GB) a dlouhá doba přehrávání, pohybující se v praxi okolo 30 hodin - pro harddiskový jukebox neobvyklé.

Zapůjčil: http://www.elviapro.cz

APPLE iPod

Prvním multimediálním jukeboxem v testu je známý iPod. V USA si myslí, že patří do odlišné kategorie než další MP3 přehrávače a někteří čeští recenzenti ho považují za něco, s čím bychom měli všechny ostatní přístroje srovnávat. Je to komické, neboť iPod nabízí v oblasti funkcí mnohem méně než stejně drahá a leckdy i levnější konkurence. Nenaleznete u něj FM tuner, žádnou funkci nahrávání, hudbu na něho lze kopírovat pouze přes dodávaný program iTunes (hudbu přes něj u nás nekoupíte) a z přehrávače už jí nedostanete, de facto veškeré video je nutné v iTunes transkódovat, což trvá obvykle dvě a více desítek minut. iPod jasně boduje jen v několika oblastech. První je jednoduchý a elegantní design. Druhou je ovládání s dotykovou plochou, třetí kvalita zvuku z výstupu. Jasným kladem je i množství originálního i neoriginálního příslušenství, jež zahlcuje e-shopy i kamenné obchody. Přehrávači od americké legendy světa IT nechybí ani podpora fotografií, ale celkově se nám zdá, že za oněch deset tisíc, které pátá generace iPodu (30 GB) stojí, můžete nakoupit u konkurence mnohém lépe. Vždyť pro doplnění funkce tuneru či nahrávání musíte dokoupit další doplňky, které Apple za babku rozhodně nenabízí.

Zapůjčil: http://www.dtpobchod.cz

CREATIVE ZEN Vision M

Podobně jako zázrak od Applu vypadá i "jukeboxík" dodaný Creativem. Prakticky stejný tvar i typ povrchu, jen skoro dvojnásobná hloubka. Přístroj to ovšem vynahrazuje širší podporou audio, video i image formátů a mnohem jednodušším kopírováním dat, videa i hudby. Kromě OGG a dnes již archaického DivXu 3.11 pracuje s prakticky všemi rozšířenějšími formáty. Bez jakéhokoliv transkódování zvládá přehrávat filmy v XviDu, pokud u nich není stopa v Dolby Digital či DTS, s titulky ovšem počítat nemůžete. Do systému se přístroj přihlásí jako přehrávač médií, za což jsme iRiveru spílali, ale u Creativu, který dlouho nutil uživatele používat k přesunu hudby vlastní software, je to krok kupředu. Přenášet data můžete i ve Windows Media Playeru 10, u videa to dělat dokonce musíte, protože při přetahování ze složky do složky systém nepochopitelně hlásí chybu. Hůře je na tom ovládání, které je v celé půlce čelní strany a působí zmateně. Displej zaslouží jedničku, stejně jako přehledný a graficky precizně zpracovaný systém menu. V rámci klasicky tvarovaných jukeboxů je Zen Vision M jasným králem a konkurenční iPod ho poráží jen ve velikosti a podle našeho subjektivně hodnoceného poslechu i v kvalitě zvuku.

Zapůjčil: http://www.creative.com

iAUDIO A2 30GB

Tento model je zatím tím nejlepším, co můžete pro přehrávání videa dostat do ruky. To se promítá i v jeho ceně - při 30GB kapacitě stejné jako u předraženého iPodu a o hodně výše než u zbytku konkurence. Čtrnáct tisícovek za příruční přehrávač je hodně i pro ty, kteří nemají hlouběji do kapsy. Za své peníze však dostanou vše, o čem snili. Přístroj, který vypadá spíše jako kapesní herní konzola, disponuje čtyřpalcovým displejem nejvyšší kvality - jeho rozlišení je 480 x 272 bodů a zobrazuje 16 miliónů barev. V této oblasti nenachází v našem testu ani mimo něj A2 konkurenci. Přehrávat lze podobně jako u ZEN Vision M prakticky vše, bez nutnosti transkódovat. Z hudebních formátů zvládne MP3, WMA, ASF, OGG, WAV, z videa WMV a AVI (DivX, XviD), ani obrázky mu nejsou cizí (JPEG, BMP, PNG). Jednoduché ovládání, možnost spojit přístroj s televizorem (i u Creativu, ale musíte zakoupit kabeláž), velkorysý úložný prostor, jednoduché přihlášení do systému v podobě externího disku (nijak omezený přenos souborů), funkce USB host pro kopírování dat z jiných zařízení s USB rozhraním (například digitální fotoaparát) či schopnost zobrazovat titulky ve formátu SMI jsou tím, co dělá z A2 nejlepší PMP současnosti.

Zapůjčil: http://www.bell-technology.cz

MPIO HD400

A na závěr se podívejme ještě na jiný konec oblasti multifunkčních harddiskových jukeboxů. Ve stáji MPIO totiž přibyl nedávno nový kousek, jehož podrobnou recenzi jste si mohli přečíst v krátkých testech v květnovém čísle. Designově velmi podařený produkt (hovoří o tom i prestižní cena iF) trochu kazí tlačítka s ostrými hranami. Dostává se za ně špína a leckdy i nepříjemně škrábnou. V oblasti funkcí se HD400 nemůže minimálně se dvěma výše recenzovanými přístroji srovnávat, přestože jeho cena není propastně nižší (to se týká spíše srovnání se ZENem). Video je totiž nutné ve většině případů pro tohoto černostříbrného krasavce překódovat v dodávaném programu, a to zabírá čas. Displej zobrazující 262 tisíc barev je opravdu pěkný, i když mohl být o něco větší. Menu i třídění skladeb pomocí stromového výpisu složek a souborů je perfektní (Creative i iPod by ho už měli konečně převzít, protože řazení podle ID3 tagů je noční můrou). Tento přístroj stojí mezi testovanými videopřehrávači nejníže. Pokud ho budeme hodnotit jako audio jukebox, může se ale se všemi směle měřit. Je totiž ze všech nejmenší a dá se pohodlně nosit i v kapse bundy.

Zapůjčil: http://www.hbc-europe.cz

§§§§§


Kancelář za dvacet

Petr Matuška

C06P0292

Nejen zábavou je člověk živ, a tak jsme se po minulém přehledovém testu počítačů určených zejména pro volný čas rozhodli porovnat několik čistě pracovních PC sestav. Mnoho z nás totiž v kanceláři tráví více času než doma, a tak je správně navržený, rychlý a hlavně spolehlivý počítač velkou předností a výhodou.

Komu by se chtělo několikrát za den restartovat z důvodu malé kapacity paměti jen proto, aby se uvolnila operační paměť pro spuštění náročnější excelovské tabulky nebo přihlášení do vnitropodnikového informačního systému? Nebo ještě hůře - komu by nevadilo, když se počítač během rozpracovaného dokumentu zasekne a restartuje, samozřejmě bez předchozího uložení dat? V tomto testu si řekneme, jak by měl vypadat ideální kancelářský počítač, jaký by měl mít výkon, a hlavně že by měl být naprosto stabilní, oproštěn od jakýchkoliv módních výstřelků snižujících efektivitu práce.

Co je to kancelářský počítač?

Pod pojmem kancelářský počítač si představujeme počítačovou sestavu s dostatečným výkonem pro kancelářské aplikace typu Open Office Suite nebo Microsoft Office, tedy pro práci s textovým editorem, tabulkovým editorem, poštovním klientem, ale také třeba s vnitropodnikovým informačním systémem nebo databázovým programem. Na kancelářském počítači by neměl chybět ani antivirový program a firewall (u některých větších společností je vše řešeno centrálně na serveru, zprostředkovávajícím přístup k internetu, přesto opatrnosti není nikdy dost), taktéž je potřeba klávesnice a myš. Co se týká ostatních parametrů takto koncipovaného počítače, měl by být vybaven jednou síťovou kartou s rychlostí alespoň 100 Mbit/s, paralelním portem (přece jen starší tiskárny připojitelné přes paralelní port se stále ještě v mnoha podnicích vyskytují) a dostatkem USB portů. Pokud se zaměříme na počítače do kanceláří malých společností, není na škodu ani DVD mechanika, zvládající čtení a zápis na všechny druhy optických médií, jako jsou CD-R/RW, DVD?R/RW a DVD-RAM včetně dvouvrstvých médií DVD?/R DL, stejně tak se může hodit čtečka paměťových karet nejrůznějších formátů - zákazník si může přinést své materiály na všelijakém médiu a bude rozhodně potěšen, když budete schopni si je od něho nahrát a rovnou upravit do finální formy. U větších společností, kde by tyto přídavné komponenty mohly představovat ohrožení firemních tajemství, není problém zakázat použití vypalovací mechaniky pro vypalování a použít ji pouze pro čtení, stejně tak lze zakázat použití čteček paměťových karet a portů USB.

Provedení počítače je možné v několika variacích lze žádat tzv. slim počítače, což jsou vlastně systémy v malé počítačové skříni uložené naležato, vhodné k umístění zobrazovacího displeje na tuto skříň, dále pak jsou k dispozici kancelářské sestavy v provedení mini, midi a middle tower. Pokud se jedná o naše doporučení ohledně vnitřních komponent, obecně lze říct, že lze postavit kancelářské PC na obou platformách - Intel i AMD, v mnoha případech stačí pouze integrovaná grafická karta na základní desce, jejíž výkon je více než dostatečný pro naprostou většinu v současné době provozovaných kancelářských aplikací. Jediné omezení může nastat v případě, že hodláte použít LCD displej a chtěli byste obraz přenášet přes digitální rozhraní DVI - tuto možnost nabízí pouze čipové sady společnosti Intel (i915G a i945G) v podobě přídavné karty s DVI výstupem. V našem testu jsme si této skutečnosti všimli: pouze jediný počítač byl vybaven přídavnou kartou, která obsahovala rovnou dva konektory DVI. Další zásadní otázkou je velikost operační paměti - obecně lze říci, že veškeré kancelářské aplikace lze v současné době pod operačním systémem Microsoft Windows XP Professional uspokojivě provozovat s 512 MB operační paměti.

Nejlepší variantou pro platformy podporující dvoukanálový přístup do operační paměti je pořízení dvou 512MB paměťových modulů. Finančně to sice vyjde zhruba o 1 500 Kč dráž, ale máte jistotu, že operační paměť nebude to, co vás bude v práci brzdit. S tím souvisí další dvě věci - procesor a pevný disk. Pro jednoduchou kancelářskou práci, kdy nejsou potřeba žádné náročné výpočty a zpracování několika požadavků aplikací najednou, bohatě dostačují procesory AMD Sempron 64 a Intel Celeron, tedy "ořezané" verze procesorů obou firem. Intel Celeronu hraje do karet dvoukanálový režim a usazení v základní desce, která podporuje i plnohodnotné procesory Pentium 4 a vyšší, tedy také dvoujádrové Pentium D. AMD Sempron zase oproti tomu nabízí za srovnatelnou cenu vyšší výkon, nicméně možnosti rozšíření jsou malé a navíc mu chybí dvoukanálový přístup do paměti. Změnou k lepšímu je však příchod platformy AMD AM2, o níž si můžete přečíst v krátkých testech na jiné straně našeho časopisu. Pokud hodláte provozovat náročnější kancelářské aplikace a v nich několik otevřených dokumentů najednou, jsou pro vás vhodné plnohodnotné procesory AMD Athlon 64 a Intel Pentium 4 a Pentium D. Jak jsme již v několika posledních číslech PC WORLDu mnohokrát zmínili, jsou v současné době díky progresivní cenové politice společnosti Intel velmi vhodnými procesory Pentia D řady 9x0, konkrétně model 930. O tom, že se nejedná o ojedinělý názor, nás přesvědčila i zastoupení tří kancelářských počítačů, vybavených právě tímto procesorem, v testu. Konkurenci jim dělal zástupce společnosti AMD, pouze jednojádrový model Athlon 64 3500+. I přesto, že jde o výkonný procesor, nestačil na dvoujádrové modely společnosti Intel. Proč nebyl nasazen nejlevnější dvoujádrový procesor X2 od AMD? Jednoduše proto, že jeho cena je vyšší než u modelu 930 od Intelu.

Po představení procesorů můžeme přejít k pevným diskům. Mnohým z vás by jistě stačilo k práci 40 GB, mějte ovšem na paměti, že disky s větší kapacitou jsou zpravidla nejen novější, ale také rychlejší, přesto nebudou výrazně dražší. Proto v našem testu naleznete pouze modely s kapacitou od 160 GB.

Další částí, o které se chceme zmínit, je celková hlučnost počítače. V této kategorii nejsou kladeny tak vysoké požadavky na míru hlučnosti jako u domácích multimediálních PC, nicméně když na vás z místa pod stolem nebo přímo z pracovní desky celých osm hodin "řve" ventilátor procesoru, není to úplně ideální. Proto jsme se v našem hodnocení zaměřili také na celkovou hlučnost počítačů. Posledním hodnotícím kritériem byla, ostatně stejně jako vždy, stabilita a bezproblémový běh sestav. Díky platformě Intel u tří počítačů a díky velmi dobré implementaci AMD u zbývajícího PC jsme nemuseli věty o stabilitě do testů jednotlivých strojů zařazovat. Všechny totiž pracovaly zcela bez problémů a jejich výrobci si za to bezpochyby zaslouží poděkování spokojených zákazníků.

Testovací metodika

Přesné podmínky testu kancelářských PC byly následující: počítačová sestava vhodná do kanceláře, dodaná s klávesnicí a myší, s operačním systémem MS Windows XP Professional, bez displeje a s cenou do 20 000 Kč bez DPH. Tuto částku jsme zvolili zejména pro podnikatele, kteří si mohou DPH odečíst a zajímá je pouze cena bez daně. Ostatní parametry, jako je softwarová výbava, přidané příslušenství (komponenty), stejně jako výběr samotné platformy byly zcela na rozhodnutí dodavatele.

A jak jsme testovali? Stabilitu jsme testovali nepřetržitým provozem počítačové sestavy po dobu 72 hodin se spuštěnými procedurami, naplno využívajícími výkon procesoru, pamětí, systémové sběrnice, pevného disku a také grafické karty. Výkonnostní testy jsme tentokrát provedli pouze v programu BAPCo SYSmark 2004 SE, ve dvou rozlišeních - 1 024 x 768 pro zachování kompatibility výsledků z předchozích testů, a v rozlišení 1 280 x 1 024, což je nativní rozlišení 17" a 19" LCD - tedy zobrazovacích jednotek, které budou k takovémuto počítači nejčastěji připojeny. V přiložené tabulce si můžete prohlédnout všechny výsledky testů, důraz byste měli klást na druhou část, Office Productivity, která má u testovaných sestav z daným zaměřením nejvyšší vypovídací hodnotu.

Co si pořídit do kanceláře?

Všechny čtyři testované počítače jsou vhodně navržené a sestavené, díky stejnému procesoru je výkon tří z nich téměř identický, což znamená v tomto případě více něž dostatečný, i s rezervou pro budoucí aplikace. Každá z nich nabízí uživateli něco, kvůli čemu by si mohl vybrat právě ji - Fujitsu Siemens Computers Esprimo P 5600 nabízí bezproblémový recovery systém pro snadně obnovení systému v případě jeho selhání a čtečku čipových

karet s ovládacím softwarem, počítač Barbone Smart+ nabízí zase v ceně do 20 000 Kč bez DPH i antivirový systém a kancelářský systém MS Office Basic Edition 2003, počítač LYNX PowerMedia MS D930 zase dobrý poměr výkonu a ceny a nakonec sestava Petra PK2011 se pochlubí nejnižší cenou v testu a rozšířenou zárukou na 36 měsíců. Je těžké vybrat jednu sestavu, protože i když se to nestává často, doporučili bychom všechny. Nabízejí totiž potřebnou stabilitu a dostatečný výkon za relativně přijatelnou cenu.

Barbone Smart+

První kancelářskou sestavou v našem přehledu řazeném podle abecedy je počítač dodaný společností T.S.Bohemia s názvem Barbone Smart+. Výrobce zvolil, jako mimochodem všichni účastníci až na jednoho, platformu Intel, složenou ze základní desky Biostar I945G-M7 a procesoru Intel Pentium D 930. Čipová sada pracující v motherboardu je - jak naznačuje samotný název - Intel i945G s integrovaným grafickým jádrem Graphics Media Accelerator 950 (bohužel chybí DVI výstup). Deska dále umožňuje komunikaci pomocí 10/100 Mbit/s síťového rozhraní, nabízí čtyři USB 2.0 a po jednom COM a LPT portu. Vybavení počítače doplňují dva moduly operační paměti Transcend na frekvenci 533 MHz CL4, zapojené v dvoukanálovém režimu s celkovou kapacitou 1 024 MB, pevný disk WD Caviar XL s 160 GB a rozhraním SATA 3 Gb/s, nechybí ani optická mechanika LG GSA-H10A, FDD mechanika a čtečka paměťových karet CR201A 33in1. Systém je uložen v černé počítačové skříni Eurocase ML5440, vybavené 400W napájecím zdrojem. Za zmínku stojí i dva USB porty na přední straně skříně spolu s dvojicí audio konektorů pro připojení sluchátek a mikrofonu. Instalace komponent do počítačové skříně je provedena čistě, bez jakýchkoliv rušivých elementů. Vnitřní uspořádání kabelů je uspokojivé, nicméně by bylo možné provést vše šikovněji - průtoku vzduchu však instalované kabely nevadí.

Otázka chlazení se zřejmě v úvahu příliš nebrala, ale s ohledem na provedení konkurenčních počítačů není co kritizovat - na procesoru je osazen standardní boxovaný chladič, ten společně s ventilátorem umístěným ve zdroji zajišťuje jediné chlazení. Osazen není ani jeden z předpřipravených míst pro větrák, navíc chybí i tunel na boku skříně, přivádějící čerstvý vzduch přímo k CPU. Přidaná výbava počítače se skládá z klávesnice Chicony 2971 a optické myši MS Basic Optical, operačního systému MS Windows XP Professional, kancelářské sady MS Office Basic Edition 2003 a antivirového programu AVG 7.1. Z hlediska výkonu nemáme tomuto počítači co vytknout, na jakoukoliv náročnější kancelářskou práci je připraven více než dobře, drobný výkonnostní propad oproti konkurenci je zanedbatelný. Díky výkonu a výbavě (zejména softwarové v podobě MS Office) by mohl být s tímto modelem spokojen nejeden zákazník. Jednu poznámku ke každé sestavě jsme si nechali u každého popisu na závěr: jedná se o stabilitu stroje. Jak při aplikačních testech, tak i při testu výdrže se jevila tato sestava jako naprosto stabilní s bezproblémovým chodem.

Záruka: 2 roky

Cena: vč. DPH 23 788 Kč (19 990 Kč bez DPH)

Zapůjčila firma: T.S. Bohemia

www stránky: http://www.barbone.cz

Esprimo P 5600

Jediným zástupcem platformy AMD je kancelářský počítač Fujitsu Siemens Computers s názvem Esprimo P 5600. Srdcem celé sestavy je procesor AMD Athlon 64 3500+ pracující na frekvenci 2 200 MHz, vyrobený 90nm výrobní technologií a obsahující 512 kB vyrovnávací paměti L2 cache. Nápomocno procesoru je i 2x 256 MB operační paměti DDR, zapojené ve dvoukanálovém režimu, pevný disk WD Caviar 160 GB, optická mechanika NEC s podporou vypalování na média CD, DVD i DVD-RAM, čtečka čipových karet spolu se softwarem pro zabezpečení počítače a disketová mechanika FDD. O grafický výstup se starala přídavná grafická karta s čipem nVidia GeForce 6200 ve slotu PCI Express x16 s dvěma digitálními výstupy DVI. Sestava je dodána v počítačové skříni formátu miniATX, je tedy menší nežli ostatní skříně v testu. Co nás ovšem u tohoto počítače nepříjemně zarazilo, je jeho hlučnost při dlouhodobém zatížení na rozdíl od sestav postavených na platformě Intel nabízel tento počítač během zatěžkávacích testů hlasitý chod, který se však ihned po ukončení náročné práce vrátil do klidového stavu (téměř nehlučného), což svědčí o důkladném propracování spořícího managementu. Nicméně vedle sice o mnoho "žhavějších", ale tišších sestav s Intelem to nedělalo nejlepší dojem. Výbava počítače se skládá ze standardních komponent - klávesnice, optické myši a operačního systému MS Windows XP Professional, navíc byl dodán antivirový systém Norton Antivirus, vypalovací program Nero 6, program WinDVD7 a jiné. Výhody tohoto počítače hledejme jinde než v maximálním výkonu, protože ač se procesor AMD snažil jak chtěl, na dvoujádrové CPU společnosti Intel prostě v kancelářských aplikacích neměl (nehledě na fakt, že počítač měl k dispozici "pouze" 512 MB operační paměti). Výhody jsou zejména v délce záruky po 36 měsíců, v propracovaném recovery systému, kdy pomocí dodaných médií je schopen obnovit systém i naprostý laik, v neposlední řadě pak také systém ochrany dat pomocí integrované čtečky čipových karet. Nebýt problému s nadměrnou hlučností celého počítače a nebýt ceny, která mohla být posazena o několik stokorun níže, byl by z modelu Esprimo P 5600 výborný pracovní nástroj do mnoha kanceláří. Ač byla sestava jako jediná v testu postavena na platformě AMD, nepodařilo se nám ji "rozhodit" tak, aby kapitulovala a přestala fungovat. Protože Esprimo P5600 byl až na zmíněný občasný hluk naprosto bezproblémový, test stability proběhl bez sebemenšího problému. Kdyby to tak bylo u všech AMD sestav ...

Záruka: 3 roky

Cena: vč. DPH 23 788 Kč (19 990 Kč bez DPH)

Zapůjčila firma: Fujitsu Siemens Computers

www stránky: http://www.fujitsu-siemens.cz

LYNX PowerMedia MS D930

Kancelářská sestava LYNX PowerMedia MS D930 je uložena v počítačové skříni Eurocase ML 5454 v černém provedení, vybavené 400W napájecím zdrojem. Jako základ použil výrobce základní desku Asus P5LD2-VM, postavenou na čipové sadě Intel i945G a doplněnou dvěma 512MB moduly operační paměti A-Data 667 MHz. Vykonávání úloh bylo svěřeno procesoru Intel Pentium D 930, tedy dvoujádrovému modelu společnosti Intel, vyrobenému 65nm výrobní technologií, pracujícímu na frekvenci 3 GHz a vybavenému 2 MB cache pro každé jádro. Pro ukládání dat slouží 160GB pevný disk Western Digital, připojený přes rozhraní Serial ATA, pracující s 7 200 otáčkami za minutu a vybavený 16 MB paměti cache. Disketová mechanika zde nebyla nainstalována, místo ní však byla v přední části počítače umístěna čtečka paměťových karet, nad ní pak vypalovací mechanika LG GSA-4167RBBB, schopná ukládat data na jakékoliv optické médium včetně DVD-RAM. Jako příslušenství byla přiložena klávesnice Logitech DeLuxe Keyboard a optická myš Logitech S96 Black Optical. Softwarovou výbavu tvoří pouze operační systém MS Windows XP Professional a prohlížeč souborů formátu PDF Adobe Reader 7.0.5 CZ. Montáž počítačové sestavy bychom ohodnotili na jedničku, díky minimu kabelů je vnitřní prostor přehledný, kabely jsou svázané k sobě. Sestava nebyla ani při náročných testech hlučná, přestože byl osazen pouze boxovaný chladič CPU. To však byl jediný zdroj pohybu vzduchu v case, protože nebyl přidán žádný jiný ventilátor, pomáhající chladit komponenty. Teplota CPU se tak vyšplhala místy až na 70 stupňů a teplota disku lehce přesáhla 40 stupňů. Jelikož však procesory Intel jsou známé svou vysokou teplotou, vadit to může maximálně okolním komponentám - především základní desce. Z hlediska výkonu na tom byl počítač díky dvoujádrovému procesoru velmi dobře, předstihl i jediného zástupce procesorů AMD v testu. Díky rychlému pevnému disku, dostatečné kapacitě operační paměti a již zmíněnému CPU si tento počítač může troufnout i na složitější výpočty a zpracování dat. Jediným záporem tak zůstává (pomineme-li teplotu komponent) absence digitálního výstupu grafické karty. Ta je integrovaná na základní desce a umožňuje připojení pouze analogového kabelu. Nicméně tato drobnost se dá vyřešit buď přídavným modulem, nebo samostatnou grafickou kartou, kterou lze osadit do volného PCI Express x16 slotu. Ani počítačová sestava LYNX PowerMedia MS D930 nezaostala za svými soupeři ve stabilitě provozu a předvedla, proč by si jí měli uživatelé pořídit - na stabilitu provozu jsme si ani po třech dnech neustálého zatížení nemohli stěžovat.

Záruka: 2 roky

Cena: vč. DPH 21 301 Kč (17 900 Kč bez DPH)

Zapůjčila firma: Levi

www stránky: http://www.lynx.cz

Petra PK2011

Poslední v pořadí (ovšem pouze podle abecedy) je kancelářská sestava společnosti Petra computers. Její název je strohý - Petra PK2011, ovšem výbava je v mnoha bodech naprosto shodná s počítači, o kterých jste mohli přečíst dříve. Základem je - jak jinak - platforma Intel, reprezentovaná základní deskou MSI 945GM2-FI a dvoujádrovým procesorem Intel Pentium D 930, pracujícím na frekvenci 3 GHz a obsahujícím 2x 2 MB L2 cache. O rychlý přísun dat se stará pevný disk Seagate s kapacitou 250 GB a rozhraním Serial ATA 3 Gb/s, operační paměť DDR2 reprezentovaná dvěma 512MB moduly Kingmax, optická mechanika LG GSA-H10ARBBB a disketová mechanika FDD. Design počítačové skříně je střídmý, černá barva celé case je příjemně doplněna stříbrným lemováním přední části a místem na USB porty. Příslušenství k počítači tvoří drátová klávesnice ECK6101 spolu s myší Microsoft Wheel s optickým senzorem, operační systém MS Windows XP Professional a plná verze antivirového programu AVG 7.1. Provedení počítače je na stejné úrovni jako u ostatních kancelářských sestav postavených na platformě Intel v tomto testu, kabely jsou svázané k sobě a umístěné tak, aby co nejméně překážely. Nyní by měl následovat popis chlazení počítačové skříně, ale bohužel byste se nedozvěděli nic nového, co by nebylo řečeno v předchozích popisech (mimochodem počítačová sestava pochází ze stejné dílenské linky jako konkurenční LYNX). Proto vás nepřekvapí, že je osazen pouze chladič CPU a žádný přídavný ventilátor není k dispozici. Teploty uvnitř počítače jsou tak naprosto totožné jako u zmíněného modelu. Pokud bychom se měli zmínit o podaném výkonu, vydávaném hluku a stabilitě systému, opět musíme konstatovat, že se jedná víceméně o identickou sestavu, tudíž výsledky jsou naprosto stejné (na rozdíl od PC sestavy společnosti T.S.Bohemia však dosáhly o něco vyšších hodnot v testech, díky použití operačních pamětí DDR2 s frekvencí 667 MHz). Opět chybí DVI výstup, v případě zájmu zákazníka je možné doinstalovat buď modul, nebo přímo externí grafickou kartu. Na rozdíl od ostatních sestav však nabízí počítač Petra PK2011 rozšířenou tříletou záruku, což je v kombinaci s nejnižší cenou v testu velmi zajímavé. Poslední zmínka pak patří výborné stabilitě celé kancelářské sestavy, což by měl být jeden z nejdůležitějších parametrů. Sestava si poradila s naším náročným zatěžkávacím testem bez sebemenšího zaváhání, čímž se přidala k předchozím třem modelům kancelářských PC.

Záruka: 3 roky

Cena: vč. DPH 19 990 Kč (16 798 Kč bez DPH)

Zapůjčila firma: Petra computers

www stránky: http://www.petracomp.cz

§§§§§


Skener za dva nebo za dvacet?

Václav Maletínský

C06P0293

Potřebujete skener jen na dokumenty, nebo se chystáte převést archiv diapozitivů či negativů do elektronické podoby? V obou případech vám nabídneme několik řešení.

Pro kratší test skenerů jsme si od tří nejznámějších výrobů nechali poslat trojici přístrojů, v níž měly být zastoupeny jak modely pro domácnost a malou kancelář, tak i profesionálnější nástroje. Přestože po nástupu multifunkčních zařízení nepatří skenery mezi nejzajímavější obchodní komoditu, neměly společnosti Canon, Epson a HP problém doručit nám své produkty. Je pravda, že all-in-one výrobky za skenery dokážou převzít spousty práce, avšak stále je dost uživatelů, kteří například potřebují jen skener, protože tiskárnu již mají. Správný výběr nového kancelářského nebo domácího pomocníka nemusí být tak jednoduchý, jak by se mohlo na první pohled zdát. Na vícestránkové předlohy je například vhodnější vybírat značku HP, pro diapozitivy, negativy nebo jiné transparentní materiály můžeme doporučit Canon či Epson. Proč tomu tak je? Odpovědi najdete v popisu jednotlivých produktů, tabulkách s technickou specifikací i naměřenými výkonovými údaji. Skenery jsme testovali při připojení k běžnému kancelářskému počítači s procesorem AMD Athlon 2600+ a 512 MB operační paměti, při použití integrované grafické karty. Komunikaci zajišťovalo USB rozhraní, které jsme využívali i u modelů s FireWire portem, neboť tento port nebyl v počítači dostupný a se skenery není rozšiřující karta dodávána. Z dřívějších testů ale víme, že rychlost USB 2.0 a IEEE 1394 je u skenerů v podstatě srovnatelná a nepředpokládáme větší rozdíly než několik sekund. Test přesnosti detailů byl proveden s kalibračním terčem HP, k vyhodnocení barevné shody posloužil terč Kodak IT.8 a program Candela Color Synergy. Časy náhledu a snímání byly měřeny od stisku tlačítka Scan na pracovní ploše počítače do získání obrazu v aplikaci Imaging Professional. Při používání jiného programu se mohou lišit o několik sekund.

Canon CanoScan LIDE 25

První z trojice výrobků společnosti Canon je v našem přehledu nejlevnější, nejmenší, nejlehčí a jako jediný nemá vlastní napájení. Potřebnou energii čerpá z USB portu, který zároveň slouží jako komunikační rozhraní s počítačem. Skener je vybaven snímací hlavou s CIS prvkem, který je podstatně menší než CCD snímače. Proto se celý výrobek podařilo snížit natolik, že se vejde například do tašky k notebooku. Nevýhodou CIS snímačů bývalo horší barevné podání, při testu jsme se však přesvědčili, že tento model žádnými zásadními vadami netrpí. Při práci by sice mohl být o něco rychlejší, ale významné připomínky k barevnému podání nebo zachycení detailů z kontrolního terče nemáme. CanoScan LIDE 25 nepodporuje práci s transparentními materiály a pokud se chystáte na snímání diapozitivů či negativů, budete se muset poohlédnout po jiném modelu. Skener lze ovládat pomocí tří tlačítek rychlé volby. Na cestě k zákazníkovi je vybaven ovladači v plném českém znění, TWAIN rozhraní ScanGear je přehledné a umožňuje přepínání mezi zjednodušeným a profesionálním ovládáním. K dispozici je funkce QARE (Quality Automatic Retouching and Enhancement) Level 3, která koriguje obraz a obnovuje barvy při snímání starších fotografií. Na CD s ovladači uživatel najde také OCR software OmniPage SE a program ArcSoft PhotoStudio.

Canon CanoScan 8400F

Tento skener patří spíše do střední třídy a kromě odrazových předloh může snímat 4 diapozitivy nebo 12 políček 35mm filmu, případně formát 60 x 120 mm. Obraz je vylepšován technologií QARE a u transparentních materiálů lze použít i funkce FARE Level 3, napomáhající odstranění prachu a škrábanců a snížení zrnitosti snímku. Ve srovnání s modelem LIDE 25 je skener podstatně robustnější, čtveřice ovládacích tlačítek rychlé volby je umístěna na ovládacím panelu před víkem zařízení. Ve víku se nachází prosvětlovací jednotka, která je podobně jako u dalších skenerů Canon a Epson schována za odnímatelným krytem. CanoScan 8400F byl k testu dodán s anglickou verzí TWAIN rozhraní ScanGear, kromě programů OCR OmniPage a ArcSoft PhotoStudio jsme na instalačním CD našli také NewSoft Presto! Page Manager, který usnadňuje a zpřehledňuje práci s nasnímanými dokumenty. Součástí dodávky jsou i CD Adobe PhotoShop Elements 2.0 a SilverFast 6 pro pokročilé skenování diapozitivů či negativů a lepší práci s barvami. Skener má poměrně vysoké hardwarové rozlišení a zachycení drobných detailů mu nečiní žádné potíže. S automatickým vyvážením barev dosáhnete lepších výsledků než při vypnutí barevných korekcí. Potěšila nás nižší hladina šumu a rychlost práce, zejména při nižších rozlišeních při snímání odrazových předloh.

Canon CanoScan 9950F

Cena nejdražšího Canonu v testu se vešla pod hranici 15 000 Kč včetně DPH. Nabízenými funkcemi je podobný modelu 8400F, disponuje však vyšším hardwarovým rozlišením a má v barvách i detailech citlivější CCD snímač. Někdy ovšem snaha poskytnout co nejlepší snímek ovlivní rychlost práce. CanoScan 9950F je poloprofesionální skener, který najde uplatnění u fotografů, grafiků nebo v reklamních agenturách. Transparentní prosvětlovací adaptér je širší než u modelu 8400F, což znamená, že do adaptérů pro průsvitné předlohy můžete najednou vložit více materiálu. Budeme-li konkrétní, pak se jednalo o 12 diapozitivů v rámečku nebo 30 políček 35mm filmu (5 pásů se 6 políčky). Jak Canon 8400F, tak model 9950F podporují dávkové skenování. Při náhledu diapozitivů či negativů tedy nepracují s jediným snímkem, ale zobrazí všechny obrázky z adaptéru. Obsluha může kliknutím na každý z nich měnit orientaci, převrácení, rozlišení i barevné podání, po potřebném nastavení stačí kliknout na tlačítko Scan. Skener automaticky zpracuje celou dávku, limitujícím faktorem je přitom jen dostupnost softwaru, který umožňuje postupné zachycení snímků. Vzhledem k tomu, že se ke skeneru dodává stejný software jako u předchozího modelu, můžete využít například snímání do Adobe Photoshop Elements. S barvami a nízkým šumem jsme byli spokojeni.

Epson Perfection 3490 Photo

Model Perfection 3490 Photo dokazuje, že i za pár tisícovek je možné získat skener s velmi věrným barevným podáním. Rychlý pohled do tabulky vás může přesvědčit, že Epson skenery i nadále "umí" a nízký šum či malá průměrná barevná odchylka patří společně s rychlostí práce k výrazným devizám zmíněných produktů. Perfection 3490 Photo směřuje do domácnosti nebo malé kanceláře. TWAIN rozhraní Epson Scan nabízí plně automatický, poloautomatický (domácí) a profesionální režim snímání. V první možnosti zadá uživatel jen typ dokumentu, o zbytek se program postará sám. Při druhé volbě může ovlivnit typ dokumentu a typ skenování (pro obrazovku/www, tiskárnu nebo jiné). V profesionálním režimu lze měnit cokoliv barvy, vyvážení, ostření, odstranění tiskového rastru při snímání novin nebo časopisů atd. Ovládací software je přeložen do češtiny a usnadní práci i lidem, kteří dlouhodobě zápolí s výukou cizích jazyků. Společně s ovládacím programem se dodává další bohatá programová výbava, například Epson EasyPrint Module pro snadný tisk, editační software ArcSoft PhotoImpression, OCR program ABBYY FineReader 6.0 Sprint (odlehčená verze), Epson Copy Utility pro přímé kopírování na připojené tiskárně a Epson Creativity Suite, což je nástroj pro výrobu blahopřání, kalendářů atd.

Epson Perfection 4490 Photo

Druhý zástupce Epsonu se někdy prodává jako Office řešení a na víku je vybaven automatickým podavačem dokumentů. Pro test jsme však získali fotografický deskový skener, který zpracuje i 4 diapozitivy, 12 políček 35mm filmu nebo další průsvitné materiály. Programové vybavení a systém obsluhy je v podstatě totožný se skenerem Epson Perfection 3490, rozdíly ale najdeme na samotném zařízení. Proti prvnímu testovanému typu je robustnější a je vybaveno lepším snímacím prvkem s vyšším optickým rozlišením. Programové vybavení bylo obohaceno, barevný rozsah je o něco vyšší než u předchozího modelu, hladina šumu je překvapivě také vyšší, lepší je naopak průměrná a maximální barevná odchylka. Technologie Print Image Matching II pro vylepšení sejmutého snímku je tentokrát doplněna i oblíbeným Digital ICE hardwarovým řešením pro odstranění prachu a škrábanců z průsvitných předloh. Srovnáme-li Digital ICE u Epsonu s FARE Level 3 od Canonu, můžeme konstatovat, že Digital ICE je o něco lepší volbou, byť na odstranění prachu nebo škrábanců potřebuje o cca 15 % více času. Při práci samozřejmě záleží na vás, zda budete tento nástroj využívat. Na jedné straně může prodloužit dobu skenování jednoho políčka negativu nebo diapozitivu 3-4x, na druhé straně ale získáte kvalitní, nezašuměný obrázek beze stop poškození.

Epson Perfection V700

Tento skener je na stránkách výrobce označen jako měřítko kvality pro skenování filmů a fotografií, vhodná pro nadšence fotografování a pokročilé amatérské fotografy. My jej po testech můžeme doporučit i pro profesionální grafickou práci. Cena produktu nad hranicí 17 000 Kč už přestává být "lidová", ale nejedná se o vyhozené peníze. Design produktu vybočuje z třídy "obyčejně vyhlížejících" stolních skenerů, k rychlému spuštění skenování je určeno jediné ovládací tlačítko. Do češtiny přeložený obslužný program a softwarová výbava shodná s modelem Perfection 4490 Photo zákazníka neurazí, systém dvojitého objektivu, který snímací mechanice CCD umožňuje pracovat v maximálním optickém rozlišení 6 400 x 9 600 ppi i technologie odstranění prachu a škrábanců Digital ICE jsou teoretickou zárukou vysoké výkonnosti. Po praktických testech můžeme potvrdit vysokou rychlost skenování, výbornou kresbu na snímaných materiálech a velmi nízké barevné odchylky. K docílení téměř perfektních barev doporučujeme použít dodávaný program SilverFast. Bez něj dosahuje skener v barvě mírně vyšších odchylek než dříve popsaný Epson Perfection 4490 Photo. Skener pracuje s diapozitivy a negativy v rozličných formátech, zvládne i průsvitné předlohy 203 x 254 mm - jedná se tedy o pomocníka, který se hodí do leckterého grafického studia.

HP Scanjet 3800

Hewlett-Packard má pověst výborné značky a v oblasti kancelářských zařízení to platí dvojnásob. Do našeho testu firma mezi levné produkty zařadila model 3800, určený spíše pro domácí použití. Zajímavý design výrobku upřít nemůžeme, trojice tlačítek rychlé volby zabudovaná ve víku je neobvyklá. Trochu slabší je to ale s technickými parametry. Konkurence nabízí produkty s rozhraním USB 2.0, pomalejší USB port 1.1 je u HP Scanjetu 3800 překážkou v rychlé práci při vyšším rozlišení a čas strávený skenováním se tak nepříjemně prodlužuje. Prosvětlovací jednotka ve víku skeneru dokáže pracovat se dvěma diapozitivy nebo dvěma políčky 35mm filmu, ale výsledky bohužel nejsou nijak přesvědčivé. Software vyhoví zákazníkům, kteří skenují poprvé. Položí dokument na sklo, stisknou tlačítko - a dokument je sejmut a převeden třeba na stránku textového editoru. Problém nastane v případě, že chcete pracovat s transparentními předlohami. Zdlouhavé a opakované zahřívání snímače a lampy, vnucování jiných rozlišení a nevyžádané zvětšování předlohy na 300 % prodlužují čas jednoho zpracování jednoho obrázku na 10 minut, a to vám práci spolehlivě znechutí. Pro běžné dokumenty je skener dobrý, pro filmová políčka ho budete používat jen s velkou dávkou sebezapření.

HP ScanJet 5590

Druhý skener HP je tak trochu jiná káva. Model 5590 je deskový i dokumentový skener, v jehož víku je zabudován podavač na 50 stránek obrazových předloh. Při jednostranném snímání může skener pracovat rychlostí až 8 stran A4 za minutu, při oboustranném je pak rychlost nižší. Je dodáván s trojicí ovládacích programů - vedle TWAIN a WIA je k dispozici také aplikace HP Commercial ScanJet TWAIN pro rychlé snímání pomocí automatického podavače. Kromě zmíněných programů se skener dodává se správcem dokumentů Presto Page Manager a OCR programem ReadIris. Víko skeneru s podavačem dokumentů je k zařízení přichyceno na delší straně a odklápí se v podstatě na šířku. Na protilehlé straně je ovládací panel s numerickým displejem a tlačítky rychlé volby. Pomocí ovládání a displeje lze mnoho činností zvládnout i bez využití softwarových nástrojů. Se skenerem se dodává i samostatný prosvětlovací nástavec a podložka pro jeho umístění na pracovní sklo. Podporováno je snímání 3 diapozitivů nebo 4 filmových políček. Proti modelu 3800 je Scanjet 5590 výrazně rychlejší, hodí se tedy i do kanceláří. Práce s negativy či diapozitivy ale ani zde nepatří ke špičce a výtky k ovladači, u něhož nelze před náhledem nastavit druh snímaného materiálu, i tentokrát platí v plné míře. Vícestránkové dokumenty však zvládne výborně.

HP ScanJet 7650

Kromě tmavšího povrchu se tento přístroj od ScanJetu 5590 výrazně neliší a mnoho podobných rysů bychom našli i u programového vybavení. Při použití automatického podavače ale zvládně až 12 stran originálu za minutu. Rychlost je vyšší nejen u průchodového podavače, ale také při snímání materiálů položených na sklo. Skener používá stejný prosvětlovací adaptér a vymezovací podložku jako dříve uvedený typ 5590. HP ScanJet 7650 zřejmě používá kvalitnější CCD snímač, neboť dosáhl lepších výsledků při sledování barev. V přesnosti zachycení detailů je ale trojice skenerů HP téměř srovnatelná. Co dodat na závěr? Je-li předchozí skener HP určen pro kancelářskou práci, o Scanjetu 7650 můžeme tvrdit totéž s větší důrazností. Náročný provoz by mu neměl nijak ublížit. Horší to bude s požadavky na práci s průsvitnými předlohami. I tentokrát nás překvapila horší schopnost vyhodnotit typ a barvy negativu a správně z něj sejmout snímky. Uživatel bude po snímání spíše odkázán na další editaci obrázků v nějakém grafickém editoru. Výtku směrem k vyšší pořizovací ceně se neodpustíme ani tentokrát. Částka přes 20 000 Kč zřejmě bude vážným důvodem, proč se těchto skenerů neprodají tisíce.

§§§§§

$$$$$


Jak na to


Vyřešte problémy bez cizí pomoci!

David Čepička, Jeff Bertolucci

C06P0317

Proč byste trávili hodiny telefonováním na čísla technické podpory, když si můžete pomoci sami? V tomto článku vám poradíme, co dělat v situacích, kdy se váš počítač odmítá spustit, často padá, odmítá se připojit do počítačové sítě či k internetu. Také se dozvíte, jak jej vyčistit, pokud je zamořen spywarem.

I ten nejlepší počítač se může dostat do potíží. Může dojít k závadě na základní desce, odejde pevný disk nebo vaše Windows zcela ovládne spyware. Jednou z možností je v takových případech kontaktování technické podpory na nějakém telefonním čísle. Bohužel řada lidí, kteří na takových linkách pracují, jen předčítá obsah manuálů, které mají k dispozici. Možná si dovedete představit, že byste podobné krizové situace mohli řešit sami, bez jejich pomoci, a dá se říci, že ve většině případů nejste daleko od pravdy. Chceme vám v tomto článku pomoci učinit v této snaze první kroky, proto jsme připravili jakéhosi miniaturního průvodce těmi nejběžnějšími problémy, které mohou na počítači nastat, a to včetně postupů, jak tyto situace řešit. Rozhodnete-li se vydat cestou samostatného řešení problémů, pak v tomto průvodci najdete spoustu cenných informací, které nám poskytla řada odborníků. Poradíme vám tedy, co v různých situacích dělat, ale také - což je neméně důležité - jaké činnosti raději vůbec neprovádět, abyste problémy s počítačem vyřešili s minimem komplikací.

Nechce se mi spustit počítač!

Vycházejí z vašeho počítače podivné zvuky?

Vydává-li váš počítač podivné zvuky, může to znamenat docela závažné problémy. Pokud máte podezření, že zvuky vycházejí z vašeho pevného disku, pak je nejlepším řešením okamžité vypnutí počítače. O tom, zda je zdrojem hluku skutečně pevný disk, se přesvědčíte nejsnáze tak, že odpojíte kabel napájející pevný disk a znovu zapnete počítač. Je-li zdrojem hluku skutečně pevný disk, pak je třeba v dalším kroku stáhnout utilitu, která dokáže načíst informace o stavu disku. Jedná se o informace poskytované technologií SMART (Self-Monitoring Analysis and Reporting Technology). Tyto informace vám přesně prozradí, co se vlastně s pevným diskem děje. Co se týče utility, použijte tu, jež poskytuje výrobce pevného disku, který máte v počítači. V následující tabulce naleznete internetové adresy, z nichž si budete moci stáhnout diagnostické utility, poskytované výrobci pevných disků.

Vycházejí z vašeho počítače podivné zvuky i po odpojení pevného disku?

V tomto případě je hledání hlučící komponenty o něco složitější, nicméně si alespoň můžete být jisti tím, že vaše data jsou v relativním bezpečí. Jedním ze způsobů vyhledání zdroje hluku je metoda sice z hlediska technologického velmi primitivní, ale přesto účinná. Vezměte si list papíru, smotejte jej do trubičky a jeden konec trubičky přiložte k uchu. Druhým koncem pak zamiřte k různým počítačovým komponentám a poslouchejte.

Vychází hluk z větráčku?

Pokud vás znepokojuje nezvyklý hluk větráčku, použijte zdarma dostupnou utilitu SpeedFan, kterou naleznete na našem CD, popřípadě na internetu na adrese www.almico.com/sfdownload.php jako soubor INSTALLSPEEDFAN428.EXE o velikosti 1,38 MB, abyste se přesvědčili, zda se větráček připojený k základní desce netočí příliš pomalu. Většina komponent, pokud nejsou chlazeny, se samozřejmě přehřívá a v důsledku toho mohou způsobovat pád systému, popřípadě se mohou docela zničit. V každém případě nový větráček stojí daleko méně než nový procesor nebo grafická karta. Jiným dobrým a navíc zdarma dostupným řešením pro sledování teploty počítačových komponent je program CPUCool, který naleznete na našem CD jako soubor CPUCOOL9.EXE o velikosti 1,52 MB, popřípadě jej si můžete stáhnout na adrese www.cpufsb.de.

Slyšíte při startu počítače pípání?

Pokud slyšíte při spuštění počítače neobvykle dlouhý zvukový signál (nebo několik pípnutí za sebou), pak vám chce počítač něco sdělit. Bohužel to většinou není nic příjemného. Pokud uslyšíte při spuštění počítače jedno krátké pípnutí, pak se jedná o normální jev. Tento signál znamená, že vše je v pořádku, více pípnutí pak oznamuje nějaký problém. Bohužel ale není nikde standardizováno, o jaký problém se přesně při daném počtu pípnutí jedná. Významy jednotlivých zvukových kódů se liší podle verze BIOSu, jejich význam se také někdy upravuje samotnými výrobci základních desek. Proto je už na vás, abyste poselství zvukových kódů odhalili sami. Například na systémech Dell Dimension XPS Dxxx znamená jedno pípnutí následované po pauze dvěma pípnutími, že nefunguje správně grafická karta (nejčastěji je špatně usazená do slotu na základní desce).

Kde ale význam jednotlivých zvukových signálů zjistit? Prvním místem, na které byste měli zamířit, jsou stránky výrobce vašeho počítače. Pokud zde potřebné informace nenaleznete, zkuste stránku BIOS Central (www.bioscentral.com), kde se nachází encyklopedický seznam všech zvukových kódů a jejich význam, seřazený podle výrobců BIOSu. Kromě toho někteří výrobci počítačů (včetně firmy Dell) umisťují na zadní stěnu počítačové skříně sadu svítivých diod, které vám poskytnou podrobnější informace o tom, co je v počítači za problém. Barva svítivých diod závisí na systému, problém většinou naznačuje žlutá nebo červená barva. Podrobnější informace opět hledejte na internetových stránkách výrobce počítače.

Nemohly by být zdrojem problémů se spuštěním počítače potíže s hardwarem?

Pokud jste do počítače právě přidali nový hardware, například operační paměť, pak je také možné, že zadaná komponenta není správně zasazena do základní desky nebo jste při její instalaci omylem odpojili nějaký kabel či jiný hardware. Vámi instalovaný hardware ovšem může být i nefunkční nebo s vaším počítačem nekompatibilní.

Při odstraňování závady začněte nejprve tím, že vypnete počítač a odpojíte jej od elektrické sítě. Pak se dotkněte něčeho kovového ve vašem okolí, abyste ze svého těla odvedli statickou elektřinu, a otevřete počítačovou skříň. V ní zkontrolujte, zda jsou všechny kabely správně zapojeny. Také se ujistěte, že každá karta sedí pevně ve svém slotu a také že jsou správně a pevně usazeny moduly operační paměti - to uděláte tak, že jemně a po celé délce karty zatlačíte směrem do slotu základní desky, případně operační paměti. Jestliže se vám nezdá, že by se karta při zatlačení rukou hnula a zároveň si nejste vůbec jisti, zda je karta nebo modul operační paměti správně zasazený, pak kartu (popřípadě operační paměť) ze slotu vyndejte úplně a zasuňte ji do slotu znovu. Potom složte počítač dohromady, připojte všechny odpojené kabely a zapněte ho.

Operační paměť může být zdrojem problémů i tehdy, jsou-li její moduly zasazeny do slotů na základní desce správně - operační paměť totiž může být vadná. Pro testování operační paměti použijte program Memtest86, který naleznete na našem CD, popřípadě na internetové adrese www.memtest86.com. Program je k dispozici ve dvou variantách. První varianta, kterou představuje soubor MEMT32.ZIP o velikosti 58,4 KB, vytváří bootovací disketu. Druhá varianta vytváří spustitelné CD, představuje ji zabalený soubor ISO v archivu MEMTEST86-3.2.ISO.ZIP o velikosti 38,9 KB. V obou případech se po spuštění počítače spustí kontrola operační paměti. Tato utilita testuje operační paměť skutečně důkladně a zachytí takové chyby, které kontrola paměti prováděná BIOSem často odhalit nedokáže. O něco vzácnější je případ, kdy se počítač odmítne spustit kvůli hardwarovému konfliktu mezi novou komponentou a zbytkem operačního systému, případně protože nová komponenta jednoduše nefunguje. Tento problém nastává nejčastěji u starších počítačů, a to konkrétně při pokusech o upgrade staršího počítače. Zda je to problém i vašeho počítače zjistíte tak, že novou komponentu odstraníte a nahradíte ji tou původní. Pokud se počítač se starou komponentou bez problémů spustí, pak je jasné, že problém je v právě instalované nové komponentě. V tomto případě je dobré zjistit další informace u výrobce problémové komponenty.

Někdy se stává, že se počítač spouští normálně a uslyšíte i zvuk, který se přehrává v okamžiku načítání grafického rozhraní Windows, nicméně vy na svém monitoru žádný obraz nevidíte. Tady je příčinou buď grafická karta, nebo monitor. V tomto případě nejdříve zkontrolujte správné připojení kabelu od počítače k monitoru a také to, zda není poškozena zástrčka kabelu. Je-li v pořádku, připojte monitor k jinému počítači. Bude-li vše fungovat, zkuste připojit k původnímu počítači jiný monitor. Když ani teď na monitoru žádný obraz neuvidíte, znamená to, že je grafická karta buď poškozena, nebo je špatně zasunuta do slotu. V tomto případě vypněte počítač, otevřete počítačovou skříň a ujistěte se, že je grafická karta na svém místě. Pokud vlastníte grafickou kartu integrovanou na základní desce, pak budete muset s největší pravděpodobností vyměnit celou základní desku.

Objevuje se po zatuhnutí počítače na monitoru nějaký text?

Když se po spuštění počítače objeví na monitoru chybové hlášení, jedná se o výsledek tzv. testu POST (Power On Self Test), který provádí samotný BIOS. Podrobnější popis chybového hlášení pak naleznete v příručce dodané se základní deskou, popřípadě na již zmíněné adrese www.bioscentral.com.

Objeví-li se na monitoru při spuštění počítače hlášení NonSystem disc... a v disketové mechanice se nenalézá žádná disketa, ze všeho nejdříve odpojte všechny externí pevné disky, vyndejte všechna CD z mechanik a restartujte počítač. Pokud bude problém přetrvávat, je pravděpodobně poškozený spouštěcí oddíl pevného disku nebo tabulka souborů. Tabulku souborů můžete opravit pomocí placeného programu Partition Table Doctor 3 za 39 USD. Výsledkem utility je pak v některých případech oprava tabulky souborů do skutečně plně funkčního stavu. Program je dostupný ve formě souboru ISO, s jehož pomocí následně vytvoříte spouštěcí CD. Podrobnější informace o programu jsou k dispozici na adrese www.ptdd.com.

Objevuje se na monitoru modrá obrazovka s několika řádky textu nahoře?

Blahopřejeme - právě zakoušíte požitek z klasické modré obrazovky smrti (Blue Screen of Death - BSOD), tak nechvalně známé z Windows. Nepochybně jste trochu zmodrali i vy, protože nesrozumitelná chybová hlášení (například STOP: 0x0000021a Fatal System Error), která se objevují na monitoru, vám toho asi moc neprozradí. Někdy je možné získat informace pomocí internetového vyhledávače na fungujícím počítači, v němž zadáte chybové hlášení jako výraz k prohledávání. Zapište si chybové hlášení STOP, které se objevuje na monitoru (jedná se o desetimístné číslo začínající číslem 0 a znakem x) a pro rozšifrování kódu chyby navštivte adresu www.updatexp.com/stop-messages.html. Pomocí internetového vyhledávače pak jistě naleznete spoustu dalších informací.

Co ale podniknout v případě, kdy se Windows restartují tak rychle, že si nestačíte ani všimnout, o jakou chybu se jednalo? Někdo si zřejmě myslel, že by nebylo špatné, aby se Windows XP restartovala vždy, když "spadnou". Nic proti, ale dotyčný vývojář se zapomněl vžít do situace, kdy se modrá obrazovka bude objevovat při spouštění operačního systému. Takový uživatel Windows XP se pak dostane do nekonečné smyčky pádu systému, restartování, pádu systému a tak dokola, takže nemá šanci zjistit kód chyby, který by mu napověděl, o jaký problém se jedná. Naštěstí je náprava poměrně jednoduchá (viz rámeček Konec restartování systému po jeho pádu výše).

Proč se můj počítač chová tak podivně?

Padá často nějaká aplikace, nebo dokonce celá Windows?

Prvním krokem by mělo být zjištění, zda se problém opakuje, pokud možno si zapište posloupnost kroků, které vedou k pádu aplikace nebo Windows. Kromě takto zapsané posloupnosti kroků je nutné zaznamenat i přesný obsah všech chybových hlášení či dialogových oken, pak zamířit přímo na internetové stránky výrobce programu. Pro vámi zjištěný problém již totiž může existovat nějaká záplata či aktualizace. Pokud tomu tak není, můžete prohledat bázi znalostí výrobce programu nebo použít internetový vyhledávač, kde jako výraz pro vyhledávání zadáte název aplikace a symptomy, které k jejímu pádu vedou.

Řadu informací o pádech aplikací a chybách v systému lze ve Windows nalézt v aplikaci Prohlížeč událostí. Dostanete se k ní tak, že na pracovní ploše klepnete pravým tlačítkem na ikonu Tento počítač a z kontextového menu vyberete příkaz Spravovat. V levé části klepněte u položky Prohlížeč událostí na značku +, čímž se rozbalí strom položek. Zde vyberte položku Aplikace. Na většině počítačů s operačním systémem Windows XP vede Prohlížeč událostí tři typy záznamů - aplikace, zabezpečení a systém. V těchto záznamech označuje ikonka bílého křížku v červeném kolečku u události skutečnost, že se ve Windows vyskytl závažný problém.

Poklepáním na libovolný záznam se otevře dialogové okno, ve kterém najdete daleko více podrobností, i když pochopení významu může být obtížné. Pokud se vám nepodaří porozumět jednotlivým kódům u událostí, můžete použít databázi vytvořenou přímo Microsoftem, a to na adrese www.microsoft.com/technet/support/ee/ee_advanced.aspx. Nicméně my osobně dáváme přednost internetové stránce EventID.Net, kam sami uživatelé přispívají svými osobními zkušenostmi a řešeními určitého problému viz rámeček Rozšifrování událostí on-line. Tato služba je sice placená, ale tříměsíční přístup k podrobným řešením a spoustě dalších informací stojí pouze 9 USD.

Dělají si vaše programy co chtějí?

Jestliže se vám neustále mění nastavení domovské stránky v internetovém prohlížeči, po uzavření prohlížeče se zobrazuje okno s reklamou nebo se znenadání objevují na vaší pracovní ploše podivné ikony, pak je váš počítač s nejvyšší pravděpodobností napaden nějakým druhem škodlivého programu, například spywarem nebo viry. V tomto případě je nutné provést jak diagnostiku, tak odstranění nechtěného spywaru a virů. Ze všeho nejdříve spusťte kontrolu celého systému antivirovým programem. Pokud nemáte žádný antivirový program aktuálně k dispozici, což je mimochodem značný hazard, pak můžete zkusit zdarma dostupný antivirový program Housecall od firmy Trend Micro (viz internetová adresa housecall.trendmicro.com), který vyhledává jak viry, tak spyware. Skenování probíhá on-line, takže musíte mít počítač připojený k internetu. Pokud již na počítači antivirový program máte, ale potřebujete nástroj na odstraňování spywaru, stáhněte si program Windows Defender od Microsoftu, a to na internetové adrese www.microsoft.com/athome/security/spyware/software/

default.mspx. Tento program byl pro zajímavost dříve známý pod názvem Microsoft Windows Antispyware. Jakmile svůj počítač vyčistíte, ujistěte se, že máte instalované všechny aktuální bezpečnostní záplaty a nastavení. Zdarma dostupný nástroj Microsoft Baseline Security Analyzer (také známý pod zkratkou MBSA), který naleznete na adrese www.microsoft.com/technet/security/

tools/mbsahome.mspx, vám prozradí, které záplaty ve vašem systému chybí a která nastavení musíte provést, abyste svůj počítač důkladně zabezpečili.

Odmítají s vámi vstupní zařízení počítače komunikovat?

Jestliže máte problém s bezdrátovou klávesnicí, myší nebo jiným vstupním zařízením, pak ze všeho nejdříve zkontrolujte baterie. Pokud se jedná o dobíjecí baterie, pak je dobijte a restartujte počítač. Co ale dělat, když je zařízení připojeno nebo když problém jednoznačně není v bateriích? Pak použijte Poradce při potížích, který je integrován přímo ve Windows. Dostanete se k němu v Ovládacích panelech tak, že poklepete na ikonku daného zařízení a na záložce Hardware stisknete tlačítko Poradce při obtížích. Kromě toho můžete stav zařízení otestovat pomocí diagnostických nástrojů rozhraní DirectX. Klepněte v nabídce Start na položku Spustit, do políčka Otevřít napište příkaz dxdiag. Vše potvrďte stiskem tlačítka OK. Na záložce Vstup pak uvidíte výsledky testování vstupních zařízení.

Jestliže ani Poradce při potížích, ani DirectX váš problém nevyřešily a máte k dispozici (nebo si můžete půjčit) standardní myš a klávesnici PS/2, učiňte tak a následně se přesuňte na internetové stránky výrobce vašeho vstupního zařízení a stáhněte si nejnovější verzi ovladačů.

Nechce se vašemu počítači mluvit?

Ujistěte se, že reproduktory jsou zapnuty a správně zapojeny k počítači. Poté spusťte aplikaci Ovládání hlasitosti, která je standardní součástí Windows. Dostanete se k ní přes nabídku Start/Všechny programy/Příslušenství/Zábava, kde klepnete na položku Ovládání hlasitosti. Zde se podívejte, zda jsou umístěna zatržítka u položek Ztlumit. Pokud ano a je-li navíc umístěno zatržítko u položky Ztlumit vše, pak právě zde je příčina vašich obtíží. Problém se zvukem odstraníte pouhým odstraněním zatržítka.

Nepodařilo se problém vyřešit? Pak se podívejte, zda je vybrán správný zdroj zvuku (některé počítače mají takových zdrojů několik). V aplikaci Ovládání hlasitosti pak klepněte do menu Možnosti/Vlastnosti a ujistěte se, že je v roletovém menu Směšovací zařízení vaše zvukové zařízení vybráno (nezáleží na tom, jestli je integrované nebo na zvláštní kartě).

Do vašich úvah je třeba při hledání příčiny problémů zařadit i odpovědi na tyto otázky: Jsou vaše reproduktory nebo sluchátka připojena do správné zdířky? Je přívodní kabel dostatečně dlouhý a volný? Není poškozený konektor?

Jestliže slyšíte přerušovaný zvuk, když pohnete konektorem připojeným ve zdířce, pak je pravděpodobně poškozený zvukový konektor, případně kabel. Když je při zasouvání nebo vysouvání konektoru do a ze zdířky konektor příliš volný, pak může být poškozena zdířka - v tomto případě je pak řešením pouze koupě nové zvukové karty. Pokud používáte zvukovou kartu integrovanou na základní desce, musíte koupit novou zvukovou kartu, samozřejmě pokud máte na základní desce ještě jeden volný slot - nebo hned kupte novou základní desku.

Jestliže jste těsně předtím, než nastaly problémy, instalovali nový hardware nebo software, pak možná pomůže nová instalace ovladačů zvukové karty. Podívejte se na internetové stránky výrobce vaší zvukové karty, nebo použijte službu Windows Update (konkrétně sekci Volitelné aktualizace).

Nepodaří-li se problém vyřešit ani takto, můžete zkusit funkci Obnovení systému, která je rovněž standardní součástí Windows XP. Tato funkce vám umožní vrátit počítač do předcházejícího plně funkčního stavu. Klepněte do nabídky Start/Všechny programy/Příslušenství/Systémové nástroje/Obnovení systému a zde vyberte položku Obnovit předchozí stav počítače. Windows totiž vytváří tyto body obnovení automaticky (minimálně jeden denně), takže pokud funkce Obnovení systému funguje správně (což není tak úplně vždy pravda), pak byste měli být schopni vrátit svůj počítač do okamžiku, kdy pracoval bez problémů.

Proč je můj počítač tak pomalý?

Zdají se Windows těžkopádnější než obvykle?

Rychlost počítače zdaleka neovlivňuje jen jeho stáří. Na pozadí systému možná běží daleko více aplikací a procesů, než tušíte. Tyto skryté programy či procesy, včetně utilit pro správu tisku či indexování pevného disku, spotřebovávají čas procesoru a obsazují nemalou část operační paměti. Dalším negativním jevem je zpomalení spouštění a vypínání počítače. Standardní součástí Windows je utilita s názvem Nástroj pro konfiguraci systému, která se dá spustit z nabídky Start/Spustit zadáním příkazu msconfig a potvrzením tlačítkem OK. S ní sice získáte seznam některých aplikací, které se spouští při startu systému, nicméně tento seznam zdaleka není kompletní. Místo něj doporučujeme použít zdarma dostupnou utilitu Startup List od firmy Merijn, kterou naleznete na našem CD, popřípadě na adrese www.spywareinfo.com/~merijn/downloads.html jako soubor 1143656808STARTUPLIST.EXE o velikosti 163 KB. Ta vám ukáže kompletní seznam všech aplikací, které se spouští při startu systému. Ještě dokonalejší je utilita Autoruns od firmy Sysinternals, která nejen identifikuje procesy a aplikace spouštěné při startu systému, ale dokáže jejich spouštění i zabránit. Naleznete ji rovněž na našem CD, popřípadě na adrese www.sysinternals.com/Utilities/Autoruns.html jako soubor AUTORUNS.ZIP o velikosti 282 KB.

Počítač urychlíte tak, že ukončíte, odstraníte nebo skryjete všechny programy, které na počítači nezbytně nepotřebujete. U některých takových programů stačí pouze klepnout pravým tlačítkem na ikonu v pravé části Hlavního panelu a z kontextového menu, které se objeví, pak vybrat příkaz Options nebo Properties. Tam se zpravidla nachází volba pro zobrazení ikony v pravé části Hlavního panelu (něco na způsob položky Zobrazit ikonu v Hlavním panelu). U této položky pak zrušte zatržítko, jež tam zpravidla bývá. Chcete-li vidět kompletní seznam všech procesů, které jsou v daném okamžiku na počítači spuštěny, spusťte aplikaci Správce úloh (klávesovou zkratkou Ctrl+Alt+Delete) a v ní se přesuňte na záložku Procesy. Zde je nejzajímavější údaj o množství paměti, kterou daný proces obsazuje. Proces pak ukončíte tak, že na položku, jež proces popisuje, klepnete a poté stisknete tlačítko Ukončit proces. Nejste si jisti tím, co daný proces vlastně provádí? Pak si stáhněte zdarma dostupnou utilitu Quick Access InfoBar, kterou naleznete na našem CD, popřípadě na adrese www.processlibrary.com/quickaccess jako soubor QUICKACCESS.EXE o velikosti 316 KB. Po spuštění programu se ve Správci úloh objeví vedle každého procesu ikonka, která vám prozradí, o jaký proces se jedná a zda jej můžete bez jakýchkoliv následků bezpečně ukončit.

Máte při hraní her nebo při přehrávání videa problémy s grafikou?

Nejprve se ujistěte, že máte v počítači nainstalovány ty nejnovější ovladače pro grafickou kartu. Už jen splnění této podmínky dokáže vyřešit spoustu problémů s grafikou. Nejnovější ovladače najdete na stránkách firmy ATI nebo nVidia, podle čipu, který vaše grafická karta obsahuje. Ovladače, které získáte z těchto stránek, jsou často novější než ty, jež nabízí výrobci grafických karet. Výjimkou z tohoto pravidla jsou ovladače pro grafické karty v noteboocích - v tomto případě jste závislí na ovladači, který vám poskytuje výrobce notebooku.

Při výskytu problémů s grafikou také můžete provést několik testů grafické karty, a to pomocí diagnostické utility obsažené v instalaci DirectX. Klepněte do nabídky Start/Spustit, do dialogového okna Otevřít, zde napište příkaz dxdiag a potvrďte stiskem tlačítka OK. Přesuňte se na záložku Zobrazení a pak postupně stiskem tlačítek Test rozhraní DirectDraw a Test rozhraní Direct3D proveďte diagnostické testy, které vám odhalí, zda je problém v ovladači nebo zda není některá komponenta špatně nainstalována. Všechny testy nechte proběhnout a poté si přečtěte ve spodní části okna programu výsledky.

Pokud problémy nadále přetrvávají, spusťte Správce úloh (stiskem klávesové zkratky Ctrl+

+Alt+Delete) a před spuštěním hry nebo videa ukončete všechny ostatní spuštěné aplikace. Jestliže problémy zmizí, pak přemýšlejte o přidání paměti RAM do vašeho počítače.

Doporučujeme také provést defragmentaci disku, která spojí k sobě náležející fragmenty souborů, což umožní například daleko plynulejší přehrávání velkých souborů videa. Program Defragmentace disku najdete v nabídce Start/Všechny programy/Příslušenství/Systémové nástroje.

Objevuje se kontextové menu po klepnutí pravým tlačítkem myši příliš pomalu?

Pravděpodobným viníkem v tomto případě nebude žádný škodlivý kód, ale zřejmě špatně napsané rozšíření Windows, zapsané v registru (tzv. shell extension). Jedná se o několik řádků kódu, který rozšiřuje možnosti Windows. Mimochodem jedním z tzv. shell extension je i kontextové menu, které se mění podle určitých podmínek. Potíže můžete zkusit odstranit například utilitou ShellExView od firmy NirSoft. Tuto freewarovou utilitu naleznete na našem CD, popřípadě na adrese www.nirsoft.net/utils/shexview.html jako soubor SHEXVIEW.ZIP o velikosti 45,2 KB. K dispozici je i český jazykový modul v archivu SHEXVIEW_CZECH.ZIP o velikosti 1,42 KB. Češtinu nainstalujete tak, že archiv s jazykovým modulem rozbalíte do stejné složky, do níž jste utilitu instalovali.

Program vám umožní některá shell extensions zakázat (viz rámeček Ukliďte a urychlete zobrazování kontextových menu). Pokud zakážete použití některého nevyhovujícího rozšíření, začnou se vám kontextová menu zobrazovat tak rychle jako dříve.

Vypalují se CD nebo DVD disky příliš pomalu nebo se vypalování ukončí předčasně?

Pravděpodobně je přetížen mikroprocesor. Před zahájením vypalování spusťte Správce úloh a tam klepněte na záložku Výkon . Sledujte, zda při vypalování dosahuje zatížení procesoru 100 procent. Zkuste ukončit některé otevřené aplikace včetně antiviru a indexovacích služeb Googlu, Yahoo a jiných (samozřejmě nezapomeňte po skončení vypalování zase antivirus povolit). Vynikajícím zdrojem tipů pro vypalování disků jsou stránky VideoHelp.com, které mimo jiné poskytují podrobné informace o velkém počtu disků a formátech videa.

Co se děje s počítačovou sítí?

Nemůže se váš počítač připojit k síti?

Jestliže nefunguje vysokorychlostní připojení k internetu, což se ostatně může stát, protože DSL modemy se někdy mohou nečekaně odpojit, čímž přeruší připojení k internetu, pomůže jejich reset. Stačí vytáhnout napájecí šňůru z elektrické sítě a znovu ji připojit - a problém je většinou vyřešen. Používáte nějaké další síťové zařízení, jako například směrovač nebo přepínač, které jsou připojeny přímo k modemu? Pak nezapomeňte stejným způsobem resetovat i tato zařízení, ale vždy až po resetu modemu.

Nelze tisknout na tiskárně připojené do počítačové sítě?

Ze všeho nejdříve se přesvědčte, že jste u tiskárny nastavili její sdílení. Klepněte v nabídce Start na položku Ovládací panely (nebo v případě klasického zobrazení na nabídku Start/Nastavení) a vyberte položku Tiskárny a faxy. Ve stejnojmenném okně klepněte pravým tlačítkem myši na tiskárnu, kterou chcete sdílet, z kontextového menu vyberte příkaz Sdílení. V následujícím dialogovém okně na záložce Sdílení klepněte na položku Sdílet tuto tiskárnu a zadejte název této sdílené tiskárny.

Další příčinou nedostupnosti tiskárny je fakt, že je tiskárna připojena k počítači, který je v daném okamžiku vypnutý. Obvyklým řešením je, že se takový počítač vůbec nevypíná. Nicméně můžete značně ušetřit na spotřebě elektřiny tím, že zakoupíte tiskový server (v ceně okolo 2 000 Kč), který připojí tiskárnu přímo do počítačové sítě.

Zdá se vám připojení počítače do počítačové sítě příliš pomalé?

Pokud je síťové připojení příliš pomalé nebo nefunguje vůbec, pak zkuste ze všeho nejdříve spustit poradce ve Windows XP. Klepněte na nabídku Start/Nápověda a odborná pomoc a v poli Témata nápovědy klepněte na odkaz Sítě a web. Zde klepněte na odkaz Řešení problémů se sítí nebo webem a pak konečně na odkaz Poradce při potížích se sítí pro domácnost nebo malou kancelář. Poradce vám postupně položí několik otázek a provede několik diagnostických testů, které mají pomoci odhalit příčinu problému. Naneštěstí tento průvodce sotva kdy objeví něco, na co byste sami nepřišli, nicméně jako výchozí bod pro řešení vašeho problému není k zahození. Jenom dávejte pozor na to, abyste při jeho použití nepřehlédli nic důležitého.

Připojuje se váš notebook k bezdrátovému směrovači až na několikátý pokus?

Ze všeho nejdříve se ujistěte, že vaše síť není zahlcena jinými daty. Nemáte k počítačové síti připojena žádná zařízení, která by přijímala hudbu nebo video přes počítačovou síť, například z jedné místnosti do druhé? Takový přenos dat může být jednou z příčin, proč se váš notebook okamžitě nepřipojuje. Velmi jednoduše se o tom můžete přesvědčit, když taková zařízení, jež přenášejí velké množství dat, dočasně vypnete. Další příčinou může být rušení signálu dalšími zdroji vysílajícími na podobné frekvenci. Pokud se chcete přesvědčit o tom, zda není zdroj problému právě tady, použijte utilitu NetStumbler, kterou naleznete na našem CD, popřípadě na adrese www.netstumbler.com/downloads jako soubor NET-STUMBLERINSTALLER_0_4_0.EXE o velikosti 1,26 MB. Tento program vyhledá možné zdroje, jež by mohly způsobovat rušení, těmi může být například vybavení domácnosti jako třeba mikrovlnná trouba nebo bezdrátový telefon. NetStumbler rovněž vyhledá další bezdrátové sítě LAN ve vašem okolí, a to takové, které používají stejný kanál jako vaše zařízení. Zařízení pracující na frekvenci 2,4 GHz mají tři kanály, které se vzájemně nijak neovlivňují - jedná se o kanály 1, 6 a 11. Je samozřejmé, že vaší snahou bude, aby zařízení pracovalo na tom kanále, který je nejméně obsazený.

Zkontrolujte také sílu bezdrátového signálu vašeho notebooku. Karty pro bezdrátové připojení Wi-Fi obvykle umisťují do pravé části hlavního panelu ikonku, která umožňuje zjistit sílu signálu. Pokud je to jen trochu možné, pokuste se umístit vysílač co nejblíže k přijímači v notebooku, aby signál byl co nejsilnější. Slabý signál může být důsledkem mnoha nejrůznějších překážek ve vašem bytě.

Zdá se vám bezdrátové připojení Wi-Fi pomalé?

Je možné, že se k vaší síti přihlásili vaši sousedé a využívají tak vaše připojení bez vašeho souhlasu. V tomto případě je nutné povolit prvky, které umožňují bezdrátovou síť před neoprávněným přístupem zabezpečit. Jedná se o to, provést několik kroků, včetně změny standardně přiděleného hesla pro přístup k bezdrátovému bodu a také povolení šifrování přenášených dat metodou WPA. Provedení těchto kroků závisí na konkrétním hardwaru, pro většinu nejpoužívanějších bezdrátových zařízení naleznete podrobné instrukce na stránkách GetNet Wise na adrese spotlight.getnetwise.org/wireless/wifitips. Rozhodně nezapomeňte zvýšit úroveň zabezpečení aktualizací firmwaru vašeho bezdrátového zařízení.

Máte problémy s firewallem?

Řada softwarových firewallů blokuje programům přístup k internetu. Je možné, že jste při takovém dotazu firewallu omylem zvolili možnost, která natrvalo blokuje danému programu přístup do internetu, místo abyste přístup do internetu programu povolili.

Ukážeme vám, jak problém vyřešit u dvou nejpoužívanějších firewallů: u firewallu integrovaného ve Windows a u Zone Alarmu . Ve firewallu integrovaném ve Windows opravíte tento problém tak, že v nabídce Start/Spustit napíšete do políčka Otevřít příkaz wscui.cpl a potvrdíte tlačítkem OK. Otevře se součást s názvem Centrum zabezpečení, kde klepněte ve spodní části okna na odkaz Brána firewall systému Windows. V dialogovém okně, které se objeví, se přesuňte na záložku Výjimky, poté stiskněte tlačítko Přidat program. Vyberte ze seznamu tu aplikaci, které chcete komunikaci přes internet povolit, nebo stiskněte tlačítko Procházet a aplikaci vyhledejte.

V případě Zone Alarmu poklepejte na ikonu ZA v pravé části hlavního panelu a v řídícím okně firewallu klepněte vlevo na odkaz Program Control. Zde se podívejte v tabulce na sloupeček Programs a v něm vyhledejte program, jemuž budete chtít přístup k internetu povolit. Když u něj uvidíte červený křížek, klepněte na něj a z nabídky, která se objeví, zvolte položku Allow.

Sledujte rychlost otáčení větráčků

Pokud máte podezření, že je zdrojem vašich problémů větráček nebo pevný disk, je zdarma dostupná utilita Speedfan určena právě pro vás. Kromě sledování rychlosti větráčků, která by se měla u většiny počítačů pohybovat mezi 1 000 až 4 000 otáčkami za minutu, dokáže tato utilita u pevných disků analyzovat data poskytovaná technologií SMART, umožní tedy zároveň odvrátit riziko ztráty dat uložených na vašem pevném disku.

Konec restartování systému po jeho pádu

Spusťte počítač v nouzovém režimu (stiskem klávesy F8 hned po provedení testu POST při spuštění počítače a vybráním položky Nouzový režim z nabídky, která se objeví). Ve Windows pak klepněte pravým tlačítkem myši na ikonu Tento počítač a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Zde klepněte na záložku Upřesnit a v poli Spuštění a zotavení systému stiskněte tlačítko Nastavení. Zde odstraňte zatržítko u položky Automaticky restartovat a nastavení potvrďte stiskem tlačítka OK.

Rozšifrování událostí on-line

Na internetové stránce EventID.Net zjistíte, co způsobilo problém zaznamenaný v Prohlížeči událostí ve Windows. Obecně platí, že kódy chyb a vůbec celý jejich zde uváděný popis je často velmi obtížně pochopitelný. Právě EventID.Net vám přesně prozradí, o co jde. Na zmíněné internetové stránce zadejte do formuláře tzv. Event ID - jakýsi kód události. Následně budete přesměrováni na stránku, kde uvidíte příspěvky ostatních uživatelů k tomuto problému, včetně navržených řešení.

Ukliďte a urychlete zobrazování kontextových menu

Prohledejte registr Windows pomocí utility ShellExView. Po dokončení prohledávání srovnejte jeho výsledky

podle typu. Pak pomocí klávesy F7 zakažte jednu položku kontextového menu v seznamu, minimalizujte program a klepněte pravým tlačítkem na pracovní plochu. Sledujte, zda se nyní kontextové menu zobrazí rychleji. Pokud bude zobrazení kontextového menu stále stejně rychlé, zakázanou položku povolte a opakujte celý postup s další položkou v seznamu.

Řešení problémů s připojením Wi-Fi

Utilita NetStumbler umožní zjistit, zda kvalitu vašeho bezdrátového připojení negativně neovlivňuje přítomnost jiných vysílačů v okolí. V programovém rozhraní utility si všimněte zejména parametru SNR (Signal to Noise). Vysoká úroveň šumu, kterou ukazuje nízká hodnota SNR, je většinou způsobena přítomností jiného bezdrátového zařízení, využívajícího stejný kanál jako vaše zařízení.

§§§§§


SwiftDisc Burning Wizard

Karel Šredl

C06P0318

Přemýšlel jsem dlouho, jak vás netradičně oslovit a přivítat. Rychlokurz už píši opravdu pěknou řádku měsíců, a za tu dobu jsem vyzkoušel snad všechny možné druhy úvodů. Pak mě napadlo jednoduché řešení, které jsem ještě nepoužil, a tím je prosté a jednoduché "vítejte", takže - vítejte. Dnes se vrátíme k aplikaci z CD z minulého čísla, která se k problematice vypalování CD a DVD staví trochu jinak než ostatní programy. Budeme se věnovat průvodci procesem vytváření oněch úžasných lesklých kulatých placek, SwiftDisc Burning Wizardu.

Instalace

Opět bez zdržování, ať nám zbude místo na popis vlastní práce s programem, si popíšeme v bodech instalaci.

· Instalátor spustíte kliknutím na [Setup].

· Přivítá nás průvodce instalací, vytvořený právě a jen pro čtenáře PC WORLDu. [Next>]

· Souhlas s licencí - zaškrtněte I Agree. [Next>]

· Zvolte umístění (můžete ponechat to standardní) a určete, zda chcete instalovat program jen pro vás (Just me) nebo pro všechny uživatele vašeho PC (Everyone). [Next>]

· [Next>] ... [Close]

Po instalaci se v nabídce Start objeví ikona programu SwiftDisc klikněte na ní a pojďte se podívat na funkce programu.

Registrace

Nejdříve je však potřeba program zaregistrovat. Pokud jste tak již neučinili minulý měsíc, jděte na internetovou stránku www.swiftdisc.com/ Register.aspx?PartnerID=1001, kde vás čeká malý formulář. Vyplňte jméno a příjmení (zadávejte bez diakritiky) a dvakrát e-mail (pro jistotu), na který vám záhy po stisknutí tlačítka Submit přijdou registrační informace.

Nyní se vraťme do úvodního okna programu - klikněte na tlačítko Register. Do dialogu zapište informace, které jste právě obdrželi e-mailem, a pokud jste se někde nespletli, po kliknutí na Další> se zobrazí Registration successful. Pak už se konečně objeví hlavní okno aplikace.

Celý program je vlastně jeden velký průvodce. Nemusíte mít žádné velké znalosti ani zkušenosti, abyste byli schopni vytvořit audio CD z vašich MP3 nebo zálohovat vaše DVD. Podívejme se na jednotlivé kroky.

Hlavní obrazovka

Úplně na začátku se musíte rozhodnout, zda chcete vypalovat CD či DVD to podle typu média, které máte k dispozici. Práce s oběma je velmi podobná a jednotliví průvodci se liší jen podle toho, jaká data vypalujeme (tedy zda vypalujeme audio, MP3 nebo prostá data atd.).

Open Existing Project - Otevře dříve uložený projekt (soubor s příponou SDS).

New CD Project - Pokud budete chtít vypálit či jinak pracovat s CD, zvolte tuto variantu.

New DVD Project - Veškerá práce s DVD začíná zde.

New CD Project

Pokud tedy použijeme jako médium CD, zvolíme tuto možnost. Nyní musíme určit, jaký typ CD chceme vytvořit.

Create Audio CD - Vytvoří ze souborů MP3, WAV, WMA, CDA takzvané Audio CD, tedy CD, jež lze přehrát v běžných audiopřehrávačích a walkmanech. Na takové běžné CD se vejde asi 80 minut hudby.

Create MP3/WMA Audio CD - Pokud vaše věž či walkman umí přehrávat MP3 nebo WMA, pak bude lepší použít k vypálení CD tuto volbu. Takto na CD uložíte soubory v komprimované formě a na jedno CD se pak vejde několik hodin hudby (v závislosti na kvalitě komprese). Nevýhodou je to, že takto vytvořené CD bude možné přehrát právě jen na přístrojích podporujících MP3/WMA.

Archive Data To CD - Klasické datové CD pro zálohování libovolných dat - souborů. Na tomto místě také můžete vypálit předem vytvořený obraz disku (soubor ISO) viz bod Create Data Image File.

Erase CD-RW - Slouží k vymazání přepisovatelného CD.

Create Data Image File - Vytvoření takzvaného obrazu disku. Zvolíte soubory či adresář, program pak předpřipraví ISO soubor, který slouží buď jako přímý zdroj pro vypálení (volbou Archive Data To CD), nebo ho můžete připojit jako virtuální CD (pomocí nástrojů jako Daemon Tools či Alcohol).

Create CD-Extra Disc - Takto vytvořené speciální CD obsahuje nejen zvukové stopy (lze je přehrát v běžných audiopřístrojích), ale také datovou stopu pro počítač. Tam můžete umístit obrázky k albu, případně MP3 soubory, krátký klip atd. Při vložení do walkmana se tedy chová jako obyčejné hudební CD, ale v počítači se odkryje i část s daty, texty, klipy...

New DVD Project

Tato část je velice podobná části CD PROJECT, jen s tím rozdílem, že zde vytváříme DVD. Opět si rychle popíšeme jednotlivé volby.

Create Video DVD - Jak již název napovídá, pomocí této varianty vytvoříte DVD, které bude možné přehrávat na běžných stolních DVD přehrávačích stejně jako jste zvyklí přehrávat filmy z půjčovny. Jen s tím rozdílem, že toto bude jen a jen vaše dílo.

Create MP3/WMA Audio DVD - Obdobná volba jako pro CD. Vytvoříte DVD se soubory s hudbou (MP3 a MWA), jež lze přehrát na přehrávačích, které podporují DVD a MP3 (což je v současnosti drtivá většina stolních DVD přehrávačů).

Archive Data To DVD - (stejné jako pro CD) - Univerzální cesta pro vypálení libovolných dat na DVD. Vypálíte jak běžné soubory, obrázky, DivX filmy, ale i takzvaný obraz (image) DVD disku.

Erase DVD-RW - Vymazání vašeho MINUSOVÉHO přepisovatelného DVD média (tedy DVD-RW), abyste na něj mohli nahrát jiná data.

Format DVD+RW Stejná funkce jako předchozí, jen tentokrát slouží k vymazání PLUSOVÉHO DVD média (tedy DVD+RW). Tuto volbu také využijete, pokud chcete vymazat a nastavit vaše minusové médium DVD-RW do módu Omezeného přepisu (Restricted Overwrite). V tomto módu lze přepisovat některé bloky dat, aniž by bylo předtím nutné celé médium vymazat.

Create Image File - Takto můžete vytvořit ISO soubor s obrazem disku, tedy soubor s daty připravenými k vypálení. Kromě vlastního vypálení můžete také pomocí některých softwarových nástrojů připojit podobný obraz jako takzvané virtuální DVD.

Open Existing Project

Zvolíte-li některou z možností zmíněných v předcházejících odstavcích, všimněte si, že se zpřístupní tlačítko Save Project v levém dolním rohu okna. Tímto tlačítkem máte možnost uložit právě aktuální nastavení do souboru s příponou SDS. Kdykoli později, když se budete chtít k této uložené relaci vrátit, stačí v hlavní nabídce vybrat položku Open Existing Project, najít SDS soubor a pokračovat v rozdělané práci.

Vypalování

Protože typů CD a DVD je hned několik a protože jsou si jednotliví průvodci poměrně dosti podobní, předvedeme si vypalování na několika nejběžnějších příkladech. Začneme tím nejuniverzálnějším - vypálením datového CD/DVD. Datové CD/DVD může obsahovat soubory libovolného typu - je to stejné, jako by byly uloženy na vašem pevném disku. Nejběžnější využití je pro zálohování - můžete si takto uložit sbírku fotografií, rodinná videa nebo třeba faktury ve formátu PDF. Nyní si tedy popíšeme jednotlivé kroky.

Archive Data To CD/DVD

1) Spusťte program.

2) Zvolte New CD Project nebo New DVD Project - podle toho, jaké máte médium.

3) Archive Data To CD/DVD - tím říkáte, že budete vypalovat datové médium.

4) Vyberte vypalovačku ze seznamu (pokud jich máte více). O vybrané mechanice program navíc zobrazí základní informace (jaký máte model, jaké médium je zasunuto, co vaše vypalovačka umí a co nikoli).

5) Nyní určíte, CO chcete vypalovat:

· Record the content of folder (Vypálit obsah adresáře) - Klikněte na tlačítko Browse a zvolte adresář k vypálení.

· Record an image file (Vypálit soubor s obrazem disku) - Přpravený obraz disku (vytvořený pomocí volby Create Data Image File) vypálíte na disk - soubor vyberte kliknutím na Browse.

· Select individual files and folders from your computer (Vybrat soubory a adresáře k vypálení) - Nejuniverzálnější možnost. Budete si moci poskládat soubory a adresáře tak, jak je budete chtít mít vypálené (viz obrázek).

Multi-session Disc:

· Import data from previous session(s) - Přidávání dat do otevřené session.

· Overwrite data from previous session(s) - Přepíše předcházející sessions a data v nich nebudou dostupná.

6) Zadejte jméno disku do pole Volume label a typ souborového systému Image type. Pokud si nejste jisti, co máte zadat za typ, ponechte vybranou hodnotu. Má-li být vypalovaný disk bootovatelný, zaškrtněte Make bootable. Na další obrazovce pak budete požádáni o dodatečné informace potřebné k vytvoření bootovatelného média - tou nejdůležitější je bootovatelná disketa.

Ve spodní části vidíte informace o celkové kapacitě/volném místu/místu zabraném soubory k vypálení.

7) Krok, kde zadáváte údaje upřesňující vypalování - viz obrázek.

8) Zahájení vypalování. Na posuvnících můžete sledovat průběh akce a máte vždy přehled, kolik dat ještě zbývá.

Operace je ukončena. Vidíte, že to nic není. Jen ještě několik rad: pokud k tomu nemáte vážný důvod, nepoužívejte sessions a disk vypalujte celý najednou (Disc At Once/Session At Once), na konci jej uzavřete (Close Disc). Na některých mechanikách byste totiž multi-session data nemuseli přečíst. Vypalujte nižšími rychlostmi. Sice vám to zabere více času, ale snížíte pravděpodobnost problémů při čtení v jiných mechanikách (hlavně v audio).

MP3/WMA CD/DVD

Příprava disku obsahujícího komprimované hudební soubory (MP3, WMA) pro přehrávání v diskových a stolních MP3 přehrávačích je vlastně naprosto shodná s předchozí datovou variantou. Jediné dva rozdíly spočívají v tom, že se automaticky zvolí varianta výběru souborů a adresářů (tedy nemůžete takto vypálit třeba obraz disku). Druhý rozdíl je ten, že ze seznamu souborů se vezmou pouze soubory s příponou MP3 a WMA - vše ostatní je ignorováno.

Audio CD

Zde si ukážeme, jak vytvořit hudební CD pro přehrávání v audiopřístrojích (věžích) nebo třeba do autorádia s CD.

1) Zvolte New CD Project.

2) Create Audio CD.

3) Vyberte vypalovačku.

4) Klikněte na , vyhledejte audio soubory typů MP3, WMA, VAW, CDA a přidávejte je do seznamu, dokud nebude plný.

5) Dodatkové volby.

· Convert Audio to CD-DA format - Doporučuji zaškrtnout tuto volbu na pomalejších počítačích, u nichž je podezření, že nebudou stíhat dekódovat zvukové soubory dostatečně rychle. Pokud nevíte nebo si netroufáte odhadnout rychlost vašeho PC, pak tuto volbu raději zaškrtněte.

· Add CD-TEXT - Přidá na CD speciální textové značky tak, že některé audio přehrávače (které podporují CD-TEXT) je pak zobrazí. Můžeme zadat např. Title (Název alba), Performer (Zpěvák či název skupiny) atd. Kliknutím na Show Tracks zobrazíme jednotlivé písničky - k těm můžeme zapsat stejné informace, jako pro celé CD.

6) Na poslední stránce opět nastavujeme parametry vypalování. Obzvláště pro zvuková CD doporučuji nastavit nízkou rychlost vypalování (4x) a disk vypálit najednou (Disk At Once).

Video DVD

Pro vytvoření plnohodnotného DVD, určeného pro přehrávání ve stolních DVD přehrávačích, musíte nejprve připravit strukturu adresářů a souborů - buď ji překopírujete z nějakého existujícího DVD, nebo použijete některý nástroj pro výrobu DVD. Výsledkem by měla být následující struktura souborů a adresářů.

Zbytek procesu je velmi podobný předchozím variantám.

Mazání

Pokud máte přepisovatelné médium (obvykle značené RW), znamená to, že jednou vypálená data můžete smazat a vypálit potom data jiná. Pojďme se podívat, jak tedy takové přepisovatelné CD/DVD smazat.

Jak už vyplynulo z popisu jednotlivých voleb, mazání média závisí na jeho typu. Jestliže máte CD-RW, pak vaše cesta je New CD Project > Erase CD-RW. Máte-li DVD-RW, pak jděte na New DVD Project > Erase DVD-RW. Konečně pro DVD+RW je správná sekvence příkazů New DVD Project > Format DVD+RW. Následující obrazovky jsou stejné pro všechny tři varianty.

1) Volba vypalovačky.

2) Volba metody mazání - Quick/Full, tedy Rychlá/Plná. Jak již název napovídá, Quick (Rychlá) varianta zabere mnohem méně času, naproti tomu varianta Full (Plná) je zase nezbytná, pokud mažete médium poprvé nebo měníte jeho formát.

3) Následuje samotné mazání, které může v závislosti na metodě trvat několik jednotek až desítek minut.

Závěr

SwiftDisc Burning Wizard vám poskytne jiný pohled na proces vypalování CD a DVD. Někteří z vás si tento "průvodcovský" způsob zamilují, někteří se po jeho vyzkoušení vrátí k programům stylu Nero či CDBurnerXP (nebo třeba k CD/DVD Burner pluginu do Total Commanderu). Ať tak nebo tak, nikdo nemůže popřít, že SwiftBurner je zajímavá a užitečná aplikace - a navíc od nás zdarma!

§§§§§


Tipy & triky

Jan Povolný

C06P0319

I přes velmi studený náběh do snad horkého léta a počínající každoroční okurkové sezóny se toho na softwarovém poli děje poměrně dost. Windows Vista se živě testují, Microsoft v tichosti vydal novou updatovanou serverovou verzi svého OS (Windows 2003 Server R2) a vypouští betaverzi Office 2007. V souvislosti s Office je pro uživatele připravován nový obchodní model, který by mohl zpřístupnit základní verze tohoto kancelářského balíku domácím uživatelům za zlomek obvyklé ceny. Byla by to ostatně logická reakce na prosazující se konkurenci v podobě OpenOffice.org. Přelom roku 2007 bude každopádně doprovázen příchodem celé řady novinek, mezi něž patří i nový Internet Explorer, jehož betaverze se již také živě testuje.

Tipy pro Windows

Diskové jednotky jako v Linuxu?

(Windows XP Pro) Skalní příznivci Windows, nebojte se, nebude řeč o výhodách a skvělých vlastnostech Linuxu. Ukážeme si jen, jakým způsobem Microsoft přebírá některé vlastnosti jiných operačních systémů, doufejme ku prospěchu všech uživatelů. Jestliže jste vlastníky plnohodnotných Windows XP Pro, můžete využít při nastavení oddílů pevného disku některé nové vlastnosti.

Jednotlivé oddíly reprezentují v produktech Microsoftu vždy písmena abecedy. To je zcela odlišné například oproti Linuxu, kde se diskové oddíly připojují jako složky. Nebudeme polemizovat nad výhodami jednoho nebo druhého řešení, vše má svá pro i proti, nicméně nyní Microsoft za určitých podmínek nabízí ve Windows XP (nebo serverových OS) obě možnosti připojení: jako písmeno i jako složka. Lze je dokonce praktikovat i najednou. Diskový oddíl navíc můžete připojit do více složek simultánně. Jak na to?

Disková správa se ve Windows XP provádí v konzole. Tu naleznete v menu Start - Ovládací panely - Nástroje pro správu - Správa počítače. Zde v levém menu vyberte položku Správa disků. V pravé části konzoly uvidíte grafický přehled diskových jednotek i s jednotlivými oddíly. Oddíly mohou být dvou typů. První je základní a většinou tak bývá označen systémový disk. Druhým typem je oddíl dynamický, který se může rozkládat i přes více fyzických diskových jednotek. Všem oddílům lze přiřadit libovolné písmeno abecedy, dynamické však můžete připojit jako složky. Poklepejte na zvolený oddíl pravým tlačítkem a z kontextového menu zvolte Změnit písmeno jednotky a cestu. V následném dialogu vidíte přehled nastavení, složky i přiřazená písmena. Tlačítkem Změnit můžete přiřadit oddílu libovolné jiné písmeno (pouze jedno) a modifikovat nebo přidat další cesty do složek. Vše potvrďte. Změny se projeví ihned.

Sdílejte ve Windows bez problémů

(Windows 98,XP) To, co bylo před lety výsadou movitějších uživatelů, je dnes naprosto normální: Propojení domácích pracovních stanic do malé sítě a sdílení souborů mezi jednotlivými počítači. Microsoft k tomuto účelu nabízí vlastní síťový protokol, který je mezi uživateli známý jako "sdílení ve Windows". Ve Windows 98 ho bylo nutné instalovat zvlášť vedle protokolu TCP/IP, od Windows XP se nachází ve standardní instalaci a pro přenos už využívá výhradně TCP/IP. Podstatou sdílení ve Windows je výměna informací se jmény jednotlivých počítačů a daty, která tyto počítače sdílejí s ostatními uživateli. Tyto informace zpravidla shromáždí jedna stanice v síti, takzvaný browse master, která je potom v pravidelném intervalu a na požádání distribuuje ostatním stanicím. Uživateli pak stačí prohledat Místa v síti a nalezne veškeré počítače i s jejich sdílenými prostředky. Často však tato služba nefunguje zcela podle představ uživatelů. Počítače se nevidí a objevují se problémy. Řešení některých z nich si představíme v tomto tipu.

Základní podmínkou úspěšného "vidění se" v lokální síti je správné nastavení IP adres všech stanic. Ty musí být v jedné podsíti. Pakety, jimiž "sdílení" ve Windows komunikuje, totiž nedokáží přejít z jedné podsítě do druhé bez speciálního routeru. Doporučuje se také umístit všechny stanice do stejné skupiny. Dodržení této podmínky výrazně napomůže jejich úspěšnému propojení. Umístění do skupiny provedete takto: jděte do menu Start a zvolte Nastavení - Ovládací panely. V nich poklepejte na ikonu Systém a pokračujte na záložku Název počítače. Zde stiskněte tlačítko Změnit a kromě jména počítače vepište i jméno skupiny, u všech stanic stejné. Doporučuji vybrat jméno do osmi znaků délky a bez diakritiky. Vše potvrďte a restartujte počítač. Ve Windows 98 se stejné nastavení provádí přímo u konfigurace síťové karty.

Po správném nastavení všech stanic dojde k výměně informací a výběru browse mastera, tím může být pokaždé jiný počítač a stanice o tento status svádějí lítý boj, který znamená i poměrně hustý datový provoz na vaší síti. Pokud je browse master vypnut, převezme za něj (po boji) tuto funkci jiný puštěný počítač. Jděte tedy do menu Start a zvolte Připojit - Zobrazit všechna připojení. V následném okně vyberte ve spodní části levého menu možnost Místa v síti (u Windows 98 zvolte přímo na ploše Okolní počítače) a poté možnost Zobrazit počítače ve skupině. Měli byste vidět všechny další stanice ve vaší skupině. Pouhým poklepáním na ně zjistíte jejich sdílené prostředky, které můžete po úspěšné autorizaci ihned používat. Jestliže jste neúspěšní nebo některé stanice nevidíte, nedochází pravděpodobně ke správné výměně informací, nebo síť nezvolila žádného browse mastera. V takovém případě existuje ještě pomocné řešení.

Ve Windows XP jsou to soubory hosts a lmhosts.sam, které najdete ve složce windows/system32/drivers/etc. Jestliže se ve skupině s ostatními počítači nevidíte, vyplňte jména a IP adresy všech stanic do těchto souborů na každém PC. Soubor lmhosts.sam poté ještě přejmenujte na lmhosts (umažte příponu SAM neboli sample). Syntaxe souboru je podrobně popsána přímo v něm a je velmi snadná. Na každý řádek vepište jméno a IP počítače takto:

192.168.1.1synator

192.168.1.2tatinek

Ve Windows 98 najdete tyto soubory přímo ve složce windows. Poté opakujte pokus s vyhledáním stanic tak, jak jsme ho popsali výše. Měli byste být úspěšní.

Obrázky v Internet Exploreru

(IE 6.x) Možnosti konfigurace nejrozšířenějšího webového prohlížeče Internet Explorer jsme probírali na stránkách PC WORLDu již několikrát. Obrázky jsou další bohatě nastavitelnou součástí zobrazovanou na webových stránkách. Málokdo si dnes dokáže představit web bez grafiky. Daleko za námi jsou doby, kdy jsme četli na internetu jen strohé texty. Přesto se i dnes moderní stránky vyznačují převážně textovým řešením zobrazovaných dat. Je to totiž mnohem rychlejší a autorům pak zbývá prostor pro zobrazení jejich co největšího počtu na jedné obrazovce. Zbytečné obrázky jen překážejí. Přestože je zobrazování grafiky standardně zapnuté, lze jej i v poslední verzi deaktivovat a výrazně tak urychlit načítání velkých stránek.

Spusťte IE a jděte do roletového menu Nástroje, kde zvolte položku Možnosti Internetu. Přejděte na záložku Upřesnit a v oddílu Multimedia odškrtněte položku Zobrazovat obrázky. S touto volbou je vhodné zaškrtnout jinou položku Zobrazovat zástupný symbol pro stahování obrázků. Ten zajistí zobrazení prázdného místa na místě skutečného obrázku a tím i správné rozložení textu na stránce. V nových verzích IE se také začal objevovat u každého obrázku jakýsi panel, který vám dovoluje s konkrétním obrázkem manipulovat. Tento panel se objeví zpravidla při přejetí kurzorem nad zvoleným obrázkem. Pokud vás obtěžuje, lze jej vypnout na stejném místě - odškrtnutím položky Povolit panel nástrojů Obrázek.

Tipy pro MS Office

Kontrola pravopisu

(Word 2003) Kontrola pravopisu je nedílnou součástí několika posledních verzí MS Wordu. Kromě češtiny máte k dispozici i angličtinu a němčinu, a to včetně inteligentního thesauru. Po standardní instalaci je k dispozici podpora češtiny a angličtiny, jež se zapíná automaticky při psaní textu podle klávesnice, kterou máte v tu chvíli zvolenou. S kontrolou pravopisu v dokumentu se však dá provádět mnohem více úkonů.

K dialogu ovládání této funkce se dostanete dvěma způsoby. Prvním je volba položky Jazyk z roletového menu Nástroje. Druhým pak pouhé poklepání na zobrazený jazyk v dolní stavové liště uprostřed. V obou případech uvidíte dialog, jehož nastavení lze snadno aplikovat na jednotlivé části dokumentu. Některé z nich tak můžete kontrolovat v češtině, některé třeba v angličtině a jiné nechat zcela bez kontroly pravopisu. Provedete to následovně. Označte vždy myší oddíl, na který chcete aplikovat změnu nastavení, poté vyvolejte jedním z výše uvedených způsobu příslušný dialog. V něm vyberte požadovaný jazyk pro kontrolu a potvrďte. Pokud chcete kontrolu úplně zrušit, zaškrtněte volbu Neprovádět kontrolu pravopisu ani gramatiky. Další volbou jde zrušit automatická volba jazyka v závislosti na zvolené klávesnici pro psaní textu.

Schovejte grafiku

(Word 2000) Tento tip by se jistě dal zařadit mezi klasické užitečné a rychlost práce zvyšující rady. Je určen pro uživatele MS Wordu (to jsme byli alespoň jednou v životě skoro všichni), kteří pracují s dokumenty nabitými grafikou a kresbami. Tito uživatelé vědí z vlastní zkušenosti, že takové dokumenty jsou nejen velké, ale pokud mají desítky stran, je jejich zobrazování i pomalé. Zkrátka si s nimi Word moc neví rady a je třeba využít každé příležitosti, jak mu při práci s dokumentem odlehčit a tím ho celkově urychlit.

Spusťte MS Word a jděte do roletového menu Nástroje, kde zvolte položku Možnosti. V následném dialogu přejděte na záložku Zobrazení. V poli Zobrazit najdete nenápadnou položku Symboly obrázků. Pokud tuto položku vyberete a potvrdíte dialog tlačítkem, potom v dokumentu místo obrázků a vložené grafiky uvidíte jen obrysy, které přesně definují, jak bude daný obrázek usazen do textu, nezatěžují ale zbytečně operační paměť a prohlížení takového dokumentu je pak mnohem rychlejší. Kresby vytvořené ve Wordu se v normálním zobrazení skryjí.

Jestliže chcete odstranit kresby i ze zobrazení před tiskem nebo ze zobrazení jako stránka WWW, věnujte ještě pozornost poli Možnosti tisku a rozvržení stránky WWW, které obsahuje položku Kresby. Jestliže tuto položku odznačíte, zmizí kresby i z výše uvedených pohledů.

Jedno upozornění na závěr. Word si tyto změněné parametry pamatuje i pro další otevřené dokumenty, takže je nezapomeňte v případě potřeby uvést do původního stavu.

Easter Eggs

Máte procesor od Intelu?

(Windows 98) I v dnešním dílu zbývá místo na jeden malý trik. Je bohužel proveditelný jen ve Windows běžících na počítači s procesorem (nebo několika procesory) Intel. Netuším, zda šlo o úmysl, ale malou změnou v registrech lze mírně změnit informace o procesoru, které se zobrazují v dialogu Systém v Ovládacích panelech.

Máte-li procesor Intel, jděte do menu Start - Nastavení - Ovládací panely a v nich poklepejte na ikonu Systém. Hned na první záložce Obecné najdete v dolní části dialogu dvouřádkovou informaci o vašem procesoru. S touto informací lze manipulovat.

Spusťte regedit a jděte do podklíče HKEY_LOCAL_MACHINE/Hardware/Description/Systém/CentralProcessor/0 . Zde v pravé části regeditu dvakrát poklepejte myší na položku VendorIdentifier a změňte její hodnotu z GenuineIntel na Genuine Intel, tedy vložte mezi dvě slova jednu mezeru. Zavřete regedit a podívejte se znovu na dialog Systém z Ovládacích panelů. Identifikace a popis procesoru se poněkud změní.

Snad vás některý z příspěvků zaujal. Příště se těšíme opět na shledanou.

Intertipy

S nastávajícím letním obdobím, které je paradoxně provázeno dosti chladným počasím, se na webu Microsoftu objevuje jedna betaverze nového produktu za druhou. V souvislosti s vloženým článkem jistě stojí za zmínku Internet Explorer 7, kterého bychom se měli dočkat velmi záhy. Jeho betaverze má však řadu nedostatků, které vám prozatím pohodlné surfování nepřinesou. Přejděme nyní ale k obsahu článku, jenž vám přinese odkazy na tipy z prostředí nejznámějších grafických aplikací.

Tutoriály pro Photoshop

http://www.tutorials-ps.com/vink

Jak již název této stránky napovídá, najdete zde zejména návody a tutoriály pro Photoshop ve všech verzích. Zpracování stránky je velmi povedené, jak se sluší a patří na uživatele kvalitního bitmapového editoru, jakým Photoshop bezesporu je. Jednotlivé tutorialy jsou rozděleny do kategorií, mezi nimiž nechybí Animace, Barvy, Efekty, Web grafika a mnoho dalších. Každý tutoriál je nefalšovaným step by step návodem, navíc doplněný množstvím ilustrační grafiky. Po registraci můžete vkládat velmi pohodlně i vlastní příspěvky a účastnit se vnitřní diskuse probíhající přímo na serveru. Kromě toho máte k dispozici fórum, věnované podobně problematice Photoshopu. Stránka je v češtině a obsahuje nezbytný vyhledávač. Rozhodně ji při svém prohlížení nevynechejte.

Max Area

http://www.maxarea.com

Další vynikající server o program 3D Studio Max, tentokrát výhradně o něm. Výše uvedený odkaz vás nasměruje na velmi pěkně provedené stránky, jež vás v úvodu zahltí novinkami tohoto webu. Pak již vaše oči zabloudí na horizontální menu, obsahující velmi zajímavé odkazy. Články vás zavedou mezi recenze a pojednání o nových verzích softwaru a podobně. Tutoriály jsou z našeho pohledu stěžejní součástí webu a obsahují konkrétní hotová díla s podrobným postupem. Ne všechna jsou však umístěna na těchto stránkách, a tak se vám stane, že zabloudíte i na web do zahraničí, kde bylo příslušné dílko stvořeno. Sekce Knihy nabídne recenze užitečných publikací a jejich poměrně komplexní přehled. V sekci Download najde uživatel mnoho hotových materiálů pro 3DSMax, například MAT knihovny, hotové 3D modely a spoustu dalších užitečností. Galerie je místem k předvedení vlastních výtvorů, které lze opět hodnotit i komentovat. Fórum vás zavede mezi diskutující uživatele. Následují komerční aktivity tvůrců tohoto rozsáhlého webu ve formě jakéhosi e-shopu. Stránky jsou v češtině a rozhodně stojí za návštěvu.

3D Studio

http://www.3dstudio.cz

Další nepřehlédnutelný pojem na poli počítačové grafiky a 3D animace. Stránky o velmi oblíbeném programu 3D Studio obsahují velké množství informací a návodů, zpracovaných do velmi profesionálního vzhledu. V úvodu jste zavaleni novinkami v oboru a recenzemi publikací nebo nových verzí programu. Důležitou součástí je fórum, do něhož získáte přístup po nezbytné registraci. Následuje galerie s výtvory jednotlivých uživatelů, které lze odpovídajícím způsobem ohodnotit. Ke každému je navíc k dispozici diskuse, jež slouží k posouzení kvality samotného výrobku. Po pravé straně najdete menu s příhodným názvem Tutorials, které obsahuje obrovské množství komentovaných step by step návodů pro různé verze grafického softwaru. Stránka je kompletně v češtině.

Grafika

http://www.grafika.cz

V seznamu webů zabývajících se grafikou nemůžeme opomenout ten největší a nejznámější z nich. Grafika.cz je spíše portálem, který vás provede všemi obory počítačové grafiky. Od digitálních fotoaparátů až po uměle vytvořené 3D animace. V úvodu najdete dávku novinek z celého oboru. Následně můžete zabrousit do horizontálního webu, kde jsou rychlé odkazy na diskuse, galerii 2D a 3D kreseb a bazar. Více se však nachází v levém menu, které obsahuje několik desítek dalších odkazů, z nichž stojí za pozornost samostatná sekce pro Photoshop, Corel a další grafické programy. Popisovat obsah tohoto webu by vystačilo na samotný článek, doporučuji tedy jeho návštěvu a prozkoumání na vlastní pěst.

Digitální video (a foto)

http://www.digitalnivideo.cz

Digitální video je internetovým magazínem, který se však nevěnuje zdaleka jen videu. Dokonce si troufám tvrdit, že statická část je větší než ta pohyblivá. Vše napoví už základní menu, jež obsahuje různé odkazy. První z nich vás opět zahltí novinkami z oblasti grafického softwaru a grafiky obecně. Galerie obsahuje standardní přehled povedených děl s možností vyjádření svého názoru. Diskuse vám jistě poskytnou mnoho zajímavých rad. Digitální foto odbočí ze světa grafiky a softwaru k hardwaru, jenž můžete při vytváření grafiky použít. Stěžejní jsou samozřejmě digitální fotoaparáty. Obdobně je tomu v sekci Digitální video, jež dává název celému magazínu. Obsahová žeň však přichází až s malým menu po levé straně stránek. Najdete zde odkazy na testy a recenze, výborně zpracované tutoriály, plug-iny do softwarových balíčků, hotové textury a další užitečné věci. Z doplňkových služeb nechybí nezbytný vyhledávač nebo třeba burza práce. Vše v češtině.

Photoshop

http://photoshop.webzdarma.cz/index1.html

A hezky zpět k Adobe Photoshopu. Tentokrát navštívíme malou stránku, jejíž autor bude zajisté schopným tvůrcem bitmapové grafiky. Design stránky patři rozhodně mezi ty povedenější. V úvodu jste opětovně zavaleni novinkami na webu, nikoliv těmi světovými. V levém menu se pak proklikáte k několika slušně provedeným návodům, tipům a vlastnímu fóru. Vše v češtině.

Photoshop od borca

http://photoshop.borec.cz/main.php

Na závěr dnešního dílu zabrousíme opět do soukromých neoficiálních vod mezi menší autory. Na výše uvedené stránce najdete sympatickou stránku, skládající se ze tří hlavních částí. První z nich je poměrně prázdná rubrika Tutoriály, druhou poté již rozsáhlejší a přehledně tematicky rozdělená galerie grafiky. Poslední částí je kniha návštěv, sloužící také jako náhražka diskusního fóra. Stránky toho více neobsahují, nicméně i to málo dokáže zaujmout a kladné odezvy mohou motivovat autora k další práci na dobře započatém webu.

§§§§§

$$$$$


Software


MS Office 2007 první zkušenosti a dojmy

David Čepička, Thorsten Eggeling, Andreas Kroschel, Cornelia Neft a David Wolski

C06P0316

Hrubá kostra nové verze kancelářského balíku MS Office je víceméně hotova. Této skutečnosti jsme využili v redakci a důkladně otestovali první betaverzi této sady kancelářských aplikací. Na následujících řádcích se dozvíte, které novinky přináší a na co si budou muset uživatelé zvykat.

Na první pohled vypadá nová verze Microsoft Office velmi neotřele a není divu, vždyť práce na této nové verzi už slušně pokročila. Uvolněná betaverze 1 balíku Office 2007 zcela jasně ukazuje, kam firma Microsoft míří: nový Office totiž není předcházejícím verzím skoro vůbec podobný. Pro uživatele, který nikdy nechtěl ani vyzkoušet jiný program než Office, protože se bál obtížného přechodu na úplně jiné uživatelské rozhraní, bude představovat Office 2007 doslova šok. Většina menu, dialogových oken či panelů nástrojů byla z větší části odstraněna. Nicméně nové prostředí by mohlo oslovit všechny, kdo dosavadní rozhraní považovali za přeplácané a nepřehledné. A že takových uživatelů bylo! Když Microsoft zjišťoval v nejrůznějších anketách, které funkce by se měly v nové verzi Office určitě objevit, dostával ve výsledcích na prvních deseti místech pravidelně ty, které už v předchozích verzích dávno byly. A není divu, vždyť jenom Word 2003 nabízel možnost vykonání 1 500 příkazů, takže nešlo ani tak o to, že by tam požadovaná funkce nebyla, ale spíš o to, že ji uživatel zrovna nenalezl. Kompletní přepracování vzhledu aplikací tedy bylo nabíledni. A brzy také budou moci uživatelé posoudit, jak se nové prostředí Microsoftu povedlo.

Pro účely psaní tohoto článku jsme použili anglickou verzi Microsoft Office, označenou jako Beta 1. Ostrá verze by se měla v prodeji objevit počátkem roku 2007. V tomto textu budeme tedy zachovávat při popisu anglické výrazy, abychom vám překladem nezpůsobili pozdější zbytečné zmatky. Ostatně je docela možné, že se řada položek bude v české verzi stejně jmenovat úplně jinak. Pro první přiblížení se omezujeme pouze na podrobnější představení nových funkcí u nejvíce používaných aplikací Office - Wordu, Excelu, Outlooku a Accessu.

1.Nový vzhled Wordu,Excelu a PowerPointu

Co je nového: Panel nástrojů (dá-li se mu vůbec tak říkat) obsahuje pouze jednu stálou položku  File - ostatní jsou pryč nebo spíše rozhodně nejsou v té podobě, v jaké byly ve starších verzích Office. Nenajdete zde ani standardní panel nástrojů, na jeho místě jsou nové ovládací prvky, které se těm ze starších verzí podobají jen na první pohled. Je v nich totiž jeden zásadní rozdíl. Když na tyto položky, které se tváří jako menu, klepnete, žádná nabídka se kupodivu vůbec neobjeví, ale změní se obsah panelů nástrojů. V něm neuvidíte žádné prvky, jež se k právě upravovanému objektu nehodí, což je bezesporu velmi praktické. Například při práci s textem uvidíte pouze nástroje pro formátování textu. Při klepnutí na obrázek vložený v dokumentu se zase objeví panel nástrojů pro úpravu obrázků.

Od základů byla přepracována nabídka pro nastavení jednotlivých parametrů aplikací. Tuto volbu nyní najdeme v menu File každé aplikace. Místo dřívějšího dialogového okna se spoustou záložek se nyní objevuje přehledná stromová struktura jednotlivých položek. Ve výchozím nastavení se zobrazí pouze ty nejdůležitější parametry pro nastavení. Podrobnější nabídka se objeví až tehdy, když povolíte možnost Views/Show Display legacy and advanced settings in this dialog. Tato nastavení jsou od jednoduchých nastavení barevně odlišena a jsou skutečně velmi podrobná.

Co novinky přinášejí: Příkazy, které jsou kontextově orientované, tedy se objevují v závislosti na tom, co děláme a s čím pracujeme, bezesporu přináší do změti všech možných příkazů přehlednost. Nicméně prvky pro pokročilejší formátování či úpravy dokumentu jsou nadále k dispozici, protože se k nim dostanete prostřednictvím kontextových menu panelů nástrojů.

Kdo se skutečně dokonale vyznal v aplikacích Office 2003, si bude skutečně muset nějakou dobu zvykat. V nové verzi totiž neexistuje žádná možnost, jak nastavit staré uživatelské rozhraní. Nový vzhled je v Office integrovaný naplno a nedá se nijak změnit. Nicméně si můžete v možnostech programu nastavit, že i nadále chcete používat stejné klávesové zkratky jako v Office 2003.

V námi testované betaverzi byl nový vzhled integrovaný pouze ve Wordu, Excelu a Accessu, takže ten, kdo používá více aplikací, si bude muset zvyknout na to, že někdy bude pracovat v novém a jindy zase ve starém rozhraní.

Nicméně ani v novém rozhraní ještě není všechno jednoznačně nastaveno. Například Document Inspector se vyskytuje v menu File, místo aby byl v panelu Review. Outlook zase má ještě stále starý vzhled, ale okno pro napsání nové zprávy je založeno na vzhledu novém, protože používá Word.

2.Kontrola dokumentů pro Word, Excel a PowerPoint

Co je nového: Tyto nejpoužívanější součásti balíku Office už mají (konečně!) funkci umožňující export do formátu PDF. Dříve, než ale budete dokumenty vytvořené ve Wordu, Excelu a Powerpointu publikovat, můžete je nově nechat prozkoumat funkcí Document Inspector.

Co novinky přinášejí: Formát PDF je v současnosti standardem pro ty dokumenty, které chcete distribuovat včetně formátování a u nichž chcete, aby je příjemce nemohl dále upravovat.

Ten, kdo je zvyklý šířit svoje dokumenty v původním formátu Office, by měl bezpodmínečně použít nástroj Document Inspector. Tak se ubezpečíte o tom, že se k příjemci dostanou pouze ty informace, které chcete. Document Inspector analyzuje vámi vytvořený dokument a vyhledává komentáře, obsah uložených verzí, záhlaví a zápatí a konečně i skrytý text. Nalezená data se pak dají buď kompletně, nebo částečně odstranit, dokument je poté možné prohlédnout znovu. To, že se funkce Document Inspector nenachází v panelu nástrojů Review, je podle našeho názoru jednoznačně chybou návrhu aplikace. Tato funkce je totiž docela důležitá a potřebná, takže by si určitě zasloužila, aby se zobrazila uživateli v okamžiku, kdy celý dokument vytvoří.

3.Formát XML pro Word, Excel a PowerPoint

Co je nového: Office 2007 již nebude standardně ukládat vytvářené dokumenty ve formátu DOC, XLS či PPT, nýbrž ve formátech DOCX, XLSX nebo PPTX. Přidaný znak X znamená, že se při ukládání bude využívat technologie XML. Ta představuje univerzální formát pro ukládání dat ve strukturované formě. Díky tomuto způsobu ukládání je pak daleko snazší tyto dokumenty importovat do jiných aplikací nebo je převádět do jiných formátů.

Podobně jako v kancelářském balíku Open Office 1.x/2.x se každý takový dokument skládá z několika souborů XML, které jsou součástí archivu ve formátu ZIP. Soubor Document.XML obsahuje text, v ostatních souborech jsou pak informace o formátování. Pokud se budete chtít podívat na tyto nové formáty souborů pěkně zblízka, postačí, když například u souboru s příponou DOCX změníte příponu na ZIP a pak tento soubor rozbalíte.

Uživatelé starších verzí Office však s těmito soubory samozřejmě nic nepořídí. Nicméně se Microsoft nechal slyšet, že právě pro ně vytvoří speciální filtr, který umožní bezproblémovou výměnu dat mezi starými a novými formáty. Samozřejmě, že aplikace v Office 2007 budou umět ukládat i do starších formátů.

Co novinky přinášejí: Volbou formátu XML reaguje Microsoft na požadavek některých států a organizací, které vyžadují takový formát souborů, který by byl nezávislý na používaném systému a dal by se přečíst i v daleké budoucnosti. Nicméně pro běžné uživatele tento nový formát nebude zas až tak důležitý. Díky používané kompresi ZIP bude výhodný už kvůli menší velikosti vzniklých dokumentů. Dalším kladem má být vylepšená stabilita programů. To platilo zejména u Wordu, neboť poměrně složitá struktura souborů ve formátu DOC nebo DOT často způsobovala zatuhnutí aplikace či počítače, případně se stávalo, že dokumenty jednoduše vůbec nešly načíst.

4.Outlook: zobrazení ve čtyřech sloupcích

Co je nového: V Outlooku 2003 se poprvé objevilo zobrazení ve sloupcích. V nové verzi se objeví ještě další sloupec, který obsahuje tzv. To-Do Bar s aktuálními a nejbližšími termíny. Jedná se víceméně o vylepšenou variantu stránky Outlook Dnes.

Co novinky přinášejí: Na standardním monitoru se Outlook ve čtyřech sloupcích až příliš roztahuje do šířky. Pohled do schránky s poštou a náhled zpráv si můžete přepnout do kompaktnějšího zobrazení pomocí menu View/Reading Pane/Bottom. Prostřednictvím menu View/To-Do Bar/Minimized složíte seznam To-Do do úzkého proužku. Použitím obou z výše zmíněných nastavení pak vytvoříte velmi praktické zobrazení, v němž je vidět vše důležité.

5.Outlook: zobrazení obsahu příloh v textu e-mailu

Co je nového: Pro zobrazení obsahu příloh přímo v okně e-mailu, popřípadě v náhledovém okně používá Outlook řadu dalších komponent Windows a Office. Zatímco poklepáním na ikonu přílohy se otevře příloha v okně aplikace, která daný typ souborů otevírá, jednoduché klepnutí stačí k tomu, aby se obsah přílohy otevřel přímo v okně e-mailu.

Co novinky přinášejí: Zobrazení obsahu přílohy přímo v okně e-mailu je sice užitečné, nicméně ne vždy žádoucí. Určitě je proto dobré, že se tato funkce dá povolit dodatečně. Samozřejmě i nadále zůstává možnost ukládat přílohy odděleně. V této souvislosti je obzvláště důležitá komunikace s jinými komponentami Office, jako například Infopath. Formulář, který vám někdo zaslal e-mailem, tak můžete okamžitě vyplnit a odeslat zpět.

6.Access: nový vzhled, lepší integrace

Co je nového: Databázi Access zřejmě také není třeba nijak zvlášť představovat, nicméně v nové verzi ji asi na první pohled nepoznáte. Snad žádná jiná součást nového Office neprošla tak rozsáhlými změnami v uživatelském rozhraní jako právě tato. Při prvním spuštění Accessu vás přivítá úvodní stránka se šablonami. Další možnosti výběru jsou pak naznačeny ve sloupci nalevo, kde jsou tematicky seřazeny od financí až po cestování - jedná se tedy o skutečně reálné případy. Řada šablon se dá stáhnout pomocí služby Office Online - samozřejmě pouze tehdy, pokud jste připojení k internetu.

Obecně vzato vsadil Access na síťování. Díky integraci Outlooku se dají v Accessu rovněž posílat a zpracovávat e-maily, jejichž prostřednictvím lze získávat data, která Access následně zpracovává. Access dokáže importovat nejen data z Excelu, ale i z textových souborů nebo souborů ve formátu XML. Všechny tyto schopnosti vám do velké míry usnadní práci, protože nemusíte sami programovat různé filtry pro import.

Co novinky přinášejí: Access je na trhu nějakých 13 let a po celou dobu působilo jeho uživatelské prostředí nevyváženě a uzavřeně. S tím je nyní konec, protože nový koncept tohoto programu dovoluje představit Access v plné síle. Jenže vždy je něco za něco, a v tomto případě Access skutečně vypadá jako úplně nová a jiná aplikace. Pro ty, kdo byli zvyklí pracovat s předcházejícími verzemi, nebude přechod na novou verzi nijak snadný. Nicméně ten, kdo si na nový Access zvykne, bude určitě mít pocit, že konečně dostal novou verzi produktu, která se mu vyplatí ostatně novinky, které se objevily v Office XP a 2003, byly pro většinu uživatelů spíše zklamáním.

Návaznost na ostatní aplikace Office a na práci v počítačové síti je také daleko vydařenější. Nezbývá než doufat, že v konečné verzi Accessu bude výkonnost této databázové aplikace ještě o něco větší než v betaverzi.

7.Excel: více funkcí pro podmíněné formátování

Co je nového: Nová verze Excelu nabízí daleko více definic podmínek, například pro datum v minulém týdnu. Přitom jednotlivé podmínky již nejsou jednoduše rozčleněny podle hodnoty buňky nebo vzorce, ale jsou daleko přístupnější, protože jsou umístěny v přehledných seznamech s výběrem jednotlivých položek. Další vymožeností jsou tři nové režimy zobrazení - tzv. Data Bars, Color Gradients a Icon Sets. Režim Data Bars ukazuje velikost hodnoty v buňkách tabulky pomocí barevného sloupečku různé délky. Režim Color Gradients zase využívá barev na pozadí příslušné buňky, přičemž barva závisí na hodnotě v buňce. Konečně režim Icon Sets ukazuje v buňce různé ikonky, a to v závislosti na jejím obsahu. Změny v podmíněném formátování uvidíte pomocí náhledu, pokud máte otevřeno okno pro jejich úpravu.

Co novinky přinášejí: Většina nových podmínek se dala samozřejmě s různou mírou složitosti zadat i ve starších verzích Excelu. V nové verzi jde vše daleko snáze. Například pro zjištění data v minulém týdnu musela v minulých verzích Excelu hodnota buňky ležet v intervalu mezi:

=KDYŽ(DENTÝDNE(DNES())=1;DNES()-7;DNES()-DENTÝDNE(DNES()-1)-7)

=DNES()-DENTÝDNE(DNES())

Nové režimy zobrazení Data Bars, Color Gradients a Icon Sets mají dvě výhody. První výhodou je, že se nyní dají hodnoty v buňkách na rozdíl od klasického podmíněného formátování vzájemně porovnat. Další výhodou je, že nové režimy uvádějí přímo v buňkách kromě číslic velikost údajů i opticky. To uživatelům zpřehlední data daleko více než najednou vložený graf.

8.Excel: nové a vylepšené funkce pro tabulky

Co je nového: Novinkou jsou v Excelu 2007 tzv. Tables. Podobně jako u seznamů, které byly v předchozích verzích, se jedná o oblasti buněk, jež uživatel jednou označí jako Table. Tyto oblasti pak mají speciální vlastnosti. V takto definovaných oblastech si můžete v nové verzi pomocí náhledů vybírat mezi rozličnými způsoby formátování a vzhledy. Tato funkce rovněž dokáže automaticky odstranit duplicity. Při posouvání okna Excelu po obrazovce pak program nahrazuje písmena v nadpisech sloupců svými vlastními texty.

Upravena byla i funkce automatického vyplňování buněk. Když zadáte do tabulky nějaký vzorec, vyplní Excel zbytek sloupce vzorci podobného tvaru zcela automaticky.

Co novinky přinášejí: S trochou snahy dosáhnete stejných efektů jako u nové verze Excelu rovněž u verzí starších. Například prostřednictvím vzorce: =MOD(ŘÁDEK();2)=0 se dá nastavit barva pozadí u každého druhého řádku. Nevýhodou této metody je, že jakmile zapnete automatický filtr, nedokáže Excel formátování aktualizovat.

Na tomto místě nabízí nová verze Excelu daleko větší možnost výběru a pohodlí - ať se jedná o formátování nebo o operace jako odstranění duplicit. Úroveň, do jaké míry vám tyto vymoženosti ulehčí práci, samozřejmě závisí na tom, jak často uvedené funkce používáte a jaký důraz kladete na profesionální vzhled dokumentů.

9.Excel: vylepšená funkce pro návrat poslední provedené akce

Co je nového: Funkce Zpět sloužící pro návrat poslední provedené akce zaznamenala v nové verzi Excelu značný krok kupředu. Nyní můžete místo 16 kroků v dřívějších verzích vrátit zpět až 100 posledních kroků. Mimoto je v Excelu 2007 možné vrátit zpět více druhů akcí, například výběr automatického filtru. Navíc padla i další překážka - v nové verzi již uložení dokumentu neznemožní návrat posledních provedených akcí zpět.

Co novinky přinášejí: Možnost návratu až 100 posledních provedených kroků je sice příjemná věc, nicméně zřejmě nebude až tak zásadní. Automatické filtrování a jemu podobné změny se daly vrátit do předchozího stavu i v předcházejících verzích, i když pouze ručně, ne tedy tak pohodlně a rychle.

Naproti tomu skutečně užitečná je možnost návratu posledních provedených akcí i po uložení dokumentu, ať se jedná o uložení provedené automaticky nebo uživatelem. V předcházejících verzích byla tato možnost nemyslitelná.

10.Shrnutí: nové ovládání, ale nedůsledně provedený přechod

Podíváme-li se na nové uživatelské rozhraní samotné, pak na nás působí daleko promyšleněji než to staré - otázkou je, zda uspěje. Na jedné straně jsme vlastně testovali betaverzi a ne celou verzi Office. Ukázalo se, že kromě Wordu, Excelu a Accessu musí mít uživatelé při práci s ostatními aplikacemi neustále na mysli starý způsob práce, obvyklý u minulých verzí. Navíc tři výše zmíněné aplikace zjevně vybočují z typického uživatelského rozhraní uživatelů Windows, a to natolik, že působí téměř cizím dojmem. Nicméně až po uvedení kancelářského balíku Office 2007 na počátku příštího roku uvidíme, zda budou uživatelé vnímat všechny novinky kladně či záporně a zda se jim nové rozhraní bude zdát skutečně jednodušší a logičtější než to staré.

Stručný souhrn

MS Office 2007

Office 2007 se na trhu objeví počátkem příštího roku. Již nyní se nechal Microsoft slyšet, že v této verzi provede nejvýraznější změny od uvolnění verze Office 97. Bude kompletně přepracována celá struktura menu - místo jednotlivých dialogových oken nyní naleznete ty nejdůležitější příkazy v logicky utvořených sestavách. Kdo si zvykl na strukturu příkazů v jednotlivých menu, si bude muset nějakou dobu zvykat. Nové budou i formáty souborů, s nimiž budou aplikace Office pracovat. Standardní formáty pro soubory vytvářené ve Wordu, Excelu a Powerpointu budou založeny na XML, což je mimochodem záležitost, kterou již dávno používá konkurenční produkt Open Office. Ten je ale na rozdíl od Microsoft Office šířen pod licencí GNU-GPL a dá se stáhnout a používat zdarma. V tomto článku jsme důkladně prozkoumali a popsali ty nejvýraznější změny. Po jeho přečtení byste tedy měli být daleko blíže k rozhodnutí, zda se vám přechod na Office 2007 vůbec vyplatí.

Součásti balíku MS Office 2007

Microsoft uvede svůj nový Office na trh v sedmi různých provedeních, počínaje edicí pro žáky a studenty, která bude nejlevnější, až po edici Enterprise, kterou bude možné získat pouze v kombinaci s velkoobjemovou licencí. Přesné ceny na českém trhu zatím ještě známy nejsou, ale Microsoft je chce udržet na přibližně stejné úrovni.

§§§§§


DRM? Ano, ale bez nás!

David Čepička, Daniel Behrens

C065P0315

Naprostá většina skladeb koupených on-line je chráněná proti nelegálnímu šíření technologií DRM. Ta zabraňuje tomu, aby se vámi zakoupená skladba dala přehrát na libovolném počítači nebo MP3 přehrávači. Nemusíte se však hned vzdávat všech nadějí.

Skladba, kterou zakoupíte on-line přes internet, je před neoprávněným kopírováním zpravidla chráněna technologií DRM (Digital Rights Management). Vlastník autorských práv - většinou vydavatel hudebních nosičů - může přidělením přístupových práv nastavit, zda se bude smět daný produkt vypálit na disk a kolikrát a zda ho bude možné přehrát i na přenosných přehrávačích. DRM tedy není vždy jen ochrana proti kopírování, nýbrž se většinou jedná pouze o omezení možnosti manipulace se soubory. Pro vás jako běžné platící uživatele přináší technologie DRM pouze samé nevýhody. Pro přehrávání takových skladeb budete potřebovat kompatibilní program - například Windows Media Player nebo iTunes - a popřípadě i přenosný přehrávač, který technologii DRM podporuje. Majitelé přístrojů iPod nepřehrají ve svých přehrávačích žádnou skladbu, která pochází z internetového obchodu, jež používá technologii DRM od Microsoftu. Platí to i obráceně - přehrávače kompatibilní s technologií DRM od Microsoftu, které se dají poznat podle loga "Plays for Sure", zase nepřehrají žádnou skladbu pocházející z internetového obchodu iTunes. Přehrávače, které by zvládaly oba systémy, neexistují. Ty nejlevnější přístroje (v cenách od 1 200 do 1 800 Kč) zpravidla dokáží přehrávat pouze soubory, které nejsou nijak chráněny.

Další nedostatky: v případě, kdy si zapomenete vytvořit zálohu svých souborů chráněných DRM, jsou tyto soubory po pádu pevného disku, popřípadě po nové instalaci definitivně pryč. Kromě toho jsou licence na používání takových souborů automaticky vázány na váš počítač. Stačí, když na něm vyměníte několik hardwarových komponent a může se stát, že už soubory nepřehrajete.

Pro uživatele operačního systému Linux představuje DRM něco jako rudý šátek pro býka, neboť pro tento zdarma šířený operační systém zatím neexistuje žádná aplikace, která by zmíněné technologie podporovala. Na následujících stránkách vám ukážeme, jak se ochrany prostřednictvím DRM legální cestou zbavit.

Co se skrývá za technologií DRM?

DRM se skládá ze dvou částí - z vlastního hudebního souboru, který je šifrovaný, a z licence. Tato licence se při koupi připojí k souboru. Licence také obsahuje klíč, který umožňuje zakoupený soubor přehrát nebo vypálit. Aby to všechno fungovalo, je nutné mít odpovídající software, který danou technologii DRM podporuje. Většina internetových obchodů dnes sází právě na technologii DRM od Microsoftu - tu podporuje Windows Media Player. Přehrávač pak obecně musí být schopen načíst údaje obsažené v licenci, tedy počet povolených vypálení nebo kopírování. Jakmile je povolený počet překročen, odmítne se skladbou provádět jakékoliv operace.

Když si vyberete při nakupování na internetu konkrétní skladbu, zobrazí se vám mimo jiné i informace o tom, kolikrát si smíte skladbu vypálit a kolikrát si ji smíte přenést na přehrávač, který dokáže přehrávat soubory opatřené DRM. Obvykle platí, že danou skladbu lze desetkrát vypálit a desetkrát až 25krát přenést na jiné zařízení.

Praktické: stahování ve formátu MP3

Uživatelsky mnohem příjemnější jsou internetové obchody, které nabízejí soubory ve formátu MP3. Tento formát žádnou ochranu proti kopírování neumožňuje. Řada internetových obchodů ovšem nabízí ve formátu MP3 pouze část celé své nabídky. Jde totiž o to, že s umístěním skladby do tohoto formátu a k prodeji musí souhlasit i majitel autorských práv a je zřejmé, že jich existuje celá řada, jež jsou k formátu MP3 poněkud skeptičtí. Soubory MP3, které jste si na internetu koupili, se dají přehrát na všech přístrojích, jež dokáží přehrávat hudební soubory, a stejně tak se dají neomezeně vypalovat prostřednictvím libovolného vhodného programu či přehrávat na libovolném MP3 přehrávači. Přesto vám vřele doporučujeme, abyste si udrželi kontrolu nad tím, kam jste zakoupené soubory nakopírovali či vypálili. Zakoupené nahrávky ve formátu MP3 totiž obsahují identifikační číslo. To můžeme přirovnat k jakémusi vodoznaku, který se zachovává i při kopírování nebo vypalování. Tento vodoznak slouží ve spojení s internetovým obchodem majitelům autorských práv k přesné identifikaci zákazníka. Z tohoto důvodu tedy určitě není dobrý nápad nabízet vámi zakoupené soubory MP3 ke sdílení prostřednictvím výměnných sítí. Na tuto skutečnost byste měli ve vlastním zájmu upozornit i svoje přátele, kterým půjčíte ze zákona povolené vámi vytvořené kopie vašich souborů. Některé vydavatelské společnosti totiž najímají agentury, jejichž úkolem je vyhledávat ve výměnných sítích právě skladby s vodoznakem. Podle nich pak určí toho, kdo si je koupil, a pak jej zpravidla nějakou formou vyzvou k odpovědnosti.

Prolomení ochrany DRM: protiprávní a jen zřídka úspěšné

Čím déle člověk přemýšlí o nevýhodách DRM, tím víc se mu dere na mysl otázka, jak takto chráněné soubory převést do nějakého univerzálního formátu, jakým je například MP3, a jak přitom odstranit ochranu DRM. Jedním z řešení, které však není v souladu se zákonem, spočívá v získání klíče ze souboru s licencí a v rozšifrování souborů právě takto získaným klíčem. Tento postup začal používat koncem roku 2001 hacker s přezdívkou Beale Screamer, a to poté, co odhalil slabé místo v DRM od Microsoftu. Na internet pak umístil přesný návod, zdrojový kód a vlastní utilitu. Microsoft se však nedal a zakrátko toto slabé místo ošetřil aktualizací Windows Media Playeru, takže utilita vyvinutá hackerem se pak ke klíči ukrytém v licenci již nedostala. Od té doby hacker zkouší znovu a znovu najít v technologii DRM slabiny, nicméně do této chvíle žádný úspěšný pokus o proniknutí do DRM nebyl zaznamenán.

Legální odstranění DRM: oklikou přes zvukovou kartu

Serióznější programátoři se spíše než na prolomení ochrany DRM soustředí na vytvoření takových programů, které budou umět převést chráněné soubory na obyčejné, ale legální cestou. Ostatně jen pomocí takových programů se dají vydělat nějaké peníze.

V tomto případě slovíčko "legálně" znamená asi toto: ochrana proti kopírování, která má uživateli zabránit šíření obsahu v digitální formě, se obcházet nesmí. Proto programy využívají jiného triku. Zvukové soubory se začnou přehrávat a ve stejný okamžik se bude snímat signál vycházející ze zvukové karty. Tento signál se bude převádět např. do formátu MP3. V současnosti existují utility, které dokonce dokáží soubory přehrávat a zároveň zaznamenávat dvojnebo až čtyřnásobnou rychlostí. Klasickým případem je utilita Tunebite, jejíž testovací verzi najdete i na našem CD.

Díky tomuto obchvatu analogovou cestou je ztráta kvality nahrávky minimální a prakticky neslyšitelná. Průměrný uživatel originál od takto vytvořené kopie nerozpozná. Tunebite dokáže převést libovolné množství souborů a pracuje naprosto automaticky. Utilita se rovněž postará o to, aby kopie vytvořená tímto způsobem měla stejný název souboru a aby obsahovala stejná metadata (tagy ID3 s údaji o názvu skladby a interpretovi). Tato možnost vám ušetří spoustu času stráveného ručním zapisováním těchto údajů. Vzhledem k tomu, že Tunebite nijak nenarušuje ochranu proti kopírování, je tato technika nového nahrávání řadou právníků považována za legální. Jednoznačný rozsudek, který by tomuto počínání poskytl právní záruku legálnosti, však neexistuje.

Velkou nevýhodou utilit typu Tunebite je fakt, že během převodu skladby do jiného formátu nesmí přes zvukovou kartu jít žádný jiný zvukový signál, protože ten by se okamžitě ocitl i na nahrávce.

Další utilita je sice zdarma, nicméně vyžaduje aktivitu i z vaší strany. Jedná se o program No23 Recorder, který vám rovněž nabízíme na našem CD. Po jeho spuštění zadáte název skladby, kterou chcete převést, jejího interpreta a cílovou složku, kam se má soubor s vytvořenou nahrávkou umístit. U formátu MP3 pak je nutné zadat bitrate, který udává kvalitu nahrávky. Doporučujeme zvolit hodnotu mezi 128 a 192 kbit/s. V dalších políčcích pak vybíráte zvukovou kartu a správný kanál pro nahrávání. Jeho jméno se liší v závislosti na typu zvukové karty, může to být například Stereo Mix či Stereo Mixer. V případě pochybností stačí metodou pokusu a omylu vybrat ten pravý. Nakonec jen klepnete na tlačítko Record a bezprostředně nato spustíte přehrávání souboru chráněného DRM v některém z přehrávačů, například ve Windows Media Playeru nebo v iTunes (oba programy najdete na našem CD). Úroveň nahrávání by se měla v No23 Recorderu pohybovat ve žluté oblasti. Pokud tomu tak není, nastavte odpovídající úroveň posuvníky Master nebo Volume, popřípadě upravte hlasitost na přehrávači. Po provedení všech nastavení pak spusťte celé nahrávání znovu.

Vyšší kvalita využívající možnosti vypálení na CD

Zcela legálně a bez ztráty kvality převedete skladbu chráněnou DRM i dalším způsobem, který nyní popíšeme. Na rozdíl od nahrávání pomocí utility Tunebite je o něco složitější. Využíváme při ní možnost, kterou lze provádět prakticky s každou zakoupenou skladbou - totiž vypálíme ji na CD a poté ji načteme pomocí nějaké zdarma dostupné utility. Vzhledem k tomu, že námi vypálené CD není nijak chráněno proti kopírování, neprohřešujeme se proti žádnému zákonu. Většina programů pro převod zvukových stop z CD ukládá takto získané soubory na pevný disk ve formátu MP3. Musíte je však - a to je stěžejní - ještě správně pojmenovat. Při vypalování a následném převodu do formátu MP3 se tyto všechny informace ztrácejí. Až na jednu výjimku - pokud všechny zmíněné prostředky, tedy program pro přehrávání souborů, vypalovačka a utilita pro převod stopy do počítačového souboru, podporují funkci CD Text. Pak můžete zachránit při převodu alespoň jméno interpreta a název skladby. Pokud nebudete vámi vypálené CD dále potřebovat, pak používejte přepisovatelný disk (CD-RW). Ještě jednodušší postup se dá použít, pokud váš program pro vypalování na žádné skutečné CD vypalovat nebude, ale vytvoří pouze obraz disku. Soubor s obrazem připojíte jako virtuální disk. Načítání skladby pak probíhá daleko rychleji.

Ideálním nástrojem pro tento typ práce by byla virtuální vypalovačka - ovladač, který by operační systém a všechny aplikace přesvědčil, že je skutečnou vypalovačkou a že místo CD vytváří pouze jeho obraz. A také by mohl vytvořený obraz připojit jako diskovou jednotku ve Windows. A přesně to vše umí program Original CD Emulator Personal Edition 2.30, který naleznete na našem CD. Podle našich zkušeností bohužel neběží vždy bez problémů. Podpora k tomuto programu je velmi špatná až nedostupná, navíc se tento program od roku 2004 již nevyvíjí. Navíc se nám žádnou podobnou utilitu na internetu najít nepodařilo.

Nicméně všechny výše zmíněné požadavky splňuje program Nero, který je bohužel placený. Díky přítomnosti pluginu Fast CDBurning dokáže Nero ve verzi 6 a vyšší (testovací verzi najdete i na našem CD) soubory chráněné DRM od Microsoftu vypálit přímo jako obraz CD.

Stručný souhrn

Jak obejít DRM

Mnoho multimediálních souborů koupených na internetu je chráněno technologií Digital Rights Management. Hudební průmysl se tak brání nelegálnímu šíření, popřípadě kopírování těchto souborů na internetu. V tomto článku se dozvíte, jak vlastně DRM funguje a jakým způsobem se dá tato ochrana legálně obejít. Kromě toho vám prozradíme, jak zakoupené multimediální soubory archivovat, abyste o ně v případě havárie pevného disku nepřišli.

Ke kopii krok za krokem

Nyní vám krok po kroku popíšeme způsob, jak pomocí CD disku převést skladbu chráněnou DRM do nechráněného formátu. Vždy vás předem upozorníme v okamžiku, kdy se bude postup při použití vypalovačky lišit od postupu při použití obrazu vytvořeného pomocí pluginu v programu Nero. Výchozím souborem je tedy soubor chráněný technologií DRM od Microsoftu. Použijeme Windows Media Player 9, který naleznete i na našem CD, protože tento program na rozdíl od verze 10 neběží pouze ve Windows XP, ale i ve Windows 98 SE/ME a ve Windows 2000, a podporuje plugin programu Nero.

Krok 1: Volba souboru

Klepněte v Media Playeru vlevo na odkaz Knihovna médií a v horní části okna klepněte na položku Seznamy stop a dále na položku Nový seznam stop. Vytvářený seznam stop pojmenujte například Vypalování a potvrďte údaj stiskem tlačítka OK. Nyní v levé části okna klepněte na vámi pojmenovanou položku v menu Moje seznamy stop a pomocí technologie drag&drop přetáhněte soubory z Průzkumníka Windows do prázdného pravého okna.

Alternativní postup: Klepněte v levé části okna na odkaz Veškerá hudba. Zobrazí se vám všechny soubory s hudbou, které jsou v knihovně médií Windows Media Playeru. Zakoupené hudební soubory ve formátu WMA se zpravidla do knihovny médií přidají automaticky. Označte postupně všechny požadované soubory se stisknutou klávesou <Ctrl>. Nakonec klepněte na výběr pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Přidat do seznamu stop. Poté se přesuňte do seznamu stop Vypalování a tam na označené položky klepněte opět pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Kopírovat na disk CD nebo do přenosného zařízení.

Krok 2: Vypálení na CD nebo vytvoření obrazu disku

V levém panelu Windows Media Playeru klepněte na tlačítko Přenosné zařízení. V seznamu vlevo nahoře je jako standardní předvolená položka Seznam stop pro kopírování. Vyberte místo ní ze seznamu položku Vypalování. V levé části okna se pak objeví všechny vybrané skladby, které již budou zároveň označeny. Nyní máte ještě možnost seznam skladeb upravit. Klepnutím pravým tlačítkem na libovolnou skladbu lze pomocí příkazu Vlastnosti na záložce Licence zjistit, kolikrát ještě můžete daný soubor vypálit.

Vypalování: Ve Windows Media Playeru pod názvem vaší vypalovačky vyberte ze seznamu položku Hudební CD. Pomocí ikonky "i" můžete nastavit rychlost vypalování. Nastavujte maximálně desetinásobnou rychlost, jinak byste mohli mít později při čtení takto vypáleného CD potíže.

Obraz: Pokud jste si nainstalovali program Nero a chcete raději vytvořit obraz disku CD, vyberte z menu místo položky Hudební CD položku Nero Fast CD-Burning Plug-in. Nero ve verzi 6 a vyšší si bez problémů rozumí i se soubory chráněnými DRM.

V obou případech pak klepněte na tlačítko Kopírovat, čímž proces vypalování zahájíte. Po vypálení postupujte podle pokynů v kroku 4. Pokud jste jako vypalovačku vybrali plug-in, je nutné zadat několik údajů. Nero 6 automaticky pozná, že chcete vypálit hudební CD, Nero 7 se na druh disku vždy zeptá. V následujícím dialogovém okně vyberte v poli Zvolená vypalovačka položku Image Recorder. Rychlost vypalování nastavte na maximum. Nakonec stiskněte tlačítko Vypálit a do dialogového okna Uložit jako zadejte složku a název souboru pro vytvářený obraz disku. Oba údaje si poznamenejte.

Krok 3: Použití programu Nero Image Drive

Po vytvoření obrazu CD pomocí plug-inu Nero Fast CD Burning klepněte do nabídky Start/Všechny programy/Nero/Nástroje a zde spusťte program Nero ImageDrive. Tato utilita připojuje ve Windows obrazy CD jako virtuální CD mechaniky. Při prvním spuštění proběhne krátká instalace ovladače. V dialogovém okně, jež se následně objeví, umístěte zatržítka před položky Povolit jednotku v polích První jednotka a Druhá jednotka. Hned poté se objeví záložka První jednotka, na kterou se přesuňte. Stiskem tlačítka se třemi tečkami se otevře dialogové okno, v němž máte možnost otevřít obraz disku, který jste si vytvořili dříve. Výběr potvrďte stiskem tlačítka OK. V Průzkumníku nyní uvidíte novou diskovou jednotku, jež se bude hlásit jako zvukové CD.

Krok 4: Načtení CD a vytvoření souborů ve formátu MP3

Načtení vytvořeného CD a převod skladeb do formátu MP3 předvedeme na zdarma dostupné utilitě Cdex, kterou naleznete i na našem CD. Tato utilita načítá obsah hudebních CD a automaticky z nich vytváří soubory ve formátu MP3. Před spuštěním programu Cdex nezapomeňte ukončit všechny programy, které by případně mohly k CD mechanice přistupovat. Z rozevíracího seznamu, který se nachází pod položkami menu, vyberte diskovou jednotku, v níž se nachází CD. Používáte-li obrazy CD, pak vyberte položku Nero ImageDrive. V menu Options/Settings na záložce Encoder pak nastavte kvalitu, kterou by měly mít výsledné soubory MP3. Doporučujeme nastavit bitrate v rozmezí 128 a 192 kbit/s. Jako poslední krok pak spusťte načítání a konverzi vašich skladeb na CD.

§§§§§


Zálohování z dílny Petera Nortona

Jan Povolný

C06P0322

V záplavě zálohovacích programů se jen občas objeví perlička se zajímavým způsobem ukládání dat nebo s novým mechanizmem ovládání. Dobrým příkladem může být v tomto čísle recenzované Tivoli CDP for Files. Norton Safe & Restore vás sice podobným způsobem nepřekvapí, integruje však v sobě schopnosti svého bratra Ghosta, ke kterým poskytne i standardní zálohovací procedury.

Instalace probíhá přesně ve stylu ostatních symantecovských aplikací. Safe and Restore je nutné aktivovat, program se poté integruje do společného ovládacího centra. Utilita je jakýmsi nástupcem aplikace Norton Ghost a přejímá tak většinu jeho vlastností. Snadno s ní zálohujete diskové oddíly, případně celé diskové jednotky na zvolené úložiště, kterým může být kromě jiného lokálního disku také kterékoliv dnes dostupné výměnné zařízení (síťový disk, flash disk atd.). Safe & Restore však nabízí i tradiční možnosti záložních programů (tedy zálohu souborů a složek), které jsou Ghostu díky jeho povaze zapovězeny.

Integrace do společného ovládacího centra nastavení celého programu výrazně zjednodušila. Přináší však s sebou i velmi spartánský konfigurační dialog. Nastavíte v něm umístění úložiště pro zálohy, které může být i na síti (autorizace možná). Pomocí posuvníku definujete rychlost zálohování, pro síťové přenosy lze zvolit maximální tok dat a docílit tak jakési neviditelnosti v celkovém síťovém provozu. Jestliže budete zálohovat plánovaně, dokáže vám Safe & Restore zaslat výsledek e-mailem. V konfiguračním dialogu snadno můžete editovat nebo přidat příponu souboru, kterou systém nezná a která vám bude nabídnuta při jeho výběru. Ovládací centrum dělí operace na záložní (Backup) a obnovovací (Restore). V rámci těch prvních lze spustit jednorázový backup nebo můžete tento proces opakovaně naplánovat. V obou případech dochází ke konfiguraci úlohy (těch může být více různých najednou) za pomoci kouzelníka. Jestliže dokázal Ghost zálohovat data pouze na úrovni diskových oddílů, Safe & Restore to dokáže na úrovni souborů a složek. Výslednou zálohu lze zabezpečit heslem. Zálohovací funkce uzavírá možnost vytvoření duplikátu pevného disku.

Pokud jste prováděli přírůstkové nebo rozdílové zálohy ve stylu Norton Ghost (viz recenze v minulém čísle), můžete je díky Safe & Restore obnovit z libovolného dne, který máte k dispozici. Body obnovení, tedy zálohy systému prováděné v určitý den a hodinu, lze procházet i bez jejich zpětné aktivace. Můžete tak dohledat jednotlivé soubory bez nutnosti návratu s celým balíkem dat. Pokud jste zálohovali data klasickým způsobem, obnovíte je pomocí přehledného vyhledávače. Stačí zadat jméno nebo část jména souboru či složky - systém sám v zálohách vyhledá příslušná data. Samozřejmostí je propracovaný systém reportů, informující o průběhu jednotlivých úloh.

Hlavní síla Safe & Restore spočívá ve spojení dvou odlišných přístupů k ochraně vašich dat. Integruje v sobě jak možnosti Norton Ghost (s jeho body obnovení, přírůstkovými a rozdílovými zálohami), tak klasické prvky plánovaných záloh na úrovni souborů a složek, které jsou součástí téměř každé záložní utility. Obrovskou výhodou je pak velmi snadné nastavení a ovládání, drobnou nevýhodou naopak malé možnosti nastavení a chybějící lokalizace.

Norton Safe & Restore

K recenzi poskytla firma: Symantec, http://www.symantec.cz

Cena: 2 099 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Jak na programy MS Office

Jiří Sládek

C06P0266

Výukový software už proniká do všech možných profesí a vzdělávacích oblastí a samozřejmě není divu, že se edukativní programy věnují i prostředí, v němž sami fungují - tedy operačnímu systému Windows a související problematice. Knihovna elektronických kurzů Microsoft Office od společnosti GOPAS se zabývá nejen operačním systémem, ale zejména výukou práce s programy skupiny MS Office; konkrétně jde MS Word, MS Excel, MS Power Point, MS Outlook, MS Access, MS Project, MS Front Page a MS Visio. Kromě lekcí zabývajících se systémem Windows a sadou MS Office si mohou studenti osvojit i principy práce na internetu.

Studijní materiál je rozdělen na 24 okruhů, a to nejen podle jednotlivých programů, ale i podle úrovně znalostí uživatele. Tomu pak odpovídá i náplň jednotlivých lekcí, například v okruhu MS Word: úvod se studenti seznámí se základy práce ve Wordu a osvojí si například problematiku pohybu v dokumentu, práce s více okny, výběr textu, kopírování a přesuny, nastavení stránek, formátování znaků a odstavců, ohraničení a stínování či práci s nápovědou. V sekci MS Word: středně pokročilí pak trochu "přituhuje"; na pořadu dne je například tvorba a formátování tabulek, styly, řízení toku textu, sledování změn, sloupcová sazba či pokročilejší techniky číslování odstavců. V rámci nejsofistikovanější části výuky MS Word - pro pokročilé pak najdeme takové "lahůdky" jako je například tvorba rejstříku, obálky a štítky, hromadná korespondence, katalog, záložky, vysvětlivky, práce s grafickými objekty a také makra či práce s daty ve formátu XML. Stejný postup od nejjednodušší problematiky k nejsložitějším úkolům je samozřejmě použit i při výuce dalších programů MS Office.

Většina lekcí obsahuje několik částí. Základem je klasický výklad, ve kterém se student pomocí psaného textu, animací zachycujících postup a mluveného slova dozví, co a jak může v daném programu vytvořit. Výukový program přitom v simulovaném prostředí probíraného softwaru sám ukazuje pohyb kurzoru, volené položky v menu a další postupy, přičemž uživatel se může kdykoliv vrátit zpět, pokud výkladu neporozumí. Dále následuje cvičební zadání, na němž si uživatel může vyzkoušet, zda dané látce dobře porozuměl. Následuje test, kdy program přímo zkouší znalosti uživatele. Kromě testů přiřazených ke konkrétním lekcím obsahuje také soubornější zkoušení, věnované vždy ucelené problematice (například MS Access: pokročilí). Výukový software je dosti rozsáhlý a komplexní, učivo je rozděleno do zhruba 280 lekcí, přičemž každá obsahuje cca 20-30 minut výuky. Výklad je šit na míru sadě MS Office 2003, ale vzhledem ke značné podobnosti jednotlivých verzí je samozřejmě použitelný - zvláště co se základních postupů týče - i v jiných variantách MS Office.

Celý program je zpracován velmi přehledně, uživatel si může kdykoliv vybrat libovolnou lekci a pustit se do studia. Tím se program hodí nejen pro začátečníky, ale i pro pokročilé uživatele, kteří si třeba jen chtějí ověřit konkrétní postup při řešení nějakého obtížnějšího zadání. Kurzy lze využívat buď ve formě HTML, nebo v komfortnějším rozhraní prostředí MS LRN Viewer. Lze si přitom zvolit, zda se knihovna elektronických kurzů instaluje na pevný disk nebo zda se bude spouštět přímo z CD. Běžná cena kompletu činí 2 500 Kč, při zakoupení multilicencí (například pro výuku v rámci firmy) platí speciální podmínky.

Knihovna elektronických kurzů Microsoft Office

K recenzi poskytla firma:

GOPAS, a.s., http://www.gopas.cz

Cena: 2 500 Kč (včetně DPH)

§§§§§


Snadná obnova smazaných souborů

Jan Povolný

C06P0320

S firmou O&O Software jsme se na stránkách našeho časopisu setkali již několikrát. V oblasti utilit již delší dobu úspěšně konkuruje i takovým hráčům jako je Symantec se svou sadou Petera Nortona. UnErase V4 je členem rodiny utilit pro obnovu ztracených dat a vede si na tomto poli více než dobře.

Na rozdíl od konkurentů si můžete UnErase vyzkoušet - starší plnou verzi jste mohli najít na CD v PC WORLDu 5/06 zdarma. Program lze jinak zakoupit ve třech verzích. Personal Edition je určena pro jednotlivé pracovní stanice a je nepřenosná. Admin Edition poslouží jako volně distribuovaná firemní multilicence. Tech Edition pak dále rozšiřuje působení Admin Edition o možnost použití na cizích nefiremních PC. Je vždy licencována na technika (člověka/osobu). Využijí ji např. společnosti specializující se u svých zákazníků na obnovu ztracených dat.

Vzhled UnErase se od jeho bratrů a sester poněkud odlišuje. Mnohem blíže má totiž ke klasickému Průzkumníkovi z Windows. Hlavním posláním programu je záchrana smazaných souborů. UnErase je dokáže získat z pevného disku, ale také z výměnných mechanik, USB disků, paměťových karet a dalších přidaných zařízení (digitálních fotoaparátů). Podstatou práce s programem je vyhledat potřebná data a provést obnovu. Vyhledávač má rozsáhlé možnosti konfigurace. Prohledávat lze libovolné jednotky, složky nebo soubory v závislosti na časovém úseku, kdy byly vytvořeny. Uživatel může nastavit i jejich velikost v KB nebo souborové atributy. Nalezená data lze zobrazit v jednom seznamu nebo je nechat v jejich původním umístění, které potom - podobně jako v Průzkumníkovi - procházíte. Úspěšnost nalezení požadovaných dat je samozřejmě přímo úměrná jejich stáří a umístění na pevném disku.

Jako třešničku na dortu přibalili vývojáři možnost vytvoření záchranné diskety s programem O&O InstantUnErase. Nejedná se o nic jiného než o plnohodnotnou aplikaci, která se vejde i na obyčejnou disketu. Lze ji pak spustit na kterémkoliv podporovaném operačním systému bez nutnosti instalace.

O&O UnErase je povedený nástroj na obnovu smazaných dat, který překvapí jednoduchostí svého použití. I přes nedostatek složitých dialogů nepostrádá nic podstatného, což z něj činí silný nástroj i v rukou začínajícího uživatele. InstantUnErase navíc dobře poslouží jako záchranná utilita pro každé PC.

O&O UnErase 4

K recenzi poskytla firma: O&O Software, http://www.oo-software.com

Cena: 29,90 EUR

§§§§§


Průběžné zálohování

Jan Povolný

C06P0321

V současnosti je na trhu několik desítek zálohovacích utilit, využívajících standardní metody ochrany dat (tedy jejich kopírování na přání). IBM Tivoli CDP for Files však přináší pro pracovní stanice něco, co bylo dosud dostupné pouze pro serverové aplikace. Použitá metoda zálohování (CDP) totiž chrání vaše soubory automaticky a nepřetržitě, a to při zachování snadného nastavení, srozumitelného i běžnému uživateli.

Tivoli CDP for Files spustíte na všech verzích Windows řady 2000, 2003 a XP. Podporovány jsou však pouze jejich 32bitové verze. Správa programu se provádí kompletně přes webové rozhraní a je tak dostupná i z jiného počítače. V současnosti je podporován jak Internet Explorer, tak jeho konkurenti pocházející z projektu Mozilla. Základním kamenem programu je ovladač, který běží rezidentně na pozadí operačního systému. Monitoruje uživatelsky definovaná data a v případě jejich změny automaticky a okamžitě uloží jejich kopii (nebo více kopií) na zvolené místo.

Konfigurační menu je rozděleno do pěti základních sekcí. První z nich zobrazuje Status celého mechanizmu zálohování. Najdete v ní poslední provedené akce (včetně přehledu zálohovaných souborů), tabulku s počtem zálohovaných souborů nebo použité místo pro zálohy na vašem pevném disku. Druhá sekce (RestoreFiles) slouží k obnovení souborů. Lze v ní definovat úložiště, ze kterého má program data obnovit (viz dále), nebo nastavit časové období, ve kterém se má vyhledávat. K dispozici je i přímý seznam složek, v nichž byla nějaká data zálohována, lépe se tak dostanete přímo k potřebným souborům. Sekce Configure je největší a nejdůležitější. Podstatou Tivoli CDP for Files je samozřejmě průběžná záloha vybraných souborů, uživatel se tak nemusí ani v základní konfiguraci o nic starat. Je však možné nastavit klasickou zálohu (Scheduled), která se provede v určitý čas se zvolenými parametry na předem dané úložiště. U průběžného zálohování (Continuous) je však nutné stanovit maximální velikost prostoru, který se pro data využije. Soubory pro zálohu vyberete snadno pomocí jejich přípon (pro hromadný výběr lze použít i masku). Stejným způsobem lze definovat soubory a složky (pouze v tomto případě), které se zálohovat nebudou. Užitečné je tlačítko Synchronize, po jehož stisku je okamžitě provedena záloha všech souborů podle aktuálního nastavení. Tuto funkci využijete např. před riskantnějšími operacemi prováděnými na vašem PC. Sekce Advanced sloužící k monitoringu procesů a konfiguraci pokročilých parametrů zálohování. Múžete zde nastavit počet kopií každého zálohovaného souboru. Standardně se ukládá pět posledních změn a teprve poté je nejstarší přemazána tou nejnovější. Součástí pokročilého nastavení je také definice priorit jednotlivých procesů, např. zálohování z lokálního nebo síťového disku. Můžete také vybrat soubory a složky, které nemohou být za žádných okolností změněny ani smazány. Pokud používáte program v síti, obsahuje sekce Advanced nástroje pro monitoring a reporting procesů na síťových stanicích. Webové rozhraní obsahuje i krátkou a přehlednou nápovědu, která vás krok za krokem provede základním nastavením celého programu. Vysvětlující texty jsou dostupné přímo v konfiguračních dialozích.

Tivoli CDP for Files je skutečně velmi povedený a v mém případě i bezchybně funkční software pro průběžné zálohování. Ovládání přes webové rozhraní je snadné i přes neexistenci lokalizace. Pohodlnou práci s programem završuje přehledná a stručná nápověda. Průběžná záloha je při nečekaných pádech textových editorů a tabulkových kalkulátorů jistě velmi vhodnou metodou ochrany dokumentů.

IBM Tivoli Continuous Data Protection for Files

K recenzi poskytla firma: IBM

http://www.ibm.cz

Cena: 1 060 Kč (bez DPH)

§§§§§


Když půjčovat, tak bezpečně!

Patrik Malina

C06P0324

Společnost Microsoft přešla v posledních letech od slov k činům a její ofenziva v oblasti zvýšení bezpečnosti vlastních operačních systémů přinesla řadu zajímavých novinek. Ačkoliv hlavní úsilí směřuje k serverovým řešením, ani uživatelé a správci pracovních stanic či domácích počítačů nepřicházejí zkrátka. Software, který zde blíže popíšeme, je toho dobrým dokladem.

Pod výše uvedeným názvem se skrývá sada nástrojů, jež představuje významný krok k opravdu bezpečnému sdílení osobního počítače s Windows větším množstvím uživatelů, ať již jde o návštěvníky internetové kavárny nebo žáky v počítačové učebně. Na obranu před očekávaným útokem slovy "tohle má přece Linux od narození" je třeba uvést, že tato sada programů není dodatkem nových funkcí, jež by ve Windows chyběly, ale především rozhraním a prostředkem, jak ukryté funkce efektivně využít i při zjednodušené administraci a enormním zatížení. Jinými slovy jde o proměnu Windows XP v co nejspolehlivější počítačový automat.

Koncepčně je sada programů připravena tak, aby jejich použití v budoucnu zabránilo vzájemnému ovlivňování uživatelů a poškození systému. Ideálem je vlastně jakýsi virtuální stroj, ovšem v podobě PC - uživatel se přihlásí, hraje si na svém "písku" (rozuměj v chráněné části pevného disku), veškeré spouštěné programy běží v omezeném režimu (aby nic neponičil a nedostal se tam, kam nemá), po odhlášení může dojít podle potřeby až k totální likvidaci jakýchkoliv změn s následným restartem a natažením naprosto stejných výchozích podmínek. Fakticky zde tedy funguje striktní ochrana souborového systému, databáze Registry a uživatelských profilů, dále pak aplikace mechanizmu Group Policy, především v oblasti restrikcí uživatelského rozhraní. To vše je spolu s dalšími funkcemi zabaleno do dobře ovladatelné a srozumitelné podoby.

Pozastavme se u technologií a nároků. Výše popsané možnosti využijete pouze na Windows XP (Professional, Home i Tablet) s instalovaným SP2. Souborový systém NTFS je nezbytný, stejně jako potvrzení pravosti (Windows Genuine), neboť vše je zdarma, ovšem pro poctivce. Vřele doporučujeme použití tohoto nástroje uvážit včas, neboť kupříkladu ochrana disku vyžaduje ponechání nealokovaného místa mimo vytvořené oddíly, což se může na používaném počítači dodatečně připravovat hůře.

Zásadní výhodou a hlavním principem je srozumitelnost všech nástrojů a postupů. Programy toolkitu jsou z velké části vlastně propracovaným grafickým rozhraním pro spoustu jinak obtížně dostupných nastavení. Konfigurace může probíhat v podobě obsáhlého průvodce s dobře dokumentovanými kroky. Ani méně zkušený administrátor na nic nezapomene a přinejmenším se zastaví u všech nabízených možností. Důležitým pomocníkem je zde výborná doprovodná brožurka (handbook), jež nabízí vedle podrobné dokumentace řadu doporučení pro různé typy nasazení.

Zmiňme se také o nástrojích, jež jsou k dispozici. Windows Disk Protection chrání oddíl s operačním systémem před poškozením a dovede pracovat v režimu totální izolace až do chvíle, kdy správce povolí zápis, kupříkladu při instalaci. Nástroje User Restrictions a Profile Manager pak slouží k tvorbě uživatelských profilů, jež budou veřejně používány a musí být podle výchozího nastavení nataženy vždy. Na pozadí pak pracuje služba User Profile Hive Cleanup Service jako čistič dočasných záznamů v Registry. Spolu s běžnou tvorbou účtů a správou dalších nastavení tak vzniká mozaika, s níž lze dosáhnout velmi dobrého výsledku.

Společnost Microsoft své operační systémy nezměnila, ale nabízí nový nástroj, s jehož pomocí snáze dospějete k co možná nejlepšímu výsledku. Možnosti jeho nasazení jsou velmi praktické a dobře využitelné.

Microsoft Shared Computer Toolkit 1.0

K recenzi poskytla firma: Microsoft

http://www.microsoft.cz

Cena: zdarma

§§§§§


Ochrana pro zaneprázdněné

Patrik Malina

C06P0323

V softwarových závodech o co nejlepší, nejsnáze ovladatelnou a nejspolehlivější ochranu domácích počítačů před internetovým démonem se řešení v dresu McAfee bezpečně udržuje na předních příčkách. Verze označená jako osmá či též jako "2006" nabízí příležitost prověřit, co patří mezi hlavní přednosti tohoto systému a proč je mezi uživateli, kteří nedají na "purpurovou" ochranu dopustit, stále oblíben.

Než se podíváme na jednotlivé součásti balíku blíže, zmíníme pár počátečních postřehů. Především instalace všech součástí balíku proběhla napoprvé úspěšně a bez problémů, což možná vypadá v roce 2006 jako samozřejmé, ale vždy tomu tak bohužel není. Nedošlo ani k žádným konfliktům s jiným softwarem, přestože na testovacím stroji kladl odpor pozůstatek antiviru nejmenovaného výrobce (pochopitelně dlouho po ohlášeném úspěšném odebrání). Ovládání je již od počátečních kroků v lokalizované podobě, a to včetně nápovědy, navíc jsou formulace v uživatelských dialozích většinou jasné a dobře srozumitelné. Ihned na počátku také funguje přihlašování k programu samotnému, takže uživatel přihlášením k operačním systému ještě automaticky nezískává možnost ovlivňovat bezpečnostní nastavení přístupu k internetu. Rozumná koncepce, dobře provedeno!

Ponořme se více do hloubky a prozkoumejme součásti balíku. Klíčovou komponentou je bezesporu firewall a pozorný čtenář našeho magazínu si možná vzpomene, že jsme jej jako samostatný produkt recenzovali poměrně nedávno. K vývoji od té doby nedošlo, takže nezbývá než zdůraznit podstatná zjištění. Výchozí politika je přísná a důsledně brání příchozímu provozu, stejně jako se výslovně ptá u poprvé použitých aplikací i na odchozí provoz. Výchozí nastavení aplikační brány, přesněji specifických pravidel pro aplikace, jež mají rovnou přístup k internetu, je však mírně šokující kvůli nadužívání pravidla Povolit úplný přístup. Kvalitní popis ovládacích prvků je místy narušen zmatenými formulacemi a velmi pěkné možnosti sledování záznamů událostí a internetového provozu jsou zkaleny kupříkladu drobností, že uživatelé aplikace s omezeným přístupem mohou nastavení firewallu měnit. Zrovna toto by možná nemělo být povoleno, text nápovědy k tomuto bodu je bohužel zklamáním.

Druhým zásadním prvkem je bezesporu antivir, jehož tradice sahá u McAfee hodně do minulosti. Možná právě letité zkušenosti jsou znát jak na kvalitě ovládacího rozhraní, jehož logika je velmi dobrá, tak u popisných textů v dialozích. Ačkoliv lokalizace má místy mezery (třeba plánovač úloh je stále v angličtině), zbytek je dobře srozumitelný. Ze zásadních funkcí antiviru nic nechybí, avšak možnosti nastavení jsou místy zbytečně redukovány, zřejmě jako cena za uživatelskou srozumitelnost. Nepodařilo se nám třeba u plánovaných úloh určit, které disky či adresáře mají být prověřeny, ačkoliv v režimu prohledávání na požádání tato možnost samozřejmě je. Nicméně rezidentní ochrana (průběžné sledování počítače na pozadí) je po instalaci nastavena dostatečně přísně.

Přiměřeně srozumitelně, podobně jako antivir, je vyvedena další součást, správce soukromí (privacy service). Nabízí funkce blokování odesílání soukromých údajů, jež je potřeba výslovně specifikovat (čísla kreditních karet, hesla atd.) a také tradiční možnosti sestavení seznamu nežádoucích či naopak výslovně povolených webových serverů či blokování vyskakovacích oken a reklam. Skutečnost, že ovládání je místy zjednodušeno na minimální únosnou mez, lze snad ospravedlnit snahou o pochopitelné ovládání.

Posledním nástrojem ve sbírce je likvidátor spamu, jeho možnosti nastavení jsou ve srovnání se zbytkem kolekce spíše příjemným překvapením. Kromě standardní možnosti ovlivnit přísnost pomocí pětibodové stupnice je zde několik voleb, kupříkladu výběr znakových sad pro blokování. Rovněž osud zachyceného e-mailu je možné určit dostatečným způsobem. Dobrým místem pro experimentátory je pak možnost tvorby vlastních filtrů.

Z celého balíku firmy McAfee je silně patrná tendence vyrobit software tak, aby jej mohli běžně ovládat všichni domácí uživatelé. Z velké části se to daří, ale koncepci narušují některá podivná výchozí nastavení (především u firewallu). V některých případech je ovládání ořezáno až příliš, avšak pokud potřebujete ochranu spustit a pracovat bez zbytečného konfigurování, je toto volba pro vás. Ale ten firewall byste si přece jen prohlédnout měli...

McAfee Internet Security Suite 2006 CZ

K recenzi poskytla firma: McAfee

http://www.mcafee.com

Cena: 2 399 Kč (bez DPH)

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Ivan Štromer

C06P0314

Core FTP 1.3c

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.coreftp.com

Nainstalujte si Core FTP - freewarový software pro Windows, vybavený vlastnostmi, které potřebujete pro FTP. Jeho předností je rychlý a bezpečný provoz oběma směry (SSL, SSH, TLS, SFTP, IDN). Umožňuje přenosy ze stránky na stránku, poskytne FTP resumé, podporuje metodu drag and drop, dovoluje vytvářet uživatelské příkazy, nabízí integrovaný prohlížeč stránek, lze jej ovládat z příkazové řádky. Podporuje FTP/HTTP Proxy a Socks 4&5. Automaticky opakuje neúspěšné přenosy, umožňuje upravit přístupová práva k souborům (CHMOD), lze použít filtraci souborů a klávesové zkratky, poskytuje vyhledávací funkce na vzdáleném serveru, podporuje funkci S/Key i použití firewallu.

Za 35 dolarů můžete získát verzi Pro, obohacenou o možnosti šifrovat a dešifrovat soubory za použití nejnovější šifrovací metody, řadit soubory do fronty a pak je spustit najednou, plánovat přenosy (schedule), spouštět externí aplikace, využívat náhledy (miniatury) souborů ve čtyřech velikostech. Dále pak lze soubory komprimovat, ochránit je heslem i zálohovat, možná je i synchronizace adresářů a použítí šablon. Několik dalších drobných přídavných utilit a pomůcek doplňuje už tak bohatou nabídku vlastností a funkcí opravdu zdařilého programu, vhodného k vyzkoušení a používání.

SayOClock 1.2.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.measureandconvert.com

Drobný program SayOClock jsou mluvící digitální hodiny, které "na požádání" nebo podle nastavených podmínek lidským hlasem sdělí aktuální čas (v anglickém jazyce). Program má podobu malého panelu lichoběžníkového tvaru a obsahuje displej, zobrazující aktuální čas v digitálním formátu, a pět ovládacích tlačítek: pro okamžité oznámení aktuálního času, nastavení programu, minimalizaci a ukončení programu a informace o něm. Panel je doplněn jezdcem pro nastavení časového intervalu. Během oznamování času svítí vpravo od displeje zelený indikátor.

SayOClock pracuje ve dvou režimech: Announce mode a Alarm mode. V režimu Announce hlásí aktuální čas v definovaných časových intervalech v rozsahu 0 až 60 minut. Interval se nastavuje jezdcem na panelu programu. Nastavíte-li např. hodnotu "1", SayOClock ohlásí čas každou minutu. Přitom můžete vymezit denní dobu, kdy má čas oznamovat, například od 15:30 do 21:00 hod. V režimu Alarm může oznámit až tři údaje (podle zapnutí příslušných voleb): zvolený časový interval, aktuální čas a čas aktivace alarmu. Můžete také nastavit, aby každému oznámení času předcházel zvukový signál. Mimoto můžete kdykoli stisknout klávesovou zkratku Ctrl+Alt+T nebo kliknout na tlačítko Say Time na panelu hodin - SayOClock okamžitě oznámí právě platný čas.

Vybírat můžete ze dvou typů hlášení: Real Speech - reálný lidský hlas, nebo TTS. Pokud zvolíte Real Speech, SayOClock oznámí čas příjemným mužským hlasem namluveným v programu. Zvolíte-li TTS, můžete do políčka Phrase to say before Time zapsat libovolný text. SayOClock tento text dokáže přečíst a zahrne jej do ohlášení času. Podmínkou funkce TTS je instalace runtime Microsoft SAPI 4a.

SayOClock je drobný program, přesto však může být pro někoho užitečný.

AceHTML Free 6.5

Licence: freeware

Domovská stránka: http://software.visicommedia.com/en/

AceHTML je nejlepší freewarový HTML editor, který můžete najít. Žádný jiný neplacený HTML editor nenabízí tolik vlastností a funkcí. Ačkoli je tento software úplně zdarma, nabízí solidní sbírku nástrojů i profesionálním webmasterům. Takto pochvalně se o svém produktu vyjadřují jeho autoři z kanadské firmy Visicom Media Inc.

A vězte, že jejich hodnocení není nadsázka, program nabízí následující vlastnosti: kontrolu syntaxe HTML, kompatibilitu s Windows XP, 175 předdefinovaných DHTML a JavaScript kódů, barevné zvýraznění kódu včetně Perlu, XML, WML, ASP, PHP, ColdFusion, CSS a Java skriptu, automatické dokončení zápisu kódu, editaci vlastních stylů a předloh, více než 40 000 designů a stylů, kontrolu odkazů, mapu odkazů, integrovaný prohlížeč editované stránky, definici fontů, import souborů RTF, vytváření šablon kódů, prohlížeč kódu, správce souborů, rozšířené hledání a nahrazování, opatřování záložkami, vkládání speciálních znaků pomocí zvláštní tabulky, vytváření vlastních tlačítek - to už je slušná nabídka funkcí. A to je program ještě vybaven několika nástrojovými lištami s tlačítky, jimiž vložíte do editované stránky běžné tagy, příkazy, rámce, tabulky, rámečky, obrázky, odkazy, webové formuláře atd. Tagy se zapíší samy, stačí jen doplnit parametry a potřebný text či obrázek.

Komu by se tento výčet zdál malý, za 70 USD obdrží verzi Pro, která přidá dalších asi 20 funkcí. Z nich je nejužitečnější přímá editace souborů na vzdáleném serveru, optimalizace kódu, kontrola syntaxe HTML, CSS a Java skriptu, kompletace HTML, ASP a PHP kódů, editor odkazů, kontrola pravopisu s možností vytvářet uživatelské slovníky, náhledy souborů (thumbnails), správa projektů, správa úkolů. Obě verze mají jednotný vzhled a ovládání, s programem se pracuje velmi příjemně. Vyzkoušejte, uvidíte.

ClipMagic 3.2.1

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.clipmagic.com

ClipMagic je program, jenž rozšiřuje možnosti systémové schránky Windows tím, že všechny texty a grafiku, které do schránky postupně vkládáte, ukládá do své databáze, kde zůstávají k dispozici k pozdějšímu použití. Hlavním nedostatkem schránky Windows je totiž uložení pouze jediné položky, nově vložená položka tu dosavadní odstraní.

Program ClipMagic všechny položky, které vložíte do schránky (Ctrl+C a Ctrl+X), ukládá do své databáze v původních formátech a se všemi průvodními informacemi. Pro ukládání položek nepotřebuje žádnou speciální klávesovou zkratku. Vytvořením kategorií a subkategorií můžete oddělit grafické položky (obrázky), textové položky, internetové adresy, texty z internetových stránek apod. Můžete využít možnost definovat specifická pravidla a filtry v nastavení programu, položky ukládané do interní databáze se budou automaticky přesouvat do vytvořených kategorií. Pro určité typy položek můžete také vytvořit složky a podsložky, mezi nimi lze položky libovolně přesouvat myší. Speciální volbou v nastavení ClipMagicu můžete nastavit, aby ignoroval položky z určitých aplikací, nebo je ignoroval v případě, pokud položka nebo kategorie překročí specifikovanou velikost. Je-li do databáze uložen text z internetové stránky, ClipMagic automaticky uloží i URL adresu stránky a pak kdykoli pouhým dvojklikem na vytvořený odkaz můžete příslušnou internetovou stránku zobrazit.

Obrázky uložené v ClipMagicu lze prohlížet v interním prohlížeči, abyste věděli přesně, který obrázek vložit do cílové aplikace. Pro starší položky je v ClipMagicu vytvořena složka Trash (Koš), do které jsou položky po uplynutí vámi stanovené doby automaticky přesouvány. Zajímavě řešená je varianta vkládání položek do cílových aplikací: je jí tzv. metoda PastePicker. V obecném nastavení programu stačí zvolit a aktivovat klávesovou zkratku pro vkládání položek z ClipMagicu (můžete použít standardní Ctrl+V). Když v cílové aplikaci tuto zkratku použijete, v místě kurzoru se zobrazí malé okénko s nabídkou položek k vložení. ClipMagic dokáže grabovat textové formáty RTF, aby je bylo možné použít v rozmanitých cílových aplikacích. Výborná je i schopnost spojování několika položek do jediné, čímž je umožněno vložení několika položek najednou. Mezi užitečné funkce můžeme započítat rovněž možnost exportu podrobných informací o položce do souboru formátů CSV, TXT, HTML, import položek z utility ClipMate, poslání obsahu položky jako přílohu e-mailu, filtrace, funkce hledání a nahrazování, editaci textových položek, zálohování položek, tisk položek s možností náhledu před tiskem a kontrolu pravopisu, pro kterou je předvolena řada jazyků, a pozor - včetně češtiny. Aplikace umožňuje i snímání obrazovky (Screen Capture) s volbami sejmutí celé obrazovky nebo její části.

Poslední verze ClipMagicu je schopná konkurovat vysoce vyspělé aplikaci ClipMate firmy Thornsoft Development Inc.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Šest on-line skenerů v ostrém souboji

Arne Arnold

C06P0284

Máte podezření, že se ve vašem osobním počítači uhnízdil škůdce? A zrovna před nedávnem vypršelo předplatné vašeho antivirového softwaru, nebo z nějakého důvodu nemáte žádný takový nástroj momentálně instalovaný? Potřebujete okamžitě pokud možno co nejaktuálnější virový skener. V takové situaci můžete využít bezplatné nabídky na internetu. Přední světové firmy vyvíjející antivirové aplikace takové služby poskytují - musíte ovšem samozřejmě mít k dispozici

on-line připojení.

Otestovali jsme pro vás šest služeb od převážně renomovaných společností, jakými jsou Symantec, Trendmicro, BitDefender, Kaspersky, Panda a Microsoft.

Co by měl on-line skener umět

Aby se on-line skener dal v nouzové situaci lépe použít, je třeba, aby ho šlo snadno najít na webovém serveru a aby se dal snadno nainstalovat. Důležitá je i velikost stahovaného souboru, protože stále zdaleka ne všichni uživatelé osobního počítače mají vysokorychlostní připojení a nemohou bez problémů stáhnout 30 MB. Nástroje musí samozřejmě umět škůdce nejen detekovat, ale také ho odstranit. Měly by rovněž o nalezeném škodlivém kódu poskytnout zevrubnou informaci. Další vlastností, na níž byste měli brát zřetel, je délka skenování celého systému. Proto jsou nástroje vybavovány možnostmi zvolit si pro skenování pouze určité segmenty a adresáře, třeba systémový segment a adresář obsahující downloady.

Rada: Jakmile spustíte prověřování systému, můžete přerušit on-line připojení. Pokud nemáte připojení za pevnou měsíční cenu, šetříte tím náklady. V přípdě, že je nalezen virus, musíte spojení obnovit, abyste získali přesnou informaci o škůdci. Kdo by chtěl třeba testovat jen jediný soubor, využije zvláštní službu firmy Kaspersky: najdete ji na http://www.kaspersky.com/de/virusscanner.

Pozor na Active X

Internet Explorer (IE): Námi testované on-line skenery pracují (kromě nástroje firmy Trendmicro) pouze pod IE, neboť vyžadují technologii Active X. Skenování spustíte vždy přes odkaz na webovém serveru poskytovatele příslušné služby. Přitom se na váš počítač nainstaluje aplikace Active X. U Windows XP s balíkem služeb 2 (Service Pack 2) dojde standardně k zablokování tohoto procesu a na horním okraji Internet Exploreru se objeví informační lišta. Přes ní můžete zadat příkaz, aby instalace pokračovala (starší verze Windows varují prostřednictvím pop-up okna). Pokud se již nainstaloval Active X a máte stažené i další soubory, lze webové služby ovládat jako běžný nástroj. Co je důležité: pokud jste v Internet Exploreru zakázali Active X, musíte toto nastavení změnit, a to přes Možnosti internetu, Bezpečnost.

Kromě toho instalace předpokládá, že jste přihlášeni pod administrátorskými právy. Zpravidla od toho odrazujeme, protože při surfování to představuje jisté bezpečnostní riziko. Po skenování antivirovým nástrojem byste se tedy měli opět přihlásit do Windows jako běžný uživatel. Tato práva se dají spravovat přes položku Uživatelské účty v Ovládacích panelech.

Firefox: Služba firmy Trendmicro existuje alternativně i ve variantě s Javou. Díky tomu se tento nástroj dá používat i ve Firefoxu. Instalace zde probíhá bez administrátorských práv.

Deinstalace: Téměř všechny on-line skenery nabízejí deinstalační programy, které daný program z osobního počítače snadno odstraní. Výjimku tvoří nástroj od Symantecu a varianta Active X firmy Trendmicro. Ty musíte odstranit ručně.

Vítězové a poražení

On-line skener od firmy BitDefender se jednoznačně umístil na prvním místě, neboť jde o nástroj malý, rychlý, snadno se obsluhuje a dosáhl v testech zabezpečení slušného skóre. Podobně kvalitní je služba firmy Panda, která obsadila druhé místo. Služba Housecall firmy Trendmicro je zase vhodná pro uživatele Firefoxu. Nicméně tento skener nepracoval na všech počítačích stabilně, vzhledem ke své velikosti 30 MB se nehodí pro uživatele připojující se přes vytáčené a jiné pomalé spojení. Skener Microsoft Live se nachází ještě ve stádiu betaverze. Jeho vyzkoušení se přesto vyplatí, protože našel dokonce nainstalované rootkity.

Služby firmy Kaspersky byste měli použít jen v případě, že jste svůj počítač již otestovali jiným nástrojem a pro jistotu byste chtěli spustit ještě jeden kontrolní sken. Tahle utilita totiž neodstraňuje žádné viry. Slouží v první řadě jako reklama na antivirový program výrobce. Totéž platí o skeneru od Symantecu. Ten nabízí méně funkcí a neprohledává archivy, proto vám tuhle službu raději vůbec nedoporučujeme.

BitDefender

On-line skener Bitdefenderu dosáhl velmi dobrých výsledků v zabezpečení, disponuje všemi potřebnými funkcemi a dá se snadno ovládat díky věcné a jednoduché uživatelské nápovědě. Kromě toho velikost stahovaného souboru (pouhých 5,5 MB) je poměrně malá a je tudíž ještě únosný pro uživatele pomalého připojení k internetu. Jediné nedostatky: o některých hojně rozšířených virech neposkytuje dostatečné informace a deinstalace často neproběhne bez problémů.

Obsluha: Odkaz na on-line skener se dá snadno najít na úvodní stránce Bitdefenderu. Dobře vypadají možnosti konfigurace. Poté, co odsouhlasíte licenční podmínky, Bitdefender vás informuje o standardním nastavení: skener zkouší vyčistit infikované soubory. Pokud se mu to nepodaří, vymaže je. Můžete si však také určit, zda má mazání probíhat automaticky nebo zda o něm nejprve dostanete hlášení. Konfigurace není sice pro úplné začátečníky, neměla by vám však činit nějaké mimořádné potíže. U Bitdefenderu jsme v oblasti obsluhy zaznamenali pouze jeden nedostatek: pokud skener našel škůdce a spustil příslušnou proceduru, ukázal sice protokol, přesné informace o viru ovšem chyběly. Ty si zkrátka musíte vyhledat ve virovém slovníku sami.

Zabezpečení: On-line skener našel všechny viry ITW a prokázal své schopnosti i v dalších testech. Neuniklo mu šest bootovacích virů (viry v zaváděcích záznamech) ani škůdci, které jsme ukryli do archívů. Identifikovat spyware se mu však příliš nedařilo. V tomto směru se umístil až na třetím místě - rozpoznal 183 z celkových 242 souborů. Nástroj dokázal najít všechny tři neinstalované rootkity - ty nainstalované (a tedy skryté) ovšem nenašel. To zvládla v našem testu pouze služba Microsoftu, kterou můžeme doporučit, i navzdory tomu, že jde teprve o beta verzi.

Servis a podpora: Podpora přes webový server Bitdefenderu působí na uživatele dvojznačným dojmem. Anglicky psaný virový slovník obsahuje poměrně málo škůdců, ty ale popisuje podrobně. Není možné ho prohledávat. FAQ, týkající se on-line skeneru, jsou rovněž jen anglicky. Údaje ale naleznete uspořádané velmi logicky - nemusíte dlouho bloudit a brzy se dostanete k potřebné informaci.

Kaspersky: až druhý v pořadí

On-line skener firmy Kaspersky (v angličtině) neodstraňuje žádné škůdce, ve vážné situaci ho tudíž nemůžete použít. Oproti předchozímu skeneru jsme ocenili funkce a zabezpečení horšími známkami. Škoda, vždyť jinak je tento nástroj s pouhými 5 MB nejelegantnější a nejšikovnější ze všech, které jsme v tomto přehledu testovali. Ovládání je jednoduché, informace o nalezených škůdcích dobré. Proto naše doporučení zní: použijte skener Kasperského tehdy, pokud po použití Bitdefenderu nebo Pandy potřebujete "projet" počítač ještě jednou.

Ovládání: Tento on-line skener se poněkud obtížně hledá: když na úvodní firemní stránce kliknete na On-line Virus Scanner, dostanete se na stránku, na kterou můžete natáhnout jediný soubor a nechat ho otestovat. K vlastnímu skeneru se dostanete přes odkaz On-line Scanner vpravo nahoře. Od tohoto místa dále je vše v angličtině. Popisky jsou však srozumitelné. Líbilo se nám, že najde-li skener škůdce, poskytne o něm další informace prostřednictvím odkazu.

Zabezpečení: Skener našel všechny viry ITW a neudělal žádnou chybu v archivech. Pokud jde o spyware, jeho výkon byl chabý: vyhledal jen 68 z celkových 242 souborů. Bootovací viry program neobjevil.

Servis a podpora: Chcete-li používat on-line skener, budete mít k dispozici anglicky psanou webovou stránku firmy Kaspersky s rozsáhlými a užitečnými informacemi o skeneru a škůdcích.

Panda: musíte se registrovat

Panda Active Scan měla téměř tak dobré výsledky jako vítěz testu Bitdefender. Tento nástroj ovšem odstraňuje nalezený spyware pouze v placené Pro verzi a nabízí méně funkcí než Bitdefender. Navíc není tento produkt o velikosti downloadu 11 MB zrovna vhodný pro uživatele s pomalým připojením.

Obsluha: Odkaz na on-line skener snadno najdete na pravém okraji firemní stránky. Pak ovšem budete muset chvíli klikat, než se dostanete k vlastnímu skenování. Nezamlouvalo se nám, že jsme se přitom museli povinně registrovat (e-mailová adresa a údaj o zemi uživatele). Na druhé straně se nám docela líbila uživatelská podpora. Velmi dobré je to, že najde-li skener škůdce, prostřednictvím odkazu vám o viru podá informaci.

Zabezpečení: Panda Active Scan dokázal vyhledat všechny viry ITW. Objevil i šest bootovacích virů, což jinak dokázal pouze Bitdefender. Služba nepřehlédla ani jednoho škůdce v archivech. Velmi dobrý výkon jsme zaznamenali při vyhledávání spywaru: skener zlikvidoval 226 z celkových 242 souborů. Nicméně tím nástroj žádné body nenasbíral, neboť spyware se odstraňuje jen v placené Pro verzi. K ní se dostanete přes anglickou stránku www.pandasoftware.com. Za šest měsíců používání zaplatíte 9 dolarů. Tuto verzi bychom vám nedoporučovali, protože existují i bezplatné nástroje na odstranění spywaru, třeba Microsoft Antispyware (pro Windows 2000 a XP). Přesto jsme kvůli tomu známku za bezpečnost snížili jen nepatrně, protože hlavní úkol on-line skeneru spatřujeme ve schopnosti vyhledávat viry.

Servis a podpora: Pomoc je důkladná a je (podobně jako tento on-line skener a jeho webová stránka) kromě angličtiny i v němčině. Najdete zde všeobecné informace o virech; podrobnější údaje i virový slovník jsou jen v angličtině. Slovník je podrobný, rozsáhlý a líbily se nám i četné v něm obsažené modelové obrazovky.

Symantec: nedoporučujeme

On-line skener renomované společnosti v oblasti zabezpečení neodstraňuje viry, a tak ho pro řešení jakékoli havarijní situace nelze doporučit. Snížili jsme tomuto nástroji známku za funkce i za bezpečnost. Prostě si myslíme, že se ho nevyplatí používat.

Obsluha: Na skener jsme se dostali v době testu přes odkaz Symantec Security Check, který je na hlavní webové stránce poněkud utajený. Jinak lze odkaz na tento skener najít také v rubrice Security Response. Až stisknete tlačítko Start, musíte potvrdit tři programy Active X. Tímto krokem stáhnete 8 MB dat. Další zapisování údajů není možné. Pozor: skener postrádá deinstalační program. Soubory proto musíte ručně vymazat z adresáře C:\Windows\Downloaded Program Files.

Zabezpečení: Nástroj vyhledal všechny viry ITW, avšak žádné viry bootovací. Neprohledal ani archivy. Zato slušně rozpoznal spyware: identifikoval 192 souborů z celkových 242.

Servis a podpora: Podpora na stránce Symantecu je dobrá. Je však uspořádaná nepřehledně. Chvíli proto trvá, než zde informaci, kterou potřebujete, najdete. Velmi podrobný je virový slovník v angličtině. K dispozici jsou i německy psané informace o nejběžnějších a nejrozšířenějších virech.

Trendmicro Housecall:vhodný i pro Firefox

On-line skener od Trendmicro se jmenuje Housecall. Pro uživatele pomalého připojení je k ničemu, protože by si musel stáhnout 30 MB dat. Ale i kdybychom od této skutečnosti odhlédli, Housecall ani tak nelze doporučit jako nejvhodnější nástroj, poněvadž na některých počítačích neběžel stabilně a při odstraňování škůdců padal. Přesto Housecall obsadil třetí příčku, jelikož ve variantě s Javou spolupracuje i s alternativními prohlížeči (třeba s Firefoxem) a v testech bezpečnosti našel všechny viry ITW. Dobré je i to, že ve variantě Java se dá instalovat a používat i v případě, že nejste přihlášeni pod administrátorskými právy. Je ale nutné, aby váš počítač byl vybaven runtime soubory Javy. K jejich instalování ovšem administrátorská práva potřebujete.

Obsluha: K on-line skeneru firmy Trendmicro se dostanete přes stránku www.housecall.de (nebo com) nebo přes Support na www.trendmicro.de (či com). Na design HTML je sice zapotřebí si trochu zvyknout, přesto je zde většina bodů vysvětlena jasně a člověk brzy najde to, co potřebuje. Líbilo se nám také, že nástroj hned zobrazí informace ze slovníku o vyhledaných škůdcích a ptá se, jak má se soubory naložit.

Zabezpečení: Housecall našel všechny viry ITW. Tato služba ovšem přehlédla šest bootovacích virů a v archivech našla škůdce jen ve třech z šesti případů. Slabý výsledek jsme zaznamenali také při identifikaci spywaru - Housecall rozpoznal pouhých 57 z celkových 242 souborů.

Servis a podpora: Poskytovaná podpora je dobrá - informace o vyhledaných škůdcích se ukazují již v on-line skeneru, zde naleznete i nápovědu k obsluze. Virový slovník je zejména v angličtině, některá data i v němčině.

Windows Live Safety Center: šikovný na rootkity

Nová služba Microsoftu je stále ještě ve stádiu betaverze. Kvůli slabému výkonu při skenování jsme původně nechtěli tuto službu vůbec doporučovat. Avšak Windows Live nabízí jednu zvláštnost, kterou neposkytuje žádná jiná služba: tomuto nástroji se podařilo vyhledat tři nainstalované rootkity. Občas byste tedy měli svůj počítač zkontrolovat i tímto skenerem, vždyť tuto věc neumí ani většina kvalitních antivirových programů.

Obsluha: Microsoft Live nabízí více skenovacích metod. Testovali jsme tu nejrozsáhlejší, tedy Full Service Scan. Anglicky psané uživatelské nápovědě se dá dobře porozumět - alespoň pro pokročilého uživatele by to neměl být problém. Špatné ovšem je, že najde-li Windows Live škůdce, většinou ho ihned odstraní, aniž by se vás zeptal, co s ním chcete udělat.

Zabezpečení: Výsledek skenování byl chabý. Nástroj například nezaznamenal jednoho velmi rozšířeného škůdce, který se uhnízdil na dvou místech testovacího systému; nenašel skoro žádný spyware a archivy mu rovněž působily veliké problémy.

Servis a podpora: Virový slovník v angličtině je ve své současné podobě nepoužitelný, protože obsahuje jen několik škůdců a ty ještě popisuje nedostatečně. S trochou námahy lze ovšem na webové stránce najít o virech mnoho všeobecných informací.

Pomoc při rozhodování: jaký on-line skener?

· Hledáte-li spolehlivý skener, pak využijete služby nástrojů Bitdefender nebo Panda.

· Používáte-li jako prohlížeč Firefox, pak použijte skener firmy Trendmicro.

· Hledáte-li rootkity, pak využijte služby Microsoftu.

· Chcete-li svůj osobní počítač pro jistotu prověřit ještě dalším on-line skenerem, pak sáhněte po službě firmy Kaspersky.

Deinstalace Active X

Aplikace Active X se obecně neukládají jen jako soubory, ale uloží se též do registru. Soubory se nacházejí ve skrytém systémovém adresáři C:\Windows\Downloaded Program Files. Průzkumník Windows je však nezobrazí, nýbrž prezentuje v tomto adresáři jen zápis (záznam) aplikace Active X. Přes tento záznam se nástroj Active X dá z kontextového menu odinstalovat, a to manuálně příkazem Odstranit. Tím se vymažou i zápisy (záznamy) v registru. Kdo by měl zájem si soubory lépe prohlédnout, potřebuje jiného správce dat než Průzkumníka Windows. Soubory byste ovšem neměli touto cestou smazat, protože jinak zápisy v registru zůstanou.

Jak jsme testovali

PC WORLD hodnotil on-line antivirové skenery v pěti kategoriích, příčemž výsledná známka vznikla složením těchto faktorů:

Zabezpečení - 50 %

Funkčnost - 20 %

Podpora a služby - 15 %

Ovládání - 10 %

Nároky na systém - 5%

Zabezpečení

Specialisté z bezpečnostní laboratoře AV-Test (www.av-test.de) důkladně testovali on-line skenery. Nástroje museli najít jak velmi rozšířené viry (viry ITW), tak spyware, škůdce v archivech a instalované i dosud nenainstalované rootkity.

Funkčnost

Očekáváme, že příslušná služba najde škůdce a odstraní ho. Přitom by uživatel měl mít možnost si vybrat cíl skenování (složku, segment) a také si stanovit, co se má s nalezeným škůdcem udělat. Deinstalační program by pak měl programové soubory z počítače vymazat.

Podpora a služby

Zde je důležité hlavně to, zda posuzovaný nástroj poskytuje podrobné informace o nalezených škůdcích a jakou uživatelskou podporu nabízí jak nástroj samotný, tak webový server výrobce.

Ovládání

K instalaci a ovládání nástroje by nemělo být zapotřebí žádných odborných znalostí.

Nároky na systém

Zde hraje nejdůležitější roli velikost stahovaného souboru. Bod navíc bylo možné získat za to, pokud jsou podporovány také alternativní vyhledávače.

§§§§§


Hovory přes PDA

Moritz Jager

C06P0282

PDA, organizér nebo mobil - stále více mobilních přístrojů disponuje bezdrátovým rozhraním. A tak se přirozeně nabízí možnost vybavit takový produkt i klientem VoIP (Voice over IP), abyste prostřednictvím zmíněného bezdrátového přístupu k internetu mohli telefonovat zdarma. V tomto článku vám představíme tři nejběžnější klienty, které tuto funkcionalitu poskytnou.

Operační systém Pocket PC 2003 je na trhu kapesních počítačů velmi rozšířený. Pro PDA s Windows existuje již celá řada programů, mezi nimiž samozřejmě nechybí ani VoIP klienti. Operační systém od Microsoftu má v tomto směru před svými konkurenty, jimiž jsou například Palm nebo Symbian, velký náskok. Teoreticky sice lze vyvinout klienty s podporou protokolu SIP i pro tyto přístroje, ale v současné době nám žádné větší projekty nejsou známy.

PDA se SIP mají oproti běžným mobilům jednu podstatnou výhodu. Jakmile naváží spojení s centrálním serverem SIP, je přístroj dosažitelný pod jedním telefonním číslem po celém světě. Ovšem největší předností je, že přes bezdrátové spojení, respektive na bezplatném hotspotu, se neúčtují žádné poplatky, pokud hovory zůstávají v rámci sítě VoIP.

Softphony (softwarové telefony) nemají vysoké požadavky na systém, většina současných přístrojů je bez potíží splňuje. V každém případě by měl být mobilní přístroj vybaven jednotkou Wi-Fi, třebaže se hovory mohou realizovat přes IP vrstvu prostřednictvím GPRS nebo UMTS. Pak se ovšem vytrácí hlavní výhoda - bezplatné telefonování.

Kapesní přístroje vybavené Wi-Fi ovšem trpí poměrně vysokou spotřebou proudu. Intenzívní práce s bezdrátovým připojením vyčerpá baterii PDA rychleji, než byste si přáli. Měli byste tedy vždy mít "po ruce" zásuvku a nabíječku.

Pokud by váš přístroj neměl bezdrátovou funkcionalitu k dispozici, dá se pořídit SD karta, kterou jednoduše zasunete do slotu přístroje. Při našem testu jsme použili MDA Compact od firmy T-Mobile s kartou od společnosti SanDisk.

Counterpath X-Pro

X-Pro od firmy Counterpath je jednou z prvních

VoIP aplikací pro kapesní počítače, založené na platformě Pocket PC, přičemž od samého začátku ji vývojáři neustále vylepšovali. U verze pro PDA jde v podstatě o stejný softphone, jaký Counterpath nabízí pro stolní počítače a notebooky. Konfigurace a možnosti tedy kopírují tuto vyspělou verzi. Na rozdíl od "velké" varianty ovšem pro kapesní počítače neexistuje bezplatná verze Lite.

Proti variantě pro desktopové počítače není třeba v aplikaci pro PDA činit téměř žádné kompromisy. K přenosu hlasu se používají kodeky G.711.a, G.711u, GSM a Speex. Kodeky série G.711 jsou v mnoha aplikacích VoIP součástí standardní výbavy a zaručují dobrou kvalitu přenášeného hlasu.

X-Pro zvládá všechny běžné funkce telefonu. Umožňuje nejen konference, ale hovory se dají rovněž odmítnout, podržet či ztišit. Nepříliš šťastně je ovšem vyřešen integrovaný adresář: místo aby používal interní správu kontaktů z Windows, zakládá X-Pro svůj vlastní, zcela svébytný adresář. Vyměnit data mezi oběma seznamy kontaktů přitom není možné.

Konfigurace

Konfigurace SIP v X-Pro se člení celkem na tři oddíly, přičemž každý může používat svůj vlastní účet. Pole jsou popsaná jednoznačně. Jsou-li data poskytovatele SIP známa, zařízení běží bezchybně. Software podporuje STUN, tedy síťový protokol, s nímž lze zjednodušit používání přístrojů pracujících v síti za firewallem nebo směrovačem (routerem). Rovněž je podporován freeware X-Tunnels (www.xtunnels.org).

Software pracuje podobně jako STUN, specializuje se ovšem na použití VoIP přístrojů. Counterpath poskytuje 24stránkový manuál, který je k dispozici on-line na firemních webových stránkách (http://counterpath.com/index.php?menu=

UserGuides). Vedle pokynů pro uživatele v něm najdete i rady, jak řešit různé problémy, navíc pak také přehled používaných portů. Dodatečnou pomoc poskytují uživatelská fóra (http://support. xten.net/), Sipgate navíc nabízí návod k instalaci v rámci FAQ (http://www.sipgate.de/faq/index. php?aktion=anzeigen&type=devices&rubrik= 701#num6).

SJPhone

Softphone SJPhone (http://www.sjlabs.com) od firmy SJ Labs vychází stejně jako X-Pro z varianty pro desktop. Největší rozdíl mezi nimi je v cenovém schématu. Zatímco Counterpath nabízí programy jak jednotlivě, tak i v licenčních balíčcích, SJ Labs poskytuje verzi Lite od všech variant programu bezplatně. Je-li uživatel spokojený, může si sám objednat přizpůsobenou verzi SJPhonu, která se pak splácí v rámci licenčních podmínek. Nabídky se orientují převážně na velké firmy a poskytovatele. Bezplatná verze Lite je k dispozici pro každého, kdo o ni projeví zájem.

V redukované verzi se uživatel vzdává například kvalitněji propracovaného hlasového kodeku G.729. Ovšem kodeky G.711u, G.711a, Speex, GSM a iLBC jsou i v této verzi plně k dispozici. Nepřekvapilo nás ani zjištění, že kvalita zvuku softphonů je dobrá.

Counterpath se od konkurentů nejvíce liší v tom, jak je integrován do mobilních přístrojů. SJPhone sice rovněž používá svůj vlastní telefonní seznam, může však bez problémů importovat kontakty z Outlooku. Užitečný je i průvodce pro audio, který pomáhá při seřízení mikrofonu a reproduktoru.

Konfigurace

Různá nastavení pro SIP se i u SJPhonu nastavují pomocí profilů. Uživatelé si jich mohou nastavit neomezený počet, přičemž jeden z nich je stále aktivní. V hlavním menu lze jednotlivé profily měnit stisknutím tlačítka. Konfigurace profilů je ovšem daleko rozsáhlejší a umožňuje využít více možností, než je tomu u X-Pro. Z tohoto důvodu věnuje manuál, čítající dohromady 47 stran, nastavení profilů celou jednu kapitolu. Najdete v něm také odpovědi na nejčastější otázky a řešení problémů, například jaké porty potřebujete či jak lze zlepšit kvalitu řeči. Na webových stránkách s uživatelskou podporou (http://www.sjlabs.com/support.html) poskytovanou výrobcem je celý manuál k dispozici a je ho možné stáhnout. V případě potíží se lze obrátit i na oficiální forum (http://forum.labs. softjoys.com/) aktivní komunity uživatelů, která většinou dokáže poradit.

Skype

Poskytovatel služby Voice over IP Skype je považován za jednoho z průkopníků telefonování přes IP a podporuje bezmála všechny operační systémy, mezi jinými i Pocket PC 2003. Na rozdíl od obou výše popsaných softphonů nevsadil Skype na otevřený SIP, nýbrž používá vlastní proprietární protokol. Nevýhoda tohoto řešení pro uživatele spočívá v tom, že přinejmenším při rozhovorech VoIP nemohou opustit síť Skype. Pro telefonáty do pevné sítě se sice nabízí služba SkypeOut, při ní však již naskakují náklady na volání.

Jako kodek je používán iLBC, tedy stejný hlasový kodek, jaký je k dispozici u verze pro desktop. Kvalita hlasu rovněž odpovídá variantě určené stolním PC. Skype nutně vyžaduje Wi-Fi spojení. Pokud není takové spojení k dispozici, může se software sice připojovat přes síť UMTS/GPRS, ale v takovém případě mohou uživatelé komunikovat pouze prostřednictvím Instant Messagingu.

Skype získává kontaktní údaje z centrálního serveru, s přímou výměnou kontaktních údajů kapesního osobního počítače se ovšem výhledově nepočítá. V nejaktuálnější verzi je integrována i podpora hlasového e-mailu, tzv. voice mailu. Sympatické je i to, že Skype existuje od samého začátku i v několika jazykových verzích. Stejně jako u klientů pro ostatní operační systémy, ani pro OS PDA vás download nebude stát ani korunu.

Konfigurace

Skype nabízí nejjednodušší možnou konfiguraci - totiž žádnou. Veškerá nastavení obdrží zákazník od centrálního serveru. Uživatel musí jen zajistit, aby byly příslušné porty otevřené.

Shrnutí

Trend jednoznačně směřuje k Voice over IP. Výhody jsou nabíledni: nízké nebo vůbec žádné poplatky za volání, všude jste k zastižení pod jediným číslem a neustále máte u sebe nejdůležitější kontakty. Který z uvedených tří programů bude nejlépe vyhovovat vašim požadavkům, posuďte sami. Pro uživatele Skypu by měla být volba jasná, pokud ovšem můžete používat všechny funkce Skypu přímo na PDA. Ten, kdo zase vlastní čistý účet SIP, například u Sipgagate, může s důvěrou sáhnout po SJPhonu. S bezplatným softphonem můžete snadno vklouznout do světa mobilního VoIP. Firmy s vlastním SIP serverem s výhodou používají X-Pro ve spojení s X-Tunnels, neboť toto řešení je výrazně levnější než SJPhone.

S postupným rozšiřováním UMTS a příslušných klientů se navíc VoIP bude stále více začleňovat do sítí LAN a WLAN. Takový vývoj by mohl mít i záporné důsledky: velikou spotřebu energie následkem aktivity WLAN. Dokud nebudou uvedeny nové, účinnější a úspornější čipy WLAN, měli byste mít vždy po ruce nabíječku.

To, že VoIP je vhodný nejen pro PDA, dokládá finský výrobce mobilních telefonů - Nokia. Přicházející generace manažerských mobilních telefonů, série E, má totiž integrován Wi-Fi modul i klienta SIP.

§§§§§


VoIP a bezpečnost

Tomáš Přibyl

C06P0289

Předpovídání budoucích trendů v oblasti informačních technologií se svou spolehlivostí rovná věštění z křišťálové koule, z karet nebo zvířecích vnitřností. Pojďme se nicméně podívat na současný stav v oblasti bezpečnosti internetové telefonie a na její výhledy - už jen proto, že se týká stále většího počtu uživatelů informačních technologií.

Těžko bychom hledali dynamičtěji se rozvíjejí obor v oblasti ICT, než je právě VoIP, alias internetová telefonie.

Bezpečný či nebezpečný VoIP?

Podle americké konzultační skupiny Osterman Research měla počátkem roku 2006 pouze desetina firem ve Spojených státech implementovanou nějakou formu VoIP, koncem roku 2007 už to ale má být přes 45 procent! Pochopitelně, že různé konzultační společnosti dodávají různá čísla a odhady, nicméně shodují se v jednom: VoIP dramaticky roste.

Je to pochopitelné, protože internetová telefonie má oproti klasické nejednu výhodu. Je flexibilnější (zapojení či přeložení VoIP je nesrovnatelně jednodušší než instalace klasické telefonní linky či infrastruktury), jednodušší, umožňuje nabízet nové služby (videohovory, konferenční hovory apod.) a především je levnější. A právě cena bývá hlavním (bohužel někdy i jediným) argumentem pro přechod na VoIP.

V souvislosti s masovým rozšířením internetové telefonie se ovšem objevuje základní otázka: jak je na tom z hlediska bezpečnosti? Na tuto otázku neexistuje jednoznačná odpověď a vedou se o ni nekonečné spory. Co člověk, to názor. Někdo ji označuje za bezpečnou, někdo jiný za nebezpečnou. Někdo za "bezpečnou, ale...", jiný za "nebezpečnou, ale..."

Zajímavé přitom je, že zastánci všech názorů se vzácně shodují. Liší se jen ve výkladu. Jaký je tedy současný stav na poli bezpečnosti VoIP alias internetové telefonie?

Faktem je, že přímé útoky proti VoIP infrastruktuře a souvisejícím službám jsou vzácné, ale vyskytují se. V současné době nepředstavují žádný zásadní nebo neřešitelný problém, nejasnosti panují jen ohledně budoucího vývoje.

Velice střízlivě to vyjádřila přední americká bezpečnostní firma RSA, která upozornila, že navzdory všem varováním a katastrofickým scénářům ohledně zranitelnosti VoIP představují největší nebezpečí pro internetovou telefonii "běžné" síťové slabiny. Tedy nedostatky v klasických sítích, zranitelnosti v použitých operačních systémech apod. Je to pravda: nedávno se např. vyskytla chyba v operačním systému Windows, která umožňovala napadnout VoIP program Nortel.

Administrátoři sítí se zpravidla mylně domnívají, že pokud digitalizovaný hlas putuje po síti v paketech, prostě jen připojí komponenty VoIP do již hotové sítě a vše bude fungovat. A pokud je tato síť zabezpečena, pak bude i internetová telefonie bezpečná. Tak jednoduché to ale není ochrana VoIP vyžaduje úplně jiný přístup než zabezpečení e-mailu či internetového provozu.

Vezměme si klasický firewall: kontroluje procházející data, přičemž má určitou propustnost. Je-li datový provoz vyšší, jsou data uložena do fronty, v níž čekají na prověření. V praxi se jedná o prodlevy naprosto minimální a neznatelné: u běžného využívání internetu nehraje doručení či odeslání e-mailu o několik desetin sekundy dříve či později zásadní roli. Jenomže u internetové telefonie je to něco docela jiného: ukládání paketů na firewallu a jejich nepravidelné odesílání dovnitř i ven má za následek dramatické zhoršení kvality přenášeného hlasu, vznik hluchých míst či výpadků dat. Čili běžný firewall zde nestačí, je zapotřebí používat firewall s podporou technologií VoIP (kde se příslušné pakety "odbavují" přednostně, aby nebyla narušena kontinuita datového toku).

"Mnoho společností přechází na telefonii založenou na IP," vysvětluje Richard Zimmerman z Forsythe Solutions Group. "Je to prostě moderní. Ale po prvotním nadšení často přichází zklamání nebo rovnou rozčarování." Mnoho zákazníků je podle něj naivních, protože čistě datové aplikace nejsou tak náročné na data jako hlasové. Zimmerman ovšem upozorňuje na to, že nejde o otázku technologie, ale o otázku návrhu a struktury sítě. Až do tohoto bodu se specialisté na VoIP ohledně bezpečnosti shodují. Jak už jsme uvedli výše, rozchází se ve výkladech současného stavu. Jako prvního nechme promluvit pana Scotta Fergusona, viceprezidenta společnosti CheckPoint pro asijský region: "Útoky proti datovým sítím dlouhodobě narůstají, je jen otázkou času, kdy mohou masově postihnout i VoIP. Je to čím dál tím zajímavější a stále zranitelnější cíl."

Na stejnou notu je naladěna i zpráva amerického Národního institutu pro standardy a technologie (National Institute of Standards and Technology), v níž se praví: "Při pohledu na historii útoků na různé internetové služby a záležitosti, jichž jsme dosud byli svědky, je nevyhnutelnost příchodu útoků na VoIP sítě jasná." A zpráva dále pokračuje: "Základní telefonní služby, pokud nejsou pečlivě plánované, nasazené a udržované, jsou riskantnější, pokud jsou založené na VoIP."

Firma MessageLabs zase předpovídá dramatický nárůst útoků koncem roku 2006, nejpozději počátkem roku příštího.

Naproti tomu třeba Rohan Mahy (nezávislý konzultant v oblasti VoIP) upozorňuje, že pokud jsme dosud nezaznamenali žádné vážnější útoky, znamená to, že se internetová telefonie v dohledné době ani jejich cílem nestane. "O spamu v rámci VoIP se hodně mluví, ale proč ještě nepředstavuje reálný problém?" pokládá si řečnickou otázku Rohan Mahy. Podle něj je možné bezpečnost VoIP zajistit už pomocí dnes dostupných prostředků, není tedy důvod k budoucím obavám.

Na tomto místě si neodpustíme citát z jednoho internetového diskusního fóra, kde pisatel vyjadřuje svoji maximální spokojenost s nasazením VoIP v podnikové síti a dodává: "Je to skvělá technologie! Spadne jen zřídkakdy!" Tento citát je jasným dokladem toho, že na počítačové služby jsme si navykli pohlížet poněkud jiným pohledem než na služby řekněme "klasické" (viz třeba celá řada vtipů na téma "jak by to vypadalo, kdyby Microsoft vyráběl automobily").

Faktem každopádně je, že bezpečné VoIP v nebezpečném prostředí asi nemůžeme očekávat. Internet nebezpečným prostředím bez jakékoliv diskuse je, musíme si tedy bezpečné prostředí vytvořit.

Varování nebo strašení?

I pokud budeme souhlasit s názorem, že VoIP je (nebo může být) skutečně bezpečnou technologií, musíme si uvědomit, že se velmi rychle stane cílem hackerů. Důvod je naprosto prozaický: peníze.

V oblasti VoIP totiž dochází k reálným finančním transakcím. Každý hovor je v podstatě převodem finančních prostředků k operátorovi (teď nemáme na mysli různé VoIP zdarma, na nichž si ale žádná střední či velká firma nemůže dovolit postavit svůj byznys). Ostatně něco podobného si uvědomili už tvůrci dialerů - programů, které měnily číslo vytáčeného připojení k internetu na číslo tarifikované velmi vysokými částkami. Když agresoři dokázali do počítačů dialer instalovat (ve formě viru či jiného škodlivého kódu), mohli následně jen počítat peníze za provize.

Podobně na tom jsou i pokusy o "vykrádání" finančních prostředků z mobilních telefonů. Třeba na jaře 2004 se na internetu objevila hra Mosquitos, která byla určena pro mobilní telefony a byla zdarma. Tedy skoro zdarma: bez vědomí uživatele při každém spuštění odeslala SMS zprávu na vysoce zpoplatněné číslo.

Tyto příklady nám měly pouze vysvětlit, proč se VoIP dříve či později stane cílem útoků hackerů - otázkou je jen to, zda budou úspěšné. Atraktivní ale budou každopádně.

Ovšem vlastní "krádež" finančních prostředků pomocí VoIP není jedinou hrozbou. Německý Federální úřad pro bezpečnost informačních technologií ve své zprávě vyjmenovává devatenáct různých nebezpečí, jež z používání internetové telefonie plynou. Jedná se např. o možnost odcizení identity, manipulaci s daty, chyby přenosu nebo právě špatné účtování.

V souvislosti s bezpečností VoIP se také upozorňuje na jednu ne nepodstatnou záležitost: pozor na cenu této služby! Většina společností operuje především s cenami za minutu připojení, absencí paušálů apod. Ovšem pozor: nezapomeňte započítat i další náklady, které vznikají. Třeba náklady na přechod, nasazení nebo údržbu této technologie. Bude stačit datová kapacita vaší linky? Co školení zaměstnanců? Jaká bude spolehlivost a dostupnost služby? A především: jak vzrostou náklady na zajištění bezpečnosti? Zvláště tato položka může být velmi bolestivá - třeba pokud váš stávající firewall nepodporuje technologii VoIP (viz výše).

Třeba právě dostupnost služby (která do oblasti bezpečnosti patří) vedla americké město Herndon ve Virginii k tomu, že při přechodu všech ostatních linek na VoIP ponechala na klasické analogové síti tísňová volání. To o něčem svědčí. (V rámci objektivity dodáváme, že hlavní důvody byly dva: tím druhým byla problematická identifikace volajícího, což je u tísňových linek velmi důležité.)

V této souvislosti vyzvala už v červnu 2005 americká Federální komunikační komise (Federal Communications Commission) v pravidlech pro poskytovatele VoIP, aby varovali uživatele, že může být problém právě s dostupností tísňového volání. Ne proto, že by americké úřady odmítaly volání z internetu přijímat, ale prostě proto, že internetová telefonie obecně trpí většími výpadky v provozu. Ostatně jaké garance dostupnosti poskytují jednotliví VoIP operátoři?

Již výše uvedený Richard Zimmerman proto doporučuje s VoIP nespěchat: "Na cestě jsou kvalitnější služby i bezpečnější protokoly. Dnešní investice by se tak mohla ukázat jako předčasná."

Hrozby a rizika

Některé z VoIP telefonů obsahují zajímavou vlastnost: zachytávání paketů. Je to užitečné právě při sledování paketů nebo při analýze výkonu sítě. Ale na druhé straně to může být nesmírně cenný zdroj informací o síťovém provozu pro potenciálního útočníka (existují zde i možnosti "odposlechu" hesel). Z podobné kategorie je nebezpečí, na které upozorňuje David Endler z VoIP Security Alliance. Podle něj v internetové telefonii často používaný protokol TFTP nevyžaduje autentizaci. Hacker tak může s jeho pomocí sbírat informace o síti. Když už nic jiného, získává podklady pro skutečný útok.

Další nebezpečí znamená možnost poslat škodlivé pakety maskované jako VoIP provoz. Pokud je totiž komunikace šifrovaná, je její obsah na úrovni firewallu prakticky neodhalitelný - a VoIP paket je nutné považovat za povolený a bezpečný. Je pravdou, že vlastní hlasová data nepředstavují nebezpečí, ale na druhé straně si musíme uvědomit, že software zpracovávající tato data může obsahovat chyby (které umožňují právě data nekorektním způsobem spustit). Podotýkám, že zde nejde o akademickou otázku, protože k něčemu podobnému už opakovaně došlo!

Mimochodem právě kvůli nekontrolovatelnému provozu přes firewall (a kvůli používání přenosového pásma pro vlastní účely - byť uvedeného ve smluvních podmínkách) mnoho organizací vysloveně zakazuje používat Skype a některé bezpečnostní programy tuto populární aplikaci dokonce detekují v kategorii "potenciálně nebezpečný program!"

Nebezpečné jsou také proprietární protokoly, protože bezpečnostní software je obtížně kontroluje a díky absenci nezávislé oponentury mohou obsahovat mnohé nepříjemné "vlastnosti". Každá objevená chyba pak představuje výrazně větší nebezpečí než chyba v otevřeném standardu. Je pochopitelné, že snem každého výrobce softwaru VoIP je vytvořit vlastní "světový" standard, který se následně rozšíří a který mu zajistí věčnou slávu a stálý zdroj příjmů, ale z hlediska bezpečnosti jde o katastrofu.

Hrozbou pro internetovou telefonii je také třeba možnost vstupu do VoIP sítě a realizace placených hovorů na cizí účet. Nebo odcizení/zneužití hlasových služeb.

A můžeme pokračovat dále: dnešní sítě zneužitých počítačů (tzv. zombie) jsou většinou řízené přes Instant Messaging. Do budoucna by tuto roli ovšem mohly převzít právě VoIP programy, jak varuje Jon Crowcroft (profesor komunikačních systémů na Cambridge University). Znamenalo by to mnohem horší odhalování útočníků i vlastních obětí! Právě útočník by měl možnost kontrolovat napadené počítače a předávat jim informace z jakéhokoliv zcela anonymního zdroje: přes veřejnou telefonní stanici, z mobilu s předplacenou kartou apod. I když dosud využíval třeba služeb internetové kavárny, byl na základě přihlašování a dalších atributů alespoň teoreticky vystopovatelný.

A to už vůbec nehovoříme o problematice spitu (SPam for Internet Telephony, nevyžádané zprávy v oblasti internetové telefonie). Kdyby se spit stal podobně rozšířeným jako stávající spam, má potenciál zruinovat celou oblast VoIP. Nikdo si totiž nebude instalovat systém, pokud mu denně přijdou desítky hovorů od automatů. Nebo bude muset přinejmenším spoléhat na whitelist seznam těch, od nichž chce přijímat hovor. Což je ale pro mnohé organizace (např. čekající na zavolání od neznámých zákazníků) pochopitelně nepřijatelné.

Reálné problémy

Abychom ale pouze nerozebírali teoretické problémy, pojďme se nyní podívat na reálné zranitelnosti a potíže, se kterými jsme se v oblasti VoIP bezpečnosti už měli tu čest setkat.

Třeba již výše zmíněný populární program Skype několikrát vyzval uživatele k přechodu na vyšší verzi, protože se objevila nějaká zranitelnost. Naposledy se tak stalo v květnu 2006, kdy se objevila chyba umožňující provést přenos souborů ze zasaženého systému. (Tato informace není nijak namířena proti Skype: prostě jde o aplikaci jako každou jinou, která není dokonalá, má své zranitelnosti a jako s takovou s ní musíme nakládat.)

Skutečnosti, že aplikace obsahují chyby, zneužívala jedna z verzí trojského koně IRCbot, která se snažila po příchodu e-mailem vydávat za nejnovější (bezpečnou) verzi programu Skype VoIP 1.4. V předmětu zprávy byl text: "Hello. We\re Skype and we\ve got something we would like to share with." nebo "Skype for Windows 1.4 - Have you got the new Skype?" Nešlo tedy o klasický útok proti internetové telefonii, ale o fakt, že Skype a VoIP vůbec jsou čím dále tím populárnější, proto upoutaly pozornost útočníků, kteří je využili v útoku pomocí sociálního inženýrství.

Zranitelnost potkala i VoIP aplikaci IOS Telephony Service od Cisca. Její služby CallManager Express a Survivable Remote Site Telephony totiž mohou být zranitelné, což v konečném důsledku vede k restartování aplikace. Pokud útočník dokáže vyprodukovat dostatečný počet škodlivých paketů, program padá do nekonečné smyčky restartů - a stává se zcela nepoužitelným. Dochází tedy ke stavu DoS (Denial of Service), odepření služby. Právě DoS útoky jsou obecně považovány za největší riziko současné internetové telefonie.

Jistý pan Grugq, jinak konzultant internetové telefonie na volné noze, už na několika konferencích v Evropě i ve Spojených státech předvedl, jak snadno se dá VoIP napadnout. Důrazně přitom upozornil, že problém se táhne napříč celým spektrem aplikací a dodavatelů, netýká se tedy pouze někoho. Názorně to ilustroval na skutečnosti, kdy předvedl problémy různých VoIP protokolů: H.323, Session Initiation Protocol (SIP), Megaco či Media Gateway Control Protocol.

Jeden z nejrozšířenějších je SIP, který ovšem zpravidla není šifrovaný a předává tak informace v otevřené podobě. Jeho prostým zachycením (při ustanovování komunikace) je tak možné nesmírně snadno "odposlechnout" identifikaci komunikující strany nebo její heslo.

Paket SIP lze rovněž nesmírně snadno podvrhnout. Výhoda? Třeba uskutečnění volání zdarma (pod pojmem "zdarma" rozumějte "na účet někoho jiného"). SIP paket má dvě základní hodnoty: Uniform Resource Identifiers (URI), které určují, odkud hovor je (From) a kdo za něj bude platit (Contact). Dnešní systémy přitom zcela automaticky předpokládají, že obě hodnoty jsou stejné. Takže tyto URI nejsou navzájem kontrolované. "Společnosti poskytující internetovou telefonii kontrolují pouze Contact, takže lze paket jednoduše upravit, aby za váš hovor platil někdo jiný," vysvětluje Grugq. Vzhledem k tomu, že na Floridě se třeba účet za plyn platí přes telefon, lze podle Grugqa pomocí jednoduché manipulace přičíst váš dluh k tíži někoho jiného. (Pomiňme nyní fakt, že v daném případě můžete být snadno odhalen - důležité je, že něco podobného vůbec jde!)

Pan Grugq předvádí i možnost, jak ukončit jednu stranu hovoru a pomocí podvrženého SIP paketu přesměrovat druhou (neukončenou) k útočníkovi. Možnosti využití? Někdo chce využít bankovnictví přes VoIP a zavolá do banky. Následně je banka odpojena a komunikaci převezme útočník. Ten si pak vyžádá osobní informace, hesla apod. Následně sám zavolá do banky a získané informace zneužije.

A od konceptů zpět k realitě: firma Merrill Lynch připouští, že internetoví červi Sasser nebo CodeRed zapříčinili pád její infrastruktury VoIP. Nicméně ani tyto incidenty ji od internetové telefonie neodradily a chce její nasazení ještě rozšířit. Ovšem s větším důrazem právě na bezpečnost, protože kritický obchodní proces je nutné postavit na kvalitních základech.

Poučení na závěr

Verdikt ohledně (ne)bezpečnosti VoIP není - jak už asi tušíte - jednoznačný. Současná situace je sice poměrně stabilní, ale to se může velmi snadno mávnutím kouzelného proutku změnit (i když si odmyslíme ekonomická hlediska, pak rozšíření aplikací VoIP představují pro hackery prostě výzvu). Přehlížení včasných varování se každopádně už nejednou vymstilo.

Jak dodává výše zmíněný pan Grugq: "Internetová telefonie je ještě [z bezpečnostního hlediska] nezralá a ne zcela bezpečná technologie. Bezpečnější bude ve chvíli, kdy dojde k zásadním změnám na úrovni protokolů." Ty totiž byly primárně navrhované s ohledem na rychlost a dostupnost, nikoliv bezpečnost.

Jak se zabezpečit?

Už v hlavním textu jsme uvedli, že v oblasti VoIP stávající bezpečnostní opatření nefungují zcela stoprocentně. Naopak, některá jsou kontraproduktivní.

Bezpečnostní problémy se v zásadě dají rozdělit do tří oblastí: selhání autentizace (např. neoprávněný útočník nakládá s daty/informacemi, k nimž by neměl mít přístup), selhání integrity (výpadky spojení apod.) a selhání soukromí (odposlech aj.). Každá z těchto oblastí přitom musí být při návrhu architektury posuzována samostatně - ovšem stejně tak musí být posuzovány všechny společně, v celkovém bezpečnostním kontextu.

Klíčem k bezpečnému VoIP je každopádně správný návrh sítě a její celková architektura. Je to problém nejen bezpečnosti, ale i kvality služby (potíže s těmito ukazateli pochopitelně odrazují lidi od VoIP vůbec). Každopádně nejde jen o to, internetovou telefonii nasadit, ale nasadit ji bezpečně. I operační systém (jakýkoliv!) lze nasadit, nebo nasadit bezpečně. Jistý americký bezpečnostní specialista jednou předvedl, jak za půl hodiny naučil svoji osmdesátiletou babičku (jinak naprosto běžnou uživatelku počítačů bez hlubších znalostí) hacknout základní konfigurace Windows nebo Linuxu!

Pokud je to jen trochu možné, oddělte datové a hlasové přenosy. Pochopitelně, že to vyžaduje nemalé náklady, ale na druhé straně je to jediná cesta k zajištění dostupnosti VoIP. Právě na tyto skryté náklady při pořizování internetové telefonie si dejte pozor! O tom, že oddělení dat a hlasových přenosů přináší ovoce, svědčí i případ z roku 2004, kdy virus napadl síť americké univerzity Worcester Polytechnic Institute. Datová síť se zhroutila, ale VoIP díky oddělení sítí bez potíží dále fungovalo.

K bezpečnostním opatřením patří:

· Šifrujte hlasovou komunikaci.

· Vyžadujte autentizaci.

· Používejte VoIP kompatibilní firewally.

· Oddělte datový a hlasový přenos.

· Záplatujte pravidelně aplikaci i operační systém.

· Nepoužívejte základní hesla.

· Kontrolujte, zda dodržujete poskytovatelem nebo výrobcem dodaný seznam bezpečnostních opatření (event. zda jej vyžadujte).

· Používejte systém prevence průniku.

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí

Jiří Peterka

C06P0279

Část XVI: Alternativní výpočetní modely

Výpočetní model klient/server je v prostředí dnešních počítačových sítí stále nejrozšířenější. Vedle něj se však objevovaly a stále objevují i zajímavé alternativy. Některé z nich zazářily a zase pohasly, jako třeba model Network Centric Computing. Ke svému fungování jej měly využívat tzv. tencí klienti, alias počítače NC (Network Computer). Ty se měly stát protipólem tzv. tlustých klientů, reprezentovaných hlavně klasickými počítači PC (Personal Computer). Nakonec z toho ale nic moc nebylo. Jiné alternativy naopak stále žijí a těší se čím dál tím větší oblibě. Jako třeba model Server-based Computing. Vy ho neznáte?

Problematika výpočetních modelů, kterou jsme se začali zabývat v minulém dílu tohoto seriálu, se týká toho, jak aplikace fungují, jak jsou řešeny (např. zda jsou monolitické či zda jsou rozděleny na několik částí či nikoli), kde mají uložena svá data a kde je zpracovávají, případně jak komunikují s uživatelem atd. Popisovali jsme si také historický vývoj výpočetních modelů, který vedl až ke vzniku dnes zřejmě nejrozšířenějšího modelu klient/server. Ten je přímo šit na míru distribuovanému prostředí počítačových sítí, protože předpokládá rozdělení aplikace na dvě části: serverovou (server) a klientskou (klienta) s propojením pomocí vhodné sítě.

Na výpočetním modelu klient/server je dnes postavena i většina aplikací, resp. služeb, fungujících v prostředí internetu. Když třeba brouzdáte na vlnách báječného světa World Wide Webu, ani si možná neuvědomujete, že k tomu využíváte klientský program (klienta) v podobě webového prohlížeče (browseru), který si na základě našich pokynů vždy vyžádá požadovanou stránku od konkrétního WWW serveru. Nebo když čtete či píšete své -emaily, používáte k tomu poštovního klienta, zatímco samotný přenos zpráv zajišťuje poštovní server.

Také jsme si ale řekli, že model klient/server má i své nevýhody. Například tu, že pro každou aplikaci, resp. službu musí uživatel používat jiného klienta (jiný klientský program). Aby jich na svém počítači nemusel mít instalováno příliš mnoho a s každým se nemusel učit specifickým způsobem pracovat, objevilo se i vylepšení klasického modelu klient/serveru, v podobě trojúrovňového modelu klient/server.

Naše dnešní povídání o "alternativních" výpočetních modelech začneme tím, že ani trojúrovňový model klient/server není jedinou možností, jak se zbavit přehršle různých klientů na vlastním počítači.

Network Centric Computing

Poměrně radikální alternativou (k nutnosti instalovat na počítači řadu různých klientů) je zařídit vše tak, aby na počítači nemuselo být dopředu nainstalováno vůbec nic. Tedy ani žádní klienti (klientské programy), ani jiné programy, včetně těch monolitických ("v jednom kuse", resp. nedělených na klientskou a serverovou část). Pokud by pak uživatel takového počítače chtěl něco začít dělat, například psát nějaký text, číst své e-maily či brouzdat webem, vše potřebné by se na jeho počítač stáhlo ze sítě a zde spustilo. Po použití by se to zase zahodilo, jako papírový kapesník na jedno použití.

Popišme si to celé ještě jednou, tentokrát z jiného pohledu. Jde o řešení, v jehož rámci jsou aplikace umístěny na vhodném serveru, který se nachází někde v síti. Teprve v okamžiku, kdy na uživatelově počítači vznikne potřeba použít nějaký podobný program, je tento stažen ze sítě (přenesen ze síťového serveru na uživatelův počítač) a zde spuštěn. Vše naznačuje první obrázek.

Základem všeho je zde tedy síť (s příslušnými servery), která poskytuje uživatelům vše potřebné, kdykoli si o to řeknou. Snad právě proto se celému tomuto výpočetnímu modelu říká Network Centric Computing. Tedy něco jako "výpočetní model, jehož středem je síť". Ta je zde skutečně středem všeho, protože s ní stojí a padá možnost smysluplné práce na počítačích uživatelů. Jakmile by síť nefungovala a neposkytovala programy ke stažení a spuštění, uživatelům by jejich počítače byly k ničemu.

Jazyk Java, javovské aplety a javovský virtuální stroj

Stahování programů ze sítě samozřejmě musí probíhat dostatečně rychle, aby uživatel nezaznamenal žádné významnější zpoždění od okamžiku, kdy projevil své přání (že chce něco dělat), do okamžiku, kdy je příslušný program stažen ze sítě a spuštěn na jeho počítači. To samozřejmě klade velké nároky na rychlost a propustnost sítě, z níž je program stahován. Ale není to zdaleka požadavek jediný.

Dalším nezbytným požadavkem je to, aby program, stahovaný ze sítě, vůbec byl schopen běžet na počítači, na který je stažen. A to nemusí být pokaždé stejný počítač! Takže by to měl být nějaký takový tvar programu, který je spustitelný a schopný plnohodnotné práce na různých platformách, na nichž může být uživatelův počítač postaven (tedy třeba MS Windows, Unix, Linux, MacOS atd.).

Takovým tvarem programu jsou například aplety jazyka Java, což jsou jakési předkompilované (před-přeložené) programy, uzpůsobené k tomu, aby mohly běžet na různých platformách, včetně různých procesorů a operačních systémů. Vždy ale za podmínky, že na příslušné platformě najdou stejné "domovské prostředí", které pro ně představuje tzv. javovský virtuální stroj (JVM, Java Virtual Machine). Ten si můžeme představit jako jakýsi "virtuální počítač v počítači".

Tlustý proti tenkému

Možnost stahovat vše potřebné ze sítě na počítače uživatelů má - díky modelu Network Centric Computing - i některé další významné důsledky. Například tu, že výrazně snižuje náklady na správu a údržbu uživatelských počítačů. Díky celému principu fungování tohoto modelu totiž uživatelské počítače mohou být poměrně jednoduché a "nerozbitné", protože se od nich očekává jen jedna jediná věc: schopnost stáhnout si ze sítě to, co je momentálně potřebné, a pak tomu předat řízení (spustit a nechat běžet). A po použití (po skončení práce s příslušným programem) jednoduše vše zahodit.

To je poměrně zásadní odklon od koncepce, se kterou se setkáváme u běžných pracovních stanic a osobních počítačů. U těch se totiž předpokládá, že na nich budou předem instalovány určité programy, aby byly pohotově k dispozici, pokud by o ně uživatel projevil zájem. Určitě to dobře znáte ze své praxe: kolik máte na svém počítači nainstalováno nejrůznějších aplikací, které jste už dlouho nepoužili (pokud vůbec)? Zcela určitě na vašem počítači jen zabírají místo na disku a další zdroje (třeba i operační paměť, skrze své knihovny).

Můžeme si to představit také tak, že klasický počítač PC je "tlustý" - právě v tom smyslu, že neustále bobtná instalováním dalších a dalších aplikací, které mohou, ale také nemusí být nikdy zapotřebí. Naproti tomu počítač, který si vše potřebné stahuje ze sítě, může být díky modelu Network Centric Computing "tenký" (ve smyslu: jednoduchý, odlehčený). Hovoří se o něm také jako o "tenkém klientovi", ale možná ještě výstižnějším označením je Network Computer, zkratkou NC (neboli: síťový počítač), kvůli vazbě na celý model Network Centric Computing.

NC vs. PC

Síťové počítače, alias počítače NC, jsou často dávány do protikladu k počítačům PC. Stejně tak se hovoří i o tenkých klientech (NC) jako o protipólu k tlustým klientům (PC).

Pravdou je, že ještě před několika lety se tenkým klientům (počítačům NC) přisuzovala velká budoucnost, a to jednak kvůli nižší pořizovací ceně (díky větší jednoduchosti), i kvůli výrazně nižším nákladům na správu a systémovou údržbu. Mohou to totiž být značně "chyběvzdorná" zařízení, na kterých uživatel nemá co pokazit. A pokud by snad přece jen něco pokazil, pak je stačí vypnout a znovu zapnout a NC si vše potřebné znovu stáhne ze sítě.

Ovšem praxe představy o masovém zavádění počítačů NC nenaplnila. Jednak proto, že cenový rozdíl oproti klasickému PC se v mezičase stal relativně malý, až zanedbatelný. Stejně ale asi i proto, že přepsat rychle všechny skutečně používané aplikace do zcela nové podoby (nejspíše do podoby javovských apletů) se ukázalo jako nereálné. A když už se to někde podařilo, zase se ukázalo, že úzké hrdlo přece jen může být v síti a v její omezené propustnosti, kvůli níž by se větší aplikace stahovaly neúnosně dlouho.

Například kanadská firma Corel svého času už prakticky dokončila vývoj celého kancelářského balíku (Corel Office for Java) pro počítače NC a model Network Centric Computing. Pak jej ale sama předčasně ukončila. Mimo jiné kvůli tomu, že stahování celého kancelářského balíku i z dostatečně rychlé sítě trvalo neúnosně dlouho. Ani další podobné pokusy (například od firem IBM či Lotus) nebyly o nic úspěšnější.

Renesance modelu host/terminál?

Výpočetní model Network Centric Computing tedy příliš úspěšný nebyl. Možná i proto, že poněkud předběhl dobu a přišel příliš brzy se zcela novým konceptem (konceptem programů, stahovaných ze sítě až na základě skutečné potřeby). Další model, jenž si nyní popíšeme, na to šel úplně jinak. Jde o výpočetní model, který se jakoby "vrací zpět ke kořenům", k již osvědčenému řešení (výpočetnímu modelu) host/terminál, a snaží se jej upravit tak, aby vyhovoval současným potřebám.

Připomeňme si, že model host/terminál předpokládá, že všechny zdroje (programy, data, výpočetní kapacita, periferie atd.) jsou umístěny na jednom centrálním místě, a to na hostitelském počítači (hostu), na němž také všechny aplikace po svém spuštění běží. Uživatelé pak s těmito aplikacemi pracují prostřednictvím terminálů, na které jsou zasílány výstupy příslušných aplikací a z nichž jsou naopak odesílány zpět vstupy od uživatelů (hlavně z klávesnice), určené těmto aplikacím.

Významnou předností modelu host/terminál bylo to, že se v něm vše nacházelo "na jedné hromadě" (na hostitelském počítači), a to velmi výrazně usnadňovalo systémovou správu a údržbu. Kdykoli byl potřeba nějaký zásah, dělal se na jednom místě a pro všechny uživatele současně.

Nevýhodou modelu host/terminál pak bylo, že svým uživatelům nabízel jen malý komfort, alespoň z dnešního pohledu. Fungoval totiž jen ve znakovém režimu, nikoli v grafickém, na který jsou dnes uživatelé zvyklí. Důvody k tomu omezení přitom nebyly principiální, ale ryze praktické: pokud by aplikace, běžící na hostitelském počítači, generovaly své výstupy v grafice, pak by objemy dat, které by se musely přenést na terminály uživatelů, byly neúnosně velké. Dokonce tak velké, že by ani při dnešních propustnostech lokálních sítí jejich přenos nebyl únosný.

Server-based Computing

A jak tedy vypadá moderní alternativa k původnímu modelu host/terminál? Místo zastaralého "hostitelského počítače" (v angličtině host) již operuje s modernějším pojmem "server". Beze změny je ale to, že na tomto serveru (již ne "hostitelském počítači") jsou soustředěny všechny zdroje, včetně všech aplikací, zde také tyto aplikace běží. Proto se také o příslušném serveru hovoří také jako o aplikačním serveru. To proto, že jako službu poskytuje možnost provozování (běhu) celých monolitických aplikací.

Ale jak je to s druhou polovinou původního názvu host/terminál, tedy s terminálem, resp. s terminály? Také ty se s postupem času změnily. Již to nejsou ony historické terminály, většinou tvořené jen monitorem a klávesnicí. Dnes v roli původních terminálů vystupují opravdu nejrůznější zařízení, od osobních počítačů (případně počítačů NC), přes různé tablety, zařízení PDA, až třeba po mobilní telefony. Skrze všechna tato zařízení, mnohdy velmi mobilní, chtějí být uživatelé ve styku se svými úlohami, které běží na aplikačním serveru.

Kvůli tomu aplikace, běžící na aplikačním serveru, posílají své výstupy nikoli na klasické terminály, ale právě na takováto zařízení nejrůznějšího provedení. Z nich pak také dostávají od uživatelů pokyny ke svému fungování (vstupy z klávesnice, případně od myši či dotykové obrazovky). V zásadě ale stále platí, že i tato novodobá zařízení vystupují v roli terminálů - a to vůči aplikacím, běžícím na aplikačním serveru. Z tohoto důvodu se lze setkat i s tím, že místo o aplikačním serveru se hovoří o terminálovém serveru (například v rámci terminologie používané společností Microsoft).

Ať už ale serveru, na kterém aplikace běží, budeme říkat aplikační či terminálový, podstatný je celý popisovaný výpočetní model. A tomu se říká Server-based Computing, což by se dalo volně přeložit jako "výpočetní model, založený na serverech".

Jak na grafiku?

V čem se ale novodobý model Server-based Computing liší od starého modelu host/terminál?

Už jsme si naznačili, že hlavně v grafice, resp. v možností pracovat na koncovém zařízení v grafickém režimu, s grafickým uživatelským rozhraním. Jak se ale toto slučuje s předchozí poznámkou, že pokud by aplikace generovaly své výstupy v grafice, objem grafických dat by byl tak velký, že by zahltil i dnešní, jinak dosti propustné sítě?

Po pravdě: moc se to neslučuje. Objemy grafických dat jsou zkrátka stále přliš velké a navíc s vyšším rozlišením a barevnou hloubkou grafického uživatelského rozhraní rychle rostou. Takže jak z toho ven?

Klíčem k úspěchu je negenerovat ony obrovské objemy grafických dat na aplikačním (terminálovém) serveru), ale až na koncovém zařízení (terminálu), kde už jejich velký objem nevadí. Jenže jak to udělat?

Princip je poměrně jednoduchý a sází na jeden zajímavý trik: aplikace, běžící na aplikačním (terminálovém) serveru, negenerují své grafické výstupy samy, ale využívají k tomu služeb grafického subsystému místního operačního systému. Třeba když potřebují někde otevřít nějaké okénko, zadají tomuto grafickému subsystému příkaz ve stylu "otevři okno, na pozici XY, velikosti Z, v barvě B, s pozadím P" atd. Teprve příslušný grafický subsystém operačního systému generuje vlastní grafická data, která v rastru obrazovky znázorní příslušné okno.

Podstatou celého triku je pak přestěhování příslušného grafického subsystému z aplikačního serveru na koncové zařízení, používané uživatelem. Mezi aplikačním serverem a tímto zařízením se pak budou přenášet jen ony příkazy ve stylu "otevři okno.", které mohou být opravdu velmi malé (z hlediska objemu dat, nutných pro vyjádření takovéhoto příkazu). Vlastní grafická data, třeba i "hodně velká", už jsou generována na koncovém zařízení, nemusí se nikam přenášet a mohou se hned zobrazit.

Pro fungování podobného řešení může v praxi stačit opravdu minimální přenosová kapacita mezi aplikačním serverem a koncovým zařízením. Například pro provozování kancelářského balíku jako MS Word stačí k běžné práci i 9,6 kbit/s (na jednoho uživatele).

Panning

Právě popsaný model Server-based Computing skutečně poskytuje uživatelům možnost pracovat na dálku s aplikacemi, které ve skutečnosti běží "někde daleko", na vhodném aplikačním serveru. Třeba na aplikačním serveru, který je umístěn ve firmě, zatímco uživatel se právě nachází se svým notebookem, PDA či mobilem někde na druhé straně zeměkoule. Ale ani to mu nebrání, aby na dálku pracoval se všemi aplikacemi, které jsou ve firmě dostupné.

Jenže jak je to se zobrazovacími schopnostmi koncových zařízení (terminálů), které se mohou opravdu výrazně odlišovat? Třeba na displeji PDA či dokonce mobilního telefonu toho lze zobrazit podstatně méně než třeba na displeji notebooku. U původního modelu host/terminál se aplikace ještě snažily samy přizpůsobit možnostem zobrazení na různých terminálech, které se ovšem nelišily až tak zásadně. Zde už to ale možné není, protože rozdíly jsou opravdu příliš velké.

Proto se u zařízení s malými displeji pracuje s virtuální zobrazovací plochou (tzv. virtuálním desktopem), z níž se do reálného displeje promítá vždy jen část. Aplikace pak přizpůsobuje své výstupy "rozměrům" virtuální zobrazovací plochy a nemusí se již starat o to, jak velká (či spíše malá) část z této plochy je momentálně pro koncového uživatele viditelná. Koncový uživatel si přitom může představovat, že displej jeho zařízení, třeba i velmi malý, je jen jakýmsi průzorem do této virtuální plochy, do níž mu aplikace promítá své výstupy. A tímto průzorem může podle libosti hýbat, aby se podíval na to, co ho právě zajímá. Říká se tomu obvykle panning.

Pravda, takové "koukání malým průzorem na velkou plochu" rozhodně není ideální a nedokáže plnohodnotně nahradit zobrazení na dostatečně velkém displeji. Jenže jiná možnost právě není po ruce.

Konkrétní příklady

Konkrétních komerčních řešení, fungujících na bází právě popsaného modelu Server-based Computing, je na trhu více. Asi nejznámější je ale to, se kterým přišla firma Citrix pod názvy MetaFrame a WinFrame (využívají protokol ICA pro komunikaci mezi aplikačním serverem a koncovým zařízením v roli terminálu). Po určitém váhání přišel s vlastním řešením také Microsoft pod názvem MS Terminal Server.

Snad nejstarší je ale řešení, vycházející z Unixu, s názvem X Window (pozor, bez "s" na konci). Jeho filozofie je ale v jednom ohledu specifická a natolik zajímavá, že si zaslouží podrobnější zmínku.

Systém X Window se sám o sobě chová jako aplikace, fungující na modelu klient/server. Jenže co je server a co klient, a jaké služby nabízí?

Server systému X Windows poskytuje službu, spočívající v grafické vizualizaci. Tedy v zobrazování (vykreslování) v grafickém režimu. Lze si jej tedy představit i jako onen "grafický subsystém", který se přestěhoval z aplikačního serveru na koncové zařízení (terminál). A to platí i pro systém X Window: jeho server se nachází na koncovém zařízení (terminálu), protože své "vykreslování" musí provádět právě zde. Naopak jeho klient je umístěn na aplikačním serveru - a tím, kdo jej využívá, je samotná aplikace, provozovaná koncovým uživatelem. Kdykoli tato aplikace potřebuje svému uživateli něco zobrazit, požádá o to klienta systému X Windows. Ten pak předá příslušný požadavek až na koncové zařízení, svému serveru, a ten již zajistí potřebné vykreslení (zobrazení).

Když si to ale vše představíme podle uvedeného obrázku, je umístění klienta a serveru systému X Window jakoby oproti běžným zvyklostem přesně obrácené: klient je tam, kde bychom očekávali server, server zase tam, kde bychom intuitivně očekávali naopak klienta. Ale je to vlastně dáno tím, jakou službu server systému X Window poskytuje.

§§§§§


Endpoint Security

Aleš Procházka

C06P0283

Neustálý rozvoj technologií, směřující k minimalizaci rozměrů, maximalizaci kapacit, jednoduchosti použití, integraci různých funkcí do jednoho zařízení se stává čím dál tím více noční můrou všech, kdo mají na starost zabezpečení dat a systémů? Proč? Odpověď se skrývá v samotné otázce. Všechno, co se dá připojit k počítači a dají se na to uložit data, je potenciálním zdrojem úniku dat.

Že stále nevíte, o čem je řeč? Pak si vezměte svůj mobilní telefon, MP3 přehrávač nebo digitální fotoaparát, připojte jej k počítači a zkuste na něj uložit nějaký soubor. Že to jde a je to jednoduché? Pak jste si sami na naši otázku odpověděli a zároveň jsme se dostali k jádru toho článku.

Tím je oblast bezpečnosti zvaná "endpoint security", která se - jednoduše řečeno - zabývá zabezpečením koncových stanic a možným únikem dat jejich prostřednictvím. Tento článek se zaměřuje jen na část této problematiky, kterou představuje možnost omezení ukládání dat na externí zařízení, případně možnosti přenosu dat z těchto zařízení do počítače. Proč? Protože data se běžně nepřenášejí jen z počítače ven, ale také dovnitř. Nebezpečí, které z toho přímo plyne, je na první pohled jiného typu a spočívá v potenciálním zanesení škodlivého kódu do počítače nebo do připojené sítě. Pokud k tomu dojde, máme o malér postaráno. Pojďme se dále bavit jen o systémech Windows, protože to jsou systémy, které jsou používány jako koncové stanice běžných uživatelů (pracovníků) nejčastěji a tedy právě od nich hrozí největší nebezpečí. Konkrétně máme na mysli verzi 2000 a vyšší - na předchozí verze zapomeňme. I když po přečtení použitých principů asi nebude pro zkušeného administrátora problém provést obdobné nastavení i v těchto systémech. Stejně tak asi nemá smysl rozebírat možnosti omezení portů formou zákazu v BIOSu a jeho následným zabezpečením heslem, fyzickým odpojením kabelů od základní desky nebo někdy až zalitím portů epoxidem. Ano, i toto je možné řešení, ale asi až to poslední, když už skutečně nic jiného použít nelze.

Již jsme si řekli, že i v operačních systémech Windows tato ochrana existuje. Jak funguje? Podobně jako fyzická ochrana uvedená výše, ale s tím rozdílem, že je přesunuta na úroveň operačního systému. To například znamená, že po spuštění počítače lze nabootovat z diskety nebo CD. Administrátoři tedy mohou při správné konfiguraci provádět údržbu o něco jednodušeji, aniž by museli fyzicky rozebírat počítač.

Jak to tedy udělat? Když si projdeme standardní nástroje Windows a k nim přidáme nástroje z balíku Support Tools nebo Resource Kit, nic rozumného nenajdeme. A tak nezbývá než použít poslední možnost administrátora, kterou je zásah do registrů. Takže nic jednoduchého, ale na druhou stranu zase nic, co by si uživatel mohl sám jednoduše prohlédnout a změnit. O které klíče se jedná? Podle typu připojení je možné zakázat přístup pomocí následujících klíčů:

· USB storage: HKEY_LOCAL_MACHINESYSTEMCurrentControlSetServicesUsbStor

· CD ROM: HKEY_LOCAL_MACHINESYSTEMCurrentControlSetServicesCdrom

· FLOPPY: HKEY_LOCAL_MACHINESYSTEMCurrentControlSetServicesFlpydisk

· LS 120 FLOPPY: HKEY_LOCAL_MACHINESYSTEMCurrentControlSetServicesSfloppy

Pokud klíč neexistuje, můžeme jej založit. Hodnota klíče pro povolení přístupu je pro všechny typy 4, hodnota pro zákáz portů je pro typ floppy 1 a pro ostatní 3. Obdobně lze nalézt klíče i pro paralelní a sériový port. Co se v systému nastavením portu stane? Nic jiného, než že se zakáže přístup k systémovým ovladačům jednotlivých portů. Například pro USB se jedná o odebrání práv k souboru usbstor.sys. Což bychom vlastně mohli udělat i sami a ručně. Takže nastavení v registrech není nic jiného než zjednodušené odebrání přístupových práv k vybraným souborům. Po provedení nastavení je vždy rozumné a standardní vždy počítač restartovat.

Tento přístup se uplatní v případě, že zařízení již bylo alespoň jednou připojeno a je tedy nainstalován jeho ovladač. Proto zákaz přístupu k souboru typu .sys. Pokud zařízení ještě nebylo nainstalováno a my ani nechceme, aby jeho instalace proběhla, je možné zakázat přístup k instalačním souborům ovladačů. Například pro USB se jedná o soubory usbstor.pnf a usbstor.inf. A co není nainstalováno, by z principu fungovat nemělo.

Mezi otázky, které nás určitě na první pohled napadnou, patří:

· Když zakážu USB, nebude omezena funkčnost klávesnice a myši, které se přes tento port připojí? Odpověď zní, že ne. Nastavením se omezí jen zařízení typu store a ostatní budou funkční. Takže jasná výhoda proti fyzickému zákazu. Na druhou stranu je ale zachována možnost používat zařízení jiného typu než storage.

· Lze nastavení provést centrálně, společně pro více počítačů? Ano. Lze použít Group Policy. K dispozici jsou ke stažení čýšablony .adm, které proces nastavení zjednoduší a umožní centralizovat.

· Je možné provést podrobnější nastavení? Rozlišit čtení a zápis? Jen částečně. S příchodem SP2 pro Windows XP byla do systému začleněna podpora pro zákaz zápisu na USB zařízení s možností zachovat přístup pro čtení dat u zařízení pracujících v blokovém módu. Nový klíč je:

· HKEY_LOCAL_MACHINESYSTEMCurrentControlSetControlStorageDevicePolicies WriteProtect

Hodnota pro zablokování zápisu je 1.

To jsou jen základní otázky, které uživatele nebo spíše správce napadnou hned na začátku. O některých dalších se zmíníme později. Bohužel jedním z problémů řešení může být to, že ne vždy funguje spolehlivě. Tvrdíme to opět s odkazem na internetové diskuse, kde lze nalézt spoustu nářků uživatelů, že i když vše nastavili tak, jak je popsáno a doporučeno na stránkách Microsoftu, zabezpečení nefunguje. V těchto případech nezbývá než zkontrolovat přístupová práva k souborům ovladače a případně je nastavit ručně. Při zpětném povolení jednou zakázaného přístupu je třeba nastavit přístup na hodnotu pro povolení - buď manuálně na příslušném počítači v registrech, nebo prostřednictvím šablony v group policy. Je třeba dávat pozor na častou chybu, kdy správce v group policy z hodnoty, kdy je přístup zakázán, vybere v šabloně hodnotu not defined. Pak zůstane platná poslední nastavená hodnota. Vždy je třeba nastavit hodnou "povolit" a následně provést restart (někdy i dva), aby se nové nastavení projevilo.

Nic více v tuto chvíli nejsme schopni na úrovni operačního systému provést. Ani výhledově se o dalším rozšíření možností zatím nemluví a nepíše. O tom, zda se v nové verzi Windows Vista objeví větší podpora, lze v tuto chvíli jen spekulovat. Stejně jako tomu bylo u jiných funkcí, které Microsoft do systému integroval formou zakoupení hotového řešení jiné společnosti, i v tomto případě může nastat podobná situace.

Ale vraťme se ještě k otázkám, která nás v souvislosti s řešením napadly. Každý zkušenější administrátor a uživatel narazí na další problematické oblasti, pro něž se systémové řešení nehodí nebo je nedostatečné. Pojďme se na závěr v krátkosti podívat, jak takové "nesystémové" řešení vypadá.

Jedná se o tzv. řešení třetích stran, neboli rozšíření standardního systému o novou aplikaci. Nejjednodušší typy těchto aplikací nedělají nic jiného, než že přidají uživatelské rozhraní k systémovým řešením a snaží se tvářit jako něco nového. Tudy cesta určitě nevede. Zajímavější jsou určitě nástroje, které systémové řešení zahodí (nevyužijí) a řeší problematiku vlastním způsobem. I když ne každé takové řešení je jednoduché a kvalitní.

Průzkumem trhu lze velmi rychle a jednoduše zjistit, že existují řešení dvojího typu. Prvním typem je nová služba, druhým typem nový ovladač. Ale při bližším zkoumání zjistíme, že to, co se skrývá v jejich pozadí, není nic jiného než kontrola komunikací, které mezi počítačem a externím zařízení probíhají. Na základě analýzy této komunikace a nastavení práv k této komunikaci pak přístup povolí nebo zablokují. Kontrola komunikace probíhá nad úrovní systémového ovladače daného zařízení, popřípadě třídy zařízení. Jde tedy o jakousi mezivrstvu, jíž veškerá komunikace prochází.

Toto řešení je mnohem účinnější a flexibilnější vzhledem k požadavkům, které od něj vyžadujeme. Určitě je pro nás zajímavé rozlišit konkrétní zařízení a získat větší stupeň volnosti než jen pro USB disk. Proč nemít schopnost rozlišit, zda není přes USB připojen i skener nebo tiskárna a proč nemít možnost ovlivnit i přístup k nim? Když půjdeme o další krok dále, co takhle mít možnost rozlišit uživatele? Systémové řešení funguje jen na úrovni blokování celého počítače a představa, že bude potřeba rozlišit jednotlivé uživatele, je pro správce téměř neřešitelná. Přece nelze nechat uživatele se přihlásit, změnit nastavení v registrech, restartovat a znovu jej nechat přihlásit. Tudy cesta nevede. V neposlední řadě nám určitě bude chybět možnost auditování a kontrola toho, co uživatelé se systémem provedli. Pokud si myslíte, že standardní auditovací možnosti systémů Windows s něčím takovým počítají, jste na omylu. A na závěr tohoto odstavce, kde si jen stěžujeme a vlastně i definujeme požadavky na optimální systém správy, ještě proberme problém, jak bychom systémovými prostředky zajistili například různé režimy práce. I když bychom vymysleli sebekrkolomnější způsob nastavení přístupů pro různé uživatele, byly bychom schopni vymyslet i různé chování pro různé režimy? Například když je uživatel připojen do sítě nebo do sítě připojen není. Když má mít nastavení jen dočasnou platnost nebo je jen jednorázové. Zkušení by možná odpověděli, že ano, ale pak by také bylo záhodno si položit otázku, za jakou cenu.

Tady opravdu nezbývá nic jiného, než se raději poohlédnout po nástroji třetí strany, který sice něco stojí, ale jeho přínosy se velmi rychle projeví. Zkuste se například podívat na stránky www.securewave.cz nebo www.safend.com. To jsou typičtí představitelé nástrojů třetích stran a když si trochu podrobněji přečteme, co všechno nabízejí, na systémové řešení okamžitě zapomeneme. A napadlo by vás třeba, že totéž je nutné a dokonce i možné realizovat u embedded systémů?

Pokud vás tato problematika zajímá podrobněji, tak mimo uvedených odkazů doporučuji podívat se i na stránky www.microsoft.com, kde se o problematice píše více, nebo zadat do vyhledávače klíčová slova USB protect access, unauthorized USB access, disable USB atd. Budete překvapeni, co všechno se dá na internetu najít.

§§§§§


Telefonujte z pevné bez drátů

Tomáš Jirásko, Aleš Procházka

C06P0280

V dnešní době mobilních telefonů jsme si navykli používat služeb operátorů doslova kdekoliv, psát esemesky, pokud chceme být struční, nebo "přesměrovat" hovor do hlasové schránky, když se na displeji objeví jméno člověka, s nímž komunikovat nechceme. V následujícím přehledu vám představíme zařízení, která jsou rovněž bezdrátová, nicméně výše popsanou funkcionalitu dokáží zúročit v kombinaci s dnes nepopulární pevnou linkou.

Jde o tzv. telefony DECT (Digital Enhanced Cordless Telecommunications). Tato technologie používá pro komunikaci mezi základnovou stanicí, připojenou k pevné lince, a bezdrátovým mikrotelefonem technologii TDMA (Time Division Multiple Access) a frekvenční pásmo 1,88-1,9 GHz. Buňkové pokrytí systému DECT umožňuje spolupracovat "ručkám" s jednou nebo více radiozákladnami, jejichž signál se překrývá. Typický rozsah jedné buňky činí cca 300 metrů (ostatně tento údaj uvádějí výrobci ve svých specifikacích v kontextu s volným prostranstvím), v husté zástavbě naopak klesá na uváděných 50 metrů. Nutno dodat, že v prostorách kanceláří naší společnosti, kde jsme produkty zkoušeli, jsme v interiéru nezaznamenali sebemenší problémy. Spojení jsme testovali také na volném prostranství ve vzdálenosti cca 100 metrů, i zde byly veškeré realizované hovory bez vad.

Dodatek standardu DECT  GAP - upřesňuje původní specifikaci tak, aby sluchátka a základnové stanice jednotlivých výrobců mohly mezi sebou telefonovat, předávat informace na displej telefonu, přepojovat a využívat další funkce potřebné například v pobočkové síti. GAP až na jeden nejlevnější model Panasonicu podporovaly všechny přístroje.

Moře funkcí

Nejskloňovanějším pojmem souvisejícím s výbavou bezdrátového telefonu DECT představuje zkratka CLIP (Calling Line Identification Presentation) - identifikace volajícího, která je závislá na podpoře operátora. Český Telecom tuto službu nabízí za drobný příplatek - a je potěšující že, všechny dostupné telefony tuto funkcionalitu již obsahují.

Patrně nejlákavější vlastnost dnešních telefonů DECT představuje možnost zasílání a přijímání SMS zpráv. Většina námi prověřovaných telefonů tuto funkcionalitu podporuje (jde zejména o - jak jinak - ta dražší zařízení), nicméně komfortu mobilního telefonu obvykle nedosahují. Zejména jde-li o samotnou délku SMS (počet znaků na jednu SMS zprávu) nebo o jejich vytváření. Některé mikrotelefony pro ně při psaní/čtení vyčlení na svých displejích pouhý jeden řádek. Pokud vám padne do oka přístroj s velkým barevným displejem, počítejte, že jeho cena vyšplhá nad 2 500 Kč.

Dalším důležitým parametrem, který byste měli před koupí zvážit, je paměť telefonu. Laciné modely mnohdy nabízejí velmi omezené možnosti počtu uložených telefonních čísel, ale také seznamů s odchozími a příchozími hovory.

Poslední velmi vyhledávanou vlastností, přecházející z tradičních šňůrových telefonů, je integrace záznamníků, které jsou v některých případech schopné zaznamenat až hodinu hovoru.

Ale telefony DECT toho nabízejí podstatně více. Výrobci například uvádějí na trh stanice, které lze připojit k počítači a následně do telefonu nahrát vlastní melodie nebo dokonce fotografie, jež pak následně můžete připojit k záznamu v telefonním seznamu. Při běžném provozu mnoho uživatelů ocení například speciálně navržené a odolné pouzdro přístroje, hlasité handsfree nebo monitoring zvuku v místnosti.

Panasonic KX-TCD340CET

Tento DECT patří v našem testu k těm nejvybavenějším a díky integrovanému záznamníku v základně bude pravděpodobně jasnou volbou pro řadu jednotlivců, kteří se nemohou či ani nechtějí spolehnout na služby operátorů nebo vnitropodnikových ústředen, umožňujících samostatné ukládání zpráv. Kapacita zásobníku pojme až 15 minut záznamu a na základně naleznete k jeho ovládání klávesnici a pětisměrný joystick pro pohyb v menu a uložených zprávách. Základna samozřejmě funguje i jako handsfree a nabíječka pro mikrotelefon. Ten je v chodu udržován dvojicí nabíjecích AAA baterií (Ni-MH 750 mAh). Displej ručky je barevný a v jeho nabídce nalezneme několik přednastavených tapet. Samotná iniciace přístroje i jeho nastavení je díky přehlednému a jednoduchému českému menu bezproblémová. Trochu více si uživatel vyhraje s nastavením telefonu a základny, pokud si nepřeje být rušen žádnými tóny. Panasonic KX-TCD340 samozřejmě nabízí (jako většina novějších přístrojů) i možnost práce se zprávami SMS. Uživatele rovněž potěší přes 20 polyfonních melodií vyzvánění, z nichž si musí vybrat snad každý.

Cena: 2 990 Kč

Panasonic KX-TCD280FXT

Bezdrátový set Panasonic KX-TCD280FXT charakterizuje odolná konstrukce ručky. I když měl Panasonic na mysli především jeho odolnost proti nárazu při pádu ze stolu apod. či postříkání vodou, vyzkoušeli jsme, že mikrotelefon dokáže ustát i náraz po delším, přibližně pětimetrovém letu vzduchem. Výraz "hoď mi to sem", jímž požadujete přesměrování hovoru, dostává s tímto modelem tak trochu jiný náboj. Rozhodně jde o ideální model pro ty, kdo chtějí být v dosahu pevné linky na svém pracovišti, byť je jím třeba stavba. Z hlediska vybavenosti jde o průměrný kousek. Telefonní seznam pojme 200 čísel, vyzváněcí melodie a tóny počtem 15 skladeb dají vzpomenout na první mobily. Na druhé straně je vyzvánění dostatečně hlasité i pro hlučné prostředí. Displej je monochromatický, na denním světle je ovšem však dobře čitelný i při větším slunečním svitu. Byť základna vypadá rovněž masivně, jde o klasické řešení ta již proti náhodnému pádu chráněna není. Samozřejmě, jak je dobrým zvykem, funguje jako handsfree a nabíječka pro mikrotelefon. Ten používá dedikovanou Ni-MH baterii, provoz na klasické monočlánky tedy není u tohoto přístroje možný.

Cena: 2 595 Kč

Panasonic KX-TG1100CE

KX-TG1100CE je skutečně v nabídce bezdrátových telefonů základním modelem Panasonicu, čemuž odpovídá i jeho základna, neumožňující hlasitý hovor. Mikrotelefon s oranžově osvětleným displejem nabídne pouze jeden řádek s údaji o čísle, několik stavových ikon a seznam, byť s pamětí na padesát jmen s čísly. Přístroj podporuje i CLIP (identifikaci příchozího hovoru), pokud to samozřejmě umožňuje síť operátora a vy máte tuto službu aktivovánu. TG1110 je přístrojem pro všechny, kdo chtějí nahradit svůj starší klasický telefonní přístroj bezdrátovým modelem, aniž touží či potřebují mít rozsáhlé množství funkcí. Telefon by tak mohl být reakcí spíše na potřeby nejstarší generace, která obvykle SMS vůbec nepoužívá, v mobil důvěru nemá a stále využívá služeb pevných linek. Ovšem samotné písmo na displeji je příliš úzké a rozhodně nemůže dostačovat potřebám této generace. Bohužel tento model na rozdíl od svých soukmenovců nepodporuje připojení a spolupráci s více základnovými stanicemi.

Cena: 990 Kč

Panasonic KX-TG8120FX

Základnová stanice je kromě nabíjení telefonu určena i k základní obsluze záznamníku, který je v tomto modelu integrován. Panasonic KX-TG8120FX disponuje záznamníkem s jednou z nejdelších dob digitálního záznamu, jehož úložná kapacita činí až 40 minut. I zde lze zprávy vyzvednout přes heslo voláním z jiného telefonu. Celá základna je o něco skladnější než u modelu KX-TCD340, což je dáno absencí klávesnice na samotné základně. Mikrotelefon je osazen barevným displejem a oproti dalším modelům Panasonicu je hranatější. I když to na první pohled vypadá méně ergonomicky, tato ručka se velice příjemně drží. Zapuštění displeje sice mírně ze stran zužuje zorné úhly, ale to je skutečně záležitost, která bude vadit možná 1 % uživatelů. Navíc tuto malou vadu na kráse více než dostatečně anuluje skvěle řešení tlačítek. Podobně jako další model Panasonicu se záznamníkem i tento nabízí zvonění v podobě šestice tónů a 14 melodií. Kapacita seznamu činí 200 jmen a čísel, ke kterým je možné přiřadit VIP zvonění. Pro příjem SMS má telefon vyčleněnu paměť na 50 zpráv, s možností využití až 7 SMS účtů.

Cena: 4 990 Kč

Philips SE3301

Zástupce řady SE3 od Philipsu, jmenovitě SE3301, představuje úplný základ nabídky - přesněji řečeno méně vybavený telefon by v dnešní době neměl být ani na trhu. Základna tohoto přístroje skutečně slouží pouze k odložení a dobíjení mikrotelefonu (ručky). Ta je živena dvojicí dobíjecích AAA článků. Použitý displej je skutečně na dnešní poměry zastaralý, neboť jde o jednořádkový černobílý CSTN displej, který není podsvícen. Telefonní seznam pojme maximálně 30 jmen a čísel. Philips SE3301 je ale schopen pracovat s SMS - kapacita jeho schránky je 10 standardních SMS zpráv. Ze služeb, které jsou závislé na službách operátora, je k dispozici pouze identifikace volajícího. U tohoto modelu nelze rovněž použít jeho připojení k více základnovým stanicím, k samotné základně lze připojit maximálně 5 přístrojů. Mikrotelefon však dokáže pracovat v režimu hlasitého hovoru (jako handsfree). I když přístroj přestavuje skutečné holátko, poskytuje kromě polyfonního vyzvánění i dobrý pocit z kvality zvuku přenášeného hovoru.

Cena: 1 390 Kč

Philips SE4351

Model řady SE4xx vybavený záznamníkem není, podobně jako celá řada SE, osazen barevným displejem, nicméně použitý černobílý zobrazovač je velice dobře čitelný. Kapacita zmíněného integrovaného záznamníku je patnáct minut. Základnová stanice samozřejmě slouží zároveň i jako nabíječka mikrotelefonu. Philips se může pochlubit zajímavostí v podobě čtečky SIM karet. Pokud kartu SIM zasunete do základnové stanice, lze kopírovat seznam uložený na kartě mobilního telefonu přímo do stolního přístroje a mít tak základní seznam stále aktualizovaný na obou zařízeních. Rovněž Philips SE4351 umožňuje rozdělení osob až do tří VIP skupin a jejich odlišení vyzváněcími melodiemi. Klasické zůstává i řešení propojitelnosti ručka dokáže využít pouze jednu základnu, k samotné základně lze připojit maximálně pět mikrotelefonů. Kapacita na příjem SMS je 25 zpráv, s možností nastavení 10 samostatných SMS schránek. Do paměti telefonu lze uložit 250 jmen s čísly. Pokud za každou cenu nevyžadujete barevný displej, představuje SE4351 jeden z přístrojů, jež by měl svou vybaveností a cenou patřit mezi modely, které při svých úvahách neopomenete.

Cena: 2 190 Kč

Philips CD5301

Model CD5301 společnosti Philips je z hlediska tohoto testu pro nás přirozenou náhradou přístroje SE3301. Tento produkt rovněž není vybaven záznamníkem, ale jeho displej je již osvětlen a je schopen pracovat s 4 096 barvami, přičemž stále jde o CSTN displej, jako je tomu u 99 % všech telefonů využívajících technologii DECT. CD5301 nabídne přehledné grafické menu a polyfonní vyzvánění, avšak nedokáže spolupracovat s více základnami. Maximální počet přístrojů na základnu je pět. Telefonní seznam pojme 50 jmen s čísly, "uschovat" dokáže i stejný počet SMS zpráv (s možností používat až 10 samostatných SMS schránek). Vyzvánění (jak již jsme zmínili na začátku) je polyfonní a lze jej personifikovat až pro trojici účastnických skupin v seznamu - tzv. VIP volání. Ručku lze samozřejmě používat i pro hlasitý hovor (hlasité hansfree). Nutno dodat, že kvalita produkovaného zvuku je u tohoto přístroje na vysoké úrovni. Mikrotelefon je napájen dvojicí standardních dobíjecích AAA Ni-MH článků. V pohotovostním režimu a při množství hovorů odpovídajícím běžnému dni v kanceláři vydržel bez nabití přes 100 hodin.

Cena: 1 890 Kč

Sagem D20T

Největší zbraní bezdrátového telefonu Sagem D20T je jeho pořizovací cena - případný zájemce bude muset z peněženky vytáhnout jen necelou tisícovku. Nutno na úvod dodat, že telefon disponuje pouze základními vlastnostmi a malým černobílým displejem. Design D20T připomíná staré mobilní telefony, alfanumerický displej s jedním řádkem a dalším řádkem ikon je podsvětlený, gumová tlačítka nikoliv. Podsvětlení displeje není proti dražším modelům příliš výrazné. Menu D20T je lokalizováno stejně jako přiložený manuál. Jak jsme již zmínili v úvodu, výbavou patří D20T do nižší třídy, nenabízí tedy například možnost zasílání SMS zpráv či funkce záznamníku. Základna nicméně umí spolupracovat najednou až s pěti ručkami (telefony). Na tak laciný telefon jsou vyzváněcí melodie poměrně slušné (deset jich obsahuje telefon, pět základna). Samozřejmostí je identifikace volajícího a telefonní seznam s možností přiřazení jmen k číslům. Paměť s místem na 25 záznamů je ale podle našeho názoru poměrně nedostačující. Mikrotelefon je napájen trojicí standardních dobíjecích AAA Ni-MH článků. V pohotovostním režimu a při množství hovorů odpovídajícím běžnému dni v kanceláři vydržel bez nabití přes 120 hodin.

Cena: 999 Kč

Sagem D60C

Druhý testovaný DECT Sagemu je od pohledu elegantnější, dodává se se stylovější stanicí s podsvětleným základnovým tlačítkem, které slouží ke spárování s mikrotelefonem. Sagemu D60C vévodí barevný LCD displej nabízející 4 096 barev, jenž je poměrně malý. Chcete-li využít jeho největší přednost - možnosti zasílání SMS - máte pro psaní textu k dispozici pouze jeden řádek. Trochu škoda, že nejsou podsvětlena i gumová tlačítka. Mikrotelefon nabízí všechnu běžnou funkcionalitu jako je identifikace volajícího (podle jména i čísla) či lokalizované menu. Do paměti se vejde výrazně více záznamů než u levnějšího modelu - až 40 záznamů (jméno plus číslo). Telefon zaznamená až 20 zmeškaných a volaných údajů. Ke specialitám tohoto modelu patří identifikace volajícího přiřazenou melodií, "připomínátko" narozenin, budík, monitorování zvuků v místnosti, konferenční hovor mezi třemi mikrotelefony, které lze zároveň použít jako vysílačky mimo základnovou stanici. Podobně jako předchozí popisovaný mikrotelefon je i Sagem D60C napájen trojicí standardních dobíjecích AAA Ni-MH článků a jeho pohotovostní doba se pohybuje nad 100 hodin provozu.

Cena: 2 145 Kč

Siemens Gigaset C450

Druhý zástupce Siemensu v našem testu má tentokrát barevný displej a společnost tento telefon označuje za odolný a vhodný tam, kde by s ním mohli nešetrně zacházet hlavně děti. To ostatně podtrhuje jeho robustní konstrukce. Displej se 4 096 barvami a až šesti zobrazovanými řádky je velmi komfortní, což oceníte, pokud budete používat SMS, tedy psaní textových zpráv. Kladné body získal tento mikrotelefon dále za podsvícenou klávesnici. Z pokročilých funkcí nabízí E450 sledování hladiny hluku v místnosti, hlasité handsfree nebo polyfonní vyzváněcí melodie - těch mikrotelefon obsahuje celkem 5. Do telefonního seznamu přenosné části se vejde až 150 záznamů (jméno s číslem), což je poměrně nadstandardní hodnota. Zaznamená také až 20 volaných čísel. Samozřejmostí je dále zobrazení jména volající osoby, upozornění na narozeniny či výročí, realizace konferenčního hovoru (1 externí volající plus 2 interní) nebo možnost určitým záznamům přiřadit specifickou melodiď vyzvánění. Mikrotelefon je na rozdíl od produktů Sagem napájen Ni-MH placatou baterií, která tomuto telefonu zajišťuje až 160 hodin provozu v pohotovostním režimu.

Cena: 1 799 Kč

Siemens Gigaset E450

Třetím fotoaparátem značky Olympus je miniaturní stylový model mju700. Co se designu týče, patří určitě k nejpovedenějším přístrojům v testu, tělo s elegantními křivkami je navíc odolné proti dešti i prachu. Na rozdíl od zbylých dvou Olympusů nenabízí mju700 zvláštní funkce, k dispozici je tradiční kombinace citlivosti, vyvážení bílé a korekce expozice. Vysvětlivky k jednotlivým funkcím ani zde nechybí, tentokrát je najdeme ve speciálním režimu Guide na voliči. Šikovná je funkce, díky níž je na displeji scéna částečně vidět i v téměř naprosté tmě. Fotoaparát ale není vybaven asistenčním přisvícením, takže v podobných podmínkách málokdy zaostří. V šeru lze využít režim "softwarové stabilizace", což znamená výrazné zvýšení citlivosti a snížení rozlišení, výsledky nejsou valné. Fotografie příliš dobře nedopadly. Kresba a zobrazení detailů je ze všech testovaných modelů patrně nejhorší, narazili jsme i na problémy se zaostřením a nelogické chování expoziční automatiky, která i při fotografování v dobrém světle venku nastavuje zbytečně velkou hodnotu clony a dlouhý expoziční čas. Aberace se vyskytuje po celé ploše snímku, už při ISO 64 se projevuje odšumění a nad ISO 200 mají snímky jen dokumentární hodnotu.

Cena: 2 499 Kč

Siemens Gigaset SL550

Gigaset SL550 je nejluxusnějším bezdrátovým produktem Siemensu. Má barevným displejem, jeho konstrukce vychází z mobilního přístroje. Základnová část je přitom úplně oddělena od mikrotelefonu ten je umisťován do miniaturní kolébky, přes kterou je zároveň i dobíjen. Displej telefonu je opravdu velký, má rozlišení 128 x 160 bodů a 65 000 barev, což se bude hodit zejména při psaní SMS, které tento telefon podporuje (až 640 znaků v jedné zprávě). S mobilními telefony toho má však společného více, je osazen kvalitní podsvícenou klávesnicí, nabízí například hlasové vytáčení, opravdu skvělé polyfonní vyzvánění (20 voleb) nebo rozhraní pro připojení k PC. To lze využít například pro uložení dalšího vyzvánění. SL550 samozřejmě podporuje běžné funkce jako je třeba identifikace volajícího podle čísla. Paměť mikrotelefonu poskytuje úctyhodný prostor pro 255 záznamů, jen je trochu škoda, že je dostupných pouze posledních deset volaných čísel. Mikrotelefon je na rozdíl od nižších modelů společnosti napájen placatou Li-Ion baterií, která tomuto telefonu zajišťuje více než 200 hodin provozu v pohotovostním režimu.

Cena: 3 999 Kč

§§§§§


Domácí síťování

Roger Gann

C06P0281

Bezdrátové lokální sítě budou jednou vládnout světu, ale tato chvíle ještě nenastala. Než se tak stane,nabízíme vám návod, jak nejlépe zapojit vaši domácí síť.

Ať se vám to líbí nebo ne, náš život je stále více digitalizovaný a tento trend má samozřejmě vliv i na naše domovy. Síťové kabely expandovaly z pokojů pro hosty do obývacích pokojů, kuchyní a ložnic. Stručně řečeno, pokud chcete plně využívat výhody digitálního životního stylu, potřebujete mít důkladně zasíťovaný dům. To znamená zvážit instalaci síťových kabelů.

"Počkejte", slyším, jak říkáte: "Jaký to má smysl? S 802.11n hned za rohem budeme přece brzy zaplaveni širokopásmovým Wi-Fi a zbavíme se zmatku s dráty i nákladů, které je na ně třeba vynaložit?" Bezdrátové připojení se sice stále zlepšuje, ale ještě není dost dobré, aby uspokojilo potřeby digitálních médií a domácí sítě. Problémy spojené s kvalitou služeb přetrvávají, neboť ovlivňují provoz takových věcí jako je digitální video v reálném čase, nemluvě o VoiP

(Voice over Internet Protocol, internetový protokol pro přenos hlasu).

Spolu s rostoucí popularitou Wi-Fi je stále více vytížen kmitočet 2,4 GHz, což způsobuje lokální poruchy a zužování šířky pásma.

Ve skutečnosti není tak těžké položit v domě síťové kabely. Pokud jste někdy museli přidat rozvod nebo telefonní zásuvku, potom jste způsobilí i k instalaci síťových bodů. Jde o jednoduchou záležitost, která obnáší instalaci zásuvek do zdi, přivedení kabelu ke každé zásuvce a připojení kabelu k síťovým zásuvkám. Takže pokud máte rádi činnost ve stylu "udělej si sám", čtěte dál.

Pohádka o kabelech

Kabeláž pro 100Base-T Ethernet vyžaduje 2 přenosové linky. Každou tvoří pár kroucených drátů, jednoho pro příjem a druhého pro přenos datových signálů. Pro síťování se běžně používá kategorie 5E, jinak také známá jako CAT5e, nestíněná kroucená dvojlinka. Ta může bezpečně pracovat s šíří pásma až do 1 Gb, je tedy zcela dostačující i pro budoucnost, zejména pokud plánujete pomocí sítě přenos HDTV (High-Definition Television, televize s vysokým rozlišením).

Po rozříznutí kabelu CAT5e zjistíte, že má čtyři kroucené páry, tzn. celkem osm jednotlivě izolovaných drátů. Každý pár je přitom barevně kódovaný. Jeden drát z páru má vždy pevně danou barvu (modrou, oranžovou, zelenou nebo hnědou) a je obtočen kolem druhého, bílého drátu s pruhem barvy prvního drátu. Dráty s pevnou barvou někdy mohou mít bílý pruh. Barvy kabelů jsou běžně popsány pomocí barvy pozadí, za níž následuje barva pruhu. Například bílá-oranžová představuje bílý kabel s oranžovým pruhem.

Existují dva typy konfigurace kabelů. Přímý kabel (straight-thru) pro případ, že připojujete PC k rozbočovači, a křížený kabel (crossover) pro případ, že jsou dvě PC přímo propojena kabelem CAT5e. Obrázek ukazuje, jak by měly být jednotlivé kolíky v každém konektoru zapojeny. Uvědomte si, že kolíky TX (transmitter, pro přenos) jsou připojeny k odpovídajícím kolíkům RX (receiver, pro příjem), plus k plus a minus k minus. Kolíky čtyři, pět, sedm a osm, dále pak modrý a hnědý pár se nepoužívají v žádné konfiguraci. Oranžové kolíky nejsou přilehlé a pořadí modrého páru je obrácené.

Vše se ještě zkomplikuje, když dojde na samotné konektory. Zde existují dvě schémata uspořádání drátů, která se jmenují EIA/TIA 568A a EIA/TIA 568B. Každé má trochu jiné obsazení kolíků - prohozen je oranžový a zelený pár.

Jak je vidět z diagramu, křížený kabel má konfiguraci 568A na jednom konci a 568B na druhém, zatímco přímý kabel používá 568A na obou koncích. Konektory RJ-45 jsou lehce rozeznatelné: přímý kabel má identické konce, ale konce kříženého se liší.

Neexistuje žádný rozdíl mezi kvalitou spojení či výkonem, ale pokud chcete provozovat i telefonní kabeláž, vyplatí se použít schéma 568B, protože odpovídá většině instalované telefonní kabeláže. Zjednodušeně řečeno: pokud připojujete zásuvku k zásuvce, není to nic zvláštního, ale pokud vytváříte připojení konektor - zásuvka, nabízí 568A mnohem logičtější obsazení kolíků. Vyberte jeden z těchto dvou standardů a držte se ho na obou koncích. Pokud váš kabel nefunguje, potřebujete ten druhý.

Nástroje a náklady

K vytvoření vlastní kabeláže budete potřebovat několik nástrojů. Tzv. krimplovací kleště (crimping tool) jsou nezbytné pro připojení konektoru RJ-45 ke kabelu. Jejich cena se pohybuje okolo 350 Kč včetně DPH. Dále budete potřebovat nástěnné zásuvky RJ-45 a propojovací panel (patch panel). Obojí stojí 450 Kč a více. Pokud chcete práci udělat důkladně, pak je užitečná zkoušečka připojení, ale připraví vás asi o 1 500 Kč. Dále budete ještě potřebovat dobré oči a spoustu trpělivosti.

Zdaleka nejčastějším typem stíněné kroucené dvojlinky je kategorie 5 (Category 5), nebo také CAT5, která je určena pro fastethernetový přenos do 100 Mb/s a je často označována jako 10 nebo 100Base-T. Zde používáme zdokonalenou verzi CAT5e, která je velmi podobná, je ale určena pro přenosové rychlosti až do 1 Gb/s (gigabitů za sekundu). Koupit lze přímý nebo kroucený základní kabel. Druhý z nich je flexibilnější a pro propojovací kabely se hodí lépe. Ale jestliže nebudete kabely každou chvíli stěhovat, vystačíte si obvykle i s přímým základním kabelem.

Kabel CAT5 se prodává vcelku. Krabice obsahující 305 m kabelu stojí od 1 300 do 3 500 Kč, v závislosti na tom, zda chcete přímý nebo kroucený. Krabice je přitom praktická, protože můžete kabel vytáhnout, aniž byste ho zamotali.

Do každé místnosti budete potřebovat nějaké zásuvky. K dispozici je spousta možností, jako například zásuvka pro povrchovou montáž nebo prázdné čelní konektory, jež obsahují jednu nebo dvě zásuvky. Jejich propojování je jednodušší než u konektorů RJ-45, neboť dráty se do příslušných svorek vrážejí jen jednou.

Nakonec budete ještě potřebovat propojovací panel, protože se síťové kabely vracejí do zadní části panelu. Dvanáctiportový panel stojí kolem 1 000 Kč.

Osazení konektoru RJ-45

Vytáhněte požadovanou část kabelu z krabice a ustřihněte ho. Opatrně odstraňte asi 12 mm vnější izolace a dohlédněte na to, aby žádný z drátů nebyl poškozen. V případě poškození zkraťte dráty tak, abyste poškození odstranili. Rozložte a opatrně rozmotejte jednotlivé páry a seřaďte dráty v pořadí podle požadovaného zakončení kabelu, držte dráty pevně mezi palcem a ukazováčkem a přistřihněte jejich konce tak, aby byly stejně dlouhé. Abyste zajistili nízký přeslech, je důležité, aby neoloupané/rozmotané konce drátů byly nepatrně kratší než 12 mm. Mezi dráty by neměl zůstat žádný nebo jen velmi malý prostor. Zasuňte dráty do konektoru RJ-45 a naposledy zkontrolujte, zda jsou správně uspořádány. Všechny dráty by měly končit rovnoměrně v přední části konektoru. Vložte sestavenou přípojku do krimplovacích kleští (crimper, crimping tool) a pevně stiskněte. Kleště stisknou konektor RJ-45 dvěmi částmi, jedna zavře grip kabelu, zatímco druhá vrazí dráty do zoubků pro kolíky.

Příprava je základ

Pokud se chystáte realizovat domácí síť, musíte nejprve důkladně promyslet a naplánovat požadavky na tuto síť, a to v každé místnosti. Například v obývacím pokoji můžete potřebovat připojení k internetu, hlasovou komunikaci, přístup k digitálnímu videu a audiu, zatímco ve studovně můžete chtít mít jen internet a hlasovou komunikaci, v jídelně zase třeba nic. Je přitom nutné myslet na odpovídající umístění media serveru a internetového připojení. Výborně se pro to hodí například komora, protože všechny síťové kabely povedete zpět. Jakmile víte, co chcete a kde to chcete ve vašem domě mít, můžete určit, kolik kabelů potřebujete a kudy povedou.

§§§§§


Elegantní tlouštík od Sony Ericssonu

Libor Vacata

C06P0285

Společnost Sony Ericsson loni v říjnu oficiálně představila nejluxusnější variantu své oblíbené řady Walkmanů s označením W900i. Telefon v sobě zahrnuje nejen všechny lifestylové funkce (např. MP3 přehrávač či kvalitní 2Mp fotoaparát), ale stejně dobře poslouží jako komplexní pracovní nástroj, s nímž lze surfovat pomocí internetového prohlížeče, posílat a prohlížet e-maily nebo spojovat videohovory. Největší novinkou v řadě telefonů Walkman je pak podpora moderních sítí 3G.

Hned při prvním kontaktu s telefonem vás překvapí jeho velká hmotnost (148 g) a konstrukční provedení. S rozměry 109 x 49 x 24 mm na nošení v kapse raději zapomeňte, pokud nechcete mít na kalhotách vytlačenou bouli. Charakteristickým znakem W900i je zvláštní otočná konstrukce, odkrývající klasická číselná tlačítka (v otevřeném stavu se telefon prodlouží na 165 mm). Většinu hlavních funkcí zvládnete obsluhovat na zavřeném telefonu, pokud dojde na psaní textových zpráv, jedním prstem otočnou část vyklopíte (tento trik ovšem vyžaduje trochu cviku).

Rozporuplné dojmy z velikosti a konstrukce se však brzy rozplynou při prvním rozsvícení obrovského TFT displeje. Na panelu s rozměry 34 x 45 mm, rozlišením 240 x 320 bodů a 262 tisíci barvami se dočkáte vysoce kvalitního obrazu, na němž je radost si prohlížet fotografie nebo jednoduše listovat v graficky velmi pěkně provedeném menu. Bohužel velký displej si vyžádal daň v podobě vysoké spotřeby energie (baterie Li-Pol 900 mAh)- výrobce uvádí výdrž 370 h/500 min, ovšem při praktickém využívání se telefon vybije v průměru za pouhé tři dny. Zřejmě v rámci úspory energie se displej po chvíli úplně vypíná a na rozdíl od předchozích modelů v tomto stavu neukazuje příchozí zprávy nebo zmeškané hovory.

Ovládání telefonu je snadné, velmi přehledné a uživatele mobilů Sony Ericsson ničím nezaskočí. Klasický joystick nahradila kruhová část s univerzálním tlačítkem a čtyřmi směrnicemi, které joystick plně nahrazují a navíc umožňují rychlé přehrávání a přeskakování skladeb v režimu MP3 přehrávače. Vrchní stranu ještě doplňují čtyři funkční klávesy a trojice tlačítek pro přístup k internetu, spuštění videohovoru a rychlého menu, což je velmi šikovná a praktická pomůcka k ovládání telefonu. Skládá se ze tří záložek - do levé se shromažďují všechny zmeškané události (hovory, upomínky, zprávy), v prostřední je konfigurovatelný seznam nejpoužívanějších funkcí, do pravé lze umístit oblíbené internetové odkazy. Přístroj má po straně posuvné tlačítko pro snadné uzamykání klávesnice, která se následně opět aktivuje vytočením telefonu. K odemčení však stačí i velmi malé vychýlení, proto snadno dojde k tomu, že vyndáte mobil z kapsy s nějakými nesmysly na displeji. Přistroj se bohužel po opětovném zaklapnutí sám nezamkne.

Telefonní seznam umožňuje uložit do paměti tisíc jmen a ke každému přidat více než dostatečných 27 položek. Bohužel nelze současně používat seznam telefonu i SIM karty. Na zavřeném mobilu lze v seznamu listovat pouze po položkách, takže pokud chcete najít kontakt postupným psaním, musíte zpřístupnit číselná tlačítka. Psaní SMS zpráv je u Sony Ericssonu tradičně komfortní a nabízí spoustu praktických funkcí jako možnost výběru příjemce z naposledy použitých kontaktů, snadné vkládání EMS obrázků, rychlé přepnutí na MMS (max. 300 KB) apod. Díky kamerce umístěné na přední straně přístroje můžete rovněž pořádat videohovory, přičemž v malém okénku na displeji kontrolujete svůj zevnějšek. Nechybí ani standardní e-mailový klient, nastavitelný pro několik účtů a umožňující stahovat jak celé e-maily, tak jenom jejich hlavičky.

Z hlediska multimediálních funkcí model W900i rozhodně nijak nezaostává. Kvalitní 2Mp fotoaparát dokáže vykouzlit velmi pěkné snímky (a to i za pomoci blesku, manuálního vyvážení bílé a podobných funkcí). Příznivce hudby potěší MP3 přehrávač a 470 MB vnitřní paměti, kam lze skladby i fotografie ukládat. Dokoupit si samozřejmě můžete i externí paměťovou kartu Memory Stick Pro Duo.

Sony Ericsson W900i je určen především pro nejnáročnější uživatele, kteří nehledí na cenu a nevadí jim větší rozměry. Dáváte-li však přednost zábavě a odlehčenějším mobilům, sáhněte raději po předchozím W800i.

Sony Ericsson W900i

Cena včetně DPH: 14 390 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony Ericsson,

http://www.sonyericsson.cz

§§§§§


Všestranná Nokia N91

Lukáš Erben

C06P0286

Rok je ve světě mobilních telefonů dlouhá doba. Co se mohlo před rokem zdát jako malý zázrak, už dnes příliš neoslní. A přesně tak dlouho trvala i cesta Nokie od prvních prototypů modelu N91 až do jeho uvedení na pulty obchodů.

Když se před více než dvěma lety objevily první zprávy o mobilních telefonech s miniaturním harddiskem (mezi první experimentátory v této oblasti patřil například Samsung), byla představa takového přístroje blízká science-fiction. Na evropském trhu bohužel u fikce zůstalo, neboť většina prvních takto vybavených telefonů zamířila na jihokorejský a japonský trh. V létě 2005 ale všechny překvapila Nokia, když představila (a kupodivu v praxi předvedla) model N91 - luxusní telefon s celokovovým tělem, interním 4GB harddiskem pro ukládání hudby a multimédií a bohatou výbavou, která ve finální verzi zahrnuje podporu 3G sítí i technologie Wi-Fi.

Luxus každým coulem

N91 vypadá na první pohled jako stylový luxusní telefon - jenže při bližším ohledání zjistíte, že výrobce přece jen pár detailů opomenul. Kovový kryt je velmi stylový a robustní, vysouvací kryt klávesnice s ovládacími prvky pro přehrávání hudby se ale i u nového přístroje mírně viklá a není s tělem přístroje slícován. Na jeho zadní straně jsou navíc odhaleny datové vodiče a tištěný obvod pod tlačítky ovládání přehrávání. Přístroj je poměrně velký a na dnešní poměry dosti těžký (164 g), díky větším rozměrům ale výborně padne do ruky a výtečně se ovládá - za celkovou koncepci a ergonomii tedy výrobce skutečně zaslouží pochvalu.

Dokonce i rok od ohlášení vypadá výbava N91 úctyhodně - i v tomto směru lze ale najít nedotažená místa. Tím prvním je displej s rozlišením 176 x 208 bodů - když už se výrobce rozhodl použít novější systém Symbian 9.1, mohl zvolit i modernější QVGA displej. Nový systém ostatně není zpětně kompatibilní s aplikacemi pro starší Nokie se Series 60 to je další (a možná největší) nedostatek N91. Většinu existujících aplikací a her na ní totiž nespustíte. Ani 4GB disk už dnes nevyvolá velký údiv - vždyť současný iPod nabízí v mnohem menším balení kapacitu o velikosti 30 GB, dále QVGA displej a v neposlední řadě špičkovou podporu videa. Miniaturní "winchester" značky Hitachi navíc neoplývá závratnou rychlostí - necelý MB/s zvládají i pomalejší flashové karty. Nokia je dále vybavena klasickým mini USB portem, s PC může komunikovat ve třech režimech: se softwarem PC Suite, v režimu přenosu hudby (např. z Windows Media Playeru) a jako klasický Mass Storage - za tyto možnosti si Nokia zaslouží pochvalu.

Bezkonkurenční hudba

Samostatnou kapitolou, které se je u N91 nutné věnovat podrobněji, představuje pochopitelně zvuk. Hudbu u tohoto telefonu můžete poslouchat buď přes interní mono reproduktor, nebo prostřednictvím klasického sluchátkového 3,5mm výstupu. Přiložená sluchátka jsou spíše nouzovým řešením a nejspíše je nahradíte něčím "opravdovým" - my doporučujeme tradiční KOSS Porta Pro nebo kompaktnější "špunty". Kvalita zvukového výstupu je mezi mobilními telefony bezkonkurenční, ve srovnání se špičkovými MP3 přehrávači ale přece jen neobstojí. Nokia se nechala zlákat ke klasickému triku zvýraznění výšek a basů a mírnému potlačení středů - takový přednes vás sice v prvním okamžiku uchvátí ostrostí a dynamikou, ale po kratší době už sluch unavuje. Většina hudby se totiž stejně odehrává ve středním pásmu a právě zde je Nokia výrazně slabší než například současné iPody či Creative Zen Vision M. Kromě přehrávání MP3 lze s N91 poslouchat rádio (je ale třeba připojit sluchátka, která už tradičně fungují jako anténa).

Fotografování.

Co nám zbývá? Telefonování, fotografování, Wi-Fi, firmware a výdrž baterie. Telefonování a pohyb v menu je bezproblémové a v podstatě se neliší od ostatních Nokií, vybavených operačním systémem Series 60, samotný firmware ale bohužel bezchybný není - telefon čas od času padá či zamrzá a při přehrávání na pozadí a současné práci v menu je občas zvuk rušen. Integrovaný fotoaparát nabízí rozlišení 1 600 x

x 1 200 bodů, při relativně dobré kvalitě snímků - v tomto směru nás N91 potěšila, stejně jako bezproblémovým nahráváním videosekvencí s rozlišením 352 x 288 bodů. Wi-Fi se nám přes opakované pokusy nepodařilo s domácím AP zprovoznit a jeho funkci jsme tak zaznamenali pouze na kratší výdrži baterie - ta je pak poslední bolístkou N91. Nokia totiž poněkud překvapivě použila standardní typ baterie BL-5C. Při intenzivní práci s telefonem a neustálém poslechu hudby tedy lze baterii "odrovnat" už za pár hodin. Na bezmála osm dní pohotovostní doby, o kterých mluví výrobce, můžete rovnou zapomenout.

Nokia N91 stojí necelých dvacet tisíc- za tyto peníze získáte MP3 přehrávač s kapacitou 4 GB, 2Mp fotoaparát a mobil s podporou technologií 3G a Wi-Fi. Pravdou ale je, že za podobnou částku můžete koupit též iPod s kapacitou 30 GB a slušný chytrý mobil - nejsme si tedy jisti, zda bychom za těchto okolností dali N91 přednost.

Nokia N91

Cena včetně DPH: 19 000 Kč

K testu zapůjčila firma: Nokia, http://www.nokia.cz

§§§§§


Zvládněte jich několik

Lukáš Erben

C06P0288

KVM přepínače, tedy zařízení umožňující přepínání klávesnice, monitoru a myši mezi dvěma či více počítači, představují pro většinu uživatelů poměrně exotický hardware - přítomnost několika PC v domácnosti je totiž celkem novým jevem.

Pokud máte doma pouze jeden stolní či přenosný počítač, není důvod, abyste se o přepínače zajímali. Dokonce i v případě, že máte doma PC několik a využívá je současně několik členů rodiny, nejsou KVM přepínače hardwarem, který by vám výrazně usnadnil život. Zcela odlišná situace ale nastává, pokud musíte pracovat na jediném stole se dvěma či více počítači.

O co vlastně jde

Původ KVM přepínačů hledejme ve světě IT profesionálů - správců sítí a serverů, kteří musí často pracovat na více PC a je pro ně jednodušší (v případě mnoha serverů umístěných v racku či dokonce "žiletkové" sestavě pak doslova nezbytné) z jednoho pracoviště přepínat mezi více počítači a používat při tom stále stejné základní periferie - tedy klávesnici, myš a monitor (odtud označení KVM - Keyboard, Video, Mouse). Switche pro IT profesionály existují v mnoha provedeních od těch nejjednodušších a nejstarších mechanických přes modernější elektronické až po speciální řešení, schopné přepínat mezi desítkami počítačů.

S rostoucím počtem PC v domácnosti se snadno můžete dostat do podobné situace jako správce sítě: na svém pracovním stole máte jak velké PC (které používáte třeba na hry či střih videa), tak mnohem kompaktnější pracovní notebook (na němž máte pro změnu uloženy veškeré odkazy, kancelářské aplikace, poštu a dokumenty). Zejména máte-li pro váš notebook k dispozici replikátor portů či dokovací stanicí, je možnost využít velký monitor (případně současně i LCD v notebooku pro práci se dvěma monitory) a pohodlnou klávesnici s myší velmi lákavá. Jinou možností je situace, kdy máte na stole vedle klasického PC například Macintosh nebo druhou sestavu běžící na Linuxu. Schopnost ovládat dva či více počítačů z jediného "pracoviště", kterou vám KVM přepínač může nabídnout, je v takovém případě nedocenitelná.

KVM pro USB i DVI

Přepínače urazily od dob jednoduchých mechanických řešení značný kus cesty a podporují jak klasická rozhraní VGA a PS/2, tak i modernější technologie, jako je USB, DVI či přepínání zvukového výstupu a mikrofonního vstupu. I ty nejlevnější modely zvládají emulaci PS/2 klávesnice a myši při startu připojených PC, a tak nemusíte myslet na to, že při startu každého z připojených počítačů musí být aktivní příslušný port přepínače KVM, jak tomu bylo u starých pasivních modelů. Díky zmíněné schopnosti přepínat signál DVI (často dokonce DVI-I) spolu s USB rozhraním či zvukovým výstupem nás už přepínače neomezují ani ve využití nejnovějších LCD displejů, bezdrátových desktopů a na stole si vystačíte i s jedinou sadou reproduktorů a jediným mikrofonem. Některé přepínače navíc dokáží odděleně přepínat obrazový výstup, zvuk a přiřazení USB rozhraní -  mohou tak vyřešit i otázky sdílení některých USB periferií, byť s jistými omezeními. Nejlépe vybavené modely přepínačů bohužel nepatří mezi nejlevnější hardware - zaplatíte za ně bezmála pět tisíc korun.

Rady před koupí

Co byste měli vědět před koupí přepínače? Především jaká rozhraní přes něj budete připojovat - zda vám postačí analogový výstup na monitor (VGA D-Sub) či zda požadujete DVI (případně zda chcete podporu DVI-I, neboť v takovém případě dokáže přepínač pracovat s analogovými i digitálními monitory současně). Většina přepínačů s podporou DVI rozhraní DVI-I teoreticky zvládá (včetně podpory dual-link DVI-D), přiložené kabely jsou ale obvykle typu DVI-D single link. Další otázkou je, zda se spokojíte s porty PS/2 pro připojení klávesnice a myši, či zda budete požadovat USB rozhraní (a pokud ano, kolik portů je třeba). Přepínače s podporou USB mají totiž někdy port jediný, jindy speciální porty pro klávesnici a myš, plus další USB porty pro libovolné zařízení (bezdrátový desktop musíte připojit právě k nim). Konečně poslední otázkou zůstává, zda budete využívat přepínání zvukového vstupu a výstupu - switche s podporou audia obvykle zvládnou pouze stereofonní výstup a mikrofonní (či linkový) vstup, měli byste tedy na toto omezení pamatovat. Na paměti byste měli mít i otázku kabelů - zda jsou kabely přibaleny u přepínače, a pokud ano, zda stačí vašim potřebám (obvykle jsou dvoumetrové), konečně pak zda je lze v případě potřeby nahradit univerzálním kabelem či zda bude nutné dokupovat kabely prodlužovací - některé přepínače totiž používají nestandardní typy konektorů nebo například sdružení zvukového a VGA signálu do jednoho konektoru apod.

Ještě než se podíváme podrobně na jednotlivé přepínače (které mimochodem představují spíše průřez trhem než srovnání jednoznačně konkurenčních modelů), měli bychom zmínit i možnost využití softwarových alternativ - tedy programů pro vzdálený přístup, které prostě přenesou obraz jiného PC na váš monitor prostřednictvím lokální sítě či internetu. Ostatně i Windows XP Professional umožňují, aby se do nich uživatelé připojili pomocí tzv. vzdálené plochy a ovládali PC odjinud. Nutnost komprese obrazu a jeho posílání po lokální síti a internetu ale některé způsoby využití značně omezuje - například přehrání videa či hraní her je zde prakticky vyloučené.

LevelOne KVM-0206

Přepínač značky Level One kombinuje nejmodernější a nejstarší technologie - podporuje totiž rozhraní DVI-I pro monitor či LCD panel, spolu s PS/2 porty pro klávesnici a myš - vše pak doplňuje dvojice audio portů pro reproduktory a mikrofon. Ve výbavě přepínače nechybí kompletní sada kabelů DVI-D (single link), audio a PS./2 (posledně jmenované jsou ale na straně přepínače sdruženy se zvukem). Bohužel odbočka zvukových kabelů je poměrně krátká a používáte-li plnohodnotnou interní zvukovou kartu, možná konektory k jejím zdířkám nedosáhnou. Přepínání lze realizovat jednak pomocí dvou tlačítek na čelní straně a jednak pochopitelně též pomocí klávesové zkratky (klasické kombinace Scroll Lock a čísla či šipky). Přepínání je bezproblémové. (Pokud ale PC nabootuje na neaktivním DVI portu, naběhnou Windows v nižším rozlišení - to lze ale stěží vyčítat přepínači samotnému, je to dáno nemožností detekce typu monitoru. Můžete se ale pokusit nastavit napevno typ monitoru ve vlastnostech obrazovky.) Pochvalu zaslouží i velmi dobrá kvalita zvuku na přepínaném výstupu. Drobnou vadou na kráse tohoto KVM switche je podle našeho názoru absence alespoň jednoho USB portu, který by umožnil připojit moderní bezdrátový desktop.

Aten CS-1732

První zástupce značky Aten, která patří mezi přední dodavatele KVM switchů (zejména pro profesionální nasazení), je určen těm, kdo stále preferují klasické CRT monitory - nabízí připojení analogového D-Sub rozhraní pro monitor, spolu s USB rozhraním a možností přepínat zvukový výstup. Výrobce použil na robustním a profesionálně vyhlížejícím přepínači nestandardní sdružené kabely s atypickým konektorem, který obsahuje jak analogové RGB video pro monitor, tak i zvuk a USB data - pokud vám tedy dodávané dvoumetrové kabely nestačí, budete muset použít prodlužovaní, nikoliv náhradní kabeláž. USB je vyvedeno jednak na čelní straně přepínače (porty pro USB klávesnici) a rovněž ve formě dvojice portů na zadní straně. Zařízení dále disponuje konektorem pro externí napájení, zdroj ale není přibalen - přepínač se totiž napájí z USB portů obou počítačů. To se mimo jiné vyznačuje nepříjemnou vlastností: pokud je připojeno PC pouze na sekundárních portech, má switch nedostatek proudu a poskytuje mimo jiné výrazně horší signál na výstupu na monitor. Přepínání mezi PC je opět možné jak pomocí klávesových zkratek, tak přímo tlačítky na přepínači. Pokud použijete místo běžné USB klávesnice sdružené zařízení, jako je například bezdrátový desktop, který se připojuje k zadním USB portům, není možné klávesové zkratky k přepínání využívat. Testovaný exemplář fungoval naprosto bezvadně až na jednu nepříjemnou výjimku: kvalita zvukového výstupu byla zoufalá, až nepoužitelná - zvuk byl tlumený, zkreslený a zašumělý. Problém by možná mohl vyřešit upgrade firmwaru, který zařízení podporuje.

Aten CS-1762

Profesionální vzhled a robustní kovové tělo již předem naznačují, že máte tu čest pracovat s mistrem ve své třídě. Aten CS-1762 nabízí skutečně to nej, co si lze v kategorii těchto výrobků představit: podporu

DVI-I (dodávaná kabeláž je ale opět pouze DVI-D), přepínání USB a zvuku a s příslušnými redukcemi dokonce zvládne i rozhraní HDMI. Podobně jako u jeho levnějšího sourozence je možné přepínání mezi PC realizovat jak z klávesnice, tak pomocí tlačítek na přepínači - navíc můžete přepínat buď pouze obraz, nebo současně s ním (podržíte-li tlačítko déle) i zvuk a USB rozhraní. Přepínání je poměrně bezproblémové, pouze na jednom z monitorů, které jsme připojili, jsme zaznamenali při startech PC rozpadlý obraz - stačilo ale jedno rychlé přepnutí mezi porty a obraz naskočil správně. Problém navíc přičítáme spíše LCD monitoru než samotnému přepínači. Kvalita zvukového výstupu je velmi dobrá a pro běžný poslech i práci (přes mírnou hladinu šumu) potačuje. Podobně jako levnější varianta, i tento model podporuje upgrade firmwaru pomocí dodávaného kabelu. S ohledem na podle našeho názoru optimální kombinaci funkcí, kompletní výbavu (včetně externího zdroje), profesionální zpracování a funkčnost jsme se rozhodli tomuto přepínači udělit ocenění PC WORLD TOP Produkt. Naše jediné povzdechnutí směřuje k jeho poměrně vysoké ceně.

OvisLink KVM-104

Přepínač značky OvisLink s označením KVM-104 je určen spíše pro ty, kdo musí pracovat s několika počítači současně při instalaci programů či jejich správě - nabízí totiž pouze přepínání VGA a PS/2 portů. Připojit k němu můžete současně až čtyři PC, a to do portů umístěných po jeho stranách, na zadní hraně jsou pak porty pro připojení monitoru, klávesnice a myši. Nutno dodat, že tělo produktu je na rozdíl od produktů Atenu vyrobeno z plastu. Samotné přepínání lze realizovat buď prostřednictvím asi nejběžnějších kombinací klávesy Scroll Lock, nebo pomocí jediného tlačítka umístěného na vrchní straně přepínače, kterým lze mezi připojenými PC cyklovat. Právě k jedinému tlačítku směřuje naše výtka - bylo by přece jen lepší, kdyby výrobce použil více tlačítek pro přímou volbu portů. Přepínač značky OvisLink se díky absenci USB či zvukových rozhraní hodí spíše pro správce sítí či počítačové techniky než do domácího prostředí. Výhodou je pochopitelně příznivá cena, (pohybující se pod hranicí 1 500 Kč včetně DPH), výrobce ale do balení nepřikládá žádné kabely - dvě, tři či čtyři sady kabelů se přitom do celkových pořizovacích nákladů už promítnou celkem znatelně.

Belkin 2port KVM DVI/USB

Belkin F1DD102U se na první pohled jevil jako zajímavá alternativa a velmi silný konkurent DVI přepínače značky Aten. Svými parametry je dokonce plně srovnatelný - nabízí přepínání DVI-I portů, USB s výstupy pro klávesnici, myš a dvě generická USB zařízení, schopnost přepínání zvukového výstupu a vstupu. Přepínání lze provádět buď přes USB klávesnici, nebo pomocí tlačítek. Switch je navíc navržen tak, aby se dobře vyjímal i ve stylovém pracovním prostředí - zabírá relativně málo místa a svádí kabely do jednoho svazku. V dodaném balení sice nejsou obsaženy kabely (originální prodává Belkin nehorázně draho, a uděláte proto lépe, koupíte-li si místo nich neznačkové, které svou práci odvedou též dobře), výrobce ale přiložil napájecí zdroj a kabel pro provádění upgradů firmwaru. Test přepínače Belkin se ukázal být během na dlouhou trať - nejprve jsme měli k dispozici zařízení s původním firmwarem, které bohužel poněkud hloupě vyžaduje připojení USB klávesnice. Pokud použijete bezdrátový desktop a připojíte jej k univerzálním USB portům, přepínač usilovně a zoufale pípá. Jediným lékem je nový firmware, nabízený ke stažení na stránkách výrobce - náš pokus o jeho upgrade ovšem nedopadl (přes přesné dodržení postupu) dobře a KVM switch se odmlčel natrvalo. Technická podpora Belkinu nám během týdne zapůjčila switch náhradní, který již měl nový firmware a fungoval správně, bohužel až na jeden podstatný detail: při přepnutí na vstup číslo 2 se v digitálně přenášenémobraze na LCD objevovaly oranžové tečky (vždy v určitých odstínech - přechodech barev). Bez chyby není ani zvukový výstup, který je tlumený (zejména v pravé kanále) a citelně šumí. Je to velká škoda, protože jak cenou, tak funkcemi a designem představuje KVM přepínač od Belkinu ideální řešení, které se navíc hodí i na moderní stylový (a uklizený) pracovní stůl.

D-Link DKVM-4K

Analogový přepínač D-Link DKVM-4K umožňuje současné připojení až čtyř PC. Nabízí pouze základní rozhraní, tedy VGA D-Sub a PS/2, hodí se tedy spíše na pracoviště administrátorů či techniků než do domácnosti či klasické kanceláře. Přepínání je možné buď pomocí klávesových zkratek s klávesou Scroll Lock, nebo pomocí tlačítka, které cykluje mezi jednotlivými PC (tlačítko je bohužel opět jediné). Výrobce přibalil i sadu VGA a PS/2 kabelů - ovšem pouze pro připojení dvou PC. Pokud máte počítačů více, budete muset kabely dokoupit. Přepínač D-Link fungoval bezproblémově a můžeme jej s klidným srdcem doporučit všem, kdo shánějí jednoduché řešení pro správu několika počítačů a nepotřebují přepínat USB zařízení či zvukový výstup.

D-Link DKVM-2KU

Menší přepínač společnosti D-Link patří ke kompaktním modelům, jejichž pevnou součástí je i kabeláž pro připojení (v tomto případě dvou) počítačů. Podporuje jednak základní VGA D-Sub a PS/2 rozhraní, ale mile překvapí i přítomností jednoho USB portu. Můžete k němu připojit nejen jednoduché PS/2 klávesnice a myši, ale i bezdrátový desktop. Přepínání klávesovými zkratkami je ale pochopitelně možné jen na portu PS/2. Naštěstí lze k přepínání použít i nenápadné tlačítko umístěné vedle PS/2 portu pro myš. Hledáte-li co nejlevnější řešení pro analogově připojený monitor, které vám umožní používat USB periferie (či spíše periferii), a nepotřebujete přepínání zvukového výstupu a vstupu (například protože u notebooku vám stačí interní reproduktor a mikrofon), budete s miniaturním KVM switchem D-Linku velmi spokojeni.

§§§§§

$$$$$


Gamestar


Novinky

Star Trek:Legacy

Nebudeme zde řešit otázku, zda jsou v právu fanoušci fenoménu Hvězdných válek nebo maniaci uctívající kult zvaný Star Trek. Faktem je, že obě tyto filmové, seriálové a zároveň knižní sci-fi záležitosti jsou velice oblíbené, a tím pádem velice svůdné i pro tvůrce počítačových her. Další kousek na motivy Star Treku, tentokráte realtimovou strategii s podtitulem Legacy, připravuje vydavatelská společnost Bethesda. Hráč se v roli vesmírného admirála chopí velení válečné flotily lodí Federace a vyzkouší si boje v nekonečném kosmu. Multiplayerový mód navíc umožní ovládat i lodě Klingonů, Romulanů i mechanických Borgů. Děj hry by měl pokrývat všechny seriálové epochy, tedy původní sérii, Next Generation, Deep Space Nine, Voyager a Enterprise. Ještě sice není jasné, které kultovní postavy se ve hře objeví (předpokládáme, že pro laiky by asi byla zajímavá hlavně dobře vyvinutá Sedmá z Devíti), ale určitě se setkáte se známými bojovými plavidly. Autoři slibují adrenalinové vesmírné bitvy a kompletní model poškození lodí, což by mohlo být nejen zajímavé na pohled, ale hlavně použitelné při volbě taktiky boje. Za úspěchy v bitvách získáte velitelské body, za něž bude možné v rámci jakéhosi pseudo-RPG systému vylepšovat flotilu, jednotlivé lodě i kapitány. Hra by se měla v obchodech objevit letos na podzim.

Rošáda mezi zlevněnými edicemi CD Projektu

Tři nové hry za 199 Kč, zlevněné Diablo a Starcraft zatím nebudou

Společnost CD Projekt je mezi českými hráči známa mimo jiné svými zlevněnými edicemi eXtra klasika, ve kterých přináší leckdy velice kvalitní starší tituly za cenu 199 nebo 299 Kč. Nyní tuto produktovou skupinu rozšiřují další tři gamesky, všechny v cenové úrovni 199 Kč. Konkrétně závodní Colin McRae Rally 4, válečná strategie Soldiers: Heroes of World War II a slavní bojoví červi Worms 3D. Aby nebylo jen veselo, dva naplánované budgety zase bohužel ze svého vydavatelského plánu vyškrtla - nedočkáme se tak slibovaných titulů Diablo za 199 Kč a Starcraft s datadiskem za 299 Kč. Tyto hry by se však měly během tohoto roku objevit alespoň v rámci zatím blíže neupřesněných zvýhodněných kompilací.

Shadowrun

Populární stolní RPG motivem pro počítačovou střílečku

Shadowrun - poměrně známé stolní RPG od společnosti FASA Corporation - v sobě spojuje futuristické vymoženosti, tělní implantáty, kyberprostor a magii, která byla po dlouhých tisíciletích povolána na svět Velkým medvědím tancem indiánských kmenů, utlačovaných bezohlednými korporacemi. A přesně tenhle svět bude základem pro připravovanou akční týmovou hru, která bude jedním z titulů fungujících jen na PC s Windows Vista (chystá se i verze pro Xbox 360). Střílečka Shadowrun, která byla představena na veletrhu E3, by se měla objevit během příštího roku.

Dawn of War: Dark Crusade

Další krvavá strategie z temného světa Warhammer 40.000

Realtimová strategie Dawn of War, inspirovaná deskovými hrami Warhammer 40.000, slavila mezi hráči velké úspěchy, stejně jako povedený datadisk Winter Assault. Nyní vývojáři z Relic Entertainment připravují další přídavek s podtitulem Dark Crusade. Kromě jiných vylepšení se setkáme hlavně se dvěma novými rasami. Nemrtví kybernetičtí válečníci Necros vynikají opravdu velkou výdrží a zabít je není lehké. Zamrzí to o to více, že jejich cíl je jediný po šedesát milionů let trvající hibernaci se chtějí nasytit dušemi živých bytostí. Druhou novou stranou je rasa Tau, jejíž válečníci nespoléhají ani tak na hrubou sílu, jako spíše na hi-tech střelné zbraně. Kromě nových účastníků konfliktu (teď už jich Dawn of War má úctyhodných sedm) se ovšem můžeme těšit i na další novinky, jako je například možnost ovlivňování vývoje hrdinů nebo zbrusu nová dynamická singleplayerová kampaň s několika různými konci. Podle představitelů vývojářského studia se zkrátka má jednat o "největší přídavek, který byl kdy vytvořen". No, uvidíme. Sami se o pravdě tohoto odvážného tvrzení budeme moci přesvědčit již na podzim.

Jade Empire

Skvělé RPG bude převedeno i na PC

Společnost BioWare je synonymem pro kvalitní RPG a mnozí pécéčkáři litovali, že jeden z jejích novějších počinů  čínskými legendami inspirovaný titul Jade Empire - byl původně vyroben jen pro Xbox. Firma BioWare ovšem nedávno oznámila, že úspěšnou hru předělá i pro osobní počítače, přičemž se počítá s vylepšením grafiky, přepracováním ovládání pro použití myši a dalšími změnami.

Loot!

Pirátská karetní hra nejen na prázdniny

Pokud se již konečně chystáte dát na pár měsíců sbohem škole nebo alespoň na pár dní šéfovi a zaměstnání, pak by se vám na cesty mohla hodit nějaká společenská hra. Samozřejmě, že velké kousky v obrovských krabicích představujících zábavu na celé odpoledne nejsou vždy tím nejvhodnějším, ale jsou i jiné produkty - rychlovky, které se naučíte hrát za pár minut a za dalších pár minut již můžete drtit soupeře. A nebo oni vás. Třeba novinka Loot!, strategická karetní hra. Balení je téměř kapesní a obsahuje vlastně jen 78 karet a brožurku s pravidly. K dispozici je český i anglický manuál zároveň. Cílem hry je získat co nejvíce bodů - zlaťáků - v okamžiku, kdy je vyčerpán karetní balíček a alespoň jeden z hráčů dohraje všechny své karty. Hráči postupně ve svých tazích vykládají karty obchodních lodí, pirátských lodí či pirátských kapitánů. Podle relativně jednoduchých pravidel se bojuje o obchodní lodě, přičemž je důležitá síla pirátských plavidel, případně se do boje mohou zapojit extra silné karty - kapitáni či admirál. Na konci hry, tedy je-li dobrán balíček a jeden z hráčů se zbaví všech karet, se počítá výsledek. Počet bodů se odvozuje od bohatství zajatých obchodních lodí, od něhož je ovšem nutné odečíst bohatství obchodních lodí, které hráči zůstaly v ruce. Hráč s nejvyšším výsledkem pochopitelně vyhrává.

Loot! je hra skvělá hlavně pro svojí jednoduchost, skloubenou s nutností uvažovat a plánovat dopředu. Jistě, je tu jistý prvek náhody, jako u drtivé většiny karetních her, ale zkušený hráč může zabodovat i s horšími kartami. Pojetí hry je značně odlehčené a nevážné, čemuž odpovídá i styl kreseb na jednotlivých kartách. Hra je určena pro dva až osm hráčů, doporučený věk je 10 let a více. Hru v ČR distribuuje společnost Blackfire, doporučená cena je 299 Kč. A my si myslíme, že za ně rozhodně stojí.

Frontlines: Fuel of War

Futuristická válka v podání THQ

Vydavatelská společnost THQ oznámila, že její interní vývojářský tým Kaos Studios připravuje zbrusu novou válečnou akci Frontlines: Fuel of War. Podle autorů by se mělo jednat o first-person shooter v otevřeném světě, kde si hráči dosyta užijí jak pěšího boje, tak ovládání bitevních strojů. Těch by mělo být ve hře více než šedesát. Hra bude zasazena do blízké budoucnosti, takže příznivci hi-tech výzbroje si určitě vychutnají spoustu futuristických kousků, včetně experimentálních dálkově řízených dronů. Zápletka se točí kolem globálního konfliktu, jehož hlavním důvodem je - jak jinak - boj o drahocenné a hlavně docházející zdroje, které v tomto případě představuje ropa. Bitva se rozhoří mezi dvěma hlavními stranami. Poměrně neoriginálně se jedná o Západní koalici, představovanou společenstvím USA a Evropské unie, a Alianci rudé hvězdy, tvořenou Ruskem a Čínou. Čili v podstatě variace na téma Západ proti Východu v moderním kabátku. Hra by měla mimo jiné nabízet singleplayerovou kampaň, ve které se hráč v rámci nelineárního děje zúčastní mnoha útočných misí, spočívajících vesměs v zabírání nepřátelského území. Samozřejmostí bude možnost masivního válčení více hráčů. Připravovaný titul v podstatě v principu lecčím připomíná Battlefield 2142 (psali jsme o něm v minulém čísle), který chystá společnost Electronic Arts. Uvidíme, kdo vyjde z tohoto futuristického boje nakonec vítězně. Vydání Frontlines: Fuel of War se plánuje až na podzim příštího roku, těšit se mohou majitelé PC i fandové next-gen konzolí Xbox 360 a PlayStation 3.

UT 2007

Série Unreal Tournament pokračuje

Multiplayerová střílečka, která je úspěšná nejen pro klasické hraní, ale i v progamingu, se dočká dalšího pokračování. Titul bude stále zasazen do sci-fi prostředí s futuristickými zbraněmi, vozidly i vznášedly, hráči si budou moci vybrat z různých multiplayerových režimů. Nebudou chybět klasické módy Deathmatch či Capture the Flag, nebo netradiční, ale v minulém díle velmi oblíbený Convoy Assault. Autoři navíc připravují nelineární kampaň, kde bude na výsledku bitvy záviset další výběr map a zbraní. Titul by měl vyjít během příštího roku.

§§§§§


Hra měsíce -Heroes of Might and Magic V

Jedna z nejoblíbenějších strategických sérií se vrací. Nové kampaně, kompletní přechod do trojrozměrné grafiky a spousta dalších novinek to je vizitka pátého dílu slavných "Heroesů".

Pěkný úvodní filmeček nás vtáhne do děje a naznačí, že jde opravdu o klasickou fantasy záležitost. Příběh je poměrně neoriginální a točí se kolem invaze démonů do lidské říše. Celý válečný konflikt až do konečného rozuzlení je rozdělen do šesti kampaní, ve kterých si postupně vyzkoušíte všechny strany konfliktu. Od počátků organizovaného odporu proti pekelným nájezdníkům, který vede královna Isabel, přes rabování pokojného království v kůži démonů až po konečné vítězství mágů, jimž zpočátku nikdo příliš nevěří.

Jednotlivá tažení na sebe logicky navazují a pokud nedokončíte předchozí kampaň, nemůžete si je spustit. S každou rasou musíte projít několika misemi, přičemž hlavní postavy - hrdinové příběhu - postupují dál a dál z bitvy do bitvy. Na konci každé kampaně tak máte vytrénovaného superhrdinu, jelikož i zkušenosti a naučené dovednosti vašim rekům při postupu na novou mapu zůstávají; ovšem ne tak artefakty, které musíte v každé misi hledat znovu a znovu. Kromě příběhových kampaní jsou samozřejmě k dispozici i samostatné mapy, ať už pro hru jednoho hráče proti počítačovým protivníkům nebo pro strategické zápolení v multiplayerových režimech, které zahrnují hru po lokální síti či internetu. Také zde najdeme mód Hot seat, kdy se více hráčů střídá po tazích na jednom počítači.

Ať už zvolíte jakýkoliv režim, při prvním spuštění strategického scénáře vás jistě okamžitě zaujme zbrusu nové zpracování. Ano, ani slavní Heroes se nevyhnuli všeobecnému trendu přechodu ke 3D zpracování. I když se mnozí zapřisáhlí fanoušci báli, jak tahle změna do-padne, nyní už se nemusíme strachovat - je to prostě paráda. Chvíli si jistě budete zvykat na volnou kameru, se kterou můžete nad bojištěm poletovat, otáčet i zoomovat. Autoři naštěstí poskytli hráčům možnost oddálit kameru dostatečně nad krajinu a nastavit si tak pohled vhodný pro strategické rozhodování. Až si zvyknete na volnost kamery a pořádně se rozhlédnete kolem, zjistíte velmi důležitou věc: autorům se i po přechodu do tří rozměrů podařilo skvěle zachovat pohádkovou atmosféru, krásně prokreslené prostředí a krajinu plnou drobných detailů. Všude jsou lesíky, mosty, říčky, kopce, domečky, věže, mlýny, doly, oltáře... prostě vše, co činí tuhle sérii tak oblíbenou, zůstává na první pohled zachováno. A časem zjistíte, že předchozím dílům je velice podobný i herní princip.

Se svými hrdiny a jejich armádami se pohybujete po více či méně rozlehlých mapách, zabíráte důležité doly, pily a jiné zdroje surovin, hledáte poklady a cenné magické artefakty, objevujete různá kouzelná místa a navštěvujete učitele, kteří jsou schopni zlepšit vaše dovednosti. Snad 99 % budov a speciálních míst v krajině se již v sérii HOMAM někdy objevilo, ale nelze říci, že by to bylo na škodu. Je ale pravda, že autoři přece jen mohli vymyslet více inovací. Hratelnost je ale dobrá a díky tomu, že vojska musí být vždy přiřazena hrdinům a nemohou se pohybovat samostatně, si budete chvílemi připadat spíše jako v RPG - jde totiž opravdu hlavně o vedení svých reků. Samozřejmě, že armády, které jim stojí za zády, se jim budou zhusta hodit; leckterý artefakt či průchod k dolu je totiž strážen nestvůrami. Někdy se sice obrátí na útěk, pokud máte velkou přesilu, některé neutrální jednotky vám dokonce nabídnou své služby, ale často dojde k boji.

Bitvy jsou zpracovány v samostatném taktickém režimu, kdy nejprve na kraji hracího pole zformu-jete své vojáky a poté se pustíte do protivníka. Vaše a soupeřovy jednotky se střídají podle své iniciativy, přičemž v každém svém tahu se mohou pohnout, zaútočit zblízka na soupeře (je-li v dosahu), vystřelit, použít speciální schopnost nebo se stáhnout do obranného postoje. Do boje může zasáhnout i hrdina i když nefunguje jako klasická jednotka, může zaútočit nebo seslat kouzlo, které zná. V magické knize se navíc kromě klasických zaklínadel (léčení, fireball, zrychlení, vyvolání pomocníka a podobně) zobrazují i speciální dovednosti, které hrdina ovládá - může například dočasně zlepšit vlastnosti svých svěřenců. Boje jsou zábavné jako dříve, pokud by vám ale připadali stále stejné, můžete využít volby auto combat. S vybojovanými bitvami získávají hrdinové zkušenosti a zlepšují své dovednosti. Zde se objevuje několik inovací, například speciální schopnosti použitelné přímo v bitvě.

Nedílnou součástí této fantasy strategie je i zvelebování obsazených měst. Každý ze šesti národů má pochopitelně naprosto odlišné stavby. Některé jsou přínosem pro ekonomiku, jiné slouží k verbování vojenských jednotek. Nechybí ani magická univerzita, sloužící pro studium kouzel čtyř různých čarodějných škol, hospoda pro najímání hrdinů či opevnění pro posílení obranyschopnosti města.

Heroes of Might and Magic V jsou skutečně povedeným titulem. Kráčí ve stopách svých předchůdců, a to je vlastně jedině dobře. Nedostatek novinek a inovací bohatě nahrazuje vysokou hratelností a krásnou grafikou. Pro všechny fanoušky fantasy žánrů naprostá nutnost.

Šest stran konfliktu

Mágové Akademie

Mágové a čarodějové Akademie sází samozřejmě hlavně na své nadpřirozené schopnosti. Neobejdou se ale ani bez klasických válečníků, mezi které patří různé magicky přivolané či vytvořené bytosti, jako jsou například golemové.

Temní elfové

Odpadlíci Sylvanského lesního národa uctívají Malassu, dračici temnoty, a vyznávají okultismus a chaos. Temní elfové žijí v podzemních městech a jejich společnost je matriarchální - všechny důležité vladařské funkce zastávají ženy.

Lidé

Království fungující na středověkých principech je vedeno rytíři a mnichy, kterým jejich víra dovoluje povolat do boje s temnotou i andělské bojovníky. Hlavní silou jsou obrněné jednotky a střelci, ale v případě nouze jsou do vojska povoláni i vesničané. Lidské armády jsou navíc doplněny ochočenými gryfy.

Nekromanti

Frakce čarodějů, která se rozhodla zkoumat magii smrti. V boji s nepřáteli využívají hlavně oživené mrtvoly a zkrocené duše zemřelých, tedy kostlivce, zombie a duchy. V jejich armádách se ale objevují i mocní nemrtví, jako například upíři.

Peklo

Démoni a pekelná stvoření uctívající Urgashe, draka Chaosu, žijí jen pro boj a zkázu. Dávají přednost krveprolití a brutalitě, ale některé pekelné bytosti jsou nadány i uměním magie - samozřejmě se specializují hlavně na ničivá kouzla.

Sylvan

Lesní elfové existují v harmonii s přírodou a své příbytky si staví hlavně v lesích. Jsou zběhlí v magii a léčitelství a žijí (a je-li potřeba, i bojují) bok po boku s legendárními bytostmi, jako jsou jednorožci, trentové či víly.

Hodnocení

Hodnocení:

9.0

Výrobce: Nival Interactive

Vydavatel: Ubisoft

Distributor v ČR: CD Projekt

Lokalizace: kompletní

Cena: 999 Kč (sběratelská edice 1 999 Kč)

Multiplayer: ano

§§§§§


Recenze

Tom Clancys Ghost Recon: Advanced Warfighter

Pokud je v nějaké zemi bordel, je nejlepší:

a)vyslat armádu a obhajovat to údajnými chemickými zbraněmi v arzenálu nepřítele,

b)vyrušit Jamese Bonda z dovolené a dát mu 24 hodin na vyřešení problému,

c)povolat do akce elitní jednotku Ghosts.

Se sérií Ghost Recon je to jako na houpačce. První díl se stal hitem a v podstatě naznačil novou cestu na poli taktických akcí, druhý díl byl na konzolových platformách takovým propadákem, že vydavatelský dům Ubisoft nakonec plánovanou PC verzi zavrhl. A nyní přichází další pokračování, pro konzolisty třetí, pro pécéčkáře vlastně "teprve" druhý díl. A naštěstí se jeho kvalita opět mohutně vychýlila směrem vzhůru. Titul Tom Clancy\s Ghost Recon: Advanced Warfighter nás zavede do roku 2013, kdy je elitní jednotka US Army pověřena úkolem pomoci při obnově pořádku v nepokoji zmítaném Mexico City.

Hráč se chopí role velitele speciálního komanda "Duchů" (Ghosts) a plní náročné mise v nepřátelském prostředí. Jelikož se děj odehrává v blízké budoucnosti, budete vybaveni nejmodernějšími zbraněmi a opravdu špičkovou technikou. Nejdůležitější vychytávkou je průhledový displej v přilbě, který vám zobrazuje přímo před očima waypointy nebo třeba záběr z kamery, kopírující pohled očí vašeho spolubojovníka. Samozřejmostí jsou také granáty, vybavení pro noční mise a podobné hračky. Na rozdíl od mnoha jiných podobných her je těžiště akce přeneseno do městského prostředí, trochu jako ve filmu i hře Black Hawk Down. To samozřejmě vyžaduje úplně jiné postupy než při simulaci zákopové války či klasických přestřelek v přírodě. Městské prostředí nabízí mnoho úkrytů, které je potřeba využívat, ale jež se zároveň mohou stát skrýší pro nepřátele. Než přeběhnete třeba ulici, nezaškodí se pořádně rozhlédnout a zhodnotit situaci. Jelikož máte na povel tři spolubojovníky, lze poměrně dobře zajistit vzájemné krytí.

Nový Ghost Recon je opravdu hodně o taktice. Velitele týmu ovládáte přímo jako v klasické first-person střílečce a své kolegy můžete vést jednak přímo v reálném čase pomocí jednoduchého menu (jdi, následuj mne, drž pozici a podobně), nebo přehledněji ve speciálním taktickém módu, kdy na mapě můžete přímo zadávat waypointy a poté kdykoliv všechny příkazy aktivovat jednou klávesou. Tak lze docílit třeba synchronizovaného útoku na nepřátelskou pozici. Inteligence vašich kolegů je na velmi dobré úrovni, ovšem ani AI nepřítele nezaostává. Protivníci často zalehnou, využívají úkryty a nenechají vás vydechnout. Autoři samozřejmě mysleli i na příznivce multiplayeru. Režim pro více hráčů nabízí několik módů, včetně možnosti hrát klasické kampaňové mise kooperativně.

Město, v němž se děj odehrává, je navrženo a vymodelováno velmi uvěřitelným způsobem, je ovšem škoda, že je naprosto mrtvé a opuštěné. Samozřejmě to zjednodušuje situaci, na jakýkoliv pohyb můžete reagovat palbou a nemusíte se bát, že vaši dávku koupí nevinný civilista. Na druhou stranu se tolik nevžijete do atmosféry. Jistě bylo možné zvolit nějaký kompromis. Technické zpracování je velmi dobré i v případě vašich spolubojovníků a nepřátel; na vojácích je dobře vidět každá součást vybavení a ani animace nejsou špatné, ať už při opatrném pohybu, sprintu, plížení či pádu na zem po zásahu. Špičková grafika si však vybírá opravdu krutou daň v podobě krvavých hardwarových nároků / pokud nevlastníte nabušený počítač s moderní grafickou kartou, moc krásy si neužijete.

Hodnocení

8.5

Výrobce: Ubisoft

Vydavatel: Ubisoft

Distributor v ČR: Playman

Lokalizace: kompletní

Cena: 999 Kč

Multiplayer: ano

Guild Wars: Factions

Smíchání fantasy prostředí s asijskou mytologií snad ještě nikdy nevypadalo tak dobře jako v novém on-linovém RPG, zasazeném do světa rozvráceného vleklou válkou dvou naprosto odlišných národů.

S označením MMORPG, tedy Massive Multiplayer On-line Role-Playing Game, má většina hráčů spojeného strašáka v podobě pravidelných měsíčních poplatků. Jsou ovšem i tituly, které z našich peněženek mrzký peníz neodčerpávají a nemusí se nutně jednat o projekty nadšenců či hry postarší, které by za peníze již nikdo nehrál. Naopak, mohou mezi nimi být i skutečné perly. Jako třeba Guild Wars, jedna z nejoblíbenějších on-linovek vůbec.

I přes absenci poplatků se autoři o servery i fantastický herní svět starají s rodičovskou láskou a nyní všem virtuálním hrdinům přinášejí zcela nový díl tohoto epického dobrodružství. Datadisk má název Factions a jedná se o samostatně spustitelnou hru. Původní Guild Wars tedy nemusíte vlastnit, i když se v takovém případě ochuzujete o možnost nahlédnout do první části světa a příběhové kampaně Prophecies. Aktuální přídavek nabízí zcela nový děj na kontinentu Cantha. Příběh můžete začít prožívat pěkně od začátku, nebo můžete na nový světadíl dopravit lodí z města Lion\s Arch některou ze svých postav, vytrénovaných v původní hře.

Příběh začíná v klášteře, ve kterém mladí hrdinové trénují umění boje i magie, pokračuje putováním po světě, jenž je notně poničen mocnou starověkou kletbou. Lesy se tehdy změnily v kámen a moře v nefritovou pustinu. Celý herní svět je zpracován v asijském stylu, což vzhledem ke krásné grafice potěší dvojnásob; jedná se o příjemnou změnu oproti klasickým fantasy hrám středověkého ražení.

A kolem tohoto boje mezi dvěma říšemi se točí i celá hra. V pozdějších fázích si totiž budete muset vybrat, ke komu se přidáte. Kurzickové jsou nábožensky zaměřeným národem, zatímco Luxoni dávají přednost svobodě, volnosti a kočovnému způsobu života. Tato volba se netýká jen jednotlivců, ale celých guild. Ovlivní nejen stranu, na které budete bojovat v kompetitivních lokacích, ale i odlišná místa, na něž se v rámci různých questů podíváte.

Nové pojetí samozřejmě není ve hře jedinou novinkou. Hráči se těšili i na dvě nová povolání / a právem. Assasin je typický zabiják, vyzbrojený a vybavený ve stylu tajemných ninjů. Tomu konec konců odpovídají i jeho schopnosti, které se soustředí na smrtící útoky střídáním různých manévrů se zbraní v pravé a levé ruce, a také na různé posilování postavy v boji. Dalším přírůstkem je ritualista, který inklinuje více k magii než k boji tváří v tvář. Je mistrem ve vyvolávání různých duchů, kteří mohou pomoci partě hrdinů nebo naopak pořádně uškodit nepřátelům. Kromě toho ovládá i různá zaklínadla, jimiž může vlastnosti spolubojovníků dočasně vylepšit.

Inovací se dočkali ale i staří hrdinové; i pro ně je v novém světě při

praveno mnoho nových dovedností, ale také předmětů. Hrdinové začínající svůj virtuální život na kontinentu Cantha navíc vypadají jinak než jejich ekvivalenty v kampani Prophecies. Autoři přidali i celé nové sady brnění a spoustu dalších novinek / třeba odměňování některých questů poukázkami, za které si pak odměnu můžete vybrat sami podle svého uvážení. Samozřejmě nechybí ani inovovaný bestiář, částečně vycházející z asijské mytologie.

Grafika je opět úžasná, stejně jako v původní hře. Malebná krajina s asijskou architekturou se mísí s městskými slumy, kamennými lesy a podzemními labyrinty. Postavy jsou mírně, ale opravdu jen velmi mírně říznuté manga stylem a skvěle dotvářejí dobrodružnou atmosféru hry. Pokud máte slušné intenetové připojení, neváhejte. Za tisícovku si užijete dny, týdny a měsíce zábavy.

Hodnocení

8.9

Výrobce: NC Soft

Vydavatel: NC Soft

Distributor v ČR: CD Projekt

Lokalizace: žádná

Cena: 999 Kč

Multiplayer: ano (pouze multiplayer)

2006 FIFA World Cup Germany

Dělá se vám nevolno při sledování české fotbalové ligy a mistrovství světa v Německu jste shlédli jen v televizi? Tak si vyzkoušejte na vlastní kůži, jaký fotbal je. A bez rizika zranění.

Společnost Electronic Arts vydává sportovní tituly s větší pravidelností než J. K. Rowlingová nové díly Harryho Pottera, a i když aktuální fotbalový kousek nezapadá úplně přesně do série FIFA přinášející nový díl vždy na podzim, příliš se od svých bratříčků neliší. To je samozřejmě na první pohled nevýhoda a mnohé hráče vede k celkem oprávněnému názoru, že sportovní série EA jsou jen stroj na peníze, bez zásadnějších změn, na straně druhé však musíme říci, že všechny tituly mají nadstandardní kvalitu a vždy přinesou alespoň pár novinek.

Aktuální 2006 FIFA World Cup Germany se samozřejmě soustředí na světový šampionát v Německu. Tomu odpovídá i nabídka týmů, rozdělených do šesti skupin (Evropa, Jižní Amerika, Severní Amerika, Asie, Afrika a Oceánie)- hrát můžete za jedno ze dvaatřiceti mužstev, které se probojovaly do samotného turnaje, ale i za některý z méně šťastných mančaftů, které se pouze zúčastnily kvalifikace; těch je 95. Díky kompletní licenci se setkáme se všemi skutečnými hráči, kteří jsou navíc jak vzhledově, tak svými dovednostmi podobní svým reálným vzorům. Poměrně dobře co se věrnosti týče dopadl i český tým, i když je pravda, že není atributy hráčů třetím nejkvalitnějším mužstvem světa, i když před šampionátem tuto příčku v žebříčku FIFA držel.

V každém kvalitnějším družstvu je několik opravdových hvězd, které vynikají svými schopnostmi nad ostatní hráče; v případě českého nároďáku září hlavně Rosický, Nedvěd a Baroš. Pokud chcete být při hře úspěšní, je samozřejmě dobré využívat správných hráčů ke správným činnostem; rohový kop určitě kopne lépe Poborský než Koller, nicméně dlouhán ze Smetanovy Lhoty zas bude určitě excelovat při hlavičkových soubojích.

Fandové virtuálního fotbalu určitě potvrdí, že série FIFA je obecně pojatá poměrně akčně, také titul 2006 FIFA World Cup Germany je rychlejší a arkádovější než třeba díly z konkurenční série Pro Evolution Soccer. Nicméně určitě to není na úkor zábavy, spíše naopak. Je sice pravda, že se nejedná o dokonalou simulaci, ale pro hráče je možná zábavnější rychlý styl, kdy akce střídá akci, než nenápaditá hra v poli a obtížný postup metr po metru k soupeřově bráně. Ovládání pokračuje v podobném duchu jako minulý díl série - FIFA 06 - a nabízí klasické akce, jako je nahrávka po zemi či vzduchem, střela, sprint či obranný skluz, i vychytanější kousky, jako je třeba vyslání spoluhráče do prostoru, nahrávka do běhu nebo klamání soupeře.

Ve hře nejde jen o výhry v zápasech a potažmo úspěšné absolvování celého seriálu mačů od kvalifikace až po finále v Německu, ale hráči jsou motivování i odemykáním různých bonusů. Za úspěchy v zápasech i plnění speciálních úkolů totiž získávají speciální skóre, které pak lze utratit za různé vychytávky. Vcelku běžným bonusem jsou nové dresy, kopačky či míče, zajímavěji působí možnost odemknout některého legendárního fotbalistu, který již ukončil aktivní kariéru. A koho by nelákalo zařadit do příslušného národního týmu třeba Erica Cantonu, Jean-Pierra Papina či Ronalda Koemana. Pokud nasbíráte bodů opravdu hodně, budete moci odemknout i speciální režimy hry, jako je třeba super rychlý turbo mód nebo nastavení nejdrsnější obtížnosti s označením "Perfect". V té hraje soupeř opravdu perfektně a i ostřílení virtuální fotbalisté budou mít co dělat. Kromě tohoto stupně je ve hře možné nastavit jednu ze čtyř normálních obtížností, přičemž hra je dobře vybalancována, takže si na své přijdou jak začátečníci, tak zkušenější hráči. A pokud někoho omrzí hraní proti umělé inteligenci, může samozřejmě vyzvat na souboj kamaráda; multiplayerový mód je zpracován velmi dobře.

Technicky je hra zpracována na velmi dobré úrovni, jak už je u sportovních her od EA zvykem. Chybky tu ale jsou, třeba nepřehledné menu a dlouhý výpočet výsledků ostatních mužstev při hraní šampionátu. Celkově ale můžeme s klidným svědomím říci, že 2006 FIFA World Cup Germany je kvalitní a akčněji pojatý fotbal, který pobaví. Na druhou stranu nepřináší nic vyloženě nového a ani není věrnou simulací nejoblíbenějšího sportu na světě.

Hodnocení

7.9

Výrobce: EA Sports

Vydavatel: Electronic Arts

Distributor v ČR: EA Czech

Lokalizace: manuál

Cena: 1 119 Kč

Multiplayer: ano

SpellForce 2:Shadow Wars

Titul SpellForce je označován za první skutečnou RPS, tedy role-playing strategy. Jistě, už předtím tady bylo mnoho mixů realtimových strategií s prvky RPG, ale až SpellForce oba žánry dobře vyvážil a skutečně dal hráčům pocit, že jsou součástí velkých bojů a zároveň coby jedineční dobrodruzi prožívají skvělé dobrodružství na vlastní kůži. I když od vydání prvního dílu SpellForce uplynuly téměř dva roky, nenašel se žádný jiný kousek, který by podstatu hybridního žánru RPS vystihl lépe. Nyní přichází plnohodnotné pokračování s podtitulem Shadow Wars a my jsme samozřejmě byli zvědavi, co všechno autoři vylepšili.

Ve hře si svými životy žijí čtyři odlišné rasy. V singleplayerovém tažení se hráč chopí vedení Shaikanů, humanoidních tvorů, v jejichž žilách koluje i dračí krev. S pomocí obyvatel lidské Říše pak povede tuhé boje zejména proti Paktu temných elfů a dalších zlých stvoření, a Klanu, který sdružuje orky, trolly, barbary a podobné divoké válečníky. V samostatných bitvách nebo při zápolení více hráčů si ovšem lze zvolit jakoukoliv z těchto stran. Když už mluvíme o multiplayeru, vyzdvihněme i fakt, že kromě klasických bojů se lze s kamarády pustit i do kooperativní kampaně.

Hlavní princip zůstal v podstatě nezměněn. Opět si užijete budování, správy surovin, rekrutování armád (i když trochu jinak než v předchozím díle) a válčení. A zároveň nebudete ochuzeni ani o piplačku svých hrdinů, které budete moci obohacovat o kouzla a magické předměty. Budovatelská část hry byla oproti prvnímu dílu trochu zjednodušena. Vývojový strom je přímočařejší a počet spravovaných surovin se snížil ze sedmi na tři. Tyto kroky jsou ovšem spíše pozitivní, jelikož umožňují soustředit se na globální strategii a odpadá nutnost piplat se s mikromanagementem. Ani tak ale rozhodně nemůžeme říci, že by autoři RTS prvky nějak zanedbali. Naopak, přidali několik funkcí a ikon pro rychlé strategické akce, jako třeba možnost uložit dělníkům úkoly již při jejich výcviku. Boje jako takové bohužel neposkytují příliš mnoho taktických možností; rozhodně se nejedná o vojevůdcovské hody, jaké nabídly třeba bitvy série Total War. Své jednotky například vůbec nemůžete řadit do nějakých formací. Na druhou stranu hrdinové disponují mnoha speciálními schopnostmi, které je možné v bitevní vřavě využít; i když se pak bohužel jedná více o akční klikačku než o strategii, při níž byste si potrápili mozek.

SpellForce 2 klade oproti svému předchůdci o něco větší důraz na RPG část hry. Hlavní hrdinové jsou jádrem celého vašeho snažení, kromě jejich zapojení do velkých bojů je pochopitelně čekají i klasické questy, hodné ostřílených dobrodruhů. A nejde zdaleka jen o zadání typu zabij/najdi/přines, ale vaše reky čekají i hádanky či úkoly, v nichž je potřeba rozhodnout se mezi několika možnými způsoby dalšího postupu. Hrdinové se pochopitelně postupem času vylepšují a navíc mohou obohatit svůj inventář o zajímavé artefakty.

Vývojáři si na grafickém zpracování skutečně dali záležet, skvěle podtrhuje i tak strhující fantasy atmo

sféru. A nejde jen o celkový dojem, ale i o detaily. Trochu slabší (i když nikoliv podprůměrné) je zvukové zpracování a zvláště namluvené dialogy, ovšem oproti prvnímu dílu, který byl v tomto ohledu skutečně slabý, jde o posun vpřed.

SpellForce 2: Shadow Wars sice celkově nedosahuje kvalit svého předchůdce - tak už to zkrátka u pokračování bývá - ale přesto patří mezi kvalitní "hybridní" hry, kombinující strategii a RPG prvky. Fanouškům fantasy žánru má rozhodně co nabídnout: od hrdinských skutků jednotlivců až po budování městečka a velké bitvy s nestvůrami. Určitě se jedná o nadprůměrný kousek.

Hodnocení

7.5

Výrobce: The Phenomic Zone

Vydavatel: JoWood

Distributor v ČR: SeVeN M

Lokalizace: manuál

Cena: neni známo

Multiplayer: ano

§§§§§


Mobilní hry

Mathematics Mystery

Název této hry možná až nepříjemně připomíná chvíle strávené ve školních lavicích, kdy jste se studeným potem na čele a šklebící se přísnou učitelkou u katedry skřípali zuby, zatínali chodidla v pěst a snažili se přijít na kloub záhadným příkladům, ve kterých jede z místa A vlak a z místa B autobus. V Mathematics Mystery sice budete také počítat, nicméně nejde o žádnou stresovou záležitost, ale o příjemnou logickou hru, založenou na kombinačních schopnostech a troše početních znalostí.

Základní princip je vcelku jednoduchý. V dolní části displeje vám hra zadá příklad, který je v podstatě rovnicí o jedné neznámé. Vy se musíte dobrat k výsledku a poté cílové číslo sestavit pomocí různě očíslovaných balónků, které máte na obrazovce k dispozici. Čeká vás tak vlastně dvojí počítání s jedním příkladem, ale to už je holt život. Příklady jsou různě obtížné (na začátku hry si můžete vybrat ze tří stupňů náročnosti), od triviálního zadá-ní typu "4 + X = 7" až po složitější kousky, jako třeba "(7 - X) x 5 = -30". Bojovat přitom nebudete jen se záludnostmi matematiky, ale hlavně s časem; při hře vám totiž nelítostně ubíhá časový limit a pokud ho vyčerpáte, končíte. Pokud ale budete příklady řešit dostatečně rychle, bude se vám časová rezerva stále doplňovat. Kromě počítání můžete i zariskovat a použít některý z balónků s otazníkem - ten vám totiž může čas přidat, ale také ubrat. Je to loterie.

Grafické zpracování je přesně takové, jaké očekáváme od logické hry - úsporné a přehledné. Úvodní či instruktážní obrazovky jsou zpestřeny obrázkem mladého kouzelníka, nápadně podobného slavnému Harry Potterovi (což má být asi hráč), nebo naopak moudrého kmeta, který s úsměvem zadává ty nejdrsnější úlohy. Skvělé je, že možností zadání je v podstatě nekonečné množství, přičemž obtížnost se samozřejmě liší podle zvolené úrovně. K dispozici jsou tři stupně a zatímco s nejlehčím si může poradit i malé dítě, s obtížnějšími si neporadil ani čtyřčlenný tým složený z redaktorů PC WORLDu. Mathematics Mystery určitě potěší každého, kdo si občas rád procvičí mozkové závity.

Hodnocení

7.5

Čeština: ne

K recenzi poskytla firma: Expansion Group, a. s.

(http://www.mobilhry.cz)

Legend of 3 Empires

Pokud patříte mezi pamětníky dřevních dob počítačové zábavy, snad vám něco říká jméno Warlords. Šlo o skvělou tahovou strategii z fantasy prostředí, ve které nechyběly ani RPG prvky. A podobný koncept se už několikrát objevil i na mobilních telefonech. Aktuálním kouskem čerpajícím z odkazu "starých dobrých" tahovek je gameska Legend of 3 Empires.

Tentokrát nejde o klasické fantasy, ale o titul zasazený do slavného období čínské historie - do doby války tří království. V roli hrdiny Liu Beie a jeho věrných si vyzkoušíte řadu bitev, v nichž má sice oponent obvykle značnou převahu, ale na vaší straně je samozřejmě právo a hlavně hráčův chytrý mozek. V jednotlivých bojových scénářích máte kontrolu nad svými hrdiny a vojáky, v kolovém režimu se střídáte se soupeřem ve snaze rozsekat protivníkovu armádu na kusy. Samozřejmě, že jde hlavně o přesouvání vlastních svěřenců a útoky na soupeře, nicméně musíte mít na zřeteli celou spoustu faktorů. Například obklíčená jednotka se mnohem hůře brání soupeřovým útokům, než když je v situaci jeden na jednoho. Navíc nemusíte útočit jen zblízka takříkajíc "na férovku", některé oddíly jsou schopné i střelby z větší vzdálenosti. Vaši hlavní hrdinové si také postupem času osvojí mnoho speciálních schopností - třeba různé útoky, kterými jsou schopni zranit více jednotek naráz. Při plánování také můžete využít toho, že ve městech a vesnicích se vaši vojáci postupem času ze svých zranění zregenerují - a je tedy jasné, že osady se stávají důležitými strategickými body, o něž se vedou nejtužší boje.

Každá jednotka má několik důležitých hodnot, které si můžete kdykoliv prohlédnout. Jde o počet hitpointů, trickpointy pro používání speciálních schopností a samozřejmě útočné a obranné číslo. Jednotky se od sebe také liší rychlostí a repertoárem speciálních schopností. Lepší identifikaci s hrdiny umožňuje RPG vývoj postav - získáváním zkušeností se vaši svěřenci postupně propracovávají na vyšší úrovně a vylepšují své statistiky, tedy i šanci na úspěch v bitvě.

Graficky se nejedná o titul převratný, ale zpracování je funkční a přehledné - a opravdu připomíná již zmíněné stařičké Warlords. Jednotlivé hrdiny od sebe na první pohled rozeznáte, i krajina je poměrně pestrá - bojovat budete v klasické zelené krajince, ale také třeba v tvrzi nebo na otevřeném moři. Legend of 3 Empires je na poměry her pro mobilní telefony opravdu komplexní záležitostí, která vám díky délce scénářů i slušné umělé inteligenci určitě na nějakou dobu vydrží.

Hodnocení

8.0

Čeština: ne

K recenzi poskytla firma: Expansion Group, a. s.

(http://www.mobilhry.cz)

Ice Age 2: Arctic Slide

"Jó, to víte, doba ledová je doba ledová!" To říkal už pan Huml, původním povoláním pračlověk a po rekvalifikaci školník, ve slav-ném animovaném seriálu Mach a Šebestová. A doba ledová se vyskytuje i v dalších kreslených snímcích, třeba v celovečerních filmech Ice Age a Ice Age 2. A právě na motivy druhého dílu této série vznikla mobilní hra s titulem Ice Age 2: Arctic Slide.

Pokud jste filmovou Dobu ledovou alespoň jedním okem někdy zahlédli, pak se s námi snad shodnete na tom, že jednou z nejpopulárnějších (ač vůbec ne hlavních) postaviček je hladový veverčák Scrat, který tráví veškerý čas honbou za neposedným ořechem (myšleno ze plodem stromu, nikoliv psem bez rodokmenu).

Ohledně hlavní postavy hry tedy máme jasno. Co se herní náplně týče, asi už také tušíte. Jasně, půjde hlavně o ořechy. Autoři z firmy Glu Mobile vytvořili vlastně vcelku klasickou skákačku, jakých známe mraky nejen z mobilů, ale i z jiných platforem, ale okořenili jí v každém z patnácti levelů úkolem posbírat určitý počet ořechů. Což samozřejmě není tak jednoduché, jak to může na první pohled vypadat; ořechy jsou na těžko přístupných místech, na která se Scrat může dostat jen odvážnými skoky nebo rozběhem před ledovou klouzačkou se "skokánkem" (no jistě, máme přece dobu ledovou, takže led je skoro všude) a následným letem do oblak. Problém je v tom, že ve hře je mnoho překážek (valící se sněhové koule, gejzíry, laviny), jejichž pozici si leckdy musíte nejprve zapamatovat, jelikož reagovat se na ně při rychlosti hry v podstatě nedá. A to může být zvlášť v pozdějších levelech, které jsou složitější, občas docela frustrující.

Nedá se ale rozhodně říci, že hra by byla špatná. Je poměrně roztomile zpracovaná a nechybí jí humorný nádech, už díky oblíbenému hlavnímu hrdinovi. Jinak jde o vcelku obyčejnou skákačku, která na chvíli pobaví,ale nijak zvlášť neoslní.

Hodnocení

6.0

Čeština: ne

K recenzi poskytla firma:

T-Mobile (http://www.tmobile.cz)

Wacky Races

Pamatujete si ještě několik let starou závodní hru Wacky Races? Takovou tu ujetost s podivnými automobily a ještě podivnějšími jezdci? Tak právě tento titul se aktuálně dostává na mobilní telefony. A svojí úchylnou atmosféru si zachovává i v JAVA podobě.

Na začátku hry si stačí zvolit mód - šampionát nebo samostatný závod - a pak vybrat automobil a jezdce. K vidění jsou opravdu podivné kousky, i když zpočátku budete mít přístup jen ke třem základním variantám. Nicméně při postupu hrou a po absolvování šampionátu můžete odemknout až osm dalších vozidel. Závodit budete ani ne tak se soupeři (i když ti vám jízdu otráví docela dost), ale hlavně s časem. Každá trať má totiž časový limit a pokud do jeho vypršení neprojedete cílovou páskou, máte smůlu a končíte. Kolem silnic se povalují různé překážky a pokud se do nich trefíte, ošklivě vás zabrzdí. Někde jsou to telegrafní sloupy, jinde stromy, kaktusy nebo pařezy. Autoři na vás ale připravili i rafinovanější nástrahy, třeba kameny, které se koulí přes cestu. V rámci šampionátu si zajezdíte v různých prostředích, třeba v poušti nebo na zasněžené pláni.

Při jízdě můžete sbírat různé bonusy a upgrady, které vám jízdu usnadní. Jedná se třeba o turbo nebo o štít, pomocí nějž můžete skrz soupeře a překážky projíždět bez obav z toho, že vás kolize zpomalí. Navíc můžete protivníkům znepříjemňovat život třeba vylitím oleje na vozovku nebo zákeřným bleskem, který soupeře pěkně přibrzdí. Každé vozidlo má navíc nějakou speciální schopnost, třeba skok nebo létání.

Wacky Races jsou opravdu zábavnou hrou, grafické zpracování je celkem příjemné a potěší i lehce úchylná, k atmosféře hry přesně padnoucí hudba. Pokud si chcete zajezdit s neandrtálcem v primitivním vozítku nebo třeba s upraveným letadlem, na nic nečekejte a Wacky Races si vyzkoušejte. Jedná se přesně o takový titul, který vás kdykoliv třeba při cestě vlakem nebo během čekání u doktora dokáže na pár (desítek) minut skvěle zabavit.

Hodnocení

7.0

Čeština: ne

K recenzi poskytla firma: Expansion Group, a. s.

(http://www.mobilhry.cz)

§§§§§


Preview

Company of Heroes

Tihle hoši totiž nejsou žádná ořezávátka. Mají za sebou skvělý vesmírný HomeWorld, podivné Impossible Creatures a hlavně veleúspěšný Warhammer 40.000: Dawn of War. Ve všech těchto titulech použili poměrně neotřelé vývojářské postupy a to samé slibují i ve svém novém válečném titulu.

Je ale pravda, že ještě dříve, než budete mít šanci přesvědčit se o pravdivosti velkohubých slibů týkajících se herního systému, vás omráčí neuvěřitelné technické zpracování. V první chvíli se spíše zdá, že se jedná o špičkovou střílečku vytvořenou pro hi-endové počítače - se skvělými texturami, rozmanitými efekty a detailně prokreslenou krajinou i mnoha objekty. Samostatnou kapitolu tvoří zničitelné prostředí. Nejen, že téměř vše půjde příslušně silnou zbraní či strojem zničit, ale podobné či stejné objekty se neboří vždy stejně, ale berou v potaz směr a sílu zásahu, jakož i další faktory, o jejichž správné fungování by se měl postarat fyzikální engine Havok 3.0. Autoři se navíc ze všech sil snažili vystříhat uniformity, což mimo jiné znamená, že vojáci mají unikátní obličeje a výzbroj, takže si nebudete připadat jako ve Válce klonů, ale prožijete si skutečnou, až nepříjemně osobní válku. Velmi dobře vypadají také stíny a světelné efekty vůbec; grafický engine Essence (in-house produkt vývojářů) prý dokáže vytvořit na každém objektu lokální osvětlení, což by se mělo projevit třeba ve chvíli, kdy bude skupinka vojáků procházet pod stromy a skrz jejichž koruny bude na četu dopadat roztříštěné světlo slunečních paprsků. Vypadá to celé zatím vážně hodně dobře, až se trochu bojíme, na jakém železe tohle všechno bude plynule běhat.

V realisticky pojatých válečných hrách je autentická výzbroj a vybavení vůbec samozřejmostí. V Company of Heroes by samozřejmě mělo svoji sílu ukázat nepřeberné množství obrněných i jiných strojů, k dispozici budou i různě vybavené pěší jednotky. Postupem času se propracujete k silnějším a modernějším jednotkám, které si budete pořizovat za takzvané velitelské body. Systém vylepšování armády tedy bude obdobu podobného "nakupování" třeba za body prestiže, použité už v legendárním titulu Panzer General. Každý stroj či voják bude mít unikátní statistiky, jež by měly odpovídat skutečnosti - uvidíme, zda tomu tak nakonec opravdu bude nebo zda se autoři přikloní k arkádovému modelu ve stylu Codename Panzers, kde stroje vydrží i několik zásahů protitankovým kanónem a pěšáci ustojí tolik kulek, jako čeští politici skandálů. Příjemná je skutečnost, že vojáci budou moci sbírat zbraně padlých kamarádů či nepřátel; takže pokud vám soupeř sejme jediného kulometčíka, není ještě nic ztraceno, jelikož vaši srdnatí chlapci mohou nástroj zkázy sebrat a pomstít smrt spolubojovníka i s úroky.

Singleplayerová kampaň, která začíná dnem D, tedy vyloděním spojeneckých vojsk, vás provede evropskými bojišti a nabídne nejedno strategické rozhodnutí. Ve hře totiž nepůjde jen o samotné taktické boje, ale i o dlouhodobé plánování a přemýšlení nad mapou rozdělenou na sektory. Podle autorů by měla hra simulovat skutečnou válku mimo jiné tím, že důsledek leckterého rozhodnutí se může projevit až v pozdějších fázích. To je jistě lákavé, na druhou stranu to může vést k jisté frustraci méně zkušených hráčů a nucenému na

čítání několik hodin staré uložené pozice.

Stejně rozporuplným momentem by mohlo být autonomní chování vašich svěřenců. Nemáte nad nimi zcela stoprocentní kontrolu - to opět nahrává realističnosti, ale pokud se autorům nepodaří zpracovat umělou inteligenci na dostatečně vysoké úrovni, může to zážitek ze hry notně poškodit. Jestli ale autorům jejich záměr vyjde, bude velká radost velet inteligentním jedincům, kteří třeba při nečekaném napadení nepřítelem sami zalehnou a pokusí se odplazit do úkrytu, ať už za nedalekou zídku či silný strom.

Kromě hlavní kampaně pro jednoho hráče se dočkají i příznivci strategického zápolení s kamarády. Pomocí lokální sítě či internetu si to bude moci na různých mapách rozdat až osm hráčů, přičemž samozřejmě (narozdíl od singleplayerové kampaně) bude možné hrát i za německá vojska. Ať už dáváte přednost režimu pro jednoho či více hráčů, vypadá to, že se máte na co těšit. Hra by měla vyjít během letošního roku.

Index očekávání

8.5

Žánr: válečná strategie

Glory of the Roman Empire

Asi každý by si rád vyzkoušel, jaké to je, být neomezeným vládcem města či provincie ve starověkém Římě. Herní vývojáři tyto naše choutky dobře znají, a proto nám již od počátků herní zábavy pravidelně servírují budovatelské strategie, zaměřené právě na toto období. Starší si určitě vzpomenou na skvělou sérii Caesar, mladší se zas mohou těšit na chystaný kousek Glory of the Roman Empire, který pod svými křídly produkuje společnost CDV.

My jsme díky českému distributorovi Cenega Czech měli možnost vyzkoušet preview této hry a můžeme prohlásit, že vypadá opravdu dobře. Začínáte samozřejmě jako guvernér nevýznamné provincie, ale s postupnými úspěchy dostanete na starost i důležitější území. Přitom nepůjde pořád jen o zvelebování města, budete se muset vypořádat se specifickými úkoly; tu budete postaveni před vzpouru otroků (kteří ve hře fungují jako pracovní síla pro transport zboží a stavění nových budov), jinde zase dostanete do rukou město zmítající se v krizi po hladomoru... V každé misi máte obvykle několik specifických úkolů a zajímavé je, že se leckdy vrátíte do města, ve kterém jste již předtím působili. To znamená, že je nutno hrát opatrně - pokud třeba splníte cíl pro ukončení scénáře, ale totálně při tom vyčerpáte zdroje, může se vám to později šeredně vymstít.

V podstatě nejdůležitějším úkolem pro rozkvět provincie je udržet rovnováhu mezi všemi budovami a obyvateli. Je sice hezké, když postavíte spoustu krásných domů, ale pokud nebudete mít zároveň dost farem, pekáren a dalších budov produkujících jídlo, budou se vám po ulicích potulovat nezaměstnaní a hladoví občané. Ti mají samozřejmě různé potřeby - začíná to pochopitelně jídlem, ale pokračuje ošacením nebo třeba kulturou. Musíte mít neustále na paměti potřeby občanů a s rozvahou budovat potřebné stavby. Navíc Římané jsou v téhle hře poměrně líná stvoření, takže počítejte s tím, že práci si jsou schopni najít jen do určité vzdálenosti od svého obydlí; zrovna tak je územně omezeno i využití některých staveb na obytné domy a jejich nájemníky. Samozřejmě nesmíte zapomínat ani na bezpečnost svých měst; kasárna a vojáky rozhodně nebudete mít jen kvůli slavnostním přehlídkám.

Vaše rozhodování se bude také hodně odvíjet od zásob surovin. Peníze ve hře vůbec nejsou, jde jen o jednotlivé komodity takže pro další rozvoj města je samozřejmě nezbytné zajistit produkci dřeva, kamene či cihel, které pak otroci použijí při stavění... trochu to připomíná komoditní řetězec ze slavných Settlers, stejně jako třeba postup farma \ pekárna \ hospoda. Skvělé je, že celé město působí hodně živě. Všechny lidičky ve městě máte skutečně možnost pozorovat, jak chodí za svými denními úkoly, a večer si třeba zaskočí do krčmy. Každý z nich je navíc individualitou - má své jméno a když na něj kliknete, dozvíte se mimo jiné to, kde bydlí, jak pracuje a co ho nejvíce trápí.

Graficky hra není úplně špičková, nicméně zpracování je hodně pestré. Objektů jsou ve hře mraky a spousta věcí se hýbe, což ještě více prohlubuje atmosféru živého města, kterou jsme naznačili výše. Vše je vyvedeno ve 3D a s kamerou si užijete poměrně dost volnosti při rotaci i zoomování, takže si vždy najdete pozici, která vám bude vyhovovat. Ovládání je opravdu intuitivní a pohodlné, není si ani potřeba pamatovat žádné klávesové zkratky nebo se dlouze přehrabovat v různých ekonomických statistikách a grafech. Pokud chcete, můžete zrychlit běh času. Hra je prostě maximálně přátelská a docela pohodově odpočinková. Možná až do té míry, že pro hardcore hráče nebude představovat takovou výzvu jako některé obtížnější, stresem nabité strategie. I tak se ale - zdá se - máme na co těšit. Hra by měla být dokončena již letos v létě.

Index očekávání

7.0

Žánr: budovatelská strategie

§§§§§


9-2005

$$$$$


Jak na to


Co všechno o nás ví Microsoft?

David Čepička, Thorsten Eggeling, Andreas Kroschel a Christian Löbering

C05P0455

Máte představu, co všechno se dá z vašeho počítače zjistit?

Prodejci to považují za službu zákazníkům, uživatelé se zase obávají ztráty soukromí. O čem to vlastně mluvíme? Přece o skutečnosti, že řada programů zasílá bez našeho vědomí informace z našeho počítače do internetu. Přečtěte si zde, jaká data se z vašeho počítače odesílají a jak se před přílišnou zvědavostí výrobců některých programů chránit.

Dnešní uživatel počítače je pro ostatní stále průhlednější. Firma Microsoft v současné době spolupracuje s předními výrobci hardwaru jako jsou AMD, HP či Intel na vývoji technologie NGSCB (Next Generation Secure Computing Base), která slibuje zabezpečení počítače na skutečně vysoké úrovni. Otázkou je, co se vlastně výrazem zabezpečení počítače myslí. Znamená to vyšší úroveň ochrany před viry, červy či spamem? Nikoliv, v první řadě jde o lepší ochranu výrobců softwaru a prodejců CD disků před neoprávněným kopírováním. Technologie NGSCB bude kupříkladu použita už v příštím roce v nové verzi Windows, která se bude nazývat Vista. Stejně tak se předpokládá povinná certifikace v mnoha oblastech každodenního používání počítačů, a to na úkor soukromí uživatelů. Potřebné certifikáty totiž budou pravděpodobně integrovány ve formě dat do nějakého určitého systému.

Někdejší sci-fi představy jsou již dnes realitou

To, co dnes vypadá jako představy z říše science fiction, je však již dlouho připraveno a částečně je to už realitou. Spyware si vede záznamy o tom, na kterých stránkách se uživatel pohybuje, aby mu mohl v prohlížeči naservírovat pop-up okna s reklamou podle jeho zájmů. Windows XP při aktivaci systému přes internet přenáší data, která jednoznačně identifikují hardware v počítači. Stahování některých utilit a systémových vylepšení z webového serveru Microsoftu zase vyžaduje úspěšné ověření nainstalovaného operačního systému a zjistí-li, že používáte nelegální kopii Windows, pak je stažení softwaru odmítnuto s hlášením Validation Failure. Hudební skladby komerčních producentů jsou chráněny technologií DRM (Digital Rights Management) a dají se přehrát pouze na jednom počítači. Na jiném počítači se vám nahrávku přehrát nepodaří...

Všichni výrobci softwaru slibují, že se při procesech spojených s ověřováním pravosti nebudou přenášet žádné údaje, které by vás mohly jednoznačně identifikovat. Přesto můžeme jim věřit? Na následujících stránkách si přečtete, jak daleko dnes Microsoft a jemu podobné firmy mohou zajít a jak lze zjistit, co všechno o vás může počítač prozradit.

Co o nás Windows prozradí

Ať už je řeč o aktivaci, instalaci záplat, stahování z webového serveru Microsoftu nebo přehrávání souborů ve Windows Media Playeru při kterékoliv z těchto aktivit Windows rády posílají informace do internetu. V současné době nestačí přenášená data na to, aby jednoznačně identifikovala jednotlivou osobu, tedy vás osobně. I když i dnes existují výjimky. V této části článku budeme zkoumat činnosti na internetu, které se týkají prakticky každého uživatele počítače.

1.Aktivace Windows: celkem neškodná záležitost

Od verze Windows XP vybavuje Microsoft svoje operační systémy jakýmsi druhem časované bomby. Jde konkrétně o to, že pokud uživatel do 30 dnů od instalace Windows neoznámí tuto skutečnost výrobci programu a takto nabytou legální verzi Windows nezaregistruje, pak již svůj operační systém nespustí. Aktivace systému se provádí prostřednictvím souboru MSOOBE.EXE a parametru /a. Zmíněný soubor se nachází ve složce Windows\System32\oobe.

Uživatel, který chce o sobě prozradit co nejméně, si vybere při aktivaci pravděpodobně možnost aktivace přes telefon. Při tomto způsobu registrace se call-centrum Microsoftu nedozví kromě 50místného číselného kódu nic dalšího.

Při aktivaci prostřednictvím internetu se to-ho posílá daleko více. Komunikace mezi vaším operačním systémem a serverem pro aktivaci probíhá přes šifrované spojení SSL (Secure Sockets Layer) což je zabezpečená varianta přenosového protokolu HTTP. V redakci Tecchannelu (http://www.tecchannel.de) se pokusili data odesílaná při aktivaci zachytit a analyzovat. Operační systém kontaktuje aktivační server ve třech krocích, které musí být vždy aktivačním serverem potvrzeny. Přenášeno je identifikační číslo vaší kopie Windows (Product-ID), které je ostatně zobrazeno v dialogovém okně, jež uvidíte, pokud na pracovní ploše klepnete pravým tlačítkem na ikonu Tento počítač a z kontextového menu zvolíte příkaz Vlastnosti. Toto číslo se vypočítává z licenčního klíče (Product-Key), která zadáváte při instalaci. Od vydání Service Packu 1 se při aktivaci kromě licenčního klíče (Product-Key) přenáší i jazykové nastavení systému a informace o hardwarové konfiguraci. Tou se myslí například jednoznačná MAC adresa síťového adaptéru a sériové číslo procesoru.

Všechny tyto údaje jsou více než dostatečné pro přesnou identifikaci uživatele počítače, ovšem tato data nejsou odesílána přímo, nýbrž před samotným odesláním prochází šifrováním hašovacím algoritmem. Výsledkem hašování je vygenerované číslo, které je sice pro každého uživatele jedinečné, nedá se však žádným způsobem zpětně dešifrovat na původní hodnoty jednotlivých komponent. Z toho všeho vyplývá, že Microsoft nemůže pomocí procesu aktivace vystopovat, jaké komponenty v počítači používáte a jaký software je na počítači nainstalován.

2.Windows Update posílá více než je třeba

Daleko otevřeněji než v předchozím tipu popisovaná aktivace se chová služba Windows Update. Pokud navštívíte WWW stránku windowsupdate.microsoft.com nebo použijete funkci Automatické aktualizace, pošle prvek ActiveX dotaz na server s updaty.

My jsme zjistili, že množství přenášených informací daleko přesahuje představy běžného uživatele. Vedle bezesporu nutných informací z registrů, jako je informace o verzi systému, verzi prohlížeče a o verzích jiných programů od Microsoftu, pro něž mohou být rovněž dostupné updaty, se přenáší i informace o jazykových nastaveních Windows, dále Product-Key, verze BIOSu a informace o již instalovaných updatech.

To vše by se snad dalo i tolerovat, ovšem prvek ActiveX přenáší i tzv. číslo Guid (Globally Unique Identifier), stejně jako IP adresu. V případě čísla Guid se jedná o hexadecimální hodnotu 32 znaků, která je pro každý počítač jiná. Za normálních okolností se sice toto číslo nedá jednoznačně přiřadit k vaší osobě, ovšem za jistých okolností to udělat lze. Je tomu tak v případě, kdy svoji instalaci Windows zaregistrujete (ne pouze aktivujete), nebo pokud si vyžádáte pravidelné zasílání novinek od Microsoftu. Pak totiž z technického hlediska není žádný problém, aby se například při updatu systému přenášená data přiřadila k vašim osobním údajům jako vaše jméno či adresa.

Vycházíme z toho, že v současné době zatím nemá využití těchto technik pro Microsoft žádný význam. Podle Microsoftu nashromážděné údaje stále slouží pouze ke statistickým účelům, zejména ke sledování a záznamu přístupu počítačů s určitou IP adresou na stránky Windows Update. Přesto považujeme nutnost registrace nebo pravidelné zasílání novinek z Microsoftu za záležitosti, bez kterých se snadno obejdeme.

3.Stahování ze stránek Microsoftu: jednoznačně nejednoznačné

V poslední době dělá firma Microsoft všechno pro to, aby ze svých řad vyloučila co možná nejvíce těch, kteří používají její operační systém nelegálně. Konkrétním případem je nejnovější akce Genuine Microsoft Windows (neboli Je vaše kopie systému Windows originální?) v současnosti obsahuje ještě nepovinné ověření pravosti instalace Windows při návštěvě stránek Microsoftu se službou Stažení softwaru (http://www.

microsoft.com/downloads). Pokud se zmiňovaná procedura stane v budoucnosti povinnou a váš systém touto zkouškou neprojde, budou pro vás tyto stránky nepřístupné.

Pakliže v současnosti zkusíte stáhnout kupř. Windows Media Player 10, bude vám nabídnuto podstoupit zkoušku ověření pravosti. Při ověřování pravosti odesílá váš počítač podobně jako při provádění aktualizací na server Microsoftu informace o systému a verzi BIOSu, stejně jako Product-ID. Právě na základě naposledy zmíněné hodnoty testovací algoritmus zjistí, zda se jedná o legální nebo nelegální verzi Windows. Při přenosu dat je stejně jako při aktualizaci Windows přenášeno číslo Guid tak je možné přenášená data dané kopii Windows jednoznačně přiřadit.

Upozornění! Číslo Guid se před stahováním odesílá i tehdy, pokud ověřování pravosti vaší kopie Windows (byť deklarováno jako nepovinné), odmítnete.

4.Windows Media Player: v současné verzi tolik neprozrazuje

Verze 7 a 8 programu Windows Media Player jsou při vložení hudebního CD disku skutečně upovídané. Při žádosti o informace o disku z internetové databáze CDDB se jen tak mimochodem odesílá i Guid vašeho operačního systému přímo na server Microsoftu. Novější verze programu 9 a 10 se v tomto bodě drží zpátky. Standardně přehrávač ve své nejnovější verzi zjišťuje u všech médií, která nejsou chráněna DRM (Digital Rights Management), pouze informace z databáze CDDB podle naprosto neškodného identifikačního čísla vloženého CD disku. Odeslání Guid je nyní pouze volitelné a dá se nastavit v menu Nástroje/Možnosti na záložce Osobní údaje, kde se skrývá pod volbou Odesílat jednoznačné ID přehrávače poskytovatelům obsahu. Celá řada služeb nabízejících stahování hudby totiž tuto informaci vyžaduje. Za normálních okolností ale neexistuje žádný rozumný důvod, proč byste tuto volbu měli povolovat.

Programy pro práci na internetu

Od internetového prohlížeče a programu pro práci s elektronickou poštou očekáváte, že už z principu budou stahovat a odesílat data z internetu ostatně je to jejich úkol. Rozhodně to ale neznamená, že byste se museli vzdát ovlivňování toho, jaká data se mají z internetu stahovat a jaká do internetu odesílat. Nechcete-li kupř. do nějakého webového formuláře zadávat svoji pravou e-mailovou adresu, pak klidně můžete zadat nějakou smyšlenou samozřejmě pokud na tuto adresu neočekáváte nějakou odpověď. Přesto mohou formuláře často obsahovat celou řadu neviditelných políček, která se s formulářem rovněž přenášejí.

To však není jediný příklad. Při jakékoliv práci na internetu zasíláte na nějaký internetový server neustále celou řadu dat, ať se jedná o hesla pro přihlášení do nějakých internetových služeb nebo třeba heslo pro přístup do vaší e-mailové schránky. Například i při odesílání e-mailu je jeho text odesílán nešifrovaně, takže si jej teoreticky může na každém serveru, přes který k příjemci putuje, kdokoliv přečíst.

5.Skryté informace ve formulářích

Jestliže vyplníte políčka nějakého webového formuláře a poté jej odešlete, jste informováni o tom, jaká data odesíláte nebo byste aspoň měli být informováni. Ve skutečnosti takové formuláře velmi často obsahují skrytá políčka.

Docela jednoduše si tento fakt můžete vyzkoušet v Googlu. Pro zobrazení všech políček, vyskytujících se na stránce http://www.google.com, budete potřebovat internetový prohlížeč Firefox. Přesuňte se k tomu účelu na zmíněnou internetovou stránku a do vyhledávacího políčka zadejte libovolný výraz, ale dotaz neodesílejte. Z menu Nástroje vyberte položku Informace o stránce. Na záložce Formuláře pak v horním poli vidíte všechny formuláře dostupné na dané stránce. U Googlu je to v tomto případě pouze formulář označený písmenem f. Když jej označíte, objeví se ve spodním poli všechna v něm obsažená políčka. Jedno z nich je označeno jako hidden (skryté). Přenáší řetězec cs, což můžeme považovat za neškodné. Google získává tuto hodnotu ze svých nastavení a používá ji, aby mohl výsledky vyhledávání zobrazit v češtině.

Kromě jiného zde rovněž můžete vidět tzv. Radio Buttons (přepínače, které se aktivují klepnutím) a dále tlačítka to všechno jsou prvky formuláře. Dá se tedy říci, že i na internetových stránkách, které neobsahují žádná políčka, jež by se dala vyplnit, odesíláte stiskem patřičného tlačítka nějaký formulář.

Na druhou stranu můžete prostřednictvím zmíněné metody před odesláním libovolného formuláře přes Firefox zkontrolovat všechna pole a údaje, které se budou případně odesílat.

6.Internetový prohlížeč: panely nástrojů a jejich rozšíření

Na začátku byl panel nástrojů Google. Tento praktický pomocník pro vyhledávání na internetu díky svému velmi jednoduchému ovládání významně přispěl k oblibě Googlu jako vyhledávače samotného. Mezitím se objevila celá řada dalších doplňků prohlížeče, z nichž většina měla právě formu nějakého panelu nástrojů. Následujících doplňků pak začala využívat celá řada spywaru, a to tak, že při zadání nějakého slova do vyhledávače bylo toto slovo zachyceno spywarovým programem, který je poslal na server, zabývající se cíleným zasíláním reklam a zobrazováním pop-up oken. Spyware dnes můžete odstranit řadou utilit, jednou z nejznámějších je Ad-Aware, který naleznete i na našem CD. Program dokáže rozpoznat a odstranit mimo jiné i škodlivé doplňky nainstalované do internetového prohlížeče.

Celkový přehled o všech instalovaných doplňcích nabízí Internet Explorer v operačním systému Windows XP Service Pack 2. V menu Nástroje klepněte na položku Spravovat doplňky. V seznamu Zobrazit si pak můžete vybrat mezi zobrazením všech dostupných a momentálně nahraných doplňků. Bohužel není možné přes toto okno daný doplněk odstranit. Stále však zůstává možnost doplněk deaktivovat, pokud upřednostňujete manuální odinstalování doplňků před jejich automatickým odstraněním prostřednictvím utilit typu Ad-Aware. Deaktivaci neznámého či podezřelého doplňku provedete volbou Zakázat.

Pokročilejší uživatelé se pak mohou v tomto článku v odstavci Analýza poučit o dalších způsobech sledování podezřelých aktivit v systému. Pokud se u spywaru jedná o jeho podobu nainstalovanou jako doplněk prohlížeče, pak se program, který proti vaší vůli odesílá do internetu data z vašeho počítače, jmenuje IEXPLORE.EXE jde tedy o Internet Explorer. Proto je nutno mezi všemi internetovými servery, které Internet Explorer kontaktuje, najít ten, jenž nemá s adresami zadávanými do panelu Adresa žádnou souvislost. Tímto způsobem pak naleznete buď někoho, kdo spyware financuje, nebo někoho nevinného, kdo se stal obětí šiřitelů spywaru.

A co Firefox? V současné době nejsou pro tento prohlížeč známa žádná rozšíření, která by obsahovala spyware. Technicky to samozřejmě možné je a zdá se, že je pouze otázkou času, kdy se nějaká objeví.

7.Nešifrovaná hesla pro přístup k e-mailovým schránkám

Většina poskytovatelů e-mailových schránek povoluje pro přihlášení jak šifrovanou, tak nešifrovanou variantu. Na tomto místě vás musíme varovat před poslední zmíněnou možností. Heslo sice zasíláte pouze k poskytovateli služby, ovšem nějaký zlomyslný kolega či třeba spolubydlící vaše heslo může snadno zachytit sledování provozu sítě funguje i v lokální počítačové síti. Hrozí zde nejen zachycení hesla, ale i dalších přihlašovacích údajů vašeho uživatelského jména a jména serveru, na němž je schránka zřízena, což může vést i k tomu, že vaše schránka může být používána někým jiným, neboli ji lze takto velmi snadno zneužít.

Proto doporučujeme, abyste při odesílání nebo přijímání elektronické pošty měli heslo zašifrované. V Outlook Expressu to zařídíte tak, že klepnete v menu Nástroje/Účty, označíte postupně každý účet a stisknete tlačítko Vlastnosti. Potom stačí na záložce Upřesnit povolit možnost Tento server požaduje zabezpečené připojení (SSL). Většina podobných programů pak poskytuje podobné položky.

Totéž platí i pro webové formuláře: pokud máte možnost výběru mezi šifrovaným a nezašifrovaným připojením, pak jednoznačně volte zabezpečení šifrované přes protokol SSL. Tento způsob připojení poznáte podle ikonky žlutého visacího zámku na stavovém řádku prohlížeče.

Analýza

Updaty, aktivace, registrace, digitální práva, spyware... už dnes toho pro každý počítač existuje tolik, co vyžaduje stahování dat z webu. Co všechno se ale při takových přenosech přesně děje, zůstává pro většinu obyčejných uživatelů záhadou. Přesto existuje prostředek a způsob jak zjistit, který program právě odesílá data, o co se daný program zajímá a kolik toho skutečně ví. Ostatně žádný program toho nemůže poslat víc, než kolik toho ví. Těmito cestičkami se pak ubírá pátrání po špiónech v našem počítači.

8.Které aplikace používají připojení k internetu?

Pokud chcete zjistit, které programy využívají připojení k internetu pro přenos dat, pak je nejlepším řešením instalace některého ze softwarových firewallů. Po spuštění aplikace vyžadující přístup do internetu se okamžitě ozve firewall a zeptá se vás, zda chcete této aplikaci přístup k internetu povolit nebo zablokovat. Řada firewallů se však u každého programu automaticky neptá. Tak kupříkladu McAfee Personal Firewall prohledává on-line databázi známých aplikací a automaticky tato povolení na základě této databáze přiřazuje. Samozřejmě je zde možné nastavit, podobně jako u ostatních firewallů, aby se dotazoval při spuštění každé aplikace a aby on-line databázi nepoužíval.

9.Metody zjišťování přenášených dat jednotlivými programy

Problém zjištění toho, který program používá připojení k internetu a jaká data přitom přenáší, není bohužel vůbec triviální. Takzvaná přímá metoda využívá záznam všech odeslaných dat. Problém ale spočívá v tom, že těchto dat je velké množství a jejich analýza je poměrně obtížná. Pokud jsou data šifrována, pak z nich logicky nepoznáte vůbec nic. V každém případě ale zjistíte, kolik dat daný program na který server zaslal. Pokud se jedná například o několik stovek bajtů, pak tento program dozajista neposílá žádné rozsáhlé seznamy hardwaru či softwaru nainstalovaného v počítači. Pakliže nějaký program kontaktuje nejen server svého výrobce, ale i servery jiných firem, může to být indicie na možný špionážní software.

Nepřímou metodou zjišťování aktivit programů je záznam všech přístupů k souborům a registru. Tím se dá přesně zjistit, o jaké informace se daný program zajímá. Tak je například velmi podezřelé, pokud nějaký doplněk, který má optimalizovat schopnosti Internet Exploreru, přistupuje ke klíči Hkey_Local_Machine\Software\Microsoft\Office. Naproti tomu u utility určené pro MS Office to nic podezřelého není.

10.Možnosti záznamu přístupu do registru a k souborům

Firewall je bezesporu velmi užitečný nástroj proti útokům z internetu, bohužel nedokáže rozlišit, zda se při požadavku na přístup z internetu do počítače či naopak jedná o požadavky oprávněné nebo neoprávněné. Možný pokus o špionáž tak zablokuje, stejně jako například pokus o zjištění aktualizací nainstalovaných na vašem počítači. Pokud máte u nějaké aplikace podezření, že neoprávněně odesílá data uložená na vašem pevném disku na nějaký internetový server, pak musíte její chování otestovat sami.

1. Přístupy do registru můžete zaznamenávat pomocí utility Regmon 7.0, kterou naleznete na našem CD. Tento program nevyžaduje žádnou instalaci. Jednoduše rozbalíte instalační archiv do libovolné složky a program spustíte poklepáním na spouštěcí soubor. Protokolování registru začíná okamžitě po spuštění programu Regmon. Vzhledem k tomu, že operační systém i aplikace přistupují k registru prakticky neustále, zaplní se okno programu rychle většinou nezajímavými informacemi. Proto klepněte v panelu nástrojů na ikonu Capture, popřípadě stiskněte klávesovou zkratku <Ctrl><E>. Tím zastavíte proces protokolování. Poté klepněte na ikonu Clear, čímž záznamy z okna programu vymažete.

Nyní klepněte na ikonku Filter/Highlight (můžete použít klávesovou zkratku <Ctrl><L>, která má stejnou funkci) a zadejte do políčka Include jméno programu, který budete chtít sledovat. Regmon se bude řídit podle jména spustitelného souboru, který představuje tato aplikace. Pokud se spouštěcí soubor aplikace jmenuje například FOOBAR.EXE, postačí zadat název foobar. Velikost písmen v názvu programu nehraje žádnou roli. V poli Highlight pak můžete zadat kritérium, podle něhož se budou záznamy filtrovat, například jméno nějakého klíče registru. Pokud se pak v záznamech objeví položka se jménem zadaného klíče, bude zbarvena červeně. Nyní nastavené parametry uložte stiskem tlačítka OK a klávesovou zkratkou <Ctrl><E> spusťte monitorování. Nakonec spusťte program, který budete chtít sledovat. V okně programu se začnou objevovat všechny přístupy do registru ze strany této aplikace. Získaný záznam pak můžete uložit do souboru pomocí menu File/Save. Uložený soubor lze otevřít v libovolném textovém editoru, kde je také možné jednotlivé záznamy daleko lépe prohledávat.

2. Přístupy k souborům lze analyzovat pomocí programu Filemon 7.0, který rovněž naleznete na našem CD. I u této utility postačí rozbalit archiv do libovolné složky a následně spustit EXE soubor. Ovládání programu je podobné jako u aplikace Regmon. I zde pozastavíte monitorování klávesovou zkratkou <Ctrl><E>. Dialogové okno pro nastavení filtru pak vyvoláte klávesovou zkratkou <Ctrl><L> a do políčka Include zadáte název spouštěcího souboru aplikace. Políčko Highlight opět slouží ke zvýraznění položek splňujících určité další kritérium. Po provedení všech nastavení dialogové okno uzavřete a klávesovou zkratkou <Ctrl><E> spusťte monitorování. Nakonec vyvolejte sledovanou aplikaci.

11.Kompletní sledování provozu na síti

Pro sledování síťového provozu je velmi oblíbená zdarma dostupná utilita Ethereal 0.10.11, kterou rovněž naleznete na našem CD. Ve Windows XP bohužel zmíněný program pracuje pouze se zařízeními, které se dokáží chovat jako síťové karty, konkrétně PCI karty typu Ethernet (přípojky DSL), bezdrátové LAN karty, popřípadě externí síťové adaptéry. S klasickými modemy si bohužel program nerozumí. Pokud používáte Windows 98/ME, výše uvedená omezení v těchto systémech neplatí.

Ethereal potřebuje ke své činnosti nainstalovaný ovladač Winpcap 3.0, který rovněž naleznete našem CD. Jak Ethereal, tak Winpcap se instalují bez problémů. Vzhledem k tomu, že Ethereal je utilita pocházející původně ze světa Linuxu, je její menu uspořádáno poněkud jinak, než jak je většina z nás zvyklá.

Sledování síťového provozu se spustí přes menu Capture/Start. Objeví se dialogové okno, v němž si můžete pod položkou Interface vybrat síťový adaptér, jehož provoz chcete sledovat.

Pokud se připojujete k internetu pomocí modemu či ISDN linky, vyberte položku PPP-Adapter (pouze ve Windows 98/ME). Pokud máte v seznamu dva PPP adaptéry a ani s jedním Ethereal nepracuje, pak je potřeba v Ovládacích panelech poklepat na ikonu Síť a odstranit položku Telefonické připojení sítě#2, neboť pro připojení k internetu stačí nainstalovat pouze jeden adaptér pro Telefonické připojení sítě. Pak by měl Ethereal již pracovat bez problémů to se projeví tak, že se v hlavním okně aplikace začnou objevovat všechny datové pakety, které přes vaše síťové rozhraní procházejí.

Standardně Ethereal zobrazuje všechna data, která váš počítač odesílá a přijímá. Proto doporučujeme kvůli větší přehlednosti ukončit všechny programy, které přistupují k internetu, a nechat spuštěny pouze ty, jejichž činnost chceme analyzovat. Ovšem upozorňujeme rovnou, že pro získání nějakých relevantních informací je třeba vynaložit hodně úsilí, mít značné detektivní vlohy a hlavně se obrnit velkou dávkou trpělivosti.

5 0455/OK o

Aktivace Windows s využitím call-centra

Pokud se rozhodnete aktivovat svůj operační systém přes telefon, nadiktujete operátorovi jedno padesátimístné číslo. To se mimo jiné vypočítává z tzv. Product-ID a hašovací hodnoty (ta představuje kontrolní součet) a závisí na hardwarové konfiguraci vašeho počítače. Na telefonickém centru se toto číslo ověří a vy pak získáte kód, kterým provedete aktivaci operačního systému tím, že jej zadáte do příslušného dialogového okna pro aktivaci Windows.

Povinný update

I když se vám myšlenka odesílání dat z vašeho počítače na server Microsoftu vůbec nelíbí, nic jiného vám stejně nezbývá. Pravidelné aktualizování systému je takřka nutné, neboť jinak otevíráte pomyslná vrátka do systému nejrůznějším virům a červům. V nejhorším případě může také dojít k tomu, že váš počítač takřka zmutuje do podoby zombie, rozesílající spam a nejrůznější informace lidem po celém světě. V tomto světle se pak myšlenka výměny dat mezi uživatelem a Microsoftem pro většinu z nás jeví daleko přijatelnější.

Zabiják nelegálních kopií

Každý Service Pack obsahuje jakousi černou listinu s ilegálními aktivačními čísly (Product-Keys). Ten, kdo vlastní systém s některým z těchto čísel, pak Service Pack nemůže nainstalovat. Totéž platí i při aktualizaci Windows a nyní už i při obyčejném stahování souborů. Microsoft svoji černou listinu neustále aktualizuje. Cílem této strategie je znemožnit uživatelům pirátských kopií Windows aktualizování systému. Operační systém s celou řadou bezpečnostních děr se pak dá použít pouze k pochybným účelům, například pro rozšiřování spamu pro běžné používání se pirátské kopie Windows stanou prakticky nepoužitelné.

Plané řeči prohlížeče

Když si webový prohlížeč vyžádá od nějakého internetového serveru obsah WWW stránky, musí mu jako protislužbu odpovědět na několik otázek. Většinou se jedná o údaje jako název prohlížeče, jeho verze, nainstalované doplňky a jeho jazyková verze. Pokud se na internetovou stránku prohlížeč dostane nepřímo klepnutím na odkaz na jiné internetové stránce, pak prohlížeč prozrazuje internetovému serveru, z jaké stránky se na tento server dostal.

Napadení spywarem

Lze tvrdit, že spyware přednostně napadá Internet Explorer. To ale vůbec neznamená, že se do počítače může dostat pouze tímto způsobem. I uživatelem instalovaný software může obsahovat škůdce. Zvláště pozorní bychom proto měli být u programů pocházejících např. z výměnných sítí v tomto případě je zde daleko více pochybných zdrojů než těch seriózních.

Rozšíření a doplňky

Rozšíření a doplňky jsou drobné programy, které neběží samostatně, nýbrž uvnitř internetového prohlížeče. Jejich úkolem je rozšířit jeho funkčnost. Bohužel je mechanismus, kterým jsou tyto doplňky spojeny s prohlížečem, velmi dobrým úkrytem pro malware. Minimálně doplňkům, které jsou uveřejňovány na CD PC WORLDu, můžete bez obav důvěřovat, neboť všechny důkladně prověřujeme.

Používání SSL

Protokol SSL není vhodný pouze pro šifrované přenosy dat, nýbrž umožňuje i ověření identity internetového serveru, a to pomocí certifikátu serveru. Proto až se vám na monitoru objeví dialogové okno s certifikátem, neodstraňujte ho okamžitě, nýbrž si celý certifikát projděte. Pokud si nejste jisti, že se připojujete k správnému serveru, raději spojení odmítněte.

E-mail je čitelný vždy

I při šifrovaném připojení k poštovnímu serveru se vlastní text e-mailu přenáší vždy v nešifrované podobě. To znamená, že jej kdokoliv může při cestě od odesílatele k příjemci na každém serveru, přes který putuje, zachytit a přečíst si ho. Každý e-mail by proto měl obsahovat pouze informace, které byste napsali třeba i na pohlednici. V opačném případě raději e-maily šifrujte, např. pomocí utility PGP.

Slídiči

Programy pro sledování síťového provozu, jako například Ethereal, dokáží zobrazit údaje obsažené v libovolném datovém paketu komukoliv. Velká část dat, která přes síťové rozhraní putuje, však slouží pouze k udržování spojení. Například webový server a internetový prohlížeč musí, než spolu začnou komunikovat, nalézt společný způsob této komunikace. Sledování určitého přenosu dat pak vyžaduje mnoho času a trpělivosti.

Winpcap

Winpcap je zdarma dostupný ovladač, který využívá řada programů k analýze síťového provozu. Tento ovladač se umístí mezi sledovanou aplikaci a ovladač síťové karty. Přitom odposlouchává veškerý provoz v počítačové síti. Sledovaná aplikace si tohoto ovladače ani nevšimne a ani výkon sítě jím není nijak negativně ovlivňován. Vzhledem k tomu, že Windows považují nainstalovaný modem za virtuální síťový adaptér (s připojením typu PPP), je i v tomto případě možné sledování síťového provozu. Při použití nejnovější verze ovladače 3.0 (najdete ji i na našem CD) je však toto sledování možné pouze ve Windows 95/98/ME. V betaverzi 3.1 je již zabudována, zatím z pokusných důvodů, podpora pro připojení typu PPP i pro Windows 2000/XP/2003. Bohužel betaverze ovladače, kterou jsme testovali, si s verzí Etherealu 0.10.11 příliš nerozuměla.

Zpětná kontrola vašich osobních dat

"Vážený pane X, dovolujeme si vám oznámit, že jste vyhrál v naší loterii milion korun." Taková oznámení nacházíme v poštovních schránkách docela často. Nevyžádané reklamní dopisy jsou ostatně fenoménem nejen počítačovým, nýbrž nás v nejrůznějších formách potkávají i v běžném životě. Jakým způsobem více či méně seriózní firmy přišly k našemu jménu a adrese, však zůstává jejich tajemstvím. Počínaje telefonním seznamem, firmami profesionálně se zabývajícími získáváním osobních dat a nejrůznějšími mafiemi konče, to vše jsou možné zdroje, kde se dají osobní data získat. Problém zneužití osobních dat se však nejčastěji týká lidí, kteří s nimi zacházejí velmi benevolentně. Nejrůznější hry, objednávky přes zásilkové služby, reakce na nejrůznější ankety to vše by nefungovalo, aniž by zájemce na sebe nezanechal nějaký kontakt. Také se najde dost firem, které chybějící zatržítko před položkou "Neposkytovat moje osobní údaje třetím osobám" berou skutečně vážně. Důvěra je samosebou dobrá věc, ale kontrola je věc ještě lepší. Proto byste měli mít i nějakou možnost, jak možné neoprávněné zneužití vašich dat odhalit. Ve skutečnosti to ale není nijak složité. Pokud si něco objednáte nebo vyžádáte od firmy A, zadejte svoje osobní údaje ve tvaru <jméno> A. <příjmení>, v případě firmy B zadejte osobní údaje ve formě <jméno> B. <příjmení>. Při zasílání objednaného zboží zfalšované písmenko u druhého jména nečiní zpravidla žádný problém. Pokud později obdržíte na vaši adresu reklamní dopis ve tvaru <jméno> A. <příjmení>, vězte, že právě firma A vaši adresu zneužila. Z právního hlediska sice tato informace není nijak využitelná, ale firma, která důvěru svých zákazníků takto zneužila, zřejmě pro vás v budoucnu zajímavá nebude.

§§§§§


Faq: Nejčastěji kladené dotazy

Zdeněk pokorný, Miroslav Mezník

C05P0457, C05P0458

Potreboval by som poradiť ohladne Power Pointu 2003. K vytvoreniu prezentácie používam aj videá. Videá sú prehrávané priamo v Power Pointe. MÖj problém je: keď napálim prezentáciu na CD/DVD, prezentácia je spolu s videami v jednej zložke a videá sa s CD neprehrávajú, pretože odkaz v prezentáci zostal nezmenený, neprispÖsobil sa na odkaz do CD. Dá sa tento problém vyriešiť niakym programom, alebo dá sa video vložiť do jedného súboru *.ppt, ako sa to robí s obrázkami?

Váš problém patrně vyplývá z toho, že jste nepoužil nástroj, který je pro ukládání prezentace na CD přímo do Power Pointu integrován. Tento nástroj aktivujete z menu Soubor Balení pro disk CD-ROM. V možnostech pak můžete nastavit i to, že se nepoužívají jen linky, ale kopírují se i soubory vložené do prezentace. Velice příjemná je možnost integrace PP Vieweru, který umožní prezentaci spustit i na počítači, kde není Power Point nainstalován. Program pak může vše uložit do zvoleného adresáře či přímo vypálit na CD.

Velmi často, když hraji nějakou hru nebo telefonuji přes internet, se objeví modrá obrazovka, kde je napsáno: Byly zjištěny potíže a systém Windows byl ukončen. Konkrétní chyba je: DRIVER_IRQL_NOT_LESS_

OR_EQUAL. Mám zkontrolovat hardware a software nebo kontaktovat jejich výrobce? Na konci obrazovky se objeví přibližně toto: výpis fyzické paměti RAM na disk a ubíhají čísla od 1 do 100. Když dosáhne 100, počítač se restartuje. Všechen text je bílý na modrém podkladu. Mám tušení, že je něco se zvukovou kartou, protože pokud ji nepoužívám, tak se mi toto nestane.

Vaši teorii o zvukové kartě lze nejlépe ověřit tak, že odinstalujete ovladače a obslužný software a samotnou zvukovou kartu z počítače vyjmete. Při dalším spuštění hry se může vaše domněnka potvrdit. Bude-li se počítač chovat korektně, jedná se buď o nějakou hardwarovou chybu, či o nesprávné ovladače pro daný typ karty a používaný operační systém. Nelze také vyloučit možnost, že chyba je v jiné součásti počítače. Většinou se v podobných případech jedná o grafickou kartu nebo operační paměť. Máte několik možností, jak se ke špatnému dílu dobrat. Existují spousty testovacích a detekčních programů a v neposlední řadě i stále nepřekonaný systém pokusů a omylů.

Konfigurace mého počítače je zhruba následující: Pentium IV 2,8 GB, 512 MB RAM, HDD Seagate 80 GB, VGA ATI 128 MB DDR. Chtěl bych se zeptat, jestli bych mohl zrušit používání virtuální paměti a jestli to nějak ovlivní výkon počítače?

Při práci s běžnými kancelářskými aplikacemi lze používání stránkovacího souboru zakázat. Může se tím znatelně zvýšit výkon celého počítače. Ale pozor! V případě, že pracujete i s náročnějšími aplikacemi (hry nevyjímaje), doporučuji ponechat virtuální paměť aktivní. Myslím, že opravdu rozumná hranice pro práci bez použití stránkovacího souboru je 1 GB.

Jak mohu nastavit, abych nemusel mít u zástupců na ploše popis, ale pouze ikonku?

Obávám se, že tato možnost není vůbec reálná. Vždy je třeba jako název zástupce zadat alespoň jeden znak. Zkoušel jsem i nějaké zásahy přímo do registru, ale vámi požadovaný efekt se mi nastavit nepodařilo.

Neustále pracuji s velkým počtem souborů a velice jsem si oblíbila používání odkazu Start Dokumenty. Uvítala bych, kdyby se dalo nějak nastavit, aby se zde zobrazovalo více souborů. Ideální počet by byl 30. Používám Windows a Office XP.

Tento počet je možné upravit v registru. Nejprve spusťte editor registru: Start Spustit, napište regedit a stiskněte Enter. Zde vyhledejte klíč HKEY_CURRENT_USER\Software\Microsoft\

Windows\CurrentVersion\Policies\Explorer, v něm vytvořte položku MaxRecentDocs a jako hodnotu zadejte počet souborů, které chcete zobrazit.

Mám Windows XP a zapomněl jsem přihlašovací heslo administrátora. Dá se toto heslo nějak zjistit?

Nejlepší by bylo si na heslo vzpomenout, protože vám příliš jiných možností nezbývá. Existuje několik nástrojů, které umožní z jiného OS ve Windows vytvořit jiný administrátorský účet, ale to by byl dotaz spíše pro nějakého hackera.

Můj dotaz se týká sdílení složek v lokální síti pod Windows XP. U starších Windows (jako 95 a 98) šlo sdílet složky na heslo a podle toho povolit či nepovolit přístup někomu cizímu (kamarád má malý disk a moje sdílená složka slouží jako jeho síťový disk). Problém je, že musím měnit nastavení na jenom pro čtení, nebo povolit uživatelům měnit obsah sdílené složky (aby nikdo cizí nemohl s daty manipulovat). Dokud jsem měl doma Windows 98, šlo to hladce, povolil jsem mu plný přístup na heslo, které znal jen on. Teď se mi s Windows XP nedaří tuto vlastnost najít. Poradíte mi, jak je možné nastavit sdílení složky na heslo, případně jak vytvořit seznam uživatelů, kteří mají k této složce přístup a mohou soubory měnit, nebo do ní mohou pouze nahlížet. Nepoužíváme server a máme lokální síť 10/100 Mb + Wi-Fi, která zároveň slouží jako připojení na internet. Oba používáme Windows XP SP2.

V tomto případě máte několik možností, jak nastavit přístupová práva pro určité adresáře či soubory. Asi nejlepší je využít Windows Security, kde můžete přesně definovat práva pro každého uživatele až na úroveň jednotlivých souborů. Další možnost je nastavení práv pro sdílenou složku.

Tou nejpoužívanější možností je nastavení práv pro konkrétní složky tak, že pravým tlačítkem myši kliknete na adresář nebo soubor, u něhož chcete nastavit oprávnění. Z menu vyberete položku Vlastnosti a pak záložku Zabezpečení. Tady můžete jednotlivým uživatelům nastavit oprávnění přesně podle vašich požadavků. Jestliže máte takto nastavená práva, můžete při sdílení adresáře v síti nastavit úplné řízení pro uživatele Everyone, kdy bude nastavení oprávnění systému Windows upřednostněno a bude řídit přístupy jednotlivých uživatelů.

Koupil jsem si větší a modernější IDE pevný disk (cca 100 GB). Disk by měl nahradit můj současný bootovací disk (disk C). Kvůli většímu množství programů na disku a množství jejich modifikací bych uvítal možnost překopírovat současný bootovací disk na nový disk. Pracuji s Windows XP.

Pro tento účel používám software Norton Ghost. Ten jednoduše umožní vytvořit přesnou kopii disku buď do souboru, či přímo na jiný disk. Vytvoření image disku je současně i velice dobrá možnost zálohování. Více informací o tomto produktu naleznete v letošním únorovém PC WORLDu.

Používam Windows 98 SE. Už niekoíko rokov v pÖvodnej inštalácii. Dnes je už v stave, že úplná reinštalácia je viac ako nutná. Problém potrebujem zálohovať Kontakty v Outlooku (nie v Express). Pod položkou "Kontakty" mám vytvorených niekoíko ďalších podpoložiek. Prosím o radu:

1. Ako zabezpečiť zálohu (prenesenie) kontaktov do novej inštalácie a aj do ďalších počítačov?

2. Ako správne postupovať pri preinštalácii W98 SE?

Používam základný kancelársky SW, z toho vyplývajú aj nároky na OS a konfiguráciu PC. Predpokladám následne nutnosť opätovnej inštalácie aplikácií.

Nejpohodlnější a nejbezpečnější způsob zálohy libovolných součástí MS Outlooku je export do souboru a následný import po provedení nové instalace. Postup je poměrně jednoduchý: Soubor Import a export Exportovat do souboru Soubor osobních složek PST, následuje výběr složek, které budete exportovat a dalším krokem nastavíte umístění exportovaného souboru. Po nové instalaci stejným způsobem zase PST soubor do Outlooku nainportujete. Podrobný návod naleznete na stránce podpory společnosti Microsoft: http://support.microsoft.com/default.aspx?scid=kb;en-us;287070.

Co se týče instalace Windows 98, doporučuji nejprve vytvořit bootovací disketu s ovladači pro CD-ROM. Následně je pak třeba zrušit aktivní partition (třeba pomocí fdisku), vytvořit na disku nový oddíl a naformátovat ho na systém souborů FAT32. Tím předejdete některým možným chybám během instalace. Pak už jen stačí nabootovat z vytvořené diskety a spustit instalační program z CD-ROMu. Veškeré programy, které jste pod Windows používal, je třeba znovu řádně nainstalovat. Není možné pouze jejich kopírování, protože instalační program kromě kopírování souborů také zapisuje různé informace do registrů i do různých systémových a inicializačních souborů.

Mám Windows XP Pro SP2. Když připojím tiskárnu, která je na USB 1.0, tak ji Windows identifikují a připojí. Když ji vypnu, Windows ohlásí, že zařízení bylo vypnuto. Ale když ji opětovně zapnu, tak ji již neidentifikují a tiskárna prostě nekomunikuje. Tenhle problém mám i se skenerem, který funguje podobně. Už si nevím rady!

Problém bude pravděpodobně v postupu při vypínání USB zařízení. Standardně se USB periferie vypínají tak, že ji nejprve "bezpečně odeberete" přes ikonu ve spodní liště Windows. Následně pak můžete zařízení odpojit a vypnout. Při opětovném zasunutí konektoru se zařízení znovu spustí a Windows aktivují potřebný driver. Nekorektní postup, který jste zvolil vy, může vést k podobným chybám, jaké jste ve svém dotazu popsal. Problém by mohl být i v ovladači USB. Přesvědčte se, jestli máte nainstalovány pro Windows XP správné drivery.

Mám síť tří velmi rychlých PC (Pentium IV 3 GHz), ani ne půl roku starých. Všechny mají na MB integrované síťové 10/100Mb karty a jsou mezi sebou propojené LAN kabelem přes 10/100Mb switch Ovislink. Na jednom z PC (1) jsou uloženy všechny dokumenty, sdílené, aby ostatní dvě PC (2 a 3) s nimi mohly také pracovat. Dokud jsme měli staré PC se systémy Win 98SE, vše fungovalo rychle, ale co jsme koupili nová PC s Win XP Home, otevírání dokumentů na síťových PC 2 a 3 se velice zpomalilo. Než se otevře nějaká složka či podsložka z dokumentů, které jsou na PC 1 na ostatních PC 2 a 3, trvá to i 15, 20 sekund. Prodleva je stejná, i když se na PC 1, kde jsou uložené ony dokumenty, vůbec nepracuje. Zajímavé je, že když zkusím přistoupit z PC 2 a 3 ke sdíleným dokumentům na PC 1 přes Místa v síti, jde všechno podstatně rychleji. A vůbec nejhorší je otevírat dokumenty z PC 1 na PC 2 a 3 přímo přes Word či Excel. To trvá celou věčnost. Chci se zeptat, co by mohlo pomoci. Myslíte si, že by pomohla rychlejší "gigová" síť, nebo XP Professional?

Předpokládám, že síť pracuje na základě protokolu TCP/IP. Doporučuji vše zkontrolovat nastavení adres, přístupových práv jednotlivých uživatelů apod. Jestliže bude všechno v pořádku, zkuste se podívat i na hardware. Problém může být jak v samotném switchi, tak v některém z kabelů. Jestli máte možnost vyzkoušet jiné, tak to určitě udělejte. Co se týče "XPéček", verze Professional podporuje síťové prostředí lépe, ale na vaší jednoduchou síť by měla Home verze určitě stačit.

Mám dotaz ohledně disku HDD Western Digital WD1600JB. Je zapojen jako sekundární (není na něm OS) a je rozdělen do 2 oddílů (120 a 40 GB). Problém je v tom, že 120GB oddíl "klekl", při spouštění Windows XP scandisk ohlásí porušenou hlavní tabulku souboru (MFT). Z vašeho časopisu jsem se dozvěděl, že disk je poškozen fyzicky. Takže se chci zeptat, zda mám nárok na uplatnění reklamace, popř. výměnu HDD? Koupil jsem ho asi před dvěma měsíci, takže je stále v záruce.

Myslím, že v tomto případě můžete záruku uplatnit a disk by vám měl být vyměněn. Důležité je, abyste měl s sebou nákupní doklad. Reklamace by pak měla být vyřízena v měsíční zákonné lhůtě.

Mám problém s propojením dvou počítačů pomocí kabelu přes integrovaný ethernet na základních deskách. Po propojení počítačů kabelem a následném nastavení sítě: protokol TCP/IP a povolení sdílení souborů a tiskáren, pojmenování počítače (každý počítač jiné jméno, ale stejnou pracovní skupinu) se stále navzájem nevidí. Po otevření složky Okolní počítače se zobrazuje název mého počítače, nikoliv toho druhého. Na druhém počítači je to stejné. Později jsem si všiml, že u zástrček RJ-45 jsou dvě kontrolky. Jedna svítí žlutě, druhá zeleně. Na druhém počítači svítí obě, ale na mém jenom žlutá. Je problém v tomhle? Je špatný kabel, nebo je něco se základní deskou? V BIOSu je síťový adaptér povolený.

Jestliže máte síťové karty správně nainstalovány a síť je dobře nakonfigurována, tak bude problém patrně v samotném kabelu. Jestliže k propojení nepoužíváte žádný hub, je třeba použít křížený kabel. Nevýhodou tohoto propojení je rychlost, ta činí pouhých 10 Mbps.

Obracím se na vás se žádostí o radu. Ve Windows 2000 a vyšších se průběžně stává, že nejsou dostupné síťové disky, i přes jejich úspěšné počáteční namapování login scriptem po spuštění stanice. Po kliknutí na Tento počítač jsou červeně zakřížkované, ale po ručním rozbalení jsou opět dostupné a zakřížkovaní dočasně zmizí (toto ale nefunguje např. v Total Commanderu). Problém se objeví, pokud stanice běží trvale a automaticky se na ní spouští naplánované úlohy (dávky), které přistupují k síťovým složkám, což při jejich nedostupnosti působí potíže.

Protože nepíšete, o jakou síť se jedná, k jakým serverům se připojujete, napadá mě jedno řešení, které tento problém obchází a spolehlivě funguje v heterogenních sítích, kde se nacházejí servery typu Novell NetWare, Samba nebo i sdílené disky ve Windows. Do každé dávky je potřeba přidat jednoduchý příkaz, který zabezpečí správné a okamžité mapování síťových disků. Jedná se o příkaz net use a jeho syntaxe je NET USE X: \\SERVER\SLOŽKA. Z důvodu ošetření chyby, která by vznikla při mapování disku na již existující písmeno, je vhodné spustit nejdříve tento příkaz s parametrem /DELETE.

NET USE F: /DELETE

NET USE F: \\SERVER\SLOŽKA

Je pravda, že viry ničí jenom data na pevném disku a nic jiného neohrozí? Je lepší zálohovat na DVD-RW nebo CD-RW, popřípadě + nebo -? Jaký je v tom rozdíl? Můžete mi poradit nějaký freewarový program na kopírování chráněných CD a DVD?

"Jenom data" pro mnohé uživatele znamená tu největší tragédii. V případě, že používáte počítač k práci a ne jenom k zábavě, zjistíte, že cena počítače je asi 20 tisíc korun, ale cena dat na pevném disku se nezřídka pohybuje ve stotisícových i vyšších částkách. Osobně neznám virus, který by fyzicky dokázal poškodit počítač. Ale podrobnosti o této problematice se dají spolehlivě najít na stránkách jednotlivých antivirových firem nebo na stránkách http://www.viry.cz. Zálohování dat na RW nebo R média je otázkou strategie. Pokud potřebujete zálohovat vždy pouze poslední aktuální data, je praktičtější používat přepisovatelná média. Jednou za čas je ale dobré udělat i zálohu na klasické médium. Přepsaná data z RW média už nikdo nepřečte. Rozdíl v typu + a je ve fyzickém provedení disků. Jednotlivé formáty se liší i způsobem záznamu. Podrobnější informace najdete např. v PC WORLDu č. 2/05 v článku DVD pod mikroskopem. Kopírování chráněných CD a DVD představuje poněkud rozsáhlé téma, na které zde nemáme prostor. Možná pomůže odkaz na stránky www.stahuj.cz/multimedia/vypalovani_cd/.

Jak povolit v Outlooku 2003 zobrazování a spouštění příloh, které automaticky blokuje?

Pro odblokování příloh v MS Outlooku 2002/3 je nejjednodušší použít český freewarový program Outblok. Nic se nemusí instalovat, stačí ho pouze spustit. Link: www.slunecnice.cz/product/Outblok.

Mám nový počítač: AMD Athlon 64 2800+, MSI K8 Neo FSR, 512 MB RAM). Prvý mesiac fungoval, ale potom sa začal sám od seba reštartovať. BSoD uvádza subor, v ktorom sa vyskytla chyba: wdmaud.sys a win32k.sys. Neviem to naisto, ale mam pocit, ze sa jedna o chybu pamate RAM. Na internete písali, že je to sposobené RAM, na stranku Microsoftu bolo tiež napísané, že tieto chyby sú sposobené nekompatibilitou alebo vadnou RAM. Ak to je pravda, mam si kupit novu RAM alebo existuje aj nejake ine riesenie? Mám ešte jeden problém, ktorý sa podía mojho názoru tiez týka pamate RAM. Odkedy sa mi začal počítac reštartovať, mám problémy s inštalovaním software z CD. Konkrétne sa jedná o hry. V pripade hier Star Wars: Knights of the Old Republic a Star Wars: Knights of the Old Republic II.: Sith Lords mi vypisuje mnoho chýb už pri inštalácii. V prípade iných hier inštalácia prebehne v poriadku, ale hry padajú.

Na daný problém jste si odpověděl docela dobře sám a mně nezbývá, než potvrdit vaši diagnózu. Jenom pro doplnění, uvedený problém se může také vyskytovat na PC se slabším nebo vadným zdrojem. Zaměřil bych se ale na test paměti a zkusil bych např. MemTest ze stránky hcidesign.com, nebo zkuste použít test paměti, který je ve většině tzv. live distribucí Linuxu, například Knoppix, ten si můžete stáhnout ze stránek www.knoppix.org. Stačí vložit CD do mechaniky, restartovat počítač a nabootovat z CD. Po startu si vyberete memtest a ten vám teorii o vadné RAM potvrdí nebo vyvrátí. V případě, že testy ukáží chybu, nezbývá než se s důvěrou obrátit na dodavatele hardwaru. Pokud testy vadnou RAM nepotvrdí, zkuste se na něj obrátit stejně. Může se jednat o nekompatibilitu RAM s některou z komponent vašeho PC. Dokazuje se to těžko, ale solidní firma vám paměť vymění za jinou.

Pokaždé když jsem chtěl uložit nějaký obrázek z webu, měl jsem možnost ho uložit ve formátu JPG. Nevím však, co se na počítači stalo zhruba od včerejška mám možnost ukládat jen v BMP. Dokázali byste mi prosím poradit, jak mohu tento problém vyřešit?

Stačí vyčistit vyrovnávací paměť prohlížeče, a vše bude jako dřív: Nástroje Možnosti sítě internet Dočasné soubory sítě internet Odstranit soubory.

Dobrý den, mám počítač AMD Athlon XP 1700+, desku ECS M848A, RAM 2 x 256 MB, grafickou kartu G-Force MX 440SE. Pokud procesor běží na původní frekvenci 1 460 MHz, počítač se při některých činnostech (jako např. vyčištění disku) restartuje a při spuštění třeba Half Life 2 aplikaci vypne. Když mám procesor podtaktovaný v BIOSu na minimální frekvenci 1 100 MHz, nic z toho nedělá. Nejdříve jsem podezíral chlazení, ale BIOS mi hlásí teplotu při vyšší frekvenci (1 100 MHz) 35 ?C, při vyšších frekvencích (1 460 MHz) 42 ?C. Mohli byste mi poradit, jestli s tím jde něco dělat, abych mohl používat procesor na původní frekvenci? Mám ještě druhý problém. Tato deska má integrovanou síťovou kartu, ale když se chci připojit do sítě, síť nefunguje, ale s jinou síťovou kartou vše funguje bez problému. Lze tuto vadu odstranit?

Popisovaný problém může být způsoben vadným napájecím zdrojem. V prvé řadě bych zkusil vyměnit zdroj za silnější. V případě, že to nepomůže, je potřeba prověřit další komponenty. Nejčastěji bývá závada v nekvalitních elektrolytických kondenzátorech základní desky. Závada je většinou postřehnutelná pouhým okem, jde o válečky někde poblíž napájecího konektoru. Horní plocha válce musí být plochá, každé (i sebemenší) nafouknutí signalizuje problém.

Udělal jsem zálohu svých MP3 souborů na DVD, ale omylem jsem nenastavil při vypalování disk jako hudební. Skladby se jakýmsi záhadným způsobem uzamkly a teď nejdou přehrát. Při prohlížení se soubory jeví jako opravdové, v atributech není nic zaškrtnuto a mají i normální velikost (například 3,31 MB), ale když je chci prostě přehrát, tak to nejde. Zkoušel jsem kopírovat DVD do PC a přehrát několika přehrávači, ale ani to nepomohlo.

V případě, že jste vypálil MP3 soubory jako datové DVD, tak nevidím problém. Soubory se měly uložit na DVD v tom stavu a tvaru, v jakém byly na pevném disku. To znamená v komprimovaném formátu MP3 každý přehrávač, který umí přehrávat MP3 soubory, by je měl umět přehrát (třeba Windows Media Player, Winamp apod.). V případě, že skutečně nejdou přehrát, zkusil bych utilitu MP3 Doctor nebo nějakou podobnou a zkontroloval MP3 soubory. V případě, že i pro tento program budou soubory nečitelné, došlo pravděpodobně k poškození souborů při vypalování a pokud je nemáte na pevném disku, jsou ztraceny.

Jak nastavit Průzkumníka, abych měl už rovnou rozbalenou nabídku Místní disk C:, a ne abych nejdříve musel kliknout na Tento počítač a potom na Místní disk C:?

Řešení je jednoduché. Otevřete nabídku Start Programy Příslušenství a na ikonku Průzkumníka klikněte pravým tlačítkem myši. Zvolte Vlastnosti a upravte položku Cíl: %SystemRoot%\explorer.exe na %SystemRoot%\explorer.exe /n, /e, c:\. A je to.

Mám počítač AMD Duron 1 600 Mhz, NVIDIA GeForce 2 MX400, 256 MB RAM. Nainštaloval som najnovšie ovladače od NVIDIE. Po inštalácii mi vybehlo okno, že drivery sprístupnili v BIOSe až 2 GB AGP Aperture Size. Pre správny chod driverov mám nastaviť túto hodnotu práve na 2 GB. Tak som spravil. No po reštarte sa mi počítač už nezapol.

AGP Aperture sice udává, kolik si karta v případě nedostatku své vlastní paměti může zabrat z paměti RAM. Pokud tam takovou paměť nemáte, nemůžete ji použít. Pokud máte 256 MB RAM nebo méně, je nejlepší mít AGP aperture size na polovině velikosti grafické paměti. Např. když na grafické kartě máte 64 MB paměti, nastavte tuto hodnotu na 32. Pokud máte více než 256 MB RAM, je doporučeno nastavit AGP aperture size na stejnou hodnotu jako je velikost RAM grafické karty. Problém se zapnutím počítače vyřeší pravděpodobně reset CMOSu. Nejlépe je postupovat podle manuálu k základní desce. Reset se provede pomocí jumperu na základní desce nebo vytažením baterie, která CMOS napájí. Přijdete pak ale o všechna ostatní nastavení BIOSu (i o ta nesprávná) a počítač by měl fungovat normálně.

§§§§§


Cheetah CD Burner - Vypalování jednoduše a zadarmo!(CD)

Karel Šredl

C05P0459

Po prázdninové přestávce vás opět vítám u dalšího Rychlokurzu tentokrát na téma vypalujeme snadno a rychle. Než se pustíte do instalace, uložte si rozdělanou práci a spuštěné programy ukončete. Posledním krokem instalace je totiž restart a mohli byste přijít o rozpracovanou úlohu. Začněme ale krokem prvním, a tím je spuštění instalačního souboru. Dále jen zkratkovitě: [Next >] > souhlas s licencí [Yes] > zvolit instalační adresář [Next >] > [Finish]. Následuje fáze kopírování souborů, která končí výzvou k již zmíněnému restartu.

Po spuštění programu se zaregistrujete číslem 0192837465. Z uvítací obrazovky se v několika krocích dozvíte, jak jednoduché je CD vypálit (takový ještě rychlejší Rychlokurz). Rozhraní aplikace je velice jednoduché je to vlastně lišta ikonek, kde určíte CO budete dělat, na ploše pod ní pak označíte s ČÍM budete pracovat.

Kopírujeme CD

Začněme tou jednodušší variantou kopírováním CD. Máte před sebou své oblíbené cédéčko a chcete si vytvořit jeho záložní kopii (jakýkoli jiný důvod by byl nelegální). Klikněte na tlačítko Start a z nabídky vyberte buď Copy an Audio CD (pokud kopírované CD obsahuje písničky) nebo Copy a Data CD (pokud jde o datové CD).

Po volbě typu kopírování se v hlavní oblasti objeví okno s nastavením. Zde určíte, z jaké mechaniky budete číst (Source drive:) a na které budete vypalovat (Destination Drive:). Máte-li pouze jednu, pak v obou polích nastavíte tutéž jednotku. V sekci [Settings] lze nastavit rychlost vypalování (Destination Speed:) a pomocný adresář, v němž se bude vytvářet obraz CD (musíte mít k dispozici dostatek volného místa na disku maximálně bude potřeba 800 MB). Ještě poznámku k rychlosti vypalování: čím vyšší rychlost vypalování zvolíte, tím kratší dobu bude celý proces trvat, ale při vypalování vyššími rychlostmi může nastat problém vypálené CD přečíst ve starších mechanikách. Proto se hlavně pro audio CD, které budete chtít přehrávat třeba ve vašem starém discmanu doporučuje nastavit rychlost vypalování na nizší hodnotu (osobně používám 4x). Důležité je také zkontrolovat, pro jakou rychlost je vypalovací médium certifikováno. Pokud použijete rychlost vyšší, hrozí vám, že vypalování skončí chybou a CD bude nečitelné (a budete mít další podložku pod kafe).

Máte-li vše nastaveno, spusťte kopírování kliknutím na tlačítko Copy CD. Vaše CD se začne načítat a data se budou ukládat do pomocného adresáře. Po kompletním načtení Cheetah Burner vysune kopírované CD a vyzve vás ke vložení prázdného média. Vložte je a stiskněte [OK]. Nyní již následuje fáze vypalování a pokud vše proběhne hladce, na konci obdržíte krásnou kopii vašeho originálního CD. Jen pozor! Některá CD mají implementovánu ochranu proti kopírování, v takovém případě nebude výsledné CD funkční.

Vytváříme nové CD

Postup vytváření nového CD se lehce liší podle toho, zda chceme vytvořit datové cédéčko (tedy umístit na ně soubory a adresáře jako na pevném disku), nebo zda chceme vytvořit audio CD (tedy disk s písničkami, přehratelný v různých discmanech a hi-fi věžích). Klikněte tedy na ikonu Start a zvolte buď Data CD Burner nebo Audio CD Burner. V hlavní oblasti se otevřou dvě okna. Okno vpravo ukazuje váš pevný disk, okno vlevo pak reprezentuje vytvářené cédéčko. Úplně dole je zobrazen žlutý pruh, který ukazuje úroveň zaplnění vyvářeného CD. Pokud se ve stavovém řádku pod ním zobrazí nápis Exceeded the Maximum Disc Capacity, znamená to, že jste do vytvářeného CD umístili příliš mnoho dat a je nutné z něj některé soubory či písničky odstranit.

Jak tedy vytvářené CD naplnit? Jednoduše si v pravém okně najděte soubor či adresář, který chcete vypálit, a přetáhnete ho do levého okna. Pokud vytváříte audio CD, nemůžete na ně uložit cokoli jen soubory s příponami MP3, MP2, WMA, WAV, AVI a OGG. Pokud naopak potřebujete cokoli odebrat, stačí soubor v levém okně označit a stisknout tlačítko Remove (nebo klávesu [Delete]). Soubor se tím pouze odstraní ze seznamu k vypálení, na vašem disku zůstane.

Řekněme, že jste do levého okna dali vše, co na nově vytvářeném cédéčku chcete mít. V horním řádku levého okna tedy ještě nastavte název CD (Volume ID:), mechaniku, v níž budete vypalovat (Drive:) a rychlost vypalování (Write Speed:). Pak už stačí jen kliknout na tlačítko Burn Disk a vypalování začne.

Práce s obrazem CD

Obraz CD je vlastně obsah CD přenesený do jednoho souboru. K čemu slouží? Třeba jako záloha. Díky programům jako Daemon Tools či Alcohol může rovněž fungovat jako virtuální médium nikdy se nepoškrábe a je podstatně rychlejší než skutečné CD. Jak však takový obraz vytvoříme?

Klikněte na tlačítko Start a vyberte volbu Create ISO File (vytvořit soubor ISO, což je standardní formát pro uložení obrazů). Otevřou se před vámi opět dvě okna: pravé s obsahem vašeho pevného disku a levé, do něhož umístíte vybrané soubory a adresáře. Přesun souborů opět probíhá metodou drag&drop.

Jde prakticky o totožný postup jako při vytváření datového CD, pouze při kliknutí na ikonu Create ISO budete vyzváni k zadání jména a cílového umístění vytvářeného obrazu. Jak jsem se již zmiňoval, s obrazem můžeme dále pracovat. Budete-li jej potřebovat vypálit na skutečné CD, stačí vybrat Start > Burn ISO File. V dialogu pak přes tlačítko [Browse] zvolíte požadovaný soubor ISO, nastavíte mechaniku a rychlost vypalování a stiskněte tlačítko Burn Disc.

Další akce

Používáte-li přepisovatelná média, tedy CD-RW, na která lze data vypálit vícekrát, pak se vám bude jistě hodit volba pod tlačítkem Start > Erase Disc (Vymazat disk). Vložíte CD-RW, vyberte mechaniku a stisknete tlačítko Erase.

Pokud byste chtěli převést písničky ze svého oblíbeného audio CD do formátu MP3, pak klikněte na Start > Audio CD Ripper. V hlavní oblasti se zobrazí seznam písniček z cédéčka a dokáže-li je program identifikovat v internetové databázi hudebních CD, pak se objeví i interpret, název alba a názvy jednotlivých skladeb. Kliknutím na tlačítko Extract Audio spustíte proces extrahování písní z CD a jejich převedení do formátu MP3. Budete dotázáni jen na to, kam výsledné empétrojky uložit. Přesnější nastavení kvality výsledných MP3 provedete přes tlačítko , zde zvolíte datový tok (bitrate), jenž určuje výslednou kvalitu zvuku. Čím vyšší hodnota, tím lepší zvuk, ale samozřejmě i větší výsledný soubor. Já osobně zpravidla nastavuji bitrate na 192 Kb/s.

Závěr

Složité programy nemusejí být to "pravé ořechové" pro uživatele, který chce prostě "jen" vypálit cédéčko. V takovém případě bych doporučil právě Cheetah CD Burner. Je jednoduchý a přehledný, v neposlední řadě je pro čtenáře PC WORLDu zdarma. Tak proč hledat jinde?

§§§§§


Tipy & triky pro Windows

Jan Povolný

C05P0460

Z deštivých dnů, které by se daly označit slovy klasika o "nešťastném způsobu léta", jsme se přehoupli do tropického vedra a sucha. Naštěstí ne toho informačního a technologického. Navzdory zažitému sloganu o okurkové sezóně totiž Microsoft uskutečnil další krok k vydání nové a očekávané verze operačního systému Windows Longhorn tím, že ji přejmenoval na Windows Vista a k tomu uveřejnil i logo. Celá tato informace by mohla naznačovat cosi o blížícím se vydání systému v roce 2006.

Ve vloženém článku u tohoto dílu našeho seriálu máte k dispozici množství odkazů obsahujících ukázky (screenshoty i videa) tohoto operačního systému a předvádějící jeho nové technologie a vzhled. Podle všech dostupných informací se máme jako uživatelé určitě nač těšit. A to i přes fakt, že nám na poli procesorů x86 brzy přibude i MacOS X, který také vypadá velmi dobře.

Dnešní sadu tipů a triků lze označit obsahem i rozmanitostí za standardní. Přeji příjemné počtení.

Tipy pro Windows

Zvyšte výkon

(Windows XP) Dlouholetý čtenář našeho seriálů si teď možná pomyslí něco méně lichotivého o tipech zvyšujících kdesi ve Windows jejich výkon a málokdy skutečně funkčních. A bude mít částečně pravdu. Přesto si jeden ukážeme, neboť jsme zatím tento druh triků pod Windows XP opomíjeli.

Výkon vašich Windows závisí na mnoha okolnostech. Na rychlosti pevného disku, velikosti operační paměti a také na správném nastavení odkládacího souboru. Kde a jak tento soubor nastavit si ukážeme v následujícím odstavci.

Jděte do menu Start a zvolte Ovládací panely. Pokračujte poklepáním na ikonu Systém a poté na záložku Upřesnit. Na této záložce zvolte v sekci Výkon tlačítko Nastavení. Konfigurační dialog obsahuje hned tři záložky. Na první máte možnost velmi podrobně nastavit jednotlivé drobné animace, které provázejí běžnou práci ve Windows a které vás třeba otravují. Každá animace však nepochybně brzdí výkon počítače jako takového. Lze zde využít i tří předdefinovaných režimů. Druhá záložka umožňuje uživatelům lépe specifikovat využití jejich PC. Pokud slouží spíše jako server s běžícími službami na pozadí, lze na tomto místě příslušným směrem optimalizovat využití paměti. Standardní uživatel nemusí tyto volby měnit a může pokračovat nastavením Virtuální paměti, což provede poklepáním na tlačítko Změnit v příslušné sekci.

Velikost a nastavení Virtuální paměti ovlivňuje výkon celého počítače. Obvykle se doporučuje nastavení pevné velikosti, nebo alespoň rozsahu, kde maximální velikost odpovídá dvojnásobku vaší operační paměti RAM. V dialogu lze zvolit jednotku, kde bude soubor virtuální paměti (pagefile.sys) umístěn. Lze tak využít volného diskového prostoru v jiném oddílu, než jsou instalovány Windows. Velikost můžete ponechat na systému, doporučuji však zvolit vlastní dle výše uvedeného. Po nastavení vše potvrďte stiskem OK. Konfigurace je ihned platná a potřebné soubory jsou okamžitě vytvořeny.

Poslední záložka slouží k nastavení DEP, neboli blokace spuštění dat jistými důležitými systémovými procesy. Celá technologie je velmi dobře popsána v nápovědě Windows, kterou vyvoláte poklepáním na odkaz umístěný přímo v textu záložky.

A zase Příkazový řádek

(Windows XP) Tipů pro práci s příkazovým řádkem ve Windows XP jsme uveřejnili již několik. Přesto ještě zůstalo pár drobností, které stojí za zmínku. Příkazový řádek je velmi užitečnou součástí Windows. Jednak v něm lze provozovat celkem úspěšně starší aplikace určené původně pro operační systém MS-DOS, jednak jej můžete používat pro spouštění programů na textovém základu nebo pro psaní skriptů.

Příkazový řádek spustíte standardně z menu Start Programy Příslušenství. Druhou možností je zadat příkaz cmd v dialogu Start Spustit. Pokud do něj napíšete libovolný příkaz reprezentující aplikaci pro Windows (např. calc), bude tento spuštěn v samostatném okně. Existuje však mnoho dalších užitečných příkazů. Jejich seznam získáte příkazem help. Pro snadnější používání obsahuje příkazový řádek historii provedených úkonů. Prostým stiskem šipky "nahoru" budete tuto historii procházet. Stiskem šipky "vpravo" zase postupně vypíšete poslední zadaný příkaz.

Svoji funkci mají i funkční klávesy. F1 duplikuje funkci "pravé šipky", F7 vyvolá pop-up nabídku provedených příkazů, F8 duplikuje funkci "šipky nahoru" a F9 vám umožní vybrat rychle příkaz ze seznamu prostým zadáním jeho pořadového čísla (to zjistíte například stiskem zmíněné klávesy F7). Příkazem exit Příkazový řádek opustíte (a vymažete tak i dosavadní historii).

Chytrá asociace

(Windows 98/XP) Windows již od počátku své existence používají stejný systém názvosloví. Tedy název souboru a třípísmennou koncovku. Tato koncovka slouží k rozlišení typu souboru, Windows podle ní poznají, kterou aplikaci mají spustit, resp. tato koncovka je asociována s určitou aplikací. Co se ale stane v případě, že je koncovka pro Windows neznámá? Potom vám systém nabídne seznam všech instalovaných aplikací a vy si můžete vybrat, pomocí které chcete soubor zobrazit. Bohužel Windows si tuto vaši volbu pamatují, neboť je v dialogu výběru aplikace standardně zaškrtnuté příslušné políčko. To není v některých případech šťastná volba. Při příštím spouštění se totiž systém na nic neptá a spouští program, který jste použili minule, což ale nemusí být ten ideální a jediný možný.

Jednoduchou editací systémového registru můžete zajistit, aby příslušné políčko zůstalo neaktivní a aby se vás při neznámé asociaci Windows vždy zeptala, jakým programem chcete příslušná data prohlédnout nebo editovat.

Jděte do menu Start Spustit a spusťte program regedit. V něm pokračujte do klíče HKEY_CLASSES_ROOT Unknown shell OpenAs command. Zde poklepejte v pravé části na hodnotu Výchozí a za celý řetězec přidejte mezeru a %2. Celé to například ve Windows 98 vypadá takto (umístění rundll32.exe ve Windows XP se nepatrně liší)

\\C:WINDOWSrundll32.exe shell32.dll,OpenAs_RunDLL %1 %2

Zavřete regedit. Volba je ihned aktivní a při dalším výběru aplikace pro spuštění neznámého souboru už nebude příslušné políčko v dialogu zaškrtnuto.

Hrátky se Startem

(Windows XP) Vyzdvihované i proklínané menu Start ve Windows, snad nejpoužívanější "tlačítko", nabízí také různé možnosti nastavení. S přechodem na Windows XP uživatelům zpravidla nevyhovoval nový vzhled nabídky Start a mezi první úpravy patřilo přepnutí do "klasiky". Jedním z důvodů byl i odlišný přístup ke složce dokumentů, která se v nové nabídce jeví pouze jako odkaz a nezobrazuje se seznam posledně otevíraných souborů. V dalším odstavci tohoto tipu si ukážeme, jak lze nabídku Start přizpůsobit, včetně určení pozice zmíněných dokumentů.

Nejprve poklepejte pravým tlačítkem na dolní programovou lištu, které vévodí právě menu Start. Z kontextového menu potom vyberte položku Vlastnosti. Přejděte na záložku Nabídka Start a vedle stejnojmenné položky poklepejte na tlačítko Vlastní. Na první záložce konfiguračního dialogu lze nastavit velikost ikon zobrazovaných v menu a také počet naposledy spuštěných aplikací, který tvoří jeho levou část. Můžete také definovat předvolený program pro elektronickou poštu a prohlížení internetu. Na druhé záložce najdete voleb podstatně více. Jejich názvy jsou vesměs srozumitelné a není zde prostor na jejich podrobnější popis. Zmíním se pouze o nastavení dokumentů. V seznamu lze vybrat i starý způsob jejich zobrazení jako jednotlivých souborů, nikoliv jako prostý odkaz do složky. Jejich zobrazení lze také úplně vypnout, včetně vymazání historie.

Tipy pro MS Office

Použijte předlohu

(PowerPoint 2003) Jelikož mezi tipy pro MS Office silně zanedbáváme nástroj pro tvorbu prezentací PowerPoint, bude dnešní první tip právě o něm. PowerPoint je v dnešní době masově provozovanou aplikací, neboť multimediální prezentace "hýbou" světem firemních porad. Styl vytváření prezentace používá spousta lidí naprosto shodný: vytvoří jeden snímek, který potom neustále duplikuje (v tom lepším případě). PowerPoint však obsahuje možnost vytvoření takzvaného master snímku, neboli česky předlohy. Na tu si připravíte vše, co je pro snímky společné, vytvořit můžete například i vodotisk. Jak na to, uvidíte v následujícím tipu.

Spusťte PowerPoint a jděte do roletového menu Zobrazit. Zde zvolte položku Předloha a poté vyberte z menu volbu Snímek. Objeví se předpřipravený master, který lze obvyklou cestou vkládání objektů upravovat. Jestliže chcete vytvořit vodotisk, připravte si požadovanou grafiku a poté ji na snímek vložte pomocí roletového menu Vložit Obrázek Ze souboru (případně Klipart). Upravte její velikost a umístění na snímku a poklepejte do aktivní oblasti obrázku pravým tlačítkem. Z kontextového menu vyberte možnost Formát obrázku a pokračujte na záložku Obrázek. Zde v sekci Nastavení zobrazení vyberte z roletky možnost Zesvětlit (případně Vodotisk), nebo nastavte kontrast a jas podle libosti manuálně. Po vytvoření předlohy se vraťte zpět do prezentace stiskem tlačítka Zavřít předlohu na plovoucí liště nástrojů.

Vše, co na předloze vytvoříte, je potom pro každý snímek vaší prezentace neměnné a při tvorbě obsahu snímku již nejde s příslušnými objekty předlohy manipulovat. Což je dobře. Máte tak zaručen jednotný vzhled, který není možné neúmyslně pozměnit.

Záporné odsazení

(Word 2003) Jde o nepříliš náročný, ale přesto podle mého názoru užitečný malý tip pro práci s textem ve Wordu. Pokročilejší tvorba textu v tomto editoru zahrnuje definice stylů včetně rozdílné konfigurace jednotlivých odstavců. Různé styly například obsahují odstavce s různým odsazením od základního nastavení rozměru stránky. K definici odsazení poté slouží i sada ikon, nacházejících se přímo vedle ikony seznamu v liště nástrojů.

Běžně pak definujete velikost odsazení v centimetrech, konkrétně v roletovém menu Formát pod položkou Odstavec na záložce Odsazení a mezery. Málokdo však tuší, že hodnoty odsazení mohou být i záporné. Zkuste zadat do příslušné kolonky zápornou hodnotu a dostanete se s označeným textem mimo hranice definované stránky (například vlevo). Tímto způsobem můžete velmi efektně zvýraznit nadpisy kapitol nebo jiné významné součásti dokumentu.

Pracovní prostory

(Excel 2003) V některém z předchozích dílů jsme mluvili o uspořádání pracovní plochy Excelu v případě, že máte otevřeno najednou více souborů a potřebujete je porovnat nebo mezi nimi přesouvat nějaká data. Následující tip tyto možnosti ještě nepatrně rozšiřuje.

Spusťte Excel a v něm otevřete dva nebo více souborů. Nyní nevidíte jednotlivé soubory, vidíte pouze poslední otevřený. Jděte do roletového menu Okno a zvolte Uspořádat. Uvidíte hned několik možností, jak vedle sebe uspořádat více souborů na jedné pracovní ploše. Vyberte ten pro vás optimální a můžete začít pracovat. To ale není všechno.

Pokud stabilně pracujete s určitými soubory najednou a tato sestava se nemění, máte možnost si nastavení pracovní plochy uložit, abyste jej nemuseli znovu a znovu aktivovat. Zvláště jedná-li se o více souborů naráz, může být jejich opětovné spouštění dosti ubíjející.

Nastavte si tedy rozvržení podle libosti a poté jděte do roletového menu Soubor. Zde zvolte trochu neznámou položku Uložit prostor... Budete vyzváni ke specifikaci místa a názvu souboru s informacemi rozvržení vaší plochy v Excelu. Tento soubor má poněkud nezvyklou příponu XLW (W jako Workspace). Vše uložte. Příště stačí jen otevřít příslušný XLW soubor a Excel nejen otevře všechny soubory najednou, jak jste je uložili, ale také je rozvrhne na pracovní ploše tak, jak jste si to přáli.

Intertipy

Letní měsíce s sebou nakonec přinesly tolik očekávané teplo a Microsoft uvolnil další podrobnější informace o nové verzi Windows, přejmenované z Longhornu na Vistu. Proto i dnešní internetové odkazy nasměrujeme "na Vistu" a podíváme se na tento budoucí operační systém očima betatesterů, kteří jej již aktivně užívají.

WinSuperSite Vista

http://www.winsupersite.com/vista/

O serveru WinSuperSite jsme se už v našem seriálu zmiňovali. V poslední době však přibyla nová sekce s názvem Vista, reprezentující budoucí verzi MS Windows. Odkaz směřuje přímo do prostoru věnovanému plně tomuto operačnímu systému. Kromě již existujících tipů a triků zde naleznete množství velmi zajímavých screenshotů, které nejvíce vypovídají o vzhledu a funkcích připravovaného operačního systému. K dispozici je také seznam článků a informací vydaných ve světě v poslední době a věnovaných Windows Vista. Nechybí Windows Vista FAQ, které vám pomohou například s přípravou vašeho PC pro instalaci. Zvláštní sekci pak zabírají přímé informace z úst představitelů Microsoftu. Na závěr lze spustit několik video spotů s ukázkami funkcí a práce v novém Longhornu. Vše ve velmi pěkném "Windows Vista" designu.

StartKabel.nl a Windows Longhorn

http://www.startkabel.nl/k/windows-longhorn/

Abychom tu neměli jen stránky v angličtině na výše uvedeném odkazu najdete velmi povedenou holandskou stránku s množstvím informací o chystaných Windows Longhorn. Stránka je velmi přehledně rozdělena do "windows", která obsahují vždy informace podle daného tématu v titulku. Naleznete zde FAQ, tipy a triky pro instalaci a práci s Longhornem, aktuality ze světa Longhornu (často směřující na jiné zpravodajské servery), preview, nechybí ani screenshoty. Na stránce se lze přihlásit do diskusních skupin s tématem Longhornu, nebo jen doplnit komunitu související pouze s tímto webem.

Windows Tweaks

http://www.windows-tweaks.info/html/

windows-longhorn.html

I na serveru Windows Tweaks najdeme sekci věnovanou Longhornu. Stránka pochází z dílny německých tvůrců, jednotlivé odkazy ale často směřují na anglické příspěvky, většinu informací tak najdete právě v angličtině. Jako na předchozích stránkách zde naleznete aktuální informace o vývoji systému včetně odkazů na stažení volně distribuovaných alfa verzí. Dále je zde sekce pojednávající o bezpečnosti Longhornu, který je jak známo silně provázán s internetem a MSN. V dolní části stránek najdete odkazy na informace ohledně implementace nových funkcí Longhornu do stávajících Windows XP, včetně nového vzhledu pracovní plochy a oken. Stránky obsahují odkazy na stažení utilit a diskusní fóra s tématikou Longhornu. Neváhejte s návštěvou sekcí věnovaným i ostatním verzím MS Windows.

ActiveWin Longhorn Infocenter

http://www.activewin.com/longhorn/

Výtečně provedená stránka s množstvím informací o připravovaných Windows Vista. Celý web ActiveWin se opravdu podrobně věnuje světu Windows jako takových. Výše uvedený odkaz potom míří na stránku s informacemi o Longhornu. Ty jsou rozděleny do několika tabulek s odkazy. První obsahuje veškeré informace o Longhornu jako operačním systému (například vysvětlení novinek v souborovém systému), ve druhé najdete nezbytné screenshoty hned ve třech galeriích. Ve třetí potom odkazy na další stránky s podobným zaměřením. Nic více, ale také nic méně. Anglicky.

Windows Vista Development Center

http://msdn.microsoft.com/windowsvista/default.aspx

Také na stránkách Microsoftu (resp. v jejich developerské části MSDN) najdete informace o nových Windows Vista. Opět se jedná o velmi kvalitně zpracovaný web jak po vzhledové, tak po obsahové stránce. Nechybí množství informací o vývoji, podrobný popis použitých technologií, aktivní odkazy na stažení dostupných alfa a beta verzí systému, předvedení jednotlivých nových funkcí, screenshoty, videa, odkazy na diskusní fóra Microsoftu, utility a samozřejmě technická podpora pro betatestery. V datech lze pohodlně vyhledávat. Anglicky.

Windows Vista Tips and Tweaks

http://www.pro-networks.org/forum/post-368057.html

Výše uvedený odkaz směřuje ve své podstatě na jedno téma diskusního fóra o Windows Vista (bývalém Longhornu). Najdete v něm velmi slušné množství tipů a triků, nezřídka spojených s editací systémového registru Longhornu. Tipy jsou velmi podrobně popsány stylem "krok za krokem", občas doplněny i obrázky. Není to ale pravidlem. Kromě seznamu tipů, který je absolutně nesetříděný, zde najdete i další témata týkající se například úpravy vzhledu Windows Vista. Stačí se v úvodu stránky nasměrovat o stupeň výše. Poklepáním na odkaz (Vista) v horní liště získáte přehled článků a aktualit o této nové verzi MS Windows. Vše velmi přehledně zpracované, anglicky.

Software Tips and Tricks

http://www.softwaretipsandtricks.com

Velmi rozsáhlá stránka s tipy a triky pro nejrůznější software včetně Windows Vista. V úvodu budete zavaleni množstvím informací, aktualit a dlouhých menu po levé i pravé straně webu. Nechybí odkazy na videa a screenshoty systému Windows Vista. V levé části najdete diskusní fóra, tipy pro Windows XP, tipy a triky obecně, rozdělené tematicky podle druhu softwaru (je jich jistě několik set), velikonoční vajíčka, články o Windows nebo třeba jen odkazy na užitečné utility. Nechybí ani možnost zasílání newsletteru. Bohužel neexistuje žádný efektivní vyhledávač, pouze mapa celého webu. Vše anglicky.

Jen pro Guru

http://www.only4gurus.com/v3/index.asp

Posledním odkazem dnešního dílu bude velmi rozsáhlá a informacemi nabitá stránka pro počítačové odborníky, správce a tweakery. Stránka se věnuje výhradně světu MS Windows. V úvodu naleznete množství aktualit a informací ze světa Windows, kterým v zásadě vévodí videa a screenshoty z nových Windows Vista. Základním navigačním nástrojem je pak levé menu, kde najdete všechny podstatné sekce celého webu. Nechybí zde všechny možné "windows like" programovací jazyky a technologie, sekce o Windows serveru, MS Exchange a mnoho dalších. Pro nás je důležitý odkaz Longhorn, kterým se dostaneme přímo do oblasti našeho zájmu. Zde najdete opět screenshoty a videa, Windows Vista FAQ a další články. Vše anglicky.

§§§§§

&&&&&


Komunikace


Průvodce mobilními telefony

Tomáš Varoščák, Lukáš Erben, Tomáš Jirásko

C05P0473,C05P0474, C05P0475

Sony Ericsson K750i

I když bychom podle názvu mohli usuzovat, že novinka s označením K750i je jen mírně upraveným nástupcem modelu K700i, není tomu tak a každý, kdo alespoň zdálky zahlédl některý z reklamních šotů propagujících tento telefon, to jistě dobře ví. Hlavní devizou nového modelu je především dvoumegapixelový integrovaný fotoaparát s automatickým zaostřováním.

I když je vzhled telefonu na první pohled osobitý a do jisté míry originální, určitých shodných prvků s jeho předchůdci si nelze nevšimnout. Přední strana telefonu je až na několik světlých prvků celá černá, což bude zcela jistě vyhovovat uživatelům s oblibou v decentním designu. Zadní strana je pak poněkud pestřejší, neboť je na ní umístěna stříbrná krytka čočky fotoaparátu, jejímž odsunutím se automaticky dostanete do menu fotoaparátu. Displej telefonu je velmi kvalitní a při stejných rozměrech jako u svých předchůdců má rozlišení 176 x 220 obr. bodů a dokáže zobrazit až 262 000 barevných odstínů. Nebýt zvláštní klávesy pro spuštění tzv. vlastního menu s posledními událostmi a libovolným počtem zkratek k oblíbeným a často používaným funkcím, ovládání telefonu by se od standardu posledních modelů také příliš nelišilo. Reakce modelu K750i jsou velmi svižné, ale celkový dojem kazí četné animace, kterých se nelze zbavit.

Co se týče funkční výbavy, Sony Ericsson své příznivce opět nezklamal. Telefon nabízí velké množství i těch nejmodernějších funkcí, ale vzhledem k tomu, že v této oblasti již není příliš kam konkurenci utíkat, hlavním tahákem je spíše multimediální funkce fotoaparát. Ten se může pochlubit maximálním rozlišením snímků 1 632 x 1 224 pixelů a také autofocusem. Ten funguje jako u běžných fotoaparátů, tedy půlstiskem se zaostří a domáčknutím fotí. To samozřejmě přináší možnost ostřejších záběrů, ale také zpomaluje focení a uniká možnost focení tzv. momentek.

Kromě fotoaparátu má samozřejmě telefon i jiné funkce, k nimž se řadí především rozšířený adresář s kapacitou 500 jmen (ne jednotlivých čísel), zprávy včetně e-mailových, MP3 přehrávač, kalendář, rádio, budík, synchronizace s různými aplikacemi, datové přenosy přes Bluetooth i EDGE a mnoho dalších, jejichž popis se do tohoto článku už nevejde. 5 0473/BAM o

Nokia 6021

Pokud byste si chtěli koupit nový mobil čistě pro telefonování, psaní SMS zpráv a buzení po ránu a jestli vás irituje "úplně zbytečná" přítomnost fotoaparátu, který nevyužijete, pak vám trh příliš produktů nenabídne. Musíte se poohlédnout buď po starších modelech, jenž ale pomalu mizí, anebo si budete muset vystačit s nějakým tím low-endem. Situace se ale poněkud zlepšuje, neboť Nokia upravila svůj starší model 6020, odebrala mu vestavěný fotoaparát a přidala podporu Bluetooth a na světě je zbrusu nový model s označením 6021.

Ten je na první pohled velmi konzervativní a to jak tvarově, tak i barevnou kombinací. Zadní strana telefonu je lehce zvrásněná, takže při držení v dlani pevně sedí na místě. Po stranách pak lze nalézt okénko infraportu, reproduktor hlasitého odposlechu a tlačítko sloužící pro aktivace Push to talk.

Přední strana telefonu obsahuje stejný displej, s nímž jsme se mohli setkat již u několika starších modelů včetně Nokie 6230. Jeho rozlišení je 128 x 128 pixelů a dokáže zobrazit až 65 tisíc barev, což dnes v této kategorii rozhodně není žádný zázrak. O ovládání telefonu se stará decentní joystick pod displejem, kontextové klávesy a standardní tlačítka s červeným a zeleným obrázkem telefonu. Práce s ovládacími prvky je příjemná, i když rychlost telefonu především při pohybu v kontaktech nebo v hlavni nabídce menu není zrovna nejvyšší.

Funkční výbava telefonu odpovídá jeho zařazení a ceně, za kterou se prodává. Nabízí standardní a generacemi modelů vyzkoušené funkce jako vícepoložkový adresář a textové zprávy, novější ale pomalu se zabydlující funkce jako MMS zprávy, e-mailového klienta (jako javovou aplikaci) a Javu a dokonce i některé relativně nové a neotřelé funkce typu EDGE či Push to talk, to ale žádný tuzemský operátor zatím nerozběhl. Jak již bylo zmíněno na začátku, má telefon i Bluetooth, který získal obětováním nepříliš kvalitního fotoaparátu. Slabší to je s výbavou, pokud jde o multimediální funkce jako je MP3 vyzvánění nebo kapacita interní paměti, ale to je s ohledem na zaměření telefonu pochopitelné a uživatele to jistě nemusí příliš mrzet. Multimediálních telefonů je totiž na trhu stále více než dost.

Nokia 7260

Pokud se vám Nokia 7260 líbí, nemusíte váhat, neboť vás svými funkcemi asi nezklame. Pokud ale styl tohoto telefonu není vašim gustem, pak se mu obloukem vyhněte. Při bližším setkání vás totiž ničím výrazně nepřekvapí.

Nokia 3230

Nokia 3230 představuje kompromisní řešení, kdy za výhodu operačního systému zaplatíte určitým omezením multimediálních funkcí, vynuceným snahou dosáhnout co nejnižší ceny.

Motorola V171

Pokud hodláte ušetřit a nemůžete si vybrat mezi zlevněnými staršími modely, které trh nabízí, pak může být Motorola vaším favoritem. Nenabízí téměř nic, ale také téměř nic nestojí.

Palm Treo 650

K titulu nejdokonalejšího smartphonu mu chybí pouze pár drobností. S ohledem na cenu MDA Compact bychom ale váhali, zda za roztomilé Treo 650 utratit osmnáct tisíc korun.

Samsung SGH-E300

O Samsungu SGH--E300 by se dalo říci, že je to další z mnoha telefonů véčkové koncepce, který jako by z oka vypadl svým předchůdcům. Ale pod podobným kabátkem se skrývá řada změn, které uživatele mile překvapí.

Samsung SGH-D500

V současné době nejlépe vybavený Samsung je zároveň zástupcem konstrukčně zajímavé skupiny tzv. vysouvacích telefonů. Z jeho vlastností stojí za zmínku Bluetooth, megapielový fotoaparát

a 96 MB paměti.

Nokia 6230i

Eegantní, dobře vybavená a za přijatelnou cenu. Nokia 6230i zřejmě starší Nokii 6230 z kapes uživatelů nevypudí, ale u těch, kteří se po novém telefonu právě teď poohlížejí, rozhodně šanci má.

Sony ericsson K300i

Nebýt velké konkurence v cenově výhodnějších starších mobilních telefonech tohoto výrobce, určitě by se novinka s označením K300i velmi dobře prodávala. Takhle o tom lze úspěšně pochybovat.

Eurotel Dataphone III

Hledáte-li přístroj, který vám umožní být kdekoliv a kdykoliv plně v kontaktu s vaší kanceláří či zákazníky, pak vězte, že Eurotel Dataphone III dokáže splnit takové požadavky prakticky do puntíku.

Siemens SL65

Siemens SL65 je alternativou pro ty příznivce německé značky, kterým "obyčejný" vzhled ostatních modelů řady 65 neimponuje. Pokud vám ale na značce nezáleží, zvažte Samsung SGH-D500 s výrazně bohatší kvalitnější nabídkou funkcí.

Opera

Určitě jste už někdy přemýšleli nad tím, proč váš chytrý telefon neumí zobrazovat běžné WWW stránky, když podobná zařízení (jako např. PDA) to už dávno dovedou. Prohlížeč Opera je delší dobu dostupný i pro smartphony, takže v případě, že váš mobil opravdu nemá internetový browser nebo vám ten vestavěný nevyhovuje, můžete si jednoduše nainstalovat Operu. Instalační soubor zabírá necelých 900 kB a pokud máte jeden z prvních mobilů, tak zjistíte, že při používání Opery se zaplní celá RAM, nic dalšího již tedy nepůjde spustit. Tuto nevýhodu ale vynahradí prohlížeč svými funkcemi. Poradí si téměř se všemi webovými standardy, dokáže zobrazit rámce a můžete v něm vyplňovat různé formuláře. Zapomeňte na všechny oblíbené stránky, Opera totiž ovládá i tzv. bookmarky (záložky) tyto záložky pak můžete posílat kamarádům pomocí SMS/MMS/e-mailu. Dokonce lze zobrazování WWW stránek nastavit tak, aby se jejich šířka vždy přizpůsobila displeji. Funkcí je opravdu nespočet. Na stránkách výrobce si můžete stáhnout 14denní zkušební verzi a mimo jiné tu najdete i různé jazykové balíčky, čeština ovšem chybí.

Odkaz: http://www.opera.com

exoVirusStop

Ještě do nástupu smartphonů byly zprávy o virech pro mobilní telefony k pousmání, dnes je tomu bohužel jinak. Zpočátku se "mobilové" viry šířily přes Bluetooth, později začaly blokovat přístup různým aplikacím a nyní už rozesílají SMS zpoplatněné zvláštní taxou. Tomu se logicky snaží zabránit antivirové programy. Jedním z nejznámějších je exoVirusStop, který nabízí ve standardní verzi ochranu proti třem nejznámějším virům Caribe, Skulls a Trojan_Mos i s podrobným popisem jejich vlastností. Test můžete spustit přímo v úvodní obrazovce. V jeho průběhu je zobrazen graf, který vás informuje, v jaké fázi testu se nacházíte. Na našem smartphonu toto testování trvalo asi 3 sekundy, takže se domníváme, že program nebere v potaz paměťovou kartu a zabývá se pouze pamětí telefonu. V případě, že by program nalezl vir, řekne vám, kterou aplikaci byste měli odinstalovat, a to je vše (k dispozici jsme měli exoVirusStop ve verzi 1.00.003). Na druhou stranu po zaplacení plné verzi budete mít přístup k virovým databázím a nebudete muset (teoreticky) shánět pro svůj mobil jiný antivirový program.

Odkaz: http://www.clickapps.com

ZipMan

Používáte mobilní e-mail a stalo se, že vám známí poslali důležitý dokument, který byl zabalený (komprimovaný)? Nebo se chcete s přáteli podělit o fotky z koncertu, na kterém právě jste, jenže jste omezeni počtem KB? ZipMan vám pomůže. Jedná se o komprimační (i dekomprimační) program (podobně jako například WinZip), který dokáže zabalit vaše právě vytvořené fotky, video, zvukové soubory či dokumenty zkrátka cokoliv. Program používá přípony zip, tar a gz, ovšem po instalování potřebných plug-inů můžete používat i archivy typu rar a arj. Při tvorbě nového archivu jste dotázáni na soubor (nebo soubory), který má být vložen, a na heslo (není podmínkou). Po komprimování máte možnost archiv odeslat přes MMS, e-mail, infra nebo Bluetooth. Pokud obdržíte nějaký zabalený soubor, normálním způsobem jej spustíte (ZipMan se totiž automaticky asociuje k zip souborům) a jednoduše rozbalíte. Pro lepší komunikaci s uživatelem lze program stáhnout i v češtině. Jedná se o placený program, takže budete-li chtít tuto aplikaci využívat déle než 14 dnů, musíte zaplatit.

Odkaz: http://www.series60.cz

Movistar 3D Rally

Další skvěle zpracovaná hra pochází z oblasti rallye. Skládá se ze dvou instalačních souborů celkové obsazené místo v telefonu je pak 630 KB, ale stojí to určitě za to. O vysoké úrovni hry vypovídá již úvod s krátkým videklipem. Pokud zmáčknete během videa jakékoliv tlačítko, dostanete se do menu, které nabízí závod nebo šampionát. Dále si vyberete auto, kterým pojedete podle přední masky jsou to všechno vozy Renault, vybíráte jen mezi objemem motoru. Vybrat si také můžete ze čtyř tratí, které jsou všechny v Německu a liší se délkou a samozřejmě tvarem. Bohužel zde chybí podpora více hráčů. Jakmile se dostanete před startovní čáru, určitě vás zaujme krásně zpracované prostředí. Vůz řídíte směrovým tlačítkem nebo číslicemi. Ale pozor nepřidáváte ani neubíráte plyn, nýbrž pouze řadíte (tlačítka 1, 2), brzdíte (3) a ovládáte směr vozu (0, 9) o zbytek se stará telefon. Umístíte-li se v šampionátu na předních pozicích, odblokujete si další tratě a auta. Prostě rallye jak má být. Hra je dostupná pouze v angličtině, ovšem ani laik by s překladem neměl mít problémy.

Odkaz: http://www.my-symbian.com

Hopem za barem

Slavíte narozeniny a chcete kamarádům udělat koktejl, ale nevíte, jak a z čeho? Hopem za barem je aplikace v Javě, která skrývá recepty na známé, ale i neobyčejné míchané nápoje. Navíc se jedná o freeware, který je v češtině a spustíte ho na všech telefonech podporujících rozhraní Java. Nápoje můžete vyhledat buď podle názvů, nebo podle dostupných surovin. Výsledek je pak přehledně seřazen podle abecedy. Pro každého, komu ještě nebylo osmnáct, jsou připraveny tři návody na nealkoholické drinky. Jestliže vám nabídka nestačí, můžete další recepty stáhnout z internetu. Některé jsou zajímavé nealkoholický nápoj, jehož název se dá volně přeložit jako "bezpečný sex na pláži". K dispozici je i diskuse, kde se můžete o své zážitky podělit s ostatními. Pokud byste chtěli opravdu to nejlepší, můžete se podívat na 13 nejlépe hodnocených nápojů tato funkce je ale dostupná pouze z internetu nebo WAPu (wap.michanenapoje.cz). Je dobře, že tvůrci přetvořili recepty z internetové verze i do mobilní podoby, protože tato aplikace je přece jen užitečná, nemyslíte?

Odkaz: http://www.michanenapoje.cz

Rayman Bowling

Rayman je dětská dobrodružná postavička ze stejnojmenné hry, pokud ji ale naučíte bowling, vznikne Rayman Bowling. Tato hra osloví milovníky bowlingu, kteří se nedostanou každý den k dráze, nebo také ty, kdo si chtějí zkrátit čas nějakou zajímavou sportovní hrou. Raymana ovládáte směrovou klávesou nebo numerickými klávesy 4 a 5. Když ve hře poprvé stisknete potvrzovací tlačítko (nebo klávesu 5), vybíráte, zda bude koule směřovat spíše dopředu, doleva nebo doprava. Další stisk pak udává přímku (dráhu), po které koule pojede, a posledním stiskem vybíráte sílu hodu. Během hraní jsme ale přišli na to, jak kouli hodit, abychom vždy shodily všechny kuželky (= strike). Návod vám ale neprozradíme, abyste si hru mohli opravdu užít. V nabídce je 11 kol, první je pro začátečníky, ostatní jsou obohaceny záludnostmi. Doprovodné jednohlasé zvukové efekty nezní nijak zajímavě, ale grafika neztrácí na kráse. Jelikož je určena pro většinu telefonů, nejvíce detailů si všimnete na těch s velkých displejem. Jazyk je standardně anglický a jako u většiny podobných her se opět jedná o shareware.

Odkaz: http://www.smobil.cz5 0474,475/BAM o

§§§§§


Tipy a triky pro mobily

Michal Bareš

C05P0477

Připravili jsme pro vás několik praktických tipů pro práci s mobilními telefony

Ještě rychlejší GPRS

Pro zvýšení rychlosti downloadu je možné využít několik GPRS modemů najednou. Požadavky na hardware: počítač, dva nebo více GPRS telefonů připojených k PC, operační systém Windows 2000. Musíte nainstalovat software, který umožňuje modem teaming (SurfDoubler), protože bonding nelze použít. Pro stahování pak používejte například mass downloader, get right nebo jakýkoliv jiný stahovací manažer, který rozdělí soubor na několik částí. Výhody: u GPRS neplatíte ani o korunu navíc, protože přenesená data se rozdělí mezi více telefonů, použije se vysoká rychlost stahování. U dvou telefonů (např. Ericsson T39 a Nokia 7650) průměrná reálná rychlost stahování přesahuje 7 KB/s.

Prohlížení www stránek rychleji a levněji

Používáte-li PDA k prohlížení WWW stránek, potom máte určitě plnou hlavu problémů s tím, jak snížit velikost nutně stahovaných dat na minimum a hlavně jak nastavit prohlížeč tak, abyste hodně viděli a přečetli bez nutnosti stále používat posuvné lišty. V takovém případě by vám mohl pomoci produkt společnosti Bitstream (www.bitstream. com), internetový prohlížeč s názvem ThunderHawk. Tento prohlížeč je primárně určený pro mobilní zařízení. Jak vám může pomoci? Kromě toho, že využívá optimalizovaný způsob stahování dat, nabízí možnost pohodlného zobrazování stránek. Pomocí ThunderHawku můžete stránku vidět v tzv. landscape módu, tedy např. u PocketPC ne v 240 x 320, ale v 320 x 240, stránkou lze rotovat. Problém čitelnosti je řešen vlastními fonty, které jsou vytvořené tak, aby byly malé a hlavně čitelné. Jistěže fonty nejsou to jediné, díky čemu je stahování ze stránek zrychlené. To bude totiž viditelné při každém otevření prohlížeče a čtení stránek a je jedno, zda budete on-line nebo off-line. Po prohlédnutí obrázků vám bude určitě jasné, jaké výhody by nám tento prohlížeč mohl přinést.

Chyba 633 při připojování počítače k internetu přes mobil

Pokud vám počítač při připojování se k internetu zobrazí tuto chybovou hlášku: "633 The modem is already in use or is not configured for dialing out", tak vězte, že jste zapomněli zadat do vlastností modemu AT příkaz. Řešení je následující:

Windows Start > Control Panel > Network and Internet Connections > Phone and Modem Options > Modems > zde vyberte příslušný modem > Properties > Advanced > zde zadejte AT příkaz: AT+CGDCONT=1,"ip","internet"

Chyba 734 při připojování počítače k internetu přes mobil

Pokud vám počítač po připojení se k internetu zobrazí tuto chybovou hlášku: "734 The PPP link control protocol was terminated" a poté spojení ukončí, tak vězte, že problém je v tom, že na vašem mobilním telefonu je aktivní WAP přes GPRS a tudíž počítač nemůže úspěšně navázat spojení. Řešení je, že stačí na telefonu WAP vypnout.

Úspora baterie u telefonů se seriovým portem

Pokud se k internetu připojujete pomocí mobilního telefonu a sériového portu, mějte na paměti, že dodávané kabely obsahují elektroniku, která převádí napěťové úrovně mobilního telefonu na napěťové úrovně odpovídající protokolu RS 232 (klasický sériový port). Tento převodník má ovšem nezanedbatelnou spotřebu, takže pokud kabel zapomenete odpojit od telefonu, tak se pohotovostní doba zkrátí asi 5x proti stavu bez kabelu. Proto vždy po skončení datových přenosů kabel odpojte.

Chcete prohlížet na wapovém telefonu internetové stránky?

Otevřete si ve WAPu odkaz wap.google.com, vyberte volbu "Hledat" a v ní zvolte "celý web". Poté na hlavní stránce zadejte adresu libovolné webové stránky a vyberte nalezený odkaz. Zobrazení není nijak přehledné, takže pokud to jde, raději zůstaňte u originálních wapových stránek.V nouzi se to může hodit.

Rubriku Tipy a triky pro mobilní telefony připravujeme ve spolupráci s firmou Oskar.

Automatické nastavení GPRS u OS Microsoft

Také vás nebaví stále nastavovat na mnoha vašich PC to samé? Nebo často reinstalujete? Nebo máte jiný důvod, při kterém vás potěší možnost nastavit připojení k GPRS během vteřinky? Pro operační systémy Microsoft existuje tzv. Internet Explorer Administration Kit (je zdarma a lze jej volně stáhnout z http://www.microsoft.com/ie), který vám umožní přes grafické menu vytvořit automatické konfigurační soubory *.ins. Po poklepání se automaticky konfiguruje připojení k GPRS, podle předem nastavených pravidel. Zde je již vytvořený ukázkový soubor pro nastavení GPRS Oskaru:

1. Korektně uveďte do chodu ovladače vašeho mobilního telefonu, aby byl vidět jako modem (Ovládací panely Modemy). Raději vše pořádně otestujte!

2. Zkopírujte následující text do Notepadu (Poznámkový blok) a uložte kamkoli a pod jakýmkoli názvem s příponou *.ins (např.: Oskar.ins).

3. Nyní již stačí pouze poklepat na právě vzniklý soubor (např.: Oskar.ins) a na otázku, zda chcete provést automatickou instalaci, odpovědět kladně.

Text souboru (např.: Oskar.ins):

[Entry]

Entry_Name=Oskar

[Phone]

Phone_Number=*99***1#

[Device]

Type=modem

[Server]

Type=PPP

SW_Compress=yes

PW_Encrypt=no

Network_Logon=no

SW_Encrypt=no

Negotiate_TCP/IP=yes

[TCP/IP]

Specify_IP_Address=no

Specify_Server_Address=Yes

DNS_Address=217.77.161.130

DNS_Alt_Address=217.77.161.131

IP_Header_Compress=yes

Gateway_On_Remote=yes

[Branding]

NoClear=1

[URL]

Home_Page=http://www.oskarmobil.cz

[Internet_Mail]

SMTP_Server=smtp.mujoskar.cz

[ConnectionSettings]

ApplyInsToConnection=Oskar

§§§§§


Navigace podle hvězd

Lukáš Erben

C05P0487

Satelitní navigační systémy a hardware pro jejich využití

Navigační a mapové systémy na bázi GPS se již stávají běžnou součástí našeho života. Zejména díky masovému rozšíření kapesních počítačů Pocket PC a Palm si je totiž může dovolit doslova každý. Již dávno je pryč doba, kdy byla GPS navigace specialitou přístrojů značky Garmin či výhradně výbavou luxusních limuzín. Cena antén GPS klesla pod hranici dvou tisíc a stejně tak vzrostlo množství map a navigačních programů dostupných pro PC a kapesní počítače.

Česká republika už patří mezi "zmapovaná" území, a tak není důvod s nákupem některého z navigačních balíků otálet. My jsme se o prázdninách soustředili na navigační programy, mapy a příslušenství pro kapesní počítače Pocket PC (a okrajově též pro některé chytré telefony), protože právě to je nejsnáze dostupná platforma s nejnižšími pořizovacími náklady. Přehled softwarových aplikací přineseme příště, tentokrát se podíváme na nezbytný hardware.

Proč PPC?

Tradiční výrobci systému GPS, jako je Garmin či TomTom, nabízejí své vlastní specializované přístroje, obsahující kompletní mapy západní a často i mnoha zemí východní Evropy. Proč jsme se tedy rozhodli zaměřit výhradně na platformu Pocket PC? Jednoduše proto, že náklady na její pořízení jsou nejnižší a praktičnost v mnoha směrech nejvyšší. Používáte-li například kapesní počítač PPC kombinovaný s telefonem, je GPS modul přirozeným doplňkem, s jehož pomocí můžete v autě ze svého "MDA" vytvořit zcela plnohodnotnou navigaci. Díky rozměrům bezdrátových GPS antén s technologií Bluetooth je možné je snadno nosit spolu s PDA či chytrým telefonem v kapse a používat nejen v autě, ale i při výletech, bloudění v neznámém městě či třeba na kole. Pokud si naopak kapesní počítač kvůli GPS teprve pořídíte, získáte tak nejen cenného pomocníka pro cesty autem, ale i PDA, které můžete využít pro plánování, psaní poznámek či zábavu.

Přístroje Pocket PC nejsou jedinými, které můžete pro zobrazování digitálních map a navigaci použít. I ostatní platformy PDA či chytrých telefonů jako PalmOS, Symbian UIQ či Symbian S60 mohou tímto způsobem fungovat, právě pro kapesní počítače s operačním systémem Windows Mobile je ale k dispozici největší množství map a programů zejména pokud se budete pohybovat v Čechách či na Slovensku (ale i v Chorvatsku a dalších méně "zmapovaných" zemích). Právě možnost volby toho nejlepšího navigačního softwaru (možnosti nových verzí přitom postupují mílovými kroky vpřed) spolu s existencí desítek užitečných GPS utilit (nemluvě o dalších tisících užitečných programů) či možností použít výstup z navigace pro tvorbu knihy jízd jsou hlavními výhodami, kvůli nimž se nám volba Pocket PC zdá nejvhodnější. Konečně posledním důvodem je existence specializovaných PPC přístrojů, jež již mají GPS přijímač v základní výbavě například Acer n35, který byl naší hlavní testovací platformou, spolu s Dataphone III/MDA III společností Eurotel a T-Mobile.

Acer n35

Acer nebyl první, kdo na náš trh uvedl PDA s integrovanou GPS anténou. Přesto se podle našich informací dočkal většího prodejního úspěchu než konkurenční model Yakumo, který jsme rovněž objednali, ale nedorazil. N35 není jen PDA, jedná se skutečně o GPS sadu, obsahující kromě samotného PDA, látkového pouzdra a síťového adaptéru též CL adaptér, držák do auta, datový kabel a externí GPS anténu.

N35 je příbuzným modelů 30 spíše podle číselného označení než podle konstrukce. PDA je na současné poměry poměrně velké to je ale dáno i GPS anténou, která se sklápí do zadní části. Výrobce ji vcelku moudře zapustil, takže při přenášení ve složeném stavu nehrozí její ulomení. Celkově působí n35 poněkud plastově na provoz to ale nemá vliv a vzhledem k určení přístroje pro GPS navigaci a nikoliv pro náročné manažery to lze snadno odpustit. S předchozími modely PDA Acer je částečně příbuzné ovládání na boku najdeme skrolovací/enter tlačítko a na spodku čelní strany směrový kříž (bohužel mu chybí funkce enter ta je pouze na boku). Kromě toho jsou na přístroji další čtyři tlačítka (dnes, kalendář, kontakty, mail), která lze konfigurovat i pro ovládání některých map, dále pak konektor pro externí GPS anténu, hlavní vypínač, mikrofon, výstup na sluchátka, slot pro kartu SD a konečně poměrně výkonný reproduktor vyvedený na zadní stranu.

Výrobce věnoval značnou pozornost displeji, který je sice překryt lesklou fólií, má ale výtečný jas a kontrast a je podle naší zkušenosti poměrně slušně čitelný i v kabrioletu za plného slunečního svitu. Jediné, v čem N35 poněkud pokulhává, je výkon a kapacita RAM. Použitý procesor Samsung s pracovní frekvencí 266 MHz je jistě levný, občas si ale díky tomu na vypočtení trasy pár desítek vteřin počkáte. Interní RAM 64 MB je naprostým minimem a o úložišti nemůže být při pár MB volného prostoru ani řeč. Koupě SD karty je v tomto případě povinná pro běžný provoz postačí 256 MB (do nich se vejde až několik různých map střední Evropy), chcete-li ale například nahrát kompletní mapu NavMan celé Evropy, budete potřebovat 1GB kartu. Acer prodává svůj přístroj buď samostatně, nebo v sadě s programem PocketKim (o kterém se zmíníme příště). u různých prodejců (například www.sunnysoft.cz) ale n35 seženete i v sadách s mnohem vyspělejšími a obsáhlejšími navigačními balíky.

Instalace n35 na PC i v automobilu byla naprosto bezproblémová. Zpočátku jsme sice nevěděli, na kterém COM portu je "pověšena" integrovaná GPS anténa (byla to osmička), po správném nastavení ale vše fungovalo k naší spokojenosti. Integrovaná anténa je osmikanálová, což pro běžný provoz stačí. Při sklopení se automaticky vypne a přestane odebírat energii. Během cca měsíčního testování se nám několikrát stalo, že po sklopení a opětovném vysunutí nemohly programy GPS modul nalézt to bylo obvykle nutné řešit měkkým resetem. Žádné jiné zásadní problémy jsme při používání n35 nezaznamenali, drobná výtka ale směřuje k ovládacímu kříži. Umístění tlačítka enter/potvrzení pouze na boční ovladač je dost nepohodlné. Ovládáte-li GPS za jízdy (což byste pochopitelně neměli, ale stejně to všichni dělají), značně to komplikuje práci s mapou. Je také škoda, že dioda, která indikuje stav GPS, jednoznačně neukazuje, zda anténa v daný okamžik přijímá data ze satelitů či zda má "fix" aktuální pozice, a k dokonalosti chybí přístroji snad jen zmiňovaná robustnost, ale to je opravdu jen drobná výtka.

Největší výhodou n35 je pochopitelně integrace GPS antény přímo v PDA. Díky tomu se jedná o ideální kapesní přístroj, který využijete nejen v autě, ale rádi si jej vezmete do kapsy na procházku cizím městem a v případě, že seženete vhodný držák, ho můžete použít i na kole či motorce (byť pak by vás mohla omezovat cca 4-6hodinová výdrž baterie). Nebudeme to skrývat: n35 nás nadchnul po dlouhé době se jedná o skutečně praktickou a užitečnou digitální hračku a ocenění PC WORLD TOP Produkt si plně zaslouží.

Holux GM-210

Tradičně nejlevnější cestou k GPS navigaci jsou antény se sériovým (COM či USB) rozhraním. Do této skupiny patří i Holux GM-210 s univerzálním mini-DIN USB rozhraním, které lze pomocí různých adaptérů propojit do nejrozšířenějších PDA či klasického USB portu. My jsme jej testovali v kombinaci s CA-XDA adaptérem na Dataphone III společnosti Eurotel. Výhodou tohoto řešení je kromě nejnižší ceny i integrovaný napájecí CL adaptér, který se stará jak o napájení PDA, tak o GPS anténu. V kombinaci s univerzálním držákem na sklo či palubní desku se jedná skutečně o nejlevnější způsob, jak změnit běžné PDA či XDA/MDA (spolu s vhodným softwarem) v plnohodnotnou navigaci. Nevýhodou je pochopitelně o něco složitější instalace (nechcete-li anténu a kabely nechávat na palubní desce). Samotný GPS přijímač sice nemá konektor pro externí anténu, v případě potřeby jej ale lze umístit na střechu či kapotu auta (to je důležité hlavně v případě, že máte pokovené přední sklo, které může ztížit příjem signálu či mu zcela zabránit).

Adapt Bluetooth GPS Reciever

GPS přijímače s Bluetooth rozhraním jsou populární zejména díky tomu, že pro jejich instalaci nemusíte přes palubní desku táhnout kabely ani nic složitě propojovat stačí je spárovat s PDA či XDA (obvykle se pověsí na virtuální COM port 6, 7 nebo 8) a můžete "jet". Tedy v případě, že vaše PDA podporuje Bluetooth profil sériový port (což není případ MDA II u toho lze ale problém napravit instalací neoficiálního patche pro Bluetooth Stack). V případě MDA III ale vše fungovalo dobře. GPS přijímač Adapt je napájen z Li-Ion akumulátoru a používá nové čipy s nízkou spotřebou, díky čemuž dokáže pracovat na jedno nabití až 16 hodin. Navíc se jedná o přijímač šestnáctikanálový (většina běžných modelů je osmikanálová). Vezmeme-li v úvahu i velmi nízkou cenu, jedná se dost možná o nejatraktivnější GPS bezdrátový přijímač na našem trhu.

Držáky PDA

Pokud si nepořídíte sadu GPS, která obsahuje držák PDA, pak máte možnost zakoupit nejrůznější univerzální držáky ať už se jedná o jednoduché modely, které pouze PDA přidržují nad palubní deskou, nebo o lépe vybavené typy jako Arkon Powered PDA Mount, který obsahuje autoadaptér a zesílený reproduktor. Držák Arkon dokáže napájet nejen PDA přes USB výstup, ale prostřednictvím druhého USB výstupu jej i propojit a napájet Bluetooth anténu s USB rozhraním. Navíc je k dispozici další výstup napájení pro Bluetooth GPS přístroje a zesílený reproduktor. Nevýhodou je ale poměrně složité zapojování (napájecí kabel, audiokabel), masivní rozměry a kabely trčící na všechny strany. Naším favoritem tak zůstává jednoduchý univerzální držák.

Dataphone III/MDA III

Zatímco zařízení jako je Acer n35 jsou určena primárně pro GPS navigaci (a možnost použít je coby PDA je spíše "navíc"), kombinovaná MDA (mobilní digitální asistent) jsou ideální pokud chcete mít mapy či navigaci po ruce vždy a všude. Právě pro ně je ideálním doplňkem drátová či bezdrátová GPS anténa, kterou stačí ve voze připojit. Navigační software můžete navíc využít i při běžném pohybu městem coby mapu, hledáte-li ulici či restaurant. Nevýhodou Dataphone III jsou ovšem velké rozměry v takovém případě je vhodnou alternativou MDA Compact či chytré telefony typu Motorola MPX se systémem Windows Mobile. Možným řešením může být i navigační balík pro mobilní telefony s OS Symbian, pro který se budou od září taktéž prodávat lokalizované mapy a navigační software výběr bude ale o poznání chudší.

Satelitní navigační systémy

Celým názvem NAVSTAR GPS (Navigation Signal Timing and Ranging Global Positioning System) je satelitní navigační systém, jehož pomocí lze určit přesnou polohu a časový údaj prakticky kdekoliv na zemském povrchu a na orbitě. Je složen minimálně z 24 satelitů, které obíhají na šesti kruhových oběžných drahách každý ze satelitů oběhne zemi dvakrát za den ve výšce 20 200 kilometrů. Satelity jsou vybaveny přesnými atomovými hodinami a vysílají podle nich "svůj" přesný čas, spolu s informacemi o vlastní oběžné dráze, které jsou nastavovány a aktualizovány z pozorovacích stanic ze země. Vůbec první družice systému GPS byla na oběžnou dráhu umístěna v únoru 1978 (výrobcem první generace družic byla firma Rockwell). První satelit ze současného "Block II" GPS systému (celkem 24 družic) byl na oběžnou dráhu vynesen v únoru 1989, vůbec poslední družice byla uvedena do provozu v listopadu 2004. Celkem bylo od roku 1978 nainstalováno 52 družic, náklady na údržbu systému se pohybují okolo 400 milionů dolarů ročně (včetně výměn dosluhujících satelitů).

Přijímací zařízení nepotřebuje absolutně přesné hodiny, musí mít ale časomíru s dobrou krátkodobou stabilitou a schopnost přijímat signály přinejmenším od čtyř satelitů, aby bylo možné určit zeměpisnou šířku, délku a nadmořskou výšku v daný čas. Výpočet je založen na zjištění vzdálenosti jednotlivých satelitů na základě lokálního času a času, kdy byly signály vyslány (tzv. pseudovzdálenost). Přijímač se vlastně nachází v průsečíku čtyř sfér, jež mají jako střed každý ze čtyř satelitů jejich poloměr se rovná časové prodlevě mezi odesláním a příjmem signálu, násobeným rychlostí radiových vln. Jak jsme ale zmínili, přijímač není vybaven přesnými hodinami, nemůže spočítat časovou prodlevu přímo. Je ale možné velmi přesně změřit rozdíly mezi čtyřmi (či více) přijímanými signály. Výsledkem jsou tři hyperboloidy (hyperboloid je kvadratická plocha, kterou lze v prostoru nejsnáze popsat jako dva propojené či protilehlé kužely), v jejichž průsečíku je aktuální poloha přijímače. Právě proto jsou třeba minimálně čtyři satelity. V případě tří satelitů by bylo možné vypočítat pouze dva hyperboloidy, jejichž průsečíkem není bod, ale křivka v takovém případě lze určit polohu, známe-li dodatečný údaj jako nadmořská výška (polohu lze pak určit jako průsečík dvou hyperboloidů a elipsoidu, tedy zemského povrchu v dané výšce). Ve skutečnosti jsou ovšem výpočty mnohem složitější, neboť je nutné brát v úvahu zpomalení radiových signálu v ionosféře, možný pohyb přijímače, nepřesnost hodin v přijímači a další proměnné, které snižují přesnost měření.

Vzhledem k tomu, že GPS bylo původně navrženo jako vojenský systém, byl "civilní" signál až do května 2000 degradován a tím se snižovala jeho přesnost. V současné době je tzv. "selective availability" deaktivována a civilní i vojenské přijímače mohou teoreticky dosahovat stejné přesnosti určení polohy, tedy pod 20 metrů. Pomocí technik jako je diferenční GPS (ta byla vyvinuta ještě v době "selective availability" a zvyšovala přesnost na cca 5 metrů), WAAS, LAAS až po ty nejpřesnější jako je RKP (Relative Kinematic Positioning) je pak nabízena přesnost vyšší než 10 centimetrů! V běžné praxi (automobilová navigace) se data ze satelitů kombinují s údaji z tachometru či senzorů ABS a gyroskopu, což umožňuje sledovat pohyb i v případě dočasné ztráty signálu (hustá zástavba, tunel).

Všechny satelity vysílají na frekvenčních pásmech L1 až L5. L1 obsahuje veřejný C/a coarse-acquisition kód a šifrovaný P(Y) kód. L2 obsahuje pouze P(Y) kód, který je určen výhradně pro vojenské účely. Přestože klíče k tomuto kódu jsou denně obměňovány, některé špičkové GPS přijímače pro komerční účely dokáží využít tento signál pro přesnější určování polohy. Pásmo L3 je určeno pro alternativní využití GPS pro detekci startů střel či raket (ve spolupráci se dalšími vojenskými satelity v rámci programu DSP), jaderných výbuchů a dalších událostí produkujících velká množství infračervené energie. Pásmo L4 slouží pro studium dodatečných korekcí vlivu ionosféry, konečně pásmo L5 je navrženo pro vysílání civilních nouzových signálů. Všechny satelity vysílají na stejných frekvencích, používají ale odlišnou vysílací sekvenci, jedná se tedy vlastně o systém CDMA (Code Division Multiple Access).

Ostatní navigační systémy

Úsvit navigace

Prvními rádiovými navigačními systémy byly pozemské LORAN a Omega, které využívaly dlouhovlnné rádiové vysílače poloha se určovala rozdílem prodlevy signálu od centrály a podřízených vysílačů. Prvním satelitním navigačním systémem byl Transit, uvedený do provozu armádou USA v šedesátých letech. Transit využíval k určení polohy Dopplerův efekt satelity putovaly po známých trasách a vysílaly známou frekvenci. Přijímaná frekvence se ale mírně lišila od vysílané právě díky Dopplerově efektu tím bylo možné určit vzdálenost od satelitu (a to, zda se přibližuje či vzdaluje). Kombinací několika měření a údajů o oběžné dráze je možné určit pozici (u současných systémů obsahuje signál údaje o přesné pozici satelitu v době vysílání).

GLONASS

Ruský navigační systém GLONASS je rovněž rádiovým satelitním navigačním systémem provozuje jej ruská vláda prostřednictvím vesmírného programu. V dobách své nejlepší funkčnosti nabízel GLONASS určování polohy veřejným signálem C/a (obdobný systém jako GPS) s horizontální přesností 55 m, vertikální 70 m, určení vektoru rychlosti s přesností na 15 cm/s a čas s maximální odchylkou 1 pikosekunda. Vojenský signál (P) je pochopitelně přesnější. Systém sestává taktéž z 24 satelitů (21 funkčních a 3 záložní) ve výšce 19 100 km, doba oběhu činí 11 hodin a 15 minut (satelity jsou rozmístěny tak, aby bylo vždy viditelných alespoň 5 současně). První satelit byl na orbit vyslán koncem roku 1982 původní plán zprovoznit systém v roce 1991 byl nakonec posunut na rok 1993, kompletní sestava satelitů byla zprovozněna až v roce 1995. Díky špatné ekonomické situaci bylo ale v roce 2002 v provozu jen osm satelitů a ani současných 11 neumožňuje jeho efektivní využití. Rusko plánuje ve spolupráci s Indií systém znovu zprovoznit v roce 2008, nejprve s 18 satelity, do roku 2010 by mělo být k dispozici opět všech 24 družic (životnost nových modelů vypuštěných v minulém roce byla zvýšena na 7 let, připravované typy K by pak měly vydržet 10-12 let).

Galileo

Parametry projektu řízeného agenturou ESA (European Space Agency) vycházejí z několika studií provedených ještě v průběhu devadesátých let. Po zrušení Selective Availability v systému GPS v roce 2000 sice akutní potřeba nezávislého globálního navigačního systému poklesla, po útocích z 11. září ale USA vyvíjely tlak na EU, aby zastavila vývoj navigačního systému, neboť by to znemožnilo deaktivaci navigačních systémů v případě válečného konfliktu. Tento tlak měl přesně opačný efekt: Unie vcelku správně pochopila, že potřebuje vlastní nezávislý systém, jenž nemůže být strýčkem Samem odstřihnut. V květnu 2003 bylo rozhodnuto o definitivní podobě systému Galileo, který se patrně stane prvním výhradně civilním globálním navigačním systémem (nebude kontrolován armádou). K projektu posléze přistoupily i další nečlenské země (Čína, Ukrajina, Izrael) a o vstupu údajně uvažují i další (Indie, Brazílie, Mexiko, Chile, Japonsko, Rusko, Jižní Korea, Austrálie, Maroko a Kanada).

Galileo bude založen na 30 satelitech, obíhajících ve výšce 23 616 km ve třech oběžných drahách (9 funkčních a jeden záložní satelit v každé z nich). Přesnost volně dostupného signálu by měla činit fantastické 4 metry, komerční (placená) služba bude nabízet přesnost lepší než 1 metr a v kombinaci s pozemními stanicemi bude možné zvýšit přesnost na méně než 10 cm. Všech třicet satelitů má být vypuštěno v letech 2006-2008, spuštění provozu je plánováno na rok 2008 při celkových nákladech 3 miliardy EUR.

§§§§§


Pro volné ruce - Test bezdrátového sluchátka Jabra BT 330

Petr Matuška

C05P0480

Po delší odmlce vypustila společnost Jabra do světa nová bezdrátová sluchátka, určená ke komunikaci prostřednictvím mobilního telefonu. K dispozici jsme měli model Jabra BT 330, pracující s bezdrátovým přenosem dat pomocí technologie Bluetooth. Výrobce zřejmě vyslyšel nářky uživatelů, kteří si u předchozích modelů stěžovali na jejich doslova obří rozměry a hmotnost. Model BT 330 tak váží pouhých 17 gramů a jako první v řadě přichází s umístěním přímo na ucho a jistící sponkou umístěnou za ním u předchozích modelů to bylo přesně naopak. Systém uchycení na hlavě je pohyblivý, tudíž lze sluchátko nosit jak na pravém, tak na levém uchu. K ovládání slouží již tradičně jedno velké tlačítko, kterým se přístroj zapíná, vypíná a aktivuje se pomocí něj i režim spárování. Po straně jsou další dvě menší tlačítka, sloužící k regulaci hlasitosti hovoru. Postup spárování je jednoduchý a je podrobně vysvětlen v přiloženém českém návodu.

Při prvním použití je třeba spínací tlačítko podržet déle než osm sekund, tím se přístroj dostane do stavu, kdy je schopen se spárovat s jakýmkoliv mobilním telefonem, využívajícím k hlasovému přenosu dat rozhraní Bluetooth. Zároveň s tím se rozsvítí na přístroji informační dioda, která svítí po celou dobu provádění procesu spárování přístrojů. Ta v klidovém režimu nebo při aktivním hovoru poblikává v rozmezí několika sekund. O napájení Bluetooth sluchátka se stará interní baterie typu Lithium-polymer, která dokáže přístroj udržet v aktivním stavu necelý týden, při plném zatížení neustálým hovorem pak výrobce udává čas provozu sedm hodin, což se v našem testu potvrdilo celkový čistý čas přesáhl sedm a půl hodiny.

Komunikace probíhala pomocí přístroje naprosto bez problému, slyšet byl dostatečně jak volající, tak i volaný, drobné problémy může působit snad jen vítr, který při větší intenzitě může zanášet do mikrofonu ruchy. Druhým nedostatkem, na který jsme během testu narazili, byla nutnost občas (ne pravidelně) obnovit spojení sluchátka s telefonem stiskem hlavního tlačítka. V balení dostanete kromě samotného přístroje i nabíječku, pomocí které lze dobít energii sluchátka během necelých dvou hodin, dále pak anglický i český podrobný manuál, který přesně a výstižně mapuje všechny problémy a nástrahy používání Bluetooth sluchátka.

Jabra BT 330

+ malé rozměry

- občasné výpadky spojení s telefonem

Cena vč. DPH: 2 368 Kč

K testu zapůjčila firma: Jabra,

http://www.jabra.cz

§§§§§


Připojení pobočkové sítě - Test firewallu ZyXEL Zywall 5

Martin Kybal

C05P0482

Společnost ZyXEL nám k testu nabídla síťový prvek Zywall 5, který je určen pro připojení menších sítí a pracovišť k internetu. Jeho specialitou je možnost instalovat Wi-Fi adaptér a využít jej k připojení do sítě prostřednictvím bezdrátového přenosu.

Firewall je vybaven síťovými komunikačními rozhranními Ethernet RJ-45 pro připojení WAN a čtyřmi porty pro vnitřní síť nebo demilitarizovanou zónu. Užitečné je, že jednotlivé porty nejsou přiřazeny napevno, ale jejich funkci lze určit v nastavení firewallu. Kromě ethernetových portů je Zywall vybaven na zadní straně konektorem PC Card (PCMCIA) pro osazení kartou Wi-Fi. Na zadní straně je též umístěn konektor RS-232 pro komunikaci po sériovém rozhraní a další port dial-backup pro záložní spojení.

Pro správu firewallu je k dispozici webové rozhraní či příkazová řádka v prostředí SSH nebo Telnetu. Přístup přes webový prohlížeč je samozřejmě chráněn protokolem HTTPS. Po přihlášení do ovládacího prostředí firewallu je k dispozici přehledné menu v levé části plochy, které je rozděleno do jednotlivých sekcí. V nich se nastavuje režim firewallu, jenž může být buď transparentní, nebo v režimu NAT. Základní funkcí Zywallu je filtrace procházejících paketů a blokování komunikace na portech, které nejsou povolené. Kromě toho dokáže zařízení samo detekovat útoky DoS a DdoS a chránit před nimi vnitřní síť. navíc jsou z provozu odstraňovány pakety, jež mají porušenou konzistenci nebo neodpovídají definici komunikačního protokolu. Jako nadstavba je k dispozici služba sledování obsahu, kdy je možné zakázat přístup na weby s vybraným obsahem. Kromě toho je možné zakázat ActiveX komponenty, Javu nebo Cookies či přímo zadané URL adresy.

Pro připojení jednotlivých uživatelů je firewall vybaven serverem DHCP, který dokáže na základě zadané MAC adresy přiřadit počítači IP adresu. Pro přístup externích uživatelů je k dispozici VPN, která dokáže vytvořit až 10 současných tunelů, chráněných 3DES/AES šifrováním. Celková průchodnost je při šifrování 25 Mb/s a bez šifrování propustí firewall až 80 Mb/s. Celkový počet VPN klientů není omezen, limitem je však 10 současně přihlášených. Množství spojení, které firewall dokáže současně zpracovat, je limitováno na 6 000.

Zejména na pomalejších linkách najde uplatnění řízení provozu. Zywall dokáže omezit jednotlivé druhy komunikace a vyhradit jim maximální rychlost, kterou mohou alokovat z celkové šířky pásma. Zywall 5 je dále vybaven nástroji pro zálohování konfigurace a její obnovení v případě havárie a nechybí ani možnost inovace firmwaru. Samozřejmostí je hlášení o bezpečnostních konfliktech administrátorovi sítě a možnost centrálního logování provozu z několika zařízení. Zywall 5 patří do kategorie multifunčních bezpečnostních zařízení, která najdou uplatnění v mnoha oblastech: hodí se pro připojení malé firemní pobočky pomocí VPN tunelu do centrály, pro spojení cestujících obchodníků do firemní sítě a bezpečný přenos dat, pro připojení několika počítačů malé kanceláře do internetu. Uživatelé ocení přehledné ovládání, VPN i možnost řízení provozu. Rámec běžných funkcí přesahuje potom Wi-Fi rozhraní, umožňující bezdrátový přístup do sítě.

oZywall 5

+ možnost Wi-Fi

+ řízení pásma

- omezený počet adres v DHCP serveru

Cena vč. DPH: 10 350 Kč K testu zapůjčila firma:

ZyXEL Communications Czech

http://www.cz.zyxel.com

§§§§§


Route 66 Mobile Evropa 2006 - GPS řešení pro mobilní telefony se Symbianem

Lukáš Jonák

C05P0481

Společnost Route 66 vydala nový navigační program, který dokáže pomocí bezdrátové technologie Bluetooth komunikovat s mobilními telefony všech výrobců a značek, vybavenými operačním systémem Symbian 7.0 nebo vyšším.

GPS je soustava 24 družic GPS NAVSTAR (Global Positioning System NAVigation Satellite Timing And Ranging), pohybujících se ve výšce 20 000 kilometrů nad Zemí. Osm z nich pokrývá i území České republiky.

Podívejme se ale na program Route 66. Jeho instalace je snadná, na přibalených CD najdete instalační software s mapami, který se přes zajímavě řešenou přibalenou čtečku, připomínající obyčejný USB flash disk, nahraje na paměťovou kartu typu Memory Stick Duo (rovněž ji najdeme v balení). Kartu pak pouze vložíte do mobilního telefonu a v tu chvíli se přidá nová ikona s názvem Mobile 2006.

Po prvním spuštění je nutná registrace, kterou provedete zasláním produktového klíče, obsaženého v balení pomocí SMS zprávy do aktivačního centra Route 66. Obratem dorazí SMS s registračním kódem. Poté se poprvé otevře úvodní mapa s informací o hledání GPS modulu. Po nalezení a potvrzení je již instalace kompletní.

V programu si můžete vybrat z několika možností navigace (nejrychlejší/auto, nejkratší/auto, nejrychlejší/kamion, nejkratší/kamion a chůze). Podle těchto klíčů se vyhledá trasa k vámi zadané destinaci. Instrukce k jízdě jsou opatřeny českou hlasovou navigací, takže můžete v klidu sledovat provoz. Dalším zpříjemněním je, že hlasová navigace není stále křečovitě stejná, ale hlášení se střídají. Navigace obsahuje přes pětasedmdesát zvuků, mezi nimiž se náhodně volí. Na displeji se zobrazuje délka trasy, následující odbočka i s odpočítáváním metrů, které jsou těsně před manévrem opět doprovázeny zvukem. Další výhodou je funkce dynamického přepočítávání trasy, které po připojení na internet pomocí GPRS stáhne aktuální dopravní informace ze stránek Route 66. Teoreticky se tak můžete vyhnout dopravním zácpám, uzavírkám i kolonám. Tato funkce bohužel nepodporuje Českou republiku a je prozatím k dispozici pouze pro Belgii, Francii, Itálii, Německo, Nizozemsko, Norsko, Rakousko, Španělsko, Švýcarsko a Velkou Británii. Mapování Čech by prý mělo být dokončeno do konce tohoto roku. Další ze série novinek představují tzv. "zajímavá místa". V databázi je obsažen zhruba milión zajímavých míst jako hotely, banky, památky, autoservisy, restaurace, čerpací stanice atd. Na tuto funkci navazuje možnost telefonování. Stačí jen vybrat na mapce místo, kam chcete zatelefonovat, a program automaticky začne volat. Hovor je zpoplatněn standardním způsobem v závislosti na vašem tarifu.

Užitečná je rovněž kontrola jízdy, jež spočívá v propočtení průměrné rychlosti a maximální dosažené rychlosti. Při překročení rychlosti nad 140 km/h se zobrazí varovná signalizace, doprovázená zvukovou výstrahou.

Program zobrazuje základní vypočtenou mapu, ale samozřejmostí je i zoomování, takže na displeji se dá zobrazit celá střední Evropa. Potěšilo nás rovněž, že pokud se uživateli při prohlížení mapy zalíbí určité místo, po kliknutí na ikonku zeměkoule a volbě funkce "Navigovat ke kurzoru" se automaticky vytvoří propočet trasy z aktuálního místa do zadaného cíle.

Nedočkavé trémisty může potěšit i možnost simulace jízdy, tedy podrobné prohlížení trasy bez připojeného GPS modulu.

Route 66 Mobile Europe 2006

+ kompletní čeština

+ funkce "Zajímavá místa"

- slabá výdrž GPS přijímače

Cena vč. DPH: 12 800 Kč K testu zapůjčila firma: EMC, http:www.czech.emc.com

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí (5) - Základy datových komunikací II

Jiří Peterka

C05P0476

Základem pro fungování počítačových sítí jsou přenosová média, protože právě ona a pouze ona fakticky přenáší nějaká data. Přenosových médií ovšem existuje celá řada a jejich vlastnosti a schopnosti se v mnohém liší. Jak je to například s koaxiálními kabely, kroucenými dvoulinkami, optickými vlákny či třeba s bezdrátovými přenosovými médii?

V předchozí části tohoto seriálu jsme dospěli k tomu, že schopnost přenášet data je dána zejména šířkou přenosového pásma a také kvalitou média (linky), vyjádřenou jako poměr mezi užitečným signálem a neužitečným šumem.

Šířka pásma, měřená v hertzích (Hz), představuje vlastně rozsah frekvencí, které je dané přenosové médium schopné přenášet. Schopnost přenášet data je na ní pak lineárně závislá: čím větší je šířka pásma, tím větší je i schopnost přenášet data. Tuto schopnost ale již vyjadřuje tzv. přenosová rychlost, kterou měříme v bitech za sekundu, resp. v násobcích (kilobitech za sekundu, megabitech za sekundu atd.).

Závislost na kvalitě linky, resp. na poměru mezi užitečným signálem a neužitečným šumem je již poněkud složitější ale i zde platí, že čím je "odstup" užitečného signálu od šumu větší (čím je signál silnější v porovnání se sílou šumu), tím lépe. Konkrétní závislost vychází z tzv. Shannonova teorému, který jsme popsali již v minulém dílu. Pro připomenutí ale jeden důležitý dovětek: maximální dosažitelná přenosová rychlost při určité šířce pásma a určitém odstupu signálu od šumu vůbec nezávisí na dokonalosti technologií a způsobu, jak přenosové médium využíváme. Takže ani sebedokonalejší technologie nás nedostane přes maximum, plynoucí ze Shannonova teorému.

V praxi ovšem narážíme i na prozaičtější překážky, jako třeba na útlum (zeslabení) signálu či jeho zkreslení během přenosu. To jsou ale věci, se kterými si dokonalejší technologie dokáží poradit (například vhodným zesílením signálu, použitím signálu vhodného průběhu atd.).

Klasifikace přenosových médií

Než se začneme bavit o vlastnostech jednotlivých přenosových médií, nejprve si je vhodně "rozškatulkujme". Pro začátek si je můžeme rozdělit na "drátová" a "bezdrátová" přenosová média. Můžeme jim také říkat "vodičová" a "éterová".

Drátová (vodičová) média jsou specifická tím, že přenášený signál prochází pouze skrze ně (tedy jej tzv. vedou) a až na nežádoucí vyzařování, které se snažíme maximálně omezit, je signál neopouští. Naproti tomu bezdrátová ("éterová") média předpokládají šíření signálu ve formě elektromagnetických vln otevřeným prostorem, ať již ve všech směrech či jen v určitém konkrétním směru.

Drátová média si můžeme dále rozdělit na metalická (kovová) a optická (přenášející světelné paprsky). Přitom "optická a drátová" jsou optická vlákna, která jsou nejčastěji skleněná (křemíková), ale existují i optická vlákna vyrobená z plastů. Naopak "metalická drátová" média se nejčastěji vyskytují buď v podobě tzv. kroucené dvoulinky (anglicky: twisted-pair), nebo v podobě tzv. koaxiálních (souosých) kabelů. Existují však i různé hybridy mezi oběma variantami.

Bezdrátová média zase nejčastěji dělíme podle toho, na jakých frekvencích (v jakých frekvenčních pásmech) je příslušný signál přenášen, resp. vysílán a přijímán. Pak se hovoří o přenosech mikrovlnných, infračervených, obecněji o rádiových atd. Kritériem může být i způsob bezdrátového přenosu, pak se hovoří například o satelitních přenosech, pozemních přenosech atd. Poměrně samostatnou kategorií pak tvoří bezdrátové optické přenosy (FSO, Free-Space Optics), označované také jako "laserové".

Drátová přenosová média

Přenosové schopnosti "drátových" médií jsou dosti různorodé. Zatímco například u kroucené dvoulinky jsme se dnes už často dostali "na doraz", u koaxiálních kabelů stále ještě existují jisté rezervy. Ty ale nejsou nic proti tomu, jaký je přenosový potenciál optických vláken. Ten je skutečně obrovský a dnes jej využíváme jen z velmi malé části. Jedno známé přísloví z branže dokonce říká, že ani pořádně netušíme, jak je tento potenciál vlastně velký.

Něco málo o kapacitních možnostech optických vláken však přece jen tušíme. Mají totiž k dispozici obrovskou šířku přenosového pásma, danou velikostí a rozpětím frekvencí, které používají. Je to proto, že optická vlákna přenáší světlo ve viditelném rozsahu, které má frekvenci kolem 108 MHz, resp. 1014 Hz, resp. 100 THz. Naproti tomu kroucená dvoulinka pracuje s relativně nízkými frekvencemi (do stovek MHz) a koaxiální kabel zvládá ještě o něco vyšší frekvence. Ukazuje to ostatně i obrázek, na kterém je znázorněn (na ose Y) měrný útlum jednotlivých typů přenosových médií. Měrný útlum je veličina, udávající nakolik médium o příslušné jednotce délky zeslabuje (utlumuje) přenášený signál. Jde však jen o orientační představu, v praxi velmi záleží na provedení, použitém materiálu atd. Navíc útlum obecně závisí i na frekvenci přenášeného signálu.

Spíše než přesné faktografické údaje by nám měl obrázek naznačit jednu podstatnou věc: kroucená dvoulinka má relativně nejhorší přenosové vlastnosti (největší útlum), a tak s ní "dosáhneme" spíše jen na kratší vzdálenosti. S koaxiálními kabely je to již o něco lepší, ale nejdéle se můžeme dostat s optickými vlákny, která vykazují nejmenší měrný útlum.

Kroucená dvoulinka

S kroucenou dvoulinkou se v praxi můžeme setkat poměrně často, například v rámci telefonních rozvodů (na větší vzdálenosti, z domovů či kanceláří až k telefonním ústřednám), nebo v rámci "počítačových" rozvodů, spíše na kratší vzdálenosti (desítky metrů, max. 100 metrů).

Kroucené dvoulinky tedy existuje více druhů. Někdy se hovoří o "telefonní" dvoulince a "datové" dvoulince, ale přesnější je jejich rozdělení do tříd, resp. do kategorií. Z "datových" jsou dnes nejpoužívanější dvoulinky:

- kategorie 3: dimenzované pro signál o frekvenci do 10 MHz,

- kategorie 5: pro signál do 100 až 120 MHz,

- kategorie 6: do 200 MHz.

Přenosová rychlost, kterou v praxi na kroucené dvoulince můžeme dosáhnout, je závislá i na tom, kolik párů (dvojic vodičů, respektive dvoulinek) použijeme. Například pro desetimegabitový Ethernet (podle standardu 10BaseT) vystačíme se dvěma páry dvoulinky kategorie 3. Pro stomegabitový Ethernet (100BaseTX) nám stačí dva páry dvoulinky kategorie 5, ale existuje i řešení (100baseT4), při kterém můžeme použít 4 páry dvoulinky kategorie 3. Pro ještě vyšší rychlosti (gigabitový Ethernet atd.) se ovšem používá již jen kategorie 5 či vyšší.

V praxi se přitom používají kabely, které obsahují více párů kroucené dvoulinky současně nejčastěji jde o 4 páry. V telefonii se pak lze setkat s kabely, které obsahují až stovky párů "telefonní dvoulinky".

UTP a STP

Proč je vlastně dvoulinka kroucená a nikoli rovná? To proto, že každé dva vodiče, vedené vedle sebe, se chovají jako anténa a něco vysílají (vyzařují) do svého okolí a stejně tak něco ze svého okolí přijímají. K pravidelnému kroucení obou vodičů po celé délce (nejčastěji 1x každých 7,5 až 10 cm) dochází právě kvůli tomu, aby se tento efekt minimalizoval. Bohužel se nikdy neodstraní úplně, a tak i kroucená dvoulinka stále něco vyzařuje do svého okolí (a také z něj něco přijímá).

Dalším opatřením je použití přídavného stínění, které má vyzařování snižovat. Podle toho, zda je či není použito, pak rozlišujeme:

lnestíněnou kroucenou dvoulinku (anglicky: UTP, Unshielded Twisted Pair), která nemá žádné stínění,

lstíněnou kroucenou dvoulinku (STP, Shielded Twisted Pair), která má samostatné stínění každého páru v kabelu.

Pochopitelně stíněná dvoulinka (STP) je dražší než nestíněná, a tak se v praxi používá spíše dvoulinka nestíněná. Někdy se ale lze setkat ještě s třetí variantou, v níž je stínění pro všechny páry v rámci daného kabelu společné. Nechrání tak proti vzájemnému ovlivňování jednotlivých párů, ale chrání alespoň proti vyzařování ven z kabelu. V angličtině je tato varianta označována jako "Screened" (ScTP).

Koaxiální kabely

Koaxiální kabely byly využívány pro datové přenosy dokonce ještě dříve než kroucená dvoulinka. Například první standardy Ethernetu vznikly právě s předpokladem použití koaxiálního kabelu, teprve později se objevila možnost využití kroucené dvoulinky.

Dnes se koaxiální kabely pro datové přenosy znovu vrací na výsluní, a to zejména v souvislosti s budováním tzv. hybridních sítí (HFC, Hybrid Fiber-Coax), kombinujících optická vlákna s koaxiálními kabely. Jde většinou o novější rozvody, u kterých jsou použity (relativně dražší) optické kabely pro překlenutí větších vzdáleností, například po vstup do jednotlivých domů či jiných objektů. Pro další rozvody, které již obvykle mají "paprskovitý" charakter, by ale použití optických vláken bylo stále ještě příliš nákladné, a tak se realizuje pomocí koaxiálních kabelů. Příkladem mohou být rozvody kabelových televizí.

Předností koaxiálních kabelů je to, že jejich chování jako antény (hlavně vyzařování do okolí, ale také příjem z okolí) je velmi malé. Je to dáno jejich konstrukcí, které také vděčí za své jméno. "Koaxiální", resp. "co-axial" totiž znamená "soustředný", oba vodiče koaxiálního kabelu jsou skutečně soustředné (mají společný střed).

Uvnitř koaxiálního kabelu se nachází vnitřní (středový) vodič, kolem kterého je vrstva izolace, kolem ní se pak ve formě vodivého opletení nachází druhý vodič. Jeho střed (středová osa) se přitom shoduje se středem vnitřního vodiče. Podstatné ale je, že druhý vodič (ve formě vodivého opletení) funguje jako účinné stínění po celé délce koaxiálního kabelu, a tím výrazně snižuje vyzařování směrem ven.

Optická vlákna

Jak jsme již uvedli, optická vlákna mají oproti kroucené dvoulince i koaxiálním kabelům zdaleka největší potenciál v přenosu dat, s tím, že dnes tento potenciál využíváme stále jen velmi málo. Proto jsou optická vlákna instalována všude tam, kde je potřeba realizovat větší přenosovou kapacitu či alespoň vytvořit předpoklady pro budoucí využití takovéto větší kapacity. Na druhou stranu instalace optických vláken je přece jen náročnější a nákladnější než u ostatních drátových přenosových médií.

Optická vlákna již ze své fyzikální podstaty přenáší data modulovaná ("naložená") na světelný paprsek. K vedení tohoto paprsku optickým vláknem se využívá základních poznatků z fyziky, konkrétně tzv. Schnellova zákonu lomu. Ten říká, že když světelný paprsek dopadá na rozhraní dvou prostředí s různou optickou hustotou (dvou "různě průhledných" prostředí), část paprsku se odráží zpět a část prostupuje dále, do druhého prostředí jak ilustruje další obrázek.

Záleží ovšem také na rozdílu optických hustot (na rozdílu v "průhlednosti" obou prostředí) a na úhlu dopadu paprsku pokud je tento úhel dostatečně malý (měřeno od osy vlákna, na obrázku od vodorovné osy), pak se celý paprsek odráží zpět do původního prostředí a nic z něj neprostupuje do druhého prostředí (dochází k úplnému odrazu). A to už je to, co optická vlákna potřebují: stačí vhodně volit materiál obou prostředí (jádra i pláště) a také úhel dopadu světelného paprsku, měřeno od osy vlákna. Pokud bude tento úhel dopadu menší než určitá mezní hodnota (označovaná jako tzv. numerická apertura), bude uvnitř vlákna docházet jen k úplným odrazům a světelný paprsek bude optickým vláknem veden po celé jeho délce.

Mnohovidová a jednovidová optická vlákna

To, co jsme si právě popsali, platí pro tzv. mnohobodová vlákna, skrze která může procházet více svazků paprsků (tzv. vidů) současně. Každý z nich přitom vstupuje do optického vlákna pod trochu jiným úhlem, a proto také "cestuje" po trochu jiné dráze. Na druhém konci vlákna pak díky tomu vystupují jednotlivé vidy s určitým vzájemným posunem (označovaným jako vidová disperze). Příjemce ovšem nevyhodnocuje jednotlivé vidy samostatně, ale pouze jejich součet. Kvůli vidové disperzi pak přijímá původní signál v poněkud deformovaném (zkresleném) tvaru, což ilustruje následující obrázek.

Konstrukčně jsou přitom mnohovidová vlákna řešena tak, že jejich optická prostředí (jádro a plášť) se mění skokovitě (se skokovitým indexem lomu), nebo pozvolna (s gradientním indexem lomu). Podle toho se pak jednotlivé vidy buď skokovitě odráží, nebo pozvolna "ohýbají".

Není jistě těžké nahlédnout, že vidová disperze u mnohobodových vláken bude mít více šancí se uplatnit a více zkreslit přenášený signál, pokud bude optické vlákno delší. Dosah mnohovidových vláken je proto relativně omezený, alespoň oproti tzv. jednovidovým vláknům. Ta již podle svého názvu vedou vždy jen jeden vid, a to zcela bez odrazů. Nedochází u nich tudíž k vidové disperzi, která by zkreslovala přijímaný signál, a tak s nimi lze v praxi dosáhnout na větší vzdálenost a také dosahovat vyšších rychlostí.

Rozdíl mezi jednovidovými a mnohovidovými vlákny je samozřejmě i v jejich provedení, ceně a náročnosti na manipulaci a instalaci. Jednovidová vlákna jsou obecně tenčí, dražší, křehčí a náročnější na manipulaci (např. na osazení konektory). Naproti tomu mnohovidová vlákna jsou silnější, lacinější, méně křehká a méně náročná na manipulaci:

- jednovidová vlákna mají průměr jádra 4 až 10 mikronů (mikrometrů),

- mnohovidová vlákna mají průměr jádra 50, 62,5 nebo 100 mikrometrů.

Optické kabely

Oba druhy optických vláken jsou stále příliš slabé a křehké na to, aby se daly v praxi používat samostatně. Když už tomu tak má být, musí být obalena další silnou vrstvou vhodného materiálu, který zabezpečí potřebné mechanické vlastnosti (například je ochrání proti snadnému zlomu). Spíše se ale větší počty jednotlivých optických vláken sdružují do jednoho konstrukčního celku optického kabelu. Ten pak zajišťuje také potřebné mechanické vlastnosti (tuhost) a ochranu jednotlivých vláken před poškozením.

Existují přitom i kombinované (hybridní) kabely, které kromě optických vláken obsahují také koaxiální kabely. Ty jsou většinou dostatečně tuhé na to, aby zajišťovaly potřebnou tuhost i pro celý kabel. Kromě nich pak jsou v kabelu umístěna ještě optická vlákna. Po instalování takového kabelu je možné zpočátku používat třeba jen koaxiální kabel. Když pak požadavky na přenosovou kapacitu vzrostou, je možné začít používat i jednotlivá optická vlákna.

Myšlenka kombinovaných (hybridních) kabelů se snaží reagovat na skutečnost, že v poslední době už nejsou nejvíce nákladné samotné kabely, ale jejich pokládka. Proto nabízí možnost "zakopat do země" něco (optická vlákna), co třeba ještě není aktuálně zapotřebí, ale do budoucna může být a pak lze vše využít, aniž by bylo nutné znovu "kopat do země".

Ze stejné úvahy vychází i další dnešní praxe, která také úzce souvisí s optickými vlákny a kabely. Jde v ní o to, že když už se musí "kopat do země", pak se do ní "zakope" více, než je právě potřeba, jako určitá rezerva pro budoucnost. Dokonce ani nemusí jít o hotové kabely, optické či jiné. Stačí "zakopat" prázdné plastové trubky, tzv. chráničky. Když se pak někdy později objeví potřeba zřídit nějakou přenosovou kapacitu, stačí těmito chráničkami protáhnout potřebné kabely aniž by se muselo znovu "kopat do země". Dokonce díky chráničkám je možné již jednou položené kabely zase někdy později vytáhnout a místo nich natáhnout skrze chráničky kabely nové.

Plastová optická vlákna

Optická vlákna má smysl používat i na krátké vzdálenosti, třeba jen na několik metrů například pro propojování výkonnějších zařízení. V takovém případě by ale klasická "skleněná" optická vlákna byla zbytečným luxusem, navíc s ne zrovna jednoduchou manipulací (náročností na konektorování atd.).

Proto se v praxi používají také jiná optická vlákna, nikoli skleněná, ale plastová. Jsou relativně nenáročná na cenu i provedení, na krátké vzdálenosti mohou nabízet i dostatečně vysoké přenosové rychlosti. Průměr optických vláken je na jedné straně výrazně větší než průměr vláken skleněných. Na druhé straně ale ani větší průměr není v praxi překážkou, ale spíše výhodou, kvůli lepším mechanickým vlastnostem.

Vlnový multiplex

Optické přenosové technologie se s postupem času výrazně zdokonalují. Časem se možná dočkáme i čistě optického zpracování dat, ale zatím zůstaňme jen u optických přenosů a přenosových médií. Zde je jasným trendem postupné zvyšování dosahu souvislých optických segmentů (bez zesilovačů), stejně jako zvyšování dosahovaných rychlostí.

K ještě výraznějším změnám však dochází v důsledku prosazování techniky, označované jako "vlnový multiplex" (wavelength multiplexing). Ta umožňuje použít jedno optické vlákno pro více (samostatných) přenosů současně. Vlastně jde o jakési rozdělení (proto multiplex) optického vlákna na několik samostatně využitelných kanálů. V každém z nich pak lze dosahovat obvykle stejných rychlostí jako bez takovéhoto dělení. Jinými slovy to znamená, že pomocí vlnového multiplexu lze vynásobit dosahovanou přenosovou kapacitu optického vlákna n-krát, kde n je počet "kanálů", na něž je vlákno rozděleno.

Vlnový multiplex ve skutečnosti funguje tak, že od sebe dokáže oddělit světelné paprsky různých vlnových délek (proto vlnový multiplex). Přitom paprsky různých vlnových délek odpovídají světlu o různé barvě, a proto se i zde hovoří o "barvách": vlnový multiplex přenáší přes optické vlákno různé barvy, každá z nich může nést samostatný "náklad" dat (každá může být modulována samostatně). Základní představu naznačuje obrázek vlevo dole.

Počet barev, používaných v praxi, se pochopitelně také vyvíjí v čase. Dnes jsou běžně dostupné (ve formě komerčních řešení) systémy pracující s desítkami barev. V laboratorních podmínkách však nejsou výjimkou ani tisíce barev na jediném vlákně.

Příkladem řešení z praxe mohou být optické sítě EuroRing, které v roce 2001 zprovoznila po celé Evropě i u nás společnost KPNQwest. Do země zakopala vždy určitý počet chrániček (od 2 do 10), ale optický kabel většinou instalovala jen do jedné z nich. Každý kabel měl 120 vláken, každé vlákno bylo ještě rozděleno na 80 barev pomocí vlnového multiplexu. V rámci každé barvy byla přenášena data rychlostí 10 Gbit/s. V přepočtu to odpovídá 800 Gbps na jedno vlákno, a při 120 vláknech v jednom kabelu to představuje úctyhodných 96 Tbps (terabitů za sekundu). V přepočtu na počet obyvatel ČR to vycházelo téměř na 10 Mbit/s na hlavu. Tak obrovskou kapacitu se ale nepodařilo úspěšně prodat a společnost KPNQwest později zkrachovala.

Optické přenosové systémy

Samotná optická vlákna by k přenosu dat samozřejmě nestačila. Na obou jejich stranách musí být instalována vhodná zařízení, zajišťující z jedné strany generování světelných paprsků a z druhé strany vyhodnocující jejich příjem. Potřebné zdroje světla a detektory se pochopitelně liší podle toho, o jaké vlákno jde nejjednodušší plastová i mnohovidová vlákna například vystačí se světelnými zdroji na bázi diod LED. Naproti tomu jednovidová vlákna vyžadují dostatečně kvalitní laserové zdroje. Obdobné je to i na druhé straně.

Po doplnění nezbytného zdroje světla a vysílače (pro převod signálu z elektronické do optické podoby) a detektoru a přijímače (pro opačný převod) teprve dostáváme ucelený optický přenosový systém.

Pokud je použit ještě vlnový multiplex, musí být oba konce vláken osazeny ještě příslušným vybavením pro rozlišování jednotlivých barev a jejich samostatnou modulaci, podle přenášených dat.

§§§§§


Počítač na dálku - PC World testoval různé programy pro vzdálený přístup k PC

Becky Waring, Michal Bareš

C05P0486

Se službami pro vzdálený přístup můžete mít programy a soubory ve svém počítači kdykoliv na dosah ruky, a to s jakýmkoli prohlížečem. Jsou rychlé, bezpečné a nepříliš drahé a my pro vás vybíráme ty nejlepší z nich.

Na služební cestě zjistíte, že důležitá prezentace, kterou budete druhý den potřebovat, si spokojeně sedí na pevném disku vašeho počítače v kanceláři. Nebo si na návštěvě u příbuzných uvědomíte, že jste s sebou zapomněli vzít skenované fotografie z loňské dovolené. Data nám začínají přerůstat přes hlavu a nemůžeme se už spolehnout, že budeme mít vždy při ruce soubor, který zrovna potřebujeme. Ještě štěstí, že to ani není zapotřebí. Na internetu existuje celá řada služeb, s jejichž pomocí si můžeme "zavolat domů" pro soubory či programy na našem počítači.

Tradiční programy pro vzdálený přístup jako například PCAnywhere nebo Timbuktu vyžadují instalaci jak na hostitelském počítači (tedy na počítači, na němž se nacházejí soubory a programy, ke kterým potřebujete získat přístup), tak na klientském počítači, z nějž se připojujete.

Naproti tomu internetové služby pro vzdálený přístup žádný speciální software nevyžadují a instalace trvá jen několik minut můžete se připojit téměř z jakéhokoli počítače pod Windows prostřednictvím internetového prohlížeče. Některé z nich dokonce podporují připojení z PDA, smartphonu nebo z telefonu BlackBerry či zařízení se Symbianem. (Funkce Vzdálený přístup integrovaná do Windows XP Professional poskytuje vzdálený přístup zdarma, ale s určitými omezeními.)

Služba GoToMyPC od Citrixu představovala jednu z prvních vlaštovek na poli vzdáleného přístupu prostřednictvím prohlížeče, ale v dnešní době už má silnou konkurenci (včetně kdysi tradičních produktů jako Laplink, které se začínají přeorientovávat). Zvyšující se dostupnost širokopásmového internetu užitečnost těchto služeb ještě zvyšuje. I když na vytáčeném připojení je jejich rychlost přinejlepším hlemýždí, máte-li broadband, je to skoro jako byste byli na místě.

Váš počítač čeká

Podívali jsme se blíže na šest různých služeb pro vzdálený přístup: I\m InTouch 4 od 01 Communique, LogMeIn Pro od 3am Labs, GoToMyPC 4.1 od Citrix Online, Laplink Everywhere 4, MyWebEx PC Pro (beta verze) a RemotePC 3 od firmy Pro Softnet. Každá ze služeb se vyznačuje jiným přístupem, ale všechny vám umožní pracovat v reálném čase se vzdáleným počítačem prostřednictvím internetového prohlížeče. Z okna prohlížeče můžete spouštět programy a manipulovat s firemními daty, ke kterým byste jinak nemuseli mít přístup (například pomocí VPN k podnikové síti). Všech šest služeb také vyžaduje, aby byl hostitelský počítač zapnutý a připojený k internetu.

V našem testu zvítězila služba MyWebEx PC Pro, především díky příznivé ceně, atraktivnímu uživatelskému rozhraní a telefonickému ověření připojení. Služba GoToMyPC nabízí přístup z PDA, centralizovanou správu a další funkce, které jí zajišťují vedoucí postavení na trhu, stojí však zhruba dvojnásobek toho, co některé konkurenční služby. Všech šest služeb se v testu osvědčilo. Jeden z našich počítačů měl potíže s instalací RemotePC a služba I\m InTouch postrádá některé důležité funkce, například vymazání obrazovky pro větší bezpečnost.

Dvě ze šesti testovaných společností nabízejí zdarma službu, s jejíž pomocí můžete ze vzdáleného počítače zasílat soubory e-mailem, místo abyste je stahovali přímo. Tím se vyhnete měsíční platbě za službu, která se pohybuje v rozmezí od deseti do pětadvaceti dolarů.

Testovali jsme také dvě služby, které nabízejí rychlé, jednoduché a bezpečné sdílení souborů jako alternativu ke vzdálenému přístupu, BeInSync a FolderShare (viz vložený článek Soubory na dosah ruky.).

Testy jsme prováděli v prohlížeči Internet Explorer 6, především kvůli jeho rozšířenosti. Všechny testované služby fungují i ve Firefoxu a dalších prohlížečích. (Služby nabízejí také univerzální aplikace pro Macintosh, Linux a další operační systémy, jejich možnosti jsou však ve srovnání s verzí pro Windows omezené.)

Při testech jsme se soustředili na sedm různých operací: přihlášení z prohlížeče s vysokorychlostním připojením, otevření, editaci a uložení dokumentu v programu Word na hostitelském počítači, přenos skupiny souborů a složek z hostitelského počítače, mazání souboru na hostitelském počítači, posílání a příjem e-mailů na hostitelském počítači, změnu rozlišení na obrazovce hostitelského počítače a konečně přenos souborů ze síťového disku připojeného k hostitelskému počítači. S prvními šesti úkoly se všechny služby vyrovnaly snadno, i když se nám v jednom případě nepodařilo pomocí služby RemotePC uložit textový dokument. S přenosem dat ze síťového disku měla zpočátku většina služeb potíže, ale podařilo se nám je vyřešit nastavením síťového disku v Průzkumníku.

Začněte kdykoliv

Po registraci na stránkách služby si stáhnete a nainstalujete software celý proces většinou zabere jen několik minut a nikdy se neprotáhl na více než půl hodiny. Všechny testované služby s výjimkou I\m InTouch dovolují připojení k více než jednomu hostitelskému počítači se stejným uživatelským jménem (za příplatek, pouze Remote PC dovoluje přístup až ke třem počítačům beze změny ceny). Poté se v prohlížeči vrátíte na stránky služby (z testovaných služeb jen MyWebEx PC Pro beta vyžaduje k tomuto kroku Internet Explorer) a přihlásíte se zaregistrovaným uživatelským jménem. Za minutu či dvě se nahraje prvek ActiveX (v Internet Exploreru) nebo Java applet (v jiných prohlížečích), který zprostředkuje spojení (GoToMyPC někdy používá soubor EXE). Nakonec se v okně prohlížeče zobrazí plocha hostitelského počítače, se kterou můžete pracovat téměř jako byste seděli před jeho obrazovkou.

Nechte si to pro sebe

Může se stát, že budete potřebovat některou ze služeb použít na veřejně přístupném počítači, ve Wi-Fi síti nebo na jiném nepříliš bezpečném místě. Je proto nutné, aby spojení s hostitelským počítačem bylo šifrované. Všechny testované služby poskytují 128bitové nebo 256bitové šifrování.

Pokud se připojujete z veřejně přístupného počítače, budete také potřebovat možnost dočasného vymazání obrazovky hostitelského počítače, aby vám ostatní nemohli koukat přes rameno. Některé služby navíc umožňují i zablokovat myš a klávesnici hostitelského počítače, aby ho ve vaší nepřítomnosti nemohli používat ostatní. Kromě toho, že budete muset nechat hostitelský počítač zapnutý a připojený k internetu, musíte také vypnout režim spánku (i když můžete použít heslem chráněný spořič obrazovky), protože žádný z námi testovaných produktů nedokáže počítač ze spánkového režimu probudit. Pokud tedy zapomenete spánkový režim vypnout, máte prostě smůlu nepodaří se vám připojit se. GoToMyPC a RemotePC nabízejí nastavení, které za vás spánkový režim vypne automaticky. Bylo by příjemné, aby podobnou možnost nabízely všechny služby a nehrozilo tedy nebezpečí, že prostě zapomeneme. MyWebEx PC Pro a GoToMyPC dovolují připojit se k hostitelskému počítači i tehdy, když běží v úsporném režimu pro větší bezpečnost vyžadují zadání uživatelského jména a hesla, které používáte pro přístup k Windows. U ostatních čtyř služeb budete muset vypnout i úsporný režim.

Skoro jako byste tam byli?

Všech šest služeb pro vzdálený přístup nemělo potíže připojit se přes běžný NAT firewall a všechny také tvrdí, že fungují i přes většinu firemních firewallů to jsme ovšem netestovali. Používají obvyklé HTML porty. I když všechny počítače, které jsme při testu použili, firewall měly, pouze dvě ze služeb vyžadovaly odblokování při instalaci softwaru na hostitelský počítač, což nebyl zásadní problém.

Výkon služeb závisel na rychlosti připojení a na výkonu počítače, z nějž jsme se připojovali. Mnohem lepších výsledků než na starším notebooku IBM s 796MHz Pentiem III jsme dosáhli na 1,6GHz laptopu Dell s Pentiem M. Pro zlepšení výkonu většina služeb zmenší velikost plochy hostitelského počítače tak, aby se vešla do okna prohlížeče, zároveň redukuje množství barev a používá jednoduché modré pozadí.

Vrtochy přenosové rychlosti, systémového nastavení a internetu všeobecně nám zabránily smysluplně testovat výkon jednotlivých služeb, takže v tomto ohledu se s vámi můžeme podělit jen o subjektivní dojmy. Pro většinu úkonů funguje omezená barevná paleta a zmenšené rozlišení překvapivě dobře. I když jsme při testech zaznamenali znatelná zpomalení, rychlost služeb byla pro běžné programy při 1,5Mb DSL připojení přijatelná.

Všechny služby s výjimkou RemotePC umožňují přístup k síťovým serverům. V některých případech musí mít server přiřazené písmeno jednotky, jindy musí být zařazen mezi Místa v síti. Potěšilo nás, že GoToMyPC a MyWebEx PC Pro nabízejí zdarma uživatelský servis čtyřiadvacet hodin denně potřebujete-li využít vzdálený přístup, bývá to často večer nebo o víkendu, v takových případech uživatelský servis s omezenou pracovní dobou nestačí.

MyWebEx PC Pro

Tato relativně nová služba pro vzdálený přístup se v našem testu umístila na prvním místě, přestože se jedná teprve o beta verzi. Zaplatíte za ni polovinu toho, kolik stojí GoToMyPC 4.1: deset dolarů měsíčně nebo 89 dolarů za rok. Okleštěná základní verze nabízející funkce, které mnoha uživatelům budou stačit, je k dispozici zdarma.

Průvodce instalací vám nabídne nastavení vymazání obrazovky, zablokování myši a klávesnice, přístupu k vybraným aplikacím (můžete například omezit vzdálený přístup pouze na manipulaci s elektronickou poštou) a dalších funkcí. Nemusíte se probírat desítkami menu a pomocí průvodce se snadno seznámíte s možnostmi programu.

Po instalaci se na systémovém panelu objeví ikona, jejíž kontextové menu vám umožní měnit nastavení, zapínat či vypínat možnost vzdáleného přístupu a stahovat updaty služby. Bez jakýchkoli potíží se nám podařilo připojit se k MyWebEx PC ze dvou různých klientských počítačů. Při nízkém rozlišení a velikosti okna byla rychlost služby uspokojivá a i při zvýšení rozlišení a zvětšení okna se dalo se službou pracovat, přestože jsme se připojovali z pomalého notebooku. MyWebEx PC Pro je také z námi testovaných služeb jediná, která nabízí telefonické potvrzení přístupu pro vyšší bezpečnost. Po přihlášení na stránky služby obdržíte hovor na vámi určené telefonní číslo (například mobilní telefon) a zadáte kód, kterým se připojení potvrdí, takže bezpečnost služby je téměř neprůstřelná.

GoToMyPC 4.1

Nejstarší služba pro vzdálený přístup nabízí mnoho užitečných funkcí, ale její cena je relativně vysoká. Firmy ocení snadnou správu přístupů, kterou nabízejí verze Pro a Corporate, zatímco individuálním uživatelům vychází vstříc snadná instalace, dobrý výkon a široká paleta funkcí. GoToMyPC však bohužel stojí zhruba dvakrát tolik než konkurenční služby: dvacet dolarů měsíčně nebo 179 dolarů za rok. Pro toho, kdo chce ušetřit, jsou k dispozici levnější alternativy, v některých případech i zdarma.

Zkušenost a zralost GoToMyPC se odráží v takových detailech, jako je například nastavení, které automaticky probudí hostitelský počítač z úsporného režimu, což značně zvyšuje šanci, že se budete moci připojit, když to nejvíc potřebujete. Instalací a nastavením programu vás provede průvodce. Ve výchozím nastavení však služba nevymaže obrazovku hostitelského počítače, když s ním pracujete, takže tuto důležitou funkci budete muset zapnout ručně.

Služba také nabízí možnost posílání souboru na vzdálenou tiskárnu a tisk souborů ze vzdáleného počítače, jakož i přístup k síťovým souborům a další účet, jehož prostřednictvím můžete otevřít přístup ke svému počítači dalším vzdáleným uživatelům (což se zvlášť hodí pro on-line konference). Barevná hloubka je omezena na 256 barev, pro urychlení výkonu větší počet barev by službu neúměrně zpomaloval. Pokud si neprohlížíte fotografie nebo nemanipulujete s obrazovými soubory, nemělo by vám to vadit. Nebýt vyšší ceny, služba GoToMyPC by se dělila o první místo s MyWebEx PC Pro, s ohledem na výkon, množství funkcí a hladký provoz.

LogMeIn Pro

Funkcí, která tuto službu odlišuje od ostatních, je integrované sdílení souborů, s jehož pomocí můžete otevřít přístup k souborům na vašem počítači více uživatelům (místo obvyklého jednoho účtu). Vaši spolupracovníci tak mohou z hostitelského počítače stahovat soubory. A co je ze všeho nejlepší, služba je v základní verzi nabízející vzdálenou kontrolu počítače, ale nikoli přenos či sdílení souborů, k dispozici zdarma. Plná verze přijde na 13 dolarů měsíčně nebo 100 dolarů za rok.

Služba nabízí řadu funkcí pro spolupráci s lidmi u vzdáleného počítače, což se hodí třeba tehdy, potřebujete-li se na služební cestě připojit k počítači vašeho spolupracovníka v kanceláři, nebo pokud spolupracujete s více lidmi na nějakém dokumentu. Uživatele u hostitelského počítače upozorní zvukový signál, když se někdo k počítači připojí, pro větší bezpečnost lze zablokovat připojení z určených IP adres. LogMeIn Pro také dokáže po odpojení hostitelský počítač uzamknout, i když tato funkce není ve výchozím nastavení aktivována.

I když LogMeIn Pro nabízí úctyhodnou řadu funkcí, pro přenos souborů musíte nejprve opustit okno plochy. Zaznamenali jsme i závažnější problém: nepodařilo se nám program instalovat na notebook Dell kvůli konfliktu s grafickým ovladačem. (Problém se nám podařilo odstranit po konzultaci s technickou podporou služby, oprava však zahrnovala přidání řádku do registru Windows.)

Laplink Everywhere 4

Laplink se v oboru vzdáleného přístupu a přenosu souborů pohybuje déle než kterýkoli z ostatních poskytovatelů námi testovaných služeb, a to se odráží i v množství a propracovanosti funkcí, především pokud jde o přenos souborů. Například nástroj SpeedSync prohlíží přenášené soubory a kopíruje jen ty jejich části, které byly od posledního přenosu změněny, což značně urychluje práci s daty, která přenášíte častěji.

Je znát, že Laplink nemá zdaleka tolik zkušeností se vzdáleným přístupem prostřednictvím prohlížeče. Museli jsme si otevřít manuál, abychom zjistili, jaká nastavení jsme vlastně během instalace odsouhlasili. I když značná část uživatelů se nejspíše spokojí s výchozím nastavením, jsou i tací, kteří chtějí vědět, s čím vlastně souhlasí.

Služba navíc používá rozdílné aplikace podle toho, z jakého počítače se připojujete. Při připojení z počítače se systémem Windows XP Home budete pracovat s jiným uživatelským rozhraním a jinými možnostmi než při připojení z Windows XP Professional, opět jiné rozhraní vás uvítá z Macintoshe nebo Linuxu.

Rychlost služby nevybočovala v našem testu z průměru. Na hostitelském počítači s Windows XP Pro musíte pro ověření přístupu zadat své uživatelské jméno a heslo pro Windows (žádná z ostatních testovaných služeb to nevyžaduje). Bohužel se nemůžete připojit k počítači, který je v úsporném režimu, jako to umožňují GoToMyPC i MyWebEx PC Pro. To znamená, že budete muset na hostitelském počítači vypnout úsporný režim a místo něj používat heslem chráněný spořič obrazovky.

Telefonická podpora stojí 30 dolarů/hod. a je dostupná jen během pracovní doby, takže si telefonát musíte naplánovat předem. E-mailová podpora a chat jsou k dispozici zdarma, ale ve srovnání s nepřetržitou zákaznickou podporou, kterou nabízejí ostatní služby, má Laplink ještě co dohánět.

RemotePC 3

Tato ambiciózní služba nabízí několik užitečných unikátních funkcí, například integraci se službou IBackup pro synchronizaci a zálohování souborů od stejné firmy. RemotePC stojí deset dolarů měsíčně nebo 100 dolarů za rok (v ceně je zahrnut přístup ke třem různým počítačům místo obvyklého jednoho, který nabízejí ostatní služby). Tato služba však postrádá řadu základních funkcí, které nabízí konkurence například tisk nebo přístup k síťovým jednotkám.

RemotePC tvrdí, že nabízí nejrychlejší přihlášení to je ale pravda pouze v případě, že použijete místo prohlížeče specializovaný program, který si musíte na klientský počítač stáhnout a nainstalovat, webový prohlížeč je o poznání pomalejší. Uživatelské rozhraní zůstává ve srovnání s ostatními testovanými službami rovněž pozadu. Při testu jsme narazili na několik závažných problémů: nepodařilo se nám přes webové rozhraní připojit ze staršího pomalého laptopu, jindy zase kvůli chybě při instalaci zmizela nabídka Start a systémový panel hostitelského počítače (po odinstalování a opětovné instalaci programu tento problém zmizel). Pokud se firmě ProSoftnet podaří tyto chyby odstranit, mohla by se služba RemotePC stát dobrou a úspornou volbou pro ty uživatele, kteří pracují na několika počítačích, zvlášť s ohledem na přidané funkce pro synchronizaci, které přináší IBackup.

I´m InTouch 4

Služba I\m InTouch byla vytvořena pro vzdálený přístup k e-mailu a souborům, a to i na pomalém připojení jako je dial-up (který služba podporuje i dnes). V současnosti nabízí širší paletu funkcí, a to za cenu 10 dolarů měsíčně nebo 100 dolarů za rok. Stejně jako RemotePC však i I\m InTouch postrádá některé klíčové funkce, například podporu pro tisk.

I\m InTouch ale nabízí i několik unikátních funkcí, především vzdálený přístup prostřednictvím zařízení BlackBerry pokud toto zařízení využíváte, I\m InTouch Messenger je asi nejlepším způsobem, jak se můžete ke svému počítači připojit. Firma 01 Communique tvrdí, že se můžete připojit prostřednictvím jakéhokoli počítači či zařízení, které je vybaveno prohlížečem a připojením k internetu, ať už se jedná o počítač, laptop, PDA či mobilní telefon, aniž byste museli instalovat jakýkoli software. Podle všeho nebo alespoň podle našich testů však definice "počítače" nezahrnuje Macintosh. I s ohledem na toto omezení ale I\m InTouch nabízí ze všech testovaných služeb nejlepší kompatibilitu.

I\m InTouch podporuje rovněž webové kamery. Když se ke službě přihlásíte, automaticky se vám zobrazí záběr kamery připojené k hostitelskému počítači. Instalace služby byla jednoduchá, až na jediné: musíte zvolit pro hostitelský počítač jméno, které nepoužívá žádný z dalších uživatelů služby. Na rozdíl od ostatních služeb není počítač vázán na uživatelský účet. Při volbě unikátního jména, které by bylo alespoň o něco smysluplnější než "Dell-4327876", se tedy můžete zadrhnout. Služba se rovněž zdá být o něco méně bezpečná než ostatní, protože nevyžaduje kromě hesla a uživatelského jména ještě přístupový klíč.

Soubory na dosah ruky

Řada lidí používá vzdálený přístup především pro přenos souborů a jen málokdy využije ostatní funkce. Tak proč s sebou nosit švýcarský armádní nůž, když potřebujete jen otvírák na konzervy? Chcete-li jen získat vzdálený přístup k souborům, sdílet soubory a synchronizovat složky na několika počítačích, existuje lepší řešení.

Na přenos a synchronizaci souborů se specializují dvě služby: BeInSync (za 100 dolarů ročně, se zaváděcí cenou 60 dolarů) a FolderShare (50 dolarů ročně za osobní verzi, 100 dolarů za profesionální verzi, která umožňuje sdílení většího množství souborů a složek). Oba programy nabízejí základní verzi, která mnoha uživatelům postačí, přestože umožňuje synchronizaci jen několika souborů, zdarma. To zaručuje, že budete mít prostřednictvím sdílené složky přístup k aktualizovaným informacím i bez připojení se k internetu.

Oba programy se nám podařilo rozchodit za méně než deset minut, i když firewall Windows XP vyžadoval v obou případech potvrzení. Program nainstalujete na dva nebo více počítačů a na každém z nich určíte složky, které budou automaticky mezi všemi počítači synchronizovány. Děje se tak na pozadí a proces nijak neovlivňuje běžné používání kteréhokoli z počítačů.

Kromě synchronizace změněných souborů ve vybraných složkách můžete také nastavit určené soubory a složky pro sdílení s ostatními, což usnadňuje spolupráci ve větších skupinách. Všechny přenosy souborů jsou kódované a přenos probíhá prostřednictvím autentizované privátní sítě.

Hlavní rozdíl mezi BeInSync a Folder-Share představuje rychlost profesionální verze druhé ze služeb, která pouze synchronizuje změněné části souborů. Nízká spolu s neomezenou zákaznickou podporou však činí náš tip z osobní verze druhého z programů.

§§§§§

$$$$$


Software


Odhalujeme nebezpečné programy

David Čepička, Andrew Brandt

C05P0456

Identifikujte malware skrytý v systémových složkách Windows!(CD)

Málokomu přijde zábavné spouštět Správce úloh a zkoumat tu kupu záhadně pojmenovaných procesů, běžících na počítači. Pokud si vůbec nevíte rady, pak je možné položit si otázku, kolik spuštěných procesů je skutečně nezbytných pro práci, kterou na svém počítači právě děláte. Nebo jinak: zda neběží nějaký proces, který nějakým způsobem dělá neplechu.

Bohužel jen velmi málo z nás má jiné než povrchní znalosti o tom, co se děje uvnitř operačního systému Windows. Většinou se spokojíme s tím, že pokud nějaký program spustíme, tak jednoduše běží, a pokud spustíme další programy, tak ve Windows běží paralelně vedle sebe.

V tomto článku se pokusíme objasnit způsob, jak identifikovat většinu systémových souborů Windows (a jak objevit neznámé soubory), takže budete moci snadno odlišit procesy neškodné a naopak užitečné od těch, které vám škodí. Rovněž vám prozradíme, jak sledovat běh každé aplikace spuštěné na vašem počítači, včetně nejnovější hrozby, která se nyní objevila těmi jsou skryté soubory programů umožňující napadení a následné využívání počítače útočníkem tzv. rootkity.

Samozřejmě podobně jako například u přírodních katastrof ani v tomto případě nemůžete nikdy přesně vědět, kdy nebo kde se v operačním systému objeví nová bezpečnostní trhlina, která dokořán otevře bránu do vašeho systému a umožní doslova vykradení dat z vašeho počítače. Dokonce ani když používáte firewall, aktualizovaný antivir a antispywarový program, pečlivě provádíte stahování a instalaci všech bezpečnostních záplat, nejste spolehlivě chráněni před nejnovějšími a nejrafinovanějšími škodlivými programy.

Antiviry a ostatní utility na ochranu vašeho počítače se musí skutečně co nejčastěji aktualizovat co možná nejdůkladnějšími updaty, aby skutečně pracovaly účinně, přesto však nezachytí nákazu, kterou ještě nikdy nepoznaly. Jinými slovy, největší nevýhodou těchto programů je vždy určité "mrtvé" období, které uplyne mezi tím, kdy se na internetu objevil a rozšířil například nový červ, a dobou, kdy se objeví nové definice pro antivirové programy, které tuto nákazu odstraní. Zda je toto "mrtvé" období záležitostí několika minut či dní, je při těchto úvahách asi jedno, protože vrátka pro průnik do systému se budou stejně otevírat vždy s objevením nové nákazy a zavírat s vydáním záplaty tuto nákazu postihující.

Na druhou stranu pokud je malware identifikován, je jeho odstranění obvykle docela jednoduché, třebaže velmi únavné. Proto pokud se budete řídit postupy pro detekci malwaru, uvedenými v tomto článku, pak váš počítač bude dozajista vždy v dobré kondici.

Bezpečnost především

Prvním a nejdůležitějším pravidlem, které si musíte zapamatovat, je to, že na počítači máte nainstalovaný operační systém, takže nemůžete jednoduše projít složky se systémovými soubory a ty, které se vám nějakým způsobem nezdají, smazat. Pokud byste takto postupovali, pak se snadno stane, že svůj počítač již příště nespustíte.

Za druhé, před každým důležitým krokem si nejprve udělejte zálohu operačního systému pomocí nástroje Obnovení systému. Zmíněný nástroj, který je k dispozici ve Windows ME a XP, spolehlivě vrátí operační systém do stavu před provedením případné změny, která se neukázala jako šťastná. Nástroj spustíte pomocí nabídky Start/Programy/Příslušenství/Systémové nástroje/Obnovení systému. Po spuštění programu vyberete možnost Vytvořit bod obnovení a následně se budete řídit pokyny průvodce. Nový bod obnovení pak vytvořte před provedením každé významnější změny v operačním systému.

Pravděpodobně budete potřebovat, aby se v systému zobrazovaly standardně skryté systémové soubory. To zařídíte tak, že spustíte program Průzkumník Windows, zde v menu Nástroje klepnete na položku Možnosti složky a přesunete se na záložku Zobrazení. Zde umístěte zatržítko před položku Zobrazovat skryté soubory a složky a ujistěte se, že naopak nejsou aktivní položky Skrýt příponu souborů známých typů a Skrýt chráněné soubory operačního systému (doporučeno). Pokud se zobrazí nějaké dialogové okno, vyžadující potvrzení některé z prováděných akcí, stiskněte tlačítko Ano (o dalších varováních bude řeč později). Nyní spusťte aktualizovaný antivirový a antispywarový program. Nakonec případně smažte soubor, o němž jste si takřka stoprocentně jisti, že je součástí nějaké malwarové infekce. Nepoužívejte ale například následující postupy pro odstranění starých DLL souborů ze systémových složek.

Zjistěte, které procesy jsou spuštěny

Nyní jste připraveni k tomu, abyste zjistili, které programy a procesy máte na svém počítači právě spuštěny. Aplikace Správce úloh systému Windows bohužel nedokáže zobrazit úplně všechny běžící procesy a aplikace, proto musíte použít program jiný. Velmi vhodným je například zdarma dostupný Process Explorer, který naleznete na internetové adrese www.sysinternals.com/Utilities/ProcessExplorer.html, popř. na našem CD jako soubor PROCESSEXPLORERNT.ZIP o velikosti 553 KB.

Není nutná instalace, stačí pouze rozbalit soubor archivu a poklepat na soubor PROCEXP.

EXE. Process Explorer je skutečně velkolepou náhradou Správce úloh. Možná se někomu nemusí jeho vzhled zamlouvat, nicméně je to program velmi spolehlivý a účinný. A navíc je dostupný zdarma.

Řada informací, které může Process Explorer poskytnout, je však standardně skryta. Pokud je chcete zobrazit, klepněte pravým tlačítkem myši na název sloupečku a z kontextového menu vyberte příkaz Select Columns. Položky Process Name i Description by měly být zatrženy vždy, ale ujistěte se, že jsou aktivní i položky Company Name a Command Line. Nyní se přesuňte na záložku DLL, zkontrolujte, že je zatržena položka Path a stiskněte tlačítko OK.

Nyní se přesuňte do menu View a ověřte, zda je aktivní volba Show Lower Pane. Nakonec ještě v menu View/Lower Pane View vyberte položku DLLs.

S takto provedenými nastaveními Process Exploreru si nyní můžeme vybrat jakýkoliv proces a ve spodní části aplikačního okna se zobrazí DLL knihovny, které proces používá. Sloupeček Command Line ukazuje u každého spuštěného programu jeho umístění na pevném disku, nebo v případě spuštěných procesů (jelikož některé běží pod procesem svchost.exe) identifikuje, která instance procesu svchost.exe tuto službu používá.

Všechny procesy, jejichž cesta ukazuje do dočasné složky Temp, by vás měly okamžitě upozornit, že něco zřejmě nebude v pořádku. Spyware má totiž tendenci se sám instalovat a spouštět z takových nestandardních umístění, jako je právě složka Temp. Podobně pokud nějaký spuštěný proces ukazuje na DLL knihovnu ve složce Temp, pak je opět třeba se mít na pozoru. Jedinou možností, kdy může být nějaká aplikace či proces spuštěn ze složky pro dočasné soubory, je případ, kdy instalujete nějaký program, který používá instalátor, například InstallShield. Kromě procesu Explorer.exe pravděpodobně uživatelé Windows XP naleznou ještě i jiné běžící procesy jako například smss.exe, winlogon.exe, services.exe, alg.exe či lsass.exe. Všechny výše jmenované jsou kritické systémové procesy Windows a nesmí být smazány.

Jeden legitimní soubor Windows, který zaslouží o něco více pozornosti, pokud je nalezen mezi spuštěnými procesy, je rundll32.exe. Některé druhy malwaru, rozšiřované jako soubory DLL, se skrývají právě tím, že tento program používají jako příslovečný odrazový můstek. Správce úloh ukáže pouze to, že běží program rundll32.exe, ovšem Process Explorer vám zobrazí i to, s jakou DLL knihovnou je rundll32.exe asociován. Mějte však neustále na paměti, že některé ovladače zařízení používají rundll32.exe pro naprosto legitimní účely, a proto dříve než takový proces ukončíte, ujistěte se, že je skutečně nežádoucí. Název složky na konci cesty k souboru by vám měl poskytnout dostatek informací o legitimnosti tohoto procesu.

Identifikujte záhadné procesy

Na vašem počítači pravděpodobně běží několik programových souborů systému Windows a kromě nich je na pozadí spuštěno několik souborů aplikací a služeb, včetně ovladačů vašich hardwarových komponent. Tyto soubory se za normálních okolností spouští při startu Windows. Prozkoumejte pro každý spuštěný proces v Process Exploreru údaje ve sloupečcích Description, Company Name a Command Line. Na základě těchto údajů byste měli být schopni identifikovat většinu programů, s nimiž jsou spuštěné procesy asociovány. Názvy programů by měly odpovídat programům, které máte na počítači nainstalované nebo které již byly na počítači předinstalovány.

Pokud výrobce softwaru neimplementoval do svého programu položky, které se zobrazují ve sloupečcích Description anebo Company Name, budete se muset pustit do podrobnějšího testování. Klepněte pravým tlačítkem do seznamu procesů v Process Exploreru a z kontextového menu vyberte příkaz Properties. Pokud si budete nad informacemi na záložce Image příliš dlouho lámat hlavu, klepněte na záložku Services (tato záložka je přístupná pouze u procesů). Tady uvidíte seznam některých legitimních služeb, které jsou s tímto procesem spojeny.

Například na obrázku Process Explorer ukazuje, že na našem počítači běží dva procesy, u nichž chybí popis ve sloupečcích Description a Company Name. Jedním z nich je SLEE81.EXE. Pokud se podíváme na záložku Services, je tento soubor identifikován jako Steganos Live Encryption Engine. Vzpomínáme si, že jsme software od Steganosu skutečně nedávno instalovali, takže není žádným překvapením, že některou z jejích komponent nyní nacházíme běžet na pozadí. Tady se nejedná o žádné bezpečnostní riziko, ovšem pokud šifrování a dešifrování souborů pomocí Steganosu nepoužíváme, lze uspořit čas procesoru a službu vypnout, dokud ji nebudeme potřebovat.

Druhým souborem bez popisu je WLTRYSVC.

EXE. Jeho odhalení je však prostřednictvím záložky Services ještě jednodušší. Vzhledem k tomu, že jméno procesu (WLTRYSVC service) není o tolik jasnější než samotný název souboru, je přímo pod ním odsazený ještě jeden soubor, což znamená, že WLTRYSVC volal ještě jednu aplikaci s názvem BCMWLTRY.EXE. Tento soubor je identifikován jako Broadcom Wireless Network Tray Applet, o němž si vzpomínáme, že jsme jej instalovali, aby nám ukazoval sílu signálu bezdrátové sítě Wi-Fi. Vzhledem k tomu, že připojení pomocí Wi-Fi používáme často, rozhodneme se tento proces nechat nadále spuštěný.

Podobně jako v předcházejících dvou případech se i vy pokuste identifikovat všechny spuštěné služby a aplikace běžící na pozadí. Složitější část práce přijde až v okamžiku, kdy nebudete žádným z prostředků schopni proces či aplikaci identifikovat a ani se vám nebude zdát, že by daná aplikace či proces mohly být nějak užitečné. Pak je načase použít pro vyhledání odpovědi internet.

Hledání a identifikace procesů na internetu

Jestliže máte podezření, že by nějaká DLL knihovna mohla představovat škodlivý software, prvním místem, na které vám doporučujeme se obrátit, je DLL Help Databáze Microsoftu na internetové adrese support.microsoft.com/dllhelp, která vám umožní vyhledat informaci o DLL knihovně podle jejího jména. Pokud existuje podezření, že nějaký soubor může být napojen na spyware, je možné se informovat na Computer Associates Spyware Information Center na adrese www3.ca.com/securityadvisor/pest. Jiným vynikajícím zdrojem informací je Pest Encyclopedia od PestPatrol Center for Pest Research na internetové stránce research.pestpatrol.com, která poskytuje informace o více než 27 000 druzích malwaru.

Pokud není možné jednoznačně říci, zda je nějaký soubor legitimní, lze získat cenné informace na internetových stránkách www.answersthatwork.com, kde po klepnutí na tlačítko Task List můžete získat informace jak o legitimním softwaru, tak o spywaru či virech. Další pomocnou rukou, kterou nám internet podává, mohou být utility WinPatrol či WinTasks 5 Professional od firmy Uniblue. WinPatrol ve verzi 9.5 naleznete na našem CD, popř. na internetové adrese www.winpatrol.com/download.html jako soubor WPSETUP.EXE o velikosti 1,04 MB, zkušební verzi programu WinTasks 5 Professional si můžete stáhnout z internetu na adrese www.liutilities.com/products/trial. Oba programy jsou velmi účinným pomocníkem při rozhodování a určování toho, zda daný program či DLL knihovna představuje legitimní software nebo malware.

Oba programy mají k dispozici velmi rozsáhlou on-line databázi obsahující informace o tisícovkách DLL knihoven či aplikací, s nimiž se můžete setkat, WinTasks navíc dokáží umístit některé procesy na "černou listinu" (blacklist), takže je už nelze spustit znovu.

Dalším pomocníkem, který vám umožní vyhodnotit na počítači se vyskytující spustitelný soubor, ovladač či DLL knihovnu (ať je spuštěn, nebo ne) je Security Task Manager od firmy Neuber Software. Utilitu naleznete na našem CD, popř. na internetu na adrese www.neuber.com/taskmanager jako soubor TASKMANAGER16.EXE o velikosti 1,44 MB. Program existuje i v české jazykové mutaci.

Poznámka: Vždy, když hledáte na internetu informace o nějakém neznámém souboru, nedoporučujeme důvěřovat prvním několika výsledkům, které naleznete. Dokonce i když stovky internetových stránek pojednávají o tom, že se u nějakého souboru jedná pravděpodobně o malware, pak jedna stránka firmy Microsoft objasňující legitimní užití tohoto souboru systémem Windows může tyto informace o souboru zcela zvrátit. Jinými slovy, čím více informací o neznámém souboru získáte dříve, než použijete internet, tím menší bude pravděpodobnost, že odstraníte legitimní program či DLL knihovnu.

Rootkity aneb jak na skrytý malware

Další zastávkou na naší pouti za tajemnými procesy běžícími na našem počítači bude zcela nový typ malwaru, nazývaný kernel-level rootkit. Rootkity jsou utility, které dovolí hackerům pronikajícím do systému skrýt na napadeném počítači po sobě všechny stopy (a soubory), takže uživatel vůbec nepozná, že se na jeho systému vůbec nějaký malware vyskytuje. Hackeři následně pomocí rootkitů pak počítač ovládnou a mohou si na něm dělat doslova co chtějí. Naštěstí existuje několik programů, které nám pomohou tyto velmi nebezpečné soubory rozpoznat a v jednom případě i odstranit.

Jednou z nejschopnějších aplikací, jež v současnosti prakticky nemá konkurenci, je RootkitRevealer od firmy Sysinternals, který v systému vyhledává soubory a klíče registru, jež by mohly být nějakým způsobem navázány na rootkity. Vyhodnocení skenování RootkitRevealeru není sice triviální a musíme upozornit na to, že ne všechny položky, které utilita odhalí, jsou nutně malware. V rámečku Nová utilita pro odhalení rootkitů a skrytých programů používaných hackery se dozvíte několik důležitých informací o tom, jak utilitu používat a na jakém principu vlastně funguje. Program naleznete na našem CD, popřípadě je ke stažení na internetové adrese www.sysinternals.com/Utilities/RootkitRevealer.html jako soubor ROOTKITREVEALER.ZIP o velikosti 181 KB.

Další velmi jednoduchou utilitou je BlackLight od firmy FSecure, která je známa především antivirovými programy. Nyní svoje znalosti vložila do vývoje vyhledávače rootkitů, který rovněž dokáže najít a odstranit rootkity na pevném disku. Ačkoliv je jeho design poněkud strohý, o to více je v boji proti rootkitům účinnější. Utilita je určena pro Windows 2000, XP a 2003 a je ve stadiu betaverze k dispozici zdarma na našem CD, popř. na www.f-secure.com/blacklight jako soubor BLBETA.EXE o velikosti 613 KB.

Nová utilita pro odhalení rootkitů a skrytých programů používaných hackery

Uživatelům počítačů se dostává do rukou další z utilit, kterou mohou použít pro vyhledávání velmi odolného malwaru nainstalovaného v jejich systému. Mluvíme o skrytých virech, trojských koních či spywaru, který se stále snaží proniknout do našich počítačů. Touto utilitou je RootkitRevealer, jenž umožňuje uživatelům skenování počítače za účelem vyhledání tohoto zrádného softwaru.

Typ škodlivých programů, který je v oblasti zabývající se zabezpečením počítačových systémů známý jako rootkit, lze vysvětlit jako používání malwaru virů nebo trojských koní, které se dokáží samy v systému schovat. Rootkity rovněž hackerům pomáhají získat daleko větší kontrolu nad systémem, do něhož pronikly.

Rootkity jsou daleko častější ve světě Linuxu a UNIXových systémů. Jejich název vychází z toho, že pomáhají hackerovi získat přístup do systému jako root (nejvyšší práva na úrovni administrátora systému). V nedávné době se objevily i rootkity pro systémy Windows. Existuje tendence spojovat rootkity s nejnebezpečnějšími druhy malwaru jako jsou např. keyloggery, které zjišťují přístupová hesla uživatelů ke službám, jež využívají (elektronická pošta, internetové služby apod.).

Silné a slabé stránky

Rootkity jsou ve své podstatě pouze prostředkem k dosažení cíle, jímž je pro hackera ovládnutí cizího počítače. Např. tím, že skryje aplikaci typu trojského koně, zabrání tomu, aby byl detekován obvyklými antiviry. RootkitRevealer dokáže detekovat přítomnost několika obvyklejších rootkitů na počítačích se systémy Windows NT, 2000 či XP. Bohužel nefunguje ve Windows 95, 98 nebo ME.

RootkitRevealer má však i svoje omezení. Abyste jej mohli opravdu účinně využívat, potřebujete porozumět tomu, jak interpretovat výsledky jeho skenování.

Program rovněž neumožňuje rootkity odstranit nebo dát do karantény a rovněž vám nedokáže říci, zda soubor, který nalezl, je skutečně rootkitem. Pokud se však objeví nějaký objekt, který by na daném místě být neměl a antivirus jej nedokáže odstranit, pak jedinou cestou, jak se zbavit takové nákazy, je kompletní přeinstalování systému zformátování disku, smazání všech dat a reinstalace Windows.

První skenování systému

Jak již bylo uvedeno výše, RootkitRevealer lze najít na našem CD, popřípadě na internetových stránkách firmy Sysinternals. Program není nutno instalovat, stačí pouze rozbalit soubor archivu a spustit EXE soubor. Než začnete systém skenovat, máme pro vás několik upozornění. Jakmile program spustíte, pak do chvíle, než skenování skončí, na počítači nic nedělejte. Doporučujeme rovněž před spuštěním kontroly systému vypnout všechny aplikace, které by se mohly během skenování aktivovat například spořič obrazovky, antivirus či jakýkoliv jiný program. Pokud během skenování začne nějaká utilita vyvíjet činnost, počítač se sice nezhroutí, nicméně výsledky skenování systému mohou být nepřesné nebo zavádějící.

Vyhodnocení výsledků

Prakticky už po chvíli, kdy spustíte skenování, se začnou v okně aplikace objevovat nějaké výsledky. Jakmile se prohlídka systému dokončí (to poznáte podle tlačítka Scan, které se v průběhu skenování změní na Abort a po skončení skenování opět na Scan), uvidíte ve spodní části okna počet nalezených položek. Celá řada z nich je fakticky neškodných. Například prvních 10 až 20 výsledků bude vypadat jako klíče registru a bude u nich nápis Access denied. Tyto údaje jsou normální a objevují se na každém počítači. V žádném případě neukazují na nic podezřelého.

Níže pak uvidíte položky, které vypadají jako názvy složek ve Windows a jejich jména začínají znakem dolaru ($). Tyto soubory jsou metasoubory souborového systému NTFS a jsou opět standardní součástí tohoto systému souborů. Jejich počet se liší systém od systému. Tento seznam se na vašem počítači vytváří zvlášť pro každý diskový oddíl.

Pokud uvidíte další soubory, u nichž bude popis Hidden from Windows API, tak zde je nutno zbystřit. Tyto soubory mohou být umístěny ve složkách pro dočasné soubory, ve složce Windows, popřípadě kdekoliv na pevném disku. Pokud tyto soubory objevíte, spusťte Průzkumníka a zkuste, zda jsou tyto soubory vidět i v tomto programu. Pokud vidět nebudou, mohlo by to indikovat přítomnost skrytých souborů, ale jisté to není.

Pokud během skenování systému kupříkladu spustíte Internet Explorer a budete prohlížet nějakou internetovou stránku, pak RootkitRevealer soubory této stránky označí jako podezřelé, což ale ve skutečnosti pravda není.

Dále jde také o to, že i celá řada legitimních programů používá techniky skrývání souborů typickým programem je Kaspersky Antivirus.

Asi nejproblematičtějšími výsledky jsou programy, jejichž soubory mají jména sestavena z dlouhé řady náhodně zvolených písmen a číslic. Objeví-li se takové soubory ve vašem systému, doporučuje se aktualizovat antivirový systém a provést co možná nejpodrobnější analýzu vašeho systému.

RootkitRevealer je v současné době teprve v rané fázi a může, jako ostatně každý program, obsahovat chyby. Pokud si nejste jisti, zda nějaký soubor náhodou není nějakým způsobem spojen s rootkitem, dříve, než začnete podnikat nějaké radikální kroky, prohledejte nejprve internet, popřípadě Usenet.

§§§§§


Profesionální defragmentace - O&O Defrag 8 Professional Edition špičková aplikace, které nechybí nic podstatného

Jan Povolný

C05P0461

Ačkoliv současné souborové systémy oproti svým předchůdcům fragmentací dat tolik netrpí, přesto k ní dochází a její odstranění vede k rychlejšímu a efektivnějšímu přístupu na váš pevný disk. Na trhu dnes existuje několik produktů, které se defragmentací zabývají, O&O Defrag patří rozhodně mezi ty úspěšné. S jeho starší verzí jsme se již na stránkách PC WORLDu setkali, O&O Defrag 8 však přináší spoustu novinek.

O&O Defrag je určen pouze pro systémy Windows XP/2000/NT, nově však existuje i v nativní 64bitové verzi. Prostředí aplikace se příliš nezměnilo. Dominantním prvkem je stále okno zobrazující analyzovaná data pevného disku. Uživatelsky lze volit velikost jednotlivých bloků a dosáhnout tak podrobnějšího pohledu na data jako taková. V horní části aplikace najdete přehled diskových jednotek (nebo oddílů), které lze defragmentovat. Nalevo je pak přehledné menu, rozdělené do několika částí, jež lze libovolně skrývat a ušetřit tak místo na pracovní ploše programu.

Nejvíce změn zaznamenal samotný proces defragmentace dat. Jeho rychlost se liší podle použité metody (celkem jich je k dispozici pět) a samozřejmě podle velikosti fragmentovaných dat. Obecně je celý proces v porovnání s konkurencí velmi svižný. Hlavní novinkou je OneButtonDefrag Technology. Po její aktivaci probíhá proces defragmentace zcela automaticky na pozadí běhu operačního systému. Automatická je volba metody i čas, kdy budou diskové jednotky defragmentovány. Ten je zvolen ve spolupráci s další novinkou, nazvanou přiléhavě ActivityGuard, který pozorně sleduje zatížení počítače a v případě potřeby defragmentaci "přibrzdí" a zabrání tak zpomalení celého PC na úkor vaší práce. Jako doplněk poslouží ScreenSaverMode, po jehož aktivaci defragmentujete pouze je-li aktivní spořič obrazovky. Výrobce myslel i na mobilní uživatele. O&O Defrag spolupracuje s programem Řízení spotřeby ve Windows a nedefragmentuje např. v případě běhu notebooku z baterie. O&O Defrag umožňuje pokročilému uživateli i manuální nastavení celého procesu. Kromě dialogu pro výběr metody a způsobu defragmentace zde najdete i rozsáhlé možnosti plánování jednotlivých úloh, které lze navíc opakovat. Výborně jsou provedené i podrobné reporty o všech provedených akcích programu, dostupné v HTML a zobrazitelné tak v kterémkoliv internetovém prohlížeči.

Vývojáři nezapomněli ani na správce sítí s produktem O&O Defrag Server Edition. Kromě samotné aplikace v ní najdete konzolu O&O Defrag Network Management, která umožňuje instalaci, konfiguraci a správu klientů O&O Defrag na stanicích v sítích Windows. Pomocí konzoly lze instalovat klienty O&O Defrag na jednotlivé stanice a poté provádět defragmentační procesy se vším komfortem plánování úloh. Podporovány jsou i MS Active Directory Services.

O&O Defrag je v oblasti defragmentace dat opravdovou špičkou, které nechybí nic podstatného. Proces defragmentace je rychlý (k dispozici máte pět metod defragmentace), vhodný pro začátečníky i pokročilé. K dispozici je i serverová verze, umožňující snadnou správu produktu v celé síti. Nevýhodou pak zůstává chybějící lokalizace do českého jazyka.

O&O Defrag 8

+ rychlost

+ OneButtonDefrag

+ pokročilé plánování úloh

- chybějící lokalizace

K recenzi poskytla firma: O&O Software, http://www.oo-software.com

Cena: 49,90 Eur (Professional), 249 Eur (Server Edition)

§§§§§


Office hezky česky - Kontrola české gramatiky pro Microsoft Office 2003(CD)

Marcel Flídr

C05P0462

Přítomnost kontroly českého pravopisu považují uživatelé aplikací sady Microsoft Office za stejně samozřejmou jako důkladnou lokalizaci programů do češtiny. Oprava pravopisných chyb v jednotlivých slovech (např. "aby jsme" místo "abychom") sice dokáže podstatně pomoci, zejména u překlepů, neřeší však chybné tvary slov v kontextu celé věty (např. "psi štěkaly"). Proto Microsoft vyslyšel dlouholetý požadavek českých uživatelů na vytvoření nástroje opravujícího také tyto gramatické chyby. Po více než pět let trvajícím vývoji v Ústavu pro jazyk český Akademie věd ČR byl 30. června 2005 oficiálně uveden doplněk Kontrola české gramatiky. Zároveň byl poskytnut zdarma ke stažení z internetových stránek firmy Microsoft a my vám jej přinášíme i na našem CD.

Jedná se o první verzi, spolupracující pouze s Microsoft Office 2003. Přesněji řečeno pouze s aplikací Microsoft Word z této sady. Další aplikace, přestože nabízejí kontrolu pravopisu, prozatím s kontrolou gramatiky nespolupracují. Po zapracování připomínek a podnětů uživatelů bude kontrola gramatiky vylepšena a jako standardní součást integrována do nové verze Microsoft Office, jejíž uvedení se očekává na podzim 2006.

Instalaci doplňku zajišťuje jednoduchý průvodce, který ho automaticky integruje do MS Wordu. Úspěšné začlenění lze snadno ověřit v dialogu Nástroje/Možnosti. Na záložce Pravopis se zpřístupní dosud neaktivní sekce Gramatika, v níž lze konfigurovat chování kontroly gramatiky. Po stisku tlačítka Nastavení může uživatel zapínat nebo vypínat prověřování jednotlivých jazykových jevů. Ve výchozím nastavení jsou do kontroly zahrnuty jak všechny gramatické chyby (např. chybějící nebo přebývající čárka ve větě, chyba ve shodě přísudku s podmětem), tak nedostatky ve stylu (příliš dlouhá věta, hromadění interpunkce nebo mezer apod.).

Pokud to uživatel v nastavení nezakáže, probíhá kontrola pravopisu i gramatiky ihned při psaní textu. Když program rozpozná chybu, zvýrazní ji barevným podtržením pravopisnou chybu červeně, gramatickou zeleně. Po kliknutí pravým tlačítkem myši na takto označenou pasáž obsahuje kontextová nabídka návrh změny. Rovněž je možné kliknutím na volbu Gramatika zobrazit dialogové okno s dalšími volbami a stručným popisem nalezené chyby.

Kromě okamžité kontroly zapisovaného textu nabízí MS Word i možnost jednorázového prověření celého dokumentu. Vyvolat jej lze stiskem funkční klávesy F7 nebo volbou příkazu Pravopis z nabídky Nástroje. V dialogu zobrazuje aplikace postupně všechny nalezené nedostatky a navrhuje uživateli možné varianty jejich odstranění, případně lze upravit parametry kontroly (např. přeskakování některých pravidel).

Po krátkém testování schopností a kvality kontroly gramatiky můžeme konstatovat, že funguje velice dobře. Jednodušší chyby odhaluje stoprocentně, u náročnějších pravidel se nám v několika případech podařilo napsat větu, v níž nebyla chyba odhalena. To je však vzhledem k charakteru češtiny u strojové kontroly pravopisu logické. Kromě úspěšnosti odhalování chyb je podstatným kritériem hodnocení i počet tzv. "falešných poplachů". Jedná se o situace, kdy kontrola gramatiky označí správný tvar slova v kontextu věty za špatný. Při testu se nám však nepodařilo takového stavu v běžném textu dosáhnout. Tento fakt je důležitý z jednoho podstatného hlediska: neúměrné množství falešných poplachů uživatele samozřejmě obtěžuje a kontrolu gramatiky tedy zpravidla vypne. Tomu se tvůrci snažili vyhnout.

Na aplikaci je znát, že jejímu vývoji bylo věnováno mnoho času a úsilí. Přestože se v žádném případě nejedná o jednoduchý nástroj, může být jeho první veřejně dostupná verze velice kvalitním pomocníkem českých uživatelů. Navíc se kdokoliv může podílet na jeho zdokonalování a pomocí jednoduchého nástroje směřovat své náměty a připomínky přímo vývojovému týmu. Nic tak nebrání tomu, aby se kontrola gramatiky stala plnohodnotnou součástí další verze Microsoft Office.

Kontrola české gramatiky pro Microsoft Office 2003

+ její samotná existence

+ vysoká úspěšnost

- nelze využít v dalších aplikacích mimo MS Word

K recenzi poskytla firma:

Microsoft, s. r. o., http://www.microsoft.cz

Cena: zdarma

§§§§§


A zase ti špioni... - Spy Emergency 2005 jednoduchá ochrana proti spywaru

Jaroslav Fikker

C05P0467

V dnešním internetu číhá na uživatele celá řada nebezpečí viry, spam, spyware a další havěť. Proti každé hrozbě se lze více či méně účinně bránit nasazením vhodného anti-softwaru. Zatímco s počítačem bez antivirového programu se dnes již nikdo rozumný k internetu nepřipojí a antispamové filtry využívají všechny známější freemailové služby, antispyware zatím příliš rozšířen není. Přitom jeho nabídka je stále širší. Jedním ze zástupců této skupiny programů je i slovenský Spy Emergency 2005 (dále jen SE 2005).

Uživatelské rozhraní neodpovídá tradičnímu schématu aplikací pro Windows, nicméně je jednoduché a přehledné. Bezprostředně po spuštění SE 2005 stáhne novinky, včetně aktualizace databáze spywaru, a usadí se na hlavním panelu Windows v podobě ikony, jejíž kontextové menu lze využít pro některé základní operace. Kliknutím myší na tuto ikonu se otevře okno aplikace, které má v levé části celkem osm tlačítek, zpřístupňujících jednotlivé sekce programu.

Základem je vyhledávání spywaru na vyžádání (tlačítko Hledat). SE 2005 prohledává operační paměť, systémové registry, cookies a samozřejmě souborový systém počítače. Během činnosti programu jsou k dispozici statistiky s počty prohlédnutých a infikovaných položek.

Po skončení detekce se zobrazí sekce Odstranit, kde jsou vidět všechny nalezené infekce. S těmi lze naložit dvěma způsoby. Položky, které z nějakého důvodu nepovažujete za infekci, můžete zařadit mezi výjimky a tím je vyloučit z dalšího hledání. Zbytek pak kliknutím na příslušné tlačítko ze systému odstraníte. Přesněji řečeno, dojde pouze k jejich přenesení do tzv. Klece, odkud je lze definitivně vymazat nebo naopak obnovit (např. v případě, když zjistíte, že nějaká aplikace nefunguje).

Pro konfiguraci SE 2005 je určena sekce Nastavení, rozdělená do několika částí. Plánování úlohy spustí prohledávání systému na přítomnost spywaru v zadaném čase. Rezidentní štíty zajišťují nepřetržitou ochranu počítače před napadením. V případě výskytu infekce se zobrazí varovaní a máte možnost provést příslušná opatření. Pokud zapnete automatické aktualizace, bude SE 2005 vždy pracovat s nejnovějšími signaturami infekcí. Navíc lze potlačit spouštění programu při startu Windows, změnit skin (týká se pouze barev) a jazyk uživatelského rozhraní.

Během testování jsem zpočátku, kdy jsem byl ve Windows XP přihlášen jako administrátor, nenarazil na žádný problém aplikace dělala přesně to, co se od ní očekává, zpomalení práce v souvislosti s činností rezidentního štítu jsem nepozoroval (využití paměti se pohybovalo kolem 15 MB) a kompletní kontrola systému probíhala poměrně svižně (cca 25 GB dat/58 000 souborů za 20 min). Komplikace se ale objevily v okamžiku, kdy jsem se do systému přihlásil jako řadový uživatel. Nejprve mě překvapilo, že se SE 2005 automaticky nespustil. Když jsem tak učinil ručně, nejprve se objevilo několik chybových hlášení a pak dialog pro zadání registračních údajů, které jsem ale vyplnil hned po instalaci. Chybová hlášení se objevovala i při běžné práci a po spuštění vyhledávání spywaru bylo neustálé klikání na chybová hlášení až únavné. Od technické podpory jsem se dozvěděl, že příčinou zmiňovaných problémů je potřeba administrátorských oprávnění pro určité operace, což je celkem pochopitelné. Proto mi bylo doporučeno aplikaci spouštět pod administrátorským účtem. Ale to je v rozporu se základní bezpečnostní zásadou privilegovaný uživatel je určen pro správu systému, ne pro běžnou práci. Doporučení technické podpory má podle mého názoru smysl pouze při prohledávání systému na přítomnost spywaru. Pak ale vůbec nechápu význam rezidentních štítů jako řadový uživatel, který obvykle nejčastěji pracuje s internetem, bych neměl program spouštět? V příští verzi by zmiňovaná chybová hlášení měla být již opravena. Že podobné problémy řešit lze, je vidět u konkurence nebo u antivirových programů, které pracují na obdobném principu.

Spy Emergency 2005

+ jednoduché ovládání

+ rezidentní štíty

+ technická podpora ve slovenštině

- cena

- plně funkční pouze pod administrátorskými účty

K recenzi poskytla firma: Netgate, http://www.netgate.sk

Cena: 24,95 USD

§§§§§


Firewall nevšedních možností - Kerio WinRoute Firewall 6.1.1 malý, ale

důležitý krok na cestě k bezpečnosti

Patrik Malina

C05P0464

Společnost Kerio Technologies jistě není potřeba zkušenějším uživatelům či administrátorům představovat. Pokud sledujete dění v oblasti bezpečnostního softwaru podrobněji, jistě vám neuniklo, že plzeňská softwarová ofenzíva nejen stále pokračuje, ale pozvolna a plíživě nabírá na síle. Jednak se rozšířila nabídka jednotlivých produktů, ale rovněž jsou průběžně uváděny jejich nové a vylepšené verze. V tomto článečku se zastavíme nad právě uvedeným mírným evolučním počinem v podobě nejaktuálnějšího firewallu řeč je tedy o aplikaci, jež firmu v podstatě proslavila.

Hned na počátku je potřeba uvést, že verze 6.1 (přesněji jsme testovali variantu 6.1.1) opravdu není na rozdíl od "šestky" nějakým zásadně novým produktem. Za zmínku však stojí v podstatně všechny novinky, jež byly zařazeny, a to přesto, že jich mnoho nebylo. Jejich hodnota je však značná, proto o nich ztratíme pár slov.

Na prvním místě jednoznačně oceňujeme dotaženou spolupráci firewallu s doménovými strukturami typu Active Directory, jejichž pomocí zajišťují servery firmy Microsoft správu síťového prostředí. Tvůrci definitivně dospěli k transparentnímu řešení, kdy existující účty v doméně Windows (tedy v databázi Active Directory) jsou prostřednictvím otevřeného protokolu Kerberos k dispozici pro přímé ověřování na firewallu. Aby to bylo správně pochopeno: není nutné předem provádět jakési importy či mapování mezi lokálním firewallovým účtem a jeho doménovým protějškem, neboť propojení je "živé" a vše je viditelné napříč sítí. Praktické důsledky jsou zřejmé kromě toho, že odpadá zbytečná administrace či tvorba duplicitních položek, je pohodlně možné striktně vynutit ověření uživatele oproti existujícím strukturám. Pro ujasnění dodejme, že toto transparentní chování samozřejmě funguje i s obdobně mapovanými skupinami, tedy nikoliv jen s jednotlivými účty. A aby toho nebylo málo, autoři produktu nezůstali u ověřování v jediné doméně, ale dovolují definovat hned několik doménových struktur pro případ, že by byla chráněna složitější síť. Na druhou stranu netvrdíme, že není co vylepšovat, takže jeden tip: v tuto chvíli je možné určit pro ověřování jediný konkrétní doménový řadič příslušné domény, což je škoda, neboť jich bývá kvůli zástupnosti v síti typicky větší množství.

Pojďme k další funkci, kterou je služba s ambiciózním jménem Clientless SSL-VPN. Autoři zde dospěli při vývoji řešení VPN do jedné z vyhraněných poloh jako univerzální klient je použit obyčejný webový prohlížeč podporující SSL, přístup je chráněn přihlašovacím dialogem s ověřením proti účtu. Výsledkem tohoto připojení je prozatím přístup ke sdíleným zdrojům, které jsou v interní síti nabízeny pomocí služby SMB/CIFS (tedy tradičním "sharováním"). Rozhraní, generované do klientského prohlížeče, je přiměřeně dobře ovladatelné a funkční. Nenechte se zmást použitím letitého protokolu SSL a základní funkcionalitou: nasazení SSL v oblasti virtuálního privátního síťování je velmi moderním trendem a tvůrci z Keria jistě mají již teď za lubem další funkce, jež budou po tomto "výkopu" následovat. Netřeba dodávat, že použití prohlížeče jako klienta VPN přináší řadu výhod. Na závěr poznamenejme, že ve všech případech, v nichž figuruje chráněné spojení SSL, je samozřejmostí import vlastních certifikátů. I když pro administrátory Windows probíhá import privátního klíče dosti nekonformním způsobem...

Závěrem nezbývá než dodat, že v tomto případě jde sice o na první pohled malý, ale přesto velmi důležitý krok vpřed na cestě ke zvyšování užitné hodnoty celého produktu. Integrace do sítí Windows je zase o něco lepší.5

Kerio WinRoute Firewall 6.1.1

+ přímé ověřování v Active Directory

+ podpora více domén Windows

+ integrovaný antivirus

- pevně zadaný jediný doménový řadič

K recenzi poskytla firma:

Kerio Technologies, s. r. o., http://www.kerio.cz

Cena: 10 300 Kč (bez DPH) pro 10 uživatelů na 1 rok

§§§§§


Personální firewally ze záhrobí

Patrik Malina

C05P0463

Vzhledem k tomu, jak těsno je na trhu bezpečnostního softwaru, každý nový pokus prosadit se v této oblasti provázejí mírně skeptická očekávání. Přestože některým firmám se to stále daří, tentokráte jsme obdrželi k recenzi dvě aplikace, na něž dosud nemáme zcela vyhraněný názor. Aby nedošlo k omylu, prozatím nevíme, zda si z nás tvůrci vystřelili, nebo se v duchu cimrmanovské tradice po deseti letech usilovného výzkumu vynořili z podzemí jako autoři "skvělých" produktů. Bohužel se mezitím zapomněli poohlédnout, co se děje kolem.

První z dvojice programů je tvůrci označen jako Hurricanesoft Personal Firewall a přiznejme si bez obalu, že jde o docela slušnou karikaturu. Nástroj, jenž má sloužit ochraně lokálního počítače před nežádoucím síťovým provozem, je spíše jakýmsi nepovedeným meziproduktem středoškolské pololetní práce: nenabízí téměř žádné použitelné funkce, ale také na něm vlastně ani není co konfigurovat! Po spuštění a volbě přísného režimu ochrany program zcela živelně zachytává jakékoliv pokusy o síťový provoz a ve zcela uniformním interaktivním okně nabízí jedinou možnost volby: propustit či zastavit. Žádná pravidla, žádný rozumný popis probíhající akce, žádné rozpoznávání aplikací či služeb operačního systému... prostě nic použitelného! Vrcholem je ovšem neschopnost této programátorské hříčky alespoň rozpoznat, že spojení TCP má svou odchozí část, na níž navazují legální odpovědi ano, chápete dobře, tento firewall není schopen podržet stav spojení a veškeré legální odpovědi z internetu označuje za potenciální útok! Co k tomu dodat? Záznam do logu je k ničemu, filtry a nastavení pravidel, kromě velmi ubohé definice blokovaných adres IP, zcela chybějí a přehled aktivních spojení je chudým příbuzným řádkového nástroje netstat. Asi nepřekvapí, že v nápovědě nenajdete nic a program vlastně nelze kloudně používat. Špatný vtip a ztracený čas. Ledaže by nám autoři omylem zaslali verzi z roku 1997 a měli v záloze tu současnou... Nabízet toto za 785 Kč je opravdu černý humor.

Druhým programem z portfolia Hurricanesoft je dílko s názvem Hurricanesoft EasySec Firewall a alespoň náznakem koncepce ovládání a zahrnutými funkcemi vzdáleně připomíná to, čemu se dnes říká personální firewall. Tvůrci chtěli provádět ochranu na základě identifikace aplikací, jež se pokusí o spojení, což je přístup běžný, ovšem o úrovni zpracování nelze říci nic pochvalného. Očekávaným průvodním jevem po instalaci je nestabilita, neboť napsat a odladit funkční driver (ovladač), jenž pracuje v režimu jádra Windows, není legrace, o čemž by jistě tvůrci od schopnější konkurence mohli vyprávět. Slibný náznak ovládací logiky se vytratí ihned poté, co se pokusíte firewall prakticky konfigurovat: při definici filtru podle aplikace musíte její cestu psát ručně (něco jako tlačítko Procházet je zbytečný přepych), o možnosti interaktivního přidání třeba pomocí pravého tlačítka myši při práci se síťovým monitorem ani nemluvě.

Náznaky žádoucí funkčnosti zde však jsou. Ochranu můžete definovat na základě síťové konfigurace k dispozici je rozlišení na sítě lokální, důvěryhodné, zakázané či "vlastní", tuto definici lze posléze využít pro samotná pravidla. Jako další faktor pro filtraci může posloužit také čas spojení. Tedy veskrze moderní principy, jenže to provedení... Nepřehledné rozhraní, téměř nepoužitelná logika ovládání, nesmírně těžkopádné provádění jakékoliv operace. A navíc pro laika naprosto nepoužitelné! Když k tomu přičteme fakt, že ani po mnohaminutovém úsilí se nám nepodařilo propustit internetový prohlížeč k překladu jména pomocí systému DNS, závěr je nasnadě.

Ztratili tedy autoři soudnost, nebo deset let nepoužili internet a neviděli software "konkurenčních" firem? Nebo jde o špatný vtip? Verdikt zní: i kdyby to bylo zdarma, bude to pro většinu zdarma dostupných firewallů urážka. A za peníze? No, my jsme vás varovali!

Hurricanesoft Personal Firewall a Hurricanesoft

EasySec Firewall

- minimum funkcí

- minimální možnosti konfigurace obou programů bezobsažná nápověda

- prakticky nepoužitelný software

K recenzi poskytla firma:

Hurricanesoft, http://www.hurricane-soft.com

Cena: Hurricanesoft Personal Firewall 785 Kč

§§§§§


Pošta na míru - Kerio MailServer 6.1 finančně výhodná alternativa

Patrik Malina

C05P0465

Jsou-li mezi vámi pamětníci, kteří sledují vývoj produktů pod značkou Kerio, jistě si vzpomenou, že základní podpora e-mailové komunikace byla původně výbavou samotného řešení WinRoute na hraně firemní sítě. Nicméně od uvedení samostatného poštovního serveru už nějaký ten Invex uplynul a my se nyní pozastavíme nad aktuální podobou produktu, jenž se velmi slibně vyvinul k všestrannému řešení s mnoha pozoruhodnými vlastnostmi. Protože aktuální verze přináší řadu zajímavých, i když třeba drobnějších novinek, podrobněji si ukážeme, kam se vývoj ubírá.

Na úvod připomeňme několik výchozích informací, jež víceméně platí již po několik verzí tohoto produktu. Jde o samostatný poštovní server, který obsluhuje klienty tradičními protokoly poštovní komunikace jako jsou SMTP, POP3, HTTP či IMAP, a to i v jejich zabezpečených variantách (tedy většinou na bázi SSL). Správci domén Windows jistě ocení, že produkt podporuje jak jednorázový import účtu do lokální databáze MailServeru, tak přímé mapování s existujícím účtem v Active Directory. Ve druhém případě je nutno použít instalaci, rozšiřující schéma o potřebné atributy tak, aby poštovní server mohl svá data ukládat. Protože nejen Windows a jejich databáze LDAP vládne světu, zkrátka nepřišla ani Apple Open Directory, tedy ekvivalent na moderní platformě MacOS X.

Již od počátku byl Kerio MailServer koncipován především jako bezpečné řešení, čemuž odpovídá i současný vývoj. Jednou z pěkných ukázek důsledného reverzního inženýrství je podpora pro různé antivirové programy, kontrolující obsah zpráv, a nyní došlo k dalšímu vylepšení: kromě výchozího řešení McAfee, které je přibaleno, lze paralelně zapnout ještě kontrolu druhým antivirovým plug-inem. Když už jsme u antivirů, dodejme, že jejich zásoba byla rozšířena o podporu produktu VisNetic od firmy Deerfield.com.

Tvůrci postupují mravenčími kroky vpřed také v další oblasti důsledného zabezpečení, totiž na straně restrikcí klientů. Nově lze třeba definovat limit pro velikost zprávy u jednotlivých uživatelů, toto nastavení má vyšší prioritu než globální hodnota pro celou poštovní doménu. Dalším "sešněrováním" je omezení uživatelů při zasílání zpráv mimo jejich vlastní domény. Cílem všech na první pohled omezujících nastavení je pochopitelně především omezení nevyžádané komunikace, proto jistě nikoho nepřekvapí, že se dalších vylepšení dočkal též antispamový filtr. Jeho možnosti jsou již velmi zajímavé a při ošetření chování protokolu SMTP neponechali tvůrci nic náhodě.

Vylepšeny byly pochopitelně také vstřícnější funkce. Webové rozhraní WebMail, které je jakýmsi ekvivalentem Outlook WebAccessu u MS Exchange, se dočkalo sourozence WebMail Mini, k jehož spuštění jistě rádi přistoupí uživatelé mobilních "kapesních" počítačů a zařízení, jež nepodporují velké prohlížeče. Další cestou je snaha využít plošně rozšířenou klientskou aplikaci MS Outlook s jejími širokými možnostmi. Vedle podpory protokolu MAPI a řady "groupwarových"funkcí, jako jsou hlavně kalendáře a kontakty pomocí komponenty Kerio Outlook Connector, přišla v nové verzi kompromisní varianta Kerio Synchronization Plug-in pro Outlook. Jako alternativu k plnohodnotnému KOC ji využijí především uživatelé, kteří pracují v režimu častého "odpojení" a jen občas hromadně synchronizují svá data nevýhodou výše uvedené komponenty je totiž nezbytnost stálého připojení.

I z našeho letmého náhledu pozvolného vývoje produktu Kerio MailServer je dobře patrné, jakou cestou se výrobce ubírá. Pomalým, ale neúprosným vývojem vybrušuje své schopnosti a stává se tak i finančně výbornou alternativou k tradičním robustním řešením zavedených dodavatelů.

Kerio MailServer 6.1

+ přímá integrace s doménami Windows

+ podpora různých ověřovacích protokolů

+ důkladná antivirová kontrola

K recenzi poskytla firma:

Kerio Technologies, s.r.o., http://www.kerio.cz

Cena: 12 500 Kč (bez DPH) pro 20 uživatelů

§§§§§


Je libo Vistu a 64 bitů?  Příští cesty operačního systému Microsoft Windows

Patrik Malina

C05P0466

Po první dekádě existence samostatného a životaschopného operačního systému Windows došlo v průběhu letošního roku k některým zajímavým událostem, jež opět píší zásadní kapitoly do jeho historie. Protože nově připravované verze budou jistě znamenat další výrazný posun, pozastavíme se v následujících odstavcích nad dřívějšími smělými plány a realitou, jež začíná nabývat přesnějších kontur. Řeč bude především o Longhornu, dnes již Vistě, a o variantách systému Windows pro 64bitové platformy.

Na to, že operační systémy Windows firmy Microsoft jsou vyvíjeny v několika paralelních liniích, jsme již dávno zvyklí: rodinu systémů 9x/Me, jež se nesmírně zasloužily o vítězství myšlenky "PC do každé rodiny", ukončila až konvergence v podobě Windows 2000 a XP, jež plynule navázaly na "firemní" řadu NT s poněkud perspektivnější architekturou. Ač to vypadalo, že došlo k žádoucímu zpřehlednění, v letošním roce si pro změnu hardwarový vývoj vyžádal nové větvení rodokmenu. Již stávající Windows XP se totiž dočkaly verze pro 64bitové procesory a příslušné čipové sady, čímž dochází k odštěpení evoluční řady, jež se pravděpodobně časem stane tou hlavní. Nedlouho poté byl rovněž učiněn patrný krok vpřed v hlavním vývojovém proudu výrobce uvolnil první "veřejnější" testovací verzi (beta 1) nové klientské platformy Windows Vista, což bylo jisté překvapení, neboť po mnoho měsíců se užíval pracovní název Longhorn. A v duchu výše zmíněného je tato nová verze již k dispozici jak pro tradiční 32bitové stroje, tak pro platformu x64. A protože jsme obě vyvíjené technologie vyzkoušeli, přinášíme vám pohled do budoucnosti našich i vašich Windows.

Od Longhornu k Vistě

Proč bylo jméno připravované verze Windows náhle změněno na Vista, zřejmě zůstane předmětem dohadů, ovšem jaké faktické změny byly zabudovány se alespoň zčásti můžeme přesvědčit již dnes. Jako tradičně i v tomto případě je realita ve srovnání s některými původními ambiciózními plány poněkud skromnější, což v některých případech může mrzet. Pro pokročilejší uživatele a především administrátory jistě není dobrou zprávou, že prozatím bylo vyřazeno zcela nové ovládací rozhraní pomocí příkazové řádky, označované jako MSH (Microsoft Shell, vývojový název Monad). Na druhou stranu třeba upuštění od realizace zcela nového souborového systému na bázi databázové technologie s jazykem SQL celkové stabilitě jistě prospěje. Pojďme se ale podívat, co v aktuální vývojové verzi skutečně je k dispozici a co snad i ve výsledném produktu zůstane.

Začneme-li od proměn více orientovaných na uživatele, pak je již delší dobu komentovanou novinkou Internet Explorer ve verzi 7. Přinesl jak změny ovládací a grafické, mezi něž patří především u konkurenčních produktů velmi populární systém záložek s jednotlivými otevřenými stránkami, tak posílení funkcí v oblasti bezpečnosti. Přestože to vypadá, že na webovém prohlížeči není moc co vylepšovat, jistě potěší třeba zabudovaná "čtečka" pro zdroje novinek, označované jako RSS. Jsme-li u aplikací pro internet, zmíníme drobnou, ale jistě důležitou změnu: v Outlook Expressu přibyla funkce pro filtrování nevyžádané pošty, jež byla dosud pouze ve "velkém" Outlooku. S ovládáním a především grafickým provedením souvisí výrazná inovace, označovaná jako "Avalon" tento modulární univerzální zobrazovací stroj dává vývojářům do ruky silný prostředek pro naprostou rekonstrukci vzhledu a způsobu ovládání klientských operačních systémů. Tuto součást je paradoxně nutno doinstalovat, avšak již je k dispozici. Pro mnoho uživatelů bude jistě ulehčením i proměna instalační procedury, jež byla v základní podobě výrazně zjednodušena a byl do ní zapracován pokročilejší, tentokráte již grafický nástroj pro prvotní práci s pevným diskem a jeho oddíly. Mimochodem k instalaci jsme nebyli připuštěni bez 256 MB operační paměti a s instalačním oddílem menším než 6 GB. A jak asi všichni očekávali, systém je distribuován na nosiči DVD.

Protože Windows Vista nebudou systémem jen pro domácí počítače, ale především řešením pro klientské stroje ve firemních infrastrukturách, odpovídá tomu i škála novinek pro pokročilejší administraci a náročnější práci. Žádoucím tématem v této oblasti jsou jistě možnosti zabezpečení. Jednou z nejzásadnějších novinek je bezesporu vylepšení šifrování obsahu pevných disků, neboť v případě fyzického zcizení (třeba notebooku) byla cesta k často velmi citlivým údajům až nepříjemně snadná. Technologie EFS (encrypted file system) byla konečně rozšířena o možnost uložit šifrovací klíče na externí médium (smart card, USB token), další inovací je ochrana celých svazků či disků šifrou pomocí speciálních hardwarových komponent (čipů), označovaných jako Trusted Platform Model (TPM). Cíl je zřejmý: ani zavedení jiného operačního systému či speciálního nástroje z "bootovacích" nosičů neumožní ukrást či pozměnit soubory.

Zabýváme-li se nasazením Windows "ve velkém", nemůžeme pochopitelně opomenout hromadnou distribuci na cílové počítače. Zde vstupuje na scénu zásadní novinka jménem WIM, tedy Windows Imaging Format. Z názvu je dobře patrné, o co půjde: jedná se o způsob uložení a přenosu celé instalované podoby mezi pevnými disky počítačů, a to v podobě jediného souboru. Nejde principiálně o žádnou převratnou věc, ale formát je přímo ve Windows podporován odpovídajícím nástrojem Ximage, takže při řadě situací odpadá nutnost kupovat software jiných výrobců. Mezi důležité vlastnosti patří především podpora zásahů off-line, kdy je možno opakovaně do souboru s obrazem disku přidávat další komponenty jako záplaty, ovladače apod.

Administrátory budou jistě zajímat další možnosti správy. Výrobce připravil novou verzi základního nástroje Microsoft Management Console, jež hostí drtivou většinu grafických pomůcek, jistou záplatou na absenci MSH se pak může stát nová služba WS-Management, jež prostřednictvím technologie Web Services dovoluje vzdáleně spouštět třeba administrativní skripty a další úlohy, a to s maximální momentálně dostupnou mírou zabezpečení. Pokud jste jak pro skriptování, tak pro jiné aplikace používali nástroj Naplánované úlohy (Scheduled Tasks), čeká vás vylepšená verze s možností spustit úlohu na základě záznamu logovací služby pomocí filtru můžete přesně specifikovat, který z "eventů" se stane spouštěcím mechanizmem. Jednou z oblastí, jež tradičně trápí jak uživatele, tak správce, je práce s distribuovanými souborovými zdroji. Právě zde přicházejí další vylepšení v podobě upravené služby pro synchronizaci souborů a přesměrování určitých složek. Uživatelé přenosných strojů pak určitě ocení funkci pro jednoduchou vzájemnou synchronizaci dvou PC, jež nevyžaduje serverovou infrastrukturu.

Protože změn a novinek je celá řada, rozhodně považujte předchozí výčet za orientační. Další vývoj také jistě přinese úpravy a změny a v některém z budoucích čísel se jistě zastavíme podrobněji třeba u problematiky zabezpečení, kde dochází k velmi zajímavému vývoji.

Čas pro 64 bitů

Spolu s vývojem procesorů pro počítače standardu PC samozřejmě došlo i na dlouho očekávaný pozvolný přechod na 64bitové platformy. Microsoft v tomto zřejmě nehodlá zůstat pozadu, jeho operační systémy podle toho začínají vypadat a my se proto zastavíme i u této technologie.

V první řadě připomeňme, o co se vlastně výrobci operačních systémů snaží. Cílem je "osedlat železo", jehož procesor v zásadě pracuje v jednom taktu se 64 bity vstupních dat. Ve výsledku jde o zrychlení prováděných operací, zpřístupnění většího množství přímo připojené operační paměti a zvýšení propustnosti datových sběrnic, jež komunikují s periferiemi. Prakticky je dnes situace mírně schizofrenní, neboť existují dvě odlišné architektury. Varianta Itanium firmy Intel představuje zbrusu nové řešení, jež dokáže 64 bity výborně využít, ale definitivně opouští staré základy. Druhou cestou je řešení x64, které představuje inovaci stařičké architektury x86 nebo též i386, a výsledek je nasnadě: použitelná zpětná kompatibilita a známé chování procesorů pomůže jak uživatelům, tak vývojářům. A právě tento fakt je potřeba mít na paměti, neboť i Microsoft se rozhodl pro druhou variantu.

V současné době je k dispozici klientský operační systém Windows XP Professional x64 Edition, jenž pracuje na procesorech standardu x64. Mezi ně dnes patří třeba Athlon 64 či Turion 64 firmy AMD a Xeony či Pentia s rozšířením EM64T od Intelu. Architektura Itanium u těchto Windows podporována není, podobně je tomu u Windows Vista beta 1, kde najdeme výmluvné označení x64. Protože Longhorn alias Vista je ještě daleko a definitivní podobu neznáme, budeme nadále hovořit o existující definitivní podobě Windows XP Professional x64 Edition.

Použití 64bitového operačního systému dnes samozřejmě prozatím naráží na řadu obtíží. Než si seženete zkušební verzi a zahájíte instalaci, zkuste se zamyslet, co vám to přinese. Zakoupit příslušnou základní desku a odpovídající procesor není problém, obtíže nastanou až posléze. Opravdu výraznou výhodu 64 bitů totiž oceníte v případě, že nejen Windows, ale především aplikace budou napsány odpovídajícím způsobem. Co to znamená prakticky? Nejdříve si zjistěte, zdali výrobci všech hardwarových zařízení, jež budete mít připojena, nabízejí ovladače pro platformu x64. Pokud ne, máte smůlu ono to nebude pomalejší, ono to prostě nebude fungovat! Zpětná kompatibilita pro 32bitové aplikace je sice ve Windows zabudována, ale ovladače je potřeba používat korektní. I když celá řádka dnešních aplikací běží víceméně správně, počítejte s určitými průkopnickými problémy.

Otázkou je, zda vám 64bitová Windows přinesou výrazně vyšší výkon. Smysl to pochopitelně má v případě, že budete pracovat s aplikací, jež toho dokáže využít režim zpětné kompatibility jistě není hlavním cílem. Ne že by takové programy nebyly, ale přecházet na novou platformu třeba kvůli 64bitovému prohlížeči webu je asi dosti pošetilé. Ale třeba firma Adobe již zapracovala na svém proslulém Photoshopu, k dispozici jsou antiviry i personální firewally a možností bude přibývat. Než však vyměníte klasická "XP" za ta "x64ková", uvažte, co od migrace očekáváte. Nepřehlédněte ani fakt, že v současné době není podporován upgrade, takže musíte instalaci systému i všech aplikací provést zcela načisto.

Stručně řečeno, zprovoznit dnes 64bitová Windows je možné, avšak stále počítejte s určitým "pionýrským režimem", neboť hlavně absence řady ovladačů vás pozlobí. To ale správného nadšence přece nemůže odradit!

§§§§§


PC WORLD CD Centrum

Martin Kovář, Ivan Štromer

C05P0452, C05P0453

EfreeSoft Boss Key 3.30

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.efreesoft.com

Máte obavu, že vás v zaměstnání někdo sleduje? Hrajete hry, surfujete a práci necháváte stranou? Pak pro vás máme aplikaci, která vaši činnost před nezvanými zraky ukryje, a vy budete moci směle pokračovat v lenošení. EfreeSoft Boss Key slouží pro skrytí aktivních oken programů, a to pomocí klávesových zkratek nebo myši. Až budete chtít v nicnedělání pokračovat, jednoduše tato okna zase obnovíte. Lze také určit, zda mají mizet okna internetového prohlížeče, okna složek a aplikací, zda se mají schovávat i ikony na pracovní ploše nebo hlavní lišta Windows, které řekne o vaší činnosti nejvíce. S intuitivním ovládáním si bezesporu poradí všichni, navíc si můžete vybrat vzhled a jazyk. Po nainstalování se program umístí vedle hodin, a odtud lze také v případě nutnosti počítač restartovat.

SnagIt 7.2.4

Licence: trial (30 dnů)

Domovská stránka: http://www.techsmith.com

Nástroje pro snímání obrazovky jsou nezbytným pomocníkem mnoha grafiků, redaktorů nebo tvůrců různých příruček. Jejich možnosti rovněž ocení ti, kteří potřebují dokumentovat svou práci nebo problémy s počítačem. SnagIt patří ve svém oboru ke špičce, možná právě proto je tato utilita placená. Dokáže grabovat text, grafiku i video. Její základní funkcí je snímání obrazovky nebo jen jejích částí se zachováním formátování. Navíc však umožňuje s těmito obrázky pracovat, a to díky integrovanému grafickému studiu. Můžeme tak využívat např. filtry z oblasti korekce barev a poté výsledný snímek uložit nebo tisknout. Z rozšiřujících funkcí můžeme zdůraznit rolování stránek, rozpoznávání textu nebo převod HTML tabulek do Excelu. SnagIt podporuje na rozdíl od některých podobných nástrojů celou řadu formátů. Je určen pro začátečníky i profesionály a určitě nikoho z nich nezklame.

Browster 1.0.61

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.browster.com

S brouzdáním po internetu má mnoho společného plug-in Browster. Umožňuje pohodlnější a rychlejší surfování třeba ve vyhledávačích (Google, Yahoo), e-shopech, zpravodajských serverech, ale i na ostatních internetových stránkách. Stačí kurzorem najet na ikonu se symbolem blesku vedle odkazu a zobrazí se nám malý náhled jeho obsahu. S náhledy lze pracovat jako s klasickými okny. Ovládání je tedy jednoduché a především urychluje práci. Kromě zobrazování Browster umožňuje automatické blokování vyskakovacích oken. Plug-in je určen pro Internet Explorer 6.0 a vyšší a pro Firefox 1.0.

NetRadio 2.01

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.volny.cz/nr.emweb/

Poslech rádia přes internet je dnes pro mnohé uživatele zpříjemněním jinak nudné práce. Mnohdy je to i rychlý zdroj informací, a také nabízí nesrovnatelně větší výběr stanic s hudbou rozličných žánrů. Poslech internetových rádií vám umožní jednoduchá utilita NetRadio, přičemž seznam stanic lze aktualizovat přímo z internetu. Do vlastního seznamu si pak můžete přidávat ostatní rádia. Pracovní prostředí tohoto nástroje disponuje opravdu jen nejzákladnějšími funkcemi, které však zvládnou vše potřebné. Přímo z programu pak můžete posílat ostatním uživatelům odkazy na vaše oblíbené stanice. Kvalitu přenosu si zvolíte podle rychlosti internetového připojení, vysílání lze rovněž nahrávat do souboru.

Bizz RSS News Assistant

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.bizz.cz

V poslední době se stále častěji diskutuje o RSS čtečkách (viz srovnávací test v minulém čísle PC WORLDu na str. 76). Pro mnohé jsou nepostradatelným pomocníkem, jiní zase netuší, k čemu je využívat. Představíme vám proto jednoho zástupce z široké škály aplikací Bizz RSS News Assistant. Ten vám po instalaci zpřístupní aktuální zprávy z největších českých deníků. Na první pohled se může zdát čtečka nepřehledná, ale po prozkoumání jednotlivých částí určitě jejich význam odhalíte. Nad oknem programu se nachází lišta s běžícími zprávami ta je určena pro ty, kteří chtějí mít k dispozici informace co nejdříve. Je vybavena systémem filtrů a vyhledávacích funkcí. Bizz RSS News Assistant disponuje i vlastním katalogem lokálních zdrojů, z nichž si můžete vybrat sekce, které vás zajímají. Ze zajímavých parametrů můžeme jmenovat předkonfigurované RSS zdroje, již zmiňované jednoduché filtry, AutoZoom interního browseru, automatické sledování, přeposílání zpráv na libovolnou e-mailovou adresu a mnohé další.

Panorama Perfect 1.5

Licence: plná verze 490 Kč, verze Lite zdarma

Domovská stránka: http://www.volny.cz/panopohanka

Panorama Perfect je nástroj pro tvorbu panoramatických fotografií české provenience. Lze používat fotografie pořízené i bez stativu a výsledkem může být snímek o velikosti až 2 GB. Maximální limit pro rozměr je taktéž ohromující, a to více než 2 000 mil. pixelů pro soubory ve formátu TIF. Panorama Perfect rovněž dokáže zkreslené snímky automaticky narovnávat nebo ohýbat. Samozřejmostí je úprava oblastí pro přechod, posouvání a natáčení nebo nástroj pro volné deformování. Z dalších parametrů můžeme jmenovat animovanou průsvitnost, porovnávací mod, úpravu horizontu nebo ořezání. Dále lze nastavit i hustotu sítě nebo redukci. Panoramata ukládá ve formátu TIF, BMP a JPG.

HDDlife 2.5.69

Licence: trial (29 USD)

Domovská stránka: http://www.hddlife.com

Ke kontrole disku se většina uživatelů uchýlí, až když mají podezření, že s touto bankou informací není něco v pořádku. Jak vyplývá z názvu HDDlife, pomůže vám tento program otestovat pevný disk a možná také odhalit příčinu problémů. Je určen k monitorování teploty, výkonu a stavu, a to i na několika zařízeních najednou. Sleduje též chyby čtení a zápisu. Teplota je zobrazována ve stupních Celsia nebo Fahrenheita. Pro diagnostiku využívá technologii S.M.A.R.T. (Self Monitoring And Reporting Technology), která je součástí až 99 % pevných disků. Navíc si také lze nastavit preventivní kontroly, které budou probíhat automaticky. HDDlife je určen pro systémy MS Windows 2000/XP a 2003 a podporuje rovněž disky IDE a SATA.

Ultimate Process Manager 1.0.2

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.lodusweb.net

Trápí vás spyware, viry a další nezvaní hosté? Říkáte si, kdo by s nimi neměl problém? Pak jako první pomoc vyzkoušejte utilitu Ultimate Process Manager, která pochází z dílny českého programátora. Slouží k odhalování běžících procesů v operačním systému. Může pomoci i v případě, že se vám nedaří odstranit nějakou konkrétní spywarovou aplikaci. To, co budete chtít "zničit", označíte a přidáte do hlavního seznamu. Tam stačí vše vybrat a stiskem tlačítka Zničit pak procesy vymazat. Program rovněž kontroluje systémové procesy pomocí integrity dat, zobrazuje přístupy procesu na internet a další podrobné informace. Oznamuje také nové procesy a nové zápisy do registru a systémových souborů, které mají na starost spouštění programů po startu. Pokud máte tedy podezření, že se vám v počítači děje něco nepatřičného, rozhodně vyzkoušejte Ultimate Process Manager.

IconCool Editor 4.80

Licence: shareware 19,95 USD

Domovská stránka: http://www.icontool.com

IconCool Editor je určen k vytváření a úpravě ikon, kurzorů a malých obrázků. Pro tento účel je vybaven všemi potřebnými nástroji. K dispozici má 50 obrazových filtrů (stínování, ostření, rozostření, reliéf, vyvážení barev, aj.) a 20 obrazových efektů (rotace, lineární, radiální a obdélníkový sklon, zvlnění obrazu, 3D stíny, efekt 3D tlačítka, textové efekty, aj.). Dokáže extrahovat ikony ze souborů EXE, DLL nebo ICL, umí převést obrázky na ikony stejně jako sestavit ikonu z několika obrázků. Barevnou hloubku ikon lze měnit v krocích 1, 4, 8 a 24 bitů, velikost od 1 x 1 do 255 x 255 pixelů. Program je dále vybaven nástrojem vhodným k vytváření a modifikaci animovaných kurzorů (formát ANI). Za 39,95 USD nabízejí autoři kvalitativně vyšší variantu nazvanou IconCool Studio. Ta nabízí funkce pro pokročilé uživatele, např. vytváření a editaci animovaných obrázků ve formátu GIF, editaci 32bitových ikon Windows XP s kanálem alfa, editaci ikon sestavených z několika obrázků, import a export obrázků z/do Adobe Photoshopu, import a export souborů PSD a PNG, zlepšení aritmetiky základního kreslení (tečka, linka, apod). Registrovaní uživatelé (obou variant) získají přístup na internetovou stránku, kde naleznou 1 000 ikon různých formátů, které si mohou stáhnout a použít podle potřeby.

What´s Running 2.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.whatsrunning.net

Utilita What´s Running je určena spíše pro pokročilé uživatele; má za úkol zjistit, které aplikace, procesy, služby, moduly, ovladače a IP připojení běží na vašem počítači. Hlavní okno programu je sestaveno ze sedmi záložek. První Processes zobrazuje všechny procesy, které aktuálně běží na počítači, a poskytuje o nich řadu podrobností. Zde např. zjistíte nároky na systémové prostředky jednotlivých procesů, využití operační paměti, zatížení procesoru. Dále zjistíte, které knihovny DLL jsou načteny, které služby jsou spuštěny a která připojení jsou aktivní. Záložka IP-Connections informuje o všech aktivních IP připojení. Obsahuje jejich seznam a seznam aplikací, které čekají na připojení. Prostřednictvím záložky Services zjistíte, které služby se používají a které se ukončují. Utilita rovněž vyhledá procesy, které tyto služby využívají, a předloží jejich vlastnosti. V Modules naleznete informace o tom, které soubory DLL a EXE se aktuálně používají a současně můžete najít cestu ke složce, ve které je soubor umístěn. Na záložce Drivers se dozvíte vše o spuštěných ovladačích (verzi souboru, výrobce, aj). StartUp slouží ke správě programů, které se spouštějí během startu operačního systému. Kterýkoli z nich lze vyřadit, upravit nebo zařadit nový. Poslední záložkou je System information, jež zobrazí základní údaje o vašem počítači, jako velikost paměti, typ procesoru, registrovaného uživatele, verzi OS, apod.

Photo Backup 2.1.5

Licence: shareware 19,95 USD

Domovská stránka: http://www.onthegosoft.com

Photo Backup izraelské firmy OnTheGoSoft je výkonný organizátor a archivátor digitálních fotografií. Vytváří virtuální alba a archivuje je na CD nebo DVD. Jednotlivá alba můžete řadit buď podle složek, datumu nebo názvu alba či CD. Fotografie lze pak třídit podle událostí, místa, osoby nebo i jiným způsobem. Uložené snímky se opatří grafickým indexem (miniaturním náhledem) nebo se vytvoří jen rejstřík (seznam). Podporuje celou řadu grafických formátů (JPG, GIF, TIF, AVI, CRW, NEF, RAF, ORF, MRW, DCR), u některých provádí i konverzi (JPG, GIF, PNG, PDF). K dispozici je i automatická archivace zajišťovaná funkcí Schedule. Někdy potřebujete vytisknout určitou fotografii, ale je vhodné ji předtím trochu upravit. Za tím účelem je Photo Backup vybaven nástroji pro základní úpravy obrázků jako je rotace a ořez.

Clipboard Recorder 2.1.3

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.lw-works.com

Utilit, jejichž úkolem je zachovat data ze systémové schránky pro další použití, existuje spousta a patří mezi ně i Clipboard Recorder. Je to jednoduchý, nekomplikovaný nástroj, oproštěný od spousty přídavných funkcí, které běžný uživatel ani nevyužije. Proto také dokáže pojmout maximálně 99 položek najednou. To však obvykle stačí. Pracovní prostředí sestává ze dvou oken vlevo je seznam položek, vpravo prohlížeč vybraných položek. Podporuje formáty RTF, HTML, CSV, BMP, metasoubory a vložené objekty, zvládá i přímé přenášení dat mezi počítači v síti. Užitečnou vlastností je zobrazení ikon zdrojových programů přímo u položek. Pro vkládání z Clipboard Recorderu do cílové aplikace nabízí čtyři různé způsoby: vkládání klávesovou zkratkou Ctrl+Alt+V, dále pomocí pravého tlačítka myši, třetí způsob slučuje oba předchozí a čtvrtý umožňuje vkládat položky z hlavního okna Clipboard Recorderu, takže máte i vizuální kontrolu.

§§§§§


Na stříbrných kotoučích

Pavel Tůma

C05P0454

Spusť a hrej!

Každý "pařan" s našlápnutým "kompem" vám řekne, že nejlepší hry jsou ty, které mají úžasně poutavý příběh, nejlépe s několika zápletkami, nádhernou grafiku, na kterou stačí jen grafické karty staré maximálně dva tři měsíce, bezvadnou hratelnost a navíc něco, co z hry dělá Hru s velkým "h" a následně hráčskou legendu. Takoví lidé ale před monitorem tráví několik hodin denně a utíkají tak z reálného světa. Ti ostatní, rozumějte běžní uživatelé PC, kteří znají alespoň z doslechu třeba Word a Excel, vědí, že opravdu dobrá hra nemusí mít po instalaci čtyři "giga" a v tom nejlepším případě se nemusí instalovat vůbec. A právě volnost hrát hry bez instalace naznačuje již titulek tohoto článku. Stejně se jmenuje i nový produkt od Špidla Data Processing. Jelikož se v drtivé většině na dvou CD vyskytují opravdu hodně jednoduché hry, jedná se o titul z edice freeware.

Uživatelské rozhraní nedoznalo žádných změn. Rozložení jednotlivých prvků je tedy stále stejné, takže seznam programů, jejich popis, přiložené obrázky a další známé části najdete na stejných místech. Než vám prozradím, co všechno na dvou nosičích najdete, musím vás upozornit, že tentokrát nejsou hry rozděleny do jakýchkoli skupin podle typu nebo čehokoli jiného, ale jsou jen seřazeny podle abecedy. Při jejich počtu je pak hledání té "vaší" pořádně zdlouhavé. Při postupném klikání po obsahu pak narazíte na střílečky, plošinovky, logické nebo sportovní hry a třeba i letecký simulátor. Najdou se i strategie typu Tycoon nebo Civilizace či nějaké RPG. Mezi stálice patří variace na PacMana, tetris nebo kostky. Pokud byste si něco rádi zahráli ve více lidech, nepřijdete zkrátka. Pro milovníky soubojů na síti je připravena multiplayerová "řežba" Cube, kterou jsem já osobně hrál mezi Vánocemi a Silvestrem v práci s několika kolegy, kterým už také nezbyla dovolená. Ať už si vyberete cokoli, můžete si být jistí, že nic nemusíte instalovat a tudíž si nezamoříte ani disk, ani registry.

A jako vždy vás musím upozornit, že se jedná o freeware, což ve většině případů poznáte hned. Kdo má rád nenáročnou zábavu, určitě vybere a stráví u počítače nějakou tu hodinku navíc. A pro pařany, které jsem zmiňoval na začátku, mám radu. Vy si tohle dvojcédéčko rozhodně nekupujte a zůstaňte u svých GTA, NFS, HOMAM atd.

Spusť a hrej!

+ freeware, bez nutnosti instalace

- ne vše zaujme

- v menu nejsou hry nijak rozděleny

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor her

Jazyk: český

OS: Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 399 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín, http://www.spidla.cz

Nálož pro vaši DVD palírnu

Špidla Data Procesing ještě jednou, tentokrát z úplně jiného soudku. DVD média pomalu vyrovnávají ceny CD-R a DVD vypalovačky jsou poměrně levné. Není proto divu, že všichni raději zálohujeme na DVD, kam se toho vejde několikanásobně více. Důkazem pro to, že s těmito disky a jejich obsahem se dá dělat spousta věcí, jsou dvě CD s jednoduchým názvem: DVD. Bohužel se nejedná o edici Freeware, ale kdo je šikovný, ten si pomůže, kdo je bohatý, ten si zase vybere zadarmo a pak zaplatí za plnou verzi.

Proto jsem se zamyslel (a že to nedělám tak často) a vytvořil seznam, jaké činnosti jsou svázány s DVD disky, ať už filmovými, datovými nebo hudebními. Přiznejme si to, i když se jedná o téměř nelegální záležitost, každého asi nejvíce zajímá, jak zkopírovat (obvykle to nazýváme zálohovat) originální filmové DVD z půjčovny nebo alespoň jeho zvukovou stopu. Když už se takový disk podaří zkopírovat, je pak záhodno vytvořit si vlastní obal (nebo ho stáhnout z internetu). Určitě je potřeba nějaký software, který přehraje jak DVD, tak některý z formátů, do něhož se dají čtyřgigabajtové soubory komprimovat (avi, mpeg atd.). Občas se hodí i nějaký nástroj na katalogizaci, který by zvládl třeba i jiná záznamová média, jako jsou CD, VHS, MD nebo prehistorické kazety. Asi úplně nejdůležitější je vypalovací software, který celé pirátské dílo dokončí. Umírněnější uživatelé, jež rádi a často natáčejí domácí video a chtějí si ho uchovat v digitální podobě, by asi uvítali nějaký editor, který jim umožní datový tok nahrát do PC, rozstříhat, slepit, ozvučit a konvertovat do potřebného formátu. Hezké video nebo prezentace se dá vytvořit i z digitálních fotografií. Nejen domácí videoamatéři využijí rozličné utility pro rozpoznávání kodeků, modifikace regionálních kódů, měření rychlosti mechaniky nebo pro záchranu dat. A proč jsem se vlastně na toto téma zamyslel? Programy určené pro všechny tyto činnosti totiž najdete na některém ze dvou CD v krabičce. Ať už jsou to staří známí jako DVD Decrypter, DVD Shrink, BSPlayer nebo programy od společností Ulead či InterVideo, nebo méně známé či dokonce neznámé aplikace, svoji práci zastanou.

Zvučná jména s sebou bohužel přináší také nutnost přihodit nějakou korunu. I když třeba Decrypter nebo Shrink jsou výjimkou, která potvrzuje pravidlo. A jako vždy vás musím upozornit, že tento titul se vyplatí pouze těm, kteří si chtějí nějaký software, než si ho koupí, vyzkoušet a zároveň nemají levný přístup k internetu. Tam si totiž můžete demoverze a zkušební verze stáhnout také, navíc v novějších verzích.

DVD

- většinou shareware

- ne vše zaujme

- starší verze programů

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor programů pro Windows

Jazyk: český a slovenský

OS: Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 399 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., A. Randýskové 3234, 760 01 Zlín, http://wwww.spidla.cz

Hadí čeština

Programů, které měly za úkol dětem vštípit základy našeho mateřského jazyka, jsme tu už měli nepočítaně. Všechny sice spojovaly určitou velkou míru naučnosti s jakousi o hodně menší mírou hratelnosti a zábavnosti. O žádném z naučných multimediálních titulů se pak nedalo říci, že se jedná čistě o hru, která se, jakoby mimochodem, snaží něco naučit. Ale to se teď změní. Dostala se mi do spárů Akční čeština, což je hlavně a především hra, a to hra opravdu hodně jednoduchá. Ovšem vytvořená s dobrým záměrem naučit hráče gramatiku.

Nebudu vás napínat. Kdo zná veleznámého hada z mobilních telefonů, bude v akční češtině jako doma. Nevím nakolik spojení had a česká gramatika přitáhne zákazníky, každopádně je to zajímavý nápad. Princip celé naučně-zábavné hry je následující. Hráč si vybere housenku nebo červíka (podle libosti nebo pohlaví hráče), některý ze šestnácti gramatických okruhů a pak už se může vrhnout na některé ze šesti pozadí a krmit hada písmenky. Písmenka, nejoblíbenější housenčí a červí krmivo, je nutné doplňovat do výrazů, které se objevují nad hracím plánem. Vždy se objeví dvě a pokud sníte to správné, červí poporoste, vy za odměnu získáte 10 bodů a když to budete opakovat dostatečně dlouho, dostanete se do dalšího kola. Pokud zvolíte špatnou odpověď, narazíte do zdi nebo nějaké jiné překážky, přijdete o život a pokud budete opakovat tyto činnosti pořád dokola, nedostanete se nikam. Vlastně ano, dostanete se zpět do hlavního menu a budete moci začít znovu. Hrát se dá i ve dvou, a to dokonce ve dvou variantách. V té první má každý hráč své vlastní dvě možné odpovědi, z nichž si musí vybrat, a kdo dříve dosáhne stovky bodů, vyhrál. V druhé variantě se budete o odpovědi přetahovat, a kdo rychleji sní tu správnou, připíše si body. Látka k procvičování je celkem rozsáhlá, obsahuje něco kolem 3 500 slovních výrazů ze šestnácti okruhů od tvrdých a měkkých souhlásek, vlastních jmen, vyjmenovaných slov, přes koncovky podstatných jmen, shodu přísudku s podmětem až po psaní s/z, zdvojené souhlásky nebo psaní přejatých slov.

Verdikt nad tímto produktem lze vynést těžko. Z hlediska naučného se jedná o jednoduché doplňování správných tvarů do slovních spojení, což je na trhu s výukovými programy v roce 2005 rozhodně podprůměrné. Pokud se však podíváme z druhé strany, vidíme hru, která byla (a stále je) poměrně zábavná v mobilních telefonech, ale na počítačových monitorech asi moc lidí nepřiláká. Když se to ale všechno smíchá a protřepe, může z toho vzniknout celkem zábavný program pro děti, které si po chvilce hraní ani neuvědomí, že se učí češtinu. A přesně takhle se učí nejlépe. Když o tom žák vlastně ani neví.

Akční čeština

+ zajímavý nápad

+ ve dvou zábavné

- "jen" had

- hodně jednoduché

Producent: Jindřich Šaršon Sarsoft

Žánr: soubor programů pro Windows

Jazyk: český a slovenský

OS: Windows 98/2000/XP, Mac OS X 10.3.x

Cena: 295 Kč vč. DPH (při stažení ze stránek výrobce)

K recenzi poskytla firma: Sarsoft, Hlavní 210, 500 08 Hradec Králové http://www.ucimehrou.cz

§§§§§

$$$$$


Hardware


ATA a SATA disky - Roztočte datové plotny na vyšší otáčky(CD)

Jaroslav Kasal

C05P0425

Je tomu přibližně půl roku, kdy jsme se naposledy věnovali testům pevných disků. V dnešním článku jsme se k této tematice vrátili a podívali se, s jakými produkty se lze na českém trhu setkat.

Vzhledem k tomu, že běžné uživatele zajímají především produkty z kategorie SATA a ATA, rozhodli jsme se otestovat pevné disky z těchto dvou tříd. Jako doplnění jsme si půjčili také jeden externí USB disk Maxtor OneTouch II. Produkt Maxtoru představuje robustnější zařízení, které v sobě skrývá 3,5" pevný disk s kapacitou 200 GB.

S čím se můžete seznámit?

V našich testech naleznete celkem sedmnáct pevných disků. Devět harddisků patří do rodiny ATA (paralelní ATA), jinak označované jako IDE nebo EIDE. Konkrétně šest z těchto zařízení podporuje komunikační rozhraní ATA/133 a dva standard ATA/100. Zbývajících osm se dorozumívá s počítačem díky standardu SATA. Všechny SATA disky komunikovaly s maximální propustností dat 1,5 Gb/s, což lze s trochou tolerance přepočítat na 150 MB/s.

SATA s extenzí NCQ

Přestože žádný z pevných disků nepodporuje novou generaci SATA standardu (někdy trochu mylně označovaného jako SATA II) s přenosovým výkonem 3 Gb/s (300 MB/s), čtyři produkty podporují SATA rozhraní obohacené o extenzi v podobě technologie NCQ (Native Command Queuing). Výhodou NCQ je schopnost optimalizovat datový tok, který proudí mezi počítačem a pevným diskem. Technologie dokáže pracovat s různou prioritou jednotlivých datových toků a dokáže celkové vytížení sběrnice šikovně měnit tak, aby se dosáhlo co nejlepší propustnosti dat. Ohled přitom bere i na potřeby mechanicky pracujícího disku, který tvoří vždy jednu z nejpomalejších částí počítače. Výsledkem NCQ je i fakt, že se snižuje a optimalizuje počet mechanického "seekování" (vyhledávání) dat a tedy i mechanický pohyb čtecích/zapisovacích hlaviček.

Co je vlastně SATA II?

Pokud se chceme zabývat správnými termíny, není na škodu objasnit nejasnosti ohledně standardu SATA II. První chybou je domnívat se, že vůbec nějaký komunikační protokol SATA II existuje. Označení SATA II totiž reprezentuje název organizace, která se zabývala autorizací nových revizí a extenzí základního rozhraní SATA. Časem však skupina změnila jméno a nyní se nazývá SATA-IO (Serial ATA International Organization). Protože revize SATA 3 Gb/s vznikla ještě za působení SATA II, mnoho výrobců a prodejců vztáhlo označení SATA II i na rychlejší standard SATA 3 Gb/s. Pro dovršení zmatků se objevilo i označení SATA 2 a některé společnosti dokonce označují názvem SATA II technologii NCQ, která je ve své podstatě pouze extenzí, patřící již k základnímu standardu SATA 1,5 Gb/s. Z výše uvedených informací je jasné, že název SATA II není pro označení SATA 3 Gb/s zcela korektní, nicméně je nanejvýš pravděpodobné, že se s ním budeme setkávat i v budoucnosti. Po nástupu generace SATA 6 Gb/s (600 MB/s) lze předpokládat, že obchodníci sáhnou po označení SATA III či SATA 3.

Jak jsme testovali

Vlastní testování jsme realizovali na výkonné PC sestavě osazené procesorem Pentium 4 560 s pracovní frekvencí 3 600 MHz a základní deskou Gigabyte GA-8N-SLI Royal (nforce4 SLI Intel Edition). Uvnitř testovacího počítače bylo integrováno 1 024 MB operační paměti typu DDR2 (533 MHz). Pevné disky jsme testovali vždy po jednom zařízení, aby nemohlo dojít k vzájemnému ovlivnění. Operační systém Windows XP SP2 byl spouštěn z vedlejšího disku SATA, který byl součástí naší sestavy. Testovaný produkt jsme připojili a vytvořili na něm oddíl o maximální možné kapacitě. Oddíl jsme naformátovali na souborový systém NTFS.

Při testu jsme používali nejnovější verzi aplikace SiSoftware Sandra 2005 SR2. Jako hlavní ukazatel jsme použili celkový přenosový výsledek, tzv. Drive Index. Pro zajímavost jsme navíc změřili pevné disky i interním testovacím nástrojem, který nativně nabízí ovladače všech základních desek osazených čipovou sadou nForce4. Výsledky testu z ovladačů nForce4 jsme do výsledného hodnocení nezapočítali, uvádíme je pouze jako pomocný ukazatel.

V současných testech jsme nerozdělovali (jako v minulosti) produkty SATA a ATA do odlišných kategorií a tabulek, ale ponechali jsme je pro názornější srovnání v jedné velké skupině. Je pravda, že každá kategorie (již z logiky věci) musela být testována na jiném diskovém řadiči, ale protože byly oba řadiče (SATA i ATA) nedílnou součástí testovací základní desky a pocházejí od stejného výrobce, považujeme je za srovnatelné. V úvahu je samozřejmě nutné brát rozdíly, které jednotlivé komunikační rozhraní ze své podstaty vykazují. V našem případě zvládne řadič ATA přenosový protokol ATA/133 s teoretickou propustností dat 133 MB/s. Samozřejmě si poradí i se všemi pomalejšími variantami režimu ATA (ATA/100, ATA/66, ATA/33). Na rozdíl od paralelního ATA (PATA) řadiče zvládá sériový standard SATA již v základní verzi přenosovou rychlost 150 MB/s (1,5 Gb/s). Náš řadič ovládá dokonce i modernizovaný standard SATA 3 Gb/s.

Výsledky testů

Ještě než odhalíme nejlepší výkony, uvedeme pár zajímavostí, které jistě stojí za pozornost. Kapacitně největším produktem se v rámci testů stal produkt Hitachi Deskstar HDS724040KLS A80. Na svých plotnách nabízí 400 GB. Nutno dodat, že v zahraničí jsou již dostupné dokonce i verze disků s kapacitou neuvěřitelných 500 GB, tedy půl TB (terabyte). Naopak diskem s nejnižší kapacitou se v testech stal produkt Samsung SpinPoint SP0812C. Disponuje datovým prostorem 80 GB a jeho hlavní devizu představuje nízká pořizovací cena. Je až zarážející, jakým způsobem rostou nároky uživatelů na kapacitu. Před pěti lety představovaly disky s kapacitou 20 GB kapacitně největší záznamová média a dnes mluvíme o harddisku s velikostí 80 GB jako o nejnižší prodávané sérii.

Pokud se podíváme na rychlost výkonu ve srovnání s otáčkami, jimiž rotují datové plotny, zjistíme zajímavý fakt. Kromě jednoho produktu jsou všechny disky vybaveny hnacími motorky s výkonem 7 200 otáček za minutu. V uvozovkách černou ovci představuje pouze produkt Maxtor MaxLine II 5A300J0. Jeho motorek otáčí plotnami rychlostí 5 400 otáček za minutu. Ostatně není se co divit, disk je k dostání na našem trhu již dlouhou dobu.

Je známým faktem, že velikost vyrovnávací paměti uvnitř pevného disku dokáže ovlivnit plynulost datových přenosů a tím i celkový výkon. Vzhledem k tomu, že ceny pamětí nejsou tak vysoké jako v minulosti, upustili výrobci od kapacity 2 MB a v moderních produktech začali využívat paměťové čipy s osmi megabajty prostoru. Výjimku v našich testech tvoří pouze dvě zařízení společnosti Maxtor. MaxLine Plus II nabízí vyrovnávací buffer o velikostí pouze 2 MB a naopak moderní pevný disk Maxtor DiamondMax 10 6B300S0 obsahuje čip s nadstandardní vyrovnávací pamětí o kapacitě 16 MB.

Na závěr jsme si nechali výkon. Podle aplikace Sisoftware Sandra 2005 SR2 se stal diskem s nejkratší přístupovou dobou produkt Hitachi Deskstar HDS724040KLSA80, nabízející současně i nejvyšší kapacitu 400 GB. Celkově se však nejrychlejším diskem stal jiný výrobek. Překvapivě nepatří do rodiny SATA, ale IDE. Konkrétně využívá standard ATA/100 a nese označení Seagate Barracuda 7200.8 ST3200826A. Co dodat? Snad jen to, že se potvrzuje myšlenka některých odborníků o tom, že pouze rozhraní o celkovém výkonu zcela jasně nevypovídá. Na druhé straně je ovšem potřeba přiznat, že u disků, které jsou vybaveny technologií NCQ, je situace trochu složitější. V rámci objektivity je nutné podotknout, že v reálném životě, kde disk zpracovává požadavky více aplikací současně, může být situace trochu odlišná než při testu, který pro měření využívá vždy jeden datový proud. Z tohoto důvodů jsme v tabulce přidali k výkonu disku jednu hvězdičku, pokud disk podporuje technologii NCQ. Samostatný výkon lze najít ve sloupci Drive Index Sandra 2005.

Hrátky s jednotkami

Pokud jste pravidelnými čtenáři časopisu PC WORLD, jsou pro vás následující tři otázky patrně triviální. Kolik obsahuje 1 GB megabajtů? Kolik pak megabajt kilobajtů? Kolik kilobajt bajtů? Mnohé z vás jistě napadne automaticky odpověď 1 024, a to u všech otázek. Patříte-li však k hloubavějším čtenářům nebo naopak k těm věci zcela neznalým, nebudete si jisti či začnete přemýšlet o tom, zda odpověď nemůže být 1 000. Ptáte se, jaká odpověď je správná? Záleží na situaci. Ano, zdá se to neuvěřitelné, ale skutečně je tomu tak.

Procesor pracuje pouze s jedničkami a nulami, tedy na bázi dvojkové soustavy. Pro lepší číselnou organizaci se základní paměťové buňky (bity obsahující stav jedna nebo nula) shlukují po osmi do základních jednotek: bajtů (byte). Asi je známým faktem, že bajt může obsahovat binární číslo 00000000 až 11111111. V decimální soustavě tedy 0 až 255. Přičemž platí, že všechny vyšší jednotky a řády jsou od bajtů přímo odvozeny. Protože však bajt (byte) sám vychází z osmice bitů a tedy z dvojkové soustavy, nelze jednotky korektně převádět dekadickým násobením či dělením tisíců, ale vždy číslem 1 024, neboli dvě na desátou. Jeden kilobajt (KB) regulérně obsahuje 1 024 bajtů a 1 MB zase 1 024 kilobajtů. A konečně 1 GB zcela analogicky 1 024 MB.

Protože však produkty neprodávají programátoři či vývojáři, ale obchodníci se svým osobitým přístupem k věci, je dnešní situace mnohem složitější. Manažeři začali přemýšlet, proč by se mělo trvat na zavedených dogmatech a dodržovat zásady dvojkové soustavy, když lidé používají krásnou desítkovou soustavu a drobné zaokrouhlení z 1 024 na rovný tisíc přece nikomu neuškodí. Navíc bude takové počítání vždy jednodušší. Výsledkem jejich snahy je fakt, že nominální hodnoty pevných disků snad všech výrobců jsou uváděně v decimálních gigabajtech. Vzhledem k této skutečnosti je reálný datový prostor logicky vždy menší než ten nominální. Protože jsou gigabajty násobky miliard, není zaokrouhlování zcela bezvýznamné. Například disk s nominální hodnotou 80 GB nenabízí ve skutečnosti tento prostor, ale pouze 74,5 GB, což je o přibližně 5,5 GB reálného prostoru méně. U kapacitně větších disků je rozdíl ještě citelnější. Harddisk s kapacitou 200 GB (tedy teoreticky 200 000 000 bajtů) nabízí ve skutečnosti o 13,7 GB místa méně. Čím větší kapacitu si tedy zakoupíte, tím větší bude rozdíl mezi obchodním a reálným údajem. Nejnázornější je ukázka na pevném disku s kapacitou 400 GB, zde uživatel vlivem chytrého vyjádření kapacity ztrácí 27,4 GB prostoru. Ve skutečnosti si tedy kupuje disk o kapacitě přibližně 372,6 GB. Při tom všem je samozřejmě nutné uvést, že nominální hodnoty disků uvedené v dekadických jednotkách jsou navíc zaokrouhlené, tudíž zcela přesnou kapacitu zařízení (v reálných jednotkách) lze z nominálních hodnot vypočítat pouze přibližně. Pro zjištění přesných čísel můžete vycházet z naší tabulky, v ní naleznete jak výchozí hodnotu uvedenou výrobcem, tak i skutečnou kapacitu, kterou jsme naměřili po vytvoření diskového oddílu.

S disky zacházejte opatrně

Pokud si pořizujete do svého počítače nový disk, je vhodné dodržovat několik zásad. Můžete tím přímo ovlivnit výsledný výkon počítače a dokonce prodloužit životnost a bezporuchovost harddisku.

V první řadě doporučujeme kupovat disky, které jsou již od výrobce dobře chráněny proti otřesům a nárazům během transportu. Masivní ochranné krabice, které používají někteří výrobci, nejsou nadbytečné. Rovněž vy se snažte být při manipulaci s diskem opatrní. I malý náraz může vést k poškození produktu. Chyby se nemusejí projevit ihned, ale až později při mnohonásobném ukládání nebo čtení dat. Pokud je disk odpojen, jsou alespoň čtecí/zapisovací hlavičky tzv. zaparkované, ale během provozu disku se nacházejí v těsné blízkosti magnetického povrchu datových ploten a i malé otřesy mohou způsobit jejich vychýlení. Následkem toho dojde k fyzickému poškodí (vrypy a škrábance) povrchu nesoucího data. Hlavičkami uvolněné (vyryté) mikroskopické částice se oddělí od rotujícího magnetického povrchu a mohou v hermeticky uzavřeném prostou poškozovat povrch média. Při instalaci zařízení se proto snažte být opatrní, aby nedošlo k žádným nárazům. Pro co nejlepší provoz je vhodné disk přišroubovat všemi čtyřmi šroubky. Tím přichytíte produkt pevně ke konstrukci počítače a zamezíte vzniku vibrací, které mohou nepříznivě ovlivňovat výkon disku nebo zkracovat jeho životnost. Pokud je to možné, snažte se harddisk instalovat tak, aby měl dostatečný prostor pro odvod tepla. Disky při provozu vyzařují hodně tepla a v případě, že budou například dva disky v těsném sousedství, mohou vlivem přehřátí vykazovat nahodilé poruchy nebo výpadky při čtení nebo zápisu. Při instalaci do PC je dobré dbát na to, aby byly disky instalovány pouze do vodorovných nebo svislých poloh. Pro životnost disku není vhodné, aby pracovaly v šikmém náklonu.5 0425/VAC o

Historické okénko

- První veřejnou radiostanici zřídil držitel patentu na technologii rozhlasového vysílání Gulielmo Marconi v roce 1897 na Britském ostrově Wight. Za pozornost stojí, že před Marconim (1896) provedli veřejné zkoušky rádiového přenosu Nikola Tesla (USA, 1893) a Jagdish Chandra Bose (Indie, 1894). Teslův americký patent z roku 1897 byl nakonec zrušen v roce 1904 (údajně hlavně kvůli vysokým poplatkům, které nebyla americká vláda ochotna Teslovi platit, a také díky lobování Thomase Edisona a Andrewa Carnegieho, kteří mezitím finančně zaštítili Marconiho), zatímco Bose se o patentování rádiového přenosu ani nepokusil.

- Berliner byl mimo jiné též vynálezce záznamu na desky a především gramofonu, který začala vyrábět společnost Berliner Gramophone již na sklonku 19. století. Firma se později sloučila s firmou Consolidated Talking Machine Company a nadále používala značku Victor Talking Machine Company. Pokud je vám povědomé logo bíločerného psíka, který s mírně nakloněnou hlavou a zdviženým uchem naslouchá gramofonu "HMV His Master\s Voice", pak vězte, že původně jej používala VTMC. Mimochodem kromě britského řetězce HMV lze pokračovatele VTMC nalézt i v Japonsku, kde byla ve dvacátých letech založena Victor Company of Japan (a není bez zajímavosti, že je dnes známá spíše pod obchodní značkou JVC). Původní Victor Talking Machine Company se v roce 1929 stala divizí Radio Corporation of America pod názvem RCA Victor.

Hitachi Deskstar 7K400

HDS724040KLSA80

Společnost Hitachi v minulosti převzala vývoj i výrobu pevných disků od IBM. Jak se zdá, pokračuje Hitachi ve vývoji harddisků úspěšně, alespoň tak lze soudit podle údajů o prodejnosti. Zařízení s názvem HDS724040KLSA80 patří do produktové řady 7K400 a nabízí nejvyšší kapacitu v našich testech úctyhodných 400 GB datového prostoru. Produkt je navržen tak, aby s počítačem komunikoval pomocí rozhraní SATA. Z tohoto důvodu obsahuje disk SATA datový i SATA napájecí konektor. Uživatele, kteří nemají po ruce napájecí redukci, potěší, že Deskstar obsahuje i starý typ napájení Molex. Z výkonového hlediska se nám disk líbil. V testech dopadl dobře a navíc nabízí i podporu technologie NCQ (Native Command Quing). Nevýhodu představuje vyšší pořizovací cena.

Hitachi Deskstar T7K250

HDT722516DLAT80

Zařízení společnosti Hitachi nabízí atypických 164 GB datového prostoru a dlouhé modelové označení. Pod ním se skrývá pevný disk standardu ATA, pocházející ze známé série Deskstar. Příslušnost k modelové řadě lze rozpoznat na první pohled podle typicky stříbrného kovového povrchu i specifických tvarů. V testech jsme u produktu naměřili nejvyšší datovou propustnost po sběrnici mezi počítačem a diskem (118,9 MB/s). Naměřená hodnota znamená v kategorii ATA úctyhodný výkon. Velmi dobře si produkt vedl i v dalších testech, jak v testovacím systému Sandra 2005, tak i v jednoduchém testu od ovladačů nForce4. Pokud vám dostačuje kapacita 164 GB a hledáte ATA disk, doporučujeme produktu věnovat pozornost. Nabídne vám jak vysoký výkon, tak nízkou pořizovací cenu.

Hitachi Deskstar T7K250

HDT722525DLAT80

Pokud pátráte po výkonném ATA (PATA) pevném disku, který by nabízel současně i nadstandardní datový prostor, možná vás zaujme produkt s modelovým označením HDT722525DLAT80. Na rozdíl od svého kapacitně menšího příbuzného (Deskstar 164 GB) nabízí disk vyšší kapacitu i výkon. Poměr ceny vůči datovému prostoru není tak příznivý jako u produktu Deskstar 164 GB, nicméně s ohledem na další produkty v testu si zasluhuje pozornost. Kromě dobrého celkového výsledku (Drive Index) v testu Sandra 2005 SR2 se může pochlubit i nadprůměrnou propustností dat po sběrnici i výkonem vykázaným v pomocném testu, který obsahují ovladače nForce4. Celkově lze produkt Hitachi Deskstar T7K250 uživatelům doporučit, ovšem jen těm, kteří nehledají produkt pro sběrnici SATA.

Maxtor DiamondMax

10 6B300S0

Zařízení s označením 6B300S0 spadá do série

DiamondMax 10. Navrženo je pro rozhraní SATA s maximální datovou propustností sběrnice 1,5 Gb/s (přibližně 150 MB/s). Pevný disk nabízí klasický datový SATA a napájecí SATA konektor. Starou napájecí zdířku Molex ani přepínače (jumpery) zde nenajdete. V praktickém testu Sandra 2005 SR2 vykázal disk nadprůměrný výkon. Trochu hůře si vedl v testu, který nabízejí ovladače základních desek nForce4. Celkově však hodnotíme disk podle Sandry 2005, tedy jako nadprůměrně výkonný. Vyjma této devizy uživatele jistě potěší i kapacita 300 GB a podpora technologie NCQ. Ta s podporou motherboardu dokáže optimalizovat a volit priority jednotlivých toků dat po směrnici (např. video, data.) a tím zefektivnit datové přenosy.

Maxtor MaxLine II

5A300J0

Pevný disk Maxtor s označením 5A300J0 představuje zařízení patřící do řady MaxLine II, která v minulosti uživatele překvapovala nabídkou obrovského datového prostoru. I dnes má produkt 5A300J0 co říci. Na svých čtyřech datových plotnách nabízí 300 GB. Po zformátování zůstane k dispozici cca 279,4 GB. Na disku je zajímavé, že hnací motorek unáší plotny pouze rychlostí 5 400 otáček za minutu, nikoliv 7 200 ot./min, jak je tomu u dnešních běžných disků. Rovněž vyrovnávací paměť o kapacitě 2 MB není příliš velká. Podle parametrů jsme v tvrdé konkurenci neočekávali výrazně příznivé výsledky a test Sandra 2005 SR2 náš předpoklad potvrdil. Druhou slabší stránkou je poměr ceny za GB datového prostoru. Uživatele potěší pouze již zmíněná sympaticky velká kapacita.

Maxtor MaxLine Plus II

7Y250P0

Na rozdíl od produktu MaxLine II přísluší model 7Y250P0 k výkonově vyšší řadě. Spadá do série MaxLine Plus II. Produkt 7Y250P0 disponuje hnacím motorkem, který žene datové plotny rychlostí 7 200 otáček za minutu, a samozřejmě i vyrovnávací pamětí o standardní kapacitě osm megabajtů. Společné má naopak komunikační rozhraní ATA/133 (paralelní ATA UDMA 6), napájecí konektor Molex a tradiční přepínače pracovního režimu (jumpery). Produkt nabízí (dnes již běžnou) kapacitu 250 GB. Uvnitř zařízení se nalézají tři rotující plotny a šest čtecích/zapisovacích elektromagnetických hlaviček. V našich testech vykázal produkt průměrné či lehce nadprůměrné výsledky a za pochvalu určitě stojí pořizovací cena. Zvláště pokud ji přepočítáte na GB datového prostoru.

Samsung SpinPoint

SP0812C

Pevný disk Samsung SpinPoint SP0812C nabízí na dnešní dobu malou datovou kapacitu. Pouhých 80 GB možná příliš mnoho uživatelů neosloví, nicméně i přesto jsme jej do testů zařadili. Pokud potřebujete počítač bez nároků na skladování obrovských kvant dat, je mnohdy zbytečné investovat do 200GB či větších a především dražších produktů. Ostatně jak je vidět, SP0812C představuje v našem testu cenově nejdostupnější pevný disk. Dodejme, že rozhodně ne nejpomalejší. V testech dopadl disk obstojně. Nenabízí absolutně maximální výkon, ale umístil se na velmi dobré pozici. Produkt je navržen pro rozhraní SATA a obsahuje jak datový SATA, tak napájecí SATA konektor. Zajímavostí je přítomnost přepínačů (jumperů), kterými se běžný uživatel nemusí vůbec zabývat.

Samsung SpinPoint

SP1614N

Zařízení SpinPoint SP1614N pochází od korejského výrobce Samsung. Konstruktéři navrhli disk tak, aby spolupracoval s rozhraním ATA (paralelní ATA). Z tohoto důvodu je výrobek osazen standardním čtyřicetipinovým datovým konektorem. Napájení je realizováno v podobě standardní zdířky Molex (Legacy Power). Pro nastavení pracovního režimu slouží klasické přepínače (jumpery). V praktickém testu Sandra 2005 SR2 vykázal zapůjčený disk jednoznačně slabé výsledky. Naopak lépe si vedl v testovací utilitě příslušející k ovladačům nForce4. Zde disk docela zazářil. Nicméně protože považujeme za stěžejní výsledky systému Sandra, které nám připadají směrodatné, lze považovat toto zařízení spíše za pomalejší, nabízející průměrnou datovou kapacitu a sympaticky nízkou pořizovací cenu.

Samsung SpinPoint

SP2014N

Na rozdíl od produktu Samsung SpinPoint SP1614N nabízí model SP2014N vyšší datovou kapacitu a podle zjištěných měření i znatelně vyšší výkon. Zaoblené tvary harddisku jsou pro značku Samsung již zavedeným pravidlem. Pro komunikaci s počítačem slouží rozhraní ATA s maximální teoretickou propustností 133 MB/s. K dispozici dostává uživatel kapacitu 200 GB, z nich po vytvoření oddílu (partition) NTFS zbude k využití 186,31 GB. Kromě datového rozhraní obsahuje zařízení klasické přepínače (jumpery) pro volbu režimu (master, slave, cable select) a standardní napájecí konektor Molex. Tento disk Samsung stojí jistě za pozornost, nabízí dobrý výkon a absolutně nejlepší poměr mezi pořizovací cenou a datovým prostorem (15,73 Kč/GB).

Seagate Barracuda 7200.7

ST3160023A

Již velmi dlouhou dobu se řadí disky série Barracuda mezi uznávané a výkonné harddisky. V minulosti označoval výrobce modely římskými číslicemi (Barracuda II, III až V). Poté přešel na nový způsob značení, které dodržuje do dnešních dnů. To ostatně dokazuje i existence disku Barracuda 7200.7 ST3160023A. Jedná se o zařízení podporující rozhraní ATA (ATA/100) s maximální teoretickou propustností dat 100 MB/s. Systémové nastavení BIOS označilo přenosový protokol jako standard UDMA 5 (Ultra DMA 5). Svým výkonem v testech se produkt zařadil spíše mezi průměr. Rovněž kapacita 160 GB představuje běžnou hodnotu. Za pozornost spíše stojí pořizovací cena a příznivý poměr ceny za jeden GB diskového prostoru.

Seagate Barracuda 7200.7

ST3160827AS

O výrobci Seagate jsme se v našem testu již zmínili. Jeho dalším produktem je zařízení spadající do série Barracuda 7200.7. Disk navrhli tvůrci tak, aby pro komunikaci s počítačem využíval rozhraní SATA. Z tohoto důvodu na disku naleznete SATA datový konektor a rovněž i napájecí konektor. Přepínače (jumpery) slouží pouze pro speciální a popřípadě servisní účely. Lze jimi nastavit například kompatibilitu se starými základními deskami, které podporují maximální adresaci do 32 GB. Výkon disku hodnotíme jako lehce nadprůměrný. Přitom uživatele navíc potěší i přítomnost technologie NCQ. Pokud hledáte SATA disk s kapacitou 160 GB, Barracuda není špatná volba. Navíc vás možná potěší i docela příjemná pořizovací cena.

Seagate Barracuda 7200.8

ST3200826A

Pevný disk společnosti Seagate nese označení ST3200826A a představuje interní 3,5" zařízení vybavené komunikačním rozhraním ATA/100. Vyjma širokého 40pinového datového konektoru obsahuje i napájecí konektor typu Molex a přepínače (jumpery) pro volbu pracovního režimu. Po připojení disku k počítači označí BIOS maximální přenosový protokol jako UDMA 5. Před zahájením testů jsme nepředpokládali, že by disk mohl vykázat extrémní výkon. Podle propustnosti sběrnice ATA/100 jsme odhadovali, že se nezařadí mezi nejrychlejší produkty. Opak se stal pravdou. V syntetickém testu propustnosti sběrnice nepatří produkt k nejrychlejším, ale tato skutečnost se neprojevila na celkovém přenosovém výkonu. Sandra 2005 SR2 odhalila disk jako nejvýkonnější produkt v našich testech.

Seagate Barracuda 7200.8

ST3300831AS

Pokud jsou vám produkty značky Seagate sympatické a přitom se ohlížíte po disku s velkou datovou kapacitou, zřejmě vás zaujme následující výrobek. Seagate Barracuda 7200.8 ST3300831AS nabízí nadstandardní kapacitu 300 GB (279,46 GB po vytvoření oddílu) a na rozdíl od kapacitně menších příbuzných nabízí i vyšší výkon. Tedy alespoň v případě našeho testovaného disku toto tvrzení platí beze zbytku. V praktickém testu Sandra 2005 SR2 vykázal produkt velmi dobrý výkon. Pochválit lze i technologii NCQ, kterou disk plně podporuje. Cena za GB datového prostoru sice není tak příznivá jako v případě kapacitně menších Barracud, ale je mnohem výhodnější než nabízí konkurenční (kapacitně shodný) produkt od společnosti Maxtor. Oproti němu nabízí disk i značně vyšší výkon.

Western Digital Caviar RE

WD1600SD

Zařízení společnosti Western Digital má modelové označení WD1600SD a spadá do série Caviar RE. Komunikuje s počítačem standardem SATA s maximální propustností 1,5 Gb/s. Na pevném disku lze nalézt jak SATA datové rozhraní, SATA napájení, tak i starší napájecí konektor typu Molex. Disk nabízí kapacitu 160 GB, která se po zformátování datových povrchů zmenší na využitelných 149,05 GB. Uvnitř zařízení jsou dvě datové plotny, o jejichž povrchy se starají tři zapisovací/čtecí elektromagnetické hlavičky. Zajímavé jsou i přepínače (jumpery). Nabízejí např. možnost zapnout nebo vypnout šetřící režim disku. V praktických testech Sandra 2005 SR2 vykázal produkt standardní výkon. Ve srovnání s konkurenčními SATA disky je škoda, že nepodporuje technologii NCQ.

Western Digital Caviar RE

WD2500SB

Tento disk ze série Caviar RE je určen pro ATA rozhraní. Maximální teoretická propustnost sběrnice dosahuje 100 MB/s (ATA/100 UDMA5). Uvnitř zařízení se ukrývá celkem šest čtecích/zapisovacích hlaviček, které obsluhují tři datové plotny. Součtem dílčích kapacit ploten vzniká celkový diskový prostor o velikosti 250 GB. Disk obsahuje standardní EIDE 40pinový datový konektor a napájecí zdířku typu Molex. Jak je u ATA disků dobrým zvykem, nechybí ani přepínače (jumpery) pro volbu pracovního režimu. V testech si vedl disk víceméně průměrně. Lehce nižší výkon jsme zaznamenali při testu propustnosti sběrnice, což je však vzhledem k rozhraní ATA/100 zcela pochopitelné. Zájemce o disk jistě potěší, že disk nabízí poměrně výhodnou cenu za GB prostoru.

Western Digital Caviar RE

WD2500SD

Produkt s označením WD2500SD je svému kapacitně menšímu příbuznému (WD1600SD) podobný jako vejce vejci. Samozřejmě s tím rozdílem, že WD2500SD má vyšší datovou kapacitu (250 GB). Po vytvoření oddílu typu NTFS zbude k využití 232,88 GB. V útrobách pevného disku lze najít tři datové plotny, které motorek žene rychlostí 7 200 otáček za minutu. Čtení a zápis zabezpečuje šest datových hlaviček. Maximální propustnost sběrnice SATA činí 150 MB (1,5Gb/s). Kapacita vyrovnávací paměti dosahuje standardní kapacity 8 MB. Ohledně výkonu disku lze říci totéž, co v případě příbuzného produktu WD1600SD standardní výkon. Jinak je na tom přepočet pořizovací ceny vůči datovému prostoru. Disk s kapacitou 250 GB nabízí výrazně lepší poměr cena/kapacita.

Western Digital Caviar SE

WD2000JD

Společnost WD úspěšně prodává své pevné disky více než dvacet let. Zkušeností má skutečně požehnaně. Jedním z jejích produktů je i pevný disk Western Digital Caviar SE WD2000JD. Zařízení komunikuje s počítačem pomocí rozhraní SATA (revize 1). Maximální teoretická propustnost dat po sériové sběrnici činí 1,5 GB/s. Pro lepší srovnání s propustností paralelního ATA lze rychlost (ne zcela přesně) přepočítat na cca 150 MB/s. Produkt obsahuje standardní SATA datový a SATA napájecí konektor. Pro uživatele, kteří nevlastní redukci na SATA napájecí konektor, je připravena i starší napájecí zdířka Molex (Legacy Power). Z výkonového hlediska představuje WD2000JB průměrný produkt. Výjimku tvoří pouze dobrý poměr cena/kapacita.

Maxtor OneTouch II Small

Business Edition

Pracujete s informacemi, o které nechcete přijít? Pak vás zaujme Maxtor OneTouch II externí pevný disk pro rozhraní USB 2.0. Nabízí kapacitu 200 GB a chytrý zálohovací systém typu klient/server. Jedná se o cenově dostupné kompletní řešení pro správu záloh. Uživatel se ve výsledku nemusí prakticky o nic starat. Pouze malá ikonka v rohu jej může informovat, že poslední záloha proběhla úspěšně. Systém podporuje i kompresi, při jejímž využití lze na disk zálohovat přibližně 300 GB. Záleží na typu dat. Výhodou řešení je i fakt, že pracuje síťově a nabízí užitečné služby (např. časově nastavené zálohování, zálohy změněných verzí souborů atd.). Nevýhodou je nutnost operačního systému Windows Pro 2000 nebo Pro XP a na straně serveru instalace Windows Server 2000 či 2003.

§§§§§


Desky pro Intel  - vybíráme nejlepší základní desky s paticí LGA775(CD)

Petr Matuška

C05P0424

Od posledního velkého testu základních desek se na poli motherboardů pro procesory Intel, pracujících v patici LGA775, objevilo několik změn.

Za prvé to bylo uvedení prvního čipsetu společností nVidia pro tuto platformu, za druhé pak příchod dvoujádrových procesorů a s nimi spojený příchod nové generace čipových sad s označením Intel i945P/G a i955X. Protože již uběhla nějaká doba, kdy byly tyto čipsety představeny, očekávali jsme v našem testu základní desky postavené právě na těchto novinkách. Přesto jsme dali prostor i starším výrobkům, abychom tak lépe zmapovali situaci na našem trhu. Tentokrát jsme nebrali v úvahu cenu výrobků, a proto se můžete u několika motherboardů v testu setkat s opravdu luxusní výbavou.

Jaké čipové sady se nám do testu sešly? Nejprve zástupci starší generace čipových sad Intel i915P a i915G a jejich výkonnější verze i925X, vše společně s jižními můstky ICH6 a ICH6R s podporou Intel Matrix Storage Technology. Poté jsme měli možnost otestovat zcela nové základní desky několika výrobců s čipovými sadami Intel i945P/G a se v současnosti nejvýkonnějším řešením i955X. I u nich byl přítomen jižní můstek, tentokrát v novém provedení ICH7 a ICH7R s podporou Intel Matrix Storage Technology. Posledním čipsetem, který byl přítomen v našem testu, byla novinka společnosti nVidia nForce4 SLI Intel Edition. Tento čipset byl doplněn jižním můstkem nForce4 MCP\s, který zvládá podporu RAID 0,1,5 a 10. Jiné značky čipových sad se na našem trhu buď neprosadily, nebo nabízejí o mnoho nižší výkon, a proto je výrobci do tohoto testu nevybrali.

Na co jsme se zaměřili?

Z hodnocení desek jsme zcela vypustili cenu, která nebyla omezená. Prvním hodnotícím kritériem tedy byla dodaná výbava, a to v podobě jak přidaného příslušenství, tak integrovaných součástí. Hodnotili jsme přítomnost přídavných řadičů ATA, SATA, FireWire a jiné neobvyklosti. Druhým hlediskem byla stabilita a bezproblémový chod, instalace a provozování základní desky. Základní desky, kterým jsme se rozhodli udělit naše ocenění, dokonce musely vydržet bez jediného resetu naplno pracovat celých 48 hodin v kuse, abychom se přesvědčili o správnosti našeho úsudku. Třetím kritériem byl samozřejmě výkon a s ním spojené nastavení BIOSu.

Jak jsme testovali?

Během prázdnin jsme měli chvíli volna, a tak jsme se rozhodli testovací soubory pro jednotlivá zařízení změnit a poupravit. Změně se nevyhnula ani metodika testu základních desek a zde je její nová podoba. Test propustnosti pamětí jsme prováděli v programu Everest Professional, který navazuje na starší produkt AIDA32. Pro zjištění výpočetního výkonu jsme zařadili i výpočet čísla PI pomocí programu SuperPI, a to na jeden a čtyři miliony desetinných míst. Pro test přenosové rychlosti disků jsme použili program HDTach3, podrobně monitorující výkon pevného disku a řadiče. Ke klasické sestavě DVDShrink pro komprimaci videa, herní testy Doom3 a Half-Life2 jsme přidali i test ve hře Return To Castle Wolfenstein, který dobře ukazuje maximální datovou propustnost systému, neovlivněnou grafickou kartou či procesorem. Zbylé testy obstarala nová verze programu PCMark 2005, nakonec jsme zařadili klasické porovnání výkonu v reálném prostředí díky inovované verzi BAPco SYSMark 2004 SE.

Na čem jsme testovali?

Pro test jsme zvolili procesor Intel Pentium 4 560, pracující na frekvenci 3 600 MHz. K testování jak si desky poradí s dvoujádrovými procesory jsme použili rovněž Intel Pentium D 820. Výsledek dopadl podle očekávání: dualcore podporují pouze nové čipové sady i945 a i955 a nForce4 SLI IE. Právě poslední jmenovaná sada má ovšem s nejpomalejším dvoujádrovým procesorem Intel mírné problémy a i když ho podporuje, nepracuje v deskách s těmito čipsety na plný výkon. U čipsetů Intel byla funkčnost 100%. Jako operační paměti jsme použili DDR2 značky Legend pracující na frekvenci 533/667 MHz podle potřeby, pro motherboardy s DDR jsme využili paměti značky Mushkin Black 466 MHz. Testy jsme prováděli na grafické kartě ATI Radeon X800XL, k chlazení byl použit chladič Arctic Cooling Freezer 7 a skříň Silentium T1 téže značky, protože horké počasí nám nedovolilo použít klasický boxovaný chladič Intel.

Jak to celé dopadlo?

Vyhrát mohla pouze rychlá, kvalitní, stabilní, dobře vybavená deska, plně podporující dvoujádrové procesory Intel. Bohužel se při testech ukázalo, že novinka od nVidie není ještě na úrovni ovladačů příliš vyladěna, proto desky postavené na tomto čipsetu měly občas problémy se stabilitou. Celkově se nám líbilo v testu několik základních desek, ovšem ocenění TOP PRODUKT si odnášejí pouze tři. První oceněnou základní deskou je model Asus P5WD2 Premium, který si vedl nadmíru dobře ve výkonnostních testech, ale jeho nejsilnější stránkou je naprosto špičková výbava a též bezchybná stabilita. Nadšeni jsme také byli nativní podporou pamětí DDR2 800 MHz. Druhou oceněnou základní deskou se stal model ABIT AW8-MAX, který v několika testech dosáhl nejlepších výkonnostních výsledků. Též nás zaujalo chlazení čipové sady pomocí Heat Pipe a firemní utilita mGuru. Třetí ocenění si odnáší Gigabyte GA-8I955X Royal, a to především za bezproblémovou instalaci a chod základní desky, výkonnostně byl tento motherboard díky použitému čipsetu i955X výborný, nezklamala ani výbava. Nadstandardní byla též výbava BIOSu, 100% podpora přetaktování a hlavně bezpečnost a stabilita. Za zmínku ovšem stojí i ostatní desky Foxconn 955X7AA-8EKRS2 díky podpoře FireWire IEEE1392b a slušnému výkonu, Biostar N4SIE-A7 s nejstabilnějším provozem z testovaných desek s nForce 4 SLI IE a nakonec se musíme zmínit se o motherboardu Intel D955XBKLKR, který nabízí nulovou podporu pro přetaktování, ale překvapivě mnoho příslušenství a maximální výkon a bezchybnou stabilitou, potřebnou pro výkonné pracovní stanice.5 0424/VAC o

ABIT AW8-MAX

Vlajková loď společnosti ABIT nese název AW8-MAX a je postavena na nejvýkonnějším řešení společnosti Intel čipsetu i955X spolu s jižním můstkem ICH7R. Výrobce jde jinou cestou než konkurenti a na základní desce je to znát chlazení severního můstku a dalších součástí desky je realizováno pomocí pasivních chladičů a jedné Heat Pipe trubice, ústící na konci boardu v mohutném žebrování. Lákadlem je umístění zvukového čipu AudioMax HD Realtek ALC882M na přídavnou kartu, připojenou k PCI Express x1, jejímž úkolem je snížit ruchy generované počítačem. Nechybělo standardní vybavení v podobě jednoho PCI Express x16, dvou x1 a dvou PCI slotů, čtveřice konektorů SATAII a další dva související s integrovaným řadičem Silicon Image 3132, jeden klasický FireWire IEEE 1392a a dva IEEE 1392b s maximální přenosovou rychlostí až 800 Mbit/s. Dále zde najdeme i dvě gigabitové síťové karty Broadcom připojené přes rozhraní PCI Express x1. Nebylo zapomenuto ani na hardcore uživatele, kteří si chtějí vylepšit výkon procesoru a pamětí zvýšením frekvence BIOS a utilita mGuru jsou bezchybné. Během testů a při zatěžkávací zkoušce se u desky žádný nedostatek v oblasti stability či nekompatibility neprojevil.

ABIT NI8 SLI

Druhou základní deskou společnosti Abit byl model NI8 SLI, osazený (jak dává název najevo) čipovou sadou nVidia nForce4 SLI IE spolu s jižním můstkem nForce4 MCP\s. Vybavením v lecčem připomíná model AW8-MAX. Obsahuje dva sloty PCI Express x16, chlazení severního můstku pomocí pasivního chladiče s Heat Pipe, nastavení možností v BIOSu, přídavnou zvukovou kartou Realtek, tentokrát s čipem ALC 850, a v neposlední řadě i ukazatel stavu systému integrovaný přímo na desce. Nechybí ani jedna gigabitová síťová karta nVidia a přídavný řadič rozhraní Serial ATA II Silicom Image 3132. K velkým přednostem základních desek Abit již dlouhou dobu patří technologie mGuru, jejímž úkolem je postarat se především o bezchybnou funkci přetaktování procesoru a pamětí. Možnosti, jak nastavit frekvenci CPU, pamětí, PCI Express sběrnice a jejich napětí jsou dvě. Jednak to lze provést manuálně pomocí BIOSu, jednak pomocí přibaleného programu mGuru pracujícího s operačním systémem MS Windows. Co se týká stability motherboardu, vedla si podobně jako ostatní desky v čipsetem nForce4 SLI IE díky ne zcela vyladěným ovladačům byl provoz desky méně stabilní než u čipsetů Intel. Naopak přínosem je použití speciálních SATA kabelů, které disponují ochranným mechanizmem proti vypadnutí kabelu z objímky.

Albatron PX915P-APGe

Také společnost Albatron vyslala do testu svého zástupce, konkrétně to byl model PX915P-APGe, postavený na čipové sadě Intel i915P a jižním můstku ICH6. I když je použita čipová sada s podporou pouze sběrnice PCI Express, výrobce umístil na tento motherboard i klasický port AGP 8x, který lze bez větších problémů používat jako jakýkoliv jiný. Kromě již zmíněné sběrnice PCI Express x16 je možné na desce nalézt i dva sloty pro PCI-E x1 a dva pro PCI karty. Možností pro připojení mechanik nabízí deska několik. První je tradiční FDD a jeden ATA100 konektor, následuje rozšířená dvojice ATA133 konektorů pracující díky přídavnému řadiči ITE, konfiguraci doplňuje čtveřice SATA konektorů. Na obou řadičích lze provozovat systém v RAID nastavení 0,1 a 10. Dále deska nabízí čtyři USB 2.0 porty, po jednom LPT a COM, dvě síťové karty, z toho jednu gigabitovou a jednu 100Mbitovou, zvuková karta je k dispozici ve formátu HD Audio Realtek ALC 860. Výbava BIOSu by se dala ohodnotit jako dostatečná. Během testů jsme vyzkoušeli osadit oba dva sloty pro grafickou kartu a po updatu BIOSu fungovaly všechny dostupné karty bezproblémově.

AsRock 775Dual-915GL

Základní deska společnosti AsRock je osazená čipovou sadou Intel i915G s jižním můstkem ICH6. Od ostatních účastníků v testu se neodlišuje pouze použitým čipsetem, nýbrž i použitím operačních pamětí DDR a hlavně integrací jak portu AGP (v tomto případě nazvaného AGR), tak klasického PCI Express x16. Jak je u motherboardů AsRock zvykem a zde téměř nutností, museli jsme před zahájením testů updatovat BIOS na poslední dostupnou verzi, protože bez tohoto úkonu byla deska pro účely testu nevhodná poté se již chovala přesně tak, jak by měla, tedy bezproblémově. Kromě již zmíněných komponent je k dispozici jeden FDD, jeden ATA100 a čtyři SATA konektory, zvuková karta Realtek ALC850, 100Mbitová síťová karta Realtek RTL8100C a po jednom LPT a COM portu. Výbava desky zahrnovala jen to nejnutnější jeden kabel ATA100, FDD a SATA, jedno CD s ovladači a manuál. Stejně na tom byly i možnosti nastavení BIOSu, které jsou mizivé. Výkon motherboardu je mírně poznamenán použitými nestandardními postupy při implementaci portu AGR. Pochvalu zaslouží internetové stránky výrobce, kde jsme měli možnost najít jak aktuální BIOS, tak i ovladače, a to včetně 64bitových pro MS Windows XP 64bit Edition.

Asus P5LD2 Deluxe

Základní deska Asus P5LD2 Deluxe má pod svými pasivními chladiči ukrytu čipovou sadu Intel i945P s jižním můstkem Intel ICH7R. Deluxe v názvu základních desek Asus značí jediné opravdu bohaté vybavení konkrétní desky, zde prezentovanou zejména dvojicí slotů PCI Express x16 a neobvyklou výbavou. Na základní desce se ukrývá jeden konektor FDD, jeden ATA100 a dva ATA133, čtveřice SATAII a ještě jeden SATAII, připojený přes integrovaný řadič Silicon Image 3132. O zvukový výstup se stará HD audio zvuková karta Realtek ALC882M, včetně podpory Dolby, na boardu byly přítomny čtyři USB 2.0 porty a nechyběl ani jeden FireWire port IEEE 1392a. Kromě již zcela obvyklých funkcí pro přetaktování v BIOSu zde naleznete i hardwarovou podporu pamětí DDR2 800 MHz. Velké plus této desky představuje přídavná TV karta, která umí zpracovat jak klasické, tak digitální vysílání obrazu včetně rádia, dále pak je k dispozici podpora bezdrátové technologie Wi-Fi ve všech formátech 802.11a/b/g to vše na jedné PCI kartě. Deska patří do série AI Life, která zajišťuje tichý provoz počítače pomocí technologie Stack Cool 2 a AI Quiet, nechybějí ani technologie zlepšující možnost přetaktování a zvyšující stabilitu systému.

Asus P5WD2 Premium TOP PRODUKT

Druhý model společnosti Asus nese název P5WD2 Premium a jako jeho základ slouží nejvýkonnější čipová sada společnosti Intel i955X s jižním můstkem ICH7R. Rozložení komponent je až na malé výjimky zcela totožné s modelem P5LD2 motherboard disponuje dvěma sloty PCI Express x16, jedním PCI-E x1 a třemi klasickými PCI, mechaniky lze připojit na jeden ATA100 řadič, dva ATA133 připojené k externímu řadiči, na čtveřici SATAII konektorů zvládající zapojení disků v RAID 0,1,5,10 a ještě k jednomu SATAII portu, spravovanému externím řadičem Silicon Image 3132. Dále se na desce nachází dvojice gigabitových síťových karet, možnost zapojení až dvou FireWire IEEE 1392a (díky přítomnosti čipu Texas Instrument) a v neposlední řadě i integrovaná zvuková karta HD Audio Realtek ALC882D, která si poradí s dekódováním prostorového zvuku Dolby. Výbava desky je totožná jako u modelu P5LD2, za zmínku stojí PCI karta umožňující příjem analogového a digitálního signálu, která zároveň může sloužit jako Wi-Fi hotspot. Ani příznivce přetaktování tento model nezklame nastavit a změnit můžete vše, co potřebujete, a to včetně nativní podpory DDR2 800 MHz. Během testů jsme u desky nezaznamenali z hlediska stability či funkčnosti jakýkoliv problém. Snad by se hodilo jen aktivní chlazení čipsetu.

Biostar i945P-A7-A01

První motherboard společnosti Biostar je model i945P-A7-A01. Ke své práci používá novou čipovou sadu společnosti Intel i945P, asistuje mu jižní můstek ICH7. Deska obsahuje jen minimum funkcí, přesto jsou všechny nezbytné k dispozici jeden FDD a ATA100 konektor spolu s čtyřmi SATAII, připojenými přes jižní můstek ICH7, čtyři USB 2.0, jeden FireWire IEEE 1392a zajišťující čip VIA VT6307, osmikanálová zvuková karta HD Audio Realtek ALC882, jedna gigabitová síťová karta RTL8110S a tradičně I/O čip, zajišťující komunikaci počítače s okolím ITE IT8712F. Zvláštností je použití dvou slotů PCI Express x16. Vybavení desky je minimální, což ovšem nemusí být vždy na škodu. Možnosti nastavení hodnot v BIOSu jsou opravdu základní nastavení frekvence FSB, pamětí a napětí CPU. Během testování jsme museli provést update BIOSu, protože deska v základním nastavení náš testovací procesor odmítala. Po updatu byl problém vyřešen a testy včetně dlouhodobého zatížení desky proběhly bez nejmenších problémů. Další výtka směřuje k podpoře desky na webu výrobce, bohužel v době testu nebylo možné stáhnout pro desku jakékoliv ovladače a manuály.

Biostar N4SIE-A7

Druhým zástupcem Biostaru je motherboard s označením N4SIE-A7. Základ desky tvoří čipová sada nVidia nForce4 SLI Intel Edition spolu s jižním můstkem nForce4 MCP\s. Osazena může být procesory pracujícími v patici LGA775 s frekvencí FSB 533/800/1 066 MHz, stejně jako operačními paměťmi DDR2 s frekvencemi 400/533/667 MHz. Motherboard nabízí základní funkce vymezené čipovou sadou režim SLi, dva porty ATA133, čtyři SATAII (obojí je připojeno přes jižní můstek nForce4 MCP`s), přímo na desce jsou čtyři USB 2.0, jeden port FireWire IEEE 1392a ovládaný čipem VIA VT6307, jedna síťová karta s rychlostí až 1 Gbit/s a I/O čip ITE IT8712F-A. Výbava, stejně jako možnosti nastavení hodnot v BIOSu, byly u této desky jen základní za vše mluví jeden kabel FDD, ATA100 a jeden SATA. Mnoha uživatelům by téměř nulová výbava mohla vzhledem k ceně vyhovovat, ovšem odrazujícím faktorem by se mohla stát téměř nulová podpora desky na webových stránkách. K dispozici byl pouze BIOS, o ovladačích, manuálu a jiných utilitách ani vidu, ani slechu. Při použití aktuálních ovladačů nVidia podávala deska dobré výsledky, ovšem její stabilita nedosahovala úrovně desek s čipsety Intel.

DFI LanParty UT 915P-T12

První motherboard značky DFI nese název LanParty UT 915-T12 a je založen na starší čipové Intel i915P, asistoval mu jižní můstek ICH6. Deska i v dnešní době nabízí uživateli mnoho, zejména pak podporu jak operačních pamětí DDR, tak DDR2. Podpora pamětí DDR se v nové generaci čipových sad již zcela vytratila a ne všichni uživatelé jsou ochotni do nových pamětí investovat. Na druhou stranu ovšem případný uživatel přichází o podporu dvoujádrových procesorů. Výbava desky je standardní jeden PCI Express x16, tři PCI-E x1 a tři PCI, zvuková karta Realtek ALC880 ve formátu HD Audio, která se osazuje do externího slotu a má za úkol snížit šum generovaný součástmi počítače. Bez zajímavosti není ani technologie UV-Senzitiv, díky níž mohou v noci vybrané součásti svítit, dále pak technologie EZ ON a EZ Touch, která zajišťuje spouštění a reset desky pomocí integrovaných tlačítek. Příznivce přetaktování tato deska jednoznačně nadchne, umožňuje veškerá potřebná nastavení procesoru a pamětí, která jsou pro bezpečné a účinné zvýšení rychlosti potřeba. Během testů jsme vyzkoušeli jak provoz na DDR, tak na DDR2 paměti, ani v jednom případě jsme nezaznamenali se stabilitou základní desky jakýkoliv problém.

DFI LanParty 925X-T2

Druhým zástupcem společnosti DFI v testu je model LanParty 925X-T2. Tato deska je i přes své pokročilé "stáří" stále v oblasti motherboardů pro procesory Intel vlajkovou lodí DFI. Znát je to zejména na přidané výbavě dvojice speciálně upravených kulatých kabelů, externí panel s možností vyvedení USB, FireWire konektorů a jednoho SATA. Jako třešničku na dortu najdete v balení transportní obal počítače, který využijete při přenosu PC. K základnímu vybavení desky patří jeden slot PCI Express x16, tři PCI Express x1 a tři klasické PCI, HD Audio zvuková karta Realtek ALC880, FireWire IEEE 1392a (díky čipu VIA VIA VT6307L), k dispozici jsou dvě gigabitové síťové karty Broadcom a nakonec čtveřice SATA konektorů, schopných pracovat v režimu RAID 0,1,10 a Intel Matrix Storage. Pro fajnšmekry jsou připravena dvě tlačítka, umožňující spuštění a reset desky, nechybí ani diagnostika stavu systému, znázorňovaná čtyřmi LED diodami. Výbava BIOSu, stejně jako stabilita, je zcela shodná s předchozím modelem DFI, a to vynikající. Co tedy této desce chybí? Za prvé to je podpora dvoujádrových procesorů, za druhé nativní podpora operačních pamětí DDR2 pracujících rychlostí 667 MHz a rozhraní Serial ATAII.

Epox EP-5EGA+

Model základní desky Epox EP-5EGA+ je osazen starší čipovou sadou Intel i915G spolu s jižním můstkem ICH6R. Jak je z názvu čipsetu patrné, jedná se o verzi s integrovanou grafickou kartou Intel Graphic Media Accelerator 900, která může využívat až 256 MB sdílené operační paměti. Pro případné zájemce je připraven slot PCI Express x16 pro rozšíření počítače externí kartou, dále jsou přítomny dva PCI-E x1 a čtyři PCI rozšiřovací sloty. Pro připojení mechanik jsou připraveny po jednom FDD a jednom ATA100 konektoru, které doplňuje přídavný řadič ATA133 společnosti ITE, nabídku završuje klasická čtveřice Serial ATA konektorů. Motherboard je připraven též k osazení až čtyřmi moduly operační paměti DDR 400 MHz, které mohou dosáhnout celkové kapacity až 4 GB. Pro komunikaci s okolím zvolil výrobce gigabitový čip společnosti Marvell, zvuk obstarává HD Audio Realtek ALC 850, někomu ovšem může citelně chybět FireWire IEEE 1392. Možnosti nastavení BIOSu jsou velmi dobré, k úplné dokonalosti chybí pouze funkce pro změnu napájení čipsetu. Během testů jsme se nesetkali s žádným problémem, který by ohrozil stabilitu či výkon desky. Jako u následujícího modelu však chyběla disketa s ovladačem SATA řadiče.

Epox EP-5EPA+

Základní deska Epox EP-5EPA+ je založená na čipové sadě Intel 915P, doplněné o jižní můstek ICH6R. Motherboard sice nevyužívá služeb nejmodernějších čipových sad, přesto ale dokáže poskytnout uživateli zajímavé možnosti. Mezi ně patří jeden slot PCI Express x16, dva PCI-E x1 a čtyři klasické PCI, možnosti osadit operační paměť typu DDR, a to až do rychlosti 400 MHz, lze využít služeb integrovaného řadiče SATA RAID, umožňujícího zapojení disků v konfiguraci 0 a 1, pro starší disky je připraven externí řadič ATA133 ITE IT8212F, umožňující rovněž RAID 0,1 a 10. Nechybí ani gigabitová síťová karta Marvell a HD Audio zvuková karta Realtek ALC850. Co by mohlo běžnému uživateli chybět, je možnost připojit zařízení pomocí FireWire IEEE 1392. Ve výbavě základní desky toho nenajdeme mnoho po jednom kabelu FDD, ATA100 a dva SATA, společně se dvěma redukcemi napájení. Co desce chybí na výbavě, dohání vybaveným BIOSem můžete tu měnit vše, kromě napětí čipové sady. Stabilita základní desky byla během testů bezproblémová, za výtku by pouze stála absence diskety s ovladači řadičů, bez níž není v defaultním nastavení BIOSu možné instalovat systém na SATA řadič.

FIC PTM945G

Jediným zástupce společnosti FIC v testu se stala základní deska PTM945G, osazená čipovou sadou Intel i945G a jižním můstkem ICH7. Písmeno G naznačuje, že je přítomna integrovaná grafická karta Graphic Media Accelerator 950, zajišťující grafický výstup bez nutnosti osazovat externí kartu. Deska má formát microATX, od tohoto faktu se odvíjí i množství integrovaných funkcí jeden port FDD a ATA100, čtyři SATAII, vše připojené k jižnímu můstku čipové sady, zvuková karta Realtek ALC655, gigabitová síťová karta Realtek RTL8139, integrované čtyři porty USB 2.0 a po jednom LPT a COM konektoru. FireWire IEEE 1392a, obsluhované čipem VIA VT6307L, je k dispozici pouze jako rozšíření díky přídavnému bracketu, který je součástí příslušenství. Jak bylo naznačeno v úvodu, deska má ambice prosadit se spíše v kanceláři, čemuž je podřízen i BIOS, kde najdete z pokročilých funkcí pouze změnu FSB procesoru nic jiného. Práce s touto deskou byla během testů naprosto bezproblémová, nesetkali jsme se s jakýmikoliv potížemi nebo nestabilitou. K desce bychom měli dvě výtky: za prvé menší pasivní chladič severního můstku, za druhé absenci konektoru FireWire přímo na základní desce, k dispozici je pouze bracket.

Foxconn 945G7MA-8KS2

Prvním zástupcem společnosti Foxconn v našem testu byl model 945G7MA-8KS2. Tato deska měla jako jedna z mála formát miniATX a z něho vyplývající omezení. To se projevilo omezením počtu slotů, kdy je k dispozici jeden PCI Express x16, jeden x1 a dva PCI. Ovšem osazení slotu x16 grafickou kartou není potřeba, protože deska obsahuje integrované grafické jádro Intel Graphic Media Accelerator 950 v čipsetu i945G a jižním můstku ICH7. Motherboard obsahuje pouze základní rozhraní, tedy jeden FDD, jeden ATA133 a čtyři SATAII konektory, dva USB 2.0 konektory na desce a dalších šest připravených k rozšíření, jednu gigabitová síťovou kartu Broadcom a přímo na desce jeden konektor FireWire IEEE 1392 s rychlostí maximálně 400 Mbit/s. O zvukový výstup ve formátu HD Audio se stará kodek Realtek ALC880, ovšem chybí optický a koaxiální výstup. K ovládání základní desky slouží kromě nastavování hodnot v BIOSu i program určený pro operační systém Windows s názvem SuperUtilities. Jeho pomocí můžete updatovat BIOS, ovladače nebo upravovat frekvenci FSB a operačních pamětí. Nenáročně vypadající deska podávala v testech výkony odpovídající použitému čipsetu i945G a problém nebyl ani s celkovou stabilitou.

Foxconn 955X7AA-8EKRS2

Vlajková loď společnosti Foxconn je postavena na čipové sadě Intel i955X, jako jižní můstek je použit ICH7R. Rozložení součástek se drží doporučení samotného Intelu, jediným rozdílem je menší chladič severního můstku, osazený aktivním ventilátorem. Na desce byl osazen pouze jeden slot PCI Express x16, zato rozšiřujících komponent bylo k dispozici mnoho: čtyři SATAII umístěné v jižním můstku čipsetu, dále čtveřice SATA (díky přidanému řadiči Silicon Image 3114), jeden klasický ATA100 a FDD, jako bonus další dva konektory pro zařízení ATA133 (díky integrovanému řadiči IT8212F). Příjemným překvapením byla přítomnost jednoho portu pro IEEE 1394b, pracující rychlostí až 800 Mbit/s. Ke čtyřem integrovaným konektorům USB 2.0 na desce jsou připraveny i další dva na základní desce, pomocí nichž lze rozšířit USB na osm zařízení. Za zmínku stojí i dvě integrované gigabitové síťové karty Broadcom. Výbava BIOSu je na dobré úrovni, uživatel má možnost nastavení pokročilých funkcí jako změna frekvence CPU, pamětí a PCI Express, stejně jako základní nastavení napájení CPU, pamětí a čipové sady. Instalace desky a ovladačů proběhla bezproblémově, jako plus hodnotíme i aktuálnost ovladačů a BIOSu na stránkách výrobce.

Gigabyte GA-8I955X Royal

První zástupce společnosti Gigabyte nese označení GA-8I955X Royal a je vybaven čipovou sadou Intel i955X společně s jižním můstkem ICH7R. Obě části čipsetu jsou chlazeny pasivním chladičem s možností osazení severního můstku aktivním chlazením, dodávaném v balení. Tato deska nabídne širokou škálu možností pro připojení jak mechanik, tak externích zařízení pomocí jednoho FDD, jednoho ATA100 a čtyř SATAII konektorů na jižním můstku, stejně jako další až čtyři ATA133 zařízení pomocí GigaRAID ITE8212 IDE RAID řadiče a dvou přídavných SATAII přes řadič Silicon Image Sil3132, až osm zařízení pomocí USB 2.0 a tři přes FireWire IEEE 1392b, zvládající rychlost přenosu až 800 Mbit/s, připojené pomocí čipu TSB82AA2. K síti se lze připojit pomocí dvou Gbitových síťových karet Broadcom, o zvuk se stará kodek Realtek ALC882M HD audio, nechybí ani LPT, COM či koaxiální a optický SPDIF výstup. Pro zlepšenou stabilizaci napájecího napětí sloužil tzv. U-Plus D.P.S. systém v podobě přídavné karty. Stejně jako u druhé desky nechyběly technologie DualBIOS, C.I.A. 2, M.I.B. 2 a R.G.B., zajišťující převážně stabilní provoz při přetaktování. Během testování nás deska překvapila svou stabilitou a možnostmi přetaktování.

Gigabyte GA-8N-SLI Royal

Druhá základní deska Gigabyte využívá ke své práci inovovanou čipovou sadu společnosti nVidia, konkrétně nForce4 SLI Intel Edition. Přívlastek Royal v názvu naznačuje bohatou výbavu, čítající mimo jiné tři brackety s šesti přídavnými porty USB 2.0, dvěma FireWire IEEE 1394b, mnoha kabely a v neposlední řadě i přídavným USB BlueTooth donglem, který obsahoval i předchozí model. Motherboard podporuje procesory Intel Pentium 4 a Celeron s frekvencemi až do 3,8 GHz, včetně dvoujádrových modelů. Pracovní frekvence pamětí DDR2 může být oficiálně od 400 MHz do 667 MHz, v BIOSu však najdeme maximální frekvenci až 1 200 MHz. Diskové mechaniky lze připojit k integrovanému ATA133 a SATAII řadiči nForce, stejně jako k přídavnému SATAII řadiči Promise PDC20779. Tvořit tak lze kombinovaný RAID 0,1, 0+1 a 5. Podpora dvou slotů PCI Express x16 dává tušit, že lze desku osadit dvěmi grafickými kartami spojenými v SLi režimu. Mezi další technologie patří jako u předchozího modelu DualBios, C.I.A. 2 a M.I.B 2 pro podporu automatického přetaktování a U-Plus D.P.S. pro lepší stabilizaci napájecího napětí CPU. Nižší stabilita desky byla ovlivněna pokračujícím vývojem ovladačů čipové sady nForce4 SLI IE.

Intel D945PVSLKR

Výrobek Intel D945PVSLKR představuje motherboard plné velikosti ATX, postavený na čipové sadě Intel i945P. Společnost mu dělal jižní můstek ICH7R. Na desce je umístěn jeden slot PCI Express x16, dva PCI Express x1 a čtyři klasické PCI. K osazení jsou dále připraveny čtyři sloty pro operační paměti DDR2 s rychlostí 533 nebo 667 MHz, jeden konektor pro připojení disketové mechaniky, jeden pro dvě ATA100 zařízení a čtyři Serial ATAII konektory, umožňující Intel Matrix Storage Technology, což je obdoba zapojení RAID 0,1, 5 a 10. Síťovou komunikaci zajišťuje síťová karta Intel, zvládající přenosovou rychlost až 1 Gbit/s, zvukový výstup v podporovaném formátu Intel High Definition Audio má na starosti čip SigmaTel STAC9223, k maximálnímu multimediálnímu vyžití slouží také možnost připojení až tří FireWire IEEE 392a. Výbava desky obsahuje pouze to nejnutnější, stejně tak jako možnosti BIOSu, od něhož nemůžete čekat jakékoliv možnosti nastavení pokročilých funkcí. Jak práce, tak stabilita desky byla naprosto bezproblémová, za zmínku stojí i naprosto perfektně připravené instalační CD s ovladači zasunete, spustíte a systém provede instalaci všech zařízení automaticky.

Intel D955XBKLKR

Druhá deska Intelu D955XBKLKR byla osazena nejvýkonnější čipovou sadou i955X a jižním můstkem ICH7R. Mezi výbavu motherboardu patří dva sloty PCI Express x16, které jsou zapojeny v konfiguraci x16 pro první slot a x4 pro druhý, jeden PCI Express x1 a tři PCI. Jak je již dlouhou dobou standardem, k dispozici je jeden FDD a jeden ATA100 konektor pro připojení mechanik a pevných disků. Další čtyři disky je možné připojit na řadič ICH7R pomocí rozhraní SATAII, s možností využít techologii Intel Matrix Storage. K dispozici jsou ovšem ještě další čtyři SATAII konektory, tentokrát připojené díky přídavnému řadiči Silicon Image 3132. Pro zvýšení stability je zde umístěn i přídavný napájecí konektor Molex, na rozdíl od předchozího modelu je na jižním můstku pasivní chladič. Jak je již tradicí, nejsou v BIOSu k dispozici žádné možnosti přetaktování, nabízí ale nadstandardní výbavu, na kterou nejsme u Intelu zvyklí. Výkon motherboardu je opravdu špičkový. Ruku v ruce s potřebou vysokého výkonu jde i požadavek na bezproblémový provoz desky a maximální stabilitu, a právě tyto dvě vlastnosti dělají z této desky jednu z nejlepších v celém testu.

MSI 945P NEO

První základní deska společnosti MSI nese označení 945P Neo, které napovídá, že osazena bude čipová sada i945P společnosti Intel. Asistuje jí jižní můstek ICH7. Na základní desce se nachází jeden slot PCI Express x16, dva PCI Express x1 a tři PCI. Vedle FDD konektoru lze připojit datová zařízení také k jednomu ATA100 a čtyřem Serial ATAII. Multimediální část obstarává integrovaná zvuková karta Realtek ALC882 s podporou HD Audio standardu, komunikaci se světem zajišťuje síťová karta Intel s rychlostí přenosu až jeden gigabit/s. K dispozici jsou čtyři klasické USB 2.0 konektory, další dva jsou připraveny na přídavném bracketu, který zároveň slouží, stejně jako u následujícího modelu, jako signalizační jednotka, která má za úkol naznačit stav systému. Pro milovníky přetaktování bude tento model nejspíše zklamáním, protože přes softwarovou výbavu potřebnou k přetaktování nebyla deska při jakémkoliv zvýšení frekvence procesoru stabilní. Pomoci by měl nový BIOS. V nepřetaktovaném stavu se ovšem deska chovala naprosto stabilně a s přehledem zvládla všechny nástrahy našeho testu. Co nám ovšem vadilo více, byla absence FireWire IEEE 1392 a západky, jistící grafickou kartu před vysunutím.

MSI P4N Diamond

Základní deska společnosti MSI s označením P4N Diamond využívá čipové sady nVidia nForce4 SLI Intel Edition společně s jižním můstkem nForce4 MCP\s. Motherboard nabízí uživateli vše, co může v současné době vyžadovat dva sloty PCI Express x16 pro práci dvou grafických karet v režimu SLi (včetně automatické detekce tohoto módu), jeden slot PCI-E x1 a dva klasické PCI, čtyři klasické Serial ATAII konektory vyvedené pomocí jižního můstku nForce4, dva přídavné SATAII s podporou RAID díky čipu Silicom Image 3132, dvě gigabitové síťové karty Broadcom, integrovanou zvukovou kartu Sound Blaster Live! 24-bit. Čtyři vyvedené konektory USB 2.0 spolu s jedním FireWire IEEE 1392a jsou v dnešní době již téměř nutností. Během testů jsme vyzkoušeli firemní utilitu MSI Live Update!, která se stará o kompletní update ovladačů, utilit a BIOSu základní desky. K instalování aktuálních ovladačů tedy stačí uživateli pouze ovladač síťové karty a připojení k internetu. Také vybavení pro zvýšení výkonu desky je na vysoké úrovni, ovlivnit je možné téměř vše FSB, PCI Express a napětí procesoru, pamětí a čipsetu. Velmi dobrý výkon desky sráží občasná nestabilita systému, zaviněná ne zcela vyladěnými ovladači společnosti nVidia.

SuperMicro PDSLE-0

Jediným zástupcem výrobce základních desek SuperMicro v testu byl model PDSLE-0. Jedná se o motherboard založený na čipové sadě Intel i945P a jižním můstku ICH7. Již na první pohled se produkt nesnaží ovládnout hi-end trh, nýbrž sází na efektivitu a nižší cenu. Na motherboardu se totiž nalézá jen to podstatné, a to v podobě jednoho ATA100 a čtyř SATAII konektorů, gigabitové síťové karty Intel 82573V a zvukové karty Realtek ALC650. Příjemným překvapením je použití rovných šesti portů USB 2.0 přímo na základní desce, stejně jako integrace portu PCI Express x4. Co nám naopak vadilo, byla absence FireWire IEEE 1392 a zejména pak chybějící pasivní chladič na jižním můstku čipové sady Intel. To by vlivem vysoké teploty mohlo působit při dlouhodobém provozu desky problémy, nicméně během testů se žádný náznak nestability či jiných problémů neobjevil. Spartánská výbava byla vidět jak na dodaném příslušenství, tak i na nastavení hodnot v BIOSu. K desce totiž dostanete několik kabelů a CD s ovladači, zatímco v BIOSu naleznete z pokročilejších funkcí pouze změnu frekvence FSB procesoru. Za zmínku stojí i absence ovladačů pro Microsoft Windows XP 64bit Edition na CD i na webu výrobce.

§§§§§


Tři fotoaparáty v krátkém testu

Rani Tolimat

C05P0430

V prázdninovém vydání jsme se věnovali levným kompaktním fotoaparátům, nyní se můžeme zaměřit na trojici přístrojů, které disponují větším snímacím prvkem, pokročilejšími funkcemi, ale bohužel jsou v prodeji za vyšší pořizovací cenu.

Casio Exilim Z-750

Casio nepatří zrovna mezi nejznámější a nejoblíbenější výrobce fotoaparátů, v poslední době mu ale nelze upřít snahu zaujmout zákazníky v nejrůznějších kategoriích v modelových řadách najdeme robustní ultrazoomy i malé stylové fotoaparáty, působící na první pohled jako svérázné módní doplňky. Do posledně jmenované třídy patří i typ Exilim Z-750 se sedmimegovým snímačem a trojnásobným optickým zoomem (ekvivalent 38-114 mm).

Designéři ultrakompaktního modelu odvedli opravdu dobrou práci, nešetřili především kovovými prvky, které v kombinaci se stříbrným plastem vypadají velmi elegantně. V zavřeném stavu připomíná fotoaparát stříbrnou tabatěrku a díky malým rozměrům ho můžeme nosit i v kapse kalhot nebo na šňůrce okolo krku, jak dnes velí móda. Aspoň ho tak máme vždycky při ruce.

Zkušenější a náročnější uživatelé by na první pohled mohli nad Casiem ohrnout nos s ironickou poznámkou o dalším "digitálním šperku", který lépe vypadá než fotografuje. Jenže zdání v tomhle případě až překvapivě klame. Stylové ultrakompakty zpravidla nenabízejí plnou škálu expozičních režimů (automatika, priorita clony a času, plný manuál). U Casia ji ale najdeme, byť trochu ošizenou clonu lze nastavit v pouhých dvou krocích a mezi jednotlivými kreativními režimy lze přepínat jen v menu, nikoli na hlavním voliči. Mezi další lákadla pro pokročilé patří třeba manuální ostření, živý histogram nebo libovolný výběr zaostřovacího bodu na displeji.

Opravdové perly ale Casio Z-750 nabízí především méně zkušeným zájemcům. Sem patří zejména celých třicet motivových programů, čímž fotoaparát hravě překonává veškerou současnou konkurenci. Každý program navíc na displeji doprovází krátká vysvětlivka a názorná ukázka příslušného efektu, takže začátečníci okamžitě vidí, k čemu program slouží. Výborná je i další názorná funkce jakmile v menu změníme vyvážení bílé, korekci expozice apod., promítne se příslušná změna obrazu rovněž na displej. Mnohým adeptům fotografického umění taková ukázka pomůže více než několik lekcí v učebnici.

Škoda, že se návrhářům nevešlo více ovládacích prvků na tělo přístroje. Většinu funkcí a parametrů tak lze ovládat pouze přes menu, což je především při fotografování v terénu poměrně zdlouhavé a člověku tak mohou často uniknout nejlepší záběry. Menu má, pravda, vcelku logickou strukturu a při troše cviku se s ním pracuje docela rychle, přinejmenším korekce expozice a vyvážení bílé ale samostatná tlačítka zasluhují.

V základní výbavě najdeme dobíjecí a synchronizační kolébku, což na první pohled vypadá výborně, má to ale jeden háček na těle fotoaparátu chybí běžný konektor USB, na případné cesty proto musíme brát kolébku nebo aspoň čtečku karet SD. Potěší velký, jasný a ostrý displej, smůlu mají ale milovníci fotografování přes hledáček. Casio ho sice má, je ale tak malý, že v něm není skoro nic vidět a na fotoaparátu je jaksi "do počtu". Pochvalu zaslouží rychlý náběh i ostření, s nímž nebyly díky asistenčnímu přisvícení problémy ani v šeru. Na displeji se při fotografování zobrazují expoziční hodnoty další plus pro zkušené.

Funkcemi a provedením nás tedy Casio příjemně překvapilo, o to zvědavější jsme byli na kritérium nejdůležitější, totiž kvalitu snímků. A příjemné překvapení se ještě vystupňovalo. Jedinou drobnou výtku zaslouží slabší blesk, jinak lze fotografie jen pochválit. Jsou ostré od rohu k rohu, což je u optiky těchto rozměrů výjimka, vyvážení bílé funguje spolehlivě v automatickém režimu i v přednastavených hodnotách, pokud člověk není profesionální hnidopich s lupou v ruce, v drtivé většině případů nenarazí ani na chromatickou aberaci. Ani šumu není mnoho, dokonce i při ISO 400 vypadají snímky na monitoru velmi čistě. Zdání v tomto případě opravdu klame, Casio Z-750 předčí většinu podobně vypadajících modelů o několik koňských délek.

Canon PowerShot S70

Modelová řada S značky Canon už je na trhu řadu let a její obliba rozhodně neklesá. Není divu tradičně se jedná o vcelku stylově provedené fotoaparáty s kompaktním odolným tělem a řadou pokročilých funkcí, z nichž některé najdeme zpravidla jen u nejlepších kompaktů a zrcadlovek. Když k tomu připočteme široké ohnisko 28 mm, které se objevilo už u předchozího typu S60, není podle papírových parametrů o fotoaparátu s nejlepším poměrem ceny a výkonu sporu. Otázkou zůstává, co na to praxe.

Na první pohled působí S70 opravdu moc dobře. V zavřeném stavu chrání objektiv masivní kryt a celý fotoaparát vypadá, že ho jen tak ledajaký pád na dlažbu neohrozí (v praxi jsme to ale raději nezkoušeli). Také technické parametry budí obdiv sedmimegový snímač je dnes v této kategorii pomalu standardem, zato optický zoom s ekvivalentem rozsahu 28-100 cm se za cenu necelých čtrnácti tisíc jen tak nevidí. K dispozici je kompletní škála expozičních režimů, manuální ostření, bracketing, pomalá synchronizace s první či druhou lamelou nebo možnost použití bezdrátové dálkové spouště (ta ale není součástí základního balení). Opravdoví fotografičtí labužníci pak mohou využít funkce, které u kompaktů najdeme jen velmi vzácně sem patří třeba podpora syrových obrazových dat RAW nebo časosběrné snímání, tedy režim, kdy nastavíme určitý interval od 1 do 60 minut a přístroj v určených časech fotografuje automaticky.

Po bližším prozkoumání ale není vše tak dokonalé. Už podrobnější pohled na objektiv odhalí jednu nepříjemnou vlastnost, totiž rychle klesající světelnost. Hodnota f2,8 na širokém konci se při maximální ohniskové vzdálenosti téměř zdvojnásobí (f5,3) a to znamená, že se ve slabším světle při fotografování s dlouhým zoomem nevyhneme použití blesku nebo razantnímu zvýšení citlivosti, což se samozřejmě nepříznivě odrazí na obrazové kvalitě. Podobné rozpaky v nás vzbudil i pomalý náběh a také pohyb zoomu mnohé desetinásobné ultrazoomy překonají vzdálenost mezi oběma póly ohniskové vzdálenosti rychleji. Ovládacích prvků je na těle fotoaparátu vzhledem k jeho malým rozměrům poměrně dost, přesto musíme do menu vstupovat častěji, než by bylo mnohým uživatelům příjemné. Ovládání někdy navíc tak trochu postrádá logiku těžko například říci, proč se některé funkce blesku ovládají samostatným tlačítkem a kvůli jiným je třeba otevírat menu.

Podobně smíšené pocity v nás zanechala kvalita fotografií. Na jednu stranu musíme pochválit barevné podání obrazový procesor DIGIC odvádí vynikající práci, automatické vyvážení bílé funguje bez potíží prakticky v jakýchkoli podmínkách. Na pohled nenápadný blesk je překvapivě silný, v menších místnostech je někdy dokonce zapotřebí jeho intenzitu tlumit, jinak může dojít k přepalům. Ne vše se ale podařilo široké ohnisko 28 mm s sebou vždy nese riziko soudkovitého zkreslení a vinětace, Canon S70 v tomto ohledu ale dopadl ještě hůře než mnohé konkurenční modely. Naopak ostrosti snímků po celé ploše nelze prakticky nic vytknout. Velmi nepříjemná je ovšem chromatická aberace, vyskytující se v míře větší než malé, zejména při okrajích. Při ISO 50 jsou snímky zcela čisté, po zvýšení na ISO 400 ovšem šum výrazně ruší i při prohlížení na monitoru.

Olympus Camedia C-70

Sedmimegový kompaktní fotoaparát patří na první pohled k modelům, u nichž jsou důležitější funkce a praktické použití než design. Milovníkům miniaturních stylových výstřelků nabízí Olympus řadu mju, C-70 je určený spíše těm, kteří hledají funkce a parametry typické pro vyšší třídy a přitom z nějakého důvodu potřebují kapesní balení.

Nenápadná a na pohled ne zrovna přitažlivá "krabička na mýdlo" toho v sobě skrývá opravdu hodně namátkou jmenujme kompletní nabídku expozičních režimů, různé způsoby ostření i měření expozice, supermakro umožňující ostření už od 2 cm, efektivní redukci šumu či živý histogram při fotografování i prohlížení snímků. Podobně jako u Canonu S70 lze ale narazit i na funkce, které jsou u fotoaparátů této cenové třídy opravdovou vzácností majitelé C-70 tak mají například možnost ručně doladit barevnou teplotu snímků, k dispozici je (podobně jako u zmíněného Canonu) i časosběrné snímání. Na rozdíl od mnoha fotoaparátů v této cenové kategorii nás potěšil velký optický hledáček s dobře viditelným, téměř nezkresleným obrazem.

Zkušenější fotografy potěší i zdánlivá maličkost totiž vyklápěcí blesk, který je po vyklopení umístěn dále od objektivu a díky tomu na snímcích s bleskem nehrozí tak častý výskyt červených očí jako u blesků integrovaných v těle. Na druhou stranu je toto řešení tak trochu pastí na začátečníky pokud blesk nevyklopíme ručně, neodpálí se, na což méně zkušení uživatelé často zapomenou a mohou si tak zkazit záběr.

Náročnější uživatelé budou ale na druhou stranu patrně žehrat na systém ovládání. Samostatných ovládacích prvků je na těle přístroje bohužel jen nejnutnější minimum, kvůli běžným parametrům (korekce expozice, vyvážení bílé, ISO apod.) musíme pokaždé otevřít menu, což je při tvůrčí fotografii opravdu frustrující. Alespoň částečným řešením jsou programovatelná směrová tlačítka, jimž lze přiřadit různé funkce, a také čtyři uživatelská nastavení, do nichž si lze uložit libovolnou konfiguraci jakýchkoli parametrů a pak používat speciální nastavení pro fotografování v interiéru, v šeru apod. Ani to ale samostatná tlačítka pro základní funkce nenahradí.

Za dobrého světla se s C-70 pracuje výborně, fotografuje rychle a spolehlivě. Horší je to v šeru, fotoaparát není vybaven asistenčním přisvícením a ve slabém světle mu proto ostření trvá dlouho a není zrovna spolehlivé. Na snímcích na první pohled zaujme měkčí kresba. Začátečníkům se tak mohou fotografie jevit málo ostré, zkušenější fotografové ocení, že snímky neruší obvyklý průvodní znak softwarového doostřování ve fotoaparátu zubaté hrany. V počítači se snímky dají doostřit s mnohem kvalitnějšími výsledky, pokud někdo chce, může nastavit vyšší doostření i v samotném fotoaparátu. Podobně se chovají zrcadlovky.

Pochvalu zaslouží dobré barevné podání, což u Olympusu nebylo vždy pravidlem. Naopak se nepodařilo odstranit další obvyklý neduh přístrojů této značky, totiž vcelku výraznou chromatickou aberaci zejména při okrajích snímků. Šumu je na fotografiích obecně velmi málo i při ISO 400, jenže to má háček při bližším prozkoumání zjistíme, že za tím stojí poměrně agresivní redukční algoritmy, které kromě šumu snímky zbavují i drobných detailů.

Casio Exilim Z-750

+ obrazová kvalita, design, funkce

- pomalejší ovládání, jen 2 stupně clony

Cena včetně DPH: 12 190 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, http://www.fastsro.cz

Canon PowerShot S70

+ spousta funkcí, širokoúhlý objektiv, odolné provedení

- malá světelnost, zkreslení a vinětace v širokoúhlém nastavení, šum

Cena včetně DPH: 14 390 Kč

K testu zapůjčila firma: Canon, http://www.canon.cz

Olympus Camedia C-70

+ funkční výbava, výborné barevné podání, vyklápěcí blesk

- problémy v horším světle, chromatická aberace, příliš agresivní redukce šumu

Cena včetně DPH: 13 690 Kč

K testu zapůjčila firma: Olympus, http://www.olympus.cz

§§§§§


FOX Cube-X Limited II. Výkonný barebone systém s procesorem AMD

Athlon 64

Petr Matuška

C05P0437

Jistě to znáte čas od času potřebujete přenést svůj domácí počítač ať již z důvodu opravy, nebo si chcete jit zahrát na LANparty, nebo prostě jen stěhujete počítač na dva měsíce k babičce na prázdniny. S běžným počítačem jsou více méně komplikace je velký, těžký, špatně se přenáší. Existuje sice i náhrada v podobě notebooku, ovšem ten není pro účely hraní vždy použitelný. Řešením tohoto problému může být pořízení systému barebone tedy komponenty klasického počítače, uložené v miniaturní počítačové skříni. A právě jeden takový systém jsme měli možnost otestovat. Byl to model FOX Cube-X Limited II, založený na počítačové skříni Shuttle barebone XPC, která v sobě ukrývala základní desku Shuttle s čipovou sadou nVidia nForce3 Ultra. Osazený procesor AMD Athlon 64 3200+ spolupracoval s jedním GB operační paměti Mushkin, pracujícím ve 128bitovém režimu DualDDR, s frekvencí 400 MHz a časováním CL2. Grafický výstup zajišťovala speciálně upravená grafická karta MSI NX6800LE-TD se 128 MB paměti, o data se staral pevný disk Maxtor 6B200M0 o kapacitě 200 GB, pro vypalování byla přítomna mechanika LG GSA-4163BB, zvládající zápis na všechna CD/DVD/DVD RAM média. Pro milovníky multimédií byla přichystána čtečka paměťových karet a televizní karta AVerTV GO 007 s možností poslechu FM rádií. Výbavu doplňovala disketová mechanika, bezdrátový set Logitech LX700 CZ, předinstalovaný operační systém MS Windows XP Home Edition CZ a mnoho sharewarového a freewarového softwaru. Aby bylo možno chladit všechny komponenty, zvláště pak grafickou kartu a pevný disk, byl výrobcem na levém boku skříně vyříznut a speciálně upraven otvor, který slouží k nasávání čerstvého vzduchu do těla barebone. Chlazení v takto malých prostorech je velmi komplikované, ale díky důmyslnému systému odvodu tepla z vnitřku case poměrně zdařilé. Na procesoru je totiž osazený chladič s HeatPipe, vedoucími do velkého žebrování na zadní straně, přes které vyhání teplý vzduch jeden ventilátor ven ze skříně. I kryt počítače slouží jako převodník tepla, proto je po delší práci poměrně teplý. Během našich zátěžových testů jsme nepozorovali s vysokou teplotou vnitřních komponent žádné problémy testy proběhly naprosto v pořádku. Svým výkonem tento "cvrček" dokáže mnohdy překonat větší a těžší počítače, a to zejména díky použití nadstandardní grafické karty z rodiny GeForce 6800, která zvyšuje užitnou hodnotu této sestavy. Výhody tohoto řešení tedy spočívají ve vysokém výkonu v minimálním provedení, které se uplatní hlavně u náročných hráčů, kteří chtějí mít počítač neustále u sebe. Jako nevýhodu vidíme zejména vyšší teplotu komponent a součástek počítače, která může způsobit při dlouhodobém používání problémy s jejich životností. Tomu by ale měly být součásti takto koncipovaného počítače přizpůsobeny.5 0437/VAC o

FOX Cube-X Limited II

+ minimální rozměry

+ speciální úprava

- teplota vnitřních komponent

Cena vč. DPH: 36 290 Kč

K testu zapůjčila firma: FOX Computers, s. r. o., http://www.foxpc.cz

§§§§§


Mobilní upgrade. DVD vypalovačka LiteOn SOSW-852S

Lukáš Erben

C05P0443

Upgrade přenosných počítačů bývá, s výjimkou rozšíření RAM či přidání mini-PCI karty, velmi ošemetná záležitost. My jsme ho vyzkoušeli s DVD vypalovačkou LiteOn SOSW-852S.

Zejména výrobci renomovaných značek prodávají základní "očesaný" model notebooku za velmi atraktivní cenu, ale harddisk s vyšší kapacitou nebo DVD vypalovačka cenu podstatně zvyšují. To byl ostatně i případ staršího notebooku Dell Latitude D600, na němž jsme vypalovačku testovali. Původní vypalovačka sice stále bezproblémově fungovala, nemožnost práce s DVD médii se ale již stává zásadním problémem. Dell sice nabízí DVD vypalovačku jako volitelný doplněk, její cena byla ale vysoká, a proto jsme vybírali z nabídek OEM mechanik pro mobilní počítače.

Většina tenkých mechanik pro mobilní počítače naštěstí používá standardní formát a konektor rozhraní, který sdružuje jak ATA 66, tak napájení. Mechanika se pak do notebooku instaluje buď přímo, nebo (jako v případě Dell D600) ji je nutné vložit do speciálního pouzdra a to poté vsunout do notebooku. Výrobci notebooků také často používají různá čela mechanik ta jsou obvykle výměnná a je tedy přinejmenším teoreticky možné převléci novou OEM mechaniku do hávu té původní. Taková je alespoň teorie, praxe se ukázala býti o poznání složitější.

Montáž nové mechaniky do původního pouzdra proběhla bez problémů a rozpoznal ji jak BIOS, tak operační systém. Poslední krok, tedy montáž původního čela mechaniky, se ale ukázal jako neproveditelný. Čelo sice bylo možné z původní mechaniky demontovat a instalovat na DVD vypalovačku Liteon, díky odlišenému umístění světelné diody a zejména tlačítka pro vysunutí bylo ale nepoužitelné. Nakonec jsme se rozhodli obětovat estetický dojem užitné hodnotě a ponechat novou mechaniku s původním černým čelem, bohužel to ale zároveň znamená, že jsme do pouzdra nemohli zamontovat "zámek", který celou mechaniku zajišťuje proti náhodnému vysunutí z těla notebooku. V případě notebooků jiných značek ale podobný problém nemusí vůbec nastat některé totiž speciální čela či pouzdra mechanik vůbec nepoužívají. DVD vypalovačka pracovala k naší spokojenosti s jedinou výtkou: kompatibilita s různými DVD médii by mohla být lepší, respektive je vhodné používat pouze média, která doporučuje výrobce na svých stránkách, případně aktualizovat firmware. Mechanika podporuje vedle DVD ? formátů (DVD-R 4x, DVD+R 8x, -RW 2x a +RW 4x) též zápis na dvouvrstvá DVD+R média a vysokorychlostní zápis CD. Samozřejmostí je ochrana proti podtečení bufferu SMART Burn, osazen je systém absorpce vibrací VAS.

Zjistili jsme, že upgrade optické mechaniky je obvykle možný, ne vždy ale bezproblémový. Rozhodně se vyplatí ověřit si u výrobce cenu originální mechaniky a v případě, že není podstatně dražší než "univerzální" model, je moudřejší použít originál. Pokud se rozhodnete pro upgrade formou univerzální mechaniky, zkontrolujte nejprve, jak je ta původní v notebooku vestavěna (zda ji lze snadno vyjmout, aniž byste například porušili pečetě), a pokud možno ji vizuálně porovnejte s kupovaným modelem.

oLiteOn SOSW-852S

+ cenově dostupný upgrade pro starší notebooky

+ podpora DVD+R DL, standardní formát mechaniky

- potenciální problémy při vestavbě mechaniky do notebooku (umístění diody

a tlačítka)

- horší kompatibilita s některými typy DVD médií

Cena včetně DPH: 2 900 Kč

K testu zapůjčila firma: LiteOn, http://www.liteon.com

§§§§§


LCD TV Benq DV3250-SA. Podpora více norem a formátů není u televizoru rozhodně na škodu

Jaroslav Kasal

C05P0434

Před nedávnou dobou jsme vás na stránkách PC WORLDu seznámili s LCD plochým televizorem LCD TV Benq DV2680. V článku jsme chválili rozměrnou obrazovku se skutečně sympatickou úhlopříčkou 26" (cca 66 cm). Neuplynulo mnoho času a v redakci jsme přivítali nový model s ještě větší zobrazovací plochou.

Plochý LCD televizor Benq nese modelové označení DV3250-SA a obrazovka disponuje širokoúhlou úhlopříčkou o délce 32" (přesněji 31,5") úctyhodných 80 cm. Tvůrci propůjčili zařízení velmi plochý a elegantní vzhled. Rozměry včetně podstavce jsou 997 (výška) x 592 (šířka) x 190 (hloubka) mm a hmotnost činí cca 20 kg. Celkově působí produkt elegantně a stříbřitošedá barva ve spojení se zaoblenými tvary pěkný dojem pouze podtrhuje.

O kvalitu obrazu se stará LCD technologie s nativním rozlišením 1 366 x 768 bodů. Matice není zvolena náhodně. Umožňuje kvalitně zobrazovat jak televizní videosignál ve standardních režimech, např. 4 : 3 PAL či 4 : 3 NTSC, ale rovněž i širokoúhlé filmy z DVD ve formátu 16 : 9. Vzhledem k tomu, že nabízí skutečně dobré rozlišení, je možné s úspěchem využívat i kvalitní zdroje obrazu. Nabízí se norma HDTV, HDV nebo počítačový signál. Při testech jsme zkoušeli sledovat jak televizní vysílání s využitím integrovaného televizního tuneru, tak film s poměrem stran 16 : 9 na DVD i počítačový obraz (pracovní plochu Windows a počítačové aplikace a hry). Ve všech případech jsme byli s kvalitou obrazu spokojeni. Samozřejmě, že poté, co uživatel shlédne ve vysokém rozlišení s širokoúhlým obrazem demo FutureMark 3DMark 2005, pochopí, jakou nekvalitní hrůzu představuje standardní televizní vysílání PAL se zoufalým prokládaným obrazem a rozměry 720 x 576 bodů. Zbývá jen doufat, že na masivnější příchod HDTV do Evropy nebudeme muset čekat věčně. V každém ohledu uživatel na zařízení Benq ocení různé režimy obrazu, které může podle své chuti jednoduše přepínat. K dispozici jsou formáty Full Screen, 4 : 3, LetterBox, Anamorphic a Real. Pokročilejší příznivce videotechniky zřejmě potěší i služby typu obraz v obraze (PIP) s možností kombinovat nejen televizní vysílání, ale i grafický výstup z PC, audia a podobně. O příjemně navržených službách pro nastavení jasu, kontrastu, potlačení obrazového šumu či pro seřízení barevných složek asi není ani potřeba hovořit.

Pro ozvučení místnosti nabízí DV3250-SA dvojici reproduktorů s výkonem 2 x 10 W. Kvalita audia je podle nás na standardní úrovni dnešních moderních televizorů. Náročnější diváci pochopitelně upřednostní externí reproduktorovou sestavu s podporou prostorového zvuku 5.1.

Závěrem ještě zmiňme možnosti konektivity. Zadní strana je doslova poseta konektory, a to je jednoznačně dobře. Využít lze standardy pro přenos obrazu DVI, VGA, dva vstupy RGB, S-Video a kompozitní video (RCA). Je zde dvojice zdířek SCART i konektory pro vstup a výstup zvuku (mnoho zdířek RCA a dokonce i 3,5mm jack). Zkrátka a dobře, k produktu lze připojit prakticky jakékoliv zařízení, od kamery a digitálního fotoaparátu přes DVD přehrávač až po počítač.

LCD TV Benq DV3250-SA

+ velká úhlopříčka

+ konektivita

+ užitečné služby

+ podrobný český manuál

- stávající OSD menu nepodporuje český jazyk

Cena včetně DPH: 44 450 Kč

K testu zapůjčila firma: Benq, http://www.benq.cz

§§§§§


Dvojice nových procesorů Intel

Petr Matuška

C05P0431

Na konci června 2005 uvedla společnosti Intel na trh dva nové procesory Intel Pentium 4 670 a Intel Pentium D 820 a novou čipovou sadu Intel i945P/G. O čipové sadě jste se mohli dočíst v minulém vydání PCWORLDu, dnes si představíme nové procesory.

Intel Pentium 4 670

Vydáním tohoto procesoru završila společnost Intel obměnu své řady 5x0 na 6x0, to znamená dokončení přechodu na nové jádro Prescott 2M. Nový procesor pracuje na frekvenci 3,8 GHz, systémová sběrnice pracuje efektivně na 800 MHz a násobitel procesoru je 19x (19 x 200 = 3 800 MHz). Jádro procesoru Prescott 2M bylo vyrobeno 90nm výrobní technologií, disponuje 2 MB cache druhé úrovně a obsahuje přes 190 milionů tranzistorů. Procesor je určen, stejně jako všechny modely řady 6x0, pro patici LGA775 a nechybějí mu ani obvyklé funkce a technologie, známé již z předchozích procesorů. První technologií, která stojí v popředí zájmu, je Hyper-Threading Technology. Ta umožňuje systému pracovat s jedním fyzickým procesorem jako se dvěma, v případě, že jsou aplikace patřičně uzpůsobeny této technologii, může přinést nárůst výkonu. Druhou zásadní funkcí nového procesoru je Enhanced Intel SpeedStep Technology, umožňující snižovat frekvenci a napětí procesoru v závislosti na aktuálním vytížení. Tímto se společnost Intel snaží aktivně bojovat s přebytečným ztrátovým teplem, kterého produkují procesory Intel Pentium 4 více než dost. S tím souvisí i udávaná hodnota Thermal Design Power TDP. U modelu 670 se jedná o hodnotu blížící se 115 W, takže EIST zde je na místě. Podpora rozšířené instrukční sady Intel EM64T pro bezproblémové zpracování aplikací podporujících 64bitový kód je u procesorů řady 6x0 samozřejmostí. Poslední technologií, která má za úkol chránit počítač, potažmo data uživatele před útokem virů a jiných nepříjemných programů, je technologie Execute Disable Bit, chránící procesor před přetečením zásobníku. Cena nového procesoru se bude pohybovat okolo 25 000 Kč včetně DPH, dostupný by měl být ihned.

Intel Pentium D 820

Druhá novinka nese název Intel Pentuim D 820 a jedná se o nejméně taktovaný dvoujádrový procesor v řadě 8x0 společnosti Intel. Jeho pracovní frekvence je 2,8 GHz, systémová sběrnice FSB pracuje na frekvenci 800 MHz efektivně a násobitel má hodnotu 14x. Procesor s kódovým jménem SmithField obsahuje celkem 230 milionů tranzistorů, každé jádro má k dispozici 1 MB cache druhé úrovně L2 a využívá pro svou práci patici LGA775. Drobným omezením je, na rozdíl od dvoujádrových procesorů AMD, kterým stačí pro plnou podporu pouze update BIOSu základní desky, nutnost použít s tímto procesorem novou čipovou sadu Intel i955X nebo její méně vybavenou variantu i945P/G. Co se týče použitých technologií, chybí Hyper-Threading Technology, která je přítomna u dvoujádrových procesorů Intel pouze u procesoru Intel Pentium Extreme Edition 840. Díky nízkému násobiteli chybí i podpora Enhanced Intel SpeedStep Technology, která snižuje frekvenci a napětí procesoru v době, když není plně vytížen. Přítomen je Execute Disable Bit, chránící počítač předí neblahými vlivy nebezpečného softwaru, stejně jako podpora rozšířené instrukční sady Intel Extended Memory 64 Technology, která zajišťuje kompatibilitu s 64bitovými operačními systémy. Stejně jako procesor Intel Pentium 4 670 obsahuje i 820 klasickou 32bitovou instrukční sadu, včetně rozšíření MMX, SSE, SSE2, SSE3. Důležitou hodnotou u tohoto procesoru je TDP, která dosahuje necelých 95 W, ale i přesto je potřeba procesor velmi intenzivně chladit. Cena procesoru by se měla v současné době pohybovat na hranici 8 200 Kč včetně DPH, což za dvoujádrový procesor opravdu výtečná nabídka. A právě za poměr výkon/cena jsme se rozhodli udělit tomuto procesoru ocenění TOP PRODUKT.

Jak jsme testovali?

Během prázdnin jsme změnili testovací metodiku procesorů, proto se v testech setkáte s novými položkami. Mezi ně patří výpočet čísla PI programem Super PI, komprimace zadaného adresáře pomocí programu WinAce, komprimace audio souboru WAV do formátu MP3 pomocí inovovaného programu Lame 3.97 s podporou více threadů, dále pak spuštění programů DVDShrink a Lame 3.97 a nakonec nová verze syntetického programu PCMark 2005. Kromě těchto testů jsme použili i klasické benchmarky 3DMark 2003 a 2005, herní testy Half-Life 2 a Doom3 a inovovanou verzi testů Bapco SYSmark 2400 SE, kde jsme zařadili do výsledků i mezivýsledky jednotlivých podkategorií.

Závěr

Výkon procesoru Intel Pentium 4 670 je více než dostatečný přece jen 3 800 MHz je opravdu vysoká frekvence. Problémem tohoto procesoru je zejména vysoká hodnota TDP a potřeba nadstandardního chlazení. Dvoujádrový Intel Pentium D 820 je svým výkonem v aplikacích, které nejsou optimalizovány pro dvě jádra, omezen relativně nižším taktem procesoru. Svou sílu však ukáže v plně optimalizovaných aplikacích, které dokáží využít bezezbytku výkon dvou jader, a v těchto případech snadno překonává svým vysokým výkonem i nejvýkonnější jednojádrové procesory.

Intel Pentium 4 670

+ vysoká pracovní frekvence

- velké ztrátové teplo

- pořizovací cena

Cena včetně DPH: 25 447 Kč

K testu zapůjčila firma: Intel, http://www.intel.com

Intel Pentium D 820

+ pořizovací cena

+ poměr výkon/cena

- nepodporuje starší desky

Cena včetně DPH: 8 257 Kč

K testu zapůjčila firma: Intel, http://www.intel.com

§§§§§


Levný gigabajt Sencor. Miniaturní MP3 player Sencor SFP-3540

Lubor Jarkovský

C05P0441

S přehrávači prodávanými pod značkou Sencor jste se už na stránkách našeho časopisu mohli setkat. Ne vždy jsme s nimi byli úplně spokojeni, občas splňovaly jen naše základní požadavky. Nyní se ale situace začíná obracet, do redakce nám byl na test poslán drobný přístroj řady SFP-3500, v níž lze vybírat mezi modely 3520 (256 MB, zelené provedení), 3530 (512 MB, modré provedení) a 3540 (1 GB, červené provedení). My jsme testovali gigabajtovou verzi, kromě velikosti paměti a barvy se "nižší" modely v ničem neliší.

Přehrávač je po konstrukční stránce velmi kvalitně vyrobený, zejména pokud přihlédneme k pořizovací ceně. Přední strana s dvoubarevným OLED displejem a joystickem je z kovu, zbytek přístroje (kromě spodní hrany) je potom plastový. Sluchátka se připojují do výstupu na levé straně, kde se nacházejí i nenápadná dvířka pro jednu AAA baterii. Právě dvířka bývají u levných přehrávačů velkou slabinou, stačí vzpomenout na recenzovaný model SFP-2140 stejné značky, ale tentokrát si dali konstruktéři pozor a zavírání baterie provedli bezchybně. Zato šlápli vedle v oblasti reprodukce, protože po zapnutí přehrávače se ve sluchátkách ozývá slabé praskání, které je patrné i při nižší hlasitosti během poslechu hudby. Nemůžeme posoudit, zda se jedná o vadný kus, ale určitě byste si před koupí měli přístroj dobře poslechnout, zda netrpí stejnou chybou jako ten náš.

Když už jsme u hudby, player je ji schopen přehrávat v MP3 a WMA, čímž se neřadí mezi multiformátové přístroje, ale i to je určitá daň za nízkou cenu. Kopírování hudby nebo dat je možné přímo v operačním systému (cca 2 MB/s) a pokud máte nainstalované Windows ME, 2000 či XP, nemusíte CD s ovladači ani vytahovat z krabice. V oblasti přídavných funkcí nemůže chybět FM tuner a nahrávání hlasu. Záznam lze pořizovat i z rádia, ale linkový vstup budete hledat marně.

Kromě přístroje se v krabici nachází ještě USB kabel, drobná redukce z mini-USB na USB (místo kabelu, hodí se například na cesty k notebooku), sluchátka, průhledné ochranné pouzdro a pásek na ruku. Přehrávač má očko také pro šňůru na krk, výrobce ji ale přímo s produktem nedodává a musíte si ji pořídit zvlášť.

Závěrem můžeme uvést, že nový Sencor může potěšit, zejména pokud máte hlouběji do kapsy a při nákupu narazíte na kus, který vám nebude kromě hudby posílat do sluchátek i praskání.

Sencor SFP-3540

+ design

+ rychlé kopírování

+ cena

- praskání ve sluchátkách

Cena včeně DPH: 2 490 Kč (256 MB), 3 590 Kč (512 MB), 5 490 Kč (1 GB)

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, a. s., http://www.fastsro.cz

§§§§§


Stylová barevná hračka. MP3 přehrávač Qoolqee K7 hudba pro dvoje uši

Lubor Jarkovský

C05P0451

Desítky modelů MP3 přehrávačů různých výrobců se denně valí v kamionech do naší vlasti a spotřebitel při koupi často nemá tušení, zda byla jeho volba, zatěžující rodinný rozpočet nějakou tisícovkou, opravdu správná. Přehrávač Qoolqee K7 se vás snaží svými neotřelými funkcemi a originálním provedením přesvědčit, že touto investicí rozhodně neprohloupíte. A nutno podotknout, že se mu to v mnoha ohledech jistě podaří. Výrobek s pamětí 512 nebo 1 024 MB vypadá při letmém pohledu jako hodně malé zavřené véčko, určené pro drobné asijské ruce. Jeho přední straně vévodí STN LCD displej se zájmem vzbuzující velikostí 1,5" a rozlišením 128 x 128 bodů. Zobrazit dokáže rovných 65 000 barev. Musíme uznat, že je velmi kvalitní, ale drobné výtky si odpustit nemůžeme má trochu hrubší rastr a některé informace jsou na něm zobrazovány v příliš velkém fontu, což ve výsledku neznamená nic jiného než horší orientaci ve skladbách. Dalším zajímavým prvkem v oblasti provedení je váleček v horní části, v jehož jednom boku je sluchátkový výstup a ve druhém potvrzovací tlačítko. Na samotném válečku se nachází jezdec pro pohyb v menu a hudbě. Systém ovládání je to bezesporu originální, i když ne úplně nejlepší, protože uživatel je nucen neustále měnit polohu palce. Qoolqee se snaží odlišit ještě skupinou diod nad válečkem, které poblikávají do rytmu hudby (lze vypnout v menu). Dalším trumfem je linkový vstup pro nahrávání, který současně funguje jako druhý sluchátkový výstup. O svou muziku se tak můžete podělit se svou drahou polovičkou doma i na cestách.

Přístroj dokáže přehrávat MP3, WMA a OGG, což je pro nás naprosto dostatečná kodeková podpora. Výrobce ho dokonce vybavil FM tunerem, funkcí diktafonu (nahrává do WMA), stopkami, kalendářem, prohlížečem Outlooku (jména, telefonní čísla, e-maily) a dvěma hrami pro zkrácení dlouhé chvíle. Podpora prohlížení obrázků však chybí. Nahrávání hudby, potažmo dat probíhá přes (oficiálně) USB 2.0, které se ovšem v praxi projevuje jako USB 1.1. Alespoň že jde o zařízení mass storage.

Qoolqee K7 je víceméně povedeným MP3 přehrávačem, jen o něco větší velikosti. Výrobce ho dodává s úchytem na ruku, šňůrkou, sluchátky, USB kabelem a CD se softwarem pro synchronizaci. Na integrovanou baterii vydrží hrát zhruba 15 hodin. Celkově velmi slušný kousek pro mírně náročnější a bohatší zájemce.

Qoolqee K7

+ zajímavý design, velký displej

+ množství funkcí a nastavení

- horší ovládání, USB 1.1

- větší font na displeji

Cena včetně DPH: 5 990 Kč (512 MB), 7 990 Kč (1 GB)

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, a. s., http://www.fastsro.cz

§§§§§


Acer n50 Premium. Celkem povedené "pédéáčko" za rozumnou cenu

Rani Tolimat

C05P0438

Ve světě PDA se člověk občas dočká opravdu nečekaných věcí. Značka Acer v této oblasti dosud rozhodně nepatřila k "velkým" jménům, vyráběla zatím hlavně levné přístroje pro nenáročné. Předchozí model n35 sice nabídl jednoduchý přijímač GPS, jinak ale ničím neoslnil. O to větším překvapením je nový typ n50, s nímž se Acer pokouší proniknout do vyšší třídy PDA s Windows Mobile. Přístroj je nabízen ve dvou verzích, ta lepší nese označení Premium a za cenu okolo 11 000 Kč nabízí velmi zajímavé parametry namátkou procesor Intel PXA 272 s frekvencí 520 MHz, sloty na karty SD a CF, Bluetooth, Wi-Fi či využitelnou paměť 125 MB RAM a 25 MB ROM. Některé z těchto údajů jsme na platformě Windows Mobile dosud vídali jen u modelů za zhruba dvojnásobnou cenu. Z méně tradičních funkcí nabízí n50 například šikovný USB hosting, funguje tedy jako "příjemce" dat přes USB a lze k němu bez potíží připojit třeba flashdisk nebo digitální fotoaparát.

Na relativně levný model vypadá n50 navíc překvapivě elegantně. Ne že by se předchozí typy nepovedly, ale levné provedení z nich čišelo na první pohled, což nyní neplatí. Kryt je plastový, dominuje mu stříbrná barva, ovládací tlačítka pod displejem jsou stylově zapuštěna do jedné roviny s tělem (letošní móda, totéž řešení zvolili designéři aktuální vlajkové lodi konkurenční platformy Palm LifeDrive), mezi nimi se nachází malý, ale spolehlivý pětisměrný joystick. Hlavní vypínač je netradičně na boku, baterii lze vyjmout. V základní výbavě potěší velmi praktická dobíjecí a synchronizační kolébka se samostatným slotem na náhradní baterii. Spásou pro případné majitele starších počítačů bez USB je kabel s konektorem pro sériový port, u dnešních PDA celkem rarita.

Pochvalu zaslouží i základní softwarová výbava, konkrétně vynikající videopřehrávač Pocket TV. Na rozdíl od standardního programu Windows Media, který podporuje video jen v "microsoftím" formátu WMV, si Pocket TV poradí i s mnohem rozšířenějším typem MPEG, u videozáznamů tedy není nutná konverze v počítači.

Běžné úkoly zvládá Acer zcela bez problémů, procesor je rychlý jako blesk, výtka ale míří k vysoké spotřebě energie baterie s kapacitou 1 060 mAh nemá velkou výdrž a po několika hodinách intenzivní práce je zapotřebí dobíjet. Kdo tedy hodlá přístroj používat třeba při víkendovém pobytu na chalupě, rozhodně se neobejde bez kolébky. Jistým řešením je nákup cestovní dobíječky, případně náhradní baterie.

Pokud n50 používáme pro organizaci času a kontaktů, kancelářskou práci, čtení a psaní elektronické pošty apod., patrně na mnoho chyb nenarazíme a zařízení s tolika schopnostmi za takovou cenu se nám právem bude jevit jako zjevení. Určité výhrady mohou mít ale ti, kdo si PDA pořizují především kvůli multimediálním schopnostem. Největší slabinou Aceru je totiž displej. Rozlišení 320 x 240 bodů bylo standardem před třemi lety, dnes jde o podprůměrnou hodnotu. Konkurenční Palmy dávno nabízejí dvojnásobek 480 x 320 a špička mezi stroji s Windows Mobile je již nějakou dobu vybavena rozlišením VGA, tedy 640 x 480. Při prohlížení fotografií nebo videozáznamů jde o nebetyčný rozdíl. Displej n50 je navíc málo kontrastní a nepříliš jasný, konkurence většinou nabízí více.

Druhým problémem je konektor pro sluchátka místo běžného rozměru 3,5 mm potřebujeme model s 2,5 mm, což znamená koupi speciálních sluchátek nebo redukce. Pro někoho maličkost, ale musíme počítat s dalšími náklady. Celkově je ale Acer n50 nutno pochválit podobné modely dokáží často rozpoutat cenovou válku, přístroj může v mnoha směrech konkurovat třeba modelu Fujitsu-Siemens Loox 720, který za méně než 20 000 Kč seženeme jen obtížně.

Acer n50 Premium

+ poměr cena/výkon

+ procesor, paměť

+ design, USB hosting, software

- displej

- konektor pro sluchátka

Cena včetně DPH: 9 520 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


Něco pro labužníky. Nejvýkonnější jednojádrový procesor AMD Athlon 64 FX-57

Petr Matuška

C05P0439

Po několika měsících, které byly z hlediska procesorů pro osobní počítače díky uvedení dvoujádrových procesorů dosti bouřlivé, představila společnost AMD svůj současný nejvýkonnější model. Jedná se o AMD Athlon 64 FX-57, pracující v patici Socket 939, který tak navazuje na tradici řady FX nejvýkonnějších procesorů pro osobní počítače. Podle neoficiálních informací se jedná o poslední jednojádrový procesor řady FX, další modely již budou dvoujádrové. Změn, k nimž u nového procesoru došlo, je hned několik. Na první pohled je nejmarkantnější rozdíl v taktovací frekvenci, která se vyšplhala na 2 800 MHz, což je o celých 200 MHz více, než měl předchůdce FX-55, a o 400 MHz více, než nejrychlejší Athlon 64. Aby bylo u AMD vůbec možné dosáhnout takto vysoké frekvence, byla změněna i výrobní technologie, která se přesunula od 130 nm k aktuálním 90 nm. Nové jádro nese označení San Diego a obsahuje integrovaný řadič pamětí DDR s plnou podporou rychlostí 400 MHz, 128bitového přístupu do paměti režim DualDDR a podporou ECC. Hypertransport sběrnice, nahrazující klasickou systémovou sběrnici známou ze starších modelů AMD a z aktuálních konkurenčních procesorů Intel, pracuje na frekvenci 1 000 MHz a výrazně tak zvyšuje propustnost systému. Ke klasickým velikostem paměti cache první úrovně, které je 64 kB pro data a 64 kB pro instrukce, je k dispozici i paměť druhé úrovně o kapacitě rovných 1 024 kB, pracující na plné frekvenci procesoru. Násobitel, jak je u procesorů řady FX dobrým zvykem, je odemčený a umožňuje tak uživateli libovolně nastavit frekvenci, kterou požaduje. Velkým přínosem pro celou řadu procesorů AMD Athlon 64 byl přechod na 90nm výrobní technologii, jak jsme se již zmínili v úvodu článku. U tohoto modelu to znamená jednu velmi pozitivní věc Thermal Desktop Power (TDP) činí "pouhých" 104 wattů. Proč pouhých? Jednoduše proto, protože konkurenční nejvýkonnější procesor Intel Pentium 4 670 má TDP odhadované okolo 135 W, což znamená, že bude potřeba méně náročné chlazení systému. Navíc obsahuje procesor také standardní funkce, které jsou k dispozici u ostatních modelů řady Athlon 64. Jedná se o technologii Cool\n\Quiet, upravující frekvenci a napájení procesoru podle aktuální potřeby, podporu 32a 64bitových instrukcí díky použité instrukční sadě AMD64 a chránící systém před napadením škodlivým softwarem využívajícím chybu přetečení zásobníku. Z pohledu výkonnostního se jedná o špičku, která si troufne i na nejpomalejší dvoujádrové procesory, nemluvě o současných jednojádrových zde je výkon opravdu famózní. Tento procesor je jednoznačně určen především uživatelům a náročným hráčům, kteří vyžadují maximální výkon. Zaplatit tento luxus a dopřát si nejvýkonnější jednojádrový procesor AMD ovšem znamená vydat za něj opravdu hodně peněz, v současné době se jedná o částku přesahující 30 000 Kč včetně DPH.

AMD Athlon 64 FX-57

+ vysoký výkon

- pořizovací cena

Cena včetně DPH: 30 335 Kč

K testu zapůjčila firma: FOX Computers, http://www.foxpc.cz

§§§§§


Paměťové karty ze stejné stáje

Michal Bareš

C05P0442

Společnost Verbatim je známá především v oblasti vypalovatelných CD a DVD disků, ale portfolio paměťových médií této značky je širší. Kromě optických médií se v něm nacházejí i paměťové karty, čtečky a USB disky.

Využili jsme příležitost vyzkoušet kompletní sadu paměťových karet Verbatim a porovnat jejich výkon mezi sebou. Verbatim není na poli paměťových karet technologickým lídrem, takže jsme neočekávali přelomové výkony a různě vylepšené technologie, ale jeho nabídka je zaměřena hlavně na "běžné" uživatele, a tak nejlépe ilustruje reálný stav, s nímž se setkává většina zákazníků. Jsou to totiž právě kary nižších a středních rychlostí, jež bývají v rámci různých akcí a balíčků nejčastěji přidávány "zdarma" k digitálním fotoaparátům. Naše výsledky je proto nejlepší hodnotit orientačně a sledovat u nich hlavně výkon v porovnání s ostatními typy paměťových karet stejného výrobce. Zajisté naleznete v nabídkách speciálních obchodů rychlejší karty, které bývají označeny "Ultra", "Ultra 2" a podobně, jejichž výsledky se budou od našich řádově lišit, ty ale bývají dražší a hlavně nebývají součástí "ekonomických bundlů".

Všechny karty jsme testovali na stejné čtečce, rovněž pocházející od Verbatimu, a na stejném počítači, vybaveném samozřejmě rozhraním USB 2.0. S ohledem na omezenou kapacitu xD karty, kterou jsme měli k dispozici, jsme připravili pro měření dvě datové dávky, jež nepřesahovaly kapacitu 64 MB. První z nich představovalo přes dvacet menších souborů o velikosti 2-3 MB, které se skládaly z obrázků a souborů MP3, tedy souborů, které jsou na paměťových kartách přenášeny nejčastěji. Druhá dávka představovala jediný 62MB soubor. Měřili jsme průměrnou rychlost zápisu i čtení, výsledky si můžete prohlédnout v přiložené tabulce.

Z výsledků je vidět, že mezi kartami jsou výrazné výkonnostní rozdíly. Ty jsou způsobeny faktem, že každý typ karty, ale někdy i stejné karty rozdílné kapacity (u starších typů především ty převyšující 512 MB) používá odlišný řadič. To je také vidět na výkonu karty miniSD, jež je z testovaných typů nejmodernější. Vyšší výkon jsme očekávali i u dalšího relativně nového standardu xD, avšak zde jsme se jej nedočkali. V případě xD karet uvádíme rychlost naměřenou v první polovině kopírování. Ke konci totiž přenos poklesl až na neuvěřitelně pomalých 23 KB/s (zápis). S podobným problémem jsme se setkali i u MemorySticku, kde ke konci poklesl zápis až na 100 KB/s. V případě karty CompactFlash 1024 se v druhé polovině zápis naopak zrychlil na cca 900 KB/s.

§§§§§


Další pyšný Korejec. MP3 klenot Tclip TM-430

Lubor Jarkovský

C05P0450

Vedoucí pozici mezi výrobci MP3 přehrávačů, kteří kladou důraz na kvalitu, má jednoznačně společnost iRiver. Prakticky každý její přístroj nastavuje laťku pro všechny ostatní "Asijce". Korejský výrobce Technovas se zřejmě rozhodl, že onu laťku přeskočí, a tak se nám nyní dostává do rukou přehrávač Tclip TM-430, prodávaný v našich končinách s 512MB a 1GB paměti.

Drobný přehrávač o váze pouhých 35 gramů je dodáván v elegantní černo-stříbrné či tradičnější bílo-stříbrné barevné kombinaci. Jeho přední kryt je vyroben z plastu, ale zbytek přístroje je poctivý kov. Po zapnutí vás uvítá čtyřřádkový drobnější OLED displej, zobrazující dvě barvy. Vedle něho je klasický kruhový (v tomto případě spíše čtvercový) systém pěti tlačítek pro ovládání hlasitosti, pohyb v menu/skladbách a potvrzování volby. V jeho středu efektně poblikávají modré diody. Praváci budou z ovládání nadšeni, protože palec pravé ruky přiloží na kruh a ukazovákem levé ruky budou přejíždět mezi dalšími třemi tlačítky umístěnými na podlouhlé horní hraně. Leváci se budou muset systému přizpůsobit.

TM-430 nás nepřekvapil pouze kvalitní konstrukcí, ale především funkcemi. První, co nás po připojení k počítači potěšilo, bylo zjištění, že přístroj podporuje mass storage. Nahrávání hudby přes USB 2.0 (reálná rychlost přenosu asi 1,5 MB/s) je tedy velmi pohodlné a zaplnění gigabajtové paměti je otázkou několika minut. Přehrávač podporuje hned pět audio kodeků MP3, WMA, OGG, ASF a WAV. V oblasti funkční výbavy nemůže chybět FM tuner, nahrávání hlasu (WAV), nahrávání z rádia a nahrávání přes line-in (MP3).

Orientace v systému přístroje není nejdokonalejší, obrazovka je při přehrávání skladby vyřešena vcelku chytře (informace v oddělených kolonkách), ale stromový výpis adresářů je nepřehledný, protože se na malý displej vejde většinou jen třetina až čtvrtina informace zapsané v ID3 tagu.

Přístroj, který vydrží na jedno nabití hrát nějakých 20 hodin, patří rozhodně mezi ty lepší MP3 přehrávače. Je to znát na příslušenství, v němž nalezneme síťový adaptér s mini-USB koncovkou, USB kabel, mini-USB/USB redukci, šňůrku, úchyt na ruku, linkový kabel a sluchátka. Pomyslnou laťku sice Technovas zatím nepřeskočil, ale jeho pokus v podobě TM 430 je více než zdařilý. Už se nemůžeme dočkat modelu TM-530 s barevným displejem.

Tclip TM-430

+ kvalitní konstrukce

+ mass storage, USB 2.0

+ funkce, podporované kodeky

- špatná orientace ve skladbách

Cena včetně DPH: 5 490 Kč (512 MB), 7 490 Kč (1 GB)

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, http://www.fastsro.cz

§§§§§


Účinné chlazení. Test chladiče Akasa AK-913 pro procesory AMD

Petr Matuška

C05P0436

O potřebě řádného chlazení jste se mohli na našich stránkách dočíst již mnohokrát. Nejinak je tomu u procesorů, u nichž to platí obzvláště, protože stačí chvilka nepozornosti a procesor se snadno stane nefunkčním. Jedním z chladičů, který by měl takovéto škodě zabránit, je chladič Akasa AK-913. Tento chladič je určen pro procesory AMD do patice Socket 754, 939 a 940, lze ho použít k chlazení procesorů AMD Sempron, AMD Athlon 64, AMD Athlon 64 FX, X2 a Opteron. Základem je měděná ploška, doléhající těsně k samotnému procesoru, ze kterého vybíhají čtyři HeatPipe trubice směrem nahoru. K ochlazení těchto trubic slouží husté hliníkové žebrování s celkovým počtem 33 ploten, které má za úkol převést na sebe přebytečné teplo pocházející z procesoru a rozptýlit ho do okolí. K rychlejšímu odvodu tepla je potřebí namontovat k žebrování přiložený ventilátor s rozměry 80 x 80 mm. K dispozici je možnost dokoupit si i druhý ventilátor a umístit ho na druhou stranu a vytvořit tak opravdu silný tah vzduchu skrz žebra chladiče. Dodaný ventilátor je možné zapojit jednak přímo do základní desky, ovšem bez možnosti manuální regulace otáček, nebo použít přiložený regulátor, který se umístí na zadní stranu počítačové skříně. Pomocí něho lze regulovat otáčky z hodnot okolo 2 000 otáček za minutu na maximální hodnotu mírně přesahující 4 000 otáček za minutu. Hluk vydávaný celým chladičem je přímo úměrný počtu otáček na ventilátoru až do hodnoty 3 000 ot./min je chladič téměř nehlučný, od této hranice ovšem je již hluk patrný a na maximální hranici otáček již přehluší většinu komponent v počítači. Vyjádřeno číselně jde o rozmezí od 23,5 dB do maximálně 43 dB. Z hlediska chladícího výkonu platí, že čím vyšší jsou otáčky ventilátoru, tím lépe je ochlazováno žebrování, úměra ovšem neplatí lineárně, nárůst otáček přinese jen mírný pokles teploty procesoru. Po delším nastavování však každý uživatel nalezne tu správnou pozici. V našich testech jsme dosáhli na testovacím procesoru AMD Athlon 64 3800+ teploty 22 stupňů Celsia v klidu a 39 stupňů při dlouhodobém zatížení procesoru. Není ovšem vše tak dokonalé, jak by se mohlo zdát k bezchybné instalaci je potřeba sejmout základní desku z počítače, odstranit šrouby sloužící k přichycení držáku chladiče a ten zcela odstranit. Instalace chladiče totiž probíhá tak, že se připevní dvěma šrouby po stranách k destičce, která je umístěná na spodní straně motherboardu. Po troše cviku lze instalaci zvládnout během několika minut. Celkově se jedná o velmi výkonný chladič, využívající čtveřici HeatPipe, který po úspěšné instalaci bude plnit svou funkci naprosto bezproblémově.

oAkasa AK-913

+ technologie HeatPipe

+ výkonné chlazení

- nestandardní instalace

Cena včetně DPH: 963 Kč

K testu zapůjčila firma: 100MEGA Distribution, s. r. o., http://www.100mega.cz

§§§§§


Tichý a výkonný zdroj. Napájecí zdroj Akasa AK P400FG BLEUV2

Petr Matuška

C05P0448

S příchodem nové generace dvoujádrových procesorů se do popředí zájmu znovu dostává otázka: jak výkonný zdroj použít do počítače? Odpovědí může být napájecí zdroj Akasa AK P400FG BLEUV2, který jsme měli možnost vyzkoušet. Jedná se o zdroj ATX verze 2.0, což znamená podporu nového 24pinového formátu napájení, prosazeného zejména společností Intel. Celkový výkon zdroje je 400 W a je určen zejména pro systémy s procesory Intel Pentium 4 a Extreme Edition, AMD Athlon 64 a Opteron. Specifikace ATX 2.0 zaručuje připojení základní desky 24pinovým napájecím kabelem, stejně tak jako dva pomocné napájecí 12V konektory čtyřa osmipinové, čímž je zaručena absolutní kompatibilita se všemi základními deskami, ať současnými, tak i budoucími. Pro přídavná zařízení je k dispozici osm konektorů Molex, čtyři pro Serial ATA mechaniky a dva pro disketové mechaniky. Z hlediska bezpečnosti je zdroj vybaven výkonovou, přepěťovou a proudovou ochranou, které jsou k dispozici na všech konektorech, stejně jako jištění každého kanálu zvlášť proti zkratu. Důležitou hodnotou pro výkonné sestavy je také velikost proudu, na který je dimenzován jednotlivý napájecí kanál. V tomto případě je to 14 A pro první kanál a 15 A pro druhý, což je více než dostatečná hodnota. Výkon zdroje je jedna věc, ovšem neméně důležitá hodnota je i hlučnost. AK P400FG obsahuje tichý ventilátor s průměrem 12 cm o maximální hlučnosti 18 dB. Otáčky ventilátoru jsou automaticky řízeny systémovou logikou zdroje a přizpůsobují se aktuálnímu zatížení. Pro milovníky vylepšování vzhledu počítače je ventilátor vyroben z modrého průsvitného materiálu, který dobře přenáší světlo ze čtyř modrých diod, umístěných uvnitř zdroje. V balení se kromě samotného zdroje nachází i napájecí kabel, sáček se čtyřmi upevňovacími šroubky, redukce napájení z 14 na 20 pinů a redukce z konektoru Molex na dvě napájení přídavných ventilátorů. S napájecím zdrojem Akasa AK P400FG jsme neměli žádné problémy a úspěšně absolvoval i sérii zátěžových testů. Chvályhodný je rovněž systém tichého chlazení, stejně jako možnost odstavit zdroj od napětí pomocí přepínací kolébky na zadní straně.

Akasa AK P400FG BLEUV2

+ tichý provoz zdroje

- pouze 400 W

Cena včetně DPH: 2 312 Kč

K testu zapůjčila firma: 100MEGA Distribution, http://www.100mega.cz

§§§§§


Zkuste to bez drátů, milý Marconi! Nový Trust Televiewer V2 umožňuje bezdrátový přenos AV signálu

Lukáš Erben

C05P0449

Trust Televiewer V2 není prvním zařízením pro bezdrátový přenos AV signálu. Je ale jedním z mála (ne-li jediným), který schopnost přenášet AV signál spojuje s možností použít jako zdroj výstup grafické karty. Funguje zároveň jako průchozí konvertor VGA signálu i jako bezdrátový vysílač/přijímač tohoto signálu, případně klasického kompozitního signálu z DVD, videa či satelitu. Teoreticky tedy můžete připojit jak PC, tak další zdroj signálu. Vysílač je bohužel vybaven pouze jediným audio vstupem. Příjemná je přítomnost kompozitního výstupu, který umožňuje využít funkce konverze VGA signálu na kompozitní (vhodný zejména pro TV) nejen u bezdrátového přijímače, ale i u vysílače. Zapojení je poměrně jednoduché stačí připojit výstup z grafické karty nebo kompozitní signál pomocí S-Video vstupu (existují redukce pro cinch či SCART) a zvukový výstup z videa, satelitu či DVD. Pak už je jen třeba připojit zdroj napájení, nastavit pomocí přepínačů vysílací kanál (ten musí být nastaven stejně i na přijímači) a konečně pomocí ovládacích tlačítek a OSD menu zvolit správný vstup a případně upravit nastavení obrazu. Poté stačí zapojit přijímač ten má pouze vstup pro napájení a výstup kompozitního A/V signálu. Televiewer V2 zvládá pouze jednosměrný přenos. To znamená, že případná nastavení vysílače či přepínání programů a funkcí nelze provádět bezdrátově z jiné místnosti. Příjemně nás překvapila kvalita obrazu jak z kompozitního zdroje, tak z konvertovaného VGA signálu. Poněkud smíšené pocity v nás ale vyvolal dosah použité bezdrátové technologie. Výrobce udává vzdálenost přenosu až 100 m, naše zkušenosti z rodinného domku jsou ale takové, že i necelých deset metrů může být problémem, jsou-li v cestě zdi či stropy. Při přenosu v téže místnosti či přes jednu zeď je kvalita obrazu výtečná, při přenosu z přízemí do prvního patra (strop/zeď) jsme zaznamenali značný pokles kvality obrazu či problémy s barevností.

Dosah ve větším bytě či rodinném domě byl spolu s jednosměrným přenosem drobným nedostatkem, díky čemuž je sada Trust pouze velmi zajímavým a nikoliv dokonalým doplňkem moderní digitální domácnosti.

Trust Televiewer V2

+ konverze VGA, kompozitní vstup a výstup

- dosah, pouze jeden audio vstup

Cena včetně DPH: 3 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Trust, www.trust.com, AT Computers, http:// www.atcomp.cz

§§§§§


Klasika, která potěší. Fujitsu Siemens Lifebook C1320

Tomáš Jirásko

C05P0445

Notebooky Fujitsu Siemens si v našich testech vedou velmi dobře a přibližně od vánočního období se kromě rostoucího podílu na trhu mohou pochlubit i celkově zajímavou cenovou politikou. K testování jsme měli k dispozici Lifebook C1320, tedy představitele řady, která má představovat ekonomicky výhodné modely a jakýsi most mezi "domácími" Amily a "podnikovými" Lifebooky.

Výrobci nám k testům poskytují většinou "nadupané" konfigurace, nejinak tomu bylo i v tomto případě. Lifebook C1320 k nám dorazil osazen Pentiem M 760 (2 GHz) s 1 024 MB RAM, posazeným na základní desce s čipsetem Intel 915GM. A aby samozřejmě bylo možné na notebook umístit logo Centrino, nemůže chybět wifina Intel PRO/Wireless 2200BG. Sestava je doplněna optickou DVD-RW mechanikou NEC, 80GB pevným diskem, integrovanou grafikou Intel GMA 900 (sdílených 128 MB VRAM) a 15,4" širokoúhlým displejem s rozlišením 1 280 x 800 obrazových bodů. Nechybí ani paralelní či sériový port, modem a další standardní rozhraní. Potěšitelné je, že se i zde objevil DVI výstup, a tak je tato sestava zajímavá i pro domácí uživatele. Half-Life 2 bychom na notebooku sice hrát nedoporučovali, ale dalších her se nezříkáme. Automaticky je zde z hlediska korporátní politiky i slot pro připojení dokovací stanice, správce sítě potěší vyšší míra zabezpečení včetně TPM. Bluetooth je volitelný, jeho přidáním se cena zvýší přibližně o tisíc korun. V konstrukci jsou samozřejmě využity výhradně plasty, oproti řadě E není použita hořčíková slitina, což se ovšem příjemně promítlo do ceny. I tak je zachována poměrně tuhá konstrukce, která dostatečně chrání celý notebook i v oblasti víka displeje.

Konstruktéry FSC nelze rozhodně označit za experimentátory. V notebooku nalezneme osvědčené a možno říci i časem prověřené komponenty. Důraz je tak kladen především na stabilitu celého systému než na dosažení výkonu, i když i ten je relativně vysoký. Dalším hlediskem byla snaha konstruktérů i u tohoto notebooku, který svými rozměry i hmotností příliš neláká k nošení, dosáhnout přijatelné výdrže na baterii. Nutno říci, že si chlapci v FSC s power managementem vyhráli a výsledný čas v našich testech (4:22 h) si zaslouží uznání. Přidáním druhé baterie do inteligentního slotu výměnou za optickou mechaniku se výdrž vyšplhala až na 8:53 h. Co jiného říci, než dobrá práce. Při výkonnostních testech, kdy se tradičně zaměřujeme na celkový systémový výkon, dosáhl tento model v aplikačním benchmarku SYSmark2004 celkového skóre 161 bodů. Odpovídá to přibližně výsledku stolní sestavy Intel P4 2,4 GHz s 1 GB RAM a ATI 9500/9700.

Lifebook C1320 sice nepředstavuje z hlediska výrobce nějakého šlechtěného šampióna, spíše je pasován do role pracanta/tahouna, ale jde o velice vyvážený návrh s dobrým výkonem. Navíc vás nic nenutí kupovat verzi s 2GHz procesorem, kdy dosáhnete rapidního snížení ceny a i tak budete mít dostatek výkonu. K dispozici je rovněž displej 4 : 3 či s menším rozlišením. Pokud se spokojíte s integrovanou grafikou, je C1320 i ve srovnání s konkurenčními modely velice dobrou koupí.

Fujitsu Siemens Lifebook C1320

+ výdrž na baterie

+ displej, výkon

- cena

- hmotnost, rozměry

Cena včetně DPH: 61 880 Kč

K testu zapůjčila firma: Fujitsu Siemens, http://www.fujitsusiemens.cz

§§§§§


Subtilní a celkem levný notebook. Malý notebook Toshiba Portege R100 zajímavý pomocník za výhodnout cenu

Tomáš Jirásko

C05P447

Subnotebooky nepatří mezi nejprodávanější přenosné počítače, ale řada z nás si bez nich prostě svůj pracovní či studijní život nedokáže představit. Na zahraničních cestách nezabírají tolik místa v zavazadle, lze s nimi krásně pracovat během dlouhých letů, kde ani v poměrně klaustrofobiích podmínkách "economy" sedadel neotravujete souseda. Pokud se například ve městě přesouváte od jedné školní budovy ke druhé pouze prostředky hromadné dopravy, mnohdy se příliš nepronese. Jedním z modelů, který dělá čest kategorii thin light, je Toshiba Portege R100 a i když je na trhu již poměrně dlouho (1GHz Pentium M), jistě neuškodí podívat se na poslední verzi této řady. Tu lze navíc nyní v obchodech najít i za velmi slušnou cenu, neboť na trhu se již objevil následovník v podobě Portege R200.

Přestože podoba R100 pamatuje již rok 2003, patří mezi nejlépe zvládnuté subnotebooky jak z hlediska designu, tak i "dílenského" zpracování. Se vzrůstajícími potřebami vyššího výkonu (byť rezervního) je "poslední" R100 osazena novějším 1,1GHz "uelvéčkovým Dothanem" (Pentium M 733), ale stále využívá staršího čipsetu Intel 855PM. V základní konfiguraci naleznete ovšem pouze 512 MB RAM, což lze dnes považovat za nutné minimum. I pevnému disku by slušela jiná velikost než dodávaných 40 GB. Notebooku zcela chybí optická mechanika, externí není dokonce ani součástí balení jde o volitelné příslušenství. Díky tomu činí hmotnost samotné R100 pouze 1,1 kg, bohužel to značně komplikuje uživatelskou přeinstalaci systému i aplikací. Přes kompaktní rozměry (286 x 229 x 14.9, 19,8 mm) se redukce u klávesnice dotkla pouze mezerníku.

Na notebookové poměry je R100 ovšem osazen velmi slušným displejem, s dobrým kontrastem i světelností. Samotné nativní rozlišení tohoto 12,1palcového displeje je 1 024 x 768 obrazových bodů. Grafický adaptér Trident XP4m32 s 32 MB dedikované paměti sice již pamatuje první model, což však nijak nedegraduje výsledný obraz či výkon. Naprostá většina konkurentů totiž také používá sdílenou paměť integrované grafiky. Samozřejmě toho s ním mnoho nenahrajete a na vážnější úpravu obrazu zapomeňte, ale pro takové činnosti není R100 ani konstruován. Důležité je, že bezpečně zvládne práci s Acrobatem, kancelářskými balíky či zobrazí grafiku pro účely jejího schválení.

R100 se dodává s druhou baterií, která je velice důležitá pro celkovou výdrž notebooku. Upevňuje se na dno notebooku a vytváří tak podstavec, díky němuž má notebook při položení na stůl sklon typický pro desktopovou klávesnici. Na hlavní baterii vydržela Portege 2 hodiny 11 minut, což je čas naprosto nevyhovující. Přidáním druhé baterie se čas v našem testu vyhoupl až na 6 hodin 39 minut a s touto hodnotou může být mnoho zákazníků velmi spokojeno.

Výkon systému je sice u této skupiny notebooků sekundárním požadavkem, a proto výsledek 91 bodů v aplikačním testu SYSmark 2004 nepřekvapil. Jde o číslo plně odpovídající použitému hardwaru a pohybuje se na úrovni průměrného systému s 2GHz Pentiem 4 a integrovanými komponentami. Z nezbytných konektorů najdeme u R100 ve vybavení modem V.92, síťovou kartu, audio in/out, 2x USB 2.0, 1x RJ-11 (modem), 1x RJ-45 (Ethernet 10/100 Base-TX), 1x čtečku SD, 1x VGA. 1x PC Card Type II. Nechybí samozřejmě ani bezdrátový Wi-Fi Intel PRO/Wireless 802.11 b/g.

Portege R100 je ve výsledku typickou ukázkou kompromisů ve snaze o dosažení co nejdelší výdrže, velikosti a vybavenosti. Tvůrci vsadili na mobilitu a z tohoto pohledu můžeme říci, že se to Toshibě povedlo. Pokud však citelně postrádáte integrovanou optickou mechaniku, podívejte se v nabídce Toshiby po modelu R200, který je přímým pokračovatelem R100. Nicméně hledáte-li vynikající společníky na cesty, R100 bude vždy patřit mezi ně.

Toshiba Portege R100

+ hmotnost, rozměry

+ displej, celková výdrž

- výdrž na primární baterii

- absence jakékoliv optické mechaniky v balení

Cena včetně DPH: 56 700 Kč

K recenzi poskytla firma:

Tech Data Distribution, http://www.techdata.cz

§§§§§


Velká výdrž v malém těle. Sony Vaio T2XP subnotebook, který vás nadchne malými rozměry a výdrží baterie

Tomáš Jirásko

C05P0446

Sony Vaio pro nás bylo dlouho spojeno výhradně se subnotebooky, až později se na našem trhu začaly objevovat větší "kusy". S modelem T2 jsme se tak v podstatě vrátili ke kořenům a připomněli si, proč bylo Vaio po dlouhou dobu považováno za vynikající, byť poměrně drahý subnotebook.

Vaio T2XP je však jako vystřižený z manuálu "stavíme drobný notebook". Hmotnost se podařilo konstruktérům udržet na solidních 1,4 kg včetně optické mechaniky. Subjektivně sice působí o něco těžším dojmem, ale je to dáno jeho vyvážením, kdy baterie vyčnívá přes okraj. Designéři pamatovali i na drobnosti jako tlačítka ovládání hlasitosti, manuální vypínač bezdrátových rozhraní, tlačítka ovládání přehrávání apod.

I když nepatříme mezi milovníky technologie X-Bright či spíše používání "skleněných" povrchů displejů (málokdy bývají zvládnuty tak, aby ve tmě nezrcadlily uživatelův obraz a navíc jimi řada výrobců kryje nedostatky v barevném podání, neboť tak získává jeden "barevný" filtr navíc), můžeme displej tohoto subnotebooku s klidným svědomím označit jako dobrý. Navíc díky malé velikosti (10,6 palců, širokoúhlý) se případné odrazy, např. noční světlo, dají vymanévrovat ze zorného úhlu uživatele. Displej navíc nabízí na notebook dobré úhly pohledu a velice výrazný kontrast. Barevné podání má sice stále nedostatky, ovšem to patří všeobecně k horším stránkám notebooků s nízkoenergetickými displeji.

Výkonnostně nepatří sestava Pentium M ULVs 753 (1,2 GHz ) s 512 MB RAM, integrovanou grafikou Intel Extreme Graphics 2 (64 MB, sílená), 60GB pevným diskem a DVD-RW mechanikou s 88 body v systémovém testu ve své třídě mezi ty výkonné, ale jde o odpovídající výsledek. Pro uživatele tohoto notebooku je však důležitější celkový čas výdrže na baterii a ten je úctyhodný 6 hodin a 28 minut.

Z hlediska vybavenosti porty patří T2 ve své třídě mezi průměr dvojice portů USB 2.0, PCMCIA slot, mini IEEE1394, čtečka MS/MS Pro, line-in/out, VGA, 100Mbit LAN a modem. Z komunikačních rozhraní nesmí samozřejmě chybět pro Centrino nezbytná Intel PRO/Wireless 2500BG a Bluetooth. Sony si pohrálo i se zvukem tohoto notebooku, a tak mezi tlačítky nalezneme i jedno pro zapnutí zvukových efektů (zvýšení basů apod.)

T2 je zajímavý model, kterým Sony opět dokazuje, v čem je jeho notebooková síla. Nicméně na trhu je již minimálně dvojice modelů, které mohou Sony T2 vážně konkurovat, byť by to bylo pouze cenou Dell X1 a FSC Lifebook P7010. To ovšem nijak nesnižuje kvality T2 a pokud se pro něj rozhodnete, byť jenom jako srdeční záležitost či pro kvalitní displej, jde stále o dobrou volbu i z hlediska poměru výkon/cena. A nezapomeňte na vynikající výdrž.

Sony Vaio 2TXP

+ rozměry

+ kontrastní displej

- cena

Cena včetně DPH: 69 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Sony Czech, http://www.sony.cz

§§§§§


LiteOn SOSW-852SX - Tenká vypalovačka pro externí připojení

Lukáš Erben

C05P0444

Externí DVD vypalovačka SOSW-852SX je postavena na mechanice SOSW-852, kterou jsme v tomto čísle podrobili testu začlenění do notebooku Dell. Podívejme se tedy, jak si vedla v externím USB 2.0 boxu.

Hlavní nevýhodou většiny externích DVD vypalovaček jsou velké rozměry a hmotnost. (často se jedná o klasickou optickou mechaniku zasazenou do externího pouzdra a doplněnou o zdroj a USB 2.0 či FireWire rozhraní). Pro časté přenášení se proto příliš nehodí. SOSW-852SX je ale postavena na tenké notebookové DVD vypalovačce a v brašně s notebookem či malém kufříku tak při váze 405 gramů mnoho místa nezabere. To platí i o subtilním USB 2.0 kabelu a relativně malém a lehkém AC adaptéru.

Připojení nemůže být v případě Windows XP s nainstalovaným Service Packem 2.0 jednodušší: stačí prostě mechaniku zapojit do elektrické sítě a pomocí dodávaného USB kabelu propojit se stolním PC či notebookem (vyžaduje ovšem rozhraní USB 2.0). Windows poté mechaniku bez problémů rozpoznají a nainstalují. Co nás zpočátku zmátlo: vložíte-li do mechaniky prázdné DVD médium, Windows ji nemusí zobrazit, přestože vypalovací programy jako Nero ji vidí a mohou s ní pracovat (při vložení nahraného DVD se ale mechanika vždy správně zobrazila a případně se také spustila funkce autorun). DVD vypalovačka ovšem rychlostí neoslní (zapisuje maximálně 8x na DVD+R a 4x Na DVD-R, 2x DVD-RW, 4x DVD+RW a konečně 2,4x na DVD+R DL, zápis na CD je možný 24x, stejně jako přepisování CDRW a čtení).

Během testování jsme si všimli podobného nešvaru jako v případě OEM mechaniky SOSW-852: s některými značkami médií, zejména se staršími typy pro 4x zápis, si mechanika příliš nerozuměla a nedokázala na ně zapisovat správně (zápis selhal, nebo se vyskytly problémy se čtením). S novějšími médii (například Verbatim 16x zápis) jsme ale na žádné problémy se čtením nebo zápisem nenarazili.

LiteOn SOSW-852SX je ideálním doplňkem pro ty, kdo chtějí DVD vypalovačku používat u několika PC, případně potřebují takovou mechaniku dokoupit k notebooku. Pamatujte ale na to, že PC musí disponovat USB 2.0 rozhraním. Problémy s některými (převážně staršími) typy médií by snad v budoucnu mohl napravit upgrade firmwaru.

LiteOn SOSW-852SX

+ kompaktní a snadno přenosná

+ bezproblémová instalace, podpora DVD+R DL

- problémy s některými (levnějšími 4x) médii.

Cena včetně DPH: 3 300 Kč

K testu zapůjčila firma: LiteOn, http://www.liteon.com

§§§§§


Mini-boom box CM-TECH. MP3 přehrávač s reproduktory CA-S650

Lubor Jarkovský

C05P0433

V letním dvojčísle jsme recenzovali dva nové MP3 přehrávače od společnosti CM-TECH a byli jsme s nimi nadmíru spokojeni. Obzvláště nás zaujal model CA-S550 s miniaturními reproduktory, a tak jsme se nemohli dočkat jeho vyspělejšího bratříčka CA-S650. Prakticky to jediné, co spojuje S650 s S550, jsou tytéž integrované reproduktory s výkonem 2 x 0,5 W RMS. Jinak jsou oba přístroje odlišné. Model 650 se více roztahuje do šíře, aby se na jeho přední stranu vešel barevný displej (65 tisíc barev) a otočný kruh (pohyb ve skladbách, hlasitost) se středovým tlačítkem pro vstup do menu.

Multiformátový přehrávač tak by se dal stručně charakterizovat CA-S650. Lze na něm nejen spustit hudbu v MP3, WMA, OGG a WAVu, ale prohlížet i obrázky ve formátech JPEG a BMP a pouštět video. Hudbu můžete poslouchat přes sluchátka, kde je zvuk čistý, nebo přes reproduktory, které hrají na svou velikost a výkon také velmi dobře. Sice vám neumožní uspořádat párty, ale pro zpříjemnění posezení na verandě bohatě stačí.

S videem ve formátu MPEG-4 je to složitější, nejprve ho musíte v dodávaném programu konvertovat z klasického AVI do formátu CM4. Každému je už asi nyní jasné, že na drobném displeji lehce nadprůměrných kvalit si pustí film jen stěží. Pokud pomineme fakt, že je obraz velmi nekvalitní, stále zde existuje nepřekonatelná bariéra v podobě sekaného přehrávání videa. Pro zobrazení obrázků je nutné projít podobnou procedurou, většina souborů se bez snížení rozlišení odmítne zobrazit. Nejjednodušší je použít dodávaný program.

Přehrávač funguje i jako FM rádio, diktafon, enkodér do MP3, prohlížeč textů, kalkulačka a stopky. Je zcela zřejmé, že se tvůrci snažili udělat ze svého dítka zařízení, které bude moci jeho majitel využít v mnoha situacích.

CA-S650 podporuje stejně jako další modely CM-TECH mass storage, což činí kopírování z a do přehrávače velmi snadným. To však ještě není tou největší lahůdkou, kterou si pro nás technici z Koreje připravili. Do přístroje vložili velmi rychlou flashovou paměť, na kterou se data kopírují reálnou rychlostí kolem 6 až 7 MB/s. Někoho může ale odradit výdrž baterie, nepřesahující 12 hodin.

Nový, zajímavý a konstrukčně zdařilý kousek od firmy CM-TECH nebyl v době psaní článku ještě na skladě distributora, a tak se nám nepodařilo zjistit cenu jednotlivých verzí, lišících se velikostí paměti (256, 512 a 1 024 MB). Námi testovaný kus měl anglické menu, ale stejně jako CA-S550 a CA-F750 by se měl dočkat kompletní české lokalizace.

CM-TECH CA-S650 (512 MB)

+ kvalitní provedení

+ integrované reproduktory

+ ovládání

- trhané přehrávání videa

Cena včetně DPH: 5 390 Kč

K testu zapůjčila firma: HBC Europe, s. r. o., http://www.cm-tech.cz

§§§§§


Nová generace grafiky nVidia

Petr Matuška

C05P0432

Koncem června 2005 představila společnost nVidia novou generaci svého grafického procesoru GeForce. Tento čip s kódovým označením G70 a oficiálním označením GeForce 7800 GTX přichází na trh více než rok poté, co byla uvedena řada 6800. Co stihli inženýři společnosti nVidia za necelý rok práce vymyslet nového a jaké to bude mít dopady na hráče je tématem následujícího článku.

Vývoj v rámci evoluce...

Mohlo by se zdát, že nový grafický čip G70 je jen upravenou a vylepšenou verzí řady 6800. Ano, oba čipy mají společné mnohé věci, ale rozdíly tu přece jen jsou. Mezi hlavní z nich patří přechod na 110nm výrobní technologii, díky které grafický procesor vyzařuje méně ztrátového tepla a tudíž není potřeba mohutný systém chlazení, jak tomu bylo u předchozí řady GeForce. Nyní stačí pouze jednoslotové chlazení, s čímž se pojí i snížení hlučnosti vydávané chladičem. Druhým zásadním rozdílem je počet tranzistorů, které jsou v grafickém procesoru. Oproti minulé generaci je jich o celých 80 milionů více a celkový počet přesáhl hranici 300 milionů (přesný počet je 302 milionů tranzistorů). Zvýšení počtu tranzistorů má na svědomí zejména rozšíření Pixel pipeline z 16 na 24 a navýšení Vertex Shader z šesti na osm tyto změny se podílejí zejména na vzrůstu výkonu. Došlo samozřejmě i k navýšení pracovní frekvence, a to jak u GPU 430 MHz, tak i u pamětí GDDR3 1 200 MHz efektivně. Čip jako takový je navržen výhradně pro použití se sběrnicí PCI Express x16, s použitím staršího portu AGP 8x se nepočítá.

Změny se ukrývají uvnitř

Mezi hlavní čtyři lákadla nového čipu patří podle společnosti nVidia především tato: optimalizovaný engine pro Shader Model 3.0, osvětlení High Dynamic Range, transparentní antialiasing a vylepšený mód SLi režimu. První kategorie spadá do uceleného označení CineFX 4.0, což má v celé řadě GeForce FX na starosti práci s Vertex a Pixel shadery. Podle tvrzení nVidie má nová generace oproti předchozí přinést až dvojnásobný výkon ve spolupráci právě s Shader Model 3.0. Asi největším a nejlépe viditelným rozdílem oproti starší generaci grafických karet bude zajisté High Dynamic Range mnohonásobné rozšíření podpory barev ve vykreslované scéně, které má za následek zjemnění obrazu a zejména přechodů mezi světlými a tmavými částmi obrazu. Vylepšena byla i forma celoobrazovkového vyhlazování, zde nazývaná transparentní antialiasing. Předchozí generace grafických čipů trpěly při zapnutém vysokém celoobrazovkovém vyhlazování několika neduhy, jako je například ztráta datových informací vykreslované scény, a to zejména u vyhlazování transparentních textur jako jsou stébla trávy či větve stromu. O to se u série GeForce 7800 starají vylepšené procedury Supersampling a Multisampling, které mají za úkol lépe prozkoumat daný objekt a vyhladit ho tak, aby nebyly patrné ztráty.

Od teorie k praxi Asus Extreme N7800 GTX

Jako první kartu s novým grafickým procesorem jsme měli možnost vyzkoušet a otestovat nový model společnosti Asus s označením Extreme N7800 GTX. Karta se dodává v jednoslotovém provedení, překvapivě je téměř nehlučná a ani při dlouhodobém zatížení nevydává více hluku než chladič na procesoru. Výrobce nVidia hovoří jen o 26 dB se standardním certifikovaným chladičem! S chlazením je spojena i spotřeba, která je oproti modelu GeForce 6800 Ultra o celých 20 W nižší a útočí tak na hranici 100 W. Doporučený zdroj pro provozování této karty je 533 W. Na kartě se nachází dva DVI-I konektory spolu s jedním TV-Out podporujícím HDTV formát, na horní straně se ukrývá SLi konektor pro propojení dvou grafických karet. Nechybí ani přídavný napájecí konektor, který se již definitivně přesunul z podoby Molex do elegantního šestipinového konektoru. Z výkonnostního hlediska je na tom karta velmi dobře ovšem podstatné rozdíly zpozoruje uživatel pouze při vysokém rozlišení a zapnutém celoobrazovkovém vyhlazování obrazu. Sympatické je, že kartě nedocházel v testech dech ani při zapnutí vyhlazování a rozdíly mezi výsledky byly malé zákazník si bude moci vychutnat lepší kvalitu obrazu, aniž by se musel omezit nižším framerate. K plnému využití této karty je potřeba silný procesor v opačném případě by karta neustále čekala na instrukce procesoru a to by ji zpomalovalo.

Závěrečné hodnocení zní tedy takto: nová generace karet GeForce přináší oproti předchozí generaci jen malé změny, ale v případě, že aplikace nemusí to totiž být pouze hra využije nové integrované vlastnosti nového čipu, uživateli opravdu stojí za to přejít na novou generaci. Toto tvrzení si dovolujeme uvést na základě předvedených demonstračních her a aplikací, které jsme měli možnost shlédnout při uvedení grafického čipu v Paříži. Za vše mluvil připravovaný Unreal Tournament 2007 a plně generované a přesto neuvěřitelně realistické video západu slunce nad přímořským městem, kde si karta doslova pohrávala s každým stínem slunečního paprsku.

Asus Extreme N7800GTX

+ nové technologie

+ vysoký výkon

- pořizovací cena

Cena včetně DPH: 17 225 Kč

K testu zapůjčila firma: Asus CZ,

http://www.asus.cz

§§§§§


Digitální fotoaparát Sony DSC-H1

Lubor Jarkovský

C05P0440

Sony donedávna nemělo v nabídce fotoaparát se stabilizátorem obrazu a pořádným zoomem. Nyní svou chybu napravuje, a to modelem DSC-H1 s 5.1 Mpix senzorem, 12x přiblížením, 2,5" LCD, EVF a možností manuálního nastavení expozice.

Chytré hlavy v Sony se rozhodly nepokoušet štěstí a navrhly stabilizovaný ultrazoom v klasické koncepci, připomínající SLR aparáty. Někoho bude možná odrazovat plastové tělo (jen objektiv je usazen v kovu), ale je si třeba uvědomit, že se Sony snažilo uvést na trh přístroj s co nejnižší cenou, avšak v precizním provedení. Tlačítka pro ovládání jsou rozmístěna logicky a práce s nimi je rychlá, vyzdvihnout je třeba především kolečko umístěné v horní části úchopu, které je určeno pro úpravu clony, rychlosti závěrky a kompenzace expozice. Práce s ním je svižná a především pohodlná. V zadní části přístroje se nachází rozměrné TFT LCD, zasluhující více obrazových bodů (má jen 115k), vedle něho je klasický kruh tlačítek pro pohyb v menu a rychlou volbu některých funkcí. Elektronický hledáček je umístěn v levé části přístroje a uživatel si při jeho používání neumaže nosem displej pod ním, což je jinak neduh, kterým řada fotoaparátů trpí. Samotný hledáček už ale tolik nepotěší, protože je dosti malý a v tomto případě je lepší se uchýlit k používání velkého LCD. Integrovaný "vyskakující" blesk má dosah kolem 6 metrů a pro běžné focení tedy stačí. Přesto se nemůžeme zbavit pocitu, že přístroj v této kategorii by měl být vybaven ještě paticí pro externí blesk.

Leckoho určitě také překvapí, že na objektivu (36-432 mm, F2.8-3.7) nenalezne nápis Carl Zeiss. Podle našich nepotvrzených informací měl známý výrobce profesionální optiky s objektivem co do činění, ale nechtěl se pod pohyblivou optiku, nutnou pro optickou stabilizaci, podepsat. Absence několika písmenek znamená pro uživatele příznivější cenu, a tak se na německého velikána rozhodně nemůžeme zlobit.

Focení je s H1 velmi příjemné, na rozměrném LCD jsou vidět veškeré detaily i informace o expozici a nastaveních (lze vypnout). Řada funkcí se nastavuje přímo pomocí samostatných tlačítek, kupříkladu volba burst, mód ostření (tříbodový AF, centrální AF, manuální určení bodu k zaostření a plně manuální ostření), makro či blesk. Pro nastavení vyvážení bílé (režimy, automat, manuál), ISO (64-400), úpravu saturace či ostrosti je potřeba vstoupit do menu. Díky osvědčenému Sony systému "pop-up" je ale volba položek blesková. Při focení nám vadilo jen delší zaostřování při plném zoomování a horší výsledky při focení kontrastních expozic. Stabilizátor Super Steady Shot funguje velmi dobře. Celkově vytváří H1 nádherné fotky, ve velké většině situací barevně věrné a bez šumu. Škoda jen, že se ukládají automaticky v JPEGu a výrobce neumožnil volbu formátu TIFF a RAW. Video přístroj vytváří bohužel v objemném MPEG-1, jehož kvalita je díky vysokému rozlišení (640 x 480) velmi dobrá.

Sony ke svému přístroji dodává kromě popruhu na rameno či krk, AV a USB kabelů, dvou dobíjecích Ni-MH baterií a nabíječky ještě dvoudílnou sluneční clonu, jejíž první část funguje samostatně i jako adaptér filtru. Memory Stick budete hledat marně, protože tento ultrazoom má integrováno 32 MB paměti.

Tentokráte Sony opravdu zabodovalo. H1 není sice dokonalým foťákem, ale je dostatečně dobrý a navíc za zajímavou cenu, srovnatelnou s konkurencí (u Sony to není vždy pravidlem), takže ho můžeme rozhodně doporučit.

Sony DSC-H1

+ provedení, koncepce

+ kvalita fotek

- horší zaostření při plném zoomování

- chybí patice pro externí blesk

Cena včetně DPH: 13 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Elvia Pro, http://www.sonystore.cz

§§§§§


Dokážete si vylepšit počítač? Změna firmwaru optické mechaniky a výměna kabelů(CD)

Lukáš Jonák, Petr Matuška

C05P0428, C05P0429

Dnešní díl o vylepšování počítače rozdělíme do několika částí. V první si povíme vše o updatování optické mechaniky, poznáme rizika a výhody této operace a poradíme, kde nový firmware hledat. V druhé části se zaměříme na zatím opomíjenou část této sekce vzhled PC a povíme si něco o možnostech zkrášlení vnitřku našeho plechového miláčka.

Update optických mechanik

Začneme rovnou tím, co se myslí pod pojmem update. Jedná se o vložení nového ovládacího softwaru, který řídí optickou mechaniku. A je jedno, zda to je obyčejná CD-ROM, DVD-ROM nebo vypalovací mechanika. A proč mechaniky potřebují nový ovládací software? Stejně jako základní desky nebo třeba mobilní telefony jsou při své výrobě vybaveny softwarem, který mnohdy není zcela dokonalý. A právě update má přinést opravy softwaru, ale nejen ty. U vypalovacích mechanik přináší často také podporu více optických médií, na které je pak možné vypalovat rychleji a bezpečněji, u obyčejných mechanik se může dosáhnout novějším firmwarem rychlejšího přenosu dat a zlepšení čtení poškrábaných CD a DVD.

Jak na to? Za prvé je třeba znát přesný model a značku mechaniky. Existuje mnoho programů, které to dokáží zjistit, my jsme si vybrali bezplatnou utilitku společnosti Nero s názvem InfoTool, kterou najdete na webu výrobce www.nero.com nebo . V této utilitce v záložce Drive zjistíte, jaký typ mechaniky máte a jaký má aktuální firmware. Poté nezbývá než začít hledat novější verzi. Tu najdete buď na oficiálních stránkách výrobce, popř. prodejce, či na neoficiálních stránkách věnovaných právě tomuto tématu. Seznam užitečných stránek uvedeme na konci článku.

Po nalezení správného firmwaru je třeba ještě jednou důkladně prověřit, zda je to opravdu soubor odpovídající vaší mechanice. Buďte důslední, roli mohou hrát i čísla a písmena za přesným označením typu mechaniky. Máte-li sebemenší pochybnosti, raději tuto operaci přenechte někomu, kdo má více zkušeností. Další nástraha může spočívat v tom, že u některých modelů byl během výroby změněn hardware, tudíž existují i dvě řady firmwaru. Vždy si pečlivě přečtěte přiložený soubor, kde by mělo být přesně popsáno, na jakou verzi se může daný firmware aplikovat. V případě instalace špatné verze totiž hrozí "umrtvení" mechaniky, tedy její vyřazení z provozu.

Počítačové kabely

V dnešním dílu našeho seriálu jsme se rozhodli podívat se na nejjednodušší způsob, jak vylepšit vzhled našeho počítače. Budeme si povídat o datových kabelech, jimiž se připojují optické mechaniky, pevné disky a disketové mechaniky k základní desce.

Před dávnými a dávnými časy (rozumějte v počítačové branži před čtyřmi pěti lety) byly k dispozici pouze standardní šedé kabely. Tyto 40pinové, posléze 80pinové kabely byly standardní výbavou každého počítače a právě tehdy přestaly vyhovovat náročným uživatelům jak z hlediska estetického, tak i z hlediska praktického. Přestávaly se hodit k novým počítačovým skříním, které se postupně měnily od šedých krabic k hezkým, různě tvarovaným a barevně laděným artefaktům. Z praktického hlediska přestaly stačit tyto obyčejné kabely proto, protože bylo zapotřebí více se věnovat otázce chlazení počítače a protože změť neuspořádaných kabelů zabírala v počítačové skříni mnoho místa. Někteří výrobci těchto kabelů se odhodlali k zásadní změně. Tou bylo smotání klasického 80pinového kabelu do ruličky a opatření speciálním návlekem, aby takto upravený kabel držel stále svůj tvar.

Tento způsob brzy převzali jak výrobci základních desek, tak i samotní uživatelé, kteří se s vidinou datového kabelu, který zabírá v počítačové skříni o mnoho méně místa než jejich současný, rozhodli takto speciálně upravit kabel svépomocí. V domácích podmínkách bylo vytvoření kabelu otázkou velmi ostrého nože, pevné ruky a dostatku odvahy. Pokud jste totiž nařízli datový kabel ATA100 tak, abyste neporušili spoje a zároveň tak oddělili jednotlivé dráty od sebe, šel vcelku pěkně smotat takto upravený kabel do ruličky a zabíral o mnoho méně místa než v původní formě. Tato úprava ovšem není zadarmo hrozí při ní nenávratné zničení datového kabelu při nešetrné manipulaci a zejména při úpravě tohoto kabelu. To vše se odehrávalo v dobách, kdy se k nám již takto upravené kabely dostávaly jen pomalu a jejich cena byla až nepříjemně vysoká.

V druhé fázi se výrobci rozhodli upravit datové kabely tak, že je opatřili svítivými a fosforeskujícími obaly, aby ve tmě počítačové skříně svítily či se jinak odlišovaly od ostatních kabelů. V té době si také výrobci hardwaru uvědomili, že rozhraní ATA100, respektive ATA133 je již příliš pomalé a zastaralé, a proto přišli se specifikací sériového přenosového režimu Serial ATA, zkráceně SATA. S touto změnou musela proběhnout i změna datového kabelu, jehož šířka byla necelý centimetr. To vedlo opět k uvolnění místa v počítačové skříni a zlepšil se tak průchod vzduchu, odvádějícího teplo z vnitřku skříně.

Tím se dostáváme do současnosti, ve které není problém si pořídit kromě již popisovaných speciálně upravených kabelů ATA100 i pozměněné SATA kabely, ale i mnoho dalších, které jsou v počítači potřeba. Velmi dobrým příkladem nechť jsou nespočetné varianty USB, FireWire nebo FDD kabelů.

Datové kabely nám do testu zapůjčila společnost AKASA, http://www.akasa.com.tw.

Užitečné odkazy

Domácí:

http://www.cdr.cz Největší tuzemský internetový server zabývající se problematikou optických mechanik.

Zahraniční:

http://www.rpc1.org Jeden z největších a nejoblíbenějších serverů, na kterém naleznete téměř všechny modely optických mechanik a firmwaru.

www.cdrinfo.com Na této stránce najdete mnoho zajímavých odkazů a firmware.

Update mechaniky

Předvedeme vám update na konkrétní mechanice NEC 1100A, a to z firmwaru verze A1 na A3. Přínos tohoto procesu je nasnadě zlepšená podpora čtení médií, přidání několika nových typů médií a současně zrychlení zápisu na stávající média v našem konkrétním případě se zrychlil zápis na média Verbatim a několik dalších značek DVD+R z rychlosti 2,4x na 4x.

Existují dvě možnosti, jak updatovat jedna je pomocí programu pro Windows, druhá pomocí klasického DOSu. Update v prostředí Windows je uživatelsky příjemný, rychlý a nenáročný. Stačí pouze spustit stažený soubor a potvrdit provedení updatu. Ostatní již provede systém sám. Též v naprosté většině případů nedovolí provést update na jiné mechanice nebo na jiném hardwaru. Nevýhodou pak může být případná nestabilita systému během updatu. Nesmí se totiž přerušit! Takže pozor na nestabilní počítač a na neplánované výpadky energie.

Druhý způsob, jak aktualizovat firmware, je z prostředí DOSu. Zde je zapotřebí vytvořit bootovací deisketu, na ní nahrát soubor s firmwarem a ještě EXE soubor s samotným aktualizačním programem. V tomto případě se musíte řídit sami podle sebe, protože každý výrobce má své specifické programy. Obecně vypadá řádek zhruba takto:

aktualizacni_soubor.EXE -parametr1 -parametr2 aktualizacni_soubor.BIN

Doporučujeme před vykonáním updatu zálohovat původní firmware, to provedete taktéž pomocí DOSového příkazu, pouze změníte parametr pro update za parametr zálohy původního souboru.

Tímto se náš návod přiblížil ke konci. Pokud vše proběhlo v pořádku, restartujte na vyžádání počítač a můžete se těšit na vylepšené funkce své mechaniky. Chtěli bychom ještě připomenout, že na internetu se vyskytují i různé návody, jak zrychlit svou mechaniku díky nahrání firmwaru, který není určen pro konkrétní model. Naše doporučení zní nedělejte to! V případě, že by vaše mechanika byla po tomto zásahu funkční, bude docházet k jejímu nadměrnému opotřebení a hrozí zkrácení životnosti a zejména ztráta záruky.

Co lze sehnat v našich končinách?

ATA100/ATA133 kabely

Pro zmenšení objemu kabelů začali výrobci používat slabší drátky, které přenášejí data z počítače do zařízení. To jim umožnilo zmenšit průměr celého kabelu na velmi příjemný jeden centimetr. A jak mohou vypadat současné kabely ATA? Kromě klasických šedých můžeme najít na našem trhu spoustu kabelů s neprůhledným obalem, potažené téměř jakoukoliv barvou, kterou si budete přát. Nechybějí ani fosforeskující kabely, které po předešlém nasvícení svítí, UV kabely, které svítí při použití speciálních UV světel, jež si můžete pořídit do počítače, až po kusy samostatně svítící několika barvami a napájené z externího zdroje. Některé typy těchto kabelů je možné dostat při nákupu speciální edice základních desek několika výrobců.

SATA kabely

Vývoj SATA kabelů také postoupil, k dispozici již nejsou pouze tmavě červené s téměř žádnou ochranou proti vyjmutí z přístroje. Na našem trhu můžeme nalézt mnoho druhů těchto kabelů, lišící se délkou, barvou, průhledností, a v neposlední řadě také systémem uchycení. Jak jsme se mohli přesvědčit v testu základních desek v tomto čísle, několik výrobců dodává k motherboardu i speciálně upravené SATA kabely, které mají na sobě jisticí mechanizmus, zabraňující nechtěnému vysunutí kabelu ze základní desky a mechaniky.

USB kabely

Prvními modifikacemi standardních USB kabelů byla změna jejich obalu, a to v průhledný, společně s kovovým chráničem vodičů. Nyní lze sehnat i kabely, které po připojení svítí nejrůznějšími barvami, ba dokonce mohou své barvy měnit v závislosti na vytížení datové sběrnice USB. Výhodou je, že tyto kabely jsou napájeny přímo z počítače, takže u nich výrobce může použít i náročnější úpravy vzhledu.

Ostatní kabely

Velmi oblíbeným způsobem, jak ozvláštnit svého plechového miláčka, je pořízení zajímavých a neobvyklých napájecích kabelů, které působí mimo jiné i jako osvětlovače vnitřního prostoru počítačové skříně.

§§§§§


Apple a Mac OS X směřují k Intelu. Historie a současnost počítačů s jablkem ve znaku

Petr Mára

Druhá polovina šedesátých let minulého století byla pro vývoj osobních počítačů a jejich ovládání klíčová. V tomto období totiž Jef Raskin (jeden z tvůrců počítače Macintosh) napsal na Pennsylvania State University disertační práci o grafickém uživatelském rozhraní.

Právě díky němu dnes pracujeme s počítačem myší a na monitoru vidíme okna, složky a dokumenty místo příkazové řádky. Ale aby Jef Raskin mohl své nápady uplatnit v praxi, musel se nejdříve v Cupertinu v Santa Clara Valley, v oblasti dnes také známé jako Silicon Valley, potkat Steven Jobs a Steven Wozniak, dva ze tří zakládajících členů společnosti Apple. K tomu naštěstí došlo a roku 1968 spolu seděli ve školní lavici.

Začátkem sedmdesátých let otevřela společnost Xerox za účelem vývoje nových produktů a postupů v IT oblasti Palo Alto Research Center (PARC). PARC také stojí za vývojem prvního počítače s grafickým rozhraním jménem Alto (měl síťové rozhraní Ethernet) a laserové tiskárny.

Zatímco Steve Jobs začal v roce 1972 pracovat pro Atari jako jeden z prvních padesáti zaměstnanců, Woz (Steven Wozniak) pracoval pro Hewlett-Packard a vzhledem k tomu, že byl fascinován počítačem Altair 8800, který si nemohl dovolit, rozhodl se vytvořit počítač vlastní. Počítač Apple I vznikl v roce 1976 a Woz se nejdříve musel svého zaměstnavatele zeptat, zda jej tento počítač nezajímá. Nikomu v Hewlett-Packard stroj za 800 dolarů s běžícím BASICem zajímavý nepřišel, a tak si jej Steven Wozniak mohl nechat a 1. dubna 1976 založit společně se Stevem Jobsem a Ronem Waynem (ten je po krátké době opoustil) firmu Apple Computer. Stejně jako řada podobných podniků, i Apple vznikl v garáži rodičů Steva Jobse (mimochodem nevlastních, Steve Jobs byl adoptované dítě). Aby měli finance na rozjezd podniku, musel Jobs prodat dodávku VW za 1500 USD a Wozniak zase kalkulačku Hewlett-Packard za 250 USD.

Klíčovým pro další vývoj společnosti byl Mike Markkula, který mimo jiné pracoval také jako marketingový ředitel Intelu. Ten si v roce 1977 koupil třetinový podíl firmy Apple Computer za 92 000 USD, které investoval z vlastních prostředků, a dále zajistil u banky půjčku 250 000 USD. Tato finanční injekce pomohla Stevu Jobsovi a Wozniakovi v začátcích a mohli vzniknout další počítače. Již dříve zmíněný Jef Raskin do Applu nastupuje jako 31. zaměstnanec a podílí se na návrhu grafického rozhraní. Po uvedení počítačů Apple II a Apple III se připravují počítače s názvem Lisa (podle dcery Steva Jobse) a Macintosh, za kterým stojí Jef Raskin, jenž přišel s názvem Macintosh, podle svého oblíbeného druhu jablka.

Koncem sedmdesátých let také proběhlo několik návštěv Steva Jobse a zaměstnanců Applu v laboratořích PARC, kde jim byla předvedena řada technologií, na kterých tamější inženýři pracovali. Následně je 15 zaměstnanců Xeroxu najato Applem, aby se podíleli na projektu Lisa. 12. prosince 1980 se Apple Computer Inc. stává veřejnou společností a ze 40 zaměstnanců se stávají milionáři Jobs vydělal 217 milionů dolarů a Markkula jako investor 203 milionů dolarů.

1984 je pro Apple rokem představení Macintoshe, který byl 22. ledna představen v 30sekundové reklamě "1984" reklamní agentury Chiat/

/Day. Došlo k tomu při přestávce ve třetí čtvrtině SuperBowlu XVIII. Klip režíroval Ridley Scott a získal řadu ocenění. Rok poté je Steve Jobs z Applu vyhozen Johnem Sculleym, bývalým prezidentem Pepsi Coly. Toho Jobs v roce 1983 dlouho přemlouval, aby opustil Pepsi a pomohl mu řídit Apple. Odtud pochází známá věta, kdy se Steve Jobs ptá Sculleyho, zda chce po zbytek života prodávat slazenou vodu, nebo změnit svět? Jobs odešel ze společnosti, kterou sám se Stevem Wozniakem založil, a rozhodl se stvořit nový a lepší počítač. Proto vzniká společnost NeXT. Vzhledem k puntičkářské povaze Steve Jobse a jeho perfekcionismu trvalo až do roku 1988, než spatřil světlo světla dokonalý počítač NeXT. Každý detail byl podroben dohledu Jobse (včetně rozmístění čipů na základní desce) a vše muselo vypadat dokonale. Počítač byl celý černý a měl tvar velké kostky (stejně jako logo NeXT). Ačkoliv počítač získával pochvalné recenze, jednalo se o obchodní propadák (především kvůli vysoké ceně). Ovšem důležitější pro další vývoj nebyl hardware (NeXT používal procesory Motorola 68x), ale NeXTSTEP, operační systém postavený na bázi UNIXu, který byl opravdu přelomový a dodnes jej lidé, kteří měli možnost s ním pracovat, vychvalují do nebes. Proběhlo dokonce několik jednání a společnosti jako IBM, Dell a Compaq chtěli NeXTSTEP licencovat a použít ve vlastních PC jako konkurenci Windows. Podmínkou ovšem bylo ukončení výroby počítačů NeXT a zaměření se pouze na operační systém, a to Jobs odmítl. V každém případě právě NeXTSTEP se stal zachráncem Applu a srdcem operačního systému Mac OS X, který se stal nedílnou součástí dnešních Maců.

V době, kdy Steve Jobs založil Next, došlo ještě k jednomu důležitému nákupu. Jobs si "pořídil" za 10 miliónu USD firmu Pixar od George Lucase. Původně se Pixar soustředil na výrobu high-end počítačů známých jako Pixar Image Computer, zaměřených na 3D grafiku. Ale prodeje nebyly nijak závratné, a tak John Lasseter vytvořil krátkou animaci, aby předvedl, co stroje od Pixaru dokáží. Postupem času se z firmy, která se zabývala vývojem hardwaru, stalo animační studio, jak ho známe dnes. Nutno ovšem podotknout, že za tímto nápadem nestál Steve Jobs, který měl občas problémy "volnomyšlenkářské" zaměstnance Pixaru usměrnit a získat si jejich respekt, jedná se ale o další z úspěšných projektů, na nichž Steve Jobs zbohatl. Asi není nutné připomínat, že z dílen Pixaru pocházejí filmy jako Hledá se Nemo, Úžasňákovi nebo průlomový snímek Toy Story. V Applu a NeXTu byl Jobs považován za inovátora, perfekcionistu a vizionáře, ale zároveň za tvrdého a přísného šéfa, který dokáže zaměstnance vychválit do nebes stejně snadno, jako před ostatními ponížit.

Ale nezapomínejme na situaci na východním pobřeží USA na Billa Gatese a Microsoft. Zatímco Steve Jobs a Steve Wozniak měli počítače Apple, potřebovali také software, který by na svých strojích mohli nabízet. Nejdůležitějším vývojářem byl tehdy právě Microsoft, který nevyvíjel pouze aplikace, ale i programovací jazyk BASIC, jenž byl na Applech používán. Jobs se obával, že by Microsoft mohl využít zkušeností při programovaní aplikací pro Apple a začít je programovat pro konkurenční IBM PC. Jobs donutil Gatese podepsat smlouvu, v níž se Microsoft zaručuje, že k tomu v následujících 12 měsících nedojde a Microsoft bude exkluzivně dodávat pro Apple. Bohužel tato smlouva byla napsaná špatně a Jobse nenapadlo, že by Gates mohl podniknout něco jiného vyvinout vlastní operační systém. Na oplátku, že Microsoft bude vyvíjet exkluzivně pro Apple, daroval Jobs Gatesovi několik prototypů Macintoshe s novým GUI, který pocházel z nápadů Jefa Raskina (a částečně PARCu). Microsoft tak vedle přípravy programů pro Mac vyvíjel i Windows pro IBM PC počítače. Nedlouho po uvedení prvních Windows na trh došlo k prvním soudním sporům mezi společnostmi Apple a Microsoft. Apple žaloval Microsoft za kopírování svého operačního systému, Microsoft se ohrazoval argumentem "oba máme stejného souseda a tím je Xerox PARC", čímž obvinil Apple, že si většinu postupů v GUI vypůjčili v laboratořích Xeroxu. V každém případě byl Apple na produktech Microsoftu závislý (Word a Excel). Ovšem zásadním důvodem ztráty podílu na trhu bylo nelicencování operačního systému. Jedině Apple mohl vyrábět počítače, na kterých běží operační systém Applu, zatímco Windows fungovaly na všech IBM PC kompatibilních počítačích. Apple si tak udržel hardware i software ve vlastních rukou za cenu ztráty trhu, zatímco Windows v následujících letech zaplavily svět.

Začátek devadesátých let se nese ve znamení ztrát a dochází k časté výměně ředitelů Applu. Zásadní změna přichází v roce 1996, kdy Apple kupuje NeXT i se Stevem Jobsem, který se do Applu vrací jako poradce a následně jako nový ředitel. Provedl řadu změn, představil nové počítače PowerMac G3 a PowerBook G3, změnil strukturu společnosti a oznámil smír s Microsoftem. Microsoft koupil akcie Applu za 150 miliónů dolarů a uvedl, že Office 98, jejich populární kancelářský balík, bude k dispozici i pro Macintosh. Navíc se zavázal, že bude následujících pět let pro Mac vyvíjet Internet Explorer a kancelářský balík Microsoft Office. Od té doby až do současnosti je Steve Jobs u kormidla a nutno podotknout, že se mu daří.

Apple má v současnosti v nabídce řadu počítačů jako drobek Mac mini, "školní" eMac, iMac G5, výkonný PowerMac G5, server Xserve nebo přenosné počítače iBook a PowerBook. Navíc nabízí i produkty jako Wi-Fi základové stanice AirPort Base Station, širokoúhlé displeje, webovou kameru iSight a řadu dalších periférií. Všechny tyto produkty jsou samy o sobě designerskými kousky, neboť estetika je jeden z pilířů filozofie firmy Apple. Proč vyrábět šedé krabice, když i počítač může dělat parádu? A vedle hardwaru se v laboratořích Applu připravuje i software, a to především operační systém Mac OS X, ke kterému se ještě vrátíme.

Současnost a situace u nás

Společnost Apple má na světovém trhu cca 2-3% podíl. I to je jeden z důvodů, proč se o Macích hovoří jako o počítačích, na které neexistují viry. A i když dochází k pravidelnému záplatování operačního systému Mac OS X a aplikací, z vlastní zkušenosti jsem se s funkčním virem zatím nesetkal (za posledních cca 6 let). Viry určené pro Windows Macům samozřejmě nic neudělají Mac OS X je systém postavený na unixových základech a aplikace určené pro Windows na něm nelze spouštět. Stejná situace platí i pro spyware, dialery a podobné "neslušné" programy, které se objevují pouze v minimálním měřítku. Řadu let bylo možné slýchat názor, že Macy jsou určeny grafikům. I když společnost Apple měla silnou základnu uživatelů mezi grafiky, DTP operátory a designery, dnes se Macy uplatňují ve všech odvětvích.

Počítače s jablíčkem v logu můžete nejvíce vidět u kreativních jedinců, které společnost Apple oslovuje asi nejvíce. Jsou to například muzikanti, video profesionálové, designéři a podobně, ale ani v kancelářské oblasti se Maců nemusíte bát. Součástí systému je webový prohlížeč Safari, e-mailový klient Mail a řada aplikací, které mohou aplikacím z Wintel platformy směle konkurovat. Pokud uživatel potřebuje rozšířenější webový prohlížeč, může použít Firefox, Internet Explorer se již pro Mac OS X neupdatuje a jedná se o uzavřený projekt. Pro Mac OS X existuje i česká lokalizace, takže není potřeba se bát anglických názvů v systému. Pro práci se standardními dokumenty lze použít Microsoft Office, který bohužel není lokalizován, ale lze do něj dokoupit české korektory a thesaurus. Případně lze použít kancelářské balíky NeoOffice či OpenOffice. Součástí systému je aplikace TextEdit, jež umí pracovat s wordovými dokumenty a Apple navíc prodává aplikace Keynote na tvorbu prezentací (kompatibilní s PowerPointem) a Pages na tvorbu dokumentů (kompatibilní s Wordem). Pro práci s tabulkami je potřeba použít výše zmíněný Microsoft Office či opensource alternativy.

Dokumenty jsou kompatibilní mezi oběma platformami (Mac a Win) a uživatel se tak nemusí bát, že by jeho wordovský dokument na PC nebyl k přečtení. Zde je potřeba zmínit, že se bavíme o aktuálních verzích Windows a balíku Office, u starších verzí může docházet k problémům s formátováním. Co se týče softwarové základny, uživatel Maců může vybírat z tisíce aplikací vytvořených přímo pro OS X ať už se to týká programů jako ICQ, Skype, Filemaker, Adobe Creative Suite, Macromedia Studio, Firefox, Thunderbird a podobně.

Obecně lze říci, že malá rozšířenost Applu nahrává uživatelům v tom, že se na jejich platformě neobjevují viry a spyware a i pro hackery je mnohem jednodušší útočit na známé chyby Windows, než se učit nový systém. Nevýhodou pro českého uživatele může být oproti "garážovým" PC vyšší cena. Se značkovými PC je cena srovnatelná a totéž platí i na poli přenosných počítačů. Velkou výhodou je, že v ceně uživatel nalezne nejenom operační systém Mac OS X, ale i sadu aplikací iLife, ke které se dostaneme později. Česká lokalizace je pro začínající uživatele určitě přínosem, ovšem je třeba počítat s tím, že v případě aplikací třetích stran (ICQ, Skype a pobobně) se české verze standardně nedočkáme. I u nás se však již zástup vývojářů rozrůstá a objevují se i lokalizace anglických programů. Slabinou je neexistující lokalizace Microsoft Office, což může činit některým uživatelům zvyklým na češtinu problémy. Pokud uživatel Mac OS X potřebuje použít aplikace z Windows, je možné použít aplikaci Virtual PC, což je emulátor PC počítače, a nainstalovat si pod Mac OS X libovolnou verzi Windows. Vzhledem k tomu, že se jedná o emulaci, není toto řešení nejrychlejší, ale ve většině případů pro spuštění .exe programů stačí. Řada uživatelů používá Virtual PC pro spouštění účetnictví, které pro Mac OS X není tak dostupné jako pro platformu Windows.

Řešení od Applu přináší stabilitu a funkčnost, která je zajištěna i uzavřeností systému společnost Apple dodává jak hardware, tak software a má tak "sladěnost" komponent pod kontrolou. Z Maců nebudou mít radost uživatelé, pro které je počítač především stavebnice a rádi si jej různě "vylepšují". Mac je naopak hotový produkt, kde lze ve většině případů měnit pouze RAM, pevný disk a případně přidat komponenty v podobě Wi-Fi karty či Bluetooth.

Mac OS X Tiger

Na počítače této značky ovšem nelze pohlížet pouze jako na hardware a zkoumat jen "papírové" údaje a benchmarky. Protože Mac je především o provázanosti hardwaru a softwaru. To je hlavní devizou Maců na straně softwaru se o tuto spolupráci stará Mac OS X v aktuální verzi 10.4 Tiger. Ten byl představen koncem dubna tohoto roku a přináší více než 200 vylepšení oproti předchozí verzi a hlavním benefitem a důvodem pro přechod na novou verzi je mimo jiné vylepšené vyhledávání dat, nesoucí označení Spotlight. Z jednoho místa lze hledat nejen v názvech souborů, ale prohledávat i obsah dokumentů jako je Word, Excel či PDF, e-mailové zprávy, EXIF informace u fotografií, informace v elektronickém kalendáři nebo v seznamu adres. Navíc lze výsledky hledání ukládat v podobě tzv. Smart Folders (chytré složky) a kdykoliv se k nim vracet. Smart Folders obsahují vždy aktuální informace, nezávisle na tom, kdy byly vytvořeny. Technologie Spotlight je úzce integrována do systému a tvůrci programového vybavení ji snadno mohou implementovat do svých produktů a nabídnout tak uživateli více možností prohledávání dat.

Další novinkou je Dashboard způsob, jak v jednom okamžiku získat veškeré potřebné informace. Jedná se o aplikaci, do které lze přidávat samostatné moduly (widgets) a po stisknutí jednoho tlačítka si je všechny zobrazit lze tak mít přehled například o počasí v různých městech světa, o časových pásmech, akciovém trhu nebo kalendáři a vedle toho mít přístup ke kalkulačce, konvertoru měn, slovníkům, poznámkám a dalším. Dashboard je plně konfigurovatelný a každý uživatel si může zapnout jen ty moduly, které jej zajímají. Na internetu již nyní lze toto stáhnout od třetích výrobců a možnosti systému tak přizpůsobit svým potřebám.

Neméně zajímavým programem je Automator, který přijde vhod každému, kdo pravidelně opakuje různé akce. Díky Automatoru je možné tyto postupy zcela automatizovat a nechat počítač, ať je vykonává místo uživatele. Konkrétně si tak lze nastavit, aby Automator sám stáhl fotografie z digitálního fotoaparátu, upravil je, změnil velikost, udělal barevné korekce a následně je třeba vytisknul a to vše zcela automaticky. Navíc lze tyto akce sdílet mezi uživateli nebo si je stáhnout z internetu.

Pro Tygra není problém připojit se do sítě Windows a sdílet data s uživateli jiných platforem. I když se jedná o unixový systém, není třeba se bát příkazové řádky tu běžný uživatel nemusí vůbec potkat a může pracovat pouze v graficky povedeném uživatelském rozhraní. Naopak milovníci unixu mohou k Mac OS X přistupovat zcela opačným způsobem a sáhnout po Shellu. Do OS X lze doinstalovat rozhraní X11, jež umožní spouštět i programy z Linuxu.

Předností Mac OS X je na jednu stranu unixový základ a stabilita, na druhou stranu příjemné ovládání, na které jsou uživatelů Applů zvyklí. I malé dítě je schopné se systémem rychle začít pracovat. Tomu pomáhá i jednotlačítková myš a klávesové zkratky, které jsou v Mac OS X hodně používané a usnadňují práci, ale i inteligentně navržené menu. Například klávesové zkratky i rozložení menu je ve všech korektně napsaných aplikacích shodné, takže uživatel ví přesně, kde má hledat předvolby a jakou klávesovou zkratkou zavřít okno.

Mac OS X Tiger je opravdu vyspělý systém, který nejenom lahodí oku, ale přináší i řadu vylepšení a novinek. S novým Macem ale nedostanete jen Tygra, ale i iLife.

ILife´05 a software

A právě balík iLife často patří k důvodům, proč si koupit Maca. Jedná se o sadu pěti aplikací, jež jsou řešením pro digitální domácnost. Hned v úvodu bych rád uvedl, že se jedná o uživatelsky opravdu jednoduché programy, které ovládne každý uživatel na běžné úrovni během pár minut. Na druhou stranu nabízí řadu vyspělých a poloprofesionálních funkcí určených těm, kteří je chtějí využít naplno. Navíc si jednotlivé aplikace mohou navzájem své dokumenty předávat. A teď již jejich přehled.

iPhoto 5.0 je určeno majitelům digitálních fotoaparátů a jedná se o správce digitálních fotografií. Po připojení fotoaparátu k počítači si iPhoto stáhne fotografie a vy je můžete rozčlenit do různých složek a podsložek, přidat klíčová slova pro jednodušší vyhledávání a dalším způsobem spravovat. Vedle standardních formátů zvládá i RAW a MPEG-4 videa a aktuální verze má i rozšířené editační schopnosti, jako je možnost měnit kontrast, jas, saturaci, teplotu barev, nádech, ostrost a natočení obrázku. Velmi často užívanou funkcí je Slideshow s výběrem z řady efektních přechodů a hudby z iTunes.

iMovie HD se zaměřuje na oblast videa a jedná se o střihový software. Stačí připojit DV kameru, stáhnout obsah kamery do počítače, pomocí drag & drop jednotlivé klipy přetáhnout na časovou osu a sestříhat. To vše zvládnete za pár minut a díky luxusním přechodům výsledkem ohromíte nejenom sami sebe, ale i celou rodinu. iMovie se nezalekne ani HD formátu a video s poměrem stran 16:9 a specifikací 720p a 1080i "přechroupe" stejně snadno jako staré DV pásky. Stejně tak lze pracovat i s MPEG-4 videem (nejen tedy s DV formátem) a připojenou iSight webovou kamerou. Pro vylepšení stříhaného videa lze doplnit fotografie nafocené digitálním fotoaparátem (tedy stáhnout je z iPhoto). A co s výsledkem? Co jej třeba vypálit na DVD?

iDVD 5.0 vypálí video na DVD a pomocí řady témat a dynamických náhledů přiblíží profesionálním výsledkům. DVD vypalovačka dnes již nepatří mezi nedostupné zboží a společnost Apple je do svých počítačů instaluje pod názvem SuperDrive. iDVD si poradí s běžnými formáty jako je DVD-R, DVD+R, DVD-RW a DVD+RW. A vzhledem k provázanosti iLife aplikací není problém výsledné video ozvučit hudbou z iTunes, dodat slideshow fotografií z iPhoto a video z iMovie.

GarageBand 2.0 je určen všem muzikantům a každému, kdo má alespoň trochu použitelný hudební sluch. S GarageBandem uživatel může vytvořit vlastní skladbu a k tomu mu pomáhá nejenom samotná aplikace, ale i stovky smyček, samplů, práce s MIDI a možnost nahrávat více stop najednou. Takže stačí připojit kytaru, zapojit mikrofon a pustit se do nahrávání. Nebo preferujete spíše elektroniku? Proč ne, připravte klávesy a pusťte se do toho. Výsledek lze uložit jako MP3 či AAC a importovat do iTunes.

iTunes 4.9 je poslední z pěti iLife zástupců a jedná se o jedinou aplikaci, která je dostupná zdarma a existuje i pro platformu Windows. Celý balík iLife je dodáván zdarma s novým počítačem, majitelé starších počítačů si jej musí dokoupit. iTunes je přehrávač a správce hudebních souborů s možností importu skladeb z CD. Samozřejmostí je tvorba vlastního CD z MP3 souborů, ekvalizér, vizualizér a zobrazování bookletů u skladeb. iTunes podporují formáty jako MP3, AAC, AIFF a WAV. Příjemnou funkcí je možnost sdílet hudbu v rámci vnitřní sítě mezi dalšími uživateli iTunes, nebo muziku bezdrátově posílat do Wi-Fi Access Pointu Apple AirPort Express. Ale iTunes slouží také jako jukebox pro audio přehrávač iPod, nákup hudby na iTunes Music Store a také pro přihlášení k podcastům.

Balík iLife představuje v rukách Applu silnou zbraň proti konkurenci. I když i na Wintel platformě existují desítky konkurenčních produktů, iLife vyhrává v jednoduchosti užívaní, vzájemné provázanosti a především v tom, jaký výsledek dokáže uživateli poskytnout.

IPod a iTunes

Po návratu Steva Jobse do společnosti se Apple zaměřil i na jinou oblast, než je IT. A tím se stala muzika. Prvním krokem bylo uvedení iPodu před čtyřmi roky a společnost Apple se i v tomto případě projevila jako inovátor a Steve Jobs jako vizionář.

První iPod byl určen pouze pro uživatele Maců, měl 1,8" 5GB pevný disk a připojoval se přes rychlé rozhraní FireWire. Po prvotním úspěchu bylo zřejmé, že se Apple musí zaměřit na širší cílovou skupinu, a to jsou samozřejmě uživatelé Windows. Ti se dočkali v červenci 2002, kdy se na trhu objevil 20GB iPod a aplikace MusicMatch, jež dovolovala synchronizovat hudbu mezi iPodem a PC. Zásadní zlom ovšem přichází s nástupem internetového obchodu iTunes Music Store. Propojení iPodu a obchodu se stalo pro úspěch přehrávače na trhu klíčovým. Apple tak nabídl uživatelům nejenom hudební přehrávače, ale především obsah v podobě hudby a jednoduchou a funkční provázanost mezi iPodem a iTunes. Konkurence nabízela buď MP3 přehrávače, nebo hudbu, ale nikoliv oboje najednou. Na iTunes se do současnosti prodalo přes 500 miliónů skladeb (cena za jednu píseň v USA je 0.99$) a nakupovat hudbu on-line mohou uživatelé v devatenácti zemích světa. My bychom se mohli iTunes Music Store dočkat příští rok, podle slov zastoupení Apple u nás je tento rok spuštění obchodu nereálné. Americká verze obchodu nabízí v současnosti přes jeden a půl milionu skladeb a samotný iTunes Music Store ovládá více než 70 % trhu s internetovou hudbou. A stejně jako iTunes Music Store, i iPod si drží prvenství v podílu na trhu se svým 17 miliony prodaných kusů, což činí více než dvoutřetinový podíl. Navíc se posledních několik týdnu lze na iTunes Music Store přihlásit ke stahování tzv. podcastů.

Podcast je audio soubor (MP3) uložený na internetu, který lze přijmout z RSS kanálu nebo přímo stáhnout z webu a nahrát do MP3 přehrávače. I když je název odvozen od iPodu, poslech podcastů není na iPod nijak vázán. Takto stažené MP3 soubory lze poslouchat v jakémkoliv zařízení a kdekoliv. Vtip je v tom, že si můžete tímto způsobem svou oblíbenou rozhlasovou show poslechnout kdy se vám to hodí a ne když zrovna běží v rádiu. Podcast ale není vázán jen na rádio, může to být talk show, interview, hudba, záznam utkání ve fotbale, články z blogu a podobně. Podcast v tomto směru nemá žádná omezení a je jen na autorovi, jaký bude jeho podcast, a na uživatelích, zda si jej stáhnou. Dalo by se říci, že podcasty jsou audio blogy. Stačí se pouze k takovému podcastu přihlásit a vždy, když vyjde nový, počítač si jej automaticky stáhne a vloží do iPodu. Navíc jsou podcasty zdarma (alespoň zatím) a neobsahují reklamu.

iPod odstartoval nejenom novou etapu společnosti Apple, ale vytvořil i zcela nový trh. V současnosti existují pro iPod stovky různých doplňků počínaje pouzdry, obaly, externími reproduktory, dálkovým ovládáním, čtečkami paměťových karet, přídavnými mikrofony, FM transmitery a integrací do automobilu konče. Každý uživatel tak má možnost svůj iPod vybavit a přizpůsobit si jej podle vlastních požadavků. Apple nabízí několik variant přehrávače nejvyšší model se jmenuje iPod photo a vedle barevného displeje nabízí 60GB disk a možnost přenášení fotografií a jejich prohlížení na displeji nebo promítání na televizi. Naopak nejnižší varianta nese označení iPod shuffle a jedná se o flashový přehrávač s kapacitou až 1GB bez displeje. iPod je v současnosti plně kompatibilní jak s Mac OS X, tak s Windows a vedle přehrávače hudby nabízí i hry, možnost synchronizace kontaktů a kalendářů a pro milovníky alternativních řešení i možnost přehrání firmwaru ořezanou verzí Linuxu.

V poslední době se hodně spekuluje o iTunes Video Store a předpokládá se, že společnost Apple v brzké době uvede iPod video s možností přehrávání videa (na displeji, ale i na TV) a možnost koupit filmy přímo na internetu.

Apple a Intel?

Začátkem června pořádala společnost Apple konferenci pro vývojáře, zaměřené na platformu Apple zvanou WorldWide Developer Conference. A i když tomu zprvu nikdo nevěřil, neskutečné se stalo pravdou Steve Jobs předstoupil před vývojáře a potvrdil spekulace o přechodu Apple z PowerPC procesorů na Intel.

Výměna procesorů je zásadní změnou z hlediska portování aplikací a samotného operačního systému, ale Steve Jobs se návštěvníkům konference svěřil, že všechny verze Mac OS X za posledních pět let existují ve dvou variantách jak pro PowerPC procesory, tak pro procesory Intel. Navíc Apple připravil pro vývojáře sadu nástrojů, aby byl přesun z jedné platformy na druhou co nejjednodušší. Tím je i program Rosetta, který provádí překlad PowerPC aplikací na Intel instrukční sadu v reálném čase na novém Macu s Intel procesorem tak může uživatel spustil program určený pro PowerPC, aniž by byl program přeportován. Vývojáři navíc mají možnost vytvářet tzv. Universal Binaries (univerzální binárky), jež obsahují kód pro oba procesory. Takto vytvořenou aplikaci lze bez problému pustit jak na současném Macu, tak na budoucím Macu s procesorem Intel.

Steve Jobs navíc celou prezentaci pouštěl z PowerMaca, který v sobě měl procesor Intel Pentium 4 a přímo na místě ukázal, jak fungují přeportované programy a jak rychlý je překladač Rosetta. Společnost Apple navíc upozornila, že celý přechod z jedné platformy na druhou bude trvat následující dva roky, první Mac s procesorem Intel bychom v prodeji měli vidět přesně za rok. Hlavním důvodem změny procesorů jsou táhlé problémy s hlavním současným dodavatelem společností IBM. Ta měla problémy jak s dodávkami, tak s vývojem nových čipů. Již před rokem měl být uveden PowerPC G5 3 GHz, ale tento procesor se dosud nepodařilo uvést na trh. Totéž platí i o procesorech optimalizovaných pro přenosné počítače. Na tomto poli má Intel silné postavení v podobě procesoru Pentium M, známého pod označením Centrino, který nabízí nízkou spotřebu a dostatečný výkon. Předpokládá se, že nástupce současného Centrina Yonah bude nasazen za rok v první řadě Intel Maců Macu mini, PowerBooku a iBooku. Yonah je dvoujádrový procesor řady Pentium M, vyrobený 65nanometrovovou technologií s vylepšeným výkonem ve výpočtech s plovoucí desetinou čárkou (což je silná stránka současných PowerPC procesorů). Výkonné stanice PowerMac by se procesoru Intel měly dočkat až za dva roky a podle plánu Intelu by se pravděpodobně mělo jednat o 64itové dvoujádrové procesory Conroe. Pokud dojde k tomuto vývoji, Apple se vyhne u prodávaných Maců procesorům Intel postaveným na technologii NetBurst.

Společnost Apple čeká těžký rok, neboť se očekává oslabení prodejů současné řady Maců s procesory PowerPC a vyčkávání uživatelů na nové Intel Macy. Ale z dlouhodobého hlediska je tato změna chápána jako pozitivní a správný krok, už kvůli spojenectví se společností Intel, která má ve své nabídce dostatek čipů, jež by Apple mohl ve svých výrobcích využít. Zajímavý je i fakt, že s největší pravděpodobností na Intel Macích půjde současně provozovat Mac OS X, ale i Windows (nebo třeba Linux), ale nebude možné Mac OS X provozovat na jiném hardwaru než od Applu. Apple sice oficiálně nebude dodávat podporu pro spouštění Windows na Macu, ale podle slov Phila Schillera to možné bude. Vývojářské Intel Macy tuto zprávu potvrzují a na internetu se již objevují obrázky Maců, na kterých nativně běží Windows (jedná se o Intel Macy určené pro vývojáře, nikoliv o finální produkty).

Pokud bude opravdu možné na Macích pouštět Windows (a vše nasvědčuje tomu, že ano), stanou se z nich z hlediska možnosti spuštění operačních systémů velmi univerzální stroje. I toto je pravděpodobně jeden z kroků, jak chce Steve Jobs získat větší podíl na trhu. Navíc analytici spekulují, že by v následujících asi pěti letech došlo k nasazení Mac OS X jako konkurenta proti Windows. Mac OS X by bylo možné spouštět nejenom na hardwaru Apple, ale na i PC od dalších výrobců, které obsahují čipset od Intelu. Tím by společnost Intel mohla se svým hardwarem dodávat i operační systém jako trumf proti AMD, kterému by zbyl Windows nebo Linux. I když se zatím jedná opravdu jen o spekulace, tato cesta nezní až tak nereálně.

Bojíte se Maců?

Rozhodně pro to neexistuje důvod, jedná se o plně funkční řešení pro potřeby běžného uživatele i profesionála. Pokud zvažujete vyzkoušet tuto platformu, doporučuji vám navštívit dealera (viz například?) a nechat si Mac OS X a aktuální hardwarovou nabídku předvést a rovnou si rozmyslet, k čemu chcete Maca používat, a zeptat i na dostupnost programového vybavení. Informace o těchto počítačích a jejich softwaru můžete najít i na stránce www.mujmac.cz. I když softwarová základna není tak velká jako u Windows, existují pro Mac OS X aplikace ze všech oblastí. Takže pokud hledáte počítač, který se bude více podobat designovému skvostu než šedé krabici, bude nabízet funkční řešení, jednoduché ovládání, a stabilní operační systém, zkuste Maca. Nebo se na něj jděte k dealerovi alespoň podívat a popřemýšlejte o něm. Až si ho koupíte, dostane se vám pod kůži. Stejně jako mě.

Historie: Apple a Macintosh

1968 Steve Jobs a Steve Wozniak se potkávají ve škole.

1975 Přichází Altair 8800, osobní počítač, jenž si získal velkou oblibu mezi počítačovými nadšenci své doby. Obsahoval procesor Intel 8080A, první programovací jazyk pro počítač byl Altair BASIC od Microsoftu.

1976 Vzniká Apple I, jehož tvůrcem je Steve Wozniak.

Steve Jobs, Steve Wozniak a Ron Wayne zakládají společnost Apple Computer v garáži nevlastních rodičů Steva Jobse.

1977 Mike Markkula si kupuje třetinový podíl ve firmě Apple za 92 000 USD.

1980 Apple se stává veřejnou společností a ze zakladatelů se stávají milionáři.

1983 John Sculley přichází do společnosti Apple po dlouhém přemlouvání Steva Jobse.

1984 Představen počítač Macintosh a reklama "1984", režírovaná Ridley Scottem.

1985 Steve Jobs opouští Apple a zakládá NeXT.

Microsoft představuje Windows 1.01.

1986 Steve Jobs kupuje za 10 miliónů dolarů od George Lucase Pixar.

1988 NeXT Computer představen veřejnosti.

1990 Windows 3.0.

1992 Představen NeXTSTEP486, operační systém NeXT, který lze spouštět i na x86 procesorech.

1995 Pixar uvádí Toy Story.

Windows 95.

1996 Apple kupuje NeXT a Jobs se vrací do firmy jako poradce.

1998 Představeny počítače PowerMac G3, PowerBook G3 a především iMac, který slaví ohromný celosvětový úspěch.

2000 Steve Jobs se stává CEO společnosti Apple (od roku 1997 do 2000 byl pouze prozatímní CEO).

2001 Mac OS X 10.0.

iPod.

2003 PowerMac G5.

2005 Mac OS X 10.4 Tiger. Apple ohlašuje přechod na Intel procesory.

iPod shuffle.

2006-2007 Postupný přechod na Intel procesory.

§§§§§


Digital Scratching a DJ. Vyber, namixuj a pusť mezi lidi

Mark Renton

C05P0427

Napadlo vás někdy, jak vlastně DJ připravuje před vystoupením svoji hudbu a jaká zařízení k tomu používá? Přestože se na stránkách PC WORLDu věnujeme mixování skladeb jen sporadicky, zdálo se nám hledání odpovědí na položené otázky zajímavé a seznámíme vás proto s možnostmi mixování, ale i s technickým vybavením, které je k tomu potřeba.

a začátek je však třeba nezasvěceným zjednodušeně vysvětlit, o co u DJingu jde. Každá taneční skladba obsahuje určitý počet úderů za minutu, což se vyjadřuje údajem zvaným BPM (beats per minute). Hodnota BPM je u skladeb různá, u houseových skladeb se BPM pohybuje kolem čísla 125. U techna a trance je to kolem 140 BPM. Hlavní podstatou DJingu je nabídnout návštěvníkům párty nepřerušovaný proud taneční hudby. K tomu je zapotřebí mixážní pult, spousta gramofonových desek nebo CD daného stylu a minimálně 2 přístroje k jejich přehrání, které umožňují měnit rychlost skladeb alespoň v rozsahu ? 8%. Změnou rychlosti skladeb DJ (Deejay, česky dýdžej) docílí toho, že skladby budou hrát stejně rychle, budou mít tedy stejné BPM. Potom je ještě nutné jednu ze skladeb na chvíli zrychlit nebo zpomalit, aby údery obou skladeb hrály ve stejný okamžik a ve stejné fázi. Takže práce DJe vypadá tak, že nejprve pustí jednu skladbu a výše popsaným způsobem si připraví další skladbu, kterou ve vhodný okamžik pomocí mixážního pultu přimíchá do té první. Následně plynule přejde na druhou skladbu, původní pak může vyměnit za jinou, na kterou opět aplikuje stejný postup. Tímto způsobem je zajištěn nepřerušovaný proud hudby.

Dříve byly pracovními nástroji dýdžejů pouze 2 (případně 3) gramofony a mixážní pult. Později přibyly ještě mixovací CD přehrávače, které odstranily nevýhody gramofonových desek, především nemožnost představit svou vlastní tvorbu bez návštěvy gramofonových závodů.

Většina dýdžejů však nepovažovala nastupující CD přehrávače za plnohodnotný přístroj, který by se mohl rovnat gramofonům. Dřívější CD přehrávače totiž neumožňovaly scratching a dydžejům zde také chyběl přímý kontakt s deskou. Podobně na tom jsou i ovladače a programy (tedy jen softwarová řešení) pro mixování MP3 souborů. Hlavním důvodem, proč se dýdžejům nechtělo přejít na CD nebo MP3 tedy bylo to, že se nechtěli vzdát svých gramofonů. Gramofony totiž mají osobité kouzlo, které ostatní přístroje postrádají.

Právě tento fakt si uvědomila holandská firma N2IT, která jako první začala vyvíjet zařízení, jenž by pomocí gramofonů umožňovalo pracovat se soubory MP3. Přibližně před čtyřmi roky tato firma vynalezla produkt nazvaný Final Scratch, o jehož rozmach se následně postarala firma Stanton (začala jej vyrábět a prodávat pod svou značkou Stanton Final Scratch). Vynalezení Final Scratche bylo mnohými dýdžeji považováno za revolucí v DJingu, protože konečně mohli pomocí gramofonů pracovat s hudebními soubory úplně stejně jako dříve pracovali s gramofonovými deskami. Firma Stanton měla určitou dobu na trhu monopol, ale postupem času se začaly objevovat konkurenční systémy a v současné době již je z čeho vybírat. Jeden takový systém vám dnes představíme, ale ještě předtím vysvětlíme, na jakém principu podobné systémy fungují.

Všechny tyto systémy se skládají ze tří částí: z ASIO zvukové karty, softwaru a gramofonových desek, které obsahují speciální signál. Gramofony se připojí do vstupů zvukové karty počítače, na kterém je instalován příslušný software. Výstupy ze zvukové karty se připojí na vstupy mixažního pultu. Někdy je nutné mezi zvukovou kartu a gramofony připojit předzesilovače pro gramofon, ale většina současných systémů umí pracovat i bez nich. Zvuková karta digitalizuje přicházející signál z gramofonů a pak je tento signál zpracován programem. Pomocí vlastností speciálního signálu (fáze, frekvence, amplituda), jenž se nachází na deskách, software vyhodnotí, ve které části desky se nachází přenoska a dále jakou rychlostí a jakým směrem se deska pohybuje. Podle toho jsou pak hudební soubory v počítači přehrávány. Pro lepší představu můžeme uvést i konkrétní činnosti: pokud desku zrychlíme/zpomalíme, pak program zrychlí nebo zpomalí přehrávání daného souboru. Jestliže s deskou začneme scratchovat (rychlý pohyb deskou dopředu a dozadu), program se souborem udělá opět to samé (rychle přehraje část souboru dopředu a následně dozadu). Pokud se přenoska nachází na začátku gramofonové desky a vy ji zvednete a umísíte ji třeba doprostřed desky, program začne hudební soubor přehrávat od středu skladby.

Ještě by nebylo na škodu zmínit, že většina systémů nabízí pro práci s deskami dva režimy: režim s časovým kódem a režim bez časového kódu. První byl popsán na předchozích řádcích změnou polohy přenosky na desce změním i aktuální pozici ve skladbě. V tomto režimu je práce se speciálními deskami úplně stejná jako s klasickými vinyly. Druhý režim, tedy bez časového kódu, již neumožňuje změnu aktuální pozice pomocí gramofonové přenosky, ale sleduje se zde pouze směr a rychlost desky. Tento režim se používá pro scratching a pro některé funkce, které nelze použít v předchozím režimu. Pro scratching je tento režim vhodný především proto, že u něj může dojít k nechtěnému přeskočení přenosky do vedlejší drážky, aniž by se změnila aktuální pozice zvoleného tracku.

Alcatech DigiScratch 2

Zařízení, které vám dnes představíme, pochází z dílny známé německé firmy Alcatech a jmenuje DigiScratch 2. Systém DigiScratch 2 není na trhu převratnou novinkou, jedná se spíše o vylepšeného nástupce první verze. Prodává ve třech variantách, každá varianta obsahuje nutné příslušenství a první dvě varianty obsahují také zvukovou kartu. Příslušenství tvoří 3 desky se speciálním signálem a 2 kusy CD. Tyto CD obsahují potřebný software a audio stopu se speciálním signálem, který umožňuje ovládat program také pomocí CD přehrávačů. První varianta obsahuje kvalitní externí PCI/PCMCIA zvukovou kartu, kterou výrobce pojmenoval DigiScratch Box. DigiScratch Box je však poměrně velký a také drahý. Cena této varianty činí přibližně 21 000 Kč. Druhá varianta obsahuje externí USB zvukovou kartu Maya 44 USB, která je podle našeho názoru pro daný účel optimální volbou. Cena druhé varianty je asi 15 000 Kč. Poslední varianta již žádnou zvukovou kartu neobsahuje, je dodávána jen s dříve zmíněným příslušenstvím. Je vhodná pro ty zákazníky, kteří jíž vlastní zvukovou kartu nebo jim karta od společnosti Alcatech z jakéhokoliv důvodu nevyhovuje. Ze všech tří variant je poslední nabízený produkt cenově nejvýhodnější, lze jej získat za cca 10 500 Kč. Firma Alcatech podporuje i uživatele některé z prvních verzí Final Scratche. DigiScratch 2 lze totiž provozovat také na jeho hardwaru. Přechod z Final Scratche na DigiScratch 2 vás přijde na přibližně asi 6 000 Kč. Registrovaní uživatelé původní verze DigiScratche mohou přejít na novou verzi zdarma, stačí si jen stáhnout nový software.

DigiScratch desky, vzhled a funkce programu

Speciální desky pro DigiScratch mají dvě strany se stejným signálem, ale jsou vzhledově odlišné. Jak můžete na vidět na obrázku, strana A má většinu své plochy vizuálně rozdělenou na 12 stejných segmentů, za kterými následuje koncová část. Strana B je rozdělena pouze na hlavní a koncovou část. Koncová část a vizuálně oddělené segmenty mají své funkce, k nimž se dostaneme v dalším popisu.

Program je tvořen třemi částmi. Horní část tvoří dva přehrávače, mezi nimiž se nachází sampler. Prostřední část slouží k výběru tracků a pro práci s playlisty. Mezi podporované hudební formáty patří MP3, WAV, WMA a OGG. Skladby lze vybírat buď přetažením myší, nebo pomocí koncové části desek.

To probíhá tak, že po přemístění přenosky do tohoto prostoru jejím pohybem vpřed a vzad ovlivňuji pohyb vybíracího rámečku po playlistu. Spodní část má dvě odlišné funkce. První funkcí je archiv skladeb, druhou je mixážní pult, umožňující nastavení hlasitosti používaných vstupů a výstupů systému. Prostřední část a archiv skladeb obsahují vlastní přehrávač, takže skladbu si lze poslechnout i bez jejího načítání do hlavních přehrávačů.

Systém DigiScratch je určen profesionálním DJům, a tak nenabízí mnoho usnadňujících funkcí. Měřiče BPM a zobrazení časového průběhu skladeb představují jediné ulehčení, které zde můžete nalézt. Každý přehrávač obsahuje dva displeje, jeden pro zobrazení průběhu celé skladby a jeden zobrazující aktuální průběh s možností zoomování. Tento displej lze také zvětšit vypnutím zobrazení některých prvků přehrávače. DigiScratch pracuje ve třech režimech: s časovým kódem, bez časového kódu a v interním režimu. První dva režimy jsme již popsali, zajímavou "vychytávku" nabízí DigiScratch v režimu s časovým kódem. Jak můžete vidět na obrázku programu (na levém přehrávači), v tomto režimu displej pro zobrazení průběhu celé skladby skladbu rozdělí na několik (max.12) segmentů, které odpovídají segmentům na straně A DigiScratch desky. Při přemístění přenosky ze začátku desky do třetího segmentu se aktuální pozice přehrávané skladby přesune právě do tohoto segmentu. To urychluje práci a usnadňuje orientaci při mixování skladeb. Interní režim pouze skladbu přehraje bez možnosti jejího ovlivnění gramofony. Mezi důležité funkce, které DigiScratch nabízí, můžeme zařadit master tempo, zpětný chod, smyčkování za letu, cue body a možnost záznamu. Master tempo je funkce, která při změně tempa vyrovnává výšku tónu, aby byla stále stejná. To má za následek, že si ani nevšimnete, že skladba hraje pomaleji nebo rychleji. Smyčkování za letu je zase funkce, která vytvoří dokonalou smyčku, což je krátký opakující se úsek skladby, kde konec tohoto úseku navazuje na začátek. DigiScratch umožňuje tvorbu smyček o délce 1, 2, 4 a 8 úderů. Bohužel u některých skladeb s melodií je zapotřebí k vytvoření dokonalé smyčky dvakrát tolik úderů. Smyčku lze případně vytvořit i ručně, pak již nejste její délkou omezeni. Ručně vytvořené smyčky umí DigiScratch srovnat podle úderů, takže budou také přesné. Zde je však nutné údery počítat, protože smyčka o délce například 11 úderůž bude k ničemu. Cue body slouží k vytvoření značky v určitém místě (čase) skladby. Na toto místo se tedy můžete později bez složitého hledání vrátit. U DigiScratch můžete pracovat až s 6 cue body. Možnost záznamu je velmi užitečná věc, DigiScratch umožňuje kromě záznamu vašeho mixu zaznamenávat i zvuk z jednotlivých přehrávačů. Záznam probíhá do formátu WAV nebo MP3. Další funkcí, která by stála alespoň za zmínku, je také přehrávač samplů (vzorků krátkých hudebních souborů).

Praktické zkušenosti, aneb jak to hraje?

Pro vyzkoušení DigiScratche jsme měli k dispozici 2. variantu, testování tedy probíhalo na zvukové kartě Maya 44 USB, která umožňuje pracovat s latencí až 5 ms. Správná funkčnost DigiScratche závisí na kvalitní kalibraci speciálních desek. Při prvních zkouškách nepracoval DigiScratch jak měl, ale pomohla změna kalibrace desek, po níž bylo vše v naprostém pořádku. U některých systémů dochází při velmi pomalém pohybu deskou k výpadku zvuku, ale to není případ DigiScratche, protože tomu velmi pomalé nebo rychlé pohyby nedělaly žádné problémy. Po vypnutí gramofonu DigiScratch přehrával hudební soubor až do zastavení desky. Profesionální scratch DJ by na scratchingu a jeho zvuku asi nějaké chyby našel, ale z pohledu tanečního dýdžeje vypadalo vše v pořádku.

Smyčkování bylo v zásadě celkem přesné, jen občas došlo k drobným nepřesnostem. K nim dochází například proto, že BPM počítadla neurčí vždy úplně přesnou hodnotu BPM. Občasnou nepřesnost BPM nelze považovat za výrazný problém, vadí pouze v souvislosti se smyčkami. Na přesné srovnání skladeb jsou totiž zapotřebí především uši. Na úplný závěr musím konstatovat, že DigiScratch je dobrý produkt, ale program by potřeboval ještě trochu doladit.. Potenciálním zájemcům o DigiScratch firma Alcatech nabízí zkušební balíček, který umožňuje Digiscratch ve zjednodušené podobě vyzkoušet. Pokud máte k programu či produktu další otázky, můžete se podívat například na fórum na stránkách www.stereoman.tk. Informace samozřejmě najdete také na stránce výrobce, http://www.alcatech.com5.

DigiScratch 2

Klady a zápory

+ zkušební verze za 10 euro

+ smyčkování za letu a cue body

+ volnost ve výběru zvukové karty

+ vizuální značky na deskách

pro časový kód

+ výběr skladeb pomocí desek

- max. délka smyčky jen 8 dob

- nutný USB port pro HW klíč

- pouze německý manuál

- drobné chyby programu

Výrobce a prodejce: Alcatech.com

PožadavkyMinimální požadavky

- Windows 2000/XP

- Pentium III/Athlon 1 GHZ, 256 MB RAM, 20 MB volného místo na disku

- volný USB port hardwarový klíč

- volná sběrnice PCI (PC) nebo PCMCIA (laptop) (jen pro variantu 1)

- druhý volný USB port (jen pro variantu 2)

Doporučená konfigurace

- Windows 2000/XP

- Pentium III/Athlon 2 GHZ, 512 MB RAM, 20 MB volného místo na disku

- volný USB port hardwarový klíč

- volná PCI sběrnice (PC) nebo PCMCIA karta-autobusy (laptop) (pro variantu 1)

- druhý volný USB port (jen pro verzi 2)

§§§§§


09/2006

$$$$$


Novinky


Redakční blok

Tomáš Jirásko, Čestmír Žák, Alexandr Radecký

06P0389, 06P0388

Multifunkce OKI

Multifunkční zařízení B4525 MFP a B4545 MFP (nahrazující produkty B4520 MFP a B4540 MFP) jsou vhodná zejména do kancelářského prostředí, protože v jediném zařízení přinášejí černobílý tisk, kopírování, faxování a barevné skenování (s rozlišením až 9 600 dpi) šetří tak cenný kancelářský prostor. Zařízení rovněž nabízejí pokročilý síťový tisk, skenování a faxování, skenování do složek a oboustranný tisk, což umožňuje snížení objemu tištěných materiálů a zároveň i efektivnější sdílení informací.

Výkonná multifunkční zařízení řady B4500 MFP uvítají především organizace státní správy, vzdělávací instituce, banky a větší pracovní skupiny. Tyto produkty totiž podporují správu dokumentů a jsou dodávány s aplikacemi pro správu digitálních dokumentů PaperPort, protokol LDAP (Lightweight Directory Access Protocol), Template Manager 2006 a podpora "Ask OKI". Software PaperPort uživatelům umožňuje lepší správu archivovaných informací, například PC souborů. Dokumenty a obrázky lze rovněž skenovat do PDF a zpřístupnit je prostřednictvím tohoto nástroje v uživatelsky příjemném rozhraní s náhledy.

LCD Xerox

Nejdostupnější řada displejů Xerox nese označení XA3. K dispozici jsou ve dvou velikostech, tedy s úhlopříčkou 17" a 19". Tyto displeje nabízejí dobu odezvy 8 ms. Řada displejů Xerox XA7 nabízí uživatelům technologii XShield pro ochranu displeje proti poškrábání a pro zlepšení kvality obrazu, dále digitální konektor DVI pro maximálně věrné zobrazení barev. XShield tvoří filtr z tvrzeného skla. Série XAP nabízí displeje s úhlopříčkou 17" a 19" s ochranou proti poškrábání. Dlouhodobou práci s tímto displejem zpříjemňuje antireflexní vrstva a technologie XShield, ale také propracovaný stojan Xstand s funkcí Pivot. Nejnáročnějším zákazníkům v podnikovém prostředí, ale také domácím uživatelům nabízí Xerox monitory řady XM3-19w LCD monitory s širokoúhlým obrazem 16 : 9, úhlopříčkou 19" a technologií XInput pro připojení multimediálních zařízení, herních konzol či dvou počítačů. Přepnutí mezi různými zdroji videosignálu jediným tlačítkem usnadňuje práci a nabízí rychlou možnost, jak přeměnit bez přepojování kabelů pracovní počítač v zábavní centrum se skvělým obrazem.

4GB flash disk

Společnost Samsung Electronics vyvinula velkokapacitní flash disk s cílem umožnit zákazníkům plně využít vymoženosti chystaného operačního systému Microsoft Windows Vista, a to samozřejmě zvýšením výkonu celého systému. Čtyři gigabajty prostoru jsou tvořeny flashovými paměťovými čipy, které jsou o poznání rychlejší než tradiční pevné disky, toto se kombinuje s technologií Vista ReadyBoost, umožňující využít flashové paměti pro ukládání dat, které by jinak byly uloženy na pevný disk, což vede ke zrychlení práce celého systému. Cílem flash disku totiž samozřejmě není zcela nahradit pevné disky, u nichž je stále náklad na jeden GB prostoru mnohem nižší než u flash disků. ReadyBoost má být jednou z technologií, jejímž cílem je eliminovat otravné čekání při spouštění aplikací v současných Windows. Člověk se ovšem neubrání vzpomínce na to, že při každém uvedení nových Windows na trh se objevují četná ujištění o možnostech a vymoženostech nových technologií, obvykle s velmi poutavými a nepříliš jasnými označeními.

Kromě ReadyBoost Vista chystá například ReadyDrive, kdy je flash paměť přidána k disku jako další vrstva cache paměti, a to zejména pro "probouzení" počítače ze spánkového režimu. Aby nebylo těch hi-tech názvů málo, zmiňme například technologii SuperFetch, jež se snaží odhadnout, které programy či dokumenty budou asi požadovány a spuštěny a dopředu je nahrává, takže jsou k dispozici rychleji, pokud je uživatel skutečně potřebuje.

Samsung se chystaných Vista lákadel evidentně rád chytil již dříve a letos demonstroval hybridní disk pro technologii ReadyDrive. Dva z nich byly například k vidění na Windows Hardware Engineering Conference (WinHEC) konané v květnu v Seattlu, vybaveny byly 128 či 256 MB flashové paměti.

Dvakrát Asus

Společnost Asus se v posledních letech angažuje v široké škále produktů, od tradičních notebooků až po televizní karty. Mezi poslední novinky patří dva přístroje na přenos dat. Prvním kouskem je miniaturní Wi-Fi USB adaptér Asus WL-169gE, který se oproti jiným USB Wi-Fi klientům pyšní zvýšenou citlivostí na signál, tedy i vyšším dosahem. Výrobce udává oproti jiným zařízením standardu 802.11g až trojnásobný dosah. Produkt dbá i na zajištění zpětné kompatibility se všemi produkty standardu IEEE 802.11b/g, bezpečnost zajišťuje možnost 64/128bit WEP šifrování a WPA a WPA2 zabezpečení. Ohled je brán i na majitele notebooků, WL-169gE má snížené energetické nároky a nízké rozměry a hmotnost 75 x 25 x 9 mm, 40 g. Cena na trhu je kolem 1 300 Kč.

Druhou novinkou je víceúčelové zařízení Asus AM200g. Jde o "3 v 1" produkt integrující ADSL, Wi-Fi a internetové telefonování VoIP a poskytující tak široké možnosti v přístupu k internetu. Konkrétně obsahuje Asus AM200g ADSL2/2+ modem, router, čtyřportový switch, Wi-Fi Access Point o rychlosti 54 Mb/s a VoIP gateway se dvěma FXS porty pro připojení běžných telefonů a jedním PSTN portem pro připojení záložní telefonní linky. Zejména pro uživatele, kteří chtějí ADSL konektivitu k internetu sdílet s dalšími počítači v LAN síti i bezdrátově a využívat k tomu i internetovou VoIP telefonii, je ASUS AM200g díky integraci technologie ADSL, Wi-Fi a VoIP vhodným řešením, mj. tím ušetří za nákup více rozdílných přístrojů. Asus AM200g má k dispozici dva USB porty pro připojení PC, tiskárny nebo USB disku. Zařízení obsahuje firewall, IP/Port filtrace, blokování URL, VPN pass through. Zabezpečení Wi-Fi části zahrnuje WEP a WPA/WPA2 (TKIP, AES) šifrování a možnost ověřování na Radius serveru.

Infineon UWB čipy

Že vývoj moderních technologií není jen doménou Japonska a USA, dokazuje mj. německý výrobce procesorů Infineon Technologies, který zkonstruoval základní přijímač pro novou generaci "system-on-chip" polovodičů. Ty umožní přístrojům jako mobilní telefony a počítače, aby vysokorychlostně vysílaly a přijímaly data vzduchem. V porovnání s ostatními podobnými technologiemi ovšem s mnohem větším dosahem a rychlostí, vzhledem k velikosti samotného zařízení.

Dvoupásmový UWB (ultra-wideband) RF (radio frequency) přijímač/vysílač je založen na nízkonapájené technologii CMOS (complementary metal oxide semiconductor), podporuje najednou frekvence v pásmu 3-5 GHz a také ty v rozmezí 6 až 9 GHz tak, jak je jako standard definovalo konsorcium WiMedia Alliance. Infineon bude UWB čipy vyrábět 90nm CMOS výrobním procesem, umožňujícím vyprodukovat zařízení s nízkou spotřebou a velikostí vhodnou pro mobilní zařízení. 90 nm označuje nejmenší obvod vyleptaný do čipu. UWB přijímač/vysílač podporuje rychlosti až 480 Mbps, tedy až 60 MB/s, je vhodný jak pro Certified Wireless USB (Universal Serial Bus), tak Bluetooth-over-WiMedia UWB systémy. Na trhu by měl být v polovině příštího roku. Doufejme, že tato nová technologie bude skutečně znamenat spolehlivé vysokorychlostní bezdrátové datové přenosy, protože ať již podobné technologie pokročily sebevíce, doposud v jsou v této oblasti pevné drátové spoje nutností.

Wi-Fi komunikátor Sony

Společnost Sony připravila něco pro ty, kdo si oblíbili internetové posílání zpráv a bezplatné telefonování. Osobní komunikátor Mylo je navržen pro bezdrátové sítě standardu 802.11b a při ceně 350 dolarů by se měl objevit na podzimních pultech obchodů. Mylo, čili "my life online", je přímým konkurentem řady hybridních komunikačních zařízení včetně mobilních telefonů s Wi-Fi podporou a možnostmi využívat ICQ a podobné itnernetové komunikační protokoly. Přístroj obsahuje 2,4" LCD displej s vysouvací qwerty klávesnicí, umožňující mnohem rychlejší a pohodlnější psaní než na mobilním telefonu. Nahraný IM (instant message) klient podporuje protokoly společností Google, Yahoo a Skype. K dispozici je i internetový prohlížeč. Data jsou ukládána na 1GB flash disk, kam lze ukládat i hudbu, fotografie, video. Je ovšem otázkou, zda Sony Mylo uspěje, protože na trhu jsou za podobnou cenu k dostání PDA komunikátory schopné provozu na sítích GSM a podporující širokou škálu aplikací a her.

TV telefon Samsung

Oblíbené marketingové taháky spočívají v předhánění se v tom, vyrobit něco co největší a na druhou stranu co nejmenší. Oblast elektroniky patří spíše do skupiny preferující miniaturizaci, důkazem čehož je i novinka od Samsungu: tenoučký mobilní telefon schopný přijímat rozhlasové a televizní satelitní vysílání. SCH-B500 je nejtenčí přístroj svého druhu, podporující jihokorejskou službu S-DMB (Satellite Digital Mobile Broadcasting), jeho tloušťka činí pouhých 13,5 milimetru, tedy asi polovinu toho, co měřily přístroje první generace mířící na trh začátkem roku 2005. Výška SCH-B500 je 101 mm, šířka 52 mm a hmotnost 100 gramů. Přístroj podporuje CDMA 2000 1x EVDO sítě a obsahuje 2Mpix fotoaparát, QVGA (320 x 240) displej, MP3 přehrávač, Bluetooth, prohlížeč dokumentů a televizní výstup. Zajímavostí je audio book, tedy program, který nahlas přečte tři uložené pohádky, a to hned ve čtyřech různých jazycích (korejsky, anglicky, japonsky a čínsky).

McKlein pro notebook

n Pokud vás už omrzelo přenášet notebook a další doplňky moderní doby mobilní telefon, PDA, příslušenství k přenosnému počítači a další ve stejné aktovce jako má váš kolega, na trhu mnoho alternativ k masově rozšířeným značkám není. Jednou z výjimek jsou produkty značky McKlein, které se objevily na našem trhu. Kožené aktovky a kabelky této značky jsou ojedinělou kombinací funkčnosti a stylu. Z funkčního hlediska jsou jak pánské aktovky, tak i dámské kabelky uzpůsobeny tak, aby pohodlně a zejména bezpečně zabezpečily transport přenosných osobních počítačů i dalších mobilních zařízení. Prostor pro notebook je standardně vypolstrován "včelím plástem" a bezpečně pohlcuje i silné nárazy. Vnitřní prostor kabelek i aktovek je vybaven specializovanými kapsami na mobilní telefon, PDA, disky CD a DVD, vizitky, psací potřeby a další příslušenství. Pánské aktovky jsou dodávány jak v černé, tak i v hnědé barvě, dámské kabelky pak v šesti barevných variantách.

Odkaz: http://www.sekora.cz

Aby obraz větší byl

Pro aplikace, vyžadující velkoplošnou obrazovku sestavenou ze čtyř MPDP displejů, se v nabídce společnosti Nowatron objevil vysoce výkonný model PK-8420 o úhlopříčce 84". Velkoplošná plazmová stěna poskytuje vysoké rozlišení obrazu (1 706 x 960 bodů /WXGA/), kontrast 3 000 : 1 a hodnotu jasu 1 000 cd/m2. Plazmovou stěnu lze instalovat dvěma způsoby. Jednak lze využít nosné držáky na jednotlivých displejích pro upevnění na stěnu, nebo speciální konstrukci (stojan), která byla navržena právě pro instalaci 84" obrazovky. Sestava velkoplošného plazmového displeje včetně stojanu má rozměry 1 972 x 1 167 x 142 mm a hmotnost 150,6 kg. V nabídce je rovněž displej MPDP s úhlopříčkou 42" (926,2 x 523,6 x 76,5 mm), hmotností 27 kg, rozlišením 853 x 480 bodů (WVGA), který se vyznačuje také špičkovým jasem (1 000 cd/m2) a kontrastem 3 000 : 1. Zajímavostí tohoto modelu je, že při sestavování dvou a více 42" displejů vznikají přechody menší než 5 mm, přičemž běžné Multi PDP displeje mají spoje mezi jednotlivými panely větší než 100 mm.

Odkaz: http://www.nowatron.cz

HD kamkordér Canon

Novinka společnosti Canon se chlubí pomyslným oceněním nemenší a nejlehčí High-Definition kamery na světě. HV10 je přístroj využívající jako záznamové médium běžnou MiniDV pásku, na kterou je video s vysokým rozlišením ukládáno pomocí formátu HDV. Na rozdíl od předchozích HDV kamer jiných značek vypadá HV10 více jako tradiční spotřebitelská digitální kamera.

Rozměry jsou vpravdě minimalistické, a to 56 x 104 x 106 mm při hmotnosti 500 gramů včetně baterie a záznamové pásky. Pro zajímavost, nejmenší HDV kamkordér Sony HDR-HC3 měří 82 x 78 x 139 mm a váží 560 gramů. Podobně jako ostatní HD kamkordéry umí HV10 plné HD rozlišení

1 920 x 1 080 pixelů a má desetinásobný optický zoom a optický stabilizátor obrazu. Při zářijovém uvedení na trh to bude nejnovější z řady HD kamkordérů. Právě nedávno totiž samotný Canon oznámil dva nové HDV přístroje, jeden pro profesionály a druhý pro high-end spotřební zákazníky. Ještě před Canonem učinily podobná prohlášení Sony a Sanyo. Jeden z kousků Sony používá nový AVCHD formát, druhý ukládá video na pevný disk, přístroj Sanyo používá paměťové karty.

HP Memory Spot

Miniaturní paměťový čip Memory Spot společnosti Hewlett-Packard byl navržen tak, aby uchovával digitální informace ve fotografiích či v dokumentech, avšak jeho malá velikost a bezdrátové možnosti mohou být využity průmyslovými špióny pro zcizování důležitých podnikových dat. Ohledně této hrozby se již rozvinuly četné diskuze s tím, že i toto může být překonáno a data ochráněna, protože nakonec citlivé údaje lze odnést i na prostém malém flash disku.

Nedávno byl prototyp Memory Spot představen širší veřejnosti a jeho velikost je skutečně zanedbatelná, odpovídá například hlavičce zápalky, přitom uloží až 512 MB dat. Zároveň disponuje anténou schopnou přenosu až 1 280 MB/s, přitom nepotřebuje vlastní napájecí zdroj, energii totiž získává z kompatibilní čtečky v induktivním procesu, kdy energie proudí z jednoho přístroje do druhého přes sdílené magnetické pole (tato a jí příbuzné technologie nacházejí v poslední době stále širší využití).

K údajům v Memory Spot se lze dostat z řady přístrojů jako jsou speciálně upravené telefony či PDA, což je předurčuje pro použití v mnoha situacích a odvětvích, dají se tak například snadno označovat výrobky v obchodech či nedokončené produkty ve průmyslových podnicích. Jeho komerční využití je však záležitostí několika let, rozhodně ho nelze čekat příští rok.

Canon pomáhá národním parkům

Canon CZ, s.r.o. společně se všemi čtyřmi národními parky v ČR podepsal dlouhodobou smlouvu o vzájemné spolupráci, na jejímž základě se firma Canon oficiálně stala "Generálním partnerem národních parků ČR". Důvodem tohoto kroku je snaha konkrétními činy naplňovat ideu celosvětové firemní filozofie Canonu-Kyosei s její hlavní myšlenkou: harmonicky žít a pracovat, napříč všemi společnostmi, pro společné dobro, tedy s maximálním respektem k životnímu prostředí. Environmentální myšlení tak zaujímá ve vizi společnosti Canon v 21. století prominentní roli. Ekologické aktivity se prolínají významnou řadou oblastí působení firmy Canon od vytvoření systému totální cirkulace produktů zahrnujícího vývoj, výrobu a prodej, po navrhování produktů šetrných k přírodě či dodržování přísných mezinárodních norem ISO pro správu životního prostředí. Zmíněná partnerská spolupráce společnosti Canon s národními parky zahrnuje zejména pravidelnou materiální a finanční podporu nejrůznějších ekologických projektů národních parků s cílem uchovat jedny z posledních přirozených nebo přirozenému stavu blízkých přírodních celků u nás.

Více: http://www.canon.cz/sponzoring/index.html

Sony\s GPS-CS1

Nejednoho náruživého fotografa jistě napadlo, že kromě času a data by u svých fotografií měl rád automaticky zaznamenáno i místo pořízení tak, aby za pár měsíců či let bylo snadné určit, odkud který snímek pochází. Takový zákazníci jistě přivítají nedávnou zprávu společnosti Sony oznamující GPS-CS1, přenosný GPS přijímač a software, který výše zmíněné umožňuje. Konkrétně to funguje tak, že při zapnutí přístroj každých 15 sekund zaznamená, kde se právě nachází a pokud ho máte s sebou, zachytí místa, kudy procházíte. Tyto údaje mohou být později spárovány s fotografiemi podle času jejich pořízení. Proto musí být čas ve fotoaparátu přesně nastaven, přičemž čas v GPS-SC1 se natavuje automaticky ze satelitu.

To vše je teorie, jak to však funguje v praxi? Naštěstí naši kolegové v Tokiu měli možnost GPS-SC1 vyzkoušet, takže se můžeme podělit o zkušenosti. Největším problémem je ztrácení signálu, což je ovšem spíše způsobeno výškovými budovami v Tokiu než nedostatky v samotné jednotce. Dočasná ztráta GPS signálu neznamená, že by fotografie nebyly spojeny s místem pořízení, program Sony GPS Image Tracker, který místo pořízení zapíše do metadat JPEG obrázku, prostě použije nejbližší možné údaje.

Jednou ze starostí bylo, zda jednotka spolupracuje dostatečně dobře i s přístroji jiných značek než Sony. Teoreticky by to neměl být problém, protože GPS i JPEG metadata jsou standardizována, ovšem samotné vyjádření Sony nebylo příliš sebejisté a v zásadě garantuje provoz právě jen s kamerami Sony. Naše zkušenost byla dobrá, jednotka bez problémů pracovala s přístroji Pentax Optio a Nikon D70, jde tedy o to, aby daný fotoaparát podporoval JPEG soubory s EXIF 2.1 metadata standardem.

Je to vítaná změna oproti přístrojům, jejichž spolupráce s ostatními je omezena jen na vlastní značku. Výstupem GPS-SC1 je vlastně obyčejný TXT soubor, takže šikovný nadšenec by mohl zajistit i jiné využití, například spolupráci i se staršími fotoaparáty.

Máte-li kameru Sony s aktuální verzí Sony Motion Picture Browser, software se postará o propojení získaných geografických údajů přímo s Google Maps, takže na mapě lze snadno vidět místo pořízení snímků. Taková spolupráce s jinými značkami je zatím omezená, ale již nyní se na internetu objevují weby věnované řešení těchto otázek.

A nakonec jedna dobrá zpráva o GPS-CS1 a tou je cena, která se v Japonsku i USA pohybuje kolem 150 dolarů.

ARBES NEMO

Softwarová společnost ARBES uvedla na trh nové řešení ARBES NEMO pro správu nemovitostních fondů. Specializovaný softwarový systém ARBES NEMO umožňuje správcům fondů evidenci dat, přiřazování plateb, kontrolu zákonných limitů a zejména oceňování aktiv za účelem stanovení hodnoty podílových listů.

Kerio MailServer

Groupwarový server pro malé a střední podniky je k dispozici ve verzi 6.2. Mezi nové vlastnosti patří modul pro antivirový program ClamAV, podpora poznámek, systém dvojúrovňového hodnocení spamu a distribuční listy. Uživatelé poznámek v Microsoft Outlooku je mohou nyní sdílet i se svými kolegy. Barevné poznámky vytvořené v Outlooku jsou automaticky synchronizovány s Kerio MailServerem a v tu samou chvíli jsou k dispozici i v Kerio WebMailu. Distribuční listy, jež řadí osobní kontakty do jediné e-mailové adresy, pomáhají uživatelům zjednodušit proces odesílání informativních e-mailů velkým skupinám příjemců. Kerio Mail Server běží na platformách Windows, Linux a Mac OS X.

§§§§§


CD/DVD příloha

Jan Šplíchal, Libor Vacata

06P00392

Téma CD/DVD

PixVillage 2.0.2393

Aplikace pro P2P sdílení fotografií. Uživatelé se připojují přímo k vašemu PC, není tedy třeba nikam fotografie nahrávat a čekat, až si je uživatelé stáhnou. Pro komunikaci musí mít tento software instalovaný všichni zúčastnění. Program obsahuje i kalendář.

FineView 0.69

Jednoduchý prohlížeč obrázků s podporou slideshow. Umožňuje převod souborů na JPEG, PNG a BMP, automatické korekce, možnost nastavení prohlíženého obrázku jako pozadí plochy Windows.

Obsah:

ACDSee Photo Manager 8.1.99 (DVD)

Opanda IExif 2.26

FastStone Image Viewer 2.6

FineView 0.69

ANVSOFT Flash Slide Show Maker 2.02

ForceVision 3.32.3

GIMP 2.2.12

iWebAlbum 1.52

JAlbum 6.5.1 (DVD)

Paint.NET 2.64

Photobie 2.6

PhotoFiltre 6.2.5 CZ

Picasa 2.2

PixVillage 2.0.2393

Saint Paint Studio 11.3

StudioLine Photo Basic 3.6.2 (DVD)

ThumbsPlus 7.0 SP1 (DVD)

Virtual Painter 5

Xnview 1.82.4

Zoner Media Explorer 5 Classic

K obsahu PC Worldu

Acrobat Reader 7.0.5 CZ

Adobe Reader je neznámějším programem pro čtení, tisk a prohlížení dokumentů ve formátu PDF. Vzhledem k tomu, že se jedná o formát nezávislý na platformě počítače, lze tyto dokumenty číst jak na PC, tak i na počítačích Apple. Jedná se o aplikaci, která by rozhodně neměla na žádném počítači chybět.

Samurize 1.64

Samurize je všestranná aplikace, která při zobrazování všemožných informací na pracovní ploše nabízí takřka neomezené možnosti. Najdete zde plug-iny pro zobrazování systémových informací, sledování síťových procesů nebo třeba pro zjišťování množství odeslaných či přijatých dat.

Komerční software & slevy

MS Office 2007(DVD)

Ve spolupráci se společností Microsoft nabízíme na našem DVD k vyzkoušení Beta 2 verzi připravovaného balíku kancelářských aplikací, označeného Microsoft Office 2007. Přináší řadu změn a novinek. Z graficky přepracovaného a odlehčeného uživatelského prostředí zmizela většina dialogových oken, menu a panelů nástrojů, což by měl být krok ke zpřehlednění a zrychlení práce. Hlavní nabídka v aplikacích Word, Excel, PowerPoint a Access byla kompletně přepracována: pod barevným znakem čtyřlístku Office naleznete jedinou nabídku odpovídající původní nabídce Soubor, která nyní nabízí sadu funkcí pro práci s dokumentem jako celkem. Další funkční nástroje jsou umístěny na jednotlivých kartách pásu v horní části okna aplikací. Při práci se objeví karty pásu s nástroji jen tehdy, jsou-li potřeba. Například karta pro úpravy obrázků se objeví pouze při práci s obrázkem (po jeho vložení nebo označení). Novinkou je i možnost ukládání do formátu PDF, stejně jako zahrnutí technologie XML do všech vytvořených dokumentů. Ta představuje univerzální formát pro ukládání dat ve strukturované formě. Změnám se nevyhnula ani aplikace Excel, hodnoty v jednotlivých buňkách lze zvýraznit barevným sloupečkem, barvami pozadí či sadami ikon v závislosti na obsahu buňky. V oblasti buněk označených jako Table přibyla řada funkcí, možností formátování a změn vzhledu.

Microsoft uvede nový Office na trh v osmi různých provedeních: od speciální sady Pro studenty a domácnosti až po sadu Enterprise. Ceny zatím nejsou známy, budou se však pohybovat na zhruba stejné úrovni jako u předešlé verze.

Pro úspěšné nainstalování budete potřebovat instalační kód který získáte po vyplnění krátkého formuláře na stránce: http://www.microsoft.com/emea/Office2007beta/99/.

Zoner Photo Studio 8

Oblíbený program pro komplexní zpracování digitální fotografie přináší uživateli dlouho očekávané funkce i nejedno překvapení. Na první pohled se změnila tvář programu, který lépe zapadne do prostředí Windows. Rovněž se zvýšila jeho rychlost a systémové nároky jsou nyní menší, zejména při práci v síti.

K funkcím pro úpravu fotografií přibyla možnost profesionální úpravy expozice pomocí nástroje Křivky a dále retušovací nástroje Žehlička, Štětec a Výplň. Při vyhledávání a filtrování je v nové verzi možné využít i fotografické údaje (čas, clona) z formátu EXIF. Uživatele ale nejvíce potěší možnost vytváření panoramatických a 3D fotografií (anaglyfů). Pro export prezentace s přechodovými efekty a hudbou na pozadí lze využít promítání PDF. Program je k dispozici v několika funkčně i cenově odlišných verzích: Classic za 399 Kč, Home za 999 Kč a Professional za 2 499 Kč s DPH.

Zabezpečení

avast! Home 4.7.869

Plnohodnotný antivirový program nabízí kvalitní uživatelské rozhraní a pokročilé a spolehlivé funkce pro skenování a heuristickou analýzu v případě neznámých podezřelých kódů.

Sunbelt Kerio Personal Firewall 4.3.268

Profesionální osobní firewall, který je k nekomerčnímu použití zdarma. Mezi jeho funkcemi objevíte neomezený paketový filtr, umožňující filtrovat cokoliv, zvýšenou výkonnost a menší nároky na systémové prostředky, ochranu samotných souborů programu proti jejich přepsání.

Hide Folders XP 2.4

Hide Folders XP umožní výběr až 64 složek, které můžete následně skrýt a zabezpečit heslem. Vybrané složky se automaticky stanou neviditelnými a není možné je bez znalosti hesla najít nebo odstranit.

A Další:

AdsCleaner 4.3.39

AgataSoft KilX 1.4

Antidote SuperLite MAP20060707

AntiVir Personal Edition 6.35.00.00

AntiVir Personal Edition 6.35.00.00

avast! Home 4.7.869

Crypt4Free 4.4.13

Hide Folders XP 2.4

Jetico Personal Firewall 2.0.0.5 Beta

Kaspersky Anti-Virus Personal 6.0.0.303

Sunbelt Kerio Personal Firewall 4.3.268

Kerio WinRoute Firewall 6.2.2 (DVD)

NOD32 2.51.28 (DVD)

No File Recovery 2.02

Microsoft Private Folder 1.0

Spamdel 3.5.1.0

SpyRemover 2.59

Tiny Personal Firewall 6.5.86

WinGuard Pro 2006 Free Edition 6.4.27

ZoneAlarm 6.0.667.000

GameStar Dark Messiah of Might and Magic a další...

Dark Messiah of Might and Magic

Série Might and Magic má v herním světě dlouholetou tradici. S jejím kouzelným fantasy světem se původně setkávali příznivci RPG dungeonů ze staré školy a poté se k nim přidali také fanoušci tahových strategií, kteří na tituly z řady Heroes of Might and Magic nedají dopustit. Tentokrát však vývojáři sáhli po zcela odlišném žánru a připravovaný projekt Dark Messiah of Might and Magic vystřihli jako hektickou akční řežbu, v níž se do boje pustíte v roli válečníka, kouzelníka nebo zloděje. Hratelná demoverze obsahuje tutoriál (Prologue) a úvodní singleplayerový level z plné verze s názvem The Dragon-Forsaken Island.

Prey

Kvalitní akční zábavu nabízí také titul Prey, který vás přenese do vesmírného prostředí blízké budoucnosti. Hra se na pultech obchodů objevila na začátku července a společně s jejím vydáním autoři uvolnili i oficiální hratelnou demoverzi, kterou tvoří asi hodinová herní ukázka v pěti singleplayerových levelech a dvou mutliplayerových mapách. Prohlédnete si v ní úvod hry, jež vás seznámí s příběhem a důležitými postavami. Hlavním hrdinou je Tommy, indián z kmene Čerokézů, který se společně s dalšími příslušníky kmene stane obětí únosu mimozemšťanů.

Hratelné demoverze:

Call of Juarez

Auta

Dark Messiah of Might and Magic

Glory of the Roman Empire

GTR 2

LEGO Star Wars II: The Original Trilogy

Micro Machines V4

Prey

The Settlers II: The Next Generation

Star Wolves 2

X-Men: The Official Movie Game

Češtiny:

ECHO: Secrets of the Lost Cavern

FIFA World Cup Germany

Half-Life 2 Episode One

Liquidator: Welcome to Hell

Nexus: The Jupiter Incident

Prey

Rollercoaster Tycoon 3 + Soaked + Wild

ébersoldier

World War II Combat: The Road to Berlin

Absolute Uninstaller 1.6

Hry:

ABCgames Cheater

Buggy Rally

Klop And The Dark Gate

Marbles, Moorhuhn Piraten

Super Mario Bros. 4

Mody:

Unreal Tournament 2004: Clone Bandits

Half-Life 2: Eclipse

Unreal Tournament 2004: Killing Floor 2.0

Videa:

Crysis

Half-Life 2: Episode Two

Lord of the Rings Online

Need for Speed: Carbon

Vanguard

§§§§§


SMS rychlostí světla

Čestmír Žák, Tomáš Jirásko

06P0390

Americký Denver hostil v minulých dnech mistrovství v rychlostním psaní SMS. Osmnáctiletý domácí účastník Ben Cook zde pokořil dosavadní světový rekord, když se mu podařilo napsat SMS o délce 160 znaků na běžném mobilním telefonu za neuvěřitelných 42,2 sekundy (tedy téměř čtyři znaky za vteřinu). Předchozí držitelkou rekordu byla od loňského roku studentka Kimberly Yeo Sue Fern, jež napsala tutéž zprávu za více než 43 sekund. Aby byla soutěž regulérní, již několik let píší soutěžící vždy stejný text, a to v tomto znění: "The razor-toothed piranhas of the genera Serrasalmus and Pygocentrus are the most ferocious freshwater fish in the world. In reality they seldom attack a human."

T-Mobile mění datové tarify

Od počátku srpna dochází ke změnám ve struktuře datových tarifů v nabídce T-Mobile. Stávající tarif Wap+ se přejmenuje na Surf+, program Email&PDA hledejte pod novým označením Surf&Email+ a konečně poslední z tarifů, Internet+, zůstává beze změny názvu. Pro uživatele však samotné pojmenování tarifu nepochybně mnoho neznamená, zajímá je spíše, jaké služby se pod daným marketingovým názvem skrývají. V tomto případě klade T-Mobile nově důraz zejména na službu Web\n\walk, jež umožňuje prohlížení webového obsahu na displeji patřičně vybaveného mobilního telefonu nebo smartphonu. Pokud si nainstalujete prohlížeč doporučený operátorem (na bázi Opera mini), můžete ze svého telefonu surfovat po internetu bez omezení dat, a to i v případě, že používáte nejnižší tarif (Surf+) za 118 Kč měsíčně. Jako promo akci dále nabízí T-Mobile dva měsíce používání těchto služeb bez paušálu. Podrobné informace, ceníky a pravidla hledejte přímo na webu T-Mobile.

Telefónica na Slovensku

Výběrové řízení a s ním i pozici třetího mobilního operátora na Slovensku vyhrála společnost Telefónica O2 Slovakia. O licenci v tendru bojovaly ještě firmy Mobilkom Austria a B Four, k nim se však štěstěna tentokrát obrátila zády. Slovenský telekomunikační úřad nyní vydá vítězi výběrového řízení rozhodnutí o přidělení potřebných frekvencí v pásmech GSM (900/1 800 MHz) a také UMTS, a to s působností po dobu dvaceti let na celém území Slovenska.

Telefónica O2, nástupce Eurotelu a Telecomu

K prvnímu červencovému dni společnost Telefónica O2 Czech Republic definitivně převzala sítě Českého Telecomu a Eurotelu Praha a vytvořila tak telekomunikační gigant, který má dohromady přes osm milionů zákazníků s mobilními telefony či pevnými linkami. Zveřejněny byly i výsledky této nově vzniklé skupiny za druhé čtvrtletí, v němž dohromady generovala čistý zisk ve výši 4,3 miliardy Kč. Celkové tržby dosáhly 30,1 miliard Kč.

CDMA pro 85 tisíc

Technologii CDMA, sloužící pro vysokorychlostní mobilní připojení k internetu (až 1 Mb/s), používá již více než 85 tisíc zákazníků. Ve stejném období loňského roku jich přitom bylo 50 tisíc, za uplynulý rok si tím pádem operátor připsal úctyhodných 35 000 nových klientů. Důvodem neustálého růstu zájmu je fakt, že Eurotel (dnes již spíše Telefónica O2) věnuje dlouhodobě pozornost rozširování pokrytí i do oblastí, kde jiná možnost vysokorychlostního připojení k internetu prakticky neexistuje. I přes skeptické názory mnoha uživatelů (kritizována bývá zejména kapacita sítě) je nesporným faktem, že obliba CDMA u nás stále roste.

T-Mobile dává více minut

Pokud si u T-Mobile v období od 1. srpna do konce září zřídíte novou smlouvu s dvouletým úvazkem, získáte od operátora jako dárek desetkrát více minut na volání do pevné sítě a do sítě

T-Mobile. Například k tarifu T 300 můžete jednorázově získat 3 000 minut, které platí po dobu jednoho roku, přičemž je ale můžete provolat až po vyčerpání běžných volných minut. Dalším bonusem je půlroční bezplatné užívání služby Pevná+ (s běžným paušálním poplatkem 58 Kč měsíčně), díky níž je možné volat na pevnou linku za 1,19 Kč za minutu.

Výsledky od Vodafone

Zajímají vás výsledky Vodafone za druhé čtvrtletí 2006? Operátor získal 49 tisíc nových zákazníků, celkem jich měl na konci tohoto období 2,263 milionu. Tarifní zákazníci tvoří 53 % z celkového počtu, což operátorovi zajistilo již počtrnácté za sebou nejvyšší měsíční výnos na zákazníka (ARPU) mezi mobilními operátory v ČR, a to ve výši 674 Kč.

Čtvrtý operátor?

Český telekomunikační úřad se rozhodl projednat možnost příchodu čtvrtého operátora na trh s mobilní komunikací v ČR. V nejbližší budoucnosti proto proběhne analýza, která bude mít za úkol odhalit, zda by čtvrtý operátor dokázal konkurenčnímu prostředí prospět. Předběžné odhady odborníků ale spíše hovoří o tom, že pozice čtvrtého operátora vůči "silné trojce" (T-Mobile, Vodafone a Telefónica O2) by byla natolik slabá, že by se s nejvyšší pravděpodobností nedokázal prosadit.

50 mega žiletek

Motorola se pochlubila, že její kultovní model Razr oslovil již přes 50 milionů uživatelů. Stále to ale není v rámci značky rekordní prodej, v devadesátých letech se totiž americkému výrobci podařilo prodat přes 75 milionů kusů Motoroly StarTac.

1 500 000 000 předplacenek

Podle agentury Informa Telecoms & Media dosáhl v celosvětovém měřítku počet aktivních předplacených SIM karet magické hranice jedné a půl miliardy uživatelů. Celkové kvantum lidí disponujících mobilním telefonem již dnes přesahuje 2,5 miliardy, podíl předplacenkářů tedy činí asi 62 %. Agentura dále předpokládá, že se podíl zákazníků s předplacenou kartou vůči celkovému počtu mobilních telefonistů bude nadále zvyšovat. Jako vysvětlení tohoto trendu lze předložit fakt, že nejvíce nových uživatelů pochází z bouřlivě se rozvíjejících zemí, kde obliba paušálních programů není příliš vysoká.

§§§§§


Google Desktop 4 Beta

Čestmír Žák

Google během prázdnin vyrukoval s novou verzí aplikace Google Desktop 4 Beta, která umožňuje přímo z pracovní plochy prohledávat veškerý obsah vašeho počítače a k němu příslušející lokální sítě (např. e-mailové zprávy, texty, tabulky, hudební soubory, fotografie, ale i historii navštívených webů), a to velice rychlým a efektivním způsobem podobně jako funguje Google na internetu. Za tímto účelem program v době nečinnosti počítače indexuje obsah pevného disku, aby byly k dispozici vždy aktuální informace o jeho obsahu. Oblíbili jsme si zejména položku Rychlé vyhledávání, k jejímuž vyvolání stačí dvakrát rychle za sebou stisknout klávesu Ctrl. Google Desktop přichází i s vyhledáváním mezi několika počítači jednoho uživatele, což znamená, že například můžete prohledávat obsah domácího počítače ze svého notebooku. Chcete-li však aktivovat tuto konkrétní funkci, budete si muset zařídit účet Google (http://www.google.com/accounts). Díky všem výše uvedeným vlastnostem s Google Desktop prakticky odpadá nutnost ručně organizovat své dokumenty, e-maily nebo záložky s oblíbenými stránkami. Aby byl váš počítač lépe zabezpečen proti činnostem nevítaných návštěvníků, přichází Google Desktop s možností ochrany vyhledávacích funkcí heslem. Jako další z mnoha podporovaných variant bychom rádi zmínili schopnost provázání s Outlookem, což je řešení výrazně usnadňující prohledávání elektronické pošty.

Pokud vás láká možnost používání multifunkčního panelu ve formě lišty na pracovní ploše, budete z Google Desktop patrně nadšeni. Dokáže totiž vybavit vaši plochu desítkami různých nástrojů, jejichž účel se pohybuje od striktně pracovních instrumentů až po zábavné hříčky, přičemž pro vyšší přehlednost jsou jednotlivé nástroje rozčleněny do několika kategorií. V nabídce naleznete například předpověď počasí, televizi, aktuální kurzy akcií, jednoduchý organizér, čtečku RSS, indikátor stavu signálu Wi-Fi, hru PacMan, přehledy zpráv z domova i zahraničí, kalkulačku a mnoho dalších. Tyto tzv. Google Gadgets lze plynule za provozu do panelu integrovat a zase odebírat. Výhodou je, že Google Desktop vám sám doporučí nové moduly gadget podle toho, která témata vás nejvíce zajímají. Například pokud v Googlu nejvíce pracujete s informacemi o filmech, doporučí vám Google Desktop pro vaši pracovní plochu nějaký "movie gadget". Existuje také možnost nahrát nastavení vašeho panelu na server, odkud si je můžete kdykoliv načíst a používat tak svoje oblíbené položky i na více počítačích. celý systém přenosu těchto dat je zabezpečen technologií SSL. Informace o svých preferencích můžete ze serveru Google samozřejmě kdykoliv vymazat, stačí vybrat tuto položku v menu Funkce účtu Google.

V současnosti je Google Desktop k dispozici ve 27 jazykových verzích, výčet podporovaných řečí naštěstí zahrnuje i češtinu. Program lze zdarma stáhnout z adresy http://www.google.com/downloads, přičemž dosahuje velikosti asi 2 MB. K dispozici je verze pro Windows XP a Windows 2000 Service Pack 3 a vyšší. Aplikace požaduje 500 MB volného místa na pevném disku, výrobce také doporučuje v minimální konfiguraci alespoň 256 MB RAM a procesor s kmitočtem 400 MHz. Co se stability týče, choval se program po celou dobu testu vzorně, jedinou výhradu bychom měli k instalaci, při níž jsme zaznamenali tendenci k vyčerpání systémových prostředků a s tím spojené nestabilitě. Proto před spuštěním instalačního procesu raději ostatní aplikace ukončete a uložte si rozpracované projekty.

Na závěr bychom rádi dodali, že pro správce sítě nabízí Google Desktop verzi "for Enterprise" se schopností snadné instalace v celé firemní síti. Toto řešení usnadňuje vyhledávání na konkrétním počítači v kombinaci s intranetem. Vývojáři aplikací se mohou v případě zájmu zapojit do tvorby nových "gadgets", za tímto účelem Google uvolnil prostředí Google Desktop API.

§§§§§


ATI končí v náruči AMD

Lukáš Erben, Petr Matuška

06P0386

Jeden ze dvou vedoucích výrobců grafických procesorů, kanadská firma ATI, by měla do konce roku změnit majitele. Dosavadní majoritní akcionáři se dohodli se společností Advanced Micro Devices na prodeji za celkovou sumu 5,4 miliardy dolarů ATI se stane součástí AMD. S trochou ironie lze říci, že budoucnost ATI je zcela zelená.

Nebylo to tak docela nečekané. Fámy o možném prodeji ATI druhému největšímu výrobci procesorů putovaly po internetu již od začátku léta. Většina analytiků na jednu stranu souhlasila s výhodností (či dokonce nezbytností) podobného kroku pro AMD, mnozí ale zároveň upozorňovali na to, že ATI by pro AMD mohlo přece jen být velkým soustem. Zveřejněné podrobnosti transakce to do značné míry potvrzují. AMD zaplatí za akcie ATI z velké části v hotovosti (což není zcela obvyklé, patrně to ale napomohlo přesvědčit majoritní akcionáře ATI o výhodnosti prodeje) 4,2 miliardy dolarů, zbytek ceny bude zaplacen v akciích. To je pořádné sousto i pro tak velkou (a v poslední době vcelku prosperující) společnost jako je AMD 2,5 miliardy dolarů bude kryto úvěrem.

Otázka, co takový krok udělá s trhem osobních počítačů, je jistě na místě koneckonců AMD by neriskovalo tak významnou transakci, pokud by si nebylo jisté, že ATI pro další rozvoj svých technologií a podniků potřebuje. AMD je v tomto směru sice sdílné, leč vágní na jednu stranu neskrývá důvody, které vedly k rozhodnutí získat ATI, plány na budoucí využití technologií ATI jsou ale prozatím velmi obecné. Pojďme se na ně podívat blíže.

Jako dvě "polovodičové" společnosti mají ATI a AMD společné základy v oblasti výzkumu a vývoje, každá ze společností se ale doposud zaměřovala na jinou oblast AMD tak zásadně rozšíří své portfolio zejména v oblasti digitální zábavy, mobilních PC a čipsetů. Pro výrobce procesorů a grafických čipů je CE trh stále zajímavější počty prodaných čipů se zde totiž počítají na stamiliony, přičemž nároky na výrobní proces a komplexnost jsou obvykle nižší než u klasických procesorů či GPU.

Zatímco v minulosti bylo AMD více či méně odkázáno při uvádění svých procesorů na partnery, v budoucnu bude moci vše připravit "doma" a podobně jako Intel nabídnout kompletní platformy a potažmo vydělat na každém PC více. Není tedy pochyb, že jedním z klíčových úkolů ATI bude vyvíjet nové čipsety (zejména s integrovaným grafickým jádrem) pro procesory AMD. Je ale téměř jisté, že vývoj půjde mnohem dál. S příchodem Windows Vista se moderní GPU stane součástí povinné výbavy každý čipset s integrovaným grafickým jádrem bude muset nabídnout přijatelný výkon. GPU se tak budou přesouvat stále blíže k procesoru, nejprve patrně na rozhraní HyperTransport (AMD již před časem představilo projekt "patice" pro hypertransport, nazvaný Torrenza), posléze přímo do jádra procesoru.

Na rozdíl od AMD nemá ATI žádné vlastní výrobní kapacity svá GPU a čipové sady vyrábí v "nájemních" továrnách jako je TSMC. Zejména čipsety a pomalejší typy grafických procesorů lze přitom vyrábět na "starších" výrobních linkách, které původně chrlily procesory. Přesně tento model optimální amortizace využívá Intel. Se stavbou a zprovozněním třetí továrny bude AMD moci zaměstnat starší výrobní linky v Drážďanech právě výrobou čipsetů a pomalejších GPU.

Důvody, proč se AMD odhodlalo pro tak významnou transakci, jsou celkem jasné. Proč byli ale majoritní vlastníci ATI ochotni firmu prodat? Hlavním důvodem je pochopitelně cena: AMD nabídlo velmi atraktivní sumu, vyplacenou navíc z větší části v hotovosti nabídky podobného typu je vskutku těžké odmítnout. Pozice ATI na trhu navíc nebyla ideální na trhu grafických karet ztratili podíl na trhu ve prospěch Nvidie, což se neblaze projevovalo i na ekonomických výsledcích. Ve středněči dlouhodobém horizontu je navíc budoucnost trhu grafických karet poměrně nejistá. Jak jsme se již zmínili, s příchodem Windows Vista se jak AMD, tak Intel výrazně soustředí na vylepšení integrovaných grafických jader a ATI by tak nezbývalo než buď bojovat s Intelem a AMD v oblasti čipových sad, nebo s Nvidií o relativně malý trh velmi výkonných grafických karet, případně se soustředit výhradně na trh spotřební elektroniky. Je prakticky jisté, že v budoucnu se ATI bude i nadále věnovat jak vývoji čipů pro spotřební elektroniku, tak čipsetům a integrovaným grafickým řešením, především pro platformu AMD. Jen stěží lze ale odhadnout budoucnost samostatných grafických karet s GPU ATI. V letošním roce se patrně žádných zásadních změn nedočkáme: na trh budou uvedeny modely R580+ a na přelomu roku též R600, určený výhradně pro Windows Vista. Vývoj špičkových GPU bude podle informací, které jsme získali od ATI, i nadále pokračovat, je ale velmi pravděpodobné, že grafická jádra budou ve stále větší míře implementována nejprve v čipsetu a za několik let patrně coby jedno z jader v procesoru tak trochu na způsob architektury Cell.

Co znamená celá transakce pro dva hlavní konkurenty "AMDATI"? Nvidia se může přinejmenším v krátkodobém horizontu radovat. Z jejich pohledu ATI do jisté míry přiznalo porážku a navíc je tu velká šance, že s novým majitelem bude ustupovat vývoj GPU určených pro samostatné grafické karty pomalu do pozadí. Nvidia by tak mohla mít za dva či tři roky trh prakticky pro sebe. Jako součást AMD pak ATI patrně ukončí vývoj a časem i výrobu čipsetů pro intelovské procesory (Intel ostatně neobnovil ATI licenci na svou sběrnici po jejím vypršení v polovině příštího roku už ATI nebude smět dodávat čipsety pro intelovské procesory vůbec). Nvidia by tak mohla získat mnohem silnější pozici právě v době, kdy bude Intel zažívat díky Conroe velký návrat. Je tu ale háček: největším výrobcem grafických adaptérů (byť integrovaných) je právě Intel. A je velmi pravděpodobné, že se podobně jako AMD Intel brzy pustí (pokud již nezačal) do vývoje relativně výkonných grafických procesorů, integrovaných na základní desce (v čipsetu) či dokonce v samotném procesoru. Dominantní postavení na trhu grafických karet, na které se Nvidia tolik těší, by se tak mohlo ukázat nebezpečnou pastí, ze které lze uniknout snad jen směrem ke konzolám či spotřební elektronice. Jinak by Nvidia dopadla jako kdysi velký Matrox živořila by na malém trhu hi-endové grafiky a řešení pro pracovní stanice.

Intel se k celé záležitost staví vcelku neutrálně a odmítá ji podrobněji komentovat. Zdá se, že v Santa Claře prozatím analyzují, co z obchodu může vzejít a vychytrale celou událost využívají ve svůj prospěch v rámci obhajoby v probíhajícím soudním sporu s AMD. Spekulace o vyšší nabídce, kterou Intel učinil akcionářům ATI, ale dokreslují, že modří aktivity zelených rozhodně nepodceňují. Jedno je jisté: čekají nás velmi zajímavé časy.

I přesto jsme se dočkali GDDR4

Neustálé přetahování společností ATI a Nvidia o prvenství v oblasti high-end s sebou v poslední době přináší změnu na stupních vítězů každé dva tři měsíce. Po kartě se dvěma grafickými procesory Nvidia GeForce 7950 GX2, jež ovládla na prázdniny výkonnostní trůn, se dostává ke slovu před několik dny oficiálně představený ATI Radeon X1950 XTX. Jedná se o grafickou kartu s jedním (je to hrozné, ale už musíme takto označovat počet procesorů i u grafických karet) GPU, vycházejícím z architektury R580. Grafické jádro zůstalo téměř nezměněno, stále ho tvoří úctyhodných 384 milionů tranzistorů, vyrobeno je 90nm výrobní technologií a tak jediným rozdílem jsou drobné úpravy funkčnosti. Pracovní frekvence tohoto čipu zůstala na stejné úrovni jako u X1900 XTX, pracuje tedy na rovných 650 MHz. Prvním a dosti viditelným rozdílem od řady X1900 je použití zcela nově navrženého chladiče celé karty, jenž je nyní ještě masivnější a je v něm ukryta i jedna trubice Heat-Pipe odvádějící teplo od samotného GPU do pasivního chladiče. O průchod vzduchu se stará velký ventilátor, který nemá ani při nejvyšším zatížení mít více než 1 000 otáček za minutu. Asi nejvýznamnější změnou, která se při zachování stejné pracovní frekvence GPU má starat o zvýšení výkonu, je použití zcela nových pamětí GDDR4. Grafickému čipu díky kruhové paměťové sběrnici a již implementované podpoře těchto pamětí nedělá tato výměna pražádný problém a tudíž se na kartě ocitlo 512 MB GDDR4 pamětí, pracujících na reálné frekvenci rovných 1 000 MHz (což je 2 000 MHz efektivně díky přenosu na vzestupné i sestupné hraně signálu). Tím se samozřejmě zvýšila propustnost paměťového subsystému, která nyní činí 64 GB/s, což je o minimálně 10 GB/s méně než u nejvýkonnějších modelů konkurence.

Tato novinka samozřejmě podporuje všechny nejmodernější technologie jako 8 vertex a 48 pixel shaderů, verze Shader Model 3.0, 256bitová sběrnice GPU a pamětí, podpora DirectX 9.0c a OpenGL 2.0. Samotnou kapitolou pak může být technologie AVIVO, díky které půjde bez jakýchkoliv problémů přehrávat HD video budoucí generace včetně rozlišení 2 560 x 1600. Karta samozřejmě může pracovat v CrossFire režimu k němu potřebuje tzv. master kartu. Otázku výkonu si nechme do příštího čísla, neboť jsme dostali možnost tuto kartu otestovat a přesné výsledky a naše postřehy vám přineseme v následujícím čísle PC WORLDu. Cena této karty činí 399 Euro (u nás plus marže a DPH = ? 15 000 Kč) a dostupná by měla být okamžitě po uvedení.

Uvedeny byly i další modely grafických karet, a to CrossFire verze X1900 XTX pracující na frekvencích GPU 650 MHz a MEM 1 000 MHz (2 000 DDR), do segmentu okolo 4 000 až 8 000 Kč přijde model Radeon X1650 Pro a jako nejvýkonnější řešení do low-end segmentu bude v brzké době představen model Radeon X1300 XT. Uvedení posledních dvou karet je plánováno na konec října, obáváme se však, že reálně dostupné budou koncem listopadu, tedy v době, kdy téměř všichni uživatelé budou mít koupenou konkurenční GeForce 7600 GT. Pokud vám tato situace nápadně připomíná rok 2005, kdy se opakovala na chlup stejná situace s modelem GeForce 6600 GT, máte pravdu. Je to tu zase! A ATI se ani po našich připomínkách, zdá se, nehodlá poučit. Jenom high-end nestačí, zvlášť ve střední a východní Evropě, kde jsou uživatelé ochotni zaplatit za grafickou kartu okolo 5 000 Kč.

§§§§§

&&&&&


Hardware


Dopřejte si AMD s pamětí DDR2. Přehled motherboardů s paticí AM2 pro procesory AMD (CD/DVD)

Petr Matuška

06P0365

Poslední velký test základních desek pro procesory AMD jste si mohli přečíst v PC WORLDu 10/05. Od té doby došlo k jedné události, a to k uvedení nové patice pro tyto procesory. Nejvýznamnější změnou byl přechod k novému typu operačních pamětí DDR2, dosažený přeměnou v jádru procesoru AMD.

I přesto, že se změna nijak nedotkla zpětné kompatibility starších čipových sad s novými procesory, na trhu se objevila nová řada čipsetů společnosti nVidia nForce řady 5, a také čipset ATI CrossFire Xpress 3200, doplněný o zbrusu nový jižní můstek SB600. V našem testu jsme mohli vyzkoušet a porovnat jak staré, tak i nejnovější čipové sady.

Test jsme kvůli přehlednosti rozdělili do dvou kategorií do první jsme zařadili vždy to nejlepší, co mohl daný výrobce v době testu nabídnout. Do druhé mohl výrobce nominovat jakýkoliv jiný model, výběr byl omezen pouze podmínkou, že deska musí podporovat procesory AMD pracující v patici AM2. Testu se zúčastnilo šest výrobců, každý s dvojicí modelů. Ostatní zástupci se buď odmítli zúčastnit, nebo neměli v době konání testu odpovídající modely k dispozici.

Novinky, features a jiné

Výrazným kladem nové patice je fakt, že do stejného socketu lze zasadit jak low-endový procesor AMD Sempron 64 v ceně několika tisíc korun, tak i naprostý high-end model v podobě AMD Athlon 64 FX-62, jehož cena přesahuje 20 000 Kč. Co tím chceme naznačit? Jednoduše to, že lze bez problému po několika měsících upgradovat procesor na vyšší model, aniž byste se obávali, zda bude podporován či nikoliv. Druhým plusem je přidaná podpora dvoukanálového přístupu do paměti u low-endových modelů Sempron.

Novinky obsažené v nových čipových sadách se dají spočítat na prstech jedné ruky, přesto však stojí za to uvažovat o jejich nákupu. Předně to je u modelů nForce 570, 570 SLI a 590 SLI podpora šesti konektorů Serial ATA 3 Gbit/s včetně funkce RAID 0, 1, 5 a 0+1, a to i několikanásobné (vyzkoušeli jsme 2x RAID 0 na jednom diskovém řadiči nForce 590 SLI), k dispozici jsou dále funkce zrychlující komunikaci mezi grafickými kartami, CPU a čipsetem, navíc pak až 10 USB 2.0. S příchodem nové patice souvisí také nepříjemnost v podobě nového uchycení procesoru a nutnosti opatřit si ve velké většině případů nový chladič. U čipsetů nForce 5x0 pak výrobce odebral jeden kanál ATA133, tudíž nyní lze použít pouze dvě mechaniky najednou.

Pro upgrade nevhodné, pro nový systém výborné

Z našich výkonnostních testů jednoznačně vyplynulo, že pokud máte jakýkoliv AMD systém s paticí 939, upgrade se vám nevyplatí (pokud si nebudete pořizovat jediné dva modely procesorů, které se neukáží na staré patici FX-62 a X2 5000+). Máte-li starší 754pinovou patici AMD a potřebujete dvoujádrový procesor, nebo přemýšlíte o nákupu nového počítače postaveného na platformě AMD, sáhněte po novém socketu AM2. Vybírejte základní desku s jedním z nových čipsetů, šetřit na nesprávném místě se nevyplatí.

Přinesou nové desky vyšší výkon?

Pokud si pořídíte kvalitní operační paměti DDR2 s rychlostí 800 MHz, můžete dosáhnout oproti patici 939 se stejným modelovým označením procesoru o několik procent lepších výsledků. Pokud si však pořídíte obyčejné levné DDR2 paměti s 533 MHz, můžete o nějaké to procento výkonu přijít. Z dlouhodobého hlediska se však nákup AM2 socketu vyplatí, protože podpora starších patic bude ukončena již během tohoto roku.

Po úvodních informacích přejděme k obecnému hodnocení. Nutno podotknout, že všechny modely se chovaly korektně a kromě popsaného problému se špatnou spoluprácí čipsetů a disku WD Raptor jsme na další závady nebo nestabilitu nenarazili. Přičítáme to použití kvalitních operačních pamětí a silného stabilního napájecího zdroje. V kategorii high-endových modelů postavených na čipsetech nVidia nForce 590 SLI je těžké vybrat vítěze, protože všechny testované desky nabízejí dostatečné možnosti rozšíření a funkcí. Přesto jsme se rozhodli ocenit dva modely ASUS M2N32-SLI Deluxe za výbornou výbavu a podaný výkon a Gigabyte GA-M59SLI-S5 za celkové výborné provedení, výbavu a výkon. Tyto dvě základní desky měly vždy oproti ostatním modelům něco navíc, proto si zaslouží ocenění TOP produkt. V druhé kategorii se projevily výrazné výkonnostní rozdíly mezi novou a starší generací čipových sad, nicméně všechny desky pracovaly spolehlivě. U těchto modelů očekávejte horší možnosti přetaktování, přece jen TOP modely jsou na tom z tohoto hlediska o mnoho lépe. To platí i pro výbavu. Rozhodli jsme se ocenit základní desku WinFast 6100M2MA-8EKRS2H společnosti Foxconn, která nás oslovila implementací levného a přitom výkonného řešení GeForce 6100 spolu s jižním můstek nForce 430. Desku oceňujeme TOP produktem za poměr výkonu a ceny, neboť tato levná deska nabízí integrovanou grafickou kartu a dobré možnosti rozšíření. Při testu jsme využili procesor AMD Athlon 64 5000+, zapůjčený společností FOX Computers, s.r.o, http://www.foxpc.cz.

Upozornění na možné problémy upgradu

Během testu jsme narazili na zajímavý problém při kombinaci nových čipových sad a některých modelů pevných disků. Spojení čipových sad nForce 590 SLI, 570 SLI a 570 a referenčního pevného disku Western Digital Raptor 74 GB rozhodně nedopadlo podle našich představ. Po instalaci ovladače pevných disků přestal procesor AMD Athlon 64 5000+, na němž test probíhal, fungovat správně. V horším případě se tvářil jako jednojádrový, v lepším jako dvoujádrový s velmi nízkým výkonem. Problém se nepodařilo odstranit ani s novými ovladači nForce. Pokud se chcete tomuto problému vyhnout, je třeba do doby, než bude společností nVidia vydána aktualizovaná verze ovladačů, neinstalovat ovladač nVidia pro diskový subsystém.

ABIT AN9-32X Fatal1ty

Prvním modelem v high-endové kategorii je AN9-32X Fatal1ty, vyrobený společností ABIT. Označení Fatal1ty čtenáři naznačuje, že se jedná o speciální výrobek, užívající jméno významného hráče počítačových her. Tato deska je postavena na čipové sadě nVidia nForce 590 SLI, skládající se ze dvou částí severního můstku nVidia C51XE a jižního nVidia MCP55PXE. Motherboard sází spíše na výkon, stabilitu a na své vlastnosti než na přehnanou výbavu. Na desce tak najdete dva sloty PCI Express x16, dva PCI-Express x1 a jeden PCI, šest konektorů Serial ATA 3Gbit/s, jeden ATA133, dvě gigabitové síťové karty a čtyři integrované konektory USB 2.0. Využít lze také rozhraní Firewire IEEE1394a (ovšem až po připojení externího bracketu) a přídavný modul SoundMAX HD 7.1 channel, což je osmikanálová HD Audio zvuková karta, připojitelná přes rozhraní PCI Express x1. Pochvalu zaslouží pasivní chlazení čipových sad a dva ventilátory umístěné přímo na základní desce, jež odvádějí teplo od mosfetů osazených okolo CPU patice. Díky tomu se na základní desku nevešly porty LPT a COM, dále tu nehledejte ani přídavný řadič Serial ATA a port PCI Express x4. Layout musel být díky speciálnímu rozmístění komponent upraven, zvláště operační paměti mohly být od patice procesoru dále. Exkluzivitu tohoto motherboardu dokresluje informační displej zobrazující stav základní desky při bootování (velmi snadno tak lze zjistit, proč deska odmítá naběhnout) a blikající podsvícení. Softwarová výbava BIOSu patří již tradičně k tomu nejlepšímu, čeho se na trhu můžeme dočkat. Též stabilita desky byla příkladná, během testování i instalace OS s ní nebyl žádný problém. Tento model si najde své příznivce především z řad nadšených hráčů, kteří vyžadují výkon spojený se stabilitou a nebude jim vadit malá výbava a absence I/O portů.

Výkon:5

Výbava:4

ASUS M2N32-SLI Deluxe

Model společnosti ASUS s označením M2N32-SLI Deluxe je nástupcem velmi povedené série A8N-SLI, určené pro procesory AMD 939. Pro toho nejnáročnějšího uživatele je přichystáno ve výbavě této desky snad vše, co si může přát: použit je nejnovější čipset nVidia nForce 590 SLI, umožňující provoz dvou grafických karet PCI Express x16 s plnými šestnácti linkami, a to i v režimu SLi. Nabízí také jeden PCI Express x4 a jeden x1 konektor spolu se dvěma klasickými PCI sloty. Mezi příslušenstvím umístěným na samotné základní desce se nachází šest konektorů Serial ATA 3 Gbit/s, umožňujících práci i v režimu RAID 0, 1, 5, 0+1 a JBOD. Kdyby i to bylo málo, na desce je integrován čip Silicon Image Sil3132, ke kterému lze připojit jeden disk interně a jeden disk externě pomocí tzv. SATA-On-the-Go. O dvojici gigabitových síťových karet Marvell se není třeba zmiňovat, jsou samozřejmostí. Co ovšem samozřejmostí není, je zvukový kodek SoundMAX ADI AD1988B, schopný produkovat osmikanálový zvuk podporující DTS a plně certifikovaný pro přicházející operační systém MS Windows Vista, stejně jako integrovaná bezdrátová karta Wi-Fi IEEE 802.11 b/g. Škoda, že výrobce nesáhl po Firewire IEEE1394b, uživatel se bude muset spokojit "pouze" se třemi porty 400 Mbit/s Firewire. Všem integrovaným komponentům musel ustoupit design desky, a tak musíme zmínit nepříliš povedené umístění slotů pro operační paměti, protože přes ně bude proudit teplý vzduch produkovaný grafickou kartou a procesorem. Deska nabízí uživateli vše potřebné stabilitu, výkon, výbavu, možnost rozšíření, použité technologie atd., k tomu se přidává velké množství podpůrných technologií a utilit jako ASUS Update, ASUS PC Probe II a mnohé jiného. Proto jsme se rozhodli udělit této desce ocenění TOP produkt.

Výkon:5

Výbava:5

EPOX EP-MF4 Ultra

Základní deska EPOX možná nepřekvapí maximální výbavou, ale všem ostatním zdárně konkuruje zejména cenou. Základem EP-MF4 Ultra je čipová sada nVidia nForce 4 Ultra, z čehož vyplývá podpora jednoho PCI Express x16 slotu. Použití starší čipové sady s sebou nese i výhodu, a to zejména v podobě dvou konektorů ATA133. Další výbavu tvoří čtyři konektory Serial ATA 3 Gbit/s, osmikanálová zvuková karta Realtek ALC850, dva sloty PCI Express x1 a tři PCI. Nepříjemností je absence konektoru Firewire. Ten lze nahradit přídavnou kartou co se ovšem změnit nedá, je rozmístění napájecích konektorů desky a procesoru, které jsou umístěné u předních USB portů. Toto umístění je krajně nešikovné a kabely budou překážet průchodu vzduchu skrz počítačovou skříň. Vadilo nám také použití aktivního chlazení čipsetu. Mezi užitečné komponenty integrované na základní desce patří displej, zobrazující aktuální stav základní desky. Stav se zobrazuje díky dvěma číslům, jejich přesný význam je uveden v manuálu. Tuto funkci využijí především uživatelé často experimentující s nastavením hodnot procesoru a operačních pamětí. To se realizuje v BIOSu, jeho možnosti jsou dostatečné lze nastavit frekvenci a napětí procesoru, operačních pamětí a čipsetu. Nechybí ani ochrana BIOSu před poškozením tato technologie nese název Ghost BIOS a ani utilita Thunder Probe pro OS Windows, díky které lze snadno nastavovat parametry CPU, RAM, čipsetu a PCI Express sběrnice přímo z OS. Tuto základní desku bychom doporučili uživatelům, kteří nevyžadují dva sloty PCI Express x16 a nebude jim vadit chybějící Firewire. Deska totiž pracovala bez jakýchkoliv problémů se stabilitou a svým výkonem se vyrovnala o mnoho dražším modelům.

Výkon:4

Výbava:2

Foxconn C51XEM2AA

TOP model nasazený společností Foxconn nese označení C51XEM2AA a je postaven na čipové sadě nVidia nForce 590 SLI. Uživateli jsou tak k dispozici dva sloty PCI Express x16, kterým je dopřáno plnohodnotných šestnáct linek i při zapojení obou grafických karet. Jak je patrné z názvu čipové sady, základní deska podporuje spojení výkonu grafických karet v režimu SLi, čímž dostane zákazník nejvýkonnější řešení postavené na čipsetech nVidia. Tento fakt pak vhodně doplňuje i další výbava základní desky, jedná se o šest integrovaných konektorů USB (další čtyři je možné zapojit externě), jeden interní a jeden externí konektor Firewire IEEE 1394a, doplněný jedním konektorem IEEE 1394b s dvojnásobnou rychlostí přenosu dat. Nechybějí ani dvě gigabitové síťové karty, šest portů Serial ATA 3 Gbit/s s podporou RAID 0,1 a 5 a integrovaná osmikanálová zvuková karta HD Audio, realizovaná čipem Realtek ALC883. Možnost budoucího rozšíření je zaručena jedním slotem PCI Express x4 a jedním x1, spolu se dvěma PCI. Z hlediska rozmístění komponent bychom chtěli pochválit umístění slotu PCI Express x4, který je implementován tak, aby byl připraven k použití i při osazení dvouslotové grafické karty. Serial ATA konektory jsou umístěné tak, aby k nim byl kdykoliv přístup, majitele novějších napájecích zdrojů potěší přítomnost osmipinového napájecího konektoru procesoru, bohužel nešťastně umístěného uprostřed motherboardu. Pokud potřebujete používat disketovou mechaniku, jistě neoceníte datový konektor, nacházející se až na spodní straně desky. Ze softwarového vybavení se zmíníme o utilitě FOX LiveUpdate, jež se stará o aktuálnost všech ovladačů zařízení, stejně jako o aktuální BIOS (včetně jejich automatické instalace). Výbava BIOSu odpovídá high-endovému modelu, stejně jako zpracování desky a příkladná stabilita.

Výkon:5

Výbava:4

Gigabyte GA-M59SLI-S5

Další motherboard nese označení Gigabyte GA-M59SLI-S5. Jako základ posloužila čipová sada nVidia nForce 590 SLI, z čehož plyne podpora dvou plnohodnotných slotů PCI Express x16. K nim je přidán ještě třetí slot, využívající pouze osm linek. Deska tak umožní osadit až tři grafické karty najednou a využít šest digitálních výstupů, navíc jsou k dispozici dva sloty PCI Express x1 a dva klasické PCI. Neméně zajímavý je i zbytek výbavy desky: podpora až 16 GB operační paměti DDR2, osm konektorů Serial ATA 3 Gbit/s a dva v externím provedení eSATA, integrovaná zvuková karta HD Audio Realtek ALC888DD s podporou DTS (Digital Theater Systems) a dvě gigabitové síťové karty Marvell 88E1116. Bližší pohled na motherboard ukáže klasický layout podpořený pasivním chlazením Heat-Pipe jednotlivých částí čipové sady, osmipinovým napájecím konektorem CPU, vstupy CD-in do integrované zvukové karty a v neposlední řadě také dvěma fyzickými čipy BIOS. Výbava BIOSu této základní desky je podle očekávání naprosto špičková uživatel může nastavit jakýkoliv parametr procesoru, operačních pamětí a čipové sady, včetně frekvence PCI Express sběrnice a HyperTransport. Dobré výsledky přetaktování jsou podpořeny i dalšími technologiemi, jako jsou Easy Tune 5, Motherboard Intelligent Tweaker a Robust Graphics Booster pro automatickou úpravu frekvence či napětí CPU a pamětí. Bezpečný a stabilní chod mají za úkol udržovat technologie DualBIOS, BIOS Settings Recovery a Xpress Recovery 2. Téměř klasickou utilitou je update BIOSu z prostředí Windows a možnost automatického stažení potřebných ovladačů z internetu. Motherboard GA-M59SLI-S5 se nám jevil jako kvalitní základ pro náročné uživatele, vyžadující kromě dobré výbavy i spolehlivost a stabilitu. Deska si odnáší za své vlastnosti ocenění TOP produkt.

Výkon:5

Výbava:5

MSI K9A Platinum

Základní deska MSI K9A Platinum se v testu objevila dvakrát první model byl dodaný společností MSI, druhý přišel jako referenční sample od společnosti ATI. Deska byla jako jediná v testu osazena severním můstkem ATI RD580, doplněným o nový jižní můstek s kódovým označením ATI SB600. Jižní můstek konečně podporuje připojení pevných disků a mechanik pomocí rychlého rozhraní Serial ATA 3 Gbit/s a nabízí připojení až deseti USB konektorů. Díky této kombinaci je možné zapojit dvě grafické karty v zapojení 2x 16 PCI Express linek. Samozřejmostí je podpora režimu CrossFire. Rozložení komponent na motherboardu je oproti modelům s paticí 939 mírně odlišné, potenciální problém může tvořit konektor přídavného napájení procesoru, jenž je umístěn nezvykle daleko od okraje desky. Pochválíme pasivní chladiče čipové sady, výbavu desky (2x Gbit/s sítová karta, až 2x Firewire IEEE 1394a, osmikanálová zvuková karta Realtek). Naopak chybí přídavný řadič SATA a externí konektor téhož rozhraní, díky kterému lze připojit externí disk bez nutnosti otevírat počítačovou skříň. Do budoucna jistě bude chybět i jeden port PCI Express x4. Ze softwarového vybavení desky bychom vyzdvihli program MSI Core Center jednoduchý ovládací a monitorovací program, s nímž lze bez problémů nastavovat frekvence systémové sběrnice, operačních pamětí a HyperTransport. Stejně tak lze ovlivňovat napětí zmíněných komponent a rovněž lze ovládat otáčky chladiče CPU a přídavných ventilátorů. Pozornosti by neměla ujít utilita MSI Live Update, díky níž lze aktualizovat ovladače dostupných zařízení MSI včetně BIOSu. V testech deska nedosáhla na výkonnostní maximum, ale provoz byl stabilní a spolehlivý. Pro příznivce ATI CrossFire je deska v testu jediným řešením.

Výkon:4

Výbava:4

ABIT KN9-SLI

První základní deska v druhé kategorii patří opět společnosti ABIT a nese označení KN9-SLI. Podle tohoto názvu lze soudit, že se jedná o jeden z vybavenějších modelů, určených pro náročnější uživatele. Nabízí velkou výbavu díky použitému čipsetu nVidia nForce 570 SLI, díky kterému lze osadit až dvě grafické karty PCI Express x16 a použít SLi režim s 2x osmi PCI Express linkami. Design desky je téměř stejný jako u prvního high-endového modelu, na přední straně chybějí ventilátory. Díky Heat-pipe trubici zůstává zachováno pasivní chlazení čipsetu, což je veliké plus každé takto osazené základní desky. Protože rozdíly mezi zmíněnou verzí Fatal1ty a touto deskou jsou malé a liší se v zásadě pouze v drobnostech, popíšeme si zde technologie, jimiž jsou vybavené high-endové modely základních desek ABIT. SoftMenu Technology je firemní označení pro místo v BIOSu, kde lze jednoduše najít a měnit všechna potřebná nastavení, ovlivňující rychlost procesoru a operačních pamětí ať už se jedná o násobitele či základní frekvenci CPU nebo o jeho napájecí napětí, nastavení podrobného časování operačních pamětí a jejich napájení, nebo o jemné nastavení voltáže čipové sady. CPU ThermalGuard Technology hlídá teplotu procesoru a přizpůsobuje tomu jeho frekvenci a hlavně napětí. Silent-OTES Technology je utilita sloužící k snadnému přetaktování celého systému. Tyto funkce pak vhodně doplňují programy FlashMenu, díky kterému lze updatovat BIOS z prostředí Windows, a ABIT EQ, což je program pro monitorování stavu systému a hodí se k případnému nastavování hodnot CPU a pamětí z prostředí Windows. Deska na nás zapůsobila kladným dojmem, za svou cenu však nenabízí mnoho výbavy, jejími majiteli se stanou zejména uživatelé toužící po SLi. Ostatní ať si vyberou základní desky s méně vybaveným čipsetem na rychlost nemá změna žádný vliv.

Výkon:4

Výbava:3

ASUS M2N32 WS Professional

Do druhé kategorie našeho testu zařadila společnost ASUS základní desku, právem se honosící přívlastkem Professional. Jedná se totiž o model, který je určen převážně pro firemní nasazení. Založen je na čipové sadě nVidia nForce 590 SLI, nabízející dostatečný základ pro plánované využití s ohledem na maximální výkon. Poskytuje totiž uživateli nejen dva sloty PCI Express x16 oba s plnými šestnácti linkami, ale i podporu režimu SLi, až deset portů USB 2.0 a šest Serial ATA 3 Gbit/s konektorů s podporou RAID 0, 1, 5, 0+1 a JBOD. To ale zdaleka není vše díky přídavným řadičům je k dispozici mnoho užitečných funkcí jako Firewire IEEE1394a (Texas Instrument TSB43AB22A), tři interní SATA 3 Gbit/s konektory, jeden SATA-On-The-Go a jeden ATA133 zprostředkovaný díky přídavnému řadiči Marvell 88SE614x, dále také dva PCI-X sloty díky řadiči NEC uPD720404. Přestože je na základní desce integrováno velké množství komponent, layout je navržen velmi dobře, dokonce se inženýrům podařilo ponechat napájecí konektory desky a CPU na snadno dostupných místech, takže není potřeba tahat kabely přes celý motherboard. Za zmínku stojí jistě i nadměrný počet konektorů pro připojení přídavných ventilátorů, kterých na desce naleznete rovných pět. Profesionální použití podtrhuje možnost využití operačních pamětí podporující ECC. K vynikající stabilitě desky přispívají technologie Stack Cool 2 pro rozvádění tepla po celé šíři motherboardu a osmifázové napájení procesoru. Stejně jako u nejvybavenějších modelů bylo chlazení čipsetu svěřeno řešení Heat-Pipe. O možnosti přetaktování není ochuzena ani tato deska, AI Clock Skew zvyšuje propustnost paměťového subsystému o 10-15 %, AI NOS se stará o okamžité zvýšení výkonu CPU a další. Desku bychom doporučili pro použití ve výkonné pracovní stanici.

Výkon:5

Výbava:5

EPOX EP-MF4-J

Druhou základní deskou, nominovanou společností EPOX, byl model EP-MF4-J. Jejím motorem byla starší, ale prověřená čipová sada nVidia nForce 4-4x, což je omezená varianta verze nForce 4. Použití této základní desky je plánováno pro méně náročné uživatele, kteří si chtějí pořídit levnou základní desku, zároveň si však nechtějí kupovat verzi s integrovanou grafickou kartou. Celkové nízké pořizovací ceně je podřízena i výbava, která zahrnuje jeden PCI Express x16 pro grafickou kartu, dva sloty PCI Express x1 a tři PCI pro rozšiřující karty, čtyři konektory Serial ATA první generace, dva PATA a jeden FDD, integrovanou šestikanálovou zvukovou kartu Realtek ALC655 včetně integrovaných konektorů CD-In. Stejně jako u vybavenější verze nechybí ani jeden sériový a jeden paralelní port vyvedený na přední straně základní desky, vedle nich je pak čtveřice konektorů USB 2.0, jeden port gigabitové síťové karty Marvell 88E1116 LAN PHY a dvojice S/PDIF (koaxiální a optický) konektorů. Výbava BIOSu je základní, nicméně jsou zde základní funkce pro změnu frekvence procesoru, PCI Express sběrnice a operačních pamětí, zároveň však můžete měnit napětí čipové sady, CPU a operačních pamětí DDR2. Layout je stejný jako u dříve popsaného modelu Epox, s tím souvisí i nešikovně umístěné napájecí konektory. Co se týče výkonu, oproti vybavenějším modelům jsme zaznamenali pokles téměř ve všech ukazatelích, nicméně stabilitu této desky bychom označili jako výbornou. I když k tomuto modelu nemáme mnoho zásadních výhrad, uživatelům bychom doporučili nákup buď desky s integrovanou grafikou, nebo novější čipovou sadou nForce 4-4x je zastaralá a rozdíl v ceně není vysoký. Vadila nám také absence Firewire IEEE1394.

Výkon:2

Výbava:1

WinFast 6100M2MA-8EKRS2H

Základní deska s dlouhým označením WinFast 6100M2MA-8EKRS2H spatřila světlo světa v továrně společnosti Foxconn. Jedná se o motherboard bojující o přízeň uživatelů v low-endovém segmentu, k čemuž má díky výbavě a příjemné prodejní ceně ty nejlepší předpoklady. Základ tvoří čipová sada nVidia GeForce 6100 a jižní můstek nForce 430. Tato kombinace umožňuje uživateli použít integrovanou grafickou kartu, založenou na řadě GeForce 6x00, spolu s plnohodnotnou výbavou desky, čítající čtyři konektory Serial ATA 3 Gbit/s, dva ATA a jeden FDD konektor, po jednom rozšiřovacím slotu pro PCI Express x1 a x16 a dva klasické PCI. Nechybí ani osmikanálová zvuková karta HD Audio a integrovaný čip VIA VT6307, umožňující použít řadič Firewire IEEE1394a. V zájmu co nejnižších nákladů je layout navržen tak, aby se všechny potřebné komponenty vešly na desku o rozměrech micro ATX. Layoutu desky nelze nic vytknout, oproti modelům s paticí 393 byla změněna pouze samotná patice pro procesor, ostatní zůstalo netknuto. Tato základní deska díky své výbavě a velikosti přímo vybízí k použití v multimediálních centrech v domácnostech, čemuž napomáhá i pasivní chlazení obou dvou čipsetů umístěných na desce. V BIOSu nalezneme pouze základní nastavení, avšak přestože jsou zde možnosti jak přetaktovat procesor či paměti, nečekejte vynikající výsledky. Tato deska (stejně tak jako všechny levné modely) není vybavena špičkovými funkcemi pro maximální přetaktování, zato nabízí bezproblémový provoz, stabilitu a řadu podpůrných funkcí pod souhrnným názvem SuperUtilities, pod čímž se skrývá například možnost updatovat BIOS z prostředí Windows, možnost změnit úvodní logo či obnovit v případě havárie BIOS. Modelu 6100M2MA-8EKRS2H jsme se rozhodli udělit ocenění TOP produkt za nízkou cenu a možnost rozšíření.

Výkon:3

Výbava:2

Gigabyte GA-M55plus-S3G

Tato deska je založena na čipové sadě nVidia GeForce 6100 spolu s nForce 430. Severní můstek ukrývá podporu pro jeden slot PCI Express x16 a integrovanou grafickou kartu GeForce 6100. Jižní můstek obsahuje dva PCI Express x1 a čtyři PCI konektory, připojení dvou konektorů IDE, jednoho FDD a čtyř SATA 3 Gbit/s, gigabitové síťové karty, řadiče Firewire IEEE1394a a integrované zvukové karty Realtek ALC883. Jelikož je připojena výkonnější varianta jižního můstku, uživatel může pracovat s RAID 0, 1, 5 a 0+1 a také využívat pokročilé dekomprimační funkce grafické karty při přehrávání HD videa. Layoutu desky lze máloco vytknout, snad jen FDD konektor umístěný úplně dole a napájecí konektor pro procesor, který je umístěn těsně za konektory USB na přední části desky. Zajímavá je i softwarová výbava, která čítá několik užitečných programů a utilit vhodných pro update BIOSu a ovladačů přímo z internetu. Jako plus musíme zmínit velmi dobře vybavený BIOS, včetně podrobného nastavení všech důležitých parametrů potřebných k přetaktování, a podpůrné utility, které se starají o bezproblémové zvyšování frekvence procesoru a pamětí. Jsou jimi Easy Tune 5 a Motherboard Intelligent Tweaker, starající se právě o CPU a paměti, Robust Graphics Booster zvyšuje výkon grafického subsystému, o bezpečnost se stará Virtual Dual BIOS, BIOS Settings Recovery a Xpress Recovery 2 chrání uživatele před poškozením BIOSu a pomáhá při následné opravě systému, zajímavou utilitou je i Corporate Online Manager, jež se stará o místní síť. Tato deska rovněž nese certifikaci Windows Vista Ready a AMD Live Ready. Gigabyte názorně ukazuje, jak lze využít potenciál levné čipové sady. Oproti předchozí desce nabízí Foxconn nesrovnatelně lepší výbavu i možnosti, i stabilita byla stejná. Jen cena desky je příliš vysoká.

Výkon:3

Výbava:3

MSI K9N Neo

Motherboard MSI K9N Neo je určen do levnějších počítačových sestav a tomu je přizpůsoben koncept desky. Základem je nová čipová sada řady nVidia nForce 5, konkrétně model nForce 550, jenž se svou výbavou hodí pro použití v této cenové kategorii. Motherboard nabízí základní výbavu reprezentovanou jedním slotem PCI Express x16, dvěma PCI Express x1 a třemi PCI, integrovanou zvukovou kartou Realtek ALC 883, čtyřmi porty USB a jednou síťovou kartou 1 Gbit/s. Není zde možnost připojení Firewire IEEE1394 ani přídavný řadič SATA. Jak se stalo u nových čipových sad nForce řady 5 pravidlem, naleznete na boardu pouze jeden konektor ATA 66/100/133 pro připojení až dvou PATA zařízení. Zbývající porty zahrnují jeden FDD pro disketovou mechaniku a čtyři Serial ATA 3 Gbit/s. Ty umožňují práci v samostatném režimu nebo v režimu RAID zde se opět projevuje omezení čipové sady (aby měla nVidia čím odlišit jednotlivé čipsety) a to tím, že jsou podporovány pouze režimy RAID 0, 1 a 0+1. Design základní desky se od předcházejících modelů pro patici 939 mírně liší, částečně jsou změny dány i menším rozměrem základní desky než je plná specifikace ATX. Proto nalezneme konektor FDD na spodní části základní desky, slot pro grafickou karu blízko paměťových slotů (znemožňující přidání či výměnu pamětí při osazené VGA kartě) a velký 24pinový konektor umístěný na přední části základní desky hned za konektory USB. Uživatel tak bude muset vést kabel přes půl skříně zcela zbytečně a navíc bude vadit plynulému průchodu vzduchu. Motherboard se během testů choval vzorně. Výkonem může konkurovat dražším modelům, přestože jeho cena je jedna z nejnižších v testu. Nízká cena se projevila na malé účinnosti přetaktování, na absenci Firewire a slabší výbavě.

Výkon:3

Výbava:2

§§§§§


Testujeme pevné disky. Produkty pro běžné stolní počítače i notebooky (CD/DVD)

Jaroslav Kasal

06P0366

Minulý test pevných disků jsme realizovali před půl rokem a mohli jste v něm najít 3,5" harddisky pro rozhraní SATA a ATA (označované také jako IDE nebo P-ATA). Protože zařízení s rozhraním ATA pomalu, ale jistě z našeho trhu mizí, rozhodli jsme se, že vám společně s nimi přiblížíme několik 2,5" mobilních produktů.

Takzvaně "malé" disky se běžně využívají v přenosných počítačích, ale uplatnit se mohou i jako přenosné USB externí disky zabudované do obalu, který je chrání před poškozením. Ukázkovým zástupcem je například zařízení Western Digital WD Passport Portable USB 2.0 (recenzi tohoto produktu naleznete v PC WORLDu 11/2005) nebo SWEEX AG000010 Mobile Storage Solution USB 2.0 externí rámeček 2,5". Jak pro notebooky, tak, pro externí boxy jsou 2,5" pevné disky velmi užitečné. Na rozdíl od svých 3,5" příbuzných jsou totiž rozměrově výrazně menší, lehčí a energeticky méně náročné. To znamená, že externí pouzdra, do nichž se malé disky vloží, nevyžadují zpravidla další zdroj napájení. Většinou jim plně postačí energie, kterou poskytuje port USB. V noteboocích je nízká spotřeba energie rovněž výhodná. Zvlášť pokud provozujete notebook na cestách a napájení zajišťuje pouze interní akumulátor.

V testech naleznete

V dnešních testech naleznete 10 pevných disků, které se aktuálně vyskytují na českém trhu. Sedm z nich je vyrobeno v klasické 3,5" podobě. Tyto harddisky jsou určeny pro stolní počítače. Všechny 3,5" produkty v testu spoléhají na rozhraní SATA konkrétně využívají druhou generaci SATA/300, výrobci označovanou také jako SATA 3Gb/s nebo nepříliš přesně jako SATA2.

Kapacitně nejmenší 3,5" disky nabízejí datový prostor 80 GB. Obsahově největší produkty (Seagate Barracuda NL35.2 ST3500641NS a Western Digital Caviar SE16 WD5000KS) naopak mohou na svých datových plotnách pojmout až 500 GB dat.

V oblasti mobilních 2,5" pevných disků vás seznámíme s trojicí produktů, přičemž každý pochází od jiného výrobce (Hitachi, Seagate a Western Digital). Dva disky komunikují se světem pomocí miniaturního rozhraní ATA s maximální datovou propustností 100 MB/s. Třetí produkt (Hitachi Travelstar 7K100 HTS721060G9SA00) již využívá zcela standardní rozhraní SATA/150. Tento disk navíc disponuje motorkem, který unáší datovou plotnu rychlostí 7 200 otáček za minutu. Produkty od společnosti Seagate i WD nabízejí 5 400 otáček za minutu. Jak uvidíte v testech, na výsledcích se rychlost rotace ploten dokázala projevit.

Testování

Test pevných disků jsme realizovali na výkonné počítačové sestavě, vybavené procesorem AMD Athlon 64 4000+ a základní deskou WinFast 6150K8MD-8EKRSH, vyrobenou společností FoxConn. Sestava obsahovala 1 024 MB paměti typu DDR 400. Základní deska disponuje jižním můstkem nVidia nForce 430, který nabízí integrovaný řadič disků SATA/300 (SATA 3Gb/s) a ATA/133. Pro dosažení objektivních výsledků jsme připojovali k počítači vždy pouze jeden testovaný pevný disk. Druhý disk, který byl k testovací stanici připojen, byl systémový disk s aktualizovanou verzí Windows XP SP2 (EN).

Pro zajištění co nejpřesnějších výsledků jsme využili dvě testovací aplikace: Sisoftware Sandra 2007 a Simpli Software HD Tach RW 3.0.1.0. Oba programy patří mezi renomované testovací nástroje. Výsledný výkon jsme stanovili na základě výsledků z obou aplikací. Pokud budete překvapeni, že průměrné přístupové doby jsou v naší tabulce výrazně vyšší než čísla uváděná výrobci, je to proto, že náš testovací software HD Tach RW měří přístupovou dobu k datům včetně načtení obsahu sektoru. Pro srovnání disků mezi sebou považujeme takový výsledek za relevantnější.

Při porovnání výkonů disků jsme hodnotili odděleně kategorie 3,5" a 2,5". Z tohoto důvodu nelze přímo porovnávat hodnocení (hvězdičky) mezi těmito skupinami produktů. Hvězdičky však ukazují, jak si dané zařízení vede ve své třídě. Pokud budete chtít srovnávat produkty z různých kategorií, můžete se podívat přímo do tabulky, kde naleznete dílčí výsledky z různých měření (výkon čtení, zápisu, přístupová doba, propustnost sběrnice). Tyto hodnoty lze porovnávat zcela bez omezení.

Pevné 3,5" disky jsme testovali na interním řadiči SATA. Na něm jsme otestovali i mobilní SATA 2,5" Hitachi 7K100 Travelstar. Zbylé dva 2,5" produkty (podporující rozhraní ATA/100) jsme otestovali na interním ATA řadiči. Disky jsme připojili s využitím redukce z mini ATA na standardní ATA kabel + napájecí konektor (Legacy Power). Redukci (tvoří příslušenství produktu Delock USB 2.0 IDE Converter) jsme si zapůjčili u CzechComputeru.

Výsledky testů

Nebylo velkým překvapením, že pevné 3,5" disky nabízejí řádově vyšší výkon než rozměrově menší 2,5" verze. V kategorii 3,5" zařízení vykázaly nejvyšší výkon disky Seagate Barracuda 7200.10 ST3320620AS, Western Digital Caviar SE16 WD5000KS a Seagate Barracuda 7200.9 ST3160811AS. Produkt WD5000KS nás přitom zaujal i tím, že nabízí nejen velmi vysoký výkon, ale současně i nejvyšší dostupnou kapacitu (500 GB), velmi krátkou přístupovou dobu (13,3 ms) a nízké zatížení procesoru během provozu. V oblasti mobilních 2,5" harddisků zabodoval produkt Hitachi Travelstar 7K100 HTS721060 G9SA00. Na rozdíl od konkurenčních modelů žene disk datové plotny rychlostí 7 200 ot./min. a využívá standard SATA. Výsledkem je nejvyšší výkon zápisu i čtení, krátká přístupová doba (15,1 ms) a nejvyšší propustnost dat po sběrnici (výsledky samozřejmě vztahujeme ke skupině 2,5" zařízení). Je nutné poznamenat, že disk Hitachi oproti ostatním 2,5" konkurentům zatěžuje CPU trochu více.

Seagate Barracuda 7200.10

ST3320620AS

Pevný disk s modelovým označením ST3320620AS představuje nejvýkonnější zařízení v našich testech. Disk vykázal celkově nejvyšší výkon. V dílčích měřeních získal pomyslné zlato ve výkonu sekvenčního čtení, v měření přístupové doby i v souhrnném hodnocení aplikace Sandra 2007. Zařízení nabízí příjemnou kapacitu 320 GB a vyrovnávací paměť 16 MB. Disk je vybaven moderním rozhraním SATA/300. Na produktu je možné nalézt malý nenápadný jumper. Pokud chcete disk provozovat v režimu SATA revize 2, je nutné přepínač vyjmout.

Výkon:5

Kapacita:3

Cena za GB:5

Seagate Barracuda 7200.9

ST3160811AS

Na rozdíl od klasických 3,5" produktů je tento disk vyroben v netradičním, tzv. nízkoprofilovém provedení. Výška disku činí na rozdíl od standardních cca 26 mm pouze 20 mm. Výhodou snížené výšky disku je často lepší obtékání vzduchu a tím pádem i zlepšené větrání. Nízký profil označuje výrobce jako provedení T-Lite. Disk nabízí kapacitu 160 GB, vyrovnávací paměť 8 MB, solidní výkon a rozhraní SATA revize 2. Pro využívání rychlého režimu

(3 Gb/s) je nutné sejmout malý jumper, umístěný vedle napájecího konektoru.

Výkon:5

Kapacita:2

Cena za GB:4

Seagate Barracuda 7200.9

ST380211AS

Stejně jako disk Seagate Barracuda 7200.9 ST3160811AS je i model ST380211AS vyroben ve verzi T-Lite. Standardně je zařízení konfigurováno tak, aby využívalo rozhraní SATA/150, pokud řadič vašeho PC zvládá i moderní standard SATA revize 2, je výhodné sejmout malý jumper, který se nachází v sousedství napájecího konektoru SATA. Pak bude komunikace probíhat výkonem až 3 Gb/s. Pevný disk ST380211AS nabídne majiteli jen nízkou kapacitu 80 GB, vyrovnávací paměť 2 MB a lehce nadprůměrný výkon.

Výkon:4

Kapacita:1

Cena za GB:1

Seagate Barracuda 7200.9

ST380811AS

Jako vejce vejci si jsou podobné disky ST380811AS a ST380211AS. Oba nabízejí kapacitu 80 GB, nízký T-Lite profil i rozhraní SATA. Pouze model ST380811AS nabízí vyrovnávací prostor s kapacitou 8 MB. Velmi kuriózně dopadly výsledky testů. Logicky bychom se domnívali, že produkt s 8MB vyrovnávací pamětí bude vykazovat oproti příbuznému s 2 MB paměti mírně vyšší výkon. Opak je však pravdou. Firmware disku ST380811AS zřejmě nezvládá dobře spolupráci s 8MB cache a má mírně nižší výkon než ST380211AS.

Výkon:3

Kapacita:1

Cena za GB:1

Seagate Barracuda NL35.2

ST3500641NS

Zařízení s označením ST3500641NS představuje 3,5" pevný disk, který nabízí obří kapacitu 500 GB. V útrobách disku se skrývá motor, který unáší datové plotny standardní rychlostí 7 200 otáček za minutu. Zařízení komunikuje se světem pomocí rozhraní Serial ATA revize 2. Přepínače na těle disku slouží výhradně pro servisní účely. Není s nimi třeba nijak manipulovat, aby bylo možné využít SATA revize 2. Kromě nadstandardní kapacity nabízí disk i objemnou vyrovnávací paměť 16 MB. Bohužel ani s ní nedokázal produkt v testech výrazně bodovat.

Výkon:1

Kapacita:5

Cena za GB:2

Western Digital Caviar SE16

WD2500KS

Pevný disk s modelovým označením Caviar SE16 WD2500KS nabízí majiteli datový prostor o velikosti 250 GB. Produkt dokáže využívat výhody komunikačního rozhraní SATA revize 2 s propustností dat 3 Gb/s. Uvnitř zařízení se nachází nadstandardní vyrovnávací paměť 16 MB. Produkt nabízí standardní konektory SATA (napájecí a datový) a navíc i napájecí zdířku Legacy Power. Tu lze využít v případě, pokud nemáte po ruce vhodnou redukci. V praktických testech dopadl tento disk spíše průměrně či lehce podprůměrně.

Výkon:2

Kapacita:3

Cena za GB:5

Western Digital Caviar SE16

WD5000KS

Zařízení WD5000KS spadá do produktové řady Caviar SE16. Nabízí úctyhodných 500 GB. Pevný disk komunikuje s počítačem pomocí rozhraní SATA/ /300. Pokud vaše PC nezvládá moderní SATA revize 2, lze pomocí přepínačů vynutit starší verzi SATA/150. Disk nabízí jak konektory SATA, tak i starší napájecí konektor. Kromě nadměrné kapacity a vyrovnávací paměti 16 MB nabízí produkt i vysoký výkon. V testech předvedl produkt jak výborné přenosové rychlosti, tak i krátkou přístupovou dobu a nízké zatížení CPU během provozu.

Výkon:5

Kapacita:5

Cena za GB:2

Delock USB 2.0 IDE Converter

Pokud potřebujete k PC připojit interní disk ATA, ale nechcete nebo nemůžete otevřít PC a připojit produkt klasicky interně, můžete využít zajímavý produkt Delock USB 2.0 IDE Converter. S jeho pomocí je možné připojit libovolný běžný ATA (IDE, P-ATA) disk k chytré redukci, která přesměruje datový tok na USB port. Pro zajištění vysoké přenosové rychlosti je podporováno rychlé rozhraní USB 2.0. Oproti tzv. "rámečkovým" nebo "šuplíkovým" USB řešením nabízí Delock jednu podstatnou výhodu. S ním je totiž možné k počítači externě připojit nejen standardní 3,5" ATA disk, ale i malý 2,5" mini ATA produkt. Pro připojení 2,5" mobilního disku je v příslušenství připravena chytrá redukce, kterou stačí jednoduše zapojit mezi 2,5" disk a vlastní Delock zařízení. Pro bezpečné připojení disků je nutné zapojit i malý nenápadný zemnící kablík, který se nachází přímo na těle Delocku. Je zakončený očkem, kterým lze provléknout šroubek. Ten je vhodné zašroubovat do boku připojovaného pevného disku. Při našich testech pracovalo zažízení Delock spolehlivě. Jeho instalace je snadná a pokud patříte mezi alespoň trochu šikovné uživatele, může se stát produkt vašim užitečným pomocníkem.

Hitachi Travelstar 7K100

HTS721060G9SA00

Pod označením HTS721060G9SA00 se skrývá mobilní 2,5" pevný disk společnosti Hitachi. Zařízení patří do produktové řady Travelstar 7K100, která již sama o sobě vypovídá o parametrech disku. Vyvodit lze z toho minimálně fakt, že disk obsahuje motorek, který unáší datovou plotnu rychlostí 7 200 otáček za minutu. Miniaturní pevný disk komunikuje s počítačem pomocí standardu SATA/150 (obsahuje standardní SATA konektor). V testech si vedl Travelstar 7K100 velmi dobře. Vykázal v kategorii 2,5" pevných disků nejvyšší výkon.

Výkon:5

Kapacita:3

Cena za GB:1

Seagate Momentus 5400.3

ST980815A

Mobilní 2,5" zařízení je vybaveno hnacím motorkem s rychlostí 5 400 otáček za minutu. Disk je osazen zmenšeným rozhraním ATA, které se někdy označuje jako mini ATA. Konektor je standardizovaný, proto je možné disk využívat v mnoha noteboocích či přenosných USB pouzdrech, které jsou vybaveny zmenšeným rozhraním ATA. Zařízení v praktických testech sice nezískalo tak vysoké ohodnocení jako Hitachi Travelstar 7K100, nicméně jeho výkon lze rovněž pokládat za velmi dobrý, dost možná i za vynikající.

Výkon:4

Kapacita:4

Cena za GB:5

Western Digital Scorpio

WD800VE

Pevný disk nabízí diskovou kapacitu 80 GB a s počítačem se dorozumívá přes rozhraní mini ATA. Maximální datová propustnost je 100 MB/s. Uvnitř zařízení se nachází hnací motorek, který pohání datovou oblast rychlostí 5 400 otáček za minutu. Výhodou produktu je nejen kapacita 80 GB, ale i nízké zatížení procesoru během provozu (2 %). Nevýhodou jsou nepříliš přesvědčivé přenosové výkony. Za lepší výsledek lze označit přístupovou dobu, kterou jsme naměřili dokonce lepší než u konkurenčního disku Momentus 5400.3.

Výkon:2

Kapacita:4

Cena za GB:5

§§§§§


Zpracování domácího videa. Mezi Hollywoodem a Bollywoodem (CD/DVD)

Jaroslav Kasal

06P0367

Pokud patříte mezi majitele kamer, jistě máte na konci letních dovolených spoustu natočeného materiálu. Je zřejmé, že ne každý uložený záběr je povedený a není efektní každou nahranou videokazetu nebo DVD ukazovat přátelům v syrové formě tak, jak jste je zaznamenali. Zpravidla daleko více zapůsobí, pokud dlouhá videa z několika médií zkrátíte tak, aby se divák nenudil, ale přesto si dokázal vytvořit přehled o všech důležitých místech, jež jste navštívili, o zážitcích, které vás potkaly, jakož i o celkové atmosféře dovolené.

V našem článku se budeme věnovat všemožným způsobům úprav videomateriálu. Především se soustředíme na střih na PC s využitím digitální kamery. V současné době nabízí tato cesta nejširší možnosti úprav. Pro celkový přehled si povíme i o dalších variantách. Některé mohou být výhodné z hlediska menší časové náročnosti, jiné si přiblížíme spíše z nostalgie a také proto, abychom poskytli celkový náhled na problematiku zpracování videa v domácím prostředí. Mezi okrajová témata, která zmíníme, lze zařadit například zpracování analogového videa z klasické videokamery typu VHS, Video8 nebo Hi8. Dále se zaměříme na počítačové aplikace, které jsou v současných verzích vybavené velmi zajímavými službami a které může s trochou šikovnosti ovládnout i nepříliš pokročilý počítačový uživatel. Pro tento účel jsme si od zastoupení společnosti Adobe zapůjčili produkty Adobe Premiere Elements 4.0, Adobe Photoshop Elements 2.0 a od firmy Exac ucelený střihací systém s označením Pinnacle Studio Plus 10 Titanium Edition. Sestřihat video však lze i s jednoduchými nástroji, například s aplikací Windows Movie Maker. Její výhodou je fakt, že tvoří součást Windows XP, takže pokud využíváte tento operační systém, nemusíte za střižnu už nic platit, ani ji není třeba instalovat.

Abychom mohli co nejlépe vyzkoušet spolupráci videokamery se střihacími aplikacemi, zapůjčili jsme si od společnosti Canon digitální miniDV kameru MV960 a od společnosti Panasonic kameru NV-GS300. Tento produkt v příslušenství obsahuje i poměrně zajímavý software SweetMovieLife 1.0E a střihací aplikaci MotionDV Studio 5.6LE.

Protože jsme řekli, že se budeme věnovat většině cest, jimiž lze zpracovat videozáznam v domácím prostředí, nezapomínáme ani na moderní DVD a HDD rekordéry, nabízející jak analogové, tak někdy i digitální DV vstupy. Chytřejší rekordéry navíc dokáží nahraný materiál editovat tedy sestříhat. Abychom vás mohli seznámit s praktickými zkušenostmi, zapůjčili jsme si od společnosti Panasonic HDD rekordér DMR-EH55.

Na závěr předvedeme možnost profesionálního řešení pro střih a zpracování videa, grafiky a masteringu DVD, založeného na balíku aplikací s názvem Adobe Production Studio Premium.

Analogový střih s videorekordérem

Zpracování hrubého videozáznamu z kamery do výsledného filmu na VHS je zřejmě tou nejhorší možnou metodou. Spočívá v tom, že kameru (je jedno, zda analogovou či digitální) pomocí analogového AV výstupu propojíte se vstupem videorekordéru. Zpravidla se obraz kopíruje nepříliš kvalitním kompozitním signálem. Pokud vaše kamera nabízí i S-Video výstup, je výhodnější propojit videorekordér s kamerou touto cestou. Je ovšem nezbytné, aby i vaše záznamové zařízení nabízelo vstup pro nahrávání v podobě S-Video. To zvládají například S-VHS videorekordéry.

Samotný střih spočívá v tom, že se uživatel chopí dvojice dálkových ovladačů (od videa a od kamery). Vyhledá na pásce ve videokameře zajímavý záběr a stiskne tlačítko pro pauzu. Na videorekordéru pak zmáčkne tlačítko "Pause" nebo ještě lépe "Pause Rec". Poté zmáčkne "Play" na kameře a po spuštění přehrávání zapne nahrávání na videorekordéru. Ve chvíli, kdy je třeba provést střih, zastaví nahrávání. Na kameře se vyhledá další záběr a celý proces se otrocky opakuje až do finále.

Metoda tohoto střihu se nazývá "lineární". To proto, že pro přístup ke zdrojovým datům (videozáznamu) je přístupová doba určená jejich pozicí na pásce je tedy časově lineárně závislá na přetáčení kazety. Dnes není nutné zdůrazňovat, že tato cesta je děsivá. Nelineární střih na PC je mnohonásobně výhodnější a kvalitnější. Analogový záznam VHS je pro další kopírování zcela nevhodný, takže každá další kopie finálního sestřihu vykazuje výrazně nižší kvalitu. Další nevýhody není potřeba dlouze zmiňovat: nemožnost přidat titulky, prolínačky, nemožnost opravit sestřih, nepřesnost střihu, nemožnost editovat zvuk a podobně. Zkrátka a dobře, pokud chcete skutečně stříhat video, upřednostněte nějakou jinou metodu.

Střihové funkce videokamer

Některé modely modernějších videokamer nabízejí podporu pro střih videa. Tyto služby se dělí na dva hlavní typy. Efekty, které se nevratně aplikují přímo na videozáznam (například stmívačka/roztmívačka, kterou lze aktivovat přímo během natáčení) a na "postprodukční" střihové služby. První zmíněné efekty je možné nalézt jak u analogových páskových kamer, tak i u digitálních kamer. Tento typ efektů nedoporučujeme využívat, protože aplikovaný efekt už není možné nijak upravit nebo opravit. Všechny tyto prvky je mnohem výhodnější použít až při sestřihu v softwarové střižně na PC.

Druhý typ efektů je možné vidět u kamer s DVD, případně HDD záznamem. Tyto produkty mají výhodu v podobě rychlého přístupu ke všem videozáznamům v úložišti dat. Uživatel může s pomocí editačních služeb kamery jednak spravovat natočené záběry (zkracovat je, rozdělovat, mazat jejich části i celky), ale také může (pokud to kamera podporuje) vytvořit tzv. "playlist" seznam záběrů, které chce nechat v předem vybraném pořadí přehrát. Uživatel vyrobí jednoduchý scénář, podle něhož bude kamera videozáznamy z média vybírat a přehrávat. Výhodou celého systému je skutečnost, že střih nijak nemění zdrojová data, takže je možné dodatečně playlisty editovat a podle potřeby je modifikovat. Lze vybírat části scén, virtuálně odmazávat nechtěný materiál a podobně. Až budete s režisérskou prací hotovi, je možné připojit kameru k rekordéru a celý sestřih nahrát na videokazetu, případně na DVD nebo pevný disk vašeho HDD rekordéru. Stačí spustit na kameře připravený playlist a na rekordéru (s nastaveným nahráváním z externího AV zdroje) pak nahrávání.

Výhodou tohoto střihu je fakt, že nepotřebujete žádné další zařízení a scénářů si na povrchu média můžete připravit mnoho (například u kamery Panasonic VDR-D250EP až 99). Na druhé straně je nutné zdůraznit, že služby interní kamerové střižny jsou dosti omezené a ovládání střihu přes tlačítka kamery není nijak zvlášť pohodlné. V neposlední řadě je nutné brát na vědomí i fakt, že střih (výrobu playlistů) lze provádět vždy pouze v rámci jednoho DVD, což znamená v rámci cca 20 až 30 minut kvalitního "hrubého" materiálu.

Globálně lze říci, že střihové služby kamer mohou být ve specifických situacích a pro některé uživatele příjemné (např. pro vytvoření hrubé představy o sestřihu již v terénu). Pokud chcete vyrábět plnohodnotný sestřih včetně doprovodné hudby, plynulých přechodů, úpravy obrazu a zvuku, titulků apod., jistě upřednostníte počítačovou střižnu.

Střih s HDD rekordérem

Moderní HDD/DVD rekordéry jsou v současné době vybaveny mnoha funkcemi. Některé uživatel využívá pravidelně, o jiných ani netuší, že je zařízení zvládá. Funkce pro střih videa se objevují i na nových HDD rekorédrech. Některé modely, například Panasonic DIGA DMR-EH55, nabízí dokonce pokročilé služby v oblasti zpracování videa z kamery a navíc i DV vstup pro připojení digitálního AV zařízení (nejčastěji digitální kamery). Pokud využijete digitální propojení mezi kamerou a rekordérem, budete moci videozáznam kopírovat datově, tedy velmi kvalitně. Navíc HDD rekordéry mohou kameru přímo ovládat a při záznamu například automaticky vytvářet kapitoly v rámci záznamu přímo podle jednotlivých záběrů jak jste je pořizovali (podle Timecode). Videozáznam však do HDD rekordéru můžete nahrát i v případě, že váš HDD/DVD rekordér nedisponuje DV vstupem nebo nepatříte mezi majitele digitálních kamer. Pouze budete muset použít analogové propojení. Video se převede na výstupu z digitální kamery na analogový signál a uvnitř rekodréru se opět digitalizuje.

Střihové služby HDD/DVD rekordérů se dělí do dvou skupin. První tvoří standardní editační služby jako je mazání celých videozáznamů nebo jejich částí, rozdělení videa apod. Tyto služby jsou po aplikaci prakticky vždy nevratné. Druhou skupinu střihových služeb tvoří funkce pro výrobu seznamů (tedy playlistů). Do nich je možné přidávat libovolné úseky ze všech videozáznamů, které se nacházejí na vašem pevném disku. Konkrétně u zařízení DMR-EH55, které jsme testovali, je editační obrazovka rozdělena do tří řad. V horní můžete vidět ikony znázorňující jednotlivé záznamy na disku. Pokud vyberete jeden z nich, objeví se v prostřední řadě ikony znázorňující dílčí kapitoly. Libovolnou kapitolu je možné vybrat a jednoduše ji přidat do třetí (nejspodnější) řady ikon (tedy do playlistu). Takový systém je přehledný a "střih" je snadno realizovatelný. Pokud potřebujete přidat jinou část záznamu než celou kapitolu, je možné rychle přejít do režimu, ve kterém budete schopni kapitoly editovat a tedy i vytvářet nové, podle aktuální potřeby. S těmito nástroji je možné vytvořit jakýsi sestřih videa. Samozřejmě se to týká pouze ostrého střihu. Standardní rekordéry zatím nenabízejí titulky, speciální přechodové efekty, další hudební doprovod, dodatečné komentáře, úpravu zvukových stop a podobné náročné služby.

Počítačový střih

V minulosti nebylo na trhu k dispozici mnoho programů, které by nabízely pohodlné služby pro střih domácího videa. Zpracování bylo sice možné, ale výrobní proces nebyl pro mnoho uživatelů příliš schůdný. Dnes je situace jiná. Početní výkon PC je mnohonásobně vyšší a aplikací pro domácí střih je na trhu dost. Navíc nabízejí mnoho luxusních služeb a zjednodušené ovládání, takže i nepříliš pokročilý uživatel zvládne převést video z kamery do PC, sestříhat a následně i exportovat podle svých potřeb na DVD, miniDV pásku, připojený videorekordér či do videosouboru AVI, WMV atd.

Nároky na hardware

Když jsme před lety psali o střihu digitálního videa na PC, doporučovali jsme tehdy "moderní" procesory s taktovací frekvencí 1 GHz. Dnes by nám takové počítače pro pohodlný střih už příliš nestačily. Určitě ne ve spojitosti s novými aplikacemi pro střih domácího videa. Poslední verze střihacího softwaru nabízí mnoho nových a komfortních služeb, které jsou sice příjemné, ale hardwarově velmi náročné. Ostatně jen vylepšené GUI (uživatelské prostředí) jednotlivých aplikací dokáže spotřebovat nemálo systémových zdrojů. Z tohoto důvodu je dnes možné pro střih videa doporučit sestavu s co nejvýkonnějším procesorem (taktovaným na 2 GHz a více), s pamětí alespoň 512 MB (lépe 1 024 MB) a dostatečně velkým pevným diskem (alespoň 250 GB). Pokud je vaše kamera vybavena rozhraním DV, pak potřebujete také základní desku s integrovaným rozhraním IEEE-1394 (Firewire) nebo přídavnou PCI kartou (řadič Firewire), která vaše PC "naučí" komunikovat s digitálními zařízeními jako právě digitální kamery. Některé typy videokamer dnes začínají využívat pro přenos DV i vysokorychlostní rozhraní USB 2.0 (např. Panasonic). To znamená, že v tomto případě není nutné, aby bylo PC vybaveno současně i rozhraním IEEE-1394. Je však potřeba, aby váš střihací software podporoval i přenos DV přes USB 2.0 (např. Premiere Elements 2.0). Je třeba zmínit se i o tom, že osvědčené rozhraní Firewire (DV) se stalo v oblasti digitálních kamer jednoznačným standardem.

Pokud nechcete investovat peníze do navýšení početního výkonu vašeho stávajícího PC, pak můžeme doporučit snad jedinou věc. Zpracovávejte video pomocí starších střihacích aplikací, které jsou oproti těm dnešním hardwarově méně náročné. Na druhou stranu však musíme upozornit, že nebudete moci využívat nové efektivní nástroje. Také počítejte s tím, že kódování videa například do formátu MPEG-2 pro výrobu DVD bude trvat řádově déle než s výkonným počítačem. Pro pohodlí a efektivitu při zpracování videomateriálu je zkrátka potřeba výkonný stroj.

Vyladění počítačové sestavy pro střih

Na rozdíl od některých jiných specializovaných aplikací jsou střihací programy odlišné v tom, že nevyžadují pouze početní výkon nebo pouze pevný disk, ale mají nároky na sestavu jako na celek. Nejpomalejší součást sestavy bude zpracování videa brzdit. Samozřejmě je logické, že při různých úkonech v rámci výroby celého sestřihu budou komponenty zatěžovány různě. Ilustrovat to lze na velmi jednoduchém příkladu. Pokud budete exportovat sestřih v nativním DV formátu do souboru AVI (DV AVI) a pořad se bude skládat převážně z ostrých střihů, krátkých prolínaček a podobně (tedy nebude plný speciálních a početně náročných efektů), budou se data prakticky pouze kopírovat ve své původní DV podobě. Maximálně se změní pouze ty snímky (frames), na které se aplikovaly efekty (např. prolínačky, speciální efekty atd.). Při podobných operacích (strohé kopírování DV záznamu) závisí délka zpracování z drtivé části na výkonu pevného disku. Je tedy jasné, že se zastaralým harddiskem budete na výsledek operace čekat třeba i dvojnásobek času než s moderním diskem, disponujícím přenosovou rychlostí 50 MB/s. Také je potřeba si uvědomit, že se video musí nejdříve načíst a teprve poté zapsat do výsledného souboru. Budete-li pracovat v rámci jednoho disku, budou muset čtecí/zapisovací hlavičky zběsile "seekovat" (vyhledávat příslušné sektory) po povrchu datových ploten během střídavého čtení a zapisování dat. Je tedy logické, že export videa bude v tomto případě skutečně pomalý. Oproti tomu stačí použít dva fyzické pevné disky a doba zpracování se může skutečně i dvojnásobně zkrátit. Podmínkou však je, abyste měli na jednom disku hrubý materiál a prováděli export do souboru na druhý disk. V tomto případě se bude jedno zařízení nerušeně věnovat čtení dat a druhý disk se postará pouze o plynulý zápis sestřihu.

Pokud se bavíme o pevných discích, je samozřejmě potřeba zmínit i disková pole. Ta ovšem používají spíše profesionálové a pro domácí použití není jejich nasazení nutné. Samozřejmě, že náročnější uživatelé si mohou poměrně snadno vytvořit diskové pole složené z několika pevných disků ATA či lépe SATA typu RAID 0 ("Stripping"), případně typu RAID level 5. V těchto režimech jsou disky spojené do jednoho pole tak, že výrazně urychlují zápis i čtení. Často je výhodné nastavit ve střihací aplikaci adresář pro ukládání dočasných souborů na jiný fyzický disk, než na jakém jsou uloženy "hrubé" videozáznamy. Problematiku diskových úložišť není dobré podceňovat, protože dokáže celkový výkon zpracování výrazně ovlivnit. V profesionálních studiích se dokonce mnohdy využívá oddělené diskové úložiště pro zvuk, obraz i dočasné soubory.

Vše právě řečené platí především v případě, že práci stíhají i další komponenty počítače. Pokud začnete ve vaší softwarové střižně pracovat například na exportu sestříhaného videa do podoby finálního DVD, není zpravidla brzdícím elementem pevný disk, ale spíše procesor a částečně i pomalu taktované paměti. Především procesor je totiž odpovědný za rychlost, jakou se překódují obrazová data z nativní podoby do výsledného formátu MPEG-2. Mezi početně náročné úkony se řadí i kódování do dalších podob, např. DivX (MPEG-4), WMV a podobně. Náročné na výkon jsou i speciální efekty, které výrazně modifikují obraz, jako hlavně složité přechodové efekty (transitions), například otočení listu (Page Flipping), obecně 3D prolínačky a samozřejmě i klíčování a vrstvení grafických elementů, například videovrstvy složené nad sebou s klíčováním a s nastavenou částečnou průhledností (Alpha Channel) současně s titulky a dalšími efekty typu odlesk objektivu atd.

V dnešní době se snaží výrobci střihacích programů najít způsob, jak současně nabídnout co nejúžasnější efekty a služby v oblasti videa, ale přitom udržet efektivitu práce bez zbytečných prostojů. Výsledkem je, že moderní střihací software dokáže využívat mnohé moderní technologie. Například pro předvádění efektů v reálném čase se často využívá technologie OpenGL či Direct3D. Pro přehrávání a zachytávání videa se již dlouho spoléháme na technologii DirectShow, přičemž do tohoto prostředí integrují výrobci další dodatečné programové celky (DirectShow Filters), které rozšiřují možnosti jejich střihacích aplikací. Dokonce i jádra samotných střižen dnes pracují jinak než v minulosti. Nejlepší z nich dokáží využívat výhod duálních jader a technologii HT (Hyper-Threading). Střižna sama dokáže rozkládat výpočty na jednotlivá programová vlákna (Threads). Ve výsledku se speciální efekty vypočítají (Rendering) rychleji, než pokud je budete generovat se standardním jednojádrovým procesorem. Výhody duálních procesorů či technologii HT dokáží dnes využívat dokonce i exportní moduly kodeky (Codecs). Samozřejmě ne všechny. Uvést můžeme například DivX Pro Codec, enkodéry pro VC-1, DQ3D Codec nebo i některé moderní enkodéry pro standard MPEG-2. Za standard se začíná považovat i skutečnost, že střižny dokáží využívat i speciální instrukce, které dokáží urychlit zpracování videa a zvuku. Mezi ně již dlouhou dobu patří instrukce řady MMX, dnes i SSE, SSE2 a případně i nejnovější extenze SSE3.

Z výše uvedeného textu je patrné, že pokud budete chtít střihat domácí video pravidelně a hodláte používat více softwarově počítaných efektů, určitě se vyplatí pořídit si moderní sestavu, která bude moderní technologie plně podporovat.

Délka sestřihu

Při natáčení na dovolené se zcela podvědomě snažíte zachytit jakoukoliv scénu, která vám v dané chvíli přijde zajímavá. Až dodatečně ve střižně zjistíte, že záběry si jsou velmi podobné nebo některé nevypadají na televizní obrazovce příliš dobře. Z tohoto důvodu je často nejvýhodnější prohlédnout si veškeré natočené scény a vybrat z nich pouze ty nejlepší. Tedy tak, aby se celý sestřih vešel přibližně do časového rámce 30 minut. Pouze pokud byl váš výlet, například zájezd, skutečně nabitý událostmi a do půlhodinového sestřihu se veškeré zážitky nevejdou, můžete uvažovat o delším pořadu. V tom případě je však často výhodnější rozdělit snímek na jednotlivé úseky, například podle jednotlivých výletů, které jste v rámci poznávacího zájezdu zažili. Na výsledné DVD pak budete moci uložit několik jednotlivých, třeba desetiaž patnáctiminutových částí, které se budou týkat konkrétních míst (například Athény, Delfy, Olymp a podobně). Při střihu je dobré přemýšlet nad tím, že u amatérského filmování není jednoduché udržet příliš dlouho pozornost diváků, a tak dlouhé pořady začnou diváky (především pak ty, kteří se ve filmu neobjevují) trochu nudit. Ostatně to lze vidět i v cestopisných pořadech v televizi přestože jsou vyráběny profesionálně a s poutavým komentářem, mají délku maximálně 45 minut. Amatérské sestřihy, které se jen těžko mohou výpravností srovnávat s drahou televizní produkcí, je proto vhodné udržet na kratší délce.

Délka záběrů

Obecně platí, že délka střihů dokáže výraznou měrou ovlivnit náladu a spád celého filmu. Pokud budete používat krátké záběry v kombinaci s ostrými střihy, může děj působit mnohem dynamičtěji a řekněme akčněji, než jaký ve skutečnosti byl. Naopak dlouhé střihy se hodí v místech, kdy je děj pozvolný a klidný. Například pokud budete střihat dokument o budovách, je vhodné používat delší záběry, aby si divák mohl scénu dobře prohlédnout, včetně výzdoby historických domů, soch a podobně. Zde se hodí používat i plynulé delší prolínačky. V domácím videu nemá většinou smysl vyrábět příliš krátké záběry (např. pod dvě sekundy). Na tuto skutečnost by měl myslet už kameraman, jenž by neměl snímat scény stylem "střelce", který nahromadí jednosekundové záběry a má falešný dojem, že výsledkem bude sledovatelný sestřih. Pokud vás zajímají další rady ohledně natáče-ní, můžete se podívat do letního PC WORLDu (2006/7-8).

Na druhé straně je fakt, že není často příliš lákavé pozorovat dlouhé a jakoby utahané záběry. Délku je potřeba dobře odhadnout podle obsahu scény. Zbytečně dlouhé (minutu a delší) záběry však často navozují dojem neuvěřitelné nudy. Přestože ve skutečnosti tomu bylo jinak.

Titulky, efekty a prolínačky

Dnešní střižny nabízejí desítky specializovaných efektů. Pokud chcete vyrobit sestřih ze zběsilého karnevalu nebo maškarního bálu, pak využijte všech dostupných prolínaček (transitions), nezapomeňte na co nejkřiklavější titulky a také aplikujte všemožné efekty (sépie, inverze barev, atd.). Pokud však stříháte jakýkoliv jiný materiál, vystačíte si v poklidu s ostrým střihem a prolínačkou, maximálně s jedním či dvěma dalšími střídmějšími efekty (např. s posunem obrazu či příletem titulku). Příliš mnoho efektů totiž často znamená medvědí službu. Místo aby pořad vylepšily, tak jej vyloženě zkazí a uživatel nemá z děje žádný požitek. Efekty se snažte používat především pro odstranění vad, které vám v materiálu vadí (například nástroje pro úpravu hlasitosti zvuku, pro korekci správných barev atd.).

O titulcích platí to samé, co jsme řekli o efektech. Je sice krásné, že programy nabídnou desítky fontů a stovky stylů, nicméně snažte se být raději střídmější. Uvidíte, že výslednému pořadu to prospěje více, než když bude film "přeplácaný" neúčelnými titulky všech barev. Standardní střih může obsahovat úvodní titulky, kde se divák dozví, co vlastně bude sledovat, případně kdy a kde se tato událost odehrávala. Naopak závěrečné titulky mohou obsahovat dodatečné informace, například kdo byl kameraman, kdo ve vašem snímku účinkoval a třeba i poděkování těm, kteří vám se snímkem pomáhali. Pokud máte závěrečných informací více, je možné vyrobit tzv. "roll", tedy rolovat plynule po obrazovce, jak to často vidíme u profesionálních filmů. Také je možné vyrobit více obrazovek s titulky a ty postupně měnit. Vděčný efekt při objevování či mizení titulků představuje rychlé (např. 13 políček až sekundové) tzv. "nalnutí" a poté "odelnutí" (tedy plynulé objevení a plynulé zmizení).

Textový efekt "Crawl" umožňuje zobrazovat informace ve spodním řádku obrazovky, které plynule rolují. V domácím sestřihu se příliš neuplatňuje, snad jen pokud by vaším cílem bylo napodobit napodobit televizní zpravodajství.

Chyby střihu přes osu

Tato chyba je poměrně častá a mnohdy vzniká již při natáčení. Jde o to, že kameraman natáčí objekt nebo scénu z jednoho pohledu a ihned poté v kameramanské euforii scénu obejde a zachytí jí tzv. "přes osu", tedy z opačné strany. Pokud to bude například chodec z profilu, kterého kameraman zachytí ze dvou protichůdných záběrů a při střihu vloží tyto záběry za sebe, diváka celkem logicky zmate. Přestože jde chodec stále stejným směrem, v televizoru budete sledovat jeho pohyb směrem např. k levému okraji a ihned v dalším záběru pak půjde zpět. Podvědomí diváka si scénu složí logicky tak, že se chodec už vrací. A to dokonce i přesto, že po podrobnějším průzkumu záběru bude viditelné, že je chodec zachycen z druhé stany. Pro diváka bude dominantní směr pohybu po obrazovce. Z tohoto důvodu je dobré dávat při střihu i při natáčení na tyto skutečnosti pozor. Pokud trváte na tom, aby scéna byla zachycena skutečně ze dvou stran, je vhodné vložit mezi záběry "přes osu" tzv. "mezistřih". V něm bude např. zmíněný chodec zachycen z předního pohledu. Byť by byl tento záběr krátký a téměř by se zdálo nadbytečný, ozřejmí divákovi logickou návaznost protichůdných záběrů. Už se mu nebude zdát, že se chodec vrací, ale pochopí pohyb kamery kolem objektu.

Import materiálu do střihací aplikace

Prakticky veškeré softwarové střižny mohou importovat videozáznam ze dvou zdrojů. Buď přímo z kamery, nebo z pevného disku (případně z DVD Video disku). To znamená, že pokud se vaše oblíbená střižna neumí domluvit s vaší kamerou, neznamená to, že nemůžete střižnu využívat. Stačí použít kompatibilní software (například dodaný výrobcem kamery) pro převod záznamů na disk. Nejlépe do podoby DV AVI. V Česku (i v dalších evropských zemích) konkrétně do standardu DV PAL 720 x 576. Dnešní moderní střižny (např. od Adobe a Pinnacle) dokáží pracovat i s formátem MPEG-2, případně MPEG-4, nebo mohou importovat data přímo z DVD disku (vyjma originálních DVD titulů). Nicméně pro střih je prakticky vždy výhodnější a efektivnější editovat video ve velmi dobře navrženém standardu DV (případně v některé profesionální verzi MJPEG).

Pokud již máte video na disku, stačí otevřít oblíbenou střižnu a v ní importovat do knihovny záznamů videosoubory.

U mnoha aplikací můžete z disku načíst nejen video, ale i zvuky (wav, mp3) nebo obrázky či statické fotografie, které do počítače stáhnete např. z vašeho digitálního fotoaparátu. Statické snímky (tzv. "mrtvolky") mohou často výsledný sestřih příjemně oživit. Stačí je zobrazovat postupně, např. po pěti sekundách, s možným prolnutím nebo s jiným efektem. Importovat je možné do střižen i hudbu, například ve formátu wav, mp3 nebo wma. Tematicky vhodně zvolená hudba na pozadí (BGM Background Music nebo Ambient Music) dokáže pozdvihnout úroveň pořadu.

Doba importu videa

Pokud budete data načítat z digitální kamery s páskou miniDV nebo Digital8, bude import probíhat shodnou dobu, jakou délku má záznam. Standardní kazetu miniDV (60 minut) tedy převedete do počítače přesně za hodinu (hodinový záznam bude zabírat přibližně 13 GB datového prostoru). V reálném čase budete načítat i videozáznamy z analogových zdrojů (ať již pomocí TV tuneru a připojeného VHS přehrávače nebo analogové kamery nebo s analogovým převodníkem PCI/USB A/D či střihací kartou). Při importu dat z DVD kamery záleží čas na výkonu PC. Videozáznamy se totiž kopírují obdobně jako standardní data na PC, pouze se převádí ze struktury DVD (VOB) na klasický souborový formát MPEG-2 nebo DV. V ideálním případě je možné, že bude převod probíhat kratší dobu než je délka nahrávky, v horším případě (záleží na PC, DVD médiu i kameře) může trvat stejně dlouho nebo dokonce i déle.

Export sestřihu z PC

Po dokončení svého uměleckého výtvoru začnete zřejmě přemýšlet, kam jej uložit, abyste se s ním mohli kdykoliv pochlubit přátelům. V dnešní době máte na výběr několik možností.

Video je možné exportovat do souboru na pevný disk. Například do formátu DV AVI nebo do úspornějšího MPEG-2 či ještě úspornějšího formátu DivX, XviD, případně MOV, WMA a podobně. Vždy platí, že nejvyšší kvalitu obrazu nabízí DV, nicméně na disku zabírá poměrně dost místa. Ostatně jen z tohoto důvodu se pro výrobu nosičů DVD využívá MPEG-2 a nikoliv DV. MPEG-2 má jistou nevýhodu, kterou pochopíte při výrobě DVD kódování do tohoto formátu zabere vždy dost času. Záleží na střižně i na početním výkonu vašeho PC, nicméně trvá zpravidla několik hodin.

Jestliže si chcete uchovat video i na pásku miniDV a vaše kamera je vybavena DV vstupem, pak můžete sestřih pomocí střihací aplikace zkopírovat na připravenou kazetu. Bude zde uložen ve vysoké kvalitě (tedy přímo ve formátu DV). Stačí propojit kameru s počítačem standardním kabelem Firewire.

V případě, že vlastníte digitální kameru s DV vstupem, můžete uložit video nejen přímo na pásku miniDV (případně Digital8), ale i na VHS kazetu nebo jiné analogové záznamové zařízení. Stačí ke kameře (připojené k počítači s pomocí IEEE-1394) připojit navíc VHS videorekordér.

Střižny dokáží poslat na DV výstup váš záznam, který se převede v kameře do analogové podoby a záznamové zařízení jej na vstupu přijme a uloží.

V dnešní době je pro mnohé uživatele nejlákavější variantou výroba vlastního DVD. I na to výrobci softwarových střižen myslí. Moderní aplikace dokáží nejen převést data do podoby MPEG-2 a vytvořit strukturu VOB pro DVD, ale data přímo na vaší DVD?RW mechanice i vypálí. Standardem se stává i možnost vytvořit si vlastní úvodní menu, výběr kapitol, úvodní video a podobně, jak to známe u komerčních DVD titulů.

Stříhat video lze mnoha způsoby

V dnešní době, kdy je audio a videotechnika takřka všudypřítomná, existuje mnoho cest, jak lze vaše video z kamery převést do podoby DVD disku nebo na VHS kazetu. Záleží pouze na vás, kterou cestu si zvolíte, v mnoha případech ale váš výběr ovlivní i kamera, kterou vlastníte.

Aplikace pro střih videa na PC

Windows Movie Maker

Hlavní výhodou této aplikace je skutečnost, že je zcela zdarma. Tedy pokud budeme předpokládat, že na svém PC již máte operační systém Windows XP. Program je určen začátečníkům a nabízí pouze základní služby pro import videa, sestříhání a export, který se omezuje na vytvoření souboru s videem a výstup sestřihu na DV zařízení (tedy zpět do digitální kamery). DVD s tímto programem nevytvoříte.

Program neumí řešit více vrstev s videem nebo grafikou nad sebou, vytvářet kompozice a podobně. Maximem je použití titulků, obrazových prolínaček a obrazových efektů. Ve své podstatě jej lze doporučit pouze úplným začátečníkům, kteří by chtěli bez investice zkusit sestříhat video na PC. Pokud se s touto problematikou seznámíte, uvidíte, že sáhnout po softwaru se širší výbavou se rozhodně vyplatí. Na druhé straně je potřeba říci, že i s tímto softwarem je možné domácí video sestříhat.

SweetMovieLife 1.0E a MotionDV Studio 5.6LE

Tuto dvojici programů můžete nalézt u některých videokamer značky Panasonic. Do našeho přehledu jsme aplikace zařadili především proto, abychom ilustrovali, že i výrobci jsou ke své kameře schopni dodat zajímavý software.

SweetMovieLife není ve své podstatě ani střižna, ale jakýsi průvodce, který uživatele vede krok za krokem. Je trochu škoda, že aplikace nekomunikuje v českém jazyce, ale i přesto je průvodce tak triviální, že jej zvládne používat skutečně každý uživatel, který zná alespoň základní anglická slovíčka.

V průvodci uživatel zvolí, jaké videozáznamy chce zařadit do sestřihu, jak má být film dlouhý, zda chce vložit na začátek a konec jednoduché titulky (9 grafických stylů), případně může určit hudbu na pozadí (vlastní nebo doporučenou k vybranému grafickému stylu titulků). Také je možné ovlivnit efekty (prolínačky), které se budou při střihu aplikovat (Standard, Comical, Flash, Slow, Sepia).

Výsledkem průvodce je automaticky generovaný sestřih, který může, ale také nemusí odpovídat vašim představám, protože nemáte šanci do střihu zasáhnout. Pokud vám hotové video vyhovuje, je možné jej exportovat na zařízení DV nebo do videosouboru na disk. Pokud chcete automatický sestřih změnit, můžete se přenést (zmáčknutím tlačítka) do prostředí MotionDV Studio.

Tam, kde končí možnosti SweetMovieLife, začínají služby MotionDV Studia. V něm je možné začít vytvářet sestřih samostatně, s průvodcem, nebo lze pokračovat v projektu, který byl vytvořen aplikací SweetMovieLife. V MotionDV Studiu je možné provádět samostatný střih. Nicméně ani zde se nedočkáte exportu dat na DVD disk nebo dalších pokročilých služeb, které by mohly domácím uživatelům přijít vhod. Začátečníkům však balík aplikací může pomoci se poměrně dobře seznámit s tematikou střihu.

Pinnacle Studio Plus 10 Titanium Edition

Aplikace Pinnacle Studio 10 Titanium Edition představuje jednu z nejlepších domácích střižen, které je možné na trhu nalézt. Na tomto tvrzení nelze nic změnit. Služby této aplikace bezesporu o mnoho úrovní převyšují střižny typu Windows Movie Maker atd. Uživatele, kteří se nepřátelí s cizími jazyky, jistě potěší, že celá robustní střižna komunikuje česky. Drobnou nevýhodu možná představují poměrně vyšší hardwarové nároky. Jinak je střižna skutečně propracovaná a navržená především tak, aby měl uživatel k dispozici velkou řadu nástrojů a přesto mohl pracovat efektivně. Z tohoto důvodu je aplikace rozdělená na tři základní okna (obrazovky). Nesou označení "Nahrávání", "Editace" a "Export videa". Uživatel jednoduše připojí digitální kameru pomocí IEEE-1394 k počítači a může začít převádět záznamy do PC. Obsluha je jednoduchá a názorná (ostatně je to vidět i na ilustrační fotografii). Pokud uživatel nechce, nemusí se prakticky o nic starat. Předvolby jsou nastavené tak, že i laik obsluhu zvládne. Velmi dobré jsou funkce pro automatické rozdělení záběrů do vaší knihovny (program může detekovat scény podle Timecode nebo podle analýzy obrazu). Pokud vaše kamera ukládá záznam na malé DVD disky, nemusíte zoufat, střižna dokáže načíst dokonce i obsah těchto médií. Data se převedou do PC a hned můžete začít editovat. V dobře navržených nabídkách se neztratí ani začátečník. Pokud bude chtít využívat další služby, stačí klepnout na ikonku znázorňující žádanou funkci (např. titulky, práce se statickými obrázky, zvukem, hudbou, prolínačkami, efekty.) a hned se objeví přehledný panel s příslušnými ikonami. Exportní (třetí) okno umožňuje snadno exportovat video tam, kam chcete. Filmy lze ukládat na DVD (včetně pěkných grafických menu) a také třeba do souboru na disk (AVI, MPEG-2, DivX.) nebo na videopásku digitální kamery. Celkově považujeme tento produkt za velmi zdařilý a doporučit jej můžeme jak úplným začátečníkům, tak i pokročilejším příznivcům domácího videa.

Adobe Premiere Elements 2.0 a Photoshop Elements 2.0

Střižna Premiere Elements 2.0 je nástroj určený pro zpracování domácího, ale i pokročilejšího amatérského videa. Je odvozená od profesionální aplikace Premiere PRO 2.0, program Photoshop Elements 4.0 pak vychází z ryze profesionálního editoru Adobe Photoshop. Samotná střižna Premiere Elements je velmi dobrá aplikace, která nabízí uživatelům (stejně jako Pinnacle Studio 10) mnoho nástrojů a užitečných služeb. Je trochu škoda, že ani Premiere Elements, ani Photoshop Elements nekomunikují v českém jazyce. Na druhé straně je nutné zmínit, že oba právě zmíněné nástroje nabízejí grafické prostředí, které se blíží pracovnímu prostředí profesionálních produktů. To znamená, že pokud vás video a grafika zajímá vážněji, jsou pro vás tyto nástroje zcela jedinečné. Přechod na regulérní profesionální aplikace pak pro vás bude mnohem jednodušší, než když budete začínat na čistě "domácích" střižnách. V prostředí Elements máte skutečně velmi široké možnosti. Můžete provádět převod videa do PC, velmi svobodně editovat a stříhat video, vytvářet i složitější kompozice videovrstev a grafických vrstev a samozřejmě i exportovat výsledek na DVD, včetně pěkných grafických menu. Lze rovněž ukládat video do souboru na pevný disk, exportovat na DV zařízení a podobně. Aplikace Premiere Elements představuje ve spojení s Photoshop Elements velmi silný balík nástrojů, který uživateli nabízí při domácím střihu i při editování grafiky a fotografií rozsáhlé možnosti včetně retuší a podobně. Navíc obě aplikace spolu spolupracují, takže je možné grafiku externě upravovat v aplikaci Photoshop Elements a následně jednoduše načíst do střižny. Produkty ocení náročnější domácí uživatelé a třeba i poloprofesionální autoři nezávislých filmů.

Adobe Premiere 2.0 PRO a Adobe Encore CS2

Vzhledem k tomu, že se v našem článku chceme bavit především o domácí produkci, nebudeme popisovat nástroje Premiere 2.0 PRO a Encore CS2 nijak podrobně. Chceme pouze nastínit rozdíl mezi domácí a profesionální tvorbou. Premiere 2.0 PRO je nejnovější verze profesionální střižny společnosti Adobe. Na rozdíl od domácích střižen nabízí nejen základní služby, ale i profesionální nástroje pro editaci. Součástí je uživatelské rozhraní, které umožňuje velmi efektivní práci. Při profesionálním střihu se hojně využívá klávesových zkratek, takže je lze svobodně využívat i nastavovat. Také je možné přizpůsobovat grafické rozložení panelů a vůbec si upravovat prostředí tak, aby plně vyhovovalo vašim individuálním potřebám a úkonům, které právě provádíte. Jinak si můžete nastavit pracovní plochu (s využitím šablon workspace) pro např. klasický střih a jinak, když budete editovat zvukové stopy.

Služby profesionálních střižen musejí nabízet nejen komfort při střihu, ale i podporu soupisek profesionálních střihacích systémů, pokročilé korekce barev, spektrometry a analýzy obrazu a zvuku nebo třeba i podporu formátů HDV a HDTV. Samozřejmě přijde vhod i urychlení operací s videem a efekty s využitím hardwaru moderních grafických akcelerátorů. To vše u Premiere naleznete. Navíc Premiere velmi dobře spolupracuje i s oblíbeným grafickým editorem Adobe Photoshop a díky systému Bridge i s dalšími produkty Adobe (Affter Effects, Illustrator, Audition, Encore.).

Pokud chcete z hotového sestřihu vytvořit plnohodnotné DVD, je nejvhodnější využít profesionální nástroj Encore CS2. I ten nabízí profesionální prostředí a tzv. masteringové služby DVD, mnohem pokročilejší než jakákoliv domácí střižna nebo domácí DVD editační programy. Pomocí Encore CS2 se běžně vyrábějí komerční DVD, které obsahují nejen výběry kapitol a bonusy, ale různé jazykové mutace, více zvukových jazykových verzí, titulky k filmům, prostorový zvuk nebo i další interaktivní obsah (možnost přepínání úhlů pohledu atd.). S Encore CS2 lze velmi svobodně vytvářet libovolné DVD Video.

S pomocí profesionálních nástrojů Premiere PRO 2.0 se můžete pustit klidně do sestřihu celovečerního filmu. Budete při tvorbě omezeni pouze svojí představivostí a umem.

Jak správně stříhat video na PC

Na toto téma byla napsána celá řada odborných textů a učebnic, komplexní návod by podstatně přesáhl rozsah našeho časopisu. V našem článku nebudeme popisovat podrobnosti, pokusíme se však nastínit všeobecně platná doporučení, která vám mohou pomoci. Způsobů stříhání je mnoho a záleží především na autorovi, co sám považuje za správné, efektní a umělecky vyhovující. Učit se lze dokonce i z běžných pořadů, které jsou k vidění v televizi. Asi těžko se pustíte hned do střihu akčního filmu, ale inspiraci můžete hledat například v dokumentárních filmech nebo televizních inscenacích. Ať budete chtít sestříhat výlet do zoologické zahrady, firemní akci nebo rodinou oslavu, vždy můžete v televizi nalézt film nebo dokument, který vám může ukázat cestu. Stejně tak vám mohou pomoci i naše tipy.

§§§§§


Intel Core 2 Duo na scéně.Podrobný pohled na procesory Intel nové generace (CD/DVD)

Petr Matuška

06P0368

Před několika měsíci jste si mohli na našich stránkách přečíst o uvedení nové mikroarchitektury společnosti Intel, na níž budou založené procesory nové generace. Nová architektura nese jméno Intel Core Mikroarchitecture a nahrazuje jednak stolní a serverovou mikroarchitekturu NetBurst (na níž byly založeny desktopové procesory Pentium 4, Pentium D, Pentium Extreme Edition a serverové procesory s označením Xeon) a stejně tak i procesory určené pro mobilní zařízení, známé pod označením Pentium M a Intel Core Duo.

Oficiální uvedení těchto mikroprocesorů bylo naplánováno na 27. července 2006 a my jsme při tom pochopitelně nemohli chybět pojďme se tedy společně podívat, co pro nás společnost Intel přichystala.

Intel Core Mikroarchitecture

Předchůdcem této mikroarchitektury není architektura NetBurst, jak by se mohlo na první pohled zdát, nýbrž v jejím rodném listě nalezneme zcela jasné indicie, že se jedná o potomka mobilních procesorů prodávaných pod označením Intel Pentium M a později jejich dvoujádrových následovatelů Intel Core Duo. Nová architektura tak pokračuje v nastoleném trendu snižování příkonu na jednu provedenou instrukci a v celkově nízké spotřebě při zachování vysokého výkonu. K tomu jí bylo do vínku přidáno několik technologií zvyšujících výkon samotného procesoru a nebyly opomenuty ani některé technologie použité v procesorech Pentium 4 a Pentium D.

Ještě než si popíšeme jednotlivé funkce nových procesorů, rádi bychom zavzpomínali na dobu, kdy se objevila mikroarchitektura NetBurst. Tehdy se mluvilo o postupném zvyšování výkonu, padala slova o šesti, osmi či deseti GHz, což byla předpokládaná cesta nárůstu výkonu. Pro NetBurst se bohužel stala osudná frekvence 4 GHz, které oficiálně žádný procesor Pentium 4 nebo Pentium D nedosáhl. Místo toho se zvýšení výkonu realizovalo pomocí dvou jader v jednom fyzickém procesoru, což se vyplatilo i přesto, že pracovní frekvence těchto procesorů byla zejména ze začátku po uvedení oproti high-endovým modelům Pentium 4 670 s 3,8 GHz velmi nízko nejvýkonnější Pentium D 840 mělo "pouhých" 3,2 GHz. Návrh Pentia Dvšak byl šit horkou jehlou a oproti konkurenci to byly vlastně pouze dva procesory uložené na jedné destičce a spojené dohromady sběrnicí Front Side Bus. Návrh nových procesorů Core 2 Duo je zcela jiný. Dvoujádrové procesory již nejsou oddělené, nýbrž spojené dohromady, a to včetně sdílené L2 cache. Zmiňujeme se o tom proto, že i nová mikroarchitektura Intel Core počítá s postupným zvyšováním výkonu. Oproti NetBurst ovšem jen málo spoléhá na růst pracovní frekvence (i když i s ním je nutné počítat a samozřejmě ovlivňuje samotný výkon CPU), hlavním "tahounem" zvyšování výkonu bude jak napovídá samotný název mikroarchitektury zvyšování počtu jader v samotném procesoru. Již na konec tohoto roku je plánovaný stolní procesor obsahující čtyři jádra s kódovým označením Kentsfield, jistě to ale není v plánech Intelu konečná. Tento model bude označen jako Core 2 Extreme a bude k dispozici jen v omezeném množství. Do té doby se však setkáme ještě se dvěma Core 2 Extreme procesory, a to s modelem pracujícím na 3,2 GHz s FSB 1 066 MHz a s modelem pracujícím na frekvenci 3,33 GHz a systémovou sběrnicí FSB 1 333 MHz. Dost však bylo teorie, vrhněme se na reálné vzorky procesorů Intel Core 2 Duo.

Pět nových klíčových technologií

Nová mikroarchitektura obsahuje pět nových klíčových vlastností, které jí mají pomoci zvýšit výkon při zachování minimálních energetických nároků. Jsou jimi Wide Dynamic Execution, Advanced Digital Media Boost, Smart Memory Access, Advanced Smart Cache a nakonec Intelligent Power Capability. Nyní si podrobně jednotlivé funkce rozebereme a popíšeme, jak budou sloužit uživateli.

První funkcí, o níž si řekneme více, je Wide Dynamic Execution. Díky této technologii je možné zpracovat čtyři nebo více instrukcí během jednoho pracovního cyklu, což je oproti třem zpracovaným instrukcím v procesorech postavených na architektuře NetBurst nárůst o minimálně 33 procent. Wide Dynamic Execution se uplatňuje na začátku procesu zpracování instrukcí, tedy v jednotkách Instruction Fetch a PreDecode, Instruction Queue, Decode, Rename/Alocc, Retirement Unit a Schedulers. Aby byl výsledek co nejefektivnější, rozhodli se inženýři společnosti Intel integrovat a vylepšit technologii Micro-Fusion, známou z procesorů Pentium M. Jedná se o funkci, shromažďující mikroinstrukce takovým způsobem, aby jich mohlo být vykonáno díky hardwarové podpoře za jeden pracovní cyklus více, než pokud by tato funkce přítomna nebyla. Protože se využití Micro-Fusion v praxi osvědčilo, byla do nové generace procesorů přidána i zcela nová funkce Macro-Fusion, pracující na podobném principu jako její předchůdkyně. Macro-Fusion má za úkol zvyšovat efektivnost zpracování díky slučování často používaných instrukcí CMP Compare (porovnání) a JNE (procedura testující zadané parametry ve spojení s podmíněným větvením). V praxi by to mělo fungovat tak, že pokud v instrukční řadě čeká například pět instrukcí, mezi nimiž se vyskytuje alespoň jedna CMP a JNE a alespoň jedno podmíněné větvení, interní logika spojí tyto dvě instrukce do jedné a umožní tak v podstatě prováděcí jednotce vykonat všech pět instrukcí v jednom pracovním cyklu, který zvládne zpracovat čtyři instrukce najednou.

Druhou klíčovou technologií u nových procesorů postavených na mikroarchitektuře Intel Core je Advanced Digital Media Boost. Tato technologie má za úkol až dvojnásobně zvýšit výkon při zpracování multimediálního obsahu, jakým může být hudba, video, počítačové hry nebo obecně všechny aplikace, využívající pro svůj běh instrukčních sad SSE, SSE2 a SSE3. U nových procesorů se toto rozšíření v některých identifikačních programech jeví jako SSE4, ale samotná společnost Intel to považuje spíše za rozšíření instrukcí SSE3 než za něco zcela nového. Až dvojnásobného výkonu je dosaženo rozšířením datové šířky zpracovávaných instrukcí ze současných 64 na 128 bitů, a to na všech zpracovávacích jednotkách ALU (aritmeticko-logických jednotkách) a jednotkách Load a Store. Díky rozšíření tak budou nové procesory schopny zpracovat za předpokladu plné optimalizace softwaru až dvakrát více dat než současné procesory.

Třetí klíčovou technologií je Smart Memory Access. Základem této technologie je těsná spolupráce jednotlivých jader procesoru se svou vyhrazenou L1 cache, sdílenou L2 cache a operační pamětí. Tato technologie využívá dvě zcela nové funkce Memory Disambiguation a Prefetch. První z nich, Memory Disambiguation, má na starosti operace s instrukční řadou a zvyšuje tak optimalizaci procesů v řadě instrukcí. Druhou funkcí obsaženou v Smart Memory Access je funkce Prefetchers, která má snížit prodlevy procesoru při komunikaci s pamětí díky využití a zapojení obou dvou vyrovnávacích pamětí L1 a L2 cache.

Čtvrtá technologie napomáhající novým procesorům ve výkonu je Advanced Smart Cache. Týká se optimalizace práce s rychlou vyrovnávací pamětí L2 cache. Ta bude mít velikost 2 MB nebo 4 MB a bude sdílená pro obě dvě jádra procesoru. Takto velikou cache již obsahují současné dvoujádrové procesory Pentium D řady 9 x 0, ale neumožňují ji použít jako sdílenou, protože Pentium D se skládá ze dvou jednotlivých procesorů, spojených pouze systémovou sběrnicí Front Side Bus. Naproti tomu nové procesory budou vyrobeny z jednoho kusu křemíku a jako celek bude poté procesor spojen sběrnicí FSB se severním můstkem a operační pamětí. Nastíněné uspořádání je podobné řešení konkurenční společnosti AMD u jejich dvoujádrových CPU Athlon 64 X2 a umožní novým procesorům Intel sdílet L2 cache a vyhnout se tak několika problémům, mezi které patří duplikování dat, zatěžování sběrnice FSB při přesouvání dat z jedné L2 cache do druhé, omezená kapacita L2 cache a v neposlední řadě se tím také eliminuje čekání na přístup do operační paměti počítače. Další velmi zajímavou funkci je dynamické přiřazování velikosti cache podle potřeby jednotlivých jader. V praxi by to mělo fungovat tak, že pokud bude vytížení obou jader procesoru nerovnoměrné, tedy jedno bude zatížené více než druhé, bude moci vnitřní logika přiřadit více vytíženému jádru také úměrně více vyrovnávací paměti L2 cache. Může například nastat situace, kdy budete přehrávat hudební skladby ve formátu MP3 a zároveň budete pracovat s aplikací určenou pouze pro jedno vlákno první jádro, minimálně vytížené přehráváním skladeb, zabere pouze minimum vyrovnávací paměti, řekněme 256 kB, díky čemuž na druhé jádro zbude celých 3 840 kB L2 cache. Změny v přiřazení velikosti vyrovnávací paměti se mohou odehrávat v řádu milisekund a nijak zásadně nemohou uškodit výkonu celého procesoru. U aplikací využívajících velkou L2 cache můžeme očekávat razantní nárůst výkonu, což by mohlo do jisté míry pomoci u systémů, kde nebudou osazeny nejvýkonnější 800MHz operační paměti.

Poslední klíčovou technologií je Intelligent Power Capability. Jako jediná nemá za úkol zvýšení výkonu nových procesorů, nýbrž má napomáhat jejich nízkému příkonu a minimalizaci odpadního tepla (což se podle prvních testů s předprodukčním vzorkem procesorů v revizi B1 bohužel ne zcela povedlo). Základ této funkce tvoří již známé technologie použité při výrobě mobilních procesorů Pentium M a později i dvoujádrových modelů Intel Core Duo. Navíc se přidávají tři zcela nové funkce Ultra Fine-grained Power Control, Splitt Busses a tzv. Platformization of Power Management Architecture. Ultra Fine-grained Power Control je funkce, která průběžně vyhodnocuje zatížení jednotlivých částí procesoru a v případě jejich dlouhodobého nevyužití umí jednotlivé části vypnout a tím snížit spotřebu procesoru. Druhou funkcí je Splitt Busses, snižující u FPU datovou šířku ze

128 bitů na polovinu, čímž opět uspoří trochu příkonu. Třetí funkce je určena především pro mobilní a serverové procesory a skládá se ze tří součástí. Power Status Indicator je určen pro mobilní procesory a má obsahovat regulátor napětí a detektor vytížení procesoru obojí má na starosti správnou detekci a úpravy napájení. DTS Digital Thermal Sensor naopak kontroluje teploty obou jader CPU a následně navrhuje logice úpravu frekvence a napětí. Poslední funkcí je PECI, Platformization of Power Management Architecture jedná se o systém spolupracující s několika snímači, řídícím čipem umístěným na základní desce a ventilátory nainstalovanými v počítačové skříni. Teplotní čidla tak spolupracují jak s procesorem, tak s jinými komponenty a díky nižším energetickým nárokům pak budou moci počítače postavené na nových procesorech nabídnout tišší chod než současné procesory.

Mimo tyto nové technologie bude nová generace procesorů obsahovat i zaběhnuté a nám důvěrně známé funkce, které jsme mohli spatřit již u procesorů Pentium 4, Pentium D a Pentium M. Enhanced Intel SpeedStep Technology bude mít na starosti správu napájení kombinovanou se snižováním napětí procesoru. V praxi to bude znamenat, že při nečinnosti nebo menším zatížení procesoru se jeho pracovní frekvence sníží na určitou hodnotu, sníží se zároveň i napájecí napětí a bude tedy nižší i spotřeba procesoru. Nebude chybět ani Execute Disable Bit ochrana před některými typy počítačových virů. K plnému využití této funkce však bude potřebná stále i podpora ze strany operačního systému (v současné době MS Windows XP a v budoucnu zajisté i MS Windows Vista). Procesory budou podporovat instrukční sady x86, SSE, SSE2, SSE3 a samozřejmě také rozšíření Enhanced Memory 64 Technology, zaručující chod 64bitových systémů.

Do čeho nové procesory usadit?

Na řadu přichází otázka neméně důležitá, kam vlastně osadit nové procesory Intel Core 2 Duo. Stolní procesory založené na mikroarchitektuře Intel Core jsou dodávány v provedení LGA775, tedy fyzicky ve stejném balení, které jsme mohli spatřit u procesorů Pentium 4 a Pentium D. Pokud se právě nadechujete k vítěznému pokřiku, že by se stal zázrak a vy jste si mohli osadit nový procesor do své starší základní desky, budeme vás muset zklamat. Jediná stávající čipová sada podporující Core 2 Duo je Intel 975X Express Chipset. Ale ani uživatelé, vlastnící tento high-endový čipset, nemusejí mít vyhráno. Druhou podmínkou je, že základní deska musí být vyrobena v nové revizi a musí být osazena novým napěťovým regulátorem, schopným obsloužit rozsah napětí použitý v nových CPU. Jedinou základní deskou podporující Core 2 Duo přímo od společnosti Intel je model Intel Desktop Board D975XBX s kódovým označením Bad Axe a revizí 304. Všechny nižší verze jsou stejně jako i u jiných výrobců pro procesory Core 2 Duo nepoužitelné.

Protože však čipová sada i975X slouží pro high-endové nasazení, uvedla společnost Intel zároveň s novými procesory také celou řadu čipsetů, schopných bez problému obsloužit nová CPU. Jedná se o modely Intel P965 Express Chipset a Intel G965 Express Chipset, určené do mainstreamové kategorie, pro firemní použití pak Intel Q963 Express Chipset a Intel Q965 Express Chipset.

Mainstreamová kategorie je klasicky rozdělena na čipset bez integrované grafické karty (P965) a na čipset s integrovanou grafickou kartou Intel Graphics Media Accelerator X3000. V tomto článku si popíšeme jen ty nejdůležitější novinky a funkce, protože v příštím čísle nás čeká srovnávací test základních desek s podporou Intel Core 2 Duo a v něm rozebereme dopodrobna nabízené čipové sady i s jejich vlastnostmi a přednostmi. Jak jste si mohli všimnout, dochází k jemné změně stylu pojmenování jednotlivých čipových sad. Místo zažitého písmene za číselným označením čipové sady ho nyní nalezneme před číslem. Čipová sada s integrovanou grafickou kartou tak ponese označení G965, bez integrované GPU P965, nově společnost Intel zavádí další označení Q. Jedná se o platformu určenou pro korporátní/firemní použití a písmeno Q naznačuje označení Quality tedy kvalitní a stabilní prvek.

Společným prvkem všech uvedených čipsetů je integrovaný paměťový řadič, schopný pracovat s operačními paměťmi typu DDR2 včetně dvoukanálového přístupu, komunikace s procesorem o rychlosti 8,5 GB/s a technologie Intel Fast Memory Access. Tato technologie má za úkol optimalizovat datový tok mezi operační pamětí, čipovou sadou a procesorem, což může mít za následek nárůst propustnosti pamětí v porovnání se staršími čipsety o více než 18 procent. K severnímu můstku lze také připojit externí grafický adaptér PCI Express x16, který však nemusí být k dispozici na všech typech základních desek, například u modelu Q963, je však plánován jako vysloveně korporátní řešení bez potřeby přídavné grafiky.

Zásadním způsobem proběhl upgrade integrované grafické karty, která nyní nese označení Ready for Microsoft Windows Vista Premium, což dává tušit, že se nebude jednat o nějakou "chudinku". Podporovat totiž bude jak Shader Model verze 3.0, tak i verze 4.0, zvládat tak může plně programovatelné shadery. Navíc bude obsahovat i jednotku T&L a bude podporovat HDR, ovšem díky nízkému výkonu nepředpokládáme, že by byla tato funkce hojně využívána. Ale je k dispozici.

Velkým přínosem pro zpracování a zobrazení videa má být technologie Intel Clear Video, konkurující tak ATI AVIVO a nVidia Pure Video Technologii. Ta má zajistit plnou akceleraci přehrávaného videa MPEG2

a VC1, dále také bezproblémové přehnání HD videa H.264 ve formátech 720p/1080i/1080p a v rozlišení až 2 048 x 1 536. Podporou Intel Clear Video nedisponují firemní čipsety Q965 a Q963, protože v pracovním nasazení je podpora přehrávání videa zbytečná.

Výstup z integrované grafické karty bude svěřen klasickému analogovému D-Sub konektoru, uživatelé tedy mohou stejně jako v minulých případech rozšířit počítač o přídavnou kartu s DVI a případně i HDCP konektory.

Další novinkou je inovovaný jižní můstek s označením ICH8, dodávaný ve více variantách. Opět nejprve vyjmenujeme společné prvky, mezi které patří podpora až 6 PCI Express x1 slotů, čtyři konektory Serial ATA 3Gb/s, deset portů vysokorychlostního rozhraní USB 2.0 včetně dvojitého řadiče, možnost vypínat porty USB, integrovaný síťový adaptér 10/100/1000 Mbit/s, integrovaná podpora Advanced Fan Speed Control pro snazší a jednodušší kontrolu otáček ventilátorů, podpora pouze zvukové karty HD Audio (kodek AC`97 je definitivně vypuštěn a není již podporován) a jiné technologie, známé z čipové sady i945. Nepříjemnou novinkou pro mnoho uživatelů pak bude naprosté vypuštění paralelního konektoru ATA (IDE), který se na základních deskách s čipsety řady 965 objeví pouze díky přídavným řadičům třetích firem. Toto byl od Intelu sice předvídatelný krok, nicméně mnoho uživatelů jej nepřijme s povděkem. Buď si budou muset pořídit redukci PATA/SATA pro své stávající mechaniky CD a DVD, které však nejsou vždy 100procentně spolehlivé, nebo budou muset koupit novou mechaniku, jež bude obsahovat nativní rozhraní Serial ATA. Řešení s přídavným řadičem považujeme za provizorní, protože zatím jen velmi málo těchto řadičů dovede pracovat s DVD mechanikou, nehledě na fakt, že pokud budete chtít instalovat operační systému z CD nebo DVD, zřejmě budete potřebovat disketu s ovladači pro zavedení před samotnou instalací systému. O tomto problému se dočtete více v příštím čísle, neboť to bude jedna z věcí, na kterou se při testování motherboardů zaměříme.

Základní varianta ICH8 obsahuje pouze 4 Serial ATA 3Gb/s konektory a nepodporuje jakékoliv pole RAID. Naopak verze ICH8R, ICH8DO a ICH8DH disponují šesti SATA 3 Gb/s konektory a také technologií Intel Matrix Storage, což je jinými slovy podpora diskových polí RAID 0, 1, 5, 0+1. Čipová sada ICH8DO (označení Digital Office) má navíc Active Management, ICH8DH (Digital Home) zase technologii Intel Quick Resume, potřebnou pro splnění podmínky platformy Intel VIIV.

Praktické testy Core 2 Duo

Pokud se již nemůžete dočkat prvních výsledků a popisu praktických zkušeností s novými procesory Intel Core 2 Duo, jste na správném místě. Do redakce jsme získali dva zástupce nové architektury: Intel Core 2 Extreme X6800 a Intel Core 2 Duo E6700. První je současně nejvýkonnějším modelem celé produktové řady desktopových procesorů, pracuje na frekvenci 2,93 GHz, jeho komunikace se systémovou sběrnicí probíhá na frekvenci 1 066 MHz, obsahuje 4 MB sdílené L2 cache a maximální hodnota TDP by měla dosáhnout hranice 75 W. Napájecí napětí se pohybovalo mezi 0,85 V a 1,35 V. Frekvence, na kterou procesor snižoval svou rychlost, byla 1 600 MHz. Druhým zástupcem byl nejrychlejší "normální = Duo" Core 2 procesor, a to konkrétně model E6700 pracující na frekvenci 2,66 GHz, jinak se zcela stejnými parametry jako u minulého CPU. Jediným rozdílem je nižší TDP, které u E6700 činí 65 W (stejně jako u všech ostatních modelů řady E). Instalace procesoru zůstala díky stejné patici obdobná, procesor neobsahuje "nožičky", ty jsou k dispozici na patici motherboardu. Procesory jsme testovali na základní desce Intel Desktop Board D975XBX v revizi 304, více informací o přesně konfiguraci testovacího počítače vám přinášíme na jiném místě. Druhou základní deskou, ve které jsme procesory testovali, byl model společnosti Gigabyte s označením GA-965P-DQ6. Procesory se chovají naprosto stejně jako jakékoliv modely Pentium 4 nebo Pentium D, první reálný rozdíl je znát teprve až při spuštění aplikací. Ať se jednalo o model X6800 nebo E6700, nárůst výkonu v naprosté většině aplikací byl značný, a to i u takových, které jsou psané vyloženě pro single-core a nemají zabudovanou podporu pro zpracování více vláken najednou. Zde se naplno mohla uplatnit funkce automatického přerozdělování velikosti L2 cache, takže k jádru, které je zatížené, systém přiřadil odpovídající část této vyrovnávací paměti. Téměř zdrcující se nám zdál výsledek v benchmarku SYSmark 2004 SE, kdy nejrychlejší Core 2 Extreme dosáhlo o téměř 100 bodů více než nejrychlejší současný procesor AMD Athlon 64 FX-62. Intel tedy, jak se zdá, v některých oblastech profesionálního nasazení svou ztrátu dohnal a tam, kde už dosud stejně vládl, bude výkonnostně panovat ještě razantněji. Mnohokrát jsme při recenzích procesorů Pentium 4 a Pentium D říkali, že tyto procesory zvládají dobře práci s multimédii, jako je renderování a komprimace multimediálního obsahu to zůstalo zachováno a výsledky se ještě zlepšily. Často jsme však poukazovali na to, že výkony procesorů založených na mikroarchitektuře NetBurst neposkytují maximální možný požitek z hraní her, neboť v této oblasti byly dlouhou dobu v čele procesory řady AMD Athlon 64 FX. Tato situace se ale s příchodem Core 2 Duo mění příznivci společnosti Intel budou moci vychutnávat své oblíbené hry lépe, a to díky rychlejšímu zpracování dat procesorem. Jasný důkaz tohoto tvrzení můžete najít na stránkách krátkých testů, kde si budete moci prohlédnout a porovnat výsledky naměřené na naší bývalé referenční sestavě založené na procesoru AMD Athlon 64 X2 4800+ s výsledky novými, naměřenými za identických podmínek (rozuměj stejně nastavení kvality obrazu, stejné ovladače a rozlišení atd.) s procesorem Intel Core 2 Duo E6700.

Co se týká použitých technologií v procesorech, jen připomeňme, že uvnitř jsou ukryty tyto technologie eXecute Disable, EM64T, EIST a také virtualizační technologie, o které jsme podrobněji psali při představení mikroarchitektury Intel Core. Procesory jsou vyráběné 65nm výrobním procesem, velikost jádra je 143 mm čtverečních a uvnitř je schováno více než 291 milionů tranzistorů.

Abychom však nové procesory pouze nechválili, musíme se zmínit o jedné nepříjemnosti, se kterou jsme se museli po dobu testů potýkat. Předem bychom chtěli upozornit, že tyto výtky se vztahují k předprodukčním vzorkům, které jsme měli k dispozici (revize B1), neboť do obchodů se dostane revize nová a je možné či velmi pravděpodobné, že některé z problémů budou ne-li odstraněny, tak alespoň zmírněny. Tím problémem bylo nadměrné zahřívání procesorů Core 2. Při použití referenčního chladiče Freezer 7 Pro jsme v poklesu teploty nezaznamenali vůbec žádnou změnu oproti dosud používanému procesoru Intel Pentium 4 560 (první revize s jádrem Prescott, 1 MB L2 cache, bez podpory EIST a 64bitových instrukcí). Po zapnutí počítače měl procesor (budeme mluvit o Core 2 Extreme, model E6700 na tom byl díky nižší frekvenci o několik stupňů lépe) rovných šedesát stupňů. To byla teplota při snížené frekvenci a sníženém napětí díky EIST. Při plné a dlouhodobé zátěži se teplota vyšplhala až na hranici 73 stupňů Celsia, což jsme s ohledem na deklarovanou minimální spotřebu vůbec nečekali. Ještě jednou chceme připomenout, že se jednalo o revizi B1, zatímco do prodeje se dostane revize B2 (tu jsme však neměli při testování k dispozici). O další zkušenosti se jistě podělíme v chystaném srovnání motherboardů v následujícím čísle.

Uvedeny však nebyly jen tyto dva nejvýkonnější modely, ale celá série procesorů, jejich přesné parametry si můžete prohlédnout v přiložené tabulce. Pokud se zaměříme na cenovou politiku společnosti Intel, překvapivě byly tyto procesory zařazeny do cenových relací, kam do současné doby patřily procesory Pentium 4 a Pentium D. To se muselo zákonitě projevit snížením ceny posledně jmenovaných CPU a vyvolalo to tak pro koncového uživatele velice příznivé posuny cen směrem dolů.

Jak je vidět, společnost Intel zapracovala jistě i pod narůstajícím tlakem konkurenční společnosti AMD a uvedla na trh velice nadějné procesory, založené na nové mikroarchitektuře Intel Core. Spolu s novými CPU byly uvedeny také čipové sady, které vlastně pokračují v nastolené linii čipsetů i915 a i945. Výborným počinem se jeví zcela nová integrovaná grafická karta čtvrté generace, která je připravena na všechny nástrahy a požadavky nadcházejícího operačního systému Microsoft Windows Vista.

V dnešním článku jsme si představili dva nejvýkonnější procesory. O předvedeném výkonu není pochyb, posledním faktorem může být pořizovací cena. U Extreme je posazena na obvyklých "extreme" 999 dolarů (při přepočtu na české koruny je třeba připočíst DPH 19 % a marži obchodníků, protože cena v dolarech je velkoobchodní při prodeji 1 000 ks), což pravděpodobně bude v našich končinách činit dobrých 28 000 Kč včetně DPH. U druhého modelu je však cena téměř poloviční a výkonnostní propad není tak vysoký, jaký by ospravedlnil cenu Extreme CPU. Cena Intel Core 2 Duo E6700 má být 530 dolarů, což je s přihlédnutím k výkonu více než výborné. Za předvedený výkon, poměr výkon/cena a použité technologie proto udělujeme procesoru Intel Core 2 Duo E6700 ocenění TOP produkt.

Core 2 Duo: bude jich dost?

Intel v nedávné době změnil (patrně i díky probíhající soudní při s AMD) svou cenovou politiku a oznámil, že dá všem svým partnerům (jak klíčovým OEM výrobcům, tak největším distributorům) stejné cenové podmínky. Zdá se ale, že s příchodem Core 2 Duo se, přinejmenším dočasně, vrátí k "tradičním" postupům, kdy jsou nové procesory přednostně dodány klíčovým OEM partnerům (HP, Dell apod.) nelze dokonce vyloučit ani možnost, že cena procesorů pro distribuční kanály (jejichž prostřednictvím se nová CPU dostávají k menším výrobcům a koncovým uživatelům) bude o něco vyšší. Navzdory obrovským výrobním kapacitám, jimiž Intel disponuje, je totiž velmi pravděpodobné, že poptávka po Core 2 Duo bude přinejmenším ve třetím (a dost možná i ve čtvrtém) kvartálu příliš vysoká.

Core 2 Duo: radikální zlevnění

Intel zjevně hodlá získat co nejrychleji zpět ztracený podíl na trhu, a tak nasadil cenu nových procesorů proklatě nízko nejlevnější E6300 se bude v obchodech prodávat za méně než 5 000 Kč bez DPH, což je jedna z nejnižších "zaváděcích" cen, jakou jsme u nové generace procesorů zaznamenali. Nejlevnější "čtyřmegový" model (z pohledu sdílené cache L2), tedy E6600, pak pořídíte za necelých 8 000 Kč bez DPH. Intel pochopitelně nedokáže během jediného dne nahradit veškerou produkci řady Pentium a Pentium D novými Core 2 procesory jediný způsob, jak zabránit kolapsu trhu, je radikální snížení cen stávajících procesorů, a právě to Intel provedl. Pentia 4 na frekvenci 3 GHz se tak prodávají za méně než 2 000 Kč, Pentium D 805 kleslo na necelé 2500 Kč bez DPH a výkonné Pentium D 945 spadlo pod cenu nového Core 2 Duo E6300, tedy na méně než 5 tisíc. Na nové ceny muselo (konečně) zareagovat i AMD dramatický pád ceny tak zaznamenal Athlon 64 X2 3800+, který poklesl pod 4 000 Kč bez DPH, spolu s ostatními členy rodiny X2 i nejvýkonnější model 5000+ klesl pod hranici deseti tisíc. Jednojádrové Athlony 64 jsou pak "doprodávány" za 2-3 tisíce Kč bez DPH.

Core 2 Duo: říká si o přetaktování

Snad nikdy jsme se nesetkali s novou rodinou procesorů, která by se tak snadno a ráda nechala přetaktovat o stovky MHz. Core 2 Duo lze v této oblasti přirovnat snad jen k legendárním Celeronům "A". Díky vysoké hodnotě IPC představuje každá stovka MHz navíc značný nárůst výkonu. Všechny Core 2 Duo procesory s výjimkou X6800 mají pochopitelně uzamčený násobitel a přetaktování je tak nutné provádět pomocí zvýšení frekvence sběrnice. Ta pracuje standardně na frekvenci 266 Mhz QDR (tedy 1066 MHz efektivně) prakticky všechny čipsety dostupné pro Core 2 Duo, tedy Intelovské i965 a i975 či nový ATI RD500, zvládají přetaktování FSB na výbornou. Pro přetaktování budete ale nezbytně potřebovat výkonné DDR-2 paměti, schopné pracovat na vyšší frekvenci než 533 MHz (ideálně tedy 667 MHz či více) ty jsou pochopitelně o něco dražší a je tedy dobré si předem spočítat, zda se takový postup vyplatí. Prvním adeptem pro přetaktování je nejlevnější E6300, které na standardní frekvenci 1,86 GHz v mnoha testech poráží například Athlon 64 X2 4600+. Pokud se vám povede jej přetaktovat na cca 2,5 GHz (záleží na štěstí), získáte procesor, který snadno poráží i Athlon 64 FX-62! Druhým vhodným adeptem pro ty, kdo hledají co nejvyšší výkon, je E6600, které pracuje standardně na 2,4 GHz. S kvalitním chlazením (a nezbytnou dávkou štěstěny) jej ale lze přetaktovat až na 3,5 či dokonce 4 GHz a získat tak procesor, který prostě nemá konkurenci. Konečně pro ty, kterým skutečně nezáleží na penězích, je ideální volbou Extrémní edice X6800, kterou lze díky otevřenému násobiteli (po vzoru Athlon 64 FX) přetaktovat snad všemi myslitelnými způsoby (podle prvních testů až k hranici 4 GHz).

Na čem testujeme?

Podrobné přiblížení testovacích metodik a hardwaru, na kterém provádíme redakční testy

Stěžejním benchmarkem, který má v posuzování výkonu pracovních stanic, procesorů, základních desek a notebooků, hlavní slovo je systémový aplikační benchmark BAPCO SYSmark 2004 SE, jenž komplexně posuzuje výkon celé testované sestavy. Použité aplikace jsou Adobe After Effects 5.5, Adobe Photoshop 7.01, Adobe Premiere 6.5, Discreet 3ds max 5.1, Macromedia Dreamweaver MX, Macromedia Flash MX, Microsoft Windows Media Encoder 9, Network Associates McAfee VirusScan 7.0 a WinZip 8.1. SYSMark 2004 SE je tvořen ze dvou částí tvorby internetového obsahu a kancelářských aplikací. V první části je testován systém několika programy pro tvorbu internetového obsahu a internetové prezentace, včetně 3D modelování objektů. Druhá část je zaměřena zejména na kancelářské aplikace Microsoft Office, konkrétně pak na práci ve Wordu, Excelu a poštovním klientu Outlook, dále pak na práci se soubory PDF a rozpoznávání textu. Výsledkem testu je celkové skóre, vytvořené průměrem z jednotlivých částí testu. U komponent určených pro stolní počítače se testy provádějí v operačním systému MS Windows XP 64bit Edition.

Pro doplnění přehledu o výkonu komponent používáme k testům programy Everest k zjištění propustnosti pamětí, Super PI k měření hrubého výkonu procesoru, HD Tach3 k porovnání výkonnosti pevných disků, DVD Shrink, Lame 3,97 k porovnání výkonu v práci s multimédii, sérii syntetických benchmarků společnosti FutureMark grafické 3DMark 2005, 2006 a aplikační PCMark 2005, nechybějí ani zástupci moderních her Half-Life 2: Epizode One, Quake4 a The Elder Scrolls IV: Oblivion. V testech počítačových sestav a základních desek se objevuje i starší hra Return To Castle Wolfenstein, na které se velmi dobře projevuje celková datová propustnost systému.

Stabilita počítačových sestav a základních desek je ověřována dlouhodobým testem, kdy sestava musí vydržet běžet bez problému minimálně 48 hodin v kuse.

Speciálně k měření výkonu pevných disků využíváme služeb programu tecBench Disk Bench-mark, který komplexně testuje pevný disk. Výstupem jsou data o celkové přenosové rychlosti, přenosové rychlosti v závislosti na umístění hlaviček na disku a samozřejmě také data o přístupové době.

Pro testy operačních pamětí používáme speciální program tecMem Memory Benchmark, který velmi podrobně prověřuje přenosovou rychlost a přístupovou dobu operačních pamětí.

K testování monitorů používáme kromě hardwarového vybavení i software DisplayMate.

Použité hry jsou zapůjčené společností CENEGA CZECH, s. r. o., http://www.cenega.cz.

Více podrobností najdete v každém velkém testu, kdy podrobně popisujeme metodiku použitou při konkrétních testech.

Core 2 Duo: čas na upgrade

Jestliže jste si před dvěma či více lety koupili výkonné Pentium 4 s jádrem Northwood a frekvencí nad 2,5 GHz či Athlon 64, nebylo doposud mnoho rozumných důvodů, proč investovat do nového PC. Existovaly sice dvoujádrové procesory, které výrazně urychlovaly PC při práci s více programy, takový upgrade ale představoval spíše větší pohodlí než převratný nárůst výkonu při práci nebo ve hrách. S Core 2 Duo přichází konečně novinka, do které se podle našeho názoru vyplatí investovat. Nová PC s touto platformou (a alespoň 2 GB RAM a výkonnou 3D kartou) by ostatně měla plně vyhovět i potřebám připravovaných Windows Vista totéž pochopitelně platí i o sestavách postavených na konkurenčním Athlonu 64 X2 (ani absolutní výkon, ani poměr ceny a výkonu ale momentálně není u dvoujádrových A64 tak výhodný jako u Core 2 Duo). Pokud tedy chcete provést během letošního podzimu upgrade, má nová platforma Intel naše doporučení.Napájecí zdroj Akasa AK-P650FH-BKEUV1

Když se nedostává dostatečného výkonu

Jak jsme se mohli přesvědčit při testování komponent do tohoto čísla, ne vždy stačí obyčejný 400W nebo 450W napájecí zdroj. Sice ne každý má ve svém počítači dvě grafické karty, několik disků a výkonný procesor, ale je dobré vědět, kam se obrátit, když taková situace nastane.

A když už si vybíráte, proč si nevybrat rovnou nějaký napájecí zdroj s certifikací pro režim SLi? Když jsme se rozmýšleli, jaký zdroj použít během našich letních testů, naše volba padla na model AK-P650FH-BKEUV1 vyrobený společností Akasa. Tento zdroj má nominální hodnotu výkonu 650 W, špičkově pak při teplotě do 50 stupňů Celsia až 710 W. Jak již bylo zmíněno, hlavní předností tohoto zdroje je přítomnost certifikace pro použití ve strojích vybavenými dvěmi grafickými kartami (tato certifikace je označena jako SLi Ready, ale použít ho lze samozřejmě i pro karty nezapojené do režimu SLi a také, jako jsme to udělali my, pro konkurenční řešení ATI CrossFire). Co dále nabízí takto vybavený zdroj? Předně to je 24pinový napájecí konektor základní desky, společně se dvěma konektory čtyřa osmipinovým pro napájení procesoru podle aktuální specifikace Intel ATX 12V 2.01, nechybějí dva šestipinové VGA napájecí konektory, čtyři SATA, dva pro disketové mechaniky a devět Molex konektorů. Všechny kabely jsou chráněny ochranným obalem proti poškození a jejich délka je vhodná pro použití ve vyšší a rozměrnější počítačové skříni. Zajímavé jsou jistě i parametry jednotlivých větví a jejich maximální propustnost proudu. Ve větvi +3,3 V a +5 V může být maximální proud 33 A, respektive 24 A, v druhé větvi s 12 V při maximálním zatížení až 18 A. Jak sami vidíte, tyto hodnoty jsou naprosto dostatečné pro jakoukoliv sestavu, kterou můžete reálně v současné době postavit. Zajímavým údajem je účinnost, která je neobyčejně vysoká okolo 95 procent. Otázka chlazení napájecího zdroje je vyřešena elegantně dvěma ventilátory, přičemž první, který nasává vzduch, je umístěn nezvykle zepředu, druhý je umístěn jako vždy na zadní straně a stará se o odvádění tepla pryč ze zdroje. Hlučnost ventilátorů není vysoká, v našem případě ho přehlušil zvuk ventilátoru na procesoru. Zatím jsme zmiňovali jen pozitiva, avšak tento model má i určité stinné stránky, mezi které patří vysoká (i když právem) cena a také větší rozměry celého napájecího zdroje, které činí 200 x 150 x 86 mm a mohou v menších počítačových skříních způsobit uživateli nejednu starost. Pokud však pomineme tyto dvě skutečnosti, měli jsme před sebou vynikající, kvalitní a spolehlivý napájecí zdroj, který splnil všechny naše požadavky na výkon.

§§§§§


ATI nebo nVidia? Nejvýkonnější řešení obou společnost

Petr Matuška

06P0370

Těsně před prázdninami do naší redakce dorazily grafické karty společností ATI a nVidia, které jsou v současností nejvýkonnějším dostupným řešením obou firem. Otázkou CrossFire jsme se již na stránkách časopisu PC WORLD zabývali, nyní se nám naskytla příležitost otestovat dva Radeony z řady X1900 v zapojení CrossFire a porovnat výsledky jednak z pohledu čipových sad, jednak výkon takového řešení v závislosti na použitém procesoru. V článku se budeme zabývat výhradně technologií CrossFire, neboť ostatní funkce použité v grafických kartách ATI řady X1x00 jsou vám jistě notoricky známé. Konkurencí ATI je řešení firmy nVidia, která nám zapůjčila model GeForce 7950 GX2, jenž má být podle vyjádření společnosti nejrychlejší grafickou kartou na trhu.

CrossFire aneb ATI vrací úder SLi

Abyste mohli spojit výkon dvou grafických karet ATI, potřebujete základní desku, vybavenou čipovou sadou podporující režim CrossFire. Tou jsou zejména čipsety samotné společnosti ATI, konkrétně pak modely Crossfire Xpress 1600 (známý také pod dřívějším označením Xpress 200 CrossFire) a Crossfire Xpress 3200, také lze použít základní desky postavené na čipové sadě Intel i975X. Na jakýchkoliv jiných čipových sadách se vám CrossFire rozchodit nepodaří. První dvě jmenované čipové sady lze použít jak s procesory AMD, tak Intel. Poslední je určená výhradně pro procesory Intel. Rozdílem (i když nepříliš zřetelným) mezi jednotlivými čipsety pak je, zda přidělují oběma kartám plných 2 x 16 PCI Express linek, nebo mají k dispozici pouze šestnáct linek a ty rozdělují spravedlivě na 2 x 8 pro každou kartu. Vyzkoušeli jsme obě varianty na stejném procesoru AMD, rozdíl ve prospěch čipsetu zvládajícího 2 x 16 PCI Express linek byl v rámci statistické chyby zanedbatelný.

Pro CrossFire zapojení dále potřebujete dvě grafické karty ATI Radeon, schopné provozu v režimu CrossFire. V podstatě mohou nastat dvě situace u nejvýkonnějších modelů je potřeba vlastnit vedle klasické karty ještě tzv. master kartu, na které je umístěn procesor CrossFire, rozdělující práci mezi obě karty. Ty je pak nutné propojit speciálním kabelem stejně jako u SLi, zde se propojení provádí na straně DVI výstupů podobně jako kdysi u 3Dfx Voodoo karet. U levnějších modelů je cesta jednodušší, stačí pouze zasunout dvě obyčejné grafické karty do základní desky a softwarově aktivovat režim CrossFire. To se provádí v ovladačích ATI Catalyst v položce CrossFire.

Jak jsme se již zmínili, rozdíl ve výkonu grafického subsystému při zapojení 2 x 8 PCI Express linek a plných 2 x 16 PCI Express linek je téměř nulový, z tohoto hlediska se nový model základní desky s novější čipovou sadou nevyplatí pořizovat. Daleko zajímavější rozdíl se objeví ve výsledcích při použití různě výkonných procesorů. Ten byl tak markantní, že jsme se rozhodli jej zobrazit v tabulce, protože výkonnostní rozdíly jsou mnohdy v řádu až desítek procent. V první části výkonnostní tabulky máte možnost vidět výsledky naměřené na referenční sestavě používané dosud (procesor AMD Athlon 64 X2 4800+, frekvence 2,4 GHz, dvě jádra, ke každému přiřazen 1 MB L2 cache) a v druhé části pak jsou výsledky naměřené na naší nové testovací sestavě založené na Intel Core 2 Duo E6700. Pro porovnání výkonnostního rozdílu naleznete v tabulce i naměřené hodnoty samotné grafické karty s GPU ATI Radeon X1900XTX.

Postřehy ze samotného testování

Prvním postřehem je fakt, že od verze ovladačů ATI Catalyst 6.6 došlo k výrazné úpravě regulace otáček ventilátoru na samotné grafické kartě. Po spuštění počítače máte pocit, že jste se ocitli někde uprostřed magistrály v dopravní špičce, ovšem po několika desítkách sekund po nastartování operačního systému a zavedení ovladačů se stane něco, s čím byste nepočítali. Ventilátory přestanou být téměř slyšet a jediný výrazný zvuk, který jsme slyšeli z počítače se dvěma grafickými kartami ATI Radeon X1900, byl ten vydávaný chladičem procesoru. Tato situace se výrazně nezhorší ani při plném provozu a zatížení.

Druhým postřehem je umístění grafických karet. Pokud se rozhodnete pro použití dvou X1900 najednou, pak vřele doporučujeme pořídit si takovou základní desku, která má větší rozestup mezi sloty PCI Express x16. Konkrétně jde o to, že pokud máte mezi PCI Express x16 pouze jeden volný slot, při osazení výkonných grafik ve dvouslotovém provedení budou tyto karty těsně vedle sebe, což jim neumožní dostatečně odvádět produkované teplo, kterého je opravdu dost. Proto doporučujeme základní desku se dvěma volnými sloty mezi konektory PCI Express x16, díky čemuž půjdou obě dvě karty lépe uchladit. Otázka chlazení takovéhoto počítače je na místě, protože vezmete-li v úvahu, kolik spotřebují obě karty plus procesor, paměti a pevné disky, je potřeba mít alespoň dva přídavné ventilátory.

Třetí postřeh souvisí s předchozím, a je konkrétně o dostatečně dimenzovaném napájecím zdroji. V našich testech jsme se přesvědčili, že "uživit" kartu ATI Radeon X1900XT CrossFire Edition a Sapphire Radeon X1900XTX spolu s výkonným procesorem není zrovna snadné. Náš redakční zdroj 500 W byl takovouto situací nemile zaskočen, a proto jsme si vyžádali speciálně na tyto testy nejnovější model společnosti Akasa s 650 W a dvěma napájecími konektory pro grafické karty, vyvedenými přímo ze zdroje. Více informaci naleznete v článku pojednávajícím o redakční konfiguraci.

Co říci závěrem ATI CrossFire s dvěma Radeony X1900 je nadmíru výkonné řešení, které však samo o sobě stojí něco přes 30 000 Kč. Pokud se rozhodujete, že investujete takovou částku do grafických karet, počítejte také s investicí do minimálně 2 GB operační paměti a velice výkonného procesoru. Vynaložené prostředky však neospravedlní nižší nárůst výkonu oproti téměř zdvojnásobení ceny (jinými slovy zatímco cena se vyšplhala na dvojnásobek, výkon rozhodně dvakrát nevzrostl).

nVidia GeForce 7950 GX2 Opravdu velká karta

Grafickou kartu tvoří jeden konektor PCI Express x16, jehož pomocí se připojuje k systému. Stejně jako u jakékoliv jiné výkonnější grafické karty jsou k dispozici dva DVI výstupy pro digitální displeje, nechybí ani jeden konektor pro napájení. Na dvojslotové provedení jsme si také již zvykli, přináší lepší chlazení grafického čipu a pamětí. Takže pro neznalého uživatele dosud žádný rozdíl oproti běžné grafice.

Rozdíl spočívá v tom, že místo jednoho grafického procesoru jsou na kartě dva. Lépe řečeno GeForce 7950 GX2 v sobě ukrývá v podstatě dvě plnohodnotné grafické karty, navenek se tvářící jako jedna karta. Spojení je provedeno díky internímu SLi můstku. Grafická karta tak nese dva grafické čipy s kódovým označením G71 v revizi A2, což jsou de facto stejné čipy, jaké můžete nalézt na modelech GeForce 7900 GT/GTX. Jejich pracovní frekvence je 500 MHz, tedy o celých 150 MHz méně, než má dosud nejvýkonnější model značky nVidia, zároveň však nabízí frekvenci o 50 MHz vyšší než model 7900 GT. Osazené paměti GDDR3 jsou značky Samsung s časováním 1,4 ns, pracují na frekvenci 600 MHz (1 200 MHz efektivně). Na obalu prodejních verzí těchto karet se často poukazuje na fakt, že karta disponuje 1 GB paměti, což je sice pravda, ale její kapacitu takto nelze sčítat. Pro každé grafické jádro je k dispozici 512 MB, a tak to zůstává i při zapnutí režimu SLi.

Spojení obou grafických čipů má na starosti můstek integrovaný do nitra karet, nahrazující propojení karet v klasické podobě. Tím však možnosti rozšířit tuto kartu nekončí na horní části je klasický konektor SLi, který umožňuje spojit dvě GeForce 7950 GX2 dohromady a utvořit si tak "po domácku sestavený" systém Quad, obsahující čtyři grafické čipy. Tím se však pomalu dostáváme k otázce výkonu, respektive účinnosti takového řešení. Předně je potřeba říci, že podobná grafická karta si poradí se všemi dostupnými hrami v rozlišení 1 280 x 1 024 a celoobrazovkovým vyhlazením. Při nastavení rozlišení 1 600 x 1 200 a vyšším stupni vyhlazení již začne docházet kartě dech (v tomto případě ale myslíme úroveň 16tinásobného a vyššího vyhlazování karta je totiž jako první schopná až 32násobného vyhlazení obrazu). Od věci není ani zmínka o doporučené konfiguraci počítače, v němž je umístěna takto výkonná grafická karta: budete potřebovat výkonný procesor buď od společnosti AMD (modely AMD Athlon 64 X2 4600+ a vyšší, včetně řady FX), nebo od společnosti Intel (zde bychom jednoznačně doporučili procesory Intel Core2 Duo). Právě s posledně jmenovaným CPU poskytovala 7950 GX2 o mnoho lepší výsledky než s referenčním procesorem AMD Athlon 64 X2 4800+.

Pokud bychom srovnávali GeForce 7950 GX2 z pohledu jedné karty, nenajde v naprosté většině přemožitele (modely ATI Radeon X1900XTX ani GeForce 7900 GTX jí nestačí), zato je o několik tisícikorun dražší než jmenované modely. Pokud srovnáme tuto kartu z pohledu dvou grafických procesorů, pak řešení SLi, respektive CrossFire výše jmenovaných modelů je rychlejší, zejména díky vyšší použité frekvenci jednotlivých karet. Jakmile se však porovnají ceny těchto řešení, je okamžitě vidět, že za výkon GeForce 7950 GX2, nižší o několik jednotek či desítek procent, zaplatíte mnohdy o 70 až 80 procent méně než u konkurenčních řešení. Z tohoto pohledu by nebylo od věci srovnat řešení v podobě dvou 7950 GX2 v režimu SLi (tedy Quad), které je ovšem tak výkonné, že jednoprocesorová stanice byť dvoujádrová by jen těžko stačila takovýto grafický subsystém zásobovat daty.

Výkonnostní hodnocení tedy máme za sebou, zbývá ještě pro úplnost uvést výbavu karty, což jsou dva DVI výstupy, napájecí kabel a softwarové vybavení podle jednotlivých výrobců. Technologické funkce jsou naprosto stejné jako u všech karet řady GeForce 7, zopakujme tedy jejich hlavní přednosti: plná podpora DirectX 9.0c, Shader Model 3, podpora HDR režimu a možnost zapnutí až 32násobného vyhlazování, NVIDIA CineFX 4.0 Engine, PureVideo Technology a v neposlední řadě i podpora dekódování videozáznamu High Definition přímo na GPU. Zajímavým faktorem je i vydávaný hluk, který není překvapivě vysoký, po naběhnutí operačního systému se karta chová relativně tiše. Při plném nasazení je hluk vyšší, nicméně se vzhledem k použitým dvěma GPU dá snést.

GeForce 7950 GX2 je momentálně nejvýkonnější řešení určené do jednoho slotu PCI Express x16, lze ho ale využít i v deskách, které nepodporují SLi režim. Přestože jsme se při testech nesetkali s žádnými problémy, doporučujeme vám před koupí karty nebo nové základní desky ověřit jejich vzájemnou kompatibilitu na internetových stránkách výrobců. Prakticky jsme vyzkoušeli jak motherboard s čipsetem NVIDIA nForce 4 Ultra, tak s ATI CrossFire 3200, ve kterých karta podávala stejné výsledky jako v referenčním motherboardu s technologií SLi. Výhodou tohoto řešení je zejména cena a možnost osadit dvě takové karty do Quad režimu při použití klasické desky se dvěma konektory PCI Express x16, naopak oproti klasickým dvě kartám chybí DVI výstupy a přináší při spojení karet nižší výkon. Rozdíl v poměru výkon/cena je však tak vysoký, že si tato karta zaslouží ocenění TOP produkt.6 0370/VAC o

ATI CrossFire

+ hrubý výkon

- cena

Cena vč. DPH: cca 31 000 Kč

K testu zapůjčila firma: SapphireTech, http://www.sapphiretech.com/ce

nVidia Ge Force 7950 GX2

+ poměr výkon/cena

+ možnost systému Quad-SLi

- cena

Cena vč. DPH: 17 300 Kč

K testu zapůjčila firma: NVIDIA, http://www.nvidia.com

§§§§§


LEDky domů i do kanceláře. OKI C3300n a OKI C5600n - rychlý barevný jednoprůchodový tisk je cenově dostupný

Václav Maletínský

06P0371

Předběžné informace o nových barevných tiskárnách společnosti OKI jsme přinesli například v minulém vydání našeho časopisu, nyní vám můžeme i naše poznatky z testování.

Rychlý tisk v domácnosti

Prvním produktem v testu byl model OKI C3300n, schopný za minutu vytisknout 12 barevných nebo 16 černobílých stran A4. Tiskárna se zcela přepracovaným designem připomíná menší kvádr se zakulacenými rohy, na jehož čelní straně je několik základních ovládacích tlačítek a kontrolních diod. Zařízení je standardně vybaveno komunikačním rozhraním USB 1.1 a ethernetovým připojením. Do spodního podavače papíru se vejde 250 archů, samostatné listy vyšší gramáže nebo speciální média se vvkládají do výklopného čelního zásobní, horní výstup postačí pro 150 výtisků. OKI C3300n je zařízení GDI, k němuž jsou dodávány ovladače pro operační systémy Windows 98 a novější verze, případně Mac OS 9 nebo vyšší. Tiskárna je vybavena procesorem s pracovní frekvencí 200 MHz, interní paměť 32 MB nelze dále rozšiřovat. Ovladače jsou k dispozici v několika jazykových verzích včetně češtiny. Obsahují tři stupně rozlišení 600 x 600 dpi, 1 200 x 600 dpi a režim ProQ2400, který dále vylepšuje kvalitu tisku. K dispozici jsou samozřejmě také volby černobílého nebo barevného tisku, u barev se objevují i volby automatického nastavení, kolorometrického tisku nebo vyvážení jednotlivých odstínů. Nové tonery jsou uloženy v samostatných zásobnících s kapacitou 1 000 výtisků při pokrytí 5 % strany A4 každou barvou. Mezi spotřební materiál se dále řadí obrazové válce pro každou barvu, které vydrží 15 000 výtisků, zapékací jednotka na 30 000 výtisků a pásová jednotka s výdrží 50 000 výtisků. Provozní náklady se pohybují od 5,03 Kč pro barevný tisk s celkovým pokrytím 20 % po 1,07 Kč při monochromatickém tisku s pokrytím 5 % (ceny včetně DPH). Rychlost tisku je uvedena v tabulce, můžete ji porovnat s rychlejším modelem C5600n. Pro domácí tisk je více než dostatečná a rozdíly mezi základním a vysokým rozlišením, které výrazněji ovlivní celkovou kvalitu tisku, nejsou nijak propastné. Přestože tiskárna může za měsíc vytisknout až 35 000 výtisků, počítá se spíše s podstatně nižším objemem tisku v rozmezí 500-2 000 stránek. Požadujete-li vyšší objem, je ekonomičtějším řešením například následující produkt.

Řešení do kanceláře

Druhá tiskárna je určena pro malé kanceláře a může být sdílena a využívána několika pracovníky. I toto zařízení je základním modelem, tentokrát z vyšší řady 5600/5700. Zpracováním překvapí méně než předchozí produkt, vzhledem a rozměry totiž navazuje na dříve prodávané tiskárny z rodiny OKI C3000-C5000. Komunikační rozhraní USB odpovídá rychlejšímu standardu 2.0 a je na zadní straně opět doprovázeno ethernetovou zásuvkou. Čelní ovládací panel kromě několika tlačítek obsahuje také alfanumerický displej pro snadnou konfiguraci zařízení v síti. Tiskárny OKI jsou ovšem standardně vybaveny interním webovým rozhraním, které je jak při základním nastavení, tak při sledování provozu tiskárny a informování o stavu spotřebního materiálu mnohem komfortnější. OKI C5600n je opět zařízení GDI s ovladači pro Windows a Mac OS. Za minutu může vytisknout buď 32 černobílých, nebo 20 barevných stran formátu A4. Ovladač je v podstatě shodný s modelem C3300, nabízí stejné stupně rozlišení i funkci PhotoEnhance pro lepší tisk fotografií na běžný kancelářský papír. Zařízení je vybaveno procesorem s frekvencí 200 MHz a pamětí 64 MB, za měsíc může vytisknout až 60 000 výtisků. Pro podávání tiskových médií je připraven automatický spodní podavač na 300 listů A4 a víceúčelový čelní výklopný zásobník pro 100 listů stejného formátu. Kapacita výstupu papíru činí 350 výtisků. K volitelným doplňkům tiskárny patří další spodní zásobník pro 530 listů papíru, duplexní modul pro oboustranný tisk nebo kabinet, na který se tiskárna postaví. Spotřební materiál má vyšší kapacitu než u předchozí tiskárny. Černý toner vydrží 6 000 výtisků, barevné zásobníky 2 000 výtisků, zvýšenou kapacitu mají obrazové válce (20 000 výtisků) i pásová nebo zapékací jednotka (60 000 výtisků). Celkové provozní náklady jsou podstatně výhodnější 0,49 Kč pro černobílý tisk s pokrytím 5 % a 3,62 Kč s celkovým 20% barevným pokrytím (ceny včetně DPH). Kvalita tisku je velmi dobrá, rychlostí zpracování úloh jsme byli skutečně překvapeni. Tiskárna se přitom prodává jen za 17 067 Kč včetně DPH a přináší tak zákazníkovi výborný poměr výkonu a ceny, díky kterému jsme se rozhodli udělit jí ocenění TOP Produkt našeho časopisu.

OKI C3300n

+ kvalita a rychlost tisku

+ pořizovací cena

- náklady na barevný tisk

Cena vč. DPH: 12 187 Kč

K testu zapůjčila firma: OKI Systems,

http://www.oki.cz

OKI C5600n

+ kvalita a rychlost tisku

+ pořizovací cena

+ náklady na barevný tisk

Cena vč. DPH: 17 067 Kč

K testu zapůjčila firma: OKI Systems, http://www.oki.cz

§§§§§


Digitální televize podle Sencoru. DVB-T tunery SDB-1002T a SDB-3001T - vysílání můžete nejen sledovat, ale také nahrát

Lubor Jarkovský

06P0372

Po oficiálním spuštění digitálního vysílání se u nás s nabídkami takzvaných set-top boxů roztrhl pytel, přičemž největší vlna zájmu o ně přišla se zimní olympiádou a slavnostním zařazením ČT4 Sport mezi programy České televize. Ačkoliv je digitální televize zatím dostupná pouze v některých větších městech a jejich okolí a přestože o kvalitách vysílaného obrazu bychom mohli dlouze spekulovat, začaly se především pražské a středočeské domácnosti vybavovat těmito zařízeními, transportujícími jejich televizory do 21. století. Jednou z velkých značek na poli DVB-T je i Sencor, který má v nabídce hned několik zařízení. My jsme si do našeho krátkého testu vybrali dva vzájemně úplně odlišné přístroje. První je "skoro-kapesní" tuner, který se vejde i na ten nejmenší televizní stolek, druhým pak luxusní harddiskový rekordér se dvěma tunery.

SDB-1002T - prcek pro nenáročné

Černá plastová bedýnka velikostí připomínající spíše monofonní tranzistor je DVB-T přijímačem, který potěší všechny technické antitalenty. Přístroj nemá na přední straně žádný displej a stav zapnutí a vypnutí indikuje jen pomocí diody, svítící červeně, respektive zeleně. Je zcela evidentní, že se výrobce snažil vytvořit produkt, který zaujme především nízkou cenou. Absence displeje je sice mrzutá, ale nikoliv zásadní. Vadit bude snad jen těm, kteří potřebují u televize přijímač i v roli hodin. Názvy a čísla programů jsou totiž stejně indikovány na obrazovce softwarovým menu. Zadní strana této mašinky skrývá úsměvně skromné množství konektorů, což je vzhledem k velikosti i ceně logické. K dispozici je anténní vstup a výstup spolu s jedním SCARTem a optickým výstupem. Vše doplňuje port RS-232C pro případný upgrade firmwaru.

Po prvním zapnutí vás uvítá české menu, které ihned nabídne automatické ladění. Po jeho provedení stačí nastavit hodiny spolu s dalšími drobnostmi (jako rozřazení programů podle vašich zvyklostí) a můžete sledovat digitální televizi. Informační nabídky o vysílání jsou přehledné a logicky uspořádané, takže v této oblasti nemůžeme výrobci prakticky nic vytknout. Vše je samozřejmě po grafické stránce velmi jednoduché, takže nečekejte nějaké stylové tabulky, které nabízejí drahé přístroje zvučnějších značek. Se zobrazováním českých znaků nemá SDB-1002T žádné problémy.

Příjem a zisk signálu má tento model vcelku dobrý, v Praze 2 jsme s ním přímo v bytě sledovali všechny kanály bez jakýchkoliv problémů, jen s připojeným jedenapůlmetrovým anténním kabelem.

K digitálnímu přijímači se v balení dodává stojánek, díky kterému je možné postavit přístroj na výšku a ušetřit tak u televize ještě další prostor. Celkově se nám tento DVB-T tuner líbil, protože splňuje nároky obyčejných uživatelů, navíc je malý a lehký. Jediná výraznější výtka směřuje k dodávanému síťovému adaptéru, který je odporně těžký, viklá se a nedrží dobře v zásuvce.

SDB-3001T - nahrávky i počítač

Druhý testovaný produkt patří do úplně jiné kategorie DVB-T přijímačů, a to jak cenou, tak svými technickými specifikacemi. Stále se samozřejmě jedná o tuner pro příjem digitálního vysílání, ale tento kousek má v sobě integrovaný 80GB harddisk pro nahrávání pořadů.

Přístroj velikosti DVD přehrávače je designově velmi povedený, matný stříbrný kov v kombinaci s černým čelním panelem vypadá opravdu pěkně. Zadní strana skrývá celou řadu konektorů potřebných pro připojení přístroje k televizi i do systému domácího kina. Nechybí anténní vstupy a výstupy pro kabely k oběma tunerům, nutné pro možnost na jednom kanálu nahrávat a sledovat při tom druhý, dále dva SCARTy, klasické cinche, optický zvukový výstup a dokonce USB pro spojení zařízení s počítačem.

Právě díky USB v našich očích produkt Sencoru velmi stoupnul v ceně, protože nahrané programy v původní vysílací kvalitě a kompresi MPEG2 lze v počítači jednoduše transkódovat do jiného formátu, například MPEG4, který se vyznačuje mnohem menší velikostí souborů při zachování prakticky stejné kvality. Tyto menší soubory je pak snazší archivovat na DVD. Bohužel je však už nebudete moci přehrávat na SDB-3001, což považujeme za chybu. Sencor i další výrobci by měli tyto přístroje vybavit dekodéry MPEG4, jako tomu je u luxusnějších víceformátových DVD/HDD rekordérů.

Softwarová nabídka je ve stejném provedení jako u předchozího přijímače, jednotlivých menu a podmenu je pouze o něco více vzhledem k většímu množství funkcí, mezi něž patří právě i zmiňované nahrávání. Záznamy lze pořizovat velice snadno, a to buď pouhým stiskem tlačítka na dálkovém ovladači, nebo plánovaně. Díky EPG (elektronický programový průvodce) lze totiž v týdenním výpisu vysílání přímo vybrat různé položky. Přístroj pak sám zahájí nahrávání. Velmi přehledně je řešen i výpis již zaznamenaných pořadů. Kvalitu příjmu jsme u SDB-3001 předpokládali na stejné úrovni jako u SDB-1002, ale čekalo nás nepříjemné překvapení. Přestože levný plastový model dokázal "chytat" signál v centru Prahy i na obyčejný kabel, kovový a elegantní macek měl problémy. Byli jsme proto nuceni zapojit anténu.

Leckoho jistě potěší informace, že lze velice snadno vyměnit dodávaný 80GB harddisk za větší, s 200GB by neměl být žádný problém, ale větší kapacitu už bychom neriskovali. Otevřením rekordéru a výměnou disku přijdete samozřejmě o záruku, takže opatrně.

Co říci na závěr? SDB-3001 je rozhodně dobrou volbou, i když pro místa daleko od zdroje signálu ho nedoporučujeme. Současně může leckomu vadit delší spouštění interního systému, což je dáno použitím harddisku (přeci jen chvíli trvá, než se roztočí).

Sencor 1002T

+ nízká cena (na internetu 1 500 Kč)

+ velikost

+ snadná instalace

- nemá displej

Cena vč. DPH: 2 990 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, http://www.sencor.cz

Sencor 3001T

+ pěkný design, bytelné tělo

+ množství funkcí a snadné ovládání

- pomalejší náběh

- menší zisk signálu

Cena vč. DPH: 9 290 Kč

K testu zapůjčila firma: FAST ČR, a. s.

http://www.sencor.cz

§§§§§


Elegantní a rychlý pracant. Canon MP830 nabízí čtyři užitečné kancelářské funkce

Václav Maletínský

06P0373

Canon MP830 je nejvyšším současným inkoustovým multifunkčním zařízením z dílny stejnojmenné společnosti. Kromě velmi elegantního vzhledu uchvátí uživatele velmi rychlými výtisky běžných dokumentů a fotografií, skenováním předloh, faxovým provozem nebo kopírováním jednostránkových i vícestránkových předloh. Od svých předchůdců tento model převzal přehledně uspořádaný ovládací panel s logicky oddělenými skupinami tlačítek, která slouží pro snadnou a intuitivní obsluhu. Do útrob uschoval rychlou tiskovou mechaniku s oddělenými inkoustovými zásobníky (velká černá kazeta, menší kazety s azurovou, purpurovou, žlutou a fotografickou černou barvou), vše završil skenerem s vysokým rozlišením, v jehož víku je zabudován automatický podavač předloh. Jakoby všeho nebylo dost, nechybí u Canonu PictBridge port pro přímý tisk fotografií a sloty nejrozšířenějších paměťových karet digitálních fotoaparátů. V celkovém součtu vlastnosti tento stroj nabízí jednopikolitrový inkoustový tisk ve vysokém rozlišení až 9 600 x 2 400 dpi při rychlosti 30 černobílých nebo 24 barevných stran za minutu, skenování v maximálním optickém nastavení 2 400 x 4 800 ppi a faxový provoz G3. S počítačem zařízení komunikuje prostřednictvím rozhraní USB 2.0, ovladače jsou většinou zpracovány v českém jazyce (TWAIN rozhraní skeneru je v angličtině). Vše může být řízeno jak z ovládacího panelu přístroje, tak z aplikace spuštěné na pracovní ploše počítače s Windows nebo Mac OS. Tisk v nízkém rozlišení překvapí celkovou rychlostí při černobílém i barevném zpracování dokumentů. Při použití běžného kancelářského papíru se můžete z prvního výtisku textového souboru s 1 800 znaky těšit již za 4,6 sekundy. Dokumenty s různými fonty písma a menší grafikou zaměstnají zařízení po dobu 7 sekund v černobílém režimu a 15 sekund při použití barev. Vektorová nebo rastrová celostránková grafika ve vysokém rozlišení "zdržela" Canon MP830 jen 24 sekund monochromaticky a 47 sekund v barvě. Použití speciálních fotopapírů již trochu času vyžaduje. Přesto můžeme výsledek 1 minutu a 10 sekund na tisk 4 fotografií formátu 9 x 13 cm na listu A4 považovat za vynikající. Ani kopírování nečinilo testovanému stroji výrazné potíže. Při černobílém kopírování jsme si na kopii počkali v různých stupních kvality 8-15,7 sekundy, během barevného režimu se tato doba prodloužila na 12-62 sekund. Pro dostatečně barevně věrné a prokreslené kopie přitom postačí použití středního nastavení, které výrobek zaměstná na 32 sekund. Otestovaná rychlost opakování tisku kancelářského dokumentu 17,5 strany A4 za minutu černobíle nebo 10,5 strany barevně patří mezi inkoustovými produkty ke špičce. Celkové hodnocení produktu nepokazil ani skener. Měl sice drobnější problémy s barevnou odchylkou (průměr 1,7 delta E, maximum 6,7 delta E), ale výborně zachytil detaily a při práci nás nezdržoval. Na přenos strany A4 v nastavení 300 ppi mu stačilo 8-15 sekund v šedé škále a barevně, fotografii 13 x 18 cm dokázal ve volbách 75, 300 a 600 ppi zpracovat za 3,9, 5,4 a 20,4 sekundy. Jen volba 1 200 x 1 200 ppi jej zaměstnala rovnou minutu. Canon MP830 je díky svým vlastnostem a rychlosti práce ideálním kancelářským pomocníkem. Provoz zařízení není nijak nákladný, pohybuje se v rozmezí od 0,98 Kč v černobílém tisku s pokrytím 5 % do 2,81 Kč pro barevný kombinovaný tisk s celkovým pokrytím 20 %. Horší je to s pořizovací cenou, která se vyšplhala nad hranici 12 000 Kč.

Canon MP830

+ rychlost práce

+ provozní náklady

+ přímé zpracování fotografií

- pořizovací cena

Cena vč. DPH: 12 380 Kč

K testu zapůjčila firma: Canon, http://www.canon.cz

§§§§§


Dvě žhavé novinky od iAudio. Revoluční multimediální přehrávač iAudio 6 a hudební klenot T2

Lubor Jarkovský

06P0374

Je k nevíře, kolik skvělých přehrávačů se objevilo až v průběhu prázdnin, tedy po uzávěrce našeho velkého testu MP3 "udělátek". Jako jeho důležité doplnění můžete brát recenzi následujících dvou produktů iAudio, jež se nám dostaly do rukou až koncem července. Prvním je multimediální jukebox iAudio 6, který posouvá tento druh přehrávačů o notný kus dopředu. Velikostí se totiž blíží klasické "flashce", ale ve svém nitru skrývá harddisk o velikosti 0,85 palce, který nabízí 4 GB úložného prostoru. Další novinkou iAudio je model T2, jenž se k nám dostal zcela exkluzivně přímo z Koreje ještě před uvedením na český trh. Jedná se o klasickou miniaturní flashku se čtyřbarevným OLED displejem a systémem sluchátek integrovaným do šňůrky na krk.

iAudio 6 konečně kapesní jukebox

Jukeboxík můžete koupit pouze v jednom barevném provedení, a to v klasické a osvědčené kombinaci stříbrné a černé. Druhá jmenovaná barva u iAudio 6 převažuje, jak si lze ostatně všimnout i na obrázku. Přední straně vévodí OLED displej se schopností zobrazit až 260 tisíc barev, jeho velikost činí 1,3 palce a rozlišení 160 x 128 bodů. LCD s úpravou TFT by nás sice potěšilo více, protože nabízí lepší podání barev, ale i tak je displej jedním z velkých kladů přehrávače.

Po zapnutí a následující pěkné animaci se objeví poslední přehrávaný soubor, přičemž při výpisu obsahu složky se vejde na displej rovných sedm položek. Přehlednost je tedy zajištěna. Trochu otravná je nutnost přepínat v menu mezi jednotlivými funkcemi přehrávače. Například při zapnutém módu Music nelze spouštět videa, prohlížet fotografie či textové soubory a naopak.

V oblasti formátů iAudio dostálo své pověsti a nabízí širokou podporu různých druhů komprimovaného zvuku jmenovitě MP3, WMA, ASF, OGG, FLAC a WAV. U videa je nutné konvertovat do MPEG4 s 15 fps, ale dodávaný program má velice přehledný interface a navíc trvá transkódování poměrně krátkou dobu. Vzhledem k velikosti displeje si na přístroji asi celovečerní filmy pouštět nebudete, ale pro sledování seriálů při delších cestách v MHD je iAudio 6 prakticky dokonalé. A to právě díky svým miniaturním rozměrům.

Zmiňovat, že tento korejský černý hřebec umí nahrávat přímo do MP3, že má tuner a schopnost pořizovat záznam hlasu, je skoro zbytečné, a tak přejděme k méně obvyklé funkci, kterou je USB host. Díky němu můžete jednoduše spojit přehrávač například s digitálním fotoaparátem, snadno fotografie z karty kopírovat a uvolnit ji tak pro další fotografování. Potřebná kabeláž je k přehrávači přibalena.

Kapitolu samu pro sebe tvoří nastavení. Věční hračičkové se mohou například vyřádit u úprav zvuku. Kromě ekvalizéru lze aktivovat i funkci MP Enhance, vylepšující zvuk komprimovaných souborů, či certifikovaný Mach3Bass. Dále můžete měnit tapetu pozadí či předefinovat funkce u dvou tlačítek. Zkrátka je toho opravdu hodně.

Mírně chudší je příslušenství, což je u iAudio bohužel častý problém. Všechny potřebné kabely jsou samozřejmě přibaleny, ale chybí AC adaptér, takže je nutné nabíjet standardně jen přes USB, nenajdete ani šňůrku na krk a nějaký ochranný obal. Když uvážíme cenu přehrávače, mohli v Koreji těch pár drobností s mizivou výrobní cenou rozhodně přibalit. I přesto je ale iAudio 6 skvělým přehrávačem, který splní nároky i těch nejnáročnějších. Navíc je postaven na firmwaru UMS, takže jeho 4 GB lze využít i pro přenášení libovolných dat. Pokud hledáte miniaturní jukebox, který umí prakticky vše, a nehodláte dělat nějaké kompromisy, je tento model právě pro vás.

iAudio T2

Úžasné iAudio 6 už je v prodeji a většina internetových obchodů ho má skladem, ale model T2 vážící pouhých 24,5 gramu včetně baterie zatím budete v nabídkách hledat marně. Jedná se o úplnou novinku, jejíž testovací vzorek se nám dostal exkluzivně do rukou ještě notnou chvíli před dodávkou první retailové várky. Přehrávač vychází z koncepce, s níž přišel před časem iRiver či v upravené podobě MPIO. Jedná se tedy o designový produkt, která má na krku působit jako šperk. Lesklá černá za nablýskaným sklíčkem v přední části tento dojem určitě jen podtrhuje, stejně jako elegantní ostré hrany, kterou jsou příjemnou ozvěnou designových trendů osmdesátých let. Ne že by se nám nějak zvlášť líbily ty objemné černé krabice plnící tehdejší západní domácnosti, ale malému MP3 přehrávači prostě sednou.

Přehrávač je vybaven OLED displejem s rozlišením 96 x 64 bodů a schopností zobrazit 65 tisíc odstínů barev. Vzhledem k rozlišení a technologii displeje nemůžete čekat zázraky, čehož si je vědom i výrobce, a tak z funkční výbavy zcela vypustil čtení textu či prohlížení obrázků. V oblasti zvuku to však T2 bohatě vynahrazuje, protože přehrává MP3, WMA, OGG, FLAC a WAV. S velikostí paměti v Koreji také zjevně nešetří, protože kromě doposud tradičních kapacit 512 MB a 1 GB bude T2 v prodeji s flashkou o velikosti 2 GB.

Doplňkovými, ale důležitými funkcemi, které u žádné pořádné empétrojky nesmějí chybět, jsou FM tuner a nahrávání. T2 disponuje oběma pouze u něho absentuje line-in pro přímé nahrávání z externího zdroje.

Ovládání přístroje se nám přiliš nezalíbilo, protože pro pohyb ve složkách je nutné používat tlačítka jak na pravé, tak na levé straně, a to si pro rychlou práci žádá oba ukazováky a oba palce. Výpis paměti je v rámci možností přehledný, i když na drobný čtyřřádkový displej se toho samozřejmě mnoho nevejde. Dalším problémem, který se týká například i přímého konkurenčního přehrávače od iRiveru, je efektní sklíčko, které kryje zobrazovací jednotku. Na denním světle se jeho čitelnost kvůli značné odrazivosti okolního světla snižuje na minimum a v případě ostrého slunce budete jen tápat.

iAudio T2 je zajisté povedený produkt s několika mouchami, které je nutné jako oběť pro design a efekt skousnout. Pokud něco takového nejste ochotni udělat, není tento přehrávač vaším šálkem kávy.

iAudio 6

+ funkce, provedení, design

+ USB host

+ velikost paměti

- chudší příslušenství

Cena vč. DPH: 8 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Bell Technology

http://www.bell-technology.cz

iAudio T2

+ design

+ podporované audio formáty

- rychle se ohmatá

- nepřesvědčivý displej

Cena vč. DPH: cena nebyla stanovena

K testu zapůjčila firma: Bell Technology

http://www.bell-technology.cz

§§§§§


Fotoaparát Acer CP-8660. Novinka s delším zoomem a zajímavými motivovými programy

Rani Tolimat

06P0375

Acer nepatří k nejznámějším fotografickým značkám, v poslední době se ale snaží zaujmout kompaktními modely s vysokým rozlišením, povedeným designem a stále lepší nabídkou funkcí. Nejnovější zástupce této modelové řady nese označení CP-8660.

Na první pohled se osmimegový kompakt téměř neliší od svého předchůdce CU-6530. Zůstalo slušivé kovové tělo, které výborně padne do ruky a není ani příliš velké, ani zbytečně titěrné. Pochvalu zaslouží i stylové koženkové pouzdro na opasek v základním balení a praktický dobíjecí kabel.

Velkou výhodou oproti předchozím modelům je objektiv s šestinásobným zoomem, jehož rozsah odpovídá 37-222 mm u klasického fotoaparátu. To jistě potěší hlavně milovníky teleobjektivů. Navzdory velkému rozsahu je navíc zoomování příjemně rychlé a plynulé.

Starší Acery byly se svou minimální funkční výbavou určeny především začátečníkům a nenáročným uživatelům, úkolem CP-8660 je ovšem zaujmout i náročnější fotografy. K tomu slouží především plná škála expozičních režimů, tedy programová automatika, priorita času i clony a plně manuální režim. Pochvalu zaslouží i velký a jasný displej s úhlopříčkou 7,1 cm, na kterém se během fotografování zobrazují všechny důležité informace tedy clona a čas, citlivost, případná korekce expozice, histogram apod. Nechybí ani upozornění v případě, že je expoziční čas vzhledem ke zvolené ohniskové vzdálenosti příliš dlouhý.

Kromě kreativních expozičních režimů jsou k dispozici samozřejmě i obvyklé motivové programy, oblíbené především mezi začátečníky. Acer jich nabízí slušnou řádku, bohužel ale jednotlivé programy nedoprovodil stručným vysvětlením jejich funkcí nebo dokonce obrazovými ukázkami, což je dnes u jednodušších kompaktů velkou a vcelku chvályhodnou módou. Na voliči režimů najdeme i polohu označenou typickým symbolem pro stabilizaci obrazu, jedná se však pouze o elektronickou náhražku mechanického stabilizátoru a její efekt není nijak valný.

Velmi dobrý první dojem z funkční výbavy, pramenící z plné škály expozičních režimů, bohužel záhy poněkud vyvanul nabídka pokročilejších funkcí tím prakticky končí, což náročnější uživatele určitě nepotěší. Manuální ostření, synchronizaci blesku s dlouhými časy nebo třeba kontinuální zaostření bychom hledali marně. Ani ovládání není zrovna šité na míru zkušenějším fotografům tlačítek je na těle velmi málo a do menu tak musíme i kvůli nastavení základních fotografických parametrů (citlivosti apod.).

Jednoznačnou výtku pak zaslouží pomalejší reakce fotoaparátu. Náběh i ukládání fotografií na kartu trvá v porovnání s konkurencí podstatně déle, totéž platí pro automatické ostření a zejména pro přepínání do režimu prohlížení snímků, které trvá čtyři sekundy. Ani asistenční přisvícení při fotografování ve slabém světle není zrovna rychlé, funguje ale spolehlivě. Při fotografování v režimu maticového měření expozice se fotoaparát snaží bránit přepalům tak usilovně, až je z toho velmi často silná podexpozice neustálá korekce expozice je proto bezmála nutností. Jinak je ale kvalita fotografií až překvapivě dobrá. Potěší syté barvy a ostrá kresba i v rozích, chromatické aberace je na snímcích minimum a výrobcům se velmi dobře podařilo zkrotit i neoblíbený šum, takže lze s trochou dobré vůle bez potíží fotografovat i při citlivosti ISO 400. Při testu fotoaparátu jsme využili paměťové karty Kingston a Verbatim.

Acer CP-8660

+ celkově dobrá kvalita fotografií

+ povedený design

+ kreativní expoziční režimy

+ velký displej se spoustou informací

- pomalé reakce

- slabší funkční výbava pro náročné

- sklony k podexpozici

Cena vč. DPH: 9 150 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


DVD-RW mechanika HP dvd840i. Všeuměl, který umí vypalovat média a na druhé straně je laserem dokáže také popsat

Lukáš Erben

06P0377

Svět DVD vypalovaček nevyhnutelně zvolnil tempo svého rozvoje. Ze špičkové periferie se pomalu, ale jistě stala povinná výbava, jejíž cena klesla k hranici tisíce korun. Ani mechanika HP dvd840i není žhavou novinkou, přesto stále patří mezi nejlépe vybavené modely.

Zkušeného recenzenta hned po vybalení mechaniky z krabice (prodává se v maloobchodním balení) napadne, že až na čelní panel (provedený v tmavošedé barvě) mu připadá poněkud povědomá. Není divu, dvd840i pro HP vyrábí společnost LG, která mechaniku rovněž prodává pod vlastním označením GSA-4166B. HP si tedy rozhodně nevybralo špatně mechaniky LG patří už tradičně mezi to nejlepší, co je na trhu k sehnání. Jak původní LG, tak verze nabízená HP nabízejí prakticky zcela kompletní sadu funkcí, jež lze po moderní vypalovačce požadovat: podporou všech myslitelných formátů (včetně dvouvrstvých zapisovatelných DVD?R a DVD-RAM) počínaje a schopností pálit popisky na disky lightscribe konče. Samotné balení obsahuje vedle vcelku mělké mechaniky, která snadno pasuje i do velmi těsných skříní, také kabely a šroubky pro instalaci, manuál, jedno lightscribe médium a konečně CD s Nero OEM Suite, obsahující jednak Nero Express 6.6, řadu utilit Nero, program pro vytváření popisků CD SureThing a také PowerDVD 6 od společnosti CyberLink.

V testech nás mile překvapila především výborná kvalita zápisu na CD-R disky, kterou určitě ocení všichni, kdo si vypalují hudební či MP3 CD do přehrávačů v autě (ty totiž bývají často poměrně citlivé na kvalitu zápisu). Velmi dobré výsledky předvedla mechanika i při práci se zapisovatelnými DVD a při čtení poškozených disků. Jako většina konkurenčních mechanik, ani dvd840i neovládá formát zápisu Mount Rainier. Různorodá je i podpora, či přesněji schopnost překonávání chráněných CD. Zatímco u her zvládne ochranu typu SafeDisc či SafeDisc 2 a Securom, u zvukových CD si neporadí (ani nepřečte) s disky chráněnými CDS 100. To ale nic nemění na tom, že HP dvd840i je velmi dobře vybavená a kvalitní všestranná mechanika, navíc za zajímavou cenu v maloobchodním balení. Pokud tedy chcete k mechanice též legální software pro přehrání DVD či základní vypalování, můžeme vám ji doporučit.

HP dvd840i

+ podpora LightScribe a DVD-RAM

+ retailové balení se softwarem Nero

- nezvládá CDS 100 a Key2Audio

Cena vč. DPH: 1 550 Kč

K testu zapůjčila firma: Hewlett Packard, http://www.hp.cz

§§§§§


Genius G-Note 7000. Tablet a digitální záznamník psaných poznámek

Jaroslav Kasal

06P0376

Patříte mezi moderní počítačové nadšence, kteří tíhnou k technickým novinkám? Pak vás jistě zaujme nový produkt společnosti Genius. Zařízení se jmenuje Genius G-Note 7000 a na první pohled vypadá jako futuristicky pojatý tablet s aktivní plochou formátu A4. Ve své podstatě však toto zařízení není pouze tablet, chytrý produkt nabízí uživateli více služeb. G-Note 7000 je speciální digitální zápisník, který dokáže pracovat nejen pokud je připojen k PC, ale i zcela samostatně. Na rozdíl od standardních elektronických diářů, tedy databank či PDA asistentů, pracuje G-Note 7000 zcela odlišným způsobem. Data se totiž neukládají do útrob zařízení pomocí klávesnice či stylusu. Pro digitalizaci vašich poznámek stačí, pokud je jednoduše píšete na připravený papír, který vložíte na aktivní plochu zařízení. Cokoliv napíšete nebo nakreslíte se automaticky digitalizuje a zaznamenává v podobě bitové mapy do paměti. Pokud chcete začít psát na nový papír, stačí pomocí tlačítek navolit nový čistý list. Zařízení dokáže pracovat až s 99 stranami, které se mohou ukládat buď do interní 32MB paměti, nebo na SD kartu. Tu je možné zasunout do připraveného slotu v boční stěně G-Note 7000. Díky malému integrovanému LCD displeji je možné zjišťovat různé stavy, ve kterých se produkt nachází. Také ihned vidíte, jaká strana je aktivní a rovněž je možné obsah libovolné strany kdykoliv vymazat. Je trochu škoda, že displej neumí zobrazit miniaturní náhled zaznamenané stránky. Pouze graficky znázorní (ikonou), že je obsah právě zvolené strany prázdný nebo zaplněný. Samotné snímání poznámek a kresby probíhá obdobně jako u klasických tabletů. Je tedy potřeba používat speciální pero, které je však navíc vybaveno i psacím hrotem. Naštěstí jsou k dispozici výměnné hroty, proto se nemusíte bát, že psací náplň dojde (v balení jsou i náhradní). Navíc je možné hrot vyměnit za "slepý" bez psací náplně, zařízení připojit (pomocí USB) k PC a proměnit tak G-Note 7000 ve velmi jednoduchý A4 tablet. Při praktickém používání se nám příliš nelíbilo provedení mini USB zdířky na těle produktu mohla být konstrukčně lépe vyřešena (do zapuštěného konektoru lze zasunout pouze přiložený USB kabel se sníženým profilem mini USB.

Pokud je produkt připojen k PC, je možné kopírovat uložené záznamy do počítače a dále je zpracovávat v aplikacích, které tvoří součást balení. Na přiložených CD naleznete PhotoImpact XL SE, PowerPresenter RE, FreeNotes a Officelink, vše vcelku snadno ovladatelné jednoduché aplikace.

Genius G-Note 7000

+ rozměr snímací plochy A4

+ slot na SD kartu, výměnné hroty

- konstrukční řešení USB portu

- omezené funkce tabletu

Cena vč. DPH: 2 430 Kč

K testu zapůjčila firma: Genius, http://www.geniusnet.com.tw

§§§§§


Tři tváře Emgetonu. Flashový MP3 přehrávač Emgeton X3 Cult

Lubor Jarkovský

06P0378

Už vás také nudí každý den brát do ruky ten samý MP3 přehrávač? Stejné barvy, stejný design... fádní a nudné. V Emgetonu se tomu rozhodli učinit přítrž, a tak uvádějí na trh flashový MP3 přehrávač X3 Cult. Kromě toho, že je poměrně malý a má kompletně přeložené české menu, k němu dostanete ještě dva výměnné kryty (dohromady tedy máte tři). S barevnou paletou se sice v Emegetonu nijak zvlášť nevyřádili, protože kryty jsou v tmavě zelené metalíze a v klasické černé a zelené barvě, ale určitou snahu udělat přístroj zajímavějším jednoznačně výrobci upřít nelze. Koncepcí se přehrávač nijak nevymyká z obrovské nabídky jiných výrobců, drží se klasického podlouhlého tvaru a joystickového ovládání.

Konstrukčně je však X3 Cult velmi kvalitně provedený, tělo má kompletně z hliníku, což dává uživateli pocit, že drží drahý přístroj. Tlačítka i joystick jsou v něm precizně zapuštěny, takže se neviklají, ani nevržou. Na přední straně se kromě stylově modře podsvíceného joysticku nachází ještě jednobarevný OLED displej, zobrazující čtyři řádky. Vejde se na něj dost informací a je dobře čitelný i na denním světle.

V obchodech naleznete X3 Cult v několika provedeních. Koupit ho lze pouze s pamětí o velikosti 1 GB, a to (týká se hliníkového těla): antracitové, černé a stříbrné barvě. Ať už si vyberete kterýkoliv, budete v něm moci přehrávat pouze MP3, WMA a WAV, k podpoře minoritních formátů jako OGG či FLAC se v Emgetonu nedostali. Prohlížet lze samozřejmě i TXT soubory, jak už je u většiny dnešních MP3 playerů zvykem.

Při poslechu hudby se displej vypne, ale Emgeton svou činnost indikuje blikáním podsvícení joysticku. Nemůže se vám tedy stát, že přehrávač položíte na stůl a zapomenete ho zapnutý. Pokud byste si nevystačili s nahraným obsahem paměti, máte možnost uniknout i k některé rádiové stanici v pásmu FM. Rádio je možné i nahrávat, stejně jako hlas přes mikrofon. Line-in u X3 Cultu chybí.

Přestože je tento přístroj vlastně vcelku obyčejný player, zaujal nás poměrně kvalitním zvukem, krásným hliníkovým tělem i možností výměny předního krytu. V příslušenství k němu dostanete i velmi pěkný pytlík na nošení, s nímž nehezky kontrastuje obyčejná šňůrka na krk z umělé hmoty. Na jednu AAA baterii vydrží hrát nový Emgeton kolem 15 hodin.

Emgeton X3 Cult

+ nový typ chipsetu pro dekódování zvuku

+ konstrukce, výměnné kryty

+ české menu

- nenápadité barevné provedení krytů

Cena vč. DPH: 3 690 (1 GB)

K testu zapůjčila firma: Bell Technology

http://www.emgeton.cz

§§§§§


Svěží vítr v nabídce M-CODY. M-CODY M-20 MP3 přehrávač s velmi pohodlným dotykovým ovládáním

Lubor Jarkovský

06P0379

S produkty značky M-CODY se na stránkách našeho časopisu setkáváte již několik měsíců. Začátkem roku jsme věnovali celou stránku vůbec tomu prvnímu na našem trhu (MX-400), stejně jako všechny ostatní dopadl v našich testech téměř na výbornou. Nabídka korejské společnosti Median vyrábějící tyto přehrávače byla však prozatím dosti jednotvárná na českém trhu se objevily jen tři koncepčně prakticky stejné přehrávače, lišící se jen některými funkcemi a designovými prvky. Přehrávač označený M-20 je však už namířený na jiný typ zákazníků, a tak jsme ho k vyzkoušení přijali s povděkem.

M-20 je podlouhlý a velmi štíhlý přístroj (silný 7,5 mm ), který váží včetně baterie 31 gramů. Svým vzhledem by se dal připodobnit k harddiskovým jukeboxům Philipsu a to nejen vzhledem, protože má s nimi shodné i dotykové ovládání. Pokud je přehrávač vypnutý, uvidíte na přední straně jen jeho označení, jinak bude celá plocha černá jako uhel. Teprve po zapnutí se objeví OLED displej a pod ním několik červeně svítících ikonek, indikujících určité funkce stačí po nich jen jemně přejet či je stisknout. Ovládání přístroje je velmi pohodlné, i když ho trošku kazí jeho struktura. Pro procházení skladbami a složkami totiž musíte nejprve do hlavního menu, najet na položku Navigation a potvrdit. V rámci přehrávaného alba se samozřejmě lze pohybovat mezi skladbami přímo při poslechu.

Z hlediska rozdělení MP3 přehrávačů spadá M-20 mezi ty klasické hudební. Na OLED s jednou barvou ovšem zobrazíte fotografie či video jen těžko. Z hudebních formátů dokáže pracovat s MP3, WMA, OGG a WAV, přičemž lze zobrazovat i texty ve formátu TXT. Opomenut nebyl ani tuner a všechny tři základní způsoby nahrávání (line-in, tuner, hlas-mikrofon). M-20 umí tedy vše, co by měl dnes pořádný MP3 přehrávač umět. Potěší i to, že se do systému přihlásí jako externí disk a vy nejste nijak omezeni v kopírování dat, resp. hudby. Ale abychom to s tou chválou nepřehnali, zdá se, že v Medianu trochu šetřili na paměti, protože do přehrávače tečou data hodně pod 1 MB/s, což není u značkových novinek obvyklé.

Nová designová chlouba Medianu se prodává ve dvou barevných provedeních, a to v námi testovaném černém a poté ještě v podivně vypadajícím bílém. V černé je na trhu s pamětí o velikosti 1 GB, respektive 2 GB, pro bílou potom zůstalo 512 MB. Přístroj překvapí hlavně cenou, protože za 1 GB dáte méně než tři tisíce a za 2 GB něco málo přes čtyři.

M-CODY M-20

+ zajímavý elegantní design

+ efektní dotykové ovládání

- viditelné otisky prstů a prach

- pomalá paměť

Cena vč. DPH: 1 890 (512 MB), 2 990 (1 GB), 4 290 (2 GB) Kč

K testu zapůjčila firma: HBC Europe, http://www.m-cody.cz

§§§§§


Western Digital MyBook 160 GB. Uložte data na polici externí disk se zajímavým designem a dobrou cenou

Lukáš Erben

06P0380

Externí pevné disky s rozhraním USB 2.0 se pomalu, ale jistě zabydlely na trhu a výrobcům nezbývá než hledat cesty, jak své produkty odlišit.

Vedle možnosti nabízet nová rozhraní a způsoby připojení (například formou rozhraní LAN pro lokální síť) je možné se zaměřit i na design disku či jeho vlastnosti jako třeba hlučnost. Společnost Western Digital se prvním směrem vydala již před časem, když představila řadu NetCenter, a tak není divu, že s novou řadu MyBook Essential se výrobce soustředil spíše na vzhled a atraktivní cenu než na funkce či výbavu.

Disky řady MyBook Essential jsou tak vybaveny pouze rozhraním USB 2.0 a externím zdrojem. Marně byste hledali rozhraní FireWire či software pro zálohování dat ty výrobce dodává s dražšími modely MyBook Premium. Pokud ale hledáte pouze externí úložiště dat, navíc takové, které lze snadno uložit do skříně či poličky, je MyBook Essential téměř ideální řešení. Design pouzdra skutečně připomíná knihu a snadno jej tak můžete vložit do poličky a místo stovek videokazet či CD mít pouze jeden či několik pevných disků. Jediným indikátorem provozu je zelené kruhové LED světlo na "hřbetu" je sice poměrně velké, ale naštěstí nikoliv oslnivé, nebude tedy příliš obtěžovat, ani pokud jej ve tmě umístíte poblíž televize či promítacího plátna. Disk je napájen relativně malým a lehkým externím zdrojem, který se připojuje do strany protilehlé ke "hřbetu". Výrobce nabízí kapacity od 80 do 500 GB, přičemž my jsme testovali 160GB model. Konstrukce disků MyBook, či přesněji jejich pouzdro je zajímavé tím, že díky velkému počtu větracích otvorů na stranách nevyžaduje ventilátor, což snižuje hlučnost. Bohužel použitý disk sám o sobě tak úplně tichý není rozhodně nadělal větší rámus než náš kompletní datový miniserver v ultratenké skříni FoxConn, osazený disky Samsung a Maxtor. Pouzdro navíc nepůsobí příliš robustně a při častém přenášení je rozhodně na místě opatrnost.

Po výkonnostní stránce patří MyBook Essential k průměru nenadchne, ale rozhodně ani neurazí a svou práci odvede dobře. Přes USB 2.0 protlačí při čtení či zápisu okolo 7-9 MB/s a vcelku příjemné je i velmi rychlé naběhnutí po zapnutí disku. Celkově nás MyBook velmi potěšil za cenu, která odpovídá u 160GB verze ceně samotného disku a 800 Kč navrch získáte velmi pěkně provedený externí disk. Naše jediná výtka směřuje k hlučnosti: výrobce by se měl snažit úroveň hluku snížit, zejména když se disk točí "naprázdno". Pokud bychom hledali opravdu tichý externí disk, postavili bychom si asi raději vlastní pomocí krabiček IcyBox a disků Samsung.

WD My Book Essential 160 GB

+ cena/kapacita

+ design, praktické pro domácí ukládání dat

- málo robustní

- hluk při provozu "idle"

Cena vč. DPH: 2 900 Kč

K testu zapůjčila firma: Western Digital,

http://www.westerndigital.com

§§§§§


Acer Aspire 5112WLMi. Notebook, který překvapí slušnou výbavou a rozhodně neurazí poskytovaným výkonem

Tomáš Jirásko

06P0381

Po delším čase se na trhu objevuje slušně navržený kousek, který není postaven na platformě Centrino, ale využívá mobilní procesor od AMD. Na našem trhu aby člověk takový model skutečně pohledal. Ve větší míře se u A-brandů setkáme s notebooky s Turiony u HP, Fujitsu Siemens a Aceru. A právě od posledně jmenovaného výrobce pochází testovaný a popisovaný model.

Počítač je postaven na druhé generaci Turionů uvnitř nalezneme AMD Turion 64 x2 TL60 (1,6 GHz), podpořený 1 GB operační paměti. Konfigurace Aspire 5112WLMi (358 x 269 x 34 mm, 3 kg) zahrnuje i 120GB disk SATA a grafickou kartu ATi Mobility Radeon X1600 (512 MB HyperMemory). Samozřejmě nechybí obvyklá sestava portů 4x USB 2.0, 1x IEEE1394 (FireWire), FIR, S-Video, RJ11, RJ45, line-out/in, ani sloty PC Card (1x type II) 1x ExpressCard/34 nebo čtečka 5v1 (MS, MS-Pro, MMC, SD, xD-Picture). V notebooku je integrována i kamera OrbiCam 0,3 mpix. O bezdrátovou komunikaci se postarají moduly Wi-Fi 801.11b/g a integrovaný Bluetooth. V příslušenství nalezneme i bluetoothový VoIP PC Card modul.

Potěšitelné je, že tento notebook je kromě již na smetiště dějin se odebírajícím konektorem VGA osazen i portem DVI. S využitím externího displeje lze tedy s tímto modelem reálně pomýšlet i na odstřel nějakého toho protivníka v akční hře. Můžeme samozřejmě využít i samotný displej 15,4 WXGA (1 280 x 800), ale musíme si uvědomit, že u této kategorie a za tuto cenu jsou použity displeje s vysokou odezvou a ani jejich další parametry nejsou úplně ideální. Displej je CrystalBright, což u Aceru označuje displej, jehož horní vrstva je tvořena skleněným derivátem, u něhož musíte počítat při tmavším pozadí s možností odrazu okolí nebo vlastní tváře. Naštěstí se tato generace již nechová jako zrcadlo a výsledný efekt lze při běžném používání akceptovat. V každém případě záleží na osobním pocitu řešení má své klady i zápory. Zde "vrchní sklo" v úloze optického filtru pomáhá zvýšit kontrast samostatně jinak přesvětleného displeje. Výsledek je velice přijatelný, nicméně notebook pak nedisponuje nijak zázračnými úhly pohledu. Barevné podání odpovídá potřebám domácího uživatele, kam je tento multimediální notebook také směřován. Jeho celkový výkon v podobě 170 bodů v aplikačním testu SYSmark 2004SE je dobrou hodnotou, odpovídající desktopům s AMD Athlon 64 3400+.

Výdrž na baterie se při nastaveni režimu co nejnižší spotřeby (podsvětlení 60 cd/m2 hranice čitelnosti, nejmenší výkon procesoru) pohybuje na hranici 3 hodin při kombinaci operací jako je čtení PDF dokumentu, práce s textovým i tabulkovým procesorem a hra Pasiáns. V případě přehrávání DVD (maximální hodnoty displeje) se tento čas snížil na 1 hodinu a 42 minut. Aspire 512WLMi je pěkně navržený notebook, který nabídne dostatečný výkon při velice přijatelné ceně. Právě díky ní by mohl tento model čelit přístrojům s Intelem, které v podobné cenové hladině zatím podobný výkon a výbavu nabídnout nedovedou.

Acer Aspire 5112WLMi

+ pořizovací cena

+ výbava, VoIP

Cena vč. DPH: 34 720 Kč

K testu zapůjčila firma: Acer, http://www.acer.cz

§§§§§


Hauppage WinTV-PVR-150 MCE. Hledáte druhý tuner do svého počítače Media Center, nebo si chcete sami takovou sestavu postavit?

Lukáš Erben

06P0382

Multimediální sestavy mají dva zásadní problémy: ty, které jsou standardně v prodeji, jen stěží splní současně všechny vaše požadavky na výkon, vzhled, výbavu a cenu. Naopak stavba počítače MCE doma je vlastně protizákonná, neboť Microsoft prodává Windows XP MCE pouze svým partnerům a nikoliv koncovým zákazníkům. Ponechme ale stranou otázku, kde jste instalační CD systému MCE sehnali (koneckonců možná že místo klasických MCE použijete jinou aplikaci typu Media Center či PVR). Nějaký software si každopádně sehnat musíte, protože cenově dostupná sada Hauppage je relativně levná mimo jiné i proto, že neobsahuje prakticky žádný software (na druhou stranu je nutné přiznat, že tunery Hauppage jsou standardně podporovány mnoha aplikacemi pro PVR/TiVO či Media Center).

Co tedy v krabici naleznete? V první řadě je to PCI analogový TV tuner s hardwarovým MPEG-2 enkodérem a integrovanou funkcí FM rádia. Sada je tedy vhodná spíše pro ty, kdo používají analogovou, nejspíše tedy kabelovou televizi. Celoplošné digitální vysílání se u nás plánuje, ale tři nebo čtyři roky můžete kartu bez problémů využít. Kromě anténních vstupů je možné ke kartě tuneru připojit i analogový A/V výstup z externího tuneru (například satelit UPC direct) či jiného zařízení (analogová nebo digitální videokamera, video apod.). Součástí sady je rovněž certifikované dálkové ovládání pro Windows MCE s infračerveným přenosem. Senzor dálkového ovládání se připojuje k portu USB a dodává se k němu i drobný IR vysílač, jehož pomocí je možné z PC ovládat přepínání programů třeba na zmíněném satelitním přijímači či set-top boxu.

Instalace tuneru je poměrně snadná, či spíše by měla být, nebýt uživatelské nepřívětivosti Windows XP MCE. V našem případě vše probíhalo zpočátku hladce po instalaci ovladačů aplikace Media Center tuner našla a uměla s ním pracovat. Bohužel po prvním vyhledání programů, které proběhlo svižně, jsme chtěli celou akci zopakovat (omylem jsme při nastavování některé kanály vymazali) v tu chvíli začalo Media Center stávkovat (pomalé vyhledávání, nefunkční změny pořadí kanálů) a jedinou pomocí byla kompletní reinstalace operačního systému. Když se nám vše s klením a spíláním podařilo zprovoznit, narazili jsme na další problém obraz v televizi byl sice kvalitní, ale měl poměrně slabý kontrast a jas, což je problém zejména v případě, používáte-li projektor. Bohužel jsme nepřišli na trik, jak upravit pouze kontrast a jas televizního obrazu (a to jsme zkoušeli i nastavení overlay v ovladačích grafické karty). V ostatních směrech fungoval tuner bezchybně a nadmíru spokojeni jsme byli s dálkovým ovládáním, které ač infračervené bez problému fungovalo z libovolného místa v pokoji, bez nutnosti přesného zaměření na přijímač umístěný pod plátnem u počítače.

Hauppage WinTV-PVR-150 MCE osloví ty, kdo si hodlají stavět Media Center sestavu sami, případně ty, kdo chtějí své PC doplnit o druhý tuner. Jak se ale ukázalo, instalace a nastavení nemusí být vždy bezproblémová, a tak bychom jej doporučili spíše těm zkušenějším. Cena je sice vyšší, než za kolik lze zakoupit běžné tunerové karty, za své peníze ale dostanete tuner s hardwarovým MPEG-2 enkodérem (při záznamu na disk je tak procesor zatěžován jen minimálně) a dálkovým ovládáním pro Windows XP MCE.

Hauppage WinTV-PVR-150 MCE

+ certifikace MCE

+ HW MPEG-2 enkodér

+ dálkové ovládání pro MCE

- možné problémy při instalaci

- problematické nastavení kontrastu a jasu TV obrazu

Cena vč. DPH: 2 355 Kč

K testu zapůjčila firma: Agem, http://www.agem.cz

§§§§§

&&&&&


Jak na to


Supertipy pro pevné disky. Nastavte si pevné disky na maximální výkon! (CD/DVD)

David Čepička, Hermann Apfelböck a Christian Löbering

06P0354

PATA, SATA, NTFS či Raid okolo pevných disků se to podobnými termíny jenom hemží. V našem článku přinášíme několik tipů a triků, s jejichž pomocí ve Windows nastavíte pevné disky ve vašem počítači na maximální výkon.

Kapacita disků se razantně zvyšuje v dnešní době již není ničím výjimečným disk o velikosti 500 GB. Jedná se o prostor, o němž jsme si ještě nedávno mohli nechat jen zdát. Nemyslíte si, že je nejvyšší čas, abyste popřemýšleli, jakou strukturu složek a souborů zvolit, abyste i na pevném disku o tak velké kapacitě měli pořádek?

V první části našeho článku se budeme zabývat základními kroky, které se musí při integraci pevného disku do počítače provést. Budeme se zabývat instalací pevného disku, vytvářením diskových oddílů a jejich formátováním. Navíc vám prozradíme několik tipů s jejichž, pomocí vylepšíte komunikaci mezi operačním systémem a pevnými disky. Další část článku bude mít spíše technický charakter ukážeme vám totiž, jak prostředky Windows XP Professional vytvořit diskové pole typu Raid 5, a to aniž bychom museli instalovat další řadič. Také vám prozradíme, jak ze složek vytvořit diskové oddíly a naopak.

Základní pojmy okolo pevných disků

1.Vytvoření diskových oddílů a jejich naformátování u nového pevného disku

Po zabudování pevného disku do počítačové skříně je nutné tento disk propojit kabelem se základní deskou. V případě pevného disku typu IDE nebo PATA je potřeba nejprve nastavit jumper (přepínač) do polohy Master nebo Slave. Polohu Master zvolte tehdy, pokud na daném kanálu IDE není připojený žádný další disk. Pokud je na tomto kanálu IDE již nějaký disk připojený, pak se podívejte, v jakém režimu je nastavený a nový disk nastavte tak, aby byl jeden disk připojený jako Master a druhý jako Slave. Pevné disky SATA žádný přepínač nemají, neboť zásuvka, ke které se připojují, zvládne pouze jeden disk. Co se týče disků SCSI, u nich je pak nutné přiřadit pomocí přepínače takové ID, které je zatím volné.

TIP:Pokud je to možné, připojte na každý port IDE stejně rychlé disky. V opačném případě (například když na jeden port IDE připojíte pevný disk a pomalejší mechaniku DVD) bude pevný disk zpomalován.

- Připojení pevného disku do systému: Nyní můžete pevný disk integrovat do operačního systému. Spusťte počítač, přesuňte se do BIOSu a nechte všechny připojené pevné disky automaticky rozpoznat. Pokud se nepovede rozpoznání pevného disku SATA, je nutno v BIOSu čip SATA povolit. Po rozpoznání všech disků BIOSem nastavení uložte a restartujte počítač.

- Vytvoření diskových oddílů: Po spuštění Windows ještě nebudete moci nově připojený disk používat. Zvláště u disků typu SATA vás operační systém vyzve k instalaci ovladače. Nyní můžete vytvořit na pevném disku diskové oddíly a ty pak naformátovat. Ve Windows 2000/XP k tomuto účelu použijete aplikaci Správa disků, kterou můžete spustit několika způsoby. První možnost spočívá v klepnutí pravým tlačítkem na ikonu Tento počítač a vybráním příkazu Spravovat. Další způsob pak představuje nabídka Start/

Spustit, kam do políčka Otevřít zadejte příkaz Diskmgmt.MSC a potvrďte tlačítkem OK. Ve spodní části okna aplikace pak uvidíte seznam všech rozpoznaných pevných disků.

Nový pevný disk se objeví většinou pod názvem Disk 1 a uvidíte u něj údaj Nepřiřazeno. Když klepneme pravým tlačítkem na sloupeček Nepřiřazeno, který se nachází vedle položky Disk 1, můžeme vybrat z kontextového menu příkaz Nový oddíl. Nyní se objeví průvodce, který nám umožní nastavit, zda se má jednat o primární nebo rozšířený oddíl. Rozšířený diskový oddíl se musí vytvářet pouze tehdy, má-li pevný disk obsahovat více než čtyři diskové oddíly. Pokud to bude váš případ, je nutné spustit průvodce ještě jednou, abyste mohli na tomto rozšířeném oddílu definovat logické disky.

- Formátování: V každém případě se vás průvodce zeptá na velikost nově vytvářeného diskového oddílu, na souborový systém (FAT32, NTFS) a rovněž na velikost jednoho clusteru. Pokud už předem víte, že budete disk používat hlavně pro ukládání velkých souborů (filmů, souborů s hudbou), pak zvolte velikost clusteru co největší.

2.Převod souborového systému: FAT32 a NTFS

Pokud víte, že budete pracovat se systémy založenými na technologii NT, jako jsou Windows 2000 nebo XP, pak doporučujeme místo souborového systému FAT32 používat NTFS. Chcete-li zjistit, jaký souborový systém používá nějaký diskový oddíl, pak klepněte v Průzkumníku Windows pravým tlačítkem na písmeno diskové jednotky a z kontextového menu vyberte příkaz Vlastnosti. Na záložce Obecné pak naleznete patřičnou informaci o systému souborů.

- Převod ze systému FAT32 na NTFS: Diskový oddíl se systémem souborů FAT32 se dá bez problémů a bez ztráty dat uložených na disku převést do systému souborů NTFS. Klepněte v nabídce Start na položku Spustit a do políčka Otevřít zadejte příkaz cmd. Otevře se příkazový řádek, do něhož zadejte příkaz:

convert <písmeno disku>: /fs:ntfs

Místo výrazu <písmeno disku> zadejte písmeno označující disk, u něhož chcete převod na NTFS provést.

- Převod ze systému NTFS na FAT32: Převod obráceným směrem, tedy ze systému souborů NTFS do systému souborů FAT32, se prostředky operačního systému provést nedá. Je možné diskový oddíl pouze znovu naformátovat. Naformátování diskového oddílu provedete tak, že klepnete v Průzkumníku pravým tlačítkem na požadovaný diskový oddíl a z kontextového menu vyberete příkaz Naformátovat. V následujícím dialogovém okně pak zadáte nový systém souborů a velikost clusteru.

Upozornění: Všechna data uložená na disku se při formátování ztratí. Pokud si chcete data na takovém disku uchovat, nezbývá, než provést úplnou zálohu tohoto disku a po jeho zformátování všechny soubory na disk znovu nakopírovat.

3.Výkon disku: fragmentace pevných disků a problematika jejich rovnoměrného zatížení

Princip, kdy jednotlivé soubory umisťujeme do jakýchsi přihrádek, které nazýváme clustery a které mají většinou velikost od 4 do 16 KB, způsobuje, že velké soubory na disku obsadí několik set takových clusterů. Tento jev se nazývá fragmentace. Malé clustery mají své výhody u malých souborů, protože každý soubor se umisťuje do jednoho clusteru, i když je jeho velikost třeba jen 1 bajt. Proti příliš velké fragmentaci pomáhají programy provádějící defragmentaci. Program Defragmentace disku můžete spustit ve Windows tak, že klepnete pravým tlačítkem na ikonu Tento počítač a z kontextového menu vyberete příkaz Spravovat. V aplikaci Správa počítače pak klepněte na znaménko + vedle položky Úložiště a poté uvidíte další položku Defragmentace disku. Máte-li dostatek času, klepněte na disk pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte příkaz Analyzovat. Po skončení analýzy se zobrazí výsledná zpráva. V ní je rozhodující hodnota fragmentace souborů pokud je menší než 10 procent, pak není nutné časově náročnou defragmentaci provádět.

- Rovnoměrné zatížení disků: Pokud máte v počítači několik pevných disků, můžete zátěž rozložit rovnoměrně mezi ně a tím zvýšit výkon počítače. Chcete-li vědět, jak je na tom s rozložením zátěže mezi disky váš počítač, pak použijte příkaz:

fsutil fsinfo statistic <písmeno disku>:

Nejzajímavější jsou hodnoty UserFileReads a UserFileWrites, které ukazují, že v průměru je pevný disk, na němž je nainstalován operační systém, stokrát až tisíckrát více zatížený než ten, který slouží pouze k ukládání dat (více informací o utilitě FSUTIL.EXE se dozvíte v tipu 8). Celá zátěž se dá rozložit daleko rovnoměrněji, pokud přesunete stránkovací soubor na disk určený pro ukládání dat. Provedete to tak, že klepnete na pracovní ploše na ikonu Tento počítač pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberete příkaz Vlastnosti . V dialogovém okně, které se objeví, se přesuňte na záložku Upřesnit a tam v poli Výkon klepněte na tlačítko Nastavení. Objeví se další dialogové okno, ve kterém se přesuňte na záložku Upřesnit a v poli Virtuální paměť nastavte prostřednictvím tlačítka Změnit pro disk, na kterém je nainstalován operační systém, položku Nepoužívat stránkovací soubor a naopak definujte stránkovací soubor pro druhý pevný disk.

Nicméně dalšího a ještě spravedlivějšího vyrovnání zatížení disků dosáhnete tím, že zapomenete na klasické rozdělení typu operační systém sem a data jinam a na pevný disk určený pro ukládání dat také nainstalujete nějaké aplikace. Další možností pro vyrovnání zatížení disků je umístění dočasných souborů internetu na disk určený pro data (pro Internet Explorer se toto nastavení provede v menu Nástroje/Možnosti Internetu/Dočasné soubory internetu/Nastavení).

4. Klid prosím: vypnutí pevných disků

Možnosti napájení ve Windows 2000 a XP vám umožňují po uplynutí určitého časového intervalu, kdy uživatel na počítači nepracuje, pevné disky vypnout. Tato funkce je užitečná zejména u notebooků, kde může ušetřit elektrickou energii. Hodí se však i tehdy, když potřebujeme snížit hladinu hluku u počítačů, které jsou spuštěny neustále.

Potřebná nastavení provedete v Ovládacích panelech, kde poklepete na ikonu Možnosti napájení. V dialogovém okně, které se následně otevře, se přesuňte na záložku Schémata nastavení napájení, kde můžete u položky Vypnout pevné disky nastavit interval, po jehož uplynutí se pevné disky vypnou.

Tipy pro profesionály

5.Instalace podpory systému Raid 5 ve Windows XP Professional

Windows XP Professional standardně podporují pouze systém Raid 0. Chcete-li ve Windows XP Professional používat i systémy Raid 1 či Raid 5, pak je nutné odpovídajícím způsobem upravit systémové soubory DMBOOT.SYS, DMCONFIG.

DLL a DMADMIN.EXE.

Upozornění: Tento tip je určen skutečně pouze pro pokročilé uživatele a kutily, kteří vědí, co dělají. Pokud vám na níže popisovaném popisu nebude cokoliv jasné, pak raději na svém systému nic neprovádějte, protože byste ho mohli závažně poškodit. Záplata: Ještě než začneme s vlastními úpravami systémových souborů, musíme nejprve obejít funkci ochrany systémových souborů, která je součástí Windows XP. Proto ze všeho nejdříve smažte ze složek %windir%\ServicePackFiles\

I386 a %windir%\System32\Dllcache ony tři výše zmíněné soubory. Nyní vytvořte novou složku, do níž zmíněné soubory zkopírujete. Soubor DMBOOT.SYS naleznete ve složce \Windows\

System32\Drivers, zbylé soubory se pak vyskytují ve složce \Windows\System32.

1. Po zkopírování oněch tří souborů do nové složky otevřete soubor DMBOOT.SYS v nějakém hexadecimálním editoru. Na našem CD vám nabízíme freewarový editor Hexer ve verzi 1.7.1.2 jako soubor MPTH_17.EXE o velikosti 2,22 MB, popřípadě si jej můžete stáhnout též z internetu na adrese www.mirkes.de/en/freeware/tinyhex.php.

Pomocí klávesové zkratky <CTRL><F> zobrazíte v programu dialogové okno pro vyhledávání, kde umístěte zatržítko u položek Find text a Ignore case. Do políčka pro zadání výrazu k vyhledávání zapište výraz SERVERNT.

Po nalezení vhodného výrazu změňte tuto oblast tak, jak ukazuje obrázek. Rozhodně nezapisujte do souboru žádné nové znaky, pouze přepište stávající řetězec novým. Poté soubor uložte.

2. Otevřete v Tiny Hexeru soubory DMCONFIG.DLL a DMADMIN.EXE. Stejným způsobem jako v bodu 1 vyhledejte výraz SERVERNT a opravte jej způsobem, který vidíte na dalším obrázku (pro soubor DMCONFIG.DLL), popřípadě na třetím obrázku (pro soubor DMADMIN.EXE).

3. Přejmenujte původní soubory ve složkách %windir%\System32\Drivers a %windir%\System32 na DMBOOT.SY_, DMCONFIG.DL_ a DMADMIN.EX_. Tímto způsobem zálohujete staré soubory pro případ, kdyby nastaly potíže.

4. Zkopírujte modifikované soubory na místa, kde se nacházely původní soubory (viz bod 3). Funkce Ochrana systémových souborů vás celkem šestkrát upozorní (dvakrát pro každý soubor), že došlo ke změně systémových souborů, vy však pokaždé poprvé klepněte na tlačítko Storno a podruhé na tlačítko Ano, čímž ponechání modifikovaných souborů povolíte. Nakonec počítač restartujte.

6.Teď už to půjde: vytvoření systému Raid 5

Po úpravě tří souborů zmiňovaných v minulém tipu nyní můžete ve Windows XP Professional vytvořit systém Raid 5. Otevřete aplikaci Správa disků (DISKMGMT.MSC) a nejprve převeďte tři nebo více disků na dynamické. Klepněte proto vždy pravým tlačítkem na položku Disk 1 (2, 3...) a vyberte z kontextového menu příkaz Převést na dynamický disk.

Poté klepněte pravým tlačítkem myši na prní z nově vytvořených dynamických disků a z kontextového menu vyberte Nový svazek. Objeví se průvodce, kde si můžete vybrat mezi možnostmi Jednoduchý, Rozložený a Prokládaný (Raid 0), popřípadě Zrcadlený (Raid 1) nebo Raid 5. V následujícím dialogovém okně zvolíte všechny disky, které budou součástí systému Raid 5, a stisknete tlačítko Další. Nakonec je ještě třeba novému disku se systémem Raid přiřadit vhodné písmeno a naformátovat jej v systému souborů NTFS a to je vše.

7.Skrytí diskového oddílu

Trik, který vám nyní prozradíme, funguje ve Windows 2000 a XP je jednoduchý, rychlý a bezpečný. Jako správce počítače zpřístupníte diskový oddíl pouze pro vlastní účet a ostatním uživatelům jej skryjete. O jednotlivé zákazy, popřípadě o přístupová práva se přitom vůbec nemusíte starat, protože ostatní uživatelé diskový oddíl vůbec neuvidí. Celou operaci můžete provést ručně pomocí aplikace Správce disků (DISKMGMT.MSC). Daleko pohodlněji však lze vše provést pomocí drobné utility MOUNTVOL.EXE, která je součástí Windows. Příkazem:

mountvol e: /d

diskový oddíl E: odstraníte a příkazem:

mountvol e:

\\?\Volume{<Volume-ID>}\

jej zase připojíte. 36místný identifikátor svazku, který označuje diskový oddíl, utilita Mountvol ukáže v případě, pokud ji spustíte bez parametrů. Odpovídající identifikátor pak můžete zkopírovat a vložit místo výrazu <Volume-ID>. Jednodušeji pomocí dávkového souboru: Chcete-li si ušetřit ruční zadávání příkazů, můžete vytvořit čtyřřádkový dávkový soubor, který za vás připojení nebo odpojení diskového oddílu provede. Dávkový soubor můžete připravit podle následujícího vzoru: ) Else (

mountvol e:\ \\?\Volume{<Volume-ID>}\)

Uživatelé, kteří se přihlásí pod účtem s omezeným oprávněním, sice nepřipojený disk v aplikaci Správa disků nebo při použití příkazu mountvol uvidí, nicméně nemají práva k tomu, aby si jej mohli připojit. V Průzkumníku, v dalších programech nebo na příkazovém řádku pro tyto uživatele disk nebude existovat.

Upozornění: Příkaz mountvol /d vždy používejte s rozmyslem! Na rozdíl od aplikace Správa disků nebo programu DISKPART.EXE odpojí mountvol každý diskový oddíl, aniž by zobrazil nějaké varování, bez ohledu na stránkovací soubor nebo systém samotný. Může se tak stát, že zcela ochromí běh operačního systému. Důležité je uvědomit si, že i když diskový oddíl připojujete přes mountvol, jedná se z hlediska systému o plnohodnotný diskový oddíl.

8.Utilita FSUTIL.EXE a její možnosti na diskovém oddílu typu NTFS

Součástí operačního systému Windows XP je i utilita FSUTIL.EXE, která funguje na příkazovém řádku. Lze ji použít i ve Windows 2000. Poskytuje uživateli užitečné informace o místních pevných discích.

Na našem CD vám nabízíme dávkový soubor PCWDRIVES.BAT o velikosti 766 B, který je názorným příkladem toho, jaké informace může utilita FSUTIL.EXE o pevných discích poskytnout. U disků formátovaných systémem souborů NTFS získáte informace o typu, velikosti clusteru a počtu přístupů. Kromě toho můžete použít i dvě nastavení, která se následně dotknou všech instalovaných pevných disků.

- Disable8Dot3: tento parametr u disků se systémem souborů NTFS určuje, zda se má do systému souborů ukládat kromě dlouhého názvu i název ve formátu 8+3. Systém souborů NTFS zmíněnou funkci, která je již historickým reliktem, má standardně povolenou, a to proto, aby starší aplikace pro Windows a MS-DOS (jako kupříkladu Word pro MS-DOS nebo Winword 2.0) mohly s těmito soubory pracovat. Máte-li na svém počítači pouze novější programy, pak tuto službu zajišťující zpětnou kompatibilitu se staršími aplikacemi nepotřebujete a můžete ji tedy deaktivovat příkazem:

fsutil behavior set disable8dot3 1

Toto nastavení se projeví pouze u nově ukládaných souborů a nově vytvářených složek, takže u zaplněných disků se na výkonu neprojeví. Pokud tuto volbu použijete u nových prázdných disků, pak výše zmíněný příkaz může přístup k souborům urychlit.

- DisableLastAccess: pomocí tohoto parametru určeného opět pro systém souborů NTFS se dá výkon pevného disku rovněž zvýšit. Tento parametr nastavuje, zda se má zapisovat při každém čtení do systému souborů parametr LastAccess (datum posledního přístupu k souboru). Příkazem:

fsutil behavior set

disablelastaccess 1

postavíte parametr LastAccess zcela mimo hru. Zůstane sice i nadále k dispozici, ale bude se v něm vyskytovat pouze údaj o posledním zápisu do systému souborů tedy datum vzniku souboru nebo jeho změny. Pokud parametr LastAccess používáte ve skriptech, při vytváření záloh nebo při vyhledávání souborů, pak byste měli parametr LastAccess nechat ve standardním nastavení tedy zapnutý.

9. Speciální parametry pro disky připojené přes rozhraní USB

Externí pevné disky připojené přes rozhraní USB se od interních pevných disků liší dvěma dalšími funkcemi:

- Rychlé odstraňování souborů: pokud klepnete na pracovní ploše pravým tlačítkem na ikonu Tento počítač a z kontextového menu vyberete příkaz Spravovat, otevře se aplikace Správa disků. Zde vyberte v rozbalovací nabídce Systémové nástroje položku Správce zařízení (popisujeme zde pouze jednu z možností, jak se ke Správci zařízení dostat). V pravé části rozbalte nabídku Diskové jednotky a poklepejte na disk USB. Zde pod záložkou Zásady naleznete možnost Optimalizovat pro rychlé odebrání. Toto nastavení nepoužívá pro zápis mezipaměť a mizí tak problémy s varováním ve Windows, které upozorňují na to, že je nutné disky USB odpojovat přes ikonu Bezpečně odebrat zařízení, jež se nachází v pravé části Hlavního panelu.

Pokud vyberete tuto volbu, pak můžete kabel USB odpojit od počítače okamžitě po dokončení kopírování nebo čtení z USB disku není nutné disk složitě odpojovat přes ikonu v pravé části Hlavního panelu.

- Ochrana proti zápisu: ve Windows s nainstalovaným Service Packem 2 je možné zápis na pevné disky USB (a na USB Flash disky) zakázat. Tato možnost platí pro libovolný počítač s nainstalovanými Windows, protože sice nelze zabránit zápisu na samotný disk, ale lze zásuvku USB na počítači zakázat.

Zásuvku USB zakážete následující úpravou registru. Spusťte příkazem regedit program Editor registru a přesuňte se do klíče Hkey_Local_Machine\System\CurrentControlSet\Control\StorageDevicePolicies. Pokud klíč StorageDevicePolicies neexistuje, pak jej vytvořte. V tomto klíči pak vytvořte novou hodnotu typu DWORD se jménem WriteProtect a přiřaďte mu hodnotu 1. Toto pravidlo se uplatní při příštím spuštění Windows. Z disku USB však bude možné i nadále číst.

10.Složka jako disk - disk jako složka

Pokud nejste spokojeni s logickým uspořádáním pevných disků, nezoufejte, protože Windows nabízejí spoustu možností, jak je změnit.

- Složka jako disk: pomocí utility SUBST.EXE, která pracuje na příkazovém řádku, můžete jakkoliv hluboko zanořenou složku mapovat jako disk, který se objeví na nejvyšší úrovni Průzkumníka:

subst v: <cesta ke složce>

Abyste nemuseli tento příkaz psát při každém spuštění Windows stále znovu, vytvořte si malý dávkový soubor a ten vložte do složky Po spuštění.

- Disk jako složka: prostřednictvím aplikace Správa disků (popřípadě utility MOUNTVOL.EXE) můžete ve Windows 2000 nebo XP připojit celý disk jako složku. Cílový disk ale musí být formátovaný v systému souborů NTFS, nicméně disk připojovaný jako složka může být formátovaný i v systému souborů FAT32. Celá tato operace je v některých situacích víceméně přirozená, protože třeba Průzkumník při vyhledávání souborů zachází s diskem připojeným jako složka tak, jako by se skutečně jednalo o složku na disku. Pokud se ocitnete v situaci, kdy budete mít příliš malý disk a budete jej chtít zvětšit, pak vám tato funkce nepomůže. Při počítání volného místa na disku se disk mapovaný jako složka nezapočítává. Pokud tedy například připojíte k plnému disku C:\ prázdný disk o kapacitě 200 GB jako složku C:\disk, pak se instalace nějakého programu stejně kvůli nedostatku místa odmítne provést.

- Složka jako složka: elegantní řešení pro navigaci zejména v Průzkumníku nabízí náš skript V-LINK.VBS o velikosti 5,99 KB, který naleznete na našem CD. Skript vytváří v libovolné složce jakousi virtuální složku, která zastupuje libovolnou jinou složku na jiném disku, přičemž nezáleží na tom, zda je na zdrojovém či cílovém disku souborový systém FAT32 nebo NTFS. Klepnutím na takovou virtuální složku se otevře Průzkumník s obsahem složky v jejím původním umístění. Tlačítko Zpět pak povede k zobrazení složky na pevném disku, kde byl virtuální odkaz vytvořen.

Stručně

Tipy pro pevné disky

Správné připojení kabelů, nastavení přepínačů, vytvoření diskových oddílů a jejich naformátování přesně tím se bude zabývat první část tohoto článku, ve které vám mimo jiné přineseme základní informace týkající se pevných disků. Dozvíte se také něco o optimální velikosti clusteru a nezajímavé určitě nebudou ani praktické tipy, které můžete využít takřka každý den. V druhé části článku se pak mimo jiné dozvíte, jak ve Windows XP Professional vytvořit diskové pole typu Raid 5, a to bez nutnosti pořízení dalšího hardwaru nebo softwaru.

Vše okolo pevných disků

Cluster: Při formátování diskových oddílů dochází k vytváření stejně velkých bloků, které nazýváme clustery. Velikost clusteru se pohybuje mezi 512 bajty a 32 KB to závisí na velikosti diskového oddílu a na systému souborů. Systém souborů dokáže adresovat pouze celé clustery. Z tohoto důvodu se soubory umisťují vždy do celého clusteru, i když je velikost souboru menší než velikost clusteru. Takto vzniklá ztráta kapacity disku se dá zmenšit při použití clusterů o co nejmenší velikosti. Menší clustery však představují vyšší nároky na správu disku a zvyšují u větších souborů fragmentaci.

Rozšířený diskový oddíl: V MBR se dá jako rozšířený označit pouze jeden diskový oddíl. Tento diskový oddíl ovšem obsahuje v prvních 512 bajtech vlastní tabulku partition, v níž je definován logický disk a popřípadě i odkaz na další rozšířený diskový oddíl včetně jeho vlastní tabulky. Jednotlivé diskové oddíly tedy mohou vytvářet řetězec na sebe navazujících odkazů. Z tohoto důvodu tedy může za primárním diskovým oddílem následovat prakticky libovolný počet rozšířených diskových oddílů a logických disků.

FAT: Jedná se o zkratku slov File Allocation Table, což je souborový systém pocházející z operačních systémů MS-DOS a Windows 9x/ME. V této tabulce se adresuje každý cluster diskového oddílu zvlášť. Se soubory a složkami se zachází jako s řetězci clusterů. V každém záznamu FAT se udává adresa clusteru (odpovídajícího danému souboru) a symbol pro konec souboru nebo znak 0 (v případě, že je cluster prázdný). Souborový systém FAT16 se 16bitovým adresováním (v MS-DOSu a Windows 95) dokázal spravovat maximálně 65 536 clusterů, což dává při největší velikosti jednoho clusteru 32 KB maximální kapacitu 2 GB. Souborový systém FAT32, který byl poprvé součástí Windows 95 OSR2, rozšířil adresování na 28 bitů a umožňuje spravovat diskové oddíly o velikosti až 8 TB.

MBR: Master Boot Record se nachází v 512 bajtech kapacity pevného disku a obsahuje tabulku partition a zavaděč operačního systému (Boot Loader). V MBR můžete definovat maximálně čtyři primární diskové oddíly, přičemž u každého oddílu je uvedena jeho velikost, souborový systém a možnost spuštění operačního systému. Libovolný z těchto diskových oddílů se může označit jako rozšířený diskový oddíl.

NTFS: Jedná se o zkratku slov New Technology File System, což je souborový systém ve Windows NT, 2000 a XP. Na rozdíl od souborového systému FAT nepracuje NTFS s tabulkou clusterů, ale s tabulkou Master File Table (MFT). Malé soubory přijímá přímo, u větších souborů si poznamená adresu odpovídajících sektorů jako atribut souboru. MFT ke každému souboru ukládá celou řadu dalších parametrů, například přístupová práva. NTFS je souborový systém, který zaznamenává změny v datech a po zatuhnutí systému znovu obnovuje do původního stavu naposledy zpracovávané soubory.

Diskový oddíl: Každý pevný disk se dá rozdělit na několik diskových oddílů, přičemž každý diskový oddíl se skládá z logické oblasti s příslušnou kapacitou a k této oblasti se dá přistupovat prostřednictvím písmene jednotky. Definice jednotlivých diskových oddílů je uložena na disku v MBR.

PATA: Jedná se o zkratku slov Parallel Advanced Technology Attachment a představuje zásuvku pro připojení disků. Data se v tomto případě souběžně přenášejí po 40žilovém kabelu v 16bitových blocích. Na každý kabel PATA se dají připojit dva disky (Master a Slave).

Primární diskový oddíl: Každý disk může obsahovat maximálně čtyři diskové oddíly. Na rozdíl od rozšířených diskových oddílů se primární diskový oddíl definuje přímo v MBR.

Raid: Jedná se o zkratku slov Redundant Array of Independent Discs a jedná se o technologii, která spojuje dva nebo více disků do jednoho logického disku. Systém Raid zvyšuje odolnost proti možným výpadkům operačního systému a rovněž dokáže zvýšit i rychlost přenosu dat. Pevné disky se spojují buď prostřednictvím speciálního řadiče pro Raid, nebo pomocí speciálních programů. Mezi nejpopulárnější systémy patří Raid 0, Raid 1 a Raid 5. Při spojení disků do pole Raid se doporučuje spojovat stejně velké disky, neboť množství použitého místa na větším disku se řídí kapacitou menšího disku.

Raid 0: Přísně vzato se v případě Raid 0 o žádný systém nejedná, neboť se jednotlivá data neukládají vícekrát, ale všechny soubory se rozdělí do bloků po všech discích zapojených v systému Raid 0. Důsledkem je to, že přístup k datům probíhá na všech discích současně, což jednoznačně celý proces zrychluje. Nevýhodou je to, že pokud se kterýkoliv z disků poškodí, jsou všechna data na všech discích ztracena.

Raid 1: Raid 1 provádí zrcadlení všech souborů na všech připojených pevných discích (minimálně musí být připojeny dva disky). Pokud se některý z disků poškodí, funguje operační systém bez problémů dále, protože může použít data uložená na druhém disku. Data jsou nenávratně ztracena pouze v případě, kdy vypadnou všechny disky připojené do systému Raid. V případě zapojení Raid 1 určuje maximální kapacitu disku nejmenší disk připojený do systému.

Raid 5: Tento systém se dá použít pouze tehdy, pokud do pole Raid zapojíte minimálně tři pevné disky. Podobně jako u varianty Raid 0 se všechna data rovnoměrně rozprostřou na všechny disky. Nicméně se zároveň stejně rozdělí na všechny disky i paritní informace, která umožní v případě poškození disku obnovit data pomocí paritních informací uložených na zbylých dvou discích. Systém Raid 5 tedy spojuje výkonnost systému Raid 0 se zabezpečením dat, typickým pro systém Raid 1. Celkovou kapacitu takto vytvořeného logického disku spočítáte podle vztahu v * (n 1), kde v je velikost nejmenšího disku a n je celkový počet disků. Konkrétně pokud máte tři disky, každý o velikosti 400 GB, pak po dosazení do vztahu dostaneme 400 * (3 1), což dává celkovou kapacitu 800 GB.

SATA: Jedná se o zkratku slov Serial Advanced Technology Attachment a podobně jako u PATA se jedná o zásuvku pro připojení disků. Jednotlivé bity se přenáší sériově, to znamená za sebou, ale s vyšší frekvencí. První generace disků SATA je se svou rychlostí 150 MB/s jen o něco málo rychlejší než nejrychlejší připojení PATA s označením UDMA 133, nicméně už další generace SATA II je dvakrát rychlejší. Kromě toho je zásuvka SATA daleko pružnější i co se týče délky kabelů. Kabel SATA může být až šest metrů dlouhý, zatímco kabel PATA může být dlouhý maximálně 90 cm. U disků SATA se nerozlišuje Master a Slave, protože k jedné zásuvce lze připojit pouze jeden disk.

UDMA: Jedná se o přístupový protokol Ultra Direct Memory Access, který umožňuje pevným diskům posílat data do operační paměti přímo přes řadič DMA. Při této operaci tedy není nutná součinnost procesoru. Tato funkce snižuje zatížení systému. V označení jednotlivých standardů počínaje UDMA 33 a konče UDMA 133 znamenají číslice maximální přenosovou rychlost v MB/s.

USB: Jedná se o zkratku slov Universal Serial Bus a jde o zásuvku pro připojení externích zařízení. Data se posílají sériově. Přenášejí se dvěma vodiči ty přenášejí jak datový signál, tak překřížený datový signál. Příjemce pak sleduje rozdíl mezi těmito signály. V případě USB 1.0 činí přenosová rychlost 192 KB/s, u USB 1.1 a 2.0 Full-Speed to je 1,5 MB/s a u USB 2.0 Hi-Speed dosahuje přenosová rychlost 60 MB/s. Pro pevné disky je samozřejmě nejvhodnější USB 2.0 Hi-Speed.

§§§§§


Tipy & triky. Pravidelná dávka tipů, lstí a fíglů pro váš operační systém a aplikace

Jan Povolný

06P0358

Prázdniny jsou za námi a s nimi i rekordní vedra, podporující tradiční okurkovou sezónu. Blížící se termín vydání Windows Vista však s sebou v českém internetu přináší alespoň drobnou aktivitu kolem možností tohoto nového operačního systému. Objevilo se hned několik článků zabývajících se jak využitelností jednotlivých novinek v poslední beta verzi, tak i samotnou instalací Visty, která probíhá naprosto odlišným způsobem a díky tomu je dobře modifikovatelná. Microsoft připravuje na rok 2007 nový Office a možná i serverovou variantu Visty, stále více se proto zaměřuje na nejkritizovanější oblast Windows, kterou je bezesporu bezpečnost. Dělá to způsobem sobě vlastním nakupuje technologie malých firem tím, že je pohltí. Snad se máme na co těšit. Ohledně Office prosákly informace o cenové politice, která zdá se reaguje na existenci volně dostupných konkurenčních balíků a nabídne okleštěné varianty Office doslova za hubičku. Nechme však spekulací a přejděme k souboru tipů a triků, na které už jistě netrpělivě čekáte.

Tipy pro Windows

Zbavte se Windows Messengera

(Win XP) Následující tip doporučuji provádět jen uživatelům, kterým je jasné, že je pro ně Windows Messenger skutečně nežádoucí komponentou. Ostatní nechť s ním klidně žijí dál. Windows Messenger je program pro instanční komunikaci, podobně jako ICQ nebo Skype. Pochopitelně není se svými kolegy kompatibilní, a proto je nutné pro jeho využívání vlastnit v internetové komunitě další osobní účet. V USA je Windows Messenger vážným konkurentem výše zmíněných IM, v českých vodách se však příliš neprosadil už jen kvůli přežívajícímu odporu k jeho tvůrci jako takovému.

Windows Messenger je standardní součástí Windows a po jejich instalaci vás chvíli obtěžuje neustálým připomínáním svých možností komunikace. Spoustu uživatelů to velmi otravuje, zbavit se WM však není úplně snadné. Nelze jej totiž běžným způsobem odebrat a mazání systémových souborů metodou pokus/omyl většinou vede k reinstalaci celého systému. Řešení však existuje a budou mu patřit následující řádky.

Všechny komponenty Windows jsou totiž odinstalovatelné pomocí ikony Přidat nebo odebrat programy z Ovládacích panelů. Některé z nich (a patří mezi ně i WM) jsou však v tomto seznamu úmyslně skryté a je nutné je nejprve odtajnit. To provedete editací souboru sysoc.inf, který najdete v systémovém adresáři Windows XP ve složce INF. Otevřete tedy nějakého správce souborů, jděte do výše uvedené složky (standardně c:\windows\inf). Vyhledejte soubor sysoc.inf a otevřete jej např. v Poznámkovém bloku. Tento soubor obsahuje hned zpočátku sekci Components, ve které každý řádek odpovídá jedné součásti. Vyhledejte řádek začínající řetězcem msmsgs, označující Windows Messenger. V tomto řádku ke konci umažte volbu hide (skrytý) spolu s oddělující čárkou. Podobnou volbu najdete i u jiných komponent, které jsou tímto způsobem chráněny. Jiné položky naopak tuto volbu postrádají. Soubor uložte a zavřete Poznámkový blok.

Nyní jděte do Ovládacích panelů a zvolte Přidat nebo odebrat programy. Zde stiskněte tlačítko Přidat nebo odebrat součásti systému. V seznamu komponent se objevil i Windows Messenger. Nyní jej můžete regulérně odebrat.

Zbavte se chybových oken

(Win XP) Každý z uživatelů Windows XP to zná a každý se s tím setkal. I tak by se dala charakterizovat všudypřítomná chybová hlášení, která se objeví po každém zaviněném či nezaviněném pádu nějaké aplikace. Nevznikla však proto, aby nás iritovala a zdržovala od práce. S rostoucím důrazem na komfort uživatele, který se s každou novou verzí Windows zvyšuje, chtěl Microsoft prostě jen pomoci v případě nenadálých softwarových problémů. Ve Spojených státech je internet běžnou součástí každého domova, a proto se zavedení těchto on--line hlášení jeví logické. Výše popsaná hlášení lze naštěstí rozumnou cestou vypnout. Způsob deaktivace je předmětem následujících řádků.

Jděte do menu Start a zvolte Ovládací panely. Zde pokračujte poklepáním na ikonu Systém a v následném dialogu zvolte záložku Upřesnit. Poklepejte na tlačítko Zasílání zpráv o chybách, umístěné v dolní části dialogu. Objeví se malé okno s bohatými možnostmi nastavení. Jednak lze zprávy zcela zakázat, případně můžete zvolit jejich zobrazení jen v případě pádu operačního systému, nikoliv aplikací. Pomocí tlačítka Zvolit programy lze dokonce vybrat i jednotlivé aplikace, u kterých bude odeslání chybové zprávy možné. Nic více, nic méně.

Tipy pro MS Office

Ukládejte bezpečněji

(Word 2003) Název tohoto tipu je jistě povzbuzující, ukládání dat ve Wordu nebo Excelu bývá totiž největším problémem zejména začínajících uživatelů. Systémový správce se může v případě, že uživatel ztratí neuložená data, uběhat k smrti. Veškerá vina je poté zpravidla svedena na program, který ve své podstatě nemůže za to, jak jej uživatel pro ukládání dokumentů nastavil. V následujícím odstavci si proto předvedeme, jak ukládání konfigurovat podle svých požadavků a vyhnout se tak problémům se ztracenými daty.

Ve Wordu jsou možnosti nastavení ukládání opravdu bohaté. Určitě stojí za to si je projít, včetně těch standardních. Pokud totiž víte, co vlastně Word v průběhu ukládání dělá, můžete tomu přizpůsobit i vlastní práci a vyhnout se tak nechtěnému neštěstí. Ukládání se v programu nastavuje v jednom jediném dialogu, který vyvoláte z roletového menu Nástroje volbou Možnosti. Zde pokračujte na záložku Ukládání. Všimněte si, že standardně Word ukládá vaši práci každých 10 minut na pozadí. To je jistě nedostačující, zvláště při existenci dalších jistících prvků. Patří mezi ně například možnost vytváření záložní kopie. Takto pracuje i populární vektorový editor CorelDRAW. Pokud zvolíte tuto položku, vytvoří s každým uložením Word i kopii, kterou po případném pádu aplikace nebo systému v případě ztráty originálu dohledáte snáze.

Dalším problémem je práce se síťovými dokumenty. Neplatí pro ně totiž standardní záchranné mechanizmy. Smažete-li například dokument, který jste otevřeli ze síťového úložiště (byť je ve vašem PC připojeno jako disková jednotka), nepřesune se tento do odpadkového koše, jako je tomu u lokálních dat, nýbrž se nenávratně smaže. V našem dialogu Ukládání však existuje položka i pro tento případ. Stačí nastavit vytváření místní kopie souborů ze síťového úložiště nebo na výměnných jednotkách (pro ty platí tatáž rizika). Po pádu aplikace tuto kopii opět dohledáte na pevném disku.

Pozornost si jistě zaslouží i samotný interval pro automatické ukládání. 10 minut může být v mnoha případech odrazem poměrně velkého množství práce, o kterou lze nenávratně přijít. Zkraťte tento interval a budete mít větší jistotu. Nejlepší pojistkou však zůstává ruční ukládání v každé volné chvíli, která se vám při práci naskytne. Nepodceňujte to.

Panely nástrojů

(Word 2003) Aplikace MS Office nabízejí již mnoho let podobný vzhled pracovního prostředí. Zpravidla se jen přeuspořádají funkce, samozřejmě přibudou ty nové a trochu se zapracuje na celkovém vzhledu. Stále je to ale totéž s hlavním oknem, lištami s ikonami a roletovým menu. Uživatel po instalaci většinou standardní nastavení výše uvedených prvků akceptuje, přesto jej však lze libovolně modifikovat, u nové verze Wordu dokonce velmi snadno. Panely nástrojů (jak se lišty s ikonami oficiálně nazývají) se pak stávají skutečným pomocníkem.

Všechny funkce Wordu jsou dostupné z roletového menu. Panely nástrojů slouží k umístění těch nejčastěji používaných tak, aby byly snadno dostupné. Standardní sada vám však nemusí vyhovovat. Jděte do roletového menu Zobrazit a zvolte položku Panely nástrojů. Rozbalíte seznam všech dostupných předdefinovaných panelů pro rozličné funkce Wordu, zobrazené jsou však jen některé. V tomto menu je můžete libovolně zapínat a vypínat. Na konci menu je položka Vlastní, kterou zvolíte právě v případě, že chcete standardní nastavení panelů modifikovat.

Volba Vlastní vám otevře cestu k dialogu se třemi záložkami. Ta první (Panely nástrojů) je opětovným zobrazením předdefinovaných lišt s ikonami, znovu je zde můžete zapínat a vypínat. Druhá (Příkazy) je pro náš tip stěžejní, neboť obsahuje soubor všech funkcí dostupných ve Wordu. Ty jsou rozděleny do několika sekcí (v levé části dialogu), jednotlivé příkazy pak najdete vpravo. Zvolený příkaz, který chcete přesunout na existující lištu, stačí uchopit levým tlačítkem myši a přetáhnout na cílové místo na liště s ikonami. Nastavení se poté uloží do šablony normal.dot a zůstane k dispozici i po opětovném spuštění Wordu. Tím ale možnosti úprav nekončí. Těsně po přetažení dané funkce na lištu ji můžete pravým tlačítkem dále modifikovat. Z kontextového menu lze například změnit obrázek (ikonu), která funkci reprezentuje. Tlačítku lze také přiřadit hypertextový odkaz (v kontextovém menu položka Přiřadit hypertextový odkaz), například na internetový slovník (http://www.slovnik.cz), ke kterému se poté dostanete jedním kliknutím na tuto ikonu. Modifikaci panelů s nástroji proto vřele doporučuji, optimalizujete tak svoji práci.

Odstavce naruby

(Word 2003) Nepříliš náročný, ale přesto podle mého názoru užitečný malý tip pro práci s textem ve Wordu. Pokročilejší tvorba textu v tomto editoru představuje definice stylů, včetně rozdílné konfigurace jednotlivých odstavců. Různé styly například obsahují odstavce s různým odsazením od základního nastavení rozměru stránky. K definici odsazení poté slouží i sada ikon nacházejících se přímo vedle ikony seznamu v liště nástrojů.

Běžně pak definujete velikost odsazení v centimetrech, konkrétně v roletovém menu Formát pod položkou Odstavec na záložce Odsazení a mezery. Málokdo však tuší, že hodnoty odsazení mohou být i záporné. Zkuste zadat do příslušné kolonky zápornou hodnotu a dostanete se s označeným textem za hranice definované stránky (například vlevo). Tímto způsobem můžete velmi efektně zvýraznit nadpisy kapitol nebo jiné významné součásti dokumentu.

Easter EGGS

Panely nástrojů

(Windows XP) A na závěr ještě jedno velikonoční vajíčko. Vlastně se nejedná o skutečný trik, ukážeme si spíše cestu k informacím, které sice jsou dostupné i jinak, ale ne tak snadno a ne tak pohromadě.

Ve Windows XP se totiž nacházejí místa jako dělaná pro zveřejnění nějakého úderného citátu. Proto je součástí instalace soubor, ve kterém jsou tyto citáty uloženy. Následujícím postupem se k tomuto souboru dostaneme. Cesta je snadná, otevřete správce souborů a jděte až do složky Windows/System32/Drives/Etc. Zde leží několik zapomenutých textových souborů bez přípon (až na lmhosts), které jsou součásti takzvaného Simple TCP/IP. Jeden z těchto souborů se nazývá příznačně Quotes a obsahuje slíbené skryté citáty předních světových velikánů. Jelikož však není součástí standardní instalace, patrně jej na tomto místě nenajdete. Pro jeho zobrazení je nutné instalovat balíček Simple TCP/IP. Jděte do menu Start a zvolte Ovládací panely. Zde poklepejte na ikonu Přidat nebo odebrat programy a v následujícím dialogu zvolte tlačítko Přidat nebo odebrat součásti systému po levé straně. V seznamu balíčků vyhledejte síťové služby, označte je a stiskněte tlačítko Podrobnosti. Zaškrtněte volbu Jednoduché služby TCP/IP a vše potvrďte. Budete vyzváni k vložení instalačního CD. Po krátké instalaci opět nahlédněte do výše zmíněné složky s textovými soubory. Quotes by měly být na svém místě.

Tímto tipem se dnes rozloučíme, příště se těším opět na shledanou.

Intertipy

Po prázdninovém odpočinku se opět setkáváme u vloženého článku plného zajímavých internetových odkazů. Ty dnešní se budou věnovat serverové řadě Windows, nejvíce však Windows Server 2003, jehož nástupce se patrně dočkáme již za několik měsíců. Posezení u internetu už přeje i počasí, které se "plynule" přehouplo z vedra do zimy. Zapněte svůj oblíbený prohlížeč a jdeme na to.

PETRI Tips

http://www.petri.co.il/tips_and_tricks.htm

Daniel Petri vám na svých stránkách nabídne ohromné množství rad a tipů ze světa Windows Server 2000 a 2003. Výborně a přehledně zpracovaná stránka vás v úvodu zavalí množstvím článků, nabídne ke stažení nové patche a také všechny podstatné serverové utility, které nejsou součástí běžné instalace Windows (a že jich je požehnaně). Nejpovedenější jsou však právě tipy a triky. Ty jsou pro všechny systémy souhrnně na jednom místě rozdělené do zhruba deseti kategorií. Za všechny jmenujme Active Directory nebo třeba DNS. V každé kategorii najdete obsáhlý seznam odkazů na jednotlivé tipy, které jsou zpracovány i pomocí ilustrační grafiky. Některé problémy jsou popsány velmi zevrubně, na konci každého tipu najdete i další tematicky podobné, které usnadní dohledání dalších podrobností k danému problému. Nechybí ani nezbytný vyhledávač. Stránku rozhodně doporučuji k návštěvě začínajícím i pokročilejším správcům některého ze serverů Microsoftu. V angličtině.

Tek-tips forums

http://www.tek-tips.com/index.cfm

Další web patří do trochu jiného soudku, než ten předchozí. Nejedná se totiž o klasický soubor článků a recenzi, ale o soubor diskusí na různá témata, týkající se nejen systémů Windows Server. Diskusní skupiny jsou pro lepší přehlednost rozděleny do několika kategorií. MIS/IT a Programmers jsou určeny pokročilým správcům systému, v Desktop Systeme zase naleznou odpovědi začínající uživatelé. Pod výše uvedenými odkazy najdete standardně vypadající diskusní skupiny se svými vlákny, otázkami a odpověďmi. Vzhledem k množství příspěvků nechybí vyhledávač, jako návštěvník stránek samozřejmě získáte možnost registrace a tím i schopnosti vkládání dalších příspěvků. Anglicky.

Microsoft Technet

http://technet2.microsoft.com/windowsserver/en/default.mspx

Možná se vám bude zdát zbytečné uvádět stránky výrobce vlastního systému, nicméně jsou vesměs největší informační základnou a ne každý uživatel je zvyklý hledat informace přímo na technetu. Technet je vědomostní základnou všech produktů Microsoftu a málokterá aplikace na světě má takovou podporu, jakou najdete na výše uvedené URL pro Windows 2003 Server. V úvodu naleznete databázi technické knihovny, jejíž obsah je tříděn podle počátečního písmena. Příslušná hesla jsou popsána velmi podrobně a na konci nabídnou seznam relevantních odkazů z celého technetu. Druhou možností prohledání knihovny je postup podle témat. Chcete-li například informace pro instalace dílčích serverů, zvolíte příslušné téma a pokračujete v hledání. Součástí technetu je i obsáhlý download, který obsahuje administrátorské nástroje, jež pro správu serverů potřebujete, ale na instalačním CD je nenajdete (to je pro MS trochu typické). Technetovský download se obsahově liší od toho standardního na stránkách Microsoftu. Velmi zajímavou součástí jsou virtuální laboratoře. Opět si vyberete úkol a pokud jste registrovaní uživatelé, budete daným problémem provedeni názorně graficky krok za krokem. Z dalších součástí nechybí diskusní skupiny nebo vyhledávací nástroje. Možností je mnoho. Některé informace z výše uvedených jsou lokalizované, je jich však poskrovnu.

JSI FAQ

http://www.jsifaq.com

Jak již název této stránky napovídá, najdete zde otázky a odpovědi na často kladené dotazy. Stránka se věnuje výhradně serverovým systémům, některé příspěvky však využijete i při práci na desktopových Windows. Tipy a triky přibývají každým dnem a jsou řazeny podle indexu, jehož rozsáhlý přehled máte k dispozici hned na úvodní stránce. Můžete vyhledat triky z určitého dne nebo naposledy přidané příspěvky. Vzhledem ke skutečně obrovskému množství tipů je přítomen fulltextový vyhledávač, který bude na této stránce velmi užitečným pomocníkem. Jednotlivé příspěvky jsou v různé kvalitě, od prostého textu až po text doplněný grafikou. Hledání se rozhodně vyplatí, pokud vládnete dostatečně angličtinou.

Windows Networking Knowledge Base

http://www.windowsnetworking.com/kbase/

Velmi honosný, ale naprosto odpovídající název pro rozsáhlý web, věnující se výhradně systémům Windows Server ve všech dosavadních verzích. V úvodu máte před sebou interaktivní menu s jednotlivými tématy a jejich poslední aktualizací. Pod tímto seznamem je k dispozici výběr nejnovějších, nejlépe hodnocených a nejnavštěvovanějších tipů. V interaktivním menu se pohybujete jako ve stromu a neustále tak máte přehled, v které části se nacházíte. Je to opravdu velmi povedený způsob hledání bez použití vyhledávače, který je však také přítomen. Ne všechny příspěvky jsou součástí stejného webu, některé odkazy vás nasměrují i mimo výše uvedenou doménu. Kromě této bohaté databáze máte k dispozici přehled článků a recenzí s tematikou Windows Server, živý autorský blog, informace a popis hardwaru, diskusní skupiny nebo odkazy na stránky s podobným zaměřením. Nechybí ani čtečka RSS nebo sekce Software s nabídkou zajímavých utilit a doplňků. Vše v angličtině.

W2k3 FAQ

http://www.windowsitpro.com/windowsnt20002003faq/

Pro pravidelné čtenáře intertipů není Windows IT Pro server ve vodách internetu žádnou neznámou stránkou. Obsahuje však část věnovanou výhradně serverovým systémům od Microsoftu. Ta je zpracována ve formě otázek a odpovědí (FAQ). Tento způsob provedení nutí přispěvatele k řešení rozsáhlejších témat. Na úvodní stránce objevíte seznam naposledy přidaných příspěvků, v pravé části vás pak překvapí menu podstatně delší, obsahující všechna dostupná témata týkající se Windows serveru. Za všechny jmenujme často diskutované problémy v Active Directory, DNS nebo Exchange. V menu jich je kromě těch nejexponovanějších několik desítek. Jednotlivá témata obsahují vlastní tipy a triky (o AD jich je např. 250), zpracované v podobě formátovaného textu bez grafiky. Z dalších funkcí lze jmenovat vlastní diskusní fóra, možnost zasílání informací e-mailem nebo RSS Feed pro aktuální sledování přibývajících příspěvku. Vše je anglicky.

§§§§§


PowerISO. Legenda mezi nástroji pro práci s obrazy disků (CD/DVD)

Karel Šredl

Dnes mám velkou radost, protože pro vás mám připravenou legendu jeden z nejznámějších a nejužívanějších programů pro práci s obrazy disků tak zvanými image (čti "imidž"). Tento program je užívaný spíše profesionály, takže se můžete těšit na velkou spoustu možností, které tento program nabízí. Protože je toho hodně a prostor je omezený, budu stručný. Začneme trochou teorie.

Co je vlastně obraz disku (image)? Je to otisk např. CD/DVD disku, přenesený do jednoho souboru. Obsahuje všechna data z CD přesně tak, jak jsou uložena na médiu. Obsahuje také, kromě jiného, bootovací informace (pokud je CD//DVD médium bootovatelné). Pokud tedy obraz následně vypálíte, měli byste dostat naprosto identickou kopii originálu (za předpokladu, že jste v obrazu neudělali nějakou změnu). Ba co víc takový obraz disku můžete připojit (pomocí nějakého speciálního programu) do systému jako virtuální disk. Uvidíte ho potom v Průzkumníkovi jako novou virtuální mechaniku s jakoby zasunutým CD. Cítíte ty možnosti? Pokud máte dostatečně veliký harddisk, stačí si uložit obrazy vašich nejoblíbenějších her, a pak můžete vzácná CD média založit někam do skříně virtuální CD je plně zastoupí. Oproti klasickým CD jsou však mnohem rychlejší, tišší a hlavně nepoškrábou se.

Náš program jmenuje se PowerISO slouží ke kompletní práci s takovými obrazy. Můžete je pomocí něj vytvářet, stahovat, modifikovat, vypalovat, konvertovat, komprimovat, měnit jejich vlastnosti a také je připojovat a používat jako virtuální mechaniky prostě téměř vše, co vás napadne. Navíc PowerISO umí pracovat téměř se všemi známými typy obrazů, takže vás nic nepřekvapí. Proto je PowerISO tolik ceněný.

Jako většina profesionálních programů si ani PowerISO nehraje na krasavce jeho design je spíše strohý a účelový. Jak už jsem uvedl, obsahuje velké množství voleb a možností a my nemáme šanci je zde všechny popsat. Zmíníme si jen ty nejdůležitější zbytek ponechám na vašich experimentech.

Instalace

- Spusťte instalační EXE soubor.

- Zvolte adresář pro instalaci pomocí Browse (nebo ponechte přednastavený) a stiskněte Install.

- Nakopírují se soubory, stiskněte Next>. Následuje fáze nastavení voleb PowerISO.

V sekci File Association můžete zaškrtat přípony souborů, jež budou asociovány s PowerISO.

V sekci Virtual Drive Manager nastavte, kolik virtuálních CD/DVD mechanik má být vytvořeno. Další volby:

[x] Autostart automatické spuštění Virtual Drive Manageru při startu Windows.

[x] Automount automatické připojení vybraných obrazů do virtuální mechaniky.

V sekci Miscelaneous pak nalezneme volbu Enable Shell Integration. Příkazy pro práci s obrazy budou pak dostupné přes pravé tlačítko myši.

Instalaci zakončíme tlačítkem Close. Instalátor nás upozorní, že je potřeba restartovat počítač. OK restartuje PC okamžitě, Storno vám umožní dokončit práci a restart provést manuálně.

První změny, které si můžete po restartu povšimnout, je nová ikonka VDM (Virtual Drive Managera) v systémové liště dole u hodin. O funkcích VDM si něco povíme v další části článku.

Používáme PowerISO

Nejpoužívanější funkce jsou dostupné ze systému (např. v Průzkumníkovi) v menu po kliknutí pravým tlačítkem myši. Na vše ostatní dosáhnete z hlavního okna programu menu START > Programy > PowerISO > PowerISO.

Vytvoření obrazu z CD/DVD

Vezměte své oblíbené CD nebo DVD, zasuňte ho do mechaniky a v PowerISO klikněte na menu Tools > Make Image File from CD/DVDROM... (nebo klikněte pravým tlačítkem myši na mechaniku > PowerISO > Make Image nebo prostě stiskněte tlačítko ). V dialogovém okně vyberte mechaniku, ze které chcete obraz vytvořit (Source drive) a pak umístění, formát a jméno obrazu (Destination file). K dispozici máme tři formáty:

- ISO, BIN vůbec nejpoužívanější formáty obrazů disku. Z 90 % procent narazíte na internetu právě na formát ISO a BIN. Jsou také jedny z nejstarších proto nemají žádné speciální vlastnosti a jsou nekomprimované.

- DAA nativní formát PowerISO. Oproti předchozím je komprimovaný, může být dokonce i šifrovaný heslem a může být rozdělen na menší kousky pro snadné přenášení. Na druhou stranu ho kromě programu PowerISO žádný (nebo téměř žádný) jiný program neotevře.

Nyní už stačí kliknutím na OK proces stažení dat z disku do souboru obrazu nastartovat. Po skončení kopírování otevřete v Průzkumníkovi soubor obrazu (dvojklikem) a můžete jej začít upravovat.

Práce s obrazem

Ať už máte obraz disku vzniklý stažením z média nebo jste začali vytvářet nový (kliknutím na tlačítko New), můžete nyní s obsahem obrazu provádět operace jako s adresářem v Průzkumníkovi. Metodou drag&drop můžeme přetahovat soubory a adresáře z Průzkumníka do obrazu a obráceně, mazat, přesouvat (rozdíl oproti Průzkumníku je, že v PowerISO umisťujeme soubory a adresáře vždy do aktuálně zvoleného adresáře). Pokud nechceme používat drag&drop, všechny funkce jsou dostupné tlačítky:

- vložení souborů a adresářů z pevného disku do obrazu.

- extrahování označených souborů a adresářů z obrazu na harddisk.

- mazání souborů/adresářů z obrazu. Soubory jsou vymazány pouze z obrazu jejich vzory na pevném disku zůstanou zachovány.

- menu Action > New Folder vytvořit nový adresář v obrazu.

Ať už provádíte jakékoli změny, pokud je chcete zapsat, musíte stisknout , aby se změny do souboru obrazu uložily.

Kromě změn obsahu (soubory, adresáře) můžeme také měnit vlastnosti obrazu. Jde o případné zašifrování (pouze pro formát DAA) nastavením přístupového hesla (menu File > Image Properties > Advanced > Enable password protection).

Důležitou vlastností je také "bootovatelnost". Jak učinit médium bootovatelné? Potřebujete někde získat bootovací blok. Ten lze extrahovat z bootovatelné diskety a přidat ho do aktuálního obrazu (menu Action > Boot > Add Boot Information a v dialogu zvolit variantu Floppy Drive). Lze ho take extrahovat z nějakého obrazu z bootovatelného CD/DVD. Postup je následující:

- Bootovatelné CD (např. instalační CD Win98) vložte do mechaniky a vytvořte obraz (menu Tools > Make Image File from CD/DVDROM...).

- Otevřete obraz v PowerISO (menu File > Open) a extrahujte bootovací blok do souboru (Action > Boot > Save Boot Information). Pečlivě uschovejte tento soubor se vám bude hodit i do budoucna. Pokud bude chtít extrahovat bootovací blok z bootovací diskety pro budoucí použití, k tomu slouží volba (Action > Save Floppy Disk Image).

- Otevřete nebo vytvořte nový obraz s vašimi daty. Z tohoto obrazu vytvoříte bootovatelný jednoduše tak, že k obrazu přidáte získaný bootovací blok (Action > Boot > Add Boot Information a vyberete možnost File).

- Nezapomeňte nakonec obraz uložit.

Konverze formátu

PowerISO sice nabízí speciální funkce na převod formátů ISO-BIN (menu Tools > Convert to BIN/ISO), avšak mnohem univerzálnější metodou je prosté otevření souboru s obrazem v PowerISO (tlačítko ) a následné uložení v jiném formátu (menu File > Save As a zvolit jeden z formátů ISO/BIN/DAA). Takto převedete jakýkoli obraz známého formátu do ISO, BIN nebo DAA.

Vypálení obrazu

Jakmile už máme obraz hotový a upravený, můžeme ho vypálit na CD či DVD. Není to samozřejmě nutné (přečtěte si část o Virtual Drive Manager). Vypálení hotového obrazu je vlastně primitivní. Otevřete obraz v PowerISO a klikněte na . Pokud aktuální obraz není ve formátu ISO, budete upozorněni, že PowerISO umí vypalovat jen ISO obrazy. Sám však automaticky konvertuje obraz do ISO formátu, takže se tím nemusíte trápit a v dialogovém okně stiskněte OK.

Jak vidíte na obrázku, nastavení je poměrně jednoduché a kliknutím na Burn spustíte vypalování. Opravdu žádná věda.

Připojení obrazu jako virtuální mechaniky

Jak už jsem zmiňoval dříve, obrazy CD/DVD mají tu úžasnou vlastnost, že se dokáží chovat jako skutečná CD a DVD. Zkusme si to. Připravte si obraz nějaké své oblíbené hry (postup najdete v části Vytvoření obrazu z CD/DVD). Nyní klikněte pravým tlačítkem myši na ikonku v systémové liště u hodin. V menu zvolte Drive X: <no media> > Mount image a vyhledejte a otevřete vámi vytvořený obraz. Jakmile kliknete na Otevřít, obraz se připojí do systému jako virtuální CD/DVD (v mém případě pod písmenkem X:, u vás může být písmeno jiné). Vše se chová, jako byste zrovna vložili médium do mechaniky. Takže můžete hru instalovat, případně rovnou začít hrát.

Potřebujete virtuální CD vysunout a vložit jiné? Žádný problém. Pravým tlačítkem myši klikněte na > Drive [X:] Nazev_CD > Unmount Image a virtuální mechanika je najednou prázdná a připravená k připojení jiného disku.

Jaké další možnosti máme? > Set Number of Drives umožní vytvořit i více virtuálních mechanik v systému (až 4). Pokud chcete změnit písmena virtuálních mechanik (pod kterými jsou ve Windows identifikované), musíte spustit nástroj pro správu systému (START > Spustit compmgmt.msc /s nebo pravým tlačítkem myši klikněte na ikonu Tento Počítač > Spravovat, Správa disků a pravým tlačítkem na Virtuální mechaniku (poznáte jí podle přiděleného písmena). V menu zvolte Změnit písmeno jednotky a cestu > Změnit a vyberte nové písmeno. A je to, identifikace mechaniky je změněna. Jen vás musím upozornit, že pokud jste např. hru instalovali z jednotky X:, pokud změníte písmeno mechaniky, hra vám pravděpodobně nebude fungovat a budete muset instalovat znovu.

Závěr

Jak jsem uvedl v úvodu, PowerISO je mezi nástroji pro práci s obrazy disků legendou. Jeho síla nespočívá ve slušivém kabátku, ale v jeho schopnostech. Proto mám velkou radost, že vám ho mohu dnes představit a přinést jako obvykle zcela zdarma.

URL: http://www.poweriso.com/

§§§§§


DVDPIZZA aneb dnes servírujeme Pizzu (CD/DVD)

Karel Šredl

06P0356

Třicetipětistupňová vedra jsme snad přežili, život se vrátí do starých zaběhaných kolejí a my zase začneme pomalu žehrat na zimu a toužit po sluníčku a teplu. Abychom se ještě trochu zahřáli, bude dnešním tématem pálení a vypalování DVD disků. Představíme si jeden velmi jednoduchý a uživatelsky přítulný program, který nám s kopírováním a zálohováním pomůže. Představuji vám DVDPizzu, kterou jste mohli najít na CD/DVD v minulém čísle.

Instalace

Instalace je opět velice jednoduchá a jak bývá zvykem, je vytvořena formou průvodce. Po spuštění instalačního souboru volte postupně:

- [Next>].

- I accept the terms... [Next>].

- Vyberte instalační adresář (nebo prostě ponechte ten předvyplněný). [Next>].

- Zapište jméno složky v nabídce [START] (nebo nechte standardní). [Install].

- Proběhne kopírování souborů... [Finish].

Program DVD Pizza se po dokončení instalace sám spustí (jinak ho můžete spustit přes nabídku START: [START] > Programy > DVDPizza 1.0 > DVDPizza 1.0.

První spuštění

Při svém prvním spuštění vás program upozorní, že používáte verzi určenou pouze k vyzkoušení a že vám zbývá již jen dalších 6 pokusů. My, protože máme registrační číslo, klikneme na Input Registration Key. Do políčka Name: zapište vaše jméno a na místo registračního čísla pečlivě opište následující BM8YUN-2BMM7-L8GY4-LPYQP-HVLZ9-QXYCN-C2F25. Stiskněte [OK].

Jestli jste se někde neuklepli objeví se před vámí hlavní okno programu.

Kopírování DVD

Protože jsem hned zpočátku uvedl, že program je velmi jednoduchý na obsluhu, pojďme si hned ukázat, jak jednoduchý. Předvedeme si postup pro zkopírování video DVD disku v pěti krocích:

0. Spusťte DVDPizzu.

1. Vložte do mechaniky DVD disk, který chcete zkopírovat. Na hlavním okně v sekci [Source] by se měl ukázat název vloženého DVD a velikost dat (pokud se neobjeví, chvilku počkejte a případně stiskněte ).

2. V sekci [Destination] vyberte DVD mechaniku, na které budete DVD vypalovat.

3. Stiskněte .

4. Kopírované DVD bude načteno do pomocného adresáře (viz Nastavení). Když bude kopírování dokončeno, objeví se dialogové okno s výzvou, abyste vložili prázdné DVD (Please insert blank or rewritable DVD disk into xxxxxx and press Retry). Vložte tedy podle instrukcí prázdné DVD do mechaniky a stiskněte tlačítko [Retry]. Tady jsem měl trochu problémy, neboť program můj DVD disk odmítal. Nakonec se ukázalo, že moje přepisovatelné DVD médium už to má za sebou a putovalo nejkratší cestou do koše. Nové médium fungovalo bez problémů.

5. Obsah pomocného adresáře se začne zapisovat na DVD. Pokud jste vložili přepisovatelné médium a máte na něm již nějaká data uložena, budete upozorněni, že o ně takto přijdete, neboť disk bude nejprve vymazán.

Kliknutím na [Yes] DVD smažete, [No] vám umožní vložit jiný disk.

O dokončení zápisu na DVD budete informování dialogovým oknem Copying complete. Pokud chcete vytvořit další kopii, stačí jen kliknout na [Make another]. Kliknutím na tlačítko [Done] kopírování ukončíte.

Uložení obsahu DVD na pevný disk

Pokud nechcete DVD rovnou zkopírovat na jiný DVD disk a chcete ho zatím nechat na HDD (pokud zrovna nemáte po ruce prázdné médium), stačí, když v hlavním okně v sekci [Destination] označíte položku Folder a zapíšete, do jakého adresáře chcete DVD zkopírovat (nebo klikněte na ikonu a adresář najděte). Po kliknutí na se DVD zkopíruje do adresáře pojmenovaném podle kopírovaného DVD. Samozřejmě vás program upozorní, pokud by na cílovém místě již takový adresář byl, a nabídne přejmenování.

Takto zkopírované DVD je připraveno k vypálení na DVD médium, a to stejně snadným postupem.

Vypálení DVD z pevného disku

Na rozdíl od minulého přídadu nyní pozměníme sekci [Source] a namísto DVD mechaniky vybereme Folder, kliknutím na najdeme adresář se soubory pro DVD. V sekci [Destination] označíme DVD vypalovačku, zapíšeme jméno disku a pak už vše čeká jen na stisknutí tlačítka .

Kopírování chráněných DVD

Pokud je vaše DVD chráněno metodou CSS (což je většina běžných video DVD), objeví se při pokusu ho zkopírovat následující hláška:

K tomu, abychom toto DVD zkopírovali, potřebujeme do systému instalovat ještě nějaký DVD dekódovací nástroj. Jedním z mnoha je i autory doporučovaný DVD43 (pro Windows 2000 a XP) nebo DVD Decrypter (pro Windows 98 a ME).

Instalace DVD43 je velice jednoduchá. Spusťte instalační soubor a stiskněte 2x postupně [Next >]. Na poslední stránce budete upozorněni, že je nutný restart a pokud ponecháte označenou volbu Yes, restart the computer now, tak po stisknutí [Finish] bude počítač restartován.

Po restartu si všimněte žlutého smajlíku v systémové liště u hodin tak vás DVD43 informuje o tom, že je připraven. Nyní spusťte DVDPizza a postupujte podle návodu z odstavce Kopírování DVD. Po vložení chráněného DVD by měl smajlík zezelenat. Mě sice nezelenal, ale jinak fungoval bezvadně. Kde jsem minule skončil s chybovou hláškou, proběhlo nyní kopírování bez sebemenšího zaváhání a k mé plné spokojenosti.

Nastavení

Program je uživatelsky velice jednoduchý a jediné, co vlastně můžete nastavit, je umístění pomocného adresáře. Do tohoto místa bude program ukládat data před vlastním vypalováním takže jediná podmínka je, aby na disku bylo dostatek volného místa.

Závěr

Co uvést závěrem? Je vidět, že vypalování nemusí být žádná věda, pokud máte ten vhodný nástroj. Doufám, že vás DVDPizza oslovila.

DVD Pizza URL: http://www.movavi.com/dvdpizza/DVD43 URL: www.dvd43.com/

DVD Decrypter URL: http://fileforum.betanews.com/detail/DVD_Decrypter/1011845169/1

§§§§§


Nenechte se rozčílit počítačovými programy. Jak snadno zlikvidovat jejich vlastnosti, které vás obtěžují (CD/DVD)

David Čepička, Martin Adler a Daniel Behrens

06P0353

Pomalé spouštění, dotěrné dotazy ohledně aktualizací, nechtěné automatické opravy to vše představuje pro řadu uživatelů každodenní teror, který musí ze strany programů snášet. Ale nemyslete si, že si od nich musíte nechat všechno líbit. V tomto článku vám ukážeme, jak se účinně bránit.

Každá nová verze přináší řadu nových a většinou užitečných funkcí. Na druhou stranu se objevují i takové, které člověka spíše rozčílí. Třeba když předcházející verze neobsahovala reklamu a po jeho aktualizaci vidíte v panelu nástrojů reklamní proužek. Původně dobře míněná funkce automatického opravování vás rovněž spíše rozčiluje, než aby vám pomáhala. Nové uživatelské rozhraní může být pro někoho třeba intuitivnější, zatímco někdo jiný se v něm spolehlivě ztratí. V tomto článku se dozvíte, jak funkce, které uživatele nejvíce rozčilují, spolehlivě zlikvidovat.

1.Adobe Reader 6/7: urychlení spuštění aplikace

Co nás obtěžuje: Chcete otevřít nějaký soubor PDF. Než se však spustí program Adobe Reader (najdete jej i na našem CD ve verzi 7.0.5), trvá to celou věčnost.

Jak to vyřešit: Pomocí programu Adobe Reader Speed-Up spouštění Adobe Readeru ve verzi 6 a 7 značně urychlíte. Tato zdarma dostupná utilita deaktivuje všechny plug-iny, jež nejsou pro prohlížení a vytištění dokumentů ve formátu PDF nezbytně nutné. Adobe Reader Speed-Up není nutné ani instalovat. Stačí rozbalit archiv na pevný disk a poklepat na soubor READER SPEEDUP.EXE. Poté stačí vybrat položku Speed Up.

V následujícím kroku vyberte v políčku Select Speed-Up Mode položku SpeedUp Fast a poté klepněte na tlačítko Start. Další možnost spočívá v označení všech plug-inů, které se nemají deaktivovat. Potřebujete-li se dozvědět o nějakém plug-inu více informací, pak stiskněte tlačítko Plugin Help.

Když utilitu Adobe Reader Speed-Up spustíte později znovu, je automaticky vybrána možnost Restore Original Configuration, s jejíž pomocí můžete provedené změny vrátit zpět do původního stavu. Klepnutím na odkaz Tweaks v hlavním okně utility můžete pomocí položky General odstranit automatické aktualizace programu Adobe Readeru a také je možné odstranit reklamní proužky, které se v programu zobrazují. Stejně tak zde naleznete možnost odstranit logo, které se zobrazuje při spouštění programu. To sice nijak spuštění programu neurychlí, nicméně určitě existují uživatelé, kteří nestojí o to, aby museli obdivovat logo Adobe Readeru při každé příležitosti.

Odstranění ikony Yahoo: V Adobe Readeru verze 7 a vyšší se v okně programu kromě reklamního proužku zobrazuje i ikona Yahoo, pomocí níž může uživatel spustit vyhledávání na internetu přes vyhledávač Yahoo. Tato ikona se dá bez problémů odstranit v menu View/Toolbars/Search the Internet.

Alternativa: Místo Adobe Readeru můžete použít Foxit PDF Reader, který vám nabízíme i na našem CD. Jedná se o utilitu, která obsadí pouhých 1,15 MB a není třeba ji instalovat. V panelu nástrojů zobrazuje reklamu, která se však dá vždy po spuštění odstranit pomocí menu View/Advertisement.

2.Programy pro přehrávání multimédií: pryč s neustálými upozorněními na aktualizaci

Co nás obtěžuje: U programů Quicktime, Real Player či Winamp se neustále znovu a znovu objevují upozornění na aktualizace těchto programů.

Jak to vyřešit: V případě aplikace Quicktime se stačí přesunout do menu Help na položku Update Existing Software. Otevře se dialogové okno, ve kterém stačí odstranit zatržítko u položky Check for Updates Automatically a potvrdit stiskem tlačítka OK.

Stejně snadné je odstranění upozornění na aktualizace i v případě Real Playeru, jenom musí člověk vědět, kde má tu správnou volbu hledat. V menu Tools klepněte na položku Preferences. V následujícím dialogovém okně uvidíte vlevo několik kategorií. Klepněte zde na odkaz Automatic Services/AutoUpdate a na pravé straně zrušte zatržítko u položky Automatically download and install important updates.

Co se týče Winampu (verzi 5.24 Full naleznete i na našem CD), pak i zde se dá funkce pro aktualizaci softwaru vypnout. Přes menu Options/Preferences se dostanete k možnostem konfigurace programu. Klepněte vlevo na položku General Preferences a na pravé straně odstraňte zatržítko u položky Check for new versions of Winamp at startup.

Poněkud jinak to funguje u Windows Media Playeru 10 (ten rovněž najdete na našem CD). Tady se funkce automatických aktualizací nedá vypnout, dá se pouze nastavit interval, po jehož uplynutí se bude kontrola přítomnosti aktualizací provádět. Potřebná nastavení naleznete v menu Nástroje/Možnosti. Zde si můžete na záložce Přehrávač vybrat mezi položkami Denně, Týdně nebo Měsíčně.

Alternativa: Problémy s aktualizacemi si ušetříte tím, že budete používat jiné programy, které budou navíc vůči systémovým prostředkům vašeho počítače daleko ohleduplnější. Real Player tak můžete nahradit programem Real Alternative, pro Quicktime existuje náhrada v podobě programu Quicktime Alternative. Windows Media Player zase můžete nahradit daleko štíhlejší, avšak výkonnější alternativou, představovanou programem Media Player Classic. Všechny zmíněné programy vám nabízíme rovněž na našem CD.

Upozornění: Aktualizace programů jsou pro nás uživatele zajímavé tím, že do programů nejen přinášejí nové funkce, ale zároveň utěsňují bezpečnostní trhliny. Pokud zakážete provádění automatických aktualizací, pak se rozhodně nezapomínejte čas od času podívat na internetové stránky výrobce, zda se na nich nevyskytuje nová verze programu.

3.Windows XP: úprava nepovedených nastavení

Co nás obtěžuje: Windows XP se podle řady uživatelů podobají hračkářství. Mnohé vlastnosti systému často neodpovídají přáním a představám uživatelů. Při vyhledávání se možná klidně obejdete bez čmuchajícího psa kroutícího ocáskem, informační bubliny s rádoby chytrými radami vám také nijak zvlášť nechybí a jediným vaším přáním je, aby se Windows XP co nejvíce podobala dřívějším verzím Windows.

Jak to vyřešit: na našem CD naleznete utilitku pcwAnnoyances, s jejíž pomocí můžete nastavit řadu vlastností, které jsou jinak ve Windows XP skryty. Umožní vyhledávání souborů bez čmuchajícího psa a barevného pozadí, vyčaruje klasickou nabídku Start a zruší zobrazování informačních bublin. Provedená nastavení v utilitce je nutné potvrdit stiskem tlačítka Nastavit.

4.Složka Po spuštění: omezení spouštění programů při startu systému

Co nás obtěžuje: Vždy, když spouštíte počítač, se zároveň s Windows spouští i celá řada možná zbytečných aplikací, které pak následně běží na pozadí a objevují se v pravé části Hlavního panelu. To vše zbytečně spuštění počítače prodlužuje a při běžném provozu zbytečně zatěžuje systémové prostředky počítače.

Jak to vyřešit: Ve Windows existuje několik míst, kam se mohou programy, které se mají spustit při startu systému, umístit. Zdarma dostupná utilita Startup Control Panel, kterou najdete i na našem CD, všechna tato místa sleduje. Pomocí záložek se můžete mezi jednotlivými místy posunovat a přehledně vidíte, jaké programy se na jednotlivých místech nacházejí. Jejich spuštění pak můžete zabránit zrušením zatržítka před danou položkou. Velmi praktické je to, že utilita jednotlivé položky neodstraňuje, ale pouze deaktivuje. Vámi provedené změny tak můžete kdykoliv vrátit zpět.

Upozornění: Rozhodně byste neměli slepě odstranit zatržítka u všech položek. Některé programy jednoduše Windows potřebují, další položky třeba mohou představovat pomocné programy pro ovladače.

Cesta k souboru, která se u každé položky objevuje, nám může pomoci pochopit, k jakému programu daná položka patří. V případě pochybností pak není problém soubor představovaný danou položkou prověřit. Stačí název souboru zadat do internetového vyhledávače, například Googlu, a prohlédnout si výsledky vyhledávání.

5.Microsoft Office: zobrazování úplných nabídek

Co nás obtěžuje: Součásti kancelářského balíku Microsoft Office (Word, Excel, Powerpoint a Access) od verze XP (2002) standardně skrývají málo používané položky menu. Pokud chcete vidět všechny položky v dané nabídce, musíte buď chvíli počkat, nebo klepnout na dvojitou šipku, popřípadě otevřít nabídku poklepáním.

Jak to vyřešit: Chcete-li vždy v daném menu vidět kompletní nabídku, podobně jako tomu bylo u starších verzí Office a u jiných programů, klepněte v programu balíku Office do menu Nástroje/Vlastní. Na záložce Možnosti pak umístěte zatržítko před položku Vždy zobrazovat úplné nabídky. Toto nastavení pak bude mít vliv na všechny aplikace Office.

6.Word: vypnutí kontroly pravopisu

Co nás obtěžuje: Při psaní textu ve Wordu vás program neustále sleduje a upozorňuje na pravopisné chyby a na chyby v gramatice. Při této kontrole se některá slova podtrhávají červeně, jiná slova či věty zeleně, což může na někoho působit rušivě.

Jak to vyřešit: Pokud chcete vytvářet dokumenty naprosto v klidu, pak můžete kontrolu pravopisu a gramatiky buď zcela vypnout, nebo alespoň nastavit podle svého. Na následujících řádkách vám popíšeme postup ve Wordu XP, v případě jiných verzí je obdobný. Ze všeho nejdříve klepněte na položku Nástroje/Možnosti a přesuňte se na záložku Pravopis.

Vypnutí kontroly pravopisu a gramatiky: Jestliže si vůbec nepřejete vytvářené dokumenty kontrolovat, pak stačí na výše zmíněné záložce odstranit zatržítko u položky Automatická kontrola pravopisu.

Konfigurace: Další možností je nastavení kontroly pravopisu a gramatiky podle svých představ. Na již zmíněné záložce můžete podle svých potřeb umístit zatržítka například před položky Přeskakovat slova velkými písmeny, Přeskakovat slova s číslicemi nebo Ignorovat adresy Internetu a souborů.

Ve spodní části dialogového okna záložky Pravopis se pak nachází nastavení pro kontrolu gramatiky. Kontrola gramatiky se dá vypnout nebo zapnout, popřípadě konfigurovat nezávisle na kontrole pravopisu. Prostřednictvím tlačítka Nastavení je pak možné zadat, na které chyby má Word upozorňovat.

Kontrolu pravopisu a gramatiky samozřejmě můžete po vytvoření dokumentu znovu zapnout a hned získat přehled o tom, jaké chyby se v dokumentu vyskytují. Další možností je ruční spuštění kontroly, a to přes menu Nástroje/Pravopis. Tato kontrola bude v dialogovém okně postupně zobrazovat jednotlivé chyby a navrhovat různé možnosti jejich odstranění.

7.Microsoft Word: automatické opravy

Co nás obtěžuje: Vytváříte dokument ve Wordu. Ale pokaždé, když záměrně napíšete slovo nějak jinak nebo chcete kupříkladu použít číslování, Word dané slovo automaticky opraví nebo změní formátování.

Jak to vyřešit: Všechny tyto na první pohled obtěžující funkce se dají snadno vypnout nebo nastavit podle individuálních požadavků. Přesuňte se ve Wordu XP do menu Nástroje/Možnosti automatických oprav. Pokud tuto položku nevidíte, pak na menu Nástroje poklepejte (viz tip 5).

Automatické opravy: V dialogovém okně Automatické opravy můžete deaktivovat položku Nahrazovat text během psaní. Chcete-li tuto funkci používat, nechte ji zapnutou a pokuste se ji nakonfigurovat podle svého. Prohlédněte si seznam předem definovaných návrhů pro opravy a ty, které vám nevyhovují, smažte nebo upravte. V případě potřeby můžete rovněž vložit nové návrhy pro automatické opravování. Stačí do políček Nahrazovat: a Za: vložit odpovídající výrazy a stisknout tlačítko Přidat. Kromě toho můžete odstranit zatržítko před položku Automaticky použít návrhy kontroly pravopisu. Tím zajistíte, aby automatická kontrola ovlivňovala vámi vytvářené nebo otevřené dokumenty co nejméně.

Automatické formátování: Vadí vám například, že Word automaticky vkládá na začátek každého řádku pomlčku? Pak se v již zmíněném dialogovém okně přesuňte na záložku Automatické úpravu formátu při psaní. Tam můžete vypnout nejen funkci Automatické číslování, ale i celou řadu jiných automaticky používaných funkcí, které vám Microsoft v dobré víře nabízí, ale jistě ne každý uživatel je ocení.

Řada uživatelů stejně tak nesnáší, když se internetové adresy vložené do dokumentu automaticky podtrhují a mění barvu na modrou, aby se na ně pak dalo klepnout stejně jako na odkaz. Tomuto chování zabráníte, když deaktivujete možnost Internetové a síťové cesty hypertextovými odkazy.

8.Outlook Express: odstranění znaků pro označení citací

Co nás obtěžuje: Většina programů pro práci s elektronickou poštou automaticky označuje při odpovědi na nějaký přijatý e-mail každý řádek původního e-mailu znakem větší než (>). Stejně je tomu i u Outlook Expressu, ale ne vždy a ne pokaždé správně.

Jak to vyřešit: Tento problém řeší plug-in OE--Quotefix, který najdete i na našem CD. Po jeho instalaci musíte všechny ikony, pomocí nichž spouštíte Outlook Express, nahradit ikonkou zástupce Outlook Express with OE-Quotefix. Tu najdete v nabídce Start v programové složce OE-Quotefix. Jen tak zajistíte, aby se při každém spuštění Outlook Expressu zároveň spustil i plug-in.

OE-Quotefix se umístí do pravé části Hlavního panelu. Při poklepání na jeho ikonu můžete plug-in konfigurovat. Hodnotu parametru Wrap at column nastavte tak, aby se rovnala hodnotě v parametru Automaticky zalomit text... v Outlook Expressu. Tento parametr naleznete v menu Nástroje/Možnosti na záložce Odesílání, když klepnete na tlačítko Nastavení prostého textu. Doporučujeme na obou místech nastavit hodnotu 72. Nad text původního e-mailu pak OE-Quotefix vkládá řádek s textem <Odesílatel> wrote: Pokud chcete tento text upravit nebo jej úplně zrušit, pak v dialogovém okně plug-inu klepněte na tlačítko Quote Header Styles.

Reklama, nepotřebné věci a dotěrné dotazy

Například takový Adobe Reader: Ještě před několika lety byl tento prohlížeč souborů PDF rychlý a bez reklam. Časem se do něj začleňovaly stále nové a nové funkce, velikost instalačního souboru utěšeně narůstala a samotný program se nyní v důsledku toho spouští stále pomaleji. Ovšem na funkcích, které uživatel potřebuje takřka neustále, se toho zase až tolik nezměnilo. V nové verzi se musíme smířit s reklamním proužkem v programu a ten, kdo při stahování instalačního souboru nedává dobrý pozor na to, co přesně dělá, si do svého počítače a internetového prohlížeče nainstaluje panel nástrojů Yahoo a omezenou verzi alba Adobe Photoshopu.

A co třeba takový Media Player: Takřka pro každý formát počínaje formátem Real Media přes Quicktime až po Windows Media potřebujete speciální program pro přehrávání. Všechny tyto programy jsou sice zdarma, nicméně dokáží uživatele neustálými požadavky na aktualizaci pěkně pozlobit, zvláště když pak jejich ikony v pravé části Hlavního panelu blikají jako o závod. Pokud někdo používá vytáčené připojení přes modem nebo linku ISDN, pak ho určitě nepotěší velikost stahovaných souborů, která se pohybuje okolo 10 MB. V případě programu Quicktime to je už docela slušných 34 MB, protože součástí instalačního balíčku jsou i iTunes.

Naštěstí pro nás existuje pro každou takovou obtíž nějaké řešení. Nabízí ho buď utilita sama, kdy se všechny takové "vymoženosti" dají pomocí nějaké volby (více či méně dobře ukryté) vypnout. Popřípadě existuje zdarma dostupné a často daleko štíhlejší alternativní řešení. To většinou pochází ze světa programů šířených jako Open Source, neobsahuje reklamu a většinou jej vyvíjí řada dobrovolníků, sdružených v nějaké komunitě.

§§§§§


PC WORLD CD Centrum – výběr programů, které naleznete v zářijovém čísle na našem CD/DVD

Ivan Štromer, Pavel Tůma

06P0351, 06P0352

QuickRun 3.12

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.partridgesoft.com

Jestliže se vám zdá, že spouštění aplikací a otevírání souborů ze systémového menu Start operačního systému Windows není dostatečně operativní, zkuste malou a šikovnou pomůcku QuickRun. Utilita QuickRun umožňuje spouštění aplikací a otevírání dokumentů a souborů opravdu rychleji. Pracuje na principu ikony v systémové liště, z níž prostřednictvím menu své aplikace a soubory spouštíte. Připraveny jsou již nabídky pro Tento počítač, Ovládací panely, Plochu, Oblíbené a Dokumenty. Utilita obsahuje dalšího užitečného pomocníka správce ikon systémové lišty, pomocí něhož budete moci nepoužívané ikony aplikací přesunout do speciálního menu utility QuickRun. Všechna menu jsou kompletně uživatelsky přizpůsobitelná, vytvořit lze další kaskádová menu, která mohou obsahovat podsložky nebo zobrazovat obsah vybrané složky. Je také možné vkládat tzv. separátory, jimiž můžete určité položky menu seskupovat do skupin. Jednotlivé položky lze rovněž přejmenovat a přesouvat pomocí metody Drag and Drop. QuickRun ke všem operacím umožní používat horké klávesy (klávesové zkratky). Ke zpřístupnění menu stačí pouhé umístění kurzoru myši na ikonu QuickRun v systémové liště.

QuickRun pracuje v prostředí operačního systému Windows 98, 98 SE, 98 ME, 98 NT, 2000, XP Home a XP Professional.

FileSplit 2.34.423

Licence: shareware, 10 dolarů

Domovská stránka: http://www.partridgesoft.com

Při práci se soubory se někdy dostanete do situace, kdy potřebujete uložit na disketu soubor, jehož velikost přesahuje její kapacitu. Nebo posíláte obzvláště velký soubor (10 MB i větší) jako přílohu elektronické pošty, jeho odesílání (a na straně adresáta pak přijímání) však může trvat neúměrně dlouho, nehledě k tomu, že někteří poskytovatelé internetových služeb velikost zprávy limitují (zprávu s velkým souborem prostě vůbec neodešlete). Pro tyto situace bylo vyvinuto již několik utilit, které celou záležitost řeší tak, že velký soubor jednoduše rozdělí na dvě nebo i více částí a v cílovém umístění tyto části opět spojí v jeden celek. Rozdělení velkých souborů do malých, snadněji ovladatelných souborů umožňuje bezproblémové kopírování na diskety a přenášení elektronickou poštou. Mezi tyto utility patří i FileSplit. FileSplit je však vybaven funkcí, kterou u ostatních konkurenčních programů nenajdete: jedná se o schopnost vytvořit samospojovací sady souborů, takže příjemce vaší elektronické zprávy si nebude muset instalovat FileSplit ani jiný speciální software, kterým by přijaté rozdělené soubory opět spojil. (Tato vlastnost je jakousi analogií samorozbalovacích archivů.) Rozdělením a opětovným spojením nepřijdete o žádné informace spojené se souborem (datum a čas, atributy apod.), neboť FileSplit všechny souborové informace uchovává. Přitom ještě porovnává CRC, aby odhalil případná poškození souboru. Velký soubor můžete rozdělit nejen podle počtu částí, ale také podle velikosti segmentu nebo podle časů stahování. Vybírat lze ze seznamu předdefinovaných velikostí fragmentů podle cílových médiích, např. HD, CD, ZIP a JAZ. Pro FileSplit není problém rozdělit v jediné operaci více souborů. Obsahuje mimo jiné volbu, kterou můžete jednotlivé fragmenty souboru zabalit jako ZIP soubor, případně tento soubor vytvořit ještě před jeho rozdělením. Do místní nabídky Průzkumníka Windows přidá příkaz Split a nabídne několik voleb k řízení celého procesu. Přes své pokročilé vlastnosti je FileSplit velmi malý program, který na disku zabere pouhých 420 kB!

World Time 2006 2.1

Licence: shareware, 19,95 dolaru

Domovská stránka: http://www.utech.net.au

World Time 2006 od firmy Utech Computer Solutions je program nejen pro prosté zjištění aktuálního času v určitém místě na zeměkouli, ale je obzvlášť užitečným nástrojem pro toho, kdo má na starosti mezinárodní kontakty, neboť mu pomůže organizovat různá mezinárodní setkání a akce s ohledem na místní časové podmínky. Neméně užitečný je také pro všechny, kdo mají známé či příbuzné ve světě: můžete třeba popřát k narozeninám příteli na druhé straně zeměkoule, a chcete mu popřát právě ve chvíli, kdy zrovna vstává. Nemusíte nic přepočítávat, nastavíte alarm na 6:30, zadáte název města, ve kterém váš přítel žije, a jakmile vás alarm upozorní (a u vás může být zrovna poledne), příteli zavoláte a popřejete mu.

V nové verzi programu najdete nejen přesný satelitní čas, ale i dynamickou, interaktivní denní a noční mapu světa, se kterou uvidíte, kde je na zeměkouli právě den a kde noc, kde svítá a kde se stmívá, a to nejen aktuálně: můžete nahlédnout i do minulosti a budoucnosti. Můžete průběžně sledovat časy východu a západu slunce kdekoli na světě. Chcete-li být upozorněni na určité akce, můžete použít nastavitelný alarm.

Na pracovní plochu počítače můžete vložit libovolný počet hodin, přitom každé hodiny mohou zobrazovat jiný čas, odpovídající zvolené lokalitě. Vybrat si můžete z velké nabídky hotových hodin, jejich design je bohatě přizpůsobitelný, včetně určení barvy pro denní a noční zobrazení hodin, můžete dokonce vytvořit své vlastní hodiny. Nastavit lze také transparentnost zobrazení hodin vůči pozadí. Všechny hodiny můžete skrýt společnou minimalizací do systémové lišty. Hodiny se rovněž skryjí, jestliže kurzor myši přiblížíte k okraji obrazovky. Databáze časových pásem obsahuje asi 1 000 lokalit včetně pásem a lokalit, které nejsou zahrnuty v žádné verzi Windows. Program se také stará o automatickou aktualizaci svých dat. Už tak kvalitní program, jakým WorldTime 2006 bezesporu je, doplňuje několik dalších drobných užitečných vlastností.

Amazing Photo Editor 5.7

Licence: shareware, 29,95 dolarů

Domovská stránka: http://www.SilverEagleSoft.com

Amazing znamená česky úžasný. Toto slovo najdete v názvu programu Amazing Photo Editor, čímž jeho tvůrci chtějí vyjádřit, že jejich program je výtečným editorem pro úpravu digitálních fotografií. A opravdu, jestliže si Amazing Photo Editor nainstalujete, dáte jeho tvůrcům za pravdu.

Rozhodnout se, která z jeho funkcí či vlastností je ta nejzajímavější, je velmi těžké, každá je svým způsobem výjimečná. Např. skvělá je možnost otevřít a editovat několik fotografií najednou, každou v samostatném editačním okně. Kromě standardního prohlížení obrázků interním prohlížečem má Amazing Photo Editor schopnost konverze, a sice většiny běžných grafických formátů (53 vstupních a 27 výstupních formátů), dále je schopen převést soubory GIF na soubory AVI a obráceně, přičemž soubory GIF dokáže konvertovat i do formátu EMF. Pomocí funkce Gif Animation můžete z běžné fotografie animaci vytvořit. Editor umí pracovat s makry, smíchat dva obrázky do jednoho, vložit jiný obrázek do editovaného obrázku, vložit obrázek ze schránky ve čtyřech režimech, vložit do obrázku text. Vedle klasických standardních funkcí (změna velikosti, otáčení obrazu apod.) disponuje 33 filtry, 10 obrazovými efekty a čtyřmi funkcemi pro vylepšení obrazu. Ve svém "repertoáru" má i schopnost vodorovného a svislého zrcadlového překlopení obrazu, inverzi obrazu do negativu, převod do stupňů šedé, zostření obrazu a další. Zajímavým nástrojem je kapátko, kterým můžete "nasát" libovolnou barvu na obrazovce monitoru a tu přenést do editovaného obrázku.

Výborná je rovněž možnost neomezeného počtu Undo a Redo (Zpět a Znovu). Pro mnohé může být zajímavé i snímání obrazovky (Screen Capture) se třemi režimy snímání (celá obrazovka, aktivní okno, oblast). Skiny pak vytvářejí přátelské a zajímavé rozhraní programů. Pro uživatele zkušební verze programu jsou připraveny tři skiny, uživatelé licenční verze mají k dispozici 12 skinů. Další skiny lze pak stáhnout z webové stránky programu. Automatické ukládání a zálohování už je pak jen třešničkou na dortu skvělého programu, který doporučuji alespoň vyzkoušet.

Seznamer

Licence: freeware

Domovská stránka: http://pantofle.wz.cz

Vezměme si modelovou situaci. Máte deset DVD médií plných hudby v MP3 formátu. Seznam toho, co je obsahem jednotlivých nosičů, se rozhodně nevejde na horní stranu disku a velikost fontu na vytištěném přebalu by nejspíše byla naprosto nečitelná. Proto by se hodil nějaký program, který by člověk mohl nosit s sebou například na flash disku. Nějaký software, který se nemusí instalovat, ale který zase umožní vyhledávat v načtených seznamech.

A právě takový je Seznamer. Je malý, nenáročný a není nutné jej instalovat. Jedná se o aplikaci pro snadnou a rychlou tvorbu off-line seznamů souborů různých typů. Je tomu skutečně tak. Seznamer se neorientuje pouze na hudbu. Katalogizovat můžete i video v různých formátech, hry, obrázky (třeba fotografie) nebo programy. Aplikace načítá adresářovou strukturu pevného disku, CD, DVD a dalších nosičů a nechá vás roztřídit jejich obsah do zvolených kategorií. Pokud se tedy vrátíme k naší modelové situaci, není nic snazšího, než postupně vložit do mechaniky všechna média s hudbou a pro každé vytvořit vlastní seznam. Po načtení všech disků pak můžete v Seznameru jednoduše svou oblíbenou skladbu vyhledat. Aplikace vám ukáže, na jakém disku, případně kde v adresářové struktuře je schována.

PicaJet 2.5

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.picajet.com

Rozmach digitálních fotoaparátů může za to, že se ve většině domácností hromadí na počítačích stovky a tisíce digitálních fotografií. Proto existují programy pro jejich třídění a správu. Jedním z takových je i PicaJet.

Fotografie se do programu nejprve musejí načíst. Poté je můžete zařadit do kategorií a podkategorií. Některé jsou již připravené, další není problém přidat. Když tyto úkony provedete se všemi snímky, získáte poměrně slušnou databázi, se kterou se dá dále pracovat. Fotografie lze třídit podle data vzniku, lokace na pevném disku nebo podle data vložení do databáze. Můžete k nim napsat komentáře, přidat hodnocení (pět možných hvězdiček jako v MediaPlayeru). Aplikace zobrazuje metadata obrázků, takže můžete zkontrolovat údaje zapsané v EXIF. Na první pohled možná budete na monitoru tápat, ale po chvilce cviku podle ikon jasně rozeznáte co, kde a jak.

Pro ty, kteří si s nafocenými obrázky ještě rádi vyhrají, jsou připraveny základní editační funkce jako je otočení, převrácení nebo ořez. Nesmí chybět ani ovladače jasu, kontrastu, sytosti barev, doostření či rozmazání. Nakonec se najdou i nějaké ty efekty. Z publikačních funkcí je zastoupen samozřejmě tisk, tvorba internetové galerie (poměrně vyvedené), export do jiných podporovaných formátů, v placené FX verzi ještě vypálení na CD nebo DVD. Omezených funkcí, které jsou dostupné pouze v placené verzi, najdete v programu více, na hlavní funkčnost však podle mého názoru vliv nemají.

Program v defaultním skinu vypadá velmi dobře, další varianty lze samozřejmě stáhnout z internetu. Jak jsem již zmínil, ovládání jde ze začátku trochu ztuha, po chvilce používání se ale dostane pod kůži. Pokud vám přetéká lavina digitálních fotografií přes hlavu a doposud jste si nevybrali vhodný nástroj pro jejich správu, zkuste PicaJet a třeba u něj už zůstanete.

FastStone Capture 4.0

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.faststone.org

Čas od času snad každý potřebuje sejmout otisk aktuální obrazovky nebo jenom jediného okna. Je pravda, že k tomu stačí klávesa PrintScreen, ale proč si trochu neulehčit život použitím nějaké aplikace, která je k tomuto účelu přímo vyvinutá. FastStone Capture je právě takový freewarový nástroj, který udělá snímek čehokoli na obrazovce a dokonce vás nechá vybrat.

Když je FS Capture minimalizovaný, objevíte jej jen v systémové liště. Pokud jej maximalizujete, otevře se pouze malý panel, který je možné odsunout kamkoli na ploše. Je malý, nenápadný a vždy navrchu. Na panelu najdete několik ikon, které symbolizují možnosti snímání. V pořadí zleva doprava je jejich funkce následující: sejmout právě aktivní okno, sejmout jakýkoli rámec na obrazovce, sejmout uživatelsky zvolený obdélník, sejmout jakoukoli uživatelsky zvolenou oblast (třeba hvězdu), sejmout celou obrazovku nebo sejmout posouvající se okno. Poslední možnost raději vysvětlím na příkladu. Pokud jste napsali v nějakém textovém editoru tři stránky textu a chtěli byste je mít na jednom obrázku v aktuálním měřítku, aplikace si sama postupně text posouvá a snímá tak, že nakonec máte celý text v jednom obrazovém souboru. Pro všechny výše zmíněné akce existují klávesové zkratky, takže můžete nechat program běžet jen na pozadí. Po sejmutí se obrázek otevře v interním editoru, ve kterém lze s obrázkem ještě dodatečně dělat "psí kusy". Není problém vložit popisky, šipky, oříznout, změnit rozlišení atp. Ukládat můžete do mnoha podporovaných formátů: BMP, GIF, PNG, JPEG, JPEG 2000, PCX, TIFF, WMF, ICO a TGA.

Deskloops 1.0.4

Licence: freeware

Domovská stránka: http://www.xilokit.com

Pokud někdo pracuje na počítači celé dny a musí mít více otevřených oken, občas se mu z nepořádku na ploše udělá nevolno. Za čas si člověk zvykne, takže mu už zahlcená plocha přijde normální. Ale co když to jde i jinak. Deskloops je šikovná utilitka, která přináší do Windows XP nový patentovaný způsob práce s okny. A to tak nový, že byste si dokonce museli na nenadálý pořádek zvykat.

Když totiž Deskloops spustíte, všechna okna se najednou seřadí do virtuální smyčky, která se točí kdesi na pozadí vašeho monitoru, ale vy vidíte vždy pouze jedno okno (za předpokladu, že všechna otevřená okna jsou maximalizovaná). Když pak najedete s kurzorem na okraj obrazovky, smyčka se začne otáčet a vy tímto způsobem můžete přejít např. z okna s Wordem do okna s Excelem, a to vše díky jednomu pohybu myší. Druhou možností je přesunout ukazatel na horní okraj obrazovky. Tam se skrývá pás s náhledy na všechna otevřená okna a vy si tak jedním kliknutím můžete vybrat to, se kterým zrovna chcete pracovat. Rozložení oken lze rovněž ukládat.

Tento způsob práce s Windows je rozhodně inovativní a zajímavý. Otázkou však zůstává, zda někoho po tolika letech používání klávesové zkratky Alt+Tab a spodní lišty Windows zaujme. Vyzkoušejte a uvidíte, minimálně vás jistě upoutá animace točících se oken.

Tento způsob ovládání je po chvilce cviku velmi příjemný a rozhodně vypadá lépe než řada chaoticky překrytých oken na ploše. Deskloops kromě toho přináší řadu dalších vylepšení, která rozhodně stojí za vyzkoušení.

§§§§§


Talk Now! Základní principy cizích jazyků v přívětivém balení

Jiří Sládek

06P0363

Výuka jazyků patří mezi vděčná témata, často zpracovávaná softwarovými vývojáři. Některé programy jsou určeny pro procvičení gramatiky, jiné pro nácvik speciálních situací například při obchodních jednáních, ale najdou se i produkty, které mají za cíl "pouze" zasvětit naprosté začátečníky do základů zvoleného jazyka. Mezi takové produkty patří i série Talk Now! od společnosti EuroTalk Interactive, kterou v České Republice distribuuje společnost Terasoft multimedia. Produkty z této série jsou určeny pro studenty, kteří si chtějí rychle osvojit úplné základy a naučit se základní slovíčka a fráze, jež využijí v základních životních situacích. Autoři se snažili klást důraz na odlehčené pojetí a do značné míry se jim to podařilo. Uživatel není zahlcen velkým množstvím informací v textové podobě, celý program je naopak zpracován s důrazem na grafiku.

V hlavním menu si student může vybrat hned z devíti kapitol. V části první najde základní výrazy jako pozdravy, souhlas a nesouhlas, dopravní prostředky, fráze typu: "Kde je banka?" a podobně. Dalším okruhem je jídlo, studenti se seznámí s názvoslovím potravin a souvisejícími výrazy. V jiných oddílech si uživatelé mohou osvojit slovní zásobu související s barvami, lidským tělem a čísly. Jiná kapitola přináší přehled nejpoužívanějších frází, jako například "mluvte pomaleji, prosím" nebo "mohu si od vás zatelefonovat?" Nechybí ani části věnované určení času a názvům různých států. Poslední kapitola je věnována nakupování, respektive slovní zásobě zahrnující označení různých spotřebních předmětů, jako jsou oděvy či kosmetika.

Každá kapitola obsahuje čtyři části. V té základní se student učí slovíčka z dané lekce, a to jak textově zobrazená (v případě ruštiny samozřejmě v azbuce), tak namluvená. Další část umožňuje po připojení mikrofonu k počítači zobrazované výrazy namluvit a porovnávat je s originální výslovností. K procvičení znalostí slouží další dvě podkapitoly lehké hry a těžké hry. Jedná se většinou o poznávací cvičení, nicméně zpracované líbivou formou; student má obvykle za úkol vybrat správný obrázek z několika možností, podle namluvené nápovědy. Vedle čtyř zmíněných částí je v každé lekci přístupná také funkce pro vytištění obrázkového slovníku, ze kterého se lze naučit základní slovíčka i mimo dosah počítače. Kromě jednotlivých tematických kapitol je z hlavního menu přístupné ještě speciální kasíno. I to vlastně představuje jakési procvičování získaných znalostí animovaný krupiér studentovi postupně odkrývá různé možnosti a požaduje správnou odpověď podle zadání. Jedná se vlastně o zábavnější formu běžného zkoušení slovíček.

Celá aplikace je velice přívětivě zpracovaná, jak již bylo řečeno, s důrazem na příjemné grafické provedení. Všemi částmi programu provázejí studenta dva průvodci, přičemž lze zvolit, zda se bude jednat o digitalizované herce nebo o animované postavičky. Navigace v menu i v jednotlivých kapitolách je velmi snadná a zvládne ji začátečník nejen lingvistický, ale i počítačový. K dispozici je několik verzí pro jednotlivé jazyky princip programu je ale ve všech stejný. Momentálně je na trhu varianta pro britskou angličtinu, americkou angličtinu, ruštinu, španělštinu, italštinu a francouzštinu. Pro cizince je pak určena mutace s výukou češtiny. Software může být solidní pomůckou pro ovládnutí úplných základů cizího jazyka, pro hlubší osvojení gramatiky a získání širší slovní zásoby však nestačí. Není to ovšem ani jeho cílem.

Talk Now!

+ příjemná výuka, user-friendly zpracování, hry, cena

- malý rozsah učiva

K recenzi poskytla firma: Terasoft multimedia, s. r. o., http://www.terasoft.cz

Cena: 599 Kč (vč. DPH)

§§§§§


Pěstujete šváby a štěnice? Grisoft Ewido anti-spyware příjemný a jednoduchý

Patrik Malina

06P0360

Tuzemská společnost Grisoft byla uživatelům a správcům PC dlouhá léta známa jako dodavatel antivirového řešení AVG. Poměrně nedávno výrobce usoudil, že bez rozšíření nabídky produktů to už dnes dál nejde a uživatelé se tak mohou těšit ze zajímavých novinek. V následujících odstavcích podáme zprávu o bližším přezkoumání nástroje z kategorie "anti-spyware", jehož zjevným úkolem je boj proti parazitickému znečištění operačního systému.

Při instalaci či prvním spuštění jsme nenarazili na žádné potíže. Pro testování jsme použili dnes již v podstatě standardní variantu operačního systému Windows XP s doplňujícím balíkem Service Pack 2 a Ewido jsme bez obtíží zavedli s českým uživatelským rozhraním, přestože Windows byla anglická. Protože síť byla správně nastavena a internetové připojení dostupné, provedl program hned první aktualizaci svých souborů a velmi rychle byl připraven k činnosti.

Pro uživatele, kteří nechtějí trávit konfigurací programu příliš času, máme i další dobré zprávy. Ochranný systém je ihned po zprovoznění přiměřeně dobře konfigurován: průběžná obrana na pozadí (rezidentní štít) je ihned funkční a skener, jehož úlohy může uživatel začít plánovat či vyvolávat ručně, kontroluje ve výchozím nastavení poměrně důkladně i třeba archivované soubory a provádí pokročilý rozbor podezřelých nálezů (pomocí heuristické analýzy). Na druhou stranu bez zásahu uživatele a vytvoření tzv. profilu neobsahuje program žádné výchozí naplánované skenování. Znamená to tedy, že bez dodatečné aktivity se důkladná kontrola systému sama od sebe nikdy neprovede.

Zaměřme se na detekční schopnosti systému Ewido tak, jak jsme je byli schopni zběžně prověřit. Zcela bez obtíží dokázal rozpoznat všechny škodlivé kódy typu rootkit (poměrně zákeřná infekce jádra operačního systému), jež jsme se pokoušeli zavést, avšak při snaze o jejich odstranění nebyl vždy zcela úspěšný. Bohužel stručné hlášení, oznamující nemožnost odstranění jinak korektně rozpoznaného škodlivého kódu, neposkytlo uživatelům žádné konkrétní vodítko. Přitom stačilo systém restartovat a při příštím skenování byl soubor bezpečně umístěn do karantény. Ostatní typy nákaz pokoušeli jsme se mu podvrhnout především špionážní software detekoval bez obtíží na první pokus a také čištění fungovalo bez problémů.

Vedle popsaných možností nabízí Ewido řadu doplňujících nástrojů, jež jsou v uživatelském rozhraní snadno dostupné. Je možné zkontrolovat nainstalované moduly v internetovém prohlížeči a případně je odebrat, dále lze prověřit běžící služby, otevřená síťová spojení či třeba aplikace, jež jsou spouštěny automaticky po startu systému. V jiném okně je možné umravnit některé potenciálně nebezpečné programy, jako je kupříkladu Microsoft Messenger či Windows Media Player, jež mohou způsobit nepoučenému uživateli únik privátních dat.

Přestože program pracoval bez zjevných chyb, podařilo se nám jej občas přivést do úzkých. Pokud byl zaneprázdněn skenováním a pokusili jsme se jej rychle pozastavit a opět spustit, odezva se nedostavila a bylo nutné jej násilně ukončit.

Na závěr uveďme, že ochranný software Ewido je k dispozici rovněž ve volně použitelné, bezplatné verzi. Očekávanou nevýhodou je pochopitelně zásadní omezení funkcionality a rovněž licenční zákaz nasazení pro počítače, jež slouží výdělečné činnosti. Zjednodušeně řečeno, v této variantě se z programu stává skener na požádání pro domácí uživatele, bez možnosti plánování či rezidentní ochrany.

Ewido má dobrou šanci u uživatelů uspět. Ovládání je přiměřeně jednoduché a přehledné, funkcionalita vyhovující a podpora je včetně fungujících aktualizací zcela funkční.

Grisoft Ewido anti-spyware

+ přístupné rozhraní, detekční schopnost

+ výchozí nastavení, aktualizace

- občasná nestabilita

- skromné parametry plánování

K recenzi psokytla firma: Grisoft, s. r. o.,

http://www.grisoft.cz

Cena: 688 Kč (bez DPH)

§§§§§


Zachraňte multimediální data. O&O MediaRecovery 4 standardně kvalitní obnova dat

Jan Povolný

06P0359

Společnost O&O software se v poslední době zařadila na přední místa v produkci systémových utilit, kde šlape na paty i proslulému Symantecu. Všechny její produkty mají společného jmenovatele, jímž je jednoduchost a systémová nenáročnost. Nejinak je tomu i u MediaRecovery, patřícího do rodiny produktů zabývajících se záchranou dat. Speciálně pak těch multimediálních, které dokáže obnovit nebo opravit s vyšší úspěšností než jeho konkurenti.

MediaRecovery je velmi jednoduchá aplikace, jejíž instalace vás připraví jen o zlomek kapacity pevného disku. Vzhled se nijak neliší od standardního okenního průvodce, podstatou ovládání tak zůstává klepání na tlačítko Další, které je společně se Storno jediným českým výrazem. Program totiž není lokalizován.

Prvním krokem k obnově dat je výběr úložiště, které má být prohledáno. K dispozici budete mít kromě pevných disků vašeho počítače i veškeré druhy vyjímatelných zařízení, ať už ve formě paměťových karet nebo USB flash disků. Podporováno je cokoliv, co připojíte k USB v režimu Mass Storage. Poté můžete vybrat typy souborů, které budou vyhledávány. Celkem jich je v nabídce přes osmdesát. Pokud chcete obnovu dat urychlit, zvolte jen ty důležité, uspoříte tak opravdu mnoho času. Seznam zvolených typů lze uložit pro pozdější nové načtení a vyhnout se tak zbytečnému opakování výběru. Kromě podpory pro multimediální data (ve formě technologií DeepScan a SmartScan) se zatím práce s MediaRecovery výrazně neliší od práce s jakýmkoliv jiným konkurenčním produktem s podobným zaměřením (například UnErase od stejného výrobce). Rozdíl se však projeví po ukončení samotného skenování. K dispozici dostanete seznam nalezených souborů, které lze v integrovaném prohlížeči pomocí tlačítka Preview okamžitě identifikovat. Vzhledem k množství dat nechybí ani podpora filtrování podle zvolených kritérií. Výhodná je i možnost uložení výsledů skenování, ke kterým se tak můžete kdykoliv později vrátit. Totéž platí i v případě, že skenování pro přílišnou časovou náročnost přerušíte a chcete ho dokončit za příhodnějších podmínek. Po výběru relevantních dat k obnovení již pouze vyberete místo pro jejich výslednou reinkarnaci. Výsledek celé operace je poté přehledně zaznamenán do obsáhlého reportu.

O&O MediaRecovery V4 přesně zapadá do úspěšného portfolia drobných utilit své mateřské firmy. Jeho hlavní výhodou je integrovaná podpora multimediálních souborů (poradí si i s daty o velikosti několika bajtů) a bezkonkurenční jednoduchost použití. Vzhledem k neúplnosti a obsáhlosti nalezených dat pak výrazně oceníte existenci integrovaného prohlížeče a filtru, jakož i možnost uložení výsledků pro pozdější zevrubnější prozkoumání. Drobnou skvrnkou na kráse je chybějící lokalizace.

O&O Media Recovery 4

+ snadné použití

+ technologie vyhledání smazaných souborů

+ preview před samotným obnovením dat

- chybějící lokalizace

K recenzi poskytla firma: O&O Software, http://www.oo-software.com

Cena: 29,90 EUR

§§§§§


Ulehčete si správu telefonu. MOBILedit! 2.0 instalace JAVA aplikací, inteligentní synchronizace a nový phonebook

Vladimír Vondráček

06P0362

Společně s v průměru klesajícími cenami mobilních telefonů roste cena a objem informací v nich uložených. Z vlastní zkušenosti mohu tvrdit, že díky adresáři mobilu si nepamatuji již prakticky žádná telefonní čísla. Rovněž z hlediska informací obsažených v SMS zprávách je polovodičová paměť mobilního telefonu spolehlivější než její biologický protějšek. Ztráta těchto informací je pak takřka existenční ranou, na což reagují i výrobci softwaru. Kromě řešení od firem vyrábějících telefony existují též univerzální programy, mezi něž patří i MOBILedit! Tento produkt přináší značnou flexibilitu z hlediska podporovaných modelů telefonů a možnost připojit je prostřednictvím kabelu nebo bezdrátově.

Ihned po objevení se telefonu v dosahu počítače se načtou základní informace: jeho typ, verze firmwaru a IMEI kód, stav baterie a úroveň signálu. Stručně by se tedy dalo říct, že MOBILedit! přesune mobil do počítače, což přináší výhody v dostatečně přehledném uspořádání funkcí telefonu na poměrně větším displeji.

Ve stromovém menu jsou k dispozici složky, umístěné v paměti mobilu nebo na paměťové kartě. Je třeba učinit poznámku, že MOBILedit! umožňuje pracovat i s paměťovými kartami jako takovými (samozřejmě ve spojení se čtečkou). Grafické rozhraní je poměrně sympaticky zpracované, je možné dokonce měnit vzhled prostřednictvím tzv. skinů. Okno aplikace je rozděleno celkem do tří částí, zobrazující nakonfigurovaná zařízení (připojená i nepřipojená), jejich vnitřní strukturu a obsah zvolené složky.

Asi nejdůležitějším přínosem MOBILedit! je možnost zálohovat data z mobilního telefonu, tedy nejen adresář, ale i soubory (obrázky, hudební nebo textové). Lze použít buď interní formát, nebo formát XLS či XML.

Velmi sympatický je systém práce se zprávami, adresářem nebo plánovacím kalendářem. To, co je pro řadu osob problémem, tedy potýkání se s malými klávesami telefonů, malými znaky na displeji nebo někdy poněkud přihlouplou technologií T9, je rázem zapomenuto, zprávy lze bez nejmenších problému číst, psát, odesílat nebo mazat. Stejné je to i s plánovacím kalendářem a velmi přehledný je telefonní seznam. Pokud máte k dispozici i aplikaci MS Outlook, je možné mezi počítačem a telefonem synchronizovat jak kontakty, tak další informace.

Ačkoliv je aplikace velmi zdařilým pomocníkem, objevilo se během testování několik drobných zádrhelů. Např. avizované připojení pomocí technologie Bluetooth se nepodařilo rozchodit na první, na druhý ani na další pokusy, a to na celkem třech počítačích. Podle internetového fóra však existuje postup, jak problém vyřešit, nicméně nejedná se úplně o triviální postup. Naproti tomu připojení přes infraport proběhlo naprosto bez problémů. Kromě toho se při načítání nebo ukládání zpráv objevují chybové hlášky nejrůznějšího charakteru a nejasného původu.

Na internetu je k dispozici verze Lite, která po sedm dní zachovává vlastnosti verze plné, poté je funkčně omezena, do odesílaných SMS je vkládán reklamní text, některé funkce lze aktivovat jen jednou a poté je nutné software restartovat. Nicméně o svoje data nepřijdete. Pokud byste se chtěli těchto omezení zbavit, cena za plnou verzi není nijak závratná.

MOBILedit! 2.0

+ škála podporovaných telefonů

+ přehledné uživatelské rozhraní

- problémy s připojením

K recenzi poskytla firma: Compelson Laboratories

http://www.mobiledit.com/cz

Cena: plná verze 1 490 Kč bez DPH

§§§§§


Properte svou poštu. McAfee SpamKiller 2006 CZ dobrý filtr, rozpačité ovládání

Patrik Malina

06P0361

Ačkoliv jsou produkty společnosti McAfee běžně řazeny do první ligy softwaru pro zabezpečení operačních systémů, především díky úspěchu tradičního antiviru, některé novější počiny vzbudily při našem testování mírné rozpaky. V tomto čísle jsme se rozhodli dát prostor aplikaci pro boj s nevyžádanou poštou a umožnit tak rodině McAfee si případně vylepšit pověst.

Na rozdíl od některých dřívějších zkušeností jsme v tomto případě neměli s instalací a prvním spuštěním žádný problém. Na platformu Windows XP SP2 se korektně zavedla jak samotná aplikace, tak ovládací centrum pro souhrnnou správu zabezpečení druhou položku získáte v podstatě s každým programem McAfee bezpečnostního charakteru.

Princip programu je v zásadě prostý a odhalíte jej při bližším zkoumání snadno. Poté, co jsme vytvořili poštovní účet v aplikaci Outlook Express, předali jsme jej pomocí průvodce aplikaci SpamKiller a ta se vtísnila do doručovacího řetězce. Pošta je tedy ve skutečnosti stahována SpamKillerem a po vyšetření předána už roztříděná a označená samotnému poštovnímu klientu, jenž od této chvíle s poštovním serverem přímo v kontaktu není. V hierarchii složek automaticky přibyla jedna položka na označený spam, operace SpamKilleru lze ovládat pomocí voleb přímo v poštovním klientu.

Program jsme prověřili na vzorku zhruba 700 zpráv, jež se v průběhu necelého posledního roku nahromadily v "redaktorské" schránce. Ačkoliv jsme programu drželi palce, projevily se při úvodním stahování bezesporu díky většímu objemu zpráv některé drobné nepříjemnosti. Překvapilo nás, že SpamKiller nepředává přijaté zprávy do poštovního klientu průběžně: nejdříve si celý ohromný objem dat "nasyslil" neznámo kam, teprve po kompletním stažení z poštovního serveru začal zprávy předávat poštovnímu programu, což se jeví jako dosti nešikovné.

Dalším překvapením byla strnulost ukazatelů v grafickém rozhraní SpamKilleru. Ačkoliv usilovně pracoval a hromadil e-maily, v pravé části okna nad efektním koláčovým grafem se číselné ukazatele ani nepohnuly, dokud jsme nepřepli zobrazení na jinou záložku a nevrátili se zpět. Ale co je hlavní, na záložkách, kde jsme očekávali seznam vytříděných zpráv (blokovaný e-mail a přijatý e-mail) se nic neobjevilo, přestože SpamKiller již dávno zprávy postoupil poštovnímu programu. Jak se ukázalo, v případě přehledů přijatých zpráv se jednalo jen o enormní časové zpoždění, v případě blokovaných zpráv pak zřejmě o závěr tvůrců vše bylo uloženo ve speciální složce v Outlook Expressu, proč to tedy zobrazovat dvakrát? Mírně podivné, ale dá se to alespoň přepnout. Jak se ukázalo jinde, synchronizace grafické konzoly SpamKilleru a poštovního programu skřípala. Ačkoliv jsme v Outlook Expressu vytrvale přidávali pomocí příslušné volby další adresy jako "přátele", tedy důvěryhodné odesílatele, příslušný seznam ve SpamKilleru zůstával prázdný.

Detekční schopnost programu se již ve výchozím nastavení ukázala jako poměrně dobrá. Filtry se dravě pustily do naší sbírky často podivných zpráv a bylo znát, že vítězí taktika "když se kácí les, létají třísky", což v tomto případě není na škodu. Právě postupným sestavením kolekce důvěryhodných uživatelů lze práci zásadně vylepšit, navíc program nabízí dobrý systém sestavování vlastních filtrů.

Přestože SpamKiller má v jádru dobrou filtrovací výbavu, rozpačitým dojmem působí chování jeho ovládacího rozhraní. Jinak intuitivní ovládací prvky nedělají to, co očekáváte, požadované informace se nezobrazují tam, kde by zjevně měly. A to je nepříjemné.

McAfee SpamKiller 2006 CZ

+ schopnost filtrace

- zobrazení informací

- spolupráce s poštovním programem

- zbytečné zadržování zpráv

K recenzi poskytla firma: McAfee

http://www.mcafee.com/cz

Cena: 889 Kč (bez DPH)

§§§§§


Vesmírná skákačka do každé rodiny.Medvěd Míša ve vesmíru udělejte něco pro svou rodinu

Pavel Tůma

06P0364

Není zrovna obvyklé, aby se v této rubrice objevila čistokrevná hra, ale tentokrát mi to nedalo. Medvěd Míša je prostě sympatický hrdina a jeho vesmírné dobrodružství mě natolik chytlo, že jsem se jen stěží odtrhl, abych napsal tuhle recenzi. O co tedy jde? Medvěd Míša si vyletěl do vesmíru a náhodou narazil na malé zelené mužíčky, kteří mají samozřejmě nějaký problém. Zlí robo-krabi je uvěznili na různých planetách a na vás je, pokud tento úkol přijmete, najít všechny mimozemšťánky a shromáždit je ve vaší raketě. Pokud budete odhaleni, vláda samozřejmě vaši existenci popře. Tato zpráva bude zničena za deset sekund.

Hru je nejprve nutné instalovat, což dnes zvládne i malé děcko. Po spuštění na vás vybafne pěkně zpracované české menu, takže ani tady děti nebudou mít problémy, snad jen s prvním nastavením rozlišení by jim někdo měl pomoci. Následuje výběr jednoho ze tří stupňů obtížnosti, pak už se může hráč začít prokousávat první z osmdesáti úrovní, které se odehrávají postupně ve čtyřech herních světech. V každé úrovni budete mít za úkol skákáním a běháním najít všechny zelené pidilidi, kteří se k vám připojí, když kolem nich projdete. Do rakety je můžete vodit po jednom, výhodnější je však posbírat více postaviček najednou (nejlépe všechny). Při této práci vás budou otravovat nepřátelé, již zmínění robo--krabi. Ti vás jediným dotykem dokáží zabít a to ještě není všechno. Pokud vy utečete, ale zástup mužíčků za vám již ne, nepřátelé vaše následovníky rozdělí a vy je budete muset sbírat znovu. Nepřátel je několik druhů. Někteří jen tupě skáčou po stejných cestách, takže není problém poznat jejich rutinu a pak je v klidu obejít. Na druhé straně však existují i inteligentní roboti, kteří zachytí vaši stopu a tvrdě po vás půjdou. V boji s protivníky vám budou naštěstí pomáhat různé bonusy, které jsou rozmístěny v jednotlivých úrovních. Pokud i přesto ztratíte všech deset životů, nemusíte začínat celou hru od začátku. Každá úroveň, kterou úspěšně projdete, se odemkne a vy příště můžete začít právě od ní.

Tuto hru bych osobně zařadil do žánru oddychovek. Děti se při hraní skvěle "vyblbnou", aniž byste se museli bát, že na ně přijdou nějaké násilnické choutky a vy si při skákání a sbíraní mužíčků odpočinete od celodenního stresu v práci. Úrovně jsou pěkně zpracované, Míša občas prohodí nějaké české slovíčko a všechny postavičky jsou... prostě k sežrání.

Medvěd Míša ve vesmíru

+ zábavnost a hratelnost

+ počet úrovní

- časem otravná hudba (je možné vypnout)

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: hra

Jazyk: český

OS: Windows 95 a vyšší

Cena: 119 Kč (vč. DPH)

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., http://www.spidla.cz

§§§§§


Hry pro slabší PC- Hráčův ráj - Arkády - (skoro) bezplatná zábava

Pavel Tůma

06P0364_2

Pokud někdo zaslechne pojem "slabší PC", mohl by si v dnešní době myslet, že se bude jednat o nějaké starší Pentium III nebo "bezXPéčkový" Athlon. U Špidlů se však zaměřili ještě více do minulosti, a to na již téměř zapomenuté stroje, jejichž názvy jako 386 nebo 486 asi některým mladším hráčům příliš neřeknou. To však neznamená, že byste se při hraní některé ze dvou stovek her nemohli pořádně pobavit. Podívejme se, co všechno na dvou CD plných výhradně freewaru najdete.

Pokud budete procházet celými obsahy obou CD, pak najdete alespoň jednoho zástupce všech možných i nemožných typů her. V největší míře jsou zastoupeny plošinovky v různých variacích od Super Maria přes různá zvířata (jako je například králík ve známé hře Jazz Jackrabbit) až po postavičky z dnes již kultovního seriálu Southpark. V takovém výběru nesmí chybět všudypřítomné střílečky všech druhů, velikostí a barev. Ať už budete střílet na pivní lahve, zmutované mimozemšťany, asteroidy nebo nalétávající brambory, určitě se pořádně vyřádíte. Dále tu jsou simulátory, arkády, elektronické omalovánky, hry z vesmíru i z oceánů, logické hádanky, atd. Z deskových her jsou zastoupeny v několika variantách piškvorky (i 3D), Člověče, nezlob se, dáma, karetní hry, pexeso i šachy. Ze sportů tu máme volejbal, minigolf, fotbal nebo kulečník. No a kdo by chtěl při hraní zapojit také mozkové závity, ten si může vyzkoušet posezení v horkém křesle při Milionáři nebo v lavici při IQ testech Menzy.

Co se kvality zpracování týče, objevíte na CD opravdu velké rozdíly. I když se jedná o hry, které ke svému běhu nepotřebují bůh ví jak výkonný hardware, najdou se mezi nimi i takové, na jejichž grafické zpracování se příjemně kouká. Pár programů se může pochlubit i 3D prostředím. Na druhé straně najdete i několik takových, které se hrály kolem roku 1985 na počítačích, jež nesly jména jako Commodore 64, ZX Spectrum nebo Atari. Ne že by snad ztratily něco ze své hratelnosti, ale dnešní hráči už asi hledají něco malinko odlišného. Pokud si tento CD-ROM pořídíte a nedisponujete nějakou zastaralou mašinou, pak počítejte s tím, že třeba pod Windows XP některé hry vůbec nepustíte. To je daň za rychlost a pokrok. Her fungujících pod všemi systémy je však víc než dost a možná si nějakou vyberete i vy. Nehledejte zázraky, ale pokud si chcete zavzpomínat na staré dobré časy, pak mohu tento výběr jenom doporučit.

Hráčův ráj - Arkády

+ množství a výběr her

+ jen freeware

+ vzpomínky na minulost

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: soubor her

Jazyk: český

OS: DOS, Windows 3.11, 9x a vyšší

Cena: 99 Kč (vč. DPH)

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., http://www.spidla.cz

§§§§§


Pohádky pro malé i velké. Tradiční české pohádky pro vaše děti, PC nebo DVD přehrávač

Pavel Tůma

06P0364_3

Asi se shodneme na tom, že pohádky patří neodmyslitelně k životu a to nejen dětí, ale i dospělých a seniorů. Hlavními posluchači jsou samozřejmě ti malí nezbedové, kteří nechtějí usnout, dokud neuslyší ještě jednou příběh o tom, jak se malá červená Karkulka dostala z vlčího břicha nebo jak chrabrý princ usekl drakovi i tu devátou hlavu. Někdo však musí tyto pohádky číst nebo vyprávět. Tento úkol leží na bedrech rodičů a prarodičů. Pokud se však náhodou nenajde někdo, kdo pohádky odvypráví za ně.

Podobně možná přemýšleli pánové a dámy ve společnosti Špidla Data Processing, když se rozhodli vydat sérii titulů pod názvem Tradiční české pohádky. Do rukou se mi dostal disk se čtyřmi pohádkami Chytrá selská dcerka, Tři zlaté vlasy děda Vševěda, O nevděčném kuřátku a O Zlatovlásce. Jedná se o Video CD, takže k přehrání příběhů můžete kromě počítače (PC nebo Mac) použít také stolní DVD přehrávač. Po vložení disku se spustí menu pro výběr pohádky. Stačí si vybrat kurzorem nebo číslem na dálkovém ovladači a jste vtaženi do světa hrdinů a princezen. Jelikož se jedná o video disk, je vyprávění samozřejmě doprovázeno obrazem. Bohužel se však nejedná o plnohodnotné video, ale pouze o statické ilustrace, které se jednou za čas změní. Naštěstí jsou hezky barevné a ručně malované, takže snad dětskou pozornost udrží. Na konkrétním testovaném disku bylo dohromady téměř padesát minut pohádek, což je podle mého názoru poměrně slušná dávka na několik večerů.

Závěr této recenze mě vede k zamyšlení, jestli budou děti rády, že jim pohádky vypráví nějaký cizí pán z počítačových reproduktorů. Já osobně bych byl asi raději, kdyby mi o Zlatovlásce povídala babička, které si tu a tam něco přidá, jinde cosi ubere, zkrátka ta samá pohádka nikdy nebude úplně stejná.

Tradiční čeké pohádky

+ příjemně namluveno, hezké obrázky

+ VCD

- pouze statické ilustrace

Producent: Špidla Data Processing, s. r. o.

Žánr: pohádky

Jazyk: český

OS: Windows 95 a vyšší, Mac OS

Cena: 119 Kč vč. DPH

K recenzi poskytla firma: Špidla Data Processing, s. r. o., http://www.spidla.cz

§§§§§


Desktop tuning. Nastavte si uživatelské rozhraní podle svých představ (CD/DVD)

David Čepička, Tobias Weidemann

06P0355

Patříte také mezi ty, kdo ještě na pracovní ploše svého počítače stále mají původní tapetu Windows z doby instalace systému? Pak nevíte, o co přicházíte! Dejte svému počítači osobitý charakter a zobrazte na své pracovní ploše nejrůznější informace v tomto článku vám prozradíme, jak na to.

Při spuštění počítače se nejprve zobrazuje standardní spouštěcí obrazovka a o chvíli později vidíme standardní tapetu Windows neustále to samé a nejen na našem počítači, ale i na řadě jiných. Není to trochu nuda? Přitom klidně můžeme pracovní plochu vašeho počítače přirovnat k vývěsnímu štítu firmy. Stejně jako může mít atraktivní vzhled vývěsní štít firmy, může to samé platit i o vaší pracovní ploše. Můžete na ni umístit celou řadu obrázků, použít různá písma, nechat zobrazovat nejrůznější systémové informace anebo třeba nastavit její vzhled tak, aby počítač vypadal jako Mac od firmy Apple. A dokonce ani trojrozměrný vzhled plochy není tak nedosažitelný, jak by se mohlo zdát.

Mnohé můžete změnit pouhým využitím prostředků integrovaných ve Windows. Nezůstaneme však jen u nich; prozradíme vám, jak vzhled pracovní plochy proměnit prostřednictvím témat, rozšíření i utilit a představíme taková vývojová prostředí, s nimiž si mohou pokročilí uživatelé vytvořit praktické a atraktivní doplňky sami.

1.Nejjednodušší řešení: úprava vzhledu pracovní plochy pomocí prostředků Windows

Samotný operační systém nabízí několik jednoduchých prostředků, jak nastavit vzhled Windows podle svého.

Pozadí a spol.: Poklepejte v Ovládacích panelech na ikonku Zobrazení. V dialogovém okně, které se objeví, se dá změnit obrázek na pozadí a stejně tak i nastavení vzhledu oken či tlačítek. Můžete nastavit jako pozadí libovolný obrázek. Jedná-li se ve vašem případě o starší počítač, je dobré se zajímat o velikost obrázku. Použití příliš velkého obrázku zatěžuje prostředky systému. Funkce Roztáhnout zajistí, aby obrázek pokrýval celou pracovní plochu. Nejvhodnější je obrázek, jehož poměr stran odpovídá poměru stran monitoru v opačném případě jsou až příliš viditelné deformace. Chcete-li použít jako pozadí nějaký obrázek stažený z internetu, pak stačí klepnout na obrázek v prohlížeči pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vybrat příkaz Nastavit jako pozadí (Internet Explorer), popřípadě Nastavit pozadí plochy (Firefox).

Nechcete mít na pracovní ploše neustále stejný obrázek? Ani to nepředstavuje žádný problém. Prostřednictvím freewarového programu Wallpaper Changer, který naleznete na našem CD, se dá obrázek na pozadí v pravidelných intervalech měnit. Obrázek se tak může změnit například při každém spuštění systému, každý den, popřípadě po uplynutí jiného vámi nastaveného intervalu. Program podporuje formáty JPEG, PNG, GIF a BMP. Jeho součástí jsou i jednoduché nástroje pro úpravu obrázků, které umožňují kupříkladu obrázek roztáhnout nebo otočit.

Snadná je i změna fontu a řezu písma. Přesuneme se znovu do Ovládacích panelů, kde poklepeme na ikonku Zobrazení. Ze všeho nejdříve je třeba na záložce Motivy uložit stávající vzhled. Není totiž bohužel zrovna jednoduché vytvořit takové schéma písem, které by se hodilo univerzálně pro všechny možné činnosti, jež na počítači provádíme. Pokud se vám budou zdát jednotlivé znaky rozmazané, můžete zapnout funkci vyhlazování písem Cleartype. Najdete ji, pokud klepnete na záložce Vzhled na tlačítko Efekty.

Už vás nebaví dívat se na neustále stejné ikonky na pracovní ploše a v Průzkumníku Windows? Není problém, standardní ikonky se dají nahradit jinými. K tomuto účelu můžete použít například zdarma dostupnou sadu utilit s názvem Tweak Power, kterou naleznete na našem CD. Po instalaci vás program vyzve k vytvoření bodu obnovení, zálohy registru a integraci programu do kontextového menu v Průzkumníku Windows. Doporučujeme provést minimálně první dvě volby. Poté se v programu v menu Windows přesuňte na položku Visual Styler a pro každý objekt vyberte odpovídající ikonu. Soubory ikon se dají nalézt i na internetu ve formě knihoven DLL. Chcete-li takovou sadu ikon začlenit do programu, stiskněte tlačítko pro výběr souboru. Ikony v Průzkumníku Windows změníte prostřednictvím odkazu Ordner. U položky Symbole můžete mimo jiné nastavit i velikost ikon. Tweak Power však se hodí i k deaktivování nebo úpravě efektů a animací, které jsou součástí Windows XP. Tato nastavení má smysl provádět zejména u starších počítačů, kdy máte pocit, že stroj pracuje na hranici svých možností. Potřebná nastavení provedete přes položku Effekte a na záložkách příslušejících této položce.

Hlavní panel a nabídka Start: Chcete-li u těchto položek provádět změny nastavení, klepněte na Hlavní panel pravým tlačítkem myši a z kontextového menu vyberte položku Vlastnosti. Tak můžete kupříkladu odstranit z pravé části Hlavního panelu nepoužívané a neaktivní symboly. Navíc zde můžete nastavit například i automatické skrývání Hlavního panelu ten pak z pracovní plochy zmizí, pokud jej nepotřebujete. Na záložce Nabídka Start se dá také například pomocí tlačítka Vlastní zobrazit nabídka Oblíbené položky. To se vyplatí tehdy, pokud potřebujete mít důležité odkazy okamžitě po ruce.

2.Témata: Windows XP vezmou všechno

Na internetu lze najít spoustu adres, kde vám nabízejí ke stažení celou řadu témat pro Windows. Při vyhledávání témat určitě uspějete například na adresách http://www.wincustomize.com, http://www.themedoctor.com nebo na stránkách Tucows.com (konkrétně http://www.tucows.com/Windows/DesktopEnhancements/Themes).

Mezi poskytovateli těchto témat zaujímá poněkud zvláštní postavení adresa http://www.themexp.org. Jednalo se o stránky po dlouhou dobu udržované komunitou lidí, kteří je spravovali. V současné době provozovatel těchto stránek zřejmě z finančních důvodu přešel k modelu, kdy se společně s instalací vámi vybraných témat zároveň instaluje i spyware. Není divu, že tato politika velmi rozzlobila všechny uživatele, kteří na tuto stránku sami poskytli svá vlastní témata. Přesto se jim podařilo nalézt způsob, jak se dá instalaci spywaru zabránit. Přesný návod uvádíme v rámečku Nová témata do Windows zdarma a bez spywaru.

Integrace cizích témat do Windows XP: při standardní instalaci Windows XP dochází při pokusu o instalaci cizích témat k chybě. Windows toto téma jednoduše odmítnou nainstalovat. Oficiálním řešením je zakoupení a instalace balíku Plus.

Kromě výše uvedené placené varianty existuje i varianta dostupná zdarma je jím nástroj UX Theme Multi Patcher, který naleznete i na našem CD. Tento nástroj pozmění ve Windows XP (s instalovaným Service Packem nebo i bez něj) a ve Windows 2003 soubor UXTHEME.DLL. Pokud budete chtít někdy později obnovit systém zpět do původního stavu, stačí nástroj spustit znovu.

3.Spouštěcí obrazovka: nastavení tapety zobrazující se při spouštění Windows

Spouštěcí obrazovka se oproti tapetě ve Windows tak snadno pomocí prostředků Windows změnit nedá. Nejprve je nutné najít vhodnou alternativu tady vám doporučujeme adresu www.wincustomize.com, kde jich najdete okolo 3 000. Pro její začlenění do systému je nutné provést jednoduchou úpravu registru. Pokud používáte Windows ve verzi 2000 nebo XP, pak můžete použít kupříkladu utilitu Bootskin, která je pro soukromé použití zdarma a kterou vám nabízíme i na našem CD.

Po spuštění utility je třeba přes menu File/Import from file vybrat odpovídající soubor se spouštěcí obrazovkou. Tu pak lze zobrazit klepnutím na tlačítko Preview.

4.Užitečné doplňky: informace na ploše

Do Windows se dá zabudovat celá řada drobných utilit, které rozšíří funkčnost Windows a které učiní z vaší pracovní plochy takřka informační centrálu.

Čas: Utilita Symmtime 2006 vám zaručí, že se budete moci na čas, který ukazují hodiny na vašem počítači, skutečně spolehnout. Jedná se o freeware, který automaticky synchronizuje čas s některým z časových serverů na internetu, jež jsou řízeny atomovými hodinami. Symmtime dokáže zobrazit čas v libovolném počtu časových pásem, disponuje jak analogovým, tak digitálním vzhledem a nabízí řadu možností konfigurace.

Říkají vám něco žluté přichycovací papírky, které někteří z nás lepí na monitor, na psací stůl a bůhvíkam ještě, aby na něco nezapomněli? S těmi bude nepochybně konec, pokud použijete utilitu Active Note. Jedná se o rozšíření pracovní plochy, na níž pak můžete libovolně umisťovat žluté papírky. Utilita poskytuje ochranu heslem a možnost šifrování, takže poslouží i jako jednoduchý trezor pro uložení vašich přístupových hesel. Umístíte-li Active Note do složky Po spuštění, budete ji mít vždy okamžitě k dispozici. Dalším kladem je i fakt, že není nutné utilitu nijak instalovat, protože využívá knihovny DLL, které jsou ve Windows standardně k dispozici. Obě utility naleznete na našem CD.

5.Přehledné třídění nabídky Start a souborů

Každý, kdo má na svém počítači nainstalováno mnoho programů, bude časem velmi těžce hledat právě ten, který v daném okamžiku potřebuje. Windows totiž v nabídce Start standardně instalované programy podle abecedy netřídí. Navíc jsou programové skupiny odděleny od jednotlivých programů. Seřazení programů podle abecedy však není nic obtížného. Stačí v nabídce se seznamem programů klepnout pravým tlačítkem a z kontextového menu vybrat příkaz Seřadit podle názvu.

Alternativa k nabídce Start: Další možnost, jak zpřehlednit pracovní plochu a jak rychleji nalézt soubory, které hledáme, nabízí utilita Free Launch Bar, kterou najdete i na našem CD. Jedná se o zdarma dostupné rozšíření, které na pracovní plochu vlevo dolů umisťuje panel nástrojů, jehož pomocí se dají rychleji otevírat a spravovat libovolné dokumenty, aplikace či zástupci ve složkách. Kromě toho můžete každému takovému objektu přiřadit libovolný obrázek ve formátu PNG a také definovat klávesovou zkratku, kterou použijete ke spuštění určitých souborů.

6.Coolmon: nejdůležitější informace o stavu systému po ruce

Chcete mít v každém okamžiku přehled o výkonnosti a zatížení vašeho počítače? Pak použijte některou z utilit zabývajících se sledováním systému. Těch je na internetu bezpočet. Patří mezi ně i utilita, která se bez obtíží integruje do pracovní plochy a spotřebovává minimum systémových prostředků. Jmenuje se Coolmon a šíří se pod hlavičkou Open Source. Najdete ji i na našem CD. Utilita ukazuje zatížení procesoru, volné místo na pevném disku a v operační paměti, dobu, po kterou je počítač v aktuální relaci spuštěný a třeba i IP adresu počítače. Mezi další informace patří počet spuštěných procesů a také zobrazení procesu, který aktuálně spotřebovává nejvíce systémových prostředků.

Většina nastavení se provádí klepnutím pravým tlačítkem myši na ikonu v pravé části Hlavního panelu. Například průhlednost informací zobrazených na pracovní ploše se dá nastavit pomocí menu Layout/Degree of Alpha Transparency. Volit lze z hodnot v intervalu 0 až 255. Chcete-li zobrazit pouze text, vyberte z kontextového menu příkaz Layout/Transparent Background. Prostřednictvím položky Layout/Display Processor Usage in Icon budete mít díky ikoně v pravé části Hlavního panelu zatížení procesoru prakticky neustále na očích, a to i tehdy, pokud informace poskytované utilitou Coolmon zakryje nějaké jiné okno.

7.Jednoduché a přitom geniální: pracujte s několika pracovními plochami

Zcela zásadní výhoda Linuxu vůči Windows donedávna spočívala v možnosti současného používání několika pracovních ploch. Tato vymoženost s sebou přináší mimo jiné možnost otevření velkého množství oken aplikací, aniž by nutně muselo docházet ke zmatkům. V praxi to totiž vypadá tak, že na jedné pracovní ploše máte spuštěný internetový prohlížeč, program pro práci s elektronickou poštou a třeba utilitu pro sledování systému, na další pracovní ploše zase třeba pracujete s kancelářským programem.

Toto velmi jednoduché, nicméně geniální řešení se dá nyní uskutečnit i v prostředí Windows NT4, 2000 a XP. Stačí si nainstalovat drobnou freewarovou utilitku Multi Desktop Manager, kterou samozřejmě naleznete i na našem CD. Poté máte k dispozici prakticky nepřeberné množství pracovních ploch, které si samozřejmě můžete upravit podle svého. Program se po spuštění umístí do pravé části Hlavního panelu, kde se dá vyvolat klepnutím nebo klávesovou zkratkou <Ctrl><Alt><D>. Pomocí položky Nová plocha vytvoříte novou pracovní plochu. Mezi pracovními plochami se pak dá přepínat pomocí menu nebo klávesovými zkratkami <Ctrl><Alt><šipka vlevo>, popřípadě <Ctrl><Alt><šipka vpravo>. Každou plochu můžete konfigurovat podle libosti. Utilitka rovněž najde uplatnění v případě, kdy jeden počítač používá více uživatelů. Představuje totiž nejjednodušší řešení jak zajistit, aby na jedné instalaci počítače mohlo být několik pracovních ploch, kdy každá bude mít konfiguraci podle přání daného uživatele.

Upozornění: Na rozdíl například od vytváření virtuálních počítačů se operační systém a všechny programy v případě používání několika pracovních ploch instalují pouze jednou.

8.Trojrozměrná pracovní plocha: pozdrav od Windows Vista

Další vymožeností, kterou jsme doposud znali pouze ze světa Linuxu, byla trojrozměrná pracovní plocha. Tuto možnost však již budou nabízet nová Windows Vista. Pomocí technologie Open GL bude možné vytvořit kulovou nebo válcovou formu, okolo které bude orientováno prostředí pracovní plochy. Okna se tak budou umisťovat do virtuálního trojrozměrného prostoru. To vše se ale nevytváří pouze pro efekt, má to přinést více prostoru pro jednotlivé aplikace.

Trojrozměrná pracovní plocha pro Windows XP zdarma: Minimálně za vyzkoušení určitě stojí zdarma dostupná aplikace Sphere XP. Zkušební verzi vám nabízíme na našem CD. Abyste ji však vůbec mohli používat, musíte mít na počítači nainstalované rozhraní .NET Framework 2.0, které rovněž naleznete na našem CD. Při prvním spuštění aplikace se objeví dialogové okno pro nastavení programu. Pokud vlastníte starší počítač, nastavte položku Max Texture Quality na hodnotu Middle, odstraňte použití obrázku na pozadí (v rozevíracím seznamu Background vyberte položku None) a zvětšete hodnotu v poli Update Interval to je doba, po které se bude zobrazení aktualizovat. Pokud se vám budou tato nastavení později zdát nedostatečná, můžete nastavit přísnější parametry. Tuto utilitu si však naplno užijete se skutečně výkonnou grafickou kartou, 1 GB operační paměti RAM a ve spojení s co nejrychlejším procesorem.

Okna se dají libovolně umisťovat do všech tří os. Poklepáním přesunete okno aplikace do popředí a můžete s ním pracovat tak, jak jste byli dosud zvyklí. Chcete-li jej později umístit zpět do prostoru, stačí klepnout na pracovní plochu, nebo lze použít klávesovou zkratku <Ctrl><W>.

Alternativa pro starší počítače: Zajímavou alternativu pro méně výkonné počítače představuje freewarová utilita Deskloops, kterou také najdete na našem CD. Není tak náročná na výkon grafické karty a jde v ní o to, že se okna umisťují vedle sebe podobně, jako kdybychom je umístili na filmový pás a namotali jej na válec. Deskloops jsou na systémové prostředky poměrně skromná. Pokud by se však přesto vyskytly problémy s nedostatečným výkonem počítače, pak stačí v menu Options v nastavení filmového pásu změnit rychlost převíjení.

9.Průhledné a velmi praktické: používání widgetů od firmy Yahoo

Všichni, kdo si zakládají na moderním a svěžím vzhledu své pracovní plochy, možná často závistivě pokukují po možnostech, které se nabízejí u počítačů Mac od firmy Apple. Napůl průhledné aplikace, které prosvítají na pozadí pracovní plochy nic takového doposud ve světě Windows možné nebylo. Nyní se tato vymoženost dostává i do Windows, a to díky tzv. widgetům.

Widgety jsou drobné praktické aplikace, někdy se používá anglické označení one-trick-tools, které slouží takřka ke všemu možnému. Nyní jich je k dispozici ke stažení více než 2 000. S jejich pomocí si můžete například nechat na pozadí zobrazovat obsah různých kanálů RSS, které zobrazují aktuální události, nebo můžete na pracovní ploše zobrazit nejdůležitější informace o stavu vašeho systému, jako je třeba zatížení procesoru, obsazení operační paměti, stav baterie nebo třeba úroveň signálu bezdrátové sítě WLAN. Pomocí widgetů se dá využít i řada serverů spravujících webové kamery nebo třeba internetová rádia. K dalším, ale určitě zdaleka ne posledním vymoženostem patří například zobrazování zpoždění vlaků na nějakém nádraží nebo nabídky operátorů s nejvýhodnějším tarifem pro telefonování.

Nejrozsáhlejší nabídku widgetů najdete na internetové adrese http://www.widgetgallery.com. Několik námi vybraných widgetů jsme pro vás připravili v rámečku Velmi užitečné a praktické: přehled nejlepších widgetů od firmy Yahoo. Většina z nich je v angličtině, nicméně i ti, kdo angličtinou příliš nevládnou, nebudou mít vzhledem ke snadnosti jejich ovládání žádné problémy.

Pro zobrazení widgetů budete potřebovat zdarma dostupný program Yahoo Widget Engine 3.1, který dokáže manipulovat se soubory s příponou .widget. Program naleznete i na našem CD.

Požadavky: Pokud vlastníte starší počítač (s procesorem taktovaným na 1 GHz a méně než 256 MB operační paměti RAM), pak vám nedoporučujeme používat současně více než tři widgety v opačném případě se práce na vašem počítači stane utrpením. Speciální modul Overlay, na němž je funkčnost widgetů založena, totiž k systémovým prostředkům právě šetrný není.

K nastavení widgetů se dostanete přes kontextové menu vyvolané stiskem pravého tlačítka myši. Tam pod položkou Windows najdeme ono kouzelné slovíčko Opacity, které umožňuje nastavit úroveň průsvitnosti. Pomocí posuvníku pak nastavíte, nakolik má být widget průsvitný, když jej třeba umístíte na okno jiné aplikace.

Upozornění: Většinu widgetů vytvořili uživatelé, kteří jsou členy nejrůznějších komunit, ve svém volném čase. Z tohoto důvodu rozhodně doporučujeme, abyste si pečlivě přečetli informace o každém widgetu ještě dříve, než se jej rozhodnete používat. Ne všechny widgety uveřejněné na stránce http://www.widgetgallery.com pracují bez problémů.

Tip pro kutily: Pokud byste si chtěli nějaký widget naprogramovat sami, pak na stránce http://widgets.yahoo.com/workshop naleznete spoustu informací a dosti podrobnou dokumentaci, samozřejmě v angličtině. Uživatelé, kteří se na vytvoření vlastního widgetu necítí, mohou alespoň zkusit nějaký již existující widget upravit. Vždyť se koneckonců nejedná o nic jiného než o drobnou aplikaci řádově o velikosti kilobajtů, která je napsána v Javascriptu a obsahuje kód XML. V námi zmíněné tabulce s widgety naleznete i utilitu Widget Maker, která vám pomůže s vytvořením té části widgetu, jež je napsána v XML.

10.Desktopx: použití widgetů na starších počítačích

Myšlenka widgetů není ničím převratná. Důkazem tohoto tvrzení může být například sharewarová utilita Desktopx, která slouží k individuálnímu nastavení rozhraní uživatele. Na vývoji této utility se již mnoho let podílí řada členů komunity, sdružené právě okolo tohoto programu. Desktopx existuje ve třech verzích Client, Standard a Pro. Varianta Client, která je k mání za 14,95 USD, dokáže spustit již vytvořená rozšíření pracovní plochy. Verze Standard v ceně 24,95 USD umožňuje vytváření a export objektů, widgetů a dokonce i celých schémat pracovní plochy. Pomocí Javascriptu a VB Scriptu můžete rovněž jednotlivá rozšíření upravovat. Koupě verze Pro v ceně 69,95 USD se vyplatí v případě, pokud si chcete vytvářet svoje vlastní rozšíření, která budete spouštět jako soubory EXE, takže vlastně vůbec prostředí Desktopx nebudete potřebovat.

Nicméně už ve verzi Client máte k dispozici tři pracovní plochy s animovanými ikonkami, velmi povedené obrázky na pozadí pracovní plochy a promyšlené uživatelské rozhraní. Není problém toto prostředí obohatit o více než 3 000 widgetů, objektů či celých témat pro pracovní plochu. Vše se dá nelézt na adrese www.wincustomize.com. Rozdíl mezi widgety a objekty spočívá zejména v rozsahu jejich možností widgety zpravidla mají pouze jednu jedinou funkci, zatímco objekty zvládají funkcí několik. Témata na pracovní plochu pak vždy obsahují větší počet widgetů i objektů.

11.Samurize: prakticky neomezené možnosti pro výkonné počítače

V souvislosti se vzhledem a funkčností pracovní plochy se dnes stále častěji skloňuje slovo Samurize. Jedná se o všestrannou aplikaci, která při zobrazování všemožných informací na pracovní ploše nabízí takřka neomezené možnosti.

Požadavky: Specialitou pracovní plochy Samurize je vysoká náročnost na výkon grafické karty. Tento způsob úpravy vzhledu vaší pracovní plochy byste měli použít pouze tehdy, pokud vlastníte počítač s konfigurací na současné úrovni počítač se starší grafickou kartou, méně než 512 MB operační paměti RAM a s procesorem taktovaným na méně než 2 GHz bude mít s největší pravděpodobností značné potíže.

Celá aplikace obsahuje stroj (engine) a několik již připravených rozšíření pracovní plochy ta jsou naprogramována ve VB Scriptu (viz http://www.

samurize.com/modules/mydownloads). Dále je k dispozici editor, pomocí něhož může zkušený uživatel upravovat jednotlivé plug-iny a popřípadě vytvářet svoje vlastní. Celou aplikaci najdete i na našem CD, a to včetně českého jazykového modulu. Instalace češtiny se provede zkopírováním souboru CZECH.LNG do složky Samurize\Lang. Potom stačí v menu Language, které zobrazíte klepnutím pravým tlačítkem na ikonu aplikace v pravé části Hlavního panelu, vybrat položku Czech.lng.

Nabídka plug-inů je vskutku bohatá, i když je naprostá většina v angličtině. Většina plug-inů ukazuje systémové informace, jako je například zatížení procesoru, volné místo na discích, stav baterií nebo úroveň signálu bezdrátové sítě WLAN. Další plug-iny zase umožňují sledovat síťové procesy nebo třeba množství odeslaných či přijatých dat. Existuje rovněž řada pluginů, které dokáží pravidelně zobrazovat aktuální informace kromě informačních kanálů se zprávami z celého světa jsou i takové, které oznamují aktuální počasí a zobrazují ho na pracovní ploše.

Upozornění pro kutily: Vytváření těchto plug-inů není právě jednoduché. Pokud se přesto rozhodnete nějaký vytvořit, pak se nezapomeňte důkladně seznámit s dokumentací programu Samurize. Je k dispozici on-line na adrese http://www.samurize.com/modules/sections.

12.Flyakite OS X: jeden Mac se vším všudy, prosím!

Spousta inovací sloužících většímu pohodlí uživatele pochází ze světa počítačů Mac. Pro každého, kdo si chce užít povedeného vzhledu a dobré ergonomie i ve Windows XP, rozhodně doporučujeme freewarovou utilitu Flyakite OS X, kterou vám také nabízíme na našem CD. Jedná se o aplikaci stojící někde mezi plnohodnotným programem a tématem pracovní plochy pro Windows. Do posledního detailu napodobuje vzhled operačního systému Mac OS X od firmy Apple najdete zde animované vysouvací panely pro spuštění nejpoužívanějších programů, napolo průhledné futuristicky vypadající obslužné prvky a dokonce i pro Apple tak typické stíny za otevřenými okny. Flyakite OS X nahrazuje ikonky všech aplikací, obrázek na pozadí, spořič obrazovky apod. Seznam prvků, které se mají změnit, pak zadáváte během instalace. Flyakite OS X sice běží pouze ve Windows XP (ale ve všech jeho variantách, včetně Media Center Edition), zato jeho hardwarové nároky jsou velmi mírné. Vystačí si s procesorem o frekvenci minimálně 1 GHz, 256 MB operační paměti RAM a se standardní grafickou kartou problémy se vyskytnou snad jen při spuštění spořiče obrazovky, který může zatuhnout.

Upozornění: Aplikace provádí poměrně zásadní změny v registru Windows, nicméně ještě před spuštěním programu vytvoří jeho zálohu. Při pozdějším případném odinstalování programu se pak jednotlivé položky zase poněkud namáhavě vrací do původního stavu. Zálohu doporučujeme smazat až po dokončení odinstalování tato možnost se dá nastavit před zahájením odinstalace. Pokud se po odinstalování programu nepodaří vrátit všechny ikony do původního stavu, pak v nabídce Start vyberte položku Fyakite OS X

a zde další položku Rebuild Icon Cache.

Nová témata do Windows zdarma a bez spywaru

Na internetových stránkách http://www.themexp.org naleznete obrovské množství nejrůznějších témat ke stažení. Kromě toho se zde nachází velké množství tapet, spouštěcích obrazovek, ikon či přihlašovacích obrazovek. Nicméně ještě dříve, než tuto stránku navštívíte a začnete vybírat, vás musíme upozornit na jednu zásadní věc. Internetové stránky themexp.org od určité doby nabízejí všechny položky ke stažení pouze ve formátu souboru EXE. Po jeho spuštění se vám však kromě požadovaného prvku do počítače instaluje i otravný spyware. Pravdou je, že na tuto skutečnost jsou uživatelé výslovně upozorněni a také že tento spyware lze naprosto bez problémů odinstalovat. Nicméně se asi všichni shodneme na tom, že to není nic příjemného, pokud se nám spyware vůbec do počítače dostane.

Existuje však trik, jehož pomocí se dá požadovaný obsah získat i bez tohoto spywaru. Všechny soubory EXE jsou v případě themexp.org vytvářeny pomocí programu pro vytváření instalačních balíčků, který se jmenuje Wise. Pomocí zdarma dostupné utility Wise Unpacker, kterou naleznete i na našem CD, se dají tyto instalační soubory rozbalit i tak, aniž by se do počítače nějaký spyware dostal.

A jaký je přesný postup? Uložte soubor EXE, který jste si stáhli ze stránek Themexp.org, do takové složky, abyste jej měli rychle po ruce například do složky C:\Themexp. My jako ukázku použijeme styl s názvem Movie Style, který na stránkách themexp.org naleznete v sekci TV/Movies.

Nyní do stejné složky rozbalte utilitu Wise Unpacker. V dalším kroku spusťte příkazový řádek (přes nabídku Start/Spustit). Potom do políčka Otevřít zadejte příkaz cmd a potvrďte stiskem OK. V příkazovém řádku se prostřednictvím příkazu cd C:\Themexp přesuňte do odpovídající složky a pak zadejte příkaz Wun 133714.exe temp. Wise Unpacker pak rozbalí obsah instalačního souboru do nově vytvořené složky temp.

Je možné, že váš antivirový program ohlásí poplach, protože se v této složce nacházejí i soubory spywaru. Toto hlášení však můžete ignorovat, neboť soubory se spywarem samozřejmě instalovat nebudete. Nyní otevřete Průzkumníka Windows a přesuňte se do složky C:\Themexp\temp. Uvidíte v ní mnoho souborů a možná i podsložku. V menu Průzkumníka klepněte na Zobrazit/Podrobnosti a seřaďte si soubory podle velikosti. Zajímá nás pouze jeden jediný soubor, a to ten, který je největší. Ten totiž obsahuje námi požadované téma. Tento soubor nyní přejmenujte na THEME.ZIP a zkopírujte jej do jiné složky. Poté složku temp i stažený soubor EXE smažte. Nyní můžete nové téma instalovat do vašeho počítače tak, jak jste zvyklí.

§§§§§

$$$$$


Komunikace


Moderní utržená sluchátka - 15 náhlavních souprav v testu

Tomáš Jirásko, Petr Prošek, Libor Vacata

06P0343

Používat utržené sluchátko dnes už není žádná frajeřina. Když se s ním začali vytahovat Mach se Šebestovou, tiše jsme jim záviděli, ale nyní se karta obrátila a povedená večerníčková dvojice prosí o milost. A u obyčejných velkých sluchátek bez kabelů, jimž s oblibou říkáme mobilní telefony, jsme zdaleka nezůstali. I když valné většině uživatelů samotné mobily stále stačí, ostatní touží po modernějším řešení. Kdo se také má s tím krámem nosit!

I s nejlehčím mobilním telefonem na světě vás po třicetiminutovém hovoru bude pěkně bolet ruka. A co když musíte být neustále na příjmu a v pohotovosti? Chcete telefonovat, ale obě ruce máte plné? Jak se vyhnete odměně dvou černých puntíků za nepovolené telefonování za volantem? Odpověď je jednoduchá: pořiďte si handsfree! Hodí se do práce, do automobilu, do přírody i do posilovny... a ostudu vám rozhodně neudělá.

Osobní handsfree, tedy tzv. headsety, u nás mají dlouhou tradici. Při procházce městem, v kancelářích i v automobilech během dopravní zácpy stále častěji potkáváme jedince na první pohled trpící samomluvou. Až hlubší pohled napoví, že pravda se skrývá u ušního boltce, kde drobný drátek vedoucí od ucha kdysi znamenal, že majitel telefonu využívá osobní handsfree. Ono "drátkové" řešení ostatně dlouhou dobu převládalo. Velký vliv na to měla cena, která se u takového řešení držela oproti bezdrátovým headsetům vždy níže. U tzv. "no name" výrobců často nepřesáhla ani 350 Kč, což si mohl dovolit opravdu každý. Bezdrátové headsety byly naopak pro většinu uživatelů dlouhodobě nedostupné a cena prvních modelů (v době, kdy Ericsson T28s představoval technologickou špičku) přesáhla magickou hranici 10 tisíc korun. K té však bylo nutné připočítat ještě cenu za modul Bluetooth, neboť touto technologií tehdejší mobilní telefony běžně ještě nevládly. Léta se tak vedla válka na dvou bitevních polích, přičemž na tom prvním byla společným jmenovatelem cena. Přestože se Bluetooth začal integrovat do řady telefonů, jednalo se o modely nejvyšší třídy, jejichž cena se pohybovala mezi 13-15 tisíci korunami. Druhým problémem pak byla cena handsfree sad, které se stále držely proklatě vysoko (kolem 8 tisíc). Ke zlepšení situace došlo až mnohem později první vlaštovky se začaly objevovat před dvěma, třemi roky. Dnes je situace již velmi blízká optimálnímu stavu jak mobilní telefon, tak i Bluetooth handsfree pořídíte skutečně levně. Například Sony Ericsson Z300i s integrovanou technologií Bluetooth vyjde na cca 4 500 Kč a nejlevnější z testovaných Bluetooth headsetů lze pořídit již za 779 Kč. Rozdíl 300 Kč oproti drátovým náhlavním soupravám je zanedbatelný a vyšší investici bohatě vynahrazuje uživatelský komfort.

Se solidním dosahem

Jednou z hlavních výhod, hovořících pro Bluetooth handsfree, je na první pohled patrná absence propojovacího kabelu. Nejste limitování jeho mnohdy nestydatě krátkou délkou a nepřipadáte si jako uvázaní ke psí boudě. Dosah bezdrátových headsetů je přitom vcelku dostačující a pohybuje se zhruba od pěti do patnácti metrů. S rostoucí vzdáleností kvalita signálu pochopitelně klesá a zatímco některé testované headsety ztroskotaly na pár metrech, našlo se pár kousků (např. Sony Ericsson HBH-PV705), jež v této oblasti předvedly vynikající výkony. Ale pozor! Dosah zásadně ovlivňují překážky ve viditelnosti mezi mobilním telefonem a headsetem, které mají na kvalitu signálu neblahý vliv a občas mohou způsobit i jeho úplný výpadek. Na pobíhání po rodinném domku s kvalitním zdivem tak můžete rovnou zapomenout na to je Bluetooth stále krátký. Bezdrátové řešení dále ukrývá strašáka v podobě párování, které dlouhou dobu kazilo náladu spoustě jinak spokojených uživatelů. Tento problém byl naštěstí již zažehnán a současné headsety se s mobilními telefony spojí během chvíle. Většina přístrojů používá pro párování stejný postup a najdou se i produkty, u nichž odpadá několikasekundové mačkání funkčního tlačítka (nebo jiných prstolomných kombinací), neboť jsou k tomuto účelu vybaveny samostatnou párovací klávesou (např. Jabra JX 10).

Co rozhoduje

Při výběru toho pravého handsfree hraje hlavní roli rovněž velikost, konstrukce a design. Uši každého člověka jsou jiné a stejné je to i s jejich citlivostí. Zatímco někomu je sebemenší tlak na ušní boltec krajně nepříjemný, s jinými nijak nehne ani reproduktor zavedený hluboko uvnitř zvukovodu. Patříte-li k první zmiňované skupině uživatelů, náhlavní soupravu vybírejte obzvláště pečlivě, sáhněte po produktech umožňujících vlastní úpravu držáčku a rovnou zapomeňte na pevné, ostře tvarované háčky. A pokud vás nechává klidnými i představa škvora na výpravě k vašemu ušnímu bubínku, můžete beze strachu vybírat i z modelů bez háčků či držáčků a zašpuntovat si zvukovod pořádným reproduktorem.

Na velikosti záleží

Důležité je rovněž zvolit správnou velikost přístroje. Obecně platí, že muži mají větší ušní boltce než něžnější část lidského pokolení, a tak mohou sáhnout po robustnějších headsetech. Ženy by se pak měly poohlížet po těch nejmenších přístrojích, aby jim dobře padly, nezatěžovaly drobné ouško větší hmotností a nepůsobily na veřejnosti jako pěst na oko.

Pokud s pořízením Bluetooth headsetu stále váháte, měli byste zvážit všechny výhody, mezi něž patří i příjemné telefonování bez nutnosti zapojovat ruce. Mobilní maniaci mohou bez zbytečné námahy telefonovat několik hodin v kuse (podle toho, jak jim to výdrž používaného mobilního telefonu a headsetu dovolí) a ještě se přitom věnovat jiným oblíbeným činnostem. Pokud váš mobil navíc podporuje funkci hlasového vytáčení, s použitím handsfree uskutečníte hovory bez jediného dotyku telefonu, což sice na veřejnosti stále působí trošku bizarně, ale to se jistě brzy spraví. Počet aktivních uživatelů náhlavních souprav neustále roste a tyto užitečné přístroje se z kanceláří vytížených operátorů a manažerů dostávají do normálního života částečně i díky neustálému zdokonalování a snižování jejich velikosti a hmotnosti. Vždyť mnohé typy jsou skutečně elegantní a zdaleka již nepůsobí jako přístroje z béčkového sci-fi seriálu.

Anycom HS-890

Headset společnosti Anycom svým vzhledem rozhodně neurazí. Spíše nenápadné a elegantní provedení předurčuje tento produkt pro uživatele, kteří nehledají designové výstřelky. Jeho nejvýraznějším prvkem je půlené kruhové kulaté tlačítko, sloužící k regulaci zvuku spolu s tlačítkem pro vypnutí/zapnutí. To mimo jiné slouží pro příjem a ukončení hovoru. Pochvalu zaslouží velmi dobrá výbava, kterou tvoří běžná nabíječka do sítě, ale také do auta, nechybí ani kabel pro nabíjení přes USB port počítače. Anycom HS-890 sedí dobře na uchu a dokonce ani ráznější pohyby hlavou ho nevyvedou z míry. Rozmístění ovládacích prvků není co vytknout. Regulace hlasitosti, stejně jako využití tlačítka pro uskutečnění (ukončení) hovoru jsou pohodlné a při jejich použití HS-890 z ucha díky dobré konstrukci nesundáte. Z hlediska kvality zvuku nelze telefonnímu hovoru prakticky nic vytknout. Obě strany slyší hovor dobře. S rušeními, ozvěnami či šustěním jsme se nestkali. Headset nabízí za dobrou cenu slušný výkon. Pokud hledáte povedené sluchátko s reprezentativní designem, představuje Anycom HS-890 optimální volbu.

Komfort:4

Funkce, ovládání, signál:4

Provozní/pohot. doba: 5/144 hod.

Cena: 1 439 Kč

Bluetrek G2+

Handsfree headset Bluetrek G2+ zaujme hlavně designem, kterému není co vytknout. Černostříbrná barevná kombinace s chromovým funkčním tlačítkem a tříbarevnou diodou se řadí k tomu nejlepšímu, co kdy zdobilo naše uši. Pokud však máte větší boltce, při nasazování přístroje narazíte na první problém. Bluetrek G2+ na uchu sedí perfektně, reproduktor nemusíte zavádět do zvukovodu, ale gumový háček je tak malý, že jej ocení pouze méně obdaření uživatelé. Tato náhlavní soustava je vhodná především pro ženy a dívky, jejichž ouška jsou přece jen drobnější. Na další problém narazíte při prvním hovoru přijímaný signál je kvalitní a neruší jej žádné praskání, ale osoba na druhém konci drátu se bude muset poprat s vaším zastřeným, dutým a mnohdy až nesrozumitelným hlasem. Sedmimetrový dosah není nijak výjimečný, zvláště když se kvalita signálu s narůstající vzdáleností nemilosrdně zmenšuje. Bluetrek G2+ je vybaven dvěma tlačítky na zvyšování a snižování hlasitosti, umístěnými na opačných stranách přístroje, a velkým funkčním tlačítkem, který se ovládá pohodlně. Rovněž nabídka funkcí je dostatečná a obsahuje například hlasové či opakované vytáčení. Otázkou zůstává, zda ho využijete, když vás stejně bude špatně slyšet.

Komfort:4

Funkce, ovládání, signál:3

Provozní/pohot. doba: 9/500 hod.

Cena: 1 200 Kč

Bluetrek S2

Headset Bluetrek S2 je bohužel ukázkou toho, jak dokáže nepovedený design přístroje pokazit celý zážitek z handsfree telefonování. Vzhledem připomíná kosmickou raketu, což ještě podtrhuje velmi jasně blikající dioda, skrytá za zakaleným umělohmotným funkčním tlačítkem. Díky možnosti jednoduchého přehození tvarovacího gumového háčku jej zachytíte za pravé i levé ucho. I když netlačí za ušním boltcem, velký reproduktor nemilosrdně roztahuje vstup do zvukovodu, což je po chvíli nošení krajně nepříjemné, až bolestivé. Co naplat, že se s hmotností 13 g řadí k nejlehčím testovaným headsetům, když vás z něj začne brzy tlačit v uchu takové telefonování rozhodně není nijak příjemné. Během hovoru vašeho posluchače trochu potrápí mírné dunění a váš hlas bude na druhé straně lehce tlumený. Jde však o vskutku minimální zkreslení a kvalitou zvuku je Bluetrek S2 srovnatelný se Sony Ericssonem HBH-GV435. Vzhledem k velikosti a umístění tří tlačítek (funkce, zvýšení a snížení hlasitosti) je ovládání přístroje velmi pohodlné. Tlačítka pro regulaci hlasitosti jsou stejně jako v případě Bluetrek G2+ umístěna na opačných stranách přístroje jen si musíte pamatovat, kde se které nachází.

Komfort:2

Funkce, ovládání, signál:4

Provozní/pohot. doba: 10/500 hod.

Cena: 1 800 Kč

Bluetrek X2

Model X2 od Bluetreku je ideální pro sportovce. Pohodlně sedí na uchu, netlačí, je pogumovaný, příjemný na dotek a je odolný vodě. To tvrdí výrobce, a tak jsme s ním zákeřně zašli k řece a oddávali se vodním hrátkám. Na potápění to rozhodně není (o to pochopitelně ani nešlo), ale pokud vás někdo zlomyslně zlije nebo vás překvapí pořádný liják, Bluetrek X2 to vydrží. Co se kvality přenosu týče, je srovnatelný s modelem S2. Z reproduktoru se line čistý zvuk bez jakéhokoliv ruchu, což neplatí pro přenos vašeho hlasu, který je mírně zkreslený, tlumený a chybí mu basy a výšky. To nic nemění na tom, že X2 patří k těm lepším přístrojům. S bezproblémovým dosahem okolo 9 m umožňuje se od telefonu přiměřeně vzdálit. Zakalené kulaté funkční tlačítko, ukrývající barevně blikající LED diodu, zajišťuje bezproblémové ovládání. Trochu horší je to s úpravou hlasitosti, neboť tato tlačítka jsou kvůli pogumovanému okraji přístroje méně výrazná. Výrobce v případě Bluetrek X2 myslel rovněž na komfort, a tak je možné tvarovatelný gumový háček lehce vyměnit za dva různě velké kruhové držáky, které se hůře nasazují, ale zato jsou mnohem pohodlnější. Součástí výbavy jsou rovněž dvě gumové násady na reproduktor.Komfort:5

Funkce, ovládání, signál:5

Provozní/pohot. doba: 14/500 hod.

Cena: 1 400 Kč

Jabra BT 160

Pokud sháníte bezdrátovou náhlavní soupravu pro vašeho náročného teenegera, je Jabra BT 160 tím pravým ořechovým. Již na první pohled zaujme průhledným odklápěcím plastovým krytem, pod nějž můžete vložit jeden ze 32 barevných papírových vzorů a každý den tak handsfree ozdobit podle momentální nálady. Tělo přístroje je vyrobeno z lesklého černého plastu, k jehož zadní části je připevněn gumový otáčecí a tvarovatelný háček. Model BT 160 tedy jednoduše nasadíte na obě uši a vyhnete se nepříjemným otlakům. Nutno však podotknout, že do plastového krytu je poměrně nešikovně zalitý reproduktor, který tak nelze směrovat přímo do zvukovodu, což někomu nemusí být po chuti. To ovšem nic nemění na tom, že přenášený signál je kvalitní a bez výraznějšího zkreslení. Jabra BT 160 se od většiny testovaných headsetů dále liší párováním. Nestačí jen dlouze stisknout funkční tlačítko, ale musíte k němu přidat i tlačítko na zesílení hlasitosti a čekat, až se přístroj přepne do příslušného režimu. Zbylé funkce, jež nijak nevybočují ze současného standardu, se díky velkým tlačítkům aktivují vcelku příjemně. Dětská ouška možná potrápí vyšší hmotnost, ale za 998 Kč nemůžete očekávat zázraky.

Komfort:3

Funkce, ovládání, signál:3

Provozní/pohot. doba: 6/110 hod.

Cena: 998 Kč

Jabra JX 10

Jedním z favoritů se stal headset Jabra JX 10. Pravda, není nejlevnější, ale pokud sháníte komfortní přístroj a jste nároční na zvukovou kvalitu, musíte zkrátka pár zlaťáků přihodit. V porovnání s většinou testovaných headsetů je zhruba poloviční a s hmotností 10 g jej na uchu ani neucítíte. O to se ostatně stará i tvarovatelný háček (drátek), který si upravíte podle velikosti vašeho boltce. Futuristický design a elegantní stříbročerná kombinace vám rovněž padne do oka a nezůstane samozřejmě jen u ní. Jabra JX vám učaruje i zvukovou kvalitou. Zapomeňte na nepříjemné praskání či zkreslování. Tyto ruchy se objevují až na hranici dosahu přístroje, která se vyšplhala na 12 metrů. Do této vzdálenosti oceníte čistý zvukový přenos, z něhož kolega na druhé straně nemůže poznat, že používáte bezdrátovou soupravu. Jediným problémem může být pro některé uživatele titěrné tlačítko pro párování přístroje s telefonem, které stisknete pouze delším nehtem nebo drobným ostrým předmětem. Jabra JX 10 navíc doplňuje klasické funkce signalizací čekajícího hovoru a odložením právě probíhajícího hovoru. Nabíjet můžete přímo ze sítě nebo z PC prostřednictvím USB kabelu. V balení je i elegantní stříbrný nabíjecí stojánek na stůl.

Komfort:5

Funkce, ovládání, signál:5

Provozní/pohot. doba: 6/200 hod.

Cena: 3 331 Kč

Logitech Mobile Traveler

Mobile Traveler je bezdrátové handsfree s designem vyvedeným ve stříbrné barvě, které mezi testovanými sluchátky Logitechu patří k těm nejmenším. Nemůžeme se ale ubránit pocitu, že toto zařízení působí poněkud "bakelitově". Ovšem zdání klame a Traveler podle našeho názoru skutečně něco vydrží. Velkou pochvalu zaslouží kloub poutka na ucho, který je možné přizpůsobit ve více směrech. Škoda, že této přednosti nebylo využito více, sluchátko na uchu totiž nedrží nijak pevně. Mikrofon má tendenci odstávat od hlavy, samotný reproduktor je pak dostatečně velký a polstrovaný, netlačí sice tolik na uchu, ale nepasuje do něj ideálně. Ráznější pohyb hlavou většinou pošle headset k zemi. I přes tyto výtky ergonomie Traveleru nijak neutrpěla, může se pochlubit dobrým ovládáním. Regulace hlasitosti je realizována přes kruhové tlačítko a samotné hovory pak ovládáte pomocí dlouhé klávesy, která prochází skoro přes celé tělo headsetu. Mobile Traveler určitě nepatří v testu mezi ty nejlepší, avšak cena ve srovnání s konkurencí není nastavena nijak vysoko.

Komfort:2

Funkce, ovládání, signál:3

Provozní/pohot. doba: 8/300 hod.

Cena: 1 129 Kč

Logitech Mobile Pro

Mobile Pro od Logitechu zaujme na první pohled designem a provedením, které patrně nebude vyhovovat konzervativním uživatelům, naopak mladší uživatelé zajásají. Zajímavé řešení celkové konstrukce však již ocení každý. Systém uchycení je mezi všemi ostatními testovanými headsety jedinečný. Nožičky držící headset na uchu jsou výklopné ve velkém úhlu, takže se maximálně přizpůsobí. Stačí tedy stisknout tlačítko na horní časti sluchátka a dojde k vychýlení zmíněných zpevňovacích nožiček. Pak musíte jen pomalu headset nasunout na ucho a uvolnit tlačítko. Mikrofon je umístěn na "tyčince", která sahá prakticky až k ústům. S tou můžete podle potřeby manipulovat oběma směry nebo mikrofon přiblížit co nejblíže ústům. Pokud headset ukládáte, můžete dokonce mikrofon stočit zcela podél zařízení. Bohužel headset nedrží na uchu nijak pevně. Klidné telefonování zvládá bez problémů, ale drsnější pohyby už jsou komplikací. Co do kvality zvuku je Logitech Mobile Pro opět za co chválit. Jak volající, tak volaný slyší čistý zvuk. Diody zobrazující aktivní spojení/nabíjení a dioda informující o nabíjení jsou provedeny velmi luxusně. Je vidět, že na sluchátku se opravdu pracovalo a přitom je jeho cena velmi nízká.

Komfort:5

Funkce, ovládání, signál:5

Provozní/pohot. doba: 8/300 hod.

Cena: 1 277 Kč

Logitech Mobile Express

Další headset z produkce společnosti Logitech dostal název Mobile Express. V tomto případě se jedná o menší zařízení vyvedené v elegantním provedení, které zřejmě zaujme širokou škálu uživatelů už jen proto, že stojí 779 Kč včetně DPH. Dojem z přístroje nenarušuje ani modrá blikající dioda signalizující "on-line" stav headsetu.

Konstrukce sluchátka je bytelná, takže dobře sedí na uchu. Dobře navržený klip na ucho a reproduktor zajišťují headsetu stabilitu. Větší pohyby hlavou nebo například pomalejší běh majitele tedy Mobile Express zvládne v pohodě. Bohužel nic není dokonalé, a tak i toto sluchátko má nějaké ty "mouchy". Headset obsahuje pouze dvě ovládací tlačítka a některé funkce jsou tedy sdílené. Obě tlačítka například slouží k regulaci hlasitosti. Pokud by šlo jen o tuto funkci, pak by bylo vše v pořádku. Bohužel jedno z nich slouží také k vypínání a přijetí/odmítnutí hovoru. To značně komplikuje uživateli orientaci. Uvítali bychom tedy třetí tlačítko, které by sloužilo čistě jen k ovládání hovorů. S přihlédnutím k ceně lze ale označit tento headset za cenově zajímavou volbu.

Komfort:4

Funkce, ovládání, signál:4

Provozní/pohot. doba: 4/250 hod.

Cena: 779 Kč

Nokia BH-200

Model BH-200 patří mezi levnější varianty bezdrátových handsfree headsetů od Nokie. Tomu odpovídá střídmý design, použitý materiál i zvuková kvalita přístroje. Headset má tvar lehce zaobleného kvádru velikosti palce, jehož černě lesklý plastový povrch narušuje pouze stříbrné univerzální tlačítko na přední straně. Na zadní straně jsou gumové, snadno ohebné packy pro přichycení na ucho, díky nimž přístroj lehce sedí, nikde příliš netlačí a přitom je stabilní a neposouvá se ani při prudších pohybech. Systém uchycení (podobný má model BH-900) vás nenutí zarážet sluchátko hlouběji do ucha. Jistá omezení přístroje se projeví zejména v kvalitě přenášeného zvukového signálu. Poslech druhého účastníka hovoru je sice kvalitní (i když ne tak čistý jako u dvou dražších modelů od Nokie), zato váš hlas na opačné straně bude poznamenán znatelným zkreslením, jež se vyznačuje dutým a občas i nesrozumitelným hlasem. Přístroj má dosah zhruba devět metrů, pak se začíná signál rychle ztrácet a objevuje se nepříjemné rušení. Headset zvládá jedním snadno dostupným tlačítkem všechny základní funkce hlasité vytáčení a přijímání, odmítání či opakování hovorů. Na straně přístroje naleznete tlačítko pro zesilování hlasitosti.

Komfort:3

Funkce, ovládání, signál:3

Provozní/pohot. doba: 5,5/150 hod.

Cena: 1 290 Kč

Nokia BH-800

Pokud si vybíráte headset hlavně podle designu, určitě vás zaujme maličký model Nokia BH-800. Designově jednoduchý a přitom elegantní přístroj váží pouhých 9 g, což je vůbec nejnižší hodnota mezi testovanými headsety. Na uchu ho tedy skoro ani neucítíte, avšak na rozdíl od modelů BH-200 a BH-900 se špuntíkem nasazuje přímo do ucha. Proti vypadnutí je přístroj zajištěn odnímatelnou sponkou, která funguje jako jakýsi věšáček na uchu. Zajímavým způsobem, jak tento headset nosit, je možnost upnout jej do speciálního řetízku na krku. Ze sponky na řetízku zařízení snadno stáhnete a rychle si jej vložíte do ucha. Kvalita přenášeného signálu je vynikající a ani jeden z účastníků hovoru podle zvuku v podstatě ani nepozná, že je využíváno bezdrátové zařízení. Miniaturní velikost přístroje se však zřejmě podepsala na dosahu signálu, který už po nějakých pěti metrech začíná být silně rušen a ztrácí se. Tento neduh tak lze považovat za jediný výraznější nedostatek modelu BH-800. Ovládání headsetu probíhá (stejně jako u modelu BH-200) pomocí univerzálního tlačítka, jež zajistí hlasité a opakované vytáčení i přijímání a odmítání hovorů. Sada Handsfree se prodává ve dvou barevných variantách stříbrné a černé.

Komfort:5

Funkce, ovládání, signál:4

Provozní/pohot. doba: 6/160 hod.

Cena: 3 290 Kč

Nokia BH-900

Hledáte-li komfort a eleganci, jistě vás zaujme headset Nokia BH-900. S osmnácti gramy se sice jedná o nejtěžší a největší testovaný model od Nokie, avšak díky svému konstrukčnímu řešení a funkčnosti jsme si jej velmi oblíbili. Na přední straně vyrobené z kvalitnějšího matně šedého plastu se nachází výsuvný mikrofon, který zároveň slouží jako ovládací prvek pro přijímání a odmítání hovorů. Pokud tedy chcete začít hovořit, stačí vytáhnout mikrofon, který se tak zároveň přiblíží k ústům a účastník hovoru na druhém konci drátu pozná rozdíl v kvalitě hlasu (hovořit totiž lze také se zasunutým mikrofonem). Celková kvalita přenášeného audio signálu je na vynikající úrovni a zcela se vyrovná dražšímu modelu BH-800. Navíc se může pochlubit dvojnásobným dosahem signálu, takže se rušení začne projevovat zhruba po nějakých deseti metrech. Pohodlné uchycení na uchu zajišťují stejné gumové úchyty jako u modelu BH-200, takže zařízení pevně sedí a přitom vás nikde zásadně netlačí. Mezi dalšími ovládacími prvky nechybí tlačítko pro zesilování hlasitosti a univerzální spínač pro ovládání hovorů a pro opakované či hlasité vytáčení. Headset navíc můžete použít pro iniciování a příjem volání Push To Talk (PTT).

Komfort:4

Funkce, ovládání, signál:5

Provozní/pohot. doba: 8/180 hod.

Cena: 2 490 Kč

Sony Ericsson HBH-GV435

Model HBH-GV435 s Bluetooth 2.0 je s hmotností 18 g z testovaných náhlavních souprav značky Sony Ericsson nejtěžší. Ale vzhledem k tomu, že tělo přístroje poměrně stabilně a netradičně visí až za ušním boltcem, vyšší hmotnost není na překážku. S tím ostatně souvisí i fakt, že i přes větší rozměry je tato souprava jednou z nejpohodlnějších. Reproduktor se vyklápí na obě strany (pro pravé i levé ucho) a nemusíte jej násilně cpát až do zvukovodu jako v případě mnoha jiných modelů. Umístění mikrofonu až nad uchem má však za následek horší kvalitu přenášeného zvuku. Hlas je tlumený, s malou ozvěnou a odrazem jako kdybyste hovořili v malé místnosti či do hrnce. Ve venkovním prostředí není tento nepříjemný efekt vzhledem k ostatním ruchům tak slyšitelný, ale v místnosti se mu osoba, s níž právě hovoříte, bohužel nevyhne. Přitom se Sony Ericsson HBH-GV435 velice příjemně ovládá je vybaven jedním tlačítkem pro vypínání a zapínání přístroje, druhým pro ovládání hlasitosti a třetím pro aktivaci různých funkcí jako je přijetí, ukončení či odmítnutí hovoru, vypnutí a zapnutí mikrofonu, hlasové příkazy nebo opakované vytáčení. Tlačítka mají dostatečnou velikost, jsou dobře umístěná a pohodlně dosažitelná.

Komfort:5

Funkce, ovládání, signál:4

Provozní/pohot. doba: 8/300 hod.

Cena: 2 200 Kč

Sony Ericsson HBH-IV835

Hodnocení zasouvání reproduktorů do zvukovodů je ošemetná záležitost. Zatímco některým uživatelům je jakýkoliv cizí předmět zasunutý hlouběji v uchu nepříjemný, jiné to nijak netrápí. A právě tuto skupinu může oslovit Sony Ericsson HBH-IV835. Váží pouhých 10 g a zaujme elegantním designem a malými rozměry. Vzhledem k tomu, že sluchátko drží v uchu jen pouhým zasunutím, nasazuje se pohodlně. Každý zvukovod je ale jinak široký, a tak v balení najdete tři velikosti gumových násad. Musíme však zdůraznit, že jinak toto handsfree není nijak zvlášť stabilní a při prudším pohybu hlavou může vyklouznout. S tím ostatně souvisí i drobné praskání, jemuž se ani tento model nevyhnul. Mikrofon je citlivý a zajišťuje vysoce kvalitní přenos. Hůře dopadlo ovládání, které zajišťují dvě tlačítka zapínání/vypínání a funkční tlačítko s podobnými možnostmi jako u HBH-GV435. Kamenem úrazu je v tomto případě skutečně titěrná velikost tlačítka on/off, kvůli níž přístroj s většími prsty a bez většího nehtu ani nezapnete. Rovněž chybí tlačítko pro přímé ovládání hlasitosti, kterou nastavíte pouze pomocí mobilu. Dosah 9 m je stejný jako v případě HBH-GV435, ale výdrž, stanovená výrobcem na 3,5 hodiny hovoru, je mnohem slabší.

Komfort:2

Funkce, ovládání, signál:5

Provozní/pohot. doba: 3,5/160 hod.

Cena: 2 400 Kč

Sony Ericsson HBH-PV705

Poslední testovaná ada od Sony Ericssonu překvapuje především výdrží! Model HBH-PV705 zvládne údajně 12 hodin hovoru a 300 hodin pohotovostního režimu, což jsou jistě úctyhodná čísla. Dalším nesporným kladem je pohodlné ovládání, které probíhá pomocí dvou velkých tlačítek. V tomto případě dochází ke spojení funkčního tlačítka se zapínáním a vypínáním přístroje a nechybí ani přímé ovládání hlasitosti. Dosah přístroje se vyšplhal až na 15 metrů, což přijde vhod hlavně uživatelům, kteří nenosí mobilní telefon stále při sobě, ale pohybují se v jeho okolí. Přijímaný i vysílaný signál je navíc čistý a až na občasnou výjimku jej neruší žádné nepříjemné praskání. Mikrofon je citlivý a hlas na druhé straně je tedy krásně slyšitelný i v případě větší vzdálenosti náhlavní soupravy od mobilního telefonu. Tento model se však nevyhnul problematickému nasazování, které zvládnete nejlépe před zrcadlem. Sony Ericsson HBH-PV705 s pomocí zahnutého držáčku zaháknete za ušní boltec a reproduktor nasměrujete k vyústění zvukovodu. Zní to sice jednoduše, ale se středně velkými či rozměrnějšími ušisky budete mít problémy.

Komfort:3

Funkce, ovládání, signál:5

Provozní/pohot. doba: 12/300 hod.

Cena: 1 300 Kč

Jak jsme testovali

V rámci tohoto testu jsme se vyzbrojili jak slušnou sbírkou bezdrátových sluchátek mnoha značek, tak širokou škálou mobilních telefonů redakce mnohdy připomínala bleší trh. Se sadami jsme se postupně připojovali a používali starší Sony Ericsson T630 a o poznání novější W850, Nokii reprezentovaly modely N70 a E91, dále jsme použili telefon LG S5200 nebo smartphone Treo 650 postevený na Palm OS.

V rámci testování jsme u všech sad prověřili řadu funkcí, jako tomu může být při běžném provozu na ulici nebo cestě automobilem. Z našich zkušeností jednoznačně vyplývá, že při používání bezdrátových sad je vhodné a smysluplné využívat hlasové vytáčení, které jinak běžně řada uživatelů opomíjí. U většiny testovaných sad jejich citlivost dovoluje využití této funkce dokonce i v rušném prostředí. Rovněž jsme tentokrát testovali funkce jako schopnost sady převzít hovor v případě, že byl původně přijat při vypnutém handsfree a uživatel jej zapnul až v průběhu hovoru. Prověřovali jsme rovněž dosah jednotlivých sad v dlouhé chodbě, kdy jedinou překážkou šíření signálu byla boční dřevěná deska stolu. Abychom dosáhli co nejvíce konstantních podmínek, byly headsety při hovoru nasazeny na ucho, které bylo nastaveno směrem k telefonu. Jako hraniční bod pro splnění testu jsme stanovili vzdálenost 10 metrů a byli jsme skutečně velmi překvapeni, že všechny sady tomuto kritériu vyhověly.

§§§§§


Používáme BitTorrent. Vše, co byste měli vědět o BitTorrentu (CD/DVD)

Vojtěch Bednář

06P0350

Technologie BitTorrent za svou relativně krátkou existenci získala mnoho příznivců, odpůrců i každodenních uživatelů. Zatímco pro některé je tato technologie ztělesněním "pirátství", pro další představuje velice užitečný a praktický nástroj pro nabízení souborů bez velkých nároků na přenosovou kapacitu a vlastní prostředky. Jak funguje BitTorrent a jak jej používat? V tomto článku najdete na tyto otázky odpovědi.

Název BitTorrent se používá pro označení několika různých věcí. Především je to komunikační protokol a dále pak soubory, které jsou pro práci s tímto protokolem vytvořeny. Konečně je BitTorrent též název originálního klientského programu pro práci se zmíněnými soubory.

Nám ale postačí jiná definice. BitTorrent představuje systém částečně decentralizované distribuce souborů. Někteří uživatelé si jej pletou s P2P sítěmi pro sdílení dat, protože jeho funkce jsou v určitých ohledech podobné. Ve skutečnosti ale BitTorrent nepředstavuje jednu distribuční síť, jako je například Gnutella, ale celý komplex vzájemně oddělených podsystémů. V současnosti je považován za jeden z nejvyužívanějších systémů distribuce dat na světě. Neustále se přitom rozšiřuje a také se neustále vyvíjí.

Jak to funguje?

Z hlediska uživatele je nejdůležitější částí systému BitTorrent klientský program. Jak si ukážeme dále, existuje množství různých aplikací. Klient je uživatelským rozhraním a současně programem, který se stará o sdílení a stahování dat. Aby bylo možné získat ze systému jakýkoliv soubor, je potřeba mít jeho popisovač. Ten se nachází v souboru s příponou .torrent. Tento soubor můžete získat u toho, kdo data nabízí. Na webu rovněž existuje velké množství veřejných i neveřejných katalogů .torrent souborů, které je možné navštívit.

Popisovač obsahuje několik základních informací o sdíleném objektu. Především jde o seznam souborů obsažených v objektu (sdílený může být, a prakticky se to stává velmi často, celý adresář, nebo dokonce disk). Dalším důležitým údajem je adresa tzv. trackeru, což je program umístěný na počítači se stabilním připojením k internetu a s výkonným operačním systémem, typicky na serveru, který sleduje pohyb sdíleného objektu a prakticky tak vytváří jeho síť. Poslední důležitou informací z popisovače jsou kontrolní kódy (SHA1) a délky souborů, plus několik pomocných informací.

Po načtení popisovače získá klientský program BitTorrent základní představu o objektu, například adresáři či ISO souboru, který uživatel požaduje. Zná názvy jednotlivých položek (nebo objektu jako celku), nezbytné kontrolní kódy a adresu trackeru, který se stará o jeho distribuci. Dostupnost tohoto trackeru je, jak vyplývá z popisu technologie, pro sdílení objektu životně důležitá. Tracker totiž obsahuje adresář všech, kteří příslušný objekt sdílejí a stahují. Klient je díky tomu schopen začít pomocí tohoto adresáře komunikovat s ostatními počítači zapojenými do stejné sítě a objekt od nich začít stahovat.

Výměna dat v systému BitTorrent probíhá na bázi nejvyšší možné vzájemnosti. Předpokládá se, že v ideálním stavu každý klient v průběhu práce s konkrétním objektem stáhne a odešle víceméně stejné množství dat. K tomu jsou jednotlivé objekty rozdělené do bloků, typicky po 250 KB dat. Klient, který prostřednictvím trackeru získá informace o dalších klientech, si s těmi, s nimiž naváže spojení, vymění informace o vlastněných a požadovaných částech objektu tedy vlastně mapu toho, co už má a co ještě potřebuje. Pokud některý z klientů obsahuje "zajímavou", tedy ještě nevlastněnou část objektu, je o ni požádán. Ty části, které jsou již v našem klientu obsaženy, jsou ale dále sdíleny s ostatními účastníky, kteří o ně požádají.

Systém BitTorrent rozlišuje klienty, účastnící se distribuce jednoho objektu, do dvou skupin. Tyto skupiny jsou označovány jako "seeder" a "leecher". Seeder je klient, který obsahuje kompletní objekt. Nic tedy nestahuje, ale data pouze nabízí. Leecher je naproti tomu ten, kdo se pokouší objekt v první řadě stahovat, nicméně nabízí ty části, které již má k dispozici. Možnost, že by klient pouze stahoval a sám nic nenabízel, v systému BitTorrent neexistuje, respektive jak si povíme v části o zabezpečení je tvrdě potlačována.

V okamžiku, kdy klient stáhne kompletní objekt, stává se sám seederem a nabízí svá data ostatním. Čím více seederů v síti najdeme, tím je distribuce datového objektu efektivnější a většinou také rychlejší.

Z předchozího výkladu vyplývá, aby distribuční síť typu BitTorrent mohla existovat, musí být splněny dvě podmínky. Především v systému musí být přítomen alespoň jeden seeder, nabízející kompletní obsah objektu. Teoreticky může nastat situace, kdy v nepřítomnosti seedera takový klient vznikne sloučením dostupných dat z ostatních systémů (jinak řečeno spojením těch, kteří nemají vše, vznikne někdo, kdo vše má). Je to ale sázka na nejistotu aby tedy byla distribuční síť efektivní, musí být seeder přítomen. Druhou podmínkou je aktivní tracker, který zabezpečuje udržování a distribuci adresáře klientů. K těmto podmínkám se přidává ještě další. Pro optimální funkci je nutné, aby jednotlivé klientské aplikace v distribučním prostředí dodržovaly standardy pro jejich vzájemnou komunikaci. Pak totiž může i v jinak zdravé síti docházet k zahlcení a k selhání.

Pohyb souboru v systému BitTorrent

Na počátku sdílení bývá obvykle k dispozici jeden seeder a tracker. Všichni klienti stahují data od tohoto uzlu, dokud se některý z nich nestane seederem. Tuto fázi, kterou některé aplikace urychlují pomocí zvláštního režimu, nazýváme propagace. Jakmile je v systému přítomno více seederů, jednotliví klienti požadují jinak nedostupná data od všech, kteří je dávají k dispozici. Čím více klientů má větší množství dat objektu, tím je síť efektivnější, protože je snazší se dostat k požadované části objektu. V okamžiku, kdy by se ze všech klientů stali seedeři, sdílení končí, protože mezi nimi nebude žádný provoz, nicméně síť stále existuje. Připojením dalšího klienta jsou jeho potřeby (hledaný objekt) uspokojeny nejvyšším počtem ostatních účastníků. Naopak v okamžiku neexistence seedera je pravděpodobné, že síť zaniká, protože předání objektu nemůže nikdo dokončit. Zatímco první situace je spíše teoretická, ke druhé dochází poměrně často.

Vyhledávání

V běžných P2P sítích je vyhledávání souborů nebo objektů integrální součástí klienta. V systému BitTorrent ale vyhledávat není možné. Síť vždy vzniká pro každý objekt zvlášť a všechny informace o tomto objektu, které klient potřebuje k jeho stažení, jsou uloženy v souboru .torrent (popisovači). To znamená, že hledat objekt ve skutečnosti znamená hledat příslušný popisovač. Pokud je taková funkce obsažena přímo v klientovi, pak vždy směřuje na nějakou webovou službu sloužící jako katalog, nebo do specializovaného hledacího zařízení. Vyhledávání tedy vždy závisí na externí službě, samotný BitTorrent to nijak nedovede zařídit. Chcete-li stahovat objekt, který je pomocí BitTorrentu sdílen, musí být jeho popisovač dostupný ve veřejné databázi, nebo musí být alespoň dostupný nám. V opačném případě máme smůlu.

BitTorrent a obsah na internetu

Předchozí text popisoval technologii BitTorrent, která se používá pro sdílení a stahování datových objektů z internetu. Co ale vlastně jsou tyto "datové objekty"? Odpověď se částečně nacházela již v onom popisu. Zatímco běžné P2P sítě, jako například Gnutella či FastTrack, je možné používat pro sdílení libovolných souborů a obecně zde platí, že čím větší je soubor, tím větší jsou s ním problémy, u BitTorrent je tomu právě naopak. Technologie byla vyvinuta a slouží především pro sdílení velkých objemů dat. Typickým objektem v BitTorrent je ISO obraz disku, CD nebo DVD. Tento obraz může být sdílen buď ve své výchozí podobě, nebo může být komprimován a v síti přítomen jako archiv (ZIP, RAR). Protože jeden popisovač může obsahovat údaje o více souborech, bývají sdíleny jejich sady nebo adresáře, případně celé disky. Příkladem takové distribuce je složka obsahující hudební album v souborech MP3, doplněná o soubor s texty písní, popis a dokument obsahující recenzi. Jindy může jít třeba o soubory obsahující všechny díly televizního seriálu a podobně.

BitTorrent je ideální řešení pro tvůrce softwaru, kteří chtějí distribuovat svá díla do světa, ale nechtějí je pouštět do sítí P2P nebo nemají prostředky na zaplacení potřebné serverové infrastruktury. K distribuci stačí v podstatě jen zprovoznit tracker, umístit na server jednu prvotní kopii softwaru a například na svých stránkách zveřejnit popisovač. Jakmile se najde dost zájemců o soubor, začnou jeho části sdílet navzájem. Pokud jich bude hodně, stane se dílo dostupné pro každého dalšího uživatele prakticky stejně, jako kdyby jej stahoval z FTP, ale s minimálními nároky na straně distributora.

Právě pro tento účel představuje BitTorrent neobyčejně užitečnou technologii. Prakticky se ale používá ke sdílení čehokoliv, podobně jako běžné sítě pro výměnu souborů (lze zde získat filmy, hudbu, televizní seriály, počítačové hry, programy apod). Aby bylo možné k těmto "veřejným" datům, respektive distribučním sítím přistupovat, je třeba znát umístění jejich popisovacích souborů. Obecně se dá říct, že jsou k dispozici.

BitTorrent a jeho data

Mezi nejslavnější servery, na nichž najdeme soubory .torrent, patří mnohokrát diskutovaný www.thepiratebay.org Pirátský záliv. Dále je velmi populární Mininova (http://www.mininova.org), ISOHunt (http://www.isohunt.com), vyhledávač najdete také na domácích stránkách samotného projektu http://www.bittorrent.com. Toto je pouze několik příkladů, ve skutečnosti je nabídka mnohem širší a kdo umí hledat na internetu, nalezne vše snadno a rychle.

Protože mnoho obsahu, který je pomocí technologie BitTorrent k dispozici, patří mezi díla chráněná autorským právem, ocitla se i tato technologie v zorném poli ochranářských organizací. BitTorrent není díky své povaze a licenci opensource možné "odstavit" z provozu. V současnosti se ale pracuje na změně původního serveru, který by měl odkazovat na placený, tedy chráněný multimediální obsah. V průběhu času několikrát došlo k uzavření serverů obsahujících katalogy popisovačů. Tento problém se dotkl především již zmíněné Mininovy, neobyčejně "nepopulárním" se stal taktéž Pirate Bay. Přesto tyto servery stále běží a nepředpokládá se, že by jakýkoliv právní zásah mohl vést k jejich zrušení. To ovšem není ani tak specifická vlastnost BitTorrentu, jako spíše jedna z obecných funkcí internetu jako takového.

Nároky na provoz klienta

Klient BitTorrent může fungovat na libovolném počítači s Windows, s GNU/Linuxem nebo prakticky libovolným jiným operačním systémem. Základním požadavkem je přístup k internetu, a to přístup stálý. Vzhledem k distribuci větších objektů není použití BitTorrent vhodné pro uživatele s vytáčeným připojením nebo například s GPRS. Jestliže chcete provozovat vlastní tracker, měli byste být v každém případě vybaveni serverovým operačním systémem a veřejnou IP adresou. I když jeho chod pod Windows XP je pochopitelně možný také, nedoporučuje se, protože nefunkční tracker znamená nemožnost použití celého distribučního systému.

Doplňující a již zmíněnou podmínkou je schopnost počítače přijímat spojení z internetu. V případě, že má počítač veřejnou IP adresu, je toho možné dosáhnout změnou příslušného nastavení firewallu. Pokud počítač nestojí za firewallem a má veřejnou IP, není potřeba provádět v konfiguraci žádné změny (mimochodem tento stav je velice nebezpečný). Jestliže se počítač nachází za NAT, pak je potřeba zajistit aktivaci předávání portu, který používá BitTorrent (port je v nastavení klientských aplikací volně konfigurovatelný).

Pokud jde o nároky na datový provoz, jsou oproti jiným P2P relativně menší, protože v BitTorrentu neprobíhá vyhledávání a rovněž je zde mnohem méně řídícího datového provozu. Jestliže je vaše připojení k internetu datově limitováno, je vhodné si uvědomit, že každý stažený objekt spotřebuje až dvojnásobné množství provozních dat, než jak je sám veliký. Není přitom vyloučeno, že tento objem bude ještě vyšší. Jinými slovy, stažení ISO souboru o velikosti 700 MB může vést ke spotřebování až 1,4 GB z nastaveného datového limitu. Na rozdíl od jiných výměnných sítí není přitom možné množství "ochozích" dat tolik regulovat.

Jak si vybrat klienta?

Výběr vhodného klienta BitTorrent není jednoduchou záležitostí. Záleží v zásadě na dvou věcech. Především na tom, jak často chcete tuto technologii používat, za druhé pak na tom, zda již používáte něco, co BitTorrent obsahuje. Z tohoto pohledu může nastat několik situací, podle nichž se vám pokusíme doporučit vhodné řešení.

- Jste aktivní uživatel prohlížeče Opera.

Pokud pro vás platí předchozí věta, je volba jednoduchá. Opera 9 obsahuje plně funkční a použitelný BitTorrent. Podmínkou ovšem je, že se spokojíte se základními funkcemi a nebudete chtít pomocí BitTorrentu nabízet svůj vlastní obsah, tedy vytvářet popisovače. Pro občasné stahování dobře dostupných souborů na rychlém připojení Opera absolutně stačí.

- Jste uživateli Shareazy.

Totéž, co platí pro Operu, platí i pro Shareazu. Jestliže ji máte a čas od času stahujete z BitTorrentu, pak již nyní vlastníte vše potřebné a není potřeba dělat si starosti s dalšími aplikacemi. Jestliže byste chtěli pracovat s vlastními torrenty, mít přístup ke statistikám přenosů nebo k podrobnému nastavení, pak zde ovšem neuspějete. Pokud ale používáte aktivně Shareazu, je BitTorrent zajímavým doplňkem. Největším nedostatkem této aplikace je, že se její klient občas dostává do kolize s jinými aplikacemi stejného typu.

- Jste "obyčejný uživatel" a chcete, aby váš počítač uměl přijímat torrenty.

V takovém případě máte na výběr z více možností. Tou první je instalovat a používat výchozí klient BitTorrent. Je jednoduchý a nic s ním nezkazíte. Aktivuje se vždy automaticky a po skončení stahování jej stačí zavřít a začít získaný objekt používat. Nic jiného neumí, ale jeho přednost spočívá ve stabilitě a v jednoduchosti.

Jinou možností je instalovat a používat mTorrent. I když tato aplikace již klade na uživatele větší nároky než původní referenční program, stále se s ní pracuje velmi snadno a lze ji doporučit i začátečníkům.

- Stahujete pomocí BitTorrent často a býváte mimo počítač.

Zkuste Rufus. Tento klient má sice delší reakční dobu než některé ostatní, ale pro vás by mohl být díky schopnosti se "zamknout" a díky dálkovému administračnímu rozhraní ideální. Míra použití je ale relativní věc a možná vás kvalifikuje do následující kategorie uživatelů.

- Jste nadšenec nebo chcete hodně nabízet vlastní torrenty.

Z předchozí nabídky je pro vás jasnou volbou Azureus. Nejvíce možností, nejlepší stabilita, multiplatformnost vyplývající z toho, že je celá aplikace napsaná v Javě. Integrovaný tracker, bohatá konfigurace. To vše hraje do not právě tomuto klientovi. Na druhé straně jsou zde zvýšené hardwarové a především uživatelské nároky, které činí tuto aplikaci především v nejtěžším režimu pro laika špatně srozumitelnou. Pokud by vám Azureus nevyhovoval, můžete se na internetu podívat po podobných nebo odvozených klientech. V extrémním případě si aplikaci můžete upravit podle svých vlastních potřeb sami.

- BitTorrent jste zatím nepoužívali a nevíte, co od něj očekávat.

Pro vyzkoušení toho, co technologie BitTorrent umí, je nejlepší volbou mTorrent. Je jednoduchý, přehledný, rychlý. Pokud jeho funkce nedokážete využít, "vraťte" se k jednoduššímu BitTorrentu nebo ke klientům zabudovaným do jiných programů. Cesta opačným směrem vede ke komplikovanějším aplikacím typu Azureus.

Závěr

Ať se nakonec rozhodnete jakkoliv, pokusili jsme se zde pro vás připravit přehled některých klientů systému distribuce dat BitTorrent. Mají různé funkce, nabízejí různé možnosti a konfiguraci. Všechny jsou v zásadě použitelné a neměly by představovat riziko. BitTorrent je velmi silná technologie, která umožňuje výměnu dat a jejich distribuci. Díky tomu je hojně používaná. Mějte na paměti, že data, která jsou v distribučních systémech přítomna, mohou být předmětem autorských práv a že principem každého klienta je stahovat a současně také sdílet nejméně po dobu stahování. Použití této technologie bez přítomnosti alespoň základního zabezpečovacího softwaru není rozhodně dobrý nápad, stejně jako stahování a otevírání zcela neznámého obsahu. Toho všeho byste si rozhodně měli být vědomi dříve, než instalujete svůj první klient BitTorrent.

BitTorrent

http://www.bittorrent.com

Základní klient navržený Mikem Cohenem existuje ve verzích pro Windows, Linux i Mac OS a je k dispozici včetně zdrojových kódů. Může být proto převáděn do dalších, zatím nepodporovaných prostředí.

S výchozím klientem lze pouze stahovat, a to za předpokladu, že máte příslušný popisovač. Program obsahuje funkci hledání popisovačů, avšak ta pouze odkazuje na web. Jinak je jeho funkční výbava velice jednoduchá, což lze konstatovat také o ovládání. Jediným uživatelským prvkem je zde posuvník, kterým můžeme nastavit maximální šířku komunikačního pásma (rychlost stahování), jež klient obsadí, a tlačítko sloužící k dočasnému zastavení stahování. Každý stahovaný objekt má svůj indikátor průběhu a místo pro zobrazení údajů o čase a rychlosti. Z tohoto identifikátoru lze myší vyvolat kontextové menu, které slouží k základní správě stahování. V základním režimu tento klient stahuje vždy pouze jeden objekt, zatímco ostatní čekají. Je ho však možné pomocí sporého konfiguračního dialogu nastavit tak, aby pracoval s více objekty současně. Stažené objekty se sdílejí neomezeně, je však možné nastavit dobu sdílení buď v čase, nebo v procentech délky souboru.

BitTorrent je základní a nejjednodušší klient, který je vhodný v případě, jestliže používáte distribuční systémy spíše sporadicky. Funguje spolehlivě, není potřeba jej prakticky nijak konfigurovat, neobsahuje nic, co by mohlo uživatele zmást, ale nemá ani žádné funkce s přidanou hodnotou. Je to klient první volby pro nenáročného uživatele a laika.

Opera 9.0

Prohlížeč s názvem Opera (http://www.opera.com) nijak zvlášť představovat nemusíme, jedná se o známý alternativní webový prohlížeč původem z Norska. Jeho zatím poslední verze 9.0 obsahuje mimo jiné klienta distribučních systémů BitTorrent. Jestliže v Opeře kliknete na odkaz, který vede k souboru .torrent, prohlížeč tuto akci automaticky rozpozná. Místo toho, aby soubor přesměroval do operačního systému, umožní si vybrat, kam má být obsah zvoleného popisovače stažen. Opera nabízí několik možností nastavení. Především jde o povolenou rychlost stahování a následného sdílení.

Klient je perfektně zapracován do rozhraní prohlížeče, kde zcela splyne s ostatními funkcemi. Pro stávajícího uživatele Opery je tak jeho pochopení a použití velmi jednoduchou záležitostí. V průběhu práce s distribuční sítí prohlížeč ukazuje stav stahování, stejně jako u souborů získávaných např. z FTP. Po zvolení konkrétního popisovače jsou k dispozici podrobné informace o čase, velikosti a stavu stahování. Práci s torrentem lze z rozhraní pomocí kontextového menu i přerušit.

Jinak je ale Opera rovněž velmi jednoduchým klientem, v mnoha ohledech ještě jednodušším než původní BitTorrent. Nabízí velmi omezené možnosti uživatelské konfigurace, v případě jakýchkoliv problémů se tak vyplatí libovolný externí klient. Kromě prostého stahování nic jiného neumí. Opera nicméně pracuje na velmi rychlém připojení k internetu, efektivně na pomalejších linkách s ní občas bývají problémy. Pokud jste fanoušek tohoto prohlížeče a používáte jej jako primární, pak určitě oceníte i existenci zabudovaného klienta BitTorrent.

Azureus

V případě softwaru Azureus (http://azureus.sourceforge.net) jde o specializovaný klient BitTorrent, napsaný v Javě. Na rozdíl od originálního klienta či od programu obsaženého v Opeře nebo Shareaze je Azureus profesionální aplikací. Umožňuje nejen stahování objektů a jejich sdílení, ale také tvorbu popisovačů, nabízení nových dat a dokonce obsahuje i vlastní tracker (přednostní volbou je ovšem práce s externím trackerem, viz Požadavky na systém s trackerem). Azureus obsahuje velké množství možností nastavení jak z hlediska stahování, tak i sdílení dat, což z něho činí velmi flexibilního klienta.

Program obsahuje několik uživatelských režimů. Zatímco ten základní zprostředkovává výchozí funkce stahování, ty zbývající jsou určeny odborníkům a těm, kteří chtějí s klientem více experimentovat. Skutečnost, že je tato aplikace napsána v Javě, poskytuje dostatečný prostor k jejímu překladu do dalších operačních systémů.

Azureus je skutečným klientem BitTorrent pro každého. Nejvíce jej ale ocení odborník, dostatečně erudovaný uživatel nebo technologický nadšenec. I když v rámci uživatelského režimu mohou být pokročilé funkce potlačeny, nemá smysl instalovat takto komplikovaný software jen kvůli stažení několika souborů. Naopak vestavěný tracker nabízí velký prostor k experimentování s vlastními torrenty a s nabízením dat. Pro tyto účely je Azureus doslova skvělý a vřele jej doporučujeme používat.

Shareaza

Shareaza (http://www.shareaza.com) je univerzální P2P klient, který podporuje sítě Gnutella, Gnutella G2, eD2K, ale také BitTorrent. Posledně jmenovanou technologii přitom autoři softwaru zapracovali přímo do rozhraní aplikace (pro Windows) intuitivním způsobem, takže práce s ní je jednoduchá. Shareaza reaguje na otevření popisovače v operačním systému nebo na jeho stažení z jiné sítě. Vzhledem k tomu, že na dalších podporovaných systémech se popisovače nacházejí, dává využití BitTorrentu poněkud jinou podobu (popisovač lze stáhnout např. z Gnutelly, jeho obsah pak pomocí BitTorrentu). Aplikace obsahuje volby pro sdílení dat v režimu seeder (tedy po jejich kompletním stažení), objekty BitTorrent lze spravovat pomocí zabudovaného webového serveru. Možnosti sdílení i konfigurace ovšem nejsou ani zdaleka tak široké jako např. v případě klienta Azureus.

Shareaza obsahuje, obdobně jako prohlížeč Opera, klienta BitTorrent pouze ve formě doplňku k jiným funkcím, a právě tak je na ni třeba nahlížet. Jestliže stahujete převážně z G2 nebo eD2K a občas potřebujete BitTorrent, je zbytečné instalovat jiný klient, Shareaza pro vás bude naprosto dostačující. Pokud vyžadujete širší možnosti volby při sdílení nebo potřebujete vytvářet popisovače, nehodí se pro vás. Stejně tak ale není vhodná při používání ostatních sítí, pro začátečníka nebo pro náhodného uživatele.

M(mju)Torrent

Jak již název napovídá, mTorrent (http://www.utorrent.com) je specializovaný klient BitTorrent, který byl vytvořen s ohledem na jednoduchost jeho použití a tedy se srozumitelným uživatelským rozhraním. Aplikace je určená pro Windows a kromě toho, že splňuje úkol, který si autoři uložili, poskytuje mnohem větší funkčnost než jiní námi popisovaní klienti. S pomocí mTorrent lze jak stahovat a sdílet objekty, tak i vytvářet nové popisovače, nicméně klient zatím neobsahuje tracker. Velmi užitečná je funkce oznamování souborů pomocí technologie RSS, která může být využita například při nabízení aktualizovaných verzí dokumentů nebo softwarových produktů. Příští verze by také měla obsahovat webové ovládací rozhraní.

mTorrent představuje kompromis mezi jednoduchými aplikacemi typu BitTorrent a komplexními systémy jako Azureus. Oproti prvním z nich nabízí mnohem více funkcí i informací pro uživatele, oproti druhému typu je přece jen jednodušší a tím i použitelnější. S integrovanými klienty jej srovnávat nelze, protože účel jeho použití je přece jen jiný. mTorrent lze doporučit v případě, pokud technologii BitTorrent používáte relativně často. Velmi si ceníme jednoduchého uživatelského rozhraní a používání. Bohužel aplikace projevuje občasnou nestabilitu, což ale dlouhodobě jejímu použití nebrání.

ZipTorrent

ZipTorrent (http://www.ziptorrent.com) je další z klientů BitTorrent pro prostředí Windows. Jeho autoři se snažili, aby aplikace co nejvíce připomínala "běžné" P2P klienty. Díky tomu program obsahuje integrované vyhledávání popisovačů, které na rozdíl od konkurence neodkazuje na žádnou webovou stránku, ale zobrazuje výsledky v okně programu.

ZipTorrent dále podporuje uvádění objektů pomocí RSS, podobně jako některé další již zmiňované klientské aplikace. Práce s ním je jednoduchá a přehledná především pro stávající nebo původní uživatele klasických P2P aplikací, jakou je například KaZaA.

Jinak je ale ZipTorrent znám také svými problémy. Kromě obtíží s licencí jde především o stabilitu některých částí jeho kódu. Program se rovněž nesnáší s některými jinými klienty BitTorrent a také s komponentami operačního systému, což často způsobuje jeho pády, a to ať už v průběhu startu a konfigurace, tak i při samotné činnosti. Ve srovnání s ostatními uváděnými klienty jej pro běžné používání spíše nedoporučujeme.

Rufus

Rufus (http://rufus.sourceforge.net), opensource klientská aplikace napsaná v Pythonu (stejně jako referenční klient), se svou podobou i fungováním od ostatních "uživatelských" nástrojů pro práci s distribučními systémy (například od mTorrentu nebo ZipTorrentu) neliší. Proti poslednímu jmenovanému je ovšem otevřenější a také výrazně stabilnější. Rufus obsahuje webové administrační rozhraní, díky kterému jej lze používat i na jiných počítačích než na tom, kde je instalován. Velmi zajímavá je funkce uzamčení programu v systémové liště. Obnovení aplikace je tak možné jen pro toho uživatele, který zná příslušné heslo. Kombinace těchto funkcí činí z Rufuse ideálního klienta pro uživatele, kteří většinu času nejsou u svého počítače a jejich počítač používá někdo jiný. K drobným neduhům musíme připočíst fakt, že proti svým konkurentům pracuje s o něco opožděnou odezvou. Rufus ale nabízí možnost změny nastavení, jež se týká již stahovaných objektů nebo funkci vytvoření nového Torrentu, pokud máte tracker. Dále obsahuje podporu RSS a hlavně je srozumitelný i laikovi, což z něj dělá skutečně dobrou alternativu. Především pak, jak již bylo řečeno, "na cesty".

BitLord

BitLord (http://www.bitlord.com) je postaven na jádře BitComet a jde o uživatelského klienta BitTorrent určeného pro počítače s Windows. Kromě BitTorrent obsahuje rovněž částečnou podporu sítě eDonkey, avšak zde není příliš spolehlivý. Informace z webových stránek výrobce zobrazuje v integrovaném portu prohlížeče, což má usnadnit jeho použití. Samotný přenos i sdílení dat probíhá díky použitému jádru zcela standardně, možnosti vytvořit popisovač jsou velmi omezené, avšak aplikace obsahuje přednastavený tracker. Mnoho jiných programů posledně zmíněnou funkcionalitu nemá.

Použití i funkce BitLordu jsou intuitivní, k fungování programu nemáme větší výhrady. Nicméně se jedná o neprůhlednou a spíše komerční aplikaci. Nedoporučujeme ji používat nejen kvůli špatným vlastnostem (riziko adwaru), ale především proto, že existují výrazně lepší a použitelnější alternativy jako například mTorrent nebo Azureus. Přesto se mohou najít uživatelé, kterým se BitLord zalíbí. Především půjde o ty kterým vyhovovalo používání původních verzí klientu KaZaA.

G3 Torrent

Poslední popisovaná aplikace nese název G3 Torrent (http://g3torrent.sourceforge.net) a je další z řady opensource klientů pro Windows. Její vzhled je naprosto standardní, totéž je možné říct o konfiguraci a použití. Klient podporuje RSS, administraci prostřednictvím webového rozhraní a funkci "kamarádů". Ta představuje seznam vyhrazených IP adres, které mají k jeho zdrojům upřednostněný přístup. Díky této funkci je možné dosáhnout rychlejšího sdílení dat mezi omezeným počtem uživatelů s tím, že klient i nadále operuje na veřejné síti. G3 dále dokáže vytvořit i standardním způsobem stahovat torrenty, avšak nepodporuje technologii beztrackerového přenosu. Nutno dodat, že klient je poměrně minimalistický, nicméně vcelku stabilní. Bohužel velkou vadou na kráse je skutečnost, že v době vzniku tohoto článku již není delší dobu aktuální a tedy mnoho jiných zde popisovaných aplikací ho po technické stránce předčí. Přesto se stále jedná o použitelnou aplikaci.

Slovníček

P2P (Peer To Peer)- název používaný pro technologie založené na přímé komunikaci mezi účastníky, bez zprostředkování centrálním meziprvkem.

Klient - koncová aplikace, používaná uživatelem. U některých sítí je současně základním komunikačním uzlem, její funkce je u BitTorrentu v původní podobě spíše pasivní.

Seeder - klient BitTorrentu, který má celý sdílený objekt.

Leecher -klient, který nemá celý soubor.

Tracker - centrální prvek v systému BitTorrent. Serverová aplikace, která zajišťuje adresář účastníků sdílení a stahování daného objektu.

TrackerLess - relativně nová podoba technologie BitTorrent slouží k výměně dat bez přítomnosti serverového prvku (trackeru). Je funkční, ale zatím má svá omezení a rozšířenější je původní verze.

.torrent - koncovka souboru s popisem objektu, který je v systému BitTorrent distribuován. Soubor slouží jako "klíč" pro použití dané distribuční sítě.

Download/Upload - množství stažených, respektive odeslaných dat.

Výměnný poměr poměr mezi přijatými a odeslanými daty. 1:1 znamená, že jsme přijali stejné množství informací, jako jsme odeslali.

SHA1 (tzv. hashovací algoritmus) - používá se pro zjištění unikátního kontrolního součtu datového objektu nebo jeho části. V BitTorrentu se používá pro zjištění, zda se stahovaný segment dat během cesty internetem nepoškodil. Stejný mechanismus bývá využíván např. i pro kontrolu hesel v informačních systémech.

BitTorrent a jeho bezpečnost

Klienti BitTorrent jsou v každém případě aplikace, které komunikují s veřejnou sítí a pomocí serveru (trackeru) navazují spojení s jinými počítači. Samotný protokol BitTorrent neobsahuje nic, co by mohlo být považováno za bezpečnostní riziko. Originální aplikaci, která je k dispozici jako otevřený projekt, je možné považovat za zcela bezpečnou. To ale neznamená, že jiné alternativní programy pro práci s technologií nemohou představovat problém. Především se to týká aplikací s uzavřeným zdrojovým kódem, programů, ke kterým je přibalován spyware nebo reklamní aplikace a dále pak programů, pocházejících z "nejistých" zdrojů. To se týká serverů explicitně nabízejících warez, pornografii a podobně.

Aplikace, která sama o sobě žádné riskantní doplňky neobsahuje, se může stát pro svého uživatele problémem i z jiných důvodů. Ačkoliv bezpečnostní chyby objevené v klientech BitTorrent nejsou tak časté jako chyby ve webových prohlížečích, již se také nějaké objevily. Potenciálním cílem útoku z internetu se nicméně může stát jakýkoliv komunikující program, tedy i klient.

Pokud jde o otázku soukromí, klíčovou položkou je zde jednak tracker, jednak (u trackerless verze) každý klient, jenž obsahuje seznam dalších klientů. Tyto seznamy IP adres jsou především v případě trakceru po nějakou dobu konstantní a teoreticky je tak velmi snadné dostat se k seznamu všech uživatelů, kteří se účastní konkrétního distribučního cyklu. To, že z BitTorrentu něco stahujete, je tedy viditelné pro ostatní uživatele internetu, jež na základě znalosti protokolu vědí, že stahovaná data dále sdílíte. V minulosti bylo provedeno několik pokusů o anonymizaci BitTorrentu. Příkladem může být například projekt eXeem (PC WORLD 5/2005), který z BitTorrentu do značné míry čerpal. V praxi však tento systém očekávání nenaplnil a ukázal se jako nepříliš použitelný.

Obsah nabízený v distribučních sítích může být pro počítač nebo uživatele rovněž rizikem, stejně jako obsah libovolné jiné výměnné sítě. Objekty popisované soubory .torrent mohou být zavirované, mohou obsahovat spyware, rootkity, mohou způsobit bezpečnostní rizika a poškození počítače. Faktem je, že míra bezpečnostních ohrožení ze strany souborů v BitTorrentu je o něco nižší než třeba v síti Gnutella, což je zčásti způsobeno tím, že v Gnutelle je možné vyhledávat a díky tomu výsledky hledání také podvrhovat. Technologie, která by umožnila totéž ve zčásti stále manuálním BitTorrentu, se prozatím neobjevila.

Pokud chcete používat BitTorrent bezpečně, měli byste mít v první řadě dostatečně zajištěný počítač. I zde platí, že základní podmínkou je u systémů pracujících na bázi MS Windows antivirový systém a aktivní firewall. Firewall by měl být konfigurován tak, aby pro vnější síť činil neviditelnými porty, které se nepoužívají, a to především v případě, že se počítač nachází za NAT nebo firewallem. V takovém případě je ale naopak pro funkci klientů velmi důležité zajistit, aby na portu používaném aplikací existovala možnost přímého spojení s klientským počítačem. Toho ve většině případů dosáhnete aktivací "port forwardingu" neboli přeposílání příchozích spojení na danou aplikaci. I když může distribuční technologie fungovat teoreticky i bez přístupu k portu, možnosti stahování jsou pak do značné míry omezené (totéž platí i pro ostatní P2P technologie).

§§§§§


Digitální mýtné na dosah. Koncem roku 2006 vyrostou na dálnici D1 první brány

Vojtěch bednář

06P0384

Rakouská telekomunikační a elektrotechnická společnost Kapsch se před časem po mnoha problémech a kontroverzích stala dodavatelem systému elektronického mýtného pro české dálnice. V následujícím textu se pokusíme osvětlit, co nabízí její mikrovlnný systém výběru mýtného a s čím budeme tedy moci na dálnicích počítat.

Mýtné, neboli poplatek za použití veřejné komunikace nejčastěji dálnice či rychlostní silnice, je možné vybírat několika způsoby. V Evropě se v praxi používají dva. První je založen na časové tarifikaci. Platíme jej všichni tím, že za okna svých automobilů lepíme dálniční známky. Známka opravňuje k používání libovolného zpoplatněného úseku po dobu své účinnosti. Kontrola se provádí policejní hlídkou s dalekohledem a nedaleko umístěným stanovištěm pro výběr pokut.

Systém založený na známkách je sice velmi rozšířený a z pohledu řidičů i státu velmi jednoduchý (známky stačí vytisknout a prodávat, kontrolu provádí dálniční policie, nalepí si ji každý sám), ale má i své nevýhody. Například je krajně nevhodný pro placení za těžká nákladní vozidla. Jejich provoz dálnici zatěžuje mnohem více než obyčejná osobní auta. Přitom úměrná cena roční známky by byla až příliš vysoká. Na druhé straně drahá dálniční známka není spravedlivá. Je sice možné si pořídit známku s kratší platností než na rok, ale ani pak nemusí být plně využita. Tento problém je opět palčivější u nákladní přepravy než u osobní. Zde totiž může být nepoměr mezi investicí do mýtného a skutečným čerpáním "služby" dálnice či rychlostní komunikace skutečně výrazný.

Elektronické mýtné

Elektronické mýtné je, na rozdíl od mýtného časového známek založeno na výběru poplatků za skutečný počet kilometrů. Je tedy flexibilnější a přesnější než policista s dalekohledem v křoví. Nicméně pořízení takového systému stojí nemalé peníze a právě proto se z něj stal politický problém. V současné době je již jasné, že technické řešení mýtného dodá rakouská společnost Kapsch. Tento systém, zprvu určený pouze pro vozidla nad

12 tun, bude výhledově využit i pro běžné zpoplatnění dálnic. Kromě Rakouska jej ke zpoplatnění řidičů využívá exekutiva například ve Francii, Itálii nebo Španělsku. Nechme stranou srovnávání tohoto systému s konkurenčními technologiemi a podívejme se na to, jak funguje a co nabízí.

Krabička na palubovce

Výběr mýtného se realizuje na základě několika parametrů. Prvním z nich je skutečná vzdálenost, kterou vozidlo po placené dálnici ujelo. Druhým pak jeho emisní skupina. Dalšími parametry může být počet os, celková hmotnost vozidla a podobně. Je tedy zřejmé, že cílem je vytvořit takový systém mýtného, který bude brát v úvahu nejen provozní vzdálenost, ale také to, nakolik daný typ vozidla dálnici opotřebovává, jaké splodiny zde po něm zůstanou a podobně. Aby bylo možné podobnou tarifikaci provádět, musí existovat poměrně složitý, avšak efektivně fungující kontrolní systém.

Na straně plátce je základem systému palubní jednotka (On Board Unit, OBU), která musí být umístěna v každém vozidle. V ní je malý počítač a bezdrátová telekomunikační jednotka. Ta pro přenos dat využívá mikrovlny a vlastní komunikační systém (Dedicated Short Range Communication, DSRC). Výměna dat mezi OBU a kontrolním systémem mýtného probíhá prostřednictvím speciálních mýtných portálů. Ty představují rámy, umístěné nad dálnicí podobné těm, na nichž se nachází dopravní značení. Komunikace mezi zařízením v rámu a OBU probíhá v reálném čase a nemá na ni žádný vliv provozní stav vozidla. Pro odečet mýtného tedy není nutné zpomalit ani zastavit, není ani nutné nacházet se na přesně stanoveném místě dálnice. Vše je zcela automatické a řidič je o proběhlé transakci informován zvukovým signálem z palubní jednotky. Ta mu kromě toho může poskytovat i další informace a služby. Například informaci o hustotě dopravního provozu, o výlukách, nebezpečných místech a podobně. Jedná se o služby s přidanou hodnotou, využívající systém mobilní komunikace. Mnohé z nich jsou ovšem v současnosti k dispozici i jiným způsobem. Přesto se jedná o zajímavý doplněk.

Rámy nad dálnicí

Snímací a identifikační zařízení nad dálnicemi jsou samozřejmě jen jednou z mnoha částí systému pro výběr mýtného. Každá OBU v sobě nese informace o vozidle, o posledních transakcích a může obsahovat též další údaje. Zatímco běžné "rámy" jsou pouze zařízeními pro účtování mýtného, některá mohou obsahovat také stacionární kontrolní systém. Tento systém dokáže identifikovat každé vozidlo, tedy nejen jednotku, která je v něm instalována. Vozidlo je změřeno, čímž se určí jeho typ. Následně se vyfotografuje a z pořízeného snímku systém izoluje poznávací značku (tato technologie se používá mimo jiné na hraničních přechodech pro identifikaci odcizených nebo hledaných vozidel). Pokud zjištěné údaje odpovídají těm, které si automobil veze v palubní jednotce, je vše v pořádku. V opačném případě se řidič nebo provozovatel vozidla pravděpodobně pokouší o podvod. Stejně je zjistitelné i to, zda při průjezdu identifikačními rámy skutečně došlo k vyúčtování mýtného úseku. Systém je schopen určit vozidla, jejichž OBU je například odstíněná od mikrovlnné komunikace ve snaze vyhnout se placení mýtného.

Stacionární kontrolní zařízení jsou v činnosti nepřetržitě. Pokud dojde k identifikaci závady (tedy automobilu, který mýtné nezaplatil, nebo u nějž byly nalezeny nesrovnalosti), je příslušný případ předán do řídícího střediska. Zde se nedostatky kontrolují ještě jednou, ručně, kontrolu provede člověk. Pokud je vše v pořádku a došlo pouze k technické chybě, jsou data o kontrole zapomenuta. V opačném případě je vozidlo možné předat příslušným úřadům.

Kromě stacionárních kontrolních přístrojů existují i další možnosti ověřování korektního výběru mýtného. Jsou to mobilní zařízení umístěná ve vozidlech (Celní správy), dále pak částečně mobilní kontrolní prvky. Těmi může být dočasně doplněn libovolný portál pro účtování mýtného na daném úseku. Výsledkem je různorodý a různě rozmístěný systém, jenž umožňuje vybírat mýtné s minimální šancí, že se v něm objeví mezera, která mu umožní vozit se po dálnici zadarmo, jako se tomu mnohokrát stalo v případě klasických dálničních známek.

Mýtný systém obsahuje kromě kontrolních a účtovacích zařízení i řídící centrály. Může být propojen s uživatelskými automaty umístěnými například na benzinových čerpadlech, v obchodech apod. Na těchto místech mohou řidiči nejen provádět operace související s jejich účtem, jak uvidíme dále, ale i zjišťovat informace o úsecích, které projeli, o parametrech svých účtů a podobně.

Zaplať a jeď

Systém výběru mýtného může fungovat dvěma způsoby, jejichž podobnost s účtováním mobilních telekomunikačních služeb není náhodná. Na jedné straně je zde předplatné (pre-pay), na druhé straně účtování podle ujeté vzdálenosti (post-pay). V prvním případě je do palubní jednotky předem "natankován" určitý počet kilometrů. Stejně jako u mobilních předplacených karet se v závislosti na tom, jak uživatel dálnici používá, provádí průběžné snižování tohoto "kreditu". Po jeho vyčerpání je nutné OBU "nabít", jestliže chce majitel vozidla pokračovat v jízdě po dálnici. Zaplacení mýtného by mělo být možné v hotovosti, kreditní kartou nebo prostřednictvím účtu typu CCS, který je mezi nákladními dopravci velmi oblíben. Ve druhém případě OBU neobsahuje žádnou informaci o ujetých kilometrech, ale účet je uložen v centrálním řídícím systému. Pokud vozidlo projede placeným úsekem, připíše se počet kilometrů k dosavadnímu zůstatku. Podobně jako u telekomunikačních služeb se vyúčtování celkového počtu ujetých kilometrů provádí po určitém časovém období (nebo kilometrickém limitu). Provozovatel vozidla v tomto případě platí mýtné formou faktury. Předností tohoto řešení je možnost používat dálnice bez nutnosti neustálého "dobíjení" účtu, možnost svázat jeden účet provozovatele s více vozidly, lepší kontrola jejich využití a celkově vyšší efektivita.

Roaming

Výhodou mikrovlnného systému pro výběr mýtného je rovněž jeho vzájemná interoperabilita. Podobně jako umožňují mobilní telefony roaming, je možné využít jedinou palubní jednotku pro provoz na dálnicích různých zemí. Rozdíl pochopitelně spočívá v tom, že mýtné je potřeba zaplatit v každé zemi zvlášť (i když představa jednotného účtu by byla jistě velmi lákavá). To umožňuje provozovatelům vozidel ušetřit na pořizovacích nákladech a státům pak zefektivnit výběr mýtného.

Bezpečnost

Všechny části systému pro výběr mýtného jsou chráněny jak proti technologické chybě či výpadku, tak proti zlovůli uživatelů. Komunikace mezi OBU a ostatními částmi systému je šifrována, totéž by se mělo týkat i dat uložených v každé uživatelské jednotce. Snímací část systému by měla fungovat i tehdy, jestliže dojde k přerušení komunikace s centrálou nebo k výpadku elektrické energie. Transakce, které jsou v tomto off-line režimu prováděny, se ukládají do místní vyrovnávací paměti. Z ní jsou pak dodatečně předány v okamžiku opětovného navázání spojení. Centrální část a mobilní ověřovací zařízení jsou proti neautorizovanému použití ze strany cizí osoby chráněny.

Tolik teorie. Zda se někomu podaří změnit v OBU firmware nebo překonat zabezpečení její komunikační části, pochopitelně ukáží až zkušenosti s reálným provozem. Dá se ovšem předpokládat, že v sebedokonalejším systému se objeví mezera a někdo objeví způsob, jak některou z částí mýtného obejít. V tom případě bude ale záležet v první řadě na tom, jak se k takovému problému postaví dodavatel. Tedy Kapsch.

Závěr

Systém, který bude zaveden na našich dálnicích, představuje jeden z možných konceptů výběru mýtného. Když odhlédneme od sice efektivních, ale nákladnějších a zpomalujících stanic pro výběr mýtného a dálničních známek, existuje ještě systém výběru s využitím satelitní technologie. Je sice náročnější na uživatelskou část, ale na straně provozovatele, tedy státu, vyžaduje menší infrastrukturu a provoz je za určitých okolností lacinější. V odborných i politických kruzích se objevují názory, které dávají v dlouhodobě perspektivě jednoznačnou přednost satelitnímu řešení před mikrovlnným. Tato budoucnost je zatím ještě nevyřešenou záležitostí, přesto je dobré o ni vědět.

Systém výběru mýtného je velkým projektem a jako každá podobná věc přitahuje zájem jak médií, tak různých subjektů, které se na něm pokoušejí získat byť i drobný podíl. Výběr českého řešení trval poměrně dlouho a kontroverze ohledně zvolené možnosti neustaly ani poté, co byla podepsána příslušná smlouva. Nicméně doufejme, že výsledkem bude kvalitní a fungující systém, schopný komunikovat s podobnými řešeními v celé Evropě. Mýtné zde bude konec konců pro nás pro všechny. Peníze, které stát tímto způsobem získá, investuje do obnovy dálniční a silniční sítě. Budou tedy použity ve veřejném zájmu.

Elektronické mýtné v České republice

Realizátor: Kapsch A.G.

http://www.kapsch.cz

Systém: Mikrovlnný komunikační systém Dedicated Short Range Communication, odpovídá Evropskému standardu CEN TC 278.

Zabezpečení:

- šifrování přenášených dat,

- ochrana před zneužitím koncových zařízení nebo centrály,

- ochrana před výpadkem komunikace.

Možnosti placení mýtného:

- předplatným na určitý počet kilometrů,

- účtováním po období nebo počtu kilometrů.

Základní prvky systému:

- zařízení v každém vozidle,

- stanice pro výběr mýtného (rámy),

- stacionární kontrolní zařízení,

- mobilní kontrolní zařízení (např. v automobilech),

- řídící centrály.

§§§§§


Báječný svět počítačových sítí. Část XVII: Internetworking

Jiří Peterka

06P0349

Hitem dnešního světa počítačových sítí je jejich propojování, tzv. internetworking. Zde se běžně operuje s pojmy a termíny jako opakovač, přepínač, směrovač či brána, případně s jejich anglickými ekvivalenty repeater, switch, router či gateway. A když se k tomu přidá ještě rozbočovač neboli hub, může dojít k pořádnému zmatení. Pokusme se v tom udělat trochu jasno.

Počítačové sítě jsou báječnou vymožeností. Naznačuje to ostatně i název celého tohoto seriálu. Ne vždy je ale jejich přínos a efekt stejný. Velmi rychle totiž roste s tím, jak se příslušná síť zvětšuje nebo alespoň propojuje s dalšími sítěmi. Určitě to dobře znáte z praxe, třeba u elektronické pošty: mít možnost poslat zprávu e-mailem kolegovi či kolegyni do vedlejší místnosti v rámci firemní sítě LAN je určitě fajn, ale možnost poslat takovou zprávu kamkoli na zeměkouli přes celosvětový internet je přece jen něco jiného, co má podstatně větší přínos a efekt.

Dokládá to ostatně i jeden základní poznatek ze světa počítačových sítí, který poprvé formuloval pan Robert Metcalfe, známý jako vynálezce ethernetu: užitek (užitná hodnota) sítě roste se čtvercem počtu jeho uživatelů! Takže pokud do nějaké sítě zapojíte dvakrát tolik uživatelů, efekt (přínos) takové sítě bude ještě větší než dvojnásobný. V praxi nejde takový "rychlejší než lineární" nárůst výsledného efektu vždy přesně změřit a prokázat, už kvůli jeho obtížné měřitelnosti, ale intuitivně si lze vše představit na jednoduchém příkladu: skupina n lidí může mezi sebou vytvářet n x (n-1) = n2 n různých jednosměrných vazeb, jako například přímých e-mailů (od jednoho adresáta k jinému) či výzev k on-line komunikaci apod. Ovšem skupina s dvojnásobným počtem členů (2n) už takových vazeb může vytvářet 2n x (2n 1) = 4xn2 2n.

Tento tzv. Metcalfův zákon vlastně vysvětluje, proč dnešní internet znamená tak obrovský přínos pro celé lidstvo, a to nejen z pohledu vzájemné komunikace. Jeho dopady lze nejspíše vztáhnout i na další oblasti, jako třeba rozvoj obchodu, vzdělanosti, kultury atd. Ovšem zřejmě s důležitým dodatkem, že jde o potenciál, který ne vždy dokážeme náležitě využít. Nebo dokonce jej ani využít nechceme a vymýšlíme naopak různé bariéry a překážky. Ale to by bylo téma pro úplně jiný seriál.

Síťový efekt jako motivace pro internetworking

V tomto seriálu nadále zůstaneme u počítačových sítí. Otevřeme však další zajímavou kapitolu, kterou je problematika vzájemného propojování sítí, tzv. internetworkingu. Než se ale dostaneme k tomu, jak konkrétně se to dělá, jaké techniky se při tom používají a jaké nástrahy a překážky se musí překonávat, zastavme se nejprve u toho základního: proč vlastně lidé své sítě propojují? Jakou k tomu mají motivaci?

S jednou významnou motivací jsme se vlastně již seznámili: jde o tzv. síťový efekt, který je popsán právě citovaným Metcalfovým zákonem. Lidé tedy propojují své sítě (mimo jiné) proto, aby dosáhli většího efektu, resp. užitku ze služeb, které jsou v těchto sítích k dispozici. A že to neplatí jen pro elektronickou poštu či on-line komunikace, by už pro nás také nemělo být žádným překvapením: když si zřídíte webový server, přístupný jen z vaší lokální sítě, je to něco úplně jiného, než když jej zpřístupníte z celého celosvětového internetu.

Další úzce související motivací pro internetworking je snaha něco zpřístupnit, obvykle na dálku. Pokud se třeba v jedné firemní síti LAN nachází šikovná tiskárna a uživatelé jiné firemní sítě LAN na ní chtějí tisknout, musí se nejprve obě sítě vzájemně propojit. Jiným příkladem může být snaha zpřístupnit nějaké skladiště souborů (FTP archiv), nějaký superpočítač s jeho obrovskou výpočetní kapacitou či jakýkoli jiný síťový zdroj. Možností je nepřeberně.

Potřeba propojení

Další důvody pro internetworking, tedy vzájemné propojování sítí, mohou být čistě technické. Při budování sítí snad vždy narazíme na nějaké vzdálenostní omezení, které bude potřeba nějak překonat. Třeba u klasického desetimegabitového Ethernetu ve verzi využívající tzv. tenký koaxiální kabel nesmí být souvislé kusy kabelu (tzv. segmenty) delší než 185 metrů. Pokud potřebujeme překlenout větší vzdálenost, musíme použít několik takových segmentů a vhodně je mezi sebou propojit. A to už je vlastně základ internetworkingu.

Princip propojení je přitom až trapně jednoduchý: mezi dva kabelové segmenty, které potřebujeme propojit (či celé sítě nebo jejich části), umístíme vhodnou "krabičku". Ta zajistí vše potřebné.

Jednoduché, ne? Takže o čem se dnes budeme až do konce (a ještě příště a přespříště) vlastně bavit?

Opakovače, mosty, přepínače, směrovače, brány

Jak záhy uvidíme, tak jednoduché to zase není. Velmi totiž záleží na tom, jak ona "propojující krabička" funguje na jaké vrstvě (sedmivrstvého modelu ISO/OSI) pracuje, jakým způsobem se rozhoduje, co všechno přitom bere v úvahu, na co je zaměřena či přímo optimalizována, jaké techniky ke své činnosti využívá atd.

Již teď, při prvním přiblížení, si však můžeme naznačit ze základní terminologie alespoň něco. Nejčastěji jsou totiž "propojovací krabičky" pojmenovávány podle toho, na jaké vrstvě fungují. Pak říkáme, že jde o:

- opakovač (repeater), pokud "krabička" funguje na fyzické vrstvě,

- most (bridge) či přepínač (switch), pokud funguje na vrstvě linkové,

- směrovač (router), pokud funguje na vrstvě síťové,

- brána (gateway), pokud funguje na aplikační vrstvě.

V dalších dílech se seznámíme ještě s dalšími možnými termíny, jako třeba "L3 switch", "L4 switch" či "content switch". Stejně tak si později povíme o dalších propojovacích prvcích, jakými jsou například tzv. firewally či různé proxy brány. Ale teď se jimi ještě zatěžovat nebudeme.

Opakovač je když...

Pojďme se nyní podívat podrobněji na opakovač (anglicky: repeater). Jak už víme, jde o propojovací zařízení fungující na fyzické vrstvě, typickým důvodem pro jeho použití je překonání "vzdálenostních omezení", vyplývajících z omezené maximální délky kabelových segmentů. Jinými slovy: nemůže-li mít souvislý kabelový segment více než X metrů, ale my se potřebujeme dostat dále, použijeme dva či více kabelových segmentů (délky nejvýše X) a propojíme je prostřednictvím opakovače, resp. opakovačů.

Později se seznámíme s tím, že například v Ethernetu nemůžeme takto "řetězit" kabelové segmenty pomocí opakovačů libovolně dlouho, ale teď si toho ještě nebudeme všímat. Spíše si řekněme, že při použití opakovačů mohou vznikat i jiná než lineární uspořádání (viz obrázek), a to díky tomu, že existují i opakovače s více porty, ke kterým se jednotlivé kabelové segmenty připojují.

A odkud vlastně opakovač dostal své jméno? Když přijímá nějaká data z libovolného segmentu, okamžitě je rozesílá (jakoby opakuje) do všech ostatních segmentů, které jsou k němu připojeny.

Co ale v případě, pokud by opakovač přijímal data z více segmentů současně a měl je všechny předávat do všech ostatních segmentů? Například v Ethernetu jsou takové nežádoucí situace poměrně běžné, říká se jim příhodně kolize. Odpovídají situaci, kdy současně vysílá více uzlů, jakoby "proti sobě", a jejich vysílání kvůli tomu vzájemně "koliduje" (ve smyslu: vzájemně se ruší).

Důležité přitom je, že opakovač kolize nezastavuje, ale propouští dále. To pak má (stále v Ethernetu) jeden velmi významný důsledek: všechno, co je propojeno opakovačem, neboli na úrovni fyzické vrstvy, tvoří tzv. kolizní doménu. Tedy oblast, po níž se kolize šíří.

Kolizní doména má v Ethernetu ještě jeden význam: je to právě ta oblast, ve které je určitá přenosová kapacita sdílena všemi uzly, které se v dané kolizní doméně nacházejí. Pokud se jedná o klasický desetimegabitový Ethernet, pak oněch 10 Mbit/s sdílí všechny uzly v kolizní doméně. Je to dáno tím, že vysílat touto rychlostí může vždy jen jeden z nich a nikoli více uzlů současně (to už by došlo k nežádoucí kolizi).

Kdo pracuje s čím?

Opakovač je ve své podstatě jen digitální zesilovač, který z jedné strany přijímá signál představující jednotlivé datové bity, tento signál regeneruje (zesiluje, znovu správně tvaruje) a vysílá dál, do ostatních segmentů. Je to navíc zařízení velmi hloupé, protože nevnímá význam jednotlivých bitů, které přes něj prochází. Tudíž ani nedokáže rozpoznat situaci, kdy by tyto bity již nemusel předávat (opakovat) do všech segmentů, ale třeba jen do jednoho cílového segmentu (nebo dokonce do žádného).

Pokud bychom chtěli, aby se propojovací zařízení chovalo inteligentněji, pak už ho musíme nechat pracovat na některé z vyšších vrstev ISO/OSI. Teprve zde totiž může vnímat vzájemné souvislosti jednotlivých bitů, rozpoznávat, "že k sobě patří" a tvoří určitý blok. Podle obsahu tohoto bloku (hlavně podle adres příjemce) pak může přijímat konkrétní rozhodnutí o tom, kam a zda vůbec příslušný blok předat dál.

Než si toto dále rozvedeme, naznačme si, o jaké bloky se jedná. I to je důležitý základ terminologie internetworkingu:

- Opakovač (repeater) pracuje s jednotlivými bity (protože na fyzické vrstvě je přenášeným blokem bit jako takový).

- Most (bridge) a přepínač (switch) pracují s linkovými rámci. Oba totiž fungují na úrovni linkové vrstvy, kde se přenášené bloky označují jako rámce (anglicky: frames). Třeba ethernetový přepínač zpracovává ethernetové rámce.

- Směrovač (router) pracuje s pakety. Funguje na síťové vrstvě, kde se přenášeným blokům říká právě pakety (packets). Takže třeba (IP) směrovač zpracovává IP pakety.

- Brána (gateway) pracuje na úrovni aplikační vrstvy, kde označení přenášených bloků není vždy stejné. Například poštovní brány přenáší jednotlivé poštovní zprávy.

Most a přepínač jsou když...

Jak už tedy víme, mosty (bridge) a přepínače (switch) pracují na úrovni linkové vrstvy, "vnímají" jednotlivé linkové rámce a podle jejich obsahu se rozhodují o tom, jak s nimi naloží: zda mají nějaký konkrétní rámec cíleně předat do některého z dalších segmentů (pak jde o tzv. forwarding), nebo zda jej nemají předávat do jiného segmentu vůbec (pak jde o tzv. filtering). Viz též další obrázek.

Nechme v tuto chvíli stranou, čím přesně se od sebe odlišují mosty a přepínače. K tomu se dostaneme v dalších dílech, v tuto chvíli se spokojíme alespoň s konstatováním, že mosty jsou starší zařízení, zatímco přepínače jsou zařízení novější. Jinak je ale základní princip jejich práce stejný: pracují s linkovými rámci a podle (linkových, například ethernetových) adres odesilatele a příjemce se rozhodují, jak s rámcem naloží dále.

Pro správné zasazení do dnešního kontextu si ještě zdůrazněme, že ke každému portu mostu či přepínače nemusíme připojovat jen jeden jediný uzel, ale obecně celý sdílený segment (celou kolizní doménu, viz výše). Vše naznačuje následující obrázek. K němu dodejme, že případné kolize z jednotlivých kolizních domén již nejsou přenášeny dále. Mosty a přepínače (na rozdíl od opakovačů) totiž kolize zastavují.

A co vlastně vzniká, když pomocí mostu či přepínače propojíme několik segmentů (případně samostatných uzlů)? Výsledkem je celek na bezprostředně vyšší vrstvě, neboli jedna síť (anglicky: network). Třeba z pohledu přidělování IP adres je to skupina uzlů, které musí mít stejnou síťovou část své IP adresy. Z pohledu všesměrového vysílání (tzv. broadcastu) je to oblast, kde se takové všesměrové vysílání musí šířit ke všem uzlům. Takže se v této souvislosti hovoří o broadcastové doméně (podobně jako "o patro níže" jsme měli kolizní doménu, tedy oblast, ve které se musela šířit kolize). Také z toho vyplývá, že mosty a přepínače sice již nepropouští kolize, ale stále musí propouštět všesměrové vysílání (broadcast).

Směrovač je když...

Jednotlivé sítě, jako skupiny uzlů vzájemně propojené na úrovni linkové vrstvy (pomocí mostů, resp. přepínačů) by stále ještě představovaly izolované ostrůvky, jejichž užitná hodnota (síťový efekt) by byla relativně malá. Tendenci k vzájemnému propojování sítí, k internetwotkingu, však můžeme jednoduše vyhovět prostřednictvím směrovačů (routerů). Jedná se o propojení na úrovni síťové vrstvy, kdy propojovací zařízení již "vnímá" jednotlivé síťové pakety (v sítích TCP/IP konkrétně IP pakety) a podle jejich obsahu se rozhoduje, jak s nimi naložit kam daný paket nasměrovat, aby se (třeba i postupně) dostal ke svému cíli.

Z dnešního pohledu je přitom podstatné, že pomocí směrovačů propojujeme jednotlivé sítě (networks) s tím, že výsledkem takového propojení je soustava vzájemně propojených sítí, tedy (v angličtině) "internetwork", zkráceně pak "internet". Celosvětový internet pak není ničím jiným než jednou konkrétní (a opravdu hodně velkou) soustavou takto vzájemně propojených sítí. Z představy obrovského celosvětového internetu jako jedné konkrétní soustavy vzájemně propojených sítí můžeme odvodit další významnou vlastnost směrovačů (router): ty již nepropouští ani kolize, ani všesměrové vysílání. Pokud by tak snad činily, okamžitě by zaplavily celý internet.

Rozbočovače neboli huby

Na závěr si ještě řekněme něco o jednom specifickém propojovacím zařízení, které se z dosud zavedené terminologie poněkud vymyká. Jde o tzv. rozbočovač, anglicky hub. Jeho smysl nejlépe vysvětlíme na příkladu již zmiňovaného Ethernetu, který původně vznikl s představou použití koaxiálního (česky souosého) kabelu.

Podstatné bylo, že na koaxiálním kabelu se daly dělat různé odbočky, na které se připojovaly jednotlivé uzly. Výsledkem pak bylo uspořádání, které vidíte v levé části následujícího obrázku. V odborné terminologii se tomu říká "sběrnicová topologie" (topologie "do sběrnice"). Po funkční stránce odpovídá použití opakovače (který je zde jakoby "zadrátován" přes odbočky na kabelu).

První verze Ethernetu, která určila všechny jeho základní vlastnosti, vycházela právě z předpokladu použití koaxiálních kabelů a sběrnicové topologie. Jenže časem byl i v rámci Ethernetu koaxiální kabel nahrazen kroucenou dvoulinkou (tzv. twistem), která je lacinější a má i další příznivější vlastnosti. Ale nabízí rovněž jednu méně výhodnou vlastnost: na kroucené dvoulince nejde dělat odbočky. Může být použita jen pro dvoubodové spoje, mezi dvěma uzly. Jenže jak to pak udělat, když je zapotřebí propojit mezi sebou více než dva uzly?

Odpověď je principiálně jednoduchá: nelze-li dělat odbočky přímo na kabelu, je nutné je vytvořit elektronickou cestou a provést potřebné "rozvětvení" (či rozbočení") elektrickými obvody, schovanými do vhodné "krabičky". A takovouto "krabičkou" je právě zařízení, označované jako rozbočovač, anglicky: hub.

Důležité ovšem je, že rozbočovač nemá přesně předepsáno, jakým způsobem má vlastně "rozbočovat". Přesněji na jaké vrstvě má propojovat jednotlivé segmenty, které do něj vstupují. Zda se má vůči přenášeným datům chovat jako opakovač, nebo jako přepínač, či dokonce jako směrovač.

V praxi to nejčastěji bývá tak, že rozbočovač funguje jako opakovač, kvůli tomu se lze běžně setkat s kladením rovnítka mezi oba pojmy, ve smyslu "rozbočovač = opakovač". Ale my si budeme pamatovat, že tomu tak není, že rozbočovač může fungovat i jinak než jako opakovač.

Možná nejnázornější je představa, že rozbočovač je prázdné šasi ("skříňka"), do kterého si zákazník teprve přikupuje konkrétní (zásuvné) moduly, realizující jeho logické funkce. Pak záleží na tom, zda si koupí modul realizující funkci opakovače, přepínače či směrovače. Nebo dokonce brány?

Terminologické okénko: internetworking, internetwork, internet, Internet

Anglický termín internetworking je sloveso, které označuje činnost, spočívající v propojování (počítačových) sítí. Výsledkem této činnosti pak je soustava vzájemně propojených sítí, pro kterou má angličtina obecný termín internetwork. Ten se v praxi mnohdy zkracuje na pouhý internet.

Termíny "internetwork", resp. "internet" tedy označují obecně jakoukoli soustavu vzájemně propojených sítí, aniž by říkaly cokoli o její velikosti, technickém řešení, vlastnických vztazích, možnosti přístupu k takovéto soustavě sítí apod. Takže "internetem" může být třeba to, co máte doma v obýváku a co vám plně patří. Stejně tak to ale může být nějaká velká firemní síť, vzniklá propojením několik sítí LAN, rozpínající se třeba i přes několik kontinentů. Stále je to obecný "internet", s definovaným vlastníkem, který určuje, co a jak se s jeho sítí smí či nesmí dít. Vedle obecného termínu "internet" pak existuje ještě vlastní jméno "Internet" (mohlo by se psát s velkým počátečním písmenem, i když český pravopis se k tomu nyní staví jinak), které označuje jednu konkrétní soustavu vzájemně propojených sítí, s celosvětovým dosahem "ten" internet, který všichni tak rádi používáme. Je charakteristický mimo jiné i tím, že jako celek nikomu nepatří (nemá žádného jednotlivého vlastníka). Své individuální vlastníky mají jen jeho jednotlivé části (dílčí sítě).

Není internet jako Internet. Nebo ano?

Na termín"internet" je třeba se dívat jako na obecné (druhové, resp. generické) označení, pro jakoukoli soustavu vzájemně propojených sítí. Podobnými generickými označeními jsou třeba pojmy jako televize, dálnice apod. Vedle nich pak existují konkrétní instance televizí (např. Česká televize, TV Nova, TV Prima atd.) či instance dálnic (D1, D5 atd.), které již mají svá vlastní jména, psaná s velkými počátečními písmeny. Zde si asi málokdo bude plést druhové (generické) označení s vlastním jménem jedné konkrétní instance daného druhu a klást mezi ně rovnítko. Tedy tvrdit něco ve smyslu "dálnice = D5", či "televize = TV Nova").

V případě vzájemně propojených počítačových sítí (internetů) je ale situace jiná. Alespoň u nás v ČR jsme už přestali skoro úplně rozlišovat mezi internetem jako obecným (druhovým, generickým) označením na straně jedné, a vlastním jménem jedné konkrétní celosvětové soustavy vzájemně propojených sítí ("tím" Internetem) na straně druhé. Píšeme běžně "internet" (s malým počátečním "i"), ale myslíme tím "Internet" (s velkým počátečním "I").

Terminologické okénko: IP Gateway stále žije!

Terminologie internetworkingu je dnes již dostatečně ustálená, ale ne vždy je skutečně dodržována a používána konzistentním způsobem. Nejčastější výjimkou je používání termínu "brána" tam, kde je ve skutečnosti myšlen směrovač. Ostatně dodnes se s tím můžete setkat třeba při nastavování TCP/IP u nejnovější verze MS Windows (viz obrázek): v okamžiku, kdy se po vás chce zadání IP adresy výchozího směrovače, jste vyzváni k zadání adresy výchozí brány.

Nesvalujme ale vinu jen na autory české lokalizace. Stejná terminologická chyba je totiž i v anglickém originále, kde se používá termín Gateway. Důvodem je skutečnost, že používání termínu "IP Gateway" (doslova: IP brána) se zavedlo ještě v ranných dobách internetu, kdy protokoly TCP/IP teprve vznikaly a terminologie nebyla zdaleka tak ustálená.

Ani od té doby se však používání věcně nesprávného termínu IP Gateway nepodařilo vymítit a nahradit správným termínem "IP router" (IP směrovač).

§§§§§


Nokia E61: pohodlná klávesnice. Moderní smartphone pro mobilní kancelářskou práci

Tomáš Jirásko

06P0344

Velký displej, pod ním plochá klávesnice na první pohled dosti podivná placka o rozměrech 117 x 70 x 14 mm a hmotnosti 144 g. Nokia E61 je proti ostatním smartphonům tedy přece jen trochu větší (dostala bohatý prostor pro klávesnici), přičemž především šířka telefonu bude činit majitelům menších dlaní potíže. Nejmarkantněji pak jeho rozměrnost pocítí při psaní jednou rukou. Právě v tomto je zřetelný rozdíl mezi konceptem, jaký představuje například

Treo 650 (chytrý telefon s klávesnicí a Palm OS), které je sice tlustší a jeho klávesnice menší, ale pro ovládání jednou rukou daleko lépe vyřešené. Klávesnice Nokie E61 disponuje standardním rozložením Qwerty, přičemž numerická klávesnice není samostaná, ale sdílí klávesy s písmeny jde tedy o standardní řešení používané u mobilních přístrojů vybavených plnou klávesnicí.

Ovládání telefonu kromě funkčních tlačítek zajišťuje joystick, jenž se vývojářům zrovna nepovedl. Kromě hlubšího zapuštění, na které si lze zvyknout, dali vývojáři (zřejmě v obavě, aby nedocházelo k náhodnému "štrejchnutí" v kapse saka apod.) tomuto joysticku do vínku značnou tuhost. Mnohdy jste totiž nuceni prstem skutečně tlačit na boční stěnu joysticku, na rozdíl od jiných modelů, u nichž si vystačíte s lehce položeným palcem na "střechu" joysticku a jeho vychýlením na potřebnou stranu. Než si na tuto skutečnost zvyknete, budete mít za sebou řadu okamžiků, kdy joystick prostě váš příkaz neakceptuje či vám prst z joysticku sklouzne.

Displej představuje výrazně lépe navrženou část telefonu, byť jeho celková plocha je menší než u populárních komunikátorů N9500/9300. Podle našeho názoru jde ale o daleko přijatelnější řešení než v případě zmíněných obdélníkových komunikátorů dokumenty i e-maily a vlastně jakýkoliv text je člověk zvyklý zpracovávat spíše vertikálním směrem, nikoliv pohyby hlavou po horizontu (otáčející hlavu zleva doprava). Bohužel rozlišení displeje 320 x 240 pixelů pro nás znamenalo zklamání. Zejména při brouzdání po webu a zobrazování fotografií je obraz viditelně hrubý, ztrácí detailní vykreslení. Pro kancelářské aplikace to však nepředstavuje výrazný problém.

Vývojáři do modelu N61 nezahrnuli integrovaný fotoaparát, což odpovídá konceptu firemního mobilu. Mnoho společností prostě nechce, aby zaměstnanci disponovali nástrojem pro pořizování obrazové dokumentace.

Nokia neopomenula do N61 integrovat Wi-Fi, a tím uživateli umožnila telefonování po internetu prostřednictvím technologie VoIP. Jelikož jsme Nokii E61 testovali skutečně dlouhodobě a používali ji například v Německu během MS (stadiony byly hustě pokryty Wi-Fi signálem), mohli jsme využívat této vlastnosti společně s neomezeným přístupem k firemnímu e-mailu a celkově internetu co hrdlo ráčilo. Ačkoliv jsme v té době neměli potřebu operativně zpracovávat či spíše tvořit rozsáhlé dokumenty, Nokia E61 nám umožnila nechat doma notebook.

Právě využití e-mailové komunikace a přístup na internet jsou u E61 vyřešeny excelentně. Samotný prohlížeč je velmi rychlý a možnosti nastavení e-mailové schránky, včetně tunelu, jsou bohaté. Jediná výtka vůči e-mailovému klientu směřuje k absenci zobrazení velikosti zprávy přímo v základní obrazovce, kde sice vidíte datum, respektive čas, hlavičku zprávy, ale informace o její velikosti chybí. Jinak lze stahování zpráv samozřejmě nastavit od velikosti (v kB), částečného stažení až po periodicitu kontroly příchozích zpráv či jejich odesílání. Navíc k vylepšení firemní komunikace je k dispozici i bezplatná služba Nokia Business Center, která doplňuje služby například firemního serveru o push email. Pro připojení kromě námi preferovaného Wi-Fi slouží i implementované mobilní technologie GPRS, EDGE či UMTS.

Nokia E61 samozřejmě nepostrádá základní multimediální funkce, jako je například možnost přehrávání videa pomocí Real Playeru (telefon je vybaven miniSD slotem), ale jeho hlavní oblastí použití směřuje ke "kancelařině", a to i když v této chvíli je k dispozici ještě stále daleko menší množství programů. E61 totiž využívá novou verzi 3 platformy Series60 (Symbian 9.1), se kterou nejsou starší verze kompatibilní. Z hlediska výdrže na baterii je na tom E61 poměrně slušně, při vyřizování běžné agendy může bezpečně pracovat bez nabíjení po dobu dvou dnů.

Nokia E61

+ velký displej

+ podpora 3G sítě, Wi-Fi

+ internetový prohlížeč

+ VPN klient

- tuhý ovladač (joystick)

- starší aplikace nejsou kompatibilní

Cena včetně DPH: 10 990 Kč

K testu zapůjčila firma: Nokia, http://www.nokia.cz

§§§§§


Vysouvací všeuměl od Nokie. Nokia N80 nadupaný smartphone a fotomobil v jednom

Petr Prošek

06P0345

Nablýskaný fotomobil Nokia N80 se konečně dostává i na český trh, aby zde trochu zamíchal kartami a ukázal, kdo je tady pánem. Jeho devizou však není pouze fotografování, i když se svými třemi megapixely dokáže "zázraky". Nabízí v podstatě vše, co by si náročný uživatel mohl v dnešní době přát, ale tu a tam má stále co dohánět.

Jakmile vás nová Nokie dostatečně naláká elegantním designem a stříbročerným barevným provedením, spočine vaše oko rovněž na velkém aktivním TFT displeji s rozlišením 352 x 416 pixelů (262 144 barev). Tento luxus se však neblaze odráží v celkové velikosti telefonu a jeho hmotnosti. S rozměry 95,4 x 50 x 26 mm a hmotností 134 g je sice menší než přerostlá hudební Nokia N91, ale rozhodně nejde o žádné peříčko. Vzhledem k tomu, že společnost se s N80 opět vrátila k vysouvacímu modelu, při psaní SMS zpráv a během další práce telefon v ruce ještě naroste. S tím ostatně souvisí i obtížnější zavírání přístroje, který se dá vcelku bez problémů vysunout, ale při zpětném pohybu klade malý odpor. Po několika hodinách intenzivního používání dále zjistíte, že výsuvná část telefonu nesedí v kolejničkách tak ideálně, jak by si za svoji pořizovací cenu zasloužila. Podobným neduhem trpí i umělohmotná dvířka baterie, která jsou poněkud volnější "v pantech". Čočce fotoaparátu by navíc neuškodila nějaká pohyblivá krytka. Kdyby výrobce sáhnul po řešení jako u Nokie N70, došlo by k dalšímu nemilému nárůstu tloušťky telefonu. Pokud by však přístroj vybavil malou clonkou ve stylu Sony Ericsson K800i, zabránil by jejímu nepříjemnému zapatlání a poškrábání, ke kterému časem zákonitě musí dojít.

Starost o kvalitní fotografie by přitom měla být na prvním místě, neboť N80 je po čertech dobrý fotomobil. Ne nadarmo byl evropskou asociací TIPA oceněn jako "Nejlepší fotomobil roku 2006", i když ve zmiňovaném modelu K800i má nyní skutečně silnou konkurenci. Hlavní 3Mpx fotoaparát je doplněn bleskem a možností manuálního přepínání mezi obyčejným a makro režimem. S využitím široké škály různých nastavení je kvalita snímků v rozlišení 2 048 x 1 536 bodů na vysoké úrovni (alespoň pro mobilní přístroj) a za zmínku stojí rovněž možnosti úprav pořízených fotografií (např. změna velikosti, oříznutí, ostrost, kontrast a další). Videonahrávky pořídíte v rozlišení 352 x x 288 obrazových bodů, mobilní telefon je navíc vybaven druhým fotoaparátem s rozlišením 640 x x 480 pixelů, umístěným na přední části přístroje v pravém horním rohu, na který dojde řada především při videohovorech.

Také rychlá data

Nokia N80 se zuby nehty drží současného trendu a kromě GSM přináší podporu 3G sítí, s čímž ostatně souvisí i možnost rychlého přenosu dat pomocí UMTS. Nechybí samozřejmě GPRS/ /EDGE nebo Wi-Fi, přičemž ve všech případech oceníte vynikající internetový prohlížeč, díky němuž můžete pěkně brouzdat po síti i s využitím mobilního telefonu. V tomto případě bychom však novou navigační klávesu (čtyři směry a potvrzení) s radostí vyměnili za malý joystick, který nabídla Nokia u modelu N91. Jinak se N80 ovládá příjemně, základní systém Symbian 9.1 zůstává zachován a během testování jsme nenarazili na žádný nový problém. Přetrvávají však známé neduhy v podobě nekompatibility starých aplikací nebo české diakritiky ve slovníku T9, který stále nemilosrdně zkracuje text zpráv (můžete jej naštěstí vypnout). Nokia N80 dále potěší širokou nabídkou zajímavých funkcí, jež uspokojí všechny možné zákazníky. Kdo si potrpí na poslech hudby (a rádia), ocení přehrávač srovnatelný s nabídkou hudební Nokie N91. Jen zamrzí, že vestavěná paměť telefonu činí pouhých 60 MB (součástí balení je naštěstí 128MB miniSD paměťová karta). Jiní naopak uvítají povedený organizér, e-mailového klienta (SMTP, POP3, IMAP4) nebo Quickoffice pro prohlížení dokumentů ve formátech Word, PowerPoint a Excel.

Tradiční součástí výbavy mobilních telefonů Nokia je software PC Suite, díky němuž můžete s přístrojem jednoduše komunikovat přes počítač. N80 k vašemu PC připojíte přes USB kabel, Bluetooth nebo infraport. Na závěr musíme zmínit i výdrž BL-5B baterie, která bohužel nijak zvlášť nezaujme. Výrobce slibuje až tři hodiny hovoru a osmidenní pohotovostní režim my jsme však museli nabíjet zhruba každé tři dny. Nokia N80 je v mnoha oblastech bez diskuze vysoce kvalitní mobilní telefon. Pokud by se však vyvarovala zmiňovaných nedostatků, neuronili bychom při placení tak vysoké ceny ani slzičku.

Nokia N80

+ 3Mpx fotoaparát

+ velký displej

+ podpora 3G sítě

- rozměry, hmotnost a cena

- chybí krytka čočky fotoaparátu

- starší aplikace nejsou kompatibilní

Cena včetně DPH: 17 490 Kč

K testu zapůjčila firma: Nokia, http://www.nokia.cz

§§§§§


Pracujte na dálku.Připojte se z cizího PC přes internet k ploše vašeho domácího počítače (CD/DVD)

Zuzana Bradáčová

06P0385

Trpíte syndromem dvou PC? Tomu lze snadno pomoci. S až neuvěřitelně užitečným softwarem, o němž zde bude řeč, si na jednom počítači prostě jednoduše otevřete soubory a pracujete s nimi na počítači jiném.

Můj manžel nedávno na několik týdnů přesídlil do jiného státu, aby nasbíral materiál pro svůj dokumentární film. Po pár dnech, kdy jsem se o děti starala sama, jsem se rozhodla, že své ratolesti přemístím ke svým rodičům a prožijeme spolu několik pěkných dní. Ale zapomněla jsem e-mailem poslat na počítač svých rodičů poznámky ke článku, na kterém jsem zrovna pracovala, a digitální fotografii, kterou jsem jim už dávno slíbila. Dříve by mi nezbylo nic jiného než se otočit a jet autem 50 km domů, pokud bych ty soubory opravdu potřebovala. Místo toho se má ztráta krátkodobé paměti proměnila ve skvělou příležitost: mohla jsem si vyzkoušet věc, kterou se tento měsíc zabývám, totiž "připojení ke vzdálené ploše" prostřednictvím nástroje Remote Desktop Connection (RDC) v češtině pojmenovaném Připojení ke vzdálené ploše.

RDC je šikovný software pro Windows XP, který vám umožní dostat se přes internet na určitý počítač z jiného počítače. Tak se můžete podívat třeba na pracovní soubory, které máte doma. Jediná potíž je v tom, že PC, na které se chcete dostat, musí mít nainstalované Windows XP Professional, ne XP Home. Většinou to není problém, je-li vzdálené PC počítačem, na kterém pracujete. Pokud si ovšem nejste jisti, zda máte nainstalovány Windows XP Professional, zadejte Start, Programy, Příslušenství, Průzkumník Windows. Pak zvolte Nápovědu, O systému Windows a logo nahoře vám už napoví, kterou verzi používáte.

Příjem spojení

Za předpokladu, že na vašem osobním počítači běží verze Professional, můžete nastavit vzdálený počítač tak, aby přijímal příchozí spojení. Zvolte Start, pak klikněte pravým tlačítkem myši na Tento počítač a zvolte Vlastnosti. Klikněte na Vzdálený přístup a potvrďte volbu Povolit připojení vzdálených uživatelů k tomuto počítači. Pokud kliknete na Vybrat vzdálené uživatele, uvidíte, že váš uživatelský účet již má k tomuto osobnímu počítači přístup (což se rozumí samo sebou). Můžete sem také přidat další uživatelské účty (vytvoříte je tak, že zvolíte Uživatelské účty z Ovládacího panelu) nebo skupiny.

V dalším kroku nastavíte lokální PC. Zadejte Start, Programy, Příslušenství, Komunikace, Připojení ke vzdálené ploše. Klikněte na Možnosti. První položka Obecné vám umožní, abyste vložili jméno nebo IP adresu vzdáleného osobního počítače, jakož i svoje uživatelské jméno, heslo a doménu. Různé profily spojení můžete vytvořit pomocí Uložit jako. Další záložka Zobrazení umožní zvolit velikost vašeho okna pro RDC. Můžete upravit i barvy vzdálené plochy. Pokud používáte vytáčené připojení, zkuste 256 barev, čímž připojení zrychlíte.

Záložka Místní prostředky zase slouží nastavení, zda chcete poslouchat zvuky, které zní na vzdáleném počítači, nebo je necháte, aby se rozléhaly vzdálenou prázdnou místností. Pokud vám nestačí jen prohlížení souborů ve vzdáleném systému, měli byste také připojit místní zařízení.

V oknech pro jednotky, tiskárny a sériové porty (stále jde o záložku Místní prostředky) vyznačte vše tak, abyste mohli kopírovat soubory na místní osobní počítač, tisknout je na své místní tiskárně nebo je kopírovat do zařízení připojených přes sériová rozhraní počítače (jako např. PDA).

Jestliže na svém vzdáleném osobním počítači používáte stále stejný program, poslouží vám záložka Programy: spustí váš program automaticky v okamžiku, kdy se přihlásíte heslem. A konečně karta Výkon nabízí možnost zvolit si spojení. Stanoví také úroveň grafické náročnosti tak, aby odpovídala rychlosti připojení. Předepsaná nastavení můžete přepsat, ale pokud bude připojení pomalé, výsledek nebude stát za moc.

Připojení

Pokud používáte vytáčené připojení, připojte se k internetu a poté zadejte Připojit. Po chvilce by se měla objevit obrazovka s heslem. Zadejte své jméno a heslo. Pokud v tuto chvíli používá vzdálený počítač ještě někdo jiný, je upozorněn na to, že se pokoušíte připojit. Pokud vám to nezakáže, tak jeho připojení prostě shodíte. Jestliže nikdo vaši činnost nepřeruší a síť, internet i osobní počítač hladce běží, pak by měla naskočit obrazovka s RDC. Tím se vám otevře okamžitý přístup k vašim domácím datům.

Je-li spojení dostatečně rychlé, můžete v daném programu pracovat na vzdáleném počítači, tisknout z něho dokumenty na své místní tiskárně nebo kopírovat soubory z jednoho počítače na druhý. Soubory kopírujete tak, že zvolíte Start v oknu RDC (tj. "Připojení vzdálené plochy") a potom Průzkumníka Windows. Pod položkou Tento počítač uvidíte, že jednotky (mechaniky a disky) místního počítače jsou označeny písmeny A, C, D atd. Pokud šlo o mě, klikla jsem na kýžený soubor, který jsem potřebovala, a zvolila jsem Kopírovat.

Je-li spojení pomalé, může přenos dat chvíli trvat, proto buďte trpěliví. Pokud se spojení přeruší, objeví se velká blikající ikona a řekne vám, abyste připojení obnovili.

Během okamžiku získáte svůj postrádaný soubor, ani jste nemuseli překročit práh svého bytu. To se může skutečně hodit, ať už proto, že máte na krku dvě mrňata, nebo proto, že vaše kancelář je třeba přes víkend zavřená a vy máte sepsat nějakou urgentní zprávu.

Jak se dostat na vzdálený počítač

Na PC, které chcete dálkově ovládat, musíte mít nainstalované Windows XP Professional, zatímco na počítači, jímž ho budete ovládat, tuto nejnovější verzi OS od Microsoftu nepotřebujete. Jednoduše nainstalujte klientskou část RDC poběží na Windows 95, 98 a 98SE, Me, NT 4.0 nebo 2000. Máte-li po ruce instalační CD svých Windows XP, vložte ho do stroje, který funguje jako klient. Po načtení uvítací obrazovky zvolte Provést další úlohy a pak zvolte Vytvořit připojení ke vzdálené ploše. Tento software se dá rovněž stáhnout ze stránek http://www.microsoft.com/windowsxp/downloads/tools/rdclientdll.mspx.

§§§§§

$$$$$


Knihy


Recenze knih

Jaroslav Kasal

06P0346

Alternativní webové prohlížeče

Webový prohlížeč je nenápadným, avšak důležitým programem. S jeho pomocí můžete surfovat, používat náročné aplikace jako například elektronické bankovnictví, nebo prostě klábosit s přáteli. Prohlížečů existuje velké množství, je tedy i dostatek jim věnované literatury. Proč číst další z řady tematických knih, jakých zde bylo již bezpočet?

Kniha Alternativní webové prohlížeče je mezi příručkami o těchto programech poměrně neobvyklá. Nejedná se totiž ani o stručný "návod k použití", na druhé straně ani o komplexní referenční příručku. Publikace popisuje základy použití některých webových prohlížečů, možnosti jejich konfigurace a práci s nimi. Současně se soustředí na některé laickými uživateli méně diskutované otázky. Sem patří například vznik a vývoj prohlížečů, jejich zabezpečení nebo perspektivy dalšího zdokonalování. Celá kapitola je věnována tomu, jak si vybrat optimální prohlížeč z nabídky těch, které jsou v současnosti dostupné. Nechybí ani část věnovaná prohlížečům na jiných operačních systémech, především GNU/Linux.

Publikace je, jak z předchozího popisu vyplynulo, určena jak laikům, kteří se chtějí naučit ovládat a především si vybrat webový prohlížeč, tak i lidem s hlubším zájmem o problematiku prohlížečů, tedy například administrátorům. Zachycuje ale jen část světa tohoto softwaru. Omluvou může být, že vybrané aplikace patří mezi nejvyspělejší a nejkvalitnější, nicméně jich mohlo být ještě více. Kniha je psána čtivě a názorně, doprovází ji řada ilustrací. Pro čtenáře, který se chce seznámit s použitím některého alternativního prohlížeče nebo lépe pochopit, jak tento důležitý software funguje, je ideální pomůckou. Nicméně popis funkcí jednotlivých programů není vyčerpávající, takže čtenáře s hlubokým zájmem musíme odkázat jinam. Poslední výtkou vůči tomuto jinak zdařilému dílu je fakt, že kniha pojednává o aplikacích, které se rychle vyvíjejí a tedy i mění. Díky tomu nemusí být vše, co v ní najdete, zcela aktuální. Nicméně základní funkce prohlížečů, tedy ty, které publikace popisuje, jsou konstantní a proto ji lze doporučit.

Autor: Vojtěch Bednář

Vydavatelství: Computer Press

Počet stran: 168

Doporučená cena: 149 Kč

Adobe Photoshop CS2: Názorný průvodce

Pokud nepatříte mezi příznivce strohých manuálů a zdlouhavých návodů, zřejmě vás osloví kniha autorské dvojice Elaine Weinmann a Peter Lourekas. Oba autoři mají s psaním odborných textů a tzv. "názorných průvodců" již značné zkušenosti. V minulosti vytvořili například obsáhlé příručky k programům Adobe Illustrator, Quark XPress, LiveMotion a podobně. Publikace Adobe Photoshop CS2: Názorný průvodce se nyní věnuje výhradně nejnovější verzi grafického nástroje společnosti Adobe.

Cílem autorské dvojice nebylo pouze opsat výčet funkcí, které lze v grafické aplikaci nalézt. Jejich snahou bylo napsat knihu, která by pomohla uživatelům ve chvílích, kdy si nevědí v konkrétní situaci rady a potřebují radu zkušeného odborníka. Z tohoto důvodu v publikaci naleznete nejrůznější praktické postupy a činnosti související s úpravou grafiky. Výhodou knihy jsou názorné ilustrace, které doprovázejí prakticky veškeré postupy. Čtenář se proto "neutopí" v množství textu, ale může se rychle zorientovat podle obrázků.

Uživatel se pomocí knihy naučí pohybovat v grafickém prostředí nástroje Photoshop CS2 a v jeho nabídkách. Seznámí se s nástroji pro kreslení a retušování fotografií, pochopí zákonitosti grafických vrstev a samozřejmě se bude věnovat i nejrůznějším druhům výběrů částí obrazu nebo grafických elementů. V dalších kapitolách se autoři zaměřují i na další témata. Uvést lze například pokročilé techniky pro maskování, využívání kanálů, filtry, grafické efekty a podobně. Ani v případě, že chcete využít Adobe Photoshop CS2 k přípravě grafiky pro tvorbu webových stránek, nebudete knihou zklamáni. Autoři se věnují i tomuto tématu. Dokonce se díky publikaci můžete rámcově seznámit i s používáním aplikace Adobe ImageReady, která je součástí balíku Adobe Photoshop.

Kniha má 701 stran a její součástí je i barevná příloha, kterou nelze považovat za příliš zdařilou. Po obsahové stránce je ale publikace velmi povedená a může se stát skvělým pomocníkem. Samozřejmě, stejně jako samotný Photoshop, ani kniha není určena začátečníkům, nýbrž pokročilým uživatelům, kteří se v oblasti počítačové grafiky již rámcově orientují.

Autor: Elaine Weinmann a Peter Lourekas

Vydavatelství: Computer Press

Počet stran: 701

Doporučená cena: 490 Kč

Camera RAW v Adobe Photoshop CS2

Pokud se zabýváte fotografováním na poloprofesionální nebo profesionální úrovni a místo do ztrátového formátu JPG ukládáte snímky v "hrubé" podobě RAW, může pro vás být kniha Camera Raw v Adobe Photoshop CS2 velmi užitečná. Pokud však s digitální fotografií teprve začínáte, nejste pokročilí uživatelé grafického nástroje Adobe Photoshop, nebo jste zatím nedospěli k závěru, že vám kvalita JPEG snímků nedostačuje, pak vám tato kniha do rukou nepatří. V tom případě se raději zaměřte na méně specializovanou publikaci, která vás seznámí se základními postupy fotografování a ozřejmí vám základy práce s grafickými editory.

Za knihou Camera Raw v Adobe Photoshop CS2 stojí mezinárodně uznávaný specialista na digitální zpracování obrazu a barevné reprodukce. Tato publikace není autorovou prvotinou, což je na podobě textu znát. Kniha je zřetelně členěná a obsahuje užitečné postupy, technické popisy i praktické rady ze života. Autor se soustředí především na to, aby předal čtenáři postupy, které v praxi dobře fungují a pomáhají zvýšit efektivitu práce při zpracování fotografií typu RAW. Dodejme, že objem užitečných informací je v publikaci značný.

V prvních kapitolách se autor zabývá technickým popisem vlastního formátu RAW a následným srovnáním výhod a nevýhod oproti standardní komprimované normě JPEG. Dále je čtenář seznámen s programem Camera Raw. V publikaci je možné nalézt i srovnání vlastností tohoto nástroje s dalšími dostupnými konvertory formátu RAW. Následující kapitoly se pak věnují ucelenému přehledu softwarových nástrojů Adobe Photoshop, Adobe Bridge a Camera Raw. Čtenář si ujasní, kdy a k čemu jaký program efektivně použít, aby byl výsledek práce co nejlepší. Poslední sekce knihy podrobně popisují pracovní postupy v jednotlivých aplikacích a seznamují čtenáře s tím, jak využívat u fotografií metadata a jak si usnadňovat život pomocí automatizace postupů. Při čtení 311 stran si přijdou na své jak příznivci systému Windows, tak Mac OS. Čtenáře potěší i barevná příloha, která obsahuje názorné fotografie ilustrující pracovní postupy (např. úpravy barevného podání, kalibrace barev apod.).

Autor: Bruce Fraser

Vydavateství: Computer Press

Počet stran: 311

Doporučená cena: 349 Kč

§§§§§